stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזמור חג המולד
עיבודים

הספר עובד פעמים רבות לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה, לאופרה, לבלט, למחזמר בברודוויי (Comin' Uptown משנת 1979 עם צוות שחקנים אפרו-אמריקאים), הפקת פנטומימה בהשתתפות מרסל מרסו, ויצירה מוזיקלית לתזמורת קאמרית מאת בנג'מין בריטן בשם "Men of Goodwill: Variations on 'A Christmas Carol".
העיבודים הראשונים נעשו על ידי דיקנס עצמו כשקרא לפני קהל מיצירותיו. "מזמור חג המולד" היה הסיפור הראשון שקרא לפני קהל, בברמינגהאם ב-27 בדצמבר 1852, וקריאה נוספת אחרי 3 ימים. לפני עיתוני התקופה הוא זכה להצלחה רבה בהופעותיו. במשך השנים ערך דיקנס את הסיפור כך שיתאים להאזנה. הוא המשיך לקרוא לפני קהל קטעים מתוך הספר עד למותו.
עיבודים > קולנוע

סקרוג' או רוחו של מארלי (1901) - סרט קצר, עיבוד קולנוע ראשון של הסיפור ששרד.
מזמור חג המולד (1908) - עם תומאס ריקטס בתפקיד סקרוג'.
מזמור חג המולד (1910) - סרט אילם קצר בכיכובו של מארק מקדרמוט בתפקיד סקרוג'.
סקרוג' (1913) - בתפקיד הראשי סר סימור היקס. הופץ בארצות הברית ב-1926 בשם "סקרוג' הזקן".
מזמור חג המולד (1914) - עם צ'ארלס רוק בתפקיד סקרוג'.
The Right to Be Happy (הזכות להיות מאושר) (1916) - העיבוד הראשון שהיה סרט באורך מלא. רופרט ג'וליאן ביים ושיחק בתפקיד הראשי.
מזמור חג המולד (1923) - הופק בבריטניה בתפקידים הראשיים ראסל תורנדייק, נינה ואנה, ג'ק דנטון ופורבס דוסון.
סקרוג' (1935) - סרט בריטי שוב בכיכובו של סימור היקס.
מזמור חג המולד (1938) עם רג'ינלד אוון כסקרוג', ג'ין לוקהרט וקתלין לוקהרט כבני הזוג קרצ'יט.
Leyenda de Navidad ‏ (1947) - גרסה בספרדית עם חסוס טורדסילס (Jesús Tordesillas) כסקרוג'.
סקרוג' (1951) - סרט בכיכובו של אלסטייר סים, ובהשתתפות מרווין ג'ונס והרמיוני באדליי כבני הזוג קראצ'יט. לפי המבקר איי או סקוט מהניו יורק טיימס זהו העיבוד הטוב ביותר לספרו של דיקנס שנוצר מאז ומעולם.
אף פעם לא מאוחר (It's Never Too Late) ‏ (1953) - סרט איטלקי עם פאולו סטופה ומרצ'לו מסטרויאני
סקרוג' (1970) - סרט מוזיקלי בכיכובם של אלברט פיני כסקרוג' ואלק גינס כרוחו של מארלי.
מזמור חג המולד (1971) - סרט הנפשה קצר שהפיק ריצ'רד ויליאמס ודיבב אלסטייר סים את דמותו של סקרוג'. הסרט זכה בפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
חג שמח מיקי מאוס (1983) - ידוע גם בשם "מזמור חג המולד של מיקי", סרט הנפשה קצר מאת וולט דיסני הפקות בכיכובם של סקרוג' מקדאק, מיקי מאוס, גופי, דונלד דאק ושלל דמויות מסרטי דיסני נוספים.
מזמור חג המולד של החבובות (1992) - בהשתתפות דמויות שונות מתוכנית החבובות ומייקל קיין כסקרוג'.
מזמור חג המולד (1997) - סרט הנפשה עם טים קארי מדבב את סקרוג'. עוד משתתפים וופי גולדברג, מייקל יורק ואדוארד אסנר.
מזמור חג המולד (2001) - גרסת מונפשת, תסריט מאת רוברט לווילין ובדיבובם של סיימון קאלו, קייט וינסלט וניקולס קייג'.
מזמור חג המולד (2006) - סרט הנפשה ממוחשבת, בסרט דמויות של חיות מואנשות מגלמות את הדמויות שבסיפור.
רוחות חג המולד (2009) - סרט הנפשה שכתב וביים רוברט זמקיס. השחקן ג'ים קארי מגלם מספר דמויות בהן את אבנעזר סקרוג' ואת שלושת רוחות חג המולד.
ספיריטד (2022) - עיבוד מחודש לרומן בכיכובו של ויל פרל כאבנעזר סקרוג'. לצד פרל מככבים ראיין ריינולדס, אוקטביה ספנסר, סוניטה מאני, רוז ביירן.
עיבודים > רדיו

