stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילוסופיה מזרחית
מסורות דתיות ופילוסופיות > שינטו

שינטו היא הדת היפנית המקורית, צורה מורכבת של אנימיזם שעל פיו רוחות הקרויות קאמי שוכנים בכל דבר. הפולחן הוא במקדשים ציבוריים או במקדשים קטנים בתוך הבית.
מסורות דתיות ופילוסופיות > אייווזי

אייווזי (טמילית: "דרך האב") היא דת מוניסטית שמקורה בדרום הודו באמצע המאה ה-19. מבחינה רשמית היא ענף של ההינדואיזם. אם כי היא לא הוכרה באופן רשמי, היא נחשבת כאוטונומית מבחינה פילוסופית, ומבחינת מנהגים דתיים ואמונות. מחשבת האייווזי מתבססת על התורות של איה ואיקונדר והספר הדתי אקילטירטו אמאני. יש לדת את המיתולוגיה שלה. על פי האייווזי האדמה שסביב קניאקומארי היא מקורן של החיים האנושיים הראשונים על פני כדור הארץ. כמה מהתורות של הדת קרובות לסמרטיזם ולאדווייטה, ואמונות לגבי יום הדין האחרון דומות לאלה של הדתות האברהמיות.
ראו גם

פילוסופיה
פילוסופיה מערבית
פילוסופיה בודהיסטית
פילוסופיה סינית
פילוסופיה הינדואית
פילוסופיה הודית
פילוסופיה איראנית
יומה

| --- | --- |
בית הדואר ביומה
בית הדואר ביומה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אריזונה אריזונה
 מחוז:  יומה
 ראש העיר:  דאגלס ג'יי. ניקולאס
 תאריך ייסוד:  1864
 שטח:  274.4 קמ"ר
 גובה:  43 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  95,548 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  190,000 (2006)
 קואורדינטות:  32°41′32″N 114°36′55″W﻿ / ﻿32.692222222222°N 114.61527777778°W﻿ / 32.692222222222; -114.61527777778 
 אזור זמן:  UTC -7
 http://www.yumaaz.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה יומה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה יומה(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקויומה(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקויומה    מיקומה של יומה במחוז יומה שבאריזונה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יומה (באנגלית: Yuma) היא עיר במחוז יומה שבדרום-מערב מדינת אריזונה, ארצות הברית סמוך לגבול עם מקסיקו, וקרוב לגבול אריזונה-קליפורניה. יומה מונה כ-90,000 תושבים (2006) והיא העיר הגדולה ב"מטרופולין יומה" המונה כ-190,000 תושבים, אליהם מתוספים כ-85,000 תושבים מדי שנה בתקופת החורף (רובם פנסיונרים המעדיפים להעביר את החורף במקום חמים).
גאוגרפיה

יומה שוכנת על שטח של 274 קילומטרים רבועים בדרום-מערב מדינת אריזונה, סמוך לגבול עם מקסיקו מדרום וקליפורניה ממערב. נהר הקולורדו המתפתל צפונית ומערבית לעיר הוא הגבול בין מדינת אריזונה למדינת קליפורניה ובחלקו הדרומי גם הגבול בין אריזונה למקסיקו.
מעט דרומית ליומה, סמוך לגבול עם מקסיקו, שוכנת העיר סן לואיס. מדרום לה, במקסיקו, נמצאת העיר סן לואיס ריו קולורדו. העיר ויסנטה גררו (אנ') שוכנת מערבית ליומה במשולש הגבולות מקסיקו-אריזונה-קליפורניה בשטח מקסיקו. הנהר חילה נשפך לנהר הקולורדו מעט צפונית-מזרחית מיומה.
היסטוריה

האזור אוכלס בדלילות על ידי אינדיאנים עד לכיבוש הספרדי. בשנת 1774 נשלחה לראשונה משלחת צבאית של צבא ספרד לחקור את האזור. הם גילו מקום אידיאלי לחציית הנהר מגדה לגדה סמוך למקום בו שוכנת כיום יומה.
בשנת 1848 הגיע לראשונה גדוד המורמונים של צבא ארצות הברית לחקור את השטח.
העיירה עצמה הוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-19. אף על פי שהעיירה חוברה לרכבת בשנת 1870, אוכלוסיית יומה לא גדלה משמעותית והיא הפכה רשמית לעיר רק בשנת 1914. היא נחשבה לעיירה מרכזית באזור בזכות קרבתה למעבר הנוח והצר בנהר קולורדו הרחב.
אקלים

