stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביסה באטלר
מאפיינים של יצירתה בתחום הטלאים

באמצעות היצירה שלה באטלר שואפת "לספר סיפורים שאולי נשכחו עם הזמן". באטלר מרבה להשתמש בבדי קנטה ובבדים בהדפס שעווה אפריקאית כך שהנושאים שלה "מעוטרים ומורכבים מהבד של אבינו הקדמון".
השמיכות של באטלר משלבות גם טקסטיל אפריקאי וגם מרחיבות את מסורת מלאכת התפירה האפרו-אמריקאית העשירה. באטלר מסבירה כי "האפרו-אמריקאים עוסקים בשמיכות טלאים מאז שהובאנו לארץ והיו צריכים להתחמם. אנשים משועבדים לא קיבלו חתיכות בד גדולות ונאלצו להסתפק בשאריות הבד שנותרו אחרי הבגדים. מהשאריות האלה נוצרה אסתטיקת השמיכה האפרו-אמריקאית....היצירות שלי מזכירות את המסורת הזו, אבל אני משתמשת בבדים אפריקאים ממולדתו של אבי, גאנה, באטיקים מניגריה והדפסים מדרום אפריקה." מקור נוסף שהיא מציינת כהשראה לעבודתה הוא יצירות הטקסטיל הפיגורטיביות של האמנית פיית' רינגגולד.
באטלר יוצרת בדרך כלל בגוונים בהירים יחסית כדי לתאר את גוון העור. הצבע ביצירתה משמש כדי להעביר את הרגשות של האנשים בשמיכות שלה ולא את הגוון האמיתי של עורם. השימוש בצבעי ה-Kool-Aid של תנועת האמנות בלאק פאוור משמש גם כדי לתאר את האנרגיות של האנשים שמתועדים ביצירה שלה. כשהייתה סטודנטית בהרווארד היו לבאטלר מנטורים חברי AfriCOBRA . מטרתה של האסתטיקה המאפיינת את  קולקטיב האמנים היא ליצור ייצוגים חיוביים בתרבות של שחורים, מה שניתן למצוא גם ביצירה של באטלר.
בשמיכות שיוצרת באטלר מופיעים לעיתים קרובות דיוקנאות של דמויות מפורסמות בהיסטוריה של השחורים, כמו פול לורנס דנבר, ג'קי רובינסון, פרדריק דאגלס וג'וזפין בייקר. באטלר משתמשת במגוון בדים מעוצבים, שאותם היא בוחרת בקפידה על מנת שישקפו את חייו של האובייקט המתועד ביצרה, לעיתים תוך כדי שימוש בבגדים שהוא עצמו לובש. למשל הדיוקן שיצרה של נינה סימון עשוי כותנה, משי, קטיפה ורשת, בעוד שהדיוקן של ז'אן-מישל בסקיה עשוי מעור, כותנה ובד ג'ינס וינטג'.
בנוסף לדיוקנאות באטלר יוצרת גם עבודות המציגות נושאים אפרו-אמריקאים יומיומיים, לא ידועים, שהיא מבססת על תצלומים שנמצאו. היא טענה שהיא "שואפת להביא כמה שיותר מהתמונות של בני-עמים אלמוניים אלו לקדמת הבמה כך שאנשים יראו גם את האנשים הרגילים האלה כראויים לזרקור."
עבודתה, Harlem Hellfighters, נרכשה על ידי המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן כחלק מקמפיין יום השנה ה-50 של גלריית רנוויק . עבודה זו היא השמיכה הגדולה ביותר של באטלר עד כה, בגודל של כ-11 x 13 רגל, וכוללת תשע דמויות בגודל טבעי. התצלום שבו השתמש באטלר לעבודה זו הוא תצלום שחור-לבן משנת 1919 של גדוד חיל הרגלים ה-369, המכונה הארלם גיהנום, ממלחמת העולם הראשונה . באטלר אומר, "העבודה שלי היא להמשיך להרים אותם בהיסטוריה כדי שיוכלו להיראות במרחבים ציבוריים, שם הקורבנות ההרואיים שלהם הופכים לחלק מהמסע האמריקאי להילחם נגד דיכוי ולמען החופש".
תצוגת ומכירת עבודות לציבור הרחב

