stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול שאשא
ביוגרפיה > חקר הרפואה והתחלואה בשואה

בסוף שנות התשעים החל פרופסור שאשא לחקור את תולדות הרפואה והתחלואה בשואה מהיבטים שונים.
בשנת 2001 ייסד את "כנס נהריה לתחלואה ורפואה בשואה" בשיתוף עם בית לוחמי הגטאות ובכך הביא את הנושא לדיון ציבורי בין-תחומי. הכנס נערך מאז פעם בשנה, ומפגיש בין מומחים בתחומים שונים- רופאים, היסטוריונים, פילוסופים, ואחרים. זהו הכנס הראשון שדן בתחלואה והרפואה בשואה בהיבטם המקצועי (היו כנסים שדנו בהיבטים פילוסופיים ואתיים אך לא בסוגיות הרפואיות עצמן).
בתחילת הדרך מטרת הכנס הייתה לספר את סיפורה המופלא של הרפואה היהודית בימיה הרעים ביותר של האנושות, ללמוד ולהפיק לקחים. אז גם פרסם פרופסור שאשא מאמר בנושא מחקר מחלת הרעב שבוצע על ידי הרופאים היהודיים בגטו ורשה, בתנאי המלחמה והרעב.
בהמשך המחקר פנה לחקר התחלואה המאוחרת, תחלואה שמתרחשת בגיל מבוגר, עשרות שנים לאחר השואה, אך מקורה בתנאי החיים הקשים בשואה. ממחקרים אלה נובע כי קיימת תחלואה מאוחרת רב מערכתית בקרב ניצולי השואה. בעוד שבעבר התמקדו החוקרים בתחלואה הנפשית של הניצולים, המחקרים החדשים הראו שקיימת תחלואה פיזית אורגנית (לא רק נפשית) הקשורה לרעב ולתנאים הפיזיים הקשים שבהם היו נתונים הניצולים. בנוסף, ואף קיימת השפעה על הדורות הבאים.
המחקרים שערך והנושאים שעלו בכנסי נהריה שימשו את בתי המשפט בדונם בתביעות הניצולים, הוצגו בפני ועדת דורנר ובפני גופים רבים ושונים העוסקים בבריאותם של הניצולים ובפני משרד הבריאות, והיוו קטליזטור בהקמת הוועדות המיוחדות שהכירו בקשר שבין השואה ל"תחלואה המאוחרת". הישג מעשי של המחקרים היה ההחלטה הממשלתית להרחיב את זכאות ניצולי השואה לטיפולים רפואיים והחזרים כספיים שונים בעבור תחלואה מאוחרת.
פרופ' שאשא ישב בוועדת שני שדנה בנושא חלוקת כספים לפרויקטים לסיוע לניצולי שואה, העיד בפני ועדת דורנר שדנה בסיוע ממשלות ישראל לניצולי השואה וכיהן כיו"ר הוועדה הרפואית שלצד "עמותת ילדות עשוקה" – עמותה שמטרתה להשיג ממשלת גרמניה פיצוי הולם עבור ילדי השואה בגין ילדותם שנעשקה.
בהשראת פעילותו בנושא הוקמו המרכז לחקר הרפואה בתקופה השואה בפקולטה לרפואה בטכניון ומרכזים דומים במוסדות אקדמאים אחרים. הנושא נכנס לתוכנית הלימודים בבית הספר לרפואה.
פרופסור שאשא ניהל את כנסי הרפואה ושואה והיה הרוח החיה מאחורי כנסים אלה במשך 21 שנים, עד סמוך למותו. ביתו, ד"ר הדס לבסקי שאשא ממשיכה את דרכו בניהול הכנסים.
ביוגרפיה > קידום הגליל

