stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד מגן
ביוגרפיה

מגן נולד בפאס שבמרוקו ועלה לישראל בשנת 1949. גדל בירושלים, שירת בצה"ל בשנים 1963–1972, והשתחרר מהצבא בדרגת רב-סרן. במהלך שירותו הצבאי עבר לגור בקריית גת ולאחר פרישתו מצה"ל מונה למנהל מנגנון העירייה.
בבחירות לרשויות המקומיות בסוף שנת 1973 עמד מגן בראש רשימת הליכוד למועצת עיריית קריית גת ורשימתו עלתה ממנדט ל-5 מנדטים מתוך 13. מגן נותר באופוזיציה וניסה לארגן קואליציה חלופית שתדיח את ראש העיר מטעם המערך. באפריל 1975 הצטרף מגן עם סיעתו לקואליציה ומונה לסגן ראש העיר. אך בפברואר 1976 הדיח אותו ראש העיר מתפקידו. ביולי 1976 הצליח מגן להעביר לצידו את שני הנציגים הדתיים במועצה ונבחר לראשות העיר. בבחירות האישיות בנובמבר 1978 זכה מגן ב-64.5% מהקולות ורשימתו זכתה ל-6 מתוך 13 מנדטים במועצה. כראש עיר קיים מגן קשרים עם ערביי יהודה ושומרון ורצועת עזה. בספטמבר 1986 הודיע על פרישה מראשות העיר כדי להתרכז במישור הארצי.
מגן נבחר לראשונה לכנסת העשירית (1981) ברשימת הליכוד, במקביל לכהונתו כראש עיריית קריית גת. בכנסת ה-11 כיהן כיו"ר ועדת המשנה לתעשיות ביטחוניות. בכנסת ה-12 כיהן כשר בלי תיק בממשלת האחדות הלאומית, ובממשלה העשרים וארבע כיהן כשר הכלכלה והתכנון בממשלת שמיר וכיו"ר ועדת השרים לענייני תיאום ומנהל. במסגרת הוועדה יזם בין היתר את הקמת מרכז המיפוי הארצי. בכנסת ה-13 כיהן כיו"ר הוועדה לביקורת המדינה.
בשנים 1982–1987 היה מגן במחנה הנצי יותר של חרות ונמנה עם מחנהו של אריאל שרון. במסגרת זאת יצא באוקטובר 1982 בחריפות נגד דוד לוי. בשנת 1985 התבטא גם נגד יצחק שמיר.
בשנת 1989 כיהן בתפקיד יו"ר מטה הליכוד בבחירות לרשויות המקומיות.
בשנת 1995 פרש מגן, יחד עם דוד לוי, מהליכוד, והקים עמו את מפלגת גשר, שבסופו של דבר התמודדה ביחד עם הליכוד ברשימה אחת לכנסת ה-14. בראשית ימי הכנסת ה-14 כיהן כסגן שר האוצר (עד 20 במאי 1997). בהמשך ימי הכנסת ה-14, עם הצטרפותו של דוד לוי לאהוד ברק בישראל אחת, ב-1999, פרש  לסיעת ישראל במרכז, שהפכה בהמשך למפלגת המרכז. בבחירות לכנסת ה-15 הוצב במקום השמיני, אך הרשימה קיבלה רק 6 מנדטים ולכן תחילה נשאר מחוץ לכנסת. הוא נכנס לכנסת אחרי התפטרותו של אורי סביר. הוא כיהן כיושב ראש ועדת החוץ והביטחון בכנסת ה-15, וכיושב ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית לבדיקת משבר משק המים (הוועדה המליצה להקים בדחיפות מתקני התפלה בהיקף של 650 מיליון קוב). בעקבות דוח הוועדה שפורסם בשנת 2002, נבנו מתקני התפלת מי הים המפיקים כיום כ-700 מיליוני קוב מים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-16 היה מגן חבר הכנסת היחיד שנשאר במפלגת המרכז. מפלגת שינוי הציעה לו לרוץ ברשימה משותפת, אך הוא נרתע מלהצטרף לרשימה חילונית מובהקת. מפלגת המרכז התמודדה בראשותו בבחירות לבדה עם "מצע לאומי חברתי" כהגדרתו, אך לא עברה את אחוז החסימה.
דוד מגן הוא היוזם הראשון של 40 הצעות חוק פרטיות שנכנסו לספר החוקים. בין החוקים שיזם: חוק העמותות, חוק ערי ואזורי הפיתוח, חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש הרשות) ועוד.
בשנת 2003 הקים ועמד בראש עמותת ידידי הלוחמים באש אשר תרמה למערך הכבאות למעלה מ-100 כבאיות, בנתה כעשר תחנות כיבוי ועוד ציוד רב ללוחמים. בתפקיד התנדבותי זה עודד את היוזמה לחקיקת החוק החדש (2013) ולשינוי הכולל במערך הכבאות.
כיהן כיו"ר החברה הממשלתית עמידר בשנים 2008–2011.
השתתף בקבוצת מחקר בראשות הפרופ' הספרדי אנדראו לאסקורס (Andreu Lascorz) בנושא גירוש ספרד בשנים 2011–2013.
מיוני 2014 עד מאי 2022 כיהן כראש הוועדה המיוחדת להקמת העיר חריש, אשר קיבלה מעמד עירייה במועד זה.
הערות שוליים

