stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החריג באקדמיית מלך השדים
דמויות

אנוס וולדיגוד - מלך השדים. אנוס ביצע עסקה עם גיבור בני האדם קארון בה הקריב את חייו למען השלום ונשבע לחזור בגלגול. לאחר 2000 שנה אנוס נולד לשני הוריו האנרגטיים והאוהבים ונוכח לגלות כי השלום עדיין אינו שורר בין בני האדם לבין השדים, וכי ישנה אפליה בין השדים מבני האצולה לשדים המעורבים ושרמת הקסם של צאצאיו נמוכה עד מאוד. על מנת להשיב לעצמו את כתר המלוכה הוא נרשם לאקדמיית מלך השדים.
קאנון - גיבור האנושות שנלחם באנוס לפני 2000 שנה, ונרצח זמן קצר לאחר שעשה עסקה עם אנוס על מנת לאפשר שלום בין בני האדם לבין השדים.
מישה נקרון - שדה שהיא צאצא של איוויס נקרון, אחד משבעת קיסרי השדים המבוגרים. למישה יש אחות תאומה בשם סשה אותה היא אוהבת מאוד זאת אף על פי שהשנייה מראה אך ורק שנאה כלפיה, זאת מפני ששניהן הן תוצאה של ניסוי בו גוף אחד התפצל לשניהן ורק על אחת מהן לשנות ביום הולדתן ה-15. לבסוף שניהן מתפייסות וזוכות לחיות בעזרתו של אנוס.
סשה נקרון - אחותה התאומה של מישה. סשה ידועה בתור מכשפת ההרס בשל עיני השד המיוחדות שלה. בעקבות המפגש עם אנוס, בו היא הובסה לחלוטין על ידו, היא הצטרפה לקבוצה שלו, התפייסה עם אחותה התאומה לה הראתה שנאה (על מנת שתדחה אותה ותזכה לחיות על פניה), ואף גילתה סימני חיבה לאנוס בעצמו.
ריי גלנזודליי - חבר בדור הכאוס ותלמיד מעבר המומחה באומנות החרבות ואינו מבין כל כך בקסם. מכונה "קדוש חרב השדים" ריי הוא גלגול נשמתו של הגיבור קאנון וחזר לעולם החיים על מנת להתחזות למלך השדים, אבוס דילהביה, בחזרתו ולהיהרג בקרב למען השלום. לריי אמא החולה במחלה סופנית אשר בעזרתם של אנוס ומיסה (אליה הוא גם מפתח רגשות) היא נרפאת לגמרי.
מיסה איליאוראגו - חברת כיתתו ולאחר מכן קבוצתו של אנוס ונשיאת איגוד המעריצים שלו. היא חציה רוח וחציה שדה ובהמשך הסדרה מפתחת רגשות לריי גלנזודליי.
אמיליה לודוול - מורה בכיתתו של אנוס, בתו של אליו לודוול אחד מקיסרי השדים. במהלך הסדרה אנוס הפך אותה לבת כלאיים זאת לאחר שהתעללה בבנות כיתתו.
שין רגילה - סייף, היה יד ימינו של אנוס לפני 2,000 שנה.
אלינור ביאנקה - תלמידה באקדמיית הגיבורים, נוצרה על מנת לשכפל גיבורים נוספים אשר יהיו מוכנים לקרב נגד השדים.
שבעת קיסרי השדים - שבעה שדים שנוצרו מדמו של אנוס מלפני 2000 שנה רגעים לפני הקרבתו. אנוס מגלה כי זכרונם נמחק והם פועלים בשם מלך שדים מתחזה בשם אבוס דילהביה.
דניאל ארנס

| --- | --- |

ארנס בראיון, 2017
 לידה:  30 במרץ 1979 (בן 45) קולומביה 
 מדינה:  קולומביה
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל ארנס קונסאגרה (בספרדית: Daniel Aranes Consuegra נולד ב-30 במרץ 1979) הוא שחקן קולומביאני, שמשחק גם בטלנובלות מקסיקניות.
ביוגרפיה

ארנס נולד בשנת 1979 בקולומביה הוא צעיר מבבין 6 אחים, למד משחק בארצות הברית
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קריירה

