stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

מיכאל הרביעי נולד בשנת 1010 למשפחה ענייה של חלפני כספים מפפלגוניה, אסיה הקטנה. אחיו יוחנן היה סריס רב השפעה בחצר המלוכה של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית והמשפחה עברה להתגורר בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית. היה זה יוחנן שהציג לראשונה את מיכאל בפני זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית, שבאותה העת שלטה בשותפות עם בעלה, רומנוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית. מיכאל חלה באפילפסיה ולמרות קירוב היחסים בינו לבין הקיסרית זואי, לא נראתה קנאה מצידו של הקיסר רומנוס השלישי, שלמעשה שלח משרתים לטפל ולתמוך במיכאל החולה. הקיסר רומנוס השלישי נפטר בשנת 1034, בנסיבות לא ידועות (מאוחר יותר היה חשד כי זואי הורתה על הוצאתו להורג), ולאחר מותו התחתנה זואי עם מיכאל, שהוכתר בתור מיכאל הרביעי והחל למשול על האימפריה הביזנטית לצידה. לפי חוק הכנסייה האורתודוקסית היה על זואי האלמנה לחכות שנה שלמה לפני שתינשא פעם נוספת אך זואי ומיכאל קיבלו הסכמה להתחתן במהרה הודות להונאה כספית שנתן יוחנן אל הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול.
ביוגרפיה > קיסרות

מיכאל הרביעי הותיר את רוב סמכויות השלטון בידי אחיו יוחנן בעוד עלייתו לשלטון התקבלה בתמיכה כללית מצד אוכלוסיית האימפריה שכן שלטונו של רומנוס השלישי לא היה פופולרי במיוחד. בשונה מקיסרים קודמים, מיכאל לא בילה את רוב זמנו בקונסטנטינופול אלא בסלוניקי, איפה שהאמין שתימצא תרופה למחלת האפילפסיה שלו. יוחנן ומיכאל העלו רבים מאחיהם לתפקידי מפתח בממשל הביזנטי, דבר שהוביל להתנגדות ממושכת מטעם האצולה הביזנטית שקדמה להם. זואי ואחותה תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית, היו הנצר האחרון מהשושלת המקדונית השלטת ועקב גילם נודע כי השושלת המקדונית תסיים את ימיה עם מותן של שתיהן. על כן מונה אחיינו של מיכאל הרביעי להיות ליורש העצר של האימפריה הביזנטית, לעתיד מיכאל החמישי קלפאטס, קיסר האימפריה הביזנטית.
אף על פי שמאז שלטונו של בסיליוס השני הייתה האימפריה הביזנטית בשיא כוחה הצבאי מזה מספר מאות שנים, שלטונו של מיכאל הרביעי אופיין בעיקר במדיניות מגננתית. פשיטות שבטיות של פצ'נגים שחצו את נהר הדנובה פגעו קשות בשטחים נרחבים בחבל הבלקן שהיה בשליטה ביזנטית. הפשיטות נפסקו בשנת 1036 ובתוך זמן קצר צץ איום נוסף על גבולות האימפריה כאשר אמירויות מוסלמיות אזוריות בסוריה וכורדיסטן הטילו שני מצורים כושלים על העיר אדסה. תחת קיסרותו של מיכאל הרביעי, הצבא הביזנטי היה מעורב בניסיון הפיכה כושל בממלכת גאורגיה נגד בגרט הרביעי, מלך גאורגיה, שלאחריה נפתח מחדש הסכסוך הביזנטי-גאורגי. בסיציליה נאבק הצבא הביזנטי נגד השלטון הערבי האזורי שבתמיכת צבאו של האראלד הארדרדה הוציא לפועל התקפות על חופי הים האגאי. במהלך מלחמת אזרחים בתוך סיציליה הערבית התערב הצבא הביזנטי ששלט על מזרח העיר והוביל להפיחת סיציליה הערבית לכדי מדינת חסות ביזנטית.
המערכה נועדה בפועל לספח את כל האי סיציליה לאימפריה הביזנטית אם כי היא נכשלה, בעיקר מכיוון שהיה על חלק נרחב מהכוחות לשוב אל חבל הבלקן ולהתעמת נגד מרד בולגרי אדיר שדרש להקים אימפריה בולגרית חדשה על חורבותיה של האימפריה הבולגרית הראשונה, שנכבשה בידי הביזנטים בתקופת שלטונו של הקיסר בסיליוס השני. המורדים הבולגרים נתמכו בידי נצרי שושלתו של סמואיל הראשון, מקיסרי בולגריה לשעבר. המרד כשל במתקפתתו המרכזית לעבר סלוניקי ומרידות פנימיים ביחד עם התקדמות הצבא הביזנטי בהנהגתו של מיכאל הרביעי הובילו לנפילתו הסופית בשנת 1041. הקיסר מיכאל הרביעי שב לקונסטנטינופול הבירה בטריומף (מצעד ניצחון). מספר חודשים מאוחר יותר מת הקיסר עקב מחלתו. לאחר מותו ירש אותו אחיינו המיועד שמונה להיות הקיסר מיכאל החמישי.
ראו גם

זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית
הסכסוך הביזנטי-גאורגי
האימפריה הבולגרית הראשונה
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הישראלי הטוב ביותר

| --- | --- |

נועה קירל, הזוכה בפרס בשנת 2024 ובעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר
 מדינה:  ישראל
 הגוף המעניק:  MTV ישראל
 תקופת הפרס:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  נועה קירל (5)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  נועה קירל (8)
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הישראלי הטוב ביותר הוא פרס מוזיקלי של ערוץ MTV ישראל, הניתן במסגרת טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, בו כל מדינה באירופה בוחרת אמן אחד שייצג אותה. ההצבעה הראשונית היא בכל מדינה, בה בוחרים את האמן שישלחו לייצגה בקטגוריה זו. לאחר מכן, הם נכנסים לקטגוריה ההתחלתית של "המופע האירופאי הטוב ביותר", לה מצביעים בכל אירופה. לאחר כחודש, הרשימה מתקצרת ונשארים חמשת האמנים שקיבלו את מירב הקולות, ומהם נבחר המופע האירופאי הטוב ביותר.
היסטוריה

בשנת 2008 נכנסה ישראל לראשונה לקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר", כשהמועמדים לפרס "המופע הישראלי הטוב ביותר" היו שירי מימון, אסף אבידן, כהן@מושון, איזבו וקותימן, והזוכה הייתה שירי מימון. מימון הגיעה למקום השלישי בקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר" והופיעה על בימת הטקס עם שיר באנגלית בשם "Now That You're Gone" שיצא לאור לכבוד האירוע. מימון הייתה האמנית הישראלית הראשונה והיחידה, נכון ל-2022, שהגיעה לחמישייה הסופית בקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר".
נכון ל-2022, נועה קירל קיבלה את מספר המועמדויות והזכיות הגבוה ביותר לפרס. קירל, נינט טייב והאולטראס הם היחידים שזכו לייצג את ישראל בטקס פעמיים. גם עברי לידר ייצג את ישראל פעמיים, אך בפעם השנייה עשה זאת כחלק מהרכב TYP.
שיאני זכיות ומועמדויות > זכיות

6 זכיות: נועה קירל
2 זכיות: נינט טייב, האולטראס
שיאני זכיות ומועמדויות > מועמדויות

8 מועמדויות: נועה קירל
4 מועמדויות: אנה זק
3 מועמדויות: נינט טייב, אליעד נחום, איזי
2 מועמדויות: אסף אבידן, איזבו, אינפקטד מאשרום, הדג נחש, שרית חדד, TYP, דודו טסה, האולטראס, עידו בי וצוקי, עדן בן זקן, סטטיק ובן-אל תבורי, סטפן לגר, נגה ארז, נונו, שחר סאול
ביאורים

↑  בשנת 2023 לא הוענק הפרס בגלל מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  השקט שנשאר, באתר ‏מאקו‏, 7 בנובמבר 2008
↑  שירי Goes to ליברפול, באתר ‏מאקו‏, 3 בנובמבר 2008
↑  Noa Kirel - 2020 MTV EMAs - MTV, www.mtvema.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  מעריב אונליין, ‏עשתה זאת שוב: נועה קירל תייצג את ישראל בטקס ה-MTV, באתר מעריב אונליין, 29 באוקטובר 2018
↑  נינט תייצג את ישראל בפרסי אמ.טי.וי אירופה, באתר ‏מאקו‏, 15 באוקטובר 2012
↑  האולטראס: "מעריצות שולחות לנו הודעות זולות", באתר ‏מאקו‏, 28 בפברואר 2017
↑  גיל משעלי, ‏ראש בראש: נועה קירל ומרגי במלחמה על התואר הנחשק, באתר ‏מאקו‏, 12 באוקטובר 2022
↑  Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  מאיה גדש, ‏נועה קירל רשמה הישג בינלאומי מרשים - והיא לא לבד, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2024
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
פרשת דניאל חנוך

