היהודי הנצחי (סרט, 1940)
תוכן ועלילה

הסרט פותח בהסבר פסאודו-היסטורי ברובו, על מקורם האתני ועברם ההיסטורי של היהודים האוריינטליים והזרים לאירופה; הסרט מתאר כיצד אבותיהם העבריים יצאו מן הסהר הפורה, פלשו למצרים, גורשו ממנה, חדרו לאגן הים התיכון ומאוחר יותר, לדרום אירופה, משם למרכזה ומערבה, ובהמשך פשטו בהמוניהם על מזרחה (ופולין בפרט), כל זאת בשם תאוות הבצע והניצול.
אחת מסצנות הפתיחה מראה צילום של שטף עכברושים הפורץ מפתח ביוב, המתחלף לצילום של המון יהודים ברחוב סואן בפולין. צילומי תקריב מתמקדים בתווי פנים חולניים ומעוותים, וקריינות מסבירה שכשם שעכברושים הם הסרח העודף ומפיץ המחלות של עולם החי, הרי היהודים הם המקבילה האנושית שלהם, מפיצי מחלות ושחיתות בקרב המין האנושי. אבל, ממשיך הקריין, שלא כעכברושים, ליהודים יש יכולת מדהימה לשנות את הופעתם כך שיידמו ל"פונדקאיהם" האנושיים ויתערבבו ביניהם. הצילום מתמקד בתמונות יהודים מזוקנים בלבוש יהודי מסורתי, המתחלפות לתמונת יהודים גלוחי פנים בחליפות עסקים מודרניות, בלוויית הסבר כי רק "עין מיומנת" תבחין בתוויהם היהודיים. בצילום זה נראות עיני היהודים מתרוצצות בתוך חוריהן מצד לצד בעודם מחייכים חיוך מזויף למצלמה – בפועל, צולמו היהודים תחת איום רובים, כאשר עיניהם עוקבות אחר תנועות קני הרובים המכוונים כלפיהם.
סצנות נוספות כוללות צילומי יהודים ידועי שם, כגון אלברט איינשטיין (המוצב בצד סדרת תמונות העוסקות בשליטה היהודית בתעשיית הפורנוגרפיה), המנהיגה הסוציאליסטית רוזה לוקסמבורג, המוזיקאי לאו קסטנברג, הסקסולוג מגנוס הירשפלד ואף צ'ארלי צ'פלין, שאמנם לא היה יהודי אך נחשב בידי היטלר ככזה בעקבות סרטו "הדיקטטור הגדול". עוד נעשה שימוש בקטעים מתוך "סרטים יהודיים" תוך הוצאתם מהקשרם והצגתם כהוכחה ניצחת לזדוניות היהודית העולמית. קטעים מן הסרט האמריקני "בית רוטשילד" (1934) משמשים להדגמת ההשתלטות היהודית על הכלכלה העולמית, ברשת מסועפת החוצה מדינות ויבשות. דוגמה בוטה של הוצאת דבר מהקשרו היא שילוב קטע מסרטו העלילתי של פריץ לאנג "M"‏ (1931), בו מגלם השחקן היהודי פיטר לורה דמות נבל של רוצח ילדים, כדוגמה ארכיטיפית לדמות היהודי.
הסרט מציג צילומים תיעודיים, לכאורה, מחיי היהודים בפולין, אשר בוימו במטרה להציג את היהודים באור נלעג. באחת הסצנות מוצג אדם צ'רניאקוב, ראש היודנראט בגטו ורשה, יושב במשרדו בצד מנורת שבעת הקנים, כשהוא משוחח עם עמיתיו תוך נפנוף מכוון ומופרז בידיו וזרועותיו על פי הנחיות הבמאי, משום ש"כך מדברים יהודים".
סצנה בולטת בסרט נותנת ביטוי להשקפת העולם של המפלגה הנאצית. בסצנה זו מוצגים ציורים של דמויות תנ"כיות, שהם רומנסקיים באופיים. ציורים אלו מוצגים בזה אחר זה, במקביל לציטוט להלן:
"אברהם, יצחק, ויעקב נחשבו לעמודי התווך של המוסר העליון ביותר והאצילות האנושית, אך אנו יודעים כעת כי העבריים של התנ"ך לא יכלו להראות כך (כמו המוצג בציורים), עלינו לתקן את נקודת מבטנו ההיסטורית"
בסיומו של ציטוט זה, טוען הקריין "כך נראים עבריים אמיתיים!", ומיד מוצג תיעוד של סעודת פורים בקרב יהודים פולנים, תוך גינוי החג כשמחה על מעשה טבח.
לקראת סוף הסרט, לאחר שהוצגה אחריות היהודים לשקיעת המוזיקה, המדע, האמנות והמסחר המערביים, מגיעה סצנה מצולמת של שחיטה בידי שוחט יהודי, וזאת לראייה כי היהודים נעדרים את החמלה האנושית והיחס ההומאני לבעלי חיים, תכונות שכה מאפיינות את בני הגזע הארי. לקטע זה מוקדמת הודעה המזהירה נשים, ילדים, ורכי לב מפני "תמונות קשות לצפייה", ולאחריה, על פני דקות ארוכות, מוצגים פרות וכבשים שחוטים במהלך פרפורי גסיסה מצמררים.
רגע השיא הדרמטי של הסרט הוא נאומו של אדולף היטלר בפני הרייכסטאג ב-30 בינואר 1939 (בסופו של הסרט), בו הוא טומן את הזרע ל"פתרון הסופי" ל"בעיה היהודית" שהוצגה במהלך הסרט:
"אירופה לא תדע שלום עד שתיפטר מן הבעיה היהודית. בעולם יש די מקום להתיישבות, אך עלינו להתנתק מן ההכרה בכך שאחוז מסוים מן העם היהודי נועד, בידי האל, להיות נצלן טפיל של גופם ועבודתם היצרנית של עמינו. על היהדות להתאים עצמה לעבודה מכובדת ובונה, כפי שעושים יתר העמים, או שבמוקדם או במאוחר תמצא עצמה נתונה למשבר שממדיו מעבר לכל דמיון. אם יהדות הממון הבינלאומית באירופה ומחוץ לה תצליח להטיל את האומות אל מלחמת עולם בשנית, אזי התוצאה תהייה לא ניצחון היהדות, אלא השמדת הגזע היהודי באירופה!"
לקראת הסוף מוצגות תמונות מתוך הסרט הנאצי "ניצחון הרצון" משנת 1934, שבהם מראים את דמותם של הגרמנים האריים מתוך הסרט (שנחשבו אף הם לטהורי הגזע בסרט זה ובכלל בגרמניה הנאצית).