מזג האוויר ביומה נחשב לחם מבין כל ערי ארצות הברית, כאשר הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 42° מעלות צלזיוס והטמפרטורה בחורף היא 21° מעלות צלזיוס. לפי ספר השיאים של גינס, השמש זורחת על יומה כ-90% מימות השנה, והיא נחשבת לעיר הבהירה ביותר בכל כדור הארץ. האקלים החם והנוח מושך יחידות צבא ארצות הברית רבות למשימות אימון בשטח המדברי ליד העיר.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה ביומה הייתה 52° מעלות צלזיוס בשנת 1995 והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה הייתה 11°- מעלות צלזיוס בשנת 2007.
בשנת 1997 עברה בעיר לראשונה ובפעם היחידה (נכון ל-2009) סופה טרופית בעקבות הוריקן נורה. כתוצאה מכך 12,000 מתושבי העיר נותרו ללא חשמל.
חינוך

אריזונה ווסטרן קולג' וקמפוס מקומי של אוניברסיטת צפון אריזונה הם שני המוסדות להשכלה גבוהה היחידים בדרום-מזרח אריזונה.
אתרי העיר

'גשר אושן טו אושן' ("אוקיינוס לאוקיינוס") הם שני גשרים המחברים בין שתי גדות נהר קולורדו בחלקה הצפוני של יומה. גשר אחד לרכבת והגשר השני לכלי רכב ולהולכי רגל. על גדות הנהר מתחת לגשר - טיילת.
הכלא הטריטוריאלי של יומה, שפעל בשנים 1876–1909 ומשמש כיום כמוזיאון.
בסיס אווירי של המארינס יומה/נמל תעופה בינלאומי יומה. בסיס צבאי לכלי טיס של כוחות המארינס ונמל תעופה אזרחי. הבסיס עורך מדי שנה תצוגת מטוסים ומטס לכבוד מבקרים.
'שטח ניסויים יומה'- בסיס של צבא ארצות הברית בו נערכים ניסויים בציוד צבאי.
אגם מרטינז ואגם מיטי הנמצאים מעט צפונית לעיר בהם ניתן לשכור סירות לשיט, לדיג ולשחייה.
קיקו בונדוסו

פרנסיסקו "קיקו" מיגל ריביירו טומה טבארש בונדוסו (בפורטוגזית: Francisco "Kiko" Miguel Ribeiro Tomé Tavares Bondoso; נולד ב-17 בנובמבר 1995 במוימנטה דה ביירה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בריו אבה, בהשאלה ממכבי תל אביב.
קריירת מועדונים

בונדוסו גדל במחלקות הנוער של מוימנטה דה ביירה ואקדמיקו אווש. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים מוימנטה דה ביירה, פריירה דה אווש ולוסטיאנו, עמם שיחק בליגה הפורטוגלית השלישית ובליגות הנמוכות ממנה.
ב-28 ביוני 2019 חתם בונדוסו בוויזלה מהליגה הפורטוגלית השלישית. בעונתו הראשונה במועדון העפיל המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה, ובתום עונתו השנייה העפיל המועדון לליגת העל הפורטוגלית. ב-6 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בהפסד 0–3 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-14 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בניצחון 1–2 על טונדלה במסגרת המחזור השני.
ב-2 בספטמבר 2023 חתם ל-3 שנים במכבי תל אביב. הוא שותף בשני המשחקים הראשונים של העונה לפני שנפצע באימון ועבר ניתוח שהשבית אותו למספר חודשים.
ב-4 ביולי 2024 הושאל לריו אבה מליגת העל הפורטוגלית עם אופציית רכישה
תארים

אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  - Kiko Bondoso é o primeiro reforço no FC Vizela באתר Rádio Vizela, ‏ 28 ביוני 2019 (בפורטוגזית)
↑  קיקו בונדוזו חתם במכבי, באתר מכבי תל אביב, ‏2 בספטמבר 2023
↑  יניב טוכמן‏, קיקו בונדוסו נותח בברך: "צפוי להיעדר בשבועות הקרובים", באתר וואלה, 15 בספטמבר 2023
↑  יניב טוכמן‏, עוד זר עזב: מכבי תל אביב אישרה שקיקו בונדוסו עבר לריו אבה, באתר וואלה, 4 ביולי 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קיקו בונדוסו".
אלבי

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אלבי (בצרפתית: Albi) היא עיר בת כ-50 אלף תושבים בדרום צרפת. היא מהווה עיר-בירה של מחוז טארן שבחבל אוקסיטניה. היא שוכנת על גדת הנהר טארן, כ-80 קילומטרים צפון-מזרחה לעיר טולוז. העיר האפיסקופלית של אלבי הוכרזה בשנת 2010 כאתר מורשת עולמית.
קתדרלת אלבי
גאוגרפיה

