stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבר (מתמטיקה)
שבר עשרוני

הצגה אחרת של שברים נעשית באמצעות שבר עשרוני. השבר הפשוט,  {\tfrac {1}{2}}, למשל, מוצג בצורה 0.5 כשבר עשרוני. הנקודה המפרידה בין שני חלקיו של שבר הרשום בצורה כזו קרויה נקודה עשרונית. משמאל לה נרשם חלקו השלם של המספר, ומימין לה נרשם חלק השבר של המספר. את הנקודה העשרונית, כפי שאנו מכירים אותה, הציג המתמטיקאי הסקוטי ג'ון נפייר בשנת 1617. בצורת רישום זו נשמרת שיטת הספירה העשרונית. על כן הספרה הראשונה מימין לנקודה מציינת כמות עשיריות, הספרה משמאל לה את כמות המאיות וכך הלאה.
כל מספר רציונלי, כלומר כל מספר הניתן להצגה כמונה חלקי מכנה, ניתן להצגה כשבר עשרוני בעל מספר ספרות סופי או כשבר מחזורי.
ייצוג מספרים בשיטה זו, שבה נקודה מפרידה בין החלק השלם לחלק השבר של המספר, אפשרי בכל בסיס, ולאו דווקא בבסיס עשרוני. המספר 10.1 בבסיס בינארי, למשל, שקול ל-2.5 בבסיס עשרוני.
ראו גם

מספר רציונלי
מארק אלמונד

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1957 (בן 67) סאות'פורט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Peter Mark Sinclair Almond 
 שם במה:  Marc Almond 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לידס ע"ש בקט, King George V College, Aireborough Grammar School 
 סוגה:  רוק, קברט אפל, מוזיקת הגל החדש, מוזיקת פופ 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  סאם ביזאר רקורדס, סייר רקורדס, וירג'ין רקורדס, Echo, סאנקטוארי רקורדס גרופ 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  MOJO Awards 
 www.marcalmond.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק אלמונד (באנגלית: Marc Almond; נולד ב-9 ביולי 1957), הוא זמר-יוצר בריטי, הסולן לשעבר של צמד הסינת'-פופ "Soft Cell".
ביוגרפיה > השנים הראשונות

אלמונד נולד בשם פיטר מארק סינקלייר אלמונד בעיר סאות'פורט, אנגליה, בנם של סנדרה מארי אלמונד ופיטר ג'ון סינקלייר אלמונד. אלמונד, הוריו ואחותו הצעירה ג'וליה התגוררו בביתם של סבו וסבתו. כילד סבל מברונכיטיס ומאסתמה. בהיותו בן ארבע עברה משפחתו להתגורר בצפון יורקשייר, כעבור שנתיים חזרה לסאות'פורט, ולאחר מכן עברה לעיירה בשם הורספורת', ליד לידס. בגיל 14 היה אלמונד מעורב בתאונת דרכים, שהותירה אותו חירש כמעט לגמרי באוזנו השמאלית. בספרו האוטוביוגרפי "Tainted Life" (בתרגום מילולי: "חיים מוכתמים"), סיפר אלמונד כי בשנות נעוריו הפך אביו לאלכוהוליסט, והוא מצא נחמה ומפלט במוזיקה. הוא הפך למעריץ נלהב של מארק בולאן, בריאן אינו ודייוויד בואי, והחל לעבוד במשרה חלקית כנער אורווה, כדי שיוכל לממן רכישת אלבומים. האלבום הראשון שרכש היה פסקול המחזמר "שיער".
אלמונד סבל מקשיי למידה ועזב את לימודיו בבית הספר התיכון בגיל 17. למרות זאת הצליח, לאחר ראיון אישי מוצלח שעבר, להתקבל ללימודים במכללה לאמנויות בלידס, שם למד במשך כ-5 שנים, ושם גם פגש את דייוויד בול, שהפך לאחר מכן לשותפו לצמד "Soft Cell".
ביוגרפיה > Soft Cell

