stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפייטן

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית מציאות 
 יוצרים:  עודד מנשה
 מנחים:  עודד מנשה 
 שופטים:  אביהו מדינה  יחיאל נהרי  דוד ד'אור  קובי אפללו
 זוכים:  אליה והב
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 20
 
הפייטן הייתה תוכנית מציאות ישראלית, ששודרה במהלך קיץ 2015 בערוץ 20.
במרכז התוכנית תחרות שירת פיוטים בין גברים. התוכנית תוארה בעיתונות כתוכנית המציאות המסורתית הראשונה בישראל.
רקע

בערוץ 20 שהוא ערוץ מורשת, החליטו לבסס תוכנית מציאות מוזיקלית המיועדת לפייטני בית הכנסת ושירת הפיוטים בלבד. לשירה זו יש מאפיינים בפני עצמה.
את התוכנית הגה ויצר עודד מנשה ששימש אף כמנחה התוכנית.
עונה ראשונה

32 מתמודדים התמודדו על התואר הפייטן של המדינה, בשיטת הדו-קרב, מול השופטים. כשתוכניות רבע הגמר, חצי הגמר והגמר היו מול קהל רב.
לגמר עלו ארבעה מתמודדים: למקום השלישי והרביעי הגיעו אחיעד חודפי ואופיר סולמון, למקום השני הגיע גיל ישראלוב, ולמקום הראשון הגיע המנצח שזכה בתואר "הפייטן של המדינה" - אליה והב.
התוכנית זכתה לרייטניג גבוה יחסית ושודרה גם באתרים; ynet, ערוץ 7. באתרי החדשות זכתה התוכנית לביקורות חיוביות. קובי אפללו אמר בריאיון עיתונאי שהוא הרגיש כמו שיר שעלה לגל"צ, כל מקום שאליו בא דיברו איתו על התוכנית.
השופטים

לשופטים נבחרו פייטנים וזמרים בעלי שם:
אביהו מדינה
יחיאל נהרי
דוד ד'אור
קובי אפללו
שופטים אורחים:
חיים ישראל
גיא זו-ארץ
עופר לוי
יהורם גאון
המנחה:
עודד מנשה
הערות שוליים

↑   נתי טוקר, פייטן נולד: ערוץ 20 משיק את הריאלטי המסורתי הראשון, באתר TheMarker‏, 18 באוגוסט 2015
↑  אבי שושן, התוכנית שלא מתנשאת על מזרחים, באתר ynet, 8 באוקטובר 2015
↑  אבי שושן, התוכנית שלא מתנשאת על מזרחים, באתר ynet, 8 באוקטובר 2015
הצחוקייה

| --- | --- |

לוגו הסדרה החל מעונתה הרביעית
 סוגה:  סטנד-אפ, קומדיה לילדים
 יוצרים:  יוסי קרן
 כותבים:  הדר תדמור, הדר לוי
 בימוי:  יוסי קרן
 מנחים:  טוני ברמן, מורין אמור
 משתתפים:  מורן קל, נגה ד'אנג'לי, אמיר הורוביץ, צמד שיניים, ליעוז שם טוב, דובדבני וקובץ', עופר ומאור, יוסי גבני, יונתן גרופר, תמיר סממה, ארז קליימן, הדר לוי, טל סולומון, מני מלכה, מיכאל הנגבי, אמירם טובים, מיכל קירזון, צוות מנחוס, עברי ועילי, אסף מור יוסף, ליטל שוורץ, נאיה פדרמן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  67
 הפקה
 אורך פרק:  10-20 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ניקלודיאון ישראל
 פורמט (תמונה):  4:3 (עונות 1-2) 16:9 (עונה 3 ואילך)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  2012 – 7 באוגוסט 2018
הצחוקייה היא תוכנית סטנד-אפ ישראלית לילדים המשודרת בערוץ ניקלודיאון הישראלי, החל משנת 2012. לסדרה כעת 7 עונות ו-67 פרקים.
רקע

