stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איימי שלנור
הערות שוליים

↑  Man held 10-year-old girl captive in ‘torture den’ attic as he played out sadomasochistic fantasies, The Independent, ‏2018-08-22 (באנגלית)
1 2  EXCLUSIVE: Transgender activist Aimee Challenor no longer in Coventry Liberal Democrats post - amid fresh probe into sick tweets | The Coventry Observer, web.archive.org, ‏2021-03-24
↑  "You're Not Trans... You're Autistic!", Disability Arts Online, ‏2018-11-12 (באנגלית)
↑  9 Inspiring People Told Us What Equality Means To Them, HuffPost UK, ‏2018-07-04 (באנגלית)
↑  Greens rising star quits deputy leader race after father jailed for rape, the Guardian, ‏2018-08-27 (באנגלית)
1 2  Gilligan, Andrew. "Aimee Challenor: rising Green Party star quits deputy race over rapist father" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2021-03-25.
↑  Behind the rainbows: speaking to Aimee Challenor about mental health within the LGBTIQA+ community - By Lisa Woods, web.archive.org, ‏2018-08-29
↑  Aimee Challenor: Yes, I’m trans, but I’m a Green party politician and proud of it’| Alfie Packham, the Guardian, ‏2018-06-06 (באנגלית)
↑  ציוץ מעמוד הטוויטר שלה
↑  A short timeline – Aimee Knight (באנגלית אמריקאית)
↑  באנגלית LGBTIQA+ (לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסים, אינטרסקסים, קווירים, אסקסואלים ועוד)
↑  Greens Take Aim At Lib Dems With LGBT Manifesto Launch In Church, HuffPost UK, ‏2017-04-28 (באנגלית)
↑  "Coventry South parliamentary constituency - Election 2019 - BBC News" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-03-25.
↑  Candidate quits Green leadership race after father jailed for rape, The Independent, ‏2018-08-27 (באנגלית)
↑  Green party launches inquiry as it suspends Aimee Challenor, the Guardian, ‏2018-08-31 (באנגלית)
↑  "Aimee Challenor resigns over Green Party 'transphobia'". BBC News (באנגלית בריטית). 2018-09-05. נבדק ב-2021-03-25.
↑  Green party failed to properly investigate child abuser – report, the Guardian, ‏2019-01-12 (באנגלית)
↑  Lib Dems suspend trans campaigner over tweets, הטיימס, ‏10 בנובמבר, 2019
↑  הפוסט המקורי המתאר את השתלשלות העניינים
↑  פוסט מטעם הנהלת האתר
↑  Adi Robertson, Major subreddits are going dark to protest Reddit allegedly hiring a controversial UK politician, The Verge, ‏2021-03-24 (באנגלית)
↑  פוסט נוסף מטעם הנהלת האתר
↑  Rebecca Cooney, Internet block on LGBT websites ‘sends out wrong message’, FE Week, ‏2015-01-19
↑  Laura Hartley, Laura Hartley, Hundreds gather for Coventry Pride, CoventryLive, ‏2016-06-18 (באנגלית)
↑  Francesca Gillett, TfL scraps 'ladies and gentlemen' announcements in bid to be more gender-neutral, www.standard.co.uk, ‏2017-07-13 (באנגלית)
↑  Trans advisory group, web.archive.org, ‏2018-08-26
אילוואיט

| --- | --- |
אילוואיט יחד עם הדנברגיט מטרפצ'ה (Trepča) שבקוסובו. מוצג במוזיאון המינרלוגי בבון שבגרמניה
אילוואיט יחד עם הדנברגיט מטרפצ'ה (Trepča) שבקוסובו. מוצג במוזיאון המינרלוגי בבון שבגרמניה
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  (CaFe2+2Fe3+Si2O7O(OH
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  הגבישים פריזמתיים משורטטים בעלי חתך רוחב יהלום וסיומת דמוית פירמידה באורך של עד עשרים וחמישה סנטימטרים. כמו כן כמסה הבנויה מעמודים, קורנת או חסרת צורה
 צבע:  שחור עד שחום, אפור כהה
 ברק:  תת מתכתי עד דמוי שרף
 שקיפות:  אטום
 פצילות:  מובחנת בשני כיוונים
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  6-5.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  4.1-3.8
 שרטוט:  שחור נוטה לירוק או לחום
 מינרלים נלווים:  קוורץ, ארסנופיריט, הדנברגיט, סטילביט, ספלריט, המטיט, מגנטיט, פיריט ופלואוריט
אילוואיט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) של סידן, ברזל והידרוקסיל.
תכונות > הרכב

