stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קצת דיפלומט
רקע והפקה

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עבד קלפטר על סקיצות באולפנים שונים. ב-2006 פגש בארעי את יוחאי ובר, פסנתרן בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב, שניהל עבורו קמפיין במהלכו פנה למשקיעים פרטיים, גייס מוזיקאים להשלמת ההקלטות ולבסוף השתתף עצמו באלבום. את האלבום הפיצה חברת התקליטים NMC.
רוב מוחלט של הביקורות על האלבום היו חיוביות, אך הוא לא זכה להצלחה מסחרית כלל, מה שנבע אולי מכך שקלפטר בחר שלא לערוך סיבוב הופעות לקידום האלבום, זולת הופעה בערב מחווה לשיריו שנערך בתוכנית "כוכב נולד" באותה שנה.
האלבום כולל גרסת כיסוי של קלפטר לשיר "אני אוהב", שהלחין ב-1978 לאלבום "הכבש השישה עשר".
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | קצת דיפלומט  | 2:43 |
| 2. | אלייך  | 3:09 |
| 3. | אנשים משתנים  | 3:24 |
| 4. | זאת מהשירים  | 2:53 |
| 5. | כמו פרפר  | 3:22 |
| 6. | הריקנות שהשארת  | 4:42 |
| 7. | מתפזרים עם הזמן  | 3:59 |
| 8. | אני אוהב  | 3:06 |
| 9. | יום שעבר  | 3:31 |
| 10. | אל הבמה  | 4:42 |
| 11. | שיר פרידה  | 5:08 |
משתתפים

יצחק קלפטר - שירה, גיטרות, עיבודים והפקה מוזיקלית
יוחאי ובר - פסנתר, עיבודים והפקה מוזיקלית
ליאור גולדנברג - עיבודים
עידו אגמון - גיטרה אקוסטית
פיטר רוט - גיטרה בס
אלון הלל - תופים וכלי הקשה
דפנה ביאליסטוק - כלי הקשה
משה לוי - המונד
אלונה טוראל - פנדר רודס
ניצן עין הבר - כלי נשיפה
מאיה אברהם - קולות
הדס פרמינגר - קולות
נועה גולדנברג - קולות
עינן פרל - קולות
בראד ונס - מאסטרינג
עמית ישראלי - צילום עטיפה
קסבלנקה (הר געש)

| --- | --- |

הר הגעש קסבלנקה
 מידע כללי
 גובה:  2,240 מטרים
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מיקום:  לוס לאגוס, צ'ילה
 רכס הרים:  הרי האנדים
 קואורדינטות:  40°46′17″S 72°00′00″W﻿ / ﻿40.77138889°S 72°W﻿ / -40.77138889; -72
  (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט קסבלנקה(למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט קסבלנקה
 
קסבלנקה (בספרדית: Volcán Casablanca; מילולית: בית לבן) הוא הר געש שכבתי ברכס הרי האנדים במחוז לוס לאגוס, שבצ'ילה.
הוא ממוקם כ-90 ק"מ מזרחית לעיר אוסורנו. גובה פסגתו 2,240 מטר, והוא מארח על מורדותיו את אתר הסקי אנטיאנקה. התפרצות הלבה היא עם הרכב חומרים בין בזלת לאנדזיט, אין להר הגעש התפרצויות היסטוריות מתועדות ומספר חרוטים של סקוריה נוצרו לאחר עידן הקרח האחרון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קינטייר

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  התעלה הצפונית (האיים הבריטיים), Kilbrannan Sound 
 קואורדינטות:  55°30′00″N 5°35′00″W﻿ / ﻿55.5°N 5.5833333333333°W﻿ / 55.5; -5.5833333333333
 אורך:  48 ק"מ
 רוחב:  בין 2 ל-18 ק"מ
 גובה מרבי:  454 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
 
 
קינטייר (בגאלית סקוטית: Cinn Tìre) הוא חצי אי במערב סקוטלנד, בדרום-מערב מחוז ארגייל וביוט.
גאוגרפיה

חצי האי משתרע לאורך כ-48 קילומטרים, מצוקי קינטייר (מול אוף קינטייר) בדרום ועד מזרח לוך טרברט בצפון. האזור שמצפון לקינטייר ידוע כ-Knapdale. קינטייר הוא חצי אי ארוך וצר, בשום נקודה הוא לא יותר רחב מ-18 ק"מ מהחוף המערבי לחוף המזרחי, ורוחבו פחות משני קילומטרים בנקודה שהוא מתחבר לקנאפדייל. בצד המזרחי של חצי האי קינטייר משתרע רכס קילברנן סאונד, עם מספר פסגות כמו טור מור. עמוד השדרה המרכזי של חצי האי הוא בעיקר מורם הררי, הנקודה הגבוהה ביותר היא Bein Tuirc בגובה 454 מטר. אזורי החוף והשטח האחורי, לעומת זאת, עשירים ופוריים. קינטייר היה זה זמן רב אזור חשוב להתיישבות אנושית, כולל הסקוטים המוקדמים שנדדו מאולסטר למערב סקוטלנד והוויקינגים או אנשי הצפון שכבשו והתיישבו באזור בדיוק לפני תחילת האלף השני.
היסטוריה

