stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אומה רצחנית
פרסים

| פרס | מועדי הטקסים | קטגוריות | מועמדים | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פסטיבל טורונטו | 16 בספטמבר 2018 | פרס בחירת הקהל: Midnight Madness, מקום שלישי (סגן שני) | אומה של רוצחים | זכייה |  |
| פסטיבל סיטג'ס, ספרד | 14 באוקטובר 2018 | הסרט הטוב ביותר | אומה של רוצחים | מועמדות |  |
| פסטיבל הסרטים "אוטופיה", צרפת | 5 בנובמבר 2018 | Prix Utopia | אומה של רוצחים | זכייה |  |
| Film Threat | 25 בפברואר 2019 | צלם בקולנוע העצמאי | מרסל רב | זכייה |  |
| Film Threat | 25 בפברואר 2019 | החמצת "אוסקר" הגדולה ביותר | מרסל רב | מועמדות |  |
| Film Threat | 25 בפברואר 2019 | הבמאי הטוב ביותר | סם לווינסון | מועמדות |  |
ביאורים

↑  הביטוי For the lulz משמש הצדקה למעשה מגוחך וחסר משמעות ותועלת, וכהצדקה לפעילותו של טרול אינטרנט. המילה Lulz היא שיבוש צורת הריבוי של LOL, סלנג באינטרנט כראשי תיבות של  "Loughing Out Loud"‏, בעברית: "צוחק/ת בקול רם"
המוזיאון היהודי של בלגיה

| --- | --- |

המוזיאון היהודי של בלגיה בבריסל
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון יהודי 
 מיקום:  בריסל 
 מדינה:  בלגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2005
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־90 של המאה ה־20 
 
 קואורדינטות:  50°50′27″N 4°21′12″E﻿ / ﻿50.840796809891°N 4.3531998678741°E﻿ / 50.840796809891; 4.3531998678741
 www.new.mjb-jmb.org
  (למפת בריסל מוגדלת) המוזיאון היהודי של בלגיה(למפת בריסל רגילה) המוזיאון היהודי של בלגיה
 
מראה בתצוגה
המוזיאון היהודי של בלגיה (בצרפתית: Musée Juif de Belgique; בהולנדית: Joods Museum van Belgïe) הוא מוזיאון בבריסל, בירת בלגיה, המוקדש לתרבות ולחיים החברתיים היהודיים בבלגיה, ובאירופה כולה.
המוזיאון משתרע על פני שני בניינים ובו תערוכת קבע, ספרייה שבה 25,000 כותרים, אולמות כנסים ותערוכות מתחלפות. במוזיאון 750 מוצגים הקשורים בפולחן, 1,250 יצירות אמנות, 20,000 תצלומים וכ-5,000 כרזות.
היסטוריה

ייסוד המוזיאון נהגה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והאוסף החל להתהוות בראשית שנות ה-90. המוזיאון נחנך בשנת 2005.
היסטוריה > פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה

ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון, ירה למוות בארבעה אנשים, מהם זוג תיירים ישראלים, תושבי תל אביב, ופצע אדם נוסף. היורה הצליח לברוח מן המקום, באמצעות רכב מילוט.
לוץ הק

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1892 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  6 באפריל 1983 (בגיל 90) ויסבאדן 
 שם לידה:  Ludwig Georg Heinrich Heck 
 ענף מדעי:  זואולוגיה 
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מוסדות:  גן החיות של ברלין (1932–1945) 
 פרסים והוקרה:  מדליית לייבניץ מכסף (1940) 
 
לודוויג גאורג היינריך הק, הידוע גם כלוץ הק (23 באפריל 1892, ברלין, האימפריה הגרמנית – 6 באפריל 1983, ויסבאדן, מערב גרמניה), היה זואולוג גרמני, חוקר בעלי חיים ומחבר ספרי חיות. בשנת 1932 ירש מאביו את ניהול הגן הזואולוגי של ברלין. לוץ הצטרף למפלגה הנאצית ב-1937 והיה חבר ציד קרוב של הרמן גרינג. הוא נודע בפרויקט שחזור של בעלי חיים שנכחדו כמו אורוקס באמצעות הכלאה של גזעים מודרניים שונים שלהם תכונות דומות, בשיטה שנודעה כהכלאה לאחור. בקר הק וסוסי הק נקראים על שם גזעי החיות שנוצרו.
חיים ועבודה

