stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינדה בן-צבי
מספריה

מבחר מחזות אמריקניים. עורכת לינדה בן צבי, שמעון לוי, 2005
Samuel Beckett, Boston: Hall & Co., 1986
Drawing on Beckett: Portraits, Performances, and Cultural Contexts עורכת 2003
Susan Glaspell: Essays on Her Theater and Fiction, עורכת Arbor: The University of Michigan Press
Theater in Israel, University of Michigan Press. 1996
Susan Glaspell: her life and times, Oxford University Press US, 2005
Women in Beckett: performance and critical perspectives, University of Illinois Press, 1992
The road to the temple: a biography of George Cram Cook עם Susan Glaspell,/ McFarland, 2005
Beckett at 100: revolving it all עם Angela B. Moorjani, Oxford University Press US, 2008
Bertolt Brecht: performance and philosophy
The devaluation of language in avant-garde drama, University of Oklahoma, 1972
Staging the other Israe : the documentary theatre of Nola Chilton in TDR/The Drama Review, MIT press
לינדה ארדי

| --- | --- |

ארדי, 2014
 לידה:  11 באוקטובר 1973 (בת 50) נאנט, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדה ארדי (בצרפתית: Linda Hardy;‏ נולדה ב-11 באוקטובר 1973 בנאנט שבצרפת) היא שחקנית צרפתייה ודוגמנית.
ביוגרפיה

ארדי זכתה בתואר מיס צרפת בשנת 1992 וייצגה את מדינתה בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אירופה, אחרי זה היא פתחה בקריירת משחק בקולנוע הצרפתי. סרטה הראשון יצא לאקרנים ב-1999, רקטו\ורסו (Recto\Verso), ישר לאחר מכן קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הייץ' H בשנת 2000.
מבחינה בינלאומית, תפקידה המפורסם ביותר עד כה באקרנים, הוא אישה חצי חיזרית בסרט המדע בדיוני "אימורטל" בשנת 2004. בסרט היא מדובבת באנגלית חוץ מבדיאלוג אחד שאותו היא מדברת בצרפתית, שפת האם שלה.
בשנת 2008 כיכבה בסרט "הר הזיתים" לצד איאון ביילי. הסרט עוסק ביהודי אמריקאי המבקר בישראל ומתאהב בבחורה פלסטינית.
במהלך 2008–2010 שיחקה בשתי עונות מסדרת הטלוויזיה הצרפתית "Section de recherches" והופיעה שנה אחת בלוח שנה בצרפת.
שיחקה מספר תפקידי משנה בטלוויזיה הצרפתית, בין היתר הופיעה בשנים 2012–2013 ב-11 מפרקי הסדרה "Enquêtes réservées".
ב-2013 התארחה בסרט הבריטי "אהבה בועטת".
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', רומיאו ויוליה על הר הזיתים, באתר ynet, 4 באפריל 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145964798 (data)  GND: 142053953  ISNI: 0000 0000 8369 7210  LCCN: no2018114666  NTA: 27443637X  SNAC: w6rz2076  SUDOC: 131245201  VIAF: 32246019   WorldCat (עם VIAF): 32246019
כופח'ה

| --- | --- |

המסגד בכופח'ה עם הצריח הקטום
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז עזה
 נפה:  נפת עזה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  המאה ה-19
 שטח:  8,569 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  כיבוש והריסה על ידי חטיבת הנגב במהלך מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  25 במאי ו-17 באוגוסט 1948
 יישובים יורשים:  ניר עקיבא
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  550 (1948)
 קואורדינטות:  31°28′42″N 34°39′42″E﻿ / ﻿31.47823889°N 34.66161667°E﻿ / 31.47823889; 34.66161667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) כופח'ה(למפת מערב הנגב רגילה) כופח'ה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כופח'ה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כופח'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-כּוֹפָחָ'ה או כּוֹפָחָ'ה, ללא אל-היידוע (בערבית: الكوفخة، كوفخة) היה כפר ערבי-מוסלמי בספר המדבר, בצפון-מערב הנגב, כ-19 ק"מ מזרחית לעיר עזה. הכפר הוחרב בשנת 1948 במהלך מלחמת העצמאות וכחלק מהנכבה, ותושביו גורשו לעזה. על אדמותיו הוקם מושב ניר עקיבא.
היסטוריה