קינטייר מכיל כמה אתרים מתקופת האבן, בין השאר שלישיית מגליתים, מספר מערות קבורה עדיין עומדות בבלסטהיל (ליד סאות'אנד, ארגיל). באזור גם שרידים מתקופת הברזל, החשוב בהם הוא דאן סקייג, מצודת גבעה קלטית, הממוקמת בקצה הצפוני של קינטייר. ההיסטוריה של התושבים הפיקטיים בקינטיר אינה מתועדת, אך מצודת אבן מהמאה ה-2 לפני הספירה שרדה בקילדונאן (ליד סאדל).
קירוב זווית קטנה

קירוב זוויות קטנות הוא קירוב מתמטי המפשט את חוקי הטריגונומטריה עבור זוויות קטנות, דהיינו זוויות בגבול לאפס. הקירוב מבוסס על כך שהגבול של sin(x)/x ב-x=0 הוא  \ \lim _{x\rightarrow 0}{\frac {\sin(x)}{x}}=1, כאשר הזווית x נמדדת ברדיאנים. כתוצאה מכך ניתן לקרב את הפונקציות הטריגונומטריות לפונקציות ליניאריות:
קירוב זוויות קטנות שימושי מאוד בניתוח מערכות פיזיקליות, כולל בתחומי מכניקה, אופטיקה, אלקטרומגנטיות ואסטרונומיה. הקירוב מפשט משוואות דיפרנציאליות מסובכות למשוואות ליניאריות פתירות. לדוגמה, מטוטלת מתמטית בקירוב זוויות קטנות היא מתנד הרמוני, שפתרונו מוכר.
שיקולים גאומטריים לקירוב

הפונקציות הטריגונומטריות מוגדרות כיחסים בין הצלעות של משולש ישר-זווית. הקשת הירוקה, בזווית x, שייכת למעגל ברדיוס יחידה. כתוצאה מכך אורך הקשת שווה ל-x.
ניתן לראות שכאשר הזווית x קטנה, אורך הניצב הסמוך לזווית הופך דומה לאורך היתר. כלומר, היתר שווה בערך לצלע הסמוכה לזווית, כך שהקוסינוס שווה בערך ל-1. כמו כן, אורך הצלע שמול הזווית הופך דומה לאורך הקשת, ולכן היחס בינה לבין הצלע הסמוכה או בינה לבין היתר, הלא הם ערכי הפונקציות סינוס וטאנגנס, שווים בקירוב לגודל הזווית.
שיקולים אנליטיים לקירוב

הקירובים הללו זהים לקירוב טור מקלורן מסדר ראשון. טורי טיילור המתאימים לפונקציות הטריגונומטריות השונות הם כלהלן:
כאשר x היא הזווית ברדיאנים. עבור ערכי x קטנים, החזקות הגבוהות של x דועכות במהירות לאפס, כך שניתן להזניח את האיברים הללו ולהכליל אך ורק את החזקה הנמוכה ביותר, היא החזקה הליניארית עבור סינוס וטנגנס, והקבוע 1 עבור קוסינוס. כדי להגדיל את הדיוק של הקירוב ניתן להוסיף את האיברים של החזקות הבאות. הקירוב מסדר שני של הסינוס והטנגנס שווה לקירוב מסדר ראשון, בקוסינוס לעומת זאת קיים איבר מסדר שני, ולכן הקירוב המדויק יותר מסדר שני כולל שני איברים:
ראו גם

