stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלוס גרדל
ביוגרפיה > אנקדוטות

גרדל אמר על הקשר שלו לטנגו "מולדתי היא הטנגו ובירתו היא רחוב קוריינטס" (Mi patria es el tango
y su capital la calle Corrientes)
על קברו של גרדל מוצב פסל, ומעריציו שמים בין אצבעות הפסל סיגריה דלוקה זכר לסיגריות שעישן גרדל שהיה מעשן כבד.
ב-19 במרץ 1935 נכנס גרדל לאולפן הקלטות ויצא בסוף היום לאחר שהקליט תקליט שלם הכולל חמישה להיטים. הסיבה הייתה די פרוזאית בציוד ההקלטה של אז היה צריך להקליט הכול בפעם אחת.
נשיא ארגנטינה עיכב את הגעת הארון למועד שיסיט את דעת הקהל מהסתבכות שלו.
אף על פי ששמו של גרדל אינו ידוע מחוץ לאמריקה הלטינית, חובבי הטנגו רבים מכירים את המוזיקה שלו. המוזיקה שהלחין לשיר Por una cabeza הושמעה בסרטים: "רשימת שינדלר", "שקרים אמיתיים" והגרסה האמריקאית של "ניחוח אישה". ב-2006 יצא לאקרנים הסרט "לחזור" (Volver) של הבמאי הספרדי פדרו אלמודובר שבחר לשיר הנושא שיר בשם זה של גרדל ולה פרה.
ביוגרפיה > סרטים

Flor de Durazno פרח האפרסק (סרט אילם), ארגנטינה 1917
11 סרטים קצרים (וידאו קליפים) ארגנטינה 1930
Luces de Buenos Aires אורות בואנוס איירס, צרפת 1931
Esperame חכי לי, צרפת 1932
La Casa es seria הבית שיהיה, צרפת 1932
Melodia de Arrabal מנגינת הפרוור, צרפת 1932
Cuesta abajo במורד, ארצות הברית 1934
El Tango en Broadway טנגו בברודוויי, ניו יורק, ארצות הברית 1934
Tango bar ניו יורק והוליווד, ארצות הברית 1934/5
El Día que me quieras ביום שתרצי בי (תאהביני), ניו יורק, ארצות הברית 1935
Cazadores de estrellas ציידי הכוכבים, ניו יורק, ארצות הברית 1935
ביוגרפיה > שירים

שיריו המפורסמים ושנת ביצועם. המודגשים הולחנו על ידי גרדל.
(1912) Brisas de la tarde רוחות ערב
(1912) Pobre mi madre querida מסכנה אימי היקרה
(1917) Mi noche triste לילי העצוב
(1917) Flor de fango פרח הביצה
(1927) Leguisamo solo לגיסמו לבד (לחבר והרוכב (ג'וקי) אירינאו לגיסמו)
(1930) Desdén לעג
(1931) Tomo y obligo שותה ומחייב
(1932) Lejana tierra mía ארצי הרחוקה
(1932) Silencio שקט
(1933) Amores de estudiante אהבות של סטודנט
(1933) Golondrinas סנוניות
(1933) Melodía de arrabal  מנגינת הפרוור
(1933) Guitarra guitarra mía גיטרה גיטרה שלי
(1934) Cuesta abajo במורד
(1934) Mi Buenos Aires querido בואנוס איירס יקירתי
(1934) Soledad בדידות
(1935) Volver  לחזור
(1935) Arrabal amargo פרוור עגום
(1935) Por una cabeza בשל ראש
(1935) Sus ojos se cerraron עינייך העצומות
(1935) Volvió una noche  חזר באחד הלילות
(1935) El día que me quieras ביום שאת תרצי בי (תאהביני)
שווא (פונטיקה)

| שווא (פונטיקה) |
| --- | --- |
 ə
 מספר IPA:  322
קידוד
 יוניקוד:  U+0259
להקשבה
 
רשימת עיצורים
שווא (בגרמנית: Schwa) הוא תנועה מרכזית חצי-סגורה בלתי-מעוגלת. מקור המונח במילה העברית "שְׁוָא". סמל ה-IPA לתנועה הוא /ə/, מעין E קטנה הפוכה.
ראו גם: IPA, עיצורים
כאשר מופיעות זוג תנועות באותה משבצת, הימנית מעוגלת.
בכמה שפות קיים סימן מיוחד לציון השווא הפונטי:
רומנית: ă
ארמנית: ը
אלבנית: ë
בולגרית: ъ
לוגלאן: y
ככל הנראה, לא הייתה זו הגייתו של השווא העברי מעולם.
התרחשות > באנגלית

