stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל פול
ביוגרפיה

פול נולד בעיירה לות' שבלינקולנשייר למשפחה בריטית-אמריקאית. הוא גדל בקיימברידג'. פול סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1978 בהצטיינות. בשנת 1982 הוא סיים לימודי תואר שלישי.
זמן קצר לאחר סיום הלימודים פול עבר ליוסטון והחל לעבוד במקדונל דאגלס. בשנת 1983 הוא החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון והיה מעורב בהכנות למספר משימות חלל. פול ניסה פעמיים להתקבל ליחידת האסטרונאוטים אך נדחה. רק בניסיון שלישי בשנת 1987 הוא התקבל.
שירות ביחידת האסטרונאוטים

לאחר סיום קורס הכנה, בשנת 1992 פול נכלל בצוות STS-45 כמומחה משימה (צ'ארלס בולדן היה מפקד צוות). זו הייתה משימה מדעית, שביצע 12 ניסויים שונים מטעם מספר מדינות: ארצות הברית, צרפת, גרמניה, בלגיה, שווייץ, הולנד ויפן. זו הייתה המשימה הראשונה שנשאה את המעבדה האטמוספירית ליישומים ומדע (ר"ת באנגלית: ATLAS-1), שהורכבה בתא המטען של המעבורת, ובה תשתית ל-12 ניסויים בתחומי כימיה אטמוספירית, קרינת השמש, פיזיקה של פלזמה בחלל, ואסטרונומיה בתחום העל-סגול. בשנת 1993 פול היה מומחה משימה בצוות של STS-56 על סיפון מעבורת החלל דיסקברי (קנת קמרון היה מפקד צוות). הצוות עשה מספר ניסויין עם מערכת ATLAS-2 ולוויין SPARTAN-201. בשנת 1995 פול טס בפעם השלישית כמומחה משימה של STS-63 על סיפון מעבורת החלל דיסקברי (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של המשימה הייתה ביצוע תמרונים בקרבת תחנת החלל מיר כהכנה לביצוע עגינה שהייתה מתוכננת להתבצע במשימה STS-71. בנוסף לכך בוצעו ניסויים עם מערכת SPACEHAB-3 ושחרור לוויין Spartan-204 למסלול.
לאחר משימה זו פול נכלל בצוות שעבר הכנות במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים כהנכה לטיסה לתחנת החלל מיר. הוא הגיע לתחנת החלל בטיסה של מעבורת החלל אטלנטיס STS-84 (צ'ארלס פרקורט היה מפקד צוות). ביחד עם צוות רוסי וסילי ציבלייב, אלכסנדר לזוטקין ואנטולי סולוביוב הוא שהה בתחנת החלל מספר חודשים והיה חבר של משלחת מס' 23 ומשלחת מס' 24. במהלך השהות נפגע מודול Spektr של תחנת החלל ותקלות נוספות לרבות שריפה. הוא חזר לכדור הארץ במעבורת החלל אטלנטיס בטיסה STS-86.
בשנת 1999 פול השתתף במשימה STS-103 של מעבורת החלל דיסקברי (קרטיס בראון היה מפקד צוות). במהלך המשימה הותקנו חיישנים נוספים ובוצע שדרוג של טלסקופ החלל האבל. פול השתתף בפעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-8 שעות.
בשנת 2003 הוחלט שפול יהיה מפקד משלחת מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית. בעקבות אסון קולומביה צוות צומצם לזוג. הם הגיעו לתחנת החלל בחללית סויוז TMA-3. אלכסנדר קאלרי היה מפקד טיסה. הם קיבלו אחריות על תחנת החלל לאחר עזיבת משלחת מס' 7 ושהו בה כ-6 חודשים. במהלך שהות בתחנת החלל פול ביצוע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4 שעות.
לאחר חזרה לכדור הארץ פול מונה לתפקיד ניהולי בנאס"א וכיהן עד לשנת 2013 כאשר פרש מהארגון.
לאחר פרישה פול היה מעורב בתכנון מטוס חשמלי ועוסק בהרצאות בתחום החלל.
דבי אלן

| --- | --- |

דבי אלן, 2012
 לידה:  16 בינואר 1950 (בת 74) יוסטון, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הווארד  סטודיו אייץ' בי  תיכון ג'ק ייטס  בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרולינה  חטיבת ביניים פרשינג 
 בן או בת זוג:  נורם ניקסון (1984–?) 
 צאצאים:  ויויאן ניקסון 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב   שלושה פרסי אמי
 http://www.debbieallendanceacademy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דברה קיי "דבי" אלן (באנגלית:  Deborrah Kaye “Debbie” Allen; נולדה ב-16 בינואר 1950) היא שחקנית, כוריאוגרפית, במאית ומפיקה אמריקאית. אלן היא זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1981 על משחקה בסדרת הטלוויזיה "תהילה" ושלושה פרסי אמי על עבודה כוריאוגרפית.
ביוגרפיה

