stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניכור הורי
מאפיינים

גרדנר תיאר את התסמונת כעיסוק כפייתי של הילד בגינוי ההורה ובהאשמות כלפיו. על פי גרדנר, התסמונת מאופיינת בהופעת מקבץ של שמונה סימפטומים בילד, הכוללים: (1) ביזוי והכפשת ההורה המנוכר והפניית ביקורת לא מציאותית ומוגזמת כלפיו; (2) השפעה של ההורה המנכר על התפתחות השנאה אצל הילד באמצעים מודעים ולא מודעים; (3) שימוש במילים ושפה שאינם אופייניים לילד ונשמעים כדקלום או שחזור; (4) הילד מצדיק את התנכרותו בהצגת סיבות או רציונליזציות חלשות, אבסורדיות או טיפשיות כגון סיפורים על אירועים פעוטים וחסרי חשיבות; (5) קבלת תמיכה ללא עוררין מההורה המנכר; (6) תפיסות אבסולוטיות והיעדר אמביוולנטיות - ההורה המועדף ייתפס ויתואר כטוב בלבד וההורה המנוכר כרע בלבד; (7) היעדר רגשות חרטה על הפגיעה בהורה המנוכר, וחוסר יכולת הזדהות או אכפתיות; (8) הניכור אינו רק כלפי ההורה, אלא גם כלפי משפחתו המורחבת וחבריו.
גרדנר ואחרים סיווגו שלוש דרגות של חומרה של הניכור ההורי – רמה קלה, בינונית או חמורה. ההשערה הייתה שהמספר והחומרה של שמונת התסמינים יעלו ברמות השונות. ההמלצות לטיפול היו שונות בהתאם לרמת חומרת הסימפטומים של הילד. בעוד שאבחנה של התסמונת נעשית על סמך הסימפטומים של הילד, גרדנר הצהיר שכל שינוי במשמורת צריך להתבסס בעיקר על רמת הסימפטומים של ההורה המנכר.
ברמה הקלה נטען כי התסמונת מתבטאת בניכור קל, כעס ונקמנות מסוימת. ההסתה מתרחשת לפרקים. כאשר הושג הניכור ההורה המסית יפסיק. מקרים כאלו יכולים להיפתר, לפי גארדנר, מעצם סיום הסכסוך או הגעה להסכמה בין ההורים ואין צורך בצו בית משפט להסדרי ביקור.
ברמה הבינונית יופיעו בעיקר ביטויים של כעס וזעם על ידי ההורה המנכר—גינוי ההורה השני ונקמנות המתבטאת בניכור הילד בדרכים יצירתיות. ברמה זו תהיה בדרך כלל משמעות לצווי בתי משפט. המנכר יגיב אליהם ויאפשר ביקורים אם אלו יכפו על ידי בתי המשפט. גרדנר המליץ שהמשמורת העיקרית תישאר אצל ההורה המנכר אם שטיפת המוח צפויה להיפסק, אך אם לא, יש להעביר את המשמורת להורה המנוכר. בנוסף, הומלץ טיפול פסיכולוגי עם הילד להפסקת הניכור ולתיקון הקשר הפגוע עם ההורה המנוכר.
ברמה החמורה נמצאים ילדים שמציגים את רוב או כל שמונת הסימפטומים מסרבים לבקר את ההורה המנוכר, ועלולים לאיים לברוח או לפגוע בעצמם אם ייאלצו לבקר את ההורה השני. והמלצתו של גרדנר היא לקחת את הילד מההורה המנכר ולהעבירו לאמנה לפני מעבר לביתו של ההורה המנוכר, וכן לעשות שימוש בכל האמצעים חוקיים לחסום קשר וביקורים של ההורה האחר.
היחס למונח

הניסוח המקורי של גרדנר, שקבע שכמעט תמיד אמהות הן ההורה המנכר, זכה לתמיכה של קבוצות למען שוויון זכויות לאבות, שכן הוא אפשר לאבות להסביר את חוסר הרצון של ילדיהם לבקר אותם ולהטיל את האשמה על נשותיהם לשעבר. לעומת זאת, קבוצות נשים מתחו ביקורת על התסמונת, בחשש שהיא תאפשר לאבות מתעללים לטעון שהאשמות על התעללות מצד האם או הילד הן תוצאה של הכפשה ושטיפת מוח מצד האם המנכרת. תסמונת הניכור ההורי מאוזכרת לרוב במסגרת הליכי גירושין קשים ומאבקים על משמורת ילדים, במיוחד כהגנה מפני האשמות של אלימות במשפחה או התעללות מינית.
מעמדה של התסמונת שנוי במחלוקת. היא לא התקבלה על ידי מומחים בפסיכולוגיה, חוקרים המתמחים בהתעללות בילדים, או חוקרים משפטיים וספגה ביקורת רבה מחברי הקהילה המשפטית ואנשי בריאות הנפש, שקובעים כי במחינה מדעית ומשפטית ניכור הורי לא אמור להיות טיעון קביל בדיונים על משמורת ילדים. אף איגוד מקצועי לא הכיר בניכור הורי כתסמונת רפואית או הפרעה נפשית. ניכור הורי לא רשום בסיווג המחלות הבינלאומי של ארגון הבריאות העולמי, אינו מוכר על ידי האיגוד הרפואי האמריקאי או האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה והתסמונת לא נכללת ב-DSM-V, ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי.
היחס למונח > מעמד מדעי

