stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ייק סווירבול
ביוגרפיה

סווירבול נולד ברובע יורקוויל שבמנהטן. בהיותו ילד עברה משפחתו לגור בלונג איילנד. את ילדותו העביר בכפר סאג הארבור וסיים שם את לימודיו בבית הספר. הוא למד באוניברסיטת קורנל עד שנת 1917, בה התגייס לצבא ארצות הברית.
בשנת 1924 נפגשו סווירבול ולירוי גראמן לראשונה, במסגרת עבודתם המשותפת בחברה "לואנינג איירונאוטיקל אינג'ינירינג" שבעיר ניו יורק, אחת מיני חברות רבות בתחום תעשיית המטוסים שהוקמו לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בעקבות השפל הגדול, נמכרה חברת לואנינג לחברת קיסטון איירקראפט ב-1929. המפעל נסגר והועבר ממנהטן לבריטול, פנסילבניה. סווירבול היה חלק מקבוצת עובדים של חברת לואנינג, שהחליטו שלא לעבור יחד עם המפעל, אלא להישאר ולהקים מפעל משלהם. החברה נקראה בשם "גראמן" על שם לירוי גראמן, שקנה את רוב מניות החברה (16,950$). אחריו בסולם ניצב סווירבול שתרם 8,125$ לחברה (מתוכם 6,000$ לוותה אמו מעובדיה), ולאחר מכן ניצבו שלושה עובדי לואנינג לשעבר נוספים: ביל שנדלר, אדמונד ווארד פור וא. קלינטון טאוול. תוך עבודה קשה של חמישתם הוקמה חברת גראמן ב-2 בינואר 1930.
גראמן וסווירבול היוו צוות יעיל וניהלו במשותף את החברה. צורת ניהול כוח האדם והארגון של סווירבול התאימו והשלימו את כישורי התכנון והעיצוב של גראמן. ויכוחיהם נפתרו תמיד בצורה מקצועית ולעולם לא התפתחו לריבים של ממש. שניהם צלחו את השפל הגדול ואף גרמו לצמיחתה והתרחבותה של החברה בתחום הצבאי כמו גם בתחום האזרחי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה החברה פרחה והתקדמה מאוד. עיצובי המטוסים ומודלים רבים נמכרו גם לצבא בריטניה וצבא צרפת. סווירבול וגראמן חזו את העתיד להתרחש לאחר סיום המלחמה, ובעקבות הורדה משמעותית בקצב הייצור (שהיה המהיר ביותר מכל שאר החברות באותה התקופה) נותרה חברת גראמן היחידה שהמשיכה להרוויח מבין חברות לייצור כלי טיס בשנת 1946, גם אם פחות מקודם.
1960 הייתה שנת שיא בעבודתו של סווירבול: חברת גראמן החלה להיפתח לתעשיית רכבי החלל וזכתה במכרז על תוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו, שבמסגרתה הונחת האדם הראשון על הירח וחזר בשלום. הוא מת ב-28 ביוני אותה שנה, בעקבות דלקת ריאות ולאחר שלקה באותה תקופה גם בסרטן המעי הגס. בלווייתו לקחו חלק אלפים מעובדי החברה.
ספריית "סווירבול" באוניברסיטת אדלפי נושאת את שמו.
ראו גם

לירוי גראמן
גראמן
ההפיכה בתימן (2011)

סמל מחאות הנוער בתימן
עלי עבדאללה סאלח כיהן כנשיא תימן מ-1990. ב-23 בנובמבר הוא התפטר, לאחר הפגנות ממושכות נגדו.
מפגינים בצנעא ב-3 בפברואר
מפגינים בתימן ב-21 בפברואר
מפגנים בצנעא ב-4 באפריל
ההפיכה בתימן החלה בגל של הפגנות ומהומות רחבות היקף שהתחוללו בתימן לאחר השלב הראשון של ההפיכה בתוניסיה, בד בבד עם גל ההפגנות שהוביל להפיכה במצרים, כחלק מגל המחאות שנודע בשם "האביב הערבי". תחילה המפגינים מחו נגד אבטלה, מצוקה כלכלית ושחיתות, כמו גם נגד הצעות נשיא תימן, עלי עבדאללה סאלח לשינויים חוקתיים. לאחר מכן, דרישות המפגינים עלו מדרגה לכדי דרישה לפרישתו של הנשיא, וההפגנות החריפו לכדי התקוממות עממית או מלחמת אזרחים שהתנהלה בין השבטים מהם מורכבת אוכלוסיית תימן, תוך שימוש בנשק חם על ידי הצדדים המתעמתים, כאשר ארגונים אסלאמיסטיים קיצוניים כמו אל-קאעידה, מעורבים בהתקוממות וכובשים שטחים וערים בצפון המדינה.
בשנת 2014 כוחות החות'ים המתקוממים בתימן כבשו, בגיבוי איראן וחזבאללה, את צנעא בירת תימן, וביצעו הפיכה. ב-26 במרץ 2015 פתחה קואליציה של מדינות ערביות ומוסלמיות, בהובלת ערב הסעודית, במבצע סופה נחרצת, שמטרתו להדוף את החות'ים ולהחזיר את השלטון לידי הממשלה התימנית הגולה. אל-קאעידה והמדינה האסלאמית מחזיקות כיום גם הן טריטוריות נרחבות, בעיקר במרכז המדינה, ומתקיפות את שני הצדדים הלוחמים בה.
ראו גם