ארנס החל את הקריירה שלו בשנת 2003 כאשר גילם את דמותו של הנס בסדרה "פרנסיסקו אל מתמטיקו".
בשנים 2005–2006 שיחק בטלנובלה "Los Reyes" ("המלכים") וגילם את דמותו של סנטיאגו "סנאנטי" לריאטה. תפקיד זה זיכה אותו במעמדות לפרס השחקן הטוב ביותר בהודו.
בשנת 2006 הופיע בטלנובלה "Jesucristo Superestrella" (ישו כוכב עליון).
בשנים 2007–2008 שיחק בטלנובלה "Nuevo Rico ,Nuevo Pobre" ("עשיר חדש, עני חדש") וגילם את דמותו של ארווין הויוס.
בשנת 2008 שיחק בטלנובלה "La Sucursal Del cielo" וגילם את דמותו של סמואל ליזקאנו.
בשנת 2009 שיחק בטלנובלה "Ame Quin Hombre El Gaitan". באותה שנה שיחק בסדרה Dona Bella ("גברת בלה") וגילם את דמותו של ניקולס איילה.
בשנים 2010–2011 שיחק בטלנובלה "תרזה" (Tereza) לצד סבסטיאן רולי אנג'ליק בויר ואנה ברנדה קונטררס בתפקיד פרננדו מורנו גוטיירו.
בשנים 2011–2012 שיחק בטלנובלה "Amorcito Corazon" (לב אוהב) בתפקיד ויליאם "וילי בויי" ג'יירזמו פינזון הרננדז.
בשנת 2012 שיחק בהצגה "הרקולס" וגילם את התפקיד הראשי. באותה שנה הופיע בהצגה "הממבו של העשירים".
בשנת 2013 שיחק בטלנובלה "לב פראי" לצד אנה ברנדה קונטררס בתפקיד ראשי את אוקטביו נרבאז.
בשנת 2014 כיכב ארנס בטלנובלה "גאטה" בתפקיד פבלו מרטינס נגראטה לצד מאיטה פרוני.
בשנת 2015 שיחק בסרט "Locraos Del Amor" גילם את תפקידו של אדוארדו סאבדרה גרסיה. באותה שנה דיבב לסדרת האנימציה רובוטריקים אהבת מסתורין בגרסה הספרדית. בשנת 2016 השתתף בתוכנית "Nuestra Belleza" והיה שופט ראשי.
בשנים 2016–2017 משחק בטלנובלה Desperta Comigo (תתעורר איתי) בתפקיד פבלו הרמיניו לעאל ונטורה בדמות ראשית.
בשנים 2017–2019 כיכב בשתי עונותיה של הטלנובלה המקסיקנית המצליחה "משפחתו של בעלי" לצדו של גבריאל סוטו.
פילמוגרפיה

| שנה | סדרה/סרט/מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | המתמטיקאי | הנס |  |
| 2005 -2006 | הממלכים | סנטיאגו "סאנטי" לאריטה |  |
| 2006 | ישו כוכב עליון |  |  |
| 2007-2008 | עני חדש עשיר חדש | ארווין הויוס |  |
| 2008 | הסניף של השמים | סמואל ליזקאנו |  |
| 2009 | האיש שאוהב הוא גאיטן |  |  |
| 2010-2011 | תרזה | פרננדו מורנו |  |
| 2011-2012 | לב אוהב | וויליאם "ווילי" בויי ג'רייזמו |  |
| 2012 | הרקולס | הרקולס | מחזה תיאטרון |
| 2013 | לב פראי | אוקטביו נרבאז |  |
| 2014 | גאטה | פבלו מרטינז נגראטה |  |
| 2015 | שיגעונות של אהבה | אדוארדו סבאדה גרסיה |  |
| 2015 | רובוטריקים מסתורין האהבה | מדבב |  |
| 2016 | תוכנית יופי | עצמו, שופט ראשי |  |
| 2016–2017 | להתעורר לצדך | פבלו הרמניו ונטורה | טלנובלה |
| 2017–2019 | משפחתו של בעלי | רוברט קופר/חואן פבלו | טלנובלה (2 עונות) |
| 2019–2020 | Médicos, línea de vida | דייוויד פרידס | תפקיד ראשי; 87 פרקים |
| 2021–2022 | S.O.S me estoy enamorando | אלברטו מונוז קאנו | טלנובלה |
פרסים ומעמדות > פרסי הודו קטלינה

| שנה | קטרגוריה | טלנובלה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | השחקן הטוב ביותר | המלכים | מועמד |
פרסים ומעמדות > אנשי ספרד

| שנה | קטגוריה | טלנובלה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | השחקן הטוב ביותר | לב פראי | מועמד |
פרסים ומעמדות > פרסי TVyNovelas

| שנה | קטגוריה | טלנובלה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | שחקן טוב ביותר | לב פראי | מועמדות |
| 2015 | שחקן טוב ביותר | גאטה | מועמדות |
| 2018 | שחקן טוב ביותר | לבעלי יש משפחה | מועמדות |
הפניות

