stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי מוזמביק–מקסיקו
היסטוריה

במהלך סחר העבדים האטלנטי, פורטוגל וספרד העבירו עבדים אפריקאים רבים ממוזמביק למקסיקו שם הגיעו בעיקר לעיר הנמל וראקרוס. ביוני 1975 קיבלה מוזמביק את עצמאותה מפורטוגל. מקסיקו ומוזמביק כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 בפברואר 1988. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים; היחסים בין שתי המדינות התרחשו בעיקר בפורומים רב-צדדיים כמו האומות המאוחדות.
באוקטובר 1986 מקסיקו קראה לחקירה באו"ם על מותו של נשיא מוזמביק, סמורה מקל, לאחר שהמטוס שלו התרסק בדרום אפריקה. ביוני 1999 נפגש שרת החוץ המקסיקנית רוסאריו גרין עם נשיא מוזמביק, ז'ואקים שיסאנו, בעוד שניהם השתתפו בהשבעה של נשיא דרום אפריקה, תאבו מבקי בפרטוריה. במרץ 2002 ביקר ראש ממשלת מוזמביק, פסקואל מוקומבי, במקסיקו כדי להשתתף בוועידת מונטריי. במהלך ביקורו נפגש ראש הממשלה מוקומבי עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס.
בדצמבר 2010 ביקרה שרת הסביבה של מוזמביק, אלסינדה אבראו, במקסיקו כדי להשתתף בוועידת האקלים של האו"ם בשנת 2010 בקנקון. באוקטובר 2015 ביקר שר המשפטים של מוזמביק, ז'וזה איבראימו אבודו במקסיקו, ונפגש עם נציב זכויות האדם הלאומי של מקסיקו, לואיס ראול גונסאלס פרס. במהלך הביקור הסכימו שתי המדינות לפיתוח פעילויות משותפות בתחום ההגנה והפצת זכויות האדם, הכשרה וייעוץ בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג ממוזמביק למקסיקו
ראש ממשלת מוזמביק פסקול מוקומבי (2002)
השר לאיכות הסביבה אלסינדה אבראו (2010)
שר המשפטים חוסה איבראימו אבודו (2015)
הסכמים דו-צדדיים

בשנת 2004, שתי המדינות חתמו על הסכם בשיתוף פעולה חינוכי ותרבותי. שתי המדינות מנהלות בימים אלה (2020) משא ומתן על מזכר הבנות להקמת מנגנון התייעצות בענייני אינטרסים הדדיים.
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-14 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו למוזמביק כולל: מוצרי חלב; טרקטורים; מקררים; כרטיסים המסופקים עם שבב מעגל משולב; מכשירי חשמל; תַמרוּקִים; ובירה מאלט. הייצוא העיקרי של מוזמביק למקסיקו כולל: טבק, אילמניט, מעגלים מודולריים, מודולי כוונון להקה, ורמיקוליט ודגימות זואולוגיות גזור וחלקיהם.
נציגויות דיפלומטיות

מקסיקו מוסמכת למוזמביק משגרירותה בפרטוריה, דרום אפריקה.
מוזמביק מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית.
יחסי מוזמביק–סין

| יחסי מוזמביק–סין |
| --- | --- |
מוזמביק: הרפובליקה העממית של סין


מוזמביק: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
799,380: 9,596,967.75
אוכלוסייה
34,881,116: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,625: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
591: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית
שגרירים
איירס בוניפציו באטיסטה עלי: לי צ'ון הואה
יחסי מוזמביק–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת מוזמביק לבין הרפובליקה העממית של סין. למוזמביק שגרירות בבייג'ינג ואילו לסין שגרירות במפוטו.
היסטוריה