קירוב ליניארי
הקירוב הפראקסיאלי
קלייר קמרון פטרסון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 ביוני 1922 מיטשלוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בדצמבר 1995 (בגיל 73) סי ראנץ', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' גרינל  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת איווה 
 מנחה לדוקטורט:  הריסון בראון 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה 
 פרסים והוקרה:  פרס טיילר להישג סביבתי (1995)  מדליית ג'. לורנס סמית (1973)  פרס ויקטור גולדשמידט (1980) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
קלייר קמרון פטרסון (באנגלית: Clair Cameron Patterson;‏ 2 ביוני 1922–5 בדצמבר 1995) היה גיאוכימאי שנאבק בזיהום העופרת והיה חלק מהצוות ששיערך את גיל כדור הארץ במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בשיתוף עם ג'ורג' טילטון פיתח דרך למדידת ריכוזים זעירים של עופרת ואורניום בסלעים. בעזרת פיתוח זה, תיארוך אורניום-עופרת, הצליח פטרסון לגלות את גיל כדור הארץ שנקבע כ-4.55 מיליארד שנים. בנוסף, פטרסון נאבק רוב חייו להפחתת והפסקת הפצת העופרת בסביבה. ב-1995 הוענק לו פרס טיילר להישגים סביבתיים.
ראשית חייו

פטרסון נולד וגדל באיווה, ארצות הברית. אביו היה דוור ואמו עסקה בחינוך. חיבתו לכימיה החלה בגיל צעיר כאשר אמו נתנה לו ערכת כימיה. הוא רכש השכלה גבוהה במכללת גרינל, שם הוא הכיר את אשתו לעתיד, לורנה מקלארי, ונולדו להם ארבעה ילדים.
כאשר סיים את לימודיו בגרינל עם תואר ראשון בכימיה עברו הוא ולורנה לאוניברסיטת איווה ללימודי תואר שני, שם עשה תזה בספקטרוסקופיה מולקולרית. כשסיים את לימודיו ב-1944 נשלחו שניהם לשיקגו על מנת לעבוד בפרויקט מנהטן (פיתוח פצצת האטום). לאחר מספר חודשים שם, החליט פטרסון להתגייס לצבא, אך נדחה בשל האבטחה הגבוהה שהייתה קיימת בצבא. כשחזר לשיקגו החליטו פטרסון ולורי לעבור לאוק רידג', טנסי, כדי להמשיך לעבוד בפרויקט מנהטן. באוק רידג' התוודע והחל לעבוד עם ספקטרומטר מסה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזר לשיקגו כדי להמשיך את לימודיו לתואר שלישי. בין שאר המדענים שהגיעו לאוניברסיטת שיקגו לאחר מלחמת העולם השנייה היה גם הריסון בראון, שלימים הפך לאיש הראשון שהבין כיצד ניתן לאמוד את גיל כדור הארץ.
אומדן גיל כדור הארץ

שאלת גיל כדור הארץ הייתה מאז ומעולם שאלה שבני האדם ניסו לענות עליה. כבר ב-1650 חיפש הארכיבישוף ג'יימס אשר תשובה לשאלה הזו. כאדם דתי, הוא פנה לחפש תשובה בתנ"ך. את התשובה הוא מצא בספר מלכים ב' (שם מתואר מותו של שליט בבל נבוכדנצר), אשר חישב את דורות הנביאים מתקופת אדם הראשון עד מותו של נבוכדנצר ב-562 לפני הספירה (שתאריך מותו ידוע), והוסיף את השנים ממותו של נבוכדנצר ועד זמנו. על פי חישובו, כדור הארץ נוצר 4004 שנים לפני הספירה. באותה התקופה כרונולוגיה זו התקבלה ברוב העולם המערבי.
במאה ה-20 מדענים רבים עסקו במדידת הזמן שלוקח לאטום רדיואקטיבי להתפרק ליסוד אחר. בזכות ניסיונות אלה מדענים הבינו שהזמן שלוקח ליסוד מסוים להתפרק ליסוד אחר הוא קבוע.
לדוגמה, מדענים גילו שיסוד האורניום משתנה תחילה ליסוד תוריום. על בסיס תגלית זו נוסדה שיטת התיארוך הרדיומטרי אורניום-תוריום. לאחר שהפך לתוריום, היסוד ישתנה עוד כמה פעמים עד שיהפוך ליסוד העופרת. כאשר האטום הפך ליסוד העופרת הוא יישאר עופרת לנצח ולא ישתנה יותר. בנוסף, המדענים גילו שהזמן שלוקח לאטום האורניום להתגלגל ולהפוך לאטום עופרת הוא בממוצע קבוע.
בעזרת מידע זה על יחס האורניום-עופרת בסלעים, יכלו מדענים לחשב את גילם של סלעים. (בפשטות: נאמר וידוע שמתוך 10 אטומי אורניום לאחד לוקח שנה להתגלגל ולהפוך לעופרת. אם נגלה שיש בסלע 9 אטומי אורניום ואטום עופרת אחד, משמע הסלע בן שנה אחת).
ב-1947 הגאולוג הריסון בראון מאוניברסיטת שיקגו הבין לראשונה כיצד ניתן לחשב בעזרת מידע זה את גילו של כדור הארץ. הריסון ידע שלא ניתן לחשב את גילו של כדור הארץ מהסלעים שנמצאים בכדור הארץ, משום שסלעים אלה עברו יותר מדי שינויים מאז הולדת כדור הארץ ולכן הם כבר אינם אותם סלעים. הריסון פעל תחת ההנחה שמטאוריטים הם שאריות מיצירת מערכת השמש ולכן גיל המטאוריטים במערכת השמש הם בקירוב גם גיל כדור הארץ. את דגימת המטאוריט השיג הריסון מ"מכתש המטאור" שבאריזונה.
הריסון הטיל על שני מדענים את משימת המדידה. ראשית, הריסון הטיל על פטרסון את משימת מדידת העופרת, אף שפטרסון לא היה גאולוג הוא התמצא בספקטרומטר מסה שאיתו היה ניתן למדוד כמויות זעירות של יסודות מסוימים בחומר. שנית, הוא הטיל על מדען אחר, ג'ורג' טילטון, את משימת מדידת האורניום.
אומדן גיל כדור הארץ > תהליך המדידה

