stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יועד נבו
קורות חיים

נבו גדל בירושלים והחל לנגן גיטרה בגיל עשר, ואחר כך הקים הרכב עם המתופף גדי סרי. בנוסף הקים אולפן מוזיקה ביתי עם טייפ סלילים בעל ארבעה ערוצים. בגיל 16 החל ללמוד במכללת סאונד יואב גרא, והחל את דרכו כעוזר הטכנאי הצעיר ביותר באולפני טריטון.
בשנת 1986 השתתף כנגן בהקלטות אלבום הבכורה של זאב טנא, שם פגש בנגן הקלידים תמיר קליסקי, ואחר כך שיתפו השניים פעולה כשהפיקו וניגנו באלבום הבכורה של להקת "מנגו" עם סאונד פופ-דאנס קליט, וב-1989 גם באלבום הבכורה של רחלי חיים, בו עיבדו והפיקו שני שירים.
בגיל 19 כבר היה חתום כטכנאי וכשותף בהפקה המוזיקלית של האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר ויעקב גלעד. האלבום הצליח באופן יוצא דופן ונחשב עד היום לאחד מאלבומי הרוק המצליחים והמוערכים בישראל.
בשנת 1988 הקים נבו עם זאב נחמה ותמיר קליסקי את להקת אתניX והפיק את אלבומם הראשון, בו שילב לראשונה בין מוזיקה עם השפעות מזרחיות לבין מוזיקת פופ מערבית ויצר את מה שהפך לימים לשילוב מוכר ומצליח. האלבום הנפיק להיטים רבים וזכה בפרס אקו"ם על 'תרומה למוזיקה הישראלית'. נבו פרש מההרכב לאחר הפקת האלבום הראשון והתמקד בקריירה כמפיק מוזיקלי וטכנאי הקלטות. ב-2017 חזר לעבוד עם "אתניX" והפיק את האלבום "בטוח".
ב-1997 הפיק את אלבום הבכורה של עברי לידר, "מלטף ומשקר" וב-1999 הפיק את האלבום השני של לידר, "יותר טוב כלום מכמעט". שני האלבומים הגיעו למעמד פלטינה וביססו את מעמדו של לידר כאומן מצליח. ב-2012 הפיק את האלבום "מישהו פעם" שהגיע למעמד של אלבום זהב, וב-2015 את האלבום "האהבה הזאת שלנו".
רשימת האומנים שנעזרו בשירותיו לאורך השנים כוללת גם את שלמה ארצי, אחינועם ניני, אריק איינשטיין, שלום חנוך, כנסיית השכל, עפרה חזה, ירדנה ארזי, צביקה פיק, אלונה דניאל, אתי אנקרי, גידי גוב, ריקי גל, ריטה, רמי קלינשטיין, אביב גפן, שרית חדד, גלי עטרי, נורית גלרון, שלומי שבת, פבלו רוזנברג, דפנה ארמוני, יזהר אשדות, איזבו, דורי בן זאב, בועז שרעבי, אבטיפוס, מטרופולין, יהודית רביץ, אריאל זילבר, טובה גרטנר, אריאל הורוביץ, זאב טנא, אילנה אביטל, עמיר לב, אריק סיני, יפעת תעשה, דוד ד'אור, הדורבנים, אורנה דץ, עפר בשן, שרון מולדאבי, רפי פרסקי, שלומית אהרון, אלון אולארצ'יקֿ, דני סנדרסון, שרון ליפשיץ, פוליאנה פרנק, ארקדי דוכין, כוורת, היהודים, קורין אלאל, מירי מסיקה, נינט, שירי מימון ורבים אחרים.
משנת 1998 מתגורר נבו בלונדון, שם הקים את Nevo Sound Studios, אולפני הקלטות, מיקסים ומאסטרינג מהגדולים בבריטניה. בלב האולפן עומדת קונסולת Neve אנלוגית קלאסית, אחת היחידות מסוגה בעולם. שם עובד נבו על סינגלים ואלבומים של אמנים בינלאומיים ומתפקד כאחד ממפיקי הפופ הבולטים בבריטניה. בין השאר עבד עם סיה, מובי, בריאן אדמס, גולדפראפ, מורצ'יבה, דאנדי וורהולז, סופי אליס בקסטור, שוגבייבס, ג'ם, פט שופ בויז, גירלז אלאוד, דוראן דוראן, אייר, רונאן קיטינג, מארק אואן, דניאל בדינגפילד, מקפליי, הולי ג'ונסון ואחרים.
לבד מקריירה מצליחה בתחום עשיית המוזיקה מתפקד נבו כיועץ פיתוח בכיר בחברת "וויבס אודיאו", עבורם פיתח מספר פטנטים רשומים בתחום האודיו הדיגיטלי. "וויבס אודיאו" זכתה ב-2011 בפרס גראמי על הישגיה הטכנולוגיים ותרומתה לתעשיית המוזיקה.
חיים אישיים

