stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה ינאי
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

ינאי התגייס לצה"ל עם סיום מלחמת ההתשה, באוגוסט 1970. בקשתו לשרת ביחידה קרבית סורבה בשל פניית הוריו לצבא בבקשה שלא לשבץ את בנם היחיד בתפקידי לחימה ובשל פרופיל רפואי נמוך, והוא הוצב בחיל המשטרה הצבאית ושירת כמדריך בקורס מ"כים. במקביל לשירותו ביקש ממפקדיו ללא ידיעת הוריו הצבה מחדש ביחידה קרבית אך בקשותיו החוזרות נידחו. לאחר קורס קצינים וניתוח שעבר, ביקש להיפגש עם ראש אכ"א שאישר את העברתו לחיל השריון. במשך חודשים אחדים שירת ינאי כמדריך בקורס קציני שריון.
יום לפני מלחמת יום הכיפורים נשלחו צוותי הקורס שלו לרפידים ואיישו את טנקי חטיבה 7, שחייליה נשלחו לחזית הסורית. במהלך מתקפת הנגד של 8 באוקטובר נפצע באזור גשר פירדאן, פונה לטיפול במרכז רפואי סורוקה בבאר שבע אך שב להילחם עם יחידתו, גדוד 198 בחטיבה 460. השתתף בקרב השריון ב-14 באוקטובר ובקרב החווה הסינית וחצה עם יחידתו את תעלת סואץ. ב-20 באוקטובר, במהלך קרב באזור ג'בל ג'ניפה שממערב לאגם המר הגדול, נפגע הטנק שלו מטיל סאגר ששוגר ממארב מצרי. בפקודתו נטש צוות הטנק את הטנק הבוער אך נפגע מירי נק"ל ומפיצוץ התחמושת שבבטן הטנק וינאי שנפצע, נכווה קשה ונותר הניצול היחיד מהצוות. פינויו של ינאי מאזור הקרב ועד לאזור התעלה בנגמ"ש ארך 18 שעות ומשם הוטס לבית החולים סורוקה לתקופת אשפוז ממושכת עם כוויות של 50%. על תפקודו במהלך הקרבות הוענק לו עיטור המופת.
בשנים 1974–1977 מילא תפקידי מפקד פלוגה, סגן מפקד גדוד וקצין אגף מבצעים בחטיבת שריון ולאחר מכן למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה במקביל להקמת גדוד מילואים. בשנים 1978–1979 שירת כמפקד גדוד 430 של חטיבה 500 הסדירה. בשנים 1979–1980 שירת כמפקד גדוד 196 בקורס קציני שריון. בשנת 1983 סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון במדע המדינה ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו שירת כסגן מפקד חטיבת מרכבות הפלדה, חטיבת שריון במילואים, ולחם עמה במלחמת לבנון הראשונה בקרבות בגזרה המערבית.
בשנים 1983–1986 שירת כמפקד חטיבת שריון מילואים 679. במקביל, השלים תואר ראשון נוסף בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1986 נתמנה לסגן מפקד אוגדת שריון סדירה ובשנת 1987 למפקד חטיבת שריון 401, תפקיד בו שירת עד 1989.
בשנים 1989–1990 למד באוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון (NDU) ובמקביל סיים תואר שני באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון במנהל משאבים לאומיים (M.B.A). בשנים 1990–1992 פיקד על עוצבת עידן, אוגדת מילואים משוריינת והועלה לדרגת תת-אלוף. במהלך תקופה זו פיקד על קורס מפקדי חטיבות.
משנת 1992 פיקד על עוצבת הפלדה, אוגדת שריון סדירה. מאז ועד 1996 תיפקד כראש חטיבת תכנון והתעצמות במפח"ש. ב-1996 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד פיקוד הדרום. בסוף אוגוסט 1997 מונה לראש אגף התכנון במטה הכללי, תפקיד בו החזיק עד ל-26 בינואר 2001. לאחר שגבי אשכנזי הועדף על פניו לתפקיד סגן הרמטכ"ל, פרש ינאי מצה"ל בשנת 2002.
ביוגרפיה > עשייה לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שחרורו מצה"ל החל לעבוד בתפקיד בכיר במכתשים אגן ובשנים 2003–2006 היה מנכ"ל החברה. בשנת 2007 החליף את ישראל מקוב כמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות. את תפקידו כמנכ"ל טבע סיים ינאי במאי 2012, חמש שנים לאחר שהתמנה לתפקיד. במהלך תקופת כהונתו המשיכה החברה בצמיחה מואצת דרך רכישה ומיזוג של חברות והכנסותיה גדלו מכ-8.4 מיליארד דולר ב-2006 למעל 18 מיליארד ב-2011.
בסוף 2012 מונה לדירקטור בחברת התרופות האמריקאית "קמברקס" (אנ'), וב-2014 מונה ליו"ר דירקטוריון החברה.
ביוני 2014 מונה ליושב ראש חברת הביוטכנולוגיה פרוטליקס. הוא מכהן כדירקטור בחברות נוספות, ובהן פריגו ולומניס. בשנת 2014 רכש 10% מהבעלות על "בירה אלכסנדר".
בשנת 2009 הוענק לינאי תואר לשם כבוד מהמסלול האקדמי המכללה למינהל. בשנת 2012 העניקה לו אוניברסיטת בר-אילן תואר דוקטור לשם כבוד. מאז 2015 ינאי הוא יושב ראש עמותת עלם.
ביוני 2021 מונה לחבר בוועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון.
חיים אישיים

