stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה בארקן
חיים אישיים

בארקן התחתן לראשונה עם אישה ממוצא ברזילאי וממנה יש לו בת.
ב-10 בדצמבר 1975 נשא לאישה את נילי, אמנית פיסול ואם לבת אותה אימץ רשמית. מנישואים אלו נולדו לו שני בנים, הם התגרשו ב-1981. לאחר גירושיהם, נישאה גרושתו נילי למתי גולן.
בתחילת שנות ה-90 החל בארקן להתקרב לדת, בהדרגה עבר תהליך של חזרה בתשובה, התחתן בשלישית ועבר לגור במושב בית גמליאל עם אשתו ובתו המאומצת.
בשנת 2001 הכריז בארקן על פשיטת רגל, בשל חובות שהצטברו בעקבות כישלון קופתי של הסרט "מחפשת בעל על ארבע" שהפיק, ולאחר שהסתבך בחובות עם השוק האפור.
בדצמבר 2008 הואשם בנו, רועי ברקן, בהנפקת חשבוניות פיקטיביות בסך 1.4 מיליון שקל, חלקן כנגד הופעות שביצע אביו, זאת לאחר ששנה קודם גם הורשע בסחר בסמים ונידון לעשרה חודשים. ביוני 2009 נידון ל-20 חודשי מאסר לאחר שהורשע בעבירות מס.
בנובמבר 2010 הוגש נגדו כתב אישום בחשד להשתמטות ממס, במאי 2011 הודה והורשע בהעלמת הכנסות בסך כ-1.6 מיליון ש"ח מרשויות המס, בין השנים 1999 עד 2002. בנובמבר 2011 גזר עליו בית המשפט עונש של 6 חודשי עבודות שירות, שנת מאסר על תנאי וקנס של 100,000 ש"ח.
בארקן עבר תקופה קשה במהלך משפטו, ובעצת רב, להצלחה מחודשת ופרק חדש בחייו לאחר תקופה מורכבת זו, הוסיף לשם משפחתו את האות א' ובכך באופן רשמי החל משנת 2013 נכתב שמו בארקן, ולא ברקן כפי שהיה.
בארקן נפטר ב-23 באוקטובר 2020 בבית החולים הדסה, בגיל 75, לאחר שחלה במחלת הקורונה וכן התמודד עם בעיות בריאותיות.
פילמוגרפיה חלקית

שחקן
הוא הלך בשדות (1967)
הבן האובד (1968)
לופו (1970)
הפריצה הגדולה (1970)
כץ וקרסו (1971)
מלכת הכביש (1971)
שתי דפיקות לב (1972)
הבריחה אל השמש (1972)
הבלש האמיץ שוורץ (1973)
צ'רלי וחצי (1974)
חגיגה בסנוקר (1975)
לופו בניו יורק (1976)
בוא נפוצץ מיליון (1977)
מיליונר בצרות (1978)
חייך אכלת אותה (1980)
המתיחה הגדולה (1984)
קומפוט נעליים (1985)
ניפגש בסיבוב (1986)
אבא גנוב (1987)
ניפגש בחוף (1987)
מצלמה בלי בושה (1988)
אבא גנוב 2 (1989)
ניפגש בספארי (1989)
אוכלים לוקשים (1989)
נשיקה במצ"ח (1990)
אבא גנוב 3 (1991)
גברת תפתחי זה אני (1992)
מחפשת בעל על ארבע (1993)
תסתכל לי בעיניים (1999)
צומת וולקן (1999)
מוש (2000)
של מי הנעליים האלה (2001)
כל יהודי זהב (2003)
גבורה של ילד (2003)
מתת (2013)
ענק יהלומים על צוואר של עכברוש (2013)
טוביאנסקי (2014)
סיפורי מעשיות של רבי נחמן (2015)
ההספד של פיני גורביץ' (2015)
אהבה בשלייקס (2019)
אנחנו לא ניפרד לעולם (דוקומנטרי, 2022)
במאי, תסריטאי או מפיק
חייך אכלת אותה (1980)
המתיחה הגדולה (1984)
קומפוט נעליים (1985)
ניפגש בסיבוב (1986)
אבא גנוב (1987)
ניפגש בחוף (1987)
מצלמה בלי בושה (1988)
אבא גנוב 2 (1989)
ניפגש בספארי (1989)
נשיקה במצ"ח (1990)
אבא גנוב 3 (1991)
גברת תפתחי זה אני (1992)
מחפשת בעל על ארבע (1993)
הערות שוליים

