stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צרכים קרימינוגניים

צרכים קרימינוגניים או גורמי סיכון דינמיים הם גורמי סיכון שדוחפים את העבריין לפשיעה. ההתייחסות למושג "צרכים" במובן של צרכים קרימינוגניים השתרשה בעקבות מאמר רב השפעה שפורסם בשנת 1990 על ידי החוקרים אנדרוז, בונטה והוג. על פי עיקרון זה, במוקדי הטיפול בעבריינים ומטרותיו צריכים לעמוד גורמי הסיכון הדינמיים (למשל הצורך להשתייך לחבורת רחוב או לכנופיה), הן משום שגורמים אלה ניתנים לשינוי והם משום שהם מעלים את הסיכון להישנות העבירה. גורמים נוספים הם, למשל, אישיות אנטי־סוציאלית, חברים אנטי־סוציאליים, עמדות ואמונות אנטי־סוציאליות, שימוש בסמים, בעיות בתפקוד המשפחתי, היעדר תעסוקה, בעיות בשליטה עצמית, היעדר כישורים לפתרון בעיות, וסביבת מגורים בעייתית. כל הגורמים הללו דוחפים את האדם לפשיעה, אך ניתנים באופן פוטנציאלי לשינוי, להבדיל מגורמים סטטיים, כמו היסטוריה פלילית או היסטוריה של קורבנות להתעללות או הזנחה, שאינם ניתנים לשינוי.
אם כן, צרכים קרימינוגניים קשורים למאפיינים, לתכונות אישיות, לבעיות ולנושאים המעסיקים את האדם, ויש להם זיקה ישירה לצרכים המניעים אותו לבצע את העבירה שוב ושוב. גורמים אלה נוטים להיות יציבים לאורך זמן (משך חודשים או שנים) אך מטבע הדברים ניתנים לשינוי באמצעות טיפול מתאים, או למשל כתוצאה משינויים באורח החיים של האדם.
כאשר קרימינולוגים מנסים לקבוע את הסיבות לפשע או מעריכים מסוכנות, חלק מהניתוח בוחן את הצרכים הקרימינוגניים של העבריין. לעיתים קרובות נשאלת השאלה, "אם לעבריין היה דבר מה (משהו שהעבריין צריך וחסר), האם הוא עדיין היה מבצע את הפשע?"
טיפול

מעבר לעיקרון הצורך (גורמי סיכון דינמיים), במאמרם הציעו אנדרוז, בונטה והוג שני עקרונות נוספים. הראשון הוא עיקרון הסיכון (Risk principle). על פי עיקרון זה, יש להתאים את דרגת האינטנסביות של הטיפול והשיקום לדרגת הסיכון של העבריין, קרי, עבריינים בסיכון גבוה יקבלו תוכניות אינטנסביות ואילו עבריינים בסיכון נמוך לא יוכנסו למוסדות תיקון על מנת למנוע התחברות דיפרנציאלית שלהם עם עבריינים בסיכון בינוני-גבוה. העיקרון השלישי שהוצע היה עקרון התגובתיות או ההיענות לטיפול (Responsivity principle), לפיו יש להתאים את תוכניות ההתערבות לכישורים, למוטיבציה, וליכולות הלמידה של העבריין.
אף על פי שבמהלך השנים נוספו עוד עקרונות, שלושת העקרונות (עיקרון הסיכון, הצורך, התגובתיות) נחשבים עדיין למרכזיים ביותר בטיפול בעבריינים.
ראו גם

תאוריית ההתחברות הדיפרנציאלית
התנהגות אנטי-חברתית
עבריינות נוער
עבריינות מין
רצידיביזם
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  D. A. Andrews, James Bonta, R. D. Hoge, Classification for Effective Rehabilitation: Rediscovering Psychology, Criminal Justice and Behavior 17, 1990-03, עמ' 19–52 doi: 10.1177/0093854890017001004
↑  D. A. Andrews, James Bonta, J. Stephen Wormith, The Recent Past and Near Future of Risk and/or Need Assessment, Crime & Delinquency 52, 2006-01, עמ' 7–27 doi: 10.1177/0011128705281756
צל כבד (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע כשניקו תתחיל לדבר
 מתוך האלבום כשניקו תתחיל לדבר
 סוגה:  רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  4:14
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  פטריק סבג
 לחן:  פטריק סבג
 הפקה:  ליאור טבת, כשניקו תתחיל לדבר
 עיבוד:  ליאור טבת, כשניקו תתחיל לדבר וערן זילברברג
 