בשטח הכפר נתגלו ממצאים ארכאולוגיים מן התקופה הרומית-ביזנטית ועד לימי הביניים.[דרוש מקור] הכפר היה מיושב במאה ה-15. בשנת 1472/1473 הקדיש הסולטאן הממלוכי קאיתבאי את הכפר לטובת מדרסה בירושלים.
הכפר המודרני הוקם במאה ה-19 על ידי תושבים עזתים, כולם מוסלמים.
בשטח הכפר נחפרו שתי בארות מים ולקראת סוף המאה ה-19 נבנה בכפר בהוראת הסולטאן עבדול חמיד השני מסגד בעל צריח שהיה המבנה הגבוה בכפר. כמו כן פעל בכפר בית ספר יסודי.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עזה ועל פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל מנה 500 נפשות. עד 1948 הוא מנה כ-580 נפש ו-102 בתי מגורים.
בתוכנית החלוקה של האו"ם מ-1947, הכפר יועד להיכלל במדינה העברית.
במלחמת העצמאות הוחזק הכפר על ידי הצבא המצרי.
בלילה שבין 27 ו-28 במאי 1948, התקיפו את הכפר יחידות של חטיבת הנגב הוא נכבש ותושביו פונו. בתי הכפר נהרסו והשריד היחיד שנותר ממנו הוא המסגד שצריחו נקטם במהלך הקרבות.
על אדמות כופח'ה הוקם ב-1953 מושב ניר עקיבא.
לקריאה נוספת

אליהו שטרן: לצאת להתאוורר, טיולי משפחה קצרים בצפון הנגב, הוצאת המרכז הלימודי על שם ג'ו אלון, עמ' 78–80, 1986.
הערות שוליים

↑  Roy Marom; Itamar Taxel, Ḥamāma: The historical geography of settlement continuity and change in Majdal 'Asqalān's hinterland, 1270 - 1750 CE, Journal of Historical Geography 82, 2023-01-01, עמ' 58
↑  Petersen, Andrew (2001). A Gazetteer of Buildings in Muslim Palestine (British Academy Monographs in Archaeology), pp. 195-196
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 178.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012415062205171 
המסגד בכופח'ה
ימי חג (נצרות)

חגיגות עליית מריה השמיימה במלטה
החגים והמועדים בדת הנוצרית (בלטינית: Sollemnitas), הם חלק מהאירועים הנחגגים על ידי נוצרים מרחבי העולם בלוח השנה הליטורגי, של הכנסייה הנוצרית על שלל זרמיה. החגים הנוצרים לרוב נסובים סביב אירועים מחייו של ישו, אמו מריה וקדושים נוצרים אחרים. בדת הנוצרית ישנה אוריינטציה חיובית לקיומם של חגים, לכן לוח השנה הנוצרי גדוש בחגים ומועדים. מרביתם של החגים אשר מציינת הכנסייה הנוצרית הם מקומיים בלבד ואינם משותפים לכל הקהילות הנוצריות באשר הן. עם זאת שניים מהחגים המרכזיים של הנצרות, משותפים לכלל הזרמים והעדות השונות הם חג הפסחא, הפנטקוסט וחג המולד.
מינוח

המילה "Sollemnitas" שהיא הלחם בסיסים של "Sollus" (שלם) ו-"Annus" (שנה), נועדה לציין את העובדה שהחגים נחגגים במלואם בכל אחת מהשנים.
קביעת מועדי החגים

השנה הליטורגית הנוצרית היא לוח השנה הכנסייתית, אשר נעשה בו שימוש בזרמים נוצריים שונים, לציון תפילות במועדים דתיים כולל חגי קדושים נוצרים וכן הנחיה איזה קטע מכתבי הקודש יש לקרוא ביום זה, במחזור שנתי או במחזור של כמה שנים. לוח השנה של הכנסייה הנוצרית משתנה בין זרמיה השונים כך למשל הכנסיות המערביות נוהגות להשתמש בלוח השנה הגריגוראני  כאשר הכנסיות המזרחיות והכנסיות האוריינטליות נעזרות בלוח השנה היוליאני או בלוח שנה אשר מתבסס עליו.
כל הכנסיות הנוצריות משתמשות בחישוב ימי החג שלהם בשילוב של לוח שנה שימשי ולוח השנה הירחי, כאשר לוח השנה השימשי נועד בעיקר לקבוע מועדים כגון חגי קדושים ומועדי עונת חג המולד. בעוד שלוח השנה הירחי נודע לחישוב מועדי חגי עונת הפסחא.
לחלק מהחגים (לדוגמה חג המולד) יש תאריך קבוע והם נחגגים כל שנה בתאריך זה, וחלק מהחגים נחגגים בתאריכים שונים מדי שנה, למשל חג הפסחא שנחגג תמיד ביום ראשון.
רשימת החגים > חגים שתאריכם משתנה