שאול שאשא היה איש הגליל, תושב נהריה מאז שהגיע כרופא צעיר בשנת 1969. היה ממייסדי תנועת הגליל וחבר בגופים שונים הפועלים למען פיתוח הגליל כמו הרשות לפיתוח הגליל, צוות גליל ונגב של הסוכנות היהודית, יו"ר צוות גליל במועדוני רוטרי צפון ועוד.
פרופ' שאשא פעל לקידום הגליל על ידי הובלה לאיכות ומצוינות בתחומים השונים ולא מתוך השענות על הקשיים או על היות האזור "נזקק" לתמיכה. המטרה היא לגרום לתנופת פיתוח כך שהגליל יהיה מקום איכותי מבחינת חינוך ואקדמיה, תעסוקה ומגורים ועל רקע זה ימשוך אנשים להתיישבות.
פרופ' שאשא פעל לקידום המחקר בגליל. יזם וארגן כנסים רבים בתחומים השונים בהם עסק- נפרולוגיה, איכות, לוגיסטיקה, רפואה ושואה והתמיד לערוך את הכנסים בנהריה, מתוך מטרה לקדם את האזור.
פרופ' שאשא חלם על הקמת אוניברסיטה בגליל וראה בהקמת בית הספר לרפואה שלב ראשון במימוש חלום זה. הוא סבר שעצם קיומה של אוניברסיטה ברמה גבוהה יביא לתנופת פיתוח באזור. המאמצים הרבים נשאו פרי ובשנת הלימודים 2011–2012 החלה לפעול בצפת הפקולטה לרפואה, במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.
על כל אלה קיבל את אות יקיר הגליל בוועידת הגליל 2007.
ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל נמנה בין מדליקי המשואות בהר הרצל, כהוקרה על תרומתו לגליל, על טיפול בתושבי קו העימות והפיכת בית החולים הפריפרי לבית חולים מרכזי בעל שם.
ביוגרפיה > קידום הגליל > פעילות קהילתית בנהריה

שאשא היה חבר במועדון רוטרי בנהריה ושימש מזכיר ונשיא המועדון.
פעל רבות במסגרת פורום המתנדבים "השולחן העגול" בנהריה. במסגרת זו הוביל סדרת אירועי תרבות בשם "סיפורי נהריינים", בה שיתפו ותיקי נהריה מחוויותיהם בשנים הראשונות של העיר.
בשנת 2022, לאחר מותו, קיבל את אות יקיר העיר נהריה.
הוקרה

1995 – בית החולים בראשותו זכה בפרס הלאומי לאיכות ע"ש רבין
1998 - המדליה הבינלאומית של ה-"National kidney foundation" האמריקאי, על תרומה מיוחדת לנפרולוגיה בעולם.
2001 – יקיר שירות המדינה
2006, מדליק משואה בטקס יום העצמאות המרכזי.
2006, תואר כבוד מהאיגוד הישראלי לאיכות.
2007, אות יקיר הגליל.
2012 – אות שר הבריאות על מפעל חיים
2017 - אות 'עיטור האור' לניצולי שואה, ולפועלים לרווחת הניצולים
2022 – אות יקיר נהריה
חיים אישיים

לאחר סיום לימודי הרפואה השתקע שאשא בנהריה. היה נשוי עד מותו לדפנה, ד"ר למתמטיקה, ולהם ארבעה ילדים ו-11 נכדים. במשפחתו רופאים גם שני אחיו, ד"ר אורי שאשא וד"ר משה שאשא, ובתו ד"ר הדס לבסקי - שאשא.
נפטר ב-12 בנובמבר 2021, ונטמן בבית העלמין החדש של נהריה.
הערות שוליים

↑  אלעד אסולין, "הלך לעולמו פרופ' שאול שאשא, לשעבר מנהל המרכז הרפואי לגליל", רדיו חיפה, 12 בנובמבר 2021
↑  לאור, שאשא, בית חולים תחת אש. ערוכים 1998, כרך 2, 24–29
↑  אחיה ראב"ד, הלך לעולמו פרופ' שאול שאשא, לשעבר מנהל המרכז הרפואי לגליל, באתר ynet, 14 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526301605171  VIAF: 315201327   WorldCat (עם VIAF): 315201327
שיגורים כושלים מרצועת עזה

שיגורים כושלים מרצועת עזה הם שיגורים של רקטות ופצצות מרגמה מרצועת עזה לעבר ישראל אשר לא עוברות את גבולות מדינת ישראל, ונוחתות ברצועת עזה או בים התיכון. חלק ניכר מהשיגורים היוצאים מרצועת עזה לכיוון ישראל משנת 2006 במסגרת הטרור הפלסטיני לא יוצאים משטח הרצועה וגורמים נזק לתשתיות פלסטיניות ואף גובים חיי אדם. הדיווח הישראלי הראשון של שיגור כושל של רקטות מרצועת עזה הוא משנת 2006, בו דווח על שיגורים כושלים של קסאמים מבית ספר במחנה הפליטים גא'בליה שברצועת עזה.
סקירה

