stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עירוי טסיות דם
מטרות > מניעת דימום

גופי בריאות במספר מדינות בעולם ממליצים לתת עירוי טסיות מניעתי (prophylactic platelet transfusion) לאנשים במצבי כשל של מח העצם על-מנת להוריד את הסיכון לדימום ספונטני. ההמלצה היא לעשות זאת כאשר ספירת הטסיות בדם היא מתחת ל-10,000 טסיות למיקרוליטר (ממ"ק) דם. רף זה נחשב לסטנדרט מקובל על ידי חוקרים ומטפלים, בין היתר בשל מיעוט המידע לגבי הסף האופטימלי למתן עירוי טסיות, אך ספירת טסיות לבדה אינה הגורם היחיד שקשור בנטייה לדימום. ספירת טסיות תקינה היא בין 150,000 ל-450,000 טסיות למיקרוליטר.
מטרות > טיפול בדימום פעיל

מומלץ לתת עירוי טסיות לחולים אשר מדממים ושספירת הטסיות שלהם נמוכה על מנת לעצור את הדימום (therapeutic-only platelet transfusion, להלן "עירוי טיפולי-בלבד"), גם אם ספירת הטסיות מעל 30,000 טסיות למיקרוליטר, כתלות בחומרת הדימום.
מטרות > השוואה בין הגישות

השאלה אם לתת עירוי מניעתי או עירוי ברגע שפרץ דימום היא מושא לדיון בקרב מטפלים וחוקרים. ישנם מספר שיקולים בקביעת אסטרטגיית הטיפול המתאימה, כאשר המוביל שביניהם הוא מידת הסיכון למטופל והגנה עליו מפני תופעות הלוואי השליליות שעלולות לקרות בעקבות העירוי. מבחינת שירותי הבריאות, מניעת מתן עירויי טסיות מניעתיים שלא לצורך תהיה משמעותית מבחינה כלכלית ולוגיסטית, זאת משום שניתן לאחסן טסיות דם רק ל-5 ימים ומפני שתהליך הייצור של מנת העירוי מורכב, דבר שגורם לכך שמנות נמצאות בזמינות נמוכה.
סקירה השוואתית של מחקרים בחולים עם ספירת טסיות נמוכה בדקה את מספר אירועי הדימום וחומרתם אצל חולים שקיבלו עירוי טסיות מניעתי לעומת חולים שקיבלו עירוי טסיות טיפולי-בלבד. החוקרים מצאו שמדיניות טיפולית של מתן עירוי מניעתי קשורה בסיכון נמוך יותר לאירועי דימום אצל חולים שמקבלים כימותרפיה או שעוברים השתלת מח עצם. עם זאת, אצל חולים שעוברים השתלת מח עצם אוטולוגית (מהמטופל עצמו) לא נצפה הבדל ברור. הם הוסיפו שאין הוכחות מספיקות לקבוע הבדל ברמת המקרים של דימום חמור (דרגת דימום 3 או 4 לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי) או במקרי התמותה שכן מקרים אלו נדירים מאוד בקרב החולים שנבדקו. אחד מהמחקרים בסקירה הראה שמספר הימים עם דימום משמעותי לחולה נמוך יותר במדיניות עירוי מניעתי. באופן כללי, מדיניות של מתן עירוי טיפולי-בלבד קשורה בכמות מנות עירוי נמוכה יותר שניתנה לחולים.
מטרות > מינון

סקירה השוואתית של מספר מחקרים בחולים שמקבלים כימותרפיה ומושתלי מח עצם לא מצאה הוכחות לקשר בין עירוי עם מינון נמוך של טסיות ובין סיכון לדימום לעומת מינון בינוני או גבוה. עם זאת, מינון נמוך מוביל לצורך במספר עירויים גבוה יותר לעומת מינון בינוני.
תופעות לוואי

תופעות לוואי כוללות חום, תגובות אלרגיות (למשל אנפילקסיס) ותגובות רגישות יתר, זיהום ופגיעה חדה בריאות עקב קבלת עירוי דם (TRALI) (אנ'). האחרונה עלולה להוביל לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה (ARDS, Acute Respiratory Distress Syndrome). זיהומים שמקורם בחיידקים יחסית יותר נפוצים בעירוי טסיות מאשר בעירוי דם כיוון שהן מאוחסנות בטמפרטורה יותר גבוהה.
תופעות לוואי נפוצות יותר בעירוי הטסיות הראשון שניתן למטופל לעומת העירויים הבאים מפני שהסיכון לתגובות אלרגיות או רגישות יתר פוחת. מתן עירויים במינון גבוה של טסיות עלול להוביל לשיעור גבוה יותר של תופעות לוואי.
מומלץ לבצע התאמה בין סוג הדם של התורם ושל המקבל לפני מתן העירוי, אך בשל הזמינות הנמוכה של טסיות לרוב ניתן עירוי טסיות גם ללא התאמה זו.
שימוש

