stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בשווייץ
הורות ואימוץ

רווקים, ללא קשר לנטייה מינית, עשויים לאמץ בשווייץ. הצעת חוק המתירה אימוץ חורג לזוגות חד מיניים אושרה בפרלמנט באביב 2016 בעוד מתנגדי החקיקה ניסו ללא הצלחה לכפות משאל עם על העברת ההצעה. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2018. עד סוף דצמבר 2018, כשנה לאחר כניסת חוק האימוץ לתוקף, הוגשו כ-173 בקשות לאימוץ ילדים חורגים על ידי זוגות חד מיניים (נתונים אלה אינם כוללים את הקנטונים של לוצרן, תורגאו וציריך) אשר מתוכן, כ-22 הוגשו בקנטון ז'נבה ו-20 בעיר לוזאן.
אימוץ משותף הוגדר כבלתי חוקי עבור זוגות חד מיניים כיוון שהיה מוגבל עבור זוגות נשואים הטרוסקסואלים בלבד. התיקון הסטטוטורי שלפיו נישואים חד מיניים הוכשרו במשאל העם בספטמבר 2021, המתיר לזוגות חד מיניים נשואים לאמץ במשותף ולגשת לטיפולי הפריה חוץ גופית עבור זוגות לסביות, עתיד להיכנס לתוקף החל מ-1 ביולי 2022.
הגנה מפני אפליה > משפט חוקתי ואזרחי

אפליה במקום העבודה נגד אזרחי להט"ב בשווייץ הוכחה כבעיה מתמשכת בדו"ח משנת 2014 של המכון ללימודי מגדר באוניברסיטת ז'נבה והפדרציה של איגודי הלהט"ב של ז'נבה. החוקה השווייצרית (סעיף 8) מבטיחה יחס שווה בפני החוק, תוך ציון "אורח חיים" כאחד מהקריטריונים המוצהרים הרבים המוגנים מפני אפליה בלתי הוגנת. החוק השווייצרי מכיר בעיקרון חזק מאוד של חופש ההתאגדות, וככזה, יש לו רק הוראות מוגבלות לאסור אפליה במגזר הפרטי או בין אנשים פרטיים. יוצאי דופן בולטים הם החוק לשוויון יחס לגברים ולנשים וסעיף "261bis" של חוק העונשין האוסר אפליה על בסיס "גזע, מוצא אתני, דת או נטייה מינית". בשל מצב זה, תביעות פרטיות נגד אפליה לעיתים קרובות מוגשות על רקע האיסור של "פגיעה אישית" (סעיף 28א לחוק האזרחי). הפסקת עבודה מפלה מוגנת במקרים בהם ניתן להוכיח שהעבודה הופסקה על סמך "נכס שהצד השני זכאי לו מתוקף אישיותו, למעט מקום שבו רכוש זה קשור לאופי חוזה העבודה או באופן משמעותי משפיע על סביבת העבודה". עם זאת, היו מעט מאוד הליכים משפטיים בפועל המבוססים על תביעות נגד אפליה לכאורה על רקע זה, בעוד סקר משנת 2015 מצא שבעה מקרים בודדים, שאף אחד מהם לא כלל אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית.
כמו כן, קיימות הוראות נגד אפליה בחוקים ובתקנות של חלק מהקנטונים והעיריות בשווייץ. בספטמבר 2017 אימצה הרשות המבצעת הקנטונית של ז'נבה תקנות חדשות נגד אפליה על רקע מין, נטייה מינית וזהות מגדרית.
הגנה מפני אפליה > חוק העונשין