התוכנית "הצחוקייה" היא תוכנית סטנדאפ לילדים, בעלת פאנל של סטנדאפיסטים (נוספים עוד מדי עונה) המותאמים במיוחד עם מערכונים לילדים ונוער. הפורמט המקורי של הסדרה היה שלפני כל מערכון המנחה (דאז טוני ברמן) היה נותן לאחד מן הילדים לשלוף פתק מן הכובע שעליו רשום הנושא שעליו צריך לצחוק הסטנדאפיסט, ולאחר הכנה המנחה היה קורא לסטנדאפיסט לעלות לבמה, ולנסות להצחיק את הקהל. בעונה השנייה הפורמט אינו נשאר (והמנחה טוני ברמן הוחלף במורין אמור), ותפקידו של המנחה היה פשוטו כמשמעו להציג את הסטנדאפיסט (לפני כן גם היה מוסיף בדיחה קטנה על הבא לבמה) והסטנדאפיסט היה צוחק על כל נושא שירצה. לעיתים בין המערכונים היו גם מראיינים את הסטנדאפיסטים (או את המנחה) בשאלות לא קשורות, או סתם סיפרו סיפורים לא מעניינים. מעברון נוסף בעונות השנייה והשלישית הוא ה"מאחורי הקלעים" של אולם הצחוקייה. העונה הרביעית, שנקראה "סופרסטארז" של הסדרה הייתה מיוחדת: היא איחדה כמעט את כל הסטנדאפיסטים מעונות 1-3 (גם אלה שעזבו). בהבדל מעונות אחרות, לא היה את מעברון "מאחורי הקלעים" וגם השימוש ב"מנחה" יצא מהתוכנית - את העונה הרביעית והחמישית מנחים הסטנדאפיסטים עצמם, בסבב. במקום מעברונים בעונה הרביעית היו מערכונים קבועים בשם "על הספה" (על משפחה עצלנית) ו"ההסעה" (שמחקה את סדרות הנוער היומיות). בעונה החמישית הוחלפו המעברונים של "על הספה" ו"ההסעה" במערכונים קצרים של הצמד עופר ומאור, בנוסף להשתתפותם בבמה עצמה. החל מהעונה השישית, שחקן או שחקנית משתתף בתפקיד אורח לאורך העונה במערכונים קצרים מאחורי הקלעים, כשבעונה השישית השחקנית האורחת הייתה ליטל שוורץ, ובעונה השביעית השחקנית האורחת היא נאיה פדרמן.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 5 | 5 | 18 בינואר 2012 |  1 בפברואר 2012 |
|  | 2 | 10 | 10 | 14 בפברואר 2013 | 22 בפברואר 2014 |
|  | 3 | 10 | 10 | 9 ביולי 2014 | 11 ביוני 2015 |
|  | 4 | 14 | 14 | 13 באוגוסט 2015 | 13 באוגוסט 2015 |
|  | 5 | 10 | 10 | 31 ביולי 2016 | 31 ביולי 2016 |
|  | 6 | 10 | 10 | 14 בדצמבר 2017 | 27 בדצמבר 2017 |
|  | 7 | 8 | 8 | 29 ביולי 2018 | 7 באוגוסט 2018 |
העונות הרביעית והחמישית, כל 24 הפרקים שודרו באותו היום, 13 באוגוסט 2015, ו-31 ביולי 2016.
משתתפים

בכל עונת "הצחוקייה" משתתפים מספר סטנדאפיסטים שלרוב כל אחד מהם מופיע שלוש או שתי פעמים באותה עונה. להלן רשימת המשתתפים מכל העונות של "הצחוקייה" (הרשימה כוללת גם את המנחים). לעונה השישית יצטרפו ההרכב הקומי "צוות מנחוס" והקומיקאית ליטל שוורץ, לעומת צמד שיניים, ליעוז שם טוב, יונתן גרופר, מיכל קירזון ואמירם טובים שעזבו.
| משתתפים קבועים> המשתתף\ת.המשתתף\ת | משתתפים קבועים> עונות.1 | משתתפים קבועים> עונות.2 | משתתפים קבועים> עונות.3 | משתתפים קבועים> עונות.מופע | משתתפים קבועים> עונות.4 | משתתפים קבועים> עונות.5 | משתתפים קבועים> עונות.6 | משתתפים קבועים> עונות.7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טוני ברמן | מנחה |  |  |  |  |  |  |  |
| מורין אמור |  | מנחה | מנחה |  |  |  |  |  |
מורן קל: קבוע
נגה ד'אנג'לי: קבועה
| אמיר הורוביץ | קבוע | קבוע |  | קבוע | קבוע | קבוע | קבוע | קבוע |
| ליאור פאוקר | קבוע | קבוע |  | קבוע | קבוע | קבוע |  |  |
| דרור טייכנר | קבוע | קבוע |  | קבוע | קבוע | קבוע |  | קבוע |
| ליעוז שם טוב | קבוע | קבוע |  | קבוע | קבוע | קבוע |  |  |
|  דובדבני וקובץ' |  | קבועים |  | קבועים | קבועים |  |  |  |
| עופר ומאור |  |  | קבועים | קבועים | קבועים | קבועים | קבועים | קבועים |
| יוסי גבני |  |  | קבוע | קבוע | קבוע | קבוע | קבוע |  |
| יונתן גרופר |  |  | קבוע | קבוע | קבוע | קבוע |  |  |
| תמיר סממה |  |  | קבוע | קבוע | קבוע |  |  |  |
| ארז קליימן |  |  | קבוע | קבוע | קבוע |  |  |  |
| הדר לוי |  |  | קבועה |  | קבועה | קבועה | קבועה | קבועה |
| טל סולומון | קבוע |  |  |  |  |  |  |  |
| מני מלכה |  | קבוע |  |  |  |  |  |  |
| מיכאל הנגבי |  |  | קבוע |  |  |  |  |  |
| אמירם טובים |  |  |  |  |  | קבוע |  |  |
| מיכל קירזון |  |  |  |  |  | קבועה |  |  |
| צוות מנחוס |  |  |  |  |  |  | קבועה | קבועה |
| עברי ועילי |  |  |  |  |  |  | קבוע |  |
| ליטל שוורץ |  |  |  |  |  |  | כוכבת אורחת |  |
| אסף מור יוסף |  |  |  |  |  |  |  | קבוע |
| נאיה פדרמן |  |  |  |  |  |  |  | כוכבת אורחת |
הערות שוליים

