stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוז'ה ואדים

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1928 פריז, צרפת 
 פטירה:  11 בפברואר 2000 (בגיל 72) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  Cemetery of Saint-Tropez 
 שם לידה:  Вадим Игоревич Племянников 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 בן או בת זוג:  בריז'יט בארדו (20 בדצמבר 1952–6 בדצמבר 1957)  מארי-כריסטין בארו (21 בדצמבר 1990–11 בפברואר 2000)  אנט ואדים (17 ביוני 1958–1960)  ג'יין פונדה (14 באוגוסט 1965–16 בינואר 1973)  Catherine Marie Helene Schneider (1975–?)  קתרין דנב (1961–1964)  אן בידרמן (1980–1985) 
 צאצאים:  Christian Vadim, Nathalie Vadim, Vanessa Vadim, Vania Plemiannikov 
 מספר צאצאים:  4 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוז'ה ואדים (בצרפתית: Roger Vadim;‏ 26 בינואר 1928 – 11 בפברואר 2000) היה שחקן, תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע צרפתי. ידוע בין השאר על כך שהשיק את הקריירה של בריז'יט בארדו בסרטו "ואלוהים ברא את האשה".
ביוגרפיה

ואדים נולד כרוז'ה ולדימיר פלמיאניקוב (Roger Vladimir Plemiannikov) בפריז. אביו, איגור פלמיאניקוב, היה ממוצא ביילרוסי, היגר לצרפת דרך אוקראינה, נעשה אזרח צרפתי ושירת כסגן הקונסול של צרפת במצרים. ואדים שיחק בתיאטרון מגיל 16.
קריירה

הוא נעשה תסריטאי משנה לצד במאי הסרטים מרק אלגרה (Marc Allégret) בשנת 1947.
סרטיו של ואדים נתפסו, בדרך כלל, כקולנוע קליל, אוורירי, עם דגש יתר על סגנון וקישוטיות. עם זאת, הוא היה הראשון שגילה ועיבד לקולנוע את הרומן המזהיר "יחסים מסוכנים" של שארלו דה-לאקלו, ובסרטו "בארבארלה" (1968) עיצב למעשה מגמה של פופ בקולנוע העולמי. מבין סרטיו המאוחרים רק "סוף המשחק" (על פי נובלה של אמיל זולא) השאיר רושם כלשהו.
ואדים, ציניקן שנון, כריזמטי אך גם ריקני משהו, היה ידוע ברומנים שלו עם שחקניות ידועות. הוא חי עם קתרין דנב, ונולד להם ילד, כריסטיאן ואדים. לאחר מכן נישא לג'ין פונדה. בתקופה האמריקאית שלו בלטו שני סרטים : "ברבארלה" (אחד הראשונים לשילוב אמנות הפופ והקומיקס) ו"נערות יפות כולן בשורה" (עם רוק הדסון). לאחר מכן התדרדרה הקריירה שלו במהירות. הוא כתב על כך ספר שיצא לאור ב-1986, ‏"Bardot, Deneuve & Fonda".
קנדי דרלינג, אשת חברה שהייתה קרובה לאנדי וורהול, כתבה על רומן לכאורה שהיה לה עם ואדים ביומנה My Face for the World to See. בנוסף לקריירת התיאטרון והקולנוע של ואדים, הוא גם כתב מספר ספרים, בכללם האוטוביוגרפיה "D'une étoile à l'autre" (מכוכב אחד למשנהו).
נישואיו

בריז'יט בארדו, 20 בדצמבר 1952 – 6 בדצמבר 1957 (התגרשו)
אנט סטרויברג (Annette Strøyberg), ‏1958–1960 (התגרשו), נולדה להם ילדה אחת (נטלי)
ג'ין פונדה, 14 באוגוסט 1965 – 16 בינואר 1973 (התגרשו), נולדה להם ילדה אחת (ואנסה)
קתרין שניידר, 1975–1977 (התגרשו), נולד להם ילד אחד (ואניה)
מארי-כריסטין בארו, 1990 עד למותו.
מותו

