stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איילת רזין בית-אור
הערות שוליים

1 2   טלי חרותי-סובר, "מקום העבודה יכול להיות שומר הסף של נשים שעוברות אלימות בבית", באתר TheMarker‏, 30 במרץ 2022
↑  דפנה ליאל, ‏המהלך הראשון של מאי גולן כשרה - אילצה את מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה להתפטר, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2023
↑  אני גאה לקחת חלק בפרוייקט ״מדברות״, באתר גלובס, 30 במרץ 2022
↑  הדר גיל-עד, למנוע את רצח האישה הבאה: הצעדים הדחופים שצריך לעשות, באתר ynet, 17 ביוני 2022
↑  טיפול הרשויות המקומיות בהטרדות מיניות ובמניעתן - ביקורת מעקב, באתר משרד מבקר המדינה ונציבות תלונות הציבור
1 2  איילת רוטה-גבאי, איילת רזין בית-אור ממעלה החמישה נבחרה לראשת הרשות לקידום מעמד האישה, באתר mynet‏ קיבוץ, 24 בפברואר 2022
↑  סיון חילאי, הדר גיל-עד, אושרה בטרומית הצעת חוק שתכפיף את הרשות לקידום מעמד האישה למאי גולן, באתר ynet, 12 ביולי 2023
↑  הדר גיל-עד, בעזרת סימולציות ושחקנים מקצועיים: שופטים יוכשרו בתחום עבירות המין, באתר ynet, 23 באוקטובר 2022
↑  טל שלו, מירב כהן‏, הצעד הראשון של מאי גולן - לפטר את יו"ר הרשות למעמד האישה, באתר וואלה, 13 ביוני 2023
↑  פרויקט דינה - הכרה וצדק לנפגעות ולנפגעי אלימות מינית באזורי עימות, באתר Dinah Project
↑  הדר גיל-עד, הנשים שחוקרות את הפגיעות המיניות: "הצבא מחפש בסרטונים נוחבות, אנחנו רואות כתמי דם", באתר ynet, 9 במרץ 2024
↑  ניצן – קרן מעגלית לקידום נשים ושוויון מגדרי
↑  מועדון השגרירים מציין את יום האישה הבינלאומי 2023 בסימן העצמת נשים במאבק נגד אלימות, באתר מוקסיני, ‏30 במרץ 2023
אורוואשי בוטאליה

| --- | --- |

אורוואשי בוטאליה, 2011
 לידה:  1952 (בת 73 בערך) באמבאלה, הודו 
 מדינה:  הודו
 ידועה בשל:  יסדה את ההוצאה לאור הפמיניסטית הראשונה בהודו
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת דלהי  מירנדה האוז 
 מקצוע:  היסטוריונית מו"לית
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה (2017)  פרס פאדמה שרי לספרות וחינוך 
 
אורוואשי בוטאליה (בפנג'אבי: ਉਰਵਸ਼ੀ ਬੁਟਾਲੀਆ, באנגלית: Urvashi Butalia; נולדה ב-1952) היא פמיניסטית ומו"לית הודית. יחד עם ריטו מנון, היא ממייסדות Kali for Women (קאלי לנשים), חברת הוצאת הספרים הפמיניסטית הראשונה של הודו, בשנת 1984. ב-2003, בעקבות סגירתה של קאלי לנשים, היא יסדה חברה נוספת, Zubaan Books.
ראשית דרכה

בוטאליה נולדה באמבאלה, הריאנה, למשפחה עשירה, פרוגרסיבית ואתאיסטית ממוצא פנג'אבית. היא השלישית מבין ארבעת ילדיהם של ג'וגינדר סינג בוטאליה ואשתו סובהאדרה, שהייתה פמיניסטית פעילה אשר ניהלה מרכז ייעוץ לנשים. אחיה פנקאג' הוא יוצר סרטים דוקומנטריים, הידוע מביניהם סרט תיעודי על התנאים של אלמנות מוורינדאוואן.
לבוטאליה תואר ראשון בספרות (1971), ותואר שני בספרות (1973) מאוניברסיטת דלהי, וכן תואר שני בלימודי דרום אסיה מאוניברסיטת לונדון (1977).
קריירה

בוטאליה התחילה את הקריירה שלה כשעבדה בהוצאה לאור של אוניברסיטת אוקספורד בדלהי, ואחר כך שנה במטה החברה באוקספורד. ב-1982 היא עבדה כעורכת עבור זד ספרים בלונדון. לאחר מכן היא חזרה להודו, ויחד עם ריטו מנון, הקימה בית הוצאה לאור פמיניסטי, קאלי לנשים, ב-1984.
תחומי העניין העיקריים של בוטאליה הם החלוקה של הודו והיסטוריה שבעל פה מפרספקטיבה פמיניסטית. היא כותבת על מגדר, קומונליזם, פונדמנטליזם ותקשורת. כתביה הופיעו במגוון עיתונים וכתבי עת, כולל הגארדיאן, New Internationalist, The Statesman, הטיימס של הודו, Outlook ו-India Today. יש לה טורים קבועים בעיתון השמאל Tehelka וב-Indian Printer and publisher - כתב עת של תעשיית הפרסום וההוצאה לאור.
בוטאליה היא יועצת עבור אוקספם הודו, ובנוסף, היא חברת סגל בפקולטה ללימודים מקצועיים באוניברסיטת דלהי.
קריירה > הוצאה לאור פמיניסטית

