stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיפא
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ב, פסקה ב, סעיף 35.
↑  דניאל שוורץ, אגריפס הראשון, נספח שלישי: על בית בייתוס וייחוסו של שמעון קנתרס, עמ' 202–203.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ד, פסקה ג, סעיף 95.
↑  ניר חסון, ארכיאולוגים: מצאנו את קברה של בת הכהן הגדול קיפא, באתר הארץ, 30 ביוני 2011
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303030805171  GND: 129446424  LCCN: n94114587  NKC: uk2005277823  VIAF: 161055492   WorldCat (עם VIAF): 161055492
ישראל כהן (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1982 (בן 42) בני ברק, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  ישיבה  כולל אברכים 
 מעסיק:  רדיו קול ברמה, הארץ, כיכר השבת (אתר אינטרנט) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  israelcohen911
 
ישראל אברהם כהן (נולד בי"ב באדר ה'תשמ"ב, 7 במרץ 1982) הוא עיתונאי חרדי ישראלי. פרשן פוליטי ברדיו קול ברמה ובמספר קווי נייעס ובעל טור דעה בעיתון "הארץ" ובאתר מאקו.
ביוגרפיה

כהן נולד וגדל בבני ברק, בוגר ישיבת חזון נחום וחסיד ויז'ניץ. בהיותו נער צעיר נפצע קשה בפיגוע לאחר שבקבוק תבערה הושלך על האוטובוס בו נסע. לאחר נישואיו למד תקופה בכולל אברכים, ולאחר מכן השתלב ככתב בשבועון "מרכז העניינים". בשנת 2010 עבר לאתר "כיכר השבת" ושימש ככתב בכיר. באוגוסט 2018 עזב את עבודתו ב"כיכר השבת", והחל לשמש כפרשן פוליטי ברדיו החרדי קול ברמה, שם הוא מגיש מדי שבוע את התוכנית "על הקצה", יחד עם העיתונאי יעקב גרודקה.
כהן מרבה לסקר את התחום הפוליטי החרדי וכן את חצרות הרבנים והאדמו"רים. מלבד בעיתון "הארץ" כותב טורי דעה מדי פעם בעיתון "בקהילה".
כמו כן כהן עורך סיורים בבני ברק להכרת המגזר החרדי לאוכלוסייה הכללית.
נשוי לגולדה ואב לבן.
עיתונות

בינואר 2018 חשף תיעוד של חבר הכנסת משה גפני מספר על הסכם סודי בין המפלגות החרדיות לבין בנימין נתניהו שיאכוף את חוק המרכולים. כשנה לאחר מכן התנצל בפני גפני על הפרסום.
לקראת יום השואה ה'תשע"ח עורר סערה בטור שבו תמך בזכותם של חרדים לא לעמוד בצפירה. בשנת תשפ"א שינה את עמדתו, עמד בצפירה ואמר פרקי תהילים לעילוי נשמת החללים.
במאי 2018 פרסם תמונה שבה נראה שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן מחזיק תמונה של הר הבית שבה הוחלף מסגד אל-אקצא בהדמיית בית המקדש. הפרסום גרר ביקורת[דרושה הבהרה] על כהן בעיתון החרדי יתד נאמן.
באוגוסט 2018 חייב בית משפט השלום בירושלים את מערכת "כיכר השבת" יחד עם כהן ועיתונאי נוסף, בתשלום של 22,000 ש"ח בגין לשון הרע, בעקבות פרסומים באתר בשנת 2011 שהגדירו אדם כסיקריק.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, "יש לי תחביב להכיר את בני ברק לסלבס חילונים כמו רינו צרור ונחמיה שטרסלר", באתר אייס, 17 בדצמבר 2015
↑  בתוכניתו "על הקצה" ברדיו קול ברמה 15 בינואר 2019.
↑  לא נעמוד בצפירה וזו זכותינו. ישראל כהן באתר מאקו.
↑  ישראל כהן מספר: למה השנה עמדתי לראשונה בצפירה?, באתר ערוץ 7
↑  ישראל כהן, ‏השגריר האמריקני ותמונת בית המקדש במקום המסגד המוסלמי, באתר כיכר השבת, 22 במאי 2018
↑  פסק דין הירשמן נ' כיכר השבת, 15 באוגוסט 2018.
ג'רי לין

