stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאמו נאג' (רוקח)
ביוגרפיה

שלמה גרוס נולד במשפחה יהודית בצפון־מזרח הונגריה כבנם של ישראל גרוס, חקלאי בעל משק מהעיירה נירבקטה ושל אסתר קליין. הוא השלים את בית הספר התיכון שלו בדברצן. את לימודיו העל תיכוניים המשיך באוניברסיטה בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא נרשם ב-1888, אך קטע את לימודיו והפך למנכ"ל "מפעל סבון M הראשון" באויפשט. (כיום רובע 4 של בודפשט). הוא השלים את לימודיו וקיבל תואר רוקח ב-1891. הוא התמחה בבית המרקחת בשם "השילוש הקדוש" (Szentáromság) של אמיל בודאי בבודפשט.
הוא היה:
העורך של "כתב העת הפרמצבטי" (1894–1898) (Gyógyszerészeti Közlöny)
העורך של "הרוקח" A Gyógyszerész) (1914–1895))
נשיא איגוד בתי הזיקוק לנפט של הונגריה עילית (1910)
יצרן ואזלין ובנזין
הבעלים המשותף של בית המרקחת אפוסטול בבודפשט.
ניהל את בית המרקחת רמן-Remény (תקווה) בטורדה,
לאחר מלחמת העולם הראשונה, עסק תחילה בהקמת מחסני תרופות להקלת המחסור בתרופות שנוצר לאחר המלחמה
רוקח בטשנד (1916–1927) וניהל את בית המרקחת בשם "אריה הזהב"
המייסד והעורך (1923–1928) של כתב העת הרשמי של אזור טרנסילבניה ובאנאט של איגוד הרוקחים הרומני, (1923–1928) בשם Revista Farmaciei - Gyógyszerészeti Folyóirat, שם פרסם מחקר המציג את הביוגרפיה והעבודה של הרופא, הרוקח ופרופסור באוניברסיטה, ראש חוג, ד"ר דיולה אוריינט (קלוז', 1925).
גם יומן הכיס הדו-לשוני של רוקחים פורסם בפיקוחו (1924–1928)
הוא חזר לבודפשט בשנת 1931 והפך למנהל המשרד של כמה כתבי עת בענייני פרמצבטיקה.
נאג' הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הראשונה הייתה מרגיט, בתם של עורך הדין יוז'ף סורגר ושל מריה דויטש, לה נישא ב-21 ביוני 1898 בדברצן. רעייתו השנייה הייתה ארנסטין שלזינגר.
לקריאה נוספת

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002.
לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה: סיפורת, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית. מסת"ב 973-26-0698-3.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
ראו גם

ביוגרפיה: כתב עת פרמצבטי, 1925.(Gyógyszerészeti Folyóirat)
ויאוריקה קוקו: כתבי עת לתרופות טרנסילבניות בין שתי מלחמות העולם. כתב העת קורותנו (Korunk), 12/1982.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 107113/1905. Forrás: MNL-OL 30801. mikrofilm 569. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 11. oldal 15. sor
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 6466/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-18.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a debreceni polgári házassági akv. 253/1898. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-18.
רשת האוניברסיטאות של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה

| --- | --- |
 מטה הארגון:  בנגקוק 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים) 
 aunsec.org
 
רשת האוניברסיטאות של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (באנגלית: The ASEAN University Network, בראשי תיבות: AUN) היא אגודה אוניברסיטאית אסייתית.
היסטוריה

