stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2022
שידור

המדינות הבאות, המפורטות לפי סדר תאריכי השידור, אישרו שהן ישדרו את התחרות.
| תאריך השידור | מדינה | גוף השידור | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 23 ביולי 2022 | בלגיה בלגיה | La Trois, Musiq'3 |  |
| 23 ביולי 2022 | נורווגיה נורווגיה | NRK1 |  |
| 23 ביולי 2022 | פולין פולין | TVP Kultura |  |
| 23 ביולי 2022 | צ'כיה צ'כיה | ČT art |  |
| 23 ביולי 2022 | צרפת צרפת | France Musique, Culturebow |  |
| 24 ביולי 2022 | אוסטריה אוסטריה | ORF 2 |  |
| 24 ביולי 2022 | גרמניה גרמניה | WDR Fernsehen |  |
| 25 ביולי 2022 | שוודיה שוודיה | SVT Play |  |
ראו גם

תחרות הזמר האמריקאית
אירוויזיון 2022
אירוויזיון הילדים 2022
נמל התעופה הבין-לאומי מונטריאול מירבל

נמל התעופה הבינלאומי מונטריאול מירבל (צרפתית Aéroport international Montréal-Mirabel; אנגלית Montréal-Mirabel International Airport) הוא שדה תעופה השוכן במירבל, כ-40 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר מונטריאול בקנדה.
נמל התעופה הוקם לקראת אולימפיאדת מונטריאול ונחנך ב-4 באוקטובר 1975. הוא נועד לשמש כנמל התעופה הבינלאומי של העיר ולהחליף את הנמל הקיים בדורוואל, הידוע כיום כנמל התעופה הבינלאומי מונטריאול פייר אליוט טרודו (Montréal-Pierre Elliott Trudeau International Airport; Aéroport international Pierre-Elliott-Trudeau de Montréal). בעת הקמתו אמור היה הנמל להיות הגדול בעולם מבחינת שטחו ולהשתרע על פני שטח של 396.6 קמ"ר, אולם הדבר לא קרה בשל כך שהוא לא התפתח כמצופה, ובשנת 1999 נחנך נמל התעופה המלך פהד בערב הסעודית הגדול ממנו. עוד נועד נמל התעופה מירבל לשמש כשער הכניסה העיקרי לטיסות המגיעות לקנדה ממזרח, וממועד חנוכתו ועד שנת 1997 חויבו כל הטיסות הבינלאומיות למונטריאול וממנה לעשות בו שימוש.
אולם מיקומו של הנמל במרחק רב מהעיר, היעדר שירות תחבורתי נוח אליו וממנו ושקיעתה הכלכלית של מונטריאול ביחס לטורונטו, הביאו לכך שחברות התעופה והנוסעים העדיפו לא לעשות בו שימוש. לאחר שבוטל החיוב על טיסות בינלאומיות לנחות בנמל, נטשו אותו כל חברות התעופה והוא הפך לנמל תעופה לשירותי מטען. עוד פועלים בנמל שירותי תעופה כללית ופינוי רפואי אווירי ומפעל מטוסים של תעשיות בומברדיה (Bombardier Aerospace).
אחד משני מסלולי הטיסה הקיימים בנמל בוטל, וארבעה מסלולים נוספים שאמורים היו להיסלל לא נבנו מעולם. רק הטרמינל הראשון נבנה בסופו של דבר, וחמשת בתי הנתיבות האחרים לא הוקמו. גם קו הרכבת שתוכנן לחבר את הנמל למונטריאול לא נבנה, ותחנת הרכבת התת-קרקעית משמשת כיום כחניון לעובדי הנמל. לו היה מושלם בהתאם לתוכניות, היה נמל התעופה מירבל מסוגל לטפל ביותר מ-50 מיליון נוסעים בשנה, אך בפועל מספר הנוסעים השנתי העובר דרכו קטן מ-200,000 איש. רוב שטחו של הנמל הושב לבעליו הקודמים והוא נחשב בקנדה לפיל לבן.
אלכסנדר אוקידז'ה

אלכסנדר אוקידז'ה (בצרפתית: Alexandre Oukidja; נולד ב-19 ביולי 1988) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדת השוער במץ.
קריירת מועדונים

אוקידז'ה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל גווניון במדיה רשם הופעה אחת. בקיץ 2006 חתם בליל ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. ב-27 בינואר 2012 הושאל לאווירון ביון עד לסיום העונה. בקיץ 2012 הושאל למוסקרון מהליגה הבלגית השנייה במדיה שיחק שנתיים.
בקיץ 2014 אוקדידז'ה חתם בשטרסבורג מהליגה השלישית. אוקידז'ה היה שותף לעלייה של המועדון לליגה השנייה וכעבור שנה לליגת העל הצרפתית. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה, אוקידז'ה איבד את מקומו בהרכב אך חזר אליו בחצי העונה השני.
בקיץ 2018 הצטרף למץ מהליגה השנייה והיה שותף לעלייה שלה לליגת העל בסיום העונה.
קריירה בינלאומית

