stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרד אפריל (בולגריה)
תגובות למרד

בעקבות הגעת השמועות על דיכוי המרד אל סטודנטים באיסטנבול, וכתיבת מכתבים בעיתונות הבריטית, הבטיח ראש הממשלה בנג'מין דיזראלי לחקור את הנושא.
ביולי, שלחה השגרירות הבריטית באיסטנבול נציג מטעמה, וולטר ברינג, אל בולגריה כדי לחקור את אשר אירע. מכיוון שברינג לא דיבר בולגרית, אך דיבר טורקית, חששו נציגי הבולגרים כי דיווחו יהיה מוטה לצד העות'מאני, ולא יציג את התמונה השלימה. לכן יזמו הבולגרים משלחת שנייה, עם נציגות אמריקאית (יוג'ין סקיילר), כתב מלחמות אמריקאי נודע (ג'נואריס מק'גאגן), כתב גרמני ואציל רוסי - הנסיך אלקסיי צ'רטלב.
שני המשלחות הסכימו כי טבח נעשה, אך חלקו במספר ההרוגים. בעוד שהמשלחת הבולגרית דיווחה על 58,000 הרוגים הרי שהנציג הבריטי דיבר על כ-12,000 הרוגים.
הדיווחים המפורטים של הכתבים משדה הקרב, המתארים ערימות של גופות הנערמות בלתי קבורות, שינו את דעת הקהל לטובת הבולגרים. ראש האופוזיציה באנגליה, ויליאם גלאדסטון, כתב חוברת על "הזוועה הבולגרית", וקרא לבריטניה להפסיק את תמיכתה באימפריה העות'מאנית. מלומדים אירופאים אחרים, כמו צ'ארלס דרווין, אוסקר ויילד, ויקטור הוגו וג'וזפה גריבלדי הביעו את מחאתם כנגד העות'מאנים.
כאשר פרצה המלחמה עם רוסיה והעות'מאנים ביקשו את עזרתה של בריטניה, סירבה בריטניה לסייע. הסיבה לכך, כפי שטענו הבריטים באותה עת, הן הזוועות שחוללו העות'מאנים בבולגריה שנה קודם לכן.
דגל מורדים משנת 1876. הכיתוב אומר "חירות או מות"
מצפן גירוסקופי

חתך של מצפן גירוסקופי
המצפן הגירוסקופי (באנגלית: Gyrocompass) הוא סוג של מצפן לא מגנטי המבוסס על סיבוב דיסק מהיר וסיבוב כדור הארץ (או גוף אחר כוכבי לכת אם משתמשים בו במקומות אחרים ביקום) המשמש למצוא באופן אוטומטי את הכיוון הגאוגרפי. אף על פי שמרכיב אחד חשוב של המצפן הוא גירוסקופ, אין זה אותו מכשיר, והמצפן הגירוסקופי בנוי על מנת להשתמש בהשפעת הנקיפה הגירוסקופית, שהיא היבט ייחודי של ההשפעה הגירוסקופית בכלל.
המצפן הגירוסקופי נמצא בשימוש נרחב על אוניות בזכות שתי מעלות עיקריות על פני מצפנים מגנטיים:
המצפן הגירוסקופי מצביע על הצפון האמיתי, כפי שנקבע על ידי סיבוב כדור הארץ, דבר המקל על הניווט באזורים הקרובים אל הקוטב הצפוני והדרומי, שם פעילות המצפנים המגנטים משתבשת.
ישנם חומרים פרומגנטיים כמו שלדת האונייה העשויה לעיתים מפלדה.
פעולה

גירוסקופ הוא גלגל מסתובב רכוב על גימבל (Gimbal) כך שציר הסיבוב של הגלגל יכול לכוון את עצמו בכל דרך שהיא. כאשר הוא מסתובב במהירות כשצירו מצביע בכיוון מסוים, בשל חוק שימור התנע זוויתי, כאשר גלגל ישמור על הכיוון המקורי שלו בנקודה קבועה בחלל החיצון. היות שכדור הארץ מסתובב, נראה לצופה נייח על פני כדור הארץ, כי ציר הגירוסקופ משלים סיבוב מלא פעם אחת כל 24 שעות. הגירוסקופ משמש לניווט במקרים מסוימים, למשל במטוס, שם הוא ידוע בכינוי אינדיקטור, אבל הוא לא יכול בדרך כלל לשמש לניווט ארוך טווח בים. מרכיב חיוני נוסף הדרוש כדי להפוך גירוסקופ כזה למצפן גירוסקופי, הוא מנגנון שיגרום לו להצביע תמיד על הצפון האמיתי, כמו מומנט כוח.
היסטוריה

