stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 5066

| --- | --- |

הכביש באזור האמפיתיאטרון
הכביש באזור האמפיתיאטרון
 מידע כללי
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  11 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  עמנואל
 נקודת התחלה:  צומת יקיר גדול
 נקודת סיום:  צומת עמנואל
 
 קואורדינטות:  32°09′06″N 35°08′04″E﻿ / ﻿32.151722222222°N 35.134388888889°E﻿ / 32.151722222222; 35.134388888889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) כביש 5066(למפת צפון השומרון רגילה) כביש 5066(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 5066(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 5066  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 5066 הוא כביש המחבר בין צומת יקיר גדול שעל כביש 505 בדרום עם צומת עמנואל בכביש 55 בצפון, כשבמהלכו הוא חוצה את נחל קנה. הכביש נסלל בשנת 1982 על-מנת לאפשר להתנחלויות אשר הוקמו לאורך כביש 55 גישה קצרה יותר לגוש דן. עד אז, הדרך הקצרה למישור החוף הייתה דרך "כביש המערכת" של צבא ירדן, לשעבר, ממזרח לקו הירוק - כביש 574.
במיוחד מאז שחלקו הצפוני של כביש 446 נסגר לתנועת ישראלים (מדיר בלוט צפונה לעזון), כביש זה מהווה עורק תנועה עיקרי לישראלים באזור. למרות היותו צר ומפותל, הוא מקשר בין אזור שבי שומרון, קדומים וקרני שומרון לצפונו לבין אזור ברקן, אריאל וגוש פדואל לדרומו. בכך הוא מחבר רבים מיישובי המועצה האזורית שומרון, שגם כך רבים מיישוביה מנותקים פיזית אלו מאלו. בנוסף, שוכנים לאורכו שני יישובים ישראליים, רבבה והעיירה עמנואל; ושניים נוספים, יקיר ונופים, נמצאים על כביש צדדי המתפצל ממנו לכיוון מערב.
מסלולו של הכביש בנוי על דרך כבושה שנפרצה על ידי שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1938 במטרה לפגוע באחד המרכזים הגדולים של הכנופיות הערביות שהיה בנחל קנה בשנות המרד הערבי הגדול. בהתאם לטכנולוגיות בשימוש ומהירויות הנסיעה בתקופת פריצת הדרך, הכביש גם היום מפותל מאוד ודורש נסיעה זהירה במיוחד.
במפגש בין הכביש לבין נחל קנה נמצאות בריכות מים עונתיות המשמשות את רועי הצאן בסביבה. הן נובעות ממעיין "עין אל-מעקודיה". לאורך הכביש שמורת טבע "חורש מעקודיה", אחת השמורות הבודדות שנותרו בתחום השומרון ההררי. ליד המעיינות הכביש מתעגל ושדרות העצים מחבורת החורש הים תיכוני ניצבות בעיגול בשיפוע ההר, מראה הדומה לאמפיתיאטרון.
באזור המפגש, במורד הנגדי של הכביש, חורבה בשם "קצר אל-חרמיה" שפרושה "מצודת השודדים". עדות למשכנם של תושבים קדומים במקום. מאותו מקום נראות העיר עמנואל במזרח ואלוני שילה שהיא שכונה של קרני שומרון במערב.
משרד התחבורה הודיע כי במסגרת תוכנית אב הכביש יורחב בשנים הקרובות לשני נתיבים לכל צד עקב הסכנה בכביש חד מסלולי.
תוואי הכביש

| קילומטרים | שם | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 5066 מדרום לצפון
| 0 | צומת יקיר גדול | רבבה |   כביש 505 |  |
| 1.5 | צומת רבבה | רבבה | כביש פנימי |  |
| 3.5. | צומת יקיר קטן | בסמוך ליקיר | כביש פנימי |  |
| 4. | צומת ללא שם | כניסה לדיר איסתיא | כביש פנימי |  |
| 10 | צומת עמנואל קטן | עמנואל | כביש 5060 |  |
| 10.5. | צומת ללא שם | כניסה לג'ינסאפוט | כביש פנימי |  |
| 11 | צומת עמנואל גדול | ליד פונדוק |   כביש 55 |  |
ראו גם

כבישי ישראל
לקריאה נוספת

ספי בן-יוסף, מהכי קדוש להכי נמוך וגם הכי מלוח, הוצאת כרטא - הוצאת דבר, 1987.
ספי בן-יוסף, ארץ קטנה גדולה, הוצאת כרטא, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985 - מסלול ראש העין - מג'דל בני פדל.
הערות שוליים

