stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד כנעאן
קורות חיים

אחמד כנעאן נולד בטמרה ב-1965 למחמוד מוחי אלדין, נגר במקצועו, ולדוריה לאבדי מחיפה. הוא התייתם מאביו בהיותו בן שנתיים וחצי ואמו גידלה אותו ואת חמשת אחיו לבדה. שנות הילדות עברו עליו בסביבה המסורתית והחקלאית של הכפר. את לימודי התיכון החל בכפר הנוער החקלאי גלים והמשיך בתיכון עירוני א' בחיפה. בשנים אלה החל בצעדים ראשונים בפיסול ובציור בהשראת עבודותיו של הצייר גרשון קניספל שהוצגו בבית ספרו וברחבי העיר ובהשפעת תערוכות האמנות בבית הגפן בחיפה. בשנים 1984–1985 למד ציור אצל האמן חליל ריאן בטמרה וב-1985 החל את לימודיו באקדמיה לעיצוב ואמנות בצלאל בירושלים. במהלך ארבע שנות הלימוד בבצלאל הרבה לבקר בתערוכות אמנות בעיר. בנוסף נחשף לפעילות האמנותית של אמנים פלשתינאים במזרח ירושלים. ב־1989 הוצגה תערוכה ראשונה שלו בתיאטרון אל-חכוואתי במזרח ירושלים ועם סיום לימודיו הוזמן להציג בתערוכות פיסול במוזיאון תל אביב ובמוזיאון רמת גן, בתום לימודיו עבד חמש שנים בבית יציקה לפסלי ברונזה בעטרות.
ב-1994 חזר כנעאן עם אשתו ובתו אחלאם אל חיק משפחתו בטמרה והקים בה את ביתו ואת הסטודיו שלו. במקביל ליצירתו האמנותית פעל להרחבת המודעות לאמנות בחברה הערבית בגליל כמורה לפיסול ומרצה בבית ספר תיכון בתרשיחא, ובמכללות בסח'נין ונצרת. בשיתוף עם עמותת האמנים הערבים "אבדאע" ועמותת "ענת". בסיוע מפעל הפיס, משרד החינוך והתרבות ו"אמנות לעם", יזם פרויקטים פיסוליים במרחב הציבורי ביישובים הערביים. ב-2004 יסד את הגלריה העירונית לאמנות בטמרה וכיהן בה כאוצר עד 2010. בגלריה הוצגו כ-30 תערוכות פיסול וציור של אמנים גם מעזה וממזרח ירושלים. בשנים 2007–2009 השלים לימודי תעודה במוזיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובין 2010 ל־2012 היה אוצר הגלריה "סלון יפו לאמנות פלסטינית" שהיה בין מקימיה. בשנת 2006 הקים בטמרה את גלריה כנעאן, הממוקמת בקאנטרי קלאב של משפחתו. בגלריה מוצגות עבודותיו והיא מהווה מרכז פעיל ליצירה אמנותית ומושכת אליה מבקרים רבים. כנעאן השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות ובפסטיבלים לאמנות רבים מספור בישראל ובעולם, כולל בכמה ממדינות ערב. ביניהם פסטיבלים לפיסול באום אל-פחם, גן התעשייה בתל חי, זארבריקן, גרמניה, דובאי, עמאן, יונשואן בסין, שארם א-שייח'.
יצירותיו נמצאות באוספים רבים, ביניהם: מוזיאון הצילום בתל חי, מוזיאון על התפר בירושלים, המוזיאון הפתוח בעומר, המוזיאון הלאומי בעמאן, מוזיאון אום אל-פחם, המוזיאון הפלסטיני בבית לחם, מוזיאון רמזי דלול בביירות, מוזיאון בקרקוב, ובאוספים פרטיים בגרמניה, ירדן, ארצות הברית, זנזיבר, כווית, קטר, דובאי, מצרים, מרוקו, אלג'יריה, טורקיה, הרשות הפלסטינית וישראל.
יצירתו

