stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון רייף
קורות חיים

למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן שירת בנח"ל המוצנח.
למד בבית הספר לרפואה בטכניון בחיפה, את ההתמחות ברפואת ילדים עשה בבית החולים לילדים 'דנה' שבמרכז הרפואי תל אביב.
את התמחותו בגסטרואנטרולוגיית ילדים עשה בבית החולים לילדים בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק.
בשנת 1996 התמנה למנהל יחידת גסטרו ילדים בבית החולים דנה.
בשנת 2000 שהה כפרופסור אורח במחלקת הגסטרו ובמעבדה לחקר מחלות כבד בבית החולים האוניברסיטאי בצפל היל, מדינת צפון קרוליינה ועסק שם במחקר בפירוזיס כבדי, ולבסוף כתב שני מאמרים שפורסמו בכתב העת הרפואי הנחשב - JBC.
בשנת 2003 התמנה למנהל מחלקת הילדים בבית החולים הדסה.
בין השנים 2009–2011 ניהל את אגף הילדים בבית החולים דנה-דואק לילדים.
בנוסף לתפקידיו משמש כמזכיר החברה הישראלית לחקר הכבד. חבר בחברה הישראלית לפדיאטריה קלינית. חבר בוועדת הגסטרו.
וכן יו"ר איגוד האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ותזונת ילדים.
משמש גם כעורך המשנה של ה-journal of pediatric gastroeherology עיתון עולמי לענייני גסטרו.
כיום הוא משמש כחבר במספר ארגונים בינלאומיים בתחום הגסטרו ילדים.
בנוסף בעל מרפאה פרטית בעיר תל אביב.
פעילותו המחקרית

פרופ' רייף פרסם מעל 100 מאמרים בתחום רפואת ילדים גסטרו ילדים ומחלות כבד. מחקריו מתמקדים בתחום מחלות מעי דלקתיות, שלשולים, זיהום בהליקובקטר, אנדוסקופיות בילדים, בעיות בגדילה ותזונת ילדים.
מחקרו המעבדתי העיקרי מתמקד בפיברזיס כבדי. הוא חקר יחד עם מעבדתו של פרופ יואל קלוג באנטגוניסט ספציפי ל-RAS בשם FTS כמונע ואף מטפל בפיברוזיס כבדי.
בשנת שבתון במעבדה לחקר הכבד חבר לאיש מוביל בתחום הפיברוזיס, פרופ' ברנר מ- UNC NORTH CAROLINA, שם התמקד בפעילות של AKT ומתווכים נוספים ב SIGNAL TRUNSDUCTION PATHWAY בעיקר בתפקידם בפיברוזיס ועיכובם על ידי מעכבים כימיים או בטרנספקציות. כיום במעבדת המחקר שלו הוא ממשיך בחקר פיברוזיס כבדי.
בנוסף הוא חקר את הפעילות האנטי פיברוטית של ויטמין D .
משפחתו

נשוי לנעמי ואב לחמישה. מתגורר בירושלים ולפרקים בקרני שומרון, שם התגורר בקביעות למעלה משלושים שנה.
קבר KV55

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  מצרים העתיקה 
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  6 בינואר 1907 
 ארכאולוגים:  אדוארד ר. איארטון, ליילה פינץ' ברוק 
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 קואורדינטות:  25°44′00″N 32°36′00″E﻿ / ﻿25.733333333333°N 32.6°E﻿ / 25.733333333333; 32.6
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםקבר KV55(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםקבר KV55
 
הסרקופג המפורק שנמצא בקבר. היום במוזיאון המצרי בקהיר
KV55 הוא קבר שנמצא בעמק המלכים בנקרופוליס של תבאי במצרים. הקבר התגלה בשנת 1907 על ידי אדוארד ר. איארטון (Edward R. Ayrton) שעבד בשביל תאודור מ. דוויס (Theodore M. Davis). לאחר גילויו הקבר נחפר. הממצאים שהוצאו מתוכו עוררו מחלוקת בקרב החוקרים בשאלות למי נועד הקבר, של מי המומיה שנמצאה בו, כיצד הגיעו החפצים ששייכים לדמויות מלכותיות שונות לקבר, ומה הסיבות להשחתה ולמחיקות שנעשו בחפצים. בפברואר 2010 התפרסמו תוצאות של מחקר גנטי ובדיקות מדעיות נוספות שקבעו שהמומיה שהוצאה מהקבר הוא בנו של אמנחותפ השלישי, ואביו של תות ענח' אמון. תוצאות אלו לא הביאו לסוף המחלוקת, מכיוון שישנם חוקרים שסבורים שמדובר במלך אחנתון, ואילו אחרים סבורים שמדובר באחיו סמנח כא רע שירש אותו לאחר מותו.
תוכנית הקבר

