stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ירדן – ערב הסעודית
היסטוריה > לאחר חילופי השטחים

ריאד סיפקה סיוע כלכלי לפרויקטי פיתוח, ולאחר מלחמת ששת הימים, תרומות כספיות ישירות לתקציב. סעודיה גם תיווכה בין ירדן ליריביה הערבים השונים, כולל אש"ף בשנים 71–1970 וסוריה ב-1980.
ערב הסעודית סייעה לירדן במהלך הסכסוך הערבי ישראלי, ואיפשרה לאזרחים ירדנים רבים וגם לפלסטינים בעלי אזרחות ירדנית לעבוד בסעודיה. עם זאת, היחסים הידרדרו במהירות במהלך מלחמת המפרץ, כאשר חוסיין, מלך ירדן, תמך בעיראק של סדאם חוסיין שהתעמתה עם סעודיה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 היחסים בין ירדן וסעודיה שופרו, המדינות שוב החלו לשתף פעולה בנקודות המרכזיות בכלכלה ובמדיניות החוץ. לפי סקר דעת קהל של מרכז המחקר פיו, משנת 2013, 88% מהירדנים מביעים דעה חיובית על ערב הסעודית, כאשר 11% מביעים דעה לא חיובית. גם פעילותה של איראן ככוח אזורי פוליטי, והאיום הנתפס על יציבות הממלכות, קירבו בניהן.
לאחר מינוי של מוחמד בן סלמאן ליורש העצר הסעודי, וכתוצאה מכך האיש החזק בממלכה, היחסים הידרדרו בשל הבדלי הגישות של המדינות ביחס לתוכנית השלום של הנשיא טראמפ לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני, היחס לטורקיה של רג'פ טאיפ ארדואן, אופן הפעילות המשותפת שלהן בעת המשבר הדיפלומטי הקטרי ומלחמת האזרחים התימנית. במקביל, המדינות המשיכו לשתף פעולה בתחומי הבריאות, התקשורת, התרבות, הרווחה, הדיור והאנרגיה. הסחר בין ירדן לסעודיה הגיע לכ-4.7 מיליארד דולר בשנת 2022, בעוד שההשקעות הסעודיות בירדן היו על כ-12 מיליארד דולר.
ירדן היא בעלת השפעה בהר הבית, הקדוש לשלושת הדתות האברהמיות: יהדות, נצרות ואסלאם, דרך ה"ווקף", האמון על שמירת הסטטוס קוו בהר הבית והאפוטרופסות ההאשמית על המקומות הקדושים בירושלים. סעודיה היא "שומרת המקומות הקדושים" – מכה ואל-מדינה. הירדנים חששו מהשפעה סעודית בהר הבית שתהיה על חשבונם.
לקריאה נוספת

יוסף נבו, ירדן: החיפוש אחר זהות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמודים 69 - 70, 119 - 121, 273 - 275.
Elie Podeh, 'Ending an Age-Old Rivalry: The Rapprochement between the Hashemites and the Saudis, 1956-1958', in: The Hashemites in the Modern Arab World: Essays in Honour of the late Professor Uriel Dann ed. Asher Susser & Aryeh Shmuelevitz, Frank Cass & Co. 1995
Laurie A. Brand, Jordan's Inter-Arab Relations: The Political Economy of Alliance Making, Columbia University Press, 1994, pg. 87-122
אתה חי רק פעמיים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אתה חי רק פעמיים 
 בימוי:  לואיס גילברט 
 הופק בידי:  אלברט ברוקולי, הארי סאלצמן 
 תסריט:  איאן פלמינג (סופר)  רואלד דאל
 עריכה:  פיטר האנט 
 שחקנים ראשיים:  שון קונרי   אקיקו ואקבאיאשי
 מוזיקה:  ג'ון בארי ננסי סינטרה (שיר נושא)
 צילום:  פרדי יאנג 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  הפקות Eon, יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 ביוני 1967 (בריטניה)
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט נינג'ות, סרט הרפתקאות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט ריגול, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  הונג קונג הבריטית, טוקיו, קיושו, צפון נורבגיה, יפן, וושינגטון די. סי. 
 תקציב:  10,300,000‏$
 הכנסות:  101,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   youonlylivetwice
 סרט קודם:  כדור הרעם
 סרט הבא:  בשרות הוד מלכותה
 דף הסרט ב־IMDb
 
