stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נושאת על
רשימת נושאות על > נושאות על בשירות פעיל

ארצות הברית ארצות הברית
נושאות המטוסים מסדרת נימיץ:
| שם האונייה | אורך (סיפון טיסה) | הדחק (מעמס מלא) | שיטת הנעה | תצורה | כניסה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נימיץ (CVN-68)‏ | 333 מטרים | 100,020 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 3 במאי 1975 |
| דוויט ד. אייזנהאור (CVN-69)‏ | 333 מטרים | 101,600 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 18 באוקטובר 1977 |
| קרל וינסון (CVN-70)‏ | 333 מטרים | 101,300 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 13 במרץ 1982 |
| תיאודור רוזוולט (CVN-71)‏ | 333 מטרים | 104,600 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 25 באוקטובר 1986 |
| אברהם לינקולן (CVN-72)‏ | 333 מטרים | 104,112 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 11 בנובמבר 1989 |
| ג'ורג' וושינגטון (CVN-73)‏ | 333 מטרים | 104,200 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 4 ביולי 1992 |
| ג'ון ק. סטניס (CVN-74)‏ | 333 מטרים | 103,300 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 9 בדצמבר 1995 |
| הארי ס. טרומן (CVN-75)‏ | 333 מטרים | 103,900 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 25 ביולי 1998 |
| רונלד רייגן (CVN-76)‏ | 333 מטרים | 101,400 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 12 ביולי 2003 |
| ג'ורג' ה. וו. בוש (CVN-77)‏ | 333 מטרים | 102,000 טון | גרעינית | CATOBAR‏ | 10 בינואר 2009 |
נושאות המטוסים מסדרת ג'רלד פורד:
| שם האונייה | אורך (סיפון טיסה) | הדחק (מעמס מלא) | שיטת הנעה | תצורה | כניסה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'רלד ר. פורד (CVN-78)‏ | 337 מטר | 102,000 טון | גרעינית | CATOBAR EMALS ‏ | 22 ביולי 2017 |
רשימת נושאות על > נושאות על בפיתוח, בשלבי בנייה או כניסה לשירות

| מדינה | סדרה | שם | אורך (סיפון טיסה) | הדחק (מעמס מלא) | תצורה | הנעה | כניסה לשירות (משוער) | מצב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | ג'רלד ר. פורד | ג'ון פ. קנדי (CVN-79)‏ | 337 מטר | 102,000 טון | CATOBAR EMALS | גרעינית | 2020 | בבנייה |
| בריטניה בריטניה | קווין אליזבת | קווין אליזבת (R08)‏ | 280 מטר | 70,600 טון | STVOL | קונבנציונלית | 2017 | התאמות והשלמות אחרונות |
| בריטניה בריטניה | קווין אליזבת | פרינס אוף ויילס (R09)‏ | 280 מטר | 70,600 מטר | STVOL | קונבנציונלית | 2020 | בבנייה |
| הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | סוג 002 | CV-18‏ | 320 מטר | 85,000 טון | CATOBAR, קיטור | קונבנציונלית | 2021 | בבנייה |
| רוסיה רוסיה | שטורם | שטורם | 300 מטר | 90,000 טון | CATOBAR, קיטור | קונבנציונלית | 2030 | בפיתוח |
רשימת נושאות על > נושאות על שבנייתן בוטלה

| מדינה | שם סדרה/אונייה | אורך מתוכנן (סיפון טיסה) | הדחק מתוכנן | הנעה מתוכננת | מס' אוניות מתוכננות | שנת הזמנה | שנת ביטול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | יונייטד סטייטס | 332 מטר | 82,000 טון | קונבנציונלית | 5 | 1948 | 1949 |
| בריטניה בריטניה | CVA-01‏ | 282 מטר | 63,000 טון | קונבנציונלית | 2 | תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 | 1963 |
| ברית המועצות ברית המועצות | פרויקט 1153 |  | 72,000 טון | גרעינית | 1 | סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 | 1978 |
| ברית המועצות ברית המועצות | אוליאנובסק | 321 מטר | 75,000 טון | גרעינית | 1 | 1986 | 1991 |
| צרפת צרפת | פורט אוויו 2 | 283 מטר | 75,000 טון | קונוונציונלית | 1 | העשור הראשון של המאה ה-21 | 2013 |
| בריטניה | חבקוק | 600 מטר | 2,000,000 טון | קונוונציונלית | 1 |  | 1943 |
הערות שוליים

↑  RANGER באתר Naval Vessel Register.
↑  תוכננו שש אוניות שהיו אמורות להוות את סדרת נושאות המטוסים אנטרפרייז. חמש בוטלו משיקולים כלכליים.
סעד הצהרתי