↑  איריס קול, ‏יהודה בארקן: "היו רגעים לא קלים, הוספת א' לשם הוציאה אותי מהבעיות", באתר מעריב אונליין, 16 ביולי 2019
1 2  רועי אבן, ‏יהודה בארקן הלך לעולמו בגיל 75 ממחלת הקורונה, באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2020
↑  אביבה לורי, יהודה ברקן מסתכל אחורה בלי זעם, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010
↑  זאב רב-נוף, בצורת בשדות, דבר, 29 בדצמבר 1967 המשך
↑  גושפנקא ממלכתית לעירום, "העולם הזה", גיליון 1750 מ-17 במרץ 1971, עמוד 20
↑  אינני מתרגש מעירום, "העולם הזה", גיליון 1794 מ-19 בינואר 1972, עמוד 30
↑  יעקב בר-און, "סנוקר" לבועז דווידזון, דבר, 18 במרץ 1975
↑  אורי קליין, בתאבון! - חייך אכלת אותה - אורלי, ת"א, דבר, 7 במאי 1980
↑  איציק ג'רבי, דורשים לפסול סרט בגלל גודל החזה של השחקנית, חדשות, 25 באוגוסט 1992
↑  מאיר שניצר, סרט /  שחקניות ספסל - "אבא גנוב 3", חדשות, 17 ביולי 1991
↑  זורבה היווני, המחזמר (1996), באתר סטריאו ומונו
↑  נסים דיין, ‏כולם יודעים למי מתכוונים, באתר גלובס, 23 בדצמבר 1999
↑   נירית אנדרמן, יהודה בארקן חוזר לקולנוע: "החיים מרים, בחיים אין הפי אנד", באתר הארץ, 9 באפריל 2019
↑  נעמה רק‏, הסרט על יהודה בארקן כיפי, מצחיק וגם עצוב - כמו האיש עצמו, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2022
↑  פסטיבל "מעגלים" 2023, באתר WinesIsrael - יין-קולינריה-שמן זית-טיולים-אירועים, ‏1 בדצמבר 2023
↑  103fm, ‏הראיון האחרון של יהודה ברקן עם רוני קובן: "הוא נתן שואו מטורף", באתר מעריב אונליין, 25 באוקטובר 2020
↑  דנה, בתו של יהודה בארקן, חושפת: 'תמיד ידעתי שהוא לא אבי הביולוגי', באתר Xnet‏, 3 בינואר 2021
↑  היא עזבה אותי וזה עצוב מאוד, "העולם הזה", גיליון 2287 מ-1 ביולי 1981, עמוד 44
↑  יניב חלילי, ציציות במקום ציצים, באתר ynet, 10 בדצמבר 2002
↑  אביבה לורי, יהודה ברקן מסתכל אחורה בלי זעם, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010
↑  רן בן נון, מיועד לכל המשפחה, חדשות, 12 באוקטובר 1993
↑  יצחק דנון, ‏יהודה ברקן מסכים להכרזתו כפושט רגל ולכינוס נכסיו, באתר גלובס, 4 בפברואר 2001
יצחק דנון, ‏בקשה להתראת פשיטת רגל נגד יהודה ברקן בטענה שלא פרע חוב של 445 אלף שקל, באתר גלובס, 2 בינואר 2001
↑  עמית בן-ארויה, הבן של יהודה ברקן מואשם הנפקת חשבוניות פיקטוויות בסך 1.4 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2008
↑  כתבי "ידיעות אחרונות", כך הפכתי לסוחר סמים, באתר ynet, 13 בדצמבר 2007
↑  הילה רז, רועי ברקן, בנו של יהודה ברקן, ירצה 20 חודשי מאסר לאחר שהורשע בעבירות מס, באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2009
↑  שני מזרחי, יהודה ברקן מואשם בהשמטת והעלמת הכנסות בסך 2.25 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2010
↑  שני מזרחי, השחקן יהודה ברקן הורשע בהעלמת הכנסות בשווי 1.6 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 במאי 2011
↑  חן מענית, ‏עבודות שירות ליהודה ברקן בגין העלמת הכנסות, באתר גלובס, 30 בנובמבר 2011
שני מזרחי, יהודה ברקן מואשם בהשמטת והעלמת הכנסות בסך 2.25 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308231205171  BnF: cb166131932 (data)  GND: 1061692663  ISNI: 0000 0000 5388 316X  SNAC: w6fg78pm  SUDOC: 219836930  VIAF: 48947785   WorldCat (עם VIAF): 48947785 
יהודה בארקן, יוני המנחם וזאב רווח על סט הסרט "מבעד לעיניים"
בארקן בחזרות למופע, 1969
בארקן בתפקיד צ'ארלי יחד עם משה איש כסית וזאב רווח בסצנה מתוך הסרט "צ'רלי וחצי", 1974
סקוואן בארקלי

| --- | --- |
סקוואן ב-2019
סקוואן ב-2019
 לידה:  9 בפברואר 1997 (בן 28) ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית 
 עמדה:  רץ אחורי
 גובה:  1.83 מטר
 משקל:  105 ק"ג
 מספר:  26
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2018, ניו יורק ג'איינטס, סבב 1, מספר 2
 קבוצות כשחקן
 2024-הווה 2018-2024:  פילדלפיה איגלס ניו יורק ג'איינטס
 הישגים כשחקן
 הרוקי ההתקפי של השנה (2018)  בחירה לפרו בול  (2018) זכייה בסופר בול LIX
 