הצורה של המצפן הגירוסקופי, אם כי עדיין לא בת ביצוע, הומצאה בשנת 1852 על ידי הפיזיקאי הניסיוני הצרפתי לאון פוקו.
בארצות הברית, התעשיין אלמר אמברוז ספרי פיתח שיטה מעשית לייצור המצפן הגירוסקופי, וייסד את חברת ספרי. המכשיר אומץ על ידי הצי האמריקני (1911), ומילא תפקיד מרכזי במלחמת העולם הראשונה. בחיל הים החלו להשתמש גם ב"מיקרופון המתכת" של ספרי: המערכת הראשונה של גירוסקופ המנחה במעין טייס אוטומטי את מערכת ההיגוי. בעשורים הבאים, מכשירים אלה ועוד מבית היוצר של ספרי אומצו על ידי ספינות קיטור כמו ספינת הדואר המלכותית המלכה מרי, מטוסים, וספינות מלחמה במלחמת העולם השנייה. לאחר מותו בשנת 1930, כינה חיל הים האמריקאי את ספינת המלחמה USS ספרי אחריו.
לפני ההצלחה של המצפן הגירוסקופי, מספר ניסיונות נעשו באירופה להשתמש בגירוסקופ במקום. בשנת 1880, ניסה ויליאם תומסון (לורד קלווין) להציע גירוסטט לחיל הים הבריטי. בשנת 1889 התאים ארתור קרבס מנוע חשמלי עבור הגירוסקופ הימי, עבור הצי הצרפתי. דבר שאפשר לצוללת הצרפתית Gymnote את היכולת לשמור על קו ישר מתחת למים במשך כמה שעות, מה שאפשר את אכיפת המצור הימי בשנת 1890.
שגיאות

המצפן הגירוסקופי כפוף לשגיאות שמצטברות בכפוף לדינמיקה שחווה. כשהספינה או כלי הטיס מבצעים שינויים מהירים במסלולם, השינוי המהיר גורם לסטיית קו הרוחב לפני שהמצפן הגירוסקופי מתאים את עצמו.
תכן מודרני המבוסס על סיבים אופטיים ולייזר או על גירוסקופ טבעתי יבטלו או יקטינו מאוד את השגיאות האלו, שכן הם ללא חלקים מכניים, ופועלים באמצעות שימוש בעקרונות המרחק האופטי, כדי לקבוע את קצב הסיבוב.
מרקו מטברה

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1968 (בן 56) פרנו 
 מדינה:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  האקדמיה האסטונית למוזיקה ותאטרון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרקו מטברה (נולד ב-4 בפברואר 1968) הוא שחקן וזמר אסטוני.
ביוגרפיה

מטברה נולד בפרנו ולמד בבית הספר לתיאטרון של האקדמיה האסטונית למוזיקה.
הוא עבד בתיאטרון של טאלין ושיחק בין היתר במחזות עלובי החיים, מיס סייגון, צלילי המוסיקה והמלך ואני.
הוא זכה בפרס עבור הקטגוריה של שחקנים צעירים בפסטיבל התיאטרון הבינלאומי של טורון וב-1996 זכה בפרס התיאטרון האסטוני.
ב-1989 הוא נהיה חבר בהרכב מוזיקלי וב-1996 הוציא שני אלבומים כדואט ביחד עם זמר נוסף.
הוא הגיש מספר תוכניות טלוויזיה ובניהם את התוכנית "שרים עם כוכבים" ובנוסף הנחה את אירוויזיון 2002.
הוא ביים את הגרסה המקומית בארצו למחזמר "שיקגו" ולקח חלק בדיבוב האסטוני לסרט עידן הקרח.
ב-2007 הוא ביצע את האופרה "כרמן" בפסטיבל האופרה "PromFest" באותה שנה שיחק את התפקיד הראשי בסרט הביוגרפי גאורג העוסק בזמר האסטוני גאורג אוטס.
ב-2008 שיחק במיני סדרה "Tuulepealne maa" העוסקת בהיסטוריה של אסטוניה מלפני מלחמת העולם השנייה.
מרחב (מתמטיקה)

