stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסטון בלומנטל

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1966 (בן 58) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר ג'ון המפדן, תיכון לטימר 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
הסטון בלומנטל (באנגלית: Heston Blumenthal; נולד ב-27 במאי 1966) OBE הוא שף אנגלי-יהודי ובעלים של מסעדת The Fat Duck בכפר בריי שבמחוז ברקשייר באנגליה, המעוטרת בשלושה כוכבים במדריך מישלן. מסעדתו נבחרה למסעדה הטובה ביותר בבריטניה בשנים 2007 ו-2009 על ידי מדריך האוכל הטוב (Good Food Guide) ונבחרה על ידי עמיתיו למקצוע כמסעדה הטובה בעולם לשנת 2005 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם. מאז מציינים את שמו של בלומנטל, לצידו של השף פראן אדריה, כאחד השפים הטובים בעולם. בלומנטל ידוע בגישתו המדעית להכנת מזון וזכה לכינוי אלכימאי קולינרי בזכות גישתו החדשנית לבישול.
דרכו המקצועית

הסטון בלומנטל סעד במסעדה הפרובאנסלית אוסטו דה בומאנייר בילדותו, חוויה שהטביעה עליו את חותמה, ובעקבותיה החליט בגיל 13 להפוך לשף.
בלומנטל סיים את לימודי התיכון עם תעודת בגרות חלקית וללא הכשרה מקצועית. הוא אוטודידקט בתחום הבישול ואת רוב הידע המקצועי שצבר עשה בלימוד עצמי מתוך ספרי בישול בולטים ובניסיונות שביצע יחד עם אשתו במטבחו הפרטי. בתחילת דרכו המקצועית הוא ויתר על הצעה להתמחות במטבחו של השף הצרפתי הנודע רימון בלאן (Raymond Blanc) לטובת לימוד עצמי. בשנת 1995 רכש פאב ישן בכפר בריי ופתח את מסעדת "הברווז השמן" (The Fat Duck) ובשנותיה הראשונות העסיק בה אסירים בתוכנית שיקום. כבר בשנת 1998 עוטר בכוכב ראשון במדריך מישלן. בשנת 2001 עוטר בשני כוכבים במדריך ובשנת 2004 בשלושה כוכבים. המסעדה גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
בלומנטל פתח את Dinner במלון מנדרין אוריינטל.
שיטתו להכנת מזון

בלומנטל הוא מחסידי הבישול המודרני ומחקריו בתחום המזון וכלי המטבח הפכו לשם דבר החל משנת 2004. אחד משכלוליו הוא השימוש בסיר ואקום כדי להגדיל את גודל בועות הגז הנוצרות בעת הכנת המזון. בכלי זה הוא עושה שימוש במאכלים כגון קינוח דמוי-סופלה שוקולד מאוורר. בלומנטל אף ביצע ניסויים להגברת קולות הפצפוץ הנוצרים בעת אכילת מזון פריך.
בלומנטל דוגל בשיטת הכנת מזון בטמפרטורה נמוכה ובזמן ארוך מאוד, כך למשל צליית בשר במשך 24 שעות באופן המשמר את השומן מבלי ליצור מולקולות חלבון ג'לטין בבשר. בסדרת הטלוויזיה "כימיה במטבח", אותה הנחה הוא מבשל תרנגולת בטמפרטורה של 60 מעלות. אף שהכנת בשר בטמפרטורה זו אינה יוצרת רוטב, לטענת בלומנטל הבשר בסוף תהליך ההכנה אינו יבש ולכן אין צורך בתוספת הרוטב.
את שיטותיו להכנת מזון יצר בלומנטל בשיתוף פעולה עם מדענים ביניהם פרופסור פטר ברהאם מאוניברסיטת בריסטול, מומחה בתחום מדע הכנת המזון. דוקטור צ'ארלס ספנס, פסיכולוג ניסויי מאוניברסיטת אוקספורד שיתף פעולה עם בלומנטל בהבנת השפעת חוש השמיעה על חוויית האכילה. על עבודתו המדעית בתחום הגסטרונומיה הוענק לו בשנת 2006 דוקטור למדעים לשם כבוד מאוניברסיטת רדינג. בשנת 2007 הוענק לו תואר שני למדעים לשם כבוד מאוניברסיטת בריסטול. בזכות יכולתו של בלומנטל ליישם עקרונות מדעיים בהכנת מזון פנתה אליו החברה המלכותית לכימיה בבקשה לכתוב ספר לימוד לכימיה לתלמידי תיכון.
מחית מנגו, בוואריה ליצ'י ומנגו וסורבה דומדמניות שחורות
גלידת בייקון וביצה
חזה יונה שלוק מעמק הלואר
סורבה סרדין ופילה מקרל
פואה גרא
פודינג שבלולים
גספצ'ו כרוב אדום וגלידת חרדל מפומרי
ספריו

