stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חירייה – איגוד ערים דן לתברואה
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מפעל ה־RDF

מפעל ה־(Refused Derived Fuel) RDF שהחל לפעול בשנת 2017, קולט מדי יום כ-2,000 טונות פסולת עירונית מעורבת (בלתי ממויינת). כמות זו מהווה כמחצית מהפסולת העירונית שנקלטת בפארק המחזור. מפעל ה־RDF הוא פרי שיתוף פעולה של שלושה גופים: איגוד ערים דן לתברואה, חברת ורידיס המתמחה בתחום תשתיות הסביבה בישראל וחברת "נשר מפעלי מלט ישראליים".
המפעל ממיין ומפריד את הפסולת לרכיבים הבאים:
פסולת אורגנית רקבובית מועברת לייצוב ביולוגי במתקן לייצור קומפוסט לשימוש חקלאי או כחומר כיסוי.
מתכות ברזליות ומוצרי אלומיניום מועברים למפעלי מחזור מתכת.
פסולת יבשה בעלת ערך קלורי גבוה (בעיקר פלסטיק לסוגיו) נגרסות לתערובת פתיתים בגודל 1–2 ס"מ ונשלחות כחומר דלק חלופי בתהליך ייצור מלט במפעל נשר רמלה. תערובת זו מכונה RDF (Refused Derived Fuel), משמשת כתחליף לדלק מוצק בכבשני ייצור המלט.
עם השלמת קו המיון הרביעי בשנת 2022, הגיע המפעל לכושר קליטה שנתי של 550,000–600,000 טונות בשנה. מתוך הפסולת הממויינת, מחולצת פסולת אורגנית להמשך טיפול, בכמות העומדת על 200,000–220,000 טונות בשנה, 6,000–8,000 טונות מתכות למיחזור בשנה, ו-110,000–140,000 טונות של דלק חלופי מפסולת יבשה בעלת ערך קלורי (RDF). שאר הפסולת, המכונה "שאריות מיון" נשלחת להטמנה. שיעור פסולת זו מתוך סך תוצרי המיון עומד על כ-40%.
מפעל ה־RDF מהווה את הגורם שהשפיע יותר מכל על צמצום שיעורי הפסולת המוטמנת ברשויות מטרופולין תל אביב. עם התייצבות הכמויות הנקלטות בתום תקופת ההרצה דיווח איגוד ערים דן לתברואה על כך ש 35% מהפסולת הנקלטת באתר אינה מוטמנת, ובכך מגיעות הרשויות המעבירות את הפסולת לאתר חירייה לערכי שיא של מניעת הטמנה העומד על ממוצע קרוב ל־40%.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מפרידן – תחנת מעבר בתהליך שדרוג

המפרידן הוא תחנת מעבר לפסולת, הממוקמת בתחום המבנה של תחנת המעבר הוותיקה שנחנכה בשנת 2000, לאחר הפסקת הטמנת הפסולת על הר חירייה.
בשנת 2022 הסתיים השלב הראשון של שדרוג מבנה התחנה למבנה סגור והותקנו בה מערכות מתקדמות לטיפול באוויר, ומערכות מודרניות לשליטה ובקרה לצורך מניעת מפגעים ולצורך תפעול יעיל. כיום קולטת התחנה את רוב הפסולת הביתית והמסחרית שאינה מטופלת במפעל ה־RDF.
עד לשנת 2027 צפויה התחנה לעבור שדרוג נוסף, ובשיתוף חברת "גרין-דן טי.אל.וי. בע"מ" יותקנו בה מערכות ממוכנות למיון פסולת. בכך תושלם הפיכתה למפעל "המפרידן". הפיכתה למפעל מיון ממוכן תשלים את היעד של איגוד ערים דן לתברואה לפיו כל הפסולת הנקלטת באתר חירייה תמוין ותאפשר העברה של פסולות למפעלי קצה מתאימים, שיצמצמו את כמות הפסולת המועברת להטמנה.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מפעל למיון ומחזור פסולת בניין

מפעל לטיפול בפסולת בניין נחנך בשנת 2023. המפעל הוקם בשאיפה למצוא פתרון זמין לכמויות פסולת הבנייה העצומות שנוצרות ברשויות המקומיות בפרויקטים של בינוי והתחדשות עירונית. מחסור במתקנים זמינים לפסולת בניין גורם להשלכה עבריינית בשטחים פתוחים ולמפגעים סביבתיים.
הטיפול בפסולת הבניין כולל תהליכים חדשניים של מיון מכני לחומרים שונים, גריסה ושטיפה יסודית, המאפשרת מיחזור של כ־90% מומרי הגלם וייצור חומרי גלם באיכות גבוהה תעשיית הבנייה.
המפעל שואף ליישם עקרונות כלכלה מעגלית ולספק לרשויות המקומיות חומרים שיחסכו חציבה וכרייה של חומרי בנייה חדשים.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מתקן לטיפול בפסולת גזם ופסולת גושית