אתה חי רק פעמיים (באנגלית: You Only Live Twice) הוא הסרט החמישי במספר בסדרת ג'יימס בונד סוכן חשאי 007 אותו מגלם השחקן שון קונרי.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1967. הוא מבוסס על ספר מאת איאן פלמינג בעל אותו שם (שם הספר הוא פרפרזה על הביטוי "חיים רק פעם אחת"). הסרט, הנחשב גם לראשון בסדרה שהתנתק עלילתית מן הנעשה בסדרת הספרים שהוא מתבסס עליה, הופק על ידי חברת EON הפקות ובוים על ידי לואיס גילברט. ב-1964 הספר תורגם לעברית בשם בשליחות חשאית לטוקיו בידי ב. אוריאל, בהוצאת ספיח.
עלילה

ספינת חלל אמריקאית נחטפת על ידי כוחות מסתוריים בעודה במסלול סביב כדור הארץ.
ארצות הברית וברית המועצות, שתיהן, מטילות את האשם אחת על השנייה ודומה כי אם לא יפתר המשבר במהרה תפרוץ מלחמת עולם שלישית.
השירות החשאי של בריטניה לעומת זאת מאתר ספינת חלל מסתורית הנוחתת במימי יפן, מתוך חשד כי במזימה מעורב צד שלישי כלשהו נשלח הסוכן החשאי ג'יימס בונד לחקור בעניין.
לצורך ביצוע המשימה מבוים מותו של הסוכן החשאי וארונו מושלח למים בטקס קבורה בעיר הונג קונג, זאת מתוך כוונה לאפשר לג'יימס בונד לחקור את התעלומה מבלי לעורר חשד כלשהו.
ג'יימס בונד נמשה מן המים על ידי צוללת בריטית ויוצא ליפן שם הוא נפגש עם מנהיג השירותים החשאיים של יפן, "טייגר" טנאקה. בונד "מתחתן" פיקטיבית עם יפנית.
בונד מסתנן אל מפעל כימיקלים של חברת אוסטו ומגלה שם כי הם מייצרים כמויות גדולות של חמצן נוזלי, חומר הכרחי לצורך שיגור טילים לחלל.
אט אט מתפזר הערפל סביב התעלומה ומתגלה המוח האמיתי מאחורי המזימה: ארנסט סטאברו בלופלד שעומד בראש תאגיד ספקטר (S.P.E.C.T.R.E) וסין שמממנת את פעולותיו בכוונה להצית מלחמת עולם שלישית ולהשתלט על העולם בבוא העת.
בונד מסתנן אל בסיס המבצעים הסודי של ספקטר החבוי בתוככי הר געש כבוי אך נתפס על ידי כוחותיו של בלופלד.
טנאקה מסתער גם הוא על הבסיס בליווי כוח לוחמי נינג'ה אך המתקפה נכשלת.
בונד שמצליח להחלץ משוביו בשלב זה פותח את גג הר הגעש ומאפשר לכוחותיו של טנאקה להסתער על הבסיס בכוחות מחודשים, בחסות הקרב המתפתח מצליח בונד לפוצץ את ספינת החלל המסתורית בחלל בטרם השלמת משימתה, ובכך מונע מלחמת עולם נוספת.
הפקה

בתחילה תוכנן כי הסרט השישי בסדרה "בשרות הוד מלכותה" יצולם לפני "אתה חי רק פעמיים", אך לאחר מחלוקת בהפקה, הוחלט לצלם את "אתה חי רק פעמיים" קודם.
שלא כמו ממרבית עלילות סרטי הסדרה האחרות אשר מתרחשות במספר מדינות, רוב העלילה בסרט מתקיימת רק במדינה אחת- יפן.
לפני תחילת הצילומים, השחקן הראשי שון קונרי היה עייף מהמשחק בסדרה ומהמחויבות לצילומים ולפרסום הסרט. לבסוף המפיקים הצליחו לשכנע אותו לשחק בסרט ואף הגדילו את שכרו, אך חיפשו לו מחליף.
צילומי הסרט התקיימו מיולי 1966 עד מארס 1967 והתרחשו בעיקר בטירת הימג'י במחוז היוגו ובמטרו של טוקיו. במהלך הצילומים בקיושו, המוני תושבים נהרו אל הסט על מנת לראות את "קרב היריות" המתוכנן. המשטרה אף נקראה לאבטח את הסט מתוך חשש לחדירות אליו. הסטים של בסיס הר געש נבנו במיוחד באולפנים. סצנת קרב המטוסים הייתה סצנה מאוד מורכבת מבחינת הצילום, ולבסוף צולמה בקוסטה דל סול, ספרד. תחנת הרדאר הסובייטית צולמה למעשה בנורווגיה. הסצנה בה בונד מזייף את מותו צולמה בהונג קונג ו"קבורתו" של בונד נערכה על ספינה אמריקאית ליד חופי גיברלטר.
הסרט היה הרביעי בסדרה שהפסקול שלו הוכן על ידי ג'ון בארי. שיר הנושא נכתב על ידי בארי ובוצע על ידי ננסי סינטרה, לאחר שאביה פרנק סינטרה ויתר על ההזדמנות.
דגם רודסטר של "טויוטה 2000GT" עשה את הופעת המסך המפורסמת ביותר שלו בסרט "אתה חי רק פעמיים" שרובו צולם ביפן.
שחקן סרטי בונד דניאל קרייג הצביע על דגם "טויוטה 2000GT" כ"מכונית בונד המועדפת עליו מכל הזמנים".
שחרור הסרט וקבלתו