אלמונד ושותפו ללימודים דייוויד בול הקימו את הצמד "Soft Cell" בשלהי 1978. בשנים הראשונות הם הוציאו מיני-אלבום ומספר סינגלים שלא זכו להצלחה. הפריצה הגדולה שלהם הגיעה ב-1981, עם הלהיט "Tainted Love", שהגיע למקום הראשון במצעדי המכירות של 17 מדינות, כולל מצעד הסינגלים הבריטי, ובמהלך 1982 הגיע גם למקום השמיני במצעד הסינגלים האמריקאי. גם אלבום האולפן הראשון של הצמד, "Non-Stop Erotic Cabaret", זכה להצלחה מסחרית רבה, והגיע למקום החמישי במצעד מכירות האלבומים הבריטי, ולמקום ה-22 במצעד האלבומים האמריקאי. הצמד הצליח לשלב מוזיקת סינת'פופ בהגשה קברטית, שהמשיכה לאפיין את אלמונד גם בקריירת הסולו שלו לאחר מכן. רבים משירי הצמד עסקו במיניות ושפלות. השניים הוציאו שני אלבומי אולפן נוספים, ב-1983 וב-1984. האלבומים זכו לשבחים מצד מבקרי המוזיקה, אך מבחינה מסחרית הם לא הצליחו לשחזר את הצלחת האלבום הראשון והלהיט "Tainted Love". הלחץ לחזור ולהצליח והשימוש התדיר של חברי הצמד בסמים החלו לתת את אותותיהם. ב-1984 קיבלו אלמונד ובול החלטה משותפת לפרק את הצמד לאחר יציאת אלבומם השלישי. בפרק זמן של ארבע שנים, 10 סינגלים של הצמד נכנסו ל-40 הגדולים במצעד הבריטי, וארבעה אלבומים שלהם (שלושת אלבומי האולפן ומיני-אלבום אחד) נכנסו ל-20 הגדולים במצעד האלבומים הבריטי.
ב-2001 הצמד התאחד וחזר להופיע ביחד, וב-2002 הם אף הוציאו אלבום אולפן רביעי, "Cruelty Without Beauty", שהכיל שירים חדשים, בעקבותיו יצאו לסיבוב הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית בראשית 2003. האלבום הרביעי נכשל מסחרית, והצמד לא שב לאחר מכן לשתף פעולה.
ב-2018 יצא לאור שיר חדש של הצמד, לאחר 15 שנה. השיר, "Northern Lights", הופיע באוסף "The Singles - Keychains & Snowstorms" שהוציא הצמד ב-7 בספטמבר אותה שנה. בנוסף הודיע הצמד כי יתאחד ב–30 בספטמב אותה שנה בארנה 02 בלונדון, ל"הופעה אחרונה בהחלט".
חיים האישיים

אלמונד הוא הומוסקסואל מוצהר. בספרו האוטוביוגרפי מ-1999, "Tainted Life", הוא דיבר בגילוי לב על שנות חייו המוקדמות, על נטייתו המינית ועל התמכרותו לסמים, שהביאה לאשפוזו ב-1994. בכמה מהשירים שכתב ושר הוא מתייחס לקשיים הכרוכים בלהיות חריג בחברה בכלל, והומוסקסואל בפרט. באוגוסט 2006 הוא צעד בראש מצעד הגאווה שנערך במנצ'סטר.
באוקטובר 2004 נפצע קשה בתאונת דרכים, לאחר שמכונית פגעה באופנוע עליו רכב. הוא נאלץ לעבור מספר ניתוחים, ותהליך החלמתו נמשך כשנה.
מאז שנות ה-80 מתגורר אלמונד בלונדון.
דיסקוגרפיה נבחרת

לרשימת האלבומים והסינגלים של Soft Cell, ראו: Soft Cell - דיסקוגרפיה נבחרת.
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי אולפן

1982 - Untitled (שוחרר תחת שם ההרכב "Marc & the Mambas") ‏
1983 - Torment and Toreros (שוחרר תחת שם ההרכב "Marc & the Mambas") ‏
1984 - Vermin in Ermine ‏
1985 - Stories of Johnny ‏
1986 - A Woman's Story ‏ (מיני-אלבום)
1987 - Mother Fist & Her Five Daughters ‏
1988 - The Stars We Are ‏
1989 - Jacques (אלבום מחווה לשירי ז'אק ברל)
1990 - Enchanted ‏
1991 - Tenement Symphony ‏
1993 - Absinthe: The French album ‏
1996 - Fantastic Star ‏
1999 - Open All Night ‏
2001 - Stranger Things ‏
2003 - Heart on Snow ‏
2007 - Stardom Road (אלבום גרסאות כיסוי)
2009 - Orpheus In Exile (אלבום מחווה לשירי ודים קוזין)
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי הופעה חיה