סעד הצהרתי (אנגלית: Declaratory relief) הוא סוג של סעד אשר בית משפט יכול להעניק. במתן סעד הצהרתי, בית המשפט נותן הצהרה אודות הזכויות והחובות של הצדדים בתיק. בית המשפט לא מעניק צו "עשה" או "אל תעשה" כמו במקרים של סעד מוניטרי וסעד מניעתי. עם זאת, אותה הצהרה אודות הזכויות והחובות היא כובלת, ואסור לצדדים לנהוג בניגוד לה, בדיוק כבכל סוג אחר של החלטת בית משפט.
סעד הצהרתי ניתן פעמים רבות בתחום דיני החוזים, דיני הפטנטים והמשפט המנהלי.
פסק דין הצהרתי הוא פסק דין חפצי ומקורו בדיני היושר, פסק דין הצהרתי הוא הכרזה של בית המשפט. הסעד ההצהרתי הוא צעד מקדים לקראת כל הצווים האחרים. בית המשפט מסתפק לעיתים בפסק דין הצהרתי כדי לחסוך בכספי ציבור משום שסעד הצהרתי זול משמעותית מסעד אופרטיבי. בנוסף, המסר שנשלח לצד המפר ברור מאוד. סעד הצהרתי הוא צעד קודם לסעד האכיפה. 
בית המשפט יזכה תובע בפסק דין הצהרתי בהתקיים שני התנאים המצטברים הבאים:
כאשר הוכיח כי קנויה לו זכות או כי נתקיים "מצב" שעליו מבקש הוא להצהיר.
כאשר הוכיח כי מן הראוי לשריין את אותה הזכות.
שני תנאים מצטברים אלה נקבעו בפסק דין ה"פ 810/08 רנה חג'ג' נגד חטיב של בית משפט השלום. 
כלומר, פסק דין הצהרתי נועד להצהיר על קיומה של זכות מסוימת או על מצב מסוים והמטרה היא ליצור מעשה בית דין כלפי כולי עלמא. 
לדוגמה: כאשר אדם מבקש מבית המשפט להצהיר כי רכוש מסוים הוא רכושו ולא שייך לאדם אחר, זאת אומרת שאותו אדם שביקש להגן על רכושו יהיה מוגן מפני נושי האדם האחר המבקש לעקל את הרכוש.
דוגמה נוספת: יש הסכם בין 2 צדדים ולהם מחלוקת בדבר פירוש החוזה, הם יוכלו לגשת לבית המשפט שייתן פסק דין הצהרתי לגבי האופן בו יש לפרש את החוזה שכרתו בניהם.
דוגמה נוספת: ראובן  רכש  משמעון רכב, בסמוך לרכישת הרכב הוטל עיקול זכויות ברכב בגין חובו של שמעון. ראובן יכול לפנות לבית המשפט שייתן פסק דין הצהרתי לפיו הזכויות ברכב הן שלו על פי הסכם רכישה והעיקול בטל. 
אולם יש לזכור כי אין הדבר מקנה סעד אופרטיבי כלשהו. יש לציין כי שיקול הדעת במתן פסק הדין נתונה לבית המשפט שאינו חייב לתת את הסעד, בעוד שבתביעה לסעד אופרטיבי בית המשפט יהיה חייב לתת את הסעד אם הדבר הוכח בראיות על ידי התובע.
הסעד ההצהרתי איננו סעד שיגרתי והוא נחשב לסעד מיוחד. על כן, קבעה הפסיקה לגביו, כי תביעה לסעד הצהרתי אינה נזקקת לעילת תביעה, במובנה המקובל. זאת אומרת  שפסק דין הצהרתי ניתן לתובע כדי לשמור על זכות מפני כפירה והכחשה בעתיד.
יחד עם זאת, פסק דין הצהרתי לא ניתן לאכיפה. אולם, קיימים מקרים בהם הצד הנתבע לא יתכחש לפסק הדין ההצהרתי ויספק לתובע את דרישותיו. לבית המשפט הסמכות לפסוק פסק דין הצהרתי מכוח סעיף 75 לחוק בתי המשפט (נוסח משולב) התשמ"ד- 1984, כמו כן מכוח סעיף 14 (א) לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד – 1984.
סיבות לבקשת סעד הצהרתי (פסק דין הצהרתי) על ידי התובע