איסוף פסולת המתקבלת מטיפול בפארקים וגינות (גזם), ופסולת גושית המכילה פריטים גדולים מתבצע ברשויות באמצעות איסוף נפרד, ומנותב באתר חירייה למתקן ייעודי בו מופרדת הפסולת הגושית המכילה: ריהוט, מוצרי מתכת וכדומה מפסולת הגזם. פסולת הגזם מקוצצת לשבבים קטנים ומשמשת לייצור דשן (קומפוסט) וחיפוי קרקע. בעבר היווה הגזם הקצוץ חומר גלם להפקת אנרגיה וקיטור במפעל גלעם.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מתקן לאיסוף ביוגז מהר הפסולת

בשנת 2005 הסתיימה התקנת מערכת בארות שאיבה לביוגז מבטן ההר שהותקנה כחלק מהליך שיקום וייצוב ההר. הביוגז הוא גז שנוצר מתסיסה של פסולת אורגנית המוטמנת בהר. הביוגז מורכב בעיקר מגז מתאן (CH4) ודו־תחמוצת הפחמן (CO2) ומכמויות קטנות של גזים נוספים. המתאן הוא גז נפיץ, הידוע גם כאחד מגזי החממה בעלי ההשפעה השלילית הגדולה ביותר על יצבות אקלים כדור הארץ. עם זאת, ניתן לנצל את גז המתאן כמקור לאנרגיה חלופית לדלק.
המערכת המותקנת על כל שטח הר הפסולת שואבת את הגז באופן מבוקר על מנת למנוע את פליטתו לאטמוספירה. במהלך השנים מנוטרת ספיקת הבארות ועל סמך אנליזה מדעית מותקנות בארות נוספות. כיום מונה מערך האיסוף 100 בארות בתשעה אשכולות המפוזרים על שטח ההר. עומק הקידוחים נע בין 12 ל־27 מטר, ותלוי במפלס התשטיפים באזור. הגז הנשאב מכל אשכול מוזרם לקו ראשי ומשם למערכת איסוף הממוקמת בפארק המחזור. שאיבת הגז במערכת מוסדרת ומבוקרת היוותה שלב הכרחי בשיקום הר הפסולת וייצובו.
בשנת 2005 חתם איגוד ערים דן לתברואה על הסכם עם חברת "איילון ביוגז" לרכישת זכויות השאיבה. חברת איילון ביוגז השקיעה בהנחת צנרת של חמישה ק"מ נוספים שחיברה את תשתית האיסוף עד למפעל "אופיס טקסטיל", מפעל לאשפרת טקסטיל וצביעת בדים, שפעל עד שנת 2022 באזור התעשייה של אזור. במפעל שימש הגז מקור אנרגיה חלופי לדלק המזוט ובכך גם הוזיל משמעותית את הוצאות האנרגיה ואיפשר את שרידותו של המפעל וגם מנע שאיבת דלקים מזהמים וניצול הגז הנוצר בבטן ההר לטובת מפעל תעשייה ישראלי.
פרויקט שאיבת הביוגז מהר חירייה היה פרויקט חלוצי בישראל והוכר על ידי האו"ם כאחד מהפרויקטים שהוכרו כחלק מפרויקט ממנגנון ה־CDM הבינלאומי (CDM = Clean Development Mechanism). מנגנון ה-CDM הוא מנגנון כלכלי המאפשר סחר בינלאומי בזכויות הפחתה של גזי חממה. מנגנון זה נוצר בשנת 1996 במסגרת אמנת קיוטו ומבוסס על רכישת "זכויות הפחתת פליטה" ממדינות מתפתחות. ישראל סווגה בזמן פרוטוקול קיוטו כמדינה מתפתחת ולפיכך, מדינות מפותחות יכלו לרכוש ממנה זכויות הפחתה ולקזז כמויות אלו מדיווח הפליטות שלהן בהתאם למכסה שנקבעה. הפיקוח על הדיווחים והתגמולים של זכויות ההפחתה בוצע בשנים 2005–2013 על ידי חברת "אקוטריידרס".
עם פתיחת הר חירייה לציבור הרחב כחלק מפארק אריאל שרון, שודרגה המערכת והונחה צנרת תת-קרקעית לטובת בטיחות המבקרים.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > תשתיות תומכות למניעת מפגעים

