stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גולה אלקנטרה
הערות שוליים

↑  steemit, Gorges of Alcantara - Le gole dell'Alcantara
דגל בונייר

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 קבלת מעמד רשמי:  11 בדצמבר 1981
 מוטיבים עיצוביים:  כוכב, שושנת הרוחות 
 שם המעצב:  ויטני סמית
 
דגל בונייר כולל משולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב. בין המשולשים מצוי פס לבן שבמרכזו מצפן שחור שבו כוכב אדום בן שישה קצוות.
המשולש הצהוב מסמל את השמש והכחול מסמל את הים הקריבי. הפס הלבן מסמל את השמים. הצבעים אדום, לבן וכחול מסמלים גם את הנאמנות של בונייר להולנד, שאלו הם צבעי דגלהּ. המצפן השחור מסמל את תושבי האי, אשר הגיעו אליו מכל קצווי הארץ. הכוכב בן שישה קצוות מסמל את ששת האיים המקוריים שהיו חלק מהאנטילים ההולנדיים: בונייר, ארובה, קורסאו, סאבא, סנט מארטן וסנט יוסטטיוס.
הדגל עוצב בעצתו של הוקסילולוג ויטני סמית.
ראו גם

דגל האנטילים ההולנדיים
גטר יאני

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1993 (בת 31) טאלין, אסטוניה 
 מוקד פעילות:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אסטונית 
 חברת תקליטים:  Moonwalk Records 
 פרופיל ב-IMDb
 
גטר יאני (באסטונית: Getter Jaani; נולדה ב-3 בפברואר 1993) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה

יאני נולדה בטאלין.
ב-2009 השתתפה בעונה השלישית של "Eesti otsib superstaari", הגרסה האסטונית של אמריקן איידול שם הייתה במקום הרביעי.
השתתפותה בתוכנית הובילה לקבלת תפקיד שארפיי בהפקה האסטונית של היי סקול מיוזיקל.
היא ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2011 עם השיר Rockefeller Street, היא עלתה לגמר התחרות אך בגמר הייתה במקום ה-24.
באותה שנה גם לקחה חלק בגרסה האסטונית של "רוקדים עם כוכבים".
באירוויזיון 2012 הציגה את הניקוד של אסטוניה.
ב-2013 שיחקה את סנדי במחזמר גריז.
ב-2014 יצא האלבום שלה "DNA".
גארי או'שונסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 
גארי או'שונסי (באנגלית: Gary O'Shaughnessy) הוא זמר ומוזיקאי אירי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2001 עם השיר "Without Your Love" והגיע למקום ה-21 מתוך 23. הוא דודו של ריאן או'שונסי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2018.
ביוגרפיה

או'שונסי גדל למשפחה מוזיקלית. סבתו הייתה נגנית פסנתר וכינור מחוננת. מלבד השירה, הוא מנגן בגיטרה, גיטרה בס וקלידים. אחיו בריאן ואחותו הם גם מוזיקאים, כשאחיו מנגן בגיטרה ואחותו בפסנתר. או'שונסי החל ללמוד בגיל 12 במשך ארבע שנים אצל גיטריסט הג'אז האירי יוג'ין מקארי. בשנת 1989, הוא הקים להקה עם אחיו בריאן ויחד הם סיירו באירלנד, ספרד ובריטניה. בשנת 1995 שני האחים הופיעו כצמד בשם "2 of a Kind" שהפך פופולרי מאוד בקברטים, במועדונים ובפאבים.
גארי או'שונסי התחרה פעמיים בתחרות קדם-האירוויזיון האירית, עד שנבחר לייצג את מדינתו באירוויזיון 2001 בקופנהגן, דנמרק עם השיר "Without Your Love" מאת פט שרידן. קודם לבחירתו, הוא ניסה להיבחר כנציג אירוויזיון 1997 עם שירו "Love and Understanding" אך הגיע למקום השלישי. בנוסף, בשנת 1999, הוא התחרה עם השיר "I'll Be There" והגיע למקום החמישי.
דיסקוגרפיה > סינגלים

1997: "Love and Understanding"
1999: "I'll Be There"
2001: "Without Your Love"
הערות שוליים

