stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האגם השקט
תקציר העלילה

האנק (ברנדן גליסון), שריף של עיירה קטנה השוכנת על שפת אגם שלו במיין, מלווה סוכן של שירות הדגה וחיות הבר על מנת לסמן בונים באגם. הסוכן מותקף בעודו צולל, וגופתו נמשית מהמים כשהיא חצויה וחלקה התחתון חסר. בגופה נמצאת שן שנראית כשריד מאובן מתקופת הדינוזאורים, מה שמביא את הרשויות להודיע על כך למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. קלי סקוט (ברידג'ט פונדה), פליאונטולוגית במוזיאון שגילתה שהבוס שלה שהוא גם בן זוגה עזב אותה לטובת חברתה הטובה ביותר (מרישקה הרגיטאי) נשלחת למשימת האבחון בשטח על מנת להרחיקה ממוקד הסערה הרומנטית.
בהגיעה לעיירה פוגשת קלי את האנק ואת ג'ק וולס (ביל פולמן) שמונה כאחראי מטעם שירות הדגה וחיות הבר, דבר המוביל למתיחות על רקע תחום שיפוט בינו לבין השריף. השלושה פוגשים גם את דלורס ביקרמן (בטי וייט), תמהונית החיה לבדה על שפת האגם וטוענת שרצחה את בעלה.
למחנה שהקימו נציגי משרד השריף, שירות הדגה וחיות הבר וקלי, מגיע בהפתעה במסוק מיליונר אקסצנטרי בשם הקטור סיר (אוליבר פלאט) הטוען כי באגם מסתתר תנין, חיה אותה הוא מעריץ ולה הוא סוגד. בינו ובין השריף מתפתחת מתיחות מיידית מאחר שהמיליונר מזלזל בחוסר ההשכלה ובגישה הפשטנית לדבריו של השריף. בעודם חוקרים את האגם מותקפים הארבעה על ידי התנין, אך שורדים.
למחרת מותקפת המשלחת פעם נוספת ואחד מסגני השריף נהרג. האנק והקטור מתקוטטים ביניהם כשלפתע הם מותקפים על ידי דוב גריזלי. ההתקפה נקטעת באיבה כשהתנין מזנק מתוך המים ומושך את הדב פנימה אל האגם. בעודם צופים באגם מגלים הארבעה את דלורס ביקרמן כשהיא שולחת את אחת מהפרות שלה כשעיניה מכוסות לכיוון האגם, שם ממתין התנין בפה פעור. החבורה חוקרת את דלורס ומגלה כי היא מאכילה את התנין באופן סדיר מאז שהוא עקב אחרי בעלה הביתה מספר שנים קודם לכן ואומץ על ידי בני הזוג כחיית מחמד פראית. מתברר שהתנין הרג את בעלה כשניסה להציל סוס שברח מהבית לכיוון האגם. דלורס מושמת במעצר בית.
מסוקו של הקטור שנחת בסביבת המחיה של התנין מותקף על ידי התנין, אך הקטור ניצל. הקטור מתווכח עם האנק וג'ק שמבקשים להרוג את התנין, ומציע ללכוד אותו ולסמם אותו. ג'ק מסכים והם משתמשים באחת הפרות של דלורס שנקשרת למסוק על מנת לפתות את התנין. כשהתנין מופיע בסופו של דבר, הוא מביא להתרסקות המסוק והקטור בתוכו אל תוך האגם. התנין מתקיף את ג'ק, קלי ויתר הנוכחים. קלי נמלטת לתוך האגם ומצליחה למצוא מסתור בשרידי ההליקופטר. התנין שרודף אחריה נלכד בשרידי ההליקופטר, וג'ק יורה בו חץ הרדמה.
בעוד הקטור יוצא מהאגם כשהוא חי להפתעת הנוכחים, מתקיף אותו תנין ענק נוסף, אך האנק מפוצץ אותו בעזרת מטול רימונים, מציל בתוך כך את הקטור והשניים מגלים לראשונה סימפתיה זה אל זה. הרשות לדיג וציד מגיעה למקום ומעבירה את התנין כשהוא קשור למשאית לפורטלנד במטרה להחליט מה לעשות איתו.
על רקע כתוביות הסיום נראית דלורס כשהיא מאכילה בפירורים אבקועי תנינים המתגוררים באגם, כפי הנראה צאצאיהם של זוג התנינים הבוגרים.
שחקנים

