stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר מינא
ביוגרפיה > חייו בארץ

מינא עלה לארץ ישראל בשנת 1951, במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. קודם עלייתו לארץ העביר דרך איראן ובעזרת מעסיקו, כספים שהיו שייכים בחלקם למינא, וחלקם הופקדו אצלו על ידי חברי הקהילה כדי שיעבירם לארץ. בשלב מסוים, עוד בטרם הגיע תור המשפחה לעלות לישראל, הודיעו לו מן המחתרת היהודית בבגדאד כי השלטונות בעיראק עלו על פעילותו להברחת כספים ורכוש, והציעו לו להסתתר. מינא עזב את הבית והסתתר אצל חבר, ותוך כדי הסתתרותו הודיעו לשרה אשתו כי הגיע תורם לעלות לישראל.
בתחילה התגוררו מאיר ושרה אצל הוריה של שרה בירושלים בסמוך לשער מנדלבאום ובהמשך עברו לסנהדריה. במקביל להשתקעותו בארץ נאלץ להתמודד עם צרה חדשה: חלק נכבד מכספו ומהכסף והרכוש שהפקידו בידיו נעלם, ככל הנראה על ידי המבריחים, והוא נרדף והואשם על ידי בעליהם בכך שגנב את כספם. רק בעקבות תלונות למשטרה הסתיימה הפרשה, אבל זו גרמה לו לעוגמת נפש.
בארץ עבד כמנהל חשבונות בסוכנות היהודית בירושלים, והחל לשאת דרשות בבית הכנסת 'בית אהרן' בשכונת בית ישראל. במקביל התחיל להעביר שיעורים בקבלה בבית הכנסת שושנים לדוד, המרכז של העלית של מקובלי עיראק. את שיעוריו שם פקדו חכמים רבים, ובהם הרב יעקב מוצפי, הרב אהרן סלאטקי, הרב מנצור בן שמעון, הרב עמרם אזולאי והרב אפרים כהן. בזמן הזה השתתף בשיעוריו גם בחור צעיר שמינא היה למורו המובהק בקבלה - נעים בן אליהו. נוסף על כך, התקיימו בביתו של מינא מפגשים שבהם לימד קבלה, ולפי עדות המשפחה היה הרב עובדיה יוסף פוקד לפרקים את המפגשים הללו בביתו ואף לומד עימו ביחידות.[דרוש מקור]
מינא הִרבה להשתמש ברעיונות מספרו של הרב חיים די לה רוזה, 'תורת חכם', ושילבם בפרשנותו לספר דרך עץ חיים. בשבתו בירושלים, בראשית שנות החמישים, עורר מחלוקת בקרב מקובלי ירושלים, וחלקם הסתייגו ממנו ומדרכו בלימוד קבלה ובפירושה, ביניהם זקן המקובלים הרב אפרים כהן. בין השניים התפתח אף ריב, ולבסוף גירש כהן את מינא מבית הכנסת שושנים לדוד. בהמשך הצטרף לחבורת מקובלים אחרת, בראשות הרב סלמאן מוצפי, ואף שם עורר מחלוקת בקרב הלומדים ולבסוף נאלץ לעזוב. לאחר מכן הצטרף לשיעוריו של המקובל התימני, הרב מרדכי שרעבי, במהלכם הקשה עליו וחלק על רעיונותיו, ולאחר שגילה פקפוק וספק ביסודות תורת הקבלה הופסקה השתתפותו גם שם.
ביוגרפיה > יציאה בשאלה

בהגיעו לגיל חמישים ושתיים הפסיק לשמור מצוות ולקיים אורח חיים דתי־אורתודוקסי. הידיעה חוללה זעזוע בקרב הרבנים והמקובלים יוצאי עיראק בארץ. בשל כך רוב חבריו ניתקו קשר עימו, ורבנים שלמדו אצלו הסתירו עובדה זו. לימים המשיך לעסוק ביהדות במסגרת ליברלית יותר ולא אורתודוקסית, והיה לומד בקביעות בספרייה בהיברו יוניון קולג', מכון ללימודי יהדות של התנועה הרפורמית. כעשר שנים לפני פטירתו התחיל ללכת מידי שבת לבית הכנסת של הקהילה הרפורמית קהילת הר־אל. בתקופה הזאת מינא ומשפחתו עזבו את דירתם בשכונת סנהדריה ועברו תחילה לגור בדירה ברחוב שמאי, ולאחר מכן לדירה ברחוב יפו. לפי עדות נוספת של המשפחה הוא נהג בערוב ימיו לפקוד מדי פעם את בית הכנסת עדס בשכונת נחלאות בירושלים, כדי לשמוע את שירת הבקשות. בשנת 1991 מעד מינא בהולכו ברחוב; הוא לקה בליבו ובעקבות זאת נפטר, והוא בן שבעים ותשע שנים.
חביבה פדיה העידה כי בשנת 1987 פגשה את מינא בביתו, ולפי עדותה טען בפניה כי הסתירות העולות בין התיאורים המקראיים של בריאת העולם לתיאוריות מדעיות עדכניות, היוו את אחד הגורמים להתרחקותו מקיום אורח חיים דתי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מאז עלותו לארץ גר מינא יחד עם אשתו שרה בירושלים, בהתחלה בסנהדריה ובהמשך במרכז העיר. רוב חייו הצעירים עבד כמנהל חשבונות בסוכנות היהודית ובהמשך כמנהל חשבונות עצמאי. לזוג נולדו שבעה ילדים.
עיקרי שיטתו

