stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינפסה חשמלית
הערות שוליים

↑  Kandel, ER; Schwartz, JH; Jessell, TM (2000). Principles of Neural Science (4th ed.). New York: McGraw-Hill. ISBN 0-8385-7701-6.
↑  "Electrical synapses: a dynamic signaling system that shapes the activity of neuronal networks". Biochim. Biophys. Acta. 1662 (1–2): 113–37. במרץ 2004. doi:10.1016/j.bbamem.2003.10.023. PMID 15033583. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Purves, Dale; George J. Augustine; David Fitzpatrick; William C. Hall; Anthony-Samuel LaMantia; James O. McNamara; Leonard E. White (2008). Neuroscience (4th ed.). Sinauer Associates. pp. 85–88. ISBN 978-0-87893-697-7.
↑  "Functional properties of electrical synapses between inhibitory interneurons of neocortical layer 4". J. Neurophysiol. 93 (1): 467–80. בינואר 2005. doi:10.1152/jn.00520.2004. PMID 15317837. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Electrical coupling and neuronal synchronization in the Mammalian brain". Neuron. 41 (4): 495–511. בפברואר 2004. doi:10.1016/S0896-6273(04)00043-1. PMID 14980200. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Kandel, Schwartz & Jessell 2000, pp. 178–180
↑  Kandel, Schwartz & Jessell 2000, p. 178
↑  Kandal, et al., Chapter 10
↑  Dr. John O'Brien || Faculty Biography || The Department of Ophthalmology and Visual Science at the University of Texas Medical School at Houston
↑  Kandel, Schwartz & Jessell 2000, p. 180
↑  Activity-Dependent; Synapses, Electrical; Haas, Julie S.;  et al. (2011). "Activity-dependent long-term depression of electrical synapses". Science. 334 (6054): 389–93. doi:10.1126/science.1207502. PMID 22021860.
↑  Palacios-Prado, Nicolas;  et al. (מרץ 2013). "Intracellular magnesium-dependent modulation of gap junction channels formed by neuronal connexin36". Journal of Neuroscience. 33 (11): 4741–53. doi:10.1523/JNEUROSCI.2825-12.2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Eugenin, Eliseo A.; Basilio, Daniel; Sáez, Juan C.; Orellana, Juan A.; Raine, Cedric S.; Bukauskas, Feliksas; Bennett, Michael V. L.; Berman, Joan W. (2012-09-01). "The role of gap junction channels during physiologic and pathologic conditions of the human central nervous system". Journal of Neuroimmune Pharmacology: The Official Journal of the Society on NeuroImmune Pharmacology. 7 (3): 499–518. doi:10.1007/s11481-012-9352-5. ISSN 1557-1904. PMC 3638201. PMID 22438035.
↑  Pereda, Alberto E.; Curti, Sebastian; Hoge, Gregory; Cachope, Roger; Flores, Carmen E.; Rash, John E. (2013-01-01). "Gap junction-mediated electrical transmission: regulatory mechanisms and plasticity". Biochimica et Biophysica Acta. 1828 (1): 134–146. doi:10.1016/j.bbamem.2012.05.026. ISSN 0006-3002. PMC 3437247. PMID 22659675.
↑  Electrical synapses in the mammalian brain, Connors & Long, "Annu Rev Neurosci" 2004;27:393-418
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TH: H1.00.01.1.02024 
connexon and connexin structure
בארוק אוקראיני

מנזר כיפת הזהב של מיכאל הקדוש בקייב מייצג את אחת הדוגמאות האופייניות ביותר לאדריכלות הבארוק האוקראינית.
בארוק אוקראיני (אוקראינית: Українське бароко), הידוע גם בשם בארוק קוזאקי (אוקראינית: Козацьке бароко) או ברוק מאזפה, הוא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בארצות אוקראינה במאות ה-17 וה-18. סגנון זה היה תוצאה של שילוב של מסורות אדריכליות מקומיות ובארוק אירופאי.
היסטוריה

בעקבות השפעות ממערב אירופה, החל מסוף המאה ה-16 הארצות בשטח אוקראינה המודרנית החלו להיות מושפעות מצורת האמנות והארכיטקטורה הבארוקית החילונית, שעדיין לא הייתה ידועה בצארות רוסיה השכנה. לפי ההיסטוריון סרהי פלוחי (אנ'), פטרו מוהילה, המטרופוליט של קייב (אנ') מ-1633 עד 1647, הייתה אישיות מכריעה בפיתוח הסגנון כחלק מהדחף שלו לרפורמה בכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ולהתאים את הכנסייה לאתגרי הרפורמציה והקונטרפורמציה. הבארוק האוקראיני הגיע לשיאו בתקופתו של הקוזק הטמן איבן מאזפה, מ-1687 עד 1708.סגנון הבארוק מאזפה הוא סינתזה מקורית של צורות אדריכליות בארוק מערב אירופאיות ומסורות אדריכליות בארוק לאומיות של אוקראינה.
סגנון

