stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Don't Hug Me I'm Scared
פרקים (סדרת הטלוויזיה) > פרק 3

הפרק השלישי עוסק במשפחה. שלושת הדמויות יושבות במטבח ורוצות לאכול אריזה משפחתית של צ'יפס אבל לא מצליחים לפתוח את השקית, לילי וטודני, שני ילדים תאומים מגיעים ואומרים להם שהם לא יכולים לפתוח את השקית כי הם לא משפחה, ואז הם מסבירים להם מה זאת משפחה, איך היא עובדת ומציעים לקחת אותם לפגוש את המשפחה שלהם.
ביתם של לילי וטודני אפל ומפחיד מאוד, והם מראים לדמויות כיצד לשחק משחק משפחתי (בו הם נותנים לצהוב אאת החייל של אימם וכשברווז נוגע בו סבתם משתגעת כי "רק לאמא מותר לגעת בחייל של אמא" ומגרשים אותו), מהו עץ משפחה (ומגרשים את אדום לאחר שזה לא הבין למה המשפחה שלו לא שם) והזמינו את צהוב לישון אצלם.
מאוחר יותר צהוב מבין שהם חטפו אותו בטענה שהוא אמא שלהם והם רוצים שיזמין להם ארוחת ערב משפחתית. צהוב המבוהל מבצע ולאחר מכן רוי מגיע, מוציא מהבית את צהוב ורוצח את המשפחה המפחידה.
לאחר שצהוב חוזר הביתה הם מבינים שהם בעצמם סוג של משפחה וההבנה עוזרת להם לפתוח את השקית, רק כדי לגלות שיש בה רק שתי חתיכות צ'יפס.
פרקים (סדרת הטלוויזיה) > פרק 4

הפרק הרביעי עוסק בחברות. שלושת הדמויות מתיישבות מול המחשב בשביל "יום המחשב" שלהם, אדום וברווז כועסים על צהוב ששכח את הסיסמה למחשב (כיוון שזו הייתה מטלתו היחידה). ומגיע תולעת בשם וורנר שהיה חבר בארגון "okay stop" עד שסולק עקב הטרדה. שמספר להם את סיפור חייו כדוגמה ל"חברות לא טובה", והם יורידם עליו כיוון שהוא מאוד אגרסיבי. כשהם מצליחים לפתוח את המחשב הם מקבלים אימיילים וכשהצהוב ל מקבל אחד הוא נפגע ועובר ל"חלל הפנימי" עם חבריו הדמיוניים, לשם וורנר מתפרץ, הורס את קשריו עם חבריו הדמיוניים ופוגע במוחו.
אדום וברווז מדברים עם רופא ומגלים שצריך להוציא את התולעת, לאחר שהם מוציאים אותה המחשב (אותו אחד מסדרת האינטרנט) אומר שהוא התרשם מהחברות הטובה שלהם ונותן להם מחשב שיוכלו להשתמש בו כל השנה לפני שהוא עוזב. צהוב שובר אותו בטעות ופוצחת קטטה בין שלושת הדמויות.
פרקים (סדרת הטלוויזיה) > פרק 5

הפרק החמישי עוסק בתחבורה. אדום משתגע בבית ואומר שהוא רוצה לצאת לטייל, וקטר זקן ונרגן נכנס, נותן להם כרטיסים, לוקח אותם החוצה ומלמד אותם אל איך התחבורה השתנתה לאורך ההיסטוריה וסוגים שונים של כלי תחבורה מודרניים. לאחר זמן מסוים הקטר (שהפך למכונית) מת, אבל אדום מחליט שהם ממשיכים לטייל, הוא נוהג, לברווז יש מושב עם כל מה שצריך (טלוויזיה, אוזניות, הצללה ועוד) ואדום  מקבל מושב עם מאפרה ושקית הקאה. כשצהוב המאוכזב אומר לאדום שהוא לא נהנה אדום אומר לו ש"נעבור לעיר, נפגוש שכנים ולאו בהכרח נגור יחד". צהוב מדמיין את החיים בעיר החדשה אך כאשר הוא נדרס הוא יוצא מהדמיון ומבין שהקטר מתעורר ולוקח אותם למקום הרוס, מזעזע ומלא זבל. הדמויות המפוחדות מקימות מחנה קטן והפרק נחתך, אבל לפני המעבר לקרדיטים, רואים יד גוררת דגם של מכונית כחולה לער דגם של בית ורוד וקול של אישה אומר "המסע תמיד מסתיים בחזרה הביתה.
פרקים (סדרת הטלוויזיה) > פרק 6

