stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלריית דגלי אמריקה הצפונית
דגלי מדינות עצמאיות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 10 ביולי 1973 | דגל איי בהאמה | שלושה פסים אופקיים בצבעים טורקיז, צהוב וטורקיז, בעל משולש שחור צמוד לתורן. |
|  | 27 בספטמבר 1972 | דגל אל סלוודור | טריבנד בצבעים כחול, לבן וכחול, מושחת בסמל אל סלוודור |
|  | 27 בפברואר 1967 | דגל אנטיגואה וברבודה | דגל בעל שדה אדום ומורכב ממשולש העומד על קודקודו המורכב מרצועה לבנה, כחולה ושחורה ושמש צהובה זורחת. |
|  | 14 ביוני 1777 (הגרסה הראשונה בעלת 13 הכוכבים), 4 ביולי 1960 (הגרסה הנוכחית בעלת 50 הכוכבים) | דגל ארצות הברית (ראו גם: גלריית דגלי ארצות הברית) | 13 פסים בצבעים אדום ולבן, קנטון כחול ובתוכו 50 כוכבים מחומשים לבנים. |
|  | 21 בספטמבר 1981 | דגל בליז | שדה כחול מושחת בסמל בליז, שתי רצועות אדומות אופקיות בקצוות הדגל. |
|  | 30 בנובמבר 1966 | דגל ברבדוס | טריבנד אנכי בצבעים כחול, זהב וכחול, הפס הזהוב מוטען בקלשון שחור. |
|  | 15 בספטמבר 1821 | דגל גואטמלה | טריבנד אנכי בצבעים תכלת, לבן ותכלת, הפס הלבן מושחת בסמל גואטמלה. |
|  | 6 באוגוסט 1962 | דגל ג'מייקה | סאלטייר זהב, המשולשים העליון והתחתון בצבע ירוק, המשולשים הימני והשמאלי בצבע שחור. |
|  | 7 בפברואר 1974 | דגל גרנדה | מורכב מארבעה משולשים, בצבעים זהב וירוק לסירוגין, במרכזם דיסקה אדומה מוטענת בכוכב מחומש צהוב, בצמוד לתורן מוטען ציור של אגוז מוסקט. לדגל מסגרת אדומה מוטענת בשישה כוכבים צהובים בשתי קבוצות. |
|  | 3 בנובמבר 1978 | דגל דומיניקה | צלב בשלושה צבעים צהוב, שחור ולבן על שדה ירוק, בעיגול אדום במרכז הדגל מופיע תוכי מסוג אמזונה מלכותית המוקף בעשרה כוכבים ירוקים. |
|  | 25 בפברואר 1986 | דגל האיטי | ביקולור אופקי בצבעים אדום וכחול, מושחת בסמל האיטי. |
|  | 9 בינואר 1866 | דגל הונדורס | טריבנד אופקי בצבעים תכלת, לבן ותכלת, הפס הלבן מוטען בחמישה כוכבים בצבע תכלת. |
|  | 1844 | דגל הרפובליקה הדומיניקנית | צלב לטיני לבן, הרבעים הראשון והרביעי כחול, השני והשלישי אדום. סמל הרפובליקה הדומיניקנית במרכז. |
|  | 1962 | דגל טרינידד וטובגו | דגל אדום, צובל שחור ממוסגר בלבן. |
|  | 1821 (העיצוב המקורי, לפני שינוי הסמל) 16 בספטמבר 1968 (העיצוב הנוכחי) | דגל מקסיקו | טריקולור אנכי בצבעים ירוק, לבן ואדום. הפס הלבן מוטען בסמל מקסיקו. |
|  | 27 באוגוסט 1971 | דגל ניקרגואה | טריבנד אופקי בצבעים כחול, לבן וכחול. הפס הלבן מוטען בסמל ניקרגואה. |
|  | 21 באוקטובר 1985 | דגל סנט וינסנט והגרנדינים | דגל תלת פסי בצבעים כחול, צהוב וירוק, הפס הצהוב רחב יותר מהאחרים ומוטען בשלושה מעוינים ירוקים בדוגמת V. |
|  | 1 במרץ 1967 | דגל סנט לוסיה | מורכב משדה תכלת ובמרכזו שלושה משולשים שווי שוקיים בצבעים שחור, לבן וזהוב, הממוקמים אחד על גבי השני ובעלי בסיס משותף. |
|  | 19 בספטמבר 1983 | דגל סנט קיטס ונוויס | פס אלכסוני שחור, מוטען בשני כוכבים לבנים, ממוסגר בצהוב, משולש עליון בירוק, משולש תחתון באדום. |
|  | 20 בדצמבר 1903 | דגל פנמה | מורכב מארבעה רבעים, הראשון לבן עם כוכב כחול, השני אדום, השלישי כחול והרביעי לבן עם כוכב אדום. |
|  | 20 במאי 1902 | דגל קובה | חמישה פסים אופקיים שלושה כחולים ושנים לבנים, משולש אדום צמוד לתורן ובתוכו כוכב לבן. |
|  | 27 בנובמבר 1906 | דגל קוסטה ריקה | חמישה פסים אופקיים בצבעים כחול, לבן, אדום, לבן וכחול. |
|  | 15 בפברואר 1965 | דגל קנדה (ראו גם: גלריית דגלי קנדה) | טריבנד אנכי בצבעים אדום, לבן ואדום, הפס הלבן מוטען בעלה מייפל בצבע אדום. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות > דגלי טריטוריות של ארצות הברית

