stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'וקוטקה
הערות שוליים

↑  Chukotka Autonomous Okrug, Russia, THE NORTHERN FORUM
↑  "מקלטים" בקרח, על המשמר, 9 בנובמבר 1970
↑  בית הספר ביארנגה, קול העם, 30 ביוני 1961
↑  חרושצ'וב מבטיח להוציא את הטילים מקובה, למרחב, 29 באוקטובר 1962
↑  נחום טרדאי, ‏אברמוביץ נאבק בנזארוב על נשיאות אוטונומיית צ'וקוטקה, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2000
↑  האקונומיסט, "ברוסיה קורים דברים מכוערים מאוד", באתר הארץ, 28 במאי 2004
↑  נטלי נוגאירד, רומן אברמוביץ' מלך צ'וקוטקה, באתר הארץ, 22 במאי 2003
↑  רוסיה תחקור "התנהגותו המוסרית" של איל ההון אברמוביץ', בעלי צ'לסי, באתר הארץ, 31 בינואר 2004
↑  שירות רויטרס, ‏אברמוביץ פרש מכהונת מושל מחוז במזרח סיביר, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2006
↑  שירות רויטרס, ‏פוטין דחה בקשת אברמוביץ' לחדול מלשמש כמושל מחוז, באתר גלובס, 22 בינואר 2007
↑  לוק הארדינג, במגרש הביתי של רומן אברמוביץ', באתר הארץ, 21 במאי 2008
↑  רובין פקסטון, הזהב של רוסיה  נוצץ מתמיד, באתר הארץ, 10 בפברואר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, טוב זהב מכסף: רומן אברמוביץ' ישלם 400 מיליון דולר עבור 40% מחברת הכרייה הרביעית בגודלה ברוסיה, באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2007
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555260105171  GND: 4404420-3  LCCN: n82167588  MusicBrainz: 978b67a8-46e3-4718-984f-5d997eed9913  VIAF: 143096307   WorldCat (עם VIAF): 143096307
מקראת הזהב

| --- | --- |

דף מתוך כתב-יד מאויר של "מקראת הזהב"
 Legend of the Doubting Bakery Woman 
 מידע כללי
 מאת:  יעקובוס דה ווראגין 
 שפת המקור:  לטינית של ימי הביניים 
 סוגה:  פרוזה, אוסף סיפורים קצרים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1298 
 