ואדים נפטר מלימפומה בגיל 72, והוא קבור בבית הקברות של סן טרופז, צרפת.
פילמוגרפיה

The Naked Heart (1950)
Blackmailed (1951)
En Effeuillant la Marguerite/Mademoiselle Striptease (1956)
And God Created Woman (1956)
Sait-on jamais? (1957)
Sois belle et tais-toi/Be Beautiful but Shut up (1957)
Les Bijoutiers du Clair de Lune/The Night Heaven Fell (1958)
יחסים מסוכנים (1959)
Blood and Roses (1960)
La Bride sur le cou/Please Not Now! (1961)
Les Sept péchés capitaux/Seven Capital Sins (1962)
Les Parisiennes/Beds and Broads (1962)
Le repos du guerrier/Love on a Pillow (1962)
Un château en Suède/Castle in Sweden (1963)
Sweet and Sour/Dragées au Poivre (1963)
Le vice et la vertu/Vice and Virtue (1963)
La Ronde/Circle of Love (1964)
La curée / The Game is Over (1966)
Spirits of the Dead (1968)
Barbarella, Queen of the Galaxy (1968)
Pretty Maids All in a Row (1971)
Hellé (1972)
Ciao! Manhattan (1972)
Don Juan 73 (1973)
La jeune fille Assassinée/The Murdered Young Girl (1974)
Une femme fidèle/Game of Seduction (1976)
Jeux de Nuit/Night Games (1980)
Hot Touch (1981)
Surprise Party (1983)
Faerie Tale Theatre (1984 TV, segment "Beauty and the Beast")
The Hitchhiker (1986 TV, segment "Dead Man's Curve")
And God Created Woman (remake) (1988)
Safari (1991, TV movie)
Amour fou (1993, TV movie)
La Nouvelle tribu (1996, TV mini-series)
Mon père avait raison (1996, TV movie)
Un coup de baguette magique (1997, TV movie)
ספרו

Bardot, Deneuve, Fonda: My Life With The Three Most Beautiful Women In The World, Simon & Schuster, 1986 ISBN 0671530070/ISBN 9780671530075
רואן

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל רואןסמל רואן
משמאל לימין: קתדרלת רואן מזדקרת מעל קו הרקיע של העיר, כנסיית סנט אואן הגותית והצריח של קלושר סן מקלו
משמאל לימין: קתדרלת רואן מזדקרת מעל קו הרקיע של העיר, כנסיית סנט אואן הגותית והצריח של קלושר סן מקלו
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  נורמנדי נורמנדי
 מחוז:  סן-מריטים
 רובע:  רואן
 ראש העיר:  Nicolas Mayer-Rossignol
 שטח:  21.38 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  114,083 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  4,986 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  49°26′35″N 1°06′09″E﻿ / ﻿49.443055555556°N 1.1025°E﻿ / 49.443055555556; 1.1025 
 אזור זמן:  UTC+1
 www.rouen.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי רואן(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי רואן(למפת נורמנדי רגילה) אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשרואן(למפת נורמנדי מוגדלת) אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשרואן  (למפת רואן מוגדלת) רואן(למפת רואן רגילה) רואן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רואן (בצרפתית: Rouen) היא בירת מחוז סן-מריטים וחבל נורמנדי בצפון צרפת ועיר נמל על גדת הסן, העיר השנייה בגודלה וחשיבותה לאורך הסן לאחר פריז.
רואן, העיר שנבנתה על ידי הגאלים (בני שבט וליוקס) ונקראה רוטומגוס (Rotomagus) בתקופתו של אוגוסטוס קיסר, היא הבירה ההיסטורית של חבל נורמנדי. בתחילת המאה העשירית לספירה נמסרה העיר יחד עם חבל נורמנדי לידי צאצאי הוויקינגים ורואן הייתה לעיר הבירה וממנה גם יצא ויליאם הכובש כעבור כמאה שנים וכבש את אנגליה. בשנת 2007 היו בה כ-114,000 תושבים. רואן היא הנמל המסחרי החמישי בגודלו (לפי המטענים שעברו דרכו) בצרפת הנמצא על הנהר. כנקודה העמוקה ביותר ביבשה, אליה ניתן להגיע עם ספינות גדולות דרך הנהר, שגשג הנמל במשך שנים רבות ממסחר ישיר עם ארצות רחוקות ועם העיר פריז שבמעלה הנהר. בנוסף לסן, חוצים את רואן גם שלושה יובלים של הסן.
בשנת 1100 הייתה בעיר קהילה וחיו בה כששת אלפים יהודים, שהיוו 20% מאוכלוסייתה.
בראש הישיבה עמד הרשב"ם, ר' שמואל בן מאיר, נכדו של רש"י, והורה בה גם אברהם אבן עזרא. בשנת 1976 נתגלו באקראי שרידי בנין הישיבה, מתחת לחצר המבנה הגותי של בית המשפט המחוזי. על קירות האבן שלו נמצאו חרותות מילים עבריות, לרבות הפסוק "הבית הזה יהיה עליון". הקהילה היהודית ברואן הייתה חשובה ומשגשגת, עד לגרוש יהודי צרפת על ידי המלך פיליפ "היפה" (Philippe le Bel) בשנת 1306.
בשנת 1431 הועלתה בכיכר העיר על המוקד, הגיבורה הצרפתייה ז'אן ד'ארק שהואשמה על ידי האנגלים בכישוף ובכפירה.
שלושה מהאתרים החשובים ביותר בעיר הם קתדרלת רואן, כנסיית סנט אואן וכנסיית ז'אן ד'ארק. קתדרלת רואן היא מן המפורסמות שבקתדרלות הגותיות ואף הייתה בעבר המבנה הגבוה ביותר בעולם.
אתרים נוספים