מינא היה כותב פורה, אך לא כל ספריו וחיבוריו נשמרו. חוקר הקבלה ברק הופמן מונה ארבעה ספרים שנמצאים בידינו, אשר שניים מהם הודפסו במהדורות מוגבלות. בתארו את אופי חיבוריו של המקובל הוא כותב כי "כל הספרים שבידינו מצטיינים בחדשנות ובבקיאות רבה ואף ביכולת ובמאמץ פדגוגי להסביר את עקרונות קבלת הרש"ש באופן מסודר. כל ספריו, כולל אלו אשר נכתבו כספרים קבליים גרידא, מתובלים בדרשות פסוקים ובקטעי מחשבה תאולוגית בנושאים שונים".
תורתו של מינא התבססה על קבלת האר"י, כפי שעברה עיבוד דרך הרש"ש ובני חוגו, אך הוא גם שילב אלמנטים פרשניים משלו. הוא הושפע רבות מהרב חיים דה לה רוזה, תלמידו של הרש"ש ומחבר הספר "תורת חכם", והרבה להזכיר בספריו את הרב יוסף חיים ("הבן איש חי") – אך ורק את סמכותם של השניים קיבל באופן מלא. שיטתו של מינא מנסה להכניס אלמנטים נאו־אפלטונים בקבלת האר"י והרש"ש, ומרככת את האלמנט האנטרופי והמיתי של תורתם הקבלית.
מורשתו

מינא היה ידוע כאדם עצמאי ומורד במוסכמות, דבר שהתבטא בגישתו גם כלפי סוגיות קבליות, הלכתיות וחברתיות. הוא נחשב למקובל חשוב ומשמעותי בעולם הקבלה המזרחי־ספרדי במאה העשרים ובתולדות יהדות עיראק, ויצירתו השפיעה על עולמם הרוחני של מקובלים ספרדים רבים, אך דמותו השנויה במחלוקת ובייחוד עזיבתו את אורח החיים האורתודוקסי הובילו לכך שתלמידיו ניתקו קשר אתו ושמו כמעט נשכח מדפי ההיסטוריה. אף על פי שתרומתו נחשבת משמעותית, הוא לא הוזכר כלל בספרות המחקר, וכמעט אינו ידוע בעולם הקבלה העכשווית.
מספריו

"פרי צדיק", פירוש לספר דרך עץ חיים (1949);
"נחלי אמונה" (1955);
"יסוד עולם", פירוש קבלי בדרך הרש"ש לספר תהילים;
"פי צדיק", פירוש ל"רחובות הנהר".
לקריאה נוספת

ברק הופמן, "חילון, קבלה וחברה: מאיר מינא, מגדולי מקובלי עיראק במאה העשרים", תרביץ, שנה צ, חוברת ב (טבת–אדר תשפ"ד-2025), עמ' 335–380.
משה שבת, בהשתתפות יעקב צבי זמיר, ישיבות בגדאד: מחקר מקיף על הווי הישיבות בבגדאד (ה"א ש'–תשי"א) התהוותן והשפעתן לדורות: ראשי הישיבות, תלמידיהם וחיבוריהם, דיינים ובעלי הוראה, מקובלים ובני חוגם, חכמים ודרשנים, משוררים ופייטנים, חזנים וסופרים, ב, ירושלים תשע"ו–תשע"ט.
יונתן מאיר, רחובות הנהר: קבלה ואקזוטריות בירושלים (תרנ"ו-תש"ח), ירושלים: יד יצחק בן צבי, תשע"א.
הרב עזריאל מנצור, בתוך חיים פאלאג'י, ספר חיי וחמרא, ירושלים תשס"ב, עמ' 37–39.
שרה מינא, לפני חג השבועות, ירושלים, הוצאת משפחת המחבר, 2006.
הערות שוליים

↑  ברק הופמן, חילון, קבלה וחברה: מאיר מינא, מגדולי מקובלי עיראק במאה העשרים, תרביץ שנה צ, חוברת ב, תשפ"ד-2025, עמ' 348-346
1 2  הופמן, שם, עמ' 349
↑  הופמן, שם, עמ' 350
↑  הופמן, שם, עמ' 338
ישעיהו זנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בפברואר 1887 מושצ'יסקה, אוקראינית 
 פטירה:  1960 (בגיל 72 בערך) סינסינטי, ארצות הברית 
 מנחה לדוקטורט:  Willy Freytag 
 מוסדות:  היברו יוניון קולג' 
 צאצאים:  דניאל שימשי 
 
