stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלקת מוח מפושטת חריפה
גורמים

Myelin oligodendrocyte glycoprotein (אנ') (MOG) הוא חלבון הנמצא על פני השטח של שכבת המיילין המצפה את שלוחות תאי העצב במערכת העצבים המרכזית. תפקידו המדויק של החלבון הזה עדיין לא ידוע, אבל נוגדנים נגדו זוהו כגורם למחלה הגורמת נזק לחומר הלבן. בחלק מהמקרים המאובחנים כטרשת נפוצה ניתן לזהות נוגדנים ל-MOG, ויש הטוענים כי נוגדנים ל-MOG מהווים אחד הגורמים הקליניים האפשריים ל-ADEM.
לגבי האופן שבו נוגדנים למרכיבים של מעטפת המיילין מופיעים בסרום של החולים ישנן מספר תיאוריות:
בכשני שלישים מהאנשים ניתן לזהות אירוע זיהומי המהווה אתגר אנטיגני הקודם להופעת התסמינים הנוירולוגיים. בין הזיהומים הויראליים הנחשבים כגורמים ל-ADEM נכללים וירוס שפעת, דנגי, אנטרו-וירוס, חצבת, חזרת, אדמת, אבעבועות רוח, וירוס אפשטיין-בר, ציטומגלו-וירוס, וירוס הרפס סימפלקס, הפטיטיס A, נגיף קוקסאקי ו-COVID-19. זיהומים חיידקיים כוללים Mycoplasma pneumoniae, Borrelia burgdorferi, Leptospira וסטרפטוקוקים בטא-המוליטיים.
חשיפה לחיסונים: החיסון היחיד שהוכח כקשור ל-ADEM הוא צורת ה-Semple של חיסון הכלבת, אבל הועלה חשד לקשר גם עם חיסון נגד קוביד-19 של מודרנה, וחיסונים נגד צהבת B, שעלת, דיפטריה, חצבת, חזרת, אדמת, פנאומוקוק, אבעבועות רוח, שפעת, דלקת מוח יפנית ופוליו. רוב הפרסומים המתארים הופעה של ADEM בהקשר של חיסון מביאים מדגמים קטנים, או שהם תיאורים של מקרים בודדים. מחקרים אפידמיולוגיים רחבי היקף כנגד חיסונים ותיקים ושכיחים (למשל, של חיסון MMR או חיסון נגד אבעבועות שחורות) אינם מראים סיכון מוגבר ל-ADEM בעקבות חיסון. יש לציין כי הסיכון ל-ADEM מחיסון חצבת, אם קיים, מוערך לכל היותר ב-10 לכל מיליון מחוסנים, שהוא נמוך בהרבה מהסיכון לפתח ADEM אחרי זיהום ממשי בחצבת, שהוא בערך 1 ל-1,000 מקרים. בעקבות מחלת האדמת, הסיכון לפתח ADEM הוא 1 לכל 5,000 מקרים. בנוסף יש לציין כי הוכח שמספר חיסונים בשנים המוקדמות היו מזוהמים ברקמת מוח של בעלי החיים מהם הופק החיסון, ואז שיעורי ההיארעות של ADEM היו גבוהים עד כדי 1 ל-600 מתחסנים.
יש תיאורים נדירים של ADEM בעקבות השתלת איברים.
אבחון