במתמטיקה, מרחב הוא שם כללי לקבוצה בעלת תכונות מוגדרות הנושאת איתה מבנה נוסף. למושג זה אין הגדרה חדה, והוא משמש רק כדי להדגיש את תכונותיה של הקבוצה בה מדובר. מרחבים מסוגים שונים מכלילים מושגים טבעיים במדע. לדוגמה, מרחב מטרי הוא קבוצה שבה מוגדר מרחק בין כל שתי נקודות, ומרחב הסתברות עוסק באופן מדויק במושג ההסתברות.
באלגברה, מרחב וקטורי הוא קבוצה עם פעולות של חיבור וכפל ביחס לשדה הנמצא ברקע. מרחבים נורמיים הם מרחבים וקטוריים שבהם אפשר למדוד מרחק, ובמרחבי מכפלה פנימית אפשר למדוד גם זוויות. תכונות אנליטיות נוספות יש למרחבי בנך ומרחבי הילברט.
לאיברי המרחב קוראים לרוב נקודות.
מרחבים

מרחבים גאומטריים:
מרחב אוקלידי (המרחב הגאומטרי המוכר לנו)
מרחב פרויקטיבי – מרחב המקיים את האקסיומות של הגאומטריה הפרויקטיבית
מרחב תלת-ממדי
מרחב לא-אוקלידי (מרחבים בעלי עקמומיות)
מרחבים טופולוגיים (קבוצה עם מערכת סביבות, או מרחקים בין נקודות):
מרחב טופולוגי (מרחב עם מערכת סביבות המוגדרת מעליו)
מרחב האוסדורף (מרחב טופולוגי בו כל 2 נקודות ניתנות להפרדה)
מרחב רגולרי (מרחב בו ניתן להפריד קבוצה ונקודה סגורה)
מרחב רגולרי לחלוטין (מרחב בו ניתן להפריד קבוצה ונקודה סגורה באמצעות פונקציה רציפה)
מרחב נורמלי (מרחב בו ניתן להפריד 2 קבוצות סגורות)
מרחב מטרי (מרחב עם מטריקה – פונקציית מרחק)
מרחב ספרבילי – מרחב שקיימת בו קבוצה צפופה בת מנייה
מרחב גאודזי – מרחב מטרי  \ X (עם מטריקה  \ d), שבו כל המרחקים נמדדים על ידי מסילות מתאימות
מרחב היפרבולי – מרחב גאודזי הדומה, במובן מסוים, למודל הדיסק של הגאומטריה ההיפרבולית
מרחבים אלגברים (קבוצה עם פעולה או פונקציה מעליהם):
מרחב וקטורי (מרחב הסגור תחת צירופים ליניאריים)
מרחב מדיד – מרחב עם סיגמא-אלגברה של קבוצות
מרחב מידה (מרחב תתי-קבוצות עם פונקציית מידה)
מרחב הסתברות (מרחב מאורעות עם מידת הסתברות)
מרחבים אלגבריים וטופולוגים:
מרחב נורמי (מרחב וקטורי עם נורמה)
מרחב מכפלה פנימית (מרחב וקטורי עם מכפלה פנימית המשרה נורמה "אוקלידית")
מרחב בנך (מרחב נורמי שלם)
מרחב הילברט (מרחב מכפלה פנימית שלם)
ממשלת ישראל הארבע עשרה

| --- | --- |
 
 הישיבה הראשונה של ממשלת ישראל הארבע עשרה בכנסת
 מידע כללי
 17 במרץ 1969 – 15 בדצמבר 1969 (274 ימים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  גולדה מאיר
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל השלוש עשרה
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל החמש עשרה
 