בארקלי במדי פנסילבניה בשנת 2017
סקוואן בארקלי (באנגלית: Saquon Barkley; נולד ב-9 בפברואר 1997) הוא שחקן פוטבול, המשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס שבליגת ה-NFL, בעמדת הרץ האחורי.
לאחר הקריירה בת 3 השנים שלו בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, בה הוא סיים עם סה"כ 5,557 יארדים והגיע מקום רביעי בהצבעות לגביע הייזמן, בארקלי נבחר על ידי הניו יורק ג'איינטס במקום השני בדראפט ה-NFL של שנת 2018.
קריירה > פוטבול מכללות

בארקלי שיחק שלוש שנים במדי הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, משנת 2015 עד שנת 2017. בשנתו הראשונה הראה ביצועים מרשימים עם 1,076 יארדים בריצה ו-7 טאצ'דאונים. בשנתו השנייה, בארקלי שיפר את ביצועיו עם 1,496 יארדים בריצה ו-18 טאצ'דאונים. גם בשנתו השלישית בארקלי הראה ביצועים מרשימים עם 1,271 עם יארדים ו-18 טאצ'דאונים.
עקב ביצועיו בארקלי נכלל במועמדים לקבל את גביע הייזמן, אך בסופו של דבר הגיע למקום הרביעי, כאשר הזוכה בגביע לאותה שנה היה בייקר מייפילד, שבסופו של דבר גם נבחר במקום הראשון בדראפט באותה שנה של בארקלי.
| שנה | משחקים ששוחקו | ניסיונות ריצה | יארדים בריצה | ממוצע יארדים לריצה | טאצ'דאונים בריצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | 11 | 182 | 1,076 | 5.9 | 7 |
| 2016 | 14 | 272 | 1,496 | 5.5 | 18 |
| 2017 | 13 | 217 | 1,271 | 5.9 | 18 |
| סה"כ | 38 | 672 | 3,843 | 5.7 | 43 |
קריירה > NFL

לאחר שנותיו בקולג' וביצועיו המרשימים, בארקלי נבחר שני בדראפט ה-NFL של שנת 2018, על ידי ניו יורק ג'איינטס. לאחר היבחרותו, בארקלי חתם עם הקבוצה על חוזה למשך ארבע שנים שערכו כ-31.2 דולר.
בשנתו הראשונה במדי הג'איינטס בארקלי פתח בכל המשחקים של העונה הסדירה, הראה ביצועים מרשימים ביותר ושבר שיאים כגון: הכי הרבה משחקים עם לפחות 100 יארדים כוללים על ידי רוקי והכי הרבה יארדים כוללים בעונה הסדירה של ה-NFL על ידי רוקי (הוביל את הNFL באותה עונה). בעקבות ביצועיו נבחר בארקלי לפרו בול של אותה שנה וזכה ברוקי ההתקפי של העונה.
לאחר עונת רוקי מוצלחת, בארקלי הגיע למקום ה-16 ברשימת 100 השחקנים הטובים ביותר של שנת 2019 ב-NFL.
בשנת 2019, בארקלי הראה ביצועים מרשימים עם 1,003 יארדים בריצה ו-6 טאצ'דאונים והיה לרץ האחורי הראשון בקבוצתו עם יותר מ-1,000 יארדים בריצה בשתי עונותיו הראשונות.
בשנת 2020, במשחק השני באותה עונה של קבוצתו כנגד שיקגו ברס, בארקלי קרע את הרצועה הצולבת שלו ונאלץ לסיים את העונה שלו לאחר שני משחקים אלו בלבד.
| שנה | משחקים ששוחקו | ניסיונות ריצה | יארדים בריצה | ממוצע יארדים לריצה | טאצ'דאונים בריצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | 16 | 261 | 1,307 | 5.0 | 11 |
| 2019 | 13 | 217 | 1,003 | 4.6 | 6 |
| 2020 | 2 | 19 | 34 | 1.8 | 0 |
| סה"כ | 31 | 497 | 2,344 | 4.7 | 17 |
הערות שוליים

↑  James Brady, Here’s the entire NFL Draft order for Rounds 4-7, SBNation.com, ‏28 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  Top 100 Players of 2019, Nos. 20-11: Best RB-WR duo move up, NFL.com (באנגלית)
↑  Michael David Smith, Giants announce Saquon Barkley has torn ACL, ProFootballTalk, ‏21 בספטמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019014604  VIAF: 5487155345601506430003   WorldCat (עם VIAF): 5487155345601506430003 
בארקלי במדי הג'ייאנטס בשנת 2018
גוצ'י

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  גוצ'יו גוצ'י 
 תקופת הפעילות:  1921, איטליה איטליה – הווה
 חברת אם:  קרינג 
 מיקום המטה:  פירנצה 
 ענפי תעשייה:  אופנה 
 מוצרים עיקריים:  ביגוד, מוצרי יוקרה 
 עובדים:  20,711 (נכון ל־2022) 
  
 www.gucci.com
 
ערך זה עוסק במותג אופנה שמקורו באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גוצ'י (באיטלקית: Gucci), הוא מותג איטלקי למוצרי אופנה ועור.
היסטוריה