מקראת הזהב או אגדת זהב (Legenda aurea או Leggenda aurea, בהתאם) הוא שם אוסף מעשיות הגיוגרפי על חיי הקדושים של הכנסייה הקתולית. את הספר חיבר וערך הארכיבישוף של ג'נובה, יעקובוס דה ווֹראג'ינֶה (Jacobus de Voragine 1230-1298) (אנ'), בשנת 1265 בקירוב, והוא זכה לתפוצה נרחבת בימי הביניים המאוחרים.
הספר דן בהסבר שמותיהם של הקדושים, תולדות חייהם, הניסים והגבורות שביצעו במשך חייהם, מותם, תיאור המרטיריום של אלו שהוצאו להורג, והניסים שהם או שרידיהם ביצעו לאחר מותם. במקור נכללו בו 177 פרקים המסודרים לפי לוח השנה, ובו נקרא כל יום בלוח השנה על שמו של קדוש, ותוכנם סיפורי קדושים מעונים, ועיונים במשמעות דינים נוצריים שונים.
הספר כתוב בשפה לטינית פשוטה ויחסית קלה להבנה, תוכנו הרפתקני ומלהיב, וצורת הכתיבה מושכת. מסיבות אלו, הספר הפך לרב-מכר לאורך ימי הביניים ואף לאחריו. יש הסבורים שתפוצתו הייתה אף גדולה מתפוצת התנ"ך באותה תקופה. במשך הזמן הורחב הספר בסיפורי קדושים נוספים, תורגם לשפות רבות, ועם המצאת הדפוס הודפס במהרה במהדורות רבות.
הספר אומנם מושך לקריאה עקב סיפורי המעשים וההרפתקאות, אך מאידך גיסא, ההסברים לשמות הקדושים ולמעשיהם לא תמיד מתיישבים עם הידוע עליהם במחקר. לדוגמה, הוא מפרש את שמה של קתרינה הקדושה כמורכב משתי מילים catha שפירושו "הכל" ו-ruine שפירושו "הריסות", כי קדושתה של קתרינה מסוגלת להרוס את כל ארמונותיו של השטן. להסבר זה אין כמובן שום קשר עם המציאות. רוב התיאורים ההיסטוריים אינם נסמכים על מקורות מהימנים כלשהם, ולגבי חלק מהקדושים, אין שום הוכחה שאכן היו קיימים. רק במאה ה-16 הכירו כי אין לספר זה ערך היסטורי רב, ושהוא בעיקר ספר אגדות.
למרות זאת, לספר יש חשיבות גדולה עקב השפעתו העצומה על תולדות האמנות וחקר הקדושים וכן בתחום חוקרי ספרות ימי הביניים. לדוגמה, פרסקות וציורים רבים של ימי הביניים מתארים אירועים שלולא מקראת הזהב לא ניתן היה לדעת מה מתואר בהם, ומי הקדושים המופיעים בהם. לדוגמה, בעקבות הספר אנו יודעים שקדושה המחזיקה גלגל שיניים (לעיתים שבור) בידיה היא קתרינה הקדושה. המחבר שאב את מקורותיו מסופרים אחרים של ימי הביניים שכתבו תולדות קדושים ומרטירים, מהמיתולוגיה היוונית (למשל, הוא מתאר את יהודה איש קריות כרוצח אביו ונושא את אמו לאישה - כמו אדיפוס) וגם מדמיונו הפורה.
שמו הלטיני של הספר הוא Legenda aurea. אפשר לתרגם את המילה Legenda הן כ"מקראה" והן כ"אגדה". אומנם במקורות מסוימים מתורגם בטעות שמו של הספר ל"אגדת הזהב", אך במקרה הזה התרגום הנכון הוא "מקראה" היות שהספר עסק, בעיני הקוראים של ימי הביניים, באירועים אמיתיים שאכן התרחשו וחובה להכירם, ולא בסיפורי אגדות שנועדו רק לשעשע.
גלריה

פרט מפרסקו מהמאה ה-15 המציג את הארכיבישוף יעקובוס דה וורג'ינה אוחז את ספרו "מקראת זהב", לצד סצנת צליבת ישו
תרגום לעברית

קטעים מתוך Legenda Aurea (אגדת הזהב), הוצאת האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשכ"ט
הספרייה הנשיאותית על שם דונלד טראמפ

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  ספרייה נשיאותית
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  הארכיון הלאומי של ארצות הברית
 
 אתר האינטרנט של הספרייה
 
הספרייה הנשיאותית על שם דונלד טראמפ (באנגלית: Donald J. Trump Presidential Library) היא הספרייה הנשיאותית, שתנציח את שמו ואת מורשתו של נשיאה ה-45 של ארצות הברית, דונלד טראמפ.
ב-20 בינואר 2021, ביומו האחרון של טראמפ כנשיא ארצות הברית הוכרז כי תקום ספרייה נשיאותית על שמו, בדומה לקודמיו בתפקיד. אך נכון לספטמבר 2021 טרם הוכרזו תוכניות רשמיות להקמת הספרייה.
תוכניות הבנייה

כמו בספריות נשיאותיות אחרות, יש צורך לממן ולמצוא מבנה עבור הספרייה עוד לפני שהארכיון הלאומי של ארצות הברית ייקח את הספרייה תחת חסותו.
על פי וושינגטון פוסט, בשבוע האחרון של כהונתו טראמפ ואנשיו תכננו להקים ספרייה ומוזיאון בפלורידה שתנוהל על ידי סגן ראש הסגל של הבית הלבן לשעבר, דן סקאבינו. על פי התוכנית הספרייה תוקם בעזרת מימון של כ-2 מיליארד דולר מתומכיו של הנשיא לשעבר.
ביקורת

