stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונדה UNI-CUB
הונדה UNI-CUB

דגם ה-"הונדה UNI-CUB" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות ב-אוסקה בשנת 2013, בהמשך להצלחת דגם ה-"Honda U3-X" בשנת 2009.
"הונדה UNI-CUB" פועל על עיקרון איזון עצמי של 2 צירים, לצורך שמירה על שיווי משקל מכני.
מקור הכח של המנוע החשמלי היא סוללת יוני ליתיום. המצבר ממוקם מאחור, מאחורי מושב הנהג ונשלף.
על מנת לנוע קדימה, על המשתמשים להישען קדימה, בעוד תנועה לצדדים מושגת באמצעות הישענות ימינה או שמאלה. לדגם ה-"הונדה UNI-CUB" אין דוושות או ידיות האצה ובלימה.
דגמי "הונדה UNI-CUB"

UNI-CUB
UNI-CUB β
תמונות

דגם  הונדה UNI-CUB
דגם  הונדה UNI-CUB
דגמי הונדה UNI-CUB  (תערוכת המכוניות ב-אוסקה, שנת 2013)
דגם  הונדה UNI-CUB
דגם  הונדה UNI-CUB
ראו גם

הונדה
הונדה אורבן EV קונספט
רכינוע
גלגשת דו-גלגלית בייצוב עצמי
לקריאה נוספת

הונדה UNI-CUB (engadget)
הונדה UNI-CUB (techradar.com/reviews/car-tech/honda-uni-cub)
הערות שוליים

↑  הונדה UNI-CUB world.honda
↑  הונדה UNI-CUB theverge.com/2012/5/15/3022336/honda-uni-cub-personal
↑  הונדה UNI-CUBworld.honda.com/UNI-CUB/introduction
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
הבחירות לראשות מפא"י (1965)

הבחירות לראשות מפלגת מפא"י נערכו ב-3 ביוני 1965. הוועד המרכזי של המפלגה הצביע על בחירתו מחדש של מנהיג המפלגה המכהן וראש הממשלה לוי אשכול, כאשר אשכול מביס את מייסד ומנהיג המפלגה לשעבר דוד בן-גוריון. בן-גוריון קרא תיגר על אשכול, שהיה יורשו ונבחר להנהגה שנתיים קודם לכן, לאחר שהתגלע ביניהם סכסוך על רצונו של בן-גוריון שתתקיים חקירה חדשה על פרשת העסק הביש. לאחר שהפסיד בבחירות לראשות המפלגה, התנתק בן-גוריון ממפא"י והקים את מפלגת רפ"י.
מועמדים

דוד בן-גוריון, מנהיג המפלגה לשעבר (1948–1954; 1955–1963) וראש הממשלה לשעבר (1948–1954; 1955–1963)
לוי אשכול, מנהיג המפלגה המכהן משנת 1963 וראש הממשלה המכהן משנת 1963
רקע

