stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-קודס (נפה)

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מושל:  עדנאן ג'ית
 בירת הנפה:  מזרח ירושלים 
 שפה רשמית:  ערבית 
 תאריך ייסוד:  20 בינואר 1996 
 על שם:  ירושלים 
 שטח:  331.6 קמ"ר
 גובה:  683 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  הר גילה 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  426,533 (2016)
 קואורדינטות:  31°48′N 35°18′E﻿ / ﻿31.8°N 35.3°E﻿ / 31.8; 35.3 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת אל-קודס (ירושלים) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה כוללת את מזרח ירושלים, המוגדרת כבירת הנפה על פי החוק הפלסטיני, ואת כל היישובים הפלסטיניים הסמוכים לה.
שטח הנפה הוא 345 קמ"ר. על פי אומדן הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2016 בנפה התגוררו 426,533 נפשות. מספר זה כולל את תושבי מזרח ירושלים.
מושל הנפה הוא עדנאן ג'ית.
שטח הנפה ברובו מצוי בשליטה ישראלית מלאה, חלקו משתייך גם לתחום השיפוט של עיריית ירושלים. מיעוט מהשטח הוא שטח B.
בית סוריכ
חלוקת משנה

הרשות הפלסטינית מחלקת את הנפה לשניים:
אזור J1 - השטחים שסיפחה ישראל במזרח ירושלים: עיסאוויה, מזרח ירושלים, א-שיאח, א-סוואחרה אל-ע'רבייה, א-סוואנה, א-טור, אבו תור, באב א-זהרה, בית חנינא, בית צפאפא, ג'בל מוכאבר, כפר עקב, ראס אל-עמוד, שועפאט, מחנה הפליטים שועפאט, שייח ג'ראח, סילוואן, צור באהר, אום טובא וואדי אל-ג'וז.
אזור J2 - היישובים בשאר השטח: אבו דיס, אלעיזריה, אל-ג'יב, אל-ג'ודיירה, אל-קובייבה, א-ראם, א-סוואחרה א-שרקייה, ענתא, נבי סמואל, שייח' סעד, א-זעיים, בית ענאן, בית חנינא אל-בלד, בית איג'זא, בית איכסא, בית סוריק, בידו, בית דוקו, ביר נבאלא, דאחיית אל-בריד, חיזמא, ג'בע, ח'רבת אום-לאחם, מוח'מאס, קלנדיה, מחנה הפליטים קלנדיה, קטנה, ראפאת, ח'אן אל-אחמר, היישוב הבדואית בג'בע ויישובים בדואים אחרים, בהן ערב אל-ג'האלין.
להלן רשימת היישובים בנפת אל-קודס לפי סוג יישוב.
חלוקת משנה > ערים

מזרח ירושלים
חלוקת משנה > עיירות

אבו דיס
אלעיזריה
א-ראם
חלוקת משנה > כפרים

בידו
בית ענאן
ביר נבאלא
חיזמא
כפר עקב
קטנה
קלנדיה
ענאתא
בית דוקו
בית חנינא
בית סוריכ
בית איג'זא
בית איכסא
ג'בע
אל-ג'יב
מוח'מאס
ראפאת
סוואחרה א-שרקיה
א-זעיים
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
1 2  "Locality Profiles and Needs Assessment for Jerusalem Governorate" (PDF). The Applied Research Institute - Jerusalem / Society. נבדק ב-3 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| נפות הרשות הפלסטינית |
| --- | --- | --- |
| נפות הגדה המערבית | ג'נין • טובאס • טולכרם • שכם • קלקיליה • סלפית • רמאללה ואל-בירה • יריחו • אל קודס • בית לחם • חברון |  |
| נפות רצועת עזה (בשליטת חמאס) | צפון עזה • עזה • דיר אל-בלח • ח'אן יונס • רפיח |  |
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4b141312-e0d7-49ef-add8-a28584fdfd48
א-דמשקי

| --- | --- |
 לידה:  1256 דמשק, האימפריה הסלג'וקית 
 פטירה:  1327 (בגיל 71 בערך) צפת, ישראל 
 
שיח' שַׁמְס א-דִּין אלְ-אַנְסַארִי א-דִּמַשְׁקִי (בערבית: شمس الدين الأنصاري الدمشقي; 1256-1327), או בקצרה אַ-דִּמַשְׁקִי, היה גאוגרף ערבי. נולד בדמשק, מכאן כינויו, וכתב בעיקר על ארץ מכורתו, אזור סוריה הגדולה, בתקופה בה הסולטאן הממלוכי ביברס כבש את האזור מידי הצלבנים. מת בצפת בשנת 1327. כתביו פורסמו בסנקט פטרבורג בשנת 1866 ותורגמו לאנגלית ב-1890.
לקריאה נוספת

