stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוזון היגס
תכונות

פיטר היגס היה כאמור אחד משישה פיזיקאים בשנות ה־60 של המאה ה־20 שכתבו מאמרים פורצי דרך בהם ניסחו את מנגנון היגס ותיארו את שדה היגס והבוזון. במסגרת המודל הסטנדרטי, בוזוני W ו־Z, הגלואונים והפוטון ההתחלתיים מתוארים כבוזוני כיול חסרי מסה, שקיומם נדרש כדי להבטיח שימור של סימטריות הכיול. מנגנון היגס מניח את קיומו של חלקיק בעל ספין 0 - בוזון היגס. חלקיק זה מקיים אינטראקציות חלשות עם חלקיקי "החומר" - הפרמיונים, שעקב האינטראקציה מקבלים מסה במודל הסטנדרטי. בניגוד לשאר חלקיקי המודל הסטנדרטי, לחלקיק זה יש ערך תצפית שונה מאפס במצב היסוד שלו. המשמעות היא שלבוזון היגס יש ערכים נמדדים שונים מאפס בריק - כלומר המרחב מלא ברקע של שדה היגס גם בריק מוחלט. האינטראקציה בין שדה הרקע של בוזון היגס לבין חלקיקי המודל הסטנדרטי שוברת את הסימטריה כך שנוצרות מסות לבוזוני הכיול W ו־Z, ובנוסף נוצרות האינטראקציות המאפשרות מסה לפרמיונים. בוזון היגס אינו משתתף באינטראקציה האלקטרו־מגנטית ולא באינטראקציה החזקה, ולכן הוא לא שובר אותן ולא משפיע על מסת הפוטון והגלואונים הנושאים כוחות אלו.
"החלקיק האלוהי"

חלקיק היגס מכונה לעיתים "החלקיק האלוהי". מקור הכינוי הוא בכותרת ספר מדע פופולרי של לאון לדרמן על פיזיקת החלקיקים: "החלקיק האלוהי: אם היקום הוא התשובה, מה היא השאלה?" (1993). לטענת לדרמן, החלקיק קיבל את כינויו עקב היותו "מרכזי כל כך למצב הפיזיקה היום, כה חיוני להבנת מבנה החומר, אך עדיין חמקמק כל כך". בבדיחות הדעת הוסיף כי הסיבה האמיתית היא כי "המוציא לאור לא נתן לנו לקרוא לזה החלקיק הארור ("The Goddamn Particle"), על אף שזה עשוי היה להיות כותרת הולמת יותר, בהתחשב בהוצאות שהוא גורם". אף על פי שהשימוש בכינוי תרם להתעניינות תקשורתית מוגברת, מדענים רבים אינם אוהבים אותו וטוענים כי יש בכך הפרזה מטעה אשר מעצימה את חשיבותו יתר על המידה. בתחרות שמות שנערכה על ידי כתב המדע של עיתון "הגרדיאן" הבריטי נבחר השם "בוזון בקבוק השמפניה" כטוב ביותר מבין ההצעות. ההשראה לשם התקבלה מצורת גרף האנרגיה הפוטנציאלית של בוזון היגס, המזכירה תחתית בקבוק שמפניה.
ראו גם

המודל הסטנדרטי
מיון החלקיקים
CERN
לקריאה נוספת

איאן סמפל, החלקיק האלוהי: בוזון היגס והמצוד הגדול ביותר במדע, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2019.
הערות שוליים

