stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב במקסיקו
היסטוריה

קבלה חברתית של הומוסקסואליות וזהויות טרנסג'נדריות תועדה בקרב העמים הילידים השונים של מקסיקו (אנ') לפני הגעתם של הקולוניאליים האירופאים לשטח המדינה, בהם הזפוטקים (אנ') והמאיה (אנ'). בקרב אנשי הזפוטקים קיימת הכרה מסורתית במגדר שלישי המכונה "מוקסי" (באנגלית: Muxe). המוקסים מוקצים עם מין זכר בלידה, אך בדרך כלל מתנהגים ונראים כמו נקבות ומבצעים עבודת נשים וגברים כאחד ביום יום, בעוד שנוכחת של מוקסי במשפחה נתפסת כ-"מזל טוב וברכה" בקרב הזפוטקים. כיום, המוקסים מכונים לעיתים קרובות כטרנסג'נדרים בפרסומים בשפה האנגלית.
"מוקסים, אנשים שנראים בעיקר כגברים אך מציגים מאפיינים נשיים, נראים היטב באוכלוסיות הזפוטקים. הם ממלאים תפקיד של מגדר שלישי בין זכר לנקבה, ולוקחים חלק מהמאפיינים של שניהם. למרות שהם נתפסים כשונים מאלו שבאוכלוסיית הגברים ההטרוסקסואלים הכללית, הם לא מופחתים ולא מופלים לרעה בקהילה. הזפוטקים נשלטו על ידי האידיאולוגיה הרומית-קתולית במשך יותר מ-400 שנים. מסטיסים, במיוחד מסטיסים שחלק מהמשטרה, מטרידים מדי פעם נערים מוקסים ואף רודפים אותם, אבל הורים זפוטקים, במיוחד אימהות ונשים אחרות, ממהרות להגן עליהם ועל זכויותיהם "להיות עצמם" כי, כפי שהם מנסחים זאת, "אלוהים ברא אותן כך". מעולם לא שמעתי איש זפוטקי שמציע שמוקסי בחר להיות מוקסי. הרעיון של בחירת מגדר או נטייה מינית, ששניהם אינם נבדלים על ידי הזפוטקים, מגוחכים בעיניהם כמו לרמוז שאפשר לבחור את צבע העור שלך".
באופן מסורתי, חברת המאיה הייתה בעלת קבלה חברתית כלפי הומוסקסואליות. היה קיים קשר חזק בין טקסים דתיים בקרב אנשי החברה לבין פעילות הומוסקסואלית. חלק מהשמאנים המאיים עסקו במעשים הומוסקסואלים עם מטופליהם, ואנשי דת אחרים עסקו במעשים הומוסקסואלים בטקסים עם האלים שלהם. באופן דומה, הטולטקים (אנ') היו מי שהוגדרו כ-"סובלניים ביותר למיניות" עם גילויים פומביים של ארוטיקה, כולל מעשים הומוסקסואלים בין בני אותו המין.
מעט ידוע על יחסים חד-מיניים בחברה האצטקית. חלק מהמקורות טוענים כי הומוסקסואליות בקרב גברים אצטקים צעירים הייתה נוכחת לצד מעשים הומוסקסואלים שהיו מקובלים במקדשים ולפני יציאה לקרב, אך לא בקרב גברים בוגרים, שמקרים מסוג כזה יכלו לשאת בעונש מוות. עם זאת, אצילים וסוחרים עשירים אצטקים רבים החזיקו בזונות נקבות וזכרים, שאיתם עסקו ביחסים חד-מיניים, וטקסים דתיים התקיימו בהם הומוסקסואליות הייתה מקובלת, בהם בהקרבת קורבנות עבור האל טסקטליפוקה (אנ') שהיווה דמות מרכזית בדת האצטקית (אנ'). אנשים אינטרסקסואלים (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) שכונו "פאטלאצ'ה" (באנגלית: Patlache) נחשבו בקרב החברה האצטקית כ-"נשים מתועבות" והיו נהרגים. מקורות אחרים טוענים כי הומוסקסואליות הייתה נהוגה ומקובלת בקרב האצטקים בעוד שרוב המקורות השליליים סביב הנושא נובעים מהרשומות הספרדיות, שכן הספרדים הקתולים התמודדו עם "בעיות ענק בניסיון להכחיד הומוסקסואליות" מאז הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית. האל האצטקי סוצ'יפילי (אנ') (באנגלית: Xōchipilli) ידוע כפטרון של הומוסקסואלים וזונות גברים אצטקים.
היסטוריה > 1970–הווה