אנשים עם מחלות דם וחולי סרטן מקבלים את האחוז הגדול ביותר של תרומות טסיות דם. רוב העירויים ניתנים כדי למנוע דימום במהלך טיפול בכימותרפיה או השתלת מח עצם. שאר התרומות ניתנות בעיקר ברפואה פנימית, בניתוחי לב-חזה וביחידה לטיפול נמרץ.
שלא כמו מרכיבי דם אחרים, ניכרת עליה בביקוש לעירוי טסיות במספר מדינות בעולם. גידול בשיעור האוכלוסייה המבוגרת, גידול במספר האנשים עם סרטן הדם ושינויים בטיפול ובניהול מקרי סרטן הדם הם ככל הנראה הסיבות לעליה זו בביקוש. כך למשל, מאז 1990, מספר השתלות מח העצם באירופה עלה מ-4,200 ללמעלה מ-30,000 כל שנה.
מחקרים וניסויים קליניים שונים ניסו לבדוק תחליפים טיפוליים לעירוי טסיות, ביניהם טיפול באמצעות החלבון תרומבופויטין אשר עושה בקרה לייצור טסיות בגוף או באמצעות פלסמה דלת-טסיות. עם זאת, טרם נמצאו הוכחות מספקות לתרומה של תרומבופויטין ודומיו במניעת דימום במקרים של ספירת טסיות נמוכה בחולים הסובלים מכשל כרוני של מח העצם.
איסוף טסיות

איסוף טסיות לטובת הכנת מנת עירוי טסיות נעשה על ידי הפרדתם מתרומת דם מלא או על ידי הפרדתן משאר מרכיבי הדם בתהליך מיוחד הנקרא פרזיס. במנת דם מלא אחת אין מספיק טסיות בשביל מנת עירוי טסיות אחת, ולכן יש צורך בסינון הטסיות ממספר תרומות דם. הדבר מעלה את הסיכון לתופעות לוואי הקשורות בזיהומים שעלולים לעבור בעירוי, וכן מקשה מאוד על התאמת סוג הדם של התורמים ושל החולה. מכיוון שתופעות לוואי אלו נדירות, ומנגד תרומות דם ניתנות בתדירות גבוהה ובזמינות גבוהה לעומת טסיות דם, יש מרכזי דם שמעדיפים להשתמש בשיטה זאת של סינון טסיות מתרומות דם. בתהליך הפרזיס ניתן לאסוף מספיק טסיות מחולה אחד, אך זהו תהליך שלוקח יותר זמן, דורש מכשור מיוחד ויקר יותר, וכרוך בגיוס נפרד של תורמים. לכן, דרוש לו מנגנון התרמה נפרד ומסובך יותר.
לטסיות חיי מדף של 5 ימים בלבד.
היסטוריה

עירוי טסיות נכנס לשימוש ברפואה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. הוא נהיה טיפול סטנדרטי בחולים עם כשל במח העצם בשנות ה-70 וה-80. הטיפול נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, התרופות הבטוחות והחיוניות ביותר שצריכות להימצא בכל מערכת בריאות.
ראו גם

עירוי דם
טסית דם
השתלת מח עצם
לקריאה נוספת

Crighton, Gemma L.; Estcourt, Lise J; Wood, Erica M.; Trivella, Marialena; Doree, Carolyn; Stanworth, Simon (2015) A therapeutic-only versus prophylactic platelet transfusion strategy for preventing bleeding in patients with haematological disorders after myelosuppressive chemotherapy or stem cell transplantation. Cochrane Database of Systematic Reviews
Escourt LJ, Stanworth SJ, Doree C, Hopewell S, Trivella M, Murphy MF (2015) Comparison of different platelet count thresholds to guide administation of prophlactic platelet transfusion for preventing bleeding in people with haematological disorders after myelosuppressive chemotherapy or stem cell transplantation. Cochrane Database of Systematic Reviews
גירטון קולג'

| --- | --- |


הקולג' בשנות ה-90 של המאה ה-19
 קולג' אוניברסיטת קיימברידג'
 על שם:  Girton 
 מוטו:  Better is wisdom than weapons of war  (עדיפה היא החכמה מאשר נשקי המלחמה)
 תקופת הפעילות:  16 באוקטובר 1869 (על שם גירטון וילג') – הווה
 מייסדים:  אמילי דייוויס, ברברה בודישון, Henrietta Stanley, Baroness Stanley of Alderley 
 בעלי תפקידים
 סגל:  202 (נכון ל־2019) 
 מיקום
 מיקום:  קיימברידג', הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  52°13′43″N 0°05′02″E﻿ / ﻿52.228600°N 0.083939°E﻿ / 52.228600; 0.083939
 http://www.girton.cam.ac.uk
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים גירטון קולג'(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים גירטון קולג'
 
