stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיטרוביצה
היסטוריה

צפונית-מערבית למיטרוביצה מצויים שרידיה של מצודת גבול מתקופת נסיכות רשקה. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הביזנטית וממלכת סרביה. במהלך המאה ה-15 נכבש השטח על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת סרביה והעיר נכללה בשטחי הממלכה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש האזור על ידי כוחות מעצמות המרכז ולאחר תבוסתן נכללה מיטרוביצה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש האזור בידי גרמניה הנאצית ומיטרוביצה נותרה בשליטה גרמנית. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה. ב-1980, לאחר מותו של שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו שונה שמה של העיר לטיטובה מיטרוביצה וב-1991 הוחזר שמה לקוסובסקה מיטרוביצה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי סרביה. במהלך מלחמת קוסובו נפגעה מיטרוביצה קשות ונגרמו נזקי רכוש ואבדות בנפש. בפברואר 2008 הכריזה קוסובו על עצמאותה ומיטרוביצה נכללה בשטחה. בשנת 2013 חולקה העיר לשתי רשויות מקומיות, אחת סרבית ברובה והשניה, שנקראה מיטרוביצה, הייתה קוסוברית ברובה באוכלוסייתה. בין שתי הרשויות היה גשר שסימל את הפיצול בין הרוב הקוסבורי למיעוט הסרבי באזור
יהודי מיטרוביצה

מקובל לתארך את ראשיתה של הקהילה במיטרוביצה בחורבנה של העיר נובו ברדו במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) ועזיבת יהודי העיר לפרישטינה ומיטרוביצה.
ב-1910 פרץ מרד אלבני נגד השלטון העות'מאני של הטורקים הצעירים. באזור התחוללו קרבות כבדים ומשפחות יהודיות רבות איבדו את רכושן, עזבו את מיטרוביצה ועברו להתגורר בסקופיה. קיים תיעוד לפעילות ציונית בעיר לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1924 השתתפו נציגי הקהילה בוועידה האזורית של הנוער הציוני שנערכה בסקופיה.
ב-1940 מנתה קהילת מיטרוביצה 116 נפשות. לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה בידי גרמניה נותרה מיטרוביצה בחזקת הגרמנים. 25 מיהודי מיטרוביצה הצליחו להימלט לפרישטינה שהייתה תחת שליטת האיטלקים. ב-2 במרץ 1942 ערכו הגרמנים אקציה במיטרוביצה ועצרו את יהודי העיר. בהמשך, גורשו יהודי מיטרוביצה למחנה הריכוז סיימישטה וממנו גורשו מקצתם לברגן-בלזן. 75 מהמגורשים נספו בסיימישטה והשאר בברגן-בלזן. 25 הנמלטים לפרישטינה ניצלו, משום שהועברו על ידי האיטלקים לשטחי "אלבניה הישנה" ופוזרו בין יישובים שונים.
הערות שוליים

↑  "Associated Press". אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-2008-09-28.
↑  "Associated Press". אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-2008-09-28.
↑  הקהילה היהודית בפרישטינה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 281 - 282.
↑  הקהילה היהודית בסקופיה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 267, 269.
↑  רשימת הנספים במחנה סיימישטה בני העיר מיטרוביצה, באתר kosovoholocaust.com, אוחזר ב-1 ביוני 2014 (באנגלית).
↑  ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פורסם ב"פעמים", 27, תשמ"ו 1986, עמ' 75-72. חוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה. באתר מה-יא"ה, אוחזר ב-1 ביוני 2014..
↑  דו"ח על הוצאתם להורג של יהודי מיטרוביצה, באתר kosovoholocaust.com, אוחזר ב-1 ביוני 2014 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567096505171  GND: 4314558-9  LCCN: n86027869  MusicBrainz: 171d21d3-ee7b-4296-9b0d-2da4c54a237d  NKC: ge764440  VIAF: 167609053   WorldCat (עם VIAF): 167609053
מודל עסקי

מודל עסקי מתאר את האופן בו חברה מסחרית מניבה הכנסות ורווחים ומייצרת ערך לעסק, המודל העסקי מתאר תהליך בו נמכר מוצר או מוענק שירות תמורת תשלום, תהליך זה הוא "מנגנון יצירת ההכנסות" והאסטרטגיה העסקית על פיה פועל העסק, והוא לב ליבו של הרעיון העסקי.
בעוד שמודלים עסקיים כשלעצמם היו חלק מהתנהלות עסקית בעבר, המושג מודל עסקי עלה לכותרות עם התפתחות האינטרנט באמצע שנות ה-90, במיוחד נעשה בו שימוש לתאר התנהלות עסקית של חברות אינטרנט וחברות בתחום האי-ביזנס (e-business, הנקראות כיום גם "נייטיב"), אשר הדרך בה הניבו הכנסות הייתה חדשנית, משבשת או שנויה במחלוקת. מודלים עסקיים חדשים, ובמיוחד כאלה המתאפשרים באמצעות שינויים טכנולוגיים, מאפשרים יצירת עסקים חדשים ותחרותיים בסביבה עסקית קיימת.
מודלים עסקיים מסורתיים