1993 - Twelve Years of Tears (הופעה חיה באלברט הול)
1998 - Marc Almond & La Magia Live in Concert ‏
2003 - The Willing Sinner Live in Berlin ‏
2003 - Marc Almond in Session Volume 1 ‏(BBC) ‏
2003 - Marc Almond in Session Volume 2 ‏(BBC) ‏
דיסקוגרפיה נבחרת > סינגלים בולטים

1984 - Tenderness Is a Weakness ‏
1985 - I Feel Love (עם ברונסקי ביט)
1985 - Stories of Johnny ‏
1986 - A Woman's Story ‏
1986 - Ruby Red ‏
1987 - Melancholy Rose ‏
1988 - Tears Run Rings ‏
1988 - Something's Gotten Hold of My Heart (עם ג'ין פיטני)
1990 - A Lover Spurned ‏
1991 - Jacky ‏
1992 - The Days of Pearly Spencer ‏
1993 - What Make a Man a Man ‏
1995 - Adored and Explored ‏
2003 - Gone But Not Forgotten ‏
2007 - I Close My Eyes and Count to Ten (עם שרה קראקנל)
דיסקוגרפיה נבחרת > DVD

‏2002 - A Lover Spurned - Live at the Astoria, London 1987 ‏
2003 - Live at the Union Chapel Dec 2000 ‏
2007 - Twelve Years of Tears - Live at the Royal Albert Hall 1992 ‏
לקריאה נוספת

Marc Almond, Tainted Life: The Autobiography (1999), Sidgwick & Jackson Ltd (אוטוביוגרפיה ראשונה)
Marc Almond, In Search of the Pleasure Palace: Disreputable Travels (2004), Macmillan UK (אוטוביוגרפיה שנייה)
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, שיר חדש ל"סופט סל", ראשון זה 15 שנה, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2018
↑  איתמר זהר, הצמד הבריטי "סופט סל" יתאחד להופעה אחרונה בהחלט, באתר הארץ, 21 בפברואר 2018
↑  איתמר זהר, לג'ימי סאמרוויל ומארק אלמונד היה אומץ לומר מה שאחרים לא העזו, באתר הארץ, 29 במאי 2018
↑  שרון מולדבי, תקליט - שמור מרחק - מרק אלמונד, "סיפורי ג׳יני", סי.בי.אס., חדשות, 2 בדצמבר 1985
יורם בר, מארק מפוחלץ מארק אלמונד, "סיפורי ג'תי" "STORIES OF JOHNNY" MARC ALMOND סי.בי.אס, כל העיר, 29 בנובמבר 1985
↑  אהד פישוף, תקליטים - נרקיס מלך הבצה - "the stars we are״, מארק אלמונד; אן.אם.סי., כל העיר, 24 במרץ 1989
↑  יורם בר, מלאכי הגיהנום - מארק אלמונד, ז'אק"; סאם־ביזאר, יבוא (בית־התקליט), כל העיר, 12 בינואר 1990
↑  Dave Simpson, Marc Almond: Varieté, The Guardian, ‏3 JUN 2010
1 2  מארק פישר, הגרדיאן, מארק אלמונד חוזר עם מופע חדש שיועלה בפסטיבל אדינבורו ועוסק במגיפה השחורה, באתר הארץ, 27 ביולי 2011
↑  איתמר זהר, מארק אלמונד חוזר לתודעה עם אלבום יפה, באתר הארץ, 16 במרץ 2015
אבי פיטשון, מסע עמוס נצנצים אל האייטיז עם מארק אלמונד, באתר הארץ, 27 במרץ 2015
↑  גידי אביבי, זיכרונות מימי הטייפ והקסטה, באתר הארץ, 14 ביוני 2004
↑  אור ברנע, בוטלה הופעתו של הזמר מארק אלמונד, באתר ynet, 11 במאי 2011
עכבר העיר, הזמר מארק אלמונד ביטל את הופעתו בארץ, באתר הארץ, 12 במאי 2011
↑  איתי שטרן, בוטלה הופעתו של מארק אלמונד בישראל, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2018
↑  שירית גל, מארק אלמונד: "להיות גיי באייטיז היה רוצח לך את הקריירה", באתר ynet, 5 ביולי 2018
↑  ענבל שתיוי, מארק אלמונד נפצע קשה בתאונת דרכים, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427441805171  BNE: XX1054813  BnF: cb125659305 (data)  GND: 122169212  ISNI: 0000 0000 7822 2763  LCCN: n91072532  MusicBrainz: d67e6b0a-d2c6-4e4a-ba30-7834701535a1  NKC: xx0018763  NTA: 074906011  SUDOC: 034963642  VIAF: 42713008   WorldCat (עם VIAF): 42713008 
עטיפת האלבום "Tenement Symphony" מ-1991
ארנסט האפל

