stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורסל באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
תחרות הנשים > משתתפי התחרות

| טורניר | מקומות | נבחרות |
| --- | --- | --- |
| המדינה המארחת | 1 | הרפובליקה העממית של סין סין העממית |
| אליפות העולם בכדורסל נשים 2006 | 1 | אוסטרליה אוסטרליה |
| אליפות אירופה בכדורסל נשים 2007 | 1 | רוסיה רוסיה |
| אליפות אמריקה בכדורסל נשים 2007 | 1 | ארצות הברית ארצות הברית |
| אליפות אוקיאניה בכדורסל נשים 2007 | 1 | ניו זילנד ניו זילנד |
| אליפות אסיה בכדורסל נשים 2007 | 1 | קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית |
| אליפות אפריקה בכדורסל נשים 2007 | 1 | מאלי מאלי |
| תחרות קדם אולימפית 2008 | 5 |  צ'כיה צ'כיה ספרד ספרד לטביה לטביה בלארוס בלארוס ברזיל ברזיל |
תחרות הנשים > שלב הבתים > בית א'

|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אוסטרליה אוסטרליה | 5 | 5 | 0 | 85+ | 10 |
| 2. | רוסיהרוסיה | 5 | 4 | 1 | 20+ | 9 |
| 3. | בלארוס בלארוס | 5 | 2 | 3 | 12- | 7 |
| 4. | קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית | 5 | 2 | 3 | 8- | 7 |
| 5. | לטביה לטביה | 5 | 1 | 4 | 49- | 6 |
| 6. | ברזיל ברזיל | 5 | 5 | 0 | 17- | 6 |
תחרות הנשים > שלב הבתים > בית ב'

|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ארצות הברית ארצות הברית | 5 | 5 | 0 | 215+ | 10 |
| 2. | הרפובליקה העממית של סיןסין העממית | 5 | 4 | 1 | 12+ | 9 |
| 3. | ספרדספרד | 5 | 3 | 2 | 33+ | 8 |
| 4. | צ'כיה צ'כיה | 5 | 2 | 3 | 10- | 7 |
| 5. | ניו זילנד ניו זילנד | 5 | 1 | 4 | 103- | 6 |
| 6. | מאלי מאלי | 5 | 0 | 5 | 147- | 5 |
תחרות הנשים > פלייאוף אליפות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  רוסיהרוסיה |  84 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  רוסיהרוסיה |  84 |   |   | ‏21 באוגוסט | ‏21 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |  ספרד ספרד |  65 |   |   | ‏21 באוגוסט | ‏21 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |  ספרד ספרד |  65 |   |   |  רוסיה רוסיה |  52 |   |   |  |  |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  רוסיה רוסיה |  52 |   |   |  |  |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  ארצות הברית ארצות הברית |  67 |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית |  104 |   |   |  ארצות הברית ארצות הברית |  67 |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית |  104 |   |   |  |  |   |   | ‏23 באוגוסט | ‏23 באוגוסט |
|  |  קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית |  60 |   |   |  |  |   |   | ‏23 באוגוסט | ‏23 באוגוסט |
|  |  קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית |  60 |   |   |  |  |   |   |  ארצות הבריתארצות הברית |  92 |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  ארצות הבריתארצות הברית |  92 |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  אוסטרליה אוסטרליה |  65 |
|  |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |  77 |   |   |  |  |   |   |  אוסטרליה אוסטרליה |  65 |
|  |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |  77 |   |   | ‏21 באוגוסט | ‏21 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |  בלארוסבלארוס |  62 |   |   | ‏21 באוגוסט | ‏21 באוגוסט |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  בלארוסבלארוס |  62 |   |   |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |   56 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |   56 |   |   |   ‏23 באוגוסט |   ‏23 באוגוסט |
|  | ‏19 באוגוסט | ‏19 באוגוסט |   |   |  אוסטרליהאוסטרליה |  90 |   |   |   ‏23 באוגוסט |   ‏23 באוגוסט |
|  |  אוסטרליהאוסטרליה |  79 |   |   |  אוסטרליהאוסטרליה |  90 |   |   |  רוסיהרוסיה |  94 |
|  |  אוסטרליהאוסטרליה |  79 |   |   |  |  |   |   |  רוסיהרוסיה |  94 |
|  |  צ'כיה צ'כיה |  46 |   |   |  |  |   |   |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |  81 |
|  |  צ'כיה צ'כיה |  46 |   |   |  |  |   |   |  הרפובליקה העממית של סין סין העממית |  81 |
תחרות הנשים > הדירוג הסופי