↑  ESC Today:
| אירלנד אירלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Eurosong • You're a Star
| השתתפויות | 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | בוץ' מור • דיקי רוק • שון דאנפי • פט מק'גיגאן • מיוראל דיי • דנה • אנג'לה פרל • סנדי ג'ונס • מקסי • טינה ריינולדס • דה סווארבריג'ס • רד וינסנט הארלי • דה סווארבריג'ס • קולם וילקינסון • קהל דאן • ג'וני לוגן • שיבה • דה דוסקיז • לינדה מרטין • מריה כריסטיאן • לאב באג • ג'וני לוגן • ג'אמפ דה גאן • קייב קונולי ודה מיסינג פאסנג'ר • ליאם ריילי • קים ג'קסון • לינדה מרטין • ניב קבאנה • פול הרינגטון וצ'ארלי מק'גטיגן • אדי פריאל • איימר קווין • מרק רוברטס • דון מרטין • דה מולאנס • אימון טול • גארי או'שונסי • מיקי הארט • כריס דורן • דונה וג'ו • בריאן קנדי • דרוויש • דסטין תרנגול ההודו • סיניד מולווי ובלאק דייזי • ניב קבאנה • ג'דווארד • ג'דווארד • ראיין דולן • קאן-לין וקייסי סמית' • מולי סטרלינג • גניקי ביירן • ברנדן מארי • ראיין או'שונסי • שרה מקטרנן • לזלי רוי • לזלי רוי • ברוק סקוליון • ויילד יות' • במבי ת'אג |  |
| שירי המדינה | "Walking the Streets in the Rain" • "Come Back to Stay" • "If I Could Choose" • "Chance of a Lifetime" • "The Wages of Love" • "All Kinds of Everything" • "One Day Love" • "Ceol an Ghrá" • "Do I Dream" • "Cross Your Heart" • "That's What Friends Are For" • "When" • "It's Nice to Be in Love Again" • "Born To Sing" • "Happy Man" • "What's Another Year" • "Horoscopes" • "Here Today Gone Tomorrow" • "Terminal 3" • "Wait Until the Weekend Comes" • "You Can Count On Me" • "Hold Me Now" • "Take Him Home" • "The Real Me" • "Somewhere in Europe" • "Could It Be That I'm in Love" • "Why Me?‎" • "In Your Eyes" • "Rock 'n' Roll Kids" • "Dreamin'" • "The Voice" • "Mysterious Woman" • "Is Always Over Now?" • "When You Need Me" • "Millennium of Love" • "Without Your Love" • "We've Got the World" • "If My World Stopped Turning" • "Love?" • "Every Song Is a Cry for Love" • "They Can't Stop the Spring" • "Irelande Douze Pointe" • "Et Cetera" • "It's for You" • "Lipstick" • "Waterline" • "Only Love Survives" • "Heartbeat" • "Playing with Numbers" • "Sunlight" • "Dying to Try" • "Together" • "22" • "Story of My Life" • "Maps" • "That's Rich" • "We Are One" • "Doomsday Blue" |  |
| ערכים קשורים | RTÉ • אירוויזיון 1971 • אירוויזיון 1981 • אירוויזיון 1988 • אירוויזיון 1993 • אירוויזיון 1994 • אירוויזיון 1995 • אירוויזיון 1997 |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אירלנד מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 62d0d0c8-f1fd-4442-b444-54ca098a8e95
דגל בולגריה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  1879, 1991
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור לבן-ירוק-אדום
 גרסאות נוספות

 
  דגל הצי הצבאי

 
  דגל צבאי
 גרסאות היסטוריות

 
   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני  היסטורי
 דגל בולגריה 1946 - 1990
דגל בולגריה (בבולגרית: знаме на България) הוא דגלה הלאומי של בולגריה. עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים, לבן (למעלה), ירוק ואדום. הלבן והאדום מקורם בדגל רוסיה, בו השתמשו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הירוק החליף את הכחול בשל העובדה שבולגריה התפתחה כארץ חקלאית לאחר קבלת העצמאות.[דרוש מקור]
הצבע הלבן מסמל את השלום, הירוק את פוריותה של בולגריה והאדום את עוז רוחו של עמה.
סמל המדינה הקודם, שהיה בעבר בצד המוט של הפס הלבן הוסר לאחר 1989 - הוא הכיל אריה משתולל בתוך עטרה של אוזני חיטה מתחת לכוכב מחומש אדום ומעל לסרט הנושא את התאריכים 681 (הקמת המדינה הבולגרית הראשונה) ו-1944 (השחרור מהכיבוש הנאצי).
ראו גם

סמל בולגריה
המנון בולגריה
גארי אקרמן

גארי ליאונרד אקרמן (באנגלית: Gary Leonard Ackerman; נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. אקרמן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-5 של ניו יורק משנת 1983 ועד שנת 2013. אקרמן תומך נלהב של ישראל ונחשב למקורב לאיפ"ק, אחת מהשדולות הפרו-ישראליות הפועלות בקונגרס.
ביוגרפיה