↑  צוות מנחוס, באתר www.facebook.com
↑  Instagram post by ערוץ ניקלודיאון • Nov 30, 2017 at 3:27pm UTC, באתר Instagram (באנגלית)
חואן קורטינה

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1824 טמאוליפס, מקסיקו מקסיקו 
 פטירה:  30 באוקטובר 1894 (בגיל 70) אסקופוסאלקו, מקסיקו מקסיקו 
 מדינה:  מקסיקו 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת ארצות הברית–מקסיקו מלחמת מקסיקו–צרפת
 
חואן נפומוצ'ינו גוסאקוצ'ה (16 במאי 1824 - 30 באוקטובר 1894) אשר היה ידוע יותר בשם חואן קורטינה או בכינויים שהודבקו לו "צ'נו קורטינה" ו"השודד האדום מריו גראנדה" היה חוואי, פוליטיקאי, מפקד בצבא מקסיקו, מפקד מיליציה, שודד, פושע וגיבור פולקלור מקסיקני אשר פתח במתקפה על ארצות הברית בכוחות עצמו וללא התערבות ממשלת מקסיקו ואף כבש שטחים בדרום טקסס בעזרת שכירי חרב וצבא קטן משלו. קורטינה ניהל שתי מלחמות פרטיות נגד צבא ארצות הברית והטקסס רנג'רס שנקראו "מלחמת קורטינה הראשונה" (שנת 1859) ו"מלחמת קורטינה השנייה" (1861). בנוסף, תקף גם אנשי חוק ואזרחים מקסיקניים, והשתתף במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
ביוגרפיה

קורטינה נולד בעיירה בשם קמרגו שבמדינת טמאוליפס, בן למשפחת חוואים עשירה. כאשר היה בן שלוש עבר יחד עם משפחתו לגור בעמק ריו גראנדה, לאחר שאמו ירשה אדמות באזור בראונסוויל-מטמורוס. בשנת 1846, כאשר היה בן 22, התגייס לצבא מקסיקו בראשותו של גנרל מריאנו אריסטה, והשתתף בלחימה נגד צבא ארצות הברית בפיקודו של קולונל זאכרי טיילור שניסה לכבוש שטחים במקסיקו. אריסטה הורה לקורטינה להקים חיל הפרשים המורכב מהחוואים שעבדו אצלו ובחוות באזור. במסגרת מלחמת ארצות הברית–מקסיקו לחמה יחידה זו בקרבות הראשונים של המלחמה, בקרב פאלו אלטו וקרב רסקה דה לה פאלמה.
עם תום המלחמה וחתימת הסכם גואדלופה אידלגו ב-2 בפברואר 1848 עבר הגבול החדש דרך אדמות משפחת קורטינה וחצה אותן בין שתי המדינות, כאשר רוב השטח נמצא בתחומי ארצות הברית. המציאות החדשה גרמה לקשיים רבים לקורטינה וחוואים מקסיקנים רבים נוספים. בעקבות כך הצליח קורטינה לבלוט בפוליטיקה המקומית ותבע מארצות הברית להחזיר את האדמות למקסיקו. קורטינה טען שארצות הברית גוזלת אדמות מחוואים טקסנים מקסיקנים ובונה על אדמות פרטיות שסופחו אליה בעקבות הסכם גואדלופה אידלגו. על אף טענותיו, נותרו האדמות שלו שבתחומי ארצות הברית בבעלותו והוא אף העסיק בהן עובדים. אז גם החלו מעשי הפשע שלו, והוא נתפס והואשם פעמיים בכך שגנב עדרי בקר, אך לא נעצר בעקבות התמיכה הרבה שהפגינו כלפיו המקסיקנים המקומיים שראו בו גיבור שנלחם למענם. כולם היו בטוחים שהאשמות נגדו הן עלילות של האמריקאים.
המתיחות עם ארצות הברית > מלחמת קורטינה הראשונה

