stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלה כפולה

כלכלה כפולה (באנגלית: Dual economy) היא קיומם של שני מגזרים כלכליים נפרדים בתוך מדינה אחת, המחולקים לפי רמות שונות של פיתוח, טכנולוגיה ודפוסי ביקוש שונים, לדוגמה מגזר עם טכנולוגיות פרימטיביות עתיר עבודה ומגזר עם טכנולוגיה מתקדמת עתיר הון. הרעיון נוצר במקור על ידי הכלכלן ההולנדי יוליוס הרמן בוקה (אנ') כדי לתאר את קיום בו-זמני של מגזרים כלכליים מודרניים ומסורתיים בכלכלה קולוניאלית.
כלכלות כפולות נפוצות יותר במדינות פחות מפותחות, שבהן מגזר אחד מכוון לצרכים מקומיים ואחר לשוק היצוא העולמי. כלכלות כפולות עשויות להתקיים גם בתוך אותו מגזר, למשל מטע מודרני עם טכנולוגיות מתקדמות הפועל במקביל לשיטות גידול מסורתיות המשתמשות בפחות טכנולוגיה. הכלכלן סר ארתור לואיס השתמש במושג של כלכלה כפולה כבסיס לתאוריית אספקת העבודה שלו לגבי הגירה כפרית-עירונית. לואיס הבחין בין מגזר קיום כפרי בעל הכנסה נמוכה עם עודף אוכלוסייה, לבין מגזר קפיטליסטי עירוני מתרחב (ראה מודל דו-מגזרי). הכלכלה העירונית סופגת כוח אדם מאזורים כפריים (דבר המגביל את השכר העירוני עקב עודף היצא של עובדים) עד למיצוי עודף העובדים מהכפר.
חלק מהחוקרים טוענים כי קיימות סיבות כלכליות לנהיה אחר טראמפ ולהתחזקות הטראמפיזם. לפי מאמר אחד, טראמפ ניצח בבחירות ב-2016 בעיקר בגלל שמספיק מצביעים מ-3 מדינות מפתח, כולן בחגורת החלודה העבירו את תמיכתם מהמפלגה הדמוקרטית למפלגה הרפובליקנית, וכי הסיבה המרכית לכך היו משברים כלכילים במדינות אלו. מקור השבר הכלכלי הזה הוא קיום של כלכלה כפולה שבה קבוצה אחת של המעמדות הנמוכים, התאפיינה בשכר נמוך, ירידה בהכנסה היחסית, חובות גדלים, ניידות חברתית כלפי מטה ותחושות ייאוש הנובעות מכך, בעוד שבקבוצה של ההכנסות הגבוהות, הייתה פריחה כלכלית. לפי המחקר מקור תהליכים אלה החל בזמן רייגן, בהענקת הקלות לעשירים וכוח פוליטי גדל, ונמשך גם במשך כהונת קלינטון, בוש והגיע לשיא בימי ברק אובמה שטיפח את הסופר-עשירים.
הערות שוליים

↑  כלכלה כפולה, באתר מעות
↑  Komlos, John, The Economic Roots of the Rise of Trumpism (February 12, 2018). CESifo Working Paper Series No. 6868, Available at SSRN: https://ssrn.com/abstract=3144271 or http://dx.doi.org/10.2139/ssrn.3144271
לודוויג קוך

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1866 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  26 בנובמבר 1934 (בגיל 67) וינה, אוסטריה הפדרלית 
 מקום קבורה:  בית הקברות של היצינג 
 תקופת הפעילות:  1880–1924 (כ־44 שנים) 
 
לודוויג קוך (בגרמנית: Ludwig Koch‏: 13 בדצמבר 1866 - 26 בנובמבר 1934) היה צייר ומאייר אוסטרי.
חיים