↑  המקור: ספי בן-יוסף
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
שמעון בר חמא

| --- | --- |

בר חמא בעת שיעור בבית הספר הריאלי, 1955
 לידה:  12 באפריל 1925 אסן 
 פטירה:  31 במאי 2013 (בגיל 88) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת חיפה  מדרשיית נעם 
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה 
 
שמעון בר חמא (12 באפריל 1925 – 31 במאי 2013) היה מורה ומרצה ישראלי, יקיר חיפה. כיהן במשך שנים כסגן מנהל בית הספר הריאלי בחיפה, כמרצה באוניברסיטת חיפה וכמורה במדרשייה בפרדס חנה.
ביוגרפיה

שמעון בר חמא נולד בבית ציוני דתי בעיר אסן שבגרמניה בי"ח בניסן תרפ"ה (12 באפריל 1925), בן לשמואל ואסתר, אח בכור לאליהו ולגאולה. שמואל, שהיה חסיד, מרד באדמו"ר לאחר שהלה דיבר כנגד הציונות.
לאחר עליית היטלר לשלטון החלה המשפחה בהליכי עלייה לארץ ישראל, וב-1935 עלו לארץ. ראשית התיישבו בפתח תקווה, ומשם עברו לחדרה, לחיפה, ולבסוף בשנת 1938 השתקעה המשפחה בקריית שמואל, שכונה דתית לאומית באזור הקריות, כשהם מבין המשפחות הראשונות בשכונה הצעירה. כעבור שלוש שנים, בשנת 1941, ייסד אביו שמואל, את קופת גמילות החסדים של קריית שמואל - אחיסמך. שמואל עמד בראש הקופה, ובשנות ה-70 החליפו שמעון כיו"ר הקופה וכחבר הנהלת הקופה, כשהוא ממשיך בתפקידו עד לשנת 2005.
החל את לימודיו בבית ספר "נצח ישראל" בחיפה, שם למד עד כיתה ח', אז עבר לבית הספר הריאלי בחיפה, בו למד בין השנים 1939–1943 וסיים כתלמיד מצטיין של מחזור כ"ד. במקביל, החל את שירותו בהגנה. במהלך הלימודים נפגש לראשונה עם ד"ר יוסף שכטר שלימד בבית הספר תלמוד, והקשר שנוצר ביניהם התמיד משך שנים רבות.
לאחר שסיים את לימודי הבגרות למד בר חמא במשך שנתיים בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, וב-1947 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית, שם למד תנ"ך, היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. בין מוריו נמצאו גדולי התקופה: לתנ"ך - משה דוד קאסוטו, לתקופת הגאונים - הרב שמחה אסף ולהיסטוריה של עם ישראל - יוסף קלאוזנר וגדליה אלון. את לימודיו באוניברסיטה סיים בהצטיינות, תוך שהוא משלב בהם עבודה כמורה בבית ספר יסודי וכקצין הדרכה של גדוד הנוער הירושלמי מטעם ההגנה.
ביוגרפיה > פועלו בהגנה

במקביל ללימודיו בבית הספר, החל בר חמא את שירותו בהגנה בשנת 1940. כעבור שנתיים סיים קורס מ"כים, ובחלוף שנתיים נוספות סיים קורס מ"מים, שבמהלכו הכיר את רעייתו שולמית לבית דרייר, לה נישא ב-1946. לימים נולדו להם חיים ישעיהו וברכה. בני הזוג היו נשואים במשך 48 שנים, עד פטירתה. במלחמת העצמאות נטל בר חמא חלק פעיל כמ"פ בהגנה בירושלים הנצורה, ופיקד בין השאר על מעבר מנדלבאום ובניין נוטרדאם. במהלך קרב בית מנדלבאום נפצע בירך, ולאחר תהליך ההחלמה הועבר להיות קצין הדרכה בקורסים בגדנ"ע.
ביוגרפיה > מפעלו החינוכי

