stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צב יבשה ענק
אנטומיה ומורפולוגיה

שריונו של הצב הוא חום וצורתו דמוית כיפה. גופו הכבד של הצב נתמך על ידי ארבע רגליים קצרות המכוסות בקשקשים. צווארו של צב הענק היבשתי ארוך מאוד אפילו בהתייחס לגודלו. אורכו של הצוואר מסייע לו בהגדלת הנגישות לענפי עצים עד לגובה מטר מעל פני האדמה, המשמשים לו כמקור מזון.
צב היבשה הענק דומה בגודלו לצב גלאפגוס. אורכו הממוצע של גופו כ-120 סנטימטרים (3.9 רגל) ומשקלו של הזכר הממוצע כ-250 קילוגרם (550 ליברות). משקלו של פרט אחד מהפארק הזואולוגי פורט וורת' הגיע ללמעלה מ-360.25 קילוגרם (794.2 ליברות). הנקבות לרוב קטנות מהזכרים. אורכן הממוצע כ-90 ס"מ ומשקלן הממוצע כ-150 ק"ג.
תפוצה

עיקר תפוצתם של הצבים הוא באטול אלדברה שבאיי סיישל. האטול מוגן מהשפעות אנושיות ומאכלס קרוב ל-100,000 צבים, ריכוז אוכלוסיית הצבים הגדול ביותר בעולם. אוכלוסייה מבודדת נוספת שוכנת באי צ'נגו, ליד זנזיבר ואוכלוסייה נוספת שוכנת בשביה בשמורות טבע באיים מאוריציוס ורודריג שבמאוריציוס. הצבים מסוגלים לחיות בסביבות גידול שונות כגון כרי עשב, אזורי שיחים נמוכים, ביצות מנגרובים וחופי דיונות.
אקולוגיה > סביבת מחיה

כמויות האוכל הגדולות להן זקוקים הצבים והרגלי התזונה שלהם הביאו להתפתחות של סביבת מחיה ייחודית, תערובת של למעלה מ-20 סוגי דשאים ועשבים שבתהליך אבולוציוני הצטמקו והתפתחו כך שזרעיהם גדלים קרוב לאדמה על מנת להתחמק מפיותיהם הרעבתניים של הצבים.
הצבים הם החיה הגדולה ביותר בסביבתם הביולוגית, וככאלה יש להם תפקיד דומה לזה של הפילים בסביבתם. חיפושם המתמיד אחרי מקורות מזון מפלס בשטחי המחיה שלהם דרכים שבהן משתמשים גם בעלי חיים אחרים.
אקולוגיה > אקולוגיית תזונה

הצבים הם הרביבורים כמעט לחלוטין וניזונים על עשב, עלים וגזעי עצים. לעיתים ייזונו על חסרי חוליות קטנים ואף על נבלות, כשישנם מקרים שבהם הצבים אכלו אף מנבלותיהם של צבים מתים אחרים. בשבי אוכלים הצבים גם פירות כגון תפוחים ובננות, כמו גם גלולות דחוסות העשויות מירקות.
סביבתם הטבעית של הצבים ענייה במי שתייה, ורוב הלחות לה הם זקוקים מגיעה ממזונם.
לצב היבשה הענק שני מופעי שריון עיקריים. צבים המתגוררים באזורים בהם המזון זמין בעיקר על הקרקע הם בעלי שריון דמוי כיפה יותר, שחלקו הקדמי נמשך כלפי מטה לאורך הצוואר. פריטים המתגוררים באזורים בהם המזון זמין יותר מעל לקרקע הם בעלי שריון שטוח יותר שחלקו הקדמי מתרומם מעט על מנת לאפשר לצוואר להימתח כלפי מעלה באופן חופשי.
אקולוגיה > הרכב תזונה

מזונם של הצבים מורכב מהצמחים הבאים:
| --- | --- |
 Bacopa monnieri  Boerhavia elegans  Bulbostylis basalis  Cassia aldabrensis  Cyperus dubius  Cyperus ligularis  Cyperus obtusiflorus  Dactyloctenium pilosum  Eragrostis decumbens  Euphorbia prostrata  Euphorbia stoddartii  Evolvulus alsinoides  Fimbristylis cymosa  Fimbristylis ferruginea  Hypoestes aldabrensis:  Lagrezia madagascariensis  Lepturus repens  Mollugo spergula  Panicum aldabrense  Phyllanthus maderaspatensis  Pleurostelma cernuum  Plumbaga aphylla  Pycreus pumilus  Ruellia monanthos  Sclerodactylon macrostachyum  Sida parvifolia  Solanum nigrum  Sporobolus testudinum  Sporobolus virginicus  Tephrosia pumila
התנהגות

