stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרד ומשול
בעידן המודרני

המושג "הפרד ומשול" מוגדר כשיטה לפצל שליטה, אוכלוסייה ומוקדי עוצמה, אשר במשותף עלולים להקשות על השליט. מקיאבלי הציע ליישם אסטרטגיה צבאית זו בספרו "אמנות המלחמה" (Dell'arte della guerra). על המנהיג לעשות כל מאמץ כדי לפצל את כוחות האויב, בין אם על ידי שיעורר חשד בקרב המצביא לגבי נאמנות של חלק מהכוחות, ובין אם יספק לו מניע לפזר כוחותיו. שיטה זו תביא להחלשת האויב.
דוגמאות לשימוש במדיניות זו:
פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא דוגמאות לא מפורטות, ובחלקן לא ברור אין הן מתאימות למושג הפרד ומשול.
באירופה - בזמן מהפכת אוקטובר ברוסיה מפלגת הבולשביקים ניסתה לסכסך בין הסוציאליסטים הימניים, האנרכיסטים והרוסים הלבנים כך שהם ה"אדומים" יהיו לגוף  החזק בברית המועצות, אשר יקבל על עצמו את השליטה על המדינה. דוגמאות נוספות יש מהונגריה של מתיאש ראקושי ובגרמניה הנאצית.
בקפריסין, האימפריה הבריטית רצתה לשמור על השליטה על האי שהגן אסטרטגית על תעלת סואץ על ידי כך שמנעה איחוד בין הרוב היווני לבין המיעוט הטורקי.
במזרח התיכון, הסכם סייקס–פיקו הביא לפיצול כוחות באזור.
דוגמאות נוספות יש באפריקה, באסיה ואף בניסיונות למנוע שוויון זכויות ממיעוטים לאומיים, דתיים או גזעיים.
במקורות יהודיים

התלמוד מתאר מקרה שבו אנטונינוס קיסר התייעץ עם רבי יהודה הנשיא על התמודדות עם יריבים פוליטיים ורבי ייעץ לו שיטה בסגנון הפרד ומשול:
אמר ליה [לו] אנטונינוס: מצערין לי חשובי [רומאי] [מצערים אותי חשובי הרומאים] שבממלכתי, ומה אעשה כנגדם? מה עשה רבי? מעייל ליה לגינא [הכניס אותו לגינה], כל יומא עקר ליה פוגלא ממשרא קמיה [בכל יום עקר צנון מהערוגה שהיתה לפניו]. אמר אנטונינוס, שמע מינה הכי קאמר לי [למד מכאן שכך אמר לי]: את קטול חד חד מינייהו [אתה הרוג אחד אחד מהם], ולא תתגרה בהו בכולהו [בהם בכולם] יחד
ראו גם

אד הומינם
דגל כוזב
הסתה
חברת קש
לוחמה פסיכולוגית
פוליטיקה של זהויות
שיטת הסלמי
תרבות הפחד
הערות שוליים

↑  ספר א' פרק 8 ה'
↑  אברהם שליט, המשטר הרומאי בארץ ישראל, עמ' 34
| אמנות המלחמה |
| --- | --- | --- |
| אמנות המלחמה | טקטיקה • אופרטיבה צבאית • אסטרטגיה • דוקטרינה צבאית • תורת לחימה • הונאה |  |
| מושגי יסוד | לחימה • קרב • מערכה • מלחמה • מלחמה כוללת • מלחמת מנע • לוחמת חלל • לוחמה אווירית • לוחמה ימית • לוחמת תמרון • לוחמת שחיקה • לוחמה אסימטרית • מלחמה בטרור • מלחמת אזרחים • צבא |  |
| הוגים וספרים | סון דזה / אמנות המלחמה • וגטיוס / מדעי הצבא • קרל פון קלאוזביץ / על המלחמה • אלפרד פון שליפן • בזיל הנרי לידל הארט / אסטרטגיה של גישה עקיפה • מרטין ון קרפלד |  |
| טקטיקה ומערכים צבאיים | טקטיקה ומערכים צבאיים |  |
| מערכים צבאיים |  מערך ריבוע • פלנקס • טסטודו • אימפי |  |
| טקטיקה | מכה מקדימה • מלחמת בזק • מתקפת נגד • אדמה חרוכה • קרב בלימה • מצור • הסגר • תנועת מלקחיים • כיתור • איגוף • איגוף אנכי • מארב • תקיפה אווירית • הפצצה טקטית • דיכוי הגנה אווירית • הפצצה אסטרטגית • לוחמה בשטח בנוי • לוחמת מנהרות • לוחמת שריון • לוחמה הררית • לוחמה מדברית • לוחמה אמפיבית • לוחמה נגד צוללות • לוחמה ביולוגית • לוחמה כימית • לוחמת רשת ("סייבר") • לוחמה אלקטרונית • לוחמה פסיכולוגית • לוחמה משפטית • לוחמה כלכלית • לוחמה לא קונבנציונלית • הפרד ומשול • מבצעים מיוחדים • גרילה • טרור • מפת מבצע |  |
| טקטיקות של | פרשים • חי"ר • שריון • ארטילריה • לחימה אווירית • לחימה ימית |  |
| אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה | אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה |  |
| בעת העתיקה | הטקטיקה והאסטרטגיה היוונית • הטקטיקה והאסטרטגיה ההלניסטית • הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית |  |
| בימי הביניים | הטקטיקה והאסטרטגיה המוסלמית • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בימי הביניים • הטקטיקה והאסטרטגיה המונגולית |  |
| בעת החדשה | הטקטיקה והאסטרטגיה האמריקאית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה גרמנית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה סובייטת בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה במאה ה-20 |  |
השריר כופף הזרת הקצר (כף יד)