היה נשוי לשדרנית הספורט מירי נבו ואשת התקשורת והדי-ג'יי הלית קולט.
הערות שוליים

1 2 3  טל פרי, ‏סיפורים מהמיקסר, באתר גלובס, 31 במרץ 2011
↑  בועז כהן, בשם כל הכאבים, חדשות, 4 באוגוסט 1989
↑  רונן טל, ניסוי ותעייה: תמיר קליסקי ויועד נבו, חדשות, 18 במאי 1989
↑  רונן טל, השירים צצו בין הכלים לאוכל, חדשות, 22 בנובמבר 1989
↑  רונן טל, יהודה פוליקר ויעקב גלעד קיבלו אתמול תקליט פלטינה על "אסר ואבק", שמכר למעלה מ־4O אלף עותקים, חדשות, 9 בנובמבר 1988
↑  רונן טל, בידור - תקליטים בעבודה, חדשות, 13 בנובמבר 1988
↑  רותם איתן, תקליט ישראלי - אתניקס - "אתניקס" - הליקון, חדשות, 7 ביוני 1990
↑   בן שלו, אז איך החדש של "אתניקס"?, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2017
↑  עידן חגואל, עכבר העיר, עברי לידר חוגג 15 שנה ל"מלטף ומשקר": "תקליט שעיצב סאונד חדש", באתר הארץ, 2 בינואר 2012
↑   בן שלו, החדש של עברי לידר: אולי הבגדים שעיצב מוצלחים יותר, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2014
↑  טל פרי, בלונדון יש מוזיקה טובה, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2001
↑  גידי אביבי, לונדון מחכה להן, באתר הארץ, 28 ביולי 2005
↑   Mastering with Waves Plugins - Masterclass with Yoad Nevo, סרטון בערוץ "Waves Audio", באתר יוטיוב (אורך: 35:53)
↑  עכבר העיר, צלילי הניצחון, באתר הארץ, 13 בפברואר 2011
דרור גלוברמן, ‏הגראמי - לחברת הייטק ישראלית, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2011
↑  עירית זיכלינסקי ונטע סחר‏, הגשם בדרך, המתחתנים לא חוששים: "אפילו לא טיפה", באתר וואלה, 22 בספטמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313234005171  ISNI: 0000 0004 0239 6053  MusicBrainz: 7c1d080b-4c39-4867-af2a-06ff21cd89c5  VIAF: 297966374   WorldCat (עם VIAF): 297966374
אליעזר קשתיאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968  (בן 57 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 רבותיו:  הרב יהושע צוקרמן, הרב צבי ישראל טאו
 
 תפקידים נוספים:  ראש הישיבה לבוגרי צבא בעלי
 
הרב אליעזר קשתיאל הוא ראש הישיבה לבוגרי צבא במוסדות בני דוד ורב שכונת היובל ביישוב עלי.
ביוגרפיה

גדל באלון שבות, למד בישיבת מרכז הרב שם למד אמונה אצל הרב יהושע צוקרמן וגמרא אצל הרב אברהם אלקנה שפירא, חינך במכינות קדם צבאיות.
משנת תשס"ט מכהן לצד הרב אוהד תירוש כראש הישיבה לבוגרי צבא במוסדות בני דוד. עמד גם בראש מדרשת דניאלי בכפר תפוח, המכשירה בנות לקראת שירות לאומי, וכיום הוא רב המדרשה. מלמד גם במדרשת הרובע, במכון אורה, בשלוחת מעלה אפרים של בני דוד, בישיבת ברכת יוסף, בישיבת שבי חברון, ועוד.
למד בחברותא עם רועי קליין והיה לרבו המובהק, לאחר נפילתו בקרב כתב עליו ספר, "בכל לבבך".
נשוי ומתגורר ביישוב עלי. אב לשמונה ילדים. אחיו הוא הרב עקיבא קשתיאל, ראש הישיבה הגבוהה במוסדות בני דוד.
שיעורי הרב ותורתו מופצים בקבוצות הווטסאפ, ערוץ הטלגרם וערוץ היוטיוב של תלמידיו.
ציטוטים בתקשורת

במסגרת יוזמה של יאיר נהוראי לפרסום התבטאויות ממאגר ההקלטות של מוסדות עלי, צוטטו בכלי התקשורת מספר פעמים דברים שאמר הרב קשתיאל בשיעורים שבמאגר. לדוגמה צוטטו דבריו: "כן, אנחנו גזענים. אנחנו מאמינים בגזענות. יש גזעים בעולם ויש תכונות גנטיות של עמים – וזה דורש מאיתנו לחשוב איך לעזור להם", וכן: "יש מסביבנו עמים עם בעיות גנטיות. הערבי רוצה להיות תחת הכיבוש כי יש להם בעיה גנטית, הם לא יודעים לנהל מדינה, הם לא יודעים לעשות כלום. תראה איך הם נראים".
כשנשאל על דבריו אמר שהם הוצאו מהקשרם "לגמרי. הפוך מכל המטרה של השיעור" וכן: "זה היה שיעור מלפני הרבה שנים שהנושא שלו היה לנסות לתת תרגום מודרני למושג העבדות התנ"כי. כשאנחנו קוראים על המושג עבד בתנ"ך אנחנו מיד מתקוממים ובצדק כי זה זר לנו. אנחנו כאנשים דתיים מתמודדים עם המושג עבדות והביטוי 'בחר בנו מכל העמים' והמשמעות המודרנית הסוציאליסטית שלהם [...] כשאדם אומר בקידוש: 'כי בנו בחרת ואותנו קידשת מכל העמים' למה הוא מתכוון? זו תורת הגזע? הוא אומר שאנחנו עם שהאלוהים בחר בו. לא בשביל להתנשא אלא בשביל להביא ברכה לכולם".
חיבוריו

