stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרי סווה
תארים

אליפות צרפת (1): 2008/2009
הגביע הצרפתי (1): 2012/2013
הסופר קאפ הצרפתי (2): 2009,2010
גביע הליגה הצרפתית (1): 2008/2009
אקדמיית קררה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 על שם:  ג'אקומו קררה 
 כתובת:  Piazza Giacomo Carrara, 82/d - 24121 - Bergamo (BG), Piazza G. Carrara, 82a, Piazza Giacomo Carrara 82, 24121 Bergamo 
 מיקום:  ברגמו 
 מדינה:  איטליה 
 מייסדים:  ג'אקומו קררה 
 מבקרים בשנה:  19,157 (נכון ל־2020)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1793
 תאריך פתיחה רשמי:  1793 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית איטלקית 
 מידות
 שטח:  1,880 מ"ר (נכון ל־2018) 
 קואורדינטות:  45°42′14″N 9°40′32″E﻿ / ﻿45.70386°N 9.675609°E﻿ / 45.70386; 9.675609
 lacarrara.it
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאקדמיית קררה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאקדמיית קררה
 
רפאל, סבסטיאן (1502-1501)
אקדמיית קררה (באיטלקית: Accademia Carrara) היא גלריה לאמנות ואקדמיה לאמנות בברגמו איטליה.
היסטוריה

ראשית הגלריה ברוזן ג'אקומו קררה, מצנט (פטרון אמנות ) ואספן שהוריש עיזבון נדיב לעיר ברגמו בסוף המאה ה-18. ממותו של הרוזן ב-1796 ניהל את עיזבונו אפוטרופוס ממונה. בשנת 1958 עברה האקדמיה לפיקוח ישיר של עיריית ברגמו. הבניין הנאוקלאסי תוכנן על ידי הארכיטקט סימונֶה אליה, תלמידו של לאופולדו פולק, ונבנה בשנת 1810.
המוזיאון ממשיך להגדיל את האוספים שברשותו באמצעות רכישות ותרומות. בשנת 2006 היו ברשותו 1,800 ציורים מהתקופה שבין המאה ה-15 למאה ה-19 משל ציירים כדוגמת פיזאנֶלּו,ֹ בוטיצ'לי, בליני, מנטניה, רפאל, מורוני, בסקניס, פְרָה גלגאריו, טייפולו, קאנאלטו ופיצ'ו.
מלבד ציורים מוצגים בגלריה גם שרטוטים והדפסים, כלי ברונזה, פסלים וכלי פורצלן, ריהוט ואוסף מדליות.
ב-1793, באותו הזמן שבו פתח הרוזן ג'אקומו קררה את הגלריה שלו לראשונה לציבור הרחב, ביקש הרוזן להעביר שעורים בשרטוט וציור באותו המקום. בית הספר שהיה ממוקם עד 1912 באותו הבניין בו שוכנת הגלריה לאמנות מצוי כיום בבניין סמוך משלו. ב-1988 קיבל בית הספר הכרה רשמית כ"אקדמיה של האמנויות היפות" (Accademia di Belle Arti).
ב-1991 נוספה למוזיאון "גלריה לאמנות מודרנית ובת־זמננו" (Galleria d’Arte Moderna e Contemporanea) שמוקמה במבנה משופץ ששימש בעבר מנזר לנשים, הנמצא מול המבנה הנאוקלאסי המכיל את הגלריה לאמנות. כיום יש בגלריה עשרה אולמות תצוגה בשלוש קומות. האוספים הקבועים מכילים יצירות אמנות עכשוויות שנוצרו במאה ה-20 על ידי אמנים איטלקים ונוכרים כדוגמת בוצ'וני, באלה, מורנדי, קמפיליי, קזוראטי, סביניו, דה קיריקו, קנדינסקי, גראהם סאתרלנד ומנצוּ.
ארד שרון

| --- | --- |

ארד שרון
 לידה:  24 במאי 1956 (בן 68) ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלות בלונדון 
 תקופת הפעילות:  מ-משנות ה-80 של המאה ה-20
 תחום יצירה:  אדריכלות, ספרות
 יצירות ידועות:  בניין עיריית ראשון לציון
 בת זוג:  שרון גור-זאב
 https://www.sharon-ar.co.il/
 