השעון הגדול (בצרפתית: Gros Horloge) שעון אסטרונומי שנבנה במאה ה-14. הוא בעל מחוג אחד שבקצהו פסל קטן של כבש כעדות לעיסוק בגידול כבשים באותה תקופה.
המקום בו הועלתה ז'אן ד'ארק על המוקד. במקום נמצא צלב גבוה, שלט הסבר, פסל של ז'אן ד'ארק וכנסייה שהוקמה ב-1979 ובה ויטראז' המתאר את עלייתה על המוקד (Église Sainte-Jeanne-d'Arc de Rouen).
ערים תאומות

פולין לגניצה, שלזיה תחתית, פולין
גלריה

החזית של קתדרלת רואן הגותית
כנסיית סנט אואן הגותית (Rayonnant)
כנסיית סן מקלו, סגנון גותי לוהב
המקום בו הועלתה ז'אן ד'ארק על המוקד
השעון הגדול
שלט במקום עליית של ז'אן ד'ארק על המוקד
ראו גם

פורטל:אדריכלות/הפינה הגותית/5
מבט כללי על רואן, ממזרח למערב. באמצע עובר נהר הסן ובגדתו הצפונית 3 כנסיות גותיות שהן מונומנטים היסטוריים לאומיים.
רואלד אמונדסן

| --- | --- |
רואלד אמונדסן (בתצלום ככל הנראה משנת 1923- כשהיה סביב גיל 51)
רואלד אמונדסן (בתצלום ככל הנראה משנת 1923- כשהיה סביב גיל 51)
 לידה:  16 ביולי 1872 האיחוד השוודי-נורווגי בורג (אנ'), נורווגיה
 פטירה:  18 ביוני 1928 (בגיל 55) ים ברנץ
 לאום:  נורווגי
 תקופת הפעילות:  1897–1928 (כ־31 שנים)
 מספר מסעות:  6
 גילויים בולטים:  המעבר הצפון-מערבי, הקוטב הדרומי
 אזורים שחקר:  אנטארקטיקה, אוקיינוס הקרח הצפוני
 פרסים והוקרה:  פרס פריטיוף ננסן למצוינות, קטגוריית מתמטיקה-מדעי הטבע (1907)  מדליית פלוס אולטרה (18 ביולי 1928)  מדליית צ'ארלס דיילי (1912)  מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית הצרפתית (1913)  מדליית הקוטב הדרומי (1912)  הצלב הגדול של מסדר פרנץ יוזף (1907)  אות מסדר כוכב הקוטב - מפקד הצלב הגדול (1912)  מדליית זהב (פטרון) של החברה הגאוגרפית המלכותית (1907)  מדליה לשירות אזרחי יוצא דופן (1925)  מדליית אלכסנדר פון הומבולדט (1912)  מדליית האברד (1907)  אביר הצלב הגדול של מסדר אולב הקדוש (20 בנובמבר 1906)  מדליית וגה (1913)  מדליית קונסטנטין  מדליית ליווינגסטון  מדליית הזהב של הקונגרס  Medal for Aeronautical Valour  מדליית הקוטב  אביר מסדר לאופולד  אביר בלגיון הכבוד  Medal of Merit in Gold with Crown  מדליית ההצטיינות הדנית 
 חתימה:   
 מידע על חייו
 
