stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע לגיל ארבע
עלילה

גיבורת הסיפור היא מיה, ששמיכתה האהובה הולכת איתה לכל מקום ואין היא מוכנה להפרד ממנה. 
מיה רוצה להיות בת ארבע למרות שהיא בת שלוש וחצי, אביה מסביר לה שאין היא יכולה להיות בת ארבע כיוון שהיא ישנה עם השמיכה "שמיכי", אפילו אימה הייתה מעירה לה אך מיה הייתה ממשיכה בשלה.
בערב סבא וסבתא השכיבו את מיה לישון ומיה מציינת שוב בפניהם שהיא רוצה להיות בת ארבע, 
סבא וסבתא של מיה מסבירים לה שזה אפשרי, אך היא צריכה לצאת איתם למסע מסוכן. 
מיה מסכימה מיד ומתחיל המסע של מיה והגמילה מהשמיכה.
במסע שלהם הם עוברים ביער מפחיד בו זאב גדול, אחר כך נתקלים בסערה בים, הר געש פולט עשן. מיה לא מהססת ומצילה את סבא וסבתא כל פעם מחדש בעזרת שמיכתה וכל פעם אחרי ההצלה שמיכתה קטנה יותר.
אך מיה תעשה הכל כדי להגיע ליעדה המבוקש ולהיות בת ארבע.
בבוקר שמיה מתעוררת היא שואלת את סבתא האם היא כבר בת ארבע? סבתא של מיה מאשרת זאת.
מיה שמחה עד מאוד ורצה לספר לכולם אך שבאה לקחת את שמיכתה ראתה אותה כקרע קטן ומכווץ.
מיה נזכרה במסע שעברה בלילה כדי להגיע לגיל ארבע, הניחה את פיסת השמיכה על מיטתה ורצה לספר לכולם שהיא בת ארבע.
בסוף הסיפור ניתן לראות שהגמילה מהשמיכה הצליחה על ידי המסע שעברה מיה עם סבא וסבתא.
מיקלה רוג'רי

עותק מהקטכיזם שכתבו רוג'רי וריצ'י
מִיקֶלֶה רוּגֶ'רִי (Michele Ruggieri;‏ 1543, ספינצולה, בארי, איטליה – 11 במאי 1607, סלרנו, איטליה) – כהן דת ישועי איטלקי שהיה מראשוני המיסיונרים לסין והסינולוג האירופאי הראשון.
שנים ראשונות

בטרם הצטרף רוג'רי למסדר הישועים (27 באוקטובר 1572, ברומא) הוא למד בנאפולי וקיבל דוקטורט ב-in utroque iure, כלומר במשפט האזרחי והקנוני. לאחר שהשלים את החינוך הרוחני והאינטלקטואלי המקובל אצל הישועים נשלח רוג'רי לליסבון, השער לכל המיסיונרים למזרח הרחוק. בעודו ממתין בליסבון לספינה שתיקחהו לגואה, הוסמך רוג'רי לכמורה (מרץ 1578).
סמוך למועד ההסמכה הצטרף רוג'רי לקבוצה של שנים עשר מיסיונרים שעשו דרכם להודו, בהם היו רודלפו אקוּאַוויווה (אחיינו של ראש מסדר הישועים לעתיד וכיום קדוש נוצרי) ומטאו ריצ'י. בהגיעו להודו בספטמבר 1578 הוא החל ללמוד את השפה המקומית של תושבי חוף מלבר ותוך שישה חודשים רכש רהיטות כזו בשפה שאפשרה לו לשמוע וידויים. כישרון זה לשפות שכנע את הממונים עליו כי הוא היה הבחירה האידיאלית לנסות להקים את המיסיון לסין.
החזרה לאירופה

ואליניאנו החליט לשלוח את רוג'רי בחזרה לרומא על מנת לשדל את האפיפיור לשלוח שגריר לקיסר סין, ואן-לי במטרה לקבל אישור לכך שהמיסיונרים יוכלו להתיישב באימפריה הסינית. אך בבואו לרומא נתקלה שליחותו זו בקשיים. מותם התכוף של כמה אפיפיורים ברצף מנע את האפשרות לדון בנושא. ראש מסדר הישועים, קלאודיו אקוּאַוויווה החליט שעדיף לחכות לנסיבות טובות יותר. במצב דברים זה פרש רוג'רי לעיר סלרנו שבדרום איטליה שם המשיך בעבודתו הרוחנית להפוך את תרבות סין למוכרת יותר באירופה. הוא סיים לתרגם ללטינית את "ארבעה הספרים" (四書 – שי שוּ) המשמשים כבסיס לפילוסופיה הקונפוציאנית, כתב שירה בסינית, והפיץ עותקים של מפות סיניות שהביא איתו מג'אוצ'ינג. בנוסף הוא היה מדריך רוחני מבוקש ומוודה בבית הספר בסלרנו. הוא מת ב-11 במאי 1607.
לקריאה נוספת

