stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוסטאון

| אירוסטאון |
| --- | --- |
  איור ותרשים מאובנים של Aerosteon riocoloradense
תקופה
קרטיקון עליון, 84 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מגרפטוריים
סוג:: אירוסטאון
שם מדעי
 Aerosteon ‏סרנו, 2008

אירוסטאון (שם מדעי: Aerosteon; מילולית מלטינית: "עצמות אוויר") הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה וממשפחת המגרפטוריים שחי לפני 84 מיליון שנה באמריקה הדרומית. הוא היה קרוב רחוק של האלוזאורוס וקרובו של האוסטרלונטור שכונה "אלוזאורוס דרומי", אף שהיה שייך למשפחה אחרת. את שמו קיבל על שם מערכת הנשימה שלו שהזכירה מערכת נשימה של עופות. במקור קיבל שם אחר - Riocoloradensis שבוטל.
דינוזאור זה התגלה בתצורות ליד נהר הקולורדו שבמנדוסה, ארגנטינה ב-2009 וקיבל את שמו מהחוקר פול סרנו (אנ'). באותה תקופה היו ידועות רק שלוש משפחות של דינוזאורים טורפים גדולים באמריקה הדרומית: קרכרודונטוזאוריים, אבליזאוריים וספינוזאוריים, ודינוזאור זה היה היחיד מקבוצתו שחי באמריקה הדרומית.
האירוסטאון הגיע לאורך של 9 מטרים ושקל מעל 2 טון מטרי. מבנה לסתותיו דמה במבנהו ללסתות האלוזאורוס וכנראה גם דמה לו חיצונית. ככל הנראה היו העצמות חלולות, בדומה לעצמות עופות, והריאות של הדינוזאור שאפו חמצן רב יותר לתוך הגוף, בהשוואה לריאותיהם של יונקים. החוקר סרנו העריך שריאות אלה מרמזות על כך שהיה בעל דם חם.
איצוקושימה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ הירושימה, Ōno Seto, Miyajima-seto 
 קואורדינטות:  34°16′32″N 132°18′28″E﻿ / ﻿34.275555555556°N 132.30777777778°E﻿ / 34.275555555556; 132.30777777778
 שטח:  30.33 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Mount Misen
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יפן 
 אוכלוסייה:  535 (2000)
 אזור זמן:  UTC +9
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איצוקושימה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איצוקושימה
 
איצוקושימה (ביפנית: 厳島) הוא אי השוכן במערב הים הפנימי סטו שביפן, בצפון-מערב מפרץ הירושימה. האי ידוע גם בשם מיאג'ימה (宮島), שפירושו "אי המקדש". האי הוא אחד משלושת הנופים של יפן. האי איצוקושימה שייך לעיר האצוקאיצ'י שבמחוז הירושימה, אך עד שנת 2005 היה האי עיירה בפני עצמה.
גאוגרפיה

האי איצוקושימה הררי ומיושב בדלילות. שטחו כ-30 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה כ-2,000 נפשות. על האי יש עיירה אחת, ובה מתגוררים כל התושבים. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא פסגתו של הר מיסֶן, ב-535 מטרים, וניתן להגיע אליה באמצעות רכבל המסיע את המבקרים לפסגה.
איצוקושימה מפורסם בזכות מקדש השינטו שעל האי, שהוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. לפי הרישומים נבנה המקדש בתקופת שלטונה של הקיסרית סויקו. המצביא טאירה נו קיומורי קבע את צורתו הנוכחית של המקדש.
שטח האי והים המקיף אותו הם חלק מהפארק הלאומי סטונאיקאי. הים המקיף את האי ידוע בגאות ושפל הקיצוניים שבו. בשעת השפל נסוג הים אל מעבר לטוריאי של האי, ובשעת הגאות מכסה הים את כל השטח שמתחת למקדש.
עצי האדר הגדלים בו מפורסמים ברחבי יפן בשל שלכת הארגמן שלהם בסתיו. מכיוון שהאי נחשב מקום קדוש חל איסור מוחלט על כריתת העצים. באי מתהלכים חופשי קופי מקוק ואיילים. בדת השינטו נחשבים האיילים כשליחי האלים, ולפיכך הן חיות קדושות.
גלריה

