stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקספרס הפאטאגוני הישן
ניתוח ספרותי

פול ת'רו מגלה כישרון לשימוש בשפה ומיומנות בפריטים לקסיקליים, היוצרים מסגרות סמנטיות מסוימות, שמניבות בסופו של דבר מטאפורות קונספטואליות. המטאפורות הללו תורמות לפירוש הנימה והאווירה של הפסקאות. ת'רו עוסק בתיאורים מציתי-דמיון של נופיהן הדרמטיים של האמריקות במהלך מסעו לדרום היבשת, מבוסטון הקפואה בתוככי סופת השלג ההיסטורית של 1978 אל מישוריה השוממים כפני הירח של פטגוניה. תיאוריו, המדלגים מעניין לעניין, מהווים מקור אפקטיבי לשילוח דמיונו לחופשי בעודו מתבונן בנופים המדהימים והמגוונים ומניח להם להתמזג עם הלך רוחו ברגע הכתיבה. קשת ההתנסויות הרחבה של חוויות אינטנסיביות (מן הגזענות החבויה של אנשי "האזור" בפנמה אל הבחילה שהוא חש במסעו בגובה שלושת אלפים מטרים ויותר בפרו או בוליביה, או התרנגולות המהדסות סביב משרדו של מנהל התחנה בניקרגואה) מעניקה לו קרקע פוריה להצגת כישוריו התיאוריים. כישורים אלה משמשים כנקודת התלקחות להצתת מספר רב של מטאפורות עתירות דמיון.
ביקורת

פתיחת הספר טיפוסית במידה רבה למה שאנשים מחפשים בספרות מסע: אסקפיזם. אבל בתיאור המעולה של ת'רו ל"רכבת הנוסעת דרומה", הוא מזמין אותנו להצטרף לפנטזיית ההרפתקה שלו, אלא שבמקרה שלו, זו הרפתקה שהוא מתכוון באמת לצאת אליה.
פנטזיה, מכל מקום, איננה מילה שנוטים לקשר עם כתיבתו של ת'רו: זעפנות הוא שם התואר המתבקש במקרים רבים. זאת, במידה מסוימת, מחמת סירובו לספק את גרסת התיירות המוסכמת של המדינות שבהן הוא עובר.
מסע אמיתי, מבהיר הספר הזה, איננו שקיעות מעל האמזונס, אלה סימטאות מזוהמות בקולומביה וכלבים נגועי-כלבת בערבות הפאמפאס; זה שלשול, בדידות וחדרי מלון מוכי פרעושים, שאין לך די מרץ לעזוב. ספר זה הוא אסקפיזם, נכון, אבל בצירוף אזהרה, שהעולם שאתם מוזמנים אליו מורכב לא פחות מזה שאתם משאירים מאחור.
המקור באנגלית
This beginning typifies much of what people look for in travel literature: escapism. With his pitch perfect evocation a “southbound train” Theroux invites us to share in his fantasy of adventure, only, it is an adventure that he is really about to take.
Fantasy, however, is not a word often associated with Theroux’s writing: curmudgeonly is the adjective more often reached for. In part, this is because of his refusal to provide the tourist board sanctioned version of the countries through which he travels.
Real travel, this book makes clear, is not sunsets over the Amazon, it is dirty Columbian side streets and rabid dogs on the pampas; it is diarrhea, loneliness, and flea-bitten hotel rooms you don’t have the energy to leave. This book is escapism, yes, but with the caveat that the world you are invited into is no less complicated than the one you leave behind.
הערות שוליים

