stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארז ישראלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בן 51 בערך) באר שבע
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  אכינכי (יהודית אוחזת בראשו של הולופרנס) 
 
ארז ישראלי (נולד ב-16 בדצמבר 1974, באר שבע) הוא אמן ישראלי המתגורר כיום בברלין. אמן רב תחומי המתעסק בפיסול, הדפס, צילום ומיצבי וידאו. ישראלי הוא בוגר המדרשה לאמנות בבית ברל ובעל תואר שני מבצלאל. בעבר לימד בתיכון תלמה ילין, בבית ברל, בסמינר הקיבוצים, במחלקה לעיצוב פנים במכללה למינהל. עבודותיו הוצגו במוזיאונים שונים בארץ ובעולם, וגם נמצאות באוספים חשובים.
בתחילת דרכו כאמן הוא הרבה לעסוק בקלישאות ובנושאים רגשניים וקולקטיביים בתרבות הישראלית כמו קיטש ומוות, הנצחה, כאב, תשוקה וזיכרון לאומי. הטיפול שלו בנושאים אלו מאיר אותם באופן חדש, לעיתים מגוחך ולעיתים מצמרר. ישראלי אינו בורח מהפתוס הטמון בנושאים אלו אלא להפך, מאדיר ומגביר אותו עד כדי הגזמה המביאה בסופו של דבר לפירוק ושיבוש הסמל התרבותי והצגה חתרנית שלו.
בשלב מאוחר יותר ביצירתו, הסיט ישראלי את עיסוקו במוות ושכול מההקשר הצבאי-ישראלי, והחל לעסוק באירופה, גרמניה וגם בשואה. כמו בנושא השכול, גם כאן הוא מחפש אחר הפאתוס ומעצים אותו.
ביוגרפיה

ישראלי נולד בבאר שבע ב-1974, הצעיר משני בניהם של פקידת השמה ואיש התעשייה האווירית. הוריו התגרשו כשהיה בן 6 והוא עבר עם אימו מספר דירות.
בכיתה ט' ישראלי עבר לפנימיית מושבת האמנויות במצפה רמון. "ההחלטה הכי חשובה שעשינו בסופו של דבר." אומר ישראלי בריאיון לעיתון הארץ.
אחרי הצבא חזר לפנימייה, הפעם על תקן מורה. כשמאס בכך, נרשם בסוף שנות ה-90 למדרשה לאמנות בבית ברל.
היה תלמידו ועוזרו של האמן גדעון גכטמן (1942-2008) שהשפיע על עבודותיו ונתן לו השראה.
במהלך לימודיו במדרשה לאמנות בבית ברל הרבה ישראלי לעסוק בדימויי שכול והנצחה. עבודות אלו כללו פריטים שונים, כגון ספסל שעליו הונחו כריות יצוקות בטון, ציורים של דמותו כחייל מת, וכן גרלנדת זרים - סמל מובהק של שכול - יצוקה בבטון (חומר עמיד הנקשר לביצורים צבאיים ואנדרטאות), ובגרסה אחרת - זר זיכרון צה"לי עשוי רקמת חרוזים.
"חלק מהעניין שלי בכך היה הרגע שבו נערים נלקחים בשיא היופי שלהם. שמתי את עצמי המון במקום של הגיבור המת. אם זה לצייר אותי בתור גיבור מת, או לעשות לעצמי סרט זיכרון ('בחור כארז'). חלק מזה היה הפחד מאובדן וממוות, במדינה שמתים בה כל הזמן." אומר ישראלי.
עבודות > מוות ושכול 2003–2009

