stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיסם הודי
מאפיינים

סיסם הודי הוא עץ ירוק-עד שיכול להגיע לגובה של כ-20 מטרים עם קוטר נוף של עד 12 מטרים. זהו עץ אוהב חום, המתאפיין בנוף אוורירי ובצמרת רחבה וסגלגלה. לאחר כריתה או פגיעה בשורשיו, מתחדש העץ על ידי הצמחת נצרים רבים באזור בית השורשים.
הגזע המרכזי זקוף מחוספס מעט וצבעו אפור-חום בהיר. הגזע המרכזי זקוף בעל קליפה מחוספסת עם חריצים אורכיים בעיקר ובצבע אפור-חום בהיר. הענפים מרובים ומתפשטים לרוחב; הענפים הצעירים שעירים בעדינות.
הלוואים זעירים צרים ומוארכים באורך של כ-5 מ"מ נושרים במהירות.
העלים מסורגים, מורכבים מנוצים פעם אחת לשלוש או חמישה עלעלים שונים בגודלם זה מזה ומסורגים. העלה באורך של כ-3.7 עד 7.5 ס"מ וצירו זיגזגי. עוקצי העלעלים (פטוטרית) באורך של באורך של כ-5 עד 8 מ"מ, בתחילה מכוסים בשערות עדינות ובהמשך קירחים.
העלעלים נראים כעלים פשוטים ותמימים. טרף העלעל ירוק כשהעלים צעירים, מבריק כשהם מתבגרים ודמויי ביצה הפוכה (כמעט עגול ולעיתים דמוי יהלום-הפוך) ומחודדים לפתע בראשם. העלעלים שעירים בצדם התחתון ונעשים קירחים עם הזמן וצבעם בצד העליון ירוק כהה ובצד התחתון ירוק בהיר.
התפרחת קצרות וחיקית מסוג היא מכבד המורכב ממספר שיבולים קצרות עם פרחים יושבים או כמעט יושבים.
הפרחים פרפרניים, דו-מיניים, קטנים (8 עד 10 מ"מ), מרובים וצבעם ירק או צהבהב-לבן. המפרש הכותרת אינו בולט כמעט משאר אברי הפרח; אורכו כאורך הסירה והמשוטים.
החפים והחפיות קטנים, שעירים ונושרים בקלות.
הגביע דמוי גביע באורך של כ-5 מ"מ, עם שיניים ריסניות והן אינן שוות זו לזו וקצרות מצינור הגביע.
הכותרת פרפרנית בצבע לבן-צהבהב. המפרש הכותרת אינו בולט כמעט משאר אברי הפרח; אורכו כאורך הסירה והמשוטים.
האבקנים 9, מאוחים לצינור, במבנה monadelphous, שבו האבקנים מאוחדים למבנה דמוי נדן שאינו סגור לחלוטין ומשאיר פתח בחלקו העליון. המאבקים אחידים, הם בדרך כלל קטנים, זקופים ונפתחים באמצעות חריצים קצרים בקודקודם (apical dehiscence).
השחלה עילית, שעירה, השחלה עילית שעירה בת עלה שחלה אחד. עמוד השחלה קירח, והצלקת עגולה. השליה עוברת לאורך תפר הבטן של עלה השחלה ובעלת 2 עד 4 ביציות.
הפרי הוא תרמיל מאורך, פחוס משני צדדיו, קירח, דמוי כנפית, באורך של כ-3.7 עד 10 ס"מ וברוחב של כ-7.0 עד 13 מ"מ, התרמיל מכיל 1 עד 4 זרעים שטוחים ומבריקים.
הפריחה באביב ובקיץ.
תפוצה ובית גידול

סיסם הודי גדל בעיקר באזורים טרופיים עונתיים יבשים, ולמרות שמו, תפוצתו הטבעית משתרעת מאיראן, דרך אפגניסטן, פקיסטן, מערב ההימלאיה, הודו, נפאל, מזרח ההימלאיה, בנגלדש, אסאם ועד מיאנמר. הוא התפשט גם למספר אזורים מחוץ לתחום תפוצתו הטבעי:
אסיה: עיראק, עומן, פלשתינה (ישראל), האינאן (דרום-מזרח סין), דרום-מזרח סין, טייוואן, ג'אווה, סומטרה.
אפריקה: בנין, בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, גאנה, גינאה, גינאה-ביסאו, קניה, מלאווי, מאוריטניה, מוזמביק, ניז'ר, ניגריה (כולל הפרובינציות הצפוניות), סנגל, סיירה לאון, סודן, טוגו, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה, ופרי סטייט (דרום אפריקה).
אמריקה: דרום-מזרח ברזיל, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, פלורידה, פנמה, פוארטו ריקו, איי ליוורד.
אוקיאניה: קווינסלנד והטריטוריה הצפונית (אוסטרליה).
הסיסם עמיד לתנאים אקלימיים מגוונים: מקרה מתונה ועד כ-40 מעלות חום,, והוא יכול לשרוד תקופות יובש קייציות של שלושה עד ארבעה חודשים ועד 2,000 מילימטרים של משקעים בשנה. הסיסם נפוץ בגובה של כ-900 מטרים מעל פני הים, אולם מסוגל לצמוח גם ברום של עד כ-1,300 מטרים מעל פני הים בקרקעות שאינן מלוחות. בדרום הודו הוא משמש כעץ רחוב בערים רבות, ביניהן בנגלור. הסיסם ההודי נשתל במדינת ביהר, בצפון מזרח הודו, בצידי דרכים, וכעץ מטיל צל במטעי תה.
סיסם הודי בישראל