| מבצע צה"ל | כמות שיגורי רקטות | כמות שיגורי רקטות כושלים | שיגורים כושלים מסך השיגורים | אבדות בעזה עקב שיגורים כושלים | הארגונים המשתתפים בלחימה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עופרת יצוקה (2008-2009) | 571 | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע | חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית לשחרור פלסטין, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. |
| הד חוזר (2012) | כ-300 | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע | ועדות ההתנגדות העממית, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני |
| עמוד ענן (2012) | 1,532 | 158 | 10.3% | 2 הרוגים ו-5 פצועים | חמאס, הג'יהאד האסלאמי, ועדות ההתנגדות העממית, החזית העממית לשחרור פלסטין. |
| צוק איתן (2014) | 4,500 | 200 | 4.35% | לפחות 10 הרוגים, ביניהם 7 ילדים, ו-43 פצועים | חמאס, הג'יהאד האסלאמי, ועדות ההתנגדות העממית, החזית העממית לשחרור פלסטין, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. |
| פירות טרופיים (2018) | כ-500 | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע | חמאס, ועדות ההתנגדות העממית, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין |
| חגורה שחורה (2019) | 450 | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע | הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני |
| שומר החומות (2021) | 4,360 | 680 | 15.5%, או 23% על פי מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון | לפחות 19 הרוגים, או כ-91 הרוגים, על פי מאמר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים | חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית לשחרור פלסטין |
| עלות השחר (2022) | 1,162 | 216 | 18.5%, או 22% על פי מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון | לפחות 15 הרוגים, ביניהם 7 ילדים, ו-100 פצועים | הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית לשחרור פלסטין |
| מגן וחץ (2023) | 1,469 | 291 | 20% | לפחות 4 הרוגים, ביניהם 3 ילדים | הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית לשחרור פלסטין, ועדות ההתנגדות העממית |
| חרבות ברזל (2023–) | 13,400 (נכון ל-4 בפברואר 2025) | 450 (נכון ל-18 באוקטובר 2023) | לפחות 3.36% | על פי משרד הבריאות העזתי, 471 נהרגו בפיצוץ בית החולים אל-אהלי לפחות 80 הרוגים נוספים בשיגורים כושלים נוספים. | כל הארגונים ברצועה, בראשם חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני |
סקירה > הארגונים האחראים

הארגונים האחראים למרבית השיגורים מרצועת עזה הם החמאס והג'יהאד האיסלאמי. בקרב רקטות ששוגרו על ידי הג'יהאד האיסלאמי קיים אחוז גבוה יותר של שיגורים כושלים מאשר בקרב שיגורי הרקטות של החמאס. דוברי ארגוני הטרור בעזה נוטים להעביר את האחריות על השיגורים הכושלים לישראל וטוענים כי מדובר בתקיפות ישראליות של חיל האוויר, דוגמת הפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי[דרוש מקור]. ברוב המקרים מתברר כי אכן מדובר בשיגורים כושלים של רקטות שנורו מעזה ולא בתקיפות צה"ל[דרוש מקור].
סקירה > סיבות אי הצלחת השיגורים

בתקשורת הישראלית, הובאה הדעה כי האיכות הנמוכה של הרקטות והעלייה בכמות השיגורים הכושלים בשנים האחרונות נובעות מהיכולת המוגבלת של הג'יהאד האיסלאמי לייצר רקטות איכותיות[דרוש מקור]. גורמי צבא שאמונים על הנושא טענו כי חלק מהשיגורים במהלך מבצע עלות השחור לא צלו עקב רקטות הג'יהאד, בניגוד לרקטות החמאס שלא הצטרף למערכה.
בצה"ל טוענים כי הסיבות לכישלון השיגורים הן "ייצור עצמי, אחסנה לקויה, וגם פעולות חשאיות שפוגעות בהתעצמות" וכן כי "חלק מהרקטות של הג'יהאד הן תמרורים שפעיליו עקרו, הוסיפו חומר נפץ מאולתר והרכיבו רקטה מאולתרת, לעיתים על בסיס סרטון הדרכה ביוטיוב". בנוסף, על פי גורמי צה"ל, "בחודשים האחרונים אירוע כמה פיצוצים של מחסני רקטות כאלה ברצועת עזה בגלל אחזקה לקויה. לפעמים רקטות נשמרות בשווקים ומועברות ממקום למקום בדרך לא דרך. זה גורם ליותר תקלות לאחר הירי, ולנזק שהפעם היה מטורף".
על פי מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון, סביר להניח כי אחוז הכישלון הגבוה נובע מאיכות נמוכה של תהליכי הייצור, אך לא פחות מכך גם מהעדפה מכוונה של כמות על איכות: "הרי שמבחינת הארגונים החמושים בעזה גם רקטה שכושלת או מחטיאה גורמת לאזעקות בישראל ולפגיעה במורל ובפרנסה של אזרחיה. לכן, התועלת מהשקעה בהגדלת האיכות איננה שווה את המאמץ".
סקירה > נזק ופגיעה באזרחים