הפרק השישי עוסק בחשמל. בניגוד לחמשת הפרקים הקודמים, במקום הפתיח החביב רואים את אותה יד מהפרק הקודם מסובבת ידית ודגם הבית המופיע בכל פתיח מסתובב במהירות, והפרק פשוט מתחיל ללא שיר פתיחה. הדמויות מוצאות חשבון חשמל ומחליטות שאין להן סיבה לשלם אותו, ואז יוצאת רובוטית מארון החשמל ומסבירה להם מה זה חשמל ולמה הוא חשוב, כשהם מבחינים  שהיא לא מחוברת לחשמל היא אומרת להם שהיא פועלת על סוללות וצהוב מגלה שגם הוא. במטרה להפוך אותו לחכם יותר אדום וברווז מחליפים בין הסוללות שלהם וצהוב נהיה חכם. הם מגלים שהוא בלתי נסבל והוא הולך. הוא מגיע לשני חדרים בהם יש גרסאות חכמו יותר של אדום וברווז ובסוף הוא מגיע לעליית הגג ופוגש באישה בשם לזלי המנגנת בפסנתר. לזלי מספרת לו שהיא שולטת בכל מה שקורה לו ולחבריו ועושה איתו עסקה- הוא יעזור לה לסדר קצת את החדר שלה והיא תיתן לו את התשובות שהוא מחפש, אחרי שהוא עוזר לה היא נותנת לו ספר, תחילה הוא רוצה להישאר עם לזלי אבל היא דורשת ממנו לעזוב בטענה שהוא "לא הבן האמיתי שלה". לאחר מכן הוא חוזר לאדום וצהוב הנמצאים במטבח הרוס וחשוך עם גופות של מורים קודמים (גם מסדרת האינטרנט וגם מסדרת הטלוויזיה) והם מחליפים במיידי בין הסוללות שלו ושל הרובוטית. לאחר מכן צהוב מחליט לגרוס את הספר והמסך מתרחק מהם בעוד שהם צוחקים. סיום זה מרמז על האפשרות של עונה נוספת.
סאטירה וביקורתיות

הסדרה מהווה פארודיה על סדרות כמו "רחוב סומסום", אבל מטרתה העיקרית (כפי שהוצג בראיון עם יוצרי הסדרה) היא לבקר את תאוות הבצע של החברות המייצרות את הסדרות הללו ואת היתר הפרסום בטלוויזיה הבריטית. לפי מה שנחשף בפרק השישי האדום בעצם חלם ליצור סדרה לילדים ורוי מגשים לו את החלום הזה, ובתמורה עליו לפרסם את מוצריו ולהפוך את בנו לדמות מרכזית, לא רק בשביל לפרסם את מוצריו, אלא גם כדי להעניש את בנו (בראיון של "it's nice that" עם דמויות הסדרה צהוב אמר שהוא מפחד מסוסים והבית בו הם נמצאים מלא בחפצים הקשורים לסוסים, בנוסף ה"מורים" בסדרה נוטים להיטפל אליו יותר מלברווז או לאדום). בפרק החמישי כשאדום יוצא מהתמונה רואים יותר בבירור מוצרים שרוי מפרסם. דבר זה מהוה ביקורת לחברות הפקה שמשתמשות בסדרות כדי "לשטוף את מוחם" של ילדים צעירים ולדחוף פרסומות לתוכן שהם משדרים, וגם ביקורת על החוקים הקשוחים בבריטניה לגבי שימוש בדמויות מסדרות על מנת לפרסם מוצרים.
אלי בן-גל

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1935 ט"ו בסיון ה'תרצ"ה אלזס, צרפת צרפת
 פטירה:  11 במרץ 2015 (בגיל 79) י"ט באדר ב' ה'תשע"ה ברעם, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  איש חינוך סופר היסטוריון
 
אלי בן-גל (16 ביוני 1935, ט"ו בסיון ה'תרצ"ה – 11 במרץ 2015, י"ט באדר ב' ה'תשע"ה) היה איש חינוך, אקדמאי והוגה דעות, סופר והיסטוריון ישראלי, שעסק במחקר והוראה של תודעה יהודית ("מחשבת ישראל") ושל היסטוריה יהודית. היה ממקימי מוזיאון בית התפוצות בו כיהן במשך 20 שנה כהיסטוריון ראשי.
שורשיו