ממשלת ישראל הארבע עשרה, בראשותה של גולדה מאיר, פעלה מ-17 במרץ 1969 ועד 15 בדצמבר 1969, בתקופת כהונתה של הכנסת השישית, לאחר פטירתו של לוי אשכול ועד לבחירות לכנסת השביעית.
הרכב הכנסת השישית ערב הקמת הממשלה

| סיעה | ראש הסיעה | מנדטים | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | גולדה מאיר | 63 | קואליציה | סיעה משותפת למפלגת העבודה (איחוד בין רפ"י למעט בן-גוריון עם המערך הראשון) ומפ"ם |
| גח"ל | מנחם בגין | 22 | קואליציה | פרשו שלושה חברי כנסת והקימו את המרכז החופשי, ובהמשך הצטרף אליהם חבר הכנסת נוסף |
| מפד"ל | חיים משה שפירא | 11 | קואליציה |  |
| ליברלים עצמאיים | משה קול | 4 | קואליציה | פרש חבר הכנסת והצטרף לעבודה (שהתאחדה עם מפ"ם) |
| אגודת ישראל | יצחק מאיר לוין | 4 | אופוזיציה |  |
| המרכז החופשי | שמואל תמיר | 4 | אופוזיציה |  |
| רק"ח | מאיר וילנר | 3 | אופוזיציה |  |
| פועלי אגודת ישראל | קלמן כהנא | 2 | קואליציה |  |
| קידמה ופיתוח | סיף-אלדין אל-זועבי | 1 | קואליציה | פרש חבר הכנסת והקים סיעת יחיד |
| שיתוף ואחווה | דיאב עוביד | 1 | קואליציה | פרש חבר הכנסת והקים סיעת יחיד |
| העולם הזה-כוח חדש | אורי אבנרי | 1 | אופוזיציה |  |
| סיעה דרוזית ישראלית | ג'בר מועדי | 1 | אופוזיציה | פרש משיתוף ואחווה |
| מק"י | שמואל מיקוניס | 1 | אופוזיציה |  |
| אחווה יהודית-ערבית | אליאס נח'לה | 1 | אופוזיציה | פרש מקידמה ופיתוח |
| סיעת יחיד | דוד בן-גוריון | 1 | אופוזיציה | לא הצטרף לאיחוד בין רפ"י למערך הראשון |
הקמה

עם מותו של לוי אשכול ב-1969 הועדפה מאיר על פני מועמדים כיגאל אלון, ראש הממשלה בפועל בימים שאחרי פטירת אשכול, וכמשה דיין, שעימות בינו לבין אלון נחשב למסוכן למפלגה, וכפנחס ספיר, שלו היה סיכוי טוב יותר לזכות בתפקיד, אך הוא העדיף לוותר עליו. מאיר, שלא זכתה לתמיכה רבה טרם כניסתה לתפקיד, נחשבה למועמדת של פשרה כשמונתה על ידי מרכז מפלגת העבודה ברוב של 287 חברים ו-45 נמנעים לראש ממשלה מטעמה. מאיר החלה לכהן כראש ממשלת ישראל ב-17 במרץ 1969, וכיהנה במשך 5 שנים. עד היום היא האישה היחידה בישראל שמילאה תפקיד זה. רק החרדים הביעו במפורש התנגדותם למינויה על רקע מינה.
ציוני דרך ומדיניות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סיעות הקואליציה

| סיעה | מנדטים | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | 63 | משרד ראש הממשלה, משרד הביטחון,  משרד הבריאות, משרד העבודה,  המשרד לקליטת עלייה, משרד האוצר,  משרד המסחר והתעשייה, משרד הדואר,  משרד המשטרה, משרד החוץ,  משרד החינוך והתרבות, משרד החקלאות,  משרד המשפטים, משרד השיכון,  משרד התחבורה, 2 שרים בלי תיק | משרד האוצר,  משרד החינוך והתרבות,  משרד החקלאות,  המשרד לקליטת עלייה | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 |  |
| גח"ל | 22 | 2 שרים בלי תיק |  | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 |  |
| מפד"ל | 11 | משרד הדתות, משרד הסעד,  משרד הפנים | משרד הדתות,  משרד הפנים | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 |  |
| ל"ע | 4 | משרד הפיתוח, משרד התיירות | משרד הפיתוח | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 |  |
| פועלי אגודת ישראל | 2 |  | משרד החינוך והתרבות | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 |  |
| קידמה ופיתוח | 1 |  |  | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 | הייתה חברה בקואליציה ללא יצוג בממשלה |
| שיתוף ואחווה | 1 |  |  | 17 במרץ 1969 | 15 בדצמבר 1969 | הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה |
104 ח"כים במשך כל תקופת הממשלה הארבע עשרה (17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969).
הרכב הממשלה