ביל פולמן בתפקיד ג'ק וולס
ברידג'ט פונדה בתפקיד קלי סקוט
אוליבר פלאט בתפקיד הקטור סיר
ברנדן גליסון בתפקיד שריף האנק קיו
בטי וייט בתפקיד דלורס ביקרמן
מרישקה הרגיטאי בתפקיד מיירה אוקובו
דייוויד לואיס בתפקיד וולט לוסון
טים דיקסון בתפקיד סטיבן דניאלס
מרדית' סלנג'ר בתפקיד סגנית השריף שרון גייר
ג'ד ריס בתפקיד סגן השריף בורק
ריצ'רד ליקוק בתפקיד סגן השריף סטיבנס
התנין

התנין בסרט הוא תנינאי ענק באורך של כ-9 מטרים (30 רגל). ויקיפדיה האנגלית מזהה אותו כגרסה ענקית של תנין הים (שאורכו בדרך כלל עד 6 מטר), אך הוא לא מתאים מבחינת אקלים ותחום תפוצה. לעומת זאת, יש הסוברים שהוא מבוסס גם על הדיינוסוכוס, תנינאי ענק פרהיסטורי שחי באמריקה הצפונית בשלהי הקרטיקון והגיע לגדלים של 8–12 מטרים (26–39 רגל).
הערות שוליים

↑  תקציב הסרט האגם השקט, מתוך אתר iMDB
↑  הוצאות והכנסות הסרט האגם השקט באתר Box Office Mojo
בחדר המיטות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Killings 
 בימוי:  טוד פילד 
 הופק בידי:  לי דניאלס מיילו עדיקא וויל רוקוס אריק קופלוף
 תסריט:  רוברט פסטינגר טוד פילד
 עריכה:  פרנק ריינולדס
 שחקנים ראשיים:  סיסי ספייסק  טום וילקינסון  מריסה טומיי  ניק סטאל
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  אנטוניו קאלווצ'ה
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Good Machine 
 חברה מפיצה:  סרטי מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 2001
 משך הקרנה:  131 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מיין 
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  43,368,779 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   inthebedroom
 פרסים:  Sundance Special Jury Prize for Acting  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחדר המיטות (באנגלית: In the Bedroom) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של טום פילד, אודות התמודדותם של רות (סיסי ספייסק) ומאט פאולר (טום וילקינסון) עם מותו של בנם, פרנק (ניק סטאל). בסרט גם משחקים מריסה טומיי, סליה וסטון וויליאם מאפות'ר. הסרט מבוסס על סיפורו הקצר "Killings" של אנדרה דאבאס. הסרט זכה לביקורות מהללות והיה מועמד לחמישה פרסי אוסקר שבהם פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
הסרט יצא בארצות הברית בתפוצה מוגבלת בינואר, 2001, וברחבי בריטניה ב-25 בינואר 2002. בישראל הסרט יצא ב-20 בפברואר 2002.
עלילה

הסרט מגולל את סיפורו של פרנק פאולר (ניק סטאל) שמאוהב בנטלי שטראוס (מריסה טומיי), אישה מבוגרת ממנו בכמה שנים ואם לשני בנים. פרנק תכנן ללמוד אדריכלות, אך הוא ויתר על תוכניתו כדי להישאר קרוב לנטלי. בעלה של נטלי, ריצ'רד שטראוס (ויליאם מאפות'ר), מתנהג באלימות כלפי נטלי ופרנק. אימו של פרנק, רות (סיסי ספייסק), חוששת ממערכת היחסים ביניהם. היא סבורה שפרנק מתייחס לנטלי כאהבה חולפת וכך פרנק עלול לגרום נזק לילדיה של נטלי. בנוסף, היא חוששת מהתנהגותו של ריצ'רד. בעוד שאביו של פרנק, מאט (טום וילקינסון), חושב שראוי לא להתערב בענייניהם.
במהלך הסרט, ריצ'רד רוצח את פרנק במהלך ויכוח בביתה של נטלי. עורכת דינו של ריצ'רד, מארלה קייס (קארן אלן), מצליחה להוכיח שאין שום הוכחה לכך שריצ'רד הרג את פרנק בזדון. וכך ריצ'רד משתחרר בערבות. אחרי שרות ומאט מתווכחים על אחריות מות בנם, מאט וחבר שלו חוטפים את ריצ'רד במטרה לגרום לו לעזוב את האזור. אך במהלך החטיפה מאט מאבד את סבלנותו ורוצח אותו בדם קר.
צוות שחקנים

