stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתחילים מאפס
פורמט

הסדרה עוקבת אחר המשתתפים בניסוי חברתי מצולם, הראשון מסוגו בישראל. פורמט התוכנית מבוסס על תוכנית ששודרה בדנמרק וזכתה שם להצלחה טלוויזיונית, ובעקבות כך נמכר לארצות נוספות. ששת המשתתפים נפרדים למשך שבועיים מכל החפצים בביתם. ביום הראשון של הניסוי מגיעה חברת הובלות לבתיהם ותכולת הבית (רהיטים, כלי מטבח, מוצרי טיפוח, טלפונים, מחשבים, בגדים ועוד) נארזת ונלקחת לאחסון במכולה המוצבת קרוב למקום מגוריהם.
בעונה הראשונה המשתתפים נותרו עירומים בבית ריק עם אוכל שהושאר להם בצמצום (שימורים) כאשר הם מצולמים על ידי מספר מצלמות שהותקנו בבית ומצלמה ידנית אחת. בעונה השנייה המשתתפים נותרו עם הבגדים שעל גופם והם קיבלו משלוחים של מוצרי מזון בסיסיים.
לאחר 24 שעות מתחילת הניסוי מותר להם להגיע למכולה ולקחת ממנה פריט אחד. במשך כל ימי הניסוי המשתתפים באים פעם ביום ובוחרים לקחת פריט אחד נוסף מהמכולה בה אוחסנו חפציהם. בשבוע הראשון אסור להם לקחת מהמכולה פריט טכנולוגי כמו טלפון סלולרי, מחשב ועוד. בעונה השנייה בני המשפחה יכלו לבחור בין פריט אישי לכל אחד או פריט משפחתי לכולם.
למשתתפים מותר לעסוק בעבודה מזדמנת תמורת כסף או פתרון אחר שיאפשר להם להשיג את מה שהם צריכים לקיום.
הבמאית בן דור על ההחלטה לעשות את הסדרה בישראל: "(...) ראיתי פורמט דני מצליח באירופה ובארצות הברית בשם Stripped. התלבטתי קצת בגלל הגימיק של ההתפשטות, אבל החלטתי שהמשימה תהיה לחלץ מהמשתתפים משהו מעצמם (...) הזמן שהם עירומים הוא רק למשך 24 שעות, כי לאחר היום הראשון הם יכולים להוציא מהמכולה משהו ולשים על עצמם. בסקנדינביה המשתתפים לא יצאו מהבית ביממה הראשונה. הישראלים לקחו את זה כמשימה. התיידדו עם הרחוב, מצאו אוצרות: בגדים, נעליים ונורא נהנו מזה".
המשתתפים > עונה 1

אלמוג שור ורועי צברי - זוג סטנדאפיסטים נשוי מפלורנטין.
דניס צ'רקוב - יוטיובר ואושיית רשת מבת ים.
יניב זנבה ודניאל צגאי - חברים ושותפים לדירה ברחובות. זנבה שחקן (בין היתר בסדרה תאג"ד), צגאי מפיק מסיבות.
ליהי פישר - מנהלת בחינוך הלא פורמלי שגרה במושב ניר צבי.
המשתתפים > עונה 2: עונת המשפחות

משפחת גרוס-בצלאלי (שרה גרוס ותמי בצלאלי)
משפחת קופר
משפחת לוי
משפחת אלקיים
הערות שוליים

↑  "מתחילים מאפס" – כאן 11 בניסוי טלוויזיה ראשון מסוגו, באתר patiphon.co.il
↑  צוף ישראלי, ‏"מתחילים מאפס" הייתה יכולה להיות מרתקת, לולא הייתה מתרשלת בדברים החשובים, באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2020
1 2  רותה קופפר, בעירום מלא: סדרת דוקו-ריאליטי חדשה של אורנה בן דור, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2020
↑  דורון ברוש, ‏"מתחילים מאפס" הוא ריאליטי שלא מבזה את משתתפיו ואת הצופה, באתר מעריב אונליין, 1 באוגוסט 2020
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
סוזאנה ריס-פאסר

ריס-פאסר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
סוזאנה ריס-פאסר (בגרמנית: Susanne Riess-Passer; נולדה ב-3 בינואר 1961) היא פוליטיקאית אוסטרית מטעם מפלגת החופש האוסטרית (FPÖ). ריס-פאסר עזבה את תחום הפוליטיקה בשנת 2003.
ביוגרפיה

