stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלה ניקוליבסקי
ביוגרפיה

ניקוליבסקי נולדה ב-1989 בתל אביב. סיימה לימודי תיכון ב-2007 בגימנסיה העברית הרצליה. אלה היא בתה של חגית רכבי ניקוליבסקי, במאית, מחזאית ומורה לתיאטרון, ואביה הוא משפטן העוסק בתיירות.
לאחר שירותי הצבאי התלבטה בין לימודי משפטים - כמו אביה, לבין לימודי תיאטרון - כמו אמה. כדי להכריע נרשמה למכינה למשחק בסטודיו של יורם לוינשטיין והייתה עוזרת במאי של עירד רובינשטיין.
ב-2012 הצטרפה למסלול לבימוי והוראת תיאטרון בסמינר הקיבוצים. למדה גם בקורס לכתיבה בהנחייתו של יובל שפרמן, ושנת הכשרה לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2013–2015 לימדה תיאטרון בבית הספר איתמר בן אב"י ביפו ובחטיבה העליונה נבון בחולון, ובשנים שלאחר מכן הדריכה תלמידי תיכון במגמות תיאטרון בתלמה ילין, עירוני א' בתל אביב ובבימת הנוער בכפר סבא.
הצגות שביימה

פן אישן המוות - מחזה על פי האדונית והרוכל מאת עדה אמיכל ייבין, שביימה ניקוליבסקי במסגרת פרויקט גמר בסמינר הקיבוצים, 2015.
הביצ'ית הטובה שלי - מאת לימור גינזבורג. פסטיבל תיאטרון קצר. צוותא, 2015
הסטירה - מחזה קצר מאת רועי מליח רשף במסגרת פרויקט המחזאים. צוותא, 2016
אני אישתי שלי(אנ') - הצגת יחיד של עזרא דגן מאת דאג רייט. תיאטרונטו, 2016
המלך נוטה למות - מאת נסים אלוני[דרושה הבהרה] בהשתתפות תלמידי שכבת י"א במגמת התיאטרון תלמה ילין, 2016
בדרך לטיפזה - מאת גלעד עברון, במסגרת פסטיבל התיאטרון הבינלאומי. הקאמרי, 2017
הקומה השלישית - בימוי משותף עם מאיה ניצן למחזה מאת דפנה אנגל-מחרז על פי סיפורו של אשכול נבו. בית ליסין, 2017
חדר בריחה - מחזה קצר מאת ליאור גלציאנו במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא, 2017
ועדה אומנותית - מחזה קצר במסגרת פרויקט המחזאים בצוותא, 2018
שמוליק של זהרה - מחזה שכתבה אמה של אלה, חגית רכבי ניקוליבסקי. בית הספר למשחק גודמן, 2018
האור של אלמז - מחזה לילדים ולנוער מאת חווה טיזזו, 2018
ולריה מתחתנת - דרמה מאת מיכל ויניק במסגרת פסטיבל "דייט ראשון", קריאות מבוימות של מחזאות מקורית בתיאטרון הקאמרי, 2018
לרקוד ולעוף - דרמה קומית מאת רשף ורגב לוי. תיאטרון הספרייה, 2020
הוויתור - מאת נועם פלג בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא, 2021
מגנוליות מפלדה - בימוי תרגיל שנה ב'. בית צבי, 2021
עלים - מאת לוסי קולדוויל. בית צבי, 2021
שבת בבוקר - מחזה מאת נועם פלג בהשתתפות אבי קושניר ולימור גולדשטיין במסגרת פסטיבל פותחים במה. בית ליסין 2021
קנגורו - מחזה בהשתתפות קבוצת הצעירים.ות של הקאמרי, 2021
קונצרטה לשמונה - מחזה מאת מאיה רוז חורמדלי בשיתוף דליק ווליניץ. בית צבי, 2022
טרמפולינה מאת מתן גורן
הערות שוליים