| --- | --- |

לין, ספטמבר 2012
 לידה:  12 ביוני 1963 (בן 61) מיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית
 שם במה:  גולגותה קרוס ג'רי לין ג'רי דה ראם מר. ג'יי. אל. סולטן גרגולה
 משקל:  96 ק"ג
 גובה:  1.80 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  23 במרץ 1988 – 23 במרץ 2013 (25 שנים)
 מאמנים:  פרנסיסקו אברקה בראד ריינגאנס אדי שארקי
ג'רמין לין (באנגלית: Jeremy Lynn; נולד ב-12 ביוני 1963) הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'רי לין הוא מתאבק עבר אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW), כמפיק ומאמן.
לין הופיע עבור ארגוני היאבקות רבים, כשהבולטים ביניהם היו World Championship Wrestling‏ (WCW),‏ Extreme Championship Wrestling‏ (ECW),‏ World Wrestling Federation‏ (ה-WWF, כיום ה-WWE),‏ Total Nonstop Action Wrestling‏ (TNA) ו-Ring of Honor‏ (ROH). לינץ' הוא פעמיים אלוף עולם, כשזכה פעם אחת באליפות העולם במשקל כבד של ECW ופעם אחת באליפות העולם של ROH. קריירת ההיאבקות של לין נמשכה בדיוק 25 שנים, כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 במרץ 1988 ואת הופעת הפרישה שלו ב-23 במרץ 2013.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All American Wrestling – AAW
אליפות במשקל כבד של AAW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Anarchy Championship Wrestling – ACW
אליפות במשקל כבד של ACW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ACW (פעם אחת)  - עם סקוט סאמרס
הישגים בארגון ההיאבקות Born Championship Wrestling – BCW
אליפות במשקל כבד של BCW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות East Coast Wrestling Association
טורניר סופר 8‏ (2007)
הישגים בארגון ההיאבקות Extreme Championship Wrestling – ECW
אליפות העולם במשקל כבד של ECW (פעם אחת)
הישגים בהיכל התהילה של ההארדקור
חבר היכל התהילה (2010)
הישגים בארגון ההיאבקות Extreme Rising
אגדת השנה (2012)
הישגים בארגון ההיאבקות Gateway Championship Wrestling – GCW
אליפות במשקל כבד של GCW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Global Wrestling Federation – GWF
אליפות GWP במשקל קל כבד (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Heavy On Wrestling
חבר היכל התהילה (2013)
הישגים בארגון ההיאבקות Independent Wrestling Association East Coast – IWA East Coast
אליפות במשקל כבד של IWA East Coast (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Independent Wrestling Association Mid-South – IWA Mid-South
אליפות במשקל כבד של IWA Mid-South (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות International Wrestling Cartel – IWC
אליפות סופר אינדי של IWC (פעם אחת)
טורניר סופר אינדי (2008)
הישגים בארגון ההיאבקות Metroplex Wrestling – MPW
אליפות MPX (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance Mid-South – NWA Mid-South
אליפות במשקל כבד של NWA Mid-South (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות New Era Pro Wrestling – NEPW
אליפות טריפל קראון של NEPW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות New York Wrestling Connection – NYWC
אליפות במשקל כבד של NYWC (פעם אחת)
אליפות Hi-Fi של NYWC (פעם אחת)
אליפות הבין-ארצית של NYWC (פעם אחת)
חבר היכל התהילה (2019)
הישגים בארגון ההיאבקות Premier Wrestling Federation
קרב השנה (2004)  - נגד מסאטו טנאקה
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling America – PWA
אליפות במשקל כבד של PWA (פעם אחת)
אליפות PWA במשקל קל כבד (3 פעמים)
אליפות הזוגות של PWA (פעם אחת)  - עם הלייטנינג קיד
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותו במקום ה-29 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2003
קאמבק השנה (2009)
המתאבק המשתפר של השנה (1999)
הישגים בארגון ההיאבקות Ring of Honor – ROH
אליפות העולם של ROH (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Showtime All-Star Wrestling – SAW
האליפות הבינלאומית במשקל כבד של SAW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Steel Domain Wrestling – SDW
אליפות הטלוויזיה של SDW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Suncoast Pro Wrestling – SPW
אליפות הזוגות של SPW (פעם אחת)  - עם בריידי בון
הישגים בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling – TNA
אליפות הזוגות של NWA (פעמיים)  - עם AJ סטיילס (1) ואמייזינג רד (1)
אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA (פעמיים)
גביע העולם X‏ (2004)  - עם כריס סייבן, כריסטופר דניאלס ואליקס סקיפר
טורניר אליפות הזוגות של NWA‏ (2002)  - עם AJ סטיילס
הישגים בארגון ההיאבקות United States Wrestling Organization – USWO
אליפות במשקל כבד של USWO (פעם אחת)
אליפות הטלוויזיה של USWO (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling All-Stars – WWA
האליפות הבינלאומית במשקל קל של WWA (פעם אחת)
טורניר האליפות הבינלאומית במשקל קל של WWA‏ (2003)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF
אליפות ה-WWF במשקל קל כבד (פעם אחת)
מפלגת הצדק והפיתוח

