stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון מיואק
הצלחות ראשונות

מיואק נמנע מחשיפה תקשורתית, ממעט להתראיין ובדרך כלל אינו מופיע לפתיחת תערוכותיו. תערוכת היחיד הראשונה של מיואק נערכה בגלריית אנתוני דאופאי (Anthony d’Offay) בלונדון בשנת 1998. בשנת 1999 הוצב פסלו "נער" (Boy), שהתנשא לגובה של חמישה מטרים, בכיפת המילניום בלונדון. בשנת 2001 הוצג הפסל בביאנלה ה-49 של ונציה. מאז מוצב הפסל בתצוגת קבע במוזיאון הדני לאומנות מודרנית בעיר אורהוס.
בין השנים 2000–2002 היה מיואק אמן אורח בגלריה הלאומית בלונדון. בתקופה זו הוא השלים את יצירותיו "אם ותינוק" (Mother and Child), "אישה הרה" (Pregnant Woman), "אדם בסירה" (Man in a Boat), ו"תינוק מחותל (Swaddled Baby) שהוצגו בתערוכה המסכמת את שיתוף הפעולה עם הגלריה הלאומית ב-2003. הפסל "אישה הרה" (כ-2.5 מטרים גבהו) נרכש על ידי הגלריה הלאומית לאמנות האוסטרלית בקנברה, בסכום של למעלה מ-460 אלף דולר בשנת 2002. הייתה זו היצירה היקרה ביותר שנרכשה ידי הגלריה הלאומית האוסטרלית עד אז. לאחר התערוכה בלונדון הוצגה העבודה גם בסידני, בברלין, ובהארלם (הולנד).
ב-2006 הוצגו עבודותיו בתערוכות באקדמיה הלאומית הסקוטית באדינבורו, ובמוזיאון לאמנות בברוקלין ניו-יורק. בשנת 2011 הציג מספר עבודות בתערוכת יחיד בגלריית ג'יימס קוהן (James Cohan) בניו-יורק. באותה שנה השיג פסלו "תינוק גדול (Big baby) מחיר שיא של 1.32 מיליון דולר במכירה פומבית שנערכה בבית המכירות כריסטי בלונדון.
אמן מבוקש

משנת 2013 הוצגו עבודותיו במוזיאונים וגלריות רבות ברחבי העולם ביניהם, מוזיאון קרן קרטייה לאמנות עכשווית בפריז, הגלריה של מכון פרואה (Fundacion Proa) לאמנות עכשווית בבואנוס איירס, ארגנטינה, המוזיאון לאומנות מודרנית (MAM) בריו דה ז'ניירו (בתערוכה בשנת 2004 בה נרשם מספר שיא של מבקרים במוזיאון זה) וכן מוזיאון הפינקוטקה (Pinacoteca) בסאו פאולו, ברזיל.
בשנת 2016 הוצגו עבודותיו בהיכל תזאוס השייך למוזיאון האמנות בווינה וכן במוזיאון לאמנות "שרה הילדן" (Sara Hildén) בעיר טמפרה בפינלנד. בשנת 2017 הציג מיואק 13 יצירות (כשליש מכלל עבודותיו עד אז) בתערוכת יחיד חשובה ביוסטון, טקסס. באותה שנה הוצגו יצירותיו "תנוחת כפיות" (Spooning Couple), "איש פרא" (Wild Man), "בחרות" (Youth) ואחרות, בגלריית "פרנס" (Ferens Art Gallery) בעיר הול בבריטניה, לצד יצירות של לוסיאן פרויד ואדוארד מאנה.
עבודותיו נמצאות באוספי גלריית טייט מודרן בלונדון, במוזיאון לאמנות בפילדלפיה, בגלריה הלאומית בקנברה אוסטרליה ובידי אספנים פרטיים.
בשנת 2020 עזב את הסוכנות שייצגה אותו במשך כעשור והעביר את ייצוגו לרשת הגלריות של סוכן האמנות האוסטרי תדאוש רופאק (Thaddaeus Ropac) הפועלת בלונדון, פריז ובזלצבורג.
הערות שוליים

