stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבודת נמלים (סרט)
עלילה

הסרט מתרחש במושבת נמלים בסנטרל פארק בניו יורק. גיבור העלילה הוא נמלה ממין זכר בשם Z-4195, או בקיצור "זי".
זי הוא נמלה-פועל, מעט נוירוטי ואינדיבידואליסט באופיו ומתקשה להגשים את עצמו בעבודתו החדגונית ובחברת הנמלים הקונפורמית-טוטליטרית.
קשייו החברתיים גורמים לו להגיע ערב אחד לבר, בו הוא פוגש בשיכור המספר לו על קיומו של מעין גן עדן לנמלים בשם "אינסקטופיה".
הנסיכה באלה, המנסה לברוח לשעה קלה מחובותיה המלכותיים, מגיעה לבר במסווה של פועלת ומזמינה את זי לרקוד עמה. השניים רוקדים ומשוחחים וזי מתאהב בבאלה. מאוחר יותר מגלה זי את זהותה האמיתית של באלה וכדי לראות אותה שוב הוא משכנע את חברו הטוב ביותר וויבר, שהוא נמלה-לוחם, להחליף תפקידים ליום אחד.
זי יוצא עם שאר החיילים למצעד צבאי ומתחבר עם חייל בשם ברבטוס. במהרה מתברר לזי שהגנרל מנדיבל (שהוא גם ארוסה של באלה) שלח בעצם את כל הגדודים (שנאמנים למלכה) למלחמה נגד קן של טרמיטים.
במהלך הקרב עם הטרמיטים נופל זי לבור ובכך ניצלים חייו. לאחר שזי יוצא מן הבור, הקרב הסתיים והוא חוזר לקן הנמלים. שם מתברר שהוא הנמלה היחידה ששרד מן הקרב ועל כן מתקבל כגיבור מלחמה, מובא בפני המלכה וזוכה להוקרה אישית מן הגנרל מנדיבל. באותו מעמד נוכחת גם הנסיכה באלה שמגלה את זהותו האמיתית כנמלה-פועל. בעקבות הגילוי נאלץ זי להימלט והוא חוטף את באלה כבת ערובה.
זי מצליח להימלט מקן הנמלים, בעוד החיילים בעקבותיו, ומחליט לחפש את אינסקטופיה, כאשר הוא מאלץ את באלה לבוא איתו.
במקביל מתגלה בריחתו של זי ברבים, בעוד הגנרל מנדיבל משמיץ אותו בתקשורת, גורמת בריחתו לגל הזדהות בקרב הפועלים ולשביתה.
מנדיבל מצליח לשכנע את הפועלים לשוב לעבודה בחפירת "מגה תעלה" ובמקביל נעצר וויבר, חברו הטוב של זי על ידי קולונל קאטר ומובא לחקירה.
כיוון שוויבר לא משתף פעולה בחקירה, אף על פי שהוא מוכה נמרצות, נלקחת גם אצטקה למעצר ועוברת עינויים כדי לדובב את וויבר. אז מעלה וויבר את האפשרות שזי יצא לחפש את אינסקטופיה. מנדיבל שולח את קאטר להציל את באלה ולחסל את זי.
זי ובאלה מצליחים לבסוף למצוא את אינסקטופיה ונהנים משפע המזון שם. באלה מתחילה להגיב לחיזוריו של זי. קאטר מוצא את באלה כשהיא לבדה ומשכנעה לחזור לקן, כאשר הוא שואל היכן זי משקרת באלה וטוענת שהוא נהרג. כאשר זי חוזר ומגלה שבאלה נעלמה הוא נעזר בצרעה צ'יפ כדי לחזור לקן ולהציל את באלה.
זי חוזר לקן הנמלים, מצליח לחלץ את באלה ממשרדו של מנדיבל ומגלה את תוכניתו האמיתית של מנדיבל – להקים מושבה חדשה נקייה מנמלים-פועלות הנחשבות "נחותות" בעיניו. ניקוי הקן מ"אלמנטים נחותים" יתרחש על ידי טביעתם של אלה במים שיציפו את כל הקן כאשר ה"מגה תעלה" תיחפר עד לשלולית שמעל הקן.
למרות שזי לא מצליח לשכנע את הפועלים להפסיק את החפירה ומי השלולית מאיימים להציף את כל הקן, מצליחים באלה וזי לגרום לפועלים לשתף פעולה זה עם זה וליצור מעין סולם-נמלים ענק המגיע לפני הקרקע.
מנדיבל וחייליו נמצאים כבר על פני הקרקע, הוא מנסה לשכנעם להניח לנמלים הפועלות לטבוע ומנסה לחסל את זי, כאשר קאטר מסייע לזי.
במהלך המאבק בין מנדיבל לזי נהרג מנדיבל. קאטר מורה לחיילים להציל את הפועלים, המלכה ובאלה לעלות לפני השטח.
קאטר מציל את זי מן המים, הוא זוכה להוקרה ונישא לבאלה. ושניהם מקימים מושבה חדשה מלבד שיקום המושבה הישנה.
דמויות