ריס-פאסר נולדה בעיירה בראונאו אם אין ולמדה בבית הספר בעיירה מאטיגהופן. לאחר מכן למדה בגימנסיית זלצבורג, ואחר כך למדה משפטים באוניברסיטת אינסברוק, שם קיבלה תואר דוקטור.
בממשלתו הראשונה של הקנצלר וולפגנג שיסל ממפלגת העם האוסטרית, שהוקמה בשנת 2000, מונתה ריס-פאסר לסגנית הקנצלר והשרה לשירותים ציבוריים וספורט, וייצגה את מפלגתה בקואליציה עם מפלגת העם האוסטרית. מפלגת החירות סיימה במקום השני בבחירות 1999, כך שמנהיגה, ירג היידר, היה אמור להיות קנצלר בכל קואליציה עם מפלגת העם שהייתה שלישית. עם זאת, היידר נסוג לטובת שיסל כדי לשכך ביקורת ממדינות זרות ודעת הקהל הבינלאומית. למרות שזה היה אמור להציב אותו בתפקיד סגן קנצלר, הוא הבין שהוא שנוי במחלוקת מכדי שיהיה לו תפקיד כלשהו בממשלה. לפיכך התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה לטובת ריס-פאסר, ששימשה כיו"ר מנהלת של מפלגת החופש מאז 1996.
לאחר מינויה ליו"ר ומנהיגת מפלגת החופש כיורשתו של ירג היידר, במהלך הקמת ממשלתו הראשונה של שיסל בשנת 2000, נודעה ריס-פאסר בשל נאמנותה הגבוהה להיידר, מה שזיכה אותה בכינוי "קוברה מלכותית". מההתחלה, הוגי-דעות רבים ראו בה "שליטה בובה", כשהכוח נמצא למעשה בידי היידר.
בעקבות חילוקי דעות קשים עם חונכה הפוליטית לשעבר היידר בקיץ 2002 שיצרו קרע במפלגה (במה שנודע בשם "קניטלפלד פוטש") היא התפטרה מכל תפקידיה. התפטרותה מתפקיד סגנית הקנצלר, יחד עם התפטרותם של שר האוצר קרל היינץ גראסר ודובר מפלגת החופש בפרלמנט, פטר וסטנטאלר, הביאה לנפילת הקואליציה ולהקדמת הבחירות. לאחר הבחירות שהתקיימו בנובמבר 2002 היא נשארה סגנית הקנצלר באופן זמני עד שהקואליציה בין מפלגת העם ומפלגת החופש התחדשה בתחילת 2003, ומאז לא הייתה מעורבת בפוליטיקה.
הערות שוליים

↑  4 ימים אחרי שמונה להנהגת מפלגת החירות - היידר שוב פורש, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2002
↑  משבר פוליטי באוסטריה עקב הקרע עם היידר, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1167460006  ISNI: 0000 0000 5765 7696  NKC: xx0061581  VIAF: 85698247   WorldCat (עם VIAF): 85698247
בנימין ששון

בנימין ששון (1903 - 1 במאי 1989), היה חבר הכנסת, משפטן ואיש ציבור ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם צאלח סילס בשנת 1903 בבגדאד שבעיראק, לשלמה מאיר עזרא ולעזיזה. משפחתו נקראת בשם "בנימין ששון", כדי להבדילם מהענף השני של המשפחה – משפחת "דוד ששון".
בשנת 1920 נסע לבריטניה כדי להמשיך בלימודיו. בשנים 1923–1927 למד באוניברסיטת אוקספורד, וקיבל את תואר ההצטיינות הגבוה ביותר בתורת המשפטים B.C.L, נוסף לתואר M.A. משנת 1929 עבד כעורך דין בלונדון.
בשנת 1931 עלה לארץ ישראל בהשפעתו של מנשה בכור, והתגורר בתל אביב.
פעילותו הציבורית החלה בקרב הקהילה הספרדית בארץ ישראל, בהיותו נשיא העדה הבבלית בתל אביב וסגן יו"ר ועד העדה הספרדית הארצי. בשנים מאוחרות יותר נבחר לכהן בהנהלת הפדרציה העולמית של הקהילות הספרדיות. מלבד פעילותו זו היה מזכיר תנועת ה"רוטרי" במזרח הקרוב בשנים 1940–1941, והיה ממייסדי "רוטרי" בישראל ושימש נשיא המועדון בתל אביב בשנים 1945–1946. כמו כן, היה חבר בית המשפט למניעת ספסרות.
משך תקופה היה ששון שופט עירוני בתל אביב. בשנת 1951 נבחר מטעם מפלגת ספרדים ועדות מזרח לכנסת השנייה. בכנסת היה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת השירותים הציבוריים, ועדת החוץ והביטחון, וכן נציגה של הכנסת בוועדה למינוי שופטים. במהלך כהונתו עבר לסיעת הציונים הכלליים.
לפני שעזב את אוקספורד, נשא לאישה את זלדה ממשפחת הריס מליברפול. בשנת 1934 נולד בנו מאיר דוד.
לקריאה נוספת