הפצצת ההלוויה בצנעא
לקריאה נוספת

ענבל נסים-לובטון ועוזי רבי, "תימן: מ'מהפכת הצעירים' למלחמה אזורית", בתוך: אלי פודה, און וינקלר (עורכים), הגל השלישי: מחאה ומהפכה במזרח התיכון, הוצאת כרמל, 2017, עמ' 174–199.
הערות שוליים

↑  תימן: לפחות 84 בני אדם נפצעו בעימותים בין מפגינים לכוחות הביטחון, באתר nana10‏, 17 במרץ 2011
סוכנויות הידיעות, דיווח בתימן: יותר מ-30 הרוגים מירי בהפגנה בבירה, באתר ynet, 18 במרץ 2011
↑  סוכנויות הידיעות, ארה"ב: הגיע הזמן שנשיא תימן יפרוש מתפקידו, באתר ynet, 4 באפריל 2011
↑  AP, עסקת חייו: נשיא תימן מוכן לפרוש תמורת חסינות, באתר ynet, 23 באפריל 2011
↑  Yemen transition deal falls through at last minute, Ynetnews, ‏2011-05-18 (באנגלית)
↑  תימן: חה"א של צבא תימן הפגיז מספר עמדות של אל-קאעדה בעיר זינג'בר, באתר nana10‏, 30 במאי 2011
↑  תימן: חיילים פצחו באש חיה לעבר מפגינים - "20 נהרגו", באתר nana10‏, 30 במאי 2011
↑  דיווח: נשיא תימן נפגע במתקפת פגזים על ארמונו, באתר וואלה, 3 ביוני 2011
↑  סוכנויות הידיעות, זה הסוף? "נשיא תימן יצא לטיפול רפואי בסעודיה", באתר ynet, 4 ביוני 2011
↑  רועי נחמיאס, כמו קדאפי ואסד, נשיא תימן שבה את עצמו, באתר ynet, 5 ביוני 2011
↑  סוכנויות הידיעות, הפגיעה בנשיא תימן: סובל מכוויות ב-40% מגופו, באתר ynet, 7 ביוני 2011
↑  רויטרס, "נשיא תימן נפצע מחומר נפץ שהוטמן במסגד", באתר ynet, 23 ביוני 2011
↑  תימן: 50 חיילים נעדרים לאחר מתקפה של פעילי אל-קאעדה, באתר וואלה, 2 ביולי 2011
↑  נשיא תימן נאם לראשונה מאז ניסיון ההתנקשות, באתר וואלה, 8 ביולי 2011
↑  ניר יהב‏, לא רוצה לגמור כמו מובארק: "נשיא תימן לא ישוב", באתר וואלה, 8 באוגוסט 2011
↑  ראש ממשלת תימן שב לארצו, ערוץ 7, 24 באוגוסט 2011
↑  נשיא תימן שב לארצו, ערוץ 7, 23 בספטמבר 2011
↑  המהפכה הצליחה? נשיא תימן סאלח הודיע כי יתפטר, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2011
↑  אחרי 33 שנים: נשיא תימן פרש, ישראל היום, 24 בנובמבר 2011
↑  ניר יהב‏, תימן: בזמן השבעת הנשיא - פיגוע תופת רב נפגעים, באתר וואלה, 25 בפברואר 2012
↑  רועי קייס, דרמה בתימן: הבית הופצץ, הנשיא לשעבר נהרג בקרבות, באתר ynet, 4 בדצמבר 2017
אורית אשרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בת 59 בערך) ירושלים 
 מקום לימודים:  סט. מרטינ'ס סקול אוף ארט  אוניברסיטת שפילד האלאם 
 תחום יצירה:  מיצב, מיצג 
 מעסיק:  בית הספר לאמנות רוסקין, אוניברסיטת אוקספורד
 פרסים והוקרה:  פרס ג'רמן (2017) 
 
אורית אשרי (נולדה ב-1966) היא אמנית בינתחומית המתגוררת בלונדון.
ביוגרפיה

אשרי נולדה בירושלים להורים מסורתיים-חילוניים. אחיה היה העיתונאי והסופר אהוד (אודי) אשרי, שערך בין השאר את מוספי סוף השבוע של העיתונים "חדשות" ו"הארץ" ונפטר מסרטן בשנת 2008. אחותה הגדולה, שושי, היא פסיכותרפיסטית, המתגוררת גם היא בלונדון. בשנת 1987, שנה לאחר שהחלה את שירותה הצבאי התחתנה עם מתנדב בריטי, השתחררה שחרור מוקדם מהצבא ועזבה את ישראל.
לימודים