אולם הארוחות הרשמיות (Formal Hall) של גירטון קולג'
גירטון קולג' (באנגלית: Girton College) היא אחת מ-31 המכללות של אוניברסיטת קיימברידג'. המכללה הוקמה בשנת 1869 על ידי אמילי דייוויס וברברה בודיקון, והייתה המכללה לנשים הראשונה שהוקמה באנגליה.
עד שנת 1873 המכללה הייתה ממוקמת בעיירה בשם היצ'ין בהרטפורדשייר, אנגליה. באותה שנה שונה שמה לגירטון קולג', והיא נפתחה במיקומה החדש בגירטון, קיימברידג'שייר.
מבחינה מספרית גירטון היא אחת המכללות הגדולות בקיימברידג'.
ב-27 באפריל 1948 החלה אוניברסיטת קיימברידג' לקבל נשים כחברות וכסטודנטיות, וגירטון קיבל מעמד של "מכללה של האוניברסיטה".
בשנת 1977 התקבל גבר ראשון לסגל האקדמי של המכללה. גבר ראשון התקבל כסטודנט בשנת 1979.
בוגרים נודעים

נשיאת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, ברנדה הייל
אשת התקשורת אריאנה הפינגטון
מלכת דנמרק מרגרטה השנייה
מלכת ירדן דינא
הקומיקאית סנדי טוקסוויג
הפיזיקאית אפין דונלד
לקריאה נוספת

Girton: Thirty Years in the Life of a Cambridge College. Third Millennium Publishing, 2006
הערות שוליים

↑  "Girton College Admissions". אורכב מ-המקור ב-2006-06-21. נבדק ב-2007-11-05.
| אוניברסיטת קיימברידג' |
| --- | --- | --- |
| קולג'ים |   גונביל אנד קיז   ג'יזס   גירטון   דאונינג   דרווין   הומרטון   וולפסון   טריניטי   טריניטי הול   יוז הול   כרייסט   לוסי קוונדיש   מודלין   מורי אדוארדס   ניונהאם   סידני ססקס   סלוויין   סנט אדמונד   סנט ג'ון   סנט קת'רין   עמנואל   פיטרהאוס   פיצ'וויליאם   פמברוק   צ'רצ'יל   קווינס   קורפוס כריסטי   קינגס   קלייר   קלייר הול   רובינזון   |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פיצ'וויליאם • מוזיאון לארכיאולוגיה ואנתרופולוגיה • המוזיאון לארכיאולוגיה קלאסית • מוזיאון לזואולוגיה • מוזיאון סדג'וויק למדעי כדור הארץ • מוזיאון הקוטב • מוזיאון וויפל להיסטוריה של המדע |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261744705171  BnF: cb12147945k (data)  GND: 62624-7  ISNI: 0000 0001 2254 1068  LCCN: n86130178  SUDOC: 090296397  VIAF: 128710344   WorldCat (עם VIAF): 128710344 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל פוקס

ערך זה עוסק במשפטן ישראלי. אם התכוונתם לשחקן אמריקאי-קנדי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1934 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 במאי 2009 (בגיל 75) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  קינגס קולג' לונדון 
 תקופת כהונה:  ? – 9 במאי 2009 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 במאי 2009 
 שותפים:  חיים הרצוג, יעקב נאמן
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 
מייקל (מיכאל) פוקס (8 במרץ 1934 – 9 במאי 2009) היה עורך דין ישראלי יליד בריטניה, ממייסדי הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
ביוגרפיה