יחסי מוזמביק-סין החלו כבר בשנות ה-60, כאשר סין החלה לתמוך במאבק של מפלגת FRELIMO המרקסיסטית שפעלה נגד הקולוניאליזם הפורטוגלי והשלטון של פורטוגל במדינה. היחסים בין שתי המדינות נוסדו רשמית ב-25 ביוני 1975, זמן קצר לאחר שמוזמביק קיבלה עצמאות. בנובמבר 2006 הפכה מוזמביק למדינה האפריקאית ה-13 שנוספה לרשימת היעדים התיירותיים ביותר של סין.
היסטוריה > ביקורים רשמיים

חו ג'ינטאו, נשיא הרפוליקה העממית של סין ערך ביקור רשמי במוזמביק בפברואר 2007, במהלכו התחייבו הוא ונשיא מוזמביק, ארמנדו גובזה, לשתף פעולה בתחומי הכלכלה, הטכנולוגיה, החקלאות, החינוך והספורט. כמו כן הוחלט כי שאנגחאי ומפוטו ייצרו מערכת יחסים של ערים אחיות.
אזרחים המתגוררים במדינה השנייה

בין השנים 1992 - 2003, 22 אזרחי מוזמביק נסעו לסין במטרה ללמוד. ההערכות לגבי מספר האזרחים הסינים המתגוררים במוזמביק הוא בין 1,500 ל-12,000.
סחר והשקעות

דפוס הסחר בין סין למוזמביק שונה מצורת הסחר של סין עם מדינות אחרות באפריקה כמו אנגולה, ניגריה וסודאן. סין מייבאת ממוזמביק בעיקר מוצרים חקלאיים וציוד לדיג, אולם גם חומרי גלם, תוך שהיא מייצאת מוצרים שונים ומכונות. בין השנים 2004 ו-2006, הסחר בין שתי המדינות שילש את עצמו מ-70 מיליון דולר ל-210 מיליון דולר, וסין הפכה לאחת משלושת שותפי המסחר הגדולים ביותר של מוזמביק, אחרי דרום אפריקה ופורטוגל. סין הפכה לקונה מרכזי של עץ ממוזמביק; על אף שהתקנות המקומיות קובעות כי אין לייצא עצים לא מעובדים מהמדינה, מתוך מטרה לאלץ מדינות זרות להקים מתקני עיבוד עץ במדינה, עצים רבים ולא מעובדים מיוצאים באופן לא חוקי. סין הפכה לשחקן חשוב בענף הבנייה במוזמביק; יותר משליש מבניית הדרכים החדשות בסין מבוצעות בידי קבלנים סינים. קבלנים ממדינות אחרות, שאיבדו את עסקיהם בשל העלויות הגבוהות שלהם, מתלוננים כי הקבלנים הסינים מעדיפים להביא למדינה את עובדיהם מסין מאשר להעניק תעסוקה למקומיים, וכי הם אינם מסייעים בהעברת טכנולוגיות למדינה. ב-10 החודשים הראשון של 2012, ערך הסחר היה 1.1 מיליארד דולר, כאשר מוזמביק הייתה שותפת הסחר ה-23 בגודלה של סין.
סיוע לפיתוח מוזמביק

בנוסף למסחר, סין החלה לספק סיוע למוזמביק בנושא פיתוח המדינה. הבנק הסיני הלווה למוזמביק הלוואות נוחות לבניית תשתיות במדינה, למשל ב-2006, אז הלווה למוזמביק 60 מיליון דולר, ובהמשך ביטל חלק משמעותי מהחוב של מוזמביק למדינה, כמו גם ב-2001 עם 22 מיליון דולר ו-2007 אז ביטל חוב של 30 מיליון דולר. כמו כן הסינים בנו מספר מבנים ממשלתיים במוזמביק ללא תשלום, כמו בניין הפרלמנט והאצטדיון הלאומי של מוזמביק.
יחסי מדגסקר–שוודיה