צל כבד הוא סינגל של להקת הרוק הישראלית כשניקו תתחיל לדבר משנת 1997.
את השיר כתב והלחין פטריק סבג, סולן הלהקה.
מצעדים

השיר הגיע למקום ה-39 במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו רשת ג' לשנת ה'תשנ"ז.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים תשנ"ז (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים תשנ"ז (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים תשנ"ז (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים תשנ"ז (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 39 |  |
הערות שוליים

↑  השיר באתר פזמונט
↑  "האלבום שלנו נהיה קאלט שקונים ב-400 שקל", באתר ynet, 31 באוקטובר 2018
↑  צל כבד – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קומות קרקע ומטה

קומות קרקע ומטה הוא אלבומה הראשון של להקת סאבווי סאקרס, אשר יצא בשנת 1994.
האלבום אופיין בצליל רוק "מלוכלך" עם השפעות של גראנג' ופאנק. השירים היו קצרים ומילותיהם מתמקדות באלימות, בכעס ובמחאה אנטי-ממסדית. האלבום כולו מאופיין באווירה ניהיליסטית, הן בצליל והן בטקסט. מתוך האלבום יצאו לרדיו השירים "רוצח", "אני לא שומע" ו"את נוסעת" והשיר "חרא מדינה" זכה לפופולריות במועדונים[דרוש מקור] ולהכרה מאוחרת כג'ינגל תוכנית הרדיו "זהבי עצבני". השיר "אין לי אדמה" זכה לקליפ בבימויו של שלומי ברכה. גם לשיר "אני לא שומע" נוצר קליפ שביים יואב רודה. האלבום נתקל בהתעלמות גורפת מצד כלי התקשורת והקהל הרחב, ונמכר במאות בודדות של עותקים.
רשימת שירים

הדבר הנכון (1:37)
חרא מדינה (2:08)
האש דילר (2:57)
אין לי אדמה (2:37)
מאנייק (4:03)
רוצח (3:07)
אקסטזי (2:24)
קרן של שמש (3:32)
אני רעב (2:27)
אני לא שומע (2:19)
את נוסעת (3:59)
שותה למוות (2:14)
תזדיין בסבלנות (1:50)
איפה זה נגמר (2:08)
סבלנות (2:53)
אני רעב 2 (2:27)
פרידריך גולוויצר

| --- | --- |

גולוויצר (ראשון מימין) נכנע לסובייטים יחד עם אלפונס היטר
 לידה:  27 באפריל 1889 בולנהיים, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  25 במרץ 1977 (בגיל 87) אמברג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר ורמאכט ורמאכט
 תקופת הפעילות:  1908–1944 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-193 מפקד הדיוויזיה ה-88 מפקד הקורפוס ה-53
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
פרידריך גולוויצר (בגרמנית Friedrich Gollwitzer;‏ 27 באפריל 1889 – 25 במרץ 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גולוויצר נולד ב-27 באפריל 1889 בבולנהיים שבממלכת בוואריה (אשר הייתה חלק מהקיסרות הגרמנית). ב-1 באוגוסט 1908, הוא התגייס כצוער לצבא הבווארי. הוא סופח לרגימנט הרגלים הבווארי ה-13 ("פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה"), ולאחר שלמד בבית ספר צבאי במינכן הועלה לדרגת לויטננט ב-23 באוקטובר 1910. ב-28 במאי 1913 הוא הועבר לרגימנט ההנדסה המלכותי ה-3. בתחילת 1915 הוא הועבר לרגימנט ההנדסה-מילואים ה-2, ולחם עמו במלחמת העולם הראשונה. ב-1 ביוני של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. הוא המשיך להילחם עד סוף המלחמה ביחידות שונות. ב-18 באוגוסט 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. במהלך המלחמה הוענקו לו מספר עיטורים, ביניהם שתי הדרגות של צלב הברזל.
לאחר המלחמה עם פירוקו של הצבא הקיסרי, הוא מונה באופן זמני למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-48. עם הקמת הרייכסווהר, הוא הצטרף אליו ושרת ביחידות הנדסה שונות. ב-1 במרץ 1930 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1932 הוא מונה למפקד גדוד האימונים של רגימנט הרגלים ה-20 (הבווארי) באמברג. ב-1 באפריל 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד הראשון של הרגימנט הנ"ל, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-41. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא לקח חלק במערכה בפולין. ב-1 באוקטובר 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-193. בתחילת פברואר 1940 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-88. הוא לחם עם הדיוויזיה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ולאחריה קיבלה הדיוויזיה כולה חופשה. ב-1941 נפגשו חיילי הדיוויזיה מחדש, והוצבו ככח כיבוש בצרפת. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ולחם עם הדיוויזיה שלו במבצע ברברוסה. ב-25 בינואר 1943 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-8 בפברואר של אותה שנה הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במרץ הוא הועבר לכוחות המילואים. ב-22 ביוני הוא הוחזר שוב לשירות פעיל, ומונה למפקד הקורפוס ה-53. ב-1 בדצמבר הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע בגרטיון ב-1944, הגן הקורפוס שלו על אזור ויטבסק, אולם כותר בידי הסובייטים וגולוויצר וכל אנשיו נפלו בשבי.
ביוגרפיה > אחריתו