ינאי מתגורר במושב רמת רזיאל, נשוי לאהובה ולהם שלושה ילדים.
לקריאה נוספת

תומר לויסמן, בשדה הקרב של הזיכרון, כנרת זמורה-ביתן דביר, נובמבר 2020, עמוד 155
הערות שוליים

1 2  אפרכסת - אמיר אורן (2025-02-06), אפרכסת | אמיר אורן מארח את שלמה ינאי, נבדק ב-2025-02-18
↑  עיטור המופת שהוענק לשלמה ינאי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
↑  נתן שבע‏, שלמה ינאי ייכנס לתפקידו בטבע בתחילת מרץ, באתר וואלה, 11 בפברואר 2007
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏קמברקס שבראשות שלמה ינאי נמכרת ב-2.4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2019
↑  גולן חזני, שלמה ינאי רכש 10% מבירה אלכסנדר של אורי שגיא, באתר כלכליסט, 9 באפריל 2014
↑  נבחרו שלושת חברי ועדת החקירה של האסון במירון, באתר "סרוגים", 27 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513315305171  VIAF: 308264917   WorldCat (עם VIAF): 308264917
טים קנדי

טימותי מרטין קנדי (באנגלית: Timothy Martin Kennedy; נולד ב-20 באוקטובר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת ניו יורק, מאז מאי 2024. טרם היבחרו לקונגרס כיהן כחבר הסנאט של ניו יורק 2011–2024.
ביוגרפיה

קנדי גדל בדרום באפלו, אחד מחמשת ילדיהם של מרטין פ. ומרי קנדי. אביו עבד כממונה על השומה והמיסוי של באפלו, ואמו היא אחות לשעבר שלימדה סיעוד באוניברסיטת ד'יוביל (D'Youville University). את השכלתו הראשונית רכש בבית הספר היסודי סנט מרטין, ולאחר מכן למד במכון המכללה סנט ג'וזף. הוא השלים לימודי תואר ראשון ותואר שני בריפוי בעיסוק באוניברסיטת ד'יוביל. מ-1999 עד 2010 היה מרפה מוסמך בעיסוק במוסד ללא כוונת רווח בשם "Catholic Health".
בשלהי 2004, בגיל 28, מונה קנדי לרשות המחוקקת של מחוז אירי כניצג מחוז הבחירה השני, לאחר שמארק ג'. פ. שרדר נבחר לבית המחוקקים המדינתי של ניו יורק. בשנת 2005 נבחר לתקופת כהונה מלאה לאחר שזכה ב-72% מהקולות נגד יריבתו הרפובליקנית ג'וליאן מזורקביץ'. בשנת 2007 נבחר לקדנציה שנייה ברשות המחוקקת של מחוז אירי.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: K000402
אורית אדאטו

| --- | --- |

אורית אדאטו ביוני 2014
 לידה:  1955 (בת 70 בערך) קריית טבעון ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צה"ל  שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:   1973 – 2000    2000 – 2003
 דרגה:    תת-אלוף    רב-גונדר (שב"ס)
 תפקידים בשירות
 קצינת ח"ן של הנח"ל  קצינת ח"ן פיקוד צפון  מפקדת בה"ד 12  קצינת ח"ן ראשית
 תפקידים אזרחיים
 נציבת שירות בתי הסוהר
 
אורית אדאטו (נולדה ב-1955), היא קצינה בכירה לשעבר בצה"ל ובשירות בתי הסוהר ומנהלת ישראלית. שימשה קצינת ח"ן ראשית ולאחר מכן נציבת שירות בתי הסוהר – האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה

אורית אדאטו נולדה בקריית טבעון ב-1955 בשם אורית אליעז. התגייסה לצה"ל ב-1973. שירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה, ולאחר שסיימה קורס קצינות שירתה כמפקדת מחלקה. שלוש שנים לאחר שהשתחררה מצה"ל שבה לשרת בו, בחיל הנשים. ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן אוגדתית של עוצבת געש בפיקודו של אביגדור קהלני, ובהמשך שימשה כמפקדת יחידת המורות בפיקוד צפון, ראש מדור תורה והדרכה במפקדת קצינת ח"ן ומפקדת ענף ח"ן במחנה 80. ב-1990 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הנח"ל. בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים שהחלה באותה העת, הוטל על הנח"ל לסייע בקליטת העולים, ואדאטו מונתה לעסוק בנושא. עם סיום תפקידה למדה שנה במכללה לביטחון לאומי, וב-1995 מונתה למפקדת בה"ד 12.
ב-1997 התמנתה לקצינת ח"ן ראשית והועלתה לדרגת תת-אלוף. במהלך כהונתה המשיכה במדיניות שהובילה קודמתה, ישראלה אורון לפיה עניינים שבשגרה ובטיפול בפרט יעברו מקצינות הח"ן למפקדיהן של החיילות, מתוך התפיסה שבמקרים שבהם אין שוני רלוונטי בין חיילים לחיילות, לא צריך להיות הבדל בטיפול בהם. כך, למשל, הועבר השיפוט המשמעתי של החיילות מקצינות הח"ן למפקדים. כמו כן, הועברה יחידת המורות לחיל החינוך.
לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2000 מינה אותה השר לביטחון הפנים לנציבת בתי הסוהר, והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. על המינוי נמתחה ביקורת בשירות בתי הסוהר, משום שהדבר התפרש כהבעת אי אמון בפיקוד הבכיר של השירות. אחד מהישגיה הבולטים במהלך תקופת כהונתה בשירות בתי הסוהר, הוא פתיחת בית סוהר אופק, מתקן כליאה המיועד לבני נוער. עד אז נכלאו בני נוער באגף נפרד בכלא השרון. בזמן שירותה כנציבה התמודדה עם אתגרים משמעותיים כגון העלייה הדרסטית במספר האסירים הביטחוניים עקב האינתיפאדה השנייה, וכן מאסר אישים מתוקשרים כגון השר לשעבר אריה דרעי.
בשנת 2003 סיימה את תפקידה כנציבת שירות בתי הסוהר. מאז ניהלה חברה לייעוץ בעניינים ביטחוניים ושימשה יועצת מקצועית לחברות שפעלו להפעלת בית סוהר פרטי.
בשנים 2001 עד 2010 כיהנה כסגנית-נשיא התאחדות בתי הסוהר הבינלאומית (ICPA).
אדאטו חברה במועצה לשלום ולביטחון.
היא יושבת ראש עמותת "גשר", חברה בליגה לידידות אמריקה-ישראל ובהנהלת אלו"ט, ומכהנת כנשיאת סניף "פורום הנשים הבינלאומי בישראל" (IWF).
לאדאטו תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  אסף זוהר, ‏אושר מינוי תא"ל אורית אדאטו לנציבת שירות בתי הסוהר, באתר גלובס, 3 באפריל 2000
↑  ערוץ 7, יו"ר גשר פורש אחרי 8 שנים בתפקיד, באתר ערוץ 7, ‏23/04/19
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575088505171  VIAF: 242144782721113431392   WorldCat (עם VIAF): 242144782721113431392
מרדכי קלעי

| --- | --- |
 מקום קבורה:  שאלוניקי
 פטירה:  1647 ט"ו בכסלו ה'ת"ז
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1647 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה, פוסק
 רבותיו:  רבי יצחק פרנקו, רבי אהרן ששון (רב)
 תלמידיו:  רבי אברהם בן חנניה, רבי דניאל אישטרושה ועוד
 בני דורו:  המהרי"ט, רבי אהרון לפפא
 אב:  ר' שלמה
 
הרב מרדכי (בכור) קלעי (נפטר בט"ו בכסלו ה'ת"ז; 1647) היה פוסק וראש ישיבה בשאלוניקי.
ביוגרפיה