על מנת לספק שירות מיטבי לקליטת פסולת ולמנוע מפגעים סביבתיים מופעלים באתר מתקנים מודרניים לצמצום כל סוגי הזיהום העשוי להיווצר כתוצאה מהטיפול בפסולת.
מכון טיהור שפכים – תשטיפים שהם נוזלים שנוצרים מתוך המרכיבים הרקבוביים בפסולת, ומכילים ריכוז גבוה של מזהמים מסוגים שונים מועברים למתקן שמטהר נוזלים אלו עד לרמה המותרת להזרמה בתשתיות ההולכה למתקן השפד"ן.
מתקן לשטיפת משאיות  – כל רכבי האיסוף לסוגיהם נשטפים לאחר פריקת הפסולת באמצעות מתקן שטיפה, על מנת למנוע הגרת נוזלים מזוהמים בכבישים. מי השטיפה מטוהרים באמצעות מכון הטיהור.
תחנת תדלוק בגז למשאיות – לנוחות הרשויות שרכבי איסוף האשפה שלהן מונעים בגז טבעי, ועל מנת לסייע בצמצום זיהום אוויר הנוצר משריפת דלקים מזהמים, מצויה בתחום האתר תחנה לתדלוק בגז, כשירות לרשויות ולקבלנים.
מפעלי פארק המיחזור חירייה > מתקנים עתידיים בפארק המחזור חירייה

איגוד ערים דן מחויב לפעול לצמצום שינוע פסולת להטמנה ולפתרונות קצה אחרים מחוץ לתחומי גוש דן ועל כן פועל לספק פתרונות קצה שיתאימו לפסולת ממויינת ברשויות האיגוד ובמתקני המיון הממוכנים בפארק. במסגרת מאמצים אלו מקודמים שני מפעלים עתידיים:
מפעל למיון פסולת אריזות בשיתוף ת.מ.י.ר – תאגיד מחזור יצרנים בישראל
מתקן להפקת אנרגיה מפסולת (פל"א) המייצר אנרגיה חשמלית וחום מפסולת שאין לה ערך מחזורי ונותרת בסיום תהליכי מיון ללא פתרון זמין מלבד הטמנה.
המרכז לחינוך סביבתי – "תוצרת חירייה"

בשנת 2007, בתום ארבע שנים שבהן התקיימו פעילות חינוכית וסיורים באתר חירייה במסגרת שיתופי פעולה עם ארגונים מגוונים ורשויות האיגוד, נפתח המרכז לחינוך סביבתי במודל ייחודי בישראל ובעולם, המשלב עשייה חברתית-חינוכית בלב אתר תשתיות עמוס ופעיל. המרכז לחינוך סביבתי הוא הזרוע החינוכית-הסברתית של איגוד ערים דן ומתפקד כאחת מתשתיות האתר, המאפשרת קליטת מבקרים מסודרת ובטיחותית, לצד כל מערכי התפעול והבקרה של הטיפול בפסולת.
מבנה המרכז הוא מבנה היסטורי אשר שימש כמפעל לייצור קומפוסט שנסגר בשנות ה־60. עיצובו הייחודי המשמר את עברו, לצד התוספות החדשות שעושות שימוש בחומרי פסולת ומשלבות יצירות אמנות ופריטי עיצוב של קהילת יוצרים, מבטאים את התפיסה החינוכית-הוליסטית הדוגלת בשילוב חוויה חושית ורגשית עם ידע עדכני ותפיסות מתקדמות בנושאי פסולת ותרבות צריכה. מודל מתקדם זה ממחיש את הבעייתיות בצריכה מופרזת וייצור מוגבר של פסולת, לצד הצגת פתרונות ישימים ועידוד לקיחת אחריות אישית ושינוי דפוסי חשיבה.
המרכז לחינוך סביבתי פועל בחמישה צירי השפעה עיקריים:
קליטת קבוצות מבקרים תוך שילוב סיור במתקנים, התנסות בתכנים הכוללים סדנאות יצירה וסדנאות חשיבה ומנהיגות.
תוכניות חינוכיות ארוכות טווח בשיתוף מוסדות חינוך וקהילה ברשויות החברות באיגוד.
אירועים לקהל הרחב הכוללים אירועי שיא וחוויה רב-גילית.
יצירת "בית" לקהילת אומנים, מעצבים ויוצרים אחרים באמצעות מיזמים אמנותיים, תערוכות וכיוצא בזה.
פעילות דיגיטלית מקוונת המאפשרת גישה לתכנים וידע בנושא פסולת ותרבות צריכה במגוון פלטפורמות.
מיצבי אמנות בחלל המרכז לחינוך סביבתי
ניהול סביבתי בפארק המחזור חירייה

