stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהוד רזין
ביוגרפיה

נולד ב-1947 בקיבוץ שמיר לדורה ומוסיא רזין, אשר היו חברים בקבוצת המייסדים של הקיבוץ. שם גר עד תום שירותו הצבאי. בשנת 1980 סיים את עבודת הדוקטור שלו במכון ויצמן בשיתוף עם מכון מקס פלאנק שבגרמניה. בתום פוסט דוקטורט במרכז לחקר הסרטן בניו יורק ובאוניברסיטת הרווארד, הוא הצטרף לקראת סוף שנת 1983 לסגל המורים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1998 ל-2001 היה ראש המחלקה לביוכימיה בפקולטה לרפואה, וב-2005 היה דיקן הפקולטה עד שנת 2009.
מחקריו עוסקים בהבנת המנגנונים המולקולאריים של תהליכי העברת מסרים בתאי פיטום (Mast cells), המשתתפים בתגובה האלרגית בגוף. עמד בראש צוות מחקר מטעם האוניברסיטה העברית אשר נבחרה להצטרף למוסדות אחרים בעולם המשתתפים בתוכנית למצוינות מחקרית בסינגפור.
אחיו, פרופ' אסף רזין, הוא כלכלן ישראלי בולט.
אדמונטון

ערך זה עוסק בבירת אלברטה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אדמונטון (באנגלית: Edmonton, ‏האזנהקובץ:En-ca-Edmonton.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בקנדה, ובירתה של הפרובינציה אלברטה. אדמונטון היא העיר השנייה בגודלה באלברטה לאחר קלגרי והחמישית בגודלה בקנדה, וב-2012 חיו בה 1,159,869 תושבים. היא הוכרזה כעיר ב-1904, ומפורסמת כעיר הפסטיבלים של קנדה.
אדמונטון היא המרכז הכלכלי העיקרי בצפון אלברטה ובמרכזה, וצומת דרכים של תעשיית הנפט והגז. לאלברטה חלק הארי מתעשיית הנפט של קנדה. עתודותיה – בצורה של חולות נפט – מוערכות כשניות רק לערב הסעודית. אדמונטון היא מוקד לתעשיות הפטרוכימיות של אלברטה, וזכתה לכינוי "בירת הנפט של קנדה" בשנות ה-40 של המאה ה-20. תעשיות האספקה והשירותים מניעות את מנוע מיצוי האנרגיה, בעוד המחקר מפתח טכנולוגיות חדשות ותומך בעיבוד מוסף מורחב של עתודות הנפט, הגז והחולות הנפטיים של אלברטה.
למרות ההתמקדות לכאורה בנפט ובגז, כלכלת אדמונטון היא אחת המגוונות בקנדה. ענפי התעשייה הגדולים כוללים תחום טכנולוגי חזק. חלק גדול מהצמיחה בתחום הטכנולוגיה נובע מהמוניטין של אדמונטון כאחד ממרכזי המחקר והחינוך המובילים בקנדה.
בין המעסיקים הגדולים בעיר נמנים ממשלת אלברטה, שירותי הבריאות, ואוניברסיטת אלברטה.
היסטוריה

ההיסטוריה של אדמונטון כיישוב החלה בשנת 1795, כשחברת מפרץ הדסון הקימה שם תחנת סחר. ב-1892 הוכרה כעיירה, ובשנת 1905 הוכרזה כבירתה של אלברטה.
אקלים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאדמונטון אקלים יבשתי לח. החורף קר מאוד ומושלג, (30- מעלות צלזיוס מתחת לאפס בערך) והקיץ לעיתים קריר וגשום (19 מעלות צלזיוס בערך).
קהילה יהודית

באדמונטון חיים כ-5,000 יהודים. בעיר מספר בתי כנסת: "בית ישראל" ובית חב"ד האורתודוקסיים, "בית שלום" הקונסרבטיבי ו"בית אורה" הרפורמי. בנוסף, יש בעיר כולל, סמוך לבית הספר האורתודוקסי "מנורה". בית הספר הקהילתי "תלמוד תורה" פועל בשיתוף פעולה של הקהילה היהודית ובתי הספר הציבוריים של אדמונטון.
אתרים

