stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריומף טינה
מאפיינים

2 מושבים.
גובה כיסא - 660 מ"מ.
מערכת חשמל - 6 וולט.
בלמים: בלמי תוף, שטח רפידות 12 מ"מ.
ראו גם

טריומף מודל H
טריומף ריקארדו
טריומף טיגריס
הערות שוליים

↑  "טריומף טינה" collection.sciencemuseum.org.uk/objects/co24529/t10-or-tina-motor-scooter-motorcycle
↑  "טריומף טינה" - מפרט web.archive.org/web
↑  "טריומף טינה"  - תמונות classic-motorbikes.net/classic-bike-images/triumph-classic-motorcycles/triumph-tina-gallery
↑  "טריומף טינה" historics.co.uk/buying/auctions/2013-06-01/motorcycle/1962-triumph-tina-scooter
חטפיות פיה

| חטפיות פיה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיות פיה
שם מדעי
 Stenostiridae ‏Beresford & Barker & Ryan & Crowe, 2005
תחום תפוצה


חטפיות פיה (שם מדעי: Stenostiridae) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר הקרובה לחטפיתיים ובעבר נחשבה לחלק ממשפחה זו אך הופרדה ממנה. למעשה המשפחה מקורבת יותר לסבכיים מאשר לחטפיות וגם לירגזיים ולמשפחה Remizidae. הם נחשבו קרובים גם למונרכיתיים ולזנבני המניפה.
אלו ציפורים קטנות בעלי מקור דק וראשים גדולים, החיים בעיקר באפריקה אך כמה מינים חיים בדרום-מזרח אסיה. כמו החטפיות האמיתיות הם ניזונים בעיקר מחרקים שהם חוטפים במעופם.
מיון

משפחת חטפיות פיה (Stenostiridae)
סוג ומין יחיד Stenostira scita
סוג Elminia
מין Elminia longicauda
מין Elminia albicauda
מין Elminia nigromitrata
מין Elminia albiventris
מין Elminia albonotata
סוג ומין יחיד Chelidorhynx hypoxantha
סוג Culicicapa
מין Culicicapa ceylonensis
מין Culicicapa helianthea
הסוג Myioparus שויך למשפחה בעבר.
טביליסי העתיקה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  טביליסי 
 תאריך ייסוד:  2007 
 קואורדינטות:  41°41′34″N 44°48′23″E﻿ / ﻿41.69277778°N 44.80638889°E﻿ / 41.69277778; 44.80638889
  (למפת טביליסי מוגדלת) טביליסי העתיקה(למפת טביליסי רגילה) טביליסי העתיקה
 
טביליסי העתיקה
פינת רחובות בטביליסי העתיקה
טביליסי העתיקה (בגאורגית: ძველი თბილისი,דזוואֶלי תבּיליסי) הוא רובע (ראיוני) בבירת גאורגיה, טביליסי. הביטוי "טביליסי העתיקה" מתייחס באופן היסטורי לאזור ההיסטורי העתיק של העיר. בשנת 2007, עם החלוקה החדשה של טביליסי לרבעים הפך לרובע מנהלי ברור, שמאגד בתוכו מספר שכונות שהיו שייכות באופן היסטורי למתאצמינדה-קרצניסי, איסאני-סאמגורי דידובה-צ'ור'ורתי.[דרושה הבהרה]
הרובע כולל בעיקר את טביליסי העתיקה ההיסטורית הכוללים את המבנים האדריכליים המייחדים את טביליסי, שנמצאים בסכנת הריסה, ונמצאו קודם לכן, ברשימת הקרן העולמית למונומנטים (WMF) בשנים 1998, 2000, 2002.
הרובע ממוקם משני צידי מטקווארי וכולל את הר מתאצמינדה, מצודת נריקלה והפסל כרתליס דדה. סגנון הבנייה השולט הוא סגנון אדריכלי אקלקטי מהמאה ה-19. כמו כן נמצאים ברובע מבנים רבים מהמאה ה-5 ועד למאה ה-20. אף על פי כן, רוב המבנים שקדמו למאה ה-19 לא שרדו את מאורעות הדמים של קרב קרצניסי בשנת 1795. הרובע מהווה מוקד המשיכה התיירותי העיקרי של טביליסי וכולל בתוכו כנסיות, מסגדים, שכונת אבאנותובני - שכונת בתי מרחצאות הגופרית ההיסטורית ובתי עץ הפופולריים בגאורגיה עם מרפסות פתוחות.
היסטוריה

