stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוכים הבאים לצפון
עלילה

במרכז עלילת הסרט נמצא פיליפ אברמס, מנהל סניף דואר מפרובאנס שבדרום צרפת. כעונש על שניסה להתחזות לנכה על מנת שתאושר לו העברה לסניף בריביירה, הוא מועבר לנהל את סניף הדואר בעיירה ברג. עיירה זו ממוקמת בחבל נור-פה דה קאלה שבקצה הצפוני של צרפת, חבל ארץ בעל שם של בעל מזג אוויר קר וגשום המאוכלס באנשים בעלי מנהגים מוזרים הדוברים ניב של צרפתית בשם שטי.
לאחר קשיי התאקלמות מגלה אברמס כי החיים בצפון אינם קשים כפי שתיאר לעצמו. הוא מסתיר מאשתו הסובלת מדיכאון את העובדה שהוא אוהב את מקום העבודה החדשה שלו ואת צוות העובדים, ואף מביים תאונה כדי שלא תגיע. כשהיא מגיעה לבסוף, מביימים העובדים כפר בסביבת העיירה ברג ומתנהגים בצורה גסה בכוונה, אך השקר נחשף ואברמס נאלץ להתעמת עם אשתו, המבינה ללבו בסופו של דבר.
בעלילת המשנה מתרחש סיפור אהבה בין אנאבל עובדת הדואר לבין הדוור (בגילום הבמאי דני בון) שגר אצל אימו השתלטנית, ואף מפתח בעיות שתייה עקב חמימות התושבים, המציעים לו לשתות אצלם בכל פעם שהוא מביא את הדואר. באחת הסצנות, מצטרף אליו אברמס לסיבוב חלוקת הדואר על אופניים, במטרה להניא אותו מלשתות, אך לבסוף הוא שותה יותר ממנו ועושה תאונת אופניים. לבסוף, בהשראת אברמס, מצליח הדוור לזכות באנאבל.
אמין גואירי

אמין פריד גואירי (בצרפתית: Amine Ferid Gouiri; נולד ב-16 בפברואר 2000 בבורגואן-ז'לייה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'יראי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים > אולימפיק ליון

גואירי הגיע למחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית בשנת 2013, ובשנת 2017 חתם על חוזה מקצועי ראשון במועדון. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. ב-19 בנובמבר 2017 ערך גואירי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד מונפלייה במסגרת המחזור ה-13 בליגה לעונת 2017/2018. בסך הכל ערך גואירי שמונה הופעות ליגה במועדון, מבלי להבקיע שער.
קריירת מועדונים > ניס

ב-1 ביולי 2020 חתם גואירי על חוזה לארבע עונות בניס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך גואירי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהבקיע צמד שערי בכורה בניצחון 2-1 על לאנס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה במועדון ערך גואירי 34 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.
קריירה בינלאומית

גואירי היה מלך השערים של טורניר אליפות אירופה עד גיל 17 שנערך בשנת 2017.
גואירי היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר.
ב-12 באוקטובר 2023 ערך גואירי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 5-1 על נבחרת כף ורדה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023, אולם בהמשך נגרע מהסגל.
הערות שוליים

↑  ACADÉMIE : COMME AMINE GOUIRI, MAXENCE CAQUERET SIGNE UN CONTRAT STAGIAIRE DE 3 ANS באתר הרשמי של אולימפיק ליון, 3 ביולי 2017 (בצרפתית)
↑  ÉQUIPE NATIONALE : AMINE GOUIRI QUITTE LA SÉLECTION POUR CAUSE DE BLESSURE באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האלג'יראית, 1 בינואר 2024 (בצרפתית)
BRICS

| --- | --- |

לוגו ועידת 2024 של הארגון ברוסיה
 שמות קודמים:  BRIC
 תחום:  מסחר, סחר, יחסים בין-לאומיים
 חברים:  רוסיה רוסיה  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  הודו הודו  ברזיל ברזיל  דרום אפריקה דרום אפריקה  איראן איראן  מצרים מצרים  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות אתיופיה אתיופיה
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 2009 – הווה (15 שנים) 
 
