stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קהילת יהודי טלז
הווי, זכרונות וחיים ציבוריים

העיר טלז השתרעה לאורך הרחובות טורגאוס, גאטווע ודידזויא גאטוע ורחובות וסימטאות רבים. טלז הייתה עיר עם הווי יהודי-דתי. מוסדות תורה והשכלה רבים היו בעיר. לישיבה המפורסמת שבעיר נהרו תלמידים מכל תפוצות הגולה. כמו כן בעיר הייתה גימנסיה ("יבנה") שנחשבה לטובה ביותר בליטא.
רוב העיר הייתה מיושבת על ידי יהודים שעסקו במלאכה ובמסחר והגויים גרו בפרברי העיר. ההווי היהודי הורגש ברחובות ביומיום, בשבתות ובחגים.
אישים בקהילה

רב העיר וראש הישיבה יוסף יהודה לייב בלוך
ראש בית הדין אברהם יצחק בלוך
איש חינוך יצחק רפאל עציון
בשואה

כאשר נכנסו הרוסים הם סגרו את הגימנסיה היהודית והיהודים הוכרחו ללכת לגימנסיה הליטאית אך הם לא נכנעו לחילול השבת והתנגדו לה באופן פסיבי.
כאשר הגרמנים נכנסו לעיירה הם ריכזו את כל היהודים של טלז וסביבתה במבנה דמוי אורווה עם תנאים הגייניים נוראים. באקצייה הראשונה לקחו את כל הזקנים והנשים והילדים לבורות הירי, מי שנשאר בגטו עבד בעיקר באיסוף תפוחי אדמה ובמשק בית אצל גויי האזור. יהודי טלז הצליחו לשמור על אווירה דתית עד כמה שאפשר. לקראת חנוכה נגמר העיסוק באיסוף תפוחי אדמה ואז הוחלט על חיסול הגטו באופן סופי. כל היהודים שלא הצליחו לברוח נרצחו. רוב קהילת טלז נרצחה בשואה.
אנטנאס וזופיה לאורינוביץ', זוג ליטאים לא יהודיים מטלז, החביאו בביתם שבעה יהודים מטלז במהלך שנות המלחמה, והעסיקו אותם בייצור פרחי סרק משבבי עץ, תוך שהם מסתירים את קיומם אפילו מבני ביתם. בני הזוג הוכרו על ידי יד ושם בשנת 2010 כחסידי אומות העולם.
לקריאה נוספת

בנות עמי מטלז, אסתר פרבשטיין, הוצאת מוסד הרב קוק, 2024.
הערות שוליים

↑  ד"ר דב לוין, ספר טלז (ליטא)
מצבת זיכרון לקהילה קדושה, תל אביב: ארגון יוצאי טלז בישראל, תשמ"ד 1984
↑  Lawrynowicz Zofia ; Husband: Laurinavičius Antanas במאגר חסידי אומות העולם של יד ושם
ישיבת טלז
רבי אליעזר גורדון
קבוצת חברים של הנוער הלאומי בטלז בסירה על האגם בשנת 1931, שני משמאל יצחק בלוך- נואם ומעביר הרצאות של תנועת בית"ר.
פצעי בגרות (ספר)

| --- | --- |

כריכת המהדורה השלישית
 מידע כללי
 מאת:  חנוך ברטוב
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומאן אוטוביוגרפי
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת עם עובד מהדורה שנייה - ספרית מעריב מהדורה שלישית - הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  מהדורה ראשונה - 1965 מהדורה שנייה - 1988 מהדורה שלישית - 2011
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 225 מהדורה שנייה - 250 מהדורה שלישית - 256
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003362281, 001354273, 001074601, 001354272
פצעי בגרות הוא רומן אוטוביוגרפי בחלקו, מאת חנוך ברטוב, המתאר את שלושת החודשים בהם שוהה הגיבור, אלישע קרוק, בן דמותו של המחבר, באירופה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה במסגרת שירותו כחייל בבריגדה היהודית.
הספר, שהוא הראשון שנכתב מבין ארבעה המתארים את תהליך התבגרותו של נער יליד ארץ ישראל (אך לא הראשון כרונולוגית), ראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1965, פעם נוספת בהוצאת ספרית מעריב בשנת 1988, ושוב בהוצאת הספריה החדשה בשנת 2011 עם אחרית דבר מאת אבנר הולצמן, וזיכה את ברטוב בפרס שלונסקי.
קווי העלילה המרכזיים