בפרויקט הסיום שלו במדרשה בשנת 2003 הציג ישראלי מיצב שכלל ייצוגים שונים של חיילים צעירים ברגעי מותם. באחד המיצבים נראה ג'יפ צבאי מוקטן כאשר ראשו של חייל מת נשמט על ההגה ומפעיל צופר זיכרון. הדימוי הזכיר את המשוריינים הניצבים בצדי הדרך לירושלים ומייצר חוויה אינטנסיבית של מפגש מצמרר וחשוף עם ייצוגיהם של רגעי המוות.
ישראלי מסביר בריאיון לעיתון מעריב כי ההחלטה להתעסק בייצוג חיילים לא הייתה פשוטה: ”כשאמרתי שאני מטפל בנושא הזה של חיילים, באו ואמרו לי לא, לא נוגעים בחיילים. לא נוגעים בדימויים האלה, זה יכול להפוך לפלקט. עכשיו ברור שזה יכול להפוך לפלקט, אני מודע לזה. ואני חושב שדווקא בגלל שאמרו לי שאסור, שצריך לעשות אמנות בינלאומית, החלטתי לעשות ההפך. כלומר, להתמודד עם הדברים לטוב ולרע ולקחת סיכון”.
בעבודה "אל מלא רחמים" מ-2004 נראה ישראלי כשהוא מחליק שוב ושוב מאחיזת אמו, כאשר רפיונו מסמן את המוות, את האובדן ואת חוסר יכולתה של האם להושיע. ברקע מתנגנת תפילת "אל מלא רחמים", הנהוגה בלוויות, שהואטה.
בעבודה שנוצרה כהמשך ישיר לקודמתה "ללא כותרת" מ-2006, מחזיקה האם את ישראלי בתנוחת "פייטה" ומורטת נוצות הדבוקות בשעווה אל גופו. המריטה החוזרת על עצמה מציגה את ההשלמה של האם עם מות הבן ואת חוסר היכולת שלה להיפרד ממנו. בעבודה זו הוחרפה תחושת המוות באמצעות הפעולה האכזרית באופייה שמבצעת האם. מריטת הנוצות מרמזת על הכנת מרק עוף בשבת, פעולה הקשורה אסוציאטיבית לביתיות ומשפחתיות: האם משלימה עם מות הבן, אך לא נפרדת ממנו, אלא מנסה, באמצעות אכילתו, להשיבו אל הגוף ממנו יצא.
דימוי חוזר ביצירתו המוקדמת הם זרי הפרחים הקשורים באבל ובזיכרון. בתחילה עסק בצילומי זרים שהושלכו הצידה בבתי הקברות, ולאחר מכן יצק זרים מבטון, בניסיון להפוך אותם לנצחיים, למצבות של עצמם.
בתערוכה "העברים החדשים: מאה שנות אמנות ישראלית" מציג ישראלי את עבודתו "שדה פרחים" מ-2005. ישראלי יצר שדה פרגים עשוי חרוזי זכוכית נוצצים. בספר 100 שנות אמנות ישראלית כותב יגאל צלמונה: "תחושת ההיקסמות למראהו כפולה: היא נובעת מיופיו של השדה הטבעי המדומה, המוכר לרבים מטיולי אביב בארץ, ומיופים של החרוזים הזוהרים בצבעוניותם (...), אלא שהפרג שצבעו עז כצבע הדם הוא גם סמל עתיק יומין של מוות ובייחוד של מות חיילים בקרב (...) הפרחים שצומחים בסביבת תלולית בולטת בשדה מרמזת על קבר שכוסה בצמחייה."
התצלום "קושקוש (דיוקן עצמי בגיל 30)" הוא תוצר לוואי של מיצג מצולם שערך ישראלי, אשר במהלכו תפר לגופו זר צה"לי של גרברות אדומות כאילו היה הגוף עצמו מעין זר הנצחה חי, ובסופו נמרטו הפרחים מגופו יחד עם שיער חזהו ובטנו והגוף הופשט מסימני גבריותו.
בראיון שנתן ישראלי לגיתית גינת הוא מסביר על השימוש המרובו בגופו ביצירותיו לחיבור עם שכול ומוות : " מעניין אותי המקום שבו המדינה מייצרת באופן מודע פעולות גופניות כחלק מההבניה של זיכרון קולקטיבי. את יום העצמאות אנחנו זוכרים דרך מעגלי המחולות ברחובות, בימי הזיכרון אנחנו עומדים דום בצפירה. הגוף הוא מאוד משמעותי ופעיל בטקסים הקולקטיביים שלנו."
השכלה

2003 - בוגר בית הספר לאמנות המדרשה, מכללת בית ברל
2005 - בוגר התוכנית ללימודי המשך באמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב.
תערוכות יחיד

2003 - "21 תערוכות יחיד" מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
2007 - "שיר אהבה" המרכז למדיה חדשה - יציאת חירום, מוזיאון חיפה לאמנות
2009 - "ליל שישי", גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2010 - "ארז ישראלי: אשפרה", מועמד בשלב הגמר, פרס גוטסדינר, הפרס לאמנות ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות
2012 - "אדמה נמוכה", גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2015 - "ההבדל בין אוווווו לאהההה", קרונה גלריה לאמנות עכשווית, ברלין.
מלגות ופרסים

2002 - מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל
2002 - מלגת הצטיינות, בית הספר לאמנות המדרשה, מכללת בית ברל
2003 - מלגת הצטיינות, בית הספר לאמנות המדרשה, מכללת בית ברל
2003 - מלגת הצטיינות בתחום המיצב ע"ש ברל כצנלסון, בית הספר לאמנות המדרשה, מכללת בית ברל
2004 - מלגת לעידוד היצירה, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
2005 - מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל
2005 - פרס קרן ריץ', בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
2005 - פרס ישראכרט ומוזיאון תל אביב לאמנות לאמן ישראלי
2006 - מענק ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין, קרן התרבות אמריקה-ישראל
2006 - פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט
2007 - פרס קרן מורשה, מוזיאון תל אביב לאמנות
2009 - פרס קרן דן סנדל וקרן משפחת סנדל לפיסול, מוזיאון תל אביב לאמנות.
הערות שוליים

