stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היאבקות מקצועית בישראל
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > Ring of Honor

בפברואר 2019, הוכרז כי באפריל קבע הארגון כי ג'יי לית'ל כדי יגן על אליפות העולם של ROH נגד דייוויד סטאר במופע חג הפסח של ה-IPWA. אם לית'ל יפסיד את האליפות טרם הקרב, סטאר יתמודד במקום זאת מול האלוף החדש שיהיה באותו הזמן. במרץ, סטאר פרסם סרטון על רגשותיו כלפי הקרב, אותו הורה הארגון להוריד. אולם בתחילת אפריל, ג'יי לית'ל הפסיד את האליפות ב־G1 Supercard, האלוף החדש לא הופיע, ו-לית'ל הופיע כאלוף לשעבר. סטאר המשיך להלין מול ROH על כך שלא עמדו בהבטחתם.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > World Class Championship Wrestling

קווין ואן אריק ואחיו מייק ואן אריק הגיעו לישראל בתחילת שנות ה-80. משפחת ואן אריק התאבקה במסגרת תוכנית הארגון של WCCW שהוקרנה בישראל בבטלוויזיה במזרח התיכון בלילות שבת. במהלך תקופה זו, WCCW הייתה התוכנית הפופולרית ביותר בשפה האנגלית בישראל. הטיול של משפחת ואן אריק לישראל נחשב מוצלח מאוד וזיכה אותם על הבאת הפופולריות של ההיאבקות המקצועית לישראל. במהלך הסיור, WCCW יצרה את אליפות המזרח התיכון, בה זכה מייק ואן אריך לאחר שניצח את ג'ינו הרננדז ב-7 באוגוסט 1985. בין המשתתפים העיקריים בסיבוב ההופעות בישראל כללו את כריס אדמס, אייסמן קינג פרסונס, באדי רוברטס, סקוט קייסי, בריאן אדיאס, ריפ אוליבר, קלי קיניסקי וג'וני מנטל.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > WWE > בטלוויזיה

בתחילת שנות ה-90 שודר ה-WWF (כיום WWE) בימי שישי אחר הצהריים בישראל בספורט 5. כפרסום לתוכנית ה-WWF חילק אלבומי תמונות בחינם לילדי תיכון. ב-1995 החלה דפנה למיש בקמפיין מוצלח להסרת תוכני WWE מהטלוויזיה, בטענה שיש קשר ישיר בין היאבקות מקצועית ותופעת אלימות בית-ספרית. בסופו של דבר תוכניות ה-WWE הוחזרו לישראל, עם שידור Raw ו־SmackDown ב־Sport 1 וב- Sport 1 HD.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > WWE > הופעות חיות

