stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורו 1996
אצטדיונים

בעקבות יישום דו"ח טיילור, שפורסם לאחר אסון הילסבורו ב-1989, על ידי הקבוצות המובילות, היו באנגליה כמות מספקת של אצטדיונים כל-מושביים לאירוח הטורניר, שהתקיים כולו באצטדיונים קיימים. הטורניר נערך בשמונה אצטדיונים על פני שמונה ערים שונות, ואצטדיון ומבלי נבחר לאירוח משחק הגמר של הטורניר.
|     מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון>     מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.לידס |     מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון>     מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.    מנצ'סטרליברפולברמינגהאםלידסשפילדנוטינגהאםניוקאסללונדון.שפילד | לונדון> אצטדיון ומבלי תכולה: 76,567..ליברפול.אצטדיון אנפילד תכולה: 42,730..נוטינגהאם | מנצ'סטר> אולד טראפורד תכולה: 55,000..בירמינגהאם.וילה פארק תכולה: 40,310..ניוקאסל |
| --- | --- | --- | --- |
| אלנד רואד תכולה: 40,204 | אצטדיון הילסבורו תכולה: 39,859 | סיטי גראונד תכולה: 30,539 | סנט ג'יימס פארק תכולה: 36,649 |

תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר.
שלב הבתים

16 הנבחרות שהעפילו לטורניר חולקו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית זכו בכרטיס לשלב רבע הגמר. לראשונה בתולדות הטורניר, הוענקו שלוש נקודות לניצחון בשלב הבתים, ולא שתיים כפי שהיה נהוג עד אז.
שלב הבתים > בית א'

אנגליה המארחת סיימה בראש הבית ללא הפסד, עם יכולת התקפית טובה מצידו של אלן שירר, שכבש בכל משחקי השלב ובסך הכל כבש ארבעה שערים בשלב זה. לאחר שנבחרות הולנד וסקוטלנד סיימו עם מאזן זהה של ארבע נקודות ופער שערים של 1-, והמשחק ביניהן הסתיים בשוויון, הייתה זו הולנד שהעפילה לשלב הבא בזכות כמות שערי הזכות שלה. שווייץ, בהופעת בכורה בטורניר, סיימה ללא ניצחון ועם נקודה בלבד, במשחק הפתיחה מול אנגליה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אנגליה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  הולנד | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 | -1 |
|  סקוטלנד | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | -1 |
|  שווייץ | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | 1 – 1 | שווייץ   |
|  הולנד | 0 – 0 | סקוטלנד   |
|  שווייץ | 0 – 2 | הולנד   |
|  סקוטלנד | 0 – 2 | אנגליה   |
|  סקוטלנד | 1 – 0 | שווייץ   |
|  הולנד | 1 – 4 | אנגליה   |
שלב הבתים > בית ב'

הנבחרות הבכירות בבית, צרפת וספרד, היו גם אלו שהעפילו בסיום השלב, כששתיהן ללא הפסד. אמנם, ספרד השיגה את ניצחונה הראשון, שהבטיח את העפלתה, רק במשחק האחרון, ונזקקה לניצחון צרפתי על בולגריה, הפתעת מונדיאל 1994, בהופעת הבכורה שלה בטורניר. רומניה הודחה ללא שצברה נקודות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 2 | 3 |
|  ספרד | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 4 | 3 | 1 |
|  בולגריה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 | -1 |
|  רומניה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 4 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ספרד | 1 – 1 | בולגריה   |
|  רומניה | 0 – 1 | צרפת   |
|  בולגריה | 1 – 0 | רומניה   |
|  צרפת | 1 – 1 | ספרד   |
|  צרפת | 3 – 1 | בולגריה   |
|  רומניה | 1 – 2 | ספרד   |
שלב הבתים > בית ג'