בכל לבבך: צוהר למידותיו של רס"ן רועי קליין, עלי, בהוצאת מכון בניין התורה. את הספר ערך הרב נתנאל אלישיב. הספר תורגם לאנגלית.
שיעורי הרב אליעזר קשתיאל על מסילת ישרים, הקדמה וביאור, חובת האדם בעולמו. הוצאה לאור בני דוד, 2016
אשר בחר בנביאים טובים, על ספר יהושע (תשע"ב), ספר שופטים (תשע"ד) וספר שמואל א' (תשע"ט), עלי, מכון בניין התורה. ערך הרב נתנאל אלישיב.
בנפש השבת - קובץ דברי תורה לפרשת השבוע ומועדים.
בנפש התשובה - שיעורים בספר אורות התשובה, מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שני כרכים.
בנפש התורה - שיעורים בספר אורות התורה, מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שלושה כרכים.
סימן לבנים - שיחות לפרשת השבוע. על חמישה חומשי תורה ומועדי השנה, חמישה כרכים.
עֹלת חדש בחדשו: בעקבות חודשי השנה - נר זיכרון לארז מרחבי, עורך - עזרא הימן; עורך ספרותי - ארנן מייזלס
יפרח כשושנה - פירוש למגילת אסתר, 120 עמודים.
לב מלך ביד ה׳ - פירוש לספר דניאל.
יסוד המעלה - פירוש לספר עזרא.
תחת השמש  - פירוש לקהלת.
בונה החומה - פירוש לספר נחמיה.
עת דודים  - פירוש שיר השירים.
על אלה אני בוכיה - פירוש למגילת איכה.
אחרי הקוצרים - פירוש למגילת רות.
בריתי הייתה איתו - פירוש לספר מלאכי .
את צנועים חכמה- שיעורים על ערך הצניעות שהועברו במוסדות בני דוד ובכלל.
ויקדש אותו - העמקה בעניין השבת.
בית הבחירה - ביאור לשבע ברכות.
הערות שוליים

↑  כוזרי, כתבי הרב קוק וכדומה
↑  דרושה אחריות הורית
↑  לזכרה: הפרויקטים ע"ש דניאלי זוננפלד, באתר ynet, 6 ביולי 2016
↑  נתיב התמימות, מתוך העיתון בשבע
↑  יאיר נהוראי - בממלכתיות, באתר פייסבוק, 10 באוגוסט 2019
↑  סיכול ממוקד: הציונות הדתית, פרק 5
↑   יאיר נהוראי, הרב אליעזר קשתיאל: "העליונות היהודית גנטית, להציע לערבים להיות עבדים שלנו", באתר הארץ, 7 באוגוסט 2019
↑  "הדברים לא נאמרו מהתנשאות - אלא כדי להביא ברכה", באתר 103FM
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286006405171  GND: 1036468488  ISNI: 0000 0000 8287 6110  LCCN: no2008098466  VIAF: 107511617   WorldCat (עם VIAF): 107511617
אריה לייב שמעוני-מקלר

ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר
אריה לייב שמעוני-מקלר (1872–1949) היה מראשוני רופאי העיניים ואף אוזן גרון במדינת ישראל.
קורות חיים