בית חולים אנגלי בנצרת
עיר רפואה - גבול ישראל ירדן
מיון איכילוב
ארד שרון (נולד ב-24 במאי 1956) הוא אדריכל וסופר ישראלי. ארד שרון נולד בתל אביב בשם ארד אילן שרון. ארד הוא נכדו של האדריכל בוגר בית ספר הבאוהאוס, אריה שרון, ובנו של האדריכל אלדר שרון. בוגר בית הספר לאדריכלות ה-A.A. בלונדון בו למד מ-1980 עד 1988 תחת האדריכלים: אלווין בוירסקי, זהא חדיד, ברנרד טשומי, סייר פיטר קוק ועוד.
בשנת 1994 נפטר אביו, אלדר, ומאז מנוהל המשרד 'שרון אדריכלים' על ידי ארד שרון. המשרד כיום הוא המוביל בארץ בתכנון מוסדות רפואה ומונה כ-20 אנשי צוות: אדריכלים, מתכנני ערים ומעצבי פנים.
מ-2010 מנוהל המשרד ההיסטורי בשותפות של ארד עם בת זוגו, אדריכלית שרון גור זאב.
ביוגרפיה

ארד שרון הוביל את תכנונם של פרויקטים חשובים ומורכבים שחלקם הפכו לאייקונים ארכיטקטוניים במרחב הישראלי: בניין עיריית ראשון לציון, בניין הלב ע"ש סמי עופר, בית חולים רות רפפורט לילדים, בנין המיון החדש במרכז רפואי אסף הרופא בצריפין, בניין נשים ויולדות במרכז רפואי ע"ש סורוקה בב"ש, עיצוב בניין כניסה פיסולי וייחודי לבית חולים לילדים בסורוקה, בניין אודיטוריום למרכז רפואי הדסה עין כרם, מרכז מסחרי עבור חב' "מליבו" בכניסה למרכז רפואי וולפסון בחולון, מיון חדש באיכילוב, מגדל אשפוז חדש בבית החולים האנגלי בנצרת ועוד.
משרד שרון מתכנן כיום ב-13 מרכזים רפואיים: מרכז רפואי ת"א, סורוקה ב"ש, וולפסון חולון, רמב"ם חיפה, הדסה עין כרם, גהה, אסף הרופא בצריפין, הילל יפה, תל השומר ומעיני הישועה בבני ברק, מרכז רפואי ברזילי, בי"ח אנגלי בנצרת ושערי צדק.
שרון עוסק גם בפיסול סביבתי ועיצב את תאורת 7 שוברי הגלים של תל אביב, קיר אומנותי לתורמת אסיה קוגן באסף הרופא, ו-3 קירות זכוכית מונומנטליים בשיתוף עם החברה ההולנדית "אוקטטיוב" בבית החולים הדסה עין כרם. ארד שרון הוא אדריכל הבית של המרכז הרפואי תל אביב (איכילוב) בו תכנן מבנים ייחודיים ומקוריים כגון בניין הכניסה הראשית מקורה הזכוכית (ה"אנקס"), בית כנסת, עיצוב שער הכניסה החדש לקמפוס, בניין מרפאות ילדים, בניין הלב ע"ש סמי עופר, בניין מיון חדש, מערך חדרי ניתוח, מגדל אדלסון ועוד.
שרון הוביל את המשרד לזכייה בתחרויות חשובות כדוגמת: במרכז הרפואי רמב"ם זכה המשרד בתחרות לתכנון בי"ח לילדים בשטח של כ-18,000 מ"ר הכולל חניון לכ-1500 מכוניות בשטח של כ-60,000 מ"ר בו ממוקם בי"ח אזורי לשעת חרום לכ-2000 מיטות הגדול מסוגו בעולם. הפרויקט הושלם ב-2017. במרכז הרפואי מעיני הישועה זכה המשרד בתחרות לתכנון בנין אשפוז מרכזי חדש בשטח של כ-20,000 מ"ר.
שרון עסק בהוראה בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב, הוביל את הכנת תוכנית המתאר של העיר טייבה, וכתב מאמרים רבים שהתפרסמו בכתבי העת "אדריכלות ישראלית" ו"ארכיטקטורה". כיהן פעמיים בחבר השופטים בתחרות פרס רכטר לאדריכלות ושימש באופן קבוע שופט בפרויקטי הגמר של הטכניון במסגרת פרס עזריאלי לאדריכלות. בנובמבר 2010 הרצה ארד בקונגרס בינלאומי לאדריכלות בטוקיו וב-2018 הרצה בווימר לרגל 100 שנה לבאוהאוס. ארד לימד בפקולטה לאדריכלות בטכניון (2003-2001), ובסדנה לאדריכלות של אליעזר פרנקל (1995-2000).
ב-2014 התראיין על ידי היוצר הקולנועי עמוס גיתאי בנושא השפעת הקולנוע על האדריכלות והארכיטקטורה בסדרה מאת "כאן" חינוכית.
בין השנים 2018-2020 פרסם שני ספרים, להציל את החולדה, המגולל את סיפורם של שלושה דורות בני משפחה אחת דרך עיניו של הבן והנכד, והכד השחור, רומן על משפחה שנפרש על פני שלושה דורות גם כן. בשני הספרים נכללים אירועים היסטוריים הקשורים במצב הביטחוני והכלכלי אשר משפיעים על גורלותיהם של גיבורי הספר, כגון מבצע סיני, המיתון של שנות השישים ומלחמת ששת הימים.
בין 2022-2023 התראיין שרון לתוכנית הנדל"ן עם עופר פטרסבורג ב-102fm על מגוון נושאים אדריכליים, ביניהם: תחרויות אדריכליות, בתי החולים של העתיד, ברוטליזם כצורת בנייה פרובוקטיבית, ועירוב שימושים. שרון התארח בתוכנית בוקר בריאות של ערוץ 13 ("כיצד מתכננים בתי חולים?") ובחדשות 13 יחד עם שותפתו שרון גור זאב.
ארד כותב קבוע ב"אדריכלות ישראלית", בה כתב מאמרים רבים במגוון נושאים.
אדריכלות