המותג נוסד על ידי גוצ'יו גוצ'י (1881–1953) בעיר פירנצה שבטוסקנה, איטליה, בשנת 1921. בית גוצ'י שייך לתאגיד הצרפתי קרינג.
כבר ב-1947 הושקו פריטים אופנתיים שנרכשו על ידי ידועניות כמו ג'קלין קנדי וגרייס קלי.
ב-1981 החל המותג לעסוק בביגוד והיה להצלחה בעיצוביו החדשניים. ב-1994 עם ירידת ערכו של המותג, נכנס לניהול האומנותי, המעצב האמריקני הצעיר טום פורד, שמיצב את הבגדים ברוח מודרנית וצעירה והחברה שגשגה מחדש. העצובים המיניים והמיוחדים היוו מוקד משיכה, ובין לקוחותיו הייתה גם הזמרת מדונה.
ב-2003 השיק המותג בניהולו של טום פורד קמפיין פרובוקטיבי בהטמעת הלוגו באזור מוצנע ביותר בגוף הדוגמנית[דרוש מקור].
על פי המגזין טיים מחזור המכירות השנתי של גוצ'י לשנת 2007 היה כ-7.7 מיליארד דולר והוא היה במקום ה-46 ברשימת 100 המותגים המובילים בעולם. על פי מדד המכירות, גוצ'י הוא מותג האופנה השני בגודלו בעולם אחרי ג'ורג'יו ארמני, ומותג האופנה האיטלקית הגדול בעולם לגוצ'י מעל 4021 חנויות ברחבי העולם ותוצרתו אף נמכרת בסיטונאות לבעלי זיכיונות ולחנויות אופנה עילית.
בבעלות החברה נמצאים גם מותגי אופנה נוספים (למשל סרג'ו רוסי).
מ-2015 עד 2022 היה אלסנדרו מיקלה מנהל הקריאייטיב של בית האופנה.
היסטוריה > הפסקת שימוש בפרווה

באוקטובר 2017 הכריזה החברה כי תחדל להשתמש בפרווה החל מ-2018.
היסטוריה > הסרט "בית גוצ'י"

ב-2022 יצא לאקרנים סרט על ההיסטוריה של המותג לכבוד 100 שנים להיווסדו.
מוזיאון גוצ'י

בשנת 2011 נפתח מוזיאון גוצ'י בפירנצה, באותו מקום שבו נפתחה ב-1931 החנות הראשונה של גוצ'י, בכיכר הסיניוריה.
גוצ'י וישראל

חנות גוצ'י נפתחה בישראל בכיכר אתרים בשנת 1975. בהמשך, עבר המותג לשתי חנויות בכיכר המדינה.
בשנת 2013 קיבלה חברת רולטיים את הזיכיון למכור את תכשיטי גוצ'י בישראל.
בשנת 2022 זכתה שירל אברג'ל, בוגרת המחלקה לאופנה במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, במקום הראשון בתחרות אופנה בינלאומית של גוצ'י.
הערות שוליים

↑  History (הקישור אינו פעיל, 6 ביוני 2020), באתר gucci.com.
1 2  זיוה מוגרבי-קובני, היפים והאמיצים: השערוריות, המהפכות והסלבס ב-100 שנות גוצ'י, באתר ישראל היום, ‏יום חמישי, 3.11.2022
↑  Gucci (הקישור אינו פעיל, 6 ביוני 2020), ביזנסוויק
↑  Top 100 Global Brands Scoreboard (הקישור אינו פעיל, 6 ביוני 2020)
↑  Italian fashion house Gucci to go fur-free in 2018, says CEO, באתר הגרדיאן, 12 באוקטובר 2017
↑  יעל בן ישראל, ‏היכל גוצ'י: מוזיאון מותג היוקרה האיטלקי נחנך בפירנצה, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2011
↑  מרתה מייזלס, יש חדש במערב, דבר, 5 באפריל 1976
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏כיכר-המדינה מתקררת: חנויות היוקרה מתחילות לחוש במיתון ומציעות "סיילים" סודיים, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2008
↑  אורנה יפת, קניון ים המלח מתלבש על גוצ'י וברברי, באתר כלכליסט, 25 בדצמבר 2012
↑  אורנה יפת, רולטיים קיבלה את הזיכיון על גוצ'י, באתר כלכליסט, 17 באוקטובר 2013
↑  hagith100@gmail.com, גאווה לעולם האופנה: בוגרת ויצו זכתה במקום הראשון בתחרות של גוצ'י, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2022-10-31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325350505171  GND: 6070240-0  LCCN: n86050809  NKC: olak2016935384  VIAF: 143105892   WorldCat (עם VIAF): 143105892 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכונת לינוטייפ