Heston Blumenthal, Family Food: A New Approach to Cooking, Penguin Cookery Library, 2006
Heston Blumenthal, In Search of Perfection: Reinventing Kitchen Classics ,Bloomsbury USA, 2006.
Heston Blumenthal, The Big Fat Duck Cookbook, Bloomsbury USA, 2008.
Heston Blumenthal, Further Adventures in Search of Perfection: Reinventing Kitchen Classics, Bloomsbury UK, 2009.
Heston Blumenthal, The Fat Duck Cookbook, Bloomsbury USA, 2009.
הערות שוליים

↑  מסעדת הברווז השמן במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  גלי וולוצקי, הסטון בלומנטל פותח מסעדה בלונדון, כלכליסט, 10.02.11
↑  World's best chef and Oscar-winning director receive honorary degrees
↑  Mr Heston Blumenthal: Master of Science
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426186405171  BIBSYS: 5072572  BNE: XX1674574  BnF: cb16658518f (data)  CANTIC: a12303859  GND: 1089584415  ISNI: 0000 0001 1708 6283  LCCN: nb2002073794  LNB: 000181551  MusicBrainz: a618a4b1-aa18-456e-b244-0591752d4165  NKC: xx0159296  NTA: 303260785  SUDOC: 10153129X  VIAF: 162124422   WorldCat (עם VIAF): 162124422 
מסעדת הברווז השמן
ברווז לברדור

| ברווז לברדור |
| --- | --- |

מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: מרגוניים
סוג:: Camptorhynchus 
מין:: ברווז לברדור
שם מדעי
 Camptorhynchus labradorius ‏גמלין, 1789
תחום תפוצה


ברווז לברדור (שם מדעי: Camptorhynchus labradorius) הוא מין נכחד של עוף ימי ממשפחת הברווזיים. הוא העוף הראשון שנעלם מיבשת אמריקה בגל הכחדת המינים שהחל מיד עם יישוב היבשת בידי האירופאים. המין, שלא היה מצוי בשפע בזמנים אלו, הושמד בטרם ניתנה הזדמנות לגונן עליו ולחקור את אורח חייו.
בעונת הרבייה התעטר הזכר הבוגר בכסות נוצות שחורה ולבנה, בעוד שהזכר המתבגר והנקבה הבוגרת עטו כסות חומה-אפורה וכתמים לבנים בכנפיים. המקור המשונה יועד כנראה לשליית צדפות וסרטנאים מן המים הרדודים. אזורי המחיה של המין מעולם לא הוגדרו בוודאות, ומשוער כי קינן באזורי הסלעים של מפרץ סנט לורנץ ובחופי לברדור, הממוקמים במחוז קוויבק שבמזרח קנדה. העוף חרף בקרבת החוף האטלנטי של צפון אמריקה, כולל אזור לונג איילנד וניו יורק שם נצפה ונורה הפרט האחרון ב-12 בדצמבר 1878.
חוסר המורא מהאדם, טווח מחיה אקולוגי מצומצם ותפוצה מעטה מלכתחילה תרמו להכחדות המהירה של המין.
הערות שוליים

↑  ברווז לברדור באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברווז לבן-כנף

| ברווז לבן-כנף |
| --- | --- |
 ברווז לבן-כנף
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: Asarcornis
מין:: ברווז לבן-כנף
שם מדעי
 Asarcornis scutulata ‏מילר, 1842
תחום תפוצה


ברווז לבן-כנף (שם מדעי: Asarcornis scutulata) הוא מין של ברווז ממשפחת הברווזיים וקרוב משפחתו של ברווז מוסקובי. בעבר גם שויך לאותו הסוג, אך כיום שייך לסוג יחידי. הוא חי בטבע בהודו ובנגלדש ולאורך דרום-מזרח אסיה עד לסומטרה וג'אווה שבאינדונזיה, והוא הציפור הלאומית של אסאם.
ברווז גדול זה דומה לברווז מוסקובי בגודלו ומגיע לאורך 66–81 ס"מ, ולמוטת כנף של 116–153 ס"מ. משקלו מגיע ל-2.94–3.6 ק"ג בזכרים ו-1.95–3 ק"ג בנקבות. הוא אפור כהה בגופו, הכנפיים והצוואר לבנים והמקור כתום כהה. העיניים צהובות, והצוואר מכוסה נקודות שחורות. הצדדים ליד הזנב כחלחלים, והרגליים כתומות. הנקבות דומות לזכרים, אך הן קטנות ומנומרות יותר עם צוואר פחות לבן.
ברווזים אלה חיים בדרום-מזרח אסיה בביצות, אגמים ונהרות איטיים וגם בקצוות יערות, והם יוצאים בלילות. הם ניזונים בשכשוך מעשב, אורז, דגנים, זרעים, צמחי מים, חלזונות, דגיגים וחרקים.
ברווז זה נעשה נדיר יותר ויותר ומצב השימור שלו  מוגדר בסכנת הכחדה. הסיבות לכך הן פגיעה ביערות בהם הוא חי, זיהום הביצות והנהרות, וכן ציד וגידול אפרוחים באופן לא חוקי על ידי בני-אדם.
הערות שוליים