מ-2017 – פרופסור חבר מתמשך לאמנות בבית הספר לאמנות רוסקין, אוניברסיטת אוקספורד
2017–עמית מתמשך לשנת 2017, אקסטר קולג', אוניברסיטת אוקספורד
2013–2015 פרופסור אורח, המכללה המלכותית לאמנות, המחלקה לציור, לונדון
2011–2013 עמית מחקר לשם כבוד, בית הספר לאנגלית ודרמה, אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
2007–2010 מועצת המחקר לאמנויות ומדעי הרוח, עמית מחקר יצירתי, המחלקה לדרמה, אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
1998–2000 תואר שני בבית הספר לאמנויות יפות, סנטרל סנט מרטינס, לונדון, בריטניה
1989–1992 תואר ראשון (בהצטיינות) באמנות מאוניברסיטת שפילד האלאם, דרום יורקשייר, בריטניה
קריירה

עבודתה חוקרת הבניות אידאולוגיות, חברתיות ומגדריות באמצעות פרקטיקה בינתחומית, המתפרשת על מיצב, וידאו, אמנות חיה ויצירת תמונות דו-ממדיות. עבודותיה המוקדמות הופקו לעיתים קרובות כדמות גברית של יצירתה, בוחנת יחסי מגדר ואלו שבין אישה לזהות תרבותית. כחלק מההיסטוריה המשפחתית שלה, דמותה העקבית ביותר של אשרי היא מרקוס פישר, אשר היה גבר יהודי אורתודוקסי הנמצא ביצירות כמו "רוקדים עם גברים" ו"מרקוס פישר| תגיד צ'ייז".
עבודה עדכנית יותר של אשרי מתבססת על המחזה "בופה-מסתורין" של מאיקובסקי משנת 1921. עבודה זו מתמודדת עם הטיות חברתיות ומעמדיות לצד סוגיות של כוח וסוכנות פוליטית. לאחר הופעתה בטייט מודרן "העולם מוצף" ב-2014 הוצגה תערוכה: "חיה עם שפה" ב- גלריית וואטרסייז בת זמננו, שבשתיהן נראתה אשרי עובדת עם משתתפים מ-"חופש מעינויים", קבוצת הגירת לסביות והומואים בבריטניה, פורטוגל הדפסים, ואחרים, כדי לחקור נושאים אלה.
אשרי מגיעה מעבודה אמנותית קהילתית. ועבדה הרבה בבתי סוהר. אחת מעבודותיה בהשתתפות הקהל היא "עוברת דרך מתכת" (Passing through Metal), שהפיקה ב–2017 וב–2018, בין היתר במדינות שוודיה ואוסטריה. במשך שעתיים הוזמן הקהל להקשיב למופע מתכתי, שמופק מקולות של 80 מסרגות שמופעלות על ידי 40 סורגים. המסרגות חובר למיקרופונים וכולם התחברו לעמדה מרכזית שערבבה את כל הקולות יחד. מדי פעם להקת מטאל מוסיפה צלילים.
אשרי הציגה והופיעה במקומות בינלאומיים שונים, כגון מרכז ZKM לאמנות ומדיה קרלסרוהה, גרמניה, בית תרבויות העולם, ברלין; מוזיאון ברוקלין, ניו יורק; אוברגאדן, קופנהגן; DEPO, איסטנבול; ביאנלה ויטסטיבל; מרכז פומפידו, פריז; סטודיו אוטו איטליה דרום מזרח, לונדון; מוזיאון פרויד, לונדון ואוסף ולקם, לונדון המייצר עבודות החוקרות את הפוליטיקה והזהות האישית שלה ביחס להקשרים חברתיים ותרבותיים רחבים יותר. עבודותיה נכללות באוספים הקבועים של אוסף MAG בגלריה פרנס ובגלריה טייט.
בשנת 2020 זכתה אשרי במלגת טרנר חד פעמית בסך 10,000 פאונד. מלגות אלה הוענקו לעשרה אמנים במקום פרס טרנר הרגיל, שהתעכב בגלל מגפת הקורונה. היא נבחרה על תרומתה ליצירה "גוף משובש" מאת ג'ו ספנס ואורית אשרי שהוצגה באוסף ולקם, שחקרה חוויות חיים של טיפול ומחלות כרוניות. מדובר ב–12 סרטים מסדרת האינטרנט החדשנית "ביקור חוזר בראשית" (Revisiting Genesis), שבהם מתועדות שתי אחיות סיעודיות המסייעות לאנשים שמתכוננים באופן פעיל למות. הן עוזרות להם להכין מצגות ביוגרפיות שיהיו המורשת הדיגיטלית שלהם. את הסדרה יצרה אשרי כמה שנים מוקדם יותר, וכעת הוספה אליה ספנס, שמתה מסרטן. חבר השופטים התרגש במיוחד מסרטה החדש, "מת מתחת לעינייך" (Dying Under Your Eyes), שמתעד את תהליך הפרידה של אשרי מאביה, דניאל, שנפטר שנתיים וחצי קודם לכן.
החל משנת 2017 מרצה אשרי, אמנית ופרופסור לאמנות עכשווית, בבית הספר לאמנות רוסקין, אוניברסיטת אוקספורד
אשרי חברה במועצה המייעצת לספריית אמנות נשים, באוניברסיטה של לונדון.
דעותיה