↑  יוסי ביילין, קריית גת, תמונה קבוצתית בעיירת פיתוח, דבר, 10 בדצמבר 1976
↑  2 רשימות מפד"ל הוגשו בקריית גת, מעריב, 1 באוקטובר 1973
↑  עזרא ינוב, ראש האופוזיציה בקרית גת מינה עצמו, מעריב, 10 באוקטובר 1974
↑  הליכוד הצטרף לקואליציה בקריית גת, דבר, 6 באפריל 1975
↑  סיעת הליכוד הוצאה מהקואליציה, דבר, 13 בפברואר 1976
↑  היום ישיבת הדחה בקריית גת, דבר, 21 ביולי 1976
דוד מגן נבחר לראש עיריית קריית גת, דבר, 22 ביולי 1976
משרד הפנים לא מכיר בבחירת ראש העירייה החדש בקריית גת, דבר, 23 ביולי 1976
מגן נבחר לראש עיריית קריית גת, דבר, 28 ביולי 1976
↑  כשלון למערך בקריית גת, דבר, 10 בנובמבר 1978
↑  דני צדקוני, מגן דודין, דבר, 11 בפברואר 1983
↑  עזרא ינוב, ח"כ דוד מגן פורש, מעריב, 15 בספטמבר 1986
↑  יהושע ביצור, אין שטח הפקר פוליטי, מעריב, 24 במרץ 1987
↑  מגן: אתה מדליפן מס' 1 בממשלה, מעריב, 15 באוקטובר 1982
אדרוש שמרכז חירות, מעריב, 15 באוקטובר 1982
שירות הצלה חדש: מגן דוד שרון, מעריב, 17 באוקטובר 1982
משבר עמוק בליכוד, דבר, 9 בפברואר 1983
צמרת חרות החליטה, מעריב, 11 באפריל 1984
↑  יצחק שמיר: מלך השתקנים, מעריב, 26 ביולי 1985
↑  משה דור, כסאות הם כסאות, מעריב, 30 באוקטובר 1985
↑  הצעות חוק פרטיות של ח"כ דוד מגן, באתר מאגר החקיקה הלאומי
↑  אברהם מלול, זמן הדרום, דוד מגן מונה ליו"ר עמידר, באתר nrg‏, 28 במאי 2008
↑  שלומית צור, ‏סער מינה את דוד מגן ליו"ר הוועדה המיוחדת בחריש, באתר גלובס, 16 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290457805171  ISNI: 0000 0003 7797 4893  VIAF: 255646184   WorldCat (עם VIAF): 255646184
Lust for Life

Lust for Life (בעברית: תאווה לחיים) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי. האלבום יצא לאור ב-21 ביולי 2017, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
הסינגל מתוך האלבום "Love", יצא לאור ב-18 בפברואר 2017.
רקע והפקה

לאחר שהוציאה את אלבומה הרביעי Honeymoon, אמרה דל ריי בראיון ב-NME: "יש לי מחשבות מוקדמות על הכיוון של האלבום הבא שלי. חברת התקליטים בה אני חתומה; אינטרסקופ, מעניקה לי את הזכות להוציא אלבום מתי שארצה ולכן איני לחוצה כלל". במהלך פברואר 2016, בריאיון למגזין הבילבורד הצהירה כי האלבום הזה יהיה שונה ברובו מהקודם, אך עדיין יזכיר אותו בצורה כזו או אחרת.
שם האלבום פורסם לראשונה ב-29 במרץ 2017. עטיפתו פורסמה כמה שבועות לאחר מכן, ב-11 באפריל. בריאיון עם קורטני לאב מ-Dazed Digital, אישרה כי את השיר הנושא "Lust for Life", תשיר יחד עם דה ויקנד, תוך שהוסיפה כי שון לנון ישתתף בשיר "Tomorrow Never Came", שיתפקד כרצועה ה-13 באלבום.
קידום