ארנסט פרנץ הרמן האפל (בגרמנית: Ernst Franz Hermann Happel; ‏29 בנובמבר 1925 - 14 בנובמבר 1992) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי.
קריירה

לזכותו של האפל 51 הופעות בינלאומיות במדי נבחרת אוסטריה, בהן היה גם שותף לזכייה במקום ה-3 במהלך מונדיאל 1954 בשווייץ. במהלך קריירת המועדונים שלו האפל שיחק במשך 14 שנים (1943–1954) במדי ראפיד וינה, ובין 1956 ל-1959. במהלך משחקיו עבור ראפיד וינה הקבוצה זכתה 7 פעמים באליפות הבונדסליגה האוסטרית. בין שתי הקדנציות שלו בראפיד הוא שיחק במדי ראסינג פריז מצרפת.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, האפל עסק באימון כדורגל. המועדון הראשון בו הוא אימן היה דן האג מליגת העל ההולנדית, והוא הוביל אותו לזכייה בגביע ההולנדי בשנת 1968. לאחר שסיים לאמן את דן האג הוא עבר לאמן את פיינורד, איתה הוא זכה באליפות הולנד ב-1971, בגביע אירופה לאלופות ובגביע הביניבשתי ב-1970.
האפל אימן את נבחרת הולנד כאשר זו שיחקה במונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה. הולנד העפילה לגמר, אך הפסידה בו לנבחרת ארגנטינה בתוצאה 1 - 3. האפל נודע כאדם שממעט במילים ולא מתדרך את שחקניו במשך זמן רב לפני המשחק.
בנוסף, האפל אימן גם את סביליה, קלאב ברוז' (זכה איתה באליפות ליגת העל הבלגית כמה פעמים) והמבורג (1981–1987) עמה זכה באליפות הבונדסליגה ב-1982 ו-1983 ובגביע הגרמני ב-1987. האפל הוביל את המבורג לזכייה בגביע האלופות בשנת 1983 ובכך היה לאחד מששת המאמנים היחידים בתולדות המפעל שזוכים בתואר עם שתי קבוצות שונות. המאמנים הנוספים שעשו זאת הם אוטמאר היצפלד, ז'וזה מוריניו, קרלו אנצ'לוטי, פפ גווארדיולה ויופ היינקס.
האפל חזר לאוסטריה ב-1987 והחל לאמן את קבוצת סברוסקי טירול, אותה הוביל לאליפות ב-1989 וב-1990. ב-1992 החל לאמן את נבחרת אוסטריה. זמן קצר לפני פטירתו הדריך את הנבחרת בניצחונה הביתי על נבחרת ישראל 5:2.
לאחר מותו של האפל ב-1992 ממחלת הסרטן שונה שמו של אצטדיון פראטר, אצטדיון הכדורגל הגדול ביותר באוסטריה, לאצטדיון ארנסט האפל.
גדעון לב-ארי

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1935 פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 בספטמבר 2001 (בגיל 65) תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  תחילת שנות ה-60 – 2001
 עיסוק:  שדרן רדיו
 מעסיק:  קול ישראל רדיו לב המדינה גלי צה"ל
 
גדעון לב-ארי (3 בדצמבר 1935 – 16 בספטמבר 2001) היה איש רדיו ישראלי ומנהל קול ישראל.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה. בתחילת שנות ה-60 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל החל לעבוד כקריין בקול ישראל. במשך שנים היה כתב חדשות. כמו כן שימש כקריין ביומני גבע.
בשנות ה-70 ערך והגיש את התוכנית "הטור השבועי", ששודרה ביום שישי אחר הצהריים, ואת התוכנית "הנושא בטיפול", ששודרה במוצאי שבת וטיפלה בתלונות אזרחים. כמו כן הגיש את תוכנית המאזינים "בינינו לבין עצמנו". לצד לב-ארי עבדו בכל תוכניותיו קבוצה קבועה של אנשי רדיו וכתבים, ובהם דוד מרגלית, יובל מסקין יורם אלפר ואלכס טלמור.
בשנת 1979 מונה למנהל קול ישראל ושימש בתפקידו עשר שנים. בתקופת כהונתו יזם את הקמת קול המוזיקה והיה שותף להקמת מרכז החדשות של קול ישראל בשכונת רוממה בירושלים. לב-ארי שינה את אופיין של תוכניות הבוקר בקול ישראל ויצר את המגזין היומי "כל צבעי הרשת". כמו כן החדיר רוח חדשה וקלילה יותר בסגנון ההגשה ברדיו, לעומת סגנון ההגשה המוקפד והרשמי שרווח עד אז.
בינואר 1988 התפטר לב-ארי מתפקידו. כעבור זמן עבר לנהל את רדיו לב המדינה. במשך תקופה הוא הגיש את תוכנית המאזינים "פתחון פה". במקביל כיהן כמנכ"ל המועצה לישראל יפה.
במשך שנים נמנה עם מגישי התוכנית "יש עם מי לדבר" בגלי צה"ל.
בשנת 2003 הוקרן בסינמטק תל אביב, ולאחר מכן בערוץ 2, סרטו של לב-ארי, "לב עצוב, לב שמח", שבו תיעד את סיפורם של שלושה צעירים שהמתינו להשתלת איברים.
מותו

