stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסאיל
היסטוריה > בעת החדשה

בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן במקום ומצא שהעמק והמעיין משמש את הבדואים במרחב, ושטחנת הקמח המונעת בזרם מים פעילה (טחונת אל פצאיל). טחנת קמח שהוקמה בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל. הוא כתב:”תעלה המשוכה על הגדה הדרומית של ואדי פצאיל. הלכתי לאורכה מערבה, כעבור ארבעים וחמש דקות הגעתי למבוע בשם ראס אלעין פצאיל, שהוא מקור מימיה. בדרך התפעלתי מפוריות העמק העשיר והמוריק הזה, שרועים בו עדרי שוורים, כבשים וגמלים. מערות כרויות בצלעות הגבעות העוטרות אותו משני עבריו משמשות ללינת לילה של העדרים הללו. באמצע מתפתל אפיק הנחל; גדותיו מכוסות קבוצות נהדרות של שיח אברהם ועכשיו עדויות כל מיני פרחים; נוסף על כך הן ודפנות העמק מרופדות בשטיח עבה של דשא”. בשנת 1928 פורסם בעיתון הארץ כתבה על סיור של אגודת משוטטים ארץ-ישראלית בבקעת הירדן בו תיאור של עמק פסאיל והמעינות המשמשים את הבדואים להשקיית עדרי הצאן שלהם.
התיישבות הקבע במקום החלה בידי בדואים שנדדו לאזור כבר משנות החמישים לאחר שגורשו מאזור תל ערד. במשך השנים הצטרפו תושבים בדואים נוספים שגורשו ממקומות אחרים בבקעת הירדן, אזורים שהוכרזו כשטחי אש או אדמות מדינה.
באפריל 1969 דיווח חוקר ארץ ישראל צבי אילן שתושבי הכפר ממשיכים להשתמש במערכת המים הקדומה (אמות מים ובארות) שבעמק.
במסגרת תוכנית אלון הופקעו חלק ניכר מהאדמות באזור והוקמו עליהם ארבע התנחלויות ישראליות: תומר, גלגל, פצאל ונתיב הגדוד. ההתנחלות הראשונה הייתה היאחזות נח"ל גלגל מדרום לכפר, עליה הוכרז בדצמבר 1969, והיא עלתה על הקרקע בינואר 1970. שנה אחר כך הוכרז על הקמת מושב פצאל, מצפון לכפר. הנקודה נבחרה מאחר שהייתה סמוך לאדמות הפרויות ביותר בעמק. המושב ישב תחילה במיקום זמני, והתפתחותו התעכבה מאחר שבעלי קרקעות באזור סירבו למכור אותם. פצאל עבר לבסוף ליישוב הקבע רק ב-1975. במקביל החל תכנון שני מושבים נוספים פצאל ב' (שקיבל אחר כך את השם "תומר") ופצאל ג' (שקיבל את השם "נתיב הגדוד"), שמתיישביו ישבו תחילה במושב פצאל.
בשנת 1973 נערכו חפירות ארכאולוגיות סמוך לכפר ונתגלה אתר מהתקופה הכלקוליתית.
בהסכמי אוסלו נקבע כי השטח הבנוי של פסאיל א-תחתא באותה עת יוגדר כשטח B, רוב שטחי הכפר הנותרים הוגדרו שטח C, בשליטה ישראלית מלאה. מאז מקשה המנהל האזרחי על הקמת מבני קבע, בתי ספר או תשתיות. בנוסף נמנע מהכפר חיבור למערכת המים האזורית. 
באוגוסט 2015 הרס המנהל האזרחי 17 מבנים בכפר ביום אחד.
באוקטובר 2020 הרס המנהל האזרחי 4 מבנים בכפר.
ראו גם

