stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט האיחוד האירופי
הערות שוליים

↑  אריה רייך, "משפט האיחוד האירופי: עקרונות ומוסדות", משפט בינלאומי 159, 159 (מהדורה שנייה) (המכון למחקרי חקיקה ולמשפט משווה, האוניברסיטה העברית ירושלים, רובי סייבל ויעל רונן עורכים, 2010), וגם: http://ec.europa.eu/eu_law/introduction/treaty_en.htm
↑  נלי מונין, משפט האיחוד האירופי אחרי אמנת ליסבון 62 (2012)
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 63
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 25
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 164
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 165
↑  שם, עמ' 166
↑  .P.S.R.F Mathijsen, Guide to European Union Law, 10th ed. (London :Thompson Reuters Limited, 2010), 4
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 29
↑  Ralph H. Folsom, European Union Law in a nut shell, 7th ed. (San Diego:West, 2011) 33
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 32
↑  שם, עמ' 33
↑  ראו: אתר האמנה: http://ec.europa.eu/archives/lisbon_treaty/glance/index_en.htm
↑  P.S.R.F Mathijsen, Guide to European Union Law, 10th ed. (London:Thompson Reuters Limited, 2010), 25-27
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 71
↑  Case 167/73 French Merchant Seamen, In re; E.C. Commission v. France [1974] E.C.R. 359; [1974] 2 C.M.L.R. 216.
↑  Ralph H. Folsom, European Union Law in a Nut Shell, 7th ed. (San Diego: West, 2011) 55-57
↑  רייך, לעיל הערה 1 עמ' 190
↑  Case 41/74 Van Duyn v. Home Office [1975] ECR 1337
↑  רייך, לעיל הערה 1 עמ' 190
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 79
↑  שם, עמ' 100
↑  TC Hartley, The Foundations Of European Union Law, 7th ed. (New York: Oxford University Press, 2010), 209-214
↑  Case 26/62 Van Gend & Loos (1963) ECR 1. ראו גם מונין, לעיל הערה 2 עמ' 101, וגם רייך, לעיל הערה 1 עמ' 191.
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 192
↑  שם, עמ' 192-193
↑  Case 41/74 Van Duyn v. Home Office[1975] ECR 1337
↑  Marshall v Southampton and South-West Hampshire Area Health Authority (No.2) (2 August 1993) EOR51A (להל"ן- "מרשל")
↑  Foster v British Gas Case C-188/89 [1990] ECR I-3313
↑  Defrenne v Sabena (No 2)[1976] ECR 455 Case 43/75
↑  מונין, לעיל הערה 2 עמ' 102-104 וגם רייך, לעיל הערה 1, עמ' 194
↑  TC Hartley, The Foundations Of European Union Law, 7th ed. (New York: Oxford University Press, 234-238
↑  Case 14/83 Von Colson v Land Nordrhein-Westfalen [1984] ECR 1891
↑  מרשל, לעיל הערה 28
↑  Case 6/64, Costa v ENEL [1964] ECR 585
↑  Case 106/77 Amministrazione delle Finanze dello Stato v Simmenthal [1978] ECR 629
↑  Case 11/70 Internationale Handelsgesellschaft v Einfuhr- und Vorratstelle für Getreide und Futtermittel. [ 1970] ECR 1125
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 195-200 וגם TC Hartley, The Foundations Of European Union Law, 7th ed. (New York: Oxford University Press, 2010), 250
↑  Case 4/73 Nold (J) KG v. Commission [1974] ECR 491
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 127
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 126
↑  TC Hartley, The Foundations Of European Union Law, 7th ed. (New York:Oxford University Press, 2010), 165-171
↑  'Yassin Abdullah Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission (Joined Cases C-402/05P and C-415/05P) Judgment of 3 September 2008', (2009)
↑  רייך, לעיל הערה 1, עמ' 200-201
↑  מונין, לעיל הערה 2, עמ' 54-62
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547865905171  BNE: XX4576437  GND: 4153206-5  LCCN: sh2009129017  NKC: ph121776
סוג'ואו IFS

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים, מלון, דירות שירות
 מיקום:  סוג'ואו
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין  סין
 בעלים:  The Wharf (Holdings) Limited 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  12 במאי 2010 – 2019 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2019 
 אדריכל:  קוהן פדרסן פוקס (KPF) 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 מידות
 גובה:  452 מטר (1,483 רגל) מטר
 שטח:  278,000 מטר רבוע
 קומות:  92
 