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה העברית קרא לו יוסף שכטר לבוא וללמד בבית ספר הריאלי בחיפה; בשנת 1951 שב לבית ספר הריאלי, הפעם כמורה. שהותו בבית ספר הריאלי שהחלה בשנת 1951, נמשכה עד שנת 1987, וכללה תפקידים רבים, בהם מורה לתנ"ך, רכז מקצוע, סגן מנהל, ושנתיים שבהן שימש כמנהל מחליף של בית הספר בזמן שהמנהל דאז, יצחק שפירא, היה בשנות שבתון. במהלך שנותיו בבית הספר שימש תחת שלושה מנהלים - יוסף בנטוויץ', יצחק שפירא ופרופ' ישעיהו תדמור.
במקביל לתפקידיו בבית ספר הריאלי לימד בר חמא במדרשיית נועם בפרדס חנה, משנת 1951 ועד סוף שנות ה-60, תחת הנהלתו של הרב יהושע יגל, ובנוסף, בין השנים 1965–1975, שימש כמורה באוניברסיטת חיפה במסלול להכשרת המורים, שם לימד סמינר דידקטי של הוראת המקרא.
בשנת 1982 הזמינה הכנסייה האוונגלית של מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה את בר חמא, יחד עם מורים נוספים מישראל, ללמד קבוצות מתעניינות (בהם כמרים כמו גם הדיוטות) תורה על פי פרשנות יהודית. וכך במשך למעלה מ-25 שנים נסע שמעון פעם או פעמיים בשנה לגרמניה כדי ללמד.
עם פרישתו לגמלאות בשנת 1987 המשיך בר חמא בעשייתו החינוכית וכן בפעילות התנדבותית למען הקהילה.
בשנת 2001, כאות הערכה על מפעלו החינוכי בעיר ופעילותו הענפה בתחום גמילות החסדים והצדקה, העניקה לו העיר חיפה את התואר יקיר חיפה. וכאות הוקרה למפעלו החינוכי הגדול בבית ספר הריאלי הוענקה לו בשנת 2009 תעודת הוקרה מטעם בית הספר על מפעל חיים.
נפטר בחיפה ב-31 במאי 2013.
כתביו

להוראת המקרא והסדור בבית הספר העל יסודי: אסופת מאמרים, חיפה: חמו"ל, תשס"ו.
על ריכוז מקצוע בבית הספר העל יסודי, חיפה: חמו"ל, תשס"ד.
הביקור בשיעורי מורים, חיפה: בית הספר הריאלי העברי בחיפה, תשמ"ח-1987.
לקריאה נוספת

"מורי, שמעון בר חמא", בתוך: ישעיהו תדמור, חינוך כחוויה קיומית, הוצאת מכון מופ"ת, 2007.
שמואל הוגו ברגמן, אריה לוי, יוסף ישובי, פנחס רוזנבליט ושמעון בר חמא, תפילה, התבוננות ודבקות כאמצעים בחיינו הדתיים; חנוך לערכי היהדות בבתי ספר ובמוסדות לנער.
הערות שוליים

↑  שמעון בר חמא באתר חברה קדישא חיפה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296207705171  ISNI: 0000 0000 6865 8184  VIAF: 97347425   WorldCat (עם VIAF): 97347425
פביאן פארנולה

פביאן סיי פארנולה (בצרפתית: Fabien Ceddy Farnolle; נולד ב-5 בפברואר 1985) הוא כדורגלן עבר בניני ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

פארנולה נולד בבורדו והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ז'ירונדן דה בורדו ובגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. בקיץ 2005 חתם בויטוריה סטובל מליגת העל הפורטוגלית.
בקיץ 2006 חזר לצרפת וחתם בקווילי-רואן, ממנה עבר ללורמון, ליבורן ולאחר מכן חזר לבורדו. בקיץ 2010 חתם בקלרמון פוט מהליגה השנייה בצרפת.
בפברואר 2015 פארנולה חתם לשלוש עונות בדינמו בוקורשט מליגת העל הרומנית, במדיה שיחק רק משחק אחד.
ביוני 2017 פארנולה חתם בייני מלטיאספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ 2020 חתם בארזורומספור בה שיחק עד לסיום העונה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, פארנולה שיחק בנבחרת הנוער של צרפת.
בשנת 2012 החליט לייצג את נבחרת בנין. ב-29 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד אתיופיה.
שרה טייכמן

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1975 (בת 49) קרלסרוהה, גרמניה המערבית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר האירופאי בקרלסרוהה 
 מנחה לדוקטורט:  סיירוס קוטיה 
 מוסדות:  מכון האירופי לביואינפורמטיקה  Wellcome Sanger Institute  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  מוהאן מדן באבו 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (2020)  פרס גלקסו סמית' קליין (2020)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  מדליית מרי ליון (2018)  עמית ISCB (2016)  EMBO Gold Medal (2015)  עמית האקדמיה למדעים רפואיים (2015)  פרס מייקל וקייט באראני (2015)  הרצאת קריק (2012)  מדליית קולוורת' (2011) 
 מספר צאצאים:  2 
 