נולד לרבי שלמה קלעי בשנת ה'שט"ו בערך בשאלוניקי. למד אצל רבי אהרון אבן חסון, רבי אהרן ששון ורבי יצחק פרנקו. כיהן כראש ישיבת ק"ק (פורטוגאל) יחייא. מתלמידיו נמנים רבי דניאל אישטרושה שתפס את מקומו כראש הישיבה, רבי יהודה בנבנישתי, רבי שלמה הכהן, רבי חיים רומאנו, רבי יוסף פרץ שהיה רבה של לאריסה, רבי יוסף צרפתי, רבה של סידרוקאפסי, רבי אברהם בן חנניה הרופא, רבי אברהם די בוטון, רבי משה יהודה עבאס, רבי יהודה עוזיאל הראשון ועוד.
כתב חיבורים רבים, ביניהם פסקים ודרושים, שנשרפו ברובם בשנת ה'שפ"ה. עסק רבות בצרכי ציבור, עד ש”טרדותי מחול הים ירבון...טרדות פסקים ודינים ושאלות בכתב ובעל פה מלבד טרדות מילי דמצות וענייני צבור ועל דרך נס אני יכול לעמוד בהם”, ביניהם פדיון שבויים, השיא יתומות, ודאג לצדקה לעניי עירו והעוברים ושבים. התכתב עם גדולי דורו, וביניהם רבי אהרן לפפא, המהרש"ך, מהרח"ש, המהרי"ט ועוד.
סבל מייסורים קשים - בתו, וכל משפחתה בה חתנו ובן אחותו, רבי מצליח לוזייו ובתם, מתו במגפה שפרצה בסלוניקי. אשתו ובתו של הרב קלעי נפטרו בחייו, ותלמידו, רבי משה יהודה עבאס שלח לו מכתב ובו שיר תנחומים על מות אשתו. אחיו היה רבי ברוך קלעי, מחבר ספר מקור ברוך.
נפטר בט"ו בכסלו ה'ת"ז (1647), וביקש להיקבר לצד רבו, רבי יצחק פרנקו. על מצבתו נחקק:
כי גדול מרדכי בבית המלך ושמעו הולך
בכל הדור כי האיש מרדכי הולך

וגדול ליהודים ורצוי לרוב אחיו דורש

טוב לעמו ודובר שלום

עלה אל השמים הרב הקדוש

 כמהר"ר מרדכי קלעי ת'נ'צ'ב'ה'

 ביום א' ט'ו' לחדש כסליו

שנת בעצם היום הזה בא
נח א'ל ה'ת'בה'
לקריאה נוספת

הרב דוד קונפורטי, קורא הדורות, דף מה עמוד ב'.
עמנואל, יצחק שמואל, מצבות שאלוניקי, חלק א, מצבה 682.
עמנואל, יצחק שמואל, גדולי שאלוניקי לדורותם, עמוד רצג.
הערות שוליים

↑  ירך אברהם (שאלוניקי תקל"ה) דף סז עמוד ב'
1 2  הרב דוד קונפורטי, קורא הדורות, דף מה עמוד ב'
↑  בני אהרן, סימן א, ו-ל'
↑  שו"ת מהרש"ך, חלק ב' סימן ע"א
↑  שו"ת מהרח"ש אה"ע סימן לא
↑  שו"ת מהרי"ט חלק ב' סימן ס
↑  שו"ת מהרש"ך, חלק ב', דף ק"מ עמוד א
↑  מ' ולנשטין, משה יהודה עבאס, מלילה א', מנצ'סטר תש"ד, עמודים 65-67
אל-אזהר

| --- | --- |

 ארגון דתי
 תקופת הפעילות:  971–הווה (כ־1,054 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  מצרים מצרים
 קואורדינטות:  30°02′45″N 31°15′45″E﻿ / ﻿30.045833333333°N 31.2625°E﻿ / 30.045833333333; 31.2625
 www.azhar.eg/splash.html
  (למפת קהיר מוגדלת) אל-אזהר(למפת קהיר רגילה) אל-אזהר
 
