stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב יצחק נימירובר
הגותו והשקפותיו > העולם היהודי בעיני הרב נימירובר

במבוא היסטורי לפילוסופיה של היהדות, שפרסם הרב נימירובר, הוא מתאר את ברוך שפינוזה כמי שזהר על שמי האנושות בתקופה חשוכה. הוא הסתייג ממי שראה בו פלגיאטור של הפילוסופיה היהודית, וטען שפילוסוף עולמי זה משתייך גם לפילוסופיה יהודית. לגבי התקופה המודרנית הציג נימירובר בראש את משה מנדלסון, אותו תיאר כסוקרטס של תקופתו וציין את השפעת הפילוסופיה של עמנואל קנט על הוגים יהודים בני התקופה. לדעת נימירובר, הפילוסופיה הדיאלקטית של הגל, לפי תפיסתו של היינריך היינה, השפיעה על הוגים רדיקליים דוגמת פרדיננד לאסאל וקרל מרקס, נימירובר טען שהיהדות המתקדמת (פרוגרסיסטית) רואה בנחמן קרוכמל הגל יהודי, באברהם גייגר רב רפורמי, יוצר ערכים חדשים ביהדות ואנשי האתיקה מוריץ לצרוס ושטיינטל (גיסו של לצרוס), ההיסטוריונים של הקבלה לשיטתו: אדולף פרנק ואהרן ילינק ובעיקר הרמן כהן, היו השליחים החשובים ביותר של הפילוסופיה היהודית הדתית בתקופה המודרנית.
בחיבורו של נימירובר, "מבט על ההיסטוריה היהודית", בפרק 19, הוא מונה את האירועים העיקריים לדעתו שחלו בהיסטוריה היהודית של המאה ה-19 ואלה הם:
כינוס הסנהדרין של פריז, לפי הוראת נפולאון בונפרטה.
חנוכת היכל המבורג ב-1818 ושרשרת האירועים שנפתחה בכך.
עלילת דמשק ב-1840.
הקמת מסדר בני ברית על ידי יהודי גרמניה ב-1843.
ועידת הרבנים בפרנקפורט, ב-1845. בוועידה לקחו חלק אברהם גייגר, זכריה פרנקל, סמואל הירש (לא לבלבל עם שמשון רפאל הירש), לודוויג פיליפסון, שמואל הולדהיים, דוד איינהורן ועוד. להערכת נימירובר ועידה זו עלתה בחשיבותה על ועידת בראונשוייג שקדמה לה בשנה וגם על הוועידות שבאו בעקבותיה.
שנת המהפכות, 1848, שהייתה נקודת מפנה במתן זכויות ליהודים.
הקמת כל ישראל חברים בפריז, ב-1860 והקמת הארגונים הדומים בלונדון, וינה וניו יורק.
האנטישמיות שהחשיכה את העשורים האחרונים של המאה ה-19.
הגותו והשקפותיו > הפיצול בעולם היהודי

הרב נימירובר טען שיש פיצול צורות ביהדות ומוכרות לו יותר ממאה צורות שונות. לדבריו ראובן בריינין מנה 60 קבוצות כאלה רק ברוסיה. במסה שלו על "רגעים חשובים בהיסטוריה היהודית לפי תפיסות שונות של היהדות", חילק נימירובר את התפיסה היהודית לשש קבוצות עיקריות:
תפיסת הקונסרבטיבים הישנים, הקרויים גם אורתודוקסים מסורתיים, נאמני החוקים. הקבוצה הזאת, לדבריו, מורכבת קבוצות המשנה אשכנזים, ספרדים, חסידים, מתנגדים, מזרחיסטים ונאו-אורתודוקסים.
תפיסת הפרוגרסיסטים (נימירובר ראה בעצמו פרוגרסיסט והתבטא ברוח זו במקומות שונים) הנבדלים ביניהם לפי דרגת הקדמה (פרוגרס) שלהם. הוא טען שגם הפרוגרסיסטים, אף על פי שהם יריבי האורתודוקסים, ראויים להיקרא מסורתיים, כי גם הם מעריכים את המסורת הדתית במידה מסוימת. את הפרוגרסיסטים חילק לקונסרבטיבים חופשיים (זכריה פרנקל), ליברלים החשים חופשיים כלפי העבר (אברהם גייגר, לודוויג פיליפסון), רפורמיסטים המונהגים לפי צורכי ההווה והנוטים לעיתים לרפורמות רדיקליות (שמואל הולדהיים) ויהודים פרוגרסיסטים מהמזרח (מזרח אירופה) היוצרים שילוב של הליברליות הדתית עם הלאומיות היהודית.
תפיסת היהודים הלאומיים, שמתחלקים לקבוצות שונות והמשותף להם בכך שרואים ביהודים אומה אחת. הלאומיים מקווים לייצור בעתיד מרכז תרבותי בארץ ישראל או בטריטוריה יהודית אחרת ומרכזים את מאמציהם לשם כך.
תפיסת היהודים הסוציאליסטים. לצערו של נימירובר לא נמצא עדיין שילוב מדעי בין תפיסתו המטריאליסטית של קרל מרקס ובין יסוד יהודי מיוחד. הסוציאליסטים הם אנטי-לאומיים או א-לאומיים ורוצים אנושות אחידה, קוסמופוליטיזם רדיקלי.
תפיסת היהודים האינדיבידואליסטים. לדברי נימירובר מונים ביהדות טלנטים רבים, אך פחות אנשי אופי וזה לא תואם למציאות. לדבריו יש להבליט לצורכי חינוך את הבולטים בהוגים וביוצרים היהודים.
התפיסה הסינתטית, המאחדת, במידת האפשר את כל מרכיבי התפיסות האחרות, אישים, והתרחשויות, מעשים ויצירות, רעיונות דתיים וסמלים מסורתיים עם פקטורים כלכליים - הכל יחד זו נשמת האומה היהודית.
הגותו והשקפותיו > היהדות כדת וכלאום