הקבר ממוקם מספר קילומטרים מערבית לקבר של רעמסס התשיעי בביבאן אל מולוכ. אל הקבר מובילות 21 מדרגות, שהובילו לכניסה שהייתה חסומה על ידי קיר של אבני גיר שהונח על גבי פסולת הריסות. מאחורי הקיר ישנה חסימה נוספת של בלוקי גיר שסודרו על מלט, ומכוסים מבחוץ במלט שנושא טביעות חותם עגול של תן שרובץ על 9 שבויים. סמל זה מופיע לעיתים קרובות בחותמות בקברים בתבאי, והוא נמצא גם בכניסה לקבר של תות ענח' אמון.
הכניסה נמצאה הרוסה חלקית, מה שמצביע על כך שהקבר נאטם לאחר פתיחה אחת. הכניסה מובילה למסדרון שרוחבו 1.8 מטר ו-2.5 מטרים גובה שהיה מלא בשברי גיר. בסוף המסדרון היה חדר מלבני גדול שאורכו 7 מטרים, רוחבו 5 מטרים, גובהו 4 מטרים, והוא היה במפלס נמוך במטר אחד מהכניסה. מהסף הייתה רמפה של שפוכת אבנים שנמשכה לחדר. הקירות בחדר טויחו אך לא קושטו. בחלק הדרומי ניתן לראות שהתחילו לחצוב חדר שני, אך לא סיימו את העבודה. ממדי החדר הם 1.8 מטר גובה, 1.4 מטר רוחב ו-1.5 מטר עומק. ישנם סימנים שחורים בקיר המזרחי שמצביעים על כך שהייתה כוונה לחצוב חדר נוסף, ובשנת 1993 בעקבות ניקוי הקבר התגלה אוסטרקון שעליו מצוירת התוכנית המקורית של הקבר. ניתן לראות בו שהייתה כוונה להרחיב את הכניסה, ומהסימנים על הקירות עולה שלאחר החציבה של הכניסה והמדרגות, הכניסה הורחבה, התקרה הוגבהה, ומספר המדרגות עלה.
הממצאים בקבר

ארון הקבורה - חלק ממנו נמצא כמה מטרים מהכניסה, וחלק נוסף נמצא בשפוכת בכניסה לחדר הגדול, על הרצפה שכב חלק נוסף, ובקיר ממול לכניסה שכבו שאר החלקים שלו. זהו ארון קבורה מעץ מצופה זהב.
כד אלבסטר גדול - נמצא בשפוכת בכניסה לחדר הגדול.
ארבעה כדים קנופיים - בחדר הגדול נמצאו ארבעה כדים מקלציט מבריקה עם מכסים בדמות אדם.
ארון מתים - קצת לפני החדר שכב ארון מתים שהונח על מיטה עם ראש אריה, המיטה התמוטטה מריקבון ובעקבותיו נפל גם הארון. בתוך הארון שכבה מומיה.
ארבע לבנים מאגיות - שלוש מהן כנראה הונחו בקירות, ואחת נמצאה מתחת למיטה.
ממצאים נוספים - נמצאו מספר כדים, קופסאות, קמעות, בסיס פסל מעץ, פסלונים ודגמי בומרנגים מפאיאנס, וכלים פולחניים ששימשו לטקסי קבורה. כד אחד מאבן נושא את שמו של אמנחותפ השלישי, כד נוסף עם שם המלכה תיה ואמנחותפ השלישי, ושריד עץ מאחד הרהיטים נושא את השמות של תיה ואמנחותפ השלישי. נמצא קמע מאבן עם השם של תיה. בפסולת שמתחת למיטה ומאחורי הפאנלים של ארון הקבורה, בסמוך לקיר המזרחי התגלו כמה חותמות קטנים מחימר, חלקם עם הכרטוש של תות ענח' אמון.
לחופרים היה ברור שהקבר סבל נזק משני גורמים. הנזק הראשון נוצר מסדק גדול בתקרת המסדרון, שללא הצלחה ניסו לאטום אותו במלט. דרך הסדק חלחלו מי גשמים שגרמו לריקבון בחפצי העץ והמומיה. הנזק השני נגרם על ידי האדם, למסקנה זו הגיעו מהעובדות ששמות שהיו על ארון המתים נמחקו, מסכת הזהב הוסרה מהמכסה, רצועות מזהב שהקיפו את המומיה שנושאות כרטושים נחתכו, ודמויות מסוימות ושמות הוסרו ונמחקו מארון הקבורה. הקמעות על הלבנים המאגיות גם הוסרו. הרס זה כנראה לא נגרם על ידי שודדי קברים, מכיוון שהשודדים היו לוקחים את כל הזהב ולא היו טורחים לסגור את הכניסה לקבר אחריהם.
הממצאים בקבר > ארון הקבורה