 קואורדינטות:  31°19′27″N 120°42′46″E﻿ / ﻿31.3241°N 120.7128°E﻿ / 31.3241; 120.7128
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסוג'ואו IFS(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסוג'ואו IFS
 
סוג'ואו IFS (בסינית: 苏州国际金融中心) הוא גורד שחקים שנמצא בעיר סוג'ואו שבמחוז ג'יאנגסו, סין. הוא כולל 92 קומות, מתנשא לגובה של 452 מטר ושטח רצפה (בכול הקומות ביחד) של 278,000 מטר רבוע. המגדל ממוקם במרכז העסקים הראשי של סוג'ואו ליד אגם ג'ינג'י. בניית הבניין החלה ב-12 במאי 2010 והסתיימה בשנת 2019. המגדל כולל חדרי משרדים ומלון.
המערכה במזרח התיכון במלחמת העולם השנייה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המערכה במזרח התיכון הייתה מערכה במלחמת העולם השנייה, בה לחמו כוחות בריטים לשמירת השליטה במזרח התיכון ומניעת חדירת השפעת גרמניה הנאצית. נגד הבריטים לחמו כוחות צרפת של וישי, אך גם כוחות מקומיים, שפעלו ממגוון של מניעים כנגד הנוכחות והמדיניות הבריטית במזרח התיכון. הלחימה בזירה זו הושפעה מזירות אחרות, ובמיוחד המערכה בצפון אפריקה.
סקירה כללית

במהלך המערכה במזרח התיכון נאלצו הבריטים להתמודד בזירות הבאות:
ביצוע פעולות שיטור באזור ארץ ישראל שתחת שלטון המנדט הבריטי הן כנגד הערבים והן כנגד גורמים מקרב היישוב שהתנגדו לשלטונם.
דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני בעיראק.
לחימה בכוחות צרפת של וישי במהלך המערכה בסוריה ובלבנון.
שיתוף פעולה עם ברית המועצות בפלישה לפרס, על מנת למנוע את ההשפעה הנאצית על הממשל הפרסי.
על אף שאזור דרום מערב אסיה לא התפתח לכדי זירה משמעותית במלחמת העולם השנייה, לא ניתן היה לדעת זאת מראש. נפילת צרפת במאי 1940 שהעבירה את סוריה ולבנון להשפעת משטר שיתוף הפעולה של צרפת של וישי, והתקדמות הגרמנים במדבר המערבי במהלך המערכה בצפון אפריקה, היוו איום משמעותי על הנוכחות הבריטית במצרים ובמיוחד על השליטה בתעלת סואץ, שהייתה ציר מסחרי וצבאי בעל חשיבות עליונה לבריטים. לפני קרב אל עלמיין, והתהפכות הגלגל בזירה הסובייטית לאחר קרב סטלינגרד, עלה חשש להשתלטות גרמנית על האזור אם דרך טורקיה, או בפלישה לקפריסין או ללבנון, או באמצעות הבסת הארמייה השמינית של הצבא הבריטי במצרים. החשש היה מפני התקדמות גרמנית דרך סיני וארץ ישראל וחבירה אל הכוחות הגרמנים שהתקיפו את הסובייטים בדרום ברית המועצות, או התקדמות לשם השתלטות על המושבות הבריטיות בהודו, וחבירה לכוחות יפן בדרום מזרח אסיה. חששות נוספים נבעו מהנייטרליות של מדינות כטורקיה ופרס שאף נטו לעיתים אל צד מדינות הציר, ובכך איימו על נתיבי אספקה קיימים ופוטנציאליים של כוחות הברית אל ברית המועצות לאחר המתקפה הגרמנית על ברית המועצות.
מבנה הפיקוד

כוחות חבר העמים הבריטי במזרח התיכון היו בדרך כלל תחת פיקודו של הפיקוד הכללי במזרח התיכון שישב בקהיר. יוצאי דופן היו הכוחות בפרס שלעיתים באו תחת פיקודו של מפקד הכוחות בהודו.
המפקדים הכלליים הבריטים במזרח התיכון היו:
ארצ'יבלד וייוול - יולי 1939 - יולי 1941
קלוד אוקינלק - יולי 1941 - אוגוסט 1942
הרולד אלכסנדר - אוגוסט 1942 ואילך.
ארץ ישראל