לנימירובר הייתה השקפה על פיה היהדות היא שילוב של דת ושל לאום, המתקיימים כמו תאומים סיאמיים, אותם אפשר להפריד בניתוח, אך עדיף שלא. הוא קיבל את העובדה שכל פרט יהודי יכול לבחור להיות יהודי רק מבחינה דתית או רק מבחינה לאומית ועדיין ראה בפרט כזה יהודי, גם אם התכחש לחלוטין לדת. הוא לא הלך צעד נוסף ולא היה מוכן להכיר בפרט כיהודי, אם עבר למחנה של דת אחרת, גם אם אותו פרט ראה את עצמו כיהודי מבחינה לאומית.
הגותו והשקפותיו > היבנאיזם

מהות היהדות, עם, אומה, או קהילה דתית ויחסו של הפרט היהודי אליה, העסיקו אותו רבות והוא נתן לכך ביטוי בכתביו. נימירובר קרא להשקפתו לגבי מציאת פתרונות למצב העם היהודי בעולם יבנאיזם (נגזר מיבנה). הוא שילב בהשקפה "יהודית תרבותית" זו יסודות של ציונות רוחנית מהגותו של אחד העם עם התזה של אוטונומיה תרבותית בגולה של ההיסטוריון שמעון דובנוב. מתוך השקפה זו העלה אף את הרעיון של הקמת תחליף מודרני לסנהדרין, מעין אקדמיה בירושלים, שדוגמת חכמי יבנה בתקופה הרומית, תהיה מרכז רוחני מנחה של העם היהודי.
הגותו והשקפותיו > העבודה

נימירובר ייחס חשיבות רבה לערך העבודה, ראה בה את בסיס החיים ופעילות שהתורה מצווה עליה. בכתבו הקרוי Munca, baza vieţii (העבודה, בסיס החיים) כתב:
"לעבודה יש אופי מוסרי. עבודה משמעה גם עבודת הקודש, מילוי ציווי הדת. כשהתורה מצווה עלינו לעבוד, הכוונה היא לכל עבודה שמאצילה את האדם. כל אחד לעבודתו ולמשימתו, זו צריכה להיות סיסמתינו. העבודה מעצבת את האופי, מפתחת את העוצמות הטמונות באדם".
ספריו

הקורלציה שבין חופש הבחירה, המצפון ושכר ועונש (עבודת דוקטור).
מוסר היהדות.
היהדות המודרנית - מסות פילסופיות וספרותיות.
גיחות מחקריות בתולדות עם ישראל - Incursiuni în istoria evreilor, ברומנית.
היהדות והיהודים בתקופה הערבית-ספרדית.
מבט על תולדות הקהילה הישראלית ביאשי Ochire asupra istoriei comunităţii izraelite din Iaşi, ברומנית.
תולדות הרבנות בבירת מולדובה.
חסידות וצדיקים - Chassidismus und Zaddikismus, יצא לאור ב-1913, בבוקרשט, בגרמנית - מציג נתונים היסטוריים חשובים על החסידים, מלווים במבחר של ספורים חסידיים
זיכרון נחום - Sichron Nachum, Festpredigten, Casualreden und aus synagogalen Vortraegen יצא לאור ב-1903, ביאשי, בגרמנית.
אקדמיה יבנאית חדשה - Eine moderne Jabne Akademie יצא לאור ב-1909, בווינה בגרמנית.
לקריאה נוספת

