stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העלייה מארצות הברית
היסטוריה > עד הקמת מדינת ישראל

בין השנים 1917–1932 עלו לארץ ישראל מארצות הברית כ-4,000 עולים. רובם התרכז בערים הגדולות וחלק קטן מהם התיישב ביישובים כפריים. בין העולים הייתה קבוצה חלוצית שפנתה להתיישבות חקלאית, חלקם מתוך רצון להגשמה בעוד אחרים פנו לכך בעקבות קשרי משפחה וחברים.
בין העולים ידועה גולדה מאיר ומשפחתה, ונדיה יהודה שהתיישבה בנהלל.
בימי העלייה החמישית, שהתרחשה בין השנים 1930–1939, הגיעו כ-2.4% מכ-180,000 העולים, כלומר כ-4,300 עולים, מארצות הברית.
היסטוריה > לאחר הקמת המדינה

לאחר הקמת המדינה הקימו עולים מארצות הברית את מושב אורות. חלק מרכזי מהעלייה מארצות הברית בשנות המדינה הראשונות הייתה עלייה דתית. איש הסוכנות, שלמה זלמן שרגאי, פעל לסייע להם להקים קריות דתיות ברחבי ישראל. בין השאר עלו אז אנשי חסידות צאנז-קלויזנבורג ביוזמת רבם יקותיאל יהודה הלברשטאם שהקים את קריית צאנז בשנת 1955. שכונות נוספות שהוקמו היו קריית ישמח משה ביוזמת האדמור מסאסוב ושכונות חרדיות בצפון ירושלים עבור עולים מארצות הברית, בהם קריית מטרסדורף וקריית אונסדורף. בין העולים בשנות ה-60 היה הרב יהודה קופרמן שהקים את מכללה ירושלים.
בתקופה זאת עלו מארצות הברית אקדמאים רבים שהשתלבו בסגל האוניברסיטאות החדשות שהתפתחו בישראל באותה תקופה. ביניהם ניתן למנות את אלווין רדקובסקי, שמא פרידמן, יהודה גלמן, שמעון גליק, נח מילגרם, חיים סידר ויעקב בקנשטיין. כן עלו אז הרב חיים צימרמן, הרב יהודה הרצל הנקין, מאיר כהנא, המנצח סטנלי ספרבר, השחיין דן קצין ואיש הקולנוע קן גלובוס.
היסטוריה > השפעתם של העולים מארצות הברית

עד עתה עלו לישראל מארצות הברית מעל 140,000 עולים, ולפיכך היא המדינה השישית מבחינת מספר העולים לישראל. השפעתם של העולים מארצות הברית התבטאה בהקמת מספר ארגונים בולטים בישראל בין הבולטים בהם: מרכז שלם או הקרן החדשה לישראל. במחקריו של ד"ר איתי גרינשפן הוא ציין את ההשפעה הגדולה של העולים מארצות הברית על התפתחות התנועה הסביבתית בישראל. רבים מהעולים מארצות הברית מעורבים בתנועת ימין בישראל, והיו מעורבים בהקמת התנחלויות והתארגנויות של מתנחלים. עד עתה, כשישים אלף עולים מארצות הברית חיים מעבר לקו הירוק - אחוז גבוהה הן ביחס למספר המתנחלים והן ביחס למספר העולים מארצות הברית.
עולים מארצות הברית היו כוח מניע, בלעדי או עיקרי, בהקמת מספר יישובים בישראל. בהם היישוב אפרת שהוקם בהנהגתו של הרב שלמה ריסקין שכיהן כרב היישיב, מבוא מודיעים שהוקם על ידי חסידי הרב שלמה קרליבך. רבים מהעולים מארצות הברית חיים בירושלים, רעננה ותל אביב.
כמה מהעולים מארצות הברית היו מעורבים גם בפוליטיקה הישראלית. הבכירה שבהם הייתה גולדה מאיר, אשר נולדה בקייב, אך כילדה משפחתה עברה אל מילווקי בארצות הברית ומשם עלתה לישראל. פוליטיקאים נוספים שעלו מארצות הברית הם מאיר כהנא, יהודה גליק וכן מייקל אורן.
היסטוריה > מגמות בעלייה מארצות הברית

