stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנוור פאשה
מלחמת העולם הראשונה

אנוור יזם את הברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה וציפה שכתוצאה מכך תגבר האימפריה העות'מאנית בקלות על אויביה במלחמה שפרצה זה עתה ותמחק את הפסדי העבר הקרוב. ללא שיידע את שני חברי ההנהגה האחרים, אישר לשתי אוניות גרמניות לעבור במצר הדרדנלים ובכך להימלט מהצי הבריטי שרדף אחריהן. לאחר כמה שבועות הפגיזו האוניות שהיו בחסות עות'מאנית, ערי חוף רוסיות, פעולה שגררה את כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמה. מבין חברי הממשלה ומועצת האיחוד והקדמה היה אנוור היחיד שצידד בזכות הפעולות המיליטריסטיות. באוקטובר 1914 הורה אנוור על גיוס כללי באימפריה. פעולה נמהרת זו ללא ארגון מוקדם, יצרה לחץ גדול על לשכות הגיוס וגרמה לעיכוב התהליך כולו ולפגיעה משמעותית במשק.
במשך המלחמה הוכח אנוור כמנהיג לא יעיל, כמו האימפריה העות'מאנית כולה. הצבא העות'מאני היה תלוי במידה רבה בצבא הגרמני וקיבל ממנו אספקת כוח אדם, ציוד, דלק, ושירות של גנרלים גרמנים כמו אוטו לימן פון זאנדרס, אריך פון פאלקנהיין, קולמר פון דר גולץ ופרידריך קרס פון קרסנשטיין.
בקרב סריקמיש לקח על עצמו את הפיקוד על הארמייה השלישית כשהוא מתכנן לכתר את הרוסים ולהבריח אותם משטחי האימפריה. תוכניתו נראתה אפשרית על הנייר, אך התעלמה מגורמים חיצוניים כגון תנאי השטח ומזג האוויר. הוא הוכה קשות על ידי הרוסים ובנסיגה הגדולה נהרגו אלפי חיילים טורקים. כשחזר לאיסטנבול, האשים בהפסד את החיילים הארמנים ואת נאמנותם, כשהוא מתעלם מכך שכשנפצע במהלך הקרבות, הציל אותו חייל ארמני ונשא אותו על גבו אל מאחורי הקווים. מאוחר יותר הוא תרם לדיכוי הארמנים שבשטחי האימפריה, תהליך שהגיע בסופו של דבר לרצח העם הארמני.
ב-1915 בחר לפקד על אזור הבירה כשהוא סמוך ובטוח שמדינות ההסכמה לא יוכלו להגיע לשם. תחילתה של מערכת גליפולי הפתיעה אותו והגבירה את חוסר הביטחון של הטורקים ושלו עצמו, ביכולת הצבא לעמוד בפני מדינות ההסכמה. הוא פנה בייאושו לפון זאנדרס והוא אכן הגן בהצלחה על חצי האי. כתוצאה מהפצצות מדינות ההסכמה במהלך הקרבות, נהרגו נשים וילדים רבים ובתגובה הציע אנוור להקים מחנות ריכוז לאזרחים הצרפתים והבריטים שנותרו ברחבי האימפריה, אך הנרי מורגנטאו, שליח ארצות הברית לאימפריה העות'מאנית, שכנע אותו לזנוח את הרעיון.
ב-1918 הקים את צבא האסלאם שנועד לנצל את יציאתה של רוסיה מהמערכה בקווקז ולכבוש שטחים באזור ארמניה, גאורגיה ואזרבייג'ן. הוא ביצע צעד זה למרות התנגדותה של גרמניה והקים את הכוח הצבאי ללא קצינים או יועצים גרמנים לראשונה מזה שנים. צבא האסלאם לחם נגד כוחות משולבים של הצבא הלבן, בריטים, אזרים וארמנים וזכה להישגים בקרבות, אולם בהפסקת האש של מודרוס הוא פורק יחד עם כל הצבא, ונסוג מהשטחים שכבש. לחימתו באויבי הקומוניסטים סייעה לאנוור ליצור קשר עם אנשי ממשל סובייטים, עובדה שהועילה לו מאוחר יותר.
הפסד וגלות

