stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע גשמי קיץ
מהלך המבצע > יולי > 19 - 28 ביולי

חיל האוויר המשיך בתקיפות חוליות קסאם מהאוויר וארטילריה של צה"ל ירתה פגזים לעבר שטחי שיגור. מהירי נהרגו לפחות כ-8 פלסטינים, חלקם אזרחים. במקביל, המשיך ירי הקסאמים לעבר ישראל. ב-24 ביולי תקף חיל האוויר מחסן אחסון וייצור אמצעי לחימה של הג'יהאד האיסלאמי ובו רקטות גראד ארוכות טווח. במקום נשמעו פיצוצים נוספים בנוסף לטיל שירה כלי הטיס הישראלי.
ב-26 ביולי פתח צה"ל במבצע עמודי שמשון בשכונת סג'עיה אשר בעיר עזה. במהלך הפעולה נכנסו כוחות גבעתי, שריון והנדסה אל תוך השכונה והתעמתו עם חמושים. כוחות צה"ל פגעו ב-30 חמושים והרגו לפחות 15 מהם. לטענת הפלסטינים גם אזרחים נהרגו מהירי. ב-27 ביולי נמשכו הקרבות בסג'עיה וחיל האוויר פגע במספר חוליות חמושים. בסך הכול נהרגו למעלה מ-30 פלסטינים מאז תחילת המבצע, 24 שעות לפני כן. לקראת ערב הרג כוח שריון מגדוד 71 מחבל שהתכוון לבצע פיגוע התאבדות נגדו ברצועת עזה. כמו כן, נורו 3 רקטות קסאם אל עבר שדרות ללא נפגעים.
מהלך המבצע > אוגוסט

ב-29 ביולי המשיך חיל האוויר בתקיפת מבנים של החמאס וועדות ההתנגדות העממית. בנוסף, פעלו כוחות חי"ר והנדסה קרבית ליד מעבר ארז לחשיפת וסיכול תשתיות טרור. ב-30 ביולי נורו 4 רקטות קסאם אל עבר יישוב בנגב המערבי ורקטת קסאם שנורתה אל עבר שדרות פצעה אישה בינוני.
ב-2 באוגוסט פתח צה"ל במבצע קו האופק בדרום רצועת עזה ופאתי רפיח. לפי צה"ל ביום הראשון למבצע נהרגו בין 7–10 מחבלים בפעולת צה"ל באזור רפיח, לטענת הפלסטינים אחד מההרוגים ילד ב-3 באוגוסט הרג צה"ל עוד 6 מחבלים ברפיח. בסיכול ממוקד הרג צה"ל 3 מחבלים[דרושה הבהרה].
ב-12 באוגוסט פוצץ צה"ל מנהרת הברחה שעברה באזור דהנייה. החל מחודש אוגוסט, מאז שראש ממשלת הרשות, אסמאעיל הנייה הורה להפסיק את ירי הקסאמים, ירדה כמות שיגורם מ-33–65 בשבוע ל-11 בלבד. לפי הפלסטינים, הלחץ הצבאי על החמאס, הלחץ ברחוב הפלסטיני מפחד של הריסת בתים ומיקוד תשומת הלב במלחמת לבנון השנייה גרם לחמאס להורות לפעיליו לחדול מהירי. ב-14 באוגוסט נורתה רקטת גראד לעבר אשקלון.
ב-26 באוגוסט פתח צה"ל במבצע גן נעול בשכונת סג'עיה בעזה. ב-30 באוגוסט חשפו כוחות צה"ל מנהרת תופת שיועדה למעבר קרני שנחפרה מסג'עיה. כוחות חיל ההנדסה פוצצו את המנהרה ובמהלך הקרבות נהרגו 7 מחבלים פלסטינים. ב-31 באוגוסט הסתיים המבצע ועל פי צה"ל נהרגו בו 20 מחבלים ועוד כ-20 נפגעו.
מהלך המבצע > ספטמבר

בחודש ספטמבר דעך המבצע מפעילות מתמשכת לסדרה של פעולות נקודתיות הכוללת סיכולים ממוקדים, מעצרים וכניסה קרקעית לאיתור וחשיפת מנהרות. ב-5 בספטמבר ביצע חיל האוויר שני סיכולים ממוקדים והרג 4 מחבלי חמאס. כוחות צה"ל עצרו את מפקד כוח 17 מחמוד דמרה ברמאללה.
ב-12 בספטמבר נהרג גשש בדואי של צה"ל מירי מחבלים ליד ציר כיסופים. באותו יום הורה בית המשפט הצבאי לשחרר 18 בכירי חמאס העצורים בישראל, המדינה עתרה כנגד ההחלטה וערעורה התקבל. המדינה טענה שמעצר אנשי החמאס הוא לא קלף מיקוח לשחרור שליט אלא חלק מהמלחמה בטרור. ב-14 בספטמבר דיווח קצין בכיר שצה"ל הרג במשך חודשיים לחימה 208 מחבלים ו-16 עוברי-אורח שלא היו מעורבים בלחימה. ב-21 בספטמבר 2006 עצר צה"ל בבית חאנון בכיר בגדודי חללי אל-אקצא שתכנן את פיגוע החדירה במעבר ארז שנתיים לפני כן.
מהלך המבצע > אוקטובר