קרוק, בן מושבה בארץ ישראל של ימי המנדט הבריטי מתגייס לבריגדה בשלהי מלחמת העולם השנייה, נשלח עם פלוגתו לאיטליה, ומשם ממשיך לגרמניה הכבושה כחלק מארגון "הבריחה". הספר נפתח ביום הניצחון באירופה במאי 1945 ועיקרו תיאורים חיצוניים ונפשיים של מאורעות דרמטיים אשר, לדברי המחבר, שינו את חייו והפכוהו לאדם אחר.
בלב החוויות המסעירות נמצא המפגש של החיילים עם שארית הפליטה, משוחררי מחנות הריכוז המעוררים בחייל הצעיר תערובת רגשות מסחררת של גועל וחמלה, זעם איום, תחושת שליחות ומשמעות לצד חידלון הקורעת אותו בין זהותו כיהודי (אח לאותן דמויות גלותיות ואומללות) לזהותו כ"צבר" (אדם חזק וחדש). ציר אחר הוא הרצון והתכנונים המפורטים לנקם בנאצים ובגרמנים בכלל. שיאו של ציר זה, שהוא האנטי-קליימקס בו מסתיים הספר הוא ההכרה שאין אפשרות ותוחלת בנקם. המחבר וחבריו מבינים שכבני אנוש וכיהודים אינם מסוגלים ואינם חפצים בהרג, שעם בואו של רגע הנקם "בן רגע נמחו כל המנוני השנאה ושבתי להיות בנו של אבא. שורץ בטוהר. אדם. אדם מחורבן. עכשיו אני יודע, אלה אנחנו, נידונים להתהלך עם צלם ה' על מצחנו כמו אות קין".
בנוסף ובמקביל לחוויות המטלטלות פוקדות את המחבר ואת חבריו חוויות ההתבגרות המינית וההתמודדויות של כל חברת נערים בני 18, הממשיכות להסעירם גם בלב אירופה ההרוסה.
לדברי אלי אשד, היה זה הספר הראשון בו הוצגה באופן ישיר ההתמודדות החזיתית של הצבר הארץ ישראלי עם היהודים ניצולי השואה.
הספר תורגם לאנגלית בשם "The Brigade".
פרשנות

היצירה מתארת את חוסר האונים הנורא של חיילי הבריגדה היהודית בייחס לאוכלוסייה הגרמנית המובסת. חוסר אונים זה נבע גם מהתנהלות המפקדים הבריטים, שביקשו להחניק כל עימות עם הגרמנים לאחר הניצחון במלחמה, אך לאחר מכן בעיקר בשל התחושה שהתפתחה בקרב החיילים, שלפיה אין בעולם הזה אפשרות לנקמה הולמת על השואה. פגיעה מבודדת ברכוש או אף בגוף היא חסרת תוחלת: היא לא תקים את המתים לתחייה וגם לא תאדיר את כבוד עם ישראל.
עם זאת, מרכז הכובד של היצירה הוא במפגש הראשוני של חיילי הבריגדה עם הניצולים, שגם לו מנסים המפקדים הבריטים להפריע. גם כאן הפרעות אלה אינן הקושי העיקרי, הנעוץ דווקא בהיבטים הסבוכים-רגשיים לקראת המפגש ובעקבותיו. למרות התרגשותו לקראת המפגש, הגיבור חש דחייה מהמפגש עם המון האדם המוזנח, החולה ולבוש הבלואים – ולמרות תחושת הבושה בגין תחושות אלה, המתפתחות אצלו, זרות נוראה סוגרת אותו מפני הניצולים.
שיא הסיוט, בהקשר זה, מתבטא בשיחה המתפתחת בין הגיבור לבין פליט צעיר, המתגלה כקרוב משפחה רחוק – אך כניצול שהצליח לשרוד בחיים בשל עבודתו בקרמטוריום של מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. הגיבור מתמלא פחד מפני השתייכותו לניצול זה ומבקש רק לברוח מהמקום. את מורכבות הסיטואציה תיארה מבקרת הספרות גיטה אבינור, בציינה:
אלישע (גיבור הספר) אינו מתכוון לחרוץ גזר־דין מוסרי. למעשה, הוא בוש בתגובת עצמו, אלא שאינו מצליח להתגבר על הרתיעה שלו. הוא בורח מן המקום, אך הזיכרון רודף אחריו... אלישע קרוק אינו מצליח ליישב בנפשו את כל הרגשות הסותרים; הוא אינו חדל להתלבט ולהתענות אך אין כל ספק בדבר, שהוא יחזור למושבה הארצישראלית אחר משיצא ממנה.
לקריאה נוספת

ניצה בן דב, "נקמה או הצלה - הדילמה הטרגית ב"פצעי בגרות" של חנוך ברטוב", הנאמן (קובץ בעריכת זיוה שמיר ומנחם פרי), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016, עמ' 401-382. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  שלושת הספרים הנוספים הם של מי אתה ילד (1970) - ילדות, רגל אחת בחוץ (1994) - נעורים ומתום עד תום (2003) - על חייו הבוגרים
ועכשיו לחלק האינטרגלקטי