הממשלה מנתה 22 שרים, כאשר כולם המשיכו מהממשלה הקודמת, למעט גולדה מאיר שהחליפה את לוי אשכול שנפטר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המערך |  | גח"ל |  | מפד"ל |  | ליברלים עצמאיים |  | פועלי אגודת ישראל |
פער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
| משרד> שרי הממשלה | שר> שרי הממשלה | שר> שרי הממשלה | מפלגה> שרי הממשלה | מפלגה> שרי הממשלה | כהונה> שרי הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משרד ראש הממשלה |  | ראש הממשלה גולדה מאיר |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד האוצר |  | זאב שרף |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד המסחר והתעשייה |  | זאב שרף |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הביטחון |  | משה דיין |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הבריאות |  | ישראל ברזילי |  | המערך לא כיהן בכנסת | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הדואר |  | ישראל ישעיהו-שרעבי |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הדתות |  | זרח ורהפטיג |  | מפד"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החוץ |  | אבא אבן |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החינוך והתרבות |  | זלמן ארן |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החקלאות |  | חיים גבתי |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד המשטרה |  | אליהו ששון |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד המשפטים |  | יעקב שמשון שפירא |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הסעד |  | יוסף בורג |  | מפד"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד העבודה |  | יוסף אלמוגי |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הפיתוח |  | משה קול |  | ליברלים עצמאיים התפטר מהכנסת | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד התיירות |  | משה קול |  | ליברלים עצמאיים התפטר מהכנסת | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הפנים |  | חיים משה שפירא |  | מפד"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| המשרד לקליטת עלייה |  | סגן ראש הממשלה יגאל אלון |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד השיכון |  | מרדכי בנטוב |  | המערך לא כיהן בכנסת | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד התחבורה |  | משה כרמל |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| ללא תיק |  | פנחס ספיר |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| ללא תיק |  | יוסף ספיר |  | גח"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| ללא תיק |  | ישראל גלילי |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| ללא תיק |  | מנחם בגין |  | גח"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
סגני השרים
| משרד האוצר |  | צבי דינשטיין |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הדתות |  | בנימין שחור |  | מפד"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החינוך והתרבות |  | קלמן כהנא |  | פועלי אגודת ישראל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החינוך והתרבות |  | אהרון ידלין |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד החקלאות |  | אהרן אוזן |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| המשרד לקליטת עלייה |  | אריה אליאב |  | המערך | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הפיתוח |  | יהודה שערי |  | ליברלים עצמאיים | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
| משרד הפנים |  | ישראל שלמה בן-מאיר |  | מפד"ל | 17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969 |
הרכב הממשלה > חילופי שרים

| השר היוצא | סיעה | משרד | עילת סיום התפקיד | תאריך סיום התפקיד | השר המחליף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בנימין שחור | מפד"ל | סגן שר במשרד הדתות | התפטרות | 17 בנובמבר 1969 | לא מונה מחליף |
| אהרן ידלין | המערך | סגן שר במשרד החינוך והתרבות | התפטרות | 17 בנובמבר 1969 | לא מונה מחליף (כיהן סגן שר נוסף במשרד) |
| אהרן אוזן | המערך | סגן שר במשרד החקלאות | התפטרות | 17 בנובמבר 1969 | לא מונה מחליף |
ממשלת ישראל הארבע עשרה בראשותה של גולדה מאיר בבית הנשיא זלמן שזר
מרקו מקאקו

| --- | --- |
 בימוי:  יאן רחבק 
 הופק בידי:  Michael Fleischer, Thomas Borch Nielsen 
 תסריט:  Jean Rabec, Thomas Borch Nielsen, יאן רחבק 
 מדבבים:  Peter Frödin Tom Jensen Toke Lars Bjarke Rune Tolsgaard Mille Hoffmeyer Lehfeldt Jess Ingerslev 
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 הקרנת בכורה:  10 במאי 2013 
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  דנית 
 סוגה:  סרט מונפש, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מרקו מקאקו (בדנית: Marco Macaco) הוא סרט הנפשה ממוחשבת דני בבימויו של יאן רחבק, שהופץ לראשונה בשנת 2012.
תקציר העלילה

