stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נזק בלתי ממוני טהור
הדין הישראלי > פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון > נזק בלתי ממוני עקיף – נזקי ריקושט

תחום שבו הזכאות לפיצוי בגין נזק בלתי ממוני טהור עדיין נשללת הוא התחום של "נזקי ריקושט", הנגרמים כאשר פגיעה פיזית באדם אחד או ברכושו גורמת נזק בלתי ממוני לאדם אחר. בפסק הדין בעניין גורדון עלה החשש מפני הרחבה בלתי ראויה של היקף הסיכון בר הפיצוי, ולפיכך הגביל בית המשפט את האחריות כך שתחול רק כלפי מי שנופל "במעגל הסיכון הראשוני". עם זאת, פסק הדין נמנע מלשלול אפשרות של מתן פיצוי גם למי שנמצא מחוץ למעגל זה, שתוכל להיעשות באמצעות מבחן הצפיות, דהיינו - ניתן יהיה להכיר בזכאותם של ניזוקים נוספים אם מתקיימת חובה לצפות את הפגיעה בניזוק.
חרף נכונותו העקרונית של בית המשפט להכיר בנזקי ריקושט כנזקים בני פיצוי בפסק-דין גורדון, הזכאות לפיצוי הוכרה במשורה והיא כפופה לקריטריונים המחמירים שנקבעו בפסק-דין אלסוחה. בפרשה זו נידונה שאלת האחריות לנזק נפשי שנגרם לקרוב משפחה של מי שנפגע בתאונה. הנשיא שמגר (כתוארו אז) אמנם הביע בפסק הדין נכונות לפצות גם ניזוקים המצויים ב"מעגל הסיכון המשני", אולם קבע תנאים מחמירים להכרה בנזק כבר פיצוי, הכוללים בין השאר נזק נפשי משמעותי. קריטריונים צרים אלו השאירו את נזקי הריקושט בגבולות מצומצמים לעומת גבולותיו המתרחבים של הנזק הבלתי ממוני הטהור לניזוק ישיר.
הדין הישראלי > פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון > גובה הפיצוי

פסק-דין דיין מסמל מגמה נוספת, של הגדלת סכום הפיצוי בגין נזקים בלתי ממוניים טהורים ביחס לגובה הפיצוי שהיה נהוג בעבר. במקרה זה, שולמו 400,000 ש"ח לכל אחד מבני זוג על כאב וצער שנגרם להם לאחר שצוות בית החולים ביצע בבהילות, על סמך מידע שגוי, וללא לשאול את האב, הפלה מלאכותית בעובר בחודש השישי של ההריון, ובכך גרם לכך שהאב נותר חשוך ילדים. במקרה זה התריע תיאודור אור מפני פרקטיקה מוטעית לקבוע את שיעור הנזק הלא ממוני בתביעות לפיצוי על נזקי גוף שאינן לפי חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, כמכפלה של הסכומים בחוק זה, באופן הגורם במקרים רבים להפחתה בשיעור הפיצויים הראוי.
בפסק-דין אחמד נפסק פיצוי של 450,000 ש"ח בגין נזק בלתי ממוני. במקרים אלו ובמספר מקרים נוספים אף אושר גובה הפיצוי על ידי בית המשפט העליון בהליך הערעור. סקירת הפסיקה שניתנה בישראל בשנים האחרונות מלמדת כי קיימת נטייה גוברת לפסיקת פיצויים ממשיים בגין נזק גוף לא ממוני בעיקר בערכאות הנמוכות, המעידה אף היא על מגמת ההרחבה של הפסיקה ביחס לנזק מסוג זה. מאידך, לטענת ד"ר ביטון, בתי המשפט נוטים לפסוק פיצויים שרירותיים מבלי לקיים דיון בהערכת הנזק הבלתי ממוני, באופן שמוביל לחוסר עקביות בגובה הפיצוי. כך, למשל, בפסק-דין יונסי, שבו נדונה פגיעה בפרטיותה של תובעת שתמונת שדיה המנותחים הופצה בעיתון בלא הסכמתה, פוצתה התובעת בסכום של 20,000 ש"ח בגין "כאב וסבל ועוגמת-נפש" מבלי שיינתן הסבר לפסיקת סכום זה, ואילו בפסק-דין צוקרמן, בו נאסף מידע על עובד תוך פגיעה בזכותו לפרטיות, פוצה העובד בסכום של 250,000 ש"ח "על דרך האומדנא".
הדין הישראלי > פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון > פיצוי בשל פגיעה באינטרסים חוקתיים