המוזיאון לאמנות – במוזיאון זה מכיל תצוגות אמנות מן העבר ומן ההווה, גלריה מיוחדת לאמנות ילדים ומבחר תוכניות מיוחדות לחינוך אמנותי.
המוזיאון לחלל ומדע – מוזיאון של משחקים, תצוגות ודגמים המתארים מצבים בלתי-צפויים. המחשה בשיטת האימקס.
שוק הטיילת – מוזיאון המורכב משני בניינים שאכסדרת זכוכית סוככת עליהם.
מרכז הטבע על-שם ג'ון ג'נזין – כולל תצוגה של עולם החי והצומח.
קניון מערב אדמונטון – מרכז הקניות הגדול ביותר בצפון אמריקה ומהגדולים בעולם.
ערים תאומות

קוריאה הדרומית וונג'ו, קוריאה הדרומית
הרפובליקה העממית של סין חרבין, הרפובליקה העממית של סין
ארצות הברית נאשוויל, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Moving 2 Canada, Living in Edmonton
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552531205171  BNE: XX6301008  BnF: cb119567128 (data)  GND: 4085533-8  ISNI: 0000 0001 0744 0074  LCCN: n79007225  MusicBrainz: 0197a505-d351-475f-9e6d-eda15a83a235  NARA: 10045576  NKC: xx0154240  SUDOC: 027550613  VIAF: 150041089   WorldCat (עם VIAF): 150041089
אביטל בורוחובסקי

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1997  (בן 27) רחובות, ישראל 
 הישג בולט:  אלוף אירופה לנוער עד גיל 18 לשנת 2014, מקום שלישי באליפות ישראל בשנת 2016, אלוף ישראל עד גיל 20 בשנת 2017
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2014)
 מד כושר מרבי:  2565 (ספטמבר 2016)
 מד כושר נוכחי:  2537 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ישראל
 
אביטל בּוֹרוּחוֹבסקי (נולד ב-15 במרץ 1997) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן וחבר נבחרת ישראל בשחמט. אלוף ישראל עד גיל 20 לשנת 2017 ואלוף אירופה לנוער עד גיל 18 לשנת 2014. רב-האמן הצעיר ביותר בתולדות ישראל - השיג דרגה זו בגיל 17 שנים ו-7 חודשים.
ביוגרפיה

אביטל בורוחובסקי הוא בנו של גיל, מנכ"ל האיגוד הישראלי לשחמט ואלינה, אדריכלית. נולד ברחובות ולמד בתיכון דה שליט בעיר. לו אח אחד.
משנת 2012, בגיל 15, משחק בליגה הלאומית בשורת מועדון הפועל כפר סבא. היה שותף לזכיית קבוצת המועדון שלוש שנים ברציפות (בשנים 2014-2012) בליגה העילית לנוער. בשנת 2018 שיחק גם בליגה היוונית הבכירה.
בנובמבר 2016 ערך משחק סימולטני בכנסת ישראל.
מאמניו במהלך השנים: אמנים בינלאומיים אלכסנדר מיכלבסקי ואיליה בוטביניק; ורבי האמנים ויקטור מיכלבסקי, לב פסחיס ויוסף דורפמן.
מתגורר ברחובות, בוגר תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מהטכניון ונכון ל-2021 הוא סטודנט לתואר שני במדעי המחשב בטכניון.
הישגים בולטים

