stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קריית הטכניון > יחידות מחקר נוספות

המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית- הוקם ב-1976 בשותפות של הטכניון וחברת נמלי ישראל. המכון כולל, בין היתר, מתקני מחקר יחידים מסוגם בישראל: תעלת גלים באורך 48 מ', בריכת גלים המדמה את שטח מפרץ חיפה בקנ"מ 1:120.
המכון לננוטכנולוגיה על שם ראסל ברי
המכון למצב מוצק
מכון המתכות הישראלי - הוקם ב-1963 ומכיל בין היתר מעבדה להדפסת תלת-מימד של מתכות, מעבדה לטכנולוגיות יציקה, מעבדה למטלורגיה וטכנולוגיית אבקות ומעבדה למניעת קורוזיה, טיפול פני השטח וטכנולוגיות לייזר.
מכון לחקר החלל על שם נורמן והלן אשר
המכון לחקר המים על שם סטיבן וננסי גרנד
המכון לחקר התחבורה
המכון הלאומי לחקר הבנייה
מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה
המרכז הבינתחומי למדעי החיים וההנדסה על שם לורי לוקיי
המרכז לחקר העיר והאזור
המרכז למחקר ופיתוח בארכיטקטורה
מרכז היזמות והחדשנות t-hub
מרכז המחקר למורשת הארכיטקטורה בישראל
תוכניות

תוכנית הטכניון למצוינים
תוכניות > אמנויות

תיאטרון הטכניון הוקם בשנת 1986 במסגרת מצומצמת, כחלק מהמחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות. המייסד היה פרופ' אוריאל זוהר, שהיה במאי יחיד ומורה במחלקה זו. בתיאטרון הועברו במהלך השנים, שבעה קורסים כל סמסטר, ולמדו בו כ-300 סטודנטים מדי שנה. התיאטרון העלה עד 2014, כ-52 הצגות בסגנונות שונים, חלקן מחזות ישראלים מאת חנוך לוין ויהושע סובול וגם מחזות קלאסיים מאת מולייר, שייקספיר, פייר דה מאריבו, הנריק איבסן, סלאבומיר מרוז'ק ברנרד שו ועוד. הועלו גם הצגות מאת אוריאל זוהר עצמו, וכן הצגות מפרי עטם של השחקנים.
המקהלה והתזמורת הסימפונית של הטכניון הוקמו בשנת 1963 ביוזמתה של פרופ' דליה אטלס. לאחר פרישתה מנחם נבנהויז ניהל את התזמורת הסימפונית עד שנת 2018. במקביל מנהל המנצח לאונטי וולף את מקהלת הטכניון. לאחר פרישתו של נבנהויז, החליף אותו דוד סופר בתור המנצח והמנהל המוזיקלי של התזמורת.
רכבלית

באפריל 2022 נפתחו בטכניון שתי התחנות של "הרכבלית", רכבל אשר מקשר בין מרכזית המפרץ לטכניון ולאוניברסיטת חיפה. תחנה D (טכניון מרכז) נמצאת ליד בניין דנציגר ותחנה E (טכניון עליון) אשר נמצאת ליד בניין קנדה. תחנת טכניון עליון תהיה בתחילה תחנה תפעולית בלבד והיא לא תשרת נוסעים. בתחנה E נמצא הדיפו של המערכת.
נשיאי הטכניון

| תמונה | שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ארתור בלוק | 1924–1925 |  |
|  | מרדכי (מקס) הקר | 1925–1927 |  |
|  | שמואל יוסף פבזנר | 1927–1929 (ניהול הצד האדמיניסטרטיבי) |  |
|  | פרופ' אהרן צ'רניבסקי | 1927–1929 (ניהול הצד האקדמי) |  |
|  | פרופ' יוסף ברויר | 1930–1931 |  |
|  | ד"ר שלמה קפלנסקי | 1931–1950 |  |
|  | יעקב דורי | 1951–1965 | רב-אלוף במילואים |
|  | אלכסנדר גולדברג | 1965–1973 |  |
|  | עמוס חורב | 1973–1982 | אלוף במילואים בתקופתו הוקם המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית |
|  | פרופ' יוסף זינגר | 1982–1986 |  |
|  | ד"ר מקס רייס | 1986–1990 |  |
|  | פרופ' זאב תדמור | 1990–1998 |  |
|  | עמוס לפידות | 1998–2001 | אלוף במילואים |
|  | פרופ' יצחק אפלויג | 2001–2009 |  |
|  | פרופ' פרץ לביא | 2009 - 2019 |  |
|  | פרופ' אורי סיון | 2019 - ואילך |  |
הקורטוריון