ישעיהו זנה, (Sonne נכתב גם: זונה, זאנה), (1887–1960), היה היסטוריון עברי וביבליוגרף יהודי אמריקאי.
חייו ועבודתו

זנה נולד במושצ'יסקה בגליציה. שם משפחתו נגזר מהמילה Sonne, שמש בגרמנית. כמה מבני המשפחה עיברתו את השם ל"שמש" או "שמשי". בן דודו של זנה היה המשורר העברי המפורסם אברהם בן יצחק (סונה).
הוא השלים את לימודיו הגבוהים באיטליה ולמד ולימד בבית המדרש לרבנים בפירנצה (Collegio Rabbinico Italiano). מאוחר יותר ניהל את בית המדרש לרבנים ברודוס.
בשנת 1940 הוא היגר לארצות הברית, השתקע בעיר סינסינטי והיה מורה חשוב וספרן בכיר בהיברו יוניון קולג' שבעיר. הוא נפטר ונקבר בסינסינטי, בשנת 1960.
זנה עסק בעיקר בחקר בכתבי יד יהודיים ובתולדות יהודי איטליה, ונחשב לאחד החוקרים החשובים בתחום זה. הוא חקר ופרסם במספר תחומים נוספים, כגון ביבליוגרפיה עברית, היסטוריה יהודית, פילוסופיה יהודית, ספרות עברית וביוגרפיות.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ספר לזכרו

ספר זיכרון לישעיהו זנה: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח / בעריכת יצחק בן-צבי ומאיר בניהו. ירושלים : מכון יד יצחק בן-צבי, האוניברסיטה העברית, תשכ"א.
ספריו

מאמרים וחקירות: לגורלו של א"ב מקושט, ירושלים, תרפ"ט 1929.
תוך כדי קריאה, ירושלים, תר"ץ 1930.
דברי הימים של האפיפיור פאוולו הרביעי, ירושלים, דפוס עזריאל, תרצ"א 1931.
יעקב לומברוזו וה"חשק שלמה", ירושלים, תרצ"ה 1935.
מאמר קצר על אלוה על האדם ואשרו, מתורגם מהולנדית על ידי ישעיהו בן יהודה ליב זנה, בצירוף מבוא והערות, שטיבל, תל אביב, תרצ"ה 1935.
אבני בנין לתולדות היהודים בוירונה, ירושלים, ת"ש 1940.
מפאוולו הרביעי עד פיוס החמישי, כרוניקה עברית מן המאה השש עשרה, הוציאה על-פי כתב-יד והוסיף עליה מבואות, ביאורים, הערות ונספחים ישעיהו זנה, מוסד ביאליק, ירושלים, 1954.
היהדות האיטלקית: דמותה ומקומה בתולדות עם ישראל, ירושלים: מכון בן-צבי - האוניברסיטה העברית, תשכ"א 1961.
לקריאה נוספת

ישעיהו זנה - האדם והחוקר, מאת אפרים אלימלך אורבך, נדפס ב"מחקרים במדעי היהדות", תשנ"ח 1998, ובספר הזיכרון עמ' י"א-ט"ז.
השלמות לביבליוגרפיות של כתבי י’ זנה, ח"ז הירשברג, ד’ קורקוס וד"צ בנעט, מאת אברהם הטל, נדפס ב"יד לקורא", כתב עת לספרנות, לביבליוגרפיה ולארכיונאות. ירושלים, תשמ"א 1981.
לבקורת הטקסט של הספור על גזירת תתנ"ו לר’ שלמה בר’ שמשון בצירוף קטע מספור זה ביהודית-אשכנזית, מאת ישעיהו זנה, כולל ההדרת הסיפור ביידיש ותרגומו לעברית, נדפס ב"ספר יובל לכבוד הרב ד"ר אברהם ווייס", תשכ"ד 1964.
הערות שוליים

↑  ארכיון ישעיהו זנה, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305832405171  BnF: cb114643737 (data)  GND: 137578539  ISNI: 0000 0001 1877 300X  LCCN: n82271885  NTA: 14826218X  VcBA: 495/251804  VIAF: 66461340   WorldCat (עם VIAF): 66461340
סאי

שני פגיונות סאי עתיקים
סאי (ביפנית: 釵) הוא כלי נשק ופגיון המשמש במסורת אמנויות הלחימה קראטה, טגומי וקובודו בסגנון אוקינאווה. רכיבי הסאי הם מוט, חוד ושתי שיניים בצדדים. ידית הסאי לרוב מצופת עור, והסאי משמש בתרבות הפופולרית ככלי המזוהה עם נינג'ות.
היסטוריה

