stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה צבי סגל (לוחם מחתרת)
ביוגרפיה > לאחר הקמת המדינה

בשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה היה סגל פעיל במוסדות הפועל המזרחי בירושלים ועבד במשרד הסעד. היה ממקימי ארגון צעירי חב"ד בירושלים. ב-1953 לאחר שהתייעץ עם הרבי מליובאוויטש יצא להתיישבות בכפר חב"ד, שם הקים משק חקלאי ובמקביל שימש כמזכיר הכפר והמועצה האזורית עמק לוד. בהמשך מונה ליו"ר ועד כפר חב"ד. היה פעיל בארגון צעירי אגודת חב"ד ועמד בקשר עם הרבי מלובביץ'.
בשנת 1957 הקים את בית הספר והמכללה לבנות בית רבקה בכפר חב"ד, כשאשתו משמשת כאם הבית. בשנת 1960 העביר את הניהול לידי הרב שמואל חפר.
לאחר מלחמת ששת הימים היה היהודי הראשון שעבר להתגורר בעיר העתיקה בירושלים, הוא התגורר בתוך חצר חב"ד והיה מיוזמי חידוש בית הכנסת צמח צדק בירושלים, ועמד בראש ועד התושבים בעיר העתיקה. עמד בראש תנועת "אל הר ה'" שכללה אישים נכבדים וקראה לשינוי המצב בהר הבית.
בשנת 1968 קיבל מידי נשיא המדינה זלמן שזר את עיטור "עלה" (עיטור לוחמי המדינה), יחד עם ראשי ברית החשמונאים. בתשל"ד (1974) זכה לתואר יקיר ירושלים. נפטר ביום הכיפורים תשמ"ו (1985) והובא למנוחות בבית העלמין בהר הזיתים. עיריית ירושלים קראה על שמו את הכיכר הסמוכה להר ציון.
ביוגרפיה > משפחתו

הרב משה צבי סגל היה נשוי לחיה רחל, להם שבעה ילדים. לבניו ובנותיו קרא בשמות ייחודיים:
ישבעם
עוזית - הייתה נשואה לרב משה שניאורסון
עליגל - נשואה לרב אורי קפלון. בנם הוא המשורר יונדב קפלון
צפרירה
רוממיה - נשואה לרב יצחק גינזבורג
עמישר
ידון
בן דודו, מצד אמו, הוא הרב משה צבי נריה.
כתביו

בתקופת שירותו כשומר בגליל בין השנים 1930–1931 פרסם מאמרים בעיתון דואר היום בשם "יומני השומר". מאמריו האידאולוגיים התפרסמו בכתב העת של ברית החשמונאים, "החשמונאי". ב-1985 יצא ספרו האוטוביוגרפי "דור ודור" בהוצאת מערכות.
לקריאה נוספת

משה הלוי סגל, דור ודור, מערכות, 1985
זאב גולן (אנ'), שופרות של מרד, מכון ז'בוטינסקי בישראל, תשס"ז
זאב גולן, עורה ישראל, תורתו ומסכת חייו של הרב משה סגל זצ"ל, שבי ציון, תש"ע
שאול אבישי, ברית החשמונאים- במאבק לחירות ישראל, הוצאת מס, תשס"ז
ח בן ירוחם, ספר בית"ר-קורות ומקורות, מכון ז'בוטינסקי בישראל, 2 חלקים
לח"י - אנשים, הוצאת "יאיר", 2002
דותן גורן, זה התוקע בשופר! – הכריז רב הכותל וחטף מכות על ההלשנה, האומה 202, קיץ תשע"ו, עמ' 81-73
יוסי אחימאיר ושמואל שצקי, "משה סגל: השבועה ליד הכותל", בתוך "הננו סיקריקין, עדויות ומסמכים על ברית הבריונים", ע"ע 144-139."
הערות שוליים