חבר הנאמנים של הטכניון, הנקרא גם "הקורטוריון", הוא הגוף בעל הסמכות העליונה במכון. בתחום אחריותו החלטות תקציביות, מינוי בעלי תפקידים בהנהלה הבכירה, תיאום פעולות של אגודות דורשי הטכניון בישראל ובחו"ל, פיקוח והכל בהתאם לחוקת טכניון. בקורטוריון יושבים אנשי ציבור מארץ ומחו"ל.
הקורטוריון מתכנס אחת לשנה בישראל למושב בן שבוע, במהלך חודש יוני. במסגרת אירועי הכינוס מחולקים מדי שנה תוארי דוקטור לשם כבוד מטעם הטכניון.
הקורטוריון הראשון של הטכניון נבחר ב-5 במרץ 1908. בין נציגיו היו דוד ויסוצקי ממוסקבה ואשר גינצבורג (אחד העם) מלונדון כנציגי חברת ויסוצקי, נציגי "עזרה" וד"ר שמריהו לוין.
יושב הראש הנוכחי של הקורטוריון הוא סקוט לימסטר מארצות הברית, וסגן יו"ר הקורטריון הוא אלוף במיל. עמוס חורב. משנת 1990 עד 2003 יו"ר הקורטוריון היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי אמריקאי הנרי טאוב, שעל שמו קרוי בניין פקולטה למדעי מחשב.
אגודות דורשי הטכניון

אגודת דורשי הטכניון הראשונה הוקמה על ידי אלברט איינשטיין, בשנת 1923.
היום אגודות דורשי הטכניון קיימות ב-16 מדינות.
אגודות דורשי הטכניון בישראל ובעולם דואגות לגיוס מקורות כספיים לצורך מימון פעילויות המחקר המתקיימות בטכניון, ולצורך סיוע לסטודנטים בצורת מלגות וכו'.
אחת האגודות המשמעותיות בתרומתה לטכניון היא אגודת דורשי הטכניון של ארצות הברית (ATS).
יו"ר אגודת דורשי הטכניון בישראל, נכון ל-2024 הוא פרופ' פרץ לביא, נשיא הטכניון לשעבר.
רב בית הכנסת בטכניון

בשנים 1976–1980 כיהן בתפקיד הרב פרופסור אהרן שאר-ישוב. בשנים 1980–2013 כיהן בתפקיד הרב ד"ר אליהו רחמים זייני. ב-2013 נבחר לתפקיד הרב ד"ר אלעד דוקוב אשר מכהן בתפקיד עד היום.
מערך ספריות הטכניון

מערך ספריות הטכניון מורכב מהספרייה המרכזית ע"ש אלישר ומספריות מחקר בבנייני הפקולטות השונות. הספרייה המרכזית מהווה את הסמכות המקצועית הקובעת מדיניות, נהלים והנחיות עבודה לכלל הספריות בטכניון והיא מספקת תשתית לפעילויות המקצועיות עבורן. ספריות המחקר מתמקדות בצורכי המידע של הסטודנטים וחברי הסגל בפקולטות.
קשרים ומיזמים בינלאומיים > קשרים בינלאומיים

הטכניון חבר במספר בריתות ואגודות בינלאומיות :
הטכניון חבר בארגון האוניברסיטאות העולמי, חבר בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וחבר איגוד האוניברסיטאות לחקר החלל (אנ').
בתאריך 6 בנובמבר 2018 הוכרז על הצטרפות הטכניון לברית אוניברסיטאות יורו-טק. הברית היא שותפות אסטרטגית של אוניברסיטאות למדע וטכנולוגיה באירופה. מעמד ההצטרפות נכנס לתוקף בתאריך 1 בינואר 2019.
קשרים ומיזמים בינלאומיים > מיזמים בינלאומיים

בשנת 2012 זכה הטכניון ביחד עם אוניברסיטת קורנל במכרז להקמת קמפוס טכנולוגי באי רוזוולט בניו יורק. שם הקמפוס, שבנייתו הסתיימה בספטמבר 2017 הוא "Cornell Tech". המכון מקדם יזמות, מסחור ותרגום של רעיונות ליישומים ואינו פועל במודל של פקולטות או דיסציפלינות אלא בשלושה מרכזים אינטר-דיסציפלינריים.
ב-18 בדצמבר 2017 נחנך בסין מכון גואנגדונג-טכניון-ישראל לטכנולוגיה (GTIIT), פרי שותפות בין קרן לי קה שינג, ממשלת מחוז גואנגדונג, עיריית שאנטואו והטכניון.
אותות הוקרה