סיסי ספייסק - רות פאולר
טום וילקינסון - מאט פאולר
מריסה טומיי - נטלי שטראוס
ניק סטאל - פרנק פאולר
סליה וסטון - קייטי גרינאל
ויליאם מאפות'ר - ריצ'רד שטראוס
קארן אלן - מארלה קייס
פרסים ומועמדויות > זכייה

פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (סיסי ספייסק)
פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הראשון של יוצר הטוב ביותר (טום פילד)
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (סיסי ספייסק)
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (טום וילקינסון)
פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר (סיסי ספייסק)
פרס סטלייט לתסריט הטוב ביותר (רוברט פסטינגר וטום פילד)
פרס סטלייט לסרט הדרמה הטוב ביותר
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (רוברט פסטינגר וטום פילד)
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (טום וילקינסון)
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (סיסי ספייסק)
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (מריסה טומיי)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (טום וילקינסון)
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (סיסי ספייסק)
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (מריסה טומיי)
פרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הטוב ביותר (רוברט פסטינגר וטום פילד)
פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע
פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע (סיסי ספייסק)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע (טום וילקינסון)
פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר (מריסה טומיי)
הערות שוליים

↑  אורי קליין, המועמדים לאוסקר - פרשנות, באתר הארץ, 11 בפברואר 2002
↑  אורי קליין, נס שמתחיל ברצח, באתר הארץ, 20 בפברואר 2002
| פרס סטלייט לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2009, 2018–הווה) | פארגו (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1997) ‏•‏‏ הקו האדום (1998) ‏•‏‏ המקור (1999) ‏•‏‏ טראפיק (2000) ‏•‏‏ בחדר המיטות (2001) ‏•‏‏ הרחק מגן עדן (2002) ‏•‏‏ באמריקה (2003) ‏•‏‏ מלון רואנדה (2004) ‏•‏‏ הר ברוקבק (2005) ‏•‏‏ השתולים (2006) ‏•‏‏ ארץ קשוחה (2007) ‏•‏‏ נער החידות ממומביי (2008) ‏•‏‏ מטען הכאב (2009) ‏•‏‏ סיפורו של רחוב ביל (2018) ‏•‏‏ פורד נגד פרארי (2019) ‏•‏‏ ארץ נוודים (2020) ‏•‏‏ בלפסט (2021) ‏•‏‏ אהבה בשחקים: מאווריק (2022) ‏•‏‏ אופנהיימר (2023) ‏•‏‏ הברוטליסט (2024) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2009, 2018–הווה) | אוויטה (1996) ‏•‏‏ הכי טוב שיש (1997) ‏•‏‏ שייקספיר מאוהב (1998) ‏•‏‏ להיות ג'ון מלקוביץ' (1999) ‏•‏‏ האחות בטי (2000) ‏•‏‏ מולין רוז' (2001) ‏•‏‏ החתונה היוונית שלי (2002) ‏•‏‏ אבודים בטוקיו (2003) ‏•‏‏ דרכים צדדיות (2004) ‏•‏‏ הולך בדרכי (2005) ‏•‏‏ נערות החלומות (2006) ‏•‏‏ ג'ונו (2007) ‏•‏‏ חופשייה ומאושרת (2008) ‏•‏‏ Nine‏ (2009) ‏•‏‏ האקסים של החברה שלי (2010) ‏•‏‏ כוכב נולד (2018) ‏•‏‏ היו זמנים בהוליווד (2019) ‏•‏‏ הבמה של ראדה (2020) ‏•‏‏ טיק, טיק... בום! (2021) ‏•‏‏ הכול בכל מקום בבת אחת (2022) ‏•‏‏ נשארים לחג (2023) ‏•‏‏ אנורה (2024) |  |
| סרט קולנוע (2010–2017) | הרשת החברתית (2010) ‏•‏‏ היורשים (2011) ‏•‏‏ אופטימיות היא שם המשחק (2012) ‏•‏‏ 12 שנים של עבדות (2013) ‏•‏‏ בירדמן (2014) ‏•‏‏ ספוטלייט (2015) ‏•‏‏ לה לה לנד / מנצ'סטר ליד הים (2016) ‏•‏‏ ארץ אלוהים / שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (2017) |  |
| סרט עצמאי | שחור על לבן (2018) |  |
מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם

| --- | --- |


 תחום:  זכויות האדם 
 מטה הארגון:  ז'נבה 
 תקופת הפעילות:  15 במרץ 2006 – הווה (19 שנים) 
 אתר רשמי
 
