stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקדמית גליל מערבי
היסטוריה

בשנת 1972 הוקמה "אולפנת הגליל המערבי", שנקראה גם "המכללה האזורית גליל מערבי" – מוסד אזורי שמטרתו הייתה לתת מענה לתושבי הקיבוצים והמושבים באזור, בנושאי השלמת בחינות בגרות, העשרה ופנאי, כמסגרת חוץ-תיכונית.
ב-1982 הפכה האולפנה למדרשה: "מדרשת יד נתן – הגליל המערבי". שנתיים אחר כך, נוסד במדרשה המסלול האקדמי הראשון, מטעם האוניברסיטה הפתוחה. באותה שנה, קמה בתחומי המדרשה גם "המכללה הטכנולוגית".
בשנת 1986 הפכה מדרשת יד נתן ל"מכללת הגליל המערבי". בשנה זו נפתחה במכללה מכינת סל"ע – סטודנטים לומדים ועובדים בקיבוצים לצד לימודים למכינה לבגרות. לצד המכינה, הורחבו המסלולים האקדמיים לתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה. ב-1987 הוקמה ספריית המכללה.
ב-1994 נפתחה החטיבה האקדמית בחסות אקדמית של אוניברסיטת בר-אילן ונוספו מסלולי לימוד רבים לתואר ראשון, הוקם בית הספר למכינות וכן קמה היחידה ללימודי חוץ, הכוללת מרכז ללימודי רפואה משלימה, מרכז ללימודי עיצוב ואומנויות, מרכז לקורסים והשתלמויות ובית ספר לפיתוח מנהלים. שם המוסד הוסב ל"המכללה האקדמית גליל מערבי". המעבר למכללה אקדמית נעשה ביוזמתם של יחזקאל בריט, ראש המועצה האזורית מטה אשר, הסמוכה למקום, וסגנו, דוד קורן. כמנהלה הראשון של המכללה שימש דודיק פרידמן.
בהיותה שלוחה צפונית של אוניברסיטת בר-אילן עברה המכללה מסלול לקראת הפיכתה למכללה עצמאית. היא קיבלה היתר לקיים תוכנית לימוד לתואר ראשון מטעמה בקרימינולוגיה, תיאטרון וכמו כן, הוסמכה להעניק תואר ב"לימודי שימור", התואר היחיד מסוגו בישראל, החל משנת הלימודים תשע"א (2010). אז, הפכה המכללה לעצמאית באופן חלקי. התהליך הושלם כאשר החל משנת הלימודים תשע"ו, סטודנטים חדשים המתקבלים ללימודים בה, לומדים במסלולים לתואר מטעם המכללה בלבד.
בשנת 2012 קיבלה המכללה האקדמית גליל מערבי אישור מהמועצה להשכלה גבוהה להקמת בית הספר לניהול המאפשר לימודי תואר ראשון בכלכלה, ניהול וכלכלה וניהול דו-חוגי.
בשנת 2013 אושר החוג לחינוך ובו חמישה אשכולות: לימודי אוריינות, ניהול במערכות חינוך, ליקויי למידה, ייעוץ חינוכי וחינוך בגיל הרך. שנה לאחר מכן, קיבלה המכללה אישור להעניק באופן עצמאי גם תואר ראשון בסוציולוגיה במסלול דו-חוגי.
החל משנת 2020 קיבלה המכללה אישור להענקת תואר שני בשלושה תחומים.
בקמפוס, המשתרע על שטח של כ-80 דונם, קיימת תשתית רחבה של מבנים מודרניים ומעבדות טכנולוגיות מתקדמות על שטח בנוי של כ-20,000 מ"ר, ובהם ספרייה אקדמית, חדרי מחשבים, מסעדה וקפיטריה, חנות לצורכי לימוד, מרפאת שיניים, בית כנסת ומשרדים. מבנה בית ספר לניהול של המכללה, המבנה האקדמי הראשון בישראל שתוכנן ועוצב לפי עקרונות הבנייה הירוקה, נחנך בנובמבר 2014. הבניין כולל כיתות לימוד, הדמיה של חדר עסקאות וגלריית אומנות, לצד אמפיתיאטרון פתוח המכיל כ-950 מקומות ישיבה.
נשיא המכללה הנוכחי, החל מ-2018, הוא פרופ' נסים בן דויד. לפניו כיהן בתפקיד פרופ' דב דביר. בין השנים 2003 ל-2007 שימשה פרופ' ארזה רון כנשיאת המכללה. בשנת 2007 מילא את התפקיד פרופ' יוסי שיין, ואחריו, עד ל-2014 כיהן בתפקיד פרופ' גדעון פישמן.
בשנת 2020 מונה חנן יגר לתפקיד מנכ"ל המכללה.
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
היסטוריה > מקצועות הלימוד לתואר ראשון מטעם המכללה