אשרי מתנגדת לכיבוש, כולל להתנחלויות ולסיפוחים. תומכת בחרם תרבותי על המדינה ובתנועה 'אמנים למען פלסטין', אבל גם שנים אחרי שעזבה לאנגליה זהותה הישראלית בולטת בעבודותיה. היא מגדירה את עצמה א־בינארית ולובשת בגדי גברים כמסר פמיניסטי.
פרסים

מלגת טרנר לשנת 2020
2019 פרס ג'ון פל, אוניברסיטת אוקספורד, עבור איך אנחנו מתים זה איך אנחנו חיים
2017, פרס ג'רמן
2014 מלגת אמנות, מלגת סטנלי פיקר
2016 – 2017 פרס מתרגל, מכללת צ'לסי לאמנויות, UAL
2014 – 2016 עמיתת אמנות יפה גלריית סטנלי פיקר
תערוכות יחיד

גוף משובש: ג'ו ספנס ואורית אשרי. אוסף ולקם, לונדון, בריטניה
2017-2018
ביקור חוזר בראשית. הביאנלה השישית לאמנות עכשווית בסלוניקי
ביקור חוזר בראשית. גלריית סטנלי פיקר, קינגסטון, בריטניה
ביקור חוזר בראשית. קולנוע טיינסייד, בריטניה
אורית אשרי. ביקור מחדש בראשית, fig-2, ICA, לונדון, בריטניה
חיה עם שפה. קמפיין בכורה, ברלין, גרמניה
חיה עם שפה. גלריית וואטרסייד בת זמננו, לונדון, בריטניה
מפלגה למען החופש. היפולית', הלסינקי, פינלנד
מפלגה למען החופש. אוברגאדן, קופנהגן, דנמרק
קוף בום מפעל הדפסים. גלריה פריסטין, מקסיקו
אורית אשרי, עם ניקול אהלנד. סי וויכטנדל. גאלרי, חודש הצילום האירופי החמישי, ברלין, גרמניה
דרך פלאפל, עם לריסה סנסור. DEPO, איסטנבול, טורקיה
היהודי היפה. גלריה אחרת, שנגחאי, סין
כדורים משתוללים. גלריה אחרת, בייג'ינג, סין
חזרה ב-5 דקות והופעת שריטות: גולני ורנאסי. הקשתות, גלאזגו, בריטניה
רוקדים עם גברים. מרכז שרוול, אוניברסיטת פלימות', פלימות', בריטניה
מה שאתה רואה, גלריית מרכז האמנות לצ'וורת', בריטניה
ביצועים 2003. גלריית פוקסי הפקות, ניו יורק, ארצות הברית
תגיד צ'ייז. מרכז לאמנויות בלוקואט, ליברפול, בריטניה
אורית אשרי. גלריית פוקסי הפקות, ניו יורק, ארצות הברית
7 מעשי אהבה. גלריית קפליקה, לובליאנה, סלובניה
7 מעשי אהבה. סגנון ושבירה, ברלין, גרמניה
מגנום אופוס III, עם דניאל רובינשטיין. גלריה בית האמנים, ירושלים, ישראל
מגנום אופוס II, עם דניאל רובינשטיין. גלריית 68elf, קלן, גרמניה
הערות שוליים