אלן נולדה ביוסטון, טקסס. בתם השלישית של ויויאן וארתור אנדרו אלן. אחותה הגדולה היא כוכבת הסדרה "משפחת קוסבי" פלישיה רשאד.
אלן היא בוגרת אוניברסיטת הווארד עם תואר בספרות יוונית. היא בעלת תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת הווארד ובית הספר לאמנות של קרוליינה הצפונית.
קריירה > משחק

בשנת 1980, לאחר שהועמדה לפרס טוני על הופעתה במחזמר "סיפור הפרברים", לוהקה אלן על ידי הבמאי אלן פארקר לדרמה הקולנועית המוזיקלית "תהילה" לתפקיד המורה לריקוד לידיה גרנט. תפקידה של אלן בסרט היה קטן ולא משמעותי אך מפיק הסרט דייוויד דה סילבה החליט ליצור בשנת 1982 גרסה טלוויזיונית לסרט, "תהילה" בה דמותה של לידיה גרנט הייתה לדמות הראשית. אלן זכתה להערכה רבה על משחקה ועל עבודת הכוריאוגרפיה שעשתה עבור התוכנית. היא קטפה את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית וקיבלה 3 פרסי אמי בקטגוריית עבודת הכוריאוגרפיה הטובה ביותר. בשנת 2009 השתתפה אלן ברימייק לסרט "תהילה" בתפקיד אנג'לה סימס, מנהלת בית הספר לאומנויות.
בשנת 1982 היא הופיעה בדרמה ההיסטורית "רגטיים" של הבמאי מילוש פורמן, בתפקיד הצעירה ההריונית שרה. הסרט קיבל 8 מועמדויות לפרס אוסקר.
ב-2011 הצטרפה, החל מהעונה ה-6 לסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי" בתפקיד המנתחת האורולוגית ד"ר קתרין אייברי פוקס, שהופכת בהמשך למנהלת בית החולים.
ב-2018 החלה להופיע בסדרה "S.W.A.T.‎" כאמו של הונדו (שמאר מור), תפקיד אותו מילאה לסירוגין במשך 5 עונות.
קריירה > בימוי והפקה

אלן ביימה והפיקה 15 פרקים בסדרה "תהילה" ולאחר מכן הפיקה את קומדיית המצבים של ביל קוסבי "עולם אחר".
בשנת 1997 הפיקה אלן ביחד עם סטיבן ספילברג את הדרמה ההוליוודית התקופתית המוערכת "אמיסטאד".
אלן ביימה מספר פרקים לסדרות הקומיות המצליחות "כולם שונאים את כריס", "כל כך רייבן" ו"חברות". בין 2010 ל-2013 היא ביימה שישה פרקים עבור "האנטומיה של גריי".
ב-2008 ביימה  הפקה למחזהו של טנסי ויליאמס "חתולה על גג פח לוהט" בתיאטרון ברודהרסט בניו יורק.
חיים אישיים

אלן נשואה לכדורסלן העבר, נורם ניקסון, אשר שיחק בלוס אנג'לס לייקרס. להם שני ילדים: הרקדנית ויויאן ניקסון ושחקן הכדורסל נורמן אלראד ניקסון.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

הדג שהציל את פיטסבורג (1979)
תהילה (1980)
רגטיים (1981)
צ'ק פתוח (1994)
משלוח למחר (2009)
תהילה (2009)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

תהילה (1984–1992)
All of Us ‏(2004)
האנטומיה של גריי (2011–הווה)
S.W.A.T.‎‏ (2018–2022)
גרייס ופרנקי (2020)
בימוי והפקה