הריסון נתן לשניים גבישים זעירים הנקראים "זירקונים". גבישים אלה, שגילם היה כבר ידוע היו חזקים מאוד והם לא עברו שינויים כבר מיליארדי שנים. משימתם הייתה למצוא דרך למדוד את כמות העופרת והאורניום בגבישים, משימה שנראתה לכאורה פשוטה.
ב-1948 החלו השניים במדידות. על השניים היה להגיע לתוצאות מדידה עקביות (כלומר לתוצאות דומות במדידות שונות). בעוד במדידות האורניום הצליח טילטון להגיע למדידות עקביות, פטרסון לא הצליח להגיע למדידות עקביות כלל. כמות העופרת שמדד פטרסון בכל פעם הייתה שונה.
פטרסון חשד שהעופרת הנמצאת בסביבת המעבדה מזהמת את המדידות שלו (בתקופה זו הוא כבר השקיע במדידות שנתיים). לכן עשה כל דבר אפשרי על מנת לטהר את המעבדה מזיהומי עופרת, הוא טיהר את הכימיקלים במעבדה ושטף את הכלים שלו בחומצה. במשך ארבע שנים נוספות ניסה פטרסון להגיע למדידות עקביות תוך ניקוי ושמירה על ניקיון אובססיביים, אך ללא הצלחה.
פטרסון הבין שעליו לבנות מעבדה חדשה. ההזדמנות הגיעה כאשר הריסון עבר למכון הטכנולוגי של קליפורניה, והזמין את פטרסון להצטרף אליו. פטרסון בנה במכון את החדר האולטרה-נקי הראשון מסוגו (בשלב זה עסק פטרסון במדידות כבר שש שנים). בחדר האולטרה-נקי שבמכון הטכנולוגי הצליח פטרסון למדוד את כמות העופרת בזירקונים. כעת היה מוכן למדוד את כמות העופרת שהייתה במטאוריט.
פטרסון הביא את דגימת המטאוריט למעבדה הלאומית "ארגון" (Argonne National Laboratory). באותה עת נכנס לשימוש ספקטרומטר המסה המדויק בעולם. לאחר שבודד את הדגימה מכל זיהום עופרת אפשרי, היה מוכן פטרסון למדוד את כמות העופרת והאורניום בדגימה ולחשב בעזרתם את גילו של כדור הארץ, שנקבע כ-4.55 מיליארד שנים. פטרסון היה האדם הראשון שידע את גילו של כדור הארץ והוא החליט לספר את התגלית קודם כל לאמו.
המאבק בזיהום העופרת > רקע

לפני כ-8,500 שנה הבינו בני האדם כיצד ניתן לכרות ולעבד מתכות מסלעים. עד אז רוב העופרת נמצאה מתחת לפני השטח, קבורה באדמה. במרוצת השנים תהליך זה השתכלל עד כדי כך שלפני כ-2,000 שנה הרומאים כבר הצליחו להפיק 80,000 טון עופרת בשנה. אף שהרומאים ידעו שהעופרת היא מתכת רעילה, הם השתמשו בעופרת כדי לבנות את תעלות המים שלהם, הם ציפו בעופרת את בתי המרחץ, הסירים והחביות שלהם ובנוסף הם המתיקו בעזרתה יינות. הם השתמשו בה משום שהעופרת הייתה קלה לעיבוד, זולה וגמישה. בנוסף האנשים שנחשפו אליה במידה הניכרת, אלה שכרו ועיבדו אותה, היו עבדים. ישנם היסטוריונים שמאמינים שהשימוש הנרחב בעופרת הוא זה שהביא לקריסת האימפריה הרומית.
העופרת פוגעת בתהליך הזיכרון והלמידה, היא חוסמת מוליכים עצביים, גורמת לעיקור ולאיבוד הדעת. העופרת פוגעת בתהליך ההתפתחות הקוגניטיבית בעיקר בילדים מתחת לגיל שש שנים. בנוסף העופרת תופסת את מקומם של מתכות שחיוניות להתפתחות התא כמו אבץ וברזל.
המאבק בזיהום העופרת > תקנים כיום