איגוד ערים דן הטמיע שיטות בקרה ונוקט פעולות למניעת מפגעי ריחות. בכל המתקנים מותקנים אמצעים לטיפול באוויר במפעלים כגון: פילטרים של פחם פעיל, אמצעים להנחתת אבק וחלקיקים, ועריכת דיגומי ריחות בהתאם לדרישת המשרד להגנת הסביבה.
בנוסף, מתבצע מעקב אחר מדדי ביצוע לבחינה כמותית של ההשפעה הסביבתית של סך הפעילות המתקיימת באתר. מלבד המעקב השוטף על שיעורי המחזור וההשבה המונעים שינוע של פסולת להטמנה בדרום הארץ, פותח בשנת 2020 "מחשבון הפחמן של חירייה" שהוא כלי דינמי הבוחן את כלל פעולות התפעול, מיון, שינוע, והטיפול באתרי פסולת. נתוני הפליטות המוזנות למחשבון משמשות את האיגוד החל משנת 2022 ככלי להערכת ביצועים וגם ככלי לקבלת החלטות. כלי זה מאפשר לבחון אסטרטגיות שונות ושימוש בטכנולוגיות שטרם נבחנו בישראל. מדד פליטות הפחמן מהווה נדבך חשוב בגישה ההוליסטית של הנהלת האיגוד הרואה בבעיית הפסולת חלק חשוב ביצירת המשבר הסביבתי העולמי, ובתוכו משבר האקלים ובפתרונות לבעיית הפסולת תרומה חשובה לצמצום שינויי האקלים.
מחשבון הפחמן מהווה המשך למחקר בינלאומי שהשווה את מקרה חירייה והשפעותיו האקלימיות עם עוד מקרי בוחן בעולם וחישב תרחישים עתידיים לטיפול בפסולת גוש דן לפי מדד אקלימי.
איגוד ערים דן לתברואה מייצג את מדינת ישראל בארגון העולמי לניהול פסולת ISWA ובמסגרת זאת, משתתף בקבוצות עבודה בינלאומיות, צוותי חשיבה והכשרות מקצועיות.
יושבי ראש האיגוד

אריה קרמר: 1973 – 1989
יוסף גבעול: 1989 – 1999
דורון ספיר: 1999 – 2019
נתן וולוך: 2019 – 2024
ראובן לדיאנסקי: 2024 – מכהן
לקריאה נוספת

מרטין וייל, חירייה: על צחנה ויופי, יומן אישי, הוצאת עם עובד, 2010
ירון בלסלב, עיר עברית עם אשפה עברית: הטיפול בפסולת של תל אביב בתקופת המנדט, באתר אוניברסיטת תל אביב, 2016
גליה לימור-שגיב, קריסתו של נוף: חירייה בעשור הראשון למדינה, קתדרה, גיליון 182, תשרי תשפ"ג
תמר אלאור, 'מתחת לפני השטח, המזבלה של תל אביב המנדטורית במקווה ישראל, רסלינג, 2024
ישראל במשחקים האירופיים (2023)

המשחקים האירופיים שנערכים ב-2023 הם המהדורה השלישית שבה משתתפת משלחת ישראלית. המשחקים נערכו בין 21 ביוני ל-2 ביולי בקרקוב שבפולין. המשלחת הישראלית מנתה 120 ספורטאים שהתחרו ב-17 ענפי ספורט. זוהי המשלחת הגדולה ביותר ששלחה ישראל עד כה למשחקים האירופיים. את דגל ישראל בטקס הפתיחה נשאו לראשונה שניים: הכדורסלן חואקין שוכמן והאתלטית לונה צ'מטאי-סלפטר.
הרכב המשלחת הישראלית

המשלחת הישראלית כללה 120 ספורטאים וספורטאיות שהתחרו ב-17 ענפים.
| ענף | גברים | נשים | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- |
| אופני הרים | 3 | 1 | 4 |
| אגרוף | 5 | 0 | 5 |
| אתלטיקה | 17 | 16 | 33 |
| בדמינטון | 1 | 2 | 3 |
| ברייקדאנס | 0 | 1 | 1 |
| ג'ודו | 5 | 5 | 10 |
| טאקוונדו | 5 | 4 | 9 |
| טיפוס | 2 | 1 | 3 |
| טריאתלון | 3 | 0 | 3 |
| כדורסל 3x3 | 4 | 4 | 8 |
| סיף | 9 | 8 | 17 |
| קאנו/קיאק | 2 | 3 | 5 |
| קליעה | 1 | 2 | 3 |
| קראטה | 1 | 0 | 1 |
| קרב חמש מודרני | 0 | 1 | 1 |
| קשתות | 2 | 1 | 3 |
| שחייה צורנית | 0 | 11 | 11 |