שתי הנבחרות שהעפילו בסופו של דבר לגמר הטורניר, גרמניה וצ'כיה, החלו את דרכן ביחד בבית ג'. גרמניה הרשימה כשסיימה את שלב הבתים ללא הפסדים וללא שערי חובה, בעוד צ'כיה הדהימה את איטליה סגנית אלופת העולם ממונדיאל 1994 שנתיים קודם לכן והדיחה אותה מהטורניר. צ'כיה ניצחה במפגש הישיר בין השתיים בתוצאה 1–2, וכששתי הנבחרות סיימו עם מאזן נקודות זהה, התוצאה הכריעה את הכף לטובת הצ'כים. הצלע הרביעית בבית, רוסיה, סיימה את השלב ללא ניצחון.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 0 | 5 |
|  צ'כיה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 6 | -1 |
|  איטליה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 | 0 |
|  רוסיה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 8 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה | 2 – 0 | צ'כיה   |
|  איטליה | 2 – 1 | רוסיה   |
|  צ'כיה | 2 – 1 | איטליה   |
|  רוסיה | 0 – 3 | גרמניה   |
|  רוסיה | 3 – 3 | צ'כיה   |
|  איטליה | 0 – 0 | גרמניה   |
שלב הבתים > בית ד'

דנמרק, אלופת אירופה המכהנת מטורניר יורו 1992, סיימה את דרכה כבר בבית ד', בעקבות יכולת טובה של פורטוגל, שסיימה ללא הפסד ובראש הבית, וקרואטיה, היחידה מארבע הנבחרות שערכו את הופעת הבכורה בטורניר זה וגם הצליחו לעבור את שלב הבתים. טורקיה לעומתה, סיימה את הופעת הבכורה שלה בטורניר ללא נקודות וללא שערי זכות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 | 4 |
|  קרואטיה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 3 | 1 |
|  דנמרק | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
|  טורקיה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 5 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דנמרק | 1 – 1 | פורטוגל   |
|  טורקיה | 0 – 1 | קרואטיה   |
|  פורטוגל | 1 – 0 | טורקיה   |
|  קרואטיה | 3 – 0 | דנמרק   |
|  קרואטיה | 0 – 3 | פורטוגל   |
|  טורקיה | 0 – 3 | דנמרק   |
שלבי הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 22 ביוני - ליברפול | 22 ביוני - ליברפול |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 22 ביוני - ליברפול | 22 ביוני - ליברפול |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  0 (5) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  0 (5) |   |   | 26 ביוני - מנצ'סטר | 26 ביוני - מנצ'סטר |   |   |  |  |
|  |   הולנד |  0 (4) |   |   | 26 ביוני - מנצ'סטר | 26 ביוני - מנצ'סטר |   |   |  |  |
|  |   הולנד |  0 (4) |   |   |   צרפת |  0 (5) |   |   |  |  |
|  | 23 ביוני - בירמינגהאם | 23 ביוני - בירמינגהאם |   |   |   צרפת |  0 (5) |   |   |  |  |
|  | 23 ביוני - בירמינגהאם | 23 ביוני - בירמינגהאם |   |   |   צ'כיה |  0 (6) |   |   |  |  |
|  |   צ'כיה |  1 |   |   |   צ'כיה |  0 (6) |   |   |  |  |
|  |   צ'כיה |  1 |   |   |  |  |   |   | 30 ביוני - לונדון | 30 ביוני - לונדון |
|  |   פורטוגל |  0 |   |   |  |  |   |   | 30 ביוני - לונדון | 30 ביוני - לונדון |
|  |   פורטוגל |  0 |   |   |  |  |   |   |   צ'כיה |  1 |
|  | 23 ביוני - מנצ'סטר | 23 ביוני - מנצ'סטר |   |   |  |  |   |   |   צ'כיה |  1 |
|  | 23 ביוני - מנצ'סטר | 23 ביוני - מנצ'סטר |   |   |  |  |   |   |   גרמניה |  2 |
|  |   גרמניה |  2 |   |   |  |  |   |   |   גרמניה |  2 |
|  |   גרמניה |  2 |   |   | 26 ביוני - לונדון | 26 ביוני - לונדון |   |   |  |  |
|  |   קרואטיה |  1 |   |   | 26 ביוני - לונדון | 26 ביוני - לונדון |   |   |  |  |