↑   יאיר אשכנזי, התיאטרון הישראלי מתפקע מבני משפחה. מי עובד עם מי ועד כמה זה עוזר לקריירה, באתר הארץ, 14 ביוני 2018
↑  מאיה כהן, דור שני לבימוי בתיאטרון, באתר www.israelhayom.co.il, ‏22 במאי 2017
↑  מאיה נחום שחל, המירוץ לביצית, באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2015
↑  הסטירה – Israeli Dramatists Website, באתר dramaisrael.org
↑  מרב יודילוביץ', דגן את דאו, אחד על אחד, באתר ynet, 28 באפריל 2016
↑  בדרך לטיפזה - פסטיבל התיאטרון הבינלאומי, באתר www.habama.co.il
↑  הקומה השלישית, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  חדר בריחה – Israeli Dramatists Website, באתר dramaisrael.org
↑  עדו סתר, ועדה אמנותית - קומדיה, באתר עדו סתר, בלי י׳
↑  סיפור אמיתי, באתר עיתון שבע - Sheva
↑  אורטל מוגוס, "מה, זה באמת קרה? אולי את מגזימה?", באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  תיאטרון - "דייט ראשון" - קריאות מבויימות, באתר www.habama.co.il
↑  עליס בליטנטל, ריקוד משפחתי סוער, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 בינואר 2020
↑  שירה מאירי, שברון לב, שוד בנק ומייקל ג'ורדן: פסטיבל "תיאטרון קצר" יגרום לכם לצחוק ולבכות, באתר ynet, 29 בדצמבר 2020
↑  חיים נוי, המועדון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 ביוני 2022
↑  בכיוון הרוח על ההצגה עלים בתאטרון בית צבי סקירה מאת מוקה קריגר, באתר בכיוון הרוח-במה לספרות תרבות הגות
↑  תיאטרון - פסטיבל פותחים במה 2021, באתר www.habama.co.il
↑  Tom Gal, בדיוק עוד שבוע עולים עם ״קנגרו״, באתר Facebook, ‏5 בדצמבר 2021
↑  קונצרטה לשמונה, באתר www.beit-zvi.com
↑  מחזה טרמפולינה
Grand Theft Auto

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 כללי
 סוגה:  פעולה
 פיתוח:  Rockstar Games Rockstar North Rockstar Leeds (אנ') Rockstar Toronto (אנ') Rockstar Lincoln (אנ')
 הוצאה לאור:  Rockstar Games
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 סדרה:  הראשון: Grand Theft Auto  האחרון: Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  פלייסטיישן, Nintendo DS, PlayStation Portable, iOS, Game Boy Advance, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Xbox One, נינטנדו סוויץ', Xbox Series X ו-Series S, Fire, Game Boy Color, אנדרואיד, Xbox, פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 2, דרימקאסט, Xbox 360, MS-DOS, Microsoft Windows, macOS, Windows Phone 
 
 אתר רשמי
 
Grand Theft Auto (בתרגום חופשי לעברית: "גניבת כלי רכב", מוכרת גם בראשי התיבות GTA) הוא זיכיון משחקי וידאו מסוגת פעולה והרפתקה שמפותח על ידי חברת "Rockstar Games". הזיכיון נוצר על ידי דייוויד ג'ונס ומייק דאילי כחלק מחברת "DMA Design" הבריטית.
משחקיות הסדרה כוללת עיצוב עולם פתוח המאפשר לשחקן לשוטט בערים שונות בעולם תוך השלמת משימות כדי להתקדם בעלילה, לצד מגוון משימות-צד אופציונליות. עלילות משחקי הסדרה מתמקדות בפושעים שונים ומתרחשות בגרסה סאטירית של ארצות הברית תוך פרודיה על התרבות שלה. שם הסדרה נובע מהמינוח המשטרתי האמריקאי לגניבת כלי רכב. בהתאם לשמה, משחקי הסדרה מאפשרים לשחקן לבצע שלל עבירות כאשר גנבת מכוניות היא רק אחת מהן.
כיוון שהסדרה כולה מציבה דגש משמעותי על ביצוע פשעים ואף מציגה אלימות מציאותית, הזיכיון זכה להסתייגויות וביקורת שלילית רבה. הדבר פתח דיון מעמיק באשר להשפעת משחקי ווידאו אלימים על אלימות נוער, אך העמדה הנפוצה במחקר גורסת ששימוש במשחקי מחשב אלימים אינו קשור לעלייה בהתנהגויות אלימות.
משחקי הסדרה