19 במרץ – חגו של יוסף הקדוש, בעלה של מרים, אמו של ישו, מוזז ל-20 במרץ אם נופל ביום ראשון, ומוזז ל-18 במרץ אם נופל על יום ראשון של הדקלים או על השבוע הקדוש
רשימת החגים > חגים אחרים

24 ביוני – לידת יוחנן המטביל
29 ביוני – חגם של פטרוס ופאולוס
15 באוגוסט אצל הקתולים וב-25 באוגוסט אצל האורתודוקסים  – חג עליית מרים
2 בנובמבר – יום כל הנשמות
עונת חג המולד

עונת חג המולד היא התקופה החשובה ביותר בהיבט החילוני שלה והדתי כאחד, בארצות בעלות רוב נוצרי. הכנסייה הנוצרית מנציחה בתקופה זאת את לידתו של ישו הנוצרי. היבטים שונים קיימים לחג המולד בשלל מנהגיו, בהן המנצחים בצורה שונה ממדינות שונות ברחבי העולם וכן בין עדות שונות בנצרות. כך למשל הנצרות המערבית תנציח את לידת ישו ב-25 בדצמבר בתאם ללוח הגריגוראני, בעוד שהנצרות המזרחית מנצחיה את לידת ישו ב-7 בינואר אשר הוא למעשה ה-25 בדצמבר בהתאם ללוח השנה היוליאני. מנהגי חג המולד איפוא משותפים כמעט לכל הנוצרים אף על הבדלים מזעריים בין המדינות והעדות השונות. כך שמתן מתנות, קישוט עץ חג המולד, ארוחה משפחתית ודמות אגדית לרוב סנטה קלאוס או כל דמות אחרת היו המאפיינים המרכזיים והבולטים ביותר של חג המולד.
עונת חג המולד > בנצרות המערבית

עונת חג המולד המערבי נפתחת בכנסיות המערביות בחודשי דצמבר או סוף נובמבר, אשר בנצרות המערבית ידוע כתקופת הציפייה, במהלך תקופה זאת נהוג להדליק בכל שבוע ביום ראשון של חודש דצמבר נר אחד, על נזר, אשר נקראה בהתאם "נזר הציפייה". כמו כן במהלך חודש דצמבר נהוג לקנות מתנות, להציב עץ מקושט וכן להכין את הבית לקראת החג. בסיומו של חג המולד, שמונה ימים מאוחר יותר נחגגים ברחבי העולם, חגיגות השנה האזרחית החדשה. מועד חילוני לא דתי, אשר מקושר בהקשר הדתי בנצרות ליום ברית המילה של ישו, אשר בחלק ממדינות אמריקה הלטינית עדיין נחגג בשם זה. שישה ימים מאוחר יותר לחגיגות השנה החדשה, מנציחים הנוצרים במערב את חג ההתגלות, אשר בכנסייה המערבית בייחוד הקתולית, מציין חג ההתגלות את התגלות אלוהים בפני שלושת האמגושים. מנהגי החג איפוא כוללים הענקת מתנות לילדים, תהלוכות בהן נוהגים לשאת את כוכב בית לחם. בארצות בעלות השפעה של תרבות צרפתית וספרדית נהוג למכור בחניות עוגת המלכים. בנוסף באיטליה למשל לחג ההתגלות ישנה משמעות חשובה מאוד פרט על החשיבות הדתית של החג. על פי הפולקלור האיטלקי מכשפה ושמה לביפניה, נוהגת להעניק מתנות לילדים בליל חג ההתגלות הנקרא גם הלילה השתים עשרה.
עונת חג המולד > בנצרות המזרחית

בנצרות המזרחית, אשר השפעת מוכחת על מדינות הבלקן, רוסיה והמזרח התיכון בעיקר. עונת חג המולד נחגגת בחודשי דצמבר ינואר. אך בניגוד לנצרות המערבית הקובעת את תאריכי מועדי חג המולד בהתאם ללוח השנה הגרגוראני, הכנסיות המזרחיות למעט הכנסייה היוונית, נוקבות בתאריכים בהתאם ללוח השנה היוליאני. ובנוסף על כל מנהגי הנצרות המזרחית לכבוד ציון הולדתו של ישו שונים מאלו של המערב. כך למשל התקופה המקדימה את חג המולד, מונצחת בידי כנסיות מזרחיות בצום המולד, שאחריו נחגג חג המולד. אולם בניגוד לחג המולד המערבי אשר נחשב לחג מרכזי וחשוב בשנה. במזרח דווקא השנה החדשה של המערב, נחשבת בעיניי נוצרים מזרחיים כחג החשוב ביותר בשנה, בעוד חג המולד קיבל גוון של חג דתי ומשפחתי מכונס יותר. תופעה זאת מוכרת בייחוד במדינות ברית המועצות לשעבר כרוסיה ואוקראינה. לאחר חגיגות השנה האזרחית וחג המולד. נוהגים הנוצרים במזרח להנציח את ראש השנה הישן ב-13 בינואר ולאחר מכאן ב-18 בינואר הכנסיות המזרחיות מציינות חג דתי נוסף על חג המולד הלו הוא חג הטבילה. בחג הטבילה נוהגים נוצריים ללכת בתהלוכה בעקבות כמרים אשר זורקים למים צלב בעוד שכל המאמינים קופצים למים אחר הצלב ועל פי אמונה האדם אשר שולה את הצלב מהמים זוכה לברכה לשנה החדשה. בנוסף לכך נוצרים המתגוררים במזרח התיכון נוהגים לאכול בתקופת חג הטבילה מאכלים כגון מעמולים ומאפיים מטוגנים בדבש. עונת חג המולד שהיא גם סיום השנה הליטורגית מסיימת בנצרות במיסת הנרות, אשר מנציחה את הצגת ישו בבית המקדש בפני הכהנים.
עונת חג הפסחא > התענית

