stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויוויאנו קודאצי
הערות שוליים

↑  Ludovica Trezzani. "Codazzi, Viviano." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 25 Apr. 2016
1 2  Giuseppe Scavizzi, CODAZZI, Viviano, in: Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 26 (1982)
↑  Keith Christiansen, Judith Walker Mann, Orazio and Artemisia Gentileschi, Museo di Palazzo Venezia (Rome, Italy), Metropolitan Museum of Art (New York, N.Y.), St. Louis Art Museum, 2001, p. 416
↑  Viviano Codazzi at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
↑  Le vie degli artisti : residenze e botteghe nella Roma barocca dai registri di Sant'Andrea delle Fratte, 1650–1699, by Laura Bartoni, Roma : Edizioni Nuova cultura, (2012), page 416.
1 2  Alessandro Salucci (Florence 1590–1655/60 Rome) and Jan Miel (Beveren-Waes 1599–1664 Turin), An architectural capriccio with an ionic portico, a fountain, a two story loggia, a Gothic palace and figures on a quay at Christie's
↑  David R. Marshall, The Roman Baths Theme from Viviano Codazzi to G. P. Panini: Transmission and Transformation, in" Artibus et Historiae, Vol. 12, No. 23 (1991), pp. 129-159
↑  Importante architettura di Alessandro Salucci (Firenze 1590-Roma dopo il 1650) at Antiquares (in Italian)
↑  Viviano Codazzi (Bergamo 1604–1670 Rome) and Filippo Lauri (Rome 1623–1694), Arches in ruins and Hecuba’s vengeance over Polymesto at Dorotheum
↑  St Peters Basilica in the Prado Museum, Madrid
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14971768h (data)  GND: 119181495  ISNI: 0000 0001 4022 4904  LCCN: n87905236  NTA: 119265613  RKD: 17450  ULAN: 500006322  VIAF: 95719296   WorldCat (עם VIAF): 95719296 
ויוויאנו קודאצי, חצר כפרית ואכסניה עם חורבות, 1621-1647
ויוויאנו קודאצי, חורבות עם קשתות, 1660
ויוויאנו קודאצי, בזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן, 1630
השושלת הארגיאדית

| --- | --- |

כוכב ארגיד, סמל שהתגלה על ארון קבורה בקברם של מלכי מוקדון, ושלפי דעות מסוימות, שימש כסמל השושלת הארגיאדית.
 מדינה:  מוקדון
 מייסד:  קרנוס, מלך מוקדון
 השליט האחרון:  אלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון
 תקופת השושלת:  המאה ה-8 לפנה"ס – 309 לפנה"ס
אלכסנדר השלישי - המפורסם שבני השושלת
השושלת הארגֵיאדית (ביוונית:  Ἀργεάδαι – אַרְגֵאַדִי) הייתה שושלת מלוכה אשר שלטה במוקדון החל מהמאה ה-8 לפנה"ס ועד 310 לפנה"ס. המלכים המפורסמים ביותר בשושלת זו הם פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. השושלת הגיעה אל קיצה עם רציחתו של אלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון בידי קסנדרוס, והשלטון במוקדון עבר לידי השושלת האנטיפטרידית.
היסטוריה

השם "ארגֵיאדי" משמעותו "מארגוס", דבר המעיד על מוצאם של בני השושלת. על פי יוסטינוס ואוסביוס, מייסד השושלת היה קרנוס, שהיה הראשון שאיחד את כל השבטים המוקדוניים לממלכה אחת. הרודוטוס, לעומת זאת, מייחס את הקמת השושלת למלך פרדיקס הראשון, שנמלט מארגוס אל מוקדון וכבש את הארץ בעזרת אחיו.
הארגיאדים שלטו במוקדון במשך מאות שנים. בימיו של פיליפוס השני, מלך מוקדון הם משלו על כל יוון, ובימיו של בנו, אלכסנדר הגדול, נעשתה מוקדון לבירת אחת האימפריות הגדולות ביותר של הזמן העתיק. אלכסנדר מת בשנת 323 לפנה"ס, כאשר בנו אלכסנדר הרביעי היה עדיין תינוק. מצביאיו של אלכסנדר מינו עצמם כעוצרים עבורו, והאימפריה נקרעה לגזרים במהלך מלחמות הדיאדוכים. בשנת 310 לפנה"ס, רצח קסנדרוס, אחד הדיאדוכים, את אלכסנדר, וכך באה אל קיצה השושלת הארגיאדית.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1983.
Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière, and Guy Thompson Griffith, A history of Macedonia, Oxford: Clarendon Press, 1979.
הערות שוליים

