stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל"י (חברת תמלוגים)
היסטוריה

תל"י הוקמה בשנת 2000 על ידי ציבור התסריטאים והבמאים בישראל בהובלתם של התסריטאי אבי שמש (מנכ"ל תל"י עד 2008 ולאחר מכן יו"ר עד 2012) והבמאי אורי ענבר (יו"ר עד 2005), שיזם את המאבק להכרה בבמאי כיוצר. עם הקמתה פעלה תלי משפטית וציבורית לעיגון מעמדו של במאי היצירה האורקולית כיוצר וזאת כמקובל בעולם. במהלך השנים 2004–2006 התקבלו כמה פסיקות משפטיות שבהן הוכר הבמאי כאחר מיוצרי היצירה האור קולית. בעקבות זאת החלה תלי בשנת 2006 לגבות דמי רישיון גם עבור השימוש בזכויות הבמאים, ולהעביר לבמאים תמלוגים לראשונה בישראל.
תלי עגנה את הגישה המשפטית ועל פיה הבמאי והתסריטאי משאירים בידם זכות קניינית לגביית התמלוגים, אשר מועברת במלואה לתלי. הגישה הזו באה לידי יישום בסעיף משפטי אשר חברי תלי דואגים להוסיף להסכמים האישיים שלהם ואשר זכה לכינוי "סעיף תלי". הסעיף גובש במשך שנים רבות, תוך משא ומתן והסכמות עם גופי השידור, בהובלת מי שהיה היועץ המשפטי של תלי (בין השנים 2003 -2014), עו"ד אהרן נחומי. הסעיף נתקל בימיו הראשונים בהתנגדות של גורמים שונים, אשר ערערו על עצם הזכות של התסריטאי והבמאי לשמר את זכותם לתמלוגים ודרשו להעביר את כל הזכויות למפיק ולמזמין. המפורסמת והמשמעותית ביניהן הייתה ההתנגדות של חברת HOT, אשר בינה ובין תלי וציבור התסריטאים והבמאים התנהלו מאבקים משפטיים וציבוריים אשר הסתיימו בשנת 2011 בחתימת הסכם בין תלי ולבין הוט.
בשנת 2014, עוגנה פעילותה של תלי בחוק הקולנוע (תיקון מס' 4), אשר מאפשר לתסריטאי ולבמאי להעביר זכויות לניהול משותף באופן הגובר על חוק ההגבלים העסקיים, אך בכפיפות לתנאים לפעילות שיקבעו על ידי הרשות להגבלים עסקיים. כמה חודשים לאחר מכן אישר בית הדין להגבלים עסקיים את תנאי הפעילות של תלי, אשר התקבלו בהסכמה בין תלי לבין הרשות להגבלים עסקיים.
באפריל 2019 אימץ בית המשפט העליון את החלטות בית המשפט המחוזי וקבע כי תלי תהיה זכאית לקבל שליש מהתמלוגים שהעבירה הממשלה לאקו"ם החל משנת 1997, וזאת על רקע "חוק הקלטת הריקה" שנחקק ב-1996, שבו החליטה הממשלה לפצות את בעלי זכויות היוצרים ואת המבצעים בגין הפגיעה בהכנסותיהם ובזכויותיהם בשל השימושים הפרטיים ביצירות.
פעילות

תל"י גובה דמי רישיון בעבור השימוש ביצירות חבריה בתחומי מדינת ישראל וזאת בכל הנוגע לזכויות השידור, ההעמדה לרשות הציבור, הביצוע הפומבי וההשכרה ומחלקת אותם בין המיוצגים בהתאם למפתח חלוקה שנקבע על ידי בעלי הזכויות עצמם. תל"י היא חברה בע"מ בבעלות התסריטאים והבמאים בעלי הזכויות המיוצגות בה והחברות בה איננה כרוכה בתשלום דמי חבר. פעילותה של תל"י ממומנת כאחוז מדמי הרישיון אשר מאושר בכל שנה על ידי הדירקטוריון.
בדירקטוריון תל"י מכהנים שלושה תסריטאים ושלושה במאים הנבחרים בבחירות פתוחות על ידי כל היוצרים החברים בארגון, ואיתם מכהנים גם שלושה דירקטורים מן הציבור האמונים על התחומים בהם עוסקת החברה.
לכל חבר תל"י יש חופש החלטה מוחלט אם יעביר או לא יעביר את זכויותיו לניהולה של החברה, אך משהעבירן וירצה להחזירן לניהולו העצמי יצטרך לעמוד בתנאי שהעמיד בית הדין להגבלים עסקיים.
לתל"י הסכמי רישיון עם המשתמשים השונים - גופי שידור מסחריים (כגון HOT,‏ yes), ערוצים ציבוריים ורב-ערוציים (כגון קשת 12, רשת 13, כאן 11, ערוץ 24), שירותי טלוויזיה אינטרנטית בישראל (ישראלים ובינלאומיים) (כגון סלקום tv,‏ STINGTV), אתרי אינטרנט המציעים לציבור מהרפרטואר המיוצג (כגון ynet,‏ וואלה! NEWS,‏ YouTube) חברות סלולר, רשויות מקומיות ועוד משתמשים הנהנים מהשימוש ברפרטואר.
פעילות > מטרות החברה

