stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינה בו ברדי
מורשת

בשנת 1990 הוקם מכון לינה בו ברדי ופייטרו מריה ברדי לקידום חקר התרבות והארכיטקטורה הברזילאית. בו ברדי נפטרה בשנת 1992 בסאו פאולו, ברזיל.
במהלך השנים האחרונות אמנים ואדריכלים רבים ובהם גילברט וג'ורג', סילדו מאירלס, אייזק ג'וליאן, כריסטינה איגלסיאס, נורמן פוסטר, אולאפור אליאסון ואדריאן וילאר רוחאס יצרו עבודות מחווה ללינה בו ברדי. אדריכלית משרד התכנון היפני SANAA קזויו סג'ימה הציבה אותה במרכז הביאנלה של ארכיטקטורה של ונציה בשנת 2009. עבודתה הייתה נושא לתערוכה משנת 2012 במועצה הבריטית בלונדון. בשנת 2013, האוצר הנס אולריך אובריסט אצר את התערוכה "הפנים נמצא בחוץ", שהוצגה בבית הזכוכית ובמרכז הפנאי של פומפייה. גילברט וג'ורג' בילו יום בבית הזכוכית כפסלים חיים, ותיעדו את התוצאות בגלויות שהופצו למבקרים.
בשנת 2013 המועצה הבריטית, בשיתוף פעולה עם מכון לינה בו ברדי וראש ממשלת ברדי, הקצתה מלגה בשם "מלגת לינה בו ברדי" לאדריכלים בריטים לנסוע ולעבוד בברזיל.
בשנת 2014, שרבוט גוגל ציין את יום הולדתה המאה.
בשנת 2015, בחר עיתון הגרדיאן את תיאטרון הסדנה של לינה בו ברדי (1991) לתיאטרון הטוב בעולם.
בשנת 2018, גלריית נילופאר, בשיתוף עם סטודיו האדריכלות עטור הפרסים מרחב קוויאר, ובתמיכת מכון בו ברדי ובית הזכוכית הציג את האוסף הגדול ביותר אי פעם של ריהוט פרי יצירתה של לינה במסגרת שבוע העיצוב של מילאנו.
פרויקטים ארכיטקטוניים נבחרים

1951: קאסה דה וידרו (בית הזכוכית), מעונה של בו ברדי.
1951: הקערה של ברדי, כורסה.
Solar do Unhão, :1959: טחנת סוכר הוסבה למוזיאון אומנות בבאהיה.
1968: מוזיאון סאו פאולו לאמנות.
1984: קאיפירה: תערוכת פאו א פיקה - Caipiras, Capiaus: Pau a Pique.
1986: מרכז הפנאי של תעשיות פומפייה - Centro de Lazer Fábrica da Pompéia.
1991: תיאטרון הסדנה, חלל משתנה המורכב מחומרים ממוחזרים שביטל את ההבחנות בין שחקן לקהל, במה ובמה אחורית.
ראו גם

אוסקר נימאייר
לוסיו קוסטה
לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ

| --- | --- |

 סינגל בביצוע מאיר אריאל
 מתוך האלבום ...וגלוי עיניים
 מקום הקלטה:  אולפני טריטון
 סוגה:  פולק רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  4:52
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 כתיבה:  מאיר אריאל
 לחן:  מאיר אריאל
 הפקה:  יהודה עדר
 עיבוד:  יהודה עדר
 ביצועים מאוחרים:  אהוד בנאי, מיקה קרני
"לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע מאיר אריאל. השיר נכתב מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים מתוך חוויותיו האישיות של אריאל, ויצא לאור בשנת 1984 באלבומו "...וגלוי עיניים".
רקע

מאיר אריאל היה לוחם בחטיבת הצנחנים. לאחר מלחמת ששת הימים כתב את השיר "ירושלים של ברזל" על בסיס השיר "ירושלים של זהב", לאחר שהשתתף בקרבות לכיבוש ירושלים.
במלחמת יום הכיפורים שירת אריאל במילואים בסיני במסגרת גדוד 416 של חטיבת הצנחנים 247. בתקופה בה ישב הגדוד באזור העיר סואץ לאחר הפסקת האש, כתב את השיר. במהלך המלחמה הגיע דורי בן זאב, חברו של אריאל, לסואץ כדי להקליט תוכנית לגלי צה"ל. בהקלטה ביצע אריאל ארבעה שירים שכתב, וביניהם גם שיר זה. התוכנית לא שודרה לבסוף.
לדברי מאיר אריאל הוא קרא את הספר "איים בזרם" בעת שירות המילואים עד לנקודה מסוימת, עלה לשמירה, ולאחר מכן כתב את השירה והמשיך בקריאת הספר. לדבריו השיר הוא "צילום אותנטי של מצב שהייתי בו, היחיד אולי שאני יכול להצביע עליו מכל השירים שכתבתי". בשנת 1975 הוציא אריאל תקליט שדרים לשיר, אך השיר לא נכנס לתקליטו הראשון של אריאל "שירי חג ומועד ונופל".
בשנת 1984 נכלל השיר באלבום השני שהוציא אריאל "...וגלוי עיניים". בהקלטה זו נוספה בסוף השיר מספר שורות באנגלית בסוף השיר בו נקרא הנמען לחזור הביתה, וכן השורה "לילה שקט עבר על כוחותינו בצידון" המתייחסות למלחמת לבנון הראשונה.
השיר בוצע ברבים מערבי המחווה השנתיים שנערכו לזכרו של אריאל. במופע שנערך בשנת 2000 ותועד על גבי האלבום "עם הגב לים", שר אותו אהוד בנאי. במופע שנערך ב־2001 ותועד באלבום "ערב כחול עמוק" שרה את השיר מיקה קרני.
תוכן השיר