כמודלים עסקיים מסורתיים ניתן לציין את:
"מודל היצרן" - יצרן מייצר מוצר ומשווק אותו ללקוחות בסכום הגבוה מעלות הייצור שלו.
"מודל החנות" - רכישת מוצר במחיר סיטונאי נמוך והצעתו ללקוחות במחיר קמעונאי גבוה.
"מודל הברוקר" - תפקוד כגו"ב (גורם ביניים), שימוש כגורם מתווך בין היצרן לסיטונאי ו/או למוכר הקמעונאי וקבלת עמלת תיווך או הפרש בין קנייה למכירה
מודלים עסקיים חדשניים

החל מהמאה ה-20 התפתחו מודלים עסקיים מורכבים יותר מאלו המסורתיים, הידוע שבהם הוא מודל "סכין הגילוח והתערים" של ג'ילט, על פיו נמכר מוצר (סכין גילוח) במחיר עלות, והרווח נוצר ממכירה של מוצר משלים (תערים). דוגמאות בולטות נוספות:
חברת Priceline מציעה שירותי תיירות – טיסות, מלונות ורכב שכור – במחירים מוזלים במיוחד. אתר החברה מאפשר ללקוחות להגיש הצעה (מחייבת) לשירותי תיירות על פי תיאור כללי ("טיסה מתל אביב לניו יורק", "מלון שלושה כוכבים בפאריס") מבלי לדעת מראש מהו ספק השירותים אותו יקבלו. מודל עסקי זה מאפשר לספקי שירותים להציע מחירים זולים במיוחד מבלי לסכן לקוחות קבועים או לקוחות המעוניינים במותג מסוים, שכן לקוחות קבועים אינם יכולים להזמין שירותים של ספק או מותג מסוים. החברה מציעה מוצרים קיימים (שירותי תיירות) וייחודה הוא במודל העסקי.
חברת Woot (שנרכשה על ידי Amazon) מציעה מוצר אחד ביום למכירה, בהנחה גדולה. בשל העובדה שהמוצר מוצע למכירה ביום אחד בלבד, מתאפשרת הצעתו בהנחה משמעותית שכן קהל היעד הוא בעיקר לקוחות שמחליטים על קניה באופן ספונטני. לקוחות המעוניינים לקנות מוצר מסוים אינם יכולים לנצל את השירות שכן רוב הסיכויים שהמוצר הספציפי לא מוצע על ידי החברה ביום נתון. גם במקרה זה, המוצרים המוצעים הם מוצרים קיימים, וייחודה של החברה הוא במודל העסקי.
חברת גרופון פועלת במודל עסקי של קניה חברתית, בו מוצע שירות מקומי (כגון שובר למסעדה או מסאז') בהנחה גדולה, בתנאי שמספר מינימלי של קונים מצטרף לרכישה. גם במקרה זה, בשל העובדה שהמוצר מוצע למכירה ביום אחד בלבד, מתאפשרת הצעתו בהנחה משמעותית. הדרישה למספר מינימלי של קונים לצורך קיום העסקה גורם לקונים פוטנציאליים להפנות את ההצעה לחבריהם, וכן נוצרת מאסה קריטית של קונים.
חברת פייסבוק פועלת במודל עסקי של פרסום ממוקד רישום, בו הגולשים משאירים פרטים אישיים על מנת להגדיל את חוויית השימוש והאינטראקציה החברתית באתר. פייסבוק מהצד השני, משתמש במידע זה על מנת להגיש פרסומות. פרסומות אלו יהיו ממוקדות מאוד ויתבססו על פרטיו האישיים של המשתמש.
חברות רבות בתחום האינטרנט והסלולר, כגון דרופבוקס, זינגה, פליקר ועוד, משתמשות במודל ה-Freemium, המבוסס על מתן מוצר בחינם במקביל להתניית שירותים בעלי ערך מוסף ("Premium") בתשלום.
ראו גם

חינמון
שלם וצפה
הערות שוליים

↑  Zott, C., Amit, R., Massa, L.  The Business Model: Theoretical Roots, Recent Developments, and Future Research
↑  Harvard Business Review on Business Model Innovation
↑  "33 מודלים עסקיים", באתר "המיליונר בפיג'מה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7737985-8
מיתוס העין התמימה