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1922 | דגל איי הבתולה של ארצות הברית | דגל לבן, העייט האמריקני במרכז בין האותיות V ו-I. |
|  | 7 בדצמבר 2001 | דגל נוואסה (לא רשמי) | מורכב משני צבעים, כחול ולבן, עם צדודית של האי כולל מגדלור, על-גבי החלק הלבן. |
|  | 22 בדצמבר 1895 | דגל פוארטו ריקו | מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים אדום ולבן, משולש כחול צמוד לתורן בתוכו כוכב לבן. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות > דגלי טריטוריות של הולנד

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 18 במרץ 1976 | דגל ארובה | דגל כחול בהיר, בחלקו התחתון שני פסים צרים אופקיים בצבע צהוב, כוכב מרובע בקנטון. |
|  | 11 בדצמבר 1981 | דגל בונייר | כולל משולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב. בין המשולשים מצוי פס לבן שבמרכזו מצפן שחור שבו כוכב אדום בן שישה קודקודים. |
|  | 6 בדצמבר 1985 | דגל סאבא | מורכב משני משולשים אדומים בקצה השמאלי העליון ובקצה הימני העליון. בחלקו התחתון שני משולשים כחולים ובמרכזו כוכב זהוב בן חמישה קודקודים. |
|  | יוני 1985 | דגל סנט מארטן | סמל המדינה על משולש שווה-צלעות בצבע לבן בצד התורן. המחצית העליונה של האזור שנותר היא בצבע כחול והתחתונה בצבע אדום. |
|  |  | דגל סנט אוסטטיוס | שדה כחול בעל מסגרת אדומה ובמרכזו מעוין לבן ובו ציור צדודית האי בירוק, מוקף במסגרת אדומה המחוברת בקודקודי המעוין למסגרת הדגל. |
|  | 2 ביולי 1984 | דגל קוראסאו | שדה כחול, פס אופקי צהוב במרכז, שני כוכבים לבנים בקנטון. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות > דגלי טריטוריות של הממלכה המאוחדת

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 15 בנובמבר 1960 | דגל איי הבתולה הבריטיים | נס כחול מושחת בסמל איי הבתולה הבריטיים. |
|  | 7 בנובמבר 1968 | דגל איי טרקס וקייקוס | נס כחול מושחת בסמל איי טרקס וקייקוס. |
|  | 1959 | דגל איי קיימן | נס כחול מושחת בסמל איי קיימן. |
|  | 1980 | דגל אנגווילה | נס כחול מושחת בסמל אנגווילה. |
|  | 1980 | דגל ברמודה | נס אדום מושחת בסמל ברמודה. |
|  | 1980 | דגל מונטסראט | נס כחול מושחת בסמל מונטסראט. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות > דגלי טריטוריות של צרפת

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | דגל גוואדלופ (לא רשמי) | שדה שחור עם שמש צהובה וקנה סוכר ירוק, בחלקו העליון פס כחול עם שלושה פלר דה ליס צהובים. |
|  | 2 בפברואר 2023 | דגל מרטיניק |  |
|  |  | דגל סן ברתלמי (לא רשמי) | שדה לבן מושחת בסמל סן ברתלמי. |
|  | 1982 | דגל סנט פייר ומיקלון (לא רשמי) | שדה כחול ובתוכו שטה ספינה צהובה. שלושה דגלים מרכיבים רצועה צמודה לתורן, הדגלים מייצגים את הקבוצות האתניות בסקים, ברטונים ונורמנים. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות > דגלי טריטוריות של דנמרק