התקן הישראלי לעופרת הוא 5 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע ליממה, 1.5 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע לחודש ו-0.5 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע שנתי.
התקן האמריקאי לעופרת הוא 1.5 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע לשלושה חודשים.
במים: בארצות הברית ובישראל התקן הוא 10 מיקרו-גרם לליטר (נכון ל-2006)
מותו

פטרסון מת בביתו בסי ראנץ', קליפורניה בגיל 73 ב-5 בדצמבר 1995, מהתקף אסתמה.
האסטרואיד 2511 Patterson שהתגלה על ידי קרוליין שומייקר ב-1980, נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  (2511) Patterson In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_2512. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428405205171  GND: 121321088  ISNI: 0000 0000 2325 8806  LCCN: n83028608  NLA: 49286291  SNAC: w6710shk  SUDOC: 236192280  Trove: 1492768  VIAF: 50595213   WorldCat (עם VIAF): 50595213 
מסיבת העופרת של ילד הולנדי מ-1923
קסבייה תומא

קסבייה תומא (בצרפתית: Xavier Tomas; נולד ב-4 בינואר 1986) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה

תומא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גוואנון ושימש כקפטן בכל קבוצות הגילאים. כשהיה בן 18 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד מונפלייה ולאחר זמן קצר חתם על חוזה ל-3 שנים. לעומת זאת, הוא מיעט לשחק ובקיץ 2006 הושאל לרודז ולאחר מכן שוחרר מהמועדון. בקיץ 2007 חתם בטור. לאחר 3 שנים בטור חתם באולימפיאקוס וולו היוונית. בקיץ 2011 חתם בלבדיאקוס ובתום עונה אחת חזר לקדנציה שנייה בטור שנמשכה שנתיים. לאחר שלא זכה לדקות משחק קבת חזר ללבדיאקוס.
ביוני 2015 חתם במכבי פתח תקווה הישראלית. ביוני 2016 חתם בבני יהודה. בדצמבר 2016 שוחרר מבני יהודה וכעבור זמן קצר חתם בלוזאן.
בקיץ 2017 חתם בהמילטון אקדמיקל.
בספטמבר 2018 תומא חתם ברד סטאר.
ב-7 ביוני 2019 חתם בלאוואל.
בקיץ 2020, תומא חתם ביוניש אש מליגת העל הלוקסמבורגית.
קרופ K5

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  artillery model 
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  קרופ
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  25 
 מידע טכני
 אורך:  בשימוש מבצעי : 32 מטר בהובלה : 30 מטר
 משקל:  218 טון
 מהירות:  1,128 מ'/ש' 
 מרכב:  נע על גבי רכבת
 מערכות נשק
 קליבר:  283 מ"מ
 סוגי תחמיש:  ראו חימוש
 משקל פגז:  255 ק"ג
 קצב אש:  15 פגזים/שעה
 מהירות לוע:  1120 מטרים/שנייה (פגז G35)
 טווח מקסימלי:  64 ק"מ
 
קרופ K5 (בגרמנית: Krupp Kanone 5) נודע גם כברטה הרזה היו תותחי על גרמנים שיוצרו על ידי חברת קרופ והופעלו במהלך מלחמת העולם השנייה.
ייעודם המקורי של התותחים, בדומה לתותחי על גרמנים אחרים, היה שבירת הביצורים הכבדים של קו מאז'ינו, ושמונה תותחים היו זמינים בעת תחילת המערכה על צרפת. כשלושה תותחים נשארו בתעלת למאנש דרך קבע והופעלו עד לסופה של המלחמה, במטרה לפגוע בתובלה הבריטית, אך הם נכשלו במשימה זו. בסך הכל נבנו כ-25 תותחים, שהופעלו בכלל החזיתות במלחמה.
מאפיינים > חימוש