בכורת הסרט התרחשה בלונדון, ואף המלכה אליזבת השנייה נכחה בה. הסרט הרוויח 43 מיליון דולר בארצות הברית ומעל 111 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט קיבל ציון של 72% באתר Rotten Tomatoes ובסך הכל קיבל ביקורות מאוד צוננות מן המבקרים.
הערות שוליים

↑  אתה חיי רק פעמים You Only Live Twice- The James Bond International Fan Club". 007.info.
↑  דגם "טויוטה 2000GT" - מכונית בונד המועדפת על דניאל קרייג blog.toyota.co.uk/toyota-2000gt-is-bonds-favourite-bond-car
| סרטי ג'יימס בונד |
| --- | --- | --- |
| שון קונרי | ד"ר נו (1962) • מרוסיה באהבה (1963) • גולדפינגר (1964) • כדור הרעם (1965) • אתה חי רק פעמיים (1967) • יהלומים לנצח (1971) |  |
| ג'ורג' לייזנבי | בשרות הוד מלכותה (1969) |  |
| רוג'ר מור | חיה ותן למות (1973) • האיש בעל אקדח הזהב (1974) • המרגלת שאהבה אותי (1977) • מונרייקר (1979) • לעינייך בלבד (1981) • אוקטופוסי (1983) • רצח בעיניים (1985) |  |
| טימותי דלטון | 007  באזור המסוכן (1987) • רישיון להרוג (1989) |  |
| פירס ברוסנן | גולדן איי (1995) • מחר לנצח (1997) • העולם אינו מספיק (1999) • למות ביום אחר (2002) |  |
| דניאל קרייג | קזינו רויאל (2006) • קוונטום של נחמה (2008) • סקייפול (2012) • ספקטר (2015) • לא זמן למות (2021) |  |
| הפקות לא-רשמיות | קזינו רויאל (1967, דייוויד ניבן ואחרים) • לעולם אל תאמר לעולם לא (1983, שון קונרי) |  |
| יצירותיו של רואלד דאל |
| --- | --- | --- |
| ספרי ילדים | ג'יימס והאפרסק הענק (1961) • צ'ארלי והשוקולדה (1962) • אצבע הקסם (1966) • מר שועל המהולל (1970) • צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית (1972) • דני אלוף העולם (1975) • התנין הענקי (1978) • העי"ג (1982) • המכשפות (1983) • הג'ירף השקנאי וגם אני (1985) • מטילדה (1988) • בצ בצ רקי (1989) |  |
| ספרי מבוגרים | דודי אוסוולד (1979) • סיפורי הפתעה (1979) • עור וסיפורים נוספים (1980) |  |
| שירים לילדים | שירים עליזים וחרוזים פוחזים (1989) |  |
| סרטים ע"פ ספריו | וילי וונקה ומפעל השוקולד (1971) • העי"ג (1989) • המכשפות (1990) • ג'יימס והאפרסק הענק (1996) • מטילדה (1996) • צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005) • מר שועל המהולל (2009) • העי"ג (2016) • טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד (2017) • המכשפות (2020) • מטילדה (2022) • וונקה (2023) • הסיפור המופלא של הנרי שוגר (2023) • הברבור (2023) • לוכד העברושים (2023) • רעל (2023) |  |
| מחזות זמר ע"פ ספריו | מטילדה (2010) • צ'ארלי ומפעל השוקולד (2013) |  |
| תסריטים לסרטים | אתה חי רק פעמיים (1967) • צ'יטי צ'יטי בנג בנג (1968) • וילי וונקה ומפעל השוקולד (1971) |  |
| ערכים קשורים | פטרישיה ניל • אוליביה דאל • אופליה דאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1027126251  VIAF: 316752040   WorldCat (עם VIAF): 316752040
אה"מ קינג ג'ורג' החמישי (1939)

