stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דב גליקמן
הערות שוליים

↑  דובל'ה, החיים שאחרי,באתר mynet
↑  האיש שניסה למנוע מלחמה, יו-טיוב
↑  חמישים שנה לתאונת ה"נורד" במכתש הגדול, באתר חיל האוויר, 4 ביולי 2014
↑  בר זגה, יותם קושניר התחתן, החברים של אבא הגיעו לחגוג, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 30 באפריל 2023
↑  דני סנדרסון, גידי גוב, שלמה ארצי ואחרים: הוכרזו זוכי פרס איגוד אמ"י למפעל חיים, באתר ynet, 14 באוקטובר 2021
↑  רן בוקר, פרס מפעל חיים יוענק לתוכנית "זהו זה", באתר ynet, 8 במרץ 2022
↑  חברי "זהו זה" יקבלו תואר דוקטור לשם כבוד, באתר "סרוגים", 30 באפריל 2023
| פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | ששון גבאי (1991) • שרון אלכסנדר (1992) • אסטבן גוטפריד (1993) • עמוס לביא (1994) • שמואל סגל (1995) • יגאל נאור (1996) • אריה מוסקונה (1997) • עמוס לביא (1998) • מוסקו אלקלעי (1999) |  |
| 2000–2009 | יוסף שילוח (2000) • מוני מושונוב (2001) • איתי תורג'מן (2002) • אלון אבוטבול (2003) • משה איבגי (2004) • אסי דיין (2005) • צחי גראד (2006) • סאלח בכרי (2006) • שמיל בן ארי (2008) • זהר שטראוס (2009) |  |
| 2010–2019 | מיכאל מושונוב (2010) • ליאור אשכנזי (2011) • גל פרידמן (2012) • צחי הלוי (2013) • ששון גבאי (2014) • נורמן עיסא (2015) • תומר קאפון (2016) • עמי סמולרצ'יק (2017) • דב גליקמן (2018) • דובר קוסאשווילי (2019) |  |
| 2020 ואילך | נועם אימבר (2020) • איהאב אליאס סלאמה (2021) • שמואל וילוז'ני (2022) • דרור קרן (2023) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2012 - עמוס תמם (אחת אפס אפס) | זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר בסדרה דרמטית לשנת 2013 - דב גליקמן (שטיסל) | הבא: 2014 - יהודה לוי (איש חשוב מאוד) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 - יהודה לוי (איש חשוב מאוד) | זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר בסדרה דרמטית לשנת 2015 - דב גליקמן (שטיסל) | הבא: 2016 - שלמה בראבא (אורי ואלה) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515145005171  GND: 1132273145  ISNI: 0000 0000 4898 0934  LCCN: no2004099664  MusicBrainz: 2df73372-31a1-4b9f-a137-bc894c427440  SUDOC: 19418000X  VIAF: 315200201   WorldCat (עם VIAF): 315200201 
דובלה גליקמן ורקדניות קאן קאן
ד'תתמ"א

ד'תתמ"א (4841)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 1080 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1081. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גזל סוד מסחרי

גזל סוד מסחרי הוא עוולה בדיני נזיקין העוסקת בנטילת סוד מסחרי ללא הרשאת בעליו.
עוולה מסחרית זו, אשר מנויה בחוק עוולות מסחריות נועדה לעגן את הזכות של בעליה לקניינם הרוחני.
לשם הוכחת גזל הסוד המסחרי יש להוכיח את יסודות קיום הסוד המסחרי ואת גזלו.
הגדרה

עוולת גזל סוד מסחרי שייכת למשפחת העוולות הייחודיות בהגנה על אינטרסים כלכליים ומסחריים אשר אינן מעוגנות בפקודת הנזיקין עצמה. העוולה באה לשמור על היתרון הכלכלי שרוכשים בעלי הסוד, כגון יצרן נעליים אשר מצא דרך לייצר נעליים בעלי מאפיין מיוחד. ללא הגנת הסוד המסחרי לחברות לא יהיה משתלם להשקיע בפיתוח וייצור בשל החשש לאיבוד היתרון התחרותי לידיים זרות.
הגנת הסוד המסחרי חלה ביחס ישר לאיכות הסוד, סוגו וליתרון הכלכלי שהוא מספק לבעליו והיה עשוי לספק למתחרים אם היה מגיע לידיהם.
הוכחת עוולת גזל הסוד המסחרי דורשת הוכחת יסוד קיום הסוד המסחרי ואת גזלו.
ישנם מקרים בהם על אף הגנת הסוד המסחרי יתיר בית המשפט שימוש בו בשל מדידת היקף ההגנה עליו ביחס לתחרות עם ערכים לגיטימיים אחרים.
סוד מסחרי

