stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמריקן מק'גי
קריירה > עבודה ב-id Software

בגיל 21, שכר מק'גי דירה בקומפלקס דירות, שם פגש את ג'ון קארמק. מק'גי, שעבד באותו זמן במוסך לרכבי פולקסוואגן וגילה עניין בגיימינג בזמנו הפנוי, התחבר עד מהרה עם קארמק והוזמן על ידו לעבוד במחלקת התמיכה הטכנית של החברה בבעלותו, חברת פיתוח המשחקים id Software (קרי: אִיד). עד מהרה קודם בתפקידו והפך למעצב שלבים ומנהל מוזיקלי. מק'גי השתייך, יחד עם טים וויליץ וקווין קלאוד, לקבוצה של מפתחים באיד שכונתה "הדור השני של איד" ובמסגרת זו עבדו על כמה מהכותרים המצליחים של החברה, וביניהם דום II: גיהנום על כדור הארץ, Quake ו-Quake 2.
ב-1998 פוטר מק'גי מעבודתו בחברה. לימים תיאר מק'גי את היום בו פוטר מאיד כיום משמעותי בחייו:
כנראה שהיום המשמעותי ביותר בכל התקופה (כלומר: התקופה בה עבד באיד) ... היה היום שבו פוטרתי. הרגשתי תערובת של אימה וחירות שהייתה כה משמעותית ועוצמתית – היא שילבה יחד את כל הדברים הטובים והרעים מהשנים אותם העברתי עם קארמק, רומרו וכל השאר... והעיפו אותי אל העולם שבחוץ להסתדר לבד. ההזדמנות לעבוד באיד באותן שנים מוקדמות הייתה לא יאומנת – והנתיב שבו הביאה אותי לשחרור הייתה אפילו יותר פנטסטית. אני יושב כאן בשנגחאי שבסין ועדיין מסתמך על הרבה ממה שלמדתי ומהחוויות של שנות העבר... זה היה מסע מדהים, שכל תחילתו הייתה עם איד.
המקור באנגלית
Probably the most meaningful day for me though [working at id Software] ... was the day I was fired. I felt a mixture of terror and freedom that was so significant and powerful—it combined together all the good and bad of the years I'd spent working with Carmack, Romero and the others... and kicked me out into the world to fend for myself. The opportunity to work at id during those early years was so unbelievable—and the path it set me on in letting me go has been even more fantastic. I'm sitting here in Shanghai, China still drawing on many of the lessons and experiences from all those years past... it's been an incredible journey which all started with id [Software].
לטענת סנדי פטרסן, עובד לשעבר באיד שעבד באותה תקופה עם מק'גי, היה זה טים וויליץ שגרם לפיטוריו מהחברה. בריאיון שהעניק פטרסן ליוטיוב (בה לא התייחס לוויליץ בשמו אלא בכינויים כמו "X" ו"הנחש"), טען פטרסן כי במהלך הפיתוח של Quake 2, וויליץ, שקינא במק'גי הצעיר, סיפק למק'גי בכוונה הכוונה גרועה ועצות גרועות לעיצוב שלבים, שגרמו לכך שכאשר מק'גי הציג את עבודתו בפני קארמק, כעס עליו קארמק ופיטר אותו זמן מה לאחר מכן.
קריירה > עבודה באלקטרוניק ארטס

עד מהרה הצטרף מק'גי לחברת אלקטרוניק ארטס (EA) שם עבד (יחד עם אולפן Rogue Entertainment) על משחק הווידאו אמריקן מק'גי אליס, עיבוד מורבידי ומלא אקשן לסיפור "עליסה בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול. המשחק זכה לביקורות חיוביות ואף נשקל לעבדו לסרט קולנוע; בהתחלה היה זה הבמאי וס קרייבן שהופקד על בימוי הסרט, ומאוחר יותר השחקנית שרה מישל גלר אשר קנתה את הזכויות על הסרט, אך עד מהרה הסרט נקלע לגיהנום פיתוחי.
לאחר יציאת המשחק, עזב מק'גי את החברה במחאה על פיטורי חברו הטוב ושותפו היצירתי ר'. ג'. ברג (אנ'), ועל החלטתה של EA לסגור את אולפני Rogue.
קריירה > The Mauretania Import Export Company

ב-2002 הקים מק'גי סטודיו מולטימדיה בשם Carbon6, ולאחר שנתיים שינה את שמו ל-The Mauretania Import Export Company. במסגרת זו הפיק ב-2002 וידאו קליפ לשיר "Same Ol' Road" של להקת הרוק האלטרנטיבי dredg.
במהלך 2005 עבר מק'גי, יחד עם הסטודיו שלו, לסין (תחילה להונג קונג, ואז לשנגחאי שבסין העממית).
הסטודיו של מק'גי שיתף פעולה עם חברת פיתוח המשחקים ההונג קונגית Enlight Software ועם המייסד שלה, טרבור צ'אן, ובמסגרת זו הוציאו לאור את משחקי הווידאו Scrapland‏ (2004) ו-Bad Day L.A‏ (2006).
קריירה > Spicy Horse