1 2 3  רעות ברנע, האמן ארז ישראלי מוכר עבודות לגרמנים, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2017
1 2 3 4  יניב יהודה אייגר, רייטינג - אמנות nrg - ...מה ישראלי בעיניך: ריאיון עם ארז, באתר nrg
1 2 3  קרן נתן גוסטדינר הפרס לאמנות ישראלית 2009 (קטלוג תערוכה), אוצרת: אלן גינתון, מוזיאון תל אביב, מרץ 2010.
1 2 3  דורון חלוץ: האמן ארז ישראלי במרחב שבין האף היהודי לזין הגרמני, עיתון הארץ, אוקטובר 2015.
1 2  יניב יהודה אייגר: מה ישראלי בעינך: ריאיון עם ארז ישראלי, עיתון מעריב, אפריל 2010.
1 2 3 4 5  ארז ישראלי / שיר אהבה (קטלוג תערוכה), אוצרת: אילנה טננבאום, מוזיאון חיפה, יוני 2007.
1 2   דורון חלוץ, האמן ארז ישראלי במרחב שבין האף היהודי לזין הגרמני, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2015
1 2 3  צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2010.
↑  גיתית גינת: הפרחים לצה"ל, עיתון במחנה, אוגוסט 2005
1 2 3 4  הילה שקולניק ברנר, ליל שישי: כאב ישיר ומיידי, עיתון הארץ, אפריל 2009.
↑  יניב יהודה אייגר, תרבות - אמנות nrg - שואה שואו: אמנות כצאן לרווח, באתר nrg
1 2  גליה יהב, מחסום ארז, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2012
1 2 3  חגית פלג רותם, ‏ישראלי בברלין: האמן ארז ישראלי מציג ציור קיר מיוחד, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2014
↑  חגית פלג-רותם, ‏אמא כבר מותר לצחוק, באתר גלובס, 14 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279693  NLI: 987007302741705171  GND: 141980761  ISNI: 0000 0000 9521 4765  LCCN: no2012143987  SUDOC: 193901102  ULAN: 500481206  VIAF: 297969001   WorldCat (עם VIAF): 297969001
חברותא - הומואים דתיים

| --- | --- |

 פעילות:  מסגרת חברתית קהילתית ללהט"בים מבית דתי ופעילות לשינוי עמדות בחברה הדתית בנושא להט"ב
 התאגדות:  עמותה מאז 2010
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  בני אלבז, נתי אפשטיין, אייל ליברמן, דניאל יונס
 יושב ראש:  שי ברמסון
 מנכ"ל:  נתנאל שלר
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 http://havruta.org.il/
 
חברותא היא עמותה של להט"בים "הנמצאים על הרצף הדתי", דתיים ודתיים לשעבר בישראל - הפועלת להעצמה קהילתית ולצורך קבלת להט"בים בחברה הדתית. חברותא משתפת פעולה עם מספר ארגונים דומים, בהם בת קול, שב"ל ואיגי.
הארגון מהווה בית חברתי ללהט"בים מבית דתי ומסייע לחבריו לקבל את נטייתם המינית ללא ויתור על זהותם הדתית. לשם כך מקיים הארגון שלל פעילויות חברתיות, מפעיל 18 קבוצות חברתיות, טיולים, ושבתות משותפות בכל שטחי ארץ ישראל, ומפעיל את בית המדרש "דרשני" שנפגש כל שבועיים על בסיס קבוע.
במקביל פועל הארגון לקידום סובלנות ושילוב להטב"ים בחברה הדתית באמצעות ארגון כנסים, פרסום עלונים, שיח ישיר עם רבנים ומחנכים ונראות תקשורתית. פעילות שזיכתה את הארגון בעיטור ממשלת צרפת, יחד עם שותפיו בקהילה הדתית הגאה.
הארגון מתנגד לטיפולי המרה לשינוי נטייה מינית, תומך בזוגיות בין גברים ונמנע מהבעת עמדה ארגונית בנושא יחסי מין בין גברים.
במשך שנים חברותא התמקדה בעיקר בציבור ההומואים הדתיים ושמה של העמותה הייתה - "חברותא - הומואים דתיים", לאחר שעלו מהשטח דרישות לפתוח את הדלת גם לאוכלוסיות נוספות בקהילה, בינואר 2022 התכנסה אספה כללית של חברי העמותה ובדעת רוב הסירה את שם המשנה ונותרה רק עם השם "חברותא".
הקבוצות החברתיות של חברותא:
לחברותא יש 18 קבוצות חברתיות בהן 6 קבוצות מקומיות ו-12 קבוצות תחום המיועדות לצעירים, חרדים, בני ישיבות, טרנסים.ות, קבוצה א-מגדרית ועוד. בנוסף חברותא פועלת ברשויות בהן יש ריכוז גבוהה של דתיים בהן: אפרת, אריאל, גבעת שמואל, ירושלים, באר שבע, גבעת שמואל, רמת גן, חיפה, תל אביב ועוד.
לחברותא יש מעל 1,000 משתתפים בקבוצות ועוד אלפי להט"בים שמשתמשים בשירותי הארגון בהן פעילויות ארציות, מערך הסיוע והתמיכה, שבתות וחגים, ליין מסיבות, בית מדרש, אירועים ועוד.
בית המדרש של חברותא - 'דרשני':
תחום מרכזי של חברותא הוא יצירת קהילה להט"בית דתית חזקה המוכיחה כי אין שום צורך לוותר על אף אחת מהזהויות המרכיבות אותנו – הזהות הדתית, המינית והמגדרית בשביל להמשיך ולהאמין, ללמוד תורה ולעבוד את הבורא.
אחד הדברים שמאחדים, בונים ומעצבים קהילות דתיות בארץ ובעולם הוא לימוד התורה. ולכן, תוכנית 'דרשני' באה לשמש כמרחב ללימוד תורה ללה"טבים, למצוא את עצמנו בתורה, לבטא את עצמנו בצורה המלאה בחלל בית המדרש, ללמוד וללמד.
המרכז למאבק בהמרה:
המרכז למאבק בהמרה הוא המרכז היחיד מסוגו בארץ שמוקדש כולו למאבק בהמרה. המרכז הוקם על ידי חברותא בשיתוף המרכז הגאה של עיריית תל אביב־יפו ושם לעצמו למטרה להאבק בסוכנויות ההמרה, לשקם נפגעים וניצולים ולהצר את צעדיהם של העוסקים בכך. לשם כך המרכז מקיים כנסים, אוסף עדויות, מקיים קבוצות טיפוליות ומגיש תלונות נגד פסיכולוגים העוסקים בהמרה. מהלכים אלה נועדו כדי לשים סוף לפרקטיקה הזו שנקראת "טיפולי" המרה.
הארגון > הקמת הארגון