Guy leStrange - "Palestine Under the Moslems: A Description of Syria and the Holy Land from A.D. 650 to 1500", London 1890,
אחמד פארס א-שדיאק

| --- | --- |

 לידה:  1802? Ashqout, לבנון 
 פטירה:  20 בספטמבר 1887 (בגיל 85 בערך) קדיקוי, טורקיה 
 שם לידה:  فارس يوسف الشدياق 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  חזמיה 
 השכלה:  אל-אזהר 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 מספר צאצאים:  3 
 
אחמד פארס א-שדיאק (בערבית: أحمد فارس الشدياق תעתיק מדויק: אחמד פארס אלשדיאק, 1805~ - 1887) היה סופר, עיתונאי, בלשן ופובליציסט בשפה הערבית, ממוצא לבנוני-מרוני. נחשב לאחד האבות המייסדים של העיתונות הערבית והספרות הערבית המודרנית.
קורות חיים

נולד בסביבות שנת 1805 בשם פארס א-שדיאק בביירות למשפחה נוצרית מרונית. ב-1825 עבר לקהיר, ושנה לאחר מכן התחתן. בתקופת שהותו בקהיר, שנמשכה עד 1848 וכללה גם שהות ופעילות במלטה, המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. ב-1848 הוזמן לקיימברידג' על ידי המזרחן סמואל לי להשתתף בפרויקט תרגום הביבליה לערבית. התרגום פורסם ב-1857 ונחשב עד היום לאחד התרגומים הטובים ביותר. א-שדיאק שהה בבריטניה עם משפחתו במשך כשבע שנים ובסופן קיבל אזרחות בריטית, אך לאחר שלא מצא משרה כמרצה בקיימברידג' ובאוקספורד עזב לפריז בסביבות שנת 1855.
שהותו בפריז ארכה שנתיים בלבד אך הייתה פורייה במיוחד, ובמהלכה כתב את עיקר יצירתו. בתקופה זו התוודע לסוציאליזם והיה לסוציאליסט, וכן הפך למעריץ נלהב של שייקספיר (בעקבות הידע המפורט שהפגין שייקספיר במחזה אותלו על החברה הערבית, לטענתו, הציע א-שדיאק תאוריה לפיה לשייקספיר רקע ערבי, ושמו המקורי הוא ״שייח' זובייר״).
בשנת 1857 עזב את פריז; באותה שנה נפטרה אשתו. מאוחר יותר התחתן עם סאפיה, אשה אנגלית שאימצה את האסלאם. בהזמנת הביי של תוניס עבר הזוג לתוניסיה, שם שימש א-שדיאק כעורך עיתון וכממונה על אגף החינוך. בזמן מגוריו בתוניסיה התאסלם ואימץ את השם ״אחמד״ כשמו הפרטי. כבר בסביבות 1860 עבר שוב לאיסטנבול, בהזמנת הסולטאן העות'מאני אבדילמג'יט הראשון. מאז ועד מותו חי באיסטנבול. בנוסף על תפקידו כמתורגמן רשמי ייסד עיתון בעריכתו, אל-ג'וואיב, שנתמך כלכלית על השלטונות העותמאניים ושליטי מצרים ותוניסיה.
א-שדיאק נפטר באיסטנבול בשנת 1887 ונקבר בלבנון. מרבית כתביו של א-שדיאק לא ראו אור וחלק מכתבי היד אבדו.
יצירה ומורשת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
א-שדיאק נחשב לאחד ממגיני השפה ותרבות הערבית, ונאבק בתהליכי ה״טורקיזציה״ שהתחוללו באימפריה העותמאנית במהלך המאה ה-19. במקביל פעל למען מודרניזציה של השפה הערבית ושל החברה בעולם הערבי.
א-שדיאק הוא מחבר הספר "א-סאק עלא א-סאק פי מא הו אל-פריאק" (الساق على الساق فيما هو الفارياق) - בעברית: "רגל על רגל בנוגע לאל-פריאק", שעסק בביקורת והטפה לעולם הערבי המוסלמי. א-שדיאק היה בעל ידע נרחב בלשון הערבית ועסק גם בביקורת על דרכי הלימוד והמחקר של השפה הערבית.
עיקר הביקורת של א-שדיאק נסב על דרכיה של הכנסייה המרונית אליה היה שייך, בעיקר בעקבות מאסרו - עד למותו בכלא - של אחיו המומר אסעד על ידי הבישוף המרוני.
אינטליגנציה