הרשת הוקמה בנובמבר 1995 על ידי מדינות חברות ASEAN וכללה 13 אוניברסיטאות משבע מדינות, ולאחר הרחבת ה- ASEAN על ידי אמנת ASEAN בשנת 1997 ו -1999, חברות AUN גדלה ל-17 אוניברסיטאות. AUN מורכב מחבר הנאמנים (BOT), האוניברסיטאות המשתתפות ומזכירות AUN. חבר הנאמנים מורכב מנציג אחד מכל אוניברסיטה החברה בארגון, מזכ"ל ASEAN, יו"ר ועדת המשנה לחינוך (ASCOE) של ASEAN והמנכ"ל של ה- AUN. תפקיד חבר הנאמנים לגבש מדיניות, לאשר הצעות פרויקט, להקצות תקציבים ולתאם פעילויות יישום. הדירקטוריון מקבל החלטות על פעילויות אלה על בסיס הסכמה. מזכירות AUN מעורבת בתכנון, ארגון, מעקב והערכה של פעילויות AUN וכן בפיתוח רעיונות חדשים ורכישת מימון. לשכת הקבע של המזכירות הוקמה בשנת 2000 והיא ממוקמת בקמפוס של אוניברסיטת צ'ולונגונגקורן בבנגקוק, תאילנד. לאוניברסיטאות המשתתפות מוטלת המשימה ליישם את תוכניות ופעילויות ה- AUN. המימון של פעילויות AUN נובע משיתוף עלויות בין האוניברסיטאות המשתתפות או מ"שותפי הדיאלוג" החיצוניים של ASEAN. שותפי הדיאלוג הם אוסטרליה, קנדה, סין, האיחוד האירופי, הודו, יפן, ניו זילנד, קוריאה הדרומית, רוסיה וארצות הברית. לסוכנות הפיתוח של האו"ם יש גם מעמד דיאלוג. הפגישות במסגרת AUN ממומנות על ידי המארחים והוצאות הנסיעות על ידי (אוניברסיטאות של) המשתתפים, או על ידי אוניברסיטאות מהמדינות העשירות יותר עבור המדינות העניות. ה- AUN עוסק בפיתוח תוכניות לימודים משותפות והקמת רשתות משנה לא רק בתוך ASEAN אלא גם בפעילות עם שותפי הדיאלוג. לרשת AUN תוכנית חילופי סטודנטים, מלגות מ- ASEAN, סין, דרום קוריאה, האיחוד האירופאי ויפן  ויש לה תוכנית אסטרטגית לשנים 2021-2017.
רשימת האוניברסיטאות

AUN מורכבת משלושים אוניברסיטאות מעשר מדינות החברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (נכון לשנת 2020).
שם האוניברסיטה, (בסוגריים ראשי תיבות באנגלית של המוסד), שנת ייסוד והעיר (* מסמן חברי קבוצה 17 אוניברסיטאות):
אינדונזיה אינדונזיה
מכון טכנולוגי בבנדונג (אנ') (ITB) 1920 באנדונג
אוניברסיטת איירלנגה (אנ') 1954  (UNAIR)  סורביה
אוניברסיטת גדג'ה מדא (אנ') 1949  (UGM) יוגיאקרטה (אנ')*
אוניברסיטת אינדונזיה 1924  (UI) דפוק (עיר)*
ברוניי ברוניי
אוניברסיטי ברוניי דרוסלאם (אנ') (UBD) 1985 בנדר סרי בגוואן*
הפיליפינים הפיליפינים
אוניברסיטת אטנו דה מנילה (אנ') (ADMU) 1859 קזון סיטי
אוניברסיטת דה לה סאלה (אנ') (DLSU) 1911 מנילה*
אוניברסיטת הפיליפינים (UP) 1908 קזון סיטי*
וייטנאם וייטנאם
אוניברסיטת תו יכולה (אנ') (CTU) 1966 סן טאו (אנ')
האוניברסיטה הלאומית של וייטנאם, האנוי (אנ')  (VNU-Hanoi) 1993 הנוי*
האוניברסיטה הלאומית בווייטנאם, הו צ'י מין העיר (אנ') (VNU-HCM) 1995 הו צ'י מין סיטי*
לאוס לאוס
האוניברסיטה הלאומית של לאוס (אנ') (NUOL) 1996 ויינטיאן*
מיאנמר מיאנמר
אוניברסיטת מנדליי (אנ')   (MU)  1925 מנדליי
אוניברסיטת יאנגון (אנ')   (UY)  1878 יאנגון*
אוניברסיטת יאנגון לכלכלה (אנ')  (YUECO) 1964 יאנגון*
מלזיה מלזיה
האוניברסיטה הלאומית של מלזיה (אנ') (UKM) 1970 סלנגור, בנגי (אנ')
אוניברסיטת מלאיה (UM) 1905 קואלה לומפור*
אוניברסיטי פוטרה מלזיה (אנ')  (UPM) 1931 סרי קמנגן (אנ')
אוניברסיטת המדע, מלזיה (אנ')   (USM)  1969 גלוגור (אנ') פננג*
אוניברסיטי אוטרה מלזיה (אנ')  (UUM) 1984 סינטוק (אנ') קדה
סינגפור סינגפור
האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג (NTU) 1981 מערב סינגפור (אנ')*
האוניברסיטה הלאומית של סינגפור (NUS)  1980 מרכז סינגפור (אנ')*
אוניברסיטת סינגפור לניהול (אנ') (SMU)  2000  מרכז סינגפור (אנ')
קמבודיה קמבודיה
האוניברסיטה המלכותית למשפט וכלכלה (אנ') (RULE) 1949 פנום פן
האוניברסיטה המלכותית בפנום פן (אנ')  (RUPP)  1960 פנום פן*
תאילנד תאילנד
אוניברסיטת בוראפה (אנ') (BUU)  1955 מחוז צ'ונבורי (אנ')*
אוניברסיטת צ'אנג מאי (CMU) 1964 צ'יאנג מאי
אוניברסיטת צ'ולונגונגקורן (CU)  1917 בנגקוק*
אוניברסיטת מהידול (אנ')  (MU)  1943  בנקוק נחון פתום (אנ')
נסיך אוניברסיטת סונגקלה (אנ')  (PSU) 1967 סונגלה (אנ')
ראו גם

ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה
הערות שוליים

↑  ASEAN University Network, Introduction.
↑  Enlargement of AUN Membership
↑  ASEAN University Network, About ASEAN.
↑  ASEAN University Network, HISTORY and Background.
↑  ASEAN University Network, Organization Structure.
↑  ASEAN University Network, The Partners.
↑  ASEAN University Network, Scholarship.
↑  ASEAN University Network, Resource Center, AUN AT-A-GLANCE, AUN Brochure.
↑  ASEAN University Network, In Focus, AUN Strategic Focus 2017-2021.
↑  ASEAN University Network, AUN Member Universities.
דזירה קלארי

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1777 מרסיי, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 פטירה:  17 בדצמבר 1860 (בגיל 83) סטוקהולם, האיחוד השוודי-נורווגי האיחוד השוודי-נורווגי 
 שם לידה:  Bernhardine Eugénie Désirée Clary 
 מדינה:  צרפת, שוודיה 
 מקום קבורה:  כנסיית רידרהולם 
 בן זוג:  קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה
 
 פרסים והוקרה
 מסדר קתרינה הקדושה 
 חתימה:   
 
דזירה קלארי
ברנארדין איז'ני דזירה קלארי (בצרפתית: Bernardine Eugénie Désirée Clary;‏ 8 בנובמבר 1777 - 17 בדצמבר 1860), צרפתייה שהייתה למלכת שוודיה בעקבות הכתרתו של בעלה, המצביא ז'אן-בטיסט ברנאדוט, כמלך שוודיה קרל הארבעה עשר.
חייה