↑  שמחה רז, מלאכים כבני אדם, עמוד 234
↑  שאול חזן, אבירי "מסדר השופר" יצעדו בלוויה, מעריב, 8 ביולי 1964; תמונת משה סגל במסע ההלווייה של ז'בוטינסקי, ירושלים 1964 (על צווארו תלוי השופר)
↑  מאסרים בירושלים, דבר, 2 ביוני 1948
↑  יוסף קיסטר, האצ"ל עמוד 74
↑  שאול אבישי, ברית החשמונאים, הוצאת מס, תשס"ז
↑  אגרות קודש, כרך כו איגרת ט'תקפו; כרך כה, איגרת ט'תקמח. באגרות אלו מוזכרת פעילותו בעיר העתיקה ומנהגו הקבוע לתקוע בשופר בצאת יום הכיפורים
↑  יהודה האזרחי, ושוב רובע יהודי, מעריב, 15 בספטמבר 1967; יהושע ביצור, שוב לומדים תורה בעיר העתיקה, מעריב, 24 במאי 1968; קבוצת חסידי חב"ד תתנחל השבוע מחדש בעיר העתיקה, דבר, 2 ביולי 1967; פרופיל של מתנחלים בעיר העתיקה, דבר, 31 במאי 1968
↑  שמחה רז, רב הכותל, עמוד 120. ביום ירושלים הראשון, כ"ח באייר ה'תשכ"ח, עם עלייתם של חברי גרעין נח"ל "מוריה" להיאחזות בכיכר בתי מחסה זכה לקבוע את המזוזה הראשונה.
↑  נדב שרגאי, הר המריבה, עמודים 54-56.
↑  אתר עיריית ירושלים
↑  אתר עיריית ירושלים
| כפר חב"ד |
| --- | --- | --- |
| ארגונים | צעירי אגודת חב"ד • אגודת חסידי חב"ד • אהלי שם • תורת חב"ד לבני הישיבות • שבועון כפר חב"ד |  |
| מוסדות חינוך | בית הספר למלאכה • ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש • מכללת בית רבקה |  |
| רבני הכפר | שניאור זלמן גרליק • נחום טרבניק • מרדכי שמואל אשכנזי • מאיר אשכנזי |  |
| ראשי הוועד | שניאור זלמן פלדמן • משה צבי סגל • דוד ברוומן • שלמה מיידנצ'יק • מנחם לרר • בנימין ליפשיץ • שמעון רבינוביץ' • נחמן רייכמן |  |
| מבנים | בניין 770 • בית הכנסת בית מנחם |  |
| אירוע משמעותי | הטבח בבית הספר למלאכה |  |
| תחבורה | תחנת הרכבת כפר חב"ד • מחלף חב"ד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308726805171  ISNI: 0000 0003 6948 9505  LCCN: nr91012983  VIAF: 243245106   WorldCat (עם VIAF): 243245106
מריה-ליס אילוס

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1980 (בת 43) טאלין, ברה"מ 
 שם במה:  Maarja 
 מוקד פעילות:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  Tallinn School No. 21 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אסטונית, פינית, רוסית, אנגלית 
 www.maarja.ee
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה-ליס אילוס (באסטונית: Maarja-Liis Ilus; מוכרת גם בשם הבמה שלה Maarja - מריה; נולדה ב-24 בדצמבר 1980) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה

אילוס נולדה בטאלין ולמדה בבית ספר למוזיקה בעיר, עוד בילדותה התפרסמה כזמרת, הוציאה מספר סינגלים והופיעה בטלוויזיה הציבורית של אסטוניה, היא למדה משפטים באוניברסיטת טרטו ובנוסף היא גם למדה תקופה במכללת ברקלי למוזיקה.
היא ייצגה פעמיים את מדינתה בתחרות הזמר של האירוויזיון, ב-1996 עשתה זאת כצמד ביחד עם הזמר איבו לינה ושם הגיעה למקום ה-5, שנה לאחר מכן ב-1997 הופיעה בתחרות השנייה כזמרת סולו וסיימה במקום ה-8, ב-2003 השתתפה בתחרות המלודיפסטיבלן בניסיון לייצג את שוודיה באירוויזיון, ב-2004 השתתפה פעם נוספת ב-Eurolaul, האירוע הבוחר את נציג אסטוניה לאירוויזיון אך בפעם זו הגיעה רק למקום ה-4, ב-2004 ו-2005 שימשה כמגישת תוצאות הניקוד האסטוני בתחרות.
היא שיחקה במספר מחזות זמר, ובהם "צלילי המוזיקה", "מיס סייגון", ו"חתולים".
מרדכי וולנוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980  (בן 44 בערך) ה'תש"ם בני ברק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
הרב מרדכי וולנוב  (נולד בשנת ה'תש"ם, 1980) הוא רב היישוב אלון מורה, ר"מ בישיבת ברכת יוסף ומחבר סדרת הספרים "ויורנו מדרכיו". הרב וולנוב מכהן גם כדיין בבית הדין לממונות של המועצה האזורית שומרון.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1980 (התש"ם) בבני ברק, למד בישיבת ברכת יוסף אצל הרב אליקים לבנון והפך לאחד מתלמידיו המובהקים.
שימש כר"מ בישיבת ברכת יוסף בה למד, לאחר מכן היה לרבה של שכונת נווה עופרה ביישוב אלון מורה. וולנוב הוא דרשן שמוסר שיעורים בכל רחבי הארץ והוא מרבני ארגון כושרות.
בשנת 2018 (התשע"ח) פרסם את סדרת הספרים "ויורנו מדרכיו" – מאמרי מוסר לפי פרשיות השבוע. בשנת 2020 (התש"פ) נבחר למלא את מקומו של הרב אליקים לבנון כרב היישוב אלון מורה.
הרב וולנוב נשוי לתהילה לבית גרנביץ' ולו תשעה ילדים.
גיסו הוא הזמר מרדכי גרנביץ'.
הערות שוליים