נוסחת המבנה הכימי של אילוואיט היא (CaFe2+2Fe3+Si2O7O (OH. הן מנגן והן מגנזיום יכולים להחליף את הקטיונים בהרכב.
תכונות > קריסטלוגרפיה

האילוואיט מתגבש בדרך כלל במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה אורתורומבית דיפירמידלית"  2/m\ 2/m\ 2/m, וחבורת סימטריות מרחבית Pbnm. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=8.800 ‏, b=13.019Å‏, c=5.852Å. האילוואיט מופיע גם בצורה מונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה"  2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית P21/a, כשהפרמטרים של תא היחידה הם Å‏a=13.0103‏, b=8.8039Å‏, c=5.8517Å, וגודל זווית β הוא 90.209°.
תכונות > תכונות פיזיקליות

האילוואיט מופיע בטבע בדרך כלל כמסה הבנויה מעמודים, קורנת או חסרת צורה. הגבישים פריזמתיים משורטטים בעלי חתך רוחב יהלום וסיומת דמוית פירמידה באורך של עד עשרים וחמישה סנטימטרים. לאילוואיט יש פצילות מובחנת בשני כיוונים, והוא נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 4.1.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האילוואיט הם: nα=1.727‏, nβ=1.870‏ ו-nγ=1.8832. גבישי האילוואיט אטומים, וצבעם הוא בדרך כלל שחור עד שחום, אפור כהה. שקף מנוסר דק של אילוואיט הוא בדרך כלל אפור בהיר עד אפור כחלחל, אדום ורדרד עד סגול. האילוואיט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) בולט. הוא נראה ירוק כהה מזווית אחת, צהוב חום עד חום כהה מזווית שנייה וחום כהה מזווית שלישית.
גילוי ומקור שם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1811 בהר טורה (Monte della Torre), אזור טורה דל ריו- סנטה פילומנה (Torre di Rio - Santa Filomena) בקומנה ריו מרינה (Rio Marina) באי אלבה בנפת ליבורנו שבאיטליה. מקור שם המינרל ב"אילווה" (Ilva), שמו הלטיני של האי אלבה שבו נתגלה.
המינרל מוכר גם בשמות נוספים: בריסלקיט – תצורה סיבית של המינרל הקרויה על שמו של Breislak, חוקר טבע איטלקי, יאניט – לכבוד קרב יאנה וליווריט על שם מגלה המינרל.
מקור ותפוצה

האילוואיט נוצר בהתמרת מגע מטאסומטית ובמרבצים של ברזל בסלעי סקארן. הוא קיים גם בסלעי סיאניט.
האילוואיט הוא מינרל נפוץ. מקומות בהם ניתן למצוא אילוואיט הם בהר טורה (Monte della Torre), אזור טורה דל ריו- סנטה פילומנה (Torre di Rio - Santa Filomena) בקומנה ריו מרינה (Rio Marina) באי אלבה בנפת ליבורנו (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ועל הר מולאטו (Mulatto) שבמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; גבישים גדולים מאוד מצויים באי סריפוס שבקבוצת האיים הקיקלאדיים ביוון מפוסום (Fossum) קרוב לסקיין (Skeen) בנורווגיה; מרמת קאנגרדלוארססוק (Kangerdluarssuk) שבדרום גרינלנד; גבישים נאים מדאלנגורסק (Дальнего́рск) שבמחוז פרימוריה שברוסיה; וממכרה לקסי (Laxey mine), מחוז אווהיי (Owyhee) איידהו שבארצות הברית.
לקריאה נוספת

Marta B. Franchini, Lawrence D. Meinert, Jorge M. Vallés, " First Occurrence of Ilvaite in a Gold Skarn Deposit" Economic Geology; August 2002; v. 97; no. 5; p. 1119-1126
הערות שוליים

↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
אלכסיי טיראנוב

| --- | --- |

 לידה:  1808 בזצ'ק, רוסיה 
 פטירה:  3 באוגוסט 1859 (בגיל 51 בערך) Kashin, רוסיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1830) 
 