זי – וודי אלן
הנסיכה באלה – שרון סטון
גנרל מנדיבל – ג'ין הקמן
וויבר, חבר של זי, נמלה לוחמת – סילבסטר סטאלון
אצטקה, ידידה של זי – ג'ניפר לופז
קולונל קאטר – כריסטופר ווקן
מלכת הנמלים – אן בנקרופט
צ'יפ הצרעה – דן אקרויד
ברבטוס – דני גלובר
שרון סטון, ג'ין הקמן, סילבסטר סטאלון וכריסטופר ווקן השתתפו בעבר בסרטים אותם כתב או ביים וודי אלן.
חלק מהדמויות תוכננו כך שתווי פניהן יהיו דומים לשחקנים שמדובבים אותן.
סינה 1

| --- | --- |
דגם הלוויין סינה 1 ומערכותיו
דגם הלוויין סינה 1 ומערכותיו
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  סוכנות החלל האיראנית
 מפעיל:  סוכנות החלל האיראנית 
 יצרן:  פוליוט, רוסיה
 תאריך שיגור:  27 באוקטובר 2005 
 משגר:  קוסמוס 3 M
 אתר שיגור:  Plesetsk Cosmodrome Site 132 
 משימה
 סוג משימה:  לוויין טכנולוגי עם מטעד חישה מרחוק
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  LEO
 נטייה:  98.00 מעלות
 אפואפסיד:  711.8 ק"מ
 פריאפסיד:  688.3 ק"מ
 זמן הקפה:  98.6 דקות
 משך המשימה הכולל:  27 באוקטובר 2005 – הווה (19 שנים) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  160 ק"ג
 ערוצי תקשורת:  תקשורת UHF
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  28893
 מאגר המידע הלאומי:  2005-043D
 
סינה 1 (בפרסית: سینا ۱, תעתיק מדויק: סינא 1) הוא הלוויין הראשון של איראן. הלוויין שוגר לחלל ב-17 באוקטובר 2005, על גבי משגר לוויינים רוסי מסוג קוסמוס 3-M מקוסמודרום פלסצק.
הלוויין, בעל היכולת לחישה מרחוק, נועד לשימושי מחקר והתנסות טכנולוגית, כמו גם פיקוח על המתרחש על הקרקע באיראן (על פי הצהרות של בכירים איראניים). לאחר שיגור הלוויין הודיעו ראשי תוכנית החלל האיראנית כי לוויין שני, הפעם מתוצרת איראנית, ישוגר תוך חודשים ספורים. למעשה, הלוויין סינה-1 היה אמור להיות נלווה ללווין מסבאח, אך זה האחרון התקלקל לאחר שספג זרם חשמלי בעת חיבורו לטיל השיגור, ולאחר שתוקן ייאלץ להמתין למשגר אחר כדי לעלות לחלל.
המשטר האיראני הצהיר במועד שיגור הלוויין כי מטרתו לצלם את שטח איראן ולחפש אחר מחצבים טבעיים ובעיות גאולוגיות במדינה מוכת רעידות האדמה. לטענתם, אורך החיים של הלוויין הוא שלוש שנים והוא בעל רזולוציית צילום של כ-50 מטר (הנחשבת לרזולוציה נמוכה).
סינואורניתוידיז

| סינואורניתוידיז |
| --- | --- |
  איור והשוואה לאדם של סינואורניתוידיז
תקופה
קרטיקון תחתון 113 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרודונטיים
סוג:: סינואורניתוידיז
מינים
 Sinornithoides youngi
שם מדעי
 Sinornithoides ‏ראסל וג'ה-מינג, 1993

סינואורניתוידיז (שם מדעי: Sinornithoides; מילולית: "צורת-עוף סיני") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת הטרודוניים אשר בו נכלל מין יחיד - Sinornithoides youngi. דינוזאור זה חי לפני 113 שנה, בתחילת הקרטיקון במונגוליה הפנימית שבסין. הוא היה קרוב לזאורורניתוידיז מאותה משפחה. המאובנים שלו התגלו ב-1988 וכללו עצמות חוליות וחלקי גולגולת. מאובניו היו רבים אך חסרי ממצאים מיוחדים, כך שהוא קיבל שם רק ב-1993.
דינוזאור זה היה קליל ודמה מעט לעוף. הוא הגיע לאורך 1.1 מטר ולמשקל 2.5 קילוגרם והיה בעל לסת דקה בעלת שיניים חדות, הוא היה בעל טפרים גדלים בקצה אצבעותיו אך בעל גפיים בינוניות באורכם שאולי כוסו נוצות והיה בעל זנב ארוך. כמו רוב הטרודוניים הוא היה כנראה מכוסה בנוצות לאורך הגוף. הוא היה צייד של טרף קטן יותר כמו זוחלים וחסרי חוליות שהזדמנו בדרכו.
מראה הדינוזאור הזכיר עוף מודרני אך הוא היה בעל שיניים חדות ולא יכל לעוף. הוא חי אולי בלהקות ברחבי מונגוליה הקדומה לצד צמחונים גדולים כמו הווארוזאורוס שנמצאו בתחומי האזור. כמה מאובנים שלו נמצאו בצורה מכופפת בדומה לקרובו, מיי לונג. ייתכן שכך הוא נח בדומה למספר עופות קרקע ומצא את מותו תוך שינה.
סינואורניס

