stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת
חלוקה לכיתות

חטיבת ביניים - 22 כיתות
חטיבה עליונה - 19 כיתות
חינוך מיוחד - 5 כיתות
חלוקה לכיתות > מרחבים מקצועיים

אזרחות, אמנות, אנגלית, גאוגרפיה, גרמנית, היסטוריה, לשון, מדעים, מדעי הטכנולוגיה, מדעי הספורט, מנהל וכלכלה, מתמטיקה, ספרות, עבודת שורשים, ערבית, קיימות, תנ"ך
חלוקה לכיתות > מקצועות מוגברים (5 יחידות)

מנהל וכלכלה
ביולוגיה
תולדות האמנות והבנתה
גאוגרפיה
מדעי המדינה
פיזיקה
הערות שוליים

↑  תיכון יצחק רבין אתר בית הספר
↑  מצטייני פריפריה 2004–2009 / ראו אילת, תיכון רבין הרשמה ללימודי תואר ראשון אוניברסיטת תל אביב
↑  הושלם סבב מינוי מנהלי בתי ספר באילת יום יום באילת, מירב לוי דיאמנט, 14 ביוני 2019
↑  בית ספר תיכון רבין אילת אתר התיירות הרשמי
↑  בית ספר יצחק רבין, אילת אתר מדלן
↑  אגף החינוך עיריית אילת / בתי ספר העל יסודיים באילת בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין
בית אמינוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בנין משרדים, חנויות ומגורים
 כתובת:  רחוב יפו 40
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 אדריכל:  נ' פתסיס.
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  31°46′55″N 35°13′12″E﻿ / ﻿31.781944444444°N 35.22°E﻿ / 31.781944444444; 35.22
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית אמינוף(למפת ירושלים רגילה) בית אמינוף(למפת הרי ירושלים רגילה) בית אמינוף(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית אמינוף
 
בית אמינוף הוא בניין מגורים, משרדים וחנויות הנמצא ברחוב יפו, פינת רחוב הסולל (היום רחוב חבצלת) בירושלים.
היסטוריה

הבניין הוקם בשנת 1935 על ידי יוסף אמינוף שעלה עם אביו ממשהד בפרס באמצע שנות העשרים. השנים עסקו במסחר בשטיחים ותכשיטים. הבניין הוא תלת קומתי שתוכנן ובוצע ברמת בינוי גבוהה. האדריכל היה יווני-אורתודוקסי בשם נ' פתסיס.
בפתח הבניין מצוי גמלון ובשאר הפתחים מצויה אבן ראשה מעל הפתח. המרפסות יש מעקות בסגנון זריחת השמש, סגנון הנפוץ באמנות האר דקו של התקופה.
הבניין הוא חלק ממקבץ של ארבעה בניינים הנמצאים בצידו הצפוני של רחוב יפו (כיום במספרים 36–42), הבולטים בנוכחותם האורבנית. בניינים אלו נבנו על ידי יזמים פרטיים ונבנו ברמת בינוי גבוהה ומוקפדת. הם נבנו לצורך השכרת דירות וחנויות. בניין אמינוף שנבנה באמצע שנות השלושים היה האחרון מביניהם שנבנה. לקטע זה של רחוב יפו "חזות אירופית איכותית".
בפינת הבניין שכן מאז תקופת המנדט – "קפה אלסקה" שהיה ידוע בגלידה המשובחת שמכר. כיום ישנם בבניין בעיקר משרדים, ומלון קטן. בקומת הרחוב מצויות חנויות. במקום בו שכן בעבר "קפה אלסקה" נמצא היום סניף של קפה ארומה.
הגמלון מעל הכניסה
הקומה העליונה בבניין
הבניין (השמאלי) מכיוון מערב (2019)
לקריאה נוספת

דוד קרוינקר, רחוב יפו, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 220–221.
הערות שוליים

↑  בנוסף להם במרחק קצר – בניין מלון רון.
↑  דוד קרוינקר, רחוב יפו, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 216.
בראד מילר

בראדלי אלן מילר (באנגלית: Bradley Alan Miller; נולד ב-12 באפריל 1976) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בעמדת הסנטר.
מילר, שנבחר פעמיים למשחק האולסטאר (2003 ו-2004), הוא אחד מחמשת השחקנים היחידים אי פעם שהשתתפו במשחק האולסטאר מבלי שנבחרו בדראפט.
קריירה