הסיבה המרכזית היא קבלת פסק דין חפצי. זהות בעל הדין שכנגד מהווה שיקול רלוונטי, כלומר במידה שהנתבעת היא המדינה אזי יש בסיס לסעד אופרטיבי, ייתכן שתענה לדרישות כי היא תתכחש לפסק דין הצהרתי. סיבה נוספת היא כאשר ישנם סימני שאלה בתביעה לסעד אופרטיבי.
בית המשפט רשאי לתת סעד הצהרתי גם אם לא הוכחה עילת התביעה, זאת לא כמו בתביעה של סעד אופרטיבי. בתביעה לסעד הצהרתי יש כמה דרישות מן התובע, עליו לגשת לבית המשפט בתום לב, בניקיון כפיים ובהיעדר שיהוי. בנוסף, על התובע להראות כי מאזן הנוחות בין הצדדים פועל לטובתו.
נפוליאון אז'ן לואי

| --- | --- |

דיוקן מ-1878
 לידה:  16 במרץ 1856 פריז, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת 
 נהרג:  1 ביוני 1879 (בגיל 23) ממלכת הזולו 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  כנסיית סנט מייקל, פארנבורו
 השכלה:  האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'  קינגס קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה
 אביר הצלב הגדול של האריה ההולנדי (24 באפריל 1865)  המסדר המלכותי של השרפים  עיטור אנדריי הקדוש  סנדק לקידום בית הספר הצבאי המיוחד בסיינט קייר  אביר במסדר גיזת הזהב 
 
נפוליאון אז'ן לואי ז'אן ז'וזף בונפרטה (בצרפתית: Napoléon Eugène Louis Jean Joseph Bonaparte;‏ 16 במרץ 1856 – 1 ביוני 1879), הנסיך האימפריאלי של צרפת (prince impérial de France), היה בנם היחיד של קיסר צרפת נפוליאון השלישי לבית בונפרטה ורעייתו הקיסרית אז'ני דה מונטיז'ו. לאחר מות אביו הוכתר על ידי הפלג הבונפרטיסטי של המלוכנים הצרפתים כקיסר הטוען לכתר נפוליאון הרביעי, תואר שלא מומש משום ששהה בגלות בבריטניה שעה שבצרפת התקיימה הרפובליקה הצרפתית השלישית.
תולדות חייו

נפוליאון אז'ן לואי נולד שעה שאביו כיהן כקיסר. הוא הוטבל בקתדרלת נוטרדאם בפריז וסנדקו היה האפיפיור פיוס התשיעי (באמצעות הנונציו שלו בפריז), סנדקיתו הייתה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בפרוץ מלחמת פרוסיה צרפת, והוא בן 14, לקח אותו אביו עמו למטהו בזארבריקן, אולם משהמצב הפך למסוכן, נשלח הנער לבלגיה. לאחר התבוסה הצרפתית הועבר לבריטניה, שם התאחד עם אמו ואביו.
בבריטניה חיה המשפחה בצ'יזלהרסט. ב-1873 נפטר נפוליאון השלישי ונפוליאון אז'ן לואי הוכתר על ידי המלוכנים הצרפתים (ה"בונפרטיסטים") כקיסר נפוליאון הרביעי. כשמלאו לו 18 נשלח הנסיך להכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' והצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי בדרגת לוטננט (כמו נפוליאון הראשון, ששירת בחיל התותחנים). באותה עת נפוצו שמועות על אירוסיו הקרבים לביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה וידידת המשפחה.
מריה דל פילאר, נסיכת ספרד (1861–1879) הייתה ידידתו של הנסיך ורצתה להתחתן איתו. היא מתה קצת זמן אחריו.
בראשית 1879 הצטרף לכוחות הבריטים שלחמו במלחמת אנגליה-זולו באפריקה, כמשקיף במטה מפקד הכוחות. ב-1 ביוני, ולמרות הגדרתו כבלתי-קרבי, וניסיון להרחיקו מסכנה, התעקש הנסיך להצטרף לסיור שהותקף על ידי אנשי הזולו ונהרג. מותו הכה באבל כבד את אז'ני ויחד עמה את הבונפרטיסטים ואף את המלכה ויקטוריה, שראתה באפשרות הזיווג בין בתה לנסיך פתח של תקווה לאירופה. בצוואתו הוריש את תארו כראש משפחת בונפרטה לדודנו ויקטור, נסיך נפוליאון, ושלל בכך את התואר מהנסיך נפוליאון בונפרטה, אביו של ויקטור, שהיה זכאי לו לפי סדר הירושה. הדבר הוביל לפילוג במחנה הבונפרטיסטי, שבחלקו לא קיבל את תוקף הוראתו של נפוליאון אז'ן.
נקבר באחוזת משפחתו בכנסייה הקתולית בפארנבורו.
הנצחה

האסטרואיד 45 Eugenia, שהתגלה ב-1857, נקרא על שמה של אמו, הקיסרית אז'ני. את האסטרואיד מקיף אסטרואיד-לוויין (שהתגלה ב-1999) ונקרא "הנסיך הקטן", של שם הנסיך.
הערות שוליים