DUNNE, G.: Generation of giants, Notre-Dame, 1962.
GRISONDI, F.A.: M.Ruggieri, Missionario in Cina e primo sinologo europeo, Milano, 1999.
SHIH, Joseph: Le P.Ruggieri et le problème de l'évangélisation en Chine, Rome, 1964.
מעגל תהודה חשמלי

דוגמה למעגל תהודה חשמלי
מעגל תהודה חשמלי הוא מעגל חשמלי בעל תדירות תנודה עצמית - תגובת ההלם שלו מתנודדת בתדירות קבועה. התגובה שלו לכניסה סינוסית היא מקסימלית בתדירות התנודה העצמית, הנקראת תדירות התהודה. מתח היציאה של מעגלי תהודה יכול להיות גדול ממתח הכניסה בתדר התהודה, ונעשה בהם שימוש רב בתקשורת אלחוטית. דוגמה למעגל תהודה חשמלי היא מעגל RLC.
הגורמים לתהודה

ניתן להתייחס לכל מערכת ליניארית שפונקציית התמסורת שלה מכילה קטבים מרוכבים כאל מתנד. אחת התכונות של מתנד היא שהוא גם מהוד - יש לו תדירות תנודה עצמית, ותגובת המערכת לכניסה גדלה סביב אותה התדירות, בה היא מקבלת ערך מקסימלי. תדירות זו נקראת תדירות התהודה של המתנד. תדירות התנודה העצמית של מעגל חשמלי היא התדירות של תגובת ההלם שלו.
כל מערכת שהערך המוחלט של פונקציית התמסורת שלה מקבל מקסימום מתארת מעגל תהודה חשמלי. תדירויות התהודה הן התדירויות של נקודות המקסימום, וייתכנו מספר תדירויות תהודה למעגל. במקרה כזה תגובת ההלם היא סכום של סינוסים בתדירויות התהודה.
דוגמה למעגל שאינו מעגל תהודה הוא מעגל RC פשוט. תגובת ההלם שלו היא דעיכה אקספוננציאלית, ופונקציית התמסורת שלו היא פונקציה מונוטונית של התדר. ניתן ליצור מעגל תהודה על ידי שימוש במספר קבלים.
הגורמים לתהודה > מעגל LC

מעגל LC הוא מעגל המכיל סליל השראה המחובר לקבל. המשוואה הדיפרנציאלית המתארת את המטען הצבור בקבל היא משוואת מתנד הרמוני:  \ {\frac {d^{2}q}{dt^{2}}}+{q \over LC}=0. תדירות התנודה הטבעית של המתנד ההרמוני המתואר על ידי המשוואה הזו היא  \omega _{0}={\frac {1}{\sqrt {LC}}}. כלומר, אם נחבר מעגל LC לזרם חילופין, המטען הצבור על הקבל יהיה סינוס באותה תדירות ומשרעתו תהיה מקסימלית עבור תדירות התהודה.
ההסבר הפיזיקלי לתהודה הוא שדעיכת השטף המגנטי דרך הסליל משרה זרם שטוען את הקבל, ופריקת הקבל משרה שוב שטף מגנטי בסליל. זו הסיבה שהזרם מתנודד, ובתדירות התהודה שני התהליכים הללו מתואמים ומשרעת התנודות מקסימלית.
לא בכל מעגל תהודה חשמלי ישנם גם קבלים וגם סלילים, והמעגל שבתרשים הוא מעגל RLC מסדר שני.
שימושים

מעגל תהודה חשמלי מהווה מסנן מעביר פס (BPF) - הוא מגביר תחום תדרים מסוים ומנחית את כל היתר. ככזה הוא משמש במשדרים ובמקלטים. בנוסף, ניתן לחסוך באנרגיה חשמלית בעזרת מעגלי תהודה חשמליים: מנועים א-סינכרונים מבזבזים זרם בסליל ואילו מנועים סינכרונים מבזבזים זרם בקבל. שימוש בשניהם במקביל גורם לקבל ולסליל להזין זה את זה בזרם בתדר התהודה, וכך רובו מבצע את העבודה הרצויה.
רוחב הסרט של מעגל תהודה חשמלי הוא הרוחב האופייני של תחום התדרים המוגברים. מקדם Q קובע את איכות התהודה - זמן הדעיכה האופייני של תגובת ההלם.
ראו גם

תהודה
מעגל חשמלי
מעגל RLC
רוחב סרט
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
תגובת תדר טיפוסית של מעגל תהודה חשמלי
מישל קארה