|  |   קרואטיה |  1 |   |   |   גרמניה |  1 (6) |   |   |  |  |
|  | 22 ביוני - לונדון | 22 ביוני - לונדון |   |   |   גרמניה |  1 (6) |   |   |  |  |
|  | 22 ביוני - לונדון | 22 ביוני - לונדון |   |   |   אנגליה |  1 (5) |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  0 (2) |   |   |   אנגליה |  1 (5) |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  0 (2) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אנגליה |  0 (4) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אנגליה |  0 (4) |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלבי הנוק-אאוט > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 ביוני 1996 |  אנגליה | 0–0‏ה |  ספרד | אצטדיון ומבלי, לונדון |
| 22 ביוני 1996 |   | (סיקור) |   | אצטדיון ומבלי, לונדון |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  אלן שירר    דייוויד פלאט    סטיוארט פירס    פול גאסקוין | 4–2 |  פרננדו היירו    גיירמו אמור    אלברטו בלסואה    מיגל אנחל נדאל |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 ביוני 1996 |  צרפת | 0–0‏ה |  הולנד | אצטדיון אנפילד, ליברפול |
| 22 ביוני 1996 |  | (סיקור) |  | אצטדיון אנפילד, ליברפול |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  זינדין זידאן    יורי דז'ורקף    ביצ'נטה ליזארזו    ויסנטה גוורין    לורן בלאן | 5–4 |  יוהאן דה קוק    רונאלד דה בור    פטריק קלייברט    קלרנס סידורף    דני בלינד |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 ביוני 1996 |  גרמניה | 2–1 |  קרואטיה | אולד טראפורד, מנצ'סטר |
| 23 ביוני 1996 | יורגן קלינסמן  20' (פ)   מתיאס זאמר  59' | (סיקור) | דאבור שוקר  51' | אולד טראפורד, מנצ'סטר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 ביוני 1996 |  צ'כיה | 1–0 |  פורטוגל | וילה פארק, בירמינגהאם |
| 23 ביוני 1996 | קארל פובורסקי  53' | (סיקור) |  | וילה פארק, בירמינגהאם |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 ביוני 1996 |  צ'כיה | 0–0‏ה |  צרפת | אצטדיון אנפילד, ליברפול |
| 26 ביוני 1996 |  | (סיקור) |  | אצטדיון אנפילד, ליברפול |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  לובוש קוביק    פאבל נדבד    פטריק ברגר    קארל פובורסקי    קארל ראדה    מירוסלאב קאדלץ | 6–5 |  זינדין זידאן    יורי דז'ורקף    ביצ'נטה ליזארזו    ויסנטה גוורין    לורן בלאן    ריינאלד פדרוס |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 ביוני 1996 |  גרמניה | 1–1‏ה |  אנגליה | אצטדיון ומבלי, לונדון |
| 26 ביוני 1996 | שטפן קונץ  16' | (סיקור) | אלן שירר  3' | אצטדיון ומבלי, לונדון |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  תומאס הסלר    תומאס שטרונץ    שטפן רויטר    כריסטיאן ציגה    שטפן קונץ    אנדראס מולר | 6–5 |  אלן שירר    דייוויד פלאט    סטיוארט פירס    פול גסקוין    טדי שרינגהאם    גארת' סאות'גייט |   |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני 1996 |  גרמניה | 2–1‏ה |  צ'כיה | אצטדיון ומבלי, לונדון |
| 30 ביוני 1996 | אוליבר בירהוף  73',  95' | (סיקור) | פטריק ברגר  59' (פ) | אצטדיון ומבלי, לונדון |
מלך השערים

5 שערים
אנגליה אלן שירר
3 שערים
גרמניה יורגן קלינסמן
קרואטיה דאבור שוקר
דנמרק בריאן לאודרופ
בולגריה חריסטו סטויצ'קוב
2 שערים
גרמניה אוליבר בירהוף
גרמניה מתיאס זאמר
אנגליה טדי שרינגהאם
איטליה פיירלואיג'י קסיראגי
פרסים > פרסים אישיים