קאלי לנשים, בית ההוצאה לאור הפמיניסטי הראשון בהודו באופן, הוקם בשנת 1984 על ידי בוטאליה וריטו מנון כדי להגדיל את גוף הידע על נשים בעולם השלישי, לתת קול לידע שכבר קיים, ולספק פורום לסופרות, יוצרות, ונשות אקדמיה.
ב-2003, נפרדו דרכן של מייסדות קאלי לנשים, ובוטאליה יסדה את זובאן ספרים, אשר מלבד ספרים פמיניסטיים, מפרסמת גם ספרות, אקטואליה וספרי ילדים.
ב-2011, בוטאליה ומנון היו זכו ביחד בפרס פאדמה שרי, אחד הפרסים האזרחיים הגבוהים ביותר שניתנים על ידי ממשלת הודו.
קריירה > The Other Side of Silence

מלבד מאמריה וטוריה בעיתונים בנושאים פמיניסטים, בוטאליה גם חיברה, בעצמה או במשותף, שבעה ספרים. מתוך אלה, The Other Side of Silence (1998) זכה לפרסום הרב ביותר, והוא נמצא בשימוש בקורסים במספר אוניברסיטאות הודיות. הספר כולל יותר משבעים ראיונות שבוטאליה ערכה עם נשים ששרדו את חלוקת הודו, בדגש מיוחד על התפקיד של אלימות נגד נשים על החוויה הקולקטיבית של האירוע הקשה.
על פי בוטאליה, החלוקה, כמו השואה, היא עדיין "היסטוריה חיה", במובן שניצולים רבים עדיין בחיים ושניתן לתעד את סיפוריהם. אך שבניגוד לפרויקטים הרבים שבאו לתעד את ההיסטוריה שבעל פה של השואה, רק מספר קטן של יוזמות דומות נערכו בהודו, וספר זה הוא אחד מהם.
ביבליוגרפיה

Urvashi Butalia; Ritu Menon; Kali for Women (1992). In Other Words: New Writing by Indian Women. Kali for Women. ISBN 978-81-85107-48-6.
Urvashi Butalia; Ritu Menon (1995). Making a Difference: Feminist Publishing in the South. Bellagio Pub. Network.
Tanika Sarkar; Urvashi Butalia (1995). Women and the Hindu Right: A Collection of Essays. Kali For Women. ISBN 978-81-85107-66-0.
Tanika Sarkar; Urvashi Butalia (1995). Women and Right Wing Movements: Indian Experiences. Zed Books, London. ISBN 978-1-85649-289-8.
Urvashi Butalia (1998). The Other Side of Silence: Voices from the Partition of India. Penguin Books India. ISBN 978-0-14-027171-3.
Urvashi Butalia (2002). Speaking Peace: Women's Voices from Kashmir. Kali for Women. ISBN 978-81-86706-43-5.
Urvashi Butalia (ed.) (2006). Inner Line: The Zubaan Book of Stories by Indian Women. Zubaan. ISBN 978-81-89013-77-6. {{cite book}}: |last= has generic name (עזרה)
הערות שוליים

↑  Daftuar, Swati (28 באוקטובר 2010). "Identity matters". The Hindu. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Bio – Butalia". Lettre Ulysses Award for the Art of Reportage.
1 2  "Urvashi Butalia: I want to prove that feminist publishing can survive commercially". Livemint. 14 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Padma Awards Announced" (הודעה לעיתונות). India Ministry of Home Affairs. 25 בינואר 2011. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "President Confers Padma Awards". Outlook India. 24 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259253605171  PLWABN: 9810642279505606  BNE: XX4695962  BnF: cb13756494j (data)  GND: 121229270  ISNI: 0000 0001 1751 433X  LCCN: n89209458  NLK: KAC200303402  NTA: 150604556  SUDOC: 060556609  VIAF: 24783244   WorldCat (עם VIAF): 24783244 
אורוואשי בוטאליה באוקטובר 2016
הירושה (סדרת ספרים)

| --- | --- |

ספרי הסדרה בעברית (הדרקונים בכריכות: סאפירה, עוקץ, גליידר, פירנן)
 
 ספרי הסדרה
 אראגון הבן הבכור בריסינגר הירושה
 מידע כללי
 מאת:  כריסטופר פאוליני 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  ספרות בוגרים צעירים, פנטזיה אפית, פנטזיה, רומן התפתחותי 
 מקום התרחשות:  אלאגייזיה 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 הוצאה בשפת המקור:  אלפרד א' קנופף
 תאריך הוצאה:  2003–2011
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה ביתן וכתר ספרים
 תאריך:  2006–2012
 תרגום:  יעל ענבר
 סדרה
 מספר ספרים:  4
 