מרקו מקאקו הוא קוף שעובד כמציל באי טרופי, בעוד הוא חולם להיות שוטר שמטפל באירועים חשובים. יום אחד מגיע לאי קרלו אשר מחליט להקים בו קזינו. מרקו מקאקו חושד בקרלו, ומנצל את ההזדמנות לממש את חלומו. במהרה מרקו מקאקו מגלה שקרלו רוצה לשלוט על האי במשטר דיקטטורי, ויוצא להציל את המצב.
מדבבים בעברית

הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף, אמי בכר וגילי בכר.
דניאל מגון - מרקו מקאקו
לורן סביר - לולו
צביקה פורמן - קרלו
סער בדישי - הנשיא
דדי זהר - קפטן
דולב סלע - קופיף
גדי לוי
דן שצברג
עמי מנדלמן
מרזייה וחיד דאסתג'רדי

מרזייה וחיד דאסתג'רדי (בפרסית: مرضیه وحید دستجردی; נולדה ב-11 בפברואר 1959) היא רופאה ופוליטיקאית איראנית. בשנת 2009 הייתה לאישה הראשונה מאז המהפכה האסלאמית שהתמנתה לשרה בממשלת איראן.
ביוגרפיה

דאסתג'רדי, בתו של יו"ר ארגון הסהר האדום באיראן, למדה רפואה באוניברסיטת טהראן בשנים 1976–1988. במשך 13 שנים הייתה חברת סגל באוניברסיטה, מהן שש שנים כראש החוג להכשרת אחיות ומיילדות. כרופאה היא הייתה ממייסדי האגודה המדעית באיראן לרבייה ולפריון. בשנים 2004–2009 שימשה מנהלת בית החולים עראש לנשים.
במהלך שנות עיסוקה ברפואה עסקה רבות במיילדות וגינקולוגיה, ובשנים 1993–2000 הייתה חברת האגודה האמריקנית לנושא זה. באפריל 2008 הייתה דאסתג'רדי בין מארגני כנס בינלאומי בטהראן לאתיקה רפואית. באוניברסיטת טהראן הייתה חברת המערכת של כתב העת "Journal of Family and Reproductive Health". ספרים רבים בפרסית בנושא רפואת נשים חוברו או תורגמו על ידיה.
בשנת 1992 נבחרה דאסתג'רדי לראשונה למג'לס כנציגת מחוז הבחירה של טהראן. שנה לאחר מכן הייתה בין מייסדי מפלגת "הארגון האסלאמי לרופאים".
בשנת 1997 מונתה ליו"ר הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער. עם זאת, במהלך שנות כהונתה בפרלמנט הצביעה פעמים רבות בעד אישור חוקים המגבילים את זכויות הנשים במדינה ומקשים על זכויותיהן בכל הנוגע לגירושין, אפוטרופסות על ילדיהן וביצוע הפלות. כן התנגדה להצעת חוק לצירוף המדינה לאמנת האו"ם לביעור האפליה נגד נשים. בשנת 1998 הייתה דאסתג'רדי בין יוזמי הצעת החוק להפרדה בין המינים בבתי חולים ומוסדות רפואיים, אשר היוותה בסיס לחוק דומה שהתקבל בשנת 2006.
בשנת 2009 הציג נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד את מועמדותה לתפקיד שרת הבריאות. דאסתג'רדי מונתה לתפקיד והייתה לאישה הראשונה שהתמנתה לממשלת איראן מאז המהפכה האסלאמית ולאישה השלישית המכהנת כחברת הממשלה בהיסטוריה של איראן המודרנית. היא פוטרה מתפקידה על ידי אחמדינז'אד ב-2012.
מרטין גוצווילר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1925 בזל, שווייץ שווייץ
 פטירה:  3 במרץ 2014 (בגיל 88) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 ענף מדעי:  כאוס קוונטי, מכניקת הקוונטים, פיזיקה, פיזיקה מתמטית 
 עיסוק:  פיזיקאי
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך  אוניברסיטת קנזס
 מנחה לדוקטורט:  מקס דרזדן
 מוסדות:  IBM  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת ייל
 פרסים והוקרה:  מדליית מקס פלאנק (2003)
 תרומות עיקריות
 כאוס קוונטי, תורת השדות, מערכות מורכבות
 