הסדרת זכויות היוצר לתמלוגים באמצעות הנפקת רישיון שימוש למשתמשים על ידי מתן "רישיונות שמיכה" לגופים השונים.
לפעול לכיבוד הזכות של תסריטאים ובמאים לקבלת תמלוגים בגין שימוש ביצירותיהם על ידי כל הגורמים המשדרים, הגורמים הציבוריים, תעשיית הקולנוע והטלוויזיה והמחוקק.
חלוקת התמלוגים באופן שקוף, לאור פרמטרים המקובלים בעולם שיתקבלו תוך דיון פנימי פתוח וממצה.
חלוקת תמלוגים במהירות, ביעילות, בדיוק ובחיסכון מרביים.
פעילות > רפרטואר מיוצג

תל"י מייצגת יצירות ישראליות טלוויזיוניות וקולנועיות העומדות בהגדרות מסמך הרפרטואר כגון אלה:
יצירות דרמטיות, לרבות סרטי קולנוע, דרמות חד-פעמיות וסדרות דרמה.
יצירות תיעודיות לרבות סרטים תיעודיים וסרטים תיעודיים-עיתונאיים.
יצירות תיעודיות-בידורית לרבות ריאליטי ומצלמה נסתרת.
יצירות בידוריות עם יסודות דרמטיים, לרבות מערכונים וסטנד-אפ.
תוכניות ילדים הכוללות יסודות דרמטיים.
סרטונים מוזיקליים (וידאו קליפים).
מבנה ארגוני

כל יוצר המיוצג על ידי תל"י הוא בעל מניה בחברה והוא חבר בעל זכות הצבעה באספת החברים. אספת החברים בוחרת מתוכה את חברי הדירקטוריון והם בוחרים את שלושת הדירקטורים החיצוניים.
הדירקטוריון קובע את מדיניות החברה ואת יעדיה האסטרטגיים וממנה מנכ"ל האחראי על ביצועם. מנכ"ל תל"י הוא אבי שמש.
בתל"י שלוש מחלקות: מחלקת חברים ותיעוד, מחלקת כספים וחלוקה ומחלקת כלכלה ומע' מידע. מחלקת התיעוד אחראית על קבלת הדיווחים מגופי השידור ועדכון מסד הנתונים של תלי.
בחברה עובדים כעשרה עובדים.
ראו גם

CISAC
אקו"ם
הערות שוליים

1 2  לי-אור אברבך, ‏אחרי 15 שנה: הוסדרה פעילות תל"י שמייצג את התסריטאים והבימאים, באתר גלובס, 7 ביוני 2016
↑  תמרה לב, פסק דין תקדימי: גם לבמאים מגיעים תמלוגים על שידורים בטלוויזיה, באתר הארץ, 19 במאי 2005
↑  גואל פינטו, הפעם השנייה על חשבונם, באתר הארץ, 11 בינואר 2005
↑  אמילי גרינצווייג‏, נחתם הסכם תמלוגים בין HOT לתל"י, באתר וואלה, 13 ביולי 2011
↑  עו"ד יואב סלומון, קרב התמלוגים: הבמאים והתסריטאים ניצחו את אקו"ם, באתר ynet, 4 במרץ 2018
↑   ביני אשכנזי, העליון שם סוף לסכסוך התמלוגים הגדול: קולנוענים יקבלו גמול מהממשלה, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2019
↑  יעל ולצר, חדש ביוטיוב: תסריטאים ובמאים ישראלים יקבלו תמלוגים מצפייה ביצירותיהם ביוטיוב, באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2018
↑  המסמך השלם של הגדרות הרפרטואר וחישוב חלוקת התמלוגים של תלי
תרשים ארגוני
נחל ברעם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־2.2 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־735 מטרים
 שפך:  נחל דישון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נחל ברעם(למפת אצבע הגליל רגילה) נחל ברעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ברעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ברעם
 