במהלך חודש ספטמבר ביצע צה"ל מספר מבצעים בהן חושפו מנהרות ונהרגו מחבלים. ביניהם: מבצע איש הגשם בדרום הרצועה ומבצע ארבעת המינים בצפונה ומבצע פרי סחוט באזור ציר פילדלפי.
ב-4 באוקטובר נהרגו 3 פעילי הג'יהאד האסלאמי: 2 בסיכול ממוקד, ואחד שהניח פצצה ליד הגדר במעבר כיסופים. ב-11 באוקטובר הרג כוח צה"ל מחבל מתאבד שחדר לישראל ליד מעבר קרני. ב-12 באוקטובר פעל צה"ל בחסות החשיכה והרג 4 מחבלי חמאס מאותה משפחה. כמו כן נהרגו ילדה וחמוש נוסף. חמאס הכריז נקמה וירה 6 רקטות קסאם בתגובה. ב-13 באוקטובר נהרגו 3 מחבלי חמאס בסיכול ממוקד ורקטות קסאם שנשאו ברכבם הושמדו. ב-14 באוקטובר נהרגו 5 מחבלי חמאס מירי טילים מהאוויר, הם הסתתרו בבית אחרי שירו טיל נ"ט לעבר דחפור די-9. שלושה מחבלי חמאס נוספים נהרגו בקרב אחר. בסך הכול נהרגו 8 מחבלים באותו יום.
ב-20 באוקטובר נורו 6 רקטות קסאם אל עבר ישראל, 2 מהן פגעו בשדרות וגרמו לפצועים קל. בסוף השבוע נורו 12 רקטות אל עבר ישראל. ב-23 באוקטובר הרג צה"ל 7 פלסטינים בבית חאנון, בהם בכיר בוועדות ההתנגדות העממית. אבו מאזן גינה את הפעולה כ"טבח נתעב" בעיד אל פיטר אך בצה"ל טענו שכל ההרוגים היו חמושים. ב-27 באוקטובר נחטף אזרח ערבי ישראלי (ריאד אל-לוח) ואשתו נורתה ונפצעה בידי חמושים. לוח ואשתו ביקרו ברצועת עזה לרגל החג עיד אל פיטר.
ב-17 באוקטובר פתח צה"ל במבצע פרי סחוט, במסגרתו פעלו כוחות הנדסה, גבעתי, גדוד הסיור הבדואי ושריון, כ-4 ק"מ בעומק רצועת עזה, באזור ציר פילדלפי. מטרת המבצע היא לחשוף ולהרוס מנהרות הברחת נשק. המבצע הסתיים ב-24 באוקטובר.
ב-17 באוקטובר חשף כוח צה"ל 2 מנהרות להברחת נשק (מתוך 15 שנחשפו בחודשיים האחרונים, עד לתאריך זה). באותו יום נהרגו ביהודה ושומרון 3 מחבלים ו-2 מפרי סדר שיידו אבנים אל עבר כוח צה"ל. ב-18 באוקטובר הרג כוח של גדוד הסיור הבדואי 4 מחבלי חמאס ליד ציר פילדלפי, בהם בכיר שהיה מעורב בחטיפת גלעד שליט. ב-18 באוקטובר חשפו כוחות צה"ל עוד 5 מנהרות הברחת נשק. ב-19 באוקטובר חשפו כוחות צה"ל עוד 5 מנהרות. ב-24 באוקטובר יצאו כוחות צה"ל מציר פילדלפי אחרי שחשפו והשמידו 15 מנהרות.
מהלך המבצע > נובמבר