^ מקור: 4 במאי 2011. (ספרדית)
^ Corazon Amorcito של Televisa
^ Corazon indomable יה טיינה protagonistas
^ Corazon Indomable - אוקטביו IRA en Busca דה Maricruz y Lupita - Avance Capitulo 138
^ Confirmado: דניאל ארנס y אנה ברנדה protagonizarán 'Corazon Indomable'
^ Maite-perroni Podría שירו 'La גאטה "Junto דניאל ארנס צמודים טלנובלה דה נטלי Lartilleux
הגדוד (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Dmitry Meskhiev 
 הופק בידי:  איגור אוגולניקוב, פיודור בונדרצ'וק, ויאצ'סלב מורוגוב 
 תסריט:  Ilya Avramenko 
 שחקנים ראשיים:  מריה ארונובה אירינה רחמנובה מריה קוז'בניקובה מראט בשארוב 
 מוזיקה:  יורי פוטיינקו 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Art Pictures Studio 
 הקרנת בכורה:  2015 
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 batalion-film.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
הגדוד (ברוסית: Батальонъ) הוא סרט עלילתי באורך מלא, המוקדש לגדודי המוות הנשיים שנוצרו בשורות צבא האימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הסרט יצא לאקרנים ברוסיה ב-20 בפברואר 2015 ומתמקד בעלילותיה של מריה בוצ'קאריובה.
עלילה

אביב 1917. מהפכת פברואר שינתה את חייה של רוסיה ואת מהלך המלחמה הגדולה. הצאר הריבון כבר ויתר על כס המלוכה. בתעלות, שם העימות עם הגרמנים נמשך יותר משנה, הבולשביקים מנהלים את התעמולה שלהם בכל הכוח ובעיקר הם קוראים לשלום עם האויב. הקצינים הרוסים כמעט אינם יכולים להחליט דבר ללא אישור של ועדות החיילים. הצבא נמצא על סף ריקבון סופי. על פי הוראת הממשלה הזמנית, לצורך העלאת המורל, נוצר גדוד מוות נשי בפיקודה של מריה בוצ'קאריובה. תחתיה, גדוד המוות מהווה דוגמה לאומץ לב, אומץ ורוגע, מעלה את רוח החיילים ומוכיח כי כל אחת מגיבורות הנשים המשרתות בו ראויה לתואר חיילת צבא רוסיה.
הפקה > פיתוח

הרעיון עלה במהלך צילומי הסרט "מצודת ברסט". המפיק איגור אוגולניקוב, שהתעניין בתולדות המלחמה הפטריוטית הגדולה, החליט להראות את גורלן של נשות חיל המצב של ברסט שנשלחו לשבי. אך בהמשך ננטש רעיון זה, אך הוא הפך לעלילה העוסקת בכוחן של הנשים במהלך מלחמת העולם הראשונה ששירתו בגדוד המוות הנשי של מריה בוצ'קאריובה.
הפקה > צילומים

הסרט צולם במחוז פסקוב (בייחוד באזור הכפר בוגרובו וכביש לסקובסקוי) בסתיו 2013 ועברו לסנקט פטרבורג באביב 2014.
הערות שוליים

1 2  Статьи: Lenta.ru: Культура: Кино: «Нынешние события созвучны тому, что было сто лет назад»
↑  Эпоха :: Эпоха :: Фильм «Батальон Смерти» — официальный сайт>
החתרן: סוף המלחמה

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת טלוויזיה על מלחמה 
 כותבים:  ולדימיר ואלוצקי אנדריי ז'יטקוב
 בימוי:  איגור זאייצב 
 שחקנים:  ולדיסלב גלקין  אלכסיי ברדוקוב  קיריל פלטניוב 
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אנטולי מקסימוב קונסטנטין ארנסט דז'אניק פאיזייב אינוקנטי מאלינקין
 חברת הפקה:  Pro Cinema Production
 צלמים:  ולדימיר זביודוצ'קין יורי ליובשין גנאדי סאדקוב
 אורך פרק:  52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  14 בנובמבר 2007 – 29 בנובמבר 2007
 קישורים חיצוניים
 עמוד הסדרה באתר הערוץ הראשון
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החתרן: סוף המלחמה (ברוסית: «Диверса́нт. Коне́ц войны́») היא סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2007, מהווה המשך לסדרות "החתרן" (2004) ו"החתרן: קרים" (2020), המבוסס על הרומן "החתרן" מאת אנטולי אזולסקי. הסדרה מתרחשת בשנים 1943–1947 כשהדמויות הראשיות הן חיילי מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות, המבצעים משימות מעבר לקווי האויב. בשנים האחרונות של המלחמה ניתק הקשר עמם והם יוצאים לביצוע פעולות מוצלחות באופן עצמאי. שידור פרק הבכורה התקיים ב-14 בנובמבר 2007 בשעה 21:30 בערוץ הראשון. הפרק האחרון שודר ב-29 בנובמבר 2007.
צילומי הסרט נערכו ברוסיה ובורוצלב, שגילמה את תפקיד ברלין בסדרה. בטקס פרסי נשר הזהב 2008 הסדרה הייתה מועמדת בקטגוריית "סרט הטלוויזיה הטוב ביותר או מיני-סדרה (עד 10 פרקים)".
עלילה