↑  השוו לדוגמה: הרודוטוס, ספר חמישי, 22.
↑  יוסטינוס, ספר שביעי, 1.
↑  אוסביוס, "כרוניקה", 86.
↑  הרודוטוס, ספר שמיני, 137.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb164913160 (data)  GND: 130587036  VIAF: 20795404   WorldCat (עם VIAF): 20795404
התפלגות פואסון

| --- | --- |
 פונקציית ההסתברות
 
 פונקציית ההסתברות המצטברת
 
 מאפיינים
 פרמטרים:   \lambda \in (0,\infty )
 תומך:   k\in \{0,1,2,\ldots \}
 פונקציית הסתברות (pmf):   {\frac {e^{-\lambda }\lambda ^{k}}{k!}}\!
 פונקציית ההסתברות המצטברת (cdf):   {\frac {\Gamma (k+1,\lambda )}{k!}}\!
 תוחלת:   \lambda 
 סטיית תקן:   {\sqrt {\lambda }}
 חציון:   \approx \lfloor \lambda +1/3-0.02/\lambda \rfloor 
 ערך שכיח:   \lfloor \lambda \rfloor 
 שונות:   \lambda 
 אנטרופיה:   \lambda [1\!-\!\ln(\lambda )]\!+\!e^{-\lambda }\sum _{k=0}^{\infty }{\frac {\lambda ^{k}\ln(k!)}{k!}}
 פונקציה יוצרת מומנטים (mgf):   \exp(\lambda (e^{t}-1))\,
 פונקציה אופיינית:   \exp[\lambda (e^{it}-1)]
 צידוד:   {\frac {1}{\sqrt {\lambda }}}
 גבנוניות:   {\frac {2}{\lambda }}
בתורת ההסתברות, התפלגות פואסון (Poisson distribution) היא התפלגות של משתנה מקרי בדיד, הקרויה על שם המדען הצרפתי סימאון דני פואסון (1781–1840).
כמו התפלגויות חשובות אחרות, התפלגות פואסון היא למעשה משפחה של התפלגויות בעלת פרמטר אחד, ה"קצב", המסומן בדרך כלל באות  \lambda . הפרמטר יכול לקבל כל ערך ממשי חיובי. אם  X הוא משתנה מקרי בדיד שמתפלג פואסונית, אז הוא יכול לקבל רק ערכים שלמים אי שליליים, וההסתברות לקבלת הערך  k היא
p_{X}(k)=\Pr \left(X=k\right)={\frac {\lambda ^{k}}{k!}}e^{-\lambda }
כאשר  k מקבל ערכים בתחום  \{0,1,2,\dots \} (עבור  k אחר ההסתברות היא אפס). מסמנים  X\sim \mathrm {Pois} (\lambda ).
התפלגות פואסון מתקבלת כאשר סופרים אירועים שמתרחשים בפרק זמן קבוע. אם האירועים מתרחשים באופן בלתי תלוי ובקצב (ממוצע) קבוע, אזי מספר האירועים שהתרחשו בפרק זמן נתון מתפלג פואסונית. דוגמה לכך היא מספר השיחות המתקבלות במרכזיית טלפונים במשך דקה.
הנוסחה מתארת את הסיכוי שיקרו  k אירועים בזמן שפרופורציוני ל- \lambda .
התפלגות פואסון מתקבלת מהתפלגות בינומית כאשר המכפלה של מספר הניסויים בסיכויי ההצלחה בכל ניסוי נשארת קבועה (ושווה ל- \lambda ), ומספר הניסויים שואף לאינסוף. ניתן לפרש את הפרמטר  \lambda  כמספר המאורעות הממוצע המתרחש לכל דגימה.  הקירוב הזה מתיישב עם העובדה שהתוחלת והשונות של משתנה מקרי פואסוני שוות שתיהן ל- \lambda .
מאידך, כאשר  \lambda \rightarrow \infty , ההתפלגות של  {\frac {X-\lambda }{\sqrt {\lambda }}} מתקרבת להתפלגות הנורמלית הסטנדרטית (משפט הגבול המרכזי).
זמן ההמתנה בין הופעות בהתפלגות פואסון הוא בעל התפלגות מעריכית, ומספר ההופעות בזמן קבוע של תופעות שזמן ההמתנה ביניהן מעריכי (עם פרמטר קבוע), הוא פואסוני. לפיכך, התפלגות פואסון היא ההתפלגות היחידה שלפיה זמן ההמתנה בין אירועים מתפלג ללא זיכרון.
להתפלגות פואסון חשיבות רבה בתורת התורים. אם מניחים שלקוחות נוספים לתור באופן בלתי תלוי זה בזה, מתברר שזמן ההמתנה בין לקוח ללקוח הוא בעל התפלגות מעריכית, ומספר הלקוחות שנוספים לתור מדי שעה מתפלג פואסונית.
הופעות של התפלגות פואסונית

