stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממחרת השבת
ממחרת יום טוב ראשון של פסח (חז"ל)

הפָּרוּשִים (חז"ל) ואחריהם ההלכה הרבנית, פירשו את ה'שבת' שבה מניפים את העומר (פסוק י"א) וממנה מתחילים לספור (פסוק ט"ו), במובן של יום טוב ראשון של פסח, ולא היום השביעי בשבוע. כלומר שיש להביא את העומר ביום השני של פסח, ט"ז בניסן, א' חול המועד בארץ ישראל, שהוא היום ממחרת לחג. עוד באותה הפרשה בה כתוב הביטוי ממחרת השבת כתוב גם לגבי יום כיפור: שַׁבַּת שַׁבָּתוֹן הוּא לָכֶם, וְעִנִּיתֶם אֶת-נַפְשֹׁתיכֶם, כלומר שבת מתפרשת כאחד מימי המועד שאינו חל דווקא ביום השבת שבשבוע, (המכונה: שבת בראשית בפירושים, כלומר יום השבת שהיה בעת בריאת העולם).
לפי פרשנות זו יש תאריך קבוע להקרבת העומר, שהוא יום ט"ז בניסן, אך לא יום קבוע בשבוע. חג השבועות יחול 51 יום לאחר הפסח. בימינו, על פי הלוח הקבוע (כשכבר אין מצפים לעדים שראו את הירח אלא משתמשים בלוח מחושב מראש) תאריך חג השבועות חל תמיד בו' בסיוון. לפני הלל נשיאה, היה חל לעיתים גם בה' בסיוון או בז' בסיוון.
פירוש זה ניתן על פי המסורת (תורה שבעל פה), ונלמד ממקורות שונים והחשוב בהם תיאור הפסח הראשון בארץ ישראל, על פי הכתוב בספר יהושע:
וַיַּחֲנוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל בַּגִּלְגָּל, וַיַּעֲשׂוּ אֶת הַפֶּסַח בְּאַרְבָּעָה עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ, בָּעֶרֶב, בְּעַרְבוֹת יְרִיחוֹ.
וַיֹּאכְלוּ מֵעֲבוּר הָאָרֶץ (אחרי המעבר לארץ, או: (לפי חז"ל) ממה שגדל בארץ) מִמָּחֳרַת הַפֶּסַח: מַצּוֹת וְקָלוּי, בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה.
וַיִּשְׁבֹּת הַמָּן מִמָּחֳרָת בְּאָכְלָם מֵעֲבוּר הָאָרֶץ, 
וְלֹא הָיָה עוֹד לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל מָן - 
וַיֹּאכְלוּ מִתְּבוּאַת אֶרֶץ כְּנַעַן בַּשָּׁנָה הַהִיא.
תיאור זה מתאר את אכילת 'חדש' המקראי, איסור אכילת תבואה חדשה עד הקרבת קרבן מנחת העומר המדובר.
את הביטוי 'ממחרת הפסח' בספר יהושע - ניתן להבין כדעת חז"ל, שמדובר ביום ט"ז בניסן, אחרי היום של הפסח, והוא מימושו של הכתוב בפרשית המועדים בפרשת אמור: מִמָּחֳרַת הַשַּׁבָּת, ומתיישב היטב עם דברי חז"ל.
כאמור כיתות יהודיות שונות פירשו את הכתובים אחרת. היו כנראה כיתות שראו במילים "מִמָּחֳרַת הַפֶּסַח" שבספר יהושע, כביטוי מרכזי, ופרשו אותו: "אחרי הקרבת קרבן הפסח - שהיה בשעות הערב של י"ד, 'ממחרת' - כלומר ביום הראשון של חג המצות, בט"ו בניסן! זאת על פי הפסוק בתחילת פרשת מסעי בספר במדבר:
שלשה פירושים השונים מדעת חז"ל ייתכנו לפסוקים אלו, לאור הבנה זו של ממחרת הפסח כיום ט"ו בחודש:
ממחרת יום טוב ראשון של פסח (חז"ל) > הוכחות חז"ל לשיטתם