↑  http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/2013/press.pdf
↑  בהתאם לעקרון אי-הוודאות לא ניתן לצפות באופן ישיר בחלקיקים וירטואליים
↑  יום חג למדע: פיזיקאים איתרו את "החלקיק האלוהי" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 14 במרץ 2013
↑  http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/2013/press.pdf
| המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> בוזונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים |
| --- | --- | --- | --- |
: קווארקים
|  פוטון |  למעלה |  קסום |  עליון |
|  גלואון |  למטה |  מוזר |  תחתון |
: לפטונים
|  בוזוןZ |  נייטרינואלקטרוני |  נייטרינומיואוני |  נייטרינוטאואוני |
|  בוזון W |  אלקטרון |  מיואון |  טאו |
 בוזוןהיגס: 
| חלקיקים בפיזיקה |
| --- | --- | --- |
| חלקיקים יסודיים | חלקיקים יסודיים |  |
| בוזונים | בוזוני כיול (פוטון • גלואון • בוזון W+ • בוזון W- • בוזון Z0) • בוזון היגס |  |
| קווארקים | למעלה (קווארק • אנטיקווארק) • למטה (קווארק • אנטיקווארק) • קסום (קווארק • אנטיקווארק) • מוזר (קווארק • אנטיקווארק) • עליון (קווארק • אנטיקווארק) • תחתון (קווארק • אנטיקווארק) |  |
| לפטונים | אלקטרון • פוזיטרון • מואון • אנטימואון • טאו • אנטיטאו • ניוטרינו • אנטיניוטרינו • ניוטרינו אלקטרוני • אנטיניוטרינו אלקטרוני • ניוטרינו מואוני • אנטיניוטרינו מואוני • ניוטרינו טאואוני • אנטיניוטרינו טאואוני |  |
| חלקיקים מורכבים | חלקיקים מורכבים |  |
| באריונים | נוקליאונים (פרוטון • נייטרון) • אנטיפרוטון • אנטינייטרון • היפרונים • באריון אקזוטי (פנטאקווארק) • הפטאקווארק • הקסאקווארק |  |
| מזונים | פאיון • קאון • אטא • פי • מזון D • מזון J/psi • מזון B • אופסילון • מזון אקזוטי (טטראקווארק) • Y(4140) |  |
| לא האדרונים | גרעין האטום • אטום • מולקולה • אטומים אקזוטיים (אנ') (מואוניום) |  |
| חלקיקים היפותטיים | חלקיקים היפותטיים |  |
| בוזונים | גרביטון • מזון אקזוטי • כדור גלואונים |  |
| פרמיונים | באריון אקזוטי |  |
| שותפי על | גרביטינו • לא גאוג'ינואים (ניוטרלינו • צ'רג'ינו) |  |
| אחרים | טכיון • מונופול מגנטי • פראון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532146505171  BnF: cb123974191 (data)  GND: 4209328-4  LCCN: sh89005038  NKC: ph705689 
מחברי המאמרים על מנגנון היגס. משמאל לימין: קיבל, גורלניק, הייגן, אנגלר, בראוט
פיטר היגס
גרף המציג את פוטנציאל בוזון היגס. היווה השראה לשם נוסף של בוזון היגס - "בוזון בקבוק השמפניה"
ברונו אלווש

ברונו אדוארדו רגופה אלווש (בפורטוגזית: Bruno Eduardo Regufe Alves; נולד ב-27 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

אלווש החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ורזים, ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של פורטו. לאחר שהושאל לפארנסה ויטוריה דה גימארייש ופורטו, בקיץ 2005 חתם ל-5 שנים בפורטו. ב-15 באוקטובר 2005 קיבל כרטיס אדום במשחק נגד בנפיקה ליסבון לאחר שנגח בנונו גומש. בעונת 2006/2007 זכה עם המועדון באליפות.
ב-3 באוגוסט 2010 חתם בזניט סנקט פטרבורג תמורת 22 מיליון אירו. ב-30 באוקטובר 2010 אלבס הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 2–4 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת הליגה האירופית.
ב-6 ביוני 2013 חתם בפנרבחצ'ה ל-3 שנים תמורת 5.5 מיליון אירו. ב-5 ביוני 2016 חתם בקליארי האיטלקית לשנתיים. ב-31 במאי 2017 חתם בגלאזגו ריינג'רס לשנתיים. ב-12 ביולי 2018 חתם בפארמה האיטלקית. ב-1 ביולי 2021 חזר לאחר 11 שנה לפורטוגל וחתם בפמליקאו, אך אחרי כמה שבועיים התיר את החוזה. ב-4 בספטמבר 2021 חתם באפולון סמירניס היוונית.
קריירה בינלאומית

ביוני 2007 אלווש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל בתיקו 1-1 נגד כווית. אלווש זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. ב-14 בנובמבר 2009 הבקיע את השער היחידי במשחק נגד בוסניה והרצגובינה במסגרת פלייאוף מוקדמות מונדיאל 2010 שבסיומו עלתה פורטוגל. אלווש נכלל בסגל הנבחרת גם לקראת מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014.
תארים

אליפות פורטוגל: 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009
הגביע הפורטוגזי: 2005/2006, 2008/2009, 2009/2010
הסופר קאפ הפורטוגזי: 2006, 2009
אליפות רוסיה: 2010, 2011/2012
הסופר קאפ הרוסי: 2011
אליפות טורקיה: 2013/2014
הגביע הטורקי: 2014
אליפות אירופה: 2016
שחקן העונה בפורטוגל: 2009
בסיס חיל האוויר סימור ג'ונסון

בסיס חיל האוויר סימור ג'ונסון (באנגלית: Seymour Johnson Air Force Base) הוא בסיס של חיל האוויר האמריקני הממוקם בגולדסבורו, צפון קרוליינה. הבסיס נקרא על שמו של סגן הצי סימור א. ג'ונסון, טייס ניסוי מגולדסבורו שמת בהתרסקות מטוס ליד נורבק, מרילנד, ב-5 במרץ 1941.
באוגוסט 1940, מחלקת המלחמה קבעה ששדה התעופה חיוני לביטחון הלאומי. בדצמבר 1940, אושרו 168,811 דולר לבניית בית ספר להדרכה טכנית של הגיס האווירי.
פקידים מקומיים פעלו על מנת להנציח את זכרו של בן המקום, סגן ג'ונסון, בכך שהבסיס ייקרא על שמו. הדבר הופך אותו לבסיס חיל האוויר היחיד שנקרא על שם קצין צי.
עד 2005 ללשכת בתי הכלא הפדרלית היה מתחם כליאה בבסיס.
יחידות מוצבות בבסיס