ב-2007 הקים מק'גי בשנגחאי את הסטודיו Spicy Horse. תחילה ניסה (יחד עם Ronin Games) לפתח משחק בשם American McGee's Oz, המבוסס על הקוסם מארץ עוץ, אך המשחק בוטל לאחר חילוקי דעות עם המפיצה, אטארי. בעקבות כך הכריזה החברה על משחק וידאו אפיזודי בשם אמריקן מק'גי גרים. המשחק הוא בן 23 פרקים שיצאו לאור דרך שירות האונליין GameTap, בקצב של פרק מדי שבוע, בין יולי 2008 לאפריל 2009, כאשר כל פרק מבוסס על אחת מאגדות האחים גרים.
ב-2009 חזר הסטודיו לשתף פעולה עם EA בפיתוח משחק ההמשך לאליס עבור המחשב האישי והקונסולות (פלייסטיישן 3 ו־Xbox 360), שיצא לבסוף ב-14 ביוני 2011 תחת השם אליס: הטירוף חוזר.
בהמשך, עבר הסטודיו לפתח משחקי מובייל תחת המותג Spicy Pony.
קריירה > פרישה

בספטמבר 2017 הכריז מק'גי כי בכוונתו לפתח משחק המשך ל"אליס: הטירוף חוזר" בשם "אליס: המוסד הסגור" (Alice: Asylum), כמשחק שיהווה את פרק הסיום של טרילוגיית "אליס". מק'גי וצוות מצומצם עבדו על ספר שיווקי שנשלח ל-EA בתחלת 2023 וכלל עיצובים אמנותיים, קווי עיצוב כלליים ומודל שיווקי. הספר מומן במימון המונים באמצעות פלטפורמת Patreon. באפריל 2023 דחתה EA את הפרויקט לאחר שקיבלה את המסמך לידיה. בעקבות כך מק'גי הכריז כי אין בכוונתו להיות מעורב בפרויקטים עתידיים בזיכיון "אליס", גם אם EA ישקלו מחדש את הפקת המשחק, ובאותה הזדמנות, הודיע על פרישתו מתחום פיתוח משחקי המחשב על מנת להתרכז במשפחתו ולהתמקד בעסק המשפחתי.
חיים אישיים

מק'גי מתגורר כיום בשנגחאי יחד עם אשתו, ייני ז'אנג, ושני ילדיהם. בני הזוג הקימו יחד חברה בשם Mysterious Inc. (שבהמשך שינתה את שמה ל-Plushie Dreadfuls), שעוסקת בייצור מרצ'נדייז (יצירות אמנות, פריטי לבוש ואביזרים) המבוססים על עבודותיו של מק'גי וכיום עוסקת בעיקר בייצור בובות פרווה.
מק'גי ציין כי אחד הספרים האהובים עליו ביותר הוא ספר הזכרונות של סטיבן קינג, On Writing: A Memoir of the Craft. כמו כן, ציין כי הטון המקברי והמורבידי של משחקי "אליס" הושפע מהילדות שלו כבן למשפחה בלתי מתפקדת.
אחותו של מק'גי, מרסי קובינגטון, נעלמה בנובמבר 2015 והוכרזה כנעדרת. נכון לינואר 2024 עדיין לא ידוע מה עלה בגורלה.
הערות שוליים

1 2  The Great American (McGee) Game | WIRED, The Wired (ארכיון), ‏2017-09-04
↑  American McGee's Personal Website and Weblog, web.archive.org, ‏2005-04-03
↑  Id Designer Let Go, Gamespot, ‏2000-10-13
↑  American McGee on Quake - Quaddicted.com, www.quaddicted.com
↑  Bored With Nelly (2021-02-21), The Person That Destroyed Id Software From Within, נבדק ב-2025-02-20
↑  Sandy of Cthulhu (2021-07-02), Why Is Quake Like That?, נבדק ב-2025-02-20
↑  Stephanie Tang, Despite a Nail-Biting Funding Finale, Alice: Otherlands Is a Go!, GameSkinny, ‏2013-08-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  American McGee's Alice Reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Steve Butts, American McGee Meets Enlight, IGN, ‏2004-03-04 (באנגלית)
↑  RES ALERT December 5, 2002, web.archive.org, ‏2007-07-15
↑  The Return of American McGee's Alice Set For PC, Consoles, Kotaku, ‏2009-02-19 (באנגלית)
↑  The Decade-Long Effort To Make Alice: Asylum Has Reached An End, GameSpot (באנגלית אמריקאית)
↑  End of the Adventure | American McGee, Patreon
↑  Mysterious - Home Of Plushie Dreadfuls, Mysterious (באנגלית)
↑  Erin, American McGee's Sister Missing, Possibly Related to Gamergate Threats, Geek Pride, ‏2015-12-04 (באנגלית בריטית)
↑  Missing Person / NamUs #MP32670 | NamUs, namus.nij.ojp.gov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140378456 (data)  GND: 1069147249  ISNI: 0000 0004 4773 7050  LCCN: no2016125640  VIAF: 315524015   WorldCat (עם VIAF): 315524015 
מק'גי בעבודתו באיד, אוקטובר 1995
בניין משרד החוץ של רוסיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, סימן נוף 
 מיקום:  ארבאט (ראיון) 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 אדריכל:  ולדימיר גלפרייך, מיכאיל מינקוס 
 סגנון אדריכלי:  קלסיציזם סטליניסטי 
 מידות
 גובה:  172 מ' 
 קומות:  27 
 
