stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רינה דרורי
ספריה

הפואטיקה של החריזה בספרות הערבית הקלאסית. תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ם, 1980.
ראשית המגעים של הספרות העברית עם הספרות הערבית במאה העשירית. תל אביב: המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, אוניברסיטת תל אביב, 1988.
Models and contacts: Arabic literature and its impact on medieval Jewish culture/ Rina Drory. Leiden: Brill, 2000.
ספר לזכרה

ויש חלום אחר: רינה דרורי: שירים, צילומים, חפצים. תל אביב: תשס"ו, 2005.
ערכים שחיברה באנציקלופדיה לספרות ערבית

הופיעו ב: Encyclopedia of Arabic Literature, J. Scott Meisami and P. Starkey, Routledge, 1998.
הערכים הם:
Fiction: 1. Classical
Khurafa
Makama
Dialogue in Literature. 1. Classical
Ibn Naqiya
Sa'adia Gaon
Al-Hariri
al-Saraqusti
Hebrew Literature: Relation with Arabic
ספרים שערכה

Language and culture in the Near East/ edited by Shlomo Izre'el, Rina Drory. Leiden: E.J. Brill, 1995.
מאמריה

"Ali Baba and the Forty Thieves: An Attempt at a Model for the Narrative Structure of the Reward-and-Punishment Fairy Tale". (1975) in Patterns in Oral Literature. Jason, H. & Segal, D., eds . (Mouton: The Hague). 31-48
"ההקשר הסמוי מן העין". (1991) פעמים 46-67, 9-28.
"Words Beautifully Put' Hebrew versus Arabic in Tenth-Century Jewish Literature". (1992) Genizah Research After Ninety Years: The Case of Judaeo-Arabic. Blau, J. and Reif, S.C., eds. Cambridge: Cambridge University press, 53-66.
Arabic Interference with Medieval Hebrew Literature: A Reconsideration ". (1992) New Comparison 13 (Comparative Approaches to Middle Eastern Literature), 2-13
Literary Contacts and where to find them: On Arabic Literary Models in Medieval Jewish Literature" (1993) Poetics Today 14/2, 277-302.
על תפקידה של הספרות הקראית בתולדות הספרות היהודית במאה העשירית (1993–1994). דפים למחקר הספרות,9, 101-110.
"Al-Harizi's Maqamat: a Tricultural Literary Product?". (1994) The Medieval Translator, Vol 4, Ellis, Roger and Evans, Ruth, eds. University of Exeter Press, 66-85.
"Three Attempts to Legitimize Fiction in Classical Arabic Literature". (1994) Jerusalem Studies in Arabic and Islam, 18, 146-164.
Bilingualism and Cultural Images: The Hebrew and the Arabic Introductionsof Saadia Gaon's Sefer ha-Egron" (1995) Israel Oriental Studies 15: Language and Culture in the Near East, 11-23.
"The Abbasid Construction of the Jahiliyya: Cultural Authority in the Making". (1996) Studia Islamica no. pp.33-49, 83
"El contexto hebreo de los contractos entre las culturas judia y aarabe: el Oriente, La Espana musulmana y la Espana cristina". (1998) Creencias y culturas, eds. C. Carrete Parrondo and A. Meyuhas Ginio. Salamanca: Universidad Pontifica de Salmanaca y UTA. 21-31 ("The Hebrew Context of the Cultural Contacts between Jewish and Arabic Cultures.")
"חקר הקשרים בין קהילות ישראל במזרח ובמערב - אתגרים ויעדים" (קיץ תשנ"ט). פעמים, מכון בן-צבי. ירושלים 80, 9-13.
"L'amour a la cour des Abbasides: Un code de competence sociale" (together with Gadi Algazi), Annales: Histoire, Sciences, Sociales vol. 55, no. yi (2000), pp. 1255-1282, 1429-1430 ("Love: A Code for Social Competence at the Abbasid Court").
"שלושה ניסיונות להחייאת העברית בימי הביניים: המזרח, ספרד המוסלמית, ספרד הנוצרית". אדרת לבנימין, ספר היובל לבנימין הרשב, כרך ב', עורכת: זיוה בן-פורת. תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד והמכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, 2001, עמ' 176–191.
הערות שוליים