"מיתוס העין התמימה" הוא מונח שטבע היסטוריון האמנות ארנסט גומבריך, כהפרכה לרעיון, שזכה לפופולריות רבה בזכות כתביו של מבקר האמנות ג'ון רסקין, לפיו פעולת הראייה של מעשה האמנות היא ב"עין תמימה", הקולטת את המידע החזותי הנוכח בפניה כמופע נטול משמעות, ומעניקה לה פירוש רק מאוחר יותר. פירוש זה, לפי הפילוסופים האמפיריציסטים מלוק ואילך וכן לפי עמנואל קאנט, הוגדר כפעולה שאינה שייכת לראיה.
במאמר "אמנות ואשליה" המעיט גומבריך בחשיבות הרעיון שהדימוי האמנותי שיוצר אמן הוא תוצר של מה שהוא "רואה", וגרס כי הדימוי הנוצר הוא, במידה שווה, תוצר של ה"סכמה" התפישתית הכללית שהאמן נחל מהאמנים שהיו לפניו. רסקין סבר (ב"אלמנטים של האיור") כי "עין תמימה" יכולה להיווצר רק כאשר האמן מצליח לפשוט מעליו את מחלצות תרבותו וסביבתו ולאמץ מעין תפישה ילדותית של העולם כ"רצף של כתמים שטוחים של צבע, בלי מודעות למה שהם מסמלים". גומבריך, לעומתו, סבר כי חקר תולדות האמנות צריך להיות בעיקר מחקר של השינויים בסטראוטיפים, בסוגות ובדימויים הציוריים המקובלים (ה"איקונולוגיה" או ה"לינגוויסטיקה של הדימוי החזותי"). גומבריך הלך בעקבות תפישת הפילוסופיה של המדע של קרל פופר ופיתח תאוריה של תפישה כתהליך של "ניסוי וטעיה", בו מתקיים תהליך מתמיד של ניסיון למצוא את המשמעות וההגיון בנראה, בסיוע "סכמה" או "נוסחה" תפישתית. כמו קאנט, גם גומבריך דגל בתפישה כי "העין התמימה" היא מיתוס וכי בין הנקלט בעין והפרשנות הניתנת, בהתאם לתפישות הקיימות אצל כל אדם יש מיזוג שאין להתירו.
למרות דחיית רעיון "העין התמימה" על ידי רבים מחוקרי האמנות, יש לתפישה עדיין מעמד, במיוחד בהתייחס לאסכולות מסוימות בציור. אפלטון ראה באמנות המייצגת מימזיס (חיקוי, העתקה) של מה שכבר קיים בלאו הכי כקווים וצבעים, וגישה דומה נטו לייחס גם לאסכולות ציוריות כמו אימפרסיוניזם ופואנטיליזם. גומבריך עצמו סבר כי תולדות האמנות במאות השמונה עשרה והתשע עשרה הן, במובנים מסוימים, תולדות מאבקם של אמנים להתנער מה"סכמה" ולשוב לראות את העולם ב"עין תמימה".
הערות שוליים

↑  ב"אמנות ואשליה", עמ' 298
↑  הצייר קלוד מונה, במיוחד, תואר לעיתים תכופות כמי שצייר תוך ניתוק בין תפישותיו הרחבות יותר וציוריו שהתבססו, כביכול, רק על מה שראה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מידה פריקה

בתורת המידה, מידה פריקה היא מידה שבמובן מסוים ניתנת לפירוק למשפחה של מידות סופיות. עובדה זו מאפשרת להוכיח תכונות מסוימות של מרחב המידה על ידי הוכחתן תחילה תחת ההנחה שהמידה היא סופית ולאחר מכן הרחבתן למקרה של מידה פריקה תוך שימוש בפירוק שלה. פריקות של מידה היא מעין סיגמא־סופיות חלשה.
הגדרה