אלכסיי טיראנוב (ברוסית: Алексей Тыранов;‏ 1808 – 3 באוגוסט 1859) היה צייר דיוקנאות וז'אנר רוסי.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של סוחר עני. לאחר שסיים את בית הספר היסודי בבז'צק, למד בגימנסיה אך לא הצליח לסיים את לימודיו בגלל מחסור בכסף. הוא החל לעבוד אצל אחיו מיכאיל, שהיה צייר אייקונים.
בשנת 1824, בהיותו עם אחיו במנזר סנט ניקולס בטרבני בטבר, הוא פגש את הצייר אלכסיי ונציאנוב, שהזמין אותו ללמוד בבית הספר לאמנות שלו בכפר הסמוך ספונקבו. לאחר שסיים את לימודיו שם, הוא קיבל את המלצתו של ונציאנוב לקחת שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות וקיבל אישור לעבוד בארמיטאז'.
במהלך תקופה זו, הוא יצר ליטוגרפיות של יצירותיו של ונציאנוב מטעם החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. בשנת 1830, האקדמיה העניקה לו מדליית זהב ותואר "אמן" בשנת 1832. ב-1836 הוא הפך לחבר באקדמיה והחל לעבוד עם קארל ברולוב. שלוש שנים לאחר מכן, הוא זכה בתואר "אקדמי" והוענק לו מלגה ללימודים ברומא.
לאחר שהתאהב באחת הדוגמניות האיטלקיות שלו, הוא לקח אותה איתו לסנט פטרסבורג בשנת 1842. שנתיים לאחר מכן, היא ברחה עם כל כספו, מה שגרם להתמוטטות רגשית שהותירה אותו מופרע נפשית ונתון להיפוכונדריה.
במשך תקופות ארוכות הוא לא היה מסוגל לעבוד ונקלע לעוני.
למרות שבסופו של דבר הוענקה לו פנסיה קטנה מהאקדמיה, הוא מצא צורך ללכת לגור עם אחיו בקשין ומת שם זמן קצר לאחר מכן, ככל הנראה משחפת.
גלריה

נער עם בועות
מאבק מלאכים על נשמה
פנים ספריית הארמיטז'
הערות שוליים

1 2  Тыранов". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907.
↑  Kenneth, Alexei Tyranov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
↑  Русские художники. Тыранов Алексей Васильевич., www.artsait.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1037887972  ISNI: 0000 0000 6708 019X  LCCN: n87941239  RERO: 02-A013500513  SUDOC: 244022542  ULAN: 500120821  VIAF: 65542194   WorldCat (עם VIAF): 65542194
אלי עזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בדצמבר 1974 (בן 49) ז' בכסלו ה'תשל"ה תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין ההספקה החטיבתי חטיבה 401  קצין לוגיסטיקה אגד 215  קצין הספקה אוגדה 162  עוזר קצין לוגיסטיקה בבסיס צאלים  ראש ענף לוגיסטיקה במרכז לאימונים לוגיסטיים  קצין לוגיסטיקה אוגדה 80  מפקד מרכז הדלק  ראש ענף הספקה  קצין לוגיסטיקה פיקוד המרכז  מפקד מרכז ההובלה  ראש מחלקת תוא״ם בחיל הלוגיסטיקה  ראש חטיבת הלוגיסטיקה  ראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
אלי עזר (נולד ב-7 בדצמבר 1974 בתל אביב) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. משמש כראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. קודם לכן, שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה, מפקד מרכז הובלה וקצין לוגיסטיקה פיקוד המרכז.
השכלה

עזר התחנך בארצות הברית. הוא למד תואר ראשון בלוגיסטיקה במכללת ספיר ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה. בנוסף, הוא מחזיק בתואר שני נוסף בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה לביטחון לאומי. [דרוש מקור]
שירות צבאי