1 2 3 4 5   נעמה ריבה, האמנית אורית אשרי, זוכת פרס טרנר: מה שאני עושה לא מסחרי. אבל יום אחד זה יהיה, באתר הארץ, 27 ביולי 2020
1 2 3 4 5 6 7 8  קורות חיים, באתר אורית אשרי (באנגלית)
1 2  קורות חיים אורית אשרי (באנגלית)
↑  אורית אשרי, באתר מוזיאון ברוקלין (באנגלית)
↑  Reilly, Maura. "Curating Transnational Feminisms". Feminist Studies. RETHINKING THE GLOBAL. 36 (1): 171.
↑  Jacobs, Katrien (2011). "On Isaac Leung, Cyber Sex as Pseudo-Science". Hong Kong Screenscapes: From the New Wave to the Digital Frontier. Hong Kong: Hong Kong University Press. ISBN 9789888028566.
↑  אורית אשרי, באתר ocula (באנגלית)
↑  חיה עם שפה, ‏2014 (באנגלית)
1 2  "CV".
↑  Global feminisms : new directions in contemporary art. Reilly, Maura,, Nochlin, Linda,, Brooklyn Museum,, Davis Museum and Cultural Center. London: Brooklyn Museum. 2007. ISBN 978-1-85894-390-9. OCLC 79256724.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
1 2  Tate. "Turner bursaries". Tate (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-07-14.
↑  "Misbehaving Bodies: Jo Spence and Oreet Ashery". Wellcome Collection (באנגלית). 29 במאי 2019. נבדק ב-2020-07-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Revisiting Genesis | by Oreet Ashery" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-14.
↑  "Dying Under Your Eyes, single channel film, 27 minutes". Oreet Ashery (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-14.
↑  CATHERINE.GRANT, המועצה המייעצת לספריית אמנות נשים, באתר ארכיון אנימציה, ‏2023 (באנגלית)
↑  פרסים, באתר אורית אשרי (באנגלית)
↑  אורית אשרי, באתר Oreetashery
↑  אורית אשרי, באתר גלריית סטנלי פיקר (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271258  NLI: 987007296026005171  GND: 14245740X  ISNI: 0000 0000 7548 3837  LCCN: no2010009025  PIC: 316046  VIAF: 71149066611965602116   WorldCat (עם VIAF): 71149066611965602116 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורית אשרי".
סטיב קופל

סטיבן ג'יימס "סטיב" קופל (באנגלית: Stephen James "Steve" Coppell; נולד ב-9 ביולי 1955) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק כקיצוני ימני, וכיום מאמן קבוצת אתלטיקו קולקטה ההודית.
קופל שיחק כמעט בכל הקריירה במנצ'סטר יונייטד, ואף רשם מעל לארבעים הופעות במדי אנגליה, שעל סגלה נמנה ביורו 1980 ובמונדיאל 1982, בטרם פרש בגיל צעיר יחסית בשל פציעה בברך.
קופל פנה לקריירת אימון בה עבר בין היתר בבריסטול סיטי, מנצ'סטר סיטי, ברייטון וברנטפורד, אך זכור בעיקר מימיו כמאמן קריסטל פאלאס ורדינג, שאת שתיהן לקח מליגת המשנה לעונות השיא שלהן בפרמייר ליג. קופל, שלו תואר בהיסטוריה כלכלית מאוניברסיטת ליברפול אותו השיג בימיו כשחקן פעיל, חתום גם על גילויו של איאן רייט, אותו החתים בגיל 22 לקריסטל פאלאס כשהיה שחקן לא מקצועני. רייט המשיך לקריירה בינלאומית ואף ייצג 33 פעמים את נבחרת אנגליה.
לאחר קריירת האימון שימש במשך מספר שנים כמנהל מקצועי, בין היתר בקבוצת פורטסמות'.
קריירת משחק