ניכור הורי ספג ביקורת כחסר בסיס מדעי וכהשערה שתומכיה לא הצליחו לעמוד בנטל ההוכחה המדעי על מנת לזכות בהכרה. הפרסומים הראשונים על היו בפרסום עצמי ולא עברו ביקורת עמיתים, ועל אף שמאמרים מאוחרים יותר פורסמו בכתבי עת שפיטים, רובם כוללות ראיות אנקדוטליות בצורה של חקר מקרה. בגלל המחקר המוגבל חסרות הוכחות לתקפות ולמהימנות של המושג והיעדר מחקר אובייקטיבי והדירות, יכולת הפרכה ופרסום בלתי תלוי הובילו לטענות שתסמונת הניכור ההורי היא פסאודו-מדע או מדע זבל.הבסיס התאורטי של התסמונת תואר כפשטני, שגוי ומתעלם מגורמים רבים (כולל התנהגויות הילד, ההורים ובני משפחה אחרים) שעלולים לתרום לניכור הורי, לחוסר תפקוד משפחתי ולשבירת ההתקשרות בין ההורה והילד. על פי גישה זו, התסמונת מבלבלת בין תגובתו ההתפתחותית של ילד לגירושין לבין פסיכוזה, מפריזה במספר ההאשמות הכוזבות על התעללות מינית בילדים, מתעלמת מהספרות המדעית המצביעה על כך שרוב ההאשמות על התעללות מינית בילדים הן מבוססות ועל כן נועדו להגן על הילד מהורה מתעלל, וגם מגזימות בהשפעות המזיקות של ניכור הורי על ילדים ומציעה התערבות מסוכנת וחסרת תימוכין. סקירה מ-2016 שבחנה את המחקרים האמפיריים בנושא מצאה כי יש הצטברות של ראיות התומכות במקבץ של התנהגויות מנכרות אצל הורים שיכולות להיות להן השפעה שלילית על חלק מהילדים במהלך תהליך הפרידה וכבוגרים בשנים מאוחרות יותר, אך אין ראיות מספקות התומכות ב"תסמונת" אבחנתית של ניכור הורי. מנגד בסקירה מ-2022 נטען כי המחקר בתחום התפתח מאוד – כ-40% מהספרות בנושא התפרסמה מאז 2016 – ועל כן הטענות נגד ניכור הורי מיושנות ומבוססות על התקופה שהמחקר עוד היה בחיתוליו.
היחס למונח > מעמד קליני

עיקר ההתנגדות לגישתו של גרדנר נוגעת לשיטות הטיפול שהציע. הטיפול שגרדנר מציע עבור 'ניכור הורי חמור'' הוא דרקוני וקיצוני וכולל ניתוק מוחלט של הקשר של הילד מהאם, כמו גם ''תכנות מחדש'' של הילד באמצעות מאמץ לשטיפת מוח לשנות את אמונתו של הילד שהוא עבר התעללות. טיפול זה יכול להיות יותר טראומטי מהחולי שהוא מתיימר לרפא. ישנה ביקורת על כך שילדים עם אבחנה נפשית שעלולים להגיב בכעס לפרידה או גירושין של הוריהם מאובחנים באופן שגוי כסובלים מתסמונת הניכור ההורי. הניתוח של גרדנר גם ספג ביקורת על כך שהוא מטיל באופן בלתי הולם את כל האחריות להתנהגות הילד על אחד ההורים כאשר התנהגותו של הילד היא לרוב, אם כי לא תמיד, תוצאה של דינמיקה שבה ההורים והילד ממלאים תפקיד.
היחס למונח > בהליכים משפטיים