סדרת הירושה (אנגלית: The Inheritance Cycle) היא סדרת ספרי פנטזיה מאת כריסטופר פאוליני. במקור הסדרה אמורה הייתה לכלול שלושה כרכים ולהיקרא "טרילוגיית הירושה", עד שפאוליני הודיע שהעלילה מסובכת מדי לשלושה ספרים בלבד ושהוא מתכוון לפצל את הספר השלישי לשני ספרים שונים: בריסינגר והירושה.
את הספר הראשון בסדרה, אראגון, הוציאה לאור משפחתו של פאוליני בכוחות עצמה בשנת 2002 והוצאת קנופף ב־2003. הספר השני בסדרה, הבן הבכור, יצא ב־2005. שניהם נכנסו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ומכרו בסך הכול יותר מ־20 מיליון עותקים בכל העולם. ב־20 בספטמבר 2008 יצא לאור הספר השלישי, בריסינגר. הספר הרביעי, הירושה (באנגלית Inheritance), יצא לאור באנגלית ב־8 בנובמבר 2011. התרגום העברי יצא באוגוסט 2012. הסדרה תורגמה בידי יעל ענבר.
בשנת 2006 הופץ הסרט אראגון, המבוסס (בצורה די רופפת) על עלילת הספר הראשון. בסרט כיכבו אדוארד ספלירס, ג'רמי איירונס, סיינה גילורי ורוברט קרלייל. הסרט קיבל ביקורות שליליות ולא נוצרו סרטי המשך.
בנוסף יצא משחק וידאו: אראגון, המבוסס על הסרט.
היסטוריה

כריסטופר פאוליני, שחונך חינוך ביתי בידי הוריו, סיים את לימודי התיכון כשהיה בן 15 אך לא הרגיש בוגר מספיק כדי לעבור למכללה. בזמנו הפנוי באותה תקופה הוא החל בכתיבת אראגון. לאחר שנה אחת בה כתב טיוטה ראשונה לספר, הוא השקיע שנה נוספת בכתיבה מחדש והעמקת הדמויות והסיפור. בסיום העבודה הוא הציג את הסיפור להוריו, שפרסמו אותו בהוצאת הספרים המשפחתית, Paolini International. במהלך מסע פרסום שערך פאוליני לספרו במספר בתי ספר, הספר נתגלה במקרה על ידי אלפרד קנופף שפרסם אותו בהוצאת הספרים שלו ב־2003.
הבן הבכור יצא לאור באוגוסט 2005, בכריכה קשה. גרסה מוגבלת בעותקים של הספר יצאה בספטמבר 2006 וכללה תוכן נוסף כגון: היסטוריה מקוצרת לאלאגייזיה, פוסטר דו צדדי של הטבעת של ברום ושל גליידר והצצה לעלילת בריסינגר. במרץ 2007 הופצה גרסה בכריכת נייר.
הספר השלישי, בריסינגר (או: שבע ההבטחות של אראגון הורג־הצל וסאפירה בג'ארסקולאר), יצא לאור ב־20 בספטמבר 2008, כפי שכתב פאוליני באתר הרשמי. משמעות השם בשפה העתיקה של אלאגייזיה שהמציא הסופר היא "אש".
הספר הרביעי יצא בשנת 2012 והוא מסכם את סדרת הירושה.
עלילה > הבן הבכור

