stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וסילי סמיסלוב
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1935

גרסימוב (K Gerasimov) מול וסילי סמיסלוב, 1935, They Called Him "The Hand"
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1945

וסילי סמיסלוב מול רודקובסקי (Iosif Rudakovsky), 6.1945, Knights are Made for Outposts! Smyslov's Positional Masterpiece
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1959

מיכאל טל מול וסילי סמיסלוב, 18.9.1959, Smyslov Hoped This Game Wouldn't Become Famous Tal Had Other Plans
טיגראן פטרוסיאן מול וסילי סמיסלוב, 6.10.1959, Just A Boring Game Between Petrosian and Smyslov... Or is it?
מיכאל טל מול וסילי סמיסלוב, 18.10.1959, Mikhail Tal goes All Pirate On Smyslov Meet The Pirate Of Latvia
וסילי סמיסלוב מול סבטוזר גליגוריץ', 25.10.1959, 2,000 Spectators Roared When Smyslov Stopped The Clock - The Soviets Are in Shock
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1965

בובי פישר מול וסילי סמיסלוב, 26.8.1965 ,Fischer Crushes Smyslov via Telex Machine!
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1970 > התחרות הבין-אזורית בפאלמה דה מיורקה שבספרד

פישר ניצח עם 18.5/23 (חמישה עשר ניצחונות, שבע תוצאות תיקו והפסד בודד), שלוש וחצי נקודות לפני המקום השני.
בובי פישר מול וסילי סמיסלוב, 10.11.1970,Stronger Than Logic Smyslov vs Fischer Palma de Mallorca Interzonal (1970)
הערות שוליים

↑  The translation of Russian original. It contains the selection of 140 Smyslov's Best games from the period 1935 - 1957 fully annotated by former world's chess champion with many diagrams, tournament and Match Cross-Tables, Tournament and Match Results, Indexes of players and openings.
↑  Tigran V Petrosian vs Vasily Smyslov (1961) Pet Food, www.chessgames.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מיכאל בוטביניק | אלופי העולם בשחמט | הבא: מיכאל בוטביניק |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011900375305171  PLWABN: 9810546245405606  BIBSYS: 90051972  BNE: XX999659  BnF: cb17004504v (data)  GND: 118748599  ISNI: 0000 0000 7829 250X  LCCN: n81149880  LNB: 000186975  NKC: mzk2010473867  NLA: 35749268  NTA: 068493169  SELIBR: 310417  Trove: 1069936  VIAF: 106942152   WorldCat (עם VIAF): 106942152
דניס טרנטייב

דניס במדי זניט, 4 באוגוסט 2017
דניס סרגייביץ' טרנטייב (ברוסית: Дени́с Серге́евич Тере́нтьев; נולד ב-13 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן בבלטיקה קלינינגרד.
קריירה

דניס עשה את הופעת הבכורה בליגת העל במדי זניט ב-13 במאי 2012 במשחק נגד אנז'י.
ב-5 ביוני 2017, הוא חזר מרוסטוב לזניט וחתם על חוזה ל-3 שנים. בעונת 2019/2018 שיחק בקבוצת הבת זניט-2. בעונת 2019/2020 הושאל למשך עונה אחת באופה, כאשר את שער הבכורה במדיה הבקיע ב-5 ביולי 2020 במשחק נגד אורל שהסתיים בשוויון 1:1.
באוקטובר 2020 חתם ברוסטוב בה שיחק בעבר כמושאל.
הערות שוליים

↑  "Game report by RFPL". Russian Premier League. 15 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Денис Терентьев возвращается в «Зенит» (ברוסית). FC Zenit Saint Petersburg. 5 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
פלקנסטרו וירטוס רומא

ההיכל ביתי בזמן משחק
פלנקסטרו וירטוס רומא (מוכר יותר בשם הספונסר שלו לוטומטיקה רומא) הוא מועדון כדורסל איטלקי  מעיר הבירה, רומא, המשתתף בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
המועדון הוקם בשנת 1960 כתוצאה מאיחוד של שתי קבוצות מקומיות: "סן סאבה" ו"בורג'יו קבאלגרי". המועדון החדש נקרא  וירטוס אאורליה, אך כעבור זמן קצר מהיווסדו שמו שונה פעמים רבות, על פי שם מממן הקבוצה עד לשמו הנוכחי - לוטומטיקה רומא.
הישג השיא של המועדון הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1984.
בשנת 1994 נשרה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה השנייה אך למרות הירידה הצליחה רומא להישאר בכל זאת בליגה הראשונה בגלל שאחת הקבוצות שעלתה לליגה הראשונה באיטליה ויתרה על עלייתה עקב אי יכולתה להעמיד תקציב ראוי והולם לליגה הראשונה והיא העדיפה להישאר בליגה השנייה.
בינואר 2011 פוטר מאמן הקבוצה מתאו בוניצ'יולי בשל ההפסדים הרבים של הקבוצה בפתיחת העונה בליגת העל האיטלקית.
אולם הבית של המועדון שהוקם בשנת 1960, הוא "ארמון פיאזאלה", אך בעקבות הסכם חסות שונה שמו לפאלאלוטומטיקה, המכיל 12,200 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה האיטלקית:
אליפות (1): 1983
סגנות: 2008, 2013
הגביע האיטלקי :
גמר: 1990, 2006
הסופרקאפ האיטלקי:
זכייה (1): 2000
גביע אירופה לאלופות:
זכייה (1): 1984
גביע קוראץ':
זכייה (2): 1986, 1992
גמר: 1993
הגביע הבין יבשתי:
זכייה (1): 1984
אנדריי פאניוקוב