1 2  Brian Kennedy, Ron Mueck the making of Pregnant woman, באתר הגלריה הלאומית של אוסטרליה nga.gov.au, ‏מרץ 2004
↑  ראה תמונת הפסל "פינוקיו" באתר artnet.com
↑  Sean O'Hagan, Ron Mueck: From Muppets to motherhood, באתר עיתון הגרדיאן theguradian.com, ‏אוגוסט 2006
↑  בתערוכה הוצגו גם עבודות של דמיאן הירסט, טרייסי אמין, מרכוס הרווי (Marcus Harvey) ואחרים.
↑  Mueck, Ron – Dead Dad 1996, באתר withreferencetodeath.philippocock.net, ‏מאי 2015
↑  Clare Dwyer Hogg, Artist at work: Inside the workshop of Ron Mueck, creator of eerily lifelike sculptures, באתר העיתון אינדיפנדנט independent.co.uk, ‏אפריל 2013
1 2 3  Sarah Tanguy, The Progress Big Man A Conversation with Ron Mueck, באתר sculpture.org, ‏אוגוסט 2003
1 2  Ron Mueck, באתר hatjecantz.de
↑  ראה תמונת הפסל "נער" במוזיאון בעיר אורהוס, דנמרק.
1 2 3  Tessa Solomon, Sculptor Ron Mueck Departs Mega-Gallery Hauser & Wirth, Joins Thaddaeus Ropac, באתר artnews.com, ‏מאי 2020
↑  תמונות מהתערוכה בריו דה ז'ניירו, באתר העיתון האוסטרלי סידניי מורנינג הראלד smh.com.au, ‏מרץ 2004
↑  Ron Mueck, באתר מוזיאון לאמנות שרה הילדן, טמפרה, פינלנד   tampere.fi, ‏2016
↑  Ron Mueck, אתר המזיאון לאמנות, יוסטון, טקסס, mfah.org, ‏2017
↑  Grace Glueck, Giant Baby, Dead Dad and Others, Realer Than Real, באתר הניו-יורק טיימס, nytimes.com, ‏נובמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461890405171  BNE: XX4613045  BnF: cb150711313 (data)  CANTIC: a10942063  CiNii: DA15581960  GND: 121290816  ISNI: 0000 0003 7457 7470  LCCN: no2002090587  NDL: 01125939  NGV: 14599  NKC: js20060303011  NTA: 241163811  RKD: 131668  SNAC: w6m33pbb  SUDOC: 059550376  Trove: 825689  ULAN: 500057422  VIAF: 13159965   WorldCat (עם VIAF): 13159965
פרורה

| --- | --- |
האתר ב-2020, לאחר ששופץ
האתר ב-2020, לאחר ששופץ
 מידע כללי
 סוג:  אתר היסטורי, רובע גרמני, יישוב, מכלול מבנים, groundscraper 
 שימוש:  אתר נופש
 מיקום:  Binz 
 מדינה:  גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1936–1939 (כ־3 שנים)
 אדריכל:  קלמנס קלוץ
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאצית 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  4 מ' 
 מידע טכני
 קיבולת:  20,000
 קואורדינטות:  54°26′23″N 13°34′00″E﻿ / ﻿54.4396°N 13.5667°E﻿ / 54.4396; 13.5667
 www.proradok.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניפרורה(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניפרורה(למפת מקלנבורג-מערב פומרניה רגילה) שוורין רוסטוק נויברנדנבורג שטרלזונד גרייפסוואלד ויסמר גיסטרו נוישטרליץ ווארן פרכים ברנדנבורג סקסוניה התחתונה  שלזוויג הולשטיין  פו. הים הבלטי דנמרקפרורה(למפת מקלנבורג-מערב פומרניה מוגדלת) שוורין רוסטוק נויברנדנבורג שטרלזונד גרייפסוואלד ויסמר גיסטרו נוישטרליץ ווארן פרכים ברנדנבורג סקסוניה התחתונה  שלזוויג הולשטיין  פו. הים הבלטי דנמרקפרורהhe
 
תוכנית האתר ב-1945 וב-2009 . אדום: בנוי, סגול: בנוי בחלקו, אפור: הריסות, לבן: לא קיים
אתר הנופש של כוח באמצעות שמחה בפרורה (Prora) ממוקם בחוף המזרחי של האי ריגן בים הבלטי, צפון גרמניה, במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. האתר בתכנון האדריכל קלמנס קלוץ (Clemens Klotz) נחשב לאחד ממפעלי הבנייה השאפתניים בתקופת הרייך השלישי, וכמייצג נאמן של האדריכלות הנאצית. מחזיק עד היום בשיא כ"הבניין הארוך בעולם", אורכו כ-4.5 ק"מ.
אתר הנופש הוקם על מנת לאפשר לעובדים הגרמנים חברי ה"כוח באמצעות שמחה", יציאה לנופש משפחתי במחיר שווה לכל נפש. על פי התכנון נועד לשרת כ-20,000 נופשים בו בעת.
מבנה האתר

