היהודים במלחמת העולם השנייה
יהודים בארצות שנכבשו על ידי הנאצים > יהודי צרפת > השואה בשטחה של צרפת

לפני מלחמת העולם השנייה בצרפת גרו כ־240 אלף יהודים בעלי אזרחות צרפתית. מעבר לזה לצרפת ברחו עשרות אלפים יהודים מגרמניה, אוסטריה, פולין, צ'כוסלובקיה, הולנד, רומניה ורוסיה. אחרי שצרפת נכבשה על ידי הגרמנים, ב־27 בספטמבר 1940 שלטונות הכיבוש פרסמו צו לפיו נערך מפקד של כל אוכלוסייה היהודית בצרפת. לפי המפקד נרשמו 287,982 יהודים אשר 60% מהם נמצאו על שטחה הצרפתי הכבוש ו־40% נמצאו תחת השיפוט של ממשלת משת"פים בראשותו של מרשל אנרי פיליפ פטן. ממשלת וישי (ממשלתו של פטן) הוציאה מצדה ב־2 באוקטובר 1940 "צו לגבי יהודים" (Statut de juifs).
ביוני 1941 הוצא צו נוסף אשר החמיר עוד יותר מצבם של יהודים.
שלטונות צרפת של וישי רדפו אחרי מהגרים יהודים אך התנגדו נחרצות לטרנספורט של יהודים בעלי אזרחות צרפתית. ב־29 במרץ 1941 הוקם הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים אשר עסק במסירת הרכוש היהודי שהוחרם לידי הגרמנים. ב־6 במאי פעילותה של הנציבות התפרשה גם על שטחה של "צרפת החופשית". בהתחלה יהודי צרפת חשבו שהרדיפות ייגעו רק על הפליטים ולא באזרחי צרפת. אך אלה שלא האמינו בכך כבר בסוף יוני 1940 (מיד אחרי תבוסתו של הצבא הצרפתי) הקימו ארגון "אמלו" למען מתן סיוע ליהודים.
בשטח צרפתי הכבוש על ידי הגרמנים יהודים הבינו די מהר לאן הם פני דברים ובינואר 1941 הקימו את "הוועד המרכז של הארגונים ההתנדבותיים של אזור פריז" אשר ריכז את הפעילות המחתרתית של יהודים פליטים ואזרחי צרפת. הוועד בסיוע של ארגוני המחתרת האחרים ושל הכנסייה הקתולית סייע ליהודים לברוח מרדיפות ולעבור את הגבול עם מדינות נייטרליות. אך בדרום צרפת בשטחה תחת שיפוטה של ממשלת וישי יהודים אזרחי צרפת והפליטים לא הצליחו להתלכד. רק ארגון אחד בשם Œuvre de secours aux enfants, OSE (ארגון למען הצלת ילדים) עסק בהצלתם של ילדים יהודים – גם ארחי צרפת וגם בני פליטים.
מספרם המדויק של יהודי צרפת שנספו בשואה טרם ידוע. הנתונים נעים בין 75,721 עד ל־150 אלף איש. המספר הקטן אינו לוקח בחשבון את היהודים אשר נעצרו וגורשו בתור פעילי המחתרת ואת היהודים אשר נספו בצרפת עצמה – הוא נוגע אך ורק ליהודים אשר גורשו מצרפת למנות השמדה. המחקרים מדברים על כך שיהודים בעלי אזרחות צרפתית ופליטים יהודים שהיו בשטחה של צרפת נרדפו במידה זהה.
כ־20 אלף יהודים גויסו לשורות צבא צרפת ועוד כ־10 אלפים התגייסו בהתנדבות. כ־700 יהודים שלחמו במדי צבא צרפת זכו לעיטורי גבורה וכבוד. מתוך אלף הזוכים ל"עיטור השחרור" 60 היו יהודים. 32 יהודים זכו ב"מדליית הכבוד", 24 זכו ב"מדליית הלוחם" ויותר מ־400 זכו ב"צלב הצבאי". חיילים יהודים שנפלו בשבי במדי צבא צרפת זכו לסיוע ותמיכה מצד חבריהם בני עמים אחרים. ידוע מקרה של המרדה במחנה השבויים ליד העיר שטאטגן בקיץ 1944 כמחאה על הרדיפות מצד מנהל המחנה אחרי שני שבויים יהודים.
במסגרת הרזיסטנס הצרפתי הוקם Organisation Juive de Combat – הארגון היהודי הלוחם. ארגון זה ערך כ־2,000 מבצעים, בתוכם 750 פעולות חבלה במסילות ברזל ו־32 פיצוצים במפעלים צבאיים. יהודים רבים פקדו בארגונים מחתרתיים ויחידות גדולות של הרזיזטנס. אחד מהם היה היסטוריון מפורסם, הסרן של הצבא הצרפתי מרק בלוק. הוא נעצר על ידי הגסטפו ואחרי עינויים רבים הוצא להורג ב־16 יוני 1944. ביחידות הרזיסטנס אחדות אחוז חבריהם היהודים היה גבוה עד מאוד. למשל בין 23 לוחמי מחתרת מיחידה בפיקודו של מיסק מנושיאן שהוצאו להורג על ידי הגרמנים, 11 היו יהודים.
לא פחות מ־20% הלוחמים בגדודים הפרטיזנים שפעלו על שטחה של צרפת היו יהודים. בוועד הלאומי אשר היווה את הממשלה הזמנית של צרפת בחודשים אחרונים של המלחמה מתוך 16 חברים 3 היו יהודים. ב־25 באוגוסט 1944 גנרל שארל דה גול כאשר הוא פיקד במצעד הצבאי בפריז המשוחררת אמר: "בית הכנסת נתן לצרפת יותר לוחמים מאשר הכנסייה".