| --- | --- |
אה"מ קינג ג'ורג' החמישי, 1945
אה"מ קינג ג'ורג' החמישי, 1945
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 סדרה:  אוניית מערכה מסדרת המלך ג'ורג' החמישי 
 סדרה קודמת:  המלך ג'ורג' החמישי
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ויקרס-ארמסטרונג 
 תחילת הבנייה:  1 בינואר 1937
 הושקה:  21 בפברואר 1939
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1940 – 1949 (כ־8 שנים)
 אחריתה:  נגרטה בשנת 1957
 מלחמות וקרבות:  המערכה באוקיינוס האטלנטי 
 מידות
 הֶדְחֶק:  42,200 טון
 אורך:  227 מטר
 רוחב:  31 מטר
 שוקע:  9.9 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  28 קשרים
 גודל הצוות:  1,422 איש
 טווח שיוט:  10,000 ק"מ במהירות 18 קשר
 הנעה:  8 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 125,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים בעלי שלושה להבים וקוטר 4.42 מטר
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 374 מ"מ, שריון תחתון – 137 מ"מ, שריון סיפון – עד 136 מ"מ, צריחי תותחים – 324 מ"מ
 חימוש:  10 תותחים 14 אינץ' (356 מ"מ), קליבר 45, 16 תותחים 5.25 אינץ' (133 מ"מ), 64 תותחים נ"מ 2 ליטראות (1.5 אינץ', 40 מ"מ)
 מטוסים:  ארבעה מטוסי סיור אמפיביים סופרמרין וולרוס
 
אה"מ קינג ג'ורג' החמישי הייתה האונייה המובילה של חמש אוניות המערכה הבריטיות מסדרת קינג ג'ורג' החמישי של הצי המלכותי. קינג ג'ורג' החמישי, שהונחה בשנת 1937 ונכנסה לשירות בשנת 1940, פעלה במהלך מלחמת העולם השנייה בכל שלושת זירות המלחמה הימיות הגדולות, האוקיינוס האטלנטי, הים התיכון והאוקיינוס השקט, ופעלה כחלק מצי הבית הבריטי וצי האוקיינוס השקט. במאי 1941, יחד עם אה"מ רודני, קינג ג'ורג' החמישי הייתה מעורבת במצוד ובמרדף אחר אוניית המערכה ביסמרק, ובסופו של דבר גרמה לנזק חמור שהוביל לטביעת כלי השיט הגרמני. ב-1 במאי 1942 המשחתת אה"מ פנג'בי טבעה לאחר התנגשות עם קינג ג'ורג' החמישי בתנאי ערפל. קינג ג'ורג' החמישי השתתפה במבצע האסקי (נחיתות בעלות הברית בסיציליה) והפגיזה את האי לבאנצו ואת נמל טרפאני. היא גם ליוותה חלק מהצי האיטלקי שנכנע, שכלל את אוניות המערכה אנדראה דוריאה ודואיליו, למלטה. בשנת 1945 קינג ג'ורג' החמישי השתתפה במבצעים נגד היפנים באוקיינוס השקט.
קינג ג'ורג' החמישי הפכה לאוניית הדגל של צי הבית הבריטי ב-1 באפריל 1941, היא נשארה כזו במהלך שארית המלחמה והפכה לספינת אימון בנובמבר 1947.
תכנון > מאפיינים כלליים

קינג ג'ורג' החמישי נבנתה על ידי ויקרס-ארמסטרונג במספנת הצי ווקר, ניוקאסל על הטיין; היא הונחה ב-1 בינואר 1937, הושקה ב-21 בפברואר 1939 ונכנסה לשירות ב-11 בדצמבר 1940. האונייה הייתה באורך כולל של 745 רגל (227 מטרים), רוחב של 112 רגל (34 מטרים) ושוקע של 34 רגל (10 מטרים). הדחק האונייה היה 38,031 טון בתפוסה סטנדרטית ו-42,237 טון במעמס מלא. לאחר השיפוץ שלה ב-1944, ההדחק שלה היה 39,100 טון בתפוסה סטנדרטית, ו-44,460 טון במעמס מלא. היא יכלה לשאת 3,918 טון מזוט, 192 טון סולר, 256 טון מי הזנה רזרביים ו-444 טון מים מתוקים. בהתבסס על צריכת הדלק המיועדת, הטווח שלה היה: 4,000 מיילים ימיים (7,400 ק"מ) במהירות 25 קשרים (46 קמ"ש), 10,250 מיילים ימיים (18,980 ק"מ) במהירות 15 קשרים (28 קמ"ש) ו-14,400 מיילים ימיים (26,700 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). עם זאת, בפועל צריכת הדלק הייתה גבוהה בהרבה, ובמהירות של 16 קשרים (30 קמ"ש) הטווח בפועל היה כ-6,300 מיילים ימיים (11,700 ק"מ) עם קצבת עתודה של חמישה אחוזים. האונייה תוכננה במסגרת המגבלות ההדוקות של 35,000 טון של האמנה הימית של וושינגטון, אולם השירות בזמן המלחמה הצריך הגדלת תזוזה של התכנון, הפחתה רצינית של הלוח החופשי והשפיעה על כושר הים. זה היה הכי חריף בחרטום הנמוך ממילא. עם מעט מדי ציפה קדימה, החרטומים הוצפו בקלות גם בים מתון, כאשר ריסוס נשטף מעל שני הצריחים הקדמיים. ים סוער היה עלול להציף את צריח 'A', ולהטביע בתוכו גם אנשים וגם מכונות.
תכנון > הנעה

