stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיפס הציפורים (קיסריה)
האתר > הפסיפס

הפסיפס משתרע על פני שטח מלבני באורך של 16 מטרים וברוחב של 14.5 מטר. הוא כולל מסגרת שבה עוטרו עצי פרי עמוסי פירות גדולים ויפים, בין העצים עוצבו יונקים גדולים במצב תנועה.
עצי הפרי הניתנים לזיהוי יסקרו כאן מהפינה הדרומית-מערבית לכיוון מזרח במעגל נגד כיוון השעון:
שזיף צהוב- על העץ עוצבו פירות צהבהבים שראשם מעוגל וקצה הפרי מחודד.
אפרסק - על העץ נישאים פירות שראשם מעוגל, קצה הפרי מחודד באופן בולט, והוא מגוון בצבעים אדום, כתום-צהבהב ולבן להדגשת הבוהק במרכז.
משמש - פירות מעוגלים ומעט פחוסים, וצורתם כמעט מלבנית עוצבו במגוון של אבנים אדומות, חרדליות, והמרכז מגוון בוורוד, לבן וצהבהב.
אפרסק בעיצוב נוסף- פירות רחבים וגדולים, המגוונים בצבעים עזים של אדום, כתום וכתום בהיר, הפירות בצורת V בחלקם העליון, ומחודדים בקצה.
אתרוג - פירות מוארכים ומוצרים במותניהם, כנהוג בתיאורי האתרוג באומנות התקופה הביזנטית בארץ ישראל, והם מגוונים בצבעים כתום, צהוב, חרדל ולבן.
רימון - על העץ עוצבו פירות מעוגלים שהכתר בראשם גדול ובולט, הפירות מעוצבים במגוון של אבנים אדומות, חרדליות, והמרכז מגוון בוורוד, לבן וצהבהב.
תאנה - על העץ עוצבו פירות בצורת טיפה, בחלקם הקיצוני צורת V, לפירות מסגרת מאבנים כתומות-חרדליות, תוך הפרי מעוצב באמצעות שני גוונים של אבנים, חציו לבן וחציו כתום-חרדלי.
אגס - פירות האגס נבדלים מפירות התאנה בעיצובם המוארך יותר, וצורתם הצרה ביחס לרוחבם, צבעיהם כמעט זהים.
תפוח - הפירות עגולים, צבועים בגוונים עזים של אדום, כתום, ובמרכזם פס של אבנים לבנות.
אגס - אגסים אלו שונים בתיאורם מהאגסים שלמעלה, צבעיהם עזים יותר ומגוונים באדום, כתום ולבן, חלקם הקיצוני עגלגל יותר. נראה כי אלו אגסים מזן אחר המזכירים זן אגסים המופיע גם בפסיפס מפומפיי.
מבין היונקים מעוטרים אריות, נמרים, דובים, יעלים, כלבים, פילים, צבאים, שוורים, חזיר בר, סוס ועז.
המסגרת מקיפה את מרכז החצר המעוטרת באמצעות 120 מדליונים עגולים המאכלסים עופות גדולים וצבעוניים. 120 הציפורים, הן אלו אשר הקנו לפסיפס את שמו. המדליונים ערוכים ב-12 שורות, כשבכל שורה מינים שונים של עופות - טווסים, חסידות, שקנאים, אנפות, פסיונים, פורפיריה כחולה, ברווז, פלמינגו, פנינייה, יען, חוגלה - הפונים כולם שמאלה. סדר הופעת הציפורים בכל השורות קבוע, אך כל שורה נפתחת בעוף השני המופיע בשורה שמתחתיה, כך שנוצרים אלכסונים שבכל אחד מהם מופיעה אותה דמות.
מתחת לפסיפס שכן בור מים מטוייח אליו נוקזו מי הגשמים מהמכלול כולו, ובפינתו הצפון-מערבית של האתר שכנה בריכת אגירה נוספת שקיבלה את מימיה מבאר, שכן הארמון גבוה ממפלסן של אמות המים בקיסריה, ולכן נזקק לאספקת מים עצמאית.
האתר > לוח השולחן

ממצא נוסף ויחידאי שנחשף במקום הוא לוח שולחן בצורת האות D, משובץ בצורת ריבועים ומשולשים. הלוח עשוי בטכניקת "זכוכית-זהב" - שתי שכבות זכוכית שביניהן שכבת זהב, ובו דוגמאות של צלבים ופרחים. בעת שריפת הארמון, נפל שולחן העץ על פניו ונשרף, והלוח השתמר על הרצפה. לדברי מומחי רשות העתיקות:
"לא מוכר בעולם ציפוי לשולחן שנעשה בטכניקה כזאת ונחשף בצורה מסודרת בחפירות ארכאולוגיות של מבנה משלהי התקופה הביזאנטית."
לוח השולחן הועבר לשימור ואינו מוצג באתרו.
בית הברכות לחקלאי