כתוצאה מהיעדר שקיפות וחופש עיתונות ברצועת עזה שנמצאת בשלטון החמאס, קיים קושי רב בעת איתור נתונים בנוגע לנפילות של רקטות ששוגרו על ידי הארגונים בעזה ונפלו בשטח הרצועה[דרוש מקור]. על פי כתב עת שפורסם על ידי דוקטור אלכס ספיאן במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים, חלק ניכר מהרקטות שנורו מעזה במהלך המבצעים התפוצצו בשטח הרצועה וגרמו לכמות משמעותית של אבדות בנפש, של עד כ-36% מהכמות הכוללת של ההרוגים בעזה במהלך מבצע שומר החומות.
הערות שוליים

↑  חנן גרינברג ועלי ואקד, בית חנון: מחבלת התפוצצה ליד כוח צה"ל, באתר ynet, 6 בנובמבר 2006
↑  Amnesty International, ישראל/רצועת עזה - מבצע "עופרת יצוקה": 22 יום של הרס וחורבן, London: Amnesty International Publications, 2009, עמ' 62
1 2  יוסי ניסן, ‏"עמוד ענן" - המספרים: זה היקף הנזק שצה"ל גרם לחמאס, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2012
↑  עופר וולפסון, חמאס אחראי לפשעי מלחמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בדצמבר 2012
1 2  יפתח ש. שפיר, לוחמת רקטות ב'צוק איתן', המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2014, עמ' 42
↑  רועי קייס והסוכנויות, הפלסטינים: ישראל הפגיזה פארק, 10 נהרגו, באתר ynet, 28 ביולי 2014
↑  אמיר בוחבוט‏, תחקיר האירוע בבית החולים שיפא: הפיצוץ - מרקטת חמאס, באתר וואלה, 28 ביולי 2014
↑  יואב זיתון, צה"ל מסכם את "חגורה שחורה" בעזה בהצלחה, ושוב מתמקד בצפון, באתר ynet, 14 בנובמבר 2019
1 2  טל לב רם, ‏סיכום מבצע "שומר החומות": כ-4,360 רקטות נורו לעבר ישראל, כ-20 בכירי חמאס חוסלו, באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2021
1 2 3 4  ד"ר עוזי רובין, מ"צוק איתן" עד "עלות השחר": המירוץ בין איום הרקטות לבין מערך ההגנה של ישראל, באתר JISS, ‏2022-09-05
↑  שחר קליימן, דו"ח: לפחות 19 פלשתינים נהרגו בסבב הלחימה כתוצאה משיגורים כושלים, באתר www.israelhayom.co.il
1 2  דוקטור אלכס ספיאן, How Many Gaza Palestinians Were Killed by Hamas Rockets in May? An Estimate, 2021
1 2   סיכום מבצע "עלות השחר", באתר צה"ל, 31 באוגוסט 2022
1 2 3  יואב זיתון, תמרורים, אלתורים מסוכנים והדרכה ביוטיוב: הרקטות שהרגו יותר עזתים, באתר ynet, 8 באוגוסט 2022
1 2  יואב זיתון, עינב חלבי, השיגורים, היירוטים, החיסולים | הנתונים המלאים: סיכום "מגן וחץ" במספרים, באתר ynet, 14 במאי 2023
↑  נועם אמיר, הקרב התקשורתי: בצה"ל חושפים תיעוד ירי כושל של הג'יהאד האסלאמי שפגע בעזתים, באתר www.makorrishon.co.il, ‏11/05/2023
↑  ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
↑   מערכת את"צ, יומן המלחמה - 18/10, באתר צה"ל, 18 באוקטובר 2023
↑  גורם אירופי שולל את טענת חמאס: "רק עשרות נהרגו בבית החולים בעזה - לא 471", באתר ynet, 19 באוקטובר 2023
↑  אלישע בן קימון, יוסי יהושע, 25% שיגורים כושלים לג'יהאד, צה"ל נערך לתקוף עשרות מטרות: "חמאס לא שותף לירי", באתר ynet, 10 במאי 2023
שלום ברנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1936 (בן 88) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תפקידים בולטים:  שופט בית המשפט המחוזי בירושלים
 