לאחר מלחמת ששת הימים התגברה מאוד העלייה מארצות הברית. במשך השנים 1967-1974 עלו לישראל מארצות הברית כ-35 אלף יהודים, אולם רבים מהם שבו לארצות הברית. הסוכנות היהודית הכירה בצורך בטיפול שונה בעולים מארצות הברית, שמגיעים מארצות רווחה והפנתה אותם למרכזי קליטה ואולפנים, שנועדו להקל על קליטתם בישראל. בנוסף, הסוכנות יזמה הקמת שכונות של עולים במקומות שונים ברחבי ישראל עבור העולים.
"מאז 1974 ההגירה היהודית מארצות הברית לישראל המשיכה בזרם די קבוע, אך התמעטה עד לשפל זמני של 1,375 מהגרים לישראל בשנת 1989, כנראה כתוצאה מהמצב הכלכלי בישראל בשנות השמונים והאינתיפאדה הראשונה. בתחילת שנות התשעים הייתה עלייה קלה בכמות המהגרים היהודים, אך ירידה דרמטית באחוז היחסי של מהגרים יהודים מארצות הברית מבין כלל המהגרים היהודים לישראל – זאת כתוצאה מגלי ההגירה היהודיים ההמוניים מברית המועצות בעיקר, אך גם מאתיופיה. עד לאמצע שנות התשעים ניתן לראות עלייה בכמות המהגרים היהודים מארצות הברית לישראל, עד לשיא זמני של 2,510 מהגרים יהודים מארצות הברית בשנת 1996. ניתן לייחס זאת לצמיחה הכלכלית בישראל של שנות התשעים, כמו גם לתקוות להסדר שלום עתידי. לקראת תחילת שנות האלפיים הייתה ירידה נוספת בהגירה מארצות הברית ובשנת 2001 הגיעו לישראל רק 1,470 יהודים מארצות הברית – שיא שלילי זמני. זאת כנראה כתוצאה מאירועי האינתיפאדה השנייה. בשנים שעברו מאז, ניתן לראות גידול בכמות המהגרים היהודים מארצות הברית, עד לכך שבשנת 2010 הגיעו לישראל 3,572 יהודים מארצות הברית. את המספר הזה ניתן להסביר בכמה סיבות – שקט ביטחוני יחסי, צמיחה ויציבות כלכלית בישראל, לעומת משבר כלכלי משמעותי ודרמטי בארצות הברית, כמו גם עבודתם של ארגונים המעודדים הגירה יהודית מארצות הברית, במקביל להפניית משאבי עידוד הגירה יהודית ספציפית מארצות הברית בהיותה "מאגר היהודים" הגדול ביותר בעולם. בשנים אלו ניתן לראות גם כי אחוז היהודים מארצות הברית מכלל המהגרים היהודים לישראל עלה בצורה דרמטית והגיע אל כמעט 23% מכלל ההגירה היהודית לישראל בשנת 2009. זאת ניתן להסביר בעיקר בהתמעטות ההגירה היהודית לישראל ממדינות אחרות, יותר מאשר בגידול בהגירה היהודית מארצות הברית. יש לשים לב לעובדה חשובה, ההגירה היהודית מארצות הברית כללה בנקודת השיא שלה כעשירית אחוז מכלל יהודי ארצות הברית. בשנים אלו היא מגיעה אל כמעט מחצית עשירית האחוז מכלל יהודי ארצות הברית. במצב עניינים זה, כל הערכה של השפעות אירועים בישראל ובארצות הברית ככאלו שמעודדים או מעכבים הגירה יהודית לישראל היא מוגבלת. האירועים שנסקרו כאן נחשבים ככלל ככאלו שהשפיעו על כמות המהגרים היהודים מארצות הברית לישראל – ניתן להניח גם כי יש בהערכות אלו ממד של אמת, אך מכיוון שלא היה "גל עלייה" דרמטי מארצות הברית לישראל ולא הסתמן כזה בשום שלב, ומשום שגם האירועים המעודדים ביותר לא הביאו לגל שכזה – יש לקחת כל הערכה של השפעתם על ההגירה היהודית מארצות הברית בערבון מוגבל"
היסטוריה > ארגון נפש בנפש

בשנת 2002 הוקם ארגון נפש בנפש כדי לסייע לעלייה מארצות הברית בישראל. הארגון הוקם על ידי הרב יהושע פס וטוני גלברט. הארגון סייע לעולים מארצות הברית לישראל, והחל משנת 2009 הארגון קיבל את האחריות הבלעדית לעלייתם של יהודים מצפון אמריקה לישראל. כלומר, למי שעולה מארצות הברית לישראל אין אפשרות אלא לעלות בעזרת הארגון. הארגון מספק גם סיוע משלים לתהליך העלייה כגון סיוע מול הבירוקרטיה בישראל, תמיכה במציאת תעסוקה ובמציאת לימודים ומגורים. משך השנים עלו גם בקורות כלפי הארגון, בעיקר כי מדובר בעמותה פרטית אשר קיבלה את המונופול לעלייה מארצות הברית על פני המדינה או הסוכנות היהודית.
היסטוריה > מאפייני העלייה מארצות הברית