גולוויצר שוחרר מהשבי ב-1955, ועבר להתגורר באמברג שבגרמניה המערבית. ב-1964 נפתחה נגדו חקירה בגין פשעי מלחמה בפולין. עם זאת, החקירה נסגרה ללא ראיות. הוא נפטר ב-25 במרץ 1977.
הערות שוליים

↑  הצבא הבווארי, כמו שאר הצבאות של הנסיכויות והממלכות הגרמניות באותם ימים, היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, והיה כפוף למטכ"ל הקיסרי. עם זאת, הצבא הבווארי נהנה מזכויות יתר שהיו שמורות רק לצבא הפרוסי, ובין היתר החזיק מטכ"ל עצמאי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1060502674  VIAF: 311574843   WorldCat (עם VIAF): 311574843
פרידריך גולדה

| --- | --- |

פסל של פרידריך גולדה
 לידה:  16 במאי 1930 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  27 בינואר 2000 (בגיל 69) Steinbach am Attersee, אוסטריה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 עיסוק:  פסנתרן, מלחין
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, ג'אז
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 צאצאים:  Paul Gulda, ריקו גולדה 
 פרסים והוקרה:  תחרות המוזיקה הבינלאומית של ז'נבה (1946)  העיטור האוסטרי למדע ואמנות  טבעת הכבוד של העיר וינה 
 www.gulda.at
 פרופיל ב-IMDb
 
פרידריך גוּלְדָה (בגרמנית: Friedrich Gulda;‏ 16 במאי 1930 - 27 בינואר 2000) היה פסנתרן ומלחין אוסטרי, שפעל הן בתחום המוזיקה הקלאסית והן בתחום הג'אז.
חייו