↑  Mark Simner, The Death of a Prince: Louis Napoléon and the Tragedy of the Zulu War, historynet
↑  מידע על האסטרואיד
↑  אסטרואידים מיוחדים במערכת השמש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293137305171  PLWABN: 9810701017805606  BNC: 000270344  BNE: XX1195773  BnF: cb11936284b (data)  GND: 120881225  ISNI: 0000 0000 7778 1192  LCCN: no97016370  NTA: 115694625  RERO: 02-A024299491  SELIBR: 206189  SNAC: w6b59w9v  SUDOC: 027287866  TePapa: 43779  VIAF: 283560763   WorldCat (עם VIAF): 283560763 
עם אמו, הקיסרית אז'ני, 1862 (בגיל 6)
מותו במלחמת הזולו, ציור מאת Paul Jamin
נמל התעופה קרוידון

מטוס בנמל התעופה קרוידון בלונדון (1939)
נמל התעופה קרוידון (באנגלית: Croydon Airport) היה שדה תעופה בדרום מטרופולין לונדון שבבריטניה, אשר שימש כנמל התעופה האזרחי המרכזי של לונדון מאז תום מלחמת העולם הראשונה ועד לשלהי שנות ה-40. הוא נסגר בשנת 1959.
תולדות נמל התעופה > שנות העשרים והשלושים

מקורו של נמל התעופה קרוידון הוא בשני שדות תעופה קטנים, בדינגטון (beddington) וואדון (Waddon), שהוקמו בגבול בין הרבעים קרוידון וסאטון במהלך מלחמת העולם הראשונה ולצרכיה. הם שכנו ממזרח וממערב לכביש ציבורי (Plough Lane).
לאחר תום המלחמה הוחלט לצרף את שני שדות התעופה לשם יצירת נמל תעופה מרכזי ללונדון לטיסות בינלאומיות. הוא החל לפעול ב-29 במרץ 1920. המבנים הראשונים בנמל היו מגדל פיקוח מעץ ומבנה מכס. הכביש הציבורי הוסיף לפעול במרכז נמל התעופה החדש במשך מספר שנים; התנועה בו נעצרה מדי פעם לפי צורכי הפעילות האווירית בנמל.
הטיסות הבינלאומיות הראשונות מהנמל יצאו לפריז ולאחר מכן לאמסטרדם ורוטרדם. ב-1923 החלו טיסות לנמל התעופה ברלין טמפלהוף, והנמל הפך לבסיס פעולה של חברת אימפריאל איירווייז. קרוידון היה נמל התעופה הראשון בעולם שהפעיל פיקוח אווירי.
במהלך שנות העשרים התרחב נמל התעופה. בשוליו המזרחיים הוקמו המבנה הראשון בבריטניה שיועד לשמש כטרמינל לטיסות ומגדל פיקוח חדש, שנחנכו ב-1928. בנמל הוקמו מספר מוסכי מטוסים ולצד הטרמינל הוקם בית מלון. הטרמינל והמלון תוכננו בסגנון האדריכלי הנאו-קלאסי. מהנמל פעלו טיסות לאירופה ולרחבי האימפריה הבריטית. הוא שימש גם כבסיס לשירותי הדואר לארצות האימפריה.
שמו של הנמל החל להלך לפניו בזכות פעילותם ממנו של חלוצי תעופה שונים וביניהם:
אלן קובהם - טס מקרוידון לקייפטאון שבדרום אפריקה וחזרה ב-1925–1926.
צ'ארלס לינדברג - נחת בנמל סמוך לאחר טיסתו ההיסטורית מעל האוקיינוס האטלנטי ב-1927.
ברט הינקלר - המריא מקרוידון בטיסה הראשונה מבריטניה לדרווין שבאוסטרליה, ב-1928.
טום קמפבל-בלאק וצ'ארלס ו.א. סקוט - ניצחו במרוץ האווירי מלונדון למלבורן שבאוסטרליה ב-1934.
איימי ג'ונסון - האישה הראשונה שטסה טיסת סולו מאנגליה לאוסטרליה ב-1930.
ראש ממשלת בריטניה לעתיד וינסטון צ'רצ'יל השתתף בשיעורי טיסה רבים במטוסים שהמריאו מנמל קרוידון.
ב-11 ביולי 1936 המריא מהנמל המטוס אשר הוביל בהמשך את הגנרל פרנקו מהאיים הקנריים למרוקו הספרדית, מהלך אשר החיש את פרוץ מלחמת האזרחים בספרד.
גם תאונות טיסה היו מנת חלקו של הנמל. בחמורה שבהן, ב-9 בדצמבר 1936, התרסק מטוס דאגלס DC-2 של חברת KLM בעת המראה מהנמל בטיסה לאמסטרדם. 15 מ-17 נוסעיו נספו.
תולדות נמל התעופה > קו טיסות בין קרוידון לטבריה (ארץ ישראל)