↑  גיא עזרא, ‏במקום הרב לבנון: רב חדש ליישוב אלון מורה, באתר "סרוגים", 10 ביולי 2020
↑  אתר בית הדין לממונות של המועצה האזורית שומרון
↑  ערוץ 7, פרסום ראשון הרב מרדכי וולנוב נבחר לרב היישוב אלון מורה, באתר ערוץ 7, 10 ביולי 2020
↑  חדשות כיפה, ‏רב חדש ליישוב אלון מורה במקומו של הרב לבנון,  באתר כיפה, 10 ביולי, 2020 11:58
↑  תוצאות חיפוש | כושרות - ייעוץ והכוונה בכשרות, באתר www.kosharot.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365796805171  VIAF: 42151431586356301475   WorldCat (עם VIAF): 42151431586356301475
מרדכי ולגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באפריל 1952 פולין
 נהרג:  30 במרץ 2008 (בגיל 55) ברזיל
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  רחובות
 מקום לימודים:  טכניון
 פרסים והוקרה:    פרס ביטחון ישראל
 
מרדכי (מרקו) ולגר (2 באפריל 1952 – 30 במרץ 2008) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

ולגר נולד בשנת 1952 בפולין ובהיותו בן חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בטבריה. בשירותו בצה"ל הוא היה ביחידת הניסויים של חיל החימוש ובתום שירותו הצבאי למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. לאחר סיום הדוקטורט הוזמן ולגר לתקופת הבתר-דוקטורט אל מרכז המחקר איימס שבקליפורניה. במרכז זה, בהנהלת נאס"א, שהה ולגר עד 1987 ובו הוא השתלם בנושאי רובוטיקה, ראייה ממוחשבת ובקרה.
לאחר שובו לישראל הצטרף ולגר לחברת "אל-אופ" והיה שותף לפיתוח קסדת טיס בעלת מסד נתונים ולוח תצוגה פנימיים. בשנת 1990 הוא קודם לעמוד בראש קבוצת הבקרה של "אל אופ", תפקיד בו שימש עד למותו. בשנת 2005 היה ולגר שותף לצוות משותף ל"אל-אופ", "נס טכנולוגיות", משרד הביטחון וחיל האוויר הישראלי שזכה בפרס ביטחון ישראל על "פיתוח מערכת מודיעין חזותית מתקדמת ביותר."
בתפקידו כראש קבוצת הבקרה היה ולגר שותף בשנות עבודתו לפרויקטים המובילים בתחום בישראל, ביניהם פיתוח מערכות הבקרה של טנק המרכבה, פיתוח הנחתה אוטומטית במזל"טים ושדרוג מערכות תצפית אוויריות על ידי שילוב GPS בתכונותיהן. תרומתו הייחודית נגעה לפיתוח רכבים אוטונומיים (בלתי מאוישים) הפועלים על פי מסלול מוגדר מראש ותוך שמירה על כללי התנועה המקובלים.
ולגר נפטר בשנת 2008 כתוצאה מטביעה במהלך שליחות בברזיל.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442970105171  BnF: cb13611825m (data)  ISNI: 0000 0000 3588 7730  LCCN: n98009190  RERO: 02-A003935551  SUDOC: 055824242  VIAF: 44473185   WorldCat (עם VIAF): 44473185
נג אנג הן

נג אנג הן (באנגלית: Ng Eng Hen, במנדרינית: 黄永宏; נולד ב-10 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי סינגפורי ממפלגת הפעולה העממית (מפלגת השלטון במדינה) אשר משמש כשר ההגנה החל מ-21 במאי 2011. בעבר שימש גם כשר החינוך, שר כוח האדם וכמנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט).
ביוגרפיה

נג נולד בסינגפור ב-10 בדצמבר 1958 למשפחה ממוצא סיני. הוא למד בבית הספר האנגלו-סיני, ולאחר מכן בקולג' הלאומי לצעירים. לאחר מכן החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הלאומית של סינגפור. כמו כן עבר הכשרה באונקולוגיה כירורגית במרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס. לאחר מכן הוסמך כמנתח ועבד בבית החולים הכללי של סינגפור בין השנים 1992–1997, ולאחר מכן בקליניקה הפרטית מאונט אליזבת' עד 2001.
נג הצטרף למפלגת הפעולה העממית - מפלגת השלטון בסינגפור, והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט במהלך הבחירות של 2001. הוא נבחר ברוב גדול כנציג שכונת טואה פאיה בפרלמנט. ב-12 באוגוסט 2004 מונה נג לסגן שר החינוך ולשר כוח האדם. ב-30 ביוני 2005 הוא ויתר על תפקיד סגן שר החינוך ונכנס לתפקיד סגן שר ההגנה. ב-2007 נוסף לו גם תפקיד מנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט). ב-31 במרץ 2008 הוא פרש מתפקיד שר כוח האדם ומונה לשר החינוך.
במרץ 2010 חולל נג סערה כאשר הכריז כי חשיבותן של הבחינות בשפת האם בבחינות הסיום של בתי הספר היסודיים, תופחת על חשבון הבחינות באנגלית. הצהרה זו חוללה סערה בקרב המיעוטים האתניים בסינגפור שחששו מאובדן החשיבות של שפות האם שלהם. בעקבות כך, נאלץ נג לבטל את התכנית. ב-20 במאי 2011 פרש נג מתפקיד שר החינוך ומונה ליושב ראש הפרלמנט. במקביל, הוא מונה גם לשר ההגנה. ב-30 בספטמבר 2015 פרש מתפקיד יו"ר הפרלמנט.
מש"ק דת