בדת הנוצרית התענית מייחסת לתקופה של ארבעים ימים לפני חג הפסחא, בהן נוצרים נוהגים לצום חלקית ולנהוג במנהגי אבלות, להתפלל ולבקש סליחה ומחילה מהאל. אולם ישנה הבדלים בין התענית הנוצרית המזרחית לבין התענית המערבית. מנהגי התענית מתחילים איפוא ארבעים ימים לפני חג הפסחא בנצרות המערבית ביום רביעי של אפר, בו נוהגים לאחר תפילה לפזר על מצחיהם של המאמינים אפר בצורת "צלב" לאות אבלות. בעוד שבנצרות המזרחית מתחיל הצום ביום שני הנקרא יום שני הנקי. אולם בטרם תקופת התענית נוהגים לערוך בכל רחבי העולם הנוצרי פסטיבלים מקדימים לתקופת התענית.
ברחבי העולם הנוצרי נוהגים מנהגים שונים לימים שלקראת התענית. כך למשל בארצות דוברות ספרדית פורטוגזית וכן בחלקים הקתולים של גרמניה, אוסטריה, שווייץ, בלגיה ומושבותיה לשעבר של צרפת. נוהגים מסיבת תחפושות ותהלוכות שבהן נאכלים מזונות מטוגנים בהן, מאפים כסופגניות, פנקייקים ועוגות ססגוניות. בארצות אחרות כגון מדינות סקנדינביה ופולין מנהגי ההכנה לקראת התענית היו מאופקים יותר ביחס לשכניהם שאוזכרו לעיל.
אך עם זאת בארצות מזרח אירופה שלהן הדת המרכזית היא נצרות אורתודוקסית החגיגות מתמקדות בעיקר בציון תחילת האביב. כך למשל בתרבות הסלאבית מסלניצה הוא חג הנחגג בשבוע שלפני התענית ובו נוהגים מרוצי מזחלות, תהלוכות, אכילת בלינצ'ס והצגת של קוסטרומה - "גברת מסלניצה", דמות של אישה העשויה מקש המסמלת את תחילת האביב.
עונת חג הפסחא > פסחא

הפסחא הוא החג הדתי החשוב ביותר בעולם הנוצרי ונחגג בידי כל הזרמים השונים של הנצרות. תאריכו של חג הפסחא נחוג תמיד ביום ראשון במהלך חודשי מרץ-אפריל בכנסיות המערביות ובכנסיות המזרחיות יכול החג לחול גם בחודש מאי. מנהגי חג הפסחא איפוא
מגוונים ומשתנים בכל מדינה ומדינה. אולם ישנם לא מעט מנהגים משותפים לכל הזרמים השונים. כך למשל מיסת חג הפסחא היא המפוארת והחשובה ביותר שבין הטקסים הנוצריים.
במהלכה הכמרים מדלקים את נר חג הפסחא המסמל את תחייתו של ישו. כמו כן מנהגים בעלי אופי חילוני כוללים, קישוט ביצים, ארוחות משפחתיות בדרך כלל בשעות הבוקר וכן משחקים שונים ביוון למשל נהוג לנפץ זיקוקי דינור לציון תחיית ישו בערב חג הפסחא. בפולקלורים של עמים מסיומים ישנה דמות אגדית אשר מביא עימה סלסלה מלא בממתקים, ביצים מקושטות ומתנות קטנות. כך למשל בתרבות הגרמנית והאנגלו-סקסונית קיימת דמותה של ארנב חג הפסחא. לעומת זאת בתרבות הסקנדינבית נהוג להאמין בדמותה של מכשפת חג הפסחא המחלקת ממתקים וביצים מקושטות לילדים במהלך החג. ביום השני של חג הפסחא אשר מתקיים תמיד ביום שני (שכן הפסחא נחגג תמיד יום ראשון), נוהגים מדינות מזרח אירופה הקתולית לשפוך מים אחד על השני לסימן מזל. במדינות אחרות ידוע יום שני של הפסחא כחג רשמי. בנצרות המזרחית לעומת זאת השבוע שאחרי חג הפסחא, נקראה השבוע המבורך בו נהוג להלל את הימים בהן התהלך ישו על הארץ אחר התחייה.
עונת חג הפסחא > פסטיבלים שאחרי חג הפסחא