דזירה נולדה ב-8 בנובמבר 1777 במרסיי. אביה, פרנסואה קלארי, היה סוחר משי אמיד. אחותה הבכירה, ז'ולי, נישאה לז'וזף בונפרטה, אחיו של נפוליאון, ודזירה עצמה, שאז נקראה עוד איז'ני, קשרה קשר רומנטי עם נפוליאון עצמו, אז קצין צבא צעיר ובאה עמו בברית אירוסין. לאחר שנתיים בוטלו האירוסין כאשר פגש נפוליאון בטרקליני החברה הגבוהה של פריז את ז'וזפין, אלמנת הרוזן בוארנה ואם לשני ילדים (אז'ן והורטנס), והחליט לשאתה לאשה. שיקולי קריירה וכספים הנחו את נפוליאון בצעד זה, אך נראה שהיה גם משקל לקסמיה של ז'וזפין.
דזירה התחתנה עם ז'אן-בטיסט ברנאדוט, אז מרשל בצבא נפוליאון, ב-17 באוגוסט 1798 לאחר שהצילה מהתאבדות בקפיצה לנהר עקב גילוי אירוסי נפוליאון וג'וזפין. בשנת 1810 אומץ ברנדוט לבית המלוכה השוודי, שנותר ללא בנים, כיורש עצר. בשנת 1814, לאחר שהצבא השוודי בפיקודו השתתף בקואליציה השישית נגד צרפת, נכללה גם נורווגיה בשלטונו העתידי. בשנת 1818 הוכתר ז'אן-בטיסט ברנאדוט לקרל-יוהאן, מלך שוודיה ונורווגיה, ואשתו דזירה הייתה למלכה דזידריה.
בנם היחיד, אוסקר, (1799–1859) היה ליורש העצר ובסופו של דבר הוכתר לאוסקר הראשון, מלך שוודיה ונורווגיה.
המלכה דזידריה לא התרגלה מעולם לדרכי בית המלכות השוודי או לאקלים, ובילתה תקופות ארוכות בפריז, בנפרד ממשפחתה, בעיקר עד שנת 1823. דזירה מתה בגיל 83. היא האריכה ימים אחרי בעלה ואחותה ואפילו בנה מת שנה לפניה. היא נקברה בכנסיית רידרהולם שבסטוקהולם בצמוד לבעלה.
לקריאה נוספת

דזירה, אן מארי סלינקו, הוצאת עדית, בתרגום יצחק הירשברג
שירות ביון החוץ של רומניה

| --- | --- |
סמל
 מידע כללי
 מדינה:  רומניה 
 תחום שיפוט:  רומניה רומניה
 משרד אחראי:  נשיא רומניה
 תאריך הקמה:  8 בפברואר 1990
 סוכנות קודמת:  סקוריטטה
 מטה מרכזי:  בוקרשט, רומניה
 עובדים:  חסוי (מוערך בכ-12,000)
 תקציב:  חסוי
 www.sie.ro
 
סמל שירות ביון החוץ של רומניה הישן
שירות ביון החוץ של רומניה (ברוסית: Serviciul de Informații Externe) הוא סוכנות הביון הרומנית ואחד הארגונים החשאיים ביותר בקהילת המודיעין הרומנית.
ארגון זה אחראי לאיסוף מגוון אמצעי איסוף מודיעין בנוגע לביטחון הלאומי והאינטרסים הלאומיים של המדינה. השירות ממונה על איסוף מידע מסוג מודיעין אנושי (יומינט) ומשימות הפקת מודיעין חשאיות מחוץ לגבולות המדינה, דיפלומטיה חשאית, תפקידים מיוחדים וסיכול יעדים אזרחיים וצבאיים של האויב. פעילותו כפופה להנחיות הממשלה וצווים נשיאותיים והוא כפוף לנשיא רומניה.
הארגון מקביל ל-CIA האמריקאי ולמוסד הישראלי.
שירות ביון החוץ הוקם בפברואר 1990 מכוח צו 111 של חזית הישועה הלאומית שייסדה את מרכז ביון החוץ (Centrul de Informații Externe) בתור סוכנות הביון החדשה, מתוך מחלקת המודיעין של הסקוריטטה.
מעט מאוד ידוע על מבצעי הארגון ואופי פעילותו מהווה מידע חסוי וחשאי.
קרל פרדריק וילקמה

| --- | --- |

קרל פרדריק וילקמה
 לידה:  27 במרץ 1876 האימפריה הרוסית (1858–1883) הלסינקי, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  15 ביולי 1947 (בגיל 71) פינלנד הלסינקי, פינלנד
 מקום קבורה:  בית הקברות הייטניימי 
 מדינה:  פינלנד 
 השכלה:  Hamina Cadet School  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  צבא פינלנד
 תקופת הפעילות:  1897–1944 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הפינית מלחמת העולם השנייה (מלחמת החורף, מלחמת ההמשך)
 עיטורים
 חרב הזהב של גבורה  Cross of the Order of Lāčplēšis, 2nd class  אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר האיטלקי  Order of St. Vladimir, 4th class with Swords  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 3 עם חרבות  מפקד במסדר אולב הקדוש  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב הברזל, דרגה שנייה  מפקד במסדר הכתר של רומניה  קצין גבוה בלגיון הכבוד  Order of the Sword - Commander 1st Class  Order of Saint Stanislaus, 3rd class with swords  Order of Saint Anna, 3rd class with swords  צלב החירות, דרגה 2  Cross of Liberty, 1st Class with star  אביר הצלב הגדול של הוורד הלבן של פינלנד  מסדר סטניסלאב הקדוש דרגה שנייה עם חרבות  צלב החירות, דרגה 4  Memorial medal of the Winter War  Memorial medal of the War of Liberation  מסדר אנה הקדושה דרגה שנייה עם חרבות  מפקד דרגה 1 במסדר דנבורג 
 