בשנת 1973 התגלתה רצפת אולם מפסיפס, במרחק של כ־300 מ' צפונית לפסיפס הציפורים. הרצפה נמצאת כיום בין שני בתים סמוכים בקיסריה ברחוב דקל 8 ו־10. חפירת הצלה שנערכה במקום על־ידי פטר גנדלמן מצאה כי רצפת האולם מהווה חלק ממבנה גדול מאוד. ברצפת הפסיפס מצויות שתי כתובות יווניות בתוך מדליונים מהתקופה הביזנטית. במדליון הדרומי נכתב: "יברך אדוני אלוהיך את דגנך ותירשך ויצהרך והוא ירבה אותם אמן", גרסה מקוצרת של הפסוק דברים ז', י. במדליון הצפוני נכתב: "מעת פרותיהם, דגנם, תירושם ויצהרם רבו", גרסה מורחבת של הפסוק תהילים ד', ח. בשל אופי הכתובות נקרא המקום "בית הברכות לחקלאי".
לקריאה נוספת

R. Reich, A Figurative Mosaic from Caesarea, in: R. Reich, Some Byzantine remains, 'Atiqot (English Series) 17 (1986), pp. 205-213
הערות שוליים

↑  פסיפס הציפורים. החברה לפיתוח קיסריה
↑  פסיפס הציפורים ושולחן הזהב - חפירות קיסריה (19 ספטמבר 2005)
↑  Porath Y. Gendelman P. and Gorin-Rosen Y, Mansions on the Outskirts of Byzantine Caesarea, Cathedra 122: 39-49 (Hebrew)., 2006
↑  Peter Gendelman, Mansions on the Outskirts of Byzantine Caesarea (Hebrew)., קתדרה 122, תשס"ו, עמ' 39-49
כתובת יוונית בתוך מדליון מהתקופה הביזנטית. בכתובת נרשם: "יברך אדוני אלוהיך את דגנך ותירשך ויצהרך והוא ירבה אותם אמן", גרסה מורחבת של הפסוק דברים ז' י. הפסיפס שייך לבית הנקרא "בית הברכות לחקלאי".
כתובת יוונית בתוך מדליון מהתקופה הביזנטית. בכתובת נרשם: "מעת פרותיהם, דגנם, תירושם ויצהרם רבו", גרסה מורחבת של הפסוק תהילים ד', ח. הפסיפס שייך לבית הנקרא "בית הברכות לחקלאי".
פרויקט המיפוי הבתימטרי הלאומי של ישראל

פרויקט המיפוי הבתימטרי הלאומי של ישראל היה מיזם משותף של המכון הגאולוגי לישראל, המכון לחקר הימים והאגמים והמרכז למיפוי ישראל (בסיוע רשות הספנות והנמלים וחיל הים), במהלכו בוצע בין השנים 2001–2016 מיפוי בתימטרי של האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל. מטרת המיזם הייתה לייצר תשתית מידע למחקר פיזיקאלי, ביולוגי, גאולוגי ואקולוגי, שתהיה שמישה גם לצורכי חיפוש גז ונפט, העברת תשתיות ימיות ועוד.
רקע

בשנת 1998 הוקם אגף מיפוי ימי במרכז למיפוי ישראל כדי לתת מענה לצרכים של גופים כמו משרדי הממשלה, חיל הים, נמלים ומרינות, אוניברסיטאות וחברות מסחריות. בשנת 2001 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין המכון הגאולוגי לישראל, חיא"ל ומפ"י בנושא פרויקט מיפוי בתימטרי לאומי.
מהלך הפרויקט > מיפוי

את תהליך המיפוי מהובילו ד"ר גדעון טיבור מחיא"ל וד"ר ג'ון ק. הול מהמכון הגאולוגי לישראל.
מהלך הפרויקט > מיפוי > השלב הראשון

ב-2001 נרכש סונאר רב-אלומות (מולטיב) מסוג EM 1002 והותקן על הספינה "עציונה" של חיא"ל, באמצעותו בוצע שלב המיפוי הראשון. בין השנים 2001–2008 מופו חופי ישראל בעומקים בין 5-30 מטר ל-600 מטר. במסגרת שלב זה בוצעו 240 ימי הפלגה, ונסקר שטח בן 4,500 קמ"ר. רזולוציית הנתונים נעה בין 4-15 מטר לפיקסל.
מהלך הפרויקט > מיפוי > השלב השני

בחודשים אוקטובר ונובמבר 2010 בוצע השלב השני, במסגרתו מופה השטח הימי של ישראל בעומקים בין 500 מטר ל-1,700 מטר באמצעות סונאר SeaBeam Elac 3050, שהותקן על ספינת המחקר "Mediterranean Explorer". נסקר שטח של כ-8,930 קמ"ר ברזולוציית נתונים של 50 מטר לפיקסל.
מהלך הפרויקט > מיפוי > השלב השלישי

בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר 2016 בוצע השלב השלישי, במסגרתו מופה השטח הימי בעומקים בין 900 מטר ל-2,040 מטר באמצעות סונאר EM302, שהותקן על ספינת המחקר "בת גלים". במסגרת שלב זה בוצעו 30 ימי הפלגה, ונסקר שטח של כ-15,000 קמ"ר, החופף בחלקו לשטח שנסקר בשלב השני, ברזולוציה של 25 מטר לפיקסל. בנוסף, נסקרו נתוני הסייסמיקה הרדודה של חלק מהשטח, בעומק של כמה עשרות מטרים, באמצעות סונאר Knudsen Chirp 3260.
מהלך הפרויקט > עיבוד הנתונים

את שלב עיבוד המידע הובילו ד"ר מור כנרי מחיא"ל וד"ר אורי שטנר מאוניברסיטת חיפה.
תהליך עיבוד הנתונים כלל תיקון שגיאות מדידה שנבעו מרפרקציה של גלי הקול במים, בקרת איכות והפרדת נתונים מיותרים וניקוי רעשים ומדידות חריגות.
תוצרי הפרויקט

באמצעות המידע שנאסף בפרויקט הוכנה מפה בתימטרית של האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל, המכסה שטח של 25,950 קמ"ר, וקיימת בקנה מידה של 200 מטר לפיקסל (זמין לציבור) ושל 25 מטר לפיקסל (מוגבל מטעמי ביטחון מידע). בין התוצרים הנוספים שהופקו ניתן למנות מפת שיפועים, מפת עוצמת ההחזרה (Backscatter) (אנ'), מפה ראשונית של גודל הגרגיר (על בסיס ההחזר האקוסטי) ומפה מורפולוגית בה נראים העתקים, קמטים, ערוצים תת-ימיים (אנ') וגלי-סדימנט.
לקריאה נוספת

גדעון טיבור, תומר כתר, מור כנרי, מיפוי קרקעית הים במים הכלכליים של ישראל, חיא"ל, 2017.
Mor Kanari; Gideon Tibor; John k. Hall; Tomer Ketter; Guy Lang; Uri Schattner (באפריל 2020). "Sediment transport mechanisms revealed by quantitative analyses of seafloor morphology: New evidence from multibeam bathymetry of the Israel exclusive economic zone". Marine and Petroleum Geology. 114. doi:10.1016/j.marpetgeo.2020.104224. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  לימור גור-אריה, מיפוי ימי, עתמודד 22, לשכת המודדים המוסמכים בישראל, 2004, עמ' 26–29.
1 2  מה מסתתר בקרקעית הים במים הכלכליים של ישראל?, באתר ynet, 19 בפברואר 2020.
ספינת המחקר "Mediterranean Explorer", באמצעותה נאספו הנתונים בשלב השני
ציד אדם

| --- | --- |
כרזת הסרט ציד אדם
כרזת הסרט ציד אדם
 בימוי:  פריץ לאנג 
 הופק בידי:  דריל זאנוק
 תסריט:  דדלי ניקולס
 עריכה:  אלן מקלין
 שחקנים ראשיים:  וולטר פידג'ן ג'ואן בנט  ג'ורג' סנדרס רודי מקדואל
 מוזיקה:  אלפרד ניומן 
 צילום:  ארתור סי. מילר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 ביוני 1941
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית, אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט פשע, סרט מתח פוליטי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ציד אדם (באנגלית: Man Hunt) הוא סרט מתח אפל אמריקאי משנת 1941 בבימויו של פריץ לאנג עם וולטר פידג'ן וג'ואן בנט בתפקידים הראשיים.
התסריט, המבוסס על הספר Rogue Male של ג'פרי האוסהולד (אנ') משנת 1939, עובד גם לסרט טלוויזיה בשם זה של הBBC בשנת 1976 עם פיטר או'טול בתפקיד הראשי.
הסרט הוא למעשה פרו-בריטי ואנטי נאצי והוא עורר התנגדות לסרט של תומכי ההתבדלות של ארצות הברית בשעה שהייתה עדיין מדינה נייטרלית במלחמת העולם השנייה. פריץ לאנג "ריכך" את החקירה וההתעללות של אנשי האס אס בנחקר. הכרזת מלחמה על גרמניה הנאצית הסירה את כל ההתנגדויות לסרט.
זו הייתה הופעתו הראשונה בקולנוע האמריקאי של הנער השחקן רודי מקדואל, לאחר שנמלט מבריטניה ב-1940.
תקציר העלילה

