stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליס שלזינגר
מדליות > ג'ודו

2004 -  מדליית זהב באליפות אירופה לקדטים בהולנד.
2004 -  מדליית ארד באליפות העולם (עד גיל 20) בהונגריה.
2005 -  מדליית ארד באליפות אירופה (עד גיל 20) בקרואטיה.
2006 -  מדליית כסף באליפות אירופה (עד גיל 20) באסטוניה.
2007 -  מדליית זהב באליפות אירופה (עד גיל 20) בצ'כיה.
2008 -  מדליית ארד באליפות אירופה בפורטוגל.
2009 -  מדליית ארד באליפות אירופה בגאורגיה.
2009 -  מדליית ארד באליפות העולם בהולנד.
2009 -  מדליית זהב באליפות אירופה (עד גיל 23) בטורקיה.
2011 -  מדליית זהב בגראנד פרי באזרבייג'ן.
2012 -  מדליית ארד בגראנד סלאם פריז שבצרפת.
2012 -  מדליית זהב בגראנד סלאם מוסקבה שברוסיה.
2012 -  מדליית ארד באליפות אירופה בצ'ליאבינסק שברוסיה.
2015 -  מדליית זהב בגראנד פרי דיסלדורף שבגרמניה (בשנים מכאן ואילך, ייצגה את הממלכה המאוחדת בריטניה).
2017 -  מדליית זהב בגראנד סלאם באקו שבאזרבייג'ן.
2017 -  מדליית ארד באליפות אירופה בוורשה שבפולין.
2019 -  מדליית כסף באליפות אירופה במינסק שבבלארוס.
מדליות > היאבקות חגורות

2013 -  מדליית זהב באוניברסיאדה בקאזאן שברוסיה.
2013 -  מדליית זהב באליפות העולם באיסטנבול שבטורקיה.
מדליות > סמבו

2013 -  מדליית זהב באוניברסיאדה בקאזאן שברוסיה.
2013 -  מדליית זהב באליפות העולם בסמבו בסנקט פטרבורג שברוסיה.
2014 -  מדליית זהב באליפות אירופה בבוקרשט שברומניה.
2014 -  מדליית זהב באליפות העולם בסמבו בנריטה שביפן.
הערות שוליים

1 2  אורן אהרוני, שלזינגר זכתה באליפות העולם בסמבו, באתר ynet, 23 בנובמבר 2013
↑  Winners and runners-up on the second day of the 2013 World SAMBO Championships באתר FIAS (באנגלית)
↑  ניר שועלי, אליס שלזינגר הודיעה על אירוסיה למאמן נבחרת הנשים, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2008
↑  אורן אהרוני, ארד לשלזינגר, הבטיחה את הכרטיס ללונדון, באתר ynet, 4 בפברואר 2012
↑  אורן אהרוני, ג'רבי ניצחה את שלזינגר וסיימה שנייה. כסף לפולק, באתר ynet, 30 במרץ 2013
↑  אליסף דעואל, שלזינגר: "פונטי ניסה לחסל לי את הקריירה", באתר ynet, 17 בדצמבר 2013
↑  שרון דוידוביץ', אשת השנה בספורט הישראלי / טור, באתר ynet, 18 בדצמבר 2013
↑  אורן אהרוני, רזבוזוב פנה לפונטי: שחרר את שלזינגר, באתר ynet, 18 בדצמבר 2013
↑  אורן קורנפלד‏, אליס שלזינגר זכתה באליפות ישראל בסמבו, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2014
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • איתי מגידי • היילה סטאין • ניקי פאלי |  |
|  ג'ודו | אריק זאבי • גל יקותיאל • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אלונה דבורניצ'נקו, רחלי ויגדורצ'יק, ורוניקה ויטנברג, מריה סבנקוב, קטיה פיסצקי) • נטע ריבקין • אירה ריסנזון |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | בת אל גטרר |  |
|  טניס | ציפי אובזילר • יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  סיף | תומר אור • דלילה חטואל • נעם מילס |  |
|  קיאק | מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | דורון אגוזי • גיא סטריק • גיל סימקוביץ' |  |
|  שחייה | תום בארי • גיא ברנע • אניה גוסטומלסקי • אלון מנדל • גל נבו • איתי צ'מה • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • אודי גל • מעין דוידוביץ' •  שחר צוברי • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לונדון (2012)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זוהר זימרו • דונלד סנפורד • ג'יליאן שוורץ |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טומי ארשנסקי • אריק זאבי • גולן פולק • סוסו פללשווילי • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (מורן בוזובסקי, אליאורה זולקובסקי, פולינה זקלוז'ני, נועה פלצ'י, ויקטוריה קושל, מרינה שולץ) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | פליקס אהרונוביץ' • ולריה מקסיוטה • אלכס שטילוב |  |
|  טניס | יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אמרי גניאל • יעקב טומרקין • גל נבו • עמית עברי • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • גיל כהן • ערן סלע • שחר צוברי • לי קורזיץ • גידי קליגר |  |
אליס שלזינגר, דיסלדורף 2015
אסון העלייה לרגל במכה (2015)