לוגיסטיקה – דו-חוגי
ניהול – חד חוגי / דו-חוגי, התמחויות בניהול אסטרטגי של משאבי אנוש, לוגיסטיקה, בנקאות ומימון נדל"ן
כלכלה – חד חוגי / דו-חוגי
חשבונאות – דו-חוגי
חינוך – חד חוגי / דו-חוגי, התמחויות בניהול במערכות חינוך/ משחוק וחדשנות בחינוך, ליקויי למידה, ייעוץ חינוכי וחינוך בגיל הרך
חינוך ולקויות למידה
חינוך והתפתחות הילד בגיל הרך בראי קהילתי
שימור
קרימינולוגיה – חד חוגי / דו-חוגי
תיאטרון – חד-חוגי: התמחויות: תיאטרון חינוכי-קהילתי / משחק לתיאטרון וקולנוע
סוציולוגיה
לימודים רב-תחומיים
ניהול מידע וידע
ממשל וחברה אזרחית
היסטוריה > מקצועות הלימוד שנלמדו עד 2015 לתואר ראשון של אוניברסיטת בר-אילן

סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
מדעי המדינה
כלכלה ומינהל עסקים
לימודי מידע
קרימינולוגיה
סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
מדעי המדינה
המזרח התיכון
חינוך
סוציולוגיה ארגונית
בריאות ורווחה
תקשורת
מדיניות ומינהל ציבורי
ביטחון
לקויות למידה ומתקשים בלמידה
חינוך
ייעוץ חינוכי
ניהול במערכות חינוך
טיפוח למידה, שפה וחשיבה – אוריינות
מדעי המחשב
משאבי אנוש
שואה
הערות שוליים

↑  מלגה ללומדים בפריפריה – ייעוד 44, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מלגה לתושבי הפריפריה – ייעוד 45, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306474905171  ISNI: 0000 0004 0615 0560  LCCN: no2011173656  VIAF: 210987548   WorldCat (עם VIAF): 210987548
מייקל קרופורד

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1942 (בן 82) סולסברי, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  מחזמר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1955 
 מקום לימודים:  בית ספר אוקפילד 
 בן או בת זוג:  Gabrielle Lewis 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1981)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1988)  פרס דרמה דסק לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1988)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  פרס דרמה דסק לשחקן הטוב ביותר במחזמר 
 http://www.mcifa.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל פטריק סמית' (באנגלית: Michael Patrick Smith נולד ב-19 בינואר 1942), הידוע בשם הבמה מייקל קרופורד, הוא שחקן, קומיקאי וזמר אנגלי.
קרופורד ידוע בעיקר בזכות גילום הדמות פרנק ספנסר האומלל בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em" ובזכות גילום הדמות הראשית במחזמר "פנטום האופרה". הופעתו המוערכת במחזמר זה זיכתה אותו בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר בתפקיד ראשי ובפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי במחזמר. הוא זכה להערכה בינלאומית וזכה בפרסים רבים במהלך קריירת המשחק שלו, שכללה הופעות רבות בקולנוע ובטלוויזיה וכן עבודה בתיאטראות וסט אנד ותיאטראות ברודוויי.
קרופורד גם פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Parcel Arrived Safely: Tied With String". מאז 1987, הוא משמש כמנהיג ופנים ציבוריות של ארגון חברתי בריטי למען ילדים חולים בשם "Sick Children's Trust".
ראשית חייו

קרופורד גדל במשפחה יציבה ומכובדת. אביו היה טייס בחיל האוויר המלכותי ואמו הייתה עקרת בית. כילד קרופורד היה זמר סופרן והופיע במקהלת קתדרלת סנט פול, שם הוא עשה את הופעותיו הראשונות בטלוויזיה וברדיו. הוא למד בבתי ספר בבקסלי ודולוויץ' וסיים את לימודיו בהצלחה רבה.
קריירה