הבארוק האוקראיני נבדל מהבארוק המערב אירופי בקישוט מתון יותר ובצורות פשוטות יותר, וככזה נחשב יותר קונסטרוקטיביסטי. מבנים רבים מהבארוק האוקראיני השתמרו, כולל כמה מבנים בלאוורת קייב-פצ'רסק ומנזר וידוביצ'י (אנ') בקייב. ההיסטוריון אנדרו וילסון (אנ') ציין את כנסיית כל הקדושים, קתדרלת העלייה ושער השילוש בתוך לאוורת קייב-פצ'רסק כדוגמאות טובות לסגנון הזה, יחד עם מנזר כיפת הזהב של מיכאל הקדוש בקייב וכנסיית קתרינה הקדושה, צ'רניהיב (אנ') . גם החלק החיצוני של קתדרלת סופיה הקדושה בקייב עבר שינויים משמעותיים בסגנון הבארוק. דוגמה נוספת לסגנון היא כנסיית אליאס הקדוש בסובוטיב (אנ'), שבה קבר בוגדן חמלניצקי את בנו טימיש בשנת 1653 לאחר מותו בקרב. הכנסייה מתוארת גם בשטר ₴ 5.
הדוגמאות הטובות ביותר לציור הבארוק באוקראינה הן ציורי הכנסייה בכנסיית השילוש הקדוש של לאוורת קייב-פצ'רסק. התפתחות מהירה בטכניקות חריטה התרחשה בתקופה זו שהשתמשה במערכת מורכבת של סמליות, אלגוריות, סימנים הרלדיים וקישוטים מפוארים. מהמאה ה-17 ואילך הייתה גם פריחה של ספרות הבארוק באוקראינה, אשר בתורה סייעה בהנחת היסודות לספרות החילונית הרוסית.
אדריכלים בולטים

הפסל הבארוק האוקראיני יוהאן גיאורג פינסל (אנ'), שהיה פעיל באמצע המאה ה-18 בגליציה, היה נושא לתערוכה מיוחדת בלובר בפריז בשנים 2012–2013. פינסל, הפגין יכולת הבעה ייחודית ומופתית של צורה ואפיון אישי ביותר של פיסול וילונות ובדים בכפלים. הוא מוכר כיום כדמות מובילה בפיסול הבארוק האירופי. אדריכל הבארוק הרוסי ברטולומיאו רסטרלי, הידוע בעיקר בעיצוב ארמון החורף בסנט פטרסבורג וארמון קתרין בצארסקו סלו, תרם גם הוא לסגנון הבארוק האוקראיני על ידי תכנון כנסיית סנט אנדרו וארמון מרינסקי בקייב. הארמון משמש כיום כמעונו הרשמי של נשיא אוקראינה. האדריכל הגליציאני-איטלקי ברנרד מרטיני תכנן את קתדרלת סנט ג'ורג' (אנ') המעוטרת בלבוב, שמשמשת ככנסיית אם על ידי הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית (אנ').
השפעות

מאפיינים מסוימים של הבארוק האוקראיני השפיעו על תנועת הבארוק של נארישקין (אנ') במאה ה-17–18 במוסקבה. מבני כנסייה אוקראינית מודרנית, כמו קתדרלת טרושצ'ינה (אנ'), בנויים גם הם בסגנון הזה שאינו אופייני לבארוק האוקראיני. אלמנטים של סגנון הבארוק האוקראיני הותאמו מאוחר יותר על ידי הקהילה האוקראינית-קנדית (אנ') בבניית כנסיות משלהם, שהותאמו לארכיטקטורת כנסיות העץ האופיינית יותר בכנסיות קנדיות-אוקראיניות.
גלריה

קתדרלת סנט ג'ורג' במנזר וידוביצי (אנ') קייב. 1696
קתדרלת ההשתדלות במנזר פוקרובסקי, חרקוב. 1689
ההשתדלות הקדושה כנסיית פודולסק (אנ'), קייב. 1766
כנסיית קתרינה הקדושה, צ'רניהיב (אנ'). 1715
כנסיית פיטר ופול של מנזר הוסטיניה במחוז צ'רניהיב. 1693
כנסיית השילוש של מנזר הוסטיניה במחוז צ'רניהיב. 1674
קתדרלת דורמציון, קייב.
כנסיית טריניטי, צ'רניהיבה (אנ')
לאוורת קייב-פצ'רסק
שבר של קישוט של מגדל הפעמונים של קתדרלת סופיה הקדושה
קתדרלת סנט ניקולס (אנ'), ניזין. זהו אחד המונומנטים האדריכליים הבארוקיים הראשונים באוקראינה (1653)
כנסיית אבן התאולוג, ניזין. נבנה ב-1757, על ידי האדריכל איבן הריהורוביץ'-ברסקי (אנ'). יש מעבר ניכר מהבארוק לקלאסיציזם
קתדרלת ההשתנות הקדושה, איזיום. 1682
מנזר ילצקי, צ'רניהיב
קתדרלת דורמציון, חרקוב (אנ')
ארמון לקיריל רוזומובסקי (אנ'), פרויקט וחזית, חלוחיב
הערות שוליים