קופל החל את קריירת המשחק במדי קבוצת טרנמיר רוברס מהליגה השלישית בעונת 1973/1974. הוא בחר בקבוצה מהליגה הנמוכה על פני הצעות מקבוצות בכירות יותר, וזאת על מנת להשלים את לימודיו באוניברסיטת ליברפול, שם למד לתואר בהיסטוריה כלכלית. בעונת הבכורה שלו רשם תשע הופעות ליגה, והחל היטב גם את העונה השנייה שלו בקבוצה, עם עשרה שערים ב-29 הופעות.
ב-1975, במהלך עונתו השנייה בקבוצה, נרכש קופל על ידי מנצ'סטר יונייטד תמורת כשישים אלף ליש"ט והכפלת שכרו מטרנמיר. קופל הצטרף לקבוצה בליגת המשנה, אליה ירדה באותה העונה. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו ב-1 במרץ, כשעלה כמחליף בניצחונה של מנצ'סטר 4-0 על קארדיף סיטי. עד לסיום העונה כבש קופל פעם אחת בעשר הופעות, וסייע לקבוצתו החדשה להעפיל בחזרה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג בתום עונה אחת בליגת המשנה.
הקבוצה הצעירה שהתגבשה במנצ'סטר הצליחה לרשום עונה מוצלחת עם חזרתה לליגה הבכירה. קופל השתלב היטב והיה לשחקן הרכב קבוע באגף ימין, כשמנצ'סטר סיימה שלישית בטבלת הליגה, והעפילה לגמר גביע ה-FA, שם נוצחה 1-0 בידי סאות'המפטון. עונה אחת בלבד אחר כך, חגג קופל את התואר הראשון בקריירה, כשמנצ'סטר גברה 2-1 על ליברפול בגמר הגביע. בכך, מנעה מנצ'סטר מיריבתה זכייה בטרבל, לאחר שזו זכתה בגביע אירופה לאלופות ובאליפות אנגליה.
קופל לא החמיץ ולו משחק ליגה אחד בארבע העונות הבאות. בין 1977 ל-1981 רשם קופל 207 הופעות ליגה רצופות, שיא ההופעות הרצופות לשחקן שדה במנצ'סטר יונייטד אי פעם. בין היתר, היה קופל שותף להפסדה של מנצ'סטר, 3-2 לארסנל בגמר הגביע של עונת 1978/1979, עונה בה קבע שיא קריירה אישי של 11 שערי ליגה. עונה אחר כך הגיע קופל עם קבוצתו למקום השני בטבלה, הישג השיא שלו בקריירה.
נקודת המפנה האכזרית בקריירה של קופל התרחשה ב-18 בנובמבר 1981, במשחקה של אנגליה מול הונגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. יוזף טות תיקל בחריפות את קופל וגרם לפציעה קשה בברכו. קופל עבר ניתוח שאפשר לו לשוב למגרשים באופן זמני. לאחר טורניר מונדיאל 1982 עבר קופל ניתוח נוסף, והיה זמין באופן חלקי בלבד לעונת 1982/1983. הוא עוד הצליח לשוב ולשחק בגמר גביע הפוטבול ליג באותה עונה, בו נוצחה מנצ'סטר 2-1 על ידי ליברפול, אך החמיץ את גמר הגביע בו ניצחה מנצ'סטר את ברייטון 4-0 במשחק חוזר, לאחר שוויון 2-2 במשחק הראשון. ניתוח נוסף שעבר בברכו גרם לו לשים קץ לקריירת המשחק באוקטובר 1983, בגיל 28 בלבד. בסך הכול לזכותו 396 הופעות בכל המסגרות במדי מנצ'סטר יונייטד, בהן כבש שבעים שערים.
קריירת משחק > נבחרת אנגליה

ב-16 בנובמבר 1977 רשם קופל את הופעתו הראשונה במדי אנגליה, כשעלה בהרכב של המאמן רון גרינווד בניצחונה הביתי של אנגליה 2-0 על איטליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978. אנגליה כשלה להעפיל לטורניר הגמר, אך קופל החל להשתלב בסגל של גרינווד במסגרת סדרה של משחקי ידידות בשנת 1978.
קופל העפיל עם אנגליה ליורו 1980, וזומן לסגל הסופי של אנגליה לטורניר על ידי גרינווד. קופל פתח בהרכב בשני משחקיה הראשונים של אנגליה בטורניר, בהם סיימה בשוויון 1-1 עם בלגיה ונכנעה 1-0 לאיטליה. הוא לא שותף בניצחונה של אנגליה 2-1 על ספרד, בסיומו הודחה מהמשך הטורניר.
קופל העפיל עם נבחרתו ממוקדמות מונדיאל 1982, אך במשחק האחרון של המוקדמות מול הונגריה ספג את הפציעה שהשפיעה על המשך דרכו המקצועית. הוא שב לכושר לקראת טורניר הגמר, וזומן לסגל של גרינווד לקראת מונדיאל 1982 בספרד. אנגליה, עם קופל בהרכב, פתחה בניצחון 3-1 על צרפת. קופל המשיך לפתוח בהרכב גם בניצחון 2-0 על צ'כוסלובקיה ובניצחון 1-0 על כווית, שסיים שלב בתים מושלם עבור קופל ואנגליה. לאחר שפתח בהרכב גם במשחק הראשון של שלב הבתים השני, בו נפרדה אנגליה בשוויון 0-0 מגרמניה המערבית, לא שותף קופל במשחקה החמישי והאחרון של אנגליה באותו הטורניר, בו נפרדה בשוויון 0-0 נוסף מול ספרד וסיימה את דרכה בטורניר.
לאחר הטורניר החלה העונה האחרונה של קופל כשחקן פעיל, ובה הוסיף שתי הופעות בינלאומיות נוספות, ובאחרונה שבהן כבש בניצחון 9-0 על לוקסמבורג. הוא סיים את דרכו הבינלאומית עם 42 הופעות ושבעה שערים במדי אנגליה.
קריירת אימון > קדנציות ראשונות בקריסטל פאלאס (1984–1996)