| --- | --- |

הדרך לגשר ג'אמארת. צולם ב-2011
 תאריך:  24 בספטמבר 2015 
 שעה:  9:00
 מיקום:  מכה, ערב הסעודית
 קואורדינטות:  21°25′00″N 39°53′05″E﻿ / ﻿21.416527777778°N 39.884694444444°E﻿ / 21.416527777778; 39.884694444444
 הרוגים:  2,411 
 פצועים:  934 
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף אסון העלייה לרגל במכה(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף אסון העלייה לרגל במכה מפת אזור האסון. הכוכב האדום מציין את מפגש הרחובות 204 ו-223
 מפת אזור האסון. הכוכב האדום מציין את מפגש הרחובות 204 ו-223
 
אסון העלייה לרגל במכה היה אסון שהתרחש במכה ב-24 בספטמבר 2015, שבמהלכו נרמסו כ-2,400 עולים לרגל במהלך החג' השנתי. שעטה המונית של עולי הרגל גרמה למותם בחניקה, במחיצתם או ברמיסתם.
האירוע קרה בשכונת מינא, בצומת שבו נפגשים רחובות 204 ו-223, המובילים אל גשר ג'אמארת. סיבות האירוע שנויות במחלוקת, הנסיך חאלד אל-פייסל, ראש ועדת החג' המרכזית של ערב הסעודית, האשים את עולי הרגל האפריקאים בהשתוללות, ובעקבות כך הואשם בגזענות. איראן האשימה את הממשלה הסעודית בחוסר אחריות. עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון באיראן, פרסם באתר האינטרנט שלו כי "על הממשלה הסעודית לקחת אחריות על התקרית המצערת. ניהול כושל ופעולות לא ראויות גרמו לאסון".
רקע

החג' הוא מונח באסלאם המתאר עלייה לרגל למכה. את החג' מחויבים לבצע כל המוסלמים לפחות פעם אחת בחייהם, אם הם יכולים להרשות זאת לעצמם מבחינה פיזית וכלכלית. העלייה לרגל עצמה מתבצעת בין היום השמיני ליום השנים עשר של חודש ד'ו אל-חיג'ה, החודש השנים עשר בלוח השנה המוסלמי. כחלק מהטקסים המקובלים במהלך החג', מבקרים העולים לרגל במקום המכונה מוזדליפה, משם מתפללים את תפילת הערב ואוספים 70 אבנים בהר קזח (בו הייתה אש תמיד בתקופת הג'היליה), על מנת לרגום את תלי האבנים במנא ביום המחרת.
טרם זריחת השמש (כדי להימנע מעבודת אלילים) מתחילים את המסע בוואדי לכוון הר ת'ביר, מבצעים "ווקוף" (התפילות) ורוגמים את שלושת התלים, במשך 4 ימים - סקילה זו מייצגת את סקילת השטן. התל הראשון והגדול ביותר מציין את המקום בו פיתה השטן את אברהם שלא להקריב את ישמעאל, השני הוא במקום בו פיתה את אשתו של אברהם, הגר, למנוע ממנו את ההקרבה, והשלישי הוא היכן שפיתה את ישמעאל שלא יוקרב. השטן הושב ריקם וננזף בכל שלוש הפעמים, וזריקת האבנים מסמלת את הנזיפה הזו, כל אבן הנזרקת היא כתפילה העולה השמימה. הרגימה היא השלב הראשון ליציאה ממצב האחראם למצב של "תחלול" - מצב של חול.
מתוך כ־1.3 מיליארד מוסלמים עולים מדי שנה לעיר מכה עד 4 מיליון עולי רגל. זרם העולים לרגל מכביד על התשתיות בעיר, ומביא לצפיפות גדולה, למחסור במקומות לינה, ואף למקרי מוות ולפציעות, בעיקר כתוצאה מרמיסה בשל צפיפות. אלו שמתים במהלך הטקסים נחשבים לקדושים שמתו על קידוש שם אללה. בשנת 1990 נרמסו למוות 1,426 אנשים במהומה שפרצה במנהרה בעיר. ב-16 השנים שלאחר אותו אסון אירעו במכה עוד שבעה אירועים במהלך החג' (אנ'), שבהם נרמסו עשרות עד מאות אנשים למוות תחת רגלי הקהל. ב-12 בינואר 2006 נהרגו לפחות 346 אנשים. בניסיון למנוע מקרים דומים השקיעה הממשלה הסעודית סכום של 60 מיליארד דולר להרחבת המסגד הגדול שבו נמצאת הכעבה, ופרסה 100,000 אנשי ביטחון ו-5,000 מצלמות טלוויזיה במעגל סגור כדי לפקח על הקהל.
האסון

