stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרסת הבמאי
מאבק כנגד האולפנים

גרסת הבמאי היא לעיתים אך תוספת המבהירה את הסרט, מוסיפה לו עומק, או עושר של פרטים החסר בגרסה המקורית. כך, למשל, גרסת הבמאי פרנסיס פורד קופולה לסרט אפוקליפסה עכשיו כוללת שתי סצנות ארוכות ומשמעותיות, שאינן משנות באופן מהותי את עלילת הסרט, אך מוסיפות עומק ועושר של פרטים לנושאים הנדונים בו. לדוגמה, בסצנה ארוכה שהוספה בגרסת הבמאי, נפגשים גיבורי הסרט, חיילים אמריקאים, עם חוואים צרפתים בווייטנאם, ודנים עמם דיון ארוך במעורבות הצרפתית והאמריקאית בווייטנאם. סצנה זו היא ארוכה ואיטית, ונראה כי אחד משיקולי העריכה שהשמיטו אותה היה התחושה כי היא תפריע לקצבו של הסרט, שהיה ארוך ממילא (153 דקות). לאחר הצלחת הסרט והכתרתו על ידי הביקורת כיצירת מופת, החליט קופולה לחשוף את הצופים גם לסצנה זו בגרסה שהופצה בשנת 2001 (על אף שגרסה זו אינה "גרסת הבמאי" במלוא מובן המילה, אלא עריכה מחדש של הסרט, אותה כינה הבמאי - "Redux"), אך הסצנה אינה משנה באופן מהותי את עלילת הסרט, את אופיים של הגיבורים, או את האמירה העולה מן הסרט.
לעיתים מהווה חזונו של הבמאי ניגוד לדרך בה חברת ההפצה, או האולפן, רואים את הסרט, וזאת לאחר שהשקיעו בו זמן ומאמץ. לעיתים מביאות הקרנות ניסיון לקהל לתחושה בקרב האחראים על ההפצה, כי יש לשנות את סופו של הסרט, להפוך אותו לאופטימי יותר, או למובן יותר. במקרים כאלו, תהיה גרסת הבמאי שונה באופן מהותי, ותשנה לחלוטין את האמירה העולה מהסרט, את עלילתו, ואת אופיים של הגיבורים.
מקרה בולט הוא מקרה הסרט ברזיל שביים טרי גיליאם. המדובר בדיסטופיה קודרת, שהופצה בעולם בגרסה בת 142 דקות המסתיימת בכך שהגיבור מעונה ויוצא מדעתו. בארצות הברית החליטה חברת ההפצה שהסרט ארוך מדי ושסופו האפל לא מתאים לקהל האמריקני. הסרט נערך מחדש לגרסה אופטימית, שסופה טוב. גיליאם פתח במערכה כנגד האולפנים, וקרא בפומבי להקרין את הסרט בגרסתו המקורית. לאחר שגיליאם הקרין את הגרסה המקורית של הסרט למבקרי קולנוע אמריקנים, הקרנה שהובילה למועמדותו וזכייתו של "ברזיל" בפרס מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, הופץ הסרט בגרסתו המקורית ולא בגרסת האולפן.
דוגמה נוספת היא סרטו של רידלי סקוט בלייד ראנר. בגרסת הבמאי, שהוקרנה ברבים ב-1992 כעשור לאחר הקרנת גרסת האולפנים, הוסרו סצנות "הסוף הטוב", והוספו סצנות בהן רואה הגיבור בחלומו חד קרן, כאשר הדבר רומז לצופי הסרט, על פי עלילת הסרט, כי גם הגיבור אינו אנושי, אלא הוא אנדרואיד, שינוי מהותי באמירה של הסרט, וברושם שהוא מותיר על הצופה, לעומת הגרסה שהוקרנה במקור.
התפתחות המונח