רואלד אמונדסן (בנורווגית: Roald Engelbregt Gravning Amundsen;‏ 16 ביולי 1872 – כנראה 18 ביוני 1928) היה מגלה ארצות נורווגי, הראשון שחצה את המעבר הצפון-מערבי וכן הראשון שכבש את הקוטב הדרומי עם משלחת הקוטב הדרומי.
נעוריו

אמונדסן נולד ב-16 ביולי 1872 בבורג (דרומית לאוסלו) שבנורווגיה לבעל האוניות יינס אמונדסן והיה הצעיר מבין ארבעה אחים. בנעוריו שירת אמונדסן בצי. אבל בהשפעת אימו יצא מעסקי הספנות המשפחתית והחל בלימודי רפואה. משנפטרה אימו בהיותו בן 21 עזב את תחום הרפואה ויצא לחיים של הרפתקאות ימיות, בהשפעת מסעו המפורסם של מי שהפך לאגדה לאומית בנורווגיה, החוקר פריטיוף ננסן לחציית גרינלנד בשנת 1888.
חקר הקוטב

בשנים 1897–1899 הצטרף למשלחת החקר הבלגית לאנטארקטיקה בהדרכתו של אדריאן דה ז'רלש במסעה הראשון. אוניית המשלחת, "בלגיקה", נתקעה בתוך שדה קרח ונאלצה להישאר במקום עד הפשרת הקרחון. כך הייתה המשלחת הבלגית הקבוצה האירופאית הראשונה שעברה חורף שלם באזור אנטארקטיקה על אף שלא תכננה לעשות זאת ולא הייתה מצוידת כראוי למטרה זו.
ב-1903, אחרי שהקדיש זמן ללימודים, אמונדסן הוביל בהצלחה משלחת חקר למעבר הצפון-מערבי, מעבר ימי בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט, דרך הארכיפלג הארקטי הקנדי. אמונדסן היה בכך לחוקר הראשון אשר עבר במעבר זה בין האוקיינוסים, וזאת לאחר מאות שנים של ניסיונות בלתי מוצלחים. במסעו זה ערך תצפיות שעל פיהן קבעו אנשי המדע את מקומו של הקוטב המגנטי הצפוני.
ב-1906 היה אמונדסן לאדם הראשון שעבר בספינה את ים הקרח הצפוני-מערבי לכל אורכו עד אלסקה.
בעקבות טענות האמריקאים רוברט פירי ופרדריק קוק כי הגיעו אל הקוטב הצפוני (שאינן מקובלות כנכונות היום) החליט אמונדסן לכבוש את הקוטב הדרומי.
ב-1910 הפליג מנורווגיה למסעו הגדול באונייה פֿראם ("קדימה"), שבה ניסה לפניו הגלאי פריטיוף ננסן להגיע לקוטב הצפוני, במשלחת הקוטב הדרומי. בינואר 1911 הגיע למפרץ הלווייתנים והקים מחנה. ב-20 באוקטובר 1911 יצא אמונדסן עם ארבעה מלווים בלבד, 4 מזחלות ו-52 כלבים, במסע לכיבוש הקוטב. אמונדסן תכנן בקפידה פרטים רבים בהכנות למסע. הוא לקח בחשבון את הנוחות הגופנית והנפשית של חברי המשלחת. אמונדסן עיצב את המגפיים, המעילים והבגדים של אנשי המשלחת, ובמקביל גם דאג למוראל גבוה עם מלאי של 3,000 ספרים, גרמופון ותקליטים. הכלבים שהוא בחר היו החזקים והמוצלחים ביותר מבין כלבי המזחלת. הוא ידע שבמקרה הצורך ניתן יהיה להאכיל את הכלבים בבשר כלבים ואף להאכיל בו את חברי המשלחת. אמונדסן היה במירוץ עם רוברט פלקון סקוט ומשלחת טרה נובה שיצא לאותה מטרה - לכבוש את הקוטב הדרומי. אמונדסן היה מצויד היטב והגיע אל המטרה ב-14 בדצמבר 1911, 33 ימים לפני סקוט. אמונדסן הקים שם אוהל קטן והניף את הדגל הנורווגי. זה הסימן אשר מצא סקוט כאשר הגיע אחריו לקוטב.
ב-1926 עבר בטיסה את הקוטב הצפוני כשטס מסבאלברד לאלסקה. הטיסה הייתה בספינת אוויר בשם "נורגה" (Norge; נורווגיה) שמומנה על ידי לינקולן אלזוורת' כשאחד הטייסים היה אומברטו נובילה. בכך היו האנשים הראשונים שטסו מעל הקוטב (ואולי אף הראשונים שהגיעו אליו אי פעם). שנתיים לאחר מכן, ב-1928, יצא נובילה למסע לקוטב הצפוני ועקבותיו נעלמו. אמונדסן יצא בראש אחת הקבוצות שיצאה לחפשו, אך עקבותיו ועקבות חמשת האנשים אשר השתתפו בקבוצה אבדו. אין מידע כיצד הם נספו. נובילה נמצא לאחר מכן חי.
ב-1928 העניק לו הקונגרס של ארצות הברית את מדליית הזהב של הקונגרס, העיטור האזרחי הגבוה ביותר של ארצות הברית.
הנצחה