ארון הקבורה נמצא מפורק במסדרון ובחדר המרכזי, הארון העשוי מעץ ארז נמצא במצב רע של ריקבון. הוא היה מכוסה בטיח, מגולף ומוזהב. בחזית הארון ישנן שתי כתובות שפונות כלפי השנייה. בקורות הדלת, במזוזה השמאלית ישנה כתובת שבה מחוק שמו של אחנתון, ושמו של אמנחותפ השלישי מופיע בדיו אדומה.
שתי דלתות מהארון נמצאו עם צירי הנחושת שלהן. דוויס תיאר את מה שמופיע על הדלתות: המלכה תי מקדישה פרחים לאתון, שמופיע בצורת דיסק עם קרניים בצד שמאל. חלק מהקרניים מקבלות את המנחה וחלק מגנות על המלכה ודמות נוספת שנמחקה, כאשר הידיים בסוף הקרניים אוחזות את סמל החיים. המזבח שממוקם מתחת לדיסק נושא שישה כרטושים של אתון ושל אחנתון שנמחקו. בצמוד למה שמונח על המזבח, יש שולחנות עם לחם ומוצרי מזון וקנקנים. הדמות המחוקה היא במרכז, כנראה מדובר באחנתון שחובש כובע עם שני סרטים ומחזיק שרביט. מאחוריו המלכה תיה לבושה בחלוק ארוך, לצווארה מחרוזת, ראשה עם פיאה שעליה מולבש כתר שעליו יש שני הורוסים עם קרניים של איסיס, זהו כתרה של האלה חתחור, שזה דיסק שמוקף בשתי נוצות ארוכות.
האגיפטולוג אלן גרדינר בחן יותר מאוחר את הארון, וזיהה באחד מהפאנלים הארוכים בשמו של אחנתון, שנמחק בשאר חלקי הארון. הוא מתאר את הדמות המחוקה כאחנתון שמגיש מנחה לאתון על מזבח, כאשר מאחוריו המלכה תיה שופכת קטורת ללהבות במזבח שני. על המזוזה השמאלית ישנם שני כרטושים עם השם אתון בצורתו המאוחרת, ובהמשך כתוב: ”מלך מצרים העליונה והתחתונה, החי באמת (אחנתון)”, ובסוף כתוב: ”אמו של המלך, תיה, מי יתן ותחיה לנצח”. החלק שמעל הדלתות יש לו שתי כתובות סימטריות שמתחילות מהמרכז. מימין: ”מלך מצרים העליונה והתחתונה, חי באמת (אחנתון), מה שהוא עשה עבור אמו של המלך, אשתו של המלך הגדול- תי”. משמאל: ”מלך מצרים העליונה והתחתונה, אדון שתי הארצות, אמנחותפ השלישי, אמו של המלך, אשתו של המלך הגדול- תיה, מי יתן ותחיה (לנצח)”.
הממצאים בקבר > ארון המתים, הכדים הקנופיים והלבנים המאגיות