ניתן למצוא את צבי היבשה הענקיים הן כפריטים בודדים והן כעדרים המתכנסים בעיקר בכרי המרעה הפתוחים. הצבים פעילים בעיקר בשעות הבוקר כשהם תרים אחר מזון.
הצבים חופרים מאורות או נחים בביצות על מנת להגן על עצמם מחום היום.
למרות היותם איטיים וזהירים מטבעם, הצבים מסוגלים לנוע במהירות מעוררת הערכה. הצבים ידועים גם בביצוע מעשי לוליינות אקרובטיים מסוכנים, כגון התרוממות על רגליהם האחוריות תוך הישענות על גזע עץ במטרה להגיע לענפים הגבוהים יותר, מעשה שעלול להסתיים בהתהפכות של הצב על גבו. התהפכות כזו משמעותה מוות מאחר שהצב אינו מסוגל להתהפך בחזרה על רגליו.
עקב יכולת הציפה הטבעית שלהם הצבים הם שחיינים מצוינים. יכולת השחייה שלהם היא שסייעה להפצת מיני הצבים השונים, קרוביהם של צבי היבשה הענקיים (שחלקם התפצלו כנראה מאב קדמון משותף), ברחבי האוקיינוס ההודי.
תוחלת חיים

צבי הענק הם אחד מהמינים מאריכי החיים ביותר המוכרים. הסברה טוענת כי חלק מצבי אלדברה החיים כיום הם בני יותר מ-200 שנה, אך מאחר שהצבים נוטים להאריך חיים מעבר למטפליהם, קשה לאמת את הטענה. פרט בשם אדווייטה הובא במאה ה-18 על ידי יורד ים מאיי סיישל כמתנה לרוברט קלייב מחברת הודו המזרחית הבריטית והועבר לגן החיות בכלכותה בשנת 1875. הסברה היא כי במותו בחודש מרץ 2006 היה אדווייטה בן 255 שנה (שנת לידתו המוערכת היא 1750, על פי תיארוך פחמן של שריונו של הצב). גיל זה נחשב לגיל הגבוה ביותר שנמדד אי פעם.
נכון לשנת 2022, צב בשם ג'ונתן, שעל פי ההשערה נולד בסביבות שנת 1832, הוא הצב המבוגר ביותר שעדיין חי, ככל הידוע.
בשבי

בשנים האחרונות הפכו צבי היבשה הענקיים זמינים יותר בשוק חיות המחמד. לעיתים נדרש רישיון על מנת להחזיקם. מחירם הגבוה הופך אותם לחיית מחמד אקסקלוסיבית. הטיפול בצבים דורש מחויבות רבה. הצבים הבוגרים הם חזקים מאוד ועלולים להיות הרסניים בסביבת פרברים. כוחם מאפשר להם למוטט גדרות ודלתות. המכלאה הנדרשת על מנת להחזיקם בביטחון ובנוחות היא יקרה למדי. הצבים זקוקים לטמפרטורה הנעה בין 27 ל-35 מעלות צלזיוס.
רבייה

בין החודשים פברואר למאי מטילה הנקבה בין 9 ל-25 ביצים בעלות מרקם גומי בקן רדוד ויבש. בדרך כלל פחות ממחצית מהביצים יהיו פוריות. הנקבות יכולות להטיל מספר הטלות בעונה. לאחר תקופת דגירה של כ-8 חודשים יבקעו מהביצים בין החודשים אוקטובר לדצמבר אבקועים עצמאיים.
גן החיות בטולסה הצליח להרבות את הצבים בשבי. תאריכי הדגירה בשבי אינם קבועים כפי שהם בטבע, ונוטים להשתנות בין פרטים שונים. זמן הדגירה השתנה בהתאם לטמפרטורה בה נשמרה הביצה.
שימור

לצב אלדברה היסטוריה ארוכה בתחום ניסיונות השימור הממוסדים. אלברט גונת'ר מהמוזיאון הבריטי, שעבר מאוחר יותר למוזיאון להיסטוריה של הטבע של לונדון (וגייס את צ'ארלס דרווין ומדענים מוכרים אחרים לסייע לו) עבד בסוף המאה ה-19 בשיתוף עם ממשלת מאוריציוס במטרה להקים שמורה לטובת הצבים.
מיזם נוסף החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתמקד בשימור ורבייה של צבים בסביבה מבוקרת והשבתם לטבע לאחר שהעמידו צאצאים רבים. נכון לשנת 2020 נולדו במסגרת תוכנית זו כ-2,000 צבים, כאשר כ-40% מתוכם צאצאיו של צב שהתגלה כפורה במיוחד.
המין צב ענק סיישלי (Dipsochelys hololissa) הקשור לצב אלדברה, אם כי מובחן ממנו, כמו גם צב הענק של ארנולד (Dipsochelys arnoldi) נמצאים במוקד תוכנית רבייה בשבי והחזרה לטבע שמארגנת הקרן להגנת הטבע של איי סיישל.
ראו גם