האבחנה של ADEM קשה בשל העדר סמן ביולוגי חד משמעי, או העדר של מחקרים מבוקרים על מספרים גדולים של חולים. נכון לעכשיו, התקן הבינלאומי המקובל להגדרת המקרה הקליני הוא זה שפורסם על ידי International Pediatric MS Study Group, גרסה 2007.
כיום האבחנה נשענת בעיקר על מאפיינים קליניים ורדיולוגיים. החשד ב-ADEM עולה כאשר החולה מפתח תמונה נוירולוגית מפושטת כמו בלבול, שינוי בהתנהגות או שינויים במצב הכרה, בעיקר כאשר יש סיפור קודם של מחלה זיהומית או, לעיתים נדירות יותר, חיסון בשבוע עד שבועיים הקודמים.
הקריטריונים העיקריים כוללים:
אירוע ראשון של הפרעות מצד מערכת העצבים המרכזית עם התחלה חריפה או כזו המתפתחת במהירות.
תסמינים של פגיעה מוחית מפושטת כמו שינוי בהתנהגות, ישנוניות, שינויים במצב הכרה, המופיעים יחד עם הופעת המחלה.
MRI של המוח המראה נגעים טריים בחומר הלבן.
בהתחשב בכך שההגדרה של ADEM היום היא קלינית, כרגע לא ידוע אם כל המקרים של ADEM חיוביים לנוגדנים עצמיים נגד MOG.
אבחנה מבדלת

האבחנה המבדלת של ADEM היא קודם כל מזיהום פעיל של מערכת העצבים המרכזית כמו אנצפליטיס, מצב הדורש טיפול שונה.
משנשלל זיהום פעיל, האבחנה המבדלת כוללת מחלות דמיילינטביות אחרות, ובעיקר טרשת נפוצה.
הפתולוגיה של ADEM דומה מאוד לזו של טרשת נפוצה עם כמה הבדלים. סימן ההיכר הפתולוגי של ADEM הוא דלקת סביב הורידים עם "שרוולים" מוגבלים של דמייליניזציה. עם זאת, פלאקים דמויי טרשת נפוצה (דה-מיילינציה משולבת) יכולים להופיע
טיפול

עד היום לא ניתן היה לערוך ניסויים קליניים מבוקרים בטיפול ADEM, אבל מטרת הטיפול המקובל היא הפחתה מהירה ואגרסיבית של הדלקת במערכת העצבים המרכזית. טיפול הקו הראשון המקובל הוא מינונים גבוהים של קורטיקוסטרואידים במתן תוך ורידי, כגון מתילפרדניזולון או דקסמתזון, ולאחר מכן 3–6 שבועות של מינונים פומיים נמוכים בהדרגה של פרדניזון. טיפולים נוגדי דלקת ומדכאי חיסון אחרים דווחו כמראים השפעה מועילה. למשל, טיפול בפלזמהפרזיס או מינונים גבוהים של אימונוגלובולין תוך ורידי (IVIg),.
פרוגנוזה

ב-50 עד 70% מהמקרים יש החלמה מלאה, ובין 70 ל-90% יש החלמה עם אפשרות לנכות שאריתית קלה. זמן ההחלמה הממוצע הוא בין חודש לשישה חודשים. שיעור התמותה עלול להגיע עד 5-10%. תוצאות גרועות יותר נמצאות בהתאמה לחוסר תגובה לטיפול בסטרואידים, לתמונה נוירולוגית קשה או להופעה פתאומית. ההחלמה בילדים בדרך כלל טובה יותר מאשר במבוגרים. מעניין לציין כי במקרים בהם המחלה מופיעה ללא חום נוטים לקבל תוצאות גרועות יותר. ההסבר לתצפית הזו יכול להיות קשור להשפעות הגנה של חום, או מאיחור באבחנה כאשר קיים חום המלווה את התמונה הנוירולוגית.
ג'ון ארצ'ר