הבחירות נערכו לקראת הבחירות לכנסת השישית. הבוחרים היו חברי הוועד המרכזי של המפלגה.
עד לפרישתו מהתפקיד ב-1963, דוד בן-גוריון (שנחשב לאב המייסד של המפלגה) הנהיג זמן רב את מפא"י. עם התפטרותו, בהסכמה בלתי רשמית, החליטו ראשי המפלגה על הבחירה בלוי אשכול למנהיג המפלגה. הוא נתמך על ידי בן-גוריון. לאחר מכן אושררה הבחירה על ידי הוועד המרכזי של המפלגה. זו הייתה הפעם האחרונה שבה מנהיג מפא"י או מחליפתה, מפלגת העבודה הישראלית, נבחר ללא תהליך פורמלי. זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו כמנהיג, דחף אשכול בהצלחה לתיקון חוקת המפלגה ולפיו מועמד המפלגה לראשות הממשלה (ראש המפלגה) ייבחר רשמית בהצבעה של חברי הוועד המרכזי.
בין אשכול לבן-גוריון נוצר סכסוך, שהביא לכך שבן-גוריון קרא תיגר על מועמדותו של אשכול לראשות המפלגה. הקרע, בין השאר, נבע מפרשת לבון, כאשר בן-גוריון חפץ בחקירה חדשה בעניין והאשים את אשכול בהתנגדות לחקירה. היו גם השערות כי בן-גוריון ציפה שאשכול יכהן כהונה קצרה כראש ממשלה, ויהווה גשר בין הנהגתו של בן-גוריון להנהגה של הדור הצעיר של המפלגה. עם זאת, אשכול קידם קבוצה שונה של מנהיגים צעירים (רבים שגויסו מאחדות העבודה) שהיו אנטיפתים כלפי בן-גוריון.
במאי 1965 התפטר בן-גוריון וארבעה מעוזריו הבכירים מלשכת ההנהגה של המפלגה. באמצע מאי כינה בן-גוריון את אשכול "לא כשיר" לכהן כראש המפלגה וכראש ממשלה. הוא קרא לאלו ששותפים לדעתו להתפטר מהממשלה. לאחר דבריו של בן-גוריון, קיימה מזכירות מפלגת מפא"י דיונים, ולאחר מכן קיבלה החלטה המביעה אמון מלא באשכול כראש ממשלה וראש המפלגה. לפי ההחלטה, הצהרתו של בן-גוריון נגד כשירותו של אשכול "מצערת". בסוף מאי התפטרו מהממשלה שניים מתומכיו של בן-גוריון (שר השיכון יוסף אלמוגי וסגן שר הביטחון שמעון פרס) בשל המחלוקת הגוברת בינו לאשכול.
בן-גוריון ותומכיו איימו בפומבי מספר פעמים כי הוא עלול לפצל את המפלגה. עם זאת, בסוף מאי התברר שתומכיו המרכזיים של בן-גוריון (ביניהם משה דיין, שמעון פרס ויוסף אלמוגי) התנגדו (באותה עת) לפיצול.
ב-26 במאי 1965 השתתפו 3,500 תומכי בן-גוריון בעצרת בתל אביב שבה הסכימו לפעול להצבת בן-גוריון מחדש כמנהיג המפלגה וכראש ממשלה. בכינוס ארצי ראשון זה של תומכיו, הוסכם גם שלא להתנתק ממפא"י, ולכפות כינוס מפלגתי מיוחד שיצביע על מנהיג המפלגה לבחירות הקרובות. ימים לאחר מכן, בישיבת מתנגדי אשכול בירושלים, הצהיר בן-גוריון כי הוא יהיה מוכן לשמש כראש המפלגה לקראת הבחירות הקרובות אם יוזמן לכך רשמית על ידי המפלגה, והצהיר כי ידחה כל הצעה להתמודד ברשימת מפלגת ההסתדרות בבחירות.
אשכול זכה לגיבוי של הממסד הישן של המפלגה, בעוד שבן-גוריון זכה לגיבוי של צעירי המפלגה.
זמן קצר לפני ההצבעה על ראשות המפלגה, דחה בן-גוריון הצעת פשרה שהייתה מציבה אותו במקום ראשון ברשימת המפלגה, אבל המפלגה תציע לראשות הממשלה לאחר הבחירות את אשכול.
תוצאות

| מועמדים | קולות |  % |
| --- | --- | --- |
| לוי אשכול | 179 | 63.48 |
| דוד בן-גוריון | 103 | 36.52 |
| סך הכול | 282 | 100 |
אחרי הבחירות

בן-גוריון עזב את מפלגת העבודה הישראלית לאחר שהפסיד בבחירות. ב-29 ביוני הוא הקים את מפלגת רשימת פועלי ישראל (רפ"י).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Independent Slate Named by Ben Gurion". Chicago Tribune. 30 יוני 1965. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lavon Affair Splits Isarel's Dominant Party". The Pantagraph. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Mapai Leadership Backs Levi Eshkol Against Ben-Gurion". Wisconsin Jewish Chroniclen. 21 במאי 1965. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Ofner, Francis (30 במאי 1965). "Ben-Gurion's fight to regain power wanes". The Observer (London, England). נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World Of the Times". The Times-Tribune (Scranton, Pennsylvania). 27 במאי 1965. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ben-Gurion Willing to Head Election List". The Wisconsin Jewish Chronicle. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ben-Gurion Rules Out Compromise". The Gazette (Montreal). 4 יוני 1965. נבדק ב-19 ביולי 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
הטירה הנעה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיאנה וין ג'ונס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר הרפתקאות
 הוצאה
 הוצאה:  הרפר קולינס 
 תאריך הוצאה:  1986
 מספר עמודים:  273
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  2005
 תרגום:  גילי בר-הלל
 פרסים
 פרס פוניקס (דיאנה וין ג'ונס, 2006) 
 סדרה
 הספר הבא:  מגדלים פורחים באוויר 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002484026
 