| סינואורניס |
| --- | --- |
  איורים של סינואורניס
תקופה
קרטיקון תחתון 120 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
תת־מחלקה:: עופות קמאים
סדרה:: Cathayornithiformes
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Cathayornithidae
סוג:: סינואורניס
מין:: סינואורניס
מינים
 Sinornis santensis
שם מדעי
 Sinornis santensis

סינואורניס (שם מדעי: Sinornis; מילולית: "עוף סיני") הוא סוג של עוף קמאי קדום אשר חי בתור הקרטיקון לפני 120 מיליון שנה והוא נחשב לאחד מהעופות הקמאים המאוחרים ביותר (כל שאר העופות שייכים לקבוצה עופות בתראים). בסוג זה נמצא מין אחד Sinornis santensis, אשר נמצא ב-1992 בתצורת ג'יופוטאנג שבליאונינג, סין.
עוף זה היה בעל שלד מתקדם ביותר, יחסית לראשון העופות, הארכאופטריקס אשר היה בעל חרטום צר ושיניים קטנות שאולי כוסו במקור, עצמות חלולות עם שריר סחוס בבית החזה, אשר נתן תמיכה לכנפיים. הזנב התקצר למעין משולש קטן שעידן סביבו נוצות תעופה והגפיים הקדמיות התארכו וקיבלו צורה אווירודינמית יותר. עם זאת הוא שימר את הטפרים שבקצה הזרוע. אורכו של העוף הקדום הגיע ל-14 סנטימטרים ומשקלו ל-20 גרם בממוצע.
העוף הקדום יכל לעוף בעזרת כנפיו ויכול היה גם לטפס בעזרת הטפרים על ענפים וגזעים. הוא חי בין ענפים ובקרבת מקווי מים וסבכי צמחים על גדותם, שרחשו בחרקים, דגים. ייתכן שהעוף הקדום ניזון מאלה.
עיצורים שיניים

עיצורים שיניים (Dental) הם עיצורים הנחתכים בין קצה או קדמת הלשון לבין השיניים העליונות. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
| שיני | קדמיים> .שיני | קדמיים> . |
| --- | --- | --- |
| אפי | n̪ | n̪̊ |
| סותם | d̪ | t̪ |
| שורק | z̪ | s̪ |
| חוכך (צדי) | ð | θ |
| חוכך (צדי) | ɮ̪ | ɬ̪ |
| מקורב (צדי) | ð̞ |  |
| מקורב (צדי) | l̪ | l̪̊ |
| מקיש (צדי) | ɾ̪ | ɾ̪̊ |
| מקיש (צדי) | ɺ̪ | ɺ̪̊ |
| רוטט | r̪ | r̪̊ |
| שורק מחוכך | ʣ̪ | ʦ̪ |
| מחוכך (צדי) | d̪ð | t̪θ |
| מחוכך (צדי) | d̪ɮ | t̪ɬ |
| מפונם | ɗ̪ | ɗ̪̊ |
| מסודק | ‏ | t̪ʼ |
| שורק מסודק | ‏ | s̪ʼ |
| חוכך מסודק (צדי) | ‏ | θʼ |
| חוכך מסודק (צדי) | ‏ | ɬ̪ʼ |
| שורק מחוכך מסודק | ‏ | ʼʦ̪ |
| מחוכך מסודק (צדי) | ‏ | t̪θʼ |
| מחוכך מסודק (צדי) | ‏ | t̪ɬʼ |
| מצוץ (צדי) | ‏ | ǀ |
| מצוץ (צדי) | ‏ | ǁ̪ |
עיצור שיני, אפי [n̪]
עיצור שיני, אפי, אטום [n̪̊]
עיצור שיני, סותם, קולי [d̪]
עיצור שיני, סותם, אטום [t̪]
עיצור שיני, חוכך שורק, קולי [z̪]
עיצור שיני, חוכך שורק, אטום [s̪]
עיצור שיני, חוכך, קולי ð
עיצור שיני, חוכך, אטום θ
עיצור שיני, חוכך צדי, קולי [ɮ̪]
עיצור שיני, חוכך צדי, אטום [ɬ̪]
עיצור שיני, מקורב [ð̞]
עיצור שיני, מקורב צדי [l̪]
עיצור שיני, מקורב צדי, אטום [l̪̊]
עיצור שיני, מקיש [ɾ̪]
עיצור שיני, מקיש, אטום [ɾ̪̊]
עיצור שיני, מקיש צדי [ɺ̪]
עיצור שיני, מקיש צדי, אטום [ɺ̪̊]
עיצור שיני, רוטט [r̪]
עיצור שיני, רוטט, אטום [r̪̊]
עיצור שיני, מחוכך שורק, קולי [ʣ̪]
עיצור שיני, מחוכך שורק, אטום [ʦ̪]
עיצור שיני, מחוכך, קולי [d̪ð]
עיצור שיני, מחוכך, אטום [t̪θ]
עיצור שיני, מחוכך צדי, קולי [d̪ɮ̪]
עיצור שיני, מחוכך צדי, אטום [t̪ɬ̪]
עיצור שיני, מסודק [t̪ʼ]
עיצור שיני, חוכך שורק, מסודק [s̪ʼ]
עיצור שיני, חוכך, מסודק [θʼ]
עיצור שיני, חוכך צדי, מסודק [ɬ̪ʼ]
עיצור שיני, מחוכך שורק, מסודק [ʦ̪ʼ]
עיצור שיני, מחוכך, מסודק [t̪θʼ]
עיצור שיני, מחוכך צדי, מסודק [t̪ɬ̪ʼ]
עיצור שיני, מפונם [ɗ̪]
עיצור שיני, מפונם, אטום [ɗ̪̊]
עיצור שיני, מצוץ [ǀ]
עיצור שיני, מצוץ צדי [ǁ̪]
ראו גם

| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עבודת כפייה

קבוצת העבודה בלדובינשט-בראילה, שהורכבה מיהודים רומנים שנשלחו לעבודות כפייה באביב 1944.
על פי הגדרת ארגון העבודה הבין-לאומי במונח עבודת כפייה נכללות כל העבודות המתבצעות כתכתיב בעקבות איום בסנקציה. לעיתים עבודת הכפייה קשה ומאומצת ומבוצעת בתנאים קשים על ידי עובדים, שאולצו לכך כצורה של מס (בעיקר בעת העתיקה) או באיומי אלימות, מאסר או אף מוות.
עבודת כפייה מתבצעת לעיתים בין כותלי כלא, או במחנה המיועד לכך ונקרא "מחנה עבודה".
עבודות כפייה בהיסטוריה

ע"פ המסופר בתנ"ך, בעת ששהו בני ישראל במצרים הם אולצו לבנות את הערים פיתום ורעמסס.
השלטון הספרדי בדרום אמריקה כפה על הילידים עבודת כפייה (Repartimiento) בעיקר לעבודות לצורכי הציבור (דרכים גשרים וכו') אבל גם לצרכים פרטיים של מחזיקי זיכיון האנקומיינדה.
האימפריה הרוסית הצארית הפעילה מערכת של מחנות עבודה בסיביר המרוחקת, שנקראו "קאטוֹרגה", כחלק מהענישה הפלילית הרגילה במדינה. התנאים במחנות אלו לא היו קלים, אך הם נחשבים למתונים לעומת המחנות הסובייטיים, שהוקמו מאוחר יותר.
השלטון הסובייטי הרחיב את מערכת הקאטורגה תחת ארגון הגולאג. מחנות אלו נודעו בתנאי החיים הקשים באופן קיצוני שבהם. שיעור המוות הגיע עד ל-80% ומספר האסירים עמד על מיליונים. סטלין השתמש בהם כמקור לעבודה זולה, ובעקיפין - כמחנות השמדה.
המפלגה הקומוניסטית של סין הפעילה מחנות עבודת כפייה רבים למתנגדיה הפוליטיים. מנהיגים רבים נידונו לשהות בהם ובהם דנג שיאופינג וליו שאוגי.
גרמניה הנאצית הפעילה מערכת נרחבת של מחנות ריכוז ועבודה שסיפקו להם עבודת חינם בתקופת מלחמת העולם השנייה לתעשייה ולמשימות אחרות. קומפלקס מחנות מיטלבאו-דורה, למשל, היה אחראי לייצור הטיל V-2.
עבודת כפייה של גרמנים בברית המועצות נחשבה על ידי ברית המועצות חלק מפיצויי המלחמה הגרמניים, על הנזקים שגרמה גרמניה הנאצית.
שלטון הקמר רוז' בקמבודיה הפעיל מחנות לעבודת כפייה לאחר עלייתם לשלטון, ל"חינוך מחדש" של מי שהוגדרו כ"בורגנים".
עבודות כפייה במלחמת העולם השנייה