פוקס נולד בלונדון, בנם של פרדה וסם פוקס. ב-1958 השלים לימודי משפטים בקינגס קולג' שבאוניברסיטת לונדון וב-1959 הקים משרד עורכי דין, "פוקס וגיבונס", שהיה למשרד מוכר ומצליח. ב-1968 עזב את לונדון ועלה לישראל יחד עם אשתו. פוקס התמחה במשרד עורכי הדין "סלומון-ליפשיץ" שבחיפה וב-1969 קיבל רישיון לעסוק בעריכת דין בישראל. ב-1972 הוא וחברו אלוף חיים הרצוג (לימים נשיא המדינה) צירפו את פרופ' יעקב נאמן (לימים שר האוצר והמשפטים) והשלושה ייסדו את משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
פוקס היה יו"ר אגודת הידידות ישראל-בריטניה. ב-2003 קיבל ממלכת אנגליה את עיטור הכבוד "חבר במסדר האימפריה הבריטית" (MBE), זאת בשל תרומתו ליחסים בין ישראל לבריטניה. פוקס כתב טור חודשי למהדורה באנגלית של עיתון "הארץ". ב-2007 הוציא לאור ספר ובו אוסף הטורים.
פוקס התנדב לצה"ל בגיל 34, כאשר עלה ארצה ואף נלחם במלחמת יום הכיפורים. הוא אהב כתיבה, גולף, סקי ומוזיקה. הוא נפטר בגיל 75 לאחר מחלה קשה. היה נשוי לשילה פוקס (עורכת דין) ולזוג לא היו ילדים. פוקס התגורר בהרצליה, בה גם נקבר.
הערות שוליים

↑  Fox & Gibbons, מוזג לתוך פירמת Denton Wilde Sapte
↑  Israel, Britain and the Commonwealth Association
↑  Mountains and Molehills, Essays 2003-2007, Weill Publishers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586327205171  VIAF: 20146462530827770405   WorldCat (עם VIAF): 20146462530827770405
מור דימרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1998 (בת 26) בת ים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
מור דימרי (נולדה ב-28 ביולי 1998) היא שחקנית ויוצרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בבת ים, אחות צעירה לארבע אחיות ואח. אימה עובדת משק בית ואביה שרברב לשעבר. דימרי למדה בתיכון שז"ר, שירתה בצה"ל כמש"קית משמעת אך השתחררה תוך שנה עקב רקע משפחתי.
קריירה מקצועית

דימרי בוגרת סטודיו למשחק ע"שׁ יורם לוינשטיין מחזור 2021. במסגרת לימודיה הקליטה ביצוע מחודש לשיר "פגישה לאין קץ" והשתתפה בהצגה "הגטו". ב-2021 גילמה את התפקיד הראשי של מיקה בסרט הסטודנטים "קלה כמו נוצה".
בשנת 2022 גילמה את דמותה של נועם בסרט הסטודנטים "מסיבת העשור!".
בשנת 2024 השתתפה בסדרת הדרמה של הוט "רוח צפונית" בדמותה של סמל ניבי, חיילת במדור סייבר ביחידה 8200.
בשנת 2024 השתתפה בסדרת הדרמה "האמת" בדמות הראשית של רחלי זבטני.
בשנת 2025 עתידה לעלות בהוט סדרת הדרמה "לב של רוצח", בה מגלמת דימרי את תותי, אחת הדמויות הראשיות, לצד ניב סולטן. בשנה זו עתידה לעלות גם הסדרה "החמאם" שצולמה ב-2022 עבור כאן 11, בה מככבת דימרי לצד יואב רוטמן.
הערות שוליים

↑  יורם לוינשטיין - בית הספר למשחק יורם לוינשטיין (2021-04-20), מור דימרי (שנה ג') - פגישה לאין קץ, נבדק ב-2024-10-16
↑  anonymous walrus (2022-07-30), קלה כמו נוצה 2021, נבדק ב-2024-10-16
↑  sappir krupnik miller (2022-06-06), מסיבת העשור!, נבדק ב-2024-10-16
↑  רתם איזק, "אני לא רוצה שיסתכלו עליי כקורבן", באתר ynet, 11 ביולי 2024
↑  שירה יום טוב, ניב סולטן בתפקיד הראשי, זו השחקנית שתככב לצידה, באתר אייס, 29 במאי 2024
↑  בר זגה, יוני פרוים, "אני אמנם מכוערת אבל לפחות אני מצחיקה": ההבטחות של עולם הבידור, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 22 בספטמבר 2022
IRNSS

IRNSS (ראשי תיבות של: Indian Regional Navigation Satellite System) היא מערכת ניווט לוויינית אזורית בלבד בפיתוח ISRO (‏Indian Space Research Organisation) ובפיקוח ממשלת הודו.
המוטיבציה לפיתוח המערכת נובעת מכך שלא ניתן לסמוך על שימוש במערכות זרות בזמנים של עוינות פוליטית.
נכון לאפריל 2016 שוגרו כל שמונת הלוויינים המתוכננים לכדי מערך לוויינים.
למערכת (בדומה למערכת GPS) שני שימושים, האחד אזרחי ומוגבל במידה מסוימת והשני צבאי למכשירים מורשים, על ידי קידוד אותות.
הערות שוליים