בתחילת הספר, קבוצה של אורגלים ששרדה את הקרב הורגת את אז'יהוד, מנהיג הווארדן ולוקחים את מרטאג בשבי. בתו של אז'יהוד, נאסואדה נבחרת להנהיג את הווארדן במקומו. הרותגאר, מלך הגמדים, מאמץ את אראגון ומקבל אותו לשבט שלו. אראגון מחליט ללכת אל אלסמרה (עיר האלפים), אך בתחילת מסעו הוא הולך גם לערי הגמדים ולומד על ההיסטוריה שלהם ודתם. הוא גם מגלה שיש שבט של גמדים השונאים את רוכבי הדרקונים, כולל אותו, כיוון שגאלבטוריקס הרג את מנהיגתם ואת רוב השבט שלהם במלחמה.
מערי הגמדים אראגון שט עם אריה ואוריק אל יער האלפים. הוא מגיע ליער, ומשם לאלסמרה. באלסמרה אראגון מגלה שיש עוד רוכב דרקונים ששמו אורומיס ולדרקונו קוראים גליידר, והם אלה שאמורים ללמד אותו ואת סאפירה. אראגון מתחיל לעבור הכשרה באלסמרה אך הצלקת שנותרה בגבו מהקרב עם הצל דורזה מפריע לו ללא הרף לאימונים וגורמת לו להתקפים, לסחרחורות ולעילפון. במקביל להכשרה אראגון מבין שהוא מאוהב באריה שהתגלתה כנסיכת האלפים אך היא דוחה בקביעות את חיזוריו.
בזמן ה"אגייטי בלודהרן" או "חגיגת שבועת הדם" של האלפים (הנערכת אחת למאה שנים לכבוד ההסכם בין האלפים לדרקונים) משתנה גופו ומראהו של אראגון וכעת הוא נראה כמעט כאלף ונשארים בו רק תווי פנים אנושיים מעטים. הצלקת שעל גבו נעלמת, יחד עם כל המכאובים שלה וכך גם כל שאר צלקותיו ופצעיו. אראגון גם מגלה שהוא קיבל סיבולת וכוח של אלפים שאמורים לעזור לו במשימתו. מספר שבועות אחרי השינוי מגלה אראגון כי הווארדן עומדים לצאת למלחמה בצבאותיו של גאלבטוריקס יחד עם סורדה (מדינה קטנה שפרשה מהקיסרות), ומיד יוצא לדרך כדי לעזור להם בקרב. הוא מגיע לפני הקרב ויוצא ביחד עם הווארדן להילחם.
במקביל לסיפורו של אראגון מסופר סיפורו של בן דודו רוראן.
בקרווהול, כפרם של אראגון ורוראן, הרא'זאק מחפשים את רוראן כדי לסחוט ממנו מידע על אראגון, ורוראן מחליט לעשות מרד נגד הקיסרות. רוראן ובני הכפר נלחמים נגד חיילי הקיסרות ששלח גאלבטוריקס, אך הרא'זאק חוטפים את אהובתו של רוראן, קטרינה. רוראן מחליט ללכת לווארדן, ומשכנע את בני הכפר לעזור לו ולבוא איתו. הוא בורח עם כפרו לנארדה ומשם מפליג לטירם. כשרוראן מגיע לטירם עם תושבי הכפר הוא חובר לג'ואוד, חבר ותיק של ברום, וגונב ספינה ומנסה להגיע איתה לסורדה (מדינה קטנה שמסייעת לווארדן). בים מתנהל מרדף של הקיסרות אחרי בני הכפר אך הם מצליחים להגיע לסורדה, וכשהם שומעים על הקרב הם יוצאים כדי להילחם בו.
בקרב הווארדן כמעט מנצחים, אך בשיאו של הקרב מצטרף רוכב דרקונים נוסף שנלחם נגד אראגון. לאחר שהם נלחמים זמן מה מתגלה שהרוכב האלמוני הוא מרטאג שנחשב כמת. מרטאג מספר לאראגון שנחטף ואולץ לגעת בביצי הדרקונים ואז בקע מאחת מהן דרקונו: עוקץ. גאלבטוריקס אילץ את מרטאג ואת דרקונו להישבע לו אמונים, מרטאג שלא שכח את ידידותו עם אראגון ולא הורג אותו, ואפילו נותן לרוראן להרוג את התאומים שחטפו את מרטאג. אז מרטאג מגלה לאראגון כי למעשה הם אחים וגם אראגון הוא בנו של מורזן, ראשון ואחרון מפרי השבועה. מרטאג לוקח מאראגון את חרבו, זאר'רוק, בטענה שהיא שלו בזכות מהירושה (מרטאג הוא הבן הבכור).
הספר נגמר כאשר אראגון חוזר למחנה הווארדן ושם הוא מראה לרוראן שקטרינה עדיין בחיים ומבטיח שיעזור לו להציל אותה.
עלילה > גאוגרפיה

העלילה מתרחשת בארץ "אלאגזיה".
יער דוּ ולדֶנוארדָן – יער גדול שנמצא בצפון אלאגזיה. ביתם של האלפים לאחר נפילת הרוכבים. משמעות השם בשפה העתיקה הוא "היער השומר".
הקיסרות – השטחים שהמלך גבאטוריקס שולט בהם.
סוּרדָה – מדינה הנמצאת בדרום אלגייזיה, נפרדה מהקיסרות לאחר מאבק ממושך, נשלטת בידי אורין בן לארקין.
הרי הביור – רכס הרים מדרום למדבר האדארק, משכנם של כל שבטי הגמדים, לפי הסדרה גובהם הממוצע של ההרים הוא – 16 ק"מ.
קרווהוֹל – כפר צפוני אשר נמצא צמוד לרכס השדרה, מקום מגוריהם המקורי של רוראן ואראגון. הכפר הושמד בידי חיילים מהקיסרות.
פַארתֵן־דיוּר – הר בהרי הביור, משכנה של טרונג'הים עיר הגמדים, ושל הווארדן עד המתקפה של דורזה והאורגלים. משמעות השם בשפת הגמדים הוא "האבא שלנו". מיקומו המדויק של ההר סודי.
מדבר האדַארָק – מדבר אשר נמצא בין יער דו ולדנוארדן לבין הרי הביור, מהווה את רוב שטחה של הקיסרות, יש בתוך המדבר כפרי אורגלים מוסווים היטב.
רכס השִדְרָה – רכס הרים בצדה המערבי של הקיסרות, גובל בחלקו לים, מקום משכנם של חלק מכפרי האורגלים.
איליריאה – עיר הבירה של הקיסרות, שמה שונה בידי גאלבטוריקס לאורו'ביין, לאחר הכיבוש הוחזר שמה, העיר היא אלפית במקור.
אֶלֶסמֶרָה – עיר הבירה של ממלכת האלפים, העיר נבנתה בקסם אלפי, האלפים הצמיחו את הבתים בתוך עצים בעזרת השפה העתיקה.
ורונגארד – אי בצפון אלאגייזיה, שימש כמקום משכנם של הרוכבים, הפך ללא ראוי למחיה במהלך קרב של הרוכבים נגד מפרי השבועה, בורונגארד הוחבאו מפני גאלבטוריקס ביצי דרקונים.
הלגרינד – מצוק ליד דראס ליאונה, מקום מגורם של הרא'זאק ומרכז הדת של דראס ליאונה.
טירם – מרכז סחר ימי ליד רכס השדרה.
עלילה > קסם