↑  "The Abbasid Construction of the Jahiliyya: Cultural Authority in the Making". Studia Islamica no. 83 (1996), pp. 33-49.
↑  "L'amour a la cour des Abbaside: un code de competence sociale" (with Gadi Algazi), Annales: Histoire, Sciences, Sociales  vol. 55, no. yi (2000), pp. 1255-1282, 1429-1430. ("Love: A Code for Social Competence at the Abbasid Court").
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301260505171  BnF: cb133217569 (data)  GND: 122326253  ISNI: 0000 0000 7105 5317  LCCN: n83158399  SUDOC: 035542179  VIAF: 97331443   WorldCat (עם VIAF): 97331443
בס האוס

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקה אלקטרונית, מוזיקת בס, רידים (אנ'), גראז' בריטי, מוזיקת האוס
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-2010, הולנד
 כלים:  תוף סנר, דוגם צלילים, מכונת תופים, כלי הקשה, סקוונסר, סינתיסייזר, היי-האט, LFO
 נגזרות:  ג'אקין האוס
 סצינות אזוריות
 ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת, שווייץ
 
בס האוס (באנגלית: Bass House) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה אלקטרונית, מוזיקת בס, רידים (אנ'), גראז' בריטי ומוזיקת האוס עם אלמנטים של דיפ האוס, טק האוס ופיוצ'ר האוס. הז'אנר הופיע לראשונה באמצע שנות ה-2010 בהולנד.
ז'אנר זה מבוסס על מוזיקת בס מלווה בשימוש בתופי סנר, דוגמי צלילים, מכונות תופים, כלי הקשה, סקוונסרים, סינתיסייזרים והיי-האטים. יצירות מהז'אנר עשויות להכיל גם ברייקים, שירה מגובה ובס מתכתי ומעוות הנשלט על ידי LFO. ז'אנר זה נמצא בדרך כלל בטווח של 125 עד 128 פעימות לדקה, אם כי ניתן למצוא יצירות בטווח של 130 עד 140 פעימות לדקה. כמו כן, ליצירות מהז'אנר יש שימוש בקולות עמוקים.
הערות שוליים

↑  Zenhiser Jackin Bass House, freshsound.ru
↑  Grace Fleisher, Launchpad: Lose yourself in this sweeping house playlist, Dancing Astronaut, ‏2018-01-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  3 Reasons Why You Should Be Paying Attention to Bass House, Insomniac (באנגלית אמריקאית)
מיכאיל יפימוביץ' שניידרמן

| --- | --- |

מצבת זיכרון בבית הקברות "ברקובצקויה" בקייב
 לידה:  20 בפברואר 1909 קוזיאטין, גוברניית קייב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  24 ביוני 1981 (בגיל 72) קייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  Berkovets cemetery 
 השכלה:  המכון הפוליטכני של קייב 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1939–1946 (כ־7 שנים)
 דרגה:   לייטננט (סגן משנה)
 תפקידים בשירות
 שריונר, מפקד טנק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה החזית הדרום-מערבית  חזית סטלינגרד  החזית האוקראינית הראשונה  
 עיטורים
 עיטור הכוכב המוזהב   גיבור ברית המועצות (מס' 7828; 27.06.1945)  עיטור לנין ומדליות אחרות  
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס
 הנצחה
 על הבית בו עמד הבית בו נולד ביישוב קוזיאטין הוצב לוח זיכרון   מצבת זיכרון בבית הקברות "ברקובקויה" בקייב
 