עד שנת 2019 הייתה לבאטלר רשימת המתנה לרכישת יצירות שלה, להערכתה זמני ההמתנה לרכישה הם בממוצע כמה שנים, עוד לפני שהציגה תערוכות יחיד במוזיאונים, מה שעוד יותר הזניק את תשומת הלב התקשורתית והמודעות ליצירות שלה בציבור הרחב. שלוש מיצירותיה נמכרו במכירה פומבית בשנת 2021 במחירים הנעים בין 37,500 דולר ל-75,000 דולר. מחיר המכירה של היצירה שנמכרה במחיר הגבוה ביותר: ננדי ונטלי (חברים) היה בסופו של דבר כמעט פי שמונה מהערך המשוער שלה לפני המכירה.
באטלר גם יצרה עבודות בהזמנה עבור שערים של מספר מגזינים, כולל שערים של Juxtapoz, שער מרץ 2020 של מגזין טיים לכבוד ואנגרי מאטאיי ועוד.  ספר הזיכרונות של טראנה בורק כולל תמונת כריכה של יצירת טלאים של באטלר.  בנוסף, רשת אופרה ווינפרי (OWN) הציגה את עבודתו של באטלר.
מבחר תערוכות יחיד

מכללת מחוז אסקס, ניוארק, ניו ג'רזי - 2004+2003
Organic Soul, ניו ג'רזי - 2006
בית המופע של לוני אוסטין - 2008
גלריית אסטס לאמנות, מייפלווד, ניו ג'רזי - 2008
אקדמיית ניוארק, ליווינגסטון, ניו ג'רזי - 2015
גלריית דומארקי, מייפלווד, ניו ג'רזי - 2015
גלריית האמנות ריצ'רד ביברס, ברוקלין, ניו יורק - 2016
"הסערה, המערבולת ורעידת האדמה" גלריית קלייר אוליבר, ניו יורק - 2020
גלריית ג'פרי דייטש, ניו יורק - 2023-2023
אבי פניני

| --- | --- |
פניני בהצגה "מולי סוויני", בבימויה של ג'יטה מונטה, תיאטרון החאן, 2011
פניני בהצגה "מולי סוויני", בבימויה של ג'יטה מונטה, תיאטרון החאן, 2011
 לידה:  28 באוקטובר 1946 (בן 78) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 צאצאים:  נועה פניני, תום פניני 
 פרופיל ב-IMDb
 
משמאל לימין: פניני, יוסי עיני וויטלי פרידלנד בהצגה "ירושלים החדשה", החאן, 2012
אבי פניני (נולד ב-28 באוקטובר 1946) הוא שחקן, מדבב וקומיקאי ישראלי.
חשדות להטרדות מיניות

בעקבות פוסטים שפורסמו על ידי כמה נשים בפייסבוק שהוטרדו מינית על ידי פניני וזאת לאחר שפורסמה כתבה על השחקן  שפרסמה תמר קפלנסקי בעיתון הארץ, הוחלט כי פניני לא ישתתף בהצגה "תירה בי וזהו" שמוצגת במסגרת פסטיבל הקומדיה ע"ש קישון. פניני מצדו קיבל על עצמו אחריות מלאה על העוול שגרם ומסר התנצלות מעומק הלב, ואף הביע רצון לשלוח מכתב התנצלות למתלוננת, דבר שהיא דחתה. עוד מסר שלא עבר שום עבירה.
חיים אישיים

אבי פניני נשוי לרחל, סוכנת נסיעות וציירת; הם הורים לנועה פניני – שחקנית ותסריטאית ולתום פניני – אמן וידאו ארט ומיצג החי בניו יורק.
תפקידים > תיאטרון > החאן