לוץ היה בנם השלישי של מרגרט ולודוויג הק (1860–1951). לודוויג היה מנהל גן החיות של ברלין בין השנים 1888 ל-1931. לוץ ואחיו היינץ גדלו בשטח גן החיות של ברלין והתעניינו מאוד בבעלי חיים ובזואולוגיה. הוא הושפע גם מסיפוריהם מאפריקה של חוקרים קולוניאליים גרמנים שהיו חבריו של אביו.
לוץ רכש השכלה בתחום מדעי הטבע באוניברסיטת ברלין. ב-1925 יצא לוץ למסע לאתיופיה כדי להשיג בעלי חיים לגן החיות של ברלין. כסטודנט הצטרף לכוחות מתנדבים בברלין שנאבקו נגד מפגינים סוציאליסטים. ב-1922 קיבל את הדוקטורט, ואחר כך עבד בהאלה. ב-1927 הפך לעוזר מנהל של גן החיות של ברלין.
בשנת 1935 נסע לוץ לקנדה כדי להשיג ביזונים ואיילים לגן החיות. הנסיעה שזכתה לתמיכתו של הרמן גרינג, הייתה גם תרגיל ביחסי ציבור. הוא דיבר עם גולים גרמנים על יתרונות הנציונל-סוציאליזם.
לוץ נכנס לתפקיד מנהל גן החיות של ברלין ב-1932, אך לפני כן עבד עם אחיו היינץ הק, שהפך למנהל (ב-1928) של הגן הזואולוגי הגדול ביותר בדרום גרמניה, גן החיות הלברון (גר') במינכן. יחד עם אחיו הוא פתח, משנות העשרים של המאה ה-20, תוכנית רבייה סלקטיבית, שניסתה "ליצור מחדש" מיני חיות בר שנכחדו בעבר כמו האורוקס, על בסיס הידע של הגנטיקה של בעלי חיים של אותה תקופה באמצעות הכלאה לאחור.  הם בחנו ציורי מערות וגזעים ברחבי אירופה על מנת להבין מה היו אבותיהם של האורוקס. על ידי עבודתם הם יצרו גזעים של בקר וסוס - שנקראו מאוחר יותר " בקר הק " ו"סוס הק " בהתאמה, על שם יוצריהם - שאינם דומים מספיק לאבותיהם כדי להיקרא שחזור מוצלח, אף על פי שהיינץ ולוץ הק האמינו בכך. לוץ התעניין בציד והוא בחר בגזעי לחימה עזים של בקר עבור ניסויי זה. הוא תכנן לשחרר את האורוקסים המחודשים שלו לשמורות הציד הפרטיות של הרמן גרינג שתוכננו ביער ביאלובייסקה שבין פולין לבלארוס. רובם נהרגו במלחמה.
הק הצטרף לפטרון האס אס (Forderndes Mitglied der SS) ב-1933 ולמפלגה הנאצית ב-1937 (מספר חבר 3.934.018). לרגל יום הולדתו של אדולף היטלר התמנה לפרופסור. באפריל 1938 הוא מונה לראש הרשות להגנת הטבע במשרד יערנות הרייך (Oberste Naturschütz Behörde im Reichsforstamt) על ידי חברו הציד הרמן גרינג שאליו דיווח ישירות. בתפקיד זה היה האחראי הבכיר לכל ניהול הטבע. ב-1938 אסר הק על ביקור יהודים בגן החיות.  כחבר של הרמן גרינג, שלו היה עניין מיוחד באריות, עזר הק בגידול אריות עבורו.
להק היה חזון שגני חיות צריכים לאפשר מגע קרוב בין בעלי חיים לבני אדם. הוא ראה בעיני רוחו גן חיות לילדים שבו יוכלו לגעת בבעלי חיים באופן ש"ישפיע על נשמתם". הוא האמין שחוויה זו תאפשר להם להעריך את השקפת העולם הנאצית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נטל הק חלק בבזיזת גן החיות של ורשה, ולקח את בעלי החיים היקרים ביותר לגני חיות גרמניים.  חיות גן החיות של ורשה היו נתונות להתעללות מצד כוחות הכיבוש הגרמניים והפצצות בשנים האחרונות של המלחמה, ולוץ הבטיח לשומרי גן החיות בוורשה שהוא יגן על החיות. הוא הוחלף על ידי ד"ר קתרינה היינרוט כמנהלת מדעית של גן החיות של ברלין.
לאחר מותו

בשנת 1984, שנה לאחר מותו, הוצב פסל של הק בגן החיות. בשנת 2015, הוגשה עצומה להסיר את הפסל בגלל עברו הנאצי. בתגובה לבקשה זו נוסף לוח מידע על עברו של הק. בשנת 2016 נפתחה במתחם האנטילופות תערוכה על גן החיות בתקופת הנאצים.
עבודתו של לוץ הק הופיעה בסרט התיעודי The Quest for the Aryan Cow של BBC Radio 4, בהגשת השדרן והעיתונאי ג'ון רונסון.  הסרט התיעודי "מפלצות היורה של היטלר" שהוגש על ידי ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק עוסק בעבודתו ביער יאלובייסקה.
בסרט אשתו של שומר גן החיות (2017), המבוסס על ספר העיון של דיאן אקרמן באותו שם מגלם דניאל בריהל את הק.
לקריאה נוספת