פצאליס
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  סטטיסטיקת הכפרים – 1945, עמ' 18 (מס' 3. "עקרבה ו"ח'רבת פסאיל").
↑  מפקד האוכלוסין של ירדן 1961 (פסאיל מס' 103 בעמודה הימנית)
↑  פצאליס – פרויקט הבנייה האחרון של הורדוס, באתר קמ"ט ארכאולוגיה איו"ש
↑  Ptolemaeus, Geographia, V, 16:7
↑  משה דוד הר, ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 5, עמ' 107–108.
↑  The Manasseh Hill Country Survey, Volume 5, p. 173
↑  Moshe Sharon, Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae (2004), Vol. 3, p. 202
↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 388
1 2  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך רביעי : השומרון (א), ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 1983, עמוד: 151
↑  לאורך ככר הירח, הארץ, 22 באפריל 1928
↑   דפנה בנאי, לאיברהים "זז משהו בראש", באתר הארץ, 19 באוגוסט 2016
↑  אריק אשרמן, "האם יש מקום על פני האדמה שבו מותר למשפחה שלי לגור?", באתר "שיחה מקומית", 27 באוגוסט 2015
↑  צבי אילן, נועימה ופצאל, למרחב, 8 באפריל 1969
צבי אילן דווח שוב על מערכת ההשקיה ב-1972, ראה: צבי אילן, מערכת ההשקייה המתוחכמת של פצאל, דבר, 1 בדצמבר 1972
↑  צבי אילן, גילגולה של פצאל לגילגל, למרחב, 8 בדצמבר 1969
↑  נח"ל גלגל - היאחזות חמישית בבקעת הירדן, מעריב, 16 בינואר 1970
↑  צבי אילן, התנחלות חדשה במרכז בקעת הירדן: מושב פצאל, למרחב, 1 בינואר 1971
 מנחם תלמי, פצאל - מאחז חדש בקו הבקעה, מעריב, 29 בינואר 1971
↑  סירוב למכור קרקע מעכב הקמת ישוב בבקעת הירדן, מעריב, 20 ביוני 1972
↑  דליה מזורי, חברי מושב פצאל עוברים לישוב הקבע, מעריב, 18 במרץ 1975
↑  שמות לישובים בבקעת הירדן וברמת הגולן, דבר, 26 ביולי 1974
↑  עמוס לבב, 9  משפחות יושבות בבקעה וממתינות להשלמת ישובן, מעריב, 14 במאי 1975
↑  צבי אילן, אתרים מן התקופה הכלקוליתית נחשפים באיזור פצאל, דבר, 27 בפברואר 1973
↑  ג'ייקוב מגיד, סוף הבקעה שמאלה, באתר זמן ישראל, 20 ביוני 2020
↑   גדעון לוי ואלכס ליבק, בשמש הקופחת של הבקעה, בלי קורת גג: 80 ילדים איבדו את ביתם ביום אחד, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2015
↑  חגי מטר, עשרות ישראלים מחו בבקעת הירדן נגד מניעת מים והריסות בתים, באתר "שיחה מקומית", 7 באוגוסט 2016
↑   עמירה הס, עשרות נותרו ללא בית בהריסה הנרחבת ביותר של מבנים בדואיים בגדה מאז 2012, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2015
↑   גדעון לוי, מריים עומדת לאבד את רגלה ואת ראייתה. כעת גזלה ממנה המדינה גם קורת גג, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2020
| Flag of Senegalיישובי נפת יריחו |
| --- | --- | --- |
| ערים | יריחו |  |
| מועצות מקומיות | עוג'ה א-תחתא • פארעה אל-ג'יפתליק |  |
| כפרים | פסאיל • נועימה • עין א-דיוכ א-תחתא • עין א-דיוכ אל-פוקא • זובידאת • מרג' נעג'ה |  |
| מחנות פליטים | עקבת ג'בר • עין א-סולטאן |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584325005171
פנלופה קרוז

| --- | --- |

קרוז, 2018
 לידה:  28 באפריל 1974 (בת 50) ספרד מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Penélope Cruz Sánchez 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של מדריד 
 בן או בת זוג:  חאווייר ברדם (יולי 2010–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2008)  פרס גאודי לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2009)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (2006)  פרס סזאר (2018)  פרס סזאר של כבוד (2018)  פרס גויה (1999)  גביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר (2021)  פרס דונוסטיה (2019)  פרס ג'יימסון לשחקנית הטובה ביותר של האקדמיה האירופית לקולנוע (2004)  פרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2009)  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד) (2018)  אביר מסדר האמנויות והספרות (11 בינואר 2006)  פרס גויה לשחקנית הטובה ביותר (1998)  פרס גויה לשחקנית הטובה ביותר (2006)  פרס גויה לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2008)  פרס השחקנית הטובה ביותר (2006)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה  מסדר האמנויות והספרות  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הטובה ביותר 
 https://penelope-cruz.org
 פרופיל ב-IMDb
 
פנלופה קרוז סנצ'ז (בספרדית: Penélope Cruz Sánchez; נולדה ב-28 באפריל 1974) היא שחקנית ודוגמנית ספרדייה זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, החלה את דרכה כרקדנית ועברה לשחק בטלוויזיה ובקולנוע.
ביוגרפיה