"חברותא" הוקמה ב-2007, כקבוצה חברתית ירושלמית, של להט"בים מבית דתי, על ידי בני אלבז, ונתי אפשטיין אלבז הגדיר עצמו דתי, בעוד אפשטיין הזדהה כדתל"ש. הארגון פעל מאז הקמתו כקבוצה עצמאית בתוך ארגון הלהט"ב "הבית הפתוח".
במהלך השנתיים הבאות התרחבו מפגשי הקבוצה גם לתל אביב ובשנת 2008 הושק אתר האינטרנט הארגוני כזירת שיח פומבית בנושא יהדות ונטייה מינית.
בשנת 2010 הרחיבו המייסדים את הוועד בהסכמת שאר הפעילים, על מנת לאפשר את פרישתם תוך שמירה על אופי הארגון.
בסוף שנת 2010 חברותא נרשמה כעמותה עצמאית דמוקרטית, והחלה לצרף את חברי הקהילה כחברי עמותה.
כעמותה החלה לעסוק בפעילות ציבורית תוך שהיא מאמצת קו ארגוני המקדם ניראות, תומך בזוגיות גברית, ומתנגד לטיפולי המרה ולמיזמים שמטרתם להשיא הומואים לנשים.
יושב הראש הראשון של חברותא כעמותה היה אייל ליברמן, שהזדהה כדתל"ש. בשנה שלאחר מכן עמד בראשה דניאל יונס, שהזדהה כדתי. חמישה חברי ועד נבחרים על ידי כלל חברי העמותה בכל שנה. הם אחראים על הנהגת הארגון ובחירת יושב הראש.
פעילות וטיולים

חברותא עורכת מפגשים חברתיים עם פעילות מגוונת לפחות אחת לחודש המאפשרים היכרות ושיחה. לדברי הארגון, משתתפים בהם עשרות, רובם דתיים, חלקם דתל"שים ומקצתם מסורתיים. המשתתפים מחויבים לדיסקרטיות. לדבריה ישנם גם מאות אנשים שאינם מגיעים למפגשים, בעיקר בשל החשאיות בה הם שומרים את נטייתם המינית והחשש מחשיפה, ועמם מחזיק הארגון בקשר דרך תכתובות.
במספר מפגשים בעבר התארחו רבנים, ביניהם הרב יעקב מדן, הרב מנחם בורשטין, הרב יהודה גלעד, הרב בני לאו והרב ארלה הראל. במפגשים אחרים הוזמנו אנשים ידועים כגון, היוצר והזמר עברי לידר, הבמאי איתן פוקס, הצלם עדי נס וגיל חובב.
בסוכות ובפסח מארגנים חברי חברותא טיול יומי, הכולל גם הרצאה וארוחה משותפת. הטיולים מתקיימים רק בשטחי ארץ ישראל המערבית.
פעילות וטיולים > פעילות לשינוי עמדות בחברה הדתית

