stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת צ'רנוביץ
רקע

הוועידה התקיימה לנוכח ההתעוררות הלאומית היהודית בשלהי המאה ה-19. כיוון שלכל לאום יש שפה המייחדת אותו, מטרת הוועידה הייתה להחליט איזו שפה תהיה השפה הלאומית של העם היהודי: העברית או היידיש. בין מארגני הוועידה נכללו נתן בירנבוים ודוד פינסקי. הציונים, שתמכו בעברית, ראו ביידיש שפה גלותית; הם טענו כי לא ניתן להחיות את הרעיון הציוני ללא שימוש בעברית, השפה ההיסטורית של העם היהודי. מולם ניצבו התומכים ביידישיזם, אידאולוגיה שקראה להשתחררות מתחושת הנחיתות של ה"ז'רגון", שדובר על ידי המעמדות הנמוכים, ועודדה כתיבה ספרותית בשפה; הם היו סבורים, כי היידיש היא שפתו של העם היהודי באירופה זה מאות שנים, ולכן היא השפה המתאימה ביותר להיות שפתו של העם היהודי.
סדר יומה של הוועידה

יום לפני פתיחת הוועידה אושרו סופית הסעיפים שעל סדר היום:
השפה כשלעצמה (כתיב, דקדוק, מילים זרות וחדשות, מילון וכו')
ספרות יידיש וכותביה
תרגום התנ"ך
הבמה והשחקנים
העיתונות
הדור הצעיר
ההכרה ביידיש
בתום ויכוח סוער בדיוני הוועידה, הוכרז בוועידה כי היידיש היא שפה לאומית של העם היהודי, אך אינה השפה הלאומית היחידה. שלום אש הציע בוועידה לתרגם ליידיש אוצרות תרבותיים יהודיים מתקופות שונות.
לקריאה נוספת

שמואל ורסס, ועידת צ'רנוביץ בראי העיתונות העברית, שבות 15, 1992, עמ' 182-149.
הערות שוליים

↑  מלחמת השפות: הקרב הסוער בין היידיש לעברית על הבכורה היהודית, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  במקור ביידיש: 1. די שפּראַך אַליין (אויסלייגעניש, גראַמאַטיק, פֿרעמדע און נײַע ווערטער, ווערטערבוך וכו'). 2. די [ייִדישע] ליטעראַטור און די ליטעראַרטען. 3. פֿאַרטײַטשען פֿון תּנ"ך. 4. די בינע און די אַקטיאָרן. 5. די פּרעסע. 6. דער יונגער דור. 7. די אָנערקענונג פֿון ייִדיש.
↑  ח. גליקשטיין, שלום אש נפטר, דבר, 11 ביולי 1957.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרי ההארץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,141 מ' 
 שטח:  2,226 קמ"ר 
 מדינה:  גרמניה 
 מיקום:  מחוז גוסלאר, גרמניהגרמניה
 אורך הרכס:  110 ק"מ 
 קואורדינטות:  51°45′00″N 10°38′00″E﻿ / ﻿51.75°N 10.633333333333°E﻿ / 51.75; 10.633333333333
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהרי ההארץ(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהרי ההארץ
 
הרי הָארץ (בגרמנית: Harz) הם רכס הרים בגרמניה במדינות סקסוניה התחתונה, תורינגיה וסקסוניה אנהלט. נכללים בהם ההרים הגבוהים ביותר בצפון גרמניה, בהם פסגת הברוקן, המתנשאת לגובה של 1,141 מטר. אורכם 110 קילומטר, ורוחבם בין 30 ל-40 קילומטר. בחלקם המזרחי (Unterharz) גובהם סביב 400 מטר, ואילו בחלק המערבי (Oberharz) סביב 800 מטר.
הערים לרגלי ההרים, בהן גוסלאר, ורניגרודה וקוודלינבורג, מהוות אזורי תיירות ונופש פופולריים. באזור נוצרו אגדות רבות על מכשפות וגמדים כפי שהן מוכרות בעולם המערבי.
שרשרת ההרים נוצרה במהלך תקופת הקרבון תוך כדי התאחות היבשות כדי ליצור את יבשת-העל פנגיאה באורוגנזה הקרויה על שם הרים אלו: הקימוט ההרציני. באותה עת נוצרו גם הרי האפלצ'ים.
ראו גם