ג'ון ארצ'ר (באנגלית: John Archer;‏ 5 במאי 1741 – 28 בספטמבר 1810) היה רופא, בעל עבדים וחבר קונגרס אמריקאי ממרילנד, שייצג את המחוז השישי במשך שלוש קדנציות מ-1801 עד 1807. בנו, סטיבנסון ארצ'ר ונכדו סטיבנסון ארצ'ר השני היו גם חברי קונגרס ממרילנד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ארצ'ר נולד ב-5 במאי 1741, ליד צ'רצ'וויל בפרובינציית מרילנד, ולמד באקדמיית ווסט נוטינגהאם במחוז ססיל. לאחר מכן סיים את לימודיו בפרינסטון קולג' בשנת 1760 עם תואר ראשון באמנויות וב-1763 עם תואר שני באמנויות. הוא למד תאולוגיה, אך עקב מחלת גרון, נטש את לימודיו בתחום והחל בלימודי רפואה. הוא סיים את לימודיו כרופא בקולג' של פילדלפיה ב-21 ביוני 1768, וקיבל את התעודה הרפואית הראשונה שהונפקה ביבשת אמריקה.
ביוגרפיה > קריירה

ביולי 1769, ארצ'ר החל לעסוק בעריכת דין במחוז הרפורד. הוא היה חבר בוועדת המהפכה מ-1774 עד 1776, ולאחר מכן גייס פלוגת לוחמים במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הוא היה חבר בוועידה החוקתית הראשונה של המדינה של 1776, וכיהן בבית הנבחרים של מרילנד מ-1777 עד 1779. במהלך מלחמת העצמאות, ארצ'ר היה שליש לגנרל אנתוני ווין בסטוני פוינט. ב-1 ביוני 1779, ארצ'ר מונה לקפטן ולאחר מכן למייג'ור בצבא הקונטיננטלי.
ארצ'ר נבחר כדמוקרטי-רפובליקאי לקונגרסים השביעי, השמיני והתשיעי, וכיהן מ-4 במרץ 1801 עד 3 במרץ 1807. הוא הקים, עם בנו תומאס ארצ'ר, את הפקולטה לרפואה ולכירורגיה של מרילנד בשנת 1799. בשנת 1810, ארצ'ר תיעד מקרה של הריון-על, שנקרא באופן ספציפי יותר "על-פרקונדציה הטרופטרנלית", שבו אישה לבנה ילדה תאומים מעורבים - אחד לבן, אחד שחור - לאחר שקיימה יחסי מין עם שני גברים מגזעים שונים בתוך כמה שבועות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ארצ'ר התחתן עם קתרין האריס ב-18 באוקטובר 1766. בנו היה סטיבנסון ארצ'ר, שופט עליון וחבר קונגרס ממרילנד.
ארצ'ר מת בביתו הכפרי, מדיקל הול, ליד צ'רצ'וויל, מרילנד, ב-28 בספטמבר 1810, והוא קבור בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית של צ'רצ'וויל.
מורשת

נינו היה סטיבנסון א. ויליאמס. צאצא של ד"ר ג'ון ארצ'ר, הנרי וילסון ארצ'ר ורעייתו מרי אליזבת ווקר ארצ'ר, קנו את החווה המשתרעת על פני 65 דונם "Shamrock" מאלן האו דייוויס ב-1850. החווה נשמרה במשפחת ארצ'ר עד 1955, אז נמכרה לחברת הבנייה Sparr כדי להפוך לפיתוח הנוכחי של שמרוק בבל אייר. האחוזה בנכס, יחד עם 5 דונם נרכשה על ידי ניקולס ג'יי בונגה, ונקראה "מרכז התנ"ך הנוצרי". היו לו תוכניות לשקם את הבית עבור בית יתומים נוצרי. לאחר מותו בטרם עת ב-1961, היא נמכרה מחדש, ונשרפה עד היסוד על ידי 70 כבאים של מחוז הרפורד באוקטובר 1963 כדי לפנות מקום לפיתוח על ידי החברה ההיסטורית של מחוז הרפורד.
בית ספר ג'ון ארצ'ר, בית ספר לחינוך מיוחד שנבנה בשנת 1971 בבל אייר נקרא על שמו של ארצ'ר. ביוני 2022 מועצת בית הספר החליטה על שינוי שם בית הספר לאקדמיית הרפורד בגבעת הקמפוס בשל בעלותו של ארצ'ר על עבדים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Archer, John". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-2022-11-27.
1 2 3 4 5  Preston, Walter Wilkes (1901). History of Harford County. pp. 200–202. נבדק ב-2022-11-27.
↑  Roberts, Tony (2022-06-14). "Harford school board decides on new names for schools named after slave owners". Yahoo! Sports. ארכיון מ-2023-02-16. נבדק ב-2023-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2003035272  SNAC: w6sb8s4r  US Congress: A000272  VIAF: 76262297   WorldCat (עם VIAF): 76262297 
קברו של ארצ'ר בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית של צ'רצ'וויל
וזה לא מה ש...