מאז פסק-דין דעקה, מיעט בית המשפט העליון לדון באופן גלוי בנזקים חוקתיים, אולם ניצני פסיקה בתחום ניכרו בפסיקתן של הערכאות הנמוכות. בפסק-דין שמסיאן, סירב בעל מועדון להכניס אליו אישה ישובה בכיסא גלגלים. השופטת קבעה כי לאישה נגרם נזק רגשי, בלתי ממוני, הנובע מ"הפרת החובה להקפדה על כבוד האדם והחירות של התובעת". במקרה נוסף, הנדון בפסק-דין נעאמנה ועוסק אף הוא בהפליה, נאסר על משפחה להיכנס לפארק בשל מוצאה הערבי. השופטת ראתה בפגיעה בכבוד באמצעות השפלה והטרדה את הבסיס האמיתי והמהותי של התביעה שלפניה, תוך סינון נזקים מוחשיים מעוטי ערך כגון הוצאות הדלק בגין הנסיעה עד הפארק.
הדין הישראלי > היבטים רלוונטיים בהצעת הקודיפיקציה > היעדר הגדרה למונח "נזק"

בהצעת חוק דיני ממונות (הצעת הקודיפיקציה), הבאה להסדיר מחדש את החקיקה האזרחית הישראלית, מופיעה ההגדרה שהוצגה לעיל למונח "נזק גוף" (בסעיף 6 להצעה), בעוד שהגדרה למונח "נזק" נעדרת ממנה לחלוטין. פירוש הדבר הוא שאם ההצעה תתקבל, לא תהיה עוד מסגרת חוקית ממשית לקביעה מה נכלל במונח "נזק". לעובדה זו עשויה להיות השפעה מרחיבה על פרשנות המונח, שכן בהיעדר הגדרה בחוק יוכלו בתי המשפט לפרש כרצונם, על-פי השכל הישר או שיקולי מדיניות, מה נחשב ל"נזק". מאידך, בתי המשפט הרחיבו עד מאוד את ההגדרה גם בהינתן בסיס קיים בחוק ולפיכך לא בהכרח תהיה להיעדר ההגדרה בחוק משמעות מרחיקת לכת.
הדין הישראלי > היבטים רלוונטיים בהצעת הקודיפיקציה > איחוד הסדרי הפיצוי עם דיני החוזים

היבט נוסף הוא פסיקת פיצויים בשל נזק בלתי ממוני, כפי שמעלה פרופ' גלעד. סעיף 13 לחוק החוזים (תרופות) קובע שכאשר הפרת החוזה גורמת לנפגע נזק בלתי ממוני, בית המשפט רשאי לפסוק פיצויים בשיעור שייראה לו בנסיבות העניין. הצעת החוק מחילה הוראה זו על כלל דיני החיובים, לרבות חיובי הנזיקין (בסעיף 563 להצעה).
האיחוד עם דיני החוזים מביא לכך שביחס לפיצויים בגין נזק לא ממוני הנובעים מנזק גוף, קמה זכות שבדין לפיצויים, בעוד שלגבי נזק בלתי ממוני טהור זכותו של הנפגע כפופה לשיקול דעתו של בית המשפט, אשר יכריע בהתאם לנסיבות העניין. דברי ההסבר להצעת החוק מציינים כי בכך ניתן לראות משום הכרה חוקית מפורשת בפיצויים בגין נזק בלתי ממוני טהור בדיני הנזיקין. לדעת פרופ' גלעד, לעומת זאת, השינוי יוצר קושי שכן סעיף 13 מייצג תפיסה הרואה בנזק הבלתי ממוני הנלווה להפרת החוזה "נזק משני", שהפיצוי בגינו נתון לשיקול דעתו של בית המשפט, בעוד שההתייחסות לנזק מסוג זה בדיני הנזיקין היא שונה בתכלית, ורואה בו חלק מליבת האחריות הנזיקית. לפיכך מציע גלעד להדגיש בדברי ההסבר לחוק כי על קביעת הפיצויים להתבצע כחלק מתפיסה עקבית ושוויונית לגבי סוג נזק זה, ולא על ידי הכרעה נקודתית בכל מקרה לגופו, כך ש"נסיבות העניין" יהיו רק גורם שיש להתחשב בו ולא המבחן העיקרי.
הדין הישראלי > היבטים רלוונטיים בהצעת הקודיפיקציה > היעדר מתאם בין חומרת העוולה לתרופה הנפסקת בגינה

