stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאנוס (דינוזאור)

| תאנוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 86–83 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אבליזאוריים
סוג:: תאנוס
מין:: Thanos simonatoi
שם מדעי
 Thanos simonattoi

תאנוס (שם מדעי: Thanos) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים אשר התקיים באמריקה הדרומית של הקרטיקון שלפני 86 עד 83 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר למדע ב-2018 בידי רפאל דלקורט ופביאנו וידוי איורי בפרסום מקוון, אך הוא נודע לעיתונות של העיתון "Historical Biology" רק ב-2020, שזו השנה אליה מתייחסים לתיאורו. שמו ניתן להוקרת הנבל של הנוקמים, תאנוס, זאת מאחר שהסרט המצליח הנוקמים: מלחמת האינסוף הצליח מאוד באותה שנה בה תואר, כמו גם ששמו מיוונית: "thanatos" פירושו: "מוות". סוג זה הכיל מין  יחיד, Thanos simonatoi, על שם מגלה הממצאים סימאנטו.
דינוזאור זה היה קטן יחסית לבני משפחת האבליזאוריים, בהם היה הקרנוטאורוס. הוא התגלה בעיר Ibirá שבסאו פאולו שבברזיל בשנת 2014 על ידי משלחת של החוקר סרג'יו לואיס סימונטו עם צוות "מוזיאון הפליאונטולוגיה על שם אנטוניו סלסו דה ארודה קמפוס". מאובנים אלה כללו בעיקר חוליות, נוסף לחלקי אגן ירכיים שהתגלו בהמשך.
הוא הגיע לאורך של 5.5-6.5 מטרים אך היה נמוך מאוד. הוא היה מבנה וליות רחב מעט, בייחוד לאורך הגחון ובעל נחיריים רחבים יחסית לקרוביו. מבנה גופו התאים לציד אחרי טרף.
לצידו התקיים טורף גדול יותר לא מזוהה ממשפחת המגרפטוריים, כמו גם ממצאים של סלטזאוריים ננסיים.
תריסית הצלף

| תריסית הצלף |
| --- | --- |
 פרט בוגר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
משפחה:: תריסיתיים
סוג:: Stenozygum
מין:: תריסית הצלף
שם מדעי
 Stenozygum coloratum

תריסית הצלף (שם מדעי: Stenozygum coloratum) היא חרק קטן ממשפחת התריסיתיים. זהו מין ים תיכוני, החודר גם לאזור האתיופי. המין מצוי ברוב אזורי ארץ ישראל.
מאפיינים

אורכה נע בין 5 ל-6 מילימטרים. גופה שחור עם ציורים צהובים ולבנים. שולי בטנה מפוספסים לסירוגין בשחור ולבן.
הנקבה מטילה את הביצים בשתי שורות צמודות, בין 10 ל-12 ביצים בכל תטולה כזאת. זחליה מתפתחים בעיקר על צלפים. היא מצויה ממאי עד ספטמבר.
יש והיא מופיעה במספרים גדולים על ירקות, ואז היא גורמת נזק בשל היזונה מן הירקות. אותה תופעה יכולה להתרחש גם בפירות. נצפו גפנים שענביהן התייבשו עקב תריסיות הצלף שמצצו את עסיסם (כשאר הפשפשאים גם תריסית הצלף ניזונה באמצעות חדקה).
תטולה
נימפה
חרק בוגר על ניצן של צלף קוצני
חרקים בוגרים על פרי של צלף קוצני
תאטרו קומונאלה די פירנצה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה 
 מיקום:  פירנצה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1862
 תאריך פתיחה רשמי:  1862 
 תאריך פירוק:  2021 
 אדריכל:  Telemaco Bonaiuti 
 קואורדינטות:  43°46′30″N 11°14′20″E﻿ / ﻿43.775°N 11.239°E﻿ / 43.775; 11.239
  (למפת פירנצה מוגדלת) תאטרו קומונאלה די פירנצה(למפת פירנצה רגילה) תאטרו קומונאלה די פירנצה
 
כניסת החזית לתיאטרון
תאטרו קומונאלה די פירנצה (באיטלקית: Teatro Comunale di Firenze) או תאטרו דל מאג'ו מוזיקאלה פיורנטינו (באיטלקית: Teatro del Maggio Musicale Fiorentino) הוא בית אופרה בפירנצה, איטליה.
היסטוריה