בית החולים לרפואה דחופה, מרכז רפואי תל אביב
מגדל אדלסון, המרכז הרפואי תל אביבבית חולים רות רפפורט לילדים
בניין הלב ע"ש סמי עופר, מרכז רפואי תל אביב
בית חולים רות רפפורט לילדים, המרכז הרפואי רמב"ם
המכון לרפואה הפרברית, מרכז רפואי שמיר (אסף הרופא)
מרכז היידן לקרדיולוגיה, בית חולים מעייני הישועה
עיריית ראשון לציון (+תוספת שטחי משרדים ומסחר)
10 חדרי ניתוח יום, המרכז הרפואי תל אביב
מבנה מעבדות מחקר, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
מגדל אשפוז ומיון כללי חדש במרכז הרפואי האנגלי בנצרת
בניין אונקולוגיה, מרכז רפואי שמיר
תוספת קומה למערך יולדות ליס, מרכז רפואי תל אביב
בניין כניסה למרכז הרפואי ת"א ("האנקס")
פרויקט הארת שוברי הגלים של ת"א
תכנון שער כניסה למרכז הרפואי תל אביב
בית חולים ליולדות ע"ש סבן במרכז הרפואי ע"ש סורוקה בב"ש
מרכז לשיקום במרכז הרפואי ע"ש סורוקה בב"ש
תכנון קונספטואלי למרכז בינלאומי לרפואת ילדים (תכנון 3 בתי חולים לילדים) בגבול ישראל ירדן
הצעה למגדל מגורים במרכז הרפואי ת"א
הצעה ל"מרכז מוח" במרכז הרפואי תל-השומר
תכנון שני בתי חולים בהודו - אחד ל-200 מיטות והשני ל-500 מיטות (2007-2010)
תכנון בתי חולים לשעת חירום: בי"ח לשעת חירום ל-2000 מיטות במרכז הרפואי ע"ש רמב"ם (הגדול מסוגו בעולם), בי"ח לשעת חירום ל-780 מיטות במרכז הרפואי ת"א (2 קומות המרתף של מרכז הלב), בי"ח לשעת חירום במרכז הרפואי מעיני הישועה
תחרות למרכז קונגרסים ומלונות בעיר קאלבאר בניגריה (2010)
פגייה ממוגנת במרכז הרפואי ברזילי
גלריית תמונות

פנים בניין עיריית ראשון לציון
מרכז הלב במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סמי עופר
איכילוב מגדל דרומי
הדסה עין כרם - מרכז אונקולוגיה
בניין הלב ע"ש סמי עופר
עיריית ראשון לציון
ארד סחנק

אדריאנוס "ארד" סחנק (בהולנדית: Adrianus "Ard" Schenkr;‏ נולד ב-16 בספטמבר 1944) הוא ספורטאי הולנדי בעבר, מתחרה בהחלקה מהירה על הקרח, אלוף אולימפי, בעל 4 מדליות מהן 3 מדליות זהב שהושגו באולימפיאדת סאפורו (1972), אלוף עולם ושיאן עולם. הוא קבע 18 שיאי עולם אישיים, יותר מכל מחליק אחר בהיסטוריה ובמרץ 1971 החזיק בו זמנית ב-6 שיאי עולם מתוך 7 רשמיים.
סחנק היה למחליק הראשון ששבר את גבול 2 דקות ב-1500 מטר ואת גבול 15 דקות ב-10000 מטר.
סחנק זכה 3 פעמים באליפות העולם ו-3 פעמים באליפות אירופה בקרב רב.
סחנק דורג ראשון בעולם באדלסקלנדר, בתוצאה של 166.241 נקודות מ-13 בינואר 1966 עד 27 בפברואר 1967 ושוב מ-13 בפברואר ועד 19 במרץ 1976 ובסך הכל 6 שנים ו-58 ימים.
סחנק זכה בשנים 1966, 1970, 1971 ו-1972 בתואר ספורטאי השנה בהולנד ו-3 פעמים ברציפות (1972-1970) בפרס אוסקר מתיסן.
שיאיו האישיים