| כותר | שנת יציאה | פלטפורמה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| Grand Theft Auto | 1997 | פלייסטיישן, Windows,‏ Game Boy Color | המשחק הראשון בסדרה, מתרחש בשנת 1996. |
| Grand Theft Auto: London 1969 | 1999 | פלייסטיישן, Windows | חבילת הרחבה, דורשת את GTA המקורי. מתרחש בשנת 1969. |
| Grand Theft Auto: London 1961 | 1999 | Windows | חבילת הרחבה, דורשת את GTA 1969 וניתנת להורדה בחינם. מתרחש בשנת 1961. |
| Grand Theft Auto 2 | 1999 | פלייסטיישן, Windows,‏ Game Boy Color, דרימקאסט | מתרחש בשנת 1998. |
| Grand Theft Auto III | 2001 | פלייסטיישן 2, אנדרואיד, Windows,‏ Xbox ,IOS‏, iPhone | משחק ה-GTA הראשון בתלת-ממד, הראשון בסדרת המשחקים השלישית בסדרה. מתרחש בשנת 2001. |
| Grand Theft Auto: Vice City | 2002 | IOS ,אנדרואיד, פלייסטיישן 2, Windows,‏ Xbox, פלייסטיישן 4 | מכניס לראשונה את האופנועים לגרסת התלת-ממד. מתרחש בשנת 1986 בעיר Vice City שהיא העתק לעיר מיאמי. |
| Grand Theft Auto: San Andreas | 2004 | פלייסטיישן 2, אנדרואיד, Windows,‏ Xbox,IOS,אייפון, | נותן לשחקן לראשונה את חוויית האופניים והשחייה במים. מתרחש בשנת 1992. |
| Grand Theft Auto Advance | 2004 | Game Boy Advance | פותח במיוחד למכשיר הגיים בוי אדוונס. |
| Grand Theft Auto: Liberty City Stories | 2005 | פלייסטיישן 2, אנדרואיד, PSP ,IOS ,iPhone | מתרחש בשנת 1998. |
| Grand Theft Auto: Vice City Stories | 2006 | פלייסטיישן 2, PSP | מתרחש בשנת 1984. |
| Grand Theft Auto IV | 2008 | פלייסטיישן 3, Windows, Xbox 360 | המשחק הראשון בסדרה עם המנוע הגרפי RAGE, פרי פיתוחה של רוקסטאר, והראשון בסדרה הרביעית של המשחקים. מתרחש בשנת 2008. |
| Grand Theft Auto: Chinatown Wars | 2009 | IOS ,PSP,‏ אייפון, אנדרואיד, נינטנדו DS ,אייפוד טאץ' | מתרחש בשנת 2009 בליברטי סיטי בתור הואנג לי, חבר בכנופיה הסינית של העיר. |
| GTA IV: The Lost And Damned | 2009 | פלייסטיישן 3, Windows ,Xbox 360 | כלול באריזת משחקי ההרחבה GTA IV: Episodes From Liberty City. במשחק מגלמים את ג'וני קלביץ, מתרחש ב-2009. |
| GTA IV: The Ballad of Gay Tony | 2009 | פלייסטיישן 3, Windows ,Xbox 360 | כלול באריזת משחקי ההרחבה GTA IV:Episodes From Liberty City. במשחק מגלמים את לואיס לופז, מתרחש ב-2009. |
| Grand Theft Auto V | 2013 | פלייסטיישן 3, Xbox 360, פלייסטיישן 4, Microsoft Windows, Xbox One |  המשחק הראשון בסדרה עם מנוע גוף ראשון, בנוסף לגוף שלישי. |
| Grand Theft Auto VI | 2025 | Xbox Series X/S, ,Playstation 5 |  |
ראו גם

Rockstar Games, בעלת הסדרה
Rockstar North, מפתחת את משחקי הסדרה
הערות שוליים

↑  צבי קצבורג, מחקר: משחקי מחשב לא בהכרח מובילים לאלימות -, באתר אנשים ומחשבים, ‏2021-01-03
↑  עמרי ברק -ישן, ‏מחקר: משחקי מחשב לא עודדו אלימות, באתר ‏מאקו‏, 13 בפברואר 2019
↑  עידו סולומון, ‏מחקר חדש: משחקי מחשב לא מעודדים אלימות, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2013
| Grand Theft Auto |
| --- | --- | --- |
| משחקים | Grand Theft Auto • Grand Theft Auto 2 • Grand Theft Auto III • Grand Theft Auto: Vice City • Grand Theft Auto: San Andreas •  Grand Theft Auto Advance • Grand Theft Auto: Liberty City Stories • Grand Theft Auto: Vice City Stories • Grand Theft Auto IV • Grand Theft Auto: Chinatown Wars • Grand Theft Auto V (Grand Theft Auto Online) • Grand Theft Auto VI |  |
| הרחבות | Grand Theft Auto: London 1969 • Grand Theft Auto: London 1961 • GTA IV: The Lost And Damned • Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony |  |
| מקומות | Liberty City • Vice City • Los Santos |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16601822s (data)  LCCN: n42031576  MusicBrainz: 49561f8b-886c-4096-867b-8d23a062c137  NLP: a0000002342619  VIAF: 185879376   WorldCat (עם VIAF): 185879376
שלום קדוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך) מרוקו מרוקו
 מסעדות:  "פרה על הגג", "פרימוורה"
 
שלום קדוש (נולד ב-1947) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה

שלום קדוש נולד ב-1947 במרוקו, עלה ארצה בגיל 14 וגדל בעפולה, בן למשפחה בת תשעה ילדים. ב-1967 סיים ללמוד בבית הספר לבישול "יורדי ים" בחיפה.
קריירה מקצועית