בתום חגיגות חג הפסחא, מציינים הנוצרים הן במערב והן במזרח את הימים בהן התהלך ישו על פני הארץ לאחר תחייתו מהמתים. ביום חמישי 39 ימים לאחר חג הפסחא, מתקיים חג העלייה. חג העלייה מציין את התרוממותו של ישו אל השמיים בפני שנים עשר השליחים. חגיגות החג מצריכות מהכנסייה את כיבוי נר הפסחא, אשר הודלק בערב יום שבת של אור שציינה את תחייתו של ישו מהמתים ועתה כיבוי הנר מסמל את התרוממותו השמיימיה וסיום חיו הארציים. לאחר חג העלייה עשרה ימים מאוחר יותר ביום ראשון חמישים ימים לאחר חג הפסחא, מציינת הכנסייה את יום הולדת בחג הפנטקוסט (מיוונית: חמישים). החג המקביל לשבועות היהודי. בעבר חג הפנטקוסט היה לבין החשובים ביותר בלוח השנה הליטורגי אומנם עם עליית החילון ירדה חשיבותו במערב או במזרח ומרבית חגיגותיו נחגגות באופן מקומי ובעיקר מסמלות בקרב נוצריים בכפרים את סיום תקופת האביב, בריקודי עם, מיסה מהודרת בצבעי אדום וירוק וכן ארוחות חגיגות בכנסייה. בשבוע לאחר פנטקוסט מציינת הכנסייה הקתולית את חג השילוש הקדוש ובשבוע שאחריו את חג הלחם והיין הקדושים. חג הלחם והיין הקדושים הם חלק מרכזי בפולחן הלחם הקדוש בדת הנוצרית. החג נחגג בידי נוצרים קתולים בלבד מאז המאה ה-13 והפך לחג חשוב במדינות קתוליות כגון: פולין, אוסטריה וברזיל. בנצרות המזרחית לעומת זאת, בשבוע שאחרי חג הפנטקוסט מונצח יום זיכרון לכבוד המתים וכול הקדושים הנוצרים.
חגי קדושים > רשימת חגי קדושים ידועים

יום המלאך מיכאל הקדוש (20 בספטמבר)
יום מרטין הקדוש (11 בנובמבר)
יום גרוריוס הקדוש (27 בנובמבר)
יום ברברה הקדושה (4 בדצמבר)
יום ניקולאס הקדוש (5 בדצמבר)
יום לו'ציה הקדושה (13 בדצמבר)
יום סטפנטוס הקדוש (26 בדצמבר)
יום סילבסטר הקדוש (31 בדצמבר)
יום וולנטיונס הקדוש (14 בפברואר)
יום פטריק הקדוש (17 במרץ)
פסטיבלים נוצריים נוספים

