ל. פלטשר פראוטי
רצח קנדי

ב-23 בנובמבר 1963 היה פראוטי בניו זילנד ושם היה עד לפרסום תקשורתי ששינה את מהלך חייו בעתיד לבוא, וגרם לו להיות אחד ממובילי תאוריית הקונספירציה בקשר לרצח קנדי, כאשר עיתון בניו זילנד מיהר לפרסם ידיעה מפורטת על לי הארווי אוסוואלד, כולל תיאור מעצרו.
רצח קנדי התרחש בדאלאס בשעה 12.30 בצהרים. בניו זילנד הייתה זו כבר, בהפרש של 19 שעות, השעה 7.30 בבוקר שלמחרת.
בספרו על רצח קנדי כתב פראוטי:
הזדמנתי לניו זילנד הרחוקה בזמן רצח קנדי. היתי בדרכי לארוחת בוקר עם מספר חברי קונגרס מאוהיו. הזדרזנו לקנות את העיתון הראשון שהיה בהשג יד... ה-Christchurch Star. מדהים לראות כיום שוב את עמוד השער של העיתון ולהווכח כי כל הפרטים, כולל אלו הייחודיים, אודות לי הארווי אוסוואלד, על שירותו בחיל הנחתים, על שהותו ברוסיה ועל אשתו הרוסיה ובהמשך התיאור המלא של התרחשות הרצח.
ואז אתה מתחיל לתהות... למרות הבנת היכולות של התקשורת המודרנית ושל אפשרויות הדיווח...מי היה זה שבזמן כה קצר יכול היה להביא את סיפור חייו של "הבודד" האלמוני בן העשרים וארבע. אפילו משטרת דאלאס טרם האשימה אותו, בזמן יציאת העיתון לרחובות, בשום פשע. בתיאור התרחשות הרצח נכתב כי שני שוטרים ממשטרת דאלאס ג'יי. די. טיפיט ומ.נ. מקדונלד עקבו אחר אוסוואלד אל בית הקולנוע וכי טיפיט נורה למוות כשרץ אל בית הקולנוע. מי פיברק את כל החדשות הללו? מי היה במקום הנכון באותו רגע יכול היה להזרים לעולם את כל החדשות הללו על לי הארווי אוסוואלד, אפילו משטרת דאלאס לא הייתה יכולה להיות בטוחה בזהותו של האיש שבידיה, מאחר שנשא שני מסמכי זהות (אוסוואלד ואלק היידל).
הדבר עורר בלבו של פראוטי שאלות נוספות: כיצד היה העיתון יכול ללקט ולהדפיס פרטים כה מדויקים על לי הארווי אוסוואלד תוך זמן כה קצר? ומסקנתו - התסריט הוכן מראש עבור התקשורת כדי שיהיה זמין עבור התקשורת מיד עם התרחשות הרצח. פרוטי דבק בתאוריה זו לכל ימי חייו והוא הפך לאחד המבקרים החריפים של מסקנת דו"ח ועדת וורן כי הרצח בוצע על ידי "המתנקש הבודד" אוסוואלד. פראטי אימץ את גרסת הקונספירציה, חקר אותה ופרסם ספרים אחדים על הנושא. התאוריה שאימץ לבסוף הייתה כי הרצח היה פעולה של חוגים מתוך הממסד הביטחוני - תעשייתי שכלל קציני צבא בכירים שהתנגדו לקו הפייסני, לדעתם, של הנשיא והיו בטוחים כי בכוונתו להוציא את כוחות ארצות הברית מווייטנאם, ושל יצרני נשק וציוד צבאי שעמדו לספוג הפסדים כבדים כתוצאה מכך.
כאשר במאי הקולנוע אוליבר סטון עמד להסריט את סרטו JFK תיק פתוח, שבו רצה להביא לידי ביטוי קולנועי מוקצן את עמדת המצדדים בתאורית הקונספירציה, הוא בחר מכל התאוריות את זו של התובע המחוזי בניו אורלינס, ג'ים גאריסון, שהעמיד לדין את נשיא לשכת המסחר בעיר, קליי שאו, באשמת מעורבות ברצח קנדי, בשמשו ככלי בידי קבוצה שהתנגדה למדיניותו, ובמיוחד לסירובו לפלוש לקובה, כפי שהציע ה-CIA, במטרה להפיל את משטרו של פידל קסטרו, ולכוונתו להסיג את החיילים האמריקנים מווייטנאם. סרטו של סטון שולח אצבע מאשימה לכיוון חברים ב-CIA, המאפיה, הממסד הביטחוני-תעשייתי, השירות החשאי, הFBI, וסגן הנשיא לינדון ג'ונסון, כשותפים לרצח ולמזימת הטיוח שלאחריו. כשרצה סטון לבחור בדמות אחת של אדם מן החוג הפנימי של הזוממים שתתבטא במפורש על המזימה נפלה בחירתו על פראוטי. הוא העסיק את פראוטי כיועץ בעת הפקת הסרט ובעלילת הסרט כלל סטון תפקיד לבן דמותו של פראוטי, שנקרא בסרט "מיסטר x" בגילומו של דונלד סאת'רלנד. היה זה איש הממסד הביטחוני שתיאר בפני גאריסון את אחריות הממסד לרצח, על ספסל בשדרה (כדוגמת המודיע "גרון עמוק" שמסר לעיתונאים בוב וודוורד וקארל ברנסטין את פרטי פרשת ווטרגייט). במציאות לא נפגשו פראוטי וגאריסון אלא רק שנים אחדות לאחר התקופה המוצגת בסרט.