↑  https://www.isro.gov.in/irnss-programme
| מערכות ניווט לווייניות |
| --- | --- | --- |
| סוגי מערכות ניווט לווייניות | ארצות הברית טרנזיט • ארצות הברית GPS‏ • רוסיה גלונאס • האיחוד האירופי גלילאו • הרפובליקה העממית של סין BeiDou ‏ • הודו IRNSS ‏ |  |
|  אוגמנטציה (תוספות) |  ארצות הברית WAAS‏ • ארצות הברית LAAS‏ • ארצות הברית JPALS‏ • האיחוד האירופי EGNOS‏ • הודו GAGAN‏ • יפן MSAS‏ • יפן QZSS‏ |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליאון בר-אל

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1925 איסטנבול, טורקיה 
 פטירה:  25 במרץ 2007 (בגיל 81) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  הקמת מפעל שלאון לייצור מסכות גז
 
ליאון (אריה) בר-אל (24 בנובמבר 1925 – 25 במרץ 2007) היה כימאי, יזם ותעשיין ישראלי. ממקימי מפעל שלאון לייצור ערכות מגן בקריית גת, שהיה במשך תקופה מסוימת, המפעל הגדול ביותר בעולם לייצור מסכות גז.
ביוגרפיה

ליאון (אריה) בר-אל, נולד וגדל באיסטנבול, טורקיה. בנם של אולגה לבית אינזלברג, ילידת סלוניקי ומישל בורנשטיין (שעסק בסחר בנייר), יליד אודסה. לבר-אל הייתה אחות אחת, רנטה תאומי-בורנשטיין, צעירה ממנו. סיים בית ספר תיכון בגיל 16. בשנת 1943 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה עלה בגפו לארץ ישראל.
בארץ ישראל נקלט תחילה בקיבוץ חפציבה, ומשם המשיך לירושלים, בה למד לתואר שני (M.Sc) בכימיה באוניברסיטה העברית בהר הצופים.
עוד במהלך לימודיו נבחר על ידי פרופ' ארנסט דוד ברגמן להצטרף כמומחה בתחום הנדסה כימית לפרויקטים מחתרתיים ומאוחר יותר צבאיים במסגרת מפעלי התעש (מכון יוסף, מכון אשד ומכון במפנה).
בשנת 1948 התחיל את לימודי הדוקטורט, אך מלחמת העצמאות קטעה את מסלול לימודיו והוא הצטרף כחייל מלווה לשיירות לירושלים.
לאחר קום המדינה הקים בשנת 1952 יחד עם שותפיו לדרך שלמה בוגרד ויהודה זימרוני את מפעל "חרושת חומרי נפץ" באזור זכרון יעקב.
חברת תעשיות חומרי נפץ בע"מ, באמצעות מפעלה בזכרון יעקב, ייצרה חומרי נפץ לשוק האזרחי לשימוש במחצבות וכמו כן, אמצעים מיוחדים עבור מערכת הביטחון.
ביוגרפיה > הקמת מפעל שלאון

בשנת 1967, בתום מלחמת ששת הימים, על רקע הידיעות על הימצאותם של חומרי לחימה כימיים וביולוגיים בידי מדינות ערב (ובעיקר פעילותה של מצרים בתחום הלוחמה הכימית בדרום תימן בשנת 1966), וכפועל יוצא מהחלטת ממשלת לוי אשכול, הוחלט על הקמת תשתית תעשייתית במדינת ישראל לייצור ערכות מגן עבור אזרחי המדינה.
בעקבות החלטת הממשלה ופנייה ישירה של שר האוצר פנחס ספיר לתעשיינים שלמה בוגרד ובר-אל, הוחלט על הקמתו של מפעל שלאון בעיירת הפיתוח קריית-גת (כשהמיקום נקבע גם כן על פי דרישתו של ספיר). הקמת המפעל דרשה תהליך של לימוד וצבירת ידע, וכן הצטיידות מיוחדת. במהלך תקופה של כשנתיים למד צוות ההקמה - בוגרד ובר-אל בגרמניה את כל הנחוץ להקמת המפעל. אליהם הצטרף איסר סנפירי (פיש), שלמד את תהליכי הייצור וניהל את המפעל בשנותיו הראשונות.
בשנת 1969 החל המפעל בייצור מסכות הגז.
מפעל שלאון בקרית-גת הפך תוך מספר שנים למפעל הגדול בעולם לייצור אמצעי התגוננות בפני לוחמת אב"כ לאוכלוסייה האזרחית ולכוחות הביטחון, והעסיק, במשך תקופה מסוימת, אלפים מתושבי קריית גת והסביבה. המפעל הגיע לשיא פרסומו הציבורי בזמן מלחמת המפרץ כאשר כל תושבי מדינת ישראל הצטיידו בערכות מגן מתוצרת המפעל.
בר-אל לקח, במהלך שנות עבודתו בתעשייה הביטחונית, חלק פעיל והיה שותף סוד בוועדות שונות ובצוותי חשיבה במערכת הביטחון שעסקו בנושא האיום הלא קונבנציונלי על ישראל.
בר-אל דגל כל חייו בעבודה קשה, ביסודיות, ובחתירה למצוינות, וסייע בכך להקמתה ולביסוסה של תשתית תעשייתית מתקדמת כחלק ממעטפת הביטחון של מדינת ישראל.
בשנת 1984 כאות הערכה וכביטוי לקשר המיוחד שנוצר בין בר-אל ושותפו שלמה בוגרד לבין קריית גת ותושביה, חברו העירייה וחברת שלאון להקמת בית ספר תיכון בעיר, "אורט מקיף שלאון", שקרוי על שם החברה.
משפחתו