פסטיבלים דתיים נוספים בנצרות אשר קשורים בחייו של ישו, אימו מרים וקדושים נוצריים נוספים הם אירועים עממים מקומיים אשר נחגגים בידי זרמים מסיומים של הנצרות ואופייהם הדתי בחלק מהמקרים כמעט ונעלם, בשל חשיבותם המקומית, או שלחלופין המסורת לקיומם של אותם חגים חדשה יחסית. כך למשל חגיגות עליית מרים השמיימה ב-15 באוגוסט וחג עיבור ללא רבב ב-8 בדצמבר הם, חגים בעלי רקע תאולוגי שקיבלו מעמד של חג רשמי במדינות קתוליות רבות ברחבי העולם מאז שנות ה-60 של המאה ה-20.
חגים בעלי מסורת שורשית יותר בנצרות כמו למשל חג הבשורה הנחוג ב־25 במרץ קיבל אופיי לא דתי במדינות צפון אירופה שם ידוע בעיקר הוופל על שם הוופל שנהוג לאכול לכבוד החג. בעבר סימל חג הבשורה במדינות כגון צרפת ואנגליה את הימים שלפני ראש השנה הנחוג ב-1 באפריל. אולם עם קבלת לוח השנה הגרגוריאני במאה ה-16 והחלפתו של מועד ראש השנה ל-1 בינואר. ירד בהדרגה חשיבותו של החג. עם זאת אצל הנוצרים החיים בארץ ישראל הדבר אינו כך וחג הבשורה הוא מועד רשמי הנחוג בידי העדות הנוצריות השונות בארץ ישראל והוא נחשב לאחד החגים החשובים ביותר בשנה בקרב נוצרי ארץ ישראל לצד חג הצלב הנחוג ב-14 בספטמבר. מנהגי חג הבשורה בישראל הם איפוא בעיקר תהלוכות צופים, תפילה מיוחדת כאשר במהלכה מתקיים סקרמנט האוכיריסטה שאחריה נהוג להגיש כיבוד ושתייה קלה בכנסיות אשר מארחות את הטקס. בחג הצלב נוהגים להדליק מדורות ולנפץ חזיזים כזיכרון לשמחת מציאת הצלב האמיתי בידי הקיסרית הלנה פלוייה אימו של הקיסר הרומי קונסטינטונוס במאה ה-4 לספירה.
חג נוסף אשר מקורם הדתי כמעט ואבד הוא יום הולדתו של יוחנן המטביל ב-21 ביוני אשר נקרא גם חג אמצע הקיץ. מנהגי החג אומנם משתנים ממדינה למדינה אם מדובר בהדלקת מדורות, הליכה על גחלים, ריקודים סביב "עמוד מאי" מהודר או ריקודים והשטה של נזרים במורד הנהר. אולם כול אותן מדינות על שלל מנהגיהם מציינים את יום הולדתו של יוחנן המטביל כהיום הארוך ביותר בשנה. לבסוף בתרבות הסלאבית. ב-8 באוגוסט נהוג לציין את חג ההשתנות. חג המנציח את זיכרון השתנותו של ישו על הר תבור על פי המסורת הנוצרית. מקור החג בכנסייה הנוסטרינית אשר הפיצה את המנהג בכנסיות המזרחיות ומאז המאה ה-16 נחוג גם בכנסייה הקתולית. מנהגי החג הם איפוא הבאת ביקורים בדמות תנא - בו נמצאים תפוחים וענבים - לכנסייה והכומר מברך את הביקורים ומפזר מים קדושים על המאמינים בתום התפילה.
מועדים מהתרבות הנוצרית

פרט לחגים והמועדים אשר מקורם הוא סיבה דתית מובהקת כמו ימי זיכרון לקדושים, אירועים מחיו של ישו ואימו מרים ואף חגים בעלי פאן תאולוגי. ישנם מועדים עממים הנחגגים במדינות שונות ברחבי העולם הנוצרי, מסיבות שאינן מקורם דתי-תאולוגי. אלא מדובר בחגיגות עממיות שמקורם לרוב יהיה היסטורי. עם זאת הם חלק מהנוסף של התרבות הנוצרית ואף מתקשרים עליה במקרים אחדים. כך למשל ליל ולפורגה הנחגג בתרבות הגרמנית והסקנדינבית בערב השלושים לאפריל מקורו אינו דתי נוצרי אך הולבש עליו בידי הכנסייה יום זיכרון לכבוד הקדושה ולפולרגה.
פראגוסטו
חג ההודיה
ליל גיא פוקס
ליל ולפורגה
נובי גוד
ראש השנה האזרחי
מסיבת סרטן הנהרות
ראש השנה הקופטי
עץ חג המולד בבית משפחה דנית
עוגת המלכים מצרפת, מסמלי חג ההתגלות וסיום עונת חג המולד
הדלקת נרות היא חלק ממנהגי עונת חג המולד המערבי הידוע בשם הציפייה
פרוססיון ברחובות אנטיגואה, גואטמלה
הקרנבל ברומא 1506
תהלוכת חג הדקלים
ביצי פסחא מאוקראינה בעיטור "פיסנקה"
מזבח מעוטר לכבוד הפנטקוסט
כרטיס ברכה לכבוד יום ולנטינוס מסביבות שנת 1910
יום לו'ציה הקדושה בשוודיה
יום פטריק הקדוש, בואנוס איירס, ארגנטינה
ביכורים מובאים כחלק ממנהגי חג ההשתנות
הדלקת מדורה היא אחד הסמלים לחגים נוצרים שונים
דלועים מסמלי ליל כל הקדושים
כפל מס