למרות היעדר התמיכה המדעית בתסמונת הניכור ההורי ואי-קבלתה על ידי ארגונים רפואיים, הפך המושג "ניכור הורי" שגור בבתי המשפט לענייני משפחה. בבתי משפט אלה וגם בערכאות ערעור מכירים בממצאים של אבחון ניכור הורי תוך עקיפת שאלת הקבילות. מחקר בארצות-הברית שבחן תיקי משמורת בבית המשפט בשנים 2005–2014 מצא שבמקרים בהם עלו טענות מצד האם על אלימות כלפיה או התעללות פיזית או מינית כלפי הילדים בית המשפט האמין לה רק ב-40% מהמקרים, והמשמורת הועברה לאב ב-26% מהמקרים, אפילו במקרים בהם בית המשפט האמין לאם (13%). אך כאשר האב טען לניכור הורי בית המשפט האמין לטענות האם על אלימות או התעללות רק ב-23% מהמקרים, וב-50% מהמקרים הועברה המשמורת לאב. במקרים בהם בית המשפט מצא כי אכן הייתה אלימות מצד האב וגם ניכור הורי איבדו אימהות איבדו משמורת ב-43% מהמקרים. כלומר, במקרים אלה היה ניכור הורי בעקבות אלימות, אך בתי המשפט בחר לתת עדיפות לטענות בדבר ניכור הורי.
גם בישראל חלה עליה בשימוש במושג בפסקי דין. פסק הדין הראשון שהתייחס למושג היה ב-1998. עד שנת 2008, היו בממוצע 2.2 פסקי דין בשנה שבהם הוזכר המושג; בין 2008–2016 היו בממוצע 5.1 פסקי דין בשנה שבהם הוזכר המושג. משנת 2017 יש עלייה תלולה במספר פסקי הדין שבהם מוזכר המושג ניכור הורי: 17 פסקי דין בשנת 2017, 20 פסקי דין ב-2018, ובשנת 2019 היו 38 פסקי דין שבהם הוזכר המושג. עקרונות הפסיקה העיקריים הנהוגים בישראל קובעים כי חובתו של ההורה להבטיח לילד קשר עם שני הוריו, אלא אם כן הקשר עלול לסכן את הילד, וכי במקרה של סירוב לקשר מצד הילד, על ההורה המשמורן להוכיח כי אין במעשיו כדי למנוע קשר. הורה שאינו מאפשר קשר או אינו מעודד את קיום הקשר נוהג בצורה בלתי חוקית, מתעלל נפשית ופוגע בהתפתחותו הרגשית, הפסיכולוגית והחברתית של הילד ובשל כך, יש מצבים שבהם יועבר הילד למשמורת של ההורה המנוכר בנוסף להתערבויות הטיפוליות. עם זאת, "יש לנקוט כלים שיפוטיים אלו ואחרים רק אם הובאו בחשבון כל ההיבטים המורכבים הקשורים לתופעת הניכור, ובהם בחינת האפשרות של קיום אלימות במשפחה; אבחון מעמיק של הילד ומשפחתו; בחינת טיב הקשר עם ההורה המנוכר וההשלכות שעשויות להיות על הילד אם יועבר למשמורתו בעודו רואה בו דמות שלילית; השלכות ניתוק הקשר עם ההורה המשמורן, היכול להיחוות כטראומטי; החשיבות בהסתכלות על תופעת הניכור כתופעה המושפעת מכל בני המשפחה ומשפיעה על כל המשפחה".
החל מינואר 2019, מונה בבית המשפט לענייני משפחה בתל אביב שופט מוקד שתפקידו לטפל בתיקי ניכור הורי. המתנגדים לנוהל זה טוענים כי טיפול מזורז על ידי שופט מוקד אינו הולם תיקי משפחה משום ששופט שאינו מכיר את מכלול הסכסוך המשפחתי, עלול לפסוק בצורה שתוביל לתוצאות קשות עבור ילדים, וחותר תחת העיקרון הבסיסי של בתי המשפט למשפחה של "משפחה אחת – שופט אחד".
לקריאה נוספת

קלימי, ד., מודל הכוח המניע לטיפול בניכור הורי ונתקים בקשר: הבנת מאפייני התופעה, סיבות ודרכי טיפול, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2021
קלימי, ד., מודל הכוח המניע לטיפול במצבי ניכור ונתקים בקשר: שלושה סוגים של "מנועים" ודגשים לתכנון ההתערבות, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2021
נוי, ש., גישת "הניכור ההורי" - סכנה למקצועות בריאות הנפש, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2003
לויטה, ז., עציון נ., ויטלי פ. וחב', (1997). סרבנות קשר – קונפליקט ביחסי הורה-ילד במצבי פרידה וגירושין. שיחות, יא', 106-100
יעל לסר, מחשבה נוספת: ניכור הורי מנקודת המבט של התפתחות הילד, חברה ורווחה, כה 3, 2005
* ד"ר ענבל קיבנסון בר-און המלצות להתמודדות, טיפול וחידוש קשר עקב ניכור הורי באתר עמותת "הורות משותפת-טובת הילד".
טויוטה אוריגין