הרובע הישן של טביליסי העתיקה נתהווה במאה ה-19 לאחר הריסת העיר בשנת 1795 בידי השושלת הקאג'ארית הפרסית בקרב קרצניסי. עם הפיכתה של ממלכת כארתלי-קאחתי למדינת חסות של האימפריה הרוסית השתנה מצב העיר והעיר נבנתה מחדש והורחבה תחת השלטון הרוסי. האדמיניסטרציה הרוסית התמקדה בפיתוח עיר מודרנית מחוץ לעיר העתיקה. המרכז ההיסטורי של העיר, העיר העתיקה, נבנה מחדש בידי אומנים מקומיים.
מרכז הרובע מאופיין במבנים מהמאה ה-5. במהלך שיקום העיר, באמצע המאה ה-19, הותירו המשפצים את מבנה הרחובות הפתלתל הקדום כולל הרחובות המרוצפים אבן.
בתי המגורים בעיר העתיקה הוא בסגנון המקומי שנקרא טביליסורי, של בתי לבנים ארוכים, השלובים זה בזה, וכוללים שניים עד שלושה מבנים יחד עם מרפסות עץ מרווחות, מעברים צרים, מדרגות חיצוניות וחצרות המשמשות גם כטרקלינים. בקיץ משמשות המרפסות כמרכז חיי המשפחה.
מבנים

מבני הדת בטביליסי העתיקה כוללים מבנים של כל בני הדתות. ביניהם שלוש כנסיות אורתודוקסיות, קתדרלת סיוני מהמאה ה-5, כנסיית מטחי מהמאה ה-13 ובזיליקת אנצ'יסחטי מהמאה ה-6, כנסייה ארמנית-גאורגית, בית הכנסת הספרדי, בית הכנסת הגדול של טביליסי ומסגד.
פונדק מהמאה ה-19, על דרך המשי הישנה, ששימשה כדרך מעבר בין מזרח למערב, עומד על יסודותיו של מבנה מהמאה ה-17. אף מרקו פולו, שעבר בדרך המשי, ביקר בטביליסי ורשמיו הביקור אף מופיעים בכתביו. כיום משמש המבנה כמרכז קניות עם בתי קפה ומוזאון ההיסטוריה של טביליסי על שם יוסב גריששווילי. כיכר גורגסלי הייתה פעם אוסף של קרווני מגורים. במבנה הקטן של שוק שרדני לשעבר וברחוב הצמוד אליו מוצגות גלריות אומנות וחנויות לאמנויות ומלאכות-יד ותכשיטים מסורתיים. על יד בית הכנסת ברחוב גורגסלי ישנה מסעדה יהודית.
הרובע כולל גם את מרחצאות הגופרית המפורסמות של טביליסי שנוסדו במאה ה-17. טולסטוי, פושקין ואלכסנדר דיומא שביקרו במרחצאות היללו אותן.
חלק מחומות טביליסי העתיקה, לצד כביש ברתשווילי, נמצא בתהליך שימור. בפרצות שיש בחומות נבנו בתים. מצבת אזכרה לזכר מגיני העיר, שניסו להגן על העיר מפני פלישה פרסית, בקרב קרצניסי בשנת 1795, שהונהגו בידי דוד מאכאבלי. מצידו השני של המצבה ניצבת מצבת אבן המתנשאת לגובה 23 מטר המנציחה את 300 ה"ארגווינים", חיילי יחידה צבאית גאורגית, שלחמו תחת הנהגתו של ארקלה השני, מלך כארתלי-קאחתי, שהצילו את העיר מכיתור של הפרסים.
גלריה

מראה העיר העתיקה וגשר השלום המודרני במבט מלמעלה, מכיוון פסל כרתווליס דדה.
מרחצאות הגפרית החמים של טביליסי.
הערות שוליים