| הצגת בכורה/ שנת הפקה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 במרץ 2013 | דוחקי הקץ | עו"ד מיכה פלג - היועץ המשפטי של התיאטרון | מוטי לרנר | רוני ניניו |
| 29 בדצמבר 2012 | החולה המדומה | דוקטור דה-קק | מולייר | אודי בן-משה |
| 12 במאי 2012 | ירושלים החדשה | גאספאר רודריגס בן ישראל, פרנס הקהילה | דייוויד אייבס | סיני פתר |
| 21 במאי 2011 | מולי סוויני | ד"ר רייס | בריאן פריל | ג'יטה מונטה |
| 30 בספטמבר 2010 | גן הדובדבנים | פירס – משרת ותיק, קשיש בן 87 | אנטון צ'כוב | מיכאל גורביץ' |
| 1983 | סקופ |  | אמלין גריי | דן רונן |
| 1983 | אגדת חורף |  | ויליאם שייקספיר | יורם פאלק |
| 1983 | לפוצץ אותם |  | בארי קיף | מוטי לרנר |
| 1982 | וולפונה | מוסקה המשרת | עיבוד של שטפן צווייג וז'יל רומה לבן ג'ונסון | אילן רונן |
| 1982 | אילומינטוס |  | יצחק בשביס-זינגר | קן קמפבל |
| 1982 | בית ספר למוקיונים |  | פ. ק. ווטשר | גדי רול |
| 1981 | המרפסת |  | ז'אן ז'נה | יעקב רז |
| 1981 | מלחמות היהודים |  | יהושע סובול | אילן רונן |
| 1980 | אגדת שלושה וארבעה |  | חיים נחמן ביאליק | מוטי לרנר |
| 1980 | הרפתקות החייל איבן צ'ונקין | צ'ונקין | עיבוד של אילן רונן לרומן מאת ולדימיר ווינוביץ' | אילן רונן |
| 1980 | רשומון | השודד | תרגום ועיבוד: יעקב רז, על פי הספר "בחורש" מאת רינוסוקה אוקטאגאווה ובהשראת הסרט "רשומון" של אקירה קורוסאווה | יעקב רז |
| 1979 | שבעת הקבצנים |  | עיבוד של יוסי יזרעאלי לרבי נחמן מברסלב | יוסי יזרעאלי |
| 1979 | אוכלים |  | יעקב שבתאי | אילן רונן |
|  | הדייג הציג בחלון ראווה בככר ציון |  | מוטי לרנר | מוטי לרנר |
| 1978 | רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים | רוזנקרנץ | טום סטופארד | דוד זינדר |
| 1978 | קדימה בית"ר |  | אילן רונן | אילן רונן |
| 1977 | משחקי תיאטרון |  | משחקי אימפרוביזציה בהדרכת דוד זינדר | דוד זינדר |
| 1977 | צ'רלי קאצ'רלי |  | דני הורוביץ | אילן רונן, דני הורוביץ |
| 1977 | מרתון |  | קלוד קונפרונטס | יונתן מרזר |
| 1977 | פנשן |  | דייוויד הר | חנן שניר |
| 1976 | האדיוט |  |  | אילן רונן |
| 1976 | המבול |  | מחזורי ויקפילד וצ'סטר | אריה זקס |
| 1976 | מסתורים |  | רות זיו אייל | רות זיו אייל |
| 1975 | מלכוד 22 |  | תרגום ועיבוד של אילן רונן לרומן "מלכוד 22" של ג'וזף הלר | אילן רונן |
| 1974 | הצעת נישואים |  | אנטון צ'כוב | מייקל אלפרדס |
| 1974 | משרתם של שני אדונים | פנטלונה | קרלו גולדוני | מייקל אלפרדס |
| 1974 | העלבת קהל |  | פיטר הנדקה | מייקל אלפרדס |
תפקידים > תיאטרון > הקאמרי

| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 במרץ 2009 | הארץ המובטחת |  | ערן בניאל על פי ז'אן קלוד גרמברג | שארל תורג'מן |
| 28 בפברואר 2008 | הגיל הנכון לאהבה |  | יאיר לפיד | רוני פינקוביץ' |
| 15 ביולי 2006 | יתוש בראש | פראיון | ז'ורז' פדו | עמרי ניצן |
| 28 ביולי 2004 | עקר בית |  | ענת גוב | עדנה מזי"א |
| 5 בדצמבר 2002 | אמא קוראז' |  | ברטולט ברכט | עמרי ניצן |
| 25 בינואר 2001 | ליזיסטרטה 2000 | זיינידס | ענת גוב על פי אריסטופאנס | עדנה מזי"א |
| 17 בפברואר 2000 | קרום | תכטיך | חנוך לוין | מיכאל גורביץ' |
| 5 בדצמבר 1998 | שידוכים | ז'באקין, לשעבר קצין בחיל הים, רווק | ניקולאי גוגול | מיכאל גורביץ' |
| 13 במרץ 1998 | פטרה | זאביק | יהונתן גפן | אלדד זיו |
| 20 ביוני 2009 | לארץ המובטחת |  | ז`אן קלוד גרמברג | שארל תורג`מן |
תפקידים > תיאטרון > בית ליסין

| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 בדצמבר 1997 | התאומים מוונציה | הדוטורה באלאנזוני, פרקליט בולונזי שגר בוורונה | קרלו גולדוני | מיכאל גורביץ' |
|  | מרד הימאים |  |  | נולה צ'לטון |
תפקידים > תיאטרון > תיאטרון באר שבע

| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | קומדיה של טעויות | משרת | ויליאם שייקספיר | מיכה לבינסון |
| 6 בספטמבר 1990 | מהומה רבה על לא דבר | ורג'ס, שותפו של דוגברי | ויליאם שייקספיר | מיכאל גורביץ' |
| 1992 | זינגר |  | פיטר פלאנרי | מיכה לבינסון |
| 1993 | יתוש בראש |  | ז'ורז' פדו | אילן רונן |
| 1995 | הפסנתר של ברטה | הברון רוטשילד | מוטי אברבוך | עידו ריקלין |
| 30 ביוני 1996 | היהודי זיס | הגנרל שפקנווארדט | פאול קונפלד | רוברט וודרוף |
תפקידים > תיאטרון > הבימה