היחס של תושבי ארץ ישראל, יהודים וערבים, אל הממשל הבריטי, לא היה אחיד. רבים מקרב הערבים הצטרפו אל הבריטים במאבקם כנגד הנאצים, אך רבים ראו במלחמה הזדמנות לסלק מהאזור הן את הבריטים והן את הציונים. חלק מההנהגה הפלסטינית הביאה גישה זו אף לצעדים מעשיים. המופתי חג' אמין אל-חוסייני, אשר גורש מארץ ישראל, הכריז ב-25 בנובמבר 1941 ג'יהאד כנגד בעלות הברית, בחש בנעשה בעיראק והסית שם כנגד בעלות הברית, ואף הגיע לגרמניה, נפגש עם היטלר ופעל שם כמסית ותועמלן, ואף גרוע מכך [דרושה הבהרה]. הנאצים עודדו את הנטיות האנטי-בריטיות בקרב הערבים. עם כל זאת, באופן כללי ניתן לציין כי לאחר דיכוי המרד הערבי הגדול, עוד בטרם פרצה המלחמה, הייתה הזירה הערבית בארץ ישראל שקטה בדרך כלל.
היישוב היהודי בארץ ישראל, תמך ברובו במחנה בעלות הברית וראה בגרמניה הנאצית אויב של האנושות - וראשית לכל, אויב של העם היהודי. בפרוץ המלחמה הכריז דוד בן-גוריון "עלינו לעזור לאנגליה במלחמתה כאילו לא היה ספר לבן ולעמוד כנגד הספר הלבן כאילו לא הייתה מלחמה". החבירה אל הבריטים, בעוד השואה מתרחשת באירופה, ושערי הארץ נעולים בפני המבקשים להימלט ממנה, לא הייתה החלטה קלה, אך משהוחלטה, הייתה ההנהגה המוסדית של היישוב מחויבת לה באופן מלא. גם במהלך המלחמה, וגם כאשר היישוב המאורגן לוחם לצד הבריטים, המשיכו הבריטים במלחמתם בהעפלה, והיישוב בניסיונות להבריח את העולים ולקלוט אותם. תקרית טראגית אירעה בנובמבר 1940 כאשר ריכזו הבריטים על האוניה פאטריה מעפילים משלוש אניות מעפילים שנתפסו ליד חופי ארץ ישראל, במטרה לגרשם למאוריציוס. על מנת לעכב את הגירוש הטמינה ההגנה פצצה באוניה במטרה לגרום לה נזק קל, אך הנזק היה גדול מהמתוכנן והאוניה טבעה ולמעלה מ-200 מעפילים (יחד עם 50 חיילים בריטים) טבעו.
גם האצ"ל הצטרף אל אנשי ההגנה בתמיכה בבריטים, ומפקדו, דוד רזיאל אף נהרג בעיראק במהלך דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני. עם זאת, בשנת 1940 פרשו אנשי הלח"י מן האצ"ל, והתנגדו לבריטים התנגדות פעילה במהלך כל שנות המלחמה. אדם בשם נפתלי לובינצ'יק אף הגדיל עשות, ויצר קשר עם גורם נאצי בלבנון בשם ורנר אוטו פון הנטיג בהצעה לשיתוף פעולה לגירוש הבריטים מארץ ישראל. הגעתו של מנחם בגין לארץ ישראל, וגורמים נוספים, הביאו אף להכרזתו של האצ"ל על "הכרזת מרד" כנגד הבריטים, בפברואר 1944. בין הפעולות שבוצעו, ההתנקשות בלורד מוין, שר המדינה הבריטי למזרח התיכון, בנובמבר 1944. הבריטים הקצו כוחות רבים למלחמה כנגד ארגוני המחתרת. הגלו מאות מלוחמי האצ"ל והלח"י למחנות מעצר באפריקה, ואף רצחו את מפקד הלח"י, אברהם שטרן.
עם כל זאת, יש לראות ביישוב היהודי בארץ ישראל כבן ברית אקטיבי של בריטניה. במהלך המלחמה התנדבו 38,000 מבני היישוב לשרת בצבא הבריטי, מספר עצום ביחס ליישוב שמנה באותה עת כ־431,000 איש. אנשי הבריגדה היהודית, צנחני היישוב, אנשי החפרים, נשות חיל העזר לנשים ושאר המתנדבים, לבשו בגאווה את המדים הבריטים, ונלחמו בכל מקום אליו נשלחו, בחזית צפון אפריקה, בצרפת, ביוון, ובאיטליה.
סוריה ולבנון