לקראת עונת 1984/1985 החל קופל את קריירת האימון בקבוצת קריסטל פאלאס מליגת המשנה. קופל, שטרם מלאו לו 29 בעת החתימה בקבוצה, היה לאחד מהמאמנים הצעירים ביותר בכדורגל המקצועני באנגליה. בשנותיו הראשונות בליגת המשנה נודע קופל ברכש מסקרן ודל-תקציב, שכלל בעיקר כישרונות צעירים מחוץ לכדורגל המקצועני, ושחקנים שלא מצאו את מקומם בליגה הבכירה. בלטה במיוחד החתמתו של איאן רייט בן ה-22 לקראת עונת 1985/1986. רייט, שלא שיחק כדורגל מקצועני עד לחתימה בקריסטל פאלאס, הפך לשחקן בכיר בעל הופעות רבות במדי אנגליה.
בעונת 1988/1989, בעונתו החמישית בקבוצה ולאחר שלוש עונות בה התקרבה להעפלה, הצליח קופל להעלות את קריסטל פאלאס לליגה הבכירה. הקבוצה אותה בנה קופל מחדש הצליחה לגבור על בלקברן רוברס בסיכום שני משחקי פלייאוף, לאחר שסיימה שלישית בליגה, אחרי מנצ'סטר סיטי והאלופה צ'לסי.
קריסטל פאלאס של קופל התקשתה להתאקלם בחזרה בליגה הבכירה, וכבר בשלב מוקדם של העונה ספגה את ההפסד הגבוה בתולדותיה, 9-0 לאלופה שבדרך ליברפול. עם זאת, קבוצתו של קופל הצליחה לסיים את העונה במקום ה-15, חמש נקודות מעל לקו האדום, ולהישאר בליגה. ההישג הגדול של קופל באותה העונה היה ההעפלה הראשונה בתולדות המועדון לגמר גביע ה-FA. במשחק מותח ורב תהפוכות בחצי גמר הגביע, נקמה קריסטל את ההפסד הגבוה בתחילת העונה, וגברה על ליברפול 4-3 בהארכה. ליברפול הובילה במחצית 1-0, אך קריסטל פאלאס חזרה והשוותה עם פתיחת המחצית השנייה. בדקה השבעים הושלם המהפך של קריסטל פאלאס שעלתה ליתרון ראשון במשחק, אך צמד בזק של ליברפול קבע 3-2 בדקה ה-83. שתי דקות בלבד לסיום המשחק השוותה פאלאס וקבעה 3-3 והארכה במשחק. בדקה ה-109 כבש אלן פארדיו את השער שהעלה את קריסטל פאלאס לגמר הראשון בתולדותיה. גם משחק הגמר עצמו היה מותח ודו צדדי. קריסטל פאלאס הובילה 1-0 על מנצ'סטר יונייטד, שהפכה את התוצאה ועלתה ליתרון 2-1 במחצית השנייה. איאן רייט, שנכנס בדקה השבעים, השווה שתי דקות מכניסתו ל-2-2, ששלח את המשחק להארכה. שתי דקות בתוך ההארכה קירב רייט את קופל לזכייה בגביע, אך מארק יוז השלים צמד מהצד השני בדקה ה-113, 3-3 בסיום ומשחק חוזר. במשחק החוזר, הוביל אלכס פרגוסון את קבוצתו לזכייה בתואר, הפעם בזכות 1-0 קטן שהשכיח את הדרמות הגדולות מהשלבים הקודמים.
עונה אחר כך הוביל קופל את קריסטל פאלאס למיקום הליגה הגבוה בתולדותיה, המקום השלישי בטבלה, כשהקדימו אותה רק האלופה ארסנל וסגניתה ליברפול. עונה אחר כך סיימה הקבוצה במרכז הטבלה, והבטיחה את השתתפותה בעונת הבכורה של הפרמייר ליג, עונת 1992/1993. דווקא בעונה זו כשלה קריסטל פאלאס לשחזר את הישגיה וירדה לליגת המשנה, לאחר שכשלה לנצח במחזור הנעילה ונכנעה לפער שערים עדיף של אולדהאם אתלטיק. בסיום העונה התפטר קופל מתפקידו לאחר תשע עונות בקבוצה.
בשנתיים שעברו מאז התפטרותו לא לקח על עצמו קופל תפקיד חדש, על אף שהיה מועמד, בין היתר, לאימון נבחרת אנגליה ולאימון מידלסברו. קופל חזר לקדנציה שנייה בקריסטל פאלאס לקראת עונת 1995/1996. קופל החזיק בתפקיד המנהל המקצועי והמאמן הראשי של הקבוצה במשך כחצי עונה, עד לפברואר 1996, אז התמנה דייב באסט לתפקיד המאמן הראשי, וקופל נותר כמנהל מקצועי בלבד. הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה והגיעה לגמר הפלייאוף על ההעפלה, אך שם נכנעה בהארכה ללסטר סיטי ונותרה בליגת המשנה.
קריירת אימון > מנצ'סטר סיטי והחזרה לקריסטל פאלאס (1996–2000)

