stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taylor Swift: The Eras Tour
הערות שוליים

↑  Jason Guerrasio, Taylor Swift's Eras Tour movie made it into theaters by sidestepping Hollywood studios, Insider
↑  Sisario, Ben (2023-08-05). "How Taylor Swift's Eras Tour Conquered the World". The New York Times.
↑  Chris Willman, Taylor Swift Concert Film Will Bring Eras Tour to America’s Movie Theaters in October, Variety, ‏2023-08-31
↑  How the Swiftie Cinematic Universe Came to Theaters, Puck, ‏2023-09-01
1 2 3  Chris Willman, Taylor Swift’s Eras Tour Film to Get Worldwide Release in More Than 100 Countries in October, Variety, ‏26 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Rebecca Rubin, ‘Taylor Swift: Eras Tour’ Film Surpasses $100 Million in Advance Ticket Sales, Variety, ‏5 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Horton, Adrian (2024-01-08). "Golden Globes 2024: the full list of winners". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-15.
↑  Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c8bc4366-ba57-49ce-9ac9-da5f4c11b0e9
לאכול בגדול

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מורגן ספרלוק
 הופק בידי:  מורגן ספרלוק 
 תסריט:  מורגן ספרלוק 
 שחקנים ראשיים:  מורגן ספרלוק
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  The Con 
 חברה מפיצה:  סרטי סמואל גולדווין, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 במאי 2004
 משך הקרנה:  120 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 תקציב:  1,065,000‏$
 הכנסות:  30,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   supersizeme
 פרסים:  פרס הביקורת
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאכול בגדול (במקור: Super Size Me, בתרגום חופשי מאנגלית: "הגדל אותי") הוא סרט קולנוע תיעודי שיצא לאקרנים בשנת 2004 ותיאר בדיקה שערך במאי הסרט, מורגן ספרלוק, אלו שינויים יחולל חודש של אכילת מזון מהיר ברשת "מקדונלד'ס" בגופו ובחייו. הסרט היה מועמד לפרס האקדמיה לקולנוע בארצות הברית וזכה במספר פרסים לסרטים תיעודיים. לפי טענות שונות, היה הסרט אחד הגורמים להוספתם והדגשתם של פריטים בריאים יותר ברשת "מקדונלד'ס".
עלילה

המניע הראשוני לסרט היה תביעתן של שתי ילדות במשקל עודף חריג לגילן נגד "מקדונלד'ס", בטענה שהמזון שם משמין. השופט במשפט קבע כי אם הן יצליחו להוכיח את טענתן, כי אכילה ב"מקדונלד'ס" מזיקה לבריאות, תאושר התביעה.
בתחילת הסרט, ספרלוק ניגש לבדיקה התחלתית אצל שלושה רופאים שונים (רופא לב, מומחה למערכת העיכול ורופא כללי) ונמדד מצבו הבריאותי, שהיה טוב.
ספרלוק יצא לבדוק את הטענה והחליט לאכול אך ורק ב"מקדונלד'ס" במשך חודש ימים. כללי הניסוי היו אכילה ושתייה ב"מקדונלד'ס" בלבד, דגימת כל הפריטים בתפריט לפחות פעם אחת, היענות להצעות "להגדיל" בכל מקום שבו הוצעו, ואכילת סלט פעם בעשרה ימים, אבל רק אם הוא נמצא בתפריט.
במהלך הניסוי האביס ספרלוק את עצמו בהתמדה, כאשר לעיתים קרובות הוא כופה על עצמו לאכול גם כאשר לא היה רעב, ומשקלו עלה מ-84 ק"ג ל-95 ק"ג. ספרלוק דיווח במהלך הניסוי על כאבי ראש, דיכאון, אובדן זקפה, פרפורי לב, מצב ירוד של הכבד, ועוד. טענתו הייתה כי אכילת מזון מהיר והיעדר פעילות גופנית (ספרלוק אפילו הגביל את ההליכה במהלך הניסוי) גרמו להידרדרות במצבו.
במקביל לתיעוד הניסוי, ספרלוק מציג נתונים על מגפת ההשמנה בארצות הברית, ועל רשתות המזון המהיר, כשהוא מתמקד במקדונלד'ס במיוחד.
פרסים

הסרט "לאכול בגדול" זכה ב-3 פרסים ב-2004:[דרושה הבהרה]
"פרס הביקורת"
"פרס הסטודנטים"
"פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר".
תגובות לסרט