חברותא פועלת לשינוי עמדות בחברה הדתית וליצירת מקום להומואים בחברה זו על ידי קידום שיח פומבי בנושא באתר האינטרנט, בכנסים, פרסומים וכן על ידי שיח עם רבנים ואנשי חינוך. חברותא משתפת פעולה עם ארגונים ותומכת במיזמים בקהילה הדתית הגאה, ובקהילה הגאה בכלל המקדמים סובלנות. בשנת 2011, זכתה חברותא בעיטור ממשלת צרפת על פעילות זו, יחד עם ארגון הלסביות הדתיות, בת קול.
הפרס מוענק לשני הארגונים על פעילותם הייחודית למען זכויות הומוסקסואלים דתיים בישראל, ובפרט על מיזמם המשותף "שבל" (שהכול ברא לכבודו), המכשיר רבנים ומחנכים במגזר הדתי להתמודדות עם נושא ההומוסקסואליות. במסגרת פעילות "שבל" נערכים מפגשים עם מורים ותלמידים ומוענקת תמיכה פסיכולוגית לחברי המגזר הדתי הנמצאים במצוקה בשל נטייתם המינית.
פעילות וטיולים > חברותא בריש גלי - עלון דברי תורה והגות לבתי הכנסת

מאז יום הכיפורים תשע"א (2010) מוציאה חברותא מדי שנה עלון דברי תורה והגות לחלוקה בבתי הכנסת, בשם "חברותא בריש גלי". העלון יוצא בפורמט המקובל של עלוני פרשת שבוע והוא עוסק בנושאים אמוניים וחברתיים העולים מתוך הקהילה הדתית הגאה. כותבים בעלון הומואים ולסביות בני החברה הדתית, רבנים מהמגזר הדתי לאומי, ואנשי רוח. בין הכותבים בעלון בשנים האחרונות, הרב אביה הכהן מישיבת תקוע, הרב שמואל ריינר מישיבת הקיבוץ הדתי במעלה גלבוע, הרב ד"ר בני לאו, הרב יהודה גלעד, רב קיבוץ לביא וראש ישיבת מעלה גלבוע, הסופרת יעל משאלי, הבמאי חיים אלבום, ואחרים. העלון זכה לסיקור בתקשורת הדתית והכללית. יושב ראש חברותא התבטא לגבי החשיבות שרואה הארגון בהפקת ובהפצת העלונים: "אלפי עלונים של חברותא יחולקו ברחבי הארץ ויוכיחו שוב - אנחנו כאן, בני ובנות הקהילות הדתיות בישראל, וכאלה נשאר. לא רק שאנחנו לא נעלמים, אלא אנו גם דורשים שקולנו ישמע ויהדהד".
פעילות וטיולים > כנסים לקידום סובלנות

ארגון חברותא מפיק ולוקח חלק באירועים שמטרתם קידום השיח על הומואים ולסביות בחברה הדתית, ועידוד סובלנות כלפי השונה בחברה הדתית. במאי 2011 ארגון חברותא ובית הלל הפיקו במשותף כנס לציבור הרחב בהשתתפות הרב ד"ר בני לאו, הרב ארלה הראל, וחברים מהקהילה הדתית הגאה, ובנוכחות כמאתיים איש וכן עיתונאים וצוותי צילום. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הומואים, לסביות ורבנים מהציבור הדתי לאומי קיימו שיח פומבי בנושא.
חברותא שותפה במיזם "פסח שני - יום הסובלנות הדתית", המתקיים בפסח שני בכל שנה. המיזם בו שותפים בת-קול, נאמני תורה ועבודה, וארגון קולך, נועד לקדם סובלנות בחברה הדתית כלפי השונה.
יום זה נבחר לאירוע מפני הסיפור המקראי על תשובתו של אלוהים שיש אפשרות למצוות הקרבת הפסח, גם למי שלא היה יכול להיות חלק מהציבור בפסח.
פעילות וטיולים > מצעדי גאווה

חברותא צועדת באופן רשמי במצעדי הגאווה בירושלים ובתל אביב מאז שנת 2010, ובחיפה מאז שנת 2012 עת הוקמה קבוצה של חברותא בעיר. חברותא צועדת במשותף עם ארגון הלסביות הדתיות בת קול, תחת הכותרת קהילה דתית גאה. שם גג לקואליציה של הארגונים הדתיים הגאים והמיזמים העצמאיים המזוהים עימם, אשר רואים עצמם חלק מקהילה אחת בעלת ערכים משותפים ומטרות דומות.
בשנת 2011 חברותא וגוגל, שיתפו פעולה בהפקת משאית משותפת למצעד הגאווה בתל אביב, ואילו בשנים 2010 ו-2012, צעדו אנשי חברותא עם רכב פרטי שהשמיע מוזיקה יהודית, ונשאו שלטים הקוראים לסובלנות. במצעד הגאווה בירושלים נושאים חברי הארגונים חברותא ובת קול שלטים המציינים את שמות הישיבות והאולפנות בהם למדו, וקוראים למחנכים דתיים לדאוג לרווחתם ושלומם על אנשים בעלי נטייה מינית הומוסקסואלית הלומדים במוסדות לימוד אלו היום.
פעילות וטיולים > אתר האינטרנט של חברותא