גרדינר בדק את ארון המתים והכתובות עליו. ארון המתים עשוי מעץ ארז, מכוסה בזהב ומשובץ באבנים חצי יקרות. ישנו הורוס מברונזה שמחובר למצח ונושא את שמו של אתון בצורתו המאוחרת. לדעתו הארון יחד עם ההקדשות עליו מזכיר את הארון השני של תות ענח' אמון. הכתובות העיקריות נעשו על גבי ציפוי הזהב, ואילו בחלק הפנימי של הרגליים הסימנים גולפו בעץ, והזהב נלחץ פנימה לקבל את הטביעה. ריקועי הזהב בתוך הארון לא הצליחו וחלקם נפלו על המומיה. ישנם הוכחות שהיו שינויים מכוונים בטקסטים, שהביאו להחלפת מילים על ידי חיתוכם. הכתובת שלרגלי הארון כוללת לדעתו את הכרטוש של אחנתון, וכך הוא תרגם: ”מלך מצרים העליונה והתחתונה, החי באמת, מלך שתי הארצות (אחנתון) הבן הנאמן של אתון החי, החי (כאן) לנצח”.
לדעת גרדינר הטקסט במקור התייחס לאישה, אך שונה בהתאם כדי שיתייחס לגבר. שם האישה שהושחת מוצג לא כבעלת הארון, אלא כדוברת. ידוע שהאלה נפתיס מוצגת בראש הארון ואיסיס ברגלי הארון. וידוע שברגלי הארונות של השושלת ה-18 בדרך כלל איסיס היא הדוברת, ואילו על המכסה אלת השמיים נות היא הדוברת. על הארון עצמו איסיס מוצגת כמגנה בעזרת ידיה על הכרטוש המלכותי, מלווה בטקסט שמופנה למלך ומתאר את האלה הדוברת כאחותו. לדעתו של גרדינר מסורת זו נמשכה לתקופת אל עמארנה למרות הרפורמות של אחנתון, כאשר הדמות הנשית היא נפרטיטי שהחליפה את איסיס. התרגום: "קריאה של (המלכה נפרטיטי): אני אנשום את האוויר המתוק שיבוא מפיך, ואחזיק את יופייך תמיד. תפילתי היא שאשמע את קולותייך המתוקים של הרוח הצפונית, שבשרי יצעיר יחד עם החיים בעזרת אהבתך, אתה המאפשר לי בעזרת ידייך שנושאות את רוחך לקבל אותה ולחיות על פיה, ואתה שקורא בשמי ללא הפסק, ושמי לא יחדל משפתייך (אחי האהוב?) בהיותך (איתי) לנצח, חיים כמו אתון (החי?)".
האגיפטולוג פאירמן סבור שהארון במקור הוכן למרת אתון בתו של אחנתון, וכך הוא תרגם את הכתובת לרגלי הארון: "(בתו האהובה של) מלך מצרים העליונה והתחתונה, החי במעאת, מלך שתי הארצות (אחנתון) הבן האהוב של אתון החי, שחי לנצח: (בתו של המלך, מרת אתון)". "נאום בת המלך מרת אתון: מי יתן ואנשום את הנשימה המתוקה שבאה מפיך, שאחזיק את יופייך יום אחר יום, זו תפילתי. שאשמע את קולותייך המתוקים של הרוח הצפונית. שבשרי יצעיר יחד עם החיים בעזרת אהבתך. תן לי את ידייך לשאת את מזונך, ומי יתן ואקבל אותו ואחיה בעזרתו. קרא בשמי והוא לא יחדל מפיך. [הו אבי, מלך מצרים העליונה והתחתונה (אחנתון)] שתהיה (פה) לנצח נצחים, חי כמו אתון".
האגיפטולוג אלדרד קירל (Aldred Cyril) בדק את סגנון הארון בהשוואה לשלושת הארונות של תות ענח' אמון ולארון של סתי הראשון, והגיע למסקנה שהארון בקבר הוכן עבור דמות מלכותית. לפי סגנון הקישוט והעיצוב, הארון נעשה עבור אישה, מאחר שהארון מעוטר בלבוש קשקשים, ואילו ארונות הגברים מעוטרים בכנפי נשר על החזה. בנוסף סגנון השיער של הארון שהוא תספורת נובית קצרה, קשור למלכות ונסיכות מבוגרות בתקופתו של אחנתון. ההוראוס שמאפיין ארון של גבר, נוסף לארון לאחר שיוצר. הזקן שהיה מחובר לארון נמצא בסמוך לו, וכנראה נוסף בשלב מאוחר לא יוצר יחד עם הארון.
בנוסף נמצאו ארבע לבנים מאגיות ששתיים מהן נושאות את הכרטוש של אחנתון. נמצא חלק מהכרטוש של סמנחכארע, ופלטה מזהב שכתוב עליה "האהוב על אחנתון" שהוא תואר שקשור לסמנח כא רע. נמצא כד עם שמה של קיה אשתו של אחנתון. נמצאו ארבעה כדים קנופיים בדמות אדם, כאשר ישנם סימנים לקידוח חור במכסים, שאליו הוכנסו הוראוסים מזכוכית. ההוראוסים הוצאו בשלב מאוחר, כאשר הם משאירים מאחוריהם סימני צבע על המכסים.
הממצאים בקבר > המומיה

בשנת 1908 בדקו שני מנתחים את המומיה, וקבעו על סמך אגן הירכיים שמדובר באישה. יותר מאוחר נשלחה המומיה לאליוט סמית שהיה פרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה בקהיר, והוא הופתע לגלות שרידים של גבר צעיר שמת כנראה בגיל 23. למרות הגיל הצעיר שנקבע על ידו, הוא טען שמדובר במומיה של אחנתון. הוא קישר בין הופעתו המוזרה של אחנתון במונומנטים שלו למומיה, וטען שיש סבירות שהשלד סבל מסינדרום פרוליך שהשפיע על גיל העצמות, אף על פי שידוע שסינדרום זה גורם לעקרות, דבר המנוגד למה שידוע על אחנתון.
בשנת 1963 נערכה בדיקה בחלקים מסוימים מהשלד: עצם החזה, עצם הבריח, עמוד השדרה, עצם העצה, עצם השכם, העצמות הארוכות, עצמות היד, הגולגולת, השיניים ואגן הירכיים. מהבדיקות עולה שמדובר בשלד של גבר צעיר, בן לא יותר מ-25 שנה במותו, ובגובה של 1.71 סנטימטר. לא רואים הבדלים פיזיולוגים קיצוניים, אף על פי שבחלקים מסוימים יש מידות נשיות, כמו הזווית של עצם הירך, חלק מהעצמות הארוכות שחסרה בהן גסות, עצמות היד שהן דקות, ומידות מסוימות באגן הירכיים שמתאימות לאישה. הבדלים קטנים אלו לא מספיקים כדי להוכיח שמדובר בסינדרום פרליך או הצורה שבה מופיע אחנתון. נעשה שחזור הפנים על סמך הגולגולת, השחזור הראה דמיון רב לגולגולת ולארונות הקבורה של תות ענח' אמון.
מידע מוסכם כיום