איצוקושימה
אל-מהדי בן סלימאן

אל-מהדי בן סלימאן (בערבית: المهدي بن سليمان; נולד ב-1 בינואר 1974 בלה קראם שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בעיקר באולימפיק מרסיי, פרייבורג ונבחרת תוניסיה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בן סלימאן החל את קריירת הבוגרים בשנת 1994 במועדון AS מארסה התוניסאי. בשנת 1996 עבר לאולימפיק מרסיי לאחר שכישרונו התגלה, אך שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, בה סבל מפציעות חמורות שפגעו ביכולת המשחק שלו. בקיץ 1997 חתם בפרייבורג מליגת הבונדסליגה השנייה, ובעונתו הראשונה סייע לה להעפיל אל הבונדסליגה כשהוא מבקיע שישה שערים. בשתי העונות הבאות, היה בן סלימאן שחקן חשוב מאוד בקבוצה, והצטרפו אליו חבריו לנבחרת תוניסיה, זובייר בייה ועאדל סלימי. בעונת 2000/01 ירד מעמדו של בן סלימאן בקבוצה, והוא הושאל לבורוסיה מנשנגלדבך ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בן סלימאן שיחק בגלדבאך חצי עונה והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, אך לא הותיר רושם רב ושיחק בחמישה משחקים בלבד. בתום עונת 2000/01 חזר לפרייבורג, ומיד עבר לאל נאסר מערב הסעודית, ולאחר מכן לקלאב אפריקן התוניסאית. בשנת 2002 פרש ממשחק פעיל בגיל 28.
קריירה בינלאומית

בן סלימאן היה שותף להגעתה של נבחרת תוניסיה למקום השני בגביע אפריקה לאומות 1996, בו הפסידה תוניסיה 2-0 במשחק הגמר לנבחרת דרום אפריקה. באותה שנה, השתתף עם נבחרתו באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם הודחה תוניסיה בשלב הבתים. בשנת 1998 הגיע עם תוניסיה לרבע גמר גביע אפריקה לאומות 1998, בו הבקיע שני שערים בשלב הבתים. נבחרת תוניסיה הודחה באותו טורניר ברבע הגמר על ידי נבחרת בורקינה פאסו, לאחר הפסד בבעיטות הכרעה. באותה שנה, השתתף בן סלימאן עם נבחרת תוניסיה במונדיאל 1998, בו הודחה תוניסיה בשלב הבתים. באותה שנה פרש מהנבחרת לאחר שצבר 33 הופעות והבקיע שישה שערים.
אליזבת נולטניוס

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1888 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 בפברואר 1964 (בגיל 76) ברמן, גרמניה המערבית 
 
אליזבת נולטניוס (בגרמנית: Elisabeth Noltenius ‏ נולדה: 24 בינואר 1888 – 22 בפברואר 1964) הייתה ציירת גרמנייה.
ביוגרפיה

נולטניוס נולד ב-24 בינואר 1888 בברמן שבגרמניה. תחילה למדה תחריט אצל הנס אם אנדה ופיסול אצל קלרה וסטהוף. בשנת 1911 נסעה למינכן כדי ללמוד באקדמיה לנשים (Damenakademie). לאחר מותם של אחיה, אחותה, אביה וארוסה במהלך מלחמת העולם הראשונה, חזרה לברמן כדי לפרנס את עצמה ואת אמה. במשך זמן מה היה לה סטודיו בעיר מיינבורג הסמוכה. היא ציירה בעיקר נופים, טבע דומם ודיוקנאות.
בשנים שבין מלחמות העולם נסעה נולטניוס לצרפת (בפרט לפריז), להונגריה, לאיטליה, לנורווגיה ולספרד כדי לצייר.
היא נשארה בגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה. היא ניסתה להגן על חברתה ועמיתתה האמנית דורה ברומברגר מפני רדיפות הנאצים. היא ארגנה תערוכות בניסיון להציל את ברומברגר מגירוש, אך למרות מאמציה ברומברגר גורשה ונרצחה במחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ בשנת 1942.
הסטודיו של נולטניוס בברמן ומרבית היצירות שהיו בו נהרסו בהפצצה על העיר ב-1944. לאחר המלחמה היא בנתה סטודיו חדש במיינבורג בשנת 1949.
נולטניוס מתה ב-22 בפברואר 1964 בברמן. יצירותיה מוצגות במוזיאון פוק בברמן ובמוזיאון לאמנות בברמן.
הערות שוליים

↑  "Noltenius, Elisabeth". Deutsche Biographie (בגרמנית). נבדק ב-21 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Noltenius, Elisabeth (1888 – 1964)". Bremer Frauenmuseum e.V. (בגרמנית). 2017-03-22. נבדק ב-21 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Geyer, Andrea. "Revolt, They Said - N". andrea geyer projects. נבדק ב-21 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Geyer, Andrea. "Revolt, They Said - B". andrea geyer projects. נבדק ב-21 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117053740  ISNI: 0000 0001 0417 4823  SUDOC: 24527555X  ULAN: 500159745  VIAF: 155845124   WorldCat (עם VIAF): 155845124 
"חמניות"
אידיאל היופי הנשי באפריקה