לב-ארי נפטר ב-16 בספטמבר 2001, לאחר שאושפז בבית החולים איכילוב בעקבות זיהום שהתפשט בגופו כתוצאה מעקירת שן בינה. נקבר בבית העלמין ירקון. כעבור שנה הגישה משפחתו תביעה לבית המשפט המחוזי בתל אביב על רשלנות רפואית. אולם בית המשפט דחה את התביעה וקבע שלא הוכחה רשלנות רפואית וכי תוצאות נתיחה שלאחר המוות מורות שמותו נגרם כתוצאה מאירוע לב. המשפחה ערערה לבית המשפט העליון, ובשנת 2011 הגיעו הצדדים להסכם פשרה לפיו ישלם משרד הבריאות פיצויים למשפחתו של לב-ארי בסך מאה ושמונים אלף שקלים.
חיים אישיים

היה נשוי ליעל, ונישא בשנית לנירה. במשך תקופה היה בן זוגה של כרמלה מנשה, שהייתה כתבת בתוכניתו "הטור השבועי". היה אב לארבעה, והתגורר בבית אריה. אחייניתו היא השדרנית ענת דוידוב.
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ' וסמדר שמואלי, נפטר העיתונאי גדעון לב-ארי, באתר ynet, 16 בספטמבר 2001
↑  גדעון לב-ארי באתר GRAVEZ
↑  ורד לוביץ' ועתי"ם, תביעה: מותו של גדעון לב ארי נגרם מרשלנות רפואית, באתר ynet, 3 בדצמבר 2002
↑  משה ריינפלד, מותו של גדעון לב ארי לא נבע מרשלנות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בספטמבר 2008
↑  עוזי ברוך, פיצוי למשפחתו של גדעון לב ארי, באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2011
↑  איתמר לוין, המדינה תשלם 180,000 שקל ליורשיו של גדעון לב-ארי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2011
שרח

ערך זה עוסק בבתו של אשר בן יעקב. אם התכוונתם לפרשנות תימנית למשנה תורה לרמב"ם, ראו .
.
ציון שרח בת אשר ליד כליל בגליל העליון
בתנ"ך, שֶׂרַח בת אשר (לעיתים נכתב שמה סרח) היא בתו של אשר ונכדתו של יעקב, שבעקבות אזכורה הקצר בספר בראשית ובספר במדבר זכתה למדרשים אחדים בספרות חז"ל. במקורות התנאיים דמותה נקשרת לסיפור יציאת מצרים. יש מסורות הגורסות ששרח היא אחת מהמעטים שנכנסו בחייהם לגן עדן.
לשרח היו ארבעה אחים: ימנה, ישוי, ישוה ובריעה.
לפי גרסת הרמב"ן ועוד ראשונים תרגום אונקלוס טוען ששרח הייתה בת אשת אשר אך לא בת אשר, ואותם ראשונים מסבירים איך זה יכול להיות. הדבר מקביל לאמור בספר הישר ששרח נולדה למלכיאל בן עילם בן שם ולהדורה בת אבימאל בן עבר, אך אביה נפטר כשהייתה בת שלוש ואימה נישאה בשנית לאשר בן יעקב ולכן גדלה בביתו.
גילה המופלג