Van Vuure, Cis (2005). Retracing the Aurochs: History, Morphology and Ecology of an Extinct Wild Ox. Sofia, Bulgaria: Pensoft Publishers. ISBN 978-954-642-235-4.
Prenger, Kevin (2018). War Zone Zoo - The Berlin Zoo & World War 2. ISBN 9781980352785.
הערות שוליים

↑  Bruce, Gary (2017). Through the Lion Gate. A History of Berlin Zoo. Oxford University Press. pp. 145, 154–156, 159.
↑  Morris, Steven (22 באפריל 2009). "Nazi-bred super cows roam farm in Devon". The Guardian. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Van Vuure (2005).
↑  Lorimer, Jamie; Driessen, Clemens (2016-05-03). "From "Nazi Cows" to Cosmopolitan "Ecological Engineers": Specifying Rewilding Through a History of Heck Cattle". Annals of the American Association of Geographers (באנגלית). 106 (3): 631–652. doi:10.1080/00045608.2015.1115332. ISSN 2469-4452.
↑  Driessen, Clemens; Lorimer, Jamie (2016). "Back-breeding the aurochs: the Heck brothers, National Socialism and imagined geographies for nonhuman Lebensraum". Hitler’s Geographies. University of Chicago Press. ISBN 9780226274423. ארכיון מ-2022-07-19. נבדק ב-2022-07-19.
↑  Allen, Ryon (2019). "The Heck Brothers, 1920-1945: Legend Becomes Reality". Tuckasegee Valley Historical Review (באנגלית אמריקאית). Western Carolina University. XXV. נבדק ב-2022-07-19.
1 2  Prenger, Kevin, War Zone Zoo, 2018
↑  Bruce, 2017:175.
↑  Bruce, 2017:161–162.
↑  "Słonica Kasia ze słoniątkiem Tuzinką, dwa lata przed wybuchem wojny (in Polish)". נבדק ב-19 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bruce, Gary (2017). Through the Lion Gate: A History of the Berlin Zoo. Oxford University Press. pp. 203–206. ISBN 9780190234980.
↑  Bruce, 2017:177.
↑  Jon Ronson and the Quest for the Aryan Cow – BBC Radio 4, 10 February 2009 (producer Beth O'Dea)
↑   Hitler's Jurassic Monsters
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279294005171  BIBSYS: 90596571  GND: 116560495  ICCU: TO0V463835  ISNI: 0000 0001 1439 2488  LCCN: n85816001  NKC: mzk2016900508  NTA: 072384859  SUDOC: 156917947  VIAF: 20434967   WorldCat (עם VIAF): 20434967 
סוס הק בהאזלינה (Haselünne), גרמניה (2004)
בקר הק : ניסיון משנות ה-20 לגדל בקר דמוי אורוקס מבקר מודרני
אדוארד ג'קסון

אדוארד ל. ג'קסון (באנגלית: Edward L. Jackson;‏ 27 בדצמבר 1873 –  18 בנובמבר 1954) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-32 בשנים 1925–1929. קודם לכן הוא כיהן כמזכיר המדינה של אינדיאנה.
ג'קסון היה קשור למנהיגי הקו קלוקס קלאן באינדיאנה, והיה מעורב בכמה שערוריות פוליטיות. הוא הואשם על כך שקידם את מדיניות הקלאן כאשר כיהן בתפקידו. ב-1927 הוא נחקר ונשפט על האשמות בשוחד שהיו קשורות לניסיונו לשחד את המושל הקודם, וורן מקריי, אך לא הורשע, שכן חלה התיישנות על עבירותיו. לאחר תום כהונתו כמושל הוא עזב את החיים הפוליטיים בחרפה ולא התמודד יותר על משרה ציבורית.
ראשית חייו