| סה"כ | 60 | 60 | 120 |
הערות שוליים

1 2  אסי ממן, ‏המשלחת הישראלית יצאה למשחקים האירופאיים, באתר ONE‏, 18 ביוני 2023
יניב טוכמן‏, לקראת פריז: המשלחת הישראלית יצאה למשחקים האירופאים בקראקוב, באתר וואלה, 18 ביוני 2023
יאיר צוקר, ‏המשלחת הישראלית למשחקים האירופיים המריאה לפולין עם 135 ספורטאים וספורטאיות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 ביוני 2023
↑  משחקי אירופה: לונה צ'מטאי וחואקין שוכמן יובילו את משלחת ישראל בטקס הפתיחה של המשחקים האירופיים 2023, באתר הוועד האולימפי בישראל, ‏15 ביוני 2023
↑  ליאור ברטל, ‏לונה צ'מטאי סלפטר וחואקין שוכמן יישאו את דגל ישראל במשחקים האירופיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 ביוני 2023
1 2  "Artistic Swimming - Medallists by Event" (PDF) (באנגלית). 2023 european games. 25 ביוני 2023. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Triathlon - Elite Men - Medallists" (PDF) (באנגלית). 2023 european games. 28 ביוני 2023. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Fencing - Women's Foil Individual - Medallists" (PDF) (באנגלית). 2023 european games. 26 ביוני 2023. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Badminton - Men's Singles - Medallists" (PDF) (באנגלית). 2023 european games. 2 ביולי 2023. נבדק ב-5 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019 | ישראל ישראל במשחקים האירופיים  2023 | הבא: 2027 |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיליפ רות

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1933 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  22 במאי 2018 (בגיל 85) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Philip Milton Roth 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 מקום קבורה:  Bard College Cemetery 
 מקום מגורים:  ניוארק, Warren 
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס, אוניברסיטת באקנל, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת שיקגו, Weequahic High School 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 סוגה:  שירה 
 תקופת הפעילות:  1959–2012 (כ־53 שנים)
 הושפע מ:  ג'ון אפדייק, גינטר גראס, מארק טוויין, לב טולסטוי, איוואן קלימה, אלסנדרו פיפרנו, גוסטב פלובר, ג'יימס ג'ויס, ג'וזף קונרד, סול בלו, ג'רום דייוויד סלינג'ר, מילן קונדרה, אמילי ברונטה, פרנץ קפקא, Raoul Schrott, אנה פרנק, אהרן אפלפלד, הנרי ג'יימס, שרווד אנדרסון, שרלוט ברונטה, פרימו לוי, לואי פרדינאן סלין, ניקולאי גוגול, הנרי מילר, ויליאם פוקנר, רלף אליסון, ארנסט המינגוויי, ברנרד מלמוד, אלבר קאמי, פיודור דוסטויבסקי 
 בן או בת זוג:  קלייר בלום (1990–1994) 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי (2002)  פרס בוקר הבינלאומי (2011)  מדליית אמרסון-תורו (2013)  פרס פן פוקנר (2007)  פרס פא"ן ע"ש נבוקוב (2006)  פרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לסיפורת (1987)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  פרס לסיפורת אמריקנית של ספריית הקונגרס (2012)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בראון (28 במאי 2001)  National Book Critics Circle Award in Biography (1991)  פרס סיידווייז להיסטוריה חלופית (2004)  פרס מדיסיס זר (2002)  פרס ג'יימס פנימור קופר (2005)  פרס פן פוקנר (2001)  פרס טובת הכלל (2001)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2010)  פרס נסיך אסטוריאס לספרות (2012)  פרס הספר הלאומי לספרות בדיונית (1960)  פרס פרנץ קפקא (2001)  פרס פן פוקנר (1994)  פרס פוליצר לסיפורת (1998)  פרס הספר הלאומי לספרות בדיונית (1995)  המדליה הלאומית לאומנויות  מפקד בלגיון הכבוד  פרס מדיסיס זר  היכל התהילה של ניו ג'רזי  מלגת גוגנהיים 
 
פיליפ מילטון רוֹת (באנגלית: Philip Milton Roth; ‏19 במרץ 1933 – 22 במאי 2018) היה סופר יהודי-אמריקאי. נודע במיוחד בקובץ סיפוריו משנת 1959, "היה שלום, קולומבוס", ברומן הקומי עתיר המיניות שלו "מה מעיק על פורטנוי" (1969), ובטרילוגיה מסוף שנות ה-90, המורכבת מזוכה פרס פוליצר "פסטורלה אמריקנית" משנת 1997, "התחתנתי עם קומוניסט" משנת 1998, ו"הכתם האנושי" משנת 2000. רבים מספריו מתארים דמויות יהודיות המציגות את הגיוון המאפיין את החברה היהודית-אמריקאית. נחשב לאחד מבכירי הסופרים באמריקה.
תחילת דרכו ויצירה מוקדמת