במהלך ינואר 2017, נרשם השיר "Young In Love", כשיר אותו עתידה דל ריי להוציא. מיד לאחר מכן, שונה שמו ל-"Love" והוא יצא לאור כסינגל הראשון מתוך האלבום ב-18 בפברואר 2017. באותו היום בו פורסם שמו האמיתי של השיר, דלף הוא לאינטרנט ובעקבות כך הוקדם מועד יציאתו המקורי כסינגל. בעקבות ההדלפה, פורסם קליפ השיר כבר ב-20 בפברואר. כמו כן, "Love" נכנס למקום 44 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-2 במצעד במצעד שירי הרוק של בילבורד.
ב-19 באפריל, תחנת הרדיו הבריטית BBC Radio 1 ביצעה את השמעת בכורת שיא הנושא מתוך האלבום;"Lust for Life", בו התארח הזמר-יוצר דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-19 באפריל 2017, כסינגל השני מתוך האלבום, והיה זמין לרכישה בחנות האייטונס.
ב-12 ביולי הוציאה דל ריי את "Summer Bummer" ו-"Groupie Love" כסינגלים השיווקיים היחידים מתוך האלבום. הם, בדומה לקודמים, היו זמינים לרכישה בחנות האייטונס גם כן, בסמוך לצאתו כסינגלים שיווקיים. כמו כן, הוציאה את הסינגל השיווקי "Coachella – Woodstock in My Mind".
רשימת רצועות

| Lust for Life> מס' | Lust for Life> שם | Lust for Life> משך | Lust for Life>  | Lust for Life>  | Lust for Life>  | Lust for Life>  | Lust for Life>  | Lust for Life>  | Lust for Life>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Love  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lust for Life (בשיתוף דה ויקנד)   | 4:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | 13 Beaches  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Cherry  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | White Mustang  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Summer Bummer (בשיתוף אייסאפ רוקי, פלייבוי קרטי)   | 4:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Groupie Love (בשיתוף אייסאפ רוקי)   | 4:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | In My Feelings  | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Coachella – Woodstock in My Mind  | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | God Bless America – and All the Beautiful Women in It  | 4:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | When the World Was at War We Kept Dancing (4:35)   | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Beautiful People Beautiful Problems (בשיתוף סטיבי ניקס)   | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Tomorrow Never Came (בשיתוף שון לנון)   | 5:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Heroin  | 5:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Change  | 5:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Get Free  | 5:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 71:56 |  |  |  |  |  |  |  |
Be The Bank

| --- | --- |

לוגו חברת BTB
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  Be The Bank
 מייסדים:  שלומי תורג'מן ואלון כץ
 תקופת הפעילות:  פברואר 2014 – הווה (כ־10 שנים)
 חברות בנות:  בי.טי.בי. נאמנויות בע"מ
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  החרש 8, תל אביב
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסים
 מוצרים עיקריים:  אשראי לבעלי עסקים, משכנתאות, השקעה אלטרנטיבית, אשראי מגובה נדל"ן
 מנכ"ל:  שלומי תורג'מן
  
 https://www.btbisrael.co.il/
 
BTB (בראשי תיבות: Be The Bank, בתרגום לעברית: "תהיה הבנק") היא חברה ישראלית המפעילה פלטפורמת הלוואות עמית לעמית (P2P).
היסטוריה

בי.טי.בי. מקשרים הלוואות בישראל בע"מ הוקמה בפברואר 2014 על ידי עו"ד שלומי תורג'מן ואלון כץ. BTB עזרה לקדם חקיקה שתאפשר לציבור הישראלי לעסוק בתחום ההלוואות עמית לעמית.
בנובמבר 2020 זכתה BTB במכרז של משרד הכלכלה והתעשייה עבור מיזמים או גופים עסקיים שיסייעו לבעלי עסקים שהעסק שלהם נפגע בעקבות משבר הקורונה, ואושר לה סך של 15 מיליון שקל עבור מתן הלוואות בהיקף של 246 מיליון שקל.
באוקטובר 2022 משרד האוצר החליט להשיק קרן הלוואות חדשה בערבות המדינה לעסקים קטנים ובינוניים ובחר ב-BTB כאחת מנותני האשראי.
בדצמבר 2022 דורגה BTB במקום ה-28 ברשימת "100 החברות הצומחות בישראל" של עיתון גלובס וחברת המידע הבינלאומית Statista.
באוקטובר 2023 אימצו BTB וקרן רש"י את נתיב העשרה על מנת לסייע לשיקומו, תוך שהן מעמידות על חשבונן את התשתיות הארגוניות וכוח האדם לטובת הקמת קרן הסיוע המשותפת לשיקום המושב.
פעילות

החברה מלווה את כספי המשקיעים בעיקר לבעלי עסקים ישראלים, לאחר חישוב דירוג אשראי ובדיקת יכולת ההחזר של העסק באמצעות מערכות טכנולוגיות שהחברה פיתחה. על מנת לצמצם את החשיפה לסיכון של כל משקיע מתפזרים כספי המשקיעים בין אלפי הלוואות שונות.
פעילות בינלאומית

בדצמבר 2021 חתמה החברה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת האשראי החוץ בנקאי Rentco Africa, במסגרתו הקימה מערכת טכנולוגית המאפשרת ל-Rentco מתן וניהול אשראי באופן דיגיטלי.
פרסים בינלאומיים