שרה עמליה טייכמן (גרמנית: Sarah Amalia Teichmann; נולדה ב-15 באפריל 1975) FRS FMedSci היא מדענית גרמנית-אמריקאית המכהנת כראש המחלקה של גנטיקה תאית במכון "Wellcome Sanger" ומנהלת קבוצת מחקר אורחת במכון האירופאי לביו-אינפורמטיקה. היא משמשת כמנהלת מחקר (שווה ערך לפרופסור) במעבדת Cavendish  באוניברסיטת קיימברידג' ועמיתת מחקר בכירה ב"צ'רצ'יל קולג'" בקיימברידג'.
השכלה

טייכמן, ילידת קרלסרוהה, למדה בבית הספר האירופאי בקרלסרוהה בגרמניה בין השנים 1981–1993, שם סיימה את הבגרות האירופית בשנת 1993. טייכמן המשיכה ללמוד את טריפוס (Tripos) מדעי הטבע במכללת טריניטי בקיימברידג. בשנת 1999 סיימה את הדוקטורט בהנחיית סיירוס צ'ותיה במעבדה לביולוגיה מולקולרית (LMB) בנושא התפתחות הגנום.
קריירה ומחקר

לאחר הדוקטורט שלה עשתה טייכמן מחקר פוסט-דוקטורט בפיקוח ג'נט ת'ורנטון באוניברסיטת קולג' לונדון ובמימון המלגות של בית הזיכרון למחקר רפואי. בין השנים 2001–2012, הייתה מנהיגת תוכנית למועצה למחקר רפואי (MRC), שחקרה דפוסים באינטראקציות בין חלבונים ורשתות שעתוק רגולטוריות.
בשנת 2013 מונתה טייכמן לתפקיד משותף במכון Wellcome Trust Sanger ובמכון האירופי לביו-אינפורמטיקה (EMBL-EBI). בנוסף, בין השנים 2005 ל-2015 שימשה כעמיתת הוראה ומנהלת לימודים בטריניטי קולג 'בקיימברידג', ומאז 2016 שימש טייכמן כראש הגנטיקה הסלולרית במכון Wellcome Trust Sanger וכמנהיגת קבוצת מחקר אורח ב- EBI.
המחקר של טייכמן חוקר ביטוי גנים והרכבת חלבונים תוך שימוש בטכניקות ביולוגיות חישוביות במעבדה וביולוגיה. בפרט במאמר שנכתב על ידי קבוצת המחקר שלה כתוב:
"...מבקשים להבהיר את עקרונות התפתחות מבנה החלבון, מבנה חלבון מסדר גבוה וקיפול חלבונים, ואת העקרונות העומדים בבסיס היווצרות וארגון של חלבונים מורכבים. יש לנו עניין ארוך שנים בהבנת ויסות ביטוי גנים, ובמשטח הרטוב שלנו במכון סנגר משתמשים בתאי עוזר T של עכברים כמודל של בידול תאים". המחקר של טייכמן מומן על ידי מועצת המחקר האירופית (ERC), המועצה למחקר רפואי (MRC), המועצה למחקר ביוטכנולוגיה ומדעים ביולוגיים (BBSRC), וולד-קרום, ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO), ה- תוכניות מסגרת למחקר ופיתוח טכנולוגי ושיתוף פעולה אירופי במדע וטכנולוגיה (COST).
החל משנת 2015 הנחתה טייכמן מספר דוקטורנטים  כולל מדן באבו, ורודום צ'ארנסאווה סבהג'יוטי דה ג'יי האן, שרה קיי קומפרפלד טינה. פריקה, וג'ינג סו, וכמה חוקרים פוסט-דוקטורט שהפכו לחוקרים ראשיים (PI).
פרסים

טייכמן זכתה במספר פרסים;
בשנת 2010 הוענקה לה מדליית Colworth מהאגודה הביוכימית.  בשנת 2012 הוענקה לטייכמן מדליה של פרנסיס קריק, חברות בארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (EMBO) ופרס ליסטר מטעם מכון ליסטר לרפואה מונעת.
בשנת 2015 הוענק לה פרס הביאל-מיכאל וקייט ברני לחוקרים צעירים מטעם האגודה הביו-פיזית ומדליית הזהב של EMBO. טייכמן נבחרה לעמיתת האקדמיה למדעי הרפואה (FMedSci) בשנת 2015. בטופס של האקדמיה שהסביר את בחירתה נכתב: "היא מייצגת זן חדש של מדענים בממשק שבין ביולוגיה מולקולרית חישובית וניסיונית"..
טייכמן הייתה גם פעילה למען קריירת נשים במדע, באמצעות מתן אפשרות למדענים עם משפחות לקדם את הקריירה תוך כדי עבודה במשרה חלקית. היא עמדה בראש דיון על מין במדע בקרן וולקום על איזון חיי המשפחה עם עבודה במחקר. טייכמן נבחרה לעמיתת ISCB בשנת 2016 על ידי האגודה הבינלאומית לביולוגיה חישובית.
בשנת 2020 הוזכרה טייכמן ברשימת הכוחות המדעיים של "טיימס" בזכות עבודתה באטלס התאים האנושיים ונבחרה לחברת החברה המלכותית. היא זכתה בפרס "Suffrage Science" בשנת 2012.
חיים אישיים