| --- | --- |
 שיוך:  flexor digiti minimi brevis, hypothenar muscle, ישות אנטומית מסוימת 
 עצבוב:  deep branch of ulnar nerve
 פעולת שריר:  flexion of the fingers 
 שריר נגדי:  השריר פושט הזרת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (464) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. brevis flexor digiti minimi 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.063 
 TA2 (2019):  2530 
 FMA:  37383 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C1384496 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
השריר כופף הזרת הקצר (TA: Musculus flexor digiti minimi brevis manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת). כיווץ השריר מכופף את הזרת במפרק בין עצם המסרק החמישית לגליל המקורב של האצבע החמישית (הזרת).
תיאור

תחילתו של השריר כופף הזרת הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובאנקול של עצם האנקול. השריר נאחז בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של הזרת.
עצבוב

השריר כופף הזרת הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
המתקפה הבלטית

המתקפה הבלטית הייתה המערכה בין החזיתות הצפוניות של הצבא האדום וקבוצת ארמיות צפון הגרמנית במדינות הבלטיות במהלך סתיו 1944. התוצאה של סדרת הקרבות הייתה הבידוד והכיתור של קבוצת ארמיות צפון בכיס קורלנד וכיבוש מחדש של המדינות הבלטיות.
רקע

בשנת 1944, הוורמאכט נהדף לאחור לאורך כל קו החזית שלו במזרח. בפברואר 1944 היא נסוגה מהגישות ללנינגרד אל הקטע המוכן של קו הפנתרים בגבול אסטוניה. ביוני ויולי, קבוצת ארמיות מרכז נהדפה בחזרה מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית לפולין במהלך מבצע בגרטיון. זה יצר את ההזדמנות לצבא האדום לתקוף לעבר הים הבלטי, ובכך לנתק את הקשר היבשתי בין קבוצות הארמיות הגרמניות.
עד ה-5 ביולי, החלה מתקפת שיאוליאי, כהמשך למבצע בגרטיון. הארמיות הסובייטיות ה-43, ה-51 וארמיית המשמר ה-2 תקפו לעבר ריגה בחוף הבלטי עם חיל החלוץ של הקורפוס המשמר הממוכן ה-3. עד 31 ביולי, הגיעו הכוחות לחופי מפרץ ריגה; ארמיית המשמר ה-6 חיפתה על ריגה ועל האגף הרחב של החדירה לכיוון צפון.
התגובה הגרמנית הייתה מהירה, ובהתחלה הייתה די מוצלחת. התקפת נגד, בשם הקוד מבצע דופלקופף, נערכה ב-16 באוגוסט על ידי קורפוסי הפאנצר ה-40 וה-39 תחת פיקודה של ארמיית הפאנצר השלישית, קבוצת ארמיות מרכז. הם פעלו בתיאום עם גופים משוריינים מקבוצת ארמיות צפון, הם ניתקו תחילה את הכוחות הסובייטים על החוף, והקימו מחדש מסדרון קלוש ברוחב 30 קילומטרים המחבר בין קבוצת ארמיות מרכז לקבוצת ארמיות צפון. המטרה העיקרית של המתקפה הייתה להשתלט מחדש על צומת הכבישים המרכזיים של שיאוליאי, אך הטנקים הגרמנים דהרו חזיתית לתוך הגנה מעמיקה של החזית הבלטית הראשונה, ועד ה-20 באוגוסט ההתקדמות הגרמנית נעצרה. עם הפסדים כבדים. מתקפת המשך, ששמה הקוד מבצע Cäsar, והושקה ב-16 בספטמבר, נכשלה באותו אופן. לאחר תקופה קצרה של הפוגה, הסטאבקה הוציאה פקודות למתקפה האסטרטגית הבלטית, שנמשכה בין 14 בספטמבר ל-24 בנובמבר.
סדר הכוחות > הכוחות הסובייטים