↑  ברווז לבן-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
הסטיו המלכותי

הסטיו המלכותי, לפי דגם ירושלים בימי הבית השני, מוזיאון ישראל בירושלים
הסטיו המלכותי בדגם ירושלים בימי הבית השני
הסטיו המלכותי  (יוונית: στοά, סטואה) הוא מבנה מפואר מוקף עמודים שפיאר את צלעה הדרומית של רחבת הר הבית. כמו בכל עיר רומית, גם בירושלים בנה המלך הורדוס בזיליקה ציבורית, היא הסטיו המלכותי, אך זו שבנה הורדוס בירושלים הייתה גדולה ומפוארת יותר מכל מה שנבנה עד אז בעולם העתיק.
בניית הסטיו החלה בימי הורדוס ונמשכה שמונה שנים (בערך בשנים 17-9 לפנה"ס). הסטיו נחרב בשנת 70 לספירה  בעת המצור על ירושלים ובמקומו  ניצב כיום  מסגד אל-אקצא.
"ואשר לצד הרביעי של חומת בית המקדש שפנה דרומה... הסטיו המשולש של המלך... זה היה המפעל שראוי לספר עליו יותר מאשר על כל מה שנמצא תחת השמש."
שימושי הסטיו המלכותי

הסטיו המלכותי נועד לצורכי הציבור ולא היה חלק מרחבת בית המקדש. אל הסטיו יכלו להגיע גם לא יהודים ובפרט המלך הורדוס עצמו, שהיות ולא היה כהן הוא לא הורשה לגשת אל מעבר לעזרת ישראל ששם רק הכהנים העובדים את עבודת המקדש יכלו להסתובב. לכן השקיע המלך הורדוס מאמצים רבים בבניית הסטיו ופיאורו. הסטיו שימש לשימושים הציבוריים הבאים:
שוק הכולל חלפני כספים (להמרת מס מחצית השקל) ומוכרי קרבנות, בעיקר קרבנות קלים כגון יונים.
אתר עם אצטבאות להנחת קרבנות בשבת, על מנת למנוע טלטולם.
בתי משפט פומביים-אזרחיים ומקום אליו עברה גם הסנהדרין בימי העלייה לרגל מלשכת הגזית. ייתכן גם שזו ה"חנות" אליה גלתה הסנהדרין לקראת סוף ימי בית שני (ר' מסכת עבודה זרה ח' ע"ב ומסכת ראש השנה ל"א ע"א).
מקום לאירוח נכרים גויים. אחת ממטרותיו של הורדוס בבניין הבית הייתה להדהים את אורחיו מרחבי האימפריה הרומית. מכיוון שגויים לא יכלו להגיע אל בית המקדש, היווה הסטיו מקום בו יכלו לנוח, לבלות ולהתפעל מהמבנים העצומים ומפארם.
כמו בבזיליקות ציבוריות אחרות ברומא נראה שגם כאן היו הוגי דעות מרצים את משנתם באוזני יהודים ונוכרים.
מקום מפגש נוח לעולי רגל אמידים מהארץ ומחו"ל, אקסקלוסיבי יותר והמוני פחות מהשוק הפתוח שלמרגלות הכותל.
ייתכן ותיאור חי של הסטיו בימי הבית השני ניתן למצוא בברית החדשה:
" יֵשׁוּעַ נִכְנַס לְבֵית הַמִּקְדָּשׁ וְגֵרֵשׁ אֶת כָּל הַמּוֹכְרִים וְהַקּוֹנִים בְּבֵית הַמִּקְדָּשׁ וְהָפַךְ אֶת שֻׁלְחֲנוֹת מַחֲלִיפֵי־הַכְּסָפִים וְאֶת כִּסְאוֹת מוֹכְרֵי הַיּוֹנִים. אָמַר לָהֶם: "הֵן כָּתוּב, 'בֵּיתִי בֵּית־תְּפִלָּה יִקָּרֵא', אַךְ אַתֶּם הוֹפְכִים אוֹתוֹ לִמְעָרַת פָּרִיצִים."
צורת הסטיו ומידותיו