סרטו של ספרלוק זכה להדים רחבים, הכנסות גבוהות מאוד לסרט תיעודי ולמספר פרסים בולטים בפסטיבלי סרטים, וביניהם פסטיבל סאנדנס. המטרה שבגללה נעשה הניסוי המתועד בסרט לא הושגה, והשופט במשפט דחה את תביעתן של הילדות.
גורמים רבים קישרו את סרטו של ספרלוק לגל של סרטי דוקו-אקטיביזם, המנגחים את הערכים הקפיטליסטיים והשמרניים בארצות־הברית, אם כי ספרלוק עצמו הסתייג מקישור כזה, והדגיש כי מטרת סרטו הייתה להצביע על הרגלי חיים לא בריאים של אמריקנים רבים, ולעורר את המודעות לצורך באכילה נבונה ובפעילות גופנית. "מקדונלד'ס" טענה למספר אי־דיוקים מהותיים בסרט, וגרסה כי הצגתו לא השפיעה כלל על מדיניותה, אך בעקבותיו ובעקבות סרטים דומים העצימה את הדגש שהיא שמה על אכילת מזון בריא.
חלק מהאנשים שצולמו לסרט תבעו את ספרלוק בגין הוצאת דיבה.
ניסיונות מקבילים

תגובה אחרת לסרט הייתה שורה של ניסיונות שנערכו כדי לאשר או להפריך את מסקנות הסרט התיעודי של ספרלוק.
ג'יימס פיינטר מהפקולטה למדעי המשפחה והצרכנות באוניברסיטת מזרח אילינוי ערך מחקר, בו חיקה את ניסויו של ספרלוק באמצעות שני סטודנטים שהתנדבו לאכול אך ורק במקדונלד'ס במשך 30 יום. הוא הנציח את הניסיון בסרט בשם "לאכול במידה" (Portion Size Me). מסקנת המחקר שערך הייתה כי האוכל ב"מקדונלד'ס" אינו מהווה סכנה בריאותית, אך אכילה מופרזת, ובמיוחד של מנות מופרזות, עלולה לגרום לעליה במשקל.
וים מיי ההולנדי, עורך מדור האוכל לשעבר של היומון ההולנדי "אלחמין דאחבלאד", שחזר במדויק את הניסוי של ספרלוק, כשהוא אוכל אך ורק ב"מקדונלד'ס" במשך שלושים יום, אך בליווי המלצות לאכילה נכונה של ד"ר יאפ פוחטלו מהמרכז הרפואי של אוניברסיטת ליידן. ככלות הניסוי ירד מיי במשקלו ב-6.3 ק"ג, לחץ דמו והיקף מתניו ירד ושיעור הכולסטרול בדמו צנח. ההבדל העיקרי בין הניסויים היה צריכה גדולה יותר של סלטים אצל מיי, וכן הבדלים מסוימים בתפריט בין מסעדות "מקדונלד'ס" בארצות־הברית ובהולנד.
ניסוי אחר ערך במאי הסרטים התיעודיים סקוט קסוול מניו ג'רזי שבארצות־הברית. בסרט, שחיקה את ספרלוק בכל היבט, כולל סגנון השפם, אבל עם מינון גדול יותר של סלטים. עם סיום הניסוי נבדק קסוול שוב וגילה כי ירד ב-10 קילוגרם ובמדדי תפקוד הכבד והכולסטרול שלו חל שיפור משמעותי. מסקנתו הייתה כי הבעיה אינה האוכל ב"מקדונלד'ס" אלא אכילת יתר ומתח הקשור בעשיית סרטים על אכילת יתר.
סוסו ויילי מ-CEI ערכה ניסוי כפול באורכו מזה של ספרלוק, כשהשינוי העיקרי היה פעילות גופנית מפעם לפעם וכן צריכת קלוריות בכמות פחותה (ספרלוק צרך כמות כפולה מהדרוש לגופו מדי יום. ויילי צרכה כמות המתאימה לדרוש לגופה). תוצאות הניסוי שלה היו ירידה של 8 ק"ג במשקל, ירידה באחוזי הכולסטרול ושיפור בהרגשתה הכללית.
ב-2009 ערך טום נוטון ניסוי תגובה, כשהוא טוען שאכילת 5,000 קלוריות ביום מכל מזון שהוא גורמת לבעיות בריאותיות. לטענתו יש להמעיט באכילת פחמימות וסוכרים ולשמור על מסגרת קלורית. הוא ירד מעל 6 ק"ג בחודש, ותיעד את הניסוי בסרט ב"שמנצ'יק" הנתמך גם בהסברים מדעיים לכך שהצטברות הכולסטרול נגרמת על ידי הסוכר ולא על ידי השומנים.
ניסויים דומים ערכו מרבּ מורגן (90 יום, הורידה 16.7 ק"ג) ודשאן וודס (30 יום, 4 ק"ג).
ראו גם