אלבי יושבת על גדות נהר הטארן, קרוב לכרמים המפורסמים של העיר גייאק, קרוב ל"רמה הנפתלת" (Plateau Cordais) וליער הגְרֵסיניה. מיקומה כ-80 ק"מ מהעיר טולוז, 3 שעות מהרי הפירינאים, שעתיים מהים התיכון.
היסטוריה

ההתיישבות הראשונה באזור העיר הייתה בתקופת הברונזה.
לאחר כיבוש גאליה על ידי הרומאים בשנת 51 לפני הספירה, ניתן לעיר השם "Civitas Albigensium", כלומר טריטוריית האלביגנזים. חפירות ארכאולוגיות במקום לא מצאו שרידים של מבנים רומיים, דבר שמוביל למסקנה כי העיר הייתה יישוב צנוע למדי בתקופה זו.
ב-1040 נכנסה העיר לתנופה של פיתוח עם הקמת ה"גשר הישן", ומספר רבעים חדשים נבנו. בהמשך הלכה והתעשרה העיר הודות למסחר הגואה והמסים שהוטלו על השימוש בגשר העיר.
ב-1208 איחדו האפיפיור והמלך את כוחם במאבק נגד הקתרים הקרויים גם אלביגנזים על שם עיר זו שהייתה מרכז חשוב שלהם. הקתרים יצרו לעצמם גרסה שונה של הנצרות, למורת רוחם של הקתולים הדומיננטיים בתקופה זו. הדיכוי היה קשה במיוחד, וקתרים רבים הועלו למוקד באזור זה. האזור, שעד אותה עת נהנה מעצמאות בפועל, מצא את עצמו מסופח לממלכה הצרפתית.
לאחר מסע הצלב האלביגנזי ולקראת סוף המאה ה-13, השלים הבישוף ברנארד דה כאסטנט את בניית ארמון הבֵּרְבִּי (Palais de la Berbie), ארמון שדמה יותר למבצר; והורה על תחילת ההקמה של הקתדרלה המרשימה של ססילה הקדושה (Sainte-Cécile).
בין השנים 1450 ו-1560 נהנתה העיר מתקופה של שגשוג מסחרי אשר התבסס בעיקר על גידול צמח האיסטיס ששימש לייצור מקלות הפסטל. בתי הרנסאנס ששרדו עד הלום מעידים על העושר המרשים שנערם בידיהם של הסוחרים בפסטל.
אלבי שימרה היטב את מורשתה הארכיטקטונית העשירה, וזו מנציחה את התקופות השונות שבעברה של העיר. עבודה רבה הושקעה בשחזור והשבחת העיר, בייפוי הרבעים הישנים ומתן מראה חדש שבו הלבנה חולשת.
העיר היא מקום הולדתו של אנרי דה טולוז-לוטרק ויש בה מוזיאון ליצירותיו.
ערים תאומות

הערים התאומות של אלבי הן:
ספרד ז'ירונה, קטלוניה, ספרד
ארצות הברית פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית (מ־1994)
ראו גם

קתדרלת אלבי
מסע הצלב האלביגנזי
ג'ון וסלי פאוול

| --- | --- |
דיוקן של ג'ון וסלי פאוול בגלריית הדיוקנאות הלאומית
דיוקן של ג'ון וסלי פאוול בגלריית הדיוקנאות הלאומית
 לידה:  24 במרץ 1834 מאונט מוריס, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בספטמבר 1902 (בגיל 68) North Haven, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גאולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מקום לימודים:  אוברלין קולג'  קולג' אילינוי  קולג' וייטון 
 מוסדות:  הסקר הגאולוגי של ארצות הברית  אוניברסיטת וסליאן אילינוי  סמית'סוניאן  אוניברסיטת המדינה של אילינוי 
 פרסים והוקרה:  ראו #מחוות וכיבודים וכן #הנצחה
 בן או בת זוג:  אמה דין פאוול 
 צאצאים:  Mary Dean Powell 
 תרומות עיקריות
 שיט לאורך נהר הקולורדו והגרנד קניון ומחקרם
 חתימה:   
 
