stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתקפת כל המפלצות (סרט, 1969)

| --- | --- |

 בימוי:  אישירו הונדה 
 הופק בידי:  טומיוקי טאנקה 
 תסריט:  Shinichi Sekizawa 
 שחקנים ראשיים:  Haruo Nakajima Kenji Sahara Hideyo Amamoto 
 מדינה:  יפן
 חברת הפקה:  טוהו 
 חברה מפיצה:  טוהו, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בדצמבר 1969
 משך הקרנה:  69 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט מפלצות ואסונות
 סרט קודם:  השמדת כל המפלצות 
 סרט הבא:  Godzilla vs. Hedorah 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מתקפת כל המפלצות, המכונה גם הנקמה של גודז׳ירה (ביפנית: ラ オール怪獣大進撃, באנגלית: All Monsters Attack) הוא סרט מפלצות ואסונות יפני ואירוע קרוסאובר מבית היוצר של טוהו בבימויו של אישירו הונדה. סרט זה הוא החלק השני והאחרון בסאגת השמדת כל המפלצות. גודזילה, מינילה, גורוזאורוס, קומונגא ואבירה נאלצים להילחם על חייהם מול יצור ענק בשם גאברה. הסרט יצא ביפן ב-20 בדצמבר 1969.
תקציר העלילה

איצ'ירו מיקי הוא ילד בעל דמיון אך בודד שגדל בקווסאקי. הוא סובל באופן יומיומי מנחת זרועה של כנופיית בריונים ועקב כך חלומו הגדול ביותר הוא לבקר במונסטר-לנד. יום אחד הוא נרדף על ידי אוכלי נבלות המכונים "קמאקורס", והוא נופל למערה עמוקה על ידי מינילה. שניהם לפתע מתעמתים מול גאברה - מפלצת מכוערת ובריונית שאגרופיה מחשמלים.
איצ'ירו מתעורר לאחר מכן על ידי שינפיי מינאמי שמודיע לו כי אמו צריכה לעבוד מאוחר שוב. איצ'ירו יוצא לשחק, אבל הוא מפחד מהבריונים ומוצא מפעל נטוש. איצ'ירו עוזב את המפעל לאחר ששמע כמה צפירות בקרבת המקום. לאחר שאיצ'ירו עזב, שני שודדי בנקים שהסתתרו במפעל ידעו שאיצ'ירו מצא את אחד מרישיונות הנהיגה שלהם ועוקבים אחריו כדי לחטוף אותו.
איצ'ירו מתאחד בשנית עם מינילה, ורואה איתו כיצד גודזילה נלחם בקומונגא, באבירה ובמטוסים של ה-JSDF. לפתע, גאברה מופיע ונלחם נגד מינילה, כשלבסוף מינילה בורח מרוב פחד. גודזילה מאמן שוב את מינילה כיצד להגן על עצמו ולהשתמש בקרן האטומית שלו. עם זאת, איצ'ירו שוב מתעורר והפעם נחטף על ידי השודדים כבן ערובה.
מרוב פחד מהגנבים, איצ'ירו קורא לעזרת מינילה. מינילה מגיע אך מובס שנית על ידי גאברה. איצ'ירו עוזר למינילה להתמודד מול פחדיו ומינילה גובר על גאברה. גודזילה, שמרוצה מאומץ לבו של בנו המאומץ, מגיע לברך אותו אך גאברה הזועם אורב להם. גודזילה מצליח לגבור על גאברה ומסלק אותו מהטריטוריה שלו. איצ'ירו עקב כך למד כיצד להתמודד מול פחדיו הנוראיים ביותר ומדווח למשטרה היפנית על השודדים. למחרת, איצ'ירו מתמודד מול כנופיית הבריונים ומנצח, וגם מרוויח מקום אצלם.
דמויות ומפלצות-ענק

טומורוני יזאקי - איצ'ירו מיקי, ילד בעל דמיון, שלאורך הסרט לומד כיצד להתגבר על הפחד.
הידייו אמאמוטו - שינפיי מינאמי, אדם שעוזר לאיצ'ירו בסרט.
דמויות ומפלצות-ענק > מפלצות-ענק