הפצת "גרסאות הבמאי" החלה בתחילת שנות ה-80 כאשר מכשירי הוידאו הביתיים הפכו נפוצים, וכך יצרו שוק חדש למוצרים שלא היו קיימים קודם לכן - גרסאות במאי לצפייה ביתית. בתחילה הופצו גרסאות במאי של סרטי פולחן, שצברו להם קהל צופים נאמן אשר היה ער לשינויים שבין גרסת הבמאי והגרסה המסחרית, והתעניין בהם.
דוגמה ראשונית היה סרטו של מייקל צ'ימינו שערי החופש מ-1980 שהופץ בגרסה בת 149 דקות, שהיוותה כישלון מסחרי ואמנותי שהיה גורם מרכזי בהתמוטטות אולפני יונייטד ארטיסטס שהפיקו את הסרט. הסרט קוצץ מ-325 דקות בגרסתו המקורית של צ'ימינו, לגרסה בת 219 דקות שהוצגה במשך שבוע, והוסרה מהאקרנים, ולבסוף לגרסה בת 149 דקות. לאחר כישלון הסרט על מסך הקולנוע, החליט ערוץ כבלים בלוס אנג'לס, בשם "The Z Channel", שהציג לקהל של 100,000 מנויים, רובם אנשי קולנוע מקצוענים, להציג את הסרט בגרסה בת 219 הדקות. ההצגה זכתה להצלחה ביקורתית, ובהקרנתה נטבע המושג "גרסת הבמאי". גרסה זו הופצה בקלטות VHS באמצע שנות ה-80 על ידי חברת MGM, ולמעשה, נדיר מאוד למצוא כיום את הגרסה המסחרית בת 149 הדקות, וגרסת הבמאי תפסה את מקומה. שיטה זו בה עקף הבמאי את מערכת ההפצה של האולפנים, הייתה חלק מהשינוי הגדול שהביאו מערכות הצפייה הביתית לתרבות הקולנוע.
כאשר הסתבר שהשוק לגרסאות במאי הוא משמעותי, החלו האולפנים עצמם לקדם גרסאות במאי למגוון של סרטים, אפילו כאלו בהם הגרסה שאישר הבמאי אינה שונה מהגרסה הסופית. אלו הורכבו לרוב מהוספת סצנות שהושמטו בעריכה, ולעיתים הוסיפו כחצי שעה לסרט שאורכו בין שעה וחצי לשעתיים, דבר שפגם בקצבו של הסרט ובהגיונה הפנימי של העלילה. גרסאות במאי מסחריות מסוג זה נחשבות כנחותות לעומת המוצר המסחרי שהוקרן בבתי הקולנוע, ולעיתים אוהבי הקולנוע מרגישים מרומים. מסיבות אלו יש במאים המצהירים כי הגרסה הנוספת המופצת ב־DVD או בווידאו, אינה "גרסת במאי" של ממש, אלא עריכה מחדש של הסרט, לצרכים אמנותיים או מסחריים.
מהדורה מיוחדת, עריכה מורחבת

תפיסה דומה לזו של "גרסת הבמאי" היא של "מהדורה מיוחדת" או "עריכה מורחבת". עריכות מסוג זה אינן מתיימרות להיות "גרסת במאי" היסטורית, אלא מדגישות כי הן נועדו לתת לצופה ראייה מעט שונה של יצירה מוכרת ואהובה. דוגמה טובה היא סרטי טרילוגיית "שר הטבעות" של פיטר ג'קסון. ג'קסון מצהיר כי הסרטים בגרסה שהוקרנה בבתי הקולנוע תואמים את ראייתו הבמאית, אך הוציא "מהדורה מיוחדת" על מנת לאפשר למעריצי הסדרה לראות את כל הסצנות שצולמו עבור התסריט, ולפתח עוד נושאים מעולמו של ג'.ר.ר. טולקין. גרסות אלו כללו מוזיקה נוספת ואפקטים מיוחדים נוספים.
ישנם סרטים שהמהדורה המיוחדת שלהם נועדה לעדכן בהם את האפקטים המיוחדים, שנראה כי התיישנו, ולהתאימם לתקופה חדשה. כך, למשל המהדורה המיוחדת לסרטי מלחמת הכוכבים של ג'ורג' לוקאס ואי. טי. של סטיבן ספילברג.
לעיתים המהדורה המיוחדת מופצת כנגד רצונו של הבמאי, ובניגוד לדעתו. כך המהדורה המיוחדת של סרטו של דייוויד לינץ' חולית משנת 1984, שהורחב במיוחד לטלוויזיה, או סרטו של רידלי סקוט גלדיאטור שיצא במהדורת DVD מורחבת. על שום כך קיים גם המונח "אלן סמית'י", כלומר, שם אולפנים בדוי לבמאי שאינו מעוניין כי שמו יתווסף לעריכה זו של סרטו.
לעיתים המהדורה המיוחדת כוללת הרבה יותר מסצנות נוספות, אפקטים מיוחדים או שינויים מינוריים בעלילה. כך, למשל, בשנת 2006 יצאה מהדורה מיוחדת של הסרט סופרמן 2. צילומי הסרט החלו בהדרכת הבמאי ריצ'רד דונר, שהוחלף בשלב מתקדם בידי הבמאי ריצ'רד לסטר. המהדורה המיוחדת החליפה רבות מהסצנות שצילם לסטר בסצנות שצולמו על ידי דונר, וכן הוספו סצנות חדשות, על מנת להפוך את הסרט דומה לחזונו של דונר ככל האפשר. הגרסה שהתקבלה נקראת "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר" והיא שונה באופן מהותי מהגרסה שהוקרנה בבתי הקולנוע.
גרסת הבמאי בסוגי מדיה אחרים