בשנת 1931 החליטה חברת אימפיריאל איירווייז לחנוך קו תעופה בין קרוידון להודו דרך טבריה שבארץ ישראל, באמצעות נחיתות על פני ים כנרת במטוס ימי.
הטיסה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל. ב-21 באוקטובר 1931 נחת המטוס הימי הראשון מסוג "S-17 Scipio Short" על פני הכנרת. הנוסעים הועברו מטבריה אל שדה התעופה צמח ומשם המריאו להודו דרך בגדאד במטוס יבשתי. לאחר שבשנת 1942 התרסק אחד המטוסים הימיים בכנרת בגלל סופה עזה פסקו הנחיתות הימיות שם.
תולדות נמל התעופה > מלחמת העולם השנייה

ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 נסגר הנמל לפעילות אווירית אזרחית והפך לבסיס מטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי. במסגרת זאת השתתפו מטוסיו בקרב על בריטניה.
ב-15 באוגוסט 1940, במהלך הקרב על בריטניה, הותקף הנמל על ידי חיל האוויר הגרמני. מבנים בו ניזוקו לרבות בניין הטרמינל האזרחי, כארבעים מטוסי אימון שחנו בנמל הושמדו וששה חיילים נהרגו. בהפצצה נגרמו אבדות כבדות בנפש וברכוש במפעלים אזרחיים ששכנו בסמוך לנמל. שמונה מ-22 המטוסים הגרמנים התוקפים הופלו. ב-1944 הפך הנמל לבסיס של פיקוד התובלה של חיל האוויר המלכותי.
תולדות נמל התעופה > סגירת הנמל

לאחר תום המלחמה, בפברואר 1946, שב קרוידון לשמש כנמל תעופה אזרחי. הוא השתרע על פני שטח של כ-1.25 קילומטרים רבועים. פעלו בו אז שלושה מסלולי טיסה:
מסלול באורך של 1,140 מטרים בכיוון של 170-350 מעלות
מסלול באורך של 1,050 מטרים בכיוון של 060-240 מעלות
מסלול באורך של 1,000 מטרים בכיוון של 120-300 מעלות
כבר לאחר המלחמה התברר כי קרוידון לא יוכל כלל להתרחב לפי צורכי התעופה האזרחית המודרנית, אשר הצריכה מסלולים ארוכים יותר ושטחי חניה רחבים יותר, וזאת בשל הבנייה בדרום לונדון אשר הקיפה אותו מכל צדיו. בנייה זו וקרבת הנמל למרחבים האוויריים של נמלי התעופה הית'רו וגטוויק עוררה גם חששות בטיחותיים. ב-1946 נבחר לפיכך הית'רו שבמערב מטרופולין לונדון לשמש כנמל התעופה העיקרי של העיר.
פתיחת בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט שבמערב לונדון לטיסות אזרחיות הפחיתה את נפח הפעילות בנמל קרוידון. בספטמבר 1946 יצאו ממנו 218 טיסות בשבוע ליעדים בבריטניה, אירלנד ויבשת אירופה. בשנה שלאחר מכן יצאו ממנו 56 טיסות בשבוע.
ב-1952 נפלה ההחלטה לסגור את נמל קרוידון, אך הוא הוסיף לפעול במשך שבע שנים בשירות מטוסים קטנים. הוא נסגר ב-30 בספטמבר 1959.
האתר כיום

מאז סגירת הנמל נבנתה שכונת מגורים על חלקו המערבי של שטחו לשעבר, ומבני תעשייה נבנו בחלקו המזרחי, בסמוך לבניין הטרמינל. שמות רבים מהרחובות שנבנו על שטח הנמל נקבעו בהשראת עברו (Imperial Way, ‏Spitfire Way ועוד). חלק משטח הנמל לשעבר מהווה עד היום שטח פתוח, ומשמש כפארק ירוק וכאתר לטיולים ולמשחקי ספורט.
מקצת ממבני נמל התעופה עומדים עדיין על תילם. הבולטים שבהם הם בניין הטרמינל ומגדל הפיקוח המשולב בו. בניין הטרמינל (51°21′23″N 0°07′03″W﻿ / ﻿51.356474°N 0.117568°W﻿ / 51.356474; -0.117568) נקרא כיום בית שדה התעופה. הוא משמש כבניין משרדים וחללו הפנימי הנרחב משמש לעיתים לאירוח סעודות. בשנת 1997 הוצב על גבי כן לפני חזית הבניין מטוס מדגם דה הבילנד הרון (Heron) – דגם המטוס שהוביל את טיסת הנוסעים האחרונה מהנמל. מתקרת אולם הטרמינל תלוי מטוס נוסף – מטוס אימון מדגם דה הבילנד טייגר מות'. במבנה מגדל הפיקוח שוכן מרכז המבקרים של נמל התעופה לשעבר. מלון שדה התעופה מוסיף לתפקד כמלון מסחרי.
ממסלולי הנמל לא נותר דבר למעט קטע בן כ-120 מטרים ממסלול 120-300 וקטע קצר של מסלול הסעה שהוביל אליו מצפון (51°21′03″N 0°07′03″W﻿ / ﻿51.350772°N 0.117472°W﻿ / 51.350772; -0.117472). מצפון לו ניצבת בצד הכביש אנדרטה לנופלים בנמל התעופה במהלך מלחמת העולם השנייה, שנחנכה בשנת 1991.
האזור ידוע עדיין בכינוי "נמל התעופה קרוידון".
ב-27 בספטמבר 2009, במלאת 50 שנים לסגירת הנמל, נערך מעל שטחו לשעבר מטס זיכרון של 11 מטוסים מדגמים שונים שפעלו בעבר מהנמל, לרבות חמישה מטוסים דו-כנפיים. סמל של עלה דפנה מוזהב הוצמד למבנה מגדל הפיקוח לציון האירוע.
בשנת 2010 התאחדו שני בתי ספר יסודיים השוכנים ליד האתר ולכבודו הם נקראים כיום "בית הספר על שם שדה התעופה" (The Aerodrome School).
הערות שוליים