הערך: יעקב נימירובר בביוגרפיה הגרמנית החדשה - כרך 19, עמ' 238, דונקר והומבלוט, ברלין, 1999, הוצאה על ידי הוועד להיסטוריה של האקדמיה הבאווארית למדעים.Neue Deutsche Biographie, Band 19 Berlin ,Duncker und Humblot 1999, Nauwach - Pagel,(בגרמנית)
הערך: יעקב נימירובר ב"היהודים בעולם" - לקסיקון ביוגרפי מאת ג'פרי ויגודר - עריכה ברומניה מאת ויויאן פראגר, ההוצאה הספר, בוקרשט, 2001) G. Wigoder -Evreii în lume - Dicţionar biografic, redacţie română - Viviane Prager- Editura Hasefer, Bucureşti, 2001(ברומנית)
קורות חיי הרב נימירובר בדו"ח פעילות הדת היהודית (במקור: דת משה) - מחלקת הדת - בין השנים 1918 - 1943 של המרכז היהודים Centrala evreilor ב-31.8.1943 - על ידי ד"ר מ. צימר וה. לייבה, פורסם על ידי ז'אן אנצ'ל ב"מסמכים לגבי גורל יהדות רומניה בזמן שואה" כרך ז, מסמך 327, עמ' 452–462 - מצוטט בספר הזכרונות של הרב אלכסנדר שפרן, "האוד המוצל מאש".Documents concerning the Fate of Romanian Jewry During The Holocaust vol.VII,doc,327 p.452-462 NYC, 1984, Beate Klarsfeld Foundation
Evreii din România în texte istoriografice (יהודי רומניה בטקסטים היסטוריוגרפיים) אנטולוגיה בהוצאת הספר - בוקרשט 2004.
לוסיאן-זאב הרשקוביץ, תנועת התיקונים בדת בקרב יהודי רומניה 1857-1921.
"יודאיזם ורוח מודרנית ביצירתו של דר' יצחק יעקב נימירובר" מאמר מאת ליאה בנימין שפורסם בגיליון מס' 268–269 (1069-1069) של REALITATEA EVREIASCĂ (המציאות היהודית).
"היודאיזם הנימירוביאני" סקירת הרצאה שנשאה ליאה בנימין במרכז התרבותי הקהילתי בבוקרשט. הסקירה פורסמה בגיליון מס' 268–269 (1069-1069) של REALITATEA EVREIASCĂ (המציאות היהודית).
Iudaismul : studii, eseuri, omiletică şi retorică / Iacob Iţhac Niemirower ; studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici ; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru. - Bucureşti : Hasefer, 2005 "י.י. נימירובר - היהדות: מאמרים, מסות, הומילטיקה ורטוריקה"; מאמר מבוא מאת לוסיאן-זאב הרשקוביץ': בחירת הטקסטים, הערות שוליים, מילון ואינדקס מאת ליאה בנימין ומיאלה רוטארו - בוקרשט, הספר, 2005)
Breviar biobibliografic Evrei din România, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008 (ברומנית)
*ברוך טרקטין, לוסיאן-זאב הרשקוביץ, אנציקלופדיה ליהדות רומניה במאות הט"ז-כ"א, מוסד הרב קוק, 2012.
Niemirower, Incursiuni in Istoria Evreilor BCUB 1916 (ברומנית)
פיליפ מרלו

| --- | --- |

המפרי בוגרט בתפקיד מרלו ולורן באקול בתפקיד ויוויאן ראטלדג' בסרט "התרדמה הגדולה"
 סוג:  דמות ספרותית
 הופעה ראשונה:  "Finger Man" (סיפור קצר) "השינה הגדולה" (רומן)
 הופעה אחרונה:  "The Pencil" (סיפור קצר) "Poodle Springs" (רומן)
 יוצרים:  ריימונד צ'נדלר
 גילום הדמות:  דיק פאוול המפרי בוגרט ואן הפלין רוברט מונטוגמרי ג'ורג' מונטוגמרי ג'רלד מוהר פיליפ קארי ג'יימס גארנר אליוט גולד רוברט מיצ'ם אד בישופ פאוורס בות' דני גלובר ג'יימס קאן ג'ייסון או'מרה טובי סטיבנס
 מידע
 מקום לידה:  סנטה רוזה 
 מין:  זכר
 מקצוע:  חוקר פרטי
 אזרחות:  אמריקאי
 
פיליפ מארלו (באנגלית: Philip Marlowe) הוא דמות ספרותית, חוקר פרטי גיבור ספרי המתח של הסופר ריימונד צ'נדלר.
רקע