אברהם בן-יעקב, תולדות הרב עבדאללה סומך, ירושלים: תש"ט.
ניוראלינק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אילון מאסק
 תקופת הפעילות:  יוני 2016 – הווה (כ־8 שנים) 
 מיקום המטה:  בניין פיוניר
 משרד ראשי:  סן פרנסיסקו,קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  ממשק מוח-מחשב הפלסטיות של מערכת העצבים (נוירופרוסטטיקה)
 מוצרים עיקריים:  neurochip 
 מנכ"ל:  ג'ארד בירצ'אל
 עובדים:  300 (נכון ל־2022) 
  
 neuralink.com
 
ניוראלינק (באנגלית: Neuralink) היא חברת הזנק אמריקאית העוסקת בתחום הנוירוטכנולוגיה.
החברה נוסדה ב-2016 על ידי היזם אילון מאסק ואחרים, ומשרדיה ממוקמים בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. מטרת החברה היא פיתוח ממשק ממוחשב המיועד להשתלה במוח האדם.
היסטוריה

ניוראלינק הוקמה בשנת 2016 על ידי אילון מאסק, מקס הודאק, בן רפופורט, דונגג'ין סאו, פול מרולה, פיליפ סאבס, טים גרדנר, טים הנסון וונסה טולוסה, קבוצת מומחים בתחומים כמו מדעי המוח, ביוכימיה ורובוטיקה. השם "ניוראלינק" נרכש מבעליו הקודמים בינואר 2017.
באפריל 2017 הודיעה ניוראלינק כי היא שואפת לייצר מכשירים לטיפול במחלות מוח קשות בטווח הקצר, עם מטרה בסופו של דבר של שיפור אנושי, המכונה לפעמים טרנס הומניזם. מאסק אמר כי התעניינותו ברעיון נובעת בחלקה מתפיסת המדע הבדיוני "תחרה עצבית" ביקום הבדיוני בסרט "התרבות", סדרה של עשרה רומנים מאת אין מ' בנקס.
מאסק הגדיר את התחרה העצבית כ"שכבה דיגיטלית מעל קליפת המוח "שלא מרמזת בהכרח על הכנסה כירורגית נרחבת אלא באופן אידיאלי שתל דרך וריד או עורק. מאסק הסביר כי המטרה ארוכת הטווח היא להשיג "סימביוזה עם אינטליגנציה מלאכותית", אותה הוא רואה כאיום קיומי על האנושות אם היא לא נבדקת.
נכון לשנת 2020 מטה ניוראלינק נמצא במחוז המיסיון בסן פרנסיסקו, וחולק את בניין פיוניר עם OpenAI, חברה נוספת שהוקמה על ידי מאסק. ג'ארד בירשל, ראש המשרד המשפחתי של מאסק, הוצג כמנכ"ל, סמנכ"ל כספים ונשיא ניוראלינק בשנת 2018. נכון לספטמבר 2018, מאסק היה בעל הרוב של ניוראלינק אך לא מילא תפקיד בכיר.
עד אוגוסט 2020 נותרו בחברה רק שלושה מתוך שמונה המדענים המייסדים, על פי מאמר של סטאט ניוז שדיווח כי "שנים של סכסוך פנימי בו לוחות זמנים ממהרים התנגשו בקצב האיטי והמצטבר של המדע."
באפריל 2021 הדגימה ניוראלינק קוף המשחק במשחק "פונג" באמצעות השתל ניוראלינק. אמנם טכנולוגיה דומה קיימת מאז שנת 2002, כאשר קבוצת מחקר הדגימה לראשונה קוף שמניע סמן מחשב עם אותות עצביים, מדענים הכירו בהתקדמות ההנדסית בהפיכת השתל לאלחוט ובהגדלת מספר האלקטרודות המושתלות.
במאי 2021 הודיע אחד המייסדים מקס הודאק כי הוא כבר לא עובד עם החברה.
ב 2023 הכריזה החברה שקיבלה את אישור ה-FDA להתחלת ניסויים בבני אדם והיא מחפשת נסיינים. אולם ה-FDA הציג תנאים מקדימים לתחילת הניסויים: טיפול בבעיות בסוללת השבבים, מניעת נדידת חוטי השתל בתוך המוח ויצירת אפשרות לחילוץ בטוח של השבב מבלי לפגוע ברקמת המוח.
במקביל פורסם תחקיר של מגזין WIRED לפיו, מרבית הקופים שהשתתפו בניסויים בהשתלת שתל של ניוראלינק סבלו מסיבוכים רפואיים שהביאו לבסוף למותם
ב-30 בינואר 2024 הכריז איילון מאסק כי שבב מוחי של ניוראלינק, הושתל לראשונה בבן אדם, לפי דבריו השבב יאפשר לשלוט בטלפון, במחשב או בכל מכשיר אחר - באמצעות המחשבה בלבד.
הערות שוליים