האתר נבנה לאורך רצועת חוף חולי ושטוח, במרחק של כ-150 מטר מקו המים. הורכב משני אגפים עיקריים: צפוני ודרומי אשר כל אחד מהם מורכב מ-4 בלוקים בני 6 קומות ו-10 יחידות דיור כל אחד. צורתו הכללית כשל "מסרק". מכל חדר שגודלו כ-13 מ"ר ובו ריהוט בסיסי נשקף נוף לים. השירותים והמקלחות היו משותפים.
חדרי המדרגות, המעברים והמעליות היו ממוקמים בחלקו האחורי של המבנה בכיוון היבשה (שיני ה"מסרק").
בין שני אגפי האתר תוכנן מבנה מנהלתי, קבלה, וכיכר מרכזית. המרחק בין המרכז ואזורי המגורים היה כה רב, עד שהצריך גם תכנון של רכבת פנימית לשינוע האורחים ברחבי אתר הנופש.
בקצה הכיכר המרכזית תוכנן אולם כנסים ענק, אשר לדרישת היטלר יוכל להכיל את כל הנופשים המתכנסים יחדיו.
לאורך חוף הים בין שני אגפי הבניינים ומול המבנה המרכזי הוקם מזח אשר אִפשר עגינה של אוניות הנופש הענקיות שהיו גם הן בבעלות ה"כוח באמצעות שמחה".
כבכל אתר נופש, תוכננו בריכות שחייה, אולמות ספורט, בתי קולנוע וכל יתר השירותים המקובלים באתר מסוג זה. בין מתכנני המתחם היה יוליוס שולטה-פרולינדה.
היסטוריה

הבנייה החלה במאי 1936 ותוכננה להסתיים עד 1941 אך נפסקה ב-1939 ולא הושלמה מעולם עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. למרות זאת נחשב האתר בפרורה לפרויקט אשר הגיע לשלב הבנייה המתקדם ביותר מכל מפעלי הבנייה המגלומנים, אשר תוכננו והוחל בביצועם בתקופת הרייך השלישי.
בתקופת המלחמה שימש האתר, שרוב בנייתו הושלמה, כמתקן אימונים וכבית חולים צבאי. בנוסף לכך מצאו בו מחסה גם אזרחים שנמלטו מההפצצות בערי צפון גרמניה כהמבורג ואחרות.
לאחר המלחמה הוחזק האתר בידי הסובייטים אשר גרמו לנזקים רבים למבנים, בזזו ופירקו חלקים מהם והרסו לחלוטין אחרים.
בין השנים 1950 - 1991 היה האתר בשליטת צבא גרמניה המזרחית, אשר השתמש בו כמתקן לאימוני לוחמה בשטח בנוי והמשיך לגרום לנזקים והרס רב נוסף בחלקים ממנו.
בחלקים אחרים של האתר השתמש הצבא למגורי חיילים ואף כאתר נופש לקצינים. חלקים אלה תוחזקו ונשמרו אם כי לא במראם המקורי.
לאחר איחוד גרמניה עלתה מחדש השאלה בדבר גורלו של "הקולוסוס של ריגן". היו שרצו לפרק ולהשמיד כל זכר לתקופה הנאצית בעוד אחרים צידדו בשימור וחידוש השימוש באתר הייחודי.
מאז שנת 2000 פועלת במקום קבוצה הפועלת לשימור ומפעילה מוזיאון מקומי ובו מרכז לתיעוד והפעלת סיורים לימודיים. בשנת 2008 אושרה תוכנית משקיעים להחזרת האתר ליעודו המקורי כאתר נופש בממדים צנועים יותר.
הערות שוליים

↑  על משקל הקולוסוס של רודוס – אחד משבעת פלאי תבל של העת העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467721405171  GND: 4301755-1  LCCN: no2006053414  VIAF: 158641135   WorldCat (עם VIAF): 158641135 
חדר בפרורה
תמונה פנורמית של הצד הפונה אל הים
תמונה פנורמית של הצד הפונה אל היבשה
פיליפוס המבשר

ערך זה עוסק בקדוש נוצרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־1 קיסריה, רומא העתיקה 
 פטירה:  המאה ה־1 הייראפוליס, טורקיה 
 חג:  11 באוקטובר 
 