התאטרו נבנה במקור כאמפיתיאטרון תחת כיפת השמים, ה"פוליטאמה פיורנטינו ויטוריה עמנואלה" שנחנך ב-17 במאי 1862 בהפקה של לוצ'יה דלה מרמור של דוניצטי והיה בעל תפוסה של 6,000 איש. האמפיתיאטרון היה למוקד חיי התרבות בעיר. לאחר סגירתו עקב שרפה, נפתח מחדש באפריל 1864 וקורה בגג ב-1882. בשנת 1911 חובר הן לחשמל והן להסקה.
בשנת 1930 השתלטו רשויות העיר על התיאטרון ושינו את שמו ל"תאטרו קומונאלה". בהפצצה בתקופת מלחמת העולם השנייה נגרמו לבניין נזקים קשים ובעיות נוספות הביאו לסגירתו למשך שלוש שנים ב-1958. לבסוף, במאי 1961, נפתח שוב התיאטרון, לאחר שיפורים ושכלולים, בדון קרלו של ורדי. הוא היה לאודיטוריום סגלגל בן 2,000 מושבים ובו מתחם תזמורת גדול, יציע תאים אחד, ושני יציעים רחבים, מעגליים למחצה, המסגירים את מקורו של הבניין כאמפיתיאטרון.
כאשר התהדק הקשר של התיאטרון עם פסטיבל המוזיקה הראשון והחשוב ביותר באיטליה, מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו השנתי, שהחל שנת 1931 כפסטיבל תלת-שנתי ונעשה, פרט לשנות המלחמה, לשנתי לאחר 1937, השתנה שוב שמו ל"תאטרו דל מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו".
המאג'ו מוזיקלה סבל מקשיי מימון, שאילצו את ההנהלה לבחור בין קיצוץ במספר העובדים, שהיה מביא לשביתות וטלטלות בניהולו, לבין הפחתת ההפקות במהלך העונה. הנהלת התיאטרון פנתה במגבית לציבור בחיפוש אחר תומכים חדשים, בעיקר מקרב אזרחים פרטיים. לעידוד התרומות, הובטחו לתומכים תמריצים בצורת אזכור שמותיהם בתוכנייה, מקומות טובים יותר, רכישה מוקדמת של כרטיסים ונוכחות בחזרות ובקבלות-פנים. מספר התומכים העיקריים כיום הוא כשלושים בלבד, כפועל יוצא מגודל העיר פירנצה, הקטנה יחסית לערים אחרות באיטליה, המנהלות בעצמן את בתי האופרה שלהן בתמיכה פרטית.
הערות שוליים

↑  Lynn, Karyl Charna, Italian Opera Houses and Festivals, Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 2005, pp. 161-2. ISBN 0-8108-5359-0
1 2 3  Lynn, p. 162.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 41fc5684-295c-4b59-8d72-92845a3ee10f 
מראה התיאטרון מן הרחוב
שעון 400 יום

שעון 400 יום
שעון 400 יום (בגרמנית: Jahresuhr – "יהרסאור", מילולי: שעון שנה) הוא שעון מכני שפעולתו מבוססת על מטוטלת פיתול הנעה בסיבוב על צירה במקום תנועת המטוטלת הרגילה.
השעון קיבל את שמו מהעובדה שאינו זקוק למתיחה פעם ביום או פעם בשבוע כשעון מכני רגיל, אלא רק פעם בשנה, וזאת בזכות המטוטלת שפועלת באופן שונה ממטוטלת רגילה.
היסטוריה

מטוטלת הפיתול הומצאה בשנת 1793 ושעון 400 יום הראשון הומצא בשנת 1841 על ידי הממציא האמריקני אהרון קריין. לרוע מזלו של קריין הוא הצליח למכור רק ארבעה שעונים כאלו.
השעון "הומצא מחדש" בצורה עצמאית על ידי אנטון הארדר הגרמני ב-1879–1880, אך השעונים שלו היו מאוד לא מדויקים ונזקקו לכיוון באופן תמידי. בשנת 1884 הוא מכר את הפטנט לאדם שלא עשה בו דבר. לבסוף פג תוקפו של הפטנט בשנת 1887 ולאחר מכן החל ייצור המוני של השעון על ידי חברות כגון גוסטב בקר.
למרות הצלחתם השיווקית עדיין לא היו השעונים מדויקים דיים כדי להיות יותר מקישוט, עד שצ'ארלס טרוויליג'ר הוסיף לתכנון מנגנון המפצה על שינוי בטמפרטורה, ששיפר את הדיוק משמעותית.
לאחר מלחמת העולם השנייה נלקחו שעוני 400 יום רבים מגרמניה הכבושה, וזוהי הסיבה לפופולריות היחסית של השעונים בארצות הברית.
תיקון השעונים