| יחסי מדגסקר–שוודיה |
| --- | --- |
מדגסקר: שוודיה


מדגסקר: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
587,041: 450,295
אוכלוסייה
32,158,731: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,032: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
499: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי מדגסקר–שוודיה הם יחסי החוץ שבין מדגסקר לבין שוודיה. למדגסקר יש קונסוליית כבוד בסטוקהולם וכן קונסוליה רגילה באיסטאד. מלבד הקונסוליות, מדגסקר מיוצגת בשוודיה על ידי השגרירות בברלין, גרמניה. לשוודיה יש קונסוליית כבוד באנטנריבו. היא מיוצגת על ידי השגרירות במפוטו, מוזמביק.
בשנת 1990 נוסדה בגטבורג שבשוודיה אגודת הידידות שוודיה-מדגסקר. האגודה היא מוסד ללא מטרות רווח שמטרתה הוא קידום היחסים בין שתי המדינות. לאגודה סניפים בסטוקהולם ובגטבורג. האגודה מפרסמת כתב עת המכונה למור, וכן חוברת מידע לתיירים, ופרסומים נוספים.
יעל בורשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בת 50 בערך)
 שם לידה:  יעל בורשטיין
 מקום לימודים:  תואר ראשון, בצלאל, ירושלים  בית הספר לאמנות חזותית, ניו יורק, ארצות הברית  קמרה אובסקורה בית הספר לאמנות, תל אביב-יפו  תואר שני, הקולג’ המלכותי לאמנות, לונדון, בריטניה
 תחום יצירה:  ציור, מיצב, קולאז', פיסול, צילום
 http://yaelburstein.com
 
יעל בורשטיין (נולדה בשנת 1974) היא אמנית פלסטית העוסקת בציור, בפיסול, בקולאז' ובצילום. עבודותיה של בורשטיין עוסקות ביחסים שבין חללים מנטליים לחללים פיזיים היא אוספת דימויים קיימים של חללי מגורים ריקים, נופים טבעיים ומסכות אתניות ושבטיות ושוזרת אותם לקולאז'ים צילומיים, פסלים דו־ממדיים או טפטים המתמזגים בקירות חלל התצוגה.
ביוגרפיה

יעל בורשטיין נולדה בשנת 1974, בוגרת תואר ראשון בהצטיינות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים בין השנים 1997–2001, בשנת 2001 למדה במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק, ארצות הברית. בשנת 2003 למדה בסמינר לתרבות ואוצרות- לימודי תרבות, קמרה אובסקורה בית הספר לאמנות בתל אביב-יפו, בין השנים 2005–2007 למדה בלונדון, במסגרת התואר השני שלה בקולג' המלכותי לאמנות.
בשנת 2011 החלה בורשטיין ללמד במחלקה לתקשורת חזותית במרכז האקדמי ויצו חיפה, בין השנים 2003–2005 לימדה במחלקה לתקשורת חזותית במכללת שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב. בין השנים 2007–2015 לימדה תקשורת חזותית בבצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים.
תערוכות > תערוכות יחיד

2018 - "מוטות", מוזיאון הרצליה לאומנות עכשווית
2019 - "טהור וקשה ולבן העולם", מוזיאון תל אביב לאומנות.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2007-2008 - גלריה גילית פישר, תל אביב
2013 - "מובי דיק", גלריה לרישום והדפס מתנת הידידים הגרמנים של מוזיאון תל אביב לאמנות ובמבואה ע"ש ברוס ורות רפפורט, הבניין ע”ש שמואל והרטה עמיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
2013 - "מלא-כתם", בית אוסף קופפרמן, קיבוץ לוחמי הגטאות
2016 - "חדש באוסף", מוזיאון ישראל, ירושלים
2017 - "This Must Be The Place", עינגע גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב
2018- 2019- "עסק ביש", מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
2019 - "יחס", בסיס לאמנות ותרבות, הרצליה פיתוח.
עבודות נוספות

