stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנין הים
התנהגות ואורח חיים > פעילות וחילוף חומרים

תניני הים הם "בעלי דם קר" ותלויים בחום חיצוני כדי לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה מספיק. מכיוון שקצב חילוף החומרים אצלם איטי הם יכולים לשרוד חודשים ללא מזון. ברוב שעות היום תנין הים חסר פעילות, לא מרבה בפעולות מיותרות ומעדיף להשקיע את זמנו בניצול אור השמש לחימום דמו או בשכשוך במים. הם מעדיפים לצוד בלילה, אך צדים גם ביום כשיש צורך. מחקר על התנהגות עונתית של תנין הים באוסטרליה מעלה שהם יותר פעילים בקיץ ובתקופה זו אף שוהים יותר בתוך המים, ואילו בחורף הם פחות פעילים ומשתזפים יותר זמן בשמש.
עם זאת, תנין הים הוא אחד ממיני התנינאים הפעילים ביותר, ומרבה יחסית לבלות בשחייה פעילה או בציד. הוא בעל חיים פחות יבשתי משאר מיני התנינים, ומבלה את רוב זמנו במים ורק את מקצת הזמן ביבשה, בדרך כלל כדי להתחמם בשמש. הוא יכול לבלות שבועות שלמים בים בחיפוש אחר יבשה. הוכחה לכך ניתן למצוא בתניני ים שעל קשקשי שריונם גדלו בלוטי ים – יצורים ימיים מקבוצת זיפרגליים.
למרות היותו בעל דם קר ובעל אורח חיים עצל, תנין הים הוא צייד זריז ומהיר. הוא מסוגל לתנועות מהירות ופתאומיות, כגון זינוק על טרף (פעולה שנעשית בשילוב הרגליים והזנב השרירי), אך מתמיד בהן רק לפרקי זמן קצרים.
מוחם של התנינאים קטן יחסית מזה של יונקים ומהווה רק 0.05% ממשקל הגוף בתנין הים. למרות זאת, יש להם יכולת למידה טובה והם מסוגלים ללמוד לבצע משימות מורכבות, לעקוב אחרי נתיבי הנדידה של טרפם בחילופי העונות, וייתכן שהם מסוגלים לקיים תקשורת מורכבת יותר מכפי שסבורים המדענים.
התנהגות ואורח חיים > ציד ותזונה

כמו רוב התנינאים, תניני הים הם טורפים סתגלניים ואופורטוניסטים שאוכלים בשר וכל דבר חי שהם יכולים. הטרף שלהם מגוון ביותר ומבוסס על זמינות.
תנינאים שאך בקעו מהביצה (אבקועים) יכולים לאכול רק בעלי חיים קטנים כגון פרוקי-רגליים, חסרי חוליות ימיים (כגון סרטנים וחלזונות), צפרדעים ודגים קטנים. כאשר הם גדלים במקצת הם טורפים גם דגים גדולים יותר, סילוניות, עופות קטנים, זוחלים קטנים כגון לטאות ואף יונקים קטנים. ככל שתנין הים גדל כך גדל מגוון בעלי החיים אותם הוא מסוגל לצוד, להרוג ולאכול. הוא מרבה לאכול סרטנים גדולים (כגון סרטנים מהסוג Scylla), בעיקר בביצות מנגרובים. תנין הים מרבה לטרוף גם עופות מים שנפוצים בשטחי מחייתו ויכול לטרוף אף עופות גדולים כאמו. לעיתים הוא אף מזנק וטורף עופות מים ועטלפים בעת שהם מעופפים קרוב לפני המים וכן ציפורים משכשכות המחפשות מזון בחופים ובגדות. תניני ים צעירים ותת-בוגרים טורפים גם יונקים לא גדולים הכוללים פרסתנים קטנים כגון איילון בלבק ואייל חזירוני. לעיתים הם תוקפים גם יונקים גדולים יותר כגון מקוק סרטנים, גיבונים, דרבנים, וולבי, נמיות, עטלפים גדולים, ארנבות, גיריות, לוטרות ואיילוניים. גם תניני ים בוגרים וגדולים אוכלים את היונקים הלא גדולים הללו כאשר מזדמן להם.
מגוון המזון של תנין ים בוגר גדול משמעותית וכולל גם בעלי חיים גדולים. בין היונקים שטורף תנין הים הבוגר נכללים איילים, איילי סמבר, מונטיאקים, אייל נקוד, חזיר בר, טפירים, קופים, קנגורו, דינגו, דול מצוי, תן, אורנג אוטן, אנטילופות ונילגאי. הגדולים שבהם טורפים אף פריים גדולים מאוד כמו בנטנג, תאו מים וגאור. תניני הים אוכלים גם זוחלים כגון צבים, צבי ים, נחשי פיתון, לטאות כוח ואף תנינים אחרים, קטנים יותר, בעיקר תניני ג'ונסטון הנפוצים בצפון אוסטרליה. מאחר שתנין הים מבלה חלק ניכר מזמנו גם בים הוא טורף גם בעלי חיים ימיים כגון דגים, דגי גרם, צבי ים, נחשי ים, עופות ים, תחש המשכן, בטאים וכרישים. כאשר תנין הים קרוב למשכנות האדם הוא לא בוחל גם בחיות משק וחיות מחמד כטרף, לרבות בקר, כבשים, עזים, חזירים, סוסים, תרנגולות, כלבים וחתולים.
בתחומי מחייתו של תנין הים ישנם גם טורפי-על אחרים כגון דוב מלאי וטיגריס, אך גם הם לא חסינים מפני תנין הים ופרט בוגר של תנין הים יכול להורגם ולטורפם. בעלי חיים גדולים כגון תאו מים וגאור ששוקלים מעל ל-1,000 ק"ג הם כנראה בעלי החיים הגדולים ביותר שתנין ים יכול להרוג ולאכול. במקרה אחד תועד תנין ים שגרר, הטביע וטרף סוס סאפוק חזק וכבד במיוחד, ובמקרה אחר מ-2011 תועד תנין ים שטרף טיגריס בנגלי.
כמו כל התנינאים, נשקו העיקרי של תנין הים הוא מלתעות חזקות החמושות בעשרות שיניים חדות. שיני תנין הים הן דמויות יתד ומעוצבות לתפיסת הטרף והחזקתו (שלא יברח או יחליק) ולא לחיתוך ולעיסת בשר. טרף קטן נבלע בשלמותו ואילו טרף גדול נגרר למים ומוטבע על ידי התנין. אחרי שהוטבע מבתר התנין את גופת הטרף וקורע אותה לגזרים באמצעות נשיכה ותנועות מהירות עם הראש. מהלך אופייני לביתור גופה על ידי תנין הוא "גלגול המוות": התנין אוחז בגופה בפיו ואז מתגלגל בפראות כדי לתלוש חתיכות בשר. תנין הים בדרך כלל צד מהמארב. הוא מתחבא מתחת למים, לעיתים כשרק עיניו ונחיריו בולטים, ומחכה לטרף. כאשר בעל חיים מגיע קרוב לשפת המים, תנין הים מזנק ולופת את הטרף בחוזקה בלסתותיו החזקות, ואם זה לא מספיק כדי להרוג את הטרף הוא גורר אותו אל תוך המים ומטביע אותו למוות.
התנהגות ואורח חיים > ציד ותזונה > עוצמת נשיכה