בתלמוד הבבלי על המשנה במסכת מנחות, הגמרא דנה ומביאה מספר הוכחות על פי דרך הלימוד התנאי. רבא, אחד מראשי האמוראים קבע שניתן לדחות את רוב הטענות הללו:
לפי רבן יוחנן בן זכאי: הביטויים "שבע שבתות" ו"חמישים יום" מבטאים שני מקרים. האחד שבו במקרה חג השבועות חל ביום השבת עצמו, והשני על החג שחל באמצע ימות השבוע, ולא כשיטתם שהחג תמיד ביום ראשון, (כפשט הכתוב "ממחרת השבת השביעית").
רבי אליעזר: תספור לך - על בית הדין לקבוע את התאריך (כלומר הספירה היא על פי הירח, והיום בשבוע בו יחול החג תלוי בקביעת ראש חודש ניסן ובעקבותיו ט"ו ניסן - חג הפסח). הוא מסיים את דבריו: "יצאת שבת בראשית - שספירתה בכל אדם". כלומר אין לסמוך על שבת בראשית - היום השביעי של בריאת העולם, שאינה משתנה ואינה נקבעת בידי בית דין.
רבי יהושע: בפרשת השליו הובטח לבני ישראל לאכול בשר חודש ימים. וחודש נקבע על ידי קידוש החודש. (אולי הוא לומד זאת מכך שבפסוקים בהם מוזכר מקרא קודש תמיד רשום ביום... לחודש). מכאן הוא מסיק שכמו שראש חודש נקבעת בזמן מיוחד בשנה, כך גם ה'עצרת' (כלומר חג השבועות) נקבעת על פי יום מיוחד בשנה (יום ראש חודש ניסן, שמופיע בעונה מסוימת ונקבע על פי הירח בשונה משאר ימי השנה). "ואם תאמר: עצרת - לעולם אחר השבת (כלומר אם תנסה לטעון שעל החג לחול תמיד ביום ראשון בשבוע) - היאך תהא ניכרת משלפניה?
רבי ישמעאל: "אמרה תורה: הָבֵא עומר - בפסח, ושתי הלחם - בעצרת." - כמו ששתי הלחם מובאים בתוך החג, כך גם העומר צריך להיות מובא בחג. - אגב: עד להשערתה של פרופ' רחל אליאור לגבי שיטת הצדוקים, רבים התקשו להסביר דעה זו.
ברייתא קדומה המובאת בהמשך הסוגיה לומדת את שיטת חכמים על פי המילים "חמישים יום" - לאחר הקרבת הפסח. ואם קובעים את חמישים הימים לאחר השבת, מקבלים מספר ימים בלתי קבוע אחר הפסח (ולמעשה לפי שיטת ספר היובלים - תמיד מקבלים 60 יום אחר הפסח):
מִמָּחֳרַת הַשַּׁבָּת: ממחרת יום טוב, או אינו אלא למחרת שבת בראשית? 
רבי יוסי בר יהודה אומר: 
הרי הוא אומר תִּסְפְּרוּ חֲמִשִּׁים יוֹם - כל ספירות שאתה סופר לא יהו אלא חמשים יום. 
ואם תאמר: ממחרת שבת בראשית? - פעמים שאתה מוצא חמשים ואחד, ופעמים שאתה מוצא חמשים ושנים, חמשים ושלשה, חמשים וארבעה, חמשים וחמשה, חמשים וששה!!...
כמו כן מובאות דעות נוספות וביניהם דעת רבי יוסי (בן חלפתא) שהשבת חייבת להיות בתוך הפסח - אחרת אין זו "השבת", כלומר שבת מיוחדת. כך מובאת גם ודעת רבי שמעון בן אלעזר המדבר על שישה או שבעה ימים שיש לאכול מצות לפי פסוקים הסותרים לכאורה זה את זה, והוא פותר זאת על ידי הסבר שישה ימים בלבד של אכילת מצות מהתבואה החדשה, כבר ביום השני של חג המצות.
ממחרת יום שביתת המן בכניסה לארץ (מתאים לדעת חז"ל)

על פי פירוש נוסף, מאחר שהמילה 'שבת' מופיעה לראשונה בפרשיית המן (פרק ט"ז בחומש שמות, פרשת בשלח), הרי שבתקופת נדודי בני ישראל במדבר פירוש המילה 'שבת' היה 'יום שביתת המן' ואז משמעות הביטוי "ממחרת השבת" הוא "ממחרת יום שביתת המן" עם הכניסה לארץ.
בפרשיית מועדי ה' מקראי קודש, שהובאה בראש מאמר זה, נפתח הקטע העוסק בהנפת העומר במילים "כי תבואו אל הארץ". הקטע כולו עוסק בשנת הכניסה לארץ ולשביתת המן (הסופית) שתתרחש אז. אנו חוזרים לפסח הראשון בארץ ישראל. שם נאמר:
וַיַּחֲנוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל בַּגִּלְגָּל, וַיַּעֲשׂוּ אֶת הַפֶּסַח בְּאַרְבָּעָה עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ, בָּעֶרֶב, בְּעַרְבוֹת יְרִיחוֹ.
וַיֹּאכְלוּ מֵעֲבוּר (=גידולי השנה שעברה ע"פ אבן עזרא לויקרא כג יא) הָאָרֶץ מִמָּחֳרַת הַפֶּסַח: מַצּוֹת וְקָלוּי, בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה.
וַיִּשְׁבֹּת הַמָּן מִמָּחֳרָת בְּאָכְלָם מֵעֲבוּר הָאָרֶץ, 
וְלֹא הָיָה עוֹד לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל מָן - 
וַיֹּאכְלוּ מִתְּבוּאַת (=גידולי השנה החדשה) אֶרֶץ כְּנַעַן בַּשָּׁנָה הַהִיא.
בתחילת הפיסקה לעיל מפורש ש-"פסח" הוא יום הקרבת קרבן הפסח, י"ד בניסן. בני ישראל אכלו מתבואת הארץ ממחרת הפסח, ביום ט"ו בניסן ובאה פיסקה זאת לתעד את היום שבו שבת המן - שכן היום שלמחרת שביתת המן הוא יום ט"ז בניסן, יום הנפת העומר - וזאת בהתאם לשיטת חז"ל.
בסיום הקטע העוסק בהנפת העומר נאמר "חוקת עולם לדורותיכם". סיומת זו מופיעה לאחר תיאור של אירוע חד פעמי, ומציינת שיש לקיימו החל מאז כל שנה. מכאן שהקטע מתייחס לאירוע חד פעמי ולא באופן כללי לזמן לאחר הביאה לארץ.
על פי פירוש זה ניתן להבין את הישנות המילה 'עומר' הן בקשר למידת המן: "עומר לגולגולת", והן לענייננו: "הנפת העומר". מצוות הנפת העומר מקיימת רצף בין המן במדבר לקציר בארץ ישראל. כלומר, מצד אחד ההכרה שהקציר הוא מתנת שמים כמו המן, ומצד שני הדגשת זכויותיו של העני בקציר כפי שהיה שוויון בירידת המן "עומר לגולגולת".
מאחר שבהמשך הדורות קיבלה השבת את מובנה המקובל היום - "היום השביעי", אבד הקשר בין השבת למן, אולם המסורת שקיבעה את הנפת העומר ליום ט"ז בניסן נשתמרה.
ממחרת שבת בראשית שבמהלך ימי הפסח > הבייתוסים