מינילה - תרופוד ענק צעיר. הגיבור הראשי של הסרט.
גודזילה - תרופוד ענק ועתיק יומין. הגיבור המשני של הסרט.
קומונגא - עכבישה ענקית. בעלת בריתו של גודזילה.
גורוזאורוס - אלוזאורוס ענק ועתיק יומין. בעל בריתו של גודזילה.
אבירה - לובסטר ענק ועתיק יומין. אויב של גודזילה.
גאברה - אויבו של מינילה והנבל הראשי של הסרט.
ניזן

| --- | --- |

ניזן וה'ניזנבאן פוניקולר'
 מידע כללי
 גובה:  2,362 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, קנטון ברן
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°38′46″N 7°39′09″E﻿ / ﻿46.64611°N 7.65250°E﻿ / 46.64611; 7.65250
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ניזן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ניזן(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץניזן(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץניזן
 
ניזן (Niesen) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,362 מטר, וממוקם באזור רמת ברן בקנטון ברן בשווייץ.
ההר מכונה גם 'הפירמידה השווייצרית'.
משמעות השם ניזן בגרמנית הוא עיטוש.
גאוגרפיה

ניזן הוא ההר הצפוני ביותר ברכס ההרים המפריד בין עמק קנדר (Kandertal) והעמקים זימן (Simmental) ודיאמטיג (Diemtigtal), הכולל את ההרים פרומברגהורן דרוננגאלם הוניזן מאנליפלואה גסור ואלבריסטהורן.
ההר שוכן בין הר פרומברגהורן ואגם תון, כאשר למרגלותיו מצפון ממוקמת העיר שפיץ על שפת אגם תון, ולמרגלותיו בתחילת עמק סימן (Simmental), שוכנת העיירה וימיס, ובתחילת עמק קנדר (Kandertal) שוכנת העיירה מולנן (Mülenen).
תיירות

ניתן להגיע לפסגת ההר בנסיעה ב'ניזנבאן פוניקולר' היוצא מהעיירה מולנן, שבנייתו הושלמה בשנת 1910 ונחשב לאחד מהפוניקולרים הוותיקים בעולם.
לצד הניזנבאן קיים גרם המדרגות הארוך ביותר בעולם הכולל 11,674 מדרגות, והוא פתוח לציבור פעם אחת בשנה לקיום תחרות ריצה במדרגות.
בפסגת ההר קיימת מסעדה, והיא נקודת התחלה למספר מסלולי הליכה.
תרבות

ניזן היה נושא למספר ציורים על ידי הצייר השווייצרי פאול קלה, שצייר אותו כמעין פירמידה, ומשם דבק בו הכינוי 'הפירמידה השווייצרית'.
הערות שוליים

↑  שירות כלכליסט, כמה מדרגות צריך לטפס כדי להגיע לפסגה, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570471305171  BnF: cb13189815t (data)  GND: 4104613-4  LCCN: sh2011004255  VIAF: 234174824   WorldCat (עם VIAF): 234174824 
מראה הר ניזן מאגם תון
נוסחת קושי-בינה

באלגברה ליניארית, נוסחת קושי בינה היא נוסחה לדטרמיננטה של מכפלת מטריצות שאינן דווקא ריבועיות.
הדטרמיננטה מוגדרת רק למטריצות ריבועיות. היא כפלית, כלומר מקיימת את הזהות  \det(AB)=\det(A)\det(B) לכל שתי מטריצות ריבועיות מאותו סדר. נוסחת קושי בינה מכלילה את הזהות גם למטריצות שאינן דווקא ריבועיות.
הנוסחה

תהיינה  A,B מטריצות מסדר  m\times n,n\times m בהתאמה. נסמן ב- S את קבוצת כל תתי הקבוצות של  \{1,2,..,n\} מגודל m. עבור  \tau \in S, נסמן ב- A^{\tau } את המטריצה המתקבלת מהעמודות של A באינדקסים הנמצאים ב- \tau  (בסדר המקורי), וב- B^{\tau } את המטריצה המתקבלת מהשורות של B באינדקסים הנמצאים ב- \tau  (בסדר המקורי). אז מתקיים:
הנוסחה מעניינת כאשר n>m. אם n=m, אז  S=\{\{1,...,n\}\} כלומר תת-הקבוצה היחידה היא הקבוצה כולה ואז המטריצות זהות למקוריות ומתקבלת הזהות  \det(AB)=\det(A)\det(B). אם m>n, אין תתי קבוצות כאלה ולכן הסכום הוא הסכום הריק ששווה ל-0, ואכן במקרה זה הדטרמיננטה בהכרח 0 כי המטריצה לא הפיכה משיקולי דרגות. לכן הנוסחה נכונה תמיד.
הוכחה

