stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל שורטן
ראשית חייו

שורטן נולד במלבורן, אוסטרליה. אביו ויליאם רוברט שורטן היה אנגלי ואמו אן מק'גראת' הייתה ממוצא אירי ובמקצועה הייתה עורכת דין ומרצה אקדמית. הוא התחנך במכללת אקסבייר ובאוניברסיטת מונאש, בה השלים השכלתו בתחום החוק והאמנות.
בעת לימודיו באוניברסיטה היה ממייסדי רשת הלייבור הצעירה, תנועת הצעירים של הלייבור. הוא השלים לימודיו גם בתחום ניהול עסקים בבית הספר מלבורן לעסקים.
שורטן היה לפעיל במפלגת הלייבור עוד מהיותו סטודנט ועבד עבור השר מטעם הלייבור, גארת' אוואנס ועבור השר ניל פופ. לאחר השלמת לימודיו עבד כעורך דין במשך 18 חודשים.
בשנת 1994 החל לעבוד באיגוד הפועלים וארגן תוכניות שונות עד שנבחר לנציג האיחוד בוויקטוריה. שורטן נבחר בשנת 2001 למזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי ונבחר מחדש לקדנציה שנייה ב-2005 וכיהן בתפקיד עד 2007.
כחבר פעיל במפלגת הלייבור הוא היה חבר במועצה הלאומית עד 2011 וחבר בוועדה הניהולית של האגף בוויקטוריה והיה מנהל תאגידי ניהול כלכליים. בין דצמבר 2005 למאי 2008 היה נציג מפלגת הלייבור בוויקטוריה.
קריירה פוליטית

בשנת 2005 ניסה שורטן להתמודד מטעם הלייבור ומטעם מחוז מריבירנונג לבית הנבחרים והוא נבחר לבסוף בשנת 2007. עד מהרה הפך לדמות דומיננטית במפלגה והיה מעורב בהחלפתו של ראש מפלגת הלייבור קווין ראד בג'וליה גילארד בעת הבחירות הפנימיות במפלגה והיה תומך נלהב של האחרונה. לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2010 הוכרז מספר פעמים כדמות אפשרות שתוכל להנהיג את המפלגה. שורטן שדחה את ההכרזות מונה כחבר הקבינט וכשר הכלכלה בממשלתה של גילארד וב-2011 מונה לשר העבודה (השר ליחסי עבודה). לאחר התפטרותה של ג'וליה גילארד היה שר החינוך בממשלתו קצרת הימים של קווין ראד.
לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2013, שבהן קווין ראד נכשל בניסיונותיו להיבחר לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה, נערכו הבחירות הפנימיות במפלגה בהן הוא ניצח את אנתוני אלבניז ונבחר ליו"ר מפלגת הלייבור וליושב ראש האופוזיציה. לאורך כהונתו של טוני אבוט כראש ממשלה הוא נוהג לבקר את מדיניותו של האחרון ולא מהסס להתעמת מולו בהצבעות חקיקה בבית הנבחרים.
בבחירות מאי 2019 הפסיד ביל שורטן לסקוט מוריסון מהמפלגה הליברלית של אוסטרליה בניגוד לכל התחזיות והסקרים שניבאו לו ניצחון.
הערות שוליים

↑  Bill Shorten elected Labor leader over Anthony Albanese after month-long campaign. 13 October 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175997366  ISNI: 0000 0004 9672 7975  LCCN: nb2017018568  NLA: 57366737  Trove: 1471990  VIAF: 21146937804913832213   WorldCat (עם VIAF): 21146937804913832213
קטפלקסיה

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 טיפול:  נתרן אוקסיבט 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  16311
 MeSH:  D002385
 סיווגים
 ICD-10:  G47.4
 
קטפלקסיה היא הופעה פתאומית וחולפת של חולשת שרירים המלווה בהכרה מלאה, אשר בדרך כלל נגרמת מרגשות כמו צחוק, בכי, או פחד. קטפלקסיה משפיעה על כ-70% מהסובלים מנרקולפסיה, והיא נגרמת על ידי מחלה אוטואימונית של תאי העצב המייצרים את הנוירופפטיד היפוקרטין/אורקסין המסדיר עוררות וערנות. קטפלקסיה ללא נרקולפסיה היא תופעה נדירה והגורם לה אינו ידוע.
מקור השם "קטפלקסיה" הוא מהמונח היווני κατά (קאטה, כלומר "למטה"), וπλῆξις (פלקזיס, כלומר "שבץ").
סימנים וסימפטומים