מילר נולד בפורט ויין שבאינדיאנה וגדל בעיירה הקטנה קנדאלווייל. מאמנו של מילר בקבוצת המכללות של אוניברסיטת פרדו היה מאמן הכדורסל הוותיק ג'ין קיידי. לאחר שנותיו במכללה, ובשל השבתת ליגת ה-NBA, יצא מילר לשחק בקבוצת ליבורנו באיטליה. עם תום ההשבתה הוחתם מילר כשחקן חופשי על ידי שארלוט הורנטס (כיום ניו אורלינס הורנטס), מבלי שנבחר בדראפט ה-NBA. מילר שיחק בשארלוט במשך שתי עונות (99-00, 98-99) אותן סיים עם ממוצעים של 7.1 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק, ובתומן הועבר אל קבוצת שיקגו בולס.
מילר שיחק בשיקגו בולס במשך שתי עונות (00-01, 01-02), בהן שיפר את ממוצעיו. ב-105 הופעות במדי שיקגו (לעומת 93 בלבד במדי שארלוט) הציג ממוצעים של 10.2 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
במהלך עונת 01-02 עבר מילר לקבוצת אינדיאנה פייסרס. באינדיאנה שיחק מילר שנתיים (01-02, 02-03) והשתלב מצוין בסגנון המשחק. הוא הציג ממוצעים גבוהים (14.1 נקודות ו- 8.3 ריבאונדים למשחק), ובעונתו השנייה אף שיחק כסנטר הפותח של הקבוצה.
בשנת 2003 בעקבות הצעה כספית מפתה, עבר מילר לקבוצת סקרמנטו קינגס בטרייד שהביא לאינדיאנה גם את הסנטר סקוט פולארד. באותה העסקה, סקרמנטו העבירה את הידו טורקוגלו לסן אנטוניו, סן אנטוניו העבירה את דני פרי לאינדיאנה ואינדיאנה העבירה את רון מרסר לסן אנטוניו.
מילר נבחר כשחקן באולסטאר בשנים 2003 ו-2004. בפברואר 2009 חזר מילר לשיקגו בולס, אותה הוביל לפלייאוף בתום אותה העונה. ביולי 2010 חתם מילר בקבוצת יוסטון רוקטס על חוזה לשלוש שנים. ב-16 בדצמבר הוא עבר בטרייד לטימברוולבס, בתמורה למעברו של ג'וני פלין לרוקטס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % לשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998/1999 | שארלוט | 38 | 0 | 21.3 | 0.565 | 0.500 | 0.794 | 3.1 | 0.6 | 0.2 | 0.5 | 6.3 |
| 1999/2000 | שארלוט | 55 | 4 | 17.5 | 0.461 | 0.000 | 0.785 | 5.3 | 0.8 | 0.4 | 0.6 | 7.7 |
| 2000/2001 | שיקגו | 57 | 45 | 25.2 | 0.435 | 0.200 | 0.743 | 7.4 | 1.9 | 0.6 | 0.7 | 8.9 |
| 2001/2002 | שיקגו | 48 | 47 | 29.0 | 0.460 | 0.500 | 0.751 | 8.4 | 2.1 | 1.1 | 0.6 | 12.7 |
| 2001/2002 | אינדיאנה | 28 | 28 | 31.1 | 0.562 | 0.333 | 0.823 | 7.9 | 1.8 | 0.9 | 0.4 | 15.1 |
| 2002/2003 | אינדיאנה | 73 | 72 | 31.1 | 0.493 | 0.313 | 0.818 | 8.3 | 2.6 | 0.9 | 0.6 | 13.1 |
| 2003/2004 | סקרמנטו | 72 | 53 | 36.4 | 0.510 | 0.316 | 0.778 | 10.3 | 4.3 | 0.9 | 1.2 | 14.1 |
| 2004/2005 | סקרמנטו | 56 | 56 | 37.3 | 0.524 | 0.263 | 0.812 | 9.3 | 3.9 | 1.2 | 1.2 | 15.6 |
| 2005/2006 | סקרמנטו | 79 | 79 | 37.0 | 0.495 | 0.386 | 0.828 | 7.8 | 4.7 | 0.8 | 0.8 | 15.0 |
| 2006/2007 | סקרמנטו | 63 | 56 | 28.3 | 0.453 | 0.152 | 0.772 | 6.4 | 3.6 | 0.6 | 0.6 | 9.0 |
| 2007/2008 | סקרמנטו | 72 | 72 | 34.9 | 0.463 | 0.311 | 0.848 | 9.5 | 3.7 | 1.0 | 1.0 | 13.4 |
| 2008/2009 | סקרמנטו | 43 | 43 | 31.5 | 0.474 | 0.465 | 0.801 | 8.0 | 3.4 | 0.7 | 0.6 | 11.9 |
| 2008/2009 | שיקגו | 27 | 0 | 27.6 | 0.478 | 0.231 | 0.853 | 7.4 | 3.2 | 0.8 | 0.4 | 11.8 |
| 2009/2010 | שיקגו | 82 | 37 | 23.8 | 0.430 | 0.280 | 0.827 | 4.9 | 1.9 | 0.5 | 0.4 | 8.8 |
| 2010/2011 | יוסטון | 60 | 5 | 16.9 | 0.446 | 0.374 | 0.830 | 3.7 | 2.4 | 0.5 | 0.4 | 6.4 |
| 2011/2012 | מינסוטה | 15 | 1 | 9.7 | 0.333 | 0.467 | 0.833 | 1.3 | 1.6 | 0.3 | 0.1 | 2.3 |
| קריירה |  | 868 | 598 | 28.3 | 0.480 | 0.330 | 0.804 | 7.1 | 2.8 | 0.7 | 0.7 | 11.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % לשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999/2000 | שארלוט | 4 | 0 | 15.5 | 0.529 | 0.000 | 0.800 | 3.3 | 0.8 | 0.0 | 0.8 | 7.5 |
| 2001/2002 | אינדיאנה | 5 | 5 | 36.0 | 0.455 | 0.000 | 0.800 | 9.8 | 1.4 | 0.8 | 0.4 | 11.2 |
| 2002/2003 | אינדיאנה | 6 | 6 | 22.5 | 0.450 | 0.000 | 0.727 | 5.5 | 2.5 | 0.8 | 0.0 | 8.7 |
| 2003/2004 | סקרמנטו | 12 | 0 | 30.5 | 0.527 | 0.143 | 0.604 | 8.7 | 3.2 | 0.8 | 0.9 | 10.5 |
| 2004/2005 | סקרמנטו | 5 | 4 | 27.8 | 0.575 | 0.000 | 0.714 | 3.8 | 3.2 | 0.2 | 0.6 | 11.2 |
| 2005/2006 | סקרמנטו | 6 | 6 | 27.7 | 0.404 | 0.143 | 0.923 | 3.0 | 2.5 | 1.2 | 0.8 | 9.2 |
| 2008/2009 | שיקגו | 7 | 0 | 26.6 | 0.471 | 0.714 | 0.792 | 7.9 | 1.3 | 0.3 | 0.9 | 10.3 |
| 2009/2010 | שיקגו | 5 | 0 | 18.6 | 0.370 | 0.000 | 1.000 | 3.6 | 0.8 | 0.0 | 0.2 | 5.4 |
| קריירה |  | 50 | 21 | 26.6 | 0.478 | 0.259 | 0.742 | 6.2 | 2.1 | 0.6 | 0.6 | 9.5 |
ברית עולם (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע מתי כספי
 מתוך האלבום מתי כספי (הפעמון)
 יצא לאור:  1976
 תאריך הקלטה:  1976
 סוגה:  שיר אהבה
 שפה:  עברית
 אורך:  4:43
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  אהוד מנור
 לחן:  מתי כספי
"ברית עולם" הוא שיר שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי מתי כספי, שגם ביצע אותו במקור. השיר יצא לאור ב-1976.
רקע