"וזה לא מה ש..." הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת יונה וולך, הולחן על ידי אילן וירצברג, והוקלט על ידי הזמרים-יוצרים הישראליים ערן צור, דנה אינטרנשיונל, קורין אלאל ורונה קינן. הוא יצא לאור באוקטובר 1997, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל מתוך אלבומו של צור, אתה חברה שלי (1997).
על השיר

ההקלטה הראשונה של השיר בוצעה על ידי נורית גלרון עבור אלבומה "סימפתיה" (1982), בשם "זה לא זה".
בשנת 1997 ערך צור מופע בשם "אתה חברה שלי", המוקדש לשירי יונה וולך במסגרת פסטיבל Next במרכז סוזן דלל. בין השירים שביצע נמנה "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" בביצועה של אינטרנשיונל ו"וזה לא מה ש..." בביצועה לצד קורין אלאל ורונה קינן. לאחר ההופעה פורסם האלבום "אתה חברה שלי" (1997) במלואו עם כל רצועותיו השונות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 21 |  |
|  ישראל | רדיו תל אביב | 5 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | אוקטובר 1997 | תקליטור | NMC |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  וזה לא מה ש..., באתר Dana International community
↑  ערן צור* – אתה חברה שלי, באתר דיסקוגס
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "הכרזת מלחמה" • "שקיעה אחת" • "הכוס הכחולה" • "תדליקו את האור" |  |
ג'ון מונטגומרי

ג'ון מונטגומרי (באנגלית: John Montgomery‏; 1764 - 17 ביולי 1828) היה עורך דין אמריקאי מבולטימור, מרילנד. הוא ייצג את המחוז השישי של מרילנד בקונגרס האמריקאי מ-1807 עד 1811. הוא כיהן בתור התובע הכללי של מרילנד בין השנים 1811–1818 וראש עיריית בולטימור בין השנים 1820–1822 ו-1824–1826.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מונטגומרי נולד בקרלייל בפרובינציית פנסילבניה ב-1764. הוא היה בנו של ג'ון מונטגומרי, חבר בקונגרס הקונטיננטלי במהלך המהפכה האמריקאית.
מונטגומרי התחנך בקרלייל, למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1791 ועבר למחוז הרפורד, מרילנד כדי להתחיל לעסוק בכך.
ביוגרפיה > קריירה