החזית הבלטית הראשונה בפיקודו של הגנרל איוואן בגרמיאן
ארמיית המשמר המשוריינת החמישית בפיקודו של הגנרל וסילי וולסקי
ארמיית המשמר השישית בפיקודו של לוטננט-גנרל איבן צ'יסטיאקוב
ארמיית ההלם הרביעית בפיקודו של לוטננט-גנרל פיוטר מאלישב
הארמייה ה-43 בפיקודו של לוטננט-גנרל אפאנאסי בלובורודוב
הארמייה ה-51 בפיקודו של לוטננט-גנרל יעקב קרייזר
הארמייה ה-33 בפיקודו של לוטננט-גנרל ויאצ'סלב צווטייב
ארמיית האוויר השלישית
החזית הבלטית השנייה בפיקודו של גנרל ארמייה אנדריי יריומנקו
ארמיית ההלם השלישית בפיקודו של לוטננט-גנרל ניקולאי סימוניאק
הארמייה ה-22 בפיקודו של לוטננט-גנרל ולדימיר ווסטרוחוב
החזית הבלטית השלישית בפיקודו של קולונל-גנרל איוואן מסלניקוב
החזית הבלארוסית השלישית (חלקים) בפיקודו של גנרל ארמייה איוואן צ'רניאחובסקי
ארמיית ההלם השנייה בפיקודו תחילה על ידי לוטננט-גנרל פורפירי צ'נצ'יבדזה, ולאחר מכן על ידי לוטננט-גנרל איוואן פדיונינסקי
הקורפוס הממוכן של המשמר ה-3 בפיקודו של לוטננט-גנרל ויקטור אובוכוב
הארמייה ה-61 בפיקודו של לוטננט-גנרל פאבל בלוב
הארמייה ה-67 בפיקודו של לוטננט-גנרל ולדימיר סווירידוב
חזית לנינגרד (חלקים) בפיקודו של מרשל ברית המועצות לאוניד גובורוב
הארמייה ה-8 בפיקודו של לוטננט-גנרל פיליפ סטאריקוב
סדר הכוחות > הכוחות הגרמנים

קבוצת ארמיות צפון בפיקודו של גנרל-אוברסט פרדיננד שרנר
פלגת הארמייה נארווה בפיקודו של גנרל חיל הרגלים אנטון גרסר
הארמייה ה-18 בפיקודו של גנרל חיל הרגלים הרברט לוך
הארמייה ה-16 בפיקודו של גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן
גדוד הפאנצר הכבד ה-502
קבוצת ארמיות מרכז בפיקודו של גנרל-אוברסט גאורג-הנס ריינהרדט
ארמיית הפאנצר השלישית בפיקודו של גנרל-אוברסט ארהרד ראוס
קורפוס הפאנצר ה-40
קורפוס הפאנצר ה-39
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר גרוסדויטשלנד
דיוויזיית הפאנצר ה-4
דיוויזיית הפאנצר ה-5
דיוויזיית הפאנצר ה-17
קרבות

במשותף להתקפות אסטרטגיות סובייטיות אחרות, המתקפה הבלטית כיסתה מספר מבצעים ברמה המבצעית ומבצעי תקיפה בודדים של החזית:
מתקפת ריגה (14 בספטמבר–24 באוקטובר 1944) בוצעה על ידי החזיתות הבלטיות השלישית והשנייה וניקתה את החוף המזרחי של מפרץ ריגה.
מתקפת טאלין (17–26 בספטמבר 1944) בוצעה על ידי חזית לנינגרד כדי לגרש כוחות גרמנים מאסטוניה היבשתית.
מבצע נחיתת מונסונד (27 בספטמבר–24 בנובמבר 1944) הייתה הנחיתה האמפיבית על האיים האסטוניים היומאה, סארמאה ומוהו, אשר חוסמים את הגישה למפרץ ריגה. לפי נתונים סובייטיים גרמניה איבדה 7,000 חיילים הרוגים ו-700 שבויים.
מתקפת ממל (5–22 באוקטובר 1944) הייתה מתקפה של החזית הבלטית הראשונה שמטרתה לנתק את הקשר בין קבוצות הארמיות מרכז וצפון.
מנקודת המבט ההגנתית הגרמנית, התקופה כללה את המבצעים הבאים:
מבצע Cäsar, שמטרתו השבת הקשר בין קבוצות הארמיות מרכז לצפון 16–21 בספטמבר 1944;
מבצע אסטר נועד לפינוי קבוצת ארמיות צפון מאסטוניה היבשתית 17–26 בספטמבר 1944;
המצור על ממל 5–27 באוקטובר 1944;
היווצרות כיס קורלנד 15–22 באוקטובר 1944.
לאחר מכן > ניצחון סובייטי