קוך התפרסם בעיקר כצייר סוסים וציורי ז'אנר. הוא התארח בבית הספר הספרדי לרכיבה במשך שנים רבות, ותיעד את חיי בית הספר באופן אמנותי. בנוסף, הוא התמסר לתיאורי היסטוריה צבאית.
הוא למד באקדמיה לאמנויות בווינה בין השנים 1883–1891 והיה תלמידם של זיגמונד ואוגוסט אייזנמנגר. לאחר מכן הוא התפרסם בזכות ציורים של ההיסטוריה הצבאית האוסטרית, וקיבל את פרס בית הספר המיוחד, לציור "גנרל פפנהיים" בשנת 1889. בשנת 1891, בתערוכה השנתית הווינאית, הציג את הציור "טבילת האש של גדוד הדרקון ווינדיש-גרץ בקרב קולין".
עוד לפני 1914 צייר קוך דיוקנאות ומדים של אנשי הצבא האוסטרו-הונגרי, שהועתקו לרוב בגלויות. הוא שימש זמן קצר במלחמה כצייר בחזית האיטלקית, אך נאלץ לפרוש בגלל מחלת כליות. גם לאחר נפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית הקדיש קוך עבודות רבות לצבא הישן, אך גם יצר ציורים לאנשי צבא הרפובליקה הראשונה.
בנוסף לנושאים צבאיים, הנושאים העיקריים בציורי הז'אנר שלו היו מראות של וינה והחצר הקיסרית.
קוך פרסם כמה ציורי נוף והיה מאייר של עבודות רבות. אחת היצירות המפורסמות ביותר שלו, "אמנות הרכיבה בתמונה" ידועה במיוחד בקרב הרוכבים. הוא היה גם חבר במועדון שנקרא Siebener, אגודת אמנות שהורכבה בעיקר מאדריכלים.
בשנות העשרים של המאה העשרים הוזמן קוך לארצות הברית על ידי איגוד הפולו האמריקני, שחבריו שמעו עליו כ"צייר הסוסים הטוב ביותר בעולם", לבוא ולצייר את משחקי הפולו הבינלאומיים
למרות ניסיון ההתאחדות לפרסמו, קוך נותר עלום יחסית ולבסוף החליט לחזור לאירופה.
לודוויג קוך נקבר בווינה בבית העלמין בהייצינג.
הערות שוליים

↑  Walter Reichel: „Pressearbeit ist Propagandaarbeit“ - Medienverwaltung 1914-1918: Das Kriegspressequartier (KPQ). Mitteilungen des Österreichischen Staatsarchiv (MÖStA), Sonderband 13, Studienverlag, Wien 2016, ISBN 978-3-7065-5582-1, S. 182.
↑  Koch article in Time Magazine, 1927, web.archive.org, ‏2007-03-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810702458105606  GND: 130210528  ICCU: LO1V487216  ISNI: 0000 0000 7329 8515  LCCN: nr2005004582  RKD: 222603  SELIBR: 331111  SNAC: w6jn81kd  ULAN: 500009161  VIAF: 8487190   WorldCat (עם VIAF): 8487190 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לודוויג קוך".
ירוסלב שפילר

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1869 פלזן, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1917 (בגיל 48) Dobřany, צ'כיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג  האקדמיה לאמנויות יפות בפראג 
 תקופת הפעילות:  1889–1917 (כ־28 שנים) 
 חתימה:   
 
ירוסלב שפילר (בצ'כית: Jaroslav Špillar;‏ 11 באוקטובר 1869 – 20 בנובמבר 1917) היה אמן צ'כי שהתמחה בציור אתני.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של פקיד פיננסי. גם אחיו קארל שפילר ורודולף שפילר הפכו לאמנים. בשנת 1885, הוא הפך לאחד התלמידים הראשונים בבית הספר לאמנויות שימושיות בפראג, שם למד אצל פרנטישק ז'נישק ויאקוב שיקנדר. לאחר מכן הוא בילה חמש שנים באקדמיה לאמנויות יפות עם מקסמיליאן פירנר. בסיום לימודיו יצא למסע הלימודי המסורתי לאיטליה, וכן לכמה מקומות נוספים.
ב-1888 הוא החל להתעניין באזור מערב בוהמיה והתיישב שם ב-1891. בתחילה הוא התגורר בפוסטז'קוב, ולאחר מכן עבר לכפר הקטן טראבניקי. מאוחר יותר (בשנת 1902), הוא בנה וילה ואירח סלבריטאים רבים.
בשנת 1904, הוא החל לגלות סימנים של הפרעה נפשית חמורה. בסופו של דבר הוא נאלץ להיות מאושפז בבית החולים הפסיכיאטרי בדובז'אני, שם נפטר.
רוב ציוריו וחומרים אתנוגרפיים אחרים נשמרים בגלריה של האחים שפילר במוזיאון צ'ודסקה בדומז'ליצה.
גלריה