בנין אוניברסיטת אל-אזהר ומסגד אל-אזהר
בניין אל־אזהר אל־שריף (אל אזהר הנכבד)
אל-אזהר (בערבית: الأزهر الشريف; אל-אזהר הנכבד) היא אקדמיה מוסלמית הנמצאת בקהיר, בירת מצרים. הוא נחשב למוסד הלימוד החשוב ביותר של האסלאם הסוני. אל-אזהר נוסד כמסגד אל-אזהר בשנת 972, זמן קצר לאחר ייסוד קהיר (שנקראה אז "פוסטאט"), בתקופת הח'ליף אל-מעז לדין אללה. המבנה עוצב בידי הגנרל הפאטמי ג'ווהר אס-סקולי, כובש מצרים מטעם הפאטימים. בשנת 988 קיבל המסגד תפקיד נוסף כמוסד ללימודי דת האסלאם. שמו של המוסד נגזר משמה של בת הנביא מוחמד פאטמה א-זהראא', שאליה מייחסים עצמם בני השושלת הפאטמית. בתקופה הסמוכה להקמתו היה המוסד שייך לאסכולה התאולוגית ("מדרסה") האסמאעילית, שהייתה ענף של השיעה. זאת משום שבני השושלת הפאטמית היו שיעים. לאחר נפילת השושלת הפאטמית ועליית השושלות הממלוכיות במצרים, הפך אל-אזהר למוסד סוני, וכך נותר עד היום.
במשך יותר מאלף השנים שעברו מאז ייסודה נחשבת האקדמיה למוסד המוביל בעולם האסלאמי בתחומי השריעה, התאולוגיה האסלאמית והשפה הערבית. כמו כן שימשה האקדמיה מקור חשוב להכשרת אימאמים וקאדים ששימשו בתפקידם בכל רחבי העולם האסלאמי ואף עשו רבות להגדלתו על ידי איסלומן של קהילות חדשות. במשך כל תקופת פעילותו נלחם אל-אזהר בתפוצת האתאיזם, בכתות הסוטות מן האסלאם הסוני האורתודוקסי, במיסיון הנוצרי, בתנועות פוליטיות רפורמיסטיות, באנרכיה וביחסי מין אסורים (כלומר, יחסי מין שלא בין בעל ואישה, כולל יחסים הומוסקסואליים).
אל-אזהר מהווה גורם אסלאמי ממתן בדרך כלל ביחס לארגונים אסלאמיים רדיקליים כמו האחים המוסלמים. לדוגמה, שיח' אל-אזהר לשעבר מוחמד סייד טנטאווי הצהיר כי מבצעיהם של פיגועי 11 בספטמבר ומחבלים מתאבדים בכלל הם "כופרים" שאינם הולכים בדרכו האמיתית של האסלאם. בכנס שהתקיים באינדונזיה ביקש טנטאווי מכל "המאמינים האמיתיים" שלא לתת לתומכים באלימות כזו מקום במסגדים, וכך למנוע את ההתפשטות של אידאולוגיות אלימות. עלי גומעה, המופתי של מצרים לשעבר, הקשור לאל-אזהר, הכריז כי המורדים שחוטפים והורגים אזרחים בעיראק הם אלה שהאסלאם התיר להרוג מכיוון שהם גורמים להרס וחורבן. מצד שני, עבד א-סאבור שאהין, פרופסור חשוב באוניברסיטה, מכחיש כל קשר בין המוסלמים לפיגועים, וטוען כי "יד ציונית מלוכלכת" הייתה מאחוריהם.
מבנה אל-אזהר

אל-אזהר עברה רפורמה בשנת 1961 כדי להתאימה כמוסד אקדמי במאה ה־20. במסגרת הרפורמה חולקה אל-אזהר למספר מוסדות:
המועצה האסלאמית העליונה של-אזהר – תפקיד המועצה הוא לקבוע את המדיניות הכללית של המכללה ולהציע את הנושאים והסילבוסים הנלמדים. המועצה אחראית גם על הקצאת תקציבים למוסדות השונים.
המועצה מורכבת מן האימאם הגדול – שיח' אל-אזהר – עד לא מכבר כיהן בתפקיד מוחמד סייד טנטאווי, סגנו, דיקני הפקולטות, ארבעה מחברי האקדמיה לחקר האסלאם, נציגי הממשלה המצרית ממשרדי המשפטים, החינוך, התרבות והווקף וכן מספר פקידים בכירים מאוניברסיטאות אחרות.
האקדמיה לחקר האסלאם (נוסדה בשנת 1961) – האקדמיה היא מוסד המחקר העליון לעולם הסוני, תפקידה לחדש הלכות בעקבות שינויי הזמן לערוך כנסים כלל-אסלאמיים ובין-דתיים, לערוך ולפרסם מחקרים הבוחנים זוויות שונות באסלאם ולפרסמם בערבית ובאנגלית. כמו כן האקדמיה עוסקת בעקירת זרמים שאינם משתלבים עם האסלאם האורתודוקסי, כגון הקנאות האסלאמית, עיוותים, זרמים חתרניים וכתות סוטות. בין תפקידי האקדמיה להפיץ את חינוך האסלאם האורתודוקסי לרחבי העולם המוסלמי. באקדמיה חברים כחמישים מלומדים אסלאמיים מהם עד עשרים זרים. בראשה עומד שיח' אל-אזהר, ובהיעדרו מנהל סגנו את פעילות האקדמיה.
אוניברסיטת אל-אזהר – ממונה על החינוך הגבוה במוסד אל-אזהר. תפקידה העיקרי הוא הכשרתם של משכילים מצרים וזרים בתחומי האסלאם והשפה הערבית לשמש כאנשי דת ודיינים בארצותיהם. על ידי הכשרת אלפי אנשי דת בשנה מייצב עצמו מוסד אל-אזהר כפוסק העליון בכל תחומי הדת המוסלמית, לפחות למוסלמים הסונים, שהם מרבית המוסלמים העולם.
מאז 1961 החלה האוניברסיטה ללמד גם מדעים כלליים כגון רפואה, הנדסה, מדעי החיים, מדעים מדויקים, מדעי הרוח וניהול. האוניברסיטה מקיימת הפרדה מלאה בין גברים לנשים, לימודי הנשים מתרכזים בלימודי דת ובמדעי הרוח. בסך הכול לומדים באוניברסיטה עשרות אלפי גברים ונשים בקמפוס העיקרי שבקהיר ובשלוחות המצריות. בניגוד לרוב האוניברסיטאות, אל-אזהר אינה מקבלת תלמידים שאינם מוסלמים בפועל, וכך משלבת האוניברסיטה בין המקבילה לסמינר תאולוגי מערבי (או ישיבה יהודית) לאוניברסיטה מודרנית.
שלוחות אל-אזהר – חלק מהפצת דת האסלאם על ידי אוניברסיטת אל-אזהר נעשה על ידי פתיחת מרכזים אסלאמיים מסונפים במדינות אחרות. האוניברסיטה מספקת למרכזים אלו סטנדרטים ללימוד האסלאם, ספרי קודש ומטיפים הקוראים לשילוב הדת בחיי היומיום. השלוחות מיועדות לסטודנטים ולמשתלמים המיועדים לשמש בתפקידי המנהיגות הדתית.
ספריית אל-אזהר נחשבת לשנייה בגודלה בחשיבותה במצרים, לאחר הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של מצרים, מבחינת מספר הספרים האסלאמיים וכתבי היד. בספרייה 99,062 ספרים ב־595,668 כרכים של כתבי יד וספרים נדירים, חלקם מהמאה ה-8. הספרייה היא מרכז לתלמידים של אל-אזהר ולאוניברסיטאות אסלאמיות אחרות. היא תורמת להרחבת הידע על ידי צילום כתבי היד שלה עבור חוקרים אחרים במצרים ובארצות ערביות ומוסלמיות אחרות. הספרייה אינה כוללת ספרות שאינה אסלאמית.
ראו גם