על שמו של אמונדסן קרויים חוף אמונדסן; ים אמונדסן שלחופי אנטארקטיקה; מכתש באנטארקטיקה; והתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט - תחנת מחקר אמריקאית הקרויה במשותף על שמם של אמונדסן וסקוט.
הערות שוליים

↑  גילי חסקין, גיבורי אנטארקטיקה - אמונדסן, באתר המסעות ההירואיים לאנטארקטיקה: אמונדסן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280544905171  PLWABN: 9810608798905606  BIBSYS: 90967973  BNC: 000042005  BNE: XX831181  BnF: cb12100328t (data)  CANTIC: a11507184  CiNii: DA0193444X  GND: 118502670  ICCU: CUBV004768  ISNI: 0000 0001 1447 5638  KulturNav: c39ba57b-2b35-40f0-9cb7-0483761c97d7  LCCN: n80025970  LNB: 000137486  NARA: 10582138  NDL: 00431420  NKC: jn20000700043  NLA: 35006131  NLG: 211087  NLK: KAC199632591  NSK: 000682727  NTA: 06991463X  PIC: 10742  RERO: 02-A002927005  RKD: 402052  RSL: 000017948  SELIBR: 243569  SNAC: w6hj77z3  SUDOC: 027375226  S2AuthorId: 39666664  TePapa: 60273  Trove: 786934  ULAN: 500674056  VIAF: 71419820   WorldCat (עם VIAF): 71419820 
אמונדסן ואנשי המשלחת שלו הופכים לראשונים שמגיעים לקוטב הדרומי, 14 בדצמבר 1911
רואלד אמונדסן בתצלום שככל הנראה בוצע בין 1903-1908
רחלי אדלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1942 (בת 81) תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
רחלי אדלמן (נולדה ב-30 בנובמבר 1942) היא המו"לית של הוצאת שוקן. משנת 1982 עד 1993, משנת 2007–2009 ומשנת 2013–2018 שימשה יושבת ראש התאחדות הוצאות ספרים בישראל.
ביוגרפיה