נחל ברעם הוא נחל אכזב קצר בגליל העליון, מצפון וממזרח לקיבוץ ברעם. אורכו כ־2.2 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־735 מטרים מעל פני הים, בין קיבוץ ברעם מדרום לגבול ישראל–לבנון מצפון, על כביש 8967. הנחל זורם לכיוון דרום־מזרח. בגובה של כ־505 מטרים מעל פני הים, בסמוך לקבר המיוחס לישעיהו הנביא, בסמיכות לכביש 899 ולשביל ישראל, הנחל נשפך אל נחל דישון (שנשפך לנהר הירדן).
הערות שוליים

↑  ציון קבר ישעיהו הנביא, עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il
↑  שביל ישראל: נבי יושע - דישון - הר מירון (מסלול 2) - ישראל, באתר מסע אחר, ‏2022-02-10
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל בית העמק • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל ינוח • נחל יסף • נחל כזיב • נחל שעל • נחל שרך |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב בורנשטיין

בורנשטיין בחתונה עם אראלה
יעקב (יענקלה) בורנשטיין (22 בינואר 1929 – 23 במרץ 1982) היה אתלט ישראלי, שיאן ישראל בריצות 1500, 3000 (אנ') ו-5000 מטר ולאחר פרישתו מפעילות תחרותית, הפך לאחד מבכירי מאמני האתלטיקה הקלה בישראל. אימן באגודת הפועל עמק חפר, מהבולטות באתלטיקה הישראלית, אשר במסגרתה פעלו מספר שיאני ישראל במגוון מקצועות.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

בורנשטיין נולד וגדל בירושלים. עקב קשיים משפחתיים, נאלץ לעבור לכפר הילדים שליד בית הספר החקלאי כדורי, במסגרת עליית הנוער. שנתיים לאחר מכן הצטרף לקיבוץ משמרות במסגרת "ההכשרה המגויסת". בגיל 16 עבר לקיבוץ מסדה ובגיל 18 הצטרף לפלמ"ח. במלחמת העצמאות גויס לצה"ל והשתתף בכיבוש העיר באר שבע. בהמשך שירותו בצה"ל שרת במשטרה הצבאית, כאשר השתחרר משירותו הצבאי, יצא עם קבוצת חברים למשלט ליד צאלים מתוך כוונה ליישב את המקום. כאשר התברר מאוחר יותר שהמקום אינו ראוי להתיישבות, עזבו החברים את היישוב ובורנשטיין חזר לקיבוץ משמרות, שם התקבל כחבר קיבוץ.
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית > תחילת הדרך

כנער עסק יענקלה בעיקר בשחייה ואף זכה במקום השני באליפות הפועל בשחייה. עד גיל 20 לא עסק כלל בריצה וזכורה רק הצלחה אחת שלו בריצה, כאשר זכה במירוץ שדה של "הכשרה המגויסת" במשמרות.
את קריירת הריצה שלו החל בורנשטיין לאחר מלחמת העצמאות, במהלך שרותו במשטרה הצבאית, לאחר שצפה בתחרות והתערב עם חבר שיש ביכולתו לנצח את התחרות הבאה. מפקדו, רב-סרן אריה הלוי, לימים מנהל מכון וינגייט ואתלט בעברו, הבין לנפש פקודו ואפשר לו להתאמן כהלכה ולהשתפר בריצות למרחקים בינוניים. מכאן ואילך החל להתאמן ברצינות. כבר בתחילת דרכו החל לשמש יריב קשה לרצים הטובים בארץ, בריצות 1500 ו 5000 מטר. הוא התחיל להתאמן אימונים סדירים בהדרכת המאמן מרדכי מגלי ובשנת 1951 נבחר לנבחרת הפועל שהתחרתה ביוגוסלביה, ירד שם לראשונה מתחום 4.20 דקות בריצת 1500 מ' וקבע תוצאה של 4:19.6 ד', אשר נחשבה איכותית באותם ימים.
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית > שיאן ישראל