בדצמבר 2020 זכתה הטכנולוגיה לפיזור סיכונים שפיתחה החברה במקום הראשון בתחרות "פרסי טכנולוגיה בנקאית" (באנגלית: Banking Tech Awards) בקטגוריית "השימוש הטוב ביותר בטכנולוגיית מידע בבנקאות אישית/ניהול הון. (באנגלית: Best Use Of IT In Private Banking/Wealth Management)
באוקטובר 2021 עלתה BTB לגמר בתחרות "פרסי טכנולוגיה בנקאית" (באנגלית: Banking Tech Awards) בקטגוריות "השימוש הטוב ביותר באינטליגנציה מלאכותית" (Best Use Of AI) ו-"השימוש הטוב ביותר בנתונים". (Best Use Of Data)
הערות שוליים

↑  זירות להלוואות חברתיות - בלנדר, eLoan ,BTB, Tarya – כל השאלות החשובות (לפני שאתם בוחרים זירה) וכל התשובות |, באתר הון, ‏2016-02-28
↑  רשות שוק ההון תפקח על פלטפורמות אינטרנטיות להלוואות בין יחידים (P2P), באתר main.knesset.gov.il, ‏04-04-2017
↑  אלה לוי-וינריב, ‏המדינה תעביר כ-50 מיליון שקל ל-17 מיזמים שיסייעו לעסקים קטנים, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2020
↑  שלמה טייטלבאום, בשורה לעסקים קטנים: קרן הלוואות בגובה 6.5 מיליארד שקל תיפתח בדצמבר, באתר כלכליסט, 2 באוקטובר 2022
↑  גלובס, ‏מיהן 100 החברות הצומחות בישראל?, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2022
↑  חברת הפינטק BTB מאמצת את נתיב העשרה: זו העזרה שתעניק, באתר אייס, 31 באוקטובר 2023
↑  רון שטיין, ‏עוד גוף מימון חוץ-בנקאי רוצה להצטרף לקרן לסיוע בערבות המדינה: עוגן, באתר גלובס, 5 במאי 2020
↑  חברת הפינטק הישראלית BTB נכנסת לפעילות באפריקה, באתר אייס, 23 ביוני 2022
↑  Banking Tech Awards 2020 Winner: BTB – Best Use of IT in Private Banking/Wealth Management, FinTech Futures, ‏2021-02-24 (באנגלית בריטית)
↑  The Shortlist | Banking Tech Awards, informaconnect.com, ‏3 באוקטובר 2021 (באנגלית)
S-300

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  SA-10 Grumble, SA-12 Giant/Gladiator, SA-20 Gargoyle, SA-N-6 Grumble, SA-N-20 Gargoyle
 ייעוד:  סוללת טק"א נ"מ לטווח ארוך
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  אלמז
 פיתוח:  ברית המועצות ברית המועצות
 שימוש ראשון:  1979
 פעילות מבצעית:  מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת נגורנו קרבאך השנייה, הסכסוך האוקראיני-רוסי
 מלחמות ומבצעים:  נפרסה בסוריה על ידי רוסיה לצורכי הרתעה (בהמשך גם עם S-400). מלחמת רוסיה-אוקראינה. התקיפה הישראלית באיראן (אוקטובר 2024)
 תקופת השירות:  1978–הווה (כ־46 שנים) 
 ביצועים
 טווח:  47 - 400 ק"מ
S-300 (במקור: C-300, קוד דיווח נאט"ו: SA-10 Grumble) היא סדרה של סוללות טילי קרקע-אוויר (טק"א) למטרת לחימה נגד כלי טיס לטווח רחוק שפותחה ומיוצרת על ידי חברת אלמז הרוסית. המערכת שימשה תחילה את ברית המועצות בשנות ה-70 של המאה ה-20 עבור כוחות ההגנה האווירית הסובייטיים, ולאחר מכן שימשה את רוסיה כנשק נגד מטוסים ונגד טילי שיוט, ובדגמים מתקדמים הותאמה לכאורה בלבד ליירוט טילים בליסטיים (אין שום ראיות פומביות התומכות בטענה זו).
תיאור ומאפיינים