בשנת 2019 אוקידז'ה קיבל אישור לייצג את אלג'יריה בזכות העובדה כי אביו הוא יליד המדינה. ב-26 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות. נכלל בסגל הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות ולזכותו זכייה אחת בטורניר בשנת 2019.
תארים

גביע אפריקה לאומות: 2019
ניקי הילץ

ניקי הילץ (באנגלית: Nikki Hiltz; נולדה ב-23 באוקטובר 1994) היא/הוא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופת עולם באולם (גלאזגו 2024) ואלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (לימה 2019) בריצת 1500 מטר.
ב-31 במרץ 2021 היא/הוא יצאה מהארון כטרנסג'נדר א-בינארי.
קריירה > 2019 > אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-9 באוגוסט 2019 היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:07.14 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-5 באוקטובר אותה שנה היא סיימה במקום 12 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:06.68 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 4:01.52 דקות.
קריירה > 2024 > סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 4:02.32 דקות, אחרי פריוויני היילו מאתיופיה (4:01.46 דקות) ולפני בת ארצה אמילי מקיי (4:02.69 דקות).
חיים אישיים

הילץ נמצא בזוגיות עם אמה ג'י.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 1:59.03 דקות (2023)
ריצת 1500 מטר: 3:59.61 דקות (2023)
ריצת מיייל: 4:16.35 דקות (2023), שיא אמריקה
שיאים אישיים > אולם

ריצת 1500 מטר: 4:02.32 דקות (2024)
ריצת מייל: 4:24.45 (2020)
ריצת 3000 מטר: 8:39.92 (2024)
ריצת 2 מייל: 9:15.80 דקות (2024)
איזיאסלאב הראשון, נסיך קייב

איזיאסלאב ( 1024- 3 באוקטובר 1078) ( ברוסית Изяслав ) בנו של יארוסלאב הראשון היה נסיך קייב בשנים 1054–1068, ב-1069–1073 ומשנת 1077.
הוא נולד בשנת 1024 בנובגורוד בזמן שיארוסלאב היה נסיך בעיר זו. לאחר שאחיו הבכור נפטר בשנת 1052 הוא ירש אותו כנסיך נובגורוד. עם פטירת אביו ב-20 בפברואר 1054 ירש אותו כנסיך קייב והעביר את התפקיד של נסיך נובגורוד לבנו מסטיסלאב.
רוב תקופת שלטונו הוא שיתף את שני אחיו (סוויאטוסלאב, נסיך צ'רניגוב ווסבולוד, נסיך פריאסלאבל) בשלטון, לכן מקובל לקרוא תקופה זו כטריאומווירט בני יארוסלאב. ביחד הם עשו רוויזיה של חוקי המדינה וקיבלו החלטות על מינוי תפקידים חשובים בשלטון ובכנסייה. בשנת 1055 הכוחות המשולבים ניצחו במלחמה נגד הטורקים. בשנת 1058 הרוסים השתתפו במערכה של האימפריה הביזנטית בארמניה.
בשנת 1068, לאחר התקוממות עממית בקייב הוא ברח לפולין - לבן דודו בולסלבר השני, מלך פולין. בעזרת הכוחות הפולנים הוא חזר לקייב בשנת 1069.
בשנת 1073 ברית האחים הופסקה והחלה מלחמה פנימית. כבר באותה שנה סוויאטוסלאב, נסיך צ'רניגוב כבש את קייב ואיזיאסלאב נמלט לפולין. הפעם מלך פולין היה בין תומכי האחים שלו ולכן הוא עבר לגרמניה. גם שם הוא לא קיבל את התמיכה הצבאית שציפה לקבל. ב-27 בדצמבר 1076 אחיו סוויאטוסלאב נפטר באופן פתאומי. האח השלישי - וסבולוד חזר לצ'רניגוב ואיזיאסלאב חזר לקייב.
עוד באותה שנה, מלחמה פנימית חודשה, הפעם נגד בנו של סוויאטוסלאב. בקרב שהתרחש ב-3 באוקטובר 1078 הכוחות של איזיאסלאב ווסבולוד ניצחו, אך בשלבים הסופיים של הקרב איזיאסלאב נפצע ונפטר.
רוס במאה ה-11
ילדים

יארופולק, נסיך טורוב
סוויאטופולק, נסיך נובגורוד וקייב
מסטיסלאב, נסיך נובגורוד
איזידור אחרון