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |

1: ארצות הברית ארצות הברית
2: אוסטרליה אוסטרליה

3: רוסיה רוסיה
4: הרפובליקה העממית של סין סין
5: ספרד רוסיה
6: בלארוס בלארוס
7: צ'כיה צ'כיה
8: קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
9: לטביה לטביה
10: ניו זילנד ניו זילנד
11: ברזילברזיל
12: מאלי מאלי
מערת תנשמת

מערת תנשמת היא אתר מהתקופה הפלאוליתית התיכונה שנמשכה מלפני כ-250,000 שנים ועד לפני כ-45,000 שנים, נמצאת על הגדה המזרחית של נחל בית עריף, ליד היישוב שוהם. המערה עשירה בממצאים כמו כלי צור, פאונה, אוכרה וגם קבורות אנתרופוגניות. המערה תועדה לראשונה על ידי משה שטקליס. בשנת 2016 החלו חפירות מטעם המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. נתגלו בה פריטי צור, עצמות בעלי חיים וגושי ואוכרה. פריטי הצור הם כלים בסיסיים בהתפתחות של בני האדם, ועצמות בעלי החיים שניצודו ונאכלו היו של בעלי חיים גדולים כמו שור הבר ויחמור.
חשיבותה של המערה

חשיבותה של המערה כמקור ארכאולוגי התבלטה רק במחקרים האחרונים. החוקרים סבורים כי ההומו ספיינס והניאנדרטלים לא היו אויבים ואף שיתפו פעולה. הפרסום על מערת תנשמת מציג עדויות חדשות לכך שניאנדרטלים והומו ספיינס שחיו באזור לא רק התקיימו במקביל, אלא אף חיו חיי היומיום צייד, מזון ומנהגי קבורה. ריכוז הקברים במערת תנשמת יד על על קיום טקסים משותפים ועל קשרים קהילתיים חזקים. הצבת חפצים בתוך הקברים מצביעה על תחילתן של אמונות מוקדמות בחיים שלאחר המוות.
במאמר מציגים כמה חוקרים מסקנות מעניינות מאוד. ד"ר מריון פרוו מהאוניברסיטה העברית בירושלים כתב על מיקומו הייחודי של אזור הלבנט כצומת הדרכים של נדידות אנושיות. "בתקופה הפלאוליתית התיכונה, תנאים אקלימיים משופרים הגדילו את כושר הנשיאה של האזור, מה שהוביל להתרחבות דמוגרפית ולהגברת המגעים בין מיני אדם שונים'".
פרופ' יוסי זיידנר מהאוניברסיטה העברית – החוקר הראשי – כתב כי גם לפני 110 אלף שנים אזור הלבנט היה כור היתוך שבו קבוצות אנושיות שונות נפגשו, יצרו קשרים והשפיעו זו על זו. "הנתונים שלנו מראים כי קשרים בין אוכלוסיות אנושיות היו גורם מרכזי בהתפתחות חדשנות טכנולוגית ותרבותית לאורך ההיסטוריה," הוא מסביר. בנוסף כתב כי הקשרים בין קבוצות אנושיות שונות בלבנט מלמדים על יחסים עמוקים ועל אסטרטגיות הסתגלות משותפות: "הממצאים מציירים תמונה של אינטראקציות דינמיות שהושפעו הן משיתוף פעולה והן מתחרות ביניהן".
לקריאה נוספת

עוז וורונר ויוסי זיידנר, ‏מערת תנשמת, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גליון 133, 27/12/2021
Frumkin, Amos; Langford, Boaz; Marder, Ofer; Ullman, Micka (2016). "Paleolithic caves and hillslope processes in south-western Samaria, Israel: Environmental and archaeological implications". Quaternary International. 398: 246–258. doi:10.1016/j.quaint.2015.05.064.
הערות שוליים

↑  Yossi Zaidner et al, Evidence from Tinshemet Cave in Israel suggests behavioural uniformity across Homo groups in the Levantine mid-Middle Palaeolithic circa 130,000–80,000 years ago, Nature Human Behaviour, 2025
לזר לוברסקי

| --- | --- |

 לידה:  1926 (בן 99 בערך) בלץ, ממלכת רומניה 
 מדינה:  ישראל 
 
לזר לוברסקי (1926 - 24 במרץ 2022) היה פעיל ציוני בברית המועצות ואסיר ציון.
קורות חיים