אדוארד ג'קסון נולד במחוז הווארד שבאינדיאנה כבנם של פרסלי ומרי האוול ג'קסון. המשפחה הייתה חברה בכנסיית חניכי המשיח (אנ'). אביו היה עובד חרושת. כנער חילק ג'קסון עיתונים במקביל ללימודיו בבית הספר. לאחר סיום לימודיו הוא עבד בבית חרושת.
במקביל החל ג'קסון ללמוד משפטים בקריאה עצמית במשרד עורכי דין. ב-1893 הוא התקבל ללשכת עורכי דין ופתח משרד משל עצמו. המשרד לא הצליח בהתחלה, והוא עבד במפעל לייצור לבנים כדי שתהיה לו הכנסה יציבה. ב-1897 נשא ג'קסון לאישה את רוזה וילקינסון. לזוג נולדו שתי בנות. רוזה נפטרה באוקטובר 1919 במהלך מגפת השפעת הספרדית. כשנה לאחר כן נישא ג'קסון בשנית ללידיה ביטי פירס. הזוג אימץ בן, שנקרא גם הוא אדוארד ג'קסון. ב-1898 כבר היה עיסוקו של ג'קסון בעריכת דין עיסוק במשרה מלאה. הוא טיפל בתיקים רבים עבור משרד התובע של מחוז הנרי.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1901 התמודד ג'קסון בהצלחה על משרת התובע המחוזי ושימש בתפקיד עד 1906. ב-1907 הוא נבחר כשופט מחוזי וכיהן על כס השיפוט עד 1914. בתקופה זו הוא צבר בסיס חזק של תמיכה פוליטית.
הפופולריות שלו במפלגה הרפובליקנית סייעה לו לזכות ב-1916 במועמדות המפלגה לתפקיד מזכיר המדינה, ובבחירות הכלליות הוא נבחר לתפקיד. עם זאת, תקופת כהונתו בתפקיד הייתה קצרה, שכן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התפטר כדי להתגייס לצבא ארצות הברית. הוא הוצב כקפטן בנובמבר 1917 בטולידו אוהיו. עד מהרה הוא הועבר לבטל קריק, מישיגן, ולאחר מכן ללפאייט, אינדיאנה, שם הוא קודם לדרגת מייג'ור וקיבל את הפיקוד על מתקן אימונים. הוא המשיך לאמן מתגייסים חדשים עד ששוחרר מהצבא בפברואר 1919.
מזכיר המדינה של אינדיאנה

לאחר תום שירותו הצבאי פתח ג'קסון משרד עורכי דין חדש בלפאייט. ב-1920 מינה אותו מושל אינדיאנה ג'יימס גודריץ' פעם נוספת כמזכיר המדינה לאחר פטירתו של המזכיר הקודם, ויליאם רואץ', בינואר אותה שנה.
ב-1922 התמודד ג'קסון על התפקיד בזכות עצמו ונבחר. הוא היה מעוניין להתמודד על משרה בכירה יותר, והחל לחפש תמיכה להתמודדותו על משרת המושל. אין שום עדות על כך שג'קסון היה חבר בקו קלוקס קלאן, אך היו לו קשרים עם "הדרקון הגדול" ("Grand Dragon") של הקלאן באינדיאנה, די. סי. סטיבנסון, שדן עמו בנושאים שלארגון היה עניין בהם, כמו חיסול השפעתם של קתולים, יהודים ואפרו-אמריקאים.
אף על פי שהיקף ההשפעה של הקלאן באותה תקופה לא הייתה ידועה, הארגון טען שחבריו מחזיקים יותר ממחצית מהמושבים באספה הכללית של אינדיאנה, ואחוז גבוה בממשל המקומי במדינה. היסטוריונים מעריכים שכמעט שליש מתושבי המדינה היו חברי הקלאן. באותה תקופה קיבל הציבור את חברי הארגון כמגיני הצדק, המוסר והאמריקניזם. המוניטין של הארגון והשפעתו הובילו את ג'קסון להחליט על קבלת תמיכתם. רבים מתושבי אינדיאנה חששו שהקלאן ישיג את השליטה בבית המחוקקים המדינתי ב-1924. עם זאת ההיסטוריון ג'יימס מדיסון ציין ש"מאמציו של הקלאן הסתיימו בכישלון כמעט מוחלט".
עד מהרה הגיע ג'קסון למסקנה שקשריו עם מנהיגי הקלאן היו בעייתיים, שכן הארגון החל לדרוש ממנו לנקוט בצעדים מסוימים. לסלידתו של המושל וורן מקריי הוא העניק לקלאן צ'רטר מדינתי, שהיה אחד מפקידי הממשל היחידים במדינה שניסו להיאבק בהם. ג'קסון פעל כדי לשכנע את מקריי לתמוך בסדר היום של הקלאן, וב-1923 הוא הציע לו שוחד בסכום של 10,000 דולר בשמו של סטיבנסון, אם הוא יאייש כמה משרות ציבוריות בחברי הארגון. מקריי, שהיה אדם אמיד מאוד, דחה את ההצעה ונפגע ממנה מאוד. התנהלות זו בין השניים הייתה מאחרי הקלעים ולא נודעה אז בציבור.
מושל אינדיאנה