| --- | --- |

Toyota Origin
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Kanto Auto Works (אנ') מקבוצת "טויוטה" ("Toyota Group" (אנ'))
 שנות ייצור:  1967–1975
 הרכבה:  יפן יפן
 חברת אם:  טויוטה (Toyota Motor Corporation)
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,560 מ"מ
 רוחב:  1,745 מ"מ
 גובה:  1,455 מ"מ
 משקל:  1,560 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,780 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,997 סמ"ק המפיק 158 כ"ס ב-5,800 סל"ד (מנוע מסוג "2JZ-GE")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
טויוטה אוריגין (באנגלית: Toyota Origin; ביפנית: トヨタ・オリジン) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב היפנית Kanto Auto Works (אנ'), מקבוצת "טויוטה" ("Toyota Group" (אנ')), חברת בת של טויוטה (ביפנית: トヨタ自動車) אשר יוצרה בין השנים 2000–2001.
במהלך שנות הייצור, יוצרו כ-1,000 יחידות.
טויוטה אוריגין

,
קוד מודל: "gf-jcg17-bepxf"
4 דלתות
דלתות אחוריות - "דלתות התאבדות" - ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון תנועת הרכב
5 נוסעים
מנוע קדמי אורכי
מנוע קירור מים
הנעה אחורית
מכל דלק - 70 ליטר
גלריה

"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
"טויוטה אוריגין"
ראו גם

טויוטה
הערות שוליים

↑  "טויוטה אוריגין" - מפרט tradecarview.com/specifications/toyota/origin/at_3.0
↑  "טויוטה אוריגין" web.archive.org/web/20110828113040/http://www.01japanesecarexport.com/used-toyota-origin
↑  "טויוטה אוריגין" autocar.co.nz/car-reviews-app/2000-toyota-origin-review-roadtest
↑  "טויוטה אוריגין" japanesenostalgiccar.com/faux-stalgics-2000-toyota-origin
↑  "טויוטה אוריגין" toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/vehicle_lineage
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טויוטה אוריגין".
רנו PN

| --- | --- |

Renault PN
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault PY (בפרברים)
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1926–1930
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Renault KX Express
 מודל אחריו:  Renault TN (אנ')
 אורך:  7,380-8,190 מ"מ
 רוחב:  2,380 מ"מ
 גובה:  2,880 מ"מ
 משקל:  5,600 ק"ג (ריק, דגם "רנו PN")
 בסיס גלגלים:  4,380 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 5,030 סמ"ק המפיק 45 כ"ס ב-1,500 סל"ד  4 צילינדרים, 5,030 סמ"ק המפיק 30 כ"ס ב-1,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (תמסורת מכנית)
 מהירות מרבית:  35 קמ"ש
רנו PN (בצרפתית: Renault PN) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצר בין השנים 1926–1930 בצרפת.
דגמים

"רנו PN" - יוצרו 337 יחידות.
"Renault PY" - יוצרו 25 יחידות.
נתונים

39 מושבים + כרטיסן.
מנוע קדמי.
מנוע הנעה אחורית.
מנוע בנזין.
בלמים: בלמי תוף.
מתלים: קפיצים ישרים אורכיים.
גלגלים כפולים מאחור.
דגמי "רנו PN" שירתו עד שנות ה-50 של המאה ה-20, בעיקר בפריז.
בשנת 1929 נכנסו לשירות 25 יחידות מדגם "Renault PY" לשימוש בפרברים. שירתו עד שנת 1939.
ההבדלים העיקריים בין דגמי "רנו PN" ל- "רנו PY" קשורים למבנה השלדה. בדגם "רנו PN" הנהג ישב מעל המנוע ופלטפורמת כניסה נמוכה נבנתה מאחור. לדגם "רנו PY" תכנון קונבנציונלי יותר, כאשר הנהג ישב מאחורי תא המנוע, וגישה לנוסעים נבנתה דרך דלת חזיתית.
ראו גם

רנו
רנו PR180.2
רנו R312
הערות שוליים

↑  Le Génie Civil (in French). Paris (21): 447–448. November 1926. ISSN 0016-6812
↑  מאה שנות אוטובוסים בפריז / ראו "רנו PN" amtuir.org/06_htu_bus_100_ans/oa_fiches
↑  "רנו PN" - תמונה flickr.com/photos
↑  "רנו PN" Renault - PN" (in French). Amtuir. Retrieved 29 October 2016.
בית הדין לתחרות

בית הדין לתחרות (לשעבר: בית הדין להגבלים עסקיים) הוא גוף שיפוטי לדיון בעררים על החלטות של הממונה על התחרות.
היסטוריה

