stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'תרל"ג
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הדיוויזיה ה-96 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "עיני המוות"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1918 1921 1946 – 1919 1946 פעילה
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-96 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית, אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, וקיימת כיום כחטיבת הסיוע ה-96.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-20 באוקטובר 1918, אולם בשל סיום המלחמה לא נשלחה לצרפת, וב-7 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה..
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, וב-15 באוגוסט 1942 היא הופעלה מחדש. הדיוויזיה לחמה בקרב לייטה, ולאחר מכן לחמה בפיליפינים עד פברואר 1945. באפריל 1945 נחתה הדיוויזיה באוקינאווה, שם הוחלפה מאוחר יותר על ידי הדיוויזיה ה-77, ולחמה בקרבות הקשים לכיבוש האי, יחד עם דיוויזיית הנחתים הראשונה. לאחר מכן היא נשלחה לפיליפינים, על מנת להתכונן לפלישה ליפן, ובינואר 1946 פורקה הדיוויזיה. בספטמבר 2008 אורגנה הדיוויזיה מחדש כחטיבת הסיוע ה-96.
היסטוריה > המלחמה הקרה

בדצמבר 1946 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והיא השתתפה בהתערבות נאט"ו בבוסניה והרצגובינה, ונטלה חלק בכמה סבבים באפגניסטן ובעיראק.
ה'תרל"ח

ה'תרל"ח (5,638) ובקיצור תרל"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 1877, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 בספטמבר 1878.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 5 שעות ו-804 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-297. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 10 (סימנה ילאז) במחזור השמש ה-202.
שנה זו היא שנת 1,809 לחורבן הבית, ושנת 2,189 לשטרות.
אירועים

כ"ח באדר א' - בולגריה זוכה בעצמאות מהאימפריה העות'מאנית
כ"ט בתמוז - רכישת אדמות פתח תקווה על ידי יואל משה סלומון, יהושע שטמפפר, זרח ברנט ודוד גוטמן (המושבה עצמה נוסדה בז' בחשוון ה'תרל"ט). אירוע ההגעה אל הקרקע מונצח בשירו של יורם טהרלב "הבלדה על יואל משה סלומון": ”בבוקר לח בשנת תרל"ח, עת בציר הענבים, יצאו מיפו על סוסים חמשת הרוכבים ...”.
נולדו

י"ד בתשרי - הרב מנחם מנדל אלתר, רבה של העיר פאבניץ. (נרצח ב-ה'תש"ב)
ה' באדר א' - מרטין בובר, פילוסוף יהודי (נפטר ה'תשכ"ה)
י"ח בניסן - הרב לוי יצחק שניאורסון, הרב של העיר יקטירנוסלב, אביו של הרבי מליובוויטש
כ"א בתמוז - יאנוש קורצ'אק, סופר, רופא ומחנך יהודי (נספה ב-ה'תש"ב)
נפטרו

כ"ג בתשרי – הרב נסים יצחק אלגראנאטי, רב ודרשן באזמיר.
ד' בכסלו – הרב יעקב דוד קאליש, האדמו"ר הראשון לבית אמשינוב.
י"ט בכסלו – רבי שמואל בונדי, מייסד ורב הקהילה האורתודוקסית הנפרדת במגנצא.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
הערות שוליים

↑  מילות השיר "הבלדה על יואל משה סלומון", באתר שירונט  (מילים יורם טהרלב, לחן שלום חנוך)
יואל משה סלומון.
היסטוריה של עם ישראל
הנס אדולף קרבס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1900 הילדסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1981 (בגיל 81) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, רפואה.
 מקום מגורים:  גרמניה, אנגליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן (1919)  אוניברסיטת פרייבורג (1923)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1925)  אוניברסיטת המבורג  אוניברסיטת מינכן  Gymnasium Andreanum 
 מוסדות:  אוניברסיטת שפילד (1 באוקטובר 1935–1954)  חברת הקייזר וילהלם (1930)  אוניברסיטת פרייבורג (אפריל 1931–1 ביולי 1933)  אוניברסיטת אוקספורד (1954)  אוניברסיטת קיימברידג' (יולי 1933–1935) 
 פרסים והוקרה:  מדליית אוטו ורבורג (1969)  אזרחות כבוד של הילדסהיים (1966)  הרצאת קרוניאן (1963)  המדליה המלכותית (1954)  מדליית קופלי (1961)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1972)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1953)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1953)  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor 
 צאצאים:  John Krebs, Baron Krebs 
 מספר צאצאים:  3 
 תרומות עיקריות
 מעגל קרבס
 