מוצא משפחתו של בן-גל מאלזס, הידוע כ"אזור המריבה" בין צרפת לגרמניה. באלזס התרכזו יהודים רבים שנמלטו מצרפת. במאה ה-17, המלך לואי ה-14 סיפח את אלזס לממלכתו ויהודי אלזס עברו לחיות בחסותו אבל לא הורשו לגור בצרפת עצמה; תרבותם ושפתם הייתה צרפתית. בשנת 1870 ניצח הצבא הפרוסי את הצבא הצרפתי ואלזס עברה לפרוסיה; יהודים רבים, ובהם משפחתו של עמנואל בלוך (Bloch), סבו של בן-גל, הורשו לעקור ולחיות בצרפת ונשמרה להם האזרחות הצרפתית; הללו נטמעו והפכו לצרפתים נאמנים לכל דבר ועניין, מבלי להידרש להמיר את דתם. כמקובל אז, היו מקרים רבים של נישואים בתוך משפחות ביהדות צרפת והתרחקות מנישואים עם זרים, זאת על מנת לשמר את יהדותם וצביונם המיוחד. כך קרה, שאביו של בן-גל, רוברט בלוך, התחתן עם בת-דודתו הנרייט למשפחת ברונזוייק מהעיר מונפליה (Montpellier), המשפחה הטרייה עברה להתגורר בעיר ליון (Lyon) בה נולד בן-גל.
סבו של בן-גל היה פטריוט צרפתי גאה; מחד, היה חזן של בית הכנסת בעיר מונבליאר שבה התגורר ומאידך, הוא לא הקפיד עד תום על כשרות ומנהגי היהדות. במלחמת העולם הראשונה שירת עמנואל בלוך כחובש בצבא צרפת וטיפל בפצועים צרפתיים וגרמנים. במלחמת העולם השנייה, האמין שלא יאונה לו כל רע וסירב להסתתר מהגרמנים, נתפס על ידי הגסטפו בחסות ממשלת וישי הצרפתית ונשלח לאושוויץ למשרפות. בגידתה של צרפת בסבו השפיעה רבות על בן-גל ומצאה ביטוי בכתיבתו שנים מאוחר יותר.
אביו של בן-גל היה איש מרכז-ימין בהשקפתו הפוליטית, האמין בקפיטליזם והתנגד לשמאל הסוציאליסטי. גישתו והשקפת עולמו היוו סלע מחלוקת מול בנו, אלי בן-גל, במשך רוב ימי חייו. מרידת הבן באביו ויחסים מורכבים ביניהם גיבשו במידה רבה את תפיסת עולמו של בן-גל. היחסים עם אביו עד לרגעי הפיוס עמו מתוארים בפרוטרוט בספרו של בן-גל, "כשאוכלים עם השטן".
בן-גל נולד בשם הפרטי "פייר" שמובנו בצרפתית "אבן", אך אימץ לעצמו בצעירותו את השם הפרטי העברי "אליקים" שקוצר עם עלייתו ארצה ל"אלי"; שנים רבות מאוחר יותר הוא גילה ששמו הפרטי היהודי כשנולד היה "יששכר".
ביוגרפיה > חבר קיבוץ ברעם

במשך כעשר שנים שימש בן-גל כרועה הצאן של הקיבוץ. בתום השנה הראשונה בקיבוץ התגייס לצה"ל לשירות חובה כחייל קרבי. בעודו חבר קיבוץ, מילא תפקידים רבים ומגוונים: היה בשליחות חינוכית מטעם תנועת "השומר הצעיר" בברזיל שם גם התחתן עם אשתו הראשונה, היה נציג מפ"ם והשומר הצעיר בצרפת (ראו בתת-פרק נפרד להלן) במהלכם יצא ללימודים אקדמאיים; היה מזכירו של שר הבריאות ויקטור שם טוב; במהלך שנות השבעים עזב בן-גל את הקיבוץ למספר שנים וגר בירושלים ובתל אביב, שבה החל בעבודתו במוזיאון בית התפוצות (ראו בתת-פרק נפרד להלן). לאחר כעשור חזר לקיבוץ והמשיך בתפקידיו: היה לולן; היה סדרן עבודה; היה מזכיר הקיבוץ; הירבה להרצות בקיבוצים ובכנסים כמרצה כריזמטי ומבוקש בנושאי יהדות, חברה ופילוסופיה; היה מנהלו של מוזיאון בר-דוד לאמנות וליודאיקה; וכן עסק בהוראה ובמחקר במדעי היהדות כמרצה וחוקר ראשי להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת בר-אילן. מאוחר יותר, היה מרצה בכיר להיסטוריה במכללת כנרת.
במהלך השנים המשיך בן-גל בשירות מילואים, עבר קורס קצינים בגיל מבוגר יחסית, לאחריו המשיך לשרת שנה אחת (1980) כמפקד מוצב באזור ים המלח; בן-גל גויס למילואים במלחמת יום הכיפורים בתשל"ד לחזית הדרומית; שירת כקצין בגזרת חברון ובמלחמת לבנון הראשונה צורף ליחידת דובר צה"ל והוצב בנמל התעופה הבינלאומי בביירות שנכבש על ידי צה"ל.
ביוגרפיה > לימודים