אידיאל היופי הנשי במסורת האפריקאית הוא הבניה חברתית, לפיה משיכה פיזית היא אחד הנכסים החשובים ביותר של האישה, אשר כל הנשים צריכות לשאוף להשיג ולתחזק. אידיאל היופי הנשי, המתייחס בין היתר גם לגוף האישה, משתנה מתרבות אחת לאחרת.
רקע

נרטיבים בתקופה הקולוניאליסטית הגדירו את האפריקאים כנחותים במדרג ההיררכי האבולוציוני של ההומו-סאפיינס. בשנת 1798 תיארה האנציקלופדיה "בריטניקה" את דיוקן בני האדם כהי העור כבעלי "לחיים מעוגלות, עצמות לחיים גבוהות, מצח מורם, אף קצר, דחוס ושטוח, שפתיים עבות, אוזניים קטנות, כיעור כללי, צורת גוף בלתי רגילה". אצל נשים הדגישה האנציקלופדיה "אחוריים רחבים בצורת אוכף". כהי העור שאפו לשנות את התדמית שהוצמדה להם על ידי האדם הלבן ולהצגת האישה האפריקאית כיפה, אימהית ודואגת, אך היררכיה גזעית והדרה גזענית בקונטקסט פוליטי, השפיעה על אידיאל הגוף והיופי, והשפעתה נמשכת עד לימים אלו. עם זאת, במהלך השנים השתנה אידיאל היופי הנשי האפריקאי ונמצא עדיין בתהליך שינוי.
במסורת האפריקאית גוף מלא נחשב לאטרקטיבי, ומשפחות רבות מעודדות משקל גוף כבד. נשים בעלות משקל עודף נתפסות כבריאות ופוריות, ובני זוג של נשים מלאות נתפסים ככאלו שדואגים להן ומספקים את צורכיהן. בעבר, ברפובליקה האסלאמית של מאוריטניה (מדינה בצפון מערב יבשת אפריקה), משקל גוף עודף היווה סמל לשגשוג. החל מגיל 7 נשלחו ילדות לחוות השמנה, בהן עודדו אותן לאכול על מנת להעלות במשקל, כך שהגיעו למשקל שבין 60–100 ק"ג.
ביטויים למסורת נמצאים גם בשפה המדוברת. למשל, בקרב אנשי היורובה קיימים ביטויים המבטאים את חשיבותם של אחוריים רחבים אצל נשים, למשל: "Plump rounded beautiful woman" הנחשב לתיאור של אישה יפה ואסתטית. הדמות המסורתית של האישה השופעת והעגולה כמודל יופי, מעידה על קורלציה של יופי נשי עם פונקציות של רבייה בתודעה האפריקאית. שביטוי זה מתקשר גם לכך שהאישה יותר משויכת לטבע. כלומר, אידיאל היופי הנשי האפריקאי מעניק חשיבות למבנה הביולוגי של האישה, כחלק מתפקידה הטבעי להעמיד צאצאים. מקורות אחדים מציינים כי מלבד ההקשר לפוריות ולטבע, ניתן לראות את חשיבות האסתטיקה בדמות האישה במיתוסים מרכזיים במסורת הניגרית האפריקאית, המתארים את האישה האידיאלית כאשה שטרם ילדה, אך בעלת אותו מבנה גוף שופע ועגול.
בעת הנוכחית, בשונה מהמצופה ומהמתואר עד כה, נמצא כי בקרב אפריקאים ישנה העדפה לפרצופים רזים יותר. העדפה זו מרמזת על השפעתו של העולם המערבי ועל אוניברסליות גוברת בקרב מדינות עולם שלישי. עם זאת, הדבר נפוץ יותר בקרב האליטות האפריקאיות, מאחר שהן זוכות לשירותי בריאות טובים יותר, תנאי מחיה טובים יותר, הכנסה גבוהה יותר, ויש להם נגישות גבוהה למדיה המערבית. כלומר, משיכה לתווי פנים צרות יותר אינה קונסיסטנטית עם הערכים והמסורת האפריקאית, אלא מייצגת את אידיאל הגוף האפריקאי החדש, התואם לאידיאל המערבי. בהתאמה, באזורים כפריים יותר של היבשת, אשר נחשפים פחות לשינויים פוליטיים וכלכליים - לא נמצאה העדפה כזו.
בריאות