סוד מסחרי מוגדר בחוק עוולות מסחריות, התשנ"ט-1999, כ"מידע עסקי מכל סוג שאינו נחלת הרבים ושאינו ניתן לגילוי בנקל על ידי אחרים. כמו כן, סודיותו מקנה יתרון לבעליו על פני המתחרים ונדרשת השקעת מאמצים סבירים כדי לשמרו כסוד.
כדי שסוד יזכה להגנה, נדרש כי יהיה בו פוטנציאל להעניק תועלת תחרותית משמעותית לבעליו וכי לא יהיה בנחלת הרבים.
התנאי היסודי הראשון בהוכחת סוד מסחרי הוא הגדרת הבעלים לפי סעיף 5 לחוק עוולות מסחריות. לשונו הוא "לרבות מי שסוד מסחרי נמצא בשליטתו כדין", כלומר שהסוד הומצא או פותח ברשותו או שהוא רכש הזכות בתום לב.
על הסוד המסחרי להיות בעל ערך כלכלי ולהקנות לבעליו יתרון מסחרי. מדובר במידע סודי, שגילויו עשוי לחסוך למתחרים זמן, טרחה או הוצאות, או שבעליו השקיע משאבים על מנת להשיגו. בישראל לא נדרש לעשות שימוש בסוד כדי לזכות בהגנה.
על הסוד המסחרי להיות חסוי מפני הרבים, כך שלא ניתן לגלותו בצורה חוקית בקלות. בנוסף, על הבעלים מוטלת החובה לנקוט אמצעים סבירים לשמור על סודיותו. על הבעלים להגן על הסוד המסחרי בצורה אקטיבית, מידע שאינו מוגן - אינו נחשב כסוד מסחרי. הדרישה להגן על הסוד היא באמצעים סבירים, כך לדוגמה אי נעילת מחשב המכיל נוסחה כימית פרי עמל חברה יכולה להיחשב כאי שימוש באמצעים סבירים לאבטחת הסודיות. חוזי אי-תחרות ותזכיר לעובדים בעניין חובת שמירת הסודיות ייחשבו אף הם כאמצעים סבירים להגנת הסוד. אין דרישה לאמצעים פיזיים, ואמצעי מילולי כגון שלט הנושא את הכיתוב "אזור ממודר" ייחשב כאמצעי סביר להגנה על הסודיות. עקב הקושי הרב להוכיח כי מידע מסוים הוא בגדר סוד מסחרי, נהוג לנקוט במדיניות של החתמת עובדים, ספקים ולקוחות על הסכמי סודיות, המגדירים את המידע אליו הם נחשפים כסוד מסחרי, תוך אזכור סוגי המידע הטיפוסיים אליו הם עתידים להיחשף. חתימה על הסכם הסודיות מהווה הסכמה לכך שהמידע הוא סוד מסחרי.
מעסיקים נוקטים באמצעים מילוליים גם כדי להגן על עצמם מתביעות של מעסיקים קודמים – כותבות הוראות לעובדים חדשים שאסור להשתמש בידע שהביאו ממעסיקים קודמים.
ההגנה על סוד מסחרי יכולה לפקוע כאשר המידע הפך לנחלת הכלל. מידע הנגיש לציבור או מוצר מוגמר הנמכר לציבור הרחב, אינם נופלים בגדר "סוד מסחרי". כאשר מדובר בסוד מסחרי מדובר בדרך כלל במידע המצוי בידי חלק קטן מעובדי המעסיק, כגון חברי ההנהלה הבכירה או מנהלי מחלקת השיווק. בפרשת צ'ק פוינט נקבע כי מידע שאיננו ממודר, המופץ לכלל העובדים בחברה, כמו מידע שניתן לגלות אודות חברה באמצעים המודרניים הקיימים דוגמת האינטרנט - כל אלה אינם בגדר "סוד מסחרי". מכאן כי חשיפת המידע לציבור (לעיתים אף שלא ברצון הבעלים) תשלול את סודיות הסוד. עצם החשיפה עשויה להקנות לבעלים עילה נגד מפרסם המידע, אך צד שלישי שאינו קשור יוכל לעשות שימוש בסוד בלא להיות חשוף לתביעה. הסוד המסחרי אינו מגן על המידע כלפי כל צד שלישי, אלא רק אם יש חובה חוקית, חוזית או אחרת בין בעל הסוד למשתמש בו. ניתן להטיל אחריות על צדדים שלישיים גם אם פעלו בתום לב. בפרשת עלית נגד סרנגה נקבע כי עצם שיווק המוצר אינו הופך את הליך יצורו לנחלת כלל.
בנוסף נקבע כי בעלי הסוד ראויים להגנה גם אם המידע ידוע לציבור, אך התנאי הוא כי השימוש בידע הציבורי יוביל לייצור מוצר אשר יניב תוצר שאינו קיים ברשות הציבור כעת. אין דרישה שכל המידע יהיה סודי כדי לזכות בהגנת הסוד המסחרי. למשל, הנוסחה של קוקה-קולה כוללת חומרים ידועים, ורק הנוסחה היא סודית.
לשם קביעת היותו של מידע מסוים בגדר סוד מסחרי, יש לייחס חשיבות גם לשאלה כיצד ראו הצדדים את המידע המועבר ביניהם . יש ביחסי אמון בהקשרים הנוגעים לטיפול בסוד המסחרי כדי לחזק כי צדדים ראו מנקודת מבטם הסובייקטיבית כי מדובר בסוד מסחרי.
גזל סוד מסחרי > סייגים