בן-גל סיים לימודי תואר שני (מוסמך) ביהדות במכון ללימודי יהדות באוניברסיטת שטרסבורג בצרפת, ולימודי תואר שלישי (דוקטורט)(1974) בסוציולוגיה מדינית והיסטוריה באוניברסיטת "(Ecole des Sciences Politiques ("Sciences Po", זאת תוך קשר עם הפילוסוף הנודע ז'אן-פול סארטר אבי תורת האקזיסטנציאליזם, אותו פגש כבר קודם במהלך ביקורו הראשון של סארטר בארץ; נושא עבודת הדוקטורט של בן-גל היה "ישראל והיהדות בעיני השמאל החדש". לצד לימודי הדוקטורט, הפך בן-גל מקורבו של סארטר, התיידד אתו והפך בן-בית אצלו בתקופת שהותו בפריז (1969 - 1972). על תקופת עבודתו במחיצתו של סארטר, כתב בן-גל ספר בשפה הצרפתית ("ימי שלישי אצל סארטר"), שיצא לאור בצרפת ב-4 מהדורות. בשנת 1980, הזמין בן-גל את סארטר ואת חברתו-לחיים סימון דה-בובואר לביקור שני בארץ וליווה אותם במהלכו. במלאת 100 שנה להולדתו של סארטר, התקיים ערב-עיון באוניברסיטה העברית בירושלים על "יחסו של סארטר לישראל, ליהדות וליהודים", שבו השתתף גם בן-גל. היכרותו המקצועית והאישית עם סארטר עוררה עניין רב ובן-גל הוזמן באופן תדיר לתת הרצאות בנושא בארץ ובעולם, ואף שימש בתחילת שנות האלפיים כפרופסור-אורח בשתי אוניברסיטאות בתאילנד, אליהן הגיע פעמיים בשנה, לסדרת הרצאות ב"יסודות האקזיסטנציאליזם".
לבד מלימודיו האקדמיים, היה בן-גל אוטודידקט שלמד באופן עצמאי טקסטים רבים. עוד בהיותו חבר קיבוץ צעיר, למד בן-גל לימודי קבלה ומיסטיקה יהודית; לאחר סיום שעות העבודה בקיבוץ החילוני, היה נעלם ונוסע בחשאי בלילות לעיר צפת, שם הצטרף לקבוצת-לימוד בבית הכנסת הספרדי על-שם הארי הקדוש. חבריו ללימודים בבית הכנסת לא ידעו שהלומד לצידם הוא חבר קיבוץ של תנועת הקיבוץ הארצי המזוהה עם השמאל הסוציאליסטי. לימים, כשהשומר הצעיר התנער מהמרקסיזם - לניניזם הדוגמתי, הוקמה מסגרת להתחדשות יהודית בקיבוצים ונוסדו קבוצות-לימוד של תלמוד או קבלה בכמה קיבוצים. בן-גל הירצה בקבוצות-לימוד אלה, בהם בקיבוץ גשור.
ביוגרפיה > בשליחות מיוחדת לפריז מטעם מפ"ם בימי "מהפכת הסטודנטים"

באמצע חודש מאי 1968, הפגינו אלפי סטודנטים נגד השלטונות הצרפתיים ואוניברסיטת פריז. במסגרת ההפגנות פרץ עימות אלים בין הסטודנטים לבין המשטרה שעצרה מאות מפגינים בניסיון כושל לעצור את התפשטותן. למאבקם של הסטודנטים הצטרפו מיליונים של פועלים שהשביתו כמעט לחלוטין את הכלכלה הצרפתית במשך שבועות אחדים. חלק ניכר ממנהיגי "מרד הסטודנטים" היו יהודים, חלקם אנטי-ציוניים שמחו על כך שהמשטר הימני, ששיתף פעולה עם הנאצים שכבשו את צרפת במלחמת העולם השנייה, נשאר על כנו, מבלי להטמיע את הלקחים של השואה. לאחר סיום "מרד הסטודנטים", מנהיגי המרד שהשתייכו לשמאל הקיצוני (ובחלקם היו מאואיסטים) תמכו במשך שנים בארגונים פלשתינאיים ולחמו בציונות שנתפסה בעיניהם כ"ימנית".
על הרקע הזה, שלחה מפ"ם את בן-גל (אז בן ה-35) לצרפת, להקים ארגון שישתלב בתנועות השמאל הצרפתי, ויבטא את התמיכה של השמאל בישראל בהידברות בין ישראל והפלשתינאים למען השלום. בן-גל פעל בפריז כ-3 שנים, הקים ארגון שמאל יהודי לו קרא "ארגון יהודי מהפכני" והשתדל לבצע את המשימה שהוטלה עליו, אבל, בסופו של דבר, חזר ארצה ללא הישגים משמעותיים בתחום זה. בתקופה זו אף נפגש עם נציגי סין העממית בפריז מספר פעמים, על דעת עצמו, תוך מתן דיווח על תוכן הפגישות לשגרירות ישראל בפריז, בתקופה בה לישראל לא היו קשרים עם סין העממית. עיתון דבר כינה אותו אז "אוהד הקומוניזם הסיני".
ביוגרפיה > מוזיאון בית התפוצות