אלן ת'ורנדייק (וולטר פידג'ן) הוא צייד בריטי מפורסם. ב-יולי 1939 הוא מצליח להתגנב לביתו של אדולף היטלר בברכטסגאדן. הוא מכוון אליו את הרובה הטלסקופי ולוחץ על ההדק ללא קליע. כשהוא מכניס קליע ורוצה לירות הוא נעצר על ידי איש אס אס. הוא נחקר על ידי קוויב-סמית (ג'ורג' סנדרס), ומעונה על ידי אנשי הגסטפו. קוויב-סמית מציע לו לחתום על כתב הודאה כי נשלח על ידי ממשלת בריטניה לרצוח את היטלר. ת'ורנדייק מסרב וחוזר לעינויי הגסטפו. הוא אומר לקוויב-סמית' כי אם ימות בכלא זה יעורר תגובות ממשלת בריטניה כי הוא אחיו של לורד ריסבורו (פרדריק וורלוק), דיפלומט בריטי בכיר. קוויב-סמית מחליט להיפטר ממנו על ידי ביום בריחה וזריקתו לתהום. ת'ורנדייק מוסע ליער בלילה ומושלך מצוק. למזלו התרמיל שעליו נתקל בעץ ונפילתו נבלמת.
מכאן מתחיל מרדף אחריו. הוא נמלט לנהר סמוך עולה על סירה וחותר עד לספינה. הוא מטפס על הספינה ופוגש בנער הסיפון ואנר (רודי מקדואל) שעוזר לו ומחביא אותו כשהגרמנים מחפשים אחריו בספינה. הם מעלים לספינה סוכן שלהם בשם "מיסטר ג'ונס" (ג'ון קאראדין) שמטרתו להמשיך את המרדף אחרי ת'ורנדייק בבריטניה.
ת'ורנדייק מגיע ללונדון ומבחין ברודפיו. לאחר מרדף ברחובות לונדון הוא מגיע לדירתה של אישה צעירה ונאה בשם ג'רי (ג'ואן בנט) ומסתתר שם. במשך הזמן הם מתאהבים, אבל הגרמנים עולים על עקבותיו. במרדף מותח במנהרות הרכבת התחתית הוא נצליח לחסל את "מיסטר ג'ונס" הרודף אחריו. הם נאלצים להיפרד והמרדף נמשך ונגמר כשת'ורנדייק מוצא מסתור במערת קברים וסותם את הכניסה. קוויב-סמית מגיע למעשה ודרך חור הוא מעביר לו סיכה שאותה קנה ת'ורנדייק לג'רי לענוד על כובעה ונותן לו להבין שג'רי נהרגה. הוא מעביר לו דרך החור, מסמך הודאה על זה שממשלה בריטניה שלחה אותו. ת'ורנדייק מסכים וחותם על המסמך אך באותה שעה מחדד את הסיכה ומתקין קשת שבעזרתה הוא יורה את הסיכה דרך החור בקוויב-סמית ופוצע אותו קשות. הוא יוצא מהמערה ובכוחותיו האחרונים יורה בו קוויב-סמית ופוצע אותו ואחר כך צונח ומת.
ת'ורנדייק נפצע אך מנותח וניצל. הוא מתגייס ל חיל האוויר המלכותי כאיש צוות במפציץ. כאשר הם מעל גרמניה הוא צונח ללא רשות לאדמת גרמניה כדי לסיים את מה שלא הספיק.
פרידריך שפה

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1591 דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 באוגוסט 1635 (בגיל 44) טריר, האימפריה הרומית הקדושה 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית, לטינית 
 יצירות בולטות:  O Heiland, reiß die Himmel auf, Zu Bethlehem geboren, Ist das der Leib, Herr Jesu Christ, Vom Himmel hoch, o Engel, kommt, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 www.friedrich-spee.de
 
פרידריך שְפֶּה (בגרמנית: Friedrich Spee‏; 25 בפברואר 1591, דיסלדורף, גרמניה - 7 באוגוסט 1635, טריר, גרמניה) היה משורר וסופר גרמני מהמאה ה-17 שנודע בזכות התנגדותו לציד המכשפות שהתרחש בתקופתו, ובזכות חיבורו 'Cautio Criminalis' היוצא נגד שיטת העינויים שהייתה נהוגה בזמנו על מנת להרשיע מכשפות. שפה היה הראשון בתקופתו שהתבטא בחריפות נגד עינויים באופן כללי, והוא עשוי להיחשב לאדם הראשון שהציע טיעונים טובים נגד שיטת העינויים, בטענה כי אין זו דרך טובה לחלץ את האמת מהנחקרים.
חייו

שפה נולד בדיסלדורף. בשנת 1610, כאשר סיים את לימודיו בקלן, הוא הצטרף למסדר הישועים. בשנת 1624, לאחר לימודים ממושכים בהם הוסמך לכמורה, הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת פדרבורן. נחשב לקיצוני בזמנו, בתקופה בה ציד מכשפות היה הנורמה, ובשנת 1629 ניסו להתנקש בחייו בעיר פיין שבגרמניה. בשנת 1635 הוא נדבק בזיהום בבית חולים בטריר, ממנו נפטר.
עבודתו