↑  האקספרס הפאטאגוני הישן באתר הספרייה הלאומית
↑  כריס ניונס, טרוולמאג, סקירת "האקספרס הפאטאגוני הישן"
1 2  מי הוא כריס ניונס
↑  האקספרס הפאטאגוני הישן, עמ' 25-19
↑  עמ' 28
↑  עמ' 41-38
↑  עמ' 45-44
↑  עמ' 51-47
↑  עמ' 57-53
↑  עמ' 62-61
↑  https://www.elsoldesanluis.com.mx/
↑  עמ' 71
↑  עמ' 75-72
↑  עמ' 85-83
↑  עמ' 90-87
↑  עמ' 91
↑  עמ' 97-96
↑  עמ' 100-98
↑  עמ' 105-101
↑  עמ' 114
↑  עמ' 119-118
↑  עמ' 123
↑  עמ' 129-125
↑  עמ' 133-131
↑  פייסבוק, "עובדות לא חשובות"
↑  עמ' 141-134
↑  עמ' 148-146
↑  עמ' 151-150
↑  עמ' 163-156
↑  עמ' 165-164
↑  עמ' 177-164
↑  עמ' 185
↑  עמ' 193-186
↑  עמ' 213-194
↑  עמ' 216-212
↑  עמ' 221-216
↑  עמ' 226-222
↑  עמ' 238-227
↑  עמ' 240-237
↑  עמ' 249-242
↑  עמ' 257
↑  עמ' 275-266
↑  עמ' 282-276
↑  עמ' 297-290
↑  עמ' 301-299
↑  עמ' 319-304
↑  עמ' 326-320
↑  עמ' 334-328
↑  עמ' 337-335
↑  עמ' 343-338
↑  עמ' 358-344
↑  עמ' 359
↑  עמ' 368-364
↑  עמ' 379-369
↑  עמ' 382-380
↑  אתי סרוסי, "האקספרס הפאטאגוני הישן" מאת פול תרו, באתר "דיומא", 29 במאי 2021
↑  סקירת "האקספרס הפאטאגוני הישן", פרק 5.1
בית על הפרריה (13877855974)
עתיק וחדש בלארדו - מבנה אצטקי
אנדרטה לזכרו של חוארס במקסיקו סיטי
ג'ונגל ריו דולצ'ה
המרכז ההיסטורי של סנטה אנה
קתדרלה בסן סלוודור
הקתדרלה בעיר סן וינסטה במרכזה של אל סלוודור
הר הגעש ארנל
יער גשם בפנמה
תאי השיט מירפלורס של תעלת פנמה
גשר האמריקות
נוף הררי בקולומביה
קתדרלה בבוגוטה)
צ'ה גווארה, התמונה המקורית בגרסתה הערוכה
בזיליקת דל ווטו נאסיונל בקיטו. הקתדרלה הנאו-גותית הגדולה ביותר באמריקה הלטינית
משכנות עוני בעיבורי לימה
מגדל הפעמון בכנסייה בקוסקו
לה פאס 26
אדריכלות אירופית ומודרנית בבואנוס איירס
תחנת סן חוסה של התת-קרקעית בבואנוס איירס
קברו של חואן פרון בבית העלמין צ'אקאריטה, בואנוס איירס 1994 06
התחנה הישנה של חאקובאקי וקטר קיטור לתצוגה, 2008
לה טרוצ'יטה בדרך השוממת כמעט מאדם, 2010
הת'ר גראהם

| --- | --- |
גראהם בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו 2011
גראהם בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו 2011
 לידה:  29 בינואר 1970 (בת 55) מילווקי, ויסקונסין
 שם לידה:  Heather Joan Graham 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  מפיקה, תסריטאית ודוגמנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון אגורה 
 בן או בת זוג:  יניב רז (2011–2018) 
 פרסים והוקרה:  פרס מעגל מבקרי הקולנוע של פלורידה לליהוק הטוב ביותר (1997)  פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV להופעה הפורצת הטובה ביותר (1998) 
 פרופיל ב-IMDb
 
הת'ר ג'ואן גראהם (באנגלית: Heather Joan Graham; נולדה ב-29 בינואר 1970) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות הופעתה בדרמת הפשע של גאס ואן סנט "דראגסטור קאובוי" (1989), בסרט הדרמה המוערך של פול תומאס אנדרסון "לילות בוגי" (1997), "אבודים בחלל" (1998), בקומדיה של ג'יי רואץ' "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" (1999), "שחק אותה סטאר" (1999), "נכון שזה לא נכון" (2001), בסרט האימה "ממעמקי הגיהנום" (2001) ובקומדיה המצליחה "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" (2009) ובהמשכו "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס" (2013).
ביוגרפיה

גראהם נולדה במילווקי, ויסקונסין שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. אחותה הגדולה היא גם כן שחקנית – איימי גראהם, אימה היא מורה וסופרת ואביה סוכן FBI. במשך לימודיה בבית ספר גראהם החלה להופיע בסדרת משחק הטלוויזיה "Scrabble", בפרסומות שונות בטלוויזיה ובכמה סרטי טלוויזיה.
היא הופיעה לראשונה ב-1988 בסרט הקומדיה "רישיון לנהוג".
לאחר שסיימה את לימודיה, גראהם למדה אנגלית במשך שנתיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר שנתיים החליטה להפסיק את לימודיה באוניברסיטה כדי להקדיש למשחק את כל זמנה, למרות התנגדות הוריה. לאחר מכן היא עברה להוליווד, שם היא עבדה בעבודות שונות בזמן שהיא מבססת את עצמה בתור שחקנית.
קריירה

הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסרט "Mrs. Soffel", הסרט השני שהיא הופיעה בו היה "תלמיד מחליף".
ב-1991 היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס" בתפקיד אנני בלאקבורן.
פריצת הקריירה שלה הייתה כאשר שיחקה בסרט "לילות בוגי" (1997) בתפקיד "נערת הרולר", שם היא נראית בסצנות עירום והייתה מועמדת לכמה פרסים על תפקידה בסרט.
ב-1999 היא שיחקה בסרט "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" בתפקיד "פליסיטי שאגוול", ובאותה שנה גם הופיעה בקליפ של לני קרביץ "American Woman". בטלוויזיה גראהם הופיעה בתפקיד אורח בסדרות "סקס והעיר הגדולה", "סקראבס" וב"משפחה בהפרעה".
ב-2001 שיחקה גראהם בסרט "ממעמקי הגיהנום", ובנוסף היא גם שיחקה בכמה סרטים עצמאיים כמו: "הגורו". באותה שנה גראהם דורגה על ידי "פיפל (מגזין)" במצעד "100 האנשים הכי יפים בהוליווד" ודורגה ב-Top 50.
ב-2002 שיחקה בסרט "הרוג אותי ברכות", מותחן ארוטי שביים צ'ן קאיגה.
ב-2003 שיחקה בסרט "סדנה לעצבים", וב-2006 היא שיחקה בסדרה הקומית "Emily's Reasons Why Not", ובסרט "בובי". בשנת 2008, היא כיכבה בסרט "המרוץ להיריון". ב-2009 שיחקה בסרט המצליח "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", ב"מחסלות לשעבר" ו"בוגי ווגי". ב-2010, שיחקה בסרט "אבי ההמצאה" בכיכובו של קווין ספייסי. בשנת 2011, הופיעה ב"חמישה ימים של מלחמה" וב-2012, הופיעה ב"אודות שרי" לצד ג'יימס פרנקו.
ב-2005 גראהם הפכה לדוגמנית של חברת "Garnier".
בשנת 2013, שיחקה בסרט ההמשך "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס" ו"קרניים" לצד דניאל רדקליף. בשנת 2014 שיחקה בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז, והתארחה בסדרה "קליפורניקיישן".
בשנת 2016 כיכבה בקומדיה "החבר המת שלי" בבימויו של אנתוני אדוארדס ולצידם של קתרין מוניג וג'ינה גרשון.
ב-23 באוגוסט 2024 יצא לאור הסרט "Place of Bones" בו גראהם מככבת בתפקיד פנדורה.
חיים אישיים