צב גלאפגוס
הערות שוליים

↑  http://eol.org/pages/795005/overview Dipsochelys dussumieri GRAY 1831. P Uetz, TIGR Reptile Database
↑  Payne, Roger (2004-04-05). "Losing Aldabra". Voyage of the Odyssey. PBS. נבדק ב-2008-10-21.
↑  Hnatiuk, R. J., and L. F. H. Merton, "Vegetation of Aldabra, a reassessment", Smithsonian Institution, 1979.
↑  Grubb, Peter, "The growth, ecology and population structure of giant tortoises on Aldabra", Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 260.836 (1971): 327-372
↑  Risk Management Magazine, Dog Years
↑  "Huge tortoises seized from NJ home, taken to zoo". Associated Press. נבדק ב-13 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אחרי שמונה עשורים: הצב שהציל את מינו מהכחדה – שוחרר לטבע, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2020
שלד של צב יבשה ענק (סיישל).
אוכלוסייה מבודדת של צבי יבשה ענקיים באי צ'נגו ליד זנזיבר
צב יבשה ענק בגן החיות של בריסטול באנגליה
עדר צבי יבשה ענקיים בגנים הבוטאניים במהה
אסמרלדה, הצבה המבוגרת ביותר נכון לשנת 2019.
ילד רוכב על צב בשמורת הטבע בהר קניה
צבי יבשה ענקיים מזדווגים
צב בגן חיות בצרפת
ורסור

במתמטיקה, וֶרְסוֹר הוא איבר מנורמה 1 באלגברת הקווטרניונים של המילטון. לוורסורים קשר הדוק לסיבובים של המרחב התלת־ממדי ויש להם שימושים רבים בגאומטריה חישובית.
ורסורים הוגדרו לראשונה על ידי ויליאם רואן המילטון. שמם בא מהשורש היווני ורסרי שפרושו לסובב.
ורסורים וסיבובים במרחב

כל קווטרניון ניתן לכתוב בצורה  a+b\mathbf {i} +c\mathbf {j} +d\mathbf {k}  כאשר  a,b,c,d הם מספרים ממשיים. קווטרניונים שעבורם  a=0 נקראים מדומים. אוסף הקווטרניונים המדומים הוא מרחב וקטורי תלת־ממדי.
אם  \mathbf {r}  הוא ורסור ו- \mathbf {x}  הוא קווטרניון מדומה אז הקווטרניון  \mathbf {r^{-1}xr}  גם הוא מדומה וההעתקה  \mathbf {x\mapsto r^{-1}xr}  היא סיבוב במרחב התלת־ממדי של קווטרניונים מדומים.
באופן מפורש, אם כותבים ורסור בצורה 
 \mathbf {r} =\cos(\theta )+\sin(\theta )\mathbf {v} , כאשר  \mathbf {v}  הוא קווטרניון מדומה מנורמה 1 ו- \theta \in [0,\pi ], אז הסיבוב שמתאים ל- \mathbf {r}  הוא הסיבוב בזווית  2\theta  סביב הציר  \mathbf {v} .
כל סיבוב במרחב מתקבל משני ורסורים בדיוק כי הסיבוב שמתאים לורסור  v שווה לסיבוב שמתאים לורסור  -v. תכונה חשובה היא שהרכבת הסיבובים שמתאימים לוורסורים  r_{1},r_{2} היא הסיבוב שמתאים למכפלה  r_{1}r_{2}.
כחבורת לי

אוסף הוורסורים הוא חבורת לי קומפקטית פשוטה ופשוטת קשר. חבורה זה היא האיבר היחיד המשותף לשלוש הסדרות האינסופיות של חבורות לי קומפקטיות פשוטות ופשוטות קשר, סדרת חבורות הספין, סדרת החבורות היוניטריות המיוחדות הקומפקטיות, וסדרת החבורות הסימפלקטיות הקומפקטיות. אפשר לסמן אותה, לכן, בכל אחד מהסימונים  Spin(3),  SU(2),  Sp(1).
ההעתקה שמתאימה לכל ורסור סיבוב היא הומומורפיזם  Sp(1)\rightarrow SO(3) שהוא כיסוי כפול. מכיוון שאוסף הוורסורים הוא, טופולוגית, ספירה תלת־ממדית, נובע שחבורת הסיבובים  SO(3) הומיאומורפית למרחב הפרויקטיבי התלת־ממדי.
ורסורים היפרבולים

יש גם גרסה של אלגברת הקווטרניונים של המילטון עבור תבנית לורנץ על המרחב התלת־ממדי. הוורסורים באלגברה זו מתאימים לטרנספורמציות לורנץ.
עמי מורג

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1945 (בן 78) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1963–1986 (כ־23 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 460  קצין שריון ראשי  מפקד עוצבת עידן.
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון
 עיטורים
  עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 חבר מועצת העיר חיפה יו"ר עמותת יחד
 
עמי מורג (נולד ב-17 בדצמבר 1945) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, היה קצין שריון ראשי ומפקד אוגדה. בעל עיטור המופת על גבורתו במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