| --- | --- |

 מדינה:  טורקיה 
 מייסד:  רג'פ טאיפ ארדואן 
 מנהיגים:  רג'פ טאיפ ארדואן 
 תקופת הפעילות:  14 באוגוסט 2001 – הווה (23 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות נאו-עות'מאניות אירוסקפטיות
 מטה:  אנקרה 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 www.akparti.org.tr/en
 
מפלגת הצדק והפיתוח (בטורקית: Adalet ve Kalkınma Partisi - AKP או באופן חלקי ל-AK Parti, צירוף היוצר את המשמעות "המפלגה הנקייה") היא מפלגה ימין שמרנית בטורקיה, המתוארת לעיתים כמפלגה "מוסלמית מתונה".[דרוש מקור] המפלגה נוסדה ב-14 באוגוסט 2001 על ידי רג'פ טאיפ ארדואן והיא המפלגה השלטת בטורקיה מאז שנת 2002.
ראו גם

פֶטְהוּללה גוּלֵן
הפגנה באנטקביר באנקרה ב-14 באפריל 2007
סטיב ואי

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1960 (בן 64) קרל פלייס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  קארל פלייס, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, מכון המוזיקאים, Carle Place High School 
 סוגה:  רוק אינסטרומנטלי, רוק כבד, הבי מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, גיטרה בס,  קלידים, סיטאר
 חברת תקליטים:  Favored Nations 
 שיתופי פעולה בולטים:  בילי שיהן, טוני מקאלפין,  דייב ויינר, ג'רמי קולסון
 בן או בת זוג:  פיה מאיוקו (1988–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן סירו ואי (באנגלית: Steven Siro Vai, נולד ב-6 ביוני 1960 בקארל פלייס ניו יורק) הוא גיטריסט, מלחין, מפיק, רב נגן ומוביל הרכב אמריקאי.
חייו

בתקופת התבגרותו, סטיב ואי הושפע רבות מג'ימי הנדריקס, אליס קופר ולד זפלין ובשנת 1974 החל לקחת שיעורי נגינה על גיטרה חשמלית מג'ו סטריאני וניגן במספר הרכבים צעירים. בהמשך למד ואי במכללת ברקלי למוזיקה. בתקופה זו שלח סטיב ואי לפרנק זאפה הקלטה של עצמו מנגן קטעים של זאפה. בעקבות זאת קבע זאפה פגישה, בה התרשם עמוקות מהיכולות של הווירטואוז הצעיר. הוא שכר אותו באופן מיידי לעבוד כגיטריסט בהופעותיו. בהופעות אלו ניתנה לגיטריסטים מתוך הקהל אפשרות לעלות לבמה לקרב ידידותי מול ואי בו עליו לנגן בדיוק את הקטע שהושמע לו על ידי הגיטריסטים.
קריירת הסולו