פרשת דניאל חנוך נסובה סביב הודאה במשטרה שנמסרה על ידי דניאל חנוך, על פיה הוא רצח את אביו. סביב ההודאה נסובו סכסוכים קשים בתוך המשטרה, בשאלה האם ההודאה הוצאה בדרכים פסולות. חנוך זוכה לאחר שבמשפט הזוטא פסלו השופטים את ההודאה ומתחו ביקורת חריפה על השוטרים שהעידו במשפט.
הערות שוליים

↑  דוד זוהר, נרצח חלפן בן 81 בחיפה; כספו נשדד, מעריב, 18 במרץ 1980
↑  ישיש שנרצח היה בנק מהלך על שתיים, מעריב, 8 באוקטובר 1980
1 2  יוסף מיכלסקי, אני איש חלש־אופי - לא יכולתי לעמוד בלחץ החקירה!, דבר, 27 במאי 1980
1 2  תנ'ץ תורגמן: עו'ד בראונר קושר לעצמו כתרים לא לו, מעריב, 26 במאי 1980
1 2  דניאל חנוך במשפט חוקריו: הכתיבו הודאתי מילה במילה, דבר, 4 ביוני 1981
↑  קצין בכיר יבדוק הסכסוך בפיקוד משטרת מרחב חיפה, דבר, 20 באוגוסט 1980
↑  דוד זוהר, סנ"צ צמרת יועבר לתפקיד אחר במחוזו, מעריב, 5 בספטמבר 1980
↑  יהושע ביצור, ביקורת חריפה בוועדת הכנסת על סחיטת הודאה ברצח, מעריב, 3 בספטמבר 1980
↑  ראובן שפירא, חוקרי רצח פנחס חנוך בחיפה לדין על סחיטת הודאה מבנו, דבר, 23 במרץ 1981
↑  יתכן שתיערך חקירה חוזרת בפרשת רצח פנחס חנוך, דבר, 8 בפברואר 1982
↑  יהודה גורן, הוגלה שוטר מחיפה שהעיד נגד חבריו, מעריב, 10 בדצמבר 1982
↑  ב"ש 353/82, דניאל חנוך נ' מדינת ישראל
↑  דניאל חנוך זוכה מאשמת רצח אביו, דבר, 17 בפברואר 1983
↑  זמיר: עינוי הדין של דניאל חנוך היה בלתי־נמנע, דבר, 28 בפברואר 1983
↑  שלמה גינוסר, ועדות הכנסת נגד היועץ המשפטי, דבר, 4 במרץ 1983
↑  האם נכון שדו"ח איתן שופץ אחרי שנמסר לך?, מעריב, 13 במאי 1984
נבדק החשד שתורגמן מסר עדות כוזבת בעת היותו מפקד בחיפה, מעריב, 6 ביולי 1984
↑  תורגמן: כושר הישרדות, מעריב, 23 בנובמבר 1984
↑  ראובן שפירא, הקצין שנתגלו חריגות בחקירתו בפרשת חנוך - היה אחד מחוקרי עמוס ברנס, דבר, 1 ביוני 1980
↑  יעל גבירץ, הרוצח של דני כץ עדיין חופשי, ידיעות אחרונות, 5 ביולי 1991
↑  מ"ח 6731/96 עמוס ברנס נ' מדינת ישראל, ניתן ב־12 באוגוסט 1997
קרן תקווה

| --- | --- |

 שפה רשמית:  אנגלית, עברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 משרד ראשי:  אהליאב 5, ירושלים
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 מקום פעילות:  ברחבי העולם
 מייסדים:  זלמן ברנשטיין
 יושב ראש:  אליוט אברמס
 מזכיר כללי:  אריק כהן
 מנכ"ל:  עמיעד כהן
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 tikvahfund.org
 
מרכז קרן תקווה בירושלים, רוממה
קרן תקווה היא ארגון יהודי ימני הדוגל בציונות, שוק חופשי, ושמרנות לצד חירות הפרט.
הקרן הוקמה בשנת 1998 בידי הפילנתרופ האמריקאי זלמן ברנשטיין, אשר ייסד במקביל את צו פיוס, מרכז שלם וקרן אבי חי. הקרן נוהלה עם הקמתה על ידי ישי דוידי. מחליפו בתפקיד, אריק כהן, מכהן כמנכ"ל הקרן מאז 2007. עם פטירתו של ברנשטיין ב-1999 מונה שותפו רוג'ר הרטוג (אנ') ליו"ר הקרן וב-2022 מונה אליוט אברמס ליו"ר הקרן.
הקרן מפעילה מיזמים חינוכיים ואינטלקטואליים בישראל ובארצות הברית; תוכניות אקדמיות וחינוכיות, מענקי מחקר ופרסומים בעלי אוריינטציה שמרנית ימנית. באמצעות מיזמים חינוכיים אלה פועלת הקרן ל"קידום מנהיגות אינטלקטואלית יהודית־שמרנית" ולבניית קהילה שמרנית שתקדם את תפיסת עולמה. הקרן מוציאה לאור את כתבי העת Jewish Review of Books, "השילוח", ו"צריך עיון" וכן מממנת את אתרי האינטרנט Mosaic ו־Library of Jewish Ideas (בשיתוף הוצאת אוניברסיטת פרינסטון) ומימנה בעבר את אתר "מידה". הקרן גם נמנית עם תורמיו המובהקים של המכון לאסטרטגיה ציונית, פורום קהלת, בית פרת - מדרשה ישראלית, המכללה האקדמית הרצוג, המרכז האקדמי שלם וכתב העת תכלת.
באפריל 2024 הודיעה הקרן על הפרדת פעילויותיה בין ארצות הברית לישראל. השלוחה הישראלית תפעל תחת השם "המרכז לחרות ישראלית".
קרן תקווה ישראל