קרופורד החל את הקריירה שלו כשחקן ילדים והשתתף בלמעלה מ-500 הופעות טלוויזיה ורדיו. תפקידו הגדול הראשון היה בשנת 1962 במחזה "Come Blow Your Horn" בלונדון. הוא זכה להכרה רחבה יותר בשנת 1965 עם הופעתו בסרט "The Knack ...and How to Get It" שזיכתה אותו בפרס המבטיח החדש של מועדון הווראייטי הבריטי.
בשנות ה-70 קרופורד התפרסם בתפקיד פרנק ספנסר בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em", שהפך אותו לאחת הדמויות האהובות ביותר בטלוויזיה הבריטית. התוכנית, שהייתה מלאה בקומדיה פיזית ובהומור בלתי נשכח, זיכתה אותו בשני מועמדויות לפרס באפט"א.
הקריירה התיאטרונית של קרופורד כוללת הופעות מוצלחות במחזות זמר רבים. בשנת 1981 הוא זכה בפרס לורנס אוליבייה על תפקידו במחזמר "Barnum". אולם, ההישג הגדול ביותר בקריירה שלו הגיע בשנת 1986 כאשר הוא לוהק לתפקיד הפנטום במחזמר "פנטום האופרה" של אנדרו לויד ובר. תפקיד זה הפך אותו לכוכב בינלאומי וזיכה אותו בפרסים רבים, כולל פרס טוני ופרס דרמה דסק.
קרופורד גם פיתח קריירת הקלטות מצליחה, עם אלבומים כמו "Michael Crawford Performs Andrew Lloyd Webber" ו-"A Touch of Music in the Night", שזיכו אותו במועמדויות לגראמי. בשנת 1995 הוא השתתף במופע "EFX" בלאס וגאס, שם ביצע חמישה תפקידים שונים, אך נאלץ לפרוש עקב פציעות שנגרמו במהלך ההופעות.
חייו האישיים

קרופורד היה נשוי לגבריאלה לואיס, שדרנית רדיו, בין השנים 1965 ל-1975 ויש להם שתי בנות, אמה ולוסי. הוא חי חיי פרישה שקטים בניו זילנד, שם הוא מתגורר בבית קטן ליד הים ועוסק בדייג, שיט וגינון. המעבר לניו זילנד עזר לו להחלים מתשישות כרונית שאיימה לסיים את הקריירה שלו.
הערות שוליים

↑  "Michael Crawford to Host Afternoon Tea in Cambridge for Sick Children's Trust". BroadwayWorld.com. 6 בספטמבר 2015. ארכיון מ-9 בדצמבר 2021. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Michael Crawford | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
1 2 3  Michael Crawford - Singer, Actor, Comedian, TV Insider (באנגלית אמריקאית)
1 2  Team BWW, Michael Crawford: Credits, Bio, News & More | Broadway World, www.broadwayworld.com (באנגלית)
↑  Coast, How New Zealand saved Michael Crawford's life, Coast (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443051905171  BNE: XX916401  BnF: cb14167267n (data)  GND: 12220171X  ISNI: 0000 0001 1867 5231  LCCN: n81100418  MusicBrainz: 2c654643-cdbd-4634-be26-c4d1a90cfabd  NKC: pna2005262113  NTA: 073553654  SNAC: w6g176mq  SUDOC: 169979903  TePapa: 71705  VIAF: 85082872   WorldCat (עם VIAF): 85082872
יוסף זוהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1948 (בן 76) 
 לאום:  ישראלי
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה על שם סאקלר של אוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  פסיכיאטריה - אוניברסיטת וושינגטון   המרכז לבריאות הנפש ירושלים
 תפקידים:  יושב ראש "הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי האירופי"
 מחלקות ובתי חולים:  המרכז הרפואי שיבא בתל השומר
 
יוסף זוהר (נולד ב-18 באפריל 1948 בישראל) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. נודע במחקריו בתחום הפרעת הדחק הפוסט טראומטית, ההפרעה הטורדנית-כפייתית והדיכאון העמיד.
הוא מנהל מחלקה בבית החולים שיבא בתל השומר וכיהן כיושב ראש "הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי האירופי".
שנות לימודיו

יוסף זוהר סיים בשנת 1973 את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבר התמחות בפסיכיאטריה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, בארצות הברית.
פעילותו