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 21 ביוני 1985 | דגל גרינלנד | ביקולור של לבן ואדום, עיגול אדום/לבן במרכז, מוזח לשמאל. |

| דגלי מדינות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ובאיים הקריביים |
| --- | --- | --- |
| מדינות | איי בהאמה • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מונטסראט • מרטיניק • סן ברתלמי • סן מרטן • סנט מארטן • סנט פייר ומיקלון • נבאסה • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
דאראבאן

| --- | --- |
סמל דאראבאןסמל דאראבאן

 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז בוטושאן
 מושל:  Mihai-Alin Gîrbaci
 בירת העיירה:  דאראבאן 
 תאריך ייסוד:  1546
 שטח:  3.4 קמ"ר
 גובה:  260 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,948 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  99 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  48°11′11″N 26°35′21″E﻿ / ﻿48.1863888888889°N 26.5891666666667°E﻿ / 48.1863888888889; 26.5891666666667
 אזור זמן:  UTC +2
 www.primariadarabani.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור דאראבאן(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור דאראבאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דראבאן היא עיירה קטנה בצפון מחוז בוטושאן שברומניה, כ-40 ק"מ מבירת המחוז, דורוחוי, והיא העיירה הצפונית ביותר ברומניה.
אנשי העיירה הם בעיקר איכרים וצוענים, המתפרנסים מעבודת אדמה ומבתי עסק קטנים. נכון לשנת 2011 חיים בעיירה כ־10,000 בני אדם.
העיירה הייתה מאוכלסת ביהודים החל מהמאה ה-19. במהלך מלחמת העולם השנייה יהודיה גורשו לדורוחוי ומשם למחנות עבודה במערב רומניה וכן לטרנסניסטריה. לאחר המלחמה הידלדלה הקהילה היהודית בעיירה, עד שבסופו של דבר התרוקנה מיהודים לגמרי לקראת סוף המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  מסמך אודות דורוחוי והעיירות שסביבה, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533315205171  NKC: ge1096347  VIAF: 146867218   WorldCat (עם VIAF): 146867218 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאלה בונרה

דניאלה בונרה (באיטלקית: Daniele Bonera; נולד ב-31 במאי 1981 בברשה) הוא כדורגלן עבר איטלקי, אשר שיחק בעמדת הבלם.
בונרה התחיל את הקריירה בברשה. הופעתו הראשונה הייתה בעונת 1999/2000 בסרייה ב'. בזכות שתי עונות מרשימות בברשה צורף בונרה לסגל נבחרת איטליה. הופעתו הראשונה בנבחרת הייתה ב-5 בספטמבר 2001 נגד מרוקו.
בונרה עבר לפארמה בעונת 2002/2003, בה שיחק במשך ארבע שנים והביא אותה להישגים אחדים. בתאריך 28 ביולי 2006 עבר בונרה למילאן. בהופעה הראשונה שלו בליגת האלופות נגד אנדרלכט קיבל כרטיס אדום בדקה ה-47 מכיוון שבעט באחד משחקני היריבה. בסיום עונת 2014/2015 שוחרר ממילאן לאחר תשע עונות במועדון. ב-2019, לאחר ארבע עונות בויאריאל, הודיע על פרישה וחזר למילאן כחלק מצוות האימון.
ג'סי נורמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1945 אוגוסטה, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בספטמבר 2019 (בגיל 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הווארד, בית הספר למוזיקה, תיאטרון ומחול של אוניברסיטת מישיגן, תיכון לוסי ק. לייני, מכון פיבודי, מרכז אינטרלוכן לאמנויות 
 סוגה:  אופרה, ג'אז 
 סוג קול:  סופרן 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2006)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול (1990)  מדליית ספינגארן (2013)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  אבירה בלגיון הצרפתי  פרס מרכז קנדי  פרס וולף לאמנויות  המדליה הלאומית לאומנויות  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברנדייס  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סי נורמן (באנגלית: Jessye Norman;‏ 15 בספטמבר 1945 – 30 בספטמבר 2019) הייתה זמרת אופרה רסיטלים אמריקאית, בעלת קול סופרן דרמטי. הייתה ידועה בין היתר בזכות ביצועיה ליצירותיו של וגנר וגילום תפקידים רבים במחזות אופרה שונים. במהלך הקריירה העשירה שלה זכתה בפרסים רבים, בהם: "פרס גראמי על מפעל חיים" לשנת 2006, כניסה "להיכל התהילה של המוזיקה בג'ורג'יה" בשנת 2009, "פרס וולף" למוזיקה לשנת 2015 ותואר דוקטור של כבוד באוניברסיטאות רבות. במקביל לעיסוקה במוזיקה, נורמן הייתה פעילה חברתית בנושאים מגוונים ושותפה להקמת בית ספר לאומנויות בעיר הולדתה.
ביוגרפיה > ילדותה ונעוריה