↑  "האווירון אנגליה - הודו יגיע היום לא"י", הארץ, ט' חשוון תרצ"ב, 20 באוקטובר 1931, עמוד 1(4)
↑  מטוסי ים בכנרת 1931-1942, יו-טיוב


בית נמל התעופה והמטוס שלפניו (למעלה) ומבנה מגדל הפיקוח כיום
סטיבן קונץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1946 (בן 78) וירג'יניה המערבית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולורדו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 פרסים והוקרה:  צלב התעופה המצוינת 
 www.coonts.com
 
סטיבן קונץ (באנגלית: Stephen Coonts; נולד ב-19 ביולי 1946) הוא סופר אמריקני הכותב ספרי מתח ומלחמה מסוגת המותחן הטכנולוגי. רוב ספריו עוסקים ביחסים בינלאומיים, בריגול ובתרחישים גלובליים דמיוניים שהושפעו מהמלחמה הקרה.
תולדות חייו ויצירתו

פרספילד נולד בעיירה אסטוריה וגדל בעיירה בוקהאנון, שבוירג'יניה המערבית. בשנת 1968 השלים תואר במדע המדינה באוניברסיטת וירג'יניה המערבית. לאחר מכן התגייס לצי האמריקני, הוכשר כטייס קרב ולחם במלחמת וייטנאם כטייס A-6 אינטרודר. על גבורתו עוטר קונץ בצלב התעופה המצוינת. בשנת 1977 השתחרר בדרגת לוטננט. בשנת 1984 פורסם ספרו הראשון, "טיסת האינטרודר".
ספריו

ספרי דה מיל שתורגמו לעברית הם:
טיסת האינטרודר
טיסה אחרונה
מצור
המילכוד האדום
קובה
הערות שוליים

↑  סטיבן קונץ, "טיסת האינטרודר", הוצאת כרם, 1987.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588434905171  PLWABN: 9810552930505606  BNE: XX956815  BnF: cb12070768f (data)  GND: 123424070  ICCU: CFIV103928  ISNI: 0000 0000 8355 7891  LCCN: n85300718  NKC: jn20001103463  NTA: 074304534  SUDOC: 028985761  VIAF: 9870690   WorldCat (עם VIAF): 9870690
סן רמון דה לה נואבה אוראן

| --- | --- |
דגל סן רמון דה לה נואבה אוראןדגל סן רמון דה לה נואבה אוראן

רחוב באוראן
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  סלטה (פרובינציה) סלטה
 חבל ארץ:  צפון-מערב ארגנטינה
 תאריך ייסוד:  31 באוגוסט 1794
 גובה:  336 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  82,413 (2010)
 קואורדינטות:  23°08′10″S 64°19′20″W﻿ / ﻿23.13611°S 64.32222°W﻿ / -23.13611; -64.32222
 אזור זמן:  UTC -3
 http://www.oran.gov.ar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט אוראן(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט אוראן(למפת סלטה רגילה) סלטה טרטגל חנרל גואמס מטאן בוליביה פרגו. חוחוי פו. צ'אקו סנטיאגו דל אסטרו טוקומאן קטמרקה צ'ילהאוראן(למפת סלטה מוגדלת) סלטה טרטגל חנרל גואמס מטאן בוליביה פרגו. חוחוי פו. צ'אקו סנטיאגו דל אסטרו טוקומאן קטמרקה צ'ילהאוראן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סן רמון דה לה נואבה אוראן (בספרדית: San Ramón de la Nueva Orán), או בקיצור אוראן, היא עיר בפרובינציית סלטה בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 3 קילומטרים מערבית לנהר ברמחו ובמרחק של 270 קילומטרים מסלטה, בירת הפרובינציה.
היסטוריה