כאשר ראה את התמיכה הרבה החליט להקים צבא פרטי שילחם ב"גנבת האדמות" של ארצות הברית מחוואים מקסיקנים. הפעולות האלימות שנקטה המיליציה של קורטינה גרמו להערצה גדולה מצד המעמד הנמוך במקסיקו שראה בו לוחם חירות.
המתיחות בין המיליציה של קורטינה לרשויות החוק של בראונסוויל החריפו והפכו לאלימות של ממש ב-13 ביולי 1859 כאשר החלה מלחמת קורטינה הראשונה. באותו יום, תקף המרשל של בראונסוויל עובד בחווה של קורטינה, תומאס קבררה. קורטינה שעבר במקרה במקום על סוס ביקש מהמרשל שיניח לו לטפל במצב. בתגובה צעק המרשל לעברו "מה זה קשור אליך, מקסיקני מזוהם"? בתגובה קורטינה ירה ירייה באוויר אך המרשל המשיך לגדף אותו וכתוצאה מכך קורטינה ירה בו בכתף. במהלך שבועות גבר המתח באזור וב-28 בספטמבר כבשו קורטינה וצבאו, שמנה מעט פחות מ-100 אנשים, את העיר בראונסוויל. השליטה של קורטינה בעיר נמשכה רק יומיים וב-20 בספטמבר הוא וחייליו עזבו את העיר בעקבות פניות חוזרות ונשנות של תושבי מטמורוס, העיר שנמצאת דרומית לבראונסוויל, על גדות נהר הריו גראנדה. התגובה של תושבי בראונסוויל לא איחרה לבוא. בתחילת חודש נובמבר התאספו 20 גברים תושבי בראונסוויל והקימו את הארגון "הטייגרים של בראונסוויל". הם תקפו את החווה של קורטינה ליד העיירה סנטה ריטה, אך נתקלו בהתנגדות קשה מצד חייליו של קורטינה ונאלצו לסגת. מספר שבועות לאחר מכן הם חזרו וניסו לתקוף את החווה של קורטינה שוב פעם, הפעם בגיבוי של הטקסס רנג'רס. גם ההתקפה הזאת לא צלחה והם נאלצו לסגת. הריינג'רים קראו לתגבורת, שהגיעה תוך מספר ימים, ובעקבות הבקשות החוזרות של תושבי בראונסוויל שלחה ממשלת ארצות הברית חיילים מצבא ארצות הברית בפיקודו של גנרל סמואל היינטזלמן מסן אנטוניו. החיילים התיישבו בפורט בראון, בסיס צבאי שננטש כמה שנים לפני כן. לאחר שהגיע אליו השמועה נמלט קורטינה לריו גראנדה סיטי. הכוחות המשולבים של צבא ארצות הברית, טקסס ריינג'רס והטייגרים מבראונסוויל רדפו אחריו ותקפו את צבאו. צבאו של קורטינה נחל תבוסה קשה לאחר שאיבד יותר מ-60 אנשים, וקורטינה נאלץ לעזוב את רכושו ולהתחבא בהרים. בעקבות לחץ של ממשלות ארצות הברית ומקסיקו להחזיר את השקט לאזור נאלץ קורטינה להסתתר למשך כשנה.
רשויות החוק לא הצליחו למצוא את קורטינה, שהפך למבוקש, וזאת בזכות הנאמנות של אנשיו ותושבי מקסיקו. אפילו העניים לא היו מוכנים להסגיר אותו וכך הוא עבר בין הבתים של תומכיו.
המתיחות עם ארצות הברית > מלחמת קורטינה השנייה

בשנת 1861 פתח קורטינה במתקפה נוספת על קונפדרציית המדינות של אמריקה במה שמכונה מלחמת קורטינה השנייה, שהייתה בעיצומה של מלחמת האזרחים האמריקנית. קורטינה שניהל מגעים חשאיים עם האיחוד פלש למחוז זפטה בטקסס. הוא הובס במהירות על ידי חייליו של קולונל סנטוס בנדוידס וחזר למקסיקו לאחר שאיבד 18 חיילים. זאת הייתה המתקפה המשמעותית האחרונה שלו על ארצות הברית.
פוליטיקה

בשנים שלאחר מכן התמקד קורטינה בפוליטיקה של מקסיקו. ראש ממשלת מקסיקו בניטו חוארס שלח אותו להיות מפקד של היחידות בגבול הדרומי של מקסיקו. כאשר החלה מלחמת מקסיקו-צרפת בשנת 1862 קורטינה עמד תחילה לצידו של ראש הממשלה חוארס ולקח חלק בקרב על פואבלה. אך כאשר הצרפתים כבשו את מקסיקו שהפכה לקיסרות תחת שלטונו של מקסימיליאן הראשון, ראה קורטינה הזדמנות לחזק את מעמדו, הצטרף לפולשים הצרפתים וכרת עמם ברית. סיבה נוספת למעשה זה הייתה המתח בין השלטון הצרפתי במקסיקו לארצות הברית. הברית הייתה קצרת ימים ובתוך זמן קצר התקומם קורטינה כנגד הצרפתים והקים צבא גדול, אותו צייד מכיסו הפרטי ומכספי תומכיו, ויצא למתקפה על הצרפתים ליד טמפיקו שבמדינת טמאוליפס. קורטינה וצבאו הצליחו להביס את הצרפתים וגרמו להם לסגת. לאחר שהמקסיקנים הביסו את הצרפתים וגירשו אותם מאדמתם שימש קורטינה כמושל מדינת טמאוליפס פעמיים. לאחר מכן פרש לחווה שלו בגבול עם ארצות הברית. היחס של הטקסנים אמריקאים כלפי קורטינה השתנה לאחר שמדינות האיחוד השתלטו על כל ארצות הברית. קורטינה הוזמן מספר פעמים לאירועים רשמיים כאורח כבוד וזאת למרות התנגדותם של מספר אנשים, ביניהם ראש עיריית בראונסוויל שטען שלא ייתכן שאדם שנלחם בצבא ארצות הברית יוזמן על ידי ארצות הברית כאורח של כבוד. הממשל המקסיקני העניק לו את דרגת בריגדיר גנרל.
מאסר וגירוש