גולדה נולד בווינה, בנו של מורה. את לימודי הפסנתר החל בגיל שבע אצל פליקס פאצובסקי, בקונסרבטוריון העממי (Volkskonservatorium) של וינה. ב-1942 נכנס לאקדמיה למוזיקה של וינה, שם למד פסנתר ותאוריה של המוזיקה אצל ברונו זיידלהופר ויוזף מרקס.
גולדה זכה בפרס ראשון בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה בשנת 1946. בתחילה העדיף חבר השופטים את הפסנתרן הבלגי לוד באקס, אבל בהצבעה הסופית, היה גולדה הזוכה. אחת השופטות, איילין ג'ויס, שנתנה את קולה לבאקס, יצאה בחרי אף מן החדר וטענה, שיתר השופטים היו נתונים להשפעה בלתי הוגנת מצד תומכי גולדה. גולדה החל להופיע בקונצרטים ברחבי העולם. ב-1950 הופיע לראשונה בקרנגי הול בניו יורק. יחד עם ירג דמוס ופאול בדורה-סקודה הקים גולדה את ההרכב, שנודע בהמשך בשם "הטרויקה הווינאית".
גולדה, שהתפרסם בעיקר בפרשנויות שלו למוצרט ובטהובן, ניגן גם מיצירות באך (במקרים רבים על קלוויקורד), שוברט, שופן, שומאן, דביסי וראוול.
משנת 1950 ואילך טיפח גולדה עניין בג'אז, כתב שירים אחדים וקטעים אינסטרומנטליים ולעיתים שילב ג'אז ומוזיקה קלאסית אירופאית בקונצרטים שלו. בשנת 1956 הופיע במועדון הג'אז "בירדלנד" בניו יורק ובפסטיבל הג'אז בניופורט. הוא ארגן את התחרות הבינלאומית לג'אז מודרני בשנת 1966 וייסד את ה"מוזיקפורום" הבינלאומי, בית ספר לסטודנטים שרצו ללמוד אלתור, באוסיאך, אוסטריה, בשנת 1968. פעם אמר,
אין כל ערובה לכך, שאהיה למוזיקאי ג'אז דגול, אבל לפחות אדע, שאני עושה את הדבר הנכון. אינני רוצה להיכנס לשגרת החיים של פסנתרן הקונצרטים המודרני, וגם אינני רוצה ליהנות מן הנצחונות הזולים הנובעים מן ההצלחה המובטחת של הבארוק.
בג'אז, מצא גולדה את "הדחף הרתמי, הסיכון, הניגוד המוחלט לגישה החיוורת, האקדמית שלימדו אותי." הוא החל גם לנגן בסקסופון בריטון.
גולדה נחשב לאחד מחשובי הפסנתרנים במאה ה-20. בין תלמידי הפסנתר שלו מרתה ארחריץ', שהגדירה אותו "ההשפעה החשובה ביותר שלי". והמנצח קלאודיו אבאדו.
פרידריך גולדה נישא פעמיים, בפעם הראשונה לפאולה לווה ובשנייה ליוקו ואקיאמה. שניים משלושת בניו, פאול וריקו גולדה, אחד מכל אחד מנישואיו, הם פסנתרנים מוכשרים. גולדה מת מהתקף לב בגיל 69, בביתו שבווייסנבאך, אוסטריה.
סיפור חייו מתועד בסרט טלוויזיה דוקומנטרי משנת 2007 בשם So what?! - Friedrich Gulda,
יצירות

שני קונצ'רטי לפסנתר, קונצ'רטו לצ'לו, מוזיקה לפסנתר וקול ומחזמר ג'אז. ביצירתו ניכרות השפעות מן הקלאסיקה עד האימפרסיוניזם, ג'אז ושירי עם וינאיים.
הקלטות

פרידריך גולדה לא הרבה להקליט, יחסית לפסנתרן בשיעור קומתו. בין הקלטותיו החשובות כל מחזור הסונאטות של בטהובן ב-1968, הפסנתר המושווה של באך ב-3–1972, קונצ'רטי לפסנתר של מוצרט (ק.467 ו-ק.595) עם הנס סווארובסקי, כולל קישוטים של גולדה לכל אורך היצירות, ועם קלאודיו אבאדו וניקולאוס הרנונקור. הקליט קונצ׳רטו לשני פסנתרים של מוצרט עם צ'יק קוריאה כסולן בפסנתר השני. כמו כן הקליט סונאטות לצ'לו ופסנתר עם פייר פורנייה.
הערות שוליים

↑  גרהרד ברונר ומרטין אלסטה, "פרידריך גולדה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  "איילין ג'ויס: דיוקן", עמ' 126-7
1 2  גרוב
↑  ניו יורק טיימס: גולדה מופיע לראשונה כפסנתרן ג'אז, 22 ביוני 1956
↑  רוברט שוורץ, "גולדה מאשר שוב את זכותו לתהילה", ניו יורק טיימס, 25 בספטמבר 1989
↑  ניו יורק טיימס: "איש הסקסופון מברוקלין זוכה בגדול בווינה", 17 ביולי 1966
↑  ניו יורק טיימס, 25 במרץ 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461582705171  PLWABN: 9810685024705606  BNE: XX847273  BnF: cb13894825b (data)  CiNii: DA04098878  GND: 118699229  ICCU: CFIV118957  ISNI: 0000 0001 1443 9047  LCCN: n82066801  MusicBrainz: e77e163b-e86d-4a06-a16e-8a06575c227f  NDL: 00441972  NKC: mzk2004243652  NLA: 35672280  NTA: 070805024  SELIBR: 210988  SNAC: w68055dn  SUDOC: 087884534  Trove: 1036235  VIAF: 51875392   WorldCat (עם VIAF): 51875392 
קברו של פרידריך גולדה
פראיסו