תהילה (1984–1987)
עולם אחר (1988–1993)
אמיסטאד (1997) – מפיקה
כל כך רייבן (2004–2006)
חברות (2005–2008)
כולם שונאים את כריס (2006–2009)
האנטומיה של גריי (2010–2013)
The Last Days of Ptolemy Grey‏ (2022)
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, דבי אלן וקלסי גרמר בגרסה הקולנועית החדשה של "תהילה", באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008
↑  יגאל משיח, בקצב ה"רגטיים" - סחרחרת קולנעית פיוטית על ראשית המאה , דבר, 10 בספטמבר 1982
משה דור, הסיפור שכתב את עצמו, מעריב, 26 באוגוסט 1982
↑  ספיר יעקב, עכבר העיר, השבוע בטלוויזיה: עונה חדשה לאנטומיה של גריי, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2012
↑  גרסה קולנועית עם שחקנים שחורים ל"חתולה על גג פח לוהט", באתר הארץ, 20 במאי 2008
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית |
| --- | --- | --- |
| 1969–1980 | קרול ברנט/ג'ולי סומרס (1969) • מרי טיילר מור (1970) • קרול ברנט (1971) • ג'ין סטייפלטון (1972) • שר/ג'ין סטייפלטון (1973) • ואלרי הארפר (1974) • קלוריס ליצ'מן (1975) • קרול ברנט (1976) • קרול ברנט (1977) • לינדה לאבין (1978) • לינדה לאבין (1979) • קתרין הלמונד (1980) |  |
| 1981–2000 | איילין ברנן (1981) • דבי אלן (1982) • ג'ואנה קסידי (1983) • שלי לונג (1984) • אסטל גטי/סיביל שפרד (1985) • סיביל שפרד (1986) • טרייסי אולמן (1987) • קנדיס ברגן (1988) • ג'יימי לי קרטיס (1989) • קירסטי אלי (1990) • קנדיס ברגן (1991) • רוזאן בר (1992) • הלן האנט (1993) • הלן האנט (1994) • סיביל שפרד (1995) • הלן האנט (1996) • קליסטה פלוקהארט (1997) • ג'נה אלפמן (1998) • שרה ג'סיקה פרקר (1999) • שרה ג'סיקה פרקר (2000) |  |
| 2001–היום | שרה ג'סיקה פרקר (2001) • ג'ניפר אניסטון (2002) • שרה ג'סיקה פרקר (2003) • טרי האטצ'ר (2004) • מרי-לואיז פרקר (2005)  אמריקה פררה (2006) • טינה פיי (2007) • טינה פיי (2008) • טוני קולט (2009) • לורה ליני (2010) • לורה דרן (2011) • לינה דנהאם (2012) • איימי פולר (2013) • ג'ינה רודריגז (2014) • רייצ'ל בלום (2015) • טרייסי אליס רוס (2016) • רייצ'ל ברוסנהאן (2017) • רייצ'ל ברוסנהאן (2018) • פיבי וולר-ברידג' (2019) • קתרין אוהרה (2020) • ג'ין סמארט (2021) • קואינטה ברונסון (2022) • איו אדבירי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257661805171  PLWABN: 9810611702905606  BIBSYS: 10074143  BNE: XX1421229  BnF: cb13985449f (data)  ISNI: 0000 0001 1443 5847  LCCN: n87817324  MusicBrainz: 75f98f88-bd76-4623-bc26-a2befef3a9b0  NKC: xx0092376  NTA: 413665089  SNAC: w6r22mcg  SUDOC: 259185035  VIAF: 49417391   WorldCat (עם VIAF): 49417391
בכה הראשון ג'אקלי

בֶּכָּה הראשון ג'אקלי (בגאורגית: ბექა I ჯაყელი; ‏1240 לערך-1306) היה נסיך שליט (מתאווארי) גאורגי מבית ג'אקלי (אנ') אשר שלט על אתאבגות סאמצחה. נסיכותו כללה את סאמצחה, אג'ריה, שַׁווְשֶׁתִּי (אנ'), קְלַארְגֵּ'תִי (אנ'), לאזיסטן (אנ') (צַ'אנֵתִי, באזור סנג'ק לאזיסטן של היום), טָאוֹ (אנ'), קוֹלָהּ (אנ'), ארטאני ורוב ג'אוואחתי. ממלכתו השתרעה מטָשִׁיסְקָארִי (גאו') (כיום בנפת חאשורי) ועד קָרְנוּ-כָּלָּכִּי (კარნუ-ქალაქი, כיום ארזורום) והים השחור. בתקופת שלטונו התקיימה אתאבגות סאמצחה כישות עצמאית פוליטית מהממלכה הגאורגית. ווסאל של האילח'אנים, העלה מיסים הקבועים והשתתף במסעות המלחמה שלהם. למרות היותו וסאל של האילח'אנים ועצמאי פוליטית, שמרה הנסיכות על קשרים מסוימים עם הממלכה הגאורגית ובכה עצמו קיבל תואר מַנְדָּטוּרְתּוּחֶצֶסִי (אנ'), תואר בכיר בחצר הגאורגית.
בתקופת שלטונו של בכה, הטורקים הסלג'וקים מסולטנות רום החלו לתקוף את הגבולות הדרום-מערביים של הנסיכות. לאחר סדרת פלישות בהובלתו של אזאט מוסא (אנ'),  הוא הצליח להדוף את ההתקפות.
בכה היה תומך בשמירה על ההשפעה הפוליטית הגאורגית של האימפריה של טרפזונטס. מסיבה זו, הוא השיא את בתו גִ'יאָגָ'אַק (אנ') עם אלכסיוס השני (אנ'), קיסר האימפריה של טרפזונטס. את בתו הנוספת של בכה, נָתֶלָּה (הו'), השיא לדמטרה השני (אנ') מלך גאורגיה שילדה לו את גיאורגי (אנ') היורש לכס המלכות. לאחר שהמונגולים הוציאו להורג את דמטרה גדל גיאורגי החמישי בחצר המלכות של סבו.
הערות שוליים