סר הנס אדולף קְרֵבְּס (גרמנית: Hans Adolf Krebs; 25 באוגוסט 1900 –  22 בנובמבר 1981) היה רופא וביוכימאי בריטי, בן לאב יהודי יליד גרמניה, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1953.
חייו

קרבס נולד בהילדסהיים שבגרמניה לאלמה וגיאורג קרבס. אביו היה מנתח אף אוזן גרון.
הוא למד בבית ספר בהילדסהיים ולאחר מכן למד רפואה באוניברסיטת גטינגן בין השנים 1918–1923. את הדוקטורט ברפואה הוא קיבל מאוניברסיטת המבורג בשנת 1925. עם קבלת הדוקטורט החל קרבס ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין הוא  מונה להיות עוזרו של אוטו ורבורג במכון הביולוגי על שם הקיסר וילהלם עד לשנת 1930.
עם תום עבודתו באוניברסיטת ברלין, חזר קרבס לעסוק ברפואה באוניברסיטת פרייבורג, שם פענח בשנת 1932 את מעגל האוריאה.
בשל מוצאו היהודי, נאסר עליו לעסוק ברפואה בגרמניה הנאצית וכתוצאה מכך בשנת 1933 נאלץ להגר לאנגליה. הוא הוזמן לאוניברסיטת קיימברידג' לעבוד במחלקת הביוכימיה. מאוחר יותר, בשנת 1945 מונה קרבס לשמש כפרופסור לביוכימיה באוניברסיטת שפילד. עבודתו החשובה ביותר הייתה בתחום חילוף החומרים. מחקרו הוביל אותו לגילוי מעגל חומצת הלימון בשנת 1937, שנקרא לעיתים קרובות מעגל קרבס על שמו.בשנת 1954 עבר לאוניברסיטת אוקספורד ושם נשאר עד פרישתו בשנת 1967
בעקבות פענוח מעגל חומצת הלימון, קיבל קרבס בשנת 1953 את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, דבר שתרם לכך שבשנת 1958 הכתירה אותו מלכת אנגליה אליזבת השנייה לתואר סר.
קרבס נפטר באוקספורד, שבאנגליה בשנת 1981. מנישואיו של הנס קרבס למרגרט סיסלי פילדהאוס בשנת 1938 נולדו לו שלושה ילדים. בנו סר ג'ון קרבס הוא זואולוג בעל שם עולמי, בעיקר בתחום האורניתולוגיה אשר בשנת 2007 נבחר לשמש כלורד לימי חייו בבית הלורדים בתואר הברון קרבס.
הפארק הלאומי נלסון לייקס

| --- | --- |
אגם אנג'לוס, סמוך לפסגת הר רוברט בצפון הפארק
אגם אנג'לוס, סמוך לפסגת הר רוברט בצפון הפארק
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1956
 גוף מנהל:  מחלקת השימור של ניו זילנד
 נתונים ומידות
 שטח:  1,020 קמ"ר
 גובה ממוצע:  761 מ' 
 מיקום
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 מיקום:  מחוז טזמן, Marlborough District 
 קואורדינטות:  42°02′31″S 172°36′29″E﻿ / ﻿42.042°S 172.608°E﻿ / -42.042; 172.608
 אתר הפארק
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהפארק הלאומי נלסון לייקס(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהפארק הלאומי נלסון לייקס 
 