פנלופה קרוז נולדה במדריד שבספרד, למשפחה נוצרית-קתולית. הוריה, אדוארדו קרוז (סוחר) ואנקרנה סנצ'ז (ספרית), קראו לה על שם שיר של ז'ואן מנואל סראט. מגיל צעיר גילתה עניין בתחומי האמנות והמשחק. לקרוז אח צעיר ושמו אדוארדו, זמר במקצועו, ואחות קטנה בשם מוניקה קרוז, גם היא רקדנית וזמרת. אחות זו דומה לה מאוד וניצלה דמיון זה כדי להופיע בפרסומות בטלוויזיה הספרדית. בשנים האחרונות עזבה מוניקה את הריקוד לטובת סדרת טלוויזיה מצליחה. קרוז דוברת ארבע שפות: ספרדית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית. היא נוהגת  על פי האמונה הבודהיסטית.
סיימה שנה שנייה בבית ספר תיכון, אך בגיל 15 עזבה את בית הספר לאחר שניצחה 500 בנות בתחרות כישרונות צעירים. למדה במשך כ-7 שנים בלט קלאסי בקונסרבטוריון הלאומי של מדריד, 3 שנים של קורסים שונים לשיפור הריקוד בבית הספר למחול "קריסטינה רוטה" בניו יורק, ובנוסף 3 שנים בלט ספרדי עם אנחלה גארידו. כמו כן נטלה חלק בקורסי ריקוד ג'אז עם ראול קבאיירו. לאחר מכן קרוז הופיעה בווידאו קליפ "לה פוארסה דל דסטינו" של להקת הסינת'פופ מקאנו והנחתה תוכנית טלוויזיה המיועדת לבני נוער בשם "לה קינטה מרצ'ה".
קריירה

סרטו של אלמודובר "קשור אותי! אהוב אותי!" (1990) שבו צפתה בקולנוע בפלאסה מאיור שבמדריד הותיר עליה רושם חזק, והיא החליטה להיות שחקנית כדי להגשים חלום: לעבוד עם אלמודובר. סרטיה הראשונים היו "נקניק נקניק" (1992) (סרטו של ביגאס לונה) ו"הפיתוי היפה ביותר של חיי" (1992) (זוכה פרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, של הבמאי פרננדו טרואבה). 
בשנת 1997 גילמה את דמותה של סופיה בסרט "פקח את עינך" (מאוחר יותר גם בגרסה ההוליוודית "ונילה סקיי") מאת הבמאי אלחנדרו אמאנבר. לאחר ששיחקה באותה שנה בתפקיד קטן בסרטו "אהבת בשר ודם" של פדרו אלמודובר שיחקה בסרט נוסף שלו "הכל אודות אמא" (1999), סרט שהקנה לה פרסום עולמי. 
בשנת 2000 כיכבה בסרט "כל הסוסים היפים".
בשנת 2001 כיכבה בסרט "המנדולינה של קפטן קורלי", שהתבסס על ספרו של לואי דה ברנייר. למדה איטלקית משום שרצתה להשתתף בסרטו של סרג'יו קסטליטו "לא לזוז!" (2004). שיתוף הפעולה הבא של אלמודובר וקרוז היה בסרט "לחזור" (2006). משחקה בסרט זה הקנה לה את פרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל הקולנוע בקאן במשותף עם יתר שחקניות הסרט. בשל הופעותיה החוזרות בסרטים של אלמודובר, דבק בה לעיתים הכינוי "נערת אלמודובר" (Chica Almodóvar).
ב-2009 זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור השתתפותה בסרטו של וודי אלן "ויקי כריסטינה ברצלונה". באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של אלמודובר, "חיבוקים שבורים" ובסרט "Nine", עליו הייתה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה לשנת 2010. באותה שנה שיחקה ב"סקס והעיר הגדולה 2".
בשנת 2012, שיחקה בסרטו של וודי אלן, "לרומא באהבה". ב-2013, שיחקה בסרט הספרדי "לעוף מהתרגשות".
ב-2016 שיחקה בסרטים "גרימסבי" ו"זולנדר 2".
בשנת 2017 שיחקה לצד ג'וני דפ בסרט הפשע הבלשי של קנת בראנה "רצח באוריינט אקספרס" שמבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "כולם יודעים" ושיחקה את דונטלה ורסצ'ה ב-"הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי".
ב-2019 שיחקה בסרטים "כאב ותהילה" ו"רשת צרעות".
בשנת 2021 כיכבה בסרטו של פדרו אלמודובר "אמהות מקבילות". על תפקידה הייתה קרוז מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (אנ').
בשנת 2022 שיחקה בסרט "יחידה 355".
חיים אישיים