נולד ב-1926 בבלץ כבן שני למשה ושפרה לבית שוורצמן (שם אחותו הגדולה רחל). לזר היה תלמיד הגימנסיה העברית וחניך תנועת הנוער גורדוניה בבלץ.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עם פלישת הגרמנים והרומנים לשטחי ברית המועצות ברחה המשפחה מזרחה לברית המועצות והגיעו לקזחסטן. בני משפחתו המורחבת שברחו אף הם מזרחה התעכבו אצל מכרים באחד הכפרים באזור בלץ, נפלו בידי הכובשים והובלו לבסוף לגטו ברשד בטרנסניסטריה, ומשם נשלחו למחנות המוות, כולם. בברשד חלתה סוניה בשנית (סקרלטינה) והובלה לצריף הבידוד. בעת שהייתה בצריף גורשו רוב בני משפחתה מברשד ונרצחו, למעט דודה אחת. גם הוריו ואחותו של לוברסקי שרדו בשטחי ברית המועצות.
ב-1943 התגייס לוברסקי לצבא האדום והוכשר כקשר רדיו במטוסים ולחם בחזית. ב-1948 השתחרר מהשרות הצבאי בדרגת סרן ולמד הנדסת תקשורת באוניברסיטה באודסה. הוא התגורר באורל שם נישא לגלינה לבית יעקב, לזוג נולדו שתי בנות. בהמשך עבר לרוסטוב על הדון, שם עבד כמהנדס ראשי ברשת החשמל. בשנות ה-60 התגורר בשכנות למפקד המרד במחנה סוביבור, אלכסנדר פצ'רסקי. לוברסקי ראיין את פצ'רסקי בסדרה של שיחות אותן ערך לספר, במטרה להנציח את תולדות המרד מעדות ראשונה. לראיון זה ערך ייחודי שכן פצ'רסקי מעולם לא קיבל הכרה רשמית בימי ברית המועצות. ברוסטוב נהיה לוברסקי לפעיל ציוני, ואף התיידד עם דוד חבקין ורות אלכסנדרוביץ' שמאוחר יותר נשפטה במשפטי ריגה. בין יתר פעילויותיו התחבר ליהודים ההרריים, קישר ביניהם לבין יתר הפעילים הציוניים ואף סייע להם בניסוח מכתב מחאה פומבי שנחתם על ידי 280 יהודים.
ב-1969 הגיש לזר לוברסקי בקשה לקבל היתר עלייה לישראל, ובקשתו סורבה על ידי השלטונות, בין היתר בטענה שנחשף לחומרים סודיים במסגרת עבודתו ברשת החשמל. דרגתו הצבאית נשללה בעקבות כך והוא גורש מחברות במפלגה הקומוניסטית. הוא נעצר מספר פעמים, נערכו חיפושים בביתו, הוחרמו ממנו ספרים, ונעשו ניסיונות לקשור את שמו למבצע חתונה ולפרשת ריגה. בתקופה זו נישא בשנית לגאלינה פבזנר, ונולדה לו בת נוספת.
בעקבות כך החל לוברסקי לנקוט פעולות מחאה לצד 'סרובניקים' אחרים, בין היתר בקיום שביתות רעב וחתימה על עצומות. ב-1972 הועמד לדין בגין ביזוי ברית המועצות וניסיון להעביר מידע לגורמים זרים ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר במחנה עבודה. חלק מעדי ההגנה לא הורשו להופיע בפני בית הדין ו-17 יהודים פתחו בשביתת רעב במחאה על גזר הדין. רבים פעלו למען שחרורו וביניהם אד קוץ', לימים ראש עיריית ניו יורק.
ב-1976 קיבל לוברסקי היתר עלייה בעקבות הלחץ הציבורי, עלה עם בני משפחתו לישראל והתיישב בתל אביב. לאחר שלמד עברית השתלב כעובד במשרד התקשורת. עם יציאתו לגמלאות החל לוברסקי לכתוב מאמרים ביידיש וברוסית העוסקים בדמויות יהודיות ביצירותיהם של סופרים שאינם יהודים. מאמרים פרי עטו מתפרסמים בכתבי עת ועיתונים ביידיש וברוסית בישראל ומחוצה לה.
נפטר בתל אביב ב 24 במרץ 2022. נטמן בבית העלמין תל אביב - ירקון.
פרסומיו

לזר לוברסקי, וועלוול זבארזשער (בנימין-זאב ערענקראנץ) 1826-1883, דער גרויסער יידישער טרובאדור, בתוך נייע וועגן 12 (תשס"ה) 231-240, 2005
לזר לוברסקי, דאס מסירות-נפש פון דב (באריס) גאפאנאוו, ירושלימער אלמאנאך 28 (תשסח) 390-394, 2008
הערות שוליים