את דעת הבייתוסים (ואולי גם הצדוקים) הסבירו בתלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ו, עמוד א', בדומה לפרשנות הקראית, שב"וּסְפַרְתֶּם לָכֶם מִמָּחֳרַת הַשַּׁבָּת" מדובר בשבת הראשונה לאחר יום טוב הראשון של פסח. כלומר מדובר בשבת חול המועד פסח. לפי פירוש זה אין תאריך קבוע להקרבת קרבן העומר (ממחרת השבת). אך יש יום בשבוע קבוע: יום ראשון בשבוע.
לפי הסבר זה חג השבועות נע בין תאריכים משתנים בטווח של שבוע, שבעה שבועות אחרי אותו יום ראשון של הקרבת העומר. יום זה תמיד חל ביום ראשון בשבוע, וכפשט הפסוק האחרון בפרשייה לגבי ה'מנחה החדשה': "שִׁבְעָה שָׁבֻעֹת תִּסְפָּר-לָךְ... עַד מִמָּחֳרַת הַשַּׁבָּת הַשְּׁבִיעִת תִּסְפְּרוּ חֲמִשִּׁים יוֹם, וְהִקְרַבְתֶּם מִנְחָה חֲדָשָׁה לַה'". כלומר חג השבועות תמיד חל ביום ראשון בשבוע, אך אין לו תאריך קבוע בחודש סיון.
הקראים והשומרונים כיום קובעים את חג השבועות על פי גישה זו.
ממחרת שבת בראשית שבמהלך ימי הפסח > הקראים

לפי פרשנותם של הקראים, ה' הידיעה במילים ממחרת השבת - מורה על כוונת הכתובים ליום השבת הראשון שחל לאחר היום הראשון של חג הפסח. כלומר "השבת" פירושה היום השביעי בשבוע. לפי זה הם קובעים את תחילת ספירת העומר, ליום הראשון שלאחר השבת שבתוך פסח.
באתר האינטרנט של הקהילה הקראית כתוב:
ממחרת שבת בראשית שבמהלך ימי הפסח > השומרונים

השומרונים מפרשים שמכיוון שקורבן העומר הוזכר בתורה מיד לאחר הפסח, מועד הקרבתו צריך להיות גם כן מיד אחריו, לכן, כמו הקראים, מתחילים את ספירת העומר ביום ראשון, למחרת השבת שלאחר זבח הפסח.
מכיוון שחג השבועות הוא תמיד ביום ראשון, לאחר שבת, ואין מבשלים בשבת, הם אוכלים ביום זה מאכלי חלב בלבד.
ממחרת שביעי של פסח (ביתא ישראל)

גם במסורת ביתא ישראל פורשה המילה "שבת" כמתייחסת לחג הפסח, אולם הספירה החלה ממחרת שביעי של פסח, ולא ממחרת החג הראשון של פסח כנהוג אצל הפרושים. אי לכך חל חג השבועות שישה ימים מאוחר יותר, בי"ב בסיוון ולא בו' בסיוון.
ממחרת שבת בראשית שלאחר שבעת ימי הפסח