בספר קדמוניות היהודים מוסר יוספוס פלביוס את מידות הסטיו המלכותי וצורתו.
הסטיו נבנה בצורת בזיליקה כלומר ארבע שורות עמודים שיצרו שלושה מעברים אורכיים, אולם מרכזי גדול ומשני צידיו מעברים צרים יותר. כולם עטורי עמודים ומקורים בגג עשוי עץ מעוטר בפיתוחים.
אורך המבנה היה 185 מטר ורחבו הכולל 38 מטר.
רוחב האולם האמצעי היה 13.5 מטר ורוחב המעברים הצדדיים - 9 מטרים.
על ראש העמודים ניצב גג משופע מעץ (או מבנה עץ שיצר שתי קומות) כך שגובה המעברים הצדדיים היה כ-15 מטרים וגובהו של המרכזי כפול – 30 מטר בשיאו.
על מנת לסבר את האוזן, מדובר במבנה באורך של כשני מגרשי כדורגל, רחבו כשני קרונות רכבת, וגבהו כבניין של 5-10 קומות.
"(הורדוס) הקים במקום הזה (מעל לכתלי-התמך של הר הבית) סטיו בגובה עצום, עד שאם הסתכל אדם מראש הגג של סטיו זה וחישב את הגובה הכפול הזה תקפה אותו סחרחורת, מפני שהמבט לא הגיע עד תחתית העומק שלא היה לו שיעור."
העמודים בסטיו היו כולם קורינתיים, כך שאם רוחבם בבסיס היה 1.45 מטר ("עוביו של כל עמוד היה (כזה שהספיק) לשלושה אנשים אחוזים אלה באלה בזרועותיהם הפרושות לחבוק אותו"), רוחבם בקצה העליון היה 1.30 מטר. גובה העמוד נטו היה 10 מטרים ועל כך התווסף בסיס בגובה 2.5 מטר וכותרת בגובה 1.8 מטר. "הכותרות היו עשויות פיתוחים בדרך קורינתית ועוררו השתוממות מחמת העבודה הגדולה".
המעוניין כיום להתרשם מעמוד בסדר-גודל העמודים של הסטיו יכול להתבונן בעמוד שבור שנחצב במחצבה קדומה ששכנה במגרש הרוסים של היום. שם מונח העמוד הקרוי "אצבע עוג מלך הבשן".
בסטיו כולו היו, לדברי יוספוס, 162 עמודים, כ-40 טורי-עמודים לאורך, כלומר המרווח הממוצע בין עמוד לעמוד היה 4.6 מטר. כלומר, כדי לסבר את האוזן, ניתן להחנות מכונית משפחתית רגילה בין עמוד לעמוד, 40 מכוניות לאורך שדרת העמודים.
הכניסה לסטיו הייתה מהרחוב שלמרגלות הכותל, דרך קשת רובינסון. מן הסטיו לא הייתה גישה אל רחבת המקדש, משום שהמתחם המקודש היה מוקף סורג אבן ובו אזהרות בכתב יווני שאסרו על גויים להיכנס באיום עונש מוות.
שיאים עולמיים של העולם העתיק

הסטיו המלכותי "שבר" כמה שיאים של העולם העתיק:
הבניין הארוך ביותר
הבניין ובו מספר העמודים הרב ביותר
קשת רובינסון הייתה בשעתה הגדולה ביותר בעולם העתיק
"אלה שלא ראו (את הבניין) לא האמינו, ואלה שנזדמנו לראותו הביטו עליו בהשתוממות."
לקריאה נוספת

מאיר בן דב, חפירות הר הבית – בצל הכתלים ולאור התגליות, כתר, ירושלים, 1982. עמ' 124–133.
ר' רייך, ג' אבני, ת' וינטר - ירושלים - מדריך לגן הארכאולוגי, יד בן צבי ורשות העתיקות, 1998
הערות שוליים