על אף ההגנה מפני גזל סוד מחסרי, הוכחת טענות ההגנה הללו יעלו לכדי סייג ולא יחשבו כגזל אם יוכחו אחד מהבאים:
הסייגים המנויים בחוק
הנדסה הפוכה
כאשר נעשה במהלך העבודה
כשאר מוצדק משיקולים ציבורים רחבים
כאשר אדם רוכש את הסוד בתום לב ובתמורה
הסייגים מהפסיקה:
אין חוטא יוצא נשכר - עילה זו קשורה במוסר, כמו כן מתקשרת היא לדיני עשיית עושר ולא במשפט. סייג זה צפוי להיות מעוגן בחלק הכללי של הקודיפיקציה בהצעת חוק דיני ממונות.
מידע אשר דרוש לשם מניעת פגיעה בבריאות הציבור.
הגנה על האינטרס הציבורי למשפט הוגן.
הגנה על שוק ניירות הערך.
הגנה על זכות הציבור לדעת - פעילות אמצעי התקשורת.
זכות הציבור לדעת - הזכות למידע על-פי חוק חופש המידע.
הוספת יתרון לציבור, לעומת מניעת פגיעה בו.
המצאות עובדים – לעיתים, לרוב כאשר הוכח שנעשה ללא ניצול ישיר של הסוד המסחרי המקורי.
החוק קובע כי הידע והניסיון שרכש עובד במקום עבודתו נהפכים לחלק מכישורי העובד והוא רשאי לעשות בהם כרצונו. אלא שההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד אינה קלה. פסק דין צ'ק פוינט עסק בחלקו גם בסוגיית ההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד. השאלה האם ידע וניסיון שרכש עובד במסגרת עבודתו, אשר הפכו לחלק מכישוריו, יסווגו כסוד מסחרי, תקבע בהתאם לנסיבות המקרה. דוגמה להבחנה היא מקרה של חניך הלומד נגרות, היכול לפתוח נגרייה מתחרה, אולם אין הוא רשאי להעתיק מודל שהמציא מאמנו.
גזל סוד מסחרי > היקף ההגנה על סודות מסחריים

עוולת גזל סוד מסחרי מגינה על זכותם של בעלי הסוד למנוע מאחרים לעשות שימוש בלתי מורשה בסוד המסחרי. עם זאת, בית המשפט מאזן בין עוצמת ההגנה על הסוד המסחרי לבין זכויות מתחרות רלוונטיות אחרות. מגמה זו תפסה תאוצה בעקבות המהפכה החוקתית החל מראשית שנות התשעים ובה פסק הדין המוביל פס"ד צ'ק פוינט.
תרופות