במגילות מדבר יהודה שנמצאו במערות קומראן מופיע לוח שנה בו לכל תאריך בשנה יש יום בשבוע קבוע. חג המצות, שהוא ט"ו (15) לחודש הראשון, תמיד נופל ביום רביעי בשבוע (יום בריאת המאורות). כך גם ימי השבוע קבועים בתוך תאריכי השנה, ולוח שנה קבוע בן חמישים ושנים שבועות ללא קשר עם הירח הוא הקובע את מהלך השנה. בכל חודש יש 30 יום, ועוד ארבעה ימים נוספים לשנה אחרי כל חודש שלישי ונקראים "פגועים" (ביום הארוך בשנה, הקצר בשנה, ובשני ימי השוויון).
לפי שיטת תיארוך זו, את העומר יש להביא ממחרת השבת שלאחר שביעי של פסח. יום הנף העומר, שתמיד חל ביום הראשון בשבוע, הוא בעל תאריך קבוע: כ"ו בניסן, 12 יום אחר תחילת חג המצות (שהוא 15 לחודש הראשון, ט"ו בניסן).
אך בולט יותר התאריך של חג השבועות, החל ביום ראשון בשבוע, שבעה שבועות לאחר מכן. חג השבועות חל תמיד בט"ו בסיוון (או ב-15 בחודש השלישי כלשונם).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יום בשבוע | ג | ד | ה | ו | ש | א | ב | ג | ד | ה | ו | ש | א |
| יום בחודש (ניסן) | יד (14) | טו (15) | טז (16) | יז (17) | יח (18) | יט (19) | כ (20) | כא (21) | כב (22) | כג (23) | כד (24) | כה (25) | כו (26) |
| ימי הפסח | קורבן פסח | 1 חג המצות | 2 המועד | 3 המועד | 4 שבת המועד | 5 המועד | 6 המועד | 7 שביעי של פסח | 8 | 9 | 10 | 11 שבת אחר הפסח | 12 יום העומר |
יש הסבורים כי לוח זה, המתואר כבר בספר מהלך המאורות וספר היובלים הוא שיטת הצדוקים והבייתוסים, או האיסיים. לפי גישה זו מובנת המשמעות העקרונית וההקשר למחלוקת העזה, המצומצמת לענייני הקרבה וזמן (שלא כמו המחלוקת בין הרבנים לקראים). לעומתם יש הדוחים גישה זו מכל וכל.
יום בלתי קבוע בשנה התלוי בקציר (חקר המקרא)

לעומת הפרושים ושאר הזרמים בימי הבית השני, חלק מחוקרי המקרא מבינים את הכתוב כך שלספירת העומר וחג השבועות אין מועד קבוע, והדבר תלוי במועד תחילת הקציר. כלומר, מדי שנה המועד משתנה בהתאם לשינויים החלים בטבע ובמסורת החקלאית.
ראו גם

הלוח העברי
הלוח הקראי
לוח השנה השומרוני
חגים ומועדים בקהילות ביתא ישראל
לוח השנה במגילות קומראן
מערת צ'ופין

מערת צ'ופין (בספרדית: Cueva de Chufín) כוללת כמה ציורי מערות ושוכנת במועצה העירונית ריוננסה (ספ') בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. היא ממוקמת במפגש הנהרות למסון (ספ') וננסה (ספ'), בסביבה עם מדרונות תלולים שבהם יש כמה מערות עם אמנות סלע. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
היא התגלתה על ידי הצלם מנואל דה קוס בורבויה (Manuel de Cos Borbolla), יליד ראבגו (Rábago) בקנטבריה.
במערת צ'ופין נמצאו כמה תקופות מגורים. תחילת השימוש במערה בשלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים), אם כי תארוך הציורים הוא בין 20,000 ל-25,000 שנה. המערה קטנה וכוללת שתי קבוצות של אמנות סלע. הראשונה, בכניסה, מורכבת מחריטות עמוקות, הכוללות קבוצה מרכזית עם ביזון, כמה איילות, דגים וסימנים. בתוך המערה, שני בעלי החיים והסימנים צבועים באדום ואילו חרוטים ביזונים, שור הבר, סוסים ודמות אנתרופומורפית.
בנוסף יש גם מספר גדול של סמלים. קבוצה מהם, המכונה "מקלות", נמצאת בתוך ציורי החיות. יש גם מספר גדול של שרטוטים תוך שימוש בנקודות אדומות, בהם אחד מהם בולט סביב החור בסלע שהתפרש כמייצג של פות.
הערות שוליים

↑  CHUFÍN CAVE
מריגו

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  צרפת צרפת
 קולקטיב מעבר לים:  סן מרטן סן מרטן
 שטח:  53.2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,700 (2006)
 קואורדינטות:  18°04′00″N 63°05′05″W﻿ / ﻿18.066666666667°N 63.084722222222°W﻿ / 18.066666666667; -63.084722222222 
 אזור זמן:  UTC -4:00
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סן מרטן מוגדלת) מריגו(למפת סן מרטן רגילה) מריגו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מריגו (בצרפתית: Marigot) היא העיירה הראשית ובירת סן מרטן, קולקטיב מעבר לים של צרפת באי הקריבי סן מרטן.
היסטוריה

