stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות
הערות שוליים

↑  McLean, Tom (22 במאי 2018). "Sony Dates 'The Mitchells Vs. The Machines' for 2020". Animation World Network (באנגלית). נבדק ב-21 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bean, Travis (24 באפריל 2020). "'Spider-Man 3' And 'Spider-Man: Into The Spider-Verse 2' Get New Release Dates". Forbes (באנגלית). נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (17 בספטמבר 2020). "Sony Pictures Animation's 'Connected' Also Moves Out Of The Immediate Fall Schedule". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rubin, Rebecca (21 בינואר 2021). "Netflix Buys Lord and Miller Animated Film 'The Mitchells vs. The Machines' From Sony". Variety. נבדק ב-21 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (21 בינואר 2021). "Sony Sells Lord & Miller Film 'The Mitchells vs. The Machines' To Netflix". Deadline Hollywood. נבדק ב-21 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vito Oddo, Marco (23 במרץ 2021). "Highly Anticipated Animated Film 'The Mitchells vs. The Machines' Gets a Netflix Release Date, New Cast Announcements". Collider. נבדק ב-23 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Katie Mitchell character on Sony Pictures Animation Fandom
| פרס אנני לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | היפה והחיה (1992) • אלאדין (1993) • מלך האריות (1994) • פוקהונטס (1995) • צעצוע של סיפור (1996) • חתולים אינם רוקדים (1997) • מולאן (1998) • ענק הברזל (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 2 (2000) • שרק (2001) • המסע המופלא (2002) • מוצאים את נמו (2003) • משפחת סופר-על (2004) • וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • מכוניות (2006) • רטטוי (2007) • קונג פו פנדה (2008) • למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | הדרקון הראשון שלי (2010) • רנגו (2011) • ראלף ההורס (2012) • לשבור את הקרח (2013) • הדרקון הראשון שלי 2 (2014) • הקול בראש (2015) • זוטרופוליס (2016) • קוקו (2017) • ספיידרמן: ממד העכביש (2018) • קלאוס (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | נשמה (2020) • משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) • ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) |  |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט האנימציה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | באג לייף/נסיך מצרים (1998) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 2 (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | מרד התרנגולים (2000) ‏•‏‏ שרק (2001) ‏•‏‏ המסע המופלא (2002) ‏•‏‏ מוצאים את נמו (2003) ‏•‏‏ משפחת סופר-על (2004) ‏•‏‏ וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) ‏•‏‏ מכוניות (2006) ‏•‏‏ רטטוי (2007) ‏•‏‏ וול-E (2008) ‏•‏‏ למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 3 (2010) ‏•‏‏ רנגו (2011) ‏•‏‏ ראלף ההורס (2012) ‏•‏‏ לשבור את הקרח (2013) ‏•‏‏ סרט לגו (2014) ‏•‏‏ הקול בראש (2015) ‏•‏‏ זוטרופוליס (2016) ‏•‏‏ קוקו (2017) ‏•‏‏ ספיידרמן: ממד העכביש (2018) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 4 (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) ‏•‏‏ גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) ‏•‏‏ ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) |  |
עדה רוטנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בת 53 בערך) מונטריאול, קנדה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים  בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב  הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, אוניברסיטת תל אביב
 תחום יצירה:  עיצוב
 www.adarothenberg.com
 
עדה רוטנברג (נולדה ב-1971 בקנדה), היא מעצבת, עורכת גרפית וארט דיירקטור, ומרצה לתקשורת חזותית. עיצבה עטיפות ספרים רבות להוצאות ספרים גדולות בישראל, ויצרה זהות חזותית לגופי תרבות, לארגונים חברתיים ולמלונות בוטיק. גישתה מבוססת על עיצוב קונספטואלי־אסתטי שבו התפיסה הרעיונית מובילה את הסגנון החזותי.
ביוגרפיה

רוטנברג נולדה במונטריאול, קנדה ב-1971, וגדלה בירושלים. היא בוגרת מגמת המוזיקה בתיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. לאחר שירותה הצבאי למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים וקיבלה תואר בוגר בעיצוב. ללמדה לתואר שני בתוכנית הבינתחומית באמנויות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, במסגרתו ערכה מחקר על עטיפות ספרים קונספטואליות במאה ה-20.
מתגוררת עם משפחתה בתל אביב.
קריירה