↑  הורדוס: מלך רודף ורדוף. אריה כשר ואליעזר ויצטום. ירושלים: כתר, 2007, עמ' 211
↑  אורית פלג-ברקת, הסטיו המלכותי בהר-הבית: הצעת שחזור, חידושים בארכיאולוגיה של ירושלים וסביבתה ה, עמ' 38
1 2  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק יא, פסקה ה, סעיפים 414-413.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק יא, פסקה ה, סעיף 417.
הסטיו המלכותי בדגם ירושלים בימי הבית השני
הנוער הלאומי בית"ר

| --- | --- |

סמל הנוער הלאומי
 כינוי:  נוער לאומי
 תאריך ייסוד:  1934
 ארגון גג:  הסתדרות העובדים הלאומית
 השתייכות פוליטית:  ערכים חברתיים, רוויזיוניזם, ציונות ע"פ זאב ז'בוטינסקי
 יושב ראש:  ניסים שלם
 מנהל כללי:  יעקב ברקוביץ'
 תלבושת
 חולצת תנועה כחולה, בעלת שלושה כפתורים ושני פסים לבנים. עניבה לבנה או כחולה.
 www.nlb.org.il
תנועת "הנוער הלאומי – בית"ר" (עד שנת 2012: "הנוער הלאומי") היא תנועת נוער שנוסדה בשנת 1934 על ידי הסתדרות העובדים הלאומית, כתנועת נוער ציונית חברתית.
בשנת 2012 אוחדה תנועת הנוער בית"ר עם הנוער הלאומי וכעת הן מזוהות יחדיו בשם "הנוער הלאומי-בית"ר". התנועה חרתה על דגלה את ערכי הציונות הרוויזיוניסטית של זאב ז'בוטינסקי והוא מהווה דמות מפתח בתנועה. הנוער לאומי- בית״ר מחנכת להזדהות עם ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית כפי שבאים לביטוי במגילת העצמאות.
על אף שהתנועה מציגה עצמה כלא פוליטית, היא שמה במרכזה אישים וערכים פוליטיים-חברתיים המזוהים עם הימין הפוליטי בישראל.
היסטוריה

בשנותיה הראשונות פעלה התנועה כחלק מאגף נוער בהסתדרות העובדים הלאומית, אך עם השנים גדלה והפכה לתנועת נוער עצמאית. בוגרי התנועה הקימו במסגרתה גרעיני נח"ל והיאחזויות שהפכו לימים ליישובים גנים, כדים וחומש.
התנועה מחנכת את חבריה על פי משנתו החברתית של זאב ז'בוטינסקי שערכיה המרכזיים הם: תרומה לקהילה, אהבת הארץ, פיתוח מנהיגות צעירה, שירות משמעותי בצה"ל וקיום חמשת המ"מים. אמונתו המוצקה של ז'בוטינסקי כי כוח הנוער הוא שיכול לרפא את תחלואי החברה הם שעומדים בבסיס הקמת התנועה. כהמנון ודגל נקבעו "התקווה" ודגל ישראל. שיר התנועה הוא "שיר הדגל" . סיסמת התנועה: "חד נס". על פי עקרונותיו החברתיות של זאב ז'בוטינסקי יש לשאוף לחברה שוויונית ולפעול למען צמצום הפערים החברתיים וזאת באמצעות פעולות חניכי ומדריכי התנועה שיקיימו את רעיון "חמשת המ"מים" של ז'בוטינסקי שפירושו חמישה תנאים בסיסים החשובים למחייתו של האדם מעצם היותו אדם שוויוני לכל אדם אחר בחברה; מזון, מעון, מלבוש, מרפא ומורה.
מזון- תרומת מזון לנזקקים.
מעון- סניפי התנועה שמשמשים כבית שני עבור חניכי ומדריכי התנועה, פתוחים למענם בכל שעה ולכל אשר ירצו (גם מעבר לשעות הפעילות המוגדרת).
מלבוש- תרומת בגדים לנזקקים.
מרפא- ביקור חולים בבתי חולים וביקור זקנים.
מורה- מדריכי התנועה משמשים כמורים ומחנכים של דור העתיד.
היסטוריה > הנוער הלאומי בימינו

תנועת הנוער הלאומי מציעה הפעלות, פרויקטים קהילתיים, מסעות, קורסי הדרכה, קייטנות ומיזמים חברתיים הנערכים על פי משנה ותוכנית שנתית סדורה ובהתאם לצו השעה.
נכון ל-2024 משמש ניסים שלם כיו"ר התנועה ויעקב ברקוביץ כמזכ"ל התנועה.
הנהגה צעירה