ערך זה עוסק במשכל, כישורי תבונה וחוכמה. אם התכוונתם לשכבת משכילים, ראו .
.
אִינְטֵלִיגֶנְצִיָה (בעברית: מִשְׂכַּל) או בינה היא היכולת לפתור בעיות במהירות ובמדויק.
מקור המילה אִינְטֶלִיגֶנְצְיָה במילה הלטינית intelligere, שמשמעה "לבחור", "להחליט", "להבחין" (כשם שמברכים בתפילה היהודית "הנותן לשכוי בינה להבחין בין יום ובין לילה"). בהתאם לכך, הפירוש המילולי של אינטליגנציה הוא היכולת להבין דבר מתוך דבר וכן היכולת להבחין בין דבר לדבר. אינטליגנציה היא "היכולת להסיק, לתכנן, לפתור בעיות, לחשוב באופן מופשט, להבין רעיונות מורכבים, ללמוד מהר וללמוד מניסיון. לא מדובר רק בלמידה מספרים, כישורים אקדמיים צרים או חכמה של מבחנים. מדובר ביכולת רחבה ועמוקה יותר להבין את הסביבה שלנו, "לתפוס" את מה שקורה, לחשוב בהיגיון ולהבין מה לעשות." האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה התייחסה לשונות באינטליגנציה באופן הבא: "פרטים מובחנים זה מזה ביכולתם להבין רעיונות מורכבים, להסתגל באופן אפקטיבי לסביבה, ללמוד מניסיון, לעסוק בצורות שונות של הסקה, ולהתגבר על מכשולים בעזרת חשיבה."
מושגים דומים לאינטליגנציה הם יכולת קוגניטיבית, יכולת שכלית, ביצועים קוגניטיביים ותפקוד קוגניטיבי.
אינטליגנציה אינה ייחודית לאדם. קיימת גם אינטליגנציה בבעלי חיים אחרים ואינטליגנציה מלאכותית הנוצרת בקרב מכונות.
מדידה והערכה

האינטליגנציה ניתנת למדידה והערכה. מבחני האינטליגנציה מחולקים לכמה קטגוריות: כמותיים, מילוליים, מרחביים, מעשיים ועוד. כיום קיימות שיטות מדידה פורמליות של אינטליגנציה, כלומר, דרכים לתת אמת מידה כמותית ליכולתו השכלית של האדם לפתרון בעיות, בלא התייחסות למכלול אישיותו וערכיו[דרוש מקור].
מדידה והערכה > מנת משכל – IQ

מנת משכל היא הערך המקובל לביטוי רמת האינטליגנציה של האדם. מנת המשכל באוכלוסייה מתפלגת נורמלית, כשהממוצע (שהוא גם החציון) מוגדר כ-100 עם סטיית תקן של 15. האינטליגנציה מאופיינת בהתפלגות נורמלית, כך שלרוב האנשים יש אינטליגנציה ממוצעת ורק לאחוז קטן יחסית יש אינטליגנציה חריגה.
לקות שכלית היא מצב המאופיין באינטליגנציה נמוכה במיוחד, לצד זאת מחוננות מאופיינת באינטליגנציה גבוהה מאוד[דרוש מקור].
מדידה והערכה > מנת משכל – IQ > מבחני בינה סימון

על פי מבחני בינה סימון והפיתוח של שטרן – מנת המשכל מציינת את היחס שבין גילו השכלי של הילד (רמת ביצועו במבחן) לבין גילו הכרונולוגי[דרוש מקור].
הנוסחה לחישוב אינטליגנציה תהא כלהלן:

 מנת משכל = גיל שכלי / גיל כרונולוגי * 100
מדידה והערכה > מנת משכל – IQ > מבחני וקסלר

מבחני וקסלר מפרידים בין טווחי גיל שונים. על כן נעשה שימוש במבחן וקסלר לילדי גן, מבחן וקסלר לילדים, או מבחן וקסלר למבוגרים, בהתאם לגיל הנבדק[דרוש מקור].
על פי מבחני וקסלר, אינטליגנציה היא היכולת של היחיד לפעול בתכליתיות, לחשוב בהיגיון ולהתמודד ביעילות עם הסביבה. על כן, לפי מבחנים אלו, הכושר השכלי מורכב מכישורים ספציפיים בלתי תלויים זה בזה (גורם ה-S). לדוגמה, היכולת המילולית (S1) אינה תלויה ביכולת הביצועית (S2) ועל כן ניתנים למבחן כמה ציונים נפרדים:
ציון נפרד לכל אחד מהכשרים השכליים שבודקים תת-המבחנים.
הציון לרמת המשכל בתחום המילולי.
הציון לרמת המשכל בתחום הביצועי.
הציון לרמת המשכל הכללית.
התפתחות לאורך החיים