קינג ג'ורג' החמישי הייתה מצוידת בשמונה דוודים של אדמירליטי. תצורה זו הייתה מעט יותר קונבנציונלית מסדרת נלסון הקודמת, עם חדרי דוודים ממוקמים זה לצד זה וכל זוג משויך לחדר טורבינות מאחוריהם. משטח החימום הכולל של חדרי הדוודים בקינג ג'ורג' החמישי היה 78,144 רגל רבוע (7,259.8 מטרים רבועים). הדוודים במשקל 416 טון הפיקו יותר מ-100,000 כוחות סוס (75,000 קילוואט), והעניקו מהירות מרבית של 28 קשר. שמונת הדוודים היו חסכוניים יותר בחלל ובדלק מאשר עשרים וארבעה הדוודים בסיירת המערכה אה"מ הוד. פחות דוודים, אך גדולים יותר, הורידו את המשקל ליחידת חום שנמסרה, וכך גם הגבירו את יעילות הדוד וצריכת דלק ליחידת שטח משטח חימום. זה הפך את קינג ג'ורג' החמישי לאוניית המערכה המהירה ביותר בצי הבריטי אך איטית יותר מאוניות הראשה הגרמניות, הצרפתיות או האיטלקיות החדשות, או מסיירות המערכה הוד, ריפאלס ורינואון.
לקינג ג'ורג' החמישי היו ארבע סטים של טורבינות פארסונס. שתי טורבינות עיקריות היו מסודרות בסדרה והניעו צילינדר דרך גלגלי שיניים סליליים כפולים. במעטפת הפליטה של טורבינת הלחץ הנמוך שולבה טורבינת צד, וטורבינת שיוט חוברה ישירות לטורבינת הלחץ הגבוה. המהירות המתוכננת הייתה 28.5 קשרים בתפוסה סטנדרטית ו-27.5 קשרים במעמס מלא בתפוקה רגילה; המהירויות המתאימות במצב עומס יתר היו 29.25 ו-28.25 קשרים בהתאמה. יחידת הטורבינה הייתה מסוג מהירות נמוכה (2,257 סל"ד) מחוברת לגלגל הפחתה בודד שהפיק 236 סל"ד בציר המדחף.
תכנון > חימוש > סוללה ראשית

המגבלות ההדוקות של הסכם הצי של וושינגטון העלו אתגרים רבים והצריכו פשרות קשות אם יעמדו בהם. כדי למנוע מהסדרה לאבד את הבכורה על ידי האוניות החדשות של ציים זרים, במיוחד מכיוון שבאמצע שנות ה-30 ויתרו על האמנה יפן ואיטליה, כתב צ'רצ'יל לורד האדמירליות הראשון ב-1936, והביע התנגדויות נחרצות לחימוש המוצע של עשרה תותחי 14 אינץ'. הצעתו הייתה לתשעה תותחי 16 אינץ'. עם זאת, כאשר הושלמה קינג ג'ורג' החמישי היא נשאה עשרה תותחי 14 אינץ' (356 מ"מ). הם הורכבו בצריח תאום אחד של סימן II מקדימה ושני צריחים מרובעים של סימן III, אחד מקדימה ואחד מאחור. הם יכלו להיות מוגבהים ב-40 מעלות ומונמכים ב-3 מעלות. קשתות הסיבוב היו: צריח "A"‏, 286 מעלות; צריח "B"‏, 270 מעלות וצריח "Y"‏, 270 מעלות. הסיבוב וההגבהה הושגו באמצעות הנעה הידראולית, בקצב של 2 ו-8 מעלות לשנייה, בהתאמה. מטח דופן של כל התותחים שקל 15,950 פאונד; היה ניתן לירות מטח כל 30 שניות. הצריחים המרובעים שקלו 1,582 טון, וצריח התאומים 915 טון. הצריחים עוצבו על ידי חברת Vickers Armstrong's Elswick Works, אך סטים של כל סוג של ציוד יוצרו על ידי Vickers Armstrongs בבארו. הושקע כמות ניכרת של מאמץ עיצובי כדי להפוך את הצריחים אטומים ככל האפשר. זה סיבך את התכנון המכני של הצריחים, במיוחד את הצריחים המרובעים. עקב מרווחים לא מספיקים ומנגנוני קישור מעוותים מעט, כשלים במנעולי הבטיחות המורכבים ברצף הטעינה לאמצעי זהירות נגד רשף גרמו לחסימות במהלך תרגילים ואימון ירי. במהלך קיץ 1941 שונו צריחי החימוש העיקריים וחיבורי הצריחים של אוניות המערכה מסדרת קינג ג'ורג' החמישי כדי לתקן את הכשלים המבצעיים שהתגלו במהלך המבצע האחרון של ביסמרק. קינג ג'וקג' החמישי השתמשה בלוח בקרת אש של אדמירליות סימן IX כדי לשלוט על החימוש העיקרי שלה.
תכנון > חימוש > סוללה משנית