עיבוד דרמטי לרדיו CBS בכיכובו של ליונל בארימור כסקרוג', שודר ב-25 בדצמבר 1934, מסורת שנמשכה מדי שנה עד ל-1953. רק פעמיים הוחלף בארימור על ידי שחקן אחר, ב-1936 החליף אותו אחיו ג'ון בארימור, וב-1938 גילם את הדמות אורסון ולס.
עיבוד מ-1940 עם באזיל רת'בון הוקלט והופץ על גבי תקליט בחברת קולומביה רקורדס.
אלק גינס גילם את סקרוג' בהפקה של ה-BBC בשנת 1951, תוכנית ששודרה גם בארצות הברית.
ב-1953 שודרה הפקה נוספת של ה-BBC, כאשר לורנס אוליבייה מגלם את סקרוג'. הקלטה זו יצאה על גבי תקליטור ב-1992
החל מ-1980 רשת NPR משדרת מדי שנה תוכנית בה הקומיקאי ג'ונתן וינטרס קורא את הסיפור ומגלם את כל הדמויות.
ב-2008 הקליט השחקן דייוויד ג'ייסון את הנובלה לרדיו 4 של ה-BBC, לתוכנית "Book at Bedtime".
עיבודים > הקלטות

ב-1941 הקליט השחקן רונלד קולמן יחד עם קבוצה של שחקני משנה את "מזמור חג המולד" על תקליטי 78 RPM עם מוזיקה מאת ויקטור יאנג. גרסה זו הייתה פופולרית מאוד והוקלטה גם על תקליטי LP ונמכרה היטב עד לשנות השישים. ב-2005 יצא תקליטור של חברת דויטשה גרמופון, שכלל גם את "חג המולד של מר פיקוויק" בקולו של צ'ארלס לוטון.
רלף ריצ'רדסון ופול סקופילד הקליטו עיבוד של הסיפור בחברת "Caedmon Records". ב-2010 יצאה ההקלטה על גבי תקליטור.
פטריק סטיוארט הקליט עיבוד דרמטי של הסיפור בהופעת יחיד.
השחקן ג'רלד צ'ארלס דיקנס, מצאצאיו של צ'ארלס דיקנס הוציא תקליטור עם הגרסה המלאה של הסיפור, בו הוא מגלם 26 דמויות.
המדבב ג'ים דייל הוציא גרסה לא מקוצרת של "מזמור חג המולד" כשהוא מגלם את כל הדמויות שבסיפור.
עיבודים > אופרה

מיסטר סקרוג' (1858–1859), שם נוסף צללים Shadows (Tiene), אופרה שנכתבה על ידי המלחין הסלובקי יאן ציקר (Ján Cikker).
מזמור חג המולד (1978–1979) - אופרה שנכתבה על ידי תיאה מסגרייב (Thea Musgrave), מלחינה סקוטית.
עיבודים > רומן גרפי

מזמור חג המולד (2004) - רומן גרפי מאת דיק מטנה (Dick Matena), קומיקסאי הולנדי. (ISBN 9789023416432)
מזמור חג המולד: רומן גרפי (2008) - מאת שון מייקל וילסון ומייק קולינס. (ISBN 9781906332518)
עיבודים > פרודיות

מזמור חג המולד של בלקאדר (1988) - ספיישל חג המולד של סדרת הטלוויזיה הפתן השחור. הדמות הראשית של אבנעזר בלקאדר (רואן אטקינסון) שבהתחלה הוא אדם נדיב וחביב. אבל אחרי ביקור של רוח חג המולד (רובי קולטריין) הוא הופך לרודף בצע וקמצן.
I'm Sorry I Haven't a Christmas Carol (מצטער, אין לי מזמור חג המולד) (2003) תוכנית ספיישל לחג המולד של ערוץ 4 ברדיו BBC של משחק הרדיו "I'm Sorry I Haven't a Clue" (מצטער, אין לי מושג).
An American Carol (מזמור אמריקאי) (2008) - קומדיה אמריקאית בכיכובו של קווין פרלי. הסרט מתרחש ביום העצמאות האמריקאי במקום בחג המולד. בתפקידי משנה מופיעים קלסי גראמר, ג'ון ווייט, דניס הופר ולזלי נילסן.
Ghosts of Girlfriends Past (רוחות הרפאים של החברות לשעבר) (2009) - קומדיה רומנטית אמריקאית.
ראו גם