| תאריך הצגת הבכורה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בינואר 1987 | בבתא | יונתן בר בעיין | מרים קיני | תום לוי |
| 1986 | השקיעה | ליובקה | איסאק באבל | יורי ליובימוב |
| 7 בספטמבר 1985 | המשפט |  | פרנץ קפקא | סטיבן ברקוף |
| 20 ביולי 1985 | טירונות | רוי סלרדג' | ניל סיימון | עמית גזית |
| 7 במאי 1985 | מלון קטן בצד | איזידור פולידור | ז'ורז' פדו, מוריס דבלייה | מיקי גורביץ' |
| 1985 | הבית ברחוב שינקין | הרב עמר | דניאל לפין, יונתן להב | מיקי גורביץ' |
| 2 במאי 1973 | דוקטור פאוסטוס | ואלדס, כעס | כריסטופר מארלו | אריה זקס |
| 1973 | ליל מרצחים |  | חוזה טריאנה | דן רונן |
|  | סנג'ר |  |  | מיקי גורביץ' |
תפקידים > תיאטרון > תיאטרון חיפה

| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בנובמבר 1971 | חמורים | מילוס גלוריוזיס | על פי פלאוטוס | מייקל אלפרדס |
תפקידים > תיאטרון > הצגות שונות

| שנה | הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מאז ספטמבר 2012 | חופרים | תיאטרון תמונע | אורי אברהמי | אלדד זיו |
|  | עורכים בקרקס (הצגת ילדים) | סינמטק תל אביב |  |  |
|  | שקט מצלמים (הצגת ילדים) | סינמטק תל אביב |  |  |
|  | ככה זה בסרטים (הצגת ילדים) | סינמטק תל אביב |  |  |
| 20 בפברואר 2004 | זוג פתוח | תיאטרון העם | דריו פו | יוסי אלפי |
| 1987 | הזמן הצהוב | תיאטרון מרים עציוני | על-פי הרומן "הזמן הצהוב" של דויד גרוסמן | אלה אלתרמן |
|  | סינים סינים | תיאטרון הסימטה |  | ניקו ניתאי |
|  | סטיות מיניות בשיקגו |  | דייוויד מאמט | יורם פורת |
|  | הנסיך הקטן למבוגרים |  |  | יעקב קלצ'קין |
| 1970 | אסקוריאל | קבוצת אסקוריאל | מישל דה גילדרוד | יעקב רז |
תפקידים > טלוויזיה

| שנה | תוכנית/סדרה | תפקיד | ערוץ |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | סקיי | קראוס | ניקלודיאון |
| 2014 | שכונה | רמי זופניק | ניקלודיאון |
| 2013 | בית המשאלות |  | הערוץ הראשון |
| 2011 | בנות הזהב | שוקי | ערוץ 10 |
| 2010 | השועלים | חיליק יוגב | Yes |
| 2009 | קוויקי | אבא של יאיר | ערוץ 2 |
| 2009 | מנדלבאום בלש פרטי | אברהם צלניק | ערוץ הילדים, לוגי |
| 2007 | מילואים | אלוף הפיקוד | ערוץ 2 |
| 2005 | החיים זה לא הכול | נחמן גלבוע | ערוץ 2, HOT קומדי סנטרל |
| 2004–2005 | השיר שלנו | אלון בר | Yes |
| 2004 | כל שבת שנייה | חוקר משטרה | ערוץ הילדים |
| 2004 | בזמן אמת (סרט טלוויזיה) | אברוצקי |  |
| 2004 | אדומות | אושיק דגים | ערוץ הילדים |
| 2002 | לחיי האהבה | מיכאל מאירי | HOT |
| 2001 | המכון |  | ערוץ 2 |
| 1999 | המופע של קושניר | ויצמן | ערוץ 1 |
| 1998–1996 | רמת אביב גימל | רב פקד עמיקם חורש | ערוץ 2 |
| 1997 | קו 300 | סניגורו של יצחק מרדכי | ערוץ 1 |
| 1996 | עניין של זמן | אבא של מיכל | הטלוויזיה החינוכית |
| 1994 | זהב של שוטים |  | ערוץ 2 |
| 1992 | מסיבת גן | אבא של איה ויו-יו | ערוץ 1 |
| 1990 | קריאת כיוון |  | הטלוויזיה החינוכית |
| 1990–1986 | הופה היי | שחקן אורח | ערוץ 1 |
|  | רואים 6/6 | הגשת פינת תיאטרון | הטלוויזיה החינוכית |
|  | מרציפר | מנחה | ערוץ 1 |
|  | זהו זה! | מנחה | הטלוויזיה החינוכית |
|  | חדר מורים | המורה לספורט | ערוץ 1 |
תפקידים > קולנוע