שעון 400 יום הוא כלי עדין ומעוצב שמונע על ידי קפיץ, וגודלו הוא כגודל שעון אח. שעוני 400 יום מוצגים לראווה עם כיפת זכוכית, כדי להראות את אופן הפעולה המיוחד של השעון.
דוגמה לעדינותו של השעון היא העובדה שרעידת אדמה חלשה מאוד (שייתכן שאדם כלל לא ירגיש בה) המזיזה מעט את המדף עליו נמצא השעון, עלולה לגרום לו להפסיק לפעול ולהניע את המטוטלת. לפיכך, הם עלולים להתקלקל בקלות.
כיום אין כמעט שענים שמתקנים שעוני 400 יום משום שכבר לא מייצרים אותם. רק כמה עשרות שענים בכל העולם יודעים לתקנם, רובם בארצות הברית.
ראו גם

שעון אח – שעון בגודל דומה הפועל בטכניקה שונה.
שפרה מילשטיין

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1939 (בת 85) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  שפרה בן־דוד 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית, במאית
 בן או בת זוג:  אורי מילשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
שפרה מילשטיין (נולדה ב-1 ביוני 1939) היא שחקנית ובמאית, מורה ומדריכה למשחק ישראלית. ממייסדי תיאטרון נוצר.
ביוגרפיה

נולדה כשפרה בן־דוד בירושלים. שחקנית שעוסקת בכל תחומי המופע. על הבמה ומול מצלמה. במהלך שירותה הצבאי בצה"ל למדה בסטודיו למשחק, בהבימה.
בוגרת תואר ראשון בספרות עברית ויוונית עתיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני באמנות/רב תחומי באוניברסיטת תל אביב.
בוגרת קורס קריינות ודרמה בקול ישראל.
בשנת 1987 לקחה חלק בהשתלמות של I.T.I בסטוקהולם, לשחקנים שעוסקים גם בהוראת משחק.
משנת 1982 הייתה מורה למשחק בבית הספר התיכון לאומנויות על-שם תלמה ילין.
החליפה את ציפי פינס בתפקיד מרכזת מגמת התיאטרון. שימשה בתפקיד עד שנת 2012.
בשנת 1991 הקימה עם בתה, דלית, ועם אבישי מילשטיין את תיאטרון הפרינג' "תיאטרון נוצר"  בבת ים.
היא נשואה להיסטוריון אורי מילשטיין. להם שתי בנות, דלית, במאית תיאטרון ותמר, מנהלת פרויקטים אומנותיים.
משחק > בקולנוע

1980 – פצעי בגרות
1982 – אלף נשיקות קטנות
1984 – עתליה (עקיבא טבת)
1988 – הינשוף
1994 – בשם האהבה (עידית שחורי)
1996 – מי האבא? (אלי קנר)
2000 – אודות המוניטין (יורם כסלו)
2008 – 18 ק"מ (אבי לוי) בתפקיד מרים
2012 – אף פעם לא מאוחר מדי (עידו פלוק)
2018 – אלסקה (יצחק צפל ישורון)
משחק > בטלוויזיה

1976 – 'ערוגות החשק – חשוק ונשוק'. מחזה טלוויזיה. הטלוויזיה הישראלית
1982 – 'מישל עזרא ספרא ובניו'. תפקיד: נירה
1994 – 'זהב של שוטים' – סדרה / טלנובלה / ערוץ 2
2004 – 'שמש '/חתונה אדומה – תפקיד רבקה
2008 – 'זה לא עסק' – סיטקום / TTV / הטלוויזיה החינוכית
2012 – 'אמא ואבאז' – סדרת טלוויזיה / הוט 3
2015 – ALTES GELD – סדרה לטלוויזיה האוסטרית. במאי: דוד שלקו
בימוי

"הידידה" מאת מיכאל אלמז – הקומה השלישית.
"טירמיסו" מאת דינה לימון – תיאטרון הזהב.
"רכוש נטוש" מאת שולמית לפיד – קבוצת תיאטרון נוצר.
"מחפשת" מאת עידן זילברשטיין - תיאטרון תמונע.
"רסיסי חיים" מאת עדי עציון - הפקה עצמאית.
פרסים

שותפה לפרס החינוך – מרכזת מגמת התיאטרון בבית הספר תלמה ילין – 1991
פרס שחקנית השנה/קיפוד הזהב/הצגת 'חסד' – 2010
פרס מפעל חיים, קיפוד הזהב – 2010
שותפה לפרס הסרט הטוב', בפסטיבל הסרטים של 1996 minneapolis 'בשם האהבה'. במוי עידית שחורי. (תפקיד ראשי)
שער ה-Fix