אורות חג המולד
לקריאה נוספת

Cochrane, Robertson (1996), Wordplay: origins, meanings, and usage of the English language, University of Toronto Press, p. 126, ISBN 0802077528
Dickens, Charles; Douglas-Fairhurst, Robert (ed.) (2006), A Christmas Carol and other Christmas Books, Oxford: Oxford University Press
Dickens, Charles; Glancy, Ruth (1998) [1988], Christmas Books, Oxford World Classics, Oxford: Oxford University Press, ISBN 0-19-283345-5
Dickens, Charles; Hearn, Michael Patrick (ed.) (2004), The Annotated Christmas Carol, W. W. Norton and Co., ISBN 0-393-05158-7
Dickens, Charles; Kelly, Richard Michael (ed.) (2003), A Christmas Carol, Broadview Literary Texts, New York: Broadview Press
Dickens, Charles; Slater, Michael (1971), The Christmas Books, New York: Penguin
Ledger, Sally (2007), Dickens and the Popular Radical Imagination, Cambridge: Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-84577-9
Glancy, Ruth F. (1985), Dickens' Christmas Books, Christmas Stories, and Other Short Fiction, Michigan: Garland, ISBN 082408988X
utton, Ronald (1996), Stations of the Sun: The Ritual Year in England, Oxford: Oxford University Press, ISBN 0-19-285448-8
Nissenbaum, Stephen (1996), The Battle for Christmas, New York: Vintage Books (Random House), ISBN 0-679-74038-4
Rowell, Geoffrey (1993–12), Dickens and the Construction of Christmas, History Today, 43:12
Restad, Penne L. (1995), Christmas in America: a History, Oxford: Oxford University Press, ISBN 0-19-510980-5
Slater, Michael (2007), Charles Dickens, Oxford: Oxford University Press, ISBN 978-0-19-192352-8
Standiford, Les (2008), The Man Who Invented Christmas: How Charles Dickens's A Christmas Carol Rescued His Career and Revived Our Holiday Spirits, New York: Crown, ISBN 978-0-307-40578-4
גבריאל חזות

| --- | --- |

ד"ר גבריאל חזות
 לידה:  13 במרץ 1953 (בן 71) כ"ו באדר תשי"ג מקנס 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת בר-אילן 
 
גבריאל (גבי) חזות (נולד ב-13 במרץ 1953, כ"ו באדר תשי"ג) הוא בעל שני תוארי דוקטור: בלוגיקה תלמודית (בר-אילן) ובמשפטים (אוני חיפה), מהנדס תעשייה וניהול ואיש היי טק. חזות עוסק במחקר ובהוראה באקדמיה במגוון מקצועות: הנדסת תעשייה, אבטחת איכות, תקשוב, פילוסופיה יהודית, לוגיקה תלמודית, אגדות חז"ל ומידות הדרש. בנוסף הוא מייעץ לחברות הייטק בשילוב שבין משפטים ו-AI.
חזות הוא מייסדו של פרויקט "תפוח" - מיזם למחשוב מערכת החינוך בשנות השמונים. ייסד יחד עם הרב ד"ר מיכאל אברהם את עמותת "מידה טובה לחקר ההגיון היהודי". תוצרי המחקר של 'מידה טובה' מפורסמים באתר המדע של בר-אילן וכן בסדרת ספרים, כולם בהוצאת ספריית בית אל. בנוסף לנושא זה בו הוא שותף עם אברהם, חזות מציע שיטה חדשה להוראת התלמוד, בשם 'שיטה מחודשת'.
ביוגרפיה

חזות נולד במקנס שבמרוקו. עלה לישראל בגיל צעיר מאוד אחרי שמשפחתו נדדה במרוקו מעיר לעיר בציפייה לאישור יציאה ממרוקו. משפחתו הייתה בין הראשונות בשיכון ציבורי בעכו. את עיקר חינוכו הדתי והציוני קיבל בסניף בני עקיבא המקומי, בבית הכנסת לצעירים ישראל הצעיר בשכונת וולפסון בעיר, ובישיבות בני עקיבא בהן למד. למד שנתיים בכפר הרא"ה וסיים את לימודיו במגמה הריאלית בישיבת בני עקיבא בקריית שמואל.
קודם לשרותו הצבאי למד שנה אחת בישיבת מרכז הרב. את שירותו הצבאי התחיל בהנדסה הקרבית, רוב השרות הצבאי עשה בחיל השריון וסיים אותו בפיקוד העורף בדרגת סא"ל. השתתף במלחמת יום הכיפורים כקצין צעיר.
לאחר השחרור למד בטכניון הנדסת תעשייה וניהול. עד להקמת חברת המחשבים היה על אחראי תכנים ומחשוב בפרויקט הטלטקסט בטלוויזיה הלימודית, יעץ למשרד הביטחון בנושאי ייצור ונוהלי עבודה לאזרחים עובדי צה"ל, הדריך בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים וייסד את פרויקט "תפוח" במערכת החינוך. היה הראשון שמיחשב בתי ספר במחשבי אפל. מן הראשונים שכתב למערכת החינוך תוכנות ללימוד מחשבים במגוון תחומי דעת באפליקציות של למידה והוראה (C.A.I).
השתייך בעבר לארגון בית הלל, אך בשנת תשע"ו פרש ממנו.
לימודים והוראה