בתחילת שנות החמישים הגיע לישראל אירווינג מונדשיין, מאמן מפורסם ואתלט עבר אמריקאי מצטייןכיועץ משרד החינוך, על מנת לקדם את האתלטים הישראליים המועמדים להשתתף באולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952. מונדשיין הכניס מרכיבי עומסים איכותיים ותוכניות עבודה מסודרות לתוכניות האימונים ויעקב בורנשטיין היה אחד מחניכיו השקדניים ביותר. ב 1952 הוא שובר את השיא הישראלי ב 1500 מ' (4:14.5 ד') אך עקב פציעה בשלבי הסיום של הריצה, נאלץ לפרוש מפעילות ספורטיבית למשך שנתיים, תוך שהוא מאבד את סיכוייו לייצג את ישראל באולימפיאדת הלסינקי 1952. באותה פגרה מאולצת, החל בורנשטיין לאמן רצים צעירים ובהצלחה רבה
בשנת 1954 הוא מתאושש וחוזר למסלול. במהלך שנת 1955 שובר בורנשטיין באליפות הפועל שנערכה ביוני את שיאי ישראל בריצות 1500 מ' ו 5000 מ'. לאחר מכן הוא שבר פעמיים את השיא הישראלי בריצת 3000 מ'. תחילה הוא שיפר את השיא הקיים וקבע תוצאה של 9:05.4 דקות ומיד אחר כך הפך לישראלי הראשון שירד מתחום 9.00 דקות בריצה זו, כאשר הוא קובע שיא ישראלי איכותי של 8:57.0 דקות . גם את השיא הישראלי בריצת 5000 מ' מצליח בורנשטיין לשבור באותה שנה ומעמידו על 15:38.8 דקות, תוך שהוא משפר את השיא הקודם בכ -20 שניות, הישג חד פעמי שלא הושג לפני ואחרי ריצה זו. בשנת 1956 משפר בורנשטיין את השיא הישראלי בריצת 1500 מ' (4:07.2 דקות).
ביוגרפיה > מאמן אתלטיקה קלה > תחילת דרכו כמאמן

בשנת 1957 פרש יענקלה מריצה תחרותית והחל להקדיש את כל זמנו הפנוי לאימון ולהעמקת הידע שלו במגוון מקצועות האתלטיקה קלה.
בורנשטיין החל לאמן באגודת הפועל חדרה, כאשר הבולטים בין חניכיו שם היו יצחק יעקובוביץ' שיאן נוער ב 800 מ' ו-1500 מ' וגיורא זורע, שיאן נוער בריצות 800 מ' ו 1500 מ', לימים קצין מודיעין ראשי בדרגת תת-אלוף. לקראת סוף שנות הששים עובר בורנשטיין לאמן באגודת הפועל עמק חפר, תוך שהוא "נהנה" מהקמת אצטדיון חדש בקיבוץ גבעת חיים ותמיכה נדיבה מהמועצה המקומית. התוצאות לא אחרו לבוא. בין הרצים המצטיינים שעברו על ידיו, נמצאים שיאני ישראל דוד לאוגומר (ריצת 800 מטר) ויאיר קרני (ריצת 3000 מטר מכשולים וריצת מרתון), אלופי ישראל אורי דייג, אלי אברמוביץ, שלומי אזולאי, הדס למדני ואחרים. אף על פי שבורנשטיין התרכז בראשית דרכו כמאמן ריצות בינוניות וארוכות, הוא לא משך ידו גם מאימון מקצועות טכניים מובהקים, כגון זריקות וקפיצות. בין חניכיו הבולטים במקצועות הזריקה היו מירה בולבה, שיאנית ישראל בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דסקוס, עופר בורובסקי בזריקת דסקוס ובהדיפת כדור ברזל, מרדכי קימרמן בהטלת כידון ועוד.
ביוגרפיה > מאמן אתלטיקה קלה > הישגו הגדול באימון קופצים לגובה

תרומתו האיכותית ביותר של בורנשטיין הייתה דווקא בתחום רחוק לחלוטין מתחומי התמחותו, בקפיצה לגובה. חניכו הבולט היה גדעון הרמט מקיבוץ יד חנה. יענקלה עמד על כישרונו כבר בגיל צעיר ובשנת 1979 קבע לראשונה הרמט תוצאה של 2.01 מ' שהיוותה שיא ישראלי חדש. תוך שנתיים הצליח הרמט לשפר 13 פעמים את השיא הישראלי עד שהעמידו לבסוף על תוצאה של 2.17 מ'. גדעון הרמט הפך לפרויקט הדגל של יענקלה שהשקיע בו משאבים רבים תוך שהוא עצמו משתלם ורוכש ידע רב במקצוע זה. אנדרי סורין, עולה חדש מרומניה והקופץ לגובה צפריר מינצר, הצטרפו לגדעון הרמט באימוניו, מה שסייע רבות לקבוצת הקופצים לגובה ולמאמנם להתקדם ולהביא את רמת המקצוע להישגים שלא נראו עד אז בישראל. על מנת לפנות לעצמו את הזמן הדרוש לאימוני הקפיצה לגובה, העביר יענקלה חלק מהרצים למרחקים בינוניים וארוכים אל חניכו יאיר קרני, שחזר מלימודים בארצות הברית והפך למאמנם של רצים אלה. בורנשטיין עצמו ממשיך לאמן בנוסף לקבוצת הקופצים לגובה, את קבוצות הרצות והזורקים.
ביוגרפיה > מאמן אתלטיקה קלה > זכייה באליפות ישראל לאגודות