מנת המשכל יציבה מאוד לאורך השנים. המתאם בין מנת המשכל של גיל 11 לזו של גיל 80 נע בין 0.7 ל-0.8. אין זאת אומרת שמנת המשכל נשארת אותו הדבר, רק שמיקומו היחסי של האדם בהשוואה לאחרים נשאר דומה. יחד עם זאת, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים מידע נלמד כמו אוצר מילים וידע כללי נוטים להיות יציבים לאורך זמן. סוג זה של אינטליגנציה נקרא אינטליגנציה גבישית. לעומתם, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים אינטליגנציה נוזלית (מהירות עיבוד, זיכרון עבודה, תפיסה מרחבית והסקה מופשטת) נוטים לרדת בגיל מבוגר.
ג'יימס פלין הציג עדויות כי ההישגים במבחני IQ בתחילת המאה היו נמוכים בממוצע ב-20 נקודות לעומת ההישגים הממוצעים כיום. תופעה זו ידועה כיום בשם "אפקט פלין". ישנם הסברים רבים ומגוונים למקורו של האפקט. יש חוקרים המסיקים מכך ששיפורים גדולים בחינוך ובתזונה עשויים להשפיע על מדדי אינטֶליגנציה, בעוד אחרים מציינים את הטלוויזיה ומשחקי המחשב כמפתחים יכולות מרחביות-ויזואליות שהובילו להעלאת הציונים. עם זאת, ההסבר המקובל ביותר הוא המיומנות של הנבחנים בביצוע מבחנים. בתחילת המאה העשרים מבחנים לא היו נפוצים ואנשים לא היו כה מתורגלים בביצועם, לעומת המצב כיום. בניגוד לפרשנים אחרים של ממצאיו, פלין עצמו אינו טוען כי בני האדם כיום חכמים מבני האדם שחיו לפני כמאה שנה[דרוש מקור].
מנבאים > פיזיולוגיים

הבדלים בין אישיים באינטליגנציה נובעים הן מתורשה והן מהשפעות סביבתיות. מידת השפעתה של התורשה משתנה לפי שיטת המחקר. לפי מחקרי תאומים, הבדלים תורשתיים מסבירים 50% מהשונות בין אנשים במנת המשכל. נתון זה תלוי בגיל, כאשר בקרב ילדים הוא נמוך יותר (20%–30%) ובקרב מבוגרים גבוה יותר (כ־70%). כלומר, בקרב ילדים לסביבה יש השפעה גדולה יותר על מנת המשכל שלהם, אך ככל שהגיל עולה, כך פוחתת תרומתה של הסביבה ועולה תרומתה של התורשה. לפי מחקרים גנטיים של ניתוח משוואות מבני, גורם גנטי כללי מסביר בממוצע 58% מהשונות במנת המשכל. משנת 2011, כלי המחקר השכיח יותר להערכת השפעתה של התורשה הוא בחינה של SNPs. במחקרים אלה משווים את רמת הדמיון בין אנשים באינטליגנציה לרמת הדמיון ביניהם במאות או אלפים של SNPs. לפי מחקרים אלה, גורמים גנטיים מסבירים רק 20%–30% מהשונות במנת המשכל. הפערים בין התוצאות במחקרים מוסברים בין השאר על-ידי הנחות עבודה שונות של כל אחת מהן. נכון לשנת 2022, לא אותרו גנים ספציפיים הקשורים למנת המשכל פרט לגן APOE הקשור לתפקוד קוניטיבי מעט נמוך יותר בגיל הזיקנה ומסביר כ-1% מהשונות בתפקוד זה. לכן, משוער שהתרומה של התורשה למנת המשכל היא ברובה פוליגנית, כלומר קיים מספר רב של גנים הקשורים למנת המשכל, ולכל אחד מהם ישנה תרומה זעירה.
נמצאו מספר קשרים בין אינטליגנציה לבין מאפיינים עצביים. המנבא הפיזיולוגי הטוב ביותר לאינטליגנציה הוא נפח המוח. נפח המוח מסביר 9 עד 16 אחוזים מהשונות באינטליגנציה. מטא־אנליזה של מחקרי הדמיה מראה שלרשת הקדמית־פריאטלית יש תפקיד חשוב באינטליגנציה. המחקר מצא גם עדויות נרחבות למבנים מוחיים הקשורים לאינטליגנציה, כולל אזורים תת־קורטיקליים. נמצא מתאם, אם כי לא גבוה, בין מהירות ההולכה החשמלית לבין האינטליגנציה[דרוש מקור]. מתאמים נוספים, לא גבוהים, נמצאו בין היחס מוח-גוף לבין מנת המשכל. גם הפעילות המטבולית במוח נמצאה קשורה לאינטליגנציה במידת מה[דרוש מקור].
מנבאים > סביבתיים