↑  Kollmann, Nancy Shields (2017). The Russian Empire 1450-1801 (באנגלית). Oxford University Press. p. 78. ISBN 978-0-19-928051-3.
↑  Wilson, Andrew (2015). The Ukrainians: Unexpected Nation (באנגלית) (4th ed.). New Haven and London: Yale University Press. p. 119. ISBN 978-0-300-21725-4.
↑  Plokhy, Serhii (2015). The Gates of Europe. New York: Basic Books. p. 115. ISBN 978-0-465-07394-8.
↑  Wilson, Andrew (2015). The Ukrainians: Unexpected Nation (באנגלית) (4th ed.). New Haven and London: Yale University Press. p. 142. ISBN 978-0-300-21725-4.
↑  Plokhy, Serhii (2015). The Gates of Europe. New York: Basic Books. p. 116. ISBN 978-0-465-07394-8.
1 2  Plokhy, Serhii (2015). The Gates of Europe. New York: Basic Books. p. 125. ISBN 978-0-465-07394-8.
↑  Scherf, Guilhem. "Johann Georg Pinsel, A Baroque Sculptor in 18th-Century Ukraine". Musée du Louvre. Musée du Louvre. נבדק ב-2 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wilson, Andrew (2015). The Ukrainians: Unexpected Nation (באנגלית) (4th ed.). New Haven and London: Yale University Press. p. 120. ISBN 978-0-300-21725-4.
↑  Власов В. Г. Большой энциклопедический словарь изобразительного искусства В 8т. Нарышкинский стиль
↑  "The Meaning of the Domes in Orthodox Church Architecture". Holy Trinity Orthodox Church (OCA) (באנגלית אמריקאית). 2014-11-26. נבדק ב-2019-04-28.
↑  Thomas Kordan, Diana (1988). "Tradition in a New World:Ukrainian-Canadian Churches in Alberta" (PDF). Society for the Study of Architecture in Canada Bulletin. 1 (13): 3. נבדק ב-27 בפברואר 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
קתדרלת סופיה הקדושה, קייב
כנסיית השילוש הקדוש
יערות קק"ל

יער נטע אדם בישראל
לוגו קק"ל
יערות קק"ל (קרן קיימת לישראל) הם שטחים מיוערים שניטעו על ידי הקרן הקיימת לישראל על אדמותיה כחלק ממפעל הייעור בארץ ישראל. יערות קק"ל מתפרסים על פני כ-920,000 דונם, שבהם למעלה מ-240 מיליון עצים.
היסטוריה > מפעל הייעור בישראל

מאז היווסדה ועד היום מהווה קק"ל הגורם המרכזי בייעור הארץ, פרט לתקופת המנדט בה ניטעו יותר עצים על ידי מחלקת הייעור של הממשל הבריטי כחלק ממדיניות הייעור שלה (פקודת היערות).
גורמים נוספים עסקו בייעור בשנים שלפני קום המדינה, כגון פיק"א, אך מטרותיהם היו כלכליות, כמו לצורכי מסחר בעץ. גם מטרותיה של התנועה הציונית על ידי קק"ל היו בתחילה כלכליות, אך בהמשך הפכו ללאומיות. הפעילים הציוניים, שעלו מארצות אירופה, התאכזבו לגלות את ארץ ישראל צחיחה עם מעט מאוד עצים, וכך התגבש החזון להפריח את השממה, ו"לכסותה ביער וחורש שיגאלוה משממונה וממערומיה".
מטרותיה של קק"ל בייעור בארץ ישראל היו:
ביסוס הבעלות על הקרקעות שנרכשו על ידי היישוב היהודי.
עזרה להתיישבות בראשיתה, על ידי ביסוס כלכלי ותעסוקתי.
הכשרת יהודים לעבודה חקלאית.
פעילות הממשל הבריטי נבעה מסיבות אחרות: שמירה על קרקע חקלאית מפני סחף וחולות נודדים, הגדלת החלחול והעשרת מי תהום.
ברבות השנים, סופחו המטרות האקולוגיות לגישה של קק"ל, והחשיבה על התרומה האקלימית והאקולוגית הפכה למוטיב מרכזי בעמדות קק"ל: "מטרת-העל של מפעל הייעור בישראל – לספק מגוון שירותי מערכת אקולוגית לתושבי הארץ."
היסטוריה > לפני קום המדינה (1947-1898)