החג' של שנת 2015 התקיים ברקע מתיחות עזה במזרח התיכון - מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת האזרחים השנייה בעיראק, ומלחמת האזרחים התימנית. בחג' אותה שנה השתתפו עולי רגל רבים מאיראן, מדינה שיעית הנחשבת ליריבתה המרה של ערב הסעודית הסונית-והאבית. גורם בעייתי נוסף היה מזג האוויר ששרר במכה, החם ביותר מזה 20 שנה.
על פי הצהרה של הנהלת ההגנה האזרחית הסעודית, השעטה התרחשה ביום חמישי, 24 בספטמבר 2015, בשעה 9:00. בצומת בין הרחובות 204 ו-223 כאשר עולי הרגל חזרו מטקס השלכת האבנים לכיוון גשר ג'אמראת. על פי משרד הפנים הסעודי, המהומה החלה כאשר שתי קבוצות גדולות של עולי רגל הצטלבו מכיוונים שונים על אותו הרחוב. האזור לא זוהה בעבר כצוואר בקבוק מסוכן, והמשטרה לא נערכה בהתאם. ההתנגשות נגררה לאלימות, דוחק ורמיסה.
ניצול איראני מהאירוע, ששמו לא נחשף, אמר כי רק קומץ של חיילים סעודיים סייע להמונים שנרמסו. "כשחזרתי לנקודת האסון כדי לסייע, חיילים סעודיים מנעו ממני להיכנס לאזור. זה, כמו שרק קומץ חיילים סעודיים סייע לנפגעי האסון, בעוד מספר גדול מהם עמדו בחיבוק ידיים והסתכלו". ניצולים נוספים סיפרו סיפורים דומים, והוטחה ביקורת כלפי הניהול הסעודי הכושל. מספר ההרוגים המדויק אינו ידוע בוודאות - סוכנות הידיעות Associated Press, דיווחה על 2,177 הרוגים, ואילו סוכנות הידיעות הצרפתית דיווחה על 2,223. מקורות סעודיים רשמיים, דיווחו בתחילה על 769 הרוגים בלבד ו-934 פצועים, אולם מאוחר יותר הודו הסעודים שהמספר גדול בהרבה.
ראו גם