גראהם מתרגלת מדיטציה טרנסנדנטלית מאז 1991.
בשנת 1992 גרהאם יצאה עם השחקן ג'יימס וודס.
בשנים 2011 עד 2018 הייתה בזוגיות עם הבמאי והתסריטאי הישראלי יניב רז.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | גברת סופל | ילדה במפעל |  |
| 1988 | נהיגה במבחן | מרסדס ליין |  |
| 1988 | תאומים | מרי אן בנדיקט הצעירה |  |
| 1989 | דראגסטור קאובוי | נדין |  |
| 1990 | אני מת עלייך | בריג'יט |  |
| 1991 | Guilty as Charged | קימבלי |  |
| 1991 | בקצב החופש | שרה בנדיקט |  |
| 1992 | טווין פיקס: אש הולכת איתי | אנני בלקברן |  |
| 1992 | העוקץ המושלם | אמילי פורסטר |  |
| 1993 | הבלדה על ג'ו הקטנה | מאדי אדי |  |
| 1993 | גם לבוקרות יש רגעים קודרים | הת'ר |  |
| 1993 | קשר בכל מחיר | אליזבת' |  |
| 1994 | גברת פרקר והחוג המרושע | מארי קנדי טיילור |  |
| 1994 | Don't Do It | סוזנה |  |
| 1995 | Desert Winds | ג'קי |  |
| 1995 | Terrified | אוליב |  |
| 1996 | סקס או אהבה | לוריין |  |
| 1996 | אירוח מלאכים - סיפורה של דורותי דיי | מגי בוואן |  |
| 1997 | שום מקום | לילית |  |
| 1997 | הפתעה כפולה | קרלה בנט |  |
| 1997 | לילות בוגי | ברנדי |  |
| 1997 | Kiss & Tell | סוזן פרצל |  |
| 1997 | צעקה 2 | קייסי בקר |  |
| 1998 | אבודים בחלל | ד"ר ג'ודי רובינסון |  |
| 1999 | אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי | פליסיטי שאגוול |  |
| 1999 | שחק אותה סטאר | דייזי |  |
| 2000 | מטורפת מאהבה | ג'ולין |  |
| 2001 | נכון שזה לא נכון | ג'וזפין וינגפילד |  |
| 2001 | מדרכות ניו יורק | אנני |  |
| 2001 | ממעמקי הגיהנום | מרי ג'יין קלי (אנ') |  |
| 2002 | הורג אותי ברכות | אליס טאליס |  |
| 2002 | הגורו | שרונה |  |
| 2003 | סדנה לעצבים | קנדרה |  |
| 2003 | הופ ספרינגס | מנדי |  |
| 2004 | תינוקה של סמנתה | סמנת'ה הווארד |  |
| 2005 | מארי | אליזבת' יאנגר |  |
| 2005 | כלה להשגה | פיפה מק'גי | גם מפיקה בפועל |
| 2006 | אורגזמה באוהיו | ג'סטין |  |
| 2006 | בובי | אנג'לה |  |
| 2006 | אחי, אני והיא | גריי בולדווין |  |
| 2006 | שבורה | הופ |  |
| 2007 | אבודים במנהטן | רוז פייפס |  |
| 2007 | יש חלומות, נצא למסע | דודה |  |
| 2008 | המרוץ להריון | ג'ורג'ינה סולט |  |
| 2008 | הכנה ללידה ולסקס פרוע | אנג'לה מרקס |  |
| 2009 | מחסלות לשעבר | אלכס |  |
| 2009 | בדרך לחתונה עוצרים בווגאס | ג'ייד |  |
| 2009 | בוגי ווגי | בת' פרימנטל |  |
| 2010 | אבי ההמצאה | פיבי |  |
| 2011 | The Flying Machine | ג'ורג'י |  |
| 2011 | Son of Morning | ג'וזפין טאטל |  |
| 2011 | 5 Days of War | מרים אייזנר |  |
| 2011 | חופשת הקיץ של ג'ודי מודי | אופל מודי |  |
| 2012 | About Cherry | מרגרט |  |
| 2012 | בכל מחיר | מרדית' קראון |  |
| 2013 | הנגאובר 3: חוזרים לווגאס | ג'ייד |  |
| 2013 | Compulsion | איימי |  |
| 2013 | קרניים | ורוניקה |  |
| 2014 | Goodbye to All That | סטפני |  |
| 2014 | משתוללת | אנט סטרטון-אוסבורן |  |
| 2016 | נורם בעיר הגדולה | ורה | דיבוב |
| 2016 | My Dead Boyfriend | מארי מקאוולי |  |
| 2017 | Wetlands | סוואנה |  |
| 2017 | Last Rampage | דורות'י טיסון |  |
| 2018 | Half Magic | האני | גם במאית ותסריטאית |
| 2019 | אמהות ובנות | קאמי הייז |  |
| 2020 | מיואשת במקסיקו | אנג'ל דה לה פז |  |
| 2020 | אהבה מובטחת | תמרה טיילור |  |
| 2020 | Wander | שלי לוסקומב |  |
| 2021 | The Last Son | אנה |  |
| 2022 | זואי האחרת | פאולה מילר |  |
| 2023 | Oracle | קייט סימונס |  |
| 2023 | על כנפי מלאכים ותפילה | טרי וייט |  |
| 2023 | הכריסמס הטוב בחיי | שרלוט סנדרס |  |
| 2024 | Place of Bones | פנדורה |  |
| TBA | Chosen Family |  | גם במאית ותסריטאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | להתבגר ולהתגבר | סינדי / סמנת'ה | 2 פרקים |
| 1987 | Student Exchange | דורי ריידר | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1991 | טווין פיקס | אנני בלקברן | 6 פרקים |
| 1992 | O Pioneers! | אלכסנדרה ברגסון הצעירה | סרט טלוויזיה של CBS |
| 1995 | Fallen Angels | קרול ווילן | פרק: "Tomorrow I Die" |
| 1996 | בגבולות המסתורין | אליסיה | פרק: "Resurrection" |
| 1998 | אי האשליות | ג'קי | פרק: "Pilot" |
| 2002 | סקס והעיר הגדולה | עצמה | פרק: "Critical Condition" |
| 2004 | משפחה בהפרעה | בת' בארלי | פרק: "Shock and Aww" |
| 2004 - 2005 | סקראבס | ד"ר מולי קלוק | 9 פרקים |
| 2006 | Emily's Reasons Why Not | אמילי סאנדרס | תפקיד ראשי; 6 פרקים גם מפיקה |
| 2011 | פורטלנדיה | הת'ר | פרק: "Baseball" |
| 2014 | פרחים בעליית הגג | קורין פוקסוורת' | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014 | עלי כותרת עפים ברוח | קורין ווינסלואו | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014 | קליפורניקיישן | ג'וליה | 9 פרקים |
| 2015 | פרחים הצמיחו קוצים | קורין פוקסוורת' | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2016 - 2017 | צ'יפ | טילי | 4 פרקים |
| 2016 - 2018 | אנג'י טרייבקה | דיאן דוראן | 5 פרקים |
| 2017 | חוק וסדר: פשע אמיתי | ג׳ודלון סמית׳ | 7 פרקים |
| 2018 | Bliss | קים מרסדן | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2018 - 2019 | תפוס את שורטי | האנה | 3 פרקים |
| 2020 | העמדה | ריטה בלייקמור | פרק: "Pocket Savior" |
| 2023 | אקסטרפולציות (אנ') | האנה | פרק: "2037: A Raven Story" |
הערות שוליים