שלום ברנר הוא שופט בדימוס בבית המשפט המחוזי בירושלים וכיהן כסגן נשיאו החל משנת 1996. לאחר פרישתו מכס השיפוט בשנת 1998 כיהן כיו"ר הוועדה למתן היתרים לשרים ולסגני שרים במשרד מבקר המדינה.
ביוגרפיה

ברנר נולד בחיפה בשנת 1936. למד משפטים במסגרת העתודה האקדמית בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. לאחר לימודיו שירת בפקליטות הצבאית, שם שימש עוזרם של מאיר שמגר (אז שטרנברג) ושל דליה דורנר. לאחר שחרורו מצה"ל השלים התמחות ועבד כעורך דין, וכיהן בין היתר כמרצה מן החוץ לאתיקה מקצועית בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בחודש מאי 1982 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובינואר 1996 מונה לסגן נשיא, עד לפרישתו ב־31 באוגוסט 1998.
לאחר פרישתו עסק בבוררויות וגישורים, ושימש כמרצה לאתיקה מקצועית של עורכי דין ולניהול משפט במכללה למשפטים רמת גן. באוקטובר 2000 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק ליו"ר ועדת הבירור הציבורית לבדיקת אירועי התנגשויות בין כוחות הביטחון לבין אזרחים ערבים בגליל ובמשולש, אך לאחר לחץ כבד של מנהיגי הציבור הערבי הוועדה הוחלפה על ידי ועדת חקירה ממלכתית, ועדת אור. לאחר מכן בשנים 2001 עד 2004 שימש כיו"ר הוועדה למתן היתרים למניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים במשרד מבקר המדינה, בשתי קדנציות, האחת תחת המבקר אליעזר גולדברג והשנייה תחת המבקר יוסף שפירא. בתפקידו זה נאלץ ברנר לדון ולדחות את בקשתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו למימון הגנתו המשפטית באמצעות מקורביו מיליקובסקי ופרטרידג'.
תיקים בולטים בהם שפט

ברנר ישב בהרכב שהרשיע בשנת 1988 את מרגל האטום מרדכי ואנונו בריגול חמור, ודן אותו ל־18 שנות מאסר (ת.פ. 461/86). ברנר הצטרף לדעתו של ראש ההרכב השופט א' נועם שסבר שמעשיו של ואנונו נעשו מתוך מניעים נסיבתיים ולא אידאולוגיים הקשורים לאישיותו של ואנונו ורצונו בנקמה, וזאת בניגוד לדעתו החולקת של השופט צבי טל, שסבר שהמניע העיקרי של ואנונו היה אידאולוגי.
ברנר שפט כדן יחיד את שמחה דיניץ, אז יו"ר הסוכנות היהודית, והרשיע אותו בשימוש שלא כדין בכרטיס אשראי של הסוכנות. ברנר זיכה את דיניץ מחמת הספק מהאישום הראשון והרשיע אותו באישום השני, קבלת דבר במרמה, אך קבע, כי הדבר נעשה שלא בנסיבות מחמירות. הרשעה זו בוטלה לאחר מכן בערעור שהגיש דיניץ לבית המשפט העליון.
הערות שוליים

↑  שלום ברנר אומר שלום, באתר גלובס, 7 בספטמבר 1997
↑  הודעת משרד ראש הממשלה, הקמת ועדה ציבורית לבדיקת האירועים בגליל ובמשולש, באתר משרד ראש הממשלה, ‏21/10/2000
↑  מינוי יושב ראש לוועדת ההיתרים במשרד מבקר המדינה, באתר www.mevaker.gov.il
↑  משה גורלי, מי יממן את ראש הממשלה: שלום ברנר הוא איש השעה, באתר כלכליסט, 31 במרץ 2019
↑  מושגים, סיפורו של מרדכי ואנונו: מרגל האטום שידע יותר מדיי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 באפריל 2004
↑  שמואל דקלו, ‏ביהמ"ש העליון זיכה את דיניץ מחמת הספק משימוש בלתי חוקי בכרטיס אשראי של הסוכנות, באתר גלובס, 19 באוקטובר 1997
↑  מרדכי קרמניצר ושלומית מנהיים-ולרשטיין, לא תישא פני דל ולא תהדר פני גדול: על פרשת דיניץ, באתר lawjournal.huji.ac.il, ‏1 בפברואר 2018
פארק נשר