הטירה הנעה (באנגלית: Howl's Moving Castle) הוא ספר הרפתקאות מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס, שמגולל את סיפורה של סופי החיה בעולם של כשפים וקוסמים. הספר יצא לאור ב-1986 ותורגם לעברית ב-2005 על ידי גילי בר-הלל. הספר עובד לסרט ב-2004 בשם "הטירה הנעה של האול" על ידי הבמאי הייאו מיאזאקי. לספר שני ספרי המשך: מגדלים פורחים באוויר, שיצא לאור ב-1990, ו-House of Many Ways (אנ'), שיצא לאור ב-2008.
עלילה

סופי האטר היא נערה צעירה המתגוררת בעיירה בשם מרקט צ'יפינג. היא הבכורה מבין שלוש בנות, ובכך נידונה לגורל של בינוניות על פי חוקי האגדות החלים בארץ אינגרי. אמה מתה כשסופי ואחותה לטי היו צעירות מאוד, ואביהן נשא לאישה בחורה צעירה בשם פאני, שילדה את הבת השלישית במשפחה, מרתה. כשאביהן נפטר האחיות מתפזרות למסלולים שונים: לטי עוברת להיות שוליה במאפייה המקומית, מרתה הופכת למתלמדת של מכשפה בשם גברת פיירפקס, וסופי ממשיכה לעבוד בחנות הכובעים המשפחתית. היא מצליחה מאוד בעבודתה ועל אף שהיא מוצאת את העיסוק משעמם, היא משלימה איתו כיוון שזהו גורלה בתור הבכורה.
באחד הימים נכנסת לחנות הכובעים אישה מרשימה שמזדהה בתור מכשפת השממה ומטילה על סופי כישוף שהופך אותה לאישה זקנה. סופי מחליטה לעזוב את החנות ולצאת לחפש את מזלה בעולם. היא מגיעה לטירתו של הקוסם האול ומוצאת שם מחסה למשך הלילה. היא מדברת עם שדון האש ששוכן באח, קלציפר, והם מגיעים להסכם: סופי תמצא דרך לבטל את החוזה שכובל אותו אל האול והוא בתמורה יסיר את הכישוף שהוטל עליה. בהמשך מתברר כי במסגרת החוזה האול נתן לקלציפר את לבו על מנת שזה יישאר בחיים, וכתוצאה מכך הוא הופך ל"חסר לב", כפי שמעיד עליו המוניטין שלו כקוסם מרושע.
סופי משתקעת בטירה ובהדרגה מפתחת קשרי חיבה חזקים עם קלציפר, מייקל (שולייתו של האול) ואף עם האול עצמו. מתברר כי האול מפיץ במכוון את השמועות בנוגע לאכזריותו על מנת להימנע מאחריות וממחויבות, ועל אף שהוא בעל אופי הפכפך ולעיתים ילדותי, ניכר שהוא בעל מזג טוב ורגישות.
מכשפת השממה מאיימת גם על האול, לאחר שלכדה את הקוסם המלכותי סולימאן וגם את הנסיך ג'סטין, והאול מנסה להתחמק מהעימות מולה אך בסופו של דבר מגיע למאבק סופי שבמהלכו הוא מכניע את המכשפה ואת שדון האש שלה, ומחזיר את הקוסם סולימאן ואת הנסיך. סופי מגלה שיש לה כוחות קסם והיא מסוגלת להפיח חיים באמצעות דיבור והיא מבטלת את ההסכם באופן שישמור על קלציפר בחיים ויחזיר להאול את ליבו. היא משחררת את קלציפר והוא מסיר מעליה את הכישוף. האול וסופי מבינים שהם אוהבים זה את זו ומחליטים "לחיות באושר ועושר" ביחד.
דמויות