אריה לייב שמעוני-מקלר נולד בעיר אופה שלרגלי הרי אורל, למד רפואה בדורפאט, בעבר באסטוניה והיום ברית המועצות.
סיים את לימודיו בשנת 1900, התמחה בניו יורק בעיניים ואף-אוזן גרון (1904), עלה לארץ ישראל בשנת 1912 והתיישב בירושלים.
פרט לשמעוני-מקלר היה בארץ ישראל באותן שנים רק רופא א.א.ג נוסף אחד, ד"ר משה שרמן שעבד ביפו ובתל אביב .
ב-1911 החל שמעוני-מקלר לעבוד ב"תחנת הבריאות העברית" שנפתחה בשנה זו על ידי נתן שטראוס, עבד ביחד עם ד"ר אריה פייגנבאום בבית מרפא לעיניים בעיר העתיקה.
ב-1913 היה בין מייסדי האגודה הרפואית הירושלמית "אגודת רופאים מדברי עברית" (ארמ"ע), (אחד מ"ארבעת האריות" עם ד"ר אריה בהם, ד"ר אריה גולדברג וד"ר אריה פייגנבאום ויחד עם ד"ר זאב ברין וד"ר מרים נופך ). היו"ר שנבחר היה ד"ר אהרן מאיר מזי"א, ד"ר אברהם אבושדיד נבחר לגזבר, והמזכיר ד"ר א. ל. שמעוני-מקלר.
ב-1914, היה ממארגני הוועידה הראשונה של רופאי הארץ (ועידת הגרענת). הוועידה התכנסה בד' בניסן תרע"ד ב"בית חולי עיניים העברי", בירושלים, ונמשכה שלושה ימים. במהלכה התקיימו חמש ישיבות ובוצעו הדגמות של ניתוחים בבית החולים, "למען ציון". בוועידה השתתפו 24 רופאים מרחבי הארץ, לאו דווקא רופאי עיניים, וביניהם: משולם ליבונטין, אריה גולדברג, יהודה לייב פוחובסקי ו-דב מאיר קרינקין מיפו, אברהם אבושדיד, משה וולך, חנה ו-נפתלי וייץ, מרים נופך, אברהם טיכו, זאב ברין, אהרן יוסף ירמנס, אריה פייגנבאום וקורבקוב מירושלים. לוועידה הוזמנו גם מורים. ד"ר הלל יפה, מעמודי התווך במאבק בגרענת, שהיה פעיל בגיבוש המדיניות להדברת המחלה וממוקירי רעיון הוועידה, לא נכח בה והרצאתו הוקראה על ידי ד"ר יעקב סגל. בין ההרצאות בלטה הרצאתו של שמעוני-מקלר על : "היחס בין מחלות האף ובין המחלות המדבקות של העין".
ב-1914 מילא את מקומו של ד"ר אברהם טיכו בבית המרפא "למען ציון", עם יציאתו לאירופה.
ב-1921 נשלח לעבוד כרופא עיניים ואף-אוזן-גרון בבית החולים הדסה בצפת, לאחר שנה פוטר בשל קיצוצים שהנהיגה "הדסה" במוסדותיה. מחלקת העיניים ואף-אוזן-גרון נסגרה.
ב-1921 התקיימה בביתו של ד"ר הלל יפה בחיפה הישיבה המדעית הראשונה של רופאי חיפה, ומקלר-שמעוני היה בין המשתתפים. היה בין מייסדי סניף ההסתדרות הרפואית בעיר, ד"ר הלל יפה נבחר ליו"ר הסניף, ד"ר נחום שימקין לסגנו, ושמעוני-מקלר לגזבר.
ב-1922 עבר להתגורר בחיפה, פתח מרפאה פרטית ועבד בקופת חולים כללית.
מקלר-שמעוני היה חבר המערכת הראשונה של כתב העת הרפואה שיצא לראשונה בשנת 1924, ומאמרים פרי עטו פורסמו בעיתון הארץ עם יציאתו לאור כיומון בשנת 1919.
ספרו "על הכנרת", דרמה מחיי הארץ הומחז והוצג ברחבי ישראל על ידי שחקני "הבימה הדרמטית חיפה", שהוא עמד בראשה.
בשנת 1931 נבחר למועצת קרן היסוד.
בראשית שנות השלושים עבר להתגורר במושב ירקונה בשרון.
במאי 1937 התאלמן מאשתו שושנה שהייתה רופאה אם כי לא עסקה במקצוע.
נפטר ב-1949, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף של המושבים ירקונה וגני עם .
מספריו

היחס בין מחלות האף ובין המחלות המדבקות של העין, נערך והוצא לאור על ידי מחלקת הגרענת של תחנת הבריאות העברית < מיסודו של נתן שטרויס >, בית הבריאות על שם נתן ולינה שטראוס (ירושלים), תרע"ו, 1914, (הדפסה מיוחדת מהדו"ח של ועידת הגרענת הראשונה של הרופאים העברים בא"י. ירושלם, תרע"ד).
על הכנרת: רומן, חבורה על ידי דביר, תל אביב, תרצ"ח, 1937, (227 עמודים).
לקריאה נוספת

פיטר גלבי (יחידת אף-אוזן-גרון וניתוחי ראש וצוואר, מרכז רפואי זיו, צפת, הפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן, צפת), יוסף פיקל, (מחלקת עיניים, מרכז רפואי זיו, צפת, הפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן, צפת), אברהם נצר, (מחלקת אף-אוזן-גרון וניתוחי ראש וצוואר, רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם, חיפה, הפקולטה לרפואה הטכניון), אבישי גולץ, (מחלקת אף-אוזן-גרון וניתוחי ראש וצוואר, רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם, חיפה, הפקולטה לרפואה הטכניון), ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר - רופא עיניים ואף-אוזן-גרון, "הרפואה", אפריל 2016, אדר ב'-ניסן תשע"ו, כרך 155, חוברת 4, עמודים 238–240.
נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל, 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: שמעוני מקלר, אריה, עמוד 418.
אורית נבו, אברהם גרוס, המלחמה בגרענת, אבן דרך בתולדות הרפואה בארץ ישראל : ועידת הגרענת למיגור מגפה שפשתה בארץ בראשית המאה ה-20, "MEDICINE - עיניים", רבעון בנושא רפואת עיניים, אפריל-יוני 2007, גיליון מספר 1, עמודים 6–11.
הערות שוליים