ב-4 באוקטובר 1918 פיטר הסולטאן מהמט השישי את אנוור ממשרת שר המלחמה, לאור ההפסד במלחמה. שני חברי ההנהגה האחרים, התפטרו גם הם עשרה ימים מאוחר יותר. ב-2 בנובמבר עלו שלושת חברי ההנהגה ואנשי ממשל בכירים אחרים על צוללת גרמנית בדרכם לקרים. אנוור ניסה להגיע לקווקז ולחבור שם ליחידות צבא שהיו עשויות לתמוך בו, אולם מאמציו נכשלו והוא המשיך לברלין. ב-1 בינואר 1919 הדיחה אותו הממשלה הטורקית מכל תפקידיו בצבא. הוא נשפט שלא בפניו על "גרירת המדינה למלחמה ללא סיבה סבירה, גירוש הארמנים ועזיבת המדינה ללא רשות" ונידון למוות. בברלין יצר קשר ועבד עם דמויות קומוניסטיות כמו קארל ראדק. הוא נשלח למוסקבה כשליח מיוחד של חברו, הגנרל הנס פון זקט בניסיון ליצור ברית גרמנית-רוסית ונפגש עם מנהיגים סובייטים ביניהם לנין עצמו. הוא עמד בקשרי מכתבים עם מוסטפא כמאל אטאטורק והתחייב בפניו שלא להפריע לתנועה הלאומית הטורקית שיזם אטאטורק.
בספטמבר 1920 השתתף ב"ועידת אנשי המזרח" שהתקיימה בבאקו, ולא הביאה להתקדמות במגעים בין המדינות. הוא חזר לברלין וניסה ליזום תמיכה צבאית רוסית בטורקיה במלחמתה לעצמאות, אך נכשל במאמציו.
עצמאות ומוות

אנוור ומוסטפא כאמל נחלקו בשאלת מעמדה של טורקיה כלפי עצמה, כלפי העולם הערבי-מזרחי וכלפי העולם המערבי-אירופאי. אנוור דגל באיחוד מוסלמי-טורקי במסגרת הדת, והחזרתה של האימפריה לגדולתה, תוך ניצול סיוע זמני רוסי או גרמני כנגד הגורמים המאיימים על האיחוד, כגון בריטניה וצרפת. מוסטפא כאמל לעומתו, היה מעוניין לחזק את טורקיה בפני עצמה וללא קשר עם שאר העולם המוסלמי, להוריד את מעמד הדת והשלטון הסולטאני ולקרב את טורקיה למערב מבחינה רעיונית, גם אם לא מבחינת קשרי חוץ.
ב-30 ביולי 1921, בעיצומה של מלחמת העצמאות של טורקיה, החליט אנוור לחזור למולדתו ונסע לבתומי כדי להיות קרוב לגבול טורקיה. מוסטפא כאמל שחשש מכוחו, מתמיכת הדתיים בו ומהיותו מייצג של האימפריה, לא ראה זאת בעין יפה וניתק את הקשרים עמו. כששמע אנוור על הצלחת הטורקים בקרב סקריה, נסע למוסקבה בהמתנה לשעת כושר לממש את חזונו לעתיד טורקיה. הוא נשלח על ידי לנין לטשקנט על מנת לדכא התקוממות אנטי-סובייטית, נפגש עם מנהיגי המרד בסתר וערק לצידם. מטרתו הייתה לאסוף כוח שישתלט על האזור, משם יוכל להפיץ את רעיונותיו שימשכו את דעת הקהל הטורקית. הוא השתמש בידע הצבאי שרכש מהגרמנים ויצר בעזרת קצינים טורקים נוספים כוח צבאי מסודר שניצח כמה קרבות קטנים נגד הרוסים.
ב-4 באוגוסט 1922 חגג את חג הקורבן בכפר ליד דושנבה, שם הקים מפקדה. בריגדת פרשים בשקירים תקפה אותו, וכשניסה להשיב מלחמה, לצד 30 חיילי המשמר שלו, נורה ונהרג. הוא נקבר בכפר ובשנת 1996 הועברו עצמותיו לאיסטנבול שם נקברו בבית הקברות שליד אובליסק החירות.
הערות שוליים