מספר הדעות לגבי יעודו של הקבר והשימוש בו, ומי נקבר בו, הוא כמספר החוקרים. אך בעקבות המחקר שהתפתח ישנן כיום כמה הנחות שמקובלות על רוב החוקרים:
הקבר מכיל חפצים שונים של דמויות מלכותיות מהשושלת ה-18: אמנחותפ ה-3, תיה (ארון הקבורה), אחנתון (שתיים מהלבנים המאגיות), סמנח כא רע, מרת אתון וקיה (כד רגיל וכדים קנופיים) ותות ענח' אמון (חותמות).
ארון המתים הוכן במקור עבור אישה ממשפחת המלוכה, ואומץ ושונה בהתאם להכלת גבר.
המומיה היא של גבר צעיר בשנות ה-20 או ה-30 למותו, מבדיקה גנטית ובדיקות נוספות כנראה מדובר בסמנח כא רע או באחנתון.
הקבר נפתח פעמיים, בתקופתו של תות ענח' אמון ובתקופה הרעמססית.
הערות שוליים

↑  Hawass, Zahi et al. "Ancestry and Pathology in King Tutankhamun's Family", The Journal of the American Medical Association, p.644.
↑  Aldred, C. Akhenaten, Legerich, 1968, p.140.
↑  KV 55 (Tiye (?) or Akhenaten (?)) - Theban Mapping Project
↑  Aldred, C. Akhenaten, Legerich, 1968, pp.141-143.
↑  Davis, T.M. The Tomb of Queen Tiyi, London, 1910, pp.13-14.
↑  Gardiner, A. "The So-called Tomb of Queen Tiye", JEA 43 (1957), pp. 12-14.
1 2  Gardiner, A. "The So-called Tomb of Queen Tiye", JEA 43 (1957), p.15.
↑  Fairman, H.W. "Once Again The So-called Coffin of Akhenaten", JEA 47 (1961), pp.25-31.
↑  Aldred, C. "The Tomb Of Akhenaten at Thebes", JEA 47 (1961), pp.41-48.
↑  Aldred, C. "The Tomb Of Akhenaten at Thebes", JEA 47 (1961), pp.49-50.
↑  Aldred, C. Akhenaten, Legerich, 1968, pp.144-146.
↑  Harrison, R.G. "An Anatomical Examination of the Pharaonic Remains Purported to be Akhenaten", JEA 52 (1966), London, pp.98-113.
↑  Davis, T.M. The Tomb of Queen Tiyi, London, 1910, p.14.
↑  Fairman, H.W. "Once Again The So-called Coffin of Akhenaten", JEA 47 (1961), pp.32-40.
↑  Aldred, C. "The Tomb Of Akhenaten at Thebes", JEA 47 (1961), pp.51-60.
↑  Dodson, A. "On the Origin, Contents and Fate of Biban el-Moluk Tomb 55", GM 132 (1993), pp.21-28.
↑  Reeves, C.N. "A Reappraisal of Tomb 55 in the Valley of the Kings", JEA 67 (1981), pp.48-55.
תוכנית הקבר: A - כניסה, B - מסדרון, J - חדר קבורה, Ja- חדר צדדי לא גמור
אחד מארבעת הכדים הקנופיים, הכד של קיה אשתו של אחנתון
ראש המומיה
אנהגואריים

| אנהגואריים |
| --- | --- |
 שלד של אנהגוארה
תקופה
קרטיקון תחתון-עליון 120–94 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אנהגואריים
שם מדעי
 Anhangueridae ‏Campos & קלנר

אנהגואריים (שם מדעי: Anhangueridae) היא משפחה של פטרוזאורים גדולים שחיו בתור הקרטיקון לפני 120-94 מיליון שנה. במראם הם הזכירו את האורניתוכיריים ובעבר השתייכו אליהם. לא כל החוקרים מכירים בה וחלק מחשיבים את מיניה לקרוביהם האורניתוכיריים. במשפחה שלושה סוגים הידועים רק ממאובנים מברזיל ומרחבי סין.
מאפיינים