2006 - זכה, בגיל 9, במקום הראשון באליפות ישראל עד גיל 10 עם תוצאה של 8 נקודות מ-9 אפשריות.
2007 - זכה בפעם שנייה ברציפות במקום הראשון באליפות ישראל עד גיל 10 עם תוצאה של 8 נקודות מ-9 אפשריות.
2008 - סיים במקום השני באליפות ישראל עד גיל 11, שנערכה בתל אביב, כשצבר 6 נקודות מ-7 אפשריות.
2011 - סיים במקום החמישי באליפות אירופה עד גיל 14 שהתקיימה באלבנה, בולגריה, כשצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2012 - זכה, בגיל 15, במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה בפראג, כשצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2013 - סיים במקום השלישי בתחרות GM2 ׁבמסגרת משחקי המכביה בירושלים, כשצבר 5.5 נקודות מ-9 אפשריות.
2014 - זכה, בגיל 17, במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 18, שהתקיימה בבתומי, גאורגיה כשצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות.
2015 - סיים במקום השני באליפות הבינלאומית הפתוחה של הונגריה.
2015 - היה השחקן המצטיין בגמר גביע המדינה לקבוצות (יחד עם אורי טייכמן) כשצבר 5 נקודות מ-5 אפשריות.
2015 - היה שותף לזכייתה של ישראל בסגנות אליפות אירופה עד גיל 18 לקבוצות שנערכה בפולין. בורוחובסקי צבר בלוח הראשון 4.5 נקודות מ-7 אפשריות.
2016 - סיים במקום השלישי באליפות ישראל, שהתקיימה בטבריה, כשצבר 6 נקודות מ-9 אפשריות והפגין ביצוע תחרותי של מד כושר 2606.
2017 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 20, כשצבר 5.5 מ-7 אפשריות.
2018 - זכה במקום ראשון באליפות האוניברסיטה הפתוחה, כשצבר 4 נקודות מ-5 אפשריות
2021 - סיים במקום הרביעי באליפות ישראל.
2022 - השתתף באולימפיאדת השחמט ושיחק בלוח הראשון.
קבלת דרגות בינלאומיות

2012 - אמן פיד"ה
2014 - אמן בינלאומי
2014 - רב-אמן.
מבחר תחרויות בהן השתתף

המכביה ה-19 ב-2013
אליפות אירופה בשחמט 2015
אליפות ישראל בשחמט 2016
הערות שוליים

↑  ליאור גל, אביטל בורוחובסקי - אלוף ישראל עד גיל 20 2017, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 22 במאי 2017
↑  משחק שחמט סימולטני בכנסת: "הממשלה צריכה להשקיע יותר", באתר ynet, 14 בנובמבר 2016
↑  טבלת תוצאות של אליפות אירופה לקבוצות עד גיל 18 ב-2015 באתר התחרות הרשמי
↑  סיקור הישג נבחרת ישראל עד באליפות אירופה לקבוצות עד גיל 18 ב-2015 באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות אליפות ישראל עד גיל 20 לשנת 2017, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות אליפות האוניברסיטה הפתוחה לשנת 2018, באתר צ'סרזלטס
| השחמטאים הישראלים הבכירים לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 באפריל 2024> מס' | השחמטאים הישראלים הבכירים לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 באפריל 2024> שם | השחמטאים הישראלים הבכירים לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 באפריל 2024> דרגה | השחמטאים הישראלים הבכירים לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 באפריל 2024> מד כושר | השחמטאים הישראלים הבכירים לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 באפריל 2024> שנת לידה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בוריס גלפנד | רב-אמן | 2661 | 1968 |
| 2 | תמיר נבאתי | רב-אמן | 2643 | 1991 |
| 3 | בוריס אלתרמן | רב-אמן | 2608 | 1970 |
| 4 | יבגני פוסטני | רב-אמן | 2600 | 1981 |
| 5 | אמיל סוטובסקי | רב-אמן | 2590 | 1977 |
| 6 | מקסים רודשטיין | רב-אמן | 2588 | 1989 |
| 7 | איליה סמירין | רב-אמן | 2584 | 1968 |
| 8 | מיכאל רויז | רב-אמן | 2568 | 1983 |
| 9 | בוריס אברוך | רב-אמן | 2567 | 1978 |
| 10 | סמיון לומאסוב | רב-אמן | 2554 | 2002 |
אולימפיאדת נאגנו (1998)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  נאגנו, יפן
 מדינות משתתפות:  72
 ספורטאים משתתפים:  2176
 תחרויות:  72 תחרויות ב-7 ענפים
 טקס הפתיחה:  7 בפברואר 1998
 טקס הנעילה:  22 בפברואר 1998
 נפתח רשמית על ידי:  הקיסר אקיהיטו
 השביע את המשתתפים:  קנג'י אגיברה
 הדליק את הלפיד האולימפי:  מידורי איטו
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון האולימפי בנאגנו
 הערים שהתמודדו על האירוח:  אאוסטה (איטליה), חאקה (ספרד), אסטרסונד (שוודיה), סולט לייק סיטי (ארצות הברית)
 → אולימפיאדת לילהאמר אולימפיאדת סולט לייק סיטי ← 
אולימפיאדת החורף ה-18 נערכה מ-7 בפברואר עד 22 בפברואר 1998 בעיר נאגנו שביפן. באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-72 מדינות.
אירועים מיוחדים