לינוטייפ מודל 1 "בסיס מרובע", 1895
גווייה של מכונת לינוטייפ מבית הדפוס של על המשמר, בחזית בית העיתונאים על שם סוקולוב, תל אביב
מכונת הלינוטייפ ממכנת את מלאכת סדר הדפוס. היא עושה זאת על ידי מקלדת, ומערכת שמייצרת שורת טקסט יצוקה ("גולם"), מנתך העופרת המשמש בדפוס.
הגולם משמש להדפסה או ליצירת סטריאוטיפ, ולאחריה הוא מותך חזרה, ליציקת גלמים לעבודה הבאה.
בסדר הידני שהיה נהוג לפני כן, יוצקים מראש מספר רב של גופנים עבור כל אות. את הגופנים מסדרים במגירה מיוחדת, בה יש תא עבור כל תו. בפעולת הסדר נוטלים מהמגירה אות אחרי אות, ומשרשרים אותן ב"מקל סדרים", המיועד לדבר. מקל הסדרים מכוון לאורך השורה הרצוי, לפי רוחב הטור בעיתון או בספר. כשהשורה "מתמלאת", כלומר לא נותר בה מספיק מקום למילה הבאה, יש "ליישר" אותה. פעולת היישור נעשית על ידי הוספת כפיסי רווח בין המילים בשורה, כך שסופי כל השורות מהווים קו מיושר אחיד. מקל הסדרים מכיל מספר שורות, בדרך כלל שלוש או ארבע, וכשהוא מתמלא, מעבירים את השורות המסודרות למסגרת מיוחדת, וממשיכים לסדר את השורות הבאות. אחרי ההגהה, השורות המסודרות מועברות למסגרת גדולה יותר, בפעולה המכונה "עימוד", לצד אלמנטים נוספים, כמו גלופות של תמונות ואיורים, מסגרות, כותרות, ועוד. בגמר ההדפסה, יש למיין את האותיות היצוקות בחזרה לתאיהן במגרת הסדר.
שיטת העבודה המבוססת על הלינוטייפ יעילה מן השיטה הידנית פי שישה או יותר, כלומר הספקו של סדר מיומן אחד המשתמש במכונה, דומה להספקם של שישה סדרים המשתמשים בשיטה הידנית. המכונה משתמשת בשטח עבודה בבית הדפוס שאינו עולה על השטח הנחוץ לכל אחד מהסדרים הללו, והשימוש במכונה החליף כמעט לחלוטין את הסדר הידני במספר תחומים, בעיקר בהדפסת ספרים ועיתונים. בייצור המוצר הסופי, כלומר העיתון או הספר, באות לידי ביטוי טכנולוגיות נוספות, למשל להדפסת תמונות, או סדר ידני להדפסת הכותרות, ובכל שלבי הדפוס מלבד שלב הסדר, אבל כמעט כל הדפסה שעיקרה היה טקסט, השתמשה בלינוטייפ, או בטכנולוגיות דומות, שמוכרות בשם הכללי "סדר מתכת חמה", כלומר סדר המשתמש ביציקה, לעומת הסדר המסורתי - "מתכת קרה".
מעמדה של הלינוטייפ בתעשיית הדפוס היה מרכזי ביותר החל מסוף המאה ה-19, ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, תקופה של כמעט 80 שנה, ולמרות השינויים הטכנולוגיים הגדולים כמעט בכל התחומים בין 1890 ל-1970, מכונת הלינוטייפ נשארה ביסודה ללא שינוי: במשך השנים דברים השתכללו והשתפרו, אבל טכנאי מיומן המתחזק את המכונה של 1971, לא יתקשה לתחזק ולפתור כמעט כל תקלה במכונה של 1906, ואפילו במכונה של 1892 יוכל לטפל ללא קושי רב.
בשטח העיתונות, לפני הלינוטייפ, אורכם של עיתונים יומיים לא עלה על 8 עמודים, מגבלה שנעלמה עם תחילת השימוש במכונה. המכונה גם הוזילה משמעותית את מחירם של ספרים ועיתונים.
היסטוריה