במספר מחקרים שנעשו בקייפטאון נמצא כי נשים אפריקאיות בעלות עור כהה מאובחנות יותר בהפרעות אכילה מאשר נשים בעלות גוון עור בהיר. במחקר אחר שנערך בעיר זו, עלה כי 18% מקרב הסטודנטיות האפריקאיות בעלות גוון עור כהה, הלומדות בשנתן הראשונה באוניברסיטה מאובחנות בעודף משקל, וכ-6.5% מאופיינות בהשמנת יתר. חשיבות הנושא של הפרעות משקל בקרב צעירות בעלות גוון עור כהה במהלך התבגרותן עלה על סדר היום לאור ריבוי מקרי השמנת יתר, אשר בהדרגה הפכו לבעיית בריאות כללית.
במחקר שנעשה בקרב נשים שחורות מדרום אפריקה ומארצות הברית נמצא כי על אף שנשים היו בעלות משקל עודף ובעלות סיכונים להשמנת יתר, הן החשיבו את עצמן כאטרקטיביות. תפיסה זו נובעת מהשוואה שלהן לחברותיהן יותר מאשר לאידיאלים שונים או סטנדרטים של בריאות. כמו כן, בנות שאופיינו בהשמנת יתר היו שלמות עם מצב זה, עקב האמונה כי שומן מעניק כוח, מהווה סמל לכבוד ומעיד על בריאות תקינה.
מחקר שנערך בגמביה הראה כי דורות שונים תופסים השמנת יתר בצורה שונה. נשים מבוגרות יותר היו פחות מודאגות לגבי משקלן, אלא אם היו במשקל עודף (BMI=27.8). לעומתן, נשים צעירות יותר היו מודאגות לגבי משקלן ללא תלות במשקלן. עוד נמצא כי דורות צעירים יותר מושפעים יותר מהרעיונות המערביים מאשר הדורות הקודמים.
בעיר קאייליטשה (אנ') ליד קייפטאון נערך סקר בקרב 240 צעירות כהות עור בגילאים 10–18. רוב תושבי העיר כהי עור ומגיעים מאזורים שבטיים. במחקר עלה כי 75% זיהו רזון עם מחלות, בעיקר איידס. כמו כן, ישנה הסתכלות שלילית אודות השמנת יתר אשר עלו מסקר זה. לדוגמה, 75% מהמשתתפות חשו כי אנשים שמנים לא מקובלים על ידי חבריהם וחלק חשבו שהם אף מסריחים. כשליש מההורים של הבנות המוגדרות בעלות עודף משקל חשבו שהן יפספסו הזדמנויות אם יישארו שמנות. במאמר זה לא הוסבר השילוב של התייחסויות שליליות לרזון ולהשמנה באותו הזמן.
השפעת המדיה על תפיסת הגוף

הסברה הרווחת היא כי הפרעות אכילה מיוחסות לתרבויות מסוימות. כלומר, לאור תרבותן, נשים כהות עור נתונות ללחץ מתון יותר לרזון מאשר נשים בעלות עור בהיר. לכן, מקובל לחשוב כי הן חסינות יותר מפני פיתוח הפרעות אכילה. קרי, בקרב קבוצות מיעוט אתניות, שכיחות הפרעות האכילה נמוכה יותר מאשר בקרב האוכלוסייה המערבית. בארצות הברית, נשים בעלות גוון עור בהיר מדווחות יותר על אי שביעות רצון ביחס לגופן, מאשר נשים בעלות גוון עור כהה. מנגד, נמצא כי סטודנטיות אפריקאיות בדרום אפריקה, דיווחו על יותר הפרעות אכילה ודחף לרזות מאשר מקבילותיהן בהירות העור. נתון זה יכול להיות מוסבר על ידי כך שייתכן כי בדרום אפריקה נשים אפריקאיות נתונות ללחץ להיות רזות.
הלחץ להשגת אידיאל היופי המוצג באמצעות המדיה החברתית בשילוב עם לחץ חברתי להרזיה הוא גורם סיכון לפיתוח הפרעות אכילה בקרב צעירות בעלות גוון עור בהיר. המדיה החברתית מציגה רזון בלתי ניתן להשגה עבור בנות אלה.
במחקר שנערך בארצות הברית ובדרום אפריקה, נבחן דימוי הגוף האידיאלי כפי שהוא משתקף בנתוני ה-BMI הממוצע של דוגמנים ודוגמניות המוצגים במדיה. בחישוב מדד מסת גוף של דוגמניות אפריקאיות-אמריקאיות ומדרום אפריקה, נמצא כי בארצות הברית, דוגמניות כהות עור היו בעלות BMI גבוה יותר משל בעלות העור הבהיר. על אף שלא נאמר בפירוש, ה-BMI של הדוגמניות מהווה מצג למה מצופה מהאישה האמריקאית. המדיה יוצרת מצג אידיאלי של יופי ולכן ישנו לחץ רב יותר על נשים בעלות עור בהיר מאשר על נשים אפריקאיות-אמריקאיות. בהתאמה, יש יותר הפרעות אכילה אצל נשים אלה בהשוואה לנשים אפריקאיות.
בסתירה לכך, נמצא במחקר שנערך בדרום אפריקה כי נשים בעלות עור בהיר היו בעלות BMI גבוה יותר משל נשים אפריקאיות כהות. נתון זה הפתיע חוקרים שכן המסורת האפריקאית מעודדת גוף מלא. נראה כי הלחץ של המדיה החברתית משפיע במידה רבה על כלל האוכלוסייה וכי ייתכן כי דווקא כהות העור הן אלה שהושפעו יותר מהמדיה ומאידיאל היופי המערבי.
אטרקטיביות נתפסת וסמלי יופי