קרן תקווה ישראל היא השלוחה של קרן תקווה ארצות הברית ופעלה מספר שנים כחלק בלתי נפרד מהקרן בארצות הברית. ב-2017 התמנה עמיעד כהן לעמוד בראש הקרן בישראל במטרה להציבה כקרן מרכזית לשיווק רעיונות שמרניים ולהשפיע על השיח הציבורי במדינת ישראל. במסגרת זאת, הקים כהן את "השילוח – כתב עת להגות ומדיניות" והוא מכהן כמנכ"ל המיזם.
ב-2020 הוקמה החברה הישראלית לתועלת הציבור (חל"צ) "מפעלי חינוך - תקווה בע"מ" אשר במסגרתה פועלת קרן תקווה ישראל ועמיעד כהן מכהן כמנכ"לה.
קרן תקווה ישראל מפעילה גם את "מכון ארגמן", "הפורום הישראלי למשפט וחירות", "צריך עיון" והמחלקה החרדית, ספריית "שיבולת" בשיתוף עם הוצאת הספרים סלע מאיר ואת "כנס השמרנות הישראלית".
הסמינרים

הקרן מקיימת סמינרים ותוכניות מלגות בישראל וברחבי העולם במספר תחומים: אסטרטגיה צבאית ומדינאות; כלכלה ומדיניות ציבורית; מחשבה חברתית; והגות והיסטוריה יהודית. הסמינרים אורכים שלושה שבועות ופונים, בהתאם לתוכן הסמינר הספציפי, לקהל ייעודי: פוליטיקאים, אקדמאים, חרדים, אנשי מקצוע והציבור הרחב.
הסמינרים לחרדים קרויים "חכמתכם ובינתכם" ומשתתפים בהם מרצים גברים בלבד. הסמינרים עוסקים, בין היתר, בתחומי מחשבת ישראל בעת החדשה, מוסר ומוסריות במורשת ישראל, אקטיביות ופסיביות במסורת ישראל, חירות וגבולותיה ביהדות, מדע המדינה, שמרנות ויהדות, התנ"ך בעידן המודרני, חירות פוליטית וכלכלית, גישת התורה במישור הכלכלי, ה"חרדיות" בהיבט הסוציולוגי.
דיקנים ומרצים בולטים

דיקן קרן תקווה וראש מכון ארגמן ללימודים שמרניים הוא דוקטור רונן שובל. צוות המרצים בתחום "מחשבה והיסטוריה יהודית" כולל את מיכה גודמן, משה הלברטל, יוסי קליין הלוי, הלל הלקין, יורם חזוני, מרים קוסמן, סלי מרידור, חיים נבון, יהודה ריינהרץ, הרב שלמה ריסקין והרב מאיר סולובייצ'יק.
צוות המרצים בתחום "מדינאות" כולל את אליוט אברמס, יעקב עמידרור, ג'ון בולטון, מייקל דורן, דאגלס פיית', ג'ושוע מורבצ'יק, מיכאל אורן, ריצ'רד וגנר ופול וולפוביץ.
צוות המרצים בתחום "מחשבה חברתית" כולל את דניאל ג'ונסטון, צ'ארלס קראוטהאמר, ויליאם קריסטול, דוד סתיו, גדעון ספיר, נורמן פודהורץ, דניאל פוליסר, וונדי שליט, ג'ונתן סילבר ומייקל וולצר.
צוות המרצים בתחום "כלכלה ומדיניות ציבורית" כולל את דן בן-דוד, ארז תדמור, מרטין פלדשטיין ואחרים. בראש צוות המרצים של תוכנית "חכמתכם ובינתכם" עומד הרב יהושע פפר.
כתב העת "השילוח"