מרטין צ'ארלס גוצווילר (באנגלית: Martin Charles Gutzwiller;‏ 12 באוקטובר 1925 – 3 במרץ 2014) היה פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, חוקר מוביל בתחום הכאוס הקוונטי, אשר נודע גם בזכות תרומותיו לתורת השדות ומערכות מורכבות. את מרבית הקריירה המדעית שלו עשה בחברת IBM וכן שימש כפרופסור נלווה באוניברסיטת ייל.
ביוגרפיה

גוצווילר נולד בבזל כבן הרביעי מתוך חמישה לזוג הורים משכילים. אביו מקס היה פרופסור למשפטים בפרייבורג, ואמו גיזלה (לבית שטרסמן), ילידת ברלין, השלימה לימודים קלאסיים.
בהיותו כבן שנה עברה משפחתו להיידלברג, שם קיבל האב משרה אקדמית. עם עליית השלטון הנאצי, התקשו הוריו לחיות בגרמניה, בעיקר בגלל גישתו הביקורתית של האב כלפי המשטר החדש והיותה של האם ממוצא יהודי. וכך, בשנת 1936 חזרה המשפחה לשווייץ וקבעה את מושבה בסנט גאלן. מרטין ואחיו למדו בעיירה הסמוכה טרוגן.
ב-1938 שבו הוריו לפרייבורג עם בנותיהם, והאחים נותרו בטרוגן. באפריל 1942 נפטרה אמו מסרטן, לאחר שהדבר ככל הנראה הוסתר מפניו.
את לימודיו התיכוניים עשה בקולג' סנט מייקל בפרייבורג, ובמהלכם הצטיין במדעים, בפילוסופיה, בשפות ובהתעמלות. לאחר סיום לימודיו אלה נרשם ללימודים גבוהים באוניברסיטת פרייבורג אך לא הצטיין בהם לאור שירות החובה שלו בצבא שווייץ.
בסביבות שלהי מלחמת העולם השנייה נרשם גוצווילר ללימודי תואר ראשון (דיפלומה) בפיזיקה, במכון הטכנולוגי של ציריך. בתקופה זו מכניקת הקוונטים עדיין לא נלמדה במסגרת קורסים אקדמיים, אך גוצווילר שביקש להעמיק את ידיעותיו בנושא, פנה לוולפגנג פאולי שהנחה אותו בפרויקט הגמר של הדיפלומה. במשך שנה לאחר השלמת הדיפלומה עבד גוצווילר כמהנדס בבאדן, וסייע בהתקנת קו תמסורת מיקרוגל בין ציריך לז'נבה.
מענק בו זכה מטעם המכון הטכנולוגי של ציריך, אפשר את לימודיו לדוקטורט בפיזיקה, אותם ביצע באוניברסיטת קנזס בהנחיית מקס דרזדן. מחקרו עסק באלקטרודינמיקה קוונטית ובפיזיקה של מזונים, ועבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1953. היא נשאה את הכותרת "תאוריה קוונטית של שדות גלים במרחב עם עקמומיות קבועה".
לאחר סיום הדוקטורט קיבל משרה במעבדות חברת הדלק של ביוסטון, לשם עבר עם רעייתו ההרה. המעבר לתעשייה כלל שינוי של תחומי עיסוקו, והוא החל לבצע מחקר תאורטי בתחומים מעשיים של פיזיקת המצב המוצק. עיסוקיו אלה לא היו בראש מעייניו והוא גמר אומר לשוב לארצו בהקדם.
בשנת 1960 סיים גוצווילר את תפקידו במעבדות של, ושב עם משפחתו לשווייץ. הוא הצטרף כחוקר למעבדות IBM שהיו בתחילת דרכן, ושכנו בעיירה הציורית אדליסוויל (Adliswil). אולם בשנת 1963 המשפחה נדדה שוב לארצות הברית, שם קיבל משרה במעבדת ווטסון של IBM באוניברסיטת קולומביה. החל מתקופה זו גם החל להרצות במספר מוסדות, לרבות אוניברסיטת קולומביה עצמה. ב-1970 מעבדת ווטסון זו נסגרה והועברה למרכז ווטסון ביורקטאון הייטס, הממוקמות כ-70 קילומטרים מצפון לעיר ניו יורק. תוך תקופה קצרה מונה גוצווילר למנהל תחום המדעים שם, ומילא תפקידו זה עד פרישתו.
החל מפרישתו ב-1993 ועד לפטירתו הוא כיהן כפרופסור נלווה באוניברסיטת ייל, תקופה אותה מילא בכתיבת מאמרים מדעיים וטקסטים שפורסמו בציבור הרחב בנושאי מחקר וחינוך.
בשנתיים האחרונות לחייו התגורר בריו רנצ'ו שבניו מקסיקו, בסמוך לאחת מבנותיו. שם גם נפטר בשנת 2014.
מחקר > קורלציות אלקטרוניות