ככל הנראה לא הייתה לתמיכת הקלאן בג'קסון השפעה משמעותית על ציבור הבוחרים כאשר הוא התמודד בבחירות הכלליות למשרת מושל אינדיאנה מול מועמד המפלגה הדמוקרטית, קרלטון ב. מקולוק. הרפובליקנים לא רצו שג'קסון יקבל תמיכה גלויה מהקלאן מתוך חשש שהדבר יזיק לסיכויי הבחירה של מועמדים שלהם למשרות נוספות. כדי לפתור את הבעיה, נשא ג'קסון נאום בו הוא הבטיח "זכויות אזרחיות וחופש דת מלא ליהודים, לקתולים ולשחורים". אף על פי שהצהרתו הייתה למעשה מס שפתיים לסובלנות, נמנעו מנהיגי הקלאן מלתמוך במועמדותו.
בבחירות הכלליות זכה ג'קסון בכמעט 100,000 קולות, זאת על אף שהוא איבד כמעט את כל קולות האפרו-אמריקאים למקולוק. ב-12 בינואר 1925 הוא הושבע כמושל. הוא הביע את הצורך לנהל את הממשלה באופן יעיל כלכלית. ממשלו פיקח על פרעון של 3.5 מיליון דולר מחובות המדינה ועל הפחתה משמעותית במיסים. הוא גם הרחיב את תשומת ליבו למחלקת השימור של המדינה. בתמיכתו הוקמו הפארק המדינתי של חולות אינדיאנה (אנ') ופארק הזיכרון של ג'ורג' רוג'רס קלארק (אנ').
מושל אינדיאנה > חוק היובש

כמושל, ג'קסון תמך מאוד בחוק היובש. האספה הכללית של אינדיאנה העבירה חוק להרחבת הענישה ותקופות המאסר למפירי החוק. חוק זה סגר כמה פערים בחוקי היובש, כמו איסור על מכירת ויסקי למטרות רפואיות. עד מהרה הסתבך ג'קסון בשערורייה זוטא כאשר רעייתו חלתה ב-1925. הוא רכש באופן אישי ויסקי רפואי, ורעייתו החלימה ממחלתה. עד מהרה נודע על מעשיו, אך הוא ביקש את סליחת הציבור. הוא הבטיח לקהל הבוחרים שתפילותיהם ולא הוויסקי הם אלו שריפאו את אשתו.
מושל אינדיאנה > יחסיו עם הקו קלוקס קלאן

בסתיו 1925 נפטר מושל אינדיאנה לשעבר סמואל רלסטון לאחר כשנתיים של כהונה בסנאט של ארצות הברית, וג'קסון היה צריך למנות לו מחליף. בעצתו של סטיבנסון הוא בחר בארתור ריימונד רובינסון. מנהיגי הרפובליקנים זעמו על ג'קסון על בחירתו זו, שכן הם העדיפו את הסנאטור לשעבר אלברט ג'. בוורידג'. מתנגדיו של ג'קסון החלו לטעון שהקלאן שלט בלשכת המושל.
בשנה שלאחר מכן הורה התובע הכללי של אינדיאנה, ארתור ל. גיליאום, על מעצרו של אדוארד שומקר, מנהיג ליגת מתנגדי השתייה של אינדיאנה. הוא האשים אותו בביזיון בית המשפט בשל כך שעלונים שהוא הפיץ תקפו את בית המשפט העליון של אינדיאנה. בעלונים אלה האשים שומקר את בית המשפט באכיפה רפה של חוקי היובש. הוא הורשע ונדון לעבודות שירות בחווה באינדיאנה. בשל העובדה ששומקר היה מנהיג מפתח של תומכי הרפובליקנים, העניק לו ג'קסון חנינה. גיליאום עתר על כך לבית המשפט העליון של אינדיאנה, שפסל את החלטת החנינה, ובעקבות כך ריצה שומקר את עונשו.
בעיות קשות המשיכו ללוות את ג'קסון. ב-1925 נעצר סטיבנסון ונשפט על האונס והרצח של מגדה אוברהולצר (אנ'). הוא הורשה ונדון למאסר עולם. הוא דרש שג'קסון יעניק לו חנינה, אך המושל סירב. בזעמו, החל סטיבנסון ב-1927 לתת לכתבי העיתון "אינדיאנפוליס טיימס" שמות של אנשים ששולם להם שוחד על ידי הקלאן ושלקחו חלק בפעילות בלתי חוקית. הוא החזיק ב"קופסה שחורה" של תיעוד שסיפק את העדויות לרבות מהאשמותיו. במסגרת זו הוא חשף את ניסיונו של ג'קסון לשלם שוחד למקריי בסכום של 10,000 דולר כמה שנים קודם לכן.
מספר רב של קבוצות דתיות ואזרחיות באינדיאנה דרשו את התפטרותו של ג'קסון. כמו תיקי שוחד רבים של הקלאן, הובא המקרה שלו בפני בית המשפט. המשפט הסתיים במבוי סתום בהחלטת חבר המושבעים וההרשעה נמנעה עקב התיישנות. על אף תוצאת המשפט, נמתחה ביקורת רחבה על ג'קסון ברחבי המדינה. הוא סיים את תקופת כהונתו בחרפה והקריירה הפוליטית שלו הסתיימה. כוחו של הקלו קלוקס קלאן באינדיאנה קרס והשערוריות תרמו לירידה במספר חברי הארגון בכל ארצות הברית.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל חידש ג'קסון את עיסוקו בעריכת דין, ופתח משרד באינדיאנפוליס. הוא חי שם עד 1937, אז עבר לחווה גדולה שרכש ליד העיירה אורלינס שבאינדיאנה, שם הוא גידל בקר ומטע תפוחים, והיה פעיל בכמה מועדונים מקומיים. ב-1948 הוא לקה בשבץ מוחי קשה שהותיר אותו מוגבל לשארית חייו.
אדוארד ג'קסון נפטר בביתו ב-18 בנובמבר 1954. הוא נטמן בבית הקברות גרין היל שבאורלינס.
לקריאה נוספת