ב-1 בנובמבר פתח צה"ל במבצע ענני סתיו בבית חאנון כדי למנוע ירי קסאמים. המבצע הסתיים ב-7 בנובמבר ונהרגו בו 68 פלסטינים, רובם מחבלים. במחנה הפליטים בלאטה שליד שכם סיכלו כוחות צה"ל פיגוע תופת כאשר הרגו 2 מחבלים מגדודי חללי אל-אקצא, בהם הבכיר אחמד סנאקרה, ופוצצו מכונית תופת. בבית לחם נהרג מחבל מהג'יהאד האסלאמי אחרי שמחפר של צה"ל הרס את הבית בו התבצר. בכפר יאמון הרג צה"ל 4 מחבלים.
ב-8 בנובמבר פתחה סוללת תותחים של צה"ל בירי ארטילרי לעבר השטחים מהם שוגרו קסאמים לעבר אשקלון ומהם תוכנן לירות רקטות גראד, סמוך לעיירה בית חאנון. מתוך 12 פגזים, אחד מהם סטה ופגע בבית פלסטיני. מההפגזה נהרגו 19 פלסטינים, בהם נשים וילדים. שר הביטחון עמיר פרץ הורה להפסיק את ירי התותחים ולתחקר את ההרג. בצה"ל הביעו צער אך אמרו שהאחריות היא על המחבלים הפועלים מתוך שטחים מאוכלסים. התחקיר מצא שהפגזה נבעה מתקלה במכ"ם "שילם" שהנחה את ירי הסוללה. בעולם גינו את התקרית ועצרת האו"ם החליטה על הקמת ועדה עצמאית לבדיקת העובדות בראשות דזמונד טוטו. במקביל, נורו 21 רקטות קסאם אל עבר שדרות, מהם נפצעו קל 5 אזרחים. בערב ביצע חיל האוויר סיכול ממוקד בו נהרגו שני בכירי חמאס, אחמד עווד ראש מערך ייצור הקסאם ורמזי שחייבר.
ב-15 בנובמבר 2006 נהרגה אשה מרקטת קסאם שפגעה בשדרות ומאבטח של שר הביטחון עמיר פרץ נפצע קשה. אחר הצהריים פגעו 4 רקטות באשקלון. צה"ל בתגובה הפציץ מהאוויר מבנים ששימשו לפעילות טרור. מטח הרקטות המשיך גם בסוף השבוע והביא לנטישה של אלפים מתושבי שדרות לחופשה באילת, במימונו של ארקדי גאידמק. ב-19 בנובמבר נורו מטח של 8 רקטות קסאם אל עבר הנגב המערבי, מהן 3 נחתו בשדרות. אחר הצהרים ביצע צה"ל סיכול ממוקד ברכב של פעילי חמאס, ואחד מהם נהרג. בלילה שבין 18 ל-19 בנובמבר ביטל צה"ל תקיפה אווירית בעקבות התגודדות של מאות פלסטינים סביב בית המטרה, תוך שהם משמשים לו מגן אנושי. בבוקר 20 בנובמבר נורו 6 קסאמים אל עבר ישראל. ב-21 בנובמבר נהרג עוד תושב שדרות מפגיעת קסאם.
בליל 21 בנובמבר ביצע הימ"מ פעולה מיוחדת בסג'עיה בה נהרגו בכיר בחמאס ואשה שנפצעה בחילופי האש. בסיכול ממוקד שביצע חיל האוויר נהרגו עוד 2 מחבלי חמאס. ב-22 בנובמבר פתח צה"ל במבצע שילוב ראוי בצפון הרצועה להפחתת ירי הקסאמים. ב-23 בנובמבר נפצעו 2 חיילים קל בפיגוע התאבדות בג'באליה אליו חמאס שלח אשה עם חגורת נפץ, ועוד 2 נפצעו מירי טילי נ"ט. בתקריות שונות נהרגו 7 מחבלים, מהם 3 בסיכול ממוקד, אחד מהם היה ראש מערך שיגור הרקטות בוועדות ההתנגדות העממית.
ב-25 בנובמבר חשפו ופוצצו כוחות צה"ל מעבדת נפץ בשכם. במעבדה היו בין השאר דובונים מלאים בחומר נפץ.
מהלך המבצע > נובמבר > 1 - 7 בנובמבר

ב-1 בנובמבר פתח צה"ל במבצע ענני סתיו בצפון הרצועה כדי למנוע ירי קסאמים. בחילופי האש נהרגו 9 מחבלים ונפצעו עשרות, וכן נהרג חייל צה"ל מיחידת עוקץ. בצהריים ובערב נורו 7 רקטות קסאם אל עבר שדרות ואשקלון, וביום למחרת נפצעה אשה קל מרסיסי קסאם. ב-2 בנובמבר נהרגו עוד 4 פלסטינים. ב-3 בנובמבר חיל האוויר הרג בסג'עיה 6 מחבלים, ובתקריות אש נוספות נהרגו עוד 10 מחבלים. כ-60 מחבלים התבצרו במסגד אום א-נסר בבית חנון, דחפור די-9 של צה"ל מוטט את אחד מקירות המסגד וחיילים נשלחו לסרוק את המבנה, 6 מחבלים נהרגו מקריסת התקרה, אך רוב המחבלים שהתבצרו שם נמלטו בחסות ההמון וחלקם אף התחפשו לנשים. בתקרית נהרגו גם 2 נשים ששימשו כמגן אנושי למבוקשים. במהלך היום נורו מספר רקטות קסאם אל עבר שדרות וקיבוץ בארי. ב-4 בנובמבר נהרגו עוד 10 פלסטינים בשורה של סיכולים ממוקדים וירי צלפים, בהם בכיר במערך הרקטות של חמאס. נגד צה"ל נפצע קשה. ב-5 בנובמבר רצח הג'יהאד האסלאמי 4 פלסטינים שנחשדו בשיתוף פעולה עם ישראל. באותו יום טען צה"ל שבמבצע נהרגו 48 מחבלים. ב-6 בנובמבר אפשר צה"ל העברת סיוע הומניטרי לבית חאנון. במהלך היום נהרגו 7 פלסטינים ברצועה ונורה למעלה מ-9 רקטות קסאם אל עבר שדרות. ב-7 בנובמבר יצא צה"ל מבית חנון תוך הריגת 9 פלסטינים, מהם 8 מחבלים. במהלך היום פגעו מספר רקטות קסאם בלב אשקלון. לפי הארץ נהרגו במבצע 68 פלסטינים, מהם 18 אזרחים.
כיממה לאחר סיום המבצע גרם ירי פגזים של צה"ל למותם של 19 פלסטינים. להרחבה בנושא ראו תת-הנושא הקודם ('נובמבר').
מהלך המבצע > הפסקת אש