אנדריי ולדימירוביץ' פאניוקוב (ברוסית: Андрей Владимирович Панюков; נולד ב-25 בספטמבר 1994, מוסקבה, רוסיה) הוא שחקן כדורגל, המשחק כחלוץ במועדון קיז'ילזאר.
קריירה > במועדונים

פאניוקוב נולד במוסקבה, שם הוא החל לשחק כדורגל בבית הספר של "ספרטק מוסקבה". לאחר מכן עבר ל"לוקומוטיב", שיחק גם ב"מגהספירה" וב"מועדון הכדורגל מוסקבה", לאחר מכן הוא נרשם ללימודים בבית הספר של "דינמו".
במרץ 2011 נרשם כחלק מההרכב של "דינמו" לליגת העל הרוסית בכדורגל ועשה את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הנוער של דינמו ב-23 ביולי במשחק נגד רוסטוב (5:1), כשעלה כמחליף בדקה ה-78 ובדקה ה-82 כבר כבש את שער הבכורה שלו. בעונה 2010/11 שיחק 10 משחקים והבקיע שלושה שערים. בעונת 2011/12 שיחק 12 משחקים והבקיע 13 שערים, מה שהפך אותו למלך השערים של אליפות הנוער בעונה שבה קבוצת הנוער של "דינמו" גם זכתה באליפות הנוער.
בקיץ 2012 התקיים מחנה האימונים לפני פתיחת העונה והוא התאמן עם הקבוצה הבוגרת של "דינמו". ב-14 ביולי, במשחק ידידות נגד "יונגשילה" (7:2), הבקיע שלושער. ב-19 ביולי חתם על חוזה חדש עם המועדון למשך 3 שנים. ב-21 ביולי, במשחק נגד "וולגה ניז'ני נובגורוד" (0:1), עשה את הופעת הבכורה בליגת העל הרוסית בכדורגל. פאניוקוב עלה למגרש בדקה ה-78, כשהחליף את לאנדרו פרננדז. ב-31 באוקטובר, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של "דינמו", במה שהיה בעצם לשער הניצחון במשחק הגביע נגד "חימקי" (2:1).
ב-20 פברואר 2013 עבר לחימקי. ב-4 בפברואר 2014 הושאל ל"ספרטק נלצ'יק". ב-25 ביולי 2014 הושאל לבלטיקה קלינינגרד. ההסכם נחתם לתקופה של שנה עם אופציה לסיום ההשאלה בחורף 2015. בנובמבר 2014, המועדון והשחקן משכו ידם מהחוזה בהסכמה הדדית.
ב-19 בינואר 2015 פאניוקוב הושאל לקבוצת אטלנטאס הליטאית בשורותיה שיחק עד סוף עונת 2014/15. במשחק הבכורה שלו, ב-28 בפברואר 2015, הבקיע 4 שערים נגד. מועדון "טרקאי". ב-17 במרץ 2015 הבקיע 4 שערים גם במשחק המחזור הרביעי בליגת העל הליטאית נגד "שיאוליאי" (שהסתיים בתוצאה 5:0). לאחר סיום החוזה עם "דינמו" ביוני 2015, נשאר ב"אטלנטאס".
ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לקבוצת "אז'אקסיו" מהליגה הצרפתית לעונה אחת וב-16 ביולי 2016 חזר לאטלנטאס.
בקיץ 2016 הושאל לקבוצת "ספורטינג בראגה" הפורטוגזית למשך שנה, עם אופציה לרכישה על ידי הקבוצה. במהלך העונה הוא הועבר לקבוצה השנייה ושיחק רק 6 משחקים. ב-30 בינואר 2017 החוזה הסתיים בהסכמה הדדית. בפברואר 2017 חזר ל"אטלנטאס".
ב-10 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים עם זניט סנקט פטרבורג. הופעת הבכורה שלו במדי זניט היה ב-20 באוגוסט במשחק נגד אמקר (1:0), כשעלה כמחליף בדקה ה-80. לאחר מכן הושאל לקבוצת זניט-2, בה הפך לחלוץ מרכזי.
באוגוסט 2018 הושאל לקבוצת אורל. את שער הבכורה הבקיע במשחק נגד ארסנל טולה, במסגרת המחזור התשיעי, כשהבקיע דאבל וסייע לקבוצתו לנצח. בתום עונת 2018/2019 נרכש על ידי אורל תמורת 300 אלף יורו.
קריירה > בנבחרת