לאחר הקרבות בעיראק, הפכה שאלת שליטתן של סוריה ולבנון בידי אנשי צרפת של וישי לשאלה חשובה. מטוס גרמני שהופל בשמי עיראק סיפק את ההוכחות לסיוע שניתן ללופטוואפה בסוריה ובלבנון. הדבר הגביר את החשש של הבריטים כי סוריה ולבנון עתידות להיות לקרש הקפיצה של הנאצים לכיבוש ארץ ישראל מצפון ולהתקדמות לעבר תעלת סואץ ומצרים. החשש הוגבר עם כיבוש האי כרתים על ידי כוח גרמני מוצנח, והתגברה הדאגה שמא כוח מוצנח גרמני שיגיע מכרתים יוצנח בסוריה ולבנון.
בין אפריל ליוני 1941 הרכיב הגנרל הנרי מייטלנד וילסון שעליו הוטל הפיקוד על המבצע, כוח של כ-29,000 חיילים, שכללו בריטים, אוסטרלים, הודים, אנשי פלמ"ח כמורי דרך וסיירים, וכ-5,000 מאנשי צרפת החופשית. יחידות אלו יצאו לדרכן ב-8 ביוני 1941, אל מול התנגדות עזה. לאחר שב-19 ביוני נכנעו שני גדודים בריטים וגדוד הודי לאנשי וישי, לאחר שכותרו ליד דמשק, ולאחר שהתקדמות האוסטרלים בלבנון נעצרה אף היא, מעט אחרי נהר הליטני הובאה למקום תיגבורת של אנשי "כוח עיראק", של ארבע חטיבות נוספות. דמשק נפלה ב-21 ביוני, וקרבות קשים שנמשכו במהלך השבועות שלאחר מכן הביאו לתבוסת אנשי וישי ביתר סוריה ובלבנון. ב-14 ביולי חתם הגנרל אנרי פרנאן דנץ, מפקד כוחות וישי בסוריה ובלבנון על כתב הכניעה בעכו.
איראן

באיראן, השאח, רזא שאה פהלווי, שקיבל את השלטון לידיו בשנת 1923, היה ידוע בחיבתו לפאשיזם, ובאהדתו להיטלר. היטלר הביע עניין באיראנים, הן בשל סברתו כי להם ולגרמנים מוצא גזעי משותף, והן בשל רצונו להחליש את ההשפעה הבריטית במזרח התיכון.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התיר השאח לסוכנים גרמנים פעולה חופשית בטהראן, וסייע למרד רשיד עאלי אל כילאני בבגדאד. היה אף בכוונתו להעביר את משאבי הנפט של ארצו לשליטה גרמנית, דבר שהיה פוגע במאמץ המלחמתי של בעלות הברית פגיעה חמורה.
לאחר הצטרפות ברית המועצות למלחמה, הפכה עמדתה של איראן לקריטית. איראן יכלה לשמש כנתיב למעבר אספקה מערבית דרושה ביותר בעת המלחמה בחזית המזרח, וזאת כאשר האספקה, לה הייתה זקוקה ברית המועצות כאוויר לנשימה, הגיעה במסלול ארוך ומסוכן דרך ארכנגלסק ומורמנסק, או דרך ארצות הברית לולדיבוסטוק. מסלולים אלו היו מוגבלים בהיקף האספקה שניתן היה להעביר דרכם, והמסלול הארקטי עבר בשטח שהיה נתון לאיום ימי גרמני. עמדתה של איראן שהיוותה דרך מעבר נוספת אל ברית המועצות, ומסלול יבשתי דרוש ביותר להובלת אספקה, קיבלה חשיבות רבה.
דרישות הבריטים והסובייטים כי הסוכנים הגרמנים יעזבו את טהראן, הביאו אך להפגנות פרו גרמניות, ולסירוב השאח לנקוט פעולה כלשהי.
ב-25 באוגוסט 1941 פלשו כוחות בריטים, הודים וסובייטים לאיראן. השאח חויב לוותר על כיסאו ויצא לגלות, בתחילה במאוריטניה ולאחר מכן ביוהנסבורג. בנו של השאח מוחמד רזה שאה פהלווי הוכתר לשאח במקומו, והסכם בריטי סובייטי ערב לשלמותה הטריטוריאלית של איראן, ולנסיגת הכוחות הזרים משטחה עם תום המלחמה.
הערות שוליים