תדחוקת קהל
האסון במכה (1990)
ע'זנפר רוכן-אבאדי
הערות שוליים

↑  Death toll in Saudi haj disaster at least 2,070: Reuters tally
↑   לייב בלוג המזרח התיכון, רוסיה: אי אפשר לשלוף מידע מהקופסה השחורה של המטוס שהפילו הטורקים, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2015
↑  Hundreds killed in stampede at Muslim hajj pilgrimage
↑  Iran demands Saudi Arabia apologize for stampede near Mecca
↑  Tehran: Mina crush was ‘beyond human control’
↑  How the deadly hajj stampede feeds into old Middle East rivalries
↑  "Hajj Tragedy Inflames Schisms During a Pilgrimage Designed for Unity"
↑  Iran blames Saudi leaders for hajj disaster as investigation begins
↑  דניאל סיריוטי, האסון בסעודיה: איראן כבר מאשימה, באתר ישראל היום, 24 בספטמבר 2015
↑  כיוון שהלוח המוסלמי הוא לוח שנה המבוסס על הירח, לא ניתן להתאים בין תאריכי החג' לתאריכי הלוח הגרגוריאני, הארוך יותר ב-11 יום.
↑  Saudis Confirm 1,426 Killed By Crush in Mecca Tunnel; Crowd Panicked When 7 Fell From Bridge
↑  1,400 Reported Killed in Mecca Tunnel Crush
↑  A history of hajj tragedies
↑  Survivors question how hajj stampede spiraled out of control
↑  Saudi-Iranian Relations Since the Fall of Saddam
↑  Why the haj is safer than ever
↑  Hajj stampede: At least 717 killed in Saudi Arabia
↑  After billions spent on haj safety, Saudis lost control of deadly crowd Read more at Reutershttp://www.reuters.com/article/2015/09/30/us-saudi-haj-disaster-idUSKCN0RU18R20150930#A2mFRcQz7TiPEv9W.99
↑  Saudi soldiers watched pilgrims die: Survivor
↑  "Saudi Arabia Hajj Disaster Death Toll at Least 2,177"
↑  Hajj stampede death toll tops 2,200: foreign figures
↑  ג'קי חורי, אסון חג הקורבן: לפחות 717 עולים לרגל נרמסו למוות במכה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
רועי קייס, אסון בסעודיה: 717 עולי רגל נמחצו למוות, באתר ynet, 24 בספטמבר 2015
גלעד גמליאלי ועמית ולדמן, סעודיה: לפחות 700 עולי רגל נמחצו למוות, Mako,‏ 24 בספטמבר 2015
עופר וולפסון, יותר מ-700 נרמסו למוות בעלייה לרגל למכה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בספטמבר 2015
↑  רויטרס ואי-פי, אסון חג הקורבן: לפחות 717 עולים לרגל נרמסו למוות במכה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
↑  Hajj stampede: Saudi officials clarify toll after questions
↑  Hajj stampede death toll 'rises to 1,100' as Saudi Arabia faces criticism over safety record
↑  אסון בחג הקורבן: מאות עולי רגל נהרגו במכה, באתר nrg‏, 24 בספטמבר 2015
אראוקה (מחוז)

אראוקה (בספרדית: Arauca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל בוונצואלה בצפון ובמזרח, במחוזות ויצ'דה וקסנרה בדרום ובמחוז בויאקה במערב.
המחוז משתרע על שטח של 23,818 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-270,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא העיר אראוקה.
היסטוריה

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית קסנרה שכללה את שטחי מחוז אראוקה העתידי ועוד מספר מחוזות מודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת בויאקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז בויאקה.
לאחר מספר הפגנות וניסיונות מרידה של המקומיים בדרישה להתפצל ממחוז בויאקה, ב-1911 פוצלה מהמחוז הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) אראוקה, שהייתה קטנה יותר מאשר המחוז המודרני. חלק מהתושבים לא הסתפקו בכך וב-1917 מקומיים הצליחו להשתלט על הבירה אראוקה וניסו להקים מדינת עצמאית בשם "רפובליקת אראוקה" אך השלטון הקולומביאני הצליח להשתלט מחדש על האזור תוך זמן קצר. ב-1923 הקומיסריה הורחבה וכללה את כל שטחי המחוז העתידי. בשנות ה-40 ושנות ה-50 של המאה ה-20 האזור היה אחד המוקדים של מלחמת לה ויולנסיה (אנ'), מלחמת אזרחים שהתרחשה באזורי הספר של קולומביה.
ב-1955 שונה מעמד הקומיסריה למעמד דומה של אינטנדנסיה. ב-4 ביולי 1991 שודרג מעמד האינטנדסיה למחוז.
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על הפקת נפט, כשבמחוז נמצא שדה הנפט קניו לימון (אנ'), אחד הגדולים בקולומביה. מלבד הנפט יש במחוז גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קקאו, מניהוט, אורז, תירס, דורה, סויה ושומשום.
הערות שוליים

↑  קסנרה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: c6337711-12a7-4c32-9a58-3043f7729901
אראופגיטיקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ון מילטון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פמפלט, פולמוס 
 נושא:  צנזורה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1644 
 
אַרֵאוֹפָּגִיטִיקָה, או בשמה המלא "אראופגיטיקה: נאומו של מר ג'ון מילטון בפני הפרלמנט של אנגליה למען חירות ההדפסה שאינה זקוקה לרישיון" (באנגלית: Areopagitica: A speech of Mr. John Milton for the liberty of unlicenced printing to the Parliament of England), היא מסה פולמוסית כנגד צנזורה מאת המשורר האנגלי ג'ון מילטון, שיצאה לאור בשנת 1644; כתב הגנה פילוסופי נלהב ומעמיק ורב השפעה, הנחשב בין מיטב ההגנות על חופש הביטוי, חופש העיתונות וחופש המחשבה, שנכתבו מעולם.
הוצאה לאור