סרטי קולנוע
| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | סנאפשוט |  | דורון ערן |
| 2013 | פרדייז קרוז | גרשון | מתן גוגנהיים |
| 2010 | הבלתי נשכחים | גרשון | מתן גוגנהיים |
| 1997 | אין שמות על הדלתות | ישראל | נדב לויתן |
| 1994 | קפה עם לימון | עומרי | לאוניד גורביץ' |
| 1991 | עונת הדובדבנים | יוסל'ה | חיים בוזגלו |
| 1984 | לחץ |  | מישל אוחיון |
| 1984 | השגריר | רופא | ג'יי לי תומפסון |
| 1979 | אמי הגנרלית | סמל ברדון | יואל זילברג |
| 1979 | רגעים | שומר | מיכל בת-אדם |
| 1972 | שתי דפיקות לב | חבר באוניברסיטה | שמואל אימברמן |
סרטים קצרים נבחרים
| שנה | סרט | תפקיד | בית ספר | במאי | פסטיבלים ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | ליל גיוס | יואב וגנר | סם שפיגל | נעמי לבארי | פניני זכה בפרס השחקן המצטיין. הסרט הוקרן בלמעלה מ-40 פסטיבלים בינלאומיים ונבחר לאחד מ-20 הסרטים הטובים בכל הזמנים של סם שפיגל |
הערות שוליים

↑  חוה נובק, אחרי בכורה -רוזנקרנץ וגילדנשטרן ־ גסיסה ארוכה, דבר, 8 במאי 1978
↑  נוגה כהן, ביקורת - אגדה בלי הפי־אנד - "שבעת הקבצנים" בתיאטרון החאן. על־פי סיפוריו של ר' נחמן מברסלב. עיבוד, בימוי ועיצוב: יוסי יזרעאלי, כל העיר, 5 באוקטובר 1979
↑  שרית פוקס, במחזה "רשומון", המוצג עתה על בימת החאן הירושלמי, ניתן פירוש בימתי מקורי לסרטו של קורסאווה, מעריב, 31 בינואר 1980
"רשומון" בתיאטרון האחן, דבר, 14 בינואר 1980
↑  רחל מהגר, סוף עונת הדובדבנים, כל העיר, 23 בנובמבר 1990
↑  רותה קופפר, בעטי, נועה, בעטי, באתר הארץ, 10 בינואר 2004
↑  עירית נחמני, ‏כי גברים הרי לא יכולים בלי מין, באתר גלובס, 2 באפריל 2001
↑  הדרמה "שרמן בחורף" תתמודד בתחרות הקולנוע העלילתי בחיפה, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2001
↑  שוש אביגל, תיאטרון - אומרים ־'פאק ' במקום לנשום - "סטיות מיניות בשיקאגו" ו״וריאציות על ברווזים" מאת דייוויד מאמט בתיאטרון הסימטה. ביים ותרגם: יורם פורת, חדשות, 19 באוקטובר 1988
↑  ציון לשבח, באתר הארץ, 2 במאי 2005
↑  רוגל אלפר, טלנובלה כמציאות, באתר הארץ, 21 במרץ 2004
↑  רון שוורץ, ‏לראות, להרגיש, באתר גלובס, 1 במרץ 2012
סיון שדמון, עכבר העיר, "מולי סוויני": מאתגרת מדי עבור הקהל הישראלי, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2011
↑  ביקורות:
אריאל הירשפלד, "גן הדובדבנים" של צ'כוב - המחזה הטוב מכולם, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2010
יובל בן-עמי, לרגל יום ירושלים: מסע קטן בגן הדובדבנים, באתר "שיחה מקומית", 28 במאי 2014
מיכאל הנדלזלץ, "גן הדובדבנים" - הצגה של להקה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010
טל פרי, ‏הנביא צ'כוב, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2010
טל לוין, עכבר העיר, גן הדובדבנים: הצגה רלוונטית אבל לא מרגשת, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010
↑  ביקורות:
 עליס בליטנטל, "ירושלים החדשה" - מזון רוחני משובח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 ביולי 2012
יאשה קריגר, עכבר העיר, ירושלים החדשה: אומץ ותעוזה בתיאטרון החאן, באתר הארץ, 25 ביולי 2012
ירמי עמיר, שפינוזה מת פעמיים, באתר מגפון ניוז, ‏ביוני 2012
↑  מיכאל הנדלזלץ, "החולה המדומה": מכניסים את מולייר למוסך, באתר הארץ, 23 באפריל 2013
↑  ביקורות:
ציפי שוחט, "החופרים": כל האמת על אחורי הקלעים של התיאטרון, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2012
מיכאל הנדלזלץ, תיאטרון: "חופרים", אהבה נכזבת לתיאטרון, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2012
נמרוד עמית, מכרה של זהב מאחורי הקלעים - ביקורת על ההצגה "חופרים", בבלוג "מרתה יודעת", 23 באוגוסט 2012
יאשה קריגר, עכבר העיר, חופרים: ללא יומרה או תובנות, רק הומור טהור, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2012
↑  תמר קפלנסקי, בעקבות עדויות על הטרדות מיניות, אבי פניני לא ישחק בהצגה "תירה בי וזהו", באתר הארץ, 9 באוגוסט 2022
↑  מיכאל הנדלזלץ, הנכונות היא הכל - התיאטרון הקאמרי מציג "הגיל הנכון לאהבה" מאת יאיר לפיד, באתר הארץ, 1 ביוני 2008
↑  מיכאל הנדלזלץ, לארץ המובטחת: קרן מור לא סוחפת, באתר הארץ, 25 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601381205171  VIAF: 19147481500749242239   WorldCat (עם VIAF): 19147481500749242239
לן בלווטניק