לאחר מכן עמד בראש היחידה לדיכאון עמיד במרכז לבריאות הנפש בירושלים.
בשנת 1984 הצטרף למעבדתו של דניס מרפי במכון הלאומי לבריאות הנפש של ארצות הברית בבתסדה, מרילנד. וניהל שם את המרפאה להפרעה טורדנית-כפייתית.
בשנת 1986 עמד זוהר בראש הפנל להפרעה טורדנית-כפייתית של כוח המשימה של איגוד הפסיכיאטרים האמריקאי לטיפול בהפרעות פסיכיאטריות. באותה שנה הוא היה חבר בתת-הוועד להפרעה הטורדנית-כפייתית במסגרת עריכת ספר האבחנות הפסיכיאטריות,DSM IV, של איגוד הפסיכיאטרים האמריקאי.
בשנת 1992 הקים יוסף זוהר את המועצה הבינלאומית לחרדה ולהפרעה טורדנית-כפייתית, בימינו המועצה העולמית לחרדה. ב-1993
הוא התמנה ליושב ראש המחלקה להפרעות חרדה ולהפרעה טורדנית-כפייתית של האיגוד הפסיכיאטרי העולמי. במקביל היה במשך 9 שנים יושב ראש המועצה העולמית לחרדה. בשנת 1994 זוהר נבחר לנהל את הכנס השביעי של הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי האירופי.
בשנת 1996 נבחר לוועד הפועל של הקולגיום וליושב ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית.
ב-1996 הוא היה חבר בפאנל היועצים המומחים במדעי המוח של ארגון הבריאות העולמי. כעבור שנה נבחר לוועד הפועל של הפדרציה העולמית של החברות לפסיכיאטריה ביולוגית.
בשנת 2010 ייסדו בריאן לאונרד, ס.וו. טאנג ויוסף זוהר את המכון לרפואת המוח (Brain Medicine Institute), ארגון חינוכי בינלאומי שנועד לקדם את המחקר והחינוך בתחום רפואת המוח במזרח אסיה.
יוסף זוהר הוא עורך שותף של ה World Journal of Biological Psychiatry, העורך הבינלאומי של ה- CNS Spectrum, חבר במערכת של עיתונים מדעיים נוספים כמו European Psychiatry, International Journal of Psychiatry in Clinical Practice
ו Neuro-psycho-biology.
יוסף זוהר התמנה לפרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
הוא הקים וניהל את הקונסורציום הישראלי להפרעת דחק פוסט טראומטית ועמד בראש המתקן של צה"ל לטיפול בנכי תגובות קרב. הוא יועץ של משרד הביטחון הישראלי בנושא הפרעת הדחק הפוסט טראומטית.
לאחרונה[דרושה הבהרה] יוסף זוהר הוא פרופסור אורח באוניברסיטת מאסטריכט.
פרסים ואותות כבוד

1984 פרס פוגרטי למחקר
1986 - פרס א.א. בנט למחקר קליני
1996 - הפרס לילי- ושל הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי למחקר קליני במדעי המוח
2001 פרס הפדרציה העולמית של החברות לפסיכיאטריה הביולוגית להצטיינות בהוראה
2002 היה שותף למחקר בנושא יצירת מודל להפרעת דחק פוסט טראומטית בחיות - שזכה לפרס א. בנט למחקר
כתביו

יוסף זוהר כתב מעל 300 מאמרים מדעיים וערך 18 ספרים בתחום ההפרעה הטורדנית כפייתית, הפרעת הדחק הפוסט טראומטית והדיכאון העמיד ובנושאים אחרים.
ספרים

Obsessive Compulsive Disorder Wiley 2003 -(יחד עם מריו מאי, נורמן סרטוריוס ואחמד אוקאשה)
Obsessive Compulsive Spectrum Disorder (יחד עם אריק הולנדר, פול ג'. סירובאטקה, דארל רגייה) - איגוד הפסיכיאטרים האמריקאים - 2010
Obsessive Compulsive Disorder - Current Science and Clinical Practice, Wiley Blackwell
2010 Post Traumatic Stress Disorder- Diagnosis, Management and Treatment (יחד עם מארי סטיין ודייוויד נאט
The psycho biology of Obsessive Compulsive Disorder
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447760205171  BnF: cb130004042 (data)  ISNI: 0000 0000 5958 2595  LCCN: n85029394  NTA: 085891339  SUDOC: 070425892  VIAF: 28494268   WorldCat (עם VIAF): 28494268 
Treating Resistant Depression 1985, 1987
Clinical Decision-making in Psychiatric Disorders, Informa Healthcare, 2002 - יחד עם זיגפריד קספר
שוקי שטאובר

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1954 (בן 70)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הכפר הירוק, אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 www.shukistauber.co.il
 
יהושע (שוקי) שטאובר (נולד ב-16 באוקטובר 1954) הוא חוקר, יועץ, עיתונאי ומרצה ישראלי שכתב 17 ספרים ומאות רבות של כתבות ומאמרים מקצועיים בתחומי התמחותו: ניהול, קריירה ועבודה.
קורות חיים

לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר החקלאי "הכפר הירוק" התגייס לצה"ל והיה לקצין קשר. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1984 הוסמך לתואר שני בלימודי עבודה. עבודת התזה שלו בחנה את עוצמת הוועדים הארציים בשירות המדינה ויחסי הגומלין שלהם עם ההסתדרות הכללית.
בשנת 1981 החל לעבוד במסגרת המכון לפריון העבודה והייצור והחל לצבור בו ניסיון מקצועי, לצד המשך לימודיו. בשנת 1986, לאחר ביצוע תפקיד ניהולי, יצא לדרך עצמאית ומאז לא שב לפעול כעובד שכיר.
בין השנים 1987–2001 עסק בפעילות מקצועית שכללה עבודות ייעוץ לחברות ולארגונים בסקטור הפרטי ובסקטור הציבורי. הוא פיתח פעילות הדרכה ענפה שכללה ריכוז אקדמי של קורסי הכשרה למנהלים, בדרך כלל במסגרת לימודי חוץ של האוניברסיטאות (המכללות היו אז רק בתחילת דרכן). לדוגמה: ניהול ההכשרות השנתיות לניהול משאבי אנוש בלימודי החוץ של האוניברסיטה הפתוחה ("תפנית"), באוניברסיטה העברית בירושלים ("מכון מגיד"), במכללת עמק הירדן, במכללת אילת ועוד.
יזם קורסים מגוונים, כמו קורס הכשרה למנהלי משאבי אנוש בענף המלונאות במסגרת אוניברסיטת חיפה, קורס לניהול מערכות תגמול וקורס לניהול בשיטת האאוטסורסינג במסגרת המרכז הישראלי לניהול (המי"ל), קורס לניהול מערכות גיוס במסגרת האוניברסיטה העברית ועוד. כמו כן עסק, באותן שנים, בפיתוח מנהלים בחברות עסקיות ובארגונים ציבוריים, ובייעוץ ארגוני.
בשנת 1988 החל לכתוב בשבועון הכלכלי "כספים" כמומחה לניהול, ומשם עבר לעיתון "גלובס". הטור השבועי שלו "ניהול" התפרסם ב"גלובס" לסירוגין במשך מספר שנים ובמסגרתו, לצד טורי דעה, גם ערך שיחות עם מאות מנהלים. במקביל כתב במגזינים מקצועיים כמו הירחונים "סטטוס", "ניהול", "משאבי אנוש", "ועדים" ועוד. בשנת 2001 הפסיק לכתוב טור קבוע בעיתון "גלובס" והמשיך לפרסם מאמרים וכתבות ככותב עצמאי.
בשנת 2005 חזר לכתוב את הטור "ניהול" באתר החדשות ynet, הפעם כטור דעה שהתפרסם מדי שבוע במשך כארבע וחצי שנים, עד לשנת 2009. מאז שב לפעול ככותב עצמאי. משנת 2006 מתפרסמים מאמריו גם באתר הבית שלו.
מתראיין לעיתים קרובות בעיתונות הכתובה והמקוונת ובמדיה האלקטרונית, בתחומי התמחותו ואודות ספריו.
שטאובר עוסק בהתנהגות עסקית נאותה (אחריות תאגידית) ופועל לקידומה. הוא מרבה לכתוב, להתראיין, להרצות ולייעץ בתחום זה. לדוגמה, בספריו, "זה לא רק הכסף" ו"אני המותג!" כלולים פרקים הדנים, בהתאמה, בהעסקה הוגנת ובשיווק הוגן.
כתב סקירה מקיפה, "אחריות תאגידית בישראל", בעברית ובאנגלית.
ספריו

כתב 17 ספרי ניהול והוציאם לאור במסגרת שיתופי פעולה מקצועיים מגוונים. הספרים מופיעים ברשימות קריאה של מוסדות לימוד רבים.
ספריו:
"אני המותג!" – אסטרטגיות שיווק בישראל ודרכי יישומן
"מי פה המנהל?" – 150 דרכים מעשיות לניהול איכותי
"זה לא רק הכסף" – ניהול עובדים בארגונים איכותיים
"מגיע לי?" – המדריך השלם למעסיק ולעובד
"עו"ד ועוד" – על קריירה של עורכי דין ומשפטנים בישראל
"שירות לקוחות" – ניהול מערכות שירות בארגונים בישראל
"אאוטסורסינג" – העברת פעילות מהארגון לניהול חיצוני
"התפקיד – שלך!" – 303 עצות מעשיות לחיפוש עבודה
"דרושים" – תהליכי גיוס ומיון של עובדים בארגונים בישראל (2001)
"מטבע לצ'ק פוינט" – שיחות עם מנהלים על עסקים וארגונים בישראל בעידן הגלובלי
"START" - סיפור בחרוזים המספר את תולדותיו של יוני, המנכ"ל המצליח.
"דרושים" - תהליכי גיוס ומיון של עובדים בארגונים בישראל (2013) - מהדורה חדשה ומורחבת של הספר משנת 2001.
"מהקונקורד לכיפת ברזל" - ניהול מערכות טכנולוגיות במאה ה-21 (יחד עם ד"ר אביגדור זוננשיין), 2014.
"ישראלים בברלין: קהילה בהתהוות", ידיעות ספרים, 2017
"המאבק על הוועד - התארגנות עובדים בשנות ה-2000", 2018.
"כן זה אפשרי - ניהול שינוי בארגון חינוכי", 2019.
"בריאות הנפש בישראל", 2021.
כתב גם דו"ח מקיף וספר (שלא פורסם) על קריסתה ושלבי פירוקה של חברת הביטוח "הסנה".
הערות שוליים