ג'סי נורמן נולדה באוגוסטה, ג'ורג'יה למשפחה של מוזיקאים חובבים; אם פסנתרנית, אב זמר במקהלה מקומית. נורמן אהבה שירה עוד מגיל צעיר, ונהגה לשיר ולהופיע במקהלת בית הספר ובכנסייה. חשיפתה הראשונה לאופרה הייתה בעת שהאזינה לשידור ברדיו כשהייתה בת תשע.
בגיל שש עשרה נסעה נורמן לתחרות "מריאן אנדרסון" מטעם בית ספרה. היא אמנם לא זכתה בתחרות, אך בעקבות המלצות רבות מטעם השופטים נסעה לאודישן באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון. האודישן של נורמן היה כה מוצלח, שברגע שסיימה לשיר, המנחה קרוליין גרנט המליצה על קבלתה לאוניברסיטה, במלגת לימודים מלאה. כאשר נורמן למדה בהווארד גרנט "אימצה" אותה כתלמידה.
נורמן למדה בהווארד פיתוח קול, ובשנת 1967 קיבלה תואר ראשון במוזיקה. המשיכה בלימודי פיתוח הקול "בקונסרבטוריון של פיבודי" בבולטימור, מרילנד ובאוניברסיטת מישיגן, שם קיבלה תואר מוסמך בשנת 1968.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1969 זכתה בתחרות המוזיקה הבינלאומית ARD במינכן, גרמניה. הביקורות בגרמניה יצאו מגדרן והשוו אותה לזמרת האופרה לוטה להמן, ומיד לאחר התחרות היא גילמה את תפקידה הראשון באופרה של ברלין, באופרה "טנהויזר" של וגנר בתפקיד אליזבת.
בזכות קול הסופרן הדרמטי העשיר ומנעד קולה הרחב, זכתה נורמן באותה תקופה להשתתף באופרות רבות בכל רחבי אירופה, הבולטות שבהן היו "אאידה" מאת המלחין ג'וזפה ורדי והמחזה "טרויאנים".
בשנים הבאות הופיעה עם להקות אופרה שונות, גרמניות ואיטלקיות. היא חזרה לארצות הברית להופיע בקונצרט המקצועי הראשון שלה במרכז לינקולן בשנת 1973. נורמן הקליטה רסיטלים רבים של מלחינים כגון: פרנץ שוברט, גוסטב מאהלר, יוהנס ברהמס, אוליבייה מסיאן ועוד. באותן שנים חזרה לארצות הברית לתקופה קצרה, אחריה עברה לגור בלונדון משנת 1975 למשך חמש שנים, בהן בחרה לפתח את הקול שלה באופן מלא. בשל כך, החליטה נורמן להפסיק להופיע באופרות, אולם המשיכה להופיע בקונצרטים ולהקליט רסיטלים.
נורמן הופיעה בקונצרטים בארצות הברית בשנות השבעים, אך רק לאחר שביססה את מעמדה כאחת מזמרות הסופרן הידועות ביותר בעולם, שבה לארצות הברית, שם הופיעה לראשונה במחזה אופרה בשנת 1982.
במהלך שנות השמונים זכתה הקריירה של נורמן לקפיצת מדרגה, היא קיבלה תפקידים ראשיים באופרות רבות, והוזמנה להופיע בטקסים רשמיים ברחבי העולם. בשנת 1983 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה ב"טרויאנים" של ברליוז, בהפקה לציון עונת ה-100 של הלהקה.
באמצע שנות ה-80 הייתה נורמן מעורבת במחלוקת משפטית גדולה, שזכתה לפרסום רב, עם חברת הקלטות.
פעילות מקצועית