מערכת ניהול המים בהרי ההארץ
יחסי דרום אפריקה – ערב הסעודית

| יחסי דרום אפריקה – ערב הסעודית |
| --- | --- |
דרום אפריקה: ערב הסעודית


דרום אפריקה: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 2,149,690
אוכלוסייה
64,192,939: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 31,295
משטר
רפובליקה: מונרכיה אבסולוטית

יחסי דרום אפריקה–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים שבין דרום אפריקה וערב הסעודית.
היסטוריה

בין 1964 ל-1970, דרום אפריקה ייבאה כשני שלישים מצריכת הנפט שלה מערב הסעודית, עיראק וקטר. ערב הסעודית התנגדה לתמיכת דרום אפריקה בישראל והצטרפה לאמברגו נפט על דרום אפריקה ב-1973. למרות האמברגו, דרום אפריקה עדיין ייבאה נפט מהמפרץ הפרסי דרך חברות נפט מערביות.
ב-1975, ערב הסעודית קיבצה כמה ארגונים מוסלמים בדרום אפריקה כדי להקים את המועצה האיסלאמית של דרום אפריקה (ICSA). ה-ICSA הצטרפה עד מהרה לארגון מוסלמי בינלאומי בן 38 מדינות.
בשנות ה-70, למרות האמברגו והיחסים הקרים בדרך כלל, מכרו יצרני נשק בדרום אפריקה מספר רב של מערכות טילי קרקע-אוויר מסוג Crotale (אנ') למדינות ערביות רבות, בהם ערב הסעודית. כלי נשק רבים שיוצרו בדרום אפריקה מצאו את דרכם לערב הסעודית יחד עם סחורות אחרות כגון עץ וביגוד. דרום אפריקה הייתה לרוב סוחרת במטילי זהב תמורת נפט סעודי במקום להחליף כסף כדי להימנע מהאמברגו.
ב-29 במאי 1994 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הנשיא נלסון מנדלה הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שביקר בסעודיה בנובמבר 1994. דרום אפריקה פתחה שתי נציגויותבערב הסעודית במאי 1995 - שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ד"ר סמואל מוצואניאה הפך לשגריר דרום אפריקה הראשון בערב הסעודית בנובמבר 1996 ונשאר שגריר עד שנת 2000. ממלכת ערב הסעודית פתחה שגרירות בפרטוריה בשנת 1997.
ב-2012 התכנס המושב הרביעי של הוועדה הכלכלית המשותפת של דרום אפריקה-ערב הסעודית כדי להגדיל את סך הסחר בין שתי המדינות ל-60 מיליארד ראנד. השר הדרום אפריקני רוב דייוויס והשר הסעודי תאופיג אל-רביה הסכימו להגביר את ההשקעות ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח תשתיות תוך התמקדות חזקה במעבר מכלכלה מבוססת סחורות לכלכלה מבוססת ייצור.
יחסי סחר

בשנת 2019, ערב הסעודית ייצאה סחורה בשווי 3.69 מיליארד דולר לדרום אפריקה בעוד שדרום אפריקה ייצאה סחורה בשווי 829 מיליון דולר לערב הסעודית, כאשר רוב הייצוא הוא מינרלים.
נציגויות דיפלומטיות

ערב הסעודית מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.
דרום אפריקה מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד, וקנסוליה בג'דה.
טניס באולימפיאדת סנט לואיס (1904)

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  29 באוגוסט 1904
 תאריך סיום:  5 בספטמבר 1904
 מתחרים:  36 (גברים) מ-2 מדינות
 → 1900 1908 ← 
אולימפיאדת 1904 נערכה בסנט לואיס, ארצות הברית. תחרויות הטניס נערכו בין ה-29 באוגוסט ל-5 בספטמבר. נערכו תחרויות הגברים וזוגות גברים.
משתתפי התחרות

בתחרות השתתפו 36 טניסאים מ-2 מדינות:
ארצות הברית ארצות הברית (35)
הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית (1)
טבלת המדליות