| מרחק | זמן |
| --- | --- |
500 מטר: 38.9 שניות
1000 מטר: 1:18.8 דקות, שיא עולם בעבר
1500 מטר: 1:58.7 דקות, שיא עולם בעבר
3000 מטר: 4:08.3 דקות, שיא עולם בעבר
5000 מטר: 7:09.8 דקות, שיא עולם בעבר
10000 מטר: 14:55.9 דקות, שיא עולם בעבר
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא ארד סחנק בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  Adelskalender - בהחלקה על קרח, הוא דירוג עולמי למהירות החלקה של מתחרים בכל הזמנים, ב-4 מרחקים (500 מטר, 1500 מטר, 5000 מטר, ו-10000 מטר), המבוסס על שיאים אישיים של המתחרים
↑  אוסקר מתיסן היה ספורטאי נורווגי, התחרה בהחלקה מהירה על הקרח וזכה 5 פעמים בתואר העולמי בקרב רב בשנים 1908–1914, בטרם נערכו אולימפיאדות החורף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9442 2994  NTA: 139229892  VIAF: 290149066556165601403   WorldCat (עם VIAF): 290149066556165601403
אקדמיית שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 מיקום
 קואורדינטות:  52°59′10″N 36°03′14″E﻿ / ﻿52.986111111111°N 36.053888888889°E﻿ / 52.986111111111; 36.053888888889
 academ.msk.rsnet.ru
 he
 
אקדמיית שירות האבטחה הפדרלי של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Академия Федеральной службы охраны Российской Федерации) הוא בית הספר הגבוה להכשרת קצינים של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה והוא האקדמיה הגדולה במדינה לביטחון מידע ואחד מבתי הספר הגדולים בעולם להצפנה.
במהלך קיומו, מוסד חינוך זה שינה את שמו לא אחת. בתחילה נקרא המכון הטכני הצבאי של הק.ג.ב. ובשנות ה-90 של המאה ה-20, נודע כאקדמיה לביטחון תקשורת ממשלתית ושימש כאקדמיה של הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית והאקדמיה של השירות לתקשורת מיוחדת ומידע.
דגל שירות האבטחה הפדרלי של הפדרציה הרוסית
ראו גם

אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה
אקדמיית ביון החוץ (רוסיה)
אקדמיית צרפת ברומא

| --- | --- |
לוגו אקדמיית צרפת ברומא
צילום מכיוון כנסיית טריניטה דיי מונטי (אנ')
צילום מכיוון כנסיית טריניטה דיי מונטי (אנ')
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1666–הווה (כ־358 שנים) 
 מייסדים:  שארל לה ברן, ז'אן-בטיסט קולבר 
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  41°54′30″N 12°28′57″E﻿ / ﻿41.908333333333°N 12.4825°E﻿ / 41.908333333333; 12.4825
 www.villamedici.it
  (למפת רומא מוגדלת) אקדמיית צרפת ברומא(למפת רומא רגילה) אקדמיית צרפת ברומא
 
וילה מדיצ'י ברומא, מראה מכיוון הגנים
אקדמיית צרפת ברומא (באיטלקית: Accademia di Francia a Roma, בצרפתית: L'Académie de France á Rome) הוא מוסד תרבות צרפתי הפועל ברומא, באיטליה, בווילה מדיצ'י על גבעת פינצ'ו (אנ'). האקדמיה מארחת אמנים וחוקרים במטרה לקדם את פעילותם היצירתית והמחקרית. בין השאר, היא אירחה את חתני פרס רומא שהוענק לאומנים בצרפת.
אקדמיית צרפת מארגנת בבירת איטליה תוכנית תרבותית מגוונת - תערוכות, הקרנות סרטים, מפגשי ספרות וכנסים, לעיתים קרובות בשיתוף פעולה עם מקבלי מלגות או מקבלי מלגות לשעבר. האקדמיה מחויבת גם לשמר ולהכיר לקהל הרחב את בניין וילה מדיצ'י וגניו, הפתוחים לציבור בכל ימי השבוע, פרט ימי ב', לרבות סיורים מודרכים.
היסטוריה