יחידות המסומנות בר"ש ינ"ג הן יחידות נפרדות גאוגרפית. משמע, שאף על פי שהן מוצבות בבסיס סימור ג'ונסון, הן כפופות ליחידת אם הממוקמת במקום אחר.
רשימה חלקית*:

פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית
חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית
כנף הקרב הרביעית (בסיס אם)
יחידת המבצעים הרביעית
טייסת הקרב ה-333
טייסת הקרב ה-334
טייסת הקרב ה-335
טייסת הקרב ה-336
טייסת התמיכת מבצעים הרביעית
טייסת האימון הרביעית
יחידת התחזוקה הרביעית
פלוגת תחזוקת המטוסים הרביעית
פלוגת תחזוקת הרכיבים הרביעית
פלוגת תחזוקת הציוד הרביעית
פלוגת התחמושת הרביעית
יחידת הרפואה הרביעית
היחידה התומכת משימה הרביעית
פלוגת ההנדסה האזרחית הרביעית
פלוגת התקשורת הרביעית
פלוגת קבלנות הרביעית
פלוגת התמיכת כוח הרביעית
פלוגת המוכנות ציוד הרביעית
פלוגת ביטחון הכוחות הרביעית
פיקוד המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית
חיל האוויר הרביעי
כנף הקרב ה-944
יחידת הקרב ה-414 (ינ"ג)
ראו גם

התרסקות מטוס B-52 בגולדסבורו
הערות שוליים

↑  "Seymour Johnson Air Force Base > About Us > Fact Sheets > Seymour Johnson Air Force Base History". www.seymourjohnson.af.mil.
1 2  "Seymour Johnson Air Force Base > About Us > Fact Sheets > Lt. Seymour A. Johnson". US Air Force.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0413 2174  LCCN: n2010001203  VIAF: 136279000   WorldCat (עם VIAF): 136279000
בג"ץ העינויים

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  6 בספטמבר 1999
 החלטה
 אין לשב"כ סמכות "לטלטל" אדם, להחזיקו בתנוחת "שבאח", לחייבו ב"כריעת צפרדע" ולמנוע ממנו שינה באופן שאינו מתחייב מצרכי החקירה. סייג ה"צורך" שבחוק העונשין אינו יכול לשמש מקור סמכות לשימוש בשיטות חקירה אלה ואין בו בסיס לקיום הנחיות לחוקרי השב"כ, המאפשרות שימוש בשיטות חקירה מעין אלה. בה בעת, אין בהחלטה שלילת האפשרות כי סייג "הצורך" יעמוד לחוקר שב"כ, בין במסגרת שיקול דעתו של היועץ המשפטי לממשלה אם יחליט להעמיד לדין ובין, אם יועמד לדין פלילי, במסגרת שיקול דעתו של בית המשפט.
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרן ברק, שלמה לוין, תיאודור אור, אליהו מצא, מישאל חשין, יצחק זמיר, טובה שטרסברג-כהן, דליה דורנר, יעקב קדמי
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  כפי שהוחלט
 דעות נוספות:  יעקב קדמי: כפי שהוחלט, בתוספת קביעה שכניסת פסק הדין לתוקפו תושעה למשך שנה אחת.
 
בג"ץ 5100/94 הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל נגד ממשלת ישראל ושירות הביטחון הכללי, המוכר בשם בג"ץ העינויים, הוא פסק דין של בג"ץ שבו אוחד הדיון בשבע עתירות שהוגשו נגד שירות הביטחון הכללי (השב"כ), על שימוש בכוח פיזי בזמן חקירות חשודים מארגונים חבלניים. בית משפט בחן את סמכות אנשי שב"כ בביצוע חקירות באמצעים פיזיים, וכמו כן נבחנו היטב סבירות האמצעים שננקטו בזמן חקירות. בעתירות נבחן האיזון בין חובתם של אנשי שב"כ לשלום הציבור ומניעת פיגועים נגד אזרחים וחיילים, לבין זכותם של הנחקרים לכבוד, לחירות, וליחס אנושי ולא אכזרי או משפיל. בית המשפט מצא שהשב"כ חורג מסמכותו ופוגע בזכויות יסוד של הנחקר. ואסר על כמה משיטות העינויים והתעללות שננקטו. פסיקה זו היוותה התקדמות משמעותית, ואולם הותירה פתח לכנסת לחוקק חוק שיסדיר סוגיית החקירות של אנשי שב"כ ושיטות חקירה הוגנת וסבירה.
עד לפרשת העינויים התירה הממשלה לשב"כ להשתמש בשיטות של עינויים והתעללות. בית משפט פסל כל אמצעים פיזיים שהשתמשו נגד העותרים ופסק שבמדינת חוק ומשטר דמוקרטי אין יכולים אנו להתיר הפרת זכויות אדם וחירותו, ואין להתיר יחס לא אנושי ואכזרי ומשפיל כלפי הנחקר. עם זאת, לעיתים תהיה לשב"כ סמכות חוקית להשתמש באמצעי חקירה חריגים, למניעת "פצצה מתקתקת" או כאשר יש ודאות לסכנת ביצוע פיגועים. על מנת למנוע מצב בו המדינה עומדת חסרת אונים מבחינה משפטית, המליצו השופטים להסדיר סוגיה זאת בחקיקה.
רקע