נסמן את העמודה ה-i של מטריצה  M ב- M_{i} כמו כן, נסמן ב- (M_{1},...,M_{n}), כאשר  M_{i} הם וקטורי עמודה, את המטריצה המתקבלת מהם. לבסוף נסמן ב- S_{n} את קבוצת כל התמורות על  \{1,...,n\}.
נשתמש במולטילינאריות הדטרמיננטה ובנוסחה הישירה ונקבל:
\det(AB)=\det(AB_{1},...,AB_{m})=\det(\sum _{i=1}^{n}b_{i1}A_{i},...,\sum _{i=1}^{n}b_{im}A_{i})
=\sum _{1\leq i_{1},...,i_{m}\leq n}b_{i_{1}1},...,b_{i_{m}m}\det(A_{i_{1}},...,A_{i_{m}})
=\sum _{1\leq i_{1}\leq ...\leq i_{m}\leq n}\sum _{\sigma \in S_{n}}b_{i_{\sigma (1)}1}...b_{i_{\sigma (m)}m}\det(A_{i_{\sigma (1)}},...,A_{i_{\sigma (m)}})
=\sum _{1\leq i_{1}\leq ...\leq i_{m}\leq n}\sum _{\sigma \in S_{n}}b_{i_{\sigma (1)}1}...b_{i_{\sigma (m)}m}\operatorname {sgn}(\sigma )\det(A_{i_{1}},...,A_{i_{m}})
=\sum _{\tau \in S}\det(A^{\tau })\det(B^{\tau })
כרצוי.
הכללות

ניתן להכליל את המשפט באופן הבא: תהיינה  A,B מטריצות מסדר  m\times n,n\times p בהתאמה. תהיינה  I,J תתי קבוצות של  \{1,..,m\},\{1,...,p\} בהתאמה בגודל k. נסמן ב- S את קבוצת כל תתי הקבוצות של  \{1,2,..,n\} מגודל k. עבור  U,V תתי קבוצות של טבעיים, נסמן ב- M_{UV} את המטריצה המתקבלת מהשורות של  M שנמצאות ב- U, והעמודות של  M הנמצאות ב- V. אז מתקיים:
נייג'ל רייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביוני 1955 (בן 69) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
נייג'ל רייט (באנגלית: Nigel Wright; נולד ב-13 ביוני 1955, בריסטול) הוא מפיק מוזיקלי אנגלי. הקריירה שלו כמפיק מוזיקלי, מתזמר וככותב שירים הנפיקה חמישה שירים שדורגו במקומות הראשונים, 31 סינגלים שדורגו ב-20 העליונים וסוללת אלבומי פלטינה שנמכרו בלמעלה ממיליוני עותקים, עם אמני הקלטות שונים כמו: מדונה, שאקטק (אנ'), מצופורטה (אנ'), ברברה סטרייסנד, בויזון, סוניה (אנ'), טייק ד'את, סיניטה (אנ'), חוסה קאררס, רובסון וג'רום (אנ'), מייקל בול, שרה ברייטמן, הטנורים של טקסס (אנ') וקליף ריצ'רד.
הקריירה של רייט בתיאטרון ובקולנוע כוללת את היותו המפיק המוזיקלי של אנדרו לויד ובר, בשותפות מצליחה שנמשכה, נכון למאי 2009, יותר משמונה עשרה שנים.
קריירה

במהלך הקריירה שלו, עבד רייט עם אנדרו לויד ובר ומדונה על פסקול הסרט "אוויטה", הכולל את השירים: "You Must Love Me", "Don't Cry for Me Argentina" ו-"Another Suitcase in Another Hall". בין היתר, הפיק את "I'd Be Surprisingly Good for You" ו-"A New Argentina" שבוצעו על ידי מדונה ואמנים נוספים.
כמו כן, עבד עם הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן על הלהיט הבין-לאומי "Amigos Para Siempre". בשנת 1992, יצא האלבום המשותף השני של ברייטמן ולויד ובר, Sarah Brightman Sings the Music of Andrew Lloyd Webber, אותו הפיק רייט גם כן. אלבום האולפן המשותף הראשון שלהם, הופק ברובו בידי רייט.
הערות שוליים