בן-גל היה ממייסדי מוזאון בית התפוצות ושותפו של אבא קובנר ואחרים בצוות התכנון וההקמה של בית התפוצות (1978). בן-גל מילא בו תפקיד של היסטוריון ראשי במשך 20 שנה והיה גם חבר הנהלה של המוזיאון. בין היתר ביסס בן-גל את הקשר בין המוזיאון לבין מערך החינוך של צה"ל ודאג להקים צוות הדרכה מיוחד לחיילים שהיו מבקרים תדירות במוזיאון באופן מאורגן. בבית התפוצות, חתר בן-גל לשלב בין היסטוריה עובדתית ושכלתנית לבין מוזאולוגיה חווייתית ורב חושית. בן השאר כתב רבים מהטקסטים המוצגים ושילב אותם בתמונות מתחלפות, אבני כותל, תצוגות אורקוליות ואינטראקציה ממוחשבת עוד בימים בהן שילוב שכזה היה לא שגרתי. בנוסף, היה היזם והעורך הראשי של האנציקלופדיה האורקולית “אנשי סגולה” – אנציקלופדיה מקוונת, המאגדת מידע על חתני וכלות פרסי נובל יהודים, המוצגת באתר בית התפוצות ומוקדשת לזכרו.
במהלך שנות השמונים יצאה סדרת הרצאות בהן ראיין בן-גל את פרופסור ישעיהו ליבוביץ על נושאי יהדות ופילוסופיה שמשכו אליהן קהל רב. גם לאחר שעזב את בית התפוצות המשיך בפרויקטים חינוכיים ומוזאולוגיים; היה יועץ למוזאון יד ושם ומוזאון השואה (ג'נוסייד) ברואנדה בה שהה בראשית שנות האלפיים; וכן, היה המנכ"ל של המרכז למורשת יהדות אתיופיה, שסייע בהקמתו.
השקפת עולמו

בן-גל חי לפי השקפתו בשני עולמות רוחניים מנוגדים אך משלימים בעת ובעונה אחת, שעל פי תפיסת עולמו לא החליפו זה את זה אלא התקיימו בו זה ליד זה כשלמות אחת. מחד, הוא הגדיר את עצמו בטרמינולוגיה הפילוסופית שלו בתור "יהודי חופשי" (והתנגד להגדרה המקובלת של "יהודי חילוני"). מאידך, הוא הדגיש את יהדותו כעליונה על ישראליותו ואף הגדיר את עצמו כיהודי מסורתי וציוני ששואף לחזור לייחודיות של היהדות של העם היהודי כפי שהייתה בגולה (תפיסתם של אחד העם ומרטין בובר), ולא להיות עם נורמלי ככל העמים (תפיסתם של הרצל ובן-גוריון). בן-גל היה מודע לניגודים שבתפיסת עולמו ונהג לומר שזו "בחירה מודעת בפיצול האישיות בלא אשליה באשר לסיכוי למצוא משמעות". כמי שעלה לישראל כציוני-חרדי שהצטרף לקיבוץ של השומר הצעיר, נכון היה לשאול אותו מדוע לא הצטרף לציונות הדתית. כשנשאל על-כך בריאיון עם אורה ערמוני הסביר כך: החברה הדתית היא "חברה מנוכרת לעומת החברה הקיבוצית שמצאתי. יש דברים שבהם אני מרגיש קרוב יותר לציבור החרדי, ויש דברים שבהם אני קרוב יותר לקיבוץ. ראיתי בציונות הדתית עיוות נורא. הסנטימנטים שלי היו ועודם לכיוון החרדים". בן-גל הסתייג בנחרצות מההתנחלות ביהודה ושומרון וטען שהרחבתן מהווה מכשול לשלום וחמור מכך, אף עשויה להוביל למדינה דו-לאומית בה תאבד למדינה הזהות היהודית אותה הוקיר בכל מעודו.
השואה הייתה ללא כל ספק הגורם המכריע בעיצוב השקפתו. בעטיה, נטר בן-גל טינה לגרמניה ולנצרות, והשפעתה עליו הורגשה לא רק בכתביו אלא גם בחיי היום יום. לדוגמה, בן-גל מעולם לא ביקר בגרמניה ואף התנגד לקבלת מתנדבים גרמניים לעבודה בקיבוץ ברעם, זאת עקב תפיסתו שהם אינם אשמים בשואה אך נושאים באחריות לה כבני האומה הגרמנית.
ספריו

כשאוכלים עם השטן, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1989
מותם של סכיזופרן, עורך אלכס זהבי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2005
יהודי צרפת, עורכת יעל חבר, בהוצאת מרכז הפרסומים של מרכז ההסברה, ירושלים, 1985
האינתיפאדה הראשונה: דיכוי המרד הערבי על ידי הצבא הבריטי בארץ ישראל, 1936 - 1939
Sur les ailes des aigles, BarAm, 1965
La fin de la diaspora: pour une analyse marxiste du probleme juif d'aujourd'hui, I.M.P., 1970
Appel de la gauch pour les Juifs d'U.R.S.S, Cite - impression, 1971
Israel dans la presse d'extreme - gauche en France, Janvier 1967 - Decembre 1970, Universite de Paris - Sorbbone, 1974
Ely Ben Gal and Daniella Luxembourg, Le Tournant decisive: Les Juifs en France sous la Revolution et l'Empire, Bet ha-Tefutsot, Tel-Aviv, 1981
Mardi, chez Sarter: Un Hebreu a Paris, 1967 - 1980,Flammarion, 1992
הערה: הספר יצא בתרגום לספרדית, בבואנוס איירס בשנת 1996
משפחתו