הדובר בשיר הוא חייל בשירות מילואים צבאי. הוא מספר על חוויותיו כחייל ובנוסף מספר את תמצית הספר "איים בזרם" שכתב ארנסט המינגוויי ויצא לאור בשנת 1970, ומהדורה עברית בתרגומו של אהרון אמיר יצאה בשנת 1972.
ארבעת הבתים הראשונים של השיר מוקדשים לסיפור אודות תומאס האדסון שכתב המינגוויי. בהמשך עובר הדובר לדבר על עצמו: הוא מספר על המתרחש בשמירה, על מה שהוא רואה במשקפת ועל דיווח על חוליית אויב, עד שמגיע חייל אחר להחליף אותו. בסיום השיר חוזר הדובר אל הסיפור.
בשיר מוזכר השיר "לך לך" של הפרברים ("ולך לך שרים לי במצעד הפזמונים, הייתי טס לא רק הולך מכאן כעת")
בהופעות היה מספר מאיר אריאל בהקדמה לשיר את הרקע לשיר, הכולל את הווי החיילים בסיני.
בשנות מלחמת ההתשה נהג "קול ישראל" להשתמש לעיתים ביומני החדשות ובחדשות עצמן בצירוף המילים "לילה שקט עבר על כוחותינו ..."
לקריאה נוספת

נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד : מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 140–151, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016
הערות שוליים

↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 145-146.
↑  מאיר אריאל – לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ, באתר soundcloud (הספרייה הלאומית), הוקלט ב-1986
↑  לילה שקט עבר על ארנסט המינגוויי, באתר האינטרנט של עופר גביש
מי שענה לאברהם אבינו

מי שענה לאברהם אבינו היא ליטניה שמקורה בתקופת הגאונים הנאמרת במסגרת אמירת הסליחות אצל יהודי אשכנז.
התוכן הוא בקשה מה' שיענה לתפילת הציבור כפי שענה לתפילתו של דמות אחרת מהתנ"ך שהייתה בצרה ונענתה. הליטניה נשענת על נוסח התפילה בתעניות גשמים כפי שהוא מופיע במשנה, מסכת תענית, פרק ב', משנה ד':
”על הראשונה הוא אומר, מי שענה את אברהם בהר המוריה, הוא יענה אתכם..,” תוך שינוי הלשון מפנייה של שליח הציבור אל הקהל ("יענה אתכם") לבקשה של הקהל בגוף ראשון ("הוא יעננו").
החלק המרכזי בסליחה, שבנוסח יהודי אשכנז הוא בן עשרים שורות, שכל אחת מהשורות פותחת במילים "מי שענה", ומסיימת בבקשה "הוא יעננו". באמצע השורה, כאמור, מוזכר אדם ואירוע מהתנ"ך בו הקב"ה ענה לתפילתו. נשים רבות מוזכרות בתנ"ך אבל ישנה רק אישה אחת בסליחה, והיא אסתר.
המקבילה "דעני לעניי"

סליחה ארמית שמבוססת על אותו התוכן נאמרת בנוסח הספרדים (ובנוסח יהודי תימן): רחמנא דעני לעניי.
אצל יהודי אשכנז נאמר קטע ארמי קצר מתוך הנוסח הארמי הנאמר אצל יהודי ארצות האסלאם מיד בסיום הסליחה העברית בנוסח זה:
רַחֲמָנָא דְּעָנֵי לַעֲנִיֵּי עֲנֵינָא.
רַחֲמָנָא דְעָנֵי לִתְבִירֵי לִבָּא עֲנֵינָא.
 רַחֲמָנָא דְּעָנֵי לְמַכִּיכֵי רוּחָא עֲנֵינָא.
רַחֲמָנָא עֲנֵינָא. רַחֲמָנָא חוּס. רַחֲמָנָא פְּרֹק. רַחֲמָנָא שְׁזִיב. רַחֲמָנָא רַחֵם עֲלָן הַשְׁתָּא בַּעֲגָלָא וּבִזְמַן קָרִיב.
שתי השורות הראשונות בקטע ארמי זה הולחנו לניגון חב"ד: רחמנא דעני.
הערות שוליים