כפל מס הוא מצב של גביית מס על ידי שני גורמים או יותר על אותה הכנסה, נכסים או פעולות פיננסיות. כפל מס מתייחס לשני מצבים שונים:
כפל מס משפטי: כפל מס בו שתי רשויות מס (או יותר) מטילות מס על אותו נישום (יחיד או חברה). כך למשל עובד המועסק בחו"ל, נדרש לשלם מס על פי חוקי המס של המדינה בה הוא עובד (מדינת המקור), ובמקביל גם תשלום למס ההכנסה של המדינה בה הוא תושב (מדינת התושבות). בדומה לכך, חברה הרשומה במדינה א', אך בעלי המניות שלה שולטים ומנהלים אותה ממדינה ב', עלולה לחוב במס חברות בשתי המדינות.
כפל מס כלכלי: כפל מס בו שתי רשויות מס מטילות מס על שני נישומים שונים בקשר לאותה הכנסה. הכוונה היא בדרך כלל למיסוי הדו שלבי הנהוג במיסוי חברות. בשיטת המיסוי הדו-שלבית, ממוסה הכנסת החברה בשני שלבים: בשלב הראשון ברמת החברה (למשל בישראל: מס החברות) ובשלב השני כאשר רווחי החברה מחולקים לבעלי המניות (דיבידנד). כאשר מתרחש אירוע מס המערב שתי רשויות מס, עלולה אחת הרשויות (או שתיהן) לטפל בכל שלב באופן שאינו מתחשב בשלב האחר. מדינה א' עלולה לראות בחברה גוף אטום ולמסות את הכנסתה במס חברות, בעוד מדינה ב' רואה בו גוף שקוף ולמסות את הכנסתה כהכנסה של בעלי המניות. כמו כן, מדינה א' עלולה לראות בעסקאות מסוימות שעושה החברה עם בעלי המניות (דוגמת מתן הלוואות) כעסקאות במהלך העסקים הרגיל, בעוד מדינה ב' תראה בהן חלוקת דיבידנד- תוך יצירת פער חשבונאי בין המדינות השונות.
אמנה למניעת כפל מס

אמנה בינלאומית למניעת כפל-מס היא הסכם בין מדינות המשקף את הסכמתן בדבר חלוקת זכויות המיסוי לגבי סוגים שונים של הכנסה. מטרת אמנה למניעת כפל מס היא למנוע כפל מס על אותה הכנסה. בסיטואציה של עסקאות בינלאומיות, עלול להיווצר מצב של כפל-מס, אם יותר ממדינה אחת תממש את זכותה להטיל מס על אותה ההכנסה מכוח זיקתה לאותה הכנסה. מדובר למעשה באמצעי שיתוף פעולה מובהק בתחום המס בין מדינות המקבל משמעות מיוחדת בעידן של גלובליזציה ופריסה גלובלית של עסקים.
כפל מס פנים-מדיני

במקרים מסוימים ייתכן מצב של כפל מס אפילו בתחומה של אותה המדינה, כאשר לנפות או למחוזות של המדינה יש סמכות מיסוי עצמאית. בארצות הברית למשל לכל אדם יכולה להיות כתובת אחת בלבד, אך לאחר מותו מספר מדינות יכולות לטעון שהוא התגורר בתחומן ולדרוש מס על נכסיו לצורך מס עזבון. כפל מס מסוג זה מתאפשר על ידי בתי המשפט במדינה כל עוד אין חוק המסדיר את המיסוי ושסך המיסים המוטלים על הנכס לא עולים על 100% מערכו.
ראו גם

תחרות מס
תכנון מס
הטבת מס
מאדאן

ערך זה עוסק במלך אנגלי. אם התכוונתם לעיירה במחוז סמוליאן בבולגריה, ראו .
מאדאן (נפטר בשנת 1036 לפנה"ס לערך) היה מלך אנגליה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי לקיומו של מאדאן, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים אשר שלטו באנגליה בתקופת הברזל.
מאדאן היה בנם של לוקרינוס וגוונדולן, אשר שלטו באנגליה לפניו.
מאדאן נולד בעת שלוקרינוס וגוונדולן היו נשואים, אולם נישואים אלה נכפו על לוקרינוס על ידי אביה של גוונדולן - קורינאוס מלך קורנוול, ולאחר מותו גרש לוקרינוס את גוונדולן. גוונדולן שבה בראש צבא, הרגה את לוקרינוס ומלכה במקומו. לאחר 15 שנות מלוכה ויתרה על כיסאה לטובת בנה מאדאן.
על פי ג'פרי, לאחר שעלה לשלטון נשא אישה, ונולדו לו שני בניו: ממפריקיוס (Mempricius) ומאלין (Malin).
מאדאן שלט באנגליה 40 שנה, ולאחר מותו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון בין שני בניו.
כלא אוקרסטין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 מיקום:  מינסק 
 מדינה:  בלארוס 
 מפעיל:  משטרת מינסק 
 קואורדינטות:  53°52′56″N 27°29′37″E﻿ / ﻿53.88218°N 27.4936°E﻿ / 53.88218; 27.4936
  (למפת מינסק מוגדלת) כלא אוקרסטין(למפת מינסק רגילה) כלא אוקרסטין he
 