שמו של הקסם בשפה העתיקה הוא : "גראמריי". הקסם לוקח אנרגיה מהמשתמש, וההגדרה הפשוטה ביותר בשבילו היא היכולת להשתמש ולשלוט באנרגיה. קסם בעוצמה גבוהה יכול להתיש ולעיתים לגרום למותו של מפעיל הקסם. רוב הקוסמים חושבים שכדי להשתמש בקסמים יש לשלוט בשפה העתיקה, השפה שיצרו בני העם האפור, אולם שימוש ללא השפה העתיקה אפשרי, אך מסוכן, שכן היא שימוש בקסם מושפע ישירות מהמחשבה, ואם קוסם ינסה – לדוגמה – לשרוף דלת ללא שימוש בשפה העתיקה, הוא עלול לשרוף בטעות כל דבר שיעלה במחשבתו. השפה העתיקה, בהיותה שפה שמגדירה את שמותם האמיתיים של כל היצורים והחפצים בעולם, ולא ניתן לשקר בה, עוזרת לקוסם לנתב את קסמו לדבר שאליו הוא מתכוון, ולא לדבר שעליו הוא חושב. דרקונים משתמשים בקסמים בלי לדבר בשפה העתיקה, וקסמיהם אינם משתבשים כיוון שהם אינם מוסחים בקלות כמו בני אדם ושאר הגזעים, וקסמיהם רבי עוצמה. עם זאת, לדרקונים אין את היכולת לשלוט בקסמיהם, ואלה מופעלים כאינסטינקט, או כאשר השראה נופלת על הדרקון, כגון הקסם שבו השתמשה סאפירה בטרונג'היים על מנת לשחזר את אסידאר מיתרים.
סדרת ספרי המשך

כריסטופר פאוליני הצהיר במהלך ריאיון כי הוא שוקל לכתוב סיפורים נוספים המתרחשים באלאגייזיה. הוא מתכנן שאחד מן הספרים יהיה המשך לסדרת הירושה והאחרים יספרו על קווי עלילה חדשים, לדוגמה הקדם (פריקוול) המתמקד בברום. בסוף שנת 2018 פורסם ספר ראשון בסדרה זו אשר נקרא The Fork, the Witch, and the Worm. הספר כולל שלושה סיפורים קצרים השזורים בהרפתקאותיו של אראגון. הספר תורגם לעברית בשנת 2021 על ידי הוצאה לאור ״כתר-כנרת״ ונקרא "המזלג המכשפה והדרקון". בנובמבר שנת 2023 יצא לאור ספר שעלילתו מתמקדת במרטאג ועוקץ לאחר אירועי "הירושה" בשם: Murtagh: The World of Eragon, נכון למאי 2024 הספר עדיין לא תורגם לעברית.
דמיון לספרים אחרים

ביקורות רבות נכתבו על הדמיון שבין ספרי הסדרה לספרים וסרטים אחרים. בין ההשוואות הרבות שנערכו, הנפוצות ביותר היו עם סדרת מלחמת הכוכבים (בשל הדמיון בעלילה) ועם טרילוגית שר הטבעות (בגלל הדמיון ברקע, בגזעים, בשפות, בדמויות ובשמות המקומות). גם בחלק מהביקורות החיוביות נכתב שהיצירה מושפעת מאוד מהמוסכמות של ז'אנר הפנטזיה.
עיבוד קולנועי