על פי מידע שהתקבל ממקורות אמינים, הגרמנים מכינים קבוצת חבלה, שתצנח בחצי האי קרים למטרה לא ידועה כדי להתחבר ליחידה נאצית, הפועלת במסווה של פרטיזנים סובייטים. תפקידם של גיבורי הסדרה הוא להשמיד את הקבוצה באתר הנחיתה, ובמסווה של חבלנים גרמנים נטושים, להסתנן לחוליה הנאצית, ולברר גם את משימות החוליה וקבוצת החבלה. אף על פי שהמבצע לא היה מושלם, הצליחו החיילים הסובייטים ליירט את הגרמנים באתר הצניחה, להשמיד חלק מהחיילים הנאצים. הסובייטים הצליחו להסתנן לחוליה הגרמנית ולברר כי המשימה העיקרית שלה היא למצוא מטמון בו מסתתרים מסמכים וסוד דגימות של התפתחויות מדעיות סובייטיות, שהופכות מטוסים לבלתי נראים לאויב. בעזרתו של פרופסור סרגייב, הצליחו הסובייטים לפוצץ את המטמון, להימלט מהמרדף ואחרי שהחרימו מטוס גרמני, לטוס מעל קו החזית.
בזמן חופשה בחוף הים השחור בקווקז, הקבוצה חושפת סוכן אויב אחר. היחידה חוגגת את הניצחון בברלין ומתפזרת. סרן אלכסיי בובריקוב מצליח להגשים את חלומו - לפגוש את משפחתה של האישה שבגדה בהוריו. עם זאת, הימצאותו באזור הכיבוש הסמוך עם מסמכי אנשים אחרים מסתיימת במעצרו. גורלם של עמיתיו במשך זמן מה נותר בלתי ידוע - קפטן קלטיגין מגיע לבית החולים בהתמוטטות עצבים ולאוניד פילאטוב מנסה להסדיר את חייו החדשים כאזרח. אך לאחר זמן מה הם מתאספים יחד ומופקדת עליהם משימה חדשה לנטרל את הפעולות העוינות של חבורת פושעים ברוסטוב על-דון. הסדרה מסתיימת בכך שבמהלך המבצע ברוסטוב הם נשלחים לבצע משימה נוספת באמריקה הלטינית.
שחקנים ודמויות

ולדיסלב גלקין — קפטן גריגורי קלטיגין
קיריל פלטניוב — לוטננט בכיר אלכסיי בובריקוב
אלכסיי בארדוקוב — לאוניד פילאטוב
ולדימיר מנשוב — קליאזין
אלכסנדר ליקוב — צ'ך
מיכאיל יפרמוב — קוסטנצקי
איגור בוצ'קין — מייגור סמוחוואלוב
אלכסיי גוסקוב — אולג סטניסלבוביץ'
ולדימיר זאיצב — מיולר
אנה סנאטקינה — אנה
אולג טבקוב — ארטיומנקו
אווה שיקולסקאיה — פראו פוגל
יוליה פרסילד — סבטלנה
אלכסנדר רובאק — שאווירין
הערות שוליים

↑  "Золотой Орёл 2008". אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-2013-05-13.
הגילוח הגדול

| --- | --- |

 בימוי:  מרטין סקורסזה 
 הופק בידי:  מרטין סקורסזה 
 תסריט:  מרטין סקורסזה 
 עריכה:  מרטין סקורסזה 
 מוזיקה:  באני בריגן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  1967 
 משך הקרנה:  5 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הגילוח הגדול הוא סרט קצר (שאורכו 5 דקות ו-11 שניות) משנת 1967, בבימויו של מרטין סקורסזה. הסרט ידוע גם בשם "וייט 67'".
עלילת הסרט

פיטר ברנות הוא ה"מתגלח", דמות העומדת ומתגלחת במקלחת. ברנות חוזר על פעולת הגילוח שוב ושוב עד לפציעה עצמית חוזרת ונשנית ועד לזוב דם. זאת, מאחר שבשלב מסוים המתגלח מגלח גם את עורו, ולא רק את שיער פניו.
הפקה

הסרט בוים על ידי מרטין סקורסזה באוניברסיטת ניו יורק במגמת הקולנוע, כחלק משיעור. הסרט צולם על פילם של 16 מילימטר.
מוזיקה