בשנת 1631 פורסמה עבודתו העיקרית 'Cautio Criminalis' (בעברית: 'אמצעי זהירות לתובעים'), המציגה את משנתו הסדורה לתביעות נגד כישוף. הוא לא צידד בביטול מיידי של משפטי המכשפות, אולם תיאר בסרקזם את הניצול של הליכים משפטיים בתביעה נגד מכשפות, במיוחד שימוש במכשיר העינויים 'לוח המתיחה' (אנ') ודרש רפורמות בתחום. אירוע מזעזע לו היה עד שינה את תפיסתו:
דוכס בראונשווייג בגרמניה הזדעזע משיטותיהם של האינקוויזטורים בדוכסות שלו, וביקש משני מלומדים ישועים נודעים לפקח על החקירות. לאחר בדיקה מפורטת אמרו הישועים לדוכס: "האינקוויזיטורים עושים את חובתם. הם אוסרים רק אנשים שנחשדו בווידוי של מכשפות אחרות." "בואו איתי אל חדר העינויים" הציע הדוכס. הכמרים הלכו אחריו למקום שבו אשה אומללה הייתה מתוחה על סד העינויים. "תנו לי לחקור אותה", הציע הדוכס. "אשה, את מכשפה שהודתה. אני חושד בשני אנשים אלו שהם מכשפים. מה את אומרת על כך? תליינים - עוד סיבוב של הסד." "לא, לא!" זעקה האשה, "אתה צודק! ראיתי אותם פעמים רבות בשבתות. הם יכולים להפוך את עצמם לתיישים, זאבים וחיות אחרות". "מה עוד את יודעת עליהם?" דרש הדוכס. "כמה מכשפות ילדו ילדים שלהם. אשה אחת ילדה להם שמונה ילדים. לילדים יש ראשי קרפדות ורגלי עכבישים." הדוכס פנה אל הישועים הנדהמים: "האם אשלח אותכם לעינויים עד שתודו, חברי?"
שפה לא היה ספקן לגבי קיומן של מכשפות, ואף פתח את ספרו בהצהרה כי מכשפות אכן קיימות, אולם הוא היה מאוד מודאג מהעובדה שנשים חפות מפשע מוצאות להורג לצד מכשפות אמיתיות. ההשפעה המוסרית של פרסום ספר זה הייתה רבה. הספר הוביל לביטול שריפת מכשפות במספר אזורים, במיוחד בעיר מיינץ, ופרץ את הדרך להפסקתה ההדרגתית בשאר המקומות.
לעתים קרובות אני חושב שהסיבה היחידה שבגינה כולנו לא מוגדרים כמכשפים היא משום העובדה שלא עברנו עינויים
.
טיעונים

ספרו מכיל 52 שאלות שהוא מבקש לענות עליהן. בין מסקנותיו הבולטות:
(17) המואשמת בכישוף רשאית להגנה משפטית, לרבות ייצוג של עורך דין. זכות זו חשובה אפילו יותר ממקרים של תביעה רגילה, זאת משום שמדובר באישומים בגין פשעים איומים במיוחד.
(20) ישנה סכנה ממשית שחפים מפשע, שעוברים עינויים, יודו בפשע שלא ביצעו רק כדי להפסיק את הכאב.
(25) להאשים מכשפות לכאורה בכך שלא הודו בפשעיהן תחת עינויים זה אבסורד. שפה התנגד לתפיסה כי שתיקה כשלעצמה היא ראייה להודאה באשמת כישוף.
(27) עינויים אינם הדרך לחלץ את האמת, משום שהמעונים המבקשים להפסיק את ייסוריהם יכולים לעשות כן באמצעות דבר אמת או דבר שקר.
ראו גם

ציד מכשפות
מכשפה
מכשפות סמלסברי
ציד המכשפות בסיילם
עינויים
פטיש המכשפות
נשיקת הבושה
לקריאה נוספת

Hermann Cardauns (1913). Friedrich Von Spee. האנציקלופדיה הקתולית
Pamela Reilly, 'Friedrich von Spee's Belief in Witchcraft: Some Deductions from the "Cautio Criminalis"', The Modern Language Review, Vol. 54, No. 1. (Jan., 1959), pp. 51–55
הערות שוליים

↑  Witchcraft, The inquisition—the time of the burning
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271750905171  PLWABN: 9810622289705606  BIBSYS: 90209108  BnF: cb11925319q (data)  CANTIC: a10418076  CiNii: DA01983977  GND: 11861598X  ISNI: 0000 0001 0913 509X  LCCN: n81127963  MusicBrainz: 96fb8bcc-cb4c-4730-af07-3409e147190b  NDL: 01200972  NKC: js20040107059  NLA: 36527919  NLG: 275741  NSK: 000570713  NTA: 069680655  RERO: 02-A000154591  SUDOC: 027145905  Trove: 1274121  VcBA: 495/128366  VIAF: 71397976   WorldCat (עם VIAF): 71397976 
כריכת הספר Cautio Criminalis משנת 1631
פרידריך שליירמאכר