ביורן דאהלי (נורווגיה נורווגיה) זכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף בסקי למרחקים.
אחד המאפיינים המרכזיים של משחקי נאגנו היה העניין יוצא-הדופן שריכז סביבו טורניר ההוקי קרח, כאשר בפעם הראשונה שבתה ליגת ה-NHL בתקופת האולימפיאדה ואיפשרה לכוכביה, ובראשם וויין גרצקי, להשתתף במשחקים. בטורניר עצמו זכתה צ'כיה במדליית הזהב אחרי ניצחון 1:0 במשחק הגמר מול רוסיה. כמו כן נערך בפעם הראשונה טורניר אולימפי בהוקי קרח לנשים, ונבחרת ארצות הברית זכתה במדליית הזהב אחרי ניצחון בגמר על קנדה.
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה גרמניה | 12 | 9 | 8 | 29 |
| 2 | נורווגיה נורווגיה | 10 | 10 | 5 | 25 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 9 | 6 | 3 | 18 |
| 4 | קנדה קנדה | 6 | 5 | 4 | 15 |
| 5 | ארצות הברית ארצות הברית | 6 | 4 | 3 | 13 |
| 6 | הולנד הולנד | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 7 | יפן יפן (מארחת) | 5 | 4 | 1 | 10 |
| 8 | אוסטריה אוסטריה | 3 | 5 | 9 | 17 |
| 9 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 10 | איטליה איטליה | 2 | 6 | 2 | 10 |
| 11 | פינלנד פינלנד | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 12 | שווייץ שווייץ | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 13 | צרפת צרפת | 2 | 1 | 5 | 8 |
| 14 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 15 | בולגריה בולגריה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 0 | 2 | 6 | 8 |
| 17 | שוודיה שוודיה | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 18 | דנמרק דנמרק | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 | אוקראינה אוקראינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | בלארוס בלארוס | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 21 | קזחסטן קזחסטן | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 22 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 22 | בלגיה בלגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 22 | בריטניה בריטניה | 0 | 0 | 1 | 1 |


| סך הכל | סך הכל | 69 | 68 | 68 | 205 |
ראו גם

המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998)
יהודים באולימפיאדת נאגנו
אולימפיאדת סאפורו (1972)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  סאפורו, יפן
 מדינות משתתפות:  35
 ספורטאים משתתפים:  1006
 תחרויות:  35 תחרויות ב-6 ענפים
 טקס הפתיחה:  3 בפברואר 1972
 טקס הנעילה:  13 בפברואר 1972
 נפתח רשמית על ידי:  הירוהיטו
 השביע את המשתתפים:  קייצ'י סוזוקי
 הדליק את הלפיד האולימפי:  הידקי טקאדה 
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון הפתוח מאקומאנאי, סאפורו
 הערים שהתמודדו על האירוח:  באנף, לאהטי, סולט לייק סיטי
 → אולימפיאדת גרנובל אולימפיאדת אינסברוק ← 
 