בתואר נעל הזהב זכה אלן שירר האנגלי. שירר כבש בכל משחקי שלב הבתים, כולל צמד מול הולנד, והוסיף שער אחד בחצי הגמר.
בתואר השחקן המצטיין של הטורניר מטעם אופ"א זכה מתיאס זאמר, שחקן הנבחרת הזוכה, גרמניה.
פרסים > נבחרת הטורניר

| שוערים | הגנה | קשרים | חלוצים |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגליה דייוויד סימן   גרמניה אנדראס קפקה | צ'כיה רדוסלב לטאל   צרפת לורן בלאן   צרפת מרסל דסאי   גרמניה מתיאס זאמר   איטליה פאולו מלדיני | צ'כיה קארל פובורסקי   אנגליה סטיב מקמנמן   אנגליה פול גסקוין   צרפת דידייה דשאן   גרמניה דיטר איילטס   פורטוגל רוי קושטה | בולגריה חריסטו סטויצ'קוב   קרואטיה דאבור שוקר   צ'כיה פאבל קוקה   אנגליה אלן שירר   צרפת יורי דז'ורקף |
הישגי הנבחרות ביורו 1996
איימן סיכסק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1984 (בן 40) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 פרסים והוקרה:  מלגת פרדס (2013) 
 
איימן סיכסק (בערבית: أيمن سكسك, תעתיק מדויק מערבית: אימן סכסכ; נולד ב-17 בינואר 1984) הוא סופר, מבקר ספרות ופובליציסט ערבי-ישראלי, הכותב בעברית. מחבר הספרים "תשרין" (אחוזת בית, 2016) ו"אל יפו" ("ידיעות ספרים", 2010). זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017.
ביוגרפיה

סיכסק נולד למשפחה מוסלמית ביפו, שם הוא מתגורר כיום. הוא השלים תואר ראשון בחוגים לספרות אנגלית וספרות כללית והשוואתית של האוניברסיטה העברית בירושלים.
הסיפור הראשון שלו ראה אור בגיל 18, במוסף "סופשבוע" של "מעריב". כשנה לאחר מכן פרסם סיפור קצר נוסף במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ", והחל לפרסם סדרת סיפורים קצרים בשם "יפו תל אביב" במוסף "תרבות וספרות" בעיתון. סיפורי הסדרה היוו בסיס לרומן הביכורים שלו, "אל יפו", שיצא לאור בשנת 2010. "אל יפו" תורגם לשפה הגרמנית בשנת 2012, ולערבית בשנת 2014.
בשנים 2007–2010 נמנה סיכסק עם מבקרי הספרות הקבועים של מוסף "ספרים" ב"הארץ". קודם לכן פרסם ביקורות ספרות במדור התרבות של אתר האינטרנט ynet. הוא כותב מאמרים פובליציסטיים ב"ידיעות אחרונות".
סיפורים קצרים, שירים ומאמרים נוספים של סיכסק ראו אור בכתב העת "אלכסון"; בחוברת "שער לשירה חדשה 2004" של הליקון; ברבעון "קשת החדשה"; ברבעון היהודי-ערבי "דו-עט"; ובכתב העת "מעין".
השתתף גם כעורך-שותף באסופת השירים "אל תגידו בגת: הנכבה הפלסטינית בשירה העברית, 1948–1958", בעריכת חנן חבר.
זכה במלגה לעידוד היצירה הישראלית במסגרת מלגת פרדס של הספרייה הלאומית בירושלים לשנת 2013/2014.
מפברואר 2017 מפרסם סיכסק ביקורת טלוויזיה באתר וואלה! NEWS.
בריאיון שהתפרסם במוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות" ב-3 ביוני 2016 יצא מהארון כהומוסקסואל.
הערות שוליים

↑  "אל תגידו בגת: הנכבה הפלסטינית בשירה העברית, 1948–1958"
↑    יוני ליבנה, תוצרת הארץ, באתר "ידיעות אחרונות", 31 במאי 2016
אלמיירה סיטי

מועדון הכדורגל אלמיירה סיטי (בהולנדית: Almere City Football Club) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר אלמיירה שבפלבולנד הולנד המתמודד נכון לעונת 2023/2024 בליגת העל ההולנדית.
היסטוריה

במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20 החליטה מועצת העיר אלמיירה על תוכנית ארוכת טווח להקמת מסגרות ספורטיביות מקצועניות בעיר. בין היתר החליטה המועצה כי יוקמו קבוצות, כדורסל, כדורגל וכדורעף במטרה להעמיד מגוון קבוצות מקצועניות עד 2015. אז על פי התוכניות הייתה צפויה העיר למנות למעלה מ-250,000 תושבים, במסגרת התוכנית נרכשו זכיות הניהול של קבוצת החובבים שהורכבה מאוהדי קבוצת העבר פ.צ. אמסטרדם, לאחר שהקבוצה החובבנית הושעתה מפעילות עקב מספר תקריות אלימות. ב-1997 רכשה מועצת העיר את זכויות הניהול ושינתה את שם הקבוצה לספורטינג פלבולנד והקבוצה נרשמה תחת האוגדה העירונית מועדון הספורט אומניוורלד והקבוצה שולבה במתחם הספורט העירוני. ב-2001 שונה שמה של הקבוצה למועדון הכדורגל אומניוורלד.
ב-2002 לאחר הבחירות המקומיות וניצחון מפלגת Leefbaar Almere הוחלט על ביטול התמיכה העירונית המלאה בקבוצה, עקב חוסר התמיכה הכספית המועדון נכשל בעמידה בתנאי הרישיון לליגות המקצועניות והמשיך לשחק בליגת החובבים.
ב-2004 הצטרפו קבוצה של משקיעים פרטיים למועדון ולאחר בחינת המצב הפיננסי ואישור מגרשה הביתי של הקבוצה, קיבלה הקבוצה אישור להצטרך למערך המקצועני וקיבלה כרטיס לראשונה לליגת המשנה ההולנדית.
עונת 2005/2006 הייתה עונת הבכורה של הקבוצה בליגה השנייה בה השיגה 7 ניצחונות, 8 תוצאות תיקו ו-23 הפסדים.
לקראת עונת 2009/2010 שונה שמה של הקבוצה לשמה הנוכחי מועדון הכדורגל אלמיירה סיטי.
עד 2014 סיימה הקבוצה בחלק התחתון של הטבלה בין המקומות 13 ל-20.
בעונת 2014/15 סיימה הקבוצה לראשונה במקום ה-10 והעפילה לסיבוב הראשון של פלייאוף העלייה בו הפסידה לדה חראפסחאפ.
בעונת 2015/16 סיימה הקבוצה במקום ה-8 והעפילה לסיבוב הראשון של פלייאוף העלייה בו גברה על אמן אך הודחה בסיבוב השני לאחר הפסד לוילם II.
בעונת 2016/17 סיימה הקבוצה שוב במקום ה-8 והעפילה לסיבוב הראשון של פלייאוף העלייה בו הפסידה להלמונד ספורט.
בעונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום ה-9 והעפילה לסיבוב הראשון של פלייאוף העלייה בו גברה על מאסטריכט, בסיבוב השני גברה הקבוצה על רודה ובגמר הפלייאוף הפסידה לדה חראפסחאפ.
בעונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום ה-7 והעפילה לסיבוב הראשון של פלייאוף העלייה בו הפסידה לקמבור.
בעונת 2020/21 סיימה הקבוצה במקום ה-4 כאשר הייתה רחוקה מרחק 2 נק' מהעפלה ישירה, היא העפילה לשלב הפלייאוף אך הודחה לאחר הפסד לניימכן.
בעונת 2021/22 סיימה הקבוצה לראשונה מאז 2015 מחוץ לפלייאוף כאשר היא מסיימת במקום ה-14.
בעונת 2022/23 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה כאשר סיימה במקום ה-3, בשלב הפלייאוף גברה על מועדון הכדורגל איינדהובן לאחר שהפסידה במשחק הראשון ביצעה מהפך וניצחה במשחק השני לאחר הארכה. בסיבוב השני גברה על פנלו לאחר הארכה ופנדלים כאשר פנלו מחמיצה 4 פנדלים רצופים. בגמר הפלייאוף גברה הקבוצה על אמן לאחר צמד ניצחונות והעפילה לראשונה לליגת העל ההולנדית.
סגל הקבוצה

נכון ל-17 בספטמבר 2024
כדורגלנים בולטים בעבר

וינסנט יאנסן
אוסאמה אסעידי
אליזבת מקניקול

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1869 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  4 ביוני 1904 (בגיל 34) גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של גלאזגו 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת גלאזגו 
 בן או בת זוג:  Alexander Frew 
 