לתנין הים יש את הנשיכה החזקה ביותר בעולם החי כיום, לצד תנין היאור. תנין ים בוגר יכול למחוץ גולגולת של פר בוגר בין לסתותיו. חוקרים בהובלת גרגורי מ' אריקסון מדדו עוצמת נשיכה של כ-16,400 ניוטון (1.67 טון-כוח) בפרט של תנין ים שאורכו 5.2 מטרים (17 רגל). עוצמה זו שקולה לכוח שמפעילה מסה של 1.67 טונה. בכך שבר תנין הים את השיא הקודם של עוצמת נשיכה – 9,450 ניוטון – שבו החזיק אליגטור אמריקאי באורך 3.9 מטר. בהתבסס על מתאם בין מסת הגוף (משקל) לעוצמת הנשיכה במספר מיני תנינאים, עוצמת הנשיכה של תנין ים באורך 6.7 מטרים (22 רגל) הוערכה כ-22,520–34,410 ניוטון (2.296–3.509 טון-כוח). לתנין היאור יש עוצמת נשיכה דומה: ד"ר בריידי באר מדד כוח של 5,000 ליברות-כוח (22,000 ניוטון) בפרט בוגר בגודל לא ידוע של תנין היאור.
המחקר, בהובלת גרגורי מ' אריקסון, העריך גם את עוצמת הנשיכה של תנינאים פרה-היסטוריים שנכחדו. הדבר אפשרי שכן האנטומיה של התנינאים השתנתה אך במעט ב-80 מיליון השנים האחרונות והמידע שיש בידי המדע על התנינאים של היום מאפשר להעריך את עוצמת הנשיכה של תנינאי העבר. אריקסון העריך שעוצמת הנשיכה של דיינוסוכוס באורך 11–12 מטרים (36–39 רגל) הייתה 103,000 ניוטון (10.5 טון-כוח), כוח הגדול פי שניים מזה של הדינוזאור הטורף הענק טירנוזאורוס רקס. עוצמות נשיכה אדירות אלו מושגות בזכות האנטומיה של התנינאים ובפרט השרירים החזקים והקשיחים המצויים בבסיס הלסת. השרירים בנויים לסגירת הלסתות בעוצמה אדירה, אך מנגד השרירים שאחראים לפתיחת הלסתות חלשים מאוד ומאפשרים לחוקרים התופסים אותם למנוע מהתנין לפתוח אותם באמצעות חבלים, רצועות בד עבה או מספר שכבות של נייר דבק חזק ועבה.
התנהגות ואורח חיים > רבייה