לאור המצב הביטחוני שקיים במדינת ישראל, כאשר ארגונים חבלניים מבצעים פיגועי טרור, ורצח אזרחים ללא הבחנה (פיגועי התאבדות, ניסיונות לחדירת אמצעי לחימה, מכוניות תופת, חטיפת חיילים ואזרחים), כמטרה להרוס את קיום מדינת ישראל, הרשות העיקרית בלחימה נגד ארגונים אלו, היא השב"כ.
השב"כ פעל לפי מסקנות ועדת לנדוי (ועדת חקירה ממלכתית) שקבעה כי ניתן להפעיל לחץ פיזי מתון במקרים מסוימים בהם יש צורך דחוף בהשגת מידע מפי הנחקרים, כדי להציל חיי אדם "פצצה מתקתקת".
כדי ליישם את עבודתם, נקלעים לערוך חקירות נגד חשודים, במטרה לאסוף מידע על מחבלים ומפעילים, מידע שיכול לסכל ולמנוע כל פגיעה אפשרית באזרחים וחיילים. לשום כך, בין היתר בחקירות נעשה שימוש באמצעים פיזיים כדי להפעיל לחץ על החשודים לחשוף כל מידע.
כנגד חוקיות שימוש באמצעים פיזיים בחקירות החשודים, הוגשו העתירות אלו, שפוגעות בכבוד אדם וחירותו של הנחקר.
עובדות

שירות הביטחון הכללי עורך חקירות נגד חשודים עוינים, תוך שימוש באמצעים פיזיים נגד הנחקרים, כגון ("טלטולים" ותנוחות "שבאח", שלילת השינה ועוד). החקירות והאמצעים הפיזיים נעשים במסגרת הנחיות שניתנו לשב"כ העתירות נגד חוקיות השימוש באמצעים ובכדי שמירה על חיי אדם, כבודו וחירותו.
טענות צדדים > טענת העותרים

הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל טען, שחוקרי השב"כ פועלים ללא סמכות בהפעלת אמצעי לחץ בזמן חקירת חשודים.
האגודה לזכויות האזרח בישראל טענה, שעל השב"כ להימנע מטלטול נחקרים בזמן החקירות. הטענות מתבססות בזה שלשב"כ אין סמכות לערוך חקירות, וכי האמצעים שנוקטים בהם אנשי השב"כ פוגעים בכבוד אדם וחירותו, ומהווים עבירות פליליות. בנוסף האמצעים הפיזיים נוגדים את המשפט הבין-לאומי, לפי הגדרת המשפט הבין-לאומי עינויים אסורים.
בנוסף הוגשו 5 עתירות כדלהלן:
עותרים בבג"ץ 5188/96 – עצורים שנחקרו על ידי השב"כ בשימוש אמצעי פיזי בחקירה.
העותר בבג"ץ 6536/95 – עצור שנחקר על ידי השב"כ בשימוש אמצעי פיזיים כגון: מניעת שינה, טלטולים, מכות ותנוחות "שבאח".
התשובה לטענה זאת, שהעצור הורשע בפעילות בזרוע הצבאי של ארגון החמאס, וכוונתו לחטוף חיילים ישראלים לבצע פיגועים נגד חיילים. המידע שהתקבל ממנו בחקירות הוביל למנוע פיגועים חמורים וחטיפת חיילים.
העותר בבג"ץ 7563/97 – עצור שנחקר על ידי השב"כ. בזמן החקירות עונה קשות באמצעות תנוחת "שבאח", הידוק יתר של אזיקים ומניעת שינה. הורשע בפעולות טרור שבהן נרצחו ישראלים. השתתף בחטיפת חייל צה"ל, מעורב בפיגוע המוני בקפה "אפרופו" בתל אביב. בעקבות החקירות נחשפה חולית מחבלים עם מטען חבלה רב עוצמה. חשיפת החוליה מנעה פגיעות רבות בחיי אדם.
העותר בבג"ץ 7628/97 – העצור נחקר על ידי השב"כ וטען שמנעו ממנו שינה, והשתמשו בתנוחת "שבאח".
העותר בבג"ץ 1043/99– נעצר ונחקר על ידי השב"כ. וטען שהופעל נגדו כוח פיזי בזמן החקירות.
מספר רב של עתירות שונות. כשעיקר הטענות הן שלשב"כ אין סמכות לערוך חקירות. האמצעים הפיזיים שמשתמשים החוקרים, פוגעים בכבודו של הנחקר ואלו עבירות פליליות.
היעדר הסמכות מחייבת הסכמה מפורשת על ידי המחוקק. הסמכה שעומדת בתנאי חוק יסוד: כבוד אדם וחירותו.
טענות צדדים > טענת המדינה