1898 - הרצל מבקר בארץ ונוכח במצבה הירוד של צמחיית ארץ ישראל. בשובו הוא פונה לפרופסור אוטו ורבורג בבקשה שיכין סקר עצים המתאימים לייעור ארץ ישראל.
1903 - הוועדה הארץ-ישראלית יוזמת את הקמתה של 'אגודת עצי זית' שתפקידה יהיה לאסוף תרומות לתוכנית לגידול עצי זית באזורים שלא התאימו לחקלאות שדה.
1907-1910 – האגודה מקבלת לידיה קרקעות בחולדה ובבן שמן לנטיעת יער למטרות כלכליות ונופיות, שיכלול בעתיד 100 אלף עצי זית. על מנת לגייס תרומות, הוצע שיער זה יקרא בשם 'יער הרצל'. האגודה נכשלת במילוי תפקידה, כיוון שאינה מצליחה לעמוד ביעדי השתילה, בעיקר בשל ליקויים בחישוב עלויות.
1911 - הקרן הקיימת לישראל (בראשות בודנהיימר) מקבלת לידיה את האחריות על המפעל. ונעשה שינוי בגישה, מעצי פרי לעצי סרק, כיוון שהוכח שנטיעת עצי הזית אינה כלכלית.
בחולדה ניטעו כ-250 דונם עצי אורן, בבן שמן נטעו מאות אורנים וברושים. אקליפטוסים ניטעו בכנרת, במרחביה ובדגניה, בעיקר לייבוש ביצות.
שנות ה-20 וה-30 – ייעור אינטנסיבי על ידי קק"ל באלו מאדמותיה שאינן מתאימות לגידולים חקלאיים.
בשנות השלושים, בהן מוכפל היישוב היהודי, שטח הייעור גדל פי שלושה.
לכל אורך התקופה נזנח השימוש בעצי פרי לחלוטין, כיוון שהוא מצריך תחזוקה גבוהה. סיבה נוספת שניתנה לשימוש בעצי סרק, היא האפשרות לשימוש בעץ כחומר בנייה בעתיד הרחוק.
תקופת מלחמת העולם השנייה והמאבק לקום המדינה – מואצת הפעילות לייעור, בסמוך לגושי התיישבות חדשים ניטעו יערות גדולים, ובסך הכל ניטעו למעלה מ-1,200,000 עצים בשנים תש"ה-תש"ז.
ביערות קק"ל מהיווסדה ועד 1948 ניטעו 5,256,751 עצים על פני 23,390 דונם.
יערות בולטים (למעלה מ-1000 דונם):
קריית ענבים – 1976 דונם
גניגר – 1458 דונם
כפר החורש – 2197 דונם
שער העמקים – 1,012 דונם
הממשל הבריטי תרם רבות למפעל הייעור, בכך שביסס מדיניות ייעור, פיקח על כריתת עצים, ונטע בתקופתו כ-20 מיליון עצים על פני למעלה מ-54 אלף דונם.
מלחמת העצמאות עצמה היוותה פגיעה בייעור בשל עיכוב התוכניות לייעור, וכן בשל מחסור בכוח אדם. פגיעה נוספת נגרמה על ידי קבוצות תושבים ערביות, שהציתו חלקות יער בתקופה זו ואף תחת שלטונו של המנדט, כדרך להבעת מורת רוח מהמפעל הציוני כולו, וניסיון פגיעה ברכוש יהודי.
היסטוריה > לאחר קום המדינה (1948–1968)

בשני העשורים הראשונים לקום המדינה מפעל הייעור המשיך להעסיק את המייסדים, בין השאר, על מנת לספק עבודה לעולים הרבים שעלו בשנים הראשונות למדינה (כחלק מעבודות דחק שהציע המדינה לעולים החדשים בפריפרייה. בשנים אלו גדל שטח היער בישראל לכדי 437,000 דונם, מתוכם רק 11% על שטח המדינה וכ 85% על שטח קק"ל.
ב-1961 נחתמת אמנה בין המדינה לקק"ל במסגרת חוק יסוד: מקרקעי ישראל, בה הוסדרו ענייני סמכות על קרקעות קק"ל, ובו הוסמכה קק"ל לגוף הבלעדי האחראי על הייעור בישראל.
מאז הקמתה קק"ל נטעה למעלה מ-240 מיליון עצים על פני 920 אלף דונם. בנוסף, קק"ל אחראית לטיפול בכ-400,000 דונם חורש טבעי וכן אחראית לגידור והסדרה של כ-400,000 דונם אדמת מרעה.
בשנים האחרונות חל צמצום בהיקף השטחים באזור צפון ומרכז הארץ שבו נוטעים יערות חדשים. רוב הנטיעות באזורים אלה הן נטיעות במסגרת חידוש יער, וזאת בגלל נזקים שנגרמו עם השנים לעצים.
כל פעולות קק"ל בתחום הייעור נעשות מתוך מחויבות הארגון לתוכנית המתאר הארצית ליער ולייעור (תמ"א 22), בה הוגדרו למעלה מ-1,600,000 דונם כשטחי יער.
ב-2012 נכתבה "תורת ניהול היער בישראל". מתוקף תפקידה כאחראית לייעור ישראל מנפיקה קק"ל מסמך מדיניות והנחיות לתכנון ממשק יער בישראל. מסמך זה נכתב לאור הסדרת מעמד היער בישראל בתמ"א 22. מסמך זה עוסק במטרות, הגדרות, הוראות לתכנון ותחזוקת היער בישראל.
קרקעות ומימון