ב-2011, הוא שיחק עבור נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17, שותף בשלושה משחקים.
סטטיסטיקה

| מועדון | טורניר | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | מפעלים אירופיים> הופעות | מפעלים אירופיים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה דינמו מוסקבה | פרמייר ליג | 2012/13 | 3 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 5 | 1 |
| רוסיה דינמו מוסקבה | פרמייר ליג | 2013/14 | 3 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 4 | 1 |
| רוסיה דינמו מוסקבה | סך הכל | סך הכל | 6 | 1 | 2 | 1 | 1 | 0 | 9 | 2 |
| ←רוסיה חימקי | ליגת הכדורגל הלאומית | 2012/13 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| ←רוסיה חימקי | סך הכל | סך הכל | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| ←רוסיה ספרטק (נצ') | ליגת הכדורגל הלאומית | 2013/14 | 12 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 12 | 2 |
| ←רוסיה ספרטק (נצ') | סך הכל | סך הכל | 12 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 12 | 2 |
| ←רוסיה בלטיקה | ליגת הכדורגל הלאומית | 2014/15 | 7 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 9 | 1 |
| ←רוסיה בלטיקה | סך הכל | סך הכל | 7 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 9 | 1 |
| ←ליטא אטלנטאס | ליגה A | 2015 | 15 | 17 | 3 | 0 | 2 | 0 | 15 | 17 |
| ←ליטא אטלנטאס | סך הכל | סך הכל | 15 | 17 | 3 | 0 | 2 | 0 | 20 | 17 |
| ליטא אטלנטאס | ליגה A | 2015 | 5 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 |
| ליטא אטלנטאס | ליגה A | 2016 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 4 | 0 |
| ליטא אטלנטאס | ליגה A | 2017 | 14 | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 14 | 11 |
| ליטא אטלנטאס | סך הכל | סך הכל | 21 | 14 | 0 | 0 | 2 | 0 | 23 | 14 |
| ליטא אטלנטאס | סך הכל באטלנטאס | סך הכל באטלנטאס | 36 | 31 | 3 | 0 | 4 | 0 | 43 | 31 |
| ←צרפת אז'אקסיו | ליגת המשנה הצרפתית | 2015/2016 | 23 | 6 | 3 | 0 | 0 | 0 | 26 | 6 |
| ←צרפת אז'אקסיו | סך הכל | סך הכל | 23 | 6 | 3 | 0 | 0 | 0 | 26 | 6 |
| צרפת אז'אקסיו ב' | ליגת חובבנית 2 | 2015/2016 | 5 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 7 |
| צרפת אז'אקסיו ב' | סך הכל | סך הכל | 5 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 7 |
| ←פורטוגל בראגה ב' | ליגת המשנה הפורטוגזית | 2015/2016 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 |
| ←פורטוגל בראגה ב' | סך הכל | סך הכל | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 |
| רוסיה זניט | פרמייר-ליג | 2017/2018 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| רוסיה זניט | סך הכל | סך הכל | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| רוסיה זניט-2 | ליגת הכדורגל הלאומית | 2017/2018 | 23 | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 23 | 13 |
| רוסיה זניט-2 | סך הכל | סך הכל | 23 | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 23 | 13 |
| ←רוסיה אורל | פרמייר-ליג | 2018/2019 | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 |
| ←רוסיה אורל | סך הכל | סך הכל | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 |
תארים > קבוצתיים

גביע חבר המדינות 2013
אליפות רוסיה בכדורגל לנוער: 2011/2012
תארים > אישיים

מלך השערים של ליגת הכדורגל הלאומית לעונת 2011/2012 (13 שערים)
הערות שוליים

↑  גביע רוסיה, הגביע הליטאי, גביע צרפת
↑  ליגת האלופות, הליגה האירופית
אסון לה מאן

| --- | --- |
 תאריך:  11 ביוני 1955 
 מיקום:  מסלול המרוצים של סארת 
 קואורדינטות:  47°57′00″N 0°12′26″E﻿ / ﻿47.9499°N 0.207222°E﻿ / 47.9499; 0.207222
 הרוגים:  84 
 פצועים:  120 
  (למפת פיי דה לה לואר מוגדלת) נאנט אנז'ה לאוואל לה מאן לה רוש סור-יון  ברטאן נורמנדי סאנטר- עמק הלואר  אקיטן החדשה מפרץ ביסקאיה אסון לה מאן(למפת פיי דה לה לואר רגילה) נאנט אנז'ה לאוואל לה מאן לה רוש סור-יון  ברטאן נורמנדי סאנטר- עמק הלואר  אקיטן החדשה מפרץ ביסקאיה אסון לה מאן
 