ג'ון וסלי פאוול (באנגלית: John Wesley Powell‏; 24 במרץ 1834 - 23 בספטמבר 1902) היה קצין וגאולוג אמריקני, מגלה ארצות של מערב ארצות הברית, פרופסור באוניברסיטת המדינה של אילינוי, ומנהל של מוסדות מדעיים ותרבותיים חשובים. הוא התפרסם בשל מסע המחקר הגאוגרפי של פאוול ב-1869, שיט בן 3 חודשים במורד הנהרות גרין וקולורדו שכלל את השיט הראשון דרך הגרנד קניון.
פאוול היה המנכ"ל השני של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ושירת בתפקיד בשנים 1894-1881. במסגרת תפקידו זה הוא הציע מדיניות לפיתוח המערב הצחיח שהתבססה על ההערכה המדויקת של התנאים באזור, ושהתגשמה בפועל אחרי זמנו. הוא היה מנכ"ל לשכת האתנולוגיה במוסד הסמית'סוניאן ובמסגרת תפקידו זה תמך ועודד עריכה ופרסום של מחקרים בלשניים וסוציולוגיים על האינדיאנים של אמריקה הצפונית. אגם פאוול, מאגר מים על נהר הקולורדו, קרוי על שמו.
ביוגרפיה > נעורים והשכלה

פאוול נולד בכפר מאונט מוריס (Mount Morris) שבמדינת ניו יורק, כבנם של ג'וזף ומרי פאוול (Joseph and Mary Powell). אביו היה מטיף מתודיסט עני שקרא לבנו על שם ג'ון וסלי, מייסד תנועת המתודיזם. משפחת פאוול היגרה לארצות הברית מהעיר שרוסברי שבשרופשייר באנגליה ב-1830, ארבע שנים קודם להולדתו של ג'ון וסלי פאוול. ג'וזף פאוול היה אדם חסר-מנוחה שלא היה מסוגל להישאר זמן רב במקום אחד. אחרי הולדת ג'ון וסלי עקרה המשפחה מערבה על פני מדינת ניו יורק, וב-1838 התיישבה בג'קסון באוהיו. ביישוב זה הסתבך ג'וזף פאוול באחד מהנושאים השנויים ביותר במחלוקת בתקופה זו - הדרישה לביטול העבדות. תמיכתו האיתנה של ג'וזף פאוול בביטול העבדות עוררה עוינות רבה בקהילה המקומית. ג'ון וסלי פאוול נרגם באבנים כמה פעמים על ידי בני כיתתו והוריו נאלצו להוציאו מבית הספר המקומי, והוא החל ללמוד אצל מורה פרטי בשם ג'ורג' קרוקהאם (George Crookham), חוואי שהיה אוטודידקט והתמחה במדעי הטבע. קרוקהאם דגל בלימוד הטבע באופן ישיר, והעניין של פאוול בתולדות הטבע צמח במהלך הסיורים הרבים שבהם אסף דגימות של צמחים, חיות, עופות ומינרלים.
משפחת פאוול עקרה שוב, תחילה למחוז ואלוורת בוויסקונסין, וב-1846 התיישבה לבסוף בחווה במחוז הכפרי בון שבאילינוי. אביו נעדר רוב הזמן, וג'ון וסלי בן ה-12 קיבל על עצמו לנהל את החווה, התנסות שחיזקה אותו גופנית.
אף שלא למד בבית ספר בצורה סדירה היה פאוול נחוש להמשיך את לימודיו במדעי הטבע, למרות התנגדותו של אביו ששאף שג'ון וסלי ילמד לכמורה. כשהיה בן 18 החל פאוול ללמד בבית הספר הכפרי הסמוך על מנת לחסוך כסף ללימודים. במשך 7 השנים אחר-כך למד פאוול בקולג' אילינוי (Illinois College), בקולג' ויטון (Wheaton College) ובקולג' אוברלין (Oberlin College), כשהוא רוכש ידע ביוונית עתיקה ובלטינית. כיוון שניחן בטבע חסר-מנוחה ובעניין רב במדעי הטבע הוא הרבה לסייר באותה תקופה ברחבי המערב התיכון. ב-1855 הוא בילה ארבעה חודשים בסיורים רגליים ברחבי ויסקונסין. במהלך 1856 הוא חתר בסירה בנהר המיסיסיפי ממפלי סנט אנתוני (Saint Anthony Falls) שבמינסוטה ועד לים. ב-1857 הוא חתר במורד נהר האוהיו מפיטסבורג ועד סנט לואיס. וב-1858 במורד נהר האילינוי, ואז במעלה המיסיסיפי ונהר הדה מוין (Des Moines River) עד למרכז איווה. ב-1858, הוא הצטרף לחברה של תולדות הטבע באילינוי (Illinois Natural History Society) שזה עתה נוסדה ושימש כאוצר של מחלקת הקונכולוגיה, ובתפקיד זה הוא צבר אוסף שלם פחות או יותר של כל הרכיכות של אילינוי. באותה שנה הוא החל ללמד בהנאפין (Hennepin) באילינוי, וב-1860 התמנה למפקח של בתי הספר במקום.
ביוגרפיה > הרפתקאות ומסעות מחקר > מסעות מחקר ראשונים