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1768 ברסלאו, ממלכת פרוסיה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  12 בפברואר 1834 (בגיל 65) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher 
 מקום קבורה:  Dreifaltigkeitskirchhof II 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  אוניברסיטת ברלין  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 זרם:  הרמנויטיקה   הרומנטיקה של ינה   אידיאליזם גרמני
 תחומי עניין:  תאולוגיה, פדגוגיה, פילוסופיה, דיאלקטיקה, פילוסופיה של המוסר, הרמנויטיקה 
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, סופר, מתרגם, תאולוג, איש חינוך 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 יצירות ידועות:  האמונה הנוצרית 
 
פרידריך דניאל אֶרְנְסְט שְׁלַיֶירְמַאכֶר (בגרמנית: Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher;‏ 21 בנובמבר 1768, ברסלאו – 12 בפברואר 1834, ברלין) היה תאולוג ופילוסוף גרמני אשר ידוע בעיקר בשל נסיונותיו הנועזים ליישב את הביקורת של הוגי עידן הנאורות על האורתודוקסיה הפרוטסטנטית המסורתית עם האמונה וליצור השקפה דתית המתאימה לעולם המודרני. השפיע על התפתחות ה'ביקורת הגבוהה' בחקר המקרא וכתביו מהווים חלק מעמודי התווך של תחום ההרמנויטיקה המודרנית. בשל השפעתו המכרעת על הלך הרוח הנוצרי הבא אחריו הוא לרוב מכונה "אבי התאולוגיה הפרוטסטנטית המודרנית". הגישה הנאו-אורתודוקסית מן המאה ה-20, שמייצגה הבולט הוא קרל בארת, היוותה במובנים רבים ריאקציה נגד הגישה שייסד שליירמאכר.
לדעתו, את המצב הטבעי הקדום של האנושות מאפיינת הבנה לא-נכונה של המציאות. על מנת להתגבר על המצב הבסיסי השגוי, זקוקים לפרשנות – להרמנויטיקה. ההרמנויטיקה היא אומנות ההתמודדות עם ההבנה המוטעית.
אבי התאולוגיה המודרנית

שליירמאכר נחשב ל"אבי התאולוגיה הנוצרית המודרנית". הגותו הדתית הושפעה מן "האחווה המוראבית" (אשר בחיקה הוא עצמו גדל) – אחווה נוצרית אשר שמה דגש על חוויות ספיריטואליות, והן מן ההגות הפילוסופית – הקאנטיאנית, השפינוזיסטית והפנומנולוגית בת זמנו. תפיסתו הדתית היא, למעשה, ניסיון להיענות לאתגרים המודרניים מתוך החוויה הדתית ובכך להתגבר על ביקורת הדת האופיינית למודרנה. ספריו החשובים בנושא זה הם "על הדת" (1799) ו"האמונה הנוצרית" (1821).
תפישת הדת של שליירמאכר

דת איננה מערכת מושגית בהירה ומובנת שניתנת לניסוח שיטתי, אלא צורת חיים נבדלת שעיקרה בחוויית האיחוד עם האינסופי. שליירמאכר דחה את הדאיזם כמייצר מושג אלוהות ודת חסרות חיות וחיוניות, שאינו משביע את הצורך הדתי. הדת היא אחד משלושת תחומי ההוויה של האדם: בידיעה עוסק המדע, בעשיה עוסק המוסר ובחוויה עוסקת הדת: פרקסיס היא מילוי חובה מוסרית מחד ואומנות מאידך, ספקולציה היא מדע, דת היא רגישות וטעימה מן האינסוף. המדע מושג באמצעות התבונה, הפרקסיס מכיל שני יסודות סותרים: חובות מוסריות המזוהות עם כפייה והכרח ויצירה אומנותית המזוהה עם החופש.
שליירמאכר מבחין בין 'דת אמיתית' המאפיינת קבוצה אליטיסטית של מאמינים לבין דתות מדומות המתבטאות בדתות הממוסדות ובקרב רוב המאמינים. הדתות המדומות מתחלקות לזרמים אינדיבידואליים המעמידים במרכזם את החיפוש אחר אושר אישי ודתות חברתיות-מוסריות המעמידות במרכזן את החוק, הסדר והמוסר וחיות למען מטרות על-אישיות. ההגות המודרנית תוקפת את מושגי הדת המסולפים הללו – ובצדק. הדת איננה מדע ואין ביכולתה לספק אמיתות אונטולגיות; היא גם אינה קשורה למוסר ואינה דרך להגברת המוסר, באשר המוסר עומד ברשות עצמו תחת ביקורת התבונה המעשית; הדת אף איננה יצירת אמנות, באשר היא אינה פעולה המתחילה ונגרת בספירה האנושית.
הדת האמיתית לשיטתו היא טעימה מן האינסוף. המאמינים המבורכים האוחזים בהשקפה הדתית האמיתית הם שגרירים של אלהים, פרשנים שלו או של עבודתו, המראים את הדרך להפיכת אהבה עצמית לאהבת האינסוף. עצם ההנחה שהכוחות הסותרים הללו דרים יחד באדם מעידה על האינסוף המאחד אותם. הדת היא המעניקה לתחומים השונים אחדות אורגנית ולמאמין מגע ישיר עם האינסופי.
לאור זאת, עולה שרק גישה פנומנולגית עשויה להנהיר את הדת האמיתית. את הדת ניתן להבין רק מבפנים ומתוך נקודת המבט הדתית לחוות את העולם. דרך החוויה הדתית העולם חודר לתודעה והאדם חווה את עצמו כחלק מן הכוליות. שיאה של החוויה הדתית ב"דבקות" – המהווה אישור עז רגש של חוויות הזרימה. החיים הדתיים האמיתיים הם חידוש מתמיד של חוויות האיחוד – המבוססים על איחוד של רגשות ואינטואיציה. הדת היא כמו מוזיקה קדושה שצריכה ללוות את כל החיים.
תפישת הדת של שליירמאכר > הדת והתנ"ך