מקור השם מריגו בצרפתית הוא ביצה, שכן מריגו הייתה בתחילה כפר דייגים ששכן על ביצה. היא הפכה לבירה בתקופת שלטונו של לואי השישה עשר, מלך צרפת, שבנה את מבצר סן לואי על גבעה ליד מפרץ מריגו. כיום, הבניין הזה נחשב לחשוב ביותר במריגו.
כנסייה על שם מרטין מטור נבנתה בעיר בשנת 1941.
מריגו ממוקמת בחוף המערבי של האי סן מרטן. היא משתרעת מהחוף למערב, לאורך מפרץ מריגו והגבעות הפנימיות של האי ממזרח. בדרום מערב היא גובלת במפרץ סימפסון.
היסטוריה > אקלים

למריגו אקלים סוואנה טרופי (סימון שיטת קפן: Aw), עם מזג אוויר חמים עד חם ולח לאורך כל השנה. כמות המשקעים - המופחתת על ידי צל הגשם של ההרים ממזרח - אינה קיצונית כמו ברוב המקומות בעלי אקלים מסוג זה, כאשר השיא מתרחש מאוגוסט עד נובמבר עקב סופות הוריקן.
| אקלים במריגו> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים במריגו> ינואר.28.24.74 | אקלים במריגו> פברואר.28.24.43 | אקלים במריגו> מרץ.28.24.48 | אקלים במריגו> אפריל.29.25.79 | אקלים במריגו> מאי.30.26.99 | אקלים במריגו> יוני.31.27.71 | אקלים במריגו> יולי.31.27.84 | אקלים במריגו> אוגוסט.31.27.110 | אקלים במריגו> ספטמבר.31.27.120 | אקלים במריגו> אוקטובר.31.27.99 | אקלים במריגו> נובמבר.29.26.120 | אקלים במריגו> דצמבר.28.24.91 | אקלים במריגו> שנה.30.26.1,038 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Weatherbase
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הנסיכה יוליאנה שעל יד פיליפסבורג, בירת החלק ההולנדי של האי, סנט מארטן, וכן נמל התעופה ל'אספרנס שבחלק הצרפתי. מהאי ישנה מעבורת לבלווינג פוינט, אנגווילה.
הערות שוליים

↑  "The Catholic Church in Marigot". www.stmartinisland.org (באנגלית). נבדק ב-2017-02-04.
↑  "Marigot, Saint Martin Köppen Climate Classification (Weatherbase)". Weatherbase.
| בירות מדינות איי הודו המערבית |
| --- | --- | --- |
| מדינות האיים הקריביים | אנטיגואה וברבודה: סנט ג'ונס • בהאמה: נסאו • ברבדוס: ברידג'טאון • גרנדה: סנט ג'ורג'ס • דומיניקה: רוזו • הרפובליקה הדומיניקנית: סנטו דומינגו • האיטי: פורט-או-פרנס • ג'מייקה: קינגסטון • טרינידד וטובגו: פורט אוף ספיין • סנט וינסנט והגרנדינים: קינגסטאון • סנט לוסיה: קסטריז • סנט קיטס ונוויס: באסטר • קובה: הוואנה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים: רואוד טאון • איי הבתולה של ארצות הברית: שארלוט אמאלי • איי קיימן: ג'ורג' טאון • אנגווילה: הוואלי • ארובה: אורנייסטאד • גוואדלופ: באס-טר • איי טרקס וקייקוס: קוקבורן טאון • מרטיניק: פור-דה-פראנס • מונטסראט: פלימות' (בריידס) • סן ברתלמי: גוסטביה • סן מרטן: מריגו • סנט מארטן: פיליפסבורג • פוארטו ריקו: סן חואן  • קוראסאו: וילמסטאד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007489332305171  LCCN: no99009699  VIAF: 131671836   WorldCat (עם VIAF): 131671836 
מבצר סן לואי
משה לובצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1881 קמניץ-פודולסקי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1940 (בגיל 59 בערך) Palmiry, רפובליקת פולין 
 מדינה:  רוסיה,פולין
 הערות:  יהודי
 
משה לובצקי (בפולנית: Moishe (Mojżesz) Lowtzky Łowcki;‏ 1881–1940), שחמטאי יהודי שחי באוקראינה ופולין. נרצח בשואה.
ביוגרפיה