מערכת S-300 (מכונה גם PMU-2) נפרסה לראשונה על ידי ברית המועצות בשנת 1979, לצורך הגנה אווירית על מתקנים תעשייתיים גדולים, מתקנים מנהליים, בסיסים צבאיים, ושליטה במרחב האווירי נגד תקיפה מצד מטוסי אויב. המערכת אוטומטית לחלוטין, אם כי אפשריים גם תצפית ותפעול ידניים. ניתן להציב את רכיבי המערכת ליד עמדת הפיקוד המרכזית, או עד מרחק של 40 קילומטרים. כל מכ"ם מספק הכוונה לטילי עמדת הפיקוד המרכזית. עמדת הפיקוד משווה את הנתונים שמתקבלים ממכ"מי הכיוון המוצבים בנפרד במרחק של עד 80 קילומטר זה מזה, ומסננת מטרות שווא, משימה קשה במרחקים גדולים כאלו. למערכת הפיקוד יש שני מצבי זיהוי מטרה – פעיל וסביל.
S-300 נחשבת לאחת ממערכות הטילים נגד מטוסים החזקות ביותר שקיימות בעשור השני של המאה ה-21. מכ"מי המערכת יכולים לעקוב אחר 100 מטרות בו-זמנית תוך נעילה על עד 12/24/36 מטרות. זמן פריסת ה-S-300 הוא חמש דקות. טילי ה-S-300 מוכנים לשימוש, אטומים, ואינם דורשים תחזוקה לאורך חייהם.
למערכת יש גם יכולת מוגבלת לשמש כטיל קרקע קרקע נגד מטרות שטח, לטווח של כ-100 ק"מ. עקב עלות הטיל וזמינות טילי קרקע-קרקע ייעודיים, זולים ומדויקים יותר, יכולת זו כמעט שלא נוצלה ולא תורגלה.
במהלך מלחמת רוסיה–אוקראינה נורו לראשונה טילי S-300 לעבר מיקולאייב, לטענת מקורות אוקראיניים.
המערכת הזו היא הבסיס גם לסוללות S-500, S-400, S-350 שנכנסו לשירות מבצעי ב-2021 ואף S-550 שנכנסו לשירות מבצעי ב-2023 'נגד לוויינים'.
משתמשים

המערכת נמכרה למצרים, אירן, ארמניה, סין, הודו, אוקראינה (ירושה מברית המועצות, עם הצלחה אדירה בבלימת מטוסי חיל האוויר הרוסי), בלארוס, סלובקיה, יוון, בולגריה, קזחסטן, וייטנאם, טורקיה, אלג'יריה ולוב. לפי דיווחים איראניים ורוסיים, הייתה כוונה למכור את המערכת גם לאיראן החל מסוף שנת 2008, אך ביוני 2010 הודיע גורם רוסי בכיר כי העסקה הוקפאה. ב-12 באפריל 2015 ביטלה רוסיה את האיסור על מכירת הטילים לאיראן. תהליך אספקת המערכת לאיראן החל ב-23 בנובמבר 2015.
מצרים רכשה מערכת S-300VM Antey-2500 עם טווח ירוט של 200 ק"מ במיליארד דולר בשנת 2014, וקיבלה את המערכות בשנים 2015 עד 2017. מצרים במגעים לרכש סוללות נוספות מאותו הסוג. מצרים גם מקימה מפעל ליצור טנקי T90M רוסיים שגם הוכיחו עצמם בקרבות באוקראינה.
רוסיה חתמה על עסקת מכירת מערכות S-300 לסוריה בהנהגת בשאר אל-אסד בשנת 2013, אולם בעקבות לחצים מצד ישראל וארצות הברית המערכת לא סופקה. במחצית הראשונה של 2016 העבירו הרוסים לפחות סוללה אחת של טילי S-300 (דגם V4) לסוריה לשם הגנה על כוחותיהם שם. לאחר תקיפה אווירית של ארצות הברית, בריטניה וצרפת על יעדים סוריים בעקבות חשד שמשטר אסד עשה שימוש בנשק כימי נגד מורדים, באפריל 2018, הודיעו גורמים רוסיים על אפשרות שתוסר מניעת האספקה של ה-S-300 לסוריה – ייתכן שדגם S-300PMU2 Favorit. ב-24 בספטמבר 2018, לאחר שמטוס סיור רוסי הופל על ידי נ"מ סורי במתקפת הטילים בלטקיה על מתקן צבא סורי, ורוסיה האשימה בכך את ישראל, הודיע שר ההגנה הרוסי שטילי S-300 יסופקו לסוריה תוך שבועיים. אחת הסוללות הוצאה מסוריה באוגוסט 2022 בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה.
לאחר התקיפה הישראלית באיראן (אוקטובר 2024) דווח כי הושמדו ארבע הסוללות מסוג זה באיראן, ולפיכך היא אינה מוגדרת עוד כמשתמשת במערכת.
דגמים עיקריים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דגם | קוד דיווח נאט"ו | שנת הצגה | טווח | משקל | ראש קרב | הנחיה |
| S-300PT | SA-10 | 1978 | 47 ק"מ | 1,450 ק"ג | 100 ק"ג | רדיו |
| S-300V | SA-12 | 1984 | 90 ק"מ | 1,450 ק"ג | 133 ק"ג | מכ"ם חצי אקטיבי |
| S-300V | SA-12 | 1984 | 100 ק"מ | 420 ק"ג | 150 ק"ג | מכ"ם חצי אקטיבי |
| S-300VM | SA-23 | 1990 | 200 ק"מ | - | - | מכ"ם חצי אקטיבי |
| S-300PMU | SA-20 | 1992 | 150 ק"מ | 1,780 ק"ג | 150 ק"ג | מכ"ם חצי אקטיבי |
| S-300PMU | SA-20 | 1992 | 195 ק"מ | 1,800 ק"ג | 150 ק"ג | מכ"ם חצי אקטיבי משולב רדיו |
| S-400 | SA-21 | 1999 | 120 ק"מ | 420 ק"ג | 24 ק"ג | מכ"ם אקטיבי |
| S-400 | SA-21 | 2000 | 400 ק"מ | - | - | מכ"ם אקטיבי |
ראו גם

