בלוג
גישות מרכזיות בספרות המחקר

ניתן להבחין בשלוש גישות מרכזיות, שבאמצעותן נוהגים לתאר ולנתח את הבלוגים (הכט,2005):
הבלוג כסוגה ווירטואלית - חוקרים רואים בבלוגים ז'אנר בפני עצמו. הם נוהגים לראות את הבלוגים כטקסט מסוג חדש בעל אפיונים סגנוניים ולשוניים ייחודיים. חוקרים אלה נוהגים לראות את הבלוג כמקרה מבחן בתרבות הרשת שבו משולבים ממדי המולטימדיה (צליל, תמונה), ההיפרטקסט וקוד ייחודי של כתיבה אישית (הבולטת במיוחד בבלוגים האישיים), המעמידה את מחברי הבלוג באופן מודע כדוברים המרכזיים. ההתייחסות לבלוג כאל ז'אנר אף היטיבה לתאר ולייחד את הבלוגים, אך היא מתקשה להסביר את האטרקטיביות שלה, ואת השינויים המתחוללים בה.
הבלוג כקבוצת שיח אינקלוסיבית - חוקרים רבים ציינו את הבלוג כערוץ נוסף לשיח ולהחלפת רעיונות. בניגוד לגישות שסברו כי המעבר לתקשורת-מתווכת-המחשב צמצמה את עומק היחסים, החוקרים הללו הדגישו כיצד טכנולוגיות המחשב, ובכללן אתרי הבית, קבוצות הדיון והבלוגים, הרחיבו והעשירו אותה. הבלוגים העיתונאיים, כמו הבלוגים הפוליטיים, מהווים מקרי מבחן המדגימים את יכולתם של הבלוגים בהעברת רעיונות ובגיבושה של קהילה סביב נושאים משותפים, בכך הם נתפסים כסוכני הגישור בין הפרט והחברה. עם זאת, קשה להסביר מדוע החוקרים מדגישים דווקא את הבלוגים כמרחב אינטראקטיבי בעוד מרחבים וטכנולוגיות אחרות (כגון הצ'ט, קבוצת הדיון, הטוקבק או אפילו הדואר האלקטרוני) מהווים מקרי מבחן מובהקים יותר להעמקת התקשורת הבינאישית והדיאלוג החברתי.
הבלוג כמקור לביטוי עצמי - לפי גישה זו מהווים הבלוגים ערוץ להבעה סובייקטיבית בעלת חותם אישי להצגת נושאים שונים, הן בתחום האישי והן בתחום הציבורי. ניתן לאפיין ארבעה סוגים של גילויים של ביטוי עצמי:
חשיפה עצמית- מאפיין בולט של הבלוגרים הוא שכותביו מאמצים דרגות גבוהות של חשיפה עצמית. במקרים רבים, מגיעה חשיפה זאת עד כדי חשיפת פרטים אינטימיים מחייהם. ההצגה העצמית נוטה להיות הוליסטית, הדגש המושם על הקול האישי יוצר נופך "בלתי רשמי" ואנושי. הבלוג מעודד גם יצירה רפלקסיבית, שבאמצעותה מביע הכותב את תחושותיו ואת אי הוודאות שלו. ניתן לראות בצורה זו של הבעה וכתיבה מקור מעורר הזדהות, אמון ולגיטימציה חברתית.
מימוש העצמי - המושג "מימוש עצמי" בשנים האחרונות נעשה לאחד המאפיינים המרכזים בחברה המודרנית. בספרות הסוציולוגית, הזהות העצמית בחברה המודרנית אינה עוד מוצקה ומוכתבת מראש כבעבר. הזהות אינה מולדת ואינה יציבה לאורך חיי הפרט. באינטרנט בכלל, ובבלוגים בפרט, יש שפע של אופציות להצגת הזהות ולביטוי אישי. העובדה היא שהסביבה הווירטואלית מעניקה "חופש" מסוג חדש לזהות של הפרט, ומספקת אזור נטול סנקציות חברתיות. באזור שכזה יכול הפרט להציג רבדים שונים באישיותו ללא חשש מסנקציות חברתיות.