2012 – דואר ישראל הנפיק בול למלאות 100 שנה להנחת אבן הפינה לטכניון.
ראו גם

אוניברסיטאות בישראל
אוניברסיטה ציבורית#ישראל
לקריאה נוספת

קנית אדמת הטכניון בחיפה, מזכרונות אפרים כהן־רייס, תרס"ח (1908), בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, חלק שני, פרק פד, עמ' 857–860.
תולדות הטכניון בראשיתו - 1908 – 1925, המחלקה לקשרי ציבור של הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל, 1953
נחום לוין, מאבק הראשונים על ייעוד הטכניון, תל אביב, 1964
פרופ' אמנון פרנקל, פרופ' שלמה מי-טל, תרומת הטכניון למשק בישראל באמצעות בוגריו, מוסד שמואל נאמן, 2012
Carl Alpert, Technion: the story of Israel's Institute of Technology, New York, Haifa, 1982
חן רוטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1989 (בן 35) ראש העין, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית ספיר 
 פרופיל ב-IMDb
 
חן רוטמן (נולד ב-9 באפריל 1989) הוא קומיקאי, שחקן ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

רוטמן נולד וגדל בראש העין. שירת בצה"ל כלוחם איסוף ביחידת ניצן מחיל הגנת הגבולות. בעל תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הקול והמסך במכללה האקדמית ספיר.
קריירה

בשנת 2016 שיחק בתפקיד בן-בן בסדרה הקומית "מסובך" ששודרה בערוץ עשר.
שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד אמיר בסדרה "ילדי בית העץ".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "זאת וזאתי" בתפקיד רוננדו, שהיה גם שותף ליצירתה. בשנה זו שימש גם כתסריטאי בתוכנית "קומדי סטאר" בהנחיית צביקה הדר.
שנה מאוחר יותר שיחק בסרט "עוד סיפור אחד" שביים גורי אלפי.
בשנת 2022 החל להשתתף בסדרה "האחיין שלי בנץ" בתפקיד ארמונד וכן היה שותף לכתיבת התסריט לסדרה.
כמו כן שיחק בשנה זו בהצגה "לדרדר את טימור" בתיאטרון "הבימה".
הוא צפוי להשתתף גם בסדרה "ממושטרות".
רוטמן הוא משתתף קבוע בתוכנית הרדיו "טייכר וזרחוביץ" וכמו כן שותף לסדרת הרשת "חנאל ומכבית", יחד עם אושרית סרוסי.
הערות שוליים

↑  תיאטרון ארבע על ארבע
↑  מאיה כהן, "שכתבנו אותו כדי שיתאים ל-2023": אבי גרייניק חוזר עם המערכון האהוב מ"פלטפוס", באתר ישראל היום, 31 במאי 2023
↑  ערן סויסה, בעקבות היריון: צילומי סדרת הספין אוף ל"זאת וזאתי" נדחים, באתר ישראל היום, 26 ביוני 2023
↑  ירדן אלעזר, הומור של דוסים והלכות גרושים:  אושרית וחן קורעים את הרשת, באתר Xnet‏, 23 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011100965805171  VIAF: 7165135726800301964   WorldCat (עם VIAF): 7165135726800301964
זאב וולפנזון

אין תמונה חופשית
זאב וולפנזון (נקרא גם "וועלוויל בעאבעס" על שם אשתו, או "חכם זאב הירושלמי"; 1812? – 29 באפריל 1881) היה פעיל מרכזי ביישוב הישן הפרושי בירושלים באמצע המאה ה-19, ומבוני המוסדות המרכזיים של יישוב זה.
ביוגרפיה