שמנצ'יק
הסרט הזה על הסוכר
מקדונלד'ס
הערות שוליים

↑  EIU Prof's 'Portion Size Me' Says Bring on the Fast Food -- In Moderation, באתר Eastern Illinois University,‏ 17 באוקטובר 2005
↑  קטע העוסק בסרט: Eat What You Want, Stay Fit?‎, באתר CBSNEWS,‏ 1 בדצמבר 2006
↑  אבישי מתיה, ‏מקדונלד'ס חוגגת יומולדת: 60 דברים שלא ידעתם על רשת ההמבורגרים, באתר מעריב אונליין, 15 באפריל 2015
↑  CEI.ORG: Debunk the Junk: Soso Whaley's McDonald's Adventure, באתר CEI.org
↑  Super Size Me / Down Size Me, באתר CFIF.org
↑  לצפייה בסרט בתרגום לעברית, באתר יס דוקו
↑  Woman says 'McDonald's diet' took off weight, באתר MSNBC,‏ 12 באוגוסט 2005
↑  The good burghers of Macca's, באתר theage.com.au,‏ 22 במאי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7703488-0  VIAF: 316753871   WorldCat (עם VIAF): 316753871
עמוס דב סילבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1984 (בן 40) י"ט בתשרי,תשמ"ה צפת, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  הקמת ערוץ סחר בסמים, חשד לניהול ארגון פשע, ליל הבאנגים הגדול 2014
 ידוע בשל:  הקמת טלגראס
 תקופת הפעילות:  מ-2012 ועד היום
 מפלגה:  "יש כיוון" בראשות עמוס דב סילבר
 
עמוס דב סילבר (נולד ב-15 באוקטובר 1984) הוא יזם ופעיל לגליזציה הבולט ביותר בישראל, וממקימי פלטפורמת המסחר 'טלגראס'. בישראל יש רבים הרואים בו מהפכן הרודף צדק חברתי וסמל לחופש האזרח נגד השלטון.
ב-9 בספטמבר 2019 הגישה נגדו מחלקת הסייבר בפרקליטות המדינה כתב אישום בגין ייסוד הטלגראס, משפט ארוך ומתמשך זה הוכרע לבסוף ב-7 במאי 2024 כאשר חתם על הסדר טיעון של 8 שנות מאסר.
סילבר ישב שלוש וחצי שנים במעצר בגין הטלגראס והועבר למעצר בית ב-20 באוקטובר 2022.
לבסוף, שוחרר סילבר ממעצר בית לאחר החתימה על הסדר הטיעון. צפוי לשוב לריצוי שארית מאסרו במתקני שב"ס בתאריך ה-21 באפריל 2025.
חיים אישיים

סילבר בעל אזרחות כפולה אמריקאית.
משנת 2012 מנהל אורח חיים טבעוני.
בתרבות

ב-20 בפברואר 2020 הוקדש פרק שלם של הסדרה עובדה עם אילנה דיין על סיפורו של עמוס והטלגראס.
ב-11 במאי 2023 יצא סרטו התיעודי של הבמאי הדקומנטרי דן שדור על סיפורו של עמוס בשם ״המרד של עמוס״, שהופק על ידי Yes דוקו.
סילבר גם התארח בפודקאסטים רבים, בין היתר בפודקאסט של אלעד צפני וליעוז כהן, וכן בפודקאסט ״הרדיקל״ בהנחייתו של ג'רמי פוגל.
הערות שוליים