1 2  Nigel Wright | Credits, AllMusic (באנגלית)
1 2  Nigel Wright, Discogs (באנגלית)
↑  Evita: The Complete Motion Picture Music Soundtrack by Madonna, Genius (באנגלית)
↑  Jonathan Pryce & Madonna – I’d Be Surprisingly Good for You, נבדק ב-2023-02-15
↑  Antonio Banderas, Jonathan Pryce, & Madonna – A New Argentina, נבדק ב-2023-02-15
↑  Sarah Brightman Sings the Music of Andrew Lloyd Webber by Sarah Brightman, Genius (באנגלית)
↑  The Songs That Got Away by Sarah Brightman, Genius (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459698005171  PLWABN: 9810585824205606  GND: 134601769  ISNI: 0000 0000 8191 1498  LCCN: n78002862  MusicBrainz: 6f545e2b-3fa0-42a1-afe0-49ff9695f2ad  NKC: xx0206902  NTA: 070585903  VIAF: 34146635447441981547   WorldCat (עם VIAF): 34146635447441981547
משהו קטן וטוב

| --- | --- |
 סינגל בביצוע משינה
 מתוך האלבום משינה Live ‏2003
 יצא לאור:  2003 
 סוגה:  רוק
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:41
 כתיבה:  יובל בנאי ושלומי ברכה
 לחן:  יובל בנאי ושלומי ברכה
 
משהו קטן וטוב הוא שיר שכתבו והלחינו יובל בנאי ושלומי ברכה, וביצעה להקת הפופ רוק משינה. השיר יצא לאור בשנת 2003 כחלק מאיחוד הלהקה, לאחר הפסקה בת שמונה שנים.
רקע

השיר יצא לאור לרגל חזרת הלהקה לפעילות לאחר שהפסיקה את פעילותה בשנת 1995. לרגל סיבוב הופעות של משינה, הוציאה הלהקה שני שירים: "משהו קטן וטוב" והשיר "ואולי עכשיו". השיר נכלל באלבום ההופעה "משינה Live ‏2003" שיצא בשנת 2004 בעקבות סיבוב ההופעות ולאחר מכן באלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול".
השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשס"ג של גלגלצ (2003), ולמקום השישי במצעד השנתי של רשת ג'.
השיר היווה השראה לפינה בשם "משהו קטן וטוב", ששודרה במהדורת חדשות שישי בערוץ עשר בהגשת אלמוג בוקר בעבר, וכיום משודרת בערוץ רשת 13. בפינה מציג בוקר ישראלים שעושים מעשים טובים על רקע נעימת השיר. חברת סלקום השתמשה בשיר כחלק ממסע הפרסום שלה, וכן מבצע הטבות למנוייה נקרא בשם "משהו קטן וטוב".
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר הרשמי של משינה
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים:
מתי מגד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1923 
 פטירה:  16 בנובמבר 2003 (בגיל 80) 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 
מתי מגד (1 במאי 1923 - 16 בנובמבר 2003) היה סופר עברי מאנשי הפלמ"ח. עורך ספר הפלמ"ח (1955), בשיתוף פעולה עם זרובבל גלעד. היה מורה בקיבוץ גבעת חיים, לימד בסמינר אורנים, היה פרופסור לספרות, ודיקן הפקולטה למדע הרוח ובאוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

מגד (גרינברג) נולד בפולין ב-1923 ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל שלוש. המשפחה התגוררה במושבה רעננה, ושם ניהל אביו את בית הספר. הוא למד בבית הספר המחוזי בגבעת השלושה ואחר כך בגימנסיה הרצליה. לאחר לימודיו הצטרף לגרעין הכשרה של השומר הצעיר בקיבוץ משמר העמק, והתגייס לפלמ"ח. ב-1944 נאסר למשך יותר משנה על ידי המשטרה הבריטית בגין ניסיון להבריח נשק מסוריה. לאחר שחרורו למד ספרות, פילוסופיה וקבלה באוניברסיטה העברית וסיים תואר ראשון; הוא סיים תואר שני במדעי הרוח בשנת 1964. מגד היה פעיל בהעלאת יהודי אירופה לישראל. ב-1947 נשלח על ידי ההגנה לאמן פליטי שואה לקראת עלייתם לישראל. לאחר חזרתו התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. אחרי המלחמה שימש כמורה לספרות, תחילה בקיבוץ גבעת חיים ואחר כך בסמינר אורנים למשך 12 שנה. משם עבר ללמד באוניברסיטת חיפה, ושימש כראש החוג לספרות וכדיקן הפקולטה למדעי הרוח עד תחילת שנות ה-70.
בנוסף לכתיבתו שעסקה בנושאים האופייניים לדור הפלמ"ח, עסק גם בחקר הספרות. בשנת 1972 ערך את האנתולוגיה לספרות צעירה "ביכורי עטים", בה נתפרסמו לראשונה כותבים כויקי שירן, חזי לסקלי, דן הורוביץ, אריה קרישק, חנן עזרן ואחרים. כמו כן, תרגם מספר מחזות.
בשנת 1980 חיבר ספר על הזוהר: האור הנחשך, ערכים אסתטיים בספר הזהר (בהוצאת ספרית פועלים), אותו הקדיש למורו ורבו גרשם שלום.
בשנותיו האחרונות שהה בניו יורק, שם נפטר.
א"ב יהושע, מידידיו, ביסס את הדמות הראשית ברומן שלו גירושים מאוחרים על דמותו של מגד.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
חיים אישיים