מידה  \mu  על מרחב מדיד  \left(X,{\mathcal {M}}\right) נקראת פריקה אם קיימת משפחת קבוצות  {\mathcal {F}}\subseteq {\mathcal {M}} בעלת התכונות הבאות:
\mu (F)<\infty  לכל  F\in {\mathcal {F}}.
משפחת הקבוצות  {\mathcal {F}} מהווה חלוקה של  X, כלומר הקבוצות ב- {\mathcal {F}} הן זרות בזוגות ואיחודן הוא  X.
אם  E מדידה ו- \mu (E)<\infty  אז  \mu (E)=\sum _{F\in {\mathcal {F}}}\mu (E\cap F) (במקרה זה, מספר המחוברים באגף ימין השונים מאפס חייב להיות בן מניה).
אם  E\subseteq X ו- E\cap F היא מדידה עבור כל  F\in {\mathcal {F}}, אז  E מדידה.
כלומר,  {\mathcal {F}}\subseteq {\mathcal {M}} היא חלוקה של  X לקבוצות ממידה סופית כך שמידת כל קבוצה ממידה סופית ניתנת לחישוב פשוט על ידי סכימת המידות של חיתוכיה עם הקבוצות ב- {\mathcal {F}}, ובנוסף כדי לבדוק את מדידותה של קבוצה  E, די לנו לבדוק שחלקה היחסי מכל קבוצה במשפחה  {\mathcal {F}} הוא מדיד. לכן במובן מסוים ניתן להבין מרחב מידה שכזה באופן מקומי, דרך תת־הקבוצות שלו שמידתן סופית.
מרחב מידה  \left(X,{\mathcal {M}},\mu \right) שעבורו  \mu  היא מידה פריקה נקרא מרחב מידה פריק.
דוגמאות

כל מידה סיגמא-סופית היא פריקה. למעשה, מידה היא סיגמא־סופית אם ורק אם בהגדרה לעיל ניתן לבחור את המשפחה  {\mathcal {F}} להיות בת מניה. בפרט, מידת לבג על  \mathbb {R} ^{n} היא פריקה.
יהי  X=\mathbb {R}  יחד עם הסיגמא־אלגברה הדיסקרטית, כלומר כל קבוצה היא מדידה. נגדיר על מרחב מדיד זה את המידה הסופרת, כלומר  \mu (A) שווה למספר האיברים ב- A אם  A היא קבוצה סופית ואחרת  \mu (A)=\infty . אז  \mu  היא מידה פריקה, על אף שאיננה סיגמא־סופית. אכן, נבחר  {\mathcal {F}}=\left\{\left\{x\right\}:x\in \mathbb {R} \right\} ונקבל חלוקה של  \mathbb {R}  שכל הקבוצות בה הן ממידה סופית. התכונה הרביעית מתקיימת באופן טריוויאלי, כי כל קבוצה במרחב זה היא מדידה, וקל לבדוק שמתקיימת גם התכונה השלישית.
יהי  X=\mathbb {R}  יחד עם הסיגמא־אלגברה של קבוצות בורל. למרות הדמיון בין דוגמה זו לדוגמה הקודמת, במרחב זה המידה הסופרת איננה פריקה. אם  {\mathcal {F}} היא חלוקה של  \mathbb {R}  המקיימת את התכונות שבהגדרה, אז בפרט כל הקבוצות ב- {\mathcal {F}} הן סופיות. לכן לכל  E\subseteq \mathbb {R}  ולכל  F\in {\mathcal {F}} החיתוך  E\cap F הוא מדיד (שהרי הוא קבוצה סופית וכל קבוצה סופית היא קבוצת בורל), אך ידוע שלא כל קבוצה ב- \mathbb {R}  היא מדידה בורל. לכן לא קיימת משפחה  {\mathcal {F}} כזו.
אם  G היא חבורה קומפקטית מקומית, מידת האר שלה היא מידה פריקה. למרות עובדה כללית זו, אם G אינה סיגמא־קומפקטית, מידת האר שלה אינה סיגמא־סופית.
אם  \mu  היא מידת רדון על מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית, ההרוויה של ההשלמה שלה היא מידה פריקה. כלומר, עד כדי "תיקון" קל, מידות רדון על מרחבי האוסדורף קומפקטיים מקומית הן פריקות.
שימושים