↑  על שורה זו הקשו רבים, מהי התפילה של אברהם אבינו שנענה לה הקב"ה בעקידת יצחק, ראו למשל כאן.
↑  לנוסח משנה זו יש לחן נודע ("מוריה") בביצוע אברהם פריד.
מחוזות ברצלונה
ראו גם

תכנון עירוני של ברצלונה
הערות שוליים

1 2  "Pla del futur del barri de Verdun" (PDF) (in Catalan). Barcelona city council. December 2010. p. 3. Archived from the original (PDF) on 2016-04-11.
↑  Ajuntament de Barcelona (ed.). "Size by district 2018". נבדק ב-1 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ajuntament de Barcelona, ed. (2021). "Population por neighbourhood". אורכב מ-המקור (web) ב-11 בנובמבר 2021. נבדק ב-1 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ajuntament de Barcelona, ed. (1 בינואר 2020). "Population of Barcelona by years of registration in the census". אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2021. נבדק ב-1 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מוטאון

| --- | --- |


בניין "היטסוויל יו. אס. איי" בדטרויט, ששימש כמטה חברת מוטאון בין 1959 ל-1968
 נתונים כלליים
 מייסדים:  ברי גורדי
 תקופת הפעילות:  12 בינואר 1959 – הווה (65 שנים)
 חברת אם:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 חברות בנות:  Rare Earth Records  Soul  Tamla 
 מיקום המטה:  לוס אנג'לס 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה 
  
 www.motownrecords.com
 
מוטאון רקורדס (באנגלית: Motown Records), הידועה גם כ"טמלה-מוטאון" (Tamla-Motown), היא חברת תקליטים, שנוסדה בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית, בה זכתה להצלחה ניכרת. לחברה היה חלק חשוב באינטגרציה הבין גזעית של המוזיקה הפופולרית בארצות הברית ובעולם, מכיוון שהייתה החברה הראשונה בבעלותו של אפרו אמריקאי שפרסמה בעיקר מוזיקה של אמנים אפרו אמריקנים, שהצליחו הן בקרב הקהל האפרו אמריקני בארצות הברית, והן בקהל שאינו אפרו אמריקני, והשיגו השפעה ארוכת טווח על תעשיית המוזיקה הפופולרית בעולם.
החברה נוסדה ב-12 בינואר 1959 על ידי ברי גורדי כ"תקליטי טמלה". במשך ההיסטוריה שלה החברה הייתה בעלים או מפיצה של למעלה מ-45 חברות בת שהתמחו בסוגי מוזיקה שונים, על אף שהתרכזה ברית'ם אנד בלוז, היפ הופ, פופ וסול. החברה העתיקה את מקום פעולתה מדטרויט ללוס אנג'לס ב-1972 ונותרה חברה עצמאית עד לשנת 1988, כאשר נמכרה לחברת MCA. משרדי החברה שוכנים כיום בניו יורק, והיא כיום חברה בת של חברת "יוניברסל מוטאון", חברה שהיא בעצמה חברה בת של קבוצת "יוניברסל מיוזיק גרופ".
בתקופת פריחתה בשנות ה-60 של המאה ה-20, היו חברת מוטאון וחברות הבת שלה שהתמחו במוזיקת סול, הנציגים החשובים ביותר של "צליל מוטאון". צליל זה היה סוג של מוזיקת סול בעל מאפיינים מובהקים, שכללו שימוש בטמבורין עם תופים, צליל בס בולט ומלודי שהופק לרוב על ידי גיטרה בס אלקטרונית, מבנה מלודי ואקורדים מובהק, וסגנון שירה של קריאה ותגובה שמקורו במוזיקת הגוספל.
היסטוריה > "היטסוויל יו. אס. איי" 1959 - 1972 > פיתוח האמנים

"פיתוח האמנים" היווה חלק נכבד מפעילותה של מוטאון. האמנים שחתמו על חוזה עם הלהקה זכו לטיפול צמוד, הולבשו ואומנו בשירה ובכוריאוגרפיה להופעותיהם החיות. אמני מוטאון האמינו שפריצתם לשוק המוזיקה הכללי הופכת אותם לשגרירי הקהילה האפרו-אמריקנית, ומתווה את הדרך לאפרו אמריקנים צעירים המחפשים קבלה כללית בקהל הרחב. לפיכך הונחו אמני מוטאון להופיע, ללכת ולדבר כבני אצולה, על מנת לסתור את התדמית הזולה שהייתה שמורה עד אז לזמרים שחורים בקרב הקהל האמריקני הלבן. הרקע הסוציאלי של רבים מהזמרים היה קשה, וכאשר הגיעו לחברה, שיקפו יכולותיהם החברתיות וסגנון הדיבור והלבוש שלהם את המקובל בקרב מעמד הפועלים השחור. מוטאון יצרה לזמרים אלו תדמית אלגנטית, שהפכה להיות מזוהה עם אמני החברה. מחלקת "פיתוח האמן" של החברה עבדה בעיקר עם הזמרים הצעירים והבלתי מנוסים. זמרים מנוסים כג'וניור ווקר או מרווין גיי לא נעזרו בשירותיה.
רבים מהאמנים השתתפו במסע הופעות שנתי שנקרא "מוטאון רביו", שהחל את דרכו בתחילה ב"צ'יטלין סירקט", סדרת אולמות ומועדונים בדרום ומערב ארצות הברית, שנטו לקבל מוזיקה שחורה. עם הצלחת החברה התרחב מסע ההופעות והפך למסע עולמי. מסע ההופעות נתן לזמרים הצעירים את ההזדמנות לשפר את סגנון הופעתם ואת כישוריהם החברתיים, וללמוד מהאמנים המנוסים יותר.
היסטוריה > "היטסוויל יו. אס. איי" 1959 - 1972 > הליך ההפקה