אחיו היה הסופר אהרן מגד.
מגד היה נשוי לציירת חנה מגד ולהם שני בנים ובת. היה נשוי בשנית לדורי אשטון.
ספריו

המגדל הלבן (1949)
אור בסורג (1953)
בנתיב הפלמ"ח (1958)
יומו האחרון של דני (1968)
מם (שם שאול) (1985)
שעון החול (1989)
צוואתו של מרק מתנאל (1999)
מוקשים זרים (2000)
הערות שוליים

↑   אתר הספרייה
↑  מקבלי תארים באוניברסיטה העברית, מחזור ל"ד, חרות, 17 ביוני 1964
↑  שירי לב-ארי, מתי מגד, 2003-1923, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2003
↑  רמי רוזן, החי על החי, כותרת ראשית, 11 בינואר 1984
↑  ארכיון מתי מגד, בספרייה הלאומית
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265099005171  PLWABN: 9810642409605606  BIBSYS: 90669363  BNE: XX4912318  BnF: cb12715838z (data)  CANTIC: a20180676  GND: 1102399086  ISNI: 0000 0000 7729 6840  LCCN: n89607205  NLA: 36036623  NTA: 073006475  RERO: 02-A003579714  SUDOC: 053425510  VIAF: 12430656   WorldCat (עם VIAF): 12430656 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוצת מצנפת

חייל מהרגימנט הוולשי המלכותי חובש כומתה עם נוצת מצנפת
נוצת מצנפת (באנגלית: Hackle) היא נוצה המשמשת לקישוט של כובע, לרוב במסגרת צבאית.
שימוש בנוצות מצנפת נפוץ בצבאות השייכים לבריטניה או לחבר העמים הבריטי, בעיקר אלו בעלי זיקה לסקוטלנד או צפון אירלנד בנוסף ליחידות פוסיליירים. הנוצות מגיעות בצבעים שונים, לרוב לבן, אדום או כחול. בין הצבאות בעולם אשר בהם ניתן למצוא את נוצת המצנפת הם הצבא הבריטי, הקנדי, ההודי, דרום אפריקני, הניו זילנדי, הפקיסטני ועוד.
ראו גם

כומתה
שרוך
ניזוני קרקעית

דג שריין, דג שהתפתח לתזונה מהקרקעית ונפוץ באקווריום.
גנוניים מסננים פלנקטון חולף.
סנדל קבור בחול אורב לטרף.
מלפפון ים מהמין Actinopyga mauritiana.
ניזוני קרקעית (Bottom feeder) הם בעלי חיים שוכני מים שונים הניזונים מקרקעית הים או מקווה מים אחר. המונח אינו מתאר סוג מזון מסוים אלא התנהגות הקשורה לתזונה מיצורים שוכני קרקעית (אנ') בו נכללים מינים אוכלי צמחים, אוכלי כל, אוכלי נבלות ואף מספר טורפים והמונח מכיל גם מינים הניזונים מאצות וצמחייה הצומחת קרוב לקרקעית. ישנם חסרי חוליות רבים השייכים לקבוצה זו כמו שושנות ים, תולעים טבעתיות, סרטנים, סרטני נהרות, קווצי עור, צדפות וחלזונות הניזונים כחלק משכבת הקרקעית ואלה מכונים בשם "benthivore", בעוד דגים וחסרי חוליות אחרים ניזוני קרקעית מכונים בשם "benthivorous".
אוכלי רקבובית הם המקבילים היבשתיים של הקבוצה, אף שאצלם מדובר בעיקר באכילת שיירי אדמה.
צורות תזונת קרקעית