מִיכַאִיל יֶפִימוֹבִיץ' שְנֵיידֶרְמַן (ברוסית: Михаил Ефимович Шнайдерман או Михаил Ефимович Шнейдерман תלוי במקור; ‏20 בפברואר 1909 – 24 ביוני 1981) היה יהודי סובייטי שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כמפקד טנק בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר קוזיאטין שבגוברניית קייב של האימפריה הרוסית במשפחתו של פועל חיימ-דוד שניידרמן ואשתו חווה והיו לו עוד חמישה אחים. סיים את לימודיו במכון התעשייתי של קייב. עבד תחילה במפעל הטקסטיל בקייב ובהמשך במפעל של מכונאות כימית בברדיצ'ב.
התגייס לצבא האדום בשנת 1939 ונשלח להיות מדריך טנקים. גויס ביוני 1941 לחזית הדרום-מערבית כנהג טנק. בהמשך נסוג עם הצבא האדום ונלחם בחזית סטלינגרד שם מונה למפקד.
נלחם בחזית האוקראינית הראשונה מאז היווסדה באוקטובר 1943 כחלק מן אוגדת הפרשים השביעית המעוטרת ברגימנט טנקים מס' 87 עם ציון שמה של העיר ז'יטומיר שעוטרה בדגל האדום (ברוסית: 87й танковый Житомирский Краснознаменный полк).
בסוף ינואר- תחילת פברואר 1945 הצטיין במהלך הקרבות של המבצע ההתקפית סנדומייז'-שלזיה במיוחד בקרבות על הכפרים והעיירות פרובספלדה, בוכנאו ובמהלך הצליחה של אודר צפונית לרטיבור.
במהלך הקרב שעליו קיבל העיטור ב-30 בינואר צוות הטנק שלו חיסל שני תותחי נ"ט, 4 טנקים וכמה נגמ"שי וורמאכט. ב-4 בפברואר כשהטנק שלו נפגע והוא עצמו נפצע, הנהיג צוות טנק נוסף שאיבד את מפקדו והמשיך בקרב בו חיסל שלושה נגמ"שים, שני טנקים, חמישה תותחים ופלוגת חייל רגלים.
על כך ועל הגבורה שהציג במהלך הקרבות הוענק לו בצו נשיאות ברית המועצות מ-27 ביוני 1945 עיטור "גיבור ברית המועצות" בתוספת עיטור לנין ועיטור "הכוכב האדום".
סיים את המלחמה בקרבות על עיר דרזדן. בשנת 1946 השתחרר מן השירות וחזר לעירו. הצטרף למפלגה הקומוניסטית שנתיים אחרי המלחמה ב-1948. בשנות ה-50 עבר לקייב, סיים לימודיו במכון לתעשייה הקלה של העיר ועבד כמהנדס במכון הממשלתי לתכנון התעשייה הקלה של קייב. נפטר ב-24 ביוני 1981.
משפחתו

אשתו הראשונה וילדם מתו בשואה מגרמנים ועוזריהם האוקראיניים.
התחתן שנית עם אלכסנדרה. בנישואים הללו נולד להם בן אלכסיי.
לקריאה נוספת

Овеянные славой имена: Герои Советского Союза — уроженцы Винниччины. Авторы: В. М. Барабан, А. Д. Воронюк, С. Д. Гальчак, А. Нехаевский, редактор: Буртяк, Григорий Яковлевич, Изд. Одесса: Маяк, 309 с., 1989 г. ISBN 5776000084, 9785776000089. ("שמות עטורים תהילה: גיבורי ברית המועצות - ילידי ויניצה והסביבה", אודסה, 1989) (ברוסית)
הערות שוליים

↑  דף עליו בפורטל של ספריית הנפה המרכזית של קוזיאטין (אוקראינית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
↑  תיאור מעשה הגבורה עליו הוענק העיטור בבסיס נתונים "גבורת העם"
צ'אנגג'נג 2