החימוש המשני כלל 16 תותחי 5.25 אינץ' (133 מ"מ) בשמונה צריחים תאומים, במשקל 81 טון כל אחד. הם קובצו בארבע פינות המצודה, עם צריח תאום על הסיפון הראשי ועוד אחד מעליו קרוב יותר באמצע האונייה. פיזור זה העניק קשתות אש טובות יותר, חופש מפיצוץ, הפרדה רבה יותר של המחסנים וסידור טוב יותר של אספקת התחמושת. הכיפות לצריחים אלו הסתובבו על הסיפון העליון או על הסיפון; בין תושבות סיפון שנסעו בשבילי גלילה על הסיפון המשוריין. זה איפשר אש במסלול שטוח או בזווית גבוהה. הטעינה הייתה חצי אוטומטית, קצב האש הרגיל היה עשרה עד שנים עשר פגזים לדקה. הטווח המרבי של תותחי Mk I היה 24,070 יארד (22,010 מטרים) בהגבהה של 45 מעלות, התקרה נגד מטוסים הייתה 49,000 רגל (14,940 מטרים). ניתן היה להגביה את התותחים ל-70 מעלות ולהנמיך אותם ל-5 מעלות. עם זאת, התותחים יכלו לירות בפועל רק שבעה עד שמונה פגזים בדקה, בשל משקלו הרב של הפגז והעובדה שהפגז בקוטר 5.25 אינץ' היה קבוע למחצה, מה שחייב את הצוות להעמיס בנפרד את המטען והפגז לתוך מכנס התותח. קינג ג'ורג' החמישי הציגה את מערכת בקרת זווית גבוהה Mark IVGB לצי המלכותי, שיחד עם מנהל ה-Mk IV Pom-Pom, היה חלוץ השימוש ביחידת קצב הג'יירו.
תכנון > חימוש > סוללה נגד מטוסים

לקינג ג'ורג' החמישי היו ארבעה צריחי מקלעים מרובעים בקוטר 0.5 אינץ', אך בשנת 1939 הוחלפו אלה בשני צריחי תותחי פום-פום מסוג Mark VI. בשנת 1940, כדי להילחם במתקפה אווירית, הותקנו ארבעה צריחי קליעים לא מסובבים, על צריח "B", שניים על צריח "Y", אחד החליף צריח פום-פום שהתווסף ב-1939 בירכתיים. תותחי הפום-פום שהותקנו בקינג ג'ורג' החמישי תוכננו ויוצרו על ידי ויקרס ארמסטרונגס כתוצאה מדרישה שלאחר מלחמת העולם הראשונה לצריחים מרובי קנים שהיו יעילים נגד מפציצים מטווח קצר או מטוסי טורפדו. הדגם הראשון, שנבדק ב-1927, היה עדיף על כל מה שפותח במדינות אחרות באותה תקופה ובשנת 1938 ל-Mark VI* היה מהירות לוע של 2,400 רגל לשנייה, קדח של 1.594 אינץ' ואורך קנה של 40 קליבר. הם ירו פגזים במשקל 1.8 ליברות (0.82 קילוגרם) בקצב של 96–98 כדורים לדקה לאש מבוקרת ו-115 פגזים לדקה לאש אוטומטית. הטווח של ה-Mark VI* היה 6,800 יארד (6,200 מטרים), במהירות לוע של 2,300 רגל בשנייה. צריח ה-Mark VI שקל 16 טון. הצריח המרובע Mark VII שקל 10.8 טון אם הופעל בעזרת חשמל; ניתן היה להגביה אותו ל-80 מעלות ולהנמיך אותו ל-10 מעלות בקצב של 25 מעלות לשנייה, שהיה גם קצב סיבוב הצריח. אספקת התחמושת הרגילה על סיפון ה-Mark VI הייתה 1,800 פגזים לקנה. קינג ג'ורג' החמישי הציגה את מנהל בקרת האש של תותחי הפום-פום Mk IV לצי המלכותי בשנת 1940, והפכה לאונייה הראשונה בעולם הכוללת מעקב גירוסקופי אחר מטרות במנהלי נ"מ טכימטריים.
היסטוריית שירות