↑  הקרן העולמית למונומנטים (WMF) - ארגון ללא כוונת רווח ששם לו למטרה לשמר את הארכיטקטורה ומורשת התרבות של אתרים בעולם.
↑  האתרים לשימור המורשת התרבותית, (באנגלית)
מרפסות פתוחות בטביליסי העתיקה
רחוב מרוצף באבנים בטביליסי העתיקה
השוק בטביליסי עתיקה, ליתוגרפיה של גיאורגי גגרין, 1847
חוות הרוח עמק הבכא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חוות רוח 
 שימוש:  טורבינת רוח
 מיקום:  עמק הבכא, רמת הגולן
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  אנלייט, א.א בן-דב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2018–הווה (כ־6 שנים)
 עלות:  660 מיליון שקלים
 יוצר:  מנרב, נקסטקום
 קואורדינטות:  33°09′48″N 35°47′49″E﻿ / ﻿33.163333333333°N 35.796944444444°E﻿ / 33.163333333333; 35.796944444444
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) חוות הרוח עמק הבכא(למפת אצבע הגליל רגילה) חוות הרוח עמק הבכא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות הרוח עמק הבכא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות הרוח עמק הבכא
 
חוות הרוח עמק הבכא היא חוות רוח הכוללת שלושים טורבינות רוח לייצור חשמל בצפון רמת הגולן. הטורבינות הוקמו באזור הנקרא "עמק הבכא", בשטח שבין הר חרמונית לקוניטרה.
רקע

הרעיונות להקמת חוות רוח ברמת הגולן החלו כבר בשנות ה-80. אזור רמת הגולן נסקר ונמצא כבעל תנאים טובים לניצול אנרגיית הרוח להפקת חשמל. טורבינה נסיונית הוקמה ב-1985 על הר בני צפת. בשנת 1992 הוקמה חוות הרוח הראשונה בישראל על הר בני רסן. החווה כוללת 10 טורבינות שגובהן 30 מטרים.
אזור עמק הבכא סומן כאזור מיטבי ברמת הגולן לניצול אנרגיית הרוח עקב הרוחות החזקות הנושבות בו. החל מראשית העשור השני של המאה ה-21 החלו רשויות המדינה בקידום התוכניות לבניית חוות רוח בעמק הבכא. במשך מספר שנים התנגד צה"ל לבניית הטורבינות במזרח רמת הגולן משיקולים ביטחוניים, אולם לבסוף הסיר הצבא את ההתנגדות לפרויקט עמק הבכא.
קיימות תוכניות להקמת חוות רוח נוספות בגולן, בין היתר באזור הר פרס (חוות רוח "בראשית") ובאזור היישובים הדרוזים בצפון הרמה.
הקמת החווה

בשנת 2013 רכשה אנלייט את הזכויות על פרויקט חוות הרוח עמק הבכא. הפרויקט נמצא בבעלות החברות אנלייט וא. א. בן-דב (בבעלות אלי בן-דב), אשר לצורך הפרויקט הקימו את חברת הבת "עמק הבכא אנרגיות רוח". עבודות הבניה של הטורבינות התבצעו על ידי החברות מנרב ונקסטקום.
התוכנית המקורית כללה הקמת 40 טורבינות, מרביתן בשטח שבין הר חרמונית לתל מחפי ומאגר בנטל, ותוכנית עתידית ל-6 טורבינות נוספות כחלק מתוכנית "חוות רוח אלרום". בשנת 2017 הוחלט על הקמת 30 טורבינות. בדצמבר 2020 אושרה הקמתן של 4 טורבינות נוספות. הטורבינות, מתוצרת ג'נרל אלקטריק, מתנשאות לגובה של כ-85 מטרים. אורך הלהבים הוא כ-51 מטרים.
חוות הרוח צפויה להפיק 109 מגה ואט חשמל אשר ימכרו לחברת החשמל. לצורך העברת החשמל לרשת הארצית הוקם קו מתח גבוה מצומת בראון (סמוך להר בראון) לעמק החולה.
העבודות להקמת הטורבינות החלו בסוף שנת 2018. הטורבינות הראשונות הוצבו במהלך 2020, ובמהלך שנת 2021 החלה חוות הרוח לפעול.
השלכות סביבתיות