בעקבות חקיקת חוק התחרות הכלכלית המקורי, שעבר בכנסת בשנת 1959, הוקמה מועצה להגבלים עסקיים, שדנה בענייני הגבלים עסקיים על פי המלצות הממונה על ההגבלים העסקיים.
חוק ההגבלים העסקיים, תשמ"ח-1988, שהוצג בנובמבר 1983, ביצע שינויים שונים בהסדרי העבודה של הממונה על התחרות והמועצה, ושינה את שמה של המועצה ל"בית הדין להגבלים עסקיים".
פעילות

בית הדין יושב בבית המשפט המחוזי בירושלים. בבית הדין מכהן שופט של בית המשפט המחוזי בירושלים שהתמנה לכהן כאב בית הדין להגבלים עסקיים, נציגים של ארגונים צרכניים, נציגים של ארגונים כלכליים, נציגי ציבור ועובדי מדינה. עם גבור העומס על בית הדין מכהנים בו שופט נוסף של בית המשפט המחוזי בירושלים המשמש כמשנה לאב בית הדין ולעיתים גם שופט שלישי.
הדיונים בבית הדין מתקיימים לרוב בהרכב של שלושה שופטים הכולל שופט מקצועי ושני נציגי ציבור.
חוק ההגבלים העסקיים מעניק לבית הדין גמישות בקביעת סדרי הדין על מנת להשיג הכרעה צודקת ומהירה, אולם בפועל הדיונים איטיים מאוד. בעררים על מיזוגים אורך ההליך כמעט תמיד לפחות שנתיים ובמקרים רבים 3 שנים ויותר.
פעילות > אב בית הדין ומשנהו

נכון לשנת 2021, מכהנת כראשת בית הדין השופטת תמר בזק-רפפורט והמשנה הוא השופט עודד שחם.
פעילות > המועצה להגבלים עסקיים

זאב צלטנר (1960–1977)
מרדכי קנת (1977–1979)
שלמה לבנברג (1979–1980)
דוד בכור (1981–1987)
פעילות > בית הדין להגבלים עסקיים

מרים נאור (1993–2001)
יהונתן עדיאל (משנה: 1994–2001, אב בית הדין: 2001–2004).
מיכאלה שידלובסקי אור (משנה: 2001–2004, אב בית הדין: 2004–2007).
יהודית צור (2007–2010)
נאוה בן-אור (2010–2018)
תמר בזק-רפפורט (2018–מכהנת)
היחס להחלטות הממונה

על היחס של בית הדין להחלטות הרשות להגבלים עסקיים קבע בית הדין:
"אין מחלוקת שתפקידנו אינו לבחון את סבירות החלטת הממונה באופן בו נבחנת כמקובל החלטה מינהלית. הדיון בשאלת אישור המיזוג לפני בית הדין הוא דיון DE NOVO, דהיינו, הליך של בחינה מחדש. אין על כך מחלוקת, וכך גם נקבע לא פעם בפסיקה […] במצב זה, גם אין אנו רואים צורך להתעכב על פרטי החלטת הממונה להתנגד למיזוג[…]"
כנגד דברים אלו כתבה השופטת אילה פרוקצ'יה:
הדעת נותנת, כי בחינת החלטתו של הממונה במסגרת ערר בפני בית הדין תייחס לעמדתו המקצועית משקל רב הן במישור התאורטי והן במישור המעשי. יש ערך רב לנתונים העובדתיים הכלולים בהחלטת הממונה, כמו גם להערכותיו הכלכליות ביחס להשפעת המיזוג המבוקש על התחרות בענף. בהינתן נקודת מוצא זו, בכוחו של בית הדין לסטות מהחלטת הממונה אם מצא כי היא לוקה בטעות, ולקבל החלטה אחרת על-פי מיטב שיקול דעתו הענייני, אולם לעולם אין מדובר בפתיחת דף חדש בהליך השיפוטי, כאילו אין בנמצא החלטה העומדת לערר, וכאילו לא אירע דבר קודם לדיון השיפוטי. לאור האמור, אני רואה קושי ראשוני בהתייחסות בית הדין להחלטת הממונה, ובהנחתו, כנקודת מוצא, שאין "להתעכב על פרטי החלטת הממונה להתנגד למיזוג" כלשונו, ועל הקו השיפוטי שנקט בו, שהתאפיין במידה רבה בניתוק מהנתונים, ההערכות והקביעות של הממונה, אגב בחינה ראשונית-מקורית של הסוגיה.
הערות שוליים