סעיף 11 לחוק העוולות המסחריות קובע כי במקרה של הפרה של גזל סוד מסחרי שהיא עוולה בנזיקין, תחול עליה פקודת הנזיקין [נוסח חדש]. החוק גם קובע פיצויים ללא הוכחת נזק עד גובה של 100,000 שקלים.
בית המשפט מפעיל שיקול דעת על מנת להתאים את הסעד להיקף ההגנה היחסית על הסוד המסחרי וגם על השלכות והיקף הגזל על הנפגע ממנו. בתוך אלו, ישים בית המשפט דגש על רמת נגישות המידע לציבור כאשר זו מקטינה את היקף ההגנה ובהתאם את גודל הסעד שיוענק לנפגע.
על אף שחוק עוולות מסחריות תשנ"ט-1999 קובע סעד נזיקי על גזל הסוד המסחרי, ישנה אפשרות להסתמך על תחומי משפט נוספים כדי להיפרע, כגון: דיני חוזים, דיני קניין, דיני נזיקין, דיני עשיית עושר ולא במשפט ועוד. אין מניעה לתבוע במספר עוולות מקבילות, עם זאת אין אפשרות לכפל תרופות והתעשרות הנפגע על חשבון המפר. משום שמספר ענפים חוסים על הגנת הסוד המסחרי, נפגע יכול ליהנות מקשת סעדים ובהם: מתן צו להסרת גזל הסוד, צו ביניים אחר, פיצויים ותשלום תמלוגים.
הסעד המרכזי הוא הגנה בעין, כלומר מתן צו לסילוק גזל הסוד המסחרי תוך שימוש באמצעים כגון חיוב הפסקת ייצור המוצר אשר עושה שימוש שלא כדין בסוד המסחרי וכמו כן סילוק מידע זה מידי הנוטל.
כדי לממש זאת, בית המשפט יוכל להורות על צו למינוי כונס נכסים לפי סעיפים 16–17 לחוק עוולות מסחריות. סעיפים אלו מאפשרים לביהמ"ש למנות ולהסמיך כונס נכסים להיכנס לחצרים המוחזקים על ידי הנתבע או על ידי אדם אחר שאינו הנתבע (צד שלישי), לשם חיפוש ותפיסת נכסים אשר הופקו תוך ביצוע העוולה או שימשו לביצועה. מינוי כונס נכסים יכול שיהיה לשם תפיסת ראיות אשר קיים חשש סביר להעלמתן. החוק מאפשר חיפוש במחשב, חומר מחשב או פלט, כפי שהם מוגדרים בחוק המחשבים. כונס נכסים מוסמך להשתמש בכוח במידה סבירה לשם ביצוע הצו בעת החיפוש ותפיסת הראיות, אם התלווה אליו שוטר. יתרה מזאת, בית המשפט רשאי להורות למשטרת ישראל לסייע לכונס הנכסים בביצוע תפקידו על פי הצו. הכניסה, החיפוש והתפיסה ייעשו על ידי כונס הנכסים בנוכחות שני עדים. לבסוף, יגיש כונס הנכסים לבית המשפט דין וחשבון על החיפוש והתפיסה, בתוך שבוע מיום הביצוע.
הליך זה מתבצע על ידי צו בית משפט הנקרא "צו אנטון פילר" המכונה גם "הנשק הגרעיני של המשפט". צו זה מאפשר להיכנס לרשות הפרט על מנת לאסוף ראיות, וזאת כאמור, כדי שהנתבע לא ישמיד ראיות. על ידי צו אנטון פילר ניתן לראות אילו מסמכים סודיים יש לנתבע. בפסיקה נדרש נטל ראיה גבוה להפעלת צו אנטון פילר בגלל פולשנות הסעד. יש להראות מה הנזק לנתבע מול כמה נחוץ לתביעה, להראות נזק חמור לתובע ללא הצו, וחשש ממשי שהנתבע ישמיד ראיות קודם מתן צו. יש להוכיח כי הצו ישיג את מטרתו, וכמו כן, להוכיח ברמת ודאות גבוהה כי אכן עשוי להיות מוחזק בידי התובע החומר המבוקש.
בית המשפט עשוי להימנע מלתת צו במקרה של "מאזן הנוחות" הנוטה לטובת התובע, כלומר מצב שבו הסוד המסחרי ראוי להגנה מועטה יחסית, אך הנתבע יתקשה למצוא עבודה חלופית או ייגרם לו נזק חמור אחר בשל מתן הצו.
תרופה נוספת יכולה להיות צו מניעה זמני. ביהמ"ש בודק את הסתברות הצלחת התביעה, התובע צריך להראות שיש לו "זכות לכאורה", להראות שטיעוניו משמעותיים. ביהמ"ש יבחן אפשרות גרימת נזק בלתי הפיך לתובע על ידי אי הוצאת הצו, ניקיון כפיו של התובע, וכמו כן שמאזן הנוחות נוטה לטובתו - אם צו לא יינתן, הנזק שיגרם לתובע גבוה מהנזק שיגרם לנתבע אם הצו כן יינתן). כמו כן, ביהמ"ש בוחן האם בהוצאת הצו תהיה פגיעה בצד ג' או בציבור.
בית המשפט יכול לפרש תניות בחוזה שעניינן שמירה על סוד מסחרי של אחר בהתאם להיקף ההגנה על הסוד המסחרי. לרוב יטה בית המשפט לצמצם תניות אשר רחבות ופוגעות בחופש העיסוק והתחרות ובכך למנוע סעדים חוזיים.
היחס אל קניין רוחני