ב-2001 למד לתואר שני באוניברסיטת חיפה (תולדות עם ישראל). את התיזה כתב על מוסד ה'איבעיא', מחקר באמצעות מחשב, אצל פרופסור שולמית ולר.
ב-2002–2003 שימש מרצה לתלמוד באוניברסיטת חיפה לתלמידי תואר שני בחוג תולדות עם ישראל.
ב-2003 לימד 'לוגיקה תלמודית' במכללת אורט בראודה במחלקה להנדסת מחשבים.
ב-2012 סיים את עבודת הדוקטורט במחלקה לתלמוד של אוניברסיטת בר-אילן. נושא העבודה: ניסוח הכלל 'דיו לבא מן הדין להיות כנדון' כתגובת התנאים להתפתחות ב'קל וחומר', בהנחיית פרופסור שמא פרידמן. עבודה זו מביאה לידי ביטוי את הקשר בין לוגיקה ותלמוד.
כחלק מהגותו ייסד יחד עם הרב ד"ר מיכאל אברהם עמותה בשם "מידה טובה" המנסה לעורר עניין ציבורי בנושאי ההיגיון ההלכתי בכלים מודרניים, ומשתמשת בעיקר בשלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן. העמותה מוציאה לאור ומפיצה ברשת עלוני פרשת שבוע, שמאמרים מתוכם יצאו לאור בארבעה כרכים. במשך כשנתיים עסקו העלונים בניתוח המידות שהתורה נדרשת בהן, ולאחר מכן עברו לעסוק בנושאים שונים בהלכה.
בשנת 2010 החלה לצאת לאור סדר ספרים בשם "Studies in Talmudic Logic", העוסקת בלוגיקה של מידות הדרש. חזות אחד מן החוקרים, כחלק מקבוצת "הלוגיקה התלמודית" באוניברסיטת בר-אילן.
ב-2010 פרסם חזות את הצעתו להוראת משנה ותלמוד בעידן המחשב, בספר "שיטה מחודשת". עיקר טענתו של חזות היא כי יש לנתח וללמוד את המשנה בכל אמצעי קיים טרם לימוד הסוגיא התלמודית. השיטה נבחנה על ידי ד"ר יהודה שוורץ מפקח (חינוך) על התורה שבעל פה באגף המכללות של משרד החינוך. הוא כתב על השיטה מאמר שהתפרסם בעיתון 'שמעתין', ראה להלן : קישורים.
ב-2020 הקים חזות את תנועת 'ואהבת'-עושים טוב בישראל
ב 12/24 השלים תואר דוקטוראט נוסף במשפטים ("התגבשותה של 'תורת הקל וחומר' במשפט הישראלי.
השפעת העבר על ניסוחיה ודרכי יישומה בהווה, בתחום הפלילי", אוניברסיטת חיפה, בהנחיית פרופסור דורון מנשה ופרופסור יצחק ברנד)
השיטה המחודשת

על פי שיטת הלימוד "השיטה המחודשת" משמשת המשנה כמקור הלימוד העיקרי טרם שניגשים ללימוד הסוגיא התלמודית הרלוונטית. לפי "השיטה המחודשת" רוכש התלמיד מיומנויות יסוד וטכניקות חקר מודרניות ומדעיות, ככלים לניתוח המשנה כדי להשיג סימולציה שלמה ככל שניתן לדיון שהתרחש בבית המדרש התנאי והאמוראי.
שיטת הלימוד "השיטה המחודשת" אינה פרשנות חדשה למשנה, ואף לא פרשנות אקדמית. השיטה המחודשת מניחה במודע כי פירוש האמוראי למשנה הוא הפירוש המיטבי, והשאיפה היא להבין היטב, אותו ואת פרשניו הראשונים והאחרונים.
לפי השיטה החדשה יש להבין להעריך את טקסט המשנה ללא סיוע הפרשנים כגון רש"י ותוספות, אלא על הלומד להתמודד עם הטקסט בכוחות עצמו.
פרסומיו > ספרים

גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "מידה טובה-1 לחקר מידות הדרש בהלכה", כרך א, תשס"ה, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 359 עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "מידה טובה-2, לחקר מידות הדרש בהלכה", כרך ב, תשס"ו, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 531 עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "מידה טובה-3, כרך ג, לחקר מידות הדרש בהלכה", תשס"ו, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 368, עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "מידה טובה-4, כרך ד, לחקר מידות הדרש בהלכה", תשס"ו, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 460 עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "בנתיב המצוות, על מצוות וסוגי מצוות", תש"ע, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 366 עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "בצל החכמה, עקרונות פילוסופיים של עקרונות מטא הלכתיים",תש"ע, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 416 עמודים.
גבריאל חזות ומיכאל אברהם, "לעשות מצוותיך, על אופני קיום ומעבר על מצוות", תשע"א, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים, 374 עמודים.
דב גבאי, אורי שילד, מיכאל אברהם, גבריאל חזות ויוסף מרובקה, "מידות הדרש הטקסטואליות- 'כללי ופרטי', מחקרים בלוגיקה תלמודית", 2010, אוניברסיטת בר-אילן והמכללה האקדמית אשקלון. 388 עמודים.
גבריאל חזות, "'שיטה מחודשת' להוראת משנה ותלמוד בעידן המחשב". 2011, הוצאת ספריית בית אל, ירושלים. 486 עמודים.
פרסומיו > מאמרים