משפטים מסוימים בתורת המידה נכונים רק תחת הנחה מסוימת של סיגמא־סופיות, למשל משפט רדון־ניקודים והעובדה ש- \left(L^{1}\left(\mu \right)\right)^{*}\cong L^{\infty }\left(\mu \right) (ראו מרחב Lp). עובדה זו מונעת את הפעלתם של משפטים אלה באופן ישיר על מרחבי מידה שאינם סיגמא־סופיים, בעוד שמרחבים כאלה מופיעים באופן טבעי באפליקציות שונות (למשל, לכל חבורה קומפקטית מקומית שאינה סיגמא־קומפקטית אין מידת האר סיגמא־סופית). עם זאת, עבור מרחבי מידה פריקים ניתן להוכיח הכללות מסוימות של משפטים אלה.
משפט רדון־ניקודים למרחבי מידה פריקים: יהי  \left(X,{\mathcal {M}},\mu \right) מרחב מידה פריק ותהי  \nu  מידה נוספת על אותו מרחב מדיד אשר רציפה בהחלט ביחס ל- \mu . אז קיימת פונקציה מדידה  f:X\to \left[0,\infty \right] כך ש- \nu \left(E\right)=\int _{E}f\,d\mu  לכל קבוצה מדידה  E שהיא סיגמא־סופית ביחס ל- \mu . בנוסף, אם  {\mathcal {F}} היא משפחת קבוצות מדידות אשר מהווה פירוק ל- \mu  כפי שנדרש בהגדרה של מידה פריקה, אז  |f|<\infty  על כל קבוצה  F\in {\mathcal {F}} שהיא סיגמא־סופית ביחס ל- \nu . המשפט נכון גם כאשר  \nu  היא מידה מסומנת או מידה מרוכבת, כאשר במקרים אלה טווח הפונקציה המובטחת  f הוא  \left[-\infty ,\infty \right] או  \mathbb {C} , בהתאמה.
כאשר  \left(X,{\mathcal {M}},\mu \right) הוא מרחב מידה פריק (שאינו בהכרח סיגמא־סופי), לרוב מגדירים את  L^{\infty }\left(\mu \right) בתור אוסף כל הפונקציות המדידות באופן מקומי אשר חסומות פרט אולי בקבוצה ממידה אפס באופן מקומי, כאשר מזהים פונקציות אשר ההפרש ביניהן שווה לאפס פרט אולי בקבוצה ממידה אפס באופן מקומי. הנורמה של פונקציה  f במרחב זה מוגדרת להיות המספר האי־שלילי  c הקטן ביותר כך ש- |f(x)|\leq c לכל  x מחוץ לקבוצה כלשהי ממידה אפס באופן מקומי. אף על פי שזוהי אינה ההגדרה הסטנדרטית של  L^{\infty }\left(\mu \right), עדיין מתקבל מרחב בנך וכאשר  \left(X,{\mathcal {M}},\mu \right) הוא סיגמא־סופי מתקבלת ההגדרה הרגילה והמקובלת. תחת הגדרה חדשה זו מתקיים  \left(L^{1}\left(\mu \right)\right)^{*}\cong L^{\infty }\left(\mu \right) (עם אותו איזומורפיזם טבעי כמו במקרה הסיגמא־סופי).
לקריאה נוספת

Real Analysis: Modern Techniques and Their Applications, Gerald B. Folland, Wiley-Interscience, 1999
Real and Abstract Analysis, E. Hewitt & K. Stromberg, Springer, 1965
מיכאיל סימונוב

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1929 רוסטוב על הדון, ברה"מ 
 פטירה:  4 במרץ 2011 (בגיל 81) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  אווירונאוטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המחקר הטכנית הלאומית קאזאן על שם א.נ. טופולב (1954)  Platov South-Russian State Polytechnic University 
 פרסים והוקרה:  גיבור הפדרציה הרוסית (25 בספטמבר 1999)  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  פרס ברית המועצות  מדליית ותיק העמל  מדלייה להנצחת 300 שנה לצי הרוסי  פרס לנין  מדליה להנצחת 1000 שנים לייסוד קאזאן  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס הפדרציה הרוסית  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
מיכאיל פטרוביץ' סימונוב (רוסית: Михаи́л Петро́вич Си́монов; ‏19 באוקטובר 1929, רוסטוב על הדון, ברית המועצות – 4 במרץ 2011, מוסקבה) היה מהנדס תעופה ומתכנן מטוסים רוסי, שזכה להכרה במיוחד בשל תכנון מטוס התקיפה סוחוי Su-27, שנחשב לתשובה הסובייטית למטוס ה-אף-15 האמריקאי.  לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, ניהל סימונוב את השיווק הנמרץ של מטוסי הסוחוי-27 לממשלות זרות.  בשנת 1999, הוענק לו עיטור גיבור הפדרציה הרוסית בשל פועלו. בנוסף לכך הוא זכה בפרס לנין ופעמיים פרס ברית המועצות.
סימונוב נעשה מהנדס תעופה בשנות החמישים של המאה העשרים. הוא הצטרף לחברת סוחוי ותוך זמן קצר קודם לסגן מתכנן ראשי בשנת 1970.  במהלך עבודתו בסוחוי, תכנן גם את המפציץ סוחוי Su-24 ואת מטוס התקיפה סוחוי Su-25.  בין השנים 1979 ו-1983, כיהן סימונוב כסגן השר לתעשיית המטוסים של ברית המועצות. בשנת 1983 סימונוב מונה למתכנן ראשי של משרד התכנון סוחוי.
הערות שוליים

↑  http://www.nytimes.com/2011/03/05/world/europe/05simonov.html?hpw
↑  Герой России Симонов Михаил Петрович :: Герои страны
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוזות פינלנד