אחד מתפקידיו של מש"ק הדת בצה"ל הוא לעדכן את לוח היהדות ביחידה באופן שוטף. בתמונה מוצג לוח לדוגמה מבסיס השלישות רמת גן
מש"ק דת הוא חייל בשירות חובה בצה"ל בחיל הרבנות הצבאית שתפקידו לסייע בשמירת הדת לחיילים המעוניינים בכך, בבסיס שבו הוא מוצב.
בעשור השני של המאה ה-21 חודש שמו הרשמי של התפקיד לרכז מסורת ורוח (נקרא בדרך כלל בראשי תבות מו"ר), אך הוא כמעט אינו ידוע בציבור הרחב ופרסומים בעיתונות ממשיכים להשתמש בשם "מש"ק דת".
שיבוץ והכשרה

בדומה לרוב התפקידים ברבנות הצבאית, מש"קי הדת הם חיילים דתיים או חרדיים. על אף שאין מניעה לכך שחיילות ישרתו בתפקיד זה, וחיילות המעוניינות ומתאימות יתקבלו לתפקיד, מש"קי הדת בפועל הם גברים. רבים ממש"קי הדת הם בני ישיבות בשירות ההסדר, בעלי פרופיל עורפי.
חיילים המיועדים לשמש בתפקיד "מש"ק דת" עוברים קורס באורך ארבעה שבועות, המכשיר אותם לתפקיד. הקורס כולל שיעורים והרצאות בנושאי הלכה, כשרות, זיהוי חללים וקבורה ו"תודעה יהודית". בעבר התקיים הקורס בשטח בה"ד 11 בצריפין, במסגרת נפרדת של הרבנות הצבאית. עם המעבר לעיר הבה"דים עבר גם הקורס לשם. חלק מהחיילים המצטיינים בקורס, לאחר זמן הכשרה נוסף - הכולל בין השאר התנסות מעשית בעבודתו של מש"ק דת, מוצבים כמפקדים בקורס.
תיאור התפקיד

לפי צה"ל, "רכזי המסורת ורוח משמשים כנציגי הרבנות הצבאית ביחידותיהם ומייעצים למפקדים בתחום הדת. בעבר, תפקידו הרשמי של מש"ק הדת הצטמצם לפעולות ספורות: דאגה לניקיון בית הכנסת בבסיס שבו הוא מוצב, אספקת סידורים ותשמישי קדושה (נר, בשמים ויין להבדלה, ארבעת המינים וכו') וביקורת אחת לשבוע שהעירוב בבסיסו כשר.  לאורך השנים הרבנות הצבאית מיתגה מחדש את התפקיד, תחת השמות "מש"ק יהדות" ו"רכז מסורת ורוח". ניסיון זה הצליח במידה מסוימת. כיום, בנוסף לתחומים המסורתיים, חולש מש"ק הדת גם על תחום תודעה יהודית, הכולל בין השאר ארגון ימי עיון, שיחות והרצאות לכלל החיילים ביחידה בנושאים כמו מוטיבציה לשירות.
מפקדו של מש"ק הדת הוא לרוב רב צבאי (רב"ץ) או נגד כשרות ודת המוצב בבסיסו.
חזון

על פי חזונו של תא"ל (במיל') הרב אביחי רונצקי, הרב הראשי לצה"ל מ-2006 עד 2010:
מש"ק היהדות תורם לקירוב לבבות, ליצירת דו-שיח בין כלל חיילי היחידה, ולגישור על הפערים בין הציבור הדתי לציבור החילוני. מש"ק היהדות נוטל חלק משמעותי בפעילות החינוכית והערכית המתקיימת ביחידה – קיום שיחות הסברה לחיילים ולמפקדים, הוצאת חומר בכתב על פרשת השבוע, החגים והמועדים, אגרון ימי עיון, שיעורים והרצאות בנושאים תורניים.
מש"ק היהדות מופקד על הכנות היחידה לשבתות ולמועדי ישראל, על התפילות ועל התוכן הרוחני של הסעודות המשותפות. כך הופכים השבת והמועד בצה"ל לחוויה מעשירה בעבור החיילים.
בתרבות