ב-26 בנובמבר הגיעו אהוד אולמרט ואבו מאזן להסכמה על הפסקת אש, אחרי שארגוני הטרור הפלסטיניים הסכימו להפסיק את הירי על שדרות בתמורה להפסקת פעולות צה"ל ברצועה. הפסקת האש נכנסה לתוקפה ביום ראשון, 26 בנובמבר 2006, בשעה 6:00 בבוקר. למרות זאת, בשעתיים הראשונות של הפסקת האש נורו 4 רקטות קסאם על שדרות, ורק לאחר מכן הופסק הירי. לקראת הפסקת האש החל צה"ל להסיג את כוחותיו מרצועת עזה, ומנגד בהמשך היום כוחות הביטחון הפלסטיניים החלו להתפרס בצפון רצועת עזה למניעת ירי קסאם. ב-28 בנובמבר נורתה רקטת קסאם לעבר שדרות. ב-3 בדצמבר נורתה רקטת קסאם לעבר הנגב המערבי. ב-12 בדצמבר נורו 5 רקטות קסאם אל עבר שדרות. בחודשים שלאחר הפסקת אש נמשך ירי הקסאמים והתחזק במיוחד ב-15 במאי 2007 בו נורו 19 קסאמים אל עבר שדרות שגרמו לפצועים.
תוצאות המבצע

במבצע נהרגו 5 ישראלים (3 חיילים ו-2 אזרחים) ו-394 פלסטינים (270 מהם מחבלים), ונפצעו עוד כ-1000 פלסטינים. בתחילת המבצע נגרם נזק לתשתיות פלסטיניות, ובהן תשתית החשמל, אך ישראל פיצתה על כך בהעברת חשמל לרשות הפלסטינית.
המבצע הסתיים בהפסקת אש דו-צדדית שבה התחייבו ארגוני הטרור הפלסטינים להפסיק את ירי הרקטות לעבר ישראל, בתמורה לנסיגת כוחות צה"ל מהרצועה. ישראל כשלה בהשגת המטרה העיקרית של המבצע, שחרור החייל החטוף גלעד שליט. בעקבות לחץ משפחות החטוף והתקשורת, נכנס אולמרט למשא ומתן בתיווך אבו מאזן ומצרים על שחרור שליט תמורת שחרור אסירים. המשא ומתן המשיך לאחר חילופי השלטון גם תחת ממשלתו של בנימין נתניהו.
אחרי הפסקת האש נמשך ירי הרקטות לעבר ישראל, אם כי במינון קטן יותר מאשר טרם המבצע. ראש הממשלה אהוד אולמרט הורה לצה"ל להבליג על ירי הרקטות ולהמשיך לשמור על הפסקת האש.
בקרב הפלסטינים, המבצע רק החריף את הקרע בין חמאס לפת"ח, ואחרי יציאת צה"ל מהרצועה פרץ גל של עימותים אלימים בין הארגונים, שכלל גם חטיפות, התנקשויות, חילופי אש, הטמנת מטענים, הרוגים ופצועים. עימותים אלה החריפו בחודש יוני 2007 והסתיימו בכך שחמאס השתלט על הרצועה.
תוצאות המבצע > אחרי המבצע

אחרי עליית חמאס גבר שוב ירי הקסאמים, בהדרגה, כנגד שדרות, ויישובי עוטף עזה. בתגובה לכך שב צה"ל להגיב ולפעול ברצועה - בעיקר בפעולות קרקעיות נקודתיות ותקיפות מהאוויר נגד חוליות שיגור. בפעולות אלה נהרגו עשרות מחבלים.
לאחר התגברות ירי רקטות הקסאם על שדרות יישובי עוטף עזה ואשקלון, ולאחר שאדם אחד נהרג כתוצאה מפגיעת קסאם במכללת ספיר, פתח צה"ל בחודש פברואר 2008 במבצע חורף חם ובדצמבר 2008 במבצע עופרת יצוקה.
ב-2011 שוחרר גלעד שליט במסגרת עסקה עם חמאס בה שוחררו למעלה מאלף מחבלים.
לקריאה נוספת

עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, הוצאת ידיעות ספרים, 2008, סיפורו של מפקד מחלקה מגדוד 51 של גולני במבצע גשמי קיץ ובמלחמת לבנון השנייה.
גמר גביע המדינה בכדורגל 1989