Gugin, Linda C.; St. Clair, James E, eds. (2006). The Governors of Indiana. Indianapolis, Indiana: Indiana Historical Society Press, pp. 274-279.
הערות שוליים

↑  "10 Well-Known US Figures Affiliated with the Ku Klux Klan". October 3, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185841687  ISNI: 0000 0000 2991 7761  LCCN: n91080627  SNAC: w6vx3666  VIAF: 75494849   WorldCat (עם VIAF): 75494849
רייטיה

מפת האימפריה הרומית במאה ה-2 לספירה. רייטיה מסומנת בצבע אדום.
רייטיה (בלטינית: Raetia) הייתה פרובינקיה באימפריה הרומית (כיום בשווייץ ובדרום גרמניה).
גבולותיה הגאוגרפיים

רייטיה גבלה במזרח בפרובינקיה הרומית נוריקום, במערב בפרובינקיה הרומית גרמניה עילית, בדרום בפרובינקיה הרומית גאליה קיסאלפינה ובצפון באדמת ההלווטים. בתחומה נמצאו גם הריין העילי וגם אגם קונסטנץ. בהקבלה להיום נמצאים תחומיה של רייטיה בדרום שוואביה ובדרום בוואריה, בפורארלברג ובטירול, בצפון לומברדיה ובשווייץ כולה.
היסטוריה > לפני היותה פרובינקיה רומית

מעט ידוע על רייטיה לפני שהפכה לפרובינקיה רומית. אך ידוע שבשטחה ישבו ההלווטים שהיו אחד מהשבטים החזקים והלוחמניים ביותר מהשבטים הגאלים וכן שבט הרייטים. שמה של רייטיה נגזר משמו של השליט של שבט ההלווטים, רייטוס[דרוש מקור]. שמו של רייטוס נגזר מהמילה Rait שבניב מסוים של קלטית משמעו אדמה הררית. האזור תועד לראשונה בספרו של פוליביוס.
היסטוריה > פרובינקיה רומית

בשנת 15 לפנה"ס נכבש האזור על ידי המצביאים הרומאים טיבריוס (לימים קיסר רומא) ודרוסוס. בסוף ימיה של האימפריה הרומית המערבית רייטיה נכבשה ונבזזה על ידי שבט האוסטרוגותים.
כלכלה

תחילה האמינו כי ברייטיה אין תועלת כלכלית. האדמה הייתה הררית, עם מעט שטחי מרעה ויערות רבים והפרובינקיה שמשה בעיקר למקום מסחר בכבשים ועץ. אך לקראת סוף ימיו של אוגוסטוס התגלה גם פוטנציאל ליין, דבש, שעווה וגבינה.
ראו גם

היסטוריה של שווייץ
הלווטים
יונה אטינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1935 המנדט הבריטי ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 במרץ 2023 (בגיל 88 בערך) ישראל ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מעסיק:  קריה למחקר גרעיני – נגב 
 תפקיד:  מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית
 
