stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הללויה
שימושים בתרבות

"הללויה" הוא החלק המוכר ביותר באורטוריה "משיח" מאת המלחין גאורג פרידריך הנדל (1742), ונהוג, במדינות האנגלו-סקסיות, לקום בעת השמעת חלק זה של היצירה. מקורו של מנהג זה באגדה לפיה ג'ורג' השני, מלך בריטניה היה קם בהתלהבות בשמעו את הקטע.
"הללויה" (באנגלית: Hallelujah) הוא גם שמו של שיר מפורסם של לאונרד כהן
"הללויה" הוא שם השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1979 שנכתב על ידי שמרית אור וקובי אשרת ובוצע על ידי להקת חלב ודבש. שיר זה זכה במקום הראשון באותה תחרות.
"הללויה" (שם מלא: Hard Rock Hallelujah) הוא גם שיר של להקת לורדי אשר ייצגה את פינלנד באירוויזיון 2006, ואף זיכה אותה במקום הראשון.
"הללויה" הוא שם של סרט ישראלי משנת 2004.
"הללויה" היה פסטיבל רוק ומטאל כבד שהתקיים מדי שנה בהרצליה. הפסטיבל נהג לתרום את כל הכנסותיו עבור עמותות לילדים במצוקה.
"הללויה" (באנגלית Hallelujah) הוא שיר של להקת פאראמור.
"הללויה" (בגרמנית Halleluja) הוא שיר של להקת רמשטיין.
"הללויה" (באנגלית Hallelujah) הוא שיר של להקת פאניק אט דה דיסקו.
"הללויה" (באנגלית Hallelujah) מוזכר בשיר supermarket flowers (סופרמרקט פרחים) של הזמר אד שירן.
"הללויה" (באנגלית Hallelujah) מוזכר בשיר Everyday Life (חיי היום יום) של להקת קולדפליי.
"הללויה" מוזכר פעמים רבות בשיר "My Sweet Lord" של ג'ורג' האריסון. אמנם השיר מכיל ברובו מוטיבים מהארי קרישנה בה האמין האריסון, אך המילה "הללויה" היא המילה שחוזרת הכי הרבה פעמים בשיר זה.
המילה "הללויה" היא מרכזית בפזמון השיר "Echoes in Rain" של הזמרת אניה.
ראו גם

קריאת ההלל
תהילים ק"נ
הערות שוליים

↑  גם בשירים אשוריים יש שפתחו וסיימו ב'הללו־יה', ראו כאן (halelujah halelujah).
↑   הללויה, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:35)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224297 
הנדל, "הללויה" מתוך "המשיח"
המחוז האדמיניסטרטיבי טרויצק (מוסקבה)

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 פרפקט:  דמיטרי נאבוקין
 עיר אם:  מוסקבה
 שפה רשמית:  רוסית
 תאריך ייסוד:  1 ביולי 2012
 שטח:  10,843 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז האדמיניסטרטיבי:  196,407 (2024)
 קואורדינטות:  55°22′48″N 37°10′30″E﻿ / ﻿55.38°N 37.175°E﻿ / 55.38; 37.175 
 אזור זמן:  UTC +3
 https://троицкий-округ.рф/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז האדמיניסטרטיבי טרויצק (ברוסית: Троицкий административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מנהליים) של העיר מוסקבה. הוקם בקיץ 2012 במסגרת פרויקט להרחבת העיר מוסקבה, על חשבון שטחי מחוז מוסקבה, הוקם יחד עם מחוז מוסקבה החדשה.
זהו המחוז הגדול ביותר מבחינת שטחו במוסקבה והוא כולל 10 יישובי משנה:
| יישוב | מרכז אדמיניסטרטיבי |
| --- | --- |
ווסקרסנסקויה: ל.מ.ס
קייבסקי
קלונובסקויה: קלונובו
קרסנופאחורסקויה: קרסניה פאחרה
מיכאילובו-יארצבסקויה: שישקין לס
נובופיודורובסקויה: יאקובלבסקויה
פרבומאיסקויה: פטיצ'נויה
רוגובסקויה: רוגובו
טרויצק
שצ'אפובסקויה: שצ'אפובו
הערות שוליים