| --- | --- |

הגשר התלוי המזרחי מעל נחל קטיע על רקע עמק זבולון
 נתונים ומידות
 שטח:  0.275 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  נשר, חיפה 
 קואורדינטות:  32°46′01″N 35°01′34″E﻿ / ﻿32.76694°N 35.02611°E﻿ / 32.76694; 35.02611
 רחובות סמוכים:  דרך משה, החרוב
  (למפת חיפה מוגדלת) פארק נשר(למפת חיפה רגילה) פארק נשר(למפת הגליל המערבי רגילה) פארק נשר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) פארק נשר
 
פארק קק"ל בנשר, המכונה גם פארק הגשרים התלויים, הוא פארק יערני מטרופוליני בשטח של 275 דונם, השוכן בפאתי העיר נשר, על מורדותיו הצפון-מזרחיים של הכרמל. הפארק משתרע בין שכונת רמות יצחק מצפונו ונחל נשר מדרומו, והוא תחום על ידי כביש 705 המקיף אותו מדרום וממערב. במרכזו של הפארק זורם נחל קטיע, יובל של נחל נשר, המשתרע בין גבהים של 100 עד 300 מטרים מעל פני הים. אורכו של הפארק הוא כ-800 מטר ממזרח למערב ורוחבו כ-400 מטר.
היסטוריה

כבר בתקופת המנדט סומן שטח הפארק כשמורת יער, והחל בשנות ה-50 החל מנהג נטיעת עצי אורן בחלקו הדרומי בכל ט"ו בשבט. חורשה זו קרויה על שמו של אבא חושי. בפארק חורש ים-תיכוני צפוף של עצי אלון, אולם האזור הוזנח והיה למזבלה. מאוחר יותר איימו על קיומו תוכניות בנייה של שכונות מגורים חדשות ותוואי הדרך של כביש 705. התנגדויות שהוגשו כנגד תוכניות אלה התקבלו, וקק"ל נטלה את המקום תחת חסותה ופיתחה אותו.
בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על-ידי כבלי פלדה. מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממזרח לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו. גשרים אלה מהווים כיום את האטרקציה המרכזית בפארק.
אדריכלית הנוף של הפרויקט היא חנה יפה שזכתה על הפרויקט בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף לשנת 2007.
בחודש ינואר 2024, החלה עיריית נשר בפרויקט של בניית "קו לכיבוי אש" בפארק. בכל תקופת העבודות, הפארק נסגר לציבור. בחודש מאי 2024 הפארק נפתח מחדש לאחר  שנסלל בדרך המובילה לגשרים התלויים דרך צרה מבטון, שמקלה על הנגישות לגשרים התלויים. בנוסף בפברואר 2024 בכניסה לכביש המוביל לפארק ברחוב החרוב, נוסף פסל אריה ענק של הפסל סם פיליפ.
נחל קטיע

תחילתו של הנחל בגובה של 400 מטר מעל פני הים, מהמורדות הצפוניים של הר טללים ליד כביש 705 ואוניברסיטת חיפה. לאחר מכן פונה מזרחה וזורם במקביל לכביש 705 ונשפך לנחל נשר ליד בית הקברות של העיר נשר. הצמחייה האופיינית בנחל היא חורש ים תיכוני סבוך.
במלחמת העולם הראשונה בעת כיבוש חיפה, עלה כוח של פרשים אנגלים "שרווד ריינג'רס" בנחל נשר ודרך יובלו נחל קטיע בתנאי קרקע קשים אל רכס ההר, ובהדרכת תושב דרוזי הגיעו לרכס המערבי, הקדמי, של הכרמל. החיילים הרכובים נטרלו את התותחים האוסטרים אשר הוצבו להגן על המעגן של מפרץ חיפה. כוח זה השתתף בקרב המכריע על חיפה ביום 23 בספטמבר 1918.
מסלולי טיול ופעילות פנאי