זוג מבוגר
רגע משפחתי
בשדה
בכפר
הערות שוליים

↑  Bucha, František X.: Jaroslav Špillar. Studie života a díla, Baar Company, Domažlice (1946).
↑  Jaroslav Špillar : seznam prací na výstavě jeho r. 1903 v Domažlicích se životopisem, Exhibition catalog of the Domažlice Museum (1903)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1035447630  ISNI: 0000 0000 8275 1684  NKC: jn20000728717  RKD: 459961  ULAN: 500198246  VIAF: 84048270   WorldCat (עם VIAF): 84048270
כוכבי T בשור

איור אמן של כוכב מסוג T בשור עם דיסקת ספיחה של גז ואבק
בועת גז חם שנזרק ממערכת בינארית של כוכבי T בשור. הסקלה הרבה יותר גדולה ממערכת השמש שלנו
כוכבי T בשוֹר (T Tauri) הם מחלקה של כוכבים צעירים משתנים, אשר נמצאים בשלב קדם הסדרה הראשית, ומקור האנרגיה העיקרי שלהם הוא קריסה כבידתית, ולא היתוך גרעיני. בדרך כלל ניתן למצוא כוכבים אלה בקרבת עננים מולקולריים והם מתאפיינים בעוצמת הארה משתנה וקווים כרומוספריים חזקים. המחלקה נקראת על שם הכוכב הראשון מסוג זה שהתגלה – T בשור (Taurus).
מאפיינים

כוכבי T בשור הם הכוכבים הנראים הצעירים ביותר מהסוגים הספקטרליים F, G, K ו-M (בעלי מסה קטנה מ-2 מסות שמש). טמפרטורות פני השטח שלהם דומות לאלו של כוכבי הסדרה הראשית בעלי מסות דומות, אך הם הרבה יותר בהירים מכיוון שהרדיוס שלהם גדול יותר. טמפרטורות הליבה שלהם נמוכות מדי בשביל לקיים היתוך גרעיני של מימן, ומקור האנרגיה העיקרי שלהם הוא אנרגיה כבידתית שמשתחררת כתוצאה מהתכווצות הכוכב. שלב זה של התפתחות הכוכב על דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל נקרא מסלול היאשי, והוא מוביל את הכוכב הצעיר לסדרה הראשית, אליה הוא מגיע אחרי כ-100 מיליון שנה.
תצפיות על כוכבי T בשור מעידות על כיסוי גבוה של כתמי שמש, פליטה חזקה ומשתנה בתחום הרנטגן והרדיו (בערך פי 1,000 מהשמש), ולכוכבים רבים מסוג זה יש גם רוחות כוכב חזקות. כמחצית מכוכבים אלה הם בעלי דיסקות גז ואבק, בהן יכולים להיווצר כוכבי לכת. מעריכים כי דיסקות אלה נעלמות בסקלת זמן של כעשר מיליון שנה. מקור נוסף לשינויים בבהירות יכולים להיות גושים וגופים ופרוטו-פלנטריים בדיסקה המקיפה את הכוכב. כמו כן, מרבית כוכבים מסוג זה נמצאים במערכות בינאריות.
ספקטרה של כוכבי T בשור מציגות שכיחות ליתיום גבוהה יותר מזו של השמש וכוכבי סדרה ראשית אחרים, מכיוון שליתיום נהרס בטמפרטורות מעל 2.5 מיליון מעלות קלווין. במחקר שכיחות ליתיום ב-53 כוכבים נמצא כי זו משתנה במידה רבה כתלות בגודל, תוצאה שהובילה להשערה כי "שריפת" ליתיום על ידי שרשרת פרוטון-פרוטון בחלקים האחרונים של שלב קדם הסדרה הראשית יכולה להיות מקור אנרגיה משמעותי של כוכבי T בשור. חלקים אלה בהתפתחות כוכב מתאפיינים בחוסר יציבות ובמידת הסעה גבוהה של חומר בתוך הכוכב. מהירות סיבוב גבוהה גם מסייעת לערבוב בין שכבות החומר בכוכב ומגבירה את הסעת הליתיום לשכבות הפנימיות והחמות, שם הוא נהרס. זמן הסיבוב הטיפוסי של כוכבי T בשור הוא בין יום אחד לשנים-עשר (לעומת חודש עבור השמש שלנו), אבל הם מגבירים את מהירות הסיבוב שלהם עם הזמן, עקב התכווצות ושימור תנע זוויתי, והדבר גורם להרס ליתיום בקצב הולך וגובר. ככלל, שריפת ליתיום מוגברת עם טמפרטורות גבוהות יותר ומסה, וניתן להשתמש בקצב שריפת הליתיום כדי להעריך את גיל הכוכב.
כוכבים צעירים מסיביים יותר (2–8 מסות שמש, מסוג ספקטרלי A או B) בשלב קדם סדרה ראשית נקראים כוכבי הרביג Ae/Be. כוכבים מסיביים אף יותר (מעל 8 מסות שמש) לא נצפו בשלב קדם סדרה ראשית. הסיבה לכך, ככל הנראה, היא שהם מתפתחים מהר מאוד, וכאשר ענן גז והאבק סביבם מתפזר והם הופכים להיות נראים, הם כבר מקיימים היתוך מימן בליבה ולכן נמצאים על הסדרה הראשית.
ראו גם