↑  פרפקט מחוז טרויצק אחראי גם לניהול מחוז מוסקבה החדשה
↑  Описание границ поселений Троицкого округа
| מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| תולדות מוסקבה | נסיכות מוסקבה • הקרב על מוסקבה • מוסקבה החדשה |  |
| ממשל ופוליטיקה | ראש עיריית מוסקבה (1991 • 1996 • 1999 • 2003 • 2013 • 2018 • 2023 • 2028) הדומה העירונית של מוסקבה (1993 • 1997 • 2001 • 2005 • 2009 • 2014 • 2019) • בית עיריית מוסקבה • הבית הלבן • בניין הדומה • בניין גוסטרוי • בניין משרד החוץ |  |
| מחוזות מוסקבה | מחוז מרכז • מחוז צפון • מחוז צפון מזרח • מחוז מזרח • דרום מזרח • מחוז דרום • מחוז דרום מערב • מחוז מערב • מחוז צפון מערב • מחוז זלנוגרד • מוסקבה החדשה • טרויצק |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • הספרייה הממלכתית • פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה • התזמורת הפילהרמונית • VGIK |  |
| מוזיאונים | המוזיאון ההיסטורי הממשלתי • גלריית טרטיאקוב • מוזיאון פושקין • המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה • המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב • מוזיאון החלל הרוסי • המוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת מוסקבה • מרכז התערוכה של כל רוסיה • מרכז התערוכות והכנסים סוקולניקי |  |
| כיכרות | כיכר מנז' • כיכר רבוליוציי • כיכר תיאטרלנאיה • כיכר פושקינסקאיה • כיכר לוביאנקה • כיכר קומסומולסקאיה • כיכר בולוטנאיה • כיכר ארבאט • כיכר אירופה • כיכר סטאריה • כיכר טריומפלנאיה  • כיכר בורוביצקאיה |  |
| שדרות ורחובות | רחוב טברסקאיה • ארבאט • רחוב ארבאט החדש • קוטוזובסקי פרוספקט • פטרובקה • פרוספקט מירה • לנינגרדסקי פרוספקט • לנינסקי פרוספקט |  |
| מבני תרבות | תיאטרון בולשוי • תיאטרון הצבא הרוסי • קרמלין איזמאילובו |  |
| צבא וביטחון | משטרת העיר • לוביאנקה • בניין משרד ההגנה |  |
| כלכלת מוסקבה | מוסקבה סיטי • הבורסה • המטבעה • גום • צום • מוסאנרגו • MGTS |  |
| תחבורה ציבורית | מטרו • מטרו 2 • חשמלית • כביש הטבעת • הטבעת המרכזית • הקוטרים המרכזיים • נמל התעופה דומודדובו • נמל התעופה ונוקובו • נמל התעופה שרמטייבו • תחנת האוטובוסים המרכזית • תחנת האוטובוסים שערי דרום • תחנת האוטובוסים שערי צפון • מונורייל • רכבל • הרכבת המהירה לסנקט פטרבורג |  |
| כנסיות ומבני דת | קתדרלת ישו המושיע • בית הכנסת קורל • הקתדרלה הקתולית • מסגד הקתדרלה • מנזר דונסקוי • מנזר נובוספסקי • קתדרלת קאזאן • מנזר דנילוב |  |
| ספורט | המתחם האולימפי לוז'ניקי • קומפלקס הספורט אולימפיסקי • אולימפיאדת מוסקבה (1980) • קרמלין קאפ • מונדיאל 2018 • אוטקריטיה ארנה • VEB ארנה • VTB ארנה • RZD ארנה • מגה-ספורט ארנה • צסק"א ארנה • אליפות העולם באתלטיקה 2013 • גמר ליגת האלופות 2008 |  |
| פארקים וגנים ציבוריים | פארק זריאדיה • פארק גורקי • ודנ"ח • לוסיני אוסטרוב • פארק סוקולניקי • פארק איזמאילובסקי • פארק ביטצבסקי • אי החלומות |  |
| אנדרטאות ופסלים | הפועל ואשת הקולחוז • פסל פיוטר הגדול • אנדרטת מינין ופוז'ארסקי • אנדרטת כובשי החלל • שער הניצחון • פסל ולדימיר הגדול  • אנדרטת יורי גגארין |  |
| אתרי מורשת עולמית | הקרמלין • הכיכר האדומה • מנזר נובודוויצ'י • כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה |  |
המחוז המערבי (תיגראי)