 
בניין מטה BRICS, שאנגחאי
ארבעת מנהיגי מדינות ה-BRIC ב-2008 (מימין לשמאל): לואיס אינסיו דה סילבה מברזיל, חו ג'ינטאו מסין, דמיטרי מדבדב מרוסיה ומאנמוהאן סינג מהודו.
חמשת מנהיגי מדינות ה-BRICS ב-2016 (משמאל לימין): נשיא ברזיל טמר, ראש ממשלת הודו מודי, נשיא סין שי, נשיא רוסיה פוטין ונשיא דרום אפריקה זומה.
BRICS הוא ארגון כלכלי שמאחד את כלכלות ברזיל, רוסיה, הודו, סין, דרום אפריקה, מצרים, איראן, אתיופיה ואיחוד האמירויות הערביות.
המונח "BRICS" או "מדינות BRICS" הוא ראשי תיבות בהם נעשה שימוש בעיקר על ידי כלכלנים ביחס למייסדותיה: ברזיל, רוסיה, הודו, סין, ודרום-אפריקה (לפי האות הראשונה בשמה של כל אחת ממדינות אלה בשפה האנגלית). המונח הראשוני היה "BRIC" ונטבע ב-2001 על ידי ג'ים אוניל, שהיה הכלכלן הראשי של בנק ההשקעות גולדמן זקס כאשר ניסה לתאר את ארבע המדינות המתפתחות בעלות הפוטנציאל הכלכלי הגדול בעולם (ללא דרום אפריקה, שהצטרפה בשנת 2011). המדינות גיבשו את יצירת הארגון ב־19 ביוני 2009.
מדינות BRICS מקיפות כ-26.7% משטח הקרקע של העולם ו-41.5% מהאוכלוסייה העולמית, כ-3.41 מיליארד בני אדם. ברזיל, רוסיה, הודו וסין הן בין עשר המדינות הגדולות בעולם לפי אוכלוסייה, שטח ותמ"ג, כאשר שְלוש האחרונות נחשבות באופן נרחב למעצמות נוכחיות או מתפתחות. כל חמש המדינות חברות ב-G20, עם תמ"ג נומינלי משולב של 28.06 טריליון דולר (כ-26.6% מהתוצר העולמי הגולמי), תמ"ג כולל של כ-56.65 טריליון דולר (32.5% מהתמ"ג העולמי), וכן הון מוערך של 4.46 טריליון דולר ברזרבות חוץ משולבות (נכון ל-2018).
מנהיגי מדינות ה-BRIC החלו בסדרת מפגשי פסגה בשנת 2009. מאז 2011 הצטרפה דרום אפריקה למפגשי הפסגה וכך נטבע מונח חדש המתייחס לחמש המדינות: "BRICS".
ב-1 בינואר 2024 הצטרפו לארגון ה-BRICS המדינות הבאות: מצרים, איראן, ערב הסעודית, איחוד האמירויות ואתיופיה. לאחר ההצטרפות מייצג הארגון 45% מאוכלוסיית העולם, ו-36% מהתמ"ג העולמי (לעומת 30% של ה-G7).
ב-20 באוגוסט 2024 אזרבייג׳ן הגישה בקשה רשמית להצטרף לארגון ה-BRICS.
ב-1 בינואר 2025 הצטרפו לארגון המדינות הבאות: בלארוס, בוליביה, אינדונזיה, קזחסטן, קובה, מלזיה, תאילנד, אוגנדה ואוזבקיסטן.
מפגשי פסגה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך השנים האחרונות נפגשו מנהיגי מדינות ה-BRICS מספר פעמים, ודנו בנושאים כלכליים ופוליטיים. בשנת 2010 התארחו בפגישה נשיא דרום אפריקה ג'ייקוב זומה ושר החוץ של הרשות הפלסטינית ריאד אל-מאלכי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | תאריך | מדינות משתתפות | עיר מארחת | אולם כנסים | מנהיג מארח |
| 1 | 16 ביוני 2009 | BRIC | יקטרינבורג, רוסיה | בית סבסטיאנוב | דמיטרי מדבדב |
| 2 | 16 באפריל 2010 | BRIC | ברזיליה, ברזיל |  | לואיז אינסיו דה סילבה |
| 3 | 14 באפריל 2011 | BRICS | סאן-יה, סין | מלון שרתון סניה | חו ג'ינטאו |
| 4 | 29 במרץ 2012 | BRICS | ניו דלהי, הודו | מלון טאג' מהאל | מאנמוהאן סינג |
| 5 | 26 במרץ 2013 | BRICS | דרבן, דרום אפריקה | מרכז הכנסים הבין-לאומי בדרבן | ג'ייקוב זומה |
| 6 | 14 ביולי 2014 | BRICS | פורטלזה, ברזיל | מרכז הכנסים סיארה | דילמה רוסף |
| 7 | 8 ביולי 2015 | BRICS | אופה, רוסיה | היכל הכנסים | ולדימיר פוטין |
| 8 | 15 באוקטובר 2016 | BRICS | בנאולים,גואה, הודו | טאג' אקזוטיקה | נרנדרה מודי |
| 9 | 3 בספטמבר 2017 | BRICS | שיאמן, סין | מרכז הכנסים הבין-לאומי שיאמן | שי ג'ינפינג |
| 10 | 25 ביולי 2018 | BRICS | יוהנסבורג, דרום אפריקה | מרכז הכנסים של סנדטון | סיריל רמפוזה |
| 11 | 13 בנובמבר 2019 | BRICS | ברזיליה, ברזיל | ארמון איטאמאראטי | ז'איר בולסונארו |
| 12 | 17 בנובמבר 2020 | BRICS | סנקט פטרבורג, רוסיה | פגישה וירטואלית בשל מגפת הקורונה | ולדימיר פוטין |
| 13 | 9 בספטמבר 2021 | BRICS | ניו דלהי, הודו | פגישה וירטואלית בשל מגפת הקורונה | נרנדרה מודי |
| 14 | 23 ביוני 2022 | BRICS | בייג'ינג, סין | פגישה וירטואלית בשל מגפת הקורונה | שי ג'ינפינג |
| 15 | 22 באוגוסט 2023 | BRICS | יוהנסבורג, דרום אפריקה | מרכז הכנסים של סנדטון | סיריל רמפוזה |
| 16 | 22 באוקטובר 2024 | BRICS + איראן, מצרים, אתיופיה, ואיחוד האמירויות הערביות | קאזאן, רוסיה |  | ולדימיר פוטין |
| 17 |  | BRICS + איראן, מצרים, אתיופיה, ואיחוד האמירויות הערביות | בלם, ברזיל |  | לואיז אינסיו דה סילבה |
היסטוריה