קדם-כוכב
משתני אוריון
פרופיל P Cygni
לקריאה נוספת

Discussion of V471 Tauri observations and general T-Tauri properties, Frederick M. Walter, Stony Brook University, April 2004
An empirical criterion to classify T Tauri stars and substellar analogs using low-resolution optical spectroscopy, David Barrado y Navascues, 2003
כלכלת רומניה

| --- | --- |

 דירוג עולמי:  תמ"ג: 44; תמ"ג לנפש: 75
 מטבע:  לֵיי רומני 
 סטטיסטיקה
 תמ"ג:  351,003
 תמ"ג לנפש:  18,485
 צמיחה כלכלית:  3.70% (דירוג: 73; הערכה לשנת 2015)
 מדד ג'יני:  27.3 (דירוג: 132; 2012)
 כוח עבודה:  9,266,000 (הערכה לשנת 2015)
 אבטלה:  7 אחוז (נכון ל־2014) 
 הנתונים מבוססים בעיקר על:  ספר העובדות העולמי של ה-CIA הסכומים הנקובים בדולרים בערך זה, הכוונה לדולר אמריקאי, אלא אם כן צוין אחרת
 
כלכלת רומניה היא הכלכלה ה-11 בגודלה מבחינה נומינלית וה-8 בגודלה על פי שווי כוח הקנייה באירופה. כיום, היא מאופיינת ככלכלת שוק שהתפתחה במהירות מאז שנת 1990, עם נפילת השלטון הקומוניסטי. בוקרשט, בירת המדינה, מהווה את אחד ממרכזי התעשייה והפיננסים החשובים במזרח אירופה.
היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה הייתה כלכלת רומניה מבוססת בעיקר על חקלאות. ב-1948 עלה השלטון הקומוניסטי והשתלט על הכלכלה כמעט בכל תחום. באמצעות סדרה של תוכניות חומש, הכלכלה הרומנית קיבלה מפנה לעבר כלכלה תעשייתית, ברוח תוכנית החומש של ברית המועצות.
ב-1980 כלכלה זאת התמוטטה דבר אשר גרם לאינפלציה ומחסור חמור בסחורות. ב-1990 לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי עשה הממשל החדש מאמצים רבים לשיפור הכלכלה. הצמיחה עלתה בקצב ממוצע של כ-1%. למרות שהסקטור הפרטי התרחב במהירות במיוחד בתחום השירותים והמסחר התעשייה נותרה ברובה בידיים ממשלתיות.
ב-1995 הפרלמנט הרומני העביר חוק להפרטה  של יותר מ-2000 עסקים לידי ידיים פרטיות אולם ב-1997 חלה ירידה מסוימת בכלכלה על אף צעדים אלה ואחרים. מ-1999 רוב החברות נמצאות בידיים פרטיות.
השוק הרומני נהנה מהשקעות חוץ רבות, ורומניה עשתה מאמצים רבים להיכנס לאיחוד האירופי ב־2007. המשבר הכלכלי העולמי פגע קשות בכלכלת המדינה, שחוותה שנים של צמיחה גבוהה עד לשנת 2008.
בנקאות ומטבע