חלק מתושבי היישובים הסמוכים לחווה הביעו דאגה עקב קרבת הטורבינות לבתים, בשל העובדה כי שלוש טורבינות ממערב להר חרמונית עתידות לקום במרחק של כ-800 מטרים מבתי קיבוץ אל-רום. כמו כן הובע חשש לפגיעה נופית.
בדומה לחוות רוח במקומות אחרים, קיים חשש לפגיעה בציפורים. ברמת הגולן מתווסף לחשש זה הפגיעה האפשרית באוכלוסיית הנשרים בגולן הפגיעה ממילא. בנוסף, קיים חשש מפגיעה בעופות נודדים כיוון שרבים מהם חולפים באזור עמק הבכא.
גלריה

חוות הרוח עמק הבכא במבט מהחרמונית
הטורבינות במבט צפונה מגג מפקדת החזית הסורית
חוות הרוח מהר בנטל
טורבינות ליד החרמונית
הטורבינות ממאגר בנטל
הערות שוליים

↑  נציג משרד הביטחון בכנס אנרגיית העתיד 2020: יש בעיה עם טורבינות הרוח מבחינת מערכת הביטחון, 10 באפריל 2016
↑  עמירם ברקת, ‏אנלייט רוכשת שליטה בפרויקט עמק הבכא ב-450 מיליון שקל, באתר גלובס, 22 באוקטובר 2013
↑  סיכום ישיבת ועדת מעקב מיום 29/7/2018 לתוכנית ג/18674 חוות רוח עמק הבכא, 15 באוקטובר 2018
↑   יורם גביזון, רוח גבית: פרויקט עמק הבכא של אנלייט ממשיך לגדול - וההכנסות יקפצו, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2020
↑  ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת תקיים דיון מיוחד בנושא התכנית להקמת קו מתח חשמל עילי בעמק החולה, 1 ביוני 2016
↑  נחמן גלבוע, עושים עליהם סיבוב? על הטורבינות שמחוללות "סערה", באתר mynet‏ קיבוץ, 3 בפברואר 2017
חזית הערבה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 ביולי 1943 – 20 באוקטובר 1943 (104 ימים)
 מקים היחידה:  איוואן קונייב
 מלחמות:  קרב קורסק   קרב דנייפר
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  איוואן קונייב 
 מפקדים:  איוואן קונייב
 
חזית הערבה (ברוסית: Степной фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרב קורסק.
היסטוריה

ב-9 ביולי 1943 הוקמה חזית הערבה על בסיס פיקוד הערבה, בתור עתודה לכוחות הלוחמים בקרב קורסק, ולמפקדה מונה איוואן קונייב. החזית לחמה בקרב קורסק, וכוחותיה הכריעו את קרב פרוחורובקה לטובת הסובייטים. לאחר מכן השתתפה החזית במבצע בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר, וב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של חזית הערבה לחזית האוקראינית השנייה.
מפקדים

איוואן קונייב (9 ביולי 1943 - 20 באוקטובר 1943)
טריומף איטליה

| --- | --- |

Triumph Italia
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Italia 2000 Coupé  Triumph TR3A Italia 2000 Vignale Coupé  Triumph TR3 Vignale Italia
 יצרן:  טריומף
 שנות ייצור:  1959–1962
 הרכבה:  איטליה איטליה טורינו על ידי יצרנית הרכב האיטלקית "Vignale" (ייצור המרכב והמנוע - בריטניה)
 אורך:  3,940 מ"מ
 רוחב:  1,454 מ"מ
 גובה:  1,240 מ"מ
 משקל:  975 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,235 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,991 סמ"ק המפיק 101 כ"ס ב-5,000 סל"ד (מנוע קירור מים) יחס דחיסה 8.5:1  מאייד כפול מסוג "SU"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 צריכת דלק:  10 ליטר ל-100 ק"מ (ממוצע)
 מעצב:  Giovanni Michelotti
טריומף איטליה (באנגלית Triumph Italia) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1959–1962. המרכב והמנוע נבנו בבריטניה, על ידי טריומף והדגם הורכב באיטליה על ידי Vignale.
סך הכול יוצרו 324 יחידות.
טריומף איטליה

2 דלתות
נוסעים: 2+2
מכל דלק - 54.4 ליטר
מעצורים: קדמיים מסוג דיסק, אחוריים מסוג "Drum brake"
תמונות

