stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האלה דורגה
האגדה

לדווי מהאטמיה שלוש אפיזודות. דורגה משויכת לאלמנטים פילוסופיים, מאיה, שאקטי, ופרקריטי.
באפיזודה שמדברת על דורגה, השנייה מתוך שלוש האפיזודות מסופר על השד מהישאסורה או מהישה. על פי הסיפור מהישה יצא לפרישות ולפעילות מדיטטיבית וצבר כוח אדיר עד אשר הצליח להשתלט על פולחנים וודיים. האלים לא הצליחו לקבל את מנת חלקם, כלומר הוא הפריע לכלכלתם והם נדחקו הצידה. הוא צבר טאפאס, כוח אדיר, חום, עד כדי כך שהעולם יצא מאיזון. נוצר חשש שהקוסמוס עומד לקרוס ואז האל ברהמה ביקש ממנו להפסיק. מהישה שאל את ברהמה מה הוא יקבל בתמורה להפסקתו, וברהמה שאל במה הוא חפץ, מהישה ענה לו שברצונו להיות בלתי מנוצח. ברהמה הסביר לו שהדבר בלתי אפשרי והאלים לא יכולים להעניק לו משאלה שכזו, ומהישה ביקש שרק אישה תוכל להרוג אותו (דבר שנחשב לכמעט בלתי אפשרי). ברהמה הסכים והאלים הגיעו למסקנה שעליהם ליצור אישה לוחמת אדירה אשר תביס את מהישה וכך כל אחד מן האלים הקריב מעור גופו ומהאנרגיה שלו וביחד הם יצרו אישה יפהפייה "כמו הר של אש שלהבותיו חובקות את מרחבי השמיים". כל אחד נתן לה כלי נשק, חרבות, דיסקוס, ועוד, והאלה יצאה לקרב. מהישה, המזוהה כבאפלו, שינה עצמו והפך לפיל, אריה, אדם ועוד, וכאשר היה במצב אדם, ערפה האלה (דורגה) את ראשו. כך היא הצילה את העולם והאלים היללו אותה והכירו במעמדה האדיר תוך שהיא מבטיחה להם לשוב ולבקרם כל אימת שיזדקקו לה. דורגה קיבלה תפקיד קוסמולוגי של שימור הקוסמוס כולו, תפקידה להגן על הקוסמוס כמו שמלך מגן על ממלכתו.
פולחן

דורגה פוג'ה, הנקרא גם נארווראטי ויג'אידאשמי, ודאשרה, אשר נחגג בעיקר בבנגל, כולל תשעה לילות ונחוג במשך עשרה ימים. תשעת הלילות הראשונים הם לילות בהם חוגגים את התגלמויותיה השונות של דורגה, את תשע האווטארות שלה והיום העשירי הוא יום ניצחונה של האלה על שד הבאפאלו. החג נחוג פעמיים פעם באביב ופעם בסתיו. בחג אדיר ממדים זה, מוליכים את הדמות של האלה דורגה ברחבי הערים ובסופו משליכים את דמותה לנהר ונותנים לה לזרום הלאה עד להתגלמותה הבאה בשנה שאחרי, דבר המייצג את רעיון החלופיות. בנוסף, לאורך החג מקריאים את הסיפור המלא מתוך הדווי-מהאטמיה ומקריבים לאלה קרבנות בעלי חיים, תוך צביעת המקדשים של האלה בדם. החג נערך בחסות המלך ונחוג בחצר ממלכתו. מכיוון שזהו אקט של סגידה לאלה, המלך בעצם משחזר את ניצחונה על שד הבאפלו תוך הקרבת באפלו בעצמו ובכך יוצר הקבלה ביניהם, בין הגשמי לקוסמי.
בראמיינה מסופר כי המלך ראמה סגד לדורגה לפני יציאתו לקרב כיוון שהוא ביקש את עזרתה בקרב מול השד ראוונה. דורגה עזרה לו להציל את אשתו סיטה ולחזור בשלום לממלכתו שבאיודיה. היא בעצם עזרה בהחזרה של הסדר המלוכני על כנו. החג נחגג בווראנסי, בחגיגה ששמה ראמלילה שלפיה ניצחונו של המלך ראמה הוא בעצם ניצחונה של האלה.
ראו גם