בשבט הקארו שבאתיופיה צלקות נחשבות לאטרקטיביות הן בקרב נשים והן בקרב גברים. גברים פוצעים את עצמם ויוצרים צלקות שיעידו על כך שהם הרגו אויבים משבטים אחרים. נשים בעלות צלקות נחשבות לחושניות ואטרקטיביות. הצלקות יכולות לסמל את המעמד החברתי של האישה, את תפקידה הפוליטי או הדתי, את השושלת המשפחתית שלה ואת המעבר מילדות לבגרות אשר בסופו היא רשאית להינשא.
בסנגל ובמדינות במערב אפריקה נשים נוהגות לקעקע או לצבוע את החניכיים כדי לגרום לשיניהן להראות לבנות יותר וליצור חיוך מושך יותר. לעיתים, פרוצדורה זו מלווה בהוספת שיני כסף על מנת להדגיש את צבע החניכיים שלהן. באתיופיה, נשים רבות מסירות חלק משיניהן הקדמיות, מנקבות את השפה התחתונה ומחדירות צלחת עץ או חמר. עם הזמן, גודל הצלחות המוחדרות גדל לשם הרחבת השפה התחתונה. פרקטיקה זו מסמלת את בגרות האישה ואת הגיעה לגיל הפוריות. ככל שהצלחת גדולה יותר כך האישה נתפסת כבוגרת יותר ולסמל לאטרקטיביות בקרב נשים בשבטים אלו.
נשים בשבט המסאי באפריקה נוהגות לענוד תכשיטים כבדים אשר עשויים מאבנים או מניבי פילים, על מנת להרחיב את תנוכי אוזניהן. בשבט זה (כמו בשבטים נוספים באפריקה) תנוכי אוזניים רחבים מעניקים לאישה מעמד גבוה יותר. על מנת להדגיש את תנוכי האוזניים הרחבים, הנשים נוטות לקשט אותם בתכשיטים צבעוניים.
בשבט ההימבה שבצפון מערב נמיביה, נשים מייצרות תכשיר קוסמטי בשם אוטג'יזה (אנ'). תכשיר זה הוא משחה עשויה מסלע האוכרה. הנשים מורחות את התכשיר על עורן ועל שיערן על מנת להעניק לעצמן גוון אדמדם. גוון זה מעניק להן את התואר "Namibia's iconic red Women" המושך צלמים רבים מרחבי העולם לצלמן. בעוד שבמקור התכשיר נועד לדחות חרקים או להגן על העור מפני השמש, כיום נשים משבט ההימבה מעידות כי הן מורחות אותו משיקולים אסתטיים. התכשיר נמרח על ידיהן בכל בוקר, בדומה למריחת איפור בחברות המערביות.
תחרויות יופי

בניגריה, מתקיימות שתי תחרויות יופי כאשר כל אחת מהן יוצרת את המודל האידיאלי ליופי נשי על בסיס אג'נדה לאומית שונה.
המודל המקומי - "מלכת ניגריה", בה משתתפות אך ורק תושבות ניגריות בעלות קשר תרבותי ומסורתי למדינה, וכל משתתפת מייצגת את האזור ממנו הגיעה. השופטים אשר מאשרים את ההחלטה הסופית בדבר הזוכה הם מבוגרים מקומיים בעלי מעמד וכבוד מיוחד. המועמדת שזוכה בתחרות זו מביעה את הערכים והמסורת הניגרית, כך שיופי אינו מתבטא רק באופן חיצוני אלא מביע אמונות עמוקות יותר הקשורות לחיבור שורשי אותנטי.
המודל הבינלאומי - "האישה היפה ביותר בניגריה", תחרות המתבססת על סטנדרטים של יופי בינלאומי במטרה לשלוח מועמדות לתחרויות גלובליות יותר, ובכך לחבר את המדינה למרחב הבינלאומי. השופטים הם מפורסמים מעולם הבידור של ניגריה, אנשי עסקים ואליטה פוליטית. בשונה מהתחרות המקומית, המועמדות אינן מייצגות את המורשת שלהן. האופן בו המועמדות מתאפרות ומתלבשות מייצג את הזהות הקולקטיבית שלהן ומאפשר שימור סטטוס אתני, לאומי, ומעניק חשיפה בינלאומית.
נשים אפרו-אמריקאיות בארצות הברית