התפלגות פואסונית מתאימה לתיאור מספר התופעות המתרחשות בפרק זמן מסוים, כאשר ההסתברות להתרחשות התופעה בפרק זמן קצרצר היא קבועה.
הכלכלן לדיסלב פון בורטקייביץ' (אנ'), שהיה פרופסור בברלין בשנים 1901–1931, הוא אחד הראשונים שהבינו את החשיבות המעשית של התפלגות פואסון. בספרו "חוק המספרים הקטנים" הוא נתן דוגמאות (מקבריות) רבות, שאחת הידועות שבהן היא ההתפלגות של מספר החיילים בגדוד של חיל הפרשים הפרוסי שנהרגו בשנה מבעיטת סוס.
להלן דוגמאות נוספות:
מספר האטומים שמתפרקים בפרק זמן נתון בחומר רדיואקטיבי.
מספר המכוניות שעוברות דרך נקודה מסוימת בכביש בפרק זמן מסוים.
מספר שיחות הטלפון במרכז תמיכה בדקה.
מספר הטאצ'דאונים בסופרבול האמריקאי.
מספר המוטציות במקטע DNA לאחר חשיפה מסוימת לקרינה.
מספר עצי האלון ביחידת שטח של יער.
מספר הקוצים על חוטר של ורד.
מספר הדוורים הננשכים על ידי כלבים במשך יום עבודה.
מספר רעידות האדמה ההרסניות שמתרחשות על העתק גאולוגי או על מערכת של העתקים באורך נתון.
הקשר בין התפלגות פואסון להתפלגות הבינומית

כפי שנכתב לעיל, ניתן לראות את התפלגות פואסון בתור גבול של סדרת התפלגויות בינומיות שבה מספר הניסויים שואף לאינסוף, ותוחלת מספר ההצלחות נשארת קבועה.
נקבע פרמטר  \lambda . לכל  n טבעי נביט בהתפלגות הבינומית של מספר ההצלחות ב- n ניסויים בעלי הסתברות הצלחה  {\frac {\lambda }{n}}, כלומר ההתפלגות  X_{n}\sim \mathrm {Bin} \left(n,{\frac {\lambda }{n}}\right). נראה ש- \lim _{n\to \infty }\Pr(X_{n}=k)=\Pr(Y=k) כאשר  Y\sim \mathrm {Pois} (\lambda ).
אכן,  \lim _{n\to \infty }{\frac {n!}{(n-k)!n^{k}}}=\lim _{n\to \infty }{\frac {n}{n}}{\frac {n-1}{n}}\dots {\frac {n-k+1}{n}}=1\dots 1=1
בנוסף,   \lim _{n\to \infty }\left(1-{\lambda  \over n}\right)^{n}=e^{-\lambda } לפי תכונות ידועות של הקבוע e, ו- \lim _{n\to \infty }\left(1-{\lambda  \over n}\right)^{-k}=1 כי החזקה אינה תלויה ב- n, והביטוי שבתוך הסוגריים שואף ל-1. לכן {\begin{aligned}\lim _{n\to \infty }P(X_{n}=k)&=\lim _{n\to \infty }{n \choose k}p^{k}(1-p)^{n-k}\\&=\lim _{n\to \infty }{n! \over (n-k)!k!}\left({\lambda  \over n}\right)^{k}\left(1-{\lambda  \over n}\right)^{n-k}\\&={\frac {\lambda ^{k}}{k!}}e^{-\lambda },\end{aligned}}שהיא ההסתברות שמשתנה פואסוני עם תוחלת  \lambda  יקבל את הערך  k.
תכונות

חיבוריות – סכום של משתנים מקריים בלתי תלויים המתפלגים פואסונית אף הוא משתנה פואסון, והפרמטר שלו הוא סכום הפרמטרים של המשתנים המקריים המחוברים.
למשל, עבור שני משתנים, אם  X\sim \mathrm {Pois} (\lambda _{1}) וגם  Y\sim \mathrm {Pois} (\lambda _{2}) ובנוסף  X,Y בלתי תלויים, אז  X+Y\sim \mathrm {Pois} (\lambda _{1}+\lambda _{2}).
באופן כללי, אם  \{X_{i}\}_{i=1}^{N} קבוצה של  N משתנים בלתי תלויים, ולכל  i, מתקיים כי  X_{i}\sim \mathrm {Pois} (\lambda _{i}), אז מתקיים:  \sum _{i=1}^{N}X_{i}\sim \mathrm {Pois} \left(\sum _{i=1}^{N}\lambda _{i}\right).
ראו גם

תהליך פואסון
הערות שוליים

↑  Michael Falk; Jürg Hüsler; Rolf-Dieter Reiss (2004). Laws Of Small Numbers: Extremes And Rare Events. Springer Science & Business Media. ISBN 978-3-7643-2416-2. OCLC 1183958402.
| התפלגויות |
| --- | --- | --- |
| התפלגויות בדידות כלליות | אחידה בדידה • בינומית • מולטינומית • בינומית שלילית • ברנולי • גאומטרית • היפרגאומטרית • היפרגאומטרית שלילית • מנוונת • פואסון |  |
| התפלגויות רציפות כלליות | אחידה רציפה • בטא • גמא • לוג-נורמלית • מעריכית (אקספוננציאלית) • נורמלית (גאוסית) • לפלס • משולשת • פארטו • ריילי • קושי • כי בריבוע • חצי המעגל של ויגנר • התפלגות טרייסי-וידום |  |
| התפלגויות בפיזיקה סטטיסטית | בולצמן • בוז-איינשטיין • מקסוול-בולצמן • פרמי-דיראק • זטא |  |
| התפלגויות נוספות | התפלגות t • התפלגות F • ארלנג • וייבול • לוגיסטית |  |
| סוגי התפלגויות | בדידה • רציפה • מותנית • נורמלית מוכללת • זנב עבה • לא פריקה • משותפת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558217205171  GND: 4253010-6  LCCN: sh85103956  LNB: 000327249  NDL: 00569122
השושלת הבורג'ית