באוקטובר 2016 הושק בעריכתו של יואב שורק כתב העת "השילוח" היוצא לאור על ידי הקרן. כתב העת רואה אור אחת לרבעון (עד שנת 2022 השילוח ראה אור חמש פעמים בשנה), והוא כולל מאמרים עיוניים, מאמרי ביקורת, מאמרים מתורגמים וקטעי "קלאסיקה עברית".
בין הנושאים שנדונו בגיליונות הראשונים: מזרח תיכון לאסטרטגיה, כלכלה ומבנה המשק, זהות לאומית וסוגיות ממשל, מבנה המשפחה והזהות המינית, וכן מאמרים בהגות יהודית וציונית.
שם כתב העת בהשראת כתב העת היהודי שהופץ באימפריה הרוסית "השילוח" שעסק בהגות ציונית.
המחלקה החרדית וכתב העת "צריך עיון"

באפריל 2017 החלה הוצאתו לאור של כתב העת צריך עיון, בעריכתו של הרב יהושע פפר, ובחסות המחלקה החרדית של קרן תקווה. כתב העת יוצא לאור במהדורה דיגיטלית מדי חודש באתר צריך עיון, וחמש פעמים בשנה במהדורה מודפסת בהפקה של הוצאת טקסט רץ.
כתב העת כולל מאמר עומק חודשי ועליו מספר מאמרי תגובה, וכן מאמרים נלווים העומדים בפני עצמם. כתב העת דן בנושאים הגותיים ועיוניים רבים הנוגעים לאקטואליה חרדית עכשווית, כגון: מעמדן ושכרן של נשים, שילוב חרדים באקדמיה, תופעת הרווקות המאוחרת במגזר החרדי, חיי הכוללים והאברכים החרדיים, היחס לחוזרים בתשובה, אפליה על רקע עדתי, ונושאים נוספים.
ב-2023 מתחו שורה של רבנים חרדים ביקורת על פעילות המחלקה החרדית וקרן תקווה וקראו שלא לשתף עימה פעולה ובהם מנהיג דגל התורה דאז הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת חברון הרב דוד כהן וראש ישיבת סלבודקה הרב משה הלל הירש.
כנס "שמרנות ישראלית"

ב-2019 השיקה הקרן את יוזמת כנס "שמרנות ישראלית" המתקיים בבנייני האומה במטרה "לשמש מקום מפגש לשותפים לתנועה, לדון במטרותיה, לשכלל ולפתח את רעיונותיה ולהניע את חבריה". תוכנית הכנס כוללת מושבים מקבילים שעסקו בהיבטים הפוליטיים, האינטלקטואליים והחברתיים של השמרנות בתחומי מדיניות, כלכלה ותרבות.
יואב שורק הגדיר את מהות הכנס: ”נקודת התחלה ונקודת סיום - סיום שלב ארוך ומורכב של זריעת זרעים בערוגות שונות, והתחלה של שלב חדש, שבו מבקשים לאסוף את היבול הצנוע של אותם זרעים מן הערוגות השונות לכלל תנועה מוכרזת, כדי שלדברים יהיה כוח ותהודה וכדי שיוכלו להתברר עוד ועוד”.
הכנס מתקיים בחסות "מרכז פרידמן לשלום מתוך עוצמה" ושותפים לו ארגונים שמרניים כגון התנועה למשילות ודמוקרטיה, התנועה הליברלית החדשה והאגודה לזכות הציבור לדעת. בשנים 2019–2022 השתתפו בכנס אישי ציבור רבים מישראל ומהעולם ובהם מייק פומפאו, בן שפירו, דייוויד פרידמן, משה קופל, רן ברץ, גדי טאוב, טליה איינהורן, יהודה שפר, עמית סגל, רונן שובל, ארז תדמור, שמחה רוטמן, עמיחי שיקלי, עמיחי אליהו ואחרים.
ספריית שיבולת

החל מ-2019 תומכת קרן תקווה בהדפסת ספריית שיבולת בשיתוף עם הוצאת סלע מאיר. ספרייה זו כוללת סדרה של ספרי הגות שמרנית (בעיקר מתורגמת) הרואים אור מדי שנה ובהם ספרו האוטוביוגרפי של בנימין נתניהו, ביבי: סיפור חיי. באוקטובר 2021 חברי הכנסת עמיחי שיקלי, שמחה רוטמן ואמיר אוחנה השתתפו בקמפיין של הספרייה, מה שעורר עליהם ביקורת מכיוון שהשתתפו בשיווק של חברה פרטית. נכון לדצמבר 2021, לספרייה כ-3,000 מנויים.
מכון ארגמן