↑  Derogy, Jacques. "Resistance and Revenge", p. 12 Published 1986, Transaction Publishers. ISBN 0-88738-338-6
↑  The worst genocides of the 20th and 21st Century, www.scaruffi.com
↑  Moorehead, Alan. "Gallipoli", p.166-168. Published 1997, Wordsworth Editions. ISBN 1853266752
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260846605171  BIBSYS: 90874852  BnF: cb119636594 (data)  CiNii: DA09733532  GND: 118935577  ISNI: 0000 0001 1827 3486  LCCN: n83205813  NTA: 149153597  RERO: 02-A010079416  SNAC: w60h692w  SUDOC: 027637980  TDVİA: enver-pasa  VIAF: 25010194   WorldCat (עם VIAF): 25010194 
אנוור פאשה בביקורו בכיפת הסלע
אנוור פאשה בבתומי
אקווה אורה

אקווה אורה
אקווה אורה הוא מינרל המיוצר בצורה מלאכותית. המינרל מיוצר במעבדה מגבישי קוורץ המצופים בשכבה דקיקה של מתכת. הגביש מחומם בתא בו שורר ריק לטמפרטורה של °C‏870 ואז מוסיפים לתא מתכת שעברה איוד בחום גבוה. אטומי המתכת מתמזגים עם פני השטח של גביש הקוורץ והתוצאה היא גביש בעל ברק ססגוני. התהליך פותח בשנות ה-80, כאשר המתכת הפופולרית ביותר בשימוש היא זהב והוא נותן לגביש הקוורץ גוון כחול עז שנתן למינרל את שמו (בלטינית אקווה היא מים, ואורה היא תחילת המילה זהב). כמו כן נעשה שימוש במתכות טיטניום (צבע ססגוני בדומה לאופאל) ואינדיום (צבע סגול).
האקווה אורה היא אבן פופולרית לשימוש בתכשיטים. זוהי אבן לא יקרה יחסית וקלה לרכישה. ניתן לחתוך אותה וללטשה לחרוזים לשימוש בתכשיטים קטנים כדוגמת עגילים או צמידים. לעיתים נעשה שימוש בכל גביש הקוורץ בתליונים ובתכשיטים גדולים אחרים. באקווה אורה נעשה שימוש רב בריפוי בעזרת קריסטלים. יש אנשים המאמינים כי ענידת גביש האקווה אורה משחררת לחצים ומשככת כעסים.
אלפרידה אנדרה

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1841 Visby parish, שוודיה 
 פטירה:  11 בינואר 1929 (בגיל 87) Vasa parish, שוודיה 
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 מקום לימודים:  המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 סוגה:  אופרה, organ repertoire 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 כלי נגינה:  עוגב, נבל, פסנתר 
 פרסים והוקרה:  Idunprize (1908) 
 
אלפרידה אנדרה (בשוודית: Elfrida Andrée;‏ 19 בפברואר 1841 - 11 בינואר 1929) הייתה נגנית עוגב, מלחינה ומנצחת שוודית. בשנת 1995 יצא בחברת קפריס תקליטור ועליו חמישיית פסנתר של אנדרה, יחד עם סונאטה לפסנתר, רביעיית מיתרים ברה מינור, ומוזיקה ווקאלית.
חייה

אנדרה נולדה בוויסבי. היא למדה אצל לודוויג נורמן ונילס גאדה. אחותה הייתה הזמרת פרדריקה סטנהאמר. היא הייתה פעילה בתנועת הנשים השוודית. אנדרה הייתה אחת מנגניות העוגב הראשונות שהתמנו לתפקיד רשמי בסקנדינביה. היא החלה לעבוד בסטוקהולם בשנת 1861 ובשנת 1867 התמנתה לנגנית העוגב בקתדרלה של גוטנבורג. כהוקרה על שירותיה, נבחרה לאקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה. היא מתה בגוטנבורג.
יצירתה

שתי הסימפוניות לעוגב של אנדרה עדיין מבוצעות בימינו. שאר יצירותיה כללו:
אופרה "הסאגה של פריטיוף" (1899, לברית מאת סלמה לגרלף,
כמה יצירות לתזמורת, כולל שתי סימפוניות,
רביעיית פסנתר בלה מינור (1870)
חמישיית פסנתר במי מינור (פורסמה ב-1865),
שלישיית פסנתר בסול מינור (1887) (ועוד אחת, בדו מינור, שיצאה לאור לאחר מותה),
רביעיית מיתרים ברה מינור משנת 1861 ועוד אחת בלה מז'ור,
יצירות לכינור (כולל סונאטות במי במול מז'ור ובסי במול מז'ור) ולפסנתר,
שתי מיסות שוודיות,
בלאדה כוראלית "זנפריד" מ-1879 ולידר.
הערות שוליים