רות גדל בניוארק, ניו ג'רזי כבן שני לבס והרמן רות, יהודים ממוצא גליציאני, בני דור ראשון באמריקה. אחרי סיום בית הספר התיכון בגיל 16 המשיך בלימודיו באוניברסיטת באקנל והשלים תואר ראשון באנגלית. משם עבר לאוניברסיטת שיקגו ללימודי תואר שני בספרות אנגלית, ועם סיום לימודיו עסק תקופה קצרה כמנחה בתוכנית הכתיבה היוצרת של האוניברסיטה. הוא לימד באוניברסיטאות איווה, פרינסטון ופנסילבניה, שבה לימד ספרות השוואתית עד שפרש ב-1991.
בתקופת שהותו בשיקגו פגש רות את הסופר סול בלו, שהדריך אותו במשך תקופה קצרה, ואת מרגרט מרטינסון, שלימים נשא לאשה. השניים נפרדו בשנת 1963, ומרטינסון נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1968, אך נישואיהם הכושלים הטביעו חותם חשוב על יצירתו הספרותית: מרטינסון הייתה השראה לדמויות הנשים באחדים מספריו של רות, בין היתר לדמותה של מורין טרנופול ב"חיי כגבר" ודמותה של מרי ג'יין ריד (הידועה גם בשם "הקופה") ב"מה מעיק על פורטנוי".
בין תקופת סיום לימודיו לפרסום ספרו הראשון ב-1959, שירת רות במשך שנתיים בצבא וכתב סיפורים קצרים ומאמרי ביקורת לכתבי עת שונים, כולל ביקורות סרטים למגזין "ניו ריפבליק". ספרו הראשון, "היֵה שלום, קולומבוס", נובלה וחמישה סיפורים קצרים, זכה ב"פרס הספר הלאומי" היוקרתי לשנת 1960 ואחריו פרסם שני רומנים ארוכים וקודרים, "Letting Go " ו"כשהייתה ילדה טובה". רק עם פרסום ספרו השלישי, "מה מעיק על פורטנוי", בשנת 1969, החל רות ליהנות מהצלחה מסחרית וביקורתית בקנה מידה גדול.
במהלך שנות ה-70 ניסה רות סגנונות כתיבה שונים, החל מסאטירה פוליטית ב"הכנופיה" וכלה בפנטזיה קפקאית ב"השד". בסוף העשור יצר את בן-דמותו, נתן צוקרמן, המככב בשורת רומנים המאופיינים בנגיעה אישית מובהקת, שנכתבו בין השנים 1979 ו-1986. דמותו של צוקרמן מככבת ברומנים אלה כגיבור ראשי או כדמות המספר.
יצירה מאוחרת

מבקרים נוהגים לסמן את תחילת תור הזהב של רות בשנת 1993 עם פרסום ספרו "מבצע שיילוק". מאוחר יותר, ביצירת המופת הקומית משנת 1995, "התיאטרון של מיקי שבת", מציג רות את גיבורו התאוותני ביותר עד אז – מיקי שבת: קשיש, מפעיל בובות לשעבר, שבע קלון וחרפה. בניגוד מוחלט לכך, בחלק הראשון של טרילוגיית צוקרמן השנייה, "פסטורלה אמריקאית", משנת 1997, מתמקד רות בחייו של כוכב האתלטיקה הווירטואוזי מניוארק, סימור ("השוודי") לבוב, ובטרגדיה הפוקדת אותו כשבתו הופכת טרוריסטית בעקבות מלחמת וייטנאם. ספרו "התחתנתי עם קומוניסט" מתמקד בתקופת המקארתיזם ו"הכתם האנושי" בוחן תקינות פוליטית וזהות גזעית באמריקה של שנות ה-90. ברומן "החיה הגוועת" משנת 2001 עוסק רות בנושא יצר חיים ומוות, וחוזר אל דמותו של פרופסור דייוויד קאפש, גיבורן של כמה מיצירותיו משנות ה-70. הרומן הנמכר ביותר של רות, "הקנוניה נגד אמריקה", יצא לאור בסוף 2004 וזכה בפרס סיידווייז להיסטוריה חלופית בשנת 2005. ספרו בן 162 העמודים, "כלאדם", ראה אור במאי 2006.
רות ביקר בישראל פעמיים. היה מיודד עם הסופר אהרון אפלפלד.
בנובמבר 2012 הודיע על פרישתו מכתיבה. הוא מת ב-22 במאי 2018.
פרסים ועיטורים