המוזיקה המלווה את הסרט היא השיר "I Can't Get Started" של באני בריגן.
ביקורות

מבקרי קולנוע רבים פירשו את התנהגות הצעיר כתהליך של פגיעה עצמית הבאה כמטפורה על ההרס העצמי שמביאה איתה המעורבות של ארצות הברית במלחמת וייטנאם.
סקורסזה שלח את התסריט לפסטיבל סרטים בבלגיה ("Knokke België festival"). מפיקי הפסטיבל אהבו את התסריט ומימנו את הסרט. הסרט זכה בפרס "Le Prix de L’age D’or".
הערות שוליים

↑  The New York Times, The Big Shave (הקישור אינו פעיל, 1 בינואר 2019)
↑  Steven De Foer, Martin Scorsese vocht 32 jaar voor "Gangs of New York", De Standaard (בהולנדית)
ג'ון סקאלזי

| --- | --- |

סקאלזי, 2018
 לידה:  10 במאי 1969 (בן 55) פיירפילד, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Michael Scalzi II 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  The Webb Schools, אוניברסיטת שיקגו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  חולצות אדומות, סדרת מלחמת האדם הזקן 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון קמפבל לסופר חדש (2006)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (2013)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (2013)  פרס גפן (2016)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (2018)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (2013)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (2010)  פרס קורד לסביץ (2010)  Hugo Award for Best Fan Writer (2008)  פרס הוגו לעבודה הקשורה הטובה ביותר (2009)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (2023) 
 www.scalzi.com
 
ג'ון מייקל סקאלזי השני (באנגלית: John Michael Scalzi II; נולד ב-10 במאי 1969) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי, וכיהן בעבר כנשיא אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטסיה של אמריקה. נודע בעיקר בזכות סדרת ספרי "מלחמת האדם הזקן", ששלושה מהם היו מועמדים לפרס ההוגו, ובזכות הבלוג שלו, Whatever (בתרגום חופשי: "מה שתגידו"), שבו הוא כותב תדיר על נושאים שונים מאז 1998. בשנת 2007 זכה בפרס גפן בקטגוריית ספר מדע בדיוני מתורגם על ספרו "מלחמת האדם הזקן". ב-2013 זכה בפרסי ההוגו והלוקוס לרומן הטוב ביותר על ספרו "חולצות אדומות", וב-2016 זכה בפרס גפן עליו. כתב ספרי עיון וטורים בנושאים שונים כגון מימון, משחקי וידאו, סרטים, אסטרונומיה וכתיבה, ושימש כיועץ קריאטיבי עבור סדרת הטלוויזיה "סטארגייט יוניברס".
ביוגרפיה

סקאלזי נולד בקליפורניה ובילה שם את ילדותו. הוא למד באוניברסיטת שיקגו (שם היה תלמידו של סול בלו לתקופה קצרה). לאחר סיום לימודיו ב-1991, עבד כעיתונאי ומבקר עד 1998, ומאז הוא מחבר וסופר עצמאי. הוא חי עם אשתו ובתו באוהיו.
קריירה > ספרות בדיונית

בספרו הראשון של סקאלזי, "מלחמת האדם הזקן", מגויסים אזרחי כדור הארץ בני 75 לכוחות ההגנה על מושבות אנושיות בחלל. במהדורות מאוחרות יותר הכיר סקאלזי בדמיון הלא מכוון בין ספרו לבין "לוחמי החלל" של רוברט היינליין והודה לו על כך. הספר פורסם לראשונה בחלקים באתר האינטרנט של סקאלזי בדצמבר 2002, ובעקבות זאת נקנה על ידי הוצאת הספרים תור, שהוציאה את מהדורת הדפוס ב-2005. הוא היה מועמד לפרס הוגו ב-2006.
ספרו השני, "Agent to the Stars", נכתב לפני "מלחמת האדם הזקן", ב-1997. הספר עוסק בסוכן שחקנים הוליוודי שנשכר על ידי גזע חייזרים (מסריחים למדי) כדי לעזור להם לחשוף את עצמם בפני האנושות, באופן שלא יהווה אסון ביחסי ציבור. סקאלזי פרסם אותו באתרו כ"רומן שיתופי" (Shareware) ב-1999, ועודד את הקוראים שהורידו אותו לשלוח לו דולר אחד אם אהבו את הספר. הספר יצא בדפוס ב-2008 בהוצאת תור.
ב-2006, לאחר שיצא לאור ההמשך לספרו הראשון, "בריגדות הרפאים", זכה בפרס ע"ש ג'ון וו. קמפבל לסופר המדע הבדיוני החדש הטוב ביותר. המשכים נוספים, "המושבה האחרונה" ו-"Zoe's Tale", יצאו לאור ב-2007 וב-2008, והיו שניהם מועמדים לפרס הוגו.
ב-2012 יצא לאור ספרו "חולצות אדומות", שזכה בפרס הוגו ב-2013. בספר זה מגלה קצין צעיר בספינת חלל אמת מפתיעה (ומסוכנת) על טבען של המשימות אליהן נשלחים אנשי הספינה.
הספר "Lock In" מותחן המתאר עתיד לא רחוק ובו ווירוס גורם לכאחוז מאוכלוסיית העולם לסבול מתסמונת המשתקת אותם לחלוטין, יצא לאור ב-2014. במאי 2015 אישר סקאלזי שיכתוב המשך לספר שייקרא "Head On".‏ עובדה מעניינת בספר היא שמינו/ה של הגיבור/ה אינו מצוין לכל אורך הספר.‏
ב-2015 חתם עם הוצאת תור חוזה על-פיו יפרסם 13 ספרים חדשים בעשר השנים הבאות, עבור 3.4 מיליון דולר.‏
ביבליוגרפיה > סדרות > מלחמת האדם הזקן