בשנת 1982, כשהוא בן 21, עזב ואי את פרנק זאפה ועבר לקליפורניה, שם הקליט את אלבום הסולו הראשון שלו (Flex-Able). ואי הופיע עם הרכבים שונים וב-1985 חבר לדייוויד לי רות' (סולנה לשעבר של להקת ואן היילן) והקליט, ביחד עם הבסיסט בילי שיהן והמתופף גרג ביסונט, את האלבומים Eat'em and Smile ו-Skyscraper. בשנת 1986 הפתיע את הקהל כשהשתתף בהקלטת אלבום של הרכב הגל החדש הבריטי Public Image Limited, שדווקא התאפיין באיכות נגינה פשטנית. ב-1989 הקליט אלבום עם הרכב הגלאם מטאל הבריטי "וייטסנייק".
בשנים אלו המשיך ואי ללמוד והתמחה בכל מה שקשור בתאוריה, הפקה וציוד נגינה. ואי החל להשתמש בגיטרה בעלת 7 מיתרים שנבנתה במיוחד בשבילו על ידי חברת "איבנז". ואי אף תכנן מספר דגמים של החברה, ביניהם סדרת JEM על דגמיה השונים וסדרת Universe. גיטרות בעלות 7 מיתרים היו בשימוש בשנות ה-30 ושנות ה-40 של המאה ה-20 בקרב נגני ג'אז אך מאז נזנח שימושם, כך שלמעשה ואי והגיטריסט ג'ון פטרוצ'י מלהקת הפרוגרסיב מטאל "דרים ת'יאטר" החזירו אותה לעולם המוזיקה העכשווית.
סטיב ואי החל להופיע עם הרכב משלו שלעיתים כלל אף את ג'ו סטריאני. בשנת 1990 הקליט את אלבומו Passion And Warfare. בשנת 1992 השתתף ואי בקונצרט "Guitar Legends" שנערך בסביליה, ספרד, יחד עם אמנים כג'ו סטריאני, בריאן מיי מלהקת קווין, נונו בטנקורט (אנ') מלהקת אקסטרים (אנ'), גארי צ'ארון (לשעבר מלהקות אקסטרים וואן היילן), וריק וייקמן מלהקת יס.
מאז שנת 1996 השתתף במופעי G3 שנתיים יחד עם ג'ו סטריאני, אריק ג'ונסון, אינגווי מלמסטין, ג'ון פטרוצ'י ואחרים, נוהג שנמשך עד היום. ב-2 ביולי 2005 הקליט באצטדיון אוסטרפורט-חרונינגן בהולנד, קונצרט בן שעתיים מיצירותיו, פרויקט מיוחד בשם Sound Theories עם תזמורת המטרופול של הולנד, שיצא לאור ב-2007 במהדורת CD כפולה ומארז DVD.
סטיב ואי היה מועמד שמונה פעמים לפרס גראמי, מתוכם זכה בשניים (בשנת 2006 על הביצוע הטוב ביותר לקטע האינסטרומנטלי "Lotus Feet" מתוך אלבומו "Real Illusions Reflections", ובשנת 2008 על הביצוע הטוב ביותר לקטע "The Attitude Song").
ברבות השנים, חברו סטריאני העיד על ואי כי התלמיד התעלה על המורה.
עבודה פילנתרופית

בשנת 2005, ואי החל לתמוך בארגון שלא למטרות רווח בשם "Little Kids Rock" שמספק כלי נגינה ושיעורי חינם לילדים בבתי ספר ברחבי ארצות הברית. הוא וג'ו סטריאני נמנים בין מכובדי הארגון.
הופעות בישראל