↑  יהודה שלזינגר, מרד סוביבור: עדות המפקד, באתר ישראל היום, 28 באפריל 2014
↑  Lazar Lubarsky Sentenced to 4 Years in Forced Labor Camp
↑  אברהם תירוש, 17 יהודים ערכו שביתת רעב בברה"מ אחר גזר מאסר ללוברסקי, מעריב, 5 בפברואר 1973
↑  2 אסירי ציון קיבלו אשרות-יציאה, מעריב, 10 בנובמבר 1976
↑  לזר לוברסקי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440855905171  VIAF: 241148874580549621244   WorldCat (עם VIAF): 241148874580549621244 
עם סמיון רוזנפלד, מניצולי מרד סוביבור, וחניכי תנועת הנוער העובד והלומד, מול האנדרטה לזכר אלכסנדר פצ'רסקי
ערש הציוויליזציה

הריסות היישוב גבקליטפה, הנמצא בדרום-מזרח טורקיה, הוקם בסביבות 10,000 לפנה"ס על ידי ציידים-לקטים בראשית התקופה הנאוליתית
המונח ערש הציוויליזציה (באנגלית: Cradle of civilization) מתייחס למקומות שבהם החלה התפתחות הציוויליזציה האנושית. התפיסה הנפוצה כיום היא, שלא היה מקום אחד שהוא ערש הציוויליזציה האנושית, אלא היו כמה תרבויות שהתפתחו במקביל באופן עצמאי, כאשר האזורים בהם התפתחו לראשונה ציוויליזציות היו אזור הסהר הפורה (במצרים העתיקה, הלבנט, ובמסופוטמיה), הודו העתיקה וסין הקדומה. מידת ההשפעה ההדדית של התרבויות הקדומות הללו זו על זו שנוי במחלוקת. כמו כן, התפיסה המקובלת כיום היא שהתרבויות הפרה-קולומביאניות של מסו-אמריקה, בעיקר אלו אשר נמצאו באזור בו נמצאת כיום מקסיקו, ואלו שנמצאו באזור בו נמצאת כיום פרו, התפתחו באופן מבודד ועצמאי מהציוויליזציות של אירואפרסיה.
ההיסטוריונים נוהגים להגדיר קיומן של ציוויליזציות על פי קריטריונים שונים, כגון שימוש בכתב, וקיומן של ערים, מעמדות חברתיים, חקלאות, בעלי חיים, מבני ציבור, מטלורגיה, וארכיטקטורה מונומנטלית.
עדויות קדומות ליישובי קבע מהתרבות הנאטופית נמצאו באזור הלבנט ומתוארכים לסביבות תחילת האלף ה-12 לפנה"ס. ייתכן שיישובים אלה לא התבססו על חקלאות. המעבר לחקלאות התרחש בסהר הפורה כ-11,500–12,000 שנים לפני זמננו, ובאופן עצמאי גם באזורים אחרים, במה שמכונה המהפכה הנאוליתית.
מיקום אחד או מיקומים מרובים

בעוד שבתחילה הסברה המקובלת הייתה שהציווליזציה האנושית התפתחה במקור באזור הסהר הפורה והתפשטה משם באופן הדרגתי ברחבי העולם, התאוריה המקובלת כיום היא שמספר ציוויליזציות התפתחו במקביל ובאופן עצמאי במספר מקומות בשתי ההמיספרות.
התאוריה המקובלת היא שהיו חמישה אזורים בהם התפתחה הציוויליזציה האנושית באופן עצמאי:
אזור הסהר הפורה
אזור מישורי האינדוס והגנגס (אנ')
אזור המישור הצפוני הסיני (אנ')
אזור מרכז רכס הרי האנדים
אזור מסו-אמריקה
ערש הציוויליזציה המערבית

| --- | --- |
 :  ראו גם – התרבות המינואית, יוון המיקנית, יוון העתיקה, רומא העתיקה, התקופה הקלאסית (יוון ורומא)
הקולוסיאום והאקרופוליס, סמלים בולטים של הציוויליזציה היוונית והציוויליזציה הרומית. ההשפעה של הציוויליזציה היוונית התפשטה ברחבי אירופה בזכות השפעתה של האימפריה הרומית.
התפיסה המקובלת כיום היא שיוון הקלאסית היא הציוויליזציה הקדומה ביותר שהיוותה את הבסיס לתרבות המערבית המודרנית, ובפרט לדמוקרטיה, האמנות, התיאטרון, הפילוסופיה והמדע של התרבות המערבית המודרנית. מסיבה זו היא מכונה "ערש התרבות המערבית". יחד עם יוון, רומא מתוארת גם כן לעיתים כערש התרבות המערבית בשל התפקיד שהיה לרומא בעיצוב הפוליטיקה, הרפובליקניזם, המשפט, האדריכלות, הלוחמה והאימוץ של הנצרות בקרב התרבות המערבית המודרנית.
ראו גם