אקרמן נולד בברוקלין לאווה ומקס אקרמן וגדל בפלאשינג, קווינס. למד בבתי ספר ציבוריים מקומיים ובתיכון הטכנולוגי של ברוקלין וסיים את קווינס קולג' ב-1965. אחרי סיום לימודיו בקולג', עבד אקרמן כמורה לסוציולוגיה, מתמטיקה ותקשורת בחטיבת הביניים בקווינס.
אחרי לידת התינוק הראשון שלו ב-1969, הגיש בקשה למועצה החינוכית של העיר ניו יורק כדי לקבל חופשת לידה כדי לבלות עם תינוק. בקשתו נדחתה בגלל מדיניות אשר שמרה זכות זו לנשים בלבד. אירוע זה פתח בפניו את הקריירה הפוליטית. אקרמן המשיך לפעול למען ביטול הפליית האבות הטריים גם בשנים הבאות שבהן כיהן בקונגרס. שנה לאחר מכן התפטר מעבודתו כדי להוציא לאור עיתון קהילתי שבועי בקווינס שנקרא "דה פלאשינג טריביון" אשר במהרה שינה שמו ל"קווינס טריביון". אקרמן כיהן כעורך וכמוציא לאור של העיתון.
. אקרמן נבחר לראשונה למשרה ציבורית בסנאט של מדינת ניו יורק ב-1978. חמש שנים לאחר מכן נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר לראשונה לקונגרס בבחירות מיוחדות ב-1983.
אקרמן גר בספינת מגורים, שקרויה "בלתי ניתנת לטביעה 2" (2 Unsinkable) בוושינגטון וגם לעיתים אחרות מתגורר בשכונת ג'מייקה אסטייטס, בקווינס עם אשתו ריטה גייל טוול. לאקרמנים יש שלושה ילדים: לורן, שנישאה לפול, קורי, שנישא ללנה וארי. אקרמן הוא צלם חובב, אוסף בולים להוט וחובב הפלגות. בעל דרגת הצופים הגבוהה ביותר, "איגל סקאווט".
פעילות בקונגרס

אקרמן חבר בוועדת יחסי החוץ של בית הנבחרים. כמו כן הוא יושב ראש תת-הוועדה ליחסי חוץ במזרח התיכון ודרום אסיה. בנוסף לכך הוא מכהן גם בוועדה העוצמתית לשירותים כספיים ששם הוא יושב בשתי תתי ועדות: מוסדות פיננסיים ואשראי צרכן, כמו גם שוק ההון, ביטוח ותאגידים נתמכי ממשל. לוועדת השירותים הפיננסיים יש תחום שיפוט על בנקים ומוסדות פיננסיים, תוכניות דיור, רגולציות על ביטוח ומדיניות מוניטרית - נושאים אשר הם קריטיים לעיר ניו יורק ולונג איילנד. אקרמן הוא אלוף בזכויות צרכן ולוחם למען רפורמה קהילתית פיננסית.
כנציג של כל הנציגים הנבחרים, הוא היה גם ציר לאו"ם. בנוסף לכך, הוא יושב ראש של הגוף הפוליטי בקונגרס, שדולת חברי בית הנבחרים (Caucus) לענייני הודו והודים-אמריקאים. ב-2002, הוא קיבל את הפרס ההודי השלישי בגובהו לאזרחים, "פאדמה בהושם", עבור תרומותיו כחבר של הגוף שדולת חברי בית הנבחרים למען הודו בקונגרס.
בין משימות החקיקה המשמעותיות של אקרמן, הייתה ההעברה של החקיקה לתינוקות איידס. האמצעי דרש בדיקות HIV מחייבות לנולדים חדשים וחשיפה של התוצאות לאמא. זה גם אוסר על חברות ביטוח מלהשמיד את ביטוח הבריאות של כל מי שעובר בדיקת איידס, ללא קשר לתוצאות. היה פעיל גם במאבק נגד מכירת בשר חיות שניצודו למטרה זו במרכולים ובמקומות אחרים ועזר לביטול החוק בהוואי שאסר על כלבי נחיה להיכנס לאיים.
גם חוק נוסף במדינת ארצות הברית, הוא חוק שהוא אמצעי של אקרמן הדורש מבנקים וחברות פיננסיות להודיע לצרכן כאשר אינפורמציה שלילית מוצבת בדוחות האשראי שלהם. כמו כן היה שותף במספר חוקים בעלי אופי ימני דוגמת החוק שמונע מפושעי מלחמה ומפירי זכויות אדם מלהיכנס לארצות הברית ולגרש את אלו שהצליחו כבר לחמוק פנימה.
אקרמן הוא תומך נלהב בתהליכי השלום ברחבי העולם. נפגש עם ראשי ממשלה ישראלים וראשי מדינות ערב. כמו כן, ניסה לסייע בפתרון המשבר בחבל קשמיר בין הודו לפקיסטן. במסגרת תפקידו כיושב ראש דה אז של תת-ועדת אסיה, אקרמן עשה היסטוריה בשנות ה-90 על ידי מסע לקוריאה הצפונית לדיונים אודות אי-תפוצת נשק גרעיני והיה נושא משרה ציבורית האמריקאי הראשון שעשה כן מאז מלחמת קוריאה. פעילותו הבינלאומית לא מוגבלת לעניינים שברומו של עולם. היה פעיל בניסיונות העברת מזון לאזורים מוכי רעב באפריקה כמו כן, היה פעיל בעלייתם של ביתא ישראל לישראל.
היחס לישראל