התייחסות נוספת של העיתון לספרייה על שמו של טראמפ הייתה כאשר מבקר האדריכלות והאומנות של העיתון, פיליפ קניקוט טען כי לא מומלץ לבנות את הספרייה מאחר שקיים חשש כי טראמפ ישתמש בספרייה על מנת להלבין ולהאדיר את תדמיתו. אך טענתו של קניקוט ספגה ביקורת ונשללה על ידי אחד מתומכיו הבולטים של טראמפ, ראש לימבו.
אתר פרודי עוד לפני האתר הרשמי של הספרייה. באתר הפרודי מתואר כי הספרייה תיחנך לצד תערוכה לזכרם של הנפטרים האמריקאים במגפת הקורונה ותכלול תערוכת נשק קבועה, בנוסף לכך תוקם במקום גלריה בה יוצגו ציוצים מחשבון הטוויטר של הנשיא לשעבר.
הערות שוליים

↑  "Home | Donald J. Trump Presidential Library". www.trumplibrary.gov. נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wolf, Zachary B. (19 בינואר 2021). "The President might want Trump World, but he needs a real library". CNN. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rucker, Philip; Dawsey, Josh; Parker, Ashley (16 בינואר 2021). "Trump to flee Washington and seek rehabilitation in a MAGA oasis: Florida". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kennicott, Philip (28 בינואר 2021). "Trump wants a library. He must never have one". Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aggarwal, Mayank (5 בפברואר 2021). "Trump supporters furious over column saying ex-president shouldn't have presidential library". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יובל פלוטקין, הפלרטוטים של אובמה והספרייה של טראמפ, באתר ynet, 23 בנובמבר 2020
| דונלד טראמפ |
| --- | --- | --- |
| הורים | פרד טראמפ • מרי טראמפ |  |
| אחים | מריאן טראמפ • פרד טראמפ (הבן) • אליזבת טראמפ • רוברט טראמפ |  |
| נשים | איוונה טראמפ • מרלה מייפלס • מלאניה טראמפ |  |
| ילדים | איוונקה טראמפ (הנשואה לג'ארד קושנר) • דונלד טראמפ ג'וניור • אריק טראמפ • טיפאני טראמפ • בארון ויליאם טראמפ |  |
| אירועים במהלך כהונתו הראשונה כנשיא ארצות הברית | השבעתו הראשונה לנשיאות (2017) • עסקת הנשק האמריקאית–סעודית (2017) • התקיפה האמריקאית בסוריה (2017) • נאום ירושלים (2017) • פסגת ארצות הברית – קוריאה הצפונית בסינגפור (2018) • העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים (2018) • פסגת האנוי (2019) • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן (2019) • הפסגה באזור המפורז הקוריאני (2019) • הליך הדחתו (2019) • התקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד (2020) • עסקת המאה (2020) • מגפת הקורונה בארצות הברית (2020) • רצח ומחאות ג'ורג' פלויד (2020) • הסכמי אברהם (2020) • הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 • ההסתערות על הקפיטול (2021) • הליך הדחתו ומשפט ההדחה השני (2021) • השבעתו לנשיאות (2025) |  |
| דברים בבעלותו או על שמו | ארגון טראמפ • מגדל טראמפ העולמי • בניין טראמפ • מגדל טראמפ • הספרייה הנשיאותית על שמו • רמת טראמפ • מיס תבל • מיס ארצות הברית • נאופלפה דונלדטראמפי • לרשימת עסקיו המלאה |  |
| ספריו | טראמפ: האמנות שלי – איך לעשות עסקים (1987) •  טראמפ: להישרד בצמרת (1990) • טראמפ: אמנות הקאמבק (1997) • אמריקה שמגיעה לנו (2000) • איך להתעשר (2004) • הדרך לפסגה (2004) • טראמפ 101 (2006) • רוצים שתהיו עשירים: שני אנשים - מסר אחד (2006) • לחשוב בגדול - להצליח בגדול: בעסקים ובחיים (2007) • תחשוב כמו מנצח (2009) • מגדל טראמפ (2011) • אמריקה הנכה (2015) |  |
| אחר | אש וזעם • פרשת טראמפ–אוקראינה • דו"ח מולר • מחאות נגד דונלד טראמפ • טראמפיזם |  |
ולדימיר גולנישצ'ב

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1856 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 באוגוסט 1947 (בגיל 91) ניס, צרפת 
 שם לידה:  Владимир Семёнович Голенищев 
 ענף מדעי:  אגיפטולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הרוסי אורתודוכסי של ניס 
 מקום לימודים:  הפקולטה למזרחנות של אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  אוניברסיטת קהיר 
 