סטיב ואי הופיע בהיכל התרבות בתל אביב ב-30 ביוני 2009 בסדנת אמן לה הוא קורא Alien Guitar Secrets. בסדנה זו הוא מדבר על הקריירה שלו, נותן טיפים ושיטות כיצד לנגן טוב יותר, עונה על שאלות הקהל ומנגן ביחד עם נבחרים מהקהל. סטיב ניגן בסדנה כמה מלהיטיו. מיד לאחר הסדנה יצא לסיבוב הופעות באירופה. כמו כן הוא ניגן עם גיטריסטים ידועים בארץ ביניהם: אבי סינגולדה, ארז נץ ועוד.
ואי הגיע להופעה שנייה בישראל ב-26 במרץ 2014, בהיכל התרבות בתל אביב. ב-23 במרץ 2018 שוב העביר כיתת אמן לקהל הישראלי.
ב-15 בפברואר 2020, העביר כיתת אמן בפסטיבל "גיטרה בים האדום".
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס מס>  | אלבום/קטע | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | 33 | Passion and Warfare |   |
| 1996 | 38 | Tender Surrender | מתוך האלבום Alien Love Secrets |
| 1998 | 40 | For the Love of God | מתוך האלבום Passion and Warfare |
| 2000 | 42 | Windows to the Soul | מתוך האלבום The Ultra Zone |
| 2002 | 44 | Whispering a Prayer | מתוך האלבום Alive in an Ultra World |
| 2004 | 46 | Essence |   |
| 2005 | 47 | Whispering a Prayer | מתוך האלבום Alive in an Ultra World |
| 2006 | 48 | Lotus Feet | מתוך האלבום Real Illusions: Reflections |
| 2008 | 50 | (The Attitude Song (live | מתוך מופע Sound Theories |
הערות שוליים

↑  סטיב ואי לישראל, באתר וואלה, 5 באפריל 2009
↑  אסף נבו, ‏הגיטריסט סטיב ואי יופיע בהיכל התרבות ב-26 במרץ 2014, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2014
↑  עמי פרידמן, הגיטריסט סטיב ואי ישוב לישראל, באתר ynet, 1 בינואר 2018
↑  שגיא בן נון‏, הגיטריסט האגדי סטיב ואי ישתתף בפסטיבל "גיטרה בים האדום" הראשון, באתר וואלה, 21 בינואר 2020
| G3 |
| --- | --- | --- |
| גיטריסט ראשון | ג'ו סטריאני |  |
| גיטריסט שני | סטיב ואי • קני ויין שפרד • אולי ג'ון רות' |  |
| גיטריסט שלישי | אריק ג'ונסון • פול גילברט • אדריאן לג • אינגווי מלמסטין • ג'ון פטרוצ'י • רוברט פריפ • מייקל שנקר |  |
| דיסקוגרפיה | G3: Live in Concert • G3: Live in Denver • G3: Live in Tokyo |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399224805171  PLWABN: 9810664691805606  BIBSYS: 6023935  BnF: cb13900663p (data)  CiNii: DA19540444  GND: 121423093  ICCU: UBOV754277  ISNI: 0000 0001 2242 3395  LCCN: n91127572  MusicBrainz: 5e7ccd92-6277-451a-aab9-1efd587c50f3  NDL: 001214556  NKC: xx0030937  NLA: 42424981  NLK: KAC200508216  NTA: 074085417  RERO: 02-A000169269  SUDOC: 158365402  Trove: 1457926  VIAF: 37103656   WorldCat (עם VIAF): 37103656
המרד ההודי הגדול