אסון לה מאן התרחש ביוני 1955 במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן. באסון נהרגו נהג המרוצים פייר לאבק ועוד 83 צופים, ו-120 נוספים נפצעו. הייתה זו התאונה הקשה ביותר בתולדות הספורט המוטורי ובעקבותיה נעשו שינויים רבים בתחום הבטיחות במרוצי מכוניות.
מותו של לאבק, נהגה של קבוצת מרצדס, הוביל את הקבוצה לפרוש מהשתתפות במרוצי מכוניות, פרישה שנמשכה עד לשנת 1989.
רקע

מרוץ 24 השעות של לה מאן הוא מרוץ סיבולת למכוניות ספורט, הוותיק והיוקרתי בתחום, המתקיים מדי שנה במהלך חודש יוני. פייר לאבק בן ה-49 נבחר על ידי קבוצת מרצדס לנהוג בתחרות של שנת 1955. לאבק התפרסם לאחר שבמרוץ בשנת 1952 נהג במשך 23 שעות ברציפות, למרות שהיה נהג שיכל להחליף אותו. הוא הוביל במרוץ אך לא ניצח לאחר שבשל תשישותו נכשל בהעברת הילוך, דבר שגרם לפגיעה בטלטל ולהשבתת הרכב 45 דקות לפני סיום המרוץ.
באותה שנה הציגה מרצדס את דגם ה-300SLR החדש, שזכה להצלחה במרוצים שונים, כולל המילה מילייה האיטלקי. מרכב הרכב העשוי ממגנזיום קל משקל סייע בהפחתת משקל הרכב ולעלייה בביצועים. ביצועי המכונית חייבו את מהנדסי החברה להוסיף לרכב מעצור אוויר, על מנת שיסייע למכונית לבלום בתנאים שונים.
אמצעי בטיחות, שכיום נפוצים מאוד, לא היו בשימוש באותה התקופה. המסלול בו נערך המרוץ, כמעט ולא השתנה מאז בנייתו בשנת 1923, תקופה בה מכוניות מרוץ הגיעו למהירות מרבית של כ-100 קמ"ש. בשנת 1955 עמדה המהירות המרבית על 300 קמ"ש. חגורות בטיחות לא הותקנו במכוניות, בשל ההנחה שבמקרה תאונה עדיף לנהג לעוף מתוך כלי הרכב ולא להישאר לכוד ברכב בוער.
ב-11 ביוני 1955 יצא לדרכו מרוץ 24 השעות. אסטון מרטין, יגואר, פורשה, פרארי ומזארטי התחרו על ההובלה במרוץ. קצב המרוץ היה מהיר ושיאי ההקפות נשברו במהלכו מספר פעמים.
התאונה

במהלך השעה השלישית של המרוץ, האט מייק הות'ורן, נהגה של קבוצת יגואר, על מנת להיכנס לרחבת הטיפולים. לאנס מקלין, נהגה של קבוצת אוסטין, שהיה צמוד להות'ורן, פנה חדות על מנת להימנע מהתנגשות ברכב שלפניו. כתוצאה מהסטייה פגע ברכבו של לאבק שנסע במהירות של 200 קמ"ש. כתוצאה מההתנגשות התפרקה מכוניתו של לאבק והתעופפה באוויר. לאחר שנחתה, התלקחה המכונית. חלקים שונים מתוך המכונית, ביניהם המנוע הבוער, התעופפו לתוך קהל הצופים. לאבק נהרג באופן מיידי לאחר הפגיעה. כתוצאה מהפיצוץ ומהחלקים שפגעו בקהל נהרגו 83 צופים ו-120 צופים נוספים נפצעו.
לאחר פינוי ההרוגים והפצועים נמשך המרוץ. הות'ורן המשיך להתחרות וסיים את המרוץ כמנצח. חואן מנואל פנג'יו, נהג נוסף של קבוצת מרצדס, שהיה סמוך מאוד למקום התאונה בעת התרחשותה, הצליח לחמוק מפגיעה בשלושה רכבים שהיו לפניו והמשיך להתחרות.
בעקבות התאונה