יש נוכחות משמעותית של יהודים המגדירים עצמם אורתודוקסים מבין העולים מארצות הברית, אחוז ההולך ועולה עם השנים. כך, היהדות האורתודוקסית שהיא הזרם הקטן יותר מבין הזרמים הדתיים ביהדות ארצות הברית, היא הנוכחת יותר מבין העולים לישראל מארצות הברית. בנוסף, לרוב נוטים להגדיר עצמם כדתיים יותר מכלל האוכלוסייה היהודית בארצות הברית, בלי קשר לזרם הדתי אליו הם שייכים. כמו כן, למרות יהדות ארצות הברית אשר לרוב תומכים במועמדים דמוקרטיים בבחירות, אלו שנמצאים בישראל תומכים, ברוב גדול, במועמדים רפובליקאים.
מחקרים רבים הראו כי העולים מארצות הברית מסתגלים היטב לחיים בישראל, בלימוד עברית ובעיקר ברכישת תעסוקה בישראל. כנראה משום שככלל הם משכילים ובעלי ניסיון מקצועי בעת עלייתם לישראל. בכשלושים אחוז מהמשפחות היהודיות המהגרות מארצות הברית לישראל יש לפחות בן משפחה אחד הממשיך לעבוד בארצות הברית או בארגון אמריקאי. מה שמעיד על כך שמדובר בקהילת מהגרים טרנסנשיונלית. עם זאת, לא ברור כמה מאלו מתגוררים לסירוגין בארצות הברית וישראל וכמה עובדים בארגון המוגדר אמריקאי אך ממוקמים בישראל
לקריאה נוספת

קווין אברוך, מסת"ב 978-0226032412, American Immigrants in Israel: Social Identities and Change
הערות שוליים

↑  י' גלס, יהודי ארצות הברית וקנדה בארץ ישראל: התיישבותם ויוזמתם לפיתוח הנוף היישובי במחצית הראשונה של תקופת שלטון המנדט הבריטי (1917-1932). עבודת דוקטורט באוניברסיטה העברית, עמ' 224-330
↑  שלמה זלמן שרגאי, נימוקי אי קבלת ראשות המחלקה בסוכנות, מעריב, 12 בדצמבר 1966
↑  איתי גרינשפן, פילנתרופיה סביבתית: יחס הגומלין בין קרנות פילנתרופיות לארגוני הסביבה בישראל, ירושלים, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל, 2014.
↑  איתי גרינשפן, תהליכי שינוי והתפתחות בתנועה הסביבתית בישראל: מאוריינטציה מדינתית לחברה אזרחית ושותפויות, ביטחון סוציאלי (98), 2015, 157-193.
↑  Sara Yael Hirschhorn, City on a Hilltop: American Jews and the Israeli Settler Movement, Cambridge, Massachusetts, 2017.
↑  יחיאל לימור, תכנית העלייה לישראל עוברת לפסים של קבוצות עולים, מעריב, 25 במאי 1969
↑  עמיר סגל, תעסוקה כחלק מתהליך ההגירה של מהגרים יהודים מארצות הברית לישראל - עבודת תזה, ירושלים, 2015.
↑  חיים לוינסון, אורי בלאו ומרדכי טברסקי, העמותה הפרטית שהפכה למונופול על העלייה מארה"ב, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2012.
↑  תעסוקה כחלק מתהליך ההגירה של עולים מארצות הברית לישראל כתב העת הגירה, גיליון 10, עמיר עקיבא סגל
וידאו 2000