המרד ההודי הגדול או המרד ההודי של 1857, המוכר בהודו בשם מלחמת העצמאות הראשונה (באנגלית: The Great Indian Mutiny, The Indian Mutiny of 1857; בהינדי: का प्रथम भारतीय स्वतंत्रता संग्राम) הייתה התקוממות שפרצה בשנת 1857 בקרב חיילי הסיפוי ששירתו בארמיית בנגל של חברת הודו המזרחית הבריטית, כנגד החברה.
המרד פרץ על רקע התמרמרות שפשתה בשכבות משמעותיות בין האליטות ההודיות כנגד המעורבות הבריטית בתת-היבשת ההודית. הפקעת נחלות בנימוק שלא נמצאו יורשים חוקיים, רפורמות אגרריות שהעבירו חלקות ממעמד בעלי האחוזות לאיכרים, החדרת חינוך מודרני וביטול מנהגים דתיים כמו שריפת אלמנות, כולם עוררו עוינות. החמרת תנאיהם של הסיפוים, חיילים מקומיים שעמדו לרשות חברת הודו המזרחית, והכנסה לשירות תרמילי קליע שנטען ששומנו בחלב חזיר ופרה – האסורים באכילה, בהתאמה, באסלאם ובהינדואיזם – סיפקו את הניצוץ. באפריל-מאי 1857 התקוממו מספר גדודי סיפוי. הם הצליחו לכבוש את דלהי, והמליכו עליהם את השליט האחרון של האימפריה המוגולית, בהאדור שאה השני בן ה-82.
המרד נמשך כשנתיים, והתפשט לחלקים נרחבים של תת-היבשת ההודית. אם כי הנסיכויות ההודיות שמרדו היו מעטות, השפעת המורדים בצבאותיהן של רבות אחרות מנעה מהראג'ות להגיש סיוע יעיל לאדוניהם הבריטים. עם זאת, יחידות צבא מקומיות ונסיכים רבים נותרו נאמנים לחברה והושיטו לה עזרה ניכרת. חוסר הארגון של המורדים והיעדר הנהגה משותפת היו בעוכריה של ההתקוממות. הבריטים בודדו את המוקדים העיקריים, ומיגרו אותם בזה אחר זה.
המרד ההודי הגדול שם קץ לפעולתה של חברת הודו המזרחית הבריטית. בחוק שעבר בפרלמנט הבריטי בשנת 1858, נקבע שהחברה סיימה את תפקידה, וסמכויותיה ונכסיה הועברו לשליטת הכתר הבריטי. הוקם המשרד לענייני הודו על מנת לפקח על הטריטוריה, ובראשו המשנה-למלך ששלט בתת-היבשת. נערכה סדרת רפורמות מנהליות, שכללו שילוב של בני הקאסטות הגבוהות בשלטון, ופותח מנגנון השירות הציבורי שינהל את הודו עד לקבלת עצמאותה מידי בריטניה ב-1947.
רקע

הקשר בין הודו לאימפריה הבריטית התחיל עוד בשנת 1600, כאשר נוסדה באישור הכתר הבריטי חברת הודו המזרחית. חברת מסחר זאת הייתה אמורה לספק מענה לתחרות שהתחילה להתעורר במהלך המאה ה-15 עם הופעת פורטוגל, הולנד ויותר מאוחר גם צרפת בזירת המסחר עם תת-היבשת ההודית. במהלך 157 השנים בין 1600 ל-1757, הנוכחות הבריטית בהודו הייתה בעלת אופי מסחרי עם נוכחות מינימלית במספר מקומות לאורך חופי הודו, כאשר המסחר התנהל בעיקר עם האימפריה המוגולית והתחרות היחידה הייתה עם הכוחות האירופאים ולרוב על רקע מסחרי.

בשנת 1757 החלה חברת הודו לשלוט בחלקים של תת-היבשת ההודית באופן ישיר. נקודת המפנה הייתה הניצחון הבריטי בקרב פלסי, בו הובס צבא השליט המקומי של בנגל מטעם האימפריה המוגולית. ניצחון זה הביא את הבריטים באופן הולך וגובר להיות הכוח השולט בבנגל, מאחר שלפחות תחילה היו שליטי המחוז שליטים מוגולים, אך עם הזמן כוחם פחת יחד עם דעיכת האימפריה המוגולית וכוחם של הבריטים גדל. במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, חברת הודו הרחיבה באופן משמעותי את אחיזתה בהודו בדרכים שונות, בעיקר דרך מערכות צבאיות.
רקע > צבא הודו

'צבא הודו' היה צבא שגויס ברובו לשירות חברת הודו המזרחית, חלק נרחב ממנו גויס מהאוכלוסייה המקומית. מעבר ליחידות החברה, שירתו בהודו גם יחידות בריטיות שהוצבו לפרק זמן מסוים בהודו כחלק מסבב שירות. בכל מקרה, הרוב הגדול מהכוח הלוחם שעמד לראשות השלטון הבריטי בהודו גויס מקרב ההודים הילידים, כך שהשלטון הבריטי הסתמך באופן נרחב על שיתוף הפעולה ונאמנותם.