סופי - נערה ביישנית ואחראית, שחוששת מאוד מכישלון בשל היותה הבת הבכורה. בעקבות הכישוף שהוטל עליה היא מפתחת ביטחון עצמי ומתנהגת בהחלטיות ובמרץ שתואמים את אופייה האמיתי.
האול - קוסם מוכשר שמוצאו המקורי מוויילס, שם נקרא "האוול ג'נקינס". מתואר כצעיר יפה תואר ומקסים, שזונח את מושאי החיזור שלו לאחר שהתאהבו בו. להאול יש נטייה להתחמק ממצבים לא נוחים או ממחויבות, והוא מעודד שמועות שליליות שמופצות עליו, על אף שבפועל הוא רגיש ומתחשב.
קלציפר - שדון האש של האול. היה בעבר כוכב נופל, והאול תפס אותו והעניק לו את לבו כדי שיוכל להישאר בחיים. לעיתים קרובות הוא מתלונן וסרבן, אך הוא גם סקרן, חד הבחנה וטוב לב.
מייקל - שולייתו של האול. מתואר כנער אדיב ומנומס, בעל מזג נוח וסבלני. מאוהב במרתה, אחותה של סופי.
לטי - אחותה השנייה של סופי, והיפה מבין שלושתן. בעלת מזג סוער ונחוש, ובניגוד לסופי לא משלימה עם גורלה ומחליטה לפלס את דרכה בעולם באמצעות כישרונה ללימודי קסמים.
מרתה - אחותה החורגת והצעירה של סופי. מציאותית ובטוחה בעצמה. לא מעוניינת ללמוד קסמים ומתחלפת עם לטי בעבודה כשולייה במאפיה, שם היא מפתחת מערכת יחסים רומנטית עם מייקל.
מכשפת השממה - מכשפה רבת עוצמה שנעזרת בשדון אש בדומה לאופן שבו פועלים האול וקלציפר, כך שחייה התארכו אבל אנושיותה נעלמה. חטפה את הקוסם סולימאן ואת הנסיך ג'סטין ותכננה לתפוס גם את האול על מנת להרכיב מהם את האיש המושלם שימשול לצדה במדינת אינגרי.
הקוסם סולימאן - הקוסם המלכותי, הגיע במקור מוויילס, שם נקרא "בנג'מין סאליבן". ידידו הטוב של הנסיך ג'סטין, ובעל כוח רצון חזק.
הארכיון העירוני של רייקיאוויק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארכיון עירוני 
 מדינה:  איסלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1954
 תאריך פתיחה רשמי:  1954 
 קואורדינטות:  64°08′58″N 21°56′29″W﻿ / ﻿64.1494°N 21.9414°W﻿ / 64.1494; -21.9414
 www.borgarskjalasafn.is
 he
 
הארכיון העירוני של רייקיאוויק (באיסלנדית: Borgarskjalasafn Reykjavíkur ) הוא הארכיון הראשי של עיריית רייקיאוויק.
הארכיון נוסד בשנת 1954, לפני כן החומרים הארכיוניים של העיר נשמרו בארכיון הלאומי של איסלנד, הארכיון הלאומי עוסק בפיקוח על ארכיון העיר בנוגע לנוהלי שמירת חומר ארכיוני.
המקום אוסף ומשמר רשומות מגוונות הנוגעות להיסטוריה של העיר, הן ממוסדות ציבוריים והן מידיים פרטיות, בין תפקידי המוסד הוא גם לפקח על מוסדות העיר כמו בתי ספר, בתי חולים, משרדים וסוכנויות ולהבטיח שימור בטוח של סוגי רשומות למיניהן.
הוא מכיל אוספים אישיים של ראשי ממשלת איסלנד אולאפור תורס וביארני בנדיקטסון.
ה'ס"א

ה'ס"א (5061)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-15 בספטמבר 1300 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 3 בספטמבר 1301. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הבחירות לראשות מרצ (2018)

ענת ניר ביום הבחירות לראשות מרצ
הבחירות לראשות מפלגת מרצ נערכו ב-22 במרץ 2018, ובהן בחרו מתפקדי מרצ את יושבת ראש המפלגה תמר זנדברג לכהונה של ארבע שנים.
רקע