↑  שוקי שטאובר, אחריות תאגידית, באתר של שוקי שטאובר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298345405171  BnF: cb17286105k (data)  ISNI: 0000 0004 4532 5669  LCCN: no2001034158  VIAF: 313487570   WorldCat (עם VIAF): 313487570
כ"ב בטבת

כ"ב בטבת הוא היום העשרים ושניים בחודש הרביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושניים בחודש העשירי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ב טבת היא ברוב השנים פרשת וארא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת שמות.
אירועים היסטוריים

ה'רנ"ד – בשל גזירת גירוש על יהדות סיציליה, כ-36,000 יהודים מגורשים מסיציליה.
ה'תש"א – פרוץ מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט
ה'תשי"ד – הקמת אגף המודיעין בצה"ל
ה'תשנ"ג – פרשת הקלטת הלוהטת: בנימין נתניהו מודיע כי נסחט על ידי "אחד הבכירים בליכוד, המוקף חבורת פושעים" וכי נאף
ה'תשס"ט – תום מבצע עופרת יצוקה
ה'תשפ"א – מפגינים תומכי נשיא ארצות הברית היוצא דונלד טראמפ הסתערו על בניין הקפיטול בוושינגטון הבירה, בניסיון לשבש את אישור קולות חבר האלקטורים בידי הקונגרס של ארצות הברית, לאחר נאום מחאה של טראמפ על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית
נולדו

ה'תרס"ט – הרב משה שטינברג – רבה הראשון של קריית ים.
ה'תרצ"ז – דן תיכון, יו"ר הכנסת (נפטר ב-ה'תשפ"ד)
ה'תשט"ז – גונן שגב, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל
ה'תשל"ז – איתן אורבך, שחיין ישראלי
ה'תשל"ז – יעקב שוואקי, זמר חסידי אמריקאי
נפטרו

ה'ת"ן – רבי הלל בן נפתלי הירץ, מדייני וילנא, אב"ד בקהילות אה"ו וז'ולקווה, מחבר "בית הלל" על שולחן ערוך.
ה'תקפ"א – הרב אברהם טיקטין מברסלאו, אב"ד בקהילות לונטשיץ, גלוגאו וברסלאו.
ה'תקצ"ד – הרב ברוך מנדלבאום מירושלים, "הרב מטורוב", מחבר הספר "נודע בשערים".
ה'תרמ"ד – הרב שמואל הלר מנהיגה של הקהילה האשכנזית בצפת במשך למעלה מארבעים שנה, פוסק, מורה ומרפא
ה'תרע"ד – רבי אברהם איגר בן רבי יהודה לייב איגר, האדמו"ר השני מחסידות לובלין, מחבר הספר "שבט מיהודה"
ה'תרצ"ח – יצחק פוירינג מנהיג ציוני מגרמניה (נולד ב-ה'תר"ן)
ה'תשי"ח – רבי שלום מוסקוביץ', האדמו"ר משאץ
ה'תשמ"ז – ד"ר אוריאל אופק, סופר ילדים עברי.
ה'תש"ן – ארתור גולדברג, פוליטיקאי ומשפטן יהודי-אמריקאי (נולד ב-ה'תרס"ח)
ה'תשנ"ח – זבולון המר, חבר הכנסת מטעם המפד"ל ושר החינוך
ה'תשס"ו – יואל דה-מלאך חוקר חקלאות ובוטנאי ישראלי, חתן פרס ישראל (נולד ב-ה'תרפ"ד)
כ"א בטבת – כ"ג בטבת
טבת
קונסרבטוריון הוך