אליזבת מקניקול (באנגלית: Elizabeth MacNicol;‏ 15 ביולי 1869 – 4 ביוני 1904) הייתה ציירת סקוטית וחברה בקבוצת האמניות "בנות גלאזגו" המזוהה עם אסכולת גלאזגו.
ביוגרפיה

מקניקול נולדה בגלאזגו, סקוטלנד, ב-5 ביולי 1869, בתם של פיטר מקניקול, מורה ומנהל בית ספר, ומרי אן מתיוס. כמה מאחיה מתו בינקותם (כולל אחותה התאומה מרי). היא גדלה עם שתי אחיות ששרדו וחלקה איתן אהבה למוזיקה. היו לה כמה בעיות בריאותיות שנבעו מכך שסבלה מאלרגיות במהלך חודשי הקיץ.
היא למדה בבית הספר לאמנות של גלאזגו משנת 1887 עד 1892 ולאחר מכן, על פי דרישתו של מנהל בית הספר פרנסיס הנרי ניוברי, למדה אמנות בפריז באקדמיה קולרוסי, שהייתה מהראשונים בפריז שהציעו שיעורים שבהם נשים התאמנו לצד גברים. לכן היא הייתה חלק מהגל הראשון של נשים אמניות שעברו לפריז מבריטניה כדי לקדם את השכלתן לאמנות, כפי שעשו עמיתיהם במשך כמה דורות. עם זאת, היא כנראה לא הרוויחה הרבה בתקופה שהייתה באקדמיה קולרוסי, והרגישה שהיא מודחקת ללא הרף ולא מעודדים אותה.
ביוגרפיה > קריירה

עם שובה לסקוטלנד, מקניקול עברה חזרה לבית המשפחה וזמן קצר לאחר מכן רכשה סטודיו ברחוב סנט וינסנט. בשנת 1893 היא הציגה באקדמיה המלכותית הסקוטית (הפעם היחידה שהציגה שם), ב-1895 הציגה עבודות בגלריות האמנות של סטיבן גודן בגלאזגו, וב-1896 בתערוכה במינכן. באותה שנה היא בילתה במושבת האמנים קירקודברייט, שם ציירה את דיוקנו של האמן אדוארד אטקינסון הורנל. ב-1899 היא נישאה לאלכסנדר פרו, רופא ואמן, והם התגוררו בגלאזגו, והקימה סטודיו גדול בחלק האחורי של הבית. שני הוריה מתו ב-1903, והיא הייתה בשלבים מאוחרים של הריון כאשר נפטרה בגלאזגו ב-4 ביוני 1904, בגיל 34.
בעלה התחתן שוב זמן קצר לפני מותו בהתאבדות ב-1908, ואשתו השנייה מכרה את הבית ואת כל ציוריה של מקניקול באותה שנה. זו יכולה להיות אחת הסיבות לכך שידוע כל כך מעט על יצירותיה של מקניקול.
ציוריה של מקניקול בשמן ובצבעי מים מושפעים ממסורת של אסכולת ברביזון, כמו גם מהאימפרסיוניזם של ג'יימס מקניל ויסלר וכמה מבני דורה בגלאזגו בקרב "נערי גלאזגו". היא הייתה ידועה בשליטתה המופתית בצבע, אור ומרקם, ודיוקנאותיה זכו להערצה בשל הקומפוזיציה הטובה והעומק הפסיכולוגי שלהם. היא ציירה לעיתים קרובות נשים צעירות ואופנתיות השוהות בחוץ, עם צללי עלים בולטים שיוצרים דפוס כללי חזק של אור וצל המתחלפים. במהלך חייה, עבודותיה הוצגו בסקוטלנד ובלונדון, וכן במספר ערים אירופיות ואמריקאיות.
היא נכללת בקבוצה המכונה "בנות גלאזגו", ביניהן היו מרגרט מקדונלד, פרנסס מקדונלד, ג'סי מריון קינג, אן מקבת' ועוד. בנות גלאזגו הוצגו בתערוכה נודדת משנת 1990 שאורגנה על ידי האוצר ג'וד בורקהאוזר ומקורה בגלריה ובמוזיאון לאמנות בגלאזגו.
גלריה