המטבע הרומני הוא הלאו הרומני (Leu, סימנו RON), המחולק ל־100 באני (Bani). בשנת 2014 ממשלת רומניה תכננה שהמטבע יבוטל בתחילת שנת 2015 לשם מעבר לשימוש במטבע האירו.
התוכנית לא יצאה לפועל.
כוח העבודה

בעיית האבטלה מהווה בעיה עיקרית מאז נפילת השלטון הקומוניסטי ב -1989. המדיניות הכלכלית של הממשלה הביא לירידה באבטלה מ-10.8% בשנת 2000 לכ-5% בשנת 2006. כיום (2011) עומדת האבטלה על שיעור של כ-5.1%. המשכורת הממוצעת נטו נמוכה מאוד בהשוואה למרבית מדינות אירופה, ועומדת על כ-488$ לחודש (2011).
כ-30% מכח העבודה מועסקים במגזרי החקלאות, היערנות והדיג.
כ-23% מועסקים ביצור, מכרות ובנייה.
כ-47% מועסקים במגזר השירותים.
בעקבות נפילת המשטר הקומוניסטי השתחררו האיגודים המקצועיים מהשפעה ממשלתית דבר אשר הוביל ב-1990 לאי שקט. שביתות רבות התקיימו בעיקר על ידי הכורים במכרות הפחם.
חקלאות ודיג

רומניה היא אחת מהמדינות היצרניות ביותר בתחום החקלאות באירופה. מערב המדינה מתאפיין בגידולי חיטה, תוצרת תפוחי עץ וגידול חזירים לבשר. מרכז המדינה מתאפיין בגידול בקר ובמזרח המדינה נפוצים גידולי הירקות והפירות. יצור היין נפוץ אף הוא.
רומניה ממוקמת במקום ה-11 בין הארצות החקלאיות ביותר, ובמקום השישי ביצוא חקלאי. חיטה, בשר בקר, חזירים ועופות הם מרכיבי היצוא העיקרי לארצות הברית. יצוא הגבינות והיין לארצות הברית נאמד בכ- 150 מיליון דולר. רומניה מייבאת תוצרת חקלאית בסכום שנתי של כ-200 מיליון דולר, בעיקר: פולי סויה ותוצרתם ומאכלי ים.
הסקטור החקלאי ברומניה תלוי בסובסידיות מהשוק האירופי המשותף, ואשר נאמד בכ-מיליארד דולר.
תעשייה

המינרל העיקרי המופק ברומניה הוא הנפט שמקורו באזור פלוישט שם נמצאת גם תעשיית הנפט. אולם תפוקת הנפט יורדת בהתמדה עקב ניצול יתר של הרזרבות הקימות לעומת זאת מופק גז טבעי בכמויות משביעות רצון.
מינרלים אחרים המופקים ברומניה הם בעיקר: פחם חום, פחם, ברזל, אבץ ונחושת.
בשנים 1969-2011 ברומניה נבנו כ-2 מיליון מכוניות על בסיס רנו 12 שבחלקן נמכרו בישראל תחת השם דלתא.
אנרגיה

63 אחוזים מאנרגיית החשמל ברומניה מסופקים מתחנות כוח הפועלות באמצעות נפט, גז ופחם, בעוד שאר האנרגיה מקורה במפעלים הידרואלקטריים. למדינה שני מפעלים הידרואלקטריים עיקריים אשר מופעלים ביחד עם סרביה בסכר שער הברזל על הדנובה.
ב-1996 נפתחה תחנת כוח גרעינית בצ'רנבודה.
תיירות

תעשיית התיירות הרומנית התרחבה במהירות עם נפילת השלטון הקומוניסטי. יעדי התיירות הפופולרים כוללים את אזור הרי הקרפטים, אזור הדלתה של הדנובה, אזור המנזרים בבוקובינה ואזור חוף הים השחור המרובה לכל אורכו בעיירות נופש ובתי מלון. לפי הערכה מבקרים ברומניה כ-8 מיליון תיריים בשנה 2006.
סחר חוץ