ועכשיו לחלק האינטרגלקטי הוא אלבום הסולו השלישי של הראפר הישראלי טונה. האלבום יצא לאור ב-13 בדצמבר 2019 דרך חברת התקליטים "ועד הוייב". מהאלבום יצא הסינגל "אנרגיה", שיצא לאור 6 חודשים לפני צאת האלבום בליווי וידאו קליפ.
רקע והפקה

כל שירי האלבום הופקו על ידי ניר דנן ויקיר בן טוב, המפיקים המוזיקליים הקבועים של טונה שהפיקו גם את אלבומיו הקודמים. באלבום מתארחים רביד פלוטניק, לירון עמרם, פלד, מיכאל סוויסה, נורוז ואחשתיים. את רוב שירי האלבום כתב טונה לבדו והלחין עם ניר דנן. בשירים אחדים השתתפו אומנים אחרים במילים ובלחן. השיר המסיים של האלבום, "שמבלה" מכיל דגימה מתוך שירם של להקת IS הופ "שמבולה", וחבריה קיבלו קרדיט באלבום בכתיבת השיר לצד טונה.
זהו אלבום טראפ, בניגוד לאלבומיו הקודמים של טונה. במהלך כל האלבום נשמעים אפקטים של לייזר המסתנכרנים עם הקצב.
באלבום יש שימוש רב ב-"Gapless Playback" (אנ'), מעברים מטראק לטראק, מה שיוצר שמיעה רציפה בלי שקט בין השירים.
במרבית שירי האלבום טונה מזכיר את שחרורו מחברת התקליטים עננה, שהוציאה את שני אלבומיו הקודמים.
שם האלבום ועטיפתו, שעוצבה על ידי המעצב חן מכבי, הם מחווה לאלבומו של הראפר הישראלי וחברו של טונה, רביד פלוטניק, "ועכשיו לחלק האומנותי".
רוב שירי האלבום מסתיימים בדגימות ממקורות שונים העוסקים בחלל החיצון ובחוצנים. בין היתר שולבו בו הקלטות מדיווחי התקשורת על התרסקות הגשושית "בראשית", שהייתה הגשושית הישראלית הראשונה שיועדה לנחות בירח, מהרצאתו של ד"ר עמרי ונדל "החיים בעולמות רחוקים" ומסרטו של אילן שושן "Aliens".
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
מבקר המוזיקה בן שלו סקר את האלבום עבור עיתון הארץ וכתב ”החדש של טונה הוא האלבום הישראלי הכי מעניין ורלוונטי שיצא בזמן האחרון”. מבקרת המוזיקה עינת אוליבייר כתבה במעריב ”באלבומו השלישי הראפר איתי זבולון הולך למקום בוגר יותר ובעיקר מפוכח, ומוכיח שהוא אשף מילולי ומוזיקלי ענק, עם כוח כבידה משמעותי.”
יוסי חרסונסקי סקר את האלבום בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי איתי זבולון (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אין בינינו חלל  |   | איתי זבולון, ניר דנן | 3:38 |
| 2. | אוח (עם אחשתיים)   | איתי זבולון, אחשתיים | איתי זבולון | 4:10 |
| 3. | לא מהם  |   | איתי זבולון, ניר דנן, יקיר בן טוב | 2:16 |
| 4. | כנפיים  |   | איתי זבולון, צליל דנין, יקיר בן טוב, ניר דנן | 5:33 |
| 5. | אורות גבוהים (עם פלד)   | איתי זבולון, איתי פלד | איתי זבולון, ניר דנן | 3:57 |
| 6. | עד הבוקר  |   | איתי זבולון, ניר דנן | 2:45 |
| 7. | מיליון דולר  |   | איתי זבולון, ניר דנן | 2:54 |
| 8. | עוד יום במשרד  |   | איתי זבולון, זוהר ברזילי | 3:08 |
| 9. | עב"מ (עם רביד פלוטניק ולירון עמרם)   | איתי זבולון, רביד פלוטניק | איתי זבולון, ניר דנן, עדי רותם | 5:23 |
| 10. | מטאור בסלואו מושן  |   | איתי זבולון, ברק זבולון | 3:58 |
| 11. | קלאנג (עם נורוז ומיכאל סוויסה)   | איתי זבולון, מיכאל סוויסה, אור נורוזי | איתי זבולון, ניר דנן, זוהר ברזילי, יקיר בן טוב | 4:19 |
| 12. | אנרגיה  |   | איתי זבולון, ניר דנן | 3:13 |
| 13. | שמבלה  | איתי זבולון, ליהוד שמואלי, שי גולדנברג | איתי זבולון, ליהוד שמואלי | 2:58 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:00 |
הערות שוליים

↑  Tuna - Energy \\ טונה - אנרגיה, נבדק ב-2020-01-04
1 2   בן שלו, החדש של טונה הוא האלבום הישראלי הכי מעניין ורלוונטי שיצא בזמן האחרון, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2019
↑  עינת אוליבייר, ‏הצד המואר של הירח: טונה מתבגר אבל לוקח את הבאסה בסבבה, באתר מעריב אונליין, 24 בדצמבר 2019
↑  ועכשיו לחלק האינטרגלקטי, באתר יוסמיוסיק, ‏27 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 91583488-a484-4442-9427-d7efc75dd40e
להב"ה – למניעת התבוללות בארץ הקודש