קרל פרדריק וילקמה (בפינית: Karl Fredrik Wilkama;‏ 27 במרץ 1876 – 15 ביולי 1947) היה גנרל פיני שהשתתף במלחמת האזרחים הפינית, מלחמת החורף ומלחמת ההמשך. כיהן ארבע פעמים כמפקד העליון של הצבא הפיני.
ביוגרפיה

וילקמה נולד ב-27 במרץ 1876 בהלסינקי שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. ב-1897 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ושרת במשמר הקיסרי. ב-1903 הוא הועלה לדרגת לוטננט. הוא למד באקדמיה הצבאית ניקולייב, וב-1907 הועלה לדרגת קפטן ומונה למפקד גדוד במשמר הקיסרי. ב-1909 מונה למפקד גדוד ברגימנט הדרגונים ה-3 של נובורוסייסק. ב-1911 הוא הועלה לדרגת פופולקובניק. וילקמה לחם בשורות הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה, ובמהלכה הועלה לדרגת פולקובניק, מונה למפקד רגימנט הלנסרים ה-3 ועוטר באות מסדר גאורגיוס הקדוש.
באוקטובר 1917 הכריזה פינלנד על עצמאות, ווילקמה עזב את הצבא הרוסי ומיהר לחזור אליה. תוך זמן קצר פרצה במדינה מלחמת אזרחים בין הצבא הלבן שנתמך בידי הקיסרות הגרמנית לצבא האדום שנתמך בידי ברית המועצות. וילקמה הצטרף לצבא הלבן ולחם בשורות. לאחר סיום המלחמה, מונה וילקמה באופן זמני למפקד הצבא הפיני. הוא כיהן בתפקיד בין 30 במאי ל-12 באוגוסט 1918.
ב-31 בדצמבר 1918 הוא מונה בפעם השנייה למפקד הצבא הפיני, ועזב את התפקיד ב-19 ביוני 1919. הוא מונה בפעם השלישית ב-11 בספטמבר של אותה שנה, והפעם כיהן בו קרוב לחמש שנים עד 7 באוגוסט 1924. ב-1 באוקטובר 1925 הוא מונה לתפקיד בפעם הרביעית וכיהן בו עד 21 במאי 1926. במהלך מלחמת החורף ומלחמת ההמשך הוא מילא תפקידי מטה בכירים בפיקוד העליון הפיני. הוא פרש סופית מהצבא ב-1944.
רוסיה הקטנה (חבל היסטורי)

"עצי תפוח בפריחתם ברוסיה הקטנה" ציור מ-1895 של ניקולאי אלכסנדרוביץ' סרגייב
רוסיה הקטנה (ברוסית: Малая Россия או Мала Русь) היה שמו של חבל ארץ היסטורי במזרח אירופה, באזור שמרביתו נכלל כעת בתחומי אוקראינה, אזור בו דיברו ניב של רוסית, שהתפתח עם הזמן לשפה האוקראינית.
המונח "רוסיה הקטנה" מקורו ביוונית, כשהכנסייה הביזנטית תיארה בשם זה, Μικρὰ Ῥωσία, חבל ארץ במזרח אירופה וכדי להבדילו מחבל ארץ אחר, רוסיה רבתית, ביוונית Μακρά Ρωσία.
השם מוזכר בכתובים לראשונה במכתב משנת 1335 המיוחס לבולסלאב יורי השני מגליציה, שכתב לראש המסדר הטבטוני - בולסלאב חותם בלטינית במילים "dux totius Rusiæ Minoris" (מנהיג כל רוסיה הקטנה). השם "רוסיה הקטנה" שב לשימוש בסוף המאה ה-16 והתייחס לטריטוריות המיושבות רוסים בממלכת פולין. ב-1654 התאחדה ההטמאנות הקוזאקית עם רוסיה, תוך קבלת מעמד אוטונומי בענייני פנים, כולל שיפוט וגביית מיסים.
במאה ה-20, לאחר הקמתה של ברית המועצות, אסרו שלטונותיה את השימוש בשם "רוסיה הקטנה" וקדמו את השימוש בשם "אוקראינה".
מפות