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1892 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 במאי 1948 (בגיל 55) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
איזידור אחרון
איזידור אחרון (11 בנובמבר 1892 - 12 במאי 1948) היה פסנתרן ומלחין אמריקאי-יהודי ממוצא פולני, אחיו הצעיר של המלחין יוסף אחרון.
קורות חיים

איזידור אחרון נולד בוורשה וכבר בילדותו התעניין במוזיקה. שלא כאחיו הגדול, שהתמחה בכינור, אהב איזידור את הפסנתר ואביהם רשם גם אותו לקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג, שם למד אצל הפסנתרנים אנט אסיפוב וניקולאי דובאסוב. בהמשך למד הלחנה אצל אנטולי ליאדוב, ותזמור אצל מקסימיליאן שטיינברג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אחרון באמצע לימודיו, והוא גויס לתקופה של 3 שנים. עם שחרורו מהשרות חזר לקונסרבטוריון ובשנת 1918 סיים את לימודיו.
עם סיום לימודיו החל במסעות קונצרטים ברחבי רוסיה וגרמניה. בפבלובסק הוא הופיע כסולן עם תזמורת סימפונית גדולה, ובברלין, במהלך עונה אחת, הוא נתן ארבעה קונצרטים.
בשנת 1922 הגיע לארצות הברית. את הופעת הבכורה שלו בעולם החדש ערך אחרון באולם הקונצרטים קרנגי הול בניו יורק. בשנת 1923 קיבל מהכנר יאשה חפץ הזמנה להצטרף אליו כמלווה לסיבוב הופעות במזרח. הזמנה זאת, שהתקבלה על ידי אחרון בשמחה, הייתה התחלה של שיתוף פעולה בין השניים, שנמשך כעשור. אחרון הופיע עם חפץ בכל העולם כשהוא מלווה אותו בפסנתר ועורך פרטיטורות, עבור חברת התקליטים ויקטור. לאחר שעזב את חפץ ביסס אחרון את הקריירה שלו כסולן, ובשנת 1935 הוא נישא לזמרת הפינית לאה קרינה.
איזידור אחרון החל בהלחנה רק בשלב מאוחר בחייו. בשנת 1937 ניגנה הפילהרמונית של ניו יורק, בניצוח ג'ון ברבירולי, את הקונצ'רטו לפסנתר הראשון שלו בקרנגי הול בניו יורק. הופעה זאת זכתה להצלחה רבה. בשנת 1938 כתב את הקונצ'רטו השני שלו, אך הראשון בו הופיע אחרון עצמו כסוליסט. שאר יצירותיו של איזידור אחרון, 18 במספר, הן קצרות וכתובות עבור כינור ופסנתר.
בשלהי מלחמת העולם ביצע אחרון רסיטל בקרנגי הול. ברסיטל זה, שהיה שירת הברבור שלו, השמיע יצירות שלו בצד יצירות של מוצרט, שופן, ליסט, ראוול. ב-12 במאי 1948 טרם הגיעו לגיל 56 לקה אחרון בהתקף לב ונפטר בניו יורק.
ניקי דה סן פאל

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1930 ניי-סיר-סן, צרפת 
 פטירה:  21 במאי 2002 (בגיל 71) לה חויה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Catherine Marie-Agnès Fal de Saint-Phalle 
 מקום לימודים:  בית הספר ברירלי 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול, תכשיט 
 זרם באמנות:  אמנות פמיניסטית, ריאליזם חדש 
 יצירות ידועות:  Le Cyclop, Tarot Garden, Stravinsky Fountain, גן רבינוביץ', nanas, Sun God 
 פרסים והוקרה:  פרימיום אימפריאל (2000) 
 בן או בת זוג:  הארי מאתיוס (1949–1961)  ז'אן טינגלי (13 ביולי 1971–30 באוגוסט 1991) 
 צאצאים:  Laura Duke Condominas 
 nikidesaintphalle.org
 
ניקי דה-סן פאל (בצרפתית: Niki de Saint Phalle;‏ 29 באוקטובר 1930 – 21 במאי 2002) הייתה פסלת, ציירת ומפיקת סרטים צרפתיה.
המפלצת, או הגולם, בגן המפלצת בקריית היובל בירושלים
בין פסליה: "הגולם" בגן רבינוביץ' (המוכר כ"גן המפלצת") וגן הפסלים "תיבת נח" בגן החיות התנ"כי בשיתוף פעולה עם האדריכל השווייצרי מריו בוטה.
ביוגרפיה