S-75 דווינה
S-125 נייבה
S-200
S-400
S-500
מכ"ם S-300
טיל סוללת S-300
פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  מכון הסרטים האמריקאי 
 תקופת הפרס:  1973–הווה (כ־51 שנים) 
 www.afi.com/laa/
 
פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים הוא פרס מפעל חיים שמוענק לשחקנים, במאים וכותבים על ידי מועצת המנהלים של מכון הסרטים האמריקאי. הפרס נוסד בתאריך ה-26 בפברואר 1973, כדי להוקיר אדם על תרומתו להעשרת התרבות האמריקאית באמצעות סרטי קולנוע וטלוויזיה. ועדת הפרס ציינה כי על הזוכה להיות מי שקידם את אמנות הקולנוע ושהישגיו זכו להכרה מהציבור הרחב וכן על ידי חוקרי ומבקרי קולנוע.
הבמאי ג'ון פורד נבחר פה אחד כזוכה הראשון של הפרס, ובארוחת הערב החגיגית שבה הוענק לו הפרס השתתף גם נשיא ארצות הברית דאז, ריצ'רד ניקסון.
הזוכה הצעיר ביותר בפרס הוא השחקן טום הנקס, שבשנת זכייתו (2002) היה בן 46. הזוכה המבוגרת ביותר הייתה השחקנית ליליאן גיש, בגיל 90 ב-1984. נכון לשנת 2023, 48 מצטיינים קיבלו את הפרס: 11 נשים ו-37 גברים.
שלושה זוגות של בני משפחה קיבלו את הפרס: קירק ומייקל דאגלס (אב ובנו), הנרי וג'יין פונדה (אב ובתו), וורן בייטי ושירלי מקליין (אח ואחות).
רשימת זוכים