↑  מַנְדָּטוּרְתּוּחֶצֶסִי.(אנ') היה משגיח ראשי בחצר המלכות הגאורגי, שהיה אחראי על משמר הארמון ועל ענייני הפרוטוקול. פקיד חצר המלוכה, אָמִירֶגִ'יבִּי (גאו') (פקיד חצר) ומנדטור (אנ') היו עוזרי המנדטורתוחצסי. כסמל לתפקידו, הוא נשא שרביט מיוחד שניתן לו על ידי המלך.
↑  
הערך "აზატ მოსეს ლაშქრობა საქართველოში", (פלישת אזאט מוסא לגאורגיה) באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית (אנ') כרך 1, עמוד 184, טבליסי 1975 (בגאורגית), באתרהאקדמיה הגאורגית למדעים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סרגיס הראשון ג'אקלי |  נסיך אתאבגות סאמצחה   1285–1306  | הבא: סרגיס השני ג'אקלי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121042790  VIAF: 62393966   WorldCat (עם VIAF): 62393966
ז'אן קוראלי

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1779 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  1 במאי 1854 (בגיל 75) former 2nd arrondissement of Paris, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תפקיד:  chief officer (1831–1850) 
 
ז'אן קוראלי, בסביבות 1810
ז'אן קוראלי (בצרפתית: Jean Coralli;‏ 15 בינואר 1779 – 1 במאי 1854) היה רקדן בלט וכוריאוגרף, שנודע בעיקר בעבודתו עם ז'יל פרו ביצירת ז'יזל (1841), הבלט הרומנטי המובהק של המאה ה-19.
חייו > נעורים וראשית קריירה

קוראלי, שדנולד בשם ג'ובאני קוראלי פראצ'יני, היה בן למשפחה בולונזית שהתגוררה בפריז, שם היה אביו שחקן קומי בתיאטרון האיטלקי. כילד, למד בבית הספר לבלט של האופרה של פריז אבל בשנת 1802 בחר לעבור לווינה להופעותיו הראשונות כרקדן וככוריאוגף. זמן קצר רקד באופרה של פריז ב-1802 ובקינג'ס תיאטר בלונדון, ואחר חזר לווינה לקבל עליו את משרת מנהל הבלט בתיאטרון החצר. במהלך אותן שנים, היו הוא ואשתו הזוג המחולל הנודע, ג'ובאני וטרזה קוראלי, והופיעו לעיתים קרובות בתמונות בעיתונות התקופה. הם רקדו בתפקידים ראשיים ברוב הבאלטים שקוראלי יצר בתיאטרון החצר, בהם "הלנה ופאריס" (1807). החל ב-1809. הופיע הזוג קוראלי כרקדנים ראשיים בלה סקאלה במילאנו, בלה פניצ'ה בוונציה, ובתאטרו סאו קארלו בליסבון.
מ-1825 עד 1829 כיהן קוראלי כמנהל הבלט של תאטר דה לה פורט סן-מרטן בפריז, שם יצר עשרה בלטים באורך מלא את "דיברטיסמן" לארבעה-עשר מחזות. הלהקה שלו כללה את שארל-פרנסואה מאזורייר, רקדן קומי נודע, וכן את ז'יל פרו וז'וזף מאזילייר, רקדנים מוכשרים שיהיו שניהם לכוריאוגרפים מוכשרים.
 הפורט סן-מרטן נודע בתמיכתו בדרמה הרומנטית ובבלטים החדשניים שלו, שרבים מהם בישרו את הפקות האופרה של פריז. למחזה משנת 1828, יצר קוראלי כוריאוגרפיה של "מחול הסילפידות", שסימנה את ה"בלטים הלבנים" העל-טבעיים של השנים הבאות.
עבודה באופרה של פריז