| --- | --- |


 
 ממשל
 משטר:  סולטנות
 שפה נפוצה:  ערבית, טורקית, צ'רקסית
 עיר בירה:  קהיר
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה, אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1382
 פירוק:   
 תאריך:  1517
 ישות קודמת:  השושלת הבחרית
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית
 
המצודה ("בוּרג'") שממנה נשלטה קהיר
ההוצאה להורג ב-1517 של טומאן באי (אנ'), הסולטן הבורג'י האחרון
השושלת הבורג'ית (הממלוכים הבורג'ים או הממלוכים הצ'רקסים, בערבית: المماليك البرجية) הייתה שושלת של סולטאנים ממלוכים ממוצא צ'רקסי אשר שלטה במצרים ובחלקים נרחבים מהמזרח התיכון בין השנים 1382 עד 1517. במהלך שלטונם נלחמו הסולטאנים הבורג'ים במצביא המונגולי טימור לנג וכבשו את האי קפריסין. מקור שם השושלת הוא במגדל (בערבית: برج, "בורג'") ממנו שלטו הממלוכים הבורג'ים.
היסטוריה

הממלוכים השתלטו על מצרים בשנת 1250. תחילה שלטה השושלת הבחרית אשר כללה בעיקר סולטאנים ממוצא קיפצ'קי, אם כי הסולטאנים הראשונים היו ממוצא צ'רקסי.
בשנת 1377 פרץ מרד אשר בסיומו השתלטו הצ'רקסים על עמדות המפתח באימפריה הממלוכית כשהם מובלים על ידי ברקוק ובראקה. ב-1382 מונה ברקוק לסולטאן ובכך תמה השושלת הבחרית והחלה השושלת הבורג'ית. יריבו המר של ברקוק היה המצביא המונגולי טימור לנג ושני הצדדים נלחמו שנים רבות. ב-1399 נפטר ברקוק ובמקומו מונה בנו פרג' כסולטאן. אחרי חמש שנים נוספות של לחימה ועם מותו של טימור לנג, הצליח הסולטאן פרג' לכבוש את סוריה. למרות הניצחון, סבל הסולטאן פרג' מהתנגדות של האמירים המקומיים ונאלץ לסגת בשנת 1412.
בשנת 1421 תקפה ממלכת קפריסין את מצרים אך המתקפה לא הצליחה ולבסוף הוכרחה לקבל את מרותו של הסולטאן ברסביי. במהלך שלטונו של ברסביי קטנה אוכלוסיית מצרים בצורה ניכרת. הוא הירבה בפשיטות באסיה הקטנה ומת בשנת 1438.
בשנת 1453 עלה הסולטאן אל-אשרף לשלטון, אל-אשרף כונן יחסים חמים עם האימפריה העות'מאנית שכבשה באותן שנים את קונסטנטינופול, כיבוש אשר גרם לעושר רב במצרים. עם זאת, עם מינויו של חשק'דם כסולטאן ב-1463 התגלעה מחלוקת בין מצרים לאימפריה העות'מאנית ושני הצדדים ניהלו קרבות מדי פעם.
ב-1467 תקפו העות'מאנים את הממלוכים לאחר שאחיו של הסולטאן העות'מאני באיזיט השני הורעל בזמן שהיה אורחו של הסולטאן הממלוכי קאיתבאי. באיזיט הטיל מצור על הערים אדנה וטרסוס אך הובס על יד קאיתבאי. קאיט ביי ניסה גם לעזור למוסלמים בספרד בכך שאיים על הנוצרים בסוריה, אך ללא השפעה מכרעת. הוא מת בשנת 1496 והשאיר אחריו חובות גדולים.
ב-1515 הצליחו העות'מאנים לכבוש את סוריה, ושנתיים מאוחר יותר ב-1517 הצליחו העות'מאנים לכבוש את קהיר. עם הכיבוש הפכה איסטנבול למרכז השליטה של האימפריה, אך משפחות הממלוכים המשיכו לשלוט במצרים אם כי הן היו כפופות לסולטאנים העות'מאניים. שלטונם של הממלוכים נמשך עד עלייתו של מוחמד עלי פשה אשר טבח במנהיגי הממלוכים.
תקופת שלטונם של הממלוכים הבורג'ים התאפיינה באי יציבות פוליטית וכלכלית, אשר הביאה לבסוף לנפילתם.
רשימת הסולטאנית של השושלת הבורג'ית