אתר האינטרנט של חברותא הוקם בתחילת 2008, כאתר עבור להט"בים דתיים. האתר הפך לבימה המרכזית בה מתנהל השיח הדתי על הומוסקסואליות. הוא מכיל מאמרים, דיונים, ענייני תרבות, וטורים אישיים, ונותן במה למגוון דעות בנוגע להומואים ולשאלה האם ניתן לשנות נטייה מינית. האתר אף נתן מספר פעמים ביטוי לגורסים שעצם קיומה של חברותא פסול. האתר מספק גם מידע עדכני על מפגשים ופעילויות הקבוצה החברתית.
תחקיר שהתפרסם באתר בדצמבר 2008 הציג את עמדתו השנויה במחלוקת של הרב שלמה אבינר, שקבע שהומו דתי שמתחתן לא חייב לספר לאשתו על נטיותיו המיניות. בעקבות פרסום נרחב שקיבלו הדברים ותגובות רבנים נאלץ אבינר להכחיש את הדברים, אף על פי שהפרסום הסתמך על תמלול של שיעור מוקלט שהעביר אבינר בישיבת עטרת כהנים. השיח שהחל באתר הביא בסופו של דבר להסכמה נרחבת בציבור, כי הומוסקסואל הבוחר לקיים קשר עם אישה חייב לשתפה בנטייתו המינית.
האתר היה גם הראשון שהביא עדויות של גברים שסיפרו על התנהגות בעייתית של הרב מרדכי אלון, אותו הכירו כבחורים צעירים.
שיתופי פעולה עם ארגונים אחרים > קהילה דתית גאה

חברותא היא חלק מקואליציה של הארגונים הדתיים הגאים והמיזמים העצמאיים המזוהים עימם, אשר רואים עצמם חלק מקהילה אחת בעלת ערכים משותפים ומטרות דומות. ארגונים אלו רואים בזהות מינית ומגדרית חלקים מרכזיים בהוויתו של אדם, ושואפים לקבלה והשלמה עם הנטייה המינית, בשילוב עם אורח חיים דתי. בין הארגונים קיימת מחויבות אסטרטגית לשיתוף פעולה, והם עושים שימוש במותג "קהילה דתית גאה" בפרויקטים קהילתיים משותפים כגון צעדה משותפת במצעד הגאווה, ושבתות קהילתיות. בקואליציה שותפים הארגונים חברותא ובת קול, ארגון החינוך שבל שהכל ברא לכבודו, הקבוצות הדתיות בארגון הנוער הגאה איגי, ויוזמת "המניין הגאה" המקיים תפילות ביום כיפור ובחגי ישראל לקהילה הגאה במרכז הגאה בתל אביב. שיתוף הפעולה עם ארגון בת קול, והתוכניות לקיום שבת משותפת שבה יתקיים גם מניין שוויוני לנשים, היוו רקע לעזיבת אחד מפעילי הארגון הוותיקים ולהקמתו של הארגון "כמוך".
שיתופי פעולה עם ארגונים אחרים > קהילה גאה

חברותא משתפת פעולה עם ארגונים בקהילה הגאה, ואף פנתה במשותף עם חוש"ן - חינוך ושינוי לוועדה לנושא פונדקאות.
חברותא ובת קול משתפות פעולה עם איגי - ארגון נוער גאה בהפעלת קבוצות ייחודיות לבני נוער מגיל 15, ולצעירים דתיים ודתל"שים. קבוצות הבנים פועלות בנפרד מקבוצת הבנות, ותכניהן מותאמים לבני נוער ולצעירים דתיים. והפעילות מתקיימת במעטה של סודיות, תוך הקפדה על כללי חשאיות נוקשים.
שיח רבני