בשנת 1831 עבד קוראלי כ"מנהל בלט ראשי" (premier maître de ballet) של האופרה של פריז, לאחר קדמו בתפקיד, ז'אן לואי אומר. עבודתו הראשונה שם הייתה חידוש ובימוי מחדש של יצירתו משנת 1828, "Léocadie", עם לברית חדשה מאת אז'ן סקריב, פרטיטורה חדשה מאת מישל קאראפה, ושם חדש, "L'Orgie"
(1831). הבלט מספר את סיפורה של נערה צעירה, שאציל מפתה ואחר זונח אותה, נושא שקוראלי ישוב אליו ביצירות באות. לאחר זאת בא בלט לאופרה "La Tentation" ‏ (1852), שיצאה נשכרת מן האופנה הגדלה והולכת של מחזות, בלטים ואופרות עם היבט על-טבעי. הייתה זו הראשונה בשורה ארוכה של עבודות לבימת האופרה. אחריה באה יצירת בלט חשובה, "הסערה, או אי רוחות הכשפים", (La Tempête, ou L'Ìle des Génies) ‏ (1834), למוזיקה מאת ז'אן שנייצהופר. פולין דיברניי וז'וזף מאזילייר רקדו את הנאהבים לאה ופרננדו, והבלרינה הווינאית הצעירה פאני אלסלר, שהייתה אז בראשית דרכה לתהילה, ביצעה את תפקיד הפיה אלסין. אלסלר הייתה לכוכב של ממש ביצירתו הבאה של קוראלי, "השד החיגר" (Le Diable Boiteau) ‏ (1836), שם התפרסמה בביצוע "לה קאצ'וצ'ה", מחול ספרדי שאת הכוריאוגרפיה שלו ייתכן שיצרה בעצמה.
שיא הקריירה הכוריאוגרפית של קוראלי הגיע ב-1841, כשהבלט ז'יזל, או הוויליות הוצג לראשונה במהלך עונת הקיץ באופרה של פריז. הלברית, פרי עטו של תאופיל גוטייה יחד עם ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז', צורפה למוזיקה של אדולף אדם; ז'יל פרו, שהיה מעוניין בבלט, שבת חסותו קרלוטה גריזי, תככב בו, היה זה שיצר את הקשר בין קוראלי לאדם. בהצגת הבכורה רקדה גריזי מול לוסיאן פטיפה בתפקיד אלברכט, הנסיך שבגידתו מביאה לטירוף דעתה ולמותה של ז'יזל. את ה"פה דה דה (מחול השניים) של האיכרים" במערכה הראשונה, עם מוזיקה משולבת מאת יוהאן פרידריך פרנץ בורגמילר, ביצעו נתלי פיצג'יימס ואוגוסט מבילה, ואדל דומילאטר רקדה בתפקידה התובעני של מירתה, מלכת הוויליות, רוחות שוחרות נקם של נערות, שאהוביהן רימו ונטשו אותן.
גוטייה והמלחין בורגמילר שיתפו שוב פעולה עם קוראלי בבלט הבא שלו, "לה פרי" (1843), סיפור מסובך על פיה אוריינטלית, שצעיר מתאהב בה לאחר שראה אותה בחלום בהשראת אופיום. הכוריאוגרפיה של קוראלי, עם גריזי ופטיפה בתפקידים הראשיים, זכתה לשבחי העיתונות והקהל, והבלט נהנה מהצלחה רבתי. הבלט שלפני האחרון, "Eucharis" ‏ (1844), נחל כישלון, והבלט האחרון שלו,"Ozaï" ‏ (1847), בוצע רק עשר פעמים. קוראלי פרש ממשרתו באופרה של פריז בשנת 1854 ומת רק ארבע שנים אחר כך.
יצירות נבחרות

1806: Paul et Rosette
1806: Amphion
1807: Les Incas
1807: Hélène et Pâris
1815: La Dansomanie
1816: Les Noces de Zéphire et Flore
1825: La Statue de Vénus
1825: Les Ruses Espagnoles
1826: Monsieur de Pourceaugnac
1826: Gulliver
1826: La Visite à Bedlam
1827: Le Mariage de Raison
1827: La Neige
1828: Les Hussards et les Jeunes Filles
1828: Léocadie
1829: Les Artistes
1830: La Somnambule
1830: Le Mariage de Raison
1831: L'Orgie
1832: La Tentation
1834: La Tempête, ou L'Île des Génies
1836: Le Diable Boiteux
1837: La Chatte Métamorphosée en Femme
1839: La Tarentule
1841: Giselle, ou Les Wilis, with Jules Perrot
1843: La Péri
1844: Eucharis
1847: Ozaï
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה בריטניקה, איבור גסט, ביוגרפיה של ז'אן קוראלי
↑  בלט האופרה של קובנט גארדן, ביוגרפיה של ז'אן קוראלי
↑  אנציקלופדיה בריטניקה
↑  אנציקלופדיה בריטניקה, ביוגרפיה של ז'אן קוראלי
↑  אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012502638705171  PLWABN: 9810648994805606  BnF: cb12937415f (data)  CiNii: DA09881234  GND: 116670940  ISNI: 0000 0001 2023 0995  LCCN: n93053975  LNB: 000148922  NKC: jx20110407002  NSK: 000697626  NTA: 073172693  RERO: 02-A023212051  SNAC: w65154qp  SUDOC: 05342879X  VIAF: 29663233   WorldCat (עם VIAF): 29663233
סית'

הסית' (באנגלית: Sith) הוא מסדר דתי-מיסטי אפל בעולם סרטי "מלחמת הכוכבים".
על פי עלילת הסדרה, הסית' הוא אויבו של הג'דיי. בסדרה מוצגים אדוני הסית' כישויות המשתמשות ב"כוח" בצורה אקטיבית, לעומת הג'דיי המשתמשים בו בצורה פסיבית, על ידי ניצול המידי-כלוריאנים.
לאדוני הסית' מספר חוקים ומאפיינים (שעליהם יפורט בהמשך) - הם משתמשים לרוב בחרבות אור אדומות וקיים חוק על פיו המספר המרבי של סית' בכל תקופה נתונה, הוא שניים: מורה ותלמיד.
אדוני הסית' המופיעים בסדרת מלחמת הכוכבים הם דארת' סידיוס (הקיסר פלפטין), דארת' טיראנוס, פלייגוס (מוזכר בסרט השלישי), דארת' מול ודארת' ויידר.
היסטוריה > בקאנון החדש