רוסיה הקטנה לפי התיאור הכנסייתי הביזנטיני בשנת 1357
רוסיה הקטנה לאחר האיחוד עם ברסט, בערך בשנת 1600
רוסיה הקטנה תחת שלטון חמלניצקי בשנת 1654
רוסיה הקטנה לאחר חלוקת פולין בשנת 1799
דמוגרפיה של בוסניה והרצגובינה

| --- | --- |

 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 נתונים לתאריך:  הערכה 1 באוקטובר 2024
 נתונים
 אוכלוסייה:  3,158,147
 צפיפות:  61.69
 תוחלת חיים בלידה:  75.3
 דירוג תוחלת חיים:  64
 HDI:  0.779
 דירוג HDI:  80
 שיעור ילודה ל-1,000:  8.87
 שיעור תמותה ל-1,000:  9.75
 שיעור פריון:  1.27
 תמותת תינוקות ל-1,000:  5.72
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  -0.38
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  13.04
 15-24 שנים:  10.50
 25-54 שנים:  39.11
 55-64 שנים:  15.12
 65+ שנים:  22.23
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  0.95
 יחס בלידה:  1.07
 יחס 0-14 שנים:  1.07
 יחס 15-24 שנים:  1.07
 יחס 25-54 שנים:  1.01
 יחס 55-64 שנים:  0.92
 יחס +65 שנים:  0.64
 שפות
 שפות רשמיות:  בוסנית, קרואטית, סרבית 
 שפות מדוברות:  קרואטית, סרבית, בוסנית 
 
במלחמת יוגוסלביה שהתחוללה בשנות ה-90 של המאה ה-20, במלחמה בה ביצעו הסרבים 'טיהור אתני' לאוכלוסייה המוסלמית (כיום נקראים בוסנים), המדינה נגררה למלחמת אזרחים בין הקבוצות האתניות השונות. הסרבים שחיו בשטח בוסניה והרצגובינה קראו לממשלה היוגוסלבית למנוע את עצמאותה של בוסניה והרצגובינה וכבשו כמעט את כל המדינה. הקרואטים מצידם קראו לקרואטיה (שהוקמה זה מכבר) להתערב ולמנוע את הכיבוש הסרבי. צבא קרואטיה פלש והחזיק באזור התיישבות הקרואטים בדרום בוסניה וסרביה המשיכה לשלוט בשאר המדינה. המלחמה הופסקה על ידי התערבות בינלאומית של ארצות הברית, נאט"ו, האיחוד האירופאי והאו"ם. תוך כדי המלחמה נטשו את בתיהם אזרחים רבים והיגרו למדינות השכנות כך שהמאזן הדמוגרפי השתנה במקצת.
אוכלוסיית בוסניה והרצגובינה מונה לפי אומדן משנת 2006 4,498,976 ורובה מורכבת מקבוצת העמים הדרום סלאבים אשר התיישבו באזור חבל הבלקן.
קבוצות אתניות

מוצאה של אוכלוסיית בוסניה והרצוגבינה היא בעיקרה משבטים סלאביים שהתיישבו באזור זה.
בוסנים: 48%, סרבים: 37.1%, קרואטים: 14.3%, אחרים: 0.6% (נכון לשנת 2000)
דת