הפופולריות שלה זכה קורטינה לא נמשכה זמן רב. בעקבות תמיכתו בפורפיריו דיאס וניסיון להקים צבא על מנת לבצע הפיכה במקסיקו ולהעלות את דיאז לשלטון הוא זכה ליחס של איבה מצד ראש ממשלת מקסיקו, סבסטיאן טייאדו. בעקבות פניות חוזרות של חוואים עשירים על כך שקורטינה מנהל מסעי שוד וגנבה של עדרי בקר שלהם ראש הממשלה דרש לאסור את קורטינה. בשנת 1875 קורטינה נאסר והובא למקסיקו סיטי. הוא לא נכלא אך קיבל צו הרחקה ממדינת טאמואליפס, שם נמצאות רוב אדמותיו. ב-29 בנובמבר 1876 הצליח פורפינו דיאז להדיח את טייאדו וממשלתו מהשלטון והפך לראש ממשלת מקסיקו. דיאז הותיר לקורטינה לשוב לטאמואליפס, שם ניסה קורטינה להקים צבא פעם נוספת. השמועה הגיעה לאוזניו של דיאז שחשב שקורטינה זומם לבצע הפעם הפיכה נגדו, והורה מידית לעצור את קורטינה ולהוציא אותו להורג. לביצוע המשימה נבחר הגנרל חוזה קנלס, יריב ותיק של קורטינה. הוא ואנשיו הגיעו לטאמואליפס אך במקום להוציא את קורטינה להורג הביאו אותו למקסיקו סיטי. הסיבה לכך הייתה שקנלס פחד מהתמיכה הרבה לה זכה קורטינה ופחד שבמידה ויהרוג את קורטינה הוא ואנשיו יותקפו על ידי המקומיים.
קורטינה נאסר וישב בכלא במקסיקו סיטי ללא משפט עד שנת 1890. לאחר מכן הועבר למעצר בית בתנאים נוחים יותר, שם מת ב-30 באוקטובר 1894.
הצילו! אני לא יודע לבשל

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  ניצן רז (שף)
 משתתפים:  יעל בר זוהר מיכל ינאי טל ברודי מאור שוויצר נאור אורמיה עמוס רולידר רן שריג שני אטיאס הדר לוי רנא רסלאן
 זוכים:  רן שריג
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אסף גיל אריק טל דרור ג'ימי
 חברת הפקה:  גיל הפקות
 שידור
 רשת שידור:  קשת, ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  13 בספטמבר 2014 – 2 בדצמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
הצילו! אני לא יודע לבשל היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה מ-13 בספטמבר 2014 עד 2 בדצמבר 2014 במסגרת שידורי קשת של ערוץ 2. פרק הבכורה של התוכנית זכה לרייטינג של 30.8%, ופרק הסיום השיג 25.5% אחוזי צפייה.
רקע

עשרה ידוענים שכישורי הבישול שלהם לוקים בחסר נכנסים יחד לבית ספר לבשלנים מתחילים ולומדים כיצד לבשל. הידוענים יגורו יחד במשך 21 ימים במלון כרמים בסמוך לירושלים, ומדי יום ילמדו את רזי הבישול בהדרכתו של השף ניצן רז יחד עם מנהל מטבח בית הספר, פוטיל'ה. בסוף כל שיעור מתאספים הידוענים בחדר הטעימות ובוחרים את המנה הטובה ביותר. התלמיד שהכין אותה יקבל כוכב, והמנה שלו תיבחר למנה המצטיינת. במקרה של תיקו בהצבעות, השף ניצן רז שובר את השוויון ובוחר את המנה המצטיינת, מבין המנות שקיבלו אותו מספר קולות ועמדו בראש הטבלה של אותו היום. התלמיד שלאורך התוכנית יצבור הכי הרבה כוכבים יוכרז כזוכה.
המשתתפים