↑  מערכתי, המדריך המלא לטלגראס: כך החברים שלכם מתארגנים על סמים, באתר טיים אאוט, ‏30 באוקטובר 2017
↑  עמוס דב סילבר, להפסיק את מדיניות ההפללה של צרכני קנאביס!, באתר מגזין קנאביס, ‏29 ביולי 2012
↑  לירן לוי‏, עמוס דב סילבר: הגיבור-נבל הנמלט שהנגיש לכולם את הקנאביס, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2019
↑  רענן בן צור, מייסד "טלגראס" שוחרר למעצר בית: "זו נקמה, חוויתי עוול", באתר ynet, 20 באוקטובר 2022
↑  עדי סמריאס, טלגראס: ריאיון עם האיש שעשה מהפכה בשוק הקנאביס, באתר טיים אאוט, ‏4 במאי 2017
↑  נעצר פעיל הלגליזציה עמוס סילבר: מכר מריחואנה לשוטר סמוי, באתר מגזין קנאביס, ‏20 באוגוסט 2014
↑  גזר הדין של "עמוס הירוק" – 9 חודשי מאסר בפועל, באתר מגזין קנאביס, ‏20 בינואר 2015
↑  רועי צ'יקי ארד, מחאת העצור הטבעוני הצליחה: שב"ס יספק לו פירות, ירקות וקטניות בכל ארוחה, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2014
↑  סילבר הייז: טרימינג קנאביס בקליפורניה, באתר מגזין קנאביס, ‏11 בדצמבר 2016
↑  יש כיוון? שיטה חדשה מאפשרת סחר קנאביס בפייסבוק, באתר מגזין קנאביס, ‏11 בדצמבר 2016
↑  הגר שיזף, ראש ממשלת הסטלנים. ריאיון עם האיש ששינה את שוק המריחואנה בישראל, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2017
↑  אלי סניור, סמים במאות מיליונים, 42 עצורים: ארגון פשע בטלגרם, באתר ynet, 12 במרץ 2019
↑  זיו קריסטל, קפטן אמריקה – עדות הסמוי שהפליל את רשת הטלגראס, באתר פוסטה, ‏29 במרץ 2019
↑  גלעד מורג, אלי סניור, איתמר אייכנר ואיתי בלומנטל, נדחה ערעורו של מייסד "טלגראס", והוא יוסגר לישראל, באתר ynet, 16 באוגוסט 2019
↑   יהושע בריינר, המשטרה: מייסד "טלגראס" נמלט באוקראינה לאחר שהוחלט להסגירו לישראל, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2019
↑   יהושע בריינר, יממה לאחר שנמלט, המשטרה הודיעה כי מייסד "טלגראס" נתפס באוקראינה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2019
↑  אלון חכמון, ‏לאחר שברח ונלכד: מייסד טלגראס הוסגר ונחת בישראל, באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2019
↑  איציק סבן, חוזרים ללימודים, באתר ישראל היום, 18 באוגוסט 2019
↑  אבישי גרינצייג, ‏כתב אישום נגד עמוס דב סילבר בפרשת טלגראס: ניהול ארגון פשיעה, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2019
↑  אור רביד, ‏סילבר התקבל במחיאות כפיים; השופט: "הוא שתק בחקירה", באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2019
↑  נינה פוקס, סופית: עמוס סילבר נפסל מהתמודדות לכנסת, באתר ynet, 6 בפברואר 2020
↑  הוגשה בקשה לרישום מפלגה בשם: יש כיוון בראשות עמוס דב סילבר, באתר GOV.IL
↑  קרין שגיא‏, מייסד "טלגראס" עמוס סילבר ישוחרר למעצר בית, באתר וואלה, 19 באוקטובר 2022
הפיליפינים

ערך זה עוסק במדינה. אם התכוונתם לעם הפיליפינים, ראו .
רפובליקת הפיליפינים (בפיליפינית: Repúbliká ng̃ Pilipinas) היא מדינת איים המורכבת מ־7,641 איים. היא שוכנת במערב האוקיינוס השקט, כ־1,000 ק"מ דרומית מזרחית ליבשת אסיה. נכון ל-2024, מתגוררים בה כ-119 מיליון בני אדם.
הפיליפינים היא אחת משתי המדינות היחידות במזרח אסיה שבה רוב האוכלוסייה היא קתולית (לצד מזרח טימור), עדות להשפעת הספרדים ששלטו בה מתחילת המאה ה-16 עד לסוף המאה ה-19.
המדינה נקראת על שמו של פליפה השני, מלך ספרד (בספרדית: Felipe II de España)
היסטוריה