| שנה | תמונה | זוכה | מקצוע | גיל | מגיש הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 |  | ג'ון פורד | במאי | 79 | דני קיי |
| 1974 |  | ג'יימס קאגני | שחקן | 74 | פרנק סינטרה |
| 1975 |  | אורסון ולס | שחקן, במאי, תסריטאי | 59 | פרנק סינטרה |
| 1976 |  | ויליאם ויילר | במאי | 73 | גרגורי פק |
| 1977 |  | בטי דייוויס | שחקנית | 68 | ג'יין פונדה |
| 1978 |  | הנרי פונדה | שחקן | 72 | ללא |
| 1979 |  | אלפרד היצ'קוק | במאי | 79 | אינגריד ברגמן |
| 1980 |  | ג'יימס סטיוארט | שחקן | 71 | הנרי פונדה |
| 1981 |  | פרד אסטר | שחקן | 81 | דייוויד ניבן |
| 1982 |  | פרנק קפרה | במאי | 84 | ג'יימס סטיוארט |
| 1983 |  | ג'ון יוסטון | שחקן, במאי, תסריטאי | 76 | לורן באקול |
| 1984 |  | ליליאן גיש | שחקנית | 90 | דאגלס פיירבנקס ג'וניור |
| 1985 |  | ג'ין קלי | שחקן, במאי | 72 | שירלי מקליין |
| 1986 |  | בילי ויילדר | במאי, תסריטאי | 79 | ג'ק למון |
| 1987 |  | ברברה סטנוויק | שחקנית | 79 | ג'יין פונדה |
| 1988 |  | ג'ק למון | שחקן | 63 | ג'ולי אנדרוז |
| 1989 |  | גרגורי פק | שחקן | 72 | אודרי הפבורן |
| 1990 |  | דייוויד לין | במאי, תסריטאי | 82 | גרגורי פק |
| 1991 |  | קירק דאגלס | שחקן | 74 | מייקל דאגלס |
| 1992 |  | סידני פואטייה | שחקן, במאי | 65 | הארי בלפונטה |
| 1993 |  | אליזבת טיילור | שחקנית | 61 | קרול ברנט |
| 1994 |  | ג'ק ניקולסון | שחקן | 56 | מייק ניקולס |
| 1995 |  | סטיבן ספילברג | במאי | 48 | סידני שיינברג |
| 1996 |  | קלינט איסטווד | שחקן, במאי | 65 | סטיבן ספילברג |
| 1997 |  | מרטין סקורסזה | במאי, תסריטאי | 54 | גרגורי פק |
| 1998 |  | רוברט וייז | במאי | 83 | ג'ולי אנדרוז |
| 1999 |  | דסטין הופמן | שחקן | 61 | ג'ק ניקולסון |
| 2000 |  | האריסון פורד | שחקן | 57 | ג'ורג' לוקאס וסטיבן ספילברג |
| 2001 |  | ברברה סטרייסנד | שחקנית, במאית | 58 | סידני פואטייה |
| 2002 |  | טום הנקס | שחקן | 46 | סטיבן ספילברג |
| 2003 |  | רוברט דה נירו | שחקן | 59 | מרטין סקורסזה |
| 2004 |  | מריל סטריפ | שחקנית | 54 | מייק ניקולס |
| 2005 |  | ג'ורג' לוקאס | במאי, תסריטאי | 61 | סטיבן ספילברג |
| 2006 |  | שון קונרי | שחקן | 75 | האריסון פורד |
| 2007 |  | אל פצ'ינו | שחקן | 67 | שון פן |
| 2008 |  | וורן בייטי | שחקן, במאי, תסריטאי | 71 | אל פצ'ינו |
| 2009 |  | מייקל דאגלס | שחקן | 64 | ג'ק ניקולסון |
| 2010 |  | מייק ניקולס | במאי | 78 | מריל סטריפ |
| 2011 |  | מורגן פרימן | שחקן | 74 | קלינט איסטווד |
| 2012 |  | שירלי מקליין | שחקנית | 78 | מריל סטריפ |
| 2013 |  | מל ברוקס | שחקן, במאי, תסריטאי | 86 | מרטין סקורסזה |
| 2014 |  | ג'יין פונדה | שחקנית | 76 | מייקל דאגלס |
| 2015 |  | סטיב מרטין | שחקן, תסריטאי | 69 | מל ברוקס |
| 2016 |  | ג'ון ויליאמס | מלחין | 84 | סטיבן ספילברג |
| 2017 |  | דיאן קיטון | שחקנית | 71 | וודי אלן |
| 2018 |  | ג'ורג' קלוני | שחקן, במאי, תסריטאי | 57 | שירלי מקליין |
| 2019 |  | דנזל וושינגטון | שחקן | 64 | ספייק לי |
2020: לא הוענק
2021: לא הוענק
| 2022 |  | ג'ולי אנדרוז | שחקנית | 86 | קרול ברנט |
2023: לא הוענק
| 2024 |  | ניקול קידמן | שחקנית | 56 | מריל סטריפ |
| 2025 |  | פרנסיס פורד קופולה | במאי, תסריטאי | 86 |  |
יונדאי ix20

| --- | --- |

Hyundai ix20
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2010–2001
 הרכבה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  צ'כיה צ'כיה
 מודל קודם:  יונדאי לוויטה
 מודל אחריו:  Hyundai Kona (אנ')
 חברת אם:  יונדאי מוטור
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  4,100 מ"מ
 רוחב:  1,765 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  1,371-1,268 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,615 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 4 צילינדרים בטור, 1,396 סמ"ק המפיק 89 כ"ס  4 צילינדרים בטור, 1,582 סמ"ק המפיק 123 כ"ס מנועי דיזל 4 צילינדרים 1,396 סמ"ק המפיק 90 כ"ס  4 צילינדרים 1,582 סמ"ק המפיק 116 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות
יונדאי ix20 (באנגלית : Hyundai ix20) הוא מיניוואן קטן מתוצרת יצרנית כלי הרכב הדרום-קוריאנית יונדאי מוטור אשר יוצר בין השנים 2010–2019 בקוריאה הדרומית ו-צ'כיה.
דורות "יונדאי ix20"

דור ראשון - יוצר בין השנים 2015 - 2010
דור שני - יוצר בין השנים 2019 - 2015
"יונדאי ix20"

5 דלתות - הצ'בק
5 נוסעים
מנוע קדמי / הנעה קדמית
סוגי מנוע : מנועי בנזין, מנועי דיזל
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר
נפח תא מטען אחורי : 440 ליטר
"יונדאי ix20" > דגמים "יונדאי ix20" (לפי סוג מנוע)