נורמן הוזמנה לעיתים קרובות להופיע באירועים ציבוריים ובטקסים. בין אלה היו השבעות של נשיאי ארצות הברית בשנים 1985 ו-1997, הלווייתה של הגברת הראשונה לשעבר, ג'קלין קנדי-אונאסיס, חגיגות יום הולדתה השישים של המלכה אליזבת השנייה וכן, אולי הזכור מכולם, הטקס לציון מאתיים שנה למהפכה הצרפתית בכיכר הקונקורד בפריז, שם שרה את המארסייז כחלק מחיזיון מורכב, שארגן והפיק המעצב האוואנגרדי ז'אן פול גודה.
נוסף להופעותיה האופראיות, נורמן הופיעה בקביעות ברסיטלים בשירת אריות, לידר וספיריטואלים, לעיתים יחד עם אמנים אחרים: נורמן ביצעה לראשונה את מחזור השירים "אישה. חיים. שיר." של המלחינה ג'ודית וייר, יצירה ש"קרנגי הול" הזמין במיוחד בשבילה, לטקסטים של טוני מוריסון, מאיה אנג'לו וקלאריסה פינקולה אסטס; שרה מבחר מוזיקת קודש של דיוק אלינגטון; הקליטה אלבום ג'אז, "ג'סי נורמן שרה מישל לגראן"; והשתתפה במיזם "מיתודאה" של ונגליס.
גינוניה הפומביים של הזמרת שילבו יהירות גלויה עם הבזקי הומור שובה-לב והציבו אותה בלב המסורת האופראית הכבודה של הדיווה, במידה כזאת, שרבים רואים בה את ההשראה לדמות הראשית בסרט הצרפתי "דיווה" משנת 1981.
ביוני 2010 הופיעה ג'סי נורמן בישראל לרגלי מצדה בקונצרט חגיגי לכבוד 25 שנה לאופרה הישראלית החדשה. ביוני 2016 ביקרה שוב בישראל כשהיא מתעלמת מקריאות החרם על המדינה.
פעילות ציבורית

מלבד היותה זמרת מחוננת, נורמן הייתה גם פעילה חברתית. בשנת 2003 עבדה נורמן בשיתוף עם קרן רייצ'ל לונגסטריט על הקמת בית ספר לאומנויות הנקרא על שמה בעיר הולדתה אוגוסטה. בית ספר זה הוא מרכז העשרה ללא תשלום, בו ילדים מכל מעמד יכולים להתקדם בתחום האומנותי אותו הם אוהבים.
בנוסף, נורמן הייתה חברת הנהלה במספר מוסדות: היכל קרנגי, הספרייה הציבורית של ניו יורק, הגן הבוטני של ניו יורק, תיאטרון המחול של הרלם. כמו כן, נורמן הייתה פעילה גם באוניברסיטת הווארד, קרן לופוס, בה היא שימשה גם כדוברת, מכללת פיין, האופרה של אוגוסטה והאגודה למען מחוסרי הדיור.
נורמן נפטרה ב-30 בספטמבר 2019. משנות ה-90 המוקדמות התגוררה במדינת ניו יורק, באחוזה מבודדת.
טקסים רשמיים בהם הופיעה

1985 - הוזמנה נורמן לשיר בטקס ההשבעה השני של נשיא ארצות הברית באותה תקופה רונלד רייגן.
1986 - הוזמנה לשיר בחגיגות יום ההולדת השישים של המלכה אליזבת השנייה.
1989 - נבחרה לשיר את ההמנון הצרפתי "המרסייז" בחגיגות 200 השנים למהפכה הצרפתית.
1991 - הופיעה נורמן באירוע החגיגות לכבוד היום הלאומי ה-700 של שווייץ.
1996 - הופיעה באירוע הפתיחה של המשחקים האולימפיים שהתקיימו באטלנטה, ג'ורג'יה.
1997 - הופיעה נורמן בשנית בטקס השבעה של נשיא ארצות הברית, הפעם היה זה ביל קלינטון הנשיא ה-42.
פרסים ותארים בהם זכתה

1984 - פרס גראמי לסולו הווקאלי הקלאסי הטוב ביותר.
1984 - ממשלת צרפת העניקה לנורמן את התואר "אבירת מסדר האמנויות הצרפתי".
1988 - זכייה בפרס גראמי להקלטת האופרה הטובה ביותר.
1989 - זכייה בפרס לגיון הכבוד הצרפתי. פרס זה הוענק לה על ידי הנשיא הצרפתי באותה תקופה פרנסואה מיטראן.
1989 - זכייה בפרס גראמי להקלטת האופרה הטובה ביותר. (7)
1990 - קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד במוזיקה מבית הספר ג'וליארד.
1990 - נבחרה להיות שגרירת כבוד מטעם האו"ם.
1997 - זכייה בפרס מרכז קנדי.
1998 - זכייה בפרס גראמי להקלטת האופרה הטובה ביותר.
2006 - פרס גראמי על מפעל חיים.
2009 - כניסה להיכל התהילה של המוזיקה בג'ורג'יה.
2009 - קבלת המדליה הלאומית לאומנויות.
2015 - פרס וולף למוזיקה.
2018 - באפריל הוכתרה כזוכה ה-12 בפרס גלן גולד על תרומתה בתחומי האופרה והאמנות
שם האמפיתיאטרון בעיר הולדתה, אוגוסטה, שונה ונקרא על שמה בראשית שנות ה-90.
קבלת תואר דוקטור לשם כבוד מטעם יותר מ-30 אוניברסיטאות שונות ברחבי ארצות הברית.
פרסים ותארים בהם זכתה > יצירות נבחרות