ערך זה עוסק בעיר בקוסטה ריקה. אם התכוונתם לקנטון, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 מחוז:  קרטגו
 קנטון:  פראיסו
 שטח:  18.29 קמ"ר
 גובה:  1,325 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,295 (2022)
 קואורדינטות:  9°50′36″N 83°50′47″W﻿ / ﻿9.8432319°N 83.8463144°W﻿ / 9.8432319; -83.8463144 
 אזור זמן:  UTC -6
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קוסטה ריקה מוגדלת) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטפראיסו(למפת קוסטה ריקה רגילה) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטפראיסו(למפת קרטגו רגילה) קרטגו טוריאלבה סן חוסה לימון אר.פראיסו(למפת קרטגו מוגדלת) קרטגו טוריאלבה סן חוסה לימון ארדיהפראיסו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פראיסו (בספרדית: Paraíso) היא עיר שהוקמה ב-1823 והיא נמצאת בקנטון פראיסו (אנ') שבקוסטה ריקה.
גאוגרפיה

פראיסו ממוקמת כ-19 ק"מ מבירת המדינה סן חוסה וכ-0.37 ק"מ מבירת המחוז קרטגו.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 13 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (14 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (12 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,805 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (433 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (63 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים 10 ו-224.
ערים תאומות

ארצות הברית קורל ספרינגס, פלורידה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Columbia-Lippincott Gazetteer, 1952 Edition, p. 1428
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Online Directory: Florida, USA." Retrieved on June 20, 2007. Archived on March 11, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531033405171  LCCN: n95073493  VIAF: 142057018   WorldCat (עם VIAF): 142057018 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קומורו במשחקים הפאראלימפיים

קומורו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של ספורטאי בודד. במשחקי החורף לא נטלה קומורו חלק מעולם.
נציגה הראשון של קומורו שהשתתף משחקי לונדון (2012) התחרה במשחה ל-50 מטר חופשי (קטגוריה S9) אך לא הצליח לסיים את התחרות במקצה המוקדם, ולא העפיל למשחה הגמר.
ראו גם

קומורו במשחקים האולימפיים
קומורו במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים באולימפיאדת הנכים לונדון 2012
↑  London 2012 Paralympic Games Swimming Men's 50 m Freestyle S9
פרנקולי

| --- | --- |
הפרנקולי סמוך ללה מסו
הפרנקולי סמוך ללה מסו
 מידע כללי
 אורך:  60 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1.18 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  838 קמ"ר
 מוצא:  פונט מז'ור
 גובה מוצא הנהר:  412 מטרים
 יובלים:  riu de Milans, Anguera, Torrent de Vallmoll, Barranc de la Vall, Riu Brugent, Riera de la Selva, Glorieta River, barranc de la Pasquala 
 שפך:  הים התיכון
 מדינות באגן הניקוז:  ספרד
 
 
פרנקולי (בקטלאנית: Francolí) הוא נהר בדרומה של קטלוניה בספרד ואורכו 60 ק"מ. מוצאו של הנהר במערת פונט מז'ור (Font Major - "המעיין הגדול") בתחומי העיירה ל'אספלוגה דה פרנקולי (l'Espluga de Francolí) בנפת טרגונה, והוא נשפך אל הים התיכון בתחומי נמל טרגונה. הנהר מנקז שטח של 838 קמ"ר וספיקת מימיו מגיעה ל-1.18 מטר מעוקב/שנייה, אך זו אינה סדירה לאורך כל חלקי השנה, ובאוקטובר 1994 עלה על גדותיו והציף חלק מהעיר טרגונה.
בעת העתיקה נודע הנהר בשם טולקיס (Tulcis) ובסוף המאה ה-5 לפנה"ס שכן לגדותיו ישוב איברי בשם קסה (Kesse). בעת השלטון הרומי בחצי האי האיברי שימש הנהר כמקור מימיה של טאראקו (Tarraco), כיום העיר טרגונה, ומימיו הוזרמו אל העיר באמצעות שתי אמות מים. שרידיה של אחת מאמות המים האלה השתמרו במרחק של כ-3 ק"מ צפונית למרכז טרגונה.
קבוצה סדורה צפופה