בדומה לתהליך "פיתוח האמן" עוצבה המוזיקה של מוטאון באותה התייחסות לטעם הציבור. ברי גורדי נהג לערוך פגישות שבועיות לבקרת איכות, מדי שישי בבוקר, והיה לו את כוח הווטו על מנת להבטיח שרק החומרים וההופעות הטובים יגיעו לקהל הרחב. המבחן היה האם השיר החדש יוכל להתאים לחמשת הסינגלים הנמכרים ביותר במצעדי הפופ באותו שבוע. כתוצאה מכך נדחו כמה וכמה שירים שלאחר מכן זכו להצלחה ביקורתית ומסחרית, כדוגמת שיריו של מרווין גיי "שמעתי שמועה" (I Heard It Through the Grapevine) ו"מה קורה" (What's Going On). במקרים מסוימים המפיקים המוזיקליים היו עובדים, ושבים ועובדים, על שיר מסוים על מנת להכינו לישיבות שישי בבוקר. כך עשה המפיק נורמן ויטפילד עם השירים "שמעתי שמועה" ו"איני גאה מכדי להתחנן" (Ain't Too Proud to Beg) של הפיתויים.
רבים מהשירים הידועים ביותר של מוטאון, כדוגמת כל הלהיטים המוקדמים של הסופרימס, נכתבו על ידי משולש הכותבים הולנד-דוזייר-הולנד, שכלל את האחים בריאן ואדי הולנד, ולמונט דוזייר. מפיקים וכותבים אחרים באולפני "היטסוויל יו. אס. איי." היו נורמן ויטפילד ובארט סטרונג, ניקולס ארמסטרונג וואלרי סימפסון, פרנק וילסון, סמוקי רובינסון ומרווין גיי וברי גורדי עצמו.
האמנים והמפיקים הרבים במוטאון שיתפו פעולה עם התהליך, על אף שהתהליך תואר כתהליך תעשייתי כמעט. האולפנים עבדו 22 שעות ביממה, והאמנים היו לרוב במסעות הופעות שנמשכו שבועות, ולאחריהם שבו לדטרויט והקליטו כמה שיותר שירים, ולאחר מכן יצאו שוב למסע הופעות.
היסטוריה > "היטסוויל יו. אס. איי" 1959 - 1972 > "הפאנק בראת'רס"

בנוסף לכישרונות כתיבת השירים של הכותבים והמפיקים, אחד מהגורמים העיקריים בהצלחתה הנרחבת של מוזיקת מוטאון הייתה נטייתו של גורדי להשתמש לצורך הקלטת הליווי המוזיקלי לשירי מוטאון, בקבוצת מוזיקאי אולפן שנבחרה בקפידה וגובשה ליחידה מוזיקלית, שנודעה כ"פאנק בראת'רס" (האחים פאנק. בין אמני האולפן שיצרו את "צליל מוטאון" היו הקלידנים ארל ואן דייק, ג'וני גריפית' וג'ו האנטר, הגיטריסטים ג'ו מסינה, רוברט וייט ואדי וויליס, אנשי כלי ההקשה אדי (בונגו) בראון, ג'ק אשפורד, המתופפים בני בנג'מין אוריאל ג'ונס וריצ'רד (פיסטול) אלן, והבסיסטים ג'יימס ג'יימרסון ובוב באביט. הקריירה והעבודה של הקבוצה תועדה בסרט התיעודי משנת 2002 "בצילה של מוטאון" (Standing in the Shadows of Motown), המתעד את הדרך בה יצרה חבורת "האחים פאנק" את המוזיקה הגדולה שהביאה להצלחת השמות הגדולים כמרווין גיי או הסופרימס, אך לא זכתה לתהילה ולהצלחה בה זכו הם.
היסטוריה > "היטסוויל מערב" 1972 - 1998