2006 - "ללא כותרת", קולאז', עיפרון על נייר, גואש וצילום שחור-לבן, 52x58 ס"מ
2007 - "ציפור", קולאז', 160x122 ס"מ
2008 - "LAa", קולאז', 75x104 ס"מ
2009 - "מטבח", מונטאז', 115x95 ס"מ
2010 - "ללא כותרת", גואש על הדפס
2010 - "נחש משיל עור על אפו ועיניו", גואש על הדפס,22x37 ס"מ
2011 - "פרוזדור", מסך משי בהדפס דיגיטלי, 65x70 ס"מ
2013 - "או-או", קולאז', 107x160 ס"מ
2013 - "ללא כותרת", הדפס והזרקת דיו פיגמנטית, 177x155 ס"מ
2013 - "Tukan", תמונה ממוסגרת שנמצאה, 39x32 ס"מ
2013 - "מפל מעשן", תמונה ממוסגרת שנמצאה,39x32 ס"מ
2014 - "RRR", קולאז' שחור לבן, 110x114 ס"מ
2014 - "ללא כותרת", קולאז', 130x156 ס"מ
2015 - "כחול בירוק", עיפרון על נייר, 30x40 ס"מ
2015 - "LA" (מחקר), גואש על הדפס, 32x24 ס"מ
2016 - "נחש", ברזל ובטון, 235x20x20 ס"מ
2016 - "עיניים", קולאז', 67x56 ס"מ.
הערות שוליים

↑  קירות בהפרעה, באתר מגזין את, ‏2015-07-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 294927  NLI: 987007402798905171  VIAF: 8935156991001161180001   WorldCat (עם VIAF): 8935156991001161180001
יצחק רדשקוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביולי 1947 (בן 77) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1976
 מד כושר מרבי:  2445 (ינואר 1976)
 מד כושר נוכחי:  2395 (לא פעיל)
 השכלה:  אוניברסיטת ITMO 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל
 
יצחק רדשקוביץ' (ברוסית: Исаак Радашкович;‏ נולד ב-4 ביולי 1947 בברית המועצות) הוא שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת אמן בינלאומי.
ביוגרפיה

יצחק רדשקוביץ' למד לשחק שחמט במועדון הפיונירים בלנינגרד. לאחר סיום בית הספר הוא למד הנדסה בלנינגרד, וסיים עם קבלת תואר מהנדס.
בשנת 1973 הוא עלה לישראל. בשנת 1976 השיג דרגת אמן בינלאומי.
הישגים בולטים

1976 - ניצח בתחרות בינלאומית בנתניה.
1977 - היה חבר בנבחרת ישראל שזכתה במקום הראשון במכביה.
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפות ישראל בשחמט 1974 - סיים במקום השלישי
אליפות ישראל בשחמט 1976 - סיים במקום השביעי
אליפות ישראל בשחמט 1978 - סיים במקום ה-11.
יצחק רדשקוביץ' באולימפיאדת השחמט

בשנת 1974 השתתף רדשקוביץ' באולימפיאדת שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1974 | 2 עת | ישראל | 2425 | 12 מ-15 | 11+ 2= 2- | 80.0 | 17 קבוצתי, 4 אישי |
הערות שוליים

↑  Radashkovich, Itchak - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאטוביץ'

לאטוביץ' (בפולנית: Latowicz) הוא כפר במחוז מינסק מזובייצקי שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-25 ק"מ דרומית מזרחית למינסק מזובייצקי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נזכר מאמצע המאה ה-13 כיישוב מבוצר, ובשל מיקומו על דרך מסחר, הפך למרכז מסחרי לסביבתו החקלאית. בשנת 1423 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ונקבעו בו ירידים ושווקים.
פלישת האימפריה השוודית לאזור באמצע המאה ה-17 הביאה לקטיעת שגשוג היישוב, ולצמצום חד במספר תושביו.
יהודי לאטוביץ'