↑  יעקב שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994. עמ' 190.
↑   ניסים קזז, היהודים בסביבתם: התקופה המלוכנית עד לעליה ההמונית, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  צ'רצ'יל, כרך שלישי, עמ' 220.
↑  יעקב שמעוני, "אסיה ואפריקה בין שתי המלחמות", תולדות המאה ה-20, בעריכת ד"ר ש.י. בלוך, הוצאת יזרעאל, תל אביב, 1963, עמ' 412.
↑  דמותה של ממשלת אל-כילאני בבגדאד, דבר, 14 במאי 1941
↑  ערב המרד בעיראק הגענו להסכם עם היטלר, מעריב, 6 בינואר 1958
↑  ארליך, ספר ה, עמ' 98.
↑  הממשלה העיראקית החדשה, דבר, 3 בפברואר 1941
↑  י. שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994, עמ' 197.
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 57.
↑  עוצר חדש בלתי חוקי בעיראק, דבר, 13 באפריל 1941
↑  רוברטס, עמ' 155.
↑  צ'רצ'יל, כרך שלישי, עמ' 250.
↑  Lyman, p. 13
↑  גד פאוקר, ‏מחווה הירואית בשמי חבנייה, מערכות 311, מרץ 1988
↑  הודעת ממשלת עיראק על כניסת הצבא הבריטי, דבר, 25 באפריל 1941
↑  צבא הודי בעיראק, דבר, 21 באפריל 1941
↑  צ'רצ'יל, כרך שלישי, עמ' 222.
↑  צ'רצ'יל, כרך שלישי, 228.
↑  יעקב שמעוני, לקסיקון פוליטי של המזרח התיכון במאה ה־20, הוצאת בית ההוצאה הירושלמי, 1971. עמ' 122.
↑  ארליך, ספר ה', עמ' 269-270.
1 2  ארליך, ספר ה', עמ' 270.
↑  ארליך, ספר ה', עמ' 266-170.
↑  ליאור שטרנפלד, כיצד קלטה איראן מאות אלפי פליטים במלחמת העולם השנייה ומי מבקש להשכיח זאת? באתר הארץ.
1 2  ארליך, ספר ה', עמ' 275.
↑  רוברטס, עמ' 157.
↑  Iran Declares Neutrality At WWII
↑  Gholi-Majid, p, 254
↑  יפאן מוחה על בטול זכויות נציגיה באיראן, דבר, 5 באוקטובר 1941
↑  הסכם בין בריטניה, רוסיה ואיראן, המשקיף, 23 בדצמבר 1941
| זירות ומערכות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | המערכה בפולין • מתקפת הסאר • המלחמה המדומה • המערכה בנורווגיה • המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה • הקרב על בריטניה • המערכה בבלקן • מבצע ברברוסה • החזית המזרחית • הזירה האיטלקית • החזית המערבית |  |
| המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט | מלחמת סין–יפן השנייה • המערכה באוקיינוס השקט • המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט • הזירה הדרום-מזרח אסייתית • מבצע סערת אוגוסט |  |
| הים התיכון, המזרח התיכון וצפון אפריקה | הקרב על הים התיכון • המערכה בצפון אפריקה • המערכה במזרח התיכון • המערכה במזרח אפריקה • המלחמה האנגלו–עיראקית • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן |  |
| זירות ומערכות אחרות | המערכה באוקיינוס האטלנטי |  |
| מערכות שלא יצאו אל הפועל | מבצע טננבאום: כוונות לכיבוש שווייץ וליכטנשטיין • מבצע ארי-הים: כוונות לכיבוש בריטניה • מבצע איקרוס: כוונות לכיבוש איסלנד • כוונות לכיבוש היישוב היהודי בארץ ישראל (התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש • תוכנית המבצר האחרון) • מבצע גרין: כוונות לכיבוש אירלנד • מבצע הרקולס: כוונות לכיבוש מלטה • מבצע פליקס: כוונות לכיבוש ספרד וגיברלטר • מבצע נפילה: כוונות לכיבוש יפן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010007950 
חיילים בריטים צופים על בגדאד
חיילים אוסטרלים במצודה הצלבנית בצידון, יולי 1941
תהלוכת ניצחון של צבא צרפת החופשית בדמשק
פגישה היסטורית של חיילים סובייטים והודים באיראן.
מצעד ניצחון בריטי-סובייטי ברחובות טהראן.
נשירים