בית המעצר אקרסצנה, הנקרא באופן רשמי בית המאסר הפלילי של משטרת מינסק (בבלארוסית: Цэнтра ізаляцыі правапарушальнікаў ГУУС Мінгарвыканкама), הוא כלא לפני משפט בעיר מינסק שבבלארוס הידוע לשמצה כמרכז מעצר לפעילי האופוזיציה בבלארוס שנעצרו במהלך הפגנות המוניות נגד המשטר האוטוריטרי של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
שם

בית הכלא מכונה לרוב בשמו הבלתי פורמלי אוקרסטינה או אקרסטצינה. מקור השם בשמו של הרחוב בו הוא נמצא (הרחוב נקרא על שמו של טייס מטוס התקיפה ממלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות בוריס אוקרסטין).
עינויים

על פי דיווחים רבים, מפגינים רבים שנעצרו במהלך ההפגנות בבלארוס בשנת 2020 עברו עינויים באוקרסטין על ידי שוטרים וסוהרי המקום.
אסירים מפורסמים

מנהיגים ומשתתפי הפגנות האופוזיציה 2006, 2010 ו-2020 שנעצרו:
סרגיי טיכאנובסקי, בעלה של סבטלנה טיכאנובסקאיה
פאבל סיביאריניץ'
מיקולה סטאטקביץ'
אולדזמיר ניאקליאייב
זמיצר דאשוויץ'
נסטה פלאזאנקה
אנדריי קים
אנטולי לבדקו
פרנאק וייצ'ורקה
רומן פרוטסביץ'
סופיה סאפגה
ראו גם

מערכת הביטחון הבלארוסית
טירת פישצ'לאוסקי
אמריקאנקה
הערות שוליים

↑  Thousands demonstrated outside the infamous Okrestina jail in Minsk demanding the release of all prisoners - intellinews.com, August 18, 2020
↑  Belarus election: 'Widespread torture' inflicted on jailed protesters - BBC, 14 August 2020
↑  The mutual aid corridor ‘Meduza’ visits the volunteer camp outside of the infamous Okrestina detention facility in Minsk - Meduza, August 19, 2020
↑  Journalist Tatsiana Belashova: Akrestsina is a manmade hell - Belarusian Association of Journalists, 16.08.2020
↑  Ціханоўскага і яшчэ 7 затрыманых перавезьлі на Акрэсьціна, траіх выпусьцілі [Tsikhanouski and 7 more detained were transferred to Akrestsina, three were set free] - Radio Svaboda, 30 May 2020
↑  Дзясяткі чалавек чакалі Севярынца пад сценамі Акрэсціна, але яго так і не вызвалілі [Tens were waiting for Sieviaryniec at the walls of Akrestsina but he was not set free] - הדמוקרטיה הנוצרית הבלארוסית official website, 22 July 2020
↑  Палітык Мікалай Статкевіч прызнаны палітычным зняволеным [Politician Mikalai Statkevich recognized as political prisoner] - Viasna, 30 June 2020
↑  Някляеў пра Акрэсціна: Ляжыш і дзярэш на сабе жыўцом скуру [Niakliayeu about Akrestsina: You lay there and skin yourself alife] - Belsat, 11 May 2017
↑  Зміцер Дашкевіч: У ізалятары сядзеў, як у прыбіральні… [Zmitser Dashkevich: In the detention centre I felt like I was in a toilet] - Viasna, 29 March 2019
↑  Палажанка выйшла з турмы на Акрэсціна [Palazhanka set free from prison on Akrestsina street] - Nasha Niva, 30 September 2011
↑  З турмы – на допыт у пракуратуру [From prison to interrogation at the prosecutor's office] - Charter'97, 31 January 2008
↑  Лябедзька выйшаў з ізалятара пасьля 15 сутак арышту [Liabiedzka set free from the detention centre after 15 days of arrest] - Radio Svaboda, 31 March 2014
↑  "Голад, холад, пацукі" - Франак Вячорка пра ўмовы свайго ўтрымання ў следчым ізалятары на Акрэсціна ["Hunger, cold, rats - Franak Viačorka about the conditions of his detention in the centre on Akrestsina street] - Deutsche Welle, 17 February 2008
מפגין מראה חבורות מעינויים במתקן, 2020.
בית המעצר