ועידת מרצ, גוף המונה כאלף אנשים הנבחרים בידי כלל המתפקדים, הייתה הגוף הבוחר את המתאים לתפקיד יו"ר מרצ וכן את רשימת המפלגה לכנסת מאז נבחרה זהבה גלאון בשנת 2012.
שיטה זו הביאה חברי מפלגה להתרעם על כך שלא ניתנת להם כמעט יכולת השפעה על המפלגה, ואף טענו כי השיטה מונעת מאזרחים רבים להתפקד בשל כך. לאור ביקורת זו, הביעה זהבה גלאון תמיכה בפריימריז פתוחים, כאלה שמספיקה הצהרה על תמיכה בעקרונות מרצ ותשלום סמלי, ואף הציגה הצעה לשינוי תקנון בתהליך שהחל בשנת 2016 וטענה כי שינוי זה יביא ציבורים חדשים למרצ.
הצעה זו, יחד עם הצעות נוספות, נכשלה בכינוס ועידת מרצ ב-3 ביולי 2017 – בין היתר בשל התנגדותו של אילן גילאון. ב-18 באוקטובר התפטרה זהבה גלאון מחברותה בכנסת, לדבריה כדי לקדם את הפריימריז הפתוחים, אך המשיכה לכהן כיו"ר מרצ.
לאחר הבחירות לוועידת מרצ החדשה, שנערכו ב-26 באוקטובר 2017, ולקראת כינוסה הראשון הושגה פשרה בין זהבה גלאון לאילן גילאון. לפי הוראת שעה זו, יו"ר מרצ ייבחר בידי כלל המתפקדים של שנת 2017 וכל מי שיתפקד עד ה-17 בפברואר 2018. בנוסף, רשימת מרצ לכנסת תיבחר על ידי כלל המתפקדים לכשתתקרבנה הבחירות לכנסת העשרים ואחת וכל חמישייה בה תכלול לפחות מתמודד אחד שלא כיהן מלפני כן כחבר הכנסת.
ב-7 בינואר 2018 אישרה ועידת מרצ את הסכם הפשרה ברוב של 87%.
לקראת הבחירות התפקדו למפלגה כ-12,000 מתפקדים חדשים ומספר המתפקדים עלה לכ-30,000.
שיטת הבחירות

הבחירות נערכו בשיטה של הצבעה לאחד מן המתמודדים, כאשר הרוב הדרוש הוא 40%. הקלפיות נפתחו ב-130 יישובים בהם התפקדו (נכון ל-11 בינואר) לפחות 35 מתפקדים, כפי שהושג בהסכם הפשרה שאושר, ובתוספת מספר מוקדים לפי שיקולים גאוגרפיים.
ההצבעה נעשתה באמצעות מערכת ממוחשבת ב-22 במרץ 2018.
מועמדים

הציגו מועמדותם תשעה מתמודדים, חמישה מתוכם פרשו לאחר מכן. אלה שנשארו במירוץ:
ח"כ תמר זנדברג, חברת כנסת מאז 2013 ויו"ר הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.
אבי בוסקילה, לשעבר מזכ"ל תנועת שלום עכשיו.
אופיר פז דה פורטוגייז.
דוד קשני.
מועמדים > מועמדים שפרשו

זהבה גלאון, יו"ר מרצ המכהנת. פרשה ב-28 בפברואר 2018.
ח"כ אילן גילאון, יו"ר סיעת מרצ בכנסת. הודיע כי יתמודד על ראשות מרצ במסגרת נאומו בוועידת מרצ ב-14 במרץ 2017. פרש מסיבות בריאותיות ב-28 בפברואר 2018. ב-13 במרץ 2018 הודיע כי יתמוך בתמר זנדברג.
דוד נווה.
אבי דבוש. פרש ב-13 במרץ והודיע על תמיכתו בזנדברג.
אמרי קלמן, לשעבר יו"ר האגודה למען הלהט"ב בישראל. פרש ב-15 במרץ והודיע כי הוא תומך באבי בוסקילה.
תוצאות

חלוקת הקולות לפי מתמודד
תמר זנדברג (71.12%)
אבי בוסקילה (28.48%)
אחר (0.4%)
| מועמד | קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- |
| תמר זנדברג | 12,112 | 71.12% |
| אבי בוסקילה | 4,851 | 28.48% |
| דוד קשני | 23 | 0.14% |
| אופיר פז | 22 | 0.13% |
| נמנעים | 23 | 0.14% |
| סך הכול מצביעים | 17,031 | 100% |
| בעלי זכות בחירה | 31,602 | 54% הצבעה |
‏מקור: אתר המפלגה (אורכב 28.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
הערות שוליים