ב-6 באוקטובר 1996, חודשים ספורים לאחר פתיחת עונת 1996/1997, עזב קופל את תפקידו בקריסטל פאלאס כדי להחליף את אלן בול שהתפטר מאימון מנצ'סטר סיטי, גם היא מליגת המשנה. ב-8 בנובמבר, לאחר 33 ימים ושישה משחקים בלבד, התפטר קופל מתפקידו בקבוצה. בין היתר הסביר כי הלחץ המלווה את התפקיד היה מהסיבות לעזיבתו. הוא נותר עד היום למאמן בעל תקופת הכהונה הקצרה ביותר בתולדות המועדון.
עם עזיבתו את הסיטי, חזר קופל פעם נוספת לקריסטל פאלאס, הפעם כסקאוט ראשי. ב-28 בפברואר 1997, עוד באותה עונה, קודם קופל בפעם השלישית בקריירה לתפקיד מאמן הקבוצה, במקומו של באסט שהתפטר. לאחר מספר חודשים בלבד בתפקיד, החזיר קופל את קבוצתו לפרמייר ליג, לאחר שסיימה שלישית בליגה וצלחה את הפלייאוף.
קופל פתח על הקווים את עונת 1997/1998 בפרמייר ליג. על אף החתמות מבטיחות שהביאו לקבוצה את תומאס ברולין, אטיליו לומברדו ומישל פדובאנו, ועל אף פתיחת עונה נוחה יחסית, מצאה עצמה קריסטל פאלאס נאבקת נגד הירידה, בעונה בה נרכשה הקבוצה על ידי משקיע חדש. במרץ 1998, כשהירידה לליגת המשנה הובטחה באופן מעשי, עבר קופל לתפקיד המנהל המקצועי, ותחתיו מונו ברולין ולומברדו לתפקידי מאמן-שחקן. גם השניים לא הצליחו להציל את הקבוצה, והוחלפו כשבועיים לסיום העונה. קריסטל פאלאס סיימה את העונה במקום האחרון וחזרה לאחר עונה אחת בלבד לליגת המשנה.
את עונת 1998/1999 פתח טרי ונבלס כמאמן הקבוצה, כשקופל שימש כמנהל מקצועי. לאחר כחצי עונה, בינואר 1999, שב קופל בפעם הרביעית לתפקיד המאמן, עם עזיבתו של ונבלס. הקבוצה עמדה בפני קשיים כלכליים כבדים, כשסכנת פשיטת רגל ריחפה מעל המועדון. קופל הצליח להשאיר את הקבוצה בליגת המשנה באותה עונה, וכן בעונה שאחר כך, עונת 1999/2000. עם תום אותה עונה שוחרר קופל מתפקידו כמאמן הקבוצה. הוא נותר עד היום כאחד מאהובי הקהל ומהמאמנים המצליחים ביותר בתולדות המועדון.
קריירת אימון > ברנטפורד וברייטון (2001–2003)

לקראת עונת 2001/2002, התמנה קופל לתפקיד מאמן ברנטפורד מהליגה השלישית. קופל הוביל את הקבוצה לפתיחת עונה מסחררת עם הפסד בודד בעשרה משחקים, ובמשך רוב העונה נאבקה קבוצתו עם שתי קבוצותיו הבאות של קופל בקריירה, ברייטון ורדינג, על שני הכרטיסים הישירים לליגת המשנה. במחזור סיום העונה התמודדה ברנטפורד ראש בראש עם רדינג על המקום השני, וספגה שער שוויון בדקות הסיום ששלח אותה למקום השלישי ולפלייאוף. ברנטפורד העפילה לגמר הפלייאוף, שם הפסידה לסטוק סיטי. לאחר ההפסד התפטר קופל בתום עונה אחת בלבד מתפקידו, בעקבות בעיות כלכליות במועדון.
ב-7 באוקטובר 2002, חודשים ספורים לאחר פתיחת עונת 2002/2003, התמנה קופל לתפקיד מאמן ברייטון, שעלתה עונה קודם לכן מהליגה השלישית לליגת המשנה. הוא קיבל את הקבוצה שמוקמה אז במקום האחרון. באותה עונה זכה קופל לקבלת פנים אוהבת מאוהדי קבוצתו לשעבר, קריסטל פאלאס, עמם נפגש לראשונה מאז עזיבתו את הקבוצה. ברייטון הובסה במשחק 5-0 על ידי הפאלאס, וחלק מאוהדי ברייטון הביעו תרעומת על מאמנם בעקבות ההפסד. על אף שהצליח לשפר מעט את יכולתה של הקבוצה, ירדה ברייטון לליגת המשנה במחזור הנעילה של העונה.
חודשים ספורים לאחר פתיחת עונת 2003/2004, כשברייטון מובילה את הליגה השלישית, עזב קופל את הקבוצה לטובת משרת מאמן רדינג מליגת המשנה. קופל הסביר את עזיבתו בחוסר ההתקדמות בבניית אצטדיון חדש לקבוצה, ולטענתו ללא אצטדיון מודרני הקבוצה לא תוכל להגיע לפרמייר ליג, לשם כיוון קופל כמאמן. רדינג, שהשלימה אז את בניית אצטדיונה החדש, היוותה אלטרנטיבה ראויה עבור קופל.