הפארק הלאומי נלסון לייקס (באנגלית: Nelson Lakes National Park) הוא פארק לאומי בצפון האי הדרומי של ניו זילנד וכולל את האגמים רוטואיטי (במאורית Rotoiti - האגם הקטן) ורוטואורה (Rotoroa - האגם הארוך) וכן את העמקים ורכסי ההרים שסביבם ומשתרע על פני 1,020 קמ"ר.
הפארק מהווה מוקד משיכה טיולים רגליים, דיג, קמפינג ופעילויות נוספות, כשאר מוקד הפעילות נמצא בחלקו הצפוני של הפארק, לחופו של אגם רוטואיטי, בסמון לעיירה סיינט ארנאוד (Saint Arnaud) בה ממוקם גם משרד מחלקת השימור של ניו זילנד האחראי על הפארק. מחלקת השימור מפעילה במרכזו של הפארק תוכנית לסילוק מינים פולשים ולהחזרת ציפורים נדירות לבית הגידול הטבעי שלהן. התוכנית, שנקראת Rotoiti Mainland Island (רוטואיטי - אי ביבשת) פועלת בשטח של 8,250 דונם והיא מהווה המשך לתוכניות דומות שבהן הצליחה מחלקת השימור לנקות איים מבודדים ממינים פולשים ולפתח בהם בתי גידול למיני ציפורים שהיו על סף הכחדה.
הנס-קרל פון אזבק

| --- | --- |
הנס-קרל פון אזבק
הנס-קרל פון אזבק
 לידה:  10 ביולי 1892 פוטסדאם, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  5 בינואר 1955 (בגיל 62) Bodelschwingh, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1911–1944 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל השריון (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-15   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2   מפקד קורפוס הפאנצר ה-46   מפקד קורפוס הפאנצר ה-57
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
הנס-קרל פרייהר פון אזבק (בגרמנית: Hans-Karl Freiherr von Esebeck;‏ 10 ביולי 1892 – 5 בינואר 1955), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון אזבק נולד ב-10 ביולי 1892 בפוטסדאם, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס פון אזבק לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט האולנים של המשמר ה-3. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם עם יחידתו, וב-6 ביוני 1916 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1917 הוא הועבר למטה הקורפוס ה-6, ובתחילת 1918 הוא מונה לשליש בדיוויזיית הפרשים ה-3. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון אזבק לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1923 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 ביוני 1933 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-1. ב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-23 במרץ 1939 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-6.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין פיקד פון אזבק על חטיבת הרובאים ה-6, שהייתה חלק מהדיוויזיה הקלה ה-1, שהייתה חלק מהארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת הוא פיקד עליה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41, והשתתף עימה בצליחת נהר המז, וההתקדמות לתעלת למאנש. ב-4 ביולי 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-13 במרץ 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-15. פון אזבק פיקד על הדיוויזיה במערכה במדבר המערבי, וב-13 באפריל אף הועלה לדרגת גנרל מיור, אולם הוא נפצע קשה כחודש לאחר מכן בקרב ליד טוברוק. ב-24 באוגוסט 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11, ופיקד עליה בקרבות בדרום רוסיה ובתחילת מבצע טייפון, עד אוקטובר אותה שנה. ב-17 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2, ופיקד עליה עד ה-1 ביוני אותה שנה. ב-1 ביולי אותה שנה הוא חזר לפקד על הדיוויזיה, ופיקד עליה עד ה-5 בספטמבר אותה שנה. ב-23 באוגוסט אותה שנה הוא קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-20 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-46. ב-1 בדצמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-30 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-57. ב-1 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ובאביב אותה שנה הוא מונה למפקד המחוז הצבאי ה-7. לאחר קשר ה-20 ביולי נעצר פון אזבק בשל השתתפותו במרד והושלך למחנה ריכוז, אולם בדרך נס הוא שרד עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון אזבק בדורטמונד, עד למותו ב-5 בינואר 1955.
הנאום המגומגם

| --- | --- |

לוי אשכול, ראש ממשלת ישראל בתקופת מלחמת ששת הימים
 תאריך:  28 במאי 1967
 שפה:  עברית
 נואם:  לוי אשכול, ראש ממשלת ישראל
 משך:  2:47 דקות
 קהל:  מאזיני קול ישראל
 סרט:  https://soundcloud.com/nationallibrary-of-israel/28-1967a
הנאום המגומגם או נאום הגמגום הוא כינוי לנאום שנשא ראש ממשלת ישראל לוי אשכול בליל 28 במאי 1967, כשבוע לפני מלחמת ששת הימים. הנאום שודר בשידור חי ברדיו קול ישראל ועורר סערה רבה בישראל.
הרקע לנאום