תניני הים מזדווגים בעונה הגשומה, כאשר מפלסי המים בשיאם. באוסטרליה, הזכר מחזר אחרי הנקבה בחודשים ספטמבר ואוקטובר, והנקבה מטילה ביצים בנובמבר ומרץ. הנקבה בוחרת את אתר הקינון, ושני ההורים מגנים על האתר, שבדרך כלל נמצא בגדות נהר או מקווה מים מתוקים אחר. הקן עצמו בנוי מתלולית בוץ ומרופד בצמחייה על מנת לחממו ולהדגיר את הביצים. קוטרו כ-175 ס"מ וגובהו 53 ס"מ. הנקבה מטילה בדרך כלל כ-40–60 ביצים, אך תועדו תטולות שבהן עד כ-90 ביצים. מידות הביצה הן 8 על 5 ס"מ ומשקלה 113 גרם בממוצע. ביצים אלו קטנות בממוצע, שכן נקבת תנין הים גדולה פי 5 מנקבת תנין ג'ונסטון, אך ביציה גדולות רק בכ-20%–40% מביצי נקבת תנין ג'ונסטון. הנקבה שומרת על הקן במשך 80–98 יום. למרות זאת, ביצים רבות מושמדות כתוצאה מהצפה או טריפה (כלומר: הן נאכלות בידי בעלי חיים אחרים). כמו כל התנינאים, מין האבקוע נקבע לפי טמפרטורת הביצה כאשר בטמפרטורות נמוכות יהיו יותר נקבות ובטמפרטורות גבוהות יהיו יותר זכרים.
כמו ברוב מיני התנינאים, האם מפגינה רמה גבוהה של דאגה לצאצאיה יחסית לזוחלים. היא חופרת את הקן בתגובה לצלילים שמשמעים האבקועים ועוזרת להם לבקוע. אחרי שבקעו היא נושאת אותם בפיה אל מקווה המים הקרוב (כמו תנין היאור והאליגטור האמריקאי). האם נשארת בסביבת צאצאיה מספר חודשים. למרות טיפולה בצאצאים, רבים מתים כתוצאה מטריפה, כולל מקניבליזם בידי תניני ים אחרים. בממוצע רק אחוז אחד מהאבקועים מגיע לבגרות. התנינים הקטנים מתפזרים אחרי 8 חודשים ובגיל 2.5 שנים מפתחים התנהגות טריטוריאלית. הנקבות יגיעו לבגרות מינית רק בגיל 12 שנים והזכרים בגיל 16.
תניני ים ששרדו והגיעו לבגרות חיים פרק זמן ארוך מאוד. תוחלת החיים המרבית של תנין הים עולה על 70 ותנינים זקנים במיוחד יכולים לחיות גם כ-100 שנה וקצת יותר. בעוד שלתניני ים בוגרים אין אויבים טבעיים (למעט האדם), תנינים צעירים נמצאים בסיכון ויכולים להיטרף על ידי לטאות כוח, דגים טורפים, עופות מים טורפים גדולים, טיגריסים, נמרים (אם כי זה נדיר שנמר יטרוף תנין ים) וכן על ידי תנינים אחרים.
תנין ים תינוק
תניני ים צעירים
אבקוע (תנין שאך בקע) באקווריום
בית גידול ואזורי מחיה

תנין הים הוא התנין המותאם ביותר למחיה בתנאי מים מלוחים, ונראה שבכך דחק מיני תנינים אחרים מלחיות בסביבה זו. עמידותו הגבוהה של מין זה למליחות, ויכולתו המפותחת לשחות לטווחים ארוכים, מאפשרים לו להימצא רחוק מגופים יבשתיים. על פי רוב הוא נמצא במים רדודים של הים, בשפכי נהרות אל הים וסביב הנהרות. לעיתים הוא שוהה גם בנהרות של מים מתוקים, בנפתולי נהרות (בילבונג) ובביצות.
תניני הים לרוב מבלים את העונה הגשומה הטרופית בביצות, מקווי מים מתוקים ונהרות, ובעונה היבשה נודדים במורד הזרם אל שפכי הנהרות ואף משחרים לתוך הים הפתוח. תנועה בין אזורי מחיה מתרחשת בעונה הגשומה, כאשר הצעירים הגדלים בנהרות המתוקים נאלצים לעזוב אזורים אלו התפוסים בידי זכרים בוגרים שזו הטריטוריה שלהם, ונאלצים לתור צמוד לחוף אחר מערכת נהרות מרוחקת יותר. זכרים מחוסרי טריטוריה פגיעים ביותר בתקופה זו. התנהגות זו מסבירה את התפוצה הרחבה של תנין הים, שכן המאבק על טריטוריה מאלץ זכרים צעירים להרהיב עוז ולהרחיק לנדוד כדי למצוא טריטוריות חדשות שלא תפוסות על ידי זכרים גדולים וחזקים.
תפוצה