שיתוף הפעולה של בורנשטיין וקרני כמאמנים, הניב לאגודת הפועל עמק חפר, בשנת 1981, את הזכייה באליפות ישראל לאגודות, אחרי שנים של התברגות בצמרת האגודות אך ללא תואר אליפות עד אז.
ביוגרפיה > מאמן אתלטיקה קלה > מאמן לאומי

בעקבות הצלחתו כמאמן אתלטיקה קלה, מונה בורנשטיין מספר פעמים למאמן לאומי. תחילה כמאמן נבחרת הנוער ולאחר מכן כמאמן נבחרות הבוגרים, במסגרת מסעות בכירי אתלטי ישראל לתחרויות מחוץ לישראל. במהלך נסיעות אלה, יצר בורנשטיין קשרים מקצועיים עם מאמנים ידועי שם בתחום האימון בקפיצה לגובה והבולטים בהם, המאמן הבווארי פליישמן ודרגאן טאנצ'ץ היוגוסלבי. טאנצ'ץ אימן את הקופצים לגובה הגרמניים דיטמאר מגנבורג (אלוף אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984) וקרלו טרנהרדט (שיאן עולם באולם 1988), מטובי הקופצים לגובה בעולם בשנות השמונים. קשרים אלה סייעו לבורנשטיין להעצים את ידיעותיו באימון בתחום זה.
ביוגרפיה > מותו הפתאומי

ב-19 במרץ 1982 נשלחו בורנשטיין וחניכיו גדעון הרמט ואנדרה סורין, על ידי איגוד האתלטיקה הקלה, למחנה אימון באסטפונה שבספרד, בו התאמנו בכירי הקופצים לגובה הגרמניים ומאמנם הלאומי דראגן טאנצ'ץ. במהלך מחנה האימון, בליל 23 במרץ, לקה בורנשטיין בשבץ מוחי ונמצא מת בחדרו.
ביוגרפיה > עיטורים

בשנת 1984 החליט מרכז הפועל להעניק ליעקב בורנשטיין המנוח את העיטור לאיש כפועלו על תרומתו הגדולה לפיתוח ענף האתלטיקה הקלה בישראל.
ביוגרפיה > חייו האישיים