כאשר הפכו "גרסאות במאי" מקובלות ופופולריות בקולנוע, התקבל המונח במקביל גם בסוגי מדיה אחרים:
במשחקי וידאו "גרסת הבמאי" היא מעין גרסה מורחבת של משחק שהופץ קודם לכן, הכוללת אפשרויות נוספות ואופני משחק שונים. לעיתים הדבר נובע מכך שבמעבר מהשוק במזרח אסיה, שם נוצרים חלק מהמשחקים, לשוק בארצות הברית או להפך, מתווספים למשחק מרכיבים נוספים, ולאחר מכן אלו משווקים בחזרה בשוק המקורי כ"גרסת במאי".
בפרסומות טלוויזיה - רוב הפרסומות המצולמות כוללות "גרסת במאי" הארוכה לרוב מהמוצר המשודר. רוב הגרסאות הללו אינן משודרות. במקרה של במאי פרסומות שהצליח לאחר מכן בתחומים אחרים, ייתכן שפרסומות אלו יתווספו ל-DVD של סרטיו, כתוספת נפרדת. כך, לדוגמה אירע עם מישל גונדרי, שהחל את דרכו כבמאי פרסומות.
בווידאו קליפ התופעה מוכרת, אך אינה מאוד נפוצה, כך למשל "גרסת הבמאי" לשיר "Listen" של ביונסה שבוים על ידי דיאן מרטל, שנכללה לאחר מכן באלבום וידאו שהוציאה ביונסה. ישנן דוגמאות רבות נוספות. הסיבה לקיום "גרסת הבמאי" בנפרד מהגרסה המשודרת היא לרוב תוכן מיני שעלול לפסול את הקליפ מלהופיע בערוצי הטלוויזיה, אך אין מניעה להפיצו באופן פרטי.
ראו גם

מייקינג אוף
דוד הקשר

| --- | --- |

הרב דוד הקשר (משמאל) עם רבו הרב שך
 לידה:  14 ביוני 1943 
 פטירה:  23 במאי 1997 (בגיל 53) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 במאי 1997 
 
הרב דוד הקשר (י"א בסיוון תש"ג, 14 ביוני 1943 – ט"ז באייר תשנ"ז, 23 במאי 1997) היה ר"מ בישיבת ישיבת קול תורה בירושלים במשך כעשרים ושבע שנה.
ביוגרפיה

נולד בחיפה לשמעון וחנה הקשר, יוצאי גרמניה שעלו ארצה ערב מלחמת העולם השנייה, צאצאי הרב אפרים הקשר, הדיין מהמבורג, מחבר הספרים "אדני פז" ו"לוית חן". בתום לימודיו היסודיים עבר ללמוד בישיבת קול תורה בשל קשיי התחבורה של אותה תקופה לא שב לביתו במשך כל ה"זמן". לאחר סיום לימודיו בישיבה,  עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק, והיה מקורב לראשי הישיבה בכלל, ולראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך בפרט, וכן למשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין.
בשנת תשכ"ח (1968) נישא למרים שינדלהיים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל האברכים של ישיבת פוניבז'. בשנת תש"ל (1970), בגיל 27, הוצע לו להצטרף לצוות הר"מים בישיבת קול תורה. בתחילה סירב בשל גילו הצעיר, אולם בעקבות הכרעת המשגיח הרב לוינשטיין שהדור צריך למרביצי תורה כמותו נענה להצעה. הוא שהה בישיבה במשך כל השבוע ושב למשפחתו בבני ברק בשבתות. בזמן אלול הראשון עזב את משרתו ושב לכולל בבני ברק, אך בעקבות הוראת הרב לוינשטיין שב לאחר מכן למשרתו החדשה בישיבת קול תורה. הוא עבר עם משפחתו להתגורר בסמוך לישיבה בשכונת בית וגן בירושלים.
הקים כולל אברכים בישיבת מאור התורה בירושלים, ומסר לאברכים שיעורי תורה בסוגיות שאינן נפוצות בישיבות. לאחר פטירת הרב יחזקאל אברמסקי, ירש את מקומו במסירת שיעורו היומי לקבוצת "בעלי בתים" תושבי בית וגן.
בשנות החמישים לחייו חלה בסרטן. הוא נסע לארצות הברית לטיפול במחלתו. בתקופת שהותו בארצות הברית מסר שיעורי תורה לתלמידי ישיבה מקומיים, הוסמך להוראה על ידי מורו ורבו הגרש"ז אויערבך,ובתקופת שהותו בארצות הברית גם הורה הוראות לרבים.
נודע בשיעוריו העמוקים והבהירים, וכתלמיד מובהק של הרב שמואל רוזובסקי לקח ממנו את צורת סדר ואמירת השיעור, יש אצל כמה ראשי ישיבות מובהקים את ההוראות שקיבל מרבי שמואל רוזובסקי בעניין אמירת השיעור ודרך הלימוד לתלמידים.
נפטר בארצות הברית בערב שבת ט"ז באייר תשנ"ז. הלווייתו יצאה מישיבת תורה תמימה בניו יורק, ולאחר השבת הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בל"ג בעומר בחלקת הרבנים החדשה בהר המנוחות בירושלים. בהוראת המשגיח הרב גדליה אייזמן נכתב על מצבתו התואר "איש האשכולות".
משפחתו