בשנת 1994 יצא הסרט האח של דריקס, העוסק בחייל דתי המסיים קורס מש"קי דת ומוצב בבסיס חימוש נידח. הסרט מבוסס על סיפור קצר מאת אמנון דנקנר - "האח של רמלר". הוא בוים על ידי אורי ענבר וכיכבו בו טל פרידמן, דני שטג ועמוס לביא.
הערות שוליים

↑  רכז מסורת ורוח (מו"ר) באתר מתגייסים
1 2  אמיר בוחבוט, מש"ק הדת הגדיל ראש והפך ל"מש"ק יהדות", באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2007
↑  עדו בן פורת, מש"קי דת בחוד החנית, באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2013
↑  האח של דריקס (דורון צברי ואורי ענבר 1994), באתר "כותר"
מקסי רולון

מקסימיליאנו "מקסי" בריאן רולון (בספרדית: Maximiliano "Maxi" Brian Rolón;‏ 19 בינואר 1995 – 14 במאי 2022) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת קשר הכנף.
קריירת מועדונים

רולון נולד ברוסאריו שבארגנטינה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אתלטיקו לוחאן המקומית. בשנת 2007 הצטרף למחלקת הנוער המקומית של ברצלונה, ובשנת 2010 הצטרף ללה מאסיה. בשנת 2013 הושאל לקורנייה.
בחודש מאי 2014 הצטרף רולון לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה. ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשהחליף את חואן קאמרה בהפסד 0–1 ללוגו. בסך הכל ערך רולון 24 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים של ברצלונה, במסגרת הליגה הספרדית השנייה והליגה הספרדית השלישית.
ב-16 בפברואר 2016 חתם רולון על חוזה לעונה אחת בסנטוס מליגת העל הברזילאית. ב-6 ביולי הוא התיר את חוזהו במועדון, לאחר שקיבל דקות משחק מועטות.
ב-31 בינואר 2017 חזר רולון לספרד, וחתם על חוזה לחצי עונה בלוגו מהליגה הספרדית השנייה. בקיץ 2017, בתום חוזהו, עזב את המועדון, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד.
ב-26 באוגוסט 2017 חתם בארסנאל דה סרנדי מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך ארבע הופעות ליגה.
ב-22 בינואר 2018 חתם בקוקימבו אונידו מהליגה הצ'יליאנית השנייה, במדיה ערך 15 הופעות ליגה.
ב-27 בנובמבר 2018 חתם רולון במועדון הספרדי פוביז'ה קסאס. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שלושה שערים, שלושתם בפנדלים.
ב-9 בפברואר 2019 חתם רולון בפוארסה אמריז'ה מליגת העל האקוודורית, במדיה ערך תשע הופעות ליגה.
ב-21 באוגוסט 2020 חתם רולון בא-דיוואניה מליגת העל העיראקית, במדיה שיחק עד למותו.
קריירה בינלאומית

רולון היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20, וזכה עמה באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2015.
מותו

ב-14 במאי 2022 מת רולון יחד עם אחיו אריאל, כאשר הרכב בו נסעו השניים התנגש בעץ.
תארים

ליגת האלופות לנוער (1): 2013/2014
אליפות סאו פאולו (1): 2016
אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 (1): 2015
הערות שוליים

↑  MAXI ROLÓN, TRAS LA HUELLA DE MESSI באתר El Gráfico, ‏ 28 בפברואר 2012 (בספרדית)
↑  Barça B pre-season plans באתר הרשמי של ברצלונה, 7 במאי 2014 (באנגלית)
↑  Santos acerta com atacante argentino Maxi Rolón até o fim de 2016 באתר Globo Esporte, ‏ 16 בפברואר 2016 (בפורטוגזית)
↑  Sem ser aproveitado, argentino Maxi Rolón rescinde contrato com o Santos באתר Lance!, ‏ 6 ביולי 2016 (בפורטוגזית)
↑  Maxi Rolón, nuevo jugador del CD Lugo באתר הרשמי של לוגו, 31 בינואר 2017 (בספרדית)
↑  El Lugo comunica las bajas y la composición actual de la plantilla באתר אס, 12 ביוני 2017 (בספרדית)
↑  Maxi Rolón espera en el Pubilla Casas באתר מונדו דפורטיבו, 27 בנובמבר 2018 (בספרדית)
↑  Dos hermanos que jugaban en la Liga Casildense murieron al chocar contra un árbol en la ruta 33 באתר Diario El Ciudadano y la Región, ‏ 14 במאי 2022 (בספרדית)
משרד הפנים (גרמניה)

| --- | --- |
סמליל משרד הפנים הפדרלי לבנייה ולקהילה

בניין מטה משרד הפנים בברלין
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה 
 סוכנות בת:  Procurement Agency of the Federal Ministry of the Interior 
 תאריך הקמה:  1949 
 מטה מרכזי:  ברלין
 עובדים:  1,500 (נכון ל־10 במאי 2017) 
 תקציב:  15.668 אירו (2020)
 bmi.bund.de
 