לוויות ההרוגים נערכו למחרת היום. בעיתונות הצרפתית הופיעו תמונות של מייק הות'ורן חוגג עם בקבוקי שמפניה בסיום המרוץ, חגיגות שזכו לתגובות נזעמות.
עונת 1955 באליפות העולם למכוניות ספורט נמשכה כסדרה עם מרוצים בבריטניה ובאיטליה. קבוצת מרצדס ניצחה את שני המרוצים, אך בסיום העונה הודיעה על הפסקת הפעילות של החברה בספורט המוטורי והתמקדות בייצור מכוניות סדרתיות בלבד. מספר נהגים, ביניהם פנאג'יו, נמנעו מהשתתפות במרוץ בשנים שלאחר מכן.
החקירה הרשמית לאירוע קבעה כי הות'ורן לא היה אשם באירוע וכי התאונה נגרמה כחלק מהמרוץ. האשמה הוטלה על תכנון המסלול הלקוי והעדר של תקני בטיחות. בעקובת הדו"ח נהרסו יציעי הצופים ורחבות הטיפולים סביב המסלול ונבנו מחדש.
בעקבות האירוע הושעו כל מרוצי המכוניות בספרד, צרפת, גרמניה ושווייץ עד לקביעת תקני בטיחות. בעוד שברוב המדינות חזרו להתחרות זמן קצר לאחר האירוע, האיסור בשווייץ נותר על כנו עד שנת 2015, בה חלה הקלה באיסור המאפשרת קיום תחרויות במכוניות חשמליות בלבד. ביוני 2018 התקיים לראשונה מרוץ מסגרת אליפות הפורמולה אי.
הערות שוליים

↑  On Auto Racing’s Deadliest Day, New York Times, 11 June 2015
↑  אסף בר-שי, ‏צפו: שלב אחרי שלב, תאונת המרוצים הקשה בהיסטוריה, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2012
↑  How racing's deadliest crash haunts this 1956 Le Mans lap, Road and Track, 1 June 2015
↑  Switzerland raedy to race electric, juliusbaer.co, 16 March 2015
מרצדס 300SLR, הדגם בו נהג פייר לאבק
שלט זיכרון לנפגעי התאונה הקטלנית במסלול לה מאן
ארי (כדורגלן)

ארי במדי ספרטק מוסקבה, 2013
אריקלנס דה סילבה פריירה (בפורטוגזית: Ariclenes da Silva Ferreira; ברוסית: Арикленес да Силва Феррейра; נולד ב-11 בדצמבר 1985 בפורטלזה, ברזיל), הידוע בכינוי ארי, הוא כדורגלן עבר ברזילאי-רוסי.
הוא התחיל את קריירת המשחק שלו ב-2005 במועדון פורטלזה. חתם במועדון השוודי קלמר שנה אחת מאוחר יותר. אחרי שתי עונות וחצי בא.ז. אלקמאר, הוא שיחק בקבוצות ליגת העל הרוסית בספרטק מוסקבה, קרסנודאר ולוקומוטיב מוסקבה.
קריירה