המבצע ההתקפי הבלטי הביא לגירוש הכוחות הגרמניים מאסטוניה וליטא. החזיתות הסובייטיות המעורבות בקרב איבדו בסך הכל כ-280,000 איש מכל הסיבות (הרוגים, נעדרים, פצועים, חולים).
קווי התקשורת בין קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות מרכז נותקו לצמיתות, והראשונה נדחקה לאזור חוף הים הבלטי בלטביה. ב-25 בינואר, אדולף היטלר שינה את שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד, מתוך הכרה מרומזת בכך שאין אפשרות לשקם מסדרון יבשתי חדש בין קורלנד לפרוסיה המזרחית. הצבא האדום החל בכיתור וצמצום כיס קורלנד שהיה יכול להיות איום גדול, אך הצליח להתמקד בפעולות באגף הצפוני שלו שכוונו כעת לפרוסיה המזרחית. פעולות הצבא האדום נגד כיס קורלנד נמשכו עד לכניעת קבוצת הארמיות קורלנד ב-9 במאי 1945, כאשר קרוב ל-200,000 גרמנים נלקחו שם בשבי.
הפיקוד הגרמני שחרר אלפי מתגייסים מקומיים משירות צבאי. עם זאת, הפיקוד הסובייטי החל לגייס מקומיים בלטים כאשר אזורים אלו הוכפפו לשליטה סובייטית. בעוד שחלקם שירתו משני הצדדים, פרטיזנים רבים הסתתרו ביערות כדי להימנע מגיוס.
112 עיטורי גיבור ברית המועצות חולקו במהלך המתקפה, מתוכם שלושה זכו בעיטור בפעם השנייה.
לאחר מכן > כיבוש מחדש של המדינות הבלטיות

השלטון הסובייטי של המדינות הבלטיות חודש בכוח, ובעקבותיו הגיעה הסובייטיזציה, שבוצעה בעיקר בשנים 1944–1950. הקולקטיביזציה הכפויה של החקלאות החלה ב-1947, והושלמה לאחר הגירוש ההמוני של אזרחים במרץ 1949. כל החוות הפרטיות הוחרמו, והחקלאים נאלצו להצטרף למשקים הקיבוציים. תנועת התנגדות מזוינת של 'אחי היערות' פעלה עד הגירושים ההמוניים. עשרות אלפים השתתפו או תמכו בתנועה; אלפים נהרגו. השלטונות הסובייטיים שנלחמו באחי היערות סבלו גם הם ממאות הרוגים. בין ההרוגים משני הצדדים היו אזרחים חפים מפשע. מלבד ההתנגדות המזוינת של אחי יערות, פעלו מספר קבוצות מחתרת של תלמידי בתי ספר לאומניים. רוב חבריהם נידונו לתקופות מאסר ארוכות. פעולות הענישה פחתו במהירות לאחר מותו של יוסיף סטלין ב-1953; מ-1956 עד 1958, חלק גדול מהמגורשים והאסירים הפוליטיים הורשו לחזור למולדתם. מעצרים פוליטיים וסוגים רבים אחרים של פשעים נגד האנושות בוצעו לאורך כל תקופת הכיבוש עד סוף שנות ה-80. למרות שההתנגדות המזוינת הובסה, האוכלוסיות נותרו אנטי-סובייטיות. זה עזר לאזרחים הבלטים לארגן תנועת התנגדות חדשה בסוף שנות ה-80 ולאחר מכן לפתח במהירות חברה מודרנית לאחר פירוק ברית המועצות ב-1991.
הערות שוליים