ב־15 בדצמבר 2006 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי לספר הראשון בסדרה, אראגון. את הסרט, בו כיכבו אדוארד ספלירס, ג'רמי איירונס וג'ון מלקוביץ', הפיקה חברת פוקס המאה ה־20. סטפן פנמייר היה הבמאי, בפעם הראשונה בחייו בתפקיד זה. העיבוד לתסריט נעשה בידי פיטר בקמן. הסרט לא זכה להצלחה בקופות וגם ספג ביקורות שליליות רבות. בביקורות נכתב כי "הסרט חסר עלילה ותוכן", אבל הוסיפו ואמרו לטובתו של המחבר: "בניגוד לסדרת הספרים שהם יוצאים מן הכלל ושופעים תוכן ועלילה עשירה". למרות זאת, כריסטופר פאוליני (מחבר הסדרה) שיבח את הסרט והוסיף שהשחקן הראשי עשה עבודה מצוינת. כרגע, לא צפויים לצאת סרטים נוספים בסדרה בשל הביקורות השליליות הרבות שנכתבו על הסרט וכישלונו בקופות.
ב-21 ביוני 2022, דווח במגזין "Variety" שחברת דיסני עובדת על סדרת לייב אקשן המבוססת על ארבעת הספרים בסדרה, כאשר פאולני משמש כתסריטאי שותף.
הערות שוליים

↑  Mike Macauley, First Post-Inheritance Interview with Christopher (באנגלית)
↑  Mike Macauley, New Alagaësia book announced! Eragon returns in 'The Fork, the Witch, and the Worm'! (באנגלית)
↑  Joe Otterson, ‘Eragon’ TV Series Adaptation in Development at Disney+ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2022-07-25 (באנגלית אמריקאית)
| "הירושה" מאת כריסטופר פאוליני |
| --- | --- | --- |
| ספרים | אראגון (2003) • הבן הבכור (2005) • בריסינגר (2008) • הירושה (2011) |  |
| עיבודים | אראגון (סרט) • אראגון (משחק) |  |
| דמויות | הירושה - דמויות |  |
גזה קרטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1945 (בגיל 50 בערך) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  כדורגלן, מאמן כדורגל 
 
אישטוון טוט (מימין) וגזה קרטס (משמאל), כדורגלנים הונגרים חסידי אומות העולם
גזה קרטס (בהונגרית: Kertész Géza,‏ 18 בנובמבר 1894 – 6 בפברואר 1945) היה חסיד אומות העולם, שחקן ומאמן כדורגל הונגרי, שהציל עשרות וככל הנראה אולי אף מאות יהודים בשואה וכונה לפיכך "השינדלר של קטניה"
. נרצח על ידי צלב החץ ההונגרי סמוך לפני תום מלחמת העולם השנייה.
שיחק בקבוצת הפאר ההונגרית פרנצווארוש והופיע במדי נבחרת הונגריה בכדורגל פעם אחת. לאחר מכן שיחק ובעיקר אימן באיטליה, בין השאר בקבוצות ספציה, סלרניטנה, קטניה, אטאלנטה, לאציו ורומא.
קורות חיים

קרטס נולד בבודפשט ב-1894. מתואר בעיתוני התקופה כשחקן גבוה (190ס"מ), חביב ובעל עיניים קטנות וקורצות. היה נשוי לרוזה ואב לשניים.
שיחק בקבוצת בודפשט טי.סי. (אנ') בתפקיד קשר החל מגיל 17 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בתקופה זו הספיק גם לשחק פעם אחת, ב-1914, ממש לפני המלחמה, בשורות נבחרת הונגריה בכדורגל. הוא הגיע לבודפשט טי.סי. כחמש שנים אחרי שאישטוון טוט עזב. גורלם של השניים ישתלב בהמשך שוב ושוב, עד מותם יחדיו בראשית 1945, רק בגלל שהצילו יהודים מציפורני הנאצים.
לחם בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת לוטננט-קולונל. בסיום המלחמה חזר לשחק בשורות קבוצת נעוריו עד 1919.
בשנים 1920–1923 שיחק בשורותיה של פרנצווארוש לצידו של אישטוון טות' ולאחר מכן עבר לשחק באיטליה ומהר מאוד גם לאמן בה. בשנים 1925–1926 היה מאמן - שחקן בספציה ובהמשך מאמן במשרה מלאה בשורת קבוצות איטלקיות אחרות, בהן סלרניטנה (1929–1931, 1940–1941), קטניה (1933–1936, 1941–1942), אטאלנטה (1938–1939), לאציו (1939–1940), רומא (1942–1943) ועוד.
ב-1943 נקרא קרטס חזרה להונגריה, לשרת בצבא ההונגרי, במילואים. זה אירע בשיא הקריירה שלו כמאמן באיטליה, בעיצומה של עונתו הראשונה כמאמן ברומא, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, בה לחמה הונגריה לצד גרמניה הנאצית. עם חזרתו להונגריה ובמקביל לשירותו במילואים הוא החל גם לאמן באויפשט. יחד עימו נקרא מאיטליה, חזרה להונגריה גם חברו אישטוון טוט, אשר החל גם הוא לאמן שוב במולדת, בקבוצתם הוותיקה פרנצווארוש. אלא שכל זה אירע לתקופה קצרה ביותר. במרץ 1944 פלשו הנאצים וכבשו את הונגריה, בת בריתם לשעבר.
מציל יהודים