↑  אתר "קול השירה", "אלפרידה אנדרה"
↑  דייב לואיס, אולמיוזיק.קום, "אלפרידה אנדרה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810542151905606  BIBSYS: 39220  BnF: cb140361916 (data)  CiNii: DA13265766  GND: 123615615  ISNI: 0000 0000 8149 1067  KulturNav: b8f22718-1623-4e8f-8713-15c48820c1f6  LCCN: nr91037427  MusicBrainz: 96542277-0b01-40eb-949c-3ce6606b0169  NTA: 24477448X  RERO: 02-A005636553  SELIBR: 206362  SUDOC: 052500675  VIAF: 69130046   WorldCat (עם VIAF): 69130046 
אלפרידה אנדרה ליד העוגב בגוטנבורג
אנרגיית וילמור

פיסול של "משטח וילמור" באוניברסיטת דרהאם, לזכרו של תומאס וילמור.
בגאומטריה דיפרנציאלית, אנרגיית וילמור (באנגלית: Willmore energy) היא מדד כמותי לסטייה של משטח סגור (משטח נטול שפה) מספירה דו-ממדית (כדור) מושלמת. מתמטית, אנרגיית וילמור של משטח סגור וחלק המשוכן במרחב אוקלידי תלת-ממדי מוגדרת כאינטגרל המשטחי על ריבוע העקמומיות הממוצעת פחות עקמומיות גאוס שלו. היא נקראת על שם הגאומטרן האנגלי תומאס וילמור (אנ').
הגדרה

כשהיא מבוטאת באופן סימבולי, אנרגיית וילמור של משטח S היא:
כאשר  H היא העקמומיות הממוצעת,  K היא עקמומיות גאוס, ו-dA היא תבנית השטח של S. ערך האינטגרנד מתאפס בדיוק בנקודות אמביליות - נקודות שבהן כל ערכי העקמומיות הנורמלית זהים והמשטח נראה באופן מקומי ככדור. בעבור משטח סגור כללי, לפי משפט גאוס-בונה האינטגרל על עקמומיות גאוס ניתן לחישוב במונחי מאפיין אוילר  \chi (S) של המשטח, כך ש-
ומכיוון ש- \chi (S) הוא מאפיין טופולוגי של המשטח, ביטוי זה אינו תלוי בשיכון הספציפי ב- \mathbb {R} ^{3} שנבחר עבור המשטח. לפיכך, אנרגיית וילמור ניתנת לכתיבה גם כ-
נוסחה חלופית אך שקולה היא
כאשר  k_{1} ו- k_{2} הם ערכי העקמומיות הראשיים בנקודה על המשטח.
תכונות

על פי הנוסחה החלופית, אנרגיית וילמור היא אינטגרל על גודל אי-שלילי, ולכן היא עצמה תמיד גדולה או שווה לאפס. לספירה מושלמת יש אנרגיית וילמור אפס בדיוק, ולכן, מהמשפט הקודם נובע שעבור משטח סגור סופי (בעל שטח כולל נתון A) והומיאומורפי לספירה, השיכון היציב ביותר מבחינה אנרגטית הוא של ספירה עם שטח פנים A.
מנקודת המבט של חשבון הווריאציות ניתן לחשוב על אנרגיית וילמור כעל פונקציונל ממרחב השיכונים של משטח נתון אשר אינם משנים אותו מבחינה טופולוגית, אל הממשיים.
היסטוריה ומוטיבציה