קתרין מארי-אנייס פל דה סן פאל (Catherine Marie-Agnès Fal de Saint Phalle) נולדה ליד פריז. אביה היה בנקאי. לאחר שנפגעה קשות מבחינה כלכלית בשפל הגדול, היגרה משפחתה מצרפת לארצות הברית ב-1933.
בצעירותה הייתה דוגמנית אופנה, בגיל שש-עשרה היא הופיעה בשער השבועון האמריקאי "לייף" (26 בספטמבר 1946) ובנובמבר 1952 בשער שבועון האופנה הצרפתי "ווג". בגיל שמונה-עשרה ברחה מהבית ונישאה לסופר הארי מאתיוס, שאותו הכירה כאשר היו שניהם בגיל שתים-עשרה. הם עברו לגור בקיימברידג', מסצ'וסטס. ב-1955 הכירה את ז'אן טינגלי ואשתו. ב-1960 התגרשה מבעלה, טינגלי התגרש מאשתו, והשניים עברו לגור יחד. הם נישאו ב-15 ביולי 1971.
היא נפטרה ממחלת ריאות בגיל 71.
יצירותיה במקומות ציבוריים

מזרקת סטרווינסקי ליד מרכז ז'ורז' פומפידו בפריז.
בתחנת הרכבת בציריך.
בגן הפסלים לָאוֹמָאייר (Laumeier) בסנט לואיס.
"אל השמש" (1983) באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
גן הפסלים – תיבת נח בגן החיות התנ"כי בירושלים.
ב-2008 הוצגה תערוכה של כ-20 מיצירותיה בגן הבוטני של מיזורי בסנט לואיס.
נאנס בהנובר, גרמניה.
גן קלפי הטארוט  (אנ') (Giardino dei Tarocchi) ליד העיר גרוסטו שבטוסקנה, איטליה.
שדרה בקרבת המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, וושינגטון די. סי.
יצירותיה במקומות ציבוריים > הגולם

"הגולם" (ידוע בכינוי "המפלצת") הוא פסל מסוג מיצב שיצרה דה סן פאל בגן רבינוביץ' בקריית יובל שבירושלים. המיצב נוצר על ידה מבטון יצוק, בשנים 1971–1972. גן השעשועים הציבורי שבו נמצא הפסל נקרא גם "גן רבינוביץ'", על שם התורם שמימן את הקמת הפסל והגן. "הגולם" מסמל על פי דברי האמנית רעיונות פמיניסטיים. הפסל הוא בדמות מפלצת, שמייצגת כנראה אישה עבת בשר החולשת על גן המשחקים, אך עם זאת - משרה תחושה נעימה, ובכך מאתגרת האמנית את דימוי גוף האישה הנפוץ. הפסל מהווה גם מגלשה המורכבת משלושה מסלולים, המדמים את לשונותיה של המפלצת. בחלק האחורי של מבנה הפסל בנויות מדרגות, בהן יכולים ילדים לטפס מעלה ואז לגלוש מטה במסלולי הגלישה המצויים בחזית הפסל. יש הסבורים כי בכך התכוונה האמנית ליצור דימוי של הולדת ילדים על ידי המפלצת. לדברי האמנית, פסל הגולם נועד לסייע לילדים להתגבר על פחד ממפלצות.
הנצחה

ב-29 באוקטובר 2014 הושק לרגל יום הולדתה ה-84 גוגל דודל.
הערות שוליים

↑  , ראיון באתר Los Angeles Times
↑  הגוגל דודל של ניקי דה סן פאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506119905171  PLWABN: 9810649959105606  BIBSYS: 14035978  BNC: 000358716  BNE: XX4691765  BnF: cb12095568h (data)  CANTIC: a11714554  CiNii: DA00651960  GND: 11879406X  HDS: 046247  ICCU: CFIV040089  ISNI: 0000 0001 1697 6428  LCCN: n50027110  LNB: 000211268  NDL: 00455159  NKC: jn19990007306  NLA: 35472132  NLK: KAC202283926  NSK: 000109272  NTA: 06864275X  RERO: 02-A003778869  RKD: 108497  SELIBR: 291885  SIKART: 4021948  SNAC: w62r4c94  SUDOC: 029299810  Trove: 965306  ULAN: 500024269  VIAF: 108439932   WorldCat (עם VIAF): 108439932 
ניקי דה סן פאל הציגה לראשונה את סדרת הפסלים "ננה" בפריז בשנת 1965, וכיום הם מוצבים בקרבת המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות. הדמויות נוצרו בהשראת חברתה קלייר, שהייתה בהיריון. הפסלים מתארים שמחת נשים, תוך קריאת תיגר על שמנופוביה ועל דימויי הגוף המקובלים.
נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד

נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד (בפרסית: فرودگاه بین المللی مهرآباد; באנגלית: Mehrabad International Airport) הוא אחד משני נמלי תעופה המשרתים את העיר טהראן, בירת איראן. בשנת 2017 עברו בו 17,464,216 נוסעים במסגרת 142,037 תנועות מטוסים. אף שהנמל מטפל בטיסות פנים בלבד הוא נמל התעופה העמוס ביותר במדינה.
הנמל