חופש וירטואלי - הבלוג נתפס בעיני מחברים רבים כבמה לביטוי חופשי של רעיונותיהם ולהעברת ידע. בספרות ובעיתונות נטען כי חל שינוי מהותי בתפיסת חופש הביטוי בכלל וברשת האינטרנט בפרט. מעורבותו של הפרט במתרחש מתאפשרת גם בהגבה ישירה בכתיבה בבלוג ללא מתווכים מתחום התקשורת או מתחומים אחרים. העיתונאים כותבי הבלוגים נוטשים את ההגבלות שמטילים עליהם העורכים והמו"לים, מבחינה זו, הבלוג משמש כ"אתר מקלט", כדרך מילוט מסמכותו של עורך העיתון. בנוסף, תפיסת החופש ברשת ניכרת לא רק בדברי הבלוגרים עצמם, אלא אף בתפיסותיהם של המגיבים לבלוגים.
תגובות - ברבים מהבלוגים הולכים ומתמסדים מנגנוני תגובה מתוחכמים, עד כי אורך חיי הבלוג נקבע לא מעט ברייטינג התגובות. מחקרים הדגישו כיצד מהווה הבלוג מסגרת מקוונת להבעה עצמית, אולם, תשומת לב פחותה ניתנה למשמעות של האינטראקציה החברתית המתהווה בבלוג. עם הרחבת תפוצתם של הבלוגים נושא התגובות הפך למשמעותי, שכן המוטיבציה ליצירת הבלוג נבעה במידה רבה מהאינטראקציה החברתית שהיא עודדה. הבלוגרים מצפים להערות של גולשים ושל בלוגרים אחרים, באתרים שונים מקומו של הבלוגר בהירארכיה הבלוגרים נקבעת על פי דברי הפרשנות והלינקים המפנים אל הבלוג שלו.
השפעות שליליות - גישות מחקריות חדשות חושפות היבטים פסיכולוגיים וסוציולוגיים שונים בהקשר של דימוי עצי וירטואלי בספרה המקוונת, ובכללה בתחום הבלוגים. המחקר בתחום הסוציולוגיה המרושתת הולך וצובר תאוצה ככל שאנו נכנסים לעומק הפוטנציאל המקוון כחברה וכיחידים. יחד עם ההיבטים החיוביים המרובים שקיימים, חוקרים מבינים לאט לאט כי לא הכל ורוד ברשת, וכי לנו כמשתמשים יש גם הרבה מה להפסיד.
בידול - אחד הפרמטרים הבולטים במחקר בתחום, הוא העובדה שהמעבר שלנו מהעולם ה"אמיתי" לעולם המרושת, יוצר בידול פיזי משמעותי, ואף מנתק אותנו בצורה משמעותית כפרטים מתוך הקהילה אליה אנחנו שייכים. הקהילות המשמעותיות הופכות להיות אלה שאנו בוחרים בהם באופן מודע ברשת, בהן אנו פועלים, יוצרים תכנים, משתפים מחשבות ורעיונות. קהילות אלה הן לרוב מנוטרלות מ"איומים" רעיוניים. אנו בוחרים מול מי להיחשף ועד כמה, ובאופן טבעי אנו נמשכים לקהילות שדומות לדפוסים העצמיים שלנו. אין התנגשות רעיונית, אין החלפת דעות. בקהילות שכאלה, רעיונות הופכים מוקצנים מהר מאוד, שכן הם "שוחים" בתוך סביבה שמטפחת אותם עד כדי הקצנה. אנחנו הופכים אט אט לפרטים המנותקים מהאוכלוסייה המיידית האנושית שלנו, ומחוברים לקהילה המרושתת בה אנו שואפים להימצא.
נוער ובלוגים - לצד התמורות החיוביות בפיתוח ומימוש הפרט הצעיר בתוך הסביבה של בלוגים, ישנן גם סכנות שאין להתעלם מהן. מרבית הכותבים הצעירים הן למעשה כותבות. בלוגים של נערות מאופיינים בהתאם לסטריאוטיפים מגדריים מובהקים, ועוסקים לרוב באופנה, ברזון, בדימוי עצמי ועוד. תופעה מדאיגה אחת בהקשר הזה מכונה "פרו-אנה" וצוברת תאוצה בקרב בלוגים של נערות. מדובר בעידוד של הפרעות אכילה, שמתבצע באמצעות ההיחשפות לבלוגים של נערות חולות, תגובות של חברותיהן והכל בשם הרזון. בלוגים של בני-נוער מנותקים למעשה מ"עולם המבוגרים", ובהם יכולים הכותבים לדבר על כל העולה על רוחם ללא פיקוח. אפשרות זו היא משחררת מצד אחד, אך מסוכנת מצד שני שכן התגובות בבלוגים הללו מסופקות אף הן על ידי נוער שלא תמיד יש לו הכלים להתמודד עם מה שנכתב בבלוג.