| --- | --- |
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מדינה:   תיגראי
 נפות במחוז:  3
 בירת המחוז:  חומרה
 שטח:  12,170.33 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  334,945 (2007)
  ‑ צפיפות:  27.52 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  13°45′N 37°00′E﻿ / ﻿13.75°N 37°E﻿ / 13.75; 37 
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מקלה דרומי דרום מזרחי מזרחי מערבי מרכזי צפוןמערבי   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז המערבי הוא מחוז במדינת תיגראי שבאתיופיה. גובל בצפונו באריתריאה, במערבו בסודאן, בדרומו במדינת אמהרה ובמזרחו במחוז המרכזי, בעבר חלק גדול מהנפה נכללה במחוז בגמדר אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2007 האוכלוסייה מונה 334,945 נפשות שרק 16.46% מהם חיים בערים. שטחו של המחוז הוא 12,170.33 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 27.52 נפש לקמ"ר.
נפות

המחוז מחולק לשלוש נפות ולעיר חומרה שהיא בעלת מעמד נפה:
ולקאית
סגדה
קפתה חומרה
| מחוזות תיגראי |
| --- | --- | --- |
| עיר בעלת מעמד מחוז | מקלה |  |
| מחוזות | דרומי • דרום מזרחי • מזרחי • מערבי  • מרכזי • צפון-מערבי |  |
המיזם הלאומי לביטחון תזונתי

לוגו המיזם הלאומי לביטחון תזונתי
המיזם הלאומי לביטחון תזונתי הוא מיזם של ממשלת ישראל, שמטרתו הבטחת ביטחון תזונתי לאוכלוסיות חלשות. המיזם מופעל מאז הקמתן על ידי עמותת אשל חב"ד (שמה במקור: "אשל ירושלים") בשיתוף עם משרד הרווחה, לקט ישראל ובתיאום עם הרשויות המקומיות.
היסטוריה

פיילוט של המיזם בוצע בשנים 2012–2015 ב-24 ערים ורשויות מקומיות, בביצוע "אשל ירושלים" כזרוע ביצועית של ג'וינט ישראל מטעם משרד הרווחה. בפברואר 2017 הושק המיזם רשמית על ידי שר הרווחה חיים כץ ובאותה שנה נוספו רשויות נוספות למיזם. ב-2019 הוארך המיזם על אף היעדר תקציב מדינה מאושר.
כבר ב-2017 נעשה ניסיון לעגן את המיזם בחוק באמצעות הצעת חוק פרטית (הצעת חוק: המיזם הלאומי לביטחון תזונתי) ביוזמת דודי אמסלם וקבוצת חברי כנסת אך נכון ל-2021 הצעת החוק והצעות חוק פרטיות דומות לא התקבלו.
שיטת הפעולה

הסיוע למשפחות הנזקקות נעשה באמצעות כרטיס-מזון, מעין כרטיס אשראי הנטען אוטומטית מדי חודש בסכום קבוע ובו ניתן לרכוש מוצרי מזון בלבד.
בנוסף המשפחות מקבלות משלוח של ארגזי פירות וירקות עד לביתם באמצעות שליח.
היקף הפעילות

כיום פועלת העמותה ב-48 רשויות מקומיות, וכ-10,800 משפחות מקבלות תמיכה. כל משפחה מקבלת כרטיס, הנטען בכל חודש ב-250 ₪ לרכישה ברשתות המזון, סל פירות וירקות בשווי 150 ₪ המגיע עד לבית המשפחה, וסל מוצרי מזון יבשים בשווי 150 ₪ המגיע גם הוא לבית המשפחה.
היקף הפעילות > הרשויות בהן פועל המיזם