לטייכמן שתי בנות.
טייכמן היא המחברת המשותפת לרומן "גילאי גיל העשרה" לחינוך ל"שפת הילדים", שכתבה כנערה יחד עם אמה ד"ר וירג'יניה טייכמן, מרצה באוניברסיטה בקרלסרוהה.
קאסל בראבו

ענן הפטרייה של קאסל בראבו, כפי שנראה ממטוסי חיל האוויר האמריקאים שתיעדו את הניסוי.
קאסל בראבו (באנגלית: Castle Bravo) היה שם הקוד שניתן לניסוי של ארצות הברית בפצצת מימן. ניסוי זה נערך ב-1 במרץ 1954 באטמוספירה מעל האי ביקיני, איי מרשל, והיה הניסוי הראשון בסדרת הניסויים "קאסל". במהלך ניסוי זה פוצצה פצצת "קאסל בראבו", שעוצמתה הייתה 15 מגהטון של TNT (כ-30% מהפצצה החזקה ביותר בעולם - פצצת הצאר). העוצמה שנוצרה בפיצוץ זה הייתה גבוהה בהרבה מהעוצמה המשוערת של 4–8 מגה טון, וגרמה לנזקים כבדים באתר הניסוי ובאזורים סמוכים, ובתוספת הרוחות שהיו בזמן הניסוי, גרמה לזיהום הרדיואקטיבי העצום ביותר שנוצר אי פעם על ידי ארצות הברית.
נשורת גרעינית שנוצרה מפגיעת הפיצוץ בקרקע התפזרה על תושבי האיים, ובנוסף תוצרי הפיצוץ יצרו נשורת של גז ואבק שהתפשטה עם הרוח על שטחים נרחבים בעולם. תושבי האי פונו באופן בלתי מתוכנן, רק שלושה ימים לאחר הפיצוץ, וסבלו ממחלות רדיואקטיביות. כמו כן נפגעה מהזיהום גם סירת דייגים יפנית, שהייתה בקרבת מקום. עוצמת הפיצוץ גרמה לתגובה בין לאומית כנגד ניסויים גרעיניים באטמוספירה, ובסופו של דבר הובילה להחלטה להפסיק ניסויים בפצצות מימן.
הערות שוליים

↑  https://www.brookings.edu/blog/up-front/2014/02/27/castle-bravo-the-largest-u-s-nuclear-explosion/
↑  "Operation Castle". nuclearweaponarchive.org. 17 במאי 2006. נבדק ב-2016-05-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ghost Fleet of Bikini Atoll". Mystery of Old World Cultures. October 11, 2009. A&E Television Networks. Military History Channel. Archived from the original on 2019-04-02. https://web.archive.org/web/20190402123924/https://www.history.co.uk/shows/ghost-fleet-of-the-bikini-atoll. Retrieved 2016-05-20.
↑  Foster, John Bellamy (2009). The Ecological Revolution: Making Peace with the Planet. Monthly Review Press. p. 73.
אשל הפרקים

| אשל הפרקים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: אשליים
סוג:: אשל
מין:: אשל הפרקים
שם מדעי
 Tamarix aphylla ‏קרסטן, 1882
אֵשֶׁל הַפְּרָקִים (שם מדעי: Tamarix aphylla) הוא אשל בתצורת עץ גבוה המתנשא לגובה 4-15 מטרים. זאת לעומת מיני האשל האחרים הגדלים בארץ ישראל שצורתם שיחנית. אשל הפרקים הוא צמח חולות עמיד מאוד לתנאי יובש ומליחות, פורח בסוף הקיץ, שופע בצוף. לא זורע עצמו ועל כן מתאים לנגב כעץ מרעה לדבורים.
מאפיינים