הסיסם ההודי נשתל לראשונה בישראל בסביבות שנת 1940 והתפוצה שלו הלכה וגדלה במהירות רבה. בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים כבר היו פזורים בישראל אלפי עצים, שהוכיחו כושר הסתגלות ועמידות ללתנאי קרקע מגוונים (קרקעות חוליות, כבדות ואף גירניות), טמפרטורות של חום וקור, לרוחות ומיעוט משקעים. רבים מן העצים נשתלו כעצי רחוב ולעיתים נקטמו כשענפיהם הגיעו לקווי רשת החשמל.
בהמשך, התפוצה של הסיסם בישראל הצטמצמה, שכן העצים סובלים מתופעת התייבשות ענפים, הנוטים לצנוח מהעץ, ומהתמותה של חלק מהעצים שנים ספורות לאחר שתילתם. בנוסף, העץ מפתח נצרים רבים, דבר המצריך סילוק מתמיד שמקשה על תחזוקתו. כיום עדיין ניתן לראות בישראל עצים שגילם מעל חמישים שנה.
הסיסם ההודי מתאים כעץ לגנים גדולים, לשדרות רחבו, לחורשות ולפארקים. מראהו, צילו ואוושת הרוח בעלים מקנים תחושה של רוגע ושלווה. בשנים שחונות מומלץ להשקות את העצים. קיימים זנים המורכבים במשתלות, בעלי מופע אחיד ועם פחות פירות יבשים, שמקנים לעץ מראה רענן יותר. בחולון קיים גן הנקרא 'גן סיסם' על שם הצמח. הגן נמצא על יד גן סיפור.
מינים נוספים מסוג סיסם בישראל

הסוג סיסם כולל עצים, שיחים ומטפסים מעוצים, ומקיף כ-283 מינים. תחום התפוצה הטבעי של הסוג הוא האזורים הטרופיים והסובטרופיים בעולם.
בישראל, מלבד סיסם הודי, מצויים עוד שני עצי נוי נדירים מסוג סיסם: סיסם אסמי, שמקורו במזרח ההימלאיה ועד דרום סין ודרום-מזרח אסיה, וסיסם בוהם (Dalbergia boehmii), שמקורו באפריקה. מובאים כאן המאפיינים הולטים שלהם המבדילם אותם אחד מן השני ומסיסם הודי.
סיסם אסמי (Dalbergia assamica) הוא עץ בעל עלים מנוצים פעם אחת, הכוללים 13 עד 21 עלעלים בצורת איזמל מוארך עד אליפטי וקהים בקודקודם. כותרתו לבנה עם פסים סגולים בפנים, ועלי הכותרת מצוידים בציפורניים ארוכות. לסיסם אסמי 10 אבקנים הערוכים במבנה diadelphous, שבו הם מחולקים לשני צרורות של חמישה אבקנים כל אחד (5+5), כאשר הזירים חופשיים בשליש העליון.
סיסם בוהם (Dalbergia boehmii) הוא עץ בעל עלים מנוצים פעם אחת, עם 4 עד 8 עלעלים דמויי איזמל-ביצה וקהים בקודקודם. הכותרת בצבע לבן או קרם, ומשנה צבעה לצהבהבה עם הזמן.
שימושים

העצה של הסיסם ההודי ידועה בעמידותה בפני טרמיטים בזכות צפיפות גבוהה של 0.7-0.8). היא גמישה וקלה לעיבוד ולמירוק, ובזכות המרקם הייחודי היא משמשת לייצור רהיטים וגם כפורניר (שכבת עץ דקה מאוד המשמשת כציפוי). העץ המיועד לריהוט מיובש בצל למשך כחצי שנה או באולמות סגורים באוויר חם למשך שבוע עד שבועיים.
הסיסם ההודי משמש גם להסקה ולייצור פחמים איכותיים, בזכות ערך קלורי גבוה של כ-5,000 קילוקלוריות לק"ג. ענפיו הדקים משמשים מזה מאות שנים כתחליף למברשת שיניים, בעיקר בכפרים בהודו, אפריקה והמזרח התיכון, ושוקי האזור עדיין מספקים ענפים אלה לשימוש מסורתי זה.
לקריאה נוספת

עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. כרך 12 עמוד 155. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1988.
הערות שוליים

↑  סיסם הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Dalbergia sissoo, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  סיסם הודי, באתר פורטל הערכות הסיכון לטבע בישראל, ‏2011
↑  סיסם הודי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1998, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 200
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566168705171
מגילת ששת הימים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  חגי בן ארצי
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  ספריית בית אל
 תאריך הוצאה:  ניסן ה'תשע"ד, אפריל 2014
 מספר עמודים:  96
 עורך:  חגי בן ארצי
 סדרה
 סדרת ספרים:  מגילות המופת
 
מגילת ששת הימים היא ספר שכתב חגי בן ארצי. הספר מתאר את אירועי מלחמת ששת הימים בפורמט המזכיר את ספרי התנ"ך, בחלוקה לפרקים ולפסוקים. הספר כולל עשרה פרקים המתארים את האירועים לפי סדר כרונולוגי. בין תיאורי האירועים, משולבים פרקי תנ"ך וכן שירים עבריים הקשורים למאורעות. הספר יצא לאור בשנת ה'תשע"ד (2014) בהוצאת ספריית בית אל.
מטרת כתיבת הספר

המחבר מסביר במבוא לספר את המטרה שלשמה כתב אותו. לדבריו "לא הייתה בהיסטוריה היהודית מלחמה שהתגלתה בה יד ההשגחה הא-לוהית בצורה כל כך ברורה וגלויה כמו במלחמה זו". הוא כתב את הספר כי לעזור לעם ישראל להודות לה' על הניסים הגדולים שעשה להם במלחמה זו. לדבריו, "מן הראוי שבכל בית-ספר, בכל תלמוד תורה, בכל בית ובכל משפחה תוקדש לפחות שעה אחת בכל יום מששת הימים ללימוד סיפורו המיוחד של אותו יום. הבה נהפוך את יום ירושלים לחג של שישה ימים – מכ"ו באייר עד ב' בסיוון. המהדרין יציינו שמונה ימים – מכ"ה באייר עד ג' בסיוון. ראויה הישועה הגדולה שזכינו לה בדורנו לחג שאיננו נופל מחג החנוכה".
פרקי הספר

הספר כולל עשרה פרקים, המתארים את אירועי המלחמה לפי סדר התרחשותם:
פרק א (לכ"ה באייר): ההחלטה הגורלית – הרקע לפרוץ מלחמת ששת הימים (הקרב על המים וסגירת מצרי טיראן).
נספח לפרק: הרב צבי יהודה ונעמי שמר.
פרק ב (לכ"ו באייר): היום הראשון למלחמה – הישועה הגדולה מן השמיים (מבצע מוקד).
נספח א לפרק: מסיפורי טייסי חיל האויר.
נספח ב לפרק: יד ההשגחה העליונה – שלושה פרטים, שאיש לא צפה אותם מראש, והביאו יחד להצלחת המבצע.
פרק ג (לכ"ו באייר): שחרור חבל עזה.
פרק ד (לכ"ז באייר): המלחמה עם ירדן.
פרק ה (לכ"ז באייר): שחרור השומרון.
פרק ו (לכ"ח באייר): שחרור ירושלים.
פרק ז (לכ"ט באייר): שחרור הרי חברון.
פרק ח (לא' בסיוון): שחרור סיני.
פרק ט (לב' בסיוון): שחרור הגולן.
פרק י (לג' בסיוון): סיום המלחמה ומשמעותה לדורות.
נספח: סדר התפילה ליום ירושלים.
הערות שוליים

↑  מגילת ששת הימים מנוקדת, באתר ספריית בית אל
↑  חגי בן ארצי, מגילת ששת הימים, ירושלים: ספריית בית אל, 2014, עמ' 1
קרם קוקוס

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מרכיבים עיקריים:  קוקוס 
 
קארי חסילונים עם קרם קוקוס
קרם קוקוס הוא מוצר המיוצר מפרי הקוקוס. הוא דומה מאוד לחלב קוקוס, אבל מכיל פחות מים. ההבדל העיקרי הוא הצפיפות של שני המוצרים. קרם הקוקוס הוא דחוס יותר, ומרקמו דומה למשחה, ואילו חלב קוקוס הוא בדרך כלל נוזלי. קרם קוקוס משמש כמרכיב בבישול, והוא בעל טעם מתון לא מתוק.
לעיתים ממתיקים את קרם הקוקוס, לשימוש בקינוחים ובמשקאות כמו פינה קולדה. הקרם המומתק הוא מרכיב מרכזי של קינוחים רבים שמקורם במדינות דרום-מזרח אסיה, בהן וייטנאם, קמבודיה, תאילנד, מלזיה, סינגפור ואינדונזיה. זה הוא גם מרכיב חשוב במטבח הפולינזי.
קוקוס מוקרם הוא גוש "בשר" קוקוס דחוס אשר יובש מעט, ונמכר בגוש שעוותי.
ראו גם