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 המוקדמות, בהשפעת האירועים סביב הנושא שהחלו להיווצר בארצות הברית בעקבות התרחשותן של מהומות סטונוול בעיר ניו יורק, נוצרו קבוצות פוליטיות קטנות של להט"ב מקסיקנים, שהיו בתחילה קשורות לשמאל הפוליטי במדינה כמו גם לארגונים פמיניסטיים. אחת מהקבוצות הייתה החזית לשחרור הומוסקסואלי (בספרדית: Frente de Liberación Homosexual) שהיוותה את אחת מקבוצות הלהט"ב הראשונות באמריקה הלטינית שאורגנה בשנת 1971 בתגובה לפיטוריו של עובד מרשת החנויות האמריקאית סיארס (אנ') בעקבות מה שדווח כ-"התנהגות ההומוסקסואלית" שלו לכאורה במקסיקו סיטי. במשך השנים מאז, קבוצת החזית ההומוסקסואלית של הפעולה המהפכנית (בספרדית: Frente Homosexual de Acción Revolucionaria) החלה להיות נוכחת בגוודלחרה.
הופעת מחלת האיידס ברחבי העולם באמצע שנות ה-80 יצרה ויכוחים ודיון ציבורי רב על הומוסקסואליות במקסיקו. קולות רבים, תומכים ומתנגדים לחקיקת זכויות להט"ב, החלו להשתתף בדיונים ציבוריים שהגבירו את המודעות לקיום יחסים חד-מיניים, בעוד שקבוצות להט"ב מיקדו יותר את האקטיביזם שלהן ליצירת תוכניות למאבק באיידס בקרב זוגות מאותו המין.
בשנת 1991, מקסיקו אירחה מפגש של האיגוד הבין-לאומי להומוסקסואלים ולסביות (ILGA) שהיווה את המפגש הראשון של הארגון מחוץ ליבשת אירופה. בשנת 1997, פעילי להט"ב מקסיקנים התמקדו בבניית המצע הפוליטי שהביא לכך שפטריה חימנז (אנ'), פעילה לסבית ממקסיקו סיטי, נבחרה לכהן בבית הנבחרים (אנ') (הבית התחתון של הפרלמנט המקסיקני - קונגרס האיחוד (אנ')) ובכך, הפכה לאדם ההומוסקסואל הראשון במקסיקו שנבחר לכהן בפרלמנט המדינה, ובאמריקה הלטינית בכלל. במשך השנים לאחר מכן, פעיל זכויות הלהט"ב דייוויד סאנצ'ז קמאצ'ו (אנ') נבחר גם כן לכהן בבית הנבחרים בשנת 2006 לאחר שכיהן קודם לכן בקונגרס של מקסיקו סיטי (אנ') (שהיה ידוע בשנים 1988–1993 כאספה המחוקקת של המחוז הפדרלי).
באוגוסט 1999 התקיים המפגש הראשון של לסביות ופמיניסטיות לסביות במקסיקו סיטי. מפגישה זו התפתח מאמץ מאורגן להרחבת המעמד המשפטי הקיים של זכויות להט"ב בעיר הבירה. חודש לאחר מכן, האספה המחוקקת של המחוז הפדרלי, העבירה חקיקה שמפלילה אפליה על רקע נטייה מינית בעיר, שהייתה לראשונה מסוגה במקסיקו.
הפגנות להט"ב שהתפתחו במשך השנים למצעדי גאווה בפריסה ארצית החלו להיערך במקסיקו סיטי מאז 1979 ובגוודלחרה מאז 1996, הערים הגדולות במדינה. בשנת 2001, סעיף 1 של חוקת מקסיקו (אנ') תוקן כדי לאסור אפליה המבוססת (בין היתר) על נטייה מינית תחת המונח "העדפות" שפורש באופן מעורפל כמגן גם על העילה של נטייה מינית. ב-11 ביוני 2003, נכנס לתוקף חוק פדרלי נגד אפליה, שהפליל אפליה על רקע נטייה מינית בפריסה ארצית ויצר מועצה לאומית תחת הכותרת "CONAPRED" לאכיפה שלו. באותה שנה, אמרנטה גומז התמודדה כאדם הטרנסג'נדר הראשון לקונגרס הנבחרים. ביוני 2011 נחקק תיקון נוסף לחוקת מקסיקו, שכלל מאתה ואילך את המונח המדויק יותר של "נטייה מינית" בין שאר המונחים שמוגנים באופן חוקתי מפני אפליה.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הפכה לחוקית במקסיקו בעקבות אימוץ קוד נפוליאון בשטחה בשנת 1871 שלא כלל עוד את ההפללה הספרדית הקודמת שהוטלה סביב נושא על ידי קולוניאליים האירופאים, עם גיל הסכמה שוויוני בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד (18 שנים).
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