 קואורדינטות:  55°44′45″N 37°35′03″E﻿ / ﻿55.745833333333°N 37.584166666667°E﻿ / 55.745833333333; 37.584166666667
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בניין משרד החוץ של רוסיה(למפת מוסקבה רגילה) בניין משרד החוץ של רוסיה he
 
בניין משרד החוץ של רוסיה (ברוסית: Здание Министерства иностранных дел РФ) הוא אחד משבעה גורדי שחקים סטליניסטים, שתוכננו על ידי ולדימיר גלפרייק ואדולף מינקוס.
מאז 1991 משמש כמטה משרד החוץ הרוסי ובו נמצאת גם לשכת השר.
מאפיינים

לגורד השחקים 27 קומות וגובהו 172 מטרים. הבניין מכוסה בחומת אבן חיצונית עם מקרין אומנות ועמודים. הפנים מעוטר באבנים ומתכות. צריח מתכת בראש גג המגדל, מטמיע את צלליתו עם אלה של שש האחיות האחרות.
היסטוריה

אבן הפינה לגורד השחקים הונחה בשנת 1948 והבנייה הושלמה בשנת 1953. על פי הביוגרפיה של האדריכל מינקוס (שפורסמה בשנת 1982), תוכניות טיוטה נערכו לראשונה בשנת 1946 ונעות בין 9 ל-40 קומות. בשנת 1947 הוצעו שני עיצובים: האחד השתמש בכבלי שכבה ואילו השני קרא לבנייה יעילה יותר שהגיעה לשיאה עם ראש מלבני קהה. בתוכנית שנייה הוצעה בניית צריח מתכת, שיוסיף סטלין, אישר אישית הוספה זו לגג המגדל.
כיום, הבניין מאכלס את המשרדים של משרד החוץ של רוסיה.
הערות שוליים

↑  Kiernan, Maria. Moscow: A Guide to Soviet and Post-Soviet Architecture, Ellipis, London, 1998, p.126. 127
↑  Russian: Варзар, Л., «М. А. Минкус», М, 1982, p.66
נוף כללי עם הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה ברקע
גשר בורודינסקי ובניין המשרד בלילה
נשיא קוריאה הדרומית

על פי חוקת קוריאה הדרומית, נשיא הרפובליקה של קוריאה הוא ראש המדינה, ראש הרשות המבצעת, יושב ראש הקבינט והמפקד העליון של הכוחות המזוינים. החוקה וחוק הבחירות לנשיאות משנת 1987 קובעים שבחירתו של הנשיא תהיה בהצבעה ישירה וחשאית. הנשיא נבחר לתקופת כהונה של חמש שנים ומכהן פעם אחת בלבד, אם הנשיא מסיים את תפקידו לפני תום תקופת כהונתו חדל מלתפקד או אינו כשיר, בתוך שישים יום ייבחר נשיא חדש, ועד אז ימלא את תפקידו ראש הממשלה או שרים אחרים כפי שנקבע בחוק. בתקופת כהונתו התגורר עד 2022 הנשיא במעון הרשמי הנקרא "הבית הכחול" והיום בבניין משרד ההגנה הלאומי במחוז יונגסאן סיאול, והוא חסין מפני כל אחריות פלילית (למעט עבירות חמורות).
תהליך הבחירה

סעיף 67 לחוקת קוריאה הדרומית קובע כי הנשיא ייבחר בהצבעה אוניברסלית, שווה, ישירה וחשאית על ידי אזרחי המדינה. במקרה ששני אנשים או יותר יקבלו את אותו מספר הקולות הגדול ביותר בבחירות תעבור הצבעה חוזרת באספה הלאומית כאשר מי שקיבל את מספר הקולות הגדול ביותר במושב פתוח של האספה הלאומית בהשתתפות רוב של כלל חברי האספה הלאומית יהיה הנשיא.
סעיף 67 (4) קובע כל אזרח הזכאי להיבחר לאספה הלאומית, ואשר הגיע לגיל ארבעים ומעלה במועד הבחירות לנשיאות, יהיה כשיר להיבחר לנשיאות.
חובותיו וסמכויותיו של הנשיא