קטפלקסיה באה לידי ביטוי על ידי חולשה בשרירים אשר יכולה להתבטא כהרפיה סמויה של שרירי הפנים ועד שיתוק מוחלט ואף נפילה ממצב עמידה. ההתקפים קצרים, ורובם נמשכים בין מספר שניות עד מספר דקות, ובדרך כלל מלווים בצניחת הלסת, חולשה בצוואר, או קריסה של הברכיים. גם בהתקפים קשים, אנשים מסוגלים בדרך כלל למנוע פגיעה כי הם לומדים לשים לב להרגשה של התקף קפלקטי מתקרב, והנפילה היא בדרך כלל איטית והדרגתית. הדיבור עשוי להיות לא-ברור והראייה עלולה להיות לקויה (ראייה כפולה, חוסר יכולת להתמקד), אך השמיעה והמודעות נשארים כרגיל.
התקפי קטפלקסיה קורים מעצמם ובדרך כלל נפתרים ללא צורך בהתערבות רפואית. אם האדם שוכב בנוחות, הוא עשוי להפוך לישנוני, להזות או להירדם. בזמן שקטפלקסיה מחמירה עם עייפות, היא שונה משאר הפרעות הנרקולפסיה, והיא בדרך כלל, אך לא תמיד, מופעלת על ידי תגובות רגשיות חדות או מאמץ גופני פתאומי, במיוחד אם האדם נתפס לא מוכן. ההתקפים עשויים להופיע לעיתים באופן ספונטני, וללא טריגר רגשי ברור.
הערות שוליים

↑  Seigal, Jerome (2001). "Narcolepsy". Scientific American: 77.
↑  "Narcolepsy Fact Sheet". נבדק ב-2011-06-23.
↑  Bourgoin, Jean-Maxime. "Il s'endort au volant de sa voiture" (בצרפתית). Sun Media. Le Journal de Montréal. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Michelle Cao; Christian Guilleminault. "Cataplexy". נבדק ב-27 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carlson, Neil R. (2012). Physiology of Behavior. Boston, MA: Pearson Education, Inc. ISBN 978-0-205-66627-0.
↑  "The clinical features of cataplexy: A questionnaire study in narcolepsy patients with and without hypocretin-1 deficiency". Sleep Medicine. 12: 12–18. doi:10.1016/j.sleep.2010.05.010.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צחיחנית מדבר

| צחיחנית מדבר |
| --- | --- |
 צחיחנית מדבר, הפארק הלאומי ג'ביל, תוניסיה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עפרוניים
סוג:: צחיחנית
מין:: צחיחנית מדבר
שם מדעי
 Eremophila bilopha ‏טמינק, 1823
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של צחיחנית מדבר

ביצי צחיחנית מדבר, אוסף מוזיאון טולוז
צְחִיחָנִית מִדְבָּר או צְחִיחָנִית הַמִּדְבָּר (שם מדעי: Eremophila bilopha) היא מין של ציפור שיר ממשפחת העפרוניים.
היא מצויה בחלק גדול מצפון אפריקה, דרך צפון ערב הסעודית ועד למערב עיראק. זהו מין יציב בעיקרו, אך חלק מהאוכלוסיות שלו נודדות חלקית, ונעות דרומה יותר בחורף.
בישראל היא יציבה נדירה בעיקר בדרום הנגב, המישר וחולות ניצנה. משוטטת יותר מחוץ לעונת הקינון. תצפית חריגה נרשמה באפריל 2022, אז נצפתה בשדות קיבוץ המעפיל.
טקסונומיה ואטימולוגיה

צחיחנית המדבר סווגה במקור בסוג Alauda (זרעית) לפני שסווגה מחדש ל-Eremophila (צחיחנית).
משמעות שם הסוג Eremophila היא phila - אוהבת ו-eremo - מדבר, ושל שם המין הספציפי bilopha הוא bi - דו ו-lopha - סהרונית, בזכות מקום חיותה ודגם הפנים האופייני שלה. שמו האנגלי של מין זה, Temminck's lark, מנציח את חוקר הטבע ההולנדי קונרד יאקוב טמינק.
תיאור

בניגוד לרוב העפרונים האחרים, צחיחנית המדבר היא מין בעל מראה ייחודי בעמידה על הקרקע, בדומה לחברה האחרת בסוג, הגדולה ממנה, צחיחנית החרמון. אורך הבוגר כ-14–15 ס"מ, צבעיו חום-אפור אדמדם מלמעלה ולבן מלמטה, ויש לה דגם פנים בולט בשחור-לבן וכתם שחור בולט על החזה. לזכר בלבוש קיץ יש "קרניים" שחורות, המעניקות למין זה את שמו השני באנגלית (Temminck's horned lark). הצעיר אדמדם מלמעלה ולבן מלמטה, בשונה לחלוטין מעפרוניים אחרים. צחיחנית מדבר בוגרת שונה מצחיחנית החרמון בניצויה האדמדם ולא חום-אפור, ובהיעדר צבע צהוב בדגם הפנים. יש לה קריאה מתכתית דומה אך פחות קשה.
תפוצה ובית גידול