נושאי יצירתו של אחמד כנעאן לקוחים מסביבתו, אך גם ממיתוסים וממסורות העבר. רבות מעבודותיו נוגעות, במישרין או בעקיפין, במורכבות של חיי החברה הערבית במדינת ישראל. שאלות של זהות אישית ולאומית המעסיקות אותו, מוצאות ביטוי בנושאים המתייחסים להיסטוריה הפלסטינית. בציורים המתארים את הסביבה בה הוא חי יש נראות למורשת התרבותית הפלסטינית אך גם למציאות החיים העכשווית המשתנה. דואליות זו קיימת גם בהיבט הצורני של עבודותיו. בצד אלמנטים הלקוחים מהאורנומנטיקה ומהאמנות המוסלמית המשולבים בציוריו, בפסליו ניכרת השפעת הזרמים הבולטים בפיסול הישראלי, ובפיסול הבינלאומי.
בציוריו של כנעאן ובעבודותיו בטכניקה מעורבת משולבים מאפיינים של האורנומנטיקה האיסלאמית: צורות גאומטריות או צמחיות דמויות ערבסקות המשוכפלות וחוזרות כמעין מארג צבעוני של שטיח המשמש כרקע או כמסגרת מעוטרת. לעיתים אלו צורות פיגורטיביות-מופשטות של הדמות המרכזית בעבודה. מוטיבים קישוטיים אלו משולבים גם בשכבה של מעין רשת המופיעה מעל הציור כשהיא מגלה טפח ומסתירה טפחיים ויוצרת חיץ בין הציור לבין המתבונן. שכבה זו, דמוית עץ או ברזל בציורי השמן ועשויה עץ או ברזל בעבודות הפיסוליות היא מוטיב חוזר ברבות מיצירותיו של כנעאן, היא מושפעת מן המשרבייה, השבכה הנמצאת במרפסות ובחלונות הבתים ברבות מהארצות המוסלמיות ויוצרת הפרדה חלקית בין הבית והרחוב. המשרבייה מאפשרת מבט מבפנים החוצה מבלי להחשף. למוטיב זה, המייצר את הקשר בין יצירתו של כנעאן ובין עולם התרבות המוסלמי, יש גם יש גם משמעויות סימבוליות וקשרי עומק נוספים לתכני היצירה. "אפשר לטעון שהיצירה מבעד למשרבייה באה ממקום בו האמן מרגיש כלא, לא שייך, ומייצגת סוג של סגר, בין אם מבחירה ובין אם מחוסר ברירה.
המיתוסים הקדומים והעבר ההיסטורי הם נושא חוזר, לעיתים ברמז, ברבות מעבודותיו של כנעאן. הקשר לתרבות הכנענית הקדומה של הארץ, שתפס מקום ניכר בפיסול הישראלי בשנות ה-1950 מופיע גם בפסליו של כנעאן, כביטוי לזהות המקומית שלו. דמות הפרש, שהיא אחד המוטיבים הבולטים ביצירתו של כנעאן, מרמזת לעבר ההיסטורי המפואר של האסלאם, ולניצחונו של צלאח א-דין בקרב חיטין. הפרש על סוסו חוזר ומופיע בעבודותיו כדמות מרכזית ובאין ספור דמויות קטנות משוכפלות. ניצחונות העבר משמשים הנגדה והדגשה למצב הפוליטי בהווה. בדמות הפרש יש תזכורת לדימוי אחר החוזר ביצירתו של כנעאן: הסוס המכונף המגלם את אל-בוראק, סוסו של הנביא מוחמד. אמנם מקור ההשראה המקורי הוא האריה המכונף הכנעני מתל מגידו.
דמות אחרת החוזרת ומופיעה ביצירותיו של אחמד כנעאן הוא הפליט. בציורי השמן זהו הפליט הפלשתינאי הנושא את צרורותיו וצועד אל הבלתי נודע, לפעמים בודד ולפעמים מוקף באין מספר דמויות ממוזערות כמותו. בעבודות פיסול של כנעאן הפליטים הם דמויות, לפעמים מופשטות, חסרות פרצוף וזהות מוגדרת, המצטופפות על סיפון אונייה. הסיפור המשפחתי והלאומי הופך בכך לטרגדיה כלל אנושית. דימוי הפליט מתקשר לדמות אחרת המופיעה בסדרת ציורי שמן של כנעאן: השב"ח - השוהה הבלתי חוקי, הישן תחת כיפת השמיים על מזרן מאולתר במטע הזיתים.
השב"ח הוא תזכורת למצב הפוליטי הבלתי פתור. אך ציורים אחרים של מטעי הזיתים, שהם חלק מסביבת חייו של כנעאן, מתארים מציאות של הרמוניה שלווה. כך גם סצנות מחתונה וריקוד הדבקה של גברים לבושים בלבוש מסורתי, שילוב של מסורת ושל מציאות החיים המודרניים נשקפת מדמויות הנשים. נשים גאות ויפות בלבוש מסורתי, או עטויות בחג'אב ולבושות בלבוש מודרני-עכשווי, יושבות נינוחות שקועות בשיחה או בטלפון הנייד.
יצירתו > תערוכות יחיד

1989 - מחרשות, תיאטרון אל -חכוואתי, ירושלים
1992 - משטחים, הגלריה העירונית, נצרת
2001 - ענת, מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, קיבוץ אשדות יעקב מאוחד
- כאן אני, גלריה השלום, מרכז השלום, גבעת חביבה
2001 - ענת, גלריה המרכז בנצרת
2006 - דיוקן עצמי, הגלריה במכללת אורט בראודה, כרמיאל
- הפרש, גלריה אל-חלאג, רמאללה
2008 - גילוי, גלריה מ. בק, המבורג, גרמניה
2009 - על חבל דק, גלריה טל גרינפילד, כפר ורדים
- אביר החלומות, התיאטרון הלאומי הפלסטיני, ירושלים
2010 - ציורים חדשים, גלריית הבית הלבן, קיבוץ ניר עוז
2011 - אחמד כנעאן - פסלים, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה עומר
2013 - מבעד לאורנומנט, מוזיאון וילפריד ישראל, קיבוץ הזורע
2016 - יהיה טוב, מרכז אמנות המבשלה לקרמיקה, קריית טבעון
2017 - נשים, שכבות ומעגלים חברתיים, גלריה קיבוץ מחניים
2018 - קרוב לבית, גלריית משמר העמק
יצירתו > מבחר תערוכות קבוצתיות