בורנשטיין הוכשר להוראת חינוך גופני וזו הייתה עבודתו העיקרית. הוא לימד בקיבוץ משמרות, במעגן מיכאל, בגבעת חיים איחוד ובבית ספר במושב אביחיל. הוא הוסמך כמורה בכיר במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט בתחילת שנות השבעים. לקראת שלהי שנות השבעים עבר להתגורר בבית יצחק. בסיוע המועצה המקומית עמק חפר והעומד בראשה, עמוס דגני, הוא התרכז בעיקר באימון אתלטיקה קלה ופחות בהוראה.
בורנשטיין נישא במשמרות לרינה ובאוקטובר 1961 נולדה בתו הראשונה מיטל. בשנת 1972 נישא בשנית לאראלה לב רון ובאוקטובר 1978 נולדה בתו שנייה, עידית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  אתלטיקה 1982 -83, איגוד האתלטיקה בישראל, 1983
1 2 3 4 5 6  דרך חיים יעקב בורנשטיין ז"ל, הוצאת קזן, 1983
↑  ל הישגי "הפועל" בזגרב >־<
↑  Irving Mondschein Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com, ‏2012-01-28
↑  Litsky, Frank. "COLLEGES; Eighty Years Old and Coaching Yet Another Generation" (באנגלית). נבדק ב-2018-08-25.
↑  אלכס דורון, בורנשטין ־ בית חרושת לרצים למרחקים בינוניים, באתר מעריב, ‏7.2.1963
↑  בורנשטיין שובר את שיאי ישראל ב 1500מ' ו 5000 מ', באתר על המשמר, ‏12.6.1955
↑  אברהם פז, שלושה אתלטים עכרו 800 מי בפחות  משתי דקות, באתר מעריב, ‏27.5.64
↑  שיא לנוער: יעקובוביץ גמא 1500 מטר בזמן של 4:16,4ד'
↑  משפחת זורע, מצויים בה שני אלופים, באתר מעריב, ‏2.3.1963
↑  גדעון הרמט יד חנה, באתר מעריב, ‏15.7.79
↑  גדעון הרמט שבר ימהסום 2 המטרים בגובה 2 !.01 -
1 2  אריה ליבנת, למה לקפוץ, באתר הארץ, 12 ביולי 2011
↑  "Leichtathletik-Welt trauert um Dragan Tancic". Der Tagesspiegel Online (בגרמנית). 2008-03-28. ISSN 1865-2263. נבדק ב-2018-08-25.
↑  IAAF: Carlo THRÄNHARDT | Profile, iaaf.org
↑  SPORTWEB - לקראת גיליון 153 של "עולם הריצה", באתר www.sportweb.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  מקבלי עיטור ל"איש כפעלו" | הפועל התאגדות לפעילות גופנית, באתר www.hapoel.org.il (באנגלית)
↑  לאיש כפעלו 1984, באתר מרכז הפועל, ‏יוני 1984
↑  מזכ"ל ההסתדרות קיסר - "עמית הפועל", מעריב, 21 במאי 1984
זאב כץ

זאב כץ בגן הירק בגבעת ברנר
זאב כץ (29 במרץ 1923 – 27 באפריל 1982) היה חבר הכנסת מטעם המערך בכנסת התשיעית.
זאב והנס כץ
חייו

כץ נולד בלייפציג שבגרמניה, אח צעיר להנס, בן למרי ושמעון. עד גיל 12 התחנך בבית ספר גרמני רגיל, ועם התחזקות הנאצים, עבר לבקשתו לבית ספר יהודי ("ולד שולה"), ובמקביל הצטרף באותה שנה לתנועת הנוער "הבונים". בשנת 1938 עלה כץ לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער, והצטרף להכשרה בקיבוץ גבעת-ברנר, שם בלט כדמות דומיננטית. בין יוזמותיו: החלטה שחברי הקבוצה ידברו עברית בלבד. לאחר שסיימה חברת הנוער את הכשרתה בגבעת-ברנר, הצטרפה הקבוצה לקיבוץ גשר בתחילת 1941. בסוף אותה שנה, על אף שלא הספיק לשהות תקופה ארוכה בקיבוץ, החליט כץ להתנדב לגיוס לצבא הבריטי, בתקווה להגיע לאירופה ולהתחקות אחר אמו מרי עמה נותק הקשר.
כץ שירת במהלך מלחמת העולם השנייה ביחידת התובלה 176 של הצבא הבריטי ושירת בו בין השנים 1941–1946. כץ שירת בחזיתות הלחימה באפריקה ואיטליה. בתום שירותו סייע באיסוף וסיוע לקהילות היהודיות באירופה, וכן בהכשרת קבוצות ילדים ונוער לקראת עלייתם לא"י. במהלך שירותו בצבא עמד כץ בקשר מכתבים עם חבריו בקיבוץ, בהם תיאר את קורותיו ואת רשמיו מאירופה לאחר המלחמה. "ואספר בקצרה על חוויה אחרת שהייתה לי במסיבת חנוכה של ילדי יהודי פלורנץ... ילדינו אשר עוד יודעים לשמוח ולשמח. החג הגדול היה שלהם, כי הם אשר מחר יעלו ארצה והם צריכים להיות נוער בריא, חי ותוסס".
בפברואר 1946 חזר לגשר, ועם פרוץ מלחמת העצמאות שימש כמפקד עמדה בקרבות. עם ההחלטה לפנות את ילדי הקיבוץ (ועמם הורה אחד) התפנה כץ לחיפה. בחיפה שימש כ'מרכז הגלות' וקישר בין חברי המשק שנשארו בגשר לבין הקבוצה בחיפה. ב 1950 חזרו הילדים מחיפה והוחלט על הקמת הקיבוץ מחדש- במקומו הנוכחי.
כץ שימש בתפקידים שונים במשק: מרכז גן-ירק, מרכז משק ועוד. בתחילת שנות ה-60 השתלב בוועדת הקיבוץ המאוחד, במסגרתה פעל לליווי חברתי-מקצועי של יישובים חדשים (צור נתן). כץ שימש כמרכז המשק בגשר בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, תקופה קשה במיוחד לקיבוץ אשר היה נתון להפגזות כבדות ולתקיפות נוספות (מיקוש שדות וכבישים, חדירת חוליות מחבלים) ואף ספג אבדות בנפש. לאחר סיום מלחמת ההתשה המשיך כץ לעבוד במשק בתפקידים שונים, תוך שילוב פעילות פוליטית בתנועה הקיבוצית וכהונה נוספת בוועדת הקיבוץ המאוחד.
כץ נבחר לכנסת התשיעית ב-12 בינואר 1979, בעקבות פרישתו של חבר הכנסת אהרן ידלין. הוא היה חבר ועדת העלייה והקליטה וועדת העבודה והרווחה. בנוסף, שימש כחבר בפועל בוועדת הכלכלה. בוועדות אלו ובהופעותיו בכנסת המשיך לעסוק בנושאי התיישבות, חינוך, חקלאות ומים. בטרם סיים את כהונתו הראשונה כחבר-כנסת חלה כץ במחלת הסרטן. הוא נפטר בערב יום העצמאות 1982 ונקבר בקיבוצו גשר.
משפחה