לחוקרי השב"כ סמכות לחקור חשודים בביצוע עבירות נגד ביטחון המדינה, על פי הסמכות הכללית והשיורית של הממשלה, פקודת הפרוצדורה הכללית, וסמכויות העזר שבו. כן הם משתמשים באמצעים פיזיים בסמכות.
בנוסף, חוקרי השב"כ פעלו לפי מסקנות ועדת לנדוי, שקבעה כי ניתן להפעיל לחץ פיזי מתון במקרים מסוימים בהם יש צורך דחוף בהשגת מידע מפי הנחקרים, כדי להציל חיי אדם – "פצצה מתקתקת".
החוקרים אינם מפרים את דיני המשפט הבין-לאומי, מפני שהאמצעים הפיזיים אינם בבחינת עינויים או יחס אכזרי, לא אנושי או משפיל, הם אינם גורמים לסבל וכאב חמור, והשימוש בהם נעשה כדין.
המדינה טענה כי חוקרי השב"כ מוגנים מפני הליך פלילי כיוון שמתקיים בעניינם סייג ה"צורך" שבסעיף 34יא לחוק העונשין: ”"לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שהיה דרוש באופן מיידי להצלת חייו, חירותו, גופו או רכושו, שלו או של זולתו, מסכנה מוחשית של פגיעה חמורה הנובעת ממצב דברים נתון בשעת המעשה, ולא היתה לו דרך אחרת אלא לעשותו"”. כיוון שתנאי הסעיף התקיימו, ואין על החוקרים אחריות פלילית – הם רשאים להשתמש בלחץ פיזי מתון, במקרה שאין ברירה אחרת.
השימוש באמצעי פיזיים נעשה במקרים החריגים שבחריגים, כדי לשמור על ביטחון המדינה ולהציל חיי אדם. לטענת המדינה, מותר להשתמש באמצעים פיזיים כהגנה על שלום הציבור וביטחון המדינה.
פסק הדין

הרכב השופטים בפסק הדין:
אהרן ברק – הנשיא, שלמה לוין – המשנה לנשיא, תיאודור אור, אליהו מצא, מישאל חשין, יצחק זמיר, טובה שטרסברג-כהן, דליה דורנר, יעקב קדמי (שופט).
פסק הדין > חוות דעת הרוב מפי השופט ברק

השופט ברק, שכתב את חוות דעת הרוב, קבע: חקירת אדם בעצמה פוגעת בחירותו, ולפעמים בפרטיותו של הנחקר. אפילו ללא שימוש פיזי. לכן במשטר דמוקרטי חובה שהסמכות לבצע חקירה תעשה דרך חקיקה ראשית או חקיקת משנה, מכוח הסמכה מפורשת בחקיקה ראשית. החקיקה חייבת לקיים תנאים הדרושים בחוק יסוד: כבוד אדם וחירותו.
השב"כ הסתמך על הוראות ועדת החקירה, והסמכות השיורית של הממשלה. אין להסיק מהוראות אילו שקיימת סמכות לחקירה, כשזו פוגעת בחירותו של הפרט. סמכות שיורית של הממשלה תתקיים כאשר נוצר "חלל מנהלי", שזה לא מתקיים במקרה זה, כי עיקרון חירות הפרט ממלא את החלל. אין לפגוע בחירותו של אדם אלא בהוראות חקיקה שמקיימת את הדרישות החוקתיות. סמכות החקירה או כל סמכות מנהלית, מובנת ביסודה על פי עקרונות היסוד של שיטת המשפט הישראלי.
בכל חקירה עומד להתנגש שני צדי של ערכים או אינטרסים. האחד: לחשוף את האמת וזה אינטרס ציבורי. דרך גילוי ומניעת עבירות או פיגועים. והשני: להגן על כבוד אדם וחירותו של הנחקר. במדינת חוק, ומשטר דמוקרטי, אין להשתמש בכל האמצעים כדי לחשוף את האמת. האפשרות להילחם בפושעים ומחבלים, ורוצים לפגוע בכבוד אדם וחירותו, ייעשו שהפגיעה הנה לתכלית ראויה, והפגיעה אינה מעבר לנדרש. ואמצעי שאיננו נדרש לצורך החקירה עצמה אינו חוקי. יש לעשות איזון בין הערכים הללו, כדי להגיע לכללי החקירה הסבירה.
פסק הדין > חוות דעת הרוב מפי השופט ברק > חקירה סבירה