פאול אהב לסייר, זה היה אחד מתחומי העניין שלו לפני המלחמה. ב-1867 הוא הוביל משלחת של סטודנטים, שכללה גם את אמה פאוול, להרי הרוקי, על מנת לאסף דגימות עבור המוזיאון. מימון עבור המשלחת הגיע ממקורות שונים, פאוול תרם את משכורתו וכמו כן השיג מימון מהמוזיאון, מהאוניברסיטה התעשייתית של אילינוי (כיום אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין) ומהאקדמיה למדע של שיקגו (כיום מוזיאון פגי נוטברט לטבע). בתמורה התחייב פאוול להעביר למממנים דגימות של בעלי חיים, צמחים, וכל חומר אחר שיאסוף. מוסד הסמית'סוניאן השאיל לפאוול מכשור מדעי בתמורה לקבלת מדידות טופוגרפיות שתבצע המשלחת. פאוול הסדיר שאת המזון למשלחת הוא יקנה במוצבים של הצבא הקרובים לאזור הסיור במחירים ממשלתיים ואת הנסיעה ברכבות יקבלו חברי המשלחת בחינם.
במאי ויוני 1867 נסעה המשלחת תוך שימוש באמצעי תחבורה מגוונים: רכבות, עגלות משא ורכיבה על סוסים, לרוחב המישורים הגדולים ודרך דנוור לעמק המכונה "פארק ברגן" (Bergen Park) מצדו המערבי של רכס ההרים הקרוי רכס רמפרט (Rampart Range), צפונית לפסגת פייקס (Pikes Peak‏; 4,302 מטרים). לאחר הטיפוס על פסגת פייקס המשיכה המשלחת מערבה לעבר האגן המבני המכונה סאות' פארק (South Park) שבו הקימו מחנה שבו שהו מספר שבועות, כשהם חוקרים את ההרים והמעיינות החמים ואוספים דגימות.
מרבית המשלחת חזרה מזרחה בספטמבר, אבל פאוול ואשתו ומעט מחברי המשלחת נותרו על מנת לחקור את האגן המבני הגבוה (2,500 מטרים) המכונה מידל פארק (Middle Park) ומקורות הנהר קולורדו, שחלקו העליון היה מכונה אז הנהר גרנד (Grand River).
בקיץ 1868 ארגן פאוול משלחת נוספת בת 20 אנשים, סטודנטים, ושכנים. הם אספו דגימות נוספות עבור המוזיאון, חקרו את הרי קולורדו וטיפסו על פסגת לונגס (Longs Peak‏; 4,346 מטרים). באוקטובר הגיעה המשלחת לנקודה על הנהר וייט (White River) כ-200 קילומטרים משפך הנהר לנהר גרין (Green River) ובנו במקום בקתות לשם שהות בחורף. במהלך חורף 1869-1868 סייר פאוול דרומה עד לנהר הקולורדו דרך הנהרות וייט וגרין, ואז צפונה לנהר ימפה (Yampa River), יובל נוסף של הנהר גרין, וסביב הרי יואינטה (Uinta Mountains). במהלך הסיור הוא פגש אינדיאנים מבני שבט היוטה והתיידד אתם. מפגש זה הוליד אצל פאוול עניין גובר באינדיאנים של המערב, וב-1873, כמפקח מיוחד לאינדיאנים של יוטה ומזרח נבדה, הוא הטיף לתמיכה בשיפור החינוך לאינדיאנים וליחס צודק יותר כלפיהם.
דעות ואמונות