מיתולוגיה הינדואית
לקריאה נוספת

Coburn, Thomas B. "Devi: The Great Goddess." In Devi: Goddesses of India, edited by John Stratton Hawley and Donna Marie Wulff. 31-48. Berkeley: University of California Press, 1996.
Kinsley, David. Hindu Goddesses: Visions of the Divine Feminine in the Hindu Religious Tradition. Delhi: Motilal Banrsidass, 1986. [Ch.7 Durga]
הערות שוליים

1 2  http://hinduism.about.com/od/hindugoddesses/a/durga.htm
↑  Kinsley, David. Hindu Goddesses: Visions of the Divine Feminine in the Hindu Religious Tradition. Delhi: Motilal Banrsidass, 1986. Ch.7 Durga.
↑  Coburn, Thomas B. "Devi: The Great Goddess." In Devi: Goddesses of 29/10 .4 India, edited by John Stratton Hawley and Donna Marie Wulff. 31-48. Berkeley: University of California Press, 1996.
↑  http://hitchhikersgui.de/Durga_Puja
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406042005171  GND: 118941143  LCCN: n2017244199  VIAF: 62347924   WorldCat (עם VIAF): 62347924
ה'תר"ע

ה'תר"ע (5,670) ובקיצור תר"ע – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 1909, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 3 באוקטובר 1910.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 8 שעות ו-552 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 8 במחזור העיבור ה-299. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 14 (סימנה ידלוז) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,841 לחורבן הבית, ושנת 2,221 לשטרות.
מטעמי הקפדה על לשון נקייה, לעיתים נוהגים לכנות שנה זו שנת עת"ר - תוך שמירה על הערך הגימטרי.
אירועים

ז'-ט' בטבת - הקונגרס העברי העולמי בברלין
ט"ו בשבט - חג הנטיעות הראשון של בתי הספר בתל אביב (אז אחוזת בית)
י"ב באייר - שמה של אחוזת בית מוחלף לתל אביב
נולדו

ג' בשבט - הרב יהודה צדקה, מראשי ישיבת פורת יוסף
כ"א בשבט - ג'ורג'ו פרלסקה, איטלקי חסיד אומות העולם (נפטר ב-ה'תשנ"ב)
כ"ד בשבט - משה צ'רניאק, אלוף ישראל בשחמט (נפטר ב-ה'תשמ"ד)
ז' באדר א' - מרים רות, סופרת ילדים ישראלית (נפטרה ה'תשס"ו)
י"ד באדר ב' - בנציון נתניהו, היסטוריון יהודי בעל שם עולמי ופעיל ציוני-ישראל (נפטר ה'תשע"ב)
א' בניסן - הרב יוסף שלום אלישיב, פוסק הלכה וממנהיגי הציבור הליטאי (נפטר ה'תשע"ב)
י"ד באייר – הרב גדליה אייזמן, משגיח בישיבת קול תורה (נפטר ה'תשע"ב)
כ"ב באייר - קלמן כהנא, ממנהיגי פועלי אגודת ישראל ומחותמי מגילת העצמאות (נפטר ב-ה'תשנ"א)
כ"ג באייר - אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב הראשי לישראל
כ"ג בתמוז - רבי שלמה זלמן אוירבך מחשובי פוסקי ההלכה בישראל (נפטר ב-ה'תשנ"ה)
ט' באב - המשורר, המחזאי והכתב נתן אלתרמן
נפטרו