המשכן לאמנות בעין חרוד, מוזיאון תל אביב, מוזיאון רמת גן. שני מוזיאונים ביפן ובקוריאה, מרכז לאמנות בסלט לייק סיטי בארצות הברית, מאנייג' בסנט פטרבורג ברוסיה, בית האופרה בדרזדן – גרמניה, מרכז פליג במרסיי בצרפת, קארדיף בווילס, לודג' בפולין, אלכסנדריה במצרים, בית האמנים בלונדון, המוזיאון הלאומי בעמאן, ירדן, במישיגן בארצות הברית, האנובר בגרמניה, גלריה ניסאן בקטר, ניו יורק ארצות הברית, גלריה 4-walls בעמאן, זארבריקן בגרמניה, מרכז מסחרי מרכאדו בדובאי, בהיידובסרמן בהונגריה, בעיר ניקייה ביוון. בקטר, הנסיכויות המאוחדות, עומאן, מרוקו, אלג'יריה, לבנון.
יצירתו > פרסים ומלגות

אחמד כנעאן: תה עם נענע1988 - קרן המלגות ע"ש משה שרת
1989 - קרן המלגות ע"ש משה שרת
2002- מלגת אמן בקהילה מאמנות לעם
2004 עד 2010 - 4 מלגות לניהול הגלריה העירונית בתמרה מאמנות לעם
2006, 2016 - 2 מלגות ממפעל הפיס להפקת קטלוגים
2009 - פרס משרד עורכי הדין חזקיהו-חכמון
2011, 2016 - 2 מלגות ממפעל הפיס למימון תערוכות
2019 - מלגה להשלמת פרויקט אמנות ממפעל הפיס
לקריאה נוספת

אחמד כנעאן, הפרש, 2008, הוצאה פרטית בסיוע מועצת הפיס לאמנות.
אחמד כנעאן פסלים אלבום חדש, הוצאת המוזיאון הפתוח עומר 2011
אחמד כנעאן - ציורים נבחרים 2006 - 2015, גלריה כנעאן לאמנות
הערות שוליים

↑  יגאל יששכרוב, אמן רב תחומי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 בדצמבר 2019
↑  "אני לא רוצה לייבא אמנות חיצונית": ריאיון עם אחמד כנעאן וביקור בגלריה בתמרה, ‏02/10/2006
↑  "אבדאע" – עמותת האמנים הערבים, באתר Association of developping art in the arab society (ארכיון)
↑  נאוה שושני, להיות "על הסוס" ומאחורי השבכה, קטלוג הפרש
↑  רותי אופק, רותי אופק (ע), חיפוש הזהות ביצירתו של אחמד כנעאן, אחמד כנעאן - פסלים, המוזיאון הפתוח, גן התעשיה עומר, 2008, עמ' 44 - 54
↑  Shir Meller-Yamaguchi and Sharon Laor-Sirak, Shir Meller-Yamaguchi and Sharon Laor-Sirak, מוזיאון וילפריד ישראל, ‏2012
↑  יוסף אליאס, אחמד כנעאן ציורים נבחרים 2006 - 2015, תמרה: כנעאן גלריה לאמנות
↑  אחמד כנעאן ציורים נבחרים 2005 - 2015, תמרה: גלריה כנעאן
↑  עאידה נסראללה, אחמד כנעאן - ציורים נבחרים 2005 - 2015, תמרה: גלריה כנעאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279894  NLI: 987007299007905171  ISNI: 0000 0001 0827 1524  LCCN: no2010197295  ULAN: 500483394  VIAF: 160745471   WorldCat (עם VIAF): 160745471 
אחמד כנעאן: תפילה לגשם, גני תקווה
אחמד כנעאן: הפרש, גן רמז בבאר שבע
אחמד כנעאן: שוהה בלתי חוקי
אחמד כנעאן: שתי נשים וטלפון חכם
אילנית תדמור

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1971 (בת 53) י' באייר ה'תשל"א רחובות, ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 תחום יצירה:  כוריאוגרפיה ואמנות רב-תחומית
 
אילנית תדמור (נולדה ב-5 במאי 1971) היא אמנית עצמאית, כוריאוגרפית, רקדנית, מרצה, יוצרת בקהילה ומורה לאימפרוביזציה בתנועה ישראלית.
ביוגרפיה

תדמור נולדה ברחובות לחניתה ומנחם תדמור. החלה את דרכה בעולם האמנות כאשר למדה במכינה של ניסן נתיב לפני גיוסה לצה"ל.
קריירה