"טריומף איטליה"
"טריומף איטליה"
"טריומף איטליה"
לוגו "טריומף איטליה", שנת 1959 (עיצוב על ידי "Michelotti")
"טריומף איטליה", שנת 1959
"טריומף איטליה", שנת 1959
"טריומף איטליה"
"טריומף איטליה"  - מבט למנוע
"טריומף איטליה"
"טריומף איטליה", שנת 1959
ראו גם

טריומף
טריומף Stag
טריומף Fury
Vignale (אנ')
הערות שוליים

↑  "טריומף איטליה" adriansinnott.com/italia/italia
↑  "טריומף איטליה" classicdriver.com/en/article/cars/editors-choice-1961-triumph-italia
↑  "טריומף איטליה" .bonhams.com/auctions
↑  "טריומף איטליה" - מפרט טכני carfolio.com/specifications
חטפיות משי

| חטפיות משי |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חטפיות משי
שם מדעי
 Ptiliogonatidae ‏ברד, 1858

חטפיות משי (שם מדעי: Ptiliogonatidae) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר ובה 4 מינים בלבד. הם מתנהגים כמו מיני החטפיתיים והטירניים, אך אינם קרובים אליהם כלל. הם קרובים יותר לירגזיים.
ציפורים אלה חיות במרכז אמריקה ממקסיקו עד לפנמה וכמה מינים הגיעו לדרום ארצות הברית. רובם אינם נודדים למעט המין Phainopepla nitens שנודד כמה אזורים.
אלו ציפורים באורך 18–25 ס""מ ובעלי נוצות רכות בצהוב, שחור וחום ובעלי ראשים גדולים ועיניים גדולות ועגולות. המקור דקיק וצבעו שחור. הזנב מעט ארוך.
ציפורים אלה ניזונות מזרעים וחרקים וחלקם ניזונים מדבקוני מדבר. הם חיים בחורשים או באקלימים יבשים מעט יותר.
מיון

משפחת חטפיות משי (Ptiliogonatidae)
סוג ומין יחיד Phainoptila melanoxantha
סוג Ptiliogonys
מין Ptiliogonys caudatus
מין Ptiliogonys cinereus
סוג ומין יחיד Phainopepla nitens
חזית המזרח הרחוק השנייה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  חזית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוגוסט 1945 – 1 באוקטובר 1945 (58 ימים)
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה (מבצע סערת אוגוסט)
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  מקסים פורקאייב 
 מפקדים:  מקסים פורקאייב
 
חזית המזרח הרחוק השנייה (ברוסית: 2-Дальневосточный фронт) הייתה חזית של הצבא האדום שלחמה במבצע סערת אוגוסט.
היסטוריה

החזית הוקמה ב-5 באוגוסט 1945, וכמפקדה מונה מקסים פורקאייב. כפי ששמה מעיד עליה, היא הוצבה במזרח הרחוק הרוסי מול מנצ'וקוו כהכנה לקראת הפלישה הסובייטית לתחומי האימפריה היפנית. ב-8 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן, וב-9 באוגוסט החזית החלה לנוע אל מנצ'וקוו. היא כללה את ארמיית הדגל האדום ה-2, ארמיית החי"ר ה-5, הארמיות ה-15 וה-16, ארמיית האוויר ה-10 ושייטת הנהר אמור. התקפת החזית נפתחה בסחלין, מנצ'וריה והאיים הקוריליים. הסובייטים נהנו מעדיפות מספרית ומיתרון ההפתעה, והיפנים נהדפו בקלות. עד 18 באוגוסט כבש הקורפוס ה-16 את מרבית סחלין, אולם הטיהור הסופי של האי הושלם רק ב-25 באוגוסט. התוכנית המקורית הייתה להמשיך ולכבוש גם את הוקאידו, אם כי פלישה זו מעולם לא יצאה לפועל. ב-20 באוגוסט כבשה הארמייה ה-15 את חרבין, ודיוויזיית החי"ר ה-101 כבשה את איי קוריל. ב-2 בספטמבר הסתיים המבצע לאחר כניעת האימפריה היפנית.
ב-1 באוקטובר פורקה החזית, על בסיס הוראת הסטבקה מיום 10 בספטמבר, ואורגנה מחדש בתור המחוז הצבאי במזרח הרחוק.
הערות שוליים