אולימפיאדת החורף ה-11 נערכה מ-3 בפברואר עד 13 בפברואר 1972 בעיר סאפורו שביפן וב-4 אתרים נוספים. היו אלה משחקי החורף הראשונים שנערכו ביבשת אסיה.
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 8 | 5 | 3 | 16 |
| 2 | גרמניה המזרחיתגרמניה המזרחית | 4 | 3 | 7 | 14 |
| 3 | שווייץ שווייץ | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 4 | הולנד הולנד | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 5 | ארצות הברית ארצות הברית | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 6 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | 2 | 5 | 5 | 12 |
| 8 | איטליה איטליה | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 9 | אוסטריה אוסטריה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 10 | שוודיה שוודיה | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 11 | יפן יפן (מארחת) | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 13 | פולין פולין | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | ספרד ספרד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 | פינלנד פינלנד | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 16 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 0 | 1 |

| סך הכל | סך הכל | 36 | 34 | 35 | 105 |
אירועים בולטים

יוקיו קאסאיה (יפן יפן) זכה במדליית זהב בקפיצות סקי, מדליית הזהב הראשונה של יפן, המארחת, באולימפיאדת חורף.
גלינה קולקובה (ברית המועצות ברית המועצות) זכתה בכל שלוש מדליות הזהב האפשריות בסקי למרחקים (קרוס קאנטרי).
ארד סחנק (הולנד הולנד) זכה ב-3 מדליות זהב בהחלקה מהירה.
מארי טרז נאדיג (שווייץ שווייץ) זכתה בשתי מדליות זהב בסקי אלפיני, בגלישה במורד ("דאון היל") ובסלאלום ענק.
מנגר סולברג (נורווגיה נורווגיה) היה לספורטאי הראשון שהגן על תוארו בתחרות ל-20 ק"מ ביאתלון.
ראו גם

אולימפיאדת החורף 1940
S-125 נייבה

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  Goa 
 ייעוד:  טיל קרקע-אוויר
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  JSC Defense Systems 
 פעילות מבצעית:  מלחמת ההתשה, מלחמת יום כיפור, מלחמת שלום הגליל
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת יום הכיפורים, מלחמת איראן-עיראק, מלחמת קוסובו, מלחמת המפרץ 
 תקופת השירות:  1961–הווה (כ־63 שנים) 
 משתמשים:  חיל האוויר האפגני 
 פלטפורמת שיגור:  משגר ועליו 4 טילים
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע רקטי דלק מוצק, דו-שלבי
 משקל:  953 ק"ג
 ממדים
 אורך:  6.09 מטר
 קוטר:  375 מ"מ
 מוטת כנפיים:  2.2 מטר
 ביצועים
 מהירות:  3.5-3 מאך
 טווח:  35 ק"מ
 גובה טיסה:  18,000 מטר
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  70 ק"ג
 מרעום:  קרבה
 הנחיה:  שליטת רדיו
 
S-125 בתצוגה ב-2006
מפת מפעילי מערכת ה-S-125
S-125 נייבה/פצ'ורה (ברוסית: С-125 Нева/Печора; בקוד דיווח נאט"ו: SA-3 Goa) היא מערכת טילי קרקע-אוויר (טק"א) דו-שלביים נייחת לגובה ולטווח בינוני מתוצרת סובייטית.
המערכת הייתה נפוצה ביותר ונמכרה לרוב מדינות הגוש הקומוניסטי, מדינות ערב ואפריקה ומטרתה הייתה להשלים את מעטפת הכיסוי של מערכת ה-SA-2 הוותיקה ממנה בכך שאיפשרה יירוט גם בטווחים ובגבהים נמוכים יותר וכן התאפיינה ביכולת תמרון טובה יותר של הטיל.
המערכת פותחה כחלק מתורת הלחימה הסובייטית למתן כיסוי של טילי קרקע-אוויר משולב של סוללות טילים בעלי מעטפות ביצועים מגוונות כנגד מטוסי אויב.
המערכת נכנסה לשירות בשנת 1961 ונפרסה באתרים שונים סביב מוסקבה. בשנת 1964 פותחה גרסה M המשודרגת. ומאוחר יותר גרסה M1.
תיאור המערכת

סוללות טילי SA-3 מאורגנות לרוב ב"חטיבות טק"א כבדות" הכוללות 4-6 סוללות SA-3 ו-SA-2. נוכח ממדיהם הפיזיים הגדולים של המכ"ם ושל הטילים, רמת הניידות של המערכת נמוכה יחסית וזמן העתקת מיקומה של סוללת טילי SA-3 הוא מספר שעות. מהירות הנסיעה המרבית של חלקי המערכת היא כ-30 קמ"ש.
תיאור המערכת > טיל