דף מאמרים 'מידה טובה' לחקר מידות הדרש, חולק בבתי כנסת בכל שבת קרוב לארבע שנים ברציפות.
הערות שוליים

↑  גיל קלנר, ‏ד"ר גבי חזות: "בית הלל דוחפים אותי לכוון החרדל"י", באתר "סרוגים", 19 ביולי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313003405171  LCCN: no2006075826  VIAF: 297829306   WorldCat (עם VIAF): 297829306
מרדכי ורטהיימר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1930
 פטירה:  11 בפברואר 2016 (בגיל 86 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:  1981–1985 (כ־4 שנים)
 דרגה:    רב-גונדר
 תפקידים בשירות
 נציב בתי הסוהר
 
מרדכי ורטהיימר (1930 – 11 בפברואר 2016) היה נציב בתי הסוהר בשנים 1981–1985.
ביוגרפיה

ורטהיימר מוסמך למשפטים מהאוניברסיטה העברית בה למד בתחילת שנות ה-50. במהלך לימודי המשפטים, כאיש סיעת למפנה במפד"ל, עבד במשרד הדואר כמזכיר השר יוסף בורג. הוא המשיך לעבוד במשרד גם לאחר פרישת בורג מהממשלה בשנת 1958, אך בשנת 1961, עבר לכהן כעוזר למנכ"ל משרד הסעד, שבורג כיהן בו כשר, תפקיד בו החזיק עד סוף שנות ה-60. בשנים 1965-1967 היה בלימודים בארצות הברית וקיבל תואר דוקטור לעבודה סוציאלית מטעם אוניברסיטת ברנדייס. בשנות ה-70 כיהן כיועץ לנציב שירות המדינה. בתפקידו בנציבות שירות המדינה היה, בין השאר, יו"ר ועדה שהחליטה על ביזור סמכויות הנציבות ליחידות משנה של אשכולות משרדים, חבר ועדה לבחינת תהליך הכנת בחינות הבגרות ויו"ר הוועדה לאישור נסיעת פקידי מדינה לחו"ל. בסוף שנות ה-70 היה יועץ בכיר במשרד הפנים, בה כיהן יוסף בורג כשר. במקביל לעבודתו בשירות המדינה היה פעיל במפד"ל.
באפריל 1981 מונה לנציב בתי הסוהר. כהונתו החלה על רקע פרסום מסקנות ועדת קנת, ועדת חקירה ממלכתית לחקירת התנאים השוררים בבתי הכלא שמצאה ליקויים רבים במצב בתי הכלא ושירות בתי הסוהר. בתחילת שירותו הודיע שלא ילבש מדים, כמסר על כוונתו לחזק את הצד הטיפולי בשירות בתי הסוהר. ורטהימר האמין בצורך של תוכנית שיקום ייחודית לכל אסיר (למתאימים לכך). טענתו הייתה כי הבטלה אם כל חטאת וגישתו הבלתי מתפשרת הייתה כי אסיר צריך לעבוד ו/או ללמוד ו/או להיות מועסק לפחות שמונה שעות ביום. לצורך כך הקים מרכזי חינוך יש מאיין ודאג להקים מפעלים על בסיס ריווחי שישלמו לפחות שכר מינימום לאסירים. למרות העדפתו את השיקום, סירב לכל מצב של 'קניית שקט' מאסירים על ידי הסכמה לדרישותיהם.  ורטהיימר שקד על שיפור תנאי הכליאה וביצע רפורמה בשירות, ב-1984 הוקם לראשונה מרכז חינוך לאסירים בכלא רמלה וכן ישיבה ראשונה, בכלא תל מונד. כמו כן, בשיתוף עם משרד החינוך, נפתחו כיתות לימוד להשלמת השכלה לסוהרים, הוקם מינהל ארגון ומטה, הוקם אגף הנוער בשירות ובתי שיקום קהילתיים לאסירים. במהלך כהונתו נמלט האסיר הרצל אביטן, שבתקופת מנוסתו רצח את רוני ניצן, מפקד בית המעצר רמלה וכן שומר במפעל תכשיטים במהלך שוד. ורטהיימר שינה את שמו של בית המעצר רמלה לבית מעצר ניצן על שמו של רוני ניצן. בתקופת כהונתו לא לבש מדים מתוך ראייתו את התפקיד כטיפולי-שיקומי. באפריל 1985 החליף אותו רפאל סוויסה.
מרדכי ורטהיימר נפטר ב-11 בפברואר 2016, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים .
הערות שוליים