לובצקי נולד למשפחה יהודית באוקראינה. הרמן לובצקי היה אחיו.
בשנת 1903 חלק לובצקי מקום 6–7 יחד עם אז'ן זנוסקו-בורובסקי באליפות רוסיה השלישית שהתקיימה בקייב. (ניצח: מיכאל צ'יגורין). בתחרות זו ניצח לובצקי את עקיבא רובינשטיין.
באותה שנה סיים לובצקי במקום הרביעי בתחרות דרזדן (ניצח: פאול לאונהרדט).
בשנת 1904 חלק מקום 2–3 בתחרות קובורג. בשנת 1910 חלק מקום ראשון עם טואנס בתחרות המבורג. באותה שנה סיים במקום השלישי בתחרות המבורג (ניצח: ז'יגמונד ברס). בשנת 1910 חלק מקום 1–3 עם פאול לאונהרדט ומוריג בתחרות לייפציג. בשנת 1911 ניצח לובצקי בתחרות אמנים בקלן. בתחרות זו ניצח לובצקי את גרז רוטלוי.
בשנת 1911 סיים במקום השני בתחרות סן-רמו. (ניצח: הנס פארני) וכן למקום השני בתחרות לייפציג (ניצח: ולנטינר). בשנת 1912 הגיע למקום החמישי באבזיה (ניצח: רודולף שפילמן). בשנת 1912 סיים במקום ה-16 בתחרות ורוצלב (ניצחו: עקיבא רובינשטיין ואולדריך דוראס). באותה שנה סיים במקום ה-12 בתחרות פיסטיאן (ניצח: עקיבא רובינשטיין).
בשנת 1913 סיים במקום השלישי בתחרות ורשה (ניצח: אלכסנדר פלמברג). באליפות השמינית של רוסיה שהתקיימה בסנקט פטרבורג בשנת 1913/14 סיים לובצקי במקום הרביעי (ניצחו: אלכסנדר אלכין ואהרון נימצוביץ'). בתחרות זו ניצח לובצקי את יפים בוגוליובוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר לובצקי לוורשה. בשנת 1916 חלק מקום ראשון עם עקיבא רובינשטיין בתחרות בוורשה. בשנת 1917 סיים במקום השני, אחרי עקיבא רובינשטיין. בשנת 1919 סיים במקום השמיני (ניצח: זדז'יסלב בלסיצ'מן ). בשנת 1924 חלק מקום ראשון עם אלכסנדר פלמברג. בשנת 1925 חלק מקום 3–5 (ניצח: סטניסלב קון). בשנת 1926 סיים במקום השלישי (ניצחו: משה בלאס ופאולין פרידמן). בשנת 1926 חלק מקום 3–5 באליפות פולין הראשונה שהתקיימה בורשה (ניצח: דויד פרזפיורקה). בשנת 1926/7 סיים במקום השלישי (ניצחו: ליאון קרמר וסטניסלב קון). בשנת 1927 חלק מקום 11–12 באליפות פולין השנייה שהתקיימה בלודז'. (ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1928 סיים במקום החמישי בתחרות ורשה (ניצח:משה בלאס). בשנת 1929 חלק מקום 3–4 בתחרות ורשה (ניצח: ליאון קרמר). בשנת 1930 סיים במקום הרביעי בתחרות ורשה (ניצח: פאולין פרידמן). בשנת 1937 חלק מקום 11–12 באליפות פולין הרביעית שהתקיימה ביוראטה (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר).
בשנת 1940 נעצר לובצקי בוורשה, הובל למחנה ריכוז על ידי הנאצים ושם מצא את מותו.
הערות שוליים

↑  Moishe Leopoldowicz Lowtzky vs Akiba Rubinstein, 1903, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
↑  Georg Rotlewi vs Moishe Leopoldowicz Lowtzky, 1911, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
↑  Moishe Leopoldowicz Lowtzky vs Efim Bogoljubov, St Petersburg 1914, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
מערת קובלנס

מערת קובלנס (בספרדית: Cueva de Covalanas) היא אתר ארכאולוגי במועצה העירונית רמלס דה לה ויקטוריה (ספ') בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
המערה שוכנת במדרון הצפון-מערבי של גבעת פאנדו (Monte Pando), כ-40 מטרים מעל מערת אל מירון (El Míron). מערת קובלנס הייתה ידועה מאז ימי קדם לתושבי האזור בשם "מערת הכלים" (La cueva de las herramientas). היא התגלתה למדע בספטמבר 1903 על ידי הארכאולוגים ארמיליו אלקלדה דל ריו ולורנסו סיירה (Lorenzo Sierra), שביחד עם הארכאולוג החובב מרסלינו סאנס דה סאוטואולה (אנ') (מגלה מערת אלטאמירה) ביצעו את המחקר הראשון. תוצאות התגליות פורסמו בשנת 1911 יחד עם אנרי בריי.
המערה שימשה למגורים במשך 45,000 שנים. היא בנויה משני מסדרונות שמתפצלים ממש מאחורי הכניסה, כאשר הציורים הם במערה הימנית. הציורים מתחילים כסדרה של שתי קבוצות קטנות של נקודות. בהמשך לאורך 12 מטרים משני הצדדים ובתוך גומחה קטנה יש ציורים של בעלי חיים בצבע אדום, כשבחלקם יש סימני חריתה. הם כוללים 22 דמויות: 18 איילות, אייל הצפון, סוס, שור הבר וחיה בלתי מזוהה. בנוסף יש סמלים בצורת נקודות קטנות וקווים סמוך לגג המערה.
אחרי 90 מטרים מהכניסה מספר הדמויות וגודלן פוחת משמעותית, כשלבסוף יש רק דמות אחת וסימנים בלתי מזוהים באדום. לכל אורך המערה יש סימנים בשחור.
הטכניקה ששימשה ליצירת הציורים הייתה יצירת קווים מנקודות שנוצרו מקצות האצבעות טבולות בצבע אדום. בהתחשב בכך שהשימוש בטכניקה זו היה מוגבל (היא התגלתה גם בציורים של מערת אל פנדו ומערת לה פסייגה) יש חוקרים הסוברים כי נוצרה באזור אסכולה מיוחדת שכונתה "אסכולת רמלס" (Escuela de Ramales) המתוארכת בין לפני 20,000 ל-14,000 שנים, תקופת התרבות הסולוטרנית.
הערות שוליים