בסוף חודש מאי 1967 נמצאה ישראל בעיצומה של תקופה מתוחה מאוד. כוחות צבא מצריים נאספו קרוב לגבול הדרומי של המדינה. מרבית הגברים הכשירים גויסו לשירות מילואים, המשק היה במיתון והחרדה בקרב העם לעצם קיומה של המדינה הייתה גבוהה. הציבור הישראלי דחף ליציאה למלחמה ואשכול התמהמה בהכרעה על כך. בקרב ראשי המטכ"ל הלך וגבר החשש כי מדינות ערב יפתחו ראשונות במתקפה. ב-28 במאי, בשעות אחר הצהריים, נערכה בתל אביב ישיבת הממשלה. מיד לאחריה הגיע ראש הממשלה לוי אשכול לאולפני הרדיו של קול ישראל בתל אביב כדי לשדר בשידור חי נאום לאומה, במטרה לעדכן את אזרחי המדינה בהתרחשויות האחרונות. בשעה שמונה ושלושים בערב הודיע חגי פינסקר על נאומו הצפוי של אשכול.
הנאום

טיוטת הנאום, שנוסח ברובו על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה יעקב הרצוג, הודפסה במכונת כתיבה והועברה דקות מועטות לפני תחילת השידור לידי ישראל גלילי, שר ההסברה, שהוסיף עליה מספר תיקונים בכתב ידו. על פי התוכנית המקורית היה אשכול אמור להקליט את הנאום מראש בלשכתו בקריה בתל אביב, אליה נשלחו שדרי הרדיו חגי פינסקר ויגאל לוסין. אשכול היה עסוק בפגישות שונות ולא היה זמן להקליט את הנאום. לכן הוחלט לעבור לאולפני הרדיו של קול ישראל בסמוך, שם יקריא את הנאום בשידור חי. אשכול קרא את הדף הראשון של הנאום אך בדף השני היה תיקון בכתב יד אותו לא הבין ("כמו כן נקבעו קווים להזזת הריכוזים הצבאיים מגבולה" שתוקן בכתב יד ל"כמו כן נקבעו קווים להסגת הריכוזים הצבאיים מגבולה"). אשכול פנה לעוזרו בשאלה, קהל־המאזינים הספיק לשמוע רק מלמול לא מובן. השדרן חגי פינסקר זינק אל המיקרופון וניתק אותו. במקביל סימנו כולם לאשכול, בתנועות־ידיים נמרצות, שימשיך לקרוא את הנאום. פינסקר פתח את המיקרופון ואשכול סיים את הנאום. הצוות באולפן לא חשב שזו הייתה תקלה רצינית אך העיתונות הציגה את האירוע, ביום שלמחרת, כגמגום והססנות של אשכול והדבר נחרט בזיכרון הציבורי.
בתו, עפרה נבו-אשכול הסבירה, שנים רבות לאחר מכן, שאשכול היה לאחר ניתוח קטרקט, ולכן התקשה בקריאת התיקון.
התגובות לנאום

בעקבות הנאום נפגע קשות דימויו של אשכול בקרב הציבור, שראה בו מנהיג חלש, הססן, חסר כריזמה ובעיקר חסר יכולת לקבל החלטות מכריעות ברגעי משבר. הנאום יצר תחושה כבדה שהמדינה נמצאת בסכנה גדולה.
במהלך ישיבת המטכ"ל, שהתקיימה לאחר הנאום המגומגם של אשכול, תקף האלוף אריאל שרון, ראש מחלקת ההדרכה בצה"ל, בצורה חריפה את ראש הממשלה והאשים אותו בהחלשת כוח ההרתעה של צה"ל. הוא אף טען, שהססנותו תעלה בחייהם של אלפי חיילים. בריאיון להיסטוריון הצבאי עמי גלוסקא תיאר שרון, שהיה מתוסכל מהססנות הממשלה ערב המלחמה, דברים שאמר לרמטכ"ל יצחק רבין:
אמרתי, שלו היינו בשלב מסוים קמים ואומרים, תשמעו אתם, ההחלטות שלכם מסכנות את מדינת ישראל, ומאחר והמצב חמור ביותר, אתם מתבקשים להיכנס לחדר הסמוך ולהמתין פה, והרמטכ"ל ייגש לקול ישראל וישדר הודעה. הם היו מקבלים את זה בהרגשה של הקלה ורווחה. זו הייתה הרגשה שלי.
מדבריו החריפים של שרון ניתן ללמוד על הלך הרוח ששרר במטה הכללי באותם ימים וכונה בשם מרד הגנרלים.
במאמר המערכת של "מעריב" נמתחה ביקורת על שאשכול לא מסר את הקראת הודעתו ל"קריין מנוסה אשר ישווה לתוכן גם את הצורה הנאותה".
בעקבות הנאום הופעלו על אשכול לחצים כבדים למנות את משה דיין לתפקיד שר הביטחון. בעקבות הלחצים הקים אשכול ב-1 ביוני 1967 ממשלת ליכוד לאומי תוך צירוף סיעות רפ"י וגח"ל. לממשלה הצטרפו שלושה שרים חדשים: משה דיין בתפקיד שר הביטחון (במקומו של אשכול שהחזיק עד אז באותו תיק) ומנחם בגין ויוסף ספיר כשרים בלי תיק. מינויו של דיין התקבל באהדה בציבור, ובעיקר בצבא שראה בו מנהיג ראוי להובלתו למלחמה.
גם לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים עדיין דבק באשכול הדימוי של "המנהיג ההססן". עדות לכך אפשר לראות בכך שתרומתו הרבה למהלכי המלחמה נעדרת מדפי ההיסטוריה (בתהילת הניצחון זכו בעיקר שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל יצחק רבין) ובכך שעדיין רבים זוכרים את הנאום המגומגם שנשא.
סרט ההקלטה