קינג ג'ורג' החמישי, הראשונה בסדרה שלה שהושלמה, נכנסה לשירות במספנה והפליגה לרוזית' שבסקוטלנד ב-16 באוקטובר 1940; שם היא העלתה על סיפונה את התחמושת והחלה בניסויי הים שלה. עד סוף השנה היא הצטרפה לצי הבית בסקפה פלו. היא חצתה את האוקיינוס האטלנטי בתחילת 1941 כדי לקחת את לורד הליפקס, השגריר בארצות הברית, לאנאפוליס וחיפתה על שיירה לכיוון מזרח בשובה, כשהיא חזרה לסקפה פלו ב-6 בפברואר. המשימה הבאה שלה הייתה לספק חיפוי מרחוק למבצע קליימור, הפשיטה של הנחתים המלכותיים על איי לופוטן מול החוף הצפון-מערבי של נורווגיה. היא ליוותה שיירות אטלנטיות נוספות, HX 104 ו-HX 115 במהלך מרץ 1941.
היסטוריית שירות > נזק התנגשות

לאחר תיקונים והתאמות של התותחים שלה, קינג ג'ורג' החמישי תקפה את הספנות הגרמנית בפיורד גלום, נורווגיה, באוקטובר 1941. לאחר מכן חיפתה על שיירות לרוסיה. ב-1 במאי 1942 היא פעלה עם USS וושינגטון כמלווה לשיירה PQ 15, והתנגשה עם המשחתת אה"מ פנג'בי, שתמרנה כדי להימנע ממוקש וחצתה את חרטומה בערפל צפוף. פנג'בי נחתכה לשניים וטבעה; 40 רגל (12 מטרים) מהחרטום של קינג ג'ורג' החמישי נפגמו קשות. קינג ג'ורג' החמישי נכנסה למספנת גלדסטון בליברפול ב-9 במאי לצורך תיקונים על ידי קאמל ליירד, וחזרה לסקפה פלו ב-1 ביולי 1942. אוניית המערכה לא עזבה את סקפה פלו עד 18 בדצמבר, כאשר סוף סוף חזרה בשירות הליווי בשיירות, וסיפקה חיפוי מרוחק לשיירה הארקטית JW 51A.
היסטוריית שירות > פעולות בים התיכון

במאי 1943, קינג ג'ורג' החמישי הועברה לגיברלטר כהכנה למבצע האסקי. קינג ג'ורג' החמישי והאונייה האחות שלה האו הוקצו לקבוצת העתודה כשהמבצע יצא לדרך ב-1 ביולי. שתי האוניות הפגיזו את טרפאני בסיציליה ב-12 ביולי וגם סייעו להתגונן מפני תקיפה אווירית בזמן שהייתה באלג'יר לפני יציאתם למבצע מפולת שלגים, (פלישת בעלות הברית לאיטליה). שתי האוניות הפגיזו גם את האיים לבנצו ופביניאנה, ולאחר מכן היו בקבוצת העתודה לנחיתות בסלרנו שהחלה ב-9 בספטמבר. קינג ג'ורג' החמישי ליוותה חלק מהצי האיטלקי, כולל אוניות המערכה אנדראה דוריה ודואיליו, למלטה לאחר שביתת הנשק ויחד עם האו סיפקה חיפוי לדיוויזיה המוטסת הראשונה שהועברה לטרנטו בתמיכה במבצע סלפסטיק מ-9 עד 11 בספטמבר יחד עם הסיירת USS Boise והמקשת המהירה אה"מ אבדיאל. לאחר מכן ליוותה אוניית המערכה כוח ימי שכבש את בסיס הצי האיטלקי בטרנטו. מאוחר יותר היא ליוותה ספינות איטלקיות שנכנעו ממלטה לאלכסנדריה. לאחר שהפגיזה עמדות גרמניות במהלך הנחיתות בסלרנו, חזרה קינג ג'ורג' החמישי לממלכה המאוחדת.
היסטוריית שירות > פעולות באוקיינוס השקט