אביו של כץ נפטר בגרמניה בשנת 1937 ואילו אמו נרצחה בשואה. אחיו הנס (אליו לעיתים היה פונה במכתביו 'אחי היחידי') עלה לארץ מספר חודשים אחריו.
בדצמבר 1946 נשא כץ לאישה את חנה (חנצ'ה) לבית מרכוס, ולשניים ארבעה ילדים (הגרים בגשר) ו-19 נכדים.
הנצחה

להנצחת פועלו בתחום המים בגשר, נקרא מאגר המים הגדול והחדש של הקיבוץ מאגר ז"ך (זאב כץ), וכן יצא לאור ספר לזכרו במלאת שנה לפטירתו.
לקריאה נוספת

זאב כץ (ספר שיצא לאור במלאת שנה לפטירתו), הוצאת קיבוץ גשר, 1983.
הערות שוליים

↑  אפרת מנהיימר (עורכת), זאב כץ, קיבוץ גשר, 1983
↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306426505171  ISNI: 0000 0003 6959 337X  VIAF: 239255041   WorldCat (עם VIAF): 239255041 
זאב כץ בצבא הבריטי
קוף ורווט

| קוף ורווט |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: קוף ירוק
מין:: קוף ורווט
שם מדעי
 Chlorocebus pygerythrus ‏קיוויה, 1821
תחום תפוצה


קוף ורווט (שם מדעי: Chlorocebus pygerythrus) הוא מין של קוף קטן מהסוג קוף ירוק החי בסוואנות של אפריקה.
מאפיינים

קופי הוורווט מגיעים לאורך של 50 ס"מ לזכרים ו-40 ס"מ לנקבות ומשקלם 3.9–8 ק"ג בממוצע. הם בעלי פרווה אפורה על הגב ולבנה מהבטן. קצה הראש חום והפנים כהות. זנבם ארוך והם משתמשים בו בשביל לטפס על עצים.
קופים אלה חיים בסוואנות וניזונים על פני הקרקע מזרעים שונים, פירות, חרקים ויצורים קטנים נוספים. הם חיים בחבורות שיכולות להגיע ל-70 פרטים ונשארים באזורי עצים למקרה שטורף יתקרב. הקופים משתמשים בשפה ייחודית בשביל להזהיר את חבריהם והם משתמשם באזעקה ייחודית לכל טורף.
לקופים ישנם טורפים רבים והם מקיימים קריאה מיוחדת לארבעה מסוגי הטורפים העיקריים שלהם: נמרים, עיטים, נחשי פיתון ובבונים. הם מקיימים קריאה מיוחדת לכל טורף האומרת גם כיצד להימלט, למשל ברגע שתוקף עיט הם נמלטים אל הענפים הנמוכים שם העיט לא מצליח לחדור. כל הקופים מבינים איש את שפת רעהו כבר מילדות והם אף פעם לא מתבלבלים בפירוש האזעקה.
מיון

ישנם 5 תת-מינים:
C. p. excubitor
C. p. hilgerti
C. p. nesiotes
C. p. pygerythus
C. p. rufoviridi
גלריה