ריימונד צ'נדלר היה סופר בלשי אמריקאי. מיוצרי הסוגה של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective). צ'נדלר נולד בשיקגו. כילד נדד יחד עם אימו הגרושה לאנגליה, משם לצרפת, לגרמניה ושוב לאנגליה. כבר בצעירותו נמשך אל עולם הפרוזה והשירה ובמשך שנים ארוכות ניסה את מזלו בכתיבה, מבלי שזכה להכרה אמנותית כלשהי. במשך תקופה מסוימת מצא את פרנסתו בשירות הצי הבריטי בתור מחסנאי, עד 1912 שאז החליט להגר שוב לארצות הברית, ארץ מולדתו. אך גם בארצות הברית לא עלה בידו להתפרסם ולהצליח בתחום הספרות, לכן הוא התחיל לעבוד בעיסוקים אחרים, ובייחוד בעסקי הנפט. בעסקי הנפט, הוא הגיע לעמדות ניהול בכירות מאוד, בשלב מסוים הוא היה נשיאן של שלוש חברות, ומנהלן של שמונה. זמן מועט לאחר שמתה אימו של צ'נדלר, הוא התחתן עם אהובתו, שהייתה מבוגרת ממנו ב-17 שנה. כיוון שאשתו הייתה חולנית, צ'נדלר נכנס לדיכאונות והתמכר לאלכוהול, והתהוללויות עם נשים. רק כאשר פוטר מעבודתו, ב-1932, החל צ'נדלר להתפרנס מכתיבת סיפורים במגזינים שונים. גיבור ספריו של צ'נדלר הוא הבלש הפרטי פיליפ מרלו הפועל בלוס אנג'לס, ציני, חד לשון ושנון, המתנגש לעיתים קרובות עם אנשי המשטרה המרובעים, פועל בסביבה העירונית המאוכלסת ונע בין בתי פאר של לקוחות עשירים לבין הסמטאות האפלות בשולי הכרך. זמן מה עבד בהוליווד, עם במאים כבילי ויילדר ואלפרד היצ'קוק. לסגנון ספרותי זה הייתה מקבילה קולנועית בסוגה של הקולנוע האפל (Film Noir); ואכן ספריו שהוסרטו היו בסוגה קולנועית זו. המפרי בוגרט העתיק לבד הקולנוע בנאמנות את דמותו של פיליפ מרלו, ועד לימים אלו מזוהה עם דמותו. ספריו של ריימונד צ'נדלר נחשבים כיצירות אמנות לכל דבר. הוא זכה להערצת אחיו הסופרים וכיום נלמדות יצירותיו במיטב האוניברסיטאות והוא נחשב אחד מטובי כותבי הפרוזה של המאה העשרים.
ביוגרפיה דמיונית

צ'נדלר יצר דמות של בלש חדש. פיליפ מארלו הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. יוצרו של מארלו, הסופר ריימונד צ'נדלר, שנא עובדות יבשות ועל כן מיעט בפרטים ביוגרפים ברורים לגבי הגיבור שלו. מארלו מופיע לראשונה כגיבור הסיפור הקצר הראשון של צ'נדלר "העד", שיצא לאור בשנת 1934, אולם הוא אינו נזכר בו בשמו. מאוחר יותר התפרסם הסיפור בשנית בספר "צרות הן המקצוע שלי", אסופה בת ארבעה סיפורים קצרים מאת צ'אנדלר, כאשר הפעם הקפיד הסופר לציין כי הגיבור הוא מרלו. בשנת 1939 יצא לאור הרומן הראשון פרי עטו של צ'אנדלר, "השינה הגדולה", בו מוזכר מרלו לראשונה בשמו. מרלו מתואר בספר כגבר קשוח, גובהו כמטר ושמונים והוא שוקל כשמונים וחמישה קילוגרם. הוא שותה ויסקי (בעיקר בורבון) וברנדי. אף כי הוא שותה כמויות גדולות של אלכוהול ועם זאת כמעט אף פעם אינו משתכר עד אובדן שליטה מלא או חלקי. למעשה האלכוהול לא מאט אותו כלל, רק מכהה את הכאב על מנת לאפשר לא להמשיך ללא לאות במרדף אחר הפתרון התעלומה שלפניו. הוא לא בררן לגבי טיב המשקה שלו פרט לכך שיוגש בכוס אם כי גם את העיקרון הזה הוא מוכן לנטוש לעיתים עבור משקה הגון. מרלו הוא רווק כבן שלושים ושלוש ובעברו שימש כבלש משטרה וכחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס.
לאורך סדרת הספרים מתגלה מרלו כצלף הבקי היטב בשימוש באקדח וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף. בשיחה שמתנהלת בין מרלו לשוטר מבהיר מרלו את הפילוסופיה שלו לגבי האקדח שהוא נושא כי אין צורך באקדח בקליבר גדול כי אם להסתמך על ירי מדויק במקום על כושר העצירה של קליע בקוטר גדול. בין ספר לספר וגם בסיפורים הקצרים אודותיו משתנה סוג האקדח שבידו. כך למשל:
ברומן "השינה הגדולה" ו-"The High Window" הוא משתמש בקולט חצי אוטומטי בקוטר 0.38.
בספר "צרות הן המקצוע שלי" הוא משתמש בלוגר חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ.
את שאר הפרטים על פיליפ מארלו משאיר צ'נדלר לפרשנותו של הקורא. באף אחד מספריו לא מצוין אירוע או מקרה בעברו של מארלו אשר הפכוהו למריר וציני מחד, ועם זאת לוחם בלתי מתפשר למען הצודק החלש והנדכא. עם זאת ישנם רמזים ופרטים על עברו לאורך הספרים. אחד הרמזים האלה, המגלה טפח מעברו של מארלו כחייל לשעבר, מתגלה בשיחתו של מארלו עם נוריס, רב המשרתים, בספר "השינה הגדולה". אף כי מרלו אינו מסתייג מהפעלת אלימות וכוח לעת מצוא, הוא אינו עושה זאת ללא הבחנה, והוא בעל חוש צדק ומוסר מפותח. בספר "שלום ולא להתראות" הוא מודה כי הרג בעבר, אולם מקריאה בספריו של צ'נדלר עולה כי עשה זאת רק פעמיים, ברומן הראשון אודותיו – "השינה הגדולה" עת ירה בקנינו, מתנקש השכיר של המאפייה, ובסיפור הקצר "העד" כאשר הוא וברני אולס הרגו בקרב יריות רוצח שכיר בשם פוק אנדרוז.
ספריו של ריימונד צ'נדלר, ובהם דמותו של מרלו, תורגמו ברובם לעברית וזאת בניגוד לרוב רובם של סיפוריו הקצרים.
ספרי צ'אנדלר שבהם מופיעה דמותו של מארלו