נמל התעופה ממוקם במערבה של טהראן ובתוך שטחה העירוני. שדה תעופה היה קיים באתר הנמל מאז 1938, עת שימש כמסלול המראה לחובבי תעופה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפך האתר לנמל תעופה בין-לאומי ולבסיס לחיל האוויר האיראני, שאותו הוא משרת עד היום.[דרוש מקור] ב-1955 נסלל בו מסלול הטיסה הראשון המצופה אספלט. לאחר מכן הוקם בו טרמינל חדש בסגנון האדריכלות המודרנית. בין מתכנניו היה האדריכל ויליאם פריירה.
לאחר פתיחתו לתנועה של נמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני בקרבת טהראן ב-2007 הועברו בהדרגה אל הנמל החדש כל הטיסות הבין-לאומיות ממהראבאד. בין השנים 2010–2017 חל גידול של 44 אחוזים במספר הנוסעים שעברו בנמל התעופה.[דרוש מקור]
בנמל פועלים שני מסלולי אספלט מקבילים וכן מסלול בטון קצר. מצויים בו שישה מבני טרמינל, ששניים מהם פועלים רק במהלך עונת החג' האסלאמית.
הנמל משרת כ-20 חברות תעופה שכמעט כולן איראניות, מהן חמש חברות מטען. הן מפעילות ממנו טיסות אל כ-60 יעדים ברחבי המדינה. הוא משמש בסיס פעולה מרכזי של ארבע חברות תעופה ובכללן החברה הלאומית איראן אייר וחברת מאהאן אייר.
בנמל ממוקמים מטות ארגון התעופה האזרחית של איראן וחברת איראן אייר.
בנמל ממוקמות שתי תחנות של הרכבת התחתית של טהראן.
בשנים 1974–2015 התרחשו בנמל ובקרבתו שמונה תאונות מטוסים. בחמורה שבהן, ב-6 בדצמבר 2005, התרסק מטוס תובלה צבאי שהמריא מהנמל אל תוך בניין מגורים בטהראן. בתאונה נספו 106 אנשים, מהם 94 שהיו על סיפון המטוס ו-12 על הקרקע.[דרוש מקור]
אלירן סיימון

אלירן סיימון (נולד ב-2 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם והקשר האחורי.
קריירה

אלירן סיימון הוא בנו של גדעון סיימון, כדורגלן עבר ששיחק בהפועל כפר סבא. סיימון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. ב-5 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2-0 למ.ס. אשדוד. לאחר שבעונת 2007/2008 ירדה כפר סבא לליגה הלאומית ועזבו אותה מספר שחקנים, הפך סיימון לשחקן הרכב במועדון. בקיץ 2012 חתם בהפועל ראשון לציון לעונה אחת בה כבש 2 שערים ב-21 הופעות.
בקיץ 2013 חזר לכפר סבא שירדה לליגה א'. סיימון היה שותף לחזרה של המועדון לליגה הלאומית ושנה לאחר מכן לליגת העל כאשר סיימון כבש את השער השני במשחק העלייה של הקבוצה בו ניצחה 1-3 את הפועל רמת-גן גבעתיים. במהלך משחק הליגה נגד הפועל תל אביב שנערך ב-19 במרץ 2016 נקלעה כפר סבא לפיגור 3-0 עוד לפני הירידה להפסקה, לכן מאמן הקבוצה שרון מימר החליט להחליף את סיימון כבר בדקה ה-34. סיימון שלא אהב את החילוף לא לחץ את ידו של מימר וניתק קשר עם אנשי המועדון. לאחר כשבוע סיימון התנצל, אך אנשי המועדון החליטו לשחרר אותו.
ב-19 ביוני 2016 סיימון חזר להפועל ראשון לציון כאשר חתם לעונה אחת.
ב-28 באוגוסט 2019 חזר להפועל כפר סבא, שעלתה בתום עונת 2018/2019 לליגת העל.
הערות שוליים

↑  גל ברקן, ‏סיימון שוחרר מכפ"ס: להאשמות אין קשר למציאות, באתר ONE‏, 5 באפריל 2016
↑  מערכת ONE, ‏אלירן סיימון חתם לעונה בהפועל ראשון לציון, באתר ONE‏, 19 ביוני 2016
↑  גיל לוין, ‏חזר הביתה: אלירן סיימון חתם בהפועל כפר סבא, באתר ערוץ הספורט, 28 באוגוסט 2019
אישטוואן השלישי, מלך הונגריה