ולדימיר סמיונוביץ' גולנישצ'ב (ברוסית: Владимир Семёнович Голенищев; ‏29 בינואר 1856, סנקט פטרבורג, רוסיה – 5 באוגוסט 1947, ניס, צרפת) היה מראשוני האגיפטולוגים הרוסים, ובעל הישגים רבים.
ביוגרפיה

גולנישצ'ב היה ממשפחת אצילים עתיקה ועשירה, על בני המשפחה נמצא גם המצביא הרוסי מיכאיל קוטוזוב.[דרושה הבהרה] הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בין השנים 1884–1885 ארגן ומימן את החפירות הארכאולוגיות בוואדי חמאמאת (אנ') במצרים העליונה צפונית לתבאי. בהמשך בין השנים 1888–1889 חקר את האתר בתל אל-מסחותה.
במרוצת שני העשורים לאחר מכן נסע למצרים יותר משישים פעמים. במסעותיו אלה רכש והביא לרוסיה אוסף גדול של יותר מששת אלפים פריטי עתיקות מצריים. בין רכישותיו נכללו גם הפפירוס המתמטי של מוסקבה, הפפירוס מגילת ון אמון אותו רכש בקהיר בשנת 1891, האונומסטיקון של אמנופה ומבחר מדיוקנאות המומיות מפיום. הוא פרסם את הפפירוס שנקרא "הפפירוס מארמיטאז" וכן את הטקסט "נבואת נפרטי". שני פריטים אלה הם חלק מאוסף המוזיאון ארמיטאז' בסנקט פטרבורג. בשנת 1891 פרסם את הקטלוג המקיף המלא הראשון של האוסף המצרי בארמיטאז'.
בשנת 1909 מכר גולנישצ'ב את אוספו למוזיאון פושקין במוסקבה ועבר להתגורר במצרים. בגלל המהפכה הרוסית שהתרחשה בשנת 1917, גולנישצ'ב לא חזר יותר לרוסיה. הוא התגורר בניס שבצרפת ובקהיר. הוא ייסד באוניברסיטת קהיר את המחלקה לאגיפטולוגיה והחזיק במשרת ראש המחלקה בין השנים 1924–1929. בנוסף החזיק במשרה במוזיאון המצרי בקהיר שם עסק בקטלוג פפירוסים בכתב היראטי.
גולנישצ'ב נפטר בגיל 91 בניס. חלק ממסמכיו נמצאים היום במכון גריפית' (Griffith Institute) באוקספורד.
קלווין סמית

קלווין סמית' (באנגלית: Calvin Smith; נולד ב-8 בינואר 1961) הוא אצן עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בריצת שליחים 4x100 מטר, פעמיים ברציפות אלוף עולם בריצת 200 מטר ושיאן עולם בריצת 100 מטר (9.93 שניות).
סמית היה אחד הספרינטרים הגדולים בשנות ה-80 שחי בצלו של קרל לואיס, מגדולי הספורטאים במאה ה-20.
ביוגרפיה

קלווין נולד בבולטון מיסיסיפי. הוא בוגר אוניברסיטת אלבמה.
באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכה סמית במדליית זהב בריצת 4x100 מטר בתוצאה של 38.70 שניות ובמדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.26 שניות.
ביוגרפיה > שיא עולם ראשון