לאשל הפרקים אין כלל עלים. ענפי האשל הצעירים בנויים חוליות חוליות של פרקים קטנים ומפרקי הרוחב שבין הפרקים נראים בבירור.
האשל פורח בחודשים אוגוסט-נובמבר. הפרחים הם לבנבנים, יושבים על תפרחות ערוכות במרבדים. הפרי הוא הלקט מרובה זרעים.
לפי הספרות הבוטנית, צמח זה יכול לגרום לתגובה אלרגית.
לאור הסתגלנות הגבוהה שלו לאש הוא עשוי לשמש כ"מחסום אש". אף כאשר הוא יבש, האשל קשה לשריפה, בשל ריכוז האפר הגבוה בו (30–40%), וכן ריכוז גבוה של מלחים בעלוותו. לאחר שעבר שריפה הוא בדרך כלל יגדל מחדש.
תפוצה

בית הגידול של אשל הפרקים הוא ואדיות גדולים במדבר הקיצוני, ששם אופקי לחות גבוהים, וחולות נודדים שבהם הצמח עוצר חולות וגדל. הקרן הקיימת לישראל תרבתה את העץ והיא נוהגת לשתול אותו כעץ עוצר חולות. אשל הפרקים הוא צמח מוגן על פי החוק.
הערות שוליים

↑  אשל הפרקים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ר' בדף האלרגניים באתר "צמח השדה"
שתי דקות מפארדיס

| --- | --- |
אפרת בוימוולד והישאם סלימאן בשתי דקות מפארדיס
אפרת בוימוולד והישאם סלימאן בשתי דקות מפארדיס
 בימוי:  דני סירקין
 הופק בידי:  ריקי שלח
 תסריט:  מיכל קופר-קרן
 עריכה:  בועז לאון
 שחקנים ראשיים:  אפרת בוימוולד הישאם סלימאן 
 מוזיקה:  נחום היימן
 צילום:  עופר הררי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2002
 משך הקרנה:  49 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית
 דף הסרט ב־IMDb
שתי דקות מפארדיס הוא סרט דרמה קומית טלוויזיוני נשנת 2002 בבימויו של דני סירקין, עם אפרת בוימוולד והישאם סלימאן בתפקידים הראשיים.
התסריט שנכתב על ידי מיכל קופר-קרן עוסק ברצונה של בת טיפש עשרה, למרוד בהוריה הליברלים ללא הצלחה עד אשר היא מוצאת את הדבר הקיצוני ביותר שמזעזע אותם - להתאהב בבחור ערבי. הסרט מציג באופן קומי את היחס השברירי בין יהודים לערבים במדינת ישראל.
הסרט שודר ב-HOT3. הוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל הטלוויזיה בבאנף, קנדה.
תקציר העלילה

יולי גרוס (אפרת בוימוולד) היא נערה בת 17 שגרה בזכרון יעקב ביחד עם אמה אורה (נולי עומר) שהיא ד"ר לפסיכולוגיה, עם אביה דייוויד (שמואל וילוז'ני) שהוא מטפל בשיאצו, עם אחיה יניב (אורי אומנותי) שהוא חייל "מורעל" וחושד בכל ערבי שהוא מחבל, ועם סבא אליהו (לופו ברקוביץ) אביה של אורה, שהוא "תקוע" עדיין במלחמת העצמאות.
אפרת סבורה שכל נערה בגילה חייבת להתמרד נגד הוריה. היא עושה פירסינג בלשון, מצטרפת לרוכב אופנוע במהירות עצומה ונעצרת על ידי המשטרה אבל כל זה לא עושה כל כל רושם על הורי ה"ליברלים".
את משק הבית מנהלת העוזרת חילווה (סאמיה קזמוז) שגרה בכפר פארדיס הסמוך. היא מודיעה לאורה כי תיעדר שבועיים לרגל הכנות לחתונת בתם אמאל (סונה זואבי).
אמיר (הישאם סלימאן) הוא בנה של חילווה והוא מגיע ללות את אמו. יולי מתבוננת בו ומיד ניצת רעיון מרדני במוחה - היא תצא עם אמיר אפילו בהתנגדותם של הוריה ובעיקר זו של יניב.
אמיר הוא סטודנט לביולוגיה באוניברסיטה ויולי מבקשת ממנו עזרה בעבודת גמר. הוא לוקח אותה לכוורת שם הוא עורך ניסיונות בדבורים והקשר ביניהם מתהדק.
יניב מגייס את מיקה (אפרת אביב) לעקוב אחריהם. הוא רואה שחברו של אמיר, אוסמה (ג'מיל ח'ורי) מעביר משהוא ממכוניתו לזו של אמיר ובטוח שעלה על מחבל.
כולם באים לחתונה ומתקבלים בברכה על ידי עאדל (אדיב ג'השאן) ולפתע נשמעים פיצוצים ונראים זיקוקין די נור שהכין אמיר כהפתעה וזה היה המטען שהעביר לו אוסמה...
הרומן עם אמיר נפסק לאחר שהוא טס להשתלמות בקוסטה ריקה. יולי מחפשת אפשרות נוספת למרד - יחסים עם העוזר החדש השחור והצעיר של המשפחה, דומיניק....
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אפרת בוימוולד | יולי גרוס |  |
| הישאם סלימאן | אמיר |  |
| נולי עומר | אורה גרוס | אמא של יולי |
| שמואל וילוז'ני | דייוויד גרוס | אבא של יולי |
| אורי אומנותי | יניב גרוס | אח של יולי |
| אפרת אביב | מיקה | חברה של יניב |
| לופו ברקוביץ | סבא אליהו | אבא של אורה |
| סאמיה קזמוז | חילווה | אמא של אמיר |
| אדיב ג'השאן | עאדל | אבא של אמיר |
| סונה זועבי | אמאל | אחותו של אמיר |
| איציק טובי | רב פקד סימן טוב | קצין משטרה |
| ג'מיל ח'ורי | אוסמה | חבר של אמיר |
אחרי עשרים שנה (או. הנרי)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  או. הנרי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1906 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1973
 תרגום:  אהרן אמיר
 