מורג נולד בתל אביב בשם עמי מורגנבשר, בנם השני של אליעזר ומרים שעלו מפולין. גדל בזכרון יעקב ובקריית ביאליק. לאחר גירושי הוריו היה ילד חוץ בקיבוץ כפר המכבי.
התגייס לצה"ל ביולי 1963 לפלוגת בני משקים ושירת בגדוד 906 של הנח"ל. לאחר קורס מ"כים חי"ר שירת בסיירת שקד. בספטמבר 1964 סיים קורס קציני חי"ר ושירת בגדוד 13 (גדעון) של חטיבת גולני. השתחרר מצה"ל ושירת כמפקד מחלקה במילואים במלחמת ששת הימים בגזרה הסורית.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

לאחר מלחמת ששת הימים חזר מורג לשירות קבע ועבר הסבה לשריון, פיקד על פלוגת טירונים של החיל במחנה חסה. באוגוסט 1968 מונה למפקד פלוגה בגדוד 52, קלט פלוגת צמ"פ ובסיום האימון עבר עם הפלוגה לגדוד 9 של חטיבה 14. פיקד על פלוגת טנקים בגדוד במלחמת ההתשה בגזרת סיני. בהמשך שימש ממלא מקום סגן מפקד גדוד 9, ב-1970 מונה לסגן מפקד גדוד 184 בחטיבה 14, וב-1973 למפקד גדוד מילואים 599 בחטיבה 421 במקביל ללימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ולתפקידו כמפקד מדור תותחנות בבית הספר לשריון.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויס הגדוד בפיקודו של מורג והצטרף לקרבות בחצי האי סיני. הגדוד השתתף בקרבות הבלימה ובקרב על מתחם "חמוטל", דיונה חולית מוארכת שחלשה על צומת חיוני. במהלך הקרבות השמידו כוחות הגדוד כ-16 טנקים ומאות אנשי חיל רגלים. טנק המג"ד של מורג נפגע ואנשי צוותו נפצעו. לאחר שקיבל אישור לסגת מ"חמוטל", נשאר מורג אחרון, לסריקת שטח. ופינה את אחרוני הפצועים של היחידה תחת אש כבדה של המצרים. בהמשך המלחמה נצטווה מורג לחבור לחטיבה 14 לצורך פתיחת ציר "טרטור" מצומת "עכביש" ועד צומת "לקסיקון" ולחלץ את פצועי גדוד הצנחנים מהחווה הסינית. כוחות הגדוד נקלעו לאש נ"ט כבדה, מורג החליט לסרב פקודה ולהימנע ממילוי הפקודה שביצועה נראה לו בלתי אפשרי. בימים הבאים צלח הגדוד את תעלת סואץ ונלחם בגדה המערבית שלה. את המלחמה סיים הגדוד עם 25 חללים וכ-80 פצועים. על פעולותיו לאורך ימי מלחמת יום הכיפורים קיבל את עיטור המופת.
ב-1974 מונה לסגן מפקד חטיבה 7, בשנת 1976 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבה 320 שהורכבה מטנקי שלל, טירן. מורג שימש קצין קישור לצבא ארצות הברית. ב-1979 מונה למפקד חטיבה 460 ואחר כך לסגן מפקד גייסות השריון. ב-1981 מונה לקצין שריון ראשי, תפקיד בו כיהן בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, בה שירת כסגן מפקד גיס 479. ביוני 1983 מונה למפקד אוגדה משוריינת, עוצבת עידן. ב-1986 השתחרר משירות הקבע. בשירות המילואים שימש כראש צוות מיוחד לתכנון מבצעי במחלקת מבצעים באג"ם וכסגן מפקד גיס 446, מכהן כמעריך במערך מדעי ההתנהגות של צה"ל .
ביוגרפיה > לאחר סיום שירותו בצה"ל

לאחר שחרורו כיהן כמנהל אגף מבצעים בחברת סונול ומנכ"ל חברת סונרקו (חברת בת של סונול שעסקה במערכות סולאריות). כיהן כחבר מועצת העיר חיפה ואחר כך שימש כמנהל האדמיניסטרטיבי של קבוצת כרמלטון האחראית על כריית מנהרות הכרמל.
בשנת 2013 מונה ליושב ראש עמותת "יחד - העמותה לחייל הבודד", הפועלת מחיפה במטרה לסייע לרווחת החיילים הבודדים בישראל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

למורג תואר שני בגאוגרפיה אזורית ותחבורה מאוניברסיטת חיפה.
מתגורר בחיפה באחוזת שמואל, נשוי לאתיה (לבית הרשקוביץ) ואב לארבעה. בנו עידן עוטר אף הוא בעיטור המופת על פועלו במלחמת לבנון השנייה בה שירת כמפקד פלוגה בחטיבה 7. זהו המקרה הראשון בתולדות צה"ל, שבו אב ובנו זוכים בעיטור המופת.
לקריאה נוספת