גמר גביע המדינה בכדורגל 1989 התקיים באצטדיון רמת גן ברמת גן ב-14 ביוני 1989, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 1988/1989 היא בית"ר ירושלים, שניצחה במשחק את מכבי חיפה בתוצאה 3:4 בדו-קרב פנדלים, לאחר שתוצאת המשחק הסתיימה ב-3:3. הייתה זו המהדורה ה-51 של גביע המדינה, וה-36 מאז קום המדינה.
עבור בית"ר ירושלים הייתה זו ההופעה השישית בתולדותיה בגמר גביע המדינה, וזכייה חמישית בגביע, כאשר בארבע הפעמים הקודמות שהגיעה לגמר, ניצחה בכולם, הפעם אחרונה 3 עונות לפני כן ב-1985/1986, אז ניצחה את שמשון תל אביב 1:2 בהארכה וזכתה בגביע.
בית"ר ירושלים הגיעה לגמר לאחר 6 משחקים במפעל, כאשר ב-5 מהם ניצחה בתום 90 דקות (בכל המשחקים שניצחה לא ספגה), ובאחד מהם הפסידה (במשחק ראשון במפגש כפול עם גומלין), עם מאזן שערים של 17-2 לטובתה, כאשר היא מציגה ממוצע שערים של 2.8 שערים למשחק.
עבור מכבי חיפה הייתה זו ההופעה השביעית בתולדותיה בגמר גביע המדינה (והשישית מאז קום המדינה). הפעם הקודמת שבה הגיעה למעמד הגמר הייתה שנתיים לפני כן, ב-1986/1987 אז הגיעה לגמר נגד מכבי תל אביב, והפסידה בתוצאה 3:4 בדו-קרב פנדלים בתום משחק שנגמר אחרי הארכה בתוצאה 3:3. הפעם האחרונה שבה זכתה מכבי חיפה בתואר גביע המדינה היחיד שלה עד אז, היה 27 שנים לפני כן בעונת 1961/1962 אז ניצחה את מכבי תל אביב בגמר הגביע החוזר בתוצאה 2:5.
מכבי חיפה הגיעה לגמר לאחר 8 משחקים במפעל, כאשר ב-4 מהם ניצחה בתום 90 דקות, ב-2 מהם סיימה בתיקו, שדרש משחק חוזר (בסיבוב ח', ובחצי הגמר), באחד מהם הפסידה ובאחד מהם סיימה בתיקו (במשחקים ראשונים, במפגש כפול עם גומלין), עם מאזן שערים של 14-6 לטובתה, כאשר היא מציגה ממוצע שערים של 1.75 שערים למשחק.
הדרך אל הגמר

| בית"ר ירושלים> יריבה | בית"ר ירושלים> תוצאה | סיבוב | מכבי חיפה> תוצאה | מכבי חיפה> יריבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בית"ר רמלה | 5–0 | 32 האחרונות | 1–1 | בית"ר נתניה |
| בית"ר רמלה | 5–0 | 32 האחרונות | 3–0ח | בית"ר נתניה |
| הפועל תל אביב | 0–2 | שמינית הגמר | 0–1 | הפועל בית שאן |
| הפועל תל אביב | 5–0ה | שמינית הגמר | 3–1 | הפועל בית שאן |
| הפועל צפרירים חולון | 1–0 | רבע הגמר | 1–1 | הפועל באר שבע |
| הפועל צפרירים חולון | 5–0 | רבע הגמר | 2–0 | הפועל באר שבע |
| בית"ר תל אביב | 1–0 | חצי הגמר | 1–1 | שמשון תל אביב |
| בית"ר תל אביב | 1–0 | חצי הגמר | 3–1ח | שמשון תל אביב |
הדרך אל הגמר > בית"ר ירושלים

בית"ר ירושלים הגיעה לגמר, לאחר ששנתיים קודם לכן זכתה באליפות המדינה בפעם הראשונה בתולדותיה (ב-1986/1987) ונכנסה לתודעה כקבוצת צמרת, אולם בעונה הנוכחית הגיעה כקבוצה חסרת יציבות מאמצע טבלה ומטה בליגה הלאומית של עונת 1988/1989, כאשר סיימה במקום התשיעי בלבד בתום הליגה.
בסיבוב ח' אירחה בית"ר ירושלים את בית"ר רמלה מתחתית הליגה הארצית (ליגת המשנה דאז), אותה היא הביסה 0-5 באצטדיון ימק"א, משערים אורי מלמיליאן (29), יעקב שוורץ (39), צמד של אבי כהן (55 ו-82) ושער נוסף של איתן מזרחי (76).
בשמינית הגמר נפגשה בית"ר ירושלים עם היריבה המרה הפועל תל אביב, לצמד מפגשים בבית ובחוץ, זאת כחלק מהיריבות בין בית"ר ירושלים לבין הפועל תל אביב. במשחק הראשון שהתקיים באצטדיון בלומפילד ניצחה הפועל תל אביב 0:2, כאשר המשחק היה רווי אירועים עם שער של דוד שרביט בדקה ה-60, שער בבעיטת עונשין של מוריס ז'אנו בדקה ה-80, והרחקה של מגן בית"ר, משה בן ארוש בדקה ה-89, כאשר לאחר סיום המשחק פרצו אוהדים רבים משני המחנות לדשא. לגומלין בימק"א בית"ר מגיעה בפיגור של שני שערים, כאשר המשחק התנהל באופן חד צדדי לטובת בית"ר וללא שערים עד למחצית השנייה, כאשר אלי יאני ואבי כהן הגיעו למצבים טובים ליד שער האדומים אבל לא הצליחו לתרגם את היתרון לשערים. בדקה ה-75 יעקב פלד פרץ ברחבה מצד ימין ומוכשל ברחבה על ידי דוד הרשליקוביץ, והשופט רחמים דינאצ'י פסק בעיטת עונשין לטובת בית"ר, ואורי מלמיליאן תרגם אותו לשער ראשון לטובת בית"ר שעולה ל-0:1. 3 דקות מאוחר יותר אלי יאני שהגיע להזדמנות טובה ברחבה בועט מהאוויר ונותן לבית"ר את השער השני והשוויון בסיכום שני המשחקים. המשחק נגמר אחרי 90 דקות ב-0:2 לבית"ר והמשחק ממשיך להארכה. בדקה ה-95 מלימליאן מבשל כדור ליעקב פלד שכובש מתוך הרחבה וקובע 0:3 ויתרון לבית"ר במפגש. בדקה ה-110 ההפסד הופך לתבוסה כאשר רונן שוויג מבשל כדור לרונן רוקמן שכובש מקרוב, וזה כבר 0:4 לבית"ר. בדקה ה-119 מכין המגן אבי כהן כדור לאורי מלמיליאן שבבעיטת יעף לחיבורי השער מעלה את בית"ר ל0:5 בתום 120 דקות, ובית"ר מנצחת 5:2 בסיכום שני המשחקים, ומעפילה לשלב הבא.
ברבע הגמר פוגשת בית"ר ירושלים את הפועל צפרירים חולון מתחתית הליגה הלאומית, ובמפגש הראשון באצטדיון ימק"א מנצחת 0:1 משער בכדור נייח של אורי מלמיליאן. במפגש השני באצטדיון הביתי של חולון, מנצחת בית"ר 5:0, משערים של אורי מלמיליאן (24, 69), רונן רוקמן (59), אבי כהן (64) ויעקב פלד (79), כאשר בסיכום בית"ר ירושלים מביסה את חולון 0:6 ומעפילה לסיבוב הבא בקלות.
בחצי הגמר הנייטרלי באצטדיון רמת גן פוגשת בית"ר ירושלים את בית"ר תל אביב מצמרת הליגה הלאומית, כאשר במשחק שהתרחש לעיני 22,000 צופים, גוברת בית"ר ירושלים 0:1 על בית"ר תל אביב משער של רונן רוקמן בדקה ה-27, בדרך לגמר הגביע השישי בתולדותיה, והשלישי ב-5 העונות האחרונות.
הדרך אל הגמר > מכבי חיפה