בני משפחה זו היו בעלי מוטת כנפיים גדולה והם כנראה דאו על זרמי אוויר חם. היו להם לסתות ארוכות ובתוכם שורת שיניים דקות ומחטיות ששימשו ללכידת טרף. הלסת הייתה צרה וישרה וחסרת הבליטות של חלק מהאורניתוכיריים כמו הטרופאוגנטוס אך בעלת ציצה כרבולתית בקצה הראש. מעופפים אלה כנראה היו אוכלי דגים שחיו סמוך לים. על היבשה הם היו מגושמים יותר ונעו על גפיהם הקדמיות הצנומות שמהם נמתחו כנפיהם והם היו חסרי זנב.
כל המינים נכחדו עד לפני 94 מיליון שנה.
סוגי המשפחה

אנהגוארה (Anhanguera)
ליאונינגופטרוס (Liaoningopterus)
מארדקטילוס (Maaradactylus)?
קולובורינכוס (Coloborhynchus)?
Siroccopteryx
Uktenadactylus
תפונגקה (Thapungaka)
תרפיה פרימאלית

תרפיה פרימאלית היא פסיכותרפיה מבוססת-טראומה שיצר הפסיכולוג היהודי-אמריקאי ארתור יאנוב. לפי יאנוב, נוירוזה נגרמת כתוצאה מהכאב המודחק של טראומות ילדות. יאנוב גורס שניתן להביא כאב מודחק לתודעה לשם התרתו במהלך הטיפול. תרפיה פרימאלית פותחה כשיטה לשחרור הכאב המודחק באמצעות חווייתו מחדש – דהיינו זיכרונות רגשיים, להבדיל מזיכרונות תפיסתיים – מתוך ניסיון לשחרר את הכאב באמצעות עיבוד מלא ואינטגרציה. כך האדם נעשה יותר אמיתי (כאשר עד כה היה בניתוק מחלקים מאישיותו עקב הדחקה). מטרת היעד של התרפיה היא צמצום או ביטול ההשפעה המכרעת שיש לטראומה מוקדמת על התנהגותו של האדם הבוגר.
התרפיה תפסה מקום חשוב במהלך תקופה קצרה בשנות ה-70 המוקדמות של המאה העשרים, לאחר פרסום ספרו הראשון של יאנוב, "הצעקה הראשונית". היא שימשה השראה למאות קליניקות בכל העולם, ששאלו ממנה רעיונות. כמו כן, היא העניקה השראה לדמויות מפורסמות מהתרבות הפופולרית, כמו למשל הזמר ומחבר השירים ג'ון לנון, השחקן ג'יימס ארל ג'ונס והפסנתרן רוג'ר ויליאמס, שהיו תומכים בולטים של תרפיה פרימאלית. מאז ירדה הפופולריות שלה, משום שיאנוב לא הצליח להגיע אל התוצאות המחקריות הנדרשות לשם שכנוע פסיכולוגים ביעילותה. עם זאת, תומכי השיטה ממשיכים לצדד ולעסוק בתרפיה הפרימאלית או בווריאציות שלה.
מושגים

לפי יאנוב, הדרך היחידה לבטל נוירוזה היא לאפשר למטופל הנוירוטי להיזכר בטראומה בסביבה טיפולית. הוא מסביר שהאדם הנוירוטי יכול במצב זה לחוות מחדש את רגשותיו בתגובה לתקריות הטראומטיות המקוריות, אך לבטא כעת את התחושות שהודחקו בשעתן, ובכך להתיר את הטראומה. יאנוב האמין שישנו רק מקור אחד לחולי נפשי (מלבד פגמים גנטיים): כאב מוטבע (imprinted pain). הוא טען שמקור יחיד זה של נוירוזה מצביע על כך שייתכן רק מרפא אחד יעיל: חוויה מחדש (re-experiencing).
כאב, צרכים, תודעה והדחקה

בתאוריה הפרימאלית, כאב פרימאלי הוא חסך או פגיעה המהווים איום על התפתחות הילד. הזהרתו של ההורה אינה מהווה בהכרח כאב פרימאלי עבור הילד, לעומת השפלה מוחלטת לדוגמה. תינוק שהוריו השאירו אותו להתייפח בעריסה חש כאב למשל, אך לא הפגיעה כשלעצמה היא שמגדירה כאב פרימאלי אלא ההקשר של הכאב, או משמעותו עבור התודעה המתפתחת של הילד. בתיאוריה הפרימאלית, תודעה אינה רק ערות-מודעת, אלא מתייחסת גם למצב האורגניזם כולו, כולל המוח, בו יש גישה שוטפת בין חלקים.
יאנוב מתאר "כאב" ככזה שאינו מכאיב, משום שברגע שהאדם מתחיל לחוש אותו הוא נהפך לרגש, כך שמרבית הסבל נמצא בחסימה או בהדחקה ולא בכאב עצמו. לטענתו, הרבה מכאבי הילדות הם תוצר של צרכים שלא סופקו. בספרו הוא מסביר את השקפתו על צרכים בסיסיים, תוך הסתמכות על פסיכולוגים מוקדמים יותר. צרכינו הראשוניים הנם גופניים בלבד: הזנה, ביטחון ונוחות. בשלב מאוחר יותר מתפתחים צרכים רגשיים דוגמת חיבה, הבנה וכבוד לרגשותינו. לבסוף, מתפתחים צרכים אינטלקטואליים כמו לדעת ולהבין. כשצרכים אינם מסופקים לאורך זמן רב מדי, מסביר יאנוב, התוצאה היא כאב.
מקורות הנוירוזה