בפארק נשר מתקני נופש פעיל ומסלולי טיול מסומנים בשטח בצורה נוחה. בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על ידי כבלי פלדה. מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממערב לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו. השבילים המסומנים עוברים בחורש אורנים וחורש ים תיכוני עשיר. באביב המסלולים מוקפים בפריחה עשירה. השביל השחור היוצא מן החניון מוביל בדרך עפר נוחה ובדרך קצרה אל שני הגשרים שמעל לנחל קטיע, המהווים את האטרקציה וגורם המשיכה העיקרי של פארק נשר.
בשנת 2009 נחנך בפארק מסלול הליכה, המסומן ירוק, הנקרא "דרך אורי", לזכרו של סגן אורי בינמו, בנו של אברהם בינמו, ראש עיריית נשר לשעבר, יליד העיר, אשר נהרג בפעילות מבצעית בכ"ח בכסלו תשס"ו, נר חמישי של חנוכה (29 בדצמבר 2005), וקיבל לאחר מותו ציון לשבח. בכניסה לפארק הוקם אתר הנצחה לזכרו, פסל חנוכייה מעץ. הפסל נחנך ביום 15 בדצמבר 2009. שביל זה יורד אל מורד נחל קטיע עובר ליד שתי מערות שבאחת מהן נתגלו סימני התיישבות מתקופות קדומות. המשכו של השביל מוביל אל שני הגשרים.
הערות שוליים

↑  נמנעה הצתת ענק בפארק "הגשרים התלויים" בנשר, חדשות חיפה והקריות
↑  עיריית נשר וקק"ל פועלים להפוך את "פארק הגשרים התלויים" לנגיש עבור בעלי מוגבלויות, חדשות 0404
↑  מכונה גם "ואדי מוקטע"
↑  פרס קרוון לאדריכלית הנוף של קק"ל, ערוץ 7, 18 ביוני 2007
↑  פארק נשר, הוסיפו שביל בטון בתוך הפארק בדרך לגשרים התלויים. חששתי מכביש אספלט. זה נראה בסדר. 7/6/24, בערוץ יו טיוב
↑  פסל אריה בכניסה לפארק נשר. מה הקשר לנשר? נראה כועס, אולי כי דחפו אותו במקום לא מתאים? 7/6/2024 בערוץ יו טיוב
↑  אריה נצפה בפארק קק״ל בנשר, דף הפייסבוק של עיריית נשר, 22 בפברואר 2024
↑  זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ-ישראל, ערך חיפה, עמוד 2,347
↑  דרך אורי, באתר ההנצחה לאורי בינמו
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012301771105171
שכונת הארגזים

| --- | --- |

צריפים בשכונת הארגזים. מאחור ניתן לראות את בניין המגורים היחיד שהוקם על השטח המפונה בדרום השכונה על ידי הקבלן ישעיהו חכשורי
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 שטח:  765 דונם (יחד עם שכונת עזרא)
 אוכלוסייה:  2,670 (2012)
 קואורדינטות:  32°02′45″N 34°47′49″E﻿ / ﻿32.04589722°N 34.79705°E﻿ / 32.04589722; 34.79705
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הקבלן ישעיהו חכשורי בשכונת הארגזים בביקור ועדת הפנים, 2016
גגות בתים בשכונת הארגזים
שכונת הארגזים היא שכונה בדרום-מזרח תל אביב. שטחה 0.13 קמ"ר[דרוש מקור], והיא גובלת בדרך לח"י ובית יעקב בצפון, בלבנה במזרח, בפארק מנחם בגין ונחל איילון בדרום ובשכונת עזרא במערב.
היסטוריה

השכונה נמצאת בשטח שבו שכנה עד מלחמת העצמאות העיירה סלמה, שנכבשה במבצע חמץ. לאחר קום המדינה, התיישבו בבתי העיירה תושבים יהודים, שנשלחו על ידי הסוכנות היהודית או הגיעו בעידודה. חלק מהתושבים הקימו בתים חדשים על הקרקע. במשך השנים, הוקמו בשכונה בתים נוספים, חלקם בידי בניהם של התושבים הראשונים וחלקם בידי תושבים חדשים, בהם קבוצת אסירים משוחררים שהתיישבו במתחם המכונה "מתחם אסמל". ב-1991 הוקמו בשכונה 56 מגורונים, בהם שוכנו עולים מברית המועצות וזוגות צעירים.
תושביה הראשונים של השכונה לא הורשו לרשום את נכסיהם, ולא הוכרה כל זכות קניין שלהם בבתים. התושבים שהגיעו בהמשך התיישבו במקום ללא היתר לכך, ומשכך, גם הם נעדרי זכויות קניין במקום. התרחבות השכונה נעשתה באופן עצמאי, ללא שהוקמו התשתיות לכך. מרבית רחובותיה אינם אלא שבילים צרים ולא סלולים, אין בה בתי ספר או גני ילדים, פינוי אשפה מוסדר החל רק בראשית המאה ה-21, ובהיעדר מערכת ניקוז מסודרת, היא סובלת מהצפות כמעט מדי חורף. בביקורו בשכונה ב-1992, אמר ראש הממשלה יצחק רבין כי השכונה מזכירה לו את מחנה הפליטים ג'באליה[דרוש מקור].
ניסיונות הפינוי