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1957 (בן 67) אודסה, ברה"מ 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  לונדון 
 השכלה:  בית הספר לעסקים של הרווארד  בית הספר להנדסה ולמדע שימושי של קרן פו  האוניברסיטה הממלכתית לתחבורה  במוסקבה  North Broward Preparatory School 
 בת זוג:  אמילי בלווטניק
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 www.accessindustries.com
 
סר לאוניד "לן" ולנטינוביץ בלווטניק (באוקראינית: Леонід Валентинович Блаватнік, ברוסית: Леонид Валентинович Блаватник, באנגלית: Sir Leonard Valentinovich "Len" Blavatnik; נולד ב-14 ביוני 1957 בעיר אודסה) הוא איש עסקים, אוליגרך ופילנתרופ אמריקאי-בריטי יהודי, יליד אוקראינה הסובייטית. נמנה עם האוליגרכים הסובייטים שעשו את הונם עם התפרקות ברית המועצות.
במרץ 2022 העריך המגזין האמריקאי "פורבס" את הונו האישי בכ-35.4 מיליארד דולר. לפי הערכות העיתון הבריטי ה"סאנדיי טיימס", בלווטניק הפך  במהלך שנת 2021 למיליארדר העשיר ביותר בממלכה המאוחדת.
קיבל את תואר הכבוד Knight Bachelor בגין תרומותיו הפילנתרופיות הרבות לגלריית טייט ולמוזיאון ויקטוריה ואלברט שבלונדון.
השקעותיו בישראל כוללות את ערוץ הטלוויזיה המסחרי הישראלי רשת 13, והוא בעל השליטה בכלל תעשיות. הוא נדבן בולט גם בישראל.
ביוגרפיה