רחלי אדלמן נולדה בתל אביב. היא בתו של גרשום שוקן. סבה, שלמה זלמן שוקן, הוא מייסדה של הוצאת הספרים "שוקן", מההוצאות הגדולות בברלין של שנות ה-30. בשנת 1939 הוקמה ההוצאה בתל אביב ואחריה הוצאת הספרים בניו יורק, שם היא מוציאה ספרים באנגלית. אמה של אדלמן, שולמית פרסיץ, היא בתה של שושנה פרסיץ, חברת שלוש הכנסות הראשונות, איתה עלתה לארץ ישראל ממוסקבה בשנת 1925. שושנה הקימה במוסקבה את הוצאת הספרים "אמנות" וניהלה אותה גם בתל אביב. לרחלי שני אחים: עמוס שוקן, המו"ל ובעל השליטה של העיתון "הארץ", והלל שוקן, אדריכל.
אדלמן שירתה בצה"ל כקצינה ובמסגרת זאת אף שירתה בשליחות צה"ל במלאווי שבאפריקה. לאחר שחרורה מצה"ל עבדה במשרד האוצר ובמשרד מבקר המדינה ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה תואר ראשון בכלכלה וספרות אנגלית ותואר שני במנהל עסקים.
הצטרפה להוצאת שוקן ב-1969, בשנת 1972 מונתה מו"ל ההוצאה לאור. היא החליפה את יוסף הרמן, אשר הגיע ארצה עם ספרי ההוצאה בשנת 1937. תחת ניהולה הצליחה הוצאת שוקן להוציא לאור ספרים פרי עטם של שמואל יוסף עגנון, יהודה עמיחי, מחמוד דרוויש, פנחס שדה, מאיר שלו, שבתאי טבת, אמנון רובינשטיין, עמיה ליבליך, א. ב. יהושע, פרנץ קפקא, דייוויד הרברט לורנס, נדין גורדימר, קנוט המסון, הרמן הסה, טד יוז, גבריאל גארסיה מארקס, פיליפ רות, אלכסנדר סולז'ניצין, דילן תומאס, וירג'יניה וולף, הדרמה היוונית ותרגומים חדשים של האיליאדה והאודיסיאה של הומרוס, ועוד יצירות ספרותיות חשובות מעשרות שפות. אדלמן הוציאה לאור הרבה ספרי עיון חשובים וספרים המיועדים לסטודנטים באוניברסיטאות במדעי הרוח החברה והמשפטים, בדיסציפלינות מגוונות (משפטים, חינוך, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה), ואף בתחומים הכוללים ספרות יפה ושירה, פילוסופיה והיסטוריה.
נבחרה לשמש יו"ר התאחדות הוצאות ספרים בישראל ושימשה בתפקיד זה עד שנת 1993. בשנים 2007–2009 היא נבחרה שוב, ובשנת 2013 - 2018. היא נודעה במספר מאבקים שניהלה:
למען שיפור תנאי רכישת הנייר מן המונופול שהיו מפעלי נייר חדרה בעבר,
למען הכרת ההוצאה לאור כתעשייה מול משרד האוצר,
נגד המבצעים של רשתות הספרים הגדולות סטימצקי וצומת ספרים ולמען חקיקת החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל כדי ליצב את המודל הכלכלי של הוצאות הספרים בישראל (החוק פעל שנתיים וחצי),
נגד ההפרות של זכויות יוצרים.
פעילה גם בהתאחדות הבינלאומית לזכויות יוצרים.
בשנת 2003 הוצאת שוקן רכשה מהוצאת מסדה את זכויות היוצרים של האנציקלופדיה העברית. האנציקלופדיה, שהושלמה בשנת 1996, לא עודכנה מאז. אדלמן החליטה שיש להמשיך את המפעל הגדול ולהפיקו כאנציקלופדיה אלקטרונית. נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21 המפעל נמשך, כשהעורך הראשי הוא פרופסור אסא כשר.
בשנת 1967 נישאה ליהודה אדלמן, מנתח מערכות, אשר נפטר בשנת 1996. לזוג שלוש בנות. אחת מהן היא ד"ר יעל שושנה הדס, מנכ"ל הוצאת שוקן ומרצה באוניברסיטת רייכמן.
הערות שוליים

↑  נורית קנטי, משבר כלכלי? לא בתעשיית הספרות, באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2008
רמשן לילי

| רמשן לילי |
| --- | --- |
 רמשן לילי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: נשפוניים
סוג:: רמשן
מין:: רמשן לילי
שם מדעי
 Nyctalus noctula ‏שרבר, 1774
תחום תפוצה