↑  מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים
חדף נודד

| חדף נודד |
| --- | --- |
 החדף הנודד
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חדפיים
סוג:: חדף ארך-זנב
מין:: חדף נודד
שם מדעי
 Sorex vagrans ‏באירד, 1857
תחום תפוצה


חדף נודד (שם מדעי: Sorex vagrans, באנגלית: vagrant shrew או wandering shrew) הוא מין של חדף בגודל בינוני השוכן בצפון מערב אמריקה הצפונית. במשך זמן מה שויכו גם חדף הררי (Sorex monticolus) וחדף אוריזבה ארך-זנב (Sorex orizabae) למין זה.
תפוצה ובית גידול

החדף הנודד שוכן באזורים פתוחים ומיוערים במערב קנדה ובמערב ארצות הברית מערבית לקו פרשת המים של יבשת אמריקה הצפונית. בקנדה הוא מצוי בדרום קולומביה הבריטית, כולל האי ונקובר והרחק מזרחה עד לקצה הדרום מערבי של אלברטה. בארצות הברית הוא מצוי במרבית שטחן של המדינות וושינגטון, אורגון ואיידהו, כמו גם הרחק דרומה במרכז קליפורניה, בצפון ובמרכז נבדה, צפון יוטה, ומערב מונטנה וויומינג.
בית הגידול המועדף על החדף הנודד הוא אחו וכרי דשא לחים, שבין טונדרה אלפינית לאדמת ביצה, והוא שוכן לעיתים קרובות סמוך לנהרות או למקורות מים אחרים. לעיתים הוא שוכן ביערות מחטניים פתוחים, אבל רק לעיתים רחוקות ביער סבוך. מכיוון שהחדפים משתמשים לעיתים קרובות בגזעי עצים שנפלו כמחסה, הם מעדיפים אזורים שבהם יש כמות בינונית של שאריות של עצים מתים, והם מעדיפים אזורים שבהם הקרקע חומצית יותר ממיני חדפים מקומיים אחרים. תת-מין אחד שוכן בביצות מלוחות בלבד.
קיימים שלושה תת-מינים מוכרים:
Sorex vagrans halicoetes – שוכן בביצות המלוחות של מרכז קליפורניה
Sorex vagrans paludivagus – שוכן בחוף של מרכז קליפורניה
Sorex vagrans vagrans – שוכן בכל שאר אזור התפוצה
מאובנים מהפליסטוקן ששויכו למין נתגלו בארקנסו, ניו מקסיקו וטקסס. עם זאת, קשה להבחין במאובנים כאלו ברמת המין וייתכן מאוד כי הם מייצגים חדפים קרובים כדוגמת החדף ההררי או חדף פסיפי.
תיאור

אורכו של החדף כ-10 סנטימטרים, כולל זנב באורך 4 סנטימטרים, ומשקלו בין 4 ל-8 גרם, כאשר הזכרים בדרך כלל גדולים יותר וכבדים יותר מהנקבות.
צבע הפרווה של החדף הוא חום אדמדם כשבטנו לבנה או אפורה, אם כי באוכלוסיות השוכנות בחוף הגוון כהה יותר והוא כמעט שחור בחלקו העליון של הגוף. לחדפים זנב ארוך שלעיתים חלקו התחתון בהיר יותר, בייחוד אצל קטינים. אף שהחדף הנודד דומה בצורתו לחדפים אחרים השוכנים באותו אזור, ניתן להבדיל בינו לבין חדף הררי בכך שהוא קטן יותר וזנבו קצר יותר, ובכך שיש לו פחות כריות אחיזה ברגליו הקדמיות. הוא שונה מחדף טרוברידג' (Sorex trowbridgii) באמצעות בחינה של הפרטים הקטנים של צורת הגולגולת, אף שאמצעי זיהוי נוסף אצל הבוגרים הוא גון בהיר יותר של החלק התחתון של הזנב של חדף טרוברידג'.
במהלך החורף משתנה צבע הפרווה לחום כהה. נשל הסתיו מתרחש בין ספטמבר לאוקטובר, ומתחיל בחלק האחורי ונע קדימה, ואז, בנפרד, על החרטום, כשהנשל נע אחורה. התזמון של נשל האביב שונה בין פרטים, כך שניתן לצפות במשך כמה חודשים במהלך האביב ולעיתים אפילו בתחילת הקיץ בפרטים עם כסות החורף יחד עם פרטים בכסות הקיץ באותה אוכלוסייה.
תזונה והתנהגות