↑  ד"ר אפרים סיני,"במלוא העין מעולמו של רופא", הוצאת צ'ריקובר,1984, עמוד 145
↑  ההסתדרות הרפואית בישראל תולדות הארגון
↑  דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, ערך: ד"ר אברהם אבושדיד, כרך 1, עמוד 470
↑  אורית נבו ואברהם גרוס, "המלחמה בגרענת", Medicine - עיניים: רבעון בנושא רפואת עיניים 1, 2007, עמ' 6-11
↑  מוריה, 28.1.1914
↑  מירב גרץ-רונן, "מאה שנה לבית החולים בצפת 2010-1910", איתי בחור, הוצאה-לאור, 2010, עמוד 28, עמוד 190
↑  נסים לוי, "פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל 1948-1799", הוצאת הקיבוץ המאוחד והפקולטה לרפואה על שם ברוך רפפורט, הטכניון, חיפה, 1988, עמוד 151
↑  דואר היום, 13.6.1929
↑  דואר היום, 10.12.1919
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: אריה לייב שמעוני-מקלר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308277405171
הפועל המעפיל

סמל הקבוצה בעבר
הפועל המעפיל/מנשה/עמק חפר (נקראת גם "הפועל המעפיל מבואות") היא קבוצת כדורעף ישראלית המשותפת למועצה אזורית עמק חפר, ולמועצה אזורית מנשה המשחקת בליגת העל בכדורעף. הקבוצה מארחת באולמות הספורט של מועצה אזורית מנשה ובעין החורש. צבעי הקבוצה הם כחול ושחור.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה רשמית במסמכיה ב-1938 ומקורה בקיבוץ המעפיל במועצה אזורית עמק חפר (שנת הקמתה היא שנת הקמת הקיבוץ המעפיל). בשנות ה-30 היה הכדורעף פופולרי בקרב הקיבוצים בישראל, שרבים ממנו שלטו ועד היום שולטים בענף הכדורעף המקומי. הקבוצה למעשה החלה להתחרות בליגות המקומיות ב-1951, והקבוצה המקצוענית הראשונה אומנה על ידי צבי סינטו, שהיה מאמן-שחקן בקבוצה.
המועדון השתתף בליגה הבכירה, ליגת העל בכדורעף החל מהקמתה ב-1956 והיא אחת הקבוצות הוותיקות והגדולות בענף הכדורעף המקצועני בישראל.
לאורך ההיסטוריה זכתה הקבוצה ב-14 אליפות המדינה וב-12 גביע המדינה ובסה"כ אספה 11 דאבלים בכדורעף הישראלי.
האליפות הראשונה של הפועל המעפיל הייתה בעונת 1962/1963 ולזכותה רשום רצף הזכויות הארוך ביותר בהיסטוריה שעומד על 9 אליפויות רצופות (1962-1971), שמתוכם 8 פעמים ראשונות ברציפות, הצליחה להשלים גם דאבל עם זכייה בגביע המדינה. בנוסף הקבוצה הייתה סגנית האלופה עוד ארבע פעמים וסגנית מחזיקת הגביע 4 פעמים נוספות. בין שחקניה הבולטים בעבר היו: אליעזר כגן, דוד בר נצר, עמי שפרן, אהוד דקל, גיורא הלפרין, אבישי קרפובסקי ודוד בלום.
הקבוצות "הפועל עין שמר" (4 אליפויות ו-3 גביעי מדינה) ו"הפועל העוגן" (אליפות אחת ו-3 גביעי מדינה) היו קבוצות מצליחות ארצית מהאזור שהתפרקו בשנות ה-80 והתאחדו עם קבוצת המעפיל ליצירת קבוצה מאוחדת לאזור, מכאן כינוי הקבוצה "המעפיל עין שמר".
הקבוצה המשיכה את הצלחתה בשנות ה-80, שם זכתה ב-5 אליפויות ו-3 גביעי מדינה. בעונת 1984/1985 לקחה המעפיל את האליפות האחרונה שלה, והמשיכה להתחרות על התואר עד תחילת שנות ה-90, לאחר מכן כמעט ונעלמה מהמפה התחרותית בתחילת המאה ה-21.
בעונת 2010/2011 הפועל המעפיל ירדה לליגה הלאומית, אך לאחר שהתאחדה עם קבוצת מכבי חדרה, הקבוצה המאוחדת נשארה בליגת העל. לאחר מכן הקבוצה הוחלט על ידי שתי מועצות אזוריות - עמק חפר ומנשה לתקצב קבוצה אחת שתייצג את האזור כולו במקום קבוצות אחרות, ובנוסף לייצוג של הפועל עין שמר והפועל העוגן שכבר התאחדו עם המעפיל בעבר. שמה המלא, מאז האיחוד האחרון, הוא: "הפועל המעפיל מנשה-חדרה עמק חפר".
בעונת 2018/2019 חזר לאמן את הקבוצה זהר בר נצר בן קיבוץ המעפיל ומרבית השחקנים היו שחקני בית. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי בחצי גמר הפלייאוף.
היסטוריה > הפועל המעפיל - כדורעף נשים