ה-WWE ערך מספר הופעות חיות בישראל בשנת 1994. ביולי 2006 ה-WWE קבע אירועים חיים בתל אביב עבור המותג SmackDown שלהם, אולם עקב מלחמת לבנון השנייה ה-WWE דחה את האירועים לספטמבר של אותה השנה, לפני שבסופו של דבר ביטל את ההופעה, למרות שמכר אז 22,000 כרטיסים.
| הופעות בולטות> תאריך | הופעות בולטות> עיר | הופעות בולטות> קרב |
| --- | --- | --- |
| 7 באוקטובר 1993 | תל אביב | 1-2-3 Kid מנצח את Doink the Clown (סטיב לומבראדי), רייזר ראמון (סקוט הול) מנצח את I.R.S ב־count-out, בוב בקלנד מנצח את פאפא שאנגו (צ'ארלס רייט), ה-Headshrinkers מנצחים את ה-Smoking Gunns, דיזל מנצח את ה-Brooklyn Brawler (החליף את קורט הניג), הקברן (מארק קאלאווי) מנצח את אדם בומב, לקס לוגר מנצח את לודוויג בורגה. |
| 8 באוקטובר 1993 | חיפה | 1-2-3 Kid מנצח את Doink the Clown (סטיב לומבארדי), רייזר ראמון (סקוט הול) מנצח את I.R.S ב־count-out, בוב בקלנד מנצח את פאפא שאנגו (צ'ארלס רייט), ה-Headshrinkers מנצחים את ה-Smoking Gunns, דיזל מנצח את ה-Brooklyn Brawler (החליף את קורט הניג), הקברן (מארק קאלאווי) מנצח את אדם בומב, לקס לוגר מנצח את לודוויג בורגה. |
| 7 בפברואר 1994 | ירושלים | בילי גאן מנצח את אדם בומב (בריאן קלארק), קוואנג (סאביו וגה) מנצח את ג'ים פאוורס (ג'ים מאנלי), האחים סטיינר מנצחים את ה-Quebecers ב־count-out, לקס לוגר מנצח את ג'ף ג'ארט ב־count-out, Doink the Clown מנצח את בם בם ביגלו, דיזל מנצח את בילי גאן, ברט הארט מנצח את יוקוזונה בפסילה. |
| 8 בפברואר 1994 | תל אביב | בילי גאן מביס את Adam Bomb (בריאן קלארק), קוואנג (סאביו וגה) מנצח את ג'ים פאוורס (ג'ים מאנלי), האחים סטיינר מנצחים את ה-Quebecers ב־count-out, לקס לוגר מנצח את ג'ף ג'ארט ב־count-out, Doink the Clown מנצח את בם בם ביגלו, דיזל מנצח את בילי גאן, ברט הארט מנצח את יוקוזונה בפסילה. |
| 2 באפריל 1994 | חיפה | Earthquake (ג'ון טנטה) מביס את קוואנג, בם בם ביגלו מנצח את טטנקה, דיזל מביס את רנדי סאבאג', ברט הארט מביס את אואן הארט, Men on a Mission (Harlem Knights) מנצחים את ה-Headshrinkers. |
| 2 באפריל 1994 | חולון | Earthquake מביס את בם בם ביגלו, קוואנג מביס את 1-2-3 Kid, פאטו (ג'ייקוב פאטו) מנצח את מו (רוברט הורן), מאייבל (נלסון פרייז'ר) מנצח את סאמו (סאמו אנואיי), טטנקה מביס את ג'ף ג'ארט בפסילה. דיזל מנצח את רנדי סאבאג' ב־count-out, ברט הארט ורייזור ראמון מנצחים את אואן הארט ושון מייקלס. |
| 3 באפריל 1994 | תל אביב | בם בם ביגלו מנצח את טטנקה, ג'ף ג'ארט מנצח את 1-2-3 Kid, Earthquake מביס את קוואנג, רייזור ראמון מנצח את שון מייקלס, מו (רוברט הורן) מנצח את פאטו (ג'ייקוב פאטו), דיזל מנצח את רנדי סאבאג' ב־count-out, ברט הארט מנצח את אואן הארט. |
| 4 בדצמבר 1994 | תל אביב | אלדו מונטויה (ג'סטין קרדיבל) מנצח את פייר אולה (PCO), ה-Bushwhackers מנצחים את טימותי וול וברי הורוביץ (החליף את סטיבן דאן), דיוק דרוסי מנצח את קוואנג, לקס לוגר מביס את טטנקה, רייזור ראמון מביס את ג'ף ג'ארט, ה-Smoking Gunns מנצחים את ה-Heavenly Bodies בפסילה, דייבי בוי סמית' מנצח את קינג קונג באנדי. |
השפעה ישראלית על היאבקות בחו"ל

אליפות ישראל של UWF הייתה תואר משני באיגוד UWF. היא הוענקה ליהושע בן-גוריון במאי 1991 ונמחקה בנובמבר 1991.
המתאבק הישראלי אביב מעיין התחרה רבות בבריטניה בשנות ה-2000. הן עבור חברות "אולד סקול" מסורתיות כגון All Star Wrestling ו-Premier Promotions והן עבור ארגונים אמריקאיים של "New School" כגון Revolution Pro Wrestling ו־IPW:UK, בשתיהן הוא החזיק בתוארי היחידים המובילים במשקל כבד.
בתגובה לפיגוע בבית הכנסת בירושלים בשנת 2014, יוצא באליפות העולם בהיאבקות, ביל גולדברג, הניח תפילין כדי להעלות את המודעות לאירוע.
נועם דר, יליד תל אביב, וגדל באייר . דר היה מתחרה בעונה 2 של מחנה האתחול הבריטי של Total Nonstop Action Wrestling, אשר שודרה בטלוויזיה ארצית בבריטניה ב־Challenge TV .   ב-31 במרץ 2016, דר הוכרז כמשתתף בטורניר Global Cruiserweight Series הקרוב של ה-WWE, מה שהפך אותו למתאבק הישראלי הראשון שהופיע ב־WWE . דר מתאבק כעת על המותגים 205 Live ו־NXT UK.
ב-7 באוגוסט 2017, הישראלי תומר שלום ערך את הופעת הבכורה שלו ב-WWE בקרב מול ג'ייסון ג'ורדן.
למרות החרם שהטילו המדינות בעלות הרוב הערבי והמוסלמי, הישראלים מתמודדים לעיתים מול מתאבקים ערבים או מוסלמים (דוגמת נועם דר שהתמודד מול מוסטפא עלי).
ראו גם

ספורט בישראל
חרמות על ישראל בספורט
גרשון אפפל

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1922 הונגריה
 פטירה:  17 ביוני 1999 (בגיל 76) ישראל
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  קריקטורה, איור
סקיצה של גרשון אפפל
גרשון אַפּפֶל (באנגלית: Apfel;‏ 9 בדצמבר 1922 – 17 ביוני 1999) היה קריקטוריסט וגרפיקאי ישראלי יליד הונגריה.
קורות חיים