אחרי עשרים שנה (באנגלית: After Twenty Years) הוא סיפור קצר שנכתב בידי הסופר האמריקאי או. הנרי. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1973 ויצא לאור בהוצאת עם עובד.
עלילה

הסיפור מתאר פגישה בין ג'ימי ולס, שוטר במשטרת ניו יורק לבין בוב "החמקמק", פושע מבוקש משיקגו. השניים היו חברי ילדות עד שבוב החליט לנסות את מזלו במערב ולעזוב את ניו יורק. לפני שבוב עזב החליטו השניים שמוטב יהיה להם להיפגש בעוד כעשרים שנה בדיוק מיום המפגש מבלי להתחשב בנסיבות או במרחק שיאלצו לעבור כדי להגיע לשם. הם החליטו שמקום המפגש יהיה מסעדה ישנה בה נהגו לסעוד בעבר.
במהלך השנים התמנה ג'ימי לשוטר במשטרת ניו יורק והחליט להגיע לפגישה כחלק מסיור הערב שלו.
החלק הראשון של הסיפור מספר על דרכו של ג'ימי אל מקום המפגש בעוד החלק השני הוא תמלול השיחה ביניהם. ג'ימי פוגש את בוב מבלי לדעת שהוא הפושע הידוע לשמצה משיקגו. בוב שכנראה נלחץ מהשוטר החל להסביר את פרטי האירוע לשוטר כדי להראות לו שהמקרה כולו תקין. ג'ימי הבין שמדובר בבוב איתו החליט להיפגש והמשיך להוציא ממנו פרטים על עסקיו במערב ועוד. ג'ימי הבין שמדובר בפושע אך ורק כשהוא הדליק סיגריה ואור הלהבה הראה בבירור את פניו. לאחר מספר דקות הלך משם ג'ימי אך לא לפני ששאל עוד כמה זמן יחכה שם בוב, כדי לשלוח אליו שוטר אחר בזמן. לאחר כעשרים דקות הגיע אל המקום שוטר אחר והציג את עצמו כג'ימי. בוב שכבר לא ראה את ג'ימי יותר מכעשרים שנה האמין לו והתלווה איתו לסיור קצר.
כאשר הם הגיעו לאזור מואר ראה בוב את פניו של השוטר והבין כי לא מדובר בג'ימי. ברגע שאמר זאת לשוטר, הוא עצר אותו והעביר לו פתק שנכתב בידי ג'ימי ולס. הפתק היה קצר ובו היה כתוב שג'ימי זיהה את בוב "החמקמק" כפושע המבוקש משיקגו, אך מסיבה מסוימת הוא לא היה יכול לעצור אותו בעצמו. לכן הוא החליט לשלוח שוטר אחר למקום לעשות את העבודה. הסיפור מסתיים בתמלול הפתק.
הדמויות הראשיות בסיפור

בוב – עבריין מבוקש ביותר בשיקגו, הוא מאוד אוהב את ג'ימי ומעריך אותו. בוב מספר שג'ימי הוא הבחור הכי כן ונאמן שהוא פגש בחייו.
ג'ימי – ג'ימי הוא שומר חוק ושוטר הגון במיוחד. ג'ימי אהב בצעירותו את בוב אך כאשר גילה שבוב הוא העבריין המבוקש, החליט לא לגלות לו את זהותו האמיתית ולשלוח שוטר חרש לבצע את המהלך ולעצור את בוב (להסגיר את בוב למשטרה).
לקריאה נוספת