מאז פברואר 2020, אפליה על רקע עילת "נטייה מינית" של אדם אסורה על פי סעיף "261bis" של הקוד הפלילי השווייצרי. קטגוריה זו נוספה על ידי חוק משנת 2018, שאומץ על ידי משאל עם ב-9 בפברואר 2020, להוראה שאסרה אפליה בשל "גזע, מוצא אתני או דת". המעשים האסורים הספציפיים בתוכן החוק על רקע העילות הם,
הסתה פומבית לשנאה או אפליה,
הפצה פומבית של אידאולוגיות או מסעות תעמולה שמטרתם השפלה או השמצה שיטתית של אנשים,
השפלה פומבית או אפליה של אנשים באופן הפוגע בכבוד האדם, או
סירוב לתת שירות המיועד להינתן לציבור הרחב.
על הפרות דין - עונש מאסר שלא יעלה על שלוש שנים, או עונש כספי.
שינוי חוק זה התרחש בשנת 2013 על ידי מתיאס ריינארד, חבר הפרלמנט השווייצרי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם הצעת חוק להחריג כל "אפליה והסתה לשנאה" על בסיס "גזע, אתני, דת או נטייה מינית". ב-11 במרץ 2015, המועצה הלאומית הצביעה ברוב של 103 בעד מול 73 נגד כדי לאפשר להצעת החוק להמשיך בתהליך החקיקה. הוועדה לעניינים משפטיים של מועצת המדינות אפשרה את המשך חקיקת ההצעה ב-23 באפריל 2015. בפברואר 2017 אישרה הוועדה לעניינים משפטיים של המועצה הלאומית, בהצבעה של 15 בעד ו-9 נגד, תיקון להצעת החוק המוסיף "זהות מגדרית" כעילת אפליה אסורה. להצעת החוק התנגדו מספר מחברי מפלגת העם השווייצרית, אשר ראו בה כ-"מיותרת", אף על פי שהמפלגה כולה לא נקטה עמדה לגבי הצעת החוק בעוד המפלגות האחרות תמכו בעיקר בהצעתה, וכך גם 86% מהעם השווייצרי על פי דיווחי סקרים.
באוגוסט 2018 הודיעה המועצה הפדרלית על תמיכתה בהצעה, אך המליצה להסיר את המונח זהות מגדרית בשל "עמימותו". המועצה הלאומית סירבה להסיר את המונח, ואישרה את הצעת החוק ב-25 בספטמבר 2018, בהצבעה של 118 בעד, 60 נגד ו-5 נמנעים. ב-7 בנובמבר 2018, הוועדה לעניינים משפטיים של מועצת המדינות אישרה בהצבעה של 9 מול 2 (עם נמנע 1) את השינוי החוקי להפיכת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית לפלילית. בקביעת החלטתה לכלול גם את מונח הזהות המגדרית, הוועדה הצהירה כי "אנשים טרנסג'נדרים ואינטרסקסים היו קורבנות לאפליה גם כן לצד הומוסקסואלים וביסקסואלים". בנובמבר 2018 אישרה מועצת המדינות את הצעת החוק בהצבעה של 32 בעד מול 10 נגד. עם זאת, ב-23 קולות בעד מול 18 נגד, הצביעה על הסרת המונח "זהות מגדרית" בשל היותו "עמום מדי". צירים רבים וארגוני זכויות להט"ב בירכו על הרחבת החוק כך שיכלול נטייה מינית, אך הביעו אכזבה מכך שהזהות המגדרית לא נכללה, אשר לדברי הארגון "Transgender Network Switzerland", "מוציאה ושוללת עוד יותר אינטרסקסים וטרנסג'נדרים. החוק יושלם רק כאשר הוא יגנה אפליה על בסיס זהות מגדרית". מכיוון שהנוסח המשפטי שונה, המועצה הלאומית נאלצה להצביע על כך מחדש. ב-3 בדצמבר, למרות דרישת זוג מפלגות, בהצבעה של 107 בעד ו-77 נגד, המועצה הצביעה על אי הכללת זהות מגדרית בהצעת החוק אותה העבירה. עד אפריל 2019, מתנגדי החקיקה אספו 70,000 חתימות כדי לכפות משאל עם על החוק. משאל עם ב-9 בפברואר 2020 בנוגע לחקיקת החוק. בסיומו, כ-63.1% מאזרחי שווייץ הצביעו בעד חקיקת ההצעה.
הגנה מפני אפליה > חוקים נגד פשעי שנאה ואלימות

בנובמבר 2016 החלו קבוצות למען זכויות להט"ב בשווייץ להציע קו סיוע טלפוני עבור חברי הקהילה השווייצרית לתמיכה בקורבנות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
באוגוסט 2017, המועצה הפדרלית השווייצרית הביעה התנגדות להצעה שהוצעה על ידי המפלגה השמרנית-דמוקרטית שתאלץ את המדינה לספור ולרשום פשעי שנאה שבוצעו נגד אזרחי להט"ב בטענה כי מדיניות זו תהיה "קשה מדי עבור מעקב, שכן לא תמיד ברור אם הנטייה המינית או זהותו המגדרית של הקורבן היו הגורם". עם זאת, המועצה הלאומית הצביעה ברוב בספטמבר 2019 לתמוך בהצעה (97–94).
סקר משנת 2018 אשר נערך בקרב 1,700 ילדי בית ספר בעיר נשאטל בגילאי 14–15, מצא כי 10% מהבנות ו-5% מהבנים זוהו כחלק מקהילת הלהט"ב. מבין אלה, 38% דיווחו על קבלת "סטירות, בעיטות או אגרופים", 25% דיווחו על הטרדה תכופה, 16% דיווחו על היותם קורבן לאלימות פיזית ו-7% דיווחו על קבלת אפליה על ידי מורה.
שירות צבאי

לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא שווייץ. מאז 1992, הומוסקסואליות וביסקסואליות אינן מוזכרות עוד בחוק הפלילי הצבאי (MCC). לאחר קיום משאל עם ב-17 במאי 1992, בוטל סעיף 127 אשר עסק בקיום "זנות לא טבעית" בצבא אשר כוון נגד קיום מערכות יחסים חד מיניות.
מאז 2013, מספר טרנסג'נדרים החלו להיות רשאים לשרת בגלוי בצבא המדינה. באותה שנה, מקרה של טבחית שעתידה הייתה לשרת בכוח קוסובו בוטלה תחילה לאחר שההצהרה על היותה טרנסג'נדרית נדון בתוכנית טלוויזיה מתוקשרת. כתוצאה מכך, הצבא שינה את מדיניותו כדי לאפשר שירות של טרנסג'נדרים אם בדיקה רפואית קובעת ש-"בריאותם הגופנית והנפשית טובה, עמידים מספיק ללחץ ויכולים להיות כפופים". הצבא הקים לאחר מכן "משרד גיוון" בנושא. מאז 2019, הטיוטה אפשרה למתגייסים לציין את זהותם המגדרית בנפרד מהמין המוקצה להם, שינוי שהוצע על ידי ארגוני זכויות להט"ב. עם זאת, טרנססקסואליות או דיספוריה מגדרית נותרו סיבות לפיטורים בהתאם לתקנות הצבא. גורמים רפואיים בצבא הצהירו כי 18 מגויסים מאובחנים במונחים אלה מדי שנה. בשנת 2019, גבר טרנסג'נדר סורב לגשת לגיוס בשל התקנות, אם כי ראש הכוחות המזוינים, פיליפ רבורד, הצהיר שהוא ותיקו ייבדקו. בספטמבר 2019, סא"ל כריסטין האג הפכה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שפיקדה על גדוד בצבא השווייצרי.
זהות מגדרית

טרנסג'נדרים בשווייץ רשאים לשנות את מינם הרשמי באמצעות הליכים משפטיים. המועצה הפדרלית של שווייץ כתבה במאי 2018 כי "היעדר כל פסיקה ברורה בחוק פירושו שאנשים טרנסג'נדרים ממשיכים להתמודד עם מכשולים אדירים. עליהם להגיש תביעה בבית המשפט כדי ששינוי המגדר שלהם יוכר משפטית. הפרקטיקה המשפטית אינה עקבית, ונמצא שההליכים יכולים להיות ממושכים ויקרים שלא לצורך".
פסיקה משנת 1993 של בית המשפט העליון הפדרלי אפשרה הליך משפטי לרישום שינוי מגדר. בפברואר 2010, בהרחבה של תחום פסיקת בית המשפט, המשרד הפדרלי לרישום אזרחי של משרד המשפטים והמשטרה הפדרלי (EAZW) יעץ למנהלים ברחבי קנטונים להכיר באופן חוקי בשינוי מגדר ללא חיוב העברתו של המבקש ניתוח להתאמה מגדרית. ה-"EAZW" הבהיר, בהתייחס לעקרון הפרדת הרשויות, כי הצו "מחייב רק את הגופים המבצעים הקנטונלים ולא את בתי המשפט הקנטונלים". גם המשרד הפדרלי לרישום אזרחי קבע כי נישואים עלולים להיות ממורים למעמד שותפות רשומה אם אחד מהשותפים ירשם עבור הכרה בשינוי מגדרי.
במאי 2018, המועצה הפדרלית הציעה לתקן את החקיקה השווייצרית כדי לאפשר לאנשים טרנסג'נדרים לשנות את מינם הרשומים ואת שמם הפרטי על ידי הגשת הצהרה לפקידי המרשם האזרחי. ב-11 ביוני 2020, מועצת המדינות העבירה חקיקה בעניין זה עם 31 קולות בעד, 7 נגד ו-7 נמנעים. החקיקה עתידה לאפשר לטרנסג'נדרים לשנות את מינם החוקי "ללא סיבוכים בירוקרטיים" אשר הוגדרו כניתוח להתאמה מגדרית, בדיקות רפואיות וכו' בעוד קטינים בגילאי 12 עד 18 יצטרכו הסכמה של אפוטרופוס חוקי כדי לבצע שינוי מגדר חוקי. ב-24 בספטמבר 2020 העבירה המועצה הלאומית את החקיקה ב-121 קולות בעד, 61 נגד ו-13 נמנעים. ב-2 בדצמבר 2020 אישרה מועצת המדינות את הצעת החוק בקריאה שנייה אך הציגה מגבלה של עד 16 שנים הסכמת אפוטרופוס חוקי להעברת הקטין שינוי מגדרי.
בנובמבר 2019, המועצה הגדולה של בזל-שטאדט הצביעה על הכללת "זהות מגדרית" בחוק המעצר שלה כדי "להגן טוב יותר על טרנסג'נדרים בכל הקשור להשמה במתקני כליאה".
ב-1 בינואר 2022, שווייץ הטמיעה תהליך חדש יעיל ופשוט להכרה בשינוי מגדרי המבוסס על הגדרה עצמית, ללא חיוב בהעברת גירושים, ניתוחים או מצבים רפואיים.
אינטרסקס