חקירה סבירה מתבצעת ללא עינויים, ללא יחס אכזרי או בלתי אנושי או יחס משפיל. וזה עולה גם במסקנתו של המשפט הבין-לאומי ההסכמי שישראל חלק ממנו. איסורים אלו, הם מוחלטים ואין בהם חריגים. אלימות בזמן חקירה מעמידה את החוקר לאחריות פלילית ומשמעתית. אפשר לקיים חקירה יעילה גם בלי אלימות. יש שיטות מתוחכמות במסגרת הדין שעומדות לצד החוקרים.
פסק הדין > חוות דעת הרוב מפי השופט ברק > אמצעי חקירה פסולים

כבילת הנחקר באזיקים מקובל הוא, כדי לשמור על ביטחון החוקרים, כך טענה המדינה, אך כבילת הנחקר בתנוחת "שבאח" היא מיותרת לטענת העותרים. אין רואים הצדקה לכבול את ידיו של הנחקר בצורה אגרסיבית וזה אמצעי פסול. כנגד מניעת בריחת אסיר, או שמירה על ביטחון החוקרים עומדת לצידם שיטות יעילות יותר ופחות מכאיבות.
כמו כן תנוחת "שבאח" פסולה ולא עומדת בסמכויות כלליות של חקירה הוגנת ואינה סבירה. פגיעה בכבודו של הנחקר, בשלמות גופו ובזכויותיו מעל הנדרש, אין לראות בכללים אילו כסמכות כללית של החקירה.
כיסוי ראש של הנחקר למניעת קשר עין בין חוקרים ונחקר, מקובל עלינו מטעמים אילו, אך שיטת כיסוי ראש על ידי שק שעלול לגרום לחנק לעציר, לא מקובלת ויש לנקוט באמצעים שפגיעתם פחותה. למשל, המתנה של העצור בתא מעצר, או כיסוי עיניו של הנחקר באופן שלא יסבול. השימוש בשק כיסוי ראש למניעת קשר עין אינו עומד בתנאי חקירה הוגנת וסבירה. לפיכך אמצעי זה אינו בסמכות והוא פסול.
השתמשות בתנוחת "שבאח" כוללת השמעת מוזיקה בעצמה חזקה גורמת סבל רב לנחקר, השימוש באמצעי זה היינו פסול. הטכניקות האלו ננקטו גם במדינות זרות כמו אנגליה, שם נקבע שאינן בהגדרת עינויים, אך הן הוגדרו כיחס לא אנושי ומשפיל, ולכן אסורות.
מניעת שינה מהנחקר לזמן רב כאשר המטרה לשבור את רוחו ולגרום לו לדבר, אינה עומדת בגדר חקירה הוגנת וסבירה.
פסק הדין > חוות דעת הרוב מפי השופט ברק > סמכותם של אנשי שב"כ לבצע חקירות

לפי פקודת הפרוצדורה הפלילית הסמכות קיימת כמו החקירה של שוטר. והיא לא כוללת אמצעים פיזיים.
כזכור, המדינה טענה שסייג ה"צורך" מסמיך את חוקרי השב"כ לחקור עצורים באמצעים פיזיים במקרה של פצצה מתקתקת. בית המשפט דחה טענה זו. סייג הצורך נועד למקרים נקודתיים, אך אינו יכול להיות נוהג קבוע הכולל מדיניות והנחיות. בנוסף, פטור מאחריות פלילית לא מהווה כשלעצמו מקור סמכות: ”עצם העובדה שפעולה מסוימת אינה מהווה עבירה פלילית (בשל הסייג של "צורך"), אין בה, כשלעצמה, כדי להסמיך את המינהל לבצע אותה פעולה ובכך לפגוע בזכויות האדם”.
המסקנה היא כי אין לממשלה או לשב"כ סמכות לקבוע הנחיות כלליות והיתרים לשימוש באמצעים פיזיים במהלך חקירת חשודים בפעילות עוינת. שימוש כזה הוא פגיעה בכבודו וחירותו של הנחקר. האחריות הפלילית של החוקרים בגין שימוש באמצעים פיזיים אסורים תיבחן לפי הנסיבות במסגרת סייג הצורך, הן במסגרת שיקול דעתו של היועץ המשפטי לממשלה בהחלטה אם להעמיד לדין, והן בבית המשפט, אם תהיה העמדה לדין. אך סייג הצורך אינו מקור המסמיך שימוש באמצעים פיזיים.
הוחלט להפוך את הצו על תנאי לצו החלטי.
פסק הדין > דעת יחיד של השופט י' קדמי

השופט קדמי סבר שהנחיות ועדת השרים בשימוש באמצעים פיזיים בחקירות, אינן בסמכות ואינן כדין, וכי יש להסדיר את הסוגיה בחקיקה ראשית ומפורשת. נוכח חובתה של המדינה להגן על קיומה, ועל שלום הציבור מפני ארגונים חבלנים, זכותה של המדינה להגנה עצמית מפצצה מתקתקת. נוכח זאת, השופט י' קדמי סבר שיש להשעות כניסת פסק הדין לתוקף למשך שנה אחת, שבמהלכה תוכל הכנסת לחוקק חוק מפורש וברור. עד אז יוכלו חוקרי השב"כ להשתמש באמצעים פיזיים בנסיבות נדירות ובתנאי שיקבלו הסמכה מפורשת מהיועץ המשפטי לממשלה.
בעקבות פסק הדין