פגז G35 - פגז זה היה פגז 28 ס"מ ששקל כ-255 ק"ג, מתוכם 30.5 ק"ג חומר נפץ TNT.
פגז Gr.39 m. Hbgr. Z - בדומה ל-G35, גם זה היה פגז 28 ס"מ אך מעט כבד יותר. הוא שקל כ-265 ק"ג, מתוכם 44.5 ק"ג חומר נפץ TNT.
רקטה 28 ס"מ R. GR.4351 -  חלק מחימוש התותח כלל את הרקטה הזו. משקלה עמד על 248 ק"ג, ראש הקרב שלה נשא 14 ק"ג חומר נפץ, טווחה עמד על 20 ק"מ והיא נהדפה בידי אבק שרפה נטול עשן.
מאפיינים > ניידות

בשל גודלו ומשקלו הרב של תותח-העל, ששקל למעלה מ-200 טון, הוא היה תותח רכבת שפורק לפני העברתו וחלקיו פוזרו בקרונות רכבת רבים, דבר מסורבל שהיה לא אחת נטל לוגיסטי שדרש מאמץ רב והקצאה של משאבים רבים.
בשל הרצון הכללי בגרמניה לאפשר לתותחי על ניידות באופן עצמאי הועלו הצעות ליצירת מרכב לתותח ה-K5, בדומה לתותחי על נוספים, כמו השוורר גוסטב, שעבורו תוכנן הלנדקרוזר P.1500, תותח מתנייע עצום ממדים במשקל של 1,500 טון שיוכל לנייד את תותח העל.
ההצעה הבולטת ביותר, שהיא גם זו שנבחרה, הייתה ליצור גרסה כבדה במיוחד של טנק הטיגר II הכבד, וזו תהיה בעלת מנוע עצום, כך שתוכל להניע את תותח הענק ולאפשר לתותח יכולת ניידות עצמאית, ללא תלות במסילות הרכבת. תוכניות אלו נגוזו בשל תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בסך הכל, עד לסופה של המלחמה, יצאו מפס הייצור של חברת קרופ 25 תותחי K5.
מאפיינים > השוואה בין תותחי על גרמנים

|  | תותח פריז | קרופ K5 | שוורר גוסטב | V-3 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
תמונה: 
יצרן: קרופ
| משתמשת | הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית |
| ייעוד מקורי | פגיעה באוכלוסייה אזרחית | פגיעה במטרות מבוצרות | פגיעה במטרות מבוצרות | פגיעה באוכלוסייה אזרחית |
| מערכה | מלחמת העולם הראשונה | מלחמת העולם השנייה | מלחמת העולם השנייה | מלחמת העולם השנייה |
| קוטר | 211 מ"מ בגרסאות אחרות 238 מ"מ | 283 מ"מ | 800 מ"מ | 150 מ"מ |
| אורך קנה | 34 מטרים | 32 מטרים | 32.48 מטרים | 127 מטרים |
| מהירות לוע | 1640 מטרים/שנייה | 1120 מטרים/שנייה | פגז נפיץ - 820 מטרים/שנייה פגז חודר שריון -720 מטרים/שנייה | 1500 מטרים/שנייה |
| טווח מקסימלי | 130 ק"מ | 64 ק"מ | 38-48 ק"מ (תלוי בחימוש) | 165 ק"מ |
| קצב אש | 1.2 פגזים/שעה (20 פגזים ביום) | 15 פגזים/שעה | 1.5-2 פגזים/שעה (פגז כל 30–45 דקות) | 12 פגזים/שעה |
| משקל פגז | 94-120 ק"ג | 248-265 ק"ג | 4,800 - 7,100 ק"ג | 140 ק"ג |
שירות

במהלך המלחמה, תותח מסוג זה הפגיז באופן קבוע במשך שנתיים, את עיר הנמל הבריטית  דובר, יחד עם תותחים נוספים, אך תותח זה היה הגדול שבהם. תותח הרכבת, שהוצב בתוך קאלה, היה בעל טווח גדול דיו כדי להגיע לעיר. בשל הפגזות התותח ופגזיו הכבדים, אשר גרמו לנזק רב ויצרו הפחד ובהלה רבה בעיר, נהגו תושבי העיר להסתתר מאחורי הרים וצוקים. לאחר שנודע למפעילי התותח על כך, החלו האחרונים לנהוג בטקטיקה אכזרית: לאחר שבוצע ירי של מספר פגזים, שבגינם תושבי העיר היו נכנסים למקומות מוגנים, היו מפסיקים מפעילי התותח את הירי וממתינים לצפירת ההרגעה. מספר דקות לאחר שזו נשמעה ואזרחי העיר יצאו לרחובות, חודשה ההפגזה של העיר.
בשל הנזק הרב שיצרו ההפגזות במהלך המלחמה, והאכזריות של מפעילי התותח, כונתה העיר דובר, "פינת ייסורי הגיהנום".
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נתפסו מספר תותחים מסוג זה, על ידי בעלות הברית. הם נבדקו, ולאחר שנסתיימה בדיקתם הם הועברו לתצוגה במוזיאונים.
ראו גם