השיר הוא שיר אהבה שכתב אהוד מנור לאשתו עפרה פוקס בעת ששהו בניו יורק, זמן קצר לאחר נישואיהם.
ראשיתו של השיר הוא במנגינה ללא מלל שהלחין מתי כספי לסרט "חגיגה בסנוקר", שיצא בשנת 1975.
בשנת 1976 הוזמן כספי להופיע ב"חגיגת הזמר" שהחליפה באותה שנה את פסטיבל הזמר והפזמון. היה זה מופע שאינו תחרותי. לצורך האירוע כספי הלחין חלק נוסף לשיר, והגיש אותו לאהוד מנור, שהתאים את השיר שכתב כעשור לפני כן, ללחנו של כספי.
בחגיגת הזמר ביצע כל אמן שני שירים: שיר מוכר של האמן ושיר חדש. כספי ביצע את שירו אליעזר בן יהודה כשיר המוכר, ואת "ברית עולם" כשיר החדש.
השיר נכלל באלבומו השני של כספי שנקרא בשמו ויצא ב-1976, וידוע גם בשם "הפעמון", על שום תמונת פעמון ביתי המופיעה על גבי עטיפת התקליט.
במצעד השבועי של רשת ג' הגיע השיר למקום השני, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"ו (1976) הגיע השיר למקום ה-15. כמו כן, במצעד שירי אהוד מנור הגיע השיר למקום השביעי, וב״מצעד של המדינה״ שנערך בשנת 2009 (ה'תש"ע) הגיע למקום ה-33.
השיר נודע גם בביצוע של בעז שרעבי, שהקליט אותו עבור אלבומו החמישי "משאלה" שיצא בשנת 1987.
אחד מספרי שיריו של כספי ובו תווים של פזמוניו נקרא בשם "ברית עולם" ויצא ב-1980. אלבום אוסף משירי אהוד מנור נקרא אף הוא בשם זה.
בשנת 2004 ביצע הזמר הראל סקעת את השיר במסגרת סבב האודישנים השני של התכנית "כוכב נולד".
"ברית עולם" נחשב לאחד משירי הכניסה לחופה הפופולריים ביותר בישראל.
הערות שוליים