מטה משרד הפנים של גרמניה המערבית (1990-1950), כיום שלוחת המשרד בבון.
משרד הפנים הפדרלי לבנייה ולקהילה (בגרמנית: Das Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat, בקיצור: BMI, עד מרץ 2018 נקרא בשם: Bundesministerium des Innern, בעברית: משרד הפנים הפדרלי) הוא המשרד הממשלתי בגרמניה המופקד על שירותי שיטור ואכיפת חוק בתוככי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. זהו אחד מארגוני ביטחון הפנים הממשלתיים הוותיקים באירופה, אם כי תחת שמו הנוכחי הוקם רק ב־1949. שרת הפנים נכון ל-2023 היא ננסי פזר.
שר הפנים אחראי על המשטרה הגרמנית וענייני ביטחון הציבור בגרמניה כולה. הוא ממונה על סוכנויות הביון השונות, הוא אחראי על זרועות השיטור ואכיפת החוק כמו גם לארגוני ההגנה האזרחית של גרמניה לטיפול באזרחים במקרי אסון לאומיים, כמו גם במאבק בהברחות כלי נשק וחומרי נפץ ואכיפת חוקי האזרוח וההגירה. במסגרת המשרד פועל גם המרכז המשולב ללוחמה בטרור שהוקם ב־2004.
מבנה > מחלקות

מחלקה P - מחלקה פ' (Abteilung P): מחלקת המשטרה של משרד הפנים.
אגף המלחמה בטרור
אגף אכיפת חוק
מחלקה IS - מחלקת ביטחון פנים למאבק בימין הקיצוני. המחלקה נאבקה בריגול וחבלה ובהגנה על סודות מדינה. הארגון משתף פעולה עם BfV ועוסקת גם בהגנה אזרחית.
מחלקה B - ניהול מבצעים של המשטרה הפדרלית
מחלקה M - טיפול בהגירה ופליטים
מחלקה Z - משרד המנהלה
מחלקה G - מדיניות, התפתחויות בינלאומיות ושיתוף פעולה אירופי
מחלקה D - שירות אזרחי
מחלקה O - ארגון ומודרניזציה
מחלקה SP - אבטחת אירועי ספורט
מחלקה V - אחראית על החוק האירופי, האדמיניסטרטיבי, המדינתי והחוקה
מבנה > סוכנויות מיוחדות

משרד השוויון הפדרלי (BAA)
משרד ההגירה והפליטים הפדרלי (BAMF)
האקדמיה הפדרלית לניהול ציבורי (BAköV)
לשכת משרד הפנים (BeschA)
הנציב הפדרלי להגנת מידע וחופש המידע (BfDI)
המשרד הפדרלי להגנת החוקה (BfV)
המשטרה הפדרלית (BPOL)
המכון הפדרלי לחקר האוכלוסייה (BiB)
המכון הפדרלי למדעי הספורט (BISp)
משטרת הפלילים הפדרלית (BKA)
המשרד הפדרלי לקרטוגרפיה וגיאודזיה (BKG)
הסוכנות הפדרלית המרכזית לחינוך אזרחי (FACE)
המשרד הפדרלי לטכנולוגיית מידע (BSI)
משרד האדמיניסטרציה הפדרלי (BVA)
המשרד הפדרלי להגנה אזרחית וסיוע באסונות (BBK)
הוועדה המדעית המייעצת במשרד הפנים (SchK)
המכללה הפדרלית לניהול ציבורי (HS Bund)
המתאם הממשלתי הפדרלי לטכנולוגיית מידע (KBSt)
משרד הסטטיסטיקה הפדרלי (StBA)
הסוכנות הפדרלית לתגובה טכנית (THW)
הוועדה העצמאית לביקורת והערכת מפלגות וארגונים המוניים של גרמניה המזרחית (UKPV)
נציג האינטרסים הפדרליים בבית המשפט האדמיניסטרטיבי הפדרלי (VBI)
נציג הממשל הפדרלי לענייני לאום ומיעוטים (Beauftragter der Bundesregierung für Aussiedlerfragen und nationale Minderheiten)
הסוכנות הפדרלית לרדיו דיגיטלי וארגוני בטיחות (BDBOS)
שרי הפנים לדורותיהם

נשיאי הפנים בלשכת הקנצלר:
רודולף פון דלברוק 1876-1871
קארל פון הופמן 1879-1876
מזכירי הפנים הממלכתיים, 1919-1879:
קארל פון הופמן 1880-1879
קרל היינריך פון בטיכר 1897-1880
הרוזן ארתור אדולף פון פוסאדובסקי-ונר 1907-1897
תאובלד פון בתמן-הולווג 1909-1907
קלמנס דלברוק 1916-1909
קארל הלפריך 1917-1916
מקס ולראף 1918-1917
קרל טרימבורן 1918
הוגו פרויס 1919-1918
שרי הפנים של הרייך, 1945-1919: 