האות 'a' במלה About ‏[əˈbaʊt]
האות 'e' במילים Taken ‏[tʰeɪkənˈ] ו-The ‏[ðə] (לפני עיצור)
האות 'i' במלה Pencil ‏[pʰɛnsəlˈ]
האות 'u' במלה Circus ‏[sɜː(ɹ)kəsˈ]
האות 'o' במלה Eloquent ‏[eləkwəntˈ]
האות 'y' במלה Sibyl ‏[sɪbəlˈ]
התרחשות > בגרמנית

האות 'e' במלה Mücke ‏[mʏkəˈ]
האות 'e' במלה gegangen ‏[gəˈgaŋən]
האות 'e' במלה Dschungel ‏[dʒʊŋəlˈ]
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
רכס קורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  77°20′00″S 146°52′01″W﻿ / ﻿77.3333°S 146.867°W﻿ / -77.3333; -146.867
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קורט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קורט
 
רכס קורט (באנגלית: Court Ridge) הוא רכס נמוך המכוסה בקרח, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע בין הקצה הצפוני של הרי היינס, שברכסי פורד, ונמשך עד מפרץ סלצברגר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס התגלה מהאוויר, בטיסה הצפון-מזרחית שנערכה על ידי אנשי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, בין ה-15 וה-16 בדצמבר 1934.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שמו של ארנולד קורט (Arnold Court), שהיה מטאורולוג בבסיס ווסט (West Base), של השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בשנים 1939–1941.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
רייבן רוג'רס

רייבן רוג'רס (באנגלית: Raevyn Rogers; נולדה ב-7 בספטמבר 1996) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופת העולם בריצת 800 מטר (דוחה 2019).
ביוגרפיה

בתקופת לימודיה בתיכון זכתה באליפות ארצות הברית לנוער בריצת 800 מטר. היא השתתפה באליפות העולם באתלטיקה לנוער שהתקיימה בדונצק ב-2013 וזכתה במדליית ארד בריצת 800 מטר ובמדליית זהב עם נבחרת השליחות במרוץ שוודי.
בשנים 2015–2017 למדה והתאמנה באוניברסיטת אורגון. רוג'רס זכתה שלוש פעמים באליפות המכללות בריצת 800 מטר באצטדיון (2015, 2016, 2017) ופעם אחת באליפות באולם (2016). כמו כן זכתה ב-2017 עם נבחרת השליחות בריצת 4X400 מטר. על הישגיה במכללות זכתה בגביע באוורמן ב-2017. באוגוסט 2017 חתמה על חוזה מקצועני בחברת נייק.
בפברואר 2018 הייתה שותפה לשבירת שיא העולם בריצת 800X4 מטר באולם בתוצאה של 8:05.89 דקות. באליפות ארצות הברית באולם ב-2018 סיימה במקום השני לאחר אג'יי וילסון. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום החמישי  בתוצאה של 2:01.44 דקות. היא הייתה שותפה לזכיית ארצות הברית במדליית זהב בריצת שליחות 4X400 מטר, כשהשתתפה במקצה המוקדמות.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1:58.18 שניות. באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית ארד בשיא אישי של 1:56.81 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיימה שישית בתוצאה של 1:58.26	דקות.
הערות שוליים

↑  רייבן רוג'רס באתר  גביע באוורמן
↑  Oregon's Raevyn Rogers Signs Pro Contract With Nike, ‏flotrack.org, ‏24 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14378260
ראשידון

הח'ליפים המוּנְחִים נכונה או הח'ליפים ישרי הדרך (בערבית: الخلفاء الراشدون, תעתיק מדויק: אלחֻ'לַפאא' אלרַאשִדוּן) הוא מונח בו משתמשים מוסלמים סונים ושיעים כאחד כדי לתאר את הח'ליפים ישרי הדרך, אליהם התייחס מוחמד בחדית' ידוע:
"[לאחר מותי] עליכם ללכת בדרכי (הסונה) ובזאת של הח'ליפים המונחים נכונה. דבקו בדרך זו באדיקות."
ח'ליפים