↑  ד"ר יוסף בורג, מעריב, 27 באוגוסט 1954
יום ג' הקצר בדואר הרצועה, הַבֹּקֶר, 15 במרץ 1957
↑  התמרמרות בין עובדי משרד הסעד בשל מינוי עובדים בכירים מחוץ למשרד, חרות, 16 בפברואר 1961
↑  מנחם הרטום, המשרות במשרד הסעד, חרות, 23 בפברואר 1961
↑  יוסף צוריאל, המיכון סייע לעקירת "מתן הסעד בכוח", מעריב, 15 ביולי 1969
↑  שני עסקני המפד"ל - לאמריקה, מעריב, 1 ביולי 1965
↑  ועדה תבדוק יחסי העבודה בנמל לוד, מעריב, 20 במאי 1971
↑  אהוד גוט, משרדי הממשלה יחולקו ליחידות מישנה לצורך ניהול כוח האדם, מעריב, 21 ביוני 1971
↑  שר החינוך: אין לבטל כליל בחינות הבגרות, דבר, 1 ביולי 1977
↑  שרגא מקל, אושרה נסיעת 46 פקידי ממשלה לחו"ל ע"ח המדינה, מעריב, 5 ביוני 1977
↑  ננעלה ועידת עובדי המדינה חברי הפוהמ"ז, הצופה, 29 באוגוסט 1957
↑  ד. גלס - יו"ר מזכירות המפד"ל בירושלים, הצופה, 27 בינואר 1969
המפד"ל בירושלים אישרה אי הצטרפותה לקואליציה, הצופה, 2 בדצמבר 1969
↑  ד"ר מרדכי ורטהיימר נציב שירות בתי הסוהר, דבר, 4 בדצמבר 1980
↑  הנציב החדש של בתי הסוהר לא ילבש מדים, דבר, 2 באפריל 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269822905171  ISNI: 0000 0000 6837 1781  VIAF: 98300131   WorldCat (עם VIAF): 98300131 
מרדכי ורטהיימר (בחליפה בהירה) צופה בהופעת הזמרת ירדנה ארזי בכלא שאטה, 1 ביולי 1984.
מייקל ונטריס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 ביולי 1922 Wheathampstead, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 בספטמבר 1956 (בגיל 34) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  אדריכלות, בלשנות
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  בית הספר סטואו  בית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלות בלונדון 
 פרסים והוקרה:  מדליית קניון (1959)  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 מספר צאצאים:  2 
 הערות:  שם לידה:Michael George Francis Ventris
 תרומות עיקריות
 פיענוח של הכתב הליניארי ב'
 
מייקל ג'ורג' פרנסיס ונטריס (באנגלית: Michael George Francis Ventris;‏ 12 ביולי 1922 לונדון – 6 בספטמבר 1956) היה בלשן, אוטודידקט ואדריכל בריטי, מגיל צעיר הקדיש את עצמו לחקר התרבות המינואית והמיקנית ויחד עם ג'ון צ'דוויק (אנ') ואליס קובר הביא לפיענוחו של הכתב הליניארי ב', כתב קדום שנמצא בקנוסוס על ידי ארתור אוונס. ונטריס נהרג בתאונת דרכים שבועות אחדים לפני פרסום מאמרו הראשון בתחום - "מסמכים ביוונית מיקנית".
ילדותו ונעוריו