צ'אנגג'נג 2 (בסינית: 长征一号‏, Long March 2, "המסע הארוך" – על שם מצעדו המפורסם של מאו דזה־דונג) היא משפחת משגרים שפותחה בסין על ידי תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. הפיתוח היה מבוסס על טיל בליסטי לטווח ביניים DF 5 (בניגוד לדגם ראשון של הסדרה "צ'אנגג'נג"). חלק מהדגמים פותחו על ידי אקדמיית החלל של שנחאי.
פיתוח החל בשנת 1970. הגרסה הראשונה נכשלה בשיגור ולכן הוחלט לעבור לגרסת 2A ששוגרה בהצלחה בשנת 1975.
בשנת 1982 החלו שיגורים של גרסת 2C. שדרוג מנועים איפשר להגדיל את היכולת של משגר. בשנת 1992 החלה לפעול גרסת 2D עם יכולת מטען של 3,100 ק"ג. גרסת 2D היא הגרסה היחידה שפותחה בשנחאי.
גרסת 2E הייתה הראשונה שניצלה מאיצים עם דלק נוזלי. לאחר הצלחה מוגבלת שימוש בגרסה זו הופסק בשנת 1997.
גרסת 2F החלה לפעות בשנת 1999. היא מנוצלת לטיסות מאוישות והעברת מטענים לתחנת החלל סינית.
תיאור הגרסאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דגמים | 2A | 2C | 2D | 2E | 2F |
| תיאור | Long March 2A | Long March 2C | Long March 2D | Long March 2E | Long March 2F |
| מס' שלבים | 2 | 2 | 2 | 3  (plus 4 Strap-on boosters) | 2  (plus 4 Strap-on boosters) |
| אורך (מ') | 31.170 | 35.150 | 33.667  (Sans fairings) | 49.686 | 62 |
| קוטר (מ') | 3.35 | 3.35 | 3.35 | 7.85 | 7.85 |
| משקל (טון) | 190 | 192 | 232 | 462 | 464 |
| כוח בהמראה (kN) | 2786 | 2786 | 2962 | 5923 | 6512 |
| מטען (LEO, kg) | 1800 | 2400 | 3100 | 9200 | 8400 |
נתוני שיגורים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרסאות | סטטוס | שיגור ראשון | מס' שיגורים | הצלחות | כישלונות | כישלון חלקי |
| צ'אנגג'נג 2 | לא פעיל | 5 בנובמבר 1974 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| צ'אנגג'נג 2A | לא פעיל | 26 בנובמבר 1975 | 3 | 3 | 0 | 0 |
| צ'אנגג'נג 2C | פעיל | 9 בספטמבר 1982 | 78 | 76 | 1 | 1 |
| צ'אנגג'נג 2D | פעיל | 9 באוגוסט 1992 | 90 | 89 | 0 | 1 |
| צ'אנגג'נג 2E | לא פעיל | 16 ביולי 1990 | 7 | 4 | 1 | 2 |
| צ'אנגג'נג 2F | פעיל | 19 בנובמבר 1999 | 23 | 23 | 0 | 0 |
הערות שוליים

↑  מוכר בתקשורת המערבית כ־Long March
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏  • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה •   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M) •   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה • הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏ •  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון •   איראן סימורג • Qaem •  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3) •  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏ •  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 • Stratolaunch |  |
אבאביל (כטב"ם)

ערך זה עוסק בכטב"ם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אבאביל
אַבַּאבִּיל (בפרסית: ابابیل; נהגה אובוביל– סיס), המכונה גם מִרְסַאד (בערבית: مرصاد – תצפית, מארב), הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) מתוצרת משרד ההגנה האיראני.
ה"אבאביל" קרוי על שמן של ציפורי הסיס שהופיעו בסורת אל-פיל בקוראן.
אבאביל הוא בעצם אבי משפחה של כטב"מים. רובם של הכלים הם חימוש משוטט ישנן גם גרסאות לתצפית, ריגול ולאימוני נ"מ.
תיאור

אורכו כ-2.9 מטר ומוטת כנפיו כ-3.5 מטר. הוא מונע על ידי מנוע סיבובי יחיד בעל מדחף. את ה"אבאביל" ניתן לשגר באמצעות מעוט או בעזרת רקטה. בתום המשימה ה"אבאביל" נוחת על הקרקע בעזרת מצנח או באמצעות מחלקיים. במקור שימש כחימוש משוטט נגד קרינה ללא מצלמה שהיה מסתובב בתא שטח מוגדר עד שמזהה שידור מכ"ם וצולל לעברו. בהמשך עבר הסבה לטיסן מטרה לאימוני נ"מ, לסיור וצילום.
מוכרות שתי גרסאות עיקריות של כטב"ם זה:
אבאביל-R – בעל כנפי דלתא, קנארדים וזנב יחיד המותקן על גוף המטוס. נושא מצלמה אלקטרו-אופטית לצורך איסוף מודיעין חזותי שאת הדמאותיה משדר לתחנה קרקעית בזמן אמת.
אבאביל-T – נבדל מה"אבאביל-R" בעיקר בכך שיש לו שני זנבות המותקנים על הכנפיים במקום הזנב היחיד של ה"אבאביל-R" המותקן על גוף המטוס. הוא נושא מצלמה אלקטרו-אופטית שאת הדמאותיה הוא משדר לתחנה קרקעית בזמן אמת. הוא יכול לשאת חומר נפץ מרסק במשקל של כ-45 ק"ג ולשמש ככטב"ם "מתאבד" על מטרות האויב.
שירות מבצעי > בשירות איראן