↑  ה-FDA אישר לאילון מאסק לבצע ניסויים בהשתלת שבבים במוחות בני אדם, באתר מעריב אונליין, 26 במאי 2023
↑  Mehrotra, Dhruv. "The Gruesome Story of How Neuralink's Monkeys Actually Died". Wired (באנגלית אמריקאית). ISSN 1059-1028. נבדק ב-2023-09-24.
↑  מערכת ישראל היום, אילון מאסק הכריז: שבב של "נוירלינק" הושתל לראשונה במוח אנושי, באתר ישראל היום, 30 בינואר 2024
| אילון מאסק |
| --- | --- | --- |
| חברות | Zip2‏ (1995–1999) • X.com (2000–1999, מאוחר יותר: PayPal)‏ • SpaceX (2002–הווה)‏ • טסלה (2004–הווה)‏ • SolarCity (2006–הווה)‏ • OpenAI (2015–הווה)‏ • ניוראלינק (2016–הווה)‏ • The Boring Company (2016–הווה)‏ • תאגיד אקס (2023–הווה) |  |
| פרויקטים נוספים | הייפרלופ |  |
| משפחה | קימבל מאסק • גריימס (בת זוג) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810816462005606  VIAF: 18156616949328590573   WorldCat (עם VIAF): 18156616949328590573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאסר-1

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל נגד ספינות
 יצרן:  איראן איראן בכפוף לרישיון סין
 מאפיינים כלליים
 הנעה:   מנוע דלק מוצק
 משקל:  350 ק"ג
 ממדים
 אורך:  3.5 מטר
 קוטר:  28 ס"מ
 מוטת כנפיים:  90 ס"מ
 ביצועים
 מהירות:  0.8 מאך
 טווח:  35 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  150 ק"ג חומר נפץ חודר שריון.
 הנחיה:  ביות אופטי, מכ"ם מילימטרי
 
נאסר-1 (פרסית: نصر-۱) הוא טיל נגד ספינות לטווח קצר המיוצר תחת רישיון סין באיראן. למעשה זה הוא שמו האיראני של הטיל הסיני C-704.
תיאור

לגוף הטיל צורת סיגר עם 4 כנפונים מתקפלים באמצעו, ו-4 כנפונים קטנים יותר בקצהו, בסמוך למנוע. אורכו 3.5 מטר ומשקלו 350 ק"ג, הראש הקרבי של הטיל שוקל 150 ק"ג. טווח יעיל של הטיל עד 35 ק"מ והוא מונחה מכ"ם וביות תת-אדום.
מאפיינים

איראן טענה כי הטיל בעל יכולת לחמוק מגלי המכ"ם ומסוגל להשמיד מטרות של עד 100 טון כגון ספינות קטנות כמו הפריגטה
. הנאסר-1 ניתן לשיגור מהיבשה, ומהים ולאחרונה איראן הודיעה כי התאימה את הטיל לשיגור ממסוקים ומצוללות. הנאסר-1 הוא למעשה שמו האיראני של הטיל הסיני C-704. כמה טילי C-704 נמצאו על אוניית המשא "ויקטוריה" שניסתה להבריח אמצעי לחימה מאיראן לרצועת עזה ונתפסה בשנת 2011 על ידי שייטת 13 במסגרת מבצע חוק ברזל. איראן מייצרת את הטיל בתחומה תחת רישיון סיני. יחד עם זאת, איראן טוענת כי הצליחה לשדרג את הטיל וכי הטווח המבצעי של הטיל כיום הוא 3,000 ק"מ, אולם מומחים במערב טענו כי איראן נוהגת להתפאר בהישגים טכנולוגים ללא בסיס.
ניסיון מבצעי

בדצמבר 2008, כוח ימי איראני ביצע ניסוי מוצלח בירי קרקע-קרקע של הטיל. לאחר הצלחת הניסוי איראן הודיעה במרץ 2010 על ייצור המוני של טיל הנאסר-1. בתחילת 2010, במהלך תרגיל צבאי איראני הטיל נורה מבסיס יבשתי. בשנת 2013 פרסמה איראן ניסוי נוסף המשוגר מהאוויר, לצד טיל איראני נוסף בשם קאדר המיוצר אף הוא ברישיון סיני, ושמו בסין הוא C-802.
במהלך מבצע צוק איתן, ובתגובה להפצצת צה"ל את ביתו של מוחמד דף על יושביו, ארגון החמאס טען כי ירה טיל נאסר-1 לעבר אסדת קידוח ישראלית השייכת לשותפות ים תטיס ונמצאת מול חופי אשקלון. הדיווח הוריד את מדד הנפט והגז באותו היום.
הערות שוליים