אום אל פחם, אופקים, מועצה אזורית אל-בטוף, אלעד, אריאל, אשדוד, אשקלון, באקה אל-גרבייה, באר שבע, בית שמש, ביתר עילית, בני ברק, בת ים, מועצה אזורית גלבוע, ג'סר א-זרקא, דימונה, חצור הגלילית, יבנה, ירוחם, ירושלים, כפר מנדא, כפר קאסם, כרמיאל, לוד, מועצה אזורית לכיש, לקייה, מגדל העמק, מודיעין עילית, מועצה אזורית מטה בנימין, מעלות תרשיחא, נהריה, מועצה אזורית נווה מדבר, נוף הגליל, נצרת, נתיבות, עכו, עמנואל, עספיא, עפולה, צפת, קריית גת, קריית ים, קריית מלאכי, רהט, רכסים, רמלה, שדרות ותל שבע.
הדיוויזיה ה-84 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917  1921 – 1919  פעילה (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה   מלחמת המפרץ
הדיוויזיה ה-84 (באנגלית: 84th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כפיקוד ההדרכה ה-84.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הופעלה בספטמבר 1917 במחנה טיילור, קנטקי. היא הורכבה בתחילה ממתגייסים מאינדיאנה וקנטקי, ומאוחר יותר קבוצות של מתגייסים שהוקצו לדיוויזיה כדי להחליף לוחמים שהועברו ליחידות אחרות הגיעו מאוהיו, צפון דקוטה ומונטנה. הדיוויזיה נשארה באימונים במחנה טיילור עד אוגוסט 1918. היא נפרסה בצרפת באוקטובר 1918 כדי לשמש מערך הדרכה למחליפים שיישלחו לחזית המערבית. בתום המלחמה, הוחזרה הדיוויזיה הביתה, מבלי שהשתתפה בקרבות, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-167 שהורכבה מהרגימנטים ה-333 וה-334, ומהבריגדה ה-168 שהורכבה מהרגימנטים ה-335 וה-336.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת אינדיאנה. ב-15 באוקטובר 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של ג'ון הילדרינג. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. בנובמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לצרפת ונשלחה להולנד, שם לחמה תחת פיקודו של אלכסנדר בולינג במבצע קליפר לצד הקורפוס הבריטי ה-30. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה ובמבצע רימון, ולאחר חציית הריין לחמה לצד דיוויזיית השריון ה-5, כבשה את הנובר וחברה לחיילי הצבא האדום על נהר האלבה ב-2 במאי. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בגרמניה כחיל כיבוש, וב-19 בינואר 1946 חזרה לארצות הברית. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 1,284 הרוגים ו-5,098 פצועים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

בינואר 1946 הוגדרה הדיוויזיה כהדיוויזיה המוטסת ה-84, ובשנת 1947 היא הוגדרה כמפקדת המילואים המוטסת של הצבא. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1952, אורגנה שוב הדיוויזיה, הפעם כדיוויזיית אימונים שהורכבה משלושה רגימנטים - ה-274, ה-334 וה-339. ב-24 בינואר 1991 הופעלה הדיוויזיה בתפקידי תמיכה במבצע סערת המדבר. פחות משלושה חודשים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1991, הוחזרו היחידות הביתה. בשנת 1993, ארגון מחדש במילואים של הצבא הביא למיזוג בין הדיוויזיה ה-84 לדיוויזיה ה-85 (אימונים). המהלך הרחיב את אזור הפיקוד של הדיוויזיה ה-84 כדי לכלול את שאר ויסקונסין ואילינוי, כמו גם את כל מיזורי ואיווה. זמן קצר לאחר מכן, ביוני 1994, השתתפו יחידות מהדיוויזיה ה-84 בפעולות שמירת השלום כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני, מצרים, ונשארו שם עד יולי 1995.
באפריל 1995, עוצבה הדיוויזיה מחדש, הפעם כדיוויזיית הכשרה מוסדית. שינוי זה הביא עמו פיקוד על יחידות ואימונים במדינת נברסקה. באוגוסט 1995, ארגון מחדש של הצבא הרחיב עוד יותר את טווח הסמכויות של ה-84 לפקד על ארבעה עשר בתי הספר של כוחות המילואים של צבא ארצות הברית באזור E - ויסקונסין, מישיגן, מינסוטה, אילינוי, אינדיאנה ואוהיו. בספטמבר 2008 עבר פיקוד האימונים ה-84 ממילווקי, ויסקונסין ומפורט מקוי, ויסקונסין לפורט נוקס קנטקי.
באוקטובר 2010, פיקוד האימונים ה-84 התארגן מחדש כדי ליישר קו עם השינוי של מילואים הצבאיים. פיקוד ההכשרה ה-84 היא יחידת הביצוע של תוכניות האימון לתמיכה קרבית של צבא המילואים האמריקאי הכולל תרגילי לחימה (WAREX), תרגילי אימון תמיכה בלחימה (CSTX). פיקוד האימונים ה-84 מספק הזדמנויות אימון קולקטיביות רבות אשר מכינות יחידות לפריסות מבצעיות ברחבי העולם.
המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  ברית המועצות ברית המועצות
 בירת המחוז:  צחינוואלי 
 תאריך ייסוד:  20 באפריל 1922 
 שטח:  3,900 קמ"ר
 תאריך נטישה:  11 בדצמבר 1990 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  99,102 (1989)
 קואורדינטות:  42°20′00″N 44°00′00″E﻿ / ﻿42.333333333333°N 44°E﻿ / 42.333333333333; 44 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה (ברוסית: Юго-Осетинская автономная область) או המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה נוסד בשנת 1922 במסגרת גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) והתקיים עד להתפרקותה של ברית המועצות.
היסטוריה