"העד" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1934. סיפורו הקצר הראשון של צ'אנדלר. הבלש המופיע בו לא נזכר בשמו. מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור ונקב בשמו של הגיבור, הלא הוא פיליפ מרלו.
"דגי זהב" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1936. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם קרמודי, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו.
"שרב" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1938. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם ג'ון דלמאס, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו.
"צרות הן המקצוע שלי" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1939. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם ג'ון דלמאס, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו.
ארבעת הסיפורים הנ"ל יצאו לאור בעברית באסופה בשם "צרות הן המקצוע שלי" בהוצאת מעריב שנת 2004. תרגם מאנגלית דניאל מזרחי.
"השינה הגדולה" – הרומן הראשון של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1939. הספר יצא בעברית בהוצאת כתר בשנת 2005. תרגם מאנגלית דוד חנוך.
"היי שלום יפתי" – הרומן השני של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1940. הספר יצא בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1999. תרגם מאנגלית משה רון.
"The High Window" – הרומן השלישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1940. נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית.
"האישה באגם" – הרומן הרביעי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1943. הספר יצא בעברית בהוצאת כתר בשנת 2013. תרגם מאנגלית אסף שור.
"האחות הקטנה" – הרומן החמישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1949. הספר יצא בעברית בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1987. תרגם מאנגלית ראובן לסמן.
"The Simple Art of Murder" – אסופת סיפורים קצרים פרי עתו של ריימונד צ'נדלר אשר יצאה לאור בשנת 1950. הספר יצא לאור כאשר המאמר על כתיבת סיפורי מתח "האומנות הפשוטה של רצח" משמש כפתיח לאסופת סיפרים קצרים. בין השאר מופעים בה הסיפורים: "צרות זה המקצוע שלי" ו"דגי זהב".
"שלום ולא להתראות" – הרומן השישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1953. הספר יצא בעברית בהוצאת מודן שנת 1985. תרגם מאנגלית עמשי לוין.
"פלייבק" – הרומן השביעי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1958. תורגם לעברית בשנת 2014 בהוצאת כתר. תרגם מאנגלית אסף שור.
"Poodle Springs" – הרומן השמיני של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1959. הסופר הספיק לכתוב רק ארבעה פרקים מתוך הספר לפני מותו, עם זאת בשנת 1989 הוא הושלם, לאחר שהסופר רוברט ב. פארקר, יוצרו של דמות הבלש הפרטי ספנסר, נבחר על ידי יורשיו של צ'נדלר להשלימו. נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית.
"The Pencil" – סיפור קצר, האחרון פרי עתו של צ'נדלר, נכתב בשנת 1959. הסיפור הוא היחיד שנכתב במקור כסיפור קצר על פיליפ מרלו, ולא שוכתב לאחר הופעת "השינה הגדולה". נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית.
מחוות בספרות העברית