רוטנברג החלה את דרכה בעיצוב ועריכה גרפית בעיתונות המודפסת, בעיצוב מוספים ב'ידיעות אחרונות‘ וב'הארץ', מגזינים ('בלייזר' ו'עלמה' מבית 'ידיעות אחרונות'); והשתתפה בהקמת ynet, פרויקט שבמסגרתו עבדה עם המעצב הבריטי נוויל ברודי.
לימדה עיצוב גרפי-טיפוגרפי במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה (2009–2018) וב-HIT מכון טכנולוגי חולון (2012–2014).
משנת 2010 היא מרצה ומרכזת את התוכנית לתקשורת חזותית בבית הספר לאדריכלות ע"ש דוד עזריאלי באוניברסיטת תל אביב, ומאז 2018 מרצה לטיפוגרפיה במכללת שנקר.
קריירה > עיצוב ומיתוג

בשנת 2001 הקימה את 'סטודיו עדה רוטנברג' המתמחה במיתוג ועיצוב זהות חזותית. עיצבה זהות חזותית למלונות, לגופי תרבות ולארגונים חברתיים, השתתפה בתערוכות עיצוב ואצרה את התערוכה "מציירים מילים" בשבוע האיור.
רוטנברג היא הארט דיירקטור של רשת מלונות הבוטיק אטלס, ואחראית על יצירת זהות חזותית למלונות הקונספט של הרשת.
קריירה > עיצוב עטיפות ספרים

רוטנברג עיצבה מאות עטיפות להוצאות ספרים בישראל, בהן כתר הוצאה לאור, עם עובד, כנרת זמורה-ביתן דביר, הוצאת שוקן, ידיעות ספרים ודני ספרים, ולהוצאה האיטלקית ג'יונטינה.
רוטנברג מגדירה עיצוב גרפי בכלל, ועיצוב עטיפות ספרים בפרט, כשדה למחקר קונספטואלי. העטיפה מבטאת רעיון בעזרת שני מרכיבים – דימוי וכותרת – שכל אחד מהם בעל משמעות בפני עצמו, ויחד הם יוצרים משמעות שלישית.
פרסים, מלגות, פרסומים

2016 – קטלוג התערוכה Women in design, AIAP, מילנו
2014 – Visual Image Design: Restaurants & Hotels, שנזן
2006 – ספר בצלאל 100, המחלקה לתקשורת חזותית 1995
1999 – איגוד המעצבים הגרפיים, פרסים ראשון ושני עבור שערי מגזינים
1995 – תחרות הפרסום הישראלית, מדליית כסף בקטגוריית דיוור ישיר
פרסים, מלגות, פרסומים > השתתפות בתערוכות

2019 – 'איך אורזים סיפור', תערוכת יחיד, במסגרת פסטיבל 'הכל בספר‘ 2019, ספריית אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
2018 – 'איך אורזים סיפור', תערוכת יחיד, במסגרת פסטיבל 'הכל בספר', בית האמנים בנגב, באר-שבע
2014 – 'אומת האיור' – מאיירים ישראלים בחו"ל, תערוכה קבוצתית, במסגרת שבוע האיור, בית האמנים תל אביב
2013 – '-100 ספרים 200 עטיפות', תערוכה קבוצתית, טרמינל לעיצוב בת-ים.
2007 – Designed in Israel 'עוצב בישראל', תערוכה קבוצתית, תל אביב
2006 – Sisterhood, תערוכת יחיד, היכל התרבות רביבים
2004 – Sisterhood, תערוכת יחיד, בית גבריאל
פרסים, מלגות, פרסומים > אוצרת של תערוכות

2014 - 'ציור מילים', כרזות טיפוגרפיות מאוירות, עבודות של 26 אמנים ממדינות שונות. שוק האמנות, נמל תל אביב
הערות שוליים