המקרה החד-ממדי של אנרגיית וילמור, שהוא אנרגיה של עקומה במישור, נחקר לעומק במהלך המאה ה-18 על ידי המתמטיקאי והפיזיקאי הנודע לאונרד אוילר, במסגרת עבודתו המקיפה על צורתן של עקומות אלסטיות. בתאוריית הכפיפה של קורות מופיע גודל פיזיקלי הנקרא מומנט הכפיפה, שערכו בנקודה נתונה יחסי לעקמומיות  \kappa  של העקומה באותה נקודה. כיוון שכך, האנרגיה הפוטנציאלית האצורה ביחידת אורך של העקומה בנקודה נתונה יחסית לריבוע העקמומיות באותה נקודה
(זו מסקנה מכך ש- dE=\tau \cdot d\theta =\tau \cdot (d\kappa \cdot ds)\propto \kappa \cdot d\kappa \cdot ds=d({\frac {\kappa ^{2}}{2}})\cdot ds), מה שמוביל ישירות להגדרה החד-ממדית של אנרגיית וילמור כאינטגרל על ריבוע העקמומיות של העקומה, אשר מתאפס עבור קווים ישרים.
גרסאות מוקדמות של אנרגיית וילמור במקרה הדו-ממדי הוצגו בתחילת המאה ה-19 על ידי סימאון דני פואסון וסופי ז'רמן, שהציעו ביטויים לאנרגיית הכיפוף של פלטות דקות אשר נשענו באופן חזק על האינטגרל המשטחי על ביטוי מסוים שמערב את העקמומיות הממוצעת, אולם הפרמול המדויק של אנרגיית וילמור וחקירה שיטתית שלה נעשו רק באמצע המאה ה-20 על ידי המתמטיקאי הבריטי תומאס וילמור. בעוד שהחסם התחתון על אנרגיית וילמור של משטח מגנוס אפס (כלומר, משטח השקול טופולוגית לספירה) הוא אפס (וזהו גם חסם הדוק), וילמור חקר שאלות מורכבות יותר העוסקות בחסמים תחתונים עבור אנרגיות וילמור של משטחים מגנוס גדול מאפס. חישובים מקיפים הובילו את וילמור לנסח ב-1965 השערה מרכזית בגאומטריה דיפרנציאלית (השערת וילמור), העוסקת בחסם התחתון על אנרגיית וילמור של השיכונים האפשריים של הטורוס:
טורוס בעל אנרגיית וילמור מינימלית, עם רדיוס ראשי 2√ ורדיוס משני 1.
אקווה יונייטד

מועדון כדורגל אקווה יונייטד (באנגלית: Akwa United Football Club) הוא מועדון כדורגל ניגרי מהעיר אויו, המשחק בליגת העל הניגרית. אקווה יונייטד נוסדה על ידי מנהל הצבאי של מדינת אקווה איבום, קפטן חיל הים ג'וזף אדאוסי בדצמבר, 1996.
אשכול פיס

אשכול הפיס למדעים ולאמנויות "אהל-שם" ברמת-גן
אשכולות הפיס הוקמו כפרויקט משותף של משרד החינוך, מפעל הפיס ומרכז השלטון המקומי, ומהווים מרכז יישובי ללימודי מדע, טכנולוגיה ואמנות למען הקהילה כולה. קיימים בארץ למעלה מ-60 אשכולות, הצמודים כל אחד למוסד חינוכי. כל אחד מן האשכולות מפעיל תוכנית דומה בשעות היום עבור תלמידי בתי הספר, ותוכנית שונה בשעות אחר הצהריים בהתאם לקהל היעד בסביבתו הקרובה.
אשכולות הפיס בישראל נבנו באותה מתכונת (עם שינויים קלים עקב תנאים טופוגרפיים) וכוללים מעבדות וחדרי הכנה, כיתות מחשבים, אודיטוריום ומבואה. במקומות שבהם הוקצה תקציב נמוך יותר לבנייה, נבנה מבנה קטן יותר בלי אודיטוריום בשם "תפוח פיס".
האשכולות הראשונים שנבנו בארץ היו אשכול פיס רמת-גן ואשכול פיס רעננה, ואשכול פיס נס ציונה, המצוי בקריית החינוך גולדה מאיר. שלושת האשכולות נחנכו בשנת 1998.
אלפרד גרסיה

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1997 (בן 27) ספרד אל פראט דה לוברגאט, קטלוניה, ספרד
 שם לידה:  אלפרד גרסיה קסטילו Alfred García Castillo
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הבין-לאומית של קטלוניה, Taller de Músics 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  פופ • ג'אז • אלטרנטיבי • רוק ספרדי
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  קטלאנית, ספרדית 
 כלי נגינה:  קול • טרומבון • גיטרה • קלידים • תופים
 שיתופי פעולה בולטים:  אמייה רומרו, איתנה, אנה גרה, אגוני הרננדז, רוי מנדס, לולה אינדיגו, מרים רודריגס
 בן או בת זוג:  אמאיה רומרו (2017–2018) María Hervás 
 www.alfredgarcia.es
 פרופיל ב-IMDb
 