אחיו הגדול הרב ברוך הקשר זצ"ל, שימש ר"מ בישיבת אור ברוך. גיסו הוא הרב אביגדור צבי שינדלהיים, מראשי ישיבת דרכי משה בבני ברק. בין חתניו: הרב משה יהודה שניידר תלמידו ומקורבו של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, (נכד הרב משה שניידר); הרב שאול קלופט ראש ישיבת קהילות יעקב, בנו של הרב חיים קלופט; הרב מאיר, ר"מ בישיבת באר מרדכי ובנו של הרב אליעזר מרקוביץ, ראש הכולל שבישיבת בית מאיר.
ספריו

סדרת ספרי שירת דוד - מערכות וחידושים על מסכתות יבמות, קידושין, כתובות ובבא קמא
סדרת קובצי מראי מקומות על חלק ממסכתות הש"ס
שירת דוד - על מסכת בבא מציעא
שירת דוד - מאמרים ושיחות מוסר על סדר התורה והמועדים
שיעורי הגר"ד הקשר - פרק יש נוחלין
שולחן הסדר - על ענייני פסח ועל הגדה של פסח בהלכה ובאגדה
אמרי דוד - מאמרים וביאורים על חומש במדבר
מנחת ביכורים - חידושים וביאורים בהלכה ובאגדה בענייני חג השבועות וספירת העומר
דודאי השדה - לקט שיעורים ושיחות שנאמרו על ידו ונכתבו על ידי תלמידיו בארצות הברית
הגדה של פסח שירת דוד - הגדה מלאה עם הלכות והנהגות ומנהגי המחבר לפי מנהגי אשכנז ודיון בהם.
גרפלקס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  ויליאם פ. פולמר 
 תקופת הפעילות:  1889–1973 (כ־84 שנים) 
 מיקום המטה:  רוצ'סטר 
 ענפי תעשייה:  צילום 
 מוצרים עיקריים:  still camera 
 עובדים:  700 
 
דגם Graflex Crown Graphic press camera של גרפלקס
דגם Graflex Speed Graphic שיועד לפורמט בינוני
הצלמת דורותיאה לאנג עם מצלמת גרפלקס דגם D 4X5, בעת עבודתה במסגרת פרויקט ה-FSA,‏ 1936
גרפלקס (באנגלית: Graflex) הוא שמה של חברה לייצור מצלמות, ושם של דגמי מצלמות אחדים מתוצרתה. מצלמות הגרפלקס היו ממצלמות הרפלקס (SLR) הראשונות, ושימשו כמצלמות עיתונות פופולריות במחצית הראשונה של המאה ה-20, לצד תואמתה הגרמנית, מצלמת ה-ICA.
היסטוריה

מצלמת גרפלקס הראשונה נבנתה בידי ויליאם פ. פולמר (William F. Folmer) ב-1899. החברה שבבעלות פולמר נקראה במקור 'פולמר את שווינג - חברה לייצור' (Folmer and Schwing Manufacturing Company), שנוסדה בניו יורק כחברה לייצור מנורת גז. כששוק מנורות הגז החל לשקוע, עברה החברה לייצור אופניים, ובנוסף מכרה מצלמות של יצרנים אחרים. לבסוף החלה החברה לייצר מצלמות בעצמה, וזנחה את ייצור האופניים. החברה נרכשה ב-1905 על ידי ג'ורג' איסטמן, וב-1907 הפכה לחטיבת 'פולמר את שווינג' של חברת קודאק, שבבעלות איסטמן. לאחר מספר שינויים זמניים בסטטוס ובשם החברה, היא הפכה לבסוף ל'תאגיד גרפלקס' ב 1945.
מבנה