או. הנרי, אחרי עשרים שנה, הוצאת עם עובד, שנת 1973
הפארק הלאומי זיוראטקול

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1993 
 נתונים ומידות
 שטח:  882 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  מחוז צ'ליאבינסק 
 קואורדינטות:  54°50′56″N 58°56′26″E﻿ / ﻿54.8489°N 58.9406°E﻿ / 54.8489; 58.9406
 www.zuratkul.ru
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהפארק הלאומי זיוראטקול(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהפארק הלאומי זיוראטקול(למפת מחוז צ'ליאבינסק רגילה) צ'ליאבינסק מגניטוגורסק זלאטואוסט מיאס אוזיורסק טרויצק סנז'ינסק סאטקה צ'ברקול קזחסטן קורגן סברדלובסק בשקורטוסטן אורנבורגהפארק הלאומי זיוראטקול(למפת מחוז צ'ליאבינסק מוגדלת) צ'ליאבינסק מגניטוגורסק זלאטואוסט מיאס אוזיורסק טרויצק סנז'ינסק סאטקה צ'ברקול קזחסטן קורגן סברדלובסק בשקורטוסטן אורנבורגהפארק הלאומי זיוראטקול he
 
הפארק הלאומי זיוראטקול (ברוסית: Национа́льный парк Зюраткуль) הוא פארק לאומי רוסי, שהוקם בשנת 1993 בחלק הדרומי של מחוז המשנה סאטקינסקי (במחוז צ'ליאבינסק, שבהרי אורל). הפארק שוכן בערך 30 ק"מ דרומית לעיר סאטקה ובמרחק 200 ק"מ מערבית לצ'ליאבינסק.
מאפיינים

מאפיינים בולטים כוללים את אגם זיוראטקול, גוף הררי נדיר של אורל בגובה 754 מטרים מעל פני הים, עם שטח פנים של 13,2 קמ"ר ועומק מרבי של 8 מטר. המתחם מושפע במים מינרליים ובגלל המים הצלולים והנוף המרהיב שסביב, זיוראטקול מכונה לעיתים קרובות "האגם של אוראל".
מספר רכסי הרים בולטים הם: רכס זיוראטקול (8 ק"מ אורכו ומגיע ל-1,175 מטרים בנקודה הגבוהה ביותר שלו) ונורגוש, שהוא הנקודה הגבוהה ביותר של מחוז צ'ליאבינסק וגובהו 1406 מטרים.
האטרקציות בפארק הלאומי כוללות טיול בהרים, דייג וצייד. הנופים הטבעיים של דרום אוראל ויערות בתוליים, שם יש דובים, נהרות, כרי דשא נרחבים וטונדרה אלפינית המשתרעת על שטח גדול למדי, אשר ממוקם סביב אגם זיוראטקול.
הפארק מאופיין ביער של עצי אשוח שמכסה את מדרונות רכסי הרי אורל הדרומיים. שטח הפארק הלאומי, הוא כמעט 90 אלף דונם ומשתרע מצפון לדרום במשך חמישים ק"מ, וממזרח למערב באורך שלושים קילומטרים.
שם

"זיוראטקול" בא מן הביטוי בשיר "יוראק-קול". בתרגום, משמעות הדבר היא "אגם לב" ואכן, השם משקף טוב מאוד את הפארק ואת האגם, שהוא הלב החי של האזור ההררי כולו. הוא מוקף ומוגן מרוחות הקור הצפוניות על ידי רכסי נורגוש, אורנגה, לוקש, מוסקאל וזיוראטקול.
חלוקת הפארק

שטח הפארק מחולק לאזורי מטרה ייעודיים.
שמורת טבע: ממוקמת באגן ההר בין רכסי נורגוש ואורנגה ובו יער בתולי כאשר רק בתקופת החורף מותר הדיג במקום. על מנת לחדור לאזור מוגן זה, יש צורך בהזמנת טיול מראש על ידי הנהלת הפארק הלאומי, אשר משרדיה נמצאים בעיר סאטקה. טיול זה מתרחש בליווי חובה של יערן.
אזור בילוי: במקרה של הגעה לצורך בילוי אין הכרח בתיאום ביקור מראש, די ברכישת כרטיס כניסה. המקומות שהוקצו לבילוי (כולל אתרי אוהלים) ממוקמים על חופי אגם זיוראטקול, הנהר הגדול ונהרות קלאגזה. במקום ישנם כפרים תיירותיים ובקתות יער עבור מבקרים שאינם יוצאים לטיול בחיק הטבע.