הזכות לסודיות מסחרית נושאת תכונות קרובות לאלה של הקניין הרוחני. ישנן נקודות השקה בין תכונות דיני סודות מסחריים לבין דיני קניין רוחני הכוללים בין היתר את דיני הפטנטים, דיני זכויות יוצרים ודיני המוניטין.
סודות מסחריים הם סוג של קניין רוחני בלתי רשום, קרי שלא ניתן או לא משתלם למחזיק הסוד לרשמו מראש אצל רשמי הקניין הרוחני כגון רשם הפטנטים. הגנת הסוד המסחרי משמשת לעיתים קרובות כחלופה להגנת הפטנט. הדוגמה המפורסמת ביותר היא של חברת קוקה-קולה. הנוסחה לייצור המשקה היא סוד מסחרי. היתרון הגדול בהגנת הסוד המסחרי הוא שהיא איננה מוגבלת בזמן. כמו כן, ההגנה איננה דורשת השקעת משאבים כספיים משמעותיים, בדומה לרישום פטנט.
הזכות לסודיות מסחרית מגינה על המידע עצמו, כלומר על עצם הרעיון, ואילו זכות היוצרים מגינה רק על ביטוי של רעיון. עם זאת, קיימים תחומים בהם שני הדינים עשויים לחול גם יחד. מדובר במצבים בהם המידע הוא חלק בלתי נפרד מהביטוי. מצבים אלו בולטים בתחום ההגנה על תוכנת מחשב.
הזכות לסודיות מסחרית חשובה כמשלימה לזכויות יוצרים היא במונעה ממתחרה אשר נטל הסוד המסחרי לבצע שינויים ובכך לחמוק מאחריות כלפי בעל הסוד המסחרי.
ההבדל המהותי בין דיני סודות מסחריים לבין דיני זכויות יוצרים ודיני הפטנטים הוא שהעתקה באמצעות הנדסה הפוכה מהווה מעשה אסור לפי האחרונים, אולם לפי דיני סודות מסחריים היא לרוב מותרת ומנויה בס' 6(ג) כחריג לגזל סוד מסחרי.
בנוסף, קיים דמיון בין הזכות לסודיות מסחרית והזכות למוניטין. בשני במקרים מדובר בזכויות אשר מצויות בשלב התפתחותי ראשוני מבחינת מצבם בפסיקה. שתי הזכויות הן בגדר רכוש עסקי, ולשתיהן לא קיים רישום.
בשונה מהגנת הפטנט הנוקשה מאוד בפרק הזמן ובהיקף ההגנה, ההגנה על סוד מסחרי היא יחסית לערכו התחרותי של הסוד, כלומר ייתכן פטנט בעל ערך שוק נמוך שיזכה להגנה רחבה אך לא ייתכן סוד בעל חשיבות תחרותיות נמוכה בשוק.
היסטוריה

סודות מסחריים היו קיימים משחר ההיסטוריה. כבר בתלמוד דנו חכמים במקרים של גנבת סודות מסחריים באמצעות קריאה באיגרות. רבי אברהם דוד מבוטשאטש מתבטא בחריפות על שימוש בסודות מסחריים שבעליהם גילה לאחר תוך מתן אימון בו. המקרה הנדון עסק בשותף, ששותפו מסר לו פרטים על סחורה מסוימת, לצורך השותפות, והשותף הלך וקנה את הסחורה לעצמו. רבי אברהם דוד אמר על כך, ש'אין בגידה גדולה מזו'.
הזכות לסוד מסחרי הופיעה לראשונה באנגליה במאה ה-16, ופותחה מתוך דיני היושר. ההגנה נקלטה דרך המשפט המקובל ששימש מסורת משפטית בארצות הברית, ועשתה את דרכה באמצעות שורת פסקי דין של בתי משפט בערכאות גבוהות של מספר מדינות במזרח ארצות הברית. המשפט הראשון שדן בהגנה על סוד מסחרי היה במסצ'וסטס ב-1868. המשפט האמריקאי עיגן את ההגנה על הסוד המסחרי בחקיקה כשהעביר את חוק הסודות המסחריים המאוחד Uniform Trade Secret Act, 1934 שאומץ במרביתו על ידי בתי המשפט הפדרליים.
ההיבט המודרני הנוגע לדרישת מתן יתרון תחרותי החל להתפתח בעידן המהפכה התעשייתית עם עליית הקפיטליזם המודרני. ידע של תהליכי יצור והפקת ומוצרים החל קונה לעצמו מקום מרכזי, בד בבד החלה מגמה של ניידות עובדים עם צמיחת מעמד הפרולטריון, תהליכי עיור מואצים והתקדמות המהפכה הירוקה.
חשיבות סודות מסחריים גדלה עם עליית הכלכלה החדשה אשר מבוססת על ידע ושירותים. דוגמה לכך היא כי 70 אחוז מכלכלת ארצות הברית נהנית מהגנה של סודות מסחריים וכי בשנת 1996 הפכה העבירה להיות עבירה פדרלית ובמקרים מסוימים לעבירה פלילית.
בשנת 1994 נחתמה אמנת T.R.I.P.S העוסקת בקניין רוחני אשר קובעת הגנה על הסוד המסחרי ומאפשרת תביעת סעדים.
המשפט המקובל נקלט בארץ ישראל דרך סימן 46 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל ובכך נקלט גם מושג הסוד המסחרי.
ההגנה על סודות מסחריים בישראל הוכרה תחילה דרך עוולת הגזל ועוולת גרם הפרת חוזה אשר נמצאות בפקודת הנזיקין. הזכות לסודיות מסחרית עוגנה בחוק העוולות המסחריות תשנ"ט-1999 אשר מהווה קליטה של הסכם T.R.I.P.S למשפט הישראלי.
בעיות