הוא נכנס לשירות מבצעי ב-1993 בתור חימוש משוטט מתביית קרינה. עם הזמן הוכנסו בו שדרוגים כך שאפשר לתת לו מספר נקודות ציון והוא יטוס ביניהם.
ב-16 במרץ 2009 דווח כי חודש קודם לכן יירט מטוס F-16 אמריקאי ששירת בעיראק כטב"ם איראני מסוג אבאביל 3. הכטב"ם טס במרחב האווירי של עיראק כשעה ו-10 דקות לפני שיורט והתרסק כ-100 ק"מ מצפון לבגדד וכ-20 ק"מ מהגבול העיראקי. גורמים עיראקיים שיערו שמטרת הכטב"ם הייתה לאתר נתיבי הברחת נשק איראני לתוך עיראק, ואילו גורם אחר ממשרד ההגנה העיראקי טען שייתכן שהחדירה התבצעה בטעות בשל הקרבה לגבול העיראקי, שם התרסק. הניו יורק טיימס טען שייתכן שאסף מודיעין, בשל העובדה שהתרסק בסמוך למחנה מתנגדי המשטר האיראני בשטח עיראק.
שירות מבצעי > בשירות חזבאללה

מספר כטב"מים מסוג "אבאביל" נמסרו לחזבאללה והופעלו על ידיו לצורכי תעמולה במסגרת הלוחמה הפסיכולוגית שהוא מנהל נגד ישראל.
בסביבות השעה 10:30 בבוקר של יום 7 בנובמבר 2004 חדר כטב"ם "אבאביל" של חזבאללה למרחב האווירי של ישראל, ביצע סדרת צילומים של יישובי הצפון ונהריה בכללם, שב למרחב האווירי של לבנון ואז התרסק בים התיכון, כנראה עקב תקלה טכנית. הכטב"ם טס בסך הכול כרבע שעה בגובה של כ-1,000 רגל, מבלי שהתגלה על ידי מערכות הגילוי וההתראה של צה"ל, דבר שגרם למבוכה רבה בצה"ל. לדברי חזבאללה, הפעולה בוצעה בעקבות גיחות הצילום שביצע חיל האוויר הישראלי מעל לשטח לבנון, ובהודעה שפרסם נאמר: "בתגובה לחריגות האויב בשמי לבנון, חג מזל"ט של חזבאללה בשמי צפון פלסטין". חזבאללה טען כי הכטב"ם שב בשלום לבסיסו, חרף העובדה שהוא התרסק בים. ב-11 באפריל 2005 שיגר חזבאללה כטב"ם "אבאביל" שעבר בין עכו לנהריה ונחת בהצלחה בדרום לבנון.
ב-7 באוגוסט 2006, היום ה-27 למלחמת לבנון השנייה, בשעות הערב, שיגר חזבאללה כטב"ם "אבאביל-T", שככל הנראה לא נשא חומר נפץ, לעבר ישראל. הכטב"ם זוהה על ידי יחידת הבקרה הצפונית עוד כשהיה בשטח לבנון, ומטוסי קרב נשלחו לעברו. תוך פחות מ-10 דקות הופל הכטב"ם, בעת שטס בגובה נמוך מעל הים התיכון, במרחק כ-10 ק"מ מחופי עכו, על ידי מטוס F-16C ("ברק"). בסרטון הפלת הכטב"ם שפרסם צה"ל נראה טיל משוגר לעבר הכטב"ם, מבצע סיבוב של כ-180 מעלות ופוגע בו. שברי הכטב"ם נמשו מהים על ידי כלי שיט של חיל הים. על זנבותיו היו מצוירים סמל חזבאללה עם כיתוב באנגלית: "Islamic Resistance" ("ההתנגדות האיסלאמית"). ב-13 באוגוסט 2006, היום ה-33 למלחמת לבנון השנייה, בשעות הערב, שוגר כטב"ם נוסף על ידי חזבאללה אך הוא הופל.
ב-16 בדצמבר 2023, במסגרת מלחמת "חרבות ברזל" פגע כטב"ם מסוג "אבאביל 2T" במרחב מרגליות, הרג את רס"ב (מיל') יחזקאל עזריה, ופצע עוד שני לוחמים במילואים.
ב-17 באפריל 2024, במסגרת "חרבות ברזל" פגע כטב"ם מסוג "אבאביל 2T" במתנ"ס בכפר ערב אל-עראמשה, וגרם ל-18 פצועים.
כטב"ם מסוג "אבאביל" שיורט על ידי חיל האוויר ב-7 באוגוסט 2006.
זנב הכטב"ם המיורט.
סמל חזבאללה עם כיתוב באנגלית: "Islamic Resistance".
שירות מבצעי > בשירות החמאס