מלחמת האדם הזקן (Old Man's War, 2005), תורגם על ידי רז גרינברג בהוצאת ינשוף בשנת 2006, זוכה פרס גפן, יצא מחדש על ידי הוצאת אופוס בשנת 2020
שאלות לחייל (2005,Questions For a Soldier), תורגם על ידי צפריר גרוסמן ויצא משולב במהדורת אופוס של "מלחמת האדם הזקן" בשנת 2020
בריגדות הרפאים (The Ghost Brigades, 2006), תורגם על ידי רז גרינברג בהוצאת מובי דיק בשנת 2010, יצא מחדש על ידי הוצאת אופוס בשנת 2020
יומני סייגן (2007,The Sagan Diary), תורגם על ידי צפריר גרוסמן ויצא משולב במהדורת אופוס של "בריגדות הרפאים" בשנת 2020
המושבה האחרונה (2007,The Last Colony), תורגם על ידי רז גרינברג ויצא בהוצאת אופוס בשנת 2020
Zoe's Tale ‏(2008)
After the Coup ‏(2008)
The Human Division ‏(2013)
The End of All Things ‏(2015)
ביבליוגרפיה > סדרות > חלום האנדרואיד

חלום האנדרואיד (The Android's Dream, 2006), תורגם על ידי רז גרינברג בהוצאת מובי דיק, 2014
השופט סן משחק גולף (Judge Sn Goes Golfing, 2009), הוצאת טרה ספרים, 2014
ביבליוגרפיה > סדרות > Lock In

Lock In ‏(2014)
פתיחה: היסטוריה שבעל פה של סינדרום היידן (Unlocked: An Oral History of Hayden's Syndrom, 2014), הוצאת טרה ספרים, 2015
Head On ‏(2018)
ביבליוגרפיה > סדרות > The interdependency

The Collapsing Empire ‏(2017)
The Consuming Fire ‏(2018)
The Last Emperox ‏(2020)
ביבליוגרפיה > שאינם חלק מסדרה > רומנים

Agent to the Stars ‏(1997)
Fuzzy Nation ‏(2011)
חולצות אדומות (Redshirts, 2012), תורגם על ידי צפריר גרוסמן בהוצאת אופוס בשנת 2015, זוכה פרס גפן
The Kaiju Preservation Society ‏(2022)
ביבליוגרפיה > שאינם חלק מסדרה > נובלות

The God Engines ‏(2009)
ביבליוגרפיה > שאינם חלק מסדרה > סיפורים קצרים

Alien Animal Encounters ‏(2001)
New Directives for Employee - Manxtse Relations ‏(2005)
Missives from Possible Futures #1: Alternate History Search Results ‏(2007)
How I Proposed to My Wife: An Alien Sex Story ‏(2007)
Pluto Tells All ‏(2007)
Utere nihil non extra quiritationem suis ‏(2008)
Denise Jones, Super Booker ‏(2008)
סיפורה של הזדונית (The Tale of the Wicked, 2009), הוצאת טרה ספרים, 2013
The President's Brain is Missing ‏(2010)
An Election ‏(2010)
The Other Large Thing ‏(2011)
Muse of Fire ‏(2013)
ביבליוגרפיה > ספרי עיון

The Rough Guide to Money Online ‏(2000)
The Rough Guide to the Universe ‏(2003)
The Book of the Dumb ‏(2003)
The Book of the Dumb 2 ‏(2003)
The Rough Guide to Sci-Fi Movies ‏(2004)
You're Not Fooling Anyone When You Take Your Laptop to Coffee Shop: Scalzi on Writing ‏(2007)
Your Hate Mail Will Be Graded: Selected Writing, 1998–2008 ‏(2008)
The Mallet of Loving Correction ‏(2013)
ביבליוגרפיה > עורך