תינוקות אינטרסקסים (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) בשווייץ עשויים לעבור התערבויות רפואיות עבור שינוי מאפייני המין שלהם. ארגוני זכויות אדם רואים יותר ויותר בניתוחים אלה כלקויים, אשר לטענתם, יש לבצעם רק אם הפונה מסכים לביצוע הניתוח על ידי דחיית ההתערבויות הרפואיות עד שיהיה רשאי להסכים לביצועם. בשנת 2012 פרסמו בתי החולים האוניברסיטאיים בז'נבה הנחיות האוסרות על רופאיהם לבצע הליכים אלה ללא הסכמת המטופל.
בשנת 2018, המועצה הלאומית, הבית התחתון של הפרלמנט, הביעה תמיכה במתאר מין "X" על מסמכי זהות, עם 107 הצבעות בעד. הצעה נפרדת לאפשר לאנשים אינטרסקסים להשאיר את מתאר המין שלהם ריק במסמכי זהות התקבלה גם היא עם 109 קולות בעד. המועצה הפדרלית עתידה לבחון את ההצעות ולהביע המלצות בנושא.
באפריל 2019, המועצה הגדולה של ז'נבה העבירה שתי הצעות, אחת פה אחד, נגד השימוש בהתערבויות רפואיות אלה בתינוקות אינסטרסקסים, אותם כינתה כ-"לקויים". הבקשות מציינות תוכנית פיצויים וייעוץ פסיכו-סוציאלי חינם לקורבנות, וכן פיטורי כל רופא או מנתח המבצעים הליכים אלו באנשים אינטרסקסים ללא הסכמתם.
תרומת דם

בשנות ה-80, נחקק איסור גורף על גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לתרום דם בשווייץ. ביוני 2016, הכריז הצלב האדום השווייצרי כי יפנה בקשה ל-"Swissmedic", רשות הפיקוח של שווייץ על רפואה ומכשור רפואי, בבקשה לבטל את האיסור. על פי הכללים החדשים, אשר יושמו ב-1 ביולי 2017, גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם ותאי גזע אם לא קיימו יחסים במשך כשנה לפני התרומה.
בתחילת מאי 2017 אישרה המועצה הלאומית הצעה הקוראת לבטל את כל ההגבלות על תרומות דם מאת גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים אשר הצהירה כי "רק התנהגות מסוכנת צריכה להיות גורם לתרומת דם, לא הנטייה המינית של האדם". ההצעה, שהוגשה על ידי המפלגה הדמוקרטית-שמרנית של שווייץ, אושרה ברוב של 97 בעד ו-89 נגד. עם זאת, נדחתה על ידי מועצת המדינות ב-29 בנובמבר 2017. כתוצאה מכך, תקופת הגבלת השנה נשארת במקומה.
טיפולי המרה

בשנת 2016, חברת המפלגה הדמוקרטית-שמרנית של שווייץ, רוסמרי קוואדרנטי, הגישה בקשה מהממשלה הפדרלית של שווייץ לנקוט צעדים לאיסור על קיום טיפולי המרה בקטינים. המועצה הפדרלית השווייצרית כתבה בתגובה כי טיפולי המרה "אינם יעילים וגורמים סבל משמעותי לצעירים הכפופים להם" ויהוו "הפרה של חובות מקצועיות" מצד כל איש מקצוע המבצע אותם. לפיכך, כל התחייבות מקצועית המבצעת טיפולים מסוג זה עלולה להיות נתונה לסנקציות על ידי הרשויות הקנטונליות, בעוד עבירות פלילית ייקבעו על ידי בתי משפט בעת כל מקרה לגופו על פי המועצה הפדרלית.
בקיץ 2018 הופיעו דיווחים על מטפל שווייצרי שטען כי הוא "מסוגל לרפא הומוסקסואליות באמצעות הומאופתיה". לאחר הצהרתו פוטר המטפל באופן מיידי, בעוד נפתחה חקירה מול משרד הבריאות של ז'נבה. על פי המשרד, די באמונה כי הומוסקסואליות היא מחלה עבור פתיחת חקירה. איגוד הרופאים של הקנטון של ז'נבה מתאר טיפול המרה כ-"סוג של שרלטנות".
תנאי מחיה

מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, מצוין יום היציאה מהארון הבינלאומי בשווייץ עם אירועי פרסום שונים במטרה לעודד אזרחים שווייצרים המוגדרים כחלק מקהילת הלהט"ב לפתח קשר חיובי עם זהותם, במיוחד בקרב צעירים. היום מתקיים גם בבתי ספר תיכוניים, אוניברסיטאות ומוסדות נוספים ברחבי המדינה, לרוב במתכונת של סמינרים, סרטים, שאלונים, דיונים קבוצתיים וכו'.
מצעדי גאווה מתקיימים באופן שנתי ברחבי שווייץ. האירוע הגדול והוותיק ביותר הוא מצעד הגאווה בציריך, אשר נערך לראשונה בשנת 1994 ומשך בשיאו כ-50,000 מפגינים בשנת 2019. ברומאנדי, האזור דובר הצרפתית של שווייץ, מצעדי גאווה מתחלפים בציונם בערים שונות מדי שנה. במהדורת מצעד 2019, אשר התקיים בז'נבה, דווח מספר מפגינים של כ-35,000 איש. ערים נוספות בהן נערכים אירועים דומים כוללים את ברן, בזל, לוזאן, פריבור, סיון, לוגאנו ולוצרן.
ישנם ארגוני זכויות להט"ב רבים הפועלים בשווייץ, הן ברמה הלאומית והן ברמה האזורית. ארגון הלסביות השווייצרי ("Lesbenorganisation Schweiz") נוסד ב-1989 עבור תמיכה בזכויות לסביות בפרט וקבלה חברתית עצמית וציבורית, בעוד הצלב הוורוד למען זכויות להט"ב ("Pink Cross for LGBT rights") נוסד ב-1993 עבור קידום זכויות הומוסקסואלים וביסקסואלים. ארגון הצלב הוורוד מתאר את מטרתו כ-"ייצג של הומוסקסואלים בתחומי הפוליטיקה, הממשל ודעת הקהל". רשת הטרנסג'נדרים השווייצרית ("Transgender Network Switzerland") פועלת למען שיפור תנאי מחיה של טרנסג'נדרים, המציעה את שירותיה לכל אדם טרנסג'נדר המבקש ייעוץ בנוגע לשינויים חוקיים במגדר ושם, גיוס לצבא שווייץ או בקשות מקלט. קבוצות נוספות כוללות את: דיאלוג ("Dialogai"), שנוסדה ב-1982 עבור הצעת קווי סיוע וייעוץ, "Zwischengeschlecht", עמותה הפועלת עבור ייצוג ותמיכה באנשים אינטרסקסים, "Queeramnesty" ו-"Rainbow Families", ארגון התומך במשפחות חד מיניות. ברמה הקנטונית, ישנם מספר קבוצות להט"ב בהן: "Vogay" בוו, "Alpagai" בואלה, "Homosexuelle Arbeitsgruppen Zürich" בציריך, "GayBasel" בבזל-שטאדט ו-"Imbarco Immediato" בטיצ'ינו. בנוסף, קיימות גם קבוצות נוער באוניברסיטאות שונות הכוללות את: בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן, המכון הטכנולוגי של ציריך, אוניברסיטת לוזאן ואוניברסיטת סנט גאלן.
תנאי מחיה > פוליטיקה

ישנם מספר פוליטיקאים המוגדרים כחלק מקהילת הלהט"ב בשווייץ באופן גלוי בהם קלוד ז'ניאק, חבר מועצת המדינות ונשיא המועצה הלאומית לשעבר וראש עיריית ציריך קורין מאוך, ראש העיר הלסבית הגלויה הראשונה של ציריך.
בין המפלגות הפוליטיות הגדולות בשווייץ, המפלגה הדמוקרטית-שמרנית, הליברלים, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת הירוקים והמפלגה הליברלית הירוקה בעד חקיקת זכויות להט"ב בעוד שמפלגת העם השווייצרית מוגדרת כמתנגדת בדרך כלל. למרות הבסיס הקתולי והשמרני הגדול שלה, מפלגת העם הנוצרית-דמוקרטית, הפכה יותר ויותר לתומכת בחקיקת נישואים חד-מיניים וזכויות להט"ב בשווייץ בשנים האחרונות, בעוד סקר משנת 2019 הראה כי 83% מהמועמדים למפלגה אשר התמודדו בבחירות הפדרליות באוקטובר היו בעד הכשרת נישואים חד מיניים. סקר משנת 2016 שבוצע על ידי הארגון "Pink Cross for LGBT rights" מצא תמיכת רוב של כ-94% בקרב מצביעי המפלגה הירוקים לחקיקת נישואים חד מיניים, 63% בקרב המצביעים הנוצרים-דמוקרטים ו-59% בקרב מצביעי מפלגת העם השווייצרית.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (חוקי בקנטונים של ז'נבה, טיצ'ינו, וו וואלה מאז 1798, חוקי בפריסה ארצית מאז 1942)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (16):  (מאז 1992)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 1999)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 1999)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 2020)
חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית: 
נישואים חד מיניים:  (מיולי 2022)
הכרה בזוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 2007, בפריסה ארצית)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מיולי 2022)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (מאז 2018)
אימוץ על ידי רווקים ללא קשר לנטייה מינית:  (מאז 1942)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  (מאז 1992, שירות צבאי של טרנסג'נדרים נדון בכל מקרה לגופו מאז 2013)
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מאז 1993, אין חיוב להעברת ניתוח להתאמה מגדרית מאז 2022)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (מיולי 2022)
טיפולי המרה אסורים בחוק:  (מאז 2016, דה פקטו)
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (מאז 2017, לאחר תקופת דחייה של שנה)
כוח אכיפת החוק של איראן