↑  https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%A8%D7%95%D7%98%D7%A0%D7%91%D7%A8%D7%92,%20%D7%A2%D7%93%D7%94&list=%D7%A8
1 2 3 4  עדה רוטנברג, באתר שנקר
↑  מילה שווה אלף תמונות, באתר מגזין אות-אות-אות, ‏25 ביוני 2016
↑  תערוכת עבודות הסטודנטים בקורס יסודות בתקשורת חזותית - שנה א׳, באתר ביה"ס לאדריכלות ע"ש דוד עזריאלי, אוניברסיטת תל אביב
↑  עודד בן יהודה, לצייר אותיות: מחווה לשבוע האיור בתל אביב, באתר Xnet‏, 14 במאי 2014;
סיגל נמיר, עולם קטן: 'מציירים מילים' ו'אומת האיור' האירו את סצנת האיור העולמית, מגזין רידיזיין ו-DesignZoom, יוני 2014
↑  אביטל ברוידא, מעוצב ירושלמי: מלון הבוטיק החדש "בצלאל" נושא את שמו בכבוד, באתר Xnet‏, 8 בינואר 2017;
יובל סער, בלי זהב וזית, באתר הארץ, 6 ביוני 2008
↑  ספר לי איור, מקור ראשון, מוסף "שבת", 7 ביוני 2013
↑  יובל סער, כל שיר נכתב בפונט אחר: עצמתי עיניים והשיר פשוט נכתב בפונט המתאים לו, באתר פורטפוליו, ‏15 בינואר 2014
↑  [https://adarothenberg.com/all/the-milan-design-triennale/ עדה רוטנברג
שלושת העיצוב של מילאנו...], באתר עדה רוטנברג עיצוב
↑  Li Aihong (ע), Visual Image Design: Restaurants & Hotels, Shenzhen: ArtPower International, 2014, ISBN 9789886824320
↑  דוד טרטקובר וגדעון עפרת (ע), ספר ג. בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, 2006-1966., בצלאל 100, תל אביב: מפעל הפיס. מועצת הפיס לתרבות ואומנות, 2006
↑  תערוכה: איך עוטפים סיפור, באתר פייסבוק
↑  תערוכה: איך אורזים סיפור?, באתר פייסבוק
↑  חגית פלג-רותם, ‏סיפורי מעצבים: למה אנחנו תמיד שופטים ספר קודם כל לפי העטיפה?, באתר גלובס, 4 ביוני 2013;
יובל סער, לפני שסוגרים: 100 ספרים 200 עטיפות, מגזין פורטפוליו, יוני 2013
1 2  עדה רוטנברג, באתר עדה רוטנברג
↑  עדה רוטנברג - ציורים וצילומים, באתר מוזיאון ישראל
וימפל R-73

| --- | --- |
 שרטוט של טיל הארצ'ר
 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  AA-11 Archer
 ייעוד:  טיל אוויר-אוויר
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  וימפל NPO
 פעילות מבצעית:  1985
 תקופת השירות:  1982–הווה (כ־43 שנים) 
 פלטפורמת שיגור:  מטוסי קרב ומסוקי קרב סובייטיים
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע דלק מוצק
 משקל:  105 ק"ג
 ממדים
 אורך:  2.9 מטר
 קוטר:  17 ס"מ
 מוטת כנפיים:  51 ס"מ
 ביצועים
 מהירות:  2.5 מאך
 טווח:  30 ק"מ
 גובה טיסה:  בתלות בגובה השיגור
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  7.4 ק"ג של חומר נפץ מרסק
 מרעום:  קרבה
 הנחיה:  ביות תת-אדום
וימפל R-73 (קוד נאט"ו: AA-11 ארצ'ר), הוא טיל אוויר-אוויר לטווח קצר, מתוצרת וימפל הסובייטית, ונחשב לטיל הרוסי המתקדם ביותר מסוגו, ואחד מכלי הנשק המאיימים ביותר בקרבות אוויר.
פיתוח ויכולות