שלום יונה אטינגר (1935 בערך – 16 במרץ 2023) היה מהנדס חשמל ומדען ישראלי, שכיהן כמנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית בשנים 1987–1992.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בירושלים. למד הנדסת חשמל בטכניון, ואת תואר הדוקטור קיבל באנגליה. במשך 27 שנים עבד כמהנדס בקריה למחקר גרעיני – נגב.
בשנים 1987 ל-1992 שימש מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. לאחר מכן שימש, משנת 1992, יועץ לענייני מדע וטכנולוגיה בשגרירות ישראל בוושינגטון, עד שנת 1996. בין השנים 1992 ל-2005 שימש גם מנכ"ל הקרן הדו-לאומית למדע ארצות הברית-ישראל.
היה חבר במספר ועדות מדעיות, ובהן הוועדה הלאומית לננוטכנולוגיה שליד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, יוזמת הננוטכנולוגיה הלאומית, והמועצה המייעצת לקרן המדע והטכנולוגיה ארצות הברית-ישראל. היה חבר הוועדה המייעצת של מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה בטכניון, וחבר ועדת הביקורת של מוסד שמואל נאמן.
באוגוסט 2012 התראיין לעיתון "הארץ" בנושא תוכנית הגרעין האיראנית. הראיון נערך בעילום שם, אך ניתנו בו רמזים המאפשרים את זיהויו.
נפטר בירושלים ב-16 במרץ 2023, בן 88. נקבר בבית העלמין בקריית טבעון, ליד קבר אמו.
הערות שוליים

1 2  ארי שביט, איש הצללים שחושב שמוכרחים לתקוף באיראן, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2012
↑  הוועדה לאנרגיה אטומית, באתר משרד ראש הממשלה
1 2 3 4  Dr. Yona Ettinger, Israel National Nanotechnology Initiative. נקרא בתאריך 4 באוגוסט 2012.
↑  The U.S.-Israel Innovation Index: Comparing International Linkages In Innovation, US-Israel Science & Technology Foundation‎. נקרא בתאריך 4 באוגוסט 2012.
↑  ועדות האקדמיה, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
↑  ועדת ביקורת, באתר מוסד שמואל נאמן
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעל אמיתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בינואר 1954 (בת 70) 
 ענף מדעי:  נוירולוגיה, מדעי המוח
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 www.bgu.ac.il/~yaela
 
יעל אמיתי (נולדה ב־1954) פרופסור אמריטה  לנוירולוגיה וראש בית הספר הבין-פקולטי למדעי המוח באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בין השנים 2015 עד 2018. .
ביוגרפיה

בשנת 1978 סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחתה בנוירולוגיה ובאלקטרופיזיולוגיה במרכז רפואי מאיר בשנים 1979–1981 ובמרכז רפואי שיבא בשנים 1982–1985. בעקבות השתלמות באוניברסיטת סטנפורד בשנים 1986–1989 החלה לעסוק במחקר נוירולוגי.
בין השנים 1990 ו-2022 הייתה חברת סגל במחלקה לפיזיולוגיה וביולוגיה תאית בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, משנת 2010 בדרגת פרופסור מן המניין. תחום מחקרה העיקרי היה מבנה וארגון קליפת המוח ביונקים.
בשנת 2018 המליצה ועדה מטעם משרד המדע למנותה לחברה במועצת הנגידים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF), אך שר המדע, אופיר אקוניס, לא אישר את המינוי, בנימוק שבשנת 2005 חתמה על עצומה התומכת בסרבני שירות בשטחים. פרופ' אמיתי וועד ראשי האוניברסיטאות הגישו עתירה לבג"ץ נגד החלטתו זו של אקוניס, ובג"ץ ביטל את החלטתו של השר אקוניס והורה, בדעת הרוב, להחזיר את העניין לבחינה מחודשת של השר, תוך התמקדות במשקל שראוי לייחס להצטרפותה של אמיתי לעצומה, משום שבניגוד לעמדת השר, אין עבירה פלילית בחתימה על העצומה, והתפקיד המדובר היה מקצועי בהגדרתו. בדיון שנערך בסוף דצמבר 2019 דחה בג"ץ את בקשת העותרים לחייב את השר אקוניס למנות את אמיתי, והורה לשר אקוניס לשוב ולעדכן בתוך 90 יום. שר המדע יזהר שי, שהחליף את אקוניס, הודיע לבג"ץ ביוני 2020 שהחליט למנות את אמיתי לתפקיד. כיהנה בתפקיד זה עד נובמבר 2022.
הערות שוליים