קרוז צמחונית משנת 2000 בעקבות משחקה בסרט "כל הסוסים היפים".
בין השנים 2001–2004 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי טום קרוז. 
מאז 2007 נמצאת בזוגיות עם השחקן הספרדי חאווייר ברדם. השניים נישאו ב-2010. בינואר 2011 נולד לזוג בן בשם ליאו וביולי 2013 נולדה בתם לונה. לאחר לידת ילדיה, קרוז החלה לתמוך בהנקה בפומבי.
ב-2014, במהלך מבצע צוק איתן, קרוז ובעלה חאווייר ברדם (ביחד עם עוד קולנוענים ספרדים ובהם פדרו אלמודובר) האשימו את מדינת ישראל בביצוע רצח עם בפלסטינים, ואף שיגרו מכתב חריף לאיחוד האירופי - בו גינו את פעולות צה"ל ברצועת עזה.
פילמוגרפיה נבחרת

הפיתוי היפה ביותר של חיי (1992) בתפקיד: לוז
נקניק נקניק (1992) - בתפקיד: לה היג'ה דה פוטה
פקח את עיניך (1997) -  בתפקיד: סופיה
אהבת בשר ודם (1997) - בתפקיד: ויזבל פלאזה קבאלרו
ארץ קטנה גדולה (1998) - בתפקיד: ג'וזפה או'ניל
דון חואן (1998) - בתפקיד :  מאטיורין
הכל אודות אמא (1999) - בתפקיד: הרמנה רוזה
כל הסוסים יפים (2000) - בתפקיד: אלכסנדרה ווילאבל
אשה על הגובה (2000) - בתפקיד: איזבלה אוליביירה
שאיפות (2001) - בתפקיד: מרטה סקאנדרי
אין חדשות מאלוהים (2001) - בתפקיד: כרמן ראמוס
המנדולינה של קפטן קורלי (2001) - בתפקיד: מירתה יונג
להתעורר ברינו (2002) -בתפקיד: ברנדה ( אישה ספרדייה )
ונילה סקיי (2002) - בתפקיד: סופיה סראנו
מחופשים ואנונימיים (2003) - בתפקיד: פייגן ליס
פאן פאן לה טוליפ (2003) - בתפקיד: מדליין לה פראנצ'יזה
גוטיקה (2003) - בתפקיד: כלואי סאבה
ראש בעננים (2004) - בתפקיד: מיא
לא לזוז (2004) - בתפקיד: איטליה
נואל (2004) - בתפקיד: נינה ואסקז
סהרה (2005) - בתפקיד: אווה רוחאס
כרומופוביה (2005) - בתפקיד: גלוריה
לחזור (2006) - בתפקיד: ריימונדה
שודדות (2006) - בתפקיד: מריה אלווארז
הלילה הטוב (2007) - בתפקיד: אנה, מלודיה
התשוקה שבפנים (2008) - בתפקיד: קונסואלה קאסטיליו
ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) - בתפקיד: ויקי כריסטנה
חולשה ליופי (2008) - בתפקיד: פינה שורט
חיבוקים שבורים (2009) - בתפקיד: לנה
Nine מיוזיקל (2010) - בתפקיד: קרלה אלבנזה
שודדי הקאריביים: זרמים זרים (2011) - בתפקיד: אנג'ליקה
לרומא באהבה (2012) - בתפקיד: אנה
נולד פעמיים (2013) - בתפקיד: ג'מה
היועץ (2013) - בתפקיד: לאורה
מא מא (2015) - בתפקיד: מגדה
גרימסבי (2016) - בתפקיד: רונדה ג'ורג'
זולנדר 2 (2016) - בתפקיד: ולנטינה ולנסיה
רצח באוריינט אקספרס (2017) - בתפקיד: פיטאר.
פבלו (2017) - בתפקיד: וירג'יניה ואלאחו
כולם יודעים (2018) - בתפקיד: לאורה
כאב ותהילה (2019) - בתפקיד: תאנצ'יטה
רשת צרעות (2019) - בתפקיד: אולגה סאלאנואבה
אמהות מקבילות (2021) - בתפקיד: חאניס
התחרות הרשמית (2021) - בתפקיד: לולה.
יחידה 355 (2022) - בתפקיד: גראסיאלה ריברה
פרארי (2023) - בתפקיד: לורה פרארי.
הכלה! (2025) - בתפקיד: מירנה.
Love Child‏ (TBA) - בתפקידף לימנסיטה
הערות שוליים