לפני הגעתו של הסאי למחוז אוקינאווה, מדינות כמו תאילנד, וייטנאם, סין, מלזיה ואינדונזיה עשו שימוש בסאי. צורתו האינדונזית של הסאי נקראה "צ'אבאנגה" או "טז'אבאנג", ושימוש את מתרגלי הסילת. הסאי ככל הנראה פותח מהטרישולה, מעין קלשון, ועקב העובדה שמקור הטרישולה הוא באסיה, יש להניח שהסאי הומצא בהודו במקביל לעליית ההינדואיזם והבודהיזם. באוקינאווה, המשטרה המקומית השתמשה בסאי לעצירת פושעים, ונסיך אוקינאווה משנת 1668 עשה שימוש בסאי ככלי נשק. הסאי פותח לג'יטה, בעל עיצוב דומה לסאי אך בעל רק שן אחת בצד, ולעיצוב המאנג'י – בעל יוקו אחת כלפי מעלה ושנייה כלפי מטה.
חלקי הסאי

מונוצ'י – פיר הסאי. עשוי להיות עגול או חלול.
יוקו – שיני הסאי משני צדדיו. השפיע במידה קלה על סמל צלב הקרס.
טסיום – חוד הסאי המרכזי.
מוטו – הקצה העגול של הסאי, המחבר את שלושת החודים.
טסוקה – ידית הסאי. מצופה בדרך כלל בעור או בחומר פלסטיים כדי לספק אחיזה נוחה.
טשוקאגאשירה (או בקיצור טשוקה) – התחתית של ידית הסאי.
סאקי – קצה בתחתית.
טכניקה

לוחמים משתמשים בסאי בדרך כלל בזוגות: אחד בכל יד. הסאי נלמד בתרגול הקיהון והקאטה, וכולל הגנות ומתקפות ברמות גבוהות. הסאי משמש בעיקר לדקירות קצרות במקלעת הצליאק, אך יש בו גם טכניקות הגנה. ישנן דרכים שונות לאחיזה בסאי, הנותנות רבגוניות וקטלניות ללחימה: דרך אחד היא לתפוס את הטסוקה, ולדחוף את האצבעות במרווחים בין היוקו והטסיום. זה מאפשר לתפעל את הסאי כך שיהיה לחץ על הזרוע, ועוזר לשמור על האגודל בעת מתקפה נגדית. דרך נוספת היא ריכוז כוח האגרוף על הטסוקה, ובזמן שהטסיום משמש לדקירה, היוקו מסוגלות להגן על היד ממתקפה. השיטה הנפוצה ביותר היא אחיזת כל היד על הטסוקה, כמו הקטאנה והוואקיזאשי.
בתרבות הפופולרית

בסרטי נינג'ות שונים, הסאי הוא מנשקיהם הנפוצים של הנינג'ות.
בספרי הקומיקס השונים, הסאי משמש לעיתים נינג'ות ומתנקשים. ניתן למנות את אלקטרה מחוברות הקומיקס דרדוויל של חברת מארוול קומיקס. הסאי ככל הנראה מזוהה יותר מכל עם רפאל, אחד מצבי הנינג'ה.
היות שהסאי מזוהה עם נינג'ות, הוא מופיע בסדרות אנימציה וכנשק במשחקי וידאו.
בסרט "המומיה חוזרת" נראות הנסיכה נפרטירי ואנך סו-נמון נלחמות ביניהן עם פגיונות סאי.
ראו גם

קובודו אוקינאווה
טרישולה
ג'יטה
לקריאה נוספת

פומיו דמורה, "סאי: נשק הקראטה של ההגנה העצמית"
עיצוב המאנג'י של הסאי
שני פגיונות סאי בסגנון הוליוודי
לאון שפרלינג

לאון שפֶּרלינג (בגרמנית: Leon Sperling; ‏7 באוגוסט 1900 – 15 בדצמבר 1941) היה כדורגלן אולימפי יהודי-פולני, מטובי החלוצים בכדורגל הפולני בין שתי מלחמות העולם, שנספה בשואה.
קורות חייו