"אקדמיית צרפת ברומא" הוקמה בשנת 1666 על ידי קולבר, כדי לאפשר לזוכים בפרס רומא ולאמנים שבחסות האצולה הצרפתית הבכירה להתארח ולהשתלם ברומא ובאיטליה. השהות ברומא נמשכה כ-3 עד 5 שנים, לפי המקצוע.
התוכנית להקמת המוסד התגבשה עוד בשנת 1664 כשכיהן קולבר כשר הבינוי, האומנות והמסחר. לפי דרישת המלך לואי הארבעה עשר, שצוינה אחר כך בסעיף 11 של תקנון האקדמיה, האומנים שנשלחו להתארח בה היו אמורים להתגייס למלאכת העתקת יצירות האמנות האיטלקיות וציור המונומנטים והארמונות של רומא וסביבתה.
מושבה הראשון היה על גבעת ג'אניקולו, אחר כך בארמון מנצ'יני שבוויה דל קורסו עד שנת 1799 שבה נכבש הבניין  על ידי חיילים ורהיטיו פוזרו.
בשנת 1803 האקדמיה הועברה על ידי נפוליאון בונפרטה לווילה מדיצ'י, מה שאפשר לאמנים צעירים מצרפת להמשיך להיוודע מקרוב לנכסי צאן הברזל של האמנות הקלאסית היוונית-רומית ושל אמנות הרנסאנס ולשאוב מכך השראה במסות השנתיות הידועות כ-"L'envoi de Rome" שחויבו לחבר ולשלוח להערכה לפריז.
בימי מלחמת העולם הראשונה חלה הפסקה בפעילותה. אחרי הפלישה לצרפת ב-1941 מוסוליני הפקיע את בניינה. המוסד הועבר לניס, אחר כך לפונטנבלו. אחרי המלחמה חזרה למושבה הקבוע בווילה מדיצ'י.
בשנת 1968 ביטל שר התרבות של צרפת, אנדרה מאלרו, את פרסי רומא, אחרי ניסיון ראשון כושל לעשות זאת בשנת 1962.
בשנת 1967 נבחר החתן האחרון לפרס רומא לאדריכלות, אך אירועי מאי 1968 בצרפת מנעו את הענקתו.
החסות על המוסד עברה מידי האקדמיה הצרפתית לאמנויות היפות ומהמכון של צרפת לידי משרד התרבות הצרפתי והמדינה הצרפתית. כתגובה לכך, החל משנת 1975, הקימה האקדמיה הצרפתית לאמנויות תחרות שנתית לאדריכלות שבה מוענק מטעמה "הפרס הלאומי הגדול לאדריכלות (אנ')".
מאז האורחים בווילה מדיצ'י אינם נבחרים רק מקרב האוחזים במקצועות המסורתיים כמו ציור, פיסול, אדריכלות, חריטה על מדליות או על אבני חן, אלא גם מתחום הספרות, התפאורנות, הצילום, הקולנוע, תולדות האמנות, ושיפוץ דברי האומנות.
עם הזוכים במלגות של אקדמיית צרפת ברומא נמנו ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, ז'אן-בטיסט קארפו, שארל גרנייה, קלוד דביסי, ז'ורז' ביזה, פרנסואה בון, ובשנים האחרונות - איי אם פיי, פסקל דוספן, לוראן גראסו, ואלרי מרז'ן, מרי נדיאה, קסבייה בובואה ורבים אחרים.
פעילותה העכשווית

כיום אקדמיית צרפת ברומא נמצאת בחסות משרד התרבות והתקשורת הצרפתי, וההשתלמויות בה פתוחות בפני אומנים וחוקרים דוברי צרפתית מכל העולם, בגילים שבין 20–45. מקבלי מלגות ההשתלמות נבחרים על ידי חבר שופטים עצמאי. ההשתלמויות נמשכות בין 12 ל-18 חדשים. בעקבות רפורמה משנת 2013 נקבעו גם אפשרויות אירוח אחרות בעלות מטרות ומשכי זמן אחרים.
אקדמיית צרפת ברומא פתוחה לקהל באמצעות סיורים מודרכים בווילה מדיצ'י ותוכניות תרבות עשירות.
ארמון וידוני-קאפארלי (אנ') ברומא, מושב אקדמיית צרפת בשנים 1673–1685
ארמון מנצ'יני (אנ'), מושב אקדמיית צרפת ברומא בשנים 1725–1793 ו-1801–1803 (איור של פיראנזי, 1750)
בוטונד באלוג