כ"ג בתשרי – נפתלי הרץ אימבר, מחבר "התקווה", לימים ההמנון הלאומי של ישראל
כ"ט בטבת – רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר, האדמו"ר מאלכסנדר.
ג' באדר א' – משה לייב ליליינבלום, סופר איש תנועת ההשכלה ברוסיה, מראשי חובבי ציון והציונות המעשית. (נולד בכ"ט בתשרי ה'תר"ד)
ד' באדר א' – רבי אליעזר גורדון, רב העיר טלז וראש ישיבת טלז.
י"א באדר א' – הרב אברהם בורנשטיין מסוכאטשוב מחבר ה"אבני נזר" (נולד בה'תקצ"ט)
ט"ז באדר ב' – רבי מרדכי הורוויץ, רבה של פרנקפורט, מחבר שו"ת 'מטה לוי', והיסטוריון. (נולד בי"ד באדר ה'תר"ד)
ט"ז באדר ב' – הרב יצחק אבולעפיה, דיין בטבריה ובדמשק, מחבר סדרת ספרי השו"ת "פני יצחק".
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הגיישהלום

| --- | --- |
סמל הגיישהלוםסמל הגיישהלום

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת מושונמגירובאר
 שטח:  52.66 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,555 (2019)
 קואורדינטות:  47°54′46″N 17°09′16″E﻿ / ﻿47.912911111111°N 17.154438888889°E﻿ / 47.912911111111; 17.154438888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://hegyeshalom.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הגיישהלום(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הגיישהלום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הגיישהלום (בהונגרית: Hegyeshalom) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בהגיישהלום מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,644 תושבים, ובשנת 2019 רק 3,555 תושבים.
יהודי הגיישהלום

בהגיישהלום חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובשנת 1869 היו חמשת היהודים בכפר חלק מקהילת ראיקה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 5 | 2,209 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 4 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 8 | 3,550 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד קהילת ראיקה באתר jewishgen
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת מושונמגירובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מושונמגיארובאר • אשבאנירארו • בזניה • דרנוז'לי • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • יאנושומוריה • קארויהאזה • קימלה • קישבודק • לבן • לבל • ליפוט • מאריאקאלנוק • מצ'ר • מושונסולנוק • מושונאודוואר • פישקי • ראיקה  • אוירונפה • וארבלוג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 241433613   WorldCat (עם VIAF): 241433613 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'תרי"א

ה'תרי"א (5,611) ובקיצור תרי"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-7 בספטמבר 1850, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 בספטמבר 1851.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 0 שעות ו-542 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 6 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 11 (סימנה יאיבא) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,782 לחורבן הבית, ושנת 2,162 לשטרות.
אירועים

נכנסה לתוקפה 'גזירת המלבושים' ברוסיה המחייבת את היהודים בין היתר להחליף את לבושם המסורתי ללבוש מודרני.
נולדו

כ"ג בחשוון – ישראל דוב פרומקין, מחלוצי העיתונות העברית בארץ ישראל
נפטרו

ז' בתשרי – רבי מנחם נחום טברסקי (מקארוב), אבי חסידות מקארוב
ג' בחשוון – רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, מייסד שושלת רוז'ין ואדמו"רה הראשון. ידוע בכינויו "הרוז'ינאי" (הרוז'ינר)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
האספה המכוננת הרוסית

ישיבת האספה המכוננת בארמון טבריצ'סקי בפטרוגרד (5 בינואר 1918)
האספה המכוננת הרוסית (ברוסית: Всероссийское учредительное собрание) הייתה גוף שנבחר ברוסיה בנובמבר 1917 במטרה לאשר את החוקה של המדינה החדשה. האספה קיימה ישיבה יחידה בינואר 1918, ופוזרה על ידי הבולשביקים.
בחירות