בפארק
מתחת לעץ התפוח
סתו
כובע פרווה
הערות שוליים

↑  Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. 2004.
↑  "Self-portrait by Bessie MacNicol". The Glasgow Story
1 2  Gray, Sara (2009). The Dictionary of British Women Artists. Lutterworth Press. pp. 177–78.
↑  Reynolds, Sian (200). "Running Away to Paris: Expatriate Women Artists of the 1900 Generation, from Scotland and Points South". Women's History Review. Vol. 9, no. 2. pp. 327–44.
↑  Tanner, Alisa (1998). Bessie MacNicol, New Woman. Privately published.
↑  Sources vary on whether she died in June or July 1904.
↑  Caw, James Lewis (1910). Scottish Painting, Past and Present, 1620-1908.
↑  McCulloch, Margery Palmer (2009). Scottish Modernism and Its Contexts 1918-1959: Literature and National Identity. Edinburgh University Press.
↑  Burkhauser, Jude (2001). Glasgow Girls: Women in Art and Design, 1880-1920. Canongate Books.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122041941  ISNI: 0000 0000 6680 8361  LCCN: n98881235  RKD: 51823  ULAN: 500024081  VIAF: 20553031   WorldCat (עם VIAF): 20553031
הפארק הלאומי (רמת גן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1953 
 אדריכל:  משה כבשני
 מייסדים:  אברהם קריניצי 
 נתונים ומידות
 שטח:  1,800 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת גן 
 קואורדינטות:  32°02′57″N 34°49′33″E﻿ / ﻿32.049225°N 34.82580278°E﻿ / 32.049225; 34.82580278
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) הפארק הלאומי(למפת גוש דן רגילה) הפארק הלאומי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפארק הלאומי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפארק הלאומי  he הפארק הלאומיhe הפארק הלאומימפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סירות באגם בפארק הלאומי
המבנה העגול והגשר החדש בפארק הלאומי (2016)
האמפיתיאטרון והאגם בפארק הלאומי
מפלים בפארק
הפארק וסביבותיו
מפת הפארק הלאומי ברמת גן, 2024
הפארק הלאומי הוא פארק גדול אשר נמצא בדרום העיר רמת גן  בישראל.
הפארק הלאומי הוא הפארק השלישי בגודלו בארץ אחרי פארק הירקון ופארק נחל באר שבע. הפארק נמצא סמוך לספארי של רמת גן. זהו הפארק העירוני הראשון שניטע בישראל. במקור כלל הפארק גם את השטח עליו הוקם אצטדיון וינטר בשנות ה-80.
בתחזוקת הפארק ובפיתוחו עוסקת "חברת הפארק הלאומי רמת-גן בע"מ".
האגם

באגם ניתן לראות עופות מים רבים, חלקם מקומיים אך רבים מהם חונים בו בעת עונות הנדידה למנוחה ואף לגידול צאצאים. בתוך האגם יש אי המשמש מקום לעופות רבים בלי הטרדות ממבקרים. בין העופות המצויים באגם וסביבותיו באופן קבוע: ברכייה, יאורית מצרית, ברבור מצוי, דררה מצויה, קורמורן, אווז הבית, ברווז מוסקובי, אנפה אפורה, לבנית קטנה, לבנית גדולה, ברבור שחור, מגלן חום ועוד.
המבנה העגול

במרכז האגם הוקם בשנת 1967 מבנה עגול שבתחילה אפשר היה להגיע אליו רק בסירות ואחר כך נבנה גשר עץ מקומר שחיבר אותו ליבשה. בתחילה היה בו בית קפה ואחר כך מסעדות, אולם אירועים ומועדון לילה. כל העסקים האלה נכשלו והמקום נעזב. גשר העץ נהרס באחת הסופות והמבנה נותר בודד והועלו הצעות להרסו. הצעות אלה נתקלו בהתנגדות בטענה שהמבנה היווה סמל לפארק בפרט ורמת גן בכלל. בדצמבר 2013 הסתיימה בנייתו של גשר חדש. בדצמבר 2019 התקיימה תחרות האדריכלים "הבית באגם" אשר תקבע את עתיד המבנה, הזוכות היו האדריכליות הילה חבקין ושרון אקר-מיכאל אשר הציעו להרוס את המבנה הקיים ולבנות במקומו אחד חדש.
גלריה