חלב קוקוס
קוקוס
הערות שוליים

↑  "Coconut milk, cream, and sweetened cream". ochef.com.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרציות

| קרציות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
תת־מחלקה:: אקריות
סדרה:: Ixodida
על־משפחה:: קרציות
משפחות
 קרצינתיים  קרציתיים
שם מדעי
 Ixodoidea ‏לייך, 1815
קַרְצִיות (שם מדעי: Ixodoidea) הן על-משפחה יחידה בסדרה Ixodida שבמחלקת העכבישנים. כל מיני הקרציות הם טפילים חיצוניים הניזונים מדם של יונקים, עופות, זוחלים ודו-חיים כולל האדם. על-משפחת הקרציות נחלקת לשתי משפחות: משפחת הקרצינתיים (Argasidae) שהן קרציות רכות, ומשפחת הקרציתיים (Ixodidae) שהן קרציות קשיחות.
מאפיינים

הקרציות מתאפיינות באיבר שנמצא מתחת לפה שלהן ונקרא היפּוֹסטוֹם. איבר זה, המכיל טורי שיניים נטויות לאחור, מאפשר לקרציות להיצמד לעור הפונדקאי. איבר ייחודי נוסף קרוי איבר האלֶר (אנ'). האיבר, שמצוי בגב פיסות הרגליים הקדמיות, מורכב משבעה זיפים וקופסית עם פתח צר שמכילה גם כן שבעה זיפים. איבר האלר משמש כאיבר חוש הרגיש ללחות, לטמפרטורה ולחומרים כימיים.
קרציות מתפתחות מביצים ועוברות שלושה גלגולים: זחל, נימפה, ובוגר.
קרציות הן גורם משמעותי בהעברת מחלות בין בני אדם ובעלי חיים. הנפוצות שבין המחלות אותן מעבירות הקרציות הן קדחת הקרציות, קדחת הבהרות וקדחת המערות. מתוך כ-800 מינים של קרציות המוכרות כיום, כ-40 עד 65 מינים מהם (מ-10 סוגים שונים) מכילים רעלנים עצביים הגורמים לשיתוק קרציות, רובן מאוסטרליה.
ראו גם

קרצית המערות
דלקת מוח מקרציות
קדחת קרציות כלבית
צפרדעיים

| צפרדעיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
על־משפחה:: צפרדעים
משפחה:: צפרדעיים
שם מדעי
 Ranidae ‏רפינסק, 1814

צפרדעיים (שם מדעי: Ranidae; באנגלית: True frogs) היא המשפחה בעלת התפוצה הרחבה ביותר מבין כל משפחות חסרי הזנב. הן נפוצות בכל יבשות העולם, למעט אנטארקטיקה ואוסטרליה. מין אחד בלבד ממשפחת הצפרדעיים נפוץ במקור באוסטרליה ולא הובא על ידי בני האדם ליבשת, והוא Rana daemeli, אך גם תפוצתו שם מוגבלת לאזורים נידחים בצפון היבשת. גודלן של חסרי הזנב בנות משפחת הצפרדעיים משתנה ממין למין; הגדולה ביותר בעולם היא צפרדע גוליית (Conraua goliath). רבות מהצפרדעיים חיות במים או בבתי גידול הקרובים למים. הצפרדעיים שייכות למשפחת הדו-חיים, כלומר הן בעלות אברי נשימה המתאימים גם למים וגם ליבשה. מרבית המינים מטילים את ביציהם במים, ועוברים את שלב הראשן במהלך התפתחותם. אף על פי כן, כמו מרבית משפחות חסרי הזנב, מגוון בתי הגידול בו חיות הצפרדעיים הוא גדול. אלו מהסוג Tomopterna הן צפרדעים חופרות האנדמיות לאפריקה והן בעלות מרבית המאפיינים האופייניים לצפרדעים החופרות בשאר העולם. בנוסף, קיימות צפרדעים שחיות בסביבה עצית כגון צפרדע העצים (Frankixalus jerdonii) שנתגלתה בצפון מזרח הודו.
ככלל, הצפרדעיים הן בעלות עור חלק ולח, ורגליהן גדולות וחזקות. כפות רגליהן מכוסות לרוב בקרומי שחייה בדרגות שונות.
סוגים