כינוס האספה המכוננת היה בין המטרות המרכזיות של ממשלת המעבר הרוסית. עצם שם הממשלה בישר שהיא תתקיים עד לכינוס האספה וקבלת החלטותיה על הסדר שלטוני במדינה. הבחירות היו צריכות להתקיים ב-12 בנובמבר (25 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) 1917. מיד לאחר מהפכת אוקטובר, ולדימיר לנין פרסם צו לפיו מועד הבחירות לא משתנה. החלטות ממשלת המעבר לא נתנו תשובה מהו המינימום של חברי האספה שמאפשר להכריז על תחילת ישיבותיה. בעקבות כך פורסם צו של לנין לפיו הישיבות יפתחו ברגע שלסנקט פטרבורג יבואו 400 חברי האספה.
לקראת מועד רישום רשימות מפלגתיות חל פילוג במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית וממנה התפלג החלק השמאלי שלה. אומנם המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל) החדשה לא הספיקה להכין רשימת מועמדים נפרדת. בעקבות כך ולדימיר לנין הציע לדחות את הבחירות למועד אחר, אך הצעתו לא התקבלה. בהתאם לכך, חברי המפלגה שהתפלגו נכנסו לאספה ברשימה כוללת.
בבחירות השתתפו כ-64% מבעלי זכות הבחירה ברוסיה ונבחרו 715 חברי המועצה. הרוב היה לנציגי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (אס-ארים) והם זכו ב-370 מקומות (52%), הבולשביקים זכו ב-175 מקומות (25%). המנשביקים נחלו תבוסה מוחצת וקיבלו רק 15 מקומות. הבולשביקים זכו ברוב במוסקבה, סנקט פטרבורג וערים גדולות נוספות. אס-ארים זכו באזורים לא-עירוניים ובדרום המדינה. נציגי מפלגה הדמוקרטית החוקתית הגיעו למקום השני במוסקבה וסנקט פטרבורג, אך בסך הכול זכו ב-4.5% מהקולות (17 מקומות).
בחירות > רשימה יהודית

לקראת מערכת הבחירות אורגנה רשימה יהודית שהורכבה מברית בין הסיעות הציוניות למפלגות יהודיות נוספות ונציגיהם נבחרו לאספה:
יודל ברוצקוס (מינסק)
יעקב מזא"ה (מוגילב)
נאום סירטין (קייב)
נפתלי פרידמן (מוגילב)
ישראל גרוזנברג (חרסון)
בנוסף לכך היה מספר רב של יהודים בסיעות אחרות.
הכנות לכינוס

לאחר פרסום תוצאות הבחירות היה ברור שלבולשביקים אין רוב. שלטון הבולשביקי היה בסכנה ובהתאם לכך ולדימיר לנין החל לבחון אפשרות לפיזור האספה. לעומת זאת לב קמנייב היה בעד הכינוס, יוסיף סטלין דגל בדחיית הכינוס בלבד. לאון טרוצקי וניקולאי בוכארין הציעו לכנס אספה בה ישתתפו נציגי הבולשביקים ואס-ארים שמאליים בלבד. מארק נתנסון מראשי אס-ארים שמאליים תמך במהלך זה.
מפלגה הסוציאל-רבולוציונרית שקיבלה רוב, דגלה בהמשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה וזאת בניגוד לדעה שהייתה רווחת בקרב החיילים.
ב-26 בנובמבר (9 בדצמבר לפי הלוח הגרגוריאני) לנין פרסם צו לפיו לתחילת הישיבות נדרשת נוכחות של 400 נבחרים. ב-28 בנובמבר (11 בדצמבר לפי הלוח הגרגוריאני) לנין פרסם צו על הוצאת מפלגה חוקתית-דמוקרטית מוץ לחוק ומעצר כל חבריה. יצחק נחמן שטיינברג מראשי אס-ארים שמאליים התנגד למהלך שהיה צריך להביא למאסר של מפלגה שלמה, אך מעשית המפלגה לא עשה דבר.
ב-11 בדצמבר (24 בדצמבר) ולדימיר לנין הצליח להעביר החלטה בוועד המרכזי של הבולשביקים לפיו המפלגה תפעל לפיזור האספה. ב-20 בדצמבר סוכם שישיבות האספה יחלו ב-5 בינואר (18 בינואר) 1918 תוך הערכה שעד אז בסנקט פטרבורג יהיו מעל 400 חברי האספה. ב-23 בדצמבר 1917 הוכרז על מצב חרום בסנקט פטרבורג.
הישיבה הראשונה ופיזור האספה