במאי 1944 החלו שלטונות הכיבוש הנאצי בהונגריה במשלוחי ההשמדה של היהודים לאושוויץ. קרטס חבר לטוט ויחדיו הם הקימו, כנראה בסיוע ה-OSS האמריקאי ארגון חשאי להצלת היהודים וכן להצלתם של פרטיזנים הונגרים שעמדו בסכנת תפיסה. הם קראו לארגונם Dallam ("מנגינה" בהונגרית) והפכו לגורם מקשר בין לוחמי גרילה מרחבי העולם שהגיעו להילחם נגד הנאצים. הצילו עשרות וככל הנראה אולי אף מאות יהודים בשואה, בין השאר כאשר קרטס, שידע גרמנית שוטפת, התחפש לצורך זה לקצין בוורמאכט הנאצי.
בדצמבר 1944 נתפסו טוט וקרטס על ידי הנאצים, עקב הלשנה שהם מסתירים יהודים וב-6 בפברואר 1945, שבועות בודדים לפני שחרור בודפשט על ידי הסובייטים, הם הוצאו להורג יחד עם חמישה חברים נוספים בארגונם, על ידי אנשי צלב החץ, בבית הסוהר בו הוחזקו.
לאחר המוות

לאחר המלחמה הוצאו גופותיהם של השניים מקברן בבית הסוהר ובפברואר 1946 הם נקברו כגיבורים בבית הקברות קרפסי (בהונגרית: Fiumei Úti Sírkert) בבודפשט. קרטס זכה בהמשך, שנים רבות לאחר הירצחו באות "חסיד אומות העולם" ואילו לגבי טוט, ביולי 2021 הגישה פרנצווארוש בקשה למוזיאון יד ושם להכיר גם בו כחסיד אומות העולם.
בקטניה שבסיציליה, עיר שאת קבוצתה קרטס אימן, הוחלט ב-2015, 70 שנה אחרי מותו, לקרוא רחוב על שמו.
ב-2018 יצא לאור באיטלקית ספר על פעלו של קרטס, Niente è stato vano (שום דבר לא היה לשווא) מאת קלאודיו קולומבו.
ראו גם

אוסקר שינדלר
הערות שוליים

1 2  Ritratti. “Lo Schindler del Catania”: Geza Kertesz l’allenatore dal cuore buono באיטלקית
1 2  “Lo Schindler del Catania” Géza Kertész, eroe rossoazzurro באיטלקית
↑  באיטלקית
↑  באיטלקית
↑  Se ne sono andati באיטלקית
↑  "HOLOCAUST MEMORIAL DAY: REMEMBERING GEZA KERTESZ, ROMA COACH AND WAR HERO", ‏27 בינואר 2019
↑  Tóth “Potya” István באיטלקית
↑  Lo “Schindler” ungherese che allenò il Viareggio באיטלקית
דום (זיכיון)

| --- | --- |

הלוגו של הזיכיון
 יוצר:  ג'ון קארמק, ג'ון רומרו, אדריאן קארמק, קווין קלאוד, טום הול
 פרסומים מודפסים
 ספרים:  סדרת ספרי Doom ‏(1995–1996)  סדרת ספרי Doom 3 ‏(2008–2009)
 קומיקס:  דום (1996)
 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  דום (2005) דום: ההשמדה (2019)
 משחקים
 משחקים:  דום: משחק הלוח (2004)
 משחקי וידאו:  דום (1993) דום II: גיהנום על כדור הארץ (1994) דום סופי (1996) דום 64 (1997) דום 3 (2004) דום (2016) דום הנצחי (2020)
 שונות
 דירוג 18+
 https://slayersclub.bethesda.net
דום (באנגלית: DOOM, "אבדון") היא סדרת משחקי מחשב וזיכיון מדיה מאת id Software. סדרת המשחקים עוסקת בנחת חלל אלמוני, הידוע בקרב גיימרים בכינוי Doomguy (בתרגום חופשי: "איש האבדון" או "הבחור מדום") המשרת תחת תאגיד צבאי-תעשייתי בשם "איגוד התעופה והחלל" (Union Aerospace Corporation) ולוחם בשדים מהגיהנום ובסוגים נוספים של אל-מתים.
המשחק הראשון בסדרה נחשב אחד מחלוצי הז'אנר העתיד להיקרא בעתיד "משחקי יריות בגוף ראשון", וזאת בזכות תכונות חדשניות כגרפיקת תלת-מימד, אפשרות למשחק מרובה משתתפים ובתמיכה ביצירת הרחבות למשחק. מאז שחרורו, בשנת 1993, נמכרו מעל ל-10 מיליון עותקים של משחקי הסדרה, והפופולריות הרבה אליה זכו המשחקים גררה עימה גם הוצאה לאור של ספרים, חוברות קומיקס, משחקי לוח, ואף שני עיבודים קולנועיים.
דמותו של הסייברדמון מסדרת המשחקים ממוקמת במקום ה-69 ברשימת הנבלים הגדולים ביותר במשחקי וידאו, לפי IGN.
המשחקים בסדרה > 1993–1997: עידן משחקי ה-DOS > דום