מועצת האומות המאוחדות לזכויות האדם (באנגלית: United Nations Human Rights Council) היא גוף בינלאומי במסגרת האומות המאוחדות. לפי הצהרת הארגון, הוא אחראי להגן על זכויות האדם ולקדם אותן ברחבי העולם. המועצה היא הגוף המחליף את ועדת האו״ם לזכויות אדם.
הקמת המועצה

העצרת הכללית של האומות המאוחדות החליטה על יצירת מועצת זכויות האדם ב-15 במרץ 2006‏. להקמת המועצה התנגדו ארבע מדינות חברות בלבד: ארצות הברית, איי מרשל, פלאו וישראל.
שגריר ישראל לאו"ם דני גילרמן נימק את החלטת ישראל במליאה באומרו כי:
[בפעילות ועדת האו"ם לזכויות אדם] במקום שוויון, קיבלנו אפליה. במקום סובלנות, התנסינו בגזענות ובנידוי. במקום כבוד אדם, סבלנו מן ההשפלה של סטנדרטים כפולים המיושמים אך ורק על מדינת היהודים.
לכן ישראל הייתה מעורבת באופן הדוק במגעים לצורך יצירת מועצת זכויות אדם בת-חיות, מקצועית ואחראית, אשר תחדש את אמון הציבור בה ותזכה מחדש ללגיטימציה ולאשראי.
ההחלטה היום אינה משיגה את המטרות אשר יאפשרו למועצה להגשים את האידיאלים לשמם נועדה. בהחלטה ישנן השמטות מעוררות דאגה, כולל העדר מדדים מספקים לחברות במועצה, אשר יוצרים את האפשרות כי המועצה החדשה לא תהיה בבחינת שיפור של ממש על פני הגוף שקדם לה (...) לכן, ישראל למרבה הצער נאלצת להצביע נגד ההחלטה.
שלוש מדינות נמנעו בהצבעה על הקמת המועצה: בלארוס, איראן וונצואלה. ונצואלה הביעה הסתייגויות למספר סעיפים בהחלטה שלדעתה פותחים את האפשרות להתערבות בענייניהן הפנימיים של מדינות.
מבנה המועצה

במועצה 47 מושבים, לעומת 53 מושבים בוועדת האו״ם לזכויות אדם אותה החליפה. המועצה היא גוף הכפוף לעצרת הכללית. 47 המושבים במועצה מחולקים בין האזורים העולמיים השונים ממנו באות המדינות החברות באומות המאוחדות, באופן הבא: 13 מושבים למדינות אפריקה, 13 מושבים למדינות אסיה, 6 למדינות מזרח אירופה, 8 למדינות אמריקה הלטינית והקריבים, 9 למדינות מערב אירופה ומדינות אחרות (ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, ישראל וטורקיה).
נכון לשנת 2025 המדינות המרכיבות את מועצת זכויות האדם הן:
אפריקה: אלג׳יריה, בנין, בורונדי, קמרון, חוף השנהב, אריתריאה, גמביה, גאנה, מלאווי, מרוקו, סומליה, דרום אפריקה, סודאן.
אסיה: בנגלדש, סין, הודו, אינדונזיה, יפן, קזחסטן, כוויית, קירגיזסטן, מלזיה, האיים המלדיביים, קטר, איחוד האמירויות הערביות, וייטנאם.
מזרח אירופה: אלבניה, בולגריה, גאורגיה, ליטא, מונטנגרו, רומניה.
דרום אמריקה והקריביים: ארגנטינה, ברזיל, צ׳ילה, קוסטה ריקה, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, הונדורס, פרגוואי.
מערב אירופה ומדינות אחרות: בלגיה, פינלנד, צרפת, גרמניה, לוקסמבורג, הולנד.
בניסיון לתקן את חולשות ועדת האו"ם לזכויות אדם, שספגה ביקורת בין השאר על כך שבשנת 2003 העמידה בראשה את לוב, קובעת ההחלטה על יסוד המועצה כי "חברות הנבחרות למועצה חייבות לקיים את הסטנדרטים הגבוהים ביותר בקידום ובשמירה על זכויות אדם" והן תהיינה נתונות לבדיקה תקופתית. קיימת חובה לאשר באופן נפרד כל מדינה חברה ברוב (96 מתוך 191) חברות האספה הכללית, בהצבעה חשאית. החברות במועצה מוגבלת לשתי תקופות כהונה בלבד וניתן להשעות כל מדינה חברה במועצה בהצבעת רוב של שני שלישים מקולות העצרת הכללית. ב-16 ביוני 2006 סיימה ועדת האו"ם לזכויות אדם את עבודתה ומועצת האו"ם לזכויות אדם התכנסה לראשונה ב-19 ביוני 2006.
תת הוועדה המייעצת