החדף ניזון בעיקר משלשולים, עכבישים, חרקים וחסרי חוליות אחרים, אם כי הוא אוכל גם צמחים. בשל קצב המטבוליזם הגבוה שלהם, דווח כי הם צורכים כל יום מזון במשקל מעל ל-160% ממשקל גופם. הטורפים העיקריים של החדף הם עופות דורסים, סמורים ואפילו שונר מצוי.
החדפים פעילים במהלך כל היממה, בדרך כלל במשך חמש עד עשר דקות כל פעם לפני שהם נחים. עם זאת הם משחרים לטרף במשך זמן רב יותר כל פעם בלילה מאשר במהלך היום. החדף נוהג להתבודד מלבד תקופת הרבייה באביב, כשהוא מגן על טריטוריה של כ-1,000 מטרים רבועים כשהוא משמיע קולות צווחה ומסתער על פולשים, אם כי קרבות אמתיים נדירים. במהלך האביב גדל שטח הטריטוריה, בייחוד אצל הזכרים.
במהלך מרבית השנה בונים החדפים קנים רדודים דמויי קערה שקוטרם עד 8 סנטימטרים מצמחייה ושערות של בעלי חיים. בחורף הם מכסים את הקנים בכיפה ויוצרים מחסה. גם הנקבות בונות קנים מכוסים דומים במהלך תקופת הרבייה, שבהם הם מגדלים את צאצאיהם. קנים אלו גדולים יותר מהקנים של החורף, ויכולים להגיע לקוטר של 24 סנטימטרים ועד עומק של 6 סנטימטרים. חדפים נודדים משתמשים לעיתים באיכון בעזרת קול על מנת להתמצא במקומות בלתי מוכרים, אף שככל הנראה אינם יכולים להשתמש ביכולת זו על מנת לאתר טרף. לעיתים קרובות הם משתמשים בשבילים שפילסו נברנים.
החדף אינו נכנס לתרדמת חורף ואף לא למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (torpor).
רבייה

עונת הרבייה של חדף הנודד נמשכת בין אפריל ויוני, אם כי המלטות יכולות להתרחש מקודם יותר עד פברואר ומאוחר יותר עד ספטמבר. תקופת ההיריון נמשכת עשרים יום. נקבות החדפים ממליטות עד שלושה שגרים בשנה. כל שגר יכול להכיל משניים ועד שמונה ולדות. הוולדות נולדים עיוורים וחסרי שער כשמשקלם בעת הלידה פחות מחצי גרם. הם גדלים במהירות במהלך השבועות הראשונים לחייהם, כשהם מצמיחים פרווה אחרי שבועיים מהלידה, פותחים את עיניהם אחרי שלושה שבועות אחרי הלידה ונגמלים בין היום ה-16 ליום ה-25 לאחר הלידה.
משך חייו הממוצע של החדף הנודד מוערך במעט מעל לחצי שנה. עם זאת, הוא יכול לחיות תקופה ארוכה הרבה יותר, אם כי חדפים מעטים שורדים מעבר ל-17 חודשים, ועוד פחות שורדים חורף שני ומגיעים לגיל שנתיים.
הערות שוליים

↑  חדף נודד באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  Sorex vagrans
↑  Breeding of the salt marsh shrew
↑  Systematics, historical biogeography, and evolution of the genus Sorex
↑  The use of echolocation by the wandering shrew (Sorex vagrans)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558444705171
טרי דיסינג'ר

טרי גילברט דיסינג'ר (באנגלית: Terry Gilbert Dischinger;‏ 21 בנובמבר 1940 – 10 באוקטובר 2023) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1962–1973. לאורך הקריירה נבחר 3 פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA, והעמיד ממוצעים כוללים של 13.8 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