V-3
תותח-על
שוורר גוסטב
הערות שוליים

↑  מידע על תותח ה-K5 באתר The South African
Military History Society
↑  אתר העוסק בתותח ה-K5
תותח K5 מוצג במוזיאון התותחים של צבא ארצות הברית.
קפה רוול

| --- | --- |

קפה רוול, 1948
 מידע כללי
 סוג:  בית קפה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°04′49″N 34°46′26″E﻿ / ﻿32.08033333°N 34.77375°E﻿ / 32.08033333; 34.77375
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) קפה רוול(למפת תל אביב רגילה) קפה רוול(למפת גוש דן רגילה) קפה רוול(למפת גוש דן מוגדלת) קפה רוול  he קפה רוולhe קפה רוולמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רוֹוָל (Rowal) היה בית קפה במרכז תל אביב, ברחוב דיזנגוף 111, אשר פעל מראשית שנת 1948 ועד קיץ 1980, ושוב מסוף 1982 עד סוף שנות השמונים לפחות.
קפה רוול, 1953
היסטוריה

את קפה רוול הקימו בשנת 1948 שני קונדיטורים יוצאי אירופה, גוסטב רוזנברג וקרל וָלֶר, שעל פי הצעתו של חברם העיתונאי אלכסנדר זאובר חיברו את האותיות הראשונות של שמות משפחתם וקיבלו את הצירוף "רוול". בית הקפה עבר בהמשך לבעלות האחים מקי וסלי קָצֶנגולד ושותפים נוספים.
בקפה רוול נהגו לשבת אנשי הבוהמה התל אביבית, אנשי הציונות הכללית ואחרים. בית הקפה היה מעוצב בקפידה, היה חדשני לאותה התקופה ומפואר, ושימש כ"אולם קפה" ענק. היו בו 60 מקומות ישיבה בפנים ועוד 90 מקומות ישיבה בחוץ, על המדרכה, ובמהרה הוא הפך ל"מקדש הרכילות" של תל אביב.
האוכלוסייה הבורגנית של תל אביב הגיעה אליו כדי לראות, להראות ולהיראות, ובית הקפה היה הומה עד לשעות הקטנות של הלילה. לפעמים פקדו את בית הקפה אף גולדה מאיר ופולה בן-גוריון.
בשנת 1972 אירעה תקרית בקפה רוול שזכתה לפרסום רב. נערה צעירה ילדה תינוקת אל תוך אסלת השירותים ונמלטה מהמקום. הנערה אותרה והתינוקת נמסרה לאימוץ. לכשגדלה התינוקת, היא שינתה את שמה ל"רוול".
ירידת קרנו של רחוב דיזנגוף במחצית השנייה של שנות השבעים הביא לסגירת רוול בקיץ 1980.
בדצמבר 1982 נפתח בית הקפה מחדש במקום בבעלות האחים עמרי ואורי רוטשילד, ופעל עד סוף שנות השמונים לפחות.[דרושה הבהרה]
כיום שוכן במקום בית הקפה סניף של חנויות כלי הבית "דארלן", שאף היא שייכת למשפחה.[דרושה הבהרה]
בתרבות

קפה רוול נזכר בשירה של נעמי שמר, "חמסינים במשלט":
קפה רוול נזכר בשיר של ארז ביטון, "שיר קניה בדיזנגוף", וגם ב"שיר שכירה בווילשיר אבניו" מאת אריק ברמן, שמתייחס במילותיו לשירו של ביטון.
ראו גם

בתי אוכל בתל אביב הישנה
לקריאה נוספת

נתן דונביץ', מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 258–259.
הערות שוליים

↑  התינוקת שהופקרה באסלת קפה "רוול" תיקרא "רוולית", דבר, 23 בפברואר 1972.
↑  יעקב הכהן, דנים ביעד המגרש שפונה ע"י קפה "רוול", מעריב, 5 ביוני 1980; עמירם פליישר, "רוול ייסגר ב-1 בספטמבר, מעריב, 27 ביולי 1980; "סופר רוול 1" – נעליים ונוסטלגיה, מעריב, 31 באוקטובר 1980.
↑  יצחק בן-חורין, קפה "רוול" ייפתח מחדש בעוד כשבועיים, מעריב, 16 בדצמבר 1982; "רוול" חוזר לנוף התל-אביבי, מעריב, 31 בדצמבר 1982.
↑  חשיפה ראשונה, חדשות, 8 באוגוסט 1989.
רגנרציה