↑  Anderson, p. 203; Muriev, pp. 22–28; Stilwell, p. 343; Проэктор.
1 2  Д. Муриев, Описание подготовки и проведения балтийской операции 1944 года, Военно-исторический журнал, сентябрь 1984. Translation available, D. Muriyev, Preparations, Conduct of 1944 Baltic Operation Described, Military History Journal (USSR Report, Military affairs), 1984-9, pp. 22–28
↑  "Основные операции Советских Вооруженных Сил в ВОВ, начавшиеся в 1944 году". militarymaps.narod.ru.
↑  ב-25 בינואר שינה היטלר את שמם של שלוש קבוצות ארמיות: קבוצת ארמיות צפון הפכה לקבוצת ארמיות קורלנד; קבוצת ארמיות מרכז הפכה לקבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות A הפכה לקבוצת ארמיות מרכז
↑  "KM.RU - новости, экономика, автомобили, наука и техника, кино, музыка, спорт, игры, анекдоты, курсы валют | KM.RU". www.km.ru.
↑  Phase III: The Soviet Occupation of Estonia from 1944. In: Estonia since 1944: Reports of the Estonian International Commission for the Investigation of Crimes Against Humanity, pp. VII–XXVI. Tallinn, 2009
המתקפה הבלטית
פעולות סובייטיות, 19 באוגוסט–31 בדצמבר 1944
פנתר בחזית המזרחית, 1944.
המתקפה הכימית בע'וטה

| --- | --- |

 סוג:  לוחמה כימית, טבח 
 מקום:  ע'וטה 
 תאריך:  21 באוגוסט 2013 
 אבדות:  1,500 
 
המתקפה הכימית בע'וטה היא סדרה של תקיפות שבוצעו באמצעות נשק כימי ביום רביעי, 21 באוגוסט 2013, באזור ע'וטה, במחוז ריף דמשק שבסוריה. המתקפה בוצעה באמצעות טילים בעלי ראש קרב המכיל את גז העצבים סארין. על מספר ההרוגים בתקיפות ניתנו הערכות שונות, החל מ-322‏ וכלה ב-1,729 בני אדם. התקיפות נערכו כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה באזורים שבשליטת כוחות המורדים, כאשר לטענת הנהגת כוחות המורדים ולטענת הניצולים ששרדו את התקיפות, הממשל הסורי הוא האחראי לתקיפות. הממשל הסורי הכחיש בתוקף את ההאשמות לפיהן ביצע תקיפות באמצעות נשק כימי.
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המתקפה בוצעה כמעט שנה לאחר שבאוגוסט 2012 נשיא ארצות הברית ברק אובמה ציין ששימוש בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה, אותו תיאר כ"קו אדום", יביא להתערבות צבאית אמריקאית בסוריה.
המתקפה

לפי הדיווחים בתקשורת המתקפה החלה ביום רביעי, 21 באוגוסט 2013 בסביבות השעה 03:00 בבוקר באזורים כפריים בע'וטה שבשליטה כוחות המורדים הנמצאים ממזרח לדמשק. האזור שהותקף היה תחת מצור של הצבא הסורי וכוחות של ארגון חזבאללה במשך חודשים. הערים שהותקפו היו: האמורייה, אירבין, כאפר בתנא, מודמייה, הראסטה, זאמלקה ועין תרמה. בנוסף לכך בוצעה תקיפה בג'ובאר - פרבר של דמשק שהיה תחת שליטה של כוחות המורדים. חלק ניכר מקורבנות המתקפה כללו נשים וילדים, שנרצחו במתקפה בעת שישנו.
לטענת ארגון ועדות התיאום המקומיות של סוריה המתקפה גבתה 1,338 קורבנות כאשר בערך 1,000 מאותם הקורבנות נהרגו בכפר זאמלקה. לאחר המתקפה כ-600 מגופות הקורבנות בזמאלקה הועברו למרכזי רפואה בערים אחרות בעוד שכ-400 מהגופות נותרו במרכז הרפואי של זמאלקה. לפחות 6 חובשים מתו בעת שהעניקו טיפול רפואי לנפגעי המתקפה.
לטענת הארגון רופאים ללא גבולות שלושה בתי חולים מקומיים הממוקמים בחלק המזרחי של דמשק דיווחו כי לאחר המתקפה הגיעו אליהם כ-3,600 פציינטים עם "סימפטומים נוירוטוקסים". מתוכם 355 מתו.
ב-22 באוגוסט, במהלך היממה שלאחר המתקפה הכימית, השכונות בהן בוצעה המתקפה הכימית הופצצו על ידי הצבא הסורי.
המתקפה > ראיות ויזואליות