מקסיקו היא פדרציה שמורכבת מ-31 מדינות ומחוז פדרלי, עיר הבירה מקסיקו סיטי. למרות שקיים קודקס אזרחי פדרלי, לכל מדינה יש קוד משלה שמסדיר נישואים בחוק בשטחה. איחודים אזרחיים ונישואים בקרב זוגות חד-מיניים אינם מוכרים ברמה הפדרלית. עם זאת, במשך השנים כלל מדינות מקסיקו הכשירו נישואים חד-מיניים (וחלק מהן גם איחודים אזרחיים) בשיטות שונות עד שנת 2022, בה סוג הנישואים הפך להיות מוכר בפריסה ארצית בעקבות כלל 31 המדינות ועיר הבירה שהכשירו את סוג הנישואים ברמה המדינתית בשטחן. בנובמבר 2013, פרנאדו מאיאנס, חבר הסנאט של מקסיקו (הבית העליון של הפרלמנט המקסיקני) ממדינת טבסקו, הציג הצעת חוק לשינוי הקודקס האזרחי הפדרלי, שבה נישואים יוגדרו כ-"איחוד חופשי של שני אנשים" ובכך יכשירו נישואים חד-מיניים בפריסה פדרלית. עם זאת, הצעת החוק לא התקדמה לחקיקה.
הוראה בקודקס האזרחי הפדרלי מאפשרת את עקיפת חוק הנישואים במדינה מסוימת לאחר 5 פסקי דין באותה המדינה עם אותה תוצאה באותו נושא, וקביעת ההליך המשפטי לביטול אותו חוק בעקבות זאת. המשמעות היא שאם עותרים (זוגות חד-מיניים) יזכו ב-5 צווי מניעה שונים מבית המשפט במדינה כלפי החוק, יש לשנות את החוק באותה מדינה כך שהכרה בנישואים תהיה חוקית גם עבור זוגות חד-מיניים. עם זאת, למרות הדרישה המחייבת משפטית למדינות להכשיר נישואים חד-מיניים לאחר 5 צווי מניעה שניתנו בנושא, לעיתים קרובות היא לא בוצעה. בצ'יוואווה, לפני ההכשרה של נישואים חד-מיניים בשנת 2015, ניתנו כמעט 20 צווי מניעה בנושא במשך השנים וסוג הנישואים לא הוכר, בעוד שמדינות אחרות בחרו להתעלם או לעכב בכוונה את יישום ההכשרה של נישואים חד-מיניים בחוק בשטחן, לעיתים אפילו בידיעה על קנסות שיוכלו לשאת המחוקקים במדינה בעקבות זאת.
ב-14 ביוני 2015, בית המשפט העליון לצדק של האומה (אנ'), בית המשפט העליון של מקסיקו, פסק שאי הנפקת רישיונות נישואים לזוגות חד-מיניים בפריסה ארצית איננה חוקתית. הפסיקה, לא הכשירה נישואים חד-מיניים ברחבי כלל מדינות מקסיקו, אבל קבעה שבכל פעם שזוג חד-מיני מבקש לקבל הכרה בנישואים חד-מיניים ומציג לממשלת המדינה צו מניעה שניתן לו בנושא משופט, ממשלת המדינה תצטרך להעניק את ההכרה ולשקול הכשרה של נישואים חד-מיניים כאשר מספר מסוים של צווי מניעה שיינתנו בנושא יתקיים.
ב-17 במאי 2016, נשיא מקסיקו, אנריקה פניה נייטו, חתם על יוזמה לשינוי חוקת מקסיקו שהייתה מכשירה נישואים חד-מיניים בפריסה ארצית עד לקיומו של הליך חקיקתי של הנושא בקונגרס של מקסיקו. עם זאת, ב-9 בנובמבר 2016 ועדה שדנה ביוזמה בבית הנבחרים דחתה אותה עם 19 קולות נגד מול 8 בעד.
הבחירות הכלליות במקסיקו בשנת 2018 (אנ') הביאו לכך שמפלגת מורנה (אנ') (שתומכת בהכשרה משפטית של נישואים חד-מיניים) זכתה ברוב או במספר רב יותר של מושבים מהבחירות הקודמות עבור נציגיה ב-13 מדינות שבהן טרם הוכשרו נישואים חד-מיניים, וכן רוב מוחלט יחד עם מפלגת הלייבור (אנ') בבית הנבחרים, הסנאט והבחירות לנשיאות שהתקיימו בצמוד לבחירות הכלליות שבהן ניצח אנדרס מנואל לופס אוברדור, הנציג של מורנה, לכהונה של 6 שנים. מאז, הגבירו פעילי זכויות להט"ב מקסיקנים את הקריאה להכשיר נישואים חד-מיניים ברמה הפדרלית והמדינתית.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות > מקסיקו סיטי