ב-14 ביולי 2014, היום השישי למבצע צוק איתן, בשעות הבוקר, שוגר כטב"ם מסוג אבאביל 1 לעבר ישראל. הכטב"ם יורט על ידי סוללת טילי נ"מ "פטריוט".
חמאס טוענים מנגד ששוגרו שלושה כלי-טיס כאלה לעבר ישראל, אחד יורט ושניים נוספים חזרו בשלום לשטחם ואף צילמו את הקריה בתל אביב. לדיווח שהכטב"ם הגיע עד ת"א לא היה אישור מישראל, אולם אזרח תושב יפו טען כי דיווח למשטרה בזמן אמת על שהבחין בכטב"ם. בדצמבר 2014 שיגר ארגון החמאס את הכטב"ם אבאביל במהלך תהלוכה צבאית של הארגון ופרסם תמונות של תהלוכה זו שצולמו באמצעות הכטב"ם.
בהמשך (כנראה בסוף 2019) נכנס לשירות החמאס גם הכלי אבאביל 2 שבעזה מכונה שיהאב במהלך מבצע שומר החומות (מאי 2021) דווח על 7 יירוטים של כטבמי"ם מסוג זה (לראשונה) על ידי מערכת כיפת ברזל
שירות מבצעי > בשירות סודאן

דווח כי האבאביל נמצא בשירות פעיל בסודאן. ב-18 במרץ 2012 טענו מורדים סודאנים כי יירטו באמצעות נשק קל אבאביל המופעל בשירות הממשלה. הממשלה הסודאנית הודתה שהקשר שלה עם הכטב"ם אבד, אולם טענה שהכטב"ם התרסק בשל כשל מכני ולא בגלל ירי מהקרקע.
שירות מבצעי > בשירות המורדים החות'ים בתימן

המורדים החות'ים בתימן משתמשים באבאביל -R לאיסוף מודיעין. ב-10 בינואר 2019 התפוצץ כטב"ם מתאבד מסוג אבאביל -T (מכונה על ידי החות'ים Qaesf 1) מעל מצעד צבאי של הצבא התימני. לפחות שישה נהרגו וכעשרים וחמישה נפצעו. מטרת ההתקפה היו קצינים בכירים מצבא איחוד האמירויות הערביות שצפו במצעד.
ראו גם

פוטרוס
הארפי
הערות שוליים

1 2  חדשות 2, ‏"אבאביל 1": מהו המזל"ט ש"חדר לתל אביב"?, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2014
↑  Iranian drone 'shot down in Iraq' מאתר ה־BBC 16 במרץ 2009
↑  חדשות 2, ‏חיל האוויר יירט מזל"ט שחדר לישראל מעזה, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2014
↑  חדשות 2, ‏מזל"ט של חמאס בשמי תל אביב? "ראיתי משהו מעופף", באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2014
↑  חדשות 2, ‏חמאס מציג: תמונות ראשונות מהמזל"ט, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2014
↑  ניצן סדן, מעוף האבאביל: הכירו את חלוץ חיל האוויר של חמאס, באתר כלכליסט, 22 במאי 2021
↑  יוני בן מנחם, מוחמד דף מנסה להפתיע את ישראל
↑  Warplanes: Iranian UAVs In Africa strategypage.com
היפריון (סוס)

| היפריון |
| --- | --- |
 שלד של היפריון  היפריון לעומת אדם
תקופה
תחילת מיוקן-פליסטוקן כ-23,000,000–781,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: היפריון
שם מדעי
 Hipparion

היפריון (שם מדעי: Hipparion; מיוונית: "פוני") הוא סוג קדום של סוס שהתקיים בין המיוקן לפליסטוקן ברחבי אפריקה, אירואסיה (כולל בספרד, יוון ועיראק) ואמריקה הצפונית (כולל בפלורידה וקליפורניה שבארצות הברית).
מאפיינים