פיליפוס המבשר היה אחד ממבשרי הנצרות בראשית דרכה. מוזכר בברית החדשה.
ביוגרפיה

בספר מעשי השליחים מסופר על פיליפוס אשר בדרך מירושלים לעזה פגש בסריס האתיופי של המלכה קנדק, שהיה "ירא אלהים" וקרא במרכבתו בקול רם, כדרך הקריאה בספר באותו הזמן, את ספר ישעיהו, פרק נ"ג והיה נבוך בפירוש הדברים ומשמעותם באשר לזיהויו של עבד ה' הסובל. פיליפוס ביאר לו, שהכוונה לישו, כ"שה לטבח יובל" והוא הוא אשר "חטא רבים נשא ולפושעים יפגיע". הפירוש התקבל על דעתו של הסריס, וכשהם עברו ליד מעיין הטביל פיליפוס את הסריס בשמו של ישו. הכנסייה האתיופית רואה בכך את הטבלת האתיופי הראשון לנצרות. אחר כך עבר פיליפוס בכל ערי החוף מאשדוד עד לקיסריה, ובישר את הבשורה ליהודי ארץ ישראל וליהודים הלניסטיים, כמו גם לשומרונים ולגרים.
זיהוי מקום האירוע

המעיין המזוהה כיום עם האירוע המסופר הוא המעיין בעין חניה (גן לאומי שנפתח בשנת 2021) בסמוך לירושלים ובקרבה לגן החיות התנ"כי. במעין זה קיים נימפאון (מעין מזרקה רומית) עם עיטור רומי, פילאסטר. ובסמוך לברכת המעיין ממצאים ארכאולוגים לאורך התקופות כולל רומית וביזנטית. כך שזו מתאימה כרונולוגית למועד הסיפור המתואר. האתר שייך לכנסייה הארמנית וזו יחד עם הכנסייה האתיופית מקיימות טקסים ביום המנציח את הקדוש פיליפוס.
לקריאה נוספת

חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה כרך ט', "עין אל-חניה שבנחל רפאים: תוצאות החקירות הארכאולוגיות", יובל ברוך ואירינה זילברבוד, עמוד 195
https://www.academia.edu/32407807/Jerusalem_Ein_el_Haniyya_in_Rephaim_Valley_an_Archaeological_Reports_Heb_
הערות שוליים

↑  מעשי השליחים, פרק ח', פסוקים 35-27
↑  עין חניה, בוויקיפדיה
↑  תמונה של הנימפאון, יש המזהים אותה כאפסיס כנסיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354290405171  BNC: 000791327  BNE: XX5020719  BnF: cb124521169 (data)  GND: 122001893  LCCN: n2002091018  ORCID: 0000-0002-2947-1450  SUDOC: 033677824  S2AuthorId: 35315359  VIAF: 316749888   WorldCat (עם VIAF): 316749888
אילנה קרטיש

אילנה קְרָטיש (נולדה ב-6 ביולי 1990) היא מתאבקת ישראלית שזכתה ארבע פעמים ברציפות בתואר סגנית אלופת אירופה (2016-2013) ואלופת ישראל בהיאבקות משנת 2004. היא השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) והייתה למתאבקת הישראלית הראשונה המשתתפת במשחקים האולימפיים. מאז שנת 2018, היא פעילה פוליטית מטעם ישראל ביתנו.
ביוגרפיה