רוב מצלמות הגרפלקס היו מצלמות רפלקס (SLR) בעלות עדשה אחת. מצלמות הגרפלקס מדגמי "גרפלקס ג'וניור", סדרת B בעלת הגב המסתובב (למעבר בין צילום רוחב לצילום אורך) וסדרת Super D, גם היא עם גב מסתובב, נבנו באופן די דומה: מעל לגוף המצלמה מוקמה עינית מתקפלת מכוסה ברדס, ותחתיה היה מסך המיקוד. במרכז גוף המצלמה הייתה מראה אלכסונית, ששיקפה את הדימוי שנוצר דרך העדשה על מסך המיקוד. במישור המוקד (כלומר, צמוד לסרט הצילום) מוקם התריס. מאחר שהדימוי שהוקרן על מסך המיקוד נוצר על ידי אותה עדשה שאיתה נוצר התצלום הסופי, ניתן היה לבדוק בדיוק רב את החדות ואת עומק השדה של התמונה. בזמן הצילום המראה זזה ממקומה ואִפְשְׁרָה לאור לעבור דרך גוף המצלמה לכיוון סרט הצילום. בעת ביצוע צילום, נפתח התריס שהיה צמוד לסרט, ואִפְשֵׁר לאור שמוקרן מהעדשה לפגוע בסרט וליצור את החשיפה. זהו העיקרון הבסיסי של כל מצלמות הגרפלקס, והוא העיקרון שעומד בבסיס רוב מצלמות הרפלקס.
מצלמה זו הותאמה לסרטים בפורמט 2 1/4X 3 1/4" (6X9 ס"מ) עד ל-8X10 אינץ', כאשר הפופולרי ביותר הוא 4X5 אינץ'.
על מנת לקבוע את מהירות הצמצם על המשתמש לגלול את הצמצם לאחת מרמות המתיחות האפשריות בעזרת מפתח, ואז לקבוע את גודל החרך. הטבלה בצד המצלמה הראתה את מהירות הצמצם עבור כל קומבינציה.
מצלמות גרפלקס ספיד גרפיק (Graflex Speed Graphic) מתקפלות, שיוצרו מ-1912 ועד 1973, עבדו גם הן עם תריס שמוקם על מישור המוקד, למרות שלעיתים קרובות משתמשים בהן עם תריס שמורכב בתוך העדשה. כתוצאה מתנועת התריס לרוחב הפריים, נחשף הסרט בהדרגה (צד אחד לפני הצד השני, ולא בו זמנית), ובתמונות רבות של תנועה מהירה, למשל, במרוצי מכוניות, נוצר עיוות, כך שגלגלי המכוניות מקבלים צורה אליפטית ונוטים קדימה. סממן זה הפך למאפיין המקובל למהירות ומאיירים רבים ויוצרי סרטים מצוירים משתמשים בו על מנת לתאר מהירות גבוהה.
רוב צילום הספורט בשנות ה-20 המוקדמות נעשה באמצעות מצלמות גרפלקס או מצלמות דומות להן, עם תריס עשוי בד, שמוקם במישור המוקד. על מנת להשיג מהירות תריס גבוהה מספיק לצורך הקפאת תנועה מהירה, הם היו חייבים להשתמש בחרך צר, כך שבכל רגע נחשף חלק אחר בסרט הצילום.
דגם מקביל לגרפלקס הוא ה-ICA.
הערות שוליים

↑  Made in Rochester
↑  Kingslake; Hendersonville Camera Club
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no97044542  PIC: 326267  TePapa: 29083  VIAF: 159752957   WorldCat (עם VIAF): 159752957
גראן טוריסמו

