דרוזים בסוריה
היסטוריה

הדרוזים עוקבים אחר פרשנות באטינית או אזוטרית של חמשת עמודי האסלאם. מכיוון שהם אינם צמים במהלך חודש הרמדאן או עולים לרגל למכה, הם אינם נחשבים על ידי המוסלמים כאסלאמיים.
הדרוזים מקיימים אורח חיים של בידוד שבו אסור להחליף דת, לא מתוך הדת ולא לתוך הדת. כשדרוזים חיים בין בני דתות אחרות, הם מנסים להשתלב, כדי להגן על דתם ועל ביטחונם. הם יכולים להתפלל כמוסלמים, או כנוצרים, תלוי איפה הם נמצאים. מערכת זו כנראה משתנה בתקופה המודרנית, שבה יותר ביטחון אפשר לדרוזים להיות פתוחים יותר לגבי השתייכותם הדתית.
התנוח'ים הקימו את העדה הדרוזית בסוריה כאשר רובם קיבלו את האסלאם במאה ה-11, בשל קשריה ההדוקים של הנהגתם עם הח'ליף הפאטימי אל-חאכִּם בִּאמר אללה.
היסטורית, מערכת היחסים בין הדרוזים למוסלמים מאופיינת על ידי רדיפה דתית. הדת הדרוזית מסווגת לעיתים קרובות כחלק מהאסמאעיליה. אף על פי שהדת התפתחה במקור מתוך האסלאם האיסמאילי, רוב הדרוזים אינם מזהים את עצמם כמוסלמים, והם לא מקבלים את חמשת עמודי האסלאם. הדרוזים חוו לעיתים קרובות רדיפה על ידי משטרים מוסלמים שונים כגון השושלת הפאטמית, האימפריה העותמאנית האסלאם הסוני ואיילט מצרים. הרדיפה של הדרוזים כללה רצח, הריסת בתי תפילה דרוזים ומקומות קדושים, והפנייה בכפייה לאסלאם. אלה לא היו מקרי רצח רגילים אלא הם נועדו להשמיד את הקהילה כולה על פי המסורת הדרוזית.
העדה הדרוזית בסוריה מילאה תפקיד חשוב בגיבוש מדינת סוריה המודרנית ואף על פי שהם מיעוט יש לה תפקיד חשוב בסצנה הפוליטית הסורית.
בסוריה, רוב בני העדה חיים בהר הדרוזים, אזור קשה והררי בדרום-מערב המדינה, שמיושב ביותר מ-90% מהדרוזים; כ-120 כפרים הם דרוזים באופן בלעדי. קהילות בולטות אחרות מתגוררות בהרי חרים, בפרבר ג'ראמנה בדמשק ובמורדות הדרום מזרחיים של החרמון. עדה דרוזית סורית גדולה חיה היסטורית ברמת הגולן, אך בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור רבים מהדרוזים הללו ברחו לאזורים אחרים של סוריה; רוב אלה שנותרו חיים במספר כפרים ברמת הגולן, בעוד שרק מעטים חיים בשריד הצר של נפת קוניטרה שעדיין נמצאת בשליטה סורית.
הדרוזים תמיד מילאו תפקיד חשוב בפוליטיקה הסורית למרות מספרם הקטן באוכלוסייה. עם קהילה של קצת יותר מ-100,000 ב-1949 או כשלושה אחוזים מהאוכלוסייה הסורית, הדרוזים של ההרים הדרום-מערביים של סוריה היוו כוח חזק בפוליטיקה הסורית ומילאו תפקיד מוביל במאבק הלאומני נגד הצרפתים. תחת ההנהגה הצבאית של סולטאן אל-אטרש, הדרוזים סיפקו חלק גדול מהכוח הצבאי מאחורי המרד הסורי הגדול של 1925–1927. בשנת 1945, אמיר חסן אל-אטרש, המנהיג הפוליטי העליון של מדינת ג'בל הדרוזית, הוביל את היחידות הצבאיות הדרוזיות למרד מוצלח נגד הצרפתים, והפך את הר הדרוזים לאזור הראשון והיחיד בסוריה שהשתחרר מהשלטון הצרפתי ללא סיוע בריטי. עם העצמאות, הדרוזים ציפו שדמשק תתגמל אותם על הקורבנות הרבים שלהם בשדה הקרב. הם דרשו לשמור על הממשל האוטונומי שלהם וזכויות פוליטיות רבות שהעניקו להם הצרפתים וביקשו סיוע כלכלי נדיב מהממשלה העצמאית החדשה.
במהלך ארבע שנות שלטונו של אדיב שישכלי בסוריה (דצמבר 1949 עד פברואר 1954) (ב-25 באוגוסט 1952: שישקלי הקים את תנועת השחרור הערבית (ALM), מפלגה פרוגרסיבית בעלת דעות פאן-ערביות וסוציאליסטיות), הייתה העדה הדרוזית נתונה למתקפה כבדה של הממשלה הסורית. שישכלי האמין שבין מתנגדיו הרבים בסוריה, הדרוזים הם המסוכנים ביותר, והוא היה נחוש לרסק אותם. הוא הכריז לעיתים קרובות: "אויבי הם כמו נחש: הראש הוא הג'בל אל-דרוזי, הבטן חומס והזנב חלב. אם אמחץ את הראש הנחש ימות". שישכלי שיגר 10,000 חיילים כדי לכבוש את הר הדרוזים. כמה ערים הופצצו בנשק כבד, הרגו עשרות אזרחים והרסו בתים רבים. לפי דיווחים דרוזים, שישכלי עודד שבטים בדואים שכנים לבזוז את האוכלוסייה חסרת ההגנה ואפשר לחייליו שלו להשתולל.
שישכלי פתח בקמפיין להכפשת הדרוזים על דתם ופוליטיקה. הוא האשים את כל הקהילה בבגידה, לפעמים טען שהם סוכנים של הבריטים וההאשמים, ופעמים אחרות שהם נלחמים למען ישראל נגד הערבים. שישכלי נרצח בברזיל ב-27 בספטמבר 1964 על ידי דרוזי שביקש נקמה על מלחמתו על הר הדרוזים.
בשנת 1967 עברה קהילת דרוזים ברמת הגולן לשליטת ישראל, קהילה זו מונה כיום כ-150,000 תושבים.
ב-25 ביולי 2018, קבוצה של תוקפים המזוהים עם המדינה האסלאמית נכנסו לעיר הדרוזית א-סויידא ויזמו סדרה של קרבות יריות ופיגועי התאבדות ברחובותיה והרגו לפחות 258 בני אדם, רובם המכריע אזרחים.
ב-2024 לאחר נפילת משטר בשאר אל-אסד, פורסם ברשתות החברתיות כי הדרוזים המתגוררים בחדר בנפת קוניטרה מעוניינים להיות תחת שלטון ישראל. מידע זה פורסם גם על ידי התקשורת המרכזית, אך המנהיגים המקומיים יצאו ההודעה רשמית ב-13 בדצמבר 2024, המכחישה את הטענה.
במרץ 2025 נכנסו למעלה ממאה אנשי דת דרוזים מסוריה לשטח ישראל לביקור רשמי.