הצבא התחלק לשלוש ארמיות באותו אופן שהמדינה התחלקה לשלושה מחוזות שלטון; ארמיית בנגל (שמפקדתו בדלהי), ארמיית בומביי (שמפקדתו בבומביי) וארמיית מדראס (מפקדתו במדראס). הארמייה הגדולה יותר הייתה ארמיית בנגל ומפקדה היה גם המפקד העליון של כוחות צבא הודו.
רקע > הסיבות שהובילו למרד

במישור הפוליטי, הלורד דלהויז (המושל הכללי של הודו בין 1848–1856) הנהיג מדיניות שהונהגה עוד בימי האימפריה המוגולית; 'מדיניות הפקיעה' (Doctrine of Lapse). לפי מדיניות זאת, ממלכה עצמאית או ממלכת חסות אשר לא נמצא לה יורש עצר המתאים למלוך, תסופח להיות תחת השלטון הישיר של חברת הודו המזרחית. בהתאם למדיניות זאת סופחו מספר ממלכות ובשנת 1856 סופחה ממלכת אווד. מדיניות זאת והנהגתה בפועל יצרו חוסר שקט בקרב מנהיגי הממלכות העצמאיות והורידה את תחושת החופש הפוליטי של הודים רבים.
במישור הדתי, היו חיכוכים רבים שנבעו מהתנגשות העולם המערבי עם העולם הדתי ומבנה החברה ההודית. בקרב מספר חוגים דתיים ובפרט בחוגים הינדיים, הייתה הרגשה שמא השלטון הבריטי מפרק את המרקם הדתי המיוחד שקיים בהודו והקידמה הטכנולוגית (כמו הרכבת והטלגרף) נתפסו לעיתים כקסם ועבודת השטן. יתרה מכך, בשלב מסוים בתקופתו של המושל הכללי הלורד קנינג (מושל הודו, 1856-1862) שמשל לאחר דלהויז, הייתה אפילו הרגשה בקרב חוגים מסוימים בהודו כאילו נשלח לתפקיד כדי להמיר את דתם של ההודים לנצרות.
המישור הצבאי היה ככל הנראה המשפיע ביותר על הצתת המרד. ראשית, בעיקר כתוצאה ממלחמת קרים, הייתה בעיה גדולה ביחס בין חיילים מערביים לחיילים מקומיים בהרכב צבא הודו. בשנת 1857 מנו החיילים ההודים בשירות חברת הודו כ-311,000 (165,000 רק בארמיית בנגל) עם כ-40,000 חיילים מערביים, יחס של כ-1:8. מעבר ליחס הבעייתי, גם הצבת היחידות האירופאיות בהודו הייתה לא שוויונית, כך שהיו אזורים נרחבים ללא כוח צבאי בריטי המוצב שם. בעיה נוספת הגיעה בשנת 1856 כאשר אושר חוק גיוס לשירות הכללי (General Service Enlistment Act) אשר קבע כי כל חייל המשרת בכוחות הבריטים מחויב להישלח ולהילחם בכל מקום אשר יהיה בכך צורך. הבעייתיות עם חוק זה נבעה מכך שחיילים ממעמדות גבוהים (קאסטות) בצבא בנגל (ביניהם הברהמנים והראג'פוטים), היו מאבדים את מעמדם החברתי אם היו יוצאים מגבולות הודו. עד שנחקק חוק זה, צבא בנגל היה הצבא היחיד מבין השלושה אשר כיבד את הקאסטות ואת רצון המעמדות השונים. כלומר מי שרצה להתגייס לשירות הצבא הבריטי, היה מחויב לוותר על מעמדו החברתי.
הנושא שהצית בסופו של דבר באופן ישיר את המרד עצמו, גם אם אינו האחראי הבלעדי להתעוררות המרד הוא פרשיית התרמילים המשומנים. לקראת סוף שנת 1856, הופיעו בהודו רובים מסוג חדש שהיוו חידוש טכנולוגי נרחב, היו אלו הרובים המחורקים אנפילד דגם 1853 (Pattern 1853 Enfield) שהחליפו את הרובים הלא מחורקים אשר שירתו בצבא הבריטי מספר עשורים, כולל במלחמות הנפוליאוניות; מוסקט הבראון בס (Brown Bess Musket) בדגם ההודי שלו. שני הרובים נטענו מהלוע, כלומר הקליע ואבק