אלפרד גרסיה קסטילו (בספרדית: Alfred García Castillo; נולד ב-14 במרץ 1997) הוא זמר-יוצר ספרדי. ייצג את ספרד באירוויזיון 2018 בליסבון, פורטוגל, לצד אמייה רומרו, עם השיר "Tu canción", והגיע למקום ה-23.
ביוגרפיה

גרסיה נולד ב-14 במרץ 1997 באל פראט דה לוברגאט, קטלוניה. בגיל שבע הוא החל באימוני פיתוח קול וטרומבון. גרסיה הוא גם גיטריסט, מתופף וקלידן אוטודידקט. במסגרת הכשרתו המוזיקלית הוא שר גם ב"אוניו פילהרמוניקה דל פראט". גרסיה לומד לתואר בתקשורת אור-קולית, וכן לתואר גבוה יותר במוזיקה וג'אז ובלימודי מוזיקה מודרנית ב-Taller de Músics, בית ספר למוזיקה בברצלונה.
קריירה > 2012–2016: תחילת הקריירה

בגיל חמש עשרה הוציא גרסיה את האלבום Beginning באופן עצמאי. בגיל שבע עשרה, בזכות הפרויקט המוזיקלי "La Capsa", הוא הקליט את הסינגל הראשון שלו "She Looks So Beautiful", שנכתב על ידו והופק על ידי המוזיקאי הארגנטינאי אסטבן גרסיה. הסינגל זכה בפרס הקהל בפסטיבל קארה-בי בברצלונה. גרסיה הוציא גם סרט מוזיקלי קצר, בשם "A Free Christmas Story".
בשנת 2016 השתתף גרסיה בעונה הרביעית של תוכנית הכישרונות "La Voz", הגרסה הספרדית של The Voice. הוא ביצע את השיר "Waiting on the World to Change" של ג'ון מאייר בשלב האודישנים העיוורים, אך איש מהשופטים לא בחר בו. כמו כן, באותה שנה גרסיה הוציא באופן עצמאי את האלבום האקוסטי Inblack (Volume One).
קריירה > 2017–2018: Operación Triunfo ותחרות האירוויזיון

ב-2017 גרסיה השתתף באודישנים של תוכנית המציאות "Operación Triunfo" (אנ'). ב-23 באוקטובר 2017, הוא נבחר ל"אקדמיה" של התוכנית. ב-29 בינואר 2018, במהלך השידור החי המיוחד של התוכנית, "Gala Eurovisión", הוא נבחר על ידי הצופים לייצג את ספרד באירוויזיון 2018 יחד עם חברתו דאז, אמייה רומרו, עם השיר "Tu canción". בגמר התוכנית שהתקיים ב-5 בפברואר 2018, גרסיה סיים במקום הרביעי.
אמייה ואלפרד הופיעו כשיר השני בסדר ההופעה בגמר האירוויזיון, שהתקיים ב-12 במאי 2018 בליסבון, פורטוגל. הם הגיעו למקום ה-23 מתוך 26 המדינות המשתתפות, עם 61 נקודות: 43 מחבר השופטים ו-18 מהקהל.
קריירה > 2018–2019: 1016

יומיים לאחר שחזר מהאירוויזיון, החל גרסיה להקליט את אלבום האולפן הראשון שלו, 1016, עם חברת התקליטים הגדולה יוניברסל מיוזיק ספרד. לקראת יציאת האלבום ערך גרסיה בקיץ 2018 סיבוב הופעות ברחבי ספרד בשם 1016 Is Coming. בנוסף, ב-29 ביוני 2018 גרסיה השתתף במופע צדקה מיוחד של "Operación Triunfo 2017" באצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד, והופיע כאורח בהופעות של דויד ביסבל ו-Love of Lesbian (אנ') בין היתר.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "De la Tierra hasta Marte", יצא לאור ב-5 בדצמבר 2018. האלבום יצא לאור ב-14 בדצמבר 2018 והגיע למקום השני במצעד האלבומים הספרדי. עבור קידום האלבום, גרסיה יצא לסיבוב ההופעות 1016, שהחל ב-28 בפברואר 2019 והסתיים ב-9 בנובמבר 2019.
קריירה > 2021: אלבום חדש