במחצית השנייה של המאה ה-19, התמודדו ממציאים רבים עם האתגר של מיכון מלאכת הסדר. אחד מהם היה מהגר גרמני בארצות הברית, בשם אוטמר מרגנתלר (Ottmar Mergenthaler). מרגנתלר החל להתעניין בבעיה כאשר ממציא אחר שניסה לפתח סדר ממוכן, נועץ בו. חלק מהממציאים הללו פיתחו מכונות ומתקנים שחלקם עבדו. אחד הפיתוחים הללו, מ-1890, שנקרא מונוטייפ, היה למכונה מצליחה, שהמשיכה לשרת את עולם הדפוס במשך עשרות שנים, עד תום עידן דפוס הבלט, לקראת סוף המאה ה-20.
מורגנתלר עצמו פיתח סדרה של מכונות, שחלקן פעלו במידה מסוימת של הצלחה. המכונה הראשונה בה מופיעים רוב רעיונות הלינוטייפ, והראשונה שנקראת "לינוטייפ" (ללא מספר דגם), החלה לפעול בסדר של העיתון ניו יורק טריביון, בשנת 1886. מדגם זה נבנו כ-200 מכונות, שסופקו לבתי דפוס שונים, של עיתונים ואחרים. במהרה יצא הספר הראשון שסודר בלינוטייפ, בהוצאת הניו יורק טריביון. במשך שש השנים הבאות יוצרו ונמכרו מכונות נוספות, תוך הוספת שינויים ושיפורים מתמידים.
הדגם הבא, שנקרא "דגם 1", הופיע ב-1892, והצליח מסחרית - למעלה מ-6000 מכונות לינוטייפ מדגם 1 נמכרו. דגמים חדשים המשיכו להופיע- דגם 3 החליף את 1 ב-1902, ובשנה הבאה הופיע דגם 2 - ה"מיקסר" (ראו להלן) הראשון, עם שתי מחסניות.
ב-1906 יצא "דגם 5", שייצורו והשימוש בו נמשכו בעשרות השנים הבאות. מספר קטן של מכונות לינוטייפ עדיין מופעלות, בבתי דפוס נוסטלגיים, ובהדגמות במוזיאונים וסדנאות. מכונות אלו הן פעמים רבות ממודל 5, מודל 8 (שהוצג ב-1911), או מודלים אחרים מהעשור הראשון של המאה.
מרגנתלר נפטר ב-1899, בגיל 45. חברת "מרגנתלר-לינוטייפ" שגשגה, ודגמים חדשים ומשוכללים יותר המשיכו להופיע עד שנות ה-60 של המאה העשרים, והייצור נמשך עד שנות ה-70. בסך הכל יוצרו למעלה מ-100,000 מכונות מכל הדגמים, שפעלו ברחבי העולם ושימשו לביצוע מלאכת הסדר בעשרות שפות, הכוללות את כל השפות האירופיות, ובנוסף שפות רבות אחרות, ביניהן עברית, ערבית, פרסית וקירילית. מפעלי ייצור נבנו בבריטניה ובגרמניה, ואלו ייצרו ומכרו את דגמי המכונה, ואף פיתחו וריאנטים שונים. חברת אינטרטייפ החלה למכור ב-1914 מכונה "תואמת", ובגוש המזרחי נבנו חיקויים מדויקים. התיאור במאמר זה, מתאים גם למכונות אלו.
על אף כל השכלולים שנוספו למכונה מאז 1892, בבסיסם של כל הדגמים עד האחרון מ-1964, עדיין עומדת אותה מכונה מודל 1. כל חלק ופונקציה במכונה ההיא, קיים גם בדגם החדש ביותר, שיוצר 80 שנה אחר כך, ומכונאי מיומן בהפעלת ה"קומט" מ-1951, לא יתקשה לגרום למכונה ממודל 5, שיצא לראשונה ב-1906, לתקתק שורה אחרי שורה של גולמי עופרת, כמו שעשתה לפני 30 או 50 שנים.
המכונה תרמה להוזלה משמעותית ועליה חדה בזמינות ספרים, וסיפקה את הפלטפורמה עליה נבנתה העיתונות המודרנית: לפני הופעת המכונה, לא ידוע עיתון יומי שארכו עלה על 8 עמודים. האצת מלאכת הסדר גם קיצרה מאוד את הזמן בין כתיבת הידיעה להופעתה בדפוס.
למעשה, כמעט כל העיתונות הכתובה, בעולם, בכל השפות, נסדרה במכונות לינוטייפ (או המכונה כמעט זהה של אינטרטייפ המתחרה), במשך קרוב ל-80 השנים הראשונות של המאה ה-20. עיתון הניו יורק טיימס נסדר בלינוטייפ עד 1978, הוושינגטון פוסט, שהיה מהראשונים להשתמש במכונה, החל ב-1888, נסדר בעזרתה במשך יותר מתשעים שנה, עד 1980. עיתונים עבריים שונים המשיכו להיסדר בלינוטייפ לתוך שנות ה-80 של המאה.
הממציא תומאס אדיסון כינה את הלינוטייפ "הפלא השמיני של העולם".
תיאור