מטילי זהב
שער ה-Fix הוא שער חליפין למסחר בינלאומי בזהב, הנקבע בלונדון, פעמיים, בכל יום עסקים, על ידי חמישה בנקים, החברים ב-London Gold Market Fixing Ltd.
ה-Fix נוסד בשנת 1919 על ידי חברת ההשקעות נ.מ רוטשילד ובניו, כדי לקבוע שער הוגן למסחר בשוק מטילי הזהב בלונדון, אך כיום שער זה משמש, קנה מידה, לתמחור מוצרי זהב, לא רק בלונדון, אלא במרבית שוקי העולם. המטבעות בהן נקבע השער הן דולר ארצות הברית, לירה שטרלינג, ואירו. המושב מתקיים מדי יום בשעה 10:30 בבוקר, ובשעה 15:00 אחה"צ, לפי שעון לונדון, ומתבצע באמצעות שיחת ועידה טלפונית מאובטחת.
היסטוריה

זמן קצר לאחר שהסתיימה מלחמת העולם הראשונה, החליט סר בריין קוקיין, נגיד הבנק המרכזי של אנגליה, לשקם את מעמדו של הבנק, כמרכז פיננסי עולמי. לשם מימוש מטרתו, בחר להפוך את שוק הזהב, לשוק פתוח, שמרכזו בלונדון, בו גם מוכרים, וגם קונים, יוכלו להשיג את המחיר ההוגן ביותר. הוא פנה לנתן מאיר רוטשילד, אשר בבוקרו של ה-12 בספטמבר 1919, כינס במשרדו שבלונדון מספר סוחרי זהב חשובים (נציג מחלקת מטילי הזהב בבנק המרכזי של נובה סקוטיה, נציג חברת סמואל מונטגו אנד קו, נציג חברת פיקסלי אנד אבֶּל, ונציג חברת שארפס ווילקינס). בשעה 11:00 העמיד רוטשילד את השער על ארבע לירות שטרלינג, שמונה עשר שילינגים, ותשעה פני לאונקיית-טרוי אחת של זהב (סכום שהיה שווה ערך באותה עת, ל-20.67 דולר אמריקני). הנוכחים, הביעו את רצונם לרכוש את כל הזהב שהוצע למכירה, וכדי לשקף את הביקוש, עלה השער ב-2 פני לאונקיה. בימים הבאים נקבע השער על ידי המשתתפים, בשיחת טלפון, אך בהמשך נפגשו החברים, לקביעת השער, באופן קבוע, במשרדיו של נתן מאיר רוטשילד.
הערות שוליים

↑  לימים חברת פיקסלי וחברת שארפס התאחדו, וקיבלו את השם שארפס פיקסלי
↑  בשנת 1879 בוטלה מערכת הטרוי כולה, למעט אונקיית הטרוי, המשמשת גם כיום לשקילת מתכות ואבני חן
תאנת שילה

נחלות שבטי ישראל
תַּאֲנַת שִׁלֹה היה יישוב מקראי ששכן בין נחלות שבט אפרים ושבט מנשה.
היישוב נזכר בספר יהושע בתיאור גבול נחלת שבט אפרים: ”וְיָצָא הַגְּבוּל הַיָּמָּה הַמִּכְמְתָת מִצָּפוֹן וְנָסַב הַגְּבוּל מִזְרָחָה תַּאֲנַת שִׁלֹה וְעָבַר אוֹתוֹ מִמִּזְרַח יָנוֹחָה וְיָרַד מִיָּנוֹחָה עֲטָרוֹת וְנַעֲרָתָה”.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), ציין את המקום בסמוך לעיירה עקרבה, דרומית מזרחית לשכם.
שמו של היישוב הקדום השתמר לפי הסברה בשתי חורבות במזרח רכס איתמר, בסמוך ל"ח'רבת יאנון" המזוהה עם "ינוח" המקראית. שמן של החורבות הוא "ח'רבת תאנא אלפוקא" (חורבת תאנא העליונה) ו"ח'רבת תאנא אלתחתא" (חורבת תאנא התחתונה). זאת, כאשר הממצא הארכאולוגי וההקשר המקראי תואם את זיהוי העיר הקדומה עם החורבה העליונה.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוקים ו'–ז'.
↑  אונומסטיקון 98, שורה 13-14; 108, שורה 20-21
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ח', 402-403.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תרינקרומרום

| תרינקרומרום |
| --- | --- |
איור של Trinacromerum bentonianum  השוואה בין אדם לתרינקרומרום
תקופה
קרטיקון עליון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: פוליקוטיליים
סוג:: תרינקרומרום
שם מדעי
 Trinacromerum ‏Cragin, 1888

תרינקרומרום (שם מדעי: Trinacromerum; מילולית: "שלושה עצמות ירך נטויות") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלזיוזאורים. הוא חי באוקיינוס הקדום של הקרטיקון העליון. מאובניו נמצאו באמריקה הצפונית: בקנזס ובמניטובה, קנדה. בסוג זה נכללים 2 מינים: Trinacromerum bentonianum ו-Trinacromerum kirki. הם נמצאו לראשונה ב-1888.
מאפיינים