בשנת 1964, במהלך שליחותו בברזיל, נשא בן-גל לאשה את ליאורה לוקיץ אותה הכיר בריו דה ז'ניירו כשהיה שליח השומר הצעיר בברזיל. לזוג נולדו שני בנים, עירד בן-גל (עמנואל - על שם אבי סבו) יליד שנת 1965,כיום פרופסור במחלקה להנדסה תעשייה בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב העוסק בתחומי אנליטיקה ולמידת מכונה, ואחיו ינאי בן-גל (יליד שנת 1968) כיום פרופסור, מנהל המחלקה לניתוחי לב במרכז הרפואי ע"ש איכילוב בתל אביב ומומחה לניתוחי לב בגישה זעיר פולשנית והיברידית. בשנת 1983, שנים לאחר גרושיו מאשתו הראשונה, התחתן בן-גל בשנית עם מיכל רייביץ, חברת קיבוץ ברעם, עמה חי עד לפטירתו בקיבוץ ברעם. במותו הניח אחריו שישה נכדים: עילי, אמרי ונגה (מבנו עירד), יוחאי, נטע ונילי (מבנו ינאי).
לקריאה נוספת

אלי בן-גל,"אדם מחפש את זהותו", פרק מתוך הספר "כשאוכלים עם השטן", פורסם ב - "מסע המכללה בישראל חוברת למפקד הצוות ולמנחה" בפו"ם, מפקדת קצין חינוך ראשי של צה"ל, מדור זהות ישראלית - יהודית. ניתן לקריאה מקוונת בכתובת הבאה, עמודים 63 - 65 :
https://web.archive.org/web/20140805090446/http://www.bmj.org.il/userfiles/zehut/hadash/pom.pdf
אלי בן-גל, בין חופשיים לחילונים, אסופת מאמרים בשם "אנו היהודים החילונים - מהי זהות יהודית חילונית? ", עורך דדי צוקר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, תל אביב, 1999
הערות שוליים

↑  האוטוביוגרפיה כשאוכלים עם השטן, עמוד 79
↑  האוטוביוגרפיה,עמוד 85
↑  ההליך מתמשך כ-11 שנה בשל בירוקרטיה טכנית ועמלות גבוהות שאין ביכולתו לשלם באותם הימים. לימים, ייספר בן-גל בבדיחות דעת שהתהליך הסתיים רק כאשר הוא פנה באופן ישיר ללשכתו של גנרל דה גול, נשיא הרפובליקה הצרפתית, במכתב בו הוא האשים את צרפת שבשל חמדנות היא מונעת ממנו להשתחרר מאזרחותה – הנוסח הבוטה והאנטי פטריוטי משיג את מטרתו - בקשתו מאושרת כעבור חודשיים
↑  https://www.youtube.com/watch?v=zZ3ssV10ZA0 סרטון וידאו של הרצאתו של בן-גל בערב עיון של המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים על "סארטר, ישראל ואנטישמיות",מ - 16:22 עד 42:50
↑  "היהדות - מקור להתחדשות הקיבוץ", ריאיון עם אלי בן גל במוסף דבר, מס' 38, עמודים 2 - 3, 18.9.1990
1 2  ראו כתבה של עפרי אילני שהתפרסמה בעיתון "הארץ" בתאריך 12.5.2008 הנושאת את הכותרת לשנות את העולם שחולל את השואה
↑  עיתון דבר,אלי בן-גל עולה על הגל, 29.7.1971
↑  מאמר על התלבטויותיו ותפיסותיו של בן-גל בעיצוב המוזיאון כמוסד תרבותי יהודי ייחודי בן זמננו, שכותרתו מוזיאולוגיה ויהדות, הרהורים על בעיות תכנון בית התפוצות, התפרסם בביטאון של המוזיאון במלאת עשר שנים לקיומו
↑  ראו אתר "אנשי סגולה" בכתובת האינטרנט הבאה: https://nobel.anumuseum.org.il/
↑  ראו מאמר של בן גל על "חתני פרס נובל היהודים" ב'''זמן יהודי חדש''' תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי, הוצאת כתר, 2007, כרך ד', עמוד 17 ואתר האנציקלופדיה: https://nobel.anumuseum.org.il/
↑  הראיון המלא והמקיף שבו מסביר בן-גל את זהותו היהודית והציונית ואת השקפת עולמו, התפרסם ב"אתר הקיבוצים"" בתאריך 12.10.2005 תחת הכותרת "היהודי הנודד"; ניתן לקרוא אותו בכתובת האינטרנט הבאה: www.kibbutz.org.il/itonut/2005/haver/051012_ben-gal.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296523305171  LCCN: n88241027  SUDOC: 028332016  VIAF: 46773117   WorldCat (עם VIAF): 46773117
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74