לאחר עזיבת הצוות הולנד-דוזייר-הולנד ב-1967 בשל סכסוך על תשלומי תמלוגים, החלה האיכות של היצירה במוטאון לרדת, כמו גם התדירות בה הגיעו שירים שיצרו אמני החברה למקום הראשון במצעד הפזמונים. נורמן ויטפילד הפך למפיק העל של החברה, ויצר להיטים עבור הטמפטיישנס, מרווין גיי וגלדיס נייט והפיפס. בה בעת יצר ברי גורדי את "מוטאון הפקות" חברה בת שעסקה בטלוויזיה, והפיקה תוכניות מיוחדות עבור אמני החברה כדיאנה רוס או חמישיית הג'קסונים.
באמצע שנות השישים הקימה מוטאון סניפים בניו יורק ובלוס אנג'לס, וב-1969 החלה בהדרגה להעביר את עיקר פעילותה ללוס אנג'לס. אחרי 1972 התבצעה עיקר פעילות החברה בלוס אנג'לס, כאשר כמה אמנים המזוהים עם החברה, כמרתה ריבס, ארבע הפסגות, גלדיס נייט והפיפס, ואף אמני האולפן "הפאנק בראת'רס", נותרו מאחור בדטרויט, או עזבו את החברה מסיבות אחרות. הסיבה העיקרית למעבר הייתה ניסיון להשתלב בתעשיית הקולנוע, ו"מוטאון הפקות" השתלבה בתחום בשתי הפקות מוצלחות - האחת, הביוגרפיה של בילי הולידיי, "הליידי שרה בלוז" בכיכובה של דיאנה רוס" ב-1972, והשנייה "מהוגני" (1975), שאף בו כיכבה דיאנה רוס כשחורה ענייה המצליחה בעולם האופנה ברומא. הצלחות אחרות של חברת ההפקה כללו את "Thank God It's Friday" ("תודה לאל שהיום יום שישי") מ-1978, סרט שעסק במוזיקת הדיסקו, בכיכוב "הקומודורס" ודונה סאמר, "The Wiz" (הקוסם) (1978), גרסת דיסקו אורבנית לסיפור "הקוסם מארץ עוץ" בכיכובם של דיאנה רוס ומייקל ג'קסון, ו"הדרקון האחרון" (1985), סרט אמנויות לחימה שזכה למעמד של קאלט.
על אף שב-1975 לא עבדו כבר עם החברה המפיקים האחראים להצלחתה הראשונית, כהולנד-דוזייר-הולנד, נורמן ויטפילד, ורבים מיוצרי הלהיטים האחרים, עדיין היו למוטאון הצלחות רבות בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, שכללו את הצלחת ליונל ריצ'י והקומודורס, ריק ג'יימס, טינה מארי ודהבארג'. באמצע שנות השמונים החלה מוטאון להפסיד כספים, וברי מכר את בעלותו בחברה לחברת MCA ולתאגיד "בוסטון וונצ'רס" ביוני 1988 עבור סכום של 61 מיליוני דולרים. ב-1989 מכר ברי את "מוטאון הפקות" לסוזאן דה פאס, אחת ממנהלות החברה בבעלותו של גורדי, ששינתה את שמה ל"דה פאס הפקות" והמשיכה בניהול החברה.
במהלך שנות ה-90 החתימה מוטאון אמנים מצליחים כבויז טו מן וג'וני גיל על אף שהחברה עצמה הייתה במצב של התפרקות. מנהלים חדשים באו והלכו, החל ממחליפו הישיר של גורדי, ג'ריל באזבי. באזבי עזב על רקע סכסוך כספי עם MCA וטען כי החברה לא העניקה למוטאון תשומת לב או קידום מכירות ראויים. בשנת 1991 מוטאון תבעה את MCA על מנת לבטל את הסכם ההפצה שבין החברות, והחלה בעבודה עם חברת פוליגרם. שלוש שנים לאחר מכן רכשה פוליגרם את מוטאון, והחליפה את באזבי באנדרה הראל. הראל שימש כמנהל החברה במשך שנתים, ועזב את החברה לאחר שספג ביקורת על אי יעילותו. הוא הוחלף באיש פוליגרם, דני גולדברג ששימש כמנהל ובג'ורג' ג'קסון ששימש כנשיא.
היסטוריה > יוניברסל - מוטאון: 1998 ואילך