פרופ' מור מעלה סוגיה נוספת ההתחשבות בשאלה האם העוולה נעשתה בזדון או ללא זדון לשם קביעת היקף האחריות. באנגליה נקבע בעבר בפסק-דין Bradford v. Pickels שהמשפט אינו בוחן כליות ולב, ושדיני הנזיקין אינם מייחסים חשיבות למניע זדוני של האדם. אולם בעיני מור ראוי שהשיטה המשפטית תגיב בצורה הולמת לעוולות המלוות בכוונה או בזדון, ויש להרחיב את האחריות במקרים של מעשים זדוניים שגרמו לנזק נפשי טהור. להשקפתו, אין בהצעה פתרון יסודי לסוגיה זו, אולם ישנה התייחסות לאבחנה האמורה במספר תחומים, ביניהם התחשבות באשמו של הנתבע כשיקול סיבתי (בסעיף 439 להצעה).
מבט לעתיד > עתיד הפסיקה בנושא נזק בלתי ממוני טהור

מגמת הפסיקה שיקפה עד כה הכרה הולכת וגוברת בנזק הבלתי ממוני הטהור. ייתכן שהגענו לנקודת רוויה ובתי המשפט יבינו את השלכות פסיקותיהם על הרחבת גבולותיהם של דיני הנזיקין ויחלו לפסוק ב"קמצנות" רבה יותר. לכך עשוי לתרום השינוי הצפוי בעקבות קבלת הצעת הקודיפיקציה, לפיה הפיצויים על נזק מסוג זה יהיו נתונים לשיקול דעת בית המשפט באופן שיהפוך אותו לנזק "משני" בלבד. מאידך, ייתכן והמגמה תהיה דווקא של הרחבת ראש הנזק, בהמשך לפסיקת בית המשפט עד היום, לכיוון הכרה גם בנזקי ריקושט כנזקים בני פיצוי, דווקא בשל אותו שיקול דעת הניתן לבית המשפט.
לדעת בן-עזר, חיזוק למגמת ההרחבה ניתן למצוא בהתפתחויות שחלו בעשורים האחרונים בעולם הרפואה לגבי פגיעות נפשיות, ובעקבותיהן - גם בתפיסות חברתיות לגבי פגיעות מסוג זה. פגיעות אלו נחשבו בעבר לפגיעות שאינן ממשיות בשל הקושי להבחין בסממנים חיצוניים לנזק. אולם בעקבות ההתפתחויות בתחום הרפואה, נוצרה מגמת הכרה מתרחבת בהיבטים הפיזיים של נזק נפשי גם בחברה, שמצאה ביטוי בנכונות להעניק קצבאות לסובלים מפגיעות או נכויות נפשיות, אף שאינן עולות כדי מחלת נפש של ממש.
מבט לעתיד > שאלת גובה הפיצוי

המגמה בבתי המשפט המחוזיים היא של פסיקת פיצויים בשיעור גבוה עבור נזקים בלתי ממוניים טהורים. פסיקה זו אף אושרה בדרך כלל על ידי בית המשפט העליון בערעור. מגמה זו מעלה את השאלה האם צפוי להיקבע גבול עליון לפיצויים בגין נזק בלתי ממוני טהור, או שמא הקודיפיקציה עתידה ליצור זאת באמצעות העברת הפיצוי לשיקול דעתם של השופטים, באופן שיגביל אוטומטית את גובה הפיצוי. ייתכן שבסוגיה זו ניתן להקיש מדיני העונשין. בדיני העונשין (בסעיף 77 לחוק העונשין) קיימת אופציה למתן פיצוי לנפגעי עבירות, בסכום שלא עולה על 228,000 ש"ח, הנתונה לשיקול דעתו של בית המשפט. אופציה זו הפכה לאות מתה שהשימוש בה לצורך מתן פיצוי משמעותי נדיר ביותר. ייתכן שהיחס העוין של בתי המשפט למתן הפיצוי נובע מתפיסת נושא הפיצוי כמנת חלקו של בית המשפט הדן בתביעה האזרחית ולא של זה הדן בתביעה הפלילית. עם זאת, ייתכן שניתן ללמוד מכך שבתי המשפט יימנעו בדרך כלל ממתן פיצוי גבוה במיוחד כאשר גובה הפיצוי נותר לשיקול דעתם הבלעדי, מחשש לטענות על אקטיביזם שיפוטי.
מבט לעתיד > שאלה שטרם נידונה בפסיקה – גרימת נזק בלתי ממוני טהור במכוון