↑  "לפעמים נדמה לי שאני האדם המאושר בתבל", באתר ynet, 12 באפריל 2005
↑  חגיגה בסנוקר באתר האינטרנט הרשמי של מתי כספי
↑  ציפי פליישר, מתי כספי - האיש והחידה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013, עמוד 110
↑  ברית עולם, מתוך אתר פזמונט
↑  מצעד שירי אהוד מנור, מתוך אתר פזמונט
↑  המצעד של המדינה, מתוך אתר פזמונט
↑  מהם שירי החופה הפופולריים ביותר בישראל?, באתר ‏מאקו‏, 7 באפריל 2017
בנימין כהן שאולי

| --- | --- |
photo
 לידה:  12 במאי 1942 כ"ה באייר ה'תש"ב ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  18 בינואר 1971 (בגיל 28) כ"ב בטבת ה'תשל"א
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 18 בינואר 1971 
 תחומי עיסוק:  חינוך, רב
 רבותיו:  הרב אלימלך בר שאול, הרב עובדיה הדייה, הרב עזרא עטיה, הרב  צבי יהודה מלצר, הרב חיים יעקב גולדוויכט, חכם סלמן חוגי עבודי, הרב זבולון גרז
 בני דורו:  חברו חנן פורת
 
הרב בנימין כהן שאולי (כ"ה באייר ה'תש"ב, 12 במאי 1942 - כ"ב בטבת ה'תשל"א, 18 בינואר 1971) היה איש חינוך, מייסד ומנהל בית הספר התיכון הדתי הראשון ביבנה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ולמד במדרשית נעם בפרדס חנה ובישיבת כרם ביבנה.
עוד בהיותו בישיבה כרם ביבנה עסק בהדרכת ההכשרה האמריקנית שבקבוצת יבנה. עם סיום לימודיו בישיבה, לימד כשנתיים בתיכון ברחובות, ולאחר מכן החל משנת תשכ"ג לימד בתיכון הדתי באשדוד.
בשנת תשכ"ט הקים וניהל את בית הספר התיכון הדתי הראשון ביבנה עד שנהרג בתאונת דרכים ברכב בו ישב.
בין המספידים אותו היו הרב מרדכי שרעבי, הרב אברהם אבוחצירא והרב יחזקאל הכהן.
הנצחתו

על שמו רחוב בעיר אשדוד.
אביו הרב משה כהן שאולי הקים על שמו את מרכז רוחני קהילתי ובית מדרש שאולי באשדוד והוציא את סדרת ספרי הבש"ם, שהם ראשי תיבות של שמו בנימין שאולי בן משה. לסדרה זו הוכנסו גם כתביו של בנימין.
הערות שוליים

↑  מערכת בית הספר המקיף הדתי ביבנה, המנהל - מנהיג ואב רוחני, עיתון הצופה, שבט, תשל"א
↑  תאונה בכביש החוף
↑  קישור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463677105171  ISNI: 0000 0000 5400 3232  LCCN: nr90024776  VIAF: 2319945   WorldCat (עם VIAF): 2319945
ברגה (עיר מדינה)

בַּרגַה (בתעתיק מכתבי אל עמארנה: בַּרגַ) הייתה עיר-מדינה בתקופת אל-עמארנה במאה ה-14 לפנה"ס. העיר שכנה כנראה באזור דרומית מערבית לעיר חלב שבסוריה של היום. העיר מוזכרת במכתבי אל-עמארנה ובהסכם שלום שארגן מורשיליש השני מלך באימפריה החתית.
במכתבי אל-עמארנה ברגה מוזכרת במכתב א"ע 57. האזכור מתייחס ל"מלך ברגה". ממכתב זה נמצא רק שבר. הלוח עליו נכתב המכתב הוא באיכות ירודה קטוע מאוד, ומוזכרים בו בנוסף: אַכִּיזִי מושל קַטנַה,  פּוּחוּר שהיה נציב מצרי שהיה עוין את ריבהדה מושל גבל, שוּמיִתִּי שהיה סוכן מצרי באלשיה וסוריה והיה מעורב בסחר שהתקיים בין מצרים לאלשיה והעיר תוּנִיפּ שהייתה עיר במרכז סוריה, מקומה המדויק של העיר לא זוהה. בשכנות לממלכת ברגה שכנו ערי מדינה נוספות המופיעות גם הן במכתבי אל-עמארנה כמו נוּעַ'שֶׂה (Nuhašše) ונִיִי (Niya ) ועוד.
אזכור של המונח "ארץ הברגה" מופיע בהסכם שערך מורשיליש השני שמלך בתחילת המאה ה-13 לפנה"ס בין טוּפּ-תֶשוּבּ (Tuppi-Teshub) שליט ממלכת אמורו ושליט כרכמיש (עיר חשובה ששכנה באזור גבול סוריה וטורקיה של היום). בהסכם יש התייחסות למלך של עיר מארץ ברגה.
הערות שוליים