בשנת 2000, אנוי אורנגה (אנ'), פוליטיקאית ופעילה לסבית מוצהרת, הציעה הצעת חוק שתכשיר איחודים אזרחיים חד-מיניים במקסיקו סיטי. הצעת החוק הייתה מכירה בזכויות הירושה והפנסיה של זוג בגירים (הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד). בעקבות התנגדות פוליטית מנציגי מפלגות אחרות להעברת הצעת החוק ועמימות העמדה של ראש העיר אנדרס מנואל לופס אוברדור (לימים נשיא מקסיקו) בנוגע להצעה, החליט הקונגרס של מקסיקו סיטי שלא לשקול אותה. במשך השנים מאז ההצעה הועברה 4 פעמים שונות בוועדות המחוקקות לפני ההגשה שלה שוב במליאה, אך נדחתה בכל פעם בשלב ההצבעה. כאשר ראש העיר החדש, מרסלו אברד (אנ'), היה צפוי לקחת את ראשות העיר בדצמבר 2006, הקונגרס הצביע בפעם החמישית על ההצעה והפעם עם רוב של 43 קולות בעד ו-17 נגד שהובילו להעברתה. ההצעה נכנסה לתוקף ב-16 במרץ 2007.
ב-24 בנובמבר 2009, חבר הקונגרס דייוויד ראזו הציג הצעת חוק שתכשיר הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים בעיר הבירה. הצעת החוק נתמכה על ידי ועדת זכויות האדם של מקסיקו סיטי ומעל 600 ארגונים לא ממשלתיים שונים. עם זאת, מפלגת הפעולה הלאומית (אנ') שהתנגדה להכשרה של סוג הנישואים, הודיעה שתערער על ההצעה בבית המשפט או תדרוש משאל עם להעברתה. ההצעה לכפיית משאל העם להעברת ההצעה שהוצעה על ידי חברי המפלגה בהמשך נדחתה על ידי הקונגרס בהצבעה של 36 בעד ו-22 נגד ב-18 בדצמבר 2009. ב-21 בדצמבר 2009 הקונגרס העביר את הצעת החוק בהצבעת רוב של 39 בעד, 20 מתנגדים ו-5 נמנעים. שמונה ימים לאחר מכן, ראש העיר אברד חתם על ההצעה כחוק, שנכנסה לתוקף ב-4 במרץ 2010. החוק שינה את ההגדרה למה הם נישואים בחוק האזרחי של העיר ל-"איחוד חופשי בין שני אנשים" והעניק לזוגות חד-מיניים גישה לאמץ ילדים באופן משותף או חורג. בכך, הפכה מקסיקו סיטי לתחום השיפוט הראשון במדינה שמכיר בנישואים ואימוץ ילדים בקרב זוגות חד-מיניים. בפברואר 2010 בית המשפט העליון של מקסיקו דחה ערעורים חוקתיים של 6 מדינות שונות במקסיקו לביטול החוק החדש. עם זאת, התובע הכללי של מקסיקו (אנ') החליט לערער גם הוא בנפרד על החוק בטענה שהוא "בלתי חוקתי" תוך ציטוט סעיף בחוקת מקסיקו שמתייחס ל-"הגנה על המשפחה". חמישה חודשים לאחר מכן, קבע בית המשפט העליון בהחלטת רוב של 9 בעד ו-2 נגד כי החוק אינו מפר את חוקת מקסיקו ודחה את הערעור.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות > איחוד אזרחי לפי מדינה

ב-11 בינואר 2007 הקונגרס של מדינת קואווילה שבצפון המדינה הכשיר איחודים אזרחיים בין זוגות חד-מיניים בהצבעה של 20 בעד ו-13 נגד תחת הכותרת "הסכם סולידריות אזרחי" שהעניק זכויות קניין וירושה לזוגות חד-מיניים. הצעת החוק הוצעה על ידי חברת הקונגרס ג'ולייטה לופז ממפלגת הימין-מרכז המפלגה המוסדית המהפכנית שמתוכה, 19 נציגים הצביעו בעד ההצעה. בניגוד להצעת חוק האיחוד האזרחי במקסיקו סיטי, לאחר שזוגות חד-מיניים נרשמו בטקס איחוד אזרחי בקואווילה, המדינה מגינה על זכויותיהם ללא התייחסות להיכן הם מתגוררים במקסיקו. 20 יום לאחר חקיקת החוק, האיחוד האזרחי החד-מיני הראשון במדינה התקיים בעיר סלטיו בין זוג נשים.
ב-11 באפריל 2013 הוצגה הצעת חוק להכשרת איחודים אזרחיים בקונגרס של מדינת קמפצ'ה, עבור זוגות חד-מיניים ומהמין השני כאחד. הצעת החוק התקבלה פה אחד ב-20 בדצמבר 2013.
ביולי 2013, הקונגרס של מדינת קולימה חוקק תיקון שמתיר לזוגות חד-מיניים ליצור איחודים אזרחיים באופן חוקי על ידי "התקשרות בקשרים זוגיים עם אותן זכויות וחובות ביחס לנישואים אזרחיים". ב-5 במאי 2016 בוטל התיקון והוחלף בהכרה בנישואים חד-מיניים לאחר שקונגרס המדינה הכשיר הכרה משפטית בנישואים של זוגות מאותו המין.
בשנת 2013, הוצגת הצעת החוק תחת הכותרת "דו-קיום חופשי" על ידי מספר רב של נציגים ממפלגות שונות לקונגרס של מדינת חליסקו. ההצעה קובעת הכשרה של איחודים אזרחיים חד-מיניים במדינה כל עוד הם אינם נחשבים לנישואים, ושטקס כריתת האיחוד האזרחי יתבצע עם נוטריון משפט אזרחי (אנ'). ב-31 באוקטובר 2013 הקונגרס הצביע בעד ההצעה עם רוב של 20 קולות בעד, 15 נגד, 3 נעדרים ונמנע 1. הצעת החוק נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2014. עם זאת, ב-13 בספטמבר 2018, בית המשפט העליון של מקסיקו ביטל את החוק בטענה של "רקע טכני".
ב-7 בספטמבר 2015 הצעת חוק להכרה באיחוד אזרחי בין זוגות חד-מיניים אושרה פה אחד (34 מחוקקים) על ידי הקונגרס של מדינת מיצ'ואקאן. ההצעה פורסמה כחוק ב-30 בספטמבר 2015 בכתב העת הרשמי של ממשלת המדינה.
בדצמבר 2016 הקונגרס של מדינת טלקסקלה אישר הצעת חוק להכרה באיחוד אזרחי בקרב זוגות חד-מיניים בהצבעת רוב של 18 בעד ו-4 נגד. ההצעה נכנסה לתוקף ב-12 בינואר 2017.
ב-28 במאי 2020 הקונגרס של וראקרוס העביר הצעת חוק להכרה בקוהביטציה לא רשומה בהצבעה של 35 בעד ו-12 נגד. ההצעה מעניקה לזוגות שמתגוררים יחד, הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, את אותן הזכויות, הטבות וחובות כמו זוגות נשואים. ההצעה פורסמה כחוק בכתב העת הרשמי של ממשלת המדינה ב-10 ביוני לאחר חתימתו של מושל וראקרוס ונכנסה לתוקף ביום למחרת. החוק מגדיר קוהביטציה כ-"איחוד העובדתי בין זוג אנשים, מבלי שיש ביניהם חוזה, שניהם חופשיים מנישואים ומחליטים לחלוק את חייהם יחד כדי לפרנס זה את זה".
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות > נישואים חד-מיניים לפי מדינה