ערך זה עוסק בחלוקה אדמיניסטרטיבית של פינלנד בעבר. אם התכוונתם לחלוקה אדמיניסטרטיבית נוכחית של פינלנד, ראו .
מפת מחוזות פינלנד
בשנים 1997–2009, פינלנד הייתה מחולקת מבחינה אדמיניסטרטיבית לשישה מחוזות (läänit, לאניט). ב־1 באוקטובר 2010 חולקה פינלנד לאזורים.
מחוזות פינלנד בשנים 1997–2009

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2003 | שטח |
| 1 | פינלנד הדרומית | המנלינה | Etelä-Suomen lääni | 2,117,000 | 34,378 |
| 2 | פינלנד המערבית | טורקו | Länsi-Suomen lääni | 1,848,000 | 74,185 |
| 3 | פינלנד המזרחית | מיקלי | Itä-Suomen lääni | 583,000 | 48,726 |
| 4 | אואולו | אואולו | Oulun lääni | 454,500 | 57,000 |
| 5 | לפלנד | רובניימי | Lapin lääni | 186,900 | 98,946 |
| 6 | אולנד | מרייהאמן | Ahvenanmaan lääni | 26,000 | 6,784 |
ראו גם

אזורי פינלנד
מטריצה אלמנטרית

באלגברה ליניארית, מטריצה אלמנטרית היא מטריצה המתקבלת ממטריצת היחידה על ידי פעולת שורה אלמנטרית אחת. המטריצות האלמנטריות יוצרות את החבורה הליניארית הכללית של מטריצות הפיכות. הכפלה משמאל במטריצה אלמנטרית מייצגת פעולת שורה אלמנטרית, בעוד הכפלה מימין במטריצה אלמנטרית מייצגת פעולת עמודה אלמנטרית.
בדרך זו, ביצוע פעולת שורה אלמנטרית על מטריצה ריבועית שרירותית A שקול למעשה לכפל במטריצה אלמנטרית מסוימת - מטריצה המתקבלת ממטריצת הזהות על ידי פעולה שורה אלמנטרית זהה לזו שאנו רוצים לבצע על המטריצה המקורית A. כל מטריצה הפיכה ניתן להמיר במכפלה של מטריצות אלמנטריות.
פעולות שורה אלמנטריות

ישנם שלושה סוגים של מטריצות אלמנטריות, אשר מתאימים לשלושה סוגים של פעולות שורה אלמנטריות:
אם E היא מטריצה אלמנטרית, כפי שתואר לעיל, אז כדי להפעיל פעולת שורה אלמנטרית על מטריצה A, יש להכפיל את A במטריצה האלמנטרית משמאל, כלומר למצוא את E⋅A. בעבור כל פעולת שורה, המטריצה האלמנטרית המתאימה מתקבלת מהפעלת הפעולה על מטריצת היחידה.
פעולות שורה אלמנטריות > החלפת שורות

הסוג הראשון של פעולות שורה על מטריצה A מחליף את כל איברי השורה ה-i עם האיברים התואמים להם בשורה ה-j. המטריצה האלמנטרית המתאימה מתקבלת מהחלפת שורה i ו-j במטריצת היחידה.
פעולות שורה אלמנטריות > החלפת שורות > תכונות

המטריצה ההופכית למטריצה זו היא עצמה: Tij−1=Tij.
כיוון שהדטרמיננטה של מטריצת היחידה היא אחת, det[Tij] = −1. זה נובע מכך שבעבור כל מטריצה ריבועית A, מתקיים [det[TijA] = −det[A.
פעולות שורה אלמנטריות > הכפלת שורה בסקלר

הסוג הבא של פעולת שורה על מטריצה A מכפיל את כל איברי השורה ה-i ב-m, כאשר m הוא סקלר שונה מאפס. המטריצה האלמנטרית המתאימה היא מטריצה אלכסונית, אשר איברי האלכסון שלה הם 1 בכל מקום למעט במיקום ה-i, שם הוא m.
פעולות שורה אלמנטריות > הכפלת שורה בסקלר > תכונות

המטריצה ההופכית למטריצה הזאת היא: (Di(m)−1 = Di(1/m. שתיהן כמובן מטריצות אלכסוניות.
det[Di(m)] = m. לפיכך בעבור מטריצה ריבועית A מקבלים [det[Di(m)A] = m det[A.
פעולות שורה אלמנטריות > הוספת שורה לשורה אחרת

הסוג האחרון של פעולת שורה על מטריצה A הוא הוספת השורה ה-i מוכפלת בסקלר m לשורה ה-j. המטריצה האלמנטרית המתאימה היא מטריצת היחידה אולם עם m במיקום (j,i).
פעולות שורה אלמנטריות > הוספת שורה לשורה אחרת > תכונות