כחמש שנים לאחר פתיחת ליגת גברים, נפתחה גם ליגת העל בכדורעף נשים הישראלית. בשנת 1965, חמש שנים לאחר פתיחת הליגה, זכתה הפועל המעפיל בתואר אלופת המדינה לשנת 1965/1966. במשך השנים הבאות שלטה הקבוצה ביד רמה כאשר היא מחזיקה בתואר האלופה ואף בגביע המדינה בכדורעף נשים (דאבל) במשך חמש שנים רצופות. עד היום, זכתה קבוצת הנשים של הפועל המעפיל בשבע אליפויות ושבעה גביעי המדינה.
סגל השחקנים

נכון לעונת 2019/2020
תארים

ליגת העל:
אליפויות (14 ): 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1970/1971, 1979/1980, 1980/1981, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985
סגנויות (4): 1976/1977, 1978/1979, 1986/1987, 2000/2001
גביע המדינה:
זכייה (12 ): 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1977/1978, 1980/1981, 1983/1984, 1984/1985
סגנויות (5): 1960/1961, 1971/1972, 1979/1980, 1986/1987, 2012/2013
דאבלים
מתוכם דאבלים (11): 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1980/1981, 1983/1984, 1984/1985
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏המעפיל חזר: הקאמבק הגדול בליגת הכדורעף, באתר ONE‏, 10 באוקטובר 2018
↑  כדורעף בעמק on Facebook Watch (באנגלית), נבדק ב-2021-08-16
↑  איגוד הכדורעף הישראלי | היסטוריה, באתר www.iva.org.il
↑  כדורעף אלופות ומחזיקות גביע נשים, באתר ONE - מספר אחת בספורט
הפועל עין שמר

הפועל עין שמר הייתה קבוצת כדורעף ישראלית מקיבוץ עין שמר שהשתתפה בליגה הבכירה ואף זכתה 4 פעמים בתואר האליפות ו-3 פעמים בגביע המדינה. הקבוצה היא ממייסדות ליגת הכדורעף בישראל באמצע שנות ה-50.
היסטוריה

קיבוץ עין שמר משתייך לתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, כמו רוב הקיבוצים שהחזיקו קבוצת כדורעף בליגה. מועדון "הפועל" הפעיל בקיבוץ ענפי ספורט כמו: כדורסל כדורעף ושחייה תחרותית שהתמודדו בדרך כלל בכינוס הפועל ובליגה פנימית מול שאר קבוצות "הפועל" בקיבוצים אחרים במדינה.
קבוצת הכדורעף של הפועל עין שמר הביעה לא מעט את מורת רוחה מהחובבנות שהייתה לפני הקמת הליגה הרשמית וכתבה זאת במכתב ששלחה למרכז הפועל, לאחר תחרות "אליפות הפועל" שלא הייתה מאורגנת בצורה רצינית
מאז פתיחת ליגת הכדורעף הארצית, השתייכה הקבוצה בקביעות לחבורת הצמרת והתמודדה על האליפות מדי שנה וזכתה בכתר ארבע פעמים. במקביל השתתפה באופן קבוע בגביע המדינה ובטורניר "פסל זייד" וזכתה בו לא מעט פעמים.
הקבוצה הייתה לראשונה בענף שמשתתפת במסגרת גביע אירופה לאלופות מול קבוצת גלטסראיי הטורקית.
בתום עונת 1974/1975 ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה מהמקום האחרון. בעונה שלאחר מכן עלתה בחזרה לליגה הראשונה ללא הפסדים. לאחר עונה אחת שוב ירדה לליגה השנייה.
בתחילת שנות ה-80 החלו בעיות פיננסיות והקבוצה התאחדה עם קיבוץ ברקאי השכן ונקראה "הפועל עין שמר/ברקאי".
בתום עונת 1984/1985 עלתה הקבוצה לליגה הראשונה. וירדה לאחר עונה אחת. בהמשך התמזגה הקבוצה בתוך קבוצה מאוחדת של המועצה האזורית מנשה, ונקראה "הפועל עין שמר - מנשה חדרה" ולבסוף התפרקה. כיום הקבוצה שמייצגת את עין שמר היא קבוצת הפועל המעפיל המכונית גם "המעפיל עין שמר".
תארים והישגים

בליגה :
אליפות (4): 1957, 1959, 1960, 1960/1961.
סגנות: 1958, 1961/1962, 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967.
בגביע המדינה :
זוכה (3): 1959/1960, 1960/1961, 1961/1962.
גביע פסל זייד :
זכייה (4): 1956, 1958, 1960, 1961.
תארים והישגים > שחקני עבר בולטים

מיכה מילשטיין
אהוד דקל
רמי דקל
דוד בן-אשר
אביטל גבר
אמנון חרודי
עמנואל אלון
עוזי מור
קבוצת הנשים