התנועה מקיימת בכל שנה בחירות דמוקרטיות להנהגה הצעירה, וכך מאפשרים לנוער להשפיע, ליזום ולהנהיג בתנועה. בראש ההנהגה הצעירה עומד יושב ראש וסגן. ההנהגה מורכבת מטובי המדריכות והמדריכים בתנועה, והם עובדים בשיתוף פעולה מלא עם ההנהגה הבוגרת.
ההנהגה הצעירה הוא גוף בתנועה אשר מורכב רק מבני נוער המדריכים בתנועה, חברי ההנהגה הצעירה נבחרים בסניפים שלהם, כאשר מכל סניף נבחרים כשני חברי הנהגה צעירה.
ההנהגה מנוהלת על ידי היו"ר שנבחר כל שנה על ידי כל המדריכים בתנועה בבחירות שנערכות באופן מסורתי בטיול סוכות.
בשנים 2017–2018 ניהלה ההנהגה הצעירה את "מחאת הפופקרן", כחלק מ-12 ערכי התנועה עלינו לקרוא תגר למחוא על עוולות בחברה. כחלק מהמחאה עמדו חברי ההנהגה הצעירה ביחד עם חניכי התנועה מחוץ לבתי הקולנוע, חילקו פופקורן לקהל ומחו על מחירי הפופקורן.
להקת הנוער הלאומי

להקת הנוער הלאומי היא הלהקה הייצוגית של התנועה. הלהקה הוקמה בשנת 1989 על ידי שלמה (מומי) הרצוג. בלהקה השתתפו בין היתר שירי מימון, אילנית לוי, הדס מורנו, רוני דלומי ובת-אל פאפורה. וכן כהכנה ללהקות הצבאיות ולבתי הספר למשחק המובילים בישראל.
ללהקה שני הרכבים הממוקמים אחד בחיפה ואחד בבאר שבע.
בנוסף להופעותיה השוטפות בארץ - בעצרות ממלכתיות, ביד ושם ביום השואה, טקס הדלקת המשואות בהר הרצל, ימי תנועות נוער ברחבי הארץ ובמפעלי התנועה, לוקחת הלהקה חלק בחיי החברה והקהילה בארץ ומופיעה בפני קשישים בבתי אבות, גני ילדים, נוער במצוקה, חיילי צה"ל ועוד. הלהקה חברה במקהלת תנועות הנוער המקובצת ומופיעה בחסותה בעצרות וטקסים ממלכתיים רבים.
תחום ההדרכה בנוער הלאומי

מחלקת ההדרכה התנועתית אחראית על כלל המערכים החינוכיים המתקיימים בתנועה. המחלקה בראשות מר קובי עזרן, החליטה לאחר דיונים רבים בנושא, בשנת 2013 לערוך ולכתוב "שנים עשר ערכי יסוד". ערכי היסוד התנועתיים הנ"ל מתווים את המדיניות לבניית התוכניות השנתיות של התנועה הבאים לידי ביטוי להלן:
ערבות הדדית סולידריות חברתית, תרומה לקהילה, איכות הסביבה, אדישות, חברות.
האדם הוא המלך נאה דורש נאה מקיים, דימוי עצמי (כיצד אני רואה את עצמי כמלך).
תרבות נוער מיניות, סמים, אלכוהול, סיגריות, בטיחות בדרכים, ניהול זמנים.
כבוד האדם וקבלת השונה גזענות, האחר הוא אני, כוחה של מילה, מעמד האישה, זכויות הילד.
מנהיגות פיתוח מנהיגות צעירה, מנהיגי ישראל, דימוי עצמי, נוער מוביל נוער.
אהבת הארץ טיולים, מלחמות ישראל, יהדות, הכרת הארץ, ציונות, החי והצומח.
יהדות קבלת השונה, דתות, זרמים, יהדות, שנת מצווה, חגים.
דמוקרטיה הנהגה צעירה, בחירות, כוחה של קבוצה, רוב מול יחיד, משטר, זכויות, חופש הביטוי.
חמשת- המ"מים מזון -מורה -מעון -מלבוש –מרפא.
הדר ותגר "אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו", תגר אל מול עוולות, כללי יסוד בהתנהגות בסיסית, חלוציות/חדשנות, פתרון קונפליקטים.
הגנה על המולדת שנת שירות, גיוס משמעותי לצה"ל, גרעין נחל, צה"ל ומורשתו, ערכי צה"ל, מוטיבציה, תפקידים בצבא.
העצמה - אישית שאיפה למצוינות, תחושה שאני יכול לעשות הכל, נקיטת יוזמה, עצמאות.
ציונות ואהבת הארץ