↑  בהתאם לסעיף 42.2 בתקנון מרצ
↑  מורן אזולאי, מנהיגה חדשה: ח"כ זהבה גלאון נבחרה ליו"ר מרצ, באתר ynet, 8 בפברואר 2012
↑  טל שלו‏, מרצ עוברת לפריימריז: מדריך לפוליטיקה של המפלגה הכי קטנה בכנסת, באתר וואלה, 7 בינואר 2018
↑  טל שניידר, גלאון: מרצ זקוקה לפריימריז פתוחים כדי להביא קהלים חדשים, בבלוג "הפלוג", 19 ביוני 2016
↑  חיים לוינסון, ועידת מרצ דחתה את הצעת גלאון לפריימריז פתוחים במפלגה, באתר הארץ, 3 ביולי 2017
↑   חיים לוינסון, זהבה גלאון מתפטרת מהכנסת; תמשיך לכהן כיו"ר מרצ, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2017
↑  שי ניר, ‏משלבים כוחות במרצ, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בינואר 2018
↑  טל שניידר, ‏פשרה במרצ: פריימריז לחברי מפלגה, תקופת אכשרה של חודש, באתר גלובס, 4 בינואר 2018
↑  טל שניידר, ‏ועידת מרצ שינתה את שיטת ההצבעה במפלגה, באתר גלובס, 8 בינואר 2018
↑   חיים לוינסון, לקראת הבחירות לראשות מרצ: זינוק במספר המתפקדים למפלגה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2018
↑  מוקדי ההצבעה לראשות מרצ, באתר מרצ
↑  רשימת המועמדים הסופית בבחירות לראשות מרצ, באתר מרצ.
↑   חיים לוינסון, חברת הכנסת תמר זנדברג הכריזה על התמודדות לראשות מרצ, באתר הארץ, 11 בינואר 2018
↑   הארץ, מנכ"ל שלום עכשיו אבי בוסקילה הודיע כי יתמודד על ראשות מרצ, באתר הארץ, 14 בינואר 2018
1 2  מורן אזולאי, גלאון וגילאון פרשו מהתמודדות לראשות מרצ, באתר ynet, 28 בפברואר 2018
↑  אריק בנדר, יובל בר, ‏ח"כ אילן גילאון הכריז על התמודדותו לראשות מפלגת מרצ, באתר מעריב אונליין, 14 במרץ 2017
↑  מורן אזולאי, המרוץ במרצ: ח"כ אילן גילאון תומך בתמר זנדברג, באתר ynet, 13 במרץ 2018
↑  חזקי ברוך, עוד מועמד לראשות מרצ פורש, באתר ערוץ 7, 13 במרץ 2018
ה'נ"ו