ב-1998 מוטאון הייתה עדיין חברה גדולה ומשפיעה, והחתימה כוכבים כ-להקת 702, בריאן מקנייט ואריקה באדו. בדצמבר 1998 נרכשה חברת פוליגרם על ידי חברת סיגרם ומוטאון מוזגה עם חברת "יוניברסל מיוזיק גרופ". באופן אירוני, שלוש שנים לפני כן רכשה סיגרם את חברת האם לשעבר של מוטאון, MCA, ולמעשה מוטאון חזרה לשתף פעולה עם הרבה מחברות הבת של MCA. סיגרם קיוותה ליצור במהלך זה אימפריה מוזיקלית סביב חברת יוניברסל. קיידר מסנבורג מפיק לשעבר של אריקה באדו הפך למנהל מוטאון, ופיקח על המשך הצלחתה של באדו, וכן אמנים כמקנייט, מיכאל מקדונלד ואינדיה ארי.
ב-2005 הוחלף מסנבורג בסילביה רון, ומוטאון אוחדה עם חברת "יוניברסל רקורדס" ונקראה "יוניברסל מוטאון רקורד גרופ", חברה המפקחת על הקלטות וקטלוגים בחברות התקליטים מוטאון, יוניברסל, וכן חברות נוספות כ"בלאקגראונד רקורדס", "ריפבליק רקורדס" ואחרים. תחת התנאים החדשים ממשיכה מוטאון לפעול בהצלחה ובשורותיה פועלים זמרי הרית'ם אנד בלוז אינדיה ארי, אריקה באדו, מיה, קם, יאמי בינגהם זמרת הפופ לינדזי לוהן, זמרי הרגאיי דמיאן מארלי וסטיבן מארלי והראפרים טריק טריק וניק קאנון.
האמנים שהובילו להצלחתה הראשונית של החברה, דיאנה רוס, סמוקי רובינסון, סטיבי וונדר והטמפטיישנס המשיכו לפעול במסגרתה במשך שנים רבות, וגם תחת השינויים בבעלות. רוס עזבה את מוטאון ב-1981 אך שבה ועבדה עמה בין 1988 ל-1989. רובינסון עזב לתקופה קצרה ב-1999 והטמפטיישנס המשיכו בעבודה עם מוטאון עד 2004. סטיבי וונדר הוא היום האמן היחיד הפועל במסגרת מוטאון שנותר מ"התקופה הקלאסית" של החברה.
חברות הקשורות במוטאון > חברות עיקריות

"תקליטי מוטאון" - "Motown Records": החברה נוסדה ב-1960 ושימשה ומשמשת עד היום המותג העיקרי המזוהה עם חברות מוטאון למוזיקת רית'ם אנד בלוז וסול (וכיום גם היפ הופ). שיטת המיספור של החברה אוחדה עם המיספור של טאמלה וגורדי בשנת 1982, והחברה נרכשה על ידי תאגיד MCA בשנת 1988. האמנים הבולטים שפעלו בשורות החברה כללו את מרי וולס, דיאנה רוס והסופרימס, חמישיית הג'קסונים, בויז טו מן ואריקה באדו.
"תקליטי טאמלה" - "Tamla Records": החברה נוסדה ב-1959, ועסקה בעיקר במוזיקת רית'ם אנד בלוז וסול. זהו למעשה המותג המקורי של מוטאון. גורדי ייסד את חברת תקליטי טאמלה מספר חודשים לפני שייסד את חברת מוטאון. שיטת המיספור של החברה אוחדה עם זו של מוטאון ושל חברת גורדי ב-1982, והחברה אוחדה רשמית עם מוטאון ב-1988. האמנים הבולטים שפעלו בשורות החברה כללו את סמוקי רובינסון, מרווין גיי וסטיבי וונדר.
"תקליטי גורדי" - "Gordy Records": החברה נוסדה ב-1961 בשם "Miracle Records", ובשנת 1962 שונה שמה ל"גורדי", על מנת שלא ליצור בלבול עם להקתו של סמוקי רובינסון, "המירקלס". החברה עסקה אף היא בהוצאת תקליטי רית'ם אנד בלוז וסול. שיטת המיספור של החברה אוחדה עם זו של מוטאון ושל חברת גורדי ב-1982, והחברה אוחדה רשמית עם מוטאון ב-1988. האמנים הבולטים שפעלו בשורות החברה כללו את הטמפטיישנס, מרתה ריבס, ריק ג'יימס ודהבארג'.
חברות הקשורות במוטאון > חברות רית'ם אנד בלוז משניות

"Check-Mate Records" - חברה שפעלה כחברה בת של מוטאון בשנים 1961–1962, ונרכשה מחברת "צ'ס רקורדס". האמנים הבולטים שפעלו בשירות החברה היו דייוויד ראפין ולהקה בשם "דל-פיז" שהפכה לאחר מכן למרת'ה והואנדלס.
"Miracle Records" - חברה בת של מוטאון שפעלה בשנת 1961, למשך פחות משנה. בשנת 1962 הפכה ל"גורדי רקורדס". האמנים הבולטים שפעלו בשורות החברה היו ג'ימי ראפין והטמפטיישנס ביצעו במסגרת זו את הקלטותיהם המוקדמות.
"Soul Records" - חברה בת של מוטאון שנוסדה בשנת 1964 ונועדה להקליט הקלטות רית'ם אנד בלוז בעלות אופי פחות פופי, או בעלות אופי הקרוב לסול או לבלוז. החברה פעלה עד שנת 1978. האמנים הבולטים שפעלו בשורותיה היו ג'וניור ווקר והאול סטארס, גלאדיס נייט והפיפס וג'ימי ראפין.
"V.I.P. Records" - חברה בת של מוטאון שנוסדה בשנת 1964, ופעלה עד 1974. האמנים הבולטים שפעלו בשירות החברה היו שורטי לונג, הוויברז, האלגינס, הוולווטס, וכריס קלארק.
"Mo-West Records" - חברה בת של מוטאון שפעלה בין 1971 ל-1973 והחתימה אמני רית'ם אנד בלוז שפעלו בחוף המערבי. האמנים הבולטים שפעלו בשורות החברה היו סי. ג'י. קאמרון, סיריטה רייט וטום קליי.
חברות הקשורות במוטאון > חברות בת שעסקו בסוגות מוזיקה שונות