1 2 3  Cueva Covalanas in Cantabria, Spain
1 2 3  Covalanas and la Cullalvera
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 241851848   WorldCat (עם VIAF): 241851848 
העתק של ציור של איילות ממערת קובלנס
מערכת הפליטה

מערכת פליטה בעלת עַמָּם כפול
מערכת הפליטה היא המערכת המיועדת לפלוט, ממנוע המכונית, את התערובת השרופה, שנוצרה בתא השריפה.
למערכת הפליטה מספר תפקידים:
שיפור ניצולת המנוע.
הפחתת זיהום האוויר כתוצאה מהגזים השרופים, בשרפה לא שלמה (לדוגמה, הפחתת הפחמן החד-חמצני) והוצאת הגזים השרופים מהמנוע אל מחוץ למכונית. כך שהיושבים ברכב לא ינשמו גזים רעילים אלו.
השקטת הרעשים הנוצרים במנוע עקב פיצוץ הדלק.
ברכבים כבדים יש גם בלמנוע - בלם המאפשר להאט את המנוע על ידי חסימה חלקית של האגזוז.
סעפת פליטה (Exhaust Manifold)

סעפת הפליטה (הנקראת גם Headers) היא מערכת הצינורות המתחברת לראש המנוע, אל שסתומי הפליטה. תפקיד הסעפת הוא לרכז את הגזים השרופים ולהעביר אותם אל מחוץ למכונית, ובנוסף, לא לפגוע בכוח המנוע. אם המנוע יתקל בהתנגדות גזים (לחץ חוזר - Back pressure), הדבר יגזול מהמנוע כוח. לחץ חוזר נוצר במקום בו קשה לגזים לזרום, למשל הממיר הקטליטי. לחץ גזים שיצא משסתום אחד עלול להתקל בהתנגדות בממיר ולהפוך ללחץ חוזר, לחץ כזה עלול להקשות על המנוע אם באותו רגע יפתח שסתום אחר. כדי לפתור את הבעיה הזו לכל שסתום יש צינור פליטה משלו. כל הצינורות באורך שווה, ובקצה הצינורות האלה יש צינור ראשי שמרכז את הגזים אל הממיר. תכנון סעפות פליטה הוא בעל משמעות רבה כאשר מדובר במכוניות ספורט. סעפות פליטה מגיעות לטמפרטורות של 500-900 מעלות צלזיוס בזמן נסיעה, ולכן, שטיפה שלהן או נסיעה במים עמוקים, עלולה לגרום להן לסדקים כתוצאה מהפרשי הטמפרטורות. בעיות מסוג זה נפתרות באמצעות החלפת הסעפת או ריתוך.
ממיר קטליטי (Catalytic Converter)

הממיר הקטליטי הוא רכיב בצנרת הפליטה, צורתו החיצונית דומה לדוד אך יש בתוכו רשתות העשויות מחומרים מיוחדים שבמגע עם חמצן, גזי הפליטה וחום המנוע הופכות חלק מהגזים הרעילים, לגזים רעילים פחות באמצעות תהליך כימי. הממיר ממוקם קרוב יחסית למנוע (בערך מתחת לכיסא הנהג) כדי לקבל חום מהמנוע הדרוש לעבודתו. טמפרטורת העבודה שלו היא 400-800 מעלות צלזיוס ולכן כשהמנוע קר, הממיר עדיין לא עובד. מיקומו מתחת כיסא הנהג הוא פשרה בין חימום מהיר של הממיר, עקב קרבתו למנוע ובין שמירה על טמפרטורה נכונה ולא גבוהה מדי. כדי שהחומרים יוכלו להתפרק (או להתרכב) בממיר, הוא זקוק למעט חמצן. ולכן, מחשב המנוע מכניס לצילינדרים כמות גדולה יותר של חמצן (תערובת ענייה) בכוונה, כדי שהוא ייפלט אל סעפת הפליטה ומשם לממיר, ויוכל לעבוד.
חסרונו של הממיר הוא בהתנגדותו לזרימת הגזים והכבדה על פעולת המנוע (לחץ חוזר) בגלל היותו עשוי מרשתות. ולכן, יש כאלה המורידים אותו והופכים את מערכת הפליטה לאגזוז זרימה חופשית - דבר הפוגע באיכות הסביבה.
עמם פליטה - דוד (Muffler)