הוא החל את הקריירה המקצוענית במדי קלמר מהליגה השוודית בעונת 2006, בשורותיה הבקיע 15 שערים בעונת הבכורה והוכתר למלך השערים של העונה בשוודיה. במאי 2007 חתם ל-5 שנים בא.ז. אלקמאר ההולנדית. במדיה זכה באליפות הולנד בעונת 2008/09.
בינואר 2010 עבר לרוסיה, תחילה חתם בספרטק מוסקבה תמורת 3 מיליון יורו. לאחר מכן באוגוסט 2013 חתם לשלוש שנים בקרסנודאר והתבלט כחלוץ מרכזי, אך לא הצליח לזכות עם הקבוצה בתארים. ב-2017 הושאל ללוקומוטיב מוסקבה, במדיה זכה בגביע הרוסי, באליפות המדינה ובסופרקאפ לפני שחזר לקרסנודאר ביולי 2018.
בקיץ 2018 קיבל אזרחות רוסית ובנובמבר 2018 זומן לסגל הנבחרת למשחקי ליגת האומות נגד שוודיה, במקומו של ארטיום דזיובה שנפצע.
לאחר פרישתו ממשחק מונה בדצמבר 2024 למנהל ספורטיבי במועדון טורפדו מוסקבה.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | אליפות | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | טורנירים ביניבשתיים> הופעות | טורנירים ביניבשתיים> שערים | טורנירים אחרים> הופעות | טורנירים אחרים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים | סך הכל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פוטלזה | 2006 | אליפות ברזיל | 3 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | 3+ | 0+ |  |
| קלמאר | 2006 | ליגת העל השוודית | 23 | 15 | ? | ? | 3 | 3 | — | — | 26+ | 18+ |  |
| קלמאר | 2007 | ליגת העל השוודית | 12 | 3 | ? | ? | ? | ? | — | — | 12+ | 3+ |  |
| קלמאר | סך הכל | סך הכל | 35 | 18 | ? | ? | 3+ | 3+ | 0 | 0 | 38+ | 21+ |  |
| א.ז. אלקמאר | 2007–08 | ליגת העל ההולנדית | 29 | 9 | 0 | 0 | 3 | 1 | — | — | 32 | 10 |  |
| א.ז. אלקמאר | 2008/09 | ליגת העל ההולנדית | 20 | 9 | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | 21 | 9 |  |
| א.ז. אלקמאר | 2009/10 | ליגת העל ההולנדית | 6 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | — | — | 10 | 0 |  |
| א.ז. אלקמאר | סך הכל | סך הכל | 55 | 18 | 4 | 0 | 4 | 1 | 0 | 0 | 63 | 19 |  |
| ספרטק מוסקבה | 2010 | ליגת העל הרוסית | 24 | 7 | 0 | 0 | 4 | 2 | — | — | 28 | 9 |  |
| ספרטק מוסקבה | 2011/12 | ליגת העל הרוסית | 38 | 10 | 3 | 1 | 7 | 3 | — | — | 48 | 14 |  |
| ספרטק מוסקבה | 2012/13 | ליגת העל הרוסית | 27 | 4 | 2 | 0 | 8 | 2 | — | — | 37 | 6 |  |
| ספרטק מוסקבה | סך הכל | סך הכל | 89 | 21 | 5 | 1 | 19 | 7 | 0 | 0 | 113 | 29 |  |
| קרסנודאר | 2013–14 | ליגת העל הרוסית | 18 | 6 | 3 | 1 | — | — | — | — | 21 | 7 |  |
| קרסנודאר | 2014/15 | ליגת העל הרוסית | 26 | 7 | 2 | 1 | 10 | 6 | — | — | 38 | 14 |  |
| קרסנודאר | 2015/16 | ליגת העל הרוסית | 21 | 5 | 4 | 0 | 11 | 1 | — | — | 36 | 6 |  |
| קרסנודאר | 2016/17 | ליגת העל הרוסית | 11 | 4 | 2 | 1 | 6 | 2 | — | — | 19 | 7 |  |
| קרסנודאר | סך הכל | סך הכל | 76 | 22 | 11 | 3 | 27 | 9 | 0 | 0 | 114 | 34 |  |
| לוקומוטיב מוסקבה | 2016/17 | ליגת העל הרוסית | 9 | 6 | 3 | 0 | — | — | — | — | 12 | 6 |  |
| לוקומוטיב מוסקבה | 2017/18 | ליגת העל הרוסית | 8 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 11 | 1 |  |
| סך הכל | סך הכל | ליגת העל הרוסית | 17 | 7 | 3 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 23 | 7 |  |
| קרסנודאר | 2018/19 | ליגת העל הרוסית | 8 | 6 | 0 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 11 | 7 |  |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 281 | 89 | 27+ | 5+ | 58+ | 21+ | 1 | 0 | 366 | 115 |  |
הערות שוליים

1 2  "Ari on the move to Alkmaar". UEFA.com. 28 במאי 2007. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kalmars Ari till AZ Alkmaar". Sveriges Television. 28 במאי 2007. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Карпин: за Ари заплатили около € 3 млн. Championat.com.
↑  "Ari Da Silva Ferreira". svenskfotboll.se (בשוודית). Svenskfotboll. נבדק ב-25 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הופעה אחת במשחק הסופר קאפ הרוסי 2017
ולדימיר פדוטוב

ולדימיר גאורגייביץ' פדוטוב (ברוסית: Влади́мир Григо́рьевич Федо́тов;‏ (18 בינואר 1943, מוסקבה, ברית המועצות — 29 במרץ 2009, מוסקבה, רוסיה) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סובייטי- רוסי.
מחזיק בשיא ההופעות במדי צסק"א באליפות ברית המועצות (בשנים 1960–1975 והופיע ב-382 משחקים, הבקיע 92 שערים). במדי הנבחרת הסובייטית שיחק 22 משחקים והבקיע 4 שערים. הוא בנו היחיד של שחקן הכדורגל גריגורי פדוטוב וגיסו של המאמן קונסטנטין בסקוב (היה נשוי לבתו, ליובוב קונסטנטינובנה).
אצטדיון לוז'ניקי