↑  שירות וואלה! סלבס‏, פנלופה קרוז: "ישראל מבצעת רצח עם", באתר וואלה, 29 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422739805171  PLWABN: 9810548206805606  BIBSYS: 1081340  BNE: XX1107320  BnF: cb14024972f (data)  CANTIC: a10903392  CiNii: DA14193503  GND: 129996807  ICCU: RAVV092857  ISNI: 0000 0001 0901 1804  LCCN: nr99010888  LNB: 000243187  MusicBrainz: 1d89d17d-7224-4ae2-bd74-87cececc164f  NDL: 01208571  NKC: pna2005261869  NLA: 40407898  NLK: KAC2020K7213  NTA: 113524609  RERO: 02-A026688476  SUDOC: 061150495  Trove: 1446389  VIAF: 51888451   WorldCat (עם VIAF): 51888451
ולדימיר טריאנדאפילוב

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1894 מגאראצ'יק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1883–1917)
 פטירה:  12 ביולי 1931 (בגיל 37) מחוז מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות של חומת הקרמלין 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1914–1931 (כ־17 שנים)
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה ה-7 מפקד הקורפוס ה-2 ראש מטה הצבא האדום
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הרוסית
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום 
 
ולדימיר קיריאקוביץ' טריאנדאפילוב (ברוסית: Влади́мир Кириа́кович Триандафи́ллов;‏ 14 במרץ 1894 – 12 ביולי 1931) היה מפקד בכיר בצבא האדום,  אשר שימש במהלך תקופה קצרה כראש מטה הצבא האדום.
ביוגרפיה

טריאנדאפילוב נולד ב-14 במרץ 1894 בכפר מגאראצ'יק ליד העיר קארס, למשפחה ממוצא יווני. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא האימפריה הרוסית. במהלך רוב המלחמה, הוא לחם כחלק מהחזית הדרום-מערבית, למעט תקופות שבהן למד בבתי ספר לקצינים. עם סיום המלחמה הוא היה מפקד גדוד בדרגת קפטן. לאחר מהפכת אוקטובר, בחרה בו מועצת החיילים של הארמייה ה-7 למפקד הארמייה. ביוני 1918 הוא התגייס לצבא האדום ומונה למפקד פלוגה בקורס קצינים. ביוני 1919 הוא קודם לתפקיד מפקד גדוד. הוא לחם במלחמת האזרחים הרוסית ונפצע בזרועו. במקביל להשתתפותו בקרבות, למד באקדמיה הצבאית של הצבא האדום.
ב-1924 מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי הסובייטי. ב-19 בנובמבר 1929 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-2. ב-15 באוקטובר 1930 הוא מונה לסגן ראש מטה הצבא האדום. במאי 1931 הוא הפך להיות ראש המטה. הוא נהרג ב-12 ביולי 1931 בתאונה אווירית.
יואל לרנר (פעיל ימין)

| --- | --- |

 לידה:  1941 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  9 ביולי 2014 (בגיל 73 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 
יואל לרנר (1941 – 9 ביולי 2014) היה פעיל ימין רדיקלי, בלשן, מתרגם ומחנך. מייסד "מחתרת גל" (גאולה לישראל), שביקשה בשנות ה-70 לחולל הפיכה בישראל, להפוך אותה למדינת הלכה ולפוצץ את מסגדי הר הבית. הורשע בקשירת קשר להנחת מטען חבלה בהר הבית.
קורות חייו