בנות הפועל עין שמר בדיוק כמו הגברים, שלטו בענף בתחילת דרכו כשזכו באליפות הראשונה בליגה הבכירה ובהמשך סיימו באופן קבוע בצמרת הטבלה. לזאת הוסיפו שלוש זכיות בגביע המדינה ועוד פעמיים הגעה לגמר הגביע.
קבוצת הנשים > תארים והישגים

אליפות (1): 1960/1961
מקום שני: 1961/1962, 1963/1964.
גביע המדינה (3): 1959/1960, 1961/1962, 1962/1963.
גמר: 1960/1961, 1970/1971.
הערות שוליים

↑  מתי ישתנה היחס לכדורעף?, בעיתון על המשמר, 17 ביולי 1956
↑  ניצחונות מפתיעים ליורדות מהליגה הלאומית בכדורעף, בעיתון דבר, 21 באפריל 1975
↑  קריית אתא - אלופה, בעיתון מעריב, 27 במרץ 1977
העתקה אפינית

במתמטיקה, ובפרט בגאומטריה, העתקה אפינית או טרנספורמציה אפינית (מלטינית, affinis, "מחובר עם") היא פונקציה בין מרחבים אוקלידיים (או באופן כללי יותר מרחבים אפינים) אשר מעבירה ישרים מקבילים לישרים מקבילים העתקה אפינית אינה שומרת בהכרח על זוויות בין ישרים או מרחק בין נקודות, אך משמרת יחסי המרחקים בין כל שלוש נקודות קו-ליניאריות.
העתקות אפיניות כוללות בין היתר פעולות הזזה, שינוי קנה מידה, שיקוף, סיבוב, גזירה והרכבה שלהן בכל סדר שהוא.
העתקות אפיניות מהוות הכללה של העתקות ליניאריות בכך שהן בנויות מהרכבה של העתקה ליניארית ופעולת הזזה.
העתקות אפיניות בין מרחבים אפיניים הן העתקות ששומרות על המבנה האפיני.
סימונים

בערך זה נסמן ב- A,  B ו- C קבוצות של נקודות.
נסמן ב- F שדה כלשהו, כאשר לרוב  F=\mathbb {R} , שהוא שדה הממשיים. נסמן ב- 0 ו- 1 את איבר האפס ואיבר היחידה של השדה  F בהתאמה.
נסמן ב- {\vec {A}},  {\vec {B}} ו- {\vec {C}} מרחבים וקטוריים מעל  F.
נסמן את פעולת החיבור  + הן כפעולת החיבור בין הווקטורים במרחב הווקטורי והן כפעולה בין נקודה לוקטור במרחב האפיני. ההבדל בין שתי הפעולות יהיה תלוי בהקשר.
נסמן ב- 0 את וקטור האפס במרחבים וקטורים, כאשר נבדיל בין איבר האפס ב- F לוקטור האפס במרחב הווקטורי על פי ההקשר.
מוטיבציה

מרחבים וקטורים יכולים לייצג מרחב גאומטרי מנקודת מבטו של צופה בראשית הצירים. העתקה ליניארית בין שני מרחבים וקטורים יכולה לייצג מגוון של פעולות על אותם מרחבים כגון סיבוב, שיקוף, מתיחה וכו'.
בגלל שכל העתקה ליניארית מעתיקה את וקטור האפס לעצמו, העתקות ליניאריות אינן יכולות לשנות את ראשית הצירים. לכן, לא ניתן לייצג פעולות של הזזה באמצעות העתקות ליניאריות.
כדי לענות על צורך זה, ניתן להגדיר מרחב אפיני שבו לא קיימת ראשית צירים. במרחב זה כל נקודה מתפקדת כראשית, והמרחב הווקטורי מהווה פעולה על קבוצת הנקודות. כעת, בהיעדר ראשית צירים, ניתן להגדיר פונקציה בין שני מרחבים אפינים שמשמרת תכונות כגון קו-ליניאריות, ישרים מקבילים וכו'. ניתן להוכיח שכאשר העתקה אפינית מתבצעת ממרחב אפיני לעצמו, היא תמיד הרכבה של העתקה ליניארית ביחס לנקודה ארעית במרחב עם פעולת הזזה.
הגדרה מתמטית