כל המדליות הוענקו לטניסאי ארצות הברית.
הזוכים במדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| גברים | בילס רייט   ארצות הברית ארצות הברית | רוברט לירוי   ארצות הברית ארצות הברית | אלפונסו בל   ארצות הברית ארצות הברית |
| גברים | בילס רייט   ארצות הברית ארצות הברית | רוברט לירוי   ארצות הברית ארצות הברית | אדגר לאונרד   ארצות הברית ארצות הברית |
| זוגות גברים | בילס רייט, אדגר לאונרד  ארצות הברית ארצות הברית | רוברט לירוי, אלפונזו בל   ארצות הברית ארצות הברית | קלרנס גמבל, ארתור ויר   ארצות הברית ארצות הברית |
| זוגות גברים | בילס רייט, אדגר לאונרד  ארצות הברית ארצות הברית | רוברט לירוי, אלפונזו בל   ארצות הברית ארצות הברית | ג'וזף ויר, אלן וסט   ארצות הברית ארצות הברית |
תחרות הגברים

בתחרות השתתפו 27 טניסאים מ-2 מדינות. הטניסאים שהפסידו במשחק חצי הגמר זכו במדליית ארד.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |  |  ארצות הברית צ'ארלס קרסון | 4 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית רוברט לירוי | 6 | 8 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית רוברט לירוי | 6 | 8 |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית רוברט לירוי | 5 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית רוברט לירוי | 5 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית אדגר לאונרד | 3 | 3 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית אדגר לאונרד | 6 | 6 |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית אדגר לאונרד | 3 | 3 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית אדגר לאונרד | 6 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית וילפרד בלת'רוויק | 2 | 0 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית רוברט לירוי | 3 | 4 |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הבריתבילס רייט | 6 | 6 |  |  |  |
|   |  |   ארצות הברית בילס רייט | 6 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית ג'ון נילי | 0 | 2 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית ג'ון נילי | 0 | 2 |  |  |  |   |  |  |  ארצות הבריתבילס רייט | 6 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  ארצות הבריתבילס רייט | 6 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית אלפונזו בל | 3 | 4 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית אלפונזו בל | 6 | 6 |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית אלפונזו בל | 3 | 4 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  ארצות הברית אלפונזו בל | 6 | 6 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית סמפ רוס | 3 | 1 |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
תחרות זוגות גברים

בתחרויות השתתפו 15 זוגות. במשחק הגמר בילס רייט ואדגר לאונרד (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם הזוג האמריקאי הנוסף רוברט לירוי ואלפונזו בל (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו אותם ב-2 מערכות.
במקום השלישי זכו שני זוגות אמריקאים.
בילס רייט
יחסי דרום אפריקה – ספרד

| יחסי דרום אפריקה – ספרד |
| --- | --- |
דרום אפריקה: ספרד


דרום אפריקה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 505,370
אוכלוסייה
64,192,939: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 32,996
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי דרום אפריקה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין דרום אפריקה לספרד. ספרד מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה  קונסוליה כללית בקייפטאון ושתי קונסוליות כבוד ביוהנסבורג ודרבן.  דרום אפריקה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד  קונסוליה כללית בברצלונה  וקונסוליה נוספת בגטקסו.
יחסים דיפלומטיים

ספרד ודרום אפריקה מקיימות התייעצויות דו-צדדיות שנתיות ברמת שרי החוץ מאז 2003. המושב האחרון של דיאלוג זה התקיים ב-10 וב-11 ביולי 2013 בפרטוריה.
יחסים כלכליים

דרום אפריקה היא השוק העיקרי של ספרד באפריקה שמדרום לסהרה. בשנת 2012 היצוא הספרדי לדרום אפריקה היווה 61.3% מכלל המכירות לאזור.
באופן מסורתי, המאזן הדו-צדדי היה שלילי עבור ספרד, והגיע לשיאו בכל הזמנים בשנת 2008 כשהגירעון עמד על 935 מיליון אירו. גירעון סחר זה הופחת בהדרגה ל -117 מיליון אירו בשנת 2011. הנתונים לשנת 2012 מראים שינוי מגמה, מכיוון שהם משקפים עודף לספרד של 221,470.58 מיליון אירו במאזן החשבון השוטף. זה מוסבר בעיקר על ידי הירידה החדה ביבוא, שהופחת בתקופה זו ב-23%.
שיתוף פעולה