נאומו ההיסטורי של אשכול הועבר לסרטיית קול ישראל, אולם קטע הגמגום המפורסם נעלם מסרט ההקלטה. מי שאחראי לכך הוא עורך יומן השבוע באותם ימים, דן לאור, שלצורך השמעת הנאום בתוכנית הסיכום השבועית שבעריכתו, ששודרה בשבת שלאחר מכן, הורה לטכנאי הרדיו לנקות את סרט ההקלטה מן הגמגום.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] על פי עדותו של יגאל לוסין השידור החי לא הוקלט והנאום הוקלט שוב אחרי השידור, עבור מהדורת החדשות של עשר בערב.
לקריאה נוספת

רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "הגמגום של אשכול", עמ' 69
הערות שוליים

↑  יהודה אבנר, אדוני ראש הממשלה - מאחורי הקלעים של הנהגת ישראל", ראשונה, ירושלים: טובי הוצאה לאור, 2018, עמ' 135–137
↑  ערן אלדר, הדרך ל-77': קריסתה של הגמוניית מפלגת הפועלים, עם עובד, 2018, עמ' 83
↑  לפי גרסה אחרת היה זה כתב ידו של עדי יפה, מזכיר הממשלה.
1 2 3 4 5  יורם סבו, הגמגום שלא היה, כותרת ראשית, 2 במרץ 1983
↑  עפרה נבו-אשכול, בריאיון לרזי ברקאי, גלי צה"ל, 1 במרץ 2015
↑  רון בן ישי, זה לא הפאשלות. זה אנחנו, באתר ynet, 5 ביוני 2007
↑  עם זאת, הערכתו של גלוסקא היא שדברי שרון היו בגדר הרהורים בלבד והיו רחוקים מלהוות תוכנית פעולה ממשית (ראו בערך אודות אריאל שרון, בתת-הפרק מלחמת ששת הימים ואחריה).
↑  בצפיה להסבר, מעריב, 29 במאי 1967
| מלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| רקע | פעולת סמוע • יום הקרבות של 7 באפריל 1967 • הנאום המגומגם • מרד הגנרלים • מבצע לשון אדומה |  |
| החזית המצרית | מבצע מוקד • קרב אום-כתף • קרב הג'יראדי • קרב חניון הלילה של גדוד 19 • פעולת אלכסנדריה • פעולת פורט סעיד • קרב רפיח • קרב מוצב אל-קובה • תפיסת שארם א-שייח' |  |
| החזית הירדנית | הקרב על גבעת התחמושת • המערכה על ירושלים • כיבוש צפון השומרון |  |
| החזית הסורית | הקרב על קלע וזעורה • קרב תל עזזיאת • קרב תל פאחר |  |
| אישים | לוי אשכול • משה דיין • יצחק רבין • מרדכי הוד • דוד אלעזר • עוזי נרקיס • ישעיהו גביש • מוחמד סידקי מחמוד • סולימאן עיזאת  • עבד אל-חכים עאמר • מוחמד פאוזי • גמאל עבד אל נאצר • חוסיין, מלך ירדן |  |
| כללי | ישראל במלחמת ששת הימים • יהדות ארצות האסלאם במלחמת ששת הימים • צבא ההגנה לישראל במלחמת ששת הימים • הצבא המצרי במלחמת ששת הימים |  |
| בינלאומי | החלטה 233 • החלטה 234 • החלטה 235 • החלטה 236 • החלטה 237 • החלטה 240 • החלטה 242 |  |
| בתרבות | בתרבות הישראלית • ירושלים של זהב • ירושלים של ברזל • משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות • תצלום הצנחנים בכותל המערבי • גבעת התחמושת |  |
| תיעוד והנצחה | יום הנכסה • יום ירושלים • אות מלחמת ששת הימים • גבעת התחמושת • אנדרטאות בירושלים • אנדרטה לחללי עוצבת השרון • אנדרטה לנופלי חטיבה 5 • אנדרטת אוגדת הפלדה • האנדרטה לחללי חטיבה 45  • טקס האזכרה לזכר חללי מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה |  |
הירושי אושימה

