אורי בר-יוסף
ביוגרפיה

קיבל תואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה בשנת 1973, סיים לימודים לתואר שני ביחסים בין-לאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1975. זוכה פרס כרמון לשנת 1983. ב-1990 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד, על עבודה בהנחיית אלכסנדר ג'ורג' (אנ'). כסטודנט צעיר כתב תחת שם בדוי ארבעה ספרים שגיבורם הוא פטריק קים – סדרת ריגול ומין ארוכת-שנים שבין מחבריה עמוס אריכא, אריה קרישק, אלישע בן מרדכי, אריה מקל ועוד.
ידוע בעיקר בשל מחקריו על מחדל מלחמת יום הכיפורים. ספרו "הצופה שנרדם" (2001) שהוא המחקר האקדמי המפורט הראשון שנכתב על המחדל המודיעיני, תואר כ"מחקר החשוב ביותר שפורסם עד כה על מלחמת יום הכיפורים". ב-2003, במלאת 30 שנה למלחמה, הופקה הדרמה הטלוויזיונית "שתיקת הצופרים", שהסתמכה על ספר זה.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו "המלאך" על אשרף מרואן, חתנו של הנשיא נאצר, אשר התרעתו ערב מלחמת יום הכיפורים שהיא תפרוץ למחרת, הביאה לתחילת גיוס המילואים כמה שעות לפני שהחלה האש. כשנה לאחר מכן יצאה מהדורה שנייה עם גילויים נוספים, ובו הראה לראשונה שאשרף מרואן המשיך לשרת את המודיעין הישראלי עד 1998. במסגרת עבודתו על פרשת יום הכיפורים, ובמיוחד על סיפורו של מרואן, גילה בר-יוסף כי מי שהדליף את זהותו של "המלאך" לעיתונים וסופרים זרים היה אלי זעירא, ראש אמ"ן בזמן המלחמה. המסמך שכתב על כך שימש בסיס לתלונה שהגישו אלוף-משנה (מיל') יוסי לנגוצקי ותת-אלוף (מיל') עמוס גלבוע, ואשר אליהם הצטרף גם ראש "המוסד" ב-1973 אלוף (מיל') צבי זמיר, על כך שזהותו של המרגל הטוב ביותר שעבד אי פעם למען מדינת ישראל והציל אותה ב-1973, הודלפה על ידי אלי זעירא לאנשים בלתי מוסמכים. ביוני 2007 פסק המשנה לנשיא בית המשפט העליון (בדימוס) השופט תיאודור אור, בבוררות שערך בין זעירא לזמיר, כי זעירא אכן הדליף את שמו של מרואן לפחות לשלושה עיתונאים. כשבועיים וחצי לאחר פרסום פסק הבוררות של אור, מצא אשרף מרואן את מותו בנפילה מהמרפסת בקומה החמישית של דירתו בלונדון.
הספר "המלאך" (The Angel) יצא לאור באנגלית בהוצאת הרפר קולינס בשנת 2016. בשנת 2017 הוא קיבל את פרס ה-National Jewish Book Award כספר הטוב ביותר בתחום ההיסטוריה ובמקביל נבחר על ידי אגודת קציני המודיעין האמריקאים בגמלאות (AFIO) כספר המודיעין הטוב ביותר. סרט שהפיקה חברת נטפליקס על בסיס הספר יצא למסכים בספטמבר 2018. בשנת 2018 הוציא גרסה מעודכנת לספר עם גילויים חדשים. המוציא לאור של הספר במהדורה הערבית במצרים, ח'אלד לוטפי, נשפט ב-2020 לחמש שנות מאסר על "הפצת שמועות וגילוי סודות צבאיים" בגלל פרסום הספר.
בשנת 2017 פרסם בר-יוסף יחד עם רוז מקדרמוט (Rose McDermott) את הספר Intelligence Success and Failure: The Human Factor. הספר שיצא לאור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד עורך השוואה, ראשונה מסוגה, בין הצלחות וכישלונות להתמודד עם מתקפת פתע אסטרטגית ומסביר באמצעות ניתוח אישיות של שחקנים מרכזיים בתהליך ההתרעה-תגובה מדוע מדינות מופתעות מהמתקפה כאשר זו פורצת, למרות שעומד לרשותן מידע התרעתי מצוין. ב-2019 פרסם בר-יוסף את הספר "מתקפת פתע", שמציב את הנושא בהקשר היסטורי ותאורטי רחב יותר.
באוגוסט 2021 יצא לאור ספרו של בר-יוסף "מלחמה משלו: חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים". הספר, שיצא לאור בהוצאת "דביר" מסתמך על חומרים רבים בהם לא נעשה שימוש קודם לכן ומסביר מדוע, למרות העליונות הברורה על חילות האוויר הערביים ולמרות שהיה מצויד היטב למשימה זו, חיל האוויר כשל לאורך רוב המלחמה במתן סיוע לכוחות היבשה.
באוגוסט 2023 יצא לאור ספרו של בר-יוסף "התאוששות: צה"ל במבחן מלחמת יום הכיפורים". הספר קורא תיגר על התזה המקובלת הרואה בכישלונות המלחמה תוצר של תהליכים עמוקים שעברו על צה"ל והחברה הישראלית מאז מלחמת ששת הימים, וטוען כי הצבא הוכן היטב למלחמה. שורש הבעיה, לטענת הספר, היה בהתנהלותם הכושלת של בודדים, בראש ובראשונה ראש אמ"ן, אלי זעירא, אלוף פיקוד הדרום, שמואל גונן, ומפקד חיל האוויר, בני פלד, שפעלו בניגוד לפקודות, ובמחדליהם הביאו את צה"ל בלתי מוכן לפתיחה באש. במרכז הספר עומד ההישג הגדול של צה"ל, כושר ההתאוששות מהמכות שספג בשני ימי המלחמה הראשונים ויכולתו ליטול את היוזמה החל מיום המלחמה השלישי.
בר יוסף חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. יצא נגד מדיניותו של בנימין נתניהו בסוגיית תוכנית הגרעין האיראנית. הוא חתום על עצומת תמיכה בארגון "שוברים שתיקה", ועל עצומת תמיכה משנת 2005 במרצים וסטודנטים המסרבים לשרת בשטחים.
בר יוסף זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה לשנת 2019 מטעם אוניברסיטת אריאל על ספרו "מתקפת פתע". חבר בעמותת המרכז למלחמת יום הכיפורים.