↑  למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 264
| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר

| --- | --- |

 בית ספר תיכון
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים)
 שכבות לימוד:  ז'–י"ב (לימוד י"ג-י"ד בתחום החשמל והאלקטרוניקה)
 מספר כיתות:  42
 בעלי תפקידים
 מנהל:  אפרת זקס
 באחריות:  פיקוח ממלכתי
 מיקום
 מיקום:  אילת
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  29°33′16″N 34°56′58″E﻿ / ﻿29.554416666667°N 34.949388888889°E﻿ / 29.554416666667; 34.949388888889
 https://www.goldwatereilat.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןבית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר (למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןבית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר   he בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטרhe בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטרמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר (קרוי גם: מקיף עירוני גולדווטר) הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב), (לימוד י"ג-י"ד בתחום החשמל והאלקטרוניקה) באילת. הוקם בשנת 1970 כתיכון ממלכתי ראשון בעיר אילת.
בית הספר נקרא על שמם של התורמים האמריקאים לאה ומונרו גולדווטר.
"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר"

"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" הוא אחד משלושת התיכוניים באילת, בנוסף ל"בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת", ו"בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת". לצידם, קיים גם בית הספר העל-יסודי "אורים" לחינוך מיוחד, ובית הספר ברנקו וייס.
בתחילת פעילותו בשנת 1970 היו בבית הספר 16 כיתות. מבנה בית הספר תוכנן על ידי האדריכל ביטוש קומפורטי.
נכון לשנת הלימודים תשע"ד (2013/2014) בבית הספר היו 21 כיתות של חטיבת הביניים, ו-21 כיתות של החטיבה העליונה. בבית הספר למדו 1,200 תלמידים.
בחטיבה העליונה לומדים התלמידים בשלוש רמות: בגרות עיונית מוגברת, אקדמית, מב"ר (מסלול בגרות רגיל), אומ"ץ ומב"ט (למידת חקר באמצעות מודלים טכנולוגים), בשני נתיבים – נתיב עיוני ונתיב טכנולוגי.
בנוסף, מאפשר בית הספר לימודי המשך במסגרת כיתות י"ג – י"ד במסלול טכנאים והנדסאים במגמת חשמל.
תחום נוסף הוא תחום פיתוח מנהיגות צעירה. התוכנית כוללת הכשרה לתלמידים מובילים ובעלי כישורי מנהיגות. התלמידים עוברים קורס במשך שבוע ימים.
תחום השל"ח (ראשי תיבות "שדה לאום חברה", השם המלא: "של"ח וידיעת הארץ") מפותח מאוד בבית הספר ובא לידי ביטוי בהכנת התלמידים לימי שדה ולגיחות באופן ראוי ביותר. פעילי סביבה – תלמידים מצטיינים מחטיבת הביניים משתתפים בפעולות חינוכיות – הסברתיות במטרה ללמוד על הסביבה ולשמור עליה. התלמידים לומדים במסגרת המכון הבינאוניברסיטאי לחקר ימים ואגמים, מונחים על ידי חוקרים בכירים ועושים על מנת לחזק את הקשר בין האדמה לסביבה, בני האדם וכדור הארץ.
נכון לשנת הלימודים תש"ף (2019/2020) בבית הספר לומדים 1064 תלמידים, בחטיבת הביניים 18 כיתות, בחטיבה העליונה 19 כיתות, ובמסגרת החינוך המיוחד 5 כיתות.
משנת תשע"ד מנהלת בית הספר היא אפרת זקס.
"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" ממוקם בשד' חטיבת הנגב.
"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" > חטיבת ביניים