גורמים סביבתיים הקשורים למנת המשכל קיימים כבר בשלבי חיים מוקדמים מאוד. לתינוקות שנחשפו לאלכוהול בזמן ההריון וסובלים מתסמונת האלכוהול העוברי ישנה מנת־משכל נמוכה מהרגיל. מחקר מטא־אנליזה רחב היקף מצא שמנת המשכל של ילדים שנולדו בלידה מוקדמת הייתה נמוכה ב־12 נקודות, בהשוואה לאלה שנולדו בזמן. הקשר הזה לא השתנה לאורך זמן. מחקר מטא־אנליזה נוסף מצא שילדים שינקו היו בעלי מנת משכל גבוהה ב־3.44 נקודות מאלה שלא ינקו. לאחר שמנטרלים סטטיסטית את מנת המשכל של האם, היתרון של הילדים שינקו ירד ל־2.62 נקודות. שינוי קל זה מרמז על כך שההנקה יכולה לשפר את מנת המשכל, וכן שילדים יונקים אינטליגנטיים יותר משום שאמהותיהן אינטליגנטיות יותר.
קיימים ניסיונות רבים ליצור תוכניות התערבות שמטרתן לשפר את מנת המשכל של ילדים. מחקר מטא־אנליזה שכלל 39 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שתוכניות אלה אכן מעלות את מנת המשכל של ילדים, אך עם סיומה של תוכנית ההתערבות מנת המשכל חזרה לרמתה ההתחלתית. נתונים אלה מעידים על כך שהאפקטיביות של תוכניות התערבות שכאלה קצרת מועד בלבד.
השלכות

לאינטליגנציה קיימים קשרים עם מספר תופעות התנהגותיות. ראשית, האינטליגנציה היא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים. רמת משכל קשורה לפתרון בעיות.
מנת המשכל קשורה גם לתכונות אישיותיות. מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים עם מנת משכל גבוהה יותר נוטים להראות רגישות בינאישית גבוהה יותר. אינטליגנציה מנבאת גם יכולת הסתגלות טובה יותר. נמצא מתאם בין אינטליגנציה להצלחה בחיים, למעמד סוציו־אקונומי ולבריאות. מוערך שעלייה בסטיית תקן אחת במנת המשכל קשורה לירידה של 20%–25% בתחלואה ותמותה עשרות שנים לאחר מכן. קיים גם קשר חלש בין מנת המשכל למדדי שינה, אם כי קשה לומר מה כיוון הסיבתיות בקשר זה. כמו כן, פשיעה נפוצה הרבה יותר אצל בעלי אינטליגנציה נמוכה[דרוש מקור] ואילו שביעות רצון מנישואין, גבוהה יותר אצל בעלי אינטליגנציה גבוהה[דרוש מקור].
אנשים עם מנת משכל גבוהה מאופיינים בתחומי עניין ייחודיים. מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים אלה מאופיינים יותר בתחומי עניין ריאליסטיים וחקרניים ופחות בתחומי עניין חברתיים ויזמיים (לפי החלוקה של הולנד). אינטליגנציה היא גם אחד המנבאים הטובים לביצועים בעבודה וללמידה בעבודה.
מנת משכל גבוהה אינה תנאי הכרחי ליצירתיות.
עם זאת אינטליגנציה יכולה להקנות יתרון בתחום היצירתיות לליקוי אשר בדרך כלל מקושר לפתולוגיה. למשל, מנת משכל גבוהה יכולה לשמש כגורם ממתן ומועיל עבור הנמכה בעכבה סמויה ובכך לשנות את הביטוי שלה מפגיעה בקשב להגברת היכולת היצירתית.
מחקר מטא־אנליזה משנת 2013 המבוסס על 63 מחקרים הראה קשר שלילי בין אינטליגנציה לבין רמת הדתיות. ככל שהאינטליגנציה עלתה, רמת הדתיות ירדה, במתאם של 0.24-. קשר זה היה חלש יותר כאשר הוא נבחן בילדים, דבר המרמז על כך שכשהאדם מתבגר וחופשי יותר לבחור את תפיסת עולמו, האינטליגנציה שלו תשפיע יותר על רמת הדתיות שלו. החוקרים הציעו שלושה הסברים לקשר זה: (1) אנשים אינטליגנטים הם פחות קונפורמיסטיים, ולכן יסרבו לקבל דוגמות דתיות, (2) אנשים אינטליגנטים נוטים לחשוב באופן אנליטי ולא אינטואיטיבי, תכונה הקשורה לרמת דתיות, (3) אנשים אינטליגנטיים מאופיינים ביותר ויסות עצמי ותכונות דומות, ופחות נזקקים לדת לצורך כך. מטא־אנליזה נוספת נערכה בשנת 2019 ואוששה את הממצאים הקודמים.
נראה שלאינטליגנציה ישנן השפעות ברמת המדינה, ולא רק ברמת הפרט. מנת המשכל הממוצעת במדינה קשורה למדדים כלכליים, חברתיים, דמוגרפיים, ובריאותיים. לדוגמה, במדינות בהן מנת המשכל הממוצעת נמוכה קיים יותר עוני ופשיעה.
מכיוון שרוב המחקרים העוסקים בגורמים ובהשלכות של אינטליגנציה הם מתאמיים, לעיתים לא ניתן לקבוע אם האינטליגנציה היא הסיבה או התוצאה בקשר המתאמי.
פגיעה באינטליגנציה