| --- | --- |
דגל וסמל המשטרה
 
 סמל כוח אכיפת החוק
 "קיימו את חובתכם לאלוהים והעידו עדות אמת" (סורת אל-מאאידה, פס' 8, לפי תרגום אורי רובין)
 מידע כללי
 מדינה:  איראן 
 תחום שיפוט:  איראן
 משרד אחראי:  ממשלת איראן
 סוכנות אם:  משרד הפנים
 תאריך הקמה:  1 באפריל 1991
 סוכנות קודמת:  שהרבאני (1913–1991) ז'נדרמיה (1910–1991) וועדות
 מטה מרכזי:  טהראן
 עובדים:  500,000 (כולל מגויסים ומילואים)
 police.ir
 
כוח אכיפת החוק של איראן (בפרסית: فرماندهی انتظامی جمهوری اسلامی ایران) הוא כוח המשטרה באיראן. נוסד בתחילת 1992 על ידי מיזוג של השהרבאני (פרסית: شهربانی) הז'נדרמיה האיראנית (פרסית: ژاندارمری دولتی) וועדות המהפכה האסלאמיות (פרסית: کمیته‌های انقلاب اسلامی) לכדי כוח מאוחד. הכח כולל למעלה מ-260,000 שוטרים, 17% מתוכם הן נשים. הכח כולל מספר יחידות לרבות יחידת משמר גבול ומצוי תחת השליטה של משרד הפנים .
היסטוריה

לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979, שני ארגוני השיטור המרכזיים, הז'נדרמיה והמשטרה הלאומית (שהרבאני) עברו ארגון מחדש. מנהיגי הרפובליקה האסלאמית שזה עתה קמה מינו במהירות את הז'נדרמיה וקציני משטרה הנאמנים למהפכה כדי להחיות ולארגן מחדש את שני הגופים תחת הרפובליקה האסלאמית. לפחות שבעה קצינים קיבלו את הובלת המשטרה הלאומית בין השנים 1979 ל-1983. אל"ם ח'ליל סמימי, מונה בשנת 1983 על ידי עלי-אכבר נאטק-נורי, שר הפנים בשעתו, אשר נזקף לזכותו ארגון מחדש של המשטרה הלאומית על פי ההנחיות האסלאמיות של ה-IRP. הז'נדרמריה הלכה בדרך דומה. שבעה מינויים בוצעו בין 1979 ל-1986, מה שהוביל לארגון מחדש מלא. זאת בנוסף לתא"ל אחמד מוחקקי, המפקד בתקופה הרפובליקנית המוקדמת שהוצא להורג בסוף קיץ 1980 וחמישה קולונלים שטוהרו. אל"ם עלי קוצ'קזאדה מילא תפקיד מרכזי בארגון מחדש וחיזוק הז'נדרמיה לאחר קריסתה הקרובה בתקופה המהפכנית המוקדמת. המפקד בשנת 1987, אל"ם מוחמד סוהראבי, כיהן בתפקיד זה מאז פברואר 1985 והיה הקצין הבכיר הראשון שעלה מהשורות.
החל משנת 1987, המשטרה הלאומית והז'נדרמיה שיקפו את האידאולוגיה של המדינה. למרות פעולות הביטחון הפנימיות היקרות שלהם, תפקידי שני הגופים הוגבלו על ידי ההשפעה הגוברת של משמרות המהפכה, ובפרט בסיג'. הז'נדרמיה פורקה בשנת 1991 יחד עם ועדות המשטרה הלאומית והמהפכה האסלאמית. כל שלושת הארגונים הללו מוזגים לכוח אכיפת החוק של ימינו.
המשטרה הלאומית של איראן פעלה עם כ-200,000 שוטרים בשנת 1979. המשטרה הלאומית הייתה גם תחת משרד הפנים, ותחומי האחריות שלה כללו את כל הערים בהן יותר מ-5,000 תושבים, לפחות 20 אחוז מהאוכלוסייה. בנוסף המשטרה הלאומית הייתה אחראית על נוהלי דרכון והגירה, הנפקה ובקרה של תעודות זיהוי של אזרחים, רישוי ורישום נהיגה ורכב, ושיטור ברכבות ושדות תעופה. חלק מתפקידיהם נקלטו במשרד משמרות המהפכה האסלאמית בשנים הראשונות לאחר המהפכה, ושיתוף הפעולה בין שני כוחות אלו נראה נרחב.
ראש כוח אכיפת החוק של איראן מאז שנת 2015 הוא חוסיין אשתר. בעקבות פעילות הדיכוי האלימה של כוח אכיפת החוק של איראן את ההפגנות באיראן (2019–2020) וההפגנות באיראן (2022), ובפרט פרשת מותה של מהסא אמיני הטילו ארצות הברית ובריטניה סנקציות נגד בכירים בכוח אכיפת החוק.
שוטר (משמאל) ואיש הבסיג' (מימין) עוצרים צעיר איראני ליד הפרלמנט בטהראן, 24 ביוני 2009
המינהל לביטחון וריגול נגדי (מקדוניה הצפונית)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 תאריך הקמה:  1995
 סוכנות קודמת:  מינהל ביטחון המדינה
 מטה מרכזי:  סקופיה, מקדוניה הצפונית
 https://mvr.gov.mk/page/za-upravata
 