תחום תפוצתו משתרע מדרום-מזרח אסיה עד לצפון אוסטרליה. במדינות הבאות: אוסטרליה (בקו החוף הצפוני של המדינה), איי שלמה, אינדונזיה, בנגלדש, ברוניי, הודו, הפיליפינים, וייטנאם, ונואטו, מיאנמר, מלזיה, סין (בים סין הדרומי), סרי לנקה, פלאו, פפואה גינאה החדשה וקמבודיה. תנין הים נכחד מסיישל וכנראה אף מתאילנד. קבוצת פייסבוק המוקדשת לצילומי חיות בר בסינגפור מתעדת בקביעות תניני ים בשמורת הטבע סונגאי בולוה.
תפוצה > הודו

בהודו נפוץ תנין הים בעיקר בקו החוף המזרחי ונדיר מאוד בפנים תת-היבשת ההודית. התנינאים הנפוצים בהודו הם תנין הביצות (Mugger) הקטן יותר והגאביאל שאוכל בעיקר דגים ולא מסוכן לבני אדם. בשמורת הטבע בהיטארקניקה (Bhitarkanika) שבמדינת אודישה בהודו ישנו ריכוז של תניני ים, הכולל מספר זכרים באורך של למעלה מ-6 מטר וכנראה גם פרט שאורכו מעל 7 מטר.
תפוצה > דרום-מזרח אסיה והאיים

תנין הים היה נפוץ בעבר בכל דרום-מזרח אסיה, אך בחלקים רבים נכחד. כבר עשורים רבים לא נצפה תנין ים בהודו-סין והוא נכחד בתאילנד, לאוס, וייטנאם וכנראה קמבודיה. מצבו קריטי ברוב מיאנמר, אך יש גרעין אוכלוסייה יציבה בדלתה של האיראוואדי (אנ'). אף שבעבר היה תנין הים נפוץ מאוד בדלתת מקונג (ממנה נעלם בשנות ה-80 של המאה ה-20) ובמערכות נהרות אחרות, עתיד המין בהודו-סין נראה קודר. עם זאת תנין הים לא נמצא בסכנת הכחדה שכן יש אוכלוסיות גדולות מאוד שלו בצפון אוסטרליה וגינאה החדשה.
בעבר היה תנין הים נפוץ בסין אך הוא נכחד ממנה לפני זמן רב. ישנם אזכורים מתקופות שושלת האן ושושלת סונג לתנינים גדולים שטרפו בני אדם ובקר בנהר הפנינה ליד הונג קונג ומקאו, בנהר האן, נהר מין בצפון וחלקים מאזור החוף של גואנגשי ומהאי האינאן. נוכחות תנינים בפוג'יין הייתה גבול התפוצה הצפוני ביותר של תנין הים.
באינדונזיה ומלזיה אוכלוסיית תנין הים היא ספורדית עם מספר אזורים שבהם יש אוכלוסיות גדולות (כגון בורנאו וסומטרה) ואזורים עם אוכלוסיות קטנות הנמצאות בסיכון. באי באלי אין כיום תניני ים, למרות קרבתו לריכוזי האוכלוסייה של צפון אוסטרליה. תנין הים נכחד גם מהאיים לומבוק, קומודו וג'אווה (למעט מהפארק הלאומי אוג'ונג קולון). תנין הים נמצא במספר אזורים מוגבלים בדרום האוקיינוס השקט עם אוכלוסייה בינונית באיי שלמה, אוכלוסייה בסכנת הכחדה בוונואטו ואוכלוסייה קטנה בפלאו. גבול תפוצתם המערבי הוא איי סיישל הקרובים לאפריקה. בעבר התנינים שם נחשבו לאוכלוסייה של תנין היאור אך התברר שהם למעשה ממין תנין הים.
בגלל נטייתם של תניני הים לנדוד למרחקים גדולים בים, נצפו תניני ים בודדים גם מחוץ לתחום תפוצתם. תצפיות על תניני ים דווחו בקלדוניה החדשה, איוו ג'ימה, פיג'י ואפילו בים יפן הקר יחסית. כמו כן, בסוף 2008 ותחילת 2009 נצפו תניני ים במערכת הנהרות של האי פרייזר, מאות קילומטרים ובמים קרים יותר מתפוצתם בקווינסלנד. ככל הנראה מדובר בנדידה עונתית של תנינים מצפון קווינסלנד. אף על פי שהדבר הפתיע את תושבי האי, לא מדובר בתופעה חדשה.
תפוצה > אוסטרליה

תנין הים נפוץ גם בצפון אוסטרליה והם משגשגים בעיקר בטריטוריה הצפונית, מערב אוסטרליה וקווינסלנד. ריכוז גדול של תניני ים נמצא במערכת הנהרות (כולל בנהרות אדלייד, מרי ודאלי) ליד העיר דרווין (הטריטוריה הצפונית), ובאוקיינוס בצפונה של העיר. תניני הים נמצאים לא רק בנהרות עצמם, אלא גם בגדות שלצידם ובבילבונגים הסמוכים אליהם (בילבונג הוא אגמון מים עומדים הנמצא סמוך לנהר). ההערכה היא שנכון ל-2014 יש באוסטרליה בין 100,000 ל-200,000 תניני ים בוגרים. זכרים באורך למעלה מחמישה מטר אינם נדירים. לצידם חיים תניני ג'ונסטון הקטנים מהם והמוגבלים למים מתוקים. חרטומם של תניני ג'ונסטון צר יותר ולכן בהתחלה (כאשר נתקלו בהם המהגרים האירופאים לראשונה, בסביבות המאה ה-19) נחשבו תניני הים, שחרטומם רחב יותר, כאליגטורים.
תנין הים והאדם > סיכונים ושימור