ישנם כמה גורמים היכולים להוביל לפגיעה באינטליגנציה. הפרעה נוירו-התפתחותית חמורה במיוחד עלולה להוביל לפגיעה באינטליגנציה. פגיעה באינטליגנציה יכולה להיגרם גם מטראומה גופנית כמו פגיעת ראש. בגיל מבוגר (75 ומעלה) מתחילה ירידה ניכרת ביכולות הקוגניטיביות, אך מידתה המדויקת שונה מאדם לאדם. כיום נהוג לראות בירידה זו השפעה של מחלות נוירולוגיות וניווניות (כגון מחלת אלצהיימר ומחלת פרקינסון), גם אם המחלה עדיין לא אובחנה אצל האדם[דרוש מקור].
תאוריות מרכזיות

גישות שונות בפסיכולוגיה עוסקות בפנים שונים של האינטליגנציה. הגישה הפיזיולוגית חוקרת את הבסיס הפיזיולוגי לאינטליגנציה, הגישה הקוגניטיבית עוסקת בתהליכי החשיבה, הגישת הפסיכומטרית מתמקדת במדידת מנת המשכל, ואילו הגישה ההתפתחותית עוסקת בצורות החשיבה המאפיינות גילים שונים. מעבר לגישות השונות, קיימות כמה תיאוריות ספציפיות בחקר האינטליגנציה.
תאוריות מרכזיות > תאורית ה-g

בתחילתם של מבחני האינטליגנציה נמצא שהציונים בכל הסוגים נמצאים במתאם חיובי אלה עם אלה. למעשה, ישנו קשר חיובי בין כל שני מבחני יכולת מנטלית שאדם מבצע, כולל מבחני מהירות פשוטים. תופעה זו מכונה בשם קשר חיובי רב פנים. צ'ארלס ספירמן טבע את המונח "גורם g" כדי להסביר תופעה זו, ולפיו ישנו גורם קוגניטיבי אחד (אם כי לא יחיד) העומד בבסיסם של תהליכי פתרון בעיות רבים. תוצאה זו הודגמה פעמים רבות מאז. גורם g מוסבר על־ידי שליטה של קליפת המוח הקדם־מצחית בעזרת הקשב על אזורים אחוריים במוח.
תאוריות מרכזיות > אינטליגנציה נוזלית וגבישית

ריימונד קאטל מבחין בין שני סוגים של אינטליגנציה[דרוש מקור]:
אינטליגנציה נוזלית - היא היכולת לפתור בעיות, להתמודד עם מצבים חדשים ומשתנים. המתאם בין סוג זה לבין הגורם הכללי g הוא גבוה מאוד. סוג זה של אינטליגנציה מפסיק להתפתח בסביבות גיל 18, ולא נמצאה תמיכה מחקרית עד כה לכך שהוא מושפע מגירויים סביבתיים.
אינטליגנציה גבישית - שהיא הצטברות של ידע ומיומנויות. רכיב זה של האינטליגנציה מושפע מאוד מהסביבה וממשיך להתפתח כל ימי חיינו.
ברוב המקרים שני סוגי האינטליגנציה באים יחדיו.
תאוריות מרכזיות > תאוריית האינטגרציה הפריאטו־פרונטלית P-FIT

תאוריית ה־P-FIT היא תיאוריה פיזיולוגית המרכזת ממצאים ממחקרים על מבנה המוח ותפקודו. מאז שהוצעה, היא התפתחה לכלול בתוכה ממצאים חדשים המזהים אזורים ומנגנונים במוח הקשורים לאינטליגנציה.
מחלוקות