כאתנולוג ובין ראשוני האנתרופולוגים תמך פאוול ברעיונותיו של לואיס הנרי מורגן. הוא סיווג את החברות האנושיות על פי התקדמות תרבותן ל"פראיות" (savagery), "ברבריות" (barbarism), ו"ציוויליזציה" (civilization). החלוקה של פאוול הייתה מבוססת על רמת הטכנולוגיה, הארגון החברתי והמשפחתי, היחס לרכוש, וההתפתחות האינטלקטואלית. על פי השקפתו התקדמו כל החברות אל השלב אותו כינה "ציוויליזציה". הוא היה חסיד של שימור. הוא האמין שחלק מהתקדמות הטבעית של כל חברה כולל שילוב של מאמצים להביא למקסימום ולנצל בצורה המיטבית את המשאבים העומדים לרשותה. פאוול הקים את המוזיאון הראשון לאנתרופולוגיה של אוניברסיטת המדינה של אילינוי שנחשב למוזיאון הטוב ביותר מסוגו בצפון אמריקה באותה תקופה.
נהוג לייחס לפאוול את המצאת המילה האנגלית "acculturation" ("אקולטורציה", בעברית תירבות), שבה השתמש לראשונה בדו"ח של לשכת האתנוגרפיה של ארצות הברית מ-1880. ב-1883 הגדיר פאוול את המילה כשינויים הפסיכולוגיים הנגרמים בשל חיקוי של תרבות אחרת.
מסעותיו של פאוול במערב ארצות הברית הובילו אותו למסקנה שהמערב הצחיח אינו מתאים לחקלאות, למעט כ-2% מהאדמות שהיו קרובות למקורות מים. ספרו "דו"ח על האדמות של האזורים הצחיחים של ארצות הברית" הציע מערכות השקיה וחלוקת מדינות על בסיס אזורי אגן הניקוז (על מנת למנוע מריבות). עבור יתרת האדמות הוא הציע שימור, ומרעה פתוח שכמות המקנה בו תוגבל.
חברות הרכבות שהיו בעלי קרקעות נרחבות (740,000 קמ"ר) שאותן קיבלו בתמורה לבניית מסילות הברזל, לא הסכימו לדעתו של פאוול. הן הפעילו שתדלנים באופן אגרסיבי בקונגרס על מנת שידחה את הצעות המדיניות של פאוול ויעודד חקלאות נרחבת, מכיוון שהיו מעוניינות בפיתוח האדמות שבבעלותן. הפוליטיקאים נעתרו ואשרו מדיניות שעודדה התיישבות של חלוצים המבוססת על חקלאות. הם ביססו מדיניות זו על התאוריה שפיתח פרופסור סיירוס תומאס (Cyrus Thomas‏; 1910-1825) וקודמה על ידי הוראס גרילי. על פי התאוריה פיתוח חקלאי של האדמה גורם לאדמות לייצר כמויות גדולות יותר של גשם ("הגשם בא בעקבות המחרשה").
בוועידה שעסקה בהשקיה ב-1883 ציין פאוול:”רבותי, אתם צוברים מורשת עתידית של עימותים ודיונים משפטיים על זכויות מים, שכן אין מספיק מים לספק לאדמות” שבתגובה הוא זכה לקריאות בוז ונאלץ לעזוב את האולם. עד הופעת תופעת קערת האבק בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 הייתה התעלמות כמעט מוחלטת מההמלצות של פאוול בנוגע לפיתוח החקלאי במערב. תופעה זו גרמה לסבל רב שעה שחוות של חלוצים כשלו בשל מחסור בגשמים.
מחוות וכיבודים

עוד בימיו זכה פאוול לכבוד רב.
ב-1874 הוא נבחר כחבר באגודה הפילוסופית של וושינגטון (Philosophical Society of Washington), ונבחר לנשיאה ב-1883. מ-1887 התנהלו ישיבות האגודה באולם הכנסים של מועדון קוסמוס אותו יסד פאוול. האולם קרוי כיום האודיטוריום על שם ג'ון וסלי פאוול.
החל מ-1880 הוא היה חבר האקדמיה הלאומית למדעים
היה נשיא מועדון קוסמוס (אותו יסד ב-1874) בשנים 1878-1877.
היה מייסד ונשיא החברה האנתרופולוגית של וושינגטון (Anthropological Society of Washington)
היה בין החברים הראשונים של החברה לביולוגיה של וושינגטון (Biological Society of Washington)
ארגן את החברה הגאולוגית של וושינגטון (Geological Society of Washington)
עזר לייסד את החברה הגאוגרפית הלאומית (National Geographic Society) ואת החברה הגאולוגית של אמריקה (Geological Society of America)
ב-1888 נבחר נשיא האגודה האמריקאית לקידום המדע (American Association for the Advancement of Science), בתקופה זו היה זה הכבוד הגדול ביותר שלו זכה מדען אמריקני.
הוא קיבל תואר לשם כבוד מכמה אוניברסיטאות בארצות הברית ובמדינות אחרות
הנצחה