על פי אמונת הסונים, הח'ליפים המוּנְחִים נכונה הם ארבעת הח'ליפים הראשונים אשר קיבלו את ההנהגה לאחר מות מוחמד ב-632, והם:
אבו בכר (ابو بكر): 632-634, נפטר.
עֹמַר בן אל-ח'טאב (عمر بن الخطاب): 634-644, נדקר למוות על ידי עבד פרסי.
עות'מאן בן עפאן (عثمان بن عفان): 644 - 656, נרצח על ידי תומכיו של עלי.
עלי בן אבי טאלב (علي بن أﺑﻲ طالب): 656 - 661, נדקר למוות על ידי מורדים מהח'וארג'.
יש סונים המאמינים כי הח'ליפה עומר בן עבד אל-עזיז מבית אומיה והח'ליפה סולימאן הראשון מתקופת האימפריה העות'מאנית היו גם הם רַאשִדוּן. השיעים מאמינים כי חסן אבן עלי אשר ירש את אביו לתקופה קצרה מאוד, ושליטתו על האימפריה האסלאמית באותה העת הייתה מוגבלת ביותר, אף הוא אחד מהרַאשִדוּן. כת האיבאדיה מהח'וארג' מאמינה כי רק אבו בכר ועומר בן אל-ח'טאב היו "שני החליפים ישרי הדרך".
ח'ליפים > ראיית הסונים

בראיית הסונים, ארבעת הח'ליפים מכונים ה"רַאשִדוּן" משום שהם מהווים דוגמה למנהיגים המוסלמים האידיאליים. כינוי זה נפוץ כיום ברחבי העולם, משום שהפלג הסוני הוא הגדול והמשמעותי בפלגי האסלאם, ועל כן ההיסטוריוגרפיה הסונית הייתה זו שמקובלת במדינות המערב. השיעים, לעומת זאת, מחשיבים שלושה מתוך ה"רַאשִדוּן" כאלה אשר עשקו את עלי מירושת מוחמד. ארבעת הח'ליפים הראשונים היו ממלוויו (צחאבה) של מוחמד וקרובי משפחתו: בנותיהם של אבו בכר ושל עמר היו נשואות למוחמד, שתיים מבנותיו של מוחמד נישאו לעֹת'מאן, ופאטמה בת מוחמד נישאה לעלי. הח'ליפים לא החליפו זה את זה על פי ירושה משפחתית, מסורת שתתקבע בתקופת החליפות של בית אומיה. החלפת הח'ליפים התקבלה על פי החלטת קודמיהם או על ידי קביעת מועצת השורא.
ח'ליפים > ראיית הסונים > אבו בכר

שעות ספורות לאחר מותו של מוחמד התכנסו מנהיגי השבטים המוסלמיים במדינה לשורא (דיון) במנהיגות העתידית של הקהילה המוסלמית. הוויכוח שהתפתח, איים בראיית עִמר על אחדות הקהילה, משום שעלו הצעות להקים שני יורשים למוחמד - האחראי על אזור מכה והאחראי על אזור מדינה. כדי למנוע פיצול זה, תפס עמר בפתאומיות בידו של אבו בכר, ונשבע לו אמונים כח'ליפה. בתגובה עשו זאת גם שאר באי המקום, והכריזו למעשה על אבו בכר כעל יורשו של מוחמד.
זמן קצר לאחר עליית אבו בכר לשלטון, מספר שבטים ערבים מרדו וסירבו להשבע אמונים (ביעה بيعة) לשליט אחר מלבד מוחמד. אבו בכר טען כי נאמנות למוחמד, משמעותה נאמנות למדינה המוסלמית, אשר הוא עמד בראשה כעת. חילוקי דעות אלו הביאו לפריצת מלחמות רִדה (حروب الردة, מילולית: מלחמות הכפירה).
עם תום המלחמות האלו ב-633, הורה אבו בכר למפקדי צבאו להתקדם לעבר האימפריה הביזנטית והאימפריה הסאסאנית. ב-634 מת אבו בכר בעיר מדינה זמן קצר לאחר שקבע כי יורשו בתפקיד יהיה עומר בן אל-ח'טאב.
ח'ליפים > ראיית הסונים > עומר בן אל-ח'טאב