שליירמאכר אינו מבקר רק את מסגרות הדת הממוסדות, אלא גם מציע תפיסה חדשה של היחס בין המקרא לבין ״הדת האמיתית״. המקרא אינו תיאור של הדת האמיתית, אלא מכיל אמונות אמיתיות בצירוף תיאורים שנועדו להמון. ככזה, התנ"ך אינו מורה פיזיקה ומטאפיזיקה, אלא מהווה משטח המראה לדת. את התנ"ך – גורס שליירמאכר – יש לקרוא לאור ההכרות המדעיות והמטאפיזיות שלנו ולא להפך.
תלמידים ומבקרים

הגל היה תלמיד ובר פלוגתא חריף של שליירמאכר – שניהם ביקשו להעניק חיוניות מחודשת לדת, אך בעוד ששליירמאכר שם דגש על החוויה הרגשית והאישית, הגל שם דגש על התבונה, המתבטאת בדינמיות של הרוח ההיסטורית – המזוהה עם אלהים. בעוד שעבור שליירמאכר הדת היא ממלכת היחיד, עבור הגל הדת האמיתית היא ממלכת ההתפתחות ההיסטורית.
שופנהאואר אף הוא היה תלמיד של שליירמאכר, אך ביקר את תורתו בחריפות ולעג לניסיון לחבר בין תפיסות דתיות לבין פילוסופיה ביקורתית.
בקרל בארת ניתן לראות מבקר מימין של תפיסת הדת האנטי-ממסדית של שליירמאכר.
שליירמאכר והיהודים

שליירמאכר התנגד להתנצרות אופורטוניסטית של יהודים כאמצעי לקבל זכויות אזרח, תופעה שצצה כשהיה צעיר. ב-1799, כשדוד פרידלנדר שיגר את האיגרת שלו לווילהלם טלר ובה ההצעה להיטבל בתנאי שיוכל להוסיף להיות דאיסט ולא יחויב להאמין בעיקרי דתו החדשה, שליירמאכר דחה זאת על הסף. בהיותו רומנטיקן, ואף אנטי-רציונליסט, סבר שהדת עמוקה בהרבה מן ההגיון השכלי, בניגוד להשקפה הפופולרית  בזמנו; אדם שהתחנך בדת אחת לא היה יכול להשתייך בכנות לדת אחרת. לפיכך, התנגד לקבלתם של מומרים שלא יהיו נוצרים כנים. תחת זאת, הציע לתת ליהודים זכויות אזרח בתנאי שיתכחשו לאמונה במשיח עתידי ויחדלו מלקיים את המצוות שהיו מנוגדות לחובות האזרחיות. הוא עמד על כך שניתן יהיה להיות אזרח מבלי להיות נוצרי, משום שכריכת עניינים אלו ביחד פגעה בטוהרה של הדת.
הערות שוליים

↑  מיכאל מאיר. The Origins of the Modern Jew: Jewish Identity and European Culture in Germany, 1749-1824, Wayne State University Press, 1979. עמ' 76–78.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267506805171  PLWABN: 9810623200505606  BNC: 000189328  BNE: XX997313  BnF: cb11930352j (data)  BPN: 90282256  CANTIC: a10457720  CiNii: DA01702262  GND: 118608045  ICCU: CFIV009960  ISNI: 0000 0001 2283 1479  LCCN: n80032769  LNB: 000070351  NDL: 00455581  NKC: jn19981002116  NLA: 36559827  NLG: 153143  NLK: KAC2018H6782  NTA: 068384874  RERO: 02-A000145112  SELIBR: 231561  SNAC: w6nz8p7t  SUDOC: 02721222X  Trove: 1292529  ULAN: 500325636  VcBA: 495/26072  VIAF: 95158417   WorldCat (עם VIAF): 95158417
ציד איומי סייבר