מינים רבים של ניזוני קרקעית הם אוכלי רקבובית או שיירים הניזונים בעיקר משלג ימי נופל ומשאריות חולפות הנמצאות לידם ומרקבובית. חלקם מסננים אותם בלסתות או צבתות כמו סרטנאים בעוד אחרים משתמשים בשאיבה סיפונית. מחזור זה חשוב מאוד לסביבה הימית, לרבות במעמקי הים מאחר שהוא מסייע למחזור הביוגאוכימי של המים. הדבר נעשה בידי חסרי חוליות רבים כמו מלפפוני ים, מספר אלמוגים ושושנות ים, תולעים וכמה סרטנאים.
מינים אחרים הם אוכלי צמחים כמו קיפודי ים, חסילונים ועוד ומינים נוספים הם אוכלי בשר שונים, ביניהם ישנם מינים הצדים ניזוני קרקעית אחרים וגם אוכלי נבלות הנמשכים לפגרים ששקעו.
חלק מהטורפים אורבים לטרף ובמקרים רבים הם מוסווים הייטב או מכוסים בחול או בוץ המצוי על הקרקעית. אחרים כמו התולעת בוביט חופרת בקרקעית ומציצה מהקצה כששאר הגוף קבור בחול.
צורות תזונת קרקעית > דגים ניזוני קרקעית

ישנם דגים רבים ניזוני קרקעית (אנ') ביניהם: סוליתאים, בקלאים, צלופחאים, דגי בס, קברנוניים, דקריים, לוטייניים, בתרניים, דגי-לטאים, קרפיוניים, כמה מיני שפמנונאים וכמה דגי סחוס כמו טריגונאים וכרישים כמו מפרקתניים.
אצל דגי קרקעית סנפיר השת והחזה מעוגלים ושטוחים יחסית כדי שיוכלו לשכב על הקרקעית כשהם ניזונים וחלקם איבדו גם את סנפיריהם התחתונים או הפכו לשטוחים יותר (למשל הטריגוניים והצלופחים), כשהיוצא מהכלל הוא אצל הסוליתאים - הדגים השטוחים השוכבים קבוע על צידיהם וחלקם כמו השטחנוניים עוברים בהתבגרות מעבר של עין אחת אל צידה של חברתה מצד הפנים, כדי שתופנה מעלה ולא לתחתית הקרקעית בה היא חסרת תועלת.
מינים רבים מכילים גם פיות המופנים מטה כדי שיתאימו לאכילת מזון המצוי תחתיהם. עם זאת דגים האורבים לטרף כמו עקרבנוניים, אבנוניים, שטחראשיים או אצטגנוניים בעלי פיות מגודלים הפונים מעלה ויכולים לבלוע במהירות טרף השוחה מעליהם, לעיתים בלי לראותם.
דגים נוספים ניזוני קרקעית כוללים שפמנונאים וקרפיונאים או חדקנאים הסורקים את המים בעזרת הבינים החשים בטרף קבור במים. למספר דגים חושים מחודדים לחישת מזון קבור כמו דגי חשמל. ישנם גם דגים כמו הגנוניים החוטפים פלנקטון חולף במים בקרבתם.
באקוווריום

מינים ניזוני קרקעית כמו שרייניים וקוריסיים הם במקרים רבים פופולרים אם לא חיוניים לאקווריום המכיל דגים, מאחר שרבים מהם מנקים שאריות לכלוך הנופלות על קרקעית האקווריום, אף ששאריות מהם יכולות גם לגרום לעלייה בלכלוך היחסי באקווריום. מינים נוספים נמכרים לאכילת אצות הצומחות באקווריום וגורמות לזיהומים רבים.
דגים פופולרים נוספים כוללים מינים שאינם "מנקים" את האקווריום, למשל שפמנונאים שונים, קרפיוניים וכמה סרטני מים מתוקים. ישנם גם ניזוני קרקעית שוכני ים פופולרים באקווריומים גדולים כמו כרישים וטריגונאים.
ראו גם

אוכלי רקבובית
קרקעית הים
הערות שוליים

↑  Datta, Subhendu (2012). "Aquarium Water Quality Management". Training Manual on Ornamental Fish Breeding & Culture. 2: 34–49.
↑  Pedersen, Ole. (2011). The algal-free planted aquarium - grazing control. The Aquatic Gardener. 24. 32-39
| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- | --- | --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים •  אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם •  קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |  |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |  |
מתקפת טילי הסקאד במלחמת יום הכיפורים