גרשון אפפל נולד בשנת 1922 בהונגריה, ובשנת 1929, כשהיה בן 7, היגר עם משפחתו ליוגוסלביה. מגיל 16 פרסם קריקטורות ואיורים בעיתונים בזאגרב. בשנת 1941, עם פלישת גרמניה הנאצית ליוגוסלביה, הצטרף אפפל לשורות הפרטיזנים ביוגוסלביה. במהלך המלחמה, ניצל אפפל על ידי ז'רקו דולינר, כוכב טניס שולחן שהעניק לגרשון וחבריו מהשומר הצעיר מסמכים כדי שיברחו לאזור בשליטה הונגרית.
לאחר שנפל בשבי נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו במאי 1945 חזר לזאגרב, שם למד אמנות באקדמיה, ייסד עיתון סאטירי והציג את עבודותיו בזאגרב ובבלגרד.
בשנת 1948 עלה לישראל עם אשתו ובתו. בתחילה נשלח לבתי עולים בעתלית ובבת גלים שבחיפה. בתקופה זו פרסם קריקטורות בעיתון "דבר" וב"תפריט, הירחון לכל". בין השנים 1952–1954 שירת בצה"ל. במשך השנים לימד קורסים שונים לשרטוט בצה"ל ופרסם בעיתון "במחנה". עבד כגרפיקאי. משנת 1967 ועד 1978 ניהל את מרכז האמנויות (המשכן לאמנות פלסטית) ביפו. בנוסף שימש מורה לגרפיקה באוניברסיטה העממית.
צייר קריקטורות לעיתונות בישראל ובחו"ל ואייר ספרים.
השתתף בתערוכות והציג תערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה.
יצירתו האמנותית כוללת קריקטורות העוסקות בנושאים כלכלה, בריאות, פוליטיקה ועוד. סגנון הרישום שלו מאופיין בקו תזזיתי ובריבוי פרטים.
השכלה

המחצית השנייה של שנות ה-40 – אקדמיה לאמנויות יפות, זאגרב, יוגוסלביה
הוראה

1945–1948 ציור וגרפיקה, אקדמיה לאמנות, זאגרב, יוגוסלביה
שרטוט, קורסים לשרטוט של צה"ל
1967–1978 – מנהל, מרכז האמנויות, יפו
גרפיקה, האוניברסיטה העממית
גלריה

"עבודה עצמית עם פנטוגרף", מתוך: שירטוטיאדה, חוברת לסיום קורס שרטטות בצה"ל, לא מתוארך
"מהווי מושבינו", לא מתוארך
"תוספת יוקר" (מתוך: פקידולוגיה, תשמ"ח)
"הגנרל" (מתוך: "ז"בש חלב ודבש", תשנ"א)
"להיות או לא להיות...", מתוך: "ז"בש חלב ודבש", תשנ"א)
"זכרונות", מתוך: "ז"בש חלב ודבש", תשנ"א)
פרסומיו

שירטוטיאדה, בהוצאת קורס שרטוט אי שם בצה"ל, [חמו"ל].
קורס שרטוט מודיעין, יולי 1971, [חמו"ל], 1971.
פקידולוגיה, תל אביב: ג' אפפל, תשמ"ח. (קריקטורות)
ז"בש חלב ודבש, תל אביב: חמו"ל, תשנ"א. (קריקטורות)
פרסומיו > איורים

מרגלית עקביא (חִברה ולִקטה), אחת! שתים! שלֹש!: משחקי תנועה לכל הגילים; ציורים: גרשון אפפל, תל אביב: יזרעאל, תשט"ז.
ורה וביל קליבר, כמה יפה פורח הלילך; ערך: אוריאל אופק; תורגם מאנגלית בידי [רנה] נץ; צייר: גרשון אפפל, תל אביב: ברונפמן, 1971.
אין דבר העומד בפני הלצון; האמרות: צוקר אליעזר; איורים: גרשון אפפל, תל אביב: א' צוקר, תשמ"ז.
Guy Jacobson, Just Another Day / סתם יום של חול; drawing: Gershon Apfel, Tel Aviv: Keren Printing Services, 1988.
Guy Jacobson, Insanity / שיגעון; drawing: Gershon Apfel, Tel Aviv: Keren Printing Services, 1988.
Guy Jacobson, Dreams, Wondering & Thoughts / חלומות, תהיות ומחשבות; ed. Abaraham Bar-Oz; drawing: Gershon Apfel, Tel Aviv: Keren Printing Services, 1988.
Ženi Lebl, Odjednom drukčija, odjednom druga (Illustration: Gersion Appel), Beograd: Čigoja štampa, 2008.
Ženi Lebl, Ljubičica bela: dve i po godine u Jugo-gulagu za žene (Illustration: Gersion Appel), Beograd: Čigoja štampa, 2009.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  http://www.yadvashem.org/yv/en/exhibitions/righteous-sportsmen/dolinar.asp
↑  http://www.imj.org.il/artcenter/default.asp?artist=270019
↑  לפירוט ראו: *קורות חייו של אפפל מתוך ספרו "ז"בש חלב ודבש", באתר ארכיון מפלגת העבודה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270019  NLI: 987007304655805171  ISNI: 0000 0000 7087 8979  LCCN: no00011739  VIAF: 299449960   WorldCat (עם VIAF): 299449960
פירוז'ק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאפה, מנה, מזון 
 מוצא:  מזרח אירופה 
 מרכיבים עיקריים:  בצק 
 