שיתוף הפעולה הספרדי עם דרום אפריקה החל בראשית שנות ה-90, מדינה זו נחשבת כמועדפת הן בתוכנית האב הראשונה והן השנייה. בתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי 2009–2012 דרום אפריקה חדלה להיות מדינה מועדפת, כך ששיתוף הפעולה הדו-צדדי הצטמצם משמעותית, מצב שנשמר בתוכנית המתאר הרביעית 2013–2016. עם זאת, שיתוף הפעולה הספרדי האזורי צמח באמצעות תמיכה בארגונים אפריקאים שבסיסם בדרום אפריקה: NEPAD וקרן המורשת העולמית של אפריקה (AWHF).
יוז'ף פסטור

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1884 סגד, הונגריה 
 פטירה:  31 בינואר 1962 (בגיל 77) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  Piarist grammar school Dugonics András (1902) 
 
יוז'ף פסטור (במקור פולק, בהונגרית: Pásztor József;‏ סגד, 4 ביוני 1884 – בודפשט, 31 בינואר 1962)  היה עיתונאי יהודי-הונגרי, עורך עיתון ובעל עיתון. פאסטור היה עיתונאי משמעותי בדרום הונגריה ובייחוד בעיר המרכזית בה, סגד.
ביוגרפיה > לימודים ותחילת קריירה

יוז'ף פולק נולד במשפחה יהודית מתבוללת בעיר סגד. אביו היה יונה (יונאש) פולק, אמו הייתה רגינה קוֹהְן (כהן). הילד היה רשום במרשם האוכלוסין בשם יוז'ף פולק ורק מאוחר יותר, כמבוגר, שינה את השמו לפסטור. הוא השלים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הפיאריסטית בסגד, אחד מחבריו הבולטים ללימודים היה המשורר לימים דיולה יוהאס. הוא התחיל בלימודים באוניברסיטה, אבל כבר משנת 1904 נמשך לעיתונות, פסטור כתב כמעט בכל העיתונים של סגד, למעט "העיתון הטרי של סגד" (Szegedi Friss Újság). הוא כתב בעיקר עבור היומונים "יומן סגד" (Szegedi Napló), ואחר כך משנת 1908, עבור היומון "סגד והסביבה" (Szeged és Vidéke). בשנת 1908, יחד עם דז'ה קוסקו, ערך את ספר חג המולד של "סגד והסביבה", שכלל שירים מאת מיהאי באביץ', דיולה יוהאס, פרנץ מורה, וסיפורים קצרים מאת הסופרים מיהאי צ'רזי ואישטוואן טמרקן. הוא כתב בעיתונים על כל מה שנדרש; הוא סימן את ביקורות התיאטרון שלו ואת מאמריו בנושאי תרבות בסימן .k.s (בעקבות Simon Kézai שהיה הכרוניקן המפורסם ביותר של הונגריה של המאה ה-13).
ביוגרפיה > עורך ואיש עסקים