מתקפת טילי הסקאד במלחמת יום הכיפורים הייתה שיגור מטח של שלושה טילי סקאד מצריים אחד לעבר אל עריש ושניים אל עבר ראש הגשר הישראלי באזור הצליחה ב-22 באוקטובר 1973, שעות אחדות לפני הפסקת האש הראשונה של מלחמת יום הכיפורים. היה זה השימוש המבצעי הראשון בטילי סקאד בעולם.
רקע

אחד הלקחים שהפיקה מצרים בעקבות מלחמת ששת הימים היה הצורך בנשק בעל יכולת פגיעה בעומק ישראל באופן שיכול לשבש מהלכים התקפיים ישראליים וכנשק מרתיע.
לצורך כך ביקשו להצטייד בשלושה סוגים של מערכות נשק:
מפציצים כבדים שיוכלו לבצע תקיפה בעומק ישראל.
טילי שיוט שניתן לשגרם מחוץ לטווח מערך ההגנה הישראלי.
טילי קרקע קרקע (טק"ק) ארוכי טווח שיאפשרו פגיעה בישראל מעמדות שיגור בלב מצרים כשהן מוגנות על ידי מערך ההגנה האווירית המצרית.
הסובייטים חששו לצייד את מצרים ביכולות תקיפה עמוקה, ובשל כך נוצרה מתיחות בין שלטונות מצרים וברית המועצות. לבסוף, לאחר השהיה, נאותה ברית המועצות לצייד את המצרים בטילי שיוט מדגם קלט, במפציצים מדגם טופולב 16 (במקום מטוסי טופולב 22 החדישים יותר שביקשה מצרים), וכן בחטיבת טילי קרקע-קרקע חדישים מדגם "סקאד", שנודע ל"מוסד" כבר ביוני 1973. הטילים הגיעו למצרים ב-24 באוגוסט 1973. עם אספקת חטיבת טילי הסקאד נשלחו מדריכים סובייטים שריכזו מאמץ בהכשרת צוותים מצריים בהפעלת המערכות.
ברית המועצות סיפקה חטיבה אחת של סקאד (10 משגרים), ולהערכת אמ"ן הכשרת כוח האדם והאימונים אמורים היו להימשך לפחות 11–12 חודשים, כך שהתאריך המוקדם ביותר להפעלתם יהיה ברבעון הראשון של שנת 1974, אך המצרים יוכלו להיות מסוגלים לשגר טילים גם לפני מועד זה. בנוסף, הייתה לאמ"ן ידיעה אחת מאמצע יולי 1973 שעל פיה טילי הסקאד יהיו מוצבים עד ראשית אוקטובר 1973. הערכת אמ"ן הייתה שהמצרים לא יצאו למלחמה מבלי שיצטיידו תחילה בטילי סקאד, שיכולים להוות איום נגדי (אם כי חלקי) ליכולות חיל האוויר הישראלי. ועדת אגרנט התייחסה לטילי הסקאד וראתה בהם גורם שיכול לשנות את מערך הכוחות. טיל אחד נוסה לפני המלחמה.
אריה שלו, ראש מחלקת המחקר באמ"ן באותה עת, מחזק טענה זו וטוען כי אמ"ן נכשל גם באי הערכת המשמעות האסטרטגית של אספקת טילי קרקע-קרקע מדגם סקאד B בעלי טווח של 280 ק"מ מברית המועצות למצרים, בליווי קבוצת מדריכים סובייטים. מחלקת המחקר אמנם פרסמה סקירה מיוחדת על ההיבטים הטקטיים של הימצאות הטילים במצרים. בסקירה זו עסקו בשאלה מתי סוללות הטילים יהפכו להיות מבצעיות. אלא שלא נבחנה המשמעות האסטרטגית האפשרית של הימצאות הטילים במצרים, כלומר, כיצד ישפיעו סוללות הטילים על יכולתה של מצרים לפגוע בעומק שטחה של ישראל במקרה שזו תתקיף בעומק מצרים, וכי סוללות טילים אלו מפצות בעצם על היעדר מטוסי תקיפה מודרניים בצבא מצרים.
ערב פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-6 באוקטובר 1973 היו ברשות צבא מצרים יכולות התקפה בעומק ישראל בשלושת מעגלי האמל"ח שאותם ביקש לעצמו.
המתקפה