מייקל ונטריס נולד בלונדון בשנת 1922 כבן יחיד למשפחה מבוססת של אנשי צבא. אביו, אדוארד פרנסיס ורקר ונטריס הגיע לדרגה של לוטננט קולונל (סגן-אלוף) בצבא הבריטי בהודו ("הצבא ההודי") אך נאלץ לפרוש אחרי שחלה בשחפת. הסב מצד האב, המייג'ור ג'נרל (אלוף) פרנסיס ונטריס כיהן בסוף הקריירה הצבאית שלו כמפקד הכוחות הבריטים בהונג קונג. האם, אנה דורוטה (דורה) לבית יאנאש, הייתה בתו של בעל אחוזות אמיד ממוצא פולני שהיגר לאנגליה.
שם משפחת ונטריס ידוע באנגליה החל מן המאה ה-12, ומקורו במילה "Adventurous" ("הרפתקני") שבאה מצרפתית ולטינית.
מייקל ונטריס ספג תרבות עוד בבית הוריו. הוא ביקר במוזיאון הבריטי ונסע לארצות רבות. משיקולי בריאות (מייקל היה חולה אסתמה מילדותו) המשפחה שהתה לאורך כשמונה שנים בשווייץ, שנחשבה לארץ בעלת אוויר בריא ושהייתה עתירת בתי הבראה (ספא). הוא התחיל את לימודיו בבית ספר בגשטאט, שבו שפות ההוראה היו גרמנית וצרפתית.
הוא למד את שתי השפות הללו  על בוריין ובנוסף את הניב האלמאני האופייני לשווייץ.
בזכות כישרונו לשפות הצליח תוך זמן קצר ללמוד תריסר שפות, ביניהן הפולנית, שפת אמו, ושוודית אותה רכש בעת שהות בת כמה שבועות בשוודיה. כבר בגיל 8 קרא את ספרו של אדולף ארמן, ההירוגליפים (Die Hieroglyphen) בגרמנית.
בשנת 1931 חזרה המשפחה ללונדון. הוריו של מייקל נפרדו בפועל בשנת 1932 והתגרשו רשמית ב-1935 כשהילד היה בן 13. מצב בריאותו של האב הלך והידרדר עם השנים. הבן המשיך את הלימודים בבית הספר ביקלי היל בסטו אחר כך זכה למלגה בפנימיית "סטו סקול", ששכנה בקינגהאם, בקינגהמשייר, בבית אחוזה מן המאה ה-18. שם למד הנער לטינית ויוונית קלאסית. כבר באותה תקופה התחיל לעסוק באינטנסיביות בכתב הליניארי ב', לפעמים עד השעות הקטנות של הלילה, לאורו של פנס כיס. בימי החופשות גר עם אמו בבתי מלון על החוף ואחרי שנת 1935 בבתי דירות המודרניסטים "הייפוינט" שבנה ברתולד לובטקין בהייגייט. בעזרת רווחיה מהאחוזות בפולין ניהלה האם בדירתם סלון תרבותי אותו פקדו באותן ימים אמנים וסופרים רבים, ביניהם בן ניקולסון, הנרי מור, נאום גאבו (אנ').
התעלות על משברים

ונטריס האב הלך לעולמו בשנת 1938 כשמייקל היה בן 16. דורה ונטריס לקחה לידיה את ניהול אחוזת המשפחה. זו הייתה תקופה קשה. בעקבות הפלישה הנאצית לפולין האם איבדה את אחוזות המשפחה וכל הכנסותיהן. בשנת 1940 מת גם אביה. המשפחה הידרדרה לעוני. דורה ונטריס שקעה בדיכאון קליני ובלעה מנה קטלנית של ברביטורטים.
אחרי אובדן אמו מייקל ונטריס אימץ לעצמו סגנון חיים נמרץ ותוסס שקנה לו ידידים רבים. מצד שני, לפי עדותם, היה אכול לא פעם בלבטים וליוותה אותו הרגשה שהוא "זיוף" ולא גאון אמיתי. ידיד המשפחה, הפסל היהודי יליד רוסיה נאום גאבו, לקח אותו תחת חסותו. מאוחר יותר סיפר ונטריס כי גאבו העניק לו את ההרגשה האמיתית ביותר של משפחה. בבית הפסל התחיל ללמוד רוסית. באותה תקופה החליט ללמוד אדריכלות ונרשם לבית הספר לאדריכלות של אגודת האדריכלים. שם פגש והתחתן עם לואיס (או כפי שהיא אהבה להיקרא - בטי), צעירה יפה וחברותית, "בת טובים", שטיילה כמוהו באירופה והתעניינה באדריכלות.
בחיל האוויר המלכותי

ונטריס לא השלים את לימודיו בשל מלחמת העולם השנייה. הוא גויס  מרצונו בשנת 1942 לחיל האוויר המלכותי. הוא העדיף להיות נווט מאשר טייס, ועבר אימונים מייגעים למטרה זו בקנדה. ב-1944 סיים אותם עם דרגת סרג'נט (סמל). באותו זמן שכלל את שליטתו בשפה הרוסית.
בהמשך הוא שירת על מטוס הנדלי פייג' הליפקס בטייסת 76, בהתחלה בבסיס ברייטון ולאחר מכן בהולם-און-ספלדינג מור.
במסגרת שירותו השתתף בהפצצות האוויריות על גרמניה. אחרי תום המלחמה נשלח לשרת עד סוף השירות על הקרקע בגרמניה, דווקא בזכות ידיעתו את השפה הרוסית. לא ידוע בבירור מה היו משימותיו. חבריו הניחו שאלו היו משימות מודיעין.
עד ימינו אין הוכחה לכך, כפי שאין כל עדות למעורבותו בפיצוח קודים של האויב, שלא כמו במקרה של צ'דוויק.
רבים בציבור האמינו שפיצוח קודים בצבא הכין אותו להישגיו בפיענוח הכתב הליניארי ב'.
אחרי המלחמה