חלק מהסוגים של הצפרדעים שייכים ע"פ כמה חלוקות למשפחות עצמאיות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Afrana  Allopaa  Amietia  Amolops  Anhydrophryne  Arthroleptella  Arthroleptides  Aubria  Babina  Batrachylodes  Cacosternum  סוג ומין יחיד Ceratobatrachus guentheri  Chaparana  סוג ומין יחיד Chrysopaa sternosignata  Clinotarsus  צפרדע גוליית (Conraua)  Dimorphognathus  Discodeles  סוג ומין יחיד Ericabatrachus baleensis  Euphlyctis |  Fejervarya  Glandirana  Hildebrandtia  Hoplobatrachus  Huia  Hylarana  Humerana  צפרדע הודית (Indirana)  Ingerana  סוג ומין יחיד Lankanectes corrugatus  Lanzarana largeni  Limnonectes  ליטובטס (Lithobates)  Meristogenys  צפרדע מרקדת (Micrixalus)  סוג ומין יחיד Microbatrachella capensis  Minervarya  Nannophrys  Nanorana  סוג ומין יחיד Natalobatrachus bonebergi  סוג ומין יחיד Nothophryne broadleyi |  Nyctibatrachus  Occidozyga  Odorrana  Paa  סוג ומין יחיד Palmatorappia solomonis  צפרדע (Pelophylax)  Petropedetes  צפרדע שלולית קטנה (Phrynobatrachus)  סוג ומין יחיד Phrynodon sandersoni  Platymantis  Pseudoamolops  Poyntonia  Pterorana  Ptychadena  Pyxicephalus  Rana  Sanguirana  Sphaerotheca  Staurois  Strongylopus  Tomopterna |  |
גלריה

Rana temporaria
Pelophylax shqipericus
צפרדע העץ
Hylarana eschatia
Babina adenopleura
ראו גם

צפרדעים - על-משפחה בה כלולים כל הצפרדעים האמיתיות
חסרי הזנב - סדרה הכוללת בתוכה הן את ה"צפרדעים" והן את ה"קרפדות"
צפרדע מצויה (Rana temporaria)
Odorrana hosii
Glandirana rugosa
פיל סומטרי

| פיל סומטרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בעלי חדק
משפחה:: פיליים
סוג:: פיל
מין:: פיל אסייתי
תת־מין:: פיל סומטרי
שם מדעי
 Elephas maximus sumatranus ‏טמינק, 1847
תחום תפוצה
   תפוצה היסטורית   תפוצה כיום 

פיל סומטרי (שם מדעי: Elephas maximus sumatranus), הוא אחד משלושה תת-המינים המוכרים של פיל אסייתי, יליד האי סומטרה באינדונזיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1847 על ידי הזואולוג ההולנדי קונרד יאקוב טמינק. בשנת 2011, פיל זה סווג על ידי IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), בשל ירידה דרסטית של האוכלוסייה הנאמדת בשיעור של 80% על פני 75 שנים. הפיל הסומטרי מאוים במיוחד על ידי אובדן בית גידול הנובע מבירוא יערות והתנחלות אנושית לשטחים מיוערים. מעל 69% מבתי הגידול הפוטנציאלים לפיל אבדו במהלך 25 שנה האחרונות. בית הגידול הנותר מחולק לבלוקי יער קטנים בגודל כולל של 250 קמ"ר.
תיאור וטקסונומיה

אצל הפיל האסייתי יש 3 תת-מינים מוכרים: פיל הודי, פיל סרי לנקי ופיל סומטרי. פיל בורנאי נחשב בתחילה כחלק מהפיל ההודי עד שהוכר בשנת 2003 כתת-מין נפרד. ההבדלים בין תת-המינים מבוססים על גודל וצבע וכן על הבדלים ב-DNA. מניתוח גנטי עולה כי הפיל הסומטרי עשוי להוות מין בפני עצמו[דרוש מקור], ועל כן ארגוני השימור מציעים כי יש להפריד בגני החיות בינם לבין פילים אסייתים אחרים.
באופן כללי, הפילים האסייתים קטנים יותר מאשר הפילים האפריקנים, והנקודה הגבוהה ביותר בגוף היא הקודקוד. הגב קמור, הראש רחב והזנב ארוך. האוזניים של הפיל הסומטרי קצרות יחסית ועגלגלות, אך הן גדולות יותר משאר תת-המינים. הנקבות קטנות יותר מהזכרים ויש להן חטים קצרים או שהן חסרות חטים. פיל סומטרי מגיע לגובה של 3.2-2 מטר בכתף ולמשקל של 4,000-2,000 ק"ג. יש לו 20 זוגות צלעות - זוג אחד יותר משאר תת-המינים. הצבע של עורו בהיר יותר מאשר הפיל ההודי.
תפוצה ואקולוגיה