תפוצתה של צחיחנית המדבר פזורה על פני צפון אפריקה והמזרח התיכון. הטווח שלה כולל את אלג'יריה, מצרים, עיראק, ישראל, ירדן, כווית, לוב, מאוריטניה, מרוקו, ערב הסעודית, סוריה, תוניסיה וסהרה המערבית.
עפרוני זה חובב אזורי מדבר סלעי וחשוף למחצה. הקן שלו נמצא על הקרקע, ובתטולה 2–4 ביצים. מזונו הוא זרעים בתוספת חרקים בעונת הקינון.
סטטוס שימור

ישראל היא המקום היחיד בו תועד קינון של מין זה, והאוכלוסייה בישראל הולכת ופוחתת, ועשויה לרדת גם במקומות אחרים; כנראה כתוצאה מאובדן בתי גידול. אף על פי כן, זוהי ציפור נפוצה בחלקים רבים בטווח הנרחב שלה והאיגוד הבינלאומי לשימור הטבע דירג את מצב השימור שלה כללא חשש.
הערות שוליים

↑  צחיחנית מדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אלה רימון, צחיחנית מדבר, אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
↑  Beolens, Bo; Watkins, Michael (2003). Whose Bird? Men and Women Commemorated in the Common Names of Birds. London: Christopher Helm. pp. 335–336.
↑  Mark Beaman; Steve Madge (1998). The Handbook of Bird Identification: For Europe and the Western Palearctic. Christopher Helm. p. 568. ISBN 978-0-7136-3960-5.
1 2  צחיחנית מדבר, באתר האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע (באנגלית)
↑  "Temminck's Lark (Eremophila bilopha)". Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
צעיר, דאח'לה, סהרה המערבית
פיליגרן

יצירת פיליגרן זהב מורכבת מפורטוגל
תכשיטי כסף אלבניים מהמאה ה-19 וה-20
צלחת כסף טהור, עבודת פיליגרן
סיכה בעבודת קנטיל משובצת גבישי סיטרין
פיליגרן הוא טכניקת עיבוד מתכת מורכבת בה נעשה שימוש בעיצוב תכשיטים ובעבודות עדינות אחרות במתכת.
בתחום הצורפות, משמשת טכניקה זו בעיקר בזהב וכסף, העשויים חרוזים זעירים או חוטים מפותלים, או שילוב של השניים. רכיבים אלו מולחמים יחד או על פני שטחו של חפץ העשוי אותה מתכת בדפוסים ומוטיבים אמנותיים שונים. לעיתים קרובות, עוצבו עבודות פיליגרן בדפוסי תחרה וטכניקה זו עודנה פופולרית בעבודות מתכת הודיות ובאזורים רבים אחרים באסיה. טכניקה זו הייתה נפוצה למדי גם בעבודות מתכת איטלקיות, צרפתיות ופורטוגזיות משנת 1660 ועד סוף המאה ה-19. אין לבלבל בין טכניקה זו ובין טכניקת האז'ור המתבצעת על ידי קידוח חורים בחפצים עשויים מתכת.
אטימולוגיה

מקור המונח במילה הלטינית Filum שמשמעותה חוט ו-Granum שמשמעותה דגן. כלומר, חרוז דק כחוט. משם התפתחה המילה האיטלקית Filigrana והושאלה לשאר השפות המערביות.
היסטוריה

על אף שפיליגרן התפתח לענף מובחן בתחום הצורפות בתקופה המודרנית, זה היה חלק היסטורית מהעבודה הרגילה של התכשיטן. ואכן, כל התכשיטים של האטרוסקים והיוונים (מלבד אלה שנועדו לקבר, ולכן בעלי אופי לא מהותי) נעשו על ידי הלחמה יחדיו וכך בניית הזהב ולא על ידי סיתות או חריטה של החומר.
היסטוריה > עבודות פילגרן בעידן העתיק