לרנר נולד בברוקלין ב-1941 במשפחה חילונית, ללב (או ליב) ולאלקה (או אלסי). למד בדרום אפריקה.
בשנת 1960, בהיותו בן 19, עלה לישראל. למד באוניברסיטה העברית, וקיבל תואר ראשון בעברית ובבלשנות שמית.
נישא לשרה וסיגל לעצמו אורח חיים דתי. גר בירושלים ובהמשך עברו לקריית שמונה, שם עסק בהוראה וייסד בשנת 1965 את בית הספר התיכון "המתמיד", אותו הפך מתיכון מקצועי דו-שנתי לתיכון עיוני ארבע-שנתי[דרושה הבהרה] בשנת 1970 שבה המשפחה לירושלים.
לימד במוסדות חינוך תיכוניים, בהם ישיבת נתיב מאיר, במבשרת ציון, ביד בנימין, ובבית אל. עסק רבות בתרגום ובכתיבת דברי הגות ומחקרים בעברית התנ"ך.
במאי 1973 החל משפטם של לרנר והרב מאיר כהנא באשמת הסתה למרד, לאחר ששלחו לערבים בישראל וביהודה ושומרון מכתבים הקוראים להם להגר תמורת סיוע כספי, אך המשפט הופסק.
באוגוסט 1973 הורשע לצד 8 מחבריו בליגה להגנה יהודית בפרשת הפגיעה במוסדות המיסיון בירושלים בפברואר אותה שנה. בשנת 1975 הועמד לדין בשנית, הורשע בעבירה של המרדה, וריצה תקופת מאסר של שנה.
באוגוסט 1978 הועמד לדין ונעצר עד תום ההליכים באשמת הקמתה של מחתרת גל (ראשי תיבות של "גאולה לישראל"), שמטרתה להקים בישראל ממשלה לפי ההלכה, הפעם נגזרו עליו 3 שנות מאסר, מתוכן ריצה שנתיים.
הצטרף לתנועת כך עם הקמתה ונכלל פעמיים בין מועמדיה לכנסת. מאוחר יותר חבר לפרופ' שאול גוטמן בהקמת תנועת ימין ישראל והוצב במקום החמישי ברשימתה בבחירות לכנסת הארבע עשרה (1996) אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
היה פעיל בולט בעידוד העלייה להר הבית, קיים סיורים רבים על ההר, העביר הרצאות ופרסם חוברות מידע בנושא.
הרשעה בפלילים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לפי האמור בהמשך, חסר מידע על עוד שתי הרשעות בקשירת קשר.
ביולי 1982 הוא נעצר לשלושה חודשים לפי צו מעצר מנהלי שהוציא שר הביטחון, ובהמשך הורה בית המשפט על מעצרו עד לתום ההליכים נגדו, בעקבות כתב אישום שהוגש לבית המשפט המחוזי בירושלים בעניין. באוקטובר 1982 נדון לשנתיים וחצי מאסר על קשירת קשר עם שני נערים לפוצץ את כיפת הסלע. על פי דיווחים בתקשורת, השופט ציין שזו הרשעתו הרביעית בקשירת קשר למרות התחייבות קודמת של לרנר כי יחדל מפעילות מחתרתית. יוער, עם זאת, כי הגם שמדובר היה בהרשעתו הרביעית, לא כל הקודמות היו "בקשירת קשר".
בשנת 1996 הועמד לדין, יחד עם מיכאל בן חורין ושני אחרים, על עריכה, הוצאה לאור ופרסום של הספר "ברוך הגבר". הארבעה הורשעו בפרסום הסתה לגזענות ובתמיכה בארגון טרור וערעורם לבית המשפט המחוזי נדחה. לאחר תקדים שקבע בית המשפט העליון כאשר זיכה אדם שפרסם מאמרים שלכאורה תמכו בטרור ערער לרנר לבית המשפט העליון והושגה הסכמה על הסדר טיעון על פיו בוטלה הרשעתו בתמיכה בארגון טרור, בהתחשב בתקדים ג'בארין ובכך שתפקידו בפרסום הספר היה של יועץ לשוני, ועונשו צומצם למאסר על תנאי של ארבעה חודשים למשך שלוש שנים.
לרנר נפטר בי"א בתמוז תשע"ד (9 ביולי 2014).
מאמריו וחיבוריו

חוקה לישראל על-פי התורה, תשנ"ד
פרקי יסוד באזרחות ליהודי הנאמן, מרכז התקומה לחשיבה מדינית יהודית, תשנ"ה
אסתר: קורות חייה, דעותיה ופועלה (של אסתר אבוטבול, אשת "התחיה", פעילה) למען ארץ-ישראל, ועם-ישראל, מהדורה ראשונה תשנ"ח–תשנ"ט, מהדורה שנייה תש"ע
חילופי ז/ד בייצוג /d/ במסמכי יב: הסבר חילוף, בתוך: לשוננו מו (תשמ"ב), עמ' 57–64
הכינוי הדבוק בלשון התורה, בתוך: לשוננו נה (תשנ"א), עמ' 25–35
מתרגומיו