יוז'ף פסטור הפך גם לעובד של העיתון היומי "דרום הונגריה" (Délmagyarország) בסגד, שהושק במאי 1910. ב-2 בספטמבר 1910 הוא גם פתח עיתון תיאטרון בשם "עיתון הבמה של היום" (Mai Szinlap). לאחר עזיבתו של לאיוש רונה, העורך הראשי הראשון של "דרום הונגריה", ב-30 בנובמבר 1910, הפך יוז'ף פסטור לעורך הראשי של דרום הונגריה. הוא הפך לשותף בהוצאה לאור ינה ליגטי ושות', שהפיקה את "דרום הונגריה". בסתיו 1911, הוא ערך את "ספר העיתונאים של ערי השדה" יחד עם יוז'ף בלשה.
הוא התחתן בדצמבר 1911, ובאמצעות אשתו רודולפינה רוזנפלד הגיע למשפחה בעלת קשרים עסקיים טובים. בשנת 1912 הפכה חברת וארנאי למוציאה לאור ולחברת הדפוס של "דרום הונגריה". פסטור נשאר עורך העיתון והפך במהרה למתחרה איכותי של "יומן סגד" לקראת אמצע העשור השני של המאה ה-20, גם מדיניות כוח האדם המצוינת שלו שיחקה בכך חלק, ב-1918 פסטור קלט לעיתונו את המשורר דיולה יוהאס ואת העיתונאי יוז'ף פרנק בעל הניסיון הרב בעריכה כעורך הראשי של סגד והסביבה.
בנובמבר 1918 הפך פסטור לבעלים משותף של "דרום הונגריה" עם חברת וארנאי ולאחר מכן בינואר 1919 הוא קנה גם את חלקה של חברת וארנאי, ככל הנראה יחד עם בית הדפוס של העיתון. "דרום הונגריה" נע חזק שמאלה במהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בעיקר דרך דיולה יוהאס. לאחר נפילת הרפובליקה, היגר (למעשה ברח) פסטור לווינה לתקופה של 1–2 שנים. הוא שלט בעיתון מהרקע, ממרחק, שלמעשה נערך בתקופה זו על ידי יוז'ף פרנק (מאפריל 1920). העיתון נאסר גם כך ב-30 במאי 1920. הוא הופעל מחדש בשם "סגד", אך בשנים הראשונות לא היה לפסטור כל תפקיד בו. הוא חי מההכנסות של בית הדפוס שלו. ואז ב-1923, עם הקמתה של "חברת המניות דרום הונגריה" (Rt.Délmagyarország), הוא הפך לבעל המניות הראשי ולמנהל העסקים. הוא הותיר את עריכת יומון סגד בידי יוז'ף פרנק, שעשה זאת יחד עם דיולה יוהאס, פרנץ מורה, לאסלו מדיאר ואחרים. הוא עיצב את הכיוון הליברלי והאופוזיציוני של העיתון. העיתון נאסר שוב להדפסה באפריל 1925, אך הושק מחדש במאי תחת השם "דרום הונגריה", והפך לאחד מהעיתונים היומיים האיכותיים של הונגריה מחוץ לבודפשט ולאחד הקובעים בחיים הציבוריים בעיר סגד.
ביוגרפיה > מלחמה וגירוש

יוז'ף פרנק חלה במחלה קשה באפריל 1926 ומת במרץ 1929 לאחר מחלה ממושכת. ממאי 1926 עד 8 בדצמבר 1938, יצא העיתון לאור בעריכתו של יוז'ף פסטור. פסטור מילא תפקיד בחיי התרבות של העיר סגד בנוסף לעריכת עיתונים, בחיזוק חיי האמנות החזותית והוצאת ספרים והיה מיוזמי ומולידי של משחקי הבמה הפתוחה של סגד. הקריירה של יוז'ף פסטור נקטעה על ידי החוק היהודי הראשון בשנת 1938, וכיהודי נאלץ פסטור להיפרד מנכסי הוצאת העיתונים שלו וגם מבית הדפוס שלו, ולא יכול היה לשמור על תפקידו כעורך ראשי. הוא גורש ב-1944 לאחד ממחנות הריכוז בגלל מוצאו, אך הצליח לשרוד.
בעשור וחצי האחרונים לחייו כתיבתו הוגבלה לפרסומים מזדמנים, זיכרונות ופרסום מסמכים.
מאמרים קשורים

יומן סגד (הו')
דרום הונגריה (הו')
ראו גם

פנים מההיסטוריה של עיתונות סגד, יוז'ף פסטור sulinet.hu
לקריאה נוספת

אנדראש לנדייל :יוז'ף פסטור. מגזין סגד, 1989/5.ראו גם ב-אנדראש לנדייל: "חיילים פשוטים של העט" : שרטוטים לתולדות העיתונות של סגד. סגד : Bába és Társai Kft. 1999.
הערות שוליים

↑  PIM adattárában a halál éve 1968, téves, L.A. forrásokban i.m. kötetére hivatkozik, s abban 1962 szerepel
↑  Az 1962-es dátum a biztos, Péter László Pásztor Józsefről írt nekrológja a Délmagyarország 1962. február 2-i számában jelent meg.
יחסי דרום אפריקה – סן מרינו

| יחסי דרום אפריקה – סן מרינו |
| --- | --- |
דרום אפריקה: סן מרינו


דרום אפריקה: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 61
אוכלוסייה
64,192,939: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 55,254
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי דרום אפריקה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
היסטוריה