בתקופה הקומוניסטית רוב סחר החוץ של רומניה התבצע עם ברית המועצות, ויתר מדינות הגוש המזרחי.
ב-1960 חלה תפנית בסחר החוץ אשר החל להתפתח עם מדינות המערב ובעיקר עם גרמניה המערבית.
כיום עיקר היצוא של רומניה מתבסס על מתכות ותוצרתם, מינרלים, טקסטיל ומכונות. כיום היבואנים העיקריים של הסחורות הרומניות הם גרמניה, איטליה, צרפת, הולנד, טורקיה וסין. רומניה מייבאת סחורות בעיקר מגרמניה, איטליה, רוסיה, צרפת, ארצות הברית ומצרים.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, הוקדמה בשנה הצטרפותן של רומניה ובולגריה לאיחוד, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2006
| כלכלת מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין • המדינה האסלאמית  • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה   • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
1 לאו רומני
ירוסלב קאליצין

אין תמונה חופשית
יָרוֹסְלַב לְיוּבּוֹמִירוֹב קָאלִיצִין (בבולגרית: Ярослав Любомиров Калицин;‏ 3 בספטמבר 1911, שומן, ממלכת בולגריה – סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פקיד ציבור בולגרי, פעיל בכיר בארגון ראטניק, המשנה לראש הקומיסריון לשאלות יהודיות והממונה על מבצע גירוש יהודי תראקיה במהלכו נעצרו 4,219 יהודים, ובהמשך גורשו רובם למחנה ההשמדה טרבלינקה.
ביוגרפיה

ירוסלב קאליצין נולד בשומן ובהמשך עברה משפחתו לסופיה ובה סיים בית ספר תיכון. הוא היה מהפעילים המרכזיים של הארגון האנטישמי ראטניק תחת פטר גברובסקי ואלכסנדר בלב. עם הקמת הקומיסריון לשאלות יהודיות צורף אליו קאליצין ובהמשך התמנה למשנה לראש הקומיסריון אלכסנדר בלב.
בראשית פברואר 1943 הושלמה בקומיסריון עבודת מטה שכללה תוכנית מפורטת לגירושם של יהודי תראקיה ומקדוניה, לקראת חתימת הסכם עם הגרמנים. במסגרת זו הציע קאליצין חלופות ליישומה של תוכנית הגירוש ובכלל זה הקמתם של 3 מחנות מעבר בבולגריה, בדופניצה, ראדומיר ובלגואבגרד. ב-22 בפברואר 1943 חתמו אלכסנדר בלב בשם בולגריה ותיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על הסכם בדבר גירושם של 20,000 יהודים מהשטחים שסופחו לבולגריה - תראקיה ומקדוניה הווארדארית. שטחים אלו סופחו בתמורה להצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי.
קאליצין מונה לאחראי על מבצע גירוש יהודי תראקיה וקבע את מפקדתו בקסנתי. בלב אישר את תוכניתו להקמת מחנות המעבר בבולגריה. הגירוש אמור היה להתנהל כמבצע צבאי וכלל תכנון פרטני לשעות המעצר ואמצעי ההובלה והגירוש של יהודי תראקיה.
ב-4 במרץ לפנות בוקר בוצעה אקציה ברחבי תראקיה ובמהלכה נעצרו 4,219 יהודים, מרביתם מהערים: קוואלה, קומוטיני, קסנתי, דרמה, סרס ואלכסנדרופולי. הם הובלו למקומות ריכוז בדרך כלל מחסני טבק נטושים ומשם לאחר יממה הועברו ברכבות פתוחות למחנות המעבר בבולגריה. בהמשך הועברו לעיר לום, הועלו על 4 מעבורות שהובילו אותם לווינה, משם הועברו ברכבות לקטוביץ וממנה לטרבלינקה. רק כ-100 מהמגורשים ניצלו.
במאי 1943 לאחר גירוש יהודי סופיה, ניהל קאליצין מבצע מעצרים בקרב הנהגת יהדות קיוסטנדיל ושילח את העצורים למחנה הריכוז סומוביט.
אחריתו

ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית ונתמכה על ידי הצבא האדום אשר כוחותיו כבשו את סופיה בערבו של אותו היום. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה ואנטון יוגוב מהמפלגה הקומוניסטית הבולגרית לשר הפנים. הוקם בין דין מיוחד לשפיטת משתפי הפעולה עם הנאצים. ירוסלב קאליצין הועמד לדין וב-7 במרץ 1945, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר, קנס של 500,000 לבות והחרמת רבע מרכושו. להרשעה נלווה קלון למשך 16 שנים. קאליצין הלך לעולמו בסופיה. הוא היה נשוי ואב לבן אחד בשם ליובומו.
הערות שוליים

↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 71.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 86-87.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 180-181.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 264.
↑  ירוסלב קאליצין, באתר victimsofcommunism.bg רשומה 33801, אוחזר ב-11 ביולי 2013.
לאשון מריט

לאשון מריט (באנגלית: LaShawn Merritt נולד ב-27 ביוני 1986) הוא אצן אמריקאי, אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008) ופעמיים אלוף עולם (ברלין 2009 ומוסקבה 2013) בריצת 400 מטר. הוא זכה פעמיים באולימפיאדה (2008 ו-2016) ו-6 פעמים ברציפות באליפות העולם (2005 - 2015) בריצת שליחים 4x400 מטר.
מריט זכה ב-11 מדליות עולמיות מהן 8 מדליות זהב. הוא מדורג שני בהיסטוריה בצבירת מדליות זהב, אחרי יוסיין בולט מג'מייקה (11) ובצבירת מדליות בסך הכל, אחרי יוסיין בולט (14).
ביוגרפיה

מריט נולד בפורטסמות', וירג'יניה. הוא סיים את לימודיו בתיכון וודרו וילסון. הוא למד שנה אחת באוניברסיטת מזרח קרוליינה עד שחתם על חוזה עם חברת נייקי, שלא איפשר לו להתחרות במסגרת המכללות בארצות הברית (NCAA). הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת אולד דומיניון בנורפוק שבווירג'יניה.
בשנת 2004 באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בגרוסטו, איטליה הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר כשקבע תוצאה של 45.25 שניות. הוא זכה בעוד שתי מדליות זהב במסגרת ריצות השליחים 4x100 מטר ו-4x400 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2007 שנערכה באוסקה, יפן זכה מריט בשתי מדליות. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.96 שניות אחרי האצן האמריקאי ג'רמי וורינר שקבע זמן של 43.45 שניות ולפני אצן אמריקאי נוסף אנג'לו טיילור שקבע זמן של 44.32 שניות. במסגרת ריצת השליחים 4x400 מטר יחד עם טיילור, דרולד ויליאמסון וג'רמי וורינר הוא זכה במדליית זהב בזמן של 2:55.56 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הסיפור היה הרבה יותר מוצלח. היה צפוי מאבק צמוד בין אלוף העולם והאלוף האולימפי ג'רמי וורינר למריט. מריט זכה במדליית הזהב בריצת 400 מטר לפני וורינר בפער הגדול ביותר שהיה באולימפיאדות במקצוע זה בין המקום הראשון לשני. מריט קבע תוצאה של 43.75 שניות, שיא אישי שמיקם אותו במקום החמישי בכל הזמנים. זמנו של וורינר היה 44.74 שניות. שלישי סיים הרץ האמריקאי דייוויד נוויל שקבע זמן של 44.80 שניות. האמריקאים גרפו את כל שלוש המדליות במקצוע זה כמו באולימפיאדה הקודמת, באתונה. הוא הוסיף מדליית זהב במסגרת ריצת השליחים 4x400 מטר. הרביעייה האמריקאית קבעה זמן של 2:55.39 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 2009 בברלין, גרמניה זכה מריט בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאת השנה בעולם בזמן של 44.06 שניות, לפני וורינר אלוף העולם היוצא (44.60 שניות) ורני קואו מטרינידד וטובגו (45.02 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם טיילור, וורינר וקירון קלמנט בתוצאה של 2:57.86 דקות, לפני בריטניה (3:00.53 דקות) ואוסטרליה (3:00.90 דקות).
ביוגרפיה > אימרוץ