| שם | מקום בתוכנית | צבירת כוכבים לאורך העונה |
| --- | --- | --- |
| רן שריג | מקום ראשון | שני כוכבים (ונבחר למנצח על ידי רוב המשתתפים) |
| מיכל ינאי | מקום שני | שני כוכבים |
| שני אטיאס | מקום שלישי | כוכב אחד |
| מאור שוויצר | מקום שלישי | כוכב אחד |
| יעל בר זוהר | מקום שלישי | כוכב אחד |
| נאור אורמיה | מקום שלישי | כוכב אחד |
| הדר לוי | מקום שלישי | כוכב אחד |
| טל ברודי | מקום שלישי | כוכב אחד |
| עמוס רולידר | מקום שלישי | כוכב אחד |
| רנא רסלאן | מקום שלישי | כוכב אחד |
פרקים

| פרקים> שם הפרק | פרקים> תאריך שידור | פרקים> משימת הפרק | פרקים> מצטיין/נת הפרק | פרקים> רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הכירו את תלמידי "הצילו!" | 6 בספטמבר 2014 | היכרות עם המשתתפים |  |  |
| פרק 1 | 13 בספטמבר 2014 | הכנת אומלט צרפתי | טל ברודי | 30.8% אחוזי צפייה |
| פרק 2 | 20 בספטמבר 2014 | הכנת קציצות ואורז | הדר לוי | 26.9% אחוזי צפייה |
| פרק 3 | 27 בספטמבר 2014 | הכנת פחזניות - "פרופיטרול" ומוס | מיכל ינאי ושני אטיאס | 24.3% אחוזי צפייה |
| פרק 4 | 4 באוקטובר 2014 | הכנת חזה עוף מטוגן - "שניצל" | עמוס רולידר | 24.9% אחוזי צפייה |
| פרק 5 | 18 באוקטובר 2014 | הכנת חציל | רנא רסלאן ורן שריג | 26.5% אחוזי צפייה |
| פרק 6 | 25 באוקטובר 2014 | הכנת פסטה | לא היה מצטיין | 24.1% אחוזי צפייה |
| פרק 7 | 4 בנובמבר 2014 | הכנת ממולאים | נאור אורמיה ורן שריג | 23% אחוזי צפייה |
| פרק 8 | 11 בנובמבר 2014 | הכנת פנקייק וקצפת | מאור שוויצר | 23.1% אחוזי צפייה |
| פרק 9 | 18 בנובמבר 2014 | אתגר גורמה ודגים | יעל בר זוהר | 20.5% אחוזי צפייה |
| פרק 10 | 25 בנובמבר 2014 | הכנת סושי | מיכל ינאי | 21.7% אחוזי צפייה |
| פרק 11 - הגמר | 2 בדצמבר 2014 | הכנת מנה ראשונה, מנה עיקרית וקינוח למשפחתם | רן שריג - הזוכה | 25.5% אחוזי צפייה |
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, ‏הישג לקשת: 30.8% רייטינג ל"הצילו! אני לא יודע לבשל", באתר גלובס, 14 בספטמבר 2014
↑  רייטינג יומי: גוש חוסם, באתר קולנוען, 3 בדצמבר 2014
↑  איתמר רייצס, מי רוצה לחלוק אסלה עם יעל בר זוהר?, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: דוקטור, תציל אותי, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2014
↑  לי-אור אברבך, ‏אפקט החג: ירידה ברייטינג במהלך ראש השנה וסוף השבוע, באתר גלובס, 28 בספטמבר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: כי בכל קצפת, יש גם דובדבן, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: אני לא רוצה שתלוו אותי הלאה, באתר וואלה, 19 באוקטובר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: גלגל הצלה, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג יומי: עם הפנים לעתיד, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2014
↑  דוד ורטהיים‏, רייטינג יומי: פנים אמיתיות עם קושמרו, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג יומי: קרוב למחצית מהצופים צפו אתמול בחדשות, באתר וואלה, 19 בנובמבר 2014
↑  דוד אברהם‏, רייטינג יומי: זו אותה האכזבה, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2014
ורדאפט