הפיל הסומטרי כשמו אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה. תפוצתו בעבר הייתה בכל שמונת המחוזות באי (אצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה, דרום סומטרה, ריאו, למפונג, בנגולו וג'מבי), אולם כיום הוא כבר נכחד ממערב סומטרה ונעלם בהדרגה גם מצפון סומטרה.
במחוז ריאו שבעבר הכיל את מספר הפילים הגדול באי, נותרו כיום כ-300 פילים בלבד.
בית הגידול של הפילים מורכב מיערות שפלה, יערות עננים, יערות טרופיים וגבעות מיוערת עדינות מתחת לגובה של 300 מטר. בעוד שהפילים יכולים לאכלס בתי גידול שונים, ממחקרים ארוכי טווח של אוכלוסיות פילים ברחבי אסיה עולה כי יערות שפלה הם בית גידול מועדף. עובדה זאת מאיימת במיוחד על הפילים שכן בשפלה מתרחש אובדן בית גידול גבוה יותר מיערות הרריים בשל הנגישות שלהם לבני אדם. הטמפרטורה בתחומי המחיה שלהם 20–30 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 4,700-2,000 מילימטר לשנה.
הפילים הסומטרים ניזונים מעלים, עשבים, שיחים וחלקי צמחייה אחרים, ולמעט טיגריס סומטרה שמהווה איום לפילונים - אין לפילים שום אויב טבעי ברחבי האי. פרסתנים אחרים שחיים באי לצד הפיל הם קרנף סומטרי, סרו סומטרי, טפיר אסייתי, מונטיאק מצוי ואייל סמבר. הפילה הסומטרית ממליטה בדרך כלל בלילה ומשך ההמלטה הוא כ-10 שניות. הפילון מסוגל לעמוד בכוחות עצמו בין 10 דקות לחצי שעה מרגע הלידה. הפילות הסומטריות מפסיקות להתרבות לאחר גיל 60 שנה - שזאת גם תוחלת החיים הממוצעת שלהם בטבע. תוחלת החיים המקסימלית של הפילות היא עד גיל 75 בעוד שזכרים חיים עד גיל 60.
איומים ושימור

בשל המרות של יערות ליישובים אנושים ושטחים חקלאיים, רבים מאוכלוסיות הפילים בסומטרה נתונות ללחצים קשים מצד האדם - במיוחד פילים אשר נכנסים ליערות שהוסבו למטעים חקלאיים וגורמים שם לנזקים. בנוסף להריגת פילים בתור "מזיקים", הפילים הסומטרים מהווים גם מטרה לציד לא חוקי עבור הסחר בשנהב שלהם. כיום, הפיל הסומטרי מצוי רק בשבעה מחוזות באי - וברבים מהם הוא נתון ללחץ מוגבר של אובדן בית גידול וקונפליקטים עם החקלאים. מסיבה זאת ארגון השימור IUCN הכניס את הפיל לקטגוריה המאוימת ביותר - סכנת הכחדה חמורה (CR). בין שנת 2012 ל-2015, 36 פילים נמצאו מתים במחוז אצ'ה מהרעלה, התחשמלות ומלכודות. רוב הפילים המתים נמצאו ליד מטעי שמן דקלים. חוקרי טבע מעריכים כי פילי סומטרה עלולים להיכחד בתוך פחות מעשר שנים, אם השליקה לא תיעצר.
למרות שהפיל נחשב למין מוגן באינדונזיה ואף רשום בנספח א' של אמנת וושינגטון האוסרת מסחר בינלאומי במין זה ובמוצריו, כ-85% מבתי הגידול שלו ממוקמים מחוץ לאזורים מוגנים המונעת הסבה שלהם לשטחים חקלאיים. בשנת 2004, הוקם הפארק הלאומי טאסו-נילו במחוז ריאו על מנת להגן על בית הגידול של הפיל הסומטרי. היער בתחומי הפארק הוא אחד האזורים הגדולים האחרונים בסומטרה שמסוגל לתמוך באוכלוסייה גדולה של פילים.
סקרים ואומדנים