↑  נאצר-1 / C-704 - מפרט טכני
1 2  חדשות 2, ‏צפו: טיל השיוט האירני החדש, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2010
1 2  Air Weapons: Iran Hides Behind China 12 במרץ 2014
↑  תומר קורנפלד, דיווח: החמאס טוען ששיגר טיל מתוצרת איראן למתקני הגז בישראל שמול עזה, באתר ביזפורטל, 20 באוגוסט 2014
↑  שלי אפלברג, מדד הנפט והגז ירד ב-1.3% לאחר דיווחי חמאס על שיגור רקטה לעבר ים תטיס, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
ירי נאסר-1 ממשאית במהלך אימון אירני
נגינה בכפייה בשואה

תזמורת אסירי מחנה הריכוז בוכנוואלד
נגינה בכפייה בשואה הייתה פעילות בתחום המוזיקה שיזמו הגרמנים על ידי הקמת תזמורות ברוב מחנות ההשמדה, מחנות העבודה ומחנות הריכוז הגדולים, שהיו מורכבות מנגנים יהודים ואחרים מקרב האסירים. המוזיקה הושמעה בעת שהגיעו משלוחים של יהודים להשמדה עד לכניסתם לתאי הגזים, בעת הסלקציות, בהליכה המאורגנת של רבבות האסירים לעבודת כפייה ובשובם ממנה, וכן הושמעה בהופעות בפני אנשי הסגל הגרמני להנאתם. במחנות אושוויץ-בירקנאו היו שש תזמורות, ובגדולה שבהן, באושוויץ, היו בין 100 ל-120 נגנים (לפי גרסה אחרת: 50 נגנים). השנייה בגודלה הייתה תזמורת הנשים שמנתה 36 מוזיקאיות ועוד 8 שעסקו בהכנת התווים. תזמורות קטנות יותר היו במחנות טרבלינקה, מיידנק, בלז'ץ וסוביבור.
ראו גם

Dance Me to the End of Love
תזמורת הנשים באושוויץ
תזמורת על תנאי
הערות שוליים

↑  משה הוך, מריאן פוקס וגילה פלם, מוסיקה, האנציקלופדיה של השואה ג, יד ושם וספרית פועלים, 1990, עמ' 680
↑  גילה פלם, מוסיקה בשואה, באתר יד ושם
↑  מוסיקה (עמ' 2), באתר יד ושם
1 2  Music of the Ghettos and Camps, A Teacher's Guide to the Holocaust, Produced by the Florida Center for Instructional Technology,
College of Education, University of South Florida
↑  עדות לאון וולס (ב) טקסט מלא, באתר סנונית: אני מאשים - מאגר עדויות ממשפט אייכמן
↑  בלה גוטרמן, מחנה יאנובסקי (פרק מתוך עבודת MA שנכתבה בהנחייתו של פרופ׳ ד' קארפי, ראש הקתדרה לחקר השואה באוניברסיטת תל אביב), משואה - קובץ שנתי לתודעת השואה והגבורה, כרך י"ב, אפריל 1984, עמ' 128, על פי M. Hanusiak, Lest we Forget, p. 63; ת' זאדרצקי, במשול צלב הקרס בלבוב, עמוד 201
↑  Janowska, ARC - Aktion Reinhard Camps, ‏28 במאי 2006 (באנגלית)
↑  המסע של מיכאל לפולין, 2010 (עמ' 17), באתר ארגון יוצאי לבוב והסביבה, ‏דצמבר 2010
↑  עופר אדרת, הכלייזמר האחרון, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2012
↑  דוד אסף, גלגולו של ניגון: הטנגו האחרון בפולין, באתר עונג שבת - עונ"ש, ‏27 במרץ 2015
↑  To ostatnia niedziela (Jerzy Petersburski), YouTube - דברי ההסבר לסרטון, ‏20.9.2007
↑  בלה גוטרמן, השואה והמרי באחת החוליות בשרשרת המרטירולוגיה היהודית בשנות הכיבוש הנאצי — בעיר טרנופול (מתוך חוויותי האישיות), משואה - קובץ שנתי לתודעת השואה והגבורה, כרך י"ב, אפריל 1984, עמ' 192
↑  דברי הסבר לתצלום בוויקישיתוף
↑   בן שלו, המנצח והמעבד לסלו רוט: "מוזיקה אמורה לעשות אנשים מאושרים. אנחנו ניגנו בהוצאות להורג", באתר הארץ, 21 ביולי 2020
↑  דנית צמית, המוזיקאי שניגן כדי לשרוד בשואה, קוקו שומאן, הלך לעולמו, באתר ynet, 29 בינואר 2018
תזמורת האסירים במחנה ינובסקה
תזמורת אסירי מחנה ינובסקה מנגנת. לפי ההסבר לתמונה באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות התזמורת מנגנת כאן במהלך הוצאה להורג של אסירים רוסיים
תזמורת אסירים במחנה מאוטהאוזן
תזמורת במאוטהאוזן מלווה להוצאה להורג אסיר שניסה להימלט
ניקולאי לוקשנקו