פירושקי
פִּירוֹזְ'קִי (נכתב גם פירושק; ברוסית: (ברבים) пирожки́) הוא שם כללי לכיסוני בצק חיטה אפויים או מטוגנים במטבחים המזרח אירופאים מטבחי מרכז אסיה, שם הוא גם מאכל רחוב פופולרי. השם פירוז'קי הוא הרבים של המילה פירוז'וק (пирожок) נגזר מן המילה הרוסית пирог, ומשמעותו עוגה קטנה. אין לבלבל את הפירוז'ק עם הפירוגי הפולני למרות היות המילים קוגנטיות. השם הנהוג באוקראינית לפירוגי הוא ורניקי.
פירוז'וק טיפוסי עשוי מבצק שמרים ומוברש בביצה לקבלת הגוון הזהוב האופייני. קיים מגוון רחב של מליות לפירוז'קי, ביניהם מליות מתוקות עשויות פירות וירקות מאודים (כגון תפוחים, דובדבנים, משמשים וכו'), ריבה או גבינת קוטג', מליות מלוחות המכילות מחית תפוחי אדמה, פטריות, בצל וביצה או כרוב; ומליות בשריות המכילות בקר או דגים.
את הפירוז'קי נהוג להגיש עם שמנת חמוצה, וליד בורש.
הבדלים בין מטבחים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרה התייחסות למטבחים העיקריים בהם המאכל נהוג, במיוחד אוקרינה ורוסיה.
הבדלים בין מטבחים > במטבח הקווקזי

הפירוז'קי אומץ במטבח הארמני עוד בימי האימפריה הרוסית. ניתן למצוא פירוז'קי מוכנים ונמכרים בדוכני רחוב. בארמניה הפירוז'קי ממולאים בדרך כלל בתפוחי אדמה.
הבדלים בין מטבחים > במטבח הבלקני

בבלקן הפירוז'קי בדרך-כלל מטוגן וממולא במגוון מילויים.
הבדלים בין מטבחים > במטבח הבלטי

פירוז'קי לטביים מגיעים בדרך כלל בצורת סהר, העשוי מבצק שמרים אפוי, וממולא בבצל ובשר חזיר. ישנם מילויים נוספים בווריאציות מקומיות, כגון תפוחי-אדמה, פטריות וכרוב, וכן גרסאות מתוקות.
הבדלים בין מטבחים > במטבח הרומני

ברומניה המאכל נקרא פירוז'קה, ונהוג להגישו מטוגן בשמן עמוק עם בצל מטוגן וממולא בתפוח אדמה.
יורם ברונובסקי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 בנובמבר 1948 לודז', רפובליקת פולין 
 פטירה:  9 באפריל 2001 (בגיל 52) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  עינת 
 שם עט:  יוחנן רשת 
 מקום לימודים:  אהל שם (בית ספר) 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  אגניישקה מצ'יובסקה 
 
לוחית זיכרון על ביתו של יורם ברונובסקי ברח' גוטליב 16 בתל אביב
יורם בְּרוֹנוֹבְסקי (10 בנובמבר 1948, לודז' – 9 באפריל 2001, תל אביב) היה מסאי, מתרגם, מבקר ועיתונאי ישראלי. תרגם שירה ופרוזה מיותר מעשר שפות, היה עורך המוסף הספרותי של "הארץ", וכתב אלפי מאמרים ורשימות בנושאי ספרות ותרבות (בעיקר תחת שם-העט יוחנן רשת). אחד מאנשי הרוח הבולטים והמוערכים בישראל בשנות השמונים והתשעים.
ביוגרפיה