לאחר שחרורה מצה"ל החלה לרקוד באופן מקצועי, ובגיל 21 התקבלה ללא ניסיון קודם לאקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים, שם למדה בחוג לתנועה, במקביל ללימודים בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים.
עם סיום הלימודים, החלה תדמור להופיע כאמנית הבית בתיאטרון הזירה בירושלים, והתקבלה לתחרות "גוונים במחול" במרכז סוזן דלל, בה זכתה בפרס הביצוע. לאחר הזכייה, קיבלה מלגת אמן כחלק ממסגרת חילופי אמנים בין טאיוואן וירושלים. למשך מספר שנים לאחר מכן, תדמור לימדה באירופה והופיעה בפסטיבלים שונים.
בשנת 2005, חזרה לישראל והקימה את סטודיו PLAY, המיועד ללמד אימפרוביזציה בתוכניות רב שנתיות, הכוללות הכשרות למורים, מטפלים, אמנים, וגם לאלו שטרם צברו ניסיון קודם בתחום.
במרוצת השנים, העלתה כ-34 פרויקטים ומופעים בארץ ובחו"ל, בהם סולואים, דואטים וכ-7 יצירות ללהקות וקבוצות, אשר הועלו בפסטיבלים שונים כגון הרמת מסך, מחול לוהט, פסטיבל ישראל, אינטימדאנס, ריקודי חדר, פסטיבל נפגשות, פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, פסטיבל אישה, נקודת מגע במוזיאון ירושלים ועוד.
תדמור פעלה גם בשיתוף פעולה עם האמן סטיב באטס מאירלנד ויצרה עבור להקתו יצירה בשם "רזוננס", אשר הועלת בפסטיבלים מובילים באנגליה ואירלנד. הייתה שותפה כיוצרת ורקדנית בפרויקטים רבים של מופעי אימפרוביזציה בארץ ובחו"ל. לאורך כל השנים יצרה וליוותה אמנותית אנשים לא מקצועיים, יצירות שעלו בבית תמי ובהופעות שונות בחללים אלטרנטיביים. במקביל החלה ללמד תנועה לנשים במגזר החרדי, והייתה בין המורות הראשונות לפתוח קורסים לקהל רחב כתוכנית הכשרה בתל אביב.
תדמור הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים בעת הקמתה, בשנת 1993. כמו כן שותפה להקמה וחברה בוועד המנהל של עמותת הקונטקט מיום הקמתה ועד היום.
הישגים

2023 – יצירת הפודקאסט "זה מתחיל בתנועה", המחבר בין תרגול טכניקת האימפרוביזציה בתנועה בסטודיו לחיי היום יום.
2020–היום: חברה במועצה הישראלית לתרבות ואמנות, המייעצת לממשלה ולשר/ת התרבות והספורט בתחומי התרבות והאמנות ופועלת לקידום חיי היצירה והרוח במדינת ישראל.
2022 –היום: חברה בצוות לבחינת שיווין מגדרי בתרבות ואומנות, כחלק מפעילות מועצת התרבות.
2015–2019: מנהלת אמנותית של פרויקט "רקדן/ית בקהילה", של משרד התרבות והספורט. במסגרת הפרויקט פועלים כ-10 יוצרים ויוצרות בכל שנה בקהילה נבחרת בפריפריה, בהוראה ויצירת פרויקטים תנועתיים קהילתיים.
2017–2019: ליווי צוות תחום המחול בתוכנית ״קרן קרב״ בהכשרה ויצירת תוכניות הוראת מחול.
2012–2017: שיתוף פעולה עם הכוריאוגרפית הערבייה ראבעה מורקוס בהובלת פרויקטים תנועתיים-מחוליים.
הקמת "גשרים": קבוצת נוער ערבי-יהודי רוקד. קבוצה זו הופיעה בארץ ובצרפת, בביאנלה למחול בליון.
2018–2019: ליווי צוות המדריכות בעמותת "חופש התנועה" – מפגשי העצמה בתנועה עבור נערות בסיכון.
2005: הרצאה על במת TEDx בירושלים, "גוף מתחת לגבות".
2004–2006: שיתוף פעולה עם היוצר סטיב באטס ולהקתו Echo Dance Theatre Company – יצירת הופעות בארץ ובחו"ל, העברת סדנאות באירופה.
2005–היום: בעלת סטודיו PLAY, בית ספר עצמאי ללימודי אימפרוביזציה, המעודד צמיחה אישית דרך גוף ותנועה. הסטודיו מציע קורסים לקהל רחב, כמו גם לקהל רקדנים מקצועי.
מיצירותיה