במנוע המכונית מתרחשים מספר פיצוצים בשנייה. מה שמייצר רעש חזק מאוד. כדי להפחית את עוצמת הרעש, משתמשים מהנדסי הרכב באפקט פיזיקלי הנקרא התאבכות הורסת - שני גלי קול הפוגעים אחד בשני, אך מכיוון ששיא הגל הפוך, הגל מתבטל. הדבר מתבצע באמצעות בניית קופסה עם מחיצות, מצידה האחד נכנסים הגזים לדוד (לאחר שעברו בממיר, אם הוא קיים), שם הם מתנגשים במחיצות, כיוון התנועה שלהם משתנה, הגלים המתנגשים אחד בשני הפוכים - ואז הם מצליחים לבטל חלקית את עוצמת הרעש.  לאחר מכן, הם נפלטים לדוד הבא או החוצה (בהרבה פעמים, יש יותר מדוד אחד בצנרת). יש כאלה המחליפים את הדוד לדוד פתוח על מנת להקל על פליטת הגזים החוצה.
דוד פתוח - מכונה בטעות גם אגזוז לחץ - דוד ללא מחיצות. ולכן, בעיני המתבונן מקצה אחד של הדוד (כלומר, חור האגזוז), נוכל לראות את הצנרת שלפניו (הקצה השני). דוד פתוח עשוי לשפר במקצת את צריכת הדלק עקב הפחתת הלחץ החוזר (כלומר, מקל על המנוע להוציא את הגזים השרופים). אבל, הרעש מהמנוע לא יופחת (כי אין מחיצות להקטנתו). התוספת של הדוד הפתוח מבחינת הספק היא די זניחה. השיפור המשמעותי יותר הוא אגזוז זרימה חופשית. יש אגזוזים עם משתיק קול שבנוי ללא המחיצות הוא נקרא: Glass pack או Cherry bomb.
אין אגזוז לחץ למנוע ארבע פעימות אלא למנוע שתי פעימות בלבד. לכן, מה שמכונה בדרך כלל "אגזוז לחץ", הוא בעצם דוד פתוח.
צינור פליטה בזרימה חופשית (Free flow)

כדי להפחית את הלחץ החוזר למינימום, מורידים את הממיר (או מרוקנים את תוכנו), מחליפים את הדוד, מרחיבים  או מקטינים את קוטר הצנרת ומתקינים סעפת פליטה מקצועית. כעת, הגזים יפלטו ביעילות והספק הרכב יעלה בצורה משמעותית. אבל, זיהום האוויר יגדל וייווצרו בעיות חוקיות.
הערות שוליים

↑  http://auto.howstuffworks.com/question172.htm
↑  http://auto.howstuffworks.com/catalytic-converter.htm
↑  http://auto.howstuffworks.com/muffler.htm
עמם פליטה של אופנוע
מלון סטלהיים

| --- | --- |

מלון סטלהיים
 חדרים:  124
 בעלות:  משפחת טונברג
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  15 במאי 1885
 קואורדינטות:  60°50′06″N 6°40′51″E﻿ / ﻿60.8351°N 6.68083°E﻿ / 60.8351; 6.68083
 האתר הרשמי
 he
 
מלון סטלהיים (בנורווגית: Stalheim Hotel) הוא בית מלון הממוקם בסטלהיים, נורווגיה, כ-36 ק"מ מזרחית לווס (אנ'), לאורך כביש E16 (אנ'), ו-12 ק"מ מערבית לגודוונגן (אנ'). המלון ממוקם בנרייפיורד, שנרשם כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
מלון סטלהיים החל כפונדק דרכים במאה ה-17 שהציע גם אפשרות לינה. ב-15 במאי 1885 נפתח המלון במתכונתו הנוכחית. הוא ידוע בנופיו המרשימים והמרחב הפסטורלי, אשר משכו אנשי רוח נורווגים לאורך השנים. אלה הנציחו את נופיו בשירים, סיפורים, ציורים ויצירות נוספות. במלון יש 124 חדרים ומקום ל-218 אורחים.
רקע

בשנת 1647 הקים המושל הכללי של נורווגיה, חניבעל ססטד (אנ'), את מערכת הדואר הנורווגית הראשונה. הוא פיתח את מסלול הישן בין מזרח למערב, יצר נתיב דואר בין ברגן לאוסלו שהפך ל"דרך הדואר המלכותית". החקלאים שבדרך היו אחראים לתחזוקה והובלת הדואר במסלול זה. בתמורה, "חקלאי הדואר" הללו קיבלו פריבילגיות כמו פטורים משירות צבאי.
חוות סטלהיים הייתה אחת מבין חוות הדואר הרבות לאורך הדרך. בחוות אלה, הנוסעים בעקבות מסלול הדואר היו עוצרים לנוח ולאכול. עד 1750 התרבו המטיילים שעצרו בסטלהיים אשר ביקשו מיטה וארוחה, שהאיכר בסטלהיים החליט לבנות בה פונדק נפרד כדי לארח את המטיילים. פונדק זה הוא כיום אחת האטרקציות של מוזיאון סטלהיים העממי.