מאז היווסדה, קק"ל מבוססת תרומות, ומעולם לא עלו שטחי הייעור על 5%. ניתן לתרום החל מעץ. תרומת עץ תזכה את התורם בתעודת הוקרה. תרומה של 1000 עצים ומעלה מזכה את התורם באזכור בשלט הוקרה מרכזי ביער. תרומה של 3000 עצים ומעלה מזכה את התורם בשלט הוקרה אישי המוצב ביער. בנוסף, ניתן לתרום לבניית חניוני נופש, מצפורים ופינות מרגוע, ולהקדישם ע"פ רצון התורם.
מרכיבי הנוף > מינים

הייעור בישראל אמנם החל בעצי זית – עצי פרי, אך מאז ועד היום עצי הסרק הם הרוב המכריע של העצים בישראל. המינים השולטים הם המחטניים, שביערות קק"ל מכסים כ-46.5% מהשטח (כחצי מיליון דונם), רוב העצים המחטניים הם אורנים, בעיקר מזן 'אורן ירושלים'.
בבדיקות שנעשו בתקופה שבין מלחמות העולם, הן על ידי השלטון הבריטי, והן על ידי הקק"ל, נמצאה עמידותו של 'אורן ירושלים' הגבוהה ביותר, ועל כן נעשה בו השימוש הגבוה ביותר. אמנם נעשה שימוש באקליפטוסים, אך שימוש זה נעשה בעיקר בביצות, ולאחר הכישלון במעבר לחולות נחלת יהודה בראשית שנות העשרים, הופסק השימוש בו אף בהרים. כתוצאה מכך יערות רבים בארץ הם חד-מיניים.
מרכיבי הנוף > שלטי הנצחה

מאחר שהייעור ממומן על ידי תרומות, שלטי הנצחה הם מחזה שכיח ביערות קק"ל.
נגישות, בטיחות ותחזוקה > שרפות

קק"ל, כגוף האחראי על היערות בישראל, מתמודדת עם שריפות, שהן המזיק העיקרי ליער על ידי 'ממשק יער למניעת שריפות'. ישנה חלוקה בסיסית לשני סוגי יערות:
יער צעיר (עד שש שנים) - יערות אלה הם הרגישים ביותר לשריפות, כיוון ששריפה גורמת להם לנזק מוחלט ומונעת חידוש טבעי. ביערות אלו ההתמודדות נעשית בעיקר על ידי רעיה להקטנת הביומאסה היבשה, וכן על ידי ריסוס מדביר עשבים.
יער בוגר - הפעילות העיקרית בממשק העצים ביער הבוגר כוללת סניטציה, דילול, גיזום, סילוק גזם ופסולת עץ. פעולות ממשק נוספות שנעשות לצורך הפחתת חומר הבעירה הן רעייה ויצירה ותחזוקה של קווי חיץ לאורך קווי רכס מרכזיים ובעדיפות גבוהה במיוחד בגבולות היער עם יישובים ומתקנים אחרים.
בנוסף, מפוזרים ברחבי הארץ עשרות מגדלי תצפית בנקודות הגבוהות ביערות שנועדו לשמירה ולאזעקה מפני אש.
נגישות, בטיחות ותחזוקה > נגישות

ברוב יערות קק"ל, קיימים חניונים ומצפורים, סלולות דרכים ונקבע ריהוט חוץ ושילוט לשימוש הציבור. יערות קק"ל משמשים את תושבי ישראל לטיול, יציאה ל'טבע', ואף לאירועים ולינה. בחלק ממגדלי התצפית לא נעשה שימוש כיום, וקיימת יוזמה להשמיש את חלקם לצורכי תיירות, בשל המיקום האסטרטגי שלהם כנקודת תצפית גבוהה.
על פי תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות – 2008, יש להנגיש אתרי טבע ונופש לבעלי מוגבלויות. יערות קק"ל כלולים בתקנה, וישנה מגמה להנגשת אתרים. כבר כיום אתרים רבים ביערות קק"ל, כגון מצפורים, חניונים, ושולחנות לפיקניק, מותאמים כך שיוכלו לשמש אף את המשתמש המוגבל.
ביקורת > ביקורת אקולוגית