.
.
מזראטי גראן-טוריסמו
מרצדס AMG GT
פרארי GTB ‏488
פורשה קאיימן GTS
ניסאן GT-R
גראן טוריסמו (באיטלקית: Gran Turismo, נקרא גם Grand Tourer) הוא סגנון עיצובי של כלי רכב אשר מוכר גם בראשי תיבות GT. דגמי GT הם כלי רכב בעלי ביצועים ספורטיביים אשר נועדו לנסיעות ארוכות. יצרני רכב רבים יצרו דגמי GT בשלל תצורות, אולם רכב GT בתצורתו המסורתית היא רכב בעל שתי דלתות (צרפתית: Coupé) עם שני מושבים או ארבעה בשתי שורות.
ההבדל בין דגמי GT לדגמי ספורט (למשל, פורשה 911) הוא בכך שדגמי ה-GT הם בדרך כלל כלי רכב גדולים וכבדים יותר ובעיצובם ניתן דגש גדול יותר לנוחות הנסיעה ולעיצוב סביבת הנהג, אף במחיר ביצועי הרכב. מסיבה זו, רוב דגמי ה-GT מצוידים במנועים בקדמת הרכב, דבר המותיר מרחב גדול יותר לתא הנוסעים מאשר כלי רכב בהם המנוע ממוקם במרכז הרכב. דגמי GT מצוידים בדרך כלל במערכת מתלים רכה יותר מאשר דגמי ספורט, כדי לשפר את נוחות הנסיעה. אולם, קיימים קווי דמיון בין דגמי GT לדגמי ספורט, בכך שרבים מהם מצוידים בהנעה אחורית, או הנעה לארבעת הגלגלים. דגמי GT בעלי ביצועים גבוהים מאוד, כגון Ferrari 599 GTB Fiorano, וכן Nissan GT-R, או Mercedes-Benz SLR McLaren, מסווגים לעיתים בקטגוריית מכוניות-על.
בזכות מנועיהן רבי העוצמה, מכוניות מדגם GT יכולות להתחרות בהצלחה עם רבים מדגמי מכוניות הספורט, הן במהירות המרבית והן בזמני האצה. אולם, דגמי GT נופלים בדרך כלל באופן משמעותי מדגמי ספורט באחיזת הכביש, זאת עקב משקלם ומערכת המתלים הרכה. דגמי GT שימושיים יותר מדגמי ספורט לצורך שימוש יום-יומי וכן לנסיעות ארוכות.
קיימות וריאציות שונות של GT והן:
GT ‏(Gran Turismo) - מכונית בעלת 2 דלתות קופה (Coupé).
GTA ‏(Gran Turismo Alleggerita/Automatic).
GTAm ‏(Gran Turismo Alleggerita Modificata) - דגם שונה.
GTB ‏(Gran Turismo Berlinetta) - מכונית קופה (Coupé) בסגנון GT.
GTC
GTC ‏(Gran Turismo Cabriolet)
GTC ‏(Gran Turismo Compact)
GTC ‏(Gran Turismo Compressore)
GTC ‏(Gran Turismo Corsa) (מרוצים) - גרסת מרוצים איטלקית.
GTC ‏(Gran Turismo Crossover)
GTD ‏(Gran Turismo Diesel)
GT/E או GTE ‏("Einspritzung" - בגרמנית הכוונה לזריקה (דלק)) - מכונית עם ביצועים גבוהים.
GTE ‏(Grand Touring Estate)
GTI או GTi ‏(Gran Turismo Iniezione) - מכונית עם הזרקת דלק.
GTO ‏(Gran Turismo Omologata) - מכונית שמאושרת למרוצים.
GTR או GT-R ‏(Gran Turismo Racing)
GTS
GTS ‏(Grand Tourisme Spécial) - גרסאות טווח בינוני של דגמי "מִסְפָּרִי" (Numeric).
GTS ‏(Gran Turismo Spider) - מכונית עם גג נפתח (קבריולה).
GTS ‏(Gran Turismo Sport) - מכונית עם 4 דלתות.
GTV ‏(Gran Turismo Veloce) - מכונית מהירה.
GTX ‏(Grand Tourisme Xtreme) - גרסאות ספורט מגוונות של דגמי "מִסְפָּרִי" (Numeric).
HGT ‏(High Gran Turismo) - מייצג כמה דגמי ספורט של פיאט.
גלישת נהרות

גלישת נהרות (באנגלית: River Surfing) הוא ספורט של גלישת גלים בעזרת גלשן-גלים בתוך נהר, בניגוד לים או אגם כמקובל.
התחום החל להתפתח בשנות ה-70 של המאה ה-20. בין הראשונים בתחום היו שני אחים גרמנים, ארתור ואלכסנדר פאולי, אשר החלו לגלוש בנהר איזר (Iser). עם הזמן עניינו השניים אחרים ואף ייסדו מועדון גולשים בנהר. עם השנים, התחום נהיה יותר ויותר פופולרי, במיוחד באירופה. גלישת נהרות אינה אפשרית בכל נהר, אלא רק בנהרות מסוימים, אשר עקב המיקום והמבנה שלהם מסוגלים לייצר גלים, לדוגמה נחשול גאות.
גבעת שוטרז

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  הרובע המלכותי של גריניץ' 
 אוכלוסייה:  13,433 (2011)
 קואורדינטות:  51°28′09″N 0°04′01″E﻿ / ﻿51.4691°N 0.0669°E﻿ / 51.4691; 0.0669
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגבעת שוטרז(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגבעת שוטרז(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) גבעת שוטרז(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) גבעת שוטרז
 
גבעת שוטרז או גבעת היורים (באנגלית: Shooter's Hill) היא שכונה ברובע גריניץ' שבדרום מזרח לונדון. השכונה נמצאת מזרחית לבלקהית', מערבית לולינג, דרומית לוולוויץ' וצפונית לאלת'האם.
מקור השם

מקור שמה של הגבעה בשימוש שנעשה בה בימי הביניים - אתר אימון לירי בחץ וקשת.
גאוגרפיה

גבעת שוטרז היא הנקודה הגבוהה ביותר בדרום לונדון (גובהה 131.6 מטרים). יער אוקסליס המצוי בראש הגבעה הוא שריד ליערות העתיקים של לונדון. כמו כן נמצאת על מורדות הגבעה החווה החקלאית האחרונה בשטח העיר לונדון (המשמשת כיום חווה לימודית).
היסטוריה

על גבעת שוטרז עבר רחוב ווטלינג - הדרך הרומאית אשר חיברה את לונדיניום עם צפון קנט. מאוחר יותר עברה במקום הדרך המקשרת בין לונדון לדובר.
על הגבעה נוסה מנוע הבעירה הפנימית שפותח על ידי המהנדס סמיואל בראון בשנת 1824 - ומכאן שעל הגבעה נסע אחד מכלי הרכב הראשונים שנסעו אי פעם.
אזכורים בספרות