במהלך שלטונו של עמר, המוסלמים כבשו את מסופוטמיה, חלקים מממלכת פרס, מצרים, ארץ ישראל, סוריה, צפון אפריקה וארמניה.
בראיית הסונים, עמר ניהל אורח חיים צנוע, וזאת במקום חיי הפאר של שליטים אחרים באותה תקופה. הוא המשיך באותה דרך חיים בה נקט לפני כיבושי המוסלמים שהביאו עושר רב לח'ליפות. ב-639, 17 שנים לאחר ההג'רה, הכריז עמר כי מעתה המוסלמים ימנו את השנים החל מרגע ההג'רה. עמר נרצח ב-644 על ידי עבד פרסי זורואסטרי בשם אבו לֻאלֻאה במסגד הנביא בעיר מדינה. בזמן גסיסתו, ניסו לשכנעו לקבוע יורש, אך הוא סירב לעשות זאת אלא הנחה כי יש לבחור מנהיג מבין עשרת מלוויו הקרובים של מוחמד, תוך שלושה ימים. המנהיג שנבחר היה עות'מאן בן עפאן.
ח'ליפים > ראיית הסונים > עות'מאן בן עפאן

שלטונו של עותְ'מאן בן עפאן נמשך 12 שנים, במהלכו כל ממלכת פרס ומרבית צפון אפריקה, הקווקז וקפריסין נכבשו ושולבו בח'ליפות האסלאמית. שלטון עת'מאן התאפיין בריכוזיות רבה, בכלל זאת באיסוף הרווחים ממחוזות האימפריה. עת'מאן מינה רבים מרעיו ובני שבטו (שבט בית אומיה) לשליטי מחוזות, והיו ביניהם שהואשמו בשחיתות.
עות'מאן ידוע בהוראתו להקמת הוועדה שקיבצה את הטקסט של הקוראן שקיים כיום. לאחר סיום ריכוז הספר בסוף כהונתו, הוא שלח עותקים של הקוראן לערים המוסלמיות בח'ליפות.
עות'מאן נרצח בידי מורדים שהונהגו על ידי מוחמד אבן אבו באקר, בנו המאומץ של עלי בן אבי טאלב שהפך בעקבות הרצח לח'ליפה הבא.
ח'ליפים > ראיית הסונים > עלי בן אבי טאלב

לאחר רציחת עת'מאן, אל-מדינה הייתה שרויה בכאוס פוליטי במשך מספר ימים. רבים ממלוויו של מוחמד, פנו לעלי בבקשה כי ייקח את תפקיד הח'ליפה, והוא התרצה לאחר זמן קצר. עם זאת, הוא נאלץ להאבק על שלטונו מול אשת מוחמד עאישה, בקרב הגמל ב-656, בקרב ציפין נגד מועוויה אבן סופיאן (שהיה מאנשי שבטו של עות'מאן) ב-657, ומול מרידות אנשי כת הח'וארג' שפרשו מהשיעה לאחר קרב ציפין.
עם מינויו לח'ליפה, הדיח עלי מספר מושלי מחוזות, בהם קרובי משפחתו של עות'מאן, ומינה את אנשי אמונו. עלי העביר את בירת הח'ליפות מהעיר מדינה לעיר כופה, הנמצאת כיום בעיראק. מועוויה אבן סופיאן המשיך לשלוט במחוז סוריה מעיר הבירה של המחוז, דמשק.
עלי נרצח בכופה ב-661 על ידי שלושה מורדים חברי כת הח'וארג'. בנו של עלי, חסן אבן עלי, ניסה לתפוס את תפקיד ההנהגה של אביו, אולם לאחר עימות עם מועוויה פרש לעיר מדינה וכך הפך האחרון לשליט הבא של הח'ליפות המוסלמית.
ח'ליפים > ראיית השיעים