ההערכה היא כי המונח "BRIC" נטבע בשנת 2001 על ידי יו"ר גולדמן זקס ניהול הנכסים דאז, ג'ים אוניל, בפרסומו "Building Better Global Economic BRICs". אך למעשה הוא נטבע על ידי רוּפָּה פּוּרוּשׁוֹתָ'מָן שהיה עוזר מחקר בדו"ח המקורי. שרי החוץ של ארבע המדינות הכלליות הראשונות של BRIC (ברזיל, רוסיה, הודו וסין) נפגשו בעיר ניו יורק בספטמבר 2006 בשולי הדיון הכללי של עצרת האו"ם, ופתחו בשורה של ישיבות ברמה גבוהה. פגישה דיפלומטית בהיקף מלא התקיימה ביקטרינבורג, רוסיה, ב-16 ביוני 2009.
המפגש הראשון של BRICS

מפגש הפסגה הרשמי הראשון של קבוצת BRIC, שנערך גם ביקטרינבורג, החל ב-16 ביוני 2009, עם לואיס אינאסיו לולה דה סילבה, דמיטרי מדבדב, מנמוהן סינג והו ג'ינטאו, מנהיגי ברזיל, רוסיה, הודו וסין, כולם משתתפים. מוקד המפגש היה בשיפור המצב הכלכלי העולמי ורפורמה במוסדות פיננסיים, ודן כיצד ארבע המדינות יכולות לשתף פעולה טוב יותר בעתיד. היה דיון נוסף בדרכים שבהן מדינות מתפתחות, כגון 3/4 מחברי ה-BRIC, יכולות להיות מעורבות יותר בעניינים גלובליים.
בעקבות פסגת יקטרינבורג, מדינות ה-BRIC הודיעו על הצורך במטבע עתודה עולמי חדש, שיהיה חייב להיות "מגוון, יציב וצפוי". אף על פי שההצהרה שפורסמה לא ביקרה ישירות את מה שנתפס כ"דומיננטיות" של הדולר האמריקאי – דבר שרוסיה מתחה עליו ביקורת בעבר – היא אכן עוררה ירידה בערך הדולר מול מטבעות מרכזיים אחרים.
כניסתה של דרום אפריקה

בשנת 2010, דרום אפריקה החלה במאמצים להצטרף לקבוצת BRIC, ותהליך קבלתה הרשמית החל באוגוסט של אותה שנה. דרום אפריקה הפכה רשמית לאומה חברה ב-24 בדצמבר 2010, לאחר שהוזמנה רשמית על ידי סין להצטרף ולאחר מכן התקבלה על ידי מדינות BRIC אחרות. הקבוצה קיבלה את שמה של BRICS – כאשר ה-S מציינת את דרום אפריקה – כדי לשקף את החברות המורחבת בקבוצה. באפריל 2011 השתתף נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, בפסגת BRICS 2011 בסניה שבסין כחבר מן המניין.
ראו גם