מישל עאשה קארה (נולדה ב-10 באוגוסט 1992) היא יוטיוברית אמריקאית, מנחת טלוויזיה, שחקנית ורוכבת אופניים מקצועית לשעבר. היא ידועה בעיקר בזכות תוכנית היוטיוב שלה "האתגר התקבל" ו"קארמה" ב-HBO Max.
קריירה

קארה למדה בדארטמות' קולג', ולמדה עיצוב עצמי במדיה דיגיטלית וטכנולוגיה. במהלך לימודיה, היא התמחתה במספר חברות, ביניהן גוגל, דרימוורקס הנפשה, וקרוסלה הפקות.
בזמן שהתגוררה בלוס אנג'לס לצורך ההתמחות, החלה קארה לרכוב על אופניים בכביש ובאופני הרים. היא המשיכה להצטרף לקבוצת הרכיבה על אופניים של דארטמות' וזכתה באליפות הקריטריון של ארצות הברית U23 ב-2014. היא הצטרפה לצוות המקצועי לנשים של BMW, שם התאמנה והתחרתה באופן מקצועי לעונת 2014–2015.
קריירה > יוטיוב ו-BuzzFeed

קארה סיפרה כי אחותה הצעירה העניקה לה את ההשראה לפתוח ערוץ יוטיוב.
לאחר שסיימה את לימודיה ב-2014, קארה הגישה מועמדות להיות מפיקת תוכן במשרה מלאה ב-BuzzFeed. היא מספרת כי היא רואה בערוץ היוטיוב ובסרטונים המוקדמים שלה כמסייעים בקבלת התפקיד ב-BuzzFeed Video. בזמן העבודה ב-Buzzfeed היו הגבלות כבדות על יוצרי תוכן בערוצים שלהם בגלל ניגוד עניינים אפשרי, כך שהערוץ שלה נשאר רדום. בזמן שעבדה ב-BuzzFeed, היא המשיכה בקריירת הרכיבה שלה, ויצרה תוכן המתמקד בבריאות. עם זאת, בסופו של דבר היא הפסיקה לרכוב על אופניים באופן מקצועי לטובת יצירת סרטונים על אתגרים פיזיים, כמו ניסיון בשילוב NFL והכשרה כרקדנית מקצועית במשך חודש.
בשנת 2023, קארה הייתה המתחרה האורחת בעונה השמינית של תוכנית תחרות הנסיעות ביוטיוב ונביולה ג'ט לג: המשחק.
קריירה > טלוויזיה

היא מנחה את "קארמה", תוכנית תחרות לילדים שפורסמה ב-HBO Max ב-18 ביוני 2020.
חיים אישיים

קארה גדלה בשריבפורט, לואיזיאנה. אביה ויווק הוא הודי-אמריקאי ואימה לורה היא ממוצא אירי. יש לה אחות אחת. היא נישאה לגארט קנל באוקטובר 2022.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי הסטרימי ה-12 | מופע השנה | האתגר התקבל | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי הסטרימי ה-12 | סדרה ללא תסריט | האתגר התקבל | זכייה |  |
| 2023 | פרסי הסטרימי ה-13 | מופע השנה | האתגר התקבל | זכייה |  |
הערות שוליים

1 2  Otterson, Joe (9 באוקטובר 2019). "YouTube Stars Michelle Khare, LaurDIY to Host Kids Competition Shows for HBO Max". Variety. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  Napoli, James (במרץ 2016). "Buzzworthy". Dartmouth Alumni Magazine. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Hale, James (13 ביוני 2019). "YouTube Millionaires: Everything Lifestyle Daredevil Michelle Khare Wants Is On The Other Side Of Fear — And She's Up For The Challenge". Tubefilter. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BMW-Happy Tooth Dental Group women's team announces roster". Velonews. 19 בינואר 2015. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BMW Sponsors New UCI Women's Squad". Canadian Cyclist. 19 בינואר 2015. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Michelle Khare". Pacific Bridge Arts. 30 באפריל 2019. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Her Independence of Spirit: Michelle Khare". Espire21. 25 בינואר 2018. נבדק ב-2 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maas, Jennifer (23 באוקטובר 2023). "Jet Lag: The Game' Season 8 Set at Nebula With 'Challenge Accepted' Star Michelle Khare as Guest Contestant (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-23 באוקטובר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (9 באוקטובר 2019). "HBO Max Orders Kids Competition Series 'Karma' & 'Craftopia' Hosted By Michelle Khare & Lauren Riihimaki". Deadline. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  https://twitter.com/MichelleKhare/status/1582035540366401536
↑  "12TH ANNUAL WINNERS". Streamy Awards. נבדק ב-10 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brant, Brian (2023-08-27). "Streamy Awards 2023: Complete Winners List". People. נבדק ב-2023-08-28.
מנדל סטבורובסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1921 גרודנו, פולין
 פטירה:  13 בנובמבר 1983 (בגיל 61)
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קאזאן
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל מחלקה כירורגית
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים איכילוב
 הנצחה:  קרן מחקר בכירורגיה על שמו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב
 