מעט מאוד ידוע על ימיו המוקדמים של מסדר הסית' בקאנון החדש. ידוע על סית' עתיק בשם האדון מומין שקסדתו דיברה אל ויידר וסידיוס וממנה שאב ויידר השראתו לבניית ארמונו במוסטפאר. הסית' הובסו קרוב לשנת 1,000 BBY ומהם נותר רק דארת' ביין שייסד את חוק השניים- רק שני סית' יכולים להתקיים בכל זמן נתון- מאסטר ושוליה. בניגוד לאגדות מלחמת הכוכבים, שושלת הסית' אחרי ביין אינה ידועה כלל עד לתקופת אימת הפנטום, עם אדון הסית' דארת' פלייגוס ותלמידו, דארת' סידיוס ותלמידיו: דארת' מול, דארת' טיראנוס ודארת' ויידר.
כאשר פלפטין מביס את מייס וינדו הוא מכריז בפני אנקין כי הסית' ישלטו בגלקסיה פעם נוספת. מכך משתמע כי בעבר התקיים שלטון בגלקסיה בקנה מידה רחב, כפי שידוע מאגדות מלחמת הכוכבים.
המסדר מגיע לקיצו עם מותם של דארת' סידיוס ודארת' ויידר. משתמשי הצד האפל שקמו אחריהם, סנוק וקיילו רן, אינם סית'.
היסטוריה > באגדות מלחמת הכוכבים

למסדר הסית' אין תאריך הקמה רשמי וחד משמעי. אחרי מאה שנות האופל בגלקסיה, בסביבות 7,000 BBY החלו כמה ג'דיי להתנסות בצד האפל של הכוח שהיה ידוע לכל כבר כ-20,000 שנים. הג'דיי הללו הפכו לג'דיי אפלים, אשר לא התנגדו לפיתויי ועוצמת הצד האפל, וחיפשו לתקן את הסדר בגלקסיה בדרכים כוחניות ואפלות יותר. טכנית, שנדור, אביר ג'דיי שהתעסק עם הצד האפל של הכוח, היה אדון האופל הראשון, אף שלא נשא בתואר "אדון סית'", אך למרות שהעז לפנות נגד מסדר הג'דיי ולהתפצל ממנו, אין הספירה מתחילה ממנו כיוון שהוא למד את הצד האפל מבלי להשתעבד לו והפילוסופיה שלו נבדלה באופן ניכר מזו של הסית'. אג'ונטה פול היה ג'דיי מאסטר אפל אנושי כפי שתואר לעיל. הוא הוגלה על ידי מסדר הג'דיי עם שני אבירים אפלים נוספים ונשלח לחלל הלא נודע של אותם ימים (בתקופת הסרים האזור הוא חלק מרפובליקה). הוא גילה כוכב בשם קוריבאן שתושביו דמויי האדם גילו עניין בצד האפל בכוח והיו חזקים בו בצורה יוצאת דופן. אלה היו בני גזע הסית'. הוא כבש את כוכבם והכריז על עצמו כשליט הכוכב והגזע במעמד אל ועל כן קרא לעצמו "אדון הסית'". מכאן הגיע המושג ששימש דמויות רבות במלחמת הכוכבים. כך הוקם למעשה מסדר הסית' ואיתו אימפריית הסית' בסביבות שנת 6,900 BBY. האימפריה נשלטה על ידי מספר אדונים והבולטים בהם היו טולאק הורד ומארקה רגנוס. לאחר מות האחרון, נאגה סדאו עלה לשלטון וחשף בפני הרפובליקה הגלקטית את עצם קיומה של האימפריה שלו. הקרבות לא צלחו והוא נסוג ונמלט לגלות, שם מת. האדון וישייט עלה מיד לשלטון ונעלם עם כוחותיו מעבר לחלל הידוע באותה תקופה, בדרומונד קאס. במשך 1,000 שנים הוא בנה את כוחו תוך שהוא מעביר את נשמתו מגוף לגוף כדי להישאר חי. ידוע כי אף השמיד חיים על כוכב שלם רק כדי לצבור כוח וחיי נצח לעצמו וככל הנראה היה אדון הסית' החזק בהיסטוריה, אף יותר מדארת' סידיוס. קצת אחרי 4,000 BBY, מאסטר הג'די רבאן לווה בתלמידו מאלק למסע לחלל הלא נודע (באותה תקופה) ובה גילה את קיומה החשאי האימפריה ופגש בקיסר הסית'. אחרי הפגישה שניהם עברו לצד האפל של הכוח ונודעו כדארת' רבאן ודארת' מאלק. הם יצאו במתקפה על הרפובליקה אך נכשלו ורבאן נהרג. ג'די בשם באסטילה שאן, אשר תהיה אשתו בעתיד, החזירה אותו לחיים אך אישיותו נמחקה. הוא יצא לקרב להשמדת נשק העל שנשאר שם מתקופת אימפריית הרקאטה (לפחות 25000 BBY) והרג את דארת' מאלק תלמידו לשעבר. הקיסר וישייט מת בסביבות זמן זה ועלה לשלטון אדם בשם ואלקוריון. מאוחר יותר התגלה כי למעשה מדובר באותה הישות. קיסר הסית', כעת ואלקוריון שלט באמצעות ילדיו ומסדר אבירי זאקול על תחומי שליטתו. בשליחותו נשלחו אדוני סית' כגון דארת' מלגוס להילחם נגד הרפובליקה. מלגוס אף חדר למקדש הג'די והחריב אותו כמעט לחלוטין. בהמשך אותה תקופה, ואלקוריון נבגד בידי בנו, ארקאן והלה עלה לשלטון, ואחותו של ארקאן אחריו. זה היה מותו הפיזי הסופי של קיסר הסית' לאחר כ-1,300 שנים של שליטה. מעט מאוחר יותר הושמדה גם רוחו באופן סופי.
הסית' המשכיו לדשדש עד הקרב הגדול הבא בשנת האלף לפני הקרב על יאבין. הג'דיי האמינו כי הסית' הושמדו לחלוטין, אך מעשה היו מספר שורדים. גם הם נשחטו על ידי דארת' ביין אשר ייסד את מסדר הסית' במתכונתו המוכרת וקבע את חוק השניים.
פילוסופיית הסית'