לטענת השיעים, מוחמד הורה כי יורשו יהיה עלי בדרשה ליד המעיין חֻ'ם לאחר שביצע את החג' האחרון שלו למכה. הסונים מסכימים כי דרשה זו אכן התקיימה, אבל נחלקים עם השיעים לגבי פרשנות דבריו של מוחמד. לטענת שני הפלגים מוחמד אמר:
מי שאני מַוּלַא (مولى) שלו, אז עלי הוא גם מַוּלַא שלו. הו אללה, הֱיה חברו של מי שחבר לו (לעלי), והֱיה אויביו של מי שעוין כלפיו (כלפי עלי).
למילה מַוּלַא (mawla) מספר פירושים: אדון, חבר, משרת, מגן ופטרון. בראיית הסונים, מוחמד התכוון לומר כי עלי הוא חברו, ואילו השיעים מאמינים כי פירוש מַוּלַא בהקשר זה הוא אדון, קרי: מי שמוחמד הוא אדונו כיום (המוסלמים), עלי יהיה אדונו.
השיעים מאמינים כי אבו בכר ובתו עאישה (אשת מוחמד) זממו לתפוס את השלטון, לאחר שהבינו כי מוחמד מינה את עלי ליורשו. בעת שעלי ואשתו פאטִמה ביצעו הכנות לקראת קבורת מוחמד, גילו אבו בכר ועומר בן אל-ח'טאב על כינוס מנהיגי השבטים המוסלמיים כדי לדון בהנהגה העתידית של המוסלמים. השניים הגיעו במהרה למקום, בו התנהל ויכוח צורם לגבי הנהגת המוסלמים, בצעד שתוכנן מראש, תפס עמר את ידו של אבו בכר ונשבע לו אמונים בקול רם. רבים מהאנשים במקום עשו כמוהו.
עלי ותומכיו סירבו להשבע אמונים לאבו בכר, ולכן הוטרדו על ידי אנשיו של אבו בכר ועמר. יומיים לאחר מותו של מוחמד, הוביל עמר קבוצה של אנשים חמושים לביתו של עלי בעיר מדינה, וקרא לעלי ואנשיו לצאת מהבית ולהישבע אמונים לאבו בכר. עלי לא נענה ואז עומר בן אל-ח'טאב ואנשיו פרצו את הדלת. לטענת מקורות שיעים, פאטמה שהייתה בחודש השישי להריונה באותה עת, עמדה מאחורי הדלת, שנלחצה עליה בחוזקה, כאשר גבה על הקיר. הלחיצה גרמה להפלה טבעית של העובר, שנקרא לאחר מכן על ידי השיעים אל-מוחשין או מושבאר. פצעיה של פאטמה היו קשים, ובסופו של דבר הם גרמו למותה (כך שעמר ואבו בכר אחראים למות בתו ונכדו של הנביא מוחמד על פי אמונת השיעים).
הח'ליפות בתקופת הראשידון > התיישבות

גאוגרפית, התרחבה מאוד הח'ליפות האסלאמית בתקופת שלושת הח'ליפים הראשונים. מצבה הכלכלי של האימפריה המוסלמית השתפר בעקבות מסעות כיבושים רחבי היקף ומוצלחים והטלת מיסי הג'זיה (מס גולגולת) על מי שאינם מוסלמים (ד'מי).
אזור בצרה היה כמעט ולא מיושב כשנכבש על ידי המוסלמים. במהלך שלטונו של עמר, הצבא המוסלמי הקים באזור בסיס ממנו יצא להתקפות נגד האימפריה הסאסאנית. מאוחר יותר הגיעו למקום גם מתיישבים שהקימו מסגד.
במהלך כיבוש מצרים שהחל ב-641, השתמש הצבא המוסלמי באזור פֻסטאט כבסיס. לאחר כיבוש אלכסנדריה חזרו המוסלמים והתיישבו באזור. האזור נוצל למרעה, אולם מאוחר יותר הוקמו שם גם מבנים.
אזורים מיושבים אחרים הורחבו מאוד. במוסול בנה אחד ממפקדי צבאו של עמר מצודה, מספר כנסיות, מסגד ומקום כינוס ליהודים שהתגוררו שם.
הח'ליפות בתקופת הראשידון > התפתחות פנימית