היה נשוי, מ-1948 ועד מותו, לפנינה לבית פרחודניק, שלמדה כמוהו לתואר שני בכימיה באוניברסיטה העברית, ושאותה הכיר בזמן לימודיהם המשותפים. במלחמת העצמאות הצטרפה פנינה לחיל המדע (חמ"ד) והוצבה במכון זיו (לימים - מכון ויצמן למדע) בו עבדה בהנחייתו של פרופ' אהרן קציר.
אב לשלושה: שני בניו, מיכאל בר-אל ואיתי בר-אל ממשיכים את דרכו בניהול מפעלי שלאון, וקיבלו את אות יקירי העיר קריית גת לשנת 2022. בנימוקים לקבלת האות נאמר: "על שזירת גורלם האישי והעסקי עם העיר קריית גת...ועל מערכת היחסים שנרקמה בין הנהלת החברה לעובדים תושבי העיר, תוך ביסוס פארק התעשייה בעיר כאחד המובילים בארץ...". בתו, ארנה רשף, עסקה בטכנולוגיית מידע (IT) במשטרת ישראל ובמגזר הפרטי (לפרק זמן גם במפעל שלאון).
התגורר בתל אביב ובקיסריה.
הערות שוליים

↑  מכון יוסף
↑  מפכ"ם (מפעלים כימיים), באתר לקסיקון ההגנה
↑  חרושת חומרי נפץ בע"מ
↑  הכנסת, הישיבה השישים ושלוש של הכנסת החמש עשרה יום שלישי, י"ב בטבת התש"ס (21 בדצמבר 1999) - הצעה לסדר היום מיגון העורף בפני סכנת איום הנשק הבלתי קונבנציונלי, דברי הכנסת, 21 בדצמבר 1999
↑  שם המפעל "שלאון" נגזר משמותיהם הפרטיים של מייסדיו שלמה בוגרד ו-לאון בר-אל.
↑  אורט מקיף שלאון קריית גת
↑  מיכאל ואיתי בראל - יקירי העיר קריית גת. יום העצמאות ה-74 של מדינת ישראל, באתר קריית גת - העמוד הרשמי בפייסבוק, ‏5 במאי 2022
מפעל שלאון בקריית גת
בית ספר מקיף אורט שלאון בקריית גת
יזהר הירשפלד

| --- | --- |

 לידה:  1950
 פטירה:  16 בנובמבר 2006  (בגיל 56 בערך)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 תרומות עיקריות
 מומחה בינלאומי לתולדות האיסיים ומנזרי מדבר יהודה
יזהר הירשפלד (1950 - 16 בנובמבר 2006) היה אחד מן הארכאולוגים הבולטים בישראל, ערך חפירות באתרים ארכאולוגיים מרכזיים בארץ, כיהן כפרופסור במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ונחשב מומחה בינלאומי לתולדות האיסיים ומנזרי מדבר יהודה.
תולדות חייו

הירשפלד נולד בקיבוץ בית קשת שבגליל התחתון, וגדל בקריית טבעון ובאשקלון. למד במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, ובשנת 1987 קיבל תואר דוקטור. החל משנת 1989 שימש כמרצה במכון וארכאולוג חופר. בשנת 1998 קיבל מעמד של פרופסור מן המנין במכון. פרסם עשרות מאמרים וספרים.
בשנות ה-2000 ניהל את החפירות בטבריה העתיקה ובעין גדי. הירשפלד נפטר ממחלה בשנת 2006.
קומראן והאיסיים