קינג ג'ורג' החמישי שהתה בליברפול לצורך שיפוץ ממרץ עד יוני 1944; הוא כלל התקנת ציוד מכ"ם נוסף, הוספת תותחים נגד מטוסים, שיפור הלינה ואוורור. ב-28 באוקטובר 1944 הפליגה קינג ג'ורג' החמישי מסקפה פלו בפיקודו של האדמירל סר ברוס פרייזר כדי להצטרף ליחידות אחרות של הצי המלכותי שהתאספו בטרינקומלי בציילון. עצירה באלכסנדריה בדרך אפשרה לה לערוך גיחה למלוס בים האגאי כדי להפגיז עמדות גרמניות. ב-1 בדצמבר היא חידשה את מסעה מזרחה, והגיעה לטרינקומלי ב-15 בדצמבר. קינג ג'ורג' החמישי יצאה לים שוב ב-16 בינואר 1945. השייטת, המכונה TF 63, כללה את קינג ג'ורג' החמישי, נושאות המטוסים אילוסטריוס, אינדומיטבל, אינדפטיגבל ו-ויקטוריוס, ארבע סיירות ועשר משחתות. השלב הראשון של המסע כלל את מסע 11,000 המיילים הימיים לסידני; בדרך תקף הכוח בתי זיקוק בסומטרה במבצע מרידיאן. הם גם תרגלו מילוי מחדש בים והביסו מתקפה אווירית יפנית, כאשר צוותי הנ"מ של קינג ג'ורג החמישי הפילו מיצובישי קי-21 אחד.
לאחר מכן הצטרפו להאו וצוות המשימה 57 שהוגדר מחדש, צי האוקיינוס השקט הבריטי שוב היה מעורב בפעולות בסוף מרץ 1945, כאשר פתח בהתקפות על שדות התעופה סקישימו-גונטו, משימה שחזרה עליה בתחילת מאי. ב-4 במאי 1945 קינג ג'ורג' החמישי הובילה אוניות מערכה וסיירות בהפגזה של 45 דקות של מתקני אוויר יפנים באיי ריוקיו. כאשר בעלות הברית התקרבו למולדת היפנית, קינג ג'ורג' החמישי נשלחה באמצע יולי להצטרף לאוניות המערכה של הצי של ארצות הברית בהפגזה של מתקנים תעשייתיים בהיטאצ'י. קינג ג'ורג' החמישי ירתה 267 פגזים מתותחי ה-14 אינץ' שלה במהלך המבצע הזה. לאחר מכן המשיך כוח המשימה להממאצו בדרום הונשו, שם ביצעה הפגזה נוספת של מפעלי תעופה. במהלך המערכה באוקינאווה, אוניית המערכה תמכה בארבעה נושאות מטוסים מהירות של צי האוקיינוס השקט הבריטי. הפעולה ההתקפית האחרונה שלה הייתה הפגזת לילה של הממאצו ב-29 וב-30 ביולי 1945.
עם הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי והכניעה שלאחר מכן, קינג ג'ורג' החמישי עברה עם יחידות אחרות של צי האוקיינוס השקט הבריטי אל מפרץ טוקיו כדי להיות נוכחת בטקסי הכניעה.
היסטוריית שירות > פעילות לאחר המלחמה

בינואר 1946 היא העבירה את הדוכס והדוכסית מגלוסטר לביקור רשמי באוסטרליה, וחזרה לפורטסמות' במרץ. היא הייתה אוניית הדגל של צי הבית עד דצמבר 1946, לאחר שהפכה לספינת אימונים.
הקריירה הימית הפעילה של קינג ג'ורג' החמישי הופסקה על ידי הצי המלכותי ביוני 1950, כאשר היא והאוניות האחיות שלה שנותרו בחיים נכנסו לעתודה והושמו בנפטלין. קינג ג'ורג' החמישי הייתה ספינת המלחמה הגדולה הראשונה שהשתמרה בצורה זו. זה היה כרוך באיטום החימוש, המכונות והדודים מפני רטיבות והתקנת מסיר לחות לאורך כל הדרך. בדצמבר 1955 היא שודרגה לעתודה מורחבת וב-1957 התקבלה ההחלטה לגרוט את ארבע האוניות. בשנה שלאחר מכן הועברה קינג ג'ורג' החמישי מהמעגן שלה בגראלוך למשרד גריטת הספינות של ארנוט יאנג ושות' בדלמויר כדי לעבור פירוק.
פנים אחד מהצריחים בקוטר 14 אינץ', מבט קדימה ממעלית הטעינה
אחד מצריחי התותחים הראשיים של QF 5.25 אינץ' בשנת 1945
נזק לחרטום של אה"מ קינג ג'ורג' החמישי, לאחר התנגשותה עם אה"מ פנג'בי בערפל צפוף ב-1 במאי 1942, בסיידיספיורד, איסלנד.
קינג ג'ורג' החמישי בנמל טוקיו בשנת 1945. USS מיזורי ונושאת המטוסים אסקס נראות ברקע.
אמצע האונייה בשנת 1945