הארצ'ר פותח החל משנת 1973 על מנת להחליף את טיל הR-60 (קוד נאט"ו: AA-8 אפיד), כטיל אוויר-אוויר לטווח קצר, לשימוש מטוסי הקרב של הגוש הסובייטי.
זהו טיל בעל ראש ביות מצונן-חנקן, המאתר חום תת אדום. לטיל זווית נעילה רחבה של 120 מעלות, עם קישוריות לכוונת הקסדה, שבעזרתה יכול הטייס לנעול על כל מטרה שביכולתו לראות (אם כי אין לטיל יכולת לפנות בכל זווית, להבדיל מטיל הפיתון 5 הישראלי). הטיל נדרך רק לאחר 300 מטר, והטווח המקסימלי שלו הוא 30 קילומטר (בגובה רב).
על פניו, לארצ'ר יכולת תמרון עדיפה על פני ה-AIM-9M סיידווינדר מתוצרת ארצות הברית, שנמצא בשימוש נרחב בכלל החילות האוויר המערביים, עובדה שתרמה רבות לפיתוח פרויקטים מערביים בתחום טילי האוויר-אוויר לטווח קצר: AIM-132 אסראם, פיתון 5, איריס-טי, ואף לדגם ה-X החדש של הסיידווינדר.
החל משנת 1994 החל ייצור של דגם חדש - R-74EM (במקור: R-73M), בעל טווח מוגדל, יכולת נעילה רחבה יותר, ואמצעי חסימת לוחמה אלקטרונית מתקדמים. ההצטיידות בדגם החדש בקרב חבר המדינות החלה בשנת 1997.
הארצ'ר ניתן לשימוש בכלל מטוסי הקרב החדישים של הגוש המזרחי, וחלק מהדגמים הישנים הושבחו לצורך נשיאתו. כמו כן הוא ניתן לשיגור ממספר מסוקי קרב רוסיים.
בתאריך 31 בדצמבר 2024, אוקראינה שחררה תצלומים של כלי שיט בלתי מאויש (כשב"ם) מדגם מגורה V5 המשגר טיל וימפל R-73 הפוגע ומפיל מסוק רוסי מדגם מיל מי-8. לפי אגף המודיעין לצידו טס מסוק נוסף שנפגע אך הצליח לשוב לבסיסו.
ראו גם

פיתון 5
AIM-132 אסראם
איריס-טי
AIM-9 סיידווינדר
ראיין הרלג'ק

| --- | --- |

ראיין הרלג'ק, 2020
 לידה:  31 במאי 1991 (בן 33) אוטווה, קנדה 
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  אקטיביסט למען הסביבה
 
ראיין הרלג'ק (באנגלית: Ryan Hreljac; נולד ב-30 במאי 1991) הוא פעיל חברתי קנדי, שהקים את קרן הבאר של ראיין כדי לספק מים לאוכלוסיות במדינות מתפתחות. הוא קיבל פרסים רבים על עבודתו, והוא האדם הצעיר ביותר שהוענק לו אות מסדר אונטריו.
ביוגרפיה

הרלג'ק הוא בנם של סוזן ומארק הרלג'ק מקמפטוויל, אונטריו. יש לו שלושה אחים. ג'ימי אקנה היה חבר לעט של הרלג'ק מאוגנדה. הוריו של ג'ימי נעלמו במהלך מלחמת האזרחים במדינה, ודודתו גידלה אותו. הוא נהג לקום בחצות כדי שיוכל להביא מים לדודתו לפני הלימודים. שני הנערים נפגשו במהלך ביקורו של הרלג'ק בשנת 2000 בבית הספר היסודי אנגולו באוגנדה, שם נקדחה הבאר הראשונה שהרלג'ק מימן. ג'ימי נחטף מאוחר יותר על ידי קבוצת מורדים, צבא ההתנגדות של לורד, ואז נמלט לביתו של עובד סיוע. משפחת הרלג'ק שילמה את לימודיו במשך כמה שנים, ואז הביאה אותו לקנדה.  משפחתו של ראיין אימצה את ג'ימי, והוא הפך לאזרח קנדי בשנת 2007.
האחים סיימו את לימודיהם בבית הספר התיכון ביוני 2009. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי סנט מייקל בקמפטוויל, אונטריו, סיים הרלג'ק את לימודיו בשנת 2013 באוניברסיטת קינג'ס קולג' בהליפקס, נובה סקוטיה. תחום המחקר שלו היה פיתוח בין-לאומי ומדעי המדינה.[דרוש מקור] הרלג'ק הועסק על ידי איגוד הנוער אוטווה, ארגון לא ממשלתי, לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2013. כ-20 צעירים יושבים בוועדות הממשל באוטווה כדי לייצג את האינטרסים של צעירים בפוליטיקה בבירה הקנדית.
גיוס תרומות ואקטיביזם