האזכור הראשון של הגבעה בספרות מופיע בדף מיום 11 באפריל 1661 ביומנו של סמיואל פיפס המתאר גרדום בראש הגבעה. גבעת שוטרז מתוארת בספרו של צ'ארלס דיקנס "בין שתי ערים" והפאב שבראש הגבעה מתואר בספרו "מועדון הפיקוויקים". הגבעה מוזכרת בספרו של ברם סטוקר "דרקולה" וכן בספרו של ה. ג'. ולס "מלחמת העולמות". בספרם של אלן מור ודייוויד לויד "וי פור ונדטה" מתוארת הדמות אייבי אדמונד המתארת את ילדותה על הגבעה.
אתרים בעלי חשיבות

בראש גבעת שוטרז עומד מגדל מים ויקטוריאני הבנוי בסגנון גותי. אתר נוסף על הגבעה הוא טירת סוורנדרוג שנבנתה על ידי האדריכל ריצ'רד ג'פ בשנת 1784 לזכרו של איש הצי הבריטי, סר ויליאם ג'יימס אשר כבש ב-2 באפריל 1755 את מצודת שודדי הים סוורנדרוג לחופה המערבי של הודו. בשנת 1749 נפתח בראש הגבעה הפאב "השור" ששימש כנקודת עצירה ומנוחה למרכבות הדואר המלכותי בדרכן ללונדון.
מגדל המים בראש גבעת שוטרז
דוד הנדלר

| --- | --- |

 לידה:  1902 קייב, האימפריה הרוסית
 פטירה:  3 במאי 1984  (בגיל 82 בערך) רעננה, ישראל
 תחום יצירה:  רישום, ציור
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
דוד הנדלר עם אביבה אורי מימינו והבת רחל, 1971
לוחית זיכרון על ביתם של דוד הנדלר ואביבה אורי על ביתם ברח' יריחו 3 בתל אביב
דוד הֶנדלֶר (1902 – 2 במאי 1984) היה צייר ישראלי, חתן פרס דיזנגוף לציור. כונה "הצייר של תל אביב".
ביוגרפיה

דוד הנדלר נולד בעיר קייב שברוסיה (לימים אוקראינה) ב-1904. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל בגפו. הנדלר למד באופן פרטי רישום אצל פרופ' פישל (Pichel) מהאקדמיה לאמנות בפראג, בתל אביב המשיך את לימודיו אצל הצייר יצחק פרנקל, ממנו שאב את השפעת האמנות הצרפתית המודרנית.
הנדלר ידוע בעיקר בזכות רישומיו; הוא היה בעל חוש עדין לצבע, ורישומיו המצוירים בציפורן ומגוונים בכתמי צבע מים מועטים, היו נפוצים בבתים רבים בתל אביב ובשאר ערי הארץ. ביסודו היה הנדלר רשם; על כך תעיד קלילות נגיעתו בנייר ועדינות משיכתו של הקו. בציורי העירום שלו הייתה ניכרת לעין השפעתו של אנרי מאטיס. עם זאת צייר לעיתים גם בצבעי שמן על בד ועל עץ תעשייתי (מזוניט), אך עבודות אלו נדירות יחסית לציוריו על נייר.  בימי חייו צייר הנדלר יצירות אמנות רבות לפרנסתו. מסופר שהיה גומר ציור בדקות ספורות. הוא התפרנס בקושי והיה עובר עם תמונותיו בבתי תל אביב, דופק על הדלתות ומנסה למכור את תמונותיו בפרוטות. בשנת 1936 היה חבר קבוצת האמנים "מסד" שייצגה את דור האמנים הצעירים של האמנות הארץ-ישראלית. בשנת 1944 הפך למורה לציור של אביבה אורי, שעברה לגור עמו כשלוש שנים לאחר מכן. השניים נישאו באמצע שנות החמישים (הנדלר היה בעלה השני). אורי הפכה להיות המודל הקבועה של הנדלר שרשם וצייר את דיוקנה אין ספור פעמים.
השפעתו של הנדלר על הרישום בארץ הייתה רבה, והיא ניכרת ביצירותיהם של אריה נבון, אביגדור סטימצקי (גם הם מתלמדי יצחק פרנקל) ואחרים. המוטיבים המרכזיים בציוריו הם פועלים, סוסים ובהמות עבודה אחרות, בתי תל אביב הישנים, הטיילת של תל אביב. בימי חייו צייר הנדלר יצירות אמנות רבות לפרנסתו. מסופר שהיה גומר ציור בדקות ספורות.
הנדלר זכה שלוש פעמים בפרס דיזנגוף (1938, 1940, 1945-6). הציג תערוכת יחיד בבית הנכות בצלאל בשנת 1961 ובמוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1981 (בתערוכה שזכתה לשם: "ההנדלרים של הנדלר").
החל משנת 1981 היה הנדלר מרותק למיטתו בשל מחלת ניוון שרירים שלקה בה. אביבה אורי סעדה אותו בביתם ואחר כך כשהיה מאושפז בבית חולים לוינשטיין.
דוד הנדלר נפטר בא' באייר תשמ"ד (1984), ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את רעייתו, אביבה.
לימים נקבעה לוחית זיכרון על ביתם של הנדלר ואורי ברחוב יריחו בתל אביב.
לקריאה נוספת