אישטוואן השלישי, מלך הונגריה (בהונגרית: Harmadik István magyar király, בקרואטית: Treći Stjepan,‏ קיץ 1147 – 4 במרץ 1172) היה מלך הונגריה בשנים 1162–1172. הוא החזיק גם בתואר מלך קרואטיה. דרך אמו, היה ממוצא רוסי.
אישטוואן השלישי הוכתר כמלך בתחילת יוני 1162, זמן קצר אחרי מות אביו גזה השני. עם זאת, שני דודיו, אחי המלך המנוח, לאסלו ואישטוואן, שהגיעו לחצר הקיסר הביזנטי, קראו עליו תיגר וטענו לכתר מלכות הונגריה בתמיכת הביזנטים ששאפו לספח את הונגריה לתחום שליטתם. כבר שישה שבועות אחרי הכתרת אישטוואן השלישי, פלש הקיסר הביזנטי מנואל הראשון קומננוס לממלכת הונגריה ואילץ את האצולה ההונגרית להמליך את דודו של המלך, לאסלו. המלך אישטוואן נמלט לאוסטריה, אך חזר וכבש את פרסבורג (פוז'ון). ב-14 בינואר 1163 מת יריבו לאסלו והדוד השני שלו, אישטוואן, שנודע כאישטוואן הרביעי, לקח את מקומו, בלי התנגדות. אולם שלטונו לא היה פופולרי. אישטוואן השלישי ניצח את דודו ב-19 ביוני 1163 וגירש אותו מהונגריה.
אישטוואן הרביעי ניסה לחזור לכס המלכות בעזרת הקיסר מנואל אבל האחרון החליט להגיע להסכם עם אישטוואן השלישי. בהתאם להסכם, אישר אישטוואן השלישי שאחיו הצעיר, בלה יהיה דוכס קרואטיה, דלמטיה וסירמיום ושיסע לקונסטנטינופול. בדרך זאת הוא התיר לביזנטינים את השליטה בנחלות של בלה. בתמורה הסכים הקיסר להפסיק את תמיכתו בדוד שטען לכתר הונגריה והבטיח להשיא את בלה עם בתו.
על אף ההסכם, מתוך ניסיון לכבוש מחדש את השטחים שאיבד, ניהל אישטוואן השלישי בשנים 1164–1167 מלחמות בביזנטים, אך לא הצליח להביסם.
ההיסטוריונים מיחסים לאישטוואן השלישי את חוקי סקשפהרוואר, דוגמה ראשונה להענקת פריבילגיות מורחבות לעיר הונגרית. הוא הגיע גם להסכם קונקורדט עם הכס הקדוש ברומא, שבו ויתר על הפיקוח על מינוי הכמרים הקתוליים בהונגריה.
לאישטוואן השלישי ולאגנס מבבנברג נולד ילד אחד, בלה, שנפטר בגיל 5 (1172-1167).
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

אישטוואן היה בנם הבכור של גזה השני, מלך הונגריה, ושל אשתו הרוסיה, אפרוסינה מסטיסלאבובנה מקייב. אפרוסינה הייתה בתו של נסיך קייב, מסטיסלאב הראשון "הגדול".
הוא נולד בקיץ 1147 בזמן שצלבנים של מסע הצלב השני חצו את הונגריה בדרכם לארץ הקודש. הוא הוטבל לנצרות הקתולית בחסות מלך צרפת לואי השביעי.
בשנת 1152, בצוואתה האחרונה, כתבה גבירה בשם מרגרט ש"המלך גזה מלך יחד עם בנו, הדוכס אישטוואן", מה שהעיד אולי שהמלך מינה רשמית את בנו אישטוואן כיורשו. אולם מעמדו כיורש לא היה ודאי, במיוחד מכיוון ששני דודיו שטענו לכתר, לאסלו ואישטוואן עזבו את הונגריה בשנות ה-1150 המאוחרות והתיישבו בחצר הקיסר הביזנטי מנואל קומננוס, שתמך בעניינם בכל מאודו.
זמן קצר לפני מותו, הנחיל גזה השני את אזורי דלמטיה, קרואטיה וסירמיום לבנו הצעיר, בלה, לימים בלה השלישי.
ביוגרפיה > שלטונו > המאבק על הכתר 1164-1162