התרינקרומרום היה זוחל ימי בעל צוואר קצר ולסת ארוכה דמוית-מקור שהייתה מלאה בשיניים מחודדות. עם זאת הוא ניזון רק מדגים קטנים או רכיכות. אורכו הגיע ל-3 מטרים והוא השתמש בסנפיריו הגדולים כדי לשייט במים במהירות במרדפיו אחרי טרפו. במראהו הוא דמה לדוליצ'ורינצ'ופס ואורח חייו אולי דמה לכלבי ים מודרניים.
הוא שחה במימי הים הפנימי המערבי במרדף אחרי דגים, ייתכן שבקבוצות גדולות. הוא עצמו שימש טרף לפליוזאורים גדולים יותר, מוזאזאוריים וכרישים גדולים.
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
שעון Watchdog

Watchdog הוא טיימר חומרה שמשולב במעגלים אלקטרוניים, ונועד לאושש מערכת במקרה שהתוכנה נתקעת בלולאה אינסופית בגלל באג. כשהטיימר פוקע הוא לרוב מאתחל חומרתית את המערכת.
דרך פעולה

בפעולה תקינה המערכת מאתחלת טיימר פנימי יורד שכאשר הוא מגיע לאפס מתריע או מטפל בתקלה, בדרך כלל על ידי אתחול כלל המערכות. כל עוד המערכת בה נמצא ה-Watchdog תקינה, היא אמורה לאתחל את השעון לערך ההתחלתי שלו כל כמה זמן כדי למנוע את אתחול המערכות, פעולה זו מכונה לעיתים האכלה של ה-Watchdog ולעיתים בעיטה ב-Watchdog.
Watchdog תוכנתי

ניתן לממש Watchdog גם בתוכנה על ידי יצירת תהליכון שמתעורר כל כמה זמן ובודק שהוא 'אותחל' מאז הפעם הקודמת שהוא נקרא.
מימושים > לינוקס

בלינוקס קיימת אפשרות להריץ תהליכון ברקע, שבודק את תקינות המערכת כגון זמינות של משאבים ועומס העבודה של המעבד, על מנת למנוע קיפאון והרעבה, וכל פעם שהוא מופעל הוא מאתחל את ה-Watchdog, שיכול להיות חומרתי או תוכנתי.
הערות שוליים

↑  WatchDog timer באתר mbed
↑  a software watchdog deamon באתר die.net
תסביך סינדרלה

תסביך סינדרלה הוא תסביך נשי שכינויו מבוסס על אגדת הילדים סינדרלה, המספרת על ילדה יתומה מאם, המכונה "לכלוכית", הנושעת על ידי נסיך המחפש אחריה ונושא אותה לאישה. בבסיס התסביך קיימת ציפייה נשית פסיבית ורומנטית לנסיך בדמותו של גבר שיציל את האישה משממונה ויעניק לחייה משמעות.
קולט דאולינג הגדירה לראשונה את תסביך התלות הנשית בשם זה בספרה "תסביך סינדרלה - פחדן החבוי של נשים מאי תלות" שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1981, ויצא לאור בתרגום עברי בהוצאת שוקן בשנת 1983.
בספר מביאה דאולינג מחקרים המדגימים את הפחד הנשי מפני הצלחה, ואת רמת הביטחון הנמוכה שיש לנשים בכישוריהן וביכולתן, גם כאשר רמת המשכל שלהן גבוהה ביותר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריץ' מור

| --- | --- |
ריץ' מור בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2012
ריץ' מור בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2012
 לידה:  10 במאי 1963 (בן 61) קליפורניה אוקסנארד, ונטורה
 סוגה מועדפת:  סדרות וסרטי הנפשה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 עיסוק:  במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק, תסריטאי ומדבב
 מקום לימודים:  המכון לאמנויות של קליפורניה
 יצירות בולטות:  "ראלף ההורס" (2012) "זוטרופוליס" (2016)
 פרסים והוקרה:  ראו רשימה
 פרופיל ב-IMDb
ריץ' מור (באנגלית: Rich Moore; נולד ב-10 במאי 1963) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק, תסריטאי ומדבב אמריקאי.
דרכו המקצועית של החלה בתחילת שנות ה-90, מיד לאחר סיום לימודיו במכון לאמניות של קליפורניה, כבמאי של פרקי סדרות טלוויזיה. הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה, וסייע לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית דרך בימוי שורת פרקים ששבו את קהל הצופים האמריקאי. הוא המשיך לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, והצטרף אליו לעבודה על עונותיה הראשונות של "פיוצ'רמה". בתחילת העשור השני של המאה ה-21, מור הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני. הוא ביים את הסרט "ראלף ההורס" שיצא לאקרנים ב-2012, "זוטרופוליס" מ-2016, ואת ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט" מ-2018. ב-2019, הוא עבר לסרטי סוני הנפשה.
עבודותיו של מור, הן במדיום הטלוויזיוני והן בקולנועי, זכו לשבחי הביקורות מצד מבקרי הקולנוע, וגם להכרה בפרסים שונים. הוא זכה בשלושה פרסי אנני, שני פרסי אמי ופרס אוסקר אחד.
ביוגרפיה