ישנם הטוענים[דרוש מקור] לגבי הייעור החד-מיני באורן ירושלים, שאינו מאפשר חיים תחתיו לכאורה – ומייצר מה שמכונה 'מדבריות האורן'. לעומת הטענה הפופולרית (שהדבר נגרם עקב תכונות חומציות של המחטים) המופרכת באתר קק"ל, הגורם המשפיע העיקרי הוא קצב חילוף העלים הגבוה, שמפריע לצמחייה שלא צומחת מספיק מהר להשתרש, ומפחית את מגוון המינים.
טענה נוספת היא שיערות המחטנים המיובאים ממדינות קרות רגישים מאוד לשריפות, לעומת עצים מקומיים שעליה.
בעקבות ביקורות אלו קק"ל שינתה את מדיניותה, ופועלת לשתילה רב-מינית ביערות הטעונים חידוש (למשל עקב שריפות).
החברה להגנת הטבע וכן חוקרים מסוימים מתחום שמירת הטבע טוענים כי פעילות הייעור של הקרן באזורים יובשניים פוגעת בייחודם הנופי והאקולוגי וגורמת לדחיקה של מיני צמחים ובעלי חיים נדירים ואנדמיים לאזורים אלה, שרבים מהם ממילא בסכנת הכחדה.
כמו כן הועלתה ביקורת כנגד נטיעה של מיני עצים אקזוטיים ביערות הקרן, שעם הזמן הפכו לפולשים, כגון ינבוט המסקיטו ושיטת ויקטוריה.
ביקורת > ביקורת פוליטית

מפעל הייעור הציוני, שבזמנו היווה גם מכשיר לביטוי קנייני על אדמות, ומניעת פלישה ערבית לשטחים, נתפס על ידי חוגים פוליטיים מסוימים בישראל כביטוי קיצוני לטיהור האתני שהתבצע לכאורה בישראל בקום המדינה. הטענה היא שמדינת ישראל הרסה כפרים, ועל מנת למחוק את ההיסטוריה שלהם כליל, שתלה שם יער.
ביקורת > שקיפות

מכיוון שקק"ל אינה גוף מבוקר, עולה ביקורת על אי שיתוף הציבור בקבלת ההחלטות בנושאי יערות וייעור. אחד המיזמים שקק"ל מפעילה בניגוד לתדמית זו הוא יערות קהילתיים, שמטופחים ומפותחים בשיתוף הציבור.
לקריאה נוספת

נילי ליפשיץ וגדעון ביגר, נלבישך שלמת ירק, על ידי קק"ל, הוצאת אריאל, ירושלים
יוסף ויץ, היער והייעור בישראל, הוצאת מסדה, רמת גן
סיגל ברניר, "והקרן קיימת לו לעולם הבא": על יערות כאתרי הנצחה, עיצוב הזיכרון חלק א, הוצאת הגלריה לעיצוב של אסכולה
קק"ל, מתווה להכנת תוכניות אב ומימשק ליער לאור עקרונות תורת ניהול היער בישראל – יער הקדושים כמודל, יוני 2013 (PDF)
הערות שוליים

↑  תורת ניהול היער בישראל, באתר קק"ל, ‏נלקח ב-11 בפברואר 2025
↑  הפסקת פעולות ייעור במערכות אקולוגיות טבעיות, באתר החברה להגנת הטבע
↑  גיא רותם, פרופ' עמוס בוסקילה ואלון רוטשילד, השפעות אקולוגיות של הייעור בנגב הצפוני ובדרום הר חברון, באתר אגמא, אוגוסט 2013
↑  ערוץ 7, "קק"ל לא תהיה כפופה למבקר המדינה" מתאריך 04/05/14.
↑  רביב דרוקר, תחקיר קרן קיימת לישראל – כספי העם היהודי, מתאריך 3 באפריל 2014.
↑  אורי חודי, ‏המבקר: "להגיד שקק"ל לא תבוקר - לא ראוי למאה ה-21", באתר גלובס, 5 ביוני 2014
↑  כיצד מקימים יער קהילתי?, באתר קק"ל
שלט יער משואות יצחק של הקק"ל
לפרוסקופיה

| --- | --- |

הדמיית לפרוסקופיה של חלל הבטן
 מיקום אנטומי:  חלל הבטן 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1848486 
 MeSH:  D010535
 