סטבורובסקי בחדר ניתוח באיכילוב, שנת 1964
מנחם מֶנדל סְטָבוֹרוֹבְסקי (Mendel Stavorovsky;‏ 27 בדצמבר 1921 – 13 בנובמבר 1983) היה רופא כירורג ישראלי, מנהל מחלקה כירורגית ג' וכירורגית כלי-דם בבית החולים איכילוב, פרופסור לכירורגיה, מראשוני העוסקים בתחום כירורגיית כלי הדם בישראל.
ראשית חייו

מנדל סטבורובסקי נולד בגרודנו שבפולין לחנוך וגולדה סטבורובסקי (לבית קוצובסקי), אח למרדכי (נולד ב-1918) ונכדו של הרב שמואל סטבורובסקי.
סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה "תרבות" בגרודנו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לקאזאן שבברית המועצות, שם סיים לימודים בפקולטה לרפואה ב-אוניברסיטת קאזאן, (1945). לאחר סיום לימודיו עבד כשנתיים בבית חולים צבאי, תחת הכירורג הראשי גנרל פרופ' סוקולוב. בשנת 1947 הצליח לעזוב את ברית המועצות, התעכב כשנה בפולין, שם חיפש את בני משפחתו, אך גילה שרובם נספו בשואה.
אמו גולדה נרצחה בגטו ורשה באביב, 1943. בתמונת הילד היהודי מגטו ורשה, שהפכה לאחת התמונות המפורסמות מהשואה, עומדת גולדה מאחורי הילד עם הקסקט. נכדתה, בתו הצעירה של סטבורובסקי הקרויה על שמה, ד"ר זהבה סטבורובסקי רופאה בכירה בבית החולים איכילוב.
סטבורובסקי עבד כשנה בבית חולים בולבז'יך, שם הכיר את אסתר (טושה), ילידת העיירה בילגוריי שבפולין, שהייתה אחות אחראית בכירורגיה תחת הנהלתו של ד"ר שפילמן.
במדינת ישראל

בשנת 1948 הגיעו בני הזוג סטבורובסקי לארץ ישראל, בנתיבי תנועת הבריחה ובאנייה "גלילה". במשך מספר חודשים עבד ללא תשלום בבית חולים רמב"ם אצל פרופ' דוד ארליק. לאחר מכן עבר לתל אביב והחל לעבוד כרופא צעיר בבית החולים "הדסה" ברח' בלפור במחלקה כירורגית ג' תחת הנהלתו של ד"ר אריה אלוטין (שהיה גם ממייסדי מד"א ומנהל מחלקת ההדרכה במד"א). בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא להשתלמות בכירורגיית כלי דם, ללונדון וליוסטון שבארצות הברית. בלונדון עבד אצל ד"ר פיטר מרטין שנחשב לחלוץ מנתחי כלי-דם באנגליה (ביה"ח המרסמית' (אנ')), וביוסטון השתלם אצל ד"ר מייקל דבייקי, שנחשב בזמנו למספר 1 בעולם בכירורגיית לב וכלי דם. גם בלונדון וגם ביוסטון הציעו לסטבורובסקי להישאר בתנאים מעולים, אך הוא חזר לבית החולים איכילוב, ובשנת 1965 נתמנה למנהל המחלקה הכירורגית ג' באיכילוב, שעסקה בניתוחים ב-כירורגיה כללית וכירורגיית כלי דם. הוא היה הראשון שהתחיל לנתח באיכילוב ניתוחי כלי דם מורכבים, כולל נתוחי מפרצת אבי העורקים הבטני. סטבורובסקי עסק בניתוחי בטן לכל סוגיו, כולל אונקולוגיה-כירורגית, ניתוחים מורכבים לכריתת ראש וזנב ה-לבלב, ניתוחי ויפל, ניתוחי כליות, גפיים וצוואר. מאמצע שנות הששים ועד תחילת שנות השבעים עסק גם באנגיוגרפיות (צנתור כלי דם), בדיקור ישיר ל-אבי העורקים (תחת שיקוף בעזרת מחט מתכתית לומברית), ובאנגיוגרפיה לטחול בשאלה של יתר לחץ דם פורטאלי (שערי) בוריד שער הכבד (בשנות השבעים תחום האנגיוגרפיות עבר לרנטגנולוגים שהתמחו באנגיוגרפיה). בחייו ביצע כ-30,000 ניתוחים. בתחילת שנות השבעים החליף כלי-דם שנסתמו ברגלו של תינוק בן שבוע. ניתוח זה היה ככל הנראה הראשון מסוגו בעולם.
ד"ר הנס יעקב מנהל בית הבריאות ע"ש נתן שטראוס בתל אביב נזכר: "נעלמה מנוף ביה"ח איכילוב וככלל מנוף העיר תל אביב דמות מופלאה, מקורית ומיוחדת של רופא ואדם במלוא מובנם של המילים, אדם עם לב ונשמה וידי אמן ורב-אמן כמנתח עם גישה של צדק ושוויון לכל אדם שנולד בצלם. על שולחן הניתוחים שלו ראית רמי מעלה מול סתם אנשים, כלם היו שווים".
סטבורובסקי מונה כפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. במוסד זה קיימת קרן מחקר בכירורגיה על שמו.
סטבורובסקי נפטר בשנת 1983, בן 61 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
בנו חנוך היה רופא מנהלתי. בן דודו היה הפרופ' משה זכאי.
לקריאה נוספת