בעקבות כיבוש פולין החלה פעילות נאצית אנטי-יהודית אשר חלקה הוכתב מראש ב"איגרת הבזק" של ריינהרד היידריך.
עבודות הכפייה הוטלו על האוכלוסייה היהודית (בעיקר) וגם על האוכלוסייה הלא-יהודית בפולין והוטלו בעיקר על גברים. עיקר העבודה היה באזורי הכפרים ובערים המרכזיות. עובדי הכפייה עבדו בייבוש ביצות, סלילת כבישים, ייצור ציוד צבאי ומזון לחיילים, בניית מסילות ברזל וכל דבר שסייע למערך הלוחם הנאצי בתקופת המלחמה. מאוחר יותר עבודות הכפייה באו לידי ביטוי ב"פתרון הסופי" כאשר היהודים חפרו את בורות הירי שבהם היו עתידים להיקבר. היו יהודים אשר נכפו לעבוד ב"זונדרקומנדו" - אסירים שלקחו את גופות היהודים מתאי הגזים אל המשרפות - הקרמטוריום.
מרכזי עבודת הכפייה הגדולים באירופה הכבושה בידי הנאצים היו במחנות אושוויץ-בירקנאו, פלוסנבירג, גרוס-רוזן, מרבורג, נאצוויילר-שטרוטהוף ומאוטהאוזן. תפוקת עבודות הכפייה הגדולה ביותר הייתה בתשלובת מחנות הריכוז והעבודה שסביב מאוטהאוזן-גוזן שבאוסטריה.
העבודות הללו שוחקות ומתישות והובילו למותם של רבים מן העובדים. זה היה אמצעי נאצי יעיל ליישום האידאולוגיה תוך ביצוע עבודות המלחמה. עובדי הכפייה מתו כתוצאה מן "הברירה הטבעית", ומדי פעם מירי אקראי או ממכות בידי שומרים.
ראו גם

צמיתות
עבדות
גיוס חובה
עבודות שירות
עובדי כפייה בונים את בונקר הצוללות 'ולנטין' בנמל פארגה, סמוך לברמן (1944)
ערן זינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בינואר 1977 (בן 47) חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאי ופרשן
 מעסיק:  כאן 11
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  eran_singer
 
ערן זינגר (נולד ב-8 בינואר 1977 בחיפה) הוא עיתונאי וכתב רדיו ישראלי.
ביוגרפיה

למד ערבית באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן. את עבודתו בקול ישראל החל בשנות ה-90, ככתב רשת ב' בחיפה. היה ממונה על סיקור אירועים מיוחדים, בהם הנסיגה מדרום לבנון בשנת 2000, אירועי הטרור באינתיפאדה השנייה וכן סיקור שוטף מהשטח במהלך מלחמת לבנון השנייה.
באמצע שנות האלפיים שידר מוזיקה ב-88FM, ובמשך כמה שנים ערך לפרקים את חדשות קול ישראל מירושלים.
משמש ככתב לענייני ערבים בכאן 11 מחטיבת כאן חדשות ומגיש התוכנית "מרחאבית" ברדיו כאן ב' ומשמש כמגיש מחליף בתוכנית "העולם היום" המשודרת בכאן 11. מסקר את העולם הערבי ואת ערביי ישראל בסיועם של קשבי רדיו מכאן.
סקרוג' (סרט, 1970)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מזמור חג המולד מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  רונלד נים
 הופק בידי:  רוברט ה. סולו
 תסריט:  לזלי בריקוס
 עריכה:  פיטר ות'רלי
 שחקנים ראשיים:  אלברט פיני אלק גינס אדית אוונס קנת' מור מייקל מדווין לורנס נייסמית'
 מוזיקה:  לזלי בריקוס
 צילום:  אוסוולד מוריס
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  Cinema Center Films
 חברה מפיצה:  National General Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בנובמבר 1970
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט חג המולד, סרט פנטזיה, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   scrooge
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקרוג' (באנגלית: Scrooge) הוא סרט מוזיקלי משנת 1970, עיבוד קולנועי לספר "מזמור חג המולד" מאת צ'ארלס דיקנס. הסרט בבימויו של רונלד נים צולם בלונדון ובתפקיד הראשי כיכב אלברט פיני. את המוזיקה לסרט הלחין לזלי בריקוס, ואת העיבודים עשה המלחין איאן פרייז'ר. בסרט שולבו 11 שירים וקטעים מוזיקליים ברוח המסורת הבריטית, המספרים סיפור מוזיקלי נאמן למקור. הסרט זכה לשבחים מעטים, אך אלברט פיני זכה בפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט כשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, והוא העיבוד היחיד של הספר שהיה מועמד לאוסקר.
עלילה