↑  אורי קליין, מנגינה פשוטה, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2003
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, משחק אותה אלטמן, באתר הארץ, 31 בינואר 2007
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, בדרך לחתונה עוצרים בווגאס: הקומדיה של השנה, באתר הארץ, 31 ביולי 2009
↑  Heather Graham and Her Boyfriend Are Getting Serious, PEOPLE.com (באנגלית)Ross Mcdonagh, Heather Graham celebrates turning 45 with Taylor Harcott, Mail Online, ‏2015-02-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810639011805606  BIBSYS: 1512647518768  BNE: XX1632372  BnF: cb14026739j (data)  GND: 130073814  ISNI: 0000 0001 1453 3703  LCCN: no96042646  MusicBrainz: 19c75c22-7b28-46de-9aa8-a77fdb071a7e  NKC: xx0025837  NLA: 42330074  NLK: KAC200209908  NTA: 236699776  SNAC: w6st8k5j  SUDOC: 14054836X  Trove: 1457568  VIAF: 100319626   WorldCat (עם VIAF): 100319626
דרך גוף

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מייסדים:  ריבי נסים
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים)
 https://www.bodyways.org/
דרך גוף המוכר גם בשם 'דרך הגוף' הוא מיזם שמנגיש את אמנויות הגוף והתנועה לקהל הרחב, באמצעות פלטפורמה שיתופית ברשת ופסטיבלים שנתיים. מטרותיו הן לחבר בין אנשים באמצעות מגוון גישות של אמנויות תנועה וגוף, לסייע ליוצרים להתפתח כלכלית ומקצועית, ולעודד שיתופי פעולה ליצירה.
הפרויקט נוסד בשנת 2002 על ידי האדריכלית והיזמת ריבי נסים ועד היום פועל כפלטפורמה ליוזמות של יוצרים, מנחים ומטפלים.
היסטוריה

הפרויקט הוקם בשנת 2002 על ידי נסים, בעת שרכשה ניסיון בתחום האינטרנט, כפלטפורמת מפגש ושיתוף וירטואלית.
משנת 2003 מקיים הפרויקט פעילויות ברחבי הארץ, ומשנת 2005 גם החל לערוך פסטיבלים שנתיים בשיתוף יוצרים מעולם המחול הישראלי, מנחים מתחומי התנועה והגוף ומטפלים. הפסטיבלים של דרך גוף נמשכים כמספר ימים, ומכילים לרוב ריקוד חופשי, מופעים, מחול, סדנאות ואמנויות סומטיות שונות, ופתוחים לקהל הרחב.
דרך גוף ברשת

האתר של דרך גוף נוצר בשנת 2002 (תחילת תקופת הווב-2) כלוח אירועים שיתופי המציג מידע לקהל הרחב ומציע לקהילה המקצועית היוצרת מתחם אישי בניהול עצמי, להעלאת תכנים כגון פעילויות, כתבות תוכן, ומאוחר יותר גם מקומות להשכרה, ולנהל פניות של משתמשים המתעניינים בקשר עם אותם יוצרים.
במהלך השנים תרמו אנשים ויוצרים רבים מרעיונותיהם ומיוזמתם לפיתוח האתר אשר התבסס כמרחב ליוזמות של הקהילה היוצרת במחול ובתנועה בישראל, וכפלטפורמה המקשרת בין משתתפים, יוצרים ומארחים.
עד שנת 2024 נרשמו לאתר כ-14 אלף גולשים וגולשות, כחמישית מהם פרסמו פעילויות דרך הפלטפורמה למפגשים פיזיים או מקוונים.
הפקות תוכן ופסטיבלים