יהודים ישבו ביישוב מהמאה ה-16, אך בשנת 1596 הוצא צו האוסר על מגוריהם בו. חרף זאת המשיך להתקיים בכפר יישוב יהודי קטן, ומהמחצית הראשונה של המאה ה-19 התקיימה בכפר קהילה. בין השנים 1827 ו-1862 הוטלו מגבלות מגורים על יהודי היישוב, והם רוכזו ברובע אחד בו.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 416 יהודים, כחמישית מתושביו. ב-14 באוקטובר 1942 במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה, שולחו יהודי היישוב למחנה ההשמדה טרבלינקה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-38

| --- | --- |
 תאריך:  5 במרץ 1985 
 מיקום:  מלון בית גרוונר
 מנחים:  טרי ווגן
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  דמעות של שתיקה
 →37 39←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-38 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1984. הטקס נערך במלון בית גרוסוונור ב-5 במרץ ב-1985.
הזוכה הגדול של הטקס היה הסרט "דמעות של שתיקה" שהיה מועמד ל-13 פרסים וזכה בשמונה מהם.
זוכים ומועמדים > הסרט הטוב ביותר

דמעות של שתיקה
פריז, טקסס
A Private Function
המלביש
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר

היינג נגור – דמעות של שתיקה
סם ווטרסטון – דמעות של שתיקה
אלברט פיני – המלביש
טום קורטני – המלביש
זוכים ומועמדים > השחקנית הטובה ביותר

מגי סמית' – A Private Function
הלן מירן – קאל
מריל סטריפ – סילקווד
שירלי מקליין – תנאים של חיבה
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה

דנהולם אליוט – A Private Function
מייקל אלפיק – גורקי פארק
איאן הולם – גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים
רלף ריצ'רדסון – גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים
זוכים ומועמדים > השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה

ליז סמית' – A Private Function
איילין אטקינס – המלביש
טיוזדיי ולד – היו זמנים באמריקה
שר – סילקווד
זוכים ומועמדים > הבמאי הטוב ביותר

וים ונדרס – פריז, טקסס
פיטר ייטס – המלביש
רולנד ג'ופה – דמעות של שתיקה
סרג'ו לאונה – היו זמנים באמריקה
זוכים ומועמדים > התסריט המקורי הטוב ביותר

דני רוז האיש מברודוויי  - וודי אלן
החברים של אלכס - לורנס קסדן וברברה בנדק
Comfort and Joy - ביל פורסיית'
A Private Function - אלן בנט
זוכים ומועמדים > התסריט המעובד הטוב ביותר

דמעות של שתיקה  - ברוס רובינסון
בארץ אחרת - ג'וליאן מיטשל
המלביש - רונלד הארווד
פריז, טקסס - סם שפרד
זוכים ומועמדים > הצילום הטוב ביותר

דמעות של שתיקה  - כריס מנגס
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור - דאגלס סלוקומב
גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים - ג'ון אלקוט
היו זמנים באמריקה - טונינו דלי קולי
זוכים ומועמדים > העריכה הטובה ביותר

דמעות של שתיקה  - ג'ים קלארק
Under Fire - ג'ון בלום ומארק קונטי
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור - מייקל קאהן
בארץ אחרת - גרי המבלינג
זוכים ומועמדים > עיצוב ההפקה הטוב ביותר

דמעות של שתיקה  - רוי ווקר
גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים - סטיוארט קרייג
1984 - אלן קמרון
The Company of Wolves - אנטון פורסט
זוכים ומועמדים > עיצוב התלבושות הטוב ביותר

היו זמנים באמריקה  - גבריאלה פסקוצ'י
The Company of Wolves - אליזבת' ולר
The Bostonians - ג'ני ביוואן וג'ון ברייט
Un amour de Swann - Yvonne Sassinot De Nesles
זוכים ומועמדים > האיפור הטוב ביותר

גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים  - פול אנגלן, פיטר פרמפטון, ריק בייקר, ג'ואן הילס
דמעות של שתיקה - טומי מנדרסון
המלביש - אלן בויל
The Company of Wolves - ג'יין רויאל & כריסטופר טאקר
זוכים ומועמדים > הסאונד הטוב ביותר

דמעות של שתיקה  - ביל רואו, איאן פולר, קלייב וינטר
כרמן - קרלוס פארולו, אלפונסו מרקוס, אנטוניו אילן
גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים - איוואן שארוק, גורדון ק מק'קלום, לס ויגינס, רוי בקר
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור - בן בורת, סיימון קיי, לורל לאדוויץ'
זוכים ומועמדים > האפקטים החזותיים הטובים ביותר

אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור - דניס מורן, ג'ורג' גיבס, מייק מקאליסטר, לורן פטרסון
מכסחי השדים - ריצ'רד אדלונד
The Company of Wolves - כריסטופר טאקר, אלן ויבלי
דמעות של שתיקה - פרד קרמר
זוכים ומועמדים > המוזיקה הטובה ביותר

היו זמנים באמריקה  - אניו מוריקונה
דמעות של שתיקה - מייק אולדפילד
כרמן - פאקו דה לוסיה
פריז, טקסס - ריי קודר
זוכים ומועמדים > השיר המקורי הטוב ביותר

"Ghostbusters" במכסחי השדים - ריי פרקר ג'וניור
"No More Lonely Nights" ב-Give My Regards to Broad Street - פול מקרטני
"Together in Electric Dreams" ב-Electric Dreams - ג'ורג'ו מורודר ופיליפ אוקי
"I Just Called To Say I Love You" בהאישה באדום - סטיבי וונדר
זוכים ומועמדים > הסרט הזר הטוב ביותר

כרמן
A Sunday in the Country
Un amour de Swann
שובו של מרטין גר
זוכים ומועמדים > הסרט הקצר הטוב ביותר

The Dress
Killing Time
Samson and Delilah
זוכים ומועמדים > השחקן החדש המבטיח ביותר

היינג נגור – דמעות של שתיקה
רופרט אוורט – בארץ אחרת
ג'ון לינץ' – קאל
טים רות' – The Hit
זוכים ומועמדים > תרומה מצטיינת לקולנוע

אלן פארקר ואלן מרשל
הערות שוליים

↑  Getty Images: Picture of actor Ian McKellan attending the BAFTA Awards ceremony on 5th March 1985 at the Grosvenor Hotel in London Retrieved 2013-03-06
↑  AvaxNews caption under picture 3: British comedian Rowan Atkinson attends the BAFTA awards at the Grosvenor House Hotel in London, 5th March 1985. (Photo by Fox Photos/Hulton Archive/Getty Images)
↑  BAFTA org: Film in 1985 Retrieved 2013-03-06
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
ימקגאשי

| ימקגאשי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Rhabdophis
מין:: ימקגאשי
שם מדעי
 Rhabdophis tigrinus ‏בויה, 1826
תחום תפוצה


ימקגאשי (שם מדעי: Rhabdophis tigrinus) הוא מין של נחש בן משפחת הזעמניים הקרוב לנחשי המים ומצוי בטבע במזרח ודרום-מזרח אסיה. לנחש הימקגאשי ניבי ארס אשר ממוקמים בחלק האחורי של פיו. נחש זה מיוחד בכך שבנוסף לרעל שמיוצר בבלוטות הארס שבפיו, הוא משתמש גם ברעל שמקורו בתזונתו אותו הוא מפריש על גבו.
אורך נחש הימקגשי 60-100 ס"מ וצבע קשקשיו ירוק-זית עם רצועות שחורות וצידיים כתומים משורטטים. במראהו דומה הנחש לנחשי המים שוכני אירופה. הוא בעל ראש קטן ועיניים גדולות בעלות טבעות צהובות סביבן.
נחש זה מצוי לאורך גדות נהרות ואגמים רדודים, ערבות עשבוניות ויערות וגם בקרבת יישובים. הוא נפוץ ברוסיה במחוזות פרימוריה וחברובסק, סין, קוריאה הצפונית והדרומית, טאיוואן, וייטנאם, ולאורך יפן עד איי ריוקיו.
נחש זה ניזון ממינים שוכני מים כמו דגים, זוחלים קטנים יותר אך בעיקר מצפרדעים וקרפדות ביניהם מינים רעילים, והוא מסוגל להשתמש בארס הקרפדות כדי להגן על עצמו: הנחש מפריש לאורך גבו את ארס הקרפדות שאכל. אם יותקף במזג אויר קר, כאשר אינו יכול לנוע מהר ולנוס מאויביו, הנחש יזקוף את צווארו וגבו כדי להבליט את בלוטות הרעל שעליהם. הרעל מכיל סטרואיד שעשוי לעיתים להרוג אדם, אך מדובר בתקריות נדירות הנגרמות בעיקר מתרומבוציטופניה של הננשך. הנחש אינו מייצר את הרעל בגופו, ולכן עוצמת הרעילות תלויה בתזונת הנחש: באזורים בהם אין מספיק צפרדעים רעילות למזונו, הנחש לא יכול להפריש רעל על גבו.
הערות שוליים