לאחר המתקפה החלו להתפרסם באמצעי התקשורת ובאינטרנט קטעי וידאו רבים בהם נראו נפגעים רבים שסבלו מתסמינים מוכרים הידועים כנגרמים כתוצאה מחשיפה לנשק כימי. בין התסמינים שנראו: קשיי נשימה, התכווצויות חזה, פרכוסים, הפרשה מוגברת של נזלת ורוק ומיוזיס. בחלק מהסרטונים והתמונות שפורסמו נראה מספר גדול של גופות לצד הפצועים או בנפרד. באחד הסרטונים נראתה אף אחת הפצצות שנמצאה על ידי המורדים.
למעלה מ-100 סרטונים וקטעי וידאו הוצגו בפני ועדת המודיעין של הקונגרס של ארצות הברית.
הפולמוס סביב מהות המתקפה

לאחר המתקפה הופצו תצלומים של נספים במתקפה, אך הייתה אי-בהירות בשאלה האם נהרגו כתוצאה מנשק כימי, ואם כן - מי אחראי להפעלתו של נשק זה.
בתגובה הראשונה של הממשל הסורי בשידורי הטלוויזיה הממלכתית הסורית דובר הממשל הסורי הכחיש בתוקף את הטענות בדבר שימוש שעשה לכאורה בנשק כימי במתקפה נגד אוכלוסייה האזרחית בע'וטה, אותן כינה "חסרות בסיס". לטענת דובר הממשל המתקפה הכימית הייתה תכסיס תעמולה של כוחות המורדים אשר אורגן במיוחד לאחר הגעתם של פקחי האו"ם לסוריה.
בעקבות המתקפה התכנסה ישיבת חירום של מועצת הביטחון של האו"ם. מזכ"ל האו"ם באן קי מון ציין בהמשך כי יש לחקור בהקדם אם נעשה שימוש בחומר כימי במתקפה בע'וטה.
לטענת ארצות הברית, צרפת, ישראל, בריטניה ושוודיה, הממשל הסורי אכן ביצע את התקיפות והשתמש במסגרתן בנשק כימי. אף על פי כן, לטענת רוסיה, שהיא בעלת ברית של הממשל הסורי, מבצעי התקיפות היו למעשה כוחות המורדים, במה שכינתה "פרובוקציה מתוכננת מראש". אם מספר הנרצחים בתקיפות יאושר באופן רשמי, מתקפה זו תחשב למתקפת הנשק הכימי הקטלנית ביותר מאז המתקפה שביצע משטרו של סדאם חוסיין בחלבג'ה שבעיראק ב-16 במרץ 1988.
ב-23 באוגוסט גורמים רשמיים בארצות הברית ציינו כי המודיעין האמריקני זיהה פעילות באתרי הנשק הכימי בסוריה לפני המתקפה הכימית של 21 באוגוסט.
ב-24 אוגוסט 2013 שר ההגנה האמריקני צ'אק הייגל ציין כי בעקבות המתקפה הכימית בע'וטה צבא ארצות הברית ערוך לאפשרות של תקיפה בסוריה, על אף שהחלטה זו תתבסס על הערכות מודיעיניות, בחינה משפטית והערכת התמיכה הבינלאומית.
בראיון בלעדי שהעניק ב-26 אוגוסט 2013 לעיתון הרוסי "איזווסטיה", בשאר אל-אסד דחה את ההאשמות בדבר השימוש בנשק כימי במתקפה של 21 באוגוסט, ובנוסף הזהיר את ארצות הברית מהתערבות צבאית בסוריה כאשר הוא הדגיש כי כל מלחמה בה פתחה ארצות הברית מאז וייטנאם הסתיימה בכישלון.
ב-24 באוגוסט 2013 דיווח הממשל הסורי בשידורי הטלוויזיה הממלכתית הסורית כי כוחות הצבא הסורי איתרו מנהרות בשכונת ג'ובאר שבפרברי דמשק בהן לטענת הממשל הסורי כוחות המורדים החזיקו נשק כימי.
מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי, קבע ב-30 באוגוסט כי במתקפה שיזם משטר אסד נהרגו לפחות 1,429 בני אדם, בהם 426 ילדים.
בתחילה מנע הממשל הסורי מצוות חוקרים של האו"ם מלהגיע לאתרים בהם בוצעו התקיפות, על אף שהצוות היה ממוקם באזור במרחק של קילומטרים ספורים. ב-25 באוגוסט הממשל הסורי הסכים לאפשר לצוות החוקרים של האו"ם לבקר באתרי התקיפות. עם זאת, לטענת גורמים רשמיים בארצות הברית בשלב זה ייתכן מאוד שהעדויות לשימוש בנשק הכימי במתקפה "נפגמו במידה ניכרת", ככל הנראה ממתקפת הארטילריה של כוחות הממשל הסורי אשר הפגיזו מאז באופן ניכר את השכונות בהן בוצעו התקיפות.
ב-16 בספטמבר פרסם צוות פקחי האו"ם את מסקנותיו, ולפיהן יש ראיות חותכות לשימוש נרחב בנשק כימי בתקיפה. הפקחים לא קבעו מי ירה נשק זה, אך מתוך הפרטים שמסרו (כגון שהירי בוצע בטילי קרקע-קרקע) קבעו מדינות המערב שברור שהיורים הם מצבא סוריה. רוסיה המשיכה להתייצב לצד סוריה, וטענה שהדו"ח מעוות וחד-צדדי.
תגובות למתקפה הכימית