ברונובסקי נולד בשם יֶז'י ברונובסקי בעיר לודז' שבפולין ב-1948 להורים ניצולי השואה (קרובו של המתמטיקאי והביולוג יעקב ברונובסקי). אביו סטפן היה התובע המחוזי של מחוז לודז'. המשפחה עלתה בעליית גומולקה בשנת 1957, כשהיה בן שמונה. גדל ברמת גן ולמד ב"אהל שם". בארץ עבד אביו כעורך דין שעסק בתביעות הפיצויים מגרמניה.
משנת 1971 ועד מותו היה חבר מערכת "הארץ".
מספרות העולם תרגם גם משפות עתיקות, כגון יוונית עתיקה. הרצה באוניברסיטאות שונות, אך את השכלתו חלק עם הציבור בעיקר באמצעות העיתונות היומית, כשביתו העיקרי והקבוע היה עיתון "הארץ".
ברונובסקי הרבה לעסוק במסות ובתרגומים מן הקלאסיקה היוונית והתרבות הספרדית (חורחה לואיס בורחס, חוסה אורטגה אי גאסט), ובשירה (המשורר היווני קוואפיס). כמו כן הרבה לעסוק בסוגיות שונות מתחום תרבות פולין, צרפת, גרמניה ובריטניה. היה לו קשר מיוחד לארץ הולדתו, פולין.
ייחודה של כתיבתו הוא בין השאר במגוון הרחב של דמויות ­ותופעות ובשילוב בין אלו הגדולות לאלו מהשוליים.
לצד ניתוח יצירות מהספרות היפה הרבה לעסוק מעל דפי "הארץ" בסוגיות פילוסופיות-הגותיות, באופן השוואתי וביקורתי, תוצר של השכלתו הרחבה והמעמיקה. בכתביו דחה באופן עקבי את רעיון ה"רב תרבותיות", כפי שהוא משתקף בתרבות השמאל האירופי, וביקר בחריפות תימות פוסט-מודרניסטיות שונות, מה שהפך אותו בעיני רבים בישראל למעין מייצג של תרבות קלאסית גבוהה ואנינה, ועבור אחרים לאנציקלופדיסט של איזוטריה תרבותית.
אף בנוגע לרעיון איחוד אירופה הביע ברונובסקי לא אחת פיקפוק, תוך שימת דגש מיוחד על ניגודים תרבותיים בולטים, הן בין התרבויות הגבוהות והן בין אלו הפולקלוריסטיות, ברחבי היבשת. לדעתו של ברונובסקי כל ניסיון לחברן בדרך של כלכלת שוק הוא שטחי וסופו כישלון. לעומת זאת לא הסתיר את נטייתו לרעיון הטמון במבנה ובשיטה הרב לאומית של ארצות הברית. בכמה מסות טען שהעוינות לארצות הברית הרווחת באירופה היא סימפטום אירופאי של ניוון הרסני המצוי באירופה של השמאל והימין כאחד.
ברונובסקי נפטר באביב 2001 בבית החולים איכילוב משטף דם במוח, בן 52 במותו. נקבר בקיבוץ עינת.
הותיר אחריו שלושה ילדים (המתגוררים בפריז) ובת זוג, אגניישקה מצ'יובסקה, מנהלת המכון לתרבות פולנית בתל אביב.
מספריו

מסה על הלשון (ספרית פועלים, תשל"ה 1975)
הוראטיוס. על אמנות הפיוט. תרגום, הערות ומבוא: יורם ברונובסקי הוצאת ספריית פועלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1983. 53 עמ'.
מכתבים מדומים : מסעות, מפגשים, דיוקנאות ופולמוסים במחוזות התרבות (כרמל, תשס"ב 2002) (בעריכת אברהם יבין ויהושע קנז)
החיים וכל קסמם הרע : דפי יומן 1971–1998 (כרמל, תשס"ב 2002) (בעריכת אברהם יבין ויהושע קנז)
סיפורה של פולין : מדינה בת אלף שנים (תל אביב : המכון הפולני, 2003) (עם מאצ'יי קוזלובסקי) (תרגום לעברית, ירון בקר) (מהדורה מורחבת הופיעה בתשס"ו 2006 על ידי הוצאת כרמל) (תורגם לאנגלית)
Poland : the story / Maciej Kozłowski, Joram Bronowski (Warsaw : Wydawn. "Nowy Dziennik", 2005)
ביקורת תהיה : רשימות על שירה, פרוזה ומסה בספרות העברית (ירושלים : כרמל, תשס"ו 2006) (בעריכת דוד וינפלד)
לקריאה נוספת

אריק גלסנר, 'יורם ברונובסקי או התרבות כמשחק אריסטוקרטי – על תפיסתו הביקורתית של יורם ברונובסקי', דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך א' (2011).
הערות שוליים

1 2 3  בני ציפר, 'נשמה קטנה, עריפית, נעימה: עם מותו של יורם ברונובסקי (2001-1984)', הדואר 80 (2000), 22–23.
↑  "מותר האדם" והטלוויזיה, דבר, 15 בנובמבר 1974
↑  'יורם ברונובסקי', בתוך: רותי בן-שאול, דליה מגנט, פה גר: עיר בעקבות אמניה, תל אביב: עיריית תל אביב-יפו, תש"ע 2009, עמ' 67.
↑  רונית ויס ברקוביץ, לא מתגעגעים - תיכון אוהל־שם ברמת־גן, בית ספר אליטיסטי, תובעני ונוקשה, חגג השבוע את כנס היובל, חדשות, 29 במאי 1992
↑  שגיא גרין, מת יורם ברונובסקי, עיתונאי ואיש ספרות, באתר הארץ, 10 באפריל 2001
↑  מירי פז, ‏יורם ברונובסקי, מחשובי מבקרי הספרות בארץ, מת אתמול, באתר גלובס, 10 באפריל 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294206005171  PLWABN: 9810625540905606  BnF: cb150931074 (data)  GND: 1063042526  ISNI: 0000 0001 0956 2454  LCCN: n79011586  MusicBrainz: 6ea6d533-2ecc-4d4a-b667-d2ff1e844a14  SUDOC: 249292505  VIAF: 15065016   WorldCat (עם VIAF): 15065016
חוסיין (בן עלי)