במהלך המאות ה-17 וה-18 הספרדים השקיעו מאמצים רבים בניסיון ליישב את האזור, אך רובם סוכלו על ידי הילידים המקומיים. הניסיון הראשון היה ב-1625 כאשר הוקם הכפר סנטיאגו דה גואדלקאסר, אשר הותקף על ידי הילידים ונחרב ב-1629. היה ניסיון נוסף להקים באזור רדוקסיון על ידי פרנציסקנים מטריחה (בבוליביה של היום) בשם נואסטרה סניורה דה לאס אנגוסטיאס דל סנטה ב-1779, אך גם הוא נחרב כעבור שנה.
הניסיון המוצלח והאחרון היה ב-31 באוגוסט 1794 כאשר איש הצבא הספרדי רמון גרסיה דה לאון אי פיסרו ייסד את סן רמון דה לה נואבה אוראן (מילולית: רמון הקדוש של אוראן החדשה). היא נקראה כך על שם הקדוש הנוצרי הקטלאני רמון נונט (Ramon Nonat), ש-31 באוגוסט הוא יום חגו, ועל שם העיר אוראן (באלג'יריה של היום) שם נולד רמון גרסיה דה לאון אי פיסרו. העיירה החדשה עזרה בהגנה על הדרך בין טריחה וסלטה.
העיירה שוחררה משלטון ספרד ב-1810, בתחילת מלחמת העצמאות של ארגנטינה, ובהמשך המלחמה היא הייתה בסיס של תומכי העצמאות באזור.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 פקדו את האזור שתי רעידות אדמה חזקות שהחריבו את העיירה, והיא שוקמה בעשורים שלאחר מכן.
ב-1880 הייתה תוכנית להפריד חלקים מפרובינציית סלטה ולהפוך אותם לטריטוריה פדרלית נפרדת שבירתה תהיה סן רמון דה לה נואבה אוראן, אך בסופו של דבר תוכנית זו לא יצאה לפועל.
כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בעיקר גידול קנה סוכר, הדרים (בעיקר תפוזים ואשכוליות), צ'ילי, בננות וקפה.
חינוך

בעיר נמצאת שלוחה אזורית של האוניברסיטה הלאומית של סלטה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה אוראן, המציע טיסות לערים מרכזיות אחרות בפרובינציית סלטה.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 50, המקשר את העיר הקטנה פיצ'נל שמדרום לאוראן לגבול עם בוליביה.
ניווט חופי

ניווט חופי היא שיטה ותיקה ואמינה למציאת המיקום בים. השיטה אפשרית בקרבת החופים בראות טובה ובלבד שניתן לראות בעין וללא משקפת, עזרי ניווט כמו מגדלורים, מבנים בולטים, מצופים, ארובות אנטנות. בתנאי שעצמים אלה עצמם מופיעים במפה הימית המפורטת ביותר שיש לאזור.
ביצוע הניווט

השיטה מתבססת בעיקר על מדידת תכוינים במצפן מגנטי או חשמלי, מרחקים על ידי מכ"ם ועומקים במד עומק.
כאשר כל מדידה צריכה להיות נקייה משגיאות עין ומשגיאות מכשירים שבדרך כלל ידועות. מיקום המושג בשיטה זו חייב ברישום הזמן המדויק שלו על פי השעה האזורית בכלי השיט. ההשמה במפה תעשה על פי קוד סימון גרפי המקובל בימאות תוך שימוש בכלי שרטוט מדויקים כמו 'סרגל מקבילים' עפרונות מחודדים ועוד.
האחריות לניווט בכל סוגיו היא על קצין משמרת גשר באונייה, ומעליו רב החובל או מפקד כלי השייט. תכיפות חישוב המיקום תלויה בגורמים כמו: מהירות כלי השייט, תנאי הראות, עומק הים, מצב הים, רוחות, זרמים ועוד. רוח חזקה יכולה לגרום לסטייה ולכן יש להתחשב בה ולתת פיצוי מתאים בהיגוי ולקחת זאת בחשבון בחישובי הניווט.
קביעת מיקום האנייה על פי סימני חוף ועזרים כגון: מצופים, מגדלורים וכו', וזאת בשיטות: תכווין ומרחק, שני תכוונים (בו זמנית), שני טווחים (בו זמנית), תכוונים וטווחים עוקבים, זוויות אופקיות, תכווין ועומק, תכוויני מעבר, תכוויני סכנה.