קיימות גרסאות שונות לגבי תאריך ומקום לידתו. ד"ר אריה מורגנשטרן כותב שהוא נולד בעיר שקלוב שברוסיה הלבנה, ועלה לארץ ישראל עם אביו ב-1834 או ב-1835. מקורות אחרים כותבים שהוא נולד בירושלים או בצפת והגיע לירושלים ב-1834. לפי מפקד מונטיפיורי משנת 1855 והספר "מיקירי ירושלים" של יוסף זונדל וסרמן, הוא נולד בשנת תקע"ב (1812); לפי מפקד מונטיפיורי משנת 1849 והאנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו של דוד תדהר – הוא נולד בחודש תמוז תקע"ד (1814); לפי המפקד של 1866 – הוא נולד בשנת 1815; ולפי המפקד של 1839 – בשנת 1818.
אביו של זאב וולפנזון היה אברהם וולפנזון משקלוב, שהיה דיין בצפת ושד"ר, וכן בן דודו של מנהיג העלייה הפרושית לארץ ישראל, רבי ישראל משקלוב. אימו הייתה בתיה בריינה.
לירושלים הגיע וולפנזון בסביבות שנת 1834 והיה מעורב בלחימה בין צבאו של איברהים פחה העות'מאני לבין פלאחים ערבים מורדים, וסייע להגנת הרובע היהודי מפני התקפותיהם. בעקבות אומץ הלב שהפגין בקרב, התקבל לראיון אצל איברהים פחה.
מצעירותו היה פעיל בכיר בעסקי הציבור של הקהילה הפרושית, וב-1837 נודע לו על רעידת האדמה שהרסה את העיר צפת. הוא הגיע לשם בראש משלחת ירושלמית כדי לסייע לפצועים ולקבור את המתים. בין ההריסות מצא את באבא רבקה, ניצולה יחידה ממשפחתה. הוא הציל את חייה, ומאוחר יותר התחתן עמה. באבא רבקה ניהלה מאז את עסקיו.
פעילותו בירושלים

במקביל לעסקנותו, עבד וולפנזון כמגיה הראשי של המדפיס ישראל ב"ק בירושלים, והגיה אצלו כ-8 ספרים, מהראשונים שהודפסו בארץ ישראל בעת החדשה, כמו "חוקי חיים" של הראשון לציון הרב הספרדי הראשי דאז חיים אברהם גאגין. בניגוד למקובל היום, שמו כמגיה מופיע בספרים אלו בעמוד השער, סמל לחשיבות שייחסו אז לתפקיד המגיה.
לעתיד פרסם עם גיסו, שניאור זלמן שניאורסון (נכדו של משה שניאורי ונינו של מייסד חב"ד), את הספר "תשובות הגאונים חמדה גנוזה" מתוך כתב יד.
וולפנזון היה בקיא בעברית ובארמית וגם דיבר היטב ערבית, ספרדית ועוד. את שליטתו בשפות ניצל ב-7–10 מסעות שערך ברחבי אסיה, אירופה וצפון אפריקה כשד"ר של היישוב היהודי בירושלים. בין השאר נפגש עם שליט אוסטריה פרנץ יוזף בבקשה למנות קונסול אוסטרי בירושלים, מינוי שכנראה תוכנן ממילא והתבצע באותה תקופה.
וולפנזון בנה לאחיו יהושע, שהוסמך לרפואה בביירות, את בית המרקחת הראשון בירושלים, שפעל בשיתוף פעולה עם בית החולים ביקור חולים, גם הוא מיסודו של זאב וולפנזון. אך בית המרקחת לא האריך ימים. וולפנזון, רעייתו ואחיו עברו להפעיל את טחנת הרוח בימין משה, טחנה שבנה משה מונטיפיורי ליד שכונת משכנות שאננים ואותה החכיר לזאב לכל חייו. לאחר שנים של פעילות, נאלצו לסגור אותה לאחר שלא השתלמה כלכלית. הטחנה הפסיקה מאז כל פעילות להוציא תקופות קצרות ביותר.
במקביל החזיק זאב בטחנה נוספת לטחינת חיטה, שהתבססה על עבודת בהמות במרתף תת-קרקעי מתחת לביתו, באזור כולל רייסין בירושלים. הוא היה אחראי על פעולות רבות של כולל זה. בנוסף היה בין מייסדי בית החולים "ביקור חולים" וישיבת עץ חיים, וכן היה אחראי בהתנדבות לבניית בית הכנסת המפורסם "בית יעקב" שהוקם בחורבת רבי יהודה החסיד בירושלים.
וולפנזון היה פעיל מרכזי בהשגת הכרה של השלטון העות'מאני בעדה האשכנזית כיהודים לכל דבר, ובהפרדה בין האשכנזים והספרדים שעד אז היו היהודים המוכרים היחידים בפני השלטונות. בין השאר השיג הכרה של השלטון בשחיטה האשכנזית הנפרדת, בקבורה אשכנזית נפרדת, וכן רכש על שמו את בית הקברות האשכנזי בהר הזיתים בירושלים, עבור הכולל. הוא ייסד את ה"חברה קדישא" האשכנזית וניהל אותה עד מותו.
וולפנזון נפטר בשנת 1881 ונקבר בבית הקברות האשכנזי בהר הזיתים, שאותו רכש. עם צאצאיו נמנים משה אשד, מפורצי דרך בורמה; ואלי אשד.
הערות שוליים

↑  חיים אברהם גאגין, חוקי חיים, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517244705171
יחסי החוץ של אוקראינה