שרביט של ארכימנדריט או ורדאפט ארמני מהרבע הראשון של המאה ה-19
ורדאפט (בארמנית: Վարդապետ בניב המזרחי - "ורטאפט", בניב המערבי "ורטאבד")‏ הוא תואר השכלה בכנסייה האפוסטולית הארמנית הניתן לכומר רווק, כלומר לנזיר ("אבָּגָה"), המצטיין בבקיאותו במסורת התאולוגית הארמנית. התואר שקול כנגד לתואר ארכימנדריט. הוורדאפט מוסמך להטיף וללמד.
משמעות המילה היא "ראש-מורה", תפקיד העולה על "ראבוני" שהוא "מורה" ועל "ראבונאפט" שהוא מעין "מורה ראשון". לפי מסורת הסמינרים הארמנים לכמרים מימי הביניים ורדאפט יכול ללמוד אצל וורדאפט אחר אבל את ההסמכה מקבל רק מידי ועדה בת 2–3 ורדאפטים על בסיס עבודת מסטר שעליו להכין ולהגן. לפי הספר של גרגור טטבאצי מהמאה ה-14
על הסמכת הכמרים, רק ורדאפט יכול להוביל שירת תהילים ולגלות משמעויות נסתרות של מילים אלוהיות, "לדבר בלשונות" לא מובנות ולפרשן בפני המאמינים.
קיים גם תואר של ורדאפט בכיר - או ארכימנדריט בכיר - (דזאירגוין ורדאפט) המהווה מעין תואר "דוקטור לתאולוגיה" ארמנית, הניתן אחרי כתיבה והגנה של עבודת דוקטורט מיוחדת.
מבין הוורדאפטים נבחרים הבישופים והארכיבישופים הארמנים.
שורה של דמויות חשובות בהיסטוריה של העם והתרבות הארמניים היו וורדאפטים ונוהגים לציין זאת כשמזכירים את שמם - למשל יָגישה (אלישע) ורדאפט, היסטוריון ותאולוג מהמאה ה-5, מסרוב משטוץ ורטאפט - ממציא האלף-בית הארמני, ותלמידו קוריון ורטאפט, ההיסטוריון אראקל מתבריז, ה"אשוג" (אנ') סאיאת נובה, המוזיקולוג והמלחין הלאומי קומיטאס ורדאפט מהמאה ה-20, ורבים אחרים.
הערות שוליים

↑  מצוטט אצל ת. פ.מאתיוס וא. ק. סנג'יאן - (1991) ע'23
תעלת הימים

חלופות לתעלת הימים. המסלולים המוצגים הם לצורך הדגמה.
תעלת הימים היא שם כולל למיזמים לחפירת תעלת מים, שתשמש להובלת מים בין ימים בישראל. המיזמים שהוצעו קשורים בבקעת הירדן, בים המלח ובערבה, והימים הסובבים אותם: הים האדום מדרום והים התיכון ממערב. רובם קשורים בהזרמת מים שפירים או מי ים לבקעת הירדן ולים המלח. הזרמת המים המתוכננת נועדה להיעשות באמצעות מובלים שונים: תעלות, מנהרות וצינורות.
בעבר תוכנן להשתמש במי אגן הירדן להשקיית הנגב ובקעת הירדן, והזרמת מי ים מהים התיכון לים המלח לייצוב פני הים תוך רתימת הפרש הגבהים לבקע הירדן ולים המלח ליצירת אנרגיה הידרואלקטרית. בעת האחרונה בודקים בהקמת המיזמים מטרות נוספות כגון: התפלת מי ים, ייצוב או הרמת פני ים המלח, חיזוק השלום האזורי על ידי יצירת שיתוף פעולה בין גורמים בעלי עניין בים המלח. בעקבות דיון ציבורי נרחב בנושא בעבר, נקבע השם "תעלת הימים" כשם כולל למיזמים אלה.
גורמי איכות הסביבה מצביעים על סיכונים סביבתיים גדולים הטמונים בפרויקטים. הסיכונים הם: ערבוב מי הימים עלול לגרום לשינוי דרמטי בים המלח, חדירת מי ים למי התהום לאורך תוואי המובלים, שינויים גדולים בים האדום כתוצאה משאיבת מימיו, והשפעות על הים התיכון כתוצאה מפעילות מפעלי ההתפלה. הסיכונים הסביבתיים נבדקו (בשנים 2009–2012) על ידי קבוצות מומחים שהתמנו על ידי הבנק העולמי והוגשו דו"חות שקבעו: לא יהיו שינויים בים המלח בהזרמה לים של עד 400 מיליון מטרים מעוקבים בשנה; יש אפשרות למנוע חדירת מי ים למי התהום לאורך תוואי המובלים על ידי תכנון מוקפד ובנייה בסטנדרטים של מובלים באזורים סייסמיים רגישים; לא יהיו שינויים גדולים בים האדום בגלל ההיקף המצומצם יחסית של השאיבה מהים.
הקמת תעלת הימים נמנעה בגלל מספר גורמים: ריבוי הרעיונות של התעלות; המספר הרב של גורמים חזקים התומכים בהם והמתנגדים להם; הסיבוך הפוליטי עם מספר מדינות, הנמצאות בסכסוך, השותפות באזורים הגאוגרפיים שהתעלות אמורות לעבור בהם; היקף ההוצאות הכרוך בהקמתן; היעדר מקורות מימון ברורים; והסיכונים הכרוכים בהקמתן.
ב-9 בדצמבר 2013 נחתם מזכר הבנות בין ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית להסדרת נושאי מים התלויים ועומדים בין המדינות, חלוקת המים של מפעל התפלה שיקום בעקבה בין ישראל וירדן והנחת צינור להובלת התמלחת של מפעל ההתפלה לים המלח. בפברואר 2015 הפך מזכר ההבנות להסכם בין הצדדים. הנחת הצינור והובלת התמלחת לים המלח נועדה לסילוק התמלחת מאזור מפרץ אילת ולבחינת תוצאות הערבוב של מי הימים בים המלח. פרויקט זה עשוי להיות השלב הראשון להקמת תעלת הימים מים האדום לים המלח. בשנת 2021, הודיעו הירדנים על ביטול פרויקט תעלת הימים.
רקע גאוגרפי