אחרי המלחמה ונטריס עבד לזמן קצר בשוודיה ולמד מספיק שוודית כדי שיוכל לתקשר בשפה זו עם עמיתים חוקרים. אחר כך השלים בהצטיינות יתרה את לימודי האדריכלות בשנת 1948. כאדריכל קיבל תפקידים ניהוליים וזכה למלגת מחקר של כתב העת Architects' Journal.
יחד עם לואיס אשתו התחיל לעבוד כאדריכל: עיצב בתי ספר עבור משרד החינוך. יחד עם אשתו עיצב אף בית משפחתי עבור עצמם בהמפסטד. במקביל הגביר את מאמציו בנושא הכתב הליניארי ב'.
בסופו של דבר בשיתוף פעולה עם צ'דוויק גילה כי מדובר בכתב יווני. איש לא חשד עד אז, אף הוא עצמו, כי הייתה זו הצורה הקדומה ביותר של כתב יווני.
הפיענוח

בהתחלת המאה ה-20 הארכאולוג ארתור אוונס התחיל את חפירותיו בקנוסוס, עיר עתיקה באי כרתים. במהלכן הוא גילה כמות גדולה של לוחות כתובות בכתב לא ידוע. חלקן היו עתיקות יותר וכתבם נקרא ״ליניארי א'״. רובן היו מתקופה יותר מאוחרת וכתבם כונה, ״ליניארי ב'". אוונס ניסה במשך עשורים לפצח כתבים אלה ולא הצליח.
בשנת 1936 אוונס אירח תערוכה של ארכאולוגיה מכרתים בבית ברלינגטון בלונדון, שהוא מושב האקדמיה המלכותית.
התערוכה נפתחה לרגל מלאת יובל (50 שנה) לבית הספר הבריטי לארכאולוגיה באתונה שהיה אז הבעלים של האתר קנוסוס וניהל אותו. בית הספר קיבל את האתר מידי אוונס שנים אחדות קודם לכן. וילה אריאדני, ביתו של אוונס שם, הפך לחלק מבית הספר. תלמידי בית הספר "סטו סקול" השתתפו אז בהרצאה ובביקור בתערוכה בהדרכתו של אוונס עצמו, שהיה אז בן 85.
מייקל ונטריס, בן 14, נכח בסיור וזכר איך אוונס התהלך בעזרת מקל. זה היה ללא ספק אותו מקל הקרוי פרודג'ר בו השתמש אוונס כל חייו כדי שיעזור לו משום קוצר ראייתו וקשייו בראיית לילה. בעת הסיור המודרך, הראה אוונס לתלמידים לוחות כתובים בכתבים הליניארים המסתוריים. בשיחה שהתקיימה אחרי ההרצאה הצהיר ונטריס שידוע לו כי הכתב הליניארי ב' עוד לא פוצח ושהוא נחוש לעשות זאת.
ההשערה הראשונית של אוונס הייתה כי הכתב הליניארי ב' צריך להיות קשור לכתב האטרוסקי וקשר זה עשוי לספק מפתח לפתרון. אף על פי שהסתבר כי השערה זו הייתה שגויה, הקשר בין שני הכתבים המשיך להיחקר עד שנות ה-1950 המוקדמות.
זמן קצר אחרי מותו של אוונס חוקרת בשם אליס קובר גילתה כי למלים מסוימות בכתב הליניארי ב' יש סיומות שונות, ככל הנראה לפי הטיה דומה לזו שביוונית או בלטינית. בעזרת כלי זה בנה ונטריס סדרות של טבלאות שבהן צירף סמלים מן הלוחות הקדומות אל עיצורים ותנועות. עדיין טיבם של עיצורים ותנועות אלה נותר לא ידוע. אך ונטריס למד כבר הרבה על מבנה השפה הכתובה הזאת כדי שיוכל לתת ניחושים.
כמה מהלוחות בכתב ליניארי ב' נתגלו ביוון היבשתית (למשל על ידי קארל בלגן בפילוס), והיה ניתן לשער כי שרשראות סמלים מסוימות שהופיעו בלוחות ציינו שמות של מקומות או אנשים. ונטריס שם לב כי שמות מסוימים הופיעו רק בלוחות מכרתים. הוא העלה את הסברה שהתבררה כנכונה כי שמות כאלה מציינים ערים באי. בעזרת סמלים שהצליח לפצח בשיטה זו, עלה בידו של ונטריס לפענח טקסטים נוספים.
תגלית זו סתרה את התאוריות של אוונס על ההיסטוריה המינואית והייתה בסיס לקביעה כי תרבות כרתים, לפחות בתקופות המאוחרות יותר שבהן נעשה שימוש בכתב הליניארי ב', הייתה חלק מהתרבות המיקנית.
אחרי פגישה עם מפיקה של שידורי BBC הידיעה על התגלית התבשרה לעולם בערוץ 3 בתאריך 1 ביולי 1953.
ג'ון צ'דוויק, חוקר צעיר של שפות קלאסיות, שמע זאת ויצר קשר עם ונטריס על מנת שישתפו פעולה.
בעזרת הידע הלשוני של צ'דוויק, התחזקה אמונתו ששפת הכתב הליניארי ב' היא לא אחרת מצורה ארכאית של היוונית.