ציוויליזציה
העת העתיקה
Fengyun

לוויין מהדור השני
Fengyun (בתרגום לעברית:ענן רוח) היא סדרת לווייני מזג אוויר סינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 1988 ושיגורים נמשכים גם בשנת 2023.
היסטוריה

הלוויין הראשון נבנה באקדמיה לטכנולוגיית חלל בשנחאי. כל לווייני הסדרה מתופעלים ומנוהלים על ידי המינהל המטאורולוגי של סין. הלוויין הראשון שוגר למסלול קוטבי מסונכרן-שמש. הוא היה במשקל 750 ק"ג ופעל 39 ימים. לוויין שני בסדרה שוגר בשנת 1990 ופעל שנתיים כפי שתוכנן. הלוויין השלישי שוגר בשנת 1999. משקלו גדל ל-954 ק"ג והוא פעל כ-5 שנים. בשנת 2007 הוא הושמד במסגרת ניסוי נשק נגד לוויינים. הלוויין הרביעי שוגר בשנת 2002 ופעל כ-9 שנים. גם הוא היה במשקל 954 ק"ג. ללוויינים אלו התווסף ציוד לביצוע מדידות בתחום פיזיקת חלקיקים. כל הלוויינים שוגרו ממרכז שיגור הלוויינים טאיואן.
בשנת 1997 שוגר בהצלחה לוויין מהדור שני. הוא שוגר למסלול גאוסטציונרי שאיפשר להעביר נתונים של אזור ספציפי באופן רציף. משקל לוויינים מהדור שני גדל ל-1380 ק"ג.
במטרה לבצע מחקרים בתחום חקר זוהר הקוטב והשפעתם תופעות בחלל על מזג האוויר פותחו לוויינים מהדור השלישי. הלוויין הראשון שוגר בשנת 2007. שיגורים של לוויינים מדגם זה נמשכים גם בשנת 2023. משקל לוויינים אלו הוא כ-2,250 ק"ג.
בשנת 2016 שוגר לוויין ראשון מהדור הרביעי. משקל לוויינים  מהדור הרביעי הוא כ-5,300 ק"ג והם מתוכננים לפעול במשך כ-5 שנים.
רשימת לוויינים פעילים

הרשימה כוללת לוויינים פעילים נכון לאוגוסט 2023.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | אתר שיגור | מסלול | משקל, ק"ג |
| 13 בינואר 2012 | Fengyun 2F  | מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | מסלול גאוסטציונרי | 1380 |
| 23 בספטמבר 2013 | Fengyun 3C  | מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | מסלול מסונכרן-שמש | 2250 |
| 31 בדצמבר 2014 | Fengyun 2G  | מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | מסלול גאוסטציונרי | 1380 |
| 10 בדצמבר 2016 | Fengyun 4A  | מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | מסלול גאוסטציונרי | 5300 |
| 14 בנובמבר 2017 | Fengyun 3D  | מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | מסלול מסונכרן-שמש | 2250 |
| 5 ביוני 2018 | Fengyun 2H  | מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | מסלול גאוסטציונרי | 1380 |
| 2 ביוני 2021 | Fengyun 4B  | מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | מסלול גאוסטציונרי | 5300 |
| 14 ביולי 2021 | Fengyun 3E  | מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | מסלול מסונכרן-שמש | 2250 |
| 16 באפריל 2023 | Fengyun 3G  | מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | מסלול לווייני נמוך | 2250 |
| 3 באוגוסט 2023 | Fengyun 3F  | מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | מסלול מסונכרן-שמש | 2250 |
סלאבן ביליץ'

סלאבן ביליץ' (בקרואטית: Slaven Bilić; נולד ב-11 בספטמבר 1968 בספליט) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת אל-פתח.
קריירה > קריירת משחק