קדוש החל לעבוד כטבח באוניות נוסעים ואוניות משא, עבודה בה עסק כשש שנים. הוא הגיע לירושלים ב-1974 והחל לעבוד במלון "הילטון" (היום "הולידיי אין") שנפתח אז בירושלים, והיה אחראי על המרקים והתוספות. כעבור שישה חודשים נוסד מלון "גן אור", שלימים הפך למלון "מלון פלאזה" בבעלות רשת מלונות "פתאל", והחל לעבוד בו כסגן-שף. כששף המלון פרש אחרי חצי שנה התמנה קדוש לשף המלון, משרה בה הוא מכהן עד היום. במלון בישל למנהיגים ובהם ביאטריקס, מלכת הולנד, פרנסואה מיטראן, המלך חוסיין, ג'ימי קרטר, הנרי קיסינג'ר, ומנחם בגין.
בשנת 1984 נפתחה במלון מסעדת שף תחת ניצוחו של קדוש בשם "פרה על הגג", המסעדה נסגרה בעקבות האינתיפאדה השנייה. הוא עומד בראש "פרימוורה", המסעדה האיטלקית-חלבית כשרה של המלון. ב-2009 פתח במלון את בר הסושי הכשר הראשון בישראל, עליו מופקד המאסטר סושי היפני יאמה אויאמאדה. מבקר המסעדות דניאל רוגוב דירג את מסעדת "פרה על הגג" ומסעדת ה"פרימוורה" במלון שרתון פלאזה ירושלים בין 8 המסעדות הטובות והכשרות בישראל בשנת 1997. מסעדת "פרימוורה" נבחרה במדריך המסעדות של ג'יימס בירד לשנת 2006, כאחת משלוש המסעדות הטובות בישראל, יחד עם "מיקה" ו"ארקדיה". ב-1980 השתתף קדוש עם צוות המטבח של המלון בתחרות אליפות העולם בבישול, הם בישלו מטבח כשר וזכו בשתי מדליות זהב ושתי מדליות כסף.
הוא התלמד במסעדת "לה קוט סן-ז'אק" של מישל לורן ואחר-במסעדת "אוברז' דה ל'יל" של השף פול אברלן. אצל קדוש התלמדו בראשית דרכם כמה מגדולי השפים בישראל כמו יונתן רושפלד, אביב משה וירון שלו.
קדוש הקים וניהל פסטיבלים של אוכל ישראלי מסביב לעולם. ב-1996 ארגן את "סעודת דוד המלך" לרגל 3000 שנה לירושלים, בה בישלו תריסר שפים מהטובים בתבל.
היה העורך הגסטרונומי של "אנציקלופדיה לבישול ולאפיה" בת 16 כרכים, שראתה אור ב-1982 בהוצאת רביבים וכתב את הספר "בישול ואפיה עם פירות הארץ", שיצא לאור ב-1987, בהוצאת מעריב - הד ארצי.
הופיע בתוכניות בישול של ז'ואל רובישון ומרתה סטיוארט.
פרסים והוקרה

ב-2005 קיבל את עיטור המלונאות, מטעם התאחדות המלונות בישראל - הייתה זו הפעם הראשונה שבה ניתן הפרס לשף.
ב-2011 היה הישראלי הראשון שמצטרף למועדון הגסטרונומי "Des Chefs Des Chefs", עליו נמנים שפים של ראשי ממשלה, נשיאים ובתי מלוכה מ-30 מדינות בעולם.
ב-2013 בישל את ארוחת הערב הרשמית לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, בביקורו בישראל.
ב-2018 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
ב-2020 בישל את הארוחה בבית הנשיא לכ-40 מנהיגים מרחבי העולם במסגרת ביקורם לרגל פורום השואה העולמי החמישי שנערך ביד ושם.
ב-2021 קיבל אות הוקרה מיוחד על מפעל חיים במסגרת טקס "פרסי המטבח הישראלי".
חיים אישיים

במרץ 2021 אושפז במצב קשה בבית החולים הדסה עין כרם לאחר שנשדד בתחנת דלק בירושלים, בערב חתונת בתו, והתאושש חלקית לאחר מספר חודשים.
לקריאה נוספת

טל פרידמן ואלינוער רבין, ירושלים: הסיפור הקולינרי, הוצאת קוראים, 2010, עמ' 78–81.
הערות שוליים

↑  נתן רועי. "שף שלום קדוש התאהב ברמת הדסה". אתר הסוכנות היהודית. 13 באוגוסט 2014
↑  יוסי זילברמן, הארוחה הרשמית של אובמה ונתניהו: ארטישוק ירושלמי והופעה של עידן רייכל, באתר "mako",‏ 20 במרץ 2013
↑  מערכת חדשות טובות, ‏רופאים, מחנכים, אנשי צבא ושף: נבחרו יקירי ירושלים, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2018
1 2  תיקי גולן, "הרופאים היו סקפטים, זה נס": השף שלום קדוש מתאושש ויקבל פרס מפעל חיים, באתר ynet, 28 בנובמבר 2021
↑  משה נוסבאום, ‏הותר לפרסום: השף שנפצע בניסיון השוד בירושלים - שלום קדוש, באתר ‏מאקו‏, 26 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554239405171  VIAF: 23518966   WorldCat (עם VIAF): 23518966
גרגורי, עלייתו ונפילתו