המינהל לביטחון וריגול נגדי (במקדונית: Управа за безбедност и контраразузнавање), ידוע בראשי התיבות UBK, הוא סוכנות מודיעין וביטחון פנים של הרפובליקה של מקדוניה הצפונית. המטה ממוקם באזור סקופיה, הסוכנות פועלת כיחידת סמך של המשרד לענייני פנים.
הסוכנות נוסדה תחת השם המחלקה להגנת העם, OZNA ופעלה כסוכנות הביטחון ברפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה הצפונית. באופן רשמי, הגוף נוסד במתכונתו הנוכחית ב-1995 תחת השם המינהל לביטחון וסיכול ריגול.
ראו גם

מקדוניה הצפונית
סוכנות הביון (מקדוניה הצפונית)
הערות שוליים

↑  "Administration for Security and Counterintelligence (UBK)". Administration for Security of Classified Information of the Republic of Macedonia. 2009. נבדק ב-5 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Profile on the Director of the Administration for Security and Counterintelligence". Ministry of Internal Affairs of the Republic of Macedonia. 2011. אורכב מ-המקור ב-2013-12-28. נבדק ב-5 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Profile on the Administration for Security and Counterintelligence of the Republic of Macedonia". Ministry of Internal Affairs of the Republic of Macedonia. 2011. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2013. נבדק ב-5 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
GIGN

| --- | --- |

סמל היחידה
 "להציל חיים"
 פרטים
 כינוי:  GIGN
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:  הז'נדרמריה הצרפתית
 סוג:  יחידת לוחמה בטרור, יחידת השתלטות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1973 – הווה (51 שנים)
 מלחמות:  טיסת אייר פראנס 8969
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-420 לוחמים
 ציוד עיקרי:  נשק קל ואמצעים מיוחדים
מסוקים של יחידת GIGN בזמן ביצוע השתלטות על ספינה
ה-GIGN (בראשי תיבות: Groupe d'Intervention de la Gendarmerie Nationale; מצרפתית: יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית) היא יחידת לוחמה בטרור (לוט"ר) ויחידת ההשתלטות הבכירה של צרפת. כפופה לז'נדרמריה הצרפתית ולמשרד הפנים.
ה-GIGN מקבילה ליחידות ללוחמה בטרור אחרות בעולם כגון הימ"מ הישראלית, ה-GSG-9 הגרמנית, ה-BOPE הברזילאית וליחידות ה-SWAT האמריקאיות.
משימות היחידה כוללות עצירת חמושים, אירועים עם בני ערובה, התמודדות עם פיגועי מיקוח, לוחמה בטרור, טיפול באירועי חטיפת מטוסים וטיפול בהתפרעויות בבתי סוהר.
מפקדת ה-GIGN ממוקמת בעיר סאטורי, מערבית לפריז.
היסטוריה