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 2004 (בן 20) מינסק, בלארוס 
 שם לידה:  Мікалай Аляксандaравіч Лукашэнка 
 מדינה:  בלארוס 
 
ניקולאי אלכסנדרוביץ' לוקשנקו (בבלארוסית: Мікалай Аляксандравіч Лукашэнка; נולד ב-31 באוגוסט 2004, מינסק, בלארוס) הוא בנו השלישי של נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו. מופיע באופן קבוע עם אביו באירועים רשמיים.
ביוגרפיה

ניקולאי לוקשנקו נולד ב-31 באוגוסט 2004 מחוץ לנישואין. אביו של ניקולאי הוא נשיא הרפובליקה של בלארוס אלכסנדר לוקשנקו שמאז 1975 היה נשוי לגלינה לוקשנקו (ז'לנרוביץ'), אך לא חי עמה בפועל מאז שנבחר לנשיא בשנת 1994. לא ידוע מי היא אמו של ניקולאי. בריאיון לקומסומולסקאיה פרבדה אמר לוקשנקו, בלי להזכיר את שמה של אמו של ניקולאי, כי היא עובדת כרופאה. על פי הגרסה העיקרית של התקשורת, אמו של ניקולאי היא אירינה אבלסקאיה, הרופאה האישית לשעבר של לוקשנקו שהייתה הרופאה הראשית של המרכז הרפואי הרפובליקני בלשכת הנשיא בשנים 2001–2007, ואז שוב החל מנובמבר 2009.
הופעתו הראשונה של ניקולאי לוקשנקו באירוע ציבורי הייתה באפריל 2008 - הילד שהיה אז בן שלוש ושבעה חודשים, הגיע יחד עם אביו לאתר הבנייה של מינסק-ארנה. באותה תקופה לא צוין איזה ילד היה עם הנשיא, אך עד מהרה בראיון הודה אלכסנדר לוקשנקו שזהו בנו השלישי. עם הזמן, ניקולאי לוקשנקו החל להופיע באופן קבוע עם אביו באירועים פומביים: הוא השתתף בתרגילים ובמצעדים צבאיים, ליווה את אביו בטיולים ברחבי הארץ ואף הגיע למקום הפיגוע ברכבת התחתית של מינסק; הוא התלווה לאביו בנסיעותיו מחוץ למדינה ולקח חלק בפגישותיו של אביו עם ראשי מדינות, בפרט ולדימיר פוטין, דמיטרי מדבדב, ברק אובמה, שי ג'ינפינג, הוגו צ'אווס, נורסולטאן נזרבייב, ויקטור יושצ'נקו, אולכסנדר טורצ'ינוב, אילהם אלייב, האפיפיורים בנדיקטוס השישה עשר ופרנציסקוס ופוליטיקאים רבים אחרים.
בשנת 2011 החל ללמוד בתיכון העירוני אוסטרושיצקו. עם זאת, למרות החובה ללמוד בבית הספר, הוא ממשיך ללוות את אביו באירועים ציבוריים שונים, כולל טיולים חוץ למדינה. הוא עוסק במוזיקה (נגינה בפסנתר), הוקי, סקי וביאתלון.
הערות שוליים

↑  היורש: בן 11 עם אקדח זהב בדרך להיות נשיא, באתר ynet, 14 באוקטובר 2015
↑  מריאנה בננסון‏, יורש הדיקטטור: "בנו של שליט בלארוס נושא אקדח", באתר וואלה, 1 ביולי 2012
↑  "Галина Лукашенко: Я сама приняла решение не ехать в Минск". Комсомольская правда.
↑  Ирина Козлик. "Лукашенко о разводе: «Нет, я не разведен. Кому это надо?»". קומסומולסקאיה פראבדה.
↑  "Александр Лукашенко: «Младший сын — мой хвост, ни кормить, ни одевать его никто не сможет — только я»".
↑  "Маленький принц".
1 2  Татьяна Кирсанова (5 בספטמבר 2016). "Маленький принц". Lenta.ru. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "День рождения Николая Лукашенко. Что мы знаем о сыне президента". אורכב מ-המקור ב-2020-06-29. נבדק ב-2020-06-25.
↑
↑  "«Мне нравится фотография с малышом, когда я его учил в хоккей играть». Лукашенко рассказал о любимых фото".
↑  "Гастроли инфанта".
↑  Дмитрий Копаль. "Коля Лукашенко пошел в первый класс". אורכב מ-המקור ב-2018-07-28. נבדק ב-2020-06-25.
↑  "Младшему сыну президента — 13 лет. Как Николай Лукашенко становится самостоятельной медиаперсоной". TUT.BY.
↑  "Жизнь с отцом: необычное детство Коли Лукашенко".
עם אביו הנשיא במצעד בשנת 2012.
טבעת פלנטרית