| --- | --- |

 על שם:  ולדימיר איליץ' לנין 
 שמות קודמים:  אצטדיון לנין
 מיקום:  רוסיה חמובניקי, מוסקבה, רוסיה
 קואורדינטות:  55°42′57″N 37°33′13″E﻿ / ﻿55.715833333333°N 37.553611111111°E﻿ / 55.715833333333; 37.553611111111
 אבן יסוד:  1955
 תקופת הפעילות:  31 ביולי 1956 – הווה (68 שנים)
 שופץ:  1995–1997, 2013–2017
 הורחב:  2007–2008
 בעלים:  ממשלת מוסקבה
 מפעיל:  איגוד הכדורגל הרוסי
 משטח:  דשא טבעי
 קבוצות:  נבחרת רוסיה בכדורגל
 מושבים:  81,006
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 Luzhniki.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) אצטדיון לוז'ניקי(למפת מוסקבה רגילה) אצטדיון לוז'ניקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זירת הספורט הגדולה במתחם האולימפי לוז'ניקי (ברוסית: Большая спортивная арена Олимпийского комплекса Лужники) או בקיצור אצטדיון לוז'ניקי (ברוסית: Стадион Лужники), השוכן בעיר מוסקבה, הוא הגדול באצטדיוני הספורט שברוסיה. האצטדיון ממוקם במתחם האולימפי לוז'ניקי (הכולל גם את זירת הספורט הקטנה). בעבר נקרא המבנה "האצטדיון המרכזי על שם לנין" (ברוסית: Центральный стадион имени В. И. Ленина).
שימש כאצטדיון האולימפי באולימפיאדת מוסקבה (1980).
היסטוריה

האצטדיון נחנך בשנת 1956 והפך לאצטדיון הכדורגל העיקרי והמרכזי של ברית המועצות ולאחר מכן רוסיה ושימש כמגרש הבית של נבחרת ברית המועצות בכדורגל.
ב-1980 שימש האצטדיון כאצטדיון האולימפי של אולימפיאדת מוסקבה. נערכו בו טקסי הפתיחה והנעילה, תחרויות האתלטיקה הקלה, משחק הגמר של טורניר הכדורגל ותחרויות קפיצות הראווה במסגרת תחרויות הרכיבה.
ב-1982 התרחש באצטדיון אסון שנודע בשם אסון לוז'ניקי, בו נמחצו למוות 67 אוהדים על פי המניין הרשמי במהלך משחק גביע אופ"א.
בשנות ה-90 ובשנות ה-2000 עד שנת 2013 שימש כמגרשן הבייתי של טורפדו מוסקבה, ספרטק מוסקבה, צסק"א מוסקבה ונבחרת רוסיה בכדורגל שמשתמשת בו כמגרש הבית החל מנובמבר 2017 לאחר שחנכה את האצטדיון המשופץ במשחק ידידות נגד נבחרת ארגנטינה בכדורגל, שנערך ב-11 בנובמבר 2017.
בעת אולימפיאדת מוסקבה הכיל האצטדיון 103,000 מקומות. בשיפוץ מקיף שעבר האצטדיון ב-1996 הופחת מספר המקומות ומעל היציעים הוקם גג.
בשל האקלים הקר במוסקבה, הותקן באצטדיון משטח דשא סינתטי, כתחליף למשטח דשא טבעי אשר לא עמיד בתנאי מזג האוויר קרים במיוחד ואת משטח הדשא הקיף משטח אספלט אשר משמש עבור תחרויות אתלטיקה שונות. ברם, בסוף שנת 2013, עת הכיל האצטדיון כ-78,000 מקומות ישיבה, החלו להתבצע באצטדיון עבודות מקיפות שכללו את הריסת האצטדיון, תוך שמירה על המעטפת החיצונית וגג האצטדיון ובניית היציעים מחדש ללא מסלול האתלטיקה, כך שיהיו קרובים לכר הדשא. לאחר סיום העבודות מכיל האצטדיון 81,000 מקומות ישיבה ומשטח הדשא הסינתטי הוחלף בדשא טבעי. האצטדיון אירח את משחק הפתיחה ומשחק גמר מונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה.
טקס הפתיחה והנעילה, משחקי חצי הגמר השני וגמר מונדיאל 2018 נערכו באצטדיון. לקראת המונדיאל עבר האצטדיון שיפוץ מקיף, במסגרתו בוטלו מסלולי האתלטיקה והיציעים הגיעו עד לקו הדשא.
ב-10 במאי 2013 נערך משחק כדורגל בין ספרטק מוסקבה לקריליה סובייטוב סמרה והיה זה המשחק הרשמי האחרון לפני סגירת האצטדיון לצורך שיפוצו. מתחילה תוכנן לסיים את השיפוצים עד סוף שנת 2016 ואלה הושלמו לבסוף רק ביוני 2017, לקראת אירוח גביע הקונפדרציות 2017.
אתר StadiumDB הכתיר את האצטדיון בתור האצטדיון הטוב ביותר לשנת 2017.
אירועי ספורט גדולים שנערכו באצטדיון