גולדמן זקס
כלכלת ברזיל
כלכלת רוסיה
כלכלת סין
כלכלת הודו
PIGS
הערות שוליים

↑  SouthAfrica.info - New era as South Africa joins BRICS
↑  https://arabic.rt.com/business/1539951-%D8%A8%D8%B9%D8%AF-%D8%A7%D9%86%D8%B6%D9%85%D8%A7%D9%85-%D8%AF%D9%88%D9%84-%D8%AC%D8%AF%D9%8A%D8%AF%D8%A9-%D8%A8%D9%8A%D9%86%D9%87%D8%A7-%D8%B9%D8%B1%D8%A8%D9%8A%D8%A9-%D8%AA%D9%82%D8%B1%D9%8A%D8%B1-%D8%A8%D8%B1%D9%8A%D9%83%D8%B3-%D8%B3%D8%AA%D8%B3%D8%A8%D9%82-%D9%85%D8%AC%D9%85%D9%88%D8%B9%D8%A9-%D8%A7%D9%84%D8%B3%D8%A8%D8%B9-%D8%A7%D9%84%D9%83%D8%A8%D8%A7%D8%B1-%D9%81%D9%8A-%D9%85%D8%A4%D8%B4%D8%B1-%D8%A7%D9%82%D8%AA%D8%B5%D8%A7%D8%AF%D9%8A-%D9%85%D9%87%D9%85/
↑  Azerbaijan formally applies for BRICS membership, news.az (באנגלית)
↑  "Azerbaijan Formally Applies to Join BRICS, Foreign Ministry Says". Bloomberg.com (באנגלית). 2024-08-20. נבדק ב-2024-08-20.
↑  רויטרס‏, רוסיה: פוטין שוחח בטלפון עם נשיא איראן ראיסי, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2023
↑  אלכס נירנבורג ושחר אלהרל, הפורום שמאיים על המערב מגייס לשורותיו 6 מצטרפות חדשות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 באוגוסט 2023
↑  https://arabic.rt.com/world/1526094-%D8%A8%D9%88%D8%AA%D9%8A%D9%86-%D9%8A%D8%AD%D8%AF%D8%AF-%D8%A3%D9%88%D9%84%D9%88%D9%8A%D8%A7%D8%AA-%D8%B1%D8%A6%D8%A7%D8%B3%D8%A9-%D8%B1%D9%88%D8%B3%D9%8A%D8%A7-%D9%84%D9%85%D8%AC%D9%85%D9%88%D8%B9%D8%A9-%D8%A8%D8%B1%D9%8A%D9%83%D8%B3/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009445062905171  PLWABN: 9813136835905606  GND: 1061006514  LCCN: nb2017022490  NKC: ge696788  VIAF: 311598022   WorldCat (עם VIAF): 311598022
טמזין אאותווייט

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1970 (בת 54) אילפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  האיטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג  Trinity Catholic High School, Woodford Green  London Studio Centre 
 בן או בת זוג:  טום אליס (2006–2014) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אופרת הסבון הבריטי  National Television Awards 
 פרופיל ב-IMDb
 
טמזין אאותווייט (באנגלית: Tamzin Outhwaite; נולדה ב-5 בנובמבר 1970) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. היא זכתה להכרה בבריטניה כשהופיעה בתפקיד מלני אואן באופרת הסבון "איסטאנדרס" של BBC One בשנים 1998 ועד 2002. מאז כיכבה בתיאטרון ובהפקות טלוויזיוניות בהן בסדרה "כובע אדום" ובסדרת הפשע "תחבולות חדשות".
ביוגרפיה

אאותוייט נולדה בלונדון. היא בתם של אנה (שם נעורים סנטי) וקולין פרנק אאותוייט. לה שני אחים צעירים ממנה, קס וג'ייק. היא למדה בבית הספר התיכון הקתולי בוודפורד גרין (אנ').
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 השתתפה אאותווייט בהפקות אחדות של להקת התיאטרון סטייג'סטראק. עוד בהיותה בבית הספר למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג. ב-1987 עזבה את בית הספר והצטרפה ל"לונדון סטודיו סנטר" ללימודי משחק וריקוד. אחת מחברותיה ללימודים הייתה מנחת הטלוויזיה לוסי אלכסנדר.
חיים אישיים