↑  Prof. Yael Amitai, באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, החוקרת שנמנע מינויה בשל תמיכתה בסרבנות: "אקוניס חיפש כותרות", באתר וואלה, 9 ביולי 2018
תומכים בצה״ל - נאבקים בסרבנות!, פוסט של אופיר אקוניס בפייסבוק
↑  עמרי זרחוביץ', ‏האוניברסיטאות לבג"ץ: "אקוניס מערב אג'נדה פוליטית במינויים", באתר גלובס, 1 באוגוסט 2018
↑  בג"ץ 5769/18 פרופ' יעל אמיתי וועד ראשי האוניברסיטאות נ' שר המדע והטכנולוגיה, ניתן ב־4 במרץ 2019
↑  בג"ץ 3024/19 פרופ' יעל אמיתי וועד ראשי האוניברסיטאות נ' שר המדע והטכנולוגיה, ניתן ב־29 בדצמבר 2019
↑  איתמר אייכנר וסיון חילאי, השר הפך את החלטת קודמו: מינוי לפרופ' שתמכה בסרבנות, באתר ynet, 14 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415188705171  ORCID: 0000-0001-6664-8705  VIAF: 70156675120033582229   WorldCat (עם VIAF): 70156675120033582229 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בני ובנות הזוג של נשיאי מדינת ישראל

| --- | --- |

מיכל הרצוג, 2021
 איוש נוכחי:  מיכל הרצוג
 תאריך כניסה לתפקיד:  7 ביולי 2021
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 מעון:  משכן הנשיא, ירושלים
 איוש ראשון:  ורה ויצמן
 
תפקיד ומעמד בן/בת הזוג של נשיא מדינת ישראל במדינת ישראל אינו מוסדר בחוק יסוד: נשיא המדינה, ולא בשום חוק אחר. התפקיד ניתן לפרשנות אישית על ידי בן הזוג. נכון לשנת 2022, אחת עשרה נשים היו רעיות של נשיאי המדינה.
רעיית הנשיא מלווה את בעלה בפעילותו הרשמית, בישראל ומחוצה לה. רעיית הנשיא, בהתאם למקובל בכללי הטקס נלווית לנשיא בביקורים רשמיים בחו"ל, ומהווה מארחת רשמית של רעיותיהם של מנהיגים זרים המבקרים בישראל. בנוסף, לאורך השנים התמקדו רעיותיהם של נשיאי המדינה בפעילות חברתית וציבורית למען אוכלוסיות מסוימות, כגון עמותות לעזרה לנזקקים או גיוס תשומת הלב הציבורית לנושאים שלא תמיד זוכים למענה רשמי מטעם מדינת ישראל.
מעמדה של רעיית הנשיא בחוק

תפקידה אינו מוגדר ומעוגן בחוק, אך התקנות מזכות את הנשיא במימון לשכה והוצאות שונות גם שבע שנים לאחר פרישתו, ואם נפטר בתוך תקופת הזכאות עוברות חלק מזכויות הפרישה שלו לאלמנתו וילדיו.
שימוש בתואר "הגברת הראשונה"

בישראל אין תואר "הגברת הראשונה" שעבר את ועדת הסמלים והטקסים. עם זאת, הדבר הקרוב ביותר לזה היא בת הזוג של נשיא המדינה, כרעיה של מי שמבחינה חוקית הוא ראש המדינה. בביקור סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס ב-2018, באחד הטקסים הכרוז הודיע באנגלית על כניסת "הגברת הראשונה שרה נתניהו", מה שעורר מהומה תקשורתית מאוחר יותר.
הערות שוליים

↑  מכונה גם: אשת הנשיא כיוון שלא הייתה עד כה נשיאה אישה
↑  החלטת גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון (נשיא המדינה ושאיריו), תשמ"א-1981
נורית פלתר וצבי זינגר, כמה אנחנו משלמים על הנשיאים לשעבר, באתר ynet, 4 בנובמבר 2004
↑  דנה ויס, ‏הגברת הראשונה: ראש הטקס יפוטר?, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2018
↑  מעריב אונליין, ‏"הגברת הראשונה שרה נתניהו": הרגע המעניין בערב של מייק פנס, באתר מעריב אונליין, 22 בינואר 2018
↑  אריק בנדר, פליטות פה, ליטוף לסאדאת ועיתוני פלייבוי, באתר nrg‏, 13 ביוני 2007
יהודה אוחנה

רבי יהודה אוחנה (1796 - 1872), מגדולי רבני מקנס בבמאה ה-19. אבי משפחת אוחנה בארץ ישראל.
ביוגרפיה

נולד בשנת תקנ"ו (1796) לאביו שלמה אוחנה.
רבי רפאל אוחנה התייתם מאביו, והיה סמוך על שולחנו של סבו, רבי יהודה, ועלה איתו לארץ ישראל כשהיה בגיל 15.
רבי רפאל העיד על סבו רבי יהודה: "שלושים שנה קודם פטירתו ביטל משא ומתן והיה מתבודד, וקבע ישיבתו בביתו והיה לומד כפי השגת שכלו.
וכאשר הגיע לשנת השבעים לימי חייו מסר כל קרקעותיו ושטרותיו ביד בניו, ובא הוא ואשתו לארץ ישראל".
הערות שוליים

↑  טובת מראה עמוד צד
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.