עזר התגייס לצה"ל בשנת 1994 ושירת כלוחם בגדוד 94 שבחטיבת כפיר. במהלך שירותו עבר קורס מ"כים חי"ר ושירת כנגד לוגיסטיקה. בהמשך, עבר קורס קציני לוגיסטיקה וחזר לגדוד כסמ"פ ולאחר מכן כמ"פ.
תפקידו הבא היה קצין ההספקה החטיבתי של חטיבה 401. בהמשך שימש כקצין לוגיסטיקה באגד 215. במלחמת לבנון השנייה היה קצין הספקה באוגדה 162. במהלך מבצע עופרת יצוקה היה עוזר קצין לוגיסטיקה בבסיס צאלים. לאחר מכן, עזר היה ראש ענף לוגיסטיקה במרכז לאימונים לוגיסטיים, ואחר כך התמנה להיות קצין לוגיסטיקה של אוגדה 80.
עזר פיקד על מרכז הדלק במהלך מבצע צוק איתן. לאחר מכן היה ראש ענף הספקה. בהמשך היה קצין לוגיסטיקה של פיקוד המרכז, ומפקד מרכז ההובלה במהלך מגפת הקורונה ובמבצע שומר החומות. לאחר מכן שימש כראש מחלקת תוא״ם בחיל הלוגיסטיקה. בשנת 2023, מונה לראש חטיבת הלוגיסטיקה. בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל מונה לראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
שירות צבאי > תפקידים

קצין ההספקה החטיבתי של חטיבה 401.
קצין לוגיסטיקה אגד 215.
קצין אספקה באוגדה 162.
עוזר קצין לוגיסטיקה בבסיס צאלים.
ראש ענף לוגיסטיקה במרכז לאימונים לוגיסטיים.
קצין הלוגיסטיקה של אוגדה 80.
מפקד מרכז הדלק.
ראש ענף הספקה.
קצין הלוגיסטיקה של פיקוד המרכז.
מפקד מרכז ההובלה.
ראש מחלקת תוא״ם בחיל הלוגיסטיקה.
ראש חטיבת הלוגיסטיקה
ראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
חיים אישיים

עזר נולד בתל אביב וגדל בבת ים. הוא נשוי ואב לארבעה ילדים, בנו הבכור נפטר.
אידה קוהנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בפברואר 1895 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  ינואר 1945 (בגיל 49) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה, הונגריה 
 בן או בת זוג:  אישטוואן פרקש (1925–1944) 
 
הברונית אידה קוהנר מסאסברק (בהונגרית: Kohner Ida;‏ בודפשט, 28 בפברואר 1895 – בודפשט, ינואר 1945) הייתה ציירת הונגרייה-יהודייה בולטת, אשתו של הצייר המפורסם אישטוואן פרקש. שניהם ניספו בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה

אידה קוהנר נולדה במשפחה יהודית כבתם של הבארון מסאסברק אדולף קוהנר הברון מסאסברק ושל הלן (אירן) קוהנר. היא למדה ציור אצל אדולף פניאש במושבת האמנים של סולנוק, שהוקמה חלקית בעזרת אביה ולאחר מכן לזמן קצר ב"בית הספר לעיצוב וציור" בבודפשט (שמה היום האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות) בין השנים 1912 לבין 1913. היא ערכה סיורי לימודים ברומא ובפירנצה. אידה קוהנר הציגה בכמה מוזיאונים חשובים מאוד. לראשונה בהיכל האמנות בודפשט בתערוכת החורף של 1918–1919 וכן הציגה תערוכת אוסף במוזיאון ארנסט (1923) בעיקר של נופים מאיטליה ומסולנוק: גבעות אומבריה, סן פרנצ'סקו וכו'. מ-1918 הציגה את עבודותיה בתערוכות של הסלון הלאומי, היכל האמנות וגלריית טמאש. היא הציגה גם בתערוכות מחוץ לישראל בסטוקהולם, בוונציה ובהאג. תחריט הנחושת שלה בן 12 הגיליונות פורסם תחת השם "הבלט הרוסי". ב-18 ביוני 1925, בבודפשט, נישאה לצייר אישטוואן פרקש, והם התגוררו בפריז מאותה שנה (1925) עד 1933. אחת מיצירותיה של אידה קוהנר נשמרת עד היום במוזיאון לאמנות יפה בבודפשט.
בעלה גורש למחנה הריכוז אושוויץ ב-1944, שם מצא את מותו. אידה קוהנר הפכה לקורבן של השואה ב-1945 ולאחר רציחתה על גדת הדנובה, אנשי מפלגת צלב החץ דחפו את גופתה לדנובה. תאריך מותה נקבע על ידי בית המשפט המחוזי המרכזי של בודפשט לשעה 12 בצהריים ב-15 בינואר 1945, רק שלושה ימים לפני שחרור העיר על ידי הצבא האדום הסובייטי.
הנצחתה