בסוף המאה ה-19 אחיינו של צ'ארלס דרווין, פרנסיס גלטון, טען שיכולות קוגניטיביות הן כלליות, מתפלגות נורמלית ועוברות בתורשה, במידת מה. גלטון טבע גם את המושג הידוע לשמצה – אאוגנטיקה. צ'ארלס ספירמן זיהה שקיימים מתאמים בין סוגים שונים של אינטליגנציה ופיתח את מודל שני הגורמים לאינטליגנציה: גורם כללי (g: אינטליגנציה כללית) ויכולות ספציפיות (s). היו חוקרים, כמו תורנסטון וגרדנר שלא הסכימו עם הטענה שלאינטליגנציה יש גורם אחד, וטענו שיש כמה אינטליגנציות שונות. קיימות גם טענות שניתן להגיע למתאמים גבוהים בין כישורים קוגניטיביים שונים, גם אם אין גורם כללי לאינטליגנציה. נכון לשנת 2022, הוויכוח על קיומו של g נמשך.
מבחני האינטליגנציה של בינה הובאו לארצות הברית ויש הטוענים שנעשה בהם שימוש יתר וכן שימוש שגוי. בשנת 1994 התפרסם הספר "עקומת הפעמון" מאת הרנסטיין ומארי. בספר נטען שמנת משכל גבוהה בסוף גיל ההתבגרות קשורה לתוצאות טובות יותר בחיים בשנות ה־30. הספר חולל שערורייה כשטען שאי הצלחתם של שחורים במבחני האינטליגנציה וה-SAT (המקביל האמריקאי לפסיכומטרי הישראלי) מקורה בסיבות גנטיות. טענה זו נתמכת במחקרים שמצאו כי ילדים שחורים שאומצו במשפחות לבנות היו בעלי סיכויים גבוהים יותר להתקדם ולהצליח, אך רמת האינטליגנציה שלהם בבגרותם לא הייתה שונה במידה משמעותית מהממוצע אצל השחורים באמריקה.
בשל המחלוקות שהתעוררו, האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה הקימה צוות משימה בשנת 1996 שסיכם את הממצאים המחקריים לאותה התקופה. בין שאר הטענות שהופיעו במאמר זה, טען הצוות שלמרות חשיבותה של האינטליגנציה, קיימים הבדלים בינאישיים חשובים נוספים (קוגניטיביים ושאינם קוגניטיביים), שלא נמדדים במבחני אינטליגנציה.
תאוריות חלופיות

יש הטוענים שקיים רובד של אינטליגנציה "מעשית" בעל השפעה מהותית על ההצלחה בחיים, אך כזה שאינו נמדד במבחני אינטליגנציה[דרוש מקור]. למשל, בקרב מהמרים על סוסים התברר שאלו המצליחים יותר היו בעלי יכולות לבצע הערכות מתוחכמות ביותר, אך כישרון זה היה מוגבל לתחום הימורי הסוסים בלבד ולא השתקף במבחני אינטליגנציה[דרוש מקור].
תאוריות חלופיות > התאוריה הטריארכלית

רוברט סטרנברג הוא אחד ממבקריה המרכזיים של התפיסה הפסיכומטרית. לטענתו, מבחנים פסיכומטריים מתמקדים במדידה היכולת האנליטית בלבד ולא מתייחסים ליכולת יצירתית ומעשית, וגם תחום זה אינו נמדד כהלכה[דרוש מקור]. סטרנברג מטעים שלושה מרכיבי אינטליגנציה: המסוגלויות הקוגניטיביות הבסיסיות (זיכרון, עיבוד, שליפת מידע וכדומה), ניסיון ולימוד הקשר תרבותי[דרוש מקור]. לטענתו העובדה שהממסד האקדמי מסתמך על מבחנים פסיכומטריים כממיינים, יוצרת עיוות כפול: ברמה האישית היא יוצרת העדפה לבעלי יכולות ספציפיות ומקפחת בעלי יכולות אחרות לא פחות חשובות, וברמה החברתית-כלכלית, מביאה לאי מיצוי פוטנציאל הצמיחה, היות שנוצר חסם כניסה לפוזיציות משפיעות בעולם הכלכלה, בפני אנשים יצירתיים ומעשיים.
תאוריות חלופיות > אינטליגנציות מרובות

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוחים לא ברורים.
תורת האינטליגנציות המרובות היא גישה חלופית להמשגה ולהערכה של אינטליגנציות אנושיות. הפסיכולוג הווארד גרדנר טען שהתייחסות לאינטליגציה כולה כמכלול אחד חסרה מרכיבים בלתי מדידים כמותית ופיתח את גישת האינטליגנציות מרובות.[דרוש מקור] על פי גישה זו, ניתן לתאר כל אדם באמצעות שבעה אופנים שונים ועצמאיים לעבד מידע: אינטליגנציה לשונית, לוגית-מתמטית, מרחבית, גופנית-תנועתית, מוזיקלית, תוך-אישית, בין אישית ונטורליסטית. כאשר אנשים נבדלים זה מזה בפרופיל הספציפי של אינטליגנציות שהם מפגינים.[דרוש מקור] לטענתו של גרדנר, למרות שקיימים מתאמים חיוביים בין כל סוגי מבחני האינטליגנציה, חלקם נמוכים במידה המצדיקה הבחנה ברורה ביניהם. בתחום החינוך גישה זו נפוצה יותר, אך בפסיכולוגיה ובפסיכומטריקה ההתייחסות אליה פחותה, בטיעון שהתאוריה חסרת ביסוס מחקרי[דרוש מקור].
תאוריות חלופיות > אינטליגנציה רגשית