במסיבת עיתונאים שנערכה ב-26 באוגוסט ציין מזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי כי אין בכלל ספק שמתקפה כימית "בלתי נסלחת" התרחשה ב-21 באוגוסט וכי ממשל אובמה סבור שהממשל הסורי הוא שביצע את המתקפה.
נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, יזם תקיפה צבאית בסוריה, כצעד ענישה על השימוש בנשק כימי, וניסה לגבש קואליציה של מדינות שישתתפו בתקיפה. בבריטניה הביא ראש הממשלה, דייוויד קמרון, את השתתפות בריטניה בתקיפה לאישור הפרלמנט, אך הפרלמנט דחה את בקשתו. בשלב זה החליט אובמה להביא את עניין התקיפה לאישור הקונגרס.
רוסיה הביעה התנגדות לתוכנית התקיפה, אך מאוחר יותר אמר נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, שיתמוך בתקיפה צבאית בסוריה, באישור האו"ם, אם יוכח שמשטר אסד השתמש בנשק כימי. איראן איימה שתקיפה תוביל לחורבן ישראל.
לנוכח איומיה של ארצות הברית לתקוף בסוריה, העלה פוטין הצעת פשרה, לפיה יסכים אסד למסור את הנשק הכימי שברשותו לפיקוח בינלאומי, שיוביל לפירוק נשק זה. אסד הכחיש שכוחותיו ערכו את התקיפה, אך הבהיר שהוא מחויב לקיום חלקו בהסכם הפשרה. ב-28 בספטמבר 2013 אישרה מועצת הביטחון פה אחד את ההצעה לפירוק הנשק הכימי בסוריה. עם זאת, אסד לא התפרק לחלוטין מכל הנשק הכימי וגם בשנים שלאחר מכן ביצע בו שימוש במלחמת האזרחים בסוריה.
ראו גם

המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון
מלחמת האזרחים בסוריה
רצח המוני
השריר כופף הבוהן הקצר

| --- | --- |

השכבה השלישית של שרירי כף הרגל. השריר כופף הבוהן הקצר מודגש בצבע בהיר
 שיוך:  intrinsic muscle of plantar part of foot 
 עצבוב:  עצב כף הרגל התיכון, lateral plantar nerve
 פעולת שריר:  flexion of the toes 
 שריר נגדי:  השריר פושט הבוהן הארוך 
 תחל שריר:  cuboid bone 
 אחז שריר:  proximal phalanx of foot 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (493) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. brevis flexor hallucis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.7.02.057 
 TA2 (2019):  2673 
 FMA:  37449 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224483 
 
השריר כופף הבוהן הקצר (TA: Musculus flexor hallucis brevis) נמצא בכל כף רגל, בשכבה השלישית של שרירי כף הרגל. כופף הבוהן הקצר מכופף את בוהן הרגל במפרק בין עצם המסרק הראשונה לגליל המקורב של הבוהן. חלקו המרוחק של השריר מחולק לשני ראשים ובגידו של כל אחד מהם עצם ססמואידית. העצמות הזעירות מגינות מעומס משקל הגוף על גידי כופף הבוהן הקצר ועל גיד השריר כופף הבוהן הארוך העובר ביניהן.
תיאור

תחילתו של השריר כופף הבוהן הקצר בפן הכפי של עצם הקוביה ושל עצם הטריז השלישית (מעצמות שורש הרגל).
חלקו המרוחק של השריר מפוצל לשני ראשים הנאחזים בשני צידי בסיס הגליל המקורב של הבוהן.
עצבוב

השריר כופף הבוהן הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה הראשון והשני (S1, S2) דרך עצב כף הרגל התיכון (Nervus plantaris medialis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis).
הנובר 96