בשנת 2015, הונחה אבן נגף לזכרה מול דירתה באותה התקופה ברחוב ראדאי 8 ברובע 9 של בודפשט (Ráday utca 8).
ראו גם

Gudenus János József: A magyarországi főnemesség XX. századi genealógiája I–V., Natura–Tellér Kft.–Heraldika, Budapest, 1990–1999 (יאנוש יוז'ף גודנוס: הגנאלוגיה של האצולה ההונגרית הבכירה במאה ה-20)
Magyar festők és grafikusok adattára. A kutató-, föltáró- s gyűjtőmunkát végezte Seregélyi György. Szeged, 1988. Szegedi ny. (בסיס הנתונים של ציירים וגרפיקאים הונגרים)
Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1965-1968. (לקסיקון אמנות הונגרי)
אידה פרקש (קוהנר) באתר Geni
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
אידה קוהנר בגלריית Kieselbach
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
„Csak azokat felejtik el, akiknek a nevét is elfelejtik" Emlékező macskakövet helyeztek el Kohner Ida emlékére ferencvaros.hu, 2015. július 21.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 599/1895. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. IX. ker. állami halotti akv. 1075/1949. folyószáma alatt. 1. kép, 2. kép
↑  "A Magyar Képzőművészeti Egyetem hallgatói". Magyar Képzőművészeti Egyetem.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 863/1925. folyószáma alatt.
↑  Pk I. 581.445/1949/7. sz.
אידה קולמייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1912 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בינואר 1997 (בגיל 84) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת טוליין 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו אורלינס 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1980) 
 
אידה ריטנברג קולמייר (באנגלית: Ida Rittenberg Kohlmeyer; 3 בנובמבר 1912 – 29 בינואר 1997) היא ציירת ופסלת אמריקאית ממוצא יהודי פולני, ששייכת לזרם האקספרסיוניסטי המופשט. היא חיה את רוב חייה בניו אורלינס, לואיזיאנה, שם גם החלה את הקריירה האמנותית שלה. בשנות ה-70 היא פיתחה לעצמה סגנון אופייני ומיוחד המורכב מרשתות של סמלים וציורים פיקטוגרפים המזכירים הירוגליפים, שמאוחר יותר תרגמה גם לפסלים.
היא קיבלה פרסים רבים ובפרט, את הפרס השנתי להישגים יוצאים מן הכלל באמנות הוויזואלית (Annual Award for Outstanding Achievement in the Visual Arts) שהוענק לה על ידי הארגון Women's caucus for art (אנ'), שבו היא קיבלה גם את התואר "חברת כבוד".
ביוגרפיה