הפרק השלישי בחוקת קוריאה הדרומית קובע את חובותיו וסמכויותיו של הנשיא:
חובותיו וסמכויותיו של הנשיא > חובותיו

הנשיא יהיה ראש המדינה וייצג את המדינה מול מדינות זרות.
האחריות והחובה לשמור על העצמאות, שלמות טריטוריאלית והמשכיות של המדינה והחוקה.
לפעול למען איחוד קוריאה, כיו"ר המועצה המייעצת הלאומית לאיחוד.
הסמכות המבצעת תהיה נתונה לזרוע המבצעת בראשות הנשיא.
לשמור על ביטחונה של קוריאה הדרומית
חובותיו וסמכויותיו של הנשיא > כמו כן, לנשיא ניתנות הסמכויות

הנשיא הוא ראש הזרוע המבצעת. מלבד מינוי חברי ממשלו, הוא ממנה שגרירים, צירים, קונסולים, ושאר פקידי הממשלה.
מינוי נשיא בית המשפט העליון ושופטיו בהסכמת האספה הלאומית.
הנשיא מקבל את כתבי ההאמנה של שגרירים ונציגים זרים אחרים.
להכריז על מלחמה, לחתום על הסכמי שלום ועל אמנות אחרות.
לקיים משאל עם בסוגיות בעלות חשיבות לאומית
רשאי להוציא צווים נשיאותיים הנוגעים לעניינים שהואצלו לו בחוק עם ההיקף שהוגדר ספציפית וגם עניינים הדרושים לאכיפת חוקים
הנשיא הוא המפקד העליון (Commander in Chief) של הכוחות המזוינים.
הנפיק מדליות כבוד על שירות לאומה
להעניק חנינה
להטיל וטו על הצעות חוק (אלא אם שני שלישים של חברי האספה הלאומית מטילים וטו נגדי) אם האספה הלאומית מצביעה נגד החלטה נשיאותית, היא מבוטלת מיד.
להכריז על מצב חירום המשעה את כל החוקים או להכריז שלטון צבאי.
בתקופה של סערה פנימית או חיצונית חמורה או איום, או משברים כלכליים או פיננסיים, הנשיא רשאי להפעיל סמכויות חירום "לשמירה על הביטחון הלאומי או על השלום והסדר הציבורי". הנשיא רשאי לנקוט באמצעי חירום רק כאשר האספה הלאומית לא מסוגלת להתכנס. אמצעי החירום מוגבלים למינימום ההכרחי.
שבועת התפקיד

לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא:
אני עושה זאת בחגיגיות נשבע בפני העם שאמלא בנאמנות את חובותיו של הנשיא שמירה על החוקה, הגנה על המדינה, חתירה לאיחוד בדרכי שלום מולדת, קידום החופש והרווחה של העם ושאיפה לפתח תרבות לאומית.
המקור בקוריאנית
“나는 헌법을 준수하고, 국가를 보위하며, 조국의 평화통일을 추구하고, 국민의 자유와 복리를 증진하며, 국가발전과 발전을 위해 노력함으로써 대통령의 직무를 충실히 수행할 것을 국민 앞에 엄숙히 맹세합니다.
민족문화.”
סדר הירושה

סעיף 71 בחוקת קוריאה הדרומית, כי "במקרה שהנשיא לא יוכל למלא את משרתו, ראש הממשלה והשרים בהתאם לסדר הירושה יכהנו כנשיא בפועל". סעיף 68 בחוקה מחייב את הנשיא בפועל לקיים בחירות חדשות בתוך 60 יום.
סדר הירושה > להלן סדר הירושה

| היררכיה | בעל תפקיד |
| --- | --- |
1: ראש ממשלת קוריאה הדרומית
2: סגן ראש הממשלה ושר האוצר
3: סגן ראש הממשלה ושר החינוך
4: שר המדע והתקשוב
5: שר החוץ
6: שר האיחוד
7: שר המשפטים
8: שר ההגנה הלאומית
9: שר הפנים
10: שר התרבות, הספורט והתיירות
11: שר החקלאות, המזון והכפר
12: שר המסחר, התעשייה והאנרגיה
13: שר הבריאות והרווחה
14: שר לאיכות הסביבה
15: שר העבודה והתעסוקה
16: שר השוויון המגדרי והמשפחה
17: שר הקרקעות, התחבורה והימים
18: שר האוקיינוסים והדיג
WWE SmackDown