למודיעין הישראלי הגיעה ידיעה כי בלילה שבין 12 באוקטובר ל-13 באוקטובר ערכו צוותים סובייטיים סיורים באזור פורט סעיד, דמיאט ואיסמאעיליה בחיפוש אחר אתרי שיגור מתאימים לסקאד. הערכת המודיעין עד אז הייתה כי טילי הסקאד, ככל שהם מבצעיים, מסוגלים לפגוע מאזורי השיגור הקיימים באתרים בעומק ישראל עד אזור נתניה, אך אם יקודמו הטילים לאזורים החדשים שנבדקו יוכלו המצרים לפגוע אף בבתי הזיקוק בחיפה.
בתגובה לידיעה מודיעינית זו יזמה ישראל גיחות של מטוסים באזור הסיורים וביקשה משגריר ישראל בארצות הברית שמחה דיניץ לידע את שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר בדבר הסיורים כדי שישוחח עם עמיתו הסובייטי.
בלילה שבין 14 באוקטובר ל-15 באוקטובר צלח צה"ל את תעלת סואץ והחל לבסס ראש גשר לקראת חדירה לעומק מצרים. ביום המחרת איים אנואר סאדאת כי יגיב בטילי קרקע קרקע בתגובה לתקיפת עומק מצרים. כתוצאה מאיומו זה החליט שר הביטחון משה דיין שלא לתקוף יעדים כלכליים במצרים, וזאת בשונה מעמדתו עד אז שצידדה בתקיפות כאלה.
ב-20 באוקטובר שקלו שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל דוד אלעזר לכבוש את פורט פואד ופורט סעיד, וכחלק מהשיקולים עלתה גם שאלת הסיכון שבתגובה מצרית בשיגור טילי סקאד. במהלך המלחמה, תקפה ישראל את מערך הטילים בפורט סעיד מספר פעמים, והמצרים טוענים כי טייס שנשבה שם טען כי הם תוקפים שם בגלל שישראל מפחדת שהמצרים יציבו שם טילי סקאד, כיוון שזוהי הנקודה שממנה אפשר לאיים על עריה הגדולות של ישראל.
ב-21 באוקטובר הניעו המצרים סוללה של טילי סקאד שהייתה פרוסה תחילה בדלתה המזרחית של הנילוס (כדי שתל אביב תהיה בטווח שלה), לעמדה מזרחית יותר, לטווח המינימלי הנדרש מהתעלה.
ב-22 באוקטובר התקבלה החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם בדבר הפסקת אש שתיכנס לתוקפה בשעה 18:52. דקות אחדות לפני כניסתה לתוקף נורו שלושה טילי סקאד, שכל אחד מהם נשא טון חומר נפץ. טיל אחד התפוצץ סמוך לאל עריש, שמשם קיבלה ישראל אספקה מארצות הברית, ושני טילים נורו לעבר ראש הגשר הישראלי בדוורסואר בצדה המזרחי של התעלה. אחד מהטילים פגע באזור בו נערכה פלוגת המפקדה של גדוד 410 של חטיבה 600, ובפיצוץ נהרגו שבעה חיילים מהגדוד. לימים יטען סאדאת בספרו, כי הוא פקד על הכוחות לירות את טילי הסקאד על אזור הצליחה: ”רציתי שתדע ישראל כי יש נשק כזה בידינו וכי נוכל להשתמש בו בשלב מאוחר יותר של המלחמה.”
על פי ספרו של ויקטור איסראליאן, פקיד בכיר במשרד החוץ הסובייטי, חטיבת הסקאד הייתה בשליטה מלאה של צוותים סובייטיים והופעלה על ידם. ההנהגה המצרית והיועצים הסובייטיים התאכזבו מכך שהמלחמה עומדת להסתיים מבלי שהפעילו את הנשק המתוחכם ביותר שסיפקו הסובייטים למצרים. כתוצאה מכך, בשעות אחר הצהרים שלפני הפסקת האש, התקשר השגריר וינוגרדוב לשר החוץ הסובייטי אנדריי גרומיקו, בבקשה לשגר מטח טילים. משלא הצליח להשיגו, ביקש את אישור שר ההגנה אנדריי גרצ'קו, שאישר את התקיפה. בדקות האחרונות שלפני הפסקת האש הראשונה הספיקו הצוותים הסובייטים לשגר מטח של שלושה טילים וזאת ללא ידיעת המצרים.
מאוחר יותר הצהירו המצרים כי הטילים ששוגרו לעבר הכוחות הישראלים היו טילי אל קאהר שפותחו ויוצרו במצרים.