שפרלינג נולד בשנת 1900 בעיר קרקוב, שהייתה אז חלק מממלכת גליציה ולודומריה של האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה הפכה לחלק מפולין. הוא שיחק כדורגל מגיל 11 כחלוץ קדמי שמאלי. חבריו לקבוצה נהגו לכנותו "מוניו". הוא נהנה מיוקרה ככדורגלן בעל טכניקה ברמה גבוהה וכדרור מעולה. התפרסם גם בכך שמעולם לא נגע בכדור בראשו. ב-1914 הצטרף לקבוצת יוטצ'נקה קרקוב, שם שיחק כמחליף עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 עבר לקבוצת קרקוביה הפולנית, אך מאחר שלא שותף במשחקים חזר ליוטצ'נקה ושיחק בקבוצה עד 1920. לאחר מכן חזר לקרקוביה ושיחק במדי הקבוצה ב-85 משחקים.
שפרלינג שיחק כחלוץ במדי נבחרת פולין. ב-1921 שיחק במשחק של פולין נגד הונגריה. על פי דווחי כתב הונגרי, שפרלינג הצטיין בהתקפה, כטקטיקן טוב, שביצע כמה התקפות טובות. במשחק נוסף במדי הנבחרת הלאומית הפולנית נגד שוודיה במאי 1922, ניצחה פולין 1–2. היה זה הניצחון הראשון של נבחרת פולין הלאומית. שפרלינג שיחק גם במשחק הבא, נגד רומניה.
במחצית השנייה של שנת 1922 ספג ביקורת ונקראו לעברו קריאות בוז נגד מהלכיו האישיים. בנובמבר 1922 נענש על כך שירד מהמגרש במהלך משחק והושעה עד אפריל 1923. באפריל 1923 נסע עם קרקוביה לדנמרק והתקבל באהדה על ידי אוהדים מקומיים, שהכירו אותו ואת לודוויג גינטל. קרקוביה ניצחה 2–4 את קבוצת הכדורגל הוותיקה Aarhus GF מהעיר אורהוס, ומשם הפליגו לשוודיה. היה זה מסעו האחרון עם הקבוצה לחו"ל מאחר שלא הורשה לאחר מכן לעזוב את עבודתו.
במשחקים האולימפיים בפריז ב-1924 שיחק מול נבחרת הונגריה לאורך משחק שלם. באוגוסט 1924 היה אירוע אנטישמי, שהתרחש תוך כדי משחק, כאשר שפרלינג הורד מהמגרש על ידי השופט בגלל היותו יהודי. ב-1925 התקיים ביקור של קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב בפולין, בהובלת המאמן-שחקן שמעון לומיק (רטנר), יליד קרקוב, ששיחק בעבר עם שפרלינג. לומיק הזמין את שפרלינג להשתתף באימון עם קבוצת מכבי ואף הפגיש בינו לבין יוסף יקותיאלי, מראשי המועדון. לשפרלינג הוצע להצטרף למועדון מכבי תל אביב תמורת עזרה בדיור והבטחה לשכר הוגן, אך הוא השיב בשלילה ונשאר לשחק בקרקוביה, שזכתה עם שפרלינג בעוד שני תארים לאומיים, ב-1930 וב-1932.
שפרלינג הופיע ב-381 משחקים במדי קרקוביה וזכה עמה בשני תארים לאומיים ב-1930 ו-1932. ב-1934 סיים את הקריירה שלו ככדורגלן. לאחר הפרישה המשיך לעבוד בבנק.
ב-1937 קיבל הצעה נוספת, במהלך סיור של נבחרת הפועל ארץ ישראל בפולין, אך הוא דחה גם אותה ונשאר בפולין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שפרלינג עבר ללבוב, שם עבד כמאמן. ב-1941, לאחר כיבוש לבוב על ידי הנאצים, מצא עצמו בגטו לבוב. הוא הוצא להורג בגטו על ידי הגרמנים בין ה-15 ל-20 בדצמבר 1941; על פי גרסה אחרת, איש גסטאפו שיכור ירה בו ברחוב.
הכרה והנצחה

דמותו ככדורגלן הונצחה בתערוכת הספורט היהודי בקרקוב בין שתי מלחמות העולם, שהופקה והוצגה לראשונה במוזיאון היהודי בקרקוב. ב-2014 הוצגה במכון וינגייט, ב-2015 במרכז למורשת בגין ולאחר מכן בקיבוץ כברי.
ראו גם

יוסף קלוץ
לקריאה נוספת

Maciej Władysław Belda [et al.], The Maccabees of Sport: Jewish Sport in Kraków; English translation Michał Szymonik, Kraków: Muzeum Historyczne Miasta Krakowa, 2012. (ספר תערוכה שנערכה במוזיאון ההיסטורי של קרקוב בשנת 2012)
הערות שוליים

↑  עמי פמפר (תרגום מפולנית), "מועדוני כדורגל יהודיים בקרקוב בין שתי מלחמות העולם", ביטאון ארגון יוצאי קרקוב בישראל, 61 (ינואר 2012), עמ' 3–5.
↑  אשר גולדברג, ‏‏הכוכב שסרב למכבי ת"א ונרצח באמצע רחוב בגטו, באתר ספורט1, 5 במאי 2016
↑  Maciej Władysław Belda [et al.], The Maccabees of Sport: Jewish Sport in Kraków; English translation Michał Szymonik, Kraków: Muzeum Historyczne Miasta Krakowa, 2012, pp. 154–157.
↑  Kay Schaffer, Sidonie Smith, The Olympics at the Millennium: Power, Politics, and the Games, Rutgers University Press, 2000, עמ' 61
בנו שטראוכר

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1854 Rohizna, דוכסות בוקובינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  5 בנובמבר 1940 (בגיל 86) צ'רנוביץ, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, ממלכת רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בצ'רנוביץ 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת צ'רנוביץ 
 תפקיד:  Member of the Diet of Bukovina (1900–1918)  חבר בית הנציגים (1897–1918)  חבר בית הנבחרים של רומניה 
 מפלגה:  פוליטיקאי עצמאי 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
בנו שטראוכר (בגרמנית: Benno Straucher;‏ 11 באוגוסט 1854 - 5 בנובמבר 1940) היה דוקטור למשפטים, מנהיג יהודי בבוקובינה, חבר בפרלמנט של האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר סיפוח בוקובינה לרומניה חבר פרלמנט רומניה בשתי קדנציות לא רצופות.
ביוגרפיה