בשנת 1973 פרסם פראוטי את ספרו "הצוות החשאי, ה-CIA ובני בריתו בשליטה על ארצות הברית והעולם". בספרו טען פראוטי שה-CIA פעל בשליחות האינטרסים של אנשי "החלונות הגבוהים" מחוגי התעשיינים והבנקאים. פראוטי הביע דעתו כי פעולה שלטונית זו לא הייתה רק נגד מנהיגים זרים, אלא שסוכנות הביון המרכזית הייתה מעורבת ברצח קנדי. פראוטי חשף בספרו את דמותו של איש הממסד שהיה לטענתו המתאם של ביצוע הרצח, והוא אדוארד לנדסדייל (Edward Lansdale), קצין בכיר בדרגת מיג'ור ג'נרל בחיל האוויר האמריקאי ששירת ב-OSS, בימי מלחמת העולם השנייה והיה מתומכי הקו התקיף בימי המלחמה הקרה. פראוטי טען כי ביום הרצח שהה לנדסדייל בדאלאס ותיאר אותו כמי ש"היה שם כמנצח תזמורת המתאם את הנגנים". אחת ה"תעלומות" שהטרידו את בעלי תאוריות הקונספירציה, במשך עשרות שנים לאחר הרצח, הייתה מי הם "שלושת הנוודים" שנעצרו על ידי משטרת דאלאס, כשהוצאו מקרון רכבת שחנה ליד דילי פלאזה, כשעה לאחר הרצח, וצולמו על ידי עיתונות בדרכם אל המעצר. רק ב-1992, בעקבות פתיחת תיקי משטרת דאלאס מיום הרצח לעיון הציבור, נתבררה זהותם של שלושת הנוודים והוברר כי הם אכן היו נוודים אמיתיים, אך עד אז זוהו השלושה על ידי מצדדי תאוריות הקשר, כאנשים שונים מזרועות הביטחון. פראוטי הסיק כי לנדסדייל שהה ביום הרצח בדאלאס מתוך שזיהה, בתמונת שלושת הנוודים, את לנדסדייל כאיש הפוסע ברחוב וגבו אל המצלמה.
מחקריו וספריו של פראוטי על פרשת הרצח היו מעוררי מחלוקת. ג'ון מק-אדמס מראשי התומכים במסקנות דו"ח וורן הכתיר את מאמרו על פראוטי, באתר האינטרנט רב ההשפעה שלו, בכותרת: "ל. פלטשר פראוטי דובר אמת ללא מורא או שוגה בדמיונות?". במאמרו ניתח מק-אדמס, אחת לאחת את כל תאוריות הקונספירציה שפראוטי דבק בהן, לא רק התאוריה העיקרית שלו בדבר אחריותו של הממסד התעשייתי-ביטחוני, אלא גם צרור של תאוריות שהועלו על ידי חוקרים אחרים שפראוטי אימץ אותן.
דייוויד פרי מחוקרי רצח קנדי טען כי העיתון מניו זילנד, עליו הסתמך פראוטי לבניית התאוריה שלו, היה למעשה מהדורה מיוחדת שיצאה לרחוב רק לפני צהרי היום, לאחר שמשטרת דאלאס כבר עצרה את אוסוואלד ושחררה לתקשורת את הפרטים אודותיו. לטענת פרי פורסם דבר מעצרו של אוסוואלד בשעה 10 לפני הצהרים שעון ניו זילנד, שהייתה כבר השעה 3 אחר הצהרים בדאלאס, דבר שנתן לעיתון בניו זילנד די זמן ללקט מסוכנויות הידיעות את הפרטים על אוסוואלד.
בנוסף לתאוריות הקונספירציה בעניין רצח קנדי תמך פראוטי גם בתאוריות קונספירציה נוספות; כי סוכנויות המודיעין האמריקאיות היו מערבות במוות ההמוני של 918 אנשי הכת של ג'ים ג'ונס בגיאנה בשנת 1978, וכן כי טיסה 007 של קוריאן אייר ב-1983 שנגמרה בנפילת המטוס ומותם של 269 נוסעיו ואנשי צוותו נגרמה מהתפוצצות מטען שהוטמן בו על ידי ה-CIA ולא הופל על ידי מטוס קרב סובייטי.