עצם קיומה של חברותא, כמו גם עמדותיה, זוכים לתגובות מגוונות מצד רבנים מהציבור הדתי ציוני. אתר חברותא משתדל לתת במה לפולמוס זה. הרב בני פרל, הרב מרדכי ורדי, הרב רונן לוביץ, ורבנים נוספים, מברכים על קיומה של חברותא, ורואים בקיום מסגרת חברתית עבור להט"בים דתיים, פרויקט חשוב ומציל חיים.
הרב יובל שרלו, תומך בקיומה של מסגרת חברתית ללהט"בים דתיים, ואף הביע בעבר תמיכה בחברותא. אך בשנת 2010 הודיע על הפסקת תמיכתו בארגון, בשל עמדת חברותא שאינה שוללת זוגיות בין גברים, ובשל תמיכת חברותא ב"מניין הגאה", ארגון נפרד בקהילה הדתית הגאה, המקיים תפילה ללהט"בים ביום הכיפורים ובחגי ישראל, עם חציצה חלקית בין גברים לנשים. גם לאחר ההודעה על הפסקת תמיכתו בארגון, שמר הרב על קשר עם הארגון ואף השתתף בערב בנושא פונדקאות לגברים הומואים.
בתגובה לביקורת על הארגון שפרסם הרב אהרן הראל, השיב לו אחד מאנשי הארגון במילים הבאות:
האחריות על התופעה הזו נטועה אך ורק באי-היכולת הקהילתית-דתית-רבנית להתמודד באומץ עם הדברים, והיא בוחרת להדיר אנשים שהבינו משהו שאתם עוד הבנתם: לקב"ה אין שום בעיה איתנו. הדתל"שיות ההומואית נובעת אך ורק מיחס זה, וגורמת לרבים לא רק לזנוח מצווה אחת אלא לשמוט את כל התורה הכולה.
רבנים אחרים השתתפו בכנסים שמקיימת חברותא וכתבו לעלון שמפיצה חברותא בבתי הכנסת, ביניהם, הרב אביה הכהן, הרב שמואל ריינר, הרב ד"ר בני לאו, הרב יהודה גלעד.
ראו גם

להט"ב ויהדות
הו"ד - הומוסקסואלים דתיים
בת קול - ארגון לסביות דתיות
כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים
וינסנט רוצה לים

| --- | --- |

 בימוי:  ראלף הוטנר 
 הופק בידי:  ויולה יגר 
 תסריט:  פלוריאן דיויד פיץ 
 עריכה:  קאי שרוטר 
 שחקנים ראשיים:  פלוריאן דוד פיץ קרולינה הרפורט היינו פרך קתרינה מולר-אלמאו יוהנס אלמאייר קארין תאלר
 מוזיקה:  ראלף הילדנבויטל 
 צילום:  אנדראס ברגר 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 חברת הפקה:  Olga Film
 חברה מפיצה:  Constantine Film
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 2010
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  דרמה קומית
 מקום התרחשות:  איטליה 
 www.vincent.film.de
 דף הסרט ב־IMDb
 
וינסנט רוצה לים (בגרמנית: Vincent will Meer) הוא שמו של סרט קולנוע, דרמה קומית גרמנית בבימויו של ראלף היוטנר.
עלילת הסרט מספרת על וינסנט, בחור צעיר הסובל מתסמונת טורט. לאחר מות אמו הוא נשלח למורת רוחו למרפאה טיפולית – אך מחליט למלא את משאלתה האחרונה של אמו טרם מותה – לבקר בים באיטליה. הוא גונב מכונית, ויחד עם מארי האנורקטית ושותפו לחדר האובססיבי הם יוצאים למסע אל מעבר להרים ואל הים האיטלקי. בדרך הם ישדדו תחנת דלק, יחצו מעברי גבול, יברחו זה לזה, יריבו, וייאלצו להתמודד בפעם הראשונה גם עם בעיות של מישהו אחר מלבדם.
בשנת 2013, פלוריאן דוד פיץ עיבד את הסרט לספר עלילתי.
תקציר עלילת הסרט

וינסנט, בחור בן 27, הוא אדם עם תסמונת טורט שנלקח לבית חולים פסיכיאטרי על ידי רוברט, אביו הפוליטיקאי לאחר מותה של אימו. עם שותפו לחדר אלכסנדר, ששיש לו הפרעה אובססיבית-כפייתית, והאנורקסית החבר החדש, מארי, הם גונבים מכונית השייכת לאחת הפסיכיאטריות של המקום הם נוסעים לאיטליה כדי להגשים את רצונה האחרון של אמו: לזרוק את אפרה בים התיכון במקום שבו היא ואביו של וינסנט יצאו לירח הדבש שלהם. ד"ר רוזה, הבעלים של הרכב הגנוב, יוצאת עם אביו של וינסנט כדי למצוא ולהחזיר אותם. במהלך הטיול, וינסנט ומארי מפתחים מערכת יחסים ורוברט מבין עד כמה הוא טיפל לא טוב בבנו.
כאשר וינסנט, אלכסנדר ומארי מגיעים לים, מארי מתמוטטת מדום לב שנגרם לה עקב האנורקסיה בה היא לוקה. וינסנט ואלכסנדר מסיקים כי הטיול היה ניסיון התאבדות מצידה - היא זו שגנבה את המכונית והיא שיזמה את רעיון העזיבה. ד"ר רוז ורוברט לוקחים אלכסנדר ווינסנט הביתה בעוד מארי נלקחת לאשפוז. בדרך חזרה, וינסנט מחליט להחזיר את האפר של אמא שלו לאביו וחוזר אל העיר היכן שמארי מאושפזת כשאלכסנדר מלווה אותו.
צוות השחקנים