אקרמן הוא תומך נלהב של ישראל. הוא מקורב לאיפ"ק, אחת מהשדולות בלובי הישראלי הפועלות למען ישראל בקונגרס. כבר ב-2002 היה מבין יוזמי החוק המביע סולידריות עם ישראל במלחמתה בטרור ועמד בראשן של משלחות יהודיות רבות מטעמו עם ראשי ממשלה ישראלים, לפני ביצוע מהלכים מדיניים. בנוסף, כפעיל במדיניות חוץ, יזם פעולות למען ישראל כגון שליחת מכתבי מחאה, כולל מחאה לאו"ם על האפליה והאשמות נגד ישראל בנושא זכויות אדם תוך התעלמות מהפרות חמורות במקומות אחרים.
בפברואר 2006, בעקבות ניצחון החמאס בבחירות הפלסטיניות, הציג אקרמן הצעת חוק במליאת בית הנבחרים של ארצות הברית, שלא להעביר כסף אמריקאי לרשות הפלסטינית. ההחלטה התקבלה בתמיכה של 418 צירים ובהתנגדות של קול אחד בלבד.
אקרמן גם נחשב בקונגרס למוביל הקו הניצי נגד מצרים וב-2007, יזם יחד עם חברת הקונגרס היהודייה ניטה לאווי, מוועדת ההקצבות בבית הנבחרים, הקפאה של 200 מיליון דולר מהסיוע שמעניקה ארצות הברית לצבא המצרי, בסך 1.3 מיליארד דולר. כמו כן היה פעיל להטלת סנקציות על איראן.
במאי 2007, הוא העיד בשימוע של ועדת המשנה לענייני המזרח התיכון, בנושא הפליטים היהודים והפלסטינים ואמר כי לא ניתן להתעלם מבעיית הפליטים הפלסטינים שהיא יסוד שאיפתם וטען למציאת "אלטרנטיבה לחלומם" הבלתי ריאלי, בנוסח של ועידת אנאפוליס, הקורא לשתי מדינות לאום, אחת בעלת אופי יהודי והשנייה פלסטינית כפתרון הטוב ביותר בנמצא כעת או לעולם.
גארי אקרמן עם נשיא טאיוון, צ'ן שואי-ביאן
גארי אקרמן בפגישה עם ראש הממשלה אהוד אולמרט במשרדו בירושלים (אפריל 2007)
גריגורי קוליק

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1890 כפר במחוז פולטבה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 הוצאה להורג:  24 באוגוסט 1950 (בגיל 59) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית, ברית המועצות ברית המועצות
 תקופת הפעילות:  1912–1946 (כ־34 שנים)
 דרגה:   מרשל ברית המועצות
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה המוסקבאית ה-1   מפקד הקורפוס ה-3   מפקד הארמייה ה-54   מפקד הארמייה ה-24   מפקד ארמיית המשמר הרביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת האזרחים ברוסיה   המלחמה הפולנית-סובייטית   מלחמת האזרחים בספרד   מלחמת החורף   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 4 פעמים עיטור הדגל האדום, 4 פעמים עיטור לנין, גיבור ברית המועצות
 
גריגורי קוליק (ברוסית: Григорий Иванович Кулик‏ (9 בנובמבר 1890 – 24 באוגוסט 1950) היה קצין בצבא האימפריה הרוסית, מרשל ברית המועצות. הוא הודח משורות הצבא האדום בשנת 1946 והוצא להורג בשנת 1950. לאחר מותו של סטלין זוכה קוליק מכל אשמה.
ביוגרפיה > ילדותו

קוליק נולד בכפר בסביבות פולטבה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת איכר. סיים ארבע שנות לימוד בבית הספר ועבד במשק המשפחתי. בשנת 1912 גויס לצבא ושירת בחיל התותחנים. במהלך השרות הגיע לדרגת קצונה. בשנת 1917 הצטרף קוליק לבולשביקים ובנובמבר חזר לאזור מגוריו. בהתאם להנחיית המפלגה ארגן יחידה צבאית מתושבי המקום.
ביוגרפיה > שרות בצבא האדום לפני מלחמת העולם השנייה