בתחרות אתלטיקה שנערכה בקולורדו ספרינגס, קולורדו ב-3 ביולי 1983 קבע סמית בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 9.93 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-15 שנים של ג'ים היינס (9.95 שניות), שני שיאים אלו ניקבעו בגבהים.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה סמית ב-3 מדליות, שתיים זהב ואחת כסף. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.14 שניות, לפני בן ארצו אליוט קואו (20.41 שניות) ושיאן העולם פייטרו מניאה מאיטליה (20.51 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.86 שניות, לפני איטליה שקבעה שיא לאומי חדש של 38.37 שניות וברית המועצות (38.41 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.21 שניות, אחרי קרל לואיס (10.07 שניות) ולפני אמיט קינג (10.24 שניות) שלושתם מארצות הברית.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות אתלטיקה שנערכה בציריך, שווייץ היה סמית לאתלט הראשון בעולם שירד מתחת ל-10 שניות (9.97 שניות) בריצת 100 מטר ומתחת ל-20 שניות בריצת 200 מטר (19.99 שניות) בערב אחד.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה סמית במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.83 שניות, לפני ג'מייקה (38.62 שניות) וקנדה (38.70 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 זכה סמית במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.16 שניות, בקרב צמוד ביותר לפני ג'יל קנרבה מצרפת שקבע אותה תוצאה 20.16 שניות וג'ון רג'יס מבריטניה (20.18 שניות) והצליח להגן על תוארו.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סמית במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.99 שניות. למעשה, הוא סיים במקום הרביעי אחרי בן ג'ונסון (9.79 שניות, שיא עולם חדש שניפסל), לואיס (9.92 שניות, שיא עולם חדש שאושר) ולינפורד כריסטי (9.97 שניות). שלושה ימים לאחר מכן, ג'ונסון ניתפס באימרוץ ולכן ניפסל והושעה מיידית. ריצה זו כונתה בפי העיתונאים כריצה "המלוכלכת ביותר" במשחקים האולימפיים, לאחר שלואיס הודה לאחר שנים כי גם הוא יצא חיובי בשימוש בממריצים אסורים במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה ובשתן של כריסטי נימצאו מטבוליטים של חומרים אסורים. מבין חמשת האצנים הראשונים בריצה זו סמית היה היחידי שמעולם לא ניתפס באימרוץ. הוא אמר שהוא היה צריך לקבל את מדליית הזהב. בנוסף, הוא וחבריו נפסלו בשלב המוקדמות בריצת שליחים 4x100 מטר.
בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה בהוואנה קובה בשנת 1992 זכה סמית במדליית זהב בריצת 4x100 מטר (38.48 שניות) ובמדליית ארד בריצת 100 מטר (10.33 שניות).
שיאיו האישיים

ריצת 100 מטר: 9.93 שניות (3 ביולי 1983) שיא עולם, החזיק מעמד 5 שנים.
ריצת 200 מטר: 19.99 שניות (24 באוגוסט 1983)
הערות שוליים

↑  1983 World Championships in Athletics
↑  1987 World Championships in Athletics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14251550
זיכרון גורלי (סרט, 1990)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  We Can Remember It for You Wholesale 
 בימוי:  פול ורהובן 
 הופק בידי:  אנדרו ג'. ואג'נה, מריו קאסר, רונלד שוסט 
 תסריט:  דן אובאנון, רונלד שוסט, פיליפ ק. דיק, גרי גולדמן, גרי גולדמן, Jon Povill 
 עריכה:  פרנק ג'י אוריוסטה 
 שחקנים ראשיים:  ארנולד שוורצנגר (Douglas Quail) רוזמרי דאנסמור רוברט פיקארדו Lycia Naff (Mary) Priscilla Allen רוברט קוסטנזו רוני קוקס מיקי ג'ונס אנה לוקהארט Kamala Lopez שרון סטון מארק אלאימו ריי בייקר דין נוריס מייקל איירונסייד רוי ברוקסמית' מרשל בל מל ג'ונסון דביי לי קרינגטון רייצ'ל טיקוטין 
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית' 
 צילום:  ג'וסט וקאנו 
 מדינה:  ארצות הברית, מקסיקו 
 חברת הפקה:  Carolco Pictures, StudioCanal 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 ביוני 1990
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט הרפתקאות, סייברפאנק 
 מקום התרחשות:  מאדים 
 תקציב:  65 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   totalrecall
 פרסים:  2 פרסי סאטורן לתלבושות ולסרט המדע בדיוני הטוב ביותר לשנת 1990
 דף הסרט ב־IMDb
 
זיכרון גורלי (באנגלית: Total Recall) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מדע בדיוני משנת 1990 בכיכובם של ארנולד שוורצנגר ושרון סטון, ובבימויו של פול ורהובן. הסרט מבוסס על סיפור קצר של פיליפ ק. דיק, "We Can Remember It for You Wholesale". הסרט היה בין הסרטים שוברי הקופות בארצות הברית באותה שנה, וזכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.
צוות שחקנים