מונטגומרי, דמוקרטי-רפובליקאי, שירת בבית הנבחרים של מרילנד בין השנים 1793 ל-1798. מ-1793 עד 1796 הוא היה פרקליט המדינה של מחוז הרפורד.
ב-1806 נבחר מונטגומרי לקונגרס. הוא זכה בבחירות חוזרות ב-1808 וב-1810, וכיהן בקונגרסים ה-10, ה-11 וה-12, כשהוא מכהן בתפקידו מ-4 במרץ 1807 עד שהתפטר ב-29 באפריל 1811.
מונטגומרי התפטר מהקונגרס ועבר לבולטימור כדי לקבל מינוי לתובע הכללי של מרילנד. הוא שירת מ-29 באפריל 1811 עד 11 בפברואר 1818.
במהלך מלחמת 1812 מונטגומרי מונה לקפטן במיליציה ופיקד על ארטילריה של איחוד בולטימור, והוא השתתף בקרב על נורת' פוינט.
מונטגומרי שירת שוב בבית הנבחרים של מרילנד ב-1819. הוא היה ראש עיריית בולטימור מ-1820 עד 1822 ושוב ב-1824 עד 1826.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מונטגומרי היה נשוי תחילה למרי האנס או להריס, הנקראת גם פולי. ב-1809 הוא נישא למריה ניקולסון (1775–1868). מריה הייתה בתו של קומודור ג'יימס ניקולסון והייתה אחותה של קתרין "קיטי" ניקולסון (אשתו של ויליאם פיו), האנה ניקולסון (אשתו של אלברט גלטין), פרנסס "פאני" ניקולסון (אשתו של ג'ושוע סני), ג'יימס ויטר ניקולסון (בעלה של אן גריפין, בתו של אייזק גריפין), ויהויאדן ניקולסון (אשתו של ג'יימס קריסטי). בין ילדיו היו הבנים ג'ון וג'יימס ניקולסון מונטגומרי.
הוא מת בבולטימור ב-17 ביולי 1828. הוא נקבר בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית בכפר אמורטון בל אייר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  "MONTGOMERY, John - Biographical Information". bioguide.congress.gov. המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Charles Brockden (2013). Collected Writings of Charles Brockden Brown: Letters and early epistolary writings (באנגלית). Rowman & Littlefield. p. 598. ISBN 9781611484441. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Johnson, Dale T. (1990). American Portrait Miniatures in the Manney Collection (באנגלית). Metropolitan Museum of Art. p. 183. ISBN 9780870995972. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Dungan, Nicholas (2010). Gallatin: America's Swiss Founding Father (באנגלית). NYU Press. pp. 51–52. ISBN 9780814721117. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Revolution, Daughters of the American (1921). Lineage Book (באנגלית). The Society of the Daughters of the American Revolution. p. 73. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "James Witter Nicholson letters, 1792-1834". www.columbia.edu. Columbia University. אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2010. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roosevelt, Hall; McCoy, Samuel Duff (1939). Odyssey of an American family: an account of the Roosevelt and their kin as travelers, from 1613 to 1938 (באנגלית). Harper & brothers. p. 216. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Library, Columbia University Rare Book and Manuscript (1992). A guide to the manuscript collections in the Rare Book and Manuscript Library of Columbia University (באנגלית). G.K. Hall. pp. 180, 309. ISBN 9780816105168. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  McKenney, Janice E. (2012). Women of the Constitution: Wives of the Signers (באנגלית). Scarecrow Press. pp. 59–60. ISBN 9780810884991. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr93044917  SNAC: w6t16n8b  US Congress: M000867  VIAF: 41716981   WorldCat (עם VIAF): 41716981
ארצ'יבלד ואן הורן

ארצ'יבלד ואן הורן (באנגלית: Archibald Van Horne‏; 1758–1817) היה פוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

ואן הורן נולד בשנת 1758.  הוא מונה לשליש של הרגימנט ה-14 של המיליציה של מרילנד ב-18 באפריל 1798, והוסמך כקפטן ב-26 במאי 1802. הוא היה חבר בבית הנבחרים של מרילנד בשנים 1801 עד 1803 ו-1805, ושימש כנואם בשנה האחרונה. הוא התפטר ב-11 בנובמבר 1805, ולאחר מכן נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לקונגרס העשירי והאחד-עשר, וכיהן מ-4 במרץ 1807 עד 3 במרץ 1811. במהלך הקונגרס האחד-עשר, הוא היה יושב ראש הוועדה למחוז קולומביה.
ואן הורן נבחר שוב לבית הנבחרים של מרילנד וכיהן בין 1814 ל-1816. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט של מדינת מרילנד ב-1816 וכיהן עד מותו במחוז פרינס ג'ורג', מרילנד.
ואן הורן היה בעל עבדים. לאחר מותו ב-1817, ביתו הממוקם ברחוב מאן 4706 ממש מחוץ לוושינגטון די. סי., על פי ההערכה, הפך לתחנה במסילת הרכבת המחתרתית.
הערות שוליים