קרטיש נולדה בבית החולים רמב"ם שבחיפה ביום שבו עלתה משפחתה לישראל מסנקט פטרבורג בברית המועצות (כיום ברוסיה), כשעה לאחר שהמטוס נחת. היא גדלה בחיפה בקריית אליעזר, למדה בתיכון עירוני א' בחיפה והתאמנה בג'ודו בהדרכת אביה אלכסנדר קרטיש שהיה סגן-אלוף ברית המועצות בג'ודו. בשלב מסוים עזבה את הג'ודו ועברה להתאמן בהיאבקות במועדון קריית אליעזר. היא משתתפת במחנות אימונים באוקראינה ובבלארוס משום שאין בישראל מתאבקות ברמה שלה.
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית המציאות "וייפאאוט ישראל" ששודרה בערוץ 10, במסגרת ספיישל נשים והגיעה למקום הראשון בגמר. בשנת 2012, לאחר אליפות העולם, החלה להתאמן במונטריאול (YM-YWHA Wrestling Club National training centre) שבקנדה בהדרכת ויקטור זילברמן. באותה שנה השתתפה שנית ב"וייפאאוט ישראל", הפעם במסגרת ספיישל הזדמנות שנייה, והפעם הגיעה למקום השלישי בגמר.
קרטיש שובצה במקום השני ברשימת חיפה ביתנו מטעם מפלגת ישראל ביתנו למועצת עיריית חיפה בבחירות 2018.
אילנה עברה בהצלחה את הבחירות המוניציפליות 2018 ונכנסה למועצת עיריית חיפה. ב-6 בדצמבר 2018 פרשה קרטיש מהמועצה. החליף אותה גרי קורן.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת והבחירות לכנסת העשרים ושתיים שהתקיימו שתיהן ב-2019 הוצבה קרטיש במקום ה-15 ברשימת ישראל ביתנו לכנסת. היא לא שולבה ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020.
קריירה > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה בהיאבקות שנערכה בטביליסי שבגאורגיה באפריל 2013 זכתה קרטיש במדליית כסף. חודשיים לאחר מכן, בתחרות הגולדן גראנד פרי שנערכה באיטליה זכתה במדליית זהב, והייתה למתאבקת הישראלית הראשונה שזוכה במדליית זהב בתחרות ברמה שכזו. בשלב חצי הגמר היא התמודדה מול אינאס מוסטפא ממצרים, אלופת אפריקה בהיאבקות, שגילתה עוינות ואלימות רבה לאחר שלא לחצה את ידה לפני הקרב ואחריו, ובמהלכו אף שברה את אצבעותיה של קרטיש ונשכה את גבה. האירוע האלים זכה לפרסום רב בכלי התקשורת בעולם.
בינואר 2014 הצטרפה למועדון מכבי עמי באר שבע.
באליפות אירופה בהיאבקות שנערכה בונטה שבפינלנד באפריל 2014 זכתה שוב במדליית כסף לאחר שלושה ניצחונות והפסד בקרב הגמר לאלופת העולם בשנת 2013 אלינה סטנדיק מאוקראינה.
במשחקים האירופיים (2015) שהתקיימו בבאקו שבאזרבייג'ן זכתה קרטיש במדליית כסף.
במרץ 2016 זכתה במדליית הכסף בפעם הרביעית ברציפות באליפות אירופה שנערכה בלטביה.
באפריל 2016 זכתה במדליית זהב בתחרות המיון העולמית שנערכה במונגוליה ובכך הבטיחה את השתתפותה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בכך הייתה למתאבקת אישה הישראלית הראשונה המשתתפת במשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הפסידה בסיבוב הראשון לגילדה מריה דה אוליברה מברזיל, והודחה מהתחרות מאחר שדה אוליברה לא העפילה לגמר.
תחרויות בינלאומיות חשובות בהן השתתפה

השתתפות במשחקים האולימפיים ריו, קיץ 2016
תחרות בינלאומית קריטריון אולימפי עולמי - מונגוליה 2016:
אליפות אירופה בוגרות - לטביה 2016:
אליפות אירופה והמשחקים האירופיים (2015) - אזרבייג'ן 2015 :
תחרות בינלאומית (גראנד פרי) - איטליה 2014 :
אליפות אירופה - פינלנד 2014:
תחרות בינלאומית (הגולדן גראנד פרי) - צרפת 2014:
תחרות בינלאומית (הגולדן גראנד פרי) - איטליה 2013:
תחרות בינלאומית רשמית דרג A - אוקראינה 2013:
תחרות בינלאומית (Flatz Open) - אוסטריה 2013 :
אליפות אירופה - גאורגיה 2013:
תחרות בינלאומית (גראנד פרי) - בלארוס 2012:
אליפות אירופה - גרמניה 2011
אליפות העולם לנוער - הונגריה 2010
אליפות אירופה לנוער - בולגריה 2010: מקום 5
תחרות בינלאומית - לטביה 2010:
אליפות עולם UNIFHIGHT (סגנון חופשי) שנת 2009:
אליפות עולם UNIFHIGHT (סגנון קרבי) שנת 2009:
הערות שוליים