דיסינג'ר נולד בעיר טרה הוט שבאינדיאנה, ובין השנים 1958–1962 למד באוניברסיטת פרדו אשר בלפאייט המערבית, אינדיאנה. בכל שלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה הוביל את קלעי מחוז "Big Ten", עם ממוצעים של 26.3, 28.2 ו-30.3 נקודות למשחק, בהתאמה. בעונתו הראשונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות, ובשתי העונות הבאות נבחר לחמישייה הראשונה של העונה (First-team All-American).
נבחרת ארצות הברית

בשנת 1960, בהיותו סטודנט בפרדו, השתתף באולימפיאדת רומא כחבר נבחרת ארצות הברית. לאורך הטורניר ניצחה ארצות הברית את כל משחקיה בהפרש ממוצע של כ-42 נקודות, וזכתה במדליית הזהב. דיסינג'ר עצמו פתח בכל שמונת המשחקים וקלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק, כקלעי הרביעי של הנבחרת אחרי אוסקר רוברטסון, ג'רי לוקאס וג'רי וסט. בשנת 2010 הוצגה נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא, בשלמותה, בהיכל התהילה של הכדורסל.
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1962 נלקח דיסינג'ר בבחירה השמינית על ידי קבוצת שיקגו זפרס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר לאחר שרשם ממוצעים של 25.5 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק. כמו כן זכה דיסינג'ר בתואר רוקי העונה, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לצד ארבעת חברי היכל התהילה לעתיד ג'ון האבליצ'ק, צ'ט ווקר, דייב דבושר וזלמו בייטי. בעונתו השנייה, בה עברה קבוצתו לבולטימור, קלע 20.8 נקודות למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר, לצד חברו לקבוצה וולט בלאמי.
ביוני 1964 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם רוד ת'ורן ודון קוג'יס, בתמורה לביילי האוול, דון אול ושלושה שחקנים נוספים. באותה עונה נבחר בפעם השלישית והאחרונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שקלע 18.2 נקודות למשחק. בסיום עונתו הראשונה בדטרויט עזב את ה-NBA והתגייס לצבא ארצות הברית, בו שירת במשך כשנתיים.
בשנת 1967 חזר לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק ב-5 העונות הבאות. בעונת 1967/1968 העפיל עם דטרויט לשלב הפלייאוף, בפעם היחידה בקריירה, והודח כבר בסיבוב הראשון מול בוסטון סלטיקס (2–4). ביולי 1972 נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, וכשנה לאחר מכן פרש ממשחק.
נפטר ב-10 באוקטובר 2023.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של דיסינג'ר, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של דיסינג'ר, באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא, באתר USA Basketball,‏ 10 ביוני 2010
↑  נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא, באתר היכל התהילה של הכדורסל
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1962, באתר basketball-reference.com
↑  דיסינג'ר נשלח בטרייד לדטרויט, באתר הניו יורק טיימס, 10 ביוני 1964
↑  מה קרה לטרי דיסינג'ר, באתר detroitathletic.com,‏ 13 בפברואר 2010
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - רומא (1960) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3 וסט •  4 בלאמי •  5 בוזר •  6 דיסינג'ר •  7 הלדורסון •  8 אימהוף •  9 קלי •  10 ליין •   11 לוקאס •  12 סמית' • 13 ארנט •  14 רוברטסון • 15  • מאמן: ניואל |  1  •  2  •  3 וסט •  4 בלאמי •  5 בוזר •  6 דיסינג'ר •  7 הלדורסון •  8 אימהוף •  9 קלי •  10 ליין •   11 לוקאס •  12 סמית' • 13 ארנט •  14 רוברטסון • 15  • מאמן: ניואל | ארצות הברית |
דיסינג'ר (מימין) לצד גאס ג'ונסון, וולט בלאמי, צ'ארלס הארדנט ורוד ת'ורן
חזית המזרח הרחוק הראשונה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  חזית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוגוסט 1945 – 1 באוקטובר 1945 (58 ימים)
 מקים היחידה:  קיריל מרצקוב
 מלחמות:  מבצע סערת אוגוסט
 פיקוד
 מפקדים
 
חזית המזרח הרחוק הראשונה (ברוסית: 1-Дальневосточный фронт) הייתה חזית, שהשתייכה לצבא האדום במלחמת העולם השנייה, ולקחה חלק פעיל במבצע סערת אוגוסט.