נשים אפרו אמריקאיות מדווחות על פחות הבדלים בין היופי האידיאלי לעומת היופי האמיתי שלהן בהשוואה למקבילותיהן בעלות גוון עור בהיר, אשר מרגישות שהן יותר רחוקות מהאידיאל שלהן. אמנם, נשים אפרו אמריקאיות כהות עור פחות מוטרדות ממשקלן לעומת בהירות העור אך בהיבטים ספציפיים של נראות, שביעות הרצון היא כמעט באותה המידה ללא הבדל בגוון העור.
בעלי גוון עור בהיר מקבלים ייצוג רב יותר במדיה מאשר בעלי גוון עור כהה. על כן, ניתן להבין מדוע הפער בין המצוי לרצוי בקרב בעלות עור בהיר משמעותי יותר מאשר מקבילותיהן האפרו-אמריקאיות. כאשר נשאלו לגבי הרגלי קריאת מגזינים, ענו האפרו אמריקאיות כי אינן רואות באידיאל היופי המיוצג במגזינים כאידיאל יופי עבורן. הסתכלות מעין זו יכולה להיות מוסברת על ידי כך שהן מעוניינות להפריד את עצמן מבהירי העור כמנגנון הגנה לגזענות ולאפליה.
הסבר נוסף לממצא זה טמון בתאוריית ההשוואה החברתית של פסטינגר. תאוריה זו מציגה אנשים ככאלה השופטים את עצמם לפי מה שהם רואים באחרים, וכן ההשפעה הניכרת היא עקב השוואות לאנשים אליהם הם דומים. עם זאת, יש עדויות לכך שנשים אפרו-אמריקאיות מודעות לכך שאין דוגמניות רבות הדומות להן ולכן מתעלמות מן הסטנדרטיים המקובלים במדיה, ויוצרות סט סטנדרטיים חלופיים שונים מהותית מהדעה הרווחת. הסטנדרטים האלטרנטיביים מקלים על נשים אלו את הלחצים מצד החברה המודרנית.
כיום, ישנו ניסיון ניכר ליצור ייצוג רחב יותר של מגוון גודלי גוף, משקלים וצורות גוף. בהתאם לכך, נשים אפרו-אמריקאיות מרגישות פחות מאוימות מאידיאל היופי המוצג, שכן כעת הוא פחות צר מבעבר וכולל מראות שונים. מחד המראה האידיאלי המקובל כיום מאוזן יותר ביחס לעבר, שכן לא מדובר יותר בדמות אחת. זאת ועוד, הייצוג הנרחב של דמויות אפרו-אמריקאיות מעלה את רמת קבלתן כחלק מהחברה, כדמויות חיוביות, ומסייע בצמצום ההתעסקות במשקלן ובמראן. מאידך, הצגתן במסגרת המדיה גורמת להתקרבותן לעבר אידיאל היופי המערבי. כלומר, כיום אידיאל היופי של נשים אפרו-אמריקאיות מבוסס בחלקו על מסורת, אותנטיות וגאווה ביחד עם היבטים מערביים.
חלק מתפיסת היופי של נשים אפרו-אמריקאיות מגיע מתוך גאוותן בתרבות ובמסורת שנוצרה לאחר השחרור מהעבדות. עקב כך, הן נוטות להגדרת יופי באמצעות תכונות אישיות בנוסף למראה החיצוני, שכן הגדרת יופי זו מאפשרת התמודדות עם הגזענות הנמשכת מהעבר. עדות נוספת לגאוות נשים אפרו-אמריקאיות בתרבותן האתנית מציגה כי 84% מהנשים האפרו-אמריקאיות אוהבות את גוון העור שלהן לעומת פחות משליש בקרב הנשים עם גוון העור הבהיר.
הגירה והשלכות

אנשים מהקבוצה האתנית הגדולה בדרום אפריקה, הזולו מאמינים כי רזון מקושר למחלות ולעוני בהתאם למסורת ולתרבות הנהוגה. בתיעוד הגירתם של חלק מבני הזולו לבריטניה נמצא כי תפיסת הרזון השלילית השתנתה בעקבות המעבר. מכאן, ניתן להבין כי העדפות בתפיסת אטרקטיביות עשויות להשתנות עקב חשיפה לסביבה ותנאים שונים. לא נמצא הבדל בין התפיסות הבסיסיות לגבי משקל גוף בין בעלי גוון עור כהה בבריטניה, לבין מקביליהם בעלי גוון העור הבהיר, ותפיסתם זו הייתה שונה משל אנשי הזולו. בקרב האוכלוסייה המקומית הבריטית, ככל שה-BMI עולה כך יורדת מידת האטרקטיביות הנתפסת. לעומתם, בקרב בני הזולו אין שינוי במידת האטרקטיביות הנתפסת ביחס לשינויי ב-BMI.
הערות שוליים