בניין משרד החוץ האוקראיני בקייב
מפת יחסי החוץ של אוקראינה: בירוק, אוקראינה; בכחול, המדינות שבהן יש ייצוג אוקראיני בדרג השגרירות או בדרג הקונסולרי
נשיא ארצות הברית ברק אובמה וראש ממשלת אוקראינה ארסני יאצניוק בחדר הסגלגל שבבית הלבן. מרץ 2014
יחסי החוץ של אוקראינה (באוקראינית: Міжнародні відносини України) מושפעים מעמדתה של ממשלת אוקראינה ומדיניות החוץ המונחית על פי קווים מנחים שמתווה נשיא אוקראינה ומשרד החוץ של אוקראינה.
החששות העיקריים כוללים סחר חופשי, טרור, שיתוף פעולה כלכלי עם מדינות אירופה ויציבות המדינה, בעיקר לנוכח מלחמת האזרחים באוקראינה. אוקראינה פעילה באומות מאוחדות מאז שנת 1945 והיא מנסה לנהל מגעים להצטרפותה לאיחוד האירופי, ברם מגעים אלה היוו לאבן נגף במדיניות הפנים של המדינה ולפרוץ משבר יברומאידן.
מדיניות החוץ

גישתה האסטרטגית של אוקראינה בתחום החוץ מתמקד בשיתוף פעולה בינלאומי תוך קידום האינטרסים הלאומיים והגנת זכויות אזרחיה בניכר.
מטרות המדיניות העיקריות הן הצטרפות לברית נאט"ו ולאיחוד האירופי, בעיקר מאז תחילת המאה ה-21 ולאור התרחקות המדינה מההשפעה הרוסית והתנתקותה מחבר המדינות. בכירי המדינה מנהלים מגעים של התקרבות עם הממשל האמריקאי.
יחסי החוץ של ירדן

לחיצת יד בין חוסיין, מלך ירדן לבין יצחק רבין, ובתווך ביל קלינטון, לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן, 26 באוקטובר 1994
יחסי החוץ של ירדן מאמצים בעקביות מדיניות חוץ פרו-מערבית. באופן מסורתי לירדן היו קשרים הדוקים עם ארצות הברית ובריטניה. יחסים אלו נפגעו כשירדן הכריזה על נייטרליותה במהלך מלחמת המפרץ ושמרה על היחסים עם עיראק. בפומבי המשיכה ירדן לקרוא להסרת הסנקציות של האו"ם נגד עיראק.
מאז תום המלחמה, ירדן החזירה במידה רבה את יחסיה עם מדינות המערב באמצעות השתתפותה בתהליך השלום במזרח התיכון ואכיפת הסנקציות של האו"ם נגד עיראק.
ירדן חתמה על הסכם אי-תוקפנות עם ישראל (הצהרת וושינגטון) בוושינגטון הבירה ב-25 ביולי 1994. ירדן וישראל חתמו על אמנת שלום היסטורית ב-26 באוקטובר 1994, בה נוכח נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בליווי שר החוץ וורן כריסטופר. ארצות הברית השתתפה עם ירדן וישראל בדיוני פיתוח משולשים שבמהלכם נושאים מרכזיים היו חלוקת מים וביטחון; שיתוף פעולה בנושא פיתוח בקעת הירדן; פרויקטי תשתית; ונושאי סחר, פיננסים ובנקאות.
בשנת 2013, אישרה ארצות הברית את תוכנית עץ השקמה החשאית המופעלת על ידי ה-CIA, שבסיסה בירדן, ומטרתה להכשיר ולחמש את המורדים הסורים.
ירדן משתתפת גם בשיחות השלום הרב-צדדיות, ולאחרונה חתמה ירדן על הסכם סחר חופשי עם ארצות הברית. ירדן היא חברה פעילה באו"ם וכמה מסוכנויות המתמחות והקשורות שלה, כולל ארגון המזון והחקלאות (FAO), הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) וארגון הבריאות העולמי (WHO). ירדן היא חברת הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית (IMF), הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), ארגון המדינות הבלתי מזדהות, והליגה הערבית.
במסגרת "מדיניות השכנות האירופית" של האיחוד האירופי, האיחוד האירופי וירדן אימצו במשותף תוכנית פעולה לחיזוק התלות ההדדית הפוליטית והכלכלית שלהן, ולהממש עוד יותר את הסכם ההתאגדות הנוכחי שלהן. תוכנית פעולה זו מכסה פרק זמן של שלוש עד חמש שנים ותעודד ותומכת ביעדי הרפורמה הלאומית של ירדן ובהמשך שילובם במבנים הכלכליים והחברתיים האירופיים.
ישראל כבשה בשנת 1967 את ירושלים, השוכנת בגדה המערבית של נהר הירדן. מאז 1967 דורשת פקיסטן את בינאום העיר ברמה הבינלאומית. ירדן יחד עם פקיסטן ממלאת תפקיד יעיל בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC).
הקרן הרוסית להשקעות ישירות

| --- | --- |


פוטין עם מנכ"ל הקרן, ינואר 2020
 מדינה:  רוסיה 
 מטה הארגון:  מוסקבה 
 מנכ"ל:  קיריל דמיטרייב (אנ')
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 www.rdif.ru
 