ביליץ' גדל בספליט, והחל לשחק כדורגל בגיל 9, במסגרת מועדון הכדורגל המקומי היידוק ספליט. בשנת 1987 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של היידוק, ושיחק בה במשך 6 עונות. ב-1993 עבר לבונדסליגה, והחל לשחק בקבוצת קרלסרוהה. במדיה של קבוצה זו הגיע לחצי גמר גביע אופ"א ב-1994.
בינואר 1996 רכשה את כרטיס השחקן שלו קבוצת הכדורגל האנגלית וסטהאם יונייטד, תמורת 1.3 מיליון ליש"ט. בעקבות הופעותיו במדי נבחרת קרואטיה בטורניר יורו 1996, שנערך באנגליה באותה שנה, עלה מעמדו, ובראשית 1997 נמכר כרטיסו לאברטון תמורת 4.5 מיליון ליש"ט. ביליץ' היה אמור להתחיל לשחק בקבוצה כבר בחודש מרץ, אך העדיף לסיים את העונה בווסטהאם, ולעבור רק בעונה שלאחר מכן.
במונדיאל 1998 היה ביליץ' שותף לזכייתה של נבחרת קרואטיה במקום השלישי, בהופעתה הראשונה אי פעם בטורניר זה. אחרי המונדיאל סבל ממתיחה במפשעה, שבשלה החמיץ את תחילת העונה הבאה. עם שובו, השתלב מחדש בסגלהּ של אברטון, אך עקב פציעות והשעיות לא מימש את הפוטנציאל שלו. ביולי 1999 החליטה אברטון לשחרר את ביליץ'. הוא חזר לקרואטיה ועבר לגור בזגרב, אך לא מצא קבוצה חלופית, והתאמן רק במסגרת נבחרת קרואטיה. עקב תנאי החוזה שלו, נאלצה אברטון להמשיך לשלם לו 27 אלף ליש"ט לשבוע, עד ש-28 חודשים לפני פקיעת החוזה סיכמו הצדדים שביליץ' יקבל מענק חד פעמי של מיליון ליש"ט.
לאחר מכן שב ביליץ' לקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שיחק במסגרתה תשעה משחקים, וסיים את הקריירה כשחקן פעיל.
קריירה > קריירת אימון

ב-2001 מונה ביליץ' למאמנה של היידוק ספליט, וזכה עמה בגביע הקרואטי ב-2003. בשנת 2004 מונה לאמן את הנבחרת הצעירה של קרואטיה, לצד אליושה אסנוביץ'. הנבחרת העפילה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 באותה שנה.
ב-2006 מונה למאמנה של נבחרת קרואטיה, לקראת מוקדמות יורו 2008. ביליץ' ספג ביקורת לאחר משחקה הרשמי הראשון של הנבחרת בהנהגתו, אותו סיימה בתיקו אפס מול נבחרת רוסיה במוסקבה, לאחר שלא כלל בסגל את דריו סרנה, איביצה אוליץ' ובושקו בלבן, עקב היעדרותם מכמה ממשחקי הנבחרת. בסופו של דבר סיימה נבחרת קרואטיה את משחקי המוקדמות בהצלחה רבה. היא רשמה הפסד בודד (במקדוניה) וניצחה פעמיים את נבחרותיהן של אנגליה וישראל. בטורניר היורו עצמו, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה בשלב הבתים, לרבות את נבחרת גרמניה, אך הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת טורקיה. במוקדמות מונדיאל 2010 סיימה קרואטיה את שלב הבתים במקום השלישי, אחרי אנגליה ואוקראינה, ולא הצליחה להעפיל למונדיאל. חרף הכישלון, המשיך ביליץ' בתפקידו כמאמן הנבחרת. ביליץ' הוביל את קרואטיה ליורו 2012 שם סיימה במקום השלישי בבית C.
במהלך כהונתו של ביליץ' כמאמן הנבחרת הושמעו נגדו טענות לפיהן הוא נוהג להשמיע שחקנים שירים של להקת הרוק תומפסון, שלחלקם מסרים לאומניים ואף נאו-נאציים.
לאחר טורניר יורו 2012 מונה ביליץ' למאמנה של לוקומוטיב מוסקבה מהליגה הרוסית לאחר עונה אחת בתפקיד מונה ביליץ' למאמן בשיקטאש הטורקית.
ביוני 2015 מונה ביליץ' למאמן ווסטהאם מהפרמייר ליג, עונתו הראשונה בווסטהאם הייתה מוצלחת והקבוצה השיגה את הכרטיס למוקדמות הליגה האירופית. עונתו השנייה הייתה פחות מוצלחת עם החלפת אצטדיון הקבוצה לאצטדיון האולימפי. ווסטהאם הודחה במוקדמות הליגה האירופאית וסיימה במקום ה11 בליגה. ב־4 בנובמבר 2017 לאחר תבוסה 4-1 לליברפול פוטר ביליץ' מאימון ווסטהאם. ב-28 בספטמבר 2018 מונה למאמן אל-איתיחאד הסעודית, בפברואר 2019 פוטר ביליץ' מאימון הקבוצה. ב-13 ביוני 2019 ביליץ' חזר לאנגליה ומונה למאמנה של וסט ברומיץ' אלביון מהצ'מפיונשיפ.
לאחר שהעלה את הקבוצה לפרמייר ליג בסיום עונת 2019/2020, פוטר ביליץ' ב-16 בדצמבר 2020 לאחר פתיחת עונה לא טובה בפרמייר ליג.
ב-6 בינואר 2021 מונה למאמן בייג'ינג גואואן הסינית.
חיים אישיים