ספר בראשית מונה את בני ישראל הבאים מצרימה, ובהם: ”וּבְנֵי אָשֵׁר, יִמְנָה וְיִשְׁוָה וְיִשְׁוִי וּבְרִיעָה וְשֶׂרַח אֲחֹתָם” (מ"ו, י"ז). ספר במדבר מונה את בני ישראל שיצאו ממצרים, ובהם: ”וְשֵׁם בַּת-אָשֵׁר, שָׂרַח” (כ"ו, מ"ו). אזכור כפול זה מביא למסורות מדרשיות שלפיהן חייתה שרח עד גיל מופלג של מאות שנים, בהתאם למניין השנים שבהן שהו בני ישראל במצרים.
במדרשי חז"ל מזוהה שרח בת אשר עם האישה החכמה מאבל בית מעכה.
בספר הישר מופיעה אגדה בקשר לגילה המופלג שבא בזכות ברכתו של יעקב סבה: לאחר שיוסף מתגלה אל אחיו ושולח אותם לספר לאביו על מעמדו כמשנה למלך ולהביא אותו למצרים, האחים חוששים אם ואיך לספר את הבשורה הפתאומית. שרח, שעל פי הנאמר שם ידעה לנגן בכינור (הכוונה לכינור המקראי), ניגנה בכינור לפני יעקב כשמילות השיר הן ”יוסף דודי חי הוא, וכי הוא מושל בכל ארץ מצרים, ולא מת”. לאחר שחזרה על הדברים שתיים-שלוש פעמים, שבה אליו רוחו וראה ברוח הקודש שדבריה אמת. יעקב בירך אותה: ”בתי, אל ימשול בך מות עד עולם, כי החיית את רוחי”.
כוחה של שרח

מניין השנים המיוחס לשרח הקנה לה על פי ספרות חז"ל עמדה של כוח והשפעה, משום שהקשר שלה עם העבר נתן בידה יכולת לדעת סודות שלא נודעו לאחרים. יכולת זו ניכרה בשתי נקודות בולטות בחייו של משה.
על ראשית דרכו של משה כמנהיג מספר המדרש:
וכלם [סודות הגאולה] לא נמסרו אלא לאברהם אבינו ואברהם מסרן ליצחק ויצחק מסרן ליעקב ויעקב מסר סוד הגאולה ליוסף שנאמר: "ואלהים פקוד יפקוד אתכם". ויוסף בנו מסר סוד הגאולה לאחיו ואמר להם: "פקוד יפקוד אלהים אתכם". ואשר מסר סוד הגאולה לסרח בתו, וכשבאו משה ואהרן אצל זקני ישראל ועשו האותות לעיניהם הלכו אצל סרח בת אשר אמרו לה: בא אדם אחד אצלנו ועשה אותות לעינינו כך וכך. אמרה להם: אין באותו ממש. אמרו לה: והרי אמ' פקוד יפקוד אלהים אתכם. אמרה להם: הוא האיש העתיד לגאול את ישראל ממצרים, שכן שמעתי מאבא פ"א פ"א פקוד יפקוד. מיד האמינו העם באלהיהם ובשלוחו שנאמר: "ויאמן העם וישמעו כי פקד ה' את עמו".
בתחילתה של יציאת מצרים נעזר משה בסרח, שידעה את מקום קבורתו של יוסף, דבר שאפשר למשה לקיים את ההבטחה שניתנה ליוסף ולהעלות את גופתו לפני היציאה ממצרים:
”וַיִּקַּח מֹשֶׁה אֶת עַצְמוֹת יוֹסֵף עִמּוֹ” (שמות, י"ג, י"ט)... ומשה מהיכן היה יודע היכן היה קבור יוסף? אמרו שרח בת אשר נשתיירה מאותו הדור, והיא הראתה למשה קבר יוסף. אמרה לו: במקום הזה שמוהו. עשו לו מצרים ארון של מתכת, ושקעוהו בתוך נילוס. בא ועמד על נילוס נטל צרור וזרק לתוכו וזעק ואמר: יוסף יוסף, הגיעה השבועה שנשבע הקב"ה לאברהם אבינו שהוא גואל את בניו. תן כבוד לה' אלהי ישראל ואל תעכב את גאולתך, כי בגללך אנו מעוכבים. ואם לאו נקיים אנחנו משבועתך [אם לא תעלה את ארונך תישאר אתה כאן ואנחנו נצא ממצרים פטורים מהשבועה]. מיד צף ארונו של יוסף ונטלו משה
מסורת באותו נושא מצויה ב"ספר המופתים" מאת הסופר השומרוני בן המאה ה-3 וה-4, מרקה, שם מסופר על בני ישראל שעמוד הענן והאש מנעו מהם לצאת מסוכות, ושרח גילתה למשה את "הסוד": "אילולי עמדו עמוד הענן ועמוד האש הייתם יוצאים והוא נעזב במצרים". אמר לה משה: "יאה לך שרח החכמה בנשים מן היום ולהלן תסופר גדולתך". לאחר מכן "הלכה שרח וכל שבט אפרים סביבה ומשה ואהרן הולכים אחריהם עד שבאה אל המקום שהוא טמון בו וגילו את הארון ונשאוהו מהר" (סעיף 52).
ציונה של סרח בת אשר