ב-5 בינואר (18 בינואר) עיתון פראבדה פרסם הודעה לפיה חל איסור מוחלט על ההפגנות בעיר. ההודעה הייתה חתומה על ידי ראש הצ'קה בעיר מיכאיל אוריצקי שהיה גם יושב ראש הוועדה המארגנת של האספה. בהוראת הבולשביקים כוחות צבא התמקמו סביב ארמון טבריצ'סקי בו הייתה מתוכננת להתקיים ישיבת האספה. כצעד נגד אורגנה הפגנת תמיכה לאספה בה השתתפו עשרות אלפים. ההפגנה פוזרה בכוח ותוך שימוש בירי. באופן רשמי צוין 21 הרוגים ומאות פצועים. הפגנה דומה נערכה במוסקבה וגם היא פוזרה תוך שימוש בירי.
הישיבה נפתחה כמתוכנן, תוך השתתפות 410 חברי האספה, מהם 138 בולשביקים ותומכיהם. יעקב סברדלוב פתח את הישיבה והוא קרא לאספה להכיר בכל ההחלטות של הממשלה החדשה בראשות ולדימיר לנין ובמיוחד להכיר בהכרזת המדינה החדשה כ"מדינה סובייטית". אומנם האספה סירבה לדון בהצעת הכרזה ברוב של 237 נגד 146 קולות.
לאחר מכך נבחר יושב ראש הכינוס - ויקטור צ'רנוב. הוא נבחר ברוב של 244 קולות. ב-3 בלילה של 6 בינואר, הודיע ראש סיעת הבולשביקים פיודור רסקולניקוב שסיעתו עוזבת את הארמון. חברי האספה הנותרים קיבלו מספר החלטות:
חוק האדמה, לפיה כל האדמות עברו לחזקת המדינה.
קריאה למדינות הלוחמות לתחילת משא ומתן והפסקת אש.
הכרזת רוסיה כרפובליקה פדרטיבית ודמוקרטית.
לקראת בוקר מפקד השומרים הודיע לוויקטור צ'רנוב שהשומרים עייפים וצריך לסגור את הישיבה. צ'רנוב סיכם את הדיון והישיבה הבא הייתה צריכה להתקיים בערב 6 בינואר.
בהתאם להוראת ולדימיר לנין, לכל חברי האספה ניתנה רשות לעזוב ללא הפרעה, אך לשומרים ניתנה פקודה לנעול את הבניין ולא לפתוח אותו לקראת הישיבה המתוכננת לערב. ב-9 בינואר (22 בינואר) 1918 פורסמה בעיתון פראבדה הודעה על פיזור האספה. ב-18 בינואר (31 בינואר) קיבלה הממשלה בראשות ולדימיר לנין החלטה להוציא אזכור האספה מכל החוקים ובאותו יום ועידה כלל-רוסית של הסובייטים אישרה את החלטות הממשלה הבולשביקים על פיזור האספה.
חברי האספה ניסו להתאסף באחד מבתי הספר של העיר אך לא היה ניתן לקיים ישיבה סדירה. הועלתה הצעה להעביר את הישיבות לקייב, אך לאור מצב הביטחוני בעיר הדבר לא היה מעשי. ראשי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית התאספו והחליטו שלא ניתן להתנגד לפיזור בכוח צבאי מכיוון שמדובר בממשל מהפכני ויש להתנגד בצורה לא אלימה תוך ניסיון להחזיר את השליטה בסובייטים בבחירות שהיו צפויות להתקיים במהלך שנת 1918.
ויקטור צ'רנוב עבר לסמרה בה הוקם ועד תמיכה לאספה המכוננת שהיה המוסד השלטוני באזור. ועדות דומות הוקמו באופה ואומסק. באביב 1918 ועדות אלו התאגדו והקימו ממשל זמני באזור. ממשל זה פוזר על ידי אלכסנדר קולצ'ק.
האימפריה הקרולינגית