↑  זאב סטרומינסקי, 20% מהתפוקה בידי קרטלים ומונופולים, דבר, 17 בנובמבר 1983
↑  רוני זינגר, משרד המשפטים: בנט תוקע את תפקוד בית הדין להגבלים עסקיים, באתר כלכליסט, 27 בנובמבר 2014
↑  גל רוזנט, הביקורת המוגבלת על הממונה על ההגבלים, עורך הדין, ינואר 2013
↑  עיכובים בכינוס המועצה להגבלים עסקיים, דבר, 10 באוקטובר 1977
↑  המועצה להגבלים עסקיים משותקת, דבר, 16 ביולי 1980
↑  מינוי בית דין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 4097, עמ' 2098, 1 באפריל 1993
↑  מינוי אב בית דין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 4954, עמ' 1358, 23 בינואר 2001
↑  מינוי משנה לאב בית הדין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 4259, 6 בנובמבר 1994, עמ' 562
↑  אמיר הלמר, שר המשפטים מינה את חברי ביה"ד להגבלים עסקיים: השופט יהונתן עדיאל ישמש כאב בית הדין, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2001
↑  מינוי חברי בית דין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 5013, עמ' 3841, 23 באוגוסט 2001
↑  מינוי חברי בית דין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 5354, עמ' 918, 29 בדצמבר 2004
↑  מינוי יושב ראש מותב–אב בית הדין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 5692, 18 ביולי 2007, עמ' 3553
↑  מינוי יושבת ראש מותב ואב בית הדין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 6078, עמ' 2614, 19 באפריל 2010
↑  מינוי יושבת ראש מותב ואב בית הדין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 6473, עמ' 6415, 13 בספטמבר 2012
↑  מינוי יושבת ראש מותב ואב בית הדין להגבלים עסקיים, ילקוט הפרסומים 7142, עמ' 1046, 11 בנובמבר 2015
↑  מינוי אב בית דין להגבלים עסקיים, באתר ילקוט פרסומים, ‏25/12/2018
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
וולוו VESC

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Volvo Experimental Safety
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1972 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  5,520 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים
וולוו VESC (בשוודית: Volvo VESC) היא מכונית קונספט אשר הוצגה על ידי יצרנית המכוניות השוודית וולוו בשנת 1972.
VESC פירושו באנגלית: "Volvo Experimental Safety Car".
"וולוו VESC"

שם קוד: "P1560".
דגם הקונספט "וולוו VESC" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 1972.
4 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין V8.
מנוע הנעה אחורית.
מכלולים רבים לדגמי סדרת "וולוו 240" (אנ') נלקחו מדגם "וולוו VESC".
"וולוו VESC" > אמצעי בטיחות

הפגוש הקדמי סופג זעזועים ומכות עד למהירות של 80 קמ"ש (אזור הפגוש הקדמי נבנה עבה במיוחד).
כלוב משולב לנוסעים.
כריות אוויר קדמיות ואחוריות (בחלק האחורי של המושבים הקדמיים הורכבו כריות אוויר גדולות כדי להגן על הנוסעים במושב האחורי).
חגורות בטיחות משולבות 3 נקודות הנמשכים בחוזקה במהלך התרסקות.
ABS מערכת אוטומטית למניעת נעילת בלמים.
מנגנון ניתוק אוטומטי של אספקת הדלק.
צפצוף בזמן נסיעה לאחור "Back-up beeper" (אנ').
מכל דלק מותקן במרכז.
אורות אזהרה בדלתות.
במקרה של התנגשות, המנוע יידחף מתחת לרצפת התא על ידי חומת אש מעוצבת בצורה מתאימה.
במקרה של התנגשות, קפיץ היה מושך את עמוד ההיגוי אל לוח המחוונים כדי למנוע פגיעה בנהג (ללא אמצעי בטיחותי זה הנהג היה נתפס בין ההגה לבין המושב).
תמונות

"וולוו VESC"
"וולוו VESC"
ראו גם

וולוו
וולוו פיליפ
וולוו ונוס בילו
הערות שוליים

↑  "וולוו VESC", שנת 1972 media.volvocars.com/global/en-gb/models/volvo-vesc/1972
↑  "וולוו VESC" klassiker.nu/video/mannen-bakom-vesc
↑  "וולוו VESC" ultimatecarpage.com/car/1892/Volvo-VESC
↑  "וולוו VESC" - תמונות אמצעי בטיחות caradisiac.com/modele--volvo-vesc/photo
↑  "וולוו VESC" jalopnik.com/volvos-concept-safety-car-from-1972-truly-had-the-best
שברולט אקספרס