בימי קדם ישבו באיים שבטים נגרואידיים נמוכי קומה, שצאצאיהם נקראים "נגריטו".
במאה העשירית, עם בואם של האוסטרונזים שהם רוב האוכלוסייה כיום, הנגריטו נדחקו למרכזי האיים.
במאה ה־9 לספירה הוקמה באיי הפיליפינים ממלכת טונדו – הממלכה הראשונה באיים, ולאחריה ממלכת מנילה (שהפכה מאוחר יותר לבירתה של הפיליפינים).
במאה ה־13 הגיעה השפעת האסלאם לפיליפינים מכיוון בורניאו וחלק קטן מהאוכלוסייה התאסלם.
ב־1521 הגיעו הספרדים אל האיים והכריזו עליהם בעלות. ב-1543 ניתן להם שמם על ידי מגלה הארצות רוי לופס דה וייאלובוס לכבודו של פליפה נסיך אסטוריאס, שהפך מאוחר יותר למלך ספרד. הספרדים החלו בכיבוש האיים ב-1565, תחת הנהגתו של מיגל לופס דה לגאספי, שלטו בפיליפינים במשך 333 שנים והשפיעו רבות על תרבותה.
בשנת 1896 החל מרד הפיליפינים נגד השלטון הספרדי במה שכונה המהפכה הפיליפינית. הספרדים המשיכו בשליטתם על האיים עד שהובסו בידי ארצות הברית במלחמת ארצות הברית–ספרד ב־1898. על פי חוזה פריז עברו האיים לשליטתה של ארצות הברית.
ב־1935 הפיליפינים קיבלו שלטון עצמי, אולם במלחמת העולם השנייה נכבשו בידי האימפריה היפנית. במהלך המלחמה עמד צבא אמריקני־פיליפיני משותף בפיקודו של הגנרל דאגלס מקארתור במצור בחצי האי באטאן ובאי קורחידור. הגנרל מקארתור שנאלץ לעזוב את האי, לאחר כניעת הכוחות הנצורים, הבטיח לתושבי הפיליפינים כי ישוב (המשפט הלקוני "עוד אשוב" מצוטט עד היום וחקוק באתרים שונים בפיליפינים). תקופת הכיבוש היפני התאפיינה באכזריות ולוותה בשעבוד פיליפינים רבים.
מאמצע שנת 1942 עד אמצע שנת 1944 העבירו מקארתור ונימיץ אספקה וציוד לכוחות הגרילה הפיליפינים באמצעות צוללות, על מנת שאלה יוכלו להטריד את היפנים ולהשתלט על האזורים ההרריים ועל הג'ונגל, שהיוו כמחצית משטחו של הארכיפלג. פיליפינים רבים האמינו כי שחרור מעול הכיבוש היפני יניב חופש ועצמאות, אותה הבטיחה להם ארצות הברית.
בשנים 1945–1946 פלשו האמריקאים שוב לאיים במסגרת המערכה בפיליפינים. ניצחון אמריקאי הושג לאחר קרבות קשים ועקובים מדם.
הכוחות האמריקאים עזבו את הפיליפינים ב-4 ביולי 1946, שהוא התאריך שנקבע עוד לפני פרוץ המלחמה, ולא הושפע ממנה. ב־1946 הפיליפינים הכריזו על עצמאותם.
חמישה נשיאים התחלפו עד עלייתו של פרדיננד מרקוס לכס הנשיאות ב־1966. ב־1972 הוא הכריז על משטר צבאי ופיזר את הפרלמנט. אולם ההתנגדות למשטרו גברה ב־1983 לאחר שאחד ממתנגדיו – הסנטור לשעבר בניגנו אקינו הבן, נרצח. העם דרש בחירות מחודשות, וב־1985 נבחרה קורסון אקינו אשת הנרצח לנשיאת הפיליפינים. מרקוס ניסה לזייף את התוצאות אך לבסוף נמלט מהמדינה ונפטר לאחר שנים לא רבות.
ב-2009 פגעה סופת הטייפון "קסטנה" בפיליפינים. כ־300 איש נהרגו ומאות אלפי בני אדם פונו מבתיהם, באחת הסופות הקשות ביותר שפגעו בפיליפינים.
ביוני 2010 נבחר בניגנו אקינו (השלישי), בנם של קורסון אקינו ובניגנו אקינו הבן, לתפקיד נשיא הפיליפינים.
בנובמבר 2013 פגע טייפון האיאן (יולנדה) בפיליפינים. הסופה גרמה לנזק כבד ולמעלה מ-2,000 הרוגים כתוצאה מפגיעות הטייפון.
בדצמבר 2014 פגע טייפון הגופיט בפיליפינים. הסופה גרמה לנזק כבד, 19 הרוגים ולמעלה מ-900 פצועים.
במאי 2022, זכה בבחירות בנו של פרדיננד מרקוס, פרדיננד מרקוס ג'וניור. סגניתו הייתה שרה דוטרטה-קרפיו, בתו של הנשיא היוצא רודריגו דוטרטה.
פוליטיקה