רמשן לילי (שם מדעי: Nyctalus noctula) הוא מין של עטלף קטן ממדים ומגושם ממשפחת נשפוניים. הוא מצוי בצפון אפריקה ומזרחה עד יפן.
תיאור המין

רמשן לילי הוא עטלף מגושם במקצת. אוזניו קצרות ומעוגלות. צפיר קצר, האצבע החמישית בכנף קצרה מאוד, אורכה כמעט כאורך העצם השלישית או הרביעית של הפיסה. זנבו קצר וחשוף משיער. הכנף ארוכה וצרה. חרטומו רחב ומורחב בחלקו העליון. פתחי הנחיריים מופנים לצדדים. הפרווה קצרה, אפרפרה- חומה בגב ובהירה בגחון. אורך הרגל הוא 5.7 ס"מ, זנבו באורך 4.5 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן הוא 6 מ"מ, ואורך כף רגלו הוא 1.1 ס"מ, לפי המידות של ארבעה פרטים מלבנון.
הוא טורף חרקים גדולים יחסית, כגון חיפושיות, תוך כדי מעוף, ומעופף בגבהים במהירות של 50 קמ"ש. בעת מנוחה משמיע קולות בתדירות 11 -18 אלף תנודות בשנייה, שנועדו כנראה למשיכת נקבות. תדירות קולות הניווט היא 18- 20 תנודות בשנייה.
שימוש בקוטלי חרקים בשטחים חקלאיים וביקורי מטיילים במערות, הם גורמי צמצום של אתרי משכן, רבייה וחריפה. באירופה הרמשן הלילי מוגדר בסכנת הכחדה.
השם המדעי של הסוג בא מיוונית nyktalos= מנומנם. השם בלטינית הוא noctula= לילי.
תפוצה

ככל הנראה, בישראל הרמשן הלילי נמצא בעמק הירדן העליון, בגליל העליון, בגולן ובחרמון. באירופה מוגדר כחיה שנמצאת בסיכון, שכן האוכלוסייה יורדת בגלל איבוד מקורות מזון. בעבר הרמשן הלילי היה שכיח ביריחו ובעמק החולה.
המין מצוי בצפון אפריקה, באזור הפליארקטי באירופה ומזרחה ליפן.
הרמשן הלילי בוחר ללון בחורים שבגזעי עץ עתיקים, בניגוד לרוב העטלפים בישראל הלנים במערות. בשל פיתוח מוגבר מתמעטים בארצנו העצים העתיקים ובתוך כך החורים המשמשים לעטלפים מקומות לינה. לכן הוצבו בעבורם בשמורת הטבע עין אפק תיבות משכן מרופדות ברשת פלסטיק המאפשרות לעטלף אחיזה קלה, והן מהוות משכן חלופי לחורים שבעצים העתיקים.
המין היה קיים בארץ אך לא נצפה עד שנות השמונים. עיקר שטח התפוצה של המין בישראל משתרע על פני שטח של כ-1,000 קמ"ר, וכנראה, תפוצתו בישראל גדלה בשנים האחרונות.
רבייה

ההזדווגות בסתיו, והנקבות שומרות את הזרע בצינור הביצים כל החורף. ההריון נמשך 50- 70 יום. הגור מגיע לממדי בוגר בגיל 6–7 שבועות.
הערות שוליים

↑  רמשן לילי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  היינריך מנדלסון יורם יום טוב, החי והצומח של ארץ ישראל - אנציקלופדיה שימושית מאוירת, משרד הבטחון, 1988
↑  שחר רגב, ערן לוין ועמית דולב, הרכבה ופעילותה של חברת העטלפים בגליל העליון במטעי תפוחים ובחורש טבעי, באתר אקולוגיה וסביבה, ‏פברואר 2013
1 2 3  רמשן לילי, באתר החברה להגנת הטבע
↑  תיבות משכן לעטלפי חרקים בשמורת טבע עין אפק, באתר רשות הטבע והגנים
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541125205171
רמת הוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,000 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°32′00″S 169°42′00″E﻿ / ﻿72.5333°S 169.7°E﻿ / -72.5333; 169.7
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת הוקס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת הוקס
 