בוטונד באלוג (בהונגרית: Botond Balogh; נולד ב-6 ביוני 2002 בשופרון שבהונגריה) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פארמה מהסרייה ב' ובנבחרת הונגריה.
קריירת מועדונים

באלוג גדל במחלקות הנוער של שופרון SC, מ.ט.ק. בודפשט ופארמה. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פארמה, בניצחון 3-1 על פסקארה במסגרת הסיבוב השלישי בקופה איטליה לעונת 2020/2021. ב-31 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בתיקו 2-2 נגד אינטר מילאנו במסגרת המחזור השישי לעונת 2020/2021.
קריירה בינלאומית

ב-12 בנובמבר 2021 ערך באלוג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה, בניצחון 4-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2024.
הערות שוליים

↑  Ryan Dabbs last updated, Hungary Euro 2024 squad: Marco Rossi's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת הונגריה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 באלוג •  4 סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 א. נאג' •  9 אדם •  10 סובוסלאי •   11 קרקז •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 בולה • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 סטיילס • 18 ז'. נאג' • 19 ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 סאפאנוש • 23 צ'ובוט • 24 דרדאי • 25 הורבאט • 26 קטה • מאמן: רוסי |  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 באלוג •  4 סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 א. נאג' •  9 אדם •  10 סובוסלאי •   11 קרקז •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 בולה • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 סטיילס • 18 ז'. נאג' • 19 ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 סאפאנוש • 23 צ'ובוט • 24 דרדאי • 25 הורבאט • 26 קטה • מאמן: רוסי | הונגריה |
ארדא ויראז נאמאג

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  פרסית אמצעית
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  המאה ה-9
 
ארדא ויראז נאמאג ("ספר ויראז הצדיק"; בפהלווי: Ardā Wīrāz-nāmag; בפרסית: اَردا ویراز نامه) הוא חיבור זורואסטרי בפרסית אמצעית שכתיבתו נתקבעה במאה ה-9 או ה-10, בו מתואר מסעו הרוחני של ויראז הצדיק בעולמות שמימיים, בגן עדן ובגיהנום.
רקע

ויראז נבחר לצאת למסע רוחני חוץ-גופי זה בזכות צדיקותו הרבה וכיוון שהיה מקובל על העדה כולה. מטרת מסעו הייתה לאמת את האמונה הזורואסטרית בעולם הנסתר וכדי לבדוק את מידת יעילותם של הטקסים הזורואסטריים. הרקע לצורך באימות ובחיזוק מערכת האמונות הזורואסטריות נבע מהיחלשות הדת הזורואסטרית נוכח אויבים מבחוץ, האחרון והקשה שבהם היה חדירת האסלאם לאיראן. שבע נשותיו של ויראז (שהיו גם אחיותיו, בהתאם למנהג נישואי קרובים (xwēdōdah) בדת הזורואסטרית) התנגדו להשתתפותו במסע, אך לבסוף התרצו וויראז יצא למסע. המסע נמשך שבעה ימים במהלכם נדמה ויראז כמחוסר הכרה ונשותיו ואנשים נוספים שמרו על גופו. בתום שבעת הימים חזר ויראז להכר וסיפר לבני הקהילה את שראה במסעו.
תיאור המסע

בתחילת המסע ויראז פוגש באישה נאה המובילה אותו מעבר לגשר צ'ינוואט; אישה זו היא למעשה ה"דאינה" שלו, כלומר, החלק הרוחני של נשמתו. אז הוא פוגש בישויות סרוש ואדאר המלווים אותו לאורך המסע. בגן עדן ויראז פוגש באהורא מזדא המראה לו את מנעמי חיי הצדיקים בגן עדן. אז ויראז ומלוויו יורדים לגיהנום וחוזים במגוון העונשים הצפויים לחוטאים בהתאם לסוג החטא וחומרתו. בכניסה לגיהנום מקבלת את פניהם אישה זקנה ומכוערת שהיא התגשמות המעשים הרעים של כל אדם.
בתרבות המודרנית

בשנת 2015 עלה הסיפור המומחז "דו"ח ארדא ויראף" (گزارش ارداویراف) מאת בהראם בייזאי (بهرام بیضایی) בסטנפורד.
הערות שוליים