המעמד של נישואים חד-מיניים ב-31 מדינות מקסיקו ועיר הבירה מקסיקו סיטי ששוכנת באזור פדרלי נפרד, היה שונה ממדינה למדינה לאורך השנים ולא מוכר בפריסה פדרלית. מאז 2015, בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של מקסיקו, טקסי נישואים חד-מיניים נקודתיים שבוצעו בכל מדינה שהיא החלו להיות מוכרים בעקבות קבלת צו מניעה משופט שניתן לאחר שהזוג ביקש הכרה בסוג הנישואים וסורב, שלאחר מכן הוגש על ידי הזוג לממשלת המדינה שחויבה דה פקטו להכיר באירוע כנישואים חד-מיניים, על אף היעדר העיגון דה יורה של ההכרה. במשך השנים מאז עד 2022, כלל מדינות מקסיקו הכשירו הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים ברמה המדינתית בשטחן באמצעות דרכים שונות, בהן:
חקיקה: באחה קליפורניה הדרומית, קמפצ'ה, קואווילה, קולימה, גררו, אידלגו, מקסיקו, מקסיקו סיטי, מיצ'ואקאן, מורלוס, נאיאריט, ואחאקה, קרטרו, סן לואיס פוטוסי, סינלואה, טבסקו, טמאוליפס, טלקסקלה, יוקטן וסקטקס.
החלטה מנהלית שבה ממשלת המדינה או הרישום האזרחי בחרו להפסיק לאכוף את האיסור על הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים: באחה קליפורניה, דורנגו, קינטנה רו (עברה קודיפיקציה מאוחר יותר), צ'יוואווה וגואנחואטו (לא עברה קודיפיקציה).
פסיקת בית המשפט העליון לצדק של האומה: אגואסקליינטס וצ'יאפס (לא עברה קודיפיקציה), חליסקו, נואבו לאון, פואבלה, וראקרוס ווסקטקס (עברה קודיפיקציה מאוחר יותר).
הגנה מפני אפליה