אחמד א-טייב
המִינָרֵט מעל אל־אזהר
הממונה על השבויים והנעדרים

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  גל הירש
 תאריך כניסה לתפקיד:  8 באוקטובר 2023
 דרכי מינוי:  ראש ממשלת ישראל
 כפוף:  ראש ממשלת ישראל
מתאם השבויים והנעדרים (בראשי תיבות: שו"ן) הוא בא כוחה של ממשלת ישראל לעניין השבויים והנעדרים. מתאם השבויים והנעדרים הנוכחי הוא גל הירש, שמינה ראש הממשלה בנימין נתניהו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
היסטוריה

מדינת ישראל מתמודדת מאז הקמתה עם אירועי חטיפה של חיילים ואזרחי בידי כוחות האויב לרבות ארגוני טרור. במהלך השנים פעלה ממשלת ישראל בדרכים שונות לאיתור נעדריה ושבוייה בהם גם שבויי צה"ל.
צוות איתור הנעדרים הראשון הוקם במהלך מלחמת יום הכיפורים לאיתור צוותי אוויר נעדרים שמטוסם הופל. הצוות התאסף במפקדת חיל האוויר בפיקודו של שלמה בן אלקנה שהיה בעל ניסיון באיתור נעדרים. המערך הורחב בסוף שנות ה-80 למרכז איתור נעדרים ובהמשך עד למתכונתו כיום כענף אית"ן במערך הנפגעים בצה"ל.
בשנת 1982, גם במהלך מלחמת לבנון הראשונה נשבו חיילים ועלה הצורך לפעול למנות גוף שירכז את הפעילות לשחרורם.
ממשלת ישראל מינתה במהלך השנים פוליטיקאים ועורכי דין, חלקם יוצאי ארגונים ביטחוניים בכדי להוביל משא ומתן לשחרור שבויי מלחמה תוך יצירת קשרים בינלאומיים וקשר עם המשפחות. ביניהם ניתן למנות את לובה אליאב ושמואל תמיר (שפעלו בין השאר לעסקת ג'יבריל), אריה מרינסקי (מלחמת לבנון הראשונה), אמנון זכרוני ואת אורי סלונים, לשעבר יועץ שרי ביטחון לנושא שבויי ונעדרי צה"ל.
אישים אלו נבחרו בשל יכולות דיפלומטיות נרחבות ובהם יכולות לניהול משא ומתן, עבר ביטחוני והכרת המודיעין, קשריהם עם מנהיגי מדינות ודרגים בכירים בשירותי ביון בינלאומיים.
תפקיד המתאם