תת הוועדה המייעצת היא גוף המורכב מ-18 מומחים לזכויות אדם שנבחרו לתפקידם לצורך עריכת מחקרים וכתיבת המלצות כדי להבטיח שמירת זכויות אדם.
פעילות המועצה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביקורת על המועצה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2010 נבחרה לוב כחברה במועצה, חרף יחסה לאזרחיה. בשנת 2011, בעקבות טבח מאות מאזרחי לוב במהומות שהתחוללו במדינה, הודיעה ארצות הברית שיש להוציא את לוב מהמועצה, ולמחרת התפטרו נציגי לוב מהמועצה.
במאי 2023 נבחר שגריר איראן לאו"ם, עלי בחריני לתפקיד יו"ר הפורום החברתי במועצת זכויות האדם, חרף מצב זכויות אדם באיראן.
המועצה וישראל > ביקורת על פעילותה ביחס לישראל

כנגד המועצה נמתחה ביקורת על כך שהיא מתמקדת יתר על המידה בישראל ללא פרופורציה להפרות זכויות האדם המבוצעות בעולם, בעיקר במדינות לא-דמוקרטיות (ראו פסקה לעיל). הביקורת באה גם מצד ארצות הברית שקראה למועצת זכויות האדם להפסיק את ההטייה כנגד ישראל.
ביקורת חריפה נוספת נמתחה על ריצ'רד פאלק, הדווח המיוחד לשטחים הפלסטיניים הכבושים. במאמר שכתב הצהיר פאלק שחמאס איננו ארגון טרור. כמו כן, טען שישראל מבצעת ג'נוסייד בפלסטינים והשווה את מעשיה למעשי הנאצים וטען שישראל מתכננת לבצע שואה בפלסטינים. ביולי 2011 פרסם קריקטורה אנטישמית בבלוג שלו, ובעקבות ביקורת קשה שנמתחה עליו הסיר את הקריקטורה ונאלץ להתנצל. פאלק הואשם על ידי יצחק לבנון, חבר המשלחת הישראלית באו"ם, בהצדקת פיגועי התאבדות בטענה ש"זו הדרך היחידה של הפלסטינים להיאבק נגד ישראל". כתוצאה מכך, הוכרז פאלק כ"פרסונה נון גראטה" בידי ישראל ונאסרה כניסתו לתחומיה וליהודה, שומרון ועזה. ב-14 בדצמבר 2008 נחת פאלק בנמל התעופה בן-גוריון במטרה לבצע שליחות מטעם המועצה, אך עוכב ל-30 שעות ולבסוף גורש בחזרה לז'נבה.
ריצ'רד גולדסטון, שעמד בראש ועדת גולדסטון, פרסם ב-1 באפריל 2011 מאמר בוושינגטון פוסט, בו חזר בו מהאשמותיו כלפי ישראל, ובנוסף טען שמועצת זכויות האדם של האו"ם מוטה לרעת ישראל.
יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין מתח ביקורת חריפה על המועצה וקרא לנציגי ארצות הברית והאיחוד האירופאי לפרוש ממנה. הוא אמר כי ”המועצה לזכויות האדם של האו"ם היא ארגון רקוב, מוסרית ופוליטית. זהו ארגון שחברים בו רבי מרצחים המנפנפים ביד האחת בדגלי זכויות אדם, בעוד ידם השנייה מגואלת בדמם של חסרי ישע.” בין היתר מתח ביקורת על כוונת המועצה לצרף את סוריה כחברה בשעה שהיא טובחת באזרחיה.
באותו החודש החליטה המועצה על הקמת ועדת חקירה של האפשרות להפרת זכויות אדם פלסטינים ב"שטחים הפלסטינים הכבושים, כולל מזרח ירושלים" (הוועדה הוקמה לבסוף ביולי 2012‏). ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר בתגובה לצעד זה כי "מדובר במועצה צבועה עם רוב אוטומטי נגד ישראל. זו מועצה שצריכה להתבייש בעצמה. למועצת זכויות האדם של האו"ם אין דבר וחצי דבר עם זכויות אדם. עד היום קיבלה הוועדה 91 החלטות: 39 מהן עסקו בישראל, 3 בסוריה ואחת באיראן".
משרד החוץ הישראלי בתגובה החליט כי מדינת ישראל תנתק את קשריה לאור ההתנהלות המתמשכת של המועצה כנגד מדינת ישראל ושתיקתה כנגד הפרות של זכויות אדם בוטות במדינות המזרח התיכון.
ב-2017 הצטרפה לביקורת גם הממלכה המאוחדת (בריטניה) וגינתה את המועצה על ההטייה וחוסר הפרופורציות שלה נגד ישראל ועל סירובה לגנות את הטרור הפלסטיני. היא איימה שאם ההטייה תימשך היא תצטרף לארצות הברית ותצביע אוטומטית נגד כל ההחלטות המגנות את ישראל.
ביוני 2018 הודיעה ארצות הברית על פרישתה ממועצת זכויות האדם בשל יחסה המוטה כנגד ישראל, אולם בפברואר 2021 ממשל ביידן הודיע על שובה של ארצות הברית למועצה, אך ב-3 בפברואר 2025 דווח שנשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, יפרוש שוב ממועצת זכויות האדם של האו"ם בשל יחסה המוטה כנגד ישראל.
בפברואר 2025 חתם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ על צו נשיאותי לפרישת ארצות הברית מהארגון.
יום לאחר פרישת ארצות הברית מהארגון, הודיע גם שר החוץ הישראלי, גדעון סער בטוויטר שישראל תפסיק להשתתף בדיונים של UNHRC.. מאחר שישראל מעולם לא הייתה חברה במועצה אלא הגיעה לעיתים לדיונים במעמד של משקיפה היא איננה יכולה לפרוש כפי שעשתה זאת ארצות הברית.
ראו גם