לביליץ' תואר במשפטים. לצד עיסוקו בכדורגל, הוא משמש כסולנה של להקת הרוק ראובאו.
הערות שוליים

↑  סיוון כהן, מאמן פאשיסט לנבחרת?, באתר nana10‏, 9 בספטמבר 2009
| נבחרת קרואטיה – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 לדיץ' •  2 יורקביץ' •  3 יארני •  4 שטימץ •  5 ירקן •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 בוקסיץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 פבליצ'יץ' • 16 מלדנוביץ' • 17 פמיץ' • 18 ברייקוביץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 סביטנוביץ' • 22 גבריץ' • מאמן: בלז'ביץ' |  1 לדיץ' •  2 יורקביץ' •  3 יארני •  4 שטימץ •  5 ירקן •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 בוקסיץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 פבליצ'יץ' • 16 מלדנוביץ' • 17 פמיץ' • 18 ברייקוביץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 סביטנוביץ' • 22 גבריץ' • מאמן: בלז'ביץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 1998 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 לדיץ' •  2 קרפן •  3 שריץ' •  4 שטימץ •  5 יוריץ' •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 מריץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 טודור • 16 קוזניקו • 17 יארני • 18 ממיץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 יורצ'יץ' • 22 וסילי • מאמן: בלז'ביץ' |  1 לדיץ' •  2 קרפן •  3 שריץ' •  4 שטימץ •  5 יוריץ' •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 מריץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 טודור • 16 קוזניקו • 17 יארני • 18 ממיץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 יורצ'יץ' • 22 וסילי • מאמן: בלז'ביץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 פלטיקוסה •  2 שימיץ' •  3 שימוניץ' •  4 רוברט קובאץ' •  5 צ'ורלוקה •  6 וייץ' •  7 רקיטיץ' •  8 ווקוייביץ' •  9 קאליניץ' •  10 ניקו קובאץ' •   11 סרנה •  12 גלינוביץ' • 13 פוקריבאץ' •  14 מודריץ' • 15 קנזביץ' • 16 לקו • 17 קלאסניץ' • 18 אוליץ' • 19 קראנצ'ר • 20 בודן • 21 פטריץ' • 22 פראניץ' • 23 רוניה • מאמן: ביליץ' |  1 פלטיקוסה •  2 שימיץ' •  3 שימוניץ' •  4 רוברט קובאץ' •  5 צ'ורלוקה •  6 וייץ' •  7 רקיטיץ' •  8 ווקוייביץ' •  9 קאליניץ' •  10 ניקו קובאץ' •   11 סרנה •  12 גלינוביץ' • 13 פוקריבאץ' •  14 מודריץ' • 15 קנזביץ' • 16 לקו • 17 קלאסניץ' • 18 אוליץ' • 19 קראנצ'ר • 20 בודן • 21 פטריץ' • 22 פראניץ' • 23 רוניה • מאמן: ביליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 פלטיקוסה •  2 סטריניץ' •  3 שימוניץ' •  4 בולייאט •  5 צ'ורלוקה •  6 פראניץ' •  7 רקיטיץ' •  8 ווקוייביץ' •  9 ילאביץ' •  10 מודריץ' •   11 סרנה •  12 קלאבה • 13 שילדנפלד •  14 באדל • 15 ורסאלקו • 16 דוימוביץ' • 17 מנדז'וקיץ' • 18 קאליניץ' • 19 קראנצ'ר • 20 פרישיץ' • 21 וידה • 22 דה סילבה • 23 סובשיץ' • מאמן: ביליץ' |  1 פלטיקוסה •  2 סטריניץ' •  3 שימוניץ' •  4 בולייאט •  5 צ'ורלוקה •  6 פראניץ' •  7 רקיטיץ' •  8 ווקוייביץ' •  9 ילאביץ' •  10 מודריץ' •   11 סרנה •  12 קלאבה • 13 שילדנפלד •  14 באדל • 15 ורסאלקו • 16 דוימוביץ' • 17 מנדז'וקיץ' • 18 קאליניץ' • 19 קראנצ'ר • 20 פרישיץ' • 21 וידה • 22 דה סילבה • 23 סובשיץ' • מאמן: ביליץ' | קרואטיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136336612  ISNI: 0000 0001 1476 0930  LCCN: no2009039935  VIAF: 83598509   WorldCat (עם VIAF): 83598509
תסמונת גייאן-בארה

| --- | --- |

 תחום:  נוירולוגיה
 מיקום אנטומי:  מערכת העצבים ההיקפית 
 שכיחות:  2 לכל 100,000 אנשים בשנה
 תסמינים:  חולשה, נימול בגפיים ושיתוק במעלה הגוף
 אבחון:  מהלך התסמינים ושלילת אפשרויות אחרות, ניקור מותני ואלקטרומיוגרפיה
 טיפול:  פלזמפרזיס או IVIG וטיפול פליאטיבי
 סיבוכים:  כ-5% מהחולים עלולים למות בעקבות סיבוכים
 פרוגנוזה:  מספר שבועות עד שלוש שנים להחלמה מלאה
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  792008 
 MeSH:  D020275
 