מכון ארגמן הוא מכון מחקר של קרן תקווה הפועל מ-2020, העוסק במחקר, עיון והוראה של פילוסופיה פוליטית והשלכותיה. המכון מקיים סמינרים ותוכניות כתיבה ומחקר המתקיימות בירושלים ובתל אביב. הסמינרים עוסקים בכלכלה, במדינאות ואסטרטגיה ובפילוסופיה שמרנית. בנוסף, מקיים המכון ימי עיון והרצאות פתוחות לקהל הרחב, וב-2022 השיק המכון פודקסאט בשם "הקאנון" אשר עוסק בטקסטים קאנוניים בספרות המערבית. בראש המכון עומד ד"ר רונן שובל.
הפורום הישראלי למשפט וחירות

פורום משפטי המתנגד לאקטיביזם שיפוטי ותומך בריסון שיפוטי ובהפרדת הרשויות. יושבת ראש הפורום היא אלענה מייזל והמנהל הכללי הוא עו"ד יונתן (ג'וני) גרין. הפורום מפעיל תאי סטודנטים בפקולטות למשפטים של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת רייכמן, אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת תל אביב, מקיים אירועים וסמינרים וכן יוצר תוכן בערוצים שונים. בוועדה המייעצת חברים בין השאר ישראל אומן, דניאל פרידמן, רון שפירא וטליה איינהורן.
שלושה מחברי הוועדה המייעצת הבין-לאומית של הפורום – ריצ'רד אפשטיין (אנ'), רנדי ברנט (אנ'), וסטיבן קלברסי (אנ') הם חברים בולטים באגודה הפדרליסטית, אחד הארגונים המשפטיים המשפיעים ביותר בארצות הברית, והפורום פועל בהשראתה לשינוי מערכת המשפט הישראלית לפי המודל הפדרליסטי.
מחלוקת על מאפייני הקרן

בכתבה ב-nrg על הסמינרים של הקרן נכתב: "אין ספק שלבה של הקרן נטוע בשמרנות". מנכ"ל הקרן, אריק כהן, מגיב לנושא זה בכתבה: "כן, אנחנו שמרנים, אבל לא פחות מכך פלורליסטים. המרצים שאנחנו מביאים לא מסכימים ביניהם כמעט על שום דבר. יש בהם חילונים ודתיים, שמרנים וליברלים. אפשר לראות זאת גם בפרופילים של המשתתפים בתוכניות. אנחנו נוטים לגישה שמרנית, לא מתביישים בזה, ומעודדים את הוויכוח בין הגישות. כל תוכניות הלימוד שלנו נמצאות ברשת, וכל אחד יכול להחליט בעצמו תחת איזו הגדרה אנו נמצאים".
נדב איל כתב על הקרן: ”שמרנות היא קהילתנית. היא מקדשת את המקום, המסורת, הדרך בה תמיד נהגנו. קרן תקווה ושלוחותיה מחפשות לא שמרנות, אלא מהפכה של דיבוב אמריקני זול ... אם מביטים בחזקות שבמדינות המערב, באלה שטוב לחיות בהן, הרי שמדינות רווחה מאפשרות חיים טובים ויציבים, והשיטה האמריקנית במצוקות עמוקות. שמרנות ישראלית אמיתית הייתה מברכת על מדינת הרווחה, ערך מסורתי, קונצנזוס של הציונות, ושואלת איך לתקן אותה (באורח קפיטליסטי, לדידם של שמרנים, בוודאי)”.
ביקורת נמתחה על הקרן בטענה כי היא פועלת להפיץ ערכים ותפיסת עולם כלכלית ליברטריאנית המיובאת מארצות הברית וכי פעילותה לקידום ההפרטה, לצמצום הקצבאות ולהקטנת סל התרופות, פוגעת במדיניות הרווחה בישראל, ובפרט באוכלוסיות חלשות.
במסגרת המחאה נגד רפורמת לוין נמתחה ביקורת על הקרן ועל ראשיה בטענה כי הקרן תומכת (כולל תמיכה כספית) ברפורמה וב-9 במרץ 2023 התקיימה הפגנה מול משרדי הקרן בניו יורק.
ביאורים

↑  ב-2022 תיאר מנכ"ל הקרן דאז את פעילותה החינוכית של הקרן: "אם אתה יכול לבחור את התלמידים המתאימים, ואתה יכול לבחור את הסילבוס המתאים ואת המורים המתאימים – אז אתה יכול לעשות משהו משמעותי"
↑  הסמינר שנערך בניו יורק נקרא "עמיתי תקווה" (Tikvah Fellowship)
↑  הכנס הראשון נערך ב-16 במאי 2019
הערות שוליים