| מס' | הסולטאן | שנות שלטונו |
| --- | --- | --- |
| 1 | א-ט'אהר סיף א-דין ברקוק בן אנס אל-יבע'אוי | 1382–1399 |
| 2 | א-נאצר פרג' בן ברקוק | 1399–1405 |
| 3 | אל-מנצור עבד אל-עזיז בן ברקוק | 1405–1405 |
| 2-2 | א-נאצר פרג' בן ברקוק | 1405–1412 |
| ח'ליף | אל-מסתעין באללה, אבו אל-פצ'ל אל-עבאסי (ח'ליף) | 1412-1412 |
| 4 | אל-מאיّד אבו אל-נאצר שיח' אל-מחמודי | 1412–1421 |
| 5 | אל-מט'פר אחמד בן אל-שיח' | 1421-1421 |
| 6 | אל-ט'אהר סיף אל-דין טטר | 1421-1421 |
| 7 | א-צאלח נאצר א-דין מחמד בן טטר | 1421–1422 |
| 8 | אל-אשרף סיף אל-דין ברסבאי | 1422–1438 |
| 9 | אל-עזיז ג'מאל א-דין יוסף בן ברסבאי | 1438-1438 |
| 10 | א-ט'אהר סיף א-דין ג'קמק | 1438–1453 |
| 11 | אל-מנצור פח'ר א-דין עת'מאן בן ג'קמק | 1453-1453 |
| 12 | אל-אשרף סיף א-דין אינאל אל-עילאא'י | 1453–1460 |
| 13 | אל-מאיّד שהאב א-דין אחמד בן אינאל | 1460-1460 |
| 14 | א-ט'אהר סיף א-דין ח'שקדם | 1460–1467 |
| 15 | א-ט'אהר סיף א-דין בלבאי אל-מאיّדי | 1467–1468 |
| 16 | א-ט'אהר תמרבע'א א-רומי | 1468-1468 |
| 17 | אל-אשרף סיף א-דין קאיתבאי | 1468–1496 |
| 18 | א-נאצר מחמד בן קאיתבאי | 1496–1497 |
| 19 | א-ט'אהר קאנצוה אל-אשרפי | 1497-1497 |
| 18-2 | א-נאצר מחמד בן קאיתבאי | 1497–1498 |
| 19-2 | א-ט'אהר קאנצוה אל-אשרפי | 1498–1500 |
| 20 | אל-אשרף ג'נבלאט | 1500–1501 |
| 21 | אל-עאדל טומאן באי | 1501-1501 |
| 22 | אל-אשרף קאנצוה אל-ע'ורי | 1501–1516 |
| 23 | אל-אשרף טומאן באי | 1516–1517 |
ראו גם

השושלת הבחרית
קרב מרג' דאבק
לקריאה נוספת

אליהו אשתור, תולדות היהודים במצרים ובסוריה תחת שלטון הממלוכים, כרך ב
השחור החדש יותר

השחור החדש יותר הוא אלבומו השני של המוזיקאי והזמר גיא מזיג אשר יצא ב-19 בפברואר 2021.
האלבום כולל, בדומה לקודמו "השחור החדש", חידוש לשיר מלהקת הדורבנים: "קרן" מהאלבום "אחד אחרי השני".
רקע וסגנון

הסינגל הראשון שיצא מן האלבום הוא "Dancing all the way" שיצא ב-23 לאוגוסט 2018. נוסף על כך יצאו הסינגלים "אנחנו" ו"כמה אני אוהב אותך" שיצאו בתאריכים 11 באפריל 2019 ו-14 במאי 2020 בהתאמה.
הסגנון באלבום מגוון יותר מהאלבום הקודם. מלבד שירי פאנק/דיסקו ("כמה אני אוהב אותך", "כיף לי איתה"), האלבום כולל גם פאנק שורשי ("Dancing all the way"). בנוסף על כך האלבום כולל אלמנטים מזרחיים ("קרן") ושיר פאנק רוק ("אנחנו"). שיר נוסף באלבום הוא "The Funky Zachen", שיר פאנק היפ הופ קומי בהשתתפות הקומיקאי מריאנו אידלמן העוסק באלטע זאכן. השירים "בעולם כזה" בסגנון הקאנטרי ו"בא אלייך בלילה" הם שירים שקטים יותר משאר האלבום, העוסקים במצב המדיני ובמסע מוזיקלי בהתאמה. הרצועה "Preaching" מדמה הטפה בכנסייה לגבי שימור העולם. הרצועה "Funky Zachen Jam" היא עיבוד אחר של הפזמון של הרצועה "The Funky Zachen". שתי רצועות הבונוס באלבום הן "רואים רחוק רואים שקוף" ו"כלים שלובים", שנלקחו מהפרויקטים "פסקול 70" של ECO99 FM וחגיגות יום 70 לגידי גוב בגלגלצ, בהתאמה.
רשימת שירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אנחנו  | 4:30 |
| 2. | קרן  | 4:54 |
| 3. | כיף לי איתה  | 4:08 |
| 4. | Preaching  | 1:36 |
| 5. | The Funky Zachen (בהשתתפות מריאנו אידלמן)   | 4:33 |
| 6. | Funky Zachen Jam  | 0:28 |
| 7. | Dancing All The Way  | 3:56 |
| 8. | כמה אני אוהב אותך  | 5:03 |
| 9. | בעולם כזה  | 3:14 |
| 10. | בא אלייך בלילה  | 2:54 |
| 11. | רואים רחוק רואים שקוף (רצועת בונוס)   | 2:59 |
| 12. | כלים שלובים (רצועת בונוס)   | 3:53 |
ויקטורינוקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  קארל אלסנר 
 תקופת הפעילות:  1884–הווה (כ־140 שנה) 
 חברות בנות:  ונגר 
 מיקום המטה:  איבאך 
 ענפי תעשייה:  מטלורגיה, knife manufacturer 
 מוצרים עיקריים:  אולר שווייצרי, שעון יד, סכו"ם, כבודה 
  