פרופ' מור מעלה את הצורך להתייחס לגורם הזדון בנזקים מסוג זה (כמו-גם בהקשר של נזק כלכלי טהור ובנושא ריחוק הנזק), התייחסות שאינה מופיעה בהצעת הקודיפיקציה. נושא זה נדון בהרחבה במשפט האמריקאי לאורך המאה ה-20. קובץ ההשלמות ל-First Restatement of Law האמריקאי בנושא דיני הנזיקין, אשר פורסם ב-1948, קבע שאדם שגורם לפגיעה נפשית חמורה אצל אחר באופן מכוון, אחראי על הנזק הנפשי הנגרם כתוצאה מפגיעה זו. הפסיקה האמריקאית אימצה גישה דומה והיא מכירה כיום בגרימה מכוונת של סבל נפשי או רגשי כעוולה עצמאית אשר מאפשרת לניזוק לקבל פיצוי בגין נזקים שכאלה. כך למשל, מעביד אשר מפטר עובד בדרך משפילה באופן מכוון, ובכך גורם לעובד לנזק נפשי, עשוי להיות חייב בפיצויים.
תביעות לפיצויים בגין נזקי גוף יכולות להיות מורכבות למדי ודורשות מעורך הדין אשר מטפל בהן ניסיון בתחום, הכרות עם התחום הרפואי ויכולת משפטית מעולה.
מאחר שתחום זה של המשפט מערב, מטבע הדברים, משפט ורפואה הרי שאותם עורכי דין שהם בעלי רקע רפואי זוכים לעיתים ליתרון על פני חבריהם למקצוע, שאינם בקיאים במונחים רפואיים ובידע מעולם הרפואה.
חשוב להבין כי בכל תביעה בגין נזק גוף נדרש הנפגע להוכיח את פגיעתו על ידי חוות דעת רפואית ערוכה כדין אשר תתייחס לאופי הפגיעה, חומרתה, אחוזי נכות אם נותרו והקשר הסיבתי בין עילת התביעה לנזק הגופני שנמצא.
בכל התביעות בגין נזקי גוף אשר אינן בשל תאונת דרכים נדרש התובע לצרף כבר לכתב התביעה חוות דעת רפואית מטעמו ואילו בתביעה לנזקים שנגרמו בגין תאונת דרכים, בית המשפט ממנה מומחים מטעמו לבדיקת התובע והערכת נזקיו.
במקרים של תאונת דרכים אשר היא תאונת עבודה נסמך לעיתים בית המשפט על קביעת המוסד לביטוח לאומי בעניין נכותו של התובע בעקבות התאונה. לעניין ניהול תביעה בגין תאונת דרכים ראו הרחבה בעמוד: תאונות דרכים.
המונח נזקי גוף כולל בתוכו גם נזקים שנגרמו לנפש וניתן בעזרת חוות דעת מתאימה להוכיח גם נזקים פסיכיאטריים במקרים המתאימים.
בתחום המשפטי הרחב של נזקי גוף, תביעות בגין רשלנות רפואית הן המורכבות ביותר שכן הן מצריכות חוות דעת רפואיות אשר מתייחסות הן לעניין הנזק אשר נגרם לתובע והן לעניין סבירות ואיכות הטיפול הרפואי שגרם לנזק הגוף.
כאשר שוקלים הגשת תביעה בגין רשלנות רפואית מומלץ לבצע התייעצות עם עורך דין הבקי בתחום ייחודי ומורכב זה של תביעות בגין רשלנות רפואית על מנת לבחון את סיכויי התביעה. ברובן המכריע של התביעות בגין נזקי גוף על סוגיהן השונות התביעה אינה מוגשת סמוך לאירוע שגרם לנזק הגוף שכן על מנת להעריך את הנזק הקבוע שנותר בעקבות הפגיעה יש להמתין פרק זמן לבחינת שיפור או התדרדרות במצב הנפגע בעקבות הפגיעה.
נזק בלתי ממוני טהור בתפיסה הנזיקית המסורתית ובניתוח הכלכלי של המשפט > התפיסה הנזיקית המסורתית

התפיסה הנזיקית המסורתית רואה לנגד עיניה מטרות של צדק. חוש הצדק דורש שאדם הגורם נזק חייב לשאת במעמסה הכספית הנובעת ממעשיו. התפיסה היא שאם אחד משניים – המזיק או הניזוק, צריך לשאת בנזק, צודק יותר שיהיה זה המזיק.
בתפיסה הנזיקית המסורתית, המטרה המרכזית של הטלת אחריות על מזיק היא פיצוי הניזוק. מטרה נוספת לפי התפיסה המסורתית היא השגתו של צדק מתקן. לפי אריסטו, ניתן לחלק את מושג הצדק ל-2: צדק מתקן וצדק מחלק. צדק מתקן מתמקד בשני הצדדים לאירוע קונקרטי, בעוד שצדק מחלק מבקש לבחון לא רק את הצדדים לאירוע המסוים אלא גם את ההשפעה על החברה כולה. צדק מתקן מניח שוויון מוחלט בין הצדדים, ומטרתו היא לתקן עיוותים בשוויון זה, שנגרמו כתוצאה מעסקאות רצוניות או לא רצוניות (כמו אירוע נזיקי). הדרך בה הצדק המתקן משיג את מטרתו היא העברת נכסים מהמזיק לידי הניזוק.
לדעת פלטשר, הצדק המתקן מתבטא בעיקרון הדדיות הסיכון. אם הסיכון אליו חשף המזיק את הניזוק גדול יותר מהסיכון אליו חשף הניזוק את המזיק, על האחרון לשאת באחריות בנזיקין. לדוגמה, מטוס הטס בשמיים חושף אנשים על הקרקע לסיכון שאינו הדדי.
מנקודת המבט של צדק מתקן אין הבדל של ממש בין נזק בלתי ממוני טהור לנזקים אחרים. נזק בלתי ממוני טהור, ככל נזק, מפר אף הוא את השוויון שבין שני אנשים, המזיק והניזוק. גם בנזק מסוג זה, המזיק חשף את הניזוק לסיכון באופן חד-צדדי. מנקודות אלו עולה כי אין מניעה, לפי התפיסה הנזיקית המסורתית, לאפשר פסיקת פיצוי בגין נזק בלתי ממוני טהור.
נזק בלתי ממוני טהור בתפיסה הנזיקית המסורתית ובניתוח הכלכלי של המשפט > הניתוח הכלכלי של המשפט > מבוא