התיאור להלן הוא כללי, ואינו מתייחס לדגם מסוים, אלא אם כן מצוין הדבר בפירוש. כמו כן, התיאור מתאים כמעט בכל הפרטים גם למכונת אינטרטייפ, המתחרה. דף המונה את ההבדלים העיקריים בין לינוטייפ לאינטרטייפ, ודף המתאר את רוב הדגמים, מופיעים בסעיף "קישורים חיצוניים".
מכונת הלינוטייפ היא מכונת יציקה: היא יוצקת "גלמים", שהם לוחות עופרת שעל אחד מפניהם מובלטת שורת טקסט, שיכולה לשמש בדפוס בלט. המכונה לא יוצקת את הגולם מתבנית קבועה, כמו בפעולת יציקה רגילה, אלא היא בונה תבנית חדשה בכל יציקה,, על ידי סידור בשורה של שורה של תבניות קטנות, שכל אחת מהן מייצגת אות יחידה, יוצקת גולם אחד מהתבנית שסודרה, ומפרקת את התבנית למרכיביה, כך שישמשו ביציקת השורות הבאות. סידור התבניות נעשה על ידי הקלדה על מקלדת הלינוטייפ.
מבחינה פונקציונלית, יש במכונת הלינוטייפ שלושה חלקים עיקריים:
"סדר": יצירת שורת טקסט משורת תבניות קטנות, המכונות "מטריצות", שעל כל אחת סימן דפוס כלשהו, ורווחים ביניהן.
"יציקה": יציקת נתך עופרת, בדיל ואנטימון ל"גולם", שבאחת מפניו שורת הטקסט שנוצקה בעזרת המטריצות והרווחים, ושליחתו ל:תיבת הגלמים". גלמים אלו הם התוצר הסופי של מכונת הלינוטייפ, והסיבה לקיומה.
"מיון": החזרת המטריצות ופסי הרווח למערכת הסדר, כדי שיוכלו לשמש לסידור השורות הבאות.
מובן, לכן, שכדי להבין את פעולת המכונה, הכרחי להכיר את אותן "תבניות קטנות". בדפוס הבלט, התבניות המשמשות ליציקת האותיות נקראות "אמות דפוס", או "מטריצות" (מהמילה הלטינית לאם). בהמשך ייעשה שימוש במונח "מטריצה".
תיאור > המטריצה

המטריצה של הלינוטייפ היא פיסת מתכת, בדרך כלל פליז, שבאחת מפניה טבועה האות לה משמשת המטריצה. מטריצות של תווים שונים הן ברוחב שונה, לפי התו. עבור רווחים משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band), שיתוארו בהמשך.
פרט לאות הטבועה, שאר הפרטים במטריצה, נועדו לעזור למכונת הלינוטייפ להוביל אותה במסלול הסבוך בו היא עוברת מתחילת התהליך ועד סופו, וחוזר חלילה לשורות הבאות.
פירוט:
דמות התו, חרוטה, או נכון יותר, שקועה, בפני המטריצה המשמשים כתבנית. תווים ברוחב שונה טבועים במטריצות ברוחב שונה (שלא כמו במכונת כתיבה, בה כל תו או רווח תופס רוחב שווה בשורה). פרט לרוחב, שיכול להיות שונה בין מטריצות שונות, שאר ממדי המטריצה זהים בכולן.
ארבע "אוזניים", שתיים בפני המטריצה המכילים את התו, ושתיים בפנים המנוגדות. אוזניים אלו משמשות להובלת המטריצה דרך המכונה, ולאחיזתה במיקומה המדויק בעת היציקה, כדי להבטיח שורת טקסט אחידה ומיושרת
מעין "ערוץ" משולש בפניה העליונים של המטריצה, שפניו משוננים. שיניים אלו משמשות בתהליך המיון, שיתואר בהמשך
תיאור > המטריצה > פסי הרווח

הטיפול ברווח בין מילים בלינוטייפ הוא מיוחד, ולכך משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band). הגלמים שהמכונה יוצקת מיושרים לימין ולשמאל: כל השורות באותו הטור הן באורך זהה, אף שלא ניתן להבטיח שרוחב האותיות עצמן (או ליתר דיוק, רוחב המטריצות שנושאות את האותיות הללו) זהה בכל השורות.
היישור מתבצע בעזרת הרווחים: בלינוטייפ, הרווח בין כל שתי מילים בשורה אחת זהה, אך הרווחים בשתי שורות שונות, בדרך כלל אינם זהים.
פסי הרווח משולבים בשורת המטריצות ביציקה, ומבחינות רבות אפשר לראות בהם מעין מטריצות מיוחדות. ייחודם של הרווחים נובע מיכולתם להתרחב, יכולת שמשליכה גם על צורתם: פסי הרווח ארוכים יותר מהמטריצות, והם בנויים משני חלקים: חלק אחד שמזכיר בצורתו מטריצה רגילה, וחלק שני בצורת טריז דק, המחליק לאורכו של הראשון, ובכך מרחיב את הרווח. לעומת המטריצה, בערוץ המשולש שבראש פס הרווח אין שיניים, עובדה המתבטאת בשלב המיון.
מטריצה של לינוטייפ. במרכז הצד הפונה אלינו האות (A) הטבועה במטריצה, ומתחתה "התו החליפי" של המטריצה - במקרה זה A מוטה (A). מעל ומתחת לאותיות הטבועות, שתיים מארבעת ה"אוזניים". שתי האוזניים הנוספות, הן בצד המרוחק מאיתנו, ואינן נראות בתמונה. בחלקה העליון של המטריצה, הערוץ עם השיניים, המשמש למיון בסיום היציקה
להמחשת הגודל. יש מטריצות "שמנות" יותר או פחות, אך בפרופיל, כמו בתמונה, לכל המטריצות של לינוטייפ אותם ממדים בדיוק
זוג מטריצות. במטריצה העליונה ניתן להבחין בתווים החרוטים או מוטבעים בה ומשמשים ליציקה (האות t, בכתב רגיל ובכתב מוטה). האות v במטריצה התחתונה היא לזיהוי בלבד, ואין לה תפקיד אחר - צד היציקה של המטריצה הוא מאתנו והלאה. בארבע הפינות ארבע אוזניים, המשמשות להובלת המטריצות ואחיזתן במקומן המדויק בשעת היציקה. הערוץ המשונן בחלקן העליון (צד שמאל בעליונה) משמש למיון לערוץ המתאים
פס רווח של לינוטייפ. שלא כמו המטריצה, פס הרווח בנוי משני חלקים: החלק הקצר, ובו האוזניים והערוץ המשולש (בלי שיניים), קבוע בשורת הסדר. לאורכו מחליק ה"יתד", שחלקו התחתון רחב מחלקו העליון, וכשהוא נדחף כלפי מעלה (ימינה בתמונה), פס הרווח כולו מתרחב, ומיישר את השורה.
"שורת סדר". שורה של מטריצות ופסי רווח, כשצד היציקה פונה אלינו (באיור מטריצות עם תו יחיד). כל הקשת מקלדת שולחת מטריצה נוספת להתייצב בשורה, וכל הקשה על מקש הרווח שולחת פס רווח חדש. כשסידור השורה מסתיים, היא נשלחת להשתתף ביציקת הגולם, ומשם למיון, בו היא מפורקת, והמטריצות ופסי הרווח נשלחים חזרה לתאיהם.
תיאור סכמטי, או "דיאגרמת בלוקים" של מכונת לינוטייפ. מימין למטה המקלדת, מעליה רצועת ההסעה, מעליה המחסנית A, ומעליה פס המיון. מעל המחסנית פס המיון. בצד שמאל מערכת היציקה - מאחור הכור, ולפניו גלגל התבניות.
בין הכור למקלדת מעלית הסדר, ומעליה תיבת הרווחים. משמאל לתיבת הרווחים מצוירת "שורת סדר", המסמנת את ערוץ הביניים - התחנה הראשונה במערכת המיון.
תיאור > הנעה