ההיפריון הוא סוס קדום שרעה במישורי הפרריה וערבות העשב הגדולות של אירואסיה ושל אמריקה הצפונית. הוא התגלה ב-1832 בידי החוקר דה קריסטול. משמעות השם ביוונית הוא "סוס פוני" כיוון שהוא דמה לו במראה.
גובהו של הסוס הגיע ל-1.4 מטרים בכתפיו ומשקלו ל-60–110 ק"ג. הוא דמה לסוסים המודרניים אך היה בעל כמה ציפורניים פרימיטיביות מעל הפרסות שכנראה היו חסרות תועלת. הוא היה מסוגל לרוץ במהירות במישורים כדי להימלט מאויביו.
ההיפריון שרד במשך כ-20 מיליון שנה אך לבסוף נכחד לפני 700 אלף שנה, מסיבות לא ברורות, ולא השאיר אחריו צאצאים.
בתרבות

ההיפריון הופיע בסדרה "מפלצות חוזרות לתחייה".
ציור של עדר של היפריונים רצים
אפרוביטס

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  אפרוביט, מוזיקת פוג'י, היפלייף, הייליף, קפאנלוגו, מוזיקת היפ הופ, מוזיקת ג'וג'ו, מוזיקת האוס, נדומבלו, מוזיקת פאלם-ויין, R&B עכשווי, מוזיקת סוקה
 מקורות תרבותיים:  העשור הראשון של המאה ה-21, גאנה, ניגריה והממלכה המאוחדת
 נגזרות:  אפרוסווינג, בוקאסו, אפרו-טראפ
 תת-סוגות
 אזונטו, מוזיקת בנקו, פון פון
 סוגות היתוך
 אפרוסוקה, אלטה
 נושאים קרובים
 גקום, בונגו פלאווה, היפ הופ ניגרי, היפ הופ גנאי, פאנקי בריטי, זוק
 
אפרוביטס (Afrobeats) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פופולרית ממערב אפריקה, שהתפתחה בתחילה בניגריה, גאנה והממלכה המאוחדת בשנות ה-2000 וה-2010.
על אף שאחת מהנגזרות של אפרוביטס הוא הז'אנר המוזיקלי אפרוביט, הם אינם דומים. בניגוד לאפרוביט, שהוא ז'אנר מוגדר בבירור, אפרוביטס הוא מונח כללי שמתייחס למוזיקת פופ מערב אפריקאית עכשווית.
אפרוביטס מזוהה בעיקר על ידי מקצבי תופים פועמים, בדרך כלל בסגנון מערב אפריקאי מסורתי. לשירים מהז'אנר מוזיקלי זה, בדרך כלל, יש חתימת זמן (אנ') של 4/4, ומקצב של 3–2 או 2–3. שירים מז'אנר זה כוללים מילים וסלנגים מאנגלית במבטא מערב אפרקיאי, ומשפות מערב אפריקאיות.
הערות שוליים

↑  Khan, Ahmad (2017-09-21). "A Conversation with the Queen of Afrobeats: Tiwa Savage". HuffPost (באנגלית). ארכיון מ-25 ביולי 2020. נבדק ב-2019-08-22. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Pop Music's Nigerian Future". The FADER (באנגלית). ארכיון מ-2019-08-22. נבדק ב-2019-08-23.
↑  "The Evolution of Afropop". Red Bull (באנגלית). ארכיון מ-2019-08-24. נבדק ב-2019-08-24.
1 2  Adu-Gilmore, Leila (2015). "Studio Improv as Compositional Process Through Case Studies of Ghanaian Hiplife and Afrobeats". Critical Studies in Improvisation (באנגלית). 10 (2). doi:10.21083/csieci.v10i2.3555. ISSN 1712-0624.
↑  "Afropop Worldwide | Jesse Shipley, Part 1: Pan Africanism and Hiplife". Afropop Worldwide (באנגלית). ארכיון מ-2019-08-25. נבדק ב-2019-08-25.
↑  "Sound Culture Fest's Afro-Caribbean Rhythm Mission: 'This Goes Deep Into Roots'". www.villagevoice.com. בספטמבר 2015. ארכיון מ-2019-08-25. נבדק ב-2019-08-25. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hancox, Dan (2012-01-19). "The rise of Afrobeats". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-2019-12-18. נבדק ב-2019-08-22.
בטין מרגלית אמיר