 www.victorinox.com
 
סכינים של ויקטורינוקס בתצוגה בלוצרן
"אולר שווייצרי" מתוצרת ויקטורינוקס שכל להביו פתוחים לתצוגה
ויקטורינוקס (Victorinox) היא חברה לייצור סכינים שבסיסה בעיר איבאך שבשווייץ. במשך שנים הייתה החברה ידועה כאחד משני היצרנים הרשמיים של האולר הצבאי השווייצרי, ומאז רכישתה את החברה המתחרה "ונגר" (Wenger) בשנת 2005 הפכה ויקטורינוקס לספקית האולרים היחידה של צבא שווייץ.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1884. בשנת 1891 החלה החברה לספק סכיני כיס מתקפלים לצבא שווייץ. השימוש בסמל המפורסם של החברה, מגן עם צלב, החל ב-1909. באותה שנה מתה אמו של מייסד החברה, קארל אלסנר, והוא שינה את שם החברה ל"ויקטוריה" על שמה. ב-1921, כשהחל שימוש ב"אינוקס" (קיצור בצרפתית למונח "פלדת אל-חלד") במוצרים של החברה, שם החברה שונה שנית ל"ויקטורינוקס" ("ויקטוריה" + "אינוקס").
ב-26 באפריל 2005 החברה רכשה את חברת וונגר, ספקית האולרים השנייה של צבא שווייץ. שתי החברות, שעכשיו נמצאות באותה בעלות, תמשכנה לספק סכינים לצבא שווייץ.
מוצרים > אולר ויקטורינוקס

אולר שווייצרי הוא המוצר המפורסם ביותר של ויקטורינוקס. ישנם מעל 150 דגמים של אולרים הכוללים כלים ואביזרים שונים כגון סכין, מספריים, חולץ פקקים ועוד. בעקבות השנים האחרונות עם צמיחת המדיה הדיגיטלית, יצאה ויקטורינוקס בשנת 2009 עם דגמים חדשים של אולרים בהם קיים זיכרון נייד של בין 2 ל-32 ג'יגה-בייט.
מוצרים > כרטיס שווייצרי (SwissCard)

הכרטיס עשוי פלסטיק, בעובי של כ-2.5 מ"מ. הכרטיס מכיל סכין, מספריים, סיכה, פצירה שראשה משמש גם כמברג, מלקטת (פינצטה), קיסם שיניים, עט וסרגל. בדגם LITE ישנו גם פנס לד קטן עם נורה אדומה.
מוצרים > Swisstools

פליירים דמויי לדרמן אשר כוללים בתוכם כלים רבים כמו סכין, פותחן קופסאות שימורים, פותחן בקבוקים, מרצע, מסור וכדומה.
מוצרים > שעונים

חברת ויקטורינוקס מייצרת מספר דגמי שעוני-יד ושעוני-כיס.
מוצרים > סכיני מטבח

מבחר רחב של סכיני מטבח מיוצרים על ידי ויקטורינוקס. בניגוד למוצרים אחרים, סכיני ויקטורינוקס נושאים בנוסף לפלוס המפורסם גם סמל של יונה - שהוא הסמל הוותיק של הסכינים של ויקטורינוקס.
סכיני המטבח של ויקטורינוקס מחולקים למספר קטגוריות:
סכיני שף בעלי ידית פיברוקס. סכיני שף STEMP לא מחוזקות.
סכיני שף בעלי ידית עץ - נוחות ביותר ועמידות ביותר.
סכיני שף מחוזקות - סדרה קלאסית שמיוצרת בשווייץ.
סכיני שף מחוזקות - סדרה משופרת שמיוצרת בגרמניה.
מלבד סכיני השף החברה מייצרת ומשווקת מספר רב מאוד של סכינים מקצועיות ייעודיות כגון סכיני קצב, סכיני שף משוננים, סכינים לקונדיטורים, סכיני פירוק, משחיזים ומוטות השחזה.
כמו כן יש בתמהיל המוצרים של החברה גם מגוון אדיר של קלפנים, פותחני יין, פותחני קופסאות ובעיקר את סכיני הירקות המוכרים אשר נודעים בחדותם הרבה.
מוצרים > בשמים