ממצאים ארכאולוגיים במסופוטמיה העתיקה מצביעים על כך שפיליגרן שולב בתכשיטים החל משנת 3,000 לפני הספירה. בעיר מדיאט שבמחוז מרדין במסופוטמיה העליונה, פותחה במאה ה-15 לפנה"ס טכניקת פיליגרן באמצעות חוטי כסף וזהב, המכונה "טלקרי". דוגמאות של יצירות אמנות היסטוריות מוצגות עד ימינו במוזיאון מדיאט לפיליגאן. עד היום, בעלי מלאכה מומחים באזור זה ממשיכים ליצור פריטים בטכניקת הטלקארי.
תכשיטנים מצריים השתמשו בחוטי מתכת, הן לשילוב על פני רקע היצירה והן בקליעה ושילובים אחרים. עם זאת, למעט שרשראות, אין ממצאים לעבודות פיליגרן רבות שנעשו על ידם. עם זאת, נותרו דוגמאות רבות לשרשראות זהב קלועות ומעוגלות בהן נעשה שימוש בחוטים עדינים, באופן דומה לאלו שמיוצרות בהודו, ומוכרות בשם שרשראות טירוציראפאלי, על שם העיר בה נפוצה טכניקה זו. ברבות מהשרשראות המצריות משולבות שרשראות קטנות יותר של חוטים עדינים התלויות מהן עם דגים זעירים ותליונים אחרים המחוברים אליהן.
בקישוטים שמקורם באתרים פיניקים, כמו קפריסין וסרדיניה, הורכבו דגמים של חוטי זהב בעדינות רבה על מצע זהב, אך האמנות הגיעה לכדי שלמות ביצירות הפיליגרן היווניות והאטרוסקיות של המאות ה-6 עד ה-3 לפני הספירה. מספר עגילים וחפצי נוי אישיים אחרים שנמצאו במרכז איטליה נשמרו בלובר ובמוזיאון הבריטי. כמעט כולם עשויים בעבודת פיליגרן. פריטים רבים מוצגים גם במוזיאון הפיליגרן המוקדש כולו לאמנות זו בקפריסין.
מוזיאון הארמיטאז'' בסנט פטרסבורג מכיל אוסף עשיר של תכשיטים סקיתיים מקברי קרים. צמידים ושרשראות רבים בקולקציה זו עשויים חוטי מתכת מפותלים, חלקם בשבע שורות קלועות, עם סוגרים בצורת ראשי חיות בעבודת ריקוע. במוזיאון הבריטי מוצג שרביט, ככל הנראה של כוהנת יוונית, מכוסה באריג זהב קלוע ומרושת, בגימור בסגנון כותרת עמוד קורינתי וגימור זכוכית ירוקה.
היסטוריה > אַסְיָה

סביר להניח שבהודו, איראן (בזנג'אן, מלאכת יד זו נקראת מלילה) וחלקים שונים של מרכז אסיה עבודות הפיליגרן נעשו עד לתקופות מאוחרות ללא שינוי מהותי בעיצובים. בין אם התכשיטנים האסייתים הושפעו מהיוונים שהתיישבו ביבשת זו, או רק נלמדו תחת מסורות משותפות, אין ספק כי יוצרי הפיליגרן ההודיים שומרים על אותם דפוסים כמו אלה של היוונים הקדמונים ומעבדים אותן באותה צורה.
היסטוריה > אירופה של ימי הביניים

מתקופות מאוחרות יותר, נמצאו באוספים רבים שרידי תכשיטים מימי הביניים, לרבות כריכות לספרי הבשורה ואחרים. אלו נוצרו בקונסטנטינופול מהמאה ה-6 עד ה-12 או במנזרים באירופה, שבהם למדו וחיקו את עבודת הצורפים הביזנטים. חפצים אלה, מלבד היותם משובצים באבנים יקרות, מלוטשות אך ללא חיתוך לפאות ובאמייל, מעוטרים לעיתים קרובות בפיליגרן. דוגמאות לקישוט כזה ניתן לראות במוזיאון ויקטוריה ואלברט באנגליה.
היסטוריה > אירופה של ימי הביניים > חצי האי האיברי

פריטי הפיליגרן העתיקים ביותר שהתגלו בחצי האי האיברי מתוארכים לשנים 2000–2500 לפני הספירה, אך מקורם אינו ברור. פריטים אלו השתייכו ככל הנראה לסוחרים ולנווטים שמוצאם מהמזרח התיכון ולא נהוג לייחסם לאזור זה באותה תקופה. ייצור פיליגרן החל בפורטוגל במאה ה-8 עם הגעת המהגרים הערבים, שהביאו עמם דפוסים חדשים. עם הזמן החל חצי האי לייצר דפוסי פיליגרן שונים, אך בעוד שבספרד מסורת ייצור תכשיטי פיליגרן נעשה פחות רלוונטי, בפורטוגל האמנות השתכללה משמעותית. תכשיטי פיליגרן זהב וכסף בעיצוב עדין ואמנותי עדיין מיוצרים בכמויות נכבדות ברחבי הארץ, במיוחד לבבות פיליגרן, המהווים סמל איקוני לצורפות הפורטוגזית.
היסטוריה > אפריקה