ממחקריו של סטבורובסקי באתר PubMed
"עדות רופא במשפט הנאשם בניסיון לשוד ולרצח אשה", (משפטו של הנאשם ג'ורג' לוי שפגע בגב. גיזלה קליון),  דבר, 10 במאי 1959.
אהרון להב,  דבר, "רופאים הצילו תינוק בן יומו שנולד בלי אברי הפרשה", (ד"ר א. אלוטין ועוזריו ד"ר מ. סטבורובסקי וד"ר מ. סולובייצ'יק), 19 ביוני 1960.
נתן גרוס, "התורנית - חירורגית ג'", על המשמר, 27 באפריל 1962.
מרדכי ברקאי, צילם: בוריס כרמי, "משמרת בלבן", דבר השבוע, מוסף ערב שבת של דבר, כ"ד חשוון תשכ"ו, 19 בנובמבר 1965. (סטבורובסקי - תמונת שער).
שמעון פינס,  דבר, "ד"ר מ. סטבורובסקי - מנהל מחלקת חיר' ג' באיכילוב, יום ד' כ"ב באלול, תשכ"ו, 7 בספטמבר 1966.
יאיר קוטלר, הארץ, "רופא מנתח "בבי"ח איכילוב" מאיים בירידה בגלל סכסוך", 3 בפברואר 1967.
יאיר קוטלר, הארץ, "מנתח כלי דם חשוב מ. סטבורובסקי פורש מאיכילוב- ללונדון", 16 באפריל 1967.
חביב כנען, "בן 62 ניצל בניתוח נדיר", הארץ, יום ה,' ג' בטבת תשכ"ח, 4 בינואר 1968., שנה נ', גיליון 14.728.
ראובן לייב, ידיעות אחרונות, "בניתוח שנמשך 7 שעות ניצלה רגל תינוק מקטיעה - הוצא ממנה קריש דם והושתל בה עורק, ניתוח על ידי מנהל המחלקה הכירורגית מנדל סטבורובסקי", יום חמישי, כ"ה מרחשון, תשל"ג, 2.11.72.
ישראל רובינצ'יק, "ביים פרישן קבר פון פראפעסאר מענדל סטאוואראווסקי ע"ה", פון ישראל רובינטשיק, תל אביב, "ביאליסטאקער שטימע" - אפיציעלער ארגאן פון דער ביאליסטאקער לאנדסמאנשאפט אין אמעריקע, (40 יארנאק דער צוויטער וועלט - מלחמה), אפריל 1985, נומער 336, 63-טער יארגאנג, ערב פסח, תשמ"ה, ניו-יארק, עמודים 34–35.
פרופ' יוסף שנקר, רופא נשים, פרק : "לימודי הרפואה בירושלים - מחזור ראשון שהתחיל למודים בישראל 1958 - 1952", פרק משנה : "התנסות ראשונית בכירורגיה", הוצאת קונטנטו דה סמריק, תשע"ד, 2014.
אבי דוידוביץ, "מוטב  להיות אנקור ורק לא נץ", 18 בספטמבר 2019.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים, 556, 16 בספטמבר 1957 מנדל סטבורובסקי, רח' מלצ'ט 14, תל אביב, מס' רישיון: 1926, עמוד 1394
↑  ילקוט הפרסומים, י' בשבט תשכ"ג, 4 בפברואר 1963, רשימת הרופאים בעלי תואר מומחה, מנדל סטבורובסקי, רח' מלצ'ט 14, תל אביב, מס' רישיון מומחה :473, עמוד 744
↑  "מרכז רפואי עירוני ממשלתי (ביה"ח ע"ש איכילוב,  ביה"ח "הדסה", בית היולדות ע"ש אשרמן - תל אביב יפו") - ספר השנה 1971/1972, הוצאת המחלקה ליחסי ציבור של בתי החולים העירוניים - ממשלתיים, העורך: אריה תורג'מן, מחלקת כירורגית ג', מנהל: מ. סטבורובסקי, עמודים 99-101
↑  מכתבי רבנים - מרבנים  מליטא ואירופה, שנשלחו אל הגאון רבי איסר יהודה אונטרמן, מהרב : רבי שמואל סטבורובסקי אב"ד אמסטיבוב מסטיבוב, חשון תר"צ, 1929
↑  ספרי קודש, חסידות, כתבי יד, מכתבי רבניםאוסף מכתבי רבנים - ארץ ישראל וארצות שונות, עמוד 214, סעיף 283 הרב שמואל סטבורובסקי אב בית הדין של מסקיבו, חשון, תרפ"ט, 1929
↑  "תמונת הילד היהודי מגטו ורשה" - גולדה סטאבורובסקי The Boy in the Photo?