↑  ימקגאשי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישעיהו רפאלוביץ

הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ (1870 – 1956) היה מראשוני הצלמים היהודים בארץ ישראל, ומהראשונים שהנציחו את נופי הארץ מנקודת ראות עברית-ציונית. בעיקר הגדיל לעשות בצילום המושבות הראשונות של העלייה הראשונה ואף פרסם אלבום בשם זה "ארץ-ישראל והמושבות". היה המייסד והנשיא הראשון של אגודת אחוה העולמית, הרב הראשי לברזיל ורב הצבא הבריטי בארץ ישראל.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בעיירה בוהופול, פלך פודוליה, של האימפריה הרוסית, בכ"ה בניסן תר"ל (1870), לאביו משה, סוחר, תלמיד-חכם ומשכיל, דור שביעי לרבי זלמן מירלס רבן של קהילות אה"ו ולרבי חיים רייצס שנשרף על קידוש השם בלבוב בשנת תפ"ח (1728), ודור תשיעי לרבי דוד הלוי סגל (בעל "טורי זהב").
בשנת תרמ"ב עלה ארצה עם הוריו ואחיו שמואל רפאלי והתיישבו בירושלים.
רפאלוביץ למד בישיבת עץ חיים ונשא לאשה את שרה (בתו של ישראל דוב פרומקין). בעודו אברך צעיר שאף להכניס רוח חדשה ביישוב הישן בירושלים ולהרחיב את היישוב העברי בארץ. לשם כך שהה בשנת תר"ן עשרה חדשים בסלט שבירדן וניסה לרכוש שם קרקעות לצורכי התיישבות עברית.
בתרנ"ד 1894 החל ללמוד את מלאכת הצילום.
בתרנ"ה השתתף ביסוד אגודת 'אחוה', כדי לשפר את החיים הציבוריים והכלליים ביישוב הירושלמי וליצור איחוד בין העדות השונות, והיה נשיאה הראשון במשך שלוש שנים. אחר כך יסד את חברת "ישוב ארץ הקודש" במטרה להעביר צעירים מירושלים לעבודה חקלאית ולעזור להתנחלותם על הקרקע. ב-1898 יצא ללימודים בחו"ל, בלונדון השתלם בצילום וכאשר חזר לירושלים נענה ליוזמתו של משה אליהו זקס שטען בפניו כי כדי שלא יאמרו שהציונות החדשה מבית מדרשו של הרצל התחילה את בניין ארץ ישראל יש לצלם את כל המושבות שנוסדו ולהפיץ התמונות באלבום מפואר, רפאלוביץ בעזרת צלם נוסף נדדו בארץ ישראל והפיקו אלבום מפואר על ארץ ישראל העתיקה והחדשה בלוית טקסטים בעברית, אנגלית וגרמנית.
למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטה בלונדון והוסמך לרבנות ולדוקטור לפילוסופיה. מ-1904 עד 1924 נתמנה לרב בליברפול והיה חבר בוועד העיר, חבר ועד אגודת הרבנים באנגליה וחבר מועצת החברה האנגלית לספרות ופילוסופיה. ב-1924 נבחר לרב הראשי בברזיל והיה גם נציג יק"א בברזיל.
נפטר בתל אביב, ב-י"ט בסיוון תשט"ז (29 במאי 1956).
קורות חיים > פעילותו כרבה הראשי של יהדות ברזיל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היה פעיל בציונות מראשיתה, השתתף כציר בקונגרסים ציוניים בבזל, בלונדון, בווינה, בקרלסבד ובציריך. חזר לארץ ישראל ב-1935 והשתקע בתל אביב. בשנת 1940 מונה לרב הצבא הבריטי בארץ ישראל.
קורות חיים > פרסומיו וחיבוריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  ע"פ דוד תדהר (עורך), "הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ- השלמה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3191
↑  מנוי רב לחיילים היהודים, הצופה, 13 ביוני 1940
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266700605171  LCCN: n83073836  VIAF: 308273307   WorldCat (עם VIAF): 308273307 
מודעת פרסום של רפאלוביץ, בכתב העת חבצלת של חותנו, המודיעה על מעברו למשכנו החדש מול "גן הבלדיה" (עיריית ירושלים). יולי 1896
צילום של ישעיהו רפאלוביץ: חתונה במוצא, 1895
לאטיק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  סירופ 
 מוצא:  הפיליפינים 
 מרכיבים עיקריים:  קוקוס 
 