| --- | --- |

 תאריך:  12 בספטמבר 2022 (טקס)   3–4 בספטמבר 2022 (אמי אמנותיים)
 מיקום:  תיאטרון מיקרוסופט, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  קינן תומפסון
 רשת שידור:  NBC Peacock
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סדרת דרמה:  יורשים
 סדרת קומדיה/מוזיקלית:  טד לאסו
 מיני-סדרה/סרט טלוויזיה:  הלוטוס הלבן
 זכייה במספר הפרסים הרב:  הלוטוס הלבן (5)
 מספר המועמדויות הרב:  יורשים (12)
 →73 75←
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74  הוא טקס הענקת פרסים לתוכניות אמריקאיות, המשודרות בפריים טיים החל מ־1 ביוני 2021 ועד 31 במאי 2022, כפי שנבחרו על ידי האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים (ATAS). הטקס התקיים בשידור חי ב-12 בספטמבר 2022, בתיאטרון מיקרוסופט במרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס, ולפניו נערך טקס פרסי האמי האמנותיים ה-74 ב-3 וב-4 בספטמבר. הטקס שודר בארצות הברית ברשת NBC. המועמדויות התפרסמו ב-12 ביולי 2022.
זו השנה הראשונה לאחר רפורמות רבות בחלוקת הקטגוריות של טקסי פרסי האמי (בשעות היום ובפריים טיים), כאשר שני הטקסים התרכזו כעת סביב גורמים כמו סוג התוכנית, הפורמט ומאפייני הסגנון, במקום רק זמן שידור.
מידע על הטקס > התאמה מחדש של פרסי האמי

בדצמבר 2021, האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים (ATAS) והאקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה (NATAS) הכריזו על התאמה מחודשת של טקסי פרס אמי. זה היה בתגובה לצמיחתה של טלוויזיה בסטרימינג, שטשטשה את הקווים בקביעה אילו תוכניות צריכות להיות תחת טקס האמי של שעות היום או הפריים-טיים. היקף שני הטקסים יתרכז כעת סביב גורמים כמו נושאים ותדירות של תוכניות כאלה, ולא רק על שעות השידור.
בין השינויים העיקריים שייכנסו לתוקף בטקס פרסי האמי לבידור בשעות היום ביוני 2022 ובטקס פרסי האמי ה-74 בספטמבר 2022:
דרמות בשעות היום, כפי שמוגדרות כ"כל סדרה יומית, ספין אוף או חידוש המצולם על ידי מערך מרובה מצלמות", נשארות בטקס האמי לבידור בשעות היום, אבל רוב הדרמות והקומדיות המתוסרטות האחרות יעברו לטקס האמי של הפריים-טיים.
תוכניות האירוח יחולקו כעת בין טקס האמי של שעות היום והפריים טיים על סמך "מאפייני פורמט וסגנון המשקפים את התכונות הנוכחיות בשעות היום או בשעות הלילה המאוחרות".
כל קטגוריות התוכניות לילדים הועברו לפרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה.
קטגוריות לתוכניות בוקר הועברו מטקס האמי לבידור בשעות היום לפרסי האמי לתוכניות תעודה וחדשות (אנ').
קטגוריות של שעשועונים ותכנות הדרכה יישארו מחולקות השנה בין טקס האמי של שעות היום והפריים טיים, כאשר קווי יסוד יקבעו ב-2023.
מידע על הטקס > שינויים נוספים

מספר שינויי כללים נוספים ייושמו עבור הטקס. בעיקר, תוכניות לא יסווגו עוד כדרמות או קומדיות המבוססות על זמן שידור; במקום זאת, המפיקים יקבעו לאיזה קטגוריה התוכניות שלהם יוגשו, בעוד האקדמיה לטלוויזיה שומרת לעצמה את הזכות לבחון החלטות. ההבחנה הותאמה בעבר ב-2015 כדי להתייחס לתוכניות בנות חצי שעה כקומדיות ותוכניות בנות שעה כדרמות. תוכניות מתחת ל-20 דקות, יש להגיש בקטגוריות לתכנים קצרים. האקדמיה לטלוויזיה גם תיקנה את התיאור של הפרסים למיני סדרות והבהירה שמיני סדרות חייבות לפתור באופן מלא קווי עלילה ללא "ללא עלילה מתמשכת או דמויות ראשיות בעונות הבאות".
מועמדים וזוכים

המועמדויות הוכרזו ב-12 ביולי 2022 על ידי ג'יי בי סמוב ומליסה פומרו.
מועמדים וזוכים > תוכניות

| סדרת הקומדיה הטובה ביותר | סדרת הדרמה הטובה ביותר |
| --- | --- |
 טד לאסו (אפל TV פלוס) אבוט אלמנטרי (ABC)  בארי (HBO)  תרגיע (HBO)  Hacks‏ (HBO Max)  גברת מייזל המופלאה (פריים וידאו)  רק רוצחים בבניין (הולו)  טד לאסו (אפל TV פלוס)  מה שקורה בצללים (FX):  יורשים (HBO) סמוך על סול (AMC)  אופוריה (HBO)  אוזרק (נטפליקס)  ניתוק (אפל TV פלוס)  משחק הדיונון (נטפליקס)  דברים מוזרים (נטפליקס)  הצהובות (שואוטיים)
סדרת האנתולוגיה/מיני סדרה הטובה ביותר: תוכנית התחרות הטובה ביותר
 הלוטוס הלבן (HBO / HBO Max) דופסיק (הולו)  עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס (הולו)  להמציא את אנה (נטפליקס)  פאם וטומי (הולו):  Lizzo's Watch Out for the Big Grrrls (פריים וידאו) המירוץ למיליון (CBS)  הצלחתי! (נטפליקס)  המרוץ לדראג של רו פול (VH1)  טופ שף (בראבו)  The Voice ‏(NBC)
סדרת וראייטי יוצאת מן הכלל - תוכנית אירוח: סדרת וראייטי יוצאת מן הכלל - תוכנית מערכונים
 השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר (HBO) הדיילי שואו (קומדי סנטרל)  ג'ימי קימל לייב! (ABC)  לייט נייט עם סת' מאיירס (NBC)  לייט שואו עם סטיבן קולבר (CBS):  סאטרדיי נייט לייב (NBC) מצחיקה בשחור (HBO / HBO Max)
מועמדים וזוכים > משחק > הופעות ראשיות