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1886 מחוז גיפו, האימפריה היפנית 
 פטירה:  6 ביוני 1975 (בגיל 89) טוקיו, יפן 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 השתייכות:  הצבא היפני הקיסרי 
 תקופת הפעילות:  1906–1945 (כ־39 שנים)
 דרגה:  לוטננט גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 מסדר הנשר הגרמני
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הירושי אושימה (ביפנית: 大島 浩;‏ 19 באפריל 1886 – 6 ביוני 1975) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי ושגריר האימפריה היפנית בגרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. לאחר סיום המלחמה, הורשע בביצוע פשעי מלחמה ונידון למאסר עולם.
ביוגרפיה

אושימה נולד ב-19 באפריל 1886 במחוז גיפו שביפן. אביו אושימה קנישי (Oshima Ken'ichi), שירת כשר המלחמה בצבא יפן בין השנים 1916–1918.
ביוני 1905, סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית. שנה לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט שני (מקבילה לדרגת סג"ם). ביוני 1908, הועלה אושימה לדרגת לוטננט (מקבילה לדרגת סגן). במאי 1915, סיים את לימודיו בקולג' הצבאי שברובע מינאטו שבטוקיו. כעבור שנה הועלה לדרגת קפטן.
בין השנים 1918–1919, שירת אושימה בסיביר, במסגרת קמפיין צבאי בו שיתפו פעולה הצבא היפני הקיסרי והתנועה הלבנה ברוסיה כחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן, מונה לנספח הצבאי בשגרירות יפן בגרמניה.
לאחר העלתו לדרגת מייג'ור בשנת 1922, מונה אושימה לתפקיד הנספח הצבאי בווינה ובבודפשט, תפקידים אותם מילא בין השנים 1923–1924. לאחר חזרתו ליפן, הועלה לדרגת לוטננט קולונל באוגוסט 1926. לאחר שקודם לדרגת קולונל באוגוסט 1930, מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-10.
בשנת 1934, מונה לנספח הצבא היפני בברלין. בשל העובדה כי שלט היטב בשפה הגרמנית, יצר אושימה קשרים עם בכירים במפלגה הנאצית, בהם יואכים פון ריבנטרופ, ששימש כיועצו של אדולף היטלר למדיניות חוץ. לאושימה היה תפקיד חשוב במגעים שהובילו לחתימה על הסכם אנטי-קומינטרן בין גרמניה ויפן ב-25 בנובמבר 1936, ובהמשך על ההסכם התלת-צדדי שנחתם ב-27 בספטמבר 1940, שנחתם בין גרמניה, יפן ואיטליה הפשיסטית, ושייסד למעשה את ברית מדינות הציר. באוקטובר 1938, מונה אושימה לתפקיד שגריר יפן בגרמניה, במקביל להעלאתו לדרגת לוטננט גנרל.
בין השנים 1939–1940 שהה אושימה ביפן, עד לחזרתו לגרמניה, בתחילת שנת 1941, לאור בקשתו של הממשל הגרמני. בסוף שנה זו הוענק לו תואר "מסדר הנשר הגרמני" על ידי היטלר. בשל היחסים הקרובים שרקם עם בכירי השלטון הגרמני ובהם היטלר בעצמו, נחשף אושימה למידע ביטחוני מסווג של גרמניה, לרבות תוכניות צבאיות מבצעיות, וניתנה לו גישה לאזורי החזית של הצבא הגרמני, בהם החומה האטלנטית ונקודות הכינוס של הצבא הגרמני בחזית הרוסית. אושימה דיווח על המידע שהשיג לממונים עליו ביפן, ובלי ידיעתו העניק גישה למידע גם למודיעין האמריקאי, אשר פיצח את הקוד הדיפלומטי היפני. בהקשר זה, מרבית המידע שהעביר אושימה חזרה ליפן בין השנים 1941–1945, יורט על ידי המודיעין האמריקאי, והעניק לכוחות בעלות הברית חומר מודעיני רגיש ואיכותי, שסייע במלחמה כנגד מדינות הציר.
המסגד המרכזי על שם סבנג'י