↑  Tufts University Archives
↑  Weil, Julie Zauzmer; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo (20 בינואר 2022). "More than 1,700 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". Washington Post. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "For sale: 5 BR home with many stories". Chicago Tribune.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88612114  US Congress: V000043  VIAF: 40952867   WorldCat (עם VIAF): 40952867
לאונרד קובינגטון

לאונרד ויילס קובינגטון (באנגלית: Leonard Wailes Covington‏; 30 באוקטובר 1768 – 14 בנובמבר 1813) היה בריגדיר גנרל בצבא ארצות הברית וחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קובינגטון נולד ב-30 באוקטובר 1768 באקווסקו, מחוז פרינס ג'ורג', בפרובינציית מרילנד, והצטרף לצבא ארצות הברית כצוער במרץ 1792. הוא הועלה לדרגת קפטן ב-1794 ושירת במלחמת האינדיאנים בצפון-מערב (1785 – 1795) בפיקודו של אנתוני ווין, שם הצטיין בפורט רקאברי וקרב פאלן טימברס. הוא התפטר מהצבא בסיומה של מלחמת האינדיאנים בצפון-מערב.
בשנת 1809, לאונרד קובינגטון חזר לצבא כקולונל של הדרגונים הקלים, לאחר מכן שירת שנים רבות בבית הנבחרים של מרילנד ובשנים 1805–1807 כיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בקונגרס התשיעי. הוא קיבל פיקוד בפורט אדמס על נהר המיסיסיפי התחתון והשתתף בהשתלטות של ארצות הברית על הרפובליקה של מערב פלורידה בדצמבר 1810, בפריז'ס פלורידה, לואיזיאנה כיום. הוא שירת במלחמת 1812, והועלה לדרגת בריגדיר גנרל באוגוסט 1813. קובינגטון נפצע אנושות בקרב על חוות קרייזלר ומת שלושה ימים לאחר מכן, ב-14 בנובמבר 1813 בפרנץ' מילס, מחוז פרנקלין, ניו יורק.
בזמן מותו, בריגדיר גנרל קובינגטון ומשפחתו היו תושבי וושינגטון, בירת טריטוריית מיסיסיפי, בבית אשר נבנה בשנת 1810 ליד המתקן הצבאי פורט וושינגטון (במקור פורט דיארבורן), שבו פיקד קובינגטון על רגימנט הדרגונים הקלים. אשתו הייתה רבקה מקאל, בת דודתו הראשונה וקרובת משפחה של הגנרל ג'יימס וילקינסון. לקובינגטון היו לפחות ארבעה ילדים.
הערות שוליים

1 2  Leonard Covington's Congressional biography, retrieved 10 December 2015.
↑  Inside Northside magazine special issue, Covington 1813-2013, on Covington, Louisiana, pages 8–10; accessed 25 February 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: C000817
צ'ק-אין

נוסעים בנמל התעופה הבינלאומי של ונקובר מבצעים צ'ק-אין לפני טיסה
ביצוע צ'ק-אין (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: רישום כניסה) הוא תהליך בו אנשים מבצעים רישום של הגעתם לבית מלון, נמל תעופה, נמל ימי או אירוע.
בנמלי תעופה

בנמל התעופה תהליך הצ'ק-אין מבוצע בדרך כלל על ידי חברות התעופה או על ידי סוכן העובד מטעם חברת תעופה מסוימת. במסגרת תהליך הצ'ק אין, הנוסעים בדרך כלל מוסרים לחברת התעופה את כל התיקים שמועברים לתא המטען של המטוס ומקבלים את כרטיסי העלייה למטוס, כדי שיוכלו לעלות לטיסה שלהם.
כל הנוסעים שמגיעים לנמל התעופה נדרשים לעבור את תהליך הצ'ק-אין  לפני ההמראה. במהלך תהליך הצ'ק אין הנוסעים נדרשים לרוב לבחור את המושב בו הם ישבו במהלך הטיסה מבין המושבים הפנויים, ורשאים גם לשלם על שדרוגים מסוימים אם האפשרות זמינה.
תהליך הצ'ק-אין משתנה מחברת תעופה לחברת תעופה.
בבתי מלון