רשימה נבחרת של יצירות מחול מאת אילנית תדמור:
2023 – "זה מתחיל בתנועה" אירוע 1- אירוע המשלב הופעה, הרצאה ושיתוף הקהל, סוזן דלל.
2022 – "ידיים נוגעות" אירוע אמנותי קהילתי, המשלב רקדנים וקהל רחב, עלה בפסטיבל נפגשות, הופעת חוץ בכפר שלם.
2021 – סולו – אירוע המשתף הופעה יחד עם סדנה, אולם הרצליה
2018 – "גוף מתחת לגבות" מופע והרצאה של אימפרוביזציה כדרך חיים, בית ציוני אמריקה.
2012–2018 – "לזוז בחוץ" סדרת מופעים ברחבי תל אביב, רחבת מוזיאון, סמטאות יפו העתיקה, שדרות רוטשילד ועוד.
2016–2017 – "גשרים" מופעי מחול של קבוצת נוער ערבי יהודי, ברחבי הארץ, בבינאלה בליאון.
2015 – "גשרים" מופע מחול של קבוצת נוער ערבי- יהודי רוקד. TEDX תיאטרון ירושלים.
2014 – " לא מופע מחול" – ערב אימפרוביזציה באורך מלא, 5 רקדניות, באולם של עמותת הכוראוגרפים.
2013 – "נקודת מגע" מופע אימפרוביזציה במוזיאון ישראל, במסגרת עונת התרבות ירושלים,
2012 – "ג'ולייטה" סולו בהשראת הסרט "לה סטראדה" יצרת דמות על פי ג'ולייטה מסינה. עלה בתיאטרון תמונע.
2011 – "אימפרוביזציה ברוח ספורטיבית" עמותת הכוראוגרפים, נמל תל- אביב.
2010 – "פוסט מרתה" רקדנית ביצירת תיאטרון מחול של ניב שיינפלד ואורן לאור.
2009 – "האושר אמיתי" יצירה באורך מלא ל-9 רקדנים, הועלתה בתיאטרון תמונע ובסוזן דלל.
2008 – "נשים יוצרות" מופע של 7 יוצרות ניהול אמנתי אילנית תדמור, עלה בגלריה גורדון.
2007 – "אני מקשיב אתה מקשיב" דואט שהועלה בפסטיבל ישראל.
2007–2010 – "PLAY" ניהול אמנותי לערבי הופעות של יוצרי מחול תיאטרון ומסיקה בסטודיו PLAY, לבונטין 7 תל אביב.
2006 – PLAYSATION מופע מחול תיאטרון הועלה בסוזן דלל, פסטיבל "מחול לוהט".
2006 – "זזים בגן החשמל" מופע לרקדנים ומעצבי בגדים.
2005 – "שלבים" יצרת מחול מותאמת לביתי קפה. הועלה בלילה לבן תל אביב.
2005 – "פילים" פסטיבל קונטקט בן לאומי, בשיתוף רקדני קונטקט מחו"ל.
2004 – "כרטיס לרקיע השביעי" – דואט אילנית תדמור עם איליה דומנוב, ישראל- רוסיה.
2004 – "רזוננס" יצירה ל-6 רקדנים. המופע הועלה בפסטיבלים באירופה. העבודה הוזמנה על ידי להקת ECHO ECHO מאירלנד
2003 – "דואט פואטי" יצירה משותפת עם סטיב באטס מאירלנד. הועלתה בתיאטרון תמונע.
2002 – AS SIMPLE AS THAT כוריאוגרפיה לערב מלא שהועלה בטייוואן ובישראל.
2002–2004 – מנהלת אמנותית של להקת "בועה" של 7 רקדני אימפרוביזציה.
2001 – WALK MY TALK זוכה פרס הביצוע בתחרות "גוונים במחול" במרכז סוזן דלל.
2001 – "פעמים קפה" הועלה בפסטיבל אישה ובפסטיבל אודם.
2000–2002 – שותפה ומנהלת אמנותית של קבוצת "אימפרוביזה" אנסמבל מחול תיאטרון ומוזיקה, שהופיע אחת לחודש בבית תמי, תל אביב. יחד עם אורלי פורטל, שחר דור, שי דיין.
2000 – "יצאתי" יצירת סולו שהועלתה בפסטיבל "ריקודי חדר" בבית ציוני אמריקה ובמרכז ז'ראר בכר.
2000 – "על החברות" ערב בשיתוף אומנים שונים, אוצרות אילנית תדמור הדס עפרת, הזירה בין תחומית ירושלים/
2000 – "ורוד" ערב בשיתוף אומנים שונים, אוצרות אילנית תדמור הדס עפרת, הזירה בין תחומית ירושלים
2000 – "המובן מאליו" מופע אורח בערב משותף בזירה הבין תחומית ירושלים.
1999 – "עיניים לשמוע" דואט יחד עם אהובה פרידקס-קורן, פסטיבל "ריקודי חדר", הזירה בין תחומית
1998 – "כמו חור בשן של משהוא אחר" דואט יחד עם עמית שי, הזירה בין תחומית.
1997 – "חותם חלום" כוריאוגרפיה איריס גורן, רקדנית אילנית תדמור
"קונטקט אימפרוביזציה" מופע בפסטיבל עכו יחד עם אריה בורשטין, חנה אלהרד תמיר
תעודות ותארים אקדמאיים

בוגרת האקדמיה למוסיקה ומחול ע"ש רובין, תואר BA ותעודת הוראה (1998)
בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים, תואר BA בתיאטרון ומוזיקולוגיה (1998)
פרס ביצוע בתחרות "גוונים במחול", מרכז סוזן דלל (2001)
קבלת מלגת אומן לטאיוואן, במסגרת חילופי אומנים (2000)
הערות שוליים