פלוריאן דויד פיץ - וינסנט
קרולינה הרפורט - מארי
היינו פרך - רוברט
קתרינה מולר-אלמאו - ד"ר רוז.
יוהנס אלמאייר - אלכסנדר
קארין תאלר - מוניקה
טים סייפי - שוטר איטלקי
פסקול

| # | שיר | מבצע/ת |
| --- | --- | --- |
| 1. | Hey, Soul Sister | Train |
| 2. | Dancing In The Streetlights | Clooney |
| 3. | Citylights | Dania König |
| 4. | If This Is It | Newton Faulkner |
| 5. | Point Of View | Cargo City |
| 6. | Breakeven | The Script |
| 7. | Spinner | Revolverheld |
| 8. | Walk On My Own | Cargo City |
| 9. | Autopilot | Amanda Jenssen |
| 10. | Keinen Zentimeter | Clueso |
| 11. | Belly Up | Maria Mena |
| 12. | Hiding Under Blankets | Cargo City |
| 13. | Rette Mich Später | 2raumwohnung |
| 14. | Mouthful Of Wasps | Kashmir |
| 15. | Back Up | Cargo City |
הפקה

צילומי הסרט נערכו בבוואריה, גרמניה ובאיטליה מ-28 ביולי 2009 עד ל-15 בספטמבר 2009.
רימייק

ביוני 2014 נערכה הקרנת הבכורה של סרט קולנוע אמריקאי, המהווה עיבוד ישיר. עלילת הסרט בשם "The Road Within" מתרחשת במדינת קליפורניה ומככבים בו רוברט שיהאן כווינסנט, דב פאטל כאלכס, זואי קרביץ כמארי, רוברט פטריק כרוברט וקירה סדג'וויק כד"ר מיה רוז. לדברי הבמאית, גרן וולס, היא הושפעה מקדימון הסרט הגרמני בלבד ושהיא הפיקה את הסרט בעקבות הפרעות אכילה שהיו לה. קרביץ השילה ממשקלה 40 קילוגרם עבור הסרט. הסרט הוקרן בהקרנה מסחרית החל מאפריל 2015.
הערות שוליים

↑
↑  The Road Within באתר IMDb
↑  Silverstein, Melissa. "LAFF Women Directors: Meet Gren Wells (The Road Within)". אורכב מ-המקור ב-2015-05-27. נבדק ב-9 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Donnely, Erin. "Zoe Kravitz Shrank Down To 90 Pounds For Her New Role". נבדק ב-9 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yamato, Jen. "Well Go USA Acquires Gren Wells' 'The Road Within'". נבדק ב-9 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7840455-1  VIAF: 242375414   WorldCat (עם VIAF): 242375414
חנן קרן

חנן קרן (נולד ב-2 בספטמבר 1952) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.91 מטרים, ששיחק בעמדת קלע במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. מאמן כדורסל ישראלי.
ביוגרפיה

חנן קרן גדל בקיבוץ רמת השופט, ובלט ביכולת הקליעה שלו. בנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של המועצה האזורית מגידו.
לאחר שסיים את התיכון התגייס לנח"ל כספורטאי מצטיין.
ביוגרפיה > שחקן

בשנים 1968–1970 שיחק בנבחרת הצעירה של ישראל.
בעונת הכדורסל 1970/1971, במהלך שירותו צבאי שיחק בקבוצת הפועל מגידו. בתקופה זו חילק את הזמן בין הנסיעות הרבות למשחקים בחו"ל לבין שירות כמד"ס טירונים במחנה 80.
בעונת 1974/1975 עם שיחוררו מצה"ל, עבר לקבוצת הפועל רמת גן.
בעונת 1977/1978 עבר למכבי תל אביב. מעבר זה גרר ביקורת על כך שמכבי תל אביב מחתימה שחקנים ממניעים של החלשת יתר הקבוצות, כדי לשמור על ההגמוניה שלה.
במהלך תקופתו במכבי תל אביב היה שותף לזכייה בחמש אליפויות ישראל ובשני גביעי מדינה. עם זאת, מלבד עונתו הראשונה, תקופתו במכבי תל אביב התאפיינה בעיקר בישיבה על הספסל. נמנה עם סגל הקבוצה הגדולה שבעונת 1980/1981 זכתה בכל התארים האפשריים תחת שרביטו של המאמן רודי ד'אמיקו.
בעונת 1983/1984 עבר למכבי קריית מוצקין. בעונת 1984/1985 עבר לאליצור קריית אונו, בעונתה היחידה אי פעם של הקבוצה בליגה הבכירה. בסיום עונה זו חדל לשחק בליגה הראשונה והמשיך לשחק בליגות הנמוכות, עד שנת 1988 המשיך לשחק בקרית אונו. לאחר מכן היה מאמן/שחקן בהפועל אילת. בהמשך בתחילת שנות התשעים חזר לשחק בקרית אונו.
שיחק בנבחרת ישראל בין השנים 1970–1978, במהלכם רשם 101 הופעות בהן קלע 911 נקודות.