שטראוכר נולד בכפר רוחוזנה, שבקרבת סדיגורה, באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא סיים גימזיה בצ'רנוביץ, למד משפטים באוניברסיטת וינה ועשה דוקטורט במשפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ ב-1880 ובסיום לימודיו עבד כעורך דין. הוא היה פעיל ומנהיג של הקהילה היהודית המקומית. שטראוכר ייסד והנהיג את המפלגה העממית-לאומית יהודית המקומית. בבחירות לבית הנציגים האוסטרי ב-1891 נוצח על ידי המועמד המכהן, היינריך וגנר, אך בבחירות של 1897 נבחר מטעם המפלגה הלאומית היהודית תוך ניצחון על ראש עיריית צ'רנוביץ, הפרייהר הפולני אנטון כוחנובסקי. הוא נבחר שוב ב-1900 וגם ב-1911. במהלך השנים 1894 עד 1925 ובין 1927 ל-1928 היה נשיא הקהילה היהודית של צ'רנוביץ והשתתף בניהולם של מוסדות פילנתרופיים שונים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשדוכסות בוקובינה סופחה לממלכת רומניה, נבחר לפרלמנט הרומני בשנים 1920 ו-1922. לאחר ש"המפלגה העממית-לאומית יהודית" התאחדה עם "התאחדות היהודים הרומנים", שטראוכר נבחר לפרלמנט הרומני ב-1927 ברשימת המפלגה הלאומית ליברלית (רומניה). ב-1934 נוצח בבחירות על ידי מועמד יהודי אחר מאותה מפלגה.
לקריאה נוספת

Evreii din România - Breviar biobliografic, Editura Hasefer, Bucureşti, 2008, עמודים 377 - 378.
הערות שוליים

↑  Independent Crown Land (cont.)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506192305171  GND: 1047367033  ISNI: 0000 0004 2650 3298  VIAF: 306324830   WorldCat (עם VIAF): 306324830
רותם סלע

| --- | --- |

סלע, 2019
 לידה:  16 באוגוסט 1983 (בת 41) קריית חיים, חיפה, ישראל 
 שם לידה:  רותם סלע 
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, שחקנית, דוגמנית
 מקום לימודים:  תיכון עירוני מקיף קריית חיים  המרכז הבינתחומי הרצליה
 בן זוג:  אריאל רוטר
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
רותם סלע-רוטר (נולדה ב-16 באוגוסט 1983) היא מנחת טלוויזיה, שחקנית, דוגמנית ופרזנטורית ישראלית. מנחה לצד אסי עזר את תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירווזיון". עורכת דין בהכשרתה.
ביוגרפיה

רותם סלע נולדה, גדלה והתחנכה בקריית חיים שבחיפה. בת זקונים לאברהם סלע, מנכ"ל חברה לציוד רפואי, וליאורה (לבית שאולסקי), מורה לגאוגרפיה ומחנכת. סבה דייוי עלה מטורקיה לארץ ישראל עם חבר בגיל 16, והוא גם דובר לדינו.
למדה בבית הספר תיכון עירוני מקיף קריית חיים, והייתה שחקנית כדורעף בנבחרת בית הספר. בהיותה בת 17, עברה עם משפחתה להתגורר בקיסריה.
קריירה > דוגמנות

בהיותה בת 15, אותרה על ידי סוכן הדוגמניות רוברטו בן-שושן, והצטלמה לפרסומת לעדשות ולרשתות האופנה הישראליות "הוניגמן" ו-"TNT".
בשנת 2000 השתתפה בתחרות "נערת השנה" של "מעריב לנוער", אך לא העפילה לשלב הגמר.
התגייסה לצה"ל ושירתה כפקידה בחיל הים בבסיס הקריה. במהלך שירותה הצבאי בין השאר דגמנה את הוראות ההופעה והלבוש של חיל הים. לאחר שחרורה, עברה להתגורר בתל אביב.
כשהייתה בת 21, למדה משחק אצל משה איבגי, אך נשרה בטרם עת לאחר מספר שיעורים, ובגיל 23 חזרה לדגמן.
ב-2005 שבה להצטלם לקמפיינים של רשתות אופנה ישראליות כמו "רנואר", "נעלי מרקו" ורשת התכשיטים "נו האוס". ב-2006 הובילה את הקמפיין של רשת ההלבשה התחתונה הישראלית "גו אנדר". שימשה כפרזנטורית של רשת אופנת הצעירות הישראלית "לוצ'י" ו"סטפיה".
ב-2010 הצטלמה למוסף בגדי הים של כתב העת הישראלי לגברים "בלייזר". בנוסף הצטלמה לרשת ההנעלה הישראלית "סקופ".
בשנת 2015 שימשה כפרזנטורית של מעצבת התכשיטים מיכל נגרין. מ-2017 עד 2020 שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה הישראלית "קסטרו" לצידו של אביב אלוש, וכפרזנטורית של מתחם העיצוב הישראלי "דן דיזיין סנטר", לצד אסי עזר. מ-2017 ועד 2022 הייתה פרזנטורית של מזגני "טורנדו". החל משלהי 2021 הפכה סלע לפרזנטורית של בנק דיסקונט.
קריירה > משחק והנחיה