בחטיבת הביניים לומדים בכיתות הטרוגניות וכיתות חינוך מיוחד.
בבית הספר מגמת "רות"ם" (רובוטיקה ותכנות) בחטיבת הביניים. התלמידים הלומדים במגמות אלו הם תלמידים מצטיינים בעלי ידע רחב בתחומי המדע, המתמטיקה והשפה האנגלית.
בחטיבת ביניים מופעלת תוכנית "עזריאלי" המקדמת תלמידים במקצועות מתמטיקה ואנגלית, תוכנית "מיצוי ומצוינות" לשני הקצוות של הקשת ההישגית, התוכנית "פותחים עתיד" ששמה לה למטרה לחבר תלמידים מרקעים שונים לעשייה החברתית וההישגית ו"אורנים", חונכות מתנדבים מחוץ לארץ בשפה האנגלית.
"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" > הצטיינות ופרסים

בין השנים 2004–2009 היה "בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" מוגדר כ-"מצטיין פריפריה".
בשנת הלימודים תשע"ז זכה בית הספר בפרס משרד החינוך בדירוג "2". ב-14 באוגוסט 2017 משרד החינוך פרסם את רשימת 285 מוסדות החינוך של החטיבה העליונה, אשר הצטיינו בשנת הלימודים תשע"ז בתחום הערכי, החברתי והלימודי. בחירתם של בתי הספר התקבלה על סמך חישובם של שורת מדדים בתחומים הערכיים, החברתיים והלימודיים- כמו ציונים, גיוס לצה"ל, מניעת נשירה ועוד. כמו כן נמדדו בתי הספר על השיפור שחוללו באותם מדדים ובהשוואה להישגי השנה הקודמת.
מתוך 285 בתי הספר שזכו, חולקו הזוכים ל-4 דירוגים: 71 בתי הספר דורגו במקום הראשון, 71 דורגו במקום השני, 72 דורגו במקום השלישי ו-71 דורגו במקום הרביעי. בקבוצת הדירוג השנייה מקבל כל מורה מענק של 6,213.92 ש"ח.
חלוקה לכיתות

חטיבת ביניים - 18 כיתות
חטיבה עליונה - 19 כיתות
חינוך מיוחד - 5 כיתות
מקצועות מוגברים 5 יחידות

מנהל וכלכלה
מדעי המחשב
בקרת מכונות
תיירות
מדעי הים
ביולוגיה
תכנון ותכנות מערכות
מדעי החברה
חינוך גופני
פיזיקה
הערות שוליים

↑  אגף החינוך עיריית אילת / בתי ספר העל יסודיים באילת בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר
↑  כל אחד יכול להצליח בבית הספר - אומ"ץ (אמ"ץ) - מנשירה לבגרות קרן רש"י, יכולות
↑  הודעת דוברת עיריית אילת - 117/2013, "אפרת זקס - המנהלת החדשה של תיכון גולדווטר אילת" אילת - אתר התיירות הרשמי של אילת
↑  "בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" אתר בית הספר
↑  מצטייני פריפריה 2004–2009 / ראו אילת, תיכון עירוני מקיף גולדווטר הרשמה ללימודי תואר ראשון אוניברסיטת תל אביב
↑  המאמץ משתלם: אלו בתי הספר המצטיינים שזכו בפרס משרד החינוך / ראו: מקיף עירוני גולדווטר ישראל היום, נועם (דבול) דביר, 14 באוגוסט 2017
↑  "בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר" אתר מדלן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375578905171
בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות

בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות (איטלקית: Basilica di San Paolo fuori le Mura) היא אחת מארבע הבזיליקות הפטריארכליות של רומא, אשר שוכנת מחוץ לחומותיה של רומא הקדומה, ומכאן שמה. הבזיליקה הייתה מקום מושבו של הפטריארך הלטיני של אלכסנדריה בין 1215 ל-1964, ועל כן זכתה למעמדה כבזיליקה פטריארכלית. הכנסייה הרומית-קתולית מחשיבה גם את בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, בזיליקת סנטה מריה מג'ורה ובזיליקת פטרוס הקדוש לכנסיות פטריארכליות. הבזיליקה הוקמה על ידי קונסטנטינוס קיסר רומא, במקום שנחשב לאתר הקבורה של פאולוס הקדוש, ואשר בו הקימו מאמיניו מצבת זיכרון לאחר הוצאתו להורג (cella memoriae). בשנת 1980 הוכרזה הבזיליקה כאתר מורשת עולמית.
פנים הכנסייה
עמודי האכסדרה
תקרת האכסדרה
היסטוריה