עמי מורג, ד"ר מיכאל בולשטיין (ע), פרק ח': מג"ד שריון בתוך הפתעה, ניצחון בסבירות נמוכה: אמיתות על מלחמת יום הכיפורים, שרידות, 2017, מסת"ב 9789655724011
הערות שוליים

↑  עמי מורג, ‏איפה אימת המלחמה?, מערכות 446, 2012
| מפקדי חיל השריון  |
| --- | --- | --- |
| מפקדי גייסות השריון | יצחק פונדק • חיים לסקוב • מאיר זורע • אורי בן ארי • חיים בר-לב • דוד אלעזר • ישראל טל • אברהם אדן • משה פלד • אמנון רשף • משה בר כוכבא |  |
| קציני שריון ראשיים (קשנ"ר) | שאול יפה • משה בר-תקווה • מנחם מרון • מרדכי ציפורי • עמי מורג • עמוס כץ • יוסי בן-חנן • יצחק רבין • אמי פלנט • דוביק טל • מאיר גחטן • אודי שני • אביגדור קליין • סמי תורג'מן • חלוצי רודוי • אגאי יחזקאל • יגאל סלוביק • עפר צפריר • שמואל אולנסקי • גיא חסון • אוהד נג'מה • הישאם אבראהים • אוהד מאור |  |
מורג כקשנ"ר, 1981
קיצור תולדות יהוה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יגאל בן-נון
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרות עיונית
 הוצאה
 הוצאה:  רסלינג
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  457
"קיצור תולדות יהוה – האם היה פסל של יהוה בבית המקדש" הוא ספר מאת חוקר המקרא וההיסטוריון ד"ר יגאל בן-נון, אשר יצא לאור בהוצאת רסלינג בשנת 2017. הספר הפך לרב-מכר, וזכה להתייחסות רחבה בכלי התקשורת. הספר מבוסס בחלקו על עבודת דוקטורט שזכתה בהצטיינות. העבודה בוצעה בהנחיית פרופסור תומאס רמר, מומחה להיסטוריוגרפיה מקראית מ"קולז' דה פראנס" בפריס. הספר מפרט את דרך התהוותן של ממלכות ישראל ויהודה עד לתקופה הפרסית, ההלנית והרומית. במהלך תיאור זה מציג הספר תיאוריה לגבי דרך התהוותם של הטקסטים המקראיים ועל העריכות שבוצעו בהם. הספר מסתמך על מחקרים אחרונים בתחום ההיסטורי, הספרותי, הפילולוגי, האפיגרפי והארכאולוגי, ועל תרבויות האזור שהשפיעו על שתי הממלכות, ומעלה תהיות ושאלות בסוגיות פולחניות שלא עסקו בהן. חלק מן הפרקים בספר מבוססים על סדרת הרצאות שניתנו בפריז ובישראל.
נושאי הספר

הספר מהווה בעיקרו מבוא להיסטוריוגרפיה של הטקסט המקראי ולקורות ישראל בימי קדם. המחבר שולל את הדעה הרווחת בציבור שהמקרא הוא חיבור מונותאיסטי, כקביעה שאינה דורשת הוכחה. לפי המקובל, יהוה במקרא הוא אֵל יחיד ומופשט, דבר שמבדיל אותו מן הפנתאון האלילי של עמים שכנים ומתרבויות פגניות בעולם הקדום. המחבר שולל את הנרטיב הנפוץ שהיהודים שמרו על דתם במהלך אלפי שנים, ובזכותה שרדו ולא התבוללו, בניגוד לכל עמי קדם. בהסתמך על מחקרים על תרבויות האימפריות ועל גילויים ארכאולוגיים מציג המחבר עמדה הפוכה מהנרטיב הרווח בקרב בני הדתות המונותאיסטיות, אשר גורס שתולדות היהודים תואמים פחות או יותר את המסופר בתנ"ך ושספריו נכתבו לפי הסדר שבו הוא מודפס היום. הספר מבליט עדויות מקראיות על קיומם של פסלים במקדשים ועל כך שאוכלוסיית שתי הממלכות סגדה להם כמו בכל ממלכות העולם העתיק. עיסוק זה בייצוגו הפיגורטיבי-פיסולי של יהוה מהווה טאבו בקהל הרחב, ויש אף חוקרים אשר מתנגדים להטיל בה ספק.
נושאי הספר > מציאת ספר התורה בימי יאשיהו