לצד הפעילות ברשת, המיזם מקיים הפקות תוכן משנת 2003. המפגשים האמנותיים הראשונים של המיזם היו אירועים יומיים שהכילו סדנאות, מופעים אמנותיים וריקוד חופשי. העיקרון שעמד ועדיין עומד בבסיס האירועים הוא הצורך במפגש פיזי בין יוצרים לבין חובבים, ובין האמנות לבין הטבע. לתפיסת יוצרי המיזם, במפגש פיזי בלתי אמצעי מהסוג הזה, ניתן לייצר ביטוי ויצירה משותפים לכל הנוכחים, באופן שנגיש לכל אדם ואישה.
בשנת 2005 התקיים הפסטיבל הראשון של המיזם, בשיתוף להקת אדמה במצפה רמון. הפסטיבל נערך במשך חמישה ימים רצופים בההשתתפות מאות אורחים ועשרות יוצרים ויוצרות שמשתמשים באתר. בשנת 2006 התקיים פסטיבל נוסף במצפה רמון ובשנת 2007 עבר הפסטיבל השנתי לשיטים. בין השנים 2008–2010 נערך הפסטיבל בשיתוף להקת המחול ורטיגו עם הקמתו של כפר המחול האקולוגי של הלהקה בקיבוץ נתיב הל"ה. בשנים 2012–2016 התקיים הפסטיבל בגבעת חביבה. משנת 2016 ועד היום פסטיבל דרך גוף מתקיים בשיתוף להקת המחול הקיבוצית ונערך בכפר המחול הבינלאומי שבקיבוץ געתון.
עד שנת 2023 התקיימו 18 פסטיבלים שונים של דרך גוף.
משנת 2020 המיזם הוא פרויקט בעמותת הכוריאוגרפים.
המיזם בתקופת מלחמת חרבות ברזל

בתקופת המלחמה שפרצה בשבעה באוקטובר 2023, המיזם נרתם כדי לסייע ולהנגיש פעולות סיוע לאוכלוסיות שונות. לטובת המטרה פותח BodyWays Aid, ממשק באפליקציית וואטסאפ שמחבר בין מטפלים ויוצרים לבין מקומות שמעוניינים לקיים פעילות תרפויטית או הפוגתית, בהתנדבות או בתשלום לאוכלוסיות שנפגעו. הכלי הותאם במיוחד לארגונים ולעמותות המרכזות מספר רב של בקשות לסיוע, על מנת לסייע להם לתאם פעילויות מול מטפלים מומחי טראומה, מטפלי גוף ומגע, מנחי סדנאות או יוצרים.
הערות שוליים

1 2  תוכניית הפסטיבל, 2023
1 2  שירי ברוק שגיא, מריצה למען הקהילה ועד רוקחות טבעית - דברים שיעשו לכם טוב בחודש הקרוב, באתר ynet, 30 באפריל 2023
↑  Explore dance, movement, & expression at Bodyways Festival, time out, ‏April 30 2018
↑  לילך גביש, על קו התפר – קונטקט אימפרוביזציה בישראל, מחול עכשיו 15, ינואר 2009, עמ' 55-56
↑  Deborah Friedes Galili, Celebrating Shavuot through Movement: Hagiga with Bodyways, Vertigo & the Amuta, Dance In Israel, ‏May 19, 2009
↑  רות אשל, אנחנו מתחברים עם האני, באתר הארץ, 16 ביוני 2005
↑  שיו זיו, לעשות תרבות בסופ"ש, באתר nrg‏, 22 ביוני 2006
↑  Karin Kloosterman, Eco Contact Gets a Green Spin at Bodyways and Vertigo Dance Festival, green prophet, ‏June 1, 2008
↑  אשר אטדגי, מפיוטים של שבת לתופי טם טם: המסע של שירי גורפינקל מהרצליה, באתר mynet, ‏30 באפריל 2023
↑  יעל מלו נבחרה להשתתף בפסטיבל דרך גוף BODYWAYS, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏14 במאי 2023
↑  אור אבישי רקדנית יוצרת דרך גוף, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏3 במאי 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דרך גוף".
מתוך הפסטיבל
מתוך הפסטיבל
הרז'ה