ארנולד שוורצנגר - דאגלס קוויד/האוזר
שרון סטון - לורי קוויד
רייצ'ל טיקוטין - מלינה
רוני קוקס - וילוס קוהאגן
מייקל איירונסייד - ריכטר
מרשל בל - ג'ורג'/קואטו
מל ג'ונסון - בני
רוי ברוקסמית' - ד"ר אדג'מר
ריי בייקר - בוב מקליין
מייקל צ'מפיון - האלם
רוזמרי דאנסמור - ד"ר רנטה לאל
ראו גם

זיכרון גורלי (סרט, 2012) - רימייק לסרט המקורי
גרנד אול אופרי

דולי פרטון מופיעה בגרנד אול אופרי ב-2005
אולם המופעים הנוכחי של גרנד אול אופרי בנאשוויל, טנסי
גרנד אול אופרי (באנגלית: The Grand Ole Opry) הוא מופע שבועי של מוזיקת קאנטרי אמריקאית בנאשוויל, טנסי, המשודר בשידור חי ברדיו ובטלוויזיה בארצות הברית בכל שבת בערב.
המופע נוסד ב-28 בנובמבר 1925 על ידי ג'ורג' די. היי (אנ') כ"ריקוד אסם" (אנ') בן שעה ברדיו WSM (אנ'). נכון ל-2022, המופע בבעלות ומופעל על ידי "Opry Entertainment" שהיא חטיבה עסקית של תאגיד Ryman Hospitality Properties (אנ'). זוהי תוכנית המוזיקה הוותיקה ביותר ברדיו בהיסטוריה של ארצות הברית. המופע מוקדש לכבוד מוזיקת הקאנטרי וההיסטוריה שלה. ה"אופרי", בכינויו המקוצר, מציג שילוב של זמרים מפורסמים ומובילי מצעדים עכשוויים שמבצעים מוזיקת קאנטרי, בלוגראס, אמריקנה, פולק וגוספל, כמו גם הופעות קומיות ומערכונים. הוא מושך אליו מאות אלפי מבקרים מרחבי העולם ומיליוני מאזינים.
היסטוריה

במשך השנתיים הראשונות נקרא שידור הרדיו "ריקוד האסם. השם "גראנד אול אופרי" הושמע לראשונה ברדיו ב-10 בדצמבר 1927. באותה תקופה, שודרה ברשת NBC Red, תוכנית של מוזיקה קלאסית ובה מבחר מהאופרה הגדולה (אנ'), ולאחריה תוכנית ריקוד האסם. באותו ערב, כשהציג המנחה ומנהל תחנת הרדיו WSM, ג'ורג' די. היי, את האמן המופיע הראשון בערב, דפורד ביילי (אנ'), הוא אמר את המילים הבאות: "בשעה האחרונה אנחנו מאזינים למוזיקה בעיקר מה-Grand Opera, אבל מעתה נציג את 'The Grand Ole Opry'". הדיבר הראשון שקבע היי לאמנים שהופיעו ב"אופרי" היה: "Keep her down to earth, boys!", במשמעות של להופיע עם המוזיקה האהובה והפופולרית ולא לנסות להתחכם.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 החל המופע לגייס אנשי מקצוע והתרחב למופע ארוך שנמשך ארבע שעות. תחנת WSM הפכה את התוכנית למסורת מוזיקלית במוצאי שבת בכמעט 30 מדינות בארצות הברית. בשנת 1939, עלתה לראשונה התוכנית לשידור כלל ארצי ברשת הרדיו NBC שנחשבה באותה עת לרשת הרדיו הגדולה והפופולרית ביותר בארצות הברית. ב-1943 עבר מופע האופרי לבית קבע - אודיטוריום רימן (אנ'). ככל שהתפתחה חשיבות ומעמד האופרי, כך גם העיר נאשוויל, הפכה ל"עיר המוזיקה" של ארצות הברית.
עד 1938 המוזיקה שנוגנה ב"אופרי" הייתה בעיקר אינסטרומנטלית. עלייתם של הזמר והמוזיקאי רוי אקאף (אנ') ושל להקת ה-Smoky Mountain Boys, ששילבו שירה במוזיקה, הביאה לשינוי מוזיקלי משמעותי במופע. מיד אחריהם בלטו במופע המוזיקאים רד פולי (אנ'), ארנסט טאב (אנ') והאנק ויליאמס. ב-1940 החלה להופיע ב"אופרי" הקומיקאית מיני פרל (אנ') שהמשיכה להופיע במופע במשך 50 השנים הבאות.
מאז 1974, משודרת התוכנית מאולם Grand Ole Opry House, ביתו הנוכחי של המופע ממזרח למרכז העיר נאשוויל. בין השנים 1999–2020 התקיימה גיחה של שלושה חודשים בכל שנה חזרה לאודיטוריום רימן. בנוסף לתוכניות הרדיו הקבועות, שודרו הופעות באופן ספורדי בטלוויזיה. נכון ל-2022, שותפת הטלוויזיה של אופרי היא רשת Circle (אנ') - רשת ריבוי שידורים דיגיטלית שנמצאת בבעלות חלקית של "Ryman Hospitality Properties", ומשדרת חלקים מההופעה החיה במוצאי שבת באופן לא סדיר.
ב-1992 צורפה התוכנית להיכל התהילה של הרדיו בארצות הברית.
חברות