הניתוח הכלכלי של המשפט הוא אסכולה העושה שימוש ברעיונות ושיטות המושאלים מדיסציפלינת הכלכלה ליצירת תאוריה משפטית. אסכולה זו משמשת הן לחיזוי תוצאות של חוקים שונים (ניתוח פוזיטיבי) והן להמלצות על המדיניות הראויה שיש לנקוט בה (ניתוח נורמטיבי).
ראו גם

דיני נזיקין
נזקי ריקושט
פגיעה באוטונומיה
עוולה חוקתית
ניתוח כלכלי של המשפט
לקריאה נוספת

רינת פילטר, זכויות הניזוק העקיף לפיצויי נזיקין - בעקבות יישום הלכת אלסוחה בדין הישראלי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 170, 2011
פסקי דין נוספים בנושא נזקי ריקושט: רע"א 5803/95 ציון נ' צח, פ"ד נא(2) 267 (1997); ע"א 7836/95 קופת חולים של ההסתדרות הכללית נ' עזבון המנוחה תמי קרן (און) ז"ל, פ"ד נב(3) 199 (1998).
ת"א (ת"א) 2474/86 נצר נ' כנפונית חברה למטוסים זעירים בע"מ, פ"מ תשנ"ד (2) 441 (1994), המשתייך למגמת בתי המשפט המחוזיים בעניין גובה הפיצוי.
Calvert Magrider (1936). Mental and Emotional Disturbance in the Law of Torts, 49 Harvard Law Review 1033. – מאמר בנושא גרימת נזק נפשי במכוון
Steven Shavell (1987). Economic Analysis of Accident Law.
Gerald J. Postema (2001). Philosophy and the Law of Torts.
עונת 1920/1921 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  21 באוגוסט 1920 – 7 במאי 1921 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ברנלי
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1276 (2.76 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (38) ג'ו סמית (בולטון וונדררס)
 → 1919/19201921/1922 ←
 
עונת 1920/1921 הייתה העונה ה-29 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-21 באוגוסט 1920 והסתיימה ב-7 במאי 1921. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, ליגת משנה ודיוויזיון השלישי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. טוטנהאם הוטספר והאדרספילד טאון היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ברנלי זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו דרבי קאונטי וברדפורד פארק אווניו. במקומן לליגה הבכירה עלו ברמינגהאם סיטי וקארדיף סיטי (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
כדורגלנים מצטיינים