| --- | --- |

 שיר הנושא:  "Nobody Better Than Me" בביצוע def rebel ו-Supreme Madness
 סוגה:  בידור ספורט, היאבקות מקצועית 
 יוצרים:  וינס מקמהן
 מנחים:  מיכאל קול, קורי גרייבס 
 שחקנים:  רנדי אורטון  תיאודור לונג  סטפני מקמהן  שיימוס  Byron Saxton  Shawn Daivari  Lilian Garcia  המיז  סמי זיין  נעמי  איי ג'יי סטיילס  פול היימן  נטליה ניידהארט  קורט אנגל  שיין מקמהן  מאריס אולט  ג'ימי אוסו  אוסקר גוטיירז  מיכאל קול  ברוק לסנר  ג'ון סינה  מארק קאלאווי  מישל מקול  גלן ג'ייקובס  ג'רי לולר  דרו מקינטייר  בוקר האפמן  שינסקה נקאמורה  ג'ון לייפילד  מייקל היקנבוטום  רומן ריינס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  26
 מספר פרקים:  1,286
 הפקה
 מפיק:  וינס מקמהן   קווין דאן
 חברת הפקה:  WWE 
 הפצה:  WWE, הולו 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות
 אורך פרק:  כ-120 דקות
 שידור
 רשת שידור:  USA Network
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  29 באפריל 1999 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
WWE SmackDown, המכונה גם "Friday Night SmackDown", או בפשטות "SmackDown", היא תוכנית טלוויזיה של היאבקות מקצועית שעלתה לראשונה ב-29 באפריל 1999. התוכנית נחשבת לאחד משני "מופעי הדגל של ה-WWE", יחד עם "RAW". היא משודרת בארצות הברית בימי שישי ברשת USA Network.
היסטוריה

ב-29 באפריל 1999 שודרה לראשונה "!SmackDown" בארצות הברית ב-UPN בימי חמישי, כאשר התוכנית עברה לימי שישי ב-9 בספטמבר 2005. לאחר מיזוג ה-UPN וה-WB, עלתה התוכנית ב-CW בספטמבר 2006. התוכנית עברה מאוחר יותר ל-MyNetworkTV באוקטובר 2008. ב-1 באוקטובר 2010 "SmackDown" עברה לרשת הכבלים Syfy, ובסופו של דבר חזרה לימי חמישי ב-15 בינואר 2015. לאחר מכן, התוכנית עברה לרשת USA Network ב-7 בינואר 2016.
החל מה-19 ביולי 2016 "SmackDown" החלה להיות משודרת בשידור חי בימי שלישי. המעבר של "SmackDown" לרשת FOX ב-4 באוקטובר 2019 החזיר את התוכנית לימי שישי.
כמו כן, התוכנית משודרת בישראל בנטפליקס.
אגדה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  רידלי סקוט 
 הופק בידי:  ארנון מילצ'ן 
 תסריט:  William Hjortsberg 
 עריכה:  טרי רוולינגס 
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית' 
 צילום:  אלכס תומסון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Regency Enterprises 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 1986 
 משך הקרנה:  89 דק' (הגרסה האמריקאית המקורית) 93 דק' (הגרסה הבינלאומי) 114 דק' (גרסת הבמאי)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, פנטזיה אפלה, סרט חרבות וכישופים, סרט אפי, סרט הרפתקאות, סרט אגדות 
 הכנסות באתר מוג'ו:   legend
 דף הסרט ב־IMDb
 
אגדה (באנגלית: Legend) הוא סרט הרפתקאות-פנטזיה אפלה אמריקאי משנת 1985 בבימויו של רידלי סקוט ואשר בו מככבים טום קרוז, מיה שרה וטים קארי.
הסרט הופק בתקציב של 24.5 מיליון דולרים והצליח להרוויח בקופות בסך הכל 23.5 מיליון דולרים. למרות שהסרט לא זכה להצלחה מסחרית, הוא זכה בפרס איגוד הקולנוענים הבריטי בקטגוריית הצלם הטוב ביותר עבור (אותו קיבל צלם הסרט אלכס תומסון) והוא היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית האיפור הטוב ביותר, פרס סאטורן בקטגוריית האיפור הטוב ביותר, פרסי באפט"א בקטגוריית עיצוב התלבושות הטוב ביותר, בקטגוריית האיפור הטוב ביותר, ובקטגוריית האפקטים המיוחדים הטובים ביותר.
תקציר העלילה