Art in Palestine, אליאס ניומן, Siebel Company, ניו יורק, 1939.
האמנות היהודית החדשה בארץ-ישראל, קרל שוורץ, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1941.
אמנות ואמנים בארץ-ישראל, רות קלינגר, הוצאת יבנה, תל אביב, 1946.
ציור ופסול בישראל, חיים גמזו, הוצאת "אשכול", תל אביב, 1951. מהדורה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, חיים גמו, הוצאת דביר, תל אביב, 1957.
ספורים רוסיים נבחרים, תרגמה רבקה דוידית, הציורים דוד הנדלר, עם עובד, תל אביב, תשי"ז 1957.
הגרפיקה הישראלית, צבי זהר, אויגן קולב, ספרית פועלים, 1960.
אמנות ישראל, בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, הוצאת מסדה, תל אביב, 1963, 1966.
Art in Israel, רן שחורי, הוצאת סדן, תל אביב,1974.
סיפורה של אמנות ישראל, בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, הוצאת מסדה, 1980.
ההנדלרים של הנדלר, שרה בריטברג-סמל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תשמ"א 1981.
אדם לאדם - אדם שירים, מכתמים, מאת יב"י, מבוא - יגאל תומרקין, אמנות - דוד הנדלר, רצון טוב, ירושלים 1984.
מסילות באמנות - 82 ציירים ישראלים, דוד גלעדי, יהושע אורנשטיין, הוצאת יבנה, 1989.
לצייר ארץ כמולדת - סיפורו של דור הציירים הראשון, שלמה שבא, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992.
.One Hundred Years of Art in Israel, Gideon Ofrat, WestView Press, 1998
טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מאירה פרי-להמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998.
קומי אורי כי בא אורך, רחל ימפולר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, "ספריית זגגי", תל אביב, 2003.
12 אמנים - מבט שני, אירית הדר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.
אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון, גליה בר אור, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009.
הערות שוליים

↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273724  NLI: 987007262409405171  ISNI: 0000 0000 6698 9916  LCCN: nr2003037076  VIAF: 17169124   WorldCat (עם VIAF): 17169124
דוד הלפרין מברדיטשוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  סדיגורה
 פטירה:  י"ח בשבט ה'תרנ"ד
 מקום פעילות:  סדיגורה, ברדיטשוב
 השתייכות:  רוז'ין
 תחומי עיסוק:  תורה, עבודת התפלה, הדרכת חסידים,
 רבותיו:  חותנו רבי ישראל מרוז'ין
 
רבי דוד הלפרין מברדיטשוב (נפטר בי"ח בשבט ה'תרנ"ד), היה מנהיג חסידי, חתנו השלישי של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין.
קורות חייו

נולד לר' יעקב יוסף מברדיטשוב. היה חתנו של רבי ישראל מרוז'ין, נכדו של רבי אברהם המלאך וחתנם של ראש ישיבת ברדיטשוב ורבי דוד לייב מדוקלא .
סירב לקבל אדמו"רות בסדיגורה ובברדיטשוב כנראה מפני עובדת היותו קשור מאוד לחותנו. לאחר פטירת חותנו בג' בחשוון ה'תרי"א, תפס את מקומו בהנהגת חסידים בסדיגורה ובעיקר בהמשך בברדיטשוב, אולם הוא סירב להתעטר בעטרת האדמו"רות ונפטר 43 שנה אחרי חותנו בי"ח בשבט ה'תרנ"ד, ונקבר בבית הקברות בסדיגורה, ליד ציון חותנו.
תורותיו

חלק משיחותיו וכן חלק מצוואתו לוקטו בספר על הצדיקים שיצא לאור על ידי ישראל שפיגל - חסיד טשורטקוב .
ילדיו

רבי משה מנחם מנדל הלפרין מז'יטומיר.
רבי מרדכי מקשינוב.
ר' שלום, נישא לקרובת משפחתו, הרבנית חנה שרה בת ר' יצחק מבוהוש
ר' דב בר
לקריאה נוספת

על הצדיקים, ישראל שפיגל
דייוויד ביזלי

דייוויד ביזלי (באנגלית: David Beasley; נולד ב-26 בפברואר 1957 בדרלינגטון, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית) הוא פוליטיקאי אמריקאי אשר כיהן כמושל קרוליינה הדרומית ומשנת 2017 מכהן כמנהל תוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות.