stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפרים ליפשיץ
פרסים

1958 - פרס דיזנגוף
1968 - פרס הסתדרות העובדים הכללית, ישראל
1988 - פרס לציור ולפיסול על-שם נחום גוטמן, הסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
לוחית זיכרון על ביתו של אפרים ליפשיץ
אלפונסו גרסיה רובלס

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1911 סמורה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  2 בספטמבר 1991 (בגיל 80) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Alfonso García Robles 
 מדינה:  מקסיקו 
 מקום קבורה:  Spanish Cemetery 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו 
 פרסים והוקרה
 פרס נובל לשלום (1982)  אביר הצלב הגדול של השמש של פרו 
 חתימה:   
 
אלפונסו גרסיה רובלס (בספרדית: Alfonso García Robles;‏ 20 במרץ 1911 – 2 בספטמבר 1991) היה דיפלומט מקסיקני. זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1982, יחד עם אלווה מירדאל משוודיה. הישגו הבולט ביותר הייתה החתימה על הסכם טלטלולקו (אנ') בדבר אי-הפצת נשק גרעיני והשתתפותו במשא ומתן המיוחד להתפרקות מנשק בעצרת הכללית של האו"ם ב-1978 וב-1982.
ביוגרפיה

אלפונסו גרסיה רובלס, נולד בזאמורה, מיצ'ואקאן. למד משפטים באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, והמשיך ללימודי תואר שני במכון ללימודים בינלאומיים בשנת 1936, וכן למד באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג ב-1938. הוא הצטרף לשירות החוץ של ארצו ב-1939 כמזכיר השלישי של שגרירות מקסיקו בשוודיה. הוא הועבר למקסיקו ב-1941 כדי להצטרף למשרד החוץ (SRE), שם שהה במשך חמש שנים כסגן מנהל לעניינים פוליטיים בשירות הדיפלומטי.
הוא השתתף בוועידת האומות המאוחדות של הארגון הבינלאומי בסן פרנסיסקו ב-1945 ושימש כמזכיר לעניינים בינלאומיים של הוועדה הארצית לתכנון שלום.
משנת 1971 עד 1975 הוא היה שגריר מקסיקו באו"ם וראש קבוצת 77.
ב־1976 הוא היה מזכיר החוץ המקסיקני.
מאז 1977 הוא היה הנציג הקבוע של מקסיקו בוועדה לפירוק נשק של האו"ם בז'נבה.
בשנת 1978 הוא היה נשיא המשלחת המקסיקנית בישיבה המיוחדת הראשונה על פירוק נשק של העצרת הכללית של האו"ם והיה אחד האחראים לאימוץ "המסמך הסופי".
בשנת 1981 מינה אותו נשיא הרפובליקה לשגריר אמריטוס.
בספטמבר 1982 הוא זכה בפרס שירות החוץ של מקסיקו.
באוקטובר 1982 הוא זכה בפרס נובל לשלום על "העבודה המפוארת שלו במשא והמתן לפירוק הנשק של האו"ם" בשיתוף עם הדיפלומט שוודי אלווה מירדאל.
פרס נובל

רובלס קיבל את פרס השלום ככוח המניע מאחורי אמנת טלאטלקו, הקמת אזור ללא נשק גרעיני באמריקה הלטינית והקריביים.
ההסכם נחתם ב-1967 על ידי רוב המדינות באזור, אם כי חלק מהמדינות לקח קצת זמן לאשר את ההסכם.
הרעיון היה כי איסור על נשק גרעיני יבטיח שחלק זה של העולם לא יהיה מעורב בשום סכסוך בין מעצמות גדולות יריבות. המשא ומתן נערך על ידי גארסיה רובלס.
הסכם זה הושלם בהצלחה לאחר מספר שנים של משא ומתן. עם זאת, עדיין יש להגיע אל המטרה הסופית, שכן מדינות כמו ברזיל וארגנטינה חתמו על ההסכם אך טרם מימשו אותו.
מותו

רובלס נפטר ב-2 בספטמבר 1991 במקסיקו סיטי. הוא נקבר בפנתיאון הספרדי, מיגל הידלגו.
הארכיון האישי של גארסיה רובלס וספרייתו 1100 כרכים נתרמו על ידי אלמנתו לאוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית בשנת 1998.
אלמנתו נפטרה בשנת 2005 בגיל 83.
אלן אלדה

| --- | --- |

אלדה, 2008
 לידה:  28 בינואר 1936 (בן 88) הברונקס, ניו יורק שבארצות הברית
 שם לידה:  Alphonso Joseph D'Abruzzo 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פורדהם  תיכון הארכבישופ סטפינאץ  Bellarmine-Jefferson High School 
 בן או בת זוג:  ארלין וייס (1957–?) 
 צאצאים:  ביאטריס אלדה, אליזבת אלדה, איב אלדה 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הבמאים האמריקנית (1976)  James T. Grady-James H. Stack Award for Interpreting Chemistry (2014)  פרס גלובוס הזהב (1983)  פרס גלובוס הזהב (1982)  פרס גלובוס הזהב (1981)  פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית (1974)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה (2006)  פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית (1982)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1979)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי סדרת קומדיה (1977)  פרס גלובוס הזהב (1980)  פרס גלובוס הזהב (1975)  פרס עולם התיאטרון (1964)  פרס ג'ון ויליס למפעל חיים (2013)  פרס קרל סייגן להבנה ציבורית של המדע (1998)  פרס גלובוס הזהב (1976)  מדליית רווחת הכלל (2016)  פרס גילדת הבמאים האמריקנית (1981)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2006)  פרס גילדת הבמאים האמריקנית (1982)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2021) 
 http://www.alanalda.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן אלדה (באנגלית: Alan Alda; נולד ב-28 בינואר 1936) הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי זוכה 6 פרסי גלובוס הזהב ו-6 פרסי אמי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2005 על תפקידו בסרט "הטייס".
ביוגרפיה

נולד בשם אלפונסו ג'וזף ד'אברוזו (Alphonso Joseph D'Abruzzo) ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית. הוריו הם "מיס ניו יורק" לשעבר ג'ואן בראון והשחקן-זמר רוברט אלדה. בגיל שבע חלה במחלת שיתוק ילדים. בסיוע פיזיותרפיה אינטנסיבית החלים ממרבית התסמינים של המחלה.
אלדה למד ב"תיכון ארכיבישוף סטפינק", ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת פולדהאם. בנעוריו למד אלדה גם בפריז, שיחק במחזה מקומי ברומא והופיע עם אביו באמסטרדם. לאחר שסיים את לימודיו שירת אלדה בצבא ארצות הברית כתותחן והוצב בקוריאה.
חיים אישיים

מאז 1957 נשוי לשחקנית האמריקאית-יהודייה, ארלין וייס(אנ'), ולזוג נולדו 3 בנות ביניהן השחקניות אליזבת אלדה וביאטריס אלדה.
אלדה הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ביולי 2018, במהלך ריאיון לתוכנית הבוקר של CBS, אלדה חשף כי בשנים האחרונות הוא מתמודד עם מחלת פרקינסון.
פילמוגרפיה

הלכו הימים ההם (1963) - בתפקיד- צ'ארלי קוטצ'יפי.
נמר של נייר (1968) - בתפקיד ג'ורג' פלימפטון.
איש הים היוצא מן הכלל (1969) - בתפקיד: לוטננט ( ג'יי. ג'י) מורטון קרים.
ג'ני (1970) - בתפקיד: דלאנו.
מלחמת אור הירח (1970) - בתפקיד: ג'ון דאבליו (הבן) מארטין.
להרוג ליצן (1972) - בתפקיד: מייג'ור אוולין ריצ'י.
הרוג אותי אם תוכל (1977) - בתפקיד: קארל דאבליו צ'יזמן.
פעם בשנה, באותו מקום (1978) - בתפקיד: ג'ורג' פיטרס.
חליפת קליפורניה (1978) - בתפקיד: ביל וורן.
הפיתוי של ג'ו טיינאן (1979) - בתפקיד: ג'ו טיינאן.
ארבע העונות (1981) - בתפקיד: ג'אק בורואז.
חירות מתוקה (1986) - בתפקיד: מייקל בורג'ס.
פשעים ועבירות קלות (1989) - בתפקיד: לסטר.
החתונה של בטסי (1990) - בתפקיד: אדי הופר.
לחישות בחשיכה (1992) - בתפקיד: ליאו גרין.
תעלומת רצח במנהטן (1993) - בתפקיד: טד.
בייקון קנדי (1995) - בתפקיד: נשיא ארצות הברית.
אני, אשתי ואמי החורגת (1996) - בתפקיד: ריצ'רד שלייטינג.
כולם אומרים אני אוהב אותך (1996) - בתפקיד: בוב.
רצח ב-1600 (1997) - בתפקיד: ג'ורדן.
עיר משוגעת (1997) - בתפקיד: קווין הולנדר.
מושא אהבתי (1998) - בתפקיד: סידני מילר.
שומרי החווה (1999) - בתפקיד: וילי וולטרס.
מה נשים רוצות (2000) - בתפקיד: דן ואנאמייקר.
הטייס (2004) - בתפקיד: סנאטור ראלף אוון ברוסטר.
שובו של אלוף (2007) - בתפקיד: ראלף מאץ.
Diminished Capacity ‏(2008) - בתפקיד: הדוד רולי זרבס.
הברקה (2008) - בתפקיד: גרגורי לאוסון.
האמת ורק האמת (2008) - בתפקיד: אלברט ברנסייד.
מיליארד סיבות לשוד (2011) - בתפקיד: ארתור שואו.
גשר המרגלים (2015) - בתפקיד: תומאס ווטרס.
אהבה למרחקים ארוכים (2105) - בתפקיד: איירה לווינסון.
סיפור נישואים (2019) - בתפקיד: ברט ספיץ.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

מזל סרטן (2011) - בתפקיד: קארווין.
הוראס ופיט (2016) - בתפקיד: פיט.
ריי דונובן (2019-2018) - בתפקיד: ד"ר ארתור אמיוט.
אליפות אירופה בכדורסל 1965

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  30 במאי 1965
 תאריך סיום:  10 ביוני 1965
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  ברית המועצות
 ערים מארחות:  מוסקבה, טביליסי
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 סגנית:  יוגוסלביה יוגוסלביה
 השחקן המצטיין:  מודסטס פאולאוסקס ברית המועצות
 מלך הסלים:  אמיליאנו רודריגס ספרד 1939,  רדיבוי קורץ' יוגוסלביה  21.9 למשחק
 → 19631967 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1965 הידועה גם בשם יורובאסקט 1965 היא האליפות ה-14 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך במוסקבה (בית א' וגמרים) וטביליסי (בית ב') ברית המועצות.
באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם השמינית בתולדותיה (חמישית ברציפות).
רדיבוי קורץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה) זכה בתואר מלך הסלים בפעם הרביעית ברציפות.
שיטת המשחקים

10 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. 6 קבוצות נוספות (צ'כוסלובקיה, גרמניה המערבית, צרפת, ישראל, איטליה וספרד העפילו משלב המוקדם.
16 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 8 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
השלב המוקדם > בית א

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 7 | 7 | 0 | 546 | 370 | 176 | 14 |
| איטליה איטליה | 7 | 5 | 2 | 487 | 466 | 21 | 12 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7 | 5 | 2 | 522 | 443 | 79 | 12 |
| ישראל ישראל | 7 | 4 | 3 | 393 | 439 | 46- | 11 |
| פינלנד פינלנד | 7 | 3 | 4 | 394 | 458 | 64- | 10 |
| גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 7 | 2 | 5 | 389 | 454 | 65- | 9 |
| רומניה (1952-1965) רומניה | 7 | 2 | 5 | 477 | 464 | 13 | 9 |
| הונגריה הונגריה | 7 | 0 | 7 | 364 | 468 | 114- | 7 |
השלב המוקדם > בית ב

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 7 | 7 | 0 | 642 | 427 | 215 | 14 |
| פולין פולין | 7 | 6 | 1 | 557 | 418 | 139 | 13 |
| יוון יוון | 7 | 5 | 2 | 500 | 495 | 5 | 12 |
|  בולגריה | 7 | 4 | 3 | 527 | 465 | 62 | 11 |
| ספרד 1939 ספרד | 7 | 3 | 4 | 514 | 572 | 58- | 10 |
| צרפת צרפת | 7 | 2 | 5 | 478 | 484 | 6- | 9 |
| גרמניה המערבית גרמניה | 7 | 1 | 6 | 426 | 571 | 145- | 8 |
| שוודיה שוודיה | 7 | 0 | 7 | 396 | 608 | 212- | 7 |
שלב המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |  |

|  | 9 ביוני | 9 ביוני |  |  |  |  |  |
|  |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  83 |   |  |  |  |  |
|  |  איטליה איטליה |  82 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 10 ביוני | 10 ביוני |  |
|  |   |   |   |   |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  49 |  |
|  |   |   |   |   |  ברית המועצות ברית המועצות |  58 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 3 | מקום 3 |  |
|  | 9 ביוני | 9 ביוני |   |  | 10 ביוני | 10 ביוני |  |
|  |  ברית המועצות ברית המועצות |  75 |   |  |  פולין פולין |  86  |  |
|  |  פולין פולין  |  61 |   |  |  איטליה איטליה |  70 |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביוני 1965 |  ברית המועצות | 49:58 | יוגוסלביהיוגוסלביה | אולם לוז'ניקי מוסקבה צופים: 16,000 שיפוט: אדוארדו אזנר (ספרד) |
| 10 ביוני 1965 | מודסטס פאולאוסקס (16) |  | נמניה דוריץ' (16) | אולם לוז'ניקי מוסקבה צופים: 16,000 שיפוט: אדוארדו אזנר (ספרד) |
נבחרת ישראל באליפות > סגל הנבחרת

מאמן - שמעון שלח
דירוג סופי

ברית המועצות
יוגוסלביה יוגוסלביה
פולין פולין
איטליה איטליה
בולגריה
ישראל ישראל
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
יוון יוון
צרפת צרפת
גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
ספרד 1939 ספרד
פינלנד פינלנד
רומניה (1952-1965) רומניה
גרמניה המערבית גרמניה
הונגריה הונגריה
שוודיה שוודיה
אצ'ינודון

| אצ'ינודון |
| --- | --- |
 מאובני לסת ושיניים של אצ'ינודון
תקופה
קרטיקון תחתון 140 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
משפחה:: הטרודונטוזאוריים
סוג:: אצ'ינודון
מינים
 Echinodon becklesii
שם מדעי
 Echinodon ‏אוון, 1861

אצ'ינודון (שם מדעי: Echinodon; משמעות שמו: "שיני קיפוד", בעבר נקרא" Saurechinodon) הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי-עוף שהיה קרוב להטרודונטוזאורוס. הוא חי באירופה של הקרטיקון התחתון לפני 140 מיליון שנה.
היצור התגלה בדורסט, בריטניה ב-1861 וקיבל את שמו מהחוקר הידוע ריצ'רד אוון, אשר נתן את השם לדינוזאורים. זה היה דינוזאור קטן באורך 60 סנטימטר שהיה אוכל צמחים, אך שיניו דמו לאלה של יונקים קטנים. בעבר הוא נחשב כסוג של לטאה. כמו כן הוא נחשב לבעל עור נוקשה, אך בהמשך התברר שהמאובן היה של צב מאובן מאותה תקופה.
היצור חי בקבוצות קטנות וניזון מצמחים ברחבי אירופה של תחילת הקרטיקון. הוא היה מאחרוני ההטרודונטוזאוריים שחיו.
אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס

אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס (בספרדית: Alfonso de Borbón y Dampierre;‏ 20 באפריל 1936 - 30 בינואר 1989), היה נכדו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1975–1989.
ביוגרפיה

אלפונסו נולד ב-20 באפריל 1936 ברומא, לאינפנטה חיימה, דוכס סגוביה, בנו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, ולאמנואלה דה דמפייר, בתם של רוג'רו דה דמפייר, דוכס סן לורנצו השני וויטוריה רוספולי. אלפונסו הוטבל על ידי הקרדינל אווג'ניו פאצ'לי, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור. בשנת 1941 מת סבו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והוריו עברו להתגורר בלוזאן, שווייץ, על יד סבתו ויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג. בשנת 1950 קיבל אלפונסו מאביו את התואר דוכס בורבון.
בשנת 1933 ויתר אביו על מקומו בסדר הירושה הספרדי, לטובת אחיו חואן, רוזן ברצלונה, ובשנת 1941 פרנסיסקו פרנקו אף הכיר בו באופן רשמי כיורש החוקי של המלוכה. בשנת 1947 הכריז פרנקו על ספרד כממלכה, אם כי הוא לא החזיר בפועל את המלוכה לידי בית בורבון. בשנת 1949 חזר בו אביו מוויתורו על טענתו לכתר ספרד, ובעקבות הידרדרות היחסים בין אחיו חואן לפרנקו, הוא אף התבקש לשלוח את אלפונסו להתחנך בספרד. בשנת 1969 הכיר לבסוף פרנקו בחואן קרלוס, נסיך ספרד, בנו של חואן, כמלך הבא של ספרד, ואף קיבל את תמיכתו של אלפונסו לכך. בתמורה על תמיכתו, מינה אותו פרנקו בשנת 1972 כשגריר ספרד בשוודיה.
ב-8 במרץ 1972 התחתן אלפונסו עם מריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, בתו של פרנסיסקו פרנקו, ממנה נולדו לו שני בנים. ב-22 בנובמבר אותה שנה העניק פרנקו לאלפונסו את התואר דוכס קדיס, שהוחזק בזמנו על ידי פרנסיסקו, דוכס קדיס, בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד. בשנת 1975 מת אביו, ואלפונסו הוכר על ידי הלגיטימיסטים כאלפונס השני, מלך צרפת ונווארה. בשנת 1979 נפרד אלפונסו מאשתו, ובשנת 1982 התגרשו השניים, ולאחר הגירושין קיבל אלפונסו משמורת על ילדיו.
ב-7 בפברואר 1984 חזר אלפונסו מסיור סקי בפירנאים, ובמהלך הנסיעה התנגש במשאית. בנו הבכור פרנסיסקו דה אסיס נהרג בתאונה, ואילו בנו הצעיר לואיס אלפונסו שהה בבית החולים במשך חודש, בעוד אלפונסו עצמו נזקק ל-6 ניתוחים. בית משפט ספרדי העניק לכרמן משמורת זמנית על לואיס אלפונסו, אך כעבור שישה חודשים החזיר בית המשפט את המשמורת לאלפונסו.
בשנת 1987 אנרי, רוזן קלרמון, בנו הבכור של אנרי, רוזן פריז, תבע את אלפונסו על השימוש בתואר דוכס אנז'ו, ועל השימוש בשלט האצולה הצרפתי; אנרי ביקש מבית המשפט לקנוס את אלפונסו ב-50,000 פרנקים צרפתיים על כל הפרה עתידית. בשנת 1988 הנסיך פרדיננדו, דוכס קסטרו וסיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה הצטרפו אף הם לתביעה של אנרי על השימוש בתואר דוכס אנז'ו. ב-21 בדצמבר 1988 בית המשפט בפריז קבע כי התביעה אינה קבילה כי לא ניתן להוכיח את קיומו המשפטי של התואר; כי לא התובע (אנרי) ולא התובעים המשניים (פרדיננדו וסיקסטו) הוכיחו את זכויותיהם ואת תביעותיהם לתואר; וכי אנרי לא נפגע משימוש בשלט האצולה הצרפתי על ידי הענף הספרדי של בית בורבון. בשנת 1989 ערערו הנסיך אנרי ד'אורליאן והנסיך סיקסטו אנריקה מבורבון-פארמה על פסק הדין, אולם אף במשפט החוזר פסק בית המשפט לטובת אלפונסו.
בין השנים 1977–1984 היה אלפונסו נשיא איגוד הסקי הספרדי, ובין השנים 1984–1987 הוא היה נשיא הוועד האולימפי הספרדי. ב-30 בינואר 1989 נהרג אלפונסו בתאונת סקי באייבון, קולורדו, ובנו לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו ירש את תאריו.
משפחתו

ב-8 במרץ 1972 התחתן אלפונסו עם מריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, ממנה נולדו לו שני בנים:
פרנסיסקו דה אסיס, דוכס בורבון (1972–1984)
לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו (נולד ב-1974)
אלפונסו, דוכס קלבריה

אלפונסו, דוכס קלבריה (באיטלקית: Alfonso di Borbone-Due Sicilie;‏ 30 בנובמבר 1901 – 3 בפברואר 1964), היה הטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות בין השנים 1960–1964.
ביוגרפיה

אלפונסו נולד ב-30 בנובמבר 1901 במדריד, לקרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ולמרסדס, נסיכת אסטוריאס, בתם של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ועם לידתו העניקה לו סבתו את תואר אביר מסדר גיזת הזהב. בשנת 1904 מתה אמו במהלך לידה, ומכיוון שלאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד לא היו ילדים באותה העת, הפך אלפונסו ליורש העצר הספרדי, אם כי הוא לא קיבל את התואר נסיך אסטוריאס. אלפונסו נשאר יורש העצר עד ללידת בן דודו אלפונסו, נסיך אסטוריאס בשנת 1907. באותה שנה התחתן אביו בשנית עם לואיז, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, ונולדו להם 4 ילדים.
בשנת 1921 עברה המשפחה לסביליה, שם מונה אביו למושל המחוז. לאחר הדחת אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשנת 1931 והקמת הרפובליקה הספרדית השנייה, הוגלו בני המשפחה מספרד, ועברו להתגורר בקאן בצרפת. לאחר מכן התגוררה המשפחה באיטליה ובשווייץ, ולאחר ניצחונו של פרנקו חזרה המשפחה לספרד והתיישבה בסביליה.
ב-16 באפריל 1936 התחתן אלפונסו בווינה עם אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של אליא, דוכס פארמה ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים.
בשנת 1960 מת דודו הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ואלפונסו טען לזכותו על התארים. מנגד דודו הנסיך רניירי, דוכס קסטרו טען שאביו קרלוס ויתר על התארים קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר. ב-3 בפברואר 1964 מת אלפונסו במדריד, ובנו קרלוס, דוכס קלבריה ירש את תאריו.
משפחתו

ב-16 באפריל 1936 התחתן אלפונסו עם אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של אליא, דוכס פארמה ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
תרזה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1937), התחתנה עם אניגו מורנו וארטגה
קרלוס, דוכס קלבריה (1938–2015), התחתן עם אן, נסיכת אורליאן
אינס מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1940), התחתנה עם לואיס דה מוראלס
אליפות אירופה בכדורסל 1967

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  28 בספטמבר 1967
 תאריך סיום:  8 באוקטובר 1967
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  פינלנד
 ערים מארחות:  הלסינקי, טמפרה
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 סגנית:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 השחקן המצטיין:  אירז'י זדניצ'ק צ'כוסלובקיה
 מלך הסלים:  גאורגיוס קולוקיטיס יוון  26.7 למשחק
 → 19651969 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1967 הידועה גם בשם יורובאסקט 1967 היא האליפות ה-15 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך בהלסינקי (בית א' ומשחקי הגמר) ובטמפרה (בית ב') שבפינלנד.
באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם התשיעית בתולדותיה והשישית ברציפות.
שיטת המשחקים

8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. 8 קבוצות נוספות (בלגיה, ישראל, צרפת, ספרד, גרמניה המזרחית, צ'כוסלובקיה, הולנד והונגריה העפילו משלב המוקדם.
16 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 8 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
השלב המוקדם > בית א

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7 | 6 | 1 | 550 | 451 | 99 | 13 |
| פולין פולין | 7 | 6 | 1 | 554 | 485 | 69 | 13 |
| פינלנד פינלנד | 7 | 5 | 2 | 479 | 449 | 30 | 12 |
| רומניה (1965-1989) רומניה | 7 | 4 | 3 | 483 | 497 | 14- | 11 |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 7 | 4 | 3 | 523 | 457 | 66 | 11 |
| ספרד 1939 ספרד | 7 | 2 | 5 | 526 | 579 | 53- | 9 |
| בלגיה בלגיה | 7 | 1 | 6 | 500 | 581 | 81- | 8 |
| הולנד הולנד | 7 | 0 | 7 | 454 | 570 | 116- | 7 |
השלב המוקדם > בית ב

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 7 | 7 | 0 | 640 | 431 | 209 | 14 |
|  בולגריה | 7 | 4 | 3 | 475 | 473 | 2 | 11 |
| איטליה איטליה | 7 | 4 | 3 | 490 | 480 | 10 | 11 |
| ישראל ישראל | 7 | 4 | 3 | 493 | 513 | 20- | 11 |
| יוון יוון | 7 | 3 | 4 | 449 | 509 | 60- | 10 |
| צרפת צרפת | 7 | 3 | 4 | 422 | 480 | 58- | 10 |
| הונגריה הונגריה | 7 | 2 | 5 | 418 | 464 | 46- | 9 |
| גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 7 | 1 | 6 | 435 | 472 | 37- | 8 |
שלב המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |  |

|  | 7 באוקטובר | 7 באוקטובר |  |  |  |  |  |
|  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  82 |   |  |  |  |  |
|  |  בולגריה בולגריה |  79 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 8 באוקטובר | 8 באוקטובר |  |
|  |   |   |   |   |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  77 |  |
|  |   |   |   |   |  ברית המועצות ברית המועצות |  89 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 3 | מקום 3 |  |
|  | 7 באוקטובר | 7 באוקטובר |   |  | 8 באוקטובר | 8 באוקטובר |  |
|  |  ברית המועצות ברית המועצות |  108 |   |  |  פולין פולין |  80  |  |
|  |  פולין פולין |  68 |   |  |  בולגריה בולגריה |  76 |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 באוקטובר 1967 |  ברית המועצות | 77:89 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | יאהאל הלסינקי שיפוט: ארווין קאסאי (הונגריה)  קוסטס דימואו (יוון) |
| 8 באוקטובר 1967 | גנדי וולנוב (23) |  | אירז'י זדניצ'ק (18) | יאהאל הלסינקי שיפוט: ארווין קאסאי (הונגריה)  קוסטס דימואו (יוון) |
נבחרת ישראל באליפות > סגל הנבחרת