אאותווייט חיה בלונדון. בין השנים 2006 ו-2014 הייתה נשואה לשחקן טום אליס. לבני הזוג יש שתי בנות, פלורנס אלזי אליס (נולדה ב-2008) ומרני מאי אליס (נולדה ב-2012).
ב-21 באוגוסט 2014 שודרה התוכנית "Who Do You Think You Are?" של ה-BBC המתחקה אחרי שורשים משפחתיים, בהשתתפות אאותווייט. אמה ממוצא איטלקי. סבא רבא שלה מצד אמה, אדלמו סנטי, ובנו הבכור, פייטרו סנט, נולדו בעיר ברגה שבאיטליה והגרו לבריטניה. ב-1957 קיבלו אזרחות בריטית. הם גרו בתחילה בגלאזגו שבסקוטלנד ואחר כך התיישבו בפישבורן שבאנגליה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  | The Mystery of Dr Martinu |  | סרט טלוויזיה |
| 1995 |  | British Men Behaving Badly | בחורה בפאב | בפרק "Drunk" |
| 1996 |  | The Bill | ליז קריין | בפרק "Hers" |
| 2000 |  | Da Ali G Show | מלאני | בפרק "Gail Porter" |
| 2001 | כובע אדום | Red Cap | ג'ו מקדונה | סרט טלוויזיה |
| 1998–2002 | איסטאנדרס | EastEnders | מלאני |  |
| 2002 |  | Out of Control | אמא של דין | סרט טלוויזיה |
| 2003 | דרישה אחרונה | Final Demand | נטלי טיילור | סרט טלוויזיה |
| 2003–2004 | כובע אדום | Red Cap | סמלת ג'ו מקדונה | סדרת טלוויזיה |
| 2004 | הנוכלים | Hustle | קתרין וינטרבורן | בפרק "A Touch of Class" |
| 2004 | כשאהיה בן 64 | When I'm Sixty-Four | קאז |  |
| 2004 | פרנסס טיוזדי | Frances Tuesday | פרנסס וסט | סרט טלוויזיה |
| 2005 |  | 7 Seconds | סמלת קלי אנדרס |  |
| 2005 |  | Walk Away and I Stumble | קלייר הולמס | סרט טלוויזיה |
| 2006 | סימני חיים | Vital Signs | רודה ברדלי |  |
| 2006 |  | Backwaters | לילי טיילור |  |
| 2006–2007 | מלון בבילון | Hotel Babylon | רבקה מיצ'ל |  |
| 2007 | חלומה של קסנדרה | Cassandra's Dream |  |  |
| 2007 |  | The Catherine Tate Show Xmas Special |  | סרט טלוויזיה |
| 2008 | רדיו קייפ קוד | Radio Cape Cod | ג'יל ווטרס |  |
| 2008 |  | One Careful Owner |  | סרט קצר |
| 2008–2009 |  | The Fixer | רוז צ'מברלין |  |
| 2009 | פרדוקס | Paradox | מפקחת בילוש רבקה פלינט |  |
| 2011 | חוק וסדר: בריטניה | Law & Order: UK | מרים פסקטור | בפרק "Immune" |
| 2011 |  | Fast Freddie, the Widow and Me | פטסי מורגן | סרט טלוויזיה |
| 2012 | עדות אילמת | Silent Witness | בת' גילסטון | בפרק "Fear" |
| 2012 | תקוות גדולות | Great Expectations | מולי |  |
| 2012–2015 | תחבולות חדשות | New Tricks | פקד בילוש סאשה מילר | סדרת טלוויזיה |
| 2013 | המלחמה של פויל | Foyle's War | ברנדה סטיבנס | בפרק "Sunflower" |
| 2013 | דוקטור הו | Doctor Who | קפטן | בפרק "Nightmare in Silver" |
| 2013 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple | גברת רוג'רס | בפרק "Endless Night" |
| 2021 |  | Bull | שרון |  |
| 2021 | דרך רידלי | Ridley Road | ברברה ווטסון | מיני-סדרה; 4 פרקים |
| 2022 |  | We Hunt Together | שאנון מק'ברייד | 2 פרקים |
| 2023 | תעלומת הבלש החובב (אנ') | Murder Is Easy | מיס פירס | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑
↑  "EastEnders' Tamzin Outhwaite makes a stunning bridesmaid at the wedding of TV presenter Lucy Alexander and footballer Stewart Castledine"
↑  "Outhwaite won't rule out 'Enders return"
↑  "Allen role for Tamzin Outhwaite". BBC News. 22 באוגוסט 2006. נבדק ב-8 באפריל 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Outhwaite to star in sci-fi drama". BBC News. 22 במאי 2009. נבדק ב-24 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Casting announced for How the Other Half Loves". נבדק ב-20 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  'We had a beautiful baby girl': Tamzin Outhwaite and husband Tom Ellis welcome second daughter Marnie Mae!
↑  Tamzin Outhwaite left distraught after discovering great granddad was sent to WW2 prison camp
↑  Tamzin Outhwaite - Who Do You Think You Are?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5408150  BnF: cb150390250 (data)  ISNI: 0000 0001 1469 0645  LCCN: nr2007013722  NTA: 303854146  VIAF: 22108990   WorldCat (עם VIAF): 22108990
I Won't Say (I'm in Love)

| --- | --- |
 שיר בביצוע סוזן איגן בהשתתפות ליליאס ווייט, ואניס תומאס, LaChanze, רוז ראיין, שריל פרימן
 מתוך האלבום Hercules: An Original Walt Disney Records Soundtrack
 יצא לאור:  27 במאי 1997
 פורמט:  ישירות לווידיאו 
 תאריך הקלטה:  1996–1997
 סוגה:  דו-וופ ‏•‏‏ R&B ‏•‏‏ פופ
 אורך:  2:20
 חברת תקליטים:  וולט דיסני
 כתיבה:  דייוויד זיפל
 לחן:  אלן מנקן
 הפקה:  מנקן
 