| --- | --- |
הרז'ה, 1962
הרז'ה, 1962
 לידה:  22 במאי 1907 אטרבק, בלגיה 
 פטירה:  3 במרץ 1983 (בגיל 75) וולואה-סן-למבר, בלגיה 
 שם לידה:  ז'ורז' פרוספר רמי   Georges Prosper Remi
 מדינה:  בלגיה 
 מקום קבורה:  Dieweg Cemetery 
 מקום מגורים:  אטרבק, בריסל
 שם עט:  Hergé 
 מקום לימודים:  סן בוניפאס
 שפות היצירה:  צרפתית
 סוגה:  הקו הנקי 
 זרם ספרותי:  אסכולת בריסל 
 יצירות בולטות:  טינטין, ג'ו, זטה וג'וקו, קוויק ופלופקה, פופול בלפינוס 
 תקופת הפעילות:  1922–1983 (כ־61 שנים) 
 הושפע מ:  אלן סן-אוגן
 בן זוג:  ז'רמיין קיקנס (1932–1977)  פאני רודוול (1977–1983)
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר הכתר הבלגי (1978)  היכל התהילה של ג'ק קירבי (1999)  היכל התהילה של ויל אייזנר (2003)  פרס סן-מישל (1973)  פרס אדמסון (1971) 
 tintin.com/herge
 חתימה:   
 
ז'ורז' פרוספר רמי (בצרפתית: Georges Prosper Remi; 22 במאי 1907 –  3 במרץ 1983), שנודע בשם העט הרז'ה (Hergé), היה קומיקסאי, מאייר ומעצב גרפי בלגי. פיתח את סגנון הקו הנקי. ניהל את מגזין הקומיקס Tintin, הקים את אולפני הרז'ה, ועמד בראש אסכולת בריסל. יצירתו המפורסמת ביותר היא סדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין".
הרז'ה נולד בבריסל, בירת בלגיה. את הספר הראשון בסדרת "הרפתקאותיו של טינטין", "טינטין בארץ הסובייטים", כתב וצייר בגיל 22. עד מותו כתב וצייר 23 ספרים בסדרת טינטין וארבע סדרות קומיקס נוספות.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

ז'ורז' רמי נולד ב-1907 בבריסל, בלגיה, כבנם הבכור של אלקסיס רמי, עובד בבית מלאכה לטקסטיל ממוצא ולוני, ושל אליזבט לבית דיפור, תופרת ממוצא פלמי. האב היה בנה של אישה בשם לאוני דווין (Dewigne) שילדה אותו ואת אחיו התאום מקשר עם גבר לא ידוע. ההשערה המקובלת היא שהסב הביולוגי היה אלקסיס קוזמנס (Coismans), נגר מבריסל שהתייצב לרשום את הילדים בעיריית אנדרלכט וששמו זהה לשמו של אחד הילדים, אביו של הרז'ה. שמועות אחרות ייחסו את הילדים לאציל, גסטון, רוזן ד'אראמבו דה דודזלה (Errembault de Dudzeele), שבמשק משפחתו הועסקה סבתו של הרז'ה. בסופו של דבר הסבתא לאוני התחתנה עם פועל דפוס בשם ז'ורז' רמי, שהסכים לאמץ את הילדים. חמש שנים לאחר לידתו של ז'ורז' נולד אחיו הצעיר, פול.
ז'ורז' גדל באווירה קתולית שמרנית. את ארבע שנות בית הספר היסודי העביר בשנות מלחמת העולם הראשונה כשבריסל נכבשה על ידי הגרמנים. לימים תיאר את ילדותו כ"אפורה מאוד". כילד מוכשר בציור, ז'ורז' התפרסם בבית הספר בנטייתו לשרבט על כל פיסת נייר שהגיעה לידיו. זה לא הפריע לו להיות גם תלמיד מצטיין. שפת האם שלו הייתה צרפתית, אך כתושב בריסל הדו־לשונית, הוא למד גם הולנדית. אט אט הוא פיתח אהבה לקולנוע, ונהנה במיוחד מסרטיהם של צ'ארלי צ'פלין, וינזור מקיי ובאסטר קיטון. אף על פי שלא אהב במיוחד לקרוא, הוא נהנה לקרוא ספרי הרפתקאות כגון "הרפתקאותיו של האקלברי פין", "אי המטמון", "רובינזון קרוזו", "שלושת המוסקטרים" ו"באין משפחה".
בשנת 1920 עבר ז'ורז' ללמוד בבית הספר הקתולי "סן בוניפאס" שבו כל יום לימודים התחיל בתפילה והסגל כולו היה מורכב מכמרים. ההשפעה הדתית התחזקה גם כשהילד הצטרף לתנועת הצופים הבלגית, שלבשה גם היא צביון קתולי. הפעילות בתנועה איפשרה לו לצאת תכופות למחנות קיץ בארצות שונות באירופה ולהשתתף במסעות רבים. טיולים אלה וגם המשמעת של הצופים השפיעו לימים השפעה מכרעת על יצירתו. ”יש לי זכרונות ילדות, כמובן, אבל הם לא מתחילים להתבהר ולהפוך לצבעוניים עד הרגע שבו גיליתי את הצופים”, סיפר לימים.
בתנועת הצופים מצא ז'ורז' גם ביטוי לכישוריו בציור. המדריך שלו, רנה וברברג, זיהה את כישרונו והציע לו לאייר בעיתון של התנועה, Boy-scout. ז'ורז' אייר תחת שמות עט רבים - “G. Remi.”, “Jérémie”, “Jérémiades", "G. R", ולבסוף - Hergé, שם המורכב מראשי התיבות של שמו המלא בסדר הפוך (הר (R) ז'ה (G), רמי ז'ורז'). הוא החל ליצור איורים, פרסומות וכרזות עבור האגודה הקתולית לצעירים בלגיים (צר') ועיתוני צופים נוספים.
ביולי 1925 סיים הרז'ה את לימודיו בבית הספר התיכון. לאחר מכן נרשם לאקדמיית סן-לוק לאמנות, אך הלימודים שעממו אותו והוא עזב את האקדמיה אחרי יום אחד בלבד.
ביוגרפיה > 1925–1929: שירות צבאי ותחילת הקריירה