↑   איתן אבריאל, דלק ל־D9: האנשים שכספם מניע את ההפיכה המשטרית, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2023
↑   נתנאל שלומוביץ, פורום קהלת מקצץ את פעילותו ומפטר עשרות חוקרים, באתר הארץ, 2 באפריל 2024
↑  מפעלי חינוך - תקווה בע"מ, באתר גיידסטאר
↑  פעילות קרן תקווה, באתר קרן תקווה
↑  סגל המרצים (אנגלית)
↑  הרבנים החרדים נגד הקרן השמרנית: "סכנה גדולה", באתר "סרוגים", 11 בפברואר 2023
↑  תוכנית כנס השמרנות הראשון – 2019, באתר "שמרנות ישראלית"
↑  יואב שורק, ‏פתיחה חגיגית, השילוח, 15, יוני 2019
↑  ספרו של בנימין נתניהו, באתר שיבולת
↑  למרות האיסור: חברי כנסת משווקים חברה מסחרית, באתר העין השביעית
הייעוץ המשפטי של הכנסת: זו לא פרסומת אסורה אם זה כולל אידיאולוגיה, באתר "שקוף"
↑  על המכון, באתר מכון ארגמן ללימודים שמרניים - מבית קרן תקווה
↑  הקאנון, באתר pod.link (באנגלית)
↑  על הפורום, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  הפורום הישראלי למשפט וחירות | קרן תקווה, באתר www.tikvahfund.org.il
↑  צוות הפורום, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  תאי סטודנטים, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  הוועדה המייעצת, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑   נתנאל שלומוביץ, ארגון ימין אמריקאי פועל לעצב בדמותו את מערכת המשפט בישראל, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2020
↑  ועדה מייעצת בינלאומית, באתר "הפורום הישראלי למשפט וחירות"
↑  הפורום הישראלי למשפט וחירות, באתר "קרן תקווה"
↑  אריאל שנבל, השדרה החמישית פינת הציונות: תכנית לימודים מיוחדת בניו-יורק, באתר nrg‏, 6 בינואר 2013.
↑  ציוץ של נדב אייל, באתר טוויטר, 26 במאי 2022
↑    גיא ליברמן, בעיטת קרן מימין, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בינואר 2018
↑  ההפגנה נגד הקרן בניו יורק, ציוץ בטוויטר, 9 במרץ 2023
↑  מיצג מחאה יוצא דופן מול משרדי "קרן תקווה" בניו יורק, באתר חמ"ל, 9 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007598773305171  VIAF: 17147266559035480486   WorldCat (עם VIAF): 17147266559035480486 
סמינר קיץ של קרן תקווה
אגוטה קריסטוף

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 באוקטובר 1935 צ'יקוואנד, מחוז גיור-מושון-שופרון, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  27 ביולי 2011 (בגיל 75) נשאטל, שווייץ 
 שם לידה:  Kristóf Ágota
 מדינה:  הונגריה, שווייץ 
 מקום קבורה:  קוסג 
 שפות היצירה:  צרפתית, הונגרית 
 יצירות בולטות:  המחברת הגדולה 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (2011)  פרס אוסטריה לספרות אירופית (2008)  פרס SWR-Bestenliste (2006)  ספר השנה של פרנס אינטר (1992)  פרס גוטפריד קלר (2001) 
 
אגוטה קריסטוף (Agota Kristof, בהונגרית: Kristóf Ágota "קרישטוף אגוטה"; 30 באוקטובר 1935 – 27 ביולי 2011) הייתה סופרת שווייצרית ממוצא הונגרי, שכתבה בצרפתית.
ביוגרפיה

קריסטוף נולדה בעיירה צ'יקוואנד, בצפון-מערב הונגריה בשנת 1935 כבתם של קלמן קרישטוף, מורה כפרי, ושל אנטוניה לבית טורצ'אני, מורה למשק בית לבנות. בגיל 9 עברה עם הוריה ואחיה, אטילה ויינה, לעיר קסג הקרובה לגבול עם אוסטריה. ב-1948 נאסר אביה לשנים רבות והמשפחה התפרקה. קרישטוף סיימה לימודי תיכון בגימנסיה לבנות "דורוטיה קניז'אי" בעיר סומבטהיי. בגיל 14 פרסמה את שיריה הראשונים. זמן קצר אחרי בחינות הבגרות התחתנה עם המורה שלה להיסטוריה. בגיל 21 נאלצו לעזוב את הונגריה, בעקבות דיכוי המרד ההונגרי בידי הצבא הסובייטי. היא ברחה יחד עם בעלה ועם בתם בת ארבעת החודשים לעיר נשאטל (Neuchâtel) שבשווייץ. בתום חמש שנים של בדידות וגלות, היא התפטרה מעבודתה במפעל ועזבה את בעלה. קריסטוף למדה צרפתית ומאוחר יותר התחילה לכתוב רומנים בצרפתית.
יצירותיה