עמק הירדן, ים המלח והערבה הם חלק מבקע גאולוגי גדול הנקרא הבקע הסורי-אפריקני. חלקים גדולים של הבקע שבתחומי ארץ ישראל נמצאים מתחת לפני הים. (מפלס פני הכנרת הוא כ-210- מטר מתחת לפני הים, ומפלס פני ים המלח הוא כ-430- מטר). הבקע נמצא בסמוך לים התיכון ולים האדום ועמקים מחברים אותו אליהם, עמק יזרעאל לים התיכון והערבה לים האדום. הבקע הוא אגן סגור וזורם בו נהר הירדן שנשפך אל ים המלח. במשך התקופות הגאולוגיות השונות מילאו כמה גופי מים חלקים שונים של הבקעה. עקב חדירת מי הים התיכון לבקע דרך עמק יזרעאל ושינויים באקלים נוצרה בבקע לפני כמה מיליוני שנים ימה מלוחה גדולה מהכנרת עד חצבה הנקראת "ימת הלשון", שבשיאה הגיעה לגובה 180 מ' מתחת לפני הים. הימה נסוגה ולפני 25,000 שנים התחיל האזור להיראות כפי שנראה היום. מפלס ים המלח השתנה במשך אלפי השנים האחרונות מ-360- עד 400- מטר בהתאם לשינויים ברמת המשקעים באגן הניקוז. בדוח של הבנק העולמי מאוגוסט 2011 נמסר כי ללא נקיטת צעדים מתאימים יתייצב מפלס ים המלח על 550- מטר בתוך 150 שנה, לעומת כ-427- מטר בשנת 2013 ושטח האגם יצטמצם בשליש ויהיה 450 קמ"ר.
הרכב מי ים המלח שונה מאוד מהרכב מי ים רגילים. במי ים המלח יש פי 10 יותר מלחים מאשר במי הים (340 גרם מלחים לליטר לעומת 35 גרם לליטר). השוני הוא גם בהרכב המלחים. בים המלח יש יותר מגנזיום, סידן ואשלגן ופחות נתרן וגופרית מאשר במי הים. הרכב המלחים של ים המלח גורם להגברת הכדאיות של הפקת האשלגן ותרכובות הברום ממימיו. ערבוב מי הימים גורם להיווצרות גבס. עד שנת 1979 מי ים המלח היו משוכבים בהתאם לריכוז המלחים. החל בשנה זו החל תהליך היפוך שנתי בשיכוב מי הים. בשכבה העליונה של הים שבה לעיתים המליחות יורדת מתחת ל-100 גרם לליטר יש נוכחות של אצות ויצורים חד-תאיים.
הבקע הוא ייחודי מבחינה אקלימית, קרקעית ונופית. האקלים בבקע הירדן הוא חם מאוד ויבש, והקרקע היא תערובת של שטחי גיר, גבס ומלח עם אדמת סחף משני צידי הבקע. עקב זרימת הנהרות מאגן הניקוז הגדול היו שטחי הבקע מעובדים על ידי בני האדם מתקופות קדומות. בבקע יש מפעלי השקיה גדולים כגון תעלת הע'ור-עבדאללה בגדה המזרחית של הירדן ושטחי עיבוד נרחבים בעמק בית שאן, הגדה המערבית של הירדן הדרומי, דרום מזרח ים המלח, נאות הכיכר והערבה. הנופים הייחודיים של הבקע, האיכות המיוחדת של מי ים המלח והשפעתם הרפואית היו הבסיס לתעשיית תיירות מפותחת באזור ים המלח. ההרכב הכימי של מי ים המלח והאקלים החם והשחון היו הבסיס להקמת תעשיית הפקת אשלג, ברום ומגנזיום.
הבקע ואגן הניקוז שלו נמצאים בידי מספר ישויות פוליטיות: ירדן, ישראל, לבנון, סוריה והרשות הפלסטינית. המדינות הגובלות משתמשות כמעט בכל הזרימה השנתית בנהרות, וכתוצאה מכך כמויות המים המגיעות לים המלח הן נמוכות ביותר (כ-350 מיליון מטר מעוקב לשנה - מלמ"ש). בשל התנאים האקלימיים המדבריים השוררים באזור ים המלח, האידוי השנתי ממנו עולה על 1,000 מלמ"ש. תנאים אלה, וכן שאיבת מימיו בידי מפעלי האשלג, יצרו מצב שבו חסרים לייצוב מפלסו של ים המלח כ-700 מלמ"ש, וכתוצאה מכך יורד מפלסו בקצב של כמטר עד מטר וחצי לשנה.