The Warsaw Ghetto & The Stroop Report
↑  פיטר מרטין כירורג כללי וכלי דם ביה"ח המרסמית' לונדון The Hammersmith 1935–1985: The First Fifty Years Royal
↑  תמר אבידר, אמא של שמואליק ניצחה במלחמה, מעריב, 14 באוגוסט 1974
↑  נעמי שמר, כירורגית גימל, דבר, 5 באוגוסט 1977
↑  Acute ischemia of the limb in a newborn treated successfully by thrombectomy באתר PubMed.
↑  ד"ר הנס יעקב, "מכתב לחבר", הוועד המרכזי, ההסתדרות הרפואית בישראל, תשר"י, תשמ"ח, 1987, כרך מ"ז, חוברת 10, עמוד 9
↑  קברם של בני הזוג סטבורובסקי cs.billiongraves.com/grave
זהבה, מנדל, אסתר, חנוך בביתם ברח' מלצ'ט 14 בתל אביב, שנת 1963
מועדון ספורט סווהו

IK Sävehof (מבוטא סֵוֵוהּוֹ(בְ) אִי קוּהָ, מילולית "מועדון הספורט סווהו") היא קבוצת כדוריד שוודית מהעיר פטילה (אנ') (פרוור של גטבורג שבוֵסְטְרָה יֶיטַאלַנְד). המרכז הביתי של הקבוצה הוא פטילה ארנה שיש בה 4,000 מקומות ישיבה.
היסטוריה