מכבי חיפה מגיעה לגמר בתור הקבוצה הכי טובה בישראל, אלופת המדינה לעונת 1988/1989, והגיעה לגמר הגביע על מנת לנסות ולהשלים דאבל עונתי, לראשונה בתולדותיה.
בסיבוב ח' פגשה מכבי חיפה את בית"ר נתניה מהליגה הארצית. בדקה ה-56 משה גלאם, במבצע אישי, קלט כדור בהגנה, חלף על פני חמישה שחקני מכבי חיפה, חדר לרחבה ובעט כדור שטוח וחזק לפינה הימנית - 0:1 מפתיע לקבוצה מהארצית. בהמשך ניסתה לתקוף מכבי חיפה אבל השוער מנע שער שוויון. בדקה ה-82 המגן מרילי הגביה לאיתי מרדכי שבעט שטוח פנימה - 1:1, תוצאה שנשמרה עד לדקה ה-90 וגם בסיום ההארכה - מה שהצריך משחק חוזר שבועיים לאחר מכן, הפעם בביתה של מכבי חיפה, אצטדיון קריית אליעזר, אז הסתיים המשחק בתוצאה 0:3 למכבי חיפה, משער של זאהי ארמלי בדקה ה-17 וצמד שערים של עופר מזרחי בדקה ה-56 וה-64, לעיני 2,000 צופים, מה שלקח את חיפה לשלב הבא.
בשמינית הגמר הוגרלה מכבי חיפה למפגש כפול מול הפועל בית שאן מליגה א' (הליגה השלישית דאז). במפגש הראשון שהתרחש באצטדיון בבית שאן, כאשר רפי אוסמו (הקטן), שהושאל ממכבי חיפה לבית שאן, הגביה כדור קרן משמאל, והשוער גיורא אנטמן הדף את הכדור היישר לרגלי אבי ארמה שבעט מהאוויר פנימה - מה שקבע 0:1 מפתיע לבית שאן. חיפה לא הצליחה להשוות והמשחק נגמר בתוצאה סנסציונית זו במשחק הראשון. בגומלין כשבועיים לאחר מכן ניצחה מכבי חיפה 1:3 באצטדיונה הביתי לאחר שערים של זאהי ארמלי (3), איתן אהרוני (75) וירון גבעול, כאשר בית שאן השוותה זמנית בדקה ה-15 משער של נמרוד אלבז. בסופו של דבר ניצחה בסיכום שני המשחקים מכבי חיפה 2:3, והעפילה לשלב הבא.
ברבע הגמר הוגרלה מכבי חיפה נגד הפועל באר שבע שהייתה בחלק העליון של טבלת הליגה הלאומית דאז וסיימה במקום החמישי בעונה זו. במפגש הראשון באצטדיון וסרמיל, כאשר חיפה עלתה ראשונה על הלוח בדקה ה-54 משער של ניר קלינגר. 9 דקות מאוחר יותר בדקה ה-63 השוותה הפועל באר שבע משער של יובל אוחנה, והמשחק הסתיים בתוצאה 1:1. בגומלין שנערך שלושה ימים לאחר מכן גברה מכבי חיפה על הפועל באר שבע 0:2 משערים של ציון מרילי וניר קלינגר בדקות ה-66 וה-78 בהתאמה, ולעיני 6,000 צופים העפילה מכבי חיפה לשלב חצי הגמר.
בחצי הגמר הנייטרלי באצטדיון רמת גן פגשה מכבי חיפה את שמשון תל אביב מהמקום השישי בליגה הלאומית, ובמפגש הראשון (שהיה חלק מ"הצגה כפולה" כאשר היריבה בית"ר העפילה לגמר במשחק הראשון), כאשר שער של מכבי חיפה בדקה ה-63 מרגלי זאהי ארמלי העלה את מכבי חיפה ל0:1 במפגש, אולם היא ספגה את שער השוויון לאחר טעות של השוער אנטמן שהשמיט את הכדור ובעקבותיו הגיע שלמה אדרי לריבאונד וכבש 1:1. המפגש הסתיים ב1:1 בתום הזמן החוקי, ועל פי התקנון החדש שהונהג - הצריך משחק חוזר, שלושה ימים לאחר מכן. במשחק החוזר כבשה מכבי חיפה 3 שערים מרגליהם של יוסי קרמר (43) וצמד של ראובן עטר (61 ו-82), אולם דקה לסיום הצליחה שמשון להבקיע שער מרגליו של אפרים ארביב, אך לא נותר לה זמן להשוות והמשחק הסתיים בתוצאה 1:3 למכבי חיפה שהעפילה לגמר השביעי בתולדותיה (והשישית מקום המדינה), ובפעם השנייה מזה 3 שנים.
סיכום מהלכי המשחק > מחצית ראשונה