בשנת 1957 נערך באצטדיון המשחק המכריע באליפות העולם בהוקי קרח, בין נבחרת שוודיה לנבחרת ברית המועצות. המשחק משך 55000 צופים והחזיק בשיא העולמי לקהל במשחק הוקי קרח עד 2001.
בשנת 1980 האצטדיון שימש כאצטדיון המרכזי באולימפיאדת מוסקבה. באותה עת היו באצטדיון 103,000 מושבים. באצטדיון נערכו טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה, תחרויות האתלטיקה, משחק גמר הכדורגל ותחרויות קפיצות הסוסים.
ב-20 באוקטובר 1982 נהרגו באצטדיון 67 צופים באירוע המכונה "אסון לוז'ניקי".
בשנת 1989 נערך באצטדיון "פסטיבל המוזיקה והשלום של מוסקבה" במטרה לגשר בין ארצות הברית וברית המועצות באמצעות הופעה של להקות רוק. האירוע נמשך יומיים והיה האירוע הראשון בו הופיעו להקות מוזיקת רוק כבד בברית המועצות. בין היתר הופיעו בפסטיבל בון ג'ובי, הסקורפיונז, אוזי אוסבורן, Skidrow וגורקי פארק.
בשנת 1999 נערך באצטדיון משחק גמר גביע אופ"א בין פארמה ואולימפיק מרסיי.
ב-21 במאי 2008, האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות בו ניצחה מנצ'סטר יונייטד.
בשנת 2013 אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה ה-14.
בשנת 2018 האצטדיון אירח שבעה ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה : 4 משחקים משלב הבתים (כולל משחק הפתיחה), אחד ממשחקי שמינית הגמר, אחד ממשחקי חצי הגמר ומשחק הגמר בו הוכתרה צרפת לאלופת העולם.
גלריה

אצטדיון לוז'ניקי ב-1960
בפתיחת אולימפיאדת מוסקבה (1980)
סגירת אולימפיאדת מוסקבה (1980)
גמר ליגת האלופות 2008
אליפות העולם באתלטיקה 2013
גמר המונדיאל 2018
הערות שוליים

↑  «Звезда» публикует первые кадры «Лужников» после реконструкции
↑  Реконструкция «Лужников» идёт с опережением графика на три месяца
↑  В мэрии Москвы опровергли информацию о планируемом сносе «Лужников»
↑  «Лужники» выбрали генерального проектировщика реконструкции стадиона
↑  Реконструкция БСА Лужники на сайте Департамента Строительства
↑  Последний матч чемпионата России в «Лужниках» пройдёт в мае 2013 года
↑  Реконструкция «Лужников» идет с опережением графика на три месяца — Хуснуллин
↑  Интервью Главного архитектора Москвы Сергей Кузнецов 23.10.2013
↑  Завершено 50 % работ по устройству железобетонного каркаса стадиона «Лужники»
↑  В «Лужниках» завершён монтаж конструкций кровли
↑  В «Лужниках» приступили к работам по кирпичной кладке стен
↑  На стадионе «Лужники» начался монтаж покрытия трибун
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n00098613  MusicBrainz: c5aed7ef-f406-487f-9cf8-1cae2eb6432b  VIAF: 132488887   WorldCat (עם VIAF): 132488887
בוסנה סרייבו

בוסנה סרייבו (בבוסנית: Košarkaški klub Bosna) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר סרייבו, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ונשיאה הראשון היה ד"ר נדזאד ברקיץ'.
ההישג הגדול ביותר שלה הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1979 לאחר ניצחון בגמר מול אמרסון וארזה. ובעונה שלפני כן הגיעה עד לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד.
בעונות 2001–2010 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. ובעונת 2010/11 השתתפה ביורוצ'לנג' והודחה על ידי נאנסי בשלב רבע הגמר.
מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה בהיכל סמראנש המכיל 12,000 ונקרא על שם הנשיא השביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי חואן אנטוניו סמראנש.
תארים והישגים

הליגה הבוסנית :
אליפות (4): 1999, 2005, 2006, 2008.
מקום שני: 1998, 2000, 2004, 2007.
הגביע הבוסני :
זכייה (3): 2005, 2009, 2010.
גמר: 2004, 2007.
הליגה היוגוסלבית :
אליפות (3): 1978, 1980, 1983.
מקום שני: 1979.
הגביע היוגוסלבי :
זכייה (2): 1978, 1984.
גמר: 1980, 1986.
גביע אירופה לאלופות :
אליפות (1): 1979
מקום שלישי: 1980, 1981, 1984
גביע קוראץ'
גמר: 1978