במהלך השנים נעשו מספר סקרים על אוכלוסיית הפילים. להלן רשימת הסקרים המציגה את הירידה התלולה במספרי הפילים.
בשנת 1980, כאשר כ-50% מכלל היערות הטבעיים באי עדיין היו קיימים, נמנו כ-44 אוכלוסיות נפרדות של פילים.
1985: סקר מהיר ברחבי אי הציע שישנם בין 2,800 ל-4,800 פילים ב-44 האוכלוסיות שתועד 5 שנים קודם לכן. מחוז ריאו אכלס את מספר הפילים הגדול ביותר.
2002: סומטרה עדיין נחשבת למקום המאכלס את מספר הפילים הרב ביותר אחרי הודו וסרי לנקה, אך ישנה כבר עדות מדאיגה לירידה גדולה בקרב אוכלוסיות קטנות שנעלמות. סקרי צפיפות אוכלוסייה המתבססים על גללים נעשו בשני פארקים לאומים במחוז למפונג - הפארק הלאומי בוקיט באריסן סלטן והפארק הלאומי דרך קאמבאס - מהם עלה שישנם באזורים הנזכרים 498 ו-180 פילים בהתאמה. סקרים מהירים ברחבי המחוז הראו שכ-19 אוכלוסיות מקומיות שנרשמו במחוז בשנת 1980 נכחדו כך שהפילים נותרו רק בשני התחומים הנזכרים.
2007: ירידה חדה באוכלוסייה בטבע. המספרים המוערכים ברחבי האי הם 2,400 עד 2,800 פרטים - בהתחשב במספר הגבוה של הפילים שנלכדו להחזקה בשבי מאז 1985. שיעור התמותה הגבוה שנגרם ממאמצי לכידה שנכשלו אחראי במידה רבה לירידת אוכלוסיית הפילים במחצית.
2008: עד שנת 2008, אוכלוסיות קטנות של פילים נכחדו במספר מחוזות נוספים - ובסך הכל כ-23 אוכלוסיות מתוך 44 האוכלוסיות שנצפו ב-1980 נכחדו - מה שמעיד על ירידה מאוד משמעותית במספרי הפילם. בנוסף, בשנת 2008 הפיל הסומטרי נכחד לראשונה לגמרי מאחד המחוזות של סומטרה (מערב סומטרה) וכן הטווח שלו הצטמצם מאוד בצפון סומטרה. במחוז ריאו נותרו כ-350 פילים בלבד בעוד שבשנת 1980 הוא אכלס על פי הערכות כ-1,600 פילים. המגמה מראה כי האוכלוסיות האחרונות בריאו עשויות להיעלם בקרוב אם יימשך קצב בירוא היערות במחוז.
2009: סקר חדש שנעשה בתשעה גושי יער שבהם היו עדרי פילים בשנת 2007 מגלה כי מתוך 16 כיסי יער מבודדים שבהם שהו הפילים במחוז ריאו, נכחדו שישה עדרים. מחוז ריאו מאכלס פחות מ-210 פילים והירידה מאז 1980 מוערכת בכ-84% בתחומי המחוז. מאז אין עדיין אומדני אוכלוסייה נוספים שזמינים, וסביר להניח שהמצב החמיר.
בשבי

בין השנים 1986 ו-1995, 520 פילי בר נתפסו ונשמרו בשישה מרכזים לאילוף פילים, אשר הוקמו מאז 1986 במחוזות לאמפונג, אצ'ה, בנגקולו, צפון ודרום סומטרה, וקיאו. לכידת פילי בר הופסקה בשנת 1999 בשל העלות היקרה של החזקתם. עד סוף שנת 2000, הוחזקו 391 פילים סומטרים באינדונזיה במרכזים כאלו, בגני חיות, בספארי ובאזורי תיירות.
הערות שוליים

↑  פיל סומטרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פיל סומטרי לצד המאהוט שלו, 1901.
פילים סומטרים בפארק הלאומי דרך קאמבאס.
פיל שניצוד במטעים בסומטרה.
פיל סומטרי בגן חיות.
קטלן עב-צבתות

| קטלן עב-זנב |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עקרבאים
תת־סדרה:: Neoscorpionina
משפחה:: בותוסיים
סוג:: קטלן
מין:: קטלן עב-זנב
שם מדעי
 Androctonus crassicauda

קַטְלָן עַב-צְבָתוֹת או קַטְלָן עַב-זָנָב (שם מדעי: Androctonus crassicauda; משמעות שמו באה מפאת זנבו העבה במיוחד) הוא מין של עקרב.
מאפיינים

גודלו מגיע לכדי 10 סנטימטרים, וצבעו נע בין גוני השחור, דרך החום הכהה. ההבדל בינו לבין הקטלן הדו גוני הוא בעיקר אורך ועובי הצבתות - לקטלן עב הזנב צבתות עבות וקצרות יותר, בעוד שאצל הקטלן הדו גוני הן ארוכות ודקות יותר. צבתות הקטלן עב-הזנב רחבות במקצת מרוחב היד. הקטלן עב הזנב מתגורר בעיקר מתחת לסלעים כבדים ואבנים גדולות - בסביבת אדמה תחוחה. כמו כן הוא נמצא לעיתים במחילותיהם של מכרסמים (המתעלמים לגמרי מנוכחותו), במערות, בחורבות וכו'. לעיתים ניתן למוצאו משוטט בחולות שפת הים.
קטלן עב-זנב נחשב לקטלני, בניגוד לדעה הרווחת שרק העקצן הצהוב מסוכן, וארסם מסוכן כמעט באותה המידה [דרוש מקור]. בארץ היו מקרי מוות בעבר כתוצאה מעקיצתו [דרוש מקור]. הקטלן נפוץ בישראל מהחרמון והגולן ועד לערבה הדרומית ולאילת. הקטלן ניתן לזיהוי ודאי על ידי הסתכלות בזנבו - הזנב עבה מאוד ביחס לעקרבים אחרים, וישנן מגרעות בצורת קילוף בשניים מפרקי זנבו (השני והשלישי, מכיוון העוקץ), מאפיין שלא קיים בשחרן יהודה, שגם קטן ממנו, וגם זנבו אינו עבה. בניגוד לשחרן, הקטלן לא יימצא על עצים (בין הקליפה לעץ), אלא בעיקר מתחת לאבנים גדולות וסלעים.
אטימולוגיה