הנובר 96 (בגרמנית: Hannover 96) היא קבוצת כדורגל גרמנית, מהעיר הנובר, המשחקת בבונדסליגה השנייה. אצטדיונה הביתי הוא HDI ארנה, אשר נבנה ב-1954 ומכיל כ-49,200 מקומות ישיבה.
היסטוריה

קבוצת הכדורגל של המועדון הוקמה ב-12 באפריל 1899, אם כי המועדון נוסד ב-1896 כמועדון רוגבי ואתלטיקה. רק ב-1903 החלה הקבוצה לשחק בצורה מסודרת בליגה, מכיוון שעד אז היו מעט קבוצות כדורגל גרמניות. ב-1913 שיחקה לראשונה בליגה הראשונה.
הנובר זכתה פעמיים באליפות הבונדסליגה, בעונת 1938/1937 וב-1954/1953 וזכתה פעם אחת בגביע הגרמני בעונת 1993/1992.
הנובר ידועה כקבוצת תחתית בשלושים השנה האחרונות, ולכן אינה מרבה להשתתף בטורנירים האירופאיים. הקבוצה השתתפה פעם אחת בגביע המחזיקות בעונת 1994/1993, אך הודחה כבר בסיבוב הראשון. הקבוצה השתתפה פעמיים באינטרטוטו, אך לא הגיעה להישגים בו. בעונת 2011/2012 השתתפה בליגה האירופית והעפילה עד לשלב רבע הגמר. בעונה שלאחר מכן הגיעה הקבוצה לשלב 32 האחרונות של המפעל.
ב-10 בנובמבר 2009 התאבד רוברט אנקה, הקפטן והשוער של הקבוצה, בקפיצה לפסי רכבת. ב-1 במאי 2016 נהרג ניקלאס פייראבנד, קשר הקבוצה, בתאונת דרכים.
תארים

אליפות גרמניה בכדורגל: 2
1938, 1954
הגביע הגרמני : 1
1992
כדורגלני עבר בולטים

סטיב צ'רונדולו
יורגן בנדורה
הנס זימנסמאייר
יירי שטיינר
אלטין ללה
רוברט אנקה
יאן שלאודרף
מיכאל שיונברג
דידייה יה קונאן
הפרלמנט של גאורגיה

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  150
 
 קבוצות פוליטיות:  ממשלה (115)       החלום הגאורגי (115) נתמכת על ידי (1)       תעשייה תציל את גאורגיה (1) אופוזיציה (34)       גאורגיה הארופאית (21)       התנועה הלאומית המאוחדת (6)       ברית הפטריוטים של גאורגיה (6)       עצמאי (1)
 בחירות
 שיטת בחירות:  77 מושבים בחירות יחסיות כלליות 73 מושבים בחירות אזוריות אישיות
 בחירות קודמות:  2020
 בחירות הבאות:  26 אוקטובר 2024
 משכן
  
 Georgian Parliament Building 
 אתר אינטרנט
 parliament.ge
 
הפרלמנט של גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს პარლამენტი, מילולית: סַכַּרתווֶלוֹס פַּרלַמֶנטי) הוא הרשות המחוקקת העליונה של גאורגיה. בית המחוקקים הוא חד ביתי וכולל 235 חברים, הידועים כסגנים, מתוכם 150 מיוצגים באופן יחסי ו-85 נבחרים בשיטה הרובנית, המייצגים את נפות גאורגיה. כל חברי הפרלמנט נבחרים לארבע שנים. זכות ההצבעה נתונה לכל בוגר ללא אפליה של מין, דת, גזע או הגבלה אחרת. הפרלמנט הועבר ב-2012 מטביליסי לכותאיסי ומוקם בברחוב איראקלי אבאשידזה. המבנה כונה בניין הפרלמנט החדש וגם בניין הפרלמנט הגאורגי בכותאיסי (אנ'). בינואר 2019 הוחזרה פעילות הפרלמנט לטביליסי, עקב ריבוי הוצאות וקשיי תפעול ותפקוד של שני בניינים. הבניין בכותאיסי יועד להפוך למשרד ממשלתי.
חוקת גאורגיה מעניקה לפרלמנט של גאורגיה כוח תחיקתי מרכזי, שמוגבל רק ברפובליקות האוטונומיות של אג'ריה ואבחזיה.
הרעיון של הגבלת הכוח המלכותי, קדם במעט למגנה כרטה בממלכה המאוחדת, ויצירת סוג של גוף פרלמנטרי של ממשלה, נהגה על ידי האריסטוקרטיה והאזרחים בממלכה הגאורגית המאוחדת של המאה ה-12, בתקופת שלטונה של תמר המלכה, המלכה-אישה הגאורגית הראשונה.