ציד איומי סייבר (באנגלית: Cyber Threat Hunting) היא פעולת חיפוש יזומה של התקפות סייבר ברשתות מחשבים. מדובר בטכניקה אקטיבית ומחזורית המשמשת להגנה על רשת מחשבים ארגונית, הננקטת על ידי ארגונים שונים במטרה לצמצם את הנזק הפוטנציאלי מחדירה לרשת על ידי גורם עוין. שיטה זו מתבצעת בנוסף לפתרונות אבטחה הקיימים ברשת, דוגמת אנטי-וירוס, חומת אש ו-IDS, במטרה לאתר התקפות שלא נתפסות על ידי אמצעים אלו.
סקירת התהליך

במסגרת ציד איומי סייבר, מתבצע מעבר יזום על מקורות מידע שונים ברשת המחשבים אשר עשויים להעיד על פעילות חריגה, דוגמת תיעוד התחברות משתמשים לרכיבי רשת ולמאגרי מידע, או שימוש בפרוטוקולי תקשורת שונים וכמויות תעבורת רשת חריגות. השלב הראשון בשיטה הוא איסוף המידע מנקודות הרשת השונות למקום אחד, דוגמת SIEM. ברשתות תקשורת גדולות מדובר בהרבה מידע מרכיבי תקשורת שונים, ועל כן מתבצע לרוב שימוש בשיטות ופלטפורמות Big data שונות לטובת ניתוחו ביעילות, דוגמת Kibana או Splunk.
פעולה מחקרית זו מתבצעת לרוב על ידי איש מקצוע שמכיר היטב את מבנה הרשת עליה הוא מנסה להגן, במטרה לאתר פעילות חריגה בכמה מרכיבי הרשת ו/או תנועת תוקף רשת בין רכיבי הרשת. מדובר בתהליך מחזורי, במסגרתו מנסה המגונן לאתר שיטות תקיפת רשת שונות במידע שנמצא לרשותו ו/או ישויות המנסות לחדור לרשת. שדרוג לשיטת איתור האיומים המדוברת מתבצע באופן אוטומטי - במקום שאדם יעבור בעצמו על החומרים, ניתן לכתוב תוכנה אשר תבצע לוגיקות לחיפוש פעילות חריגה והתרעתה בפני מרכז אבטחת מידע (אנ'). בתחום עיסוק זה ישנו לרוב שימוש בבינה מלאכותית.
בסוף תהליך המחקר והחיפוש, במידה ונמצאו איומי סייבר מתבצעים צעדי מנע במטרה לעצור איומים אלה הנמצאים ברשת, באופן נקודתי וכן במטרה שלא יחזרו בעתיד. בנוסף מתבצעים מאמצים למצוא ולחשוף את האדם/גוף האחראי על התקיפה וכן את הנכסים בהם השתמש במהלך עבודתו.
כלל התהליך, במידה והצליח, מתועד ע״י ציידי הסייבר במסמכים ודוחות, ולעיתים מפורסמים בפלטפורמות שיתוף מידע בקהילת הסייבר העולמית.
שיטות ציד

קיימות מספר שיטות בהן משתמש צייד איומי הסייבר במהלך עבודתו.
שיטת האינדיקטורים (Indicators-Driven) - חיפוש אינדיקציות לחריגה רשתית ו/או התנהגותית ברכיבי ומשתמשי הרשת. ישנן אינדיקציות חשיפה (אנ'), בהן ישנה התנהגות חריגה בכמות/סוג התעבורה ברשת או במכונה קונקרטית. ישנן גם אינדיקציות התנהגותיות(אנ'), דוגמת דיוג.
שיטת ההתרעה (Intelligence-Driven) - מקרה בו יש התרעה חיצונית על תקיפת הרשת, שלא עלתה ממעקב שוטף אודות המתרחש ברשת. מדובר לרוב על אינדיקציה מסוימת למקום/היקף התקיפה, ובהתאם ניתן לבצע חקירה מעמיקה יזומה באזור זה. למשל - בקשת כופר מחברה לאחר שנפרצה, או היעלמות מידע או גישה ממסד נתונים ברשת.
שיטת האנליזה (Analytics-Driven) - ביצוע ניתוח אלגוריתמי ו/או היוריסטי של המידע הגולמי תוך אפיון תקיפת רשת. בשיטה זו ישנו שימוש לרוב בבינה מלאכותית ולמידת מכונה.