בשנת 1918 הצטרף קוליק לצבא האדום בראש היחידה הצבאית שהקים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה שירת תחת קלימנט וורושילוב בתפקיד מפקד יחידות תותחנים. קוליק השתתף בהגנת וולגוגרד, אז צאריצין, שם הכיר את יוסיף סטלין שהיה מופקד על ארגון הגנת העיר. במהלך מלחמת האזרחים השתתף קוליק בדיכוי מרידות האיכרים במספר מחוזות. ביוני 1920 מונה למפקד התותחנים של ארמיית הפרשים הראשונה. במהלך מלחמת האזרחים נפצע קוליק חמש פעמים ופעמיים הוענק לו עיטור הדגל האדום.
לאחר סיום מלחמת האזרחים כיהן קוליק במספר תפקידים בחיל התותחנים של הצבא האדום. בשנת 1930 נשלח ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה אותה סיים בשנת 1932.
בשנת 1936 נשלח  קוליק לספרד והיה יועץ צבאי במהלך מלחמת האזרחים בספרד. במאי 1937 הוחזר לברית המועצות והתמנה לראש מינהל התותחנים במשרד ההגנה במקום המפקד הקודם שהוצא להורג. במהלך חודש יוני 1937 השתתף בדיוני משפט טוכאצ'בסקי. לאחר סיום הפרשה הוענקה לקוליק דרגה צבאית חדשה. בשנת 1938 חתם ביחד עם מספר מפקדים בכירים על מכתב ליוסיף סטלין שכלל בקשה להפסיק את הטיהורים הגדולים בשורות מפקדי הצבא. כל החותמים על המכתב למעט קוליק הוצאו להורג תוך זמן קצר באשמת בגידה.
בינואר 1939 מונה לסגן שר ההגנה (תחת קלימנט וורושילוב) וקודם לדרגה הגבוהה ביותר בצבא "קומנדארם מדרגה ה-1" למעט מרשל ברית המועצות. במהלך קיץ 1939 הגיע לאזור חלקין גול כנציג הפיקוד העליון. הוא נתן עצות מבצעיות בנושא שימוש בכוח תותחנים לגאורגי ז'וקוב. הייעוץ לא התקבל ולאחר תלונה של ז'וקוב למוסקבה,
הוחזר קוליק למשרדים בבירה. בספטמבר 1939 תיאם קוליק בין כוחות הצבא האדום במהלך פלישת ברית המועצות לפולין. כסגן שר ההגנה היה אחראי להכנת התותחנים למלחמת החורף. על פעילות זו הוענקה לו ב-7 במאי 1940 דרגת מרשל ברית המועצות, מאורע שסימל את שיא הקריירה שלו.
ביוגרפיה > קוליק במלחמת העולם השנייה ואחריה