לאחר הפסקה של שנה, ב-15 בינואר 2021, הוציא גרסיה את "Los Espabilados", שיהיה גם הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן העתידי שלו וגם שיר הנושא לסדרה "Alive and Kicking" (אנ') של שירות Movistar+.
דיסקוגרפיה

2012: Beginning
2016: Inblack (Volume One)
2018: 1016
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פסטיבל קארה-בי | פרס הקהל | "She Looks So Beautiful" | זכייה |  |
| 2018 | Premis Ciutat del Prat | אמיקס דל פראט | אלפרד גרסיה | זכייה |  |
| 2019 | פרמיס אנדרוק | האמן החדש הטוב ביותר | אלפרד גרסיה | מועמדות |  |
| 2019 | פרמיס אנדרוק | האמן הטוב ביותר שאינו שר בקטלאנית | אלפרד גרסיה | מועמדות |  |
| 2019 | פרמיס אנדרוק | האלבום הטוב ביותר של זמר-יוצר | 1016 | מועמדות |  |
| 2019 | פרמיס אנדרוק | השיר הטוב ביותר של זמר-יוצר | "Et vull veure" | זכייה |   |
| 2019 | פרסי המוזיקה LOS40 | פרס האמן דל 40 אל 1 | אלפרד גרסיה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי הקליפים של סאונדי | הקליפ הטוב ביותר של אמן קטלאני | "Wonder" | זכייה |  |
| 2020 | פרמיוס אודאון | האמן החדש הטוב ביותר | אלפרד גרסיה | מועמדות |  |
אנטל הידאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1899 גדלה, הונגריה 
 פטירה:  22 בינואר 1980 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Spitzer Gyula 
 מדינה:  ברית המועצות, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תקופת הפעילות:  מ-1919 
 בן או בת זוג:  אגנש קון  יהודית סאנטו 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1962)  עיטור הידידות בין העמים (1979)  עיטור אות הכבוד 
 
אנטל הידאש (במקור דיולה שפיצר, דיולה סאנטו מ-1916 ; בהונגרית: Hidas Antal; ברוסית: Антал Гидаш או Анатолий Гидаш; גדלה, 18 בדצמבר 1899 – בודפשט, 22 בינואר 1980) היה סופר, משורר ומתרגם יהודי-הונגרי שכתב גם ברוסית. נציג השירה הקומוניסטית של ה"שכנוע" לפני מלחמת העולם השנייה ודמות בולטת בספרות הריאליזם הסוציאליסטי שלאחר 1945.
ביוגרפיה