אידה ריטנברג נולדה ב-3 בנובמבר 1912, בת רביעית ליוסף ורבקה ריטנברג, זוג מהגרים יהודים מביאליסטוק שבפולין, שהיו בעלי בית משכון בניו אורלינס, לואיזיאנה.
קולמייר עשתה תואר ראשון בספרות אנגלית בקולג' סופי ניוקומב (אנ') באוניברסיטת טוליין (H. Sophie Newcomb Memorial College of Tulane University), אותו סיימה בשנת 1933, אחרי 4 שנות לימודים. שנה לאחר מכן, ב-1934, נישאה ליו קולמייר, ויחד הם נסעו לירח דבש במקסיקו, שם התעצמה אהבתה לאמנות הדרום אמריקאית. כשיו קולמייר התגייס לצבא נאלצו השניים לעבור לבסיס הצבאי פורט בראג שבצפון קרוליינה, אך הם חזרו לניו אורלינס ב-1944 לאחר לידת בתם הראשונה – ג'יין לואיז.
את שיעורי האמנות הראשונים שלה לקחה קולמייר בשנת 1947, ברובע הצרפתי של ניו אורלינס, בבית הספר לאמנות של ג'ון מקרדי (אנ'), שהיה אמן מפורסם בארצות הברית בשנות ה-30 וה-40. היא הפסיקה את לימודיה בבית הספר כשנכנסה להריון עם בתה השנייה, ג'ו אלן.
בשנת 1950 חזרה קולמייר לקולג' ניוקומב, הפעם בשביל ללמוד אמנות. היא למדה שם כתלמידתו המיוחדת של פאט טריוויגנו (Pat Trevigno), אמן מפורסם ופרופסור באוניברסיטת טוליין. בשנת 1956 סיימה תואר שני באמנות, ומיד בקיץ שלאחר מכן נסעה ללמוד אצל הצייר הניו-יורקר המפורסם האנס הופמן, ששכנע אותה לעזוב את האמנות הייצוגית ולעבור לאמנות אבסטרקטית. קולמייר מספרת – "הפכתי לציירת אבסטרקטית בן לילה בסטודיו של הופמן... אחרי הקיץ של 56' נהייתי ציירת אבסרקטית".
מאוחר יותר באותה השנה, נסעה קולמייר לטיול באירופה, שם פגשה את האמן הספרדי ז'ואן מירו (Joan Miró) שהיה מושא הערצתה והשפיע רבות על אמנותה. כל אותה תקופה, מאז שנת 1956, לימדה קולמייר שיעורי אמנות בקולג' ניוקומב, אך בשנת 1964 החליטה לעזוב את עבודתה לאחר שבנתה לעצמה סטודיו במטיירי, פרוור של ניו אורלינס, שם היא עברה לגור עם משפחתה.
בשנת 1957 הגיע האמן מארק רותקו, שהשתייך לזרם האקספרסיוניסטי המופשט, לבקר באוניברסיטת טוליין בניו אורלינס והקים את הסטודיו שלו בביתם של הוריה של קולמייר. כך השפיע רבות על האמנות של קולמייר ועל סגנונה.
מאז ועד יום מותה, שגשגה הקריירה של קולמייר כאמנית, שערכה המון תערוכות וקבלה פרסים רבים. שנות ה-90 היו תקופה קשה עבור קולמייר, לאחר שנפגעה בראייתה בעין אחת ובן זוגה יו קולמייר נפטר ב-1995. למרות זאת, הייתה זו תקופה פורייה עבורה, בה היו לה תצוגות רבות במוזיאונים וגלריות חשובות.
אידה קולמייר נפטרה בינואר 1997.
קריירה עצמאית

את תערוכת היחיד הראשונה שלה ערכה קולמייר במוזיאון ניו אורלינס לאמנות (New Orleans Museum of Art) (אנ') בשנת 1957, ואת תערוכתה הראשונה בניו יורק ערכה בגלריית רות הלבנה (Ruth White Gallery) ב-1959, שם נשארו עבודותיה לתצוגה בקביעות.
בשנת 63 התחילה קולמייר להציג את יצירותיה בגלריית הנרי בוושינגטון הבירה (Henri Gallery, Washington, D.C) (אנ'), ובאותה השנה השתתפה בתערוכת הביאנלה ה-28 של האמנות האמריקאית העכשווית (the Twenty – Eighth Biennial of Contemporary American Painting) בגלריית קורקורן לאמנות (Corcoran Gallery of Art) בוושינגטון הבירה, ועל השתתפות בתערוכה זו היא קבלה את הפרס של קרן פורד.
באותה השנה קחבלה קולמייר פרס נוסף על השתתפותה בתערוכת הציורים הבין-לאומית השנתית (Inter-American Annual Exhibition of Painting) בקולומביה. בתקופה זו רבים עודדו אותה לעזוב את ניו אורלינס ולהמשיך בקריירה שלה בחוף המזרחי, אך היא בחרה להישאר ולגדל את ילדותיה בעיר ילדותה.
ב-1971 הציג המוזיאון הגבוה לאמנות באטלנטה, גאורגיה (High Museum of Art, Atlanta) (אנ') תערוכה רטרוספקטיבית של קולמייר שנמשכה 10 שנים.
ב-1973 קיבלה משרת פרופסור לאמנות באוניברסיטת ניו אורלינס, ובאותה השנה התחילה להתנסות בשיטת ההדפסה.
בשנת 1980 זכתה קולמייר לפרס מהארגון WCA (Women's Caucus for Art; ארגון התומך בנשים העוסקות באמנות) על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום האמנות הוויזואלית. שנתיים לאחר מכן, ב-1982, קיבלה את התואר "חברת כבוד" בארגון זה.
קולמייר החלה להתעסק בפיסול כבר בשנת 1969, אך הישגיה בתחום זה יצאו לאור רק בשנת 1981 כשהוזמנה להכין פסלים לבניין של חברת הביטוח "Equitable Life Assurance Society". פרויקט זה הסתיים בשנת 1983 וכונה "Krewe of Poydras".
סגנון ייחודי