הפיליפינים היא דמוקרטיה נשיאותית המונהגת על ידי שלטון מרכזי, למעט אוטונומיה מוסלמית בדרום מערב המדינה. הנשיא הוא ראש המדינה, ראש הממשלה וראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים. הנשיא נבחר אחת לשש שנים בבחירות אישיות, והוא ממנה את הקבינט. כמו כן, נבחר סגן-נשיא בנפרד, כך שייתכן שהנשיא וסגנו הם ממפלגות שונות.
הקונגרס מורכב משני בתים: הבית העליון, הסנט, הוא בן 24 נבחרים לתקופה של שש שנים, כאשר הנציגים הם נבחרי כלל הציבור ואינם משתייכים לאזורים גאוגרפיים מסוימים. בבית התחתון, בית הנבחרים הוא בן 287 מושבים, כשחלק הם נציגי אזורים וחלק הם נציגי מיעוטים, ארגונים והתאחדויות עובדים.
כלכלה

כלכלת הפיליפינים נשענת בעיקר על החקלאות, התורמת כ-25 אחוזים מהתוצר הלאומי הגולמי ומעסיקה כ-45 אחוזים מכוח העבודה במשק.
הגידולים העיקריים הם אורז, תירס, קוקוס, קנה סוכר, בננות, אננס וטבק.
יערות הפיליפינים מהווים את הבסיס לתעשיית העץ של המדינה.
התעשייה תורמת אף היא כ-25 אחוזים מהתוצר הלאומי הגולמי ומעסיקה כ-16 אחוזים מכוח העבודה במשק.
המוצרים העיקריים הם שמן קוקוס, קופרת קוקוס, מוצרי מזון, משקאות, מוצרי נפט, טקסטיל ונעליים. בפיליפינים משאבי טבע שונים, כמו נחושת, זהב וברזל, אבל אלה תורמים רק חלק קטן מהתוצר הלאומי הגולמי.
מקור הכנסות נוסף וחשוב יותר הוא כספים ששולחים אזרחי הפיליפינים העובדים מחוץ למדינה.
גאוגרפיה

הפיליפינים היא מדינת איים במערב האוקיינוס השקט. כלולים בה כ־7,107 איים מתוכם רק 800 מאוכלסים. הגדולים באיים הם לוזון (108,612 קמ"ר), מינדנאו (98,681 קמ"ר), נגרוס (13,328 קמ"ר), סאמאר (13,080 קמ"ר), פלאוואן (12,189 קמ"ר), פאנאי (12,011 קמ"ר) ומינדורו (10,572 קמ"ר). כמעט בכל אחד מהאיים הללו עובר רכס הררי המתנשא לגובה של עד 2,000 מטר או יותר. הגבוה בהרים הוא אפו, באי מינדנאו (2,954 מטר מעל פני הים). הארוך בנהרות הוא קגאיאן (505 ק"מ) הנמצא באי לוזון.
הארכיפלג ממוקם על טבעת האש המקיפה את האוקיינוס השקט, בהתאם לכך התפרצויות וולקניות הן דבר שכיח באזור, ומתווספות לשאר פגעי טבע רבים שהמדינה סובלת מהם כגון רעידות אדמה, טייפונים, מונסונים, שיטפונות ומפולות בוץ.
יש גאולוגים שסוברים[דרוש מקור] שהאיים נוצרו בהתפרצויות געשיות, אך הסברה הרווחת בימינו גורסת[דרוש מקור] שבעבר היוו האיים חלק מגשר יבשתי שחיבר בין סין לאוסטרליה דרך אינדונזיה, בורנאו ופפואה גינאה החדשה.
דמוגרפיה

הפיליפינים היא אחת המדינות המאוכלסות בעולם, ואוכלוסייתה ב-2024 מונה כ-119 מיליון נפש. 
תוחלת החיים הממוצעת היא 72.6 שנים: 68.7 לגבר ו-74.7 לאישה. שיעור הפריון עומד על 1.9 צאצאים. 
קצב הריבוי הטבעי עומד על 1.6% לשנה וגבוה מאוד ביחס למערב והוא בין הגבוהים באסיה.
האוכלוסייה גדלה פי 11 מאז 1903, גידול מהיר משל שכנותיה (אוכלוסיית אינדונזיה גדלה פי חמישה באותה תקופה).
כשני שלישים מן האוכלוסייה מתגוררים באי לוזון, ולמעלה מ־15 מיליון בעיר הבירה מנילה, שהיא הכרך הצפוף ביותר בעולם.
כ־10 מיליון פיליפינים (עשרה אחוז מהאוכלוסייה) חיים מחוץ לארצם, חלקם כאזרחים וחלקם כתושבים זמניים. קהילות פיליפיניות מצויות במזרח אסיה, בעיקר במלזיה ויפן, במזרח התיכון, בעיקר בסעודיה, ובמערב, בעיקר בארצות הברית שבה חיים כ־2.9 מיליון תושבים ממוצא פיליפיני. גם בישראל ישנם כמה רבבות פיליפינים, העובדים בעיקר בתחום הסיעוד.
דמוגרפיה > הרכב אתני

מרבית התושבים הם צאצאים לקבוצות אוסטרונזיות שהגיעו לאזור בשורת גלי הגירה לפני למעלה מאלף שנה מטאיוואן, וקיימת קרבה גנטית בינם לבין האמי שבטאיוואן. הם מתחלקים לחמש קבוצות אתנו־לשוניות עיקריות, שהגדולה בהם, הטאגאלוג, נמנית בכ־28.1% מכלל האוכלוסייה.
מספרם של צאצאי האוכלוסייה המקורית של האיים, המכונים "נגריטוס" וכוללים את בני אַטי ובני אָאֵטה, מוערך כיום ב־30,000 איש בלבד. סינים החלו להגר לפיליפינים עוד לפני השלטון הספרדי. הם מונים כיום כשני אחוזים מן האוכלוסייה, ומהווים את הקבוצה הלא־אוסטרונזית הגדולה ביותר. מיעוטים נוספים, מסודרים לפי גודלם, הם האמריקנים, יפנים, בריטים, אוסטרלים, אירופים אחרים (בפרט ספרדים), קוריאנים ובני עמים דרום-מזרח אסייתים.
נישואי־תערובת התקיימו במשך השנים בין מהגרים, מקומיים ושליטים קולוניאליים, וחלק ניכר מהאוכלוסייה הם מסטיסים – צאצאים של אוסטרונזים ושל אירופים (בעיקר ספרדים), יפנים או סינים.
דמוגרפיה > שפות

ברפובליקת הפיליפינים דוברים ביותר מ־170 שפות, רובן שייכות לקבוצת השפות המלאיות-פולינזיות מערביות. משנת 1939 החלה הממשלה לעודד שימוש בשפה רשמית אחת, פיליפינית (המבוססת על שפת טאגאלוג), כדי לחזק את האחדות הלאומית. פיליפינית נלמדת בכל בתי הספר ומשמשת רבות כשפה שנייה לאוכלוסייה בה ריבוי השפות גדול. השפה הרשמית השנייה היא אנגלית ונעשה בה שימוש רב בחינוך, בממשל ובמסחר.
דמוגרפיה > דת

הדת הרווחת בפיליפינים היא הנצרות, ובעיקר הנצרות הקתולית. על־פי סקר משנת 2020, כ־78.8% מן האוכלוסייה משתייכים לכנסייה הקתולית, עוד כ־6.5% משתייכים לכנסיות פרוטסטנטיות שונות, בעיקר אוונגליסטים, או לשתי כנסיות פיליפיניות לאומיות:
הכנסייה העצמאית הפיליפינית (הכנסייה האגילפיאנית, על-שם מייסדה), הקרובה ברוחה לקתוליות.
כנסיית המשיח, (אנ') כנסייה פיליפינית הקרובה ברוחה לאוונגליזם, אך בניגוד לרוב זרמי הנצרות דוחה את האמונה בשילוש הקדוש ואף בטבעו האלוהי של ישו.
כ־6.4% מן האוכלוסייה הם מוסלמים סונים, בעיקר במינדנאו ובארכיפלג סולו. מינדנאו היא מוקד של מתיחות בין המוסלמים לנוצרים ולשלטונות.
עוד כ־8.2% מהאוכלוסייה, רובם בני מיעוטים אתניים, משתייכים לדתות אחרות – בודהיזם, הינדואיזם או אנימיזם, או שהם חסרי דת. הקהילה היהודית מונה פחות מ־500 איש.
דמוגרפיה > דת > יהדות הפיליפינים