מייד עם תחילת מלחמת העולם השנייה נשלח קוליק למפקדת החזית המערבית. ב-23 ביוני  הגיע לאזור ביאליסטוק וניסה לארגן מתקפת נגד. תוך זמן קצר נקלע לכיתור, איבד קשר עם המפקדות והצליח להתחבר לכוח העיקרי רק כעבור שבועיים. למרות שהצליח להימלט ולא לפול לשבי, פחתה אמונתו של סטלין ביכולתו של קוליק.
בספטמבר 1941 הופקד על הארמייה ה-54 שלחמה בפרברי לנינגרד. למרות דרישת גאורגי ז'וקוב להתחיל במתקפה, לא עשה קוליק דבר ולקראת סוף ספטמבר הועבר מהתפקיד.
ב-9 בנובמבר 1941 הגיע קוליק לאזור קרץ' בהנחייתו הישירה של סטלין. קוליק לא הצליח לעכב את המתקפה הגרמנית וב-16 בנובמבר ננטשה העיר. עד ל-19 בנובמבר פונו יחידות הצבא האדום מחצי האי קרים. קוליק הועבר לאזור רוסטוב על דון, אך כבר ב-20 בנובמבר נכבשה העיר על ידי הוורמאכט. ב-16 בפברואר 1942 הואשם קוליק בנטישת ערי קרץ' ורוסטוב על הדון, הורד בדרגה וסולק מחברות בוועד המרכזי של המפלגה.
החל ממרץ 1942 היה קוליק בעתודה ובמשך שנה לא קיבל שום תפקיד. באפריל 1943 הועלה קוליק בדרגה ומונה למפקד הארמייה ה-24, שהפכה תחת פיקודו לארמיית המשמר הרביעית. הארמייה הועברה לחזית ביולי 1943. כבר בספטמבר הועבר מתפקיד זה ונשלח לעתודה. החל מינואר 1944 כיהן קוליק בתפקיד ניהולי באגף משאבי אנוש של הצבא.
אי-שביעות רצונו של קוליק מהמשך הקריירה הצבאית הייתה ידועה לפיקוד העליון. בפברואר 1945 הועברה תלונה לסגן שר ההגנה ניקולאי בולגנין לגבי התנהלותו של קוליק. לאחר בירור קצר הועבר קוליק מתפקידו ואף סולק משורות המפלגה. ביולי 1945 הוא הוענש פעם נוספת בהורדת דרגה צבאית.
ביולי 1945 מונה קוליק לסגן מפקד הפיקוד הצבאי של אזור הוולגה וביוני 1946 הוצא משורות הצבא. ב-1 בינואר 1947 נעצר קוליק כחלק של פרשת הגנרלים. בידי ק.ג.ב היו הקלטות של שיחות שניהל עם מפקדי צבא אחרים בהם נמתחה ביקורת על הפיקוד העליון. ב-24 באוגוסט 1950 נידון קוליק להוצאה להורג שבוצעה מיד. במהלך המשפט טען קוליק שכל ההודאות שלו התקבלו לאחר הכאה ובצורה לא חוקית.
בסוף 1955 ביקש ז'וקוב לבדוק מחדש את ההאשמות נגד קוליק. ב-11 באפריל 1956 זוכה קוליק מכל אשמה. גם ההאשמות משנת 1942 הובהרו כלא מוצדקות (לאור המצב של הכוחות באזור לא היה ניתן להגן על ערי קרץ' ורוסטוב על דון) . ב-28 בספטמבר 1957 הוחזרו לקוליק לאחר מותו דרגות מרשל ברית המועצות, עיטורים נוספים וזכויות גמלה למשפחתו.
ביוגרפיה > הערכת פעילותו של קוליק

במהלך מלחמת האזרחים בספרד כוחות השריון לא לקחו חלק פעיל במערכה וקוליק התרשם שלשריון לא יהיה חלק משמעותי גם במלחמות הבאות. אלכסנדר ואסילבסקי כתב בזיכרונותיו שדעתו של קוליק על השריון פגעו בהכנות של הצבא האדום למלחמה. בשנת 1937 הוא התמנה למפקד מינהל התותחנות במשרד ההגנה הסובייטי. בתפקיד זה הוא היה אחראי על פיתוח תותחים ועל קשר עם התעשייה הביטחונית. רוב מפקדי הצבא וראשי התעשייה הביטחונית (גאורגי ז'וקוב, דמיטרי אוסטינוב) שכתבו זיכרונות על התקופה נתנו הערכה שלילית לפעילות של קוליק בתפקיד זה.
ההערכה הכללית היא שקוליק היה קצין לא מקצועי ולא היה יכול לתפקד בתנאי המלחמה. הדבר נתן ביטוי בכל תפקיד שהוא כיהן בו במהלך מלחמת העולם השנייה.
יחד עם זאת, ויקטור סובורוב מציין מספר רב של סוגי נשק שנכנסו לשירות מבצעי במהלך כהונת קוליק כראש מינהל התותחנות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אשתו הראשונה של קוליק הייתה ממוצא גרמני וממשפחה מבוססת. ראשי המפלגה מתחו ביקורת של קשר עם בת קולאקים ובסופו של דבר קוליק התגרש ממנה.
בשנת 1930 קוליק הכיר אשת בוהמה מוסקבאית. אביה היה אציל סרבי שהוצא להורג על ידי הצ'קה בשנת 1919. גם אחיה הוצאו להורג, אימה ושתי אחיותיה נמלטו מברית המועצות. בספטמבר 1939 היא נעצרה בחשאי וקוליק לא ידע דבר על גורלה. יומיים לאחר היעלמותה קוליק קודם לדרגת מרשל ברית המועצות.
באוקטובר 1940 קוליק התחתן בפעם השלישית עם חברה של בתו שהייתה ב-32 שנים צעירה ממנו. מנישואין אלו לקוליק הייתה בת שנולדה בשנת 1943.
ג'ורג' הנטינגטון

| --- | --- |

הנטינגטון בערוב ימיו
 לידה:  9 באפריל 1850 ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית 
 פטירה:  3 במרץ 1916 (בגיל 65) קיירו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה 
 מקום קבורה:  Lagrangeville Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה 
 בת זוג:  מרי אליזבת הקרד
 מספר צאצאים:  5 
 