רות הוא הסופר האמריקאי המעוטר ביותר של זמנו. שתיים מיצירות הסיפורת שלו זכו בפרס הספר הלאומי, שתיים אחרות הגיעו לשלב הגמר ושתיים זכו בפרסי חוג מבקרי הספרות הלאומי. כמו כן זכה בשני פרסי פן/פוקנר ובפרס פוליצר לסיפורת על הרומן "פסטורלה אמריקאית" משנת 1997. בשנת 2001 זכה בפרס פרנץ קפקא ובשנת 2002 זכה בפרס קרן הספרים הלאומית על תרומה חשובה לספרות האמריקאית ובפרס מדיסיס לסופר זר. מבקר הספרות הרולד בלום הגדיר את רות כאחד מארבעת הסופרים הגדולים באמריקה שעדיין פעילים, יחד עם תומאס פינצ'ון, דון דלילו וקורמאק מקארתי. ב-2011 זכה בפרס מאן בוקר הבינלאומי.
בראשית 2004 הודיעה אגודת פיליפ רות על הוצאה לאור של כתב העת למחקרי פיליפ רות, המוקדש ליצירתו. הגיליון הראשון יצא לאור בסתיו 2004.
חיים אישיים

רות חי עד מותו באזור כפרי בקונטיקט. הוא נישא לראשונה למרגרט מרטינסון, אולם נישואים אלו התפרקו ב-1963. אחר כך התחתן בשנית עם השחקנית קלייר בלום, והתגרש גם ממנה. לאחר מכן חי עם אישה נוספת. במהלך חייו הארוכים ניהל רות פרשיות אהבים (בדרך כלל קצרות) עם נשים רבות, ונתן לכך ביטוי בספריו. הוא נודע כחבר מסור שסייע ותמך בחברים בעת צרה.[דרושה הבהרה]
ספריו שתורגמו לעברית

סדר הספרים ברשימה להלן על פי סדר יציאתם לאור בעברית. שנת ההוצאה לאור המקורית – בסוגריים.
היה שלום קולומבוס (1959) - תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת שוקן, תש"ל 1970.
שלום לך, קולומבוס - תרגם שאול לוין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2010.
מה מעיק על פורטנוי (1969) - תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת שוקן, תש"ל 1970.
מה מעיק על פורטנוי - תרגם אסף גברון, הוצאת זמורה ביתן, 2010.
הכנופיה (1971) – תרגם אליעזר כרמי, הוצאת בוסתן, 1972.
חיי כגבר (1974) – תרגם אהרן אמיר, הוצאת זב"מ, תשל"ח.
מורה התשוקה (1977) – תרגם אהרן אמיר, הוצאת זב"מ, תשמ"א 1980.
סופר הצללים (1979) – תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת זב"מ, תשמ"א 1981.
השד (1972) – תרגם מאיר ויזלטיר, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ג 1983.
צוקרמן ללא כבלים (1981) – תרגם משה זינגר, הוצאת זב"מ, תשמ"ד 1984.
השיעור באנטומיה (1983) – תרגם משה זינגר, הוצאת זב"מ, תשמ"ו 1986.
כשהייתה ילדה טובה (1967) – תרגמה ניצה בן-ארי, הוצאת זב"מ, תשמ"ז.
החצי השני (1986) – תרגם משה זינגר, הוצאת זב"מ, תשמ"ט 1989.
לקרוא את עצמי ואת האחרים (1976) – תרגמה דפנה לוי, הוצאת זמורה-ביתן, תשנ"א 1990.
העובדות: אוטוביוגרפיה של סופר (1988) – תרגמה דפנה לוי, הוצאת זמורה-ביתן, תשנ"ב 1992.
נחלת אבות (1991) – תרגם משה זינגר, הוצאת זמורה-ביתן, תשנ"ג 1993.
הונאה (1990) – תרגמה דפנה לוי, הוצאת זמורה-ביתן, תשנ"ג 1993.
מבצע שיילוק: וידוי (1993) – תרגם דוד שחם, הוצאת זמורה-ביתן, תשנ"ט 1999.
התיאטרון של מיקי שבת (1995) – תרגם דוד שחם, הוצאת זמורה ביתן, תשס"ב 2002.
פסטורלה אמריקנית (1997) – תרגם דוד שחם, הוצאת זמורה ביתן, תשס"ב 2002.
הכתם האנושי (2000) – תרגם דוני ענבר, הוצאת זמורה ביתן, תשס"ג 2002.
התחתנתי עם קומוניסט (1998) – תרגמה שרה ריפין, הוצאת זמורה ביתן, תשס"ד 2004.
הקנוניה נגד אמריקה (2004) – תרגמה שרה ריפין, הוצאת זמורה ביתן, 2007.
ענייני עבודה - סופר, עמיתיו ועבודתם – תרגם אהוד תגרי, הוצאת זמורה ביתן, 2008.
החיה הגוועת (2001) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2010.
כלאדם (2006) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת זמורה ביתן, 2011.
הרוח יוצא (2007) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת זמורה ביתן, 2012.
זעם (2008) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת זמורה ביתן, 2012.
מפלה (2009) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת זמורה ביתן, 2013.
נמסיס (2010) – תרגם אמיר צוקרמן, הוצאת זמורה ביתן, 2014.
סרטים