לאחר שעזב את הלימודים באקדמיית סן-לוק, חיפש הרז'ה עבודה בתחום הגרפיקה. הוא פנה לעזרתו של וברברג, המדריך בצופים לשעבר, שכעת עבד במערכת העיתון הקתולי השמרני "Le Vingtième e Le |Vingtième Siècle", וזה השיג לו עבודה במחלקת המנויים של העיתון, משם קיווה הרז'ה שיקודם למחלקת העיצוב של העיתון.
ביולי 1926 החל הרז'ה לפרסם את הקומיקס "Les Aventures de Totor, C. P. des Hannetons", שעסק בהרפתקאותיו של צופה צעיר בשם טוטור, בעיתון הצופים. הרז'ה החל לשלב בקומיקס, שכלל בעיקרו ציורים ומתחתם כיתוב, אלמנטים חדשניים כמו בועות דיבור. באוגוסט 1925 גויס הרז'ה לצבא הבלגי, משם המשיך לשלוח את פרקי הקומיקס למגזין הצופים, וכאשר שוחרר בשנת 1927 חזר למערכת "Le Vingtième Siècl", הפעם כצלם עיתונות ומאייר. במערכת העיתון פגש הרז'ה אישים משפיעים, כמו רמון דה בקר (אנ') ולאון דגרל.
בשנת 1928 העורך הראשי של העיתון, נורבר ואלֶה (אנ'), העניק להרז'ה הזדמנות יוצאת דופן יחסית למאייר כה צעיר וחסר הכשרה - לערוך את מוסף הילדים החדש של העיתון, "Le Petit Vingtième". הרז'ה הכיר לו תודה על כך עד סוף ימיו; ”אני חייב לו הכול”, אמר. בנובמבר 1928 החל הרז'ה לאייר את הקומיקס "L'Extraordinaire Aventure de Flup, Nénesse, Poussette et Cochonnet" עבור המוסף, על פי עלילה שכתב סופר אחר. בשלב זה צייר הרז'ה בסגנון חופשי לחלוטין ובכלים שונים, בהשראת אמנים מגוונים כגון בנז'מן ראבייה (אנ'), ליאו מארפור (אנ'), קסנדר (אנ') ואף פבלו פיקאסו. הוא התרשם מהטכניקות החדשניות אליהן נחשף בחוברות הקומיקס האמריקאיות שסיפק לו ידידו לאון דגרל, כגון שימוש גורף בבועות דיבור, ושאף ליישם אותן בקומיקס חדש שייצור בעצמו.