בלווטניק נולד בעיר אודסה שבאוקראינה, כשזו הייתה חלק מברית המועצות. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון, התקבל ללימודים במכון להנדסת תחבורה במוסקבה.
בלווטניק ומשפחתו קיבלו אישור יציאה מברית המועצות ב-1978, והיגרו לארצות הברית. סיים לימודי מחשבים לתואר שני באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, והתחיל לעבוד בתאגיד בתי הכלבו האמריקאי מייסיס. מאוחר יותר קיבל תפקיד ניהולי זוטר, ועל כן החליט להתמקד בניהול, והחל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד שבבוסטון.
ביוגרפיה > קריירה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאחר סיום לימודיו עבד במשרד רואי החשבון "ארתור אנדרסן" כיועץ, ולאחר מכן בחברת ההשקעות "אטלנטיק פרטנרס".
ב-1986 הקים חברה בשם "תעשיות אקסס" דרכה השקיע בארצות הברית, באירופה ובאמריקה הדרומית. באותה שנה נישא לאמילי.
כאשר החלה ההפרטה הגדולה בעקבות התפרקות ברית המועצות, חיפש חברו בעל הקשרים, ויקטור וקסלברג, שותף שיוכל לממן רכישת נכסים ופנה אל בלווטניק בהצעת שותפות בחברת ההשקעות "רנובה" שהקים.
בלווטניק ווקסלברג רכשו את חברת "צ'מינסקי נפט" ואת "סואל אלומיניום". כעבור מספר שנים אוחדו שתי החברות, צ'מינסקי אוחדה עם "טיומן אויל" שבבעלות מיכאיל פרידמן וסואל אוחדה עם רוסאל של אולג דריפסקה.
כאשר חיפשה בריטיש פטרוליום דריסת רגל בשוק הנפט והדלק ברוסיה, בחרה בחברה שבבעלות בלווטניק, וקסלברג ופרידמן והקימה איתם את חברת TNK-BP.
בחלק מהכספים שקיבל רכש חברות מערביות, נדל"ן כולל בתי מלון והשקיע בתקשורת.
בשנת 2005 רכש ברכישה ממונפת את חברת הפטרוכימיה "בזל פוליולפינס" ובאמצעותה את חברת הפרוכימיה "ליונדל". הוא איחד את שתי החברות לחברה בשם "תעשיות ליונדל בזל", חברה הנחשבת מבחינת נפח הפעילות כשלישית בעולם בתחום הכימיקלים.
בשנת 2007 ייסד את פרס בלווטניק למדענים צעירים.
ב-2008 רכש בלווטניק 20% ממניות חברת RGE הישראלית של אביב גלעדי.
ב-2011 רכש את חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ האמריקאנית, תמורת כ-3.3 מיליארד דולר מאדגר ברונפמן הבן.
ב-2012 רכש את השליטה בחברת כלל תעשיות הישראלית.
ב-2016 רכשה RGE את השליטה בערוץ 10 (לימים ערוץ רשת 13) הישראלי. לימים העיד כי קנה את הערוץ לבקשתו של בנימין נתניהו. נתניהו גם סיפר כי ביקש מבלווטניק לקנות את הערוץ.
ב-2017 נחקר בלווטניק בלונדון בקשר לתיק 1000. לפי עדותו של בלווטניק, רכישת ערוץ 10 נעשתה לבקשת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שהועברה באמצעות ארי הרו. על פי החשד, קבלת ההצעה של בלווטניק, שהציע מחיר כפול מזה של אילן שילוח, אפשרה העברת סכומי כסף לבעלי המניות וזה היה אחד התגמולים לארנון מילצ'ן. הדבר לא הוכח מעולם והמשטרה לא המליצה להגיש כתב אישום בגין האירוע הנטען, ולכן כתב האישום בפרשת 1000 אינו מזכיר חשד זה.
ב- 2018 בלטווניק זכה במכרז לרכישת התיאטרון המלכותי תיאטרון היימרקט, השוכן ברחוב הלונדוני היימרקט בווסט אנד של לונדון, ברובע הסיטי של וסטמינסטר. סכום הרכישה היה, לפי דיווחים, כ-40 מיליון ליש"ט.
ב-2023 בעקבות אירועי מלחמת חרבות ברזל ואירועי האנטישמיות ההולכים וגוברים בקמפוסים בארצות הברית – ובפרט באוניברסיטת הרווארד (בה היה סטודנט בצעירותו), כולל עדותה הבעייתית של נשיאת האוניברסיטה קלודין גיי בקונגרס האמריקאי – הפסיק בלווטניק את תרומותיו לאוניברסיטת הרווארד. זאת לאחר שהעמותה המשפחתית של בלווטניק תרמה להרווארד סכום מצטבר של כ-270 מיליון דולר, במהלך השנים.
בדצמבר 2023 הטיל נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי סנקציות אישיות על בלווטניק.
תרומותיו בישראל כוללות תרומה כספית לאוניברסיטת תל אביב שהביאה לקריאת בית הספר למדעי המחשב על שמו. קרן בלווטניק מעניקה מלגות בבית הספר למדעי המחשב. פרס בלווטניק למדענים צעירים ניתן גם לחוקרים בישראל.
חיים אישיים

בלווטניק הוא חבר קרוב של בנימין נתניהו, ותרם להגנה המשפטית במשפטו של דונלד טראמפ.
בלווטניק הוא גם חבר ותיק ושותף עסקי של האוליגרך הרוסי יליד אוקראינה ויקטור וקסלברג – אחד האנשים העשירים ביותר ברוסיה, מקורב לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ונתון לסנקציות בינלאומיות בשל תמיכתו במשטרים טוטליטריים ובעבירות פליליות.
מאז 1986 נשוי לאמילי (לבית אפלסון), ואב לארבעה. משפחתו מתגוררת בבריטניה.
הערות שוליים