היקף ההגנה - יש הטוענים כי ההגנה על האינטרס המסחרי אינה מספקת בארץ ובעולם, לדוגמה השוק האמריקאי אשר 70 אחוזים ממנו מוגנים בסוד מסחרי וגזלו לעיתים גורר סנקציה פלילית.
קשה מאוד להוכיח גזל סוד מסחרי במקרה של יישום שונה של רעיון דומה, דוגמת בניית אלגוריתם של תוכנה מוגנת בסוד מסחרי בשפת תכנות שונה מהמקור בו פותחה התוכנה.
הגבלה של חופש העיסוק והתחרות - כדי לאפשר יעילות בשוק, יש לאפשר זרימת מידע וידע.
הגנת הסוד המסחרי לא משתלמת כלכלית - לא משתלם להגן על האינטרס הנזיקי והקנייני בסוד מסחרי,
מניעת יצירות המבוססות על סודות מסחריים קיימים – צדה האחר של הגנה על זכות לסוד מסחרי עלולה לעכב התפתחות טכנולוגית.
קושי להגדיר סוד מסחרי - ישנו קושי משפטי להגיע להגדרה אחת מקובלת, הקושי זה ועמימות ההגדרה כיום עשויים ליצור מדיניות לא אחידה אשר עשויה להוביל להגנת יתר או העדרה על הסוד המסחרי.
חקיקה לא מלאה - כדי שסוד מסחרי יהיה מוגן דרושה הגנה מהיבטים משפטיים נוספים מאשר ההיבט הנזיקי כגון דיני עשיית עושר, דיני החוזים, דיני השליחות והאמון וכו': לעילות השונות השלכות זו על רעותה. פסק דין עשיר הוא פסק דין פורץ דרך: הכיר בתחולת דיני עשיית עושר ולא במשפט על גנבת קניין רוחני.
פגיעה בצדק חלוקתי - למדינות מתפתחות מעצם מהותן יש פחות סודות מסחריים, ההגנה הלאומית והבינלאומית מעכבות ואף מונעות התפתחות כלכלותיהן הנחשלות.
משפט משווה

ההגנה על סודיות מסחרית צמחה מדיני היושר לכן במשפט האנגלי מושם דגש על הפרת חובת תום-הלב והפרת אמון בין צדדים. הדרישה לנקיטת אמצעי הגנה על מנת למנוע את גילוי המידע הסודי נמוכה יותר. במשפט האנגלי מספיק שהידע לא יהיה נגיש לציבור כדי שיהיה אסור לקחת אותו. הרציונל העומד מאחורי הדרישה הנמוכה לאמצעי הגנה על סוד מסחרי הוא שסוד מסחרי אינו שונה מקניין מוחשי במובן זה שגם מי שלא נועל את ביתו אסור לגנוב ממנו.
לעומת זאת, בישראל ובארצות הברית צריך לנקוט אמצעים סבירים. בניגוד לגישה האנגלית, במשפט האמריקאי מרכז הכובד של ניתוח העוולה מצוי בהוכחת היתרון המסחרי שמקנה הסוד לבעליו. משהוכר יתרון זה, מוענק לסוד המסחרי הגנה בצורה של מתן זכות קניינית לבעל הסוד המסחרי, דבר אשר מעניק הגנה חזקה שאינה יחסית. בחוק האמריקאי כתוב במפורש שצריך שיהיה ערך כלכלי לכך שהידע שמור כסוד.
הדרישה שלא יהיה ניתן לגלות את הסוד בנקל אינה קיימת בכל מדינות ארצות הברית. בקליפורניה, המדינה הגדולה בארצות הברית בתחום הקניין הרוחני, אין דרישה כזו כדי לקבל הגנת סוד מסחרי. פס"ד אמריקן פייפר דן בסודיות רשימת לקוחות, כאשר המידע היה זמין לכולם, הוא דווקא ניתן לגילוי בנקל – ולמרות זאת, בשל המאמץ באיסוף – נפסק שזהו סוד מסחרי. השיטה האמריקאית מכירה בתחולת הסוד המסחרי גם על פי העיקרון של "ידע ובקיאות" (know-how) שבבסיסו עומדת ההנחה כי מרכיב הידע של החברות הוא כיצד לייצר מוצר טכני מורכב, אם תהליך היצור מורכב מאוד.
חוק ה-Uniform Trade Secrets Act אף הגדיר מהם האמצעים הכשרים להשגת סוד מסחרי:
גילוי באמצעות המצאה נפרדת.
גילוי בדרך של הנדסה חוזרת, במעשים כשרים (בלי גנבה וכו').
גילוי תחת רישיון.
מבט על המוצר כשהיה מוצג לכל הציבור.
גילוי הידע מן הספרות המקצועית. הרבה אקדמאים שעובדים בהיי-טק כותבים על סודות מסחריים לפני עזיבתם, כדי שהסוד לא יהיה שייך למעביד והם יוכלו לעשות בו שימוש.
הערות שוליים