הטיל הנמצא בשימוש במערכת ה-S-125 הוא ה-V-600 או ה-V-601 המשופר. ל-V-600 יש טווח של כ-15 ק"מ והוא בעל ראש קרב במשקל 60 ק"ג, לדגם המשופר יותר, V-601, יש טווח מקסימלי של 35 ק"מ והוא בעל ראש קרב במשקל 70 ק"ג.
מאיץ הטיל מונע בדלק מוצק ותפקידו להקנות לטיל את האנרגיה הקינטית הראשונית. בתום שלב ההאצה (בוסט) ניצת המנוע בטיל עצמו המונע אף הוא בדלק מוצק. מהירות הטיל בשלב השני כ-3 עד 3.5 מאך (מעט מהיר יותר מטיל ה- SA-2).
תיאור המערכת > מכ"ם

המכ"מים המשמשים את מערכת ה-SA-3 הם:
מכ"ם "P-15 "Flat Face או "P-15M(2) "Squat Eye בעל הספק של 380 קילוואט, המשמש לגילוי ורכישת מטרות (משתמשים בו גם במערכת SA-6 וה-SA-8 והטווח שלו הוא 250 ק"מ).
מכ"ם "PRV-11 "Side Net המשמש לאיתור גובה המטרות (משתמשים בו גם במערכות SA-2, SA-4 ו-SA-5, והטווח שלו הוא 240 ק"מ, וגובה מקסימלי של 32 ק"מ).
מכ"ם "SNR-125 "Low Blow בעל הספק של 250 קילוואט, המשמש לבקרת אש ושליטה (הטווח שלו 40 ק"מ, בתצורה שנייה 80 ק"מ).
סוללת טילי SA-3 כוללת מנ"א (מרכז ניהול אש) שבו מצוי מכ"ם הרכישה אשר עוקב אחר המטרה (קוד דיווח נאט"ו "Low Blow") ואנטנות שידור אותות הפיקוד והעקיבה אחר הטיל, סביב המנ"א ממוקמים משגרי הטילים כאשר על כל משגר ארבעה טילים דו שלביים. מכ"ם הגילוי האווירי אשר צמוד לסוללות טילי SA-3 הוא המכ"ם P-15 או המכ"ם P-19.
תהליך היירוט מתחיל בהעברת נתוני מטרה ממכ"ם הגילוי הסוללתי למנ"א. המנ"א מרכישה את נתוני המטרה ועל פי נתוני המטרה משוגר טיל (על פי הדוקטרינה הסובייטית לרוב משוגרים 2 טילים לכל מטרה) לאחר הפרדת הטיל מהמאיץ (בוסטר) מתחיל שלב הניהוג למטרה. הטיל "פסיבי" ומקבל את פקודות הניהוג בשידור רדיו מהמנ"א.
עימותי המערכת מול חיל האוויר הישראלי