האובלסט נוסד באפריל 1922 במסגרת מדיניות של יצירת יחידות טריטוריות אוטונומיות בברית המועצות עבור מיעוטים אתניים, שנקראה קורניזציה (коренизация)‏, תחת הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז בתחילה ולאחר מכן תחת גאורגיה הסובייטית (רס"ס גאורגיה). אף שלאוסטים שפה משלהם, האוסטית, היו הרוסית והגאורגית לשפות האדמיניסטרטיביות. כיום אוסטית היא השפה האדמיניסטרטיבית המשמשת את הממשלה הבדלנית בצחינוואלי. בתקופה הסובייטית, תחת השלטון הממשלה הגאורגית, נהנתה דרום אוסטיה ממידה מסוימת של אוטונומיה, בכל מה שקשור לשפה האוסטית ולימודה בבתי הספר. באותו זמן החלו לצבור תאוצה קבוצות לאומניות בגאורגיה. הדבר הביא לחידוש המתיחות הגאורגית-אוסטית, שהגיעה לשיאה בסוף שנות השמונים.
אזור דרום אוסטיה כלל באותם ימים כפרים רבים שהיו מאוכלסים בתושבים שמוצאם האתני היה גאורגי. האוסטים היו מרוכזים בעיקר באזור העיר ג'ווה (נפת ג'ווה) ובבירת המחוז צחינוואלי. בשנות השמונים היוו האוסטים 66% מהאוכלוסייה כאשר הגאורגים בה היוו 33% בלבד. בשנת 1989 התגוררו 60% מהאוסטים בגאורגיה מחוץ לאזור דרום אוסטיה. לאורך השנים נטמעו הגאורגים והאוסטים, באופן כללי, ונישואי התערובת היו נפוצים, יותר מאשר כל מיעוט אחר בגאורגיה.
בשנת 1988 נוצרה החזית העממית האוסטית כתגובה ללאומניות הגאורגית הגואה. עד לשנת 1989 הגיעה החזית העממית האוסטית לשלטון במחוז האוטונומי. ב-10 בנובמבר 1989 תבעה החזית העממית כי מעמד המחוז ישונה מאובלסט לרפובליקה, אולם הממשל הסובייטי של גאורגיה דחה את התביעה. הדרישה והדחייה הביאו להפגנות סוערות בשני הצדדים. הממשל הגאורגי לא רק שלא נענה לדרישות האוסטים אלא אף הרחיק לכת והטיל, בספטמבר 1990, חרם על כל המפלגות הפוליטיות במחוז, במהלך הבחירות הפרלמנטריות.
המנהיגים הסובייטים במוסקבה הסכימו לאיחוד של המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה לרסס"א צפון אוסטיה. לעומתם דחו המנהיגים הסובייטים של גאורגיה הסובייטית את דרישתה של דרום אוסטיה לאיחוד עם צפון אוסטיה.
הערות שוליים