מתוקף תפקידו, המתאם אחראי על איסוף מידע לצורך ניהול משא ומתן לשחרור חיילי צה"ל ואזרחי ישראל שנפלו בשבי האויב ועל הבטחת האספקה ההומניטרית שנדרשת עבורם. המתאם אמון על הקשר של ישראל עם ארגונים בין-לאומיים העוסקים בסיוע הומניטרי, ועל הקשר עם מדינות מתווכות לצורך המשא ומתן. המתאם מרכז את המאמצים לאיתור נעדרים קורבנות אסון. כמו כן אחראי משרדו על קיום קשר קבוע עם משפחות חטופים, שבויים ונעדרים.
הממונה פועל תחת משרד ראש הממשלה ונמצא באחריות ישירה של ראש הממשלה.
המתאם פועל בשיתוף עם גופי ביטחון רבים ובהם גופים ייעודים כחטיבת ההפעלה המבצעית באגף המודיעין בצה"ל, מערך איתור נפגעים אית"ן, המוסד ושירות הביטחון הכללי.
בשנת 2012, לאחר שחרור גלעד שליט, פורסם דו"ח הוועדה בראשות נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר אשר מינה שר הביטחון אהוד ברק בשנת 2008 לקביעת עקרונות לניהול משא ומתן לפדיון שבויים. הוועדה קבעה בין השאר את העברת סמכות הממונה על המתאם ממשרד ראש הממשלה למשרד שר הביטחון וצמצום משמעותי ביחס הפדיון חטופים-אסירים לעומת עסקאות קודמות. רוב עקרונות אלו לא מומשו בפועל.
מתאמי השבויים והנעדרים

2003–2006: עמוס גלעד
אוגוסט 2006–אפריל 2009: עופר דקל
יוני 2009–אפריל 2011: חגי הדס
נובמבר 2011–אוקטובר 2014: דוד מידן
אוקטובר 2014–אוגוסט 2017: ליאור לוטן
אוקטובר 2017–אוקטובר 2022: ירון בלום
8 באוקטובר 2023–הווה: גל הירש
ביקורת על תפקודו

בינואר 2023 הגיש מבקר המדינה מתניהו אנגלמן דו"ח ביקורת נרחב על אופן פעילותו של המתאם ובעיקר על תקופת פעילותו של ירון בלום. בדו"ח נמתחה ביקורת רבה. נקבע כי המלצות ועדת שמגר שהיו אמורות להסדיר את היקף פעילותו לא מיושמות בפועל והוא פועל ללא מסגרת עבודה מסודרת ובלי שנתחמו סמכויותיו ותחומי האחריות שלו. בנוסף, קבע כי בפגישות המתאם עם משפחות החטופים לא נמסר מידע "משמעותי" והן היו "ריקות מתוכן".
ביקורת רבה נמתחה על מינויו של נתניהו את גל הירש לתפקיד ללא כל ניסיון קודם ולמרות כתב האישום שהוגש נגדו. עם זאת, עם מינויו של הירש לתפקיד, הוקם בתוך יממות ספורות מטה השבויים והנעדרים ובו ארבע מחלקות: מבצעים, מודיעין ומו״מ, גיבוש תמונת מצב וקשרי חוץ וכתובת למשפחות. כחלק ממטה השבויים והנעדרים הוקם מרכז השליטה הלאומי לטיפול במשפחות החטופים (מהל״ב) על מנת לסייע למשפחות החטופים והנעדרים בבקשות שונות מול הרשויות הממשלתיות והאזרחיות.
הערות שוליים

↑  איה אורן, עו"ד אורי סלונים פורש מהטיפול בשבויים והנעדרים, מעריב, 6 במרץ 1990
↑  אלה לוי-וינריב, ‏"מדינה חייבת להגן על אזרחיה וחייליה, כולל השבתם מהשבי", באתר גלובס, 21 באוגוסט 2015
1 2 3  ירון דרוקמן, שכר גבוה למתאם השבויים, פגישות "בלי תוכן" ו-8 שנים ללא שום דיון: דוח המבקר, באתר ynet, 3 בינואר 2023
↑  אל"מ במיל' ליאור לוטן מונה למתאם לענייני שבויים ונעדרים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2014
↑  איתמר אייכנר, אחיה ראב"ד, רענן בן צור ומתן צורי, התפטר מתאם השבויים והנעדרים במשרד רה"מ. משפחת גולדין: "נטשו אותנו", באתר ynet, 25 באוגוסט 2017
↑  יניר קוזין, ‏ירון בלום מונה לתפקיד מתאם השבויים והנעדרים של הממשלה, באתר מעריב אונליין, 21 באוקטובר 2017
↑  איתמר אייכנר, אחרי חמש שנים: מתאם השבויים והנעדרים מסיים את תפקידו, באתר ynet, 25 באוקטובר 2022
↑  איתמר אייכנר, גל הירש מונה לממונה על נושא החטופים והנעדרים, באתר ynet, 8 באוקטובר 2023
↑  ינון שלום יתח‏, עם מאות בכירים וסיוע מהמוסד: הצצה לאחורי הקלעים של המטה להשבת החטופים, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2023
↑  משרד ראש הממשלה, מרכז מהלב, באתר משרד ראש הממשלה, ‏14 באוקטובר 2023
דוד בן-עוזיאל