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קונסרבטוריון, מוסד ללא כוונת רווח 
 על שם:  יוזף הוך 
 מיקום:  פרנקפורט 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1878
 תאריך פתיחה רשמי:  1878 
 קואורדינטות:  50°06′37″N 8°41′59″E﻿ / ﻿50.1102°N 8.69986°E﻿ / 50.1102; 8.69986
 www.dr-hochs.de
  (למפת פרנקפורט מוגדלת) קונסרבטוריון הוך(למפת פרנקפורט רגילה) קונסרבטוריון הוך
 
קונסרבטוריון הוך (בגרמנית: Dr. Hoch’s Konservatorium) היא אקדמיה למוזיקה, שנוסדה בפרנקפורט על מיין ב-22 בספטמבר 1878. הודות לנדיבותו של תושב פרנקפורט, יוזף הוך, שהניח בצוואתו מיליון מארק גרמני בזהב לבית הספר למוזיקה של האוניברסיטה, נוסד בית ספר למוזיקה ואמנויות לכל קבוצות הגיל. הקונסרבטוריון מילא תפקיד חשוב בתולדות המוזיקה בפרנקפורט. מוזיקאים מפורסמים רבים לימדו שם: בשלהי המאה ה-19, כשבסגל המורים הייתה, בין השאר, קלרה שומאן, השיג הקונסרבטוריון מוניטין בין-לאומיים. בעשור האחרון של המאה ה-19 היו כרבע מכלל התלמידים מארצות אחרות: 46 מאנגליה ו-23 מארצות הברית.
בשנות ה-20' של המאה ה-20, בהנהלת ברנרד זקלס, הקדים הקונסרבטוריון בהרבה את זמנו: זקלס היה הראשון בעולם להכניס לימודי ג'אז לתוכנית הלימודים במוסד (בניהול מתיאש שייבר) וב-1931 פתח את המחלקה ללימודי יסוד במוזיקה.
קונסרבטוריון הוך מציע כיום לימודים בתוכנית החינוך המוזיקלי לנוער ולמבוגרים, במחלקה ליסודות המוזיקה ובתוכנית הכנה ללימודים גבוהים בתחום המוזיקה. הקונסרבטוריון כולל גם מחלקות ללימודי בלט, מוזיקה עתיקה ומוזיקה מודרנית. המוסד מציע לימודי תעודה במוזיקה, לימודי הוראה בכל כלי הנגינה, זמרה, תאוריית המוזיקה, הלחנה וביצוע וכן בהוראת יסודות המוזיקה.
הבנק הפדרלי של גרמניה כיבד את הקונסרבטוריון בתמונת בניין הקונסרבטוריון המקורי, שנהרס בהפצצה במלחמת העולם השנייה, על הצד האחורי של השטר של 100 מארק גרמני. על צדו הקדמי של אותו שטר מתנוססת דמותה של קלרה שומאן.
גבעת רם

ערך זה עוסק באזור בירושלים. אם התכוונתם לשכונה בשם זה בקריית אתא, ראו .
| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°47′N 35°12′E﻿ / ﻿31.78°N 35.2°E﻿ / 31.78; 35.2
  (למפת ירושלים מוגדלת) גבעת רם(למפת ירושלים רגילה) גבעת רם(למפת הרי ירושלים רגילה) גבעת רם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גבעת רם
 
גבעת רם הוא אזור בירושלים בו שוכנים כמה ממבני הציבור המרכזיים והחשובים של מדינת ישראל. גבעת רם ממוקמת מעל לעמק המצלבה ובסמוך לשכונות ניות ונווה שאנן.
בין המבנים המצויים בגבעת רם:
הכנסת, קריית הממשלה, קריית הלאום, מבנה משרד החוץ, בית המשפט העליון ובנק ישראל.
קמפוס גבעת רם הקרוי על שם אדמונד י' ספרא של האוניברסיטה העברית הכולל גם את האקדמיה ללשון העברית, האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, המרכז הארצי לבחינות ולהערכה ומכללת אורט. בסמוך לאוניברסיטה: ג'וינט ישראל, התיכון ליד האוניברסיטה ואצטדיון גבעת רם.
הספרייה הלאומית, הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל, מוזיאון ישראל, מוזיאון ארצות המקרא ירושלים ומוזיאון המדע בירושלים.
בגבעת רם מצויים גם הפארקים הציבוריים הגדולים בירושלים: גן סאקר וגן הוורדים.
מקור השם