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  בנצי גופשטיין וענת גופשטיין
 מנכ"ל:  בנצי גופשטיין
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 www.leava.co.il
 
להב"ה - למניעת התבוללות בארץ הקודש הוא ארגון ימין קיצוני לאומני-יהודי ישראלי, שהוקם על ידי בנצי גופשטיין. מטרת הארגון, כמופיע בפרסומיו, היא "להציל בנות מעם ישראל שהתפתו לקשור קשר עם גוי". הארגון פועל למניעת התרועעות של יהודיות עם גויים, וכן מציע עזרה מעשית ומשפטית לנשים יהודיות כדי לנתק קשר רומנטי עם מי שאינו יהודי. הארגון קורא להעסקת יהודים בלבד, בנימוק שהעסקתם של ערבים בעסקים בבעלות יהודים תורמת לעליית שיעור ההתבוללות בישראל. בנוסף, הארגון מאופיין בפעילות נגד הלהט"ב ובפעילות אנטי-נוצרית.
ארגון להב"ה אינו מאוגד כישות משפטית ושמו נקשר בשתי עמותות שאליהן הופנו התרומות לארגון: עמותת "חמלה סיוע לנזקקים" ו"הקרן להצלת עם ישראל" שהוקמו גם הן על ידי ממשיכי דרכו של הרב מאיר כהנא.
מנהיג להב"ה בנצי גופשטיין עם ח"כ איתמר בן גביר בשייח' ג'ראח. פברואר 2022
פעילות הארגון

לפי נתוני הארגון, במהלך שנת תשע"ו ניתקו 107 יהודים קשרי זוגיות עם גויים בעקבות פנייה לארגון, ותשעה ילדים בוגרים של יהודייה וערבי "שבו לעם ישראל". בנוסף, טען הארגון, ב-187 מקרים נעצרה פעילות מיסיונרית. עוד פורסם כי בארגון רשומים 9,574 פעילים, ושבמהלך השנה חילקו למעלה ממאתיים אלף פליירים וסטיקרים, הפעילו 163 דוכני הסברה והתראיינו 123 פעמים בכלי התקשורת.
פעילות הארגון > עידוד עבודה עברית

הארגון מריץ קמפיין בשם "עבודה עברית" שמבקש לשכנע בתי עסק להעסיק יהודים בלבד, כדי למנוע התבוללות במקומות העבודה. פעילי הארגון מחלקים חומר מודפס הכולל מפות שבהן מפורטים שמות של בתי עסק המעסיקים ערבים, ומנפיקים תעודות לבתי עסק המעסיקים יהודים בלבד.
באפריל 2015 תכנן הארגון להפגין נגד הדלקת משואה ביום העצמאות בידי לוסי אהריש, אך חזר בו מכוונתו בערב הטקס כשהמשטרה אישרה רק הפגנה ללא נאומים ובמיקום שאינו מול הר הרצל.
באוקטובר 2020 יצא הארגון בקריאה לרשויות השירות הלאומי לא לשלוח בנות להתנדבות בבתי חולים בשל מה שנתפש בעיניו כריבוי ערבים במקצועות הרפואה השונים בבתי חולים.
פעילות הארגון > מניעת נישואי יהודים וערבים

להב"ה מארגן הפגנות מול חתונות מעורבות, הפצת מדבקות ועלונים המזהירים צעירים ערבים מפני התרועעות עם נערות יהודיות, הפעלת מוקד טלפוני לדיווח על יהודיות המתרועעות עם ערבים, והפעלת צוותי פעילים לשם סיכול מגעים מעין אלה.
באוגוסט 2014 פעלו ראשי להב"ה נגד חתונה של בני זוג מוסלמי ויהודייה שהתאסלמה. החתן עתר לבית המשפט נגד קיום הפגנה מול אולם החתונות, ובעקבותיה הושגה פשרה שהתירה את קיום ההפגנה במרחק של מאתיים מטרים מהמקום. המחאה נגד החתונה זכתה לחשיפה נרחבת בתקשורת, ולדיון נוקב בין מתנגדי הארגון לתומכיו.
ב-2014 הגיעו לארגון תלונות בדבר ניצול מיני וסרסרות של נשים יהודיות לגברים לא-יהודים. המידע הועבר למשטרת ישראל והוביל למעצרם של חשודים במעשה, בהם דוד דבש הנחשד כמנהיג הקבוצה. התיק נסגר מחוסר ראיות.
פעילות הארגון > אלימות נגד ערבים