לגוצווילר היה ניסיון מחקרי בכל הקשור למגנוט של סלעים, והוא רצה להבין היטב את מקור המגנטיות במוצקים. במהלך עבודתו בחברת IBM בשווייץ, הוא המציא את "פונקציית הגל של גוצווילר", שהיא פתרון מוצע המתאר אלקטרונים בגביש אשר נעים מתא יחידה אחד למשנהו, בעודם מצומדים על ידי דחייה קולומבית ממוסכת.
בעבודתו זו הוא הניח קיומו של המילטוניאן (שכיום קרוי מודל האבארד) ובו האלקטרונים מדלגים בין אתרי הגביש ומבצעים אינטראקציה אך ורק כאשר שניים מהם (בעלי ספינים הפוכים כמצופה מעקרון האיסור של פאולי) נפגשים באותו האתר. גוצווילר כלל קורלציות מקומיות סבוכות בין האלקטרונים במסגרת אופרטור פשוט אשר פועל על ים פרמי הממולא.
פונקציית הגל של גוצווילר עדיין מצויה בשימוש לצורך תיאור של תופעות אחדות בפיזיקת המצב המוצק.
מחקר > מסלולים מחזוריים וכאוס

גוצווילר התעניין בקשר שבין מכניקה קלאסית לזו הקוונטית. אחת מהשאלות אותן חקר היא כיצד מסלולים קשורים של חלקיקים במערכת קלאסית יכולים להתקשר לתיאור של ספקטרום אנרגיות בדיד במערכת הקוונטית המקבילה.
במערכות קלאסיות לא-אינטגביליות, רוב המסלולים אינם סגורים. אלא שגוצווילר הבחין בכך שהספקטרום של מערכות קוונטיות תלוי אך ורק בסוג מסוים של מסלולים מחזוריים. מעבר לכך, הוא פיתח נוסחה מדויקת לקשר שבין מסלולים סגורים קלאסיים לבין ספקטרום האנרגיות הקוונטיות, אשר קרויה כיום על שמו, נוסחת העקבה של גוצווילר. זו הפכה לכלי אנליזה מרכזי עם התחפתחות תחום הכאוס הקוונטי במחצית שנות ה-70.
בשנת 1990 פרסם גוצווילר את ספרו המונוגרפי Chaos in Classical and Quantum Mechanics.
פרסים והוקרה

סגן נשיא הוועדה לפיזיקה מתמטית באיגוד הבינלאומי לפיזיקה טהורה ויישומית (1987–1993)
חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים (1992)
חבר האקדמיה האמריקאית למדעים ואמנויות (1993)
חבר האגודה האמריקאית לפיזיקה
פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (1993)
מדליית מקס פלאנק (2003)
חיים אישיים

גוצווילר היה נשוי פעמיים: בשנת 1952 נישא לאילזה גרקה (Gerecke), אותה פגש במהלך שהותו באוניברסיטת קנזס, והייתה בעלת תארים בספרות צרפתית ובעבודה סוציאלית. היא הייתה בתו של אדוארד גרקה, פרופסור להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של ציריך. למרטין ואילזה נולדו שתי בנות, פטריסיה ופרנסס. השניים התגרשו בשנת 1974.
בשנת 1974 נישא גוצווילר בשנית, למרילין פרנקפורט, שהייתה פסיכותרפיסטית. נישואיו אלה נמשכו עד לשנת 2004, אז נפטרה מרילין מסרטן.
היה חובב מושבע של מוזיקה (הוא ורבים מבני משפחתו ניגנו בכלים שונים; הוא עצמו החל ללמוד כינור בגיל 63), של אופרה וטיולים הרריים במולדתו שווייץ. כמו כן החזיק באוסף של ספרים נדירים באסטרונומיה ומכניקה, אשר נמכר במכירה פומבית לאחר פטירתו (בשווי של כ-340 אלף דולר).