בשנת 2000 פרסם מבקר המדינה דוח בו נדרש שכל החקירות בשנים 1988–2000 שבהן נעשה שימוש באמצעים שהותרו על ידי ועדת לנדוי, תיבדקנה על ידי ועדת שרים.
בשנת 2002 נחקק חוק שירות הביטחון הכללי, שקבע מסגרת חוקית לביצוע פעילות השב"כ. בחוק לא נכללה התייחסות לשימוש באמצעים פיזיים במסגרת חקירות.
בדצמבר 2017 הבדיל בית המשפט העליון בפסק הדין בג"ץ אבו גוש בין "עינויים" לבין "אמצעים מיוחדים" שהם מעשים אסורים שאינם עולים כדי "עינויים". בפסק הדין נקבע ש"עינויים" אסורים בכל מקרה, אך שלגבי אמצעים מיוחדים יכולה לעמוד "הגנת הצורך" במקרים המתאימים. בית המשפט העליון לא הבהיר אלו אמצעים עולים כדי עינויים.
לקריאה נוספת

דני פילק, "האם הפצצה המתקתקת אכן מתקתקת?", מדיקל, 2009, עמ' 17–23.
הערות שוליים

↑  ספר (מצב האומה) מדיניות ציבורית בין חברה למשפט – שלמה מזרחי/אסף מידני. פרק רביעי, עמ' 134–157, סעיף 4.1 ו-4.3
↑  תנוחת "שבאח": הנחקר כבול בידיו מאחורי גבו, יושב על כיסא קטן ונמוך. מושב הכיסא מושפע קדימה כלפי מטה ידו האחת של הנחקר כבולה לאחור מתחת למסעד הכיסא.. ידו האחרת כבולה מעליו. על ראש הנחקר מולבש שק אטום, המגיע עד לכתפיו. בחדר מושמעת מוזיקה חזקה.
↑  חוק יסוד: כבוד אדם וחירותו סעיף 2, 4, 5 ו-8.
↑  חוק יסוד: סעיף 40 לחוק יסוד הממשלה
↑  סעיף 2(1) לפקודת הפרצדורה הכללית
↑  סעיף 8 לחוק יסוד: כבוד אדם וחירותו.
↑  פסקה 36 לפסק דינו של השופט ברק.
↑  בג"ץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־12 בדצמבר 2017
בלה הראשון, מלך הונגריה

תיאור סצנת וארקון בכרוניקה המאוירת
בלה הראשון, מלך הונגריה שכונה גם בלה האלוף (בהונגרית: I. Béla magyar király; דבן (כיום חלק מברטיסלבה) 1016 –אזור דבן, 11 בספטמבר 1063) היה מלך הונגריה מבית ארפאד בין השנים 1060 לבין 1063. אביו היה הנסיך ואזול, שעיוור אותו אישטוואן הראשון, מלך הונגריה ואת בניו הגלה. אמו הייתה אישה מהקלאן טאטון. מוצאו של בלה היה מהענף הצעיר ביותר של בית ארפאד. שם ההטבלה לנצרות שלו היה אדלברט. הוא עזב את הונגריה ב-1031 עם אחיו, לוונטה ואנדראש, כשאביהם, ואזול, הוצא להורג. בלה התיישב בפולין והתחתן עם "פִּיאַסט רִיכֵּזָה"(אנ') ממוצא פולני, בתו של מלך פולין מיאסקו השני(אנ').
סיכום תמציתי

בינתיים, הוא חזר הביתה בהזמנת אחיו אנדראש שהפך לאנדראש הראשון, מלך הונגריה. אנדראש הפקיד בידי בלה את הניהול של מה שנקרא הדוקאטוס כלומר ה"דוכסות" שכיסה שליש משטחה של ממלכת הונגריה. מערכת היחסים בין שני האחים נעשתה מתוחה כאשר בנו של אנדראש עצמו, שאלאמון, מלך הונגריה, הפך למלך. אנדראש הזמין את בלה לטירת וארקון בסוף 1059 ואילץ אותו לאשר בפומבי את זכותו של שאלאמון לכתר ההונגרי. בעזרת קרוביו הפולנים, מרד בלה באחיו ושלל ממנו את כס המלכות ב-1060. בלה הכניס רפורמה מוניטרית ודיכא את ההתקוממות האחרונה שמטרתה הייתה להחזיר את הפגאניות בהונגריה. בלה נפצע אנושות כאשר כסאו התמוטט בעת שישב עליו בשנת 1063. מבין ילדיו, גזה (גזה הראשון, מלך הונגריה) ולאסלו (לאסלו הראשון, מלך הונגריה) עלו מאוחר יותר לכס המלוכה.
ביוגרפיה > מוצא וגלות