| --- | --- |

Chevrolet Express, דור ראשון
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  GMC Savana
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1995 - עד היום
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Chevrolet van (אנ') (יוצר בין השנים 1964-1965)
 מודל אחריו:  Chevrolet City Express (סדרת 1500 בלבד)
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  "הנעה אחורית"  "הנעה לכל הגלגלים" (ממאי 2003 עד מאי 2014)
 פלטפורמה:  "GMT600" (דור ראשון)  "GMT610" (דור שני)
 אורך:  5,558 מ"מ (דור ראשון, יוצר בין השנים 1996-1998)  6,066 מ"מ (דור ראשון, יוצר בין השנים 1996-1998)  5,055 מ"מ (דור ראשון, יוצר בין השנים 1999-2002)  5,992 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים), מיוצר משנת 2003 ועד היום)  6,200 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים),  מיוצר משנת 2003 ועד היום)  6,198 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים),  יוצר בין השנים 2003-2005)
 רוחב:  2,012 מ"מ (דור ראשון)  2,017 מ"מ (דור ראשון)  2,078 מ"מ (דור ראשון, יוצר בין השנים 1996-1998)  2,017 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים)
 גובה:  2,078 מ"מ, 2,096 מ"מ, 2,151 מ"מ, 2,159 מ"מ, 2,243 מ"מ, 2,022 מ"מ, 2,131 מ"מ, 2,060 מ"מ, 2,088 מ"מ, 2,103 מ"מ (דור ראשון)  2,073 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים)  2,083 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים)
 משקל:  3,901 ק"ג  3,992 ק"ג  4,502 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,429 מ"מ (דור ראשון)  3,937 מ"מ (דור ראשון)  3,249 מ"מ (דור ראשון, יוצר בין השנים 1999-2000)  3,429 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים)  3,937 מ"מ (דור ראשון (מתיחת פנים)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון V6 צילינדרים, 4.3 ליטר (מנוע מסוג "Vortec 4300/L35", יוצר בין השנים 1996-2001)  V6 צילינדרים, 4.3 ליטר המפיק 180 כ"ס ב-4,400 סל"ד (מנוע מסוג "Vortec 4300/LU3", יוצר בשנת 2003)  V8 צילינדרים, 5.0 ליטר המפיק 230 כ"ס ב-4,600 סל"ד (יוצר בין השנים 1996-2002)  V8 צילינדרים, 5.7 ליטר (יוצר בין השנים 1996-2002)  V8 צילינדרים, 6.5 ליטר  V8 צילינדרים, 7.4 ליטר (יוצר בין השנים 1996-2000)  V8 צילינדרים, 8.1 ליטר (יוצר בין השנים 2001-2002) דור ראשון (מתיחת פנים) טורבו דיזל 4 צילינדרים, 2.8 ליטר (טורבו דיזל)  V8 צילינדרים, 6.6 ליטר המפיק 240 כ"ס ב-3,200 סל"ד (טורבו דיזל) מנועי בנזין V6 צילינדרים, 4.3 ליטר  V8 צילינדרים, 4.8 ליטר  V8 צילינדרים, 5.3 ליטר מסוג "Vortec 5300/LMF "  V8 צילינדרים, 5.3 ליטר מסוג "Vortec 5300/LMF Flex-fuel"  V8 צילינדרים, 6.0 ליטר מסוג "Vortec 6000/LQ4"  V8 צילינדרים, 6.0 ליטר מסוג "Vortec 6000/L96 Flex-fuel"  V8 צילינדרים, 6.0 ליטר מסוג "CNG/LPG" (מיוצר משנת 2018 ועד היום)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסדרות 4L80e / 2500 & 3500, 4L60e / 1500   (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  מסוג "4L60-E" (דור ראשון (מתיחת פנים)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  מסוג "4L80-E" (דור ראשון (מתיחת פנים)  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות מסוג "6L90-E" (דור ראשון (מתיחת פנים)  תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות מסוג "8L90-E"  (מיוצר משנת 2017 עד היום, דור ראשון (מתיחת פנים)
 צריכת דלק:  ממוצע 7.4 ק"מ לליטר
שברולט אקספרס (באנגלית: Chevrolet Express, שם נוסף: GMC Savana, בישראל הדגם קרוי "שברולט סוואנה") היא מסחרית גדולה, אשר מיוצרת במגוון תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס, אשר מיוצרת משנת 1995 ועד היום.
"שברולט אקספרס" מאפשר העמסה של מספר רב של אנשים בציוד במתכונת עם מושבים, והעמסת ציוד רב במתכונת ללא מושבי נוסעים. כמו כן, הדגם מתאים להובלת נוסעים ממקום למקום כמו רכבי שדה תעופה, ואוטובוסים עירוניים קטנים (עד 15 נוסעים). בישראל, רוב האמבולנסים הם מדגם שברולט סוואנה.
דורות > דור ראשון

יוצר בין השנים 1995–2002
תצורות: 3 דלתות ואן 4 דלתות ואן
"שברולט אקספרס" נבנה במספר תצורות, לשימושים נקודתיים: אמבולנסים (VAN AMBULANCE), ניידות משטרה, משאיות קלות, בנוסף, הדגם מתפקד גם כרכב לנכים.
סוגי הנעות: הנעה אחורית
מנוע: קדמי
כושר העמסה לדגמים בארצות הברית: 750 ק"ג, 1,000 ק"ג (לא כולל דגמי "משאית קלה")
דורות > דור ראשון (מתיחת פנים)