ג'ו סמית מבולטון וונדררס כבש 38 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ברנלי | 42 | 23 | 13 | 6 | 79 | 36 | 2.194 | 43 | 59 | זכייה בליגה |
| 2 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 24 | 6 | 12 | 70 | 50 | 1.400 | 20 | 54 |  |
| 3 | בולטון וונדררס | 42 | 19 | 14 | 9 | 77 | 53 | 1.453 | 24 | 52 |  |
| 4 | ליברפול | 42 | 18 | 15 | 9 | 63 | 35 | 1.800 | 28 | 51 |  |
| 5 | ניוקאסל יונייטד | 42 | 20 | 10 | 12 | 66 | 45 | 1.467 | 21 | 50 |  |
| 6 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 19 | 9 | 14 | 70 | 48 | 1.458 | 22 | 47 | זכייה בגביע האנגלי |
| 7 | אברטון | 42 | 17 | 13 | 12 | 66 | 55 | 1.200 | 11 | 47 |  |
| 8 | מידלסברו | 42 | 17 | 12 | 13 | 53 | 53 | 1.000 | 0 | 46 |  |
| 9 | ארסנל | 42 | 15 | 14 | 13 | 59 | 63 | 0.937 | 4- | 44 |  |
| 10 | אסטון וילה | 42 | 18 | 7 | 17 | 63 | 70 | 0.900 | 7- | 43 |  |
| 11 | בלקברן רוברס | 42 | 13 | 15 | 14 | 57 | 59 | 0.966 | 2- | 41 |  |
| 12 | סנדרלנד | 42 | 14 | 13 | 15 | 57 | 60 | 0.950 | 3- | 41 |  |
| 13 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 15 | 10 | 17 | 64 | 68 | 0.941 | 4- | 40 |  |
| 14 | וסט ברומיץ' אלביון | 42 | 13 | 14 | 15 | 54 | 58 | 0.931 | 4- | 40 |  |
| 15 | ברדפורד סיטי | 42 | 12 | 15 | 15 | 61 | 63 | 0.968 | 2- | 39 |  |
| 16 | פרסטון נורת' אנד | 42 | 15 | 9 | 18 | 61 | 65 | 0.938 | 4- | 39 |  |
| 17 | האדרספילד טאון | 42 | 15 | 9 | 18 | 42 | 49 | 0.857 | 7- | 39 |  |
| 18 | צ'לסי | 42 | 13 | 13 | 16 | 48 | 58 | 0.828 | 10- | 39 |  |
| 19 | אולדהאם אתלטיק | 42 | 9 | 15 | 18 | 49 | 86 | 0.570 | 37- | 33 |  |
| 20 | שפילד יונייטד | 42 | 6 | 18 | 18 | 42 | 68 | 0.618 | 26- | 30 |  |
| 21 | דרבי קאונטי | 42 | 5 | 16 | 21 | 32 | 58 | 0.552 | 26- | 26 | ירדה ליגה |
| 22 | ברדפורד פארק אווניו | 42 | 8 | 8 | 26 | 43 | 76 | 0.566 | 33- | 24 | ירדה ליגה |
עונת 1923/1924 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  25 באוגוסט 1923 – 3 במאי 1924 (253 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  האדרספילד טאון
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1143 (2.47 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (28) וילף צ'דוויק (אברטון)
 → 1922/19231924/1925 ←
 
עונת 1923/1924 הייתה העונה ה-32 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-25 באוגוסט 1923 והסתיימה ב-3 במאי 1924. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. נוטס קאונטי ווסטהאם יונייטד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
האדרספילד טאון זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מידלסברו וצ'לסי. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) וברי.
כדורגלנים מצטיינים

וילף צ'דוויק מאברטון כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | האדרספילד טאון | 42 | 23 | 11 | 8 | 60 | 33 | 1.818 | 27 | 57 | זכייה בליגה |
| 2 | קארדיף סיטי | 42 | 22 | 13 | 7 | 61 | 34 | 1.794 | 27 | 57 |  |
| 3 | סנדרלנד | 42 | 22 | 9 | 11 | 71 | 54 | 1.315 | 17 | 53 |  |
| 4 | בולטון וונדררס | 42 | 18 | 14 | 10 | 68 | 34 | 2.000 | 34 | 50 |  |
| 5 | שפילד יונייטד | 42 | 19 | 12 | 11 | 69 | 49 | 1.408 | 20 | 50 |  |
| 6 | אסטון וילה | 42 | 18 | 13 | 11 | 52 | 37 | 1.405 | 15 | 49 |  |
| 7 | אברטון | 42 | 18 | 13 | 11 | 62 | 53 | 1.170 | 9 | 49 |  |
| 8 | בלקברן רוברס | 42 | 17 | 11 | 14 | 54 | 50 | 1.080 | 4 | 45 |  |
| 9 | ניוקאסל יונייטד | 42 | 17 | 10 | 15 | 60 | 54 | 1.111 | 6 | 44 | זכייה בגביע האנגלי |
| 10 | נוטס קאונטי | 42 | 14 | 14 | 14 | 44 | 49 | 0.898 | 5- | 42 |  |
| 11 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 15 | 12 | 15 | 54 | 71 | 0.761 | 17- | 42 |  |
| 12 | ליברפול | 42 | 15 | 11 | 16 | 49 | 48 | 1.021 | 1 | 41 |  |
| 13 | וסטהאם יונייטד | 42 | 13 | 15 | 14 | 40 | 43 | 0.930 | 3- | 41 |  |
| 14 | ברמינגהאם סיטי | 42 | 13 | 13 | 16 | 41 | 49 | 0.837 | 8- | 39 |  |
| 15 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 12 | 14 | 16 | 50 | 56 | 0.893 | 6- | 38 |  |
| 16 | וסט ברומיץ' אלביון | 42 | 12 | 14 | 16 | 51 | 62 | 0.823 | 11- | 38 |  |
| 17 | ברנלי | 42 | 12 | 12 | 18 | 55 | 60 | 0.917 | 5- | 36 |  |
| 18 | פרסטון נורת' אנד | 42 | 12 | 10 | 20 | 52 | 67 | 0.776 | 17- | 34 |  |
| 19 | ארסנל | 42 | 12 | 9 | 21 | 40 | 63 | 0.635 | - 23 | 33 |  |
| 20 | נוטינגהאם פורסט | 42 | 10 | 12 | 20 | 42 | 64 | 0.656 | 22- | 32 |  |
| 21 | צ'לסי | 42 | 9 | 14 | 19 | 31 | 53 | 0.585 | 22- | 32 | ירדה ליגה |
| 22 | מידלסברו | 42 | 7 | 8 | 27 | 37 | 60 | 0.617 | 23- | 22 | ירדה ליגה |
סמיואל קיונארד