האויב הכי מסוכן של תנין הים הוא האדם, הצד אותו לשם מזון (בשר וביצים) ובמאבק על שטחי מחיה, אך בעיקר לשם עורו. עורו האיכותי והיקר של תנין הים, כמו שאר התנינאים, משמש ליצירת פריטי לבוש ואביזרים כגון ארנקים, תיקי יד ומגפיים. בשל כך, ציד לא מבוקר במהלך המאה ה-20 גרם להידלדלות ניכרת של אוכלוסיית תניני הים. המצב היה חמור עד כדי כך שעד 1971 אוכלוסיית תניני הים פחתה ב-95%. דבר זה גרם למדינות רבות באזור להכריז על התנין כערך טבע מוגן ולאסור על הציד שלו. במקביל, נפתחו חוות תנינאים רבות המגדלות תנינים לצרכים מסחריים ובפרט עבור תעשיית העורות. כיום, תנין הים מוגן בכל אוסטרליה. עם זאת, בארצות אחרות הציד הבלתי-חוקי ממשיך, בעיקר במדינות שבהן אכיפת החוק לא יעילה. למרות זאת, ההגנה על תנין הים הצליחה והאוכלוסייה התאוששה במהירות. בשל כך תנין הים נחשב לחיה שאינה נמצאת בסיכון (דרגת LC במצב השימור של ה-IUCN).
כיום תנין הים רשום באמנת וושינגטון (חיות מוגנות) כדלהלן:
נספח I (איסור על מסחר במין או בתוצריו): כל האוכלוסיות בבר למעט אלה באוסטרליה, אינדונזיה ופפואה ניו גינאה
נספח II (מסחר מותר עם רישיון יצוא; רישיון ייבוא תלוי בחוקי המדינה המייבאת): אוכלוסיות הבר באוסטרליה, אינדונזיה ופפואה ניו גינאה, ובנוסף האוכלוסייה הכלל-עולמית שמורבית בשבי למטרות מסחריות
אובדן אזורי מחיה ממשיך להיות בעיה מרכזית עבור תנין הים. למשל, בצפון אוסטרליה הקינים של תנין הים פגיעים לרמיסה על ידי תאו המים, אך תוכנית למיגור תאו המים הקטינה סיכון זה באופן ניכר. גם במקומות שבהם נשארו שטחים גדולים שמתאימים למחייתו של התנין, שינויים שחלים בהם יכולים להוות בעיה, כמו במקרה של איי אנדמן, שבהם אזורי מים מתוקים המשמשים לקינון של תניני הים מוסבים יותר ויותר לשימוש חקלאי. לאחר שערכו המסחרי של עור התנין ירד, ייתכן שהאיום המיידי הגדול ביותר המפריע לאימוצן של תוכניות שימור הוא המקרים שמתרחשים מדי פעם, שתנין הים הורג בני אדם, ודעת הקהל השלילית עליו כתוצאה מכך.
תנין הים והאדם > תקיפות של בני אדם