גרגורי, עלייתו ונפילתו הוא מחזה תיאטרון מאת דן רדלר, שעלה לראשונה לבמה בשנת 2014. המחזה הוא מותחן חברתי המגולל את סיפור חבלי הקליטה של עולים מברית המועצות לשעבר בו נשזר סיפורם של בני משפחה ישראלית המועדים בנפתולי הכלכלה המקומית. ההצגה נועדה להציף, דרך סיפור פרטי המתגלה באמצעות שלוש שורות בעיתון אודות מהנדס שרצח את אשתו, את ההחמצה הישראלית בקבלת העלייה הרוסית שהתרחשה בשנות ה-90.
עלילה

מהנדס גשרים בשם גרגורי עולה מרוסיה עם אשתו הנוכריה, אמה, שהלכה בעקבות בעלה שעלה לארץ ממניעים  ציוניים. כיון שאין צורך בארץ במהנדסי גשרים, עובד גרגורי כמאבטח ופרנסתו מצויה בדוחק. אמה מתפרנסת אף היא בדוחק, מדגמנת בעירום לציירים ואף מסכימה לדגמן באופן פרטי למנהל זוטר בחברה. לזוג אין ילדים, רק תוכי פטפטן. המנהל הנשוי לפסיכולוגית קלינית, יעל, מנהל חיי משפחה צוננים העומדים לפני פירוק, והצעה עסקית גורמת לו להשקיע את כספו בחברה חדשה, אליה מתקבל בין היתר גם גרגורי. החברה פושטת את הרגל ועמה מתמוטטים חיי המנהל ואשתו, גרגורי ובת זוגו והמערבולת הזו מתפתלת עד לסיום מר הכולל רצח משפחתי.
העלילה מסופרת מנקודת מבטה הפסיכולוגית ואנו למדים כבר בהתחלה על הסיום אך איש לא ידע לשים עליו את האצבע בזמן.
הדמויות

יעל: פסיכולוגית במקצועה, כבת 50, נשואה לבני מהנדס מחשבים.
גרגורי: מהנדס גשרים במקצועו, כבן 30, ציוני, עלה לישראל בשנות ה-90 כשנפתחו שערי היציאה ליהודים מאוקראינה.
אמה: משוררת וסופרת אוקראינית, כבת 30, נשואה לגרגורי, עלתה לישראל בעקבות בעלה, אף על פי שהיא נוצרייה.
בני: מהנדס מחשבים במקצועו וצייר חובב, כבן 50, נשוי ליעל, יזם שמחפש את האקזיט הגדול.
מירב: בחורה קשת יום כבת 25, לקוית שמיעה, קוראת בקפה, עובדת בניקיון וחולמת להיות סטודנטית.
אמנון: מרצה לספרות, רווק כבן 45, חבר קרוב של בני ויעל, מחפש נפש קרובה לחיות את שלב הבגרות של חייו.
ויקי: בחורה אתיופית, כבת 25, עובדת בבית קפה מסעדה בקריות, מחפשת חבר ישראלי שיוציא אותה ממעגל הבדידות המגדרית.
שחקנים

השחקנים בהפקת תיאטרון הספרייה:
חגית בן עמי : יעל
מרינה שויף: אמה
סלבה ביברגל: גרגורי
הדס מורנו: מירב
תמי רונן: ויקי
דורי בן זאב: בני
ניסו כאביה: אמנון
הערות שוליים

↑  פרופ' אלעזר לשם, "השתלבות עולי ברית המועצות"(1990-2005), באתר משרד הרווחה
נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה

.
| --- | --- |

בניין המשרדים הראשי של החברה, באור יהודה
בניין המשרדים הראשי של החברה, באור יהודה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 מייסדים:  ממשלת המנדט
 תקופת הפעילות:  1921 - כמחלקת עבודות ציבוריות  2003 - כחברה ממשלתית – הווה
 מיקום המטה:  אור יהודה 
 משרד ראשי:  אור יהודה
 בעלות:  מדינת ישראל
 ענפי תעשייה:  פיתוח תשתיות תחבורה
 יו"ר:  יגאל עמדי
 מנכ"ל:  ניסים פרץ
 עובדים:  415 (2018)
  