ערך זה עוסק בבנו של הח'ליף הרביעי באסלאם. אם התכוונתם לשריף מכה ואמיר חג'אז בתחילת המאה ה-20, ראו .
חוסיין בן עלי (בערבית: الحسين بن علي; תעתיק מדויק: חֻסַין בן עלי) הוא בנם הצעיר של עלי בן אבי טאלב (הח'ליף הרביעי באסלאם) ופאטמה, בתו של מוחמד; הוא מייסד השיעה. חוסיין ואחיו, חסן בן עלי, היו מבני משפחתו האהובים ונכדיו של הנביא מוחמד. הוא נהרג יחד עם תומכיו על ידי שליחיו של הח'ליף יזיד הראשון, בנו של מֻעאויה אבן סופיאן, יריבו המר של עלי, בכרבלא שבעיראק.
בתקופתו היה מאבק על ההנהגה בין צאצאי הח'ליף הרביעי לבין בית אומיה על הנהגת האסלאם. הח'ליף יזיד הראשון רצה הכרה מחוסיין שהוא (קרי, יזיד) המנהיג הלגיטימי של העולם המוסלמי, ואילו חוסיין רצה לתבוע את השלטון מידי יזיד. חוסיין הוזמן על ידי אנשי כופה, אשר תמכו בהנהגה של משפחת הנביא את הקהילה שם. כאשר נודע הדבר לאבן סעד, מנהיג העיר כופה, הוא יידע את יזיד על כך. יזיד שלח את ראש צבאו שמר (شمر) כדי לעצור את שיירתו של חוסיין, שכללה נשים, ילדים וטף, מלהגיע לכופה.
זכרו של חוסיין נשמר עד היום בקרב השיעים. הללו מציינים את יום מותו על ידי צום וטקסי זיכרון ומעלים הצגות (תעזיה, בערבית: "ניחומים") שבהן מזכירים את כל ההיסטוריה הדתית של האנושות עד לאירוע בכרבלא. ישנם חלקים בעולם השיעי שבמהלך טקסים אלה אף מכים עצמם עד זוב דם. יום זה נקרא עשוראא', לפי המסורת השיעית מלשון "עשר", משום שמותו חל ביום 10 בחודש המוסלמי מוחרם, שנת 61 להג'רה.
קרב כרבלא

צבאו של יזיד הגיע אל חוסיין, הסיט אותו מדרכו והביא אותו אל מישורי כרבלא, שם החל המצור על שיירתו של חוסיין במטרה למנוע ממנו להגיע לכופה. חוסיין לא נכנע וביום העשירי יצא לקרב נגד צבאו האדיר של יזיד. על פי המסורת השיעית, לאחר שחוסיין נתפס בידי אנשי צבא יזיד, רבים סירבו ונמנעו מלהוציא אותו להורג, אז שמר ירד מסוסו, בכוונה לשסף את גרונו של חוסיין בחרבו תוך כדי שחוסיין משתטח בפניו בתפילה לאלוהים. אולם רגע לפני שגרונו שוסף חוסיין שאל את שמר "האם התפללת היום?", מה שזעזע את שמר שכן לא ציפה שמישהו במצב שכזה ישאל שאלה כזו. אז נעשתה עצירה לתפילה השלישית ביום. לאחר מכן, שמר חזר לסיים את שהתחיל, ורגע לפני ההוצאה להורג אמר: "אני נשבע באלוהים שאני חותך את הראש שלך בזמן שאני יודע שאתה נכדו של שליחו של אללה וכי אתה הטוב שבאדם גם מהאב וגם מהאם" הוא ערף את ראשו של חוסיין בן עלי עם החרב שלו והרים את הראש. אנשיו של בן סעד בזזו את כל חפצי הערך מגופו של חוסיין. כל אנשי שיירתו של חוסיין נהרגו ביום זה, מלבד בנו החולה של חוסיין, עלי (המכונה "זין אל-עאבדין"), שהפך לאימאם הרביעי של השיעים. הגופות נשארו ללא קבורה במשך ארבעים יום, וניצולים ממשפחתו של חוסיין נלקחו כאסירים לא-שאם (סוריה ולבנון היום).
כריתת ראשו ומשמעותה