מכונת הלינוטייפ היא מכונה מונעת. ברוב הדגמים, החל מהראשונים, מותקן מנוע חשמלי של ⅓ (שליש) כוח סוס, אם כי ניתן להניע את המכונה גם ממנוע חיצוני, במקומות בהן אין אספקת חשמל סדירה. בדגמים חדשים ומהירים יותר, הוגדל הספק המנוע ל-½ כוח סוס, שהוא עדיין הספק צנוע למכונת יציקה בגודל כזה. פעולת המכונה לא יכולה להיחשב "שקטה", ועם זאת, היא אינה רועשת במיוחד.
כל פעולות הסדר, החל מההקלדה וכלה ביציקת הגולם ובמיון המטריצות, הן ממונעות, והפעולה יחידה שמבוצעת בכוח שרירי הסדר, היא הרמת מעלית הסדר בכ 12 סנטימטר, בהסטת מנוף המותקן מימין למקלדת, להתחלת מחזור היציקה. הקשות הסדר על אחד קלידי המקלדת, לא משחררות ישירות את המטריצה, אלא מפעילות מתג מכני, שגורם להתחלת פעולה ממונעת, שבסופה מתייצבת המטריצה המתאימה, או פס הרווח, בשורת הסדר. את תהליך היציקה מתחיל הסדר על ידי הסטת מנוף, שמניף את מעלית הסדר, עם שורת הסדר עליה, לעמדת ה"מסירה", ובכך גורם לתחילת מחזור פעולה, שמסתיים עם הוספת הגולם המוכן לתיבת הגלמים, והחזרת כל מטריצה לערוץ המתאים לה במחסנית, בלי כל התערבות נוספת.
העובדה שפעולת היציקה אוטומטית לחלוטין, אפשרה מאוחר יותר (החל ב-1932) "להסב" את הלינוטייפ כולה למכונת סדר אוטומטית לחלוטין, על ידי "החלפת" המקלדת בקורא סרט מנוקב, כך שמפעיל אחד השגיח על עד ארבע מכונות, שכולן סדרו אוטומטית טקסט שהוזן בסרטי נייר.
בכל מקום בו הדבר אפשרי, הפעולות מתבצעות בכוח המשיכה, או בעזרת קפיץ, כאשר תפקיד ההנעה הוא להרים את המכלול חזרה כנגד כוח המשיכה, או לדרוך את הקפיץ חזרה, במקום שההנעה עצמה תבצע את הפעולה, כך שאם יש תקלה, ופעולה כלשהי "נתקעת", לא יופעל כוח מכני שעלול לגרום לשבר. למערכת המיון יש מצמד אוטומטי, שמתנתק ברגע שיש התנגדות לתנועה, גם כאן כדי למנוע נזק במקרה של "תקיעה". במהלך עבודה, הלינוטייפ יכול לעיתים "להיתקע", למשל כתוצאה ממטריצה שאחת מאוזניה התעקמה. סדר מיומן פותר את ה"תקיעות" הללו כדרך שיגרה, בדרך כלל בלי שיגרמו נזקים.