קולמייר משתייכת לזרם האקספרסיוניסטי המופשט (סגנון בו אין אובייקטים ברורים והוא משתמש במקום זאת בצורות מופשטות, מרקמים, צבעים ומתארים שאינם מוגדרים). קולמייר לקחה השראה מרבים מהאמנים הגדולים שעסקו באקספרסיוניזם מופשט באותה התקופה, ביניהם ארשיל גורקי, מארק רותקו וז'ואן מירו.
בתחילת שנות ה-70, בהשפעתו של מירו שפגשה בפריז ב-1956, התחילה קולמייר לפתח לעצמה סגנון ייחודי משלה, המשלב סמלים וציורים המחוברים ברשת רופפת ומזכירים הירוגליפים. את הסגנון הזה תרגמה קולמייר גם לפסלים, והיא התעסקה בו עד מותה. סגנון זה הביא ביטוי ליכולות השרטוט מעוררות ההתפעלות שלה ולשימוש במגוון צבעים.
פרסים

1963 – פרס נרכש של קרן פורד (Ford Foundation) בעקבות השתתפות בתערוכת הביאנלה ה־28 של האמנות האמריקאית העכשווית.
1963 – פרס שקיבלה בעקבות השתתפות בתערוכת הציורים הבין-לאומית השנתית.
1980 – פרס שנתי שהוענק על ידי הארגון WCA (Women's Caucus for Art) על הישגים יוצאים מן הכלל בתחומי האמנות הוויזואלית.
1982 – תואר 'חברת כבוד' בארגון WCA.
הערות שוליים

1 2 3 4  Roberta Smith, Ida Kholmeyer, 84; Known as Pictographic Painter, The New York Times, ‏26.1.1997 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  IDA KOHLMEYER (1912-1997), Sullivan Goss (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8  J. Richard Gruber, Ida Kohlmeyer, 64 PARISHES (באנגלית)
1 2  KOHLMEYER, IDA, The Johnson Collection (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119493322  ISNI: 0000 0000 7863 3650  LCCN: n84055743  RKD: 87548  SNAC: w6rr22zc  SUDOC: 09209564X  ULAN: 500014081  VIAF: 72789605   WorldCat (עם VIAF): 72789605
אידיוקרטיה: הטמטום שולט

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  מייק ג'אדג'
 הופק בידי:  מייק ג'אדג'
 תסריט:  מייק ג'אדג' איתן כהן
 עריכה:  דוד רניי 
 שחקנים ראשיים:  לוק וילסון סטיבן רוט Sara Rue תומאס היידן צ'רץ אנדרו וילסון סקארפייס רנדל ריידר Lidia Porto הת'ר קפקא דייוויד הרמן מאיה רודולף פטריק פישלר דקס שפרד ג'סטין לונג טרי קרוז Brendan Hill 
 מוזיקה:  תיאודור שפירו 
 צילום:  טים שוורסטדט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בספטמבר 2006 
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט קומדיה, מדע בדיוני קומי, סרט דיסטופי 
 תקציב:  2.4 מיליון דולר
 הכנסות:  495,303 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   idiocracy
 דף הסרט ב־IMDb
 