עבודת פיליגרן הובאה לבריטניה דרך חבש לאחר קרב מגדלה. פריטים שונים כמו מגני זרועות, נעלי בית וכוסות, מוצגים כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט. פריטים אלו עשויים מלוחות דקיקים של כסף, שעליהם מולחמים חוטי המתכת.
שיטות ייצור ושימושים

ניתן לומר כי טכניקת אומנות זו מתאפיינת בסלסול, פיתול וקליעת חוטי מתכת גמישים ועדינים ואיחודם בנקודות המגע שלהם זה עם זה ועם המשטח, באמצעות תלחים כגון בוארקס, בסיוע צינור נשיפה. כדי ליצור מוטיבים מגורענים, ניתן לייצר חרוזים קטנים על ידי שימור בחוט או יריעת מתכת הנחתכים לחתיכות קטנות מעורבות בתלחים המוצבות בחורים הזעירים בגוש פחם (או חומר מתאים אחר). לאחר מכן ממסים את החרוזים באמצעות צינור הנשיפה (כיום אם מפוח). כך נאספות פיסות החוט לכדי כדור זעיר וניתן לשבץ גרגירים ביצירה השונים בצורתם וגודלת זה מזה.
שימושים מטפוריים

"פיליגרן" שימש באופן מטפורי כמונח לעיטורים מורכבים במספר הקשרים אחרים, כולל עבודות מתכת בקנה מידה גדול יותר כמו ברזל יצוק או חלקי ברזל כמו מעקות. בפולנית משתמשים במונח "פיליגרנובי" או "פיליגרנובה" כדי לתאר אנשים עם מתאר גוף קטן.
הערות שוליים

↑  "filigree". Oxford Advanced Learner's Dictionary. Oxford University Press. נבדק ב-2022-08-17.
↑  "filigree (n.)". Online Etymology Dictionary. נבדק ב-2022-08-17.
1 2 3 4 5 6  Chisholm 1911, p. 343.
↑  Castellani, Alessandro (1861). A Memoir on the Jewellery of the Ancients. Jackson and Keeson.
↑  "Dünyanın ilk Telkâri Müzesi Midyat'ta". NTV (בטורקית). 10 בדצמבר 2023. נבדק ב-26 במרץ 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  צוות האתר, מוזיאון לעבודות רקמה וכסף בלפקרה, באתר קפריסין 2025, ‏2021-05-20
↑  FiligranaPortuguesa. "A Filigrana". FiligranaPortuguesa (בEuropean Portuguese). נבדק ב-2018-03-12.
1 2  Chisholm 1911, p. 344.
↑  Maryon, Herbert (1971). "Filigree". Metalwork and Enameling (5 ed.). Dover Press. pp. 53–55. ISBN 9780486227023.
↑  Higgins, Reynold Alleyne (1980). Greek and Roman Jewellery (2 ed.). University of California Press. p. 20. ISBN 9780520036017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4384406-6 
תליון ועגילים בטכניקת טרקאסי (פיליגרן כסף), מקוטאק
עבודת פיליגרן כסף מקוטאק
סוס 'נמר' משושלת טאנג עם גוף עטוף בפיליגרן זהב
עטיפת סמל פיליגרן כסף; מוזיאון ההיסטוריה בסמוקוב, בולגריה
מעקות ברזל יצוק מהסוג הנקרא לפעמים "פיליגרן", באטריום המרכזי של בניין ברדבורי בלוס אנג'לס
פטרישה ארקט

| --- | --- |

פטרישה ארקט
 לידה:  8 באפריל 1968 (בת 56) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 בן או בת זוג:  ניקולס קייג' (8 באפריל 1995–18 במאי 2001)  תומאס ג'יין (25 ביוני 2006–1 ביולי 2011) 
 צאצאים:  אנזו רוסי, הרלו ג'יין 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2014)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (2019)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקנית הטובה ביותר (2014)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (2005)  פרס אינדפנדנט ספיריט (2015)  פרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2015)  פרס גילדת שחקני המסך (2015)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (2015)  פרס Vanguard (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישה טי ארקט (באנגלית: Patricia T. Arquette; נולדה ב-8 באפריל 1968) היא שחקנית קולנוע ובמאית טלוויזיה יהודייה-אמריקאית, זוכת פרס אוסקר, פרס אמי, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א לקולנוע ופרס גילדת שחקני המסך. היא מוכרת בזכות הופעותיה בסרטים "סטיגמטה", "רומן על אמת" ו"אד ווד" ובשל תפקידה הראשי בסדרת הטלוויזיה "מדיום", אשר שני פרקים בה, היא אף ביימה.
חיים אישים