הקרן הרוסית להשקעות ישירות (ברוסית: Российский фонд прямых инвестиций) היא קרן עושר ריבונית שנוצרה על ידי ממשלת רוסיה בשנת 2011 כדי להשקיע בחברות מובילות בענפי הכלכלה. בכל העסקאות, הקרן משקיעה במשותף עם המשקיעים המוסדיים הגדולים בעולם - קרנות הון פרטיות, קרנות ריבון וחברות מובילות בתעשייה. לפיכך, הקרן ממלאת תפקיד חשוב במשיכת השקעות ישירות לכלכלה הרוסית. מנכ"ל הקרן הוא קיריל אלכסנדרוביץ' דמיטרייב.
ההון המנוהל על ידי הקרן עומד על 10 מיליארד דולר. הקרן השקיעה ואישרה למטרות השקעה יותר מטריליון רובל, מתוכם יותר ממאה מיליארד רובל הם מכספי הקרן ויותר מ-900 מיליארד רובל הם קרנות של משקיעים משותפים, שותפים ובנקים. הקרן גם מושכת יותר מ-30 מיליארד דולר של הון זר לכלכלה הרוסית ובנתה מספר שותפויות אסטרטגיות ארוכות טווח.
היסטוריה

הקרן הוקמה ביוני 2011 ביוזמת נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב וראש הממשלה ולדימיר פוטין.
בשנת הפעילות הראשונה שלה השלימה הקרן עסקאות לרכישת מניות MICEX-RTS ו-Enel OGK-5. ביוני 2012 הקימו הקרן ותאגיד ההשקעות בסין (CIC) את קרן ההשקעות הרוסית-סינית.
ב-2 ביוני 2016, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי "אודות הקרן הרוסית להשקעות ישירות", שמרחיק את הקרן ממבנה Vnesheconombank שאליו הייתה כפופה בעבר ומעניק לה מעמד הקרן הריבונית של רוסיה. בשנים 2018–2019 נידונה סוגיית הצורך בתיאום פעילות הקרן יחד עם מוסדות פיתוח אחרים כמו תאגיד הפיתוח הממלכתי VEB.RF.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הקרן מימנה את פיתוחו של חיסון Gam-COVID-Vac שמשווק על ידי חברות התרופות אליום ו-R-Pharm.
אסטרטגיה

הקרן חברה מלאה בקבוצת העבודה הבינלאומית המונה 26 קרנות עושר ריבוניות שהפיקו את "העקרונות והפרקטיקות הכלליות המקובלות של קרנות עושר ריבוניות" (המכונים 'עקרונות סנטיאגו'). עקרונות אלה נוצרו כדי להוכיח למשקיעות ולשווקים הפיננסיים הבינלאומיים כי לקרנות עושר ריבוניות יש מסגרות פנימיות חזקות ושיטות ממשל וכי השקעותיהן נעשות רק על בסיס כלכלי ופיננסי.
ראו גם

רשות ההשקעות של אבו דאבי
קרן לאזרחי ישראל
הערות שוליים

1 2  "Общая информация о Российском фонде прямых инвестиций". Веб-сайт РФПИ.
↑  "ЕБРР и РФПИ станут акционерами ММВБ-РТС". Ведомости. אורכב מ-המקור ב-2012-09-13. נבדק ב-2012-06-30.
↑  "ОАО «ИНТЕР РАО ЕЭС» продает 26,43% акций ОАО «ЭНЕЛ ОГК-5» фонду РУСЭНЕРГО, РФПИ И MRIF". Interfax.
↑  "РФПИ и Китайская инвестиционная корпорация создают инвестфонд объемом $3-4 млрд". Interfax. אורכב מ-המקור ב-2012-09-13. נבדק ב-2012-06-30.
↑  "Путин подписал закон о новом статусе Российского фонда прямых инвестиций". ТАСС. 2 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ъ-Газета — Прямые инвестиции уходят из ВЭБа
↑  "Шувалов сделает ВЭБ платформой для институтов развития". РБК. נבדק ב-2019-07-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1264419945
גואניו ז'ו