ספרו של הסופר עמוס קינן "את והב בסופה" (כתר, 1988) מושפע מכתיבתו של צ'אנדלר, בסגנון החד ובדיבור התמציתי של הדמויות. כמו כן דמותו של פיליפ מרלו מוזכרת פעמים רבות, למשל "יש לי מחשבה משעשעת: פיליפ מארלו יושב עכשיו במשרדו המאובק, בוהה אל החשבונות שאין לו מאיפה לשלם אותם. ואז אני נכנס בדלת מבלי לדפוק. הוא לא מופתע. הוא רגיל לביקורים כאלה. אולי רק לשכאלה. לכן יש לו אקדח בכיס. תשמע, אני אומר לו, אין לי הרבה כסף לשלם לך. אולי חמישים דולר. אני רוצה שתברר לי מי אני." (עמ' 23)
ברומן הבלשי "יתבטל העולם" מאת אמיר חרש (כתר, 2013) שמו של הבלש הוא פיליפ בוזגלו, כמחווה לפיליפ מרלו.
ראו גם

שרלוק הולמס
משה לוינשטיין

| --- | --- |
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מנחה לדוקטורט:  עמיהוד אמיר, יהונתן אומן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תלמידי דוקטורט:  צבי גוטהילף, Tsvi Kopelowitz 
 
משה לוינשטיין הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. הוא כיהן כמשנה לנשיא האוניברסיטה מאוקטובר 2017 ועד סוף ספטמבר 2024.
קריירה

לפרופ' לוינשטיין תואר שלישי מאוניברסיטת בר-אילן. את לימודי הפוסט דוקטורט ביצע במרכז המחקר ע"ש יבמ של תומאס ג'י ואטסון בניו יורק, על מלגת פוסט דוקטורט ע"ש הרמן גולדשטין. הוא שימש כמרצה אורח במכון קוראנט למדעי המתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק וכמרצה אורח במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ווטרלו בקנדה.
שימש בעברו בתפקידים שונים באוניברסיטת בר-אילן, בהם ראש המחלקה למדעי המחשב דיקן הפקולטה למדעים מדויקים והמשנה לנשיא האוניברסיטה (אוקטובר 2017 עד סוף ספטמבר 2024).
מחקר

מחקרו של פרופ' לוינשטיין עוסק באלגוריתמים ומבנה נתונים. עבודותיו הבולטות הן על התאמת תבניות ואינדוקס טקסטים עם טעויות, שילוב של טכניקות מתחומים אחרים לתוך התחום של התאמת תבניות, וסיבוכיות של אלגוריתמים.
דימיטריה גיקה

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1816 בוקרשט, ולאכיה 
 פטירה:  15 בפברואר 1897 (בגיל 80) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלו 
 תפקיד:  ראש ממשלת רומניה (1868–1870)  שר החוץ של רומניה  חבר בית הנבחרים של רומניה  יושב ראש הסנאט של רומניה  President of the Romanian Red Cross 
 מפלגה:  המפלגה השמרנית
 
דימטריה גיקה (ברומנית: Dimitrie Ghica‏; 31 במאי 1816 – 15 בפברואר 1897) היה פוליטיקאי רומני ששימש כראש ממשלת רומניה בין השנים 1868 עד 1870. גיקה היה בנו של גריגורה דימיטריה גיקה שהיה שליט ולאכיה, גיקה נבחר לראשות הממשלה כנציג המפלגה השמרנית הרומנית.
ערגליות

אריזת ערגליות בטעמים שונים.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אריזת ערגליות באנגלית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ערגליות הן עוגיות גליליות ממולאות במחית המיוצרות על ידי חברת "אסם" משנת 1976.
היסטוריה

העוגיות יוצרו לראשונה בשנת 1976 על ידי מגדניית ערגל. ב-1982 אסם רכשה את מגדניית ערגל.
לאורך השנים, יוצרו ערגליות במילוי בטעמי תות, שוקו, תמרים, תפוז, תפוח, מייפל, משמש, פטל, אננס, דובדבן,פונץ'-בננה. לרגל ראש השנה של שנת 2023, "אסם" החזירה לשוק את ערגליות התמרים במהדורה מוגבלת. את אריזת הערגליות בייצור ערגל תחת מותג פרומין עיצב אריה סולומון.
אזכורים בתרבות