במרכזו של המחקר תיאור אירועי ימיה האחרונים של ממלכת יהודה שקורותיה נרשמו בימי המלך יאשיהו, בידי סופר חצרו שפן בן אצליהו. במוקד דיווּחו, שינויים שניסה הסופר לבצע בפולחן היהודאי, שנוסחו בספר שהתגלה בזמן שיפוצים במקדש הירושלמי, ושהמחקר מזהה כספר דברים. הספר עוסק בפענוח מעמדה של משפחת שפן, זיקתה למסורת כוהני שילה המנוגדת למסורת בית אל, וחלקה בניסוח הרפורמה שבספר דברים. חוג הסופרים שכתבו את ספר דברים אספו את הטקסטים ואת המסורות בעל-פה שהיו קיימים בימיהם, וערכו אותם בהתאם לתפיסת עולמם. הספר גורס שהרפורמה תפסה מקום חשוב בגרסתם האחרונה של ספרי המקרא עד שקיימת נטייה לתאר את הפולחן הישראלי והיהודאי על פי השינויים שביקשו לערוך בו, ולא על פי מה שהתקיים במהלך ימי המלוכה. לפענוח הרפורמה מוקדשים הפרקים הראשונים בספר. הרפורמה נזנחה לאחר רצח יאשיהו, ספר דברים אשר הציע שינויים בפולחן היווה נקודת מוצא בהולדת היהדות. פרקים בספר עוסקים בניתוח פילולוגי של הטקסטים המתארים את מהותו של הפולחן בשתי הממלכות לפני הרפורמה לעומת תפיסותיהם של מחברי ספר דברים.
נושאי הספר > שיטת המסורות והזיקה לתרבויות האזור

הספר מבחין בין המסורות שמקורן בממלכת ישראל לעומת מסורות שחוברו בממלכת יהודה, ובודק את אופן התהוותם של נרטיבים לאומיים נפרדים. מסורות מנוגדות מרכיבות את ספרי המקרא ומתחרות ביניהן. המחבר שולל את תאוריית ארבע התעודות שלדעתו הגיעה למבוי סתום ויש לזנוח אותה. בתחום ההיסטוריוגרפי טוען הספר שהישראלים הם כנענים אוטוכתונים, וכי הם אינם עבדים שברחו ממצרים. לישראלים היו קשרי דם הדוקים עם ארמים, חתים, אדומים, מדינים, מואבים ועמונים. לעומת זאת, השימוש הנפוץ במונח "עברים" במקרא הוא, לטענת הכותב, כשם גנאי בפי מצרים ופלשתים. ממלכות ישראל ויהודה חיו בזיקה הדוקה לסביבתן. תרבויותיהן של האימפריות בקִדמת אסיה ובמצרים השפיעו על תרבויות האזור והטביעו את חותמן על הממלכות הכפופות להן. למרות מרידות נגד שליטי האימפריות הן הותירו בכתבי שתי הממלכות השפעות בכל שטחי החיים ובכלל זה בפולחן, ביצירה הכתובה ובמסורות שבעל-פה. השפעותיהן של תרבויות פרס ויוון על הפולחן היהודאי הובילו בסיכומו של דבר להולדתה של היהדות בסוף עידן קורבנות הדם אחרי חורבן בית המקדש הירושלמי.
נושאי הספר > שושלת בית דוד והממלכה המאוחדת

הספר מערער על קיומה ההיסטורי של ממלכת ישראל המאוחדת במאה ה-10 לפנה"ס על סמך נימוקים טקסטואליים ואפיגרפיים הסותרים את האפשרות שהסיפורים על דוד ושלמה מבוססים היסטורית. הוא טוען שדוד ושלמה מעולם לא שלטו על שטח ממלכת ישראל. הסיפורים על שני המלכים הם בגדר נובלות היסטוריות שמטרתן לבנות עבר מפואר ליהודה. כך בנתה ממלכת יהודה לעצמה עבר הרואי והצמיחה את ההשקפה הפאן-ישראלית. הספר מתעכב על גורלם של מלכים שעלו לשלטון ביהודה בעקבות רצח קודמיהם, דוגמת המלכים יואש ויאשיהו, ומעלה תמיהות ביחס לזיקתם המשפחתית למלכים שירשו אותם. כמו כן, הוא בוחן את גורל בניהם של מלכים שמרדו באימפריה, דוגמת חזקיהו ויהויקים, ובודק אם סביר ששליט האימפריה ימנה למלך את בנו של המורד בו. גורלן של שושלות מלכים בישראל ביחס למצב ביהודה שונה בתכלית: כאשר נרצח מלך בישראל התחלפה השושלת, אך שושלת בית דוד לא התחלפה מעולם גם לאחר רצח שבעה ממלכיה.
נושאי הספר > מוצאם של יהוה ושל אֵל