לטיק צלוי (עשוי מחלב קוקוס טהור המופק מבשר קוקוס מגורר טרי), תוצר לוואי של ייצור שמן קוקוס בפיליפינים
ביקו בציפוי קרם קוקוס לאטיק
לאטיק (בפיליפינית: Latik) מתייחס לשני מרכיבים שונים המבוססים על קוקוס במטבח הפיליפיני. באזור ויסאיאס הכוונה היא לסירופ קרם קוקוס מקורמל (קרמל קוקוס) המשמש כרוטב קינוח. בצפון הפיליפינים, הכוונה היא לתוצרי לוואי מוצקים של ייצור שמן קוקוס (כמו "גבינת" קרם קוקוס), המשמשים כקישוט למגוון קינוחים.
לאטיק ויסאיאני

לאטיק במובן המקורי שלו בשפות ויסאיאן פירושו המילולי "סירופ" (שווה ערך לארניבל בשפת ההיליגיינון). זה יכול להתייחס לכל סוג של נוזל ממותק סמיך כולל ריבה. עם זאת, בשימוש הנפוץ ביותר, לאטיק פירושו רוטב תיבול סירופ המופק מצמצום (בהרתחה) של חלב קוקוס וסוכר.
משתמשים בו באותו אופן כמו סירופ, במנות כמו קלמאי (עשוי על ידי מיצוי חלב קוקוס מאגוזי קוקוס מגוררים פעמיים) וסומאן (עוגת אורז שמקורה בפיליפינים). בדרך כלל הוא מכונה מחוץ לפיליפינים כ"קרמל קוקוס". גרסה מסחרית של הלאטיק ויסאיאני משווקת בינלאומית כסירופ קוקוס, אם כי אין לבלבל אותה עם סוכר קוקוס שמקורו במיץ קוקוס.
לאטיק טאגאלוג

לאטיק בלוזון עשוי מחלב קוקוס מורתח בסיר עד שהוא מצטמצם לשמן קוקוס ומתחילים להיווצר מוצקים ("גבינת" קרם קוקוס) במשטח העליון. את המוצקים האלה משאירים לטיגון בשמן הקוקוס עד להזהבה.
לאטיק משמש בדרך כלל כתוספת למגוון מאכלים פיליפינים, כולל מאיה בלנקה (קינוח פיליפיני עם מרקם דמוי ג'לטין העשוי בעיקר מחלב קוקוס), סאפין-סאפין (קינוח אורז דביק בשכבות וקוקוס במטבח הפיליפיני) ו-ube halaya (קינוח פיליפיני עשוי בטטה סגולה מבושלת ומעוכה).
לפעמים הם נחשבים בטעות לבשר קוקוס מקורמל מטוגן, סוג אחר של קישוט/קינוח הידוע כבוקאיו (קינוח פיליפיני העשוי מרצועות קוקוס ממותקות) בשפת הביסאיה.