↑  ‏באוסטית: Хуссар Ирыстоны автономон бӕстӕ;‏ בגאורגית: სამხრეთ ოსეთის ავტონომიური ოლქი‏
↑  קורניזציה (коренизация) - מדיניות הפיכת אזורים בעלי ייחוד אתני ליחידות מנהליות בדרך כלל אוטונומיות, שהונהגה בברית המועצות בשנות העשרים. משמעותו המילולית של המושג הוא "נטיעת שורשים". האזורים שקיבלו אוטונומיה היו לעיתים קרובות אזורי מיעוטים שדוכאו.
↑  דוד סוסלן בעלה של תמר, מלכת גאורגיה, מלכת ממלכת גאורגיה בתקופת תור הזהב שלה, נחשב לאוסטי במוצאו בעיני האוסטים.
↑  חזית עממית - ברית בין המפלגה הקומוניסטית ושאר מפלגות מרכז ושמאל נגד מפלגות הימין.
|  יחסי גאורגיה–רוסיה  |
| --- | --- | --- |
| כללי | האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה • המחוז הצבאי של עבר הקווקז • כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה • קונפדרציית עמי ההר של הקווקז |  |
| סכסוכים פנימיים בגאורגיה | מלחמת האזרחים הגאורגית (1991-1993) • מלחמת דרום אוסטיה (1991–1992) • מלחמת אבחזיה (1992-1993) • מלחמת אבחזיה (1998) • משבר קודורי (2001) • מהפכת הוורדים (2003) • משבר אג'ריה (2004) |  |
| משבר רוסיה-גאורגיה (2006) | החבלה בצינור הגז הצפון-אוסטי • חרם היין • משבר קודורי • מחלוקת הריגול • גירוש הגאורגים מרוסיה |  |
| טענות לחדירה למרחב האווירי | תקרית תקיפת המסוקים • תקרית הטילים • תקרית הפלת המטוס בגאורגיה |  |
| שונות | מחלוקת השגריר הרוסי (2007) • הפגנות גאורגיה (2007) • משבר רוסיה-גאורגיה (2008) • מלחמת גאורגיה-רוסיה (2008) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552707605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ברית המועצות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היפופוטם מלגשי

| היפופוטם מלגשי |
| --- | --- |
 שלד של היפופוטם מלגשי גמדי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: היפופוטמיים
סוג:: היפופוטם
מינים
 היפופוטם מלגשי ננסי  היפופוטם מלגשי גמדי  היפופוטם לאלומנה
תחום תפוצה

היפופטם מלגשי או היפופוטם מדגסקרי (באנגלית: Malagasy hippopotamus; קרוי גם היפופוטם מלגאסי) הוא שם כולל עבור שלושה מינים של היפופוטמים אשר חיו באי מדגסקר ונכחדו מן העולם. מינים אלו היו דומים למדי להיפופוטם גמדי אף שרובם סווגו בסוג היפופוטם לצד ההיפופוטם המצוי. המאובנים מראים שלפחות מין אחד מהשלושה חי עד לפני כ-1,000 שנים, ומראיות אחרות עולה כי ייתכן והמינים אף נכחדו רק במאה האחרונה; מסיבה זאת, באופן חריג כלל ארגון השימור IUCN את הקבוצה ברשימה האדומה כמינים שנכחדו בזמן המודרני. הטקסונומיה של שלושת המינים הללו עדיין אינה ברורה דיה.
גילוי וטקסונומיה