בשנת 1995 התחתנה ארקט עם השחקן ניקולס קייג', עמו שיתפה פעולה בסרט "לגעת במוות". אולם, לאחר 5 שנות נישואים הגישה ארקט בקשה לגירושין והזוג נפרד סופית לקראת סוף שנת 2000.
לארקט שני ילדים ממערכת יחסים שניהלה עם המוזיקאי פול רוסי, ובת שנולדה בשנת 2003 מאירוסיה לשחקן תומאס ג'יין. ב-2005 נישאו ארקט וג'יין בטקס פרטי בוונציה. באוגוסט 2010 הודיעו על גירושין, וביולי 2011 הושלם תהליך הגירושין. את בתם המשותפת הם חולקים במשמורת משותפת.
לאחר מות אמה מסרטן השד בשנת 1997, החלה ארקט להעלות את המודעות למחלה בקרב הציבור, והייתה אחראית על מספר פרויקטים שבהם גויסו מיליוני דולרים לחקר המחלה ולמאבק בה.
פילמוגרפיה חלקית

חכמה מאוד (1986)
סיוט ברחוב אלם 3: לוחמי החלומות (1987)
חבורת הרולר בויס (1990)
פרח בר (1991, סרט טלוויזיה)
הרץ האינדיאני (1991)
בתוך מונקי זטרלנד (1992)
רומן על אמת (1993)
Holy Matrimony‏ (1994)
אד ווד (1994)
הבריחה מרנגון (1995)
אני, אשתי ואמי החורגת (1996)
אינסופיות (1996)
כביש אבוד (1997)
משמרת לילה (1997)
מדינת ההי לו (1998)
שלום ולא להתראות (1998)
לגעת במוות (1999)
סטיגמטה (1999)
שטן על הזמן (2000)
המין האנושי (2001)
התג (2002)
משפחה קטנה שלי (2003)
בורות (2003)
אומת המזון המהיר (2006)
אישה בודדה (2008)
ילדה בתהליך (2012)
הצצה למוחו של צ'ארלס סוואן השלישי (2012)
ההמתנה (2013) (קול)
שוד ושבר (2014)
התבגרות (2014)
The Wannabe‏ (2015)
פרמננט (2017)
Gonzo Girl‏ (2023) – גם במאית ומפיקה
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

מדיום (2005)
CSI סייבר (2015)
הבריחה מדנמורה (2018)
הפשע: ג'יפסי רוז (2019)
ניתוק (2022-הווה)
המדבר הגבוה (אנ') (2023)
הערות שוליים

↑  Joe Otterson, Patricia Arquette to Lead Murdaugh Family Scripted Series at Hulu, Variety, ‏2024-09-06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604661905171  PLWABN: 9810653503805606  BIBSYS: 99016466  BNE: XX1168335  BnF: cb14022521z (data)  CANTIC: a16537798  GND: 140617957  ISNI: 0000 0001 2141 952X  LCCN: no95029007  NKC: pna2007418761  NLA: 35449036  NLK: KAC2020L0406  NTA: 146652479  SNAC: w6vm57rf  SUDOC: 06060705X  Trove: 956706  VIAF: 85128648   WorldCat (עם VIAF): 85128648
פדרליזם של האיחוד האירופי

האיחוד האירופי
האזור הכלכלי האירופי
פדרליזם של האיחוד האירופי הוא התהליך המוסדי שבו האיחוד האירופי הופך מקונפדרציה לא-רשמית (איחוד פוליטי של מדינות ריבוניות) לעבר פדרציה (מדינה פדרלית אחת עם ממשלה מרכזית, המורכבת ממספר מדינות מאוחדות תחת שלטון עצמי). מתקיים דיון מתמשך באיזו מידה האיחוד האירופי הפך לפדרציה במשך השנים, והאם הוא ממשיך להתפתח לכיוון פדרליסטי.
מאז שנות ה-50, תהליך ההשתלבות של מדינות אירופה התפתח דרך מערכת ממשל על -לאומית, שקיבלה עדיפות על פני הרעיון של ממשלתיים פשוטים לטובת מערכת פדרלית.
אמנת מאסטריכט אשר חתמה ב-1992, הוסיפה גופים על-ממשלתיים בנוסף לעוד מערכות פדרליות. באמצעות האמנה נוצרה מערכת היברידית של גופים תוך-ממשלתיים ועל-ממשלתיים, אשר הקשו יותר על הגדרת מהו האיחוד האירופי. באופן רשמי, האיחוד אינו מוגדר כפדרציה או אפילו כקונפדרציה, אף על פי שאנשי אקדמיה שונים רואים בו את המאפיינים של מערכת פדרלית.
היסטוריה