ועדת האו"ם לזכויות אדם
UN Watch
האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ופוליטיות
איש ללא פנים

| --- | --- |

 בימוי:  מל גיבסון 
 הופק בידי:  ברוס דייבי 
 עריכה:  אנטוני גיבס 
 שחקנים ראשיים:  ניק סטאל פיי מסטרסון אית'ן פיליפס גבי הופמן זאק גריינר ג'ורג' מרטין מייקל דה-לואיז ג'פרי לואיס ריצ'רד מסור מל גיבסון ויוה בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  דונלד מקאלפיין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Icon Productions 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בנובמבר 1993 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מיין 
 הכנסות באתר מוג'ו:   manwithoutaface
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש ללא פנים (באנגלית: The Man Without a Face) הוא סרט דרמה משנת 1993 בבימויו ובכיכובו של מל גיבסון. הסרט מבוסס על הרומן מאת איזבל הולנד ועוסק בסיפורו של ג'סטין מקלאוד (מל גיבסון), מורה מבודד עם צלקות קשות על פניו, שמפתח קשר עם נער בשם צ'אק נורסטדט (ניק סטאל). צ'אק שואף לעבור בחינת כניסה לאקדמיה צבאית, ומקלאוד הופך למנטור שלו, כשהשניים מתמודדים עם דעות קדומות ושיפוטיות מהסובבים אותם.
הסרט יצא לאקרנים ב־25 בנובמבר 1993 והרוויח בשבוע הראשון 4 מיליון דולר וסה"כ הכניס 37 מיליון דולר.
תקציר העלילה

צ'אק נורסטדט, נער צעיר, מתיידד עם ג'סטין מקלאוד, מורה לשעבר שמתגורר לבד לאחר שנכווה קשות בתאונה. ג'סטין עוזר לצ'אק להתכונן לבחינות הכניסה לאקדמיה צבאית, אך הקשר ביניהם מעורר חשדות ושמועות בקרב תושבי העיירה.
צוות השחקנים הראשי

מל גיבסון - ג'סטין מקלאוד
ניק סטאל - צ'אק נורסטדט
מרגרט וויטון - קתרין נורסטדט
פיי מאסטרסון (אנ') - גלוריה נורסטדט
גבי הופמן - מייגן נורסטדט
ג'פרי לואיס (אנ') בתפקיד ווין סטארק
ריצ'ארד מסור (אנ') - פרופסור קארל בטלי
מייקל דה לואי (אנ') - דאגלס הול החבר של גלוריה
אית'ן פיליפס - טוד לנסינג
ג'ורג' מרטין (אנ') - סם הספר
זאק גרנייה - הפסיכיאטר ד"ר ליונל טלבוט
ג'יין דה בר - גברת לנסינג
ג'ק דה מייב (אנ') - מר קופר
ויוה (אנ') - גברת קופר
ג'סטין קנו (אנ') - רוב לנסינג
ביקורות