ב-1 באפריל 2017, שגרירות דרום אפריקה באיטליה, שהוסמכה לסן מרינו, יוצגה בטקס מינוי קפטני המחוז של סן מרינו על ידי המזכירה הראשונה: גב' מופו אוליפנט, אוליפנט הגיעה לאירוע משום שזו הפעם הראשונה ששתי נשים נבחרות לכהן בתפקיד זה, וזו פעם נדירה בכלל שאישה נבחרת להיות ראש מדינה.
גם שר החוץ המלטזי ושר התרבות הצ'כי השתתפו באירוע.
בשולי האירוע התקיימה פגישה עם שר התרבות וההשכלה, החינוך, המחקר, המידע, החדשנות הטכנולוגית והספורט הסן מרינזי, מארקו פודצ'צ'י, בה התקיימו דיונים על תחומים ונושאים בהם ניתן להגביר את שיתופי הפעולה בין סן מרינו לבין דרום אפריקה. שני המנהיגים הצהירו כי שיתוף הפעולה יוגבר בהמשך.
ייצוג

דרום אפריקה אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה ברומא, בירת איטליה.
סן מרינו אינה מיוצגת בדרום אפריקה בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת בדרום אפריקה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בפרטוריה, בירת המדינה.
יחסים כלכליים

בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לדרום אפריקה סחורה בשווי 607 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר ציוד רפואי, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר בין שתי המדינות. בשנת 2014 ייצאה דרום אפריקה לסן מרינו סחורה בשווי 550 אלף דולר אמריקאי, הסחורה הייתה צמר כבשים בלבד, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר שבין שתי המדינות.
יוז'ף נמש-למפרט

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1891 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 במאי 1924 (בגיל 32) שאטוראליאויהיי, הונגריה 
 
יוז'ף נמש-למפרט (בהונגרית: Nemes-Lampérth József;‏ בודפשט, 13 בספטמבר 1891 – שאטוראליאויהיי, 19 במאי 1924) היה צייר וגרפיקאי הונגרי. בתחילת המאה ה-20, הוא היה אחד האנשים המקוריים ביותר של האוונגרד ההונגרי.
שמו

שם משפחתו היה במקור למפרט, והוא אימץ את השם המקדים נמש כשם אמן. הוא מופיע במקורות שונים עם מקף ובלי.
ביוגרפיה

הוא למד אצל מאנו וסטרוצי בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט, ולאחר מכן במה שנקרא היום האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות אצל שני מורים ידועים, אבל הסגנון הנטורליסטי והאקדמי שלהם לא סיפק את טעמו של נמש-למפרט, אז הוא הלך תחילה לצייר במושבת האמנים של באיה מארה ולאחר מכן בשנת 1913 בפריז. ידו השמאלית שותקה כתוצאה מפציעה במלחמת העולם הראשונה, והוא שוחרר מהצבא מסיבה זו ב-1916.
הוא פיתח את סגנונו הייחודי בבאיה מארה ובפריז, שאיתם הפך לאחת הדמויות המקוריות ביותר של האוונגרד ההונגרי של תחילת המאה ה-20. תמונותיו הבנויות בעוצמה נמתחות בדינמיות שאין שני לה, ורישומי הדיו שלו מעצבים את החלל עם הניגודיות הכהה-הבהירה, בטיפול הכמעט אכזרי בחומרים וקצב משיכות המכחול הרחבות. סגנונו קשור למאמצים של סזאן, הפוביזם והגשר (קבוצת ציירים) בגרמנית: Die Brücke. יותר ויותר תשומת לב הוקדשה לציוריו ולרישומיו, ועוד ועוד רישומים שלו פורסמו בכתב העת "היום" (Ma), בעריכתו של לאיוש קשאק, ובדרך זו נכנס נמש-למפרט לחוג חסידי האקטיביזם ההונגרי.
נמס-למפרט היה הרגיש בנוח באותה מידה בציורי דיוקן, נוף וציור עירום, ואפילו יש לו ציורי טבע דומם. ב-1917 השתתף בתערוכת הנוער בסלון הלאומי, וב-1918, בתערוכת הדגמה 3 של כתב העת"היום". ב-1919 הוא עזר לתעמולה של ממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בציורי הכרזות המגייסות שלו.
בתקופת הרפובליקה, הוא מונה כמורה בסדנה לאמנויות יפות של הפועלים, לאחר נפילת הרפובליקה הוא נעצר, בשנת 1920 הצליח להגר לברלין, שם ארגן תערוכה מצליחה מאוד בגלריית גורליט (Gurlitt-Galerie). בתערוכה זו פגש את המצנט השוודי אלפרד גוסטב אקסטרום (Alfred Gustav Ekström), נסע איתו לשוודיה והמשיך לצייר שם, אך עד מהרה עבר התמוטטות עצבים, רישומי הפחם העוצמתיים הפכו קודרים יותר ויותר, הם הוכו על ידי האבדון שמישמש ובא.
הוא אושפז במוסד לחולי נפש בשוודיה ולאחר מכן בהונגריה, ומת בביתו במוסד לחולי נפש בשאטוראליאויהיי. הוא הורשה לצייר כל הזמן, מהבחינה זו היה לו הרבה יותר מזל ממיהאי מונקאצ'י, שרופאיו שללו ממנו את האפשרות לעסוק באמנותו בארבע שנות חייו האחרונות.
הערכה