בשנת 1920 צברה התנועה הפאן-אירופאית תאוצה, עם הקמתה של האיחוד הפאן -אירופאי, אשר רעיונו מבוסס על פי "המניפיסט הפאן אירופאי" אשר נכתב על ידי ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי. המניפסט הציג את הרעיון של מדינה אירופית אחידה כמנגנון מניעת מלחמה טוטאלית כגון מלחמת העולם השנייה. תנועה זו, בהנהגתו של קודנהוב-קלרגי (ובהמשך הונהגה על ידי אוטו פון הבסבורג) הייתה לתנועה הראשונה שדגלה ברעיון איחודה של אירופה והציגה אותו לציבור.
רעיונותיו של קלרגי השפיעו על אריסטיד בריאן, שנשא נאום לטובת איחוד מדינות אירופה בחבר הלאומים ב-8 בספטמבר 1929. בשנת 1930 בריאן כתב את "מזכר ארגון המשטר של האיחוד הפדרלי האירופי" עבור ממשלת צרפת, אשר גם הוא הושפע מהרעיונות של קלרגי.
בסוף מלחמת העולם השנייה, האקלים הפוליטי תמך בקיום איחוד מדינות במערב אירופה. איחוד זה נראה בעיני רבים כבריחה מהלך הרוח הלאומני-קיצוני שהחריב את היבשת וכתשובה להלך רוח זה.
אחת ההצעות המעשיות הראשונות לשיתוף פעולה אירופי הגיעה בשנת 1951 עם הקמת קהילת הפחם והפלדה האירופאית. מאז אותה שנה, הפכה בהדרגה הקהילה האירופית לאיחוד, שבו עסקו לא רק בהסכמי סחר וכלכלה, אלא במגוון נושאים רחב אשר נועד להפיק תועלת למדינות החברות מעבודתם המשותפת. הליך זה, של איחוד כוחות בין-לאומיים, הרמוניה של המדיניות הלאומית ויצירת ואכיפה של מוסדות על-לאומיים, נקרא אינטגרציה אירופית .
היסטוריה > הפדרליזם האירופאי כשלב להקמת מדינה פדרלית

מלבד המטרה המעורפלת של "האיחוד קרוב מאי פעם" המופיע בהצהרה הרביעית של האיחוד האירופי, לאיחוד (כלומר, הממשלות והמדינות החברות בו), אין מדיניות קיימת ליצירת מדינה פדרלית .
הוויכוח על אחדות אירופאית הוא לעיתים קרובות מעורפל באשר לגבולות "אירופה". המילה "אירופה" משמשת כמילה נרדפת לאיחוד האירופי, וזאת אף על פי שרוב האזור הגאוגרפי של אירופה אינו נמצא באיחוד האירופי, וחלק מהאיחוד האירופי נמצא מחוץ לאירופה (למשל גיאנה הצרפתית). עם זאת, רוב האנשים באירופה חיים באיחוד האירופי.
היסטוריה > תאוריית השילוב מרובה התהליכים

גישת אירופה מרובת התהליכים היא גישה אלטרנטיבית לאינטגרציה האירופית, שבה מדינות הרוצות להשתלב באיחוד האירופי יכולות להאיץ את האינטגרציה שלהן ולהעמיק את הקשרים ביניהם ובין האיחוד, בעוד שמדינות אחרות יכולות להתקדם בקצב איטי יותר או להפסיק את האינטגרציה כולה. דוגמאות ספציפיות כוללות את גוש האירו ואת אזור שנגן, אשר לא כל המדינות החברות באיחוד בחרו להצטרף אליהם.
המצב הנוכחי