The Last Night of the Proms Philips, 1969.
Mozart, The Marriage of Figaro Philips, 1971.
Schubert Franz, Lieder Philips, 1973.
Verdi Giuseppe, Un giorno di regno Philips, 1974.
Tippett Michael, A Child of Our Time Philips, 1975.
Wagner, Richard, Tristan and Isolde [and] Five Poems by Mathilde Wesendonk Philips, 1975.
Weber Carl Maria von, Euryanthe Angel, 1975.
Verdi, Il corsaro Philips, 1976.
Schumann Robert, Frauenliebe und Leben, op. 42 [and] Liederkreis, op. 39 Philips, 1976.
Haydn Joseph, La vera costanza Philips, 1977.
Jessye Norman Sings Duparc, Ravel, Poulenc, Satie Philips, 1977.
Berg, Alban, Lulu Suite [and] Der Wein CBS Masterworks, 1979.
Haydn, Armida Philips, 1979.
Schonberg, Arnold, Gurre-Lieder Philips, 1979.
Spirituals Philips, 1979.
Berlioz, Hector, Les nuits d'ete Philips, 1980.
Ravel Maurice, Sheherazade Philips, 1980.
Beethoven, Ludwig van, Symphonie No. 6, op. 68: "Pastorale," Deutsche Grammophon, 1981.
Bruckner, Anton, Symphonie nr. 8 c-moll [and] Te Deum Deutsche Grammophon, 1981.
Sacred Songs Philips, 1981.
Berlioz, Les nuits d'ete [and] La mort de Cleopatre Deutsche Grammophon, 1982.
Debussy, Claude, L'enfant prodigue [and] La damoiselle elue Pro-Arte, 1982.
Faure, Gabriel Urbain, Penelope Erato, 1982.
Gluck, Christoph Willibald, Alceste 1982.
Lucky To Be Me Polygram, 1992.·Mahler, Gustav, Das Lied von der Erde Philips, 1982.
Brahms, Johannes, Lieder Deutsche Grammophon, 1983.
Bruckner, Te Deum [and] Helgoland [and] 150 Psalm Deutsche Grammophon, 1983.
Chanson perpetuelle: op. 37 [and other selections], Erato, 1983.
Strauss Richard, Four Last Songs Philips, 1983.
Stravinsky Igor, Oedipus Rex Orfeo, 1983.
Mahler, Symphony 2: "Resurrection," CBS, 1984.
Ravel, Songs of Maurice Ravel CBS Masterworks, 1984.
With a Song in My Heart Philips, 1984.
Offenbach, Jacques, La belle Helene Angel, 1985.
Schubert, Lieder Philips, 1985.
Brahms, A German Requiem Angel, 1985.
Purcell Henry, Dido and Aeneas Philips, 1986.
Strauss, Lieder Philips, 1986.
Wagner, Wesendonk Songs Angel, 1986.
Berlioz, Romeo et Juliette Angel, 1986.
Wagner, Lohengrin London, 1987.
Beethoven, Symphony No. 9 in D minor London, 1987.
Christmastide Philips, 1987.
Offenbach, Les contes d'Hoffmann Angel, 1988.
Strauss, Ariadne auf Naxos Philips, 1988.
Wagner, Scenes from Tristan and Isolde, Tannhauser, Der fliegende Hollander, Gotterdammerung EMI, 1988.
Wagner, Die Walkure Deutsche Grammophon, 1988.
Jessye Norman Live Philips, 1988.
Lieder (various composers), Philips, 1988.
Bizet, Georges, Carmen Philips, 1989.
Jessye Norman at Notre Dame (live), Philips, 1991.
In the Spirit Polygram, 1996.
Jessye Norman Great Opera, 1999.
I Was Born in Love With You Philips, 2000.
· Beethoven, Fidelio.
Brahms, Symphony No. 3 in F; Alto Rhapsody.
Chausson, Ernest, Poeme de l'amour et de la mer: op. 19 [and]
Mahler, Symphony No. 6 in A Minor; Songs of a Wayfarer.
Mahler, Symphony No. 7 in E Minor; Kindertotenlieder.
Mozart, Wolfgang Amadeus, Die Gaertnerin aus Liebe Philips.
דניאל תומפסון