המשחק נפתח בניסיונות של מכבי חיפה לתקוף ולהבקיע, ובדקה ה-14 קשר מכבי חיפה ראובן עטר הגביהה כדור לניר קלינגר, שהשיב לו את הכדור, ועטר בעט שטוח אל הרשת וקבע 1:0 למכבי חיפה בגמר הגביע.
בדקה ה-24 השאיר שוער בית"ר ירושלים בוני גינצבורג את שערו חשוף ויצא אל זאהי ארמלי שהקפיץ מעליו את הכדור, אולם הוא היה חלש מידי ובלם בית"ר אודי אשש הדף את הכדור.
בדקה ה-31 הדף בוני גינצבורג בעיטה חזקה של קשר מכבי חיפה ניר קלינגר. בדקה ה-40 החמצה נוספת של קלינגר למצב מבטיח שלו ברחבת בית"ר.
בדקה ה-44 איבד מגן בית"ר אופיר שמואלי את חלוץ מכבי חיפה, זאהי ארמלי, שנשאר לבד ברחבה, אולם ארמלי החמיץ ברשלנות אל מול שער ריק.
סיכום מהלכי המשחק > מחצית שנייה

בדקה ה-48 פרץ רונן רוקמן באגף והעלה כדור לאבי כהן שהוריד את הכדור בנגיחה לאורי מלמליאן, במשחקו האחרון בקבוצה, שנותר כ-10 מטרים מול השוער ברחבה, הקפיץ מעליו, וקבע 1:1 בגמר הגביע.
בדקה ה-68 בעט חלוץ מכבי חיפה עופר מזרחי, אולם הבעיטה נעצרה ברשת החיצונית.
בדקה ה-73 דאבל פס כפול בין קשר בית"ר אורי מלימליאן לבין הקשר ההתקפי שלו רונן שוויג, מצא את האחרון מוסר לאבי כהן, שהסתובב ובעט חזק, שוער מכבי חיפה גיורא אנטמן הספיק לגעת בכדור אולם הדף לקורה ופנימה - והתוצאה 1:2 לבית"ר ירושלים שביצעה מהפך בגמר הגביע.
בהמשך ניסתה חיפה להתקיף, אך לא הצליחה להגיע למצבים ממשיים ולסכן את שערה של בית"ר.
בתוספת הזמן של סיומו של המשחק (2 דקות וחצי לאחר תום הדקה ה-90) פרץ חלוץ מכבי חיפה עופר מזרחי, כדרר וחלף על מספר שחקני בית"ר, ובעט כדור מכ-20 מטרים שחדר לרשת העליונה וקבע 2:2 בגמר הגביע בדקה ה-90+3.
מיד לאחר חידוש המשחק שרק שופט המשחק עובדיה צבי לסיום הזמן החוקי.
סיכום מהלכי המשחק > הארכה

בדקה ה-92 ממש לאחר פתיחת ההארכה, נשלח המגן/קשר אבי כהן ופרץ מהאגף, הגיע אל מול שוער מכבי חיפה, הקפיץ מעל אנטמן וקבע 2:3 לבית"ר ירושלים בגמר.
שמונה דקות בלבד לאחר מכן בדקה ה-100, ניסה מגן בית"ר אופיר שמואלי להרחיק, אך בעט ישירות אל הרגליים של ראובן עטר, כאשר הכדור קפץ בקשת גבוהה מעל שוער בית"ר בוני גינצבורג, מה שקבע שוויון 3:3 באחד מגמרי הגביע הפורים ביותר מבחינת הבקעת שערים בהיסטוריה.
סיכום מהלכי המשחק > דו-קרב הפנדלים

