העשור השני של המאה ה-20
אירועים עולמיים > מלחמת העולם הראשונה (1914 – 1918)

אירועים בולטים לאורך המלחמה:
1914: הרצח בסרייבו – יורש העצר של הקיסרות האוסטרו-הונגרית פרנץ פרדיננד ואשתו סופיה נרצחים ב-28 ביוני על ידי הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ בסרייבו. זהו הניצוץ שמדליק את מלחמת העולם הראשונה.
1914: פרוץ המלחמה – רוסיה, שהייתה בעלת בריתה של סרביה, מכריזה ב-30 ביולי מלחמה על אוסטריה ומתחילה בגיוס המוני. מערכת הבריתות באירופה מופעלת. מהלך זה מתחיל תגובת שרשרת המביאה לכך ששאר המעצמות האירופיות מבצעות גיוס המוני גם כן.
1914: פלישת גרמניה לבלגיה – ב-4 באוגוסט פולשת גרמניה לבלגיה. בתגובה מכריזה בריטניה מלחמה על גרמניה. ארצות הברית מצהירה על נייטרליות.
1915: לוחמה בגז במלחמה – לאחר כמה ניסיונות עם הצלחה חלקית ביותר בשימוש בלוחמה כימית במלחמה, צבא גרמניה מצליח לייצר לראשונה פגזים אפקטיביים עם גז כלור, אותם יורה הצבא אל עבר כוחות בעלות הברית בקווי החזית. זו הפעם הראשונה בה נעשה שימוש בכמויות גדולות של גז במלחמה.
1915: הטבעת האונייה לוסיטניה – במאי 1915 מטביעות צוללות גרמניות את אוניית הנוסעים הבריטית "לוסיטניה". הספינה נושאת 1,198 נוסעים, מתוכם 128 מהנוסעים היו אמריקנים.
1915: הפסקת לוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת – בספטמבר 1915, בתגובה לזעם הבינלאומי על הטבעת אוניית הנוסעים לוסיטניה ועל הטבעת אוניות נוסעים אחרות, הקיסר וילהלם מורה להפסיק את לוחמת הצוללות לתקופה בלתי מוגבלת. הקיסר וילהלם עושה זאת במטרה להרחיק את ארצות הברית מהמלחמה, אך בעשותו כן הוא מקשה במידה רבה על המאמצים הגרמניים למנוע משלוחי אספקה שהגיעו מארצות הברית לצרפת ולאנגליה.
1916: ראשית השימוש בטנקים – הבריטים עושים הפעלה מבצעית ראשונה של הטנק בקרב על הסום. אף על פי שהטנקים היו שימושיים במיוחד בפריצת תיל דוקרני, וביצירת נתיבים לחיל הרגלים, בשלב הזה הטנקים עדיין פרימיטיביים יחסית ולא משמשים כנשק מכריע עבור הבריטים.
1917: חידוש לוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת – גרמניה מחדשת את לוחמת הצוללות בנתיבי המים האירופיים. החלטה זו משפיעה על החלטתה של ארצות הברית להצטרף למלחמה, מה שמסייע להכריע את הכף כנגד הגרמנים.
1917: מברק צימרמן – מברק מוצפן שמיורט על ידי המודיעין הבריטי ומועבר לארצות הברית, לאחר שנשלח על ידי שר החוץ של גרמניה, ארתור צימרמן, לשגריר גרמניה בארצות הברית, הרוזן יוהאן פון ברנשטורף, על מנת שיעבירו לשגריר גרמניה במקסיקו, היינריך פון אקארדט. במברק מוסמך פון אקארדט להציע למקסיקו ברית עם גרמניה נגד ארצות הברית, תמורת תמיכה כלכלית נדיבה, והבנה מצד גרמניה שעל מקסיקו לכבוש מחדש את שטחי דרום-מערב ארצות הברית (המדינות טקסס, ניו מקסיקו ואריזונה) שהיו בעבר בריבונות מקסיקנית. יירוט המברק ופענוחו על ידי המודיעין הימי הבריטי הם בין הגורמים המרכזיים להצטרפותה של ארצות הברית למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.
1917: הצטרפות ארצות הברית למלחמה – ארצות הברית מכריזה מלחמה על גרמניה ומצטרפת למלחמת העולם הראשונה.
1918: חוזה ברסט-ליטובסק – הסכם שנחתם בין מעצמות המרכז לברית המועצות. ההסכם מאפשר לגרמניה להעביר כמות גדולה יותר של חיילים לחזית המערבית על שילחמו בכוחות הצרפתים, הבריטים והאמריקנים. ההסכם מביא בפועל לעצמאות לטביה, ליטא, פולין, אוקראינה, אסטוניה ופינלנד.
1918: הכרעת המלחמה – ב-9 לנובמבר 1918 מתמוטט "הרייך השני" (אשר נוסד ב-1871) ובכך מסתיימת כל התקווה הגרמנית לניצחון במלחמה. במקום הרייך השני מוקמת רפובליקת ויימאר. הקיסר עובר להולנד עם פמלייתו, וחי שם את שארית חייו.
1918: סיום המלחמה – ב-11 לנובמבר 1918, בשעה 11:00 בבוקר – מגיעה מלחמת העולם הראשונה לסיומה, לאחר שגרמניה חותמת על הסכם שביתת נשק עם מדינות ההסכמה. אף שתנאי ההסכם הנוקשים נתפסים כנקמניים ובלתי-הוגנים בציבור הגרמני, אין בכוחה של גרמניה השבורה לחדש את המלחמה.
1919: ועידת השלום בפריז – מתכנסת הוועידה במטרה לגבש את הסכמי השלום הסופיים עם המעצמות המנוצחות.
1919: חוזה ורסאי – נחתם על ידי גרמניה, לאחר שמפסידה במלחמת העולם הראשונה. תשלומי הפיצויים הכבדים שגרמניה נדרשת לשלם מביאות אותה תוך זמן קצר להתמוטטות כלכלית, ומצב התוהו ובוהו שנגרם עקב כך תורם משמעותית להתחזקותם של גורמים קיצוניים ובהם המפלגה הנאצית.