"Divinity Records" - חברה בת קצרת ימים (1961 - 1963) שעסקה במוזיקת הגוספל.
"Mel-o-dy Records" - חברה בת שנוסדה בשנת 1962 בכוונה לעסוק במוזיקת רית'ם אנד בלוז וסול, אך לאחר מכן פנתה להקלטת אמני קאנטרי לבנים, ובהם דורסי ברנט. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1965.
"Workshop Jazz Records" - חברת הג'אז של מוטאון. פעלה בין 1962 ל-1964.
"Rare Earth Records" - חברה בת שעסקה ברוק ונקראה על שם להקת "רייר ארת'", שפעלה בשורותיה. החברה החתימה אמני רוק לבנים, ופעלה עד 1976.
"Weed Records" - חברה קצרת ימים, שהוציאה תקליט אחד עבור זמר בשם כריס קלרק.
"Black Forum Records" - חברה שהוציאה בייחוד תקליטים ובהם נאומים בעד זכויות האזרח והקראת שירה פוליטית. בין היתר הוציאה החברה תקליטים שעליהם הוקלט קולם של מרטין לותר קינג, סטוקלי קרמייקל, איליין בראון ואחרים. החברה פעלה בין 1970 ל-1973.
"Natural Resources Records" - חברה בת שפעלה בין 1972 ל-1973 ושוב לתקופה קצרה ב-1976, והקליטה במיוחד זמרים לבנים ולהקות אינסטרומנטליות.
"Prodigal Records" - החברה נרכשה על ידי מוטאון בשנת 1976, ושימשה כחברה בת שעסקה במוזיקת רוק. החברה התפרקה בשנת 1978.
"Hitsville Records" - החברה נוסדה ב-1974 כ"Melodyland Records" ושינתה את שמה ל"היטסוויל" בשנת 1976. כמו מ-לו-די שפעלה לפניה, התרכזה החברה במוזיקת קאנטרי. בין הזמרים הפעילים בחברה פאט בון ו-טי. ג'י. שפארד. החברה הפסיקה את פעילותה ב-1977.
"Morocco Records" - שם החברה הוא ראשי תיבות ל"מוטאון רוק קומפני". החברה פעלה בין 1983 ל-1984, והחתימה אמני רוק לבנים.
"Motown Latino Records" - חברה בת שפעלה לזמן קצר ב-1982 והחתימה אמנים בסגנון לטיני.
"Mo Jazz Records" - חברה בת שפעלה בשנות ה-90 ועסקה בהקלטת מוזיקת ג'אז. בין היוצרים שפעלו במסגרת נורמן בראון, פולי וג'יי. ספנסר
"Mad Sounds Recordings" - חברה בת שפרסמה חמישה אלבומי היפ הופ וראפ באמצע שנות ה-90.
חברות הקשורות במוטאון > חברות עצמאיות שהופצו על ידי מוטאון

"Chisa Records"- חברה עצמאית שנעזרה בשירותי ההפצה של מוטאון בין 1969 ל-1972.
"Ecology Records " - חברה בבעלות סמי דייוויס ג'וניור שפעלה לזמן קצר ביותר, והוציאה סינגל אחד בו שר דייוויס את השיר "בימי חיי" ("In My Own Lifetime"/"I'll Begin Again") בשנת 1971.
"CTI Records" - חברה שהתמחתה בג'אז ונעזרה בשירותי ההפצה של מוטאון בין 1974ל-1975. הסכם ההפצה כלל גם חברות בת בשמות - "Kudu Records", "Three Brothers Records" ו-"Salvation Records".
"Gull Records" - חברה שבסיסה בבריטניה ונעזרה במוטאון להפצת תקליטיה בארצות הברית בשנת 1975.
"Biv 10 Records" - חברת היפ הופ ורית'ם אנד בלוז שפעלה לאורך רוב שנות ה-90 ונעזרה בשירותי ההפצה של מוטאון.
לוקה ואלדשמידט

ג'יאן-לוקה ואלדשמידט (גרמנית: Gian-Luca Waldschmidt, נולד ב-19 במאי 1996 בזיגן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בפ.צ. קלן בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים > איינטרכט פרנקפורט והמבורג