הטרנספורמציות הללו הן סוג של העתקת גזירה (shear mapping).
(Lij(m)−1 = Lij(−m.
det[Lij(m)] = 1. לכן, בעבור מטריצה ריבועית A, מקבלים [det[Lij(m)A] = det[A.
ראו גם

דירוג מטריצות
מבנה האבן הגדול בעיר דוד

| --- | --- |

אתר מבנה האבן הגדול
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל בארץ ישראל
 נבנה:  מאה ה-10-9 לפנה"ס
 סוג:  מבנה מונומנטלי
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  2005
 ארכאולוגים:  אילת מזר
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  עיר דוד
 קואורדינטות:  31°46′27″N 35°14′09″E﻿ / ﻿31.774246°N 35.235777°E﻿ / 31.774246; 35.235777
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) מבנה האבן הגדול בעיר דוד(למפת ירושלים העתיקה רגילה) מבנה האבן הגדול בעיר דוד(למפת ירושלים רגילה) מבנה האבן הגדול בעיר דוד(למפת ירושלים מוגדלת) מבנה האבן הגדול בעיר דוד he
 
חלל המבנה ובתי סילואן מעבר לנחל קדרון
מבנה האבן הגדול הוא מבנה מתקופת הברזל בארץ ישראל שנחשף בעיר דוד בקיץ 2005, על ידי משלחת ארכאולוגית בראשות ד"ר אילת מזר. מזר העלתה את ההשערה כי המבנה שימש כארמונו של דוד המלך, השערה שתרמה לחשיפה הציבורית של הממצא, אולם חוקרים אחרים לא הסכימו להצעת התיארוך של מזר, ומתארכים את המבנה לתקופות מאוחרות יותר.
רקע

בשנת 1997 כתבה מזר שעל פי ניתוח הטקסט המקראי, סביר שארמונו של דוד שכן באזור מסוים בצפון עיר דוד, והיא הציעה לחפש שם את שרידיו. ההצעה לא נענתה עד שמזר בעצמה השיגה מימון והתחילה לחפור שם בפברואר 2005. החפירות נערכו בתמיכת מרכז שלם, האוניברסיטה העברית ועמותת אלע"ד.
תיאור

הממצא מורכב מקירות אבן ברוחב כשני מטרים. מגודל הממצא ומיקומו, נראה כי אלו שרידי יסודות של מבנה ציבורי גדול: מצודה, מקדש או ארמון. חרסים מתחת למבנה מעידים כי הוא נוסד בשלב כלשהו לאחר המאה האחת עשרה לפנה"ס. כמו כן, נמצאו בחלק הצפוני של המבנה שני שלבים מאוחרים יותר בבנייה, וחרסים המצביעים על כך שהמבנה היה מאוכלס עד למאה השישית לפנה"ס (תקופת חורבן ירושלים). במקום נמצאו בולות עם השמות "יהוכל בן שלמיהו בן שבי" ו-"גדליהו בן פשחור" שרים שפעלו בסוף ימיה של ממלכת יהודה, אשר נזכרים בספר ירמיהו.
פרשנות

מזר תיארכה את הממצא באמצעות סוגי החרסים השונים שנמצאו מעל ומתחת למבנה. החרסים שמתחת תוארכו על ידיה לתקופת הברזל I שמעל תקופת הברזל II. על פי "סנדוויץ" זה, ניתן לומר שהמבנה עצמו מתוארך לתקופה כלשהי באמצע. מזר הציעה שהמבנה שייך למאה ה-10-11 לפנה"ס, תקופת שלטונם של דוד ושלמה על פי הכרונולוגיה המסורתית.
ב-18 בפברואר 2007 גילתה חפירה בחלקה סמוכה כי המבנה גדול מששוער בתחילה, כולל קירות המגיעים לעובי של 7 מטר המתחברים למבנה האבן המדורג. ייתכן כי כותרת עמוד פרוטו-איאולית, שנמצאה בעבר במורד המדרון מן המבנה, הייתה במקור חלק ממנו. הכותרת שייכת לסגנון הבניה הפיניקי ומקובל לשייכה למבני ציבור; הובעה דעה כי הדבר משתלב עם הדיווח המקראי כי חירם מלך צור סייע לדוד בבניית הארמון, אולם למעשה כותרות אלה היו בשימוש בממלכות ישראל ויהודה במשך תקופה ארוכה, ויש מחלוקת בשאלה אם הופיעו כבר בא"י במאה ה-10 לפסה"נ.
ביקורת