ביער קסום חיים שני חדי-קרן אשר מגלמים את האור ואת הטוב שבעולם. ג'ק (מגולם על ידי טום קרוז), בחור צעיר אשר חי ביער הקסום, מציג בתחילת הסרט את חדי הקרן בפני הנסיכה הסקרנית לילי (מגולמת על ידי מיה שרה). בסצנת הפתיחה אדון האופל (מגולם על ידי טים קארי), אשר חותר להשתלט על העולם ולגרום לחשכה נצחית, מצווה על עוזריו הגובלינים להרוג את חדי הקרן ולגנוב את הקרניים שלהם.
בעקבות המפגש בין לילי לחדי-הקרן, מצליח מנהיג הגובלינים בליקס להרעיל למוות את אחד מחדי הקרן באמצעות חץ נשיפה שננעץ בגופו, ולחתוך את קרנו ובאופן זה הוא גורם ליער הקסום לשקוע לחורף נצחי ומושלג. לילי, אשר חשה אשמה גדולה, נשבעת לעשות כל שביכולתה על מנת לתקן את המצב, אך היא נלכדת על ידי אדון האופל שמנסה לגרום לה להפוך לכלתו. בעקבות כך ג'ק, אשר נחוש להציל את לילי ולהשיב את המצב לקדמותו, יוצא למסע מסוכן למאורה של אדון האופל ואליו מתלווים קבוצת יצורים קסומים הכוללים את מנהיג השדונים גאמפ (מגולם על ידי דייוויד בננט), הפיה השובבה אונה (מגולמת על ידי אנאבל לניון) ושני הגמדים סקרובול (מגולם על ידי בילי ברטי) ובראון טום (מגולם על ידי קורק האברט).
בתוך המאורה של אדון האופל ג'ק משתמש במגנים על מנת להכניס את קרני אור השמש ללב המאורה, ובאופן זה הוא מגרש לבסוף את אדון האופל ומחזיר את האור אל העולם. בעקבות כך ג'ק מציל את לילי והיער חוזר לפרוח כבעבר.
צוות השחקנים

טום קרוז בתפקיד ג'ק
מיה שרה בתפקיד הנסיכה לילי
טים קארי בתפקיד אדון האופל
דייוויד בננט בתפקיד השדון גאמפ
אליס פליטן בתפקיד מנהיג הגובלינים בליקס
אנאבל לאניון בתפקיד הפיה אונה
בילי בארטי בתפקיד הגמד סקרובול
קורק האברט בתפקיד הגמד בראון טום
גרסת הבמאי

בשנת 2002 אולפני יוניברסל הוציאו לשווקים את "גרסת הבמאי" של הסרט. גרסה זו, אשר באורך 113 דקות, כוללת סצנות רבות שהוסרו מהגרסה הקולנועית המקורית של הסרט.
ראו גם

החדקרן האחרון (סרט)
המבוך
במהלך צילומי הסרט תהליך השמת האיפור על טים קארי ארך מדי יום בסביבות חמש וחצי שעות
רמברנדט

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1606 ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 פטירה:  4 באוקטובר 1669 (בגיל 63) אמסטרדם 
 שם לידה:  Rembrandt Harmenszoon van Rijn 
 מקום קבורה:  הכנסייה המערבית (אמסטרדם) 
 לאום:  הולנדים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן (1621)  Stedelijk Gymnasium Leiden 
 תקופת הפעילות:  1625–1669 (כ־44 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  תור הזהב של הולנד 
 הושפע על ידי:  Jacob van Swanenburgh, פייטר לסטמן, Joris van Schooten, Jan Pynas 
 השפיע על:  קרל בלוך
 יצירות ידועות:  משמר הלילה, הכלה היהודייה, הוועד של אגודת הדרייפרים, משתה בלשאצר 
 בן או בת זוג:  ססקיה ואן אוילנבורך (22 ביוני 1634–14 ביוני 1642)  חירטיה דירקס (1643–1649)  הנדריקיה סטופלס (1647–21 ביולי 1663) 
 צאצאים:  Titus van Rijn, Cornelia van Rijn 
 חתימה:   
 
דיוקן עצמי (1640)
רמברנדט הרמנזון ואן ריין (בהולנדית: Rembrandt Harmenszoon van Rijn; 15 ביולי 1606 –  4 באוקטובר 1669) היה צייר, רשם, אמן הדפס ותחריט הולנדי, יליד העיר ליידן. את חייו כאמן נוהגים לחלק לשלושה חלקים מרכזיים:
תחילת חייו כאמן (1620–1635) – בה למד על אמנות הציור וההדפס. תקופה זו נקראת גם תקופת ליידן על שם העיר שבה נולד.
תקופת הפאר (1635–1640) – בה נחשב לאמן מרכזי בעל השפעה וכוח. רבים מעשירי הולנד נהנו מעבודותיו. רמברנדט היה הראשון ששם את דמות האמן במרכז חיי החברה הגבוהה.
תקופתו האחרונה (1640–1669) – תקופת שפל בחייו הפרטיים. הוא ירד מנכסיו ואיבד את משפחתו. בתקופה זו יצר את יצירותיו המפורסמות ביותר.
ביוגרפיה