האי באגם בפארק הלאומי
הטיילת בפארק הלאומי
אווזי יאורית מצרית בפארק הלאומי
הפסל "לידה" של מנשה קדישמן בפארק הלאומי
אפיק נחל כופר בחורשת האקליפטוסים בפארק
בוסתן הפארק מול הכניסה למוזיאון האדם והחי. הוקם במקום הגן בסגנון אירופאי, 2024
המבנה והמזרקות באגם בפארק הלאומי עם הגשר הישן שנהרס
משפחה מעיפה עפיפון בדשא שבפארק
האגם הגדול ואחד האיים המלאכותיים שהפך למעוזן של ציפורי המים
מוזיאון האדם והחי
גן הקקטוסים שליד מוזיאון האדם והחי
פסל יהודה המתעורר של הפסל אברהם מלינקוב
ברבור שחור באגם הפארק
אתר זיכרון לאילן, רונה ואסף רמון בבוסטן הפרק מול הכניסה למוזיאון האדם והחי
שעון שמש בפארק הלאומי מול הכניסה למוזיאון האדם והחי
אתר הקבורה של אברהם קריניצי, נהגו וחתנו בגבעת הרעות
לקריאה נוספת

יוסף בן ערב, גנים ונוף בישראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"א 1981.
הערות שוליים

↑  אלף דונם ל"גן לאומי" בר"ג, חרות, 16 ביולי 1950
↑  על פי שילוט המצוי בפארק
↑  פארק לאומי ר'ג - מגרש מיני פיץ', באתר ישראדיבי
↑  גן פסלים של האמן מנשה קדישמן ייחנך בפארק הלאומי, באתר עיריית רמת גן, ‏30 ביוני 2016
↑  אביעד ברטוב, עפים למעלה: מתחם כדורעף חופים הוקם בפארק הלאומי, באתר rmgcity - מקומונט רמת גן, ‏13 נובמבר, 2019
↑  אביעד ברטוב, חורשת האקליפטוס של נעמי שמר קמה לתחיה בפארק הלאומי, באתר rmgcity - מקומונט רמת גן, ‏6 אוגוסט, 2020
↑  הפארק הלאומי: נחנך מתחם הכושר הגדול בארץ, באתר המקומון מעריב
↑  חוף ים מלאכותי הוקם בפארק הלאומי, באתר מקומונט רמת גן
↑  גמר היורו: 4,000 צופים בשידור הפתוח בפארק הלאומי, באתר מקומונט רמת גן
↑  מגמה ירוקה: הפארק הלאומי עובר לרכבים וקטנועים חשמליים, באתר מקומונט רמת גן
↑   שיקום מרגש של טבע בלב העיר, ראיון  באתר יוטיוב
↑  אטרקציית חינם בפסח: מיצגי צבעים ואור בפארק הלאומי בר"ג, באתר אייס, 3 באפריל 2023
↑  הסקייטפארק הכי גדול בארץ נפתח ברמת גן
↑  הבאנו את חו"ל לרמת גן
↑  מזרקה פארק לאומי ר"ג, נבדק ב-2024-03-26
↑  הפארק הלאומי מתחדש במרכז מורשת לאומית, באתר www.ramatgannet.co.il
↑  עידו אפרתי, האם ייהרס סמלו של הפארק הלאומי ברמת-גן?, באתר ynet, 14 בספטמבר 2005
↑   נעמה ריבה, האם זה סופו של "הפיל הלבן באגם"?, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415787705171  LCCN: n88033464  VIAF: 14153237872429212249   WorldCat (עם VIAF): 14153237872429212249 
ברבור יאורית מצרית וברכייה בפארק הלאומי ברמת גן
לבנית גדולה בפארק הלאומי ברמת גן
שביל נעמי שמר בחורשת האקליפטוסים בפארק הלאומי ברמת גן
גבעת הרעות בפארק הלאומי ברמת גן, 2024