קוף ורווט אוכל בפארק הלאומי קרוגר
הערות שוליים

↑  קוף ורווט באתר הרשימה האדומה של IUCN
יוסף מישן

| --- | --- |

יוסף מישן משמאל ואחיו לזר מישנסקי, 1919
 לידה:  1899 אודסה
 פטירה:  29 ביולי 1982 (בגיל 83 בערך) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  Иосиф Мeщанский
 ענף מדעי:  רפואה, קרדיולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 תרומות עיקריות
 ייסד את הקתדרה להיסטוריה של הרפואה, בבית הספר רפואה באוניברסיטת תל אביב
יוסף מישן (מישנסקי) (1899 – 29 ביולי 1982) היה רופא פנימי וקרדיולוג, ייסד ועמד בראש הקתדרה להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, בבית ספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, ייסד את המכון להשתלמות רופאים ועמד בראשו.
ביוגרפיה

מישן נולד באודסה, אוקראינה, האימפריה הרוסית, לאביו ירחמיאל מישנסקי. מישן התקבל לבית הספר לרפואה באודסה, וסיים ב- קניגסברג בשנת 1922. בשנים 1923–1930 התמחה בפנימית ובקרדיולוגיה בבית החולים העירוני בדנציג. בשנים 1930 - 1937 היה רופא ראשי בקליניקה הרפואית של .O.Z.E
מישן עלה לארץ-ישראל בשנת 1937. עבד ב- בית החולים הדסה (תל אביב). תקופה, היה "רופא הפרסונל".
התחתן עם טסיה אסתר בת קלמן לבית סוקוליק, (1902) - (1974). הזוג היה חשוך ילדים. התגוררו ברחוב בלפור 39, פינת מלצ'ט 11 בתל אביב.
מישן היה חבר בוועד המרכזי של הר"י, ובשנים 1950–1957 עמד בראש הסניף התל אביבי של ההסתדרות הרפואית בישראל.
בנובמבר 1964, עם פתיחת בית הספר לרפואה, באוניברסיטת תל אביב ייסד את הקתדרה להיסטוריה של הרפואה ועמד בראשה. בשנת 2016 מופקד על הקתדרה להיסטוריה ופילוסופיה של הרפואה, הפרופ' ישראל הרשקוביץ, מהמחלקה לאנטומיה ואנתרופולוגיה.
מישן ייסד את המכון להשתלמות רופאים והיה היושב ראש שלו.
מתחביביו : אספן של מטבעות יהודיות. היה בין המייסדים של החברה הנומיסמטית לישראל, ב- 10 במאי 1945. היה יושב ראש החברה הישראלית למדליות ולמטבעות.
מישן נפטר ב-1982. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
מאמרים בהוצאת הקתדרה להיסטוריה של הרפואה

פרופ' צבי יעבץ, "מקומו של הרופא בחברה הרומית : העתיקה", (דברי הקתדרא ע"ש טסיה וד"ר יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, כרך א, חוברת 2) תשל"ג, 1973, אוניברסיטת תל אביב - בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, תל אביב, 12 עמודים.
פרופ' ישעיהו ליבוביץ, "הרפואה וערכי החיים", (דברי הקתדרא לתולדות הרפואה ע"ש טסיה וד"ר יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, כרך א, חוברת 2 תשל"ז), 1977, אוניברסיטת תל אביב - בעת-הספר לרפואה ע"ש סאקלר, 12 עמודים.
פרופ' עמוס שפירא, "הסכמה מדעת" לטיפול רפואי : היבטים משפטיים", (דברי הקתדרה על שם טסיה ודוקטור יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה ; כרך א, חוברת 3 ), אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, בית-הספר לרפואה ע"ש סאקלר, תש"מ, 1979, 11 עמודים.
פרופ' אברהם (אבי) עורי, "תולדות האמפוטציה : <קטיעת האיברים>", דברי הקתדרא ע"ש טסיה וד"ר יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, כרך א, חוברת 4), תש"ם, 1979, אוניברסיטת תל אביב - בית-הספר לרפואה ע"ש סאקלר, תל אביב, 12 עמודים.
פרופ' שמואל קוטק, "המוסר הרפואי במקורות יהודיים בימי הביניים והרנסאנס", דברי הקתדרא ע"ש טסיה וד"ר יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה ; כרך א, חוברת 5), תשמ"ח, 1988, תל אביב : אוניברסיטת תל אביב, - בית-הספר לרפואה ע"ש סאקלר, 12 עמודים.
לקריאה נוספת

נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 283.
ד"ר דוד מרגלית, "רופאים", עמוד 108.