ב-29 באפריל 2003, הפרלמנט של מקסיקו, קונגרס האיחוד, העביר פה אחד את החוק הפדרלי למניעת וביטול אפליה, שכלל מאתה ואילך נטייה מינית (העדפות מיניות) כקטגוריה מוגנת. החוק, שנכנס לתוקף ב-11 ביוני 2003 לאחר פרסומו בכתב העת הרשמי של הפדרציה, יצר את הרשות הממשלתית - המועצה הלאומית למניעת אפליה (CONAPRED) כדי לאכוף אותו שמהווה חלק ממשרד הפנים של מקסיקו ובעלת אישיות משפטית. סעיף 4 לחוק מגדיר אפליה באומרו:
"כל הבחנה, הדרה או הגבלה המבוססת על מוצא אתני או לאומי, מין, גיל, מוגבלות, מצב חברתי או כלכלי, בריאות, הריון, שפה, דת, דעה, העדפות מיניות, מעמד אזרחי או כל דבר אחר, הפוגעים בהכרה או בהנאה או זכויות ושוויון אמיתי במונחים של הזדמנויות לאנשים".
סעיף 9 לחוק מגדיר "התנהגות מפלה" באומרו:
"מניעת גישה לחינוך ציבורי או פרטי, איסור בחירה חופשית של תעסוקה, הגבלת גישה, קביעות או קידום בתעסוקה, שלילה או הגבלת מידע על זכויות רבייה, שלילת שירותים רפואיים, מניעת השתתפות בארגונים אזרחיים, פוליטיים או כל סוג אחר של ארגונים, מימוש זכויות קניין, פגיעה, לעג או קידום אלימות באמצעות הודעות ותמונות המוצגות באמצעי תקשורת, מניעת גישה לביטוח לאומי והטבותיו, מניעת גישה לכל שירות ציבורי או מוסד פרטי המספק שירותים לציבור, הגבלת חופש התנועה, ניצול או טיפול בצורה פוגענית או משפילה, הגבלת השתתפות בפעילויות ספורט, בילוי או תרבות, הסתה לשנאה, אלימות, דחייה, לעג, השמצה, לשון הרע, רדיפה או הדרה, קידום או התענגות על רקע התעללות פיזית או פסיכולוגית על סמך מראה גופני או לבוש, דיבור, גינונים או התייחסות גלויה להעדפות מיניות".
על פי הסקר הלאומי הראשון בנושא אפליה שבוצע במקסיקו בשנת 2005 על ידי המועצה הלאומית למניעת אפליה, 48 אחוז מהמקסיקנים שרואיינו ציינו שהם "לא יאפשרו להומוסקסואל לגור בביתם", 95 אחוז מההומוסקסואלים שרואיינו ציינו שבמקסיקו "קיימת אפליה נגדם", 4 מתוך 10 הצהירו שהם "היו קורבן למעשי הדרה", מעל למחצית הצהירו שהם "מרגישים דחויים" ו-6 מתוך 10 חשו כי "האויב הגרוע ביותר שלהם הוא יחס החברה".
הגנה מפני אפליה > חוקים לאיסור פשעי שנאה

חוקים לאיסור פשעי שנאה שמכירים במניעים של העדפות מיניות או מגדריות כגורמים מחמירים במתן פסקי דין לפושעים, הועברו במשך השנים בבירה מקסיקו סיטי וב-16 מדינות שונות, בהן: אגואסקליינטס, באחה קליפורניה הדרומית, קולימה, קואווילה, גררו, חליסקו, מיצ'ואקאן, נאיאריט, פואבלה, קרטרו, סן לואיס פוטוסי, סינלואה, סונורה, טלקסקלה, וראקרוס וסקטקס.
הגנה מפני אפליה > תיקון חוקתי 2011

בשנת 2011 תוקנה החוקה של מקסיקו כדי לאסור אפליה במפורש בתוכן שלה על רקע נטייה מינית, תיקון שהחליף את העילה הקודמת של "העדפות" שהייתה נוכחת בסעיף והוגדרה לעיתים קרובות כ-"מעורפלת" בכל הנוגע להגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית. התיקון החוקתי דרש אשרור על ידי לפחות 16 ישויות פדרליות (כחצי מתוך 32 הישויות הפדרליות של מקסיקו) כדי להיחקק. 20 המדינות: אגואסקליינטס, באחה קליפורניה הדרומית, קמפצ'ה, צ'יאפס, צ'יוואווה, קואווילה, קולימה, דורנגו, גררו, מקסיקו, מיצ'ואקאן, נאיאריט, קרטרו, קינטנה רו, סן לואיס פוטוסי, סונורה, טבסקו, טמאוליפס, וראקרוס וסקטקס אשרר את התיקון. בכך, מקסיקו הפכה למדינה השנייה באמריקה הלטינית, אחרי אקוודור משנת 2008, שהחלה לספק הגנה חוקתית מפני אפליה עבור נטייה מינית. מאז, סעיף 1 לחוקת מקסיקו קובע באומרו כי:
"כל צורה של אפליה, המבוססת על מוצא אתני או לאומי, מין, גיל, מוגבלויות, מעמד חברתי, מצבים רפואיים, דת, דעות, נטייה מינית, מצב משפחתי או כל צורה אחרת, הפוגעת בכבוד האדם או מבקשת לבטל או להפחית את הזכויות והחירויות של האנשים אסורה".
הגנה מפני אפליה > חוקים לאיסור אפליה לפי מדינה

רוב מדינות מקסיקו חוקקו לאורך השנים חוקים מקומיים ברמת המדינה שאסרו על אפליה על בסיס נטייה מינית או מגדר בקרב אזרחים בשטחן או על בסיס העילה של זהות מגדרית עבור הגנה משפטית מפורשת על טרנסג'נדרים, בהן:
הגנה מפני אפליה > חוקים לאיסור אפליה לפי מדינה > מדינות שאסרו בחוק בשטחן על אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית

20 מדינות ועיר הבירה: אגואסקליינטס, באחה קליפורניה, באחה קליפורניה הדרומית, קמפצ'ה, קואווילה, דורנגו, גררו, אידלגו, חליסקו, הבירה מקסיקו סיטי, מיצ'ואקאן, מורלוס, נאיאריט, נואבו לאון, ואחאקה, פואבלה, קינטנה רו, סינלואה, סונורה, טלקסקלה ויוקטן.
הגנה מפני אפליה > חוקים לאיסור אפליה לפי מדינה > מדינות שאסרו בחוק בשטחן על אפליה על רקע נטייה מינית ומגדר, אך לא על רקע זהות מגדרית

10 מדינות: צ'יאפס, צ'יוואווה, קולימה, גואנחואטו, קרטרו, סן לואיס פוטוסי, טבסקו, טמאוליפס, וראקרוס וסקטקס.
הגנה מפני אפליה > חוקים לאיסור אפליה לפי מדינה > מדינות שלא אסרו בחוק בשטחן על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית

מדינה אחת: מקסיקו.
הגנה מפני אפליה > איסור דברי שטנה

בית המשפט העליון של מקסיקו קבע בפסיקה בשנת 2013 ששתי מילות הסלנג המקסיקניות "פונאל" ו-"מריקונין" שמשמשות ככינוי גנאי נגד הומוסקסואלים, אינן מוגנות כחופש ביטוי על פי חוקת מקסיקו ובכך, מי שהמילים הללו הופנו נגדם רשאים להגיש תביעה עבור פיצויים מהעבריינים על נזקים מוסריים שנגרמו להם.
שירות צבאי

המדיניות של הכוחות המזוינים של מקסיקו בנושא נטייה מינית היא מעורפלת, וכתוצאה מכך מותירה את הגישה לשירות צבאי של חיילים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מוצהרים בסימן שאלה. רשמית, לא קיים חוק או מדיניות שמונעת במפורש מחיילים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים לשרת, ומועמדים לשירות ביטחון אינם נחקרים בנושא. אולם, בפועל, חיילים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים דווחו כמי שנתונים להטרדה חמורה על רקע נטייתם המינית בצבא המקסיקני לאורך השנים ולעיתים קרובות הודחו מהשירות שלהם על רקע הסוגיה. הנחיה שניתנה בשנת 2003 תיארה פעולות "המנוגדות למוסר או לנימוסים טובים בתפקיד הצבאי ומחוצה לו" כהתנהגות "בלתי הולמת חמורה" שמצדיקה "פעולה משמעותית נגדה" בצבא המקסיקני. התייחסויות אחרות למוסריות בשירות הצבאי נמצאות במספר רב של מסמכים צבאיים, מה שמותיר מקום לפרשנות לגבי הומוסקסואליות. למרות שלא נודעה עמדה ברורה מההנהגה הצבאית לאורך השנים כלפי הנושא, מספר גנרלים מקסיקנים לשעבר הסכימו עם הקביעה שחיילים הומוסקסואלים לרוב הודחו משירותם הצבאי באמצעות עידוד יציאה מהצבא או הודחו בחוסר כבוד. נכון לדברי דיווחים שפורסמו בשנת 2018, לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של מקסיקו.
זהות מגדרית