תנין הים הוא בעל חיים מסוכן ותוקף גם בני אדם, וישנה היסטוריה ארוכה של תקיפות בני אדם בידי תניני ים. תנין הים רואה בבני אדם שנכנסים לטריטוריה שלו טרף פוטנציאלי, ואם האדם יתקרב מספיק התנין יתקוף אותו. בשל כוחו, גודלו ומהירותו של תנין הים, אם האדם נמצא בטווח מגע עם התנין סיכוייו לשרוד נמוכים. בעוד בארצות הברית ישנה סובלנות מסוימת בין אליגטורים ובני אדם בחלוקת בית הגידול, מצב זה לא אפשרי כשמדובר בתנין הים. הדרך היחידה להתמודד עם תנין הים היא לשמור מרחק ולא להיכנס לטריטוריה שלו.
יש מעט נתונים ומידע על תקיפות בידי תנינים מחוץ לאוסטרליה, שבה נהרגים מדי שנה אדם או שניים בידי תנינים. ניתן לייחס מספר נמוך זה למדיניות של ממשלת אוסטרליה למנוע מפגשים בין אדם לתנין וריבוי שלטי האזהרה מפני תנינים במקומות שורצי תנינים. עם זאת, האבוריג'ינים של ארץ ארנהם בדרך כלל לא מדווחים כאשר הם מותקפים בידי תנינים. דיווחים על תקיפות בידי תנינים היו גם בבורנאו, סומטרה, מזרח הודו ואיי אנדמן ובורמה.
כאמור, החוקרים סבורים שרוב התקיפות על ידי תניני ים מחוץ לאוסטרליה לא מדווחות, כאשר מחקר מעריך שמתרחשות 20–30 תקיפות מדי שנה. חלק מהתקיפות הן כנראה כדי לסלק את האדם הפולש מהטריטוריה ולא כדי לטרוף אותו, כאשר תניני ים מגיל שנתיים תוקפים כל דבר שנכנס לטריטוריה שלהם, כולל סירות. אחוז השרידה בתקיפות כאלה הוא יחסית גבוה שכן לרוב האדם מסוגל לברוח מהתנין במקרה כזה והתנין יניח לו. רוב התקיפות הלא-קטלניות נעשות על ידי תנינים שאורכם קטן מ-3 מטר. תקיפות קטלניות נעשות על פי רוב על ידי תנינים גדולים, באורך של 4.3 מטרים (14 רגל) ומעלה, ומטרתן היא לטרוף ולא רק לגרש את האדם מנחלתם. עם זאת, כמות התקיפות והתקיפות הקטלניות שמבוצעות על ידי תניני יאור באפריקה גדולה בהרבה. הסיבה העיקרית לכך היא שרבים מתושבי אפריקה תלויים במקווי המים שבהם שורצים התנינים לצורך קיומם היומיומי, תופעה ששכיחה הרבה פחות באסיה ועוד הרבה פחות מכך באוסטרליה.
" טבח התנינים באי רמרי" (אנ') הוא סיפור לא מבוסס ממלחמת העולם השנייה לפיו חטיבה יפנית שהייתה מוצבת באי ראמרי בבורמה (כיום מיאנמר) הותקפה ב-19 בפברואר 1945 בידי תניני ים, בעת שנסוגה מפני חיל הים הבריטי, דרך ביצות מנגרובים. על פי הסיפור בלילה אחד טבחו התנינים בחיילי החטיבה ורק 20 חיילים נשארו בחיים. היסטוריונים ומדענים טוענים שהסיפור בלתי סביר.
תנין הים והאדם > מחקר מדעי

תפוצתו הרבה של תנין הים, ובפרט האוכלוסייה הגדולה שלו באוסטרליה (למעלה ממאה אלף פרטים), מדינה מתקדמת ועשירה בעלת תשתית מדעית מפותחת, הפכו את תנין הים למושא למחקרים מדעיים רבים, החל באקולוגיה וכלה בפיזיולוגיה. על כן הידע על תנין הים רב, כולל תיעוד רב שלו, מעקב אחרי פרטים, צילומים ותמונות שלו ואף סרטי טבע. ביולוגים וחוקרי תנינאים מפורסמים רבים הם אוסטרלים, בהם פרופ' גרהאם וב, ד"ר אדם ברייטון, פרופ' גורדון גריג וסטיב אירווין.
תנין הים והאדם > בתרבות

לפי ה-Wondjina, המיתולוגיה של האבוריג'ינים, גורש תנין הים ממקווי מים מתוקים מכיוון שהתמלא ברוחות רעות וגדל לממדים גדולים מדי, בניגוד לתנין ג'ונסטון הקטן יותר שזוכה ליחס של סגידה והערכה. כתוצאה מכך, אמנות האבוריג'ינים ממעטת להציג את תנין הים. עם זאת, ישנם ציורי סלע ופסלים בקקדו וארץ ארנהם המתארים תנין ים. בימינו מתואר ומוצג תנין הים באמנות האבוריג'ינית המודרנית לעיתים קרובות. תנין הים נחשב לחיה קדושה בטימור. לפי האגדה, האי נוצר על ידי תנין ענק.
תנין הים מופיע על מספר בולי דואר של מדינות וארצות האזור.
תנין הים מככב גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה העוסקים באוסטרליה. הידועים שבהם הם סרטי "קרוקודיל דנדי" וסדרת הטבע "The Crocodile Hunter".
תניני הים בטריטוריה הצפונית, ובמיוחד באזור העיר דרווין, מהווים אטרקציה תיירותית. בנהר אדלייד יש ספינות תיירים המקיימות מופעי האכלה בהם התנינים מזנקים לגובה מתוך המים כדי לקטוף פתיונות בשר על חכות להנאת התיירים.
יש גם מספר פארקי שעשועים הבנויים סביב התמה (נושא) של תנין הים. אחד מהם מציע לצלול בגליל זכוכית משוריינת אל תוך אקווריום ענק בו מוחזק תנין ים באורך של למעלה מחמישה מטרים ולצפות בהאכלתו מתוך המים.
תנין הים והאדם > תניני ים מפורסמים