נמש-למפרט יצר קצת יותר מעשר שנים מתוך שלושים ושלוש שנותיו, בין השנים 1910–1922. הוא צייר 24 ציורי שמן בנוסף לרישומי דיו ועיפרון. יצירתו בציור ההונגרי אינטנסיבית ודמויה ברק מאין כמותה. לאיוש נמט, היסטוריון האמנות הבולט, כתב עליו: "הציור של נמש-למפרט הוא הפרי המקורי ביותר של ציור האוונגרד ההונגרי של תחילת המאה."
את יכולתו ליצור קומפוזיציה בעלת מסה של קווים עוצמתיים ניתן לראות כבר בסגנונו בציורו פארק העיר (הפארק העירוני של בודפשט) מ-1912, אותו מאפיין של הדיוקן העצמי האחרון שלו מ-1920 ודיוקן אדם מ-1922. הוא הפיק סקיצות מצוינות אחרות וציורי פחם בטכניקה זו.
הוא היה אמן מוכשר מאוד של האוונגרד ההונגרי, כולל האקטיביזם, ועקב אחריו מקרוב בלה אואיץ. הגורל הותיר לנמש-למפרט זמן מועט להתפתח ולהיפתח, הוא מת בגיל 32, אבל עדיין השאיר אחריו כ-150 ציורים וגרפיקה. אפילו עם מוח מעונן, הוא יצר גרפיקה מצוינת ברגעיו הצלולים. הגלריה הלאומית של הונגריה ארגנה תערוכת אוסף של עבודותיו ב-1963 ולאחר מכן ב-1992.
גלריה

טבע דומם של צמחים (1910-11)
הפארק העירוני של בודפשט (1912)
גשרים על הסיין (1913)
תמונת נוף 1917)
נוף (1917)
מול ערום (1916)
גב של אישה (1916)
דיוקן עצמי (1920)
דיוקן גבר (1922)
יצירותיו המפורסמות יותר > ציוריו

Növénycsendélet (1910-11) (olaj, vászon, 68,5 x 94 cm ; MNG)
Önarckép (1911) (olaj, vászon, 75 x 60 cm ; MNG)
Városligeti részlet (1912) (akvarell, papír, 40 x 28 cm ; Kiscelli Múzeum, Budapest)
Városligeti fák (1912) (olaj, vászon, 90 x 95 cm ; magántulajdonban)
A ravatal (1912) (olaj, vászon, 87,5 x 85 cm ; MNG)
Szemben álló női akt (1916) (olaj, vászon, 130 x 78 cm ; MNG)
Háttal álló női akt (1916) (olaj, vászon, 130 x 78 cm ; MNG, Budapest)
Tájkép (1917) (olaj, vászon, 54 x 65 cm ; JPM, Pécs)
Tabáni részlet (1916) (olaj, vászon, 76 x 101 cm ; JPM, Pécs)
יצירותיו המפורסמות יותר > הגרפיקה שלו