אחרי טבח הספורטאים הישראלים במשחקים האולימפיים שהתקיימו במינכן בקיץ 1972, והמרד בכלא קלאירוואקס ב-1973, צרפת החלה לבדוק את הנושא לעומקו על מנת למצוא פתרונות לאירועים קיצוניים שכאלו, והיא פעלה תחת ההנחה שכמעט בלתי אפשרי לחזות אירועים כאלו.
ב-1973, ה-GIGN נוצרה ככח קבע של לוחמים מאומנים היטב ואשר מצוידים בכלי הנשק הטובים ביותר כדי להוות מענה במקרים כמו הטבח והמרד, וזאת תוך כדי סיכון מינימלי לבני הערובה, למחלצים, לחוטפים ולציבור כולו. ה-GIGN הוכרזה מבצעית במרץ 1974, והופקד עליה סגן כריסטיאן פרוטאו. 10 ימים לאחר הקמת היחידה, ב-10 במרץ 1974, ה-GIGN הוכיחה את נחיצותה כאשר היא ביצעה את פעילותה האמיתית הראשונה: היא עצרה בהצלחה קבוצת טרוריסטים בעיר אקוובילי.
מאז הקמתה, ה-GIGN ביצעה מעל 1800 מבצעים, שחררה כ-600 בני ערובה, עצרה מעל 1000 חשודים והרגה עשרות טרוריסטים. שניים מלוחמי היחידה נהרגו בפעילות מבצעית ו-7 נהרגו באימונים.
בין הפעולות שביצעה היחידה:
שחרור 30 ילדים מאוטובוס שנחטף על ידי טרוריסטים מ"החזית לשחרור סומאליה" בג'יבוטי ב-1976
חילוץ דיפלומטים שנחטפו בשגרירות הצרפתית בסן סלבדור ב-1979
שחרור בני ערובה בגויפרי ב-1989
שחרור בני ערובה שנלקחו במהלך מרד שפרץ בכלא במולין
אבטחת אולימפיאדת החורף של 1992
מבצעים בבוסניה ב-1992 וב-1995
שחרור 164 הנוסעים מטיסה 8969 של אייר פראנס שנחטפו על ידי טרוריסטים אלג'יראים, במרסיי בדצמבר 1994
שחרור בן הערובה והריגת המחבלים שביצעו את הפיגוע במשרדי המגזין "שרלי הבדו" ב-2015.
שחרור בני הערובה וסיום הגדול מבין פיגועי נובמבר 2015 בפריז בתיאטרון בטאקלאן.
ה-GIGN ידועה באימונים שלה, הנחשבים מהטובים בעולם: לוחמי ה-GIGN עוברים אימונים ירי, קליעה, קרב מגע, כלבנות, צלילה, צניחה, חבלה, הישרדות ועוד. יחידות לוט"ר והשתלטות רבות בעולם משתפות פעולה עם ה-GIGN ועוברות עמה אימונים משותפים.
אמצעי לחימה

אקדחי גלוק 17, גלוק 19 וגלוק 26
אקדח תופי מנורהין MR 73 וסמית' ווסון 686
תת-מקלעים הקלר וקוך MP5, הקלר וקוך MP7 ו-FN P90.
רובי שוטגאן של רמינגטון, בנלי ופרנקי
רובי סער של הקלר וקוך מדגמי HK 416, HK 417, הקלר וקוך G36.
רובי סער שווייצרים SG 550, SG 551, SG 552.
רובה CZ BREN 2 בקליבר 7.62x39 מ"מ.
רובי צלפים אקורסי אינטרנשיונל AWP (בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו) ו-AWM (בקליבר 0.338 לפואה מגנום), ורובה צלפים כבד PGM Hecate II.
גלריה

Hostage rescue demos 2018 - 2022
Hostage rescue demo - 2022
Hostage rescue demo - 2022
Hostage rescue demo - 2021
GIGN assault team, snipers and medic - 2018
Force Sécurité Protection (FSP) demo - 2018
VIP vehicle is ambushed
FSP gendarmes shoot back
FSP gendarmes extract the VIP from his vehicle and escort him to theirs
Another group of FSP gendarmes provides covering fire
Regional GIGN branches (AGIGNs)
Escorting a money convoy 
 AGIGN La Réunion
Dijon AGIGN operators in assault column
Counter-terrorism training 
 AGIGN La Réunion
Dijon AGIGN sniper in training
ראו גם

צרפת RAID - יחידת ההשתלטות של משטרת צרפת
ישראל ימ"מ - המקבילה הישראלית
גרמניה GSG-9 - המקבילה הגרמנית
רוסיה המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי ברוסיה
הערות שוליים

↑  אלעד שמחיוף, עמית ולדמן וערד ניר, ‏רוצחי העיתונאים חוסלו בפשיטה, באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11943524s (data) 
צילום של חיילי GIGN במשימה