תסמונת גייאן-בארה (מוכרת גם כתסמונת גיליאן-בארה, באנגלית – Guillain-Barré syndrome או בשמה המקוצר – GBS; בעברית: תסמונת דלקת רב-עצבית עולה חריפה) היא מחלה אוטואימונית נוירולוגית הפוגעת במעטפת העצב, מיאלין, ומתפתחת בדרך כלל עקב זיהום המוביל לתגובה של מערכת החיסון נגד אנטיגן זר שחודר לרקמות העצב דרך מנגנון של חיקוי מולקולרי. המחלה פוגעת במערכת העצבים ההיקפית.
המחלה יכולה להופיע בכל גיל, ומופיעה בדרך-כלל אחרי מחלה עם תסמיני חום או שלשולים כתגובה לנגיף או לחיידק. לפי רישומים רפואיים בארצות הברית, כחמישה אחוזים מהחולים במחלה מתים ממנה, כתוצאה מסיבוכי נשימה (לעיתים כתוצאה משגיאה באבחון התסמינים והימנעות מטיפול מתאים). בישראל אין נתונים לגבי תסמונת גייאן-בארה.
המחלה תועדה לראשונה בידי הרופא הצרפתי ז'אן לנדרי (אנ') בשנת 1859. בשנת 1916 הנוירולוגים הצרפתים ז'ורז' גייאן (צר') וז'אן אלכסנדר בארה (אנ') אבחנו את המחלה בשני חיילים ותיארו את מאפייניה.
תסמינים ואבחון

תסמיני המחלה מתחילים בחולשה, תחושות נימול, עקצוצים, תחושת שרפה, וכאבים בגפיים (ידיים ורגליים). התחושות מתחילות בכפות הרגליים והידיים ומתקדמות במעלה הגוף, בפתאומיות תוך דקות או בהדרגה תוך ימים ספורים. שרירי הגוף נחלשים עד כדי שיתוק, אשר מביא למצב שהרגליים והידיים אינן נשמעות להוראות המוח. השיתוק עלול לטפס לשרירי הנשימה והפנים. תהליך זה הוא השלב הקריטי והמסוכן של המחלה, ונמשך לרוב בין 14 ל-20 ימים. חלק מהחולים נזקקים להנשמה מלאכותית ולהשגחה צמודה של טיפול נמרץ נשימתי.
במקרים קשים יש עלייה בלחץ הדם ושינויים בקצב הלב.
למחלה אין בדיקות ספציפיות, והאבחנה נעשית על סמך מהלך התסמינים ושלילת אפשרויות אחרות, וכן בעזרת ניקור מותני לבדיקת נוזל המוח והשדרה ואלקטרומיוגרפיה (EMG).
אפידמיולוגיה

שכיחות התסמונת היא בממוצע 11.1 למיליון בני אדם לשנה, והיא שכיחה יותר אצל גברים (60%) מאשר אצל נשים. השכיחות משתנה ממדינה למדינה. בברזיל, למשל, דווח על שיעור של 4 למיליון בני אדם לשנה, ובקוראסאו ובבנגלדש דווח על 25 למיליון לשנה. שכיחות התסמונת עולה עם הגיל.
גורמים

בכמחצית מהסובלים מהתסמונת זוהה זיהום ספציפי שקדם להתפרצותה, ובשליש מאלו (כשישית ממקרי התסמונת) הזיהום היה של Campylobacter jejuni. על פי ההערכות, בכשני שלישים מהחולים התסמונת הופיעה בסמיכות לאחר זיהום של דלקת הקיבה והמעיים או דלקת במערכת הנשימה.
התסמונת מוכרת כתופעת לוואי נדירה של חיסונים. על פי הערכות, תוספת המקרים הנובעים מחיסונים עומד על כ-1.6 בני אדם למיליון מתחסנים. רשויות הבריאות סוברות ששיעור זה אינו מצדיק הימנעות מקבלת חיסונים, ועלו השערות שחיסונים מסוימים מורידים את שיעור ההיפגעות מהתסמונת בגלל שהמחלות הנמנעות על ידי חיסונים אלו הן בעצמן גורמי סיכון לתסמונת.