↑  דויטש, עוולות מסחריות וסודות מחסר, הוצאת נבו 2002,125,
| דיני נזיקין |
| --- | --- | --- |
| העוולות הספציפיות | תקיפה • כליאת שווא • גרם הפרת חוזה • הסגת גבול • הפרת חוזה נישואין והפרת חוזה עקב שביתה והשבתה כחריג לגרם הפרת חוזה • מטרד לציבור • מטרד ליחיד • הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה • תרמית • שליחת יד • נגישה |  |
| עוולת הפרת חובה חקוקה | הפרת חובה חקוקה |  |
| עוולת הרשלנות | התרשלות • חובת הזהירות • הדבר מעיד על עצמו • חובת הראיה ברשלנות |  |
| קשר סיבתי | קשר סיבתי משפטי • קשר סיבתי עובדתי |  |
| נזק | נזק כלכלי טהור • נזקי ריקושט • נזק בלתי ממוני טהור • גולגולת דקה • פגיעה באוטונומיה • ריחוק הנזק • עקרון הקטנת הנזק |  |
| נזיקין מתחום הרפואה | רשלנות רפואית • הסכמה מדעת • הולדה בעוולה • הפלה בעוולה • חוק זכויות החולה |  |
| לשון הרע | ההגנה על הפרטיות בנזיקין • לשון הרע על המת ולשון הרע על ציבור • הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע • הגנת תום הלב בלשון הרע |  |
| עוולות מסחריות | גנבת עין • פגמי ייצור והעדר אזהרות • גזל סוד מסחרי • פגמי תכנון |  |
| עוולות חוקתיות | עוולות חוקתיות |  |
| הגנות | מעשה של מה בכך • קטין • הגנה עצמית • כורח |  |
| דוקטרינות המשפיעות על החיוב בנזיקין | אשם תורם כהגנה מוחלטת • אשם תורם כהגנה יחסית • הסתכנות מרצון • אשם תורם וקטינים • מעילה בת עוולה לא תצמח תרופה • התיישנות בנזיקין |  |
| ריבוי מעוולים | ריבוי מעוולים • מעוולים במשותף • נזק שאינו ניתן לחלוקה |  |
| אחריות שילוחית | אחריות שילוחית ואחריות מעביד • אחריות מעסיק קבלן • אחריות משתף ומשדל • אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה |  |
| פיצויים | פיצויים עונשיים • הטבת נזקי גוף • תשלום עתי ותשלום חד-פעמי • פיצוי ללא הוכחת נזק |  |
| מטרות דיני הנזיקין | צדק מתקן • צדק חלוקתי • הרתעה |  |
| ערכים נוספים בדיני נזיקין | כללי ברירת הדין • המחאת תביעה • מלחמה בדיני הנזיקין • מחדלים בנזיקין |  |
דוצ'ה (תואר פשיסטי)

| --- | --- |


 דרכי מינוי:  אישור המועצה הפשיסטית העליונה
 תחום שיפוט:  איטליה הפשיסטית
 מעון:  ארמון ונציה 
 ייסוד המשרה:  23 במרץ 1919
 איוש ראשון:  בניטו מוסוליני
 איוש אחרון:  בניטו מוסוליני
 תאריך ביטול המשרה:  28 באפריל 1945
 
דוצ'ה (באיטלקית: Duce) הוא תואר באיטלקית, שמקורו במילה הלטינית Dux (אנ') (מנהיג) וקוגנט של "duke" (דוכס).
התואר ניתן למנהיג המפלגה הפשיסטית הלאומית בניטו מוסוליני כבר ב-1919, כאשר הקים את מפלגת ברית הלוחמים האיטלקית, שבהמשך הפכה למפלגה הפשיסטית. מוסוליני החזיק בתואר זה במקביל להיותו ראש ממשלת איטליה (בדומה לבן בריתו מנהיג גרמניה הנאצית, אדולף היטלר, שהיה גם פיהרר וגם קנצלר גרמניה). בהמשך קיבל מוסוליני תארים נוספים ובהם "מייסד האימפריה", מאחר שקידם את הגדלת האימפריה האיטלקית. למעשה, תוארו המלא היה "ראש הממשלה, מנהיג הפשיזם ומייסד האימפריה".
המונח היה חלק ממספר שמות שנתנו לעצמם מספר מנהיגים פשיסטים בתחילת המאה ה-20. כך למשל, קנצלר גרמניה אדולף היטלר שהיה מנהיג המפלגה הנאצית נתן לעצמו את התואר "פיהרר" והשתמש בו בכל שנות שלטונו בגרמניה הנאצית. גם ראש ממשלת ספרד שהקים את המדינה הספרדית לאחר מלחמת האזרחים בספרד נתן לעצמו את התואר "אל קאודיו". גם מייסד תנועת האוסטאשה הפשיסטית הקרואטית אנטה פאבליץ' שהקים את המדינה העצמאית של קרואטיה השתמש בתואר "פוגלבניק".
היסטוריה של המונח