↑  שאול שקד, "חזונות יהודיים ואיראניים בתקופת התלמוד", בתוך: אהרן אופנהיימר, ישעיהו גפני, ודניאל שוורץ (עורכים), היהודים בעולם ההלניסטי והרומי. מחקרים לזכרו של מנחם שטרן, ירושלים, תשנ"ו (1996), עמ' 484.
↑  Ph. Gignoux, "Ardā Wīrāz", Iranica online.
↑  The book of Arda Viraf, part 4, chapter 17.
↑  "Ardaviraf's Report: A Play Reading by Bahram Beyzaie ", January 24, 2015, Stanford University.
| הדת הזורואסטרית |
| --- | --- | --- |
| ישויות שמיימיות | אהורא מזדא • אמשא ספנדאן • אהרימן • דיווים | סמל הדת הזורואסטרית |
| דמויות מרכזיות | זרתוסטרה • מזדק | סמל הדת הזורואסטרית |
| כתבים זורואסטריים | אווסטה • גאת'ות • ספר אלף החוקים • ארדא ויראז נאמאג • דינכרד • יסנה • ונדידאד | סמל הדת הזורואסטרית |
| היסטוריה ופלגים | זורוואניזם • מזדקיזם • ח'רמיה | סמל הדת הזורואסטרית |
| חגים זורואסטרים | נורוז • סדה • מהרגאן • ליל הילדא • הלוח הזורואסטרי | סמל הדת הזורואסטרית |
| סמלים ותרבות | פרוהר • מגדלי שתיקה • מקדש אש • צ'ינוואט | סמל הדת הזורואסטרית |
פורטל איראן • פורטל דת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257984605171  PLWABN: 9810677494305606  BIBSYS: 90276422  BnF: cb12047634x (data)  GND: 1088008232  LCCN: n79084984  SUDOC: 028692691  VIAF: 470149919423806650006   WorldCat (עם VIAF): 470149919423806650006
אתנולוג (מאגר)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־73 שנים)
 משרד ראשי:  ארצות הברית
  
 https://www.ethnologue.com/
 
אתנולוג: שפות העולם (באנגלית Ethnologue, מסוגנן: Ethnoloɠue) הוא מאגר מידע המופיע בדפוס ובאתר אינטרנט, ומספק נתונים סטטיסטיים ומידע אחר על השפות המדוברות כיום בעולם. הוא פורסם לראשונה ב-1951 וכעת מתעדכן מדי שנה על ידי ארגון SIL International. זהו ארגון אמריקאי, עולמי נוצרי מיסיונרי ללא כוונת רווח. מטרתו העיקרית של SIL היא ללמוד, לפתח ולתעד שפות לשם קידום אוריינות ולהפצת הנצרות.
החל ב-2020, אתנולוג מכיל מידע מבוסס-אינטרנט על 7,117 שפות. במהדורה ה-23, המידע כלל את מספר דוברי השפה, מיקומם, הניבים, המיון הבלשני של השפה, זמינות התנ"ך בשפות אלה, תיאור קצר של מאמצי החייאה שדווחו, והערכת סטטוס ההישרדות של השפה באמצעות "סולם ההמשכיות הבין-דורית המדורג ומורחב" (EGIDS).
ראו גם

גלוטולוג
המצפה הבלשני
האטלס העולמי של מבני השפות
אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם
אקדמיית מסריק

אקדמיית מסריק (בהונגרית: Masaryk Akadémia), או בשמה הרשמי: האגודה ההונגרית למדע, ספרות ואמנות של צ'כוסלובקיה (בהונגרית: Csehszlovákiai Magyar Tudományos, Irodalmi és Művészeti Társaság; בקיצור CSMTIMT), היה מוסד מדעי ותרבותי בצ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם.
רקע

האקדמיה פעלה בין 1931 לבין 1945, עם המטה שלה בברטיסלאבה. בשנת 1930, הנשיא טומאש מסריק תמך בהקמת חברה הונגרית מדעית ואמנותית בתרומה של מיליון כתרים. האספה הכללית המייסדת שלה נערכה ב-8 בנובמבר 1931. היו לה שלוש מחלקות: מדעית, ספרותית ואמנותית.
רוב חבריה היו שייכים לזרם האמנותי האקטיביסטי, ולכן החברה נקלעה לאש הצולבת של ויכוחים פוליטיים מלכתחילה. אקדמיית מסריק רצתה למלא את התפקיד של האקדמיה ההונגרית למדעים בסלובקיה, אבל זה לא עמד בציפיות. רוב חברי המחלקה המדעית לא היו בעלי כישורים מדעיים נאותים. ניתן לומר שהפעילות הספרותית והאמנותית הייתה משמעותית יותר: ארגון תערוכות אמנות, תמיכה כספית בסופרים ובאמנים, הוצאת פרסומים.
לאקדמיה היו שני כתבי העת של שהוצאו לאור על ידי המחלקה לאמנויות יפות:
המשקיף ההונגרי (Magyar Figyelő;‏ 1935–1933)
פורום (Forum;‏ 1938–1933)
לאחר בוררות וינה הראשונה (1938), חלק קטן מחבריה נותר בשטחי חבל סלובקיה. ניהול המוסד הועבר לוועדת ניהול, שהאישיות המרכזית בה הייתה נורברט דוקה זויומי. לאחר הכרזת הרפובליקה הסלובקית הראשונה ב-1939, שהייתה גרורה של גרמניה הנאצית, האקדמיה הושמה תחת פיקוח קפדני ונציב ממשלתי מונה להוביל אותה. בתקופה זו האקדמיה לא יכלה עוד לבצע פעילות בפועל. לאחר מלחמת העולם השנייה פיזרה אותה "המועצה הלאומית הסלובקית" ורכושה הוחרם.
מנהיגות