16V Gamma - מנוע בנזין 1,396 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.9 שניות, מהירות שיא 168 קמ"ש
16V Gamma ISG - מנוע בנזין 1,396 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.9 שניות, מהירות שיא 168 קמ"ש
16V Gamma - מנוע בנזין 1,591 סמ"ק המפיק 125 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.9 שניות, מהירות שיא 182 קמ"ש
16V Gamma ISG - מנוע בנזין 1,591 סמ"ק המפיק 125 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.9 שניות, מהירות שיא 182 קמ"ש
16V Gamma אוטומט - מנוע בנזין 1,591 סמ"ק המפיק 125 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.2 שניות, מהירות שיא 178 קמ"ש
CRDI 16V WGT 77 - מנוע דיזל, 1,396 סמ"ק המפיק 77 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 16.1 שניות, מהירות שיא 160 קמ"ש
CRDI 16V WGT 90 - מנוע דיזל, 1,396 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.5 שניות, מהירות שיא 167 קמ"ש
CRDI 16V WGT 90 ISG - מנוע דיזל, 1,396 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.5 שניות, מהירות שיא 167 קמ"ש
CRDI 16V VGT 116 - מנוע דיזל, 1,582 סמ"ק המפיק 116 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.5 שניות, מהירות שיא 182 קמ"ש
CRDI 16V VGT 128 - מנוע דיזל, 1,582 סמ"ק המפיק 128 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.1 שניות, מהירות שיא 182 קמ"ש
CRDI 16V VGT 128 ISG - מנוע דיזל, 1,582 סמ"ק המפיק 128 כ"ס, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.1 שניות, מהירות שיא 182 קמ"ש
תמונות

"יונדאי ix20" דגם "SE 1.4", שנת 2017
"יונדאי ix20", שנת 2014
"יונדאי ix20", שנת 2011
"יונדאי ix20"
"יונדאי ix20", שנת 2014
"יונדאי ix20", שנת 2018 - מבט לתא הנהג
"יונדאי ix20"
"יונדאי ix20"
"יונדאי ix20" - ניידת משטרה עירונית באוסטרבה, צ'כיה
ראו גם

יונדאי מוטור
הערות שוליים

↑  "יונדאי ix20" topgear.com/car-reviews/hyundai/ix20
↑  "יונדאי ix20" auto.cz/popularni-hyundai-ix20
↑  "יונדאי ix20" autoexpress.co.uk/hyundai/ix20/99743/autonomous
↑  "יונדאי ix20" rac.co.uk/drive/car-reviews/hyundai/ix20/ix20-2010-2015
משפט רמזי

בקומבינטוריקה, משפט רמזי (באנגלית: Ramsey's theorem) עוסק במבנים המוכרחים להופיע בגרף שלם שהקשתות שלו צבועות בשני צבעים, נאמר אדום וכחול. המשפט קובע שלכל n, אם הגרף שצובעים גדול מספיק, לא ניתן להימנע מיצירת תת-גרף שלם בגודל n שכל הקשתות שלו צבועות בצבע אחיד. את המשפט הוכיח פרנק רמזי, ובעקבותיו פותח תחום שלם בשם תורת רמזי.
משפט רמזי האינסופי

משפט. לכל צביעה של הגרף האינסופי השלם  \ G בשני צבעים, קיים תת-גרף אינסופי שלם  \ G'\subseteq G אשר כל קשתותיו צבועות באותו הצבע.
ניתן להכליל את המשפט לכל מספר סופי של צבעים.
משפט רמזי האינסופי > הוכחה

ההוכחה תתבצע על ידי בניית סדרה של קודקודים. נסמן את שני הצבעים באדום וכחול.
נתחיל בקודקוד שרירותי  \ v_{0}. בהכרח קיימים לו אינסוף שכנים המחוברים בקשת אדומה, או אינסוף שכנים המחוברים בקשת כחולה. נוכל להניח שקבוצת השכנים האדומים, שאותה נסמן ב- \ V_{0}, היא אינסופית. כך אפשר להניח, באינדוקציה, שבחרנו קודקוד  \ v_{i} וקבוצה אינסופית  \ V_{i}, שכל קודקודיה מחוברים בקשת אדומה לכל אחד מן הקודקודים  \ v_{0},\dots ,v_{i}. כעת יש שתי אפשרויות: אם קיים  \ v_{i+1}\in V_{i} לו אינסוף שכנים אדומים ב- \ V_{i}, נבחר אותו ונסמן ב- \ V_{i+1}\subseteq V_{i} את קבוצת הקודקודים המחוברים ל- \ v_{i+1} בקשת אדומה. אם התהליך ממשיך, נקבל באינסופו של דבר סדרה של קודקודים, אשר כל אחד מהם קשור לכל האחרים באמצעות קשת אדומה, היינו תת-גרף אשר כל הקשתות שלו אדומות. אחרת, התהליך נעצר בקבוצה אינסופית  \ V_{k}, אשר לכל אחד מן הקודקודים שלה יש מספר אינסופי של שכנים כחולים ורק מספר סופי של שכנים אדומים. לכן, אם נחזור על התהליך עבור הקשתות הכחולות בקבוצה  \ V_{k}, התהליך לא יעצר ונקבל קבוצה אין סופית של קודקודים שכל שניים ממנה מחוברים בקשת כחולה.
ניתן להכליל את הטענה גם עבור  \ k>2 צבעים, באמצעות טיעון אינדוקטיבי, על ידי התבוננות בקשתות בעלות צבע מסוים, וקשתות ב-  \ k-1 הצבעים הנותרים.