ישנם מספר תניני ים שהפכו למפורסמים, לרוב בגלל גודלם. הגודל המרבי של תנין ים שתועד הוא נושא למחלוקת רבה. הסיבות העיקריות למחלוקת הן הקושי למדוד אורך מקצה לקצה של תנין ים חי, מידע חסר והגזמות של ציידים. הרשימה להלן סוקרת מספר תניני ים שנודעו בשל גודלם ואת המחלוקות על מדידת הגודל שלהם.
תנין שנהרג ב-1823 בג'אלג'אלה שבריזאל באי הראשי לוזון בפיליפינים ואורכו דווח כ-8.2 מטרים.
ב-1840 התקבל דיווח על תנין שנורה במפרץ בנגל ואורכו היה 10 מטרים (33 רגל). הדיווח לא אושר.
ג'יימס ר' מונטגומרי, שניהל אחוזה בבורנאו בשנים 1926–1932, טוען שלכד, הרג ובדק מספר תנינים שאורכם היה מעל 6.1 מטרים, כולל פרט באורך עשרה מטרים. עם זאת, אין לטענות אלה שום אישוש מדעי.
ב-1957 נורה בקווינסלנד תנין ים בשם Krys ("קריס התנין" או "קריס מלך הסוואנה") ונטען שאורכו היה 8.63 מטרים (28.3 רגל), אך לא קיימים שום מדידה מאושרת או שרידים של תנין זה המאששים את הדיווח. נעשה העתק של תנין זה שהפך לאטרקציה תיירותית.
השיא הרשמי של תנין הים הארוך ביותר באוסטרליה הוא 6.15 מטרים (20.2 רגל) עבור תנין שנהרג בנהר מקארתור ביוני 1960.
באודישה שבהודו ישנה גולגולת של תנין ים שנטען שהייתה שייכת לתנין באורך 7.6 מטר. הערכה מדעית של אורך התנין לפי הגולגולת העלתה שאורכו לא עלה על 7 מטר.
תנין ים שנהרג בכלכותה בנהר הוגלי דווח כבעל אורך של 7.6 מטרים (25 רגל). הערכות על סמך הגולגולת שלו קבעו שאורכו נע בין 6 ל-7.6 מטר.
סוויטהארט (אנ') היה תנין ים גדול שנהג לתקוף באופן סדרתי סירות מנוע, רפסודות וסירות דיג בצפון אוסטרליה. הוא ביצע תקיפות רבות בשנים 1974–1979 עד שנלכד בידי פקחי טבע של הטריטוריה הצפונית. במהלך העברתו הוא מת מטביעה. אורכו היה 5.1 מטר. גופתו פוחלצה והוצבה בתצוגה של המוזיאון והגלריה לאמנות של הטריטוריה הצפונית.
שיא הגודל לתנין מפפואה גינאה החדשה שנחשב לאותנטי על ידי ספר השיאים של גינס הוא 6.32 מטרים (20.7 רגל), ושייך לפרט שנורה במאי 1966 בחוף הצפוני. תנין נוסף, שנלכד ברשת דייגים וטבע, בשנת 1979 בפפואה גינאה החדשה היה בעל גולגולת באורך 72 ס"מ ואורך כולל של 6.2 מטר.
ב-1976 נורה תנין ים שנקרא "ביג גייטור" (אף שהוא תנין ולא אליגטור) שטרף בקר וחיות משק, אורכו היה 6.1 מטר ומשקלו 1,097 קילוגרם (2,418 ליברות).
קסיוס הוא אחד מהתנינאים הגדולים ביותר בשבי שחיים בימינו. אורכו הוא 5.48 מטרים (18.0 רגל) ומשקלו 998 קילוגרם (2,200 ליברות). גילו מוערך ב-110 שנים. הוא חי בימינו בגן חיות בקווינסלנד, אוסטרליה. הוא נלכד באוסטרליה ב-1984 לאחר שתקף מספר סירות.
ב-2006 קיבל ספר השיאים של גינס כשיא את הטענה שתנין ים זכר באורך 7.1 מטרים (23 רגל) ומשקל 2,000 קילוגרם (4,400 ליברות) חי בפארק Bhitarkanika (אנ') באודישה. נכון ל-2016, פרט זה עדיין חי והערכת גודלו מסתמכת על תצפית מרחוק ולא על מדידה מדויקת.
בספטמבר 2011 נלכד תנין ים חי באורך 6.17 מטרים בפיליפינים. אורכו נמדד בדיוק רב מקצה לקצה, דבר שהפך אותו לפרט של תנין הים שממדיו נמדדו בדיוק הרב ביותר. פרט זה, שנקרא לולונג, שקל כ-1,075 ק"ג. הוא היה מפורסם כאוכל אדם ומאז שנלכד הוחזק בגן חיות. לולונג מת ב-10 בפברואר 2013.
אוטן (Utan), הכלאה בין תנין הים ותנין סיאמי, שאורכו כ-5.5 מטרים (18 רגל) ומשקלו 907 קילוגרם (2,000 ליברות), נחשב לתנין הגדול ביותר בשבי בארצות הברית.
ברוטוס (Brutus) ודומינייטור (Dominator) הם שני תניני ים זכרים גדולים החיים בנהר אדלייד. אורכם מוערך ב-5.5 מטרים (18 רגל). הם מככבים במופעי האכלה בנהר והיו נושא למספר תוכניות טבע.
גלריה

תנין הים שוכב בשמש, ניתן לראות בבירור את כל גופו
תנין הים קופץ מן המים בפארק הלאומי קקדו
האכלת תנין ים בגן חיות
תקריב על ראשו של תנין הים
תנין הים שוחה בנהר אדלייד
תנין ים שוחה במים עכורים
תנין ים משתזף בשפך נהר
תנין ים גדול
תנין הים מתנפל על דג
התנין אוחז בשיניו בדג
התנין הופך את הדג באוויר
התנין בולע את הדג
לקריאה נוספת