חיים מנחם קרמר, לעבור את הגשר הצר: מדריך מעשי לתורתו של רבי נחמן מברסלב, 2002
משה מייקוף, הרקיע השביעי: שבת עם רבי נחמן מברסלב, 2002
חיים קרמר ואברהם סיטון, אנטומיה של הנשמה, 2003
חיים קרמר, זו ארצי: רבי נחמן מברסלב – היסטוריה מלחמה ותקווה בארץ ישראל, 2005
אברהם גרינבאום, גן הנשמות: רבי נחמן מברסלב מתבטא על הסבל, 2006
הערות שוליים

↑  נעמי גל-אור, המחתרת היהודית:טרוריזם שלנו, עמ' 32
↑  נדב שרגאי, יש לנו אפשרות למחוק את זה, מה דעת הרב?, באתר הארץ, 31 במאי 2007
↑  נפתח משפט הרב כהנא בגלל מכתבי ההגירה, דבר, 22 במאי 1973; התחדש משפט הרב כהנא, דבר, 28 במאי 1973
↑  נור מסאלחה, Imperial Israel and the Palestinians, הוצאת פלוטו, 2000, עמוד 147 בגוגל ספרים
↑  9 אנשי "הליגה להגנה" הורשעו על פגיעה במוסדות המסיון בבירה, דבר, 10 באוגוסט 1973
↑  ב"ש 648/82 יואל לרנר נגד מדינת ישראל, ניתן ב-24 באוגוסט 1982
↑  היום נאומי הסיכום במשפטו של יואל לרנר, מעריב, 5 באוקטובר 1982
שנתיים וחצי מאסר הוטלו על יואל לרנר, מעריב, 29 באוקטובר 1982
↑  תפ (שלום י-ם) 4456/96 מדינת ישראל נגד מיכאל בן חורין ואחרים, ניתן ב-26 בנובמבר 1997
↑  מוחמד יוסף ג'בארין נגד מדינת ישראל, ערעור פלילי 4147/95 20/10/1996, באתר DataCheck.
↑  רע"פ 7128/98 יואל לרנר נ' מדינת ישראל, ניתן ב־22 בינואר 2001
↑  הקטע שבסוגריים הושמט משם הספר במהדורה השנייה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264581405171  ISNI: 0000 0000 7696 5838  LCCN: no93003108  NKC: uk20231211266  NTA: 081642768  VIAF: 103519425   WorldCat (עם VIAF): 103519425
התרסקות מסוק המיל מי-17 של חיל האוויר ההודי

| --- | --- |

מסוק דומה למסוק שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  8 בדצמבר 2021
 מיקום:  טאמיל נאדו, הודו
 קואורדינטות:  11°19′57″N 76°48′28″E﻿ / ﻿11.3325°N 76.807777777778°E﻿ / 11.3325; 76.807777777778
 הרוגים:  13 
 פצועים:  1 
 ניצולים:  1 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  מיל מי-17
 שייכות:  צבא הודו
 מוצא:  בסיס חיל האוויר סולור, טאמיל נאדו
 יעד:  מכללת מטה ההגנה, וולינגטון, טאמיל נאדו
 תפעול צבאי:  חיל האוויר ההודי
 נוסעים:  10
 אנשי צוות:  4
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימיקום ההתרסקות(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימיקום ההתרסקות(למפת טאמיל נאדו רגילה) צ'נאימיקום ההתרסקות(למפת טאמיל נאדו מוגדלת) צ'נאימיקום ההתרסקות
 
התרסקות מסוק המיל מי-17 של חיל האוויר ההודי היא תאונה אווירית שהתרחשה ב-8 בדצמבר 2021 בהודו. 14 בני אדם נהרגו בתוכם ביפין רוואט ראש מטה ההגנה של הודו באותו הזמן, ורעייתו מדחוליקה(Madhulika) בהתרסקות מסוק תובלה מדגם מיל Mi-17V5 בחבל טאמיל נאדו בדרום המדינה. במסוק היו 14 נוסעים.
הצבא ההודי פתח בחקירה לבירור נסיבות ההתרסקות.
ועדת חקירה פרלמנטרית של הפרלמנט ההודי פרסמה בדצמבר 2024 דו"ח בו נקבע כי ההתרסקות נגרמה מטעות אנוש.
הערות שוליים