Subterranean Magazine, #4 ‏(2006)
METAtropolis ‏(2008)
הגשר (סדרת טלוויזיה, 2018)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  הגשר 
 סוגה:  דרמה משטרתית
 יוצרים:  הנס רוזנפלדט
 כותבים:  דמיטרי קורילוב
 בימוי:  קונסטנטין סטטסקי מקסים וסילנקו
 שחקנים:  מיכאיל פורצ'נקוב אינגבורגה דפקונייטה
 ארץ מקור:  רוסיה אסטוניה
 שפות:  רוסית ואסטונית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  20
 תוכנית מקור:  הגשר
 הפקה
 מפיק:  טימור ויינשטיין
 מפיקים בפועל:  טימור ויינשטיין 
 חברת הפקה:  Weit Media Endemol Shine
 אתר צילומים:  איוואנגורוד ומחוז לנינגרד שברוסיה; טאלין ומחוז נארווה באסטוניה
 צלמים:  אולוגבג חמרייב 
 מוזיקה:  פאבל יסנין 
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NTV (עונה 1) Start.ru (עונה 2)
 תקופת שידור מקורית:  21 במאי 2018–הווה – 24 ביולי 2020 
 קישורים חיצוניים
 http://weitmedia.com/most
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הגשר בו מתרחשת סצנת הפתיחה
הגשר (ברוסית: Мост) היא סדרת דרמה משטרתית רוסית, משנת 2018 שעונתה הראשונה שודרה בערוץ NTV ועונתה השנייה עלתה ב-22 במאי 2020 בשרתי Start.ru.
הסדרה מהווה עיבוד מחודש לסדרה הדנית-שוודית "הגשר" משנת 2011.
עלילת הסדרה > עונה 1

הגשר שמחבר בין העיר איוואנגורוד הרוסית לנרבה האסטונית מוחשך לפתע, כשהאור נדלק בחזרה, נמצאת גופת אישה בקו הגבול שבין אסטוניה לרוסיה, המחייבת חקירה משותפת של כוחות השיטור האסטונים והרוסיים. את הצד הרוסי מייצג החוקר מקסים קזאנצב בעוד את הצד האסטוני מייצגת הבלשית אינגה ורמה. יחד עליהם לעבוד על חקירת תיקי רצח שחושפים רוצח מסוכן, שמעוניין להעביר מסר על חוסר המוסריות ומציג עצמו כלוחם למען האמת בעודו מציב את קזאנצב כאויבו המרכזי.
עלילת הסדרה > עונה 2

שנה לאחר אירועי העונה הקודמת. על ספינה בסנקט פטרבורג נמצאו שלוש בובות וגופת אישה. האישה מזוהה כמרתה אנדרסה, עובדת הקונסוליה האסטונית בפטרבורג, בחקירה ששוב מפגישה את קזאנצב עם אינגה ורמה מהמשטרה האסטונית.
יחד הם יוצאים למרדף אחר רוצח סדרתי מסוכן.
שחקנים ודמויות

| שחקן/ית | דמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אינגבורגה דפקונייטה | אינגה ורמה | בלשית מחלק הרצח בסניף נארווה של משטרת הפלילים המרכזית |
| מיכאיל פורצ'נקוב | מקסים קזאנצב | בלש מחלק הרצח במשטרת סנקט פטרבורג |
| פאבל סטונט | דניס | בנו של קזאנצב |
| גוידו קנגור | הלמר טולאס | ידידה היחיד ומפקדה של ורמה |
| מריה סקוראטובה | לנה |  |
| אליונה קוצ'קובה | סבטה |  |
| יורי קובאליוב | ניקולאי ואסילייביץ' |  |
| אנה טבאנינה | ליזה | רעייתו של קזאנצב |
| אלינה פורדה | וילמה ריוטל | מפקחת במשטרה האסטונית ושותפתה לשעבר של ורמה |
הפקה > צילומים

צילומי הסדרה החלו ביולי 2017 והושלמו בנובמבר אותה שנה.
הערות שוליים

↑  НА НТВ СОСТОИТСЯ ПРЕМЬЕРА СЕРИАЛА «МОСТ»
↑  Джаред Лето, дед Супермена и российский «Мост»: Сериалы марта
↑  СТОП-МОТОР! В Санкт-Петербурге завершились съемки сериала «Мост»
↑  Ингеборга Дапкунайте и Михаил Пореченков завершили съемки в сериале «Мост»
המגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 תקופת התרחשות:  2034 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1957 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Galaxy גיליון דצמבר 1957
 סדרה
 סיפור קודם:  הבה נתכנס 
 סיפור עוקב:  לני 
 