כשראיין היה בן שש הוא למד באחד השיעורים כי יש ילדים באפריקה שאין להם נגישות למים נקיים. לעיתים לא היו מים בנמצא, ולעיתים המים המים המועטים לא היו ראויים לשתייה. כשגדל, הקים ראיין חברה שחפרה בארות ברחבי העולם. הרלג'ק החל לגייס כסף עבור אלה שנפגעו ממשבר המים העולמי על ידי עבודות בית, שהקנו לו 70 דולר במשך ארבעה חודשים. אלה לא הספיקו לקניית ברז מים ולכן ביצע מטלות נוספות וגייס כספים נוספים. תוך 12 חודשים הוא גייס 2,000 דולר, שהיו העלות להקמת באר, על פי ווטרקאן, ארגון ללא מטרות רווח המספק מים נקיים למדינות עניות. בינואר 1999 הוא שלח את הכסף לווטרקאן, אשר קדחה את הבאר הראשונה בצפון אוגנדה ליד בית הספר הציבורי אנגולו. הוא נבנה על ידי ארגון "רופאים קנדים לסיוע ועזרה" באותה שנה.
בשנתיים הוא גייס 61,000 דולר. הסוכנות הפיתוח הבין-לאומית הקנדית שמעה על מאמציו של הרלג'ק והתאימה 2 דולר לכל דולר שגייס. הוא סיפר את סיפורו במופע של אופרה ווינפרי.
הרלג'ק ייסד את קרן "הבאר של ראיין", ארגון ללא כוונות רווח, קנדי רשום, בשנת 2001 כדי לבנות באפריקה ולחנך ילדים בנושא תברואה ומים בטוחים. לקרן שלוש דרכים לחנך את ילדי בית הספר בנושאי מים, תוכנית הנוער בפעולה, תוכנית המעורבים ותוכנית אתגר בית הספר.[דרוש מקור]
מטרת הקרן התרחבה לבניית בארות בכל מקום בעולם. מיליוני דולרים לפרויקטים של מים ותברואה באפריקה, מרכז אמריקה ודרום אסיה. הקרן סיפקה מים נקיים ליותר מ-892,725 אנשים ב-16 מדינות מתפתחות, באמצעות 1,166 פרויקטים של מים ותברואה. יש לה שותפים בשתים-עשרה מדינות, כולל בורקינה פאסו, גאנה, קניה, אוגנדה, טוגו והאיטי כדי לזהות את הקהילות הזקוקות ביותר לפרויקט מים או תברואה. הוא עבד עם מועדוני רוטרי בפרויקטים של בארות. עד שנת 2015 השלימה הקרן 900 פרויקטים לטובת 824,038 אנשים. חלק מהפרויקטים נועדו לשימור מי גשמים במכלים באזורים – כמו גואטמלה, האיטי והודו – שם זה היה הפתרון האופטימלי למים בטוחים. הבאר האלף נחפרה בסתיו 2015 בצפון אוגנדה, ברובע הסמוך לבאר הראשונה. בין תומכי הקרן ניתן למנות את מאט דיימון, אופרה ווינפרי, ג'יין גודול והנסיך צ'ארלס.
הרלג'ק הפך ביוני 2015 למנהל פרויקטים. הכשרתו בעבודה כללה סיורים לקניה, בורקינה פאסו ואוגנדה כדי להכשיר את המקומיים כיצד לשמור על בארותיהם. הוא גם נסע לברזיל, מקסיקו, קטר וארגנטינה – כדי לדבר על הקרן.
פרסים

הרלג'ק קיבל את פרס עולם הילדים בשנת 2003, ופעם שנייה במונטאז' בוורלי הילס באפריל 2016 כזוכה בפרס הבוגרים. בשנת 2004 הוא מונה לעמית בקרן פול האריס. הרלג'ק הפך לגיבור מציל חיים על ידי "פרויקט הגיבור שלי" בסוף שנת 2010. הוא האדם הצעיר ביותר שקיבל אי פעם את אות מסדר אונטריו. הוענקה לו מדליית נותן השירות המצטיין של קנדה, פרס הדוכס מאדינבורו, פרס וולף, ופרס נלסון מנדלה להומניטריות.
תרבות פופולרית

הבאר של ראיין, בבימויה של לליתה קרישנה בשנת 2001, מספרת את סיפור הבאר הראשונה.
זהב כחול: מלחמות מים עולמיות, סרט תיעודי בשנת 2008 בו מופיע הרלג'ק.
Get Involved, תוכנית טלוויזיה בה מופיע הרלג'ק בשנת 2008.
חזרה לבאר של ראיין, סרט תיעודי משנת 2015, מספר את סיפור חזרתו של ראיין הרלג'ק לאתר הבאר הראשון שלו בבית הספר היסודי אנגולו באוגנדה וכיצד הבאר שינתה את חייהם של האנשים באזור. את הסרט בן 27 הדקות ביימה קרישנה. הוא נבחר לפסטיבל הסרטים Planet in Focus, אחד הפסטיבלים הסביבתיים המשמעותיים ביותר בצפון אמריקה, שנערך בטורונטו באוקטובר 2015.
נסיכת המים הוא ספר על ילדה, ג'י ג'י, שהולכת עם אמה מדי יום לאסוף מים. הוא מבוסס על ראשית חייה של ג'ורג'י בדיאל, דוגמנית, שגדלה בבורקינה פאסו. היא הקימה קרן השותפה עם "קרן באר של ראיין" כדי לספק מים נקיים לקהילות אפריקאיות.
לקריאה נוספת