אורחים שמגיעים לבתי מלון נדרשים לעבור תהליך צ'ק-אין על מנת לקבל את המפתח לחדר ולעיתים רבות, במסגרת תהליך הצ'ק אין נדרשים לספק את פרטי כרטיס האשראי על מנת לכסות עלויות אפשריות במשך השהייה בבית המלון.
צ'ק-אין ברשתות חברתיות

ישנן רשתות חברתיות שונות, כגון Foursquare, Google Latitude, Google+, Facebook, Jiepang, VK, Gowalla, GetGlue ו־Brightkite, שמאפשרים למשתמשים לבצע פעולה המכונה "דיווח עצמי" (Self-reported positioning), או מכונה גם "צ'ק אין", למקום פיזי בו הם נמצאים כעת, על מנת ליידע באופן זה את חבריהם ברשת החברתית על מיקומם.
ביישומים רבים בטלפונים החכמים ישנו כפתור בו המשתמש יכול לראות רשימה של מקומות שנמצאים בקרבת מקום בהם המשתמש יכול לבצע "צ'ק-אין" ברשת החברתית. לעיתים רבות, אם המיקום אינו מופיע ברשימת המקומות הסמוכים, המשתמש יכול להוסיף את המיקום ישירות מהטלפון החכם. לאחר שהמשתמשים מבצעים "צ'ק-אין" ברשת החברתית לעיתים רבות הם מסוגלים לשתף את המיקום שלהם עם חברים בשירותים כגון Twitter או Facebook.
הערות שוליים

↑  Richmond, Riva (10 בספטמבר 2010). "Three Best Ways to Use Location-Based Social Media". The Wall Street Journal. Dow Jones & Company, Inc. נבדק ב-30 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
דלפק צ'ק-אין במלון בהונג קונג
ג'ון צ'ו תומאס

ג'ון צ'ו תומאס (באנגלית: John Chew Thomas‏; 15 באוקטובר 1764 – 10 במאי 1836) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר פדרליסט בבית הנבחרים של ארצות הברית עבור מחוז הקונגרס השני של מרילנד בין השנים 1799 ל-1801.  הוא גם כיהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת מרילנד בין השנים 1796 עד 1797.
ביוגרפיה

תומאס נולד ב-15 באוקטובר 1764 בפריוויל, פרובינציית מרילנד, למד בבתי ספר פרטיים וסיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה ב-1783. הוא עבר ל"פיירלנד" במחוז אן ארנדל, מרילנד, בסביבות 1789, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין בפילדלפיה ב-15 בדצמבר 1787, אך לא עסק בכך באופן נרחב. הוא נבחר כפדרליסט לקונגרס השישי, וכיהן מ-4 במרץ 1799 עד 3 במרץ 1801, אך סירב להיות מועמד לבחירה מחדש ב-1800.
בשנת 1810 מכר תומאס את פיירלנד, שחרר את רוב עבדיו ועבר לפנסילבניה,  שם התגורר עד מותו ב-10 במאי 1836 ליד לייפרוויל. הוא קבור בבית הקברות בצ'סטר, פנסילבניה.
הערות שוליים