ב-22 באפריל 2021, בעקבות מקרי אלימות של ערבים נגד יהודים בירושלים שפורסמו ברשתות החברתיות, ארגנו אנשי להב"ה צעדה של מאות אנשים בירושלים "להחזרת הכבוד היהודי". המפגינים צעדו בעיר מכיכר ספרא לשער שכם, כשחלקם מתפרעים, תוקפים עוברי אורח ועיתונאים, מיידים אבנים ובקבוקים על שוטרים וקוראים קריאות כמו: "מוות לערבים" ו"שישרף לכם הכפר". יו"ר הארגון, בנצי גופשטיין, אמר בצעדה: ”אין ערבי אחד בכיכר ציון בגלל כל הצדיקים שהגיעו לכאן” וכי ”זו רק ההתחלה”.
באזור שער שכם התפתח עימות בין הצועדים ובין צעירים ערבים ממזרח ירושלים. רבים נפצעו, ביניהם 20 שוטרים ו-105 תושבי מזרח העיר, ולמעלה מחמישים איש נעצרו. בעקבות האירוע החליט מפכ"ל המשטרה קובי שבתאי להסיר מחסום משטרתי שהוצב בשער שכם למניעת התקהלות צעירים ערבים במקום.
בזמן התפשטו לערים נוספות האשים מפכ"ל המשטרה את ארגון להב"ה בליבוי האלימות
מי שאחראי לאינתיפאדה הזו הוא איתמר בן גביר. זה התחיל עם ההפגנה של להב"ה בשער שכם, המשיך בפרובוקציה בשייח ג'ראח, ועכשיו הוא מסתובב עם פעילי להב"ה בערים.
בדצמבר 2021 פורסם שפעילי להב"ה ועוצמה יהודית הקימו התארגנות חדשה בשם "לביא", התאמנו לקראת עימותים אלימים ותקיפת ערבים ואף תיאמו מועד לתקיפה שנמנעה בשל התערבות המשטרה. ארגון להב"ה אף פרסם קמפיין גיוס כספים לחלוקת תרסיסי גז פלפל, אשר ניתנו ללא עלות למצטרפים ל"לביא".
פעילות הארגון > פעילות נגד הלהט"ב

בשנת 2017 הארגון מחה על מצעד הגאווה בירושלים. לפני המצעד ב-2018, גופשטיין כינה את פעילי הלהט"ב "טרוריסטים" וקרא לתומכים להפגין כנגד קהילת הלהט"ב עם כרזות האומרים "ירושלים היא לא סדום". במהלך המצעד נעצרו ארבעה פעילי להב"ה. לקראת המצעד ב-2020, דחקה להב"ה בתומכיה להסתנן למצעד ולשבש אותו. לקראת המצעד ב-2023 פעילי להב"ה הסיתו לאלימות נגד הלהט"ב. כ-40 מפגינים השתתפו במחאות נגד המצעד של ארגון להב"ה, כולל בנצי גופשטיין, שקרא: "זאת לא גאווה, זאת תועבה. אין מקום לתועבה בירושלים". המפגינים נשאו שלטים שעליהם נכתב בין היתר: "אין כניסה לארץ הקודש", "ירושלים היא לא סדום" ו"אל תתנו להם ילדים".
עשרות פעילים מארגון להב"ה השתתפו במאי 2024 בהפגנה נגד מצעד הגאווה בירושלים. את ההפגנה הובילו יו"ר להב"ה בנצי גופשטיין וחבר מועצת העיר ירושלים אריה קינג.
פעילות הארגון > פעילות אנטי-נוצרית

להב"ה מתנגדת לנוכחות הנוצרית בישראל. ב-2015 הפגינו פעילי להב"ה, ובהם יו"ר הארגון בנצי גופשטיין, נגד אירוע של ימק"א בירושלים; בו קישטו עץ אשוח לקראת חג המולד. בהפגנה קראו: "הערבים לא ינצחו אותנו בסכינים, והנוצרים לא יקנו אותנו במתנות" וכן "יהודים רוצים חנוכייה, לא אשוח". הם ידועים בפעולות נגד כנסים נוצריים. בשנת 2017 הגדירו יעד חדש: "מאבק בארגונים נוצריים משיחיים".
בנצי גופשטיין ידוע באמירות אנטי-נוצריות חריפות. בין היתר, כינה את הנוצרים "ערפדים מוצצי דם" וקרא "לסלק" אותם מישראל, קרא לאסור את חג המולד בישראל, תמך בהצתת כנסיות, השווה את דת הנצרות לעבודת אלילים וקרא לה "דת ארורה".
מאפייני הארגון