בהינתן זוג מרחבים אפינים  (A,{\vec {A}}) ו- (B,{\vec {B}}) מעל  F, הפונקציה  f\colon A\to B תקרא העתקה אפינית אם ורק אם מתקיים אחד התנאים השקולים הבאים:
קיימת העתקה ליניארית  {\vec {f}}:{\vec {A}}\to {\vec {B}} כך שלכל  a\in A ולכל  {\vec {v}}\in {\vec {A}} מתקיים ש- f(a+{\vec {v}})=f(a)+{\vec {f}}({\vec {v}}).
f משמרת מרכז כובד: לכל  n\in \mathbb {N}  טבעי, אוסף  a_{1},\dots ,a_{n}\in A ו- \lambda _{1},\dots ,\lambda _{n}\in F המקיימים  \sum _{i=1}^{n}\lambda _{i}=1, מתקיים ש- f\left(\sum _{i\in I}\lambda _{i}a_{i}\right)=\sum _{i\in I}\lambda _{i}f(a_{i})
ניתן להוכיח כי לכל העתקה אפינית  f, ההעתקה הליניארית  {\vec {f}} כפי שהוגדרה לעיל מוגדרת היטב ויחידה.  {\vec {f}} תקרא ההעתקה הליניארית התואמת ל- f.
במקרה שבו הפונקציה  f היא העתקה אפינית ממרחב אפיני לעצמו היא תקרא אנדומורפיזם.
העתקה אפינית הפיכה בין שני מרחבים אפינים נקראת איזומורפיזם, ושני מרחבים אפיניים שקיים ביניהם איזומורפיזם נקראים מרחבים איזומורפיים. אנדומורפיזם שהוא גם איזומורפיזם נקרא אוטומורפיזם.
תכונות

בהינתן זוג מרחבים אפינים  (A,{\vec {A}}) ו- (B,{\vec {B}}) והעתקה אפינית  f\colon A\to B, מתקיימות התכונות הבאות:
לכל  a,b,c,d\in A המקיימים  a-b=c-d מתקיים גם ש- f(a)-f(b)=f(c)-f(d)
שימור קו-ליניאריות: לכל  a,b,c\in A קו-ליניאריים ב- A (קריא, הווקטורים  b-a ו- c-a תלויים זה בזה), גם הנקודות  f(a),f(b),f(c) קוליניאריות ב- B.
שימור מרחבים נפרסים: בהינתן קבוצה כלשהי  S\subseteq A, המרחב הנפרס על-ידי  S נשמר על-ידי  f. כלומר:  {\text{Span}}(f(S))=f({\text{Span}}(S)).
שימור תתי-מרחבים: בהינתן  A'\subseteq A תת-מרחב אפיני של  A, אזי  f(A') תת-מרחב אפיני של  B.
שימור ישרים מקבילים: בהינתן  l_{1},l_{2}\subseteq A זוג ישרים מקבילים ב- A, אזי גם  f(l_{1}) ו- f(l_{2}) הם ישרים מקבילים ב- B.
בנוסף, ניתן להוכיח כי הרכבה של העתקות אפיניות היא בהכרח העתקה אפינית. כלומר, בהינתן המרחבים האפינים  (A,{\vec {A}}),  (B,{\vec {B}}) ו- (C,{\vec {C}}) וההעתקות האפיניות  f_{1}\colon A\to B ו- f_{2}\colon B\to C, אזי בהכרח גם  f_{2}\circ f_{1}\colon A\to C היא העתקה אפינית.
הזזות

בהינתן מרחב אפיני  (A,{\vec {A}}) ופונקציה כלשהי  f\colon A\to A,  f תקרא פונקציית הזזה או העתקת הזזה אם ורק אם מתקיים אחד מהתנאים השקולים הבאים:
לכל  a,b\in A מתקיים ש- f(a)-f(b)=a-b
קיים  {\vec {v}}_{0}\in {\vec {A}} כך שלכל  x\in A מתקיים ש- f(x)=x+{\vec {v}}_{0}.
ניתן להוכיח כי לכל העתקת הזזה,  {\vec {v}}_{0} כפי שהוגדר לעיל מוגדר היטב ויחיד. יתרה מכך, ניתן להוכיח כי קיים יחס חד-חד ערכי ועל בין מרחב העתקות ההזזה לבין המרחב הווקטורי  {\vec {A}}. על כן, לכל וקטור  {\vec {v}}\in {\vec {A}} מסמנים ב- T_{\vec {v}}:A\to A את העתקה ההזזה ב- v.
להעתקת הזזה  T_{\vec {v}} יש נקודת שבת אם ורק אם  {\vec {v}}=0, ואז כל הנקודות בה הן נקודות שבת.
ניתן להוכיח כי כל העתקת הזזה היא בהכרח אוטומורפיזם (העתקה אפינית הפיכה ממרחב אפיני לעצמו). מנגד, כל אוטומורפיזם שאין לו נקודת שבת הוא בהכרח העתקת הזזה.
ייצוג באמצעות העתקה ליניארית > העתקה אפינית כללית

בהינתן העתקה אפינית  f מ- (A,{\vec {A}}) ל- (B,{\vec {B}}) ניתן לייצג את ההעתקה  f באמצעות ההעתקה הליניארית התואמת שלה  {\vec {f}}, ושתי נקודות ייחוס.
ניתן לעשות זאת על-ידי בחירת  a\in A כלשהי והגדרת  b:=f(a)\in B, אזי מתקבל שלכל  x\in A:
f(x)=f(a+(x-a))=f(a)+{\vec {f}}(x-a)=b+{\vec {f}}(x-a)
משמעות הדבר היא כי כל העתקה אפינית ניתנת לייצוג באמצעות העתקה ליניארית ושתי נקודות ייחוס  a ו- b. עובדה זו מצביעה על הקשר ההדוק שבין העתקות אפיניות להעתקות ליניאריות.