תאריך יציאה ראשוני: 10 בדצמבר 1993 (MS-DOS)
פלטפורמות נתמכות: MS-DOS, סגה 32X, אטארי יגואר, SNES, פלייסטיישן 1, 3DO, סגה סטורן, גיימבוי אדוונס, Xbox 360, ‏iOS, פלייסטיישן 4, Xbox One, אנדרואיד, נינטנדו סוויץ'
המשחק הראשון בסדרה פותח על ידי id Software והופץ על ידי GT Interactive. המשחק, שעלילתו הפשוטה עסקה בנחת חלל אלמוני המשרת על כוכב מאדים ונאלץ ללחום בפלישה של שדים מהגיהנום, מהווה ציון דרך בתחומו בזכות שימושו בטכנולוגית דו-מימד הממומשת בצורה שמהווה אשליה שהמשחק הוא בתלת-מימד, באפשרות למשחק מרובה משתתפים ברשת מחשבים ובתמיכה ביצירת הרחבות אישיות למשחק (קובצי WAD). עקב הגרפיות של המשחקיות האלימה, עורר המשחק עם יציאתו מחלוקת בנוגע להשפעת משחקי מחשב על התנהגות האדם מחוץ לעולם המשחק. המשחק, שהופץ כתוכנה שיתופית והורד על ידי כ-10 מיליון אנשים בפרק זמן של שנתיים, העלה את הפופולריות של משחקי השלבים וייסד תת-תרבות משחק שלמה של משחקי יריות בגוף ראשון, הפופולרית עד ימינו. משחקי יריות בגוף ראשון ששווקו בשנות ה-90 אף כונו תכופות "שיבוטי דום".
ב-30 באפריל 1995 איד הפיצה מהדורה מחודשת של המשחק תחת השם "דום האולטימטיבי" (The Ultimate DOOM), שכללה פרק נוסף לקמפיין לשחקן יחיד בשם "ככלות בשרך" (Thy Flesh Consumed). בנוסף לכך, ב-22 במאי 2019, במלאת 25 שנה ליציאת המשחק, הוציא ג'ון רומרו חבילת הרחבה נוספת בשם "Sigil".
המשחקים בסדרה > 1993–1997: עידן משחקי ה-DOS > דום 2: גיהנום על כדור הארץ

תאריך יציאה ראשוני: 10 באוקטובר 1994 (MS-DOS)
פלטפורמות נתמכות: MS-DOS, מקינטוש, גיימבוי אדוונס, Xbox 360, ‏iOS, פלייסטיישן 4, Xbox One, אנדרואיד, נינטנדו סוויץ'
משחק ההמשך פותח גם הוא על ידי id Software והופץ על ידי GT Interactive, ומשתמש באותו המנוע הגרפי ששימש את קודמו בסדרה. מבחינה עלילתית, המשחק ממשיך את העלילה מהנקודה בה נפסקה במשחק הקודם, ובמהלכה, גיבור המשחק הקודם חוזר לביתו שבכדור הארץ, ומגלה כי השדים מהגיהנום פלשו אליו, זרעו הרס וחורבן וגרמו למותם של מיליוני בני אדם, ועליו לגלות את מקור הפלישה ולעצור אותה. הצלחת המשחק גררה עימה חבילת הרחבה שיצאה ב-26 בדצמבר 1995 תחת השם "שלבים מתקדמים לדום 2" (Master Levels for Doom II), שכללה 21 שלבים נוספים.
מפתחת משחקים בשם TeamTNT הוציאה ב-17 ביוני 1996, על בסיס דום 2, משחק עצמאי בשם Final Doom ("דום סופי") שהוא למעשה איחוד של שני מודים שהחברה פיתחה קודם לכן, TNT: Evilution ו-The Plutonia Experiment, ביחד עם גרפיקה חדשנית יותר, שלבים חדשים, מוזיקה וקטעי מעבר, יחד עם יתר האלמנטים משני המשחקים הקודמים.
המשחקים בסדרה > 1993–1997: עידן משחקי ה-DOS > דום 64

תאריך יציאה ראשוני: 31 במרץ 1997 (נינטנדו 64)
פלטפורמות נתמכות: נינטנדו 64, חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ', Google Stadia
נחשב כהמשך רשמי של דום 2, אף על פי שלא פותח על ידי איד אלא על ידי חברה חיצונית בשם Midway Games, וממשיך את עלילתו, כאשר במשחק זה מתרכז סביב ניסיונו של גיבור שני המשחקים הקודמים לעצור ניסיון פלישה עתידי של צבאות הגיהנום אל כדור הארץ. אף על פי שהמשחק פותח אך ורק עבור נינטנדו 64, המשחק יצא גם למחשב האישי ולקונסולות הדור השמיני ב-20 במרץ 2020, יחד עם הכותר החדש בסדרת המשחקים, בצעד ששייך "רשמית" את המשחק כחלק מהקאנון של משחקי דום.