אדוני הסית' מקדישים את עצמם לכעס, זעם ושנאה ובעזרת אלה הם מחזקים את עצמם בצד האפל של הכוח.
הפחד מוביל לכעס. 

כעס מוביל לשנאה. 

שנאה מובילה לכוח. 

כוח מוביל לניצחון. 

הנח לכעסך לזרום דרכך. 

כעסך יעשך חזק. 

כוח אמיתי יגיע רק דרך, 

בחינת גבולות הכעס הפנימי 

הנע בתוכך בל מופרע. 

זעם המתועל דרך כעס הוא בלתי מנוצח. 

הצד האפל של הכוח 

מציע כוח מעבר לכל דמיון. 

הצד האפל חזק מהמואר 

החלשים ראויים לגורלם.
קוד הסית'

המנטרה של הסית' צרופה בבסיס האמונה של אדוני הסית'. קוד זה התפתח במשך אלפי שנים לפני הקרב ביבין, ועמד בבסיסה של כל פילוסופיית הסית'. האמונה הרווחת היא שמקורו באקדמיה של קוריבן עוד בימי הרפובליקה הישנה. למעשה, בעוד שהג'דיי מאמין בטוב המוחלט והיחיד, הסית' מתעמת עם המוחלט וקובע ש"מה שטוב לך הוא לא בהכרח טוב לי" וזהו אחד מהמשפטים בהם השתמש הקיסר לפתות את אנאקין סקייווקר לעבור לצד האפל של הכוח ולהפוך לדארת' ויידר.
שלום הוא תרמית, ישנה רק תשוקה 
 
דרך התשוקה, אני צובר כוח 

דרך כוח, אני צובר עוצמה 

דרך עוצמה, אני צובר ניצחון 

דרך הניצחון, כבלי מתנפצים. 

"הכוח" ישחרר אותי
תת מנטרה של הסית' אומרת: "אל תתן לכעס לסמא אותך אלא תן לו לאכול את כולך, ורק בזכות השנאה תכניע את אויבך"
מאפיינים > עיניים

מאפיין בולט שהבדיל אדון סית' מג'די היה צבע העיניים. כאשר אדוני סית' הגיעו לעוצמה ורמות שנאה וזעם מספיקות, עינייהם החלו לבהוק בצהוב. דוגמה לכך הוא דארת' ויידר אשר עיניו בהקו בצהוב כל פעם שהתרכז בצד האפל, אך כאשר ראה את אשתו האהובה והפסיק להשתמש בזעמו, עיניו חזרו לצבען הרגיל. אדוני סית' יכלו גם להסתיר את צבע עיניהם באמצעות הכוח כפי שעשה פלפטין. דארת' סידיוס הוא מקרה מיוחד כיוון שעיניו תמיד בהקו בצהוב. הסיבה לכך היא שנפשו הושחתה עד היסוד בידי הצד האפל וכל אישיותו הייתה בנויה על זעם, שנאה ורשע טהורים. למרות זאת הוא ידע להסתיר זאת באומנות במשך כל הקריירה הפוליטית שלו, עד להפיכתו לקיסר.  הרוזן דוקו לא שינה את צבע עיניו ולו פעם אחת במהלך הסרטים ורק פעמים ספורות מהלך הסדרה מלחמת המשובטים וזה נבע מיכולתו לדחוק את זעמו שלמד עוד כג'דיי מאסטר. קיילו רן (אשר אינו סית' אך משתמש בצד האפל) לא שינה את צבע עיניו כיוון שהצד המואר עדיין חזק בו. גם סנוק, מנהיגו לשעבר של המסדר הראשון, נותר עם צבע עיניו המקורי.
מאפיינים > לבוש