 www.iroads.co.il
 
נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ היא חברה ממשלתית האחראית לפיתוח תשתיות התחבורה בישראל. החברה עוסקת בתכנון, פיתוח ואחזקת מרבית הכבישים הבינעירוניים לרבות מחלפים וגשרים, הקמת מסילות רכבת (עבור רכבת ישראל), ביצוע פרויקטים במרחב העירוני והמטרופוליני (בנוסף לחברת נתיבי איילון) והקמת שדה תעופה בינלאומי חדש (משלים לנתב"ג, המיועד לטיסות חסך).
החברה הוקמה בשנת 1921 על ידי המנדט הבריטי ששלט בארץ באותה תקופה, תחת השם P.W.D.) Public Works Department), ומקום המדינה תחת השם העברי מחלקת עבודות ציבוריות (מ.ע.צ.). משנת 1948 עד  2004 הייתה מ.ע.צ. יחידה במשרדי ממשלה שונים (מ-1980 הייתה יחידת סמך במשרד התחבורה) וב-2004 הפכה לחברה ממשלתית בשם "מ.ע.צ. – החברה הלאומית לדרכים בישראל".
מאז היותה חברה ממשלתית ב-2004, לחברה מבנה "רזה" של חברה מנהלת בלבד, המנהלת את ספקיה (מנהלי פרויקטים, מתכננים וקבלנים) באמצעות מיקור חוץ, לאחר זכייה במכרזים לביצוע עבודות החברה. לפיכך היא אינה מעסיקה במישרין כח אדם לביצוע העבודות או מחזיקה בכלים הנדסיים וציוד הנדסי כבד.
בשנת 2012, בעקבות החלטת ממשלה, שונה שם החברה ל"נתיבי ישראל החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ" והוחלט כי החברה תהיה אחראית על פיתוח תשתיות תחבורה נוספות (כגון: מסילות רכבת, פרויקטים עירוניים והקמת שדה תעופה) ולא רק על הכבישים הבינעירוניים במדינה.
מנכ"ל החברה הוא ניסים פרץ ויושב ראש הדירקטוריון הוא יגאל עמדי.
היסטוריה

החברה הוקמה במקור בשם P.W.D ‏(Public Works Department) בשנת 1921, על ידי המנדט הבריטי. הרברט סמואל, שכיהן כנציב העליון בארץ ישראל, פעל להקמת גופים אדמיניסטרטיביים אזרחיים בארץ, וביניהם P.W.D (בעברית – מ.ע.צ.), כיחידה ההנדסית של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. בתקופת המנדט פעלה P.W.D בפרויקטים רבים של סלילת כבישים ובניית נמלים וגשרים, בהם בניית גשר הירקון הראשון ב-1922, ופריצת הדרך לשריד ב-1933. כמו כן עסקה P.W.D בתכנון ובינוי של מבני שלטון, בתי חולים, בתי ספר, תחנות משטרה ובתי דואר בשירות ממשלת המנדט. רבים מייחסים פן חלוצי למלאכת הבנייה של P.D.W ותרומה להתפתחות החברתית והכלכלית של החברה הישראלית בראשית ימיה.
בשנת 1948, עם הקמת המדינה, שונה השם האנגלי – P.W.D. לשם העברי מ.ע.צ. (מחלקת עבודות ציבוריות) והאחריות על גוף זה הועברה למשרד העבודה של מדינת ישראל. האדריכל גד אשר שהחל לעבוד בחברה ב-1941 והתמנה אז לסגן אדריכל ראשי, היה בין מייסדי הגוף הישראלי ועמד בראש המחלקה עד לפטירתו ב-1965. בתקופה זו, הריבונות על שטחים חדשים וגלי עלייה המוניים הגבירו את הצורך ליישב אוכלוסייה חדשה בערים ובכפרים בכל שטחי המדינה, מה שחייב חיבור של אותם שטחים למרכזי האוכלוסייה באמצעות סלילת כבישים. רשת התחבורה שהחלה להיבנות תרמה לתנופת הפעילות הכלכלית של המדינה, יצרה תכנונים של שימושי קרקע, ניידות של אנשים והון, ועוד. במקביל הושקעו משאבים של המדינה באמצעות מ.ע.צ. גם בפיתוח התשתיות הקיימות, שנפגעו במהלך מלחמת העצמאות. בנוסף, בעתות מלחמה היה למ.ע.צ. תפקיד בפריצת דרכים בשטחי האויב והנחת גשרים מעל מקורות מים, כדי לאפשר תנועה של הכוחות הלוחמים. סלילת הכבישים התבצעה על ידי חלוצים וחלוצות, ויש הרואים בפעילותה של מ.ע.צ. בתקופה זו את תחילתו של כור היתוך בחברה היהודית במדינה.
לאורך השנים סללה מ.ע.צ. אלפי קילומטרים של כבישים, גשרים ועורקי תחבורה לכ-500 יישובים. בין הפרויקטים החשובים מאז קום המדינה היו בניית גשר בכביש באר שבע-דימונה ב-1960, בניית גשר הראל במבואות ירושלים ב-1971, ועוד. בנוסף הקימה מ.ע.צ. מבני ממשל רבים וביניהם כנסת ישראל, בית הנשיא, בניין בנק ישראל, בתי חולים, מרכזי קשר למנויי טלפונים, מעגני דיג, כיתות ואמצעי לימוד והדרכה במרכזי הכשרה, מוסדות סעד, בתי חינוך חקלאיים ועוד.
במהלך השנים פיתחה מ.ע.צ. אמצעי בטיחות חדשים כדי לשפר את רמת הבטיחות בכבישים ולמנוע תאונות דרכים. כך למשל פיתחה טכנולוגיית כביש שקיבלה את הכינוי "כביש סלחני", המאפשר לנהגים שנקלעו למצב מצוקה בדרך (סטייה מנתיב או סיבוב חד) לשוב ל"דרך הישר" באמצעות מבנה הנדסי מיוחד של הכביש ובאמצעות אביזרי בטיחות שהותקנו לאורכו – מעקות הפרדה, שוליים מיוצבים ועוד.
מ.ע.צ. עברה לאורך השנים בין משרדים ממשלתיים שונים. עם קום המדינה הייתה מ.ע.צ. כפופה למשרד הפיתוח, אך מינואר 1949 הוכפפה למשרד העבודה מתוך הבנה שמרבית כוח העבודה של החברה יגיע מקרב העולים החדשים שנהרו לארץ באותם ימים. לאור הפעילות הרבה של מ.ע.צ. בבניית מוסדות שלטון בארץ, הוחלט בשנת 1977 להכפיפה למשרד השיכון והבינוי. עם זאת, בשנת 1980 הוחלט על סגירת אגף "מבני ציבור" במ.ע.צ. והחברה התמקדה החל משנה זו בפיתוח תשתית הכבישים הבינעירוניים בלבד. בין השנים 1996–1999 הוכפפה מ.ע.צ. למשרד התשתיות הלאומיות, והחל משנת 1999 הוכפפה למשרד התחבורה.
היסטוריה > כחברה ממשלתית