ראשו של חוסיין נשלח ליזיד ושם הוצג לראווה כסמל לניצחונו של יזיד על ההנהגה, ובכך גם היווה את ניצחונם של הסונים על השיעים שמאז הפכו למיעוט נרדף. גופתו של חוסיין נקברה בכרבלא, בסמוך למקום מותו. לפי המסורת ראשו הושב מדמשק ונטמן לצד גופו. השיעים (לפי השושלת הפאטמית) מאמינים שראשו של חוסיין נקבר תחילה בחצר מאהל יזיד (המסגד האומיי), ולאחר מכן הועבר מדמשק, לאשקלון ואז לקהיר. ישנה מסורת שלפיה נקבר ראשו של חוסיין במקאם א-נבי חוסיין, מבנה באשקלון שפוצץ ביולי 1950 בהוראת אלוף פיקוד הדרום דאז משה דיין. בסמוך להריסות המבנה הוקם מרכז רפואי ברזילי. מדי שנה מגיעים למקום עשרות מאמינים שיעים, בעיקר בני הבוהרה דאודייה (אנ') מהודו ומפקיסטן.
הקרב בכרבלא ומותו של חוסיין הטביעו את חותמם העמוק על האמונה השיעית, והפכו אותה ממפלגה המבקשת להחליף את השלטון, לתנועה דתית. על פי האמונה השיעית, חוסיין בחר למות בקרב שהיה בעצם אבוד מראש, כביטוי לאהבת האסלאם והגנה על אללה. אמרה נפוצה אצל השיעים: "כל יום הוא עשוראא, כל מקום כרבלא".
בתו -רוקיה

על פי המסורת, בתו רוקיה בינת חוסיין (אנ') קבורה במסגד סיידה רוקיה בדמשק.
הערות שוליים

↑  מירון רפפורט, המסע לפיצוץ המסגדים, באתר הארץ, 6 ביולי 2007
↑  FARUK, כת שיעים מהאזור עולים לרגל לשטח ביה״ח ברזילי,מאמינים שקבור שם ראשו של חוסיין, באתר Rotter, ‏2014
↑  ראשו של נכד הנביא מוחמד קבור באשקלון, באתר וואלה, 12 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257188405171  PLWABN: 9811342750105606  BNE: XX1465900  BnF: cb14583092f (data)  CiNii: DA14609678  GND: 118982532  ISNI: 0000 0000 8972 227X  LCCN: n79142777  NLA: 35467805  NTA: 074249886  SELIBR: 251680  SUDOC: 128525290  TDVİA: maktel-i-huseyin  Trove: 963807  VcBA: 495/222083  VIAF: 89661385   WorldCat (עם VIAF): 89661385
תמי שם-טוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1969 (בת 55) קריית אונו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עיתונאית וסופרת
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, פרס ביאליק, פרס לאה גולדברג, פרס הספריות הצבוריות, פרס יד ושם, פרס דףדף, פרס על שם טרודי בירגר
 
מלכה בירושלים מאת תמי שם טוב ורחלה זנדבנק, איור אבי עופר, הוצאת כתר
תמי שם טוב (נולדה ב-18 באוקטובר 1969) היא עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

תמי שם טוב נולדה וגדלה בקריית אונו. ספרה הראשון הוא "רק בשביל מילי", אותו כתבה בעת שהייתה בניו יורק. הספר זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשנ"ט. על תחילת כתיבתה מספרת המחברת: "התחלתי לכתוב לילדים לגמרי במקרה.--- עבדתי אצל שיפוצניק שהיה צריך מזכירה שתשב במשרדו ותענה לטלפונים (שלא צלצלו) ומדי פעם תדפיס לו חשבונית. הוא הלך לשיפוצים ואני השתעממתי. יום אחד פתחתי את המחשב ובלי שום תכנון או מחשבה כתבתי: 'קוראים לי יובל אבל בבית תמיד קראו לי יובלי, בכיתה יובי ורק מילי קראה לי יויו. הסיפור הזה הוא קצת עלי ובעיקר על בת הדודה שלי מילי והוא התרחש בקיץ אחד כשהייתי כמעט בן 13 ומילי כמעט בת 12.' ---תוך כדי כתיבה הבנתי שאני כותבת לילדים בגיל של הגיבורים שלי. וכך נולד הספר הראשון שלי---"
על כתיבת ספרה "מהפכת התפוזים של מתי" מספרת שם טוב: "החלטתי לספר סיפור שמבוסס על הסיפור האמיתי שלי: סיפור על ילדה שלא יודעת לקרוא ולכתוב. במשך יותר משנתיים יושבת אותה ילדה בכיתה ולא מצליחה לקרוא ולכתוב. את הבושה היא מכסה בשקרים, מה שגורם לה להרגיש עוד יותר מבוישת, אבל במהלך העלילה היא מצליחה להתגבר על הקושי (עם עזרה מקצועית, משפחתית והרבה מוטיבציה לעשות מהפכה אקולוגית)". הספר עובד על ידי המחברת למחזה והועלה במסגרת פסטיבל הצגות ילדים בחיפה.
על ספרה "אני לא גנב" זכתה בדצמבר 2012 בפרס דףדף לספרות ילדים, במאי 2013 זכתה בפרס לאה גולדברג, וב-2014 זכתה בפרס ביאליק. הספר מספר את סיפורו (הדמיוני) של יאנק, ילד יהודי יתום מֵאֵם שרכש לעצמו מוניטין של גנב בן גנב (בזכות אביו, ובהחלט גם בזכות עצמו), שהתקבל לבית היתומים של יאנוש קורצ'ק בווורשה, שנים ספורות לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. תמי שם טוב משרטטת את דמותו של קורצ´אק דרך עיניו של יאנק, ומחיה את בית היתומים המהפכני של קורצ´אק.
שם טוב כותבת ספרי ביוגרפיה רבים אחרי תחקירי עומק על הדמויות שעליהן היא כותבת.
היא גם מנחה סדנאות כתיבה לצעירים ומבוגרים, ונפגשת עם תלמידים במסגרות שונות לשיחות על כתיבה ועל החיים כחומר גלם לאמנות.
מספריה בעברית