אידיוקרטיה: הטמטום שולט (באנגלית: Idiocracy), ידוע בישראל גם בשם חכם על אידיוטים, הוא סרט קומדיה מדע בדיוני אמריקאי משנת 2006 בבימויו של מייק ג'אדג' ונכתב על ידי ג'אדג' ואיתן כהן. העלילה עוקבת אחר ספרן בצבא ארצות הברית בשם ג'ו באוורס, שמתעורר 500 שנים בעתיד לאחר ניסוי צבאי כושל ומוצא את עצמו בחברה דיסטופית המנוהלת על ידי תאגידים, שבה האבולוציה הפכה את האנושות לטיפשה כי בני האדם כבר אינם צריכים להיות אינטליגנטים וכשירים פיזית בכדי לשרוד הודות ליתרונות הטכנולוגיה. צוות השחקנים כולל את לוק וילסון, מאיה רודולף, דאקס שפרד, טרי קרוז, דייוויד הרמן, ג'סטין לונג, אנדרו וילסון והראפר סקארפייס.
הרעיון לסרט מתוארך לרעיון שג'אדג' הגה עוד בשנת 1996. ג'אדג' סיים את התסריט ל"3001" ב-2001, ושכתב את הסרט שנה לאחר מכן. הסרט משמש כסאטירה חברתית הנוגעת בנושאים הכוללים אנטי-אינטלקטואליזם, קפיטליזם, מסחריות(אנ'), תרבות הצריכה, קורפטוקרטיה והתפוצצות אוכלוסין. אולפני המאה ה-20 היססו לקדם את הסרט, סירבו להעניק לו הפצה נרחבת ולא הקרינו אותו למבקרים. ההחלטה לא לשווק את הסרט נתפסה כבלתי צפויה, בעקבות ההצלחה של "מהומה במשרד" (1999), והובילה לספקולציות. לדברי קרוז, התיאור הסאטירי לתאגידים בסרט הפך אותו ללא משתלם כלכלית, בעוד ג'אדג' ייחס את ההחלטה של אולפני המאה ה-20 להקרנות מבחן שליליות; ג'אדג' ציין שאולפני המאה ה-20 האמינו שהסרט יפתח מעמד פולחני בעקבות יציאת ה-DVD שלו, בדומה ל"מהומה במשרד".
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-1 בספטמבר 2006. מאז יציאתו ל-DVD, הסרט פיתח קהל מעריצים, למרות ביצועיו החלשים בקופות. הסרט זכה לביקורות בעיקר חיוביות ממבקרים, ששיבחו את הנושאים הקתרטיים שבו, אם כי הסרט ספג ביקורת על נושאי האיגניקה שלו.
צוות השחקנים

| שחקנים | דמויות | אודות |
| --- | --- | --- |
| לוק וילסון | ג'ו באוורס | "האדם הממוצע ביותר" בצבא ארצות הברית |
| מאיה רודולף | ריטה | זונת רחוב המצטרפת לניסוי עם ג'ו |
| דאקס שפרד | פריטו | אזרח לא חכם במיוחד העוזר לג'ו וריטה |
| טרי קרוז | דוויין אליזאנדו | נשיא ארצות הברית הרפה שכל |
| סקארפייס | אפגרייד | הסרסור של ריטה |
| אנדרו וילסון | ביף סוּפְּרִים | לוחם במתקן השיקום |
שחקנים נוספים כמו דייוויד הרמן כמזכיר המדינה, אנתוני קמפוס כמזכיר ההגנה, ברנדן היל כמזכיר האנרגיה, דני קוקרן כמזכיר החינוך, שרה רו כהתובעת הכללית, ג'סטין לונג כדוקטור לקסוס, סטיבן רוט כשופט הקטור ותומאס היידן צ'רץ' כמנכ"ל של חברת בראנדו מופיעים בתפקידים ללא קרדיט.
נושאים

את הרעיון של חברה דיסטופית המבוססת על (Dysgenics) אפשר לייחס לעבודתו של סר פרנסיס גולטון. הרומן של הרברט ג'ורג' ולס - "מכונת הזמן" מציב בבסיסו הנחת יסוד על חברת בני אדם שהידרדרה עקב היעדר אתגרים, בעוד שבני מעמד "אפסילון", מתוך הספר "עולם חדש מופלא" מאת אלדוס האקסלי, גדלו בכוונה תחילה כדי לספק כוח עבודה למטלות הפשוטות; אולי את ההקבלה הטובה ביותר מספק הסיפור הקצר "מצעד המטומטמים" מאת סיריל מ. קורנבלות'.
הפקה

במהלך העבודה על הסרט ניתנו לו הכותרות "The United States of Uhh-merica" (ארצות הברית של אהה-מריקה) ו-"3001". הצילומים התרחשו בשנת 2004 במספר תחנות באולפני אוסטין ובערי טקסס: אוסטין, סן מרקוס, פלוגרוויל וראונד רוק. הקרנות מבחן בסביבות מרץ 2005 הניבו דיווחים לא רשמיים על תגובות לא חיוביות מהקהל. לאחר כמה צילומים חוזרים בקיץ 2005, הקרנת מבחן שהתרחשה בבריטניה הניבה דיווח על רושם חיובי.