ערך זה עוסק בקבוצה שהיא צפופה במונחי הסדר. אם התכוונתם לצפופה במובן הטופולוגי, ראו .
בתורת הקבוצות, קבוצה סדורה היא צפופה אם בין כל שני איברים שלה, יש איבר נוסף.
קבוצה A עם סדר חלקי נקראת "צפופה" אם לכל  x<y\in A יש  \!\,z\in A כך ש- \!\,x<z<y. בקבוצה צפופה אין משמעות למושג "האיבר הקטן ביותר הגדול מ-x", משום שלכל איבר הגדול מ-x, יש איבר נוסף ביניהם. בפרט, בין כל שני איברים בקבוצה צפופה יש אינסוף איברים אחרים.
לדוגמה, קבוצת המספרים הרציונליים צפופה: הממוצע החשבוני של כל שני מספרים רציונליים הוא רציונלי. לעומתה, קבוצת המספרים הטבעיים אינה צפופה: אין מספר טבעי בין 1 ל-2. גאורג קנטור הוכיח שקבוצת המספרים הרציונליים היא הקבוצה הסדורה היחידה (עד כדי איזומורפיזם) שהיא בת-מניה, צפופה, ונטולת מינימום ומקסימום.
תת-קבוצה צפופה

תת-קבוצה B של קבוצה סדורה A היא תת-קבוצה צפופה, אם בין כל שני איברים של  A יש איבר של  B, כלומר לכל  x,y\in A שעבורם  \!\,x<y, קיים  \!\,z\in B כך ש- \!\,x<z<y. לדוגמה, קבוצת המספרים הרציונליים צפופה בקבוצת הממשיים (זו תוצאה של הארכימדיות של הממשיים). קבוצה היא צפופה (במובן שהוגדר לעיל) אם ורק אם היא צפופה כתת-קבוצה של עצמה. אם B צפופה ב-A, אז כל אחת מהן מוכרחה להיות צפופה.
סדר ליניארי צפוף והישר הממשי

כל קבוצה סדורה ליניארית בת מניה ניתן לשכן בקבוצת המספרים הרציונליים. קנטור הראה ב-1895 שהמספרים הרציונליים הם הקבוצה הסדורה-ליניארית הצפופה בת-המניה היחידה שאין לה איבר ראשון ואחרון. המספרים הממשיים הם הקבוצה הסדורה-ליניארית הספרבילית והשלמה היחידה שאין לה איבר ראשון ואחרון. (קבוצה סדורה היא ספרבילית אם יש לה תת-קבוצה צפופה בת-מניה, ושלמה אם היא מקיימת את אקסיומת החסם העליון).
קאן-קאן (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט קאן-קאן
כרזת הסרט קאן-קאן
 מבוסס על:  Can-Can 
 בימוי:  וולטר לאנג 
 הופק בידי:  ג'ק קאמינגס, סול צ'פלין 
 תסריט:  מחזמר: אייב בורו תסריט: דורותי קינגסלי, צ'ארלס לדרר
 עריכה:  רוברט סימפסון 
 שחקנים ראשיים:  שירלי מקליין פרנק סינטרה  לואי ז'ורדן מוריס שבלייה ג'ולייט פראוז
 מוזיקה:  קול פורטר
 צילום:  ויליאם דניאלס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 במרץ 1960
 משך הקרנה:  131 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 תקציב:  4,995,000‏$
 הכנסות:  4,200,000‏$
 פרסים:  פרס גראמי לפסקול או הקלטה הטוב יותר של הרכב סרט או טלוויזיה (קול פורטר) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קאן-קאן (Can-Can) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1960 המבוסס על המחזמר קאן-קאן של אייב בורו עם מוזיקה ומילים של קול פורטר שהועלה ב-1953 בברודוויי ובוסט אנד.
הסרט צולם בטכניקולור ובשיטת Todd-AO. בתפקידים הראשיים - שירלי מקליין, פרנק סינטרה, לואי ז'ורדן ומוריס שבלייה. כן הופיעה בו ג'ולייט פראוז בתור הרקדנית הראשית ובמהלך הצילומים הוכרז על אירוסיה לפרנק סינטרה שהתבטלו תוך זמן קצר.
בסרט הושרו גם שירים מוקדמים יותר של פורטר. השיר המפורסם I Love Paris מושר בהתחלה רק כמנגינת רקע.
ניקיטה חרושצ'וב ביקר באתר הצילומים וצפה בריקוד קאן- קאן אותו תיאר כמייצג את התרבות המערבית הקלוקלת והפורנוגרפית.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על התלבושות והעיבוד המוזיקלי.
פסקול הסרט זכה בפרס גראמי.
תקציר העלילה