ההיפופוטם המלגשי תואר לראשונה באמצע המאה ה-19 על ידי חוקר הטבע הצרפתי אלפרד גראנדידיה (Alfred Grandidier), שחשף כמעט 50 שלדים של היפופוטמים בודדים מתוך ביצה מיובשת ליד אגם ראנאובה הנמצא מספר קילומטרים ממצר מוזמביק. מתוך שלדים אלו תוארו בתחילה לפחות 4 מינים של היפופוטמים על ידי חוקרים שונים שהגיעו בזמן מאוחר יותר לאי. עם זאת גרסאות זהירות יותר טענו שלכל היותר השלדים כוללים שני מינים בלבד אשר כונו "Hippopotamus lemerlei" ו"Hippopotamus madagascariensis". ב-1990 זוג חוקרים גילו שיש בבירור מין שלישי של היפופוטם אשר נקרא על ידם " Hippopotamus laloumena".
חוקר אחר הציע כי למין השני "Hippopotamus madagascariensis" יש בסיס משותף עם המין האפריקני היפו ננסי החי במערב אפריקה; דעתו התקבלה בסופו של דבר והשניים משויכים כיום לסוג היפו. לפי החוקרים אשר מסווגים את ההיפו הננסי בסוג הקספרוטודון (Hexaprotodon), המין המלגשי השני קרוי אפוא "Hexaprotodon madagascariensis" ולפי אלו הסוברים שההיפו הננסי מסווג בסוג "Choeropsis" המין המלגשי השני קרוי "Choeropsis madagascariensis". המין הראשון והשלישי נחשבים כבעלי קרבה להיפופוטם המצוי ועל כן משויכים לסוג היפופוטם.
המאובנים של ההיפופוטמים המלגשים הם רבים. לפחות שבעה שלדי היפופוטם מראים סימנים חד משמעיים של טבח, דבר המצביע על כך שהם שרדו עד הגיעם של בני האדם למדגסקר. העדויות הללו של טבח היפופוטמים עשויות גם להציע את הסיבה להכחדתם באי. למרות גילוי מאובנים רבים, ההיפופוטמים של מדגסקר אינם נחקרים היטב, אולי משום שמרבית תשומת הלב המדעית מופנית למגה-פאונה אחרת של מדגסקר כדוגמת הלמורים הענקיים או עופות הפיל שנכחדו. המסקנה שבני האדם גרמו להכחדה המוחלטת של המין אינה חד משמעית, אך ברור שהמין היווה טרף קל עבור ציידים.
מינים

אף על פי שהמינים לא נחקרו היטב, נעשה שימוש הולך וגובר בדעה הגורסת שיש שלושה מינים של היפופוטמים מלגשים. אין זה ידוע מתי או איך בדיוק ההיפופוטמים האלה הגיעו לאי מדגסקר. מכיוון שההיפופוטמים הם יונקים חצי מימיים, ייתכן כי הם שרדו מסע של 400 ק"מ במצר מוזמביק בין מדגסקר למוזמביק, ואולי אף המים באותה תקופה היו רדודים יחסית במצר או שהיו מספר איים קטנים בין האי ליבשת אפריקה - כך שבעצם שלושת המינים מייצגים שלושה מקרי התיישבות מוצלחים של יונקים על האי. ההיפופוטמים היו הפרסתנים האנדמיים היחידים שחיו אי פעם על מדגסקר, שכן חזיר הסבך המצוי באי הובא אליו רק בתקופה מאוחרת על ידי האדם. להיפופוטמים לא היה שום אויב טבעי באי ואפילו הטורף הגדול באי - הפוסה, היה קטן מכדי להוות איום על ההיפופוטם.
מינים > היפופוטם מלגשי גמדי

עצמותיו של ההיפופוטם המלגשי הגמדי (Hippopotamus lemerlei) התגלו בעיקר בנהרות מתוקים ובאגמים של מערב מדגסקר דבר המצביע על אורח חיים אמפיבי המותאם למערכות אקולוגיות מימיות דומה מאוד לזה של ההיפופוטם המצוי המודרני החי באפריקה. על פי הגולגולת, העיניים של מין זה היו ממוקמות גבוה למדי באזור הראש על מנת להקל עליו לראות כאשר הוא מוציא חלק קטן מראשו מחוץ למים. הגולגולת שלו דמתה גם בדברים נוספים להיפופוטם המצוי ונראה שבהתחשב בפתיחת הלוע ומבנה השיניים הוא היה ניזון על דשא רענן כקרובו, אך צוין שיש אצלו דו-צורתיות זוויגית בולטת יותר מאשר המין האפריקני.
למרות היחסים הקרובים עם ההיפופוטם המצוי, ההיפופוטם המלגשי הגמדי היה קטן ממנו בצורה ניכרת - בערך בגודל של ההיפו הגמדי החי במערב אפריקה. דגימות גדולות של מין זה היו באורך 2 מטר ובגובה של 70 ס"מ. אבותיהם של היפופוטמים אלו, אולי היו מלכתחילה בגודל מלא בדומה למין האפריקני עד שהתכווצו בתהליך של גמדות איים. תהליך מגמד דומה התרחש אצל היפופוטמים באיים ים תיכונים רבים כדוגמת היפופוטם כרתים גמדי והיפופוטם קפריסאי גמדי.
מאחר שמין זה הגיע לגודלו כנראה באמצעות תהליך מגמד, השם נפוץ שלו הוא "היפופוטם מלגשי גמדי", אם כי מונח זה לפעמים משמש כשם מושאל עבור כלל ההיפופוטמים המלגשים. עצמותיו של המין מתוארכות באמצעות פחמן דו-חמצני כ-1,000 שנים לפני זמננו.
מינים > היפופוטם מלגשי ננסי