לַפָּרוֹסְקוֹפְּיָה או שְׁקִיפַת בֶּטֶן היא טכניקת ניתוח זעיר פולשנית ממשפחת ניתוחי האנדוסקופיה (שקיפה). מקור המילה לפרוסקופיה הוא מהשפה היוונית- λαπάρα (לפרו - חלל הבטן) ו-σκοπέω (סקופיה - הסתכלות).
בלפרוסקופיה מוחדרת מצלמה דרך חתך זעיר בדופן הבטן - בדרך כלל בטבור. דרך עוד שניים או שלושה חתכים זעירים בשיפולי הבטן מוכנסים כלים ניתוחיים שבאמצעותם מבוצע הניתוח הנדרש. המצלמה מעבירה לצוות הרפואי שידור וידאו של מקום הניתוח באמצעות סיב אופטי המחבר בין המצלמה לצג. ניתוחי בטן ואגן, והליכים פולשניים אבחנתיים רבים, נעשים בטכניקה הלפרוסקופית, כאשר המגבלה היא בדרך כלל שילוב של גודל הממצא ומיומנות המנתח.
כמו בכל פרוצדורה פולשנית, גם ללפרוסקופיה יש פוטנציאל סיבוכים, חלקם כלליים לכל לפרוסקופיה וחלקם ספציפיים לניתוח המבוצע. לעומת זאת, ללפרוסקופיה יתרונות משמעותיים, שעיקרם החלמה מהירה יותר, פחות כאבים, צלקות אסתטיות וקטנות יותר ושחרור מהיר.
היסטוריה

המכשיר הלפרוסקופי הראשון היה מורכב מצינור צפייה, נר וסדרה של מראות, ומטרתו הייתה להדגים את השופכה מבפנים. המכשיר פותח על ידי פיליפ בוציני (אנ'), רופא גרמני, בשנת 1805. המנתחים באותה התקופה לא אהדו את המכשיר וטענו כי הוא אינו פרקטי, אך ממציאים רבים שאבו ממנו השראה. כמה שנים לאחר מכן פותחו עיצובים אחרים וחדשים של המכשיר שהתבססו על סוגים שונים של מנורות.
המכשיר הראשון שהשתמש במקור אור אלקטרוני הומצא בשנת 1867 על ידי יוליוס ברוק (אנ'), רופא שיניים מורוצלב. ברוק השתמש בנורת הלהט. בדומה לדגמים דומים שנוצרו והתבססו על נורות להט, החיסרון העיקרי בכולם היה החום שנפלט מהנורה. החום הרב שנפלט עבר באופן חופשי בצינורות המתכת של המכשיר עד לקצהו, דבר שסיכן באופן משמעותי הן את המנתח והן את המטופל.
בשנת 1901 ביצע הרופא הגרמני גאורג קלינג (אנ') ניתוח ראשון באמצעות לפרוסקופ בכלבים. בשנת 1910 ביצע הנס כריסטיאן יקוביוס (אנ') משוודיה את הניתוח הלפרוסקופי הראשון בבני אדם והוא טבע את המונח "לפרוסקופיה".
לאורך העשורים הבאים, מדענים ומנתחים רבים גילו את הלפרוסקופ, והמכשיר הפך לפופולרי ויעיל. השימוש במצלמות טלוויזיה המבוססות על מעגל משולב ממוחשב היה אירוע משמעותי בתחום הלפרוסקופיה. הטכנולוגיה הזאת אפשרה לפתח תמונה מוגדלת המוצגת על גבי מוניטור. ידיו של המנתח חופשיות ופנויות וכך הוא יכול לבצע הליכים מורכבים יותר.
בתחילת דרכה של הלפרוסקופיה היא נחשבה מוגבלת ביכולותיה ושימשה בעיקר לאבחון ולביצוע של הליכים מאוד ספציפיים, בעיקר בתחום הגינקולוגיה. בשנת 1985 ביצע אריק מיהה (אנ') את הניתוח הלפרוסקופי הראשון של כריתת כיס המרה. מאז השימוש בלפרוסקופיה קיבל הכרה גם בתחומים אחרים מגינקולוגיה. השימוש בלפרוסקופיה החל להיות נפוץ בשנות ה-90 של המאה ה-20. ניתוחים בשלט רחוק וניתוחים רובוטיים הפכו פופולריים מאוד ובמרכזם עומדת טכנולוגיית הלפרוסקופיה.
ביצוע הניתוח > סיבוכים וסיכונים

הגם שסיבוכים אינם שכיחים בפעולה זו, ייתכנו סיכונים וסיבוכים אפשריים שכוללים: זיהום, דימום, פגיעה באיברים סמוכים או צורך במעבר לשיטה הפתוחה (ניתוח בטן פתוח) תוך כדי הפעולה, עקב קושי טכני או סיבוך בביצוע הלפרוסקופיה. בנוסף, קיים סיכון לפגיעה באיבר פנימי או דימום בלתי נשלט.
לאחר הניתוח המטופל עלול לסבול מכאב בחתכי הניתוח ובאזור הכתפיים עקב לחץ הגז על הסרעפת. כאב זה צפוי לחלוף תוך שעות או עד ימים.
בנוסף, חשוב לזכור שההליך מתבצע לרוב תחת הרדמה כללית וגם היא כרוכה בסיכונים ותופעות לוואי: כאבי גרון, אי-נוחות בבליעה בעיקר כתוצאה מהאינטובציה, בחילות והקאות, נזק לשיניים ולקנה הנשימה כתוצאה מהחדרת המיכשור הנחוץ להרדמה (אינטובציה), תגובה אלרגית חריפה, תסמונת החום הממאיר, הפרעות בתפקודי מערכות חיוניים ובמקרים נדירים אף מוות. במהלך ההרדמה הכללית מופסקות פעולות הנשימה ועל הרופא המרדים לנטר ולהנשים את החולה בעזרת טובוס ומפוח הנשמה או מכונת הנשמה לאורך כל הניתוח.
מכשור > מצלמות זעירות