ב-15 בספטמבר 2003 החליטה ממשלת ישראל לסגור את מ.ע.צ. במתכונתה אז, יחידת סמך במשרד התחבורה, ולפטר את כל 750 עובדיה. במקומה, הוקמה חברה ממשלתית בשם "מ.ע.צ. – החברה הלאומית לדרכים בישראל בע"מ", בה 100 עובדים בלבד ושפועלת בעיקר באמצעות מיקור חוץ. החברה קיבלה תחת אחריותה את כל מערכת הכבישים הבינעירוניים, ניהול ובקרת תנועה, תכנון, פיתוח ותחזוקת הדרכים ובטיחותן. שר התחבורה אביגדור ליברמן מינה את מקורבו אלכס ויז'ניצר למנכ"ל החברה החדשה. עם כניסתו לתפקיד הכריז ש"מע"צ פעלה במשך שנים ללא מגבלת תקציב, ובלי פיקוח. אני מודע לבעיה, לאווירה של שחיתויות ושל חריגים. עבודת המטה וההנהלה הייתה לקויה באופן מובהק". העברת הסמכויות לחברה החדשה נקבעה ל-1 בינואר 2004 ותחילת עבודתה של נקבעה ליולי באותה השנה, אך החל מאבק של העובדים וההסתדרות נגד הקמת החברה החדשה. ביולי 2005 נחתם הסכם בין הנהלת החברה לבין יו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות, עופר עיני. על פי ההסכם 180 עובדים ותיקים המשיכו לעבוד בחברה, השאר פרשו או עברו למשרדי ממשלה אחרים, כמו כן החליט ויז'ניצר להעתיק את משרדי החברה מירושלים לאור יהודה, וגייס 50 עובדים חדשים לחברה. ויז'ניצר עמד בראש החברה החדשה והיה מנהלה הכללי עד לשנת 2010. מחליפו היה האדריכל שי ברס, לשעבר מנכ"ל חברת נתיבי איילון.
בעקבות החלטת ממשלה, החל מנובמבר 2012 שונה שמה של החברה ל"נתיבי ישראל, החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ" והחברה הרחיבה את פעילותה לתשתיות תחבורה נוספות מעבר לפיתוח הכבישים הבינעירוניים בישראל, והחלה לפתח מסילות רכבת חדשות (לתפעול "רכבת ישראל"), לפי התוכנית התחבורתית "נתיבי ישראל".
ב-21 בינואר 2015 מינה שר התחבורה ישראל כ"ץ את עודד שמיר להיות יושב ראש החברה.
בנובמבר 2015, בתום חקירה סמויה של יחידת להב 433, נעצרו ארבעה עובדי נתיבי ישראל, שלושה מנהלים לשעבר ו-11 נותני שירותים לחברה, בהם אלכס ויז'ניצר ושי ברס וחבר הכנסת לשעבר מיכאל גורלובסקי. המשטרה ייחסה לבכירים שנעצרו קבלת שוחד וטובות הנאה בהיקפים של עשרות מיליוני שקלים, בתרומה לקידום העסקתם של ספקים חיצוניים מסוימים. בתום החקירה, שכונתה "פרשה 618", זומנו לשימוע לפני העמדה לדין 30 חשודים ו-13 חברות. ב-6 במרץ 2019 הוגש נגד ויז'ניצר כתב אישום על עבירות שוחד, רישום כוזב במסמכי תאגיד ועבירת מס. ב-3 ביוני 2021 הורשע ויזניצ'ר לפי הודאתו בעבירה של בקשת שוחד בפרשת השחיתות נתיבי ישראל, בעקבות הסדר טיעון בו הוסכם כי יגזרו עליו שנתיים מאסר בפועל, מאסר על תנאי וכן קנס בסך 850 אלף ש"ח.
מאז פרשה זו, מונה בסוף שנת 2015 מנכ"ל חדש לחברה, תא"ל (מיל') ניסים פרץ, והתחלפו בכירים רבים בחברה.
כיום, החברה משקיעה משאבים רבים בפיתוח מערכות ניהול תנועה חכמה בכבישים, חדשנות, השקעה בפיתוח נתיבים לתחבורה ציבורית, קשרי קהילה, אינטגרציה וקישוריות בין אמצעי תחבורה שונים (תחבורה ציבורית, רכב פרטי, אופניים והליכה ברגל), ומשקיעה רבות בתחום האחריות התאגידית, ומחשבה על הסביבה בפיתוח תשתיות התחבורה.
בינואר 2019 הציג מנכ"ל החברה ניסים פרץ את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל – קריית שמונה, מסילת עפולה – טבריה, מסילת דימונה – ירוחם, מסילת באר שבע – ערד וקו הרכבת לאילת. מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040.
ב-21 בדצמבר 2020 נכנס לתפקיד יושב ראש החברה יגאל עמדי.
פעילות החברה