כמה אתרים ומבנים קרויים על שמו:
אגם פאוול, מאגר מים על נהר הקולורדו, קרוי לכבודו. האגם משתרע בשטחן של אריזונה ויוטה. זהו מאגר המים המלאכותי השני בגודלו בארצות הברית לאחר אגם מיד. האגם הוא חלק מאזור הנופש הלאומי של קניון גלן, יעד פופולרי לתיירים בעונת הקיץ.
העיירה פאוול בוויומינג שוכנת במישור פאוול (Powell flats) שבעמק פאוול (Powell Valley). אף שכף רגלו של פאוול לא דרכה מעולם במקום זה החליטו בני המקום להנציח את שמו משום שמיזם ההשקיה שיזם ושהושלם אחרי מותו אפשר להקים את העיירה.
לכבודו של פאוול נקרא המרכז הלאומי של ה-USGS ברסטון שבוורג'יניה "הבניין הפדרלי על שם ג'ון וסלי פאוול" (The John Wesley Powell Federal Building). בנוסף, הפרס המכובד ביותר של ה-USGS לאישים מחוץ לממשל הפדרלי קרוי "פרס ג'ון וסלי פאוול" (John Wesley Powell Award).
לכבודו קרוי המינרל פאווליט (CaMoO4)
לקריאה נוספת

Powell, J. W. (1875). The Exploration of the Colorado River and Its Canyons. New York: Dover Press. ISBN 0-486-20094-9 (and other reprint editions).
Aton, James M. (2010). John Wesley Powell: His Life and Legacy. ISBN 978-0-87480-992-3
Franz Boas; Powell, J. W. (1991) Introduction to Handbook of American Indian Languages plus Indian Linguistic Families of America North of Mexico, University of Nebraska Press, ISBN 0-8032-5017-7
Darrah, William Culp, Ralph V. Chamberlin, and Charles Kelly. (2009). The Exploration of the Colorado River in 1869 and 1871–1872: Biographical Sketches and Original Documents of the First Powell Expedition of 1869 and the Second Powell Expedition of 1871–1872. University of Utah Press. ISBN 978-0-87480-963-3.
Dolnick, Edward (2002). Down the Great Unknown : John Wesley Powell's 1869 Journey of Discovery and Tragedy Through the Grand Canyon (Paperback). Harper Perennial. ISBN 0-06-095586-4.
Dolnick, Edward (2001). Down the Great Unknown : John Wesley Powell's 1869 Journey of Discovery and Tragedy Through the Grand Canyon (Hardcover). HarperCollins Publishers. ISBN 0-06-019619-X.
Ghiglieri, Michael P., Bradley, George Y. (2003). First Through Grand Canyon: The Secret Journals & Letters of the 1869 Crew Who Explored the Green and Colorado Rivers (Paperback). Puma Press . ISBN 0-9700973-2-8.
National Geographic Society (1999) Exploring the Great Rivers of North America. ISBN 0-7922-7846-1.
Reisner, Marc (1993). Cadillac Desert: The American West and Its Disappearing Water (Paperback). Penguin Books. ISBN 0-14-017824-4.
Stegner, Wallace (1954). Beyond the Hundredth Meridian: John Wesley Powell and the Second Opening of the West. University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-4133-X (and other reprint editions).
Weiner, Mark S (2006). Americans Without Law. New York University Press. ISBN 0-8147-9364-9.
Worster, Donald (2000). A River Running West: The Life of John Wesley Powell. Oxford University Press. ISBN 0-19-509991-5.
Reisner, Marc (1986). "Cadillac Desert: the American West and its Disappearing Water".
Powell, J.W. (1876). A Report on the Arid Regions of the United States, with a More Detailed Account of the Lands of Utah"
הערות שוליים