גודלה של המצלמה הוא חלק אינטגרלי ביותר בניתוח לפרוסקופי. קיימים דגמים רבים של מצלמות, אך הנפוץ ביותר הוא דגם המצלמה המפורט מטה. גודלה של המצלמה המזערית הוא כ־10.5 מ"מ * 55 מ"מ, והיא מורכבת משני מגנטים מקובעים למשטח שגודלם כ-7 מ"מ * 8 מ"מ מסוג NdFeB N50, מודל ראייה, מקור אור ואום משושה ממתכת. אורך המוקד (focal) של עדשת המצלמה הוא 6–8 ס"מ. האום המשושה ממתכת מקובע על המשטח הרוחבי של מודל הראייה. האום משמש להשגת הזווית של 30 מעלות כלפי מטה של מודל הראייה. מקור האור הוא דיודה פולטת אור ב-3 וולט (LED)- זה מספק טמפרטורת צבע גבוהה (6000–6500 K) ושטף זוהר (200–220 LM) שווה לזה של נורות Xeon המשמשות בלפרוסקופיה קונבנציונלית. מצלמות יכולות להשתמש בסוגי עדשות שונים, הכוללים זום או פוקוס קבוע להחלפה, וכן, יכולות להיות מעוצבות עם שבב יחיד או משולש. מצלמות שבב יחיד מכילות חיישנים לאור אדום, ירוק וכחול המוטמע בשבב CCD יחיד. עיצובים של שבבים משולשים משתמשים בפריזמה הממוקמת ביחידת ראש המצלמה ותפקידה לפצל את התמונה הנכנסת לרכיבים אדומים, ירוקים וכחולים, ולהפנות את קרני האור לשלושה שבבי CCD נפרדים. התמונה המתקבלת יכולה להציע איכות מעולה מבחינת הגדרת הצבעים והבהירות, אך מצלמות השבבים המשולשות יקרות יותר וכבדות יותר מגרסאות שבב יחיד. משקל הוא גורם משמעותי מכיוון שהמצלמה מותקנת בדרך כלל ישירות על גבי ההיקף, ומצלמה כבדה יותר יכולה להקשות על הכלי לבצע תמרונים. ראש המצלמה מכיל עדשת מטרה, אליה מגיע איסוף הפריזמה ושלושה גלאים אשר באמצעותם ניתן לקלוט את שלושת צבעי היסוד. חלק מהמצלמות כוללות גם זום אופטי, באמצעותו ניתן להשיג הגדלה של התמונה. יתרון הזום האופטי (לעומת קירוב רגיל של התמונה על הצג) הוא שאין לו אפקט שלילי על הרזולוציה של התמונה המתקבלת, מאחר שהוא נעשה על ידי שינוי מיקום העדשות. במצלמות מתקדמות, חלק מעיבוד התמונה נעשה גם הוא בראש המצלמה.
ישנו הבדל בין ראש מצלמה מסוג SD (איכות סטנדרטית) לבין ראש מצלמה מסוג HD (איכות גבוהה). ההבדל העיקרי בין SD ו-HD הוא ביחס בין כמות הקווים האנכיים לכמות הקווים האופקיים שנוצרים על המסך. מצלמת SD טיפוסית מציגה יחס של 4:3 בין הקווים האנכיים לקווים האופקיים, בעוד שמצלמת HD מציגה יחס גבוה יותר של 16:9. היחס הגבוה מוביל לצפיפות גבוהה יותר של הפיקסלים המתקבלים ובכך לתמונה ברורה ואיכותית יותר.
כיום מקובל להשתמש בלפרוסקופיה במלצמות HD שמציגות יחס קווים של 16:9 ומפיקות 60 פריימים בשנייה אחת. מעבר לאפשרות להפיק תמונות סטילס, קצב זה מסייע לצילום וידאו ברור של עצמים נעים בתוך הגוף. מצלמות אלו מספקות למנתח תמונה איכותית וברורה מתוך הגוף. מבנים אנטומיים רבים אשר לא נראים בבירור באיכות SD, הופכים ברורים עם צילום HD.