1 2  אורן אהרוני, אילנה קרטיש השיגה את הכרטיס לריו, באתר ynet, 23 באפריל 2016
↑  בועז כהן, יומיים אחרי הבחירות: אילנה קרטיש מתחתנת, באתר כלבו – חיפה והצפון, 14 באוקטובר 2018
↑  סמר עודה, אילנה קרטיש מסיעת ישראל ביתנו פורשת ממועצת העיר – גרי קורן יחליף אותה, באתר חי פה, 6 בדצמבר 2018
↑  אורן אהרוני, מתאבקת ישראלית הותקפה ע"י יריבה מצרייה, באתר ynet, 1 ביוני 2013
אהרוני, קייס, "קרטיש ניצלה את הקרב לתעמולה נגד מצרים", באתר ynet, 15 ביוני 2013
↑  חיזוק: אילנה קרטיש הצטרפה למכבי באר-שבע
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שני בלוך • שלומי חיימי |  |
|  אתלטיקה | דניאל גואדי • מאור טיורי • מארו טפרי • טסמה מוגס • דונלד סנפורד • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו • דמיטרי קרויטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | לינדה בולדר •  ירדן ג'רבי • גילי כהן • שגיא מוקי • גולן פולק • שירה ראשוני •  אורי ששון |  |
|  גולף | לטיסיה בק |  |
|  היאבקות | אילנה קרטיש |  |
|  הרמת משקולות | איגור אולשנצקי |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, אידה מיירין, יובל פילו, אלונה קושבצקי) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | רון אטיאס |  |
|  טניס | דודי סלע |  |
|  טריאתלון | רון דרמון |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | קרן זיבנר • יעקב טומרקין • אנדראה מורז • גל נבו • עמית עברי • זיו קלונטרוב • זוהר שיקלר |  |
|  שחייה צורנית | אנסטסיה גלושקוב • יבגניה טטלבאום |  |
|  שיט | נינה אמיר • מעיין דוידוביץ' • גיל כהן • אייל לוין • דן פרויליך • שחר צוברי |  |
אנדרה צ'ייקובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1935 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  26 ביוני 1982 (בגיל 46) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  אוניברסיטת פרדריק שופן למוזיקה 
 
אנדרה צ'ייקובסקי (בפולנית: André Tchaikowsky, גם Andrzej Czajkowski) נולד בשם רוברט אנדז'יי קראוטהאמר, 1 בנובמבר 1935 – 26 ביוני 1982) היה מלחין ופסנתרן יהודי-פולני.
קורות חיים > ילדות ולימודים

רוברט אנדז'יי קראוטהאמר נולד בוורשה בשנת 1935. הוא גילה כישרון מוזיקלי מגיל צעיר, ואמו, פסנתרנית חובבת, החלה ללמד אותו לנגן בפסנתר בגיל ארבע. משפחתו הייתה יהודית; עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הועברו לגטו ורשה. קראוטהאמר נשאר בגטו עד 1942, אז הוברח החוצה וצויד במסמכים מזויפים, לפיהם נקרא אנדז'יי צ'ייקובסקי. הוא נכנס למחבוא עם סבתו, צלינה. השניים נשארו במסתור עד 1044, אז נתפסו בזמן מרד ורשה ונשלחו למחנה המעבר פרוצקוב כאזרחים פולנים לכל דבר. ממחנה זה שוחררו בשנת 1945. אביו של צ'ייקובסקי, קרל קראוטהאמר, שרד גם הוא את המלחמה. אמו, פליציה קראוטהאמר (מבית רפפורט) נלקחה מגטו ורשה ב-1942, נשלחה לטרבלינקה ושם מתה. אביו נישא בשנית.
אנדז'יי צ'ייקובסקי, כפי שנקרא אז (בהמשך אימץ את השם אנדרה), חידש את לימודי הנגינה בגיל 9, בבית הספר הממלכתי בלודז' אצל אמה אלטברג (שהייתה בעברה תלמידה של ונדה לנדובסקה; מכאן התקדם לפריז, ללימודי המשך אצל לאזאר לוי. בתקופת שהותו בפריז גם ניתק את קשריו עם אביו לשנים רבות לאחר ריב.
לאחר שובו לפולין בשנת 1950, למד באקדמיה הממלכתית למוזיקה בזופוט אצל אולגה איליביצקה-דברובסקה, ואחר באקדמיה הממלכתית למוזיקה בוורשה אצל סטניסלב שפינאלסקי. עוד בתקופת לימודיו החל לטפח קריירה של פסנתרן קונצרטים והפגין את כישרונו בקונצרטים פומביים של וריאציות גולדברג מאת באך, הקונצ'רטו השני מאת סרגיי רחנינוב ובאלתורים על כל נושא לבקשת הקהל. ב-1951 החל ללמוד הלחנה אצל קז'ימייז' שיקורסקי.
אחרי השתתפות בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר של 1955, שבה הגיע למקום השמיני, יצא צ'ייקובסקי ללמוד בבריסל אצל הפסנתרן הפולני סטפן אשכנזי. כתוצאה מקשריו עם אשכנזי, ניגש צ'ייקובסקי לתחרות המוזיקה ע"ש המלכה אליזבת בשנת 1956 וזכה בפרס השלישי. באותה שנה היגר לאנגליה, שם התגורר עד מותו.
קורות חיים > קריירה