אבנעזר סקרוג' (אלברט פיני) הוא זקן קשה לב, חמדן וקמצן, שכל רצונו הוא לצבור ממון והוא שונא כל מה שקשור לחג המולד. אחרי שסקרוג' מגרש חבורת ילדים השרה שירי חג המולד ליד ביתו, מגיע אחיינו פרד (מייקל מדווין), ומזמין אותו להצטרף אליו ואל אשתו לסעודת חג המולד. סקרוג' מסרב להזמנה. אחרי שפרד עוזב, סקרוג' נותן לפקיד שלו, בוב קרצ'יט, יום חופש לכבוד החג, אך מצפה שבוב יתייצב לעבודתו מוקדם בבוקר למחרת. בוב פוגש ברחוב שנים מילדיו, אחת מבנותיו וטים הקטן, ויחד הם קונים מזון לארוחת החג. בינתיים ניגשים אל סקרוג' שני גברים (דרק פרנסיס ורוי קיניר) ומבקשים ממנו תרומה לעניים, סקרוג' מסרב לתרום באמרו "האין בתי סוהר? האין בתי מחסה לעניים?". עוד הוא מוסיף "אם הם מעדיפים למות, טוב יהיה אם יעשו זאת, בכך יקטינו את כמות האוכלוסייה העודפת". בדרכו לביתו הוא פוגש כמה מלקוחותיו בהם את טום ג'נקינס (אנטון רוג'רס), ומזכיר להם את חובותיהם. כמה פרחחים עוקבים אחריו ומכנים אותו "אבא חג המולד" (סנטה קלאוס).
בפתח ביתו מבחין סקרוג' שבמקוש הדלת מופיעות פניו של שותפו, ג'ייקוב מרלי (אלק גינס), המת זה שבע שנים. בדרכו למעלה מלווה אותו עגלה הנושאת ארון מתים. הוא יושב לאכול מעט מרק ולפתע מצלצלים כל הפעמונים בביתו, אחר כך נפתחת הדלת וסקרוג' רואה את רוחו של מרלי כבולה בשלשלאות ניצבת לפניו. בתחילה הוא חושב שזו היא מתיחה, אך משתכנע באמיתות המראה כשמרלי מתרומם לאיטו ומנופף בשלשלאותיו. מרלי אומר לסקרוג' שהשלשלאות של גופו הן מעשה ידיו כשהיה בחיים, וכמו כן זה יהיה גורלו של סקרוג' עצמו. אחרי שמרלי מראה לסקרוג' רוחות נוספות הסובלות מגורל דומה, הם חוזרים לבית ומרלי אומר ששלוש רוחות יופיעו לפניו הראשונה בשעה אחת.
כפי שמרלי אמר, בדיוק בשעה אחת מופיעה הרוח הראשונה, רוח חג המולד של העבר (אדית אוונס), הנראית כאישה מהמעמד הגבוה בתקופה הוויקטוריאנית, והיא מוליכה את סקרוג' אל ילדותו. הוא רואה את עצמו נותר בודד בבית הספר בחופשת חג המולד, עד אשר מגיעה אחותו פראן לבשר לו שיוכל לחזור הביתה. אחר כך הם חוזים בחג מולד שמח יותר, כאשר סקרוג' עבד בבית העסק של מר פזיוויג (לורנס נייסמית'), והתאהב בבתו איזבל (סוזן נב). סקרוג' מציע נישואים לאיזבל, אך תקופה ארוכה הוא מתייחס אליה כמובן מאליו, היא מבינה שאהבתו לעשיית רווחים גדולה מאהבתו אליה והיא מבטלת את אירוסיהם.
רוח חג המולד של ההווה (קנת' מור) ענק עליז מראה לסקרוג' את בית משפחת קרצ'יט. סקרוג' שם לב שטים חולה מאוד, והרוח מזהירה אותו שאם הצללים בעתיד לא ישתנו הילד צפוי למות. אחר כך הם מבקרים בביתו של אחיינו פרד ואשתו (מרי פיץ') שם הם מארחים חברים לסעודה. פרד מרים כוסית לכבודו של סקרוג', ואחרי כן הם משחקים במשחק "The Minister's Cat". הרוח עוזבת את סקרוג' באומרה שהחיים קצרים מאוד.
הרוח האחרונה, זו של חג המולד העתיד לבוא (פדי סטון), מראה לסקרוג' את מה שעתיד לקרות בחג המולד הבא. הרוח וסקרוג' צופים בטום ג'נקינס ואזרחים נוספים הצוהלים לקראת הלווייתו של סקרוג', בעוד סקרוג' עצמו חושב שמריעים לו על היותו אישיות ידועה. אחר כך מגלה סקרוג' שטים הקטן נפטר, והרוח מראה לו את הקבר העתידי שלו עצמו. הרוח נראית כעת כשלד (המסמל את המוות או את מלאך המוות). סקרוג' נופל בבהלה לתוך הקבר, במעמקי הגיהנום מקבל את פניו מרלי, והוא מוליך אותו אל חדרו שם שדים כובלים אותו בשלשלאות ענקיות. סקרוג' זועק לעזרה ומתעורר בחדרו.
סקרוג' מגלה שיש לו זמן לתקן את דרכיו והופך להיות אדם נדיב. הוא קונה תרנגול הודו וצעצועים עבור משפחת קרצ'יט, הוא מזמין את עצמו לארוחה בביתם של פרד ואשתו ואפילו מבטל את החובות של לקוחותיו לשמחתם הרבה. סקרוג' הלבוש כאבא חג המולד מתכונן לארוחה עם משפחתו.
צוות השחקנים