המבנה הראשוני שהוקם על ידי קונסטנטינוס בתחילת המאה ה-4, הורחב תחת שלטונו של ולנטיניאנוס הראשון במחצית השנייה של המאה. בשנת 386 הקיסר תאודוסיוס הראשון החל בבניית בזיליקה גדולה ומפוארת יותר, שבה ספינה ראשית, ארבע ספינות משניות וטרנספט. ההקמה הושלמה רק בתקופת כהונתו של לאו הראשון. במאה ה-5 הייתה הבזיליקה גדולה גם מבזיליקת פטרוס הקדוש, והמשורר הנוצרי פרודנטיוס (אנ'), שראה אותה בתקופתו של הקיסר הונוריוס, תיאר את יופייה בשורות בודדות ותמציתיות. כיוון שהבזיליקה הוקדשה גם לקדושים טאורינוס והרקולאנוס, מרטירים מחבל אוסטיה במאה ה-5, היא נקראה גם "בזיליקת טריום דומינורום" (basilica trium Dominorum - בזיליקת שלושת האדונים).
בתקופתו של גרגוריוס הראשון (590 – 604) הורחבה הבזיליקה פעם נוספת. הרצפה הוגבהה על מנת שהמזבח יהיה בדיוק מעל לקברו של פאולוס. רק מי שהתוודה היה רשאי לגשת אל הקבר. כיוון שהבזיליקה הייתה מחוץ לחומות האורליאניות, היא ספגה נזקים במהלך פלישות הסרצנים במאה ה-9. בתגובה לכך האפיפיור יוחנן השמיני ביצר את הבזיליקה, המנזר ואת בתי המגורים של האיכרים, ובכך יצר את העיר יוחנניספוליס (באיטלקית: Giovannipoli - ג'יובניפולי). העיר התקיימה עד שנת 1348, מועד בו נחרבה לחלוטין ברעידת אדמה.
בשנת 937 כאשר הקדוש אודו מקליני הגיע לרומא, השליט הרומאי אלבריק השני מספולטו הפקיד את המנזר והבזיליקה בידי אודו, וזה מינה את בלדווינו ממונטה קאסינו לאחראי עליה. האפיפיור גרגוריוס השלישי היה ראש המנזר לפני שהתמנה לאפיפיור, ובתקופתו פנטלאונה מאמאלפי הביא את דלתות הארד של הבזיליקה הגדולה, שנבנו על ידי אומנים מקונסטנטינופול. האפיפיור מרטינוס החמישי הפקיד את הבזיליקה בידי הנזירים של קהילה מונטה קאסינו והיא הפכה למקום המושב של ראש המנזר האזורי. הקלויסטר של המנזר נבנה בין שנת 1220 לשנת 1241.
ב-15 ביולי 1823 פרצה שרפה בעקבות רשלנות של עובדים שתיקנו את העופרת שבגג המבנה, ובעקבותיה נהרס רובו. הבזיליקה הייתה הכנסייה היחידה ברומא ששמרה על צורתה הקדומה במשך 1435 שנות קיומה, ומאמינים רבים מכל רחבי העולם תרמו כספים לשיקומה. המשנה למלך של מצרים שלח עמודי אלבסטר והצאר הרוסי תרם חומרי בנייה יקרים כמו מלכיט ולפיס לזולי. העבודה על החזית העיקרית, שפנתה לכיוון נהר הטיבר, הושלמה על ידי ממשלת איטליה שהכריזה על האתר כעל אוצר לאומי.
הבזיליקה נחנכה מחדש בשנת 1840, אולם היא קודשה רק חמש-עשרה שנים לאחר מכן בנוכחות האפיפיור פיוס התשיעי וחמישים קרדינלים. ב-23 באפריל 1891 נהרסו הזכוכיות הצבועות בבזיליקה בעקבות פיצוץ.
ב-31 במאי 2005 האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר קבע כי הכנסייה תופקד באחריותו של כומר ראשי, ובו ביום הוא מינה את הארכיבישוף אנדראה קורדרו לאנצה די מונטצלמו למשרה.
אדריכלות ומבנה פנימי