מאמן - שמעון שלח
דירוג סופי

ברית המועצות
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
פולין פולין
בולגריה
רומניה (1965-1989) רומניה
פינלנד פינלנד
איטליה איטליה
ישראל ישראל
יוגוסלביה יוגוסלביה
ספרד 1939 ספרד
צרפת צרפת
יוון יוון
הונגריה הונגריה
גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
בלגיה בלגיה
הולנד הולנד
אנטונינה מקארובה

| --- | --- |

מקארובה לאחר מעצרה על ידי הקג"ב
 לידה:  1920 גוברניית סמולנסק, רוסיה הסובייטית
 הוצאה להורג:  11 באוגוסט 1979  (בגיל 59 בערך) בריאנסק, ברית המועצות
 שם לידה:  Антонина Макаровна Парфёнова 
 מדינה:  ברית המועצות
 כינויים נוספים:  טונ'קה פולמיוטצ'יצה (Тонька-пулемётчица)
 פעילות בולטת:  סיוע לגרמניה הנאצית
 מקצוע:  אחות
 תפקיד:  מוציאה להורג בשירות גרמניה הנאצית
 
אנטונינה מקארובנה מקארובה (רוסית: Антони́на Мака́ровна Мака́рова;‏ 1920 – 11 באוגוסט 1979) הייתה פושעת מלחמה סובייטית ששיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית, שימשה כמוציאה להורג של אוטונומיית לוקוט (אנ') בתקופת מלחמת העולם השנייה, והוציאה להורג יותר מ-1,500 חיילים סובייטים ורצחה את בני משפחותיהם.
ביוגרפיה > טרום המלחמה

מקארובה נולדה ב-1920 או לפי מקורות אחרים 1922 או 1923 כבת זקונים למשפחה בת 9 נפשות בכפר מאלאיה וולקובקה (רוסית: Малая Волковка) במחוז סמולנסק. בלידתה נקראה אנטונינה מקארובנה פארפיונוב אך כאשר הייתה בת 7 והחלה את הלימודים בכיתה א' בבית הספר בכפר המורה טעתה ברישום שמה והיא נרשמה כאנטונינה מקארובנה מקרובה. הבלבול ברישום הזה הוביל לטעויות המשך במסמכים עתידיים שלה כגון כרטיס חבר בקומסומול ודרכון, טעויות שיקשו על זיהויה ברבות השנים. לאחר שלמדה 8 שנים בכפר עברה עם משפחתה למוסקבה שם סיימה את השנתיים האחרונות של התיכון.
ביוגרפיה > פרוץ המלחמה

בשנת 1941 עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה גויסה מקארובה לתפקיד אחות בחזית. בסתיו שלאותה שנה הייתה בין הבודדים שניצלו בנס במבצע ויאזמה ואחרי התבוסה התחבאה מספר ימים ביער אך לבסוף נעצרה על ידי הגרמנים. לאחר זמן מה היא ועוד חייל שהיה עימה בשבי, ניקולאי פיידצ'וק הצליחו להימלט מהשבי. הם נדדו כמה חודשים ביחד תוך שהם מנסים לצאת מהכיתור הגרמני. לאחר מספר חודשים הגיעו השניים אל הכפר קראסני קולודץ (רוסית: Красный Колодец) שם חי פיידצ'וק עם אשתו וילדיו. פיידצ'וק הפסיק את הקשר עם מקארובה ונפרד ממנה. מקארובה המשיכה להסתובב בכפרי האזור  כאשר בינתיים הגרמנים הקימו בשטחים אלו במערב רוסיה האירופית (אזור מחוז בריאנסק, קורסק ואוריול) שלטון גרמני אוטונומי בשם אוטונומיית לוקוט. מקארובה גרה עם אישה, אך כיוון שלא יכלה לשלם לה על המקום, היא החליטה להצטרף לפרטיזנים, אך לאחר שנוכחה לרמת המחיה הגבוהה יחסית של רוסים שהיו בשירות הכובשים הגרמנים, החליטה גם היא להצטרף אליהם.