מועדון הספורט סווהו נוסד ב-20 באוגוסט 1950 על ידי קבוצת ילדי בית-הספר של סוודולן (שכונה/פרוור של יטבורי), ואלו שמותיהם: בו דאל, קלאס לונדגרן, ייסטה סאלין ויאן סמואלסון. בשנה שלאחר הייסוד הצטרפו, בין היתר, סטיב מולין, יאן בטילפלד, ארני גוסטבסון, אסאר יוהאנסון והוקאן יונגרן. שנת-התחרויות הראשון (העונה הראשונה) שבה שיחקה הקבוצה הייתה ה"ילדים 4B" (ליגת ילדים ונוער), אותה סיימה הקבוצה במקום השני, כסגניתה של קולן BK. גונר קוויסט, ה"אולארואנדר" (משחק בכל התפקידים, גם שוער וגם מגן וחלוץ וכו'), שאפילו הקים את גביע פטילה ב-1963 (זה גביע העולם לנוער?; Partille Cup), הצטרף למועדון ארבע שנים לאחר היווסדו (ב-1954).
העונה ה"אמיתית" הראשונה (המירכאות במקור) שבה השתתף המועדון באופן פעיל היה בגביע ביטורפ (שנערך בבורוס ב-1954. ההוצאה (הכספית) הראשונה של המועדון הייתה קופה לגזבר אשר עודנה נמצאת בראשות המועדון, והיא עלתה 22 קרונות (סכום מגוחך במונחים של היום, מעט פחות מ-2 אירו. בתקופה ההיא כנראה נחשב לסכום מכובד). בשנת 1963 שוחק בפעם הראשונה גביע פטילה, ובשנת 1970 חודשה התחרות (אז אולי הייתה הפסקה באמצע?). בשנת 1978 עזבה קבוצה גדולה של שחקני הקבוצה הבוגרת, כאשר 11 שחקנים עברו ל-היים IK (קבוצת כדוריד מיטבורי).
בשנת 1979 הצטרף לקבוצה מנהלה הנוכחי סטפן 'אבבה' אלברשטסון, מאמן כדוריד שזכה פעמיים ב-SM (אליפות שוודיה; svenska mästare) עם מעל 500 משחקים. בשנת 1980 נפתחה הקבוצה הבוגרת (גברים) ובשנת 1983 כבר העפילה הקבוצה ל"ליגה א'" (division 1) ובשנת 1987 לעלית-סריאן ("ליגת העל"; השם שונה מספר פעמים בהיסטוריה והיום זה פשוט "ליגת העל בכדוריד"). בשנת 1989 זכתה בפרס כ"קבוצת השנה" מאת RF (אני מנחש שמדובר ב"התאחדות הכדוריד השוודית" או משהו כזה; אפשרות אחרת היא שהקבוצה זכתה באליפות, אבל זה לא מה שכתוב כאן). בשנת 1991 גם קבוצת הנשים של המועדון העפילה לליגה העליונה ("ליגת העל") וכבר שנתיים לאחר מכן, בשנת 1993, זכתה ב-SM הראשון שלה (SM - אלופת שוודיה). קבוצת הגברים שיחקה באותה השנה (1993) בגמר ה-SM נגד RIK (וכנראה הפסידה, כלומר סיימה במקום השני). בשנת 2004 זכתה קבוצת הגברים בפעם הראשונה ב-SM. בשנים 2004–2015 זכו שתי הקבוצות, הן הנשים והן הגברים, ב-SM מספר רב של פעמים. (לפי הכתבה המצורפת, גם קבוצת הילדים זכתה ב-2011 במקום השני בליגה שלהם).
קבוצת הנשים של המועדון היא, נכון ל-2019, המעוטרת ביותר בשוודיה, עם 7 אליפויות שוודיה רצופות (2009–2015), ו-11 בסך הכל. בין ה-15 בפברואר 2012 ועד ה-26 באפריל 2015 ניצחו השחקניות 95 משחקים רצופים ללא הפסד נגד יריבות מקומיות (לא כולל משחקים בין-לאומיים). את המשחק ה-96 שהתקיים ב-26 באפריל הפסידה הקבוצה 25–26 (15-11 במחצית) בשער שהובקע 20 שניות לסיום המשחק על ידי מאיה אריקסון, שחקנית קבוצת לוגי (מהעיר לונד).
לסווהו יש גם את קבוצת הנוער הגדולה ביותר בעולם, עם מעל 2,000 שחקנים פעילים ופעילות בלא פחות מ-90 קבוצות שונות.
בשנת 2016 עברה הקבוצה לאצטדיונה החדש, פָּטילֶה ארנה, המכיל 4,000 מקומות ישיבה.
נבחרת הנשים

נבחרת הנשים מתחרה בליגת העל בכדוריד נשים (אנ') בשוודיה. הנבחרת זכתה בליגה 13 פעמים (1993, 2000, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 ו-2018). ליגת 2016 הייתה הניצחון השמיני ברציפות. הם מתחרים בליגת האלופות של EHF (אנ').
נבחרת הנשים > שיא אירופי

| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | סיבוב ראשון | סיבוב שני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏ 2016-17 | ליגת האלופות של EHF (אנ') | בית ד' | סלובניה RK Krim (אנ') | 26–24 | 29–32 | מקום 4 |
| ‏ 2016-17 | ליגת האלופות של EHF (אנ') | בית ד' | נורווגיה לרוויק (אנ') | 32–38 | 25–22 | מקום 4 |
| ‏ 2016-17 | ליגת האלופות של EHF (אנ') | בית ד' | דנמרק אסבייה (אנ') | 20–25 | 18–29 | מקום 4 |
| ‏ 2016-17 | גביע ה-EHF (אנ') | בית א' | צרפת Nantes Handball (אנ') | 23–36 | 30–34 | מקום 3 |
| ‏ 2016-17 | גביע ה-EHF (אנ') | בית א' | דנמרק אנאס (אנ') | 21–27 | 24–28 | מקום 3 |
| ‏ 2016-17 | גביע ה-EHF (אנ') | בית א' | גרמניה VfL Oldenburg (אנ') | 37–33 | 32–30 | מקום 3 |
נבחרת הנשים > סגל הנבחרת

1 דנמרק כריסטינה אלם
12 שוודיה איזבלה מוראטידו
16 שוודיה וילמה אנדרשון
2 שוודיה לינה קדל
3 שוודיה אמה איקמאן-פרני
5 שוודיה יוהאנה לינדואל-האגרן
10 שוודיה אנה ארטור
19 שוודיה אוליביה מלגורד
7 שוודיה טס קרנל
8 שוודיה יוהאנה פורשברי
21 שוודיה אבה לונדסטט
9 שוודיה אלין קרלסון
14 שוודיה ליניאה פטרשון (קפטנית)
26 שוודיה טילדה אולסון
11 שוודיה אמליה לונדבק
13 שוודיה אלין אלאגורג
15 שוודיה אלה פריקנר
22 שוודיה יוהאנה אהלם
17 שוודיה נינה דונו
נבחרת הנשים > שינויים לעומת עונה קודמת