המסה יצאה לאור ב-23 בנובמבר 1644, בשיאה של מלחמת האזרחים האנגלית. מקור השם "אראופגיטיקה" הוא בנאום של איסוקרטס, נואם אתונאי בן המאה ה-5 לפנה"ס. אראופגוס היא גבעה באתונה, מקום בו התכנסו בתי משפט אמיתיים ומיתולוגיים, והיה שמה של המועצה שאת כוחה קיווה איסוקרטס לקומם מחדש. כמו איסוקרטס לא הייתה למילטון כל כוונה לשאת את נאומו בעל פה. במקום זאת הוא חילק אותו בצורת פמפלט, כשהוא מתריס בכך כנגד הצנזורה על פרסומים שנגדה יצא חוצץ.
מילטון, אף על פי שתמך בפרלמנט האנגלי, יצא חוצץ בחריפות נגד חוק הרישוי של 1643, כשהוא מציין כי צנזורה כזו מעולם לא היוותה חלק מהחברות הקלאסיות של יוון ורומי. המסה משופעת בציטטות מתוך התנ"ך, הברית החדשה והכתבים הקלאסיים, בהן עשה מילטון שימוש לחזק את טיעוניו. עבור מילטון הנושא היה אישי, שכן הוא סבל בעצמו מצנזורה במאמציו להדפיס כמה מסות שהגנו על הזכות לגירושים (עמדה רדיקלית באותה תקופה שהצנזורים לא היו מוכנים לאשר את פרסומה).
עם זאת, מילטון לא היה ליברטריאני לחלוטין ב"אראופגיטיקה", וטען כי המצב הקודם פעל בצורה המיטבית. על פי החוק האנגלי הקודם, בכל הספרים הייתה חובה לציין את שם המדפיס (ועדיף גם את שם המחבר). תחת שיטה זו, טען מילטון, אם היה מודפס חומר הכולל השמצה או חילול השם, עדיין ניתן היה להשמיד ספרים אלו בדיעבד.
יש הסבורים כי כדאי לקרוא את "אראופגיטיקה" במקביל לגן העדן האבוד; העמדה של שני הטקסטים, זה בצד זה, עשויה לפתוח צוהר מעניין לנטיותיו התאולוגיות הבלתי קונבנציונליות של מילטון.
אראופגיטיקה והקשרה

אידיאל החירות עומד ביסוד השקפתו של מילטון: חירות דתית, חירות ביתית, חירות אזרחית. ביצירותיו השיריות לא ביטא אלא מעט מהשקפתו על חירות, שעיקר ביטוייה נמצא במסותיו בפרוזה.
ההצדקה של מילטון לחופש הביטוי היא רצון האל. הוא שוטח את כל טיעוניו על בסיס תאולוגי עמוק. אבל אמונותיו התאולוגיות המוצקות של מילטון אינן פוגעות במטרה האמיתית של אראופגיטיקה, או בהתקדמות הטבעית הנובעת מהבנתה: לאפשר את חופש הביטוי בצורה הכתובה. הוא תומך בדרך לקדם את האמת של אלוהים (האמת שאנו מחפשים אחריה). זוהי, כפי שהוא מתאר זאת, אמת שלא נדעה, אך שנלך ונתקרב אליה בהדרגה על ידי חילופי המחשבות של מלומדים ואנשי מעשה לציבור הרחב.
במהלך הדורות האראופגיטיקה יצאה לאור במהדורות רבות. חשובה במיוחד המהדורה של 1738, בעריכת המשורר הסקוטי ג'יימס תומסון, גדול המשוררים האנגלים של אותה תקופה, שאף חיבר שיר דידקטי ארוך על החירות. תומסון צירף למהדורה הקדמה, ובסופה, בזיקה לאראופגיטיקה, הציע לכל אוהבי הדת, המידות הטובות, המדע, והאנושות, לחשוב מדי יום על השאלות הבאות (להלן תמציתן):
מה החלק היקר ביותר שלנו המאפשר דת, מידות טובות, ואושר שכלי? האין זה ההבנה?
מה הזכות האצילית ביותר שלאדם? האין זה השימוש החופשי והמלא בהבנתו על מנת לקדם מידות טובות וידע?
לפיכך, מה אמור להיות עיקר תכלית הממשלה לעודד ולקדם? האין זה ידע, מידות טובות, ודת?
האפשר לקדם ידע, מידות טובות, ודת, אם האמצעים היחידים לקדמם נלקחים? מה הם האמצעים לקדמם בלתי-אם חירות הכתיבה וההוצאה לאור, מבלי שיצנזרו אותם או יבוזו להם?
לקריאה נוספת