כיוון שלסית' ולג'דיי עבר משותף, לבושם היה די דומה עד זהה לחלוטין. בעוד שהג'דיי נהגו ללבוש את בגדיהם המסורתיים ולעטות עליהם את הברדס ולהורידו לעיתים תכופות, הסית' נהגו ללבוש רק ברדס ארוך כאורך גופם ובדרך כלל לא נהגו להוריד את ברדסם מראשם. כמו כן, צבע הלבוש של הסית' הוא שחור תמיד, בעוד שהג'דיי נוטים לצבעים שונים אך בהירים יותר כדוגמת אובי ואן קנובי שלבושו היה לבן או אנאקין סקייווקר שלבושו היה כמעט שחור לחלוטין.
מאפיינים > יכולות כוח

אדוני הסית' היו מיומנים בשימוש בחרבות אור שצבען היה תמיד אדום. אדוני הסית' השתמשו גם ביכולות נפוצות אחרות כמו שליטה במחשבות, טלקינזיס, טלפתיה, חניקת כוח, חיזוי העתיד ובנוסף בכמה יכולות ייחודיות רק להם וביניהן:
ברקי כוח - אדוני סית' היו מסוגלים להוציא מידיהם ברקי חשמל רבי עוצמה שהיו משתקים את היריב ומסבים סבל רב לעיתים אף מביאים למותו. המשתמש הידוע ביותר ביכולת זו הוא דארת' סידיוס שהוא ככל הנראה בעל עוצמת הברקים הגבוהה בהיסטוריה.
הג'דיי הידוע היחיד שידע להשתמש ביכולת הזאת 
הוא הג'דיי פלו קון.
סערת כוח (אגדות מלחמת הכוכבים) - יכולת המתוארת באגדות מלחמת הכוכבים ותמציתה לגרום להפרעות קשות בכוח אשר יובילו לקריעת מרחב הזמן ויובילו להיווצרות חורים שחורים ותופעות קיצוניות דומות, על מנת להעביר עצמים במהירות דרך מרקם המרחב-זמן. (מעין טלפורטציה).
שאיבת כוח (אגדות מלחמת הכוכבים) - אדוני סית' מסוימים ובראשם דארת' נייהלוס היו מסוגלים לשאוב את כוחה של נשמת אויבם ונצלה לטובתם. בכל היו מרוויחים כוח נוסף וגם מחסלים את הקורבן. מיכולת זו מנבעה היכולת המסובכת הרבה יותר לשאוב עוצמה מכוכבים שלמים. גם דארת' סידיוס בפרק 9 יכול לשאוב כוח.
מאפיינים > שוני אידאולוגי

חוץ מחילוקי הדעות הרווחים בכל חברה והגחמות האישיות של כל אחד ואחת מהם, שרר גם שוני אידאולוגי עמוק בין חברי המסדר.
חלק ניכר מחברי המסדר היו ג'דיי אפלים, ג'דיי רגילים אשר הרשו לעצמם ללמוד גם את הצד האפל, אך לא להשתמש בו. אך עקב טבעו המשחית של הצד האפל וכוחו הרב, כל ג'דיי אפל היה מוצא את עצמו במהרה כסית' מן השורה.
היו סית' אשר עשו את הדרך ההפוכה. אשר סירבו להשתמש בכל כוחות האופל או להישמע לכל אידאולוגיית ופילוסופיית הסית'. היו גם כאלה שפשוט למדו אספקטים של הצד המואר ועל כן הם נקראו "סית' מוארים" (Light Sith). הסית' הללו ניהלו את עצמם בסתר והחביאו את דעותיהם, כיוון שאחרת נחשבו בוגדים. רבים מאלו שהתגלו (באמצעות הפרעות בכוח) נרדפו וחוסלו על מנת לטהר את המסדר מאלו שסרו מדרכו. דוגמאות לכך ניתן לראות במשחקי הרפובליקה הישנה.
חוק השניים > בקאנון החדש

בסדרה המצוירת מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, מאסטר יודה יוצא אל הכוכב מורבאנד (קוריבאן באגדות מלחמת הכוכבים) עקב קריאה של הכוח. הוא עולה אל קברו של דארת' ביין ורוחו הספק מלאכותית נגלית אליו  במהלך שיחתם אנו מבינים כי הוא הסית' ששרד את הקרב בו הובסו לפני אלף שנים וכי הוא ייסד את חוק השניים.