במחקר אתנוגרפי של ארי אנגלברג מתואר להב"ה כארגון ימין קיצוני עירוני. בראש מטרות ארגוני "הימין העירוני" עומדת הדרה אתנית של לא-יהודים, בעוד בראש מטרות "הימין הישן" עומדת היאחזות טריטוריאלית.
על פי אנגלברג, הרב מאיר כהנא, שמייסד הארגון בנצי גופשטיין הוא מתלמידיו, ראה בשואה השפלה של העם היהודי, והדרך להתגבר עליה היא הפגנת עוצמה כדי לשמור על הכבוד היהודי. "החזרת הכבוד היהודי" מהווה מוטיב במשנת להב"ה, ומתבטאת גם בשיח לגבי נערות יהודיות שמתרועעות עם ערבים, שנתפס בעיני הפעילים כפגיעה בכבוד הלאומי.
על פי נתוניו של אנגלברג, רוב חברי להב"ה בירושלים הם נערים ונערות בגיל תיכון, מזרחים מסורתיים. לארגון מעגל תומכים רחב יותר ברשתות החברתיות, והוא כולל גם בגירים מרקע דומה. קבוצה קטנה יותר אך פעילה היא קבוצת חרדים, רבים מהם בנים של חוזרים בתשובה חרדים ספרדים. פעילים בארגון גם מספר קטן של חרדים לשעבר. גופשטיין עצמו הוא חלק מהאגף הימני-קיצוני של הימין הישן, אך נוער הגבעות ממעטים להשתתף בפעילויות להב"ה. ארגוני ימין קיצוני עירוניים גדולים יותר, כדוגמת "האריות של הצל" וארגון אוהדי בית"ר ירושלים "לה פמיליה", משתפים פעולה עם להב"ה. למשל הצל "השאיל" ללהב"ה פעילים שיצטרפו להפגנה מול חתונה מעורבת. חלק מפעילי להב"ה פעילים גם בלה פמיליה. להערכת אנגלברג יש בירושלים כ-200 פעילי להבה (2018). הארגון מחולק לקבוצות של בני נוער צעירים, ועל כל קבוצה כזו מופקד מדריך בוגר יותר.
אנגלברג זיהה שלושה סוגי שיח בארגון: שיח חם וטיפולי כלפי הנערים והנערות שפעילים בארגון, רבים מהם נוער בסיכון; שיח לוחמני כלפי גברים ערבים; ושיח דתי התומך הן בתמיכה בפעילים והן בלוחמנות כלפי גויים.
חקירות נגד פעילי הארגון

בנובמבר 2014 הציתו שלושה פעילי להב"ה מביתר עילית אש בגן הילדים הריק של בית הספר הדו-לשוני בירושלים, שבו לומדים יהודים וערבים יחד. הם ריססו על קירות המבנה כתובות נאצה נגד ערבים ונגד דו קיום עם ערבים. השלושה נתפסו ושניים מהם הגיעו להסדר טיעון שבמסגרתו נגזרו עליהם עונשי מאסר של שנתיים ושנתיים וחצי. המדינה ערערה על קלות העונש ובית המשפט העליון החמיר את העונש ל־32 ו־38 חודשי מאסר. בפסק הדין בבית המשפט העליון נאמר שהמורשעים "סיפרו לשירות המבחן כי במסגרת חברותם בארגונים קיצוניים הם ביקשו לפעול למען מניעת התבוללות ודו-קיום, ולכן הציתו אש בבית ספר".
הנאשם השלישי, יצחק גבאי, לא הגיע להסדר טיעון. הוא הורשע בשנת 2016 ונשפט 36 חודשי מאסר בפועל ו־14 חודשי מאסר על תנאי. גבאי ערער על הרשאתו לבית המשפט העליון, אך הערעור נדחה ועונשו הוחמר ל־40 חודשי מאסר בפועל. לאחר שחרורו הועסק גבאי בארגון להב"ה עד לפיטוריו בעקבות ביצוע עבירות מין במתנדבת שהייתה קטינה באותה עת, במסגרת פעילותם המשותפת בארגון. הוא הועמד לדין בגין עבירות אלו. המתלוננת ופעילים נוספים מתחו ביקורת על הארגון ועל הזוג גופשטיין העומדים בראשו, בטענה שלא ניתקו את הקשר עם הנאשם, שהמשיך לעבוד עם מתנדבות בטלפנייה שמפעיל הארגון גם לאחר שהאירוע הובא לידיעתם. מנגד טענו בלהב"ה כי הקשר עימו נותק עם היוודע דבר ההטרדה וכי העסקתו של גבאי הופסקה לאלתר.
החטיבה היהודית בשירות הביטחון הכללי ניהלה חקירה סמויה אחרי להב"ה. לדבריהם ההצתה הצטרפה לשורת אירועים אלימים שבהם היו מעורבים פעילים בארגון. לדברי השב"כ:
במסגרת פעילות להב"ה, מונחלת לפעילים משנתו של כהנא, וברוח זו רוססו בבית הספר הסיסמאות 'כהנא צדק' ו'אין דו קיום עם הסרטן', הלקוחות ממשנתו של הרב כהנא.
ב-16 בדצמבר 2014 נעצר גופשטיין ותשעה פעילים נוספים בחשד לעבירות של הסתה וקריאות לביצוע פעולות אלימות וטרור על רקע גזעני. הם שוחררו לאחר מעצר של יום עד שלושה ימים. בהחלטתו לשחרר את אחד העצורים כתב השופט רם וינוגרד כי "ככלל ניתן לומר שחלק הארי של החומר מתבסס על הנחת מוצא שספק רב אם ניתן להניח שהיא אכן מקימה עבירה...". בעקבות כך ביקש גופשטיין מפעילי הארגון להנמיך פרופיל תקשורתי והזכיר את האיסור על פעילות בלתי חוקית.
ביקורת ציבורית