מערכת הטבעות שבתאי כפי צולמה על ידי החללית קאסיני ב-9 בספטמבר 2006.
טבעות פלנטריות הן טבעות של חומר הנע סביב כוכב לכת, הנראות כדיסקות שטוחות. במערכת השמש כל 4 ענקי הגז (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון) הם בעלי מערכת טבעות. המערכת הטבעתית של שבתאי היא המוכרת והבולטת ביותר.
טבעות פלנטריות מורכבות מחלקיקי אבק, חלקיקי קרח ועד ירחים קטנים החגים סביב כוכב הלכת כתוצאה מכוח גרביטציוני. הטבעות של כל כוכב לכת ייחודיות - הטבעות של צדק הן די עמומות ודקות והחלקיקים עשויים מגרגירי אבק, טבעותיו של שבתאי רחבות ובהירות. לאורנוס יש טבעות צרות ואילו הטבעות של נפטון כוללות קשת לא סגורה.
היסטוריה

גלילאו גליליי היה הראשון שגילה את הטבעות הפלנטריות בשנת 1610 כאשר גילה את הטבעות של שבתאי. בעזרת הטלסקופ שלו הוא הבחין בדבר מה יוצא דופן בצידי הפלנטה, אך לא ידע להסביר זאת. בשנת 1655 היה זה הוגינס שפירש נכונה את התיאורים של גלילאו כמערכת מישורית שטוחה. ב-1675 קאסיני גילה פער במערכת הטבעות. הוא היה הראשון שהציע כי המערכת הטבעות של שבתאי עשויה לא כגוף אחד קשיח אלא כחלקיקים בודדים הסובבים את שבתאי.
בשנת 1859 הוכיח הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס מקסוול באופן מתמטי שאכן מדובר באוסף חלקיקים כמו שקאסיני הציע. ב-1895 מקסוול חישב בעזרת מדידות את המהירות הסיבובית של חלקים שונים בטבעות של שבתאי ולמעשה הוכיח תצפיתית שמדובר באוסף גדול של חלקיקים בודדים.
בשנת 1980 החללית וויאג'ר 2 שלחה חזרה לכדור הארץ צילומים מפורטים של שבתאי. וויאג'ר 2 פגשה את שבתאי באוגוסט 1981, את אורנוס ב-1986 ואת נפטון ב-1989.
בשנת 2007 התגלה כוכב לכת חוץ-שמשי J1407b עם טבעות פי-200 גדולות מאלו של שבתאי.
פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא "כאריקלו 10199", "כיירון 2060", "האומיה" אינם כוכבים, קנטאור אינה קבוצה.
בשנת 2014 פרסמו חוקרים מאמר בכתב העת המדעי Nature שבו נכתב שמצאו טבעת פלנטרית שמעטרת כוכב שאינו ענק גז, הכוכב הוא "צ'אריקלו 10199" בקבוצת קנטאור. בשנת 2015 גילו אותו צות חוקרים בקבוצת קנטאור את הכוכב "כיירון 2060", שאינו ענק גז, שעוטפת אותו טבעת, וב-2017 גילו שטבעת עוטפת גם את הכוכב הננסי "האומיה" שבחגורת קויפר. מכל התגליות שנמצאו הסיקו החוקרים שההנחה לפיה טבעות פלטריות עוטפות רק ענקי גז אינה נכונה ושככל הנראה טבעות אינן תופעה נדירה במערכת השמש החיצונית, ושהיא אולי נפוצה יותר בחגורת קויפר המרוחקת. החוקרים העלו השערה שהגורם לטבעות אלו בכוכבים קטנים, הוא התנגשות קדומה ורבת עוצמה שגרמה לחומר רב לפרוץ למרחב החלל שבמשך הזמן התגבש לטבעת פלנטרית.
אפשרות נוספת שהועלתה היא שהחומר נזרק לחלל מפני השטח של הכוכבים מחמת סיבובם המהיר.
אפשרות נוספת שהועלתה היא שטבעות אלו נוצרו כאשר ירח קדום נכנס למסלול נמוך, אשר הוביל לפירוק הירח, עקב הכוח הגרביטציוני, לכדי חלקיקים ולהיווצרות הטבעות.
ראו גם