"רק בשביל מילי", תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998. איורים: כריסטינה קדמון (הספר בקטלוג ULI)
"מהפכת התפוזים של מתי", תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000. איורים: רחלה זנדבנק (הספר בקטלוג ULI)
"רק גליה רואה אותם", תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002. איורים: רחלה זנדבנק (הספר בקטלוג ULI)
"ואיך קוראים לך עכשיו", אור יהודה, הוצאת דביר, בית לוחמי הגיטאות, 2007 <תורגם לקטלנית, ספרדית, הולנדית, גרמנית, איטלקית ויפנית> (הספר בקטלוג ULI)
"דאוס: האל שבתוך המכונה", אור יהודה, הוצאת כנרת, 2009 <עריכה - יעל גובר> (הספר בקטלוג ULI)
"הספור של אליעזר בן יהודה: שפעם כעסו עליו (בהרבה שפות) והיום אומרים לו תודה רבה (בעברית)", אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2010. איורים: רוני פחימה (הספר בקטלוג ULI)
"חתול בא הביתה: מדריך לילדים לגדול חתולים", תל אביב, הוצאת עם עובד, 2011. איורים: מירה פרידמן; עריכה: דלית לב (הספר בקטלוג ULI)
"אני לא גנב", אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
"מארי קירי שגלתה את הקרניים החזקות בעולם", אור יהודה, הוצאת כנרת, 2013. איורים: אלינה גורבן (הספר בקטלוג ULI)
"קונצרט בחולות", ירושלים, הוצאת כתר, 2013. בשיתוף רחלה זנדבנק; איורים - אבי עופר(הספר בקטלוג ULI)
"המסע לכוכב המינימיקים" {סיפור סרט} הוצאת מיקמק, 2013 <מבוסס על סיפור מאת: אלון שטרן ושי כרמלי פולק (הספר בקטלוג ULI)
"מלכה בירושלים" {סיפור בית ספר בצלאל}, הוצאת כתר, 2015. יחד עם רחלה זנדבנק; איורים: אבי עופר (הספר בקטלוג ULI)
"אלברט איינשטיין: הגאון שפצח (בכוח הדמיון) את סודות היקום", חבל מודיעין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן-דביר, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
"סבא סביח", הוצאת כנרת זמורה-דביר, 2017. איורים: שמרית אלקנתי (הספר בקטלוג ULI)
"הביתה", בן שמן, הוצאת כתר, 2017. בשיתוף רחלה זנדבנק, איורים: יעל אלברט (הספר בקטלוג ULI)
"אלכסנדר גרהם בל: ששלח את קולו של האדם למרחקים", אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2018. איורים: אלינה גורבן (הספר בקטלוג ULI)
"אני לא עוזב", אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
"זיגמונד פרויד: שגלה את החיים המסתוריים של הרגשות",חבל מודיעין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2020. איורים: אלינה גורבן (הספר בקטלוג ULI)
מספריה בעברית > תרגומים ועריכה

"אסור לדרוך על הקווים", כתב על ידי בן ריצ'רדס [תורגם בשיתוף עם מולדובאן שפירו], הוצאת בבל, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
"סערה במטבח: ספר בישול קטלני לצעירים", כתבו סם שטרן וסוזי שטרן, הוצאת דניאלה די-נור, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
"שועל", כתבה קיט בנקס, [תורגם בשיתוף עם יואל שם-טוב], 2010, הוצאת כנרת, 2010, איורים: גאורג הלנסלבן (הספר בקטלוג ULI)
"אלוף הילדים: הספור של יאנוש קורצ'אק", נכתב על ידי טומק בוגצקי [תורגם על ידי תמי שם-טוב], הוצאת כנרת, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
"שלוש הנסיכות והאיש הנדיר: משפחה חדשה - ספור על אב מיוחד ובנותיו", כתבה ד"ר אורלי דביר, 2017, איורים: נאוה אייבל (הספר בקטלוג ULI)
"רק לי זה קורה?", כתבה ד"ר אורלי דביר, 2019, הוצאת אמציה ספרים, איורים: נאוה אייבל (הספר בקטלוג ULI)