בשנת 2002 שיחקה בתפקיד זוטר בעונה החמישית של "שמש", בתור החברה של זואי. בשנת 2006 הופיעה בקליפ של להקת הגיים בויז "אשמור את ליבי". מאוחר יותר, הצטרפה לתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" ככתבת, לאחר פרישתו של חיים אתגר.
ב-2007 שיחקה בהופעת אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה היומית "האלופה" בהוט, בה גילמה את חמוטל. באותה שנה, הצטלמה לסדרת הדרמה "על קצות האצבעות" ששודרה בערוץ 2.
לאחר מכן, השתתפה בתפקיד זוטר בסרט ההוליוודי "אל תתעסק עם הזוהן", בכיכובו של אדם סנדלר.
ב-2008 השתתפה בעונה הרביעית של "רוקדים עם כוכבים", והודחה שנייה. באותה שנה החלה לשחק בהצגה "הצ'אט ועונשו" בבימויו של שלום אסייג. בנוסף היא החליפה את שירה קצנלנבוגן כמגישה בתוכנית "ד.צ 24" בערוץ המוזיקה.
בשנת 2010 שודרה הסדרה הקומית "אבודים באפריקה" מבית yes, שבה כיכבה לצד עידן חביב. ועל תפקיד זה הייתה מועמדות לפרס השחקנית הטובה מטעם האקדמיה לטלוויזיה. כיכבה גם בעונה השנייה של הסדרה מבית yes שנקראה "אבודים באסיה". באותו השנה, סלע הייתה מועמדת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2013 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר עבור הופעתה ב"אבודים באפריקה" מבית yes.
ב-2011 הנחתה את התוכנית "הסטייליסטים – קרב אופנה" בהוט בידור ישראלי.
ב-2013 השתתפה בעונה הרביעית של הסדרה "הבורר". כמו כן, החלה להופיע בסדרה "להיות איתה" שהחלה את שידוריה באותה שנה, ובה גילמה כשחקנית ראשית את נועה הולנדר, לצד אביב אלוש.
בדצמבר 2014 החלה להנחות את העונה השנייה של תוכנית הריאליטי "הכוכב הבא" לצד אסי עזר לאחר פרישתה של אסתי גינזבורג.
בדצמבר 2015 שבה להנחות לצדו של אסי עזר את העונה השלישית של "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ביולי 2016 חתמה על חוזה ארוך טווח בקשת שלפיו תוביל פרויקטים בזכיינית. גילמה את אליס לצדו של עפר שכטר בסרט הישראלי "גאליס - קונקט", המבוסס על עלילת סדרת הנוער הישראלית "גאליס".
ביוני 2017 החלה להנחות לצד עזר גם את התוכנית "רק רוצים לרקוד".
בשנת 2018 החלה להנחות עם אסי עזר גם את "נינג'ה ישראל" בקשת 12, לצד השדרנים ניב רסקין ורותם ישראל. ובאותה שנה הצטלמה למיני-סדרה "אוטונומיות" בה גילמה את בלומי, אשתו של ברוידא (אסי כהן), גיבור הסדרה.
שיחקה בסדרה הקומית "הפסיכולוגית", שעלתה לראשונה ביוטיוב, בתור ליאת, המזכירה במשרד הפיננסי, כשביולי 2018 עלתה הסדרה גם בערוץ כאן 11 הטלוויזיוני.
בשנת 2020 השתתפה בסדרת דרמה מבית yes בשם "הטבח", בכיכובם של גורי אלפי וגל תורן, שם היא משחקת בתור הבעלים של המסעדה. באותה השנה, נבחרה כ"מנחה אהובה", ביחד עם אסי עזר, בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE".
בשנת 2022 הייתה מועמדת לפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה על תפקידה ב"ירושלים".
ב-2023 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "גוף שלישי" לצד ליאור רז ויהודה לוי, שיחקה בסרט הקומדיה "עולה לראש" עם שלישיית ערוץ הכיבוד,  באותה השנה, זכתה סלע בפרס הפנורמה בפסטיבל הטלוויזיה הצרפתי סירייס מאניה לשנת 2023, ביחד עם השחקנית הישראלית גל מלכה, על תפקידיהן בסדרת הדרמה "גוף שלישי".ז
ב-2024 החלה לשחק בסדרת הנוער "מתוקים" שיצר אסי עזר לערוץ זום בהוט, בה סלע משחקת את האנטגוניסטית הראשית, שונית דבש, אמן של טולי ונועם. באותה שנה השתתפה בסרט "סודה" בכיכובה, ובבימויו של ארז תדמור.
ב-25 באוגוסט 2024 הודיעה שהיא תנחה את טקס הזיכרון של משפחות 7 באוקטובר לצידו של חנוך דאום.
חיים אישיים