דודהּ של אילת, עמיחי מזר, הציע כי מבנה האבן יכול להיות בסיסה של מצודת ציון היבוסית שנכבשה על ידי דוד. עמיחי מזר העיר כי אף על פי שהמבנה בבירור מאוחר לברזל I, אין לו רצפה, והחרסים נמצאו בין אבני הקיר, כך שלא ניתן לומר בדיוק מתי אחרי ברזל I הוא נבנה. ארכאולוגים המזוהים עם אסכולת תל אביב, ובראשם ישראל פינקלשטיין, דוחים את בניית המצודה הרבה לאחר הגעת דוד לעיר. פינקלשטין מפקפק בתארוך החרסים עצמם והציע (כחלק משיטה כוללת שלו) לראותם כבני המאה ה-9 לפני הספירה, תקופת מלכותו של עמרי, אברהם פאוסט הגיב למאמר ותמך בתיארוך מוקדם במעט לדוד, ויליאם דיוור לעומתם תומך בתיארוך לתקופת דוד.
לקריאה נוספת

אילת מזר, "ביצורי ירושלים בימי דוד ושלמה", מחקרי יהודה ושומרון כ, 2011, עמ' 167–172
ישראל פינקלשטיין, '"מבנה האבן הגדול": עובדות מול כיסופים', מחקרי עיר דוד וירושלים הקדומה 6, 2011, עמ' 15–29
אברהם פאוסט, "לשאלת תיארוכו ותפקודו של מבנה האבן הגדול בעיר דוד", חידושים בחקר ירושלים טו, 2010, עמ' 29–43
אילת מזר, "מבנה האבן המדורג בעיר דוד לאור החפירות החדשות בשטח G", חידושים בחקר ירושלים יד, 2008, עמ' 25–40
אילת מזר, "החפירות בעיר דוד - מרכז המבקרים (2006-2007)", חידושים בחקר ירושלים יג, 2007, עמ' 7–26
אילת מזר, "ביצורי ירושלים באלף השני לפנה"ס לאור החפירות החדשות בעיר דוד", חידושים בחקר ירושלים יב, 2007, עמ' 21–28
אילת מזר, "האומנם גילינו את ארמון המלך דוד?", חידושים בחקר ירושלים יא, 2006, עמ' 7–16
דוד חזוני, "האמת שמתחת לפני השטח", תכלת 22 (חורף התשס"ו/2006)
אילת מזר, ארמון המלך דוד, הוצאת שֹהם, 2009
Eilat Mazar, "Did I Find King David's Palace?", The Biblical Archaeology Review 32 No. 1 (January/February 2006), pp. 16-27, 70.
Mazar, E., The Palace of King David, Excavations at the Summit of the City of David, Preliminary Report of Seasons 2005–2007, 2009, Jerusalem
Avraham	Faust, Did Eilat Mazar find David’s palace?, Biblical Archaeology Review 38,5, 2012, pp. 47-52
Israel Finkelstein, Has King David’s palace in Jerusalem been found?, Tel Aviv 34,2, 2007, pp. 142-164
הערות שוליים

↑  Eilat Mazar, "Excavate King David's Palace," The Biblical Archaeology Review, January/February 1997
↑  דיון וסיכום ב:

Omer Sergi, The Emergence of Judah as a Political Entity between Jerusalem and Benjamin, Zeitschrift des Deutschen Palastina-Vereins

הוא עצמו תומך בסברה שהמבנה, לפחות בחלקו, מתקופת דוד https://www.youtube.com/watch?v=4t3EWIB68wI&t=1s
מחוז אל-קסים

| --- | --- |

 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 בירת המחוז:  בוריידה
 שטח:  58,046 קמ"ר (דירוג: 11)
 גובה:  714 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,336,179 (דירוג: 7, 2022)
  ‑ צפיפות:  23.02 נפש לקמ"ר (דירוג: 5, 2022)
 קואורדינטות:  25°48′23″N 42°52′24″E﻿ / ﻿25.80632°N 42.87323°E﻿ / 25.80632; 42.87323 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-קסים (בערבית: منطقة القصيم) הוא מחוז במרכז ערב הסעודית. המחוז משתרע על פני כ-58,000 קמ"ר ולפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסייתו מנתה כ-1.336 מיליון בני אדם. אל-קסים ידוע בשל החקלאות הענפה שבו. בנוסף על כך, הוא המחוז העשיר ביותר ביחס למספר תושביו בכל המדינה. המחוז החמישי בצפיפותו, והשביעי בכמות תושביו. בירת המחוז היא בוריידה. אל-קסים נחשב למחוז השמרני ביותר בסעודיה, ומהווה מרכז חשוב לסלפים. בקרב התושבים שוררת תמיכה חזקה לבית סעוד.