| --- | --- |

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  מץ, אאכן
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  800
 פירוק:   
 תאריך:  888
 ישות קודמת:  האימפריה הפרנקית, Duchy of Brescia 
 ישות יורשת:  פרנקיה המערבית פרנקיה התיכונה פרנקיה המזרחית
 שטח בעבר:  1,112,000 קמ"ר (נכון ל־800)
 
האימפריה הקרולינגית (באחד משמותיה בשעתו, בלטינית: Romanorum sive Francorum imperium; "קיסרות הרומאים או הפרנקים") הוא השם המקובל בפי ההיסטוריונים לממלכה פרנקית תחת שלטון השושלת הקרולינגית, שהתקיימה בין 800 ל-888. היא הייתה אחת הישויות הפוליטיות הגדולות ורבות-ההשפעה במערב אירופה של ימי הביניים המוקדמים.
השושלת הקרולינגית נקראה על שם קרל מרטל, מנהיג פרנקי חשוב מהמאה ה-8. קרל מרטל היה סבו של קרל הגדול, שהפך לדמות המרכזית ביותר באימפריה, והביאה לשיא תחת שלטונו. האימפריה פוצלה למספר ממלכות בחוזה ורדן ב-843 והתפרקה סופית עם מות קרל השמן.
הקמת האימפריה > קרל כמלך הפרנקים

קרל הגדול נחשב לגדול קיסרי האימפריה ולמייסדה. אביו, שר משק-הבית פפין הגוץ, הדיח את המלך המרובינגי האחרון, כילדריך השלישי, והשתלט על המלוכה הפרנקית. הוא הורישה לשני בניו, קרל ואחיו קרלומן. קרלומן הספיק לשלוט במשך כשלוש שנים עם אחיו. ב-4 בדצמבר 771 נפטר קרלומן, וקרל נותר כמלך יחיד.
קרל ניהל מסעות מלחמה מרובים. ב-772 הכה את הסקסונים בגבולו המזרחי, כשהוא פועל להמירם בכח החרב לנצרות. הוא יצא אל המסע לאחר אספה בוורמס כשהוא עובר את נהר הריין אל כיוון הסקסונים. את האופי הנוצרי של המלחמה הדגיש המלך בכך שהכרית אליל מקומי, אירמינסוּל. במשך שלושים השנים הבאות, הנהיגו קרל או נאמניו עשרים-ושלושה מסעות מלחמה נגד הסקסונים וההונים. לאחר הבסת הסקסונים בראשונה, פנה קרל אל איטליה. האפיפיור אדריאנוס הראשון ביקש את עזרתו נגד הלומברדים. הוא הכה את מלכם דסידריוס (Desiderius) ותפס את שטחיו, את כתר הברזל הלומברדי ואת רומא וסביבתה.
ב-774 פנה שוב נגד הסקסונים, במלחמה שנשאה אופי נוצרי מובהק. כמרים רבים נלוו אל צבאו, שכפה את הדת החדשה על בני השבטים המובסים.
הקמת האימפריה > קרל הגדול כאיש אשכולות וחצר מלכותו