המלך גזה השני הלך לעולמו ב-31 במאי 1162. ללא דיחוי, לוקאץ' באנפי, הארכיבישוף של אסטרגום (1181-1158), הכתיר את אישטוואן בן ה-15 כמלך. בשומעו על מותו של גזה השני, אץ הקיסר מנואל להונגריה, מכיוון שחסותו על הונגריה הייתה מאוד חשובה בעיניו, כפי שכתב ההיסטוריון הביזנטי יואנס קינאמוס בספרו "מעשי יואנס ומנואל קומננוס". היסטוריון ביזנטי אחר, ניקטאס חוניאטס, מצידו, כתב שהקיסר החליט לתמוך בדודו של המלך הצעיר, שנקרא גם הוא אישטוואן, מתוך תקווה שהמלכתו תבטיח לביזנטיון את השליטה בסירמיום ובזמון (זימוני).
לפי קינאמוס, בהחלטתו זו, הסתמך הקיסר במה שהוא קרא "חוק ההונגרים" שלפיו על הכתר להימסר תמיד לאחים השורדים".
מנואל שלח להונגריה צבא שהתקדם עד ליישוב חארם (כיום רם, בסרביה), שם פתחו שליחיו במשא ומתן עם השועים ההונגרים. אחרי ששוחדו על ידי הביזנטים ומתוך פחד מפלישה ביזנטית, הסכימו המגנטים ההונגרים לקבל את לאסלו, המבוגר שבין דודי המלך, ל"מועמד פשרה" לכתר. בחרו בלאסלו מכיוון שנראה קצת פחות קשור מאחיו אישטוואן "הרביעי" לאינטרסים הביזנטים.
צבאו של אישטוואן המלך נוצח בקאפוואר. בסך הכל שלטונו הראשון של אישטוואן השלישי נמשך שישה שבועות בלבד. הוא נמלט לדוכסות אוסטריה. הארכיבישוף של אסטרגום, לוקאץ', היה אחד היחידים שנשאר נאמן למלך, וסירב להכתיר את דודו. במקומו עשה זאת הארכיבישוף של קאלוצ'ה באמצע החודש יולי 1162.
אז הטיל לוקאץ' חרם על לאסלו, בטענה שחטף את הכתר באופן בלתי חוקי מאחיינו, והמלך החדש זרק אותו לכלא. שוחרר בהתערבות האפיפיור אבל מכיוון ששוב לא הכיר בלגיטימיות המלך נאסר בשנית. האפיפיור אלכסנדר השלישי שחשש מהגברת השפעתם של הכנסייה הביזנטית ושל הקיסר פרידריך ברברוסה, המשיך להכיר כמלך רק באישטוואן השלישי הצעיר. בינתיים לאסלו העניק לאחיו אישטוואן "הרביעי" את התואר דוכס.
אישטוואן השלישי חזר מאוסטריה וכבש את מבצר פרסבורג. הוא לא הצליח לנצל את מותו של לאסלו השני ב-14 בינואר 1163 מכיוון שהוכתר מיד במקומו הדוד הצעיר יותר, אישטוואן הרביעי. יחד עם זאת, צייתנותו העיוורת של אישטוואן הרביעי לאינטרסים של האימפריה הביזנטית עוררה מורת רוח בקרב רבים מהאצילים ההונגרים. הוא נהנה מתמיכתם של אישפאנים ובישופים מדרום הממלכה ומתמיכת הז'ופאן הסרבי בלוש.
אישטוואן השלישי גייס צבא של ברונים שנטשו את דודו וצירף אליהם שכירי חרב אוסטרים וגרמנים. הוא הביס את דודו בקרב סקשפהרוואר ב-19 ביוני 1163. אחרי ארבעה חודשי שלטון בלבד, הדוד אישטוואן נפל בשבי, אך בעצת הארכיבישוף לוקאץ', שוחרר.
רבים משכירי החרב האוסטרים התיישבו בהונגריה.
במהלך שלטונו של אישטוואן השלישי מלכת האם אופרוסינה והארכיבישוף של אסטרגום נותרו היועצים הראשיים של המונרך הצעיר.
אישטוואן הרביעי המודח נמלט קודם לאימפריה הרומית הקדושה, ואחר כך לאימפריה הביזנטית, בה שוב הבטיח לו הקיסר מנואל את תמיכתו.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות 1172-1167

גם אחרי 1167 האימפריה הביזנטית לא הפסיקה להוות איום עבור הונגריה.
ב-1169 נולד לקיסר מנואל ילד שהוכרז בשנת 1171 ליורש על חשבון בלה-אלקסיוס שאירוסיו לנסיכה מריה בוטלו. הקיסר החליט לחתן את בלה-אלקסיוס עם גיסתו, אגנס מאנטיוכיה לבית שאטיון ולהוריד את מעמדו של בלה מ"דספוט" ל"קאיסאר".
אי לכך בלה הפך למעוניין יותר לגבי המצב בהונגריה מולדתו.
אחיו המלך אישטוואן אימץ עמדה זהירה והחליט הפעם שלא לכבוש מחדש את דלמטיה ואת סירמיום ולהפסיק לתמוך בסרבים נגד הביזנטים. לעומת זאת חיזק באמצעות קשרי נישואים את היחסים עם בוהמיה, עם דוכסות אוסטריה ובשנת 1167 עם ונציה.
הוא סיכם עם הדוג'ה ויטאלה מיקייל, שאחייניתו, מריה, תתחתן ב-17 בדצמבר 1167 עם בנו של הדוג'ה, ניקולה.
ביוגרפיה > היחסים עם הכנסייה הקתולית