↑   סרטונים בערוץ של אילנית תדמור, באתר יוטיוב
↑   גוף מתחת לגבות תקציר ההרצאה בבית ציוני אמריקה, סרטון בערוץ "PLAY Ilanit Tadmor", באתר יוטיוב (אורך: 08:45)
↑   A body under eyebrows – Improvisation as a way of life | Ilanit Tadmor | TEDxJerusalem, סרטון בערוץ "TEDx Talks", באתר יוטיוב (אורך: 13:38)
↑  עמליה אייל, סטודיו PLAY יוצאים לרקוד ברחובות תל אביב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בינואר 2010
↑   Bridges (Dance Group) | Bridges | TEDxJerusalem, סרטון בערוץ "TEDx Talks", באתר יוטיוב (אורך: 07:44)
↑   הזוכים בתחרות "גוונים במחול", באתר וואלה, 19 במרץ 2001
אל-סורג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מוטו:  "הפתרון שלנו - השקט הנפשי שלכם"
 מייסדים:  ארז פז
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 משרד ראשי:  אמונים, ישראל
 שליטה בחברה:  ארז פז (90%) קיבוץ חניתה (10%)
 מוצרים עיקריים:  ציפויים ומערכות התקנה לחלונות ומשטחי זכוכית
  
 https://www.al-sorag.co.il/
 
קבוצת אל-סורג בע"מ היא חברה פרטית ישראלית אשר עוסקת בייצור, פיתוח, שיווק והתקנה של מוצרי מיגון, בטיחות והצללה לחלונות ומשטחי זכוכית של מבנים וכלי רכב (בהם חלונות ראווה, שמשות וקירות מסך).
החברה הוקמה בשנת 1986 ומשרדה הראשי ממוקם במושב אמונים שבמועצה אזורית באר טוביה. היא כוללת שלוש חברות בת; אל-סאן - המייצרת מוצרי הצללה וחיפוי לחלונות, אל-סורג פתרונות מיגון - המייצרת מוצרי מיגון וחלונות ממוגני ירי והדף, ואל-סורג הסורג השקוף - מערכות סורגים שקופים כאמצעי הגנה ובטיחות שהוא פיתוח ייחודי של החברה. אל-סורג היא גם המשווקת היחידה בארץ של מוצרי קוטלב חניתה בארץ.
בין הפרויקטים שלה ניתן למנות את בניין בורסת היהלומים הישראלית, מלון קראון פלזה ים המלח, הטכניון, כמו גם את בניין קונסול האיחוד האירופי בבריסל, אוניברסיטת וינה, בניין האו"ם בעמאן, בניין המוזיאון הימי בסינגפור ובניין הפרלמנט האוסטרלי.
פעילות

אל-סורג הוקמה על ידי ארז פז בשנת 1986 כחברה המספקת פתרונות מיגון והצללה לחלונות ומשטחי זכוכית, שנתיים לאחר מכן היא הפכה גם למשווקת הבלעדית בארץ של חברת קוטלב חניתה, המייצרת בין היתר סרטי ציפוי לחלונות. קיבוץ חניתה אף מחזיק בעשרה אחוזים מבעלות החברה.
החברה מפתחת מערכות ייחודיות ומפיצה אותם באמצעות צוות של יועצים מקצועי, בנוסף היא מכילה צוותי התקנה אורגניים אשר נשלחים להתקין את המערכות בארץ וסביב העולם.
אל-סורג היא חברה במכון ליצוא בהתאחדות התעשיינים בישראל ואמון הציבור.
אל-סורג פתרונות מיגון

חברת אל-סורג עוסקת בפיתוח, יצור והתקנת מערכות מיגון פתחי מבנה, עם דגש על מבנים קיימים. לאורך שנות פעילותה, פיתחה החברה כ-15 מערכות מיגון שונות, כאשר בין הבולטות מביניהם היא מערכת No-Bar; עיגון אשר בשילוב עם ציפוי מגן שקוף, משפרת את העמידות של משטחי הזכוכית וחלונות המבנה. המערכת פותחה על ידי אל-סורג ורשומה כפטנט שלה, כמו גם מותקנת ומשווקת באופן בלעדי על ידה. מערכות המיגון שפיתחה החברה עוברות מבחני עמידות בפני פריצה, ירי והדף, הן על ידי החברה והן על ידי גופים חיצוניים בהם מכון התקנים הישראלי. מערכות אלו משווקות בין היתר למספר גופים בעולם בהם חברות ביטחון, האו"ם, שגרירויות זרות ואף צבא ארצות הברית.
בנוסף, משווקת ומתקינה אל-סורג ציפויים שקופים למיגון חלונות והגנה מפני הדף, פגיעות ופריצות. ציפויי החלונות המיוצרים בחניתה בשילוב עם מערכת הכבלים שאל-סורג משווקת, הצליחו לעמוד בפני פיצוץ של 830 ק"ג TNT במרחק 40 מטרים מהחלון. מערכת זו מגנה על החלון מפני הדף בעזרת ציפוי פולימר שקוף, בנוסף לכבלי פלדה סופגי אנרגיה השומרים על הזכוכית במקום ומונעים שבירה ופיזור רסיסים.
לצד שדרוג החלונות ומשטחי הזכוכית, אל-סורג מייצרת ומתקינה גם חלונות ודלתות נגד ירי, הדף ופריצה אלימה. מיגונים בליסטיים מפיתוח אל-סורג הותקנו במספר מבנים ומוסדות בארץ ובעולם, בהם מבני ציבור, מעונות יום וכיתות לימוד באזורי עוטף עזה החשופים לירי מכיוון רצועת עזה, כמו גם בניין השגרירות הקנדית ברמאללה. בנוסף, כחלק מפעילות המיגון בישובי עוטף עזה, עסקה אל-סורג גם במיגון רכבי כנגד יידוי אבנים.
אל-סורג הסורג השקוף