Baptiste, Tracey (2009). Being a Leader and Making Decisions. Infobase Publishing. ISBN 978-1-4381-2876-4.
Blue Gold. "The Action Plan: Emergency Aid". נבדק ב-11 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
Ellis, Deborah (11 בנובמבר 2016). "How Do You Explain the Refugee Crisis to Children? New Picture Books Can Help". The New York Times. נבדק ב-11 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
Jewell, Wendy (30 בספטמבר 2015). "Ryan Hreljac". The My Hero Project. נבדק ב-8 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
Lee, Dr. Robert (2 בינואר 2013). Build the Rainbow of Your Success: Work Smarter, Not Harder with Applied Wisdom from the East and West. BookBaby. ISBN 978-1-62488-866-3. {{cite book}}:  (עזרה)
Ottawa Citizen (20 במרץ 2016). "The UpBeat: Ryan's Well Foundation founder honoured by youth organization". Ottawa Citizen. נבדק ב-11 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
Schnurr, Joanne (8 במאי 2014). "Return to Ryan's Well 15 years later". נבדק ב-11 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
Shoveller, Herb (1 באוגוסט 2008). Ryan and Jimmy: And the Well in Africa That Brought Them Together. Kids Can Press Ltd. ISBN 978-1-55453-271-1. {{cite book}}:  (עזרה)
Smith, Patrick (25 בספטמבר 2015). "The UpBeat: Ryan's Well Foundation reaches milestone in clean water drive". Ottawa Citizen. {{cite news}}:  (עזרה)
Stone, Nikki (26 בינואר 2010). When Turtles Fly: Secrets of Successful People Who Know How To Stick Their Necks Out. Morgan James Publishing. ISBN 978-1-60037-801-0. {{cite book}}:  (עזרה)
Sundem, Garth (17 בנובמבר 2014). Real Kids, Real Stories, Real Change: Courageous Actions Around the World. Free Spirit Publishing. ISBN 978-1-57542-763-8. {{cite book}}:  (עזרה)
Villoldo, Alberto (2010). Courageous Dreaming: How Shamans Dream the World Into Being. ReadHowYouWant.com. ISBN 978-1-4587-5728-9.
Westendorp, Jennifer (9 באוקטובר 2015a). 'Return to Ryan's Well' premieres in Kemptville. Inside Ottawa Valley. נבדק ב-11 בדצמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Westendorp, Jennifer (22 בינואר 2015b). Ryan Hreljac takes on new role at Ryan's Well Foundation. Inside Ottawa Valley. נבדק ב-11 בדצמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Woods, Tiffany (באפריל  2008). The Rotarian. Rotary International. p. 29. ISSN 0035-838X. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Shoveller 2008, pp. 7–8.
↑  Sundem 2014, p. 87.
↑  Shoveller 2008, pp. 8, 54.
↑  Shoveller 2008, p. 16.
↑  Shoveller 2008, p. 54.
↑  Baptiste 2009, p. 64.
1 2  Stone 2010, p. 101.
1 2 3 4 5 6 7  Jewell 2015.
1 2 3 4 5  Westendorp 2015b.
1 2 3  Villoldo 2010, p. 109.
↑  Shoveller 2008, p. 8.
↑  Baptiste 2009, p. 63.
↑  Lee 2013.
↑  Schnurr 2014.
1 2 3  Stone 2010, p. 99.
1 2  Sundem 2014, p. 91.
1 2  Woods 2008, p. 29.
1 2  Ottawa Citizen 2016.
↑  Smith 2015.
↑  YouTube Oprah
1 2  Westendorp 2015a.
↑  Blue Gold.
↑  Ellis 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006127507  VIAF: 292356896   WorldCat (עם VIAF): 292356896 
נערה שואבת מים מזוהמים בסודאן.
אביעזר שפירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בפברואר 1944 (בן 80) ה' אדר ה'תש"ד כפר חסידים, ישראל 
 שם מלא:  אביעזר זליג אשר שפירא
 השכלה:  ישיבת קול תורה  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל ירושלים, ישראל
 השתייכות:  תנועת החסידות 
 תחומי עיסוק:  משגיח וראש ישיבת קול תורה לצעירים
 מעסיק:  ישיבת קול תורה לצעירים 
 שם השושלת:  חסידות דרוהוביץ'
 