ב-13 במרץ 2004, נכנסו לתוקף תיקונים לקוד האזרחי של הבירה מקסיקו סיטי כדי לאפשר לאנשים טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית לשנות את מגדרם ואת שמם בתעודות הלידה שלהם. בספטמבר 2008, הקונגרס של מקסיקו סיטי אישר הצעת חוק בהצבעת רוב של 37 בעד ו-17 נגד שהקלה על הליך שינוי שמם החוקי של טרנסג'נדרים בעיר. ב-13 בנובמבר 2014 אישר הקונגרס פה אחד (46 מחוקקים) חוק לזהות מגדרית. על פי החוק החדש, טרנסג'נדרים שמעוניינים לשנות את מגדרם המשפטי רשאים לעשות זאת על ידי הודעה למרשם האוכלוסין שהם מעוניינים לשנות את המגדר שהוקצה בתעודת הלידה שלהם, כאשר דרישה של העברת ניתוח להתאמה מגדרית, טיפולים פסיכותרפיים או כל סוג אחר של אבחון בנושא לא ידרשו עוד עבור הכרה משפטית בשינוי מגדר. החוק נכנס לתוקף בתחילת 2015. עד סוף שנת 2018, כ-3,481 טרנסג'נדרים מקסיקנים בבירה השתמשו בהנחיות החוק החדש (2,388 נשים טרנסג'נדריות ו-1,093 גברים טרנסג'נדרים).
נכון לאוקטובר 2023, כ-20 מדינות נוספות במקסיקו הלכו בעקבות עיר הבירה בהעברה של הכרה משפטית בשינוי מגדר בקרב טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית בשטחן, בהן: מיצ'ואקאן (2017), נאיאריט (2017), קואווילה (2018), אידלגו (2019), סן לואיס פוטוסי (2019), קולימה (2019), באחה קליפורניה (2019), ואחאקה (2019), טלקסקלה (2019), צ'יוואווה (2019), סונורה (2020), חליסקו (2020, עברה קודיפיקציה ב-2022), קינטנה רו (2020), פואבלה (2021), באחה קליפורניה הדרומית (2021), מקסיקו (2021), מורלוס (2021), סינלואה (2022), סקטקס (2022) ודורנגו (2023). בכלל המדינות, ניתוח להתאמה מגדרית לא נדרש עבור הכרה משפטית בשינוי מגדר.
באוגוסט 2018 שופט פדרלי בטמאוליפס הורה על שינוי המגדר בתעודת הלידה של אישה טרנסג'נדרית במדינה. באוקטובר 2018 קבע בית המשפט העליון של מקסיקו כי איסור על טרנסג'נדרים לשנות את מגדרם המשפטי במסמכים רשמיים מהווה הפרה של זכויות חוקתיות, פסיקה שנוצרה בעקבות מקרה של אדם טרנסג'נדר ממדינת וראקרוס שנשללה ממנו הגישה לשינוי שמו ומגדרו בתעודת הלידה שלו ללא פסק דין שיפוטי קודם לכן. כמו כן, בית המשפט העליון פסק במאי 2019 כי "הזכות להגדרה עצמית של זהות מגדרית היא זכות אדם יסודית". בתיק הזה, היה מעורב אדם טרנסג'נדר ממדינת חליסקו שנשללה ממנו הזכות לשנות את מגדרו המשפטי בתעודת הלידה שלו.
זהות מגדרית > מגדר שלישי / א-בינארי

בפברואר 2022, מקסיקו הנפיקה את הסמן המגדרי הא-בינארי הראשון בתעודת לידה בעקבות פסיקת בית משפט. ביולי 2022 מזכירות משרד הפנים של מקסיקו (אנ') הנפיקה את קוד מרשם האוכלוסין הייחודי (אנ') הא-בינארי הראשון מסוגו במדינה בעקבות פסיקת בית משפט. בנובמבר 2022, הקונגרס של מדינת אידלגו הצביע פה אחד להכרה משפטית בזהות מגדרית א-בינארית.
במאי 2023 נוספה לדרכון המקסיקני אפשרות זמינה לסימון מגדר שלישי תחת האות "X" לצד אפשרות סמני המגדר של זכר ונקבה.
טיפול המרה

נכון לאוקטובר 2023, החל משנת 2022 בקונגרס האיחוד (הפרלמנט המקסיקני) תלויה ועומדת הצעת חוק לאיסור משפטי בפריסה ארצית של תרגול הטכניקות הפסאודו-מדעיות של טיפול המרה עם עונשים צפויים של עד 12 שנות מאסר לכל מי שימצע מתרגל אותן באחרים או מקדם אותן. ב-11 באוקטובר 2022, הסנאט המקסיקני (הבית העליון) העביר את הצעת החוק בהצבעת רוב של 69 בעד ו-16 מתנגדים. לאחר מכן הצעת החוק נשלחה לקונגרס הנבחרים (הבית התחתון) להמשך הליך החקיקה.
עם זאת, לאורך השנים על אף היעדר ההפללה בפריסה ארצית של ביצוע וקידום של טיפול המרה, כ-15 מדינות מקסיקו לצד עיר הבירה העבירו איסור משלהן ברמה המדינית על איסור משפטי של ביצוע וקידום התרגול הפסאודו-מדעי, בהן:
מקסיקו סיטי (31 ביולי 2020)
מקסיקו (20 באוקטובר 2020)
באחה קליפורניה הדרומית (28 ביוני 2021)
יוקטן (25 באוגוסט 2021)
סקטקס (25 באוגוסט 2021)
קולימה (28 בספטמבר 2021)
טלקסקלה (19 באוקטובר 2021)
ואחאקה (11 בנובמבר 2021)
חליסקו (6 באפריל 2022)
באחה קליפורניה (26 במאי 2022)
פואבלה (2 ביוני 2022)
אידלגו (7 ביוני 2022)
סונורה (6 בדצמבר 2022)
נואבו לאון (21 בדצמבר 2022)
קרטרו (29 ביוני 2023)
סינלואה (27 ביולי 2023)
תרומת דם

באוגוסט 2012 אושרו תקנות בריאות חדשות שמתירות מאתה ואילך לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לתרום דם בדומה לתקנות שנדרשות מתורמים הטרוסקסואלים ללא הגבלות נוספות. התקנות פורסמו ביומן הרגולטורי של מקסיקו בחודש אוקטובר ונכנסו לתוקף ב-25 בדצמבר 2012.