במהלך שלטונו ביסס אבו בכר את אוצר המדינה (בית אל-מאל). עמר הרחיב את היקף פעילות האוצר, והורה על הקמת ארגון שינהל את כספי המדינה.
הח'ליפים הורו על בניית דרכים וגשרים לאזורים שנכבשו, בתמורה לנאמנות הפוליטית של הנתינים באזור. בשל הזרימה של כספים לאוצר המדינה, המוסלמים שיפצו בארות ישנות בשטחים שכבשו וחפרו חדשות. בנוסף, בנו המוסלמים בריכות ותעלות מים, שמרביתן היו פתוחות לשימוש הציבור הרחב.
במהלך תקופת בצורת, הורה עמר על בניית תעלה במצרים, שחיברה בין הנילוס לים. התעלה, שנבנתה תוך שנה, סייעה להעברת תבואה לחצי האי ערב דרך הים. עד אז הועברו הסחורות רק דרך היבשה. לאחר ששני שיטפונות הכו בעיר מכה, הורה עמר על בנייתם של שני סכרים שם, ובנייתו של סכר נוסף בקרבת העיר מדינה.
ציר זמן

שנות השלטון אינן מתחילות בראשית השנה הלועזית.
ראו גם

העשרה שהובטח להם גן עדן
הערות שוליים

↑  יש מקורות סוניים המוסיפים לכאן: "אלו הישרים שיבואו אחריי", ראו כאן
↑  לילות פשאוור, ראו כאן מאתר אל-אסלאם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: hulefa-yi-rasidin 
הכיפה הירוקה, לפי האמונה המוסלמית קבורים תחתיה מוחמד מייסד האסלאם ושני הח'ליפים הראשונים מהראשידון: אבו בכר ועומר
מלחמות אבו בכר
התרחבות הח'ליפות בתקופת הראשידון
רק בימי חול

| --- | --- |
כרזת הסרט רק בימי חול
כרזת הסרט רק בימי חול
 בימוי:  ז'ול דאסן 
 הופק בידי:  ז'ול דאסן 
 תסריט:  ז'ול דאסן 
 עריכה:  רוג'ר דוויר
 שחקנים ראשיים:  מלינה מרקורי ז'ול דאסן
 מוזיקה:  מאנוס חג'ידאקיס 
 צילום:  ז'אק נטו 
 מדינה:  יוון, ארצות הברית
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 באוקטובר 1960
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 תקציב:  150,000‏$
 הכנסות:  4,000,000 ‏$
 פרסים:  פרס השחקנית הטובה ביותר (מלינה מרקורי) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רק בימי חול (באנגלית: Never on Sunday, ביוונית: Ποτέ την Κυριακή, Pote tin Kyriaki) הוא סרט רומנטי יווני-אמריקאי משנת 1960 בבימויו ובהפקתו של ז'ול דאסן שגם כתב את התסריט והשתתף בו בתפקיד הראשי ביחד עם מלינה מרקורי.
עלילת הסרט היא וריאציה על פיגמליון - מלומד משכיל מארצות הברית מנסה "לחנך ולהחזיר למוטב" זונה יווניה שמאושרת בחייה הנוכחיים. הסרט מראה את הווי האנשים הפשוטים ביוון המבלים את זמנם החופשי בטברנות, שותים אוזו ורוקדים לצלילי הבוזוקי.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריות עיצוב תלבושות, תסריט ובימוי.
מלינה מרקורי זכתה עבור תפקידה בסרט זה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן.
מאנוס חג'ידאקיס חיבר את פסקול הסרט. לשיר הנושא "ילדי פיראוס" וכן את המילים. השיר מושר בסרט על ידי מלינה מרקורי. הוא התפרסם בכל העולם וישנם ביצועים שלו בשפות רבות על ידי טובי הזמרים והזמרות. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1960.
תקציר העלילה