 תפקידים נוספים:  אדמו"ר, ויו"ר הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים
 
הרב אביעזר (זליג אשר) שפירא (נולד ב-ה' אדר ה'תש"ד, 29 בפברואר 1944) הוא משגיח וראש ישיבת קול תורה לצעירים, אדמו"ר ורב בית הכנסת "אור החיים" של חסידות דרוהוביץ' ויושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים.
קורות חייו

נולד בכפר חסידים לשלמה אהרן ורחל שפירא. למד בישיבת קול תורה ומשם המשיך לישיבת חברון.
בשנת תש"ל מונה לכהן כרב בית הכנסת "אור החיים" שהוקם בשנת ה'תר"צ על ידי בן הדוד של סבו, הרב אברהם יעקב שפירא, ומשמש כאדמו"ר של חסידות דרוהוביץ'.
בשנת תשל"ח מונה לכהן כמשגיח בישיבת קול תורה לצעירים במקומו של הרב ישראל גנס שעבר לשמש כר"מ בישיבה.
לפני המהפך של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בעיתון יתד נאמן של הציבור החרדי, ביקש הרב שטיינמן להכניס רבנים נוספים לוועדה הרוחנית של העיתון, וביניהם, את הרב שפירא.
הרב שפירא נוהג ללכת כל יום לכותל המערבי, ובמהלך השנים ייסד את מנהג אמירת "נשמת כל חי" כל יום בחצות בכותל המערבי.
הרב שפירא משמש גם כיושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים וחבר בעמותות "כולל חיבת ירושלים" ו"הדר אסתר".
משפחתו

אביו, הרב שלמה אהרן, הוא בנו של הרב אביעזר זליג אשר שפירא ממשיך שושלת חסידות דרוהוביץ' של דודו הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ובנו של הרב יצחק מרדכי שפירא שהיה אדמו"ר בגוואדזיץ. הרב שפירא הוא משושלת קוז'ניץ מצד אביו של סבא רבא שלו, ומשושלת רוז'ין מצד אמו של סבא רבא שלו.
הרב שפירא נשוי לרבנית שרה יראת לבית וינקלר ולו 10 ילדים, ובנוסף אימץ עוד 4 ילדים של אחותו[דרוש מקור].
בנו מנחם שפירא הוא סגן ראש עיריית בני ברק ומנהל המחלקה המוניציפלית של סיעת דגל התורה. בן נוסף הוא גדליה שפירא, מנכ"ל לשעבר של העיתון 'מרכז העניינים'. בתו רבקה נשואה לרב יחיאל ברלין בנו של הרב מנחם צבי ברלין ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק.
הערות שוליים

↑  בית הכנסת אור חיים ע"ש האדמו"ר מדרוהוביץ זצ"ל ירושלים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  ספר השלום והאחדות, ירושלים, תשע"ד, עמ' רנד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  הרב ישראל בונדהיים, קול התורה, ירושלים: ישיבת קול תורה, תשס"ג, עמ' עז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  נחשף: מאחורי הקלעים של מהפך השליטה ב'יתד נאמן', באתר כיכר השבת
↑  אנשי הכותל, מוסף שבת קודש סוכות, בני ברק: יתד נאמן, תשע"ו, עמ' 46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  חברה קדישא גחש"א המאוחדת דכוללת החסידים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  צדקת רבי מאיר בעל הנס כולל חבת ירושלים לעדת גאליציה (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  הדר אסתר ע"ש הרבנית אסתר וינקלר ע"ה (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  הדס שפירא ע"ה נפטרה לאחר מחלה קשה, באתר כיכר השבת
↑  נתי קאליש, ביארצייט של מרן הרב שך: ראש הישיבה מסר את שיעורו הראשון, באתר קול חי
נבחרת ארץ ישראל בכדורגל