הנטינגטון בדמי ימיו
ג'ורג' הנטינגטון (באנגלית: George Huntington;‏ 9 באפריל 1850 – 3 במרץ 1916) היה רופא אמריקני. על-שם מחקריו הרפואיים קרויה מחלת הנטינגטון.
ביוגרפיה

משפחת הנטינגטון היגרה לאמריקה הצפונית ב-1633 מנוריץ', אנגליה והתיישבה בקונטיקט. בשנת 1797 התיישב סבו של הנטינגטון, אייבל הנטינגטון (אנ'), באיסט המפטון שבלונג איילנד שם שימש כרופא. בשנת 1811 נולד אביו של הנטינגטון, ג'ורג' לי הנטינגטון, אשר שימש כרופא באיסט המפטון לאחר לימודי רפואה באוניברסיטת ניו יורק. אימו של הנטינגטון, מרי הוגלנד, גדלה והתחנכה במנהטן, ונישאה לאביו בשנת 1833.
הנטינגטון נולד ב-9 באפריל 1850, בנם השני של ג'ורג' לי הנטינגטון ומרי הוגלנד. הוא גדל באיסט המפטון, ומגיל צעיר היה מתלווה אל אביו בעת שנסע לבקר חולים. באחרית ימיו תיאר זאת כך: ”בעודי רוכב עם אבי בסבביו המקצועיים, ראיתי את המקרים הראשונים של 'ההפרעה ההיא'. אני זוכר זאת בחדות, כמו אירע אתמול. [המראה] טבע רושם מתמיד במוחי הצעיר, שאת פרטיו אני מזכיר כיום, רושם שהיה הדחף הראשון לבחירתי במחולית כתרומתי הבתולית לתורת הרפואה”.
הנטינגטון למד והתחנך אצל ג'ון וולאס, בוגר אוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד, אשר לימד אותו, מעבר ללימודים הרגילים, גם גאולוגיה ומינרלוגיה. בעת זו כבר הייתה קריאתו ממוקדת בעיקר בספרות רפואית, והוא הונחה בקריאתה על ידי אביו; כן הייתה לו גישה לרשומות מעיסוקי הרפואה של סבו ואביו.
כרופא וחוקר

בגיל 18 החל בלימודי רפואה מסודרים תחת אביו, ובשנת 1871 סיים תואר במכללה לרופאים ולמנתחים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. לאחר לימודיו שב לאיסט המפטון וסייע לאביו בעיסוקיו.
כרופא וחוקר > 'On Chorea'

בשנת 1871, לאחר שסיים את לימודיו, החל לכתוב מאמר אודות הפרכסת (כוריאה/מחולית). עיקר המאמר התייחס להסתמנות של פרכסת סינדהם (אנ'), ורק בסוף המאמר התייחס הנטינגטון למה שכינה "מוזרות רפואית" שחשב כי קיימת אך ורק בקצה המזרחי של לונג איילנד שבארצות הברית. במאמר ציין הנטינגטון שלושה מאפיינים מרכזיים של הפרכסת הזו: טבעה התורשתי; השיגעון שהיא גורמת לו, ובתוכו לקות קוגניטיבית ומקרי התאבדות רבים; וכן הופעת התסמינים בשנות השלושים והארבעים לחיי החולים. כתב היד של המאמר הוער בידי אביו של הנטינגטון.
בשלהי 1871 נסע הנטינגטון לכפר פומרוי (אנ') שבאוהיו, במטרה להתיישב ולעסוק שם ברפואה, כשכתב היד של המאמר באמתחתו. ב-15 בפברואר 1872 קרא הנטינגטון בפני אקדמיית מייגס ומייסון לרפואה במידלפורט, אוהיו את כתב היד וזכה להערכה. בעקבות כך שלח הנטינגטון את כתב היד לעורכי כתב-העת המדעי Medical and Surgical Reporter שישב בפילדלפיה, וב-13 באפריל 1872 פורסם המאמר בכתב העת, תחת הכותרת "על פרכסת" (On Chorea).
ב-1872 הופיע תקציר של המאמר בשנתון הגרמני Jahresbericht, וכך הוצג הנטינגטון אל ספרות הרפואה האירופית. ב-1874 צוטט המאמר על ידי נוירופתולוג איטלקי שתיעד שינויים נרחבים בקליפת המוח ובסטריאטום שהתגלו בנתיחה שלאחר המוות של חולה פרכסת בן 42. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 עלתה שכיחות הדיווחים על הופעת הפרכסת, בעיקר בבתי חולים פסיכיאטריים, ובשנות ה-90 של המאה ה-19 כבר צוין כי ההיסטוריה הקלינית של הפרכסת "ידועה היטב".
במאמר ביוגרפי אודות הנטינגטון שפורסם ב-1934 נכתב כי ”הדבר היוצא מן הכלל לגבי המאמר הזה [...] מלבד העובדה שהוא תיאור מקורי של מחלה, הוא הדיוק שלו, החדות שלו, התמציתיות שלו ובו זמנית השלמות שלו והבהירות שלו [...] התמונה המתקבלת לא משאירה מקום לטעות, וכל מילה עדיין מתאימה כיום”.
כרופא וחוקר > עיסוק כרופא