לפי התיאוריה הפרימאלית, אנשים רבים סובלים ממידה כלשהי של נוירוזה. נוירוזה זו מתחילה משלב מוקדם מאוד בחיים (במיוחד ב"תקופה הקריטית" - מלידה עד גיל שלוש) כתוצאה מחוסר סיפוק של צרכים. תיתכן טראומה בודדת או מספר טראומות, אך לרוב מדובר בהזנחה או התעללות על בסיס יום-יומי.
נוירוזה, לפיכך, עשויה להתפתח החל בלידה, או אף לפניה. הסברה היא שכאב מאוחר "מתיישב" על כאב זה בתהליך הקרוי "הרכבה" (compounding).
במהלך הילדות, מתפתחות "הגנות" מתוחכמות יותר, כשהצרכים המוקדמים שלא מולאו ממשיכים ללחוץ להשגת מימוש בדרכים סמליות, ולפיכך בלתי מספקות.
פריימאל (Primal)

המילה פריימאל, כשם עצם או כפועל, מתייחסת לתהליך שבו "חיים מחדש" הרגשה כואבת מהילדות. יאנוב מצא, יחד עם חוקר בשם הולדן, שפריימאל מושלם (מהלך שלם של החוויה) ניתן לזיהוי לפי עלייה "קדם-פרימאלית" בסימנים חיוניים כגון דופק, טמפרטורת הליבה של הגוף, ולחץ דם המובילים לחוויית הרגש ואז צניחה של הסימנים הללו לרמה תקינה יותר מזו שהחלו בה. יאנוב טען שלאחר הפריימאל ("פוסט-פריימאל") יוצף המטופל בתובנות משל עצמו.
בהתבסס על מחקרים פנימיים שביצע יאנוב, הסיקו הוא והולדן שהעלייה הקדם-פרימאלית בסימנים החיוניים מצביעה על כך שההגנות הנירוטיות של האדם נמתחות בידי הכאב המתגבר לנקודה שבה נוצר "התקף חרדה חמור" (התיאור המקובל), והנפילה לרמות תקינות יותר מהקדם-פרימאליות מעידה על פתרון, או שחרור, הכאב במידה כלשהי.
יאנוב הבדיל בין הפריימאל לבין קתרזיס רגשי, או תגובת פורקן, כשתגובת פורקן היא "פסאודו-פריימאל". לפריימאל מתייחסים גם כ"רגש שהתחבר", אך לרוב תהליך החיבור המוחלט של רגש לתודעה (תהליך הפוך מהדחקה) ייקח חודשים או אפילו שנים, ויידרשו לכך פריימאלים רבים.
מערך, תהליך ומשך הטיפול

אסטרטגיית העל של תרפיה פרימאלית כמעט לא השתנתה מראשית ימיה. התרפיה מתחילה בשלושה שבועות אינטנסיביים הכוללים חמישה-עשר מפגשים באורך בלתי מוגבל עם מטפל יחיד. בהמשך, המטופל מצטרף למפגשים קבוצתיים עם מטופלים ומטפלים אחרים פעם או פעמיים בשבוע למשך פרק הזמן הנחוץ. מפגשים פרטניים יכולים עדיין להתקיים, אך לא בכל יום.
בספר "הצעקה הראשונית" (יצא לאור באנגלית בינואר 1970, ותורגם לעברית ב-1983 בהוצאת זמורה-ביתן) כתב יאנוב "לאחר כשמונה חודשים המטופל לרוב במצב טוב... מטופלים רבים מסיימים לפני פרק הזמן הזה. חלקם נשארים בטיפול עשרה או אחד-עשר חודשים. הכול תלוי במידת החולי שלהם בהתחלה."
לקריאה נוספת