מבקרי להב"ה טוענים שהארגון מסית לגזענות ושוביניזם גברי. תומכי הארגון טוענים כי הוא אינו מתנגד רק לנישואין בין ערבים ליהודים אלא לנישואי תערובת בכלל, שמשמעותם התבוללות, ואין זה נוגע לגזענות או שוביניזם.
בשנת 2011 הגיש ארגון "גוש שלום" תלונה ליועץ המשפטי לממשלה נגד להב"ה על הסתה לגזענות ולרצח בעקבות הפעלת קו טלפוני לצורך דיווח על השכרת דירות לערבים, ובשל הקריאה באחד מכרוזי להב"ה שלפיה "ערבים מטרידים ופוגעים בכבודן של נערות יהודיות על רקע לאומני".
ביולי ובאוגוסט 2014 הסירה פייסבוק מספר פעמים את דף הארגון בעקבות תלונות גולשים, לפיהן שימש להסתה.
פעילי הארגון הואשמו באירועי אלימות והסתה. מאז שנת 2015 ביקשו מספר שרים וחברי כנסת להכריז על הארגון כארגון טרור וכהתאחדות בלתי מותרת, וביניהם שר הביטחון לשעבר משה יעלון, השר לביטחון פנים עומר בר לב ושר הביטחון בני גנץ והדברים מצויים בבחינת גורמי הביטחון.
בראשית 2015 כתב שר הביטחון משה יעלון בדף הפייסבוק שלו כי ביקש לבחון האם ניתן להגדיר את הארגון כהתאחדות בלתי מותרת, וזאת משום ש"אסור לנו כמדינה להרשות תופעות גזעניות המסכנות באופן ממשי את מרקם החיים כאן". בנובמבר 2015 הביע יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, תמיכה ביוזמה זו, אך הארגון לא הוכרז כהתאחדות בלתי מותרת.
בשנת 2017 הגישו שורה של ארגונים – וביניהם המרכז הרפורמי לדת ומדינה והאגודה לזכויות האזרח – עתירה לבג"ץ בדרישה להעמיד לדין את גופשטיין ופעילים נוספים של ארגון להב"ה בעבירות של הסתה לגזענות והסתה לאלימות וכן להעמיד לדין את גופשטיין כמי שעומד בראש ארגון פשיעה. כמו כן בג"ץ התבקש להורות על משטרת ישראל לנקוט "בכל הצעדים הדרושים כנגד תכנסויות ותהלוכות של פעילי להב"ה הזורעות אימה בקרב הציבור הערבי, במרכז ירושלים ובמקומות נוספים". העתירה נמחקה בעקבות הודעת המדינה כי תעמיד לדין את גופשטיין על התבטאויותיו בשישה אירועים מתוך 69 שהוזכרו בעתירה וביום 26 בנובמבר 2019 הוגש כתב האישום.
במאי 2021 שירות "וואטסאפ" סגר את חשבון הוואטסאפ של בנצי גופשטיין ועוד כשלושים פעילים מארגון "להב"ה" וממפלגת "עוצמה יהודית". בחודש אוגוסט סגרה גם רשת טיקטוק את החשבון של להב"ה. הייתה זו הפעם השלישית שהרשת מסירה את חשבונו של הארגון. חשבונות הארגון הוסרו גם מהרשתות פייסבוק, אינסטגרם, טוויטר ויוטיוב.
בחודש יוני 2021 פורסם כי השר לביטחון פנים עומר בר לב ויו"ר ועדת חוץ וביטחון רם בן ברק פנו ליועץ המשפטי לממשלה כדי להכריז על להב"ה כארגון טרור. בר לב פנה בנושא גם לשר הביטחון בני גנץ ובן ברק פנה בתלונה לרשם העמותות נגד העמותה המממנת את להב"ה, "הקרן להצלת עם ישראל", במטרה להוציאה אל מחוץ לחוק.
בחודש דצמבר 2021, בעקבות התחקיר שחשף את התארגנות "לביא" שהקימו פעילי להב"ה ועוצמה יהודית, התארגנות ששמה לה למטרה ליזום עימותים ולפגוע בערבים, פנו חברי כנסת ממרצ ומהעבודה לשר הביטחון בני גנץ בדרישה להכריז על להב"ה כארגון טרור. בתגובה לתחקיר אמר גנץ כי הדברים חמורים וחייבים להבדק וכי הוא הפנה את תשומת לב גורמי הביטחון לממצאים על מנת שיגבשו חוות דעת האם להב"ה עונה על ההגדרה של ארגון טרור.
מקורות מימון