| --- | --- |

סמיואל קיונארד
 לידה:  21 בנובמבר 1787 הליפקס, נובה סקוטיה בקנדה 
 פטירה:  28 באפריל 1865 (בגיל 77) קנזינגטון בלונדון 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 פעילות בולטת:  איל ספנות
 בן או בת זוג:  Susan Duffus (4 בפברואר 1815–?) 
 
סֶר סֶמְיוּאֶל קְיוּנֶרְד (באנגלית: Samuel Cunard‏; 21 בנובמבר 1787 – 28 באפריל 1865) היה איל ספנות בריטי-קנדי, יליד הליפקס בנובה סקוטיה (כיום בקנדה), שייסד את חברת השיט קיונארד ליין, ויצר את הקשר הסדיר הראשון של ספינות קיטור עם אמריקה הצפונית. הוא היה בנו של נגר-אומן וסוחר עצים שברח מהמהפכה האמריקאית והתיישב בהליפקס.
משפחה וראשית חייו

סמיואל קיונארד היה בנם השני של אברהם קיונארד (1756–1824), קווייקר ומרגרט מרפי (1758–1821), קתולית. בני הזוג קיונארד היו משפחת קווייקרים שהגיעה במקור מווסטרשייר שבבריטניה, אך נאלצה לברוח לגרמניה במאה ה-17 עקב רדיפות דתיות, שם קיבלו את השם קונדר (Kunder). לסבא רבא של סמיואל קיונארד היה עסק בצביעת בדים בקרפלד בגרמניה, אבל הוא היגר לפנסילבניה ב-1683. באמריקה הוא אימץ את השם קיונארד. מאוחר יותר חלק מצאצאיו, כולל סבו של קיונארד, סמיואל, אימצו שם משפחה זה. אברהם קיונארד היה לויאליסט נאמן לכתר הבריטי ועבר להליפקס ב-1783, לאחר המהפכה האמריקאית. באותה שנה הוא התחתן עם מרגרט מרפי, מהגרת לויאליסטית נוספת. משפחתה של מרגרט הייתה במקור מאירלנד ועקרה להליפקס מקרוליינה הדרומית. לאברהם ולמרגרט היו תשעה ילדים, שתי בנות ושבעה בנים (ויליאם 1789–1823, סמיואל 1787–1865, אדוארד 1798–1851, ג'וזף 1799–1865, ג'ון, תומאס והנרי).
אברהם קיונארד היה נגר-אומן שעבד עבור חיל המצב הבריטי בהליפקס והפך לבעל אדמות עשיר וסוחר עצים. כישוריו העסקיים של סמיואל קיונארד עצמו ניכרו בתחילת שנות העשרה שלו: הוא ניהל את החנות הכללית שלו ממלאי שהשיג במגרשים של פושטי רגל במכירה פומבית של רציף. מאוחר יותר הצטרף לאביו בעסקי העצים המשפחתיים, שהתרחבו להשקעות בספנות.
בגרות וקריירה

במהלך מלחמת 1812, קיונארד התנדב לשירות בגדוד השני של המיליציה של רגימנט הליפקס ועלה לדרגת קפטן. הוא מילא תפקידים ציבוריים רבים, כגון כבאי מתנדב ומפקח המגדלור, ושמר על מוניטין לא רק של איש עסקים ממולח, אלא גם כאזרח ישר ונדיב.
קיונארד היה יזם מצליח מאוד בתחום הספנות של הליפקס ואחד מקבוצה של שנים עשר אנשים ששלטו בענייני נובה סקוטיה. הוא השיג חוזים למשלוח חבילות וסיפק ספינת סיור דיג למחוז. קיונארד גיוון את עסקי העץ והספנות של משפחתו עם השקעות בציד לווייתנים, יבוא תה וכריית פחם, כמו גם בחברת הבנקאות הליפקס (Halifax Banking Company) ובתעלת שובנאקאדי (אנ'). ספינות ציד הלווייתנים, שנשלחו הרחק אל דרום האוקיינוס האטלנטי, הרוויחו רק לעיתים רחוקות אם בכלל. הוא רכש כמויות גדולות של קרקע באי הנסיך אדוארד, בשלב מסוים הוא היה בעלים של שביעית מהפרובינציה, מה שעירב אותו בסכסוכים הממושכים בין הדיירים באי לבין בעלי הבית הנפקדים שהיו הבעלים של רוב האי.
בגרות וקריירה > ספינות קיטור