באאכן, ליד ארמונו, הפעיל קרל מעגל גדול של מלומדים שהחשוב שבהם הגיע במיוחד מאנגליה והוא אלקווין מיורק. אלוקווין לקח חלק משמעותי מיוחד מהתחייה הקרולינגית שנודעה בשם הרנסאנס הקרולינגי. כך גם היה עם ס. וויליברוד (S. Willibroad) שהיה למיסיונר חשוב בסקסוניה. בכל מקרה החצר שלו שפעה במקצועות ותחומים בהם עסקו אותם מלומדים ובהם: רטוריקה, גאומטריה, אסטרונומיה, תחביר ומוזיקה. הלימודים היו משולבים כשהם מערבים חלקים לא-נוצריים שמקורם ברומא העתיקה בתקופה המאוחרת יותר וגם חלקים נוצריים-רוחניים כמו כתביו של אוגוסטינוס למשל. הלטינית הייתה הבסיס של כל תחומי הלימוד והיוותה חלק אינטגרלי מכלל הלימודים הגבוהים בחצר המלכות. בחצר המלכות נודע בשם פלאקוס בעוד שקרל כדויד. בחצר המלכות פעל גם תאודולף (שנקרא בה בשם "פינדאר") שהיה לבישוף הראשי של העיר אורלינס. כך גם לידראדה (Leidrade) שהיה לארכיבישוף של ליון ואיתו גם ס. בנדיקטוס. בחצר פעל גם סמאראגד שהיה לראש המנזר של מנזר מיכאל הקדוש. אלקווין מאוחר יותר עבר לטורס (Tours) כרצון קרל, כשהוא היה מעל לגיל 60. הוא לימד במקום מספר שנים ובזמן הזה פתח בית ספר מיוחד ללימודים מתקדמים. הוא חי במקום עוד כשמונה שנים ובינתיים התכתב עם קרל. התכתבות זאת הייתה הוכחה מוצקה לקשר החם ביניהם שהמשיך להישמר גם אחרי שעזב את חצר המלכות באקס לה שפל. הוא עסק גם בחידוש ותיקון ספרי קודש במקומו החדש בטורס, כך שהוא הורה על בדיקה של הספרים ועל תיקון חלקים מהם. הוא העסיק בעת זו גם אנשים ובהם סופרים שלמעשה פיתחו על ידי כתיבה על קלף סגנון כתיבה חדש והוא סגנון הכתיבה הקרולינגי. כתב זה היה למעשה פשוט הרבה יותר מקודמיו להבנה ונודע בכך עד מאוד בהמשך ההיסטוריה (בניגוד לכתב הלטיני ברומא העתיקה או לכתב הגותי).
לקרל הגדול היה אינטרסט מיוחד גם באדריכלות הקלאסית - הוא זה שהיה למעשה המבשר העיקרי הראשון של אדריכלות המערב שנית אל תחומי גרמניה של היום. במסעו באיטליה אסף קרל שרטוטים ואף מודלים שאותם נשא עמו עד לתוככי ממלכתו. חומרים אלו למעשה הדגימו את למשל מבנה העמוד הרומי - מאפיין אחד מתוך רבים שהקנה לארמונו באאכן אך גם לארמונותיו האחרים באינגלהיים (Ingelheim) ואף ב-Nymwegen. לקרל היו אף שאיפות אדריכליות רבות הרבה יותר ממה שהתממש במציאות, שאיפות שתיארו הקמה של עיר בירה בסגנון האדריכלי-הקלאסי ואף יצירת העתק או מבנה דומה במיוחד לבזיליקת פטרוס הקדוש שישנה ברומא, כל זאת בתוככי ממלכתו. חשוב גם להבין כי השאיפות של קרל והמבנים אשר בנה היו בתקופה מאוד בעייתית מבחינה הנדסית. מיומנויות בסיסיות אבדו למעשה מן הידע של בני אירופה אותה התקופה - כך למשל כמו מיומנות חישול הברזל אשר אבדה מהם. לצורך הדוגמה מבני התקופה הרומאית כמו הקולוסיאום למעשה החלו בתהליך פירוק רק כדי להוציא מתוכם את הברזל המחושל שהיה למצרך כל כך נדיר אותה עת. כך גם זיגוג זכוכית הפך לעבודה נדירה הרבה יותר ומבנים אותה התקופה למעט כנסיות לא ממש הכילו חלונות מזכוכית. למעשה רוב הבתים של האנשים הפשוטים באימפריה אותם הימים היו מורכבים מחלל משפחה אחד גדול נטול חלונות כלל עם חור בתקרה כדי לתת לעשן לצאת החוצה מתוך הבית (במקרה והשתמשו באש למשל). ארובות למשל לא היו נפוצות כלל אותה התקופה (דבר שהיה קשה למצוא אפילו במבנים מהדרג הגבוה ביותר דוגמת ארמונות). קרל מצא גם במוזיקה עניין רב, בייחוד כשנחשף אליה פעמים רבות בעת ביקוריו בכנסייה.
גם בספרות הייתה לקרל השפעה גדולה באותה התקופה כאשר הוא הביא לחצר מלכותו מלומדים רבים בנושא הספרות מפיזה ואף מפארמה.
מלומדים אשר היו בחצר ארמונו למדו את בניו ובני האצולה כאשר הם מחנכים אותם לאור הרנסאנס הקרולינגי.
הקמת האימפריה > מבחינה צבאית