צעדיה הראשונים של אגוטה קריסטוף היו בכתיבת שירה ומחזות (John et Joe, Un rat qui passe) - שלא זכו להדים שעוררה הטרילוגיה שלה.
בשנת 1986 יצא לאור הרומן הראשון והמצליח של קריסטוף, "המחברת הגדולה" (Le Grand Cahier). שנתיים אחריו הופיע ההמשך, "ההוכחה" (La Preuve). החלק השלישי פורסם בשנת 1991 תחת הכותרת "השקר השלישי" (Le Troisième mensonge). בין הנושאים המרכזיים בטרילוגיה: ילדות בזמן מלחמה, אהבה ובדידות, תשוקה ואובדן, אמת ובדיון. "המחברת הגדולה" עובד למחזה מספר פעמים. בישראל עלה לראשונה בעיבוד ובימוי של נויה לנצט בתיאטרון הסימטה ב-1992, ושוב ב-2015 בעיבוד של עינת ברנובסקי בתיאטרון גשר. בשנת 2014 עיבד הבמאי ההונגרי יאנוש סאס את הספר לסרט.
אגוטה קריסטוף זכתה בפרס האירופי לספרות צרפתית (European prize for French literature) עבור "המחברת הגדולה". הרומן תורגם ללמעלה מ-30 שפות.
בשנת 1995 פרסמה רומן נוסף, "אתמול" (Hier).
בשנת 2004 יצא לאור ספרה L'analphabète (צרפתית: "האנלפבית"). זהו טקסט אוטוביוגרפי, אשר מתחקה אחר אהבתה של קריסטוף לקריאת ספרים בהיותה ילדה, ומזמין את הקוראים לטיול בפנימיה שלה, ומשם, דרך הגבול לאוסטריה, לשווייץ. היא, שנאלצה לעזוב את ארצה בשל כישלון המרד האנטי-קומוניסטי, מקווה לחיים טובים יותר בציריך.
יצירתה האחרונה היא אוסף של סיפורים קצרים אשר יצא לאור בפריז ב-2005 תחת הכותרת C'est égal (בתרגום חופשי: "זה אותו דבר", או "לא משנה").
מרבית יצירותיה יצאו לאור בפריז, בהוצאת Editions du Seuil. ב-2008 זכתה בפרס אוסטריה לספרות אירופית.
קריסטוף נפטרה בשנת 2011 בגיל 75 בנשאטל. אפרה נקבר לפי בקשתה האחרונה בעיר שבה גדלה בהונגריה, קסג. היא הורישה את עיזבונה הספרותי לארכיון לספרות של שווייץ בברן.
אגוטה קריסטוף התחתנה והתגרשה פעמיים וילדה שלושה ילדים.
פרסים ואותות כבוד

1986 הפרס ADELF - פרס אירופי לספרות
1998 פרס אלברטו מורביה
2001 פרס גוטפריד קלר
2005 - פרס שילר מטעם קרן "שילר" בשווייץ
2005 - פרס SWR לסופרים הטובים ביותר
2008 הפרס הממלכתי האוסטרי לספרות אירופית
2009 - פרס של "המכון של נשאטל"
2011 - פרס קושוט, הפרס הממלכתי של הונגריה
הנצחה

בדצמבר 2011 הוקמה בעיר קסג חברה לספרות לחקר מפעלה הספרותי.
ספריה

1986: Le Grand Cahier (תורגם לעברית בשם "המחברת הגדולה")
1988: La Preuve (תורגם לעברית בשם "ההוכחה")
1991: Le Troisième mensonge (תורגם לעברית בשם "השקר השלישי")
1998: L'Heure grise et autres pièces
1995: Hier (תורגם לעברית בשם "אתמול")
2004: L’analphabète
2005: C'est égal
ספריה > ספריה שתורגמו לעברית

המחברת הגדולה (מצרפתית: נורית פסטרנק), ירושלים: הקיבוץ המאוחד, 1988.
ההוכחה (מצרפתית: אביבה ברק), ירושלים: שוקן, תשנ"א 1990.
השקר השלישי (מצרפתית: דניאל תודר), ירושלים: שוקן, תשנ"ד 1994.
אתמול: רומן (מצרפתית: עדינה קפלן), ירושלים: שוקן, תשנ"ז 1996.
האנאלפביתית: רומן (מצרפתית: ארז וולק), ירושלים: תשע נשמות, תשפ"א 2021.