אכילת ערגליות מזוהה עם דמותו של שאולי מהתוכניות ארץ נהדרת והפרלמנט.
הערות שוליים

↑  ערגליות, באתר אסם-נסטלה
↑  היסטוריה, באתר אסם-נסטלה
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, כדאי? טעמנו את הערגליות בטעם תפוח, באתר ישראל היום, 12 בספטמבר 2019
↑  admin, מוצרים חדשים וטעימים מבית אסם, באתר Good is, ‏2022-04-24
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, למה זה טוב? ערגליות בטעם תפוז, באתר ישראל היום, 6 בפברואר 2020
↑  יניב גרנות‏, הערגליות הוותיקות החליטו לחגוג את ראש השנה. זאת התוצאה, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2023
↑  אריזה, ערגליות, באתר מרכז שנקר לחקר העיצוב בישראל
אורסידים

| --- | --- |
 סוג:  שנתי
 שביט/אסטרואיד אב:  טאטל/8P
 תקופת פעילות המטר:  17 בדצמבר עד ה-26 בדצמבר
 סביבות תאריך השיא:  22 בדצמבר
 הרדיאנט בקבוצת:  הדובה הקטנה
 קז"ש בשנה רגילה:  10
 מהירות כניסה לאטמוספירה:  33 ק"מ/שנייה
 
מטר אורסידים (באנגלית: Ursids meteor shower) הוא מטר מטאורים בינוני (כ-10 קז"ש בשיא) המגיע לשיאו כל שנה ב-22 בדצמבר, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו השביט טאטל/8P. האורסידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הקטנה ששמה בלועזית "Ursa Minor".
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוליביה מאן

| --- | --- |

מאן בכנס קומיק-קון, 2018
 לידה:  3 ביולי 1980 (בת 44) ארצות הברית אוקלהומה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקלהומה  Putnam City North High School 
 בן או בת זוג:  ג'ון מולייני (יולי 2024–?)   ג'ון מולייני (2021–יולי 2024) 
 צאצאים:  Malcolm Hiệp Mulaney 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאן, 2009
ליסה אוליביה מאן (באנגלית: Lisa Olivia Munn; נולדה ב-3 ביולי 1980) היא שחקנית, דוגמנית, וסופרת אמריקאית. בשנותיה הראשונות על המרקע היא השתמשה בשם ליסה מאן.
ביוגרפיה

מאן נולדה באוקלהומה סיטי, אוקלהומה שבארצות הברית, לאם פליטה וייטנאמית ממוצא סיני, ולאב אמריקאי מרקע נוצרי ממוצא גרמני ובריטי. אמה נולדה וגדלה בווייטנאם ונמלטה לאוקלהומה עם סיום מלחמת וייטנאם בשנת 1975. היא נישאה לבעלה הראשון, אביה של אוליביה שנתיים אחרי סיום לימודיה בקולג'. כשמאן הייתה בת שנתיים, נישאה אמה לבעלה השני, חייל בחיל האוויר האמריקאי. למרות שהמשפחה נדדה פעמים רבות, את מרבית ילדותה בילתה מאן בטוקיו, יפן, היכן שאביה החורג הוצב. בתקופה זו, היא הופיעה במספר הפקות תיאטרון מקומיות ומאוחר יותר הייתה לדוגמנית בתעשיית האופנה היפנית.
לאחר שאמה התגרשה מבעלה השני, חזרו השתיים לאוקלהומה, שם השלימה את לימודי התיכון שלה.
קריירה > משחק

לאחר לימודי עיתונות באוניברסיטת אוקלהומה היא החלה לעבוד כמתמחה בערוץ טלוויזיה מקומי בטלסה, ומאוחר יותר עברה ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
בשנת 2004 היא החלה התמחות ברשת פוקס ספורט ועבדה כשדרנית שטח בסיקור משחקי פוטבול מכללות וכדורסל נשים.
ב-2006 הגישה תוכניות ברשת הטלוויזיה G4 שעסקה במשחקי מחשב וטכנולוגיה, שם הנחתה לצד קווין פריירה את "Attack of the Show!".
זמן קצר אחרי שעברה ללוס אנג'לס, היא לוהקה לתפקידים קטנים בסרטים ובווידאו קליפים.
בין השנים 2005–2010 ביצעה מספר תפקידים בסדרות טלוויזיה ובסרטים. בשנת 2010 היא השתתפה בסרט הפעולה הקומי "דייט לילי" בכיכובם של סטיב קארל וטינה פיי, ובסרט "איירון מן 2" בכיכובו של רוברט דאוני ג'וניור. הופעת הבכורה של בתוכנית הדיילי שואו של ערוץ קומדי סנטרל הייתה בחודש יוני 2010, היא הופיעה בתוכנית ב-16 פרקים, האחרון שבהם בספטמבר 2011. היא חזרה להופעה קצרה בתוכנית הפרידה מהמנחה ג'ון סטיוארט ששודרה ב 6 באוגוסט 2015.
בשנים שלאחר מכן הופיעה בתפקיד אורח כסוכנת סי-איי-אי בסדרה "צ'אק", והופיעה בסרט הקומי "אין לי מושג איך היא עושה את זה", לצידה של שרה ג'סיקה פרקר. היא הופיעה בשלושה פרקים של הסדרה "הבחורה החדשה". ושיחקה את דמותה של סלואן סבת' בתוכנית "חדר החדשות" של HBO.
בשנת 2014 שיחקה מאן בסרט "לילה מסוכן", וגילמה את ג'ן.
בשנת 2016 שיחקה מאן בסרטי הקומדיה "שחק אותה שוטר" לצד אייס קיוב וקווין הארט, "מסיבת השנה" לצד ג'ניפר אניסטון, וגם בסרט גיבורי-העל "אקס-מן: אפוקליפסה" בדמותה של פסיילוק. ב-2017 דיבבה את דמותה של קוקו בסרט האנימציה "סרט לגו נינג'גו". בשנת 2018 שיחקה בסרט "הטורף", מדע בדיוני-אימה, אשר מהווה הרביעי מסדרת הסרטים של "הטורף".
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה "הגשר" של רשת Starz, בתור מוניקה ריד, סוכנת של הארגון החשאי "BVA". באותה שנה שיחקה גם בסרט "משחקי חברה" שביים ג'וש דוהאמל.
בשנת 2020 היא שיחקה בסרט "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" את דמותה של דינה.
ב-2021 כיכבה בסרט הדרמה "Violet".
קריירה > דוגמנות