בפברואר 1970 הגיעו 20 סוללות SA-3 למצרים במסגרת חיל המשלוח הסובייטי באניות משא וברכבת אווירית עם צוותים סובייטים ונפרסו בשלב ראשון סביב קהיר. זמן קצר לפני הגעתם החלו המצרים בהקמת מחפורות לסוללות בסמוך ממערב לתעלת סואץ שצורתן שונה מהמחפורות המוכרות של סוללות טילי ה-SA-2. מפקד חיל האוויר מוטי הוד ביקש בישיבת מטכ"ל לתקוף את הסוללות ולהשמידן מהאוויר אך בקשתו נדחתה מחשש לפגיעה בצוותים הסובייטיים שהפעילו אותם. במקום זאת התקבלה החלטה למנוע מהמצרים מלקדם את הסוללות למרחק קטן מ-30 ק"מ מהתעלה כך שלא יפגע חופש הטיסה של חיל האוויר מעל לתעלה. ב-1 במרץ 1970 החל חיל האוויר בתקיפת תחנות מכ"ם החטיבתיות שעמן עתידות לפעול הסוללות וכן הופצצו המחפורות שהיו בבניה. הפצצות חיל האוויר עיכבו את הקמת המחפורות והעתקת הסוללות אל התעלה אך לא מנעו אותה. בדיעבד הסתבר מפרסומים מצריים כי בהפצצות חיל האוויר נהרגו כ-4,000[דרוש מקור] עובדים אזרחים שהקימו את המחפורות. המערכת השתתפה במלחמת ההתשה במערכים משולבים של טילי SA-2 ו-SA-3 אשר דילגו מאתר לאתר וביצעו מארבי טק"א שבהם הצליחה לצמצם את חופש הפעולה של חיל האוויר באזור התעלה.
עם פריסת המערכת פנתה ישראל לארצות הברית בבקשה למודיעין טכנולוגי אודותיה. אולם גם לאמריקאים הייתה המערכת בלתי מוכרת (המערכת הייתה חדישה ולא השתתפה במלחמת וייטנאם). לנוכח הקושי באיסוף מודיעין אודות הטילים החדשים ממקורות אחרים ובעיקר העדר נתונים אלקטרוניים, ביקש חיל האוויר לבצע פשיטה שבה יושגו חלקי המערכת, מסמכים ואף לשבות מפעילים שלה (בדומה למבצע תרנגול 53). ביצוע הפשיטה, שכונתה מבצע רובינזון וששת, הוטל על סיירת מטכ"ל ונבחרה סוללה מבודדת באזור ספאגה במצרים. לאחר שהונחתו כוחות הסיירת הסתבר כי המצרים גילו את מקום הנחיתה וכן נמצא שהכוח הונחת בטעות במרחק של ארבעה קילומטרים מהיעד. בשל קשיים אלה המבצע בוטל והכוח הוחזר במסוקים מבלי להשיג את המודיעין החשוב אודות המערכת.
במלחמת יום הכיפורים המערכת השתלבה בשאר אמצעי הנ"מ (בעיקר טילי SA-2 ו-SA-6) וביחד עימם הביאה להגבלה משמעותית באפקטיביות של חיל האוויר ובעיקר לצמצום ביכולתו לסייע לכוחות הקרקע הן במצרים והן בסוריה.
במלחמת שלום הגליל כבר הייתה המערכת למיושנת ולחיל האוויר היו האמצעים הדרושים לשיבוש המערכת ולהשמדתה מהאוויר באופן יעיל ללא אבדות כלל.
גרסאות שונות

למערכת קיימת גרסה ימית בעלת קוד דיווח נאט"ו: SA-N-1 Goa.
בשנת 2000 פותחה ברוסיה גרסה מתקדמת הנקראת "S-125 פצ'ורה-2". גרסה זו היא תוצאה של שדרוג המערכות הקיימות ברוסיה שהפכו למיושנות והוצאו משרות (בדרך כלל הוחלפו במערכת S-300) וזאת במטרה להפכם לאטרקטיביות לייצוא. ה-"פצ'ורה-2" בעל טווח ארוך יותר, יכולת העסקה של מטרות מרובות ובעל הסתברות להרג גבוה יותר. המשגר הועבר למשאית, דבר ששיפר ניידותן שנחשבה לנמוכה בדגמים הקודמים. מערכת ה-"פצ'ורה-2M" מיועדת גם לירוט טילי שיוט. בין המדינות המפעילות את הדגם המשופר "S-125 פצ'ורה-2M": סוריה, מצרים, לוב ועוד.
מפעילים

מעל 20 מדינות מפעילות את מערכת ה-S-125 נייבה. בין המדינות ניתן למצוא את: אלג'יריה, גאורגיה, וייטנאם, לוב, מצרים, סוריה, קוריאה הצפונית ועוד. בחלק מהמדינות המערכת הוצאה כבר משימוש, ביניהן: הודו, עיראק, רוסיה, רומניה ועוד.
גלריה

מכ"ם "Flat Face"
מכ"ם "Low Blow"
מכ"ם "Side Net"
ראו גם

S-75 דווינה
S-200
S-300
S-400
S-500
הערות שוליים

↑  רון בן ישי, דיווח: נ"מ בדרך לסוריה. ומשם לחיזבאללה?, באתר ynet, 26 בדצמבר 2008
אגם לימנופולאר

| --- | --- |

מיקום האגם על מפה מפורטת
 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°38′00″S 61°05′53″W﻿ / ﻿62.6333333333°S 61.098°W﻿ / -62.6333333333; -61.098
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאגם לימנופולאר(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאגם לימנופולאר
 