מחצית מאזרחי המדינה הם נוצרים המשתייכים לפלג הנצרות האורתודוקסית או לנצרות הקתולית. האסלאם שהגיע במאה ה-15 בעקבות הכיבוש העות'מאני של חבל הבלקן התפשט בעיקר בבוסניה והרצגובינה. קרואטים קתולים וסרבים אורתודוקסים המירו את דתם לאסלאם כך שנוצרה קבוצה חדשה בבוסניה והרצגובינה שפיתחה לעצמה זהות דתית ואתנית שונה. המוסלמים הסלאבים נקראים כיום בשם בוסניאקים ובעבר כונו בשם "מוסלמים כלאום". כינוי זה אינו תקין פוליטית משום שהמונח "מוסלמים" מתייחס לדת ולא ללאום. בעשור השני של המאה ה-21, כ-40% מאזרחי המדינה הם מוסלמים.
בבוסניה והרצגובינה, ישנו קשר הדוק בין הלאום לבין הדת.
התפלגות דתית כללית:
שפות

תושבי בוסניה-הרצגובינה דוברים את השפה הסרבו-קרואטית שהיא שפה דרום סלאבית, אף על פי שהיא נקראת "בוסנית" בחלקים בהם חיים הבוסנים, "קרואטית" בחלקים בהם מתגוררים הקרואטים ו"סרבית" ברפובליקה סרפסקה. ההבדל העיקרי בין השפות הוא מערכת הכתב - בפדרציה של בוסניה והרצגובינה משתמשים באלפבית לטיני, ואילו ברפובליקה סרפסקה משתמשים באלפבית קירילי הכולל יותר מ-30 אותיות, שרבות מהן נהגות בצורה זהה להגייתן באנגלית. האלפבית הערבי היה בעבר בשימוש לכתיבת השפה הבוסנית.
ראו גם: שפות בבוסניה והרצגובינה
הערות שוליים

↑  נתוני בוסניה והרצגובינה, באתר ספר העובדות העולמי
↑  השם "בוסנים" הוא למעשה תחליף לשם הקודם "מוסלמים כלאום" על מנת לא לבלבל בין המושג מוסלמים שהוא מושג דתי לבין מונח לאומי.
| דמוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
פירמידת הגילאים בבוסניה והרצוגבינה
הקבוצות האתניות בבוסניה והרצגובינה ב-2013; בירוק: בוסניאקים, באדום: סרבים, בכחול: קרואטים
שאמו בודיו

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1857 Tămășeu, רומניה 
 פטירה:  10 באפריל 1928 (בגיל 71) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Steiner Sámuel 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
שאמו בודיו (במקור עד 1881 שטיינר, פאפטמאשי, 7 בינואר 1857 – בודפשט, 10 באפריל 1928) היה מתמטיקאי, ומורה ומחבר ספרי לימוד יהודי-הונגרי, מן החשובים בהונגריה בתחום זה. בודיו הוא הסבא של היסטוריון המוזיקה אוטו גומבושי והיסטוריון האמנות ג'רג' גומבושי.
ביוגרפיה