במסגרת פעילויות השיא, יוצאים החניכים הצעירים למחנה קיץ ביערות ישראל ומתגבשים סביב נושאי ציונות מחנאות, הישרדות ובישולי שדה. חניכי השכבה הבוגרת יוצאים לקורסי מנהיגות צעירה מהמקצועיים בתחום במטרה להכשיר את דור המנהיגים הבא.
חניכי השביעית והשמינית, עוברים מערכי הדרכה והכנה לקראת שירותם הצבאי בצה"ל. התנועה מחנכת את חבריה לשירות משמעותי וייחודי בצבא ההגנה לישראל.
במהלך השנה מקיימת התנועה טיולים, מסעות, וסמינרים המיועדים לחברי שכבות הביניים והבוגרת, שבהם לומדים החניכים להכיר את נופיה ושביליה של המדינה. התנועה מפעילה מגוון טיולים, כגון: מסע בראשית בסוכות, פאנוכה- טיול לשכבה הצעירה בחנוכה, מסיבהנגה- מסיבה לשכבה הבוגרת בחנוכה, מסע פסח לשכבה הבוגרת, טיול לשכבה הצעירה בשבועות, מחנה הישרדות לשכבה הצעירה בחופש הגדול וקורסי ההדרכה לשכבה הבוגרת בחופש הגדול.
קשרי חוץ

החניכים והמדריכים יוזמים מפגשים עם ארגונים מקבילים בגרמניה, טסים למשלחות גומלין ומארחים בישראל נוער וצעירים גרמניים לפעילות תנועת הנוער המשלבת הכרות עם מורשתו של העם היהודי והפעילות הציונית בארץ ישראל.
החל בשנת 2015 פועל בברוקלין, ניו יורק, סניף של התנועה אשר מחנך צעירים לפי ערכי הציונות וז'בוטינסקי, אותו מנהלת סגנית יו"ר ההנהגה הצעירה במסגרת שנת השירות שלה.
מיזמים חברתיים

כזרוע הביצועית של הסתדרות לאומית, התנועה פועלת בתחום איגוד מקצועי לנוער.
התנועה הכשירה [דרושה הבהרה] מזכירי איגוד מקצועי צעירים השומרים על זכויות בני הנוער העובדים במהלך השנה ובחודשי הקיץ. תנועת הנוער הלאומי מכשירה את חבריה כסוכני שינוי חברתי ומעודדת אותם לקחת אחריות אישית וקבוצתית.
לדוגמה: איסוף וחלוקת מארזי מזון, התרמות לנזקקים, הפעלות במחלקות הילדים בבתי החולים, הפעלות בבתי אבות, פעילויות בשכונות בחודשי הקיץ, הפעלת מועדוניות, מרכזי למידה וחוגי העשרה.
להקת הנוער הלאומי
הדרכה בסניפים
מדריכי תנועת הנוער הלאומי בטיול
להקות הנוער הלאומי למען החיילים ותושבי הדרום במבצע צוק איתן
ארנסט-אנטון פון קרוסיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1898 ברלין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 נהרג:  16 במרץ 1945 (בגיל 47) קאנדן, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1915–1945 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-24   מפקד הדיוויזיה ה-1   מפקד הקורפוס ה-16   מפקד הארמייה ה-16
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
ארנסט-אנטון פון קרוסיג (בגרמנית: Ernst-Anton von Krosigk;‏ 5 במרץ 1898 – 16 במרץ 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון קרוסיג נולד ב-5 במרץ 1898 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס פון קרוסיג לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד היגר של המשמר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון קרוסיג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1936 הועלה פון קרוסיג לדרגת מיור, וב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-28 בברסלאו. ב-1 באוגוסט 1938 מונה פון קרוסיג כמדריך באקדמיה הצבאית, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם של המחוז הצבאי השמיני בברסלאו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-10 בספטמבר 1939 מונה פון קרוסיג לקצין אג"ם פלגת הארמייה A, שהייתה מוצבת בחזית המערבית, ולאחר פירוקה של פלגת הארמייה ב-25 באוקטובר 1939 כקצין אג"ם פיקוד הדרום בקרקוב. וב-1 בדצמבר 1939, מונה לקצין אג"ם של הקורפוס הממונע ה-22, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-16 במרץ 1941 מונה פון קרוסיג לראש מטה אזור האבטחה האחורי ה-103, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת אוברסט. ב-26 בדצמבר 1941 מונה לראש מטה הקורפוס ה-1, וב-9 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-10 בפברואר 1943 מונה פון קרוסיג למפקד הדיוויזיה ה-24, שהייתה חלק מהקורפוס ה-50 במסגרת הארמייה ה-18, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, שהייתה חלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18. ב-1 בספטמבר 1943 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל מיור, וב-12 בפברואר 1944 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בפברואר 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ופעלה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-54. ב-1 במאי 1944 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל לוטננט, וב-17 בדצמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-16, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-30 בינואר 1945 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 במרץ 1945 מונה למפקד הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-16 במרץ 1945 נהרג פון קרוסיג בקרב על יד קאנדן, ולאחר מותו קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ברזיל (עץ)

| ברזיל |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים
סוג:: קסלפיניה
מין:: ברזיל
שם מדעי
 Caesalpinia echinata ‏Gagnon & Lima & Lewis, 2016
תפרחת ועלים
קסלפיניה ברזיל (שם מדעי: Caesalpinia echinata), מין עץ בינוני מהסוג Caesalpinia המתאפיין בגזע כתום אדום; על שמו נקראת מדינת ברזיל.
שימוש