את הפנדל הראשון בעט ציון מרילי לזכות חיפה, וקבע 1:0 בדו-קרב. בהמשך הבקיעו לפי הסדר: אבי כהן, יוסי קרמר ומשה בן ארוש והתוצאה בדו-קרב הייתה 2:2 ללא החמצות. את הבעיטה השלישית לזכות מכבי חיפה בעט זאהי ארמלי שהחמיץ והשאיר את התוצאה בעינה, אולם קשר בית"ר חנן אזולאי העלה את קבוצתו ליתרון 2:3 בדו-קרב. בהמשך הבקיע ראובן עטר את הבעיטה שלו והשווה את התוצאה. יעקב שוורץ בעט לזכות בית"ר והכדור נכנס עם יתרון לבית"ר 3:4 בדו-קרב.
לכדור האחרון ניגש ניר קלינגר שבעט לקורה והחוצה - התוצאה נשארה 3:4, וללא בעיטות נוספות של חיפה, בית"ר ניצחה בדו-קרב וזכתה בגביע המדינה החמישי בתולדותיה, והזכייה השלישית ב-5 העונות האחרונות.
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביוני 1989 20:10 | בית"ר ירושלים | 3:3‏ה | מכבי חיפה | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 35,000 שיפוט: עובדיה צבי |
| 14 ביוני 1989 20:10 | אורי מלמיליאן  , 48'  אבי כהן  73'  אבי כהן  92' | (סיקור) | ראובן עטר  13'  עופר מזרחי  90' ראובן עטר  100' | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 35,000 שיפוט: עובדיה צבי |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | אבי כהן    משה בן הרוש    חנן אזולאי    יעקב שוורץ  | 3:4 | ציון מרילי    יוסי קרמר    זאהי ארמלי    ראובן עטר    ניר קלינגר  |   |
משחק הגמר > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              בית"ר ירושלים :               מכבי חיפה
הערות שוליים

↑  יוסי לוי, התפרקו על רמלה, באתר הספריה הלאומית של ישראל (עיתון מעריב), ‏18 בינואר 1989
↑  יוסי לוי, מלמיליאני, באתר הספריה הלאומית של ישראל (עיתון מעריב), ‏17 במאי 1989
↑   בית"ר ירושלים מביסה את הפועל תל אביב, סרטון בערוץ "ohanatheking", באתר יוטיוב (אורך: 00:02:22)
↑  דורון מאירי, ושוב אותו סיפור ירושלמי נדוש: אורי, באתר הספריה הלאומית של ישראל (עיתון מעריב), ‏24 במאי 1989
↑  בן כספית, מלמיליאן ושות' - חכמים על חלשים, באתר הספריה הלאומית של ישראל (עיתון מעריב), ‏31 במאי 1989
↑  אלכס פרלסמן, ועל כולם ניצח אורי, באתר הספריה הלאומית של ישראל (עיתון מעריב), ‏7 ביוני 1989
שביתת ארגון המורים (תשס"ח)

שביתת ארגון המורים בשנת תשס"ח הייתה השביתה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מערכת החינוך בישראל, ובמהלכה שבתו חברי ארגון המורים מ-10 באוקטובר 2007 ועד 12 בדצמבר 2007, במשך 64 ימים. שביתה זו הביאה להשבתת החינוך העל-יסודי בישראל.
הרקע לשביתה

בשנת 2001 הסתיים תוקפו של ההסכם הקיבוצי שנחתם בין הממשלה לבין שני ארגוני המורים בישראל – ארגון המורים והסתדרות המורים. מאז ובמשך 5 שנים ניהלו הצדדים, ובאמצעות שרת החינוך לימור לבנת משא ומתן בדבר הסכם קיבוצי חדש, אך ללא כל תוצאות. במהלך תקופה זו הוקמה ועדת דברת שנועדה להמליץ על שינוי כולל במערכת החינוך. ב-2005 פרסמה הוועדה את המלצותיה, והממשלה החליטה על רפורמה בחינוך שתתבסס על המלצות אלה.
עוד במהלך דיוני הוועדה, הביעו ארגוני המורים הסתייגות ממנה, בעיקר על רקע אי-שיתופם בדיונים, למעט נציגות של משקיפה בתת-ועדות. פרסום ההמלצות הגביר את מרירות המורים, שכן לדעתם הן פגעו באוטונומיה של המורה, בשעות עבודתו ובתנאיו, לצד פיטורי מורים רבים.
לאחר החלטת הממשלה על ביצוע הרפורמה, נפרדו דרכיהם של שני הארגונים – הסתדרות המורים חתמה על הסכם עם הממשלה ברוח המלצות הוועדה. ארגון המורים סירב להצטרף להסכם, וחבריו פתחו במאבק שמטרתו להוביל את הרפורמה באופן שלדעתם לא יפגעו תנאי העסקתם, פגיעה שלטענתם תגרום להתדרדרות מערכת החינוך כולה.
במהלך שנת הלימודים תשס"ז (2006–2007), התנהל בין ארגון המורים לממשלה משא ומתן שלא הוביל לתוצאות. תוך כדי המשא ומתן נקטו המורים עיצומים, שכללו בין היתר שיבושי בחינות בגרות. שנת הלימודים תשס"ח נפתחה כסדרה, אך העיצומים נמשכו, וארגון המורים הודיע כי מיד אחרי החגים יפתחו בשביתה ללא הגבלת זמן, אם לא ייחתם הסכם.