גואניו ז'ו (בסינית: 周冠宇; נולד ב-30 במאי 1999) הוא נהג מרוצים סיני. התחרה במשך 3 עונות באליפות הפורמולה 1 והיה לנהג הסיני הראשון בבאליפות. השתייך בעבר לאקדמיית פרארי לנהגים ולאקדמיה של אלפין.
קריירת מרוצים

ז'ו החל להתחרות בקארטינג בגיל 8. בשנת 2012 עבר לבריטניה על מנת להתאמן ולהתחרות ברמה גבוהה יותר. בשנת 2015 התחרה באאליפות פורמולה 4 האיטלקית. הוא ניצח את שלושת המרוצים שהתקיימו במונזה והגיע עוד שש פעמים לפודיום. את העונה סיים במקום השני. במקביל, התחרה במספר סבבים של אליפות הפורמולה 4 הגרמנית, בהם הגיע לפודיום פעמיים.
קריירת מרוצים > אליפות אירופה בפורמולה 3

בשנת 2016 הצטרף לקבוצת מוטופארק והתחרה עימה באליפות אירופה בפורמולה 3. בשני הסבבים הראשונים של האליפות שהתקיימו בצרפת ובהונגריה הגיע לפודיום. בחצי הני של העונה התקשה יותר להשיג נקודות ובסיומה דורג במקום ה-13. הוא המשיך להתחרות באליפות, אך עבר לקבוצת פרמה. בעונתו השנייה סיים חמש פעמים על הפודיום ודורג במקום השמיני. למרות שמועות על מעבר אפשרי לאליפות הפורמולה 2 הוא נשאר לעונה שלישית באליפות. העונה נפתחה עם ניצחון בצרפת. פודיום בהונגריה ושלושה פודיומים בזנדוורט הביאו אותו למקום השני בטבלה, נקודה אחת פחות ממרכוס ארמסטרונג, המוביל. ארבעה מרוצים אותם לא הצליח לסיים גרמו לו לאיבוד נקודות רבות. למרות ניצחון שני בעונה, שהושג בהוקנהיימרינג בסיום העונה דורג שמיני בלבד.
קריירת מרוצים > פורמולה 2

לקראת עונת 2019 הצטרף לקבוצת UNI-Virtuosi באליפות הפורמולה 2. את הפודיום הראשון, מתוך חמישה בעונה, השיג בברצלונה. הוא הוביל לאורך מספר הקפות את המרוץ, אך נאלץ לרדת למקום השלישי בעקבות שחיקה של הצמיגים. בסיום העונה דורג שביעי בדירוג הכללי וראשון מבין נהגי הרוקי. בעונה השנייה שיפר את הדירוג הסופי במקום אחד. במהלך העונה השיג את הניצחון הראשון במרוץ הספרינט בסוצ'י.
פודיום וניצחון בסבב הפתיחה בבחריין, סבב הפתיחה של עונת 2021 העלו את ז'ו לראש הטבלה. פול פוזישן וניצחון נוסף במרוץ הספרינט במונקו הגדיל את הפער. אחרי פודיום נוסף בבאקו הגיעו ארבעה מרוצים ללא נקודות שאיפשרו לאוסקר פיאסטרי לקחת את ההובלה בדירוג.
קריירת מרוצים > פורמולה 1

ז'ו הצטרף ביוני 2014 לאקדמיית פרארי לנהגים בה היה חבר עד לסוף עונת 2018. בשנת 2019 הצטרף לאקדמיה של קבוצת רנו ושימש כנהג פיתוח בקבוצה. שנה לאחר מכן קודם לתפקיד נהג מבחן בקבוצה.
בנובמבר 2021 הוחתם כנהג בקבוצת אלפא רומיאו לקראת עונת 2022, לצידו של ולטרי בוטאס. ז'ו בחר להתחרות עם המספר 24 לזכרו של קובי בראיינט. במרוץ הבכורה בבחריין דורג במקום ה-15, אך במהלך המרוץ הצליח לשפר מיקום וסיים במקום העשירי עם נקודה ראשונה באליפות. בהקפה הראשונה של גרנד פרי בריטניה היה מעורב בתאונה קשה: רכבו התהפך על המסלול, החליק לרוחב המסלול והחצץ שלצידו, עד שפגע בגדר הצמיגים, התעופף מעליהם ונחת כשהוא לכוד ליד הגדר ברכב ההפוך. לבסוף חולץ ללא פגיעה ואחרי בדיקה קצרה בבית חולים שוחרר.
בספטמבר הוארך חוזהו בקבוצה לענה נוספת. למרות שצבר נקודות רק בשני מרוצים שנהלאחר מכן הוארך חוזהו לעונה שלישית.
מרוצים > פורמולה 1