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  אדנה
 מדינה:  טורקיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 תאריך פתיחה רשמי:  1998 
 מידות
 שטח:  6,600 מ"ר
 מידע טכני
 קיבולת:  28,500
 קואורדינטות:  36°59′29″N 35°20′03″E﻿ / ﻿36.991388888889°N 35.334166666667°E﻿ / 36.991388888889; 35.334166666667
 he
 
המסגד המרכזי על שם סבנג'י מבפנים
המסגד המרכזי על שם סבנג'י (בטורקית: Sabancı Merkez Camii) באדנה הוא המסגד הגדול בטורקיה. המסגד הוקם על הגדה הימנית של נהר סייהאן במרכזה של העיר, הוא משתרע על שטח של 6,600 מ"ר ויכול להכיל 28,500 איש. למסגד שישה צריחים וכיפתו המרכזית בהיקף של 32 מטר מתנשאת לגובה של 54 מטר.
המסגד תוכנן על ידי האדריכל נג'יפ דינץ' (Necip Dinç) בסגנון עות'מאני קלאסי - חיצוניותו תוכננה בהשפעת המסגד הכחול (Sultanahmet Camii) באיסטנבול ותוכו ברוח מסגד סלימייה (Selimiye Camii) באדירנה, ולכן נאמר עליו:
המסגד נפתח ב-13 בדצמבר 1998 ומחצית מעלות הקמתו מומנה על ידי משפחת סבנג'י שמוצאה באדנה והנחשבת לאחת המשפחות העשירות בטורקיה. לכן קרוי המסגד על שמה.
המודל הליניארי הכללי

רגרסיה ליניארית כללית, לחלופין המודל הליניארי הכללי (או המוכלל), או מודל רגרסיה רב-משתני הוא דרך קומפקטית לכתוב בו-זמנית מספר מודלים של רגרסיה ליניארית. במובן זה המודל אינו מודל ליניארי סטטיסטי נפרד. מודלים שונים של רגרסיה ליניארית מרובים עשויים להיכתב בצורה קומפקטית כ-
כאשר Y היא מטריצה עם סדרה של מדידות מרובות משתנים (כל עמודה היא קבוצת מדידות על אחד המשתנים התלויים), X היא מטריצה של תצפיות על משתנים בלתי תלויים שעשויים להיות מטריצת עיצוב (כל עמודה היא קבוצה של תצפיות על אחד המשתנים הבלתי תלויים), B היא מטריצה המכילה פרמטרים שבדרך כלל יש להעריך ו-U היא מטריצה המכילה שגיאות (רעש). בדרך כלל מניחים כי השגיאות אינן מתואמות על פני מדידות, והן מתנהגות לפי התפלגות רב-נורמלית. אם השגיאות אינן תואמות התפלגות נורמלית רב-משתנית, ניתן להשתמש במודלים ליניאריים מוכללים כדי "לשחרר" הנחות לגבי Y ו-U.
המודל הליניארי המוכלל משלב מספר מודלים סטטיסטיים שונים: ANOVA, ANCOVA, MANOVA, MANCOVA, רגרסיה ליניארית רגילה, t-test ו-F-test. המודל הליניארי המוכלל הוא הכללה של רגרסיה ליניארית מרובה למקרה של יותר ממשתנה תלוי אחד. אם Y, B ו-U היו וקטורים של עמודות, משוואת המטריצה למעלה הייתה מייצגת רגרסיה ליניארית מרובה.
מבחני השערה עם המודל הליניארי הכללי יכולים להתבצע בשתי דרכים: רב משתנים או כמספר מבחנים חד משתנים בלתי תלויים. במבחנים רב-משתנים בודקים את העמודות של Y יחד, בעוד שבמבחנים חד-משתנים, העמודות של Y נבדקות באופן עצמאי, כלומר, כמבחנים חד-משתנים מרובים עם אותה מטריצת עיצוב.
השוואה לרגרסיה ליניארית מרובת משתנים