קיונארד התנסה עם ספינות קיטור, בזהירות תחילה, והפך למנהל מייסד של "חברת הקיטור של הליפקס" (Halifax Steamboat Company), שבנתה את ספינת הקיטור הראשונה בנובה סקוטיה ב-1830, "סר צ'ארלס אוגל" (SS Sir Charles Ogle) שפעלה זמן רב בהצלחה עבור שירות המעבורות הליפקס-דארטמות' (Halifax–Dartmouth Ferry Service). ספינת הקיטור הראשונה כבר נבנתה על ידי ארון מנבי (אנ') ב-1822. קיונארד הפך לנשיא החברה ב-1836 וסידר מנוע קיטור למעבורת השנייה שלהם, בוקסר (Boxer) ב-1838. קיונארד הוביל את המשקיעים בהליפקס לשלב עם עסקים בקוויבק בשנת 1831 כדי לבנות את ספינת הקיטור האוקיינית החלוצה רויאל ויליאם שתפעל בין קוויבק להליפקס. אף על פי שרויאל ויליאם נתקלה בבעיות לאחר שהפסידה עונה שלמה בגלל הסגר כולרה, קיונארד למד לקחים חשובים על תפעול ספינת קיטור. הוא הזמין ספינת קיטור חוף בשם פוקהונטס (Pochohontas) בשנת 1832 עבור שירות דואר לאי הנסיך אדוארד ומאוחר יותר רכש ספינת קיטור גדולה יותר "קייפ ברטון" (Cape Breton) כדי להרחיב את השירות.
ניסיונו של קיונארד בתפעול ספינות קיטור, עם תצפיות על רשת הרכבות ההולכת וגדלה באנגליה, עודד אותו לחקור את יצירתו של צי טרנס-אטלנטי של ספינות קיטור, שיחצה את האוקיינוס באופן קבוע כמו רכבות שחצו את היבשה. הוא נסע לבריטניה בחיפוש אחר משקיעים בשנת 1837. הוא הקים חברה עם כמה אנשי עסקים אחרים כדי להציע הצעות לזכויות לניהול שירות דואר טרנס-אטלנטי בין בריטניה לאמריקה הצפונית. היא זכתה במכרז, לאחר מכן החברה הפכה לספינות הקיטור של קיונארד בע"מ (Cunard Steamships Limited).
ב-1840 הפליגה ספינת הקיטור הראשונה של החברה, הבריטניה (אנ'), מליברפול להליפקס, נובה סקוטיה, והמשיכה לבוסטון, מסצ'וסטס, עם קיונארד ו-63 נוסעים נוספים על סיפונה, מה שסימן את תחילתו של שירות נוסעים ומטען סדיר. החברה של קיונארד, שצברה מוניטין רב שנים של מהירות ובטיחות, הפכה את ספינות חוצות האוקיינוס להצלחה, מול יריבים פוטנציאליים רבים שאיבדו ספינות והון. ספינותיו של קיונארד הוכיחו את עצמן כמוצלחות, אך העלויות הגבוהות שלהן הכבידו על קיונארד שצבר חובות כבדים עד 1842, והוא נאלץ לברוח לאנגליה מפני נושים בהליפקס. עם זאת, עד 1843, ספינות קיונארד הרוויחו מספיק כדי להחזיר את חובותיו ולהתחיל להנפיק דיבידנדים צנועים, אך הולכים וגדלים. קיונארד חילק את זמנו בין נובה סקוטיה לאנגליה, אך יותר ויותר השאיר את פעילותו בנובה סקוטיה בידי בניו, אדוארד וויליאם, שכן העסקים אלצו אותו לבלות יותר זמן בלונדון.
קיונארד ערך טיול מיוחד בנובה סקוטיה ובניו ברנזוויק בשנת 1850, כאשר עסקי העץ והספנות של אחיו, ג'וזף קיונארד (Joseph Cunard) בניו ברנזוויק קרסו בפשיטת רגל שהפכה לא פחות מ-1,000 אנשים למובטלים. קיונארד לקח הלוואות וערב באופן אישי לכל החובות של אחיו בנובה סקוטיה, ניו ברנזוויק ובוסטון. ג'וזף קיונארד עבר לליברפול, אנגליה, שם עזר לו סמיואל לבסס מחדש את תחומי הספנות שלו.