גבול רוש
לקריאה נוספת

Carl D. Murray and Stanley F. Dermott, Solar System Dynamics, Cambridge, 1999. ISBN 0521575974
הערות שוליים

↑  אליסף קוסמן, ‏התגלתה טבעת פלנטרית סביב כוכב הלכת הננסי האומיה, באתר "הידען", 13 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph124090
נג'ווא סאלם

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1925 קהיר, מצרים 
 פטירה:  19 במרץ 1987 (בגיל 61) 
 מדינה:  מצרים מצרים
 בן או בת זוג:  AbdEl-Fattah El-Baroudy (1970–1987) 
 פרופיל ב-IMDb
 
נג'ווא (או נגווא) סאלם (בשמה היהודי נינט שלום) (בערבית: نجوى سالم; 17 בנובמבר 1925 – ‏ 19 במרץ 1987) הייתה שחקנית מצרייה ממוצא יהודי הידועה בשל תפקידיה בתיאטרון ובקולנוע המצרי בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים.
ביוגרפיה

היא נולדה בקהיר להורים בעלי אזרחות מצרית, אביה ממוצא לבנוני ואמה יהודייה ממוצא ספרדי. שמה המקורי היה "נט'ירה מוסא שח'אתה", אך בקרב משפחתה נקראה "נינט". בגלל עוני המשפחה, למדה סאלם רק בבית ספר יסודי.
תחילת קריירת המשחק שלה הייתה בקבוצת התיאטרון של נגיב א-ריחאני. מספרים כי ריחאני ביקש את ידה אך היא סירבה מכיוון שלא רצתה שדבר יפריע לה באמנותה. היא בחרה להישאר במצרים גם לאחר שכל משפחתה עזבה והמשיכה להופיע בתיאטרון המצרי וכן בכמה סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. ב-1970 הקימה קבוצת תיאטרון משלה שהצגותיה הועלו גם במסגרת המכון למוזיקה ערבית בקהיר. באותה שנה גם התחתנה עם מבקר האמנות עבד אל-פתאח אל-בארודי.לקראת סוף שנות ה-70 (וסוף חייה)
היא סבלה ממשברים נפשיים בהם חשבה כי מישהו מבקש להתנקש בה בשל מוצאה היהודי והממשלה המצרית מימנה את טיפוליה. ב-1978 הוענק לה אות הוקרה מהמדינה, ככל הנראה ביוזמת הנשיא אנואר סאדאת עצמו. על פי עדות ראש הקהילה היהודית בקהיר, סאלם נפטרה ונקברה כיהודייה, על אף השמועות שהתאסלמה, והיא קבורה בבית הקברות אל-בסאתין בקהיר.
קריירה אומנותית > סרטים

القبلة الأخيرة (הנשיקה האחרונה).
حياة عازب (חיי רווק).
ملك البترول (מלך הנפט).
ما أقدرش (מה שאיני יכול).
الأزواج والصيف (הזוגות והקיץ).
إسماعيل يس في دمشق (איסמאעיל יס בדמשק).
ناهد (נאהד).
فايق ورايق (חסר דאגות).
الروح والجسد (הנשמה והגוף).
شمشون ولبلب (שמשון ולבלב [מדבר בשטף]).
קריירה אומנותית > הצגות

ذات البيجامة الحمراء (בעלת הפיג'מה האדומה).
إلا خمسة (פרט לחמישה).
حسن ومرقص وكوهين (חסן, מרקוס וכהן).
الارؤورة (האורורה).
لوكاندة الفردوس (מלון אל-פרדוס [גן העדן]).
لو كنت حليوة (לו הייתי/היית יפהפייה).
أصل و صورة (מקור ותמונה/העתק).
לקריאה נוספת

הכיוון מזרח, 6-9 (2003)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אשרף עבדולחמיד, יהודי מצריים: ציר זיכרון עם האומנים והשחקנים המפורסמים, באתר אל-ערביה, 9 באוקטובר 2016 (באנגלית)
1 2  ראודה פואד, "נגווא סאלם, היהודיה שחיה עם תסביך רדיפה," alcinema.com. (בערבית)
↑  נורהאן מוסטפא, "סיפורה של שחקנית יהודיה שתמכה בצבא המצרי," מצרים היום, 10.3.2017 (בערבית).
1 2 3 4   איל שגיא ביזאוי, בחזרה אל תור הזהב: לאן נעלמו כל היהודים שהצליחו כאמנים בארצות ערב?, באתר הארץ, 30 ביולי 2015
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נג'ווא סאלם".