| --- | --- |

דניאל תומפסון
 לידה:  3 בינואר 1942 (בת 82) מונקו 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 עיסוק:  במאית קולנוע, תסריטאית
 צאצאים:  קרוליין תומפסון, כריסטופר תומפסון 
 פרסים והוקרה:  קצינה בלגיון הכבוד (12 באפריל 2009)  מפקדת במסדר ההצטיינות הלאומי (19 במאי 2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל תומפסון (בצרפתית: Danièle Thompson; נולדה ב-3 בינואר 1942) היא במאית קולנוע ותסריטאית צרפתית.
ביוגרפיה

תומפסון נולדה במונקו בשנת 1942 לבמאי ז'ראר אורי ולאשתו, השחקנית ז'קלין רומא. היא החלה בקריירה של תסריטאות, בתחילה לצד אביה בלהיטים כמו "האנגלים באים, האנגלים באים" (1966) ו"הרפתקאותיו של רבי יעקב" (1973). כתסריטאית אחראית תומפסון על התסריט לכמה מהלהיטים הגדולים של הקולנוע הצרפתי כגון "זוגות נשואים" (Cousin, cousine; ‏ 1976), שעבור כתיבת תסריטו הייתה מועמדת לפרס אוסקר על התסריט המקורי הטוב ביותר, "שיגעון של מסיבה" (La Boum ‏; 1980), "המלכה מרגו" (La Reine Margot; ‏1994).
בשנת 1999 ביימה את סרטה הראשון - "La bûche", דרמה קומית בכיכוב עמנואל ביאר ושארלוט גינסבורג. לאחר מכן ביימה עוד מספר סרטים כגון הקומדיה "רומן מזדמן" (Décalage horaire; ‏ 2002), בה ככבו ז'אן רנו וז'ולייט בינוש. סרטה משנת 2006 "כיסאות מוזיקליים" נשלח על ידי צרפת לתחרות פרס האוסקר, אך לא הצליח להשתלב בתחרות הסופית.
גני בוצ'ארט

| --- | --- |

 מיקום:  Central Saanich, קנדהקנדה
 כתובת:  800 Benvenuto Ave 
 תקופת הפעילות:  1904–הווה (כ־120 שנה) 
 שטח:  22 הקטאר 
 קואורדינטות:  48°33′55″N 123°28′10″W﻿ / ﻿48.565277777778°N 123.46944444444°W﻿ / 48.565277777778; -123.46944444444
 fr.butchartgardens.com
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט גני בוצ'ארט(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט גני בוצ'ארט
 
הגן המשוקע
גני בוצ'ארט (באנגלית: Butchart Gardens) הם קבוצת גנים בוטניים הממוקמים במפרץ ברנטווד (ליד העיר ויקטוריה) שבאי ונקובר, בקולומביה הבריטית, קנדה. הגנים נקבעו כאתר היסטורי לאומי של קנדה, ומבקרים בהם למעלה ממיליון מבקרים בשנה.
היסטוריה