בספרו של זאב וילנאי, מצבות קודש בארץ ישראל, (מוסד הרב קוק, תשכ"ג, עמ' קכו-קכז), נכתב:
היהודים באיראן (פרס) מראים את קברה של שרח בכפר לנג'אן, בסביבות העיר איספהאן, שבה נמצאת אחת הקהילות היהודיות הקדומות ביותר בפרס ... הקבר קדוש להמוני היהודים בפרס, הנוהגים לעלות אליו בהמוניהם ... בצד המצבה על שם שרח, מראים ספסל או ספה על שם משה רבינו ... שם גם נמצא סלע ובו סימני עקבות פרסת סוס, והוא מיוחס לאליהו הנביא [שגם הוא לא מת אלא נכנס בחייו לגן עדן].
בהמשך הביא וילנאי כמה אגדות על מפגשים עם שרח, "והיא עלמה כלילת חן והדר, ורב אורה בנועם שפתיה", ועל הצלחתה להסב את לב שליטי איראן לטובה על ישראל, וסיים: "והמאמין יאמין, כאז כן עתה".
ראו גם

מערת שרח בת אשר
בנות יעקב
הערות שוליים

↑  "תשעה נכנסו בחייהם בגן עדן, ואלו הן: חנוך בן ירד, ואליהו ומשיח, ואליעזר עבד אברהם, וחירם מלך צור, ועבד מלך הכושי, ויעבץ בנו (גרסת ילקוט שמעוני יחזקאל שס"ז: בן בנו) של רבי יהודה הנשיא, ובתיה בת פרעה, וסרח בת אשר, רבי יהושע בן לוי." (מסכת דרך ארץ זוטא, באתר "דעת")
↑  ד"ר תמר קדרי, סרח בת אשר, ‏קולך גיליון 101 טבת תשס"ו
↑  על הפסוק 'ושם בת אשר שרח'. גם דעת זקנים מבעלי התוספות שם גורס כך
↑  ספר הישר, פרשת ויגש, ד"ה והקול.
↑  זיהויה מבוסס על המילים בפסוק "אָנֹכִי שְׁלֻמֵי אֱמוּנֵי יִשְׂרָאֵל" שמשמעותו "אני שהשלמתי נאמן לנאמן - יוסף למשה" רמז למדרש לפיו בזמן יציאת מצרים גילתה שרח את מיקומו של ארונו של יוסף למשה.
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "קורותיהן של עצמות יוסף במכילתות לספר שמות", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ"ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק יז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499242405171  LCCN: n97065636  VIAF: 18965999   WorldCat (עם VIAF): 18965999
ריש שאה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1997  (בן 27) אנפילד טאון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Rishabh Sanjiv Shah 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 פרופיל ב-IMDb
 
רישאב "ריש" שאה (באנגלית: Rishabh "Rish" Shah; נולד ב-17 בדצמבר 1997) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

שאה נולד וגדל באנפילד, צפון לונדון באנגליה. הוריו ממקור ממומבאי וואדודארה. הוא למד בבית הספר היסודי גראנג' פארק ולאחר מכן למד בבית הספר לבנים "Haberdashers". הוא סיים תואר ראשון באנגלית ובלשנות בקינגס קולג' לונדון.
קריירה