נבחרת ארץ ישראל בכדורגל הייתה נבחרת לאומית, שייצגה את ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, על אף שהאזור לא היה מדינה עצמאית וריבונית. שורשיה של נבחרת זו בשלהי שנות ה-20, בטרם הוקמה ההתאחדות לכדורגל, כאשר אלפרד מונד, ברון מלצ'ט הראשון, ניסה בלא הצלחה להקים נבחרת שתייצג את כלל הקבוצות היהודיות בארץ ישראל וזאת כדי לשלוח אותה למסע משחקי ראווה באנגליה.
הכדורגל הבין-ארצי לא היה מפותח באותה עת, ולפיכך השתתפה הנבחרת בחמישה משחקים רשמיים בלבד למן הופעתה הראשונה ב-1934 ועד להקמת מדינת ישראל. בארבעת משחקיה הראשונים, שהיו במסגרת מוקדמות המונדיאל (1934 ו-1938), נחלה הנבחרת הפסדים. משחקה החמישי והאחרון היה מול לבנון, ובו זכתה בניצחונה היחיד (5 - 1). מעבר לכך קיימה הנבחרת מספר משחקי ידידות, שהראשונים שבהם התקיימו ב-1930. לאחר הקמת המדינה הפכה נבחרת זו לנבחרת ישראל בכדורגל.
המשחק נגד לבנון

משחקה הרשמי האחרון של נבחרת ארץ ישראל לפני הקמת המדינה היה משחק ידידות נגד לבנון, שנחשבה באותה עת לאחת הנבחרות החלשות ביותר בעולם. המשחק נערך באצטדיון המכביה, לעיני כעשרת אלפים צופים. לראשונה בתולדות הנבחרת זומנו שחקנים מקבוצה של מרכז בית"ר - בית"ר תל אביב, והיו אלה המגן לוניה דבורין, החלוץ המרכזי ("צנטרפור" במונחי התקופה) ורנר כספי והשוער בנימין מזרחי. במהלך אספת ההכנה למשחק הודיע מרכיב הנבחרת ארתור באר כי על השחקנים להביא עמם למשחק נעלי כדורגל באופן עצמאי וכי יסופקו להם רק מדי הנבחרת.(אנ')
לאורך כל המחצית הראשונה במשחק הרבו שחקני הנבחרת הארץ-ישראלית לבעוט לכיוון שערו של נ. סאיאד הלבנוני. מנגד הפגינו הלבנונים חולשה רבה בהגנה. כבר בדקה הראשונה של המשחק הצליח הקיצוני הימני הרברט מייטנר מהפועל ראשון לציון להכניע את סאיאד, ובדקה ה-11 הכפיל אברהם שניידרוביץ' (שני) ממכבי נס ציונה את יתרונה של ארץ ישראל. בנקודה זו החלו הלבנונים להגיב בהתקפות משל עצמם, אך לא הצליחו להכניע את השוער בנימין מזרחי. בהמשך המחצית חזרה ארץ ישראל ונטלה לעצמה את היתרון במשחק, ועד סיום המחצית הבקיעו גאול מכליס וורנר כספי שני שערים נוספים.(אנ')
המחצית השנייה הייתה שקולה יותר מבחינת יחסי הכוחות. במהלך המחצית הוחלף הרץ המרכזי גאזה פוקס בעקבות פציעה, והשינוי הכפוי במערך המשחק של ארץ ישראל פגע ביכולת המשחק שלה. בדקה ה-50 של המשחק הצליחה לבנון להכניע את השוער מזרחי, אך כעבור 10 דקות הבקיע ורנר כספי את שערו השני במשחק, והתוצאה מול לבנון 1–5 לטובת ארץ ישראל נותרה בעינה עד לשריקת הסיום. לאחר הבקעתו של שער זה ביקש מאמן נבחרת לבנון מארתור באר לא להביס את נבחרתו בצורה קשה מדי ולהשפילה שלא לצורך. באר העביר את הבקשה לשחקנים הארץ-ישראלים, שנעתרו לה והחלו למסור את הכדור זה אל זה, ללא ניסיונות התקפה ממשיים. הניצחון שהושג בסיום המשחק היה הניצחון היחיד של נבחרת ארץ ישראל במשחק רשמי.(אנ')
לקריאה נוספת

עומר עינב, עומדים בשער: כדורגל ויחסי יהודים וערבים בא"י–פלסטין, 1917–1948, הוצאת עם עובד, תשפ"ב 2022