אריאופגיטיקה, תרגם מאנגלית אביעד שטיר, הוצאת שלם 2013.
הערות שוליים

↑  ראו אל האפסים ד 14
↑  ראו השנייה אל טימותיוס ד 7–8, הראשונה אל הקורינתים ט 24–25.
↑  ראו הבשורה על-פי יוחנן א 17
↑  הכוונה לאל סת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12048666s (data) 
מילטון מבקר את גלילאו - אסיר האינקוויזיציה
אריסטיוס פוסקוס

אריסטיוס פוסקוס (Aristius Fuscus) היה משורר רומאי, חברו של המשורר הורטיוס, והוא מוזכר בסאטירה I.9, אודה 1.22 ובמקומות אחרים. הורטיוס פונה באגרת 1.10 לפוסקוס וקושר את פוסקוס ואת עצמו כ"תאומים" המופרדים על ידי אהבתם לעיר ולארץ, בהתאמה.
פומפוניוס פורפיריון (אנ') מכנה את פוסקוס "גרמאטיקוס" מעולה (Grammaticus, פילולוג או מדקדק) וכותב קומדיות, אך הלניוס אקרון (אנ') מתייחס אליו כמחבר טרגדיות.
"אריסטיוס פוסקוס" גם מופיע בקומדיה "פויטאסטר" (Poetaster) של המחזאי בן ג'ונסון (1601).
בסאטירה התשיעית של הורטיוס, פוסקוס פוגש את הורטיוס בעודו עסוק בשיחה עם אדם טרחן ופטפטן, וזה מנסה לרמוז לו שיציל אותו, אך ללא הועיל. פוסקוס משים עצמו כלא מבין: "בשחוק בן בליעל הוא מתעלם". הורטיוס רותח מזעם אך מנסה שוב: "הן רצונך לשוחח עמי ביחידות, כך אמרת". פוסקוס הבדחן משיב לו כי כך אמנם בכוונתו לעשות, אך במועד אחר: "כי היום השבת השלושים. הרצית שנזלזל ברגשות יהודים נימולים?". פוסקוס מתרץ שמאחר שזה יום שבת, הוא לא יכול להעליב את היהודים בשיחה על עסקים, וזאת על אף שאיש מן הדמויות אינו יהודי.
הערות שוליים

1 2  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I: XLV. Horace, p. 325-326
↑  Horace, Sermons, I, 9: 60-78; הוראטיוס הסטירות, סטירה א 9, שורות 60–78, עמ' 110–111. תרגמה מרומית: רחל בירנבאום.
↑  פטר שפר, יודופוביה, פרק 4 שבת, עמ' 126.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשור-אתיל-אילני

אשור-אתיל-אילני (באשורית: Aššur-etil-ilāni – 'אשור (הוא) אדון האלים') היה אחד ממלכי אשור האחרונים. הוא מלך בין השנים 627-631 לפנה"ס בתקופת האימפריה האשורית החדשה.
אשור-אתיל-אילני היה בנו של אשורבניפל המלך האשורי החזק האחרון, לאחר מותו של אשורבניפל בשנת 631 (או שנת 627) נכנסה אשור לתקופה של מרידות ומאבקי שלטון. החלה תקופה של מאבקי ירושה שהביאה להתפוררותה של האימפריה. עיקר המידע עליו מגיע מתעודות בבליות, אין מקורות מידע אשוריים. בתעודות הבבליות לא מופיע כ"מלך בבל". בתעודה מתקופתו של נבונאיד הוא מצוין כמלך ששלט בין אשורבניפל לבין נבופלאסר.
תיארוך תקופת מלכותו נע בין 631–627 לבין 627–623. התיארוך מבוסס על שני מקורות, בכתובת מחרן נכתב כי מלך שלוש שנים, בתעודה שנמצאה בניפור נכתב שמלך ארבע שנים. מותו של אשור-אתיל-אילני מציין את נקודת אל חזור בתהליך קריסתה של האימפריה האשורית.
בתקופת מלכותו שימש סין-שום-לישיר שלאחר מותו מרד ביורשו, כרב-סריס. לאחר מותו עלה אחיו סין-שר-אישכון לשלטון, אבל בשנת 626 לפנה"ס מרד בו סין-שום-לישיר שמלך שלושה חודשים בבבל, עד שהובס על ידי צבאו של סין-שר-אישכון. בחלק מהמחקרים מצוין שסין-שום-לישיר היה יורשו.
לקריאה נוספת