ספינת תיירים מגיעה לנמל פיראוס. בין הנוסעים נמצא הומר טרייס (ז'ול דאסן), פילוסוף אינטלקטואלי ממידלטאון, קונטיקט. הוא מעריץ את תרבות יוון העתיקה מזמנם של אפלטון ואריסטו ומגיע לחקור מדוע היא הידרדרה.
לנמל מתפרצת איליה (מלינה מרקורי), קופצת לים ואחריה כל הימאים. הם שוחים בשמחה לעבר הספינה ומנופפים לתיירים.
איליה היא זונה עצמאית. היא אינה כפופה לסרסור המקומי הנקרא no face שגובה מהזונות המקומיות שכירות גבוהה עבור החדרים שהוא משכיר להן. היא מקבלת רק לקוחות שמוצאים חן בעיניה וקובעת את התשלום בסוף לפי שביעות רצונה. היא עובדת כל יום חוץ מיום ראשון שאז היא הולכת לים או מארגנת "בית פתוח" בו היא מארחת את לקוחותיה הקבועים.
הומר נכנס לטברנה ומתבונן ברוקדים. למקום מגיעה איליה והוא מספר לה על מטרת נסיעתו. היא עוזבת והוא שומע ויכוח בינה למלח אמריקאי, מסיק שהיא זונה ומתעצב על המצב אליו הידרדרה התרבות היוונית המפוארת.
הוא מבקש מאיליה לצאת לחופשה של שבועיים מעבודתה ובזמן הזה לחנך אותה על ידי קריאת ספרים ושמיעת מוזיקה קלאסית. היות שהוא מרושש הוא מסכים להצעתו של הסרסור לממן זאת.
גם איליה אוהבת טרגדיות יווניות אבל לשיטתה הן כולן נגמרות בטוב כשהגיבורים הולכים להתרחץ בשפת הים.
כשנודע לאיליה שאת לימודיה מממן הסרסור היא מתמלאת כעס, זורקת את הספרים ותקליטי המוזיקה הקלאסית שסיפק לה הומר ובמקום זה שמה את תקליט "ילדי פיראוס" ומתחילה לשיר ולרקוד לצליליו. ביחד עם חברותיה הזונות היא מארגנת הפגנה אלימה נגד הסרסור וכולן נאסרות. בכלא היא מנהלת משא ומתן עם בא כוחו של הסרסור ומצליחה להוריד את דמי השכירות באופן משמעותי.
לאחר ההצלחה מגיעה איליה לטברנה שם היא פוגשת את הומר עצוב וממורמר. לאחר שתיית כמה כוסות אוזו הוא מתעורר לחיים ומצטרף לריקוד סירטאקי עם כל השיכורים. הוא מבין כי שגה בקביעתו שהתרבות הקדומה חשובה יותר מהתרבות הנוכחית בה האנשים שמחים. הוא עוזב את נמל פיראוס כשאיליה והימאים שוחים ומנפנפים לו לשלום כפי שעשו בהגיעו לפיראוס.
רק אתמול נולדה (סרט, 1950)

| --- | --- |
כרזת רק אתמול נולדה, 1950
כרזת רק אתמול נולדה, 1950
 בימוי:  ג'ורג' קיוקור
 הופק בידי:  סילבן סימון
 תסריט:  מחזה: גרסון קנין תסריט: אלברט מנהיימר, גרסון קנין
 עריכה:  צ'ארלס נלסון
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי הולידיי ברודריק קרופורד  ויליאם הולדן
 מוזיקה:  פרדריק הולנדר
 צילום:  ג'וזף ווקר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 1950
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית 
 הכנסות:  4,500,000‏$
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (ג'ודי הולידיי) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רק אתמול נולדה (באנגלית:  Born Yesterday) הוא סרט דרמה  קומית אמריקאי משנת 1950 בבימויו של ג'ורג' קיוקור עם ג'ודי הולידיי, ברודריק קרופורד וויליאם הולדן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה המצליח רק אתמול נולדה (1946) מאת גרסון קנין שהשתתף בכתיבתו. המחזה מועלה עד היום ברחבי העולם ובישראל.
בשנת 1993 הופק רימייק לסרט בהשתתפות מלאני גריפית, ג'ון גודמן ודון ג'ונסון.
ג'ודי הולידיי זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
ב-2012 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
תקציר העלילה