↑   רמטכ"ל צבא הודו ו-12 בני אדם נוספים נהרגו בהתרסקות מסוק בדרום המדינה, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2021
↑  Press Trust of India, Human error led to chopper crash that killed General Bipin Rawat: Report, India Today, ‏19 בדצמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא הודו ובנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שברולט לייט 6

| --- | --- |

Chevrolet Light Six
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1914–1915
 יחידות שיוצרו:  3,000
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Chevrolet Series C Classic Six (אנ')
 מודל אחריו:  Chevrolet Series D (אנ')
 סיווג:  Touring car (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 משקל:  1,382 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,845 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 4,441 סמ"ק המפיק 35 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית 3 מהירויות עם מצמד "קונוס"
מנוע 6 צילינדרים, "שברולט לייט 6"
שברולט לייט 6 (באנגלית: Chevrolet Light Six) היא מכונית משפחתית בסגנון מכונית עידן פליז, בתצורה "Touring car" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1914–1915.
מאפיינים

מנוע קדמי - 4.5 ליטר.
מנוע הנעה אחורית.
בלמי תוף - בגלגלים האחוריים.
5 נוסעים.
4 דלתות בסגנון "Touring".
4 גלגלים סימטריים.
דגמי "שברולט לייט 6" יוצרו ב-"Flint Truck Assembly" (אנ') בעיר פלינט, מישיגן.
מחיר היחידה, בשנת 1914 בארצות הברית עמד על 1,475 דולר.
"Light" בתרגום לעברית - אור.
ראו גם

שברולט
שברולט סדרה F
שברולט סדרה H
שברולט סדרה 490
שברולט סדרה AA קפיטול
הערות שוליים

↑  Gunnell, John. Standard Catalog of Chevrolet, 1912–2003: 90 Years of History, Photos, Technical Data and Pricing. Krause Publications. p. 13. ISBN 978-1-4402-3051-6.
↑  "שברולט לייט 6" autonews.com/article/20111031/CHEVY100
↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, ISBN 978-08-73414-28-9
↑  "שברולט לייט 6" - תמונה flickr.com/photos/sjb4photos
RTL 8

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 תאריך השקה:  18 באוגוסט 2007
 בעלות:  RTL Group
 משרד ראשי:  הילברסום 
 אזור קליטה:  הולנד, לוקסמבורג
 
 www.rtl8.nl
 
RTL 8 הוא ערוץ הטלוויזיה הרביעי של קבוצת RTL בהולנד מאז החל בשידוריו ב-18 באוגוסט 2007, כאשר החליף את Tien או בשמה הנפוץ יותר Talpa. קהל היעד העיקרי של הערוץ הוא נשים ועקב כך הוא משדר אופרות סבון, תוכניות אירוח, סרטים ושידורים חוזרים מהערוצים האחרים של RTL. בשעות הבוקר המאוחרות ובשעות אחר הצוהריים המאוחרות, ערוץ הילדים של קבוצת RTL, ערוץ RTL Telekids משדר בערוץ.
יחד עם כל הערוצים האחרים של RTL, גם ערוץ RTL 8 משודר מלוקסמבורג עם רישיון שידורים של המדינה. זאת בשל העובדה כי ערוצים בעלי רישיון שידורים מלוקסמבורג נהנים מתנאים מקלים יותר לעומת ערוצים מקבילים המשודרים מהולנד, כיוון שללוקסמבורג אין רשות המסדירה את השידורים ממנה.
היסטוריה

הערוץ התחיל לשדר תחת השם Talpa, ומאוחר יותר שינה את שמו ל-Tien, לאחר שהושק על ידי איש הטלוויזיה ההולנדי ג'ון דה-מול (ממציא פורמט "האח הגדול" ו"The Voice"). בשנת 2007 כל נכסי המדיה של דה-מול מוזגו יחד עם קבוצת RTL הולנד. בתמורה לכך קיבל דה-מול נתח של 26.3% מהקבוצה.
ב-18 באוגוסט 2007 ערוץ Tien חדל מלהתקיים ו-RTL 8 השתלט על הערוץ.
ב-15 באוקטובר 2009 החלה קבוצת RTL הולנד בשידורי ניסיון של ערוצים RTL 7 ו-RTL 8 בהפרדה גבוהה.
תוכניות

אליאנס באמריקה
אלי מקביל
בסיבובי העולם
אנשים יפים
כמעט אנושיים
בוסטון ליגל
אחים ואחיות
קולומבו
קוגר טאון
טלטקסט

בעבר הציע ערוץ RTL 8 שירות טלטקסט, שירות אשר נעצרה פעילותו ב-1 באפריל 2017. עם זאת דפים 888/889 עדיין זמינים.
גלריה

סמליל הערוץ בין 2007-2012
סמליל הערוץ מאז 2012
הערות שוליים

↑  "Na goedkeuring NMa: feest maakt einde aan TIEN" (בהולנדית). נבדק ב-2018-04-08.