קיים מידע שלפיו החרים אישטוואן נכסים של הכנסייה על מנת לממן את מלחמתו באימפריה הביזנטית. התכתבותו של תומאס בקט עם ג'ון מסולסברי מציינת כי עקרונות הרפורמה הגרגוריאנית לא הונהגו במלואם בהונגריה "בגלל מעשים בלתי מרוסנים של רודנות החילונים נגד המוסדות האפוסטוליים" בסוף שנות ה-1160.
מבלי להיוועץ באפיפיור, העביר המלך אישטוואן מתפקידו את הבישוף של זגרב, פרודאנוס.
ב-1169 שלח האפיפיור אלכסנדר השלישי להונגריה את הלגאט שלו, הקרדינל מנפרד, כדי ללבן את הבעיות עם המלך, עם מלכת האם ועם הכמרים הבכירים. אחרי משא ומתן סוכם שהמלך יהיה מנוע מלפטר או ולהעביר כמרים בכירים או להפקיע את נכסיהם. לעומת זאת האפיפיור תמך במלך מול הארכיבישוף של אסטרגום, לוקאץ', כשהלה ניסה למנוע את מינויו של אנדראש, החביב על המלך, כבישוף של גייר בטענה שמינויו איננו חוקי.
האבירים הטמפלרים התיישבו בהונגריה בימי אישטוואן השלישי. לפי פרנץ מאק ופאל אנגל, העניק המלך פריבילגיות מיוחדות למתיישבים הוואלונים בסקשפהרוואר, לרבות פטור ממכס, בכל רחבי הממלכה. במאה ה-13 פריבילגיות אלה, שנודעו כ"חוקי סקשפהרוואר" ניתנו גם לערים נוספות ותרמו להתפתחותן.
ביוגרפיה > מותו

אישטוואן השלישי מת ב-4 במרץ 1172 . ארנולד מליבק ששהה באותה תקופה בהונגריה, כתב על שמועה שנפוצה בממלכה ושייחסה את מותו של המלך בן ה-25, להרעלה זדונית.
אישטוואן הובא לקבורה באסטרגום. טקס הלווייה נוהל על ידי הארכיבישוף לוקאץ' בנוכחות חמיו, הדוכס היינריך מאוסטריה, והיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה.
מורשתו

בשנות שלטונו שנמשך פחות מעשור החריק[דרושה הבהרה] אישטוואן את היום הביזנטי ואף תרם להתחזקות ממלכתו ולשיפור מעמדה בזירה הבינלאומית.
לקריאה נוספת

O City of Byzantium Annals of Niketas Choniates, translated by Harry J. Magoulias Wayne State University Press, Detroit 1984
Bodri Ferenc Lukács érsek és kora Kossuth Kiadó, Budapest, 2003
Gyula Kristó Histoire de la Hongrie Médiévale, tome 1,Le Temps des Arpads, Presse Universitaries de Rennes 2000 (בצרפתית) - תרגום מאת Chantal Philippe
הערות שוליים

↑  J.J.Norwich 1996 עמ' 128
1 2  Kristó, Makk  1996 עמ' 190
1 2 3 4 5 6  G.Kristó עמ' 80
1 2 3 4 5  G.Kristó עמ' 81
1 2 3 4 5  G.Kristó עמ' 82
↑  G.Kristó ע' 83
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810574853105606  GND: 136788106  VIAF: 81074323   WorldCat (עם VIAF): 81074323 
לאסלו ("השני"), דוד המלך, חוטף את הכתר ואת המלכות - בכרוניקה המאוירת מווינה.
מנואל הראשון קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית, ממוצא הונגרי מצד אמו, שהשתלט על חלקים מן הממלכה ההונגרית בקרואטיה, דלמטיה וסירמיום
אישטוואן השלישי, בליתורגרפיה של יוזף קריהובר, לפי ציור מאת מוריץ פון שווינדט
סוסא גיבן

| סוסא גיבן |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: סוסא
מין:: סוסא גיבן
שם מדעי
 Sousa chinensis ‏אוסבק, 1765
תחום תפוצה


סוסא גיבן (שם מדעי: Sousa chinensis), מין בסוג סוסא, במשפחת הדולפיניים. הסוסא הגיבן נפוץ באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט.
כינויו האנגלי "דולפין סיני לבן" נגזר מצבעו הלבן, הזן הסיני נבדל ביכולת הפריטים "להסמיק" לגוון ורוד עדין.
תוחלת חיים

הסוסא הגיבן יכול לחיות עד 40 שנים. הפרט המבוגר כיום חי בהונג קונג וגילו מוערך בכ-33 שנים. מדענים גילו שניתן לקבוע את גילם של דולפינים מתים מתוך מדידת שטח החתך של שיניהם.