רפובליקת ויימאר 1933-1919:
הוגו פרויס 1919
אדוארד דוד 1919
אריך קוך-וסר 1921-1919
גיאורג גרדנאואר 1921
אדולף קוסטר 1922-1921
רודולף אויסר 1923-1922
וילהלם סולמאן 1923
קרל יארס 1925-1923
מרטין שילה 1925
אוטו גסלר 1926-1925
וילהלם קולץ 1927-1926
וולטר פון קיודל 1928-1927
קרל סברינג 1930-1928
יוסף וירט 1931-1930
וילהלם גרוינר 1932-1931
וילהלם פון גאיל 1932
פרנץ בראכט 1933-1932
גרמניה הנאצית 1945-1933:
וילהלם פריק (המפלגה הנאצית) 1943-1933
היינריך הימלר (המפלגה הנאצית) 1945-1943
וילהלם שטוקרט (המפלגה הנאצית) 1945
שרי הפנים הפדרליים מאז 1949:
גוסטב היינמן 1950-1949
רוברט לאהר 1953-1950
גרהרד שרדר 1961-1953
הרמן הוכרל 1965-1961
פול לוקה 1968-1965
ארנסט בנדה 1969-1968
הנס-דיטריך גנשר 1974-1969
ורנר מייהופר 1978-1974
גרהרט באום 1982-1978
יורגן שמודה 1982
פרידריך צימרמן 1989-1982
וולפגנג שובלה 1991-1989
רודולף סייטרס 1993-1991
מנפרד קאנטר 1998-1993
אוטו שילי 2005-1998
וולפגנג שויבלה 2009-2005
תומאס דה מייצייר 2011-2009
האנס פטר פרידריך 2013-2011
תומאס דה מייזיר 2013–2018
הורסט זהופר 2018 ואילך
מרטינו מרטיני

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1614 טרנטו, איטליה 
 פטירה:  6 ביוני 1661 (בגיל 46) האנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  שושלת צ'ינג 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 
מרטינו מרטיני (באיטלקית: Martino Martini;בסינית: 卫匡国; בסינית מסורתית: 衛匡國; בפין-יין: Wèi Kuāngguó; ‏20 בספטמבר 1614, טרנטו, איטליה - 6 ביוני 1661, האנגג'ואו, סין) היה כומר ישועי ומיסיונר איטלקי, הגאוגרף והקרטוגרף הראשון של סין בעת החדשה.
ילדות והשכלה

ב-8 באוקטובר 1632, עם סיום לימודיו התיכוניים בקולג' של טרנטו, נכנס מרטיני למסדר הישועים. ב-1634 בסיום תקופת הכשרתו הראשונה, ביקש ממנהל הקולג' להישלח כמיסיונר לסין. הוא המשיך את לימודיו הקלאסיים עוד שלוש שנים באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא ולמד מתמטיקה ואסטרונומיה אצל המלומד אתנסיוס קירכר. בשנים 1637 עד 1639 למד תאולוגיה בקוימברה שבפורטוגל. שם הוסמך לכמורה.
במקאו וסין

ב-1640 הפליג מרטיני לסין. הוא הגיע למקאו ב-1642. הוא החל ללמוד סינית, ושנה לאחר מכן חצה את הגבול, והשתקע בהאנגג'ואו. משם הוא תר את הפרובינציות השונות של האימפריה, ואסף ידיעות מדעיות, בעיקר אודות הגאוגרפיה של האימפריה הסינית. הוא גם ביקר בבייג'ינג ובחומה הגדולה.
כאשר שבטי המנצ'ו פלשו לסין, השתלטו על בייג'ינג ב 1644 והפילו את שושלת מינג מצא מרטיני הגנה בקרב הפקידות הנמוכה, שהעריכה את ידיעותיו וחוכמתו. הוא התערב לעיתים אצל השלטונות האזרחיים והצבאיים כדי להציל נפשות.
החזרה לאירופה ופרסום ספריו