הארי ברוק (ברודריק קרופורד) הוא טייקון גרוטאות בריון המגיע לוושינגטון ביחד עם בת זוגו בילי דאן (ג'ודי הולידיי) ועורך דינו ג'ים דברי (הווארד סט. ג'ון) כדי לפתח את עסקיו שם על ידי שיחוד חבר קונגרס.
בילי היא ארוסתו מזה שבע שנים. היא חסרת השכלה, נימוס ותרבות ובעלת קול צייצני. הארי נוהג בה בגסות ולעיתים באלימות. הדו-שיח ביניהם מתנהל כל הזמן בצעקות אבל היא ממשיכה להיות איתו מאחר שהוא מעניק לה חיי עושר ומפנק אותה בפרוות מינק. בעצת ג'ים הוא מחתים אותה על המסמכים של כל עסקותיו המפוקפקות מבלי שתדע על מה היא חותמת.
ג'ים מייעץ להארי כי כדי להצליח במגעים עם אנשי הקונגרס החשובים עליו לדאוג שבילי תיראה כאישה תרבותית ומנומסת. הארי מסכים ושוכר את העיתונאי פול ורול (ויליאם הולדן) כדי שיחנך אותה.
פול מלמד את בילי פרקים בהיסטוריה ובפוליטיקה של ארצות הברית, לוקח אותה לביקור בקפיטול, בגלריה הלאומית לאמנות, ספריית הקונגרס ועוד, מביא לה ספרי קריאה ולימוד חשובים ותוך כדי כך גם מתאהב בה.
בילי מתחילה להבין בעזרת פול את מעשיו הפליליים של הארי ובאותו זמן היא מתאהבת בפול המתייחס אליה בכבוד.
היא מסרבת לחתום על מסמכיו של הארי ועושה זאת רק לאחר שהוא כופה זאת עליה באלימות. בעצת ג'ים הוא מציע לה נישואים כי לפי החוק אישה אינה יכולה להעיד נגד בעלה.
בילי בורחת וחוזרת בלוויית פול. היא מודיעה להארי כל רכושו נמצא בידה היות שהיא חתומה עליו וכי תחזיר לו כל שנה חלק מהרכוש בתנאי שיתנהג יפה.
הם עוזבים את הארי וג'ים ההמומים. הסרט מסתיים כשהם נוסעים ושוטר עוצר אותם. השוטר מבקש רישיון נהיגה, פול מגיש לו תעודת נישואים והשוטר מוותר.
שורש 135

שורש 135, או שה בּוּ (בסינית: 舌部, פיניין: Shé bù) הוא השורש המאה שלושים וחמישה של הכתב הסיני. פירושו "לשון" והוא אחד מתוך 29 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משישה קווים.
במילון קאנגשי יש 31 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 舌
+2: 舍舎JP (=舏
+4: 舐
+5: 舑
+6: 舒
+8: 舓(=舐)舔舕
+9: 舖(=鋪->金)舗
+10: 舘(=館->食)
+12: 舙(=話->言/咠->口)
+13: 舚
וריאנטים

| מילון קנגשי סינית מסורתית | סינית מפושטת יפנית  קוראנית |
| --- | --- |
舌
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שטח-ראש בסנסי

| שטח-ראש בסנסי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
תת־סדרה:: Platycephaloidei
משפחה:: שטח-ראשיים
סוג:: שטח-ראש
מין:: שטח-ראש בסנסי
שם מדעי
 Platycephalus bassensis

שטח-ראש בסנסי (שם מדעי: Platycephalus bassensis) הוא מין של דג ממשפחת השטח-ראשיים אשר חי בימים הרדודים של דרום אוסטרליה, בטסמניה ובניו זילנד.
תיאור

דג זה מגיע לבגרות מינית בגיל 16 והוא יכול לעלות על אורך של 50 ס"מ ומשקל של שני ק"ג. צבעו חום אדמדם ובהיר בחלק התחתון והוא בעל סנפירים רחבים ושטוחים וצורת גופו מותאמת לשכיבה על קרקעית הים והתמנה לטרף. הוא בעל לסת ארוכה ורחבה ובה שורות של שיניים מחודדות. עיניו מצויות בקדמת ראשו ומזכירות מראה של תנין. לדג זה אין קשקשים אלא עור רירי והוא בעל מספר קוצים לאורך הגוף, בייחוד קוצים מיוחדים לצד העיניים, אשר מלאים בתאי ארס ויכולים להכאיב לפצע שנגרם.
הדג מצוי עד לעומק 100 מטרים מתחת למים, לרוב בחופים חוליים או בקרקעית חצץ או בוץ. זהו טורף אורב הממתין מתחת לחול לטרף קטן של דגים אחרים או חסילונים שעוברים מעליו ובולע אותם בבת אחת ובמהירות. לעיתים הוא אוכל גם נבלות. הדג חי בבדידות אך לעיתים ינוע בקבוצות בודדות על פני המים בין אזורי תזונה.
הדג אינו נידוג לעיתים קרובות עקב קוציו הארוכים המכאיבים.