יאנוב ארתור (1983). הצעקה הראשונית. מאנגלית: חיים גליקשטיין. תל אביב, זמורה-ביתן.
יאנוב ארתור (1993). הצעקה הראשונית החדשה: תרפיה פרימאלית אחרי עשרים שנה. זמורה.
Alexander, Theresa (1997). Facing the Wolf: Inside the Process of Deep Feeling Therapy. Plume. ISBN 0452275210.
Holden, E. Michael; Janov, Arthur (1975). Primal man: the new consciousness. New York: Crowell. ISBN 978-0-690-01015-2.
Janov, Arthur (1970). The Primal Scream (A Delta Book). Dell Publishing Company. ISBN 978-0-349-11829-1.
Janov, Arthur (1991). The new primal scream: primal therapy 20 years on. [Wilmington, Del.]: Enterprise Pub. ISBN 978-0-942103-23-6.
Janov, Arthur (2006). Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health. Franklin Lakes, N.J.: New Page Books. ISBN 978-1-56414-916-9.
Reese, Robert T. (1988). Healing fits: the cure of an epileptic. Los Angeles: Big Sky Press. ISBN 978-0-944592-00-7.
Videgård, Tomas (1984). The success and failure of primal therapy: 32 patients treated at the Primal Institute (Janov) viewed in the perspective of object relations theory. Stockholm: Almqvist & Wiksell International. ISBN 978-91-22-00698-5.
הערות שוליים

1 2  Arthur Janov, The Cure, The Primal Scream, Dell Publishing Company, 1970, עמ' Chapter 8
↑  Arthur Janov, Prisoners of Pain, Anchor Books, 1980, עמ' 9
↑  E. Michael Holden ;Arthur Janov, Primal man: the new consciousness, New York: Crowell, 1975, עמ' 1-4
↑  Arthur Janov, The new primal scream: primal therapy 20 years on, Wilmington: Enterprise, 1991, עמ' 5
↑  Arthur Janov, Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health, Franklin Lakes, N.J: New Page Books, 2006, עמ' 42-48
↑  Arthur Janov, Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health, Franklin Lakes, N.J: New Page Books, 2006, עמ' 94
↑  Holden, E. Michael; Arthur Janov, Primal man: the new consciousness, New York: Crowell, 1975, עמ' 137-146
↑  Colin Feltham, Ian Horton (ע), The SAGE Handbook of Counselling and Psychotherapy, SAGE, 2006, עמ' 299
↑  Arthur Janov, The new primal scream: primal therapy 20 years on, Wilmington: Enterprise, 1991, עמ' 362
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תרפיה פרימאלית".
כנופיית ואן דר לינד (Red Dead)

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  Red Dead Redemption 2
 הופעה אחרונה:  Red Dead Redemption (מוזכרת)
 מספר הופעות:  1
 יוצרים:  Rockstar Games
 מידע
 סטטוס:  לא פעילה (פורקה)
 בסיס:  מספר מחנות ברחבי מדינת ארצות הברית
 מקצוע:  פורעי חוק
 נטייה:  טובים (לאחר מכן הפכו לרעים)
 כלי רכב:  סוסים
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  דאץ' ואן דר לינד חוזה מת'יוס ארתור מורגן ג'ון מרסטון מייקה בל ביל ויליאמסון אביגייל רוברטס סוזן גרימשו טילי ג'קסון קרן ג'ונס אנקל ג'וסייה טרילוני שון מגוויר לני סאמרס קליט ג'ו סיימון פירסון מרי-בת' גסקיל סיידי אדלר צ'ארלס סמית' ליאופולד שטראוס הכומר אורוויל סוונסון מולי או'שהה קירן דאפי ג'ני קירק דייבי צ'אלנדר מאק צ'אלנדר
 אזרחות:  אמריקאים
 סיבת המוות:  פורקה לאחר שחלק מחבריה מצאו את מותם וחלקם ברחו ופתחו בחיים חדשים
 דמויות קשורות
 אויבים:  כנופיית האודריסקולס כנופיית הלמויין ריידרס סוכנות אכיפת החוק פינקרטון אנג'לו ברונטה לווטיקוס קורנוול אלברטו פוסר לוי סיימון משפחת גריי משפחת ברייטוויט
 
כנופיית "ואן דר לינד" (באנגלית: Van der Linde gang), שלעיתים נקראת כנופיית "בניו של דאץ'" היא כנופיית פורעי חוק בדיונית המופיעה במשחק הווידאו "Red Dead Redemption 2" ומוזכרת במשחק "Red Dead Redemption". בשני משחקי הסדרה, השחקנים מגלמים את ג'ון וארתור בהתאמה, חברים בכנופיית ואן דר לינד והמשחק השני, שמשמש כפריקוול למשחק הראשון, מתאר את שקיעת הכנופיה. במשחק הראשון, ג'ון נשלח על ידי הממשלה לצוד את ביל, חוויאר ודאץ', האנשים האחרונים (מלבדו ומלבד חברים נוספים שברחו ופתחו בחיים חדשים) שנשארו ממנה.