ב-1650 שלח ראש משלחת המיסיון את האב מרטיני לרומא כדי להסביר ולהגן על גישת האינקולטורציה של הישועים בסין. לפי גישה זו, המנהגים הסינים אשר אינם סותרים את האמונה הנוצרית זכו להערכה ואף לעידוד מצד הישועים, מה שגרר מחלוקת עם מסדרים נוצריים אחרים בסין. דרכו חזרה לאירופה ארוכה ורצופת תלאות. בקיץ 1653 הוא הגיע לאמסטרדם. שם ובאנטוורפן, וינה ומינכן הוא פגש בבעלי בתי דפוס והוציא לאור 3 יצירות חשובות:
האטלס החדש של סין (בלטינית: Novus Atlas Sinensis). לדבריו החל לכתוב את הספר כשקיבל הוראה לחזור לאירופה וחיפש דרך כדי להתגבר על השעמום שבמסע הארוך. עמדו לרשותו 50 ספרים סינים. תיאורו את סין מדויק להפליא ויש בו הערכה רבה לחברה הסינית. בספר 17 מפות שמקורן סיני, 15 מפות של הפרובינציות של סין ו-2 מפות של יפן.
דקדוק השפה הסינית (בלטינית: Grammatica Linguae Sinensis). היה זה ספר הדקדוק הראשון של שפה זו בלשון אירופאית.
אודות המלחמה הטרטרית (בלטינית: De bello tartarico). סיפור נפילתה של שושלת מינג.
משום כך הוא הגיע לרומא רק באביב 1655. הוא מסר תזכיר המסביר את הגישה הישועית ולאחר חמישה חודשים של דיונים הוציאה האספה הקתולית הקדושה להפצת האמונה (Sacra Congregatio de Propaganda Fide) צו לזכות המסדר הישועי.
חזרה לסין

ב-1658 חזר מרטיני עם עשרה ישועים נוספים לסין. הם נשבו על ידי שודדי ים ושוחררו בעבור כופר. רק הוא ושלושה נוספים שרדו את המסע עקב המחלות. הוא מגיע להאנגג'ואו ב-11 ביוני 1659 וחוזר לעבודתו עם הנוצרים החדשים באזור.
מרטיני מפרסם בסינית אנתולוגיה בשם "אודות החברות" ובה חיבורים שתורגמו מיוונית עתיקה ולטינית. עוד כתב בסינית מספר חיבורים פדגוגיים המנסים להוכיח בעזרת ההיגיון את קיומו של האל ואלמותיותה של הנשמה.
הוא הספיק לנכוח בפתיחת הכנסייה הגדולה בעלת שלוש הספינות אותה יזם (כיום קתדרלת העיבור ללא חטא של האנגג'ואו) וזמן קצר אחר-כך הוא נפטר מכולרה בגיל 47.
קתדרלת העיבור ללא חטא בהאנגג'ואו
קברו של מרטינו מרטיני בהאנגג'ואו
מתיו גראבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בספטמבר 1976 (בן 48) פורת'קאול, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  מתיו איאן גראבל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 בת זוג:  מאלי האריס
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו איאן גראבל (באנגלית: Matthew Ian Gravelle; נולד ב-24 בספטמבר 1976) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ולשי.
ביוגרפיה

גראבל נולד בפורתקול שבוויילס. ב-2003 הופיע גראבל בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "הולבי סיטי", ושיחק בתפקיד קבוע בשתי עונות של הסדרה "Belonging" של ערוץ BBC Wales. עוד בטלוויזיה שיחק בסדרות "חדר מיון", "Caerdydd", ו"השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בפרק "End of Days" בעונה האחרונה של הסדרה "טורצ'ווד" בדמות רופא המטפל במקרים של המוות השחור. ברדיו שיחק גראבל בתסכית "The Dead Line" מתוך "טורצ'ווד" ששודר בערוץ רדיו 4 של ה-BBC ביולי 2009.
מ-2007 שיחק גראבל בתפקיד ראשי בדמות הגנגסטר לין אדוארדס בסדרה "Y Pris" שדובבה לאנגלית בשם "The Sopranos' by the sea". ב-2010 היה גראבל מועמד לפרס באפט"א הוולשי (BAFTA Cymru) לשחקן הטוב ביותר על תפקידו.
ב-2010 כיכב גראבל בסרט הקולנוע "פטגוניה", ואחר כך הופיע בסדרה "נערי בייקר" של BBC Wales בתפקיד רוב, הארוס של שרה (איב מיילס). ב-2013 לוהק לדרמת הפשע של רשת ITV "ברודצ'רץ'" בתפקיד ג'ו מילר, בעלה של הדמות שגילמה אוליביה קולמן. בהמשך אותה שנה כיכב בתפקיד אורח בדרמה הבלשית הוולשית "Y Gwyll" בכיכובה של אשתו מאלי האריס. עוד כיכב עם האריס בשנת 2017 בסדרה "בוקר אחד" (Keeping Faith/Un Bore Mercher) בה גילמו השניים זוג נשוי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גראבל נשוי לשחקנית הוולשית מאלי האריס. השניים שיחקו יחד כבני זוג בתוכניות טלוויזיה אחדות.
ב-2009 דורג גראבל במקום ה-24 של רשימת הגברים הסקסיים בוויילס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פטגוניה | Patagonia | ריס | סרט בריטי-ארגנטינאי |
| 2014 | בן האלוהים | Son of God | תומאס הקדוש |  |