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1931 (בת 93) ביירות, הרפובליקה הלבנונית תחת המנדט הצרפתי 
 שם לידה:  בטינה קרוק 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 תחום יצירה:  ציור, שירה
 בן זוג:  אהרן אמיר
 צאצאים:  גדי ואילן מרגלית
 www.bettineamir.com
 
הנסיך 1961
בטין (בטינה) מרגלית אמיר (Bettine Margalit Amir; נולדה ב-28 במאי 1931) היא ציירת, אוצרת אמנות ומשוררת.
ביוגרפיה

נולדה בביירות. הוריה, שלמה קרוק ורחל לבית רוזנטל, היגרו עם משפחותיהם ללבנון מפלשתינה בהפרש של כ-50 שנה; משפחת אִמה של בטין אמיר היגרה מבסרביה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית לצפת ולאחר מכן לטבריה. בתחילת המאה ה-20 עזבו את פלשתינה והיגרו לביירות. משפחת קרוק היגרה מרוסיה לא"י ב-1911. אביה החל ללמוד אמנות בבית הספר "בצלאל" בירושלים בניהולו של פרופ' בוריס שץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשה המשפחה מפלשתינה בשל נתינותם הרוסית של בני המשפחה. הם עברו למצרים ולאחר מכן לביירות, שם נפגשו שלמה ורחל.
בטין אמיר עלתה לישראל בשנת 1950. זמן קצר לפני עלייתה נישאה ליוסף מרגוליס, גיסו של המשפטן שניאור זלמן חשין, ולאחר שעלו ארצה עברתו את השם למרגלית. החלה בלימודי כתיבת שירה בשנת 1957. שיריה הראשונים יצאו לאור בכתב העת הספרותי "קשת" בשנת 1959. לאחר מערכת יחסים ארוכה, בשנת 1968 נישאה למשורר-סופר-עורך-מתרגם אהרן אמיר, חתן פרס ישראל, שנפטר בשנת 2008.
בשנים 1960–1963 השלימה לימודים בספרות צרפתית ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1963–1964 למדה ועבדה בבית הספר לציור ולפיסול בבת ים, בניהולו של פרופ' אריה מרגושילסקי.
בשנת 1963 התפרסם בפריז ספר השירה הראשון שלה: "Choc et Equillibre", בהוצאת הספרים Debresse (הוצאה-בת של הוצאת הספרים Julliard).
בשנת 1964 עבדה בטין אמיר בפריז עם הצייר הצרפתי פרדריק דלנגלאד (Frédéric Delanglade), ובשנת 1966 זכתה בתעודת כבוד בבניאל הבינלאומי בוישי, ושמה נוסף לקטלוג "בולאפי לאמנות מודרנית" Bolaffi d’Art Moderne.
בשנים 1969–1970 השתתפה בטין אמיר בסדנת דפוס של טוביה בארי באגודת "אמני אלחריזי" בתל אביב. בשנת 1970 הוצגה במוזיאון לאמנות מודרנית בפריז תערוכתה “Terre Latine”.
בשנים 1975–1980 עבדה בתרפיה באמנות במרפאת בריאות הנפש ברמת חן. בשנים 1980–1982 עבדה בבית חולים לפסיכיאטריה בחיפה בתרפיה באמנויות. בשנת 1988 הוזמנה על ידי משרד הבריאות להעביר סדנאות במסגרת קורס בגריאטריה למדריך ולמעסיק למקצוע ריפוי בעיסוק, שהתקיים בבית החולים אסף הרופא.
בשנים 1982–1983 הייתה חברה ופעילה בוועידת ישראל-לבנון לידידות והתפתחות. רואיינה בעיתון היומי הלבנוני בצרפתית Le Reveil על ידי העיתונאית Nyla Hamangi.
משנת 1988 חברה באגודת הציירים. הופיעה בספר "Art 2000 - אמני ישראל – ציירים ופסלים" שיצא לאור בשנת 2000.
בשנת 2006 התפרסם בהוצאת כרמל ספר שיריה השני: "כל אשר לי". בטין אמיר כותבת ספר נוסף, ובו שירים וסיפורים קצרים.
לבטין אמיר שני בנים מנישואיה הראשונים. מתגוררת בתל אביב.