רוברט פים בוצ'ארט (1856–1943) החל בייצור צמנט פורטלנד בשנת 1888 ליד עיר הולדתו, אוון סאונד(אנ') שבפרובינציית אונטריו, קנדה. הוא ואשתו, ג'ני בוצ'ארט (1866–1950), עברו לחוף המערבי של קנדה בזכות השפע של מרבצי אבן גיר הדרושים לייצור צמנט פורטלנד.
בשנת 1904, הקימו את ביתם ליד מחצבת אבן הגיר בטוד אינלט (Tod Inlet) שבסניץ' פנינסולה (Saanich Peninsula) באי ונקובר.
בשנת 1907, הגיע לוויקטוריה, לבקשת בנו, מעצב הגנים בן ה-65, איזברו קישידה מיוקוהמה, כדי לתכנן ולבנות גן תה לפארק אסקווימלט גורג'. הגן הפך פופולרי מאוד ובעקבות כך, כמה אזרחים קנדיים עשירים, ביניהם ג'ני בוצ'ארט, הזמינו גנים יפנים מקישידה לאחוזותיהם. בשנת 1912 חזר קישידה ליפן.
בשנת 1909, כאשר לא ניתן היה להפיק עוד אבן גיר מהמחצבה, החלה ג'ני בוצ'ארט בעבודות להפיכת בור המחצבה לגן משוקע ואלו הושלמו בשנת 1921. הם כינו את ביתם "Benvenuto" ("ברוכים הבאים" באיטלקית) והחלו לקבל מבקרים לגנים שלהם. בשנת 1926, החליפו את מגרשי הטניס שלהם בגן איטלקי וב-1929 החליפו את גן הירק שלהם בגן ורדים גדול שעיצב באטלר סטורטוואנט מסיאטל. סמואל מקלור, שהיה יועץ לגני בוצ'ארט, שיקף את האסתטיקה של תנועת האמנויות והאומנויות האנגלית.
ב-1939, ניתנו הגנים לנכדם, איאן רוס (1918–1997), ביום הולדתו ה-21. רוס היה מעורב בפעולות ובקידום הגנים עד מותו, 58 שנים מאוחר יותר.
ב-1953, הונחו קילומטרים של חיווט חשמלי תת-קרקעי כדי לספק תאורה, לציון יום השנה ה-50 של הגנים. ב-1964, הותקנה "מזרקת רוס" הדינמית במאגר התחתון לציון יום השנה ה-60 של הגנים. בשנת 2004, לכבוד יום השנה ה-100 לגנים, הותקנו שני עמודי טוטם בגובה של 9.1 מטרים והם נקבעו כאתר היסטורי לאומי של קנדה.
הבעלות על הגנים נותרה של משפחת בוצ'ארט וכיום, הבעלים והמנהלת (מאז 2001) היא הנינה, רובין לי קלרק.
בשנת 1982 שימשו גני בוצ'ארט כהשראה לגנים בביתן הקנדי שנפתח במרכז אפקוט שבאורלנדו, פלורידה.
בדצמבר 2009 נפתחו ביתן הילדים והקרוסלה. אלה כוללים פסלי עץ של שלושים בעלי חיים החל מדובים, סוסים, יענים, זברות, ועוד. העיצובים נבחרו על ידי הבעלים, בייעוץ עם אמן מצפון קרוליינה ובצעו על ידי אומנים מומחים בעימוצ קרוסלות.. בגנים קיימות גם שתי מרכבות המסוגלות להסיע נכים ברחבי האתר.
אוספים > ציפורים

בזמן שגברת בוצ'ארט אספה וטיפחה צמחים, מר בוצ'ארט אסף ציפורי נוי מכל העולם, כולל תוכים בביתו, ברווזים באגם הכוכב וטווסים במדשאה הקדמית. הוא בנה כמה בתי ציפורים בגנים ואימן יונים בשטחו.
אוספים > פסלים

בגנים מוצגים כמה פסלי ברונזה:
האחד, של חזיר בר, שנרכש בטיול באזור הים התיכון בשנת 1973. הפסל נוצק בפירנצה על ידי בסדנא של פרדיננדו מרינלי. פסל זה הוא העתק של פסל יצוק ברונזה משנת 1620 שהוכן על ידי פייטרו טאקה. הפסל נקרא "טאקה" כאות כבוד לפסל המקורי. חוטמו של הפסל מבריק מן המבקרים הרבים הנוהגים לשפשף אותו מתוך אמונה למזל.
האחר, סמוך לבית המגורים, של חמור וסייח שהוכן בידי סיריו טופנרי. פסל מזרקה של שלושה דגי חדקן, שבוצע אף הוא בידי סיריו טופנרי, הנמצא ליד הגן היפני.
פסל "מעגל היונים" שניתן על ידי אן-לי רוס לבעלה איאן בשנת 1991 כדי לציין את יום הנישואין ה-50 שלהם.
בידור

בימים עברו התקיימו קונצרטים סימפוניים אחת לשבוע במימונם של מר וגברת בוצ'ארט. אלה נערכו לעיתים קרובות עבור אורחי  המשפחה, אך מאוחר יותר משכו קהל גדול יותר. לאחרונה, בעונת הקיץ (יולי ואוגוסט) ובמהלך עונת החורף הם מספקים מגוון רחב של בידור מקומי, מג'אז למוזיקה קלאסית. כמו כן, "עשבים", להקה המורכבת מעובדי הגנים, מנגנת לפעמים במהלך עונת הקיץ. בשנת 1977, בנו של איאן רוס, כריסטופר (1944–2000), הציג מופעי זיקוקים המלווים במנגינות בערבי שבת. במהלך החורף, אורות ועיטורים עונתיים מעטרים את הגנים יחד עם מגרש החלקה על הקרח בכיכר ווטרוויל.
גלריה

בית המגורים לשעבר. מאחורי הגן האיטלקי
הגן היפני
מזרקת רוס
אגם הכוכב
הגן האיטלקי
וידאו המציג את הגנים