| --- | --- |

 לידה:  1935 (בן 90 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  טרזן
 השתייכות:   אצ"ל  צבא הגנה לישראל  המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 לוחם ביחידה 101 מפקד בא"ח צנחנים מפקד מתקן אדם מג"ד וסמח"ט במילואים
 פעולות ומבצעים
 פעולות התגמול   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים מבצע העלאת יהודי אתיופיה
 
דוד בן-עוזיאל (נולד ב-1935, הידוע בכינויו "טרזן") הוא איש מערכת הביטחון וקצין בדרגת אלוף-משנה בדימוס בצה"ל.
ביוגרפיה

בן-עוזיאל נולד בחיפה, למד בבית הספר תחכמוני בעיר ובתיכון בקיבוץ חולדה. במהלך מלחמת העצמאות שימש כרץ-קשר באצ"ל ירושלים. את הכינוי "טרזן" קיבל מחבריו לאחר שהציל נער מטביעה בנחל נעמן.
ב-1952 התגייס במסגרת גרעין נווה איתן לנח"ל. הוא התנדב ליחידה 101, לאחר פירוקה הצטרף ב-1954 לגדוד 890 ושירת כמפקד מחלקת סיירים ומדריך בבית הספר ללוחמה זעירה (קורס לוחמת קומנדו). השתתף במרבית פעולות התגמול בהן מבצע אלקיים, פעולת קיביה, מבצע אגד, פעולת כנרת, מבצע לולב, מבצע יהונתן, מבצע גוליבר ומבצע שומרון. במלחמת סיני השתתף במבצע מכבש (הצניחה במיתלה) ובקרב המיתלה. לאחר המלחמה פיקד על פלוגה א' בגדוד 890.
במשך שנתיים שימש יועץ לצבא האתיופי מטעם צה"ל. בשובו לישראל הקים את בא"ח צנחנים בא-ראם ופיקד עליו. לאחר מכן הקים את מתקן אדם והיה מפקדו של המתקן. בהמשך שימש קצין אג"ם של חטיבה 16, סגן מפקד גוש באר שבע, מפקד גדוד וסגן מפקד חטיבה במילואים. במשך שנתיים שימש שליח בדרום אפריקה.
ב-1968 גויס למוסד. עבר קורס קציני איסוף ושירת בתפקידים מבצעיים בעיקר באפריקה עד פרישתו ב-1996. כאיש המוסד היה שותף במגעים עם הממשל האתיופי, ב-1969 נשלח לדרום סודאן כראש צוות סיור של המקום כדי לבחון האם יש מקום לשיתוף פעולה, כחלק מהמהלך הישראלי לבנות בריתות במעגל המרוחק יותר. מסקנותיו הביאו לביסוס הקשר עם הדרום סודנים. במשלחת הבאה היה אמון על ההקמה ועל ההכשרה של צבא המורדים במהלך מלחמת האזרחים הסודנית הראשונה ואף השתתף בפעילות המבצעית. סך הכול היה חבר בשמונה משלחות לאזור, בחמש מהן היה ראש המשלחת. בנוסף, בן-עוזיאל פעל במבצע אחים להעלאתם החשאית של יהודי אתיופיה.
ספרו "בשליחות המוסד לדרום סודן 1969-1972", שיצא לאור ב-2015 בהוצאת טבע הדברים, זיכה אותו בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה.
בן-עוזיאל בעל תואר ראשון מהחוג לאפריקה והמזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

נשוי לרותי, אב לשני בנים וסב ל-9 נכדים.
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ, המבצע שהצנחנים לא מדברים עליו, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2013
סידור

ערך זה עוסק בספר תפילות יהודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סידורים לשימוש המתפללות בכותל המערבי
סידור רב סעדיה גאון
הסידור הוא ספר המרכז בתוכו את התפילות שמתפלל יהודי בימי החול וביום השבת, ואת החשובות שבתפילות החגים. בסידורים רבים ניתן למצוא גם דינים וברכות שונות ואת קריאות התורה לימים שני וחמישי. הסידור מלווה את היהודי מלידתו (ברית מילה) ועד מותו (הלוויה) והוא "ספר החיים של היהדות".