ב-1993 המליץ מינהל מקרקעי ישראל על ביצוע תוכנית פינוי-בינוי בשכונת הארגזים. תוכנית זו נכשלה, לאחר שרק תושבים בודדים נענו להצעה שניתנה להם, וחלקם אף שבו ותפסו קרקעות בשכונה. בעקבות כישלון התוכנית, פרסמו ב-1994 המינהל ועיריית תל אביב-יפו מכרז למכירת הקרקע וזכויות להקמת 860 יחידות דיור. לאחר שהתב"ע שונתה כך שתאפשר הקמת 1,200 יחידות דיור, פורסם מכרז חדש ב-1996. שתי התארגנויות מקומיות של תושבים עתרו לבג"ץ נגד קיום המכרז, ודרשו לאפשר להן למכור את הקרקעות בעצמן. במהלך הדיונים בעתירות שונו תנאי המכרז, והפיצוי המוצע למפונים הוגדל. השופט חשין דחה את העתירות, תוך שציין ששינוי המכרז לטובת התושבים נעשה בזכות מאמצי העותרים.
במכרז שיצא לפועל בסופו של דבר זכתה חברת "נידר", אך היא נסוגה ממנו לאחר שמטען חבלה הונח מתחת לרכבו של הבעלים. חברת "מצלאווי חברה לבניין", שבאה בעקבותיה, החלה בהחתמת התושבים על חוזי הפינוי, אך בסופו של דבר גם היא חזרה בה. בעקבות זאת, פורסם ב-1998 מכרז חדש.
שני קבלנים ניגשו למכרז החדש, והזוכה היה ישעיהו חכשורי, שהציע סכום של 1.2 מיליון שקלים חדשים עבור הקרקע, ששוויה הוערך עבור מס רכישה בכ-90 מיליון שקל, תוך שהוא לוקח על עצמו לממן את הפיצויים לתושבים (הקבלן השני הציע לא לשלם כלל). בראשית 2001 החל הקבלן החדש בהחתמת התושבים על חוזים, ונגד תושבים שסירבו לחתום על החוזים הוגשו תביעות לסילוק יד. לאחרונים לא הוצעו עוד החוזים המשופרים, כי אם פיצויים בשיעור נמוך יותר, התואם את המכרזים מ-1993. החברה של חכשורי הגיעה להסכם פינוי עם 85 משפחות, ובניין מגורים ראשון ובו 17 קומות ו-66 יחידות דיור הוקם בחלקה הדרומי של השכונה. מאז, הואט הפינוי, ובניינים חדשים לא הוקמו. בשנת 2007 מכר חכשורי את הקרקע לקבוצת דנקנר.
בשנת 2010 מכר חכשורי את זכויות הבניה של 530 דירות לאלעד ישראל מגורים (לשעבר דנקנר השקעות). אלעד בנתה בשארית החלק הדרומי שמונה בנייני מגורים בני 17 קומות בשני שלבים - שלושה בניינים במזרח המתחם, סמוך לבניין שהקימה חכשורי, ולאחר מכן חמישה נוספים בינם לבין שכונת עזרא. חלק ממפוני השכונה קיבלו דירה בבניינים. הפרויקט קיבל את השם "פארק תל אביב", והוא ממלא את המתחם שבין רחובות ליבוביץ', שתולים, והרב יעקב טראב.
בינואר 2022 אישרה עיריית תל אביב את התוכנית להקמת שכונת מגורים חדשה בחלק הצפוני של השכונה, הכוללת מתווה לפיצוי המחזיקים במקום. במקום הפחונים יוקמו 1,800 דירות חדשות בשטח ממוצע של 80 מ"ר, ו-200 מתוכן יוקצו עבור מחזיקים בקרקע שנקבעו כזכאים. התוכנית איפשרה לבעלי הקרקע, החברות אלעד ישראל, פרידמן חכשורי ואביוד נכסים, לפנות את המבנים הבלתי מוסדרים הרבים בשטח.