באנגלית: First generation (facelift)
מיוצר משנת 2003 ועד היום
תצורות: 3 דלתות ואן, 4 דלתות ואן
"שברולט אקספרס" נבנה במספר תצורות, לשימושים נקודתיים: אמבולנסים, ניידות משטרה, ניידות משטרה - מעבדות קשר (שירות ב-משטרת ישראל בדגם שברולט סוואנה MAX), משאיות קלות, בנוסף, הדגם מתפקד גם כרכב לנכים.
סוגי הנעות:, הנעה אחורית, הנעה כפולה 4x4 (ממאי 2003 - מאי 2014)
מנוע קדמי
כושר העמסה לדגמים בארצות הברית: 500 ק"ג, 750 ק"ג, 1,000 ק"ג (לא כולל דגמי "משאית קלה")
תמונות

דור ראשון
"שברולט אקספרס"
"שברולט אקספרס"
"שברולט אקספרס"
"שברולט אקספרס", מכונית קול ישראל, צולם בישראל
"שברולט אקספרס" - משאית קלה
"שברולט אקספרס" - אוטובוס תלמידים אמריקאי
"שברולט אקספרס" - מיניבוס
רכבי חירום דור ראשון
"שברולט אקספרס" - אמבולנס של מד"א, צולם בישראל
"שברולט אקספרס" - ניידת משטרה של משטרת ישראל, צולם בישראל
"שברולט אקסברס" - אמבולנס בשרות הרשות הפלסטינית
"שברולט אקספרס" - אמבולנס (צולם באמסטרדם)
"שברולט אקספרס" - אמבולנס (צולם בקייב)
"שברולט אקספרס" - אמבולנס
"שברולט אקספרס" - אמבולנס
דור ראשון (מתיחת פנים)
"שברולט אקספרס" - שנת 2005
"שברולט אקספרס" דגם "3500"
"שברולט אקספרס"
"שברולט אקספרס" - מיניבוס
"שברולט אקספרס" - מיניבוס
"שברולט אקספרס" - משאית של הצלב האדום
"שברולט אקספרס" - משאית קלה
"שברולט אקספרס" - משאית קלה
רכבי חירום דור ראשון (מתיחת פנים)
- "שברולט אקספרס" ניידת משטרה של משטרת ישראל, (יחידת חבלה וסילוק פצצות), צולם בישראל
"שברולט אקספרס" - אמבולנס
"שברולט אקספרס" - ניידת משטרה
"שברולט אקספרס" - ניידת משטרה
ראו גם

מסחרית
שברולט
שברולט אסטרו
ג'נרל מוטורס
הערות שוליים

↑  "שברולט אקספרס" edmunds.com/chevrolet/express
↑  "שברולט אקספרס" chevrolet.com/commercial/express-cargo-van
↑  שברולט אקספרס 1500 autoblog.com/2014/07/15/chevy-express-1500-gmc-savana-1500-vans
↑  שברולט אקספרס auto1.co.il/carmodel
↑  שברולט סאוונה, 6,600 , אתר וואלה
↑  שברולט אקספרס - אמבולנס web.archive.org/web/20140502032753/
↑  שברולט אקספרס, נוסעים, שנת 2018 baltzchevrolet.com/models/2018-chevrolet-express+passenger
↑  שברולט אקספרס סבנה 1500 edmunds.com/car-news/chevrolet-express-1500
↑  שברולט mr.gov.il/Files_Michrazim
מלחמת האזרחים של גינאה ביסאו

מלחמת האזרחים של גינאה ביסאו (בפורטוגזית: Guerra Civil na Guiné-Bissau) פרצה לאחר הפיכה של הרמטכ"ל לשעבר, בריגדיר גנרל אנסומנה מָאנֶה, שהפיל את ממשלתו של הנשיא ז'ואאו ברנארדו ויאיירה על רקע האשמות הדדיות של תמיכה בבדלנים סנגלים. המלחמה החלה ב-7 ביוני 1998 ונמשכה כמעט שנה, עד מאי 1999. המורדים הכריעו את ממשלת ויאיירה, על אף שזו נעזרה בסיוע של כוחות זרים, והשיגו שליטה מוחלטת כמעט על הצבא.
במהלך המלחמה נהרגו מאות או אלפים, ומאות אלפים נעקרו מבתיהם.
חוזה שלום שנחתם בנובמבר 1998 העמיד ממשלת אחדות לאומית וקבע בחירות בשנת 1999, אך התפרצות אלימה במאי 1999 הסתיימה בהדחת ויאיירה ובחתימתו על כניעה ללא תנאי.