החברה עובדת בשיתוף פעולה עם החברה ארמני וייצרה קולקציה חדשה של בשמים
מוצרים > ביגוד

החברה גם מייצרת בגדים יומיומיים כגון חולצות תחתונים מכנסיים וכדומה
מוצרים > שונות

מחזיקי מפתחות, שרשראות, ארנקים, ציוד השחזה, נרתיקים לאולרים ולכלים.
אולר מדגם "Climber" מתוצרת ויקטורינוקס.
השזיף של דון

| --- | --- |

 בימוי:  R. D. Robb 
 תסריט:  R. D. Robb 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו ג'רמי סיסטו ניקי קוקס אית'ן סופלי Scott Bloom Meadow Sisto Bethany Ashton Wolf מריסה ריביסי אמבר בנסון קווין קונולי הת'ר מקומב ג'ני לואיס טובי מגווייר Byron Thames 
 מוזיקה:  Blake Sennett 
 צילום:  Steve Adcock 
 מדינה:  דנמרק, ארצות הברית, שוודיה 
 חברת הפקה:  זנטרופה 
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 2001 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השזיף של דון (באנגלית: Don's Plum) הוא סרט דרמה עצמאי בשחור-לבן משנת 2001 בבימויו של ר.ד. רוב, בכיכובם של לאונרדו דיקפריו, טובי מגווייר וקווין קונולי. הסרט צולם בשנות ה-90 אך שחרורו עוכב בשל בעיות משפטיות שהעלו דיקפריו וולף. בשל כך, הסרט נאסר להפצה מסחרית בארצות הברית ובקנדה משום דיקפריו ומגווייר טוענים שהם הסכימו לשחק רק בסרט קצר אך לא בסרט עלילתי אך הפך לסרט פולחן וניתן היה לצפות בו באינטרנט. זהו שיתוף הפעולה הסרט השני בין מגווייר לדיקפריו, הראשון הוא כך הייתי, שיצא לאקרנים ב-1993, והשלישי הוא גטסבי הגדול, שיצא לאקרנים ב-2013.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתמקדת במפגשים של קבוצת חברים צעירים בדיינר בלוס אנג'לס במהלך ימי שבת כאשר במהלכם הם מדברים על חייהם ובעיותיהם. הקבוצה כוללת בין היתר את דמויות של דרק (מגולם על ידי לאונרדו דיקפריו) ואיאן (מגולם על ידי טובי מגווייר). המפגש מתנהל כשיחה מתמשכת על חייהם, עליותיהם ונפילתם, ומציג את מערכת היחסים המורכבת והמתוחה בין הדמויות.
צוות השחקנים הראשי

אמבר בנסון בתפקיד איימי
סקוט בלום בתפקיד בראד
לאונרדו דיקפריו בתפקיד דרק
טובי מגווייר בתפקיד איאן
קווין קונולי בתפקיד ג'רמי
ג'ני לואיס בתפקיד שרה
הת'ר מקומב בתפקיד קונסטנס
מדו סיסטו בתפקיד ג'ולייט
מריסה ריביסי בתפקיד טרייסי
ניקי קוקס בתפקיד קארן
ג'רמי סיסטו בתפקיד ברנרד
אית'ן סופלי בתפקיד הבטלן הגדול
הערות שוליים

↑  Lyne, Charlie (2016-01-02). "Don's Plum: the film Leonardo DiCaprio would rather forget". The Guardian. נבדק ב-2016-02-04.
↑  "Don's Plum: the film Leonardo DiCaprio would rather forget". the Guardian (באנגלית). 2016-01-23. נבדק ב-2021-04-28.
וינקה ורודה

| וינקה ורודה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גנציינאים
משפחה:: הרדופיים
סוג:: וינקה
מין:: וינקה ורודה
שם מדעי
 Catharanthus roseus ‏דון
וינקה ורודה (שם מדעי: Catharanthus roseus, שם נרדף Vinca rosea) הוא מין בסוג וינקה ממשפחת ההרדופיים. הצמח הוא אנדמי (ייחודי) למדגסקר.
המין נפוץ מאוד בישראל כצמח נוי.
מין זה מגודל באופן תעשייתי, גם מחוץ למדגסקר, לשם הפקת התרופות וינקריסטין (Vincristine) ווינבלאסטין (Vinblastine) המשמשות לריפוי מחלות לוקימיה ומחלות סרטן אחרות.
ויטן