משמש, בין השאר, לבניית קשתות של כלי קשת והוא סוג העץ העיקרי למטרה זו. ניתן להפיק מן העץ צבע אדום בשם ברזילין (brazilin) אשר הופך בתהליך חמצון לברזילאין (brazilein). קשתות אשר נאמר כי נוצרו מ"עץ הפרנמבוקו" נוצרו למעשה מאותו העץ, כך שההבדל היחיד הוא שנאמר כי קשתות מעץ הפרנמבוקו נוצרות מהחלק הפנימי ביותר של העץ ולכן הן גם צפופות וקשות יותר, דבר שגורם לעלייה בביקוש לקשתות מסוג נדיר זה.
היסטוריה

מקור השם במילה "בראסה" (brasa), אשר פירושו בפורטוגזית "גחלת" הניתן לו בשל גוונו האדום. חוקרים פורטוגזים נתנו לעץ את השם "פאו-ברזיל" (Pau-Brasil), מה שהוביל להורשת השם למדינת המוצא של העץ, ברזיל. השם "עץ הפרנמבוקו" ניתן על שם המדינה בצפון-מזרח ברזיל, פרנמבוקו.
במאה ה־15 ובמאה ה־16, היה עץ הברזיל בעל ערך רב וקשה להשגה באירופה. באסיה, נעשה בו מסחר בצורה של אבקה ונעשה בו שימוש בתור צבע אדום בתעשיית הטקסטיל היוקרתי כגון קטיפה אשר היה לו ביקוש גבוה בתקופת הרנסאנס. כשנווטים פורטוגזים גילו את השטח הקרוי כיום ברזיל ב־22 באפריל 1500, הם גילו מיד כי עץ הברזיל נמצא בשפע בחופים בעורפה של ברזיל, לאורך נהרותיה. תוך מספר שנים, החל מבצע קדחני ומאוד רווחי של כריתת עצי ברזיל רבים ושילוחם בספינות אשר הפך, בסופו של דבר, למונופול פורטוגזי.
המסחר הרווחי, המריץ אומות אחרות לנסות לקצור ולהבריח עצי ברזיל ממדינת ברזיל ואפילו להתקיף אוניות פורטוגזיות מלאות בעצי ברזיל על־מנת לגנוב את סחורתן. למשל, ניסיון משלחת צרפתית חסרת הצלחה, אשר אותה הוביל ניקולס דוראנד, סגן-אדמירל של בריטאני (אזור בצרפת) וראש שודדי ים ברשות המלך, אשר נערך ב־1555 לצורך הקמת קולוניה בריו דה ז'ניירו של היום עודדה חלקית בשל התועלת אשר יכולה לבוא מניצול כלכלי של עצי ברזיל.
ניצול מופרז של עצי ברזיל (משוער כי במאתיים השנים האחרונות מעל 50 מיליון עצים הושמדו) הוביל לבסוף לירידה ניכרת בכמות עצי הברזיל במאה ה־18, דבר שהוביל להתמוטטות פעילות כלכלית זו. כיום הזן למעשה נכחד ברוב אזורי המדינה: הוא מסווג כמין בסכנת הכחדה על ידי האיחוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע והעץ נמצא ברשימת האיבמה. ייתכן כי יוחרם המסחר בעצי ברזיל בעתיד הקרוב, דבר שיגרום לבעיה רצינית בתעשיית הקשתות לכלי הקשת הזקוקה לעץ זה. היוזמה הבינלאומית לשימור של פרנמבוקו, אשר חבריה, יצרני הקשתות הסומכים על עץ הפרנמבוקו למחייתם, עובדים קשה לשתילה מחדש של העצים. היוזמה תומכת בשימוש בעצים חלופיים לצורך ייצור קשתות ובו בזמן אוספת כסף לשתילת שתילי פרנמבוקו.
בברזיל הוכרז ה-3 במאי כיום עץ הברזיל.
הערות שוליים

↑  ברזיל באתר הרשימה האדומה של IUCN