למקור השם יש מספר גרסאות:
מקור השם במלחמת העצמאות. בסוף 1947 ובתחילת 1948 פשטה ההגנה על הכפר שייח' באדר והכפר ננטש. ההגנה ביקשה להחזיק במקום חיל מצב. מפקד המחוז, ישראל עמיר, חשש כי השתלטות האצ"ל והלח"י על הכפר תגרום להופעת הבריטים, וכך ייכשל ניסיונה של ההגנה ליצור קשר בין השכונות היהודיות במערב העיר. מפקד הגדנ"ע בירושלים, יהושע אריאלי, הציע לעמיר להציב כוח מפקדי גדנ"ע בשייח' באדר, שיוכל לגור ולאמן שם את הגדנ"עים הירושלמים, כ-1,500 במספר. עמיר נענה להצעה ובינואר 1948 הוקם בסיס גדנ"ע בשייח' באדר. דוד רשף (אז רבסקי), מפקד הגדנ"ע הארצי, טבע שם זמני לבסיס: "כפר הנוער", אך בעצה אחת החליפו מפקדי הגדנ"ע בירושלים, יהושע אריאלי וצבי אנקורי, את השם ל"גבעת ריכוז מפקדים". מטעמי נוחיות שבראשי התיבות, קבעו אריאלי, אנקורי וסגל מפקדי הבסיס כי שם הבסיס יהיה "גבעת ר"ם". במפות הופיע שם הבסיס כ 'ר"מ', ובהמשך הפך השם ל"רם".
גרסה אחרת טוענת כי במלחמה רוכזו בגבעה זו המתגייסים הטריים של צה"ל, וראשי התיבות הם של "רמת מגויסים"..
לפי "מכתב למערכת" שהתפרסם בגיליון עיתון "חרות" מיום 3 באוגוסט 1948, הכותב מכנה את בית הקברות של שייח-באדר, הסמוך למשכן הכנסת, בשם "גבעת רע"ם".
במפת ירושלים משנת 1948 מופיעה שכונה בתכנון בכל שטח גבעת רם בשם "רחביה המורחבת". חברת הבניה נקראה "גבעת ר"מ בע"מ" והמאמצים להקמת השכונה החלו כמה שנים לפני מלחמת העצמאות.  [דרוש מקור: פוסטים בפייסבוק הם לא מקור היסטורי אמין]
הגבעה מול הכנסת נקראת בשם "גבעת הנשיא".
היסטוריה

בחלק המזרחי והצפוני של גבעת רם שכן עד למלחמת העצמאות הכפר הערבי שייח' באדר, שתושביו גורשו במהלך המלחמה. לאחר מלחמת העצמאות בנתה מדינת ישראל על שטח הכפר ההרוס את מוסדות השלטון, למעט משכן הכנסת שהוקם ב-1966 על שטח שהוחכר מהכנסייה היוונית-אורתודוקסית.
במהלך מלחמת העצמאות, כאשר לא הייתה גישה לבית הקברות בהר הזיתים, הוכשר בית העלמין בגבעת רם. בית קברות קטן זה קיים עד היום בסמוך לכנסת במעלה גן סאקר (בית עלמין דומה קיים במתחם בית החולים שערי צדק הישן ברחוב יפו).
לאחר הכרזתה של ירושלים כבירת מדינת ישראל בדצמבר 1949, הוחל בחיפוש אחר שטח במרכז ירושלים עבור מוסדות השלטון ומשרדי המדינה הראשיים. תחילה נעשה ניסיון לאתר שטח במרכז העיר ליד רחוב יפו, ומשלא נמצא, הוחלט לשכן את מוסדות השלטון בגבעת רם, על חורבות הכפר שייח' באדר. שלושת בנייני הממשלה הראשונים הוקמו בשנות ה-50 ללא כל תוכנית אב מסודרת לאזור שבו הם הוקמו ולאחר מכן בשנת 1966 הוקם לידם גם בניין הכנסת ללא תוכנית מתאר מסודרת למקום. בסוף שנות ה-80 החליטה הנהגת המדינה להכין תוכנית מסודרת עבור קריית הממשלה ועבור כל אזור גבעת רם והכניסה הראשית לירושלים. התוכנית החדשה נקראה בשם: "קריית הלאום" או בשם נוסף בשם: קריית האומה והיא כוללת בנוסף לבנייני הממשלה גם מוסדות תרבות לאומיים כגון: בניין הספרייה הלאומית, בניין הגלריה הלאומית, ובניין ארכיון המדינה.
פרויקט קריית הלאום כולל למעשה את תוכנית המיתאר החדשה של קריית הממשלה והשלמת בנייתם של כל משרדי הממשלה בירושלים, והעברת המשרדים השונים אל מבנים בגבעת רם.
לאחר חנוכת קריית הלאום מתוכננים לעבור אליה גם משרדי הממשלה המצויים כיום בקריית מנחם בגין במזרח העיר, כולל הקמתו של בניין חדש עבור המטה הארצי של משטרת ישראל.