יהודים התיישבו באיים החל מהמאה ה־16. כיום יש באיים הפיליפינים קהילה יהודית קטנה בת כ-200 משפחות, אשר מוצאה מכל העולם: ארצות הברית, בריטניה, קנדה, צרפת, ארגנטינה וגם מישראל. רובם אנשי עסקים אשר גרים בבירת האי מנילה מסיבות עסקיות. רק מעטים מיהודי האי הם בני משפחות מדורות קודמים.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  "More islands, more fun in PH" (באנגלית). 20 פבר' 2016. אורכב מ-המקור ב-2018-06-20. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561796805171  BNE: XX1788318  BnF: cb11882802q (data)  CiNii: DA02989651  GND: 4045771-0  HDS: 003424  ISNI: 0000 0001 2180 0793  KulturNav: 673d996f-60ce-4b6c-b0f2-53f215d97c9e  LCCN: n79058386  MusicBrainz: 786532a5-2e36-315a-bdf2-221dc1b64b72  NARA: 10035764  NDL: 00563248  NKC: ge129142  NLA: 36528118  NLG: 214731  RERO: 02-A000062707  SUDOC: 026614421  UKPARL: IHnc6LFe  VIAF: 646145857870023020711   WorldCat (עם VIAF): 646145857870023020711 
מפת הפיליפינים
צעירה בת למיעוט האַטי הזעיר, מצאצאי האוכלוסייה המקורית של הפיליפינים
פנולוגיה (קרימינולוגיה)

פנולוגיה (באנגלית: Penology) הוא ענף במדעי המשטרה העוסק בענישה ובטיפול החברתי בעבריינים. מקור המילה במילה הלטינית "poena" שפירושה "עונש".
עונש מוגדר כפעולה הנתפסת כבלתי נעימה וגורמת להפסקת התנהגות בלתי רצויה.
מבחינה חברתית קיימים עונש פורמלי - על פי החוק הקיים, ועונש בלתי פורמלי המוטל על ידי החברה בה חי האדם.
הפנולוגיה עוסקת בעיקר בענישה פורמלית על ידי רשויות המדינה שהוסמכו כחוק, על מי שהורשע בדין.
פנולוגיה דיגיטלית - אכיפה בעולם מקוון

האינטרנט מרחיב את חופש הביטוי. המרחב המקוון הוא גם כר פורה לביטויים אסורים, משופע בביטויים העולים לכדי הסתה לגזענות ולאלימות, גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור, לשון הרע ופרסומים מטרידים מינית. כמו כן אנשים מפרסמים ביטויים מטרידים מינית פוגעניים כגון בריונות רשת או ביוש (שיימינג).
במשטרים דמוקרטיים (ארצות הברית ובריטניה לדוגמה) השמים דגש על חופש הביטוי וחופש העיתונות, האכיפה מחויבת לכבד את זכויות האזרח של תושבי המדינה ובה בעת מנסה למנוע פגיעה של אזרחיה על מנת ליצור סביבת רשת בטוחה.
בישראל הממונים על אכיפה בסייבר הם יחידות הסייבר הארציות של משטרת ישראל (להב 433) ומשרד המשפטים. משטרת ישראל ומשרד המשפטים אינם מבצעים מניעה מוקדמת כלפי עבירות סייבר. האכיפה מבוצעת לאחר שעת המעשה, כלומר לאחר שהפרסום האסור מתפרסם ברשת.
גישתם של משטרת ישראל ומשרד המשפטים מתבססת על כך כי אכיפה לאחר הופעתם של הפרסומים האסורים מפחיתה ומרתיעה עבירות סייבר עתידיות. אכיפה תכופה יותר באמצעות תפיסת מבצעי העבירה, איסוף הראיות הרלוונטיות והעמדתם של חשודים לדין פלילי מתאפשרת הודות לבניית בסיס משפטי רחב לטיפול וסיווג עבירות סייבר. אכיפה זו מייצרת הרתעה, המעלה מודעות בקרב הציבור לחומרת העבירות.
ראו גם

תקון
הערות שוליים

↑  The media, journalism and democracy, London: Routledge, Taylor & Francis Group, 2018, ISBN 978-1-351-74710-3
↑  Wismonsky, Haim,, חיים ויסמונסקי,, Ḥaḳirah pelilit be-merḥav ha-saiber = Criminal investigation in cyberspace, Śerigim Leʼon: נבו, 2015, ISBN 978-965-442-138-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4818929-7  NKC: ph124027 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט ובנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דברה וינגר

| --- | --- |

דברה וינגר, 2009
 לידה:  16 במאי 1955 (בת 69) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 שם לידה:  דברה לין ווינגר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת קליפורניה  תיכון ג'יימס מונרו 
 בן או בת זוג:  ארליס הווארד (1996–?)   טימותי האטון 
 פרופיל ב-IMDb
 
דברה לין וינגר (באנגלית Debra Lynn Winger; נולדה ב-16 במאי 1955) היא שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית, אשר הייתה מועמדת שלוש פעמים לזכייה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.