I Won't Say (I'm in Love) (בעברית: "לא אודה באהבה") הוא שיר שנכתב על ידי המלחין אלן מנקן והכותב דייוויד זיפל לסרט ההנפשה של דיסני, הרקולס (1997). השיר, שנכלל בפסקול הסרט, מבוצע על ידי השחקנית והזמרת האמריקאית סוזן איגן (בעברית: נועה תשבי) בתפקיד מג, מושא האהבה של הרקולס, בעוד שהזמרות שריל פרימן, ליליאס ווייט, ואניס תומאס, LaChanze ורוז ריאן מבצעות קולות רקע בתפקיד המוזות.
השיר הוא שיר קצבי מסוגת דו-וופ ובלדת פופ בהשראת מוזיקה משנות ה-50 הכוללת השפעות R&B. השיר דומה לשירים שיצאו על ידי להקות בנות כמו הסופרימס וThe Ronettes. מבחינה לירית, השיר עוסק באהבה רומנטית כלפי אדם ופרודיה על שירי אהבה מסורתיים. בסצנת השיר מג מסרבת להודות שהיא מאוהבת בהרקולס, בעוד המוזות מתעקשות שהיא תכיר ברגשותיה במקום. במקור, דמותה של מג הייתה אמורה לבצע בלדה שקטה בשם "I Can't Believe My Heart", שבוטלה מפני שהאנימטור של הדמות, קן דאנקן, חש שהשיר לא הלם את האישיות החזקה של הדמות. מנקן ביסס את השיר על המוזיקה שהוא כתב למחזמר חנות קטנה ומטריפה.
השיר קיבלת ביקורות חיוביות הן ממבקרי מוזיקה והן ממבקרי קולנוע, ששיבחו את הפקתו אף ציינו אותו כשיר הטוב בסרט. הזמרת האמריקאית בלינדה קרלייל הקליטה גרסת פופ רוק לשיר בשביל פסקול הסרט.
רקע

השיר נכתב על ידי אלן מנקן ודייוויד זיפל והופק על ידי מנקן. במקור כתב מנקן בלדה שקטה לדמותה של מג בשם "I Can't Believe My Heart" שהיה אמור להיות שיר סולו בביצועה. למרות זאת, האנימטור של הדמות, קן דאנקן סבר כי השיר לא הלם את האישיות החזקה והעצמאית של מג ותסריטאי הסרט הסכימו כי מג אינה "נערת בלדות". לפיכך, מנקן כתב את השיר "I Won't Say (I'm in Love)" בסגנון להקת בנות ושירים שכתב בעבר למחזמר חנות קטנה ומטריפה. המדבבת של דמותה של מג, סוזן איגן הסכימה כי אף על פי ששני השירים מעבירים את אותן התחושות, השיר "Won't Say (I'm in Love)" יותר הולם את הדמות.
איגן התבדחה כי אף על פי שאהבה לבצע את השיר, היא הרגישה "לבנה" יותר מהרגיל כשביצעה את השיר עם חמש זמרות רקע שחורות לצידה. איגן, שהכירה את שריל פרימן, ליליאס ווייט, ואניס תומאס, LaChanze ורוז ריאן מעבודתן הקודמת כשחקניות בברודוויי, סיפרה שהרגישה מאוימת מיכולתן הווקאליות ומיומנותן לבצע ריפים מוזיקליים.
הקהל מגלה במהלך הסרט כי מג הייתה מאוהבת בגבר שעזב אותה לטובת אישה אחרת לאחר מכרה את נשמתה להאדס כדי להציל את חייו. במהלך השיר מנסה מג לתרץ כי היא אינה מאוהבת בהרקולס, והמוזות מבטלות את טענותיה.
דירוגים ברשימות

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 100 שירי דיסניוורס הגדולים בכל הזמנים | 45 |  |
נתוני מכירות

| מדינה | תואר | עותקים |
| --- | --- | --- |
| בריטניה (BPI) | כסף | 200,000 |
רוברט ליברלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1944 
 פטירה:  18 במרץ 2012 (בגיל 67) 
 מדינה:  ישראל 
 
רוברט ליברלס (Liberles;‏ 12 בנובמבר 1944 - 18 במרץ 2012) היה פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מחקריו עוסקים בהיסטוריה פוליטית דתית וחברתית של יהדות גרמניה, ובהיסטוריה של חיי יום יום יהודיים.
חייו