אינטליגנציה רגשית מתייחסת ליכולת לייצר, לזהות, להבין ולווסת רגשות של האדם ושל אחרים. לתכונה זו קיים בסיס פיזיולוגי. קיים קשר בין אינטליגנציה רגשית לאינטליגנציה כללית. מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים מחוננים הם גם בעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה יותר. אינטליגנציה רגשית קשורה לרמות גבוהות יותר של הצלחה אקדמית, תמיכה חברתית, איכות שינה, תזונה בריאה, פעילות גופנית, רווחה נפשית ולרמות נמוכות יותר של התמכרות לסמים ואגרסיביות. בניגוד לאינטליגנציה כללית, נראה שניתן לשפר את האינטליגנציה הרגשית בעזרת תוכניות התערבות.
תאוריות חלופיות > אינטליגנציה קולקטיבית

למושג אינטליגנציה קולקטיבית ישנם שימושים סוציולוגיים ומחשוביים. במובן הסוציולוגי, המושג מתאר איך קבוצה יכולה לפתור בעיות טוב יותר מאשר פרטים. במובן המחשובי, המושג מתייחס לחיבור בין אנשים למחשבים היכולים יחד לפעול באופן אינטליגנטי יותר ממה שעשו בעבר אנשים, קבוצות או מחשבים.
ראו גם

חשיבה
הבנה
הסקת מסקנות
אינטליגנציה בבעלי חיים
פתרון בעיות
סבלנות
לקריאה נוספת

ברוך נבו, אינטליגנציה אנושית, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1997.
א-סיוואר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  חיפה 
 עובדים:  10 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים) 
 www.assiwar.org
 
אַ-סִּוַאר (בערבית: السوار; בעברית נפוץ גם התעתיק אל-סיואר) היא תנועה פמיניסטית רשומה, הפועלת בישראל משנת 1997 ומשרתת את הציבור הערבי-פלסטיני בה, במיוחד באזור הצפון והמרכז. התנועה נאבקת בכל צורות הדיכוי נגד נשים בתחום הכלכלי, פטריארכלי, לאומי ואתני. התנועה ממומנת בעיקר על ידי קרנות בין-לאומיות אשר חולקות אותן מטרות. התנועה מנוהלת על ידי צוות נשים, ערביות-פלסטיניות, ישראליות מתנדבות, אשר עברו הכשרה בתוך העמותה. ההכשרה כוללת קורס המכשיר את המתנדבות ומקנה להן ידע, כישורים, תובנות וכלים המשמשים אותן לניתוח תופעות ותחומים שונים בחברה מנקודת מבט חברתית.
הנהלת העמותה ועקרונותיה

נכון לשנת 2016 העמותה מנוהלת על ידי צוות נשים, והן: מנוא מרעי מורה לשפה האנגלית, נידאל ראפיע עיתונאית עצמאית, נסרין מזאווי פעילה פמיניסטית, פאתנה ג'ולאני מורה לשפה ערבית, וג'וליה עודה עורכת דין.
עמותת א-סיוואר מאמינה כי פמיניזם היא תנועה פוליטית-חברתית מהפכנית, אשר חרתה על דגלה שינוי מאזן הכוחות והדומיננטיות בחברה בכל המישורים ותחומי החיים.
התנועה לא רואה את המותקפת כאישה חולה שצריכה טיפול או שינוי התנהגות אלא מישהי שצריכה הבנה ותמיכה כדי להתמודד ולהתגבר על המשבר.
התנועה מאמינה שהסודיות מאוד חשובה לקורבנות האלימות המינית בגלל הסביבה העוינת, מסיבה זו העמותה נמנעת מלחשוף את פרטי הקורבן ושומרת בקנאות על פרטיותן של הקורבנות.
התנועה רואה באלימות נגד נשים וילדים, במיוחד באלימות מינית תוצר של ההשתלטות הגברית בחברה, למימוש תחושות הכוח והדומיננטיות ולא בהכרח לסיפוק תשוקה מינית.
הטרדות מיניות הנה תופעה חברתית בה נשים וילדים הם הקורבן וזה קורה על מנת להחלישם חברתית. כל אישה חשופה לתופעה זו. היחיד שיכול למנוע אלימות זו, הוא התוקף עצמו.
מטרות התנועה

תמיכה בקורבנות תקיפה והטרדה מינית.
לחימה כנגד אלימות פיזית ומינית כלפי נשים בפרט בחברה הערבית.
תמיכה ולווי קבוצות או עמותות פמיניסטיות בחברה הערבית ישראלית-פלסטינית.
עידוד חשיבה פמיניסטית ערבית-פלסטינית.