ההתייחסות לאיחוד האירופאי כפדרציה היא נושא בר מחלוקת בקרב האקדמיה. אף על פי שיש הטוענים כי האיחוד האירופאי מכיל כמה מאפיינים פדרליים, האיחוד כשלעצמו אינו מהווה פדרציה במובנה החוקתי.
כך למשל, אומר פרופ 'ר' דניאל קלמן מאוניברסיטת רוטגרס על היחס של חוקרים שונים לנושא:
על פי הדעה הקדומה שהאיחוד האירופי הוא ייחודי ובלתי ניתן להשוואה, חוקרי הפדרליזם מתייחסים עתה לאיחוד האירופי כאל מקרה מייצג במחקריהם ההשוואתיים (פרידמן-גולדשטיין, 2001, Fillippov, Ordeshook, Shevtsova, 2004; Roden, 2005, Bednar, 2006) . במצב הנוכחי, לאיחוד האירופי יש את התכונות המינימליות של מערכת פדרלית, ולמרות זאת מתנהלים בו מתחים רבים הנוצרים במערכות פדרליות.
למרות הנאמר לעיל, ישנם חוקרים הטוענים כי באירופה כבר כיום ישנם ביטויים לפדרליזם החוקתי. כך למשל, ג'וזף הויילר טוען כי ”אירופה העניקה הגדרה משלה למושג פדרליזם חוקתי”, ואילו ז'אן מישל ג'וסלין ואלן מרציאנו רואים בבית המשפט האירופי לצדק ככוח עיקרי מאחורי היווצרות של סדר משפטי פדרלי באיחוד. בנוסף טוען ג'וסלין כי ”מעבר מלא מקונפדרציה לפדרציה היה גורם לאזרחי אירופה לוויתור של עקרונותיהם של המדינות החברות לטובת האיגוד. ... ומכיוון שלא עשו כן, הן תכונות קונפדרטיביות והן תכונות פדרליות מתקיימות זו לצד זו בנוף המשפטי”.
לעומתן, טוענים תומאס ריסה וטניה א. בורזל כי ”לאיחוד האירופי חסרות שתי תכונות משמעותיות כדי להחשיבו כפדרציה. ראשית, המדינות החברות נשארות "הבעלים" של האמנות, כלומר, יש להם את הכוח הבלעדי לתקן או לשנות את האמנות המכוננות של האיחוד האירופי. שנית, לאיחוד האירופי אין יכולת "מיסוי והוצאה" אמיתית, כלומר אין פדרליזם פיסקלי”.
אקדמאים אחרים טענו כי האיחוד האירופי לא צפוי להתפתח למדינה פדרלית מאוחדת. קלמן (יחד עם אנדי טרנט) לקח את ההשקפה הזאת בעצמו, וטען כי הגבולות המוטלים על היכולת הבירוקרטית של המוסדות האירופיים - כמו גודלה הקטן יחסית של הנציבות האירופית - מהווים מכשול להקמתה של מדינה אירופית פדרלית. לדבריהם, ”ההתנגדות הפוליטית הנרחבת ליצירה של ממשל ביורוקרטי גדול ומאוחד בבריסל מקבלת גוברת לעומת אלו הרוצים ליצור שלטון אירופי מאוחד. הוכחה לכך ניתן לראות בכך שהתקציב האירופי קטן מאוד ואינו מממן הרבה מהפעילות הכלכלית של האיחוד האירופי; שלכל מדינה חברה באיחוד האירופי יש קשרי חוץ משלה ויש לה צבא משלה, אם תרצה בכך; שלעיתים קרובות, המדינות החברות באיחוד האירופי מחליטות לבטל הסכמים שהן מתנגדות לה; וכי המדינות החברות עדיין שומרות על ריבונות של מספר רב של תחומים שהיה ניתן לצפות כי יועברו לרשות פדרלית תחת מערכת פדרלית (אם אירופה הייתה אכן פדרלית). דבר נוסף אשר מחזק את התפיסה כי אירופה אינה פדרציה, הוא שהסכמות צריכות להיות מקובלות על ידי כל המדינות החברות ולא על ידי שלטון מרכזי, גם אם הרוב המכריע של אוכלוסיית האיחוד האירופי תומך באמנה או חוק מסוים. בנוסף לכך, המדינות החברות רשאיות להבטיח מבחינה משפטית כי אמנה מסוימת אשר התקבלה במוסדות האיחוד, לא תשפיע על עמדת המדינה החברה באיחוד בנושאים מסוימים או תסתור אותה”
השימוש במילה 'פדרלי' הוא כשלעצמו גורם לאי-הסכמה. ואלרי ז'יסקר ד'אסטן גילה התנגדות מצד בריטניה להכללת המילה "פדרלי" בחוקה האירופית, ולכן החליף את המילה "פדרלי עם המילה "קהילה".
ראו גם

פאן ערביות
ארצות הברית של אפריקה
דמוקרטיה הסדרית
מדינת לאום
ריבונות
אירוסקפטיות