רגרסיה ליניארית מרובת משתנים היא הכללה של רגרסיה ליניארית פשוטה למקרה של יותר ממשתנה בלתי תלוי אחד, ומקרה פרטי של מודלים ליניאריים כלליים, מוגבלים למשתנה תלוי אחד. המודל הבסיסי לרגרסיה ליניארית מרובה הוא
עבור כל תצפית i = 1, ..., n .
בנוסחה לעיל אנו רואים n תצפיות של משתנה תלוי אחד ו-p משתנים בלתי תלויים. לפיכך, Yi הוא התצפית ה-i של המשתנה התלוי, Xij הוא התצפית ה- i של המשתנה הבלתי תלוי J כאשר, j = 1, 2, ..., p. הערכים βj מייצגים פרמטרים שיש להעריך, ו- εi היא השגיאה הנורמלית הבלתי תלויה המפוזרת באופן זהה ה-I.
ברגרסיה הליניארית הרב-משתנית הכללית יותר, יש משוואה אחת מהצורה לעיל עבור כל אחד מ-m > 1 משתנים תלויים החולקים את אותה קבוצה של משתנים מסבירים, ולכן נאמדים בו-זמנית זה עם זה:
עבור כל התצפיות באינדקס כ- i = 1, ..., n ולכל המשתנים התלויים באינדקס כ- j = 1, ... , m .
יש לשים לב שמכיוון שלכל משתנה תלוי יש קבוצה משלו של פרמטרי רגרסיה שיש להתאים, מנקודת מבט חישובית הרגרסיה הרב-משתנית הכללית היא פשוט רצף של רגרסיות ליניאריות סטנדרטיות תוך שימוש באותם משתנים מסבירים.
השוואה למודל הליניארי המוכלל

המודל הליניארי הכללי והמודל הליניארי המוכלל (GLM)   הן שתי משפחות נפוצות של שיטות סטטיסטיות לקשור מספר מסוים של מנבאים רציפים ו/או קטגוריים, למשתנה תוצאה בודד.
ההבדל העיקרי בין שתי הגישות הוא שהמודל הליניארי הכללי מניח בקפדנות שהשאריות ילכו לפי התפלגות נורמלית מותנית, בעוד שה-GLM משחרר הנחה זו ומאפשר מגוון התפלגויות אחרות מהמשפחה האקספוננציאלית עבור השאריות. יש לציין, המודל הליניארי הכללי הוא מקרה מיוחד של GLM שבו ההתפלגות של השאריות עוקבת אחר התפלגות נורמלית מותנית.
התפלגות השאריות תלויה במידה רבה בסוג והתפלגות של משתנה התוצאה; סוגים שונים של משתני תוצאה מובילים למגוון המודלים בתוך משפחת GLM. מודלים נפוצים במשפחת ה-GLM כוללים רגרסיה לוגיסטית בינארית  לתוצאות בינאריות או דיכוטומיות, רגרסית פואסון עבור תוצאות ספירה, ורגרסיה ליניארית עבור תוצאות רציפות, בהתפלגות נורמלית. משמעות הדבר היא שניתן לדבר על GLM כעל משפחה כללית של מודלים סטטיסטיים או כמודלים ספציפיים לסוגי תוצאות ספציפיים.
יישומים

יישום של המודל הליניארי הכללי מופיע בניתוח של סריקות מוח מרובות בניסויים מדעיים שבהם Y מכיל נתונים מסורקי מוח, X מכיל משתני עיצוב ניסויים ומגבילים. זה מנוסה בדרך כלל בצורה חד-משתנית, ולעיתים קרובות הוא מכונה מיפוי פרמטרי סטטיסטי.