באפריל 2010 התפרסם כי מריט נכשל בשלוש בדיקות רצופות, בין החודשים אוקטובר 2009 וינואר 2010 באימרוץ. הוא טען כי השתמש במוצר ללא מרשם, ExtenZe, להגדלת הפין שלו ולא קרא את האותיות הקטנות כדי לבדוק את המרכיבים של המוצר, אשר מכיל את דהידרואפיאנדרוסטרון שהוא סטרואיד אסור בשימוש. הוא מרגיש מבוכה, השפלה והצהיר כי עשה טעות טיפשית, ילדותית ואגואיסטית ומקובל עליו השהייה בת שנתיים. עונשו הופחת ל-21 חודשים.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 2011 בטגו, קוריאה הדרומית זכה מריט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:59.31 דקות, לפני דרום אפריקה (2:59.87 דקות) וג'מייקה (3:00.10 דקות), כרץ אחרון ברביעייה האמריקאית שפיגרה לאורך כל הריצה הוא סגר על שני מתחריו ועקף אותם לקראת סיום הריצה, מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.63 שניות, אחרי קיראני ג'יימס בן ה-19 שנים בלבד, מגרנדה (44.60 שניות) וקווין בורלה בלגיה (44.90 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע את תוצאת השנה בעולם 44.35 שניות.
באליפות העולם שנערכת במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה מריט בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 43.74 שניות, לפני בן ארצו טוני מק'קוויי (44.40 שניות) ולוגלין סנטוס מהרפובליקה הדומיניקנית (44.52 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:58.71 דקות, לפני ג'מייקה (2:59.88 דקות) ורוסיה (2:59.90 דקות).
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה מריט במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.85 שניות, אחרי וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה שקבע שיא עולם חדש של 43.03 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 17 השנים של מייקל ג'ונסון מארצות הברית (43.18 שניות) וקיראני ג'יימס (43.76 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.38 שניות (2004)
ריצת 200 מטר: 19.98 שניות (2007)
ריצת 300 מטר: 31.23 שניות (2016), רביעי בכל הזמנים
ריצת 400 מטר: 43.65 שניות (2015)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.68 שניות (2006)
ריצת 200 מטר: 20.40 שניות (2005)
ריצת 300 מטר: 31.94 שניות (2006), שני בכל הזמנים
ריצת 400 מטר: 44.93 שניות (2005)
ריצת 500 מטר: 1:03.38 דקות (2006)
הערות שוליים

↑  לשון מריט נכשל בבדיקת סמים, באתר ynet, 22 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14245966
יריד תעסוקה

יריד תעסוקה בניו יורק, מרץ 2009
יריד תעסוקה הוא אירוע שבו מעסיקים ומגייסים מוסרים מידע לעובדים פוטנציאליים. מחפשי עבודה משתתפים בירידי עבודה כדי לדבר פנים אל פנים עם מעסיקים פוטנציאליים, למלא קורות חיים ולשאול שאלות לגבי התפקידים השונים הזמינים. בנוסף לאירועים המתקיימים באופן פרונטלי, ישנם גם ירידי תעסוקה מקוונים, הנותנים למחפשי עבודה דרך וירטואלית ליצור קשר עם מעסיקים פוטנציאליים.
ירידי תעסוקה פרונטליים

ביריד תעסוקה מחפשי עבודה באים כדי להיפגש עם מעסיק, לנסות להתבלט על פני מועמדים אחרים ולקבל סקירה כללית על איך זה לעבוד בחברה או במגזר שנראה מעניין למועמד.
יריד תעסוקה בדרך כלל כולל שולחנות או דוכנים של חברה או ארגון שבהם ניתן למסור קורות חיים ולהחליף כרטיסי ביקור. לעיתים קרובות היריד מתקיים בחסות מרכזי קריירה שונים, עירייות וחברות השמה.
במכללות ואוניברסיטאות, ירידי תעסוקה משמשים בדרך כלל לגיוס למשרות סטונדט. היריד נותן מיקום מרכזי לסטודנטים לפגוש מעסיקים ולבצע ראיונות ראשוניים. חברות גיוס כח אדם מדברות עם סטודנטים על ציפיות ועונות על שאלות הקשורות לתנאי הקבלה ולניסיון הדרוש למשרה.
ירידי תעסוקה מקוונים

ירידי תעסוקה מקוונים מתקיימים באמצעות פלטפורמה וירטואלית המאפשרת למעסיקים לדבר עם עובדים פוטנציאליים. בהתאם לפלטפורמה שבה נעשה שימוש, יריד תעסוקה וירטואלי עשוי לכלול שירותים כגון שיחות וידאו, צ'אטים, חומר להורדה ועוד. מחפשי עבודה עשויים ללכת ליריד פרונטלי, גם לאחר שהגישו מועמדות מקוונת לתפקידים.
ראו גם

תעסוקה
מעסיק