↑  "THOMAS, John Chew". www.history.house.gov. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flexner, James Thomas (1993). An American Saga: The Story of Helen Thomas and Simon Flexner. New York: Fordham University Press. pp. 64–66. ISBN 0-8232-1520-2. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr90005292  SNAC: w6vh62xz  US Congress: T000173  VIAF: 66316329   WorldCat (עם VIAF): 66316329
נביולה (קומיקס)

| --- | --- |

נביולה, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Nebula #1 מפברואר 2020, אמנות מאת ג'ן בארטל.
 סוג:  נבלת-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Avengers #257 (יולי 1985)
 יוצרים:  רוג'ר סטרן ג'ון בוסימה
 גילום הדמות:  קארן גילאן ("שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "שומרי הגלקסיה: חלק 3")
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  שכיר חרב, שודד ים
 כוחות:  כוח ועמידות על-אנושיים, מיומנות בקרב פנים אל פנים ושימוש בנשק חם וקר
 חברה לשעבר בקבוצה:  החזית המאוחדת החסדים
 דמויות קשורות
 משפחה:  זור (אב לכאורה, מת) תאנוס (סב לכאורה) קראא (דוד לכאורה) קסירה (דודה לכאורה) גאמורה (אחות לכאורה)
 אויבים:  גאמורה 
 
נביולה (באנגלית: Nebula; בעברית: ערפילית) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #257 מיולי 1985, ונוצרה על ידי הכותב רוג'ר סטרן והמאייר ג'ון בוסימה.
נביולה היא פיראטית חלל אכזרית ושכירת חרב, הטוענת כי סבה הוא לא אחר מאשר הטיטאן המטורף תאנוס. בתחילת דרכה עשתה שימוש בספינת החלל סקנטאורי II, ספינת החלל האישית של תאנוס שנחשב למת באותה תקופה. בניסיון לכיבוש אימפריית הסקרול הציעה נביולה לקפטן מארוול מוניקה רמבו להצטרף לצוותה, והיא הפנתה נגדה את חברי קבוצת האוונג'רס לאחר שנודע כי היא האחראית לחורבן קסאנדר, עולם הבית של חיל נובה. היא נתקלה מאוחר יותר בקבוצת האוונג'רס בניסיון כושל להשגת כוח אומניפוטנטי.
כאשר תאנוס הפציע מחדש וגילה אודות מעשיה של נביולה, הוא פגע בה באופן אנוש ומנע את מותה באמצעות שימוש בכפפת האינסוף כדי להותיר אותה בחיים כגווייה גרוטסקית וחסרת בינה. כאשר תאנוס עשה שימוש בכפפת האינסוף והביס את אטרניטי, הוא התאחד עם אויבו ותודעתו עזבה את גופו. נביולה ניצלה הזדמנות זו כדי לקחת ממנו את הכפפה, ובאמצעותה ריפאה את עצמה והחליטה לנקום בטיטאן המטורף. תאנוס חבר לקבוצת גיבורי-על הנותרים בהנהגתו של אדם וורלוק וסייע במתקפה על נביולה, שדעתה הוסחה וכפפת האינסוף נלקחה ממנה בידי וורלוק והגולש הכסוף. וורלוק השתמש בכפפה לשחזור היקום לקדמותו, ונביולה הובאה למשפט צדק בטיטאן.
נביולה נכלאה והוברחה בידי אחד מחברי הצוות שלה, שהביא אותה לדוקטור שהפך אותה לקיבורגית. בניסיון לשחרור חברי הצוות שלה, נביולה נאלצה להיאבק בגולש הכסוף ובג'ק הלבבות, והרגה את חברי הצוות בבריחתה. באירועי ההשמדה הצטרפה נביולה לקבוצת "החסדים" של גאמורה, ונפצעה קשה עקב מאבק ברונאן המאשים. היא נראתה לאחרונה בעימות נגד קבוצת שומרי הגלקסיה.
את דמותה של נביולה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" מגלמת השחקנית קארן גילאן, בגרסה זו, נביולה היא בתו המאומצת של תאנוס ואחותה המאומצת של גאמורה, ושתיהן אומנו על ידו כמתנקשות ולוחמות אישיות.