מאן השתתפה בקמפיינים של נייקי, פפסי ונוטרג'ינה. בשנת 2006 היא הופיעה בשער של מגזין "קצף" ובמגזין הגברים "אדג'". בשנת 2007 הופיעה במהדורה האיטלקית של מגזין "וניטי פייר", ובשנים שלאחר מכן הופיעה פעמיים כנערת השער במגזינים האמריקאים לגברים "פלייבוי" ו"מקסים".
קריירה > כתיבה

ביולי 2010 פרסמה ספר בשם Suck It, Wonder Woman: The Misadventures of a Hollywood Geek.
חיים אישיים

בשנים 2012–2014 הייתה במערכת יחסים עם השחקן השוודי-יהודי ג'ואל קינמן.
בשנים 2014–2017 ניהלה מערכת יחסים עם שחקן הפוטבול האמריקאי ארון רוג'רס.
בנובמבר 2017 האשימה מון את במאי הקולנוע האמריקאי-יהודי ברט ראטנר בהטרדות מיניות ובפגיעה מינית חוזרות ונשנות כלפיה. מאן תמכה בפומבי בארגונים הפמיניסטיים "MeToo" ו-"Time's Up" הן במאמץ אישי והן בהצהרות פומביות.
ממאי 2021 היא בזוגיות עם הקומיקאי האמריקאי ג'ון מולייני, ובאוקטובר 2021 הודיעו השניים שהם מצפים לילד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Scarecrow Gone Wild | בחורה #1 |  |
| 2005 | The Road to Canyon Lake | נערת מאפיה |  |
| 2007 | סטן הגדול | מריה |  |
| 2008 | Insanitarium | ננסי |  |
| 2009 | The Slammin' Salmon | סמארה דוביוס |  |
| 2010 | דייט לילי | פקידה במסעדה |  |
| 2010 | איירון מן 2 | צ'ס רוברטס |  |
| 2011 | אין לי מושג איך היא עושה את זה | מומו האן |  |
| 2012 | מג'יק מייק | ג'ואנה |  |
| 2012 | The Babymakers | אודרי מק'לין |  |
| 2012 | Freeloaders | מדליין |  |
| 2014 | לילה מסוכן | ג'ן סארצ'י |  |
| 2015 | צ'ארלי מורדכי | ג'ורג'ינה קראמפ |  |
| 2016 | שחק אותה שוטר | מיה קרוז |  |
| 2016 | זולנדר 2 | בתפקיד עצמה |  |
| 2016 | אקס-מן: אפוקליפסה | פסיילוק |  |
| 2016 | מסיבת השנה | טרייסי |  |
| 2017 | סרט לגו נינג'גו | מיסאקו "קוקו" | דיבוב |
| 2018 | אושן 8 | בתפקיד עצמה | ללא קרדיט |
| 2018 | הטורף | קייסי בראקט |  |
| 2019 | משחקי באדי | טיפאני |  |
| 2020 | אהבה, חתונה והכל מהתחלה | דינה |  |
| 2021 | ויולט | ויולט |  |
| 2021 | אמריקה: הסרט | תומאס אדיסון | דיבוב |
| 2021 | The Gateway | דליה ג'וד |  |
| TBA | Aleppo |  |  |