ריץ' מור נולד ב-10 במאי 1963 בעיר אוקסנארד שבמחוז ונטורה במדינת קליפורניה. הוא למד קולנוע ווידאו במכון לאמנויות של קליפורניה, וסיים את לימודיו ב-1987 עם תואר ראשון.
מיד לאחר שסיים את לימודיו, מור החל לעבוד עבור ראלף באקשי, והצטרף אל צוות הכתיבה של סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו החדשות של מייטי מאוס", כשהיה שותף לכתיבת כל שלושה עשר הפרקים בעונה הראשונה. אחר כך, בתחילת שנות ה-90, הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה. מור ביים כמה מפרקיה הידועים ביותר של הסדרה, שסייעו לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית כששבו את קהל הצופים האמריקאי. עם קרדיט לשבעה עשר פרקים, מור פרש מעבודה זו לאחר שלוש שנים בלבד, בעונתה הרביעית מ-1993. לפני עזיבתו, ב-1991, הוא זכה בפרס אמי עבור הפרק "Homer vs. Lisa and the 8th Commandment".
ב-1994, מתוקף היכרותו עם המפיק אל ג'ין מהעבודה על "משפחת סימפסון", מור הצטרף אל צוות ההפקה של "The Critic". הוא שימש כבמאי מפקח, וגם ביים את פרק הפיילוט. בהמשך, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, הוא שב לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, ופיקח על הפיתוח היצירתי וההפקה של "פיוצ'רמה". הוא ביים כמה פרקים בין 1991 ל-2001, וביניהם הפיילוט "Space Pilot 3000", וגם "Roswell That Ends Well", עליו הוא זכה בפרסי אמי ופרס אנני. מור ביים גם כמה פרקים של "דירת המצוירים", "מרגל נגד מרגל" ו"בייבי בלוז".
ב-2008, ג'ון לאסיטר הזמין את מור להצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני כבמאי, עם ההצעה לבימוי סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו. פרויקט זה הפך ל"ראלף ההורס" מ-2012, בו מור גם תרם את קולו עבור דיבובן של שתי דמויות. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, וגם קיבל הכרה בדמות חמישה פרסי אנני, ביניהם הפרס לסרט הטוב ביותר והפרס לבימוי הטוב ביותר עבור מור. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך הפסיד ל"אמיצה".
הצלחתו הקודמת עם "ראלף ההורס" הובילה להמשך עבודתו של מור בחברת אולפני ההפקה, והוא הצטרף אל ביירון הווארד בבימוי "זוטרופוליס". הסרט יצא לאקרנים ב-2016, והפך לשובר קופות עם הכנסות גבוהות במיוחד מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע סביב העולם. נוסף על כך, הוא קצר אינספור שבחים ממבקרי הקולנוע, וזיכה את מור פעם נוספת בפרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר. בטקס פרסי אוסקר ה-89, הסרט זכה גם בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
ב-2018, עם פיטוריו של לאסיטר מחברת וולט דיסני בעקבות טענות בדבר הטרדה מינית, היו"ר ומנכ"ל בוב אייגר הציע כמועמדים להחלפתו בתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה את מור וג'ניפר לי, כשלתפקיד נבחרה בסופו של דבר לי. עוד באותה השנה, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט". אל מור הצטרף במלאכת הבימוי תסריטאי הסרט הקודם, פיל ג'ונסטון. על אף החיבוק החם לו הסרט זכה מצד מבקרי הקולנוע, הקהל קיבל אותו בקרירות והכנסותיו היו נמוכות יחסית.
ב-8 באפריל 2019, מור הודיע כי הוא החליט לעזוב את דיסני ולעבור לסרטי סוני הנפשה, שם הוא יביים ויפיק סרטים אחרים. הוא הצטרף תחילה לסרט "ויוו", אותו הוא הפיק.
פילמוגרפיה > קולנוע

"ראלף ההורס" (2012)
"זוטרופוליס" (2016)
"ראלף שובר את האינטרנט" (2018)
"ויוו" (2021)
פילמוגרפיה > טלוויזיה > משפחת סימפסון