רמברנדט נולד בעיר ליידן שבהולנד, הבן התשיעי במשפחה בת תשעה ילדים, מתוכם הוא היחיד שיצא ללימודים. בגיל 14 הוריו שלחו אותו לאוניברסיטה, אך רצונו לצייר גבר והם אפשרו לו ללמוד ציור בליידן במשך שלוש שנים אצל יעקב ון סווננברג, שהתמחה בציור היסטורי בהשראת המקרא, ולצאת לאמסטרדם ללמוד ציור.
באמסטרדם למד אצל פיטר לסטמן, שהקנה לו את נטייתו לציור נושאים דתיים ואלגוריים, והמריץ אותו לעשות שימוש בהישגיהם הססגוניים של אֶלסהיימר וקאראווג'ו. יצירתו המתוארכת הראשונה של רמברנדט, "סקילתו של סטפנוס הקדוש" (1625, ליון, המוזיאון), מעידה על השפעתו הרבה של מורהו.
בסיום לימודיו, חזר רמברנדט לליידן והתחיל לצייר. ציוריו זכו להצלחה, ובשנת 1631 עבר לאמסטרדם והשתקע בה. הטכניקה שלו וכושרו להעלות על הבד תחושה רבת עוצמה אפשרו לו להתמודד עם הציירים אליאס ותומס דה קייזר, והוא הפך בתוך זמן קצר לצייר הדיוקנאות המבוקש ביותר בעיר.
בשנת 1634 נשא לאישה את ססקיה ואן אוילנבורך, בת למשפחה אמידה ומכובדת, וחי עימה באושר במשך שמונה שנים. תחושותיו באו לידי ביטוי בציורו "דיוקן עצמי עם ססקיה" (1635, דרזדן, הגלריה לציור). הוא היה מוצף הזמנות לצייר דיוקנאות ותמונות על נושאים דתיים ומיתולוגיים, היו לו עוזרים ותלמידים רבים, והכנסותיו הגבוהות אפשרו לו לקנות בית גדול ולמלאו באוסף של יצירות אמנות יקרות ערך. מארבעת הילדים שילדה ססקיה נשאר בחיים רק האחרון, טיטוס, והיא עצמה נפטרה בשנת 1642, כמה חודשים לאחר לידתו. רישומיו של רמברנדט על מיטת חוֹלייהּ ומותה הם בין היצירות המרגשות ביותר שלו. לאחר מותה, שקע רמברנדט בחובות כבדים והחל לצייר ציורים כאוות נפשו, בנושאים שעלו על דעתו, ולא לפי הזמנה כמקובל באותם ימים.
במהלך מחלתה של סאסקיה, צעירה הולנדית בשם חירטיה דירקס (Geertje Dircx) התקבלה לעבודה בבית המשפחה כאחות ואומנת עבור טיטוס התינוק, והפכה למאהבת של רמברנדט. שנים לאחר מכן היא האשימה את רמברנדט בהפרת הבטחת נישואים (בנימוק של פיתוי תחת הבטחה להינשא) וזכתה בתביעה, והוכרו לה תשלומי מזונות של כ-200 גילדן לשנה. רמברנדט עשה מאמצים כדי שהיא תיכלא בבית מחסה או בית עניים (נקרא בעבר "bridewell"), בחאודה לאחר שנודע לו שמשכנה תכשיטים שנתן לה והיו שייכים פעם לססקיה.
הנדריקיה סטופלס, משרתת צעירה בביתו, הייתה לאהובתו וילדה לו בת בשנת 1654. הוא גורש מהכנסייה הקלוויניסטית. ב-1656 נאלץ להכריז על פשיטת רגל, וביתו ומיטלטליו נמכרו במכירה פומבית, כולל אוסף התמונות הגדול שלו. ב-1660 ייסדו הנדריקיה וטיטוס חברה עסקית, ורמברנדט נרשם כשכיר בחברה כדי להינצל מגובים. אך בשנת 1663 נפטרה הנדריקיה, וב-1668 נפטר טיטוס. רמברנדט נפטר שנה אחריו, ב-1669, בודד וערירי, בעוני ובחוסר כול.
עבודותיו