↑  Spade, J. Z., & Valentine, C. G, The kaleidoscope of gender: Prisms, patterns, and possibilities., Pine Forge Press., 2008
↑  Shaw and Lee, Susan and Janet, Women's Voices Feminist Visions, New York: Mcgraw-Hill Education, 2019, עמ' 189
1 2 3  Oloruntoba-Oju, T., Body images, beauty culture and language in the Nigeria, African context, Understanding Human Sexuality, 2007 Series., 2007
1 2  Coetzee, V., & Perrett, D. I., African and Caucasian body ideals in South Africa and the United States, Eating behaviors, כרך 12(1), 2011, עמ' 72-74
1 2 3  Wright, P, What men find attractive in different parts of the world, The List
1 2  אורטנר, ש., ניצה ינאי (ע), דרכים לחשיבה פמניסטית: מבוא ללימודי מגדר, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2007, עמ' 27-45
↑  .Le Grange, D., Telch, C. F., & Tibbs, J, Eating attitudes and behaviors in 1,435 South African Caucasian and non-Caucasian college students, כרך 155(2), American Journal of Psychiatry, 1998, עמ' 250-254.
↑  M. Siervo, P. Grey, O. A. Nyan, A. M. Prentice, A pilot study on body image, attractiveness and body size in Gambians living in an urban community, Eating and weight disorders: EWD 11, 2006-6, עמ' 100–109
↑  Puoane, T., Tsolekile, L., & Steyn, N., Perceptions about body image and sizes among black African girls living in Cape Town., 2010
↑  Balogun, O. M., Cultural and Cosmopolitan: Idealized Femininity and Embodied Nationalism in Nigerian Beauty Pageants, Gender & Society, כרך 26(3), 2012, עמ' 357-381
↑  Jefferson, D. L., & Stake, J. E., Appearance self-attitudes of African American and European American women: Media comparisons and internalization of beauty ideals., Psychology of Women Quarterly, כרך 33(4), 2009, עמ' 396-409
↑  10. Tovée, M. J., Swami, V., Furnham, A., & Mangalparsad, R., Changing perceptions of attractiveness as observers are exposed to a different culture., Evolution and Human behavior, כרך 27(6), 2006, עמ' 443-456
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אידיאל היופי הנשי באפריקה".
אליעזר סג"ל מישל

הרב אליעזר הלוי סג"ל מישל (תרכ"ג-סוף אלול תרצ"ט או תחילת ת"ש) היה רב ציוני שהתפרסם כרבה של טורקה בגליציה המזרחית וכמחבר "משנת אליעזר" (פלפולים ושו"ת).
תולדות חייו

נולד בעיירה שצ'ריץ הסמוכה ללבוב לרב דוב בר ולמרת בריינצ'ה, בת ר' יואל רוזמן שהיה סוחר עשיר.
כבר מילדותו גילה כישרונות ברוכים והיה מתמיד גדול בלימודיו. כבר כנער היה בקשרי מכתבים עם רבנים גדולים שנשאו ונתנו עמו בהלכה כתבו אליו תארים המתאימים לרבנים חשובים. עד בר המצווה למד אצל מלמדים פרטיים, ולאחר מכן ב"קלויז" שבעיירת הולדתו. למד גם שפות זרות והשכלה כללית. בעיירת הולדתו החל ללמד והעביר שיעורים לקבוצת בחורים שביניהם גיסו, הרב יעקב אונגר.
נשא לאישה את שרה מלכה בת שמואל מרדכי אונגר מראדיחוב (היום באוקראינה ואז באוסטריה כחלק מקיסרות אוסטריה-הונגריה). לאחר כמה זמן שבו היה סמוך על שולחן חותנו התקבל למשרת רבה של קהילת ביאליגורי שבגליציה המזרחית.
בתרמ"ה מונה כראב"ד גליגורה בגליציה המזרחית ובתרס"ו או תרס"ט נבחר לכהן ברבנות טורקה והסביבה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט עם משפחתו לבודפשט, שאליה ברחו רבנים נוספים מגליציה ורומניה. שם היה כתובת לשאר הרבנים לשאלות באיסור והיתר ושאלות אחרות. העיר טורקה נשרפה בידי הרוסים וכל ביתו עלה באש עם ספרייתו הגדולה וכתביו. בבודפשט כתב שוב חידושי תורה על כל הש"ס, תשובות בכל חלקי ההלכה ודרשות.
בשנותיו האחרונות סבל ממחלת כליות קשה, אך גם בייסורי מחלתו המשיך להתמיד בלימודו ולכתוב חידושי תורה ולהשיב לשואלים בהלכה. נפטר בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, או מעט לאחר פרוץ המלחמה.
אישיותו ועמדותיו