Hidak a Szajnán (1913) (tus, papír 33 x 50 cm ; MNG)
Párizsi részlet Szajna-híddal (tus, papír, 72 x 102 ; (1913)
Kassák Lajos portréja (1917) (fekete tus, papír, 60 x 47 cm ; Kassák Lajos Emlékmúzeum, Budapest)
Be! (Be a vörös hadseregbe!) (Plakát Kmetty Jánossal). (1919)
Önarckép (1920) (540 x 410 mm ; MNG)
Férfiarckép (1922) (fekete és barna tus, papír, 60 x 40 cm ; MNG)
לקריאה נוספת

מילון לציור מודרני. (Nouveau dictionnaire de la peinture moderne). תרגום ועריכה למהדורה ההונגרית. בודפשט: קורבינה, 1974. נמש למפרט 266–267. הוא. מסת"ב 9631390012
הערות שוליים

↑  Nemes-Lampérth József. Petőfi Irodalmi Múzeum (Hozzáférés: 2015. október 10.)
↑  Művészeti lexikon. Budapest : Győző Andor, 1935. 1. köt.
↑  Aradi Nóra: A szocialista képzőművészet története : Magyarország és Európa. Budapest : Corvina, 1970. 95. o.
↑  NEMES LAMPÉRTH JÓZSEF (1891–1924) ÉLETMŰ-KIÁLLÍTÁS (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810538667505606  GND: 1051533309  ISNI: 0000 0000 6704 9862  LCCN: n85052779  NTA: 070835934  SELIBR: 393140  ULAN: 500001121  VIAF: 26029127   WorldCat (עם VIAF): 26029127 
לוח הזיכרון של יוז'ף נמש-למפרט במקום הולדתו, Alkotmány utca 9-11.
הרי הדולומיטים

קבוצת סלה
הדּוֹלוֹמִיטִים (באיטלקית: Dolomiti; בגרמנית: Dolomiten; בפורלן: Dolomitis) הם רכס הרים המהווה חלק מהרי האלפים. הרכס נמצא בצפון איטליה, ונמשך מנהר אדיג'ה במערב עד עמק פְּיֵבֵה במזרח. גבול הדולומטים הצפוני הוא עמק פּוּסְטֶר, והדרומי הוא עמק סוּגָנָה.
נהוג לחלק את הרכס לדולומיטים המערביים והדולומיטים המזרחיים, כאשר ההפרדה נעשית לאורך הציר שבין עמק בַּדְיָה לבין עמק קוֹרְדֵבוֹלֶה, דרך מעבר קָמְפּוֹלוֹנְגוֹ. בתחום זה ישנם יותר מארבעים קרחונים.
הרכס נמצא בתחומי נפת בלונו (Belluno) שבמחוז ונטו, ונפות דרום טירול וטרנטו שבמחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה.
הרי הדולומיטים נוצרו לפני 200 מיליון שנה, מתוך ים קדמון שכיסה את האזור. הם מאופיינים במצוקים גבוהים וחשופים, היוצרים נופים דרמטיים במיוחד.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת מרמולדה (3,343 מ').
היסטוריה

בזמן מלחמת העולם הראשונה, חצה קו הלחימה בין הכוחות האיטלקים לכוחות האוסטרו-הונגריים את הדולומיטים. אנשים רבים מבקרים בדולומיטים כדי לטפס ב"וִיָה פֶרָטָה", שבילים מוגנים שנוצרו לראשונה בזמן אותה מלחמה. בהסכם שנחתם עם סיומה של המלחמה הועבר הרכס כולו, שהיה שייך לחבל טירול האוסטרי, לידי איטליה.
השם "דולומיטים" נגזר משמו של המינרלוג הצרפתי דֵאוֹדָה גְּרָטֵה דֵה דוֹלוֹמְייה (Dolomieu), אשר היה הראשון שתיאר את סוג סלע המשקע האופייני להרים הללו, סלע הדולומיט.