רוברט ליברלס נולד בעיירה קטנה ליד בוסטון שבארצות הברית. בן למשפחת מהגרים יהודים מגרמניה אשר הספיקו לברוח לארצות הברית בשנת 1938, ובכך ניצלו מתופת השואה. ליברלס התחנך במוסדות ציבוריים בשל קשיים כלכליים אך הצטיין בלימודיו וזכה במלגת קיום מלאה אשר אפשרה את לימודיו האקדמאים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם סיים את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה בשנת 1966. לאחר מלחמת ששת הימים ליברלס החליט לעשות תפנית בלימודיו ופנה ללימודי יהדות ורבנות בסמינר התאולוגי לרבנים באמריקה, שם הוסמך לרבנות בשנת 1972. בשנת 1973 עלה לארץ והתיישב בירושלים, שם פגש את אשתו, עדינה, אשר עמה התחתן בשנת 1975. בעבודת הדוקטורט חקר ליברלס את היהדות הנאו-אורתודוקסית בגרמניה במאה התשע עשרה וקיבל תואר דוקטור בשנת 1980 מבית המדרש לרבנים באמריקה. ליברלס לימד באוניברסיטת בן-גוריון שבבאר שבע מ-1978, והתגורר בעיר עם משפחתו.
במהלך שנותיו באוניברסיטת בן-גוריון, כיהן ליברלס בשורה ארוכה של תפקידים באוניברסיטה וביניהם: ראש המחלקה להיסטוריה (1993-1990) סגן דקאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה (1998-1995). חבר הוועדה המרכזת של האוניברסיטה (2001-1999). שימש כחבר ועדת המינויים ויו"ר הוועדה ללימודים מתקדמים. בין השנים 2003-1997 כיהן כנשיא מכון ליאו בק לחקר יהדות גרמניה. מבין פרסיו: National Jewish Book Award בהיסטוריה (1986). ב-1989 זכה במלגת מחקר מהקרן הלאומית למדעי הרוח וב-2005 זכה בפרס פרידברג על מצוינות במחקר של הקרן הלאומית למדע.
נפטר ב-18 במרץ 2012 בגיל 67, והובא למנוחות בבית העלמין החדש בבאר שבע . היה נשוי לעדינה ואב לשלוש בנות.
עבודתו המחקרית

רוברט ליברלס התמקד במחקריו הרבים אשר נכתבו לאורכה של קריירה עשירה בת יותר משלושים שנים, בהיסטוריה פוליטית, דתית וחברתית של יהודי גרמניה בעת החדשה, וכמו כן בהיבטים שונים של חיי היומיום של חברי קהילה זו בראשיתה של התקופה המודרנית. בעבודותיו המגוונות ליברלס מדגיש את חשיבותם של גורמים חברתיים בהבנתן של תופעות דתיות ואינטלקטואליות, את ההכרחיות של בחינת התהליכים בחברה היהודית מתוך הקונטקסט של הנעשה בחברה הסובבת, ואינו מהסס לצאת כנגד הנחות אשר הפכו לאבני יסוד בחקר ההיסטוריה היהודית, ולהציע  נקודות מבט חדשות ומרעננות.
עבודתו המחקרית > מחקריו המוקדמים על הזרמים ביהדות