ואלדשמידט החל את קריירת הבוגרים שלו באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה בשלהי עונת 2014/15, בהפסד 0–2 של פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד, ועד לסיום עונה זו ערך שתי הופעות נוספות, כשעד אז שיחק בעיקר בנוער ובקבוצת המילואים. בעונת 2015/16 ואלדשמידט ערך 12 הופעות ליגה במדי פרנקפורט, אך לא הצליח לתקוע יתד בהרכב. בקיץ 2016 עזב ואלדשמידט את פרנקפורט וחתם בהמבורג ששיחקה בבונדסליגה. בעונת 2016/17 הבקיע ואלדשמידט את שער הבכורה שלו בקבוצה בוגרת, בניצחון 0–4 על פ.צ. האלשר במסגרת הגביע הגרמני. בבונדסליגה ערך ואלדשמידט 14 הופעות באותה עונה במדי המבורג, והבקיע שער אחד שהתברר כשער קריטי, בדקה ה-88 של מחזור הסיום מול וולפסבורג, בו ניצחה המבורג 1–2. שער זה השאיר למעשה את המבורג בבונדסליגה באופן ישיר, ושלח את וולפסבורג להתמודד במשחקי מבחן על הזכות להישאר בבונדסליגה. בעונת 2017/18 ואלדשמידט הפך לשחקן חשוב יותר במערך של המבורג, כשערך 21 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, אך לא הצליח הפעם למנוע את נשירת הקבוצה לבונדסליגה השנייה, לראשונה בהיסטוריית המועדון.
קריירת מועדונים > פרייבורג

בקיץ 2018, לאחר ירידת הליגה עם המבורג, עבר ואלדשמידט לפרייבורג מהבונדסליגה, שם שיתף פעולה בהתקפה עם נילס פטרסן ועם וינצ'נצו גריפו. ואלדשמידט רשם עונת בכורה מוצלחת במיוחד ב-2018/19, בה הבקיע תשעה שערי ליגה. את שער הבכורה שלו בפרייבורג הבקיע ואלדשמידט במחזור השלישי של עונת 2018/19, בתיקו 3-3 מול שטוטגרט. ואלדשמידט ופרייבורג רשמו הישג נאה כשסיימו את העונה במקום ה-13 בבונדסליגה. בעונת 2019/20 הבקיע ואלדשמידט חמישה שערי ליגה עבור פרייבורג, וסיים עם הקבוצה במקום השמיני המפתיע.
קריירת מועדונים > בנפיקה ליסבון

ב-14 באוגוסט 2020 חתם בבנפיקה ליסבון לארבע שנים. בהופעת הבכורה שלו במועדון, הבקיע ואלדשמידט צמד מול פמליקאו בניצחון 1–5 במסגרת ליגת העל הפורטוגזית. בעונתו הראשונה כבש 10 שערים ב-38 הופעות.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

ב-22 באוגוסט 2021 חזר לגרמניה וחתם בוולפסבורג. ב-2 באוקטובר כבש שער בכורה בהפסד 1–3 לבורוסיה מנשנגלדבאך.
קריירה בינלאומית

ואלדשמידט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובשנת 2019 זומן לסגל נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019 שנערכה באיטליה. ואלדשמידט רשם טורניר מצוין ברמה האישית, וסיים אותו כמלך השערים עם שבע הבקעות, ובכך שבר את שיא האליפות של בן ארצו פייר ליטברסקי משנת 1982. עם זאת, ואלדשמידט סיים עם גרמניה רק במקום השני בטורניר זה, לאחר הפסד 1–2 בגמר לספרד.
ב-9 באוקטובר 2019 ערך ואלדשמידט את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 מול ארגנטינה במשחק ידידות. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הבקיע ואלדשמידט בתיקו 3-3 מול טורקיה במשחק ידידות באוקטובר 2020.
תארים

מלך השערים של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019
לוקה גארזה

| --- | --- |

גארזה, 2017
 לידה:  27 בדצמבר 1998 (בן 25) וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  55
 מכללה:  אוניברסיטת איווה
 דראפט:  בחירה מספר 52, 2021 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 2021–2022 2022–:  דטרויט פיסטונס מינסוטה טימברוולבס
 הישגים כשחקן
 זכייה בפרס נייסמית' (2021) זכייה בפרס ג'ון אר. וודן (2021)
לוקה גארזה (באנגלית: Luka Garza; נולד ב-27 בדצמבר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי-בוסני המשחק בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
קריירת מכללות

גארזה נולד בוושינגטון די. סי., ובין השנים 2017–2021 למד באוניברסיטת איווה. בעונתו הרביעית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 24.1 נקודות, 8.7 ריבאונדים, 1.7 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק, וזכה בפרסי נייסמית' וג'ון וודן המוענקים לשחקן המצטיין בליגת המכללות. סיים את קריירת המכללות שלו כקלעי הגדול בתולדות אוניברסיטת איווה, עם 2,306 נקודות.
קריירה מקצועית > דטרויט פיסטונס

גארזה נבחר בבחירה ה-52 של דראפט ה-NBA‏ 2021, על ידי דטרויט פיסטונס. בעונת הרוקי שלו שותף ב-32 משחקים, וקלע 5.8 נקודות בממוצע למשחק. ביוני 2022 שוחרר מהפיסטונס.