יער של עצים נשירים בניו ג'רזי.
המונח נשירים (באנגלית: Deciduous) בדרך כלל מתייחס לעצים ולשיחים המשירים את עליהם בתקופות מסוימות בשנה, בדרך כלל בסתיו, וגם להשרה של חלקים אחרים בצמח, כגון, עלי כותרת אחרי פריחה או פירות אחרי הבשלה. בעצם מדובר על נשירת מה שכבר לא נצרך מהצמח באופן טבעי. מונח זה מתייחס גם לתופעה דומה אצל בעלי החיים, כמו קרניים נשירות (קרני האייליים) או שיניים נשירות (שיני חלב) אצל חלק מהיונקים, כולל בני אדם.
בוטניקה

בבוטניקה ובהורטיקולטורה, צמחים נשירים, כולל עצים, שיחים ועשבים רב-שנתיים, הם אלו שמאבדים את כל עליהם במשך תקופה. תופעה זו נקראת "שלכת" (אנ'). לעיתים התקופה חסרת העלים של צמחים היא בחורף, בדרך כלל באזורי אקלים ממוזג ואקלים קוטבי. בחלקים אחרים בעולם שבהם האקלים טרופי, סובטרופי, או צחיח, צמחים משירים את עליהם בתקופה היבשה השונה ממקום למקום בהתאם לגשם.
יוצאי הדופן הם ירוקי-העד, בהם העלים מושרים בהדרגה ולא בבת אחת כך שנראה שהם נותרים ירוקים במשך כל השנה. יש גם צמחי ביניים, חצי-נשירים, בהם העלים הישנים מושרים לקראת תחילת צמיחה חדשה, או בכיוון ההפוך, חצי-ירוקי עד, שמשמרים חלק מעליהם במשך תקופות היובש או החורף ומשירים את יתר עליהם לפני תקופת הצמיחה החדשה. בחלק מהעצים בעיקר בזני אלון העלים שנותרים על העץ למשך החורף מתייבשים ונופלים באביב עם תחילת הצמיחה של עלים חדשים.
צמחים נשירים רבים פורחים בתקופה חסרת העלים שלהם, תופעה זו מגבירה את יעילות ההאבקה. חוסר העלים מקל על הרוח לשאת אבקנים, ומקל על חרקים למצוא את הפרחים. אך בשיטה זו יש גם חסרונות, לדוגמה, הפרחים עלולים להיפגע מקרה, או באזורים הצחיחים לצרוך יותר מים. מנגד ללא עלים יש פחות סיכון של הישברות של ענפים או של הגזע, וכן צמחים מסוגלים להפחית את אובדן המים שלהם בשל חוסר זמינות המים בימות החורף הקרים.
הערות שוליים

↑  Science Daily. "Science Reference: Deciduous". sciencedaily.com.
↑  J. Robert Nuss; Pennsylvania State University (2007). "Evergreen Shrubs and Trees for Pennsylvania" (PDF). psu.edu.
↑  "The Illinois - North Carolina Collaborative Environment for Botanical Resources: Openkey Project. Glossary of Botanical Terms. Page 22" (PDF). נבדק ב-2013-07-17.
↑  Weber, William. 2001.
↑  Lemon, P. C. (1961). "Forest ecology of ice storms". Bulletin of the Torrey Botanical Club. Bulletin of the Torrey Botanical Club, Vol. 88, No. 1. 88 (21): 21. doi:10.2307/2482410. JSTOR 2482410.
פריחת הפורסית'יה הנשירה בתקופה שלאחר השלכת
הבחירות לפרלמנט האירופאי באוסטריה (2024)

הבחירות לפרלמנט האירופאי באוסטריה נערכו ביום ראשון, 9 ביוני 2024 כחלק מהבחירות לפרלמנט האירופי 2024. זו הפעם השביעית שהבחירות לפרלמנט האירופי נערכות באוסטריה מתערכת והראשונה שנערכה לאחר הברקזיט.
רקע