'הסורג השקוף', פיתוח נוסף של חברת אל-סורג אשר משנת 2004, היא מערכת המותקנת בצמוד לחלונות ולפתחי המבנה ומהווה שכבת הגנה וביטחון כנגד פריצות, פגיעה בחלון ונפילות. הרעיון מאחורי המערכת הוא שדרוג הביטחון והבטיחות, מבלי לחסום את הנוף הנשקף מהחלון. המערכת עמדה בהצלחה בבדיקות שהתבצעו במכון התקנים הישראלי, כמו כן היא מערכת הסורגים הישראלית היחידה שעומדת בתקן F-2006 של 'האיגוד האמריקני לבחינה וחומר' (ASTM) ותקן "בית בטוח" הישראלי (6250).
מלבד השימוש בסורג השקוף כחלק ממערכת סורגים לחלון, מציעה החברה שימוש בטכנולוגיה זו גם כהגבהה שקופה למעקה או קירות המרפסת. מערכת הסורג השקוף מיוצרת במתקני החברה באמונים והיא משווקת על ידי אל-סורג באופן בלעדי, סורגים שקופים שואפים להגביר את ביטחון החלון מבלי לפגוע באסתטיקה העיצובית של החלל.
אל-סאן

אחת מהפעילויות הוותיקות של קבוצת אל-סורג היא שיווק והתקנה ציפויים למשטחי זכוכית וחלונות, תוצרת חברת קוטלב-חניתה. ציפויים אלו מסננים קרינה אולטרה סגולה (UV) ובכך מצלילים את חלל פנים המבנה ותורמים גם לשמירה על טמפרטורה נמוכה. לפי חברת אל-סורג, סינון הקרינה מאפשר חיסכון של כ-20% (בשל צמצום עלויות מיזוג האוויר) בצריכת החשמל ובכך תורמת הן לצמצום עלויות תפעול המבנה והן שמירה על איכות הסביבה. ציפויי אל-סאן נבדקו בטכניון במסגרת פרויקט ונמצא שהם תורמים לחיסכון משמעותי בעלויות צריכת החשמל. במסגרת פעילות זאת אל-סאן ביצעה פרויקטים נרחבים בין היתר במספר מבני ביטוח לאומי ובבניין חברת טבע. בנוסף, עוסקת אל-סאן בשיווק ציפויים דקורטיביים לחלונות כמו גם ציפויי הצללה לכלי רכב.
הערות שוליים

↑  פרופיל החברה באתר 'אשכול מידע עסקי'.
1 2 3  מתוך עמוד אודות פרויקטים באתר החברה.
↑  דו"ח מבחן הדף כנגד המערכת, חברת עיצוב ובנייה איתן, 19 בינואר 2010.
↑  נועם שרביט, Al-Sorag protects Amman UN HQ in $1.5m contract, ‏10 בנובמבר 2005, גלובס.
↑  'פתרונות בליסטיים' באתר החברה.
↑  אודות הסורג השקוף 'הפורטל הישראלי להנדסה אזרחית'.
בניין קונסול האיחוד האירופי בבריסל (בית יוסטוס ליפסיוס), אשר הותקנו בו מערכות מיגון בחלונות הבניין על ידי חברת אל-סורג.
בניין משרדי חברת KPN ההולנדית בהאג בו הותקנו מערכות בטיחות של אל-סורג.
קניון עזריאלי מודיעין, בו הותקנו ציפויי הצללה על ידי אל-סאן.
אי מלאכותי

בתי מגורים באיי התמרים המלאכותיים בדובאי
האי או תאנט, אי מלאכותי בניו יורק
אי מלאכותי הוא אי שנוצר על ידי האדם, בשיטות שונות. בדרך כלל, נבנה האי על שונית קיימת או כהרחבה של איון טבעי.
היסטוריה

איים מלאכותיים היו קיימים משך שנים רבות ובחלקים שונים של העולם; הקראנוגים בסקוטלנד ואירלנד הפרהיסטוריות, נאן מדול במיקרונזיה והאי באגם טיטיקקה. העיר טנוצ'טיטלאן, בירת האצטקים, מוקמה על אי טבעי קטן באגם טשקוקו והוקפה באיים מלאכותיים רבים.
רבים מהאיים המלאכותיים נבנו בנמלים, לצורך יצירת אתר המבודד משאר העיר או לשם השגת שטח אדמה נוסף. דוגמה לאי מלאכותי מהסוג הראשון הוא דג'ימה, שנבנה בנמל נגסאקי שביפן בתקופת אדו כמרכז לסוחרים אירופים, שלא הורשו באותה תקופה להיכנס לתוככי יפן, ואף ליפנים נאסרה הכניסה אליו. דוגמה נוספת היא אליס איילנד במפרץ ניו יורק העליון, סמוך לעיר ניו יורק, בו פעל מרכז מבודד לקליטת מהגרים לארצות הברית, מסוף המאה ה-19 ועד לתחילת המאה ה-20. דוגמה לאיים מהסוג השני הם איי התמרים שלחופי דובאי.
דוגמה נוספת היא 7 העמדות שבנתה בריטניה בים, בשפך נהר התמזה ונהר מרזי, בזמן מלחמת העולם השנייה. עמדות אלה שמשו להגנה מפני מטוסי חיל האוויר הגרמני. העמדות נקראו מצודות מאונסל(אנ') על שם המתכנן שלהם. בשנות החמישים נטש הצבא הבריטי עמדות אלה וחלקן שמשו אחר כך כתחנות רדיו פירטיות. על אחת מעמדות אלה הוקמה נסיכות סילנד.
תהליכי יצירה של אי מלאכותי

הגדלת אי זעיר טבעי. לדוגמה: אליס איילנד בניו יורק.
בניית אי מלאכותי על בסיס של שונית קיימת. לדוגמה: לגונת לאו (Lau Lagoon) (אנ') באיי שלמה.
אחזור קרקע. לדוגמה פלבופולדר (Flevopolder) (אנ') בהולנד.
הצפת עמק הגורמת ליצירת אי מלאכותי מהר או גבעה בעמק. לדוגמה: האי ברו קולורדו (Barro Colorado Island)(אנ') בתעלת פנמה.
בניית מגדל או עמדה בים. לדוגמה: מצודות מאונסל (אנ').
איים מלאכותיים גדולים

פלבופולדר בתמונת לוויןפלבופולדר (Flevopolder) (אנ') בהולנד. אי מלאכותי ששטחו כ-970 קמ"ר והוא ככל הנראה הגדול בעולם. חלקו הצפון מזרחי נוצר בשנת 1955 וחלקו הדרום מערבי נוצר בשנת 1968.
נמל התעופה הבין-לאומי של קנסאינמל התעופה הבין-לאומי של קנסאי, שנפתח ב-1994, הוא נמל התעופה הראשון שנבנה כולו על אי מלאכותי. שטח כולל של שני האיים המרכיבים אותו הוא כ-10.55 קמ"ר.
נמל התעופה הבין-לאומי של הונג קונגנמל התעופה הבין-לאומי הונג קונג נבנה על גבי אי מלאכותי שנוצר מהרחבת וחיבור שני האיים הקטנים "צ'ק לאפ קוק" ו"לאם צ'או". שטחם המקורי של האיים מהווה כעשרים וחמישה אחוזים מתוך 12.48 קמ"ר – שטחו של נמל התעופה. הנמל נפתח ב-6 ביולי 1998.
איי התמרים, דובאיאיי התמרים הם שלושה איים מלאכותיים, שהוקמו החל משנת 2001 בחופיה של העיר דובאי. האיים נועדו להגדיל את אורך החוף של העיר בכ-520 קילומטר והם מעוצבים בצורת עצי תמר.
בישראל

בשנת 2000 פורסם דוח ממשלתי שהוכן על ידי ועדה שהורכבה מצוות מומחים ישראלי-הולנדי ופעלה במימון שתי הממשלות בשנים 1997–2000. הוועדה בחנה את ההיתכנות של בניית איים מלאכותיים מול חופי ישראל. הדוח התרכז בעיקר בהיבטים הטכנולוגיים והכלכליים של הפרויקט ועלות הקמת תשתית לאי אחד הוערכה בכ-1.5 מיליארד דולר. לאור הדוח אושרה הקצבה של 6 מיליון ש"ח לשם המשך בדיקות ההיתכנות. הוועדה כללה בדיקות בקטע החוף שבין חדרה לפלמחים. בדיקת קדם-היתכנות מראה היתכנות סביבתית, טכנולוגית, ומשפטית וכדאיות כלכלית, מבחינת ערך הקרקע, לבניית איים מלאכותיים מול חופי ישראל, כאשר ההיתכנות הסביבתית מותנית בנקיטת פעולות אחזקה שוטפות למניעת נזקים לחופים ולמדף היבשתי.
על אף החלטות הממשלה החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה שלא לבחון את נושא האיים המלאכותיים למגורים וקיבלה הוראה המצמצמת את הבחינה לנושאי תשתית בלבד. בין השאר נקבע כי "המועצה הארצית לתכנון ולבנייה רואה צורך בעריכת סקר ומסמך מדיניות לאיסוף נתונים, בחינת הצרכים וההשלכות בהקמת איים מלאכותיים למטרות תשתית".
במהלך שנת 2017 חלו שתי התפתחויות משמעותיות בישראל: שר התחבורה ישראל כץ החל לקדם מול ארצות הברית את תוכנית "אי-פרדות", הקמת אי מלאכותי ובו נמל ימי ושדה תעופה אל מול חופי עזה – במימון בין-לאומי.כמו כן, במקביל, משרד התחבורה יצא במכרז לבחינת היתכנות להקמת אי מלאכותי לשדה תעופה בישראל.