אמנים המופיעים בתדירות גבוהה בגרנד אול אופרי עשויים להיות מצורפים כ"חברים". הנהלת המופע יוזמת את הזמנת החבר החדש על ידי חבר ותיק בזמן הופעה חיה ומעמד הקבלה לחברות נערך מספר שבועות מאוחר יותר כשהחבר החדש נושא נאום ברכה ומופיע. החברות ב"אופרי" היא אחד מההישגים הבולטים שיכולים לזקוף לעצמם אמני מוזיקת הקאנטרי. החברות מקבילה במידה מסוימת ל"היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי" (אנ') ואמנים שהוזמנו ל"חברות" באופרי ממשיכים להופיע במופע ומחזיקים בחברות עד יום מותם.
הערות שוליים

1 2 3  GRAND OLE OPRY, אתר היכל התהילה של הרדיו בארצות הברית
1 2 3 4  גרנד אול אופרי בספריית הקונגרס האמריקאי (באנגלית)
↑  MINNIE PEARL ביוגרפיה באתר מוזיאון היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי (באנגלית)
↑  Membership, באתר הרשמי של גרנד אול אופרי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810537920805606  BIBSYS: 90786237  BnF: cb171644954 (data)  GND: 4550190-7  LCCN: n80050011  VIAF: 175788511   WorldCat (עם VIAF): 175788511 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המנון עיראק

| --- | --- |
 מדינה:  עיראק עיראק
 שפה:  ערבית
 מילים:  איבראהים טוקאן
 לחן:  מוחמד פליפל
 תאריך מעמד רשמי:  ראו בגוף הערך
 ‏האזנהקובץ:Iraqi national anthem, performed by the U.S. Navy Band.wav‏Ⓘ‏
 
השיר מולדתי (בערבית: موطني, בתעתיק לעברית: מָוְּטִנִי) הוא ההמנון הלאומי של עיראק. השיר נכתב על ידי המשורר הפלסטיני אבראהים טוקאן (إبراهيم طوقان) בשנת 1934 לערך, והולחן על ידי מוחמד פליפל (محمد فليفل). השיר  הפך דה פקטו להמנון הלאומי של עיראק וכן להמנון העם הפלסטיני, ומאוחר יותר זוהה באופן בלתי-רשמי כהמנון גם בסוריה ובאלג'יר, לתמיכה בעם הפלסטיני. עם השנים צבר השיר פופולריות רבה בעולם הערבי.
ההמנון בתקופת סדאם חוסיין

במהלך תקופת כהונתו של סדאם חוסיין כנשיא עיראק, בשנים 1979-2003, שימש השיר ארד אלפוראתיין (בערבית: أرض الفراتين, בתעתיק מדויק לעברית: ארצ' אלפראתין, בתרגום חופשי: "ארץ שני הנהרות") כהמנון הלאומי הרשמי של המדינה. השיר נכתב על ידי שפיק אל-כמאלי והולחן על ידי המלחין הלבנוני הנודע ואליד ג'ורג'ס ע'ולמיה. לאחר שסדאם חוסיין איבד את השלטון במדינה, אומץ השיר "מולדתי" מחדש כהמנון הלאומי הרשמי של עיראק, על מנת להתנער מסמלי משטר הבעת' של חוסיין. עם זאת, ההמנון הישן עדיין נמצא בשימוש באופן בלתי-רשמי.
ראו גם