צבאו של קרל הגדול התבסס על המודל הבא: הצבא היה מחולק לקבוצות קטנות אשר כל קבוצה העמידה לפחות חייל אחד ברמה גבוהה יותר. כל קבוצה הייתה יכולה להשיג את ציוד הלוחמה עקב הכסף שהיא משיגה מאדמותיה. ככלל, עקב גישה זו החל לגדול מספר הפרשים לעומת מספר החיילים הרגליים.
קרל גם התמודד עם פלישות נורמניות שצברו כוח עולה וגובר באזור תעלת למאנש.
הקמת האימפריה > חקיקה

האימפריה בתקופתו של קרל הייתה בעלת מאפיין ייחודי בהליך החקיקה - הותר לעמים שנכבשו שטחיהם ושצורפו לאימפריה לשמר את חוקיהם המשפטיים. נוסף על כך הוא ביקש כי כל החוקים יתועדו ויועלו על הכתב (חוקי כל האומות אשר בשטח האימפריאלי).
הקמת האימפריה > מותו של קרל הגדול

קרל הגדול היה חולה במשך זמן ממושך עד שנפטר בסופו של דבר ב-28 בינואר 814. פטירתו נבעה למעשה מקדחת ממושכת שכללה כמה התקפים במהלך הזמן ושבסופו של דבר גרמה למותו. הוא ניסה להרפות את חריפות מחלתו בכך שנהג בדיאטה מכוונת ומצומצמת במיוחד - דבר שלא הועיל לבסוף. לאחר שנקלע למיטת החולים עבר שבוע עד למותו. הוא חי כ-72 שנה בסך הכול ושלט כמלך כ-47 שנים.
האימפריה תחת לואי החסיד

לואי החסיד (או בשם שהיה שניתן לו בזמן שלטונו Hludovicus בנוסף לשם Chlodovicus) עלה לשלטון (בלי יידוע מראש והתייעצות עם האפיפיור) כשהיה בגיל 35 וזכה לתהילה רבה במשך שנות שלטונו הארוכות העומדות על 26 שנה. כל זאת התבצע כשהוא ממשיך את השימוש בתואר הקיסרי-הרומאי והמלוכני-הפרנקי שזכה בהם אביו. לואי החסיד העביר את המנהל הממשלתי מאאכן לאקיטן, תוך כיבושה וצירופה לאימפריה. אנקדוטה קטנה על מהלכיו הצבאיים מתארת את פעולותיו בהגנת האימפריה מפני המורים (קבוצת אתנית מוסלמית ברובה שהתקיימה אז בספרד). סיום תקופת שלטונו של לואי עצמה מהווה חוצץ עקב המאבקים הפנימיים שקרו בה באימפריה ולמעשה ההפרדה שהתרחשה מכאן ואילך עקב הסכם ורדן בסיום שלטונו היא זאת שמהווה את הגורם המבדיל העיקרי בין שתי השקפות הראייה השונות על תאריך ייסודה של האימפריה.