איש ללא פנים זכה לביקורות חיוביות בעיקרן, ששיבחו את הבימוי של גיבסון ואת הופעות השחקנים. הסרט מתמודד עם נושאים של קבלת האחר, סובלנות ושיפוטיות חברתית. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 67%. ב-Metacritic, הוא קיבל ציון של 62 מתוך 100.
הערות שוליים

↑  The Man Without a Face (1993) - Financial Information, The Numbers
הכנסת העשרים וחמש

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ממשלות:  ממשלת ישראל השלושים ושבע
 תקופת כהונה:  15 בנובמבר 2022 – מכהנת  (שנתיים)
 מערכת בחירות:  1 בנובמבר 2022
 הנהגה
 יושב ראש הכנסת:  יריב לוין (13 עד 29 בדצמבר 2022)   אמיר אוחנה (החל מ-29 בדצמבר 2022)
 ראש הממשלה:  בנימין נתניהו
 יו"ר הקואליציה:  אופיר כץ
 ראש האופוזיציה:  יאיר לפיד
 מרכז האופוזיציה:  מירב בן ארי
 הרכב
 
 סיעות הקואליציה:  מספר חברי הקואליציה - 61   הליכוד (36)   הליכוד (32)   הימין הממלכתי (4)   ש"ס (11)   יהדות התורה (7)   הציונות הדתית (6)   נעם (1)
 מספר חברי הקואליציה:  62 / 120
 סיעות האופוזיציה:  מספר חברי האופוזיציה - 59   יש עתיד (23)   המחנה הממלכתי (8)   עוצמה יהודית (7)   ישראל ביתנו (6)   רע"מ (5)   חד"ש-תע"ל (5)   העבודה (4)   הרוב הלאומי (1)
 מספר חברי האופוזיציה:  58 / 120
 מפלגת השלטון:  הליכוד
 אתר אינטרנט
 https://main.knesset.gov.il
 
 → הכנסת העשרים וארבע הכנסת העשרים ושש ← 
הכנסת העשרים וחמש היא הכנסת המכהנת, שנבחרה בבחירות שנערכו ב-1 בנובמבר 2022 (ז' בחשוון ה'תשפ"ג), והושבעה ב-15 בנובמבר (כ"א בחשוון). כנסת זו צפויה לכהן עד לכינוס הכנסת העשרים ושש שתיבחר בבחירות העתידות להתקיים ב-27 באוקטובר 2026, ט"ז בחשוון ה'תשפ"ז.
יושב ראש הכנסת הוא חבר הכנסת אמיר אוחנה מסיעת הליכוד.
חלוקת המושבים > תוצאות הבחירות

| רשימה | רשימה | ראש הרשימה | מושבים> הכנסת ה-24 | מושבים> ± | מושבים> הכנסת ה-25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליכוד |  | בנימין נתניהו | 30 | 2 | 32 |
| יש עתיד |  | יאיר לפיד | 17 | 7 | 24 |
| הציונות הדתית - עוצמה יהודית |  | בצלאל סמוטריץ' | 6 | 8 | 14 |
| המחנה הממלכתי |  | בני גנץ | 14 | 2 | 12 |
| ש"ס |  | אריה דרעי | 9 | 2 | 11 |
| יהדות התורה |  | יצחק גולדקנופף | 7 |  | 7 |
| ישראל ביתנו |  | אביגדור ליברמן | 7 | 1 | 6 |
| רע"מ |  | מנסור עבאס | 4 | 1 | 5 |
| חד"ש-תע"ל |  | איימן עודה | 5 |  | 5 |
| העבודה |  | מרב מיכאלי | 7 | 3 | 4 |
חלוקת המושבים > סיעות הכנסת לאחר פיצולים ומיזוגים