שוודיה נינה דונו (משוודיה טושלנדה‏ ‏(בשוודית))
שוודיה טילדה אולסון (משוודיה שוודה (אנ'))
שוודיה אידה אודין (פרשה)
שוודיה יוליה אריקסון (לדנמרק אנאס (אנ'))
שוודיה פיליפה נימאן (לשוודיה שוודה (אנ'))
שוודיה אמנדה ת'ור (לשוודיה סקורה (אנ'))
נבחרת הגברים

נבחרת הגברים מתחרה בליגת העל בכדוריד (אנ') בשוודיה. הנבחרת זכתה בליגה 5 פעמים (2004, 2005, 2010, 2011 ו-2012). התוצאה הבינלאומית הטובה ביותר הייתה כשהקבוצה זכתה בגביע ה-EHF (אנ') בעונת 14–2013.
נבחרת הגברים > סגל הנבחרת

12 שוודיה סימון מלר
16 איסלנד אוגוסט אלי בז'ובינקסון
8 שוודיה גוסטב ווביי
22 שוודיה גזים סולי
34 שוודיה סבאסטיאן קרלסון
4 שוודיה הנריק יוהאנסון
26 שוודיה יונתן אדווארשון
2 שוודיה יוהאקים לרשון
10 שוודיה כריסטופר בראנברייר
11 שוודיה אריק ווסטגריאן מאלמברי
17 שוודיה סבאסטיאן ספנטה
18 שוודיה פונטוס ברולין
22 שוודיה ויקטור אוטוסון
6 שוודיה אוסקר סונדפל
7 שוודיה יונס לרהולם
9 נורווגיה וטה אק אגה
25 שוודיה גוסטב דווידסון
15 שוודיה ויליאם בוגוייביץ'
24 שוודיה יוהאן יאקובסון
88 שוודיה אימיל ברלין
הערות שוליים

↑  Isabell Gradin, Paul Zyra (24 במאי 2015). "Sävehof tog sitt sjunde raka SM-guld" (בשוודית). Sveriges Radio. נבדק ב-25 פבר' 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מישל פרניולה

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1998 (בן 26) מוטולה, איטליה
 שם לידה:  מישל פרניולה
 מוקד פעילות:  איטליה
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  זמר, שחקן
 סוגה:  פופ • טין פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית
 כלי נגינה:  קול
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
מישל פרניולה (באנגלית: Michele Perniola; נולד ב-6 בספטמבר 1998) הידוע בשם 3x3n, הוא זמר איטלקי, הידוע בעיקר בזכות ייצוגה של סן מרינו באירוויזיון הילדים 2013 עם שירו "O-o-O Sole Intorno a Me"‏ (באנגלית: "O-o-O Sunlight around me"). הוא ייצג גם את סן מרינו באירוויזיון 2015 עם אניטה סימונצ'יני. הם ביצעו את השיר "Chain of Lights".
ביוגרפיה

מישל פרניולה נולד ב-6 בספטמבר 1998 בפלאגיאנו, עיירה קטנה במחוז טאראנטו, איטליה, שם הוא מתגורר עם הוריו ושתי אחיותיו הקטנות. אחת מאחיותיו, רפאלה ייצגה את סן מרינו באירוויזיון הילדים 2014 כחלק מלהקת The Peppermints (אנ'). פרניולה התעניין לראשונה במוזיקה כבר בגיל צעיר, אך החל את קריירת השירה שלו בגיל 9.
קריירה > 2012: Ti lascio una canzone

בדצמבר 2012 זכה פרניולה בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה האיטלקית הפופולרית Ti lascio una canzone ובכך פרץ לתודעה הן באיטליה והן ברחבי העולם ובמדינות השכנות לה. מאז ניצחונו, החל פרניולה לצבור מעריצים והצלחה לא רק באיטליה, אלא גם בארצות הברית וברפובליקה העממית של סין.
קריירה > 2013: אירוויזיון הילדים

אף על פי שחוקי אירוויזיון הילדים קובעים כי מי שחפץ בייצוג המדינה חייב להיות אזרח או להתגורר במדינה זו לפחות שנתיים, ה-EBU נתן אישור מיוחד לילדים בגילאי 10–15 בעלי אזרחות של סן מרינו או איטליה להשתתף בתחרות. פרניולה נבחר באופן פנימי לייצג את סן מרינו באירוויזיון הילדים 2013 שהתקיים ב-30 בנובמבר 2013 עם שירו "O-o-O Sole Intorno a Me". השיר מוקם במקום העשירי מתוך 12 שירים עם 42 נקודות.