בעבר נקרא קטלן עב-זנב אך שם זה שונה לפי החלטה של הוועדה הזואולוגית באקדמיה ללשון העברית לקטלן עב-צבתות, מאחר שזה סימן היכר טוב יותר לזיהוי מבין מיני הקטלנים בארץ. לקטלן זה צבת עבה יותר מרוחב פרק "היד" אליו היא מחוברת.
הערות שוליים

↑  קטלן עב-צבתות במילון בעלי חיים: עכבישנים (תשע"ט), 2019, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ארז ארליכמן, יש להם שם: הכירו את קְטַן-רֶגֶל מְנֻמְנָם ובַּרְדָּסוֹן, באתר ynet, 12 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552090005171  LCCN: sh2006002828
קופצניים

| קופצניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: קופצניים
שם מדעי
 Salticidae ‏בלקוול, 1841
תחום תפוצה


קופצניים (שם מדעי: Salticidae) או עכבישים קופצים בשפה העממית, הם משפחת עכבישים המונה כ־560 סוגים וכ־5,090 מינים. משפחה זאת היא הגדולה והמגוונת ביותר מבין משפחות העכבישאים, ומכילה כ־13% מכלל המינים בסדרה זו. בישראל ידועים כ־108 מינים ב־34 סוגים שונים. זו המשפחה השנייה בגודלה בישראל אחרי הקטועניים
לקופצנים יש ראייה טובה המשמשת אותם לניווט ולציד, ויכולת קפיצה המאפשרת להם לנוע בין עלים או לקפוץ על טרף. קפיצותיהם לרוב מאובטחות על ידי קוּרים.
עכבישים אלה אינם תוקפניים כלפי בני־אדם, ונשיכתם אינה מסוכנת, ודומה לעקיצת יתוש שבעקבותיה חווים לעיתים אדמומיות קלה, כאב קל וגירוד.
ברחבי העולם מצוין ”יום הקופצנים הבינלאומי” בתאריך ה־10 באוקטובר. על פי היוזמים, מטרתו של יום הקופצנים היא לעורר מודעות לקיומם של עכבישים ממשפחת הקופצניים ולקרב את הקהל הרחב אל עולם פרוקי הרגליים ובכך למתן את הרתיעה שלו מפניהם. הבחירה בקופצנים נעשתה מכיוון שהם נתפסים בקרב הקהל הרחב כיצורים מעוררי חיבה ביחס לפרוקי־רגליים אחרים.
סוגים בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Aelurillus  Ballus  Bianor  Carrhotus  Chalcoscirtus  Cyrba  Euophrys  Evarcha  Festucula  Habrocestum  Harmochirus  Hasarius  Heliophanillus  Heliophanus |  Hyllus  Icius  Langona  Leptorchestes  Macaroeris  Mendoza  Menemerus  Modunda  Mogrus  Myrmarachne  Neaetha  Neon  Pachyballus  patagiata |  Pellenes  Phintella  Phlegra  Plexippoides  Plexippus  Pseudeuophrys  Pseudicius  Rafalus  Saitis  Salticus  Synageles  Talavera  Thyene  Yllenus |  |  |
גלריה

קופצן תופס חרק
קופצן טווסי
עכביש פורטיה
בגירה קיפלינגי
קופצן הבתים
הערות שוליים

↑  Zonstein S. & Marusik Y.M, 2013. Checklist of the spiders (Araneae) of Israel. Zootexa 3671(1): 1-127
↑  יום הקופצן הבינלאומי באתר "מדע גדול, בקטנה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536159305171  NKC: ph137930
אושרת אינגדשט

| --- | --- |

אינגדשט בפרמיירת "שכונה", אוקטובר 2014
 לידה:  2 באוקטובר 1990 (בת 34)  אשדוד
 סוגה מועדפת:  דרמה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  שירה ומשחק
 פרופיל ב-IMDb
אושרת אינגדשט (נולדה ב-2 באוקטובר 1990) היא זמרת ושחקנית ישראלית.