| סיעה | סיעה | מושבים> השבעת הכנסת | מושבים> נוכחי |
| --- | --- | --- | --- |
| הליכוד |  | 32 | 32 |
| יש עתיד |  | 24 | 23 |
| הרוב הלאומי |  | 24 | 1 |
| הציונות הדתית |  | 14 | 6 |
| עוצמה יהודית |  | 14 | 7 |
| נעם |  | 14 | 1 |
| המחנה הממלכתי |  | 12 | 8 |
| הימין הממלכתי |  | 12 | 4 |
| ש"ס |  | 11 | 11 |
| יהדות התורה |  | 7 | 7 |
| ישראל ביתנו |  | 6 | 6 |
| רע"מ |  | 5 | 5 |
| חד"ש-תע"ל |  | 5 | 5 |
| העבודה |  | 4 | 4 |
גושים פוליטיים
גוש הימין: הליכוד, הציונות הדתית, ישראל ביתנו, עוצמה יהודית, הימין הממלכתי, נעם – 56 מושבים
גוש החרדים: ש"ס, יהדות התורה - 18 מושבים
גוש המרכז: יש עתיד, המחנה הממלכתי, ח"כ עידן רול - 32 מושבים
גוש השמאל: העבודה - 4 מושבים
גוש הערבים: חד"ש-תע"ל, רע"ם - 10 מושבים
חברי הכנסת

חברי הכנסת המכהנים מודגשים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הליכוד 32 חברים |  | בנימין נתניהו, יריב לוין, אלי כהן, יואב גלנט, דוד אמסלם, אמיר אוחנה, יואב קיש, ניר ברקת, מירי רגב, מיקי זוהר, אבי דיכטר, ישראל כ"ץ, שלמה קרעי, עמיחי שיקלי, דני דנון, עידית סילמן, דוד ביטן, יולי אדלשטיין, אליהו רביבו, גלית דיסטל-אטבריאן, ניסים ואטורי, שלום דנינו, חיים כץ, אופיר אקוניס, טלי גוטליב, חנוך מילביצקי, בועז ביסמוט, משה סעדה, אליהו דלל, גילה גמליאל, אופיר כץ, מאי גולן, דן אילוז, אריאל קלנר, אתי עטייה, עמית הלוי, צגה מלקו, אושר שקלים, קטי שטרית, משה פסל, ששון גואטה, אביחי בוארון, עפיף עבד |
| יש עתיד 23 חברים |  | יאיר לפיד, אורנה ברביבאי, מאיר כהן, קארין אלהרר, מירב כהן, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, מירב בן ארי, רם בן ברק, יואב סגלוביץ, בועז טופורובסקי, מיכל שיר, יוראי להב-הרצנו, ולדימיר בליאק, רון כץ, מטי צרפתי הרכבי, טטיאנה מזרסקי, יסמין פרידמן, דבורה ביטון, משה טור-פז, סימון דוידסון, נאור שירי, שלי מירון, ירון לוי |
| ש"ס 11 חברים |  | אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן-צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יוסי טייב, אברהם בצלאל, יונתן מישרקי, ארז מלול, סימון מושיאשוילי |
| המחנה הממלכתי 8 חברים |  | בני גנץ, גדי איזנקוט, פנינה תמנו, חילי טרופר, מיכאל ביטון, מתן כהנא, אורית פרקש-הכהן, אלון שוסטר |
| עוצמה יהודית 7 חברים |  | איתמר בן גביר, יצחק וסרלאוף, אלמוג כהן, עמיחי אליהו, צביקה פוגל, לימור סון הר-מלך, יצחק קרויזר |
| יהדות התורה 7 חברים |  | יצחק גולדקנופף, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, יעקב טסלר, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס, משה רוט, אליהו ברוכי |
| הציונות הדתית  6 חברים |  | בצלאל סמוטריץ', אופיר סופר, אורית סטרוק, שמחה רוטמן, מיכל וולדיגר, אוהד טל, משה סולומון, צבי סוכות |
| ישראל ביתנו 6 חברים |  | אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, שרון ניר, יוליה מלינובסקי, חמד עמאר |
| רע"מ 5 חברים |  | מנסור עבאס, וליד טאהא, וליד אל-הואשלה, אימאן ח'טיב-יאסין, יאסר חוג'יראת |
| חד"ש תע"ל 5 חברים |  | איימן עודה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף עטאונה |
| הימין הממלכתי 4 חברים |  |  גדעון סער, יפעת שאשא-ביטון, זאב אלקין, שרן השכל, מישל בוסקילה |
| העבודה 4 חברים |  | מרב מיכאלי, נעמה לזימי, גלעד קריב, אפרת רייטן |
| נעם חבר אחד |  | אבי מעוז |
| סיעת יחיד |  | עידן רול |