Grahame Webb and Charlie Manolis, Australian Crocodiles - A Natural History, New Holland Reed, 1989
Gordon Grigg and David Kirshner, Biology and Evolution of Crocodylians, Cornell University Press, 2015
Colin Stevenson, Crocodiles of the World, New Holland Reed, 2019
ביאורים

1 2 3  ד"ר גרהאם וב וצ'ארלי מנוליס (Australian Crocodiles, 1989) העריכו שתנין ים באורך שבעה מטרים ישקול 1,500 קילוגרם (1.5 טונות). עם זאת, נטען שבשמורת טבע באודישה שבהודו שוכן תנין ים באורך של שבעה מטרים ומשקל של שתי טונות, אך הוא טרם נמדד ונשקל באופן מדעי.
↑  ניתן לראות את הרכסים שעל ראשו בתמונה זו.
↑  10 קילוניוטון שקולים ל-1.02 טון-כוח.
↑  לכן באנגלית נקראים תניני ג'ונסטון Freshwater Crocodiles.
↑  פארק השעשועים Crocosaurus Cove בדרווין, אוסטרליה.
הפנתר הוורוד - הוקוס פוקוס

| --- | --- |

עטיפת הדיסק בעברית
 כללי
 תאריך הוצאה:  18 באוקטובר 1997 (אמריקה הצפונית)
 סוגה:  משחק הרפתקה ממוחשב, משחק חינוכי ממוחשב
 פיתוח:  Wanderlust Interactive
 הוצאה לאור:  Ravensburger Interactive Media 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  מדיה פלוס מקבוצת גלובוס-יונייטד וידאו (ישראל)
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows 
 המשחק הקודם:  הפנתר הוורוד - משימה בינלאומית
 
הפנתר הוורוד - הוקוס פוקוס (באנגלית : Pink Panther in Hokus Pokus Pink) הוא משחק הרפתקה ממוחשב משנת 1997, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "הפנתר הוורוד", שמלמד שחקנים על הגאוגרפיה והתרבויות של שש מדינות שונות - רוסיה, ישראל, אינדונזיה, בורנאו, קניה ויוון העתיקה - בעת שהפנתר הוורוד חוקר את המדינות הללו על מנת לפתור תעלומה.
המשחק משמש כהמשך למשחק "הפנתר הוורוד: משימה בינלאומית" שיצא לשווקים בשנת 1996.
בישראל המשחק תורגם לעברית על ידי אולפני נ.ל.ס.
עלילה

עלילת המשחק מתחילה במסיבה אותה עורכים צמד רופאי שיניים עשירים בטירתם המצמררת המזכירה בצורתה מבנה של מערכת שיניים אנושית. המסיבה מקבצת את כל חבריהם הידוענים ומוקדשת למכירה הפומבית של "אוסף שיני הכוכבים", אוסף המקבץ שיניים עקורות של אנשים מפורסמים.
נתן, בנם הצעיר של הזוג, אינו חולק עם הוריו את ההתלהבות לגבי רפואת שיניים חדשנית. במקום זאת, הוא מקדיש את מיטב זמנו עבור למידת כישוף וקוסמות. במהלך הפתיח, ויולט, ידידתו של נתן, נכנסת במפתיע אל חדרו. מפאת ההפתעה הגדולה שחש עם כניסתה הפתאומית, הוא הטיל עליה כישוף שלא בכוונת זדון - ולמורת רוחה הפך אותה ל"דובון כיס", מעין מפלצת אימתנית.
נתן מבקש מהפנתר את עזרתו בסיוע לויולט, אך הפנתר מסרב. עבור יצירת תמריץ, נתן מוחק את ספר הידע של הפנתר ומפזר את דפיו ברחבי העולם, בסמוך למקומות אליהם יגיע הפנתר הוורוד במטרה למצוא רכיבים עבור השיקוי המרפא שנתן מתכוון להכין.
ויולט מתעקשת כי אינה חפצה לשוב לדמותה של ילדה רגילה ומביעה בקשה להפוך ל"נסיכה בת-ים נינג'ה קסומה ובת אלמוות" ובקשתה נלקחת ברצינות.
עבור מתן העזרה לילדים ותחת לחציו של נתן, הפנתר מגיע אל ביתו של מכשף בשם דמוזר ("דם-מוזר") ולוקח ממנו את ספוט, החור השחור המנומס שלו. באמצעות החור השחור, הפנתר נע כהרף עין ברחבי העולם והממדים השונים על מנת ללקט את הרכיבים עבור הכנת השיקוי המיועד לויולט.
הפנתר מגיע לארצות שונות, עובר משימות, אוסף פריטים, משיב לעצמו את הדפים מספר הידע שלו ופוגש מגוון דמויות צבעוניות (חיות, בני אדם ואפילו אלים) אשר עוזרות לו במשימתו ומסייעות לו לרכוש ידע אודות העולם בו אנו חיים.