בלה הראשון היה נכדו של הנסיך ההונגרי מיהאי, אחיו הצעיר של גזה, שליט הונגריה. אביו היה כנראה ואזול, אף על פי שמספר כרוניקות של אותה העת מזהות את אחיו של ואזול, את לאסלו סאר, כאביהם של בלה ואחיו. הסיבות לכך עשויות להיות האירועים הפוליטיים של אותה תקופה (ואזול התקומם נגד אישטוואן הראשון, ולכן לא ראו בעין יפה שצאצאיו יירשו את כס המלוכה).
שנת לידתו של בלה אינה ידועה. התיעוד ההיסטורי מזכיר אותו לראשונה כאשר ברח לחו"ל עם אחיו, אנדרה (או אנדראש) ולוונטה. הסיבות והנסיבות לבריחתו ידועות. על פי הכרוניקה, הם ברחו בגלל הענשת אביהם (ואזול) בעיוורון. על פי דברי הימים ההונגרי, הנסיך פטר, לימים פטר, מלך הונגריה, רצה לפתוח לעצמו את הדרך לכס המלכות ההונגרי והוא חתר להריגתם של שלושת הנסיכים. בשנים האחרונות לחייו של המלך אישטוואן הראשון, הוא לא יכול היה כבר להגן על אחייניו ולכן הציע להפ לברוח ולחכות לזמנים טובים יותר בחו"ל.
הנסיכים נמלטו לממלכת בוהמיה, שם התקבלו בברכה בחצרו של הנסיך אולריק (אולריק: בערך 975 – 11 בנובמבר 1034) נסיך בוהמיה מ-1012 עד 1033 או עד 1034). שם הם פגשו את הנסיך הפולני מיאסקו שהסתתר מרודפיו והאחים ליוו אותו בחזרה לפולין לאחר שהחזיר לעצמו את השלטון בארצו. בלה עשה שירות ניכר לנסיך. במלחמה נגד הפומרנים, הוא הנהיג את צבאות פולין וזכה בניצחון מזהיר. כפרס זכה בידה של בתו של הנסיך הפולני, ריכזה.
ביוגרפיה > חזרה להונגריה

במהלך שהותו של גזה בפולין, קמו ההונגרים נגד המלך פטר בפעם השנייה, ובשנת 1046 הם הזמינו את אחיו של בלה, אנדרה (אנדראש) לכס המלוכה. אנדרה קרא לבלה בחזרה, מסר לו שליש מהמדינה, ובלי בן משלו, פתח את הסיכויים של בלה לרשת אותו. בלה הצטיין במלחמותיו נגד היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ניצחון על הצבאות הגרמניים ושמירה על עצמאות המדינה נזקפה לזכותו. בינתיים נולד בן לאנדראש, שאלאמון. בלה לא התנגד לכך שאביו יכתיר את שאלאמון בגיל שבע.
שלטונו

על פי הכרוניקה המאוירת, השיר "Esto dominus fratrum Tuorum" הושמע בהכתרתו של בלה בסקשפהרוואר לפני כן, אויביו שכנעו את אנדראש שמלך באותה עת כי בלה כמה לכתר. בלה, שלא הרגיש בטוח, נמלט לפולין, שם ביקש עזרה מגיסו בולסלב. בשנת 1060 פרץ בלה להונגריה עם צבאו של בולסלב. אנדראש נפל בקרב ובלה הלך משדה הקרב ישר לסקשפהרוואר, שם ב-6 בדצמבר 1060 נבחר למלך והוכתר.
זמן קצר לאחר הכתרתו, בשנת 1061, הוא קיים פרלמנט בסקשפהרוואר, אליו הזמין שני זקנים מכל כפר כדי לתת לגיטימציה לשלטונו. חלק מהנציגים שחנו מחוץ לחומות העיר דרשו את השבת הדת הפגאנית. זמן קצר לאחר מכן, בהנהגתו של יאנוש, בנו של ראש הקלאן ואטה (שהוביל את המרד הפגאני שנקרא על שמו בשנת 1046) הגיעו מורדים עד הטירה שממנה נמלטו חסידי המלך לעיר. המלך ביקש שלושה ימים לחשוב. בינתיים זימן את צבאות המחוזות הסמוכים לעיר וריסק את ההמון שכבר חיכה בקוצר רוח למילוי דרישותיו. זה היה המרד הגלוי האחרון של הפגאניות בהונגריה.
לאחר שמנע את הסכנה של החזרה לפגניות, עשה בלה רבות למען התפתחות הנצרות והתרבות הלאומית; בפרט להסדרת התעשייה, המסחר והפיננסים, ולהגדלת רווחת הציבור. המלך כינס פרלמנט בדמש בגלל המתקפה הגרמנית שהייתה צפויה. לפי הכרוניקה המאוירת, המלך נפל מכסאו שהתמוטט ונפצע באורח קשה. השליט הפצוע הועבר אחרי חייליו שצעדו מערבה, אך מת מפציעתו סביב דבן. הוא נקבר במנזר סקסארד, אותו ייסד.