רצוי מאוד לקבל מיקום מדויק לפני ואחרי שינוי הקורס כדי להוציא ממנו את קו ההתקדמות על המפה הימית.
הניווט כולל בנוסף על מציאת אתר ההאנייה גם: חישוב שגיאות מצפן מגנטי וגיירו. הפלגה בזרם ורוח תוך התחשבות ובמתנגד להם. שייט לפי D.R. חישובי גאות ושפל בנמלים ראשיים ומשניים.
ביצוע הניווט > שיטת חיתוך תכווינים

השיטה הנפוצה ביותר לניווט חופי היא בחיתוך של שני תכווינים בו זמנית. את התכווינים יש לקחת במצפן מגנטי, או מצפן גירוסקופ, ששגיאתם העצמית ידועה בוודאות.

מדידת הכיוונים נעשית בעזרת טבעת עליה מותקנות שתי לוחיות באחת חריץ ובשנייה חוט דק הטבעת מורכבת על שפת המצפן בעמדה הגבוהה בגשר האונייה. טבעת מדידת התכווינים נקראת "פלורוס" ((Pelorus (instrument) על שם הנווט של חניבעל שניווט את פינוי כוחות קרתגו מאיטליה.
מודדים את התכווינים ל-2 עצמים מזוהים בחוף ומסומנים במפה בעדיפות למגדלורים או מצופים מוארים הניתנים לזיהוי גם בלילה. הזווית האופקית ביניהם תהיה לפחות 30 מעלות והם צריכים להילקח תוך זמן קצר כי האנייה מתקדמת כל הזמן. 

מסמנים את הכיוונים במפה בצורה מדויקת בעיפרון חד עם סרגל מקביל שהוא גם מד זווית והחיתוך ביניהם הנקרא fix  , הוא מיקום כלי השייט לזמן המדידה.
איש הפלי"ם עוסק בניווט אוניית המעפילים "אף על פי כן".
סרן ישראל פטשניק  לוקח כוון מצלחת מצפן ג'ירו בצד גשר הנחתת פ-51  1971.
סימון אתר לפי שלושה תכווינים על מפה ימית.
תרשים לקיחת תכווין בחוברת ניווט חופי של חיל הים.
שיטות נוספות > שיטת כיוון ומרחק

כלי שיט המצוידים במכ"ם יכולים למדוד טווח לנקודות בולטות בחוף שניתן לאתר אותן במפה ימית. התכוין נמדד בטבעת המצפן והטווח נמדד במכ"ם לאותה נקודת חוף. מסמנים במפה את קשת הטווח עם מחוגה כאשר החוד שלה בקו המים הסמוך אל אותה נקודת החוף. החיתוך במפה בין קשת הטווח וקו התכווין הוא ה fix. אפשר להשתמש בשיטה זו גם כאשר הטווח נמדד לנקודה שונה מהתכווין. 

עדיף לקחת טווחים לכפים לשונות יבשה הבולטים לים כי הם נראים טוב במכם וגם במפה. בחופי ישראל למשל: כף כרמל, פינת כף עכו, וכף ראש הנקרה הם כאלה.
שיטות נוספות > שיטת הרצת תכוינים

שיטה זו שמושית כאשר באזור ההפלגה יש רק עזר ניווט יבשתי אחד (כגון מגדלור)  הנראה ומזוהה ובתנאי שמהירות כלי השייט ידועה ומהימנה ומזג האוויר נוח. בהנחה שכלי השייט חרש נתיב ישר במים . שלבים:
לוקחים תכוין מדויק לנקודת החוף המזוהה, מניחים אותו במפה עם הזמן המדויק ומסמנים את נקודת החיתוך עם קורס ההפלגה.
אחרי שהתכוין לאותה נקודת חוף השתנה בלפחות 40 מעלות, לוקחים תכוין שני ומניחים במפה עם הזמן ששנמדד.
מחשבים את מרחק ההפלגה, לפי מהירות כלי השייט והזמן שחלף בין שני התכווינים, ומסמנים נקודה על הנתיב המתוכנן.
מעבירים במפה קו מקביל לתכוין הראשון דרך הנקודה המחושבת על הנתיב.
הנקודה בה המקביל לתכווין הראשון חותך את התכוין השני  היא אתר הנכון בשעת התכוין השני. וממנה ימשיך נתיב ההפלגה.
הכרת המפה הימית

מפות ימיות, צריכות להיות מאושרות לשימוש על ידי מוסדות בינלאומיים. מופקות ברמת הדפסה גבוהה ומעודכנות דוגמה: איסורי שייט שמוציאה מדינה מסוימת בשטח בו מבוצעים תמרונים צבאיים שלה באופן קבוע או זמני.
שיטת מרקטור וגנומונית. סימנים וקיצורים במפה.
לצורכי אימן בניווט חופי הנפיק בשנת 2009 המרכז למיפוי ישראל בשיתוף רשות הספנות והנמלים מפה של חוף ישראל ובה הוכנסו נתונים נוספים שאינם קיימים במציאות.