הספר דן במוצא העמים במקרא, בזיקתם של הישראלים לכנען, ובניגודים בין גיבורים ישראלים לגיבורים יהודאים. הספר מביא מובאות לכך שמוצאו של יהוה מארץ אדום, ממדיין וצפון ערב והוא אֵל חדש, שבא מן המדבר מחוץ לישראל וליהודה. חסידיו הצטרפו לישראלים בכנען שפולחנם קשור לאלוהות אחרת, "אֵל". פרקים נוספים דנים בשתי מסורות מקבילות, ולא רצופות, המתארות את מוצאם של בני ישראל: מסורת יציאת מצרים והאֵל שהתגלה בה, "יהוה", ומסורת האבות והשופטים בכנען והאֵל המקורי שלה, "אֵל". פולחן יהוה הגיע ליהודה אחרי מלכות יהושפט ולישראל בימי בית עמרי. הגילויים האפיגרפיים של כתובות עבריות עתיקות מוסיפות ידע על מוצאו של יהוה והשימוש שעשו בשמו בברכות, בקללות בטקסטים פולחניים. גילוי הכתובת מחורבת אל כום וכתובות חורבת תימן (מכונתילת עג'רוד) גרמו לשינויים מרחיקי לכת בתפיסת המונותאיזם במקרא ובפולחן שתי הממלכות, כאשר העיקרי בהם הוא שליהוה הייתה בת זוג, אשרה, ושהישראלים נשבעו בה וביהוה. הכתובות מבהירות את השינוי ההדרגתי שחל בתכונותיו של יהוה ובפולחנו, מפוליתאיזם מובהק לתפיסת יהוה כאֵל עליון ששולט ביקום כולו אך לא שולל קיומם של אלים אחרים. הפרק מסתיים בבדיקת טקסטים שבהם מתוארות תכונותיו המאנישות של יהוה, בייצוגו הפיסולי, ובעדויות על העם שמשתחווה לפסלו. הספר מציג מובאות רבות במקרא על קיומם של פסלים במקדשים ועל כך שאוכלוסיית שתי הממלכות סגדה להם כמו בכל ממלכות העולם העתיק.
נושאי הספר > האם קיים מונותאיזם בספרי המקרא

כתשובה לשאלה איך קרה שרבים בעולם משוכנעים שהמונותאיזם מקורו בתנ"ך, מציע המחבר לחפש את התשובה ברפורמה פולחנית של ספר דברים, שחובר זמן לא רב לפני סוף הממלכה. מאחר שהשינוי הבולט בתולדותיו של יהוה קשור לרפורמה זו, עקרונות מחברי ספר דברים הם נקודת אחיזה בהבנת הפולחן הישראלי-יהודאי, ובהמשך לכך בהשפעתו על צמיחת המונותאיזם ועיצוב הדת היהודית שעוצבה רק אחרי שהתבטל פולחן הקורבנות שהתקיים בעולם העתיק. המסקנה העיקרית של הספר מדגישה שבכל הספרייה המקראית אין כמעט זכר לאמונה באל אחד, אוניברסלי, מופשט אשר שולל את עצם קיומם של אלים אחרים; הראיות מצביעות על כך שבמהלך כל תקופת המלוכה עד התקופה הפרסית ישראלים ויהודאים עבדו אלים רבים, שבבית המקדש בירושלים הוצבו פסלי יהוה, אשרה ואלים נוספים והעם השתחווה להם. בן-נון מזהה את שפן בן אצליהו בתור הגורם שיזם רפורמה תאולוגית-פוליטית וחיבר את עקרונותיה בספר דברים. בעוד שהרפורמה הפולחנית מימי יאשיהו נכשלה, היא בכל זאת השפיעה על הולדת היהדות. מובאות ראיות לכך שהאמונה באל עליון בורא שמים וארץ התפתחה בהשפעת התרבות הפרסית, ושבתקופת המלוכה ועד התקופה הפרסית לא התקיימה ברית מילה ולא היו איסורי אכילה. לפיכך מובעת הטענה שהדת היהודית כפי שהיא מוכרת לנו כיום נולדה רק לאחר הפסקת הקורבנות בתקופה הרומית, במקביל לתפוצת הנצרות.
ביקורות

על הספר נכתבו כמה ביקורות, חלקן חיוביות וחלקן שליליות. לדוגמה, יונתן כהן טוען שיגאל בן נון מתעלם מחלקים מביקורת המקרא, מעוות פסוקים, מביא טענות ללא ביסוס, טועה ביחסו לספר דברים ולרפורמת יאשיהו מגמה אזרחית ומתעלם ממחקרים קודמים בתחום.
ראו גם

ריכוז הפולחן
רפורמת יאשיהו
ביקורת המקרא
ביקורת נוסח המקרא
"מתי הפכנו ליהודים" (ספרו של יגאל בן נון משנת 2023)
הערות שוליים