שמונה מיצירותיו של רות עובדו לסרטים:
היה שלום קולומבוס, בבימויו של לארי פירס לפי תסריט מאת ארנולד שולמן (1969)
מה מעיק על פורטנוי, תסריט ובימוי: ארנסט להמן (1972)
הכתם האנושי, בבימויו של רוברט בנטון לפי תסריט מאת ניקולס מייר (2003)
אלגי, בבימויה של איזבל קושט לפי תסריט מאת ניקולס מייר (2008)
מפלה, בבימויו של בארי לוינסון לפי תסריט מאת באק הנרי ו-Michal Zebede‏ (2014)
זעם, תסריט ובימוי: ג'יימס שמוס (2016)
פסטורלה אמריקנית, בבימויו של  יואן מקגרגור לפי תסריט מאת ג'ון רומנו (2016)
הונאה, בבימויו של ארנו דפלשן לפי תסריט מאת ג'ולי פייר וארנו דפלשן (2021)
לקריאה נוספת

דליה רק, המסע האוטוביוגרפי בזמן ובמרחב: "חבלים" מאת חיים באר, "העובדות" ו"נחלת אבות" מאת פיליפ רות, מותר, 12, תשס"ה-2005.
רחל שקלובסקי, חיים בין שני אידיאלים, הארץ, נובמבר 1980.
טליה הורביץ, חלומות ושברם: עיוני השוואה בין "הכתם האנושי" לפיליפ רות לבין "מותו של סוכן" לארתור מילר. תלפיות, י"ג, תשס"ו-2006.
יוסף ירושלמי, פיליפ רות בעברית: ביבליוגרפיה, עלי-שיח, 11, תשמ"א-1981.
יוסף גורני, על החרדה היהודית המתמשכת, זמנים, 90, 2005.
סילביה ברק פישמן, ארצות מולדת שבלב: הזהות היהודית וישראל בספרות היהודית האמריקנית, ישראל הנכספת, תשנ"ט-1999.
Philip Roth, Why Write? Collected Nonfiction, The Library of America, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
Aharon Appelfeld, Beyond Despair: Three Lectures and a Conversation with Philip Roth, Fromm, 1994 (הספר בקטלוג ULI)
Pia Masiero, Philip Roth and the Zuckerman Books, Cambria Press, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Jacques Picard (ed.), Jacques Revel (ed.), Michael P. Steinberg (ed.), Idith Zertal (ed.), Makers of Jewish Modernity: Thinkers, Artists, Leaders, and the World they Made, Princeton University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Ira Bruce Nadel, Philip Roth: A Counterlife, Oxford University Press, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  פיליפ רות' הודיע: אני פורש מכתיבה, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2012
↑   הארץ, הסופר האמריקאי זוכה הפוליצר פיליפ רות מת בגיל 85, באתר הארץ, 23 במאי 2018
↑  גיא שרמן, הסופר פיליפ רות הלך לעולמו, באתר ynet, 23 במאי 2018
↑  פיליפ רות' הוא זוכה פרס ה"בוּקר" הבינלאומי, באתר ynet, 18 במאי 2011
↑  מיה סלע, פיליפ רות זכה בפרס מאן בוקר הבינלאומי, באתר הארץ, 19 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267390205171  PLWABN: 9810664151805606  BIBSYS: 90074293  BNE: XX1099522  BnF: cb11922711b (data)  CANTIC: a10870817  CiNii: DA00213114  GND: 118803433  ICCU: CFIV009760  ISNI: 0000 0001 2283 4557  LCCN: n79125808  LNB: 000015032  MusicBrainz: 79cb3e3b-961c-43da-917b-2dae9df9a880  NARA: 10580818  NDL: 00454781  NKC: jn19990007178  NLA: 35464411  NLG: 83821  NLK: KAC199623571  NTA: 068806345  SELIBR: 222735  SNAC: w66z0133  SUDOC: 02711015X  Trove: 962434  VIAF: 100235370   WorldCat (עם VIAF): 100235370 
פיליפ רות (משמאל) בשנת 2013