מאפייני כתיבתו של ליברלס ניכרים עוד במחקריו המוקדמים אשר עסקו בהופעתם של הזרמים הדתיים בקרב יהדות גרמניה ואנגליה במהלך המאה התשע עשרה, שיצאו לאור במהלך שנות השבעים וראשיתן של שנות השמונים. לדוגמה, במאמרו הראשון “The Origins of the Jewish Reform Movement in England”, ליברלס הצביע על הצורך לבחון את הופעתה של התנועה הרפורמית באנגליה לא רק בקונטקסט הדתי, אלא גם את שורשיה הכלכליים והחברתיים. הוא הראה כיצד הסיבות העיקריות לפיצול בקהילת לונדון בשנות הארבעים של המאה התשע עשרה לא היו מחלוקות תאולוגיות, אלא למעשה מאבקי כוחות פנים קהילתיים על הזכות לשאת ולתת עם השלטונות הבריטיים על מעמדם האזרחי של היהודים. ליברלס טען כי אל לו למחקר ההיסטורי להתעלם מהדינמיות של החיים הקהילתיים ומהשפעתם על יצירתם של זרמים חדשים ויצירות אינטלקטואליות בחברה היהודית בכלל, וקרא להעניק לגורמים החברתיים משקל רב יותר בניתוח המאורעות.
גישה זו באה לידי ביטוי בצורה הבולטת ביותר בספרו Religious Conflict in Social Context: The Resurgence of Orthodox Judaism in Frankfurt, 1838-1877, אשר יצא לאור בשנת 1985 וזיכה את מחברו בפרס הספר היהודי הלאומי בהיסטוריה ((National Jewish Book Award in History. בחיבור זה המתמקד ביצירתו של הזרם הנאו-אורתודוקסי ובמאבקו בתנועה הרפורמית בפרנקפורט, יוצא ליברלס כנגד הראייה שהייתה מקובלת קודם, כי קודם להגעתו של ר' שמשון רפאל הירש לעיר במחציתה של המאה התשע עשרה הכוחות האורתודוקסים היו על סף קריסה מוחלטת. ליברלס מראה כיצד שורשיה של תפיסה שגויה זו מקורם בכתביו של הירש עצמו, וכי למעשה הכוחות האורתודוקסים אשר נמנתה עליהם "אצולת הממון" הוותיקה ובכלל זאת בית רוטשילד,  השיבו מלחמה שערה לנוכח התפשטותה של התנועה לרפורמה בדת היהודית, אשר תומכיה היו מקרב גורמים "חדשים" ובעלי מקצועות חופשיים בקהילת פרנקפורט. ליברלס ממעיט בתרומתו של הירש אשר נחשב "לאבי הנאו-אורתודוקסיה" להתפתחותה האינטלקטואלית של התנועה, ומצביע על שורשיה המוקדמים במחצית הראשונה של המאה, אשר נוצרו במהלך התמודדותם של הגורמים האורתודוקסים עם המודרנה.
עבודתו המחקרית > מעמדם האזרחי של היהודים

נושא נוסף אשר ליברלס הקדיש לו מספר מחקרים במשך השנים, הוא הדיון במעמדם האזרחי של היהודים ותהליך קבלת האמנציפציה באנגליה ובעיקר בגרמניה. במחקריו אלה כדוגמת מאמרו החשוב “From Toleration to Verbesserung: German and English Debates on the Jews in the Eighteenth Century,”, הציג את התמורות שחלו במאה השמונה עשרה בשיח אודות היהודים ועמד על ההבדלים בנושא זה בין אנגליה לגרמניה. ליברלס קשר בין יצירתו של דיון המתמקד ב"תיקונם" האזרחי של היהודים בגרמניה לאופיו של הדיון הכלכלי שהתנהל בה באופן כללי  ולדיון באיכרות הגרמנית בפרט. כמו כן הצביע על כך כי יש לראות ויכוח זה כחלק מהמאבק על הגדרות עקרונותיה של תנועת הנאורות.
עבודתו המחקרית > על דמותו של סאלו בארון

בספרו השני Salo Wittmayer Baron: Architect of Jewish History, רוברט ליברלס עסק בדמותו של אחד מההיסטוריונים היהודים החשובים ביותר במאה העשרים, שלום בארון. בארון שהחזיק בקתדרה הראשונה בארצות הברית להיסטוריה יהודית, היה ההיסטוריון השלישי והאחרון (לאחר גרץ ודובנוב), אשר כתב חיבור רב כרכים על ההיסטוריה היהודית בכללותה. ליברלס בהתבססו על כתביו של בארון וכמו כן על מסמכים שלא נבחנו קודם לכן, תיאר את מסלול חייו של ההיסטוריון הדגול, והתמקד במיוחד בפרשית קבלתו למחלקה להיסטוריה באוניברסיטת קולומביה. בנוסף ליברלס עמד במחקרו על הקונטקסט שבה נוצרו תפיסותיו העיקריות של בארון ביחס להיסטוריה היהודית: יציאה כנגד ההיסטוריה "הבכיינית", קרי ביקורת על תיאורה של ההיסטוריה היהודית כהיסטוריה של רדיפות בלבד, הדגשת השילוב בין גורמים דתיים לחברתיים, והדגשת ממדיה העולמיים של ההיסטוריה היהודית, כלומר בחינת העבר היהודי כחלק מההיסטוריה הכללית. בחירתו של ליברלס בבארון כנושא למחקרו לא הייתה מקרית. מאפיינים רבים מכתיבתו של בארון מאפיינים גם את כתיבתו שלו, ובספרו הוא מלין על כך כי המחקר המודרני איננו צועד בדרך שהתווה היסטוריון זה. קריאתו של ליברלס "לחזור" למאפייני הכתיבה של בארון לא התבטאה רק במחקריו, אלא גם בספר מימדה העולמיים של ההיסטוריה היהודית, שערך במשותף עם יום טוב עסיס, שבו הגישו השניים לקורא העברי שנים עשר ממחקריו החשובים ביותר של שלום בארון.