↑  לאונרד בלווטניק, באתר פורבס (באנגלית)
↑  Len Blavatnik, באתר פורבס
↑   סוכנויות הידיעות, הבעלים של ערוץ 13 וכלל תעשיות הוא עכשיו האיש העשיר בבריטניה, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2021
↑  אופיר דור, סופית: RGE רכשה את ערוץ 10 - יעמוד בתנאים לקבלת רישיון, באתר כלכליסט, 2 ביוני 2015
↑  אורן פרסיקו, מלמוד: נתניהו לא רצה לפגוע בערוץ 10, הוא רצה לסגור אותו, באתר העין השביעית, 31 בינואר 2024
↑  שוקי טאוסיג, סימני עשן, באתר העין השביעית, 14 ביולי 2020
↑  משה נוסבאום, ‏"החשד לקבלת שוחד מצד רה"מ מתחזק", באתר ‏מאקו‏, 18 בספטמבר 2017
1 2  Billionaire Blavatnik leads race to buy prized West End theatre, Sky News (באנגלית)
1 2  הלחץ גובר: גם לן בלווטניק מפסיק את תרומתו להרווארד, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2023
↑  Ukrainian president sanctions 134 companies, 51 individuals as war continues, www.aa.com.tr
↑  Haaretz and News Agencies, Kremlin-linked Billionaire, Netanyahu Friend Donated to Trump's Private Legal Fund, Haaretz, ‏Sep 25, 2017
↑  Yenikeyeff, Shamil, BP, Russian billionaires, and the Kremlin: a Power Triangle that never was, Oxford Energy Comment, 2011
↑  GOP campaigns took $7.35 million from oligarch linked to Russia, Dallas News, ‏2017-08-03 (באנגלית)
↑  המשפחה של לאונרד בלווטניק (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811331956405606  BNE: XX5681123  GND: 107240768X  ISNI: 0000 0004 9776 0056  VIAF: 2150746803916301048   WorldCat (עם VIAF): 2150746803916301048
הייתי הילד הכי קטן בכיתה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע עוזי חיטמן
 יצא לאור:  1974 
 סוגה:  שיר ילדים 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  יהונתן גפן 
 לחן:  עוזי חיטמן 
 
"הייתי הילד הכי קטן בכיתה" הוא שיר ילדים מאת יהונתן גפן.
השיר נכלל בספר השירים "הכוכבים הם הילדים של הירח", בהוצאת דביר, 1974 ואחר כך בספר הכבש השישה עשר.
השיר הוא מהמפורסמים של גפן וזכה למספר ביצועים, המוכרים ביותר הם של עוזי חיטמן (ובלחנו), של אביב גפן (בנו של המחבר) ושל ציפי שביט. השיר בוצע גם על ידי נירה רבינוביץ' בלחן מאת מישה בלכרוביץ'.
השיר מורכב משורות קצרות בחריזה מסורגת. השיר מתאר את תחושותיו של ילד נמוך, שמוסתר על ידי הילדים הגבוהים. הוא מתפלל להיות גבוה, תפילה שנענית בסוף השיר.
לוקאס פרי

לוקאס אסטלה פרי (נולד ב-10 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אולימפיק ליון.
קריירה

פרי גדל במחלקת הנוער של נאוטיקו. לוקאס פרי הוא שחקן כדורגל ברזילאי שנולד בעיר ואליניוס במדינת סאו פאולו. הוא החל לשחק כדורגל בגיל ארבע במועדוני העיר שלו ובשנת 2010 עבר למועדון פונטה פרטה, שם שיחק שלוש שנים ושמונה חודשים, עד שעבר לקבוצת סאו פאולו בשנת 2013. בקבוצת סאו פאולו הוא עלה לסגל המקצועי בשנת 2015, אך לא שיחק. הוא בלט בקבוצת המילואים של הקבוצה ואף זכה באליפות הברזילאית לקבוצות מילואים בשנת 2018, אך לא קיבל הזדמנות בסגל הראשי.
בינואר 2019 עבר בהשאלה לקריסטל פאלאס, אך לא זכה לדקות משחק. ביוני 2019 חזר לסאו פאולו לאחר שקריסטל פאלאס לא ניצלה את האפשרות לרכוש אותו.
בדצמבר 2021, לאחר שהיה לו מעט הזדמנויות בסאו פאולו, הצטרף לקבוצת נאוטיקו בהשאלה עד לסיום עונת 2022. בנאוטיקו היה לו חלק בהצלחת הקבוצה בזכייה באליפות הפרנמבוקנה בשנת 2022.
באוגוסט 2022 הצטרף לבוטפוגו בהשאלה וחתם חוזה עד לסיום שנת 2025. הוא קיבל הזדמנויות והפך להיות שחקן חשוב בסגל, ובעונת 2023, לאחר פציעתו של השוער הראשי, הפך לשחקן הרכב. הוא נחשב לשחקן מרכזי בקבוצתו והוא הוצג כאחד משחקני המפתח של הקבוצה במסגרות שונות, כולל בקמפיונטו הברזילאי.
בינואר 2024 חתם לארבע וחצי שנים באולימפיק ליון.
נבחרת לאומית

ב-2015 וב-2017 שיחק עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה.
באוגוסט 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל הבוגרת כמחליף לשוער הפצוע בנטו.
הערות שוליים

↑  Após lesão no ombro, Gatito Fernández não jogará mais pelo Botafogo em 2022, odia
↑  Com Lucas Perri, Botafogo volta a ter um jogador na Seleção após quatro anos, globo