אלברט פיני - אבנעזר סקרוג'
אלק גינס - רוחו של מארלי
אדית אוונס - רוח חג המולד של העבר
קנת' מור - רוח חג המולד של ההווה
פדי סטון - רוח חג המולד של העתיד
דייוויד קולינס - בוב קרצ'יט
פרנסס צ'וקה - גברת קרצ'יט
ריצ'רד בומונט - טים הקטן
מייקל מדווין - אחיינו של סקרוג'
מרי פיץ' - אשתו של האחיין
גורדון ג'קסון - חבר בסעודת חג המולד של האחיין
אנטון רוג'רס - טום ג'נקינס
לורנס נייסמית' - פזיוויג
קיי וולש - גברת פזיוויג
סוזן נב - איזבל
דרק פרנסיס - ג'נטלמן
רוי קיניר - ג'נטלמן
ג'פרי ביילדון - בעל חנות הצעצועים
מולי וייר - אישה בעלת חוב
הלנה גלואג - אישה בעלת חוב
רג' ליביר - מפעיל תיאטרון פאנץ' וג'ודי
קית' מרש -
מריאן סטון - אורחת במסיבה
השירים

פתיחה ו-A Christmas Carol (מזמור חג המולד) בשירת מקהלה על רקע הקרדיטים על ההנאה שבשירת מזמורים. קטע אינסטרומנטלי בין שירי חג מולד.
Christmas Children (ילדי חג המולד) - שרים בוב קרצ'יט וילדיו כשהם קונים מצרכים בשוק בדרך לביתם.
I Hate People (אני שונא אנשים) - שר סקרוג' כשהוא חוזר מעבודתו.
Father Christmas (אבא חג המולד) - אתנחתא קומית, שרים חבורה של פרחחים ההולכים בעקבות סקרוג'.
See the Phantoms (ראה את הרוחות) - שיר קצר וקודר ששר מרלי כאשר הוא וסקרוג' עפים בשמיים האפלים מוקפים רוחות רפאים.
December the 25th (ה-25 בדצמבר) - ג'יג, ריקוד עליז במסיבה של פזיוויג.
Happiness (אושר) - שרה אהובתו של סקרוג' כשהם מבלים זה בחברתו של זו.
You...You (את... את) - ממלמל בעצב סקרוג' המבוגר, מתבונן בדיוקן הצעיר שלו כיצד נתן לאיזבל ללכת ממנו.
I Like Life (אני אוהב את החיים) - שר רוח חג המולד של ההווה יחד עם סקרוג' שבתחילה מסרב לשתף פעולה.
The Beautiful Day (יום יפה) - טים הקטן מבצע בפני בני משפחתו.
Thank You Very Much (תודה רבה) - טום ג'נקיס ואנשים נוספים החייבים לסקרוג' כסף, שרים ורוקדים סביב העגלה הנושאת את ארון הקבורה שלו. בשיר הם מודים לסקרוג' על כך שמת ולכן חובותיהם מבוטלים. השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
I'll Begin Again (אתחיל מחדש) - שיר הגאולה של סקרוג' כשהוא מתעורר ומגלה שהוא עדיין חי.
סצנת הסיום כוללת בליל עצום של ביצועים חוזרים של שירי הסרט. בתחילה סקרוג' צועד ברחובות לצלילי השיר "I Like Life", אחר כך כשהוא לבוש בבגדי סנטה קלאוס ומלווה בחבורת הילדים השרה גרסה עליזה יותר של "Father Christmas". בהמשך השמעה חוזרת של השיר "Thank You Very Much" בביצוע סקרוג', טום ג'נקניס וכמעט כל תושבי העיר המאושרים ואסירי תודה על השינוי העמוק שהתחולל במלווה הכספים קשה הלב. לבסוף סקרוג' הולך לביתו ומדבר אל מרלי דרך מקוש הדלת (בו הופיעו פניו בתחילת הסרט), הוא גם עוטף את המקוש בכובע ובזקן מהתחפושת שלו. סקרוג' מודה לשותפו לשעבר על העזרה שנתן לו, ואחר כך הולך להתכונן לארוחה החגיגית עם משפחתו. מקהלה שרה שוב את השיר "A Christmas Carol" והסרט מסתיים בברכת חג מולד שמח.
אלבום הכולל את כל שירי הסרט יצא ב-1970 בחברת קולומביה רקורדס. הפסקול לא יצא מעולם כתקליטור בשל סיבוכים משפטיים. הגרסה של הסרט שיצאה בחברת Paramount Blu-Ray לא כוללת את מוזיקת הפתיחה, אך המוזיקה בשלמותה כלולה בפורמט הווידאו וה-DVD.
פרסים