"The Telltale Head" (עונה ראשונה, פרק שמיני; 25 בפברואר 1990)
"Homer's Night Out" (עונה ראשונה, פרק עשירי; 25 במרץ 1990)
"Simpson and Delilah" (עונה שנייה, פרק שני; 18 באוקטובר 1990)
"Treehouse of Horror" (עונה שנייה, פרק שלישי; 25 באוקטובר 1990
"Dead Putting Society" (עונה שנייה, פרק שישי; 15 בנובמבר 1990)
"Homer vs. Lisa and the 8th Commandment" (עונה שנייה, פרק שלושה עשר; 7 בפברואר 1990)
"Lisa's Substitute" (עונה שנייה, פרק תשעה-עשר; 25 באפריל 1991)
"Stark Raving Dad" (עונה שלישית, פרק ראשון; 19 בספטמבר 1991)
"Bart the Murderer" (עונה שלישית, פרק רביעי; 10 באוקטובר 1991)
"Flaming Moe's" (עונה שלישית, פרק עשירי; 21 בנובמבר 1991)
"Lisa the Greek" (עונה שלישית, פרק עשירי; 23 בינואר 1992)
"Brother, Can You Spare Two Dimes?‎" (עונה שלישית, פרק עשרים וארבעה; 27 באוגוסט 1992)
"A Streetcar Named Marge" (עונה רביעית, פרק שני; 1 באוקטובר 1992)
"Itchy & Scratchy: The Movie" (עונה רביעית, פרק שישי; 3 בנובמבר 1992)
"Marge vs. the Monorail" (עונה רביעית, פרק שנים-עשר; 14 בינואר 1993)
"The Front" (עונה רביעית, פרק תשעה-עשר; 15 באפריל 1993)
"Cape Feare" (עונה חמישית, פרק שני; 7 באוקטובר 1993)
פילמוגרפיה > טלוויזיה > The Critic

"Pilot" (עונה ראשונה, פרק ראשון; 26 בינואר 1994)
"Lady Hawke" (עונה שנייה, פרק שלישי; 19 במרץ 1995)
"I Can't Believe It's a Clip Show" (עונה שנייה, פרק עשירי; 21 במאי 2995)
פילמוגרפיה > טלוויזיה > פיוצ'רמה

"Space Pilot 3000" (עונה ראשונה, פרק ראשון; 28 במרץ 1999)
"Hell Is Other Robots" (עונה ראשונה, פרק תשיעי; 18 במאי 1999)
"A Clone of My Own" (עונה שנייה, פרק חמישה-עשר; 9 באפריל 2000)
"Anthology of Interest I" (עונה שנייה, פרק עשרים; 21 במאי 2000)
"Roswell That Ends Well" (עונה רביעית, פרק ראשון; 9 בדצמבר 2001)
פילמוגרפיה > טלוויזיה > Baby Blues

"Bizzy Moves In" (עונה ראשונה, פרק שני; 28 ביולי 2000)
פילמוגרפיה > טלוויזיה > דירת המצוירים

"Clum Babies" (עונה שנייה, פרק חמישי; 16 בנובמבר 2000)
"Alzheimer's That Ends Well" (עונה שנייה, פרק ארבעה-עשר; 8 במרץ 2006)
פרסים > פרסי אמי

1991 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר (באורך פחות משעה), עבור "Homer vs. Lisa and the 8th Commandment" ב"משפחת סימפסון"
2002 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר (באורך פחות משעה), עבור "Roswell That Ends Well" ב"פיוצ'רמה"
פרסים > פרסי אנני

2002 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר, עבור "Roswell That Ends Well" ב"פיוצ'רמה"
2012 — הבימוי הטוב ביותר, עבור "ראלף ההורס"
2016 — הבימוי הטוב ביותר, עבור "זוטרופוליס" (יחד עם ביירון הווארד)
פרסים > פרסי אוסקר

2016 — הסרט המונפש הטוב ביותר, עבור "זוטרופוליס" (יחד עם ביירון הווארד)
תסחיף שומן

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  460524 
 MeSH:  D004620
 סיווגים
 ICD-10:  O88.8, T79.1 
 