| שחקן ראשי יוצא מן הכלל בסדרת קומדיה | שחקנית ראשית יוצא מן הכלל בסדרת קומדיה |
| --- | --- |
 ג'ייסון סודייקיס – טד לאסו בתפקיד טד לאסו (אפל TV פלוס) דונלד גלובר – אטלנטה בתפקיד ארן מרקס (FX)  ביל היידר – בארי בתפקיד בארי ברקמן / בארי בלוק (HBO / HBO Max)  ניקולס הולט – קתרינה בתפקיד פיטר/פוגאצ'ב (הולו)  סטיב מרטין – רק רוצחים בבניין בתפקיד צ'ארלס-האדן סאבאג' (הולו)  מרטין שורט – רק רוצחים בבניין בתפקיד אוליבר פוטנם (הולו):  ג'ין סמארט – Hacks בתפקיד דבורה ואנס (HBO / HBO Max) רייצ'ל ברוסנהאן – גברת מייזל המופלאה בתפקיד מרים "מידג'" מייזל (פריים וידאו)  קואינטה ברונסון – אבוט אלמנטרי בתפקיד ג'נין טיג'ס (ABC)  קיילי קווקו – הדיילת בתפקיד קאסי בודן (HBO / HBO Max)  אל פנינג – קתרינה בתפקיד יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה (הולו)  איסה ריי – לא בטוחה בתפקיד איסה די (HBO / HBO)
שחקן ראשי יוצא מן הכלל בסדרת דרמה: שחקנית ראשית יוצא מן הכלל בסדרת דרמה
 לי יונג-ג'ה – משחק הדיונון בתפקיד סונג ג'י-הון (נטפליקס) ג'ייסון בייטמן – אוזרק בתפקיד מרטי בירד (נטפליקס)  בריאן קוקס – יורשים בתפקיד לוגן רוי (HBO / HBO Max)  בוב אודנקירק – סמוך על סול בתפקיד ג'ימי מקגיל/סול גודמן (AMC)  אדם סקוט – ניתוק בתפקיד מארק סקאוט (אפל TV פלוס)  ג'רמי סטרונג – יורשים בתפקיד קנדל רוי (HBO / HBO Max):  זנדאיה – אופוריה בתפקיד רו בנט (HBO / HBO Max) ג'ודי קומר – להרוג את איב בתפקיד וילנל (BBC America)  לורה ליני – אוזרק בתפקיד וונדי בירד (נטפליקס)  מלאני לינסקי – הצהובות בתפקיד שאונה סדצקי (שואוטיים)  סנדרה או – להרוג את איב בתפקיד איב פולסטרי (BBC America)  ריס וית'רספון – תוכנית הבוקר בתפקיד בראדלי ג'קסון (אפל TV פלוס)
שחקן ראשי יוצא מן הכלל בסדרת האנתולוגיה/מיני סדרה: שחקנית ראשית יוצא מן הכלל בסדרת האנתולוגיה/מיני סדרה
 מייקל קיטון – דופסיק בתפקיד ד"ר סמואל פיניקס (הולו) קולין פירת' – המדרגות בתפקיד מייקל פיטרסון (HBO / HBO Max)  אנדרו גארפילד – תחת דגל השמים בתפקיד הבלש ג'ב פייר (FX)  אוסקר אייזק – תמונות מחיי נישואין בתפקיד ג'ונתן לוי (HBO / HBO Max)  הימש פאטל – תחנה אחת-עשרה בתפקיד ג'וואן צ'אודרי (HBO / HBO Max)  סבסטיאן סטן – פאם וטומי בתפקיד טומי לי (הולו):  אמנדה סייפריד – עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס בתפקיד אליזבת הולמס (הולו) טוני קולט – המדרגות בתפקיד קתלין פיטרסון (HBO / HBO Max)  ג'וליה גארנר – להמציא את אנה בתפקיד אנה סורוקין (נטפליקס)  לילי ג'יימס – פאם וטומי בתפקיד פמלה אנדרסון (הולו)  שרה פולסון – סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי בתפקיד לינדה טריפ (FX)  מרגרט קוואלי – עוזרת בית בתפקיד אלכס ראסל (נטפליקס)