הסרט היה מועמד לפרס באפט"א בבריטניה, לפרס "Golden Laurel", לארבעה פרסי אוסקר, וחמישה פרסי גלובוס זהב בארצות הברית. אלברט פיני זכה ב-1971 בפרס גלובוס זהב כשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. פיני היה רק בן 34 כשנבחר לגלם את דמות הקמצן הזקן וגם את דמותו בצעירותו בסצנות הפלשבק, אולם זכה לשבחים על הופעתו מהקהל ומהמבקרים. מבקרים אחדים מצאו פגם במוזיקה של בריקוס
עיצוב תפאורה (טרנס מארש, רוברט קרטרייט, פמלה קורנל)
עיצוב תלבושות (מרגרט פורס)
השיר המקורי הטוב ביותר
פסקול מקורי הטוב ביותר
כמה שחקנים בריטים נודעים השתתפו בסרט בהם אלק גינס כג'ייקוב מרלי, דיים אדית אוונס בתפקיד רוח חג המולד של העבר וקנת' מור כרוח חג המולד של ההווה.
היבט מקורי

סיפור הסרט נאמן לרוב לרומן אך סוטה ממנו בהיבט אחד והוא בהמשך של סצנת בית הקברות. אחרי שרוח חג המולד של העתיד מוליכה את סקרוג' אל בית הקברות, הרוח חושפת את פניה שהם פני המוות. סקרוג' נופל לאחור אל תוך הקבר הפתוח ודרך מנהרה שנראית שאין לה סוף עד שהוא נוחת בקרביים של הגיהנום. הוא מתעורר במכתש בצורת ארון מתים, ופוגש את שותפו המת מרלי הבא לברכו ומודיע לו שהוא מונה להיות פקיד אישי של לוציפר. מרלי מראה לסקרוג' את מקום עבודתו, חדר קפוא ושורץ עכברושים. אחר כך מגיעים כמה "שדים" חסונים העוטים ברדסים ועל גבם הם נושאים שלשלאות אימתניות בהן הם עוטפים את סקרוג' המבוהל עד שאין באפשרותו לזוז. לשווא הוא זועק ומבקש עזרה ממרלי, עד שהוא מתעורר ומוצא את עצמו בביתו כשהוא אוחז ברגלי מיטתו.
הסרט קיבל סיווג צפייה לא מוגבל, אך בהקרנות בטלוויזיה לרוב משמיטים את הסצנה הזו. כך גם בגרסאות שונות בהפצה של וידאו ביתי.
עיבוד לתיאטרון

ב-1992 הועלה בבריטניה מחזמר "Scrooge: The Musical" שהוא עיבוד לתיאטרון של הסרט. המחזמר בכיכובו של אנתוני ניולי (Anthony Newley) הציג את השירים של בריקוס ופרייז'ר.
ב-2003 העלה הזמר והרקדן הבריטי, טומי סטיל את המופע מחדש בסיבוב הופעות ברחבי המדינה. ב-2004 הופיע שוב הפעם בפאלאדיום בלונדון. ב-2007 גילם את הדמות של סקרוג' שיין ריצ'י (Shane Ritchie) במנצ'סטר פאלאס. עוד הועלה המחזמר בכיכובו של סטיל בפאלאדיום בלונדון בשנת 2012, הופעות שנמשכו עד 5 בינואר 2013.
הערות שוליים

↑  NY Times: Scrooge
↑  Canby, Vincent (20 November 1970). 'Scrooge' Varies Ritual in Version at Music Hall, The New York Times
↑  Scrooge, Chicago Sun-Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n98017192  MusicBrainz work: 0422c608-f2f9-4bac-912f-9f9512fb4549   WorldCat (עם LCCN): n98-017192
עמוס לוזון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בספטמבר 1962 (בן 62) מעברת שבות עם
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  איש עסקים
 צאצאים:  ליה לוזון  אור לוזון  עומרי לוזון
 מספר צאצאים:  3
 
עמוס לוזון (נולד ב-6 בספטמבר 1962) הוא איש עסקים ישראלי, בעל השליטה בחברה הציבורית "קבוצת עמוס לוזון יזמות ואנרגיה" בה הוא מכהן כמנכ"ל וכדירקטור. יושב ראש דירקטוריון חברת האשראי טריא וחברת הנדל"ן לוזון רונסון. בעבר היה בעלי מכבי פתח תקווה ובעלי הפועל ראשון לציון.
ביוגרפיה > ראשית חיים ומשפחתו

לוזון נולד במעברת שבות עם, לימים פרדסיה, אחד מתוך שבעה ילדים במשפחת עולים מטריפולי שבלוב. אביו חלפון עסק בפרנסת המשפחה, ואימו עליזה עסקה בגידול הילדים.
ביוגרפיה > עסקים

לוזון החל את דרכו כקבלן שיפוצים, ובמהרה החל להשקיע בנדל"ן. את החברה שנושאת את שמו, העוסקת ביזמות נדל"ן למגורים, מסחר ומשרדים, הקים בשנת 1986.
בינואר 2016 רכש את השליטה ב"קבוצת א. דורי" תמורת כ-10 מיליון ש"ח ולאחר מכן שינה את שמה ל"קבוצת עמוס לוזון יזמות ואנרגיה". את השליטה בחברה הוא מחזיק באמצעות החברה הפרטית "ע. לוזון נכסים והשקעות". באותה השנה רכש גם וילה בארסוף תמורת כ-21 מיליון שקל.