דגל עיראק
סמל עיראק
הערות שוליים

↑  Iraqi National Anthems
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 40953df7-772e-44d8-a9f9-4c78f0112dfd
רחוב 155

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  מנהטן 
 
 קואורדינטות:  40°49′52″N 73°56′32″W﻿ / ﻿40.8312°N 73.9422°W﻿ / 40.8312; -73.9422
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מנהטן מוגדלת) רחוב 155(למפת מנהטן רגילה) רחוב 155  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב 155 (באנגלית: 155th Street) הוא רחוב חוצה מזרח-מערב, המפריד בין שכונות הארלם לוושינגטון הייטס, ברובע מנהטן, ניו יורק. זהו הרחוב הצפוני ביותר מבין 155 רחובות חוצי העיר שהופיע בתוכנית חברי הוועדה משנת 1811, שהגדירה את רשת הרחובות הממוספרים במנהטן. הרחוב מורכב מ"קטע חשוב" המהווה עורק ראשי באזור, וכן "קטע משני" שבשימוש מופחת.
החלק ה"חשוב" של רחוב 155 מתחיל בווסט סייד (אנ') שבריוור סייד דרייב (אנ'), החוצה את רחוב ברודוויי, שדרת אמסטרדם ושדרת סט. ניקולס (אנ'). בסט. ניקולס פלייס, השטח יורד בתלילות, ויוצר את הצוק של קוגן (אנ'). רחוב 155 נישא על ויאדוקט רחוב 155 (אנ') באורך 490 מטרים, נקודת ציון עירונית שנבנתה ב-1893, המשתפלת לכיוון נהר הארלם, ממשיכה אל גשר סכר מאקומבס, חוצה (אך לא מצטלבת) את הארלם ריבר דרייב (אנ'). קטע נפרד, לא מחובר, של רחוב 155 עובר מתחת לווידוקט, ומחבר את שדרת ברדהורסט והארלם ריבר דרייב.
הרכבת התחתית של ניו יורק משרתת את החלק הגבוה של רחוב 155 ברחוב 155/סט. שדרת ניקולס על קו השדרה השמינית של ה-IND והחלק הנמוך ברחוב 155/שדרות פרדריק דאגלס על קו ה-IND Concourse.
נקודות עניין

הייברידג' פארק (אנ') – ממוקם על גדות נהר הארלם ליד הקצה הצפוני ביותר של מנהטן, בין רחוב 155 ורחוב דיקמן.
מגרשי פולו (אנ') - הגלגול השני והשלישי (האחרון) של האצטדיונים המפורסמים מוקמו בשדרה ה-8 של אז מ-1911 עד 1963, בקוגן'ס הולו בצד הצפוני של הווידוקט. במהלך חייו, זה היה ביתם של קבוצות הבייסבול ניו יורק ג'איינטס (אנ') (1911–1957), ניו יורק יאנקיז (1913–1922) וניו יורק מטס (1962–1963), והניו יורק ג'איינטס (1925–1955) וקבוצת הכדורגל ניו יורק ג'טס (1960–1963).
פארק ראקר (אנ') - ממוקם בשדרת פרדריק דאגלס, ראקר פארק הוא אחד ממקומות המפלט המובילים לכדורסל רחוב, וליגת הקיץ שלו הייתה נקודת ההשקה עבור שחקני NBA רבים.
האגודה ההיספאנית של אמריקה (אנ') - מוזיאון לאמנות וחפצי אומנות ספרדית, פורטוגזית ולטינית אמריקאית, כמו גם ספרים וכתבי יד נדירים וספריית מחקר, הממוקמת בשורת אודובון (אנ').
בית הקברות ומאוזוליאום של כנסיית השילוש הקדוש (אנ'), בצד הדרומי של רחוב 155 בין ברודוויי וריברסייד דרייב.