ה'נ"ו (5056)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 1295 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 באוגוסט 1296. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
היינו העתיד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יעל נאמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר זכרונות
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אחוזת בית
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  215
 עורך:  דנה אולמרט
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-7340-63-9
 הספרייה הלאומית:  002767203
"היינו העתיד" הוא ספר מאת יעל נאמן על ילדות והתבגרות בקיבוץ יחיעם. יצא לאור ב-2011 בהוצאת אחוזת בית בעריכתה של דנה אולמרט.
זהו ספר זכרונות משולב בחומרים ארכיוניים וקטעי ספרות ושירה, והוא מסופר מנקודת מבט של בת הקיבוץ, ילידת 1960. הספר כתוב בגוף ראשון רבים ("אנחנו") כדי להמחיש את האופי המיוחד של ילדי החינוך המשותף וסיפור הלינה המשותפת בשנות השישים של המאה העשרים.
בספר שזורים מידע היסטורי ואירועים שהתרחשו במציאות בישראל: ליל הגשרים, שיירת יחיעם ומלחמת העצמאות. מתואר גם מבצר יחיעם הסמוך לקיבוץ והתפתחות הנוף הסובב אותו במהלך השנים מאז הקמת הקיבוץ.
נאמן מזכירה מונחים וטקסים שהיו נהוגים בכל קיבוצי הקיבוץ הארצי של השומר הצעיר בחיי היומיום: שישה פרחים ביום השואה לזכר ששת המיליונים שנרצחו בשואה, מפעלי אירוח, הקרנת סרטים של 16-מ"מ ממחלקת הקולנוע של ההסתדרות, הדירה בתל אביב, מפקד אש, שיטת הנושאים, המועדון לחבר, חדר האוכל, שומרי לילה, מטפלת, משק ילדים, מנוחת צהרים, מוסד חינוכי, שלה"ב, קן השומר הצעיר, גבעת חביבה, י"ג ועוד.
גם חברים ובנים מקיבוץ יחיעם מוזכרים כאן בשמותיהם, וכן מקומות ואנשים הנוגעים לזיכרונות הקולקטיביים של בני ובנות כל הקיבוצים של הקיבוץ הארצי.
"היינו העתיד" התמודד ב"רשימה הארוכה" של פרס ספיר לשנת 2011 הכוללת 12 ספרים, אך לא נבחר להתמודד בשלב הסופי.
הספר זכה להצלחה גדולה והופיע במשך שבועות רבים ברשימות רבי המכר. זכה באות ספר הזהב של התאחדות הוצאות הספרים בישראל על מכירת יותר מ-20,000 עותקים. הוא נרכש לתרגום לשפות פולנית, צרפתית והולנדית. המהדורה הפולנית יצאה לאור בספטמבר 2012 בהוצאת "צ'ארנה" (Czarne). הספר יצא לאור בצרפתית בהוצאת Actes Sud באפריל 2015.
הדיוויזיה ה-214 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  6 בספטמבר 1916 – 12 בפברואר 1919 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-214 (בגרמנית: 214. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-6 בספטמבר 1916 בחזית המערבית ולחמה במהלך הקרב על הסום. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן, קרב איפר השלישי וקרב קמברה, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-12 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

קרל מילר (6 בספטמבר 1916 - 24 באוקטובר 1916)
ריכרד פון בראוכיטש (25 באוקטובר 1916 - 19 בינואר 1918)
גאורג מארקר (20 בינואר 1918 - 12 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-211 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  8 בספטמבר 1916 – 8 באוגוסט 1918 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  קרל פון לוינסקי
הדיוויזיה ה-211 (בגרמנית: 211. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916 בחזית המערבית, ולחמה בקרבות המאוחרים של הקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה במהלך הקרב השני על האן, ולאחר מכן לחמה באזור שבין סואסון לריימס. באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, וב-8 באוגוסט 1918 פורקה הדיוויזיה.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הארכיון הפדרלי הגרמני

| --- | --- |

 בניין הארכיון בקובלנץ
בניין הארכיון בקובלנץ
 מידע כללי
 סוג:  ארכיון לאומי, סינמטק, higher federal authority 
 כתובת:  קובלנץ 
 מיקום:  קובלנץ 
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  ממשלת גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1952 (במיקום הנוכחי) – 3 ביוני 1952
 תאריך פתיחה רשמי:  1946 
 קואורדינטות:  50°20′33″N 7°34′21″E﻿ / ﻿50.34242°N 7.57256°E﻿ / 50.34242; 7.57256
 אתר רשמי
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהארכיון הפדרלי(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהארכיון הפדרלי
 
הארכיון הפדרלי הגרמני (בגרמנית: Bundesarchiv) הוא הארכיון הלאומי של גרמניה.
הארכיון נוסד בפוטסדאם בשנת 1919. הוא עוסק בתיעוד הממשלה הגרמנית מאז ייסוד הקונפדרציה הצפון-גרמנית והוא כולל גם חומרים מתקופות קודמות כמו הקונפדרציה הגרמנית. המסמך הקדום ביותר באוסף הארכיון הוא משנת 1411. בארכיון המקורי נכללו תמונות וסרטים שנתרמו על ידי מקורות לא ממשלתיים. רבים מחומרי הארכיון נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1950 החליט הקבינט במערב גרמניה להקים ארכיון פדרלי חדש בקובלנץ, דבר שיצא לפועל ב-1952.
ב-1988 הורחב חוק הארכיונים הגרמני, באופן שאגף המשפטים של הארכיון רשאי לקבל מסמכים שהונפקו בבתי משפט בגרמניה.
הארכיון מכיל גם חומרים אודות מפלגות ואגודות פוליטיות בעלות חשיבות להיסטוריה הגרמנית. בשנת 1994 הועבר לאחריות הארכיון מרכז המסמכים של ברלין.