Jamie Novotny, Joshua Jeffers, The Royal Inscriptions of Ashurbanipal (668–631 BC), Aššur-etel-ilāni (630–627 BC), and Sîn-šarra-iškun (626–612 BC), Kings of Assyria, Part 1, Eisenbrauns, 2018
Jamie Novotny, Joshua Jeffers, The Royal Inscriptions of Ashurbanipal (668–631 BC), Aššur-etel-ilāni (630–627 BC), and Sîn-šarra-iškun (626–612 BC), Kings of Assyria, Part 2, Eisenbrauns, 2023
Jamie Novotny, Joshua Jeffers, Grant Frame, The Royal Inscriptions of Ashurbanipal (668–631 BC), Aššur-etel-ilāni (630–627 BC), and Sîn-šarra-iškun (626–612 BC), Kings of Assyria, Part 3, Eisenbrauns, 2023
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אשורבניפל (669 - 631 לפנה"ס) | מלכי אשור  שנים 631 - 627 לפנה"ס | הבא: סין-שר-אישכון (627 - 612 לפנה"ס) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407650805171  GND: 1181877253  VIAF: 163156009988149582034   WorldCat (עם VIAF): 163156009988149582034
ארטרולפתיים

| ארטרולפתיים |
| --- | --- |
 Cardioglossa leucomystax
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
על־משפחה:: מיקרוהילאים
משפחה:: ארטרולפתיים
סוגים
 ראו בגוף הטקסט
שם מדעי
 Arthroleptidae ‏מיורט, 1869

ארטרולפתיים (שם מדעי: Arthroleptidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב, שחבריה נמצאים באפריקה דרומית למדבר סהרה. הצפרדעים ממשפחה זו ידועות בטון הגבוה של קרקורן. הן נחשבות לקטנות, היות שגודלן אינו עולה על ארבעה סנטימטרים. ניתן למצוא אותן בעיקר על הקרקע של יערות הגשם. במהלך התפתחותן, הן מדלגות על כל שלב שנושא בחובו חיים במים. כך, הביצים מוטלות על היבשה בבקיע צר או מתחת לעלים, והצאצא עובר התפתחות ישירה מביצה לצפרדע. לעיתים, הצפרדעים הבוקעות מהביצים יהיו לאחר שתהליך המטמורפוזה הסתיים, ולעיתים הן תהיינה בעלות זנב גם לאחר הבקיעה.
משפחה זו כוללת מין מיוחד במינו: צפרדע שעירה (Trichobatrachus robustus). הזכרים של הצפרדע השעירה דוגרים על הביצים במשך זמן רב. יש המשערים כי שערותיהם מסייעות להם בנשימה דרך העור בזמן שהם בתוך המים, עת הריאות שלהם אינן נושמות.
טקסונומיה

משפחת הארטרולפתיים מופרדת לשתי תת-משפחות: אסטילוסטרניים (Astylosterninae) ו-Arthroleptinae. עם זאת, אחרים מחשיבים אותן בתור שתי משפחות נפרדות.
תת-משפחת ה-Astylosterninae מורכבת מהסוגים הבאים:
Astylosternus
Leptodactylodon
Leptopelis
מין יחיד - Nyctibates corrugatus
מין יחיד - Scotobleps gabonicus
מין יחיד - צפרדע שעירה (Trichobatrachus robustus)
תת-משפחת האסטילוסטרניים (Arthroleptinae) מורכבת מהסוגים הבאים:
Arthroleptis
Cardioglossa
Schoutedenella
הערות שוליים