המגיה (באנגלית: Galley Slave, מילולית: עבד הגהה) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזק אסימוב בשנת 1957. הסיפור תורגם לעברית ב-1975 בקובץ בארץ הרובוטים ושוב ב-2014 בקובץ כתבי אייזק אסימוב חלק 4 תחת השם עבד. אסימוב הכתיר את הסיפור כסיפור סוזן קלווין המועדף עליו.
עלילה

הסיפור מתנהל ברובו בבית משפט, כאשר סיימון נינהיימר, פרופסור לסוציולוגיה, תובע את חברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים בגין אובדן המוניטין המקצועי שלו. לטענתו הרובוט הפוזיטרוני EZ-27, איזי, שהושכר לאוניברסיטת נורת'ווסטרן כדי לשמש כמגיה, שיכתב במכוון חלקים בספרו של נינהיימר בצורה שערורייתית, שגרמה לפרופסור להיות מוצג כבור המעוות באבסורדיות את מחקריהם של חבריו.
סוזן קלווין, הרובופסיכולוגית הראשית של יו אס רובוטים, משוכנעת כי הרובוט לא מסוגל לעשות דבר שכזה על דעת עצמו, וכי נינהיימר הורה לרובוט לבצע את השכתוב, וכן הורה לרובוט לשתוק כששואלים אותו על זה. עם זאת, עדותו של רובוט אינה קבילה בבית המשפט.
במהלך המשפט קלווין גורמת לנינהיימר להודות במעשיו בעזרת תחבולה, ופסק הדין נקבע לטובת החברה.
הסיפור מסתיים כאשר קלווין פוגשת בנינהיימר, ושואלת אותו מדוע ניסה לפגוע במוניטין של הרובוטים. נינהיימר מסביר כי הוא הונע מהאמונה כי אוטומציה הולכת וגוברת של עבודה אקדמית תהרוס את חייהם של אנשי הרוח, ותהפוך את העולם למקום בו האדם אינו עושה דבר מלבד לתת הוראות למכונות.
ראו גם

שלושת חוקי הרובוטיקה
תסביך פרנקנשטיין
סדרת הרובוטים
הלילה הגווע

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1956 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין The Magazine of Fantasy & Science Fiction גיליון יולי 1956
 סדרה
 סיפור קודם:  האבן המדברת 
 סיפור עוקב:  המפתח 
 
הלילה הגווע (באנגלית: The Dying Night) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בשנת 1956. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1972 בקובץ מחר כפול תשע, ושוב ב-2014 בכתבי אייזק אסימוב כרך 4. הלילה הגווע היה הסיפור השלישי בו הופיע הבלש ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, האבן המדברת והמפתח.
עלילה

שלושה אסטרונומים, שעובדים על הירח, כוכב חמה והאסטרואיד קרס, נפגשים לראשונה מזה עשר שנים בכנס על כדור הארץ. שם הם פוגשים חבריהם לכיתה, רומירו ויליירס, שנאלץ להישאר על כדור הארץ בגלל מחלה. ויליירס טוען שהמציא מכשיר טלפורטציה המוני, אותו הוא יציג בכנס, אך מת בנסיבות חשודות לפני הצגת המכשיר.
מדען אחר, אשר ראה את המכשיר, חושד שויליירס נרצח על ידי אחד מחבריו לכיתה, ומטיל בהם האשמה. במהלך חקירתו, תיעוד מצולם של עבודתו של ויליירס, אשר מתאר את התאוריה של המכשיר, מתגלה על אדן החלון של החדר, אך הצילום נהרס בעקבות חשיפה לקרני שמש.
כאשר אף אחד מהחשודים לא מודה, ונדל אורת', בלש בעל הצלחה בחקירת פשעים, נכנס לסיפור. הוא מזהה את הפושע כאסטרונום שבילה את שנותיו האחרונות על חמה. המפתח לפתרון נעוץ ברעיון (שבשעת הכתיבה אסימוב האמין שהוא נכון) שצד אחד של חמה מופנה תמיד אל השמש, בעוד הצד השני תמיד חשוך, כך שהפושע החביא את הסרט במקום שהוא חשב שהוא בטוח, כי הוא חשב שהלילה צפוי להמשיך לנצח.
מאז שהסיפור נכתב התגלה שחמה אינו בעל הקפה סינכרונית (עובדה שאסימוב ציין כאשר הסיפור הופיע בקבצים שהודפסו יותר מאוחר).
אזכור בסיפורים אחרים

בסיפור הזה המניע לרצח הוא מכשיר טלפורטציה. אסימוב העיר כי בסיפור אחר בו אורת' מופיע, הפעמון המזמר, נסיעה בטלפורטציה היא דבר שבשגרה. אסימוב ביטל את חוסר העקביות הזאת באימרה "אמרסון!", המתייחסת לאמירותו של ראלף וולדו אמרסון "עקביות טיפשית היא יציר רוחם של המוחות הקטנים".