רמת הוקס או הר הוקס (באנגלית: Hawkes Heights או Mount Hawkes) הוא מכתש וולקני מלא קרח המתנשא מעל החלק הדרומי של האי קולמן, בים רוס, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובה פני הקרח שממלא את המכתש 2,000 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר באי.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הרמה ניתן לה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
הרמה נקראת על שמו של קפטן ויליאם מ. הוקס (William M. Hawkes), מצי ארצות הברית, שהשתתף כטייס משנה בטיסה הצילום חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר (בה התגלה רכס נפטון); היה המפקד של אחד משני המטוסים אשר עשה את הטיסה הראשונה ההיסטורית מכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, לכרייסטצ'רץ', ב -17 בדצמבר 1955; וכן השתתף כטייס משנה בטיסה של המטוס Que Sera Sera, ב-31 באוקטובר 1956 שהיה המטוס הראשון שנחת בהקוטב הדרומי.
משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד עשתה שימוש רב בתצלומי האוויר שצילם1955.
ראו גם

הר הוקס - הר בארץ המלכה אליזבת, הנקרא אף הוא על שמו של ויליאם הוקס
הערות שוליים

1 2  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע היסטורי וגאוגרפי
1 2  מידע גאוגרפי
↑  מידע היסטורי על הר הוקס, שבארץ המלכה אליזבת
רחלה פרארי

| --- | --- |

רחלה פרארי כפי שהונצחה על גבי בול דואר סרבי
 לידה:  27 באוגוסט 1911 זמון, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  12 בפברואר 1994 (בגיל 82) בלגרד, סרביה ומונטנגרו הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 שם במה:  רָחֶלָה פֶרָארִי
 שם לידה:  Бела Рохел Фрајнд 
 מדינה:  סרביה ומונטנגרו, ממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  1951–1993 (כ־42 שנים)
 בן או בת זוג:  אלכסנדר סטויקוביץ' (?–28 בנובמבר 1972) 
 פרסים והוקרה:  פרס "Dobričin prsten"‏ (1986) על מפעל חיים בתיאטרון הסרבי.
 פרופיל ב-IMDb
 
רָחֶלָה פֶרָארִי (בסרבית קירילית: Рахела Ферари;‏ 27 באוגוסט 1911, זמון, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 בפברואר 1994, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודייה יוגוסלבית אשר הופיעה ב-92 סרטי קולנוע.
קורות חייה

רחלה פרארי נולדה ב-1911 בזמון בשם בֶּלָה רוֹחֶל פְרָיְנְד למשפחה יהודית מהמעמד הנמוך. ב-1930 החלה בקריירת המשחק בתיאטרון הסרבי הלאומי בנובי סאד. ב-1940 עברה לשחק בתיאטרון לאמנויות בבלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הפסיקה רחלה לשחק ובהמשך נמלטה מאנשי הגסטאפו תוך שהיא מסתתרת במרתפי בניינים של חברים ומכרים, לעיתים תמורת תשלום.
לאחר המלחמה שבה לנובי-סאד ומ-1947 שיחקה בתיאטרון הדרמה של יוגוסלביה. היא נישאה לשחקן היוגוסלבי אלכסנדר סטויקוביץ' ולאחר מותו ב-1972, אימצה את שם הבמה רחלה פרארי.
היא שיחקה במגוון רב של תפקידים בתיאטרון וכן ב-92 סרטים מסוגת הדרמה, הקומדיה והמלודרמה. היא הלכה לעולמה בבלגרד ב-1994 והיא בת 82 שנים, ונקברה בבית העלמין החדש שבעיר.
הערות שוליים

↑  רחלה פרארי -  ביוגרפיה, באתר sinemanija.com (בסרבית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011223692305171  GND: 11933366X  ISNI: 0000 0000 2015 3910  LCCN: no2012087610  VIAF: 3278386   WorldCat (עם VIAF): 3278386 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחקנים ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שוקורופאטקה

שוקורופאטקה (בהונגרית: Sokorópátka) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי שוקורופאטקה

בשוקורופאטקה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 16 | 1,054 |
| 1910 | 8 |  |
| 1920 | 1 |  |