רובע מונמרט בפריז, 1896. ריקוד הקאן-קאן נאסר בגלל היותו בלתי מוסרי. השופט פול בארייה (מוריס שבלייה) וידידו עורך הדין פרנסואה דורניי (פרנק סינטרה) מטיילים ברובע ושרים את השיר "מונמארט". הם בדרכם למועדון הלילה Bal du Paradis בבעלותה של הזמרת סימון (שירלי מקלין), אהובתו של פרנסואה.
במועדון מופיעות רקדניות קאן-קאן בראשן סימון וקלודין (ג'ולייט פראוז) כשלפתע מתפרצים שוטרים ולוקחים את הרקדניות למעצר.
במשפט יושב ראש השופט פול ולידו השופט הצעיר פיליפ פורסטייה (לואי ז'ורדן). הוטרים ששוחדו טוענים שלמעשה לא ראו את הריקוד והרקדניות משוחררות "מחוסר הוכחות".
פיליפ מתאהב בסימון מגיע למועדון עם צלם ורוכש את אמונה של סימון אך בעת ריקוד הקאן-קאן הוא מסמן לצלם ולשוטרים וסימון נעצרה ונכלאת.
פרנסואה נחלץ לעזרתה ומשכנע את פיליפ לשחרר אותה אחרת יפרסם את יחסיו אתה. סימון מבקשת מפרנסואה שיתחתן אתה אבל הוא נגד מוסד הנישואים היא מקבלת את הצעתו של פיליפ המבקש את ידה.
פול מתנגד לנישואים האלה ואומר לפיליפ שזה לא מתאים לאדם המעמדו להתחתן עם רקדנית בארים.
פיליפ מציג את ארוסתו לפני חוג מכריו מחברה הגבוהה בתוך ספינה מפוארת השטה בסן. סימון משתכרת ומופיעה בפני הנוכחים בשיר ובריקוד לא מוסריים ולבסוף נמלטת משם, קופצת לנהר ושוחה לגדת הנהר.
סימון מבקשת הלוואה מפרנסואה כדי להמשיך ולקיים את המועדון. הוא נותן לה תמורת ערבות על המועדון ובשל כך הוא נעצר כ"בעל" המועדון שבו רוקדות קאן-קאן. במשפט אומרת סימון כי "איבדה" את שטר הערבות ופרנסואה משוחרר.
לבסוף נערך נשף קאן קאן שבסופו "נאסרת" סימון ומובאת לכרכרת אסירים שם יושב פרנסואה המבקש את ידה.
צביון אבוט

| צביון אבוט |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון
מין:: צביון אבוט
שם מדעי
 Cephalophus spedixs ‏טרו, 1890
תחום תפוצה


צביון אבוט (מכונה מבינדי; שם מדעי: Cephalophus spadixs) הוא מין אנטילופה בינונית יחסית לסוג צביון האנדמי לטנזניה. הוא התגלה בשנת 1888 ותואר מדעית לראשונה בשנת 1890; הוא קרוי על שם מגלהו ד"ר ויליאם אבוט שאסף את הדגימה הראשונה של המין בהר קילימנג'רו. מין זה הוא בין הגדולים שבצביונים, ושייך לקבוצת "צביוני הענק" הכוללת מלבדו גם את צביון צהוב-גב, צביון ז'נטינק וצביון חום.הוא דומה מאוד במבנה גופו ובצבעי פרוותו לצביון צהוב-גב, ועל כן נחשב במשך זמן רב אצל טקסונומים מסוימים כתת-מין שלו. אם מתעלמים מהשוני בממדי הגוף, לצביון אבוט יש דמיון רב גם לצביון שחור מכיוון ששניהם כהים ברוב הגוף ובהירים בפנים. עובדה מעניינת היא שבמשפחת האיילים יש מין אייל קטן הדומה לו מאוד בצבע בפרווה ובממדי הגוף - מונטיאק הציצית. 
שמו המדעי נגזר מיוונית ומלטינית כדלהלן: kephale = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציצת השיער שבמצח הבולטת וגדולה במיוחד אצל מין זה. "spedixs" פירושו "חום אדמדם" ומתייחס לצבעי פרוותו (אם כי פרוותו בעלת גוונים נוספים). צביון אבוט הוא מבין הנדירים שבצביונים לצד צביון אדרס וצביון ז'נטינק. בשל היותו בעל חיים לילי ואפלולי הפעיל בצורה חשאית, קשה מאוד לצפות בו בטבע וניתן ללמוד זאת מכך שהתמונות הראשונות שלו בטבע צולמו רק בשנת 2003 - כמעט 180 שנה לאחר גילויו.