בשנת 1957 הגיש סדרת רסיטלים בפריז, שבהם ניגן את כל יצירותיו של ראוול לפסנתר, לציון שנת העשרים למות המלחין הצרפתי. באותה תקופה, התייעץ עם נדיה בולאנז'ה בפונטנבלו בענייני הלחנה, ואף יצר קשר עם ארתור רובינשטיין.
על אף הצלחתו כפסנתרן, אנדרה צ'ייקובסקי שאף מעל לכל להלחין. הוא כתב שני קונצ'רטי לפסנתר, רביעיית מיתרים, מוזיקה לארבע סונטות של שייקספיר לקול בליווי פסנתר, שלישיית פסנתר וכמה יצירות לפסנתר סולו. הוא השלים אופרה "הסוחר מוונציה" על פי המחזה של שייקספיר. רוב האופרה נכתבה עד 1978, ולאחר דיונים עם מבקר המוזיקה הנס קלר, החליט צ'ייקובסקי להגיש אותו לשיקול דעתה של האופרה הלאומית האנגלית. ביצוע של שתי המערכות הראשונות נקבע לדצמבר 1981, בנוכחות המנהל האמנותי דייוויד פאוטני והמנצח מארק אלדר.
אבל במרץ 1982 קיבל צ'ייקובסקי ממנהל האופרה, לורד הרווד, מכתב דחייה ליצירתו. במועד זה כבר היה צ'ייקובסקי חולה מאוד, ושלושה חודשים לאחר זאת הלך לעולמו. משאלתו האחרונה הייתה, שהאופרה תגיע לכלל ביצוע. האופרה הגיעה לכלל הפקה רק ב-2013, בפסטיבל ברגנץ.
קורות חיים > הקלטות

צ'ייקובסקי הקליט בשביל RCA ויקטור וקולומביה EMI יצירות מאת באך (וריאציות גולדברג), היידן (שתי סונאטות, וריאציות בפה מינור), מוצרט (קונצ'רטו בדו מז'ור, שתי סונאטות וזוטות שונות), שוברט (ולסים, לנדלרים, מחולות גרמניים), שופן (15 מזורקות) ופורה (רביעית פסנתר בדו מינור). הוא הקליט כמה מיצירותיו הוא לחברת EMI.
גולגולת

צ'ייקובסקי מת בגיל 46 מסרטן המעי הגס, באוקספורד. הוא ציווה את גופתו למחקר רפואי ואת גולגולתו תרם ללהקת שייקספיר המלכותית, לשמש כאביזר במה.
צ'ייקובסקי קיווה, שגולגולתו תוכל לשמש כגולגולת של "יוריק" בהפקות של המלט. במשך שנים רבות, לא הרגיש שום שחקן או במאי בנוח להשתמש בגולגולת אמיתית בהצגות, אם כי נעשה בה שימוש מדי פעם בחזרות. רק בשנת 2008, החזיק השחקן דייוויד טננט את הגולגולת בסדרת הצגות של "המלט" בתיאטרון החצר בסטרטפורד על האייבון. לאחר שדבר השימוש בגולגולתו של צ'ייקובסקי התפרסם בעיתונות, עברה הפקת "המלט" לוסט אנד והנהלת הלהקה הודיעה, שלא ייעשה שוב שימוש בגולגולת של צ'ייקובסקי (דובר אמר, שהדבר "יסיח יותר מדי את דעת הקהל"). אלא שזו הייתה תרמית; למעשה, השימוש בגולגולת נמשך בכל ההצגות בווסט אנד ואף בעיבוד לטלוויזיה שבא בהמשך.
יצירות חשובות

קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 (1957)
סונאטה לפסנתר (1958)
סונאטה לקלרינט ופסנתר, אופוס 1 (1959)
אינוונציות לפסנתר, אופוס 2 (1961–1962)
רביעיית מיתרים מס' 1 בלה מז'ור, אופוס 3 (1969–1970)
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2, אופוס 4 (1966–1971)
רביעיית מיתרים מס' 2, אופוס 5 (1973–1975)
אופרה, "הסוחר מוונציה" (1968–1982)
הערות שוליים