סלע נשואה לאריאל רוטר, בנם של אתי וגבי רוטר, מייסדי רשת האופנה הישראלית "קסטרו", ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים בצפון הישן של תל אביב.
ב-2006 החלה ללמוד לימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים במכללת המרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן), ובהמשך הוסמכה כעורכת דין..
סלע הפכה לצמחונית ב-2007, ולאחר מכן החלה להתקרב גם לטבעונות. בריאיון לעיתון "פנאי פלוס" בנובמבר 2015 הגדירה עצמה כ"90% טבעונית". ב-2014 השתתפה בתשדיר של עמותת "Vegan Friendly" היוצא נגד הפגיעה בפרות בתעשיית החלב וקורא להימנע מצריכת מוצרי חלב.
במרץ 2019, במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, עלתה לדיון שאלת השתתפותן של מפלגות ערביות בקואליציה עתידית של הממשלה. על כך כתבה סלע ברשתות: ”מתי לעזאזל מישהו בממשלה הזו ישדר לציבור שישראל היא מדינת כל אזרחיה? וכל בני האדם נולדו שווים, גם הערבים רחמנא ליצלן הם בני אדם”". דבריה עוררו תגובות רבות בעד ונגד, כולל של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו שענה בצורה נחרצת: "ישראל היא לא מדינת כל אזרחיה. לפי חוק יסוד הלאום שהעברנו, ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי - ושלו בלבד". בריאיון ל"ידיעות אחרונות" מחתה סלע בראיון בין השאר גם נגד רינה מצליח: ”מירי רגב יושבת ומסבירה לרינה מצליח שהציבור צריך להיזהר, כי במידה ובני גנץ ייבחר הוא יהיה חייב להקים ממשלה עם הערבים. רינה מצליח שותקת. ואני שואלת את עצמי, למה רינה לא שואלת אותה בתדהמה - ומה הבעיה עם הערבים?”.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | דמות | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גאליס קונקט | אליס | תפקיד ראשי |
| 2022 | עולה לראש | שרונה טייכר | תפקיד משנה |
| 2024 | סודה | אווה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | שמש | דוגמנית | תפקיד אורח | פרק: בסד השני |
| 2007 | האלופה | חמוטל | תפקיד אורח | עונה שנייה |
| 2007 2014 2017 | מועדון לילה | עצמה | תפקיד אורח | אורחת בעונות 2, 5 ו-6 |
| 2009 | יום בחיי | עצמה | אורחת |  |
| 2009 | ערב טוב עם גיא פינס | עצמה | כתבת |  |
| 2010 | בובי ואני | אחות סקסית |  |  |
| 2011 | החברים של נאור |  | תפקיד אורח | פרק: פאסיב אגרסיב |
| 2010–2013 | אבודים באפריקה | צליל מיתר | תפקיד ראשי |  |
| 2013–2021 | להיות איתה | נועה הולנדר | תפקיד ראשי |  |
| 2014 | הבורר | נטלי | תפקיד משני | עונה 4 |
| 2014–הווה | הכוכב הבא (לסירוגין משמש לבחירת "הכוכב הבא לאירווזיון") | עצמה | מנחה | לצד אסי עזר |
| 2017 | רק רוצים לרקוד | עצמה | מנחה | לצד אסי עזר |
| 2018–2023 | נינג'ה ישראל | עצמה | מנחה | לצד אסי עזר |
| 2017 | האח הגדול | עצמה |  | מנחה אורחת לפרק בודד בעונה 7, ביחד עם אסי עזר |
| 2018 | הפסיכולוגית | ליאת שטרוזמן | תפקיד ראשי |  |
| 2018 | אוטונומיות | בלומי ברוידא | תפקיד ראשי | מיני-סדרה |
| 2019 | הכל תום | מורן | תפקיד אורח | פרק ראשון |
| 2020 | לא נפסיק לשיר (מהדורת הקורונה) | עצמה | מנחה |  |
| 2020 | הטבח | אסנת |  |  |
| 2021 | ירושלים | שירה |  |  |
| 2022 | בלאדי מורי | דנה | תפקיד ראשי |  |
| 2023–הווה | גוף שלישי | אלי | תפקיד ראשי |  |
| 2024 | מתוקים | שונית דבש | תפקיד ראשי |  |
| 2025 | ריאיון מיוחד (תוכנית טלוויזיה) |  | מנחה |  |
רודולף וצר

רודולף (רודי) וצר (Rudolf Wetzer‏, 17 במרץ 1901 - 13 באפריל 1993) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי ששיחק באימפריה האוסטרו-הונגרית, ביוגוסלביה וברומניה. וצר השתתף 17 פעמים בנבחרת הכדורגל הלאומית של רומניה, שלקחה חלק במונדיאל 1930 והבקיע במשחקי הנבחרת 12 שערים. במשחקי המונדיאל וצר שימש כקפטן הנבחרת הרומנית וגם כמאמן שותף שלה.