ההיפופוטם המלגשי הננסי (Choeropsis madagascariensis; לעיתים gulbergi), סווג במקור לצידו של ההיפופוטם המלגשי הגמדי, ואכן שני המינים היו בערך באותו הגודל. סקירה של המורפולוגיה ובית הגידול שלהם, לעומת זאת, הציעה מערכת יחסים קרובה יותר להיפו הננסי המערב אפריקני. בניגוד למין המלגשי הגמדי, המין הננסי לא עבר גמדות איים.
בדומה להיפו הננסי, להיפופוטם המלגשי הננסי העיניים היו ממוקמות בצידי הראש שלו ולא מוגבהים מעליו, ומערכת השיניים שלו הייתה דומה יותר לזו של ההיפו הגמדי כך שנראה שתזונתו גם הייתה שונה מהמינים האחרים. ההיפופוטם המלגשי הננסי היה מין פחות מימי, והרבה מאובנים שלו נמצאו באזור ההררי המיוער של מדגסקר.
המאובנים של שני היפופוטמים המלגשים הנזכרים הראו התאמה יותר לתנועה מהירה, ובניגוד להיפופוטמים האפריקנים הם היו אצנים הרבה יותר טובים. תכונה משותפת זו מהווה אינדיקטור אפשרי לכך ששני המינים של ההיפופוטם המלגשי היו צאצאים של אב קדמון משותף וכי הדמיון שלהם להיפופוטם המצוי ולהיפו הגמדי נובעים מהתפתחות מקבילה דומה.
ההיפופוטם המלגשי הננסי מסווג יחד עם ההיפו הגמדי המודרני מליבריה באותו הסוג, אך סיווגו של ההיפו עצמו אינו סגור והחוקרים ממקמים אותו לעיתים בשני סוגים: במקור, ההיפו סווג בסוג "Choeropsis" על ידי סמואל ג'ורג' מורטון בשנת 1849. בשנת 1977 הוא הועבר לסוג "Hexaprotodon" לצד מינים מאובנים אחרים שהתגלו באסיה. בבדיקה נוספת לעומת זאת, התגלו הבדלים משמעותיים בין ההיפו לבין ההיפופוטמים מאסיה, מה שגרם לחוקרים אחדים להחזירו מחדש לסוג בפני עצמו "Choeropsis". עם זאת חוקרים אחרים מעריכים שהיה חלק מהסוג היפופוטם.
מינים > היפופוטם לאלומנה

בשנת 1990, זוג חוקרים תיארו מין שלישי של היפופוטם מלגשי המכונה היפופוטם לאלומנה (Hippopotamus laloumena; "לאלומנה" הוא כינוי מלגשי להיפופוטם). על מין זה היה ידוע מעט מאוד שכן הוא זוהה על בסיס עצמות לסת וגפיים תחתונות בלבד, אשר נמצאו באתר ליד מאנאניארי בחוף המזרחי של מדגסקר (במחוז פיאנארנצוה).
המאובנים של מין זה שנמצאו שבורים ברובם, אולם אחד מהם גדול בהרבה מכל מיני ההיפופוטמים המלגשים שתוארו לעיל. ממה שידוע, היפופוטם לאלומנה היה מין הדומה מאוד להיפופוטם המודרני אך קטן ממנו במעט.