השרפה הוכנסו מלוע הנשק, ההבדל היה שבמוסקט היה נטען כדור עופרת, אליו הייתה מוספת כמות אבק שרפה ואלה היו נדחפים במורד הקנה. באנפילד נעשה שימוש מהפכני בתרמילים שכללו את הקליע ומטען אבק שרפה, שניהם בתוך תרמיל ניר אשר שומן באופן נכבד כדי למנוע רטיבות ולהקל על טעינת הרובה. כדי לטעון את הרובה החדש, על החייל היה לקרוע את תחתית התרמיל בעזרת שיניו ולשפוך את אבק השריפה במורד הקנה, את התרמיל והקליע שבתוכו היה עליו לדחוף במורד הקנה אחרי אבקת השריפה.
נושא שימון הקליעים הפך לאחת מהסיבות שהציתו את המרד משום השמועות שהסתובבו סביב שימון התרמילים, שכן הטענה הייתה שהתרמילים שומנו בעזרת שומן חזיר ופרה. חזיר נחשב טמא על ידי המוסלמים, פרה נחשבת מקודשת על ידי ההינדים. בשני המקרים, שימוש בשומן שלהם נחשב כפגיעה דתית משפילה. היה בסיס מסוים לשמועה זו משום שהשימון כמו הכנת התרמילים נעשה על ידי חברה חיצונית וללא שליטה ישירה של השלטונות הבריטיים.
מהלך המרד ההודי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אם כי הסיבות למרד היו שונות ומגוונות, היה אירוע יחיד שהצית לבסוף את המרד עצמו. אירוע זה היה שיחה שהתקיימה במצבור התחמושת בדום-דום (צפונית לקולקטה) בין שני חיילים הודים בשירות הצבא הבריטי, האחד ממעמד נמוך (לאסקר) והשני ממעמד גבוה (ברהמין). הלאסקר ביקש לשתות מכד הנחושת של הברהמין, אך זה סירב מחשש שבן המעמד הנמוך יזהם אותו. כתגובה לעלבון ענה הלאסקר שבקרוב יאבד הברהמין את מעמדו בכל מקרה שכן השלטון הבריטי מייצר תרמילים המשוחים שומן פרה וחזיר. השמועה החלה ככל הנראה כך ונפוצה ברחבי ארמיית בנגל כמו אש בשדה קוצים.
סימנים ממשיים להתחלתו של המרד החלו בינואר 1857 כאשר רגימנט 'הילידים בנגל ה-34', אשר ישב בבראקפור (קרוב לדום-דום), החל להראות סימני התמרמרות וחוסר שביעות רצון כלפי הבריטים. חודש לאחר מכן הוא אף השפיע על סלידה דומה בקרב רגימנט נוסף 'הילידים בנגל ה-19', אשר סירב לאימוני ירי ב-26 בפברואר, אף על פי שהתרמילים שחולקו לו לא שומנו כלל. כתגובה פורק הרגימנט ה-19 פורק על ידי רגימנט בריטי ('הרגלים ה-84'). ב-29 במרץ, טוראי ברגימנט ה-34 בשם מנגל פאנדי (Mungal Pandy) הצהיר שיירה בקצין הבריטי הראשון שיראה במהלך כינוס של הרגימנט. כתגובה לכך הגיע למקום קצין בריטי מהרגימנט בניסיון להשתלט על האירועים, פאנדי ירה לעבר הלוטננט והפיל אותו מסוסו, הוא ניצל הודות להתערבותו של המשרת ההודי שלו. הרגימנט המתמרד תקף והעלה באש מחנה בריטי בעיר כשהוא יוצא עם שלל של מספר תותחים, משם המשיך בצעידה לקראת קולקטה. בסוף מרץ, נעצר הרגימנט המתמרד ופאנדי ומספר מנהיגי המרד ברגימנט נתלו על ידי השלטונות הבריטים.
לאחר הדרמה בבראקפור במרץ, חודש לאחר מכן אירוע התמרדות נוסף התרחש באווד (ששנה לפני כן סופחה לשלטון הבריטי בהודו). לאחר ששמע על פירוק הרגימנט ה-19, התמרד 'רגימנט הילידים ה-7' ובתגובה, פורק אף הוא על ידי הנציב הבריטי באווד הנרי לורנס (Henry Lawrance) על ידי הקפת המתמרדים בתותחים מוכנים לירי.