↑  חקר קונכיות
↑  באנגלית Minié ball כדור רובה הקרוי על שם ממציאו, קלוד-אטיין מיני (Claude-Étienne Minié), שהיה חלול בבסיסו הבנוי מליבת ברזל עטופה בעופרת והחרוץ בתחתיתו עבור רובים הנטענים מלפנים. בעת הירייה הכדור מתרחב בשל הלחץ עד לקוטר של קדח הרובה מה שמבטיח ניצול מקסימלי של ההדף ולכן טווח ירייה ארוך.
↑  'Conqueror of the Grand Canyon' returned to Bloomington in 1896
↑  התואר וסליאן נוסף לשם האוניברסיטה בתמורה לתמיכה כספית מהכנסייה המתודיסטית לצורך הקמת האוניברסיטה. כאמור, הן ג'ון וסלי פאוול והן האוניברסיטה קרויים על שם ג'ון וסלי מייסד תנועת המתודיזם
↑  John S. Haller, Outcasts from Evolution: Scientific Attitudes of Racial Inferiority, 1859-1900
↑  האופן שבו אנשים המשתייכים לתרבות אחת מסגלים לעצמם נורמות, ערכים, צורת חיים והתנהגות של אנשים מתרבות אחרת
↑  Michael Hiltzik, The false promise of Hoover Dam
↑  The Powell Community
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463178505171  PLWABN: 9811340961305606  BIBSYS: 90287307  BNE: XX1075931  BnF: cb124074525 (data)  Botanist: J.W.Powell  CiNii: DA04865988  GND: 11627817X  ICCU: SBLV195300  ISNI: 0000 0001 0917 4814  LCCN: n50019556  LNB: 000191613  NARA: 10582566  NKC: mzk2006348956  NLA: 35430858  NLK: KAC202280193  NTA: 068423411  PIC: 7293  SNAC: w6pz5b7v  SUDOC: 033182094  TePapa: 42586  Trove: 950234  ULAN: 500339427  VcBA: 495/161099  VIAF: 76403342   WorldCat (עם VIAF): 76403342 
פאוול היה המנכ"ל השני של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ושירת בתפקיד בשנים 1894-1881. דיוקן זה נעשה בתחילת כהונתו
ג'ון וסלי פאוול ואשתו, אמה, בדטרויט ב-1862
המחנה הראשון של משלחת ג'ון וסלי פאוול, ב-willows (ערבי הנחל) בנהר גרין בויומינג ב-1871
פאוול (מימין) יחד עם טאוּ-גוּ, אינדיאני משבט פאיוט, 1872-1871
מנוחת הצהריים בקניון מרבל (Marble Canyon) בזמן המסע השני, 1872
צארלס דוליטל וולקוט, ג'ון וסלי פאוול וסר ארצ'יבלד גייקי בסיור גאולוגי להרפרס פרי במאי 1897
ג'ון וסלי פאוול. ציור שמן על בד, אדמונד מסר, 1889
הכנרת מוד פאוול, אחייניתו של ג'ון וסלי פאוול, ליד המצבה לזכרו בגרנד קניון, אריזונה, 1918
דורון תמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 74 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1968–1995 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד המרכז למודיעין וסיור  קצין המודיעין של אוגדה 162  קצין המודיעין של פיקוד המרכז  סגן ראש חטיבת המחקר  קצין מודיעין ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל בנס טכנולוגיות ראש אגף במטה הסייבר הלאומי
 
דורון תמיר (נולד ב-1950) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן כקצין מודיעין ראשי.
ביוגרפיה

תמיר נולד ברחובות, כבנם היחיד של אידה ויוסף. אביו היה קצין בצבא האדום שכל משפחתו, אשתו וילדיו נספו בשואה ועלה לישראל ב-1948. למד בתיכון הימלפרב בירושלים והיה חניך בתנועת הנוער בני עקיבא.
ב-1968 התגייס לצה"ל, שירת בחיל הרגלים ופיקד על מחלקה בפלוגת סיור. לאחר שנפצע עבר לשרת בתפקידי מודיעין. שימש קצין פענוח, קצין מודיעין חטיבה, ומפקד קורס קציני מודיעין. בפברואר 1981 מונה לקצין מודיעין של אוגדה 162, תפקיד בו שירת במהלך ההכנות ובלחימה במלחמת לבנון הראשונה. ב-1982 מונה לראש ענף 20 בחטיבת המחקר, בהמשך פיקד על המרכז למודיעין וסיור ושירת כקצין מודיעין של פיקוד המרכז. ב-1990 מונה לסגן ראש חטיבת המחקר ושימש בתפקיד במהלך מלחמת המפרץ ובמבצע לחיסולו של מנהיג ארגון חזבאללה עבאס מוסאווי. בשנים 1992 עד 1995 כיהן כקצין מודיעין ראשי.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת JFJ וחברת STA בתחום הייעוץ הביטחוני, מייסד ומנהל בחברת קורנרשוט, מנהל בחברת SILVER SHADOW ויועץ לתעשייה האווירית. כיהן כסגן נשיא בתחום התעשיות הביטחוניות בחברת נס טכנולוגיות. כמו כן כיהן כראש אגף במטה הסייבר הלאומי.
אסף שלגי

אין תמונה חופשית
אסף שלגי (נולד ב-11 במרץ 1954) הוא איש עסקים ישראלי. שימש כמנכ"ל משרד התשתיות האנרגיה.