הירשפלד היה מן הבולטים בארכאולוגים שעסקו בקומראן ובאיסיים. דעתו המהפכנית הייתה שקומראן אינו אתר כיתתי של האיסיים, אלא מדובר בבית חווה חקלאית יהודאית בעלת מגדל. למסקנתו זו הגיע בעקבות החפירות שניהל ברמת הנדיב, בחירבת עלק, ובה חשף בית חווה כזה מן התקופה ההרודיאנית. את האתר הכיתתי המוזכר בדברי הרומאי פליניוס הזקן הוא הציע לזהות בתאים קטנים ומבודדים מעל עין גדי, תאים אותם חפר בשנותיו האחרונות.
האתרים שחפר

בית המרחץ של חמת גדר
חירבת א-דיר, מנזר במדבר יהודה
רמת הנדיב - חורבת עלק וחורבת עקב
טבריה - העיר העתיקה והר ברניקי
עין גדי (שמורה) - בית הכנסת וכן תאים במעלה ההר
מנזר דיר קלעה סמוך ליישוב פדואל במערב השומרון
סקר בתי מגורים בהר חברון
סקר מפת הרודיון
סקר מנזרים במדבר יהודה
סקר שבטה
סקר דרכי הבשמים של הנבטים בנגב
סקר מנזרים באזור עזה
מבין ספריו

הכמיהה אל המדבר, הוצאת ידיעות אחרונות.
המדבר של העיר הקדושה, הוצאת יד בן צבי.
בית המגורים הארץ ישראלי, הוצאת בן צבי.
בנוסף לספריו פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת רבים בארץ ובעולם.
הערות שוליים

↑  דוד עמית, הסוד של עין גדי, באתר הארץ, 26 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262744505171  PLWABN: 9810695542605606  BIBSYS: 90667833  BnF: cb12320727b (data)  CiNii: DA06630056  GND: 131809792  ICCU: IEIV027111  ISNI: 0000 0000 8078 4626  LCCN: n87844098  NTA: 096883146  RERO: 02-A003374075  SUDOC: 03211480X  VcBA: 495/264996  VIAF: 112603883   WorldCat (עם VIAF): 112603883
מירי איזין

| --- | --- |

 לידה:  נובמבר 1962 (בת 61) מארין, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך עלייה:  1971
 מדינה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1981–2005 (כ־24 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצינה באגף המודיעין  מפקדת הקורס הבין-שירותי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מרצה, דירקטורית, מומחית להסברה, מנכ"לית המכון למדיניות נגד טרור
מירי איזין (לעיתים: אייזן, נולדה בנובמבר 1962) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהנה כיועצת ראש הממשלה לתקשורת זרה. מרצה, דירקטורית ומומחית להסברה. מכהנת כמנכ"לית המכון למדיניות נגד טרור באוניברסיטת רייכמן ויושבת ראש דירקטוריון מרכז טאוב.
ביוגרפיה

איזין נולדה בשם מרים בודי במארין, קליפורניה לאנט ומוריס בודי, ולה שתי אחיות. בשנת 1971 עלתה המשפחה לישראל.
את בת המצווה שלה, ערכה בבית כנסת רפורמי בתל אביב. באירוע לא הייתה הפרדה מגדרית בין בני ובנות המצווה, דבר חריג לאותה תקופה, ועל כך שודרה כתבה במסגרת התוכנית "מבט שני" בערוץ הראשון.
במהלך שנתה האחרונה בבית הספר התיכון, יצאה לארצות הברית, לשליחות הסברה בת חודשיים מטעם המדינה.
איזין התגייסה לצה"ל בשנת 1981 והוצבה ביחידה 8200 של אגף המודיעין. היא המשיכה לשרת באגף במגוון תפקידים במהלך למעלה משני עשורים. היא עסקה הן בתחום המחקר המודיעיני כראש ענף מחקרי-צבאי, ושירתה כראש ענף סוריה, וכן בתפקידי שדה, כגון קצינת מודיעין חטיבתית ואוגדתית בעוצבת האש. כמו כן, שימשה עוזרת ראש לשכת הרמטכ"ל, מפקדת הקורס הבין-שירותי (קב"ש) ועוזרת לענייני מודיעין של הרמטכ"ל משה יעלון. במהלך האינתיפאדה השנייה צורפה למאמץ ההסברה של מדינת ישראל לקראת מבצע חומת מגן. היא השתחררה מצה"ל בשנת 2005 בדרגת אלוף-משנה..
במהלך מלחמת לבנון השנייה, מונתה לתפקיד "דוברת הממשלה לתקשורת הזרה", ולאחר מכן, ליועצת ראש הממשלה לתחום זה. בנובמבר 2007 לקחה מירי חלק בצוות שליווה את ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט לוועידת אנאפוליס. כחודש לאחר מכן, פרשה מתפקידה והוחלפה על ידי מארק רגב.
מאז שחרורה, מרצה איזין בנושאי אקטואליה, ביטחון, תקשורת והסברה, בין היתר באוניברסיטת רייכמן. היא סגנית יושב ראש דירקטוריון מרכז טאוב בתחום ממשל תאגידי ומנהלה, חברה בוועד המנהל של פורום דבורה ושל הסניף הישראלי של WIIS, ארגון נשים בביטחון הבינלאומי.
ב-2021 השתתפה בעונתה הראשונה של סדרה "אויבים" של תאגיד השידור הישראלי.
החל מספטמבר 2023, משמשת כמנכ"לית המכון למדיניות נגד טרור באוניברסיטת רייכמן. בפרק 4 של הסדרה דו"ח רולניק היא מסבירה את הקושי בניתוח מידע, הסיבות לכשל המודיעיני ב-7 באוקטובר 23 ואיך ניתן למזער נזקים דומים בעתיד.
ביולי 2024 מונתה ליושבת ראש דירקטוריון מרכז טאוב.
לאיזין תואר ראשון במדעי המדינה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בלימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה, וכן היא בוגרת המכללה לביטחון לאומי.
איזין נשואה לגלעד, אף הוא קצין מודיעין במילואים בדרגת אלוף-משנה. הם הורים לשלושה ומתגוררים ברמת השרון.
הערות שוליים