הבזיליקה החדשה משמרת את המבנה המקורי של ספינה ראשית וארבע ספינות משנה. אורכה של הבזיליקה הוא 131.66 מטר, רוחבה 65 מטר וגובהה הוא 29.7 מטר, והיא הבזיליקה השנייה בגודלה ברומא. האכסדרה הצבועה שבחזית הבניין היא תוספת נאו-קלאסית מהשחזור שהתבצע במאה ה-19. הדלת מהמאה ה-20 כוללת שרידים מהשער המקורי, שנבנה על ידי סטאורכיוס מכיוס בשנת 1070 בקירוב בקונסטנטינופול. מימין נמצאת הדלת הקדושה הנפתחת רק בזמן חגים.
80 עמודי הספינה הראשית הם מהמאה ה-19, כמו גם התקרה המקושטת. מהבזיליקה העתיקה נותרו רק החלק הפנימי של האפסיס ושער הניצחון. רוב הפסיפסים של האפסיס, שהוכנו על ידי פייטרו קווליני אבדו ב-1823, ולכן שולבו רק חלקים קטנים מהם בעת השחזור. הפסיפסים של שער הניצחון הם המקוריים מהמאה ה-5, וכתובת בחלקם התחתון מעידה כי הם נעשו בזמן כהונתו של לאו הראשון ושתמורתם שולמה על ידי גאלא פלקידיה.
הדיוקנאים המתארים את חזון יוחנן, ביחד עם פסלו של ישו ושנים-עשר השליחים, מוקפים על ידי הסמלים של ארבעת האוונגליסטים. מימין ומשמאל לשער ישנם דיוקנאות של פטרוס ופאולוס, ודמותו של פאולוס מצביע כלפי מטה, ככל הנראה לכיוון הקבר שלו. מקדש הווידוי של ארנולפו די קמביו נבנה בשנת 1285.
דרומית לטרנספט נמצא הקלויסטר, הנחשב לאחד הקלויסטרים היפים מימי הביניים. הקלויסטר נבנה על ידי ואסאלטו בין 1205 ל-1241, ובו עמודים כפולים בצורות שונות. בחלק מהעמודים יש מילוי של פסיפס בצבע זהב ופסיפס צבעוני; ניתן למצוא את אותו קישוט על הארכיטרב ועל המסגרת הפנימית של הקלויסטר. כמו כן, ניתן לראות שרידים מהבזיליקה שנחרבה ומהסרקופג העתיק, המעוטר באיורים של סצנות מסיפורי המיתולוגיה על אפולו.
החפירות בקברו של פאולוס

תולדות הנזירים הבנדיקטינים מוזכרים במקביל לבזיליקה וישנה התייחסות לבנייתה מחדש ומציאת סרקופג גדול עשוי משיש שבראשו שתי חתיכות אבן שעליהן הכתובת
 "(Paulo Apostolo Mart(yri" (לפאולוס השליח והמרטיר). אולם, בניגוד לסרקופגים אחרים מאותה תקופה, הסרקופג הזה לא הוזכר במסמכי החפירה של הנזירים.
ב-6 בדצמבר 2006 הוכרז שארכאולוגים מטעם הוותיקן גילו סרקופג מתחת למזבח וככל הנראה הוא מכיל את שרידיו של פאולוס. במסיבת עיתונאים שנערכה ב-11 בדצמבר 2006 סופקו פרטים נוספים על עבודת החפירה, שנמשכה מ-2002 עד ה-22 בספטמבר 2006, ולאחר שצליינים שביקרו בכנסייה התלוננו על כך שלא היה ניתן לגשת לקבר במהלך שנת 2000. טרם התקבלה החלטה האם לבדוק את תכולת הסרקופג ולברר האם הוא מכיל שרידי אדם. למעשה, הסרקופג עדיין לא הוזז ממקומו, כך שרק אחד משני הצדדים הצרים שלו ניתן לצפייה. ב-29 ביוני 2009 הכריז האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר כי על סמך הבדיקות שנערכו בסרקופג נמצא אישור לטענה שהעצמות שהוא הכיל הן של פאולוס (שאול התרסי). האפיפיור אמר: ”נראה שהן מאשרות לחלוטין את המסורת החד-משמעית שקובעת כי מדובר בשרידיו של השליח פאולוס... שרידים של בגד כותנה יקר, סגול בצבעו ומעוטר בזהב טהור, ובד כחול ארוג עם חוטי כותנה. הם גם מצאו גרגרים של קטורת אדומה ושרידים של חלבונים ואבן גיר. היו גם שרידים של עצמות, שנבדקו בבדיקת תיארוך פחמן והעלו שמדובר באדם שחי במאה הראשונה או השנייה לספירה”.
קו עקום של לבנים רומז על כך שהאפסיס של הבזיליקה הקונסטנטיניאנית היה מצד מערב של הסרקופג, כך שהכניסה של הבזיליקה המקורית הייתה בכיוון מזרח, בדומה לבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן. הבזיליקה הגדולה יותר משנת 386 כללה את הווייה אוסטיינסה (הדרך לחבל אוסטיה) במזרח, כך שהבזיליקה התרחבה לכיוון מערב והנהר טיבר והאוריינטציה השתנתה לחלוטין.
לקריאה נוספת

Rendina, Claudio (2000). Enciclopedia di Roma. Newton Compton. pp. 867–868.
Hinze-Bohlen, Brigitte. Kunst & Architektur-ROM. Cologne: Könemann.