אנטל הידאש נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ שפיצר (1871–1945) ושל ברטה דויטש (1873–1945). הוריו נרצחו ככל הנראה בשואה על ידי אנשי מפלגת צלב החץ לקראת סוף המלחמה. הידאש נולד במשפחה מרובת ילדים. אביו היה סנדלר. הוא נזרק מהתיכון בשל דעותיו המהפכניות המוקדמות והקראת שירי המשורר אנדרה אדי, לאחר מכן עבד זמן קצר כפועל במפעל וכמוכר עיתונים. בשנת 1919 פרסם את שיריו המהפכניים-קומוניסטיים הראשונים תחת שמות בדויים כפטר קובאץ' ואדם צ'ונט. תחילה במגזין "דרכים חדשות" (Új Utak). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה סטודנט באוניברסיטת הפועלים. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לצ'כוסלובקיה בשנת 1920 יחד עם מי שהפכה לאשתו הראשונה, יהודית סאנטו. הם התחתנו בקושיצה ב--1 באוקטובר 1922. כבר לפני נישואיהם, בשנת 1921 או אולי שנה לאחר מכן בשנת 1923 נולדה בתם הבלשנית אווה סאנטו, שלימים הייתה בעלת דוקטורט בבלשנות. הידאש הצטרף לתנועה הקומוניסטית הבלתי חוקית והפך לחבר במפלגה הקומוניסטים של הונגריה (KMP). הם חזרו להונגריה עם אשתו ובתם בשנת 1924, אך ביוני 1924 כבר נפרדו. הגירושין הרשמיים חלו בשנת 1925 ב-10 במרץ. בתו אווה גדלה אצל הוריו של אנטל הידאש.
למרות שהיה תחילה בקשר הדוק עם חוג האוונגרד של לאיוש קאשאק, הוא הרגיש אך ורק את השפה הפורמלית של הריאליזם. ואז הופיע כרך שיריו הראשון בווינה, בהשגחה של ה-KMP, בשם "על אדמת מהפיכת הנגד". הוא ברח למוסקבה ממעצר שהיה צפוי דרך וינה וברלין. שם נשא את בתו של בלה קון, אגנש קון (במקור אגנש קוהן-כהן), שהייתה מתרגמת. הוא היה אחד מהכתבים המרכזיים של האלמנאך "מגל ופטיש", אך הוא פרסם גם בעיתונים בווינה, בקושיצה ובכתב עת סוציאליסטי בשפה ההונגרית בניו יורק. בין השנים 1926–1936 היה ממנהיגי איגוד הסופרים והאמנים המהפכנים ההונגרים, שנוסד במוסקבה, ובין השנים 1929–1935 היה חבר במועצה הבינלאומית של הסופרים המהפכניים. משנת 1926, בנוסף להונגרית כתב גם ברוסית, שיריו הגיעו להונגריה ללא סימון מחברם והפכו לשירי תנועה ("צ'פל האדומה", בהונגרית:Vörös Csepel, "אסור לעצור בקרב" ועוד). גם הידאש (כמו רבים אחרים) הורשע במשפט ראווה בשנת 1938 נכלא ושוחרר רק בשנת 1944, אך הורשה לחזור להונגריה רק בשנת 1959. בתו אוה (מנישואיו הראשונים) שמה קץ לחייה בשנת 1965 אחרי שחזרה להונגריה.
פרסים

פרס קושוט (1962)
מדליית ידידות העמים ( 1979 )
יצירותיו העיקריות

כרכי שירה
בארץ האנטי-מהפכה, וינה, 1925
המשפט נמשך, מוסקבה, Centrizdat, 1930
צעקת המושבות, מוסקבה, חברת הוצאה לאור של עובדים זרים החיים בברית המועצות, 1933
Работы и хлеба, Москва, Молодая гвардия, 1933
Земля движется, Москва, Товарищество писателей, 1934
גן דודתי, בודפשט, 1958
רחוב יסמין, בודפשט, 1960
מוצאים אותי, בודפשט, 1964
כמהים אחריך, בודפשט, 1968
ברקים והבזקים, בודפשט, 1970
הירח עלה, השמש זרחה, בודפשט, 1972
צפצפה חזקה, בודפשט, 1974
עצי דובדבן, בודפשט, 1978
מה יקרה מחר?, בודפשט, 1979
על פסגת ההרים הגדולים, בודפשט, 1979
יורד השלג, בודפשט, 1981
אני שב, בודפשט, 1983
רומנים, וסיפורים קצרים
מארטון וחברים, בודפשט, 1959
דרושה מוזיקה אחרת. בודפשט, 1963
מר פיצק, בודפשט, ספרות, 1966
מהפארק העירוני עד לאוקיינוס השקט, בודפשט, 1968
סיור עולמי, בודפשט, מגבטő, 1973
אני מדבר בזמן, בודפשט, מגבט, 1979
תרגומיו הספרותיים החשובים
Дандор Петефи, Избранные стихи, Москва, Правда, 1946
ספרות סובייטית: סיפורים קצרים נבחרים, פרטים חדשים, שירים, קייב, אוז'הורוד, 1950
סמואיל מרשק, העכבר הקטן, בודפשט, 1950
Венгерские народные сказки, Москва, Гослитиздат, 1952
Антология венгерской поезии, Москва, Гослитиздат, 1952
אנתולוגיה של שירה סובייטית, בודפשט, 1952
Жигмонд Мориц, Рассказы, Москва, Гослитиздат, 1954
Геза Гардони, Звезды Эгера, Москва, Детгиз, 1955
מהים לים: תרגומים ספרותיים, בודפשט, 1960
Янош Арань, Избранное, Москва, Гослитиздат, 1960
יצירות פואטיות נבחרות של אלכסנדר פושקין, בודפשט, 1964
העננים צועקים, בודפשט, 1976