↑  Stacey Palevsky, The voice of Israel, ‏24 בנובמבר 2006 (באנגלית)
↑  Laura Goldman, Israel’s new PR face, ynet news, ‏9 בנובמבר 2006 (באנגלית)
1 2  אל"מ (במיל') מירי איזין, באתר מרכז טאוב
↑  צוות פורום דבורה
↑  המכון למדיניות נגד טרור, הכנס השנתי ה-22 של המכון למדיניות נגד טרור (ICT), באתר אוניברסיטת רייכמן, ‏14/09/2023
↑  מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל מודיע על כניסתה של אל"מ (במיל') מירי איזין לתפקיד יו"ר הדירקטוריון, באתר מרכז טאוב
דנה שם-אור

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1990 (בת 33) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת, מתרגמת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אקול נורמל סופרייר (פריז)
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  ספרות
 סוגה:  פרוזה
 תקופת הפעילות:  מ-2021
 
דנה שם-אור (נולדה ב-20 בדצמבר 1990) היא סופרת, מתרגמת, חוקרת ופוליגלוטית ישראלית.
ביוגרפיה

שם-אור נולדה בתל אביב שבה גם גדלה והתחנכה, תחילה בבית הספר לאמנויות ובהמשך בתיכון עירוני ד'. בצעירותה השתתפה שם-אור בתוכנית לגילוי כישרונות כתיבה בערוץ הילדים וכן השתתפה באחד מפרקי הסדרה "להוציא את הכלב" שיצרו שירלי מושיוף וניר ברגמן. את מרבית שירותה הצבאי (2011-2009) עשתה בגלי צה"ל, שם שירתה כעורכת באתר האינטרנט של התחנה.
לאחר שחרורה סיימה שם-אור בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב (2014), ובהמשך למדה באקול נורמל סופרייר (בצרפתית: École Normale Supérieure) בפריז, שם סיימה תואר שני בהצטיינות בפילוסופיה בת זמננו (2016). במסגרת נדודיה בעולם למדה שם-אור גם באוניברסיטה הבינלאומית של שנגחאי(אנ') ובאוניברסיטת ז'נבה, שם החלה לימודי דוקטורט במחלקה לתאולוגיה, תוך התמקדות בחקר הפילוסופיה של הדת, נושא שעסקה בו גם בלימודי התואר השני. כיום היא דוקטורנטית בחוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודיה האקדמיים פיתחה שם-אור את כישרונה לשפות וכיום היא שולטת בשבע שפות (חוץ מעברית): אנגלית, איטלקית, צרפתית, גרמנית, רוסית, סינית ויוונית מודרנית. כחלק מלימודי השפות שהתה שם-אור תקופות זמן ארוכות ברומא, פריז, ז'נבה, ברלין, היידלברג, סנט פטרבורג, שנגחאי ואתונה.
שם-אור מנצלת את הידע שרכשה בשפות ועוסקת בתרגום יצירות ספרותיות וספרי עיון. עד כה התפרסמו תרגומיה מסינית, צרפתית ואיטלקית.
בשנים 2021–2022 הייתה שם-אור עוזרת מחקר בתוכנית ישראל־סין במכון למחקרי ביטחון לאומי.