אגם לימנופולאר (באנגלית: Limnopolar Lake) הוא אגם מים מתוקים בחצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
בחצי האי ביירז, שאינו מכוסה קרח, אגמי מים מתוקים רבים.
לאגם צורת אליפסה.
אורכו של האגם 175 מטרים (בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב);
רוחבו של האגם 140 מטרים (בכיוון דרום-מערב -צפון-מזרח).
גובהו של האגם 80 מטרים מעל פני הים.
שיא עומקו של האגם - 5 מטרים.
האגם מתנקז אל (נשפך אל) זרם מים מתוקים (נחל) שזורם 2.7 קילומטרים לכיוון מערב ונשפך אל מפרץ אוסוגובו, מצפון לנקודת סמלי.
מרכזו של אגם לימנופולאר ממוקם 900 מטרים מזרחית-מערבית מפקק אוסניאה;
מרכזו של אגם לימנופולאר ממוקם 2.23 קילומטרים צפונית-מזרחית מגבעת ואספ;
מרכזו של אגם לימנופולאר ממוקם 2.58 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת לאגר.
היסטוריה

אזור האגם מופה לראשונה, באופן גס, בשנת 1968 על ידי סוקרים בריטיים.
הגבעה מופתה באופן מדויק על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1992; הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005, בשנת 2009 ובשנת 2019.
שמו של האגם נובע מהמחקר הלימנולוגי המקיף שבוצע על ידי התוכנית האנטארקטית הספרדית (the Spanish Antarctic programme).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
אוסקר איצ'אסו

| --- | --- |
אוסקר איצ'אסו  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 ביולי 1931 בוליביה 
 פטירה:  26 במרץ 2020 (בגיל 88) Kihei, ארצות הברית 
 מדינה:  בוליביה 
 www.arica.org
 
אוסקר איצ'אסו (Oscar Ichazo‏ 24 ביולי 1931 – 26 במרץ 2020) היה הוגה דעות יליד בוליביה, מייסד בית הספר "Arica School" אשר הוקם בשנת 1968. איצ'אסו נחשב על ידי רבים כאביה המודרני של תאוריית האניאגרם של האישיות.
איצ'אסו טען שבשנת 1954, קיבל תובנה כיצד דפוסי התנהגות מסוימים יכולים להיות מובנים במסגרת האניאגרם. הוא טען שזיהה תשע דרכים, המפורטות בתאוריה, בהן אגו של אדם פועל - אגו שמוטבע בנפש בשלב מוקדם מאוד של החיים.
נפטר ב-26 במרץ 2020.
אוסטרובל

אוסטרובל
אוֹסטְרובל (רובל מזרחי גרמני) הוא שמו של המטבע, שהוכנס לשימוש על ידי הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה לשימוש בשטחים הכבושים שנכבשו מהאימפריה הרוסית. רובל מזרחי במקור היה שווה לרובל הרוסי.
השטרות הונפקו על ידי הבנק המזרחי לתעשייה ומסחר בעיר פוזן (היום פוזנן, פולין). המטבע נכנס לשימוש בתחילת 1916. מאז תחילת 1918, לאחר חתימת הסכם השלום בריסט-ליטובסק, היה המטבע בשימוש בכמה מקומות, יחד עם המארק הגרמני המזרחי (Ostmark).  אוסטמארק  אחד היה שווה שני אוסטרובל.
המטבע היה במחזור בשטחה של הרפובליקה הפולנית השנייה עד ה-29 באפריל 1920, אוקראינה המערבית (פרט לאזורים שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית), במערב בלארוס, קורלנד, לטביה (המרכזית - עד 1919, מערבית - עד 1920) ובליטא עד לשנת 1922, כאשר הוא הוחלף על ידי הליטאים.
אהוד קינמון

אהוד קנמון (22 במאי 1931 - 31 באוקטובר 2010) היה ראש עיריית בת ים בשנים 1983–1993.