התואר היה נמצא בשימוש כבר בימי הביניים ובתקופת הרנסאנס באיטליה והוא היה נקרא דוג'ה. התואר הוענק במקור למנהיגים נבחרים של מדינות במספר רפובליקות-מלוכניות באיטליה, כגון ונציה, ג'נובה, אמאלפי וסנאריקה. כך למשל, במשך יותר מאלף שנים שלט ברפובליקה של ונציה דוג'ה אשר נבחר לתפקיד לתקופת חיים והיה מוגדר כ"ראשון בן שווים". בדרך כלל הדוג'ה הנבחר היה ממכובדי זקני ונציה. הדוג'ה היה השליט העליון של הצבא, הכנסייה והמדינה ברפובליקה. עם זאת הדוג'ה היה מחויב בבקרה ודיווח שוטפים על פעולותיו למועצה הגדולה של ונציה והשתכר משכורת צנועה יחסית למעמדו. כמו כן, חל איסור על הדוג'ה למנות את בני משפחתו לתפקידים לצידו או לבחור לעצמו יורש עצר.
עם כיבוש איטליה על ידי נפוליאון ב-1797, הופסק השימוש בתואר ונשלל מעמדו.
רק 130 שנים לאחר מכן החלו שוב להשתמש מנהיגים איטלקים בתואר "דוצ'ה" אך לרוב זנחו את השימוש בתואר תוך שנים בודדות. אחד מהם היה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה שבמהלך מלחמת העולם הראשונה התייחס אל עצמו כ"דוצ'ה". גם המשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו שהקים את המדינה העצמאית ממלכת קרנארו האיטלקית השתמש בין היתר בתואר "דוצ'ה". עם זאת, המנהיג היחיד שהשתמש בשם הזה לאורך רוב חייו הפוליטיים היה הרודן הפשיסטי שהפך בהמשך לראש הממשלה האיטלקי. התיעוד הראשון של המונח בהתייחסות למוסוליני היה במשתה שנערך לכבודו ב-1912, לאחר שחגג עם חבריו ומשפחתו את תפקידו החדש כעורך העיתון אוואנטי!. מוסוליני בחר בשם כדי להידמות לשליטי ונציה וג'נובה מן העבר.
לאחר המצעד על רומא, נבחר מוסוליני לתפקיד ראש ממשלת איטליה (בדומה לבן בריתו הגרמני, אדולף היטלר שהיה גם פיהרר וגם קנצלר גרמניה) והנהיג אותה בתקופת מלחמת העולם השנייה (בה פתחה איטליה במלחמת איטליה–יוון, המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ועוד מספר חזיתות). עם זאת, לאחר כישלונות צבאיים רבים בכל החזיתות מוסוליני הודח על ידי המועצה הפשיסטית העליונה ביולי 1943 וזאת לאחר כ-21 שנות שלטון. בחסות הגרמנים, שכבשו את צפון איטליה בעקבות כניעתה לבעלות הברית, הקימו מוסוליני והגרמנים את הרפובליקה של סאלו שהייתה למעשה ממשלת בובות גרמנית. מוסוליני המשיך להשתמש בתואר "דוצ'ה" והיה ראש הממשלה של המדינה עד שבסוף המלחמה ניסה מוסוליני להימלט לאוסטריה, נתפס על ידי הפרטיזנים, ונורה למוות ליד אגם קומו.
לאחר מלחמת העולם השנייה ונפילת הפשיזם התואר "דוצ'ה" נקשר לפשיזם ולכן כבר לא נמצא בשימוש, מלבד התייחסויות היסטוריות. בגלל הסנטימנט האנטי-פשיסטי שיש למרבית האיטלקים, דוברי איטלקית משתמשים במילים אחרות ל"מנהיג".
הערות שוליים

↑  Gallo, Max (2019-10-10). Mussolini's Italy: Twenty Years of the Fascist Era (באנגלית). Routledge. ISBN 978-0-429-65543-2.
גרייס מיראבלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביוני 1929 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בדצמבר 2021 (בגיל 92) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marie Grace Mirabella 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת סקידמור  תיכון קולומביה 
 מעסיק:  ווג 
 
גרייס מיראבלה (באנגלית: Grace Mirabella;‏ 10 ביוני 1930 – 23 בדצמבר 2021) הייתה העורכת של המגזין "ווג". היא החלה לעבוד ב"ווג" בשנות ה-50 והייתה העורכת שלו בשנים 1971–1988.
ביוגרפיה

גרייס מיראבלה נולדה בניוארק, ניו ג'רזי להורים ממוצא איטלקי. היא סיימה ללמוד בקולג' סקידמור (Skidmore College) ביוני 1950, תוך התמחות בכלכלה. בנובמבר 1974 התחתנה עם ד"ר ויליאם קהן.