תסחיף שומן בריאות תחת מיקרוסקופ
תסחיף שומן הוא תסחיף שנוצר בדרך כלל בעקבות טראומה גופנית כגון שברים בעצמות ארוכות, חבלה ברקמות רכות וכוויות.
בניגוד לתסחיף הנוצר מקריש דם, תסחיפי שומן הם קטנים ומרובים ולכן גורמים להשפעה גופנית רחבה. התסמינים בדרך כלל מופיעים 1-3 ימים לאחר פציעה טראומטית ומתחלקים לתסמינים ריאתיים (קוצר נשימה, היפוקסמיה), נוירולוגים (אי שקט, דליריום או תרדמת) והמטולוגים (אנמיה, טסיות נמוכות). הסינדרום מופיע לעיתים קרובות יותר בשברים סגורים של האגן ושל עצמות ארוכות. הופעת פטכיות על העור נחשב תסמין מאפיין בלעדי של הסינדרום אבל מופיע רק ב-20-50% מהמקרים.
תסחיפי שומן יתרחשו בכמעט 90% מהאנשים שעברו חבלות קשות לעצמות אך רק כ-10% יהיו סימפטומטיים. מקובל כי ניתן להפחית את הסיכון לתסחיף שומן על ידי קיבוע מוקדם של שברים, בעיקר בעזרת תיקון ניתוחי. כמו כן ישנה עדות מסוימת כי מתן מקדים של סטרואידים למטופלים בסיכון גבוה מפחית את הסיכון לתסחיפי שומן. שיעור התמותה במקרה של תסחיף שומן סימפטומטי הוא 10-20%.
ייתכן גם מצב של תסחיף שומן שאינו לאחר טראומה כגון בעקבות כוויות או כבד שומני.
שער גן עדן

ערך זה עוסק בכת דתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סמלה של הכת השער לגן עדן
השער לגן עדן (באנגלית: Heaven's Gate) הייתה כת שהונהגה על ידי מרשל אפלווייט ובוני נטלס. לאחר מותה של נטלס מסרטן בשנת 1985, לקח על עצמו אפלווייט את ההנהגה. שמה של הקבוצה הוחלט סופית בשנת 1994, ועד אז עבר השם שינויים רבים.
סופה של הכת, ביחד עם הופעת שביט הייל-בופ (שכונה כוכב-השביט הגדול של 1997) זעזעה את ארצות הברית בשנת 1997 והחזירה את נושא הכתות לבמה הציבורית. אפלווייט שכנע 38 מחסידיו להתאבד כדי שנשמותיהם תוכלנה לעלות ולנסוע על חללית, שלפי אמונתם, הייתה מוסתרת מאחורי כוכב-השביט הייל-בופ. אמונות אלו הובילו לסיווג הכת ככת אמונה בחוצנים.
היסטוריה ומקור

'השער לגן עדן' הייתה כת עידן חדש סודית ושהמידע עליה ועל מנהגיה מוגבל. בעת הצטרפות לכת, חברים נהגו לרוב למכור את רכושם כדי לנתק את קשריהם לקיום הארצי שלהם. במשך הרבה שנים הקבוצה חיה מנותקת מהחברה במערב ארצות-הברית. חברי הכת נהגו להסתובב בזוגות כדי להיפגש עם חברים אחרים למטרת העברת מצגות שנועדו כדי לצרף חברים חדשים. חלק מהזמן, חברי הכת נהגו לחיות בבתים חשוכים כדי להדמות את החוויה של מסעם בחלל החיצון. אחד מפרסומיה של הכת שנקרא "איך לבנות חוצן", התיימר לתאר חללית בין-כוכבית בנויה מחומרים שביניהם צמיגים ישנים. רוב המידע שידוע על הכת מגיע ממחקר שביצעו רוברט באלך ודייוויד טיילור אשר הסתננו לקבוצה בשנות השבעים.
חברי הכת הוסיפו "-אוֹדי" ("-ody") לשמם הפרטי במקום שמם המקורי. נטלס ואפלוויט נודעו כ"בו" ו"פיפ", ולאחר מכן "טי" ו"דו".
במשך מספר חודשים לפני מותם, שלושה חברים בכת, ת'רסטון-אודי (Thurston-ody), סילבי-אודי (Sylvie-ody) ואליין-אודי (Elane-ody) עבדו בשביל חברה בשם Advanced Development Group Inc. (קבוצת פיתוח מתקדם), חברה קטנה שממוקמת בסן דייגו, שפיתחו הוראות מבוססות-מחשב בשביל צבא ארצות הברית. למרות שהיו מנומסים וחברתיים, הם נהגו להתבודד. כאשר התפטרו מהחברה, הם אמרו לממונה עליהם שהצליחו במשימתם. שבועות מספר לאחר-מכן הם כבר היו מתים.
חבר באגודה בשם תומאס ניקולס היה אחיה של שחקנית מסע בין כוכבים, נישל ניקולס. לפני ההתאבדות ההמונית של הקבוצה, הוא ומספר חברים אחרים ביקשו את עזרתה למען פרסום המסר של הכת.
מבנה

מבניה של הכת דמה למבנה נזירי מימי הביניים. חברי הקבוצה ויתרו על רכושם וחיו חיים נזיריים חסרי מותרות. בגדי החברים בכת היו נתפרים בקפדנות וכל רכושם היה משותף. שישה מחברי הקבוצה הזכרים עברו סירוס בהתנדבות כדי לשמור על אורח החיים הנזירי. הכת מימנה את עצמה על ידי הצעת שירות פיתוח אתרי-אינטרנט מקצועי.