↑  יאירה אמית, פרובוקציה שיש עמה ברכה, תגובה לספרו של יגאל בן־נון, קיצור תולדות יהוה, בית מקרא כרך 38, דצמבר 2017, עמ' 339–341‏, JSTOR 26328412
↑  קיצור תולדות יהוה – רסלינג הוצאת ספרים
↑  יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה, עמ' 194.
↑  יגאל בן-נון, על כנענים, עברים, יהודים וישראלים, באתר www.academia.edu (באנגלית)
↑  יגאל בן-נון, דוד ושלמה היו דמויות פיקטיביות בנרטיב על תור זהב דמיוני, הארץ, המוסף לספרות
↑  יגאל בן-נון, ראיון על התרמית של רציפות שושלת בית דוד ועל יהוה ופיסלו
↑  יגאל בן-נון, לא יצאנו ממצרים, הארץ המוסף לספרות, 2018
↑  יגאל בן-נון, שפן בן אצליהו הוא מחבר הסאגה ההיסטורית במקרא, הארץ, המוסף לספרות
↑  יגאל בן-נון, חיתוך עורלה דמוני או ברית תאולוגית
↑  ביקורת של יצחק לאור על הספר 'קיצור תולדות יהוה' שנכתב על ידי ד"ר יגאל בן נון, ‏בפברואר 2017
↑  יונתן כהן, לא עובדי אלילים: ביקורת על "קיצור תולדות ה'", באתר מידה, ‏1 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 791151965316400470005   WorldCat (עם VIAF): 791151965316400470005
דב מאיר אייזנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1922 ה' בטבת ה'תרפ"ג ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  4 באוקטובר 2008 (בגיל 85) ה'תשס"ט ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באוקטובר 2008 
 רבותיו:    הרב איסר זלמן מלצר  הרב צבי פסח פרנק  הרב אהרן כהן
 
הרב דב מאיר אייזנשטיין (ה' בטבת ה'תרפ"ג, 24 בדצמבר 1922 - ו' בתשרי ה'תשס"ט, 5 באוקטובר 2008) היה למדן ירושלמי, חבר מערכות אוצר הפוסקים, אנציקלופדיה תלמודית ועוד.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, למרים וליהושע ליב אייזנשטיין, שהיה מלמד בישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, שוחט ובודק, שליח ציבור ובעל קורא. למד בתלמוד תורה מאה שערים, בישיבת חברון ובישיבת לומז'ה.
הרב אייזנשטיין היה חבר מערכת של אוצר הפוסקים, השתתף בכתיבת קובצי "כרם ציון" בענייני מצוות התלויות בארץ, וכחבר וראש המערכת של מכון הרב פרנק, ערך את חידושי רבו הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת עץ חיים, על סדר זרעים. הרב אייזנשטיין השתתף בכתיבתם של כרכים י"ג–כ"ז באנציקלופדיה התלמודית. במהלך שנותיו כתב אף מאמרים רבים שהתפרסמו בכתבי עת שונים, חלקם בעילום שמו. לאחר פטירתו, בשנת תשע"ב (2012), הוציאה משפחתו תחת מכון הרב פרנק את הספר "נטעי אדם", בו מקובצים מאמריו בענייני זרעים, שבת ויום־טוב, ענייני המועדים, סוגיות הש"ס, מערכת תלמודית מקיפה (שנכתבה במקורה עבור אנציקלופדיה תלמודית) ועוד, המאמרים נערכו חלקית על ידי המו"לים.
לקריאה נוספת

תולדות חייהם של המשתתפים בחיבור האנציקלופדיה התלמודית שהלכו לעולמם. בתוך: כרך כ"ט של אנציקלופדיה תלמודית, חשוון תשע"א.
חיי אדם, בסוף הספר "נטעי אדם" שנערך מכתביו (עמ' תיג-תכד), ירושלים, תשע"ב.
יצחק אנגלנדר

יצחק (איציק) אנגלנדר (נולד ב-30 באוגוסט 1946) הוא כדורגלן עבר ישראלי, מהבולטים בשחקני הפועל חיפה בכל הזמנים, ושחקנה של נבחרת ישראל. לאחר פרישתו ממשחק פעיל עסק באימון ואף שימש יו"ר הפועל חיפה.
קריירה

אנגלנדר נולד בהונגריה, בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לאוסטריה, וכעבור חצי שנה עלה לישראל והשתכנה בשכונת בת גלים שבחיפה.
אנגלנדר שיחק בהפועל חיפה בשנים 1963–1977 כקשר התקפי וניחן בראיית משחק יוצאת דופן, במסירות מדויקות ובבעיטה שמאלית חזקה ומצוינת. שימש שנים רבות כמנהיג החברתי של הקבוצה וכעוגן שלה. כיהן שנים רבות כקפטן הפועל חיפה וזכה לכינוי "המהנדס". אנגלנדר הוביל את הפועל חיפה לזכייה בשני גביעי מדינה, המפורסם בהם בשנת 1974, תחת הדרכתו של יעקב גרונדמן, לימים מאמן נבחרת ישראל.
אנגלנדר, הדובר ערבית, סיים בזמנו תואר M.A במזרחנות ובלט בכישוריו המנהליים. בשנת 1977, משלא הסכימו עם החלטות ניהוליות שהתקבלו במועצת הפועלים ונדחתה דרישתם של אנגלנדר ויוחנן וולך לנהל את הקבוצה בצוותא, עברו וולך ואנגלנדר, שכונו ה"קוסמים של חיפה", שניהם כבר מעל עשור מהכוכבים הגדולים של הכדורגל הישראלי, אל היריבה העירונית מכבי חיפה ששיחקה דאז בליגת המשנה. בשנת 1979, לאחר שנתיים ששיחק במדיה של מכבי חיפה, פרש ממשחק.