היה מגדולי הפוסקים בגליציה ורבים פנו אליו בשאלות רגישות ומסובכות וקשות, כולל מגדולי הרבנים שבדור שפנו אליו כדי לשמוע את דעתו בעניין ההלכתי שדנו בו. הצטיין בבקיאות וחריפות כאחד ובהבנה מעמיקה והיה גדול הן בתורת הנגלה והן בתורת הנסתר. כמו כן היה בקי באוצרות הלשון העברית וכתב את ספריו בעברית עשירה מאוד, והיה בקי גם בספרות עולמית, בכמה לשונות זרות ובהשכלה כללית. בנוסף, כתב ידו היה יפהפה באופן מיוחד והיה נואם מחונן ביותר. נוסף על גדולתו בתורה וחכמתו היה עדין נפש וניחן במידות נעלות, וקיבל כל אדם בספר פנים יפות והתנהג בפשטות ובאהבה כלפי כל אחד.
נודע כבעל עמדות ציוניות שהגיעו לידי ביטוי במיוחד בכנס גדול שנערך לכבוד הצהרת בלפור בקלויז של חסידי סדיגורה שהיה שריד יחיד למבני העיירה מלפני מלחמת העולם הראשונה.
מגדולי תלמידיו היה ר' יחיאל מיכל מהורודנה (תר"כ-תר"צ), חתנו של ר' יהודה צבי לנגנר ("רבי יהודה צבי השני") מסטרטין שהיה האדמו"ר הרביעי של החסידות וגם ראב"ד העיר, ומינה את חתנו לרב במקומו.
חיבוריו

חוץ מחיבוריו שיצאו לאור, כל כתביו אבדו בשואה ובהם חידושים על כל הש"ס, כאלף תשובות בהלכה, ודרשות.
משנת אליעזר - חיבור בן שלושה חלקים הכולל פלפולים, שו"ת בתוספת "סדרי משנה" שבו חידושים וביאורים בש"ס ופוסקים המופיעים בתשובותיו, ו"תוכחות מוסר" שבו דרשות בענייני מוסר. יצא לראשונה בדרוהוביץ' תרס"ו. "משנת אליעזר : מהדורא תנינא" יצא לאור בתרפ"ד. דפוסי צילום של דרוהוביץ' תרס"ו ושל "משנת אליעזר : מהדורא תנינא" עם ספרו "בתוך הגולה", הודפסו בניו יורק (ברוקלין) תשנ"א וב"מכון אוצרות גאוני ספרד", אשדוד תשנ"ז.
קרני רא"ם - קונטרס המופיע בסוף "ענף הלכה" של הספר "קבוץ עץ החיים" שחיבר הרב דוד טבלי אפרתי. בקונטרס דן הרב מישל בדברים שכתב הרב אפרתי בסימנים י"א וי"ב ב"ענף הלכה". יצא לאור בפרמישל תרמ"ב.
נחל דמעה - הספד על פטירת רבו הרב צבי הירש אורנשטיין שהתפרסם כרבה של קהילת לבוב, בט' בניסן תרמ"ח. יצא לאור בלבוב תרמ"ח.
פלגי מים - דברי הספד לפטירת ר' יהושע רוקח, האדמו"ר מבלז השני וראב"ד בלז, בכ"ג בשבט תרנ"ד. יצא לאור בלבוב תרנ"ד.
בתוך הגולה - שו"ת מהשאלות שנשאל בבודפשט ודברי הספד לפטירת הרב אברהם לנגנר שהתפרסם כרבה של קניהניץ' והיה בנו של ר' יהודה צבי לנגנר ("רבי יהודה צבי השני") מסטרטין, בכ"ח בתמוז תרע"ח. יצא לאור לראשונה בבודפשט תרע"ח (בחלק של פסט). דפוסי צילום יצאו לאור בניו-יורק תשנ"א בצירוף ל"משנת אליעזר"; בניו-יורק תשנ"ב; וב"מכון אוצרות גאוני ספרד", אשדוד תשנ"ז, בצירוף ל"משנת אליעזר".
משפחתו

יצחק צבי.
אברהם משה.
גולדה - אשת הרב שלמה הרץ.
ציפורה - אשת הרב דוד נפתלי כהנא.
לקריאה נוספת

ד"ר הלל זיידמן, הרב אליעזר מישל, אישים שהכרתי: דמויות מעבר קרוב במזרח אירופה, מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ל, עמ' 76-69
מאיר וונדר, מאורי גליציה: אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ג' - ט-ע, "מכון להנצחת יהדות גליציה", ירושלים תשמ"ו, עמודות 881-876
יצחק זיגלמן (עורך), ספר יזכור : טורקה ע"נ סטרי והסביבה, בהוצאת "ועד יוצאי טורקה על-נהר-סטרי בישראל", חיפה תשכ"ו, עמ' 63-62