ויטן (בגרמנית: Witten) היא עיר בגרמניה, בדרום-מזרח חבל הרוהר שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. זוהי עיר מחוז אנפה-רוהר (אנ') במחוז המנהלי של ארנסברג (אנ').
עד 1974 הייתה ויטן עיר עצמאית – שאינה חלק ממחוז. במהלך ארגון מחודש של מחוזות נורדריין-וסטפאליה בשנת 1975, שולבה ויטן במחוז אנפה-רוהר, והיא העיר הגדולה ביותר במחוז. במקביל היא השיגה מעמד של עיר גדולה (עם מעל 100,000 תושבים), ושמרה על מעמד זה עד תחילת 2007.
היסטוריה

האזכור העתיק ביותר של רובע הרבדה (Herbede; חלק מהעיר מאז 1975) הוא משנת 851. ויטן עצמה נזכרת לראשונה במסמך בשנת 1214, אך ההנחה היא כי בלב העיר, היכן שכיום נמצאת כנסיית יוחנן (Johanniskirche), הוקמה כבר במאה ה-9 קפלה. האזכורים המוקדמים ביותר לכריית פחם בוויטן הם משנת 1552 ו- 1578.
ב-22 אפריל / 2 במאי 1675 העניק נסיך הבוחר פרידריך וילהלם מברנדנבורג לוויטן זכויות שוק.
עד 1806 הייתה ויטן שייכת לרוזנות מארק (Grafschaft Mark), שהפכה לימים לחלק מפרוסיה, ומשנת 1807 עד 1813 למחוז הרוהר של הדוכסות הגדולה של ברג– מדינת לוויין של צרפת. כחלק ממחוז הרוהר הוקמה בשנת 1809 יחידה מנהלית קטנה יותר בשם "מרי" (Mairie) ויטן, שאליה השתייכה ויטן וקהילות קרובות אליה. בהמשך, השתייכה ויטן לממשל פרוסיה שבין הווזר לריין, יחידה אדמינסרטיבית זמנית שהוקמה לאחר תבוסת נפוליאון בונפרטה לקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ומשנת 1815 לפרובינציית וסטפאליה שבפרוסיה, כחלק ממחוז בוכום (גר'). המועצה המקומית ויטן הורכבה מהעיירות לנגנדרר (Langendreer), שטוקום (Stockum), דירן (Düren), זומבורן (Somborn) וורנה (Werne). בשנת 1823 קיבלה ויטן זכויות עיר (אנ'), והיא הייתה לעיר עצמאית בשנת 1899.
בנובמבר 1906 התפוצץ מפעל חומרי נפץ בטיחותיים בסמוך לגבולות ויטן, ליד העיירה אנן (אנ'), לימים רובע בעיר. 41 אנשים מתו באסון, וגם סביבת המפעל נפגעה.
ב-1 ביולי 1921 הייתה מועצת הפן (Heven) הצמודה לעיר לחלק ממנה, וב-1 באוגוסט 1929 צורפה אנן לשטח ויטן, ויחד עמה נוספו היישובים רידינגהאוזן (Rüdinghausen), שטוקום, דירן, חלקים מבומרן (Bommern) וחלקים מלנגנדרר, שאוחדו עם אנן בשנת 1922. במהלך מלחמת העולם השנייה הותקפה ויטן כמעט 100 פעם מן האוויר. התקיפות היו הרסניות מאוד בגלל התעשייה העירונית שנפגעה. לקראת סוף המלחמה העביר לזמן קצר ולטר מודל, מפקד הכוחות הגרמניים במערב, את מטהו לבית הספר הכפרי בהפן. העיר כולה, ובמיוחד האזור שסביב גשרי הרוהר, הפך לזירת קרב מגננה קשה בין כוחות ארצות הברית לחיילי הוורמאכט, שבמהרה נאלצו לפנות את המקום.
כחלק מהרפורמה האזורית בנורדריין-וסטפאליה, איבדה ויטן בינואר 1975 את מעמדה כעיר חסרת-מחוז ושולבה במחוז אנפה-רוהר. במקביל, הורחב גבולה של ויטן ורובע הרבדה נוסף לשטחה.
מאז 1982 נמצאת בעיר אוניברסיטת ויטן/הרדקה (אנ'). ויטן מכנה עצמה "העיר האוניברסיטאית על הרוהר" מאז 2015.
אוכלוסייה

רק כמה מאות אנשים התגוררו בוויטן בימי הביניים ובראשית העת החדשה. בגלל מלחמות, מגפות ורעב, גידול האוכלוסין בעיר היה איטי. במאה ה-19 החל התיעוש בווייטן, ולצדו היה גידול מהיר במספר התושבים. בשנת 1808 חיו בעיר 1,587 איש בלבד, ובשנת 1900 כבר חיו בוויטן מעל 33,000 תושבים.
בשל צירופה של הרבדה, שבה חיו 15,021 תושבים ב-1974, לוויטן, אוכלוסיית העיר עברה את גבול 100,000 התושבים, והיא הפכה ל"עיר גדולה" (גרוסשטאדט). בשיאה חיו בה 109,554 תושבים, אך מאז קטן מספר התושבים בה. בדצמבר 2015 נרשמו בעיר 98,637 איש.