בסתיו 1874, בשל ההיצע העודף של רופאים בפומרוי ומשום שהתפרצה אצלו אסתמה עוויתית עבר הנטינגטון ללה גרנג'וויל שבמדינת ניו יורק, שם התיישב ועסק ברפואה כללית. הנטינגטון טיפל באוכלוסיית איכרים כפרית, ובשל כך היו תעריפיו נמוכים ואף נגבו בסחורה ולא בכסף. במי שהיה עני מכדי לשלם, טיפל הנטינגטון בלא תשלום. את המרפאה ניהלה אשתו, ומשפחתם חיה בצמצום בשל הקושי הכלכלי ומחלתו של הנטינגטון. מעבר לתפקודו כרופא, שימש הנטינגטון ככומר לעת מצוא.
בשנת 1901 נאלץ לעזוב את לה גרנג'וויל בשל הידרדרות בריאותית, והתיישב באשוויל שבקרוליינה הצפונית. בשנת 1903 חזר לניו יורק והתיישב בהופוול ג'נקשן, מספר קילומטרים מדרום ללה גרנג'וויל, שם המשיך לשמש רופא כללי.
באביב 1915, בעידוד ילדיו, פרש הנטינגטון לגמלאות ועבר לגור עם בנו בקיירו שבניו יורק. בפברואר 1916 חלה בדלקת ריאות סמפונית, וב-3 במרץ 1916 מת  בבית בנו שבקיירו.
כרופא וחוקר > פעילות באגודות והוקרות

הנטינגטון היה חבר פעיל באגודה הרפואית של מחוז דאצ'ס, אליה הצטרף בשנת 1874, שימש כסגן הנשיא שלה בשנת 1887, וכנשיא בשנת 1888. בשנת 1880 הצטרף לאגודה הרפואית של מדינת ניו יורק. ב-1898 היה לחבר כבוד באגודת הנוירולוגיה של ברוקלין שבעיר ניו יורק. בשנים 1901–1905 היה חבר באגודה הרפואית בנקומב של צפון קרוליינה. ב-1905 הצטרף לאיגוד הרפואה האמריקני ולאיגוד הרפואה של מדינת ניו יורק.
בשנת 1908 פורסם גיליון מיוחד של כתב העת Neurographs לכבוד הנטינגטון; הגיליון כלל מאמר ביוגרפי אודות הנטינגטון, הוצאה מחודשת של מאמרו המקורי מ-1872 ומספר מאמרים על הפתולוגיה של הפרכסת.
המחלה שגילה במחקריו הרפואיים, תסמונת הנטינגטון, קרויה על-שמו.
כרופא וחוקר > חיים אישיים

בשנת 1872 הכיר הנטינגטון את מרי אליזבת הקרד, בתו של שופט מפומרוי. בשנת 1874 נישאו הזוג. לזוג נולדו חמישה ילדים – שני בנים ושלוש בנות.
מלבד עיסוקו ברפואה, היה הנטינגטון חובב טבע ואמנות, ובין השאר עסק ברישום וציור, וכן בנגינה על חליל. כמו כן היה בעל עניין בגאולוגיה ומינרלוגיה.
הערות שוליים

↑  שימש חבר בית הנבחרים של ארצות הברית במהלך שנות ה-20 של המאה ה-19.
↑  סטיבנסון, עמ' 56–57.
↑  Kussmaul A, Nothnagel H (1873) Chorea minor. In: Virchow R, Hirsch A (eds) Jahresbericht über die Leistungen und Fortschritte in der Gesammten Medicin. Bericht für das Jahr 1872. August Hirschwald, Berlin, p 32
↑  Golgi C. Sulla, alterazioni degli organi centrali nervosi in uno caso di
corea gesticulatoria assoziata ad alienazione mentale. Riv Clin
Bologna 1874; 4: 361.
↑  סטיבנסון, עמ' 61.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301968005171  BIBSYS: 9004846  BnF: cb16564294s (data)  GND: 1036862070  ISNI: 0000 0001 1790 9286  LCCN: n2008180669  NKC: nlk20010095407  NTA: 070574308  SNAC: w6387n01  SUDOC: 183076877  VIAF: 1950569   WorldCat (עם VIAF): 1950569 
העמוד הראשון של המאמר הרפואי 'On Chorea'