בשנת 2017, הופיע שאה בהפקה של להקת תיאטרון מרדל במחזה "The Plains of Delight" בפסטיבל קלאפהאם פרינג' ובסדרת האינטרנט "PrankMe" של הייזל הייז. בשנת 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה עם הופעות אורח בסדרת הטלוויזיה הבריטית "השנים" ובאופרת הסבון הרפואית "רופאים", שתיהן משודרות בערוץ BBC One. באותה שנה שיחק שאה בתיאטרון במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים".
בשנת 2020, שאה הופיע בסרט הקצר של ריז אחמד "The Long Goodbye". באותה שנה, שיחק שאה באופרת הסבון המשודרת בערוץ ITV, "אמרדייל".
שאה עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בשנת 2021 בתור ראווי בסרט של נטפליקס, "לכל הנערים: לעולם ועד" ווארון דוטה בסרט הקומדיה הרומנטית "India Sweets and Spices" עם סופיה טיילור עלי.
בשנת 2021 נבחר על ידי המגזין וראייטי לרשימת "Brit to Watch".
בשנת 2022 הצטרף ליקום הקולנועי של מארוול וערך את הופעת הבכורה בסדרת הטלוויזיה  "מיס מארוול" מבית היוצר של דיסני+. באותה שנה גילם את ראס בסרט הקומדיה של נטפליקס, "עושות נקמה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | לכל הנערים: לעולם ועד | ראבי |  |
| 2021 | India Sweets and Spices | וארון דוטה |  |
| 2022 | עושות נקמה | ראס |  |
| 2023 | יושבים בברים עם עוגה (אנ') | אוון |  |
| 2023 | The Sweet East | מוחמד |  |
| 2024 | הנס של ג'וי | ארון |  |
| TBA | An Unsuitable Game | קריש |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | PrankMe | אסיף | סדרת רשת; 4 פרקים |
| 2019 | השנים | אחמד | פרק: "6" |
| 2019 | Doctors | ראג'דיפ מישרה | פרק: "Failing to Stop" |
| 2020 | Casualty | וירט דוואלה | פרק: "#34.32" |
| 2020 | Emmerdale | קירין קוטצ'ה | 5 פרקים |
| 2022 | Gallifrey | בנדר | פודקאסט; פרק: "Collateral Victim" |
| 2022 | מיס מארוול | קמרן | 5 פרקים |
| 2023 | אובססיה | ג'יי פארו | 4 פרקים |
| TBA | Overcompensating | מיילס | סדרה עתידית של אמזון פריים וידאו |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | The Plains of Delight | ג'רי | פסטיבל קלפהאם פרינג' |
| 2019 | You're Dead, Mate | האיש | The Nutshell, וינצ'סטר |
| 2019 | סיפור אהבה בשלושה פרקים | אלן | תיאטרון טורבינה, לונדון |
הערות שוליים

↑  Fraser, Emma (13 ביולי 2022). "Rish Shah on finding his superpowers in the Ms Marvel finale". נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Khan, Unzela (2 ביוני 2022). "Disney Ms Marvel star Rish Shah: 'I grew up in Enfield helping my parents in their shop, now I'm starring in a major series'". נבדק ב-18 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grange Park finish national runners-up". 14 ביולי 2008. נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Variety's 10 Brits to Watch for 2021: A Celebration of Talent". Variety. 24 בנובמבר 2021. נבדק ב-25 בנובמבר 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Torch Song". The Turbine Theatre. נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel; Dainty, Sophie (12 בספטמבר 2020). "Emmerdale newcomer Rish Shah reveals all on Kirin Kotecha recast and return plot". נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Warner, Sam (11 בנובמבר 2022). "First look at Uncharted's Sophia Ali and Ms Marvel's Rish Shah in new movie". נבדק ב-11 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (28 באפריל 2021). "Rish Shah To Co-Star In The Netflix Pic Strangers From Someone Great Director". Deadline Hollywood. ארכיון מ-28 באפריל 2021. נבדק ב-28 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Davids, Brian (16 ביולי 2022). "'Ms. Marvel' Star Rish Shah Defends Kamran's True Intentions and Talks Mind-Blowing Spider-Man Lunch Break". נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
מתיחה

ערך זה עוסק בתעלול המיועד לשעשע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
איור של מתיחה משנת 1847: רווק פותח מתנה שקיבל מחבריו לרגל השנה החדשה...סלסלת תינוקות
"מתחני דרדנאוט" בלבוש מסורתי מהאימפריה האתיופית; הדמות המזוקנת משמאל היא הסופרת וירג'יניה וולף
מתיחה היא סוג של תעלול המציג אנשים שהתפתו להאמין למציאות מפוברקת.
בימינו הפכה המתיחה לסוגה תיעודית קומית ברדיו, בקולנוע ובטלוויזיה, ובדרך כלל ייעודה הוא לשעשע את ההמונים. בשנות ה-40 ובשנות ה-50 של המאה ה-20 השתמשו במתיחה לצורכי הווי חברתי, ואף בימינו ניתן למצוא אירועים חברתיים בהם מככבים מותחים ונמתחים. בדרך כלל מסתיימת המתיחה ברוח טובה אך לעיתים היא מעוררת כעס, ובמקרים נדירים היא עלולה לגרום לאסון.