מפלגת העם זכתה בבחירות הקודמות ב-2019, בזמן שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגיעו למקום השני ומפלגת החירות למקום השלישי. מפלגת הירוקים ו-NEOS – אוסטריה החדשה והפורום הליברלי הגיעו למקום הרביעי והחמישי בהתאמה.
מערכת בחירות

בהשוואה למערכת הבחירות ב-2019, אוסטריה הייתה זכאית לעוד שני חברי פרלמנט: אחד הוקצה ב-2020 בעקבות החלוקה מחדש של המושבים לאחר הברקזיט והשני ב-2023 הבחירות בהתאם לגודל האוכלוסייה העכשווי. המושב הנוסף שהוקצה ב-2020 הלך למפלגת הירוקים.
נחף

נַחְף (בערבית: نحف) היא מועצה מקומית בצפון ישראל, בבקעת בית כרם (בקעת שגור) סמוך ומצפון לכרמיאל בלב הגליל. במקום הייתה התיישבות בלתי רציפה החל מתקופת הברונזה. הכפר הנוכחי הוקם במאה ה-15 והוא הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1968. בשנת 1961 הופקעו חלק מאדמות הכפר לצורך הקמת העיר כרמיאל.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בנחף 13,989 תושבים, מתוכם 13,983 תושבי ישראל (מקום 148 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+1.2% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 77.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,495 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
שם הכפר

מקור השם אינו חד-משמעי:
"נחיף" בערבית, משמעותו: "רזה", "קטן"
"לחף",  משמעותו: מדרון ההר. במשך הזמן נשתנה השם.
היסטוריה

במהלך המרד הערבי הגדול יצאו מהכפר פעולות חבלה רבות ועל הכפר הוטלו מספר פעמים קנסות. בנובמבר 1937 הוטל על הכפר לממן הצבת ארבעה שוטרים, בגלל ניתוק קווי טלפון. בדצמבר 1937 נכנס כוח של הצבא הבריטי לכפר ותפס בו מספר בתים. באפריל 1938 פוצץ הצבא מספר בתים בכפר. בספטמבר ובאוקטובר 1938 הוטלו קנסות על הכפר בגלל פגיעה בתחבורה בכביש עכו–צפת.
באוקטובר 1959 נחנך כביש גישה לנחף. בשנת 1962 התגוררו בנחף כ-1,800 תושבים והכפר התפתח במידה רבה. בכפר היה בית ספר יסודי עד כיתה ח' ומועדון נשים שבו למדו הנשים עברית ומלאכות שונות. לצד בקתות הטיט הישנות נבנו אז בתים חדשים מאבן. בניית מכון מים לכפר התעכבה בגלל שבעלי הקרקע סירבו למכור אותה לצורך הקמת בית השאיבה. 
באוגוסט 1968 הוקמה מועצה מקומית לכפר, בעת שמספר תושביו היה כ-3,000.
בין השנים 2018–2024 היה עבד אל-באסט קיס ראש המועצה המקומית. בשנת 2024 זכה בבחירות מוחמד זורי, ששימש לפני-כן כסגן ראש המועצה.
ראו גם

אשכול יישובי בית הכרם
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  דן הורביץ, ועדת הכספים אישרה הפקעות, דבר, 30 באוקטובר 1962
שמואל שגב, נוטרי האיבה בכרמיאל, מעריב, 8 בפברואר 1963
↑  פרופיל נחף באתר הלמ"ס
1 2  עמנואל הראובני, תגובות על מאמר כפר נחף, הַבֹּקֶר, 20 ביוני 1962
↑  עונשין וקנסות, הארץ, 16 בנובמבר 1937
↑  פעולות הצבא בכפרי הצפון, דבר, 21 בדצמבר 1937
↑  פיצוץ בתים בצפון, הצופה, 10 באפריל 1938
↑  קנסות על 13 כפרים ערביים, הצופה, 1 בספטמבר 1938
↑  פעולות עונשין נגד כפרים מתפרעים, הַבֹּקֶר, 26 באוקטובר 1938
↑  נחנכו כבישי גישה לכפרי המיעוטים בגליל, דבר, 28 באוקטובר 1959
↑  עמנואל הראובני, הכפר נחף - בית ספר לשנאת ישראל, הַבֹּקֶר, 1 ביוני 1962
↑  מונעים הקמת מכון מים בכפר נחף, הארץ, 14 באוקטובר 1963
↑  מועצה מקומית הוקמה בכפר נחף, דבר, 9 באוגוסט 1968
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375680305171  VIAF: 4134151717061313900000   WorldCat (עם VIAF): 4134151717061313900000
ניצנית

| ניצנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: בקעצוראים
משפחה:: טבוריתיים
סוג:: ניצנית
שם מדעי
 Kalanchoe ‏אדנסון, 1763
נִיצָנִית (שם מדעי: .Kalanchoe Adans) היא סוג של צמחים קירחים ובשרניים במשפחת הטבוריתיים. הסוג מונה הכולל 171 מינים. אף אחד מהם אינו צומח בר בישראל, אך ניצנית אדומה נמכרת בישראל כצמח נוי.
מאפיינים

מרבית מיני הניצנית הם שיחים רב-שנתיים, אך קיימים מספר מינים דו-שנתיים ואף חד-שנתיים. מיני הניצנית הם סוקולנטים, ומאפיינם הייחודי הוא פתיחת וסגירת עלי הכותרת של הפרחים על ידי גידול תאים מצדם הפנימי או החיצוני בהתאם. המין הגדול ביותר מצוי במדגסקר, Kalanchoe beharensis, ויכול להגיע לגובה 6 מטרים. מרבית המינים אינם צומחים גבוה יותר ממטר אחד. כל מיני הניצנית יכולים להתרבות ברבייה וגטטיבית, ובמקרה של מין אחד, ניצנית משוננת (Kalanchoe daigremontiana), אך ורק ברבייה זו - כל המופעים הקיימים של הצמח הן ממין נקבה, ולצמח עקב כך אין זרעים והוא מתרבה בלעדית בצורה אל-מינית. מרבית המינים כוללים סטרואידים צמחיים שעשויים להיות מסוכנים במאכל לבני אדם וחיות הבית.
מאפיינים מורפולוגים

ניצנית היא סוג צמח בשרני, מסועף וזקוף, המקיף עשבים חד-שנתיים, לפעמים דו-שנתיים, בני-שיח או שיחים.
השורשים מסוג צִיצַת שָׁרָשִׁים (מערכת שורשים סיביים).
העלים בשרניים, נגדיים, נעדרי לוואים, בעלי פטוטרת או יושבים (חסרי פטוטרת), והם בדרך כלל חובקים את הגבעול. העלים תמימים, משוננים חרוקים או מנוצים.
התפרחות אמיריים (יוצאות מקצות הגבעולים) על פי רוב הן מסוג תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת שטוחה ונושאות הרבה פרחים. לפעמים התפרחות כמעט על קצות הגבעולים (צדדים) ואז התפרחת מַכְבֵּד. החפים של התפרחת קטנים.
הפרחים נכונים, דו-מיניים, זקופים, בעלי שחלה עלית.
עלי הגביע 4, חופשיים או כמעט מאוחים בבסיס וצורת האונות משולשת עד איזמלית (מחודד בשני הקצוות), על פי הם רוב קצרים מאורך צינור הכותרת.
עלי הכותרת 4, מאוחים לפחות בחלק ניכר של אורכם. הכותרת על פי רוב צהובה לפעמים לבנה, אדומה, ורודה או כתומה. הכותרת דמוית מסמר (salverform), דהיינו כותרת רב-סימטרית, שצורתה צינור ארוך ודק, שפתחו לפתע מתרחב מאוד ואז היא פרושה כגלגל או כצלחת ורק בסיסה מאוחה. צינור הכותרת כמעט בעל ארבע מקצועות או מעוגל למטה בצורת כד כאשר בסיס הכד מעט צר;
האבקנים 8, כפול ממספר עלי הכותרת, ומסודרים בשני דורים. הזרים לא שווים באורכם, בדרך כלל קצרים מאוד ולא בולטים מהכותרת. הזרים פחות או יותר מאוחים לצינור הכותרת וחופשיים מעל אמצע הצינור. המאבקים סגלגלים או מאורכים.
הצופנים ישרים או טבעתיים.
עלי השחלה 4, זקופים, מפורדים או מאוחים במקצת בתחתיתם. עמודי העלי שלהם קצרים או ארוכים.
הפרי מפוחית מרובת זרעים. הזרעים אליפסיים או מאורכים, מקומטים לאורכם והפצתם ברוח.