שאמו שטיינר נולד במשפחה יהודית. אביו היה איז'אק (יצחק) שטיינר. הוא למד בבית המדרש לרבנות בנאג'וואראד, אך בסופו של דבר לא סיים וקיבל תואר במתמטיקה ותעודת הוראה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. הוא היה מורה באקדמיה למסחר של בודפשט משנת 1883, וכן מתמטיקאי במספר מוסדות פיננסיים גדולים. כמו כן לימד ב:
גימנסיה המקצועית של המכון להכשרת מורים
מורה בבית הספר העל יסודי (1879–1881),
מורה בבית הספר המסחרי רוזר (1881–1883),
מורה באקדמיה למסחר של בודפשט (1883–1913),
מבקר מוסמך של לשכת המסחר והתעשייה של בודפשט (מ-1925).
מייסד הקרן הלאומית לעבודה למסחר ולכלכלה (1900).
חבר במועצה הלאומית לחינוך ציבורי.
בודיו התמחה במתמטיקה של ביטוח והיה מחבר ועורך של מספר ספרי לימוד פופולריים וחשובים של בתי ספר מסחריים למתמטיקה, שכמה מהם היו עדיין בשימוש גם עשרות שנים לאחר מותו. אלבין צ'אקי, שר הדתות והחינוך הציבורי ההונגרי, הפקיד בידיו את הארגון המתמטי (ככל הנראה האקטוארי) של המוסד הארצי לפנסיה למורים ולמורים שאינם בשרות המדינה.
רבים ממחקריו פורסמו בכתבי עת מקצועיים וספרי הלימוד שלו למתמטיקה היו בין ספרי הלימוד הנפוצים ביותר. הוא הכין גם את תוכניות הפנסיה של כמה וכמה מוסדות וארגונים. מותו נגרם משבץ מוחי.
בודיו הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה יוזפה שטרן (1859–1924), בתם של יעקב שטרן ושל יוהנה קוהן (כהן), אותה נשא ב-3 באוגוסט 1879.
ילדיהם:
ארז'בט בודיו (1881–? ), בעלה יוז'ף ליפוט גומבושי (1878–?) היה פקיד.
יאנוש בודיו (1883–?), מנהל המפעל. אשתו הייתה ארז'בט צ'איאגי (1889–?).
בורבאלה בודיו (1887–1966). בעלה אנטל גאבור (1885–?) היה פקיד.
אישטוואן בודיו (1889–?) מנהל אחוזה. אשתו הייתה שרולטה ראדו (1894–?).
לאסלו בודיו (1890–1944) היה סוחר. אשתו הייתה אירמה קריסטינה לדהבום (1901–?).
עבודותיו העיקריות

בעיות חשבון לחטיבות ביניים לבתי ספר לעסקים ולשימוש פרטי. (בודפשט, 1885)
דוגמאות ותרגילים לחשבון מסחרי. עם שאנדור נובאק. (מהדורה שלישית מתוקנת ומורחבת. בודפשט, 1892)
אריתמטיקה מסחרית. עם מיקשה הוואש. 1–2. (בודפשט, 1896–1898; מהדורה חמישית מתוקנת 1909–1910; מהדורה ששית 1914; מהדורה המתוקנת והשלמה לחלוטין 1922–1923; 1928; באיטלקית: 1899)
טבלאות לחישובי חשבון בחטיבות הביניים, ריבית דריבית, קצבה וביטוח חיים. עם מיקשה הוואש. (בודפשט, 1898; מהדורה רביעית: 1930)
לוגריתמים של שבע ספרות של מספרים מ-1 עד 100,000. עם מיקשה הוואש. (בודפשט, 1898; מהדורה רביעית: 1924)
חשבון חטיבות ביניים. עם מיקשה הוואש. (בודפשט, 1899; מהדורה 6 המתוקנת: 1930)
עבודה משרדית מסחרית. עם מיקשה הוואש. (מהדורה שנייה מתוקנת: בודפשט, 1901; מהדורה חמישית: 1910)
רזרבה ועלות רכישה. (כתב עת למשפטים, 1903)
חשבון פוליטי. עם מיקשה הוואש וקארוי ביין . 1–2. (בודפשט, 1907)
הוראה מתודית להוראת מתמטיקה. עם וילמוש שופאן. (בודפשט, 1912)
Der mathematische Unterricht an den Handelsschulen. עם מיקשה הוואש. (בודפשט, 1918)
החזר הלוואות משכנתא. (פרסומי הליציאום החופשי. 2. בודפשט, 1918)
חשבון מסחרי לבתי ספר מסחריים ארבע שנתיים. (בודפשט, 1926)
הערות שוליים

↑  A BM. 1881. évi 27124. számú rendelete. MNL-OL 30789. mikrofilm 902. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 11. oldal 53. sor.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 586/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
↑  Bogyó Samuné Stern Jozefa gyászjelentése (1924. április 4.) Világ, 15. évfolyam, 79. szám
↑  JewishGen.org
↑  "Bogyó János házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 101/1909. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Bogyó Borbála házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 81/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Bogyó István házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 849/1917. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Bogyó László halotti bejegyzése a Budapest XI. kerületi polgári halotti akv. 77/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Bogyó László házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 437/1929. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-13.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורכת ראשית אגנש קניירש. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1969-1967.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
József Szinnyei : חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1891-1914. גישה מקוונת
ביוגרפיה . עורך פטר קוזאק. Nevpont.hu