↑  דוויד א. פר, תמצית ביוגרפיה באתר של אנדרה צ'ייקובסקי
↑  [אתר אנדרה צ'ייקובסקי]
↑  יוסף ויינברגר, הוצאת מוזיקה, ביוגרפיה של אנדרה צ'ייקובסקי
↑  מלגורזאטה קושינסקה, "אנדז'יי צ'ייקובסקי" אוקטובר 2006
↑  ynet, הצוואה מולאה: גולגולת של ניצול שואה ב"המלט", באתר ynet, 26 בנובמבר 2008
↑  "המלט מחליף את הגולגולת האמיתית בחיקוי" סוכנות יו.פי. 4 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285240805171  PLWABN: 9810599620105606  BNE: XX1511030  BnF: cb13988838m (data)  CiNii: DA19349064  GND: 132674076  ISNI: 0000 0001 1068 4977  LCCN: n87809878  MusicBrainz: a81ff1b9-f743-4192-be2c-f56be5989e8e  NKC: xx0324187  NLA: 49786957  NTA: 353209848  RERO: 02-A025507204  SNAC: w6d62pvv  SUDOC: 250635135  Trove: 1496752  VIAF: 66660330   WorldCat (עם VIAF): 66660330
נחל אזוב

| --- | --- |

נחל אזוב, מבט ממוצא הנחל מזרחה לכיוון הרכס
 מידע כללי
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת חיפה מוגדלת) נחל אזוב(למפת חיפה רגילה) נחל אזוב(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל אזוב(למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל אזוב
 
מפת האזור ומסלול אליפות אירופה באופניים 2010
נַחַל אֵזוֹב הוא נחל אכזב היורד בחיפה מהמורדות המערביים של רכס הכרמל. גיא הנחל מפריד בין שכונת כרמליה מצפון, ושכונת אחוזה מדרום. מצפון לו זורם נחל שיח. לנחל מספר יובלים קצרים. מוצא הנחל מצפונו ובצמוד לפתח הכניסה המערבי של מנהרות הכרמל ולשרידי חורבת קסטרא.
בנחל מסלול טיול מוסדר שתחילתו ברחוב אופקים וסופו במוצא הנחל. הצמחייה בנחל היא של חורש ים תיכוני הכולל עצי אלון מצוי חלקם טבעיים וחלקם נטועים, עצי ער אציל ועצי חרוב מלווים בשיחים שונים כגון רתמה קוצנית, מרווה משולשת ואלת המסטיק. בנוסף צומח במוצא הנחל חלבלוב השיח שהוא צמח נדיר בארץ וצומח רק בנחל אזוב ונחל שיח. במוצא הנחל צומחים פרחי חצב מצוי, נרקיסים, חבצלת קטנת פרחים ועוד.
בסקר ארכאולוגי שנערך בנחל נמצאה על המדרון המשתפל אל יובל הנחל מחצבה קדומה שסביבה חרסים מהתקופה הביזנטית וכן כבשן סיד בקוטר 4.5 מטר.
ביובלו הדרומי של הנחל נבנה בעבר מכון טיהור שפכים שאינו פעיל. במוצא הנחל על הצלע בצידו הצפוני של הואדי הרחב נבנו בעבר מבנים עגולים של אכסניית נוער, המבנים נטושים.
לאורך הגדה הדרומית של הנחל עובר שביל אופניים שהוקם לכבוד אליפות אירופה באופני הרים שנערכה באזור בחודש יולי 2010. מתחת לוואדי עוברת מנהרת הכרמל בקטע שבין הכניסה הדרומית לכניסה בנווה שאנן.
תוכניות בנייה בוואדי של שכונה וכביש הביאו למאבק ציבורי על שמירת השטחים הירוקים בכרמל. המאבק החל באוקטובר 2011 ונכון לאמצע 2012 עדיין לא הסתיים. במסגרת המאבק שוקם ביחד עם החברה להגנת הטבע שביל הטיול בנחל.
הערות שוליים

↑  אתר המאבק הציבורי על נחל אזוב
↑  פעילות התושבים למען נחל אזוב באתר החברה להגנת הטבע
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
סרג' לנדסמן

אין תמונה חופשית
סרג' לנדסמן (ידוע גם כ"ישראל בן-ארצי", 1928 – 1998) נחשב לאבי תורת המכ"ם בישראל. זוכה פרס ביטחון ישראל ופרסים רבים נוספים.