ארגון להב"ה אינו גוף רשום כישות משפטית. בתחקיר משנת 2011 נחשף הקשר בין להב"ה לעמותת "חמלה סיוע לנזקקים", המפעילה מעון לנשים ונערות במצוקה ומקבלת תקציב ממשרד הרווחה עבור "טיפול, תמיכה ושיקום אישי וחברתי". בתחקיר תואר כיצד נשלחות הנערות והנשים שחולצו על ידי להב"ה למעון של חמלה, וכיצד תורמים שביקשו לתרום ללהב"ה הופנו על ידם לעמותת חמלה. אחת ממטרות העמותה היא "סיוע לנערות מבתים הרוסים הנתונות בסכנת שמד והידרדרות לפשע, על ידי שיקומן בדירה וטיפול סוציולוגי ונפשי והשתלבותן בחברה היהודית".
מנהלת המעון, רחל ברנס, חתומה על מכתב הרבניות שיזם ארגון להב"ה, ובאחד מכרוזי הארגון מסופר שהיא "מקדישה את חייה להצלת בנות ישראל מציפורני הישמעאלים". גם מיכאל בן-ארי קשר בין פעילות להב"ה ו"חמלה" כאשר אמר בדיון הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת כי הוא תומך בפעילות שני הגופים וכי "לשם הגילוי הנאות, אני עושה איתם לא פעם פעולות משותפות, אנשי להב"ה ואנשי חמלה והרבנית ברנס".
בעקבות התחקיר הורה רשם העמותות לערוך דו"ח עומק לעמותת "חמלה". בין היתר מצא הרשם כי:
התקיים קשר בין העמותה ובין ארגון להב"ה. לטענת העמותה קשר כאמור לא מתקיים כיום. לאור החשש כי ארגון להב"ה פועל בניגוד לחוק, מומלץ כי הדברים ייבחנו בעתיד שנית.
עוד מצא הרשם כי נעשה שימוש בכספי העמותה לשם העברת הרצאות "מניעתיות" להגברת המודעות לסכנה שבהתרועעות עם ערבים, פעילות שאינה תואמת את מטרות העמותה. הגברת ענת גופשטיין, שהועסקה על ידי העמותה והעבירה את ההרצאות, הצהירה בריאיון מיום 3 באפריל 2014 כי מדובר בפעילות שנעשית מטעם ארגון להב"ה.
עוד קבע דו"ח הרשם כי ישנו קשר בין עמותת "חמלה" לעמותת "קרן להצלת עם ישראל", עמותה נוספת ששמה נקשר במימון ארגון להב"ה. בשנת 2019 נחשף כי בנצי גופשטיין הפנה תורמים אשר ביקשו לתרום ללהב"ה לעמותת הקרן. בדצמבר 2021 פורסם תחקיר החושף כי "הקרן להצלת עם ישראל" היא הזרוע הכלכלית של ממשיכי תנועת כך, המתרימה כספים למימון פעילות זרוע השטח – ארגון להב"ה. מייסדת הקרן היא איילה בן גביר, אשתו של איתמר בן גביר המשמש כיועץ המשפטי של ארגון להב"ה. מנכ"ל הקרן הוא בנצי גופשטיין. יצחק גבאי, עובד ופעיל לשעבר בארגון להב"ה ומי שהורשע בהצתת בית הספר הדו לשוני, היה חבר ועדת הביקורת של הקרן. עוד נחשף בתחקיר כי בחודש מאי 2021 מימנה העמותה קמפיין גיוס כספים עבור להב"ה לצורך חלוקת תרסיסי גז פלפל.
עיצומים בין-לאומיים

באפריל 2024 הטיל האיחוד האירופי עיצומים על הארגון, ובמאי 2024 הצטרפה הממלכה המאוחדת לעיצומים על הארגון. ביולי 2024 הצטרפה ארצות הברית לעיצומים על הארגון, כשהרקע לכך הוא "אלימות מתנחלים, עקירה בכפייה של אנשים וכפרים והרס רכוש" - שלדעת הממשל האמריקאי הגיעו לרמות בלתי נסבלות ומערערות את הביטחון והיציבות של הגדה המערבית ועזה, ישראל ואזור המזרח התיכון הרחב יותר, ובכך "מהוות איום חריג ויוצא דופן על הביטחון הלאומי ומדיניות החוץ של ארצות הברית." ביוני 2024 הטילה גם קנדה סנקציות נגד הארגון ונגד גופשטיין.
לאחר השבעתו בינואר 2025 ביטל נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את העיצומים שהטיל ממשל ביידן על להב"ה ובנצי גופשטיין.