במאה ה-17 היה מקובל שציורי הדיוקן יציגו את עיסוקו ומעמדו החברתי של המזמין. פעמים רבות נהגו חברי גילדה מסוימת להזמין תמונה קבוצתית. התמונה הקבוצתית הראשונה של רמברנדט הייתה "שיעור האנטומיה של דוקטור טוּלפּ" (1632, האג, מאוריציוס), שבה נראית קבוצת רופאים המאזינים להרצאתו של דוקטור טוּלפּ, ראש הגילדה של המנתחים. תמונה זו זיכתה אותו בפרסום ובהערכה מיידיים בשל דרך תיאורה הטבעית והחיה.
ניתן לראות פאר רב בתמונותיו החל משנות ה-30 של המאה ה-17, לאחר נישואיו לססקיה - דיוקנאות ותמונות דתיות המשקפות את מצבו אז; תקופת שגשוג ורווחה, תקופה של נחת ושביעות רצון: "דיוקן עצמי עם ססקיה" (1635, דרזדן, הגלריה לציור), "פלשתים מנקרים את עיני שמשון" (1636, פרנקפורט, המכון העירוני לאמנות). אך בשנות הארבעים חדל המזל להאיר לו פנים. יש חוקרים שטוענים כי זה בגלל הדיוקן הקבוצתי "משמר הלילה" (1642, אמסטרדם, רייקסמוזיאום), כאשר לא הבליט במידה שווה את כל המצוירים, עקב הבלטת העומק על ידי סידור הדמויות במרחב, ובכך יצר דרמה של אור וצל ותנועה. אך יש הסוברים שהתמונה התקבלה ברצון ושהדעיכה באה בעקבות מותה של אשתו. אזי, נטש רמברנדט בהדרגה את ההיבטים המוגזמים של סגנון הבארוק וחיפש דרכים להבעת רוך, עדינות וחמלה בציוריו. הוא עשה זאת על ידי שימוש מיוחד בטכניקת אור וצל ובאמצעות תיאורים של מרחבי שמיים בנוף פתוח. ניתן לראות את השינוי שחל בטכניקה שלו ביצירה בת שבע במקלחת (1654, פריז, לובר), שם אין מוצאים את האיכויות הדרמטיות שאפיינו את יצירותיו התנ"כיות המוקדמות; תמונה זו מתארת תיאור נאמן ואף בוטה של אי השלמות האסתטית של הדמות ואת ייאושה.
אפשר לעקוב אחר ההתפתחות בסגנונו על ידי התבוננות בתמונות הדיוקן שלו, שצייר במשך ארבעים שנים. ההתעמקות בהבעת הפנים, הביטחון העצמי שקורן ממנו והתלבושות הססגוניות של הציורים המוקדמים מפנים את מקומם לסבלנות ולהדרת הכבוד שבתיאורים המאוחרים, המרגשים יותר.
בניגוד לרוב בני דורו ההולנדים, שהתמחו בנושאים ספציפיים, צייר רמברנדט כמעט בכל תחום אמנות שקיים. הוא היה מורה רב השראה ולימד אחדים מראשי הציירים בימיו, החל בדָאוּ, תלמידו הראשון (1628), וכלה בדה חֶלְדֶר, שהוסיף לצייר בהשראתו גם במאה ה-18.
יצירות בולטות

יצירות עיקריות של רמברנדט לפי שנת השלמתן:
ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים (1630, מוצג ברייקסמוזיאום, הולנד)
פטרוס הקדוש בכלא (1631, מוצג במוזיאון ישראל, ישראל)
אנדרומדה כבולה אל הסלעים (1631, מוצג במוזיאון מאוריצהאוס, האג הולנד)
שיעור האנטומיה של דוקטור טוּלפּ (1632, מוצג במאוריצהאוס, הולנד)
חטיפת אירופה (1632, מוצג במוזיאון פול גטי במאליבו, קליפורניה)
סערה בים כנרת (1633, הוצג בעבר במוזיאון איזבלה סטוארט גרדנר בעיר בוסטון. היצירה נגנבה בשנת 1990)
ארטמיסיה (1634, מוצג במוסאו דל פראדו, ספרד)
משתה בלשאצר (1635, מוצג בגלריה הלאומית בלונדון)
עקדת יצחק (1635, מוצג במוזיאון הארמיטאז', סנקט פטרבורג, רוסיה)
המלומד מעל דוכן הדרשות (1641, מוצג במוזיאון הטירה המלכותית בוורשה, ורשה, פולין)
אישה צעירה במסגרת תמונה (1641, מוצג במוזיאון הטירה המלכותית בוורשה, ורשה, פולין)
יוסף מספר על חלומותיו, (1633 מוצג ברייקסמוזיאום, הולנד)
משמר הלילה (1642, מוצג ברייקסמוזיאום, הולנד)
דנאה (1650, מוצג במוזיאון הארמיטאז', סנקט פטרבורג, רוסיה)
אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס (1653, מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק)
בת שבע במקלחת (1654, מוצג במוזיאון הלובר, פריז)
יעקב מברך את בני יוסף (1656, מוצג ב"מוזיאון הציירים הגדולים" (אנ'), ברגפארק וילהלמסהוהה, קאסל)
משה שובר את לוחות הברית (1659, מוצג במוזיאון הלאומי גמלדה-גאלרי שבברלין).
חלום יוסף (1645) מוצג במוזיאון הלאומי גמלדה-גאלרי שבברלין
אחשוורוש והמן במשתה אסתר (1660, מוצג במוזיאון פושקין, מוסקבה)
הכלה היהודייה (1666, מוצג ברייקסמוזיאום, הולנד)
שובו של הבן האובד (1669, מוצג במוזיאון הארמיטאז', סנקט פטרבורג, רוסיה)
גלריה

שמשון ודלילה (1628)
משמר הלילה (1642)
שמשון מאיים על חותנו (1635)
פורטרט של יוהנס אליסון (1634)
מתוך: אישה במיטה (1645)
חלום יוסף (1645)
יוסף מספר על חלומותיו (1633)