לטאה שהשירה את זנבה
רגנרציה (באנגלית: Regeneration)  או התחדשות היא יכולתם של יצורים מסוימים לגדל מחדש חלקי גוף (רקמות ואיברים) לאחר קטיעתם.
דוגמה קלאסית לרגנרציה ניתן למצוא אצל שממית. כאשר  חותכים את זנבה היא מסוגלת לגדל במהירות זנב חדש הדומה מאוד לקודם במבנהו ובצורתו.
רגנציה בסרטנאים היא דוגמה נוספת. היא נחקרה על ידי רנה אנטואן פרשו דה ראומיר.
אצל רוב בעלי החיים יכולת ההתחדשות נחלשת עם הגיל, במיוחד אצל בעלי חיים אשר עוברים תקופת גלגול מסוים במחזור חייהם. הדבר נוגע גם לבני אדם, אשר בהיותם צעירים מסוגלים לחדש רקמות פגועות במהירות רבה יותר מאשר בהיותם מבוגרים.
אצל חלק מהיצורים קיימים אזורים בלב אשר יכולים לעבור רגנרציה, בדומה לעור. ביצורים אלה, כאשר הלב נפגע, נוצרים תאים חדשים אשר מחליפים את אלה שאבדו כתוצאה מהפציעה.
הערות שוליים

↑  הִתְחַדְּשׁוּת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  שיעורים מלטאות: כיצד מחלימי-על בעלי קשׂקשׂים יכולים לסייע לבני אדם, באתר Frontiers for Young Minds
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529443605171  GND: 4048983-8  LCCN: sh85112343  NKC: ph389980 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קצת אחרת (אלבום של רוני דלומי)

קצת אחרת הוא שמו של אלבום הבכורה של רוני דלומי, אשר יצא בשנת 2010, שנה וחצי לאחר השתתפותה בתחרות כוכב נולד.
הפקה

האלבום, בהפקתו ובעיבודו של אורי זך, כולל גרסאות כיסוי לתשעה שירים בסגנון דרום אמריקאי וספרדי אשר להם נכתבו מילים עבריות, ושיר שכתבה דלומי בספרדית והלחין זך יחד עם איל הלר. הרעיון לאלבום, על פי דלומי, עלה בעקבות תגובת הקהל האוהדת לביצועה לשיר Cada Dia אשר ביצעה במהלך תחרות "כוכב נולד", שיר שביצעה במקור הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז באלבום "בין קירות ביתי" של הפרויקט של עידן רייכל. את האלבום עצמו הקליטה דלומי תוך כדי שירותה בלהקה צבאית והוא כולל שיתוף פעולה עם מרתה גומז בשירה Paula Ausente, עם מילים עבריות שכתב דניאל אפרת. באלבום גם הקלטה מחודשת לשיר Cada Dia שכתבה גומז והלחין עידן רייכל. דלומי עצמה לקחה חלק בכתיבת שני שירים באלבום.
משתתפים באלבום

אורי זך - גיטרה, קלידים, תכנות, הפקה מוזיקלית
איל הלר - גיטרות, הפקה מוזיקלית
סלעית להב - חליל, סקסופון
אשר פדי - תופים
תומר צדקיהו - תופים
מיקי ורשאי - בס, קונטרה בס
אמיר פינטו - כלי הקשה
גיל פלדמן - פסנתר
יאיר סלוצקי - טרומבון, עיבוד לכלי נשיפה
ניב תואר - חצוצרה
שלומי אלון - סקסופון
רשימת השירים

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Yo Canto  | רוני דלומי | אורי זך ואייל הלר | 2:48 |
| 2. | תן  | גלעד שגב | יאנמרקו סינייאגו | 3:25 |
| 3. | אם בא לך  | דורון מדלי | מנואל בניטו, ריי קונטררס וג'יימס ניקולס | 3:22 |
| 4. | כך או כך  | נתן גושן | איטל שור, לואיס רולדן ורוברט אדוארד רוזה | 4:46 |
| 5. | אל תדאג  | אורי זך | טובי סנדובל ואדגר קורטזר | 3:55 |
| 6. | אחרי האור  | רוני דלומי ותומר גלאט | ג'רום סבאג | 3:38 |
| 7. | די לה  | מרתה גומז ודניאל אפרת | מרתה גומז | 3:21 |
| 8. | זמן לחייך  | רוית בטאשווילי | אמאיה מונטרו | 4:26 |
| 9. | קצת אחרת  | נתן גושן | קיקה סנטנדר | 3:20 |
| 10. | Cada Dia  | מרתה גומז | עידן רייכל | 2:34 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 33:35 |