גאבור אורבן (נשיא 1931–1936)
אלמר באלוג (נשיא 1936–1938)
פרדיננד סרני (מזכיר כללי 1931–1936)
נורברט זויומי דוקה (מזכיר כללי 1936–1945).
הערות שוליים

↑  Eugen Holly is foglalkozott az alapítás körüli ellentmondásokkal a Grenzbote lapban (Lapszemle 1931. november 24.)
אלן פארדיו

אלן סקוט פארדיו (באנגלית: Alan Scott Pardew; נולד ב-18 ביולי 1961) הוא כדורגלן עבר אנגלי ומאמן כדורגל.
פארדיו הופיע שלוש פעמים בגמר הגביע האנגלי, פעם אחת כשחקן (בקריסטל פאלאס ב-1990) ופעמיים כמאמן (בווסטהאם יונייטד ב-2006 ובקריסטל פאלאס ב-2016), אך הפסיד בשלושת המשחקים. הוא עלה ליגה שלוש פעמים, פעם אחת כשחקן (בקריסטל פאלאס) ופעמיים כמאמן (ברדינג ובווסטהאם). בנוסף לכך, הוא זכה בפרס מאמן העונה בפרמייר ליג בעונת 2011/2012 כמאמן ניוקאסל, לאחר שהעלה את הקבוצה למסגרת אירופית בפעם הראשונה שלה בעידן הפרמייר ליג.
קריירת משחק

בשנת 1980 החל פארדיו לשחק כדורגל בקבוצות הלא־מקצועניות וייטליף ואפסום ואוול במקביל לעבודתו כזגג. בשלב מסוים הוא ויתר על כדורגל למשך כשישה חודשים לטובת עבודה אחרת, אך לאחר מכן שב לשחק כדורגל לא־מקצועני במדי קורינת'יאן קאז'ואלס, דולוויץ' המלט ויאוביל טאון. במקביל שיחק פארדיו בנבחרת החצי־מקצוענית של אנגליה (אנ').
בשנת 1987 עבר לשחק בקריסטל פאלאס מהליגה השנייה תמורת תשלום של 7,500 ליש"ט. ב-1989 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה לאחר ניצחון על בלקברן רוברס בפלייאוף הליגה השנייה. ב-1990 כבש שער ניצחון בהארכה בחצי גמר הגביע האנגלי מול ליברפול, ולאחר מכן שיחק בשני משחקי הגמר שבסופם הפסידה הקבוצה למנצ'סטר יונייטד. את עונת 1990/1991 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הבכירה, המקום הגבוה ביותר בו סיימה אי־פעם, ואף זכתה בגביע החברים המלא (Full Members' Cup), גביע שנוצר עבור הקבוצות האנגליות מפני שלא הורשו להשתתף במפעלים האירופיים בעקבות אסון הייזל.
בנובמבר 1991 עבר לצ'רלטון את'לטיק. בעונת 1992/1993 כבש עשרה שערים, והיה מלך השערים של הקבוצה. בשנת 1995 הושאל לטוטנהאם הוטספר, וערך במדיה ארבע הופעות בגביע האינטרטוטו. אחד ממשחקיו במסגרת זו היה התבוסה הקשה בתולדות טוטנהאם, כאשר הרכב השחקנים המחליפים והמושאלים שלה הפסיד 0–8 לפ.צ. קלן הגרמנית.
לאחר שדחה הזדמנות לשחק בהונג קונג, פארדיו עבר לבארנט מהליגה השלישית, ושימש כמאמן-שחקן תחת טרי באליוואנט. כאשר באליוואנט עבר לרדינג מהליגה השנייה בשנת 1997, פארדיו הצטרף אליו ומונה למאמן קבוצת המילואים.