↑  ראו הערך "צפרדע שעירה", באתר המכלול
↑  Amphibian Species of the World - Arthroleptidae Mivart, 1869
| דו-חיים |
| --- | --- | --- |
| חסרי רגליים | תולעניים • תולעני זנב אסייתיים • תולעני זנב ניאוטרופיים • תולענים אפריקניים • תולעני מים • תולענים הודיים • דרמופידיים • הרפליים • אינדוטיפליים • סיפונופידיים |    |
| בעלי זנב | בעלי זנב |    |
| סלמנדרות ענק | סלמנדרות ענקיות • הינוביים |    |
| סלמנדרות | סלמנדרות חפרפרת • אמפיומיים • דיכמפטודוניים • פלתודוניים • פרוטיאוסיים • סלמנדרות אולימפיות • סלמנדריים |    |
| סירנים | סירניים |    |
| חסרי זנב | חסרי זנב |    |
| ארכאובטרכיה | אסקפיים • בומביניים • עגולשוניים • ליופלמיים |    |
| מזובטרכיה | חפריתאים (מגופריים • חפריתיים • חפריתיים אמריקאים • שקעניתיים) •חסרי לשון (חסרי לשוניים • רינופריניים) |    |
| ניאובטרכיה | אילניתאים (סוגלוסיים • רינודרמטיים • מיובטרכיים • לפטודקטיליים • אלסודיים • בטרצ'יליים • קרפדות מקרינות • קליפוטוספליליים • אילניתיים • המיפרקטיים • אמפיגנטודונטים • הלאופריניים • דנדרובטיים • הילודיים • ארומובטיים • צנטרולניים • קרפדיים • ברכיספליים • אלופריניים • קראוגסטוריים • סטרבומנטליים • קיקלורמפידיים • אלאוטרודקטיים • לימנודינסטיים • אודונטופריניים • תלמטוביים) • מיקרוהילאים (ארטרולפתיים • מיקרוהיליים • ברוויסיפיטיים) • צפרדעים (המיסוטיים • היפרוליים • מנטליים • פטרופדיים • צפרדעיים • רקופוריים • פיקסיספלידיים • צרטובטרצ'ידיים • צפרדעי גוליית • דיקרוגלוסיים • צפרדעים מרקדות • ניקטיבטריכיים • אודונטובטרכיים • פרינוברצ'יים • פטיצ'דניים • רניקסיאלידיים) |    |
אשור-אובליט השני

אשור-אובליט השני היה המלך האחרון של האימפריה האשורית החדשה. הוא מלך בין השנים 612 לפנה"ס ועד שנת 609 לפנה"ס. הוא העביר את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שעיר הבירה הקודמת נינוה נכבשה בשנת 612 לאחר מצור שהוטל על העיר על ידי כוחות צבא של בבל, מדי והסקיתים.
אשור-אובליט היה בן למשפחה המלכותית, ומפקד הצבא האשורי לפני שהכריז על עצמו למלך. הוא מלך לאחר סין-שר-אישכון וייתכן והוא היה אחיו, או אחיו הצעיר של אשורבניפל. את שמו לקח מהמלך אשור-אובליט הראשון המלך שהביא לשחרור אשור מעולה של ממלכת מיתני.
אשור-אובליט היה בברית עם המצרים ובכוח משותף הצליח לתקופה מסוימת להגן על חרן מפני כוח של בבל ומדי. למצרים היה אינטרס לסייע בידי אשור ששימשה חוצץ בינה ובין בבל שהיה כוח עולה במסופוטמיה. בשנת 610 הובס הכוח המצרי וחזר למצרים. בעקבות כך חזר הכוח המשותף של בבל ומדי ותקף את חרן בשנת 609 לפנה"ס וכבש אותה. אשור-אובליט הזעיק שוב את המצרים, ופרעה נכו השני נחלץ לעזרתו. בעוברו בישראל נלחם נגדו מלך יהודה יאשיהו בקרב מגידו, בקרב זה יאשיהו נהרג (מלכים ב', פרק כ"ג). נכו השני יחד עם אשור-אובליט הטילו בחודש תמוז (יוני/יולי) של שנת 609 לפנה"ס מצור על חרן, המצור ארך חודשים, צבא נבופלאסר הגיע לסיוע וצבא מצרים-אשור הובס. הצבא המצרי נסוג לצפון סוריה, ואילו אשור-אובליט נעלם מעל דפי ההיסטוריה יחד עם האימפריה האשורית החדשה שחדלה להתקיים.
שנת 609 לפנה"ס הייתה השנה האחרונה בגינה הוצא לימו רשמי לציון השנה החדשה. זו הייתה השנה האחרונה שקיבלה שם אשורי רשמי. הקרב הזה הוא האזכור האחרון של אשור בכרוניקות הבבליות. העלמות אשור הביאה את בבל למגע ישיר עם מצרים ולמאבק על השליטה במסופוטמיה.