| שנה | קבוצה | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | מיקום | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | אלפא רומיאו | בחריין 10 | ערב הסעודית 11 | אוסטרליה 11 | איטליה 15 | ארצות הברית פרש | ספרד פרש | מונקו 16 | אזרבייג'ן פרש | קנדה 8 | בריטניה פרש | אוסטריה 14 | צרפת 16 | הונגריה 13 | בלגיה 14 | הולנד 16 | איטליה 10 | סינגפור פרש | יפן 16 | ארצות הברית 12 | מקסיקו 13 | ברזיל 12 | איחוד האמירויות הערביות 12 |  |  | 18 | 6 |
| 2023 | אלפא רומיאו | בחריין 16 | ערב הסעודית 13 | אוסטרליה 9 | אזרבייג'ן פרש | ארצות הברית 16 | מונקו 13 | ספרד 9 | קנדה 16 | אוסטריה 12 | בריטניה 15 | הונגריה 16 | בלגיה 13 | הולנד פרש | איטליה 14 | סינגפור 12 | יפן 13 | קטר (מדינה) 9 | ארצות הברית 13 | מקסיקו 14 | ברזיל פרש | ארצות הברית 15 | איחוד האמירויות הערביות 17 |  |  | 18 | 6 |
| 2024 | Stake F1 | בחריין 11 | ערב הסעודית 18 | אוסטרליה 15 | יפן פרש | הרפובליקה העממית של סין 14 | ארצות הברית 14 | איטליה 15 | מונקו 16 | קנדה 15 | ספרד 13 | אוסטריה 17 | בריטניה 18 | הונגריה 19 | בלגיה פרש | הולנד 20 | איטליה 18 | אזרבייג'ן 14 | סינגפור 15 | ארצות הברית 19 | מקסיקו 15 | ברזיל 15 | ארצות הברית 13 | קטר (מדינה) 8 | איחוד האמירויות הערביות 13 | 20 | 4 |
הערות שוליים

↑  Zhou sticks with Prema for third F3 season, Motorsport.com, 12 January 2018
↑  Guanyu Zhou steps up to F2 with UNI-Virtuosi, Formula Scout, 5 December 2018
↑  "Zhou grabs first F2 win, as Ghiotto and Aitken crash ends Sochi Sprint Race early, FiaFormula2.com, 27 September 2020
↑  Zhou fights to first Feature Race win with inspired performance in Sakhir", FiaFormula2.com, 28 March 2021
↑  Chinese karter Guanyu Zhou joins Ferrari Driver Academy, Formula Scout, 10 June 2014
↑  Chinese youngster Guanyu Zhou joins Renault as Development Driver, Formula1.com, 22 January 2019
↑  Chinese driver Guanyu Zhou takes step towards F1 with Renault test role, Formula1.com, 12 February 2020
↑  Alfa Romeo confirms Zhou as first Chinese F1 driver, Autosport, 16 November 2021
↑  Zhou’s ’24’ F1 race number inspired by Kobe Bryant, MotorsportWeek, 10 December 2021
↑  Bahrain GP: Leclerc leads Ferrari 1-2; Red Bull implodes, Motorsport.com, 20 March 2022
↑  Alfa Romeo roll hoop likely focus of Zhou F1 crash investigation, Motorsport.com, 4 July 2022
↑  Zhou Guanyu to stay with Alfa Romeo F1 team in 2023, Motorsport.com, 27 September 2022
↑  Zhou Guanyu signs new deal at Alfa Romeo to extend stay into 2024, Formula1.com, 14 September 2023
יוסף ליב ננדיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  סוחובולה
 נרצח:  ה'תש"ג
 רבותיו:  הרב שמחה זיסל זיו
 
 תפקידים נוספים:  משגיח רוחני בולט בישיבת לומז'ה, ישיבת ראדין, ישיבת שער התורה בגרודנה וישיבת קלצק
 
הרב יוסף אריה ליב נֶנֶדִיק (בכתיב ארכאי: נענעדיק; נספה בשואה בשנת ה'תש"ג) היה מהדמויות הבולטות בתנועת המוסר בין מלחמות העולם, מחניכי ה'תלמוד תורה' בקלם ושימש כמשגיח רוחני בישיבות רבות, בהן: בישיבת לומז'ה, בישיבת ראדין, בישיבת שער התורה בגרודנה, בישיבת פוניבז' ובישיבת קלצק. נספה בשואה.