חברת נתיבי ישראל פועלת לפי תוכניות רב שנתיות שמאושרות על ידי משרד התחבורה ומשרד האוצר. התוכנית הרב שנתית הראשונה הייתה בין השנים 2006–2010,  השנייה מ-2011 עד 2016, ונכון לשנת 2021 החברה פועלת בתוכנית החומש השלישית, שהקף תקציבה יותר מ-50 מיליארד ₪.
תוכנית חומש זאת שמה דגש לההיבטים הבאים:
חיבור הפריפריה למרכז.
מתן עדיפות לתחבורה ציבורית.
שיפור בטיחות בתשתיות הקיימות.
שיפור השילוביות בין אמצעי התחבורה השונים (הולכי רגל / אופניים / רכב פרטי / תחבורה ציבורית).
תחזוקת הכבישים לשמירה על רמת שירות גבוהה למשתמשי הדרך.
פתרונות חכמים לניהול ולבקרת התנועה.
תחומי פעילות החברה

חברת נתיבי ישראל אחראית לפיתוח תשתיות התחבורה בישראל: אחזקה ופיתוח של מרבית הכבישים הבינעירוניים, הקמת מסילות רכבת (עבור רכבת ישראל), ביצוע פרויקטים במרחב העירוני והמטרופוליני (בנוסף לחברת נתיבי איילון) והקמת שדה התעופה הבינלאומי החדש העתידי של ישראל (משלים לנתב"ג, המיועד לטיסות חסך).
החברה מפעילה גם את המרכז הלאומי לניהול התנועה, המבצע ביקורת של פעילות הרמזורים, ניהול התנועה במינהרות, מצב השילוט ושולי הכביש בין היתר באמצעות כ-350 מצלמות פנורמיות הפרושות לאורך כבישי ישראל, וכן שולט מרחוק בשילוט האלקטרוני ונותן מענה לאזרחים באמצעות מוקד *2120. כמו כן מפעילה החברה גם מערך של ניידות סיור ושירות בפריסה ארצית המעניקות סיוע ראשוני ללא תשלום לכלי רכב שנתקעו בכבישים הבינעירוניים שבאחריותה.
כבישים בין-עירוניים

באחריות החברה כבישים באורך כולל של כ-8,500 קילומטר. נוסף על כך החברת מתחזקת כ-1,300 גשרים ומנהרות, 105 מחלפים, 2,200 צמתים, 5,600 ק"מ של מעקות בטיחות, 18,500 נקודות מאור בכבישים, 95,000 תמרורים ושלטים, 18,500 אלף דונם של שטחי גינון, והיא גם מתפעלת יותר מ-150 מצלמות לניהול ובקרה של התנועה.
החברה אחראית כמעט לכל הכבישים הבינעירוניים במדינה, לצד חברות ממשלתיות נוספות האחראיות על הכבישים המרכזיים במרחבים המטרופוליניים (חברת נתיבי איילון בגוש דן – אחראית על כביש 20 "נתיבי איילון" וחברת מוריה בירושלים – אחראית על כביש 50 "בגין") ולצד חברת חוצה ישראל, האחראית על כביש 6 "חוצה ישראל" ועל כביש 23 "מנהרות הכרמל" בחיפה.