וידאו 2000, הידוע גם כ-V2000 וכ-VCC (ר"ת: Video Compact Cassette - קלטת וידאו קומפקטית) הוא פורמט של קלטות עם סרט מגנטי שיוצר על ידי חברות פיליפס וגרונדיג כדי להתחרות בפורמט VHS של חברת JVC ופורמט Betamax של סוני. הפצה של מוצרי V2000 החל ב-1979 והסתיים ב-1988. המוצרים נמכרו באירופה, ברזיל וארגנטינה.
התכונה העיקרית של הפורמט היה להשתמש בשני צידי הסרט המגנטי ובכך להכפיל את משך זמן ההקלטה על הסרט. משנת 1985, רוב השוק היה בשליטת פורמט VHS.
וידאו טייפ VR2020 של פיליפס.
בפורמט V2000 היה מספר חידושים שלא היו אצל הפורמטים המתחרים VHS ו-Betamax:
הקלטה בשני צידי הסרט המגנטי.
הקלטת הייתה סגורה לגמרי כאשר לא הייתה בשימוש. בניגוד למתחרות שבהן היה רווח אשר חשף את הסרט המגנטי הרגיש. רק כאשר הקלטת הייתה מוכנסת למכשיר הווידאו, הסיכה הייתה נכנסת לקלטת ומאפשרת לקרוא את המידע שעליה.
שילוב של טכנולוגית DTF (ר.ת. Dynamic Track Following). טכנולוגיה זו אפשרה מעקב טוב יותר אחרי המידע שנכתב בקלטת כך שבקריאה הסיכה הייתה מכוונת למקום הקריאה הבא עוד לפני הקריאה עצמה על ידי הקצעת חלק מהסרט המגנטי שבו נתוני מסלול הקריאה הנדרש.
בכל וידאו טייפ של V2000 הייתה הפונקציה של חזרה אוטומטית לאחור (auto-rewind). פונקציה זו הוכנסה לאחר מכן לפורמטים האחרים (VHS ו-Betamax).
הקטנה דינמית של רעש-קלטת (tape-hiss) - רעש בתדר גבוה הקיים בקלטות מגנטיות אנלוגיות.
| פורמטי אחסון וידאו |
| --- | --- |
מדיה מגנטית:  VCR (1972) • Betamax (1975) • VHS (1976) • וידאו 2000‎ (1979) • VHS-C (1982) • Betacam (1982) • Video 8 (1985) • D1 (1986) • S-VHS (1987) • Hi-8 (1989) • S-VHS-C (1987) • W-VHS (1992) • Betacam numérique (1993) • DV (1995) • Digital-S (D9) (1995) • Betacam SX (1996) • D-VHS (1998) • Digital8 (1999) • HDV (2003)
תקליטור:  לייזרדיסק‎ (1978) • VCD (1993) • DVD (1995) • Mini DVD (1998) • SVCD (1998) • EVD (2003) • UMD (2005) • VMD (2006) • HD DVD (2006) • Blu-ray (2006) • DMD (2007) • HVD (בפיתוח)
השביתה הכללית בברצלונה (1919)

השביתה הכללית בברצלונה (ספרדית: Huelga de La Canadiense, קטלנית: Vaga de La Canadenca) שהתרחשה בשנת 1919 הייתה אחת השביתות המוצלחות ביותר בהיסטוריה של תנועות הפועלים בעולם והביאה לכך שספרד הייתה המדינה הראשונה בעולם בה הושגה הסכמה ליום עבודה של שמונה שעות בלבד. חילוקי דעות לגבי אופן הטיפול בשביתה הביאו למתיחות בין השלטון המרכזי במדריד לשלטון האזורי של קטלוניה שבחרה בהפעלת הצבא כנגד השובתים.
רקע

במהלך מלחמת העולם הראשונה, ספרד כמדינה נייטרלית שמשה מקור לתוצרת רבה שנדרשה לצדדים הלוחמים. ברצלונה, בירת האזור המתועש של קטלוניה ראתה תעשיינים רבים שהתעשרו הודות לעסקים הפורחים. בד בבד עם הגידול התעשייתי, זכו ארגוני הפועלים לגידול משמעותי בקטלוניה. הגדול שבארגונים בברצלונה היה ה-CNT האנרכו-סינדיקלי שבסוף 1918 היו חברים בה כ-345,000 (מתוך 700-755 אלף חברים בכל ספרד) שהיוו כ-30% מכח העבודה בקטלוניה. הארגון השני בגודלו היה ה-UGT הסוציאליסטי שביוני 1918 היו בו כ-90,000 חברים והיה במגמת גידול. הפריחה של קטלוניה העלתה גם את הדרישה לעצמאות האזור, שהיה העשיר ביותר בספרד. בסוף ינואר 1919 ברצלונה הייתה על סף התפרצות בין הצבא שהתנגד לאוטונומיה לחבל, לבין הנציגות האזרחית של קטלוניה שדרשה אוטונומיה.
עם סיום מלחמת העולם שהייתה צפויה להביא לירידה בביקוש ובהתאם לירידה במחירים, התארגנו המעסיקים בפדרציה משלהם שנערכה לפעילות לשבירת ארגוני העובדים במטרה לאפשר הורדת משכורות עם ירידת מחירי התוצרת. המעסיקים מצאו בעל ברית במפקד הצבא בקטלוניה, הגנרל מילאנס דה בוש, אשר באמצע ינואר דרש מהשלטונות במדריד להשהות את הזכויות החוקתיות בקטלוניה כדי לאפשר לו להאבק במגמות הבדלנות, אך גם, מבחינתו, להאבק באיגודים המקצועיים. המושל מילאנס השתמש בסמכויותיו על מנת להוציא אל מחוץ לחוק את ה-CNT, לעצור את מנהיגיו ולסגור את הביטאון שלו.
הערות שוליים

↑  The Third Revolution: Popular Movements in the Revolutionary Era By Murray Bookchin, page 118
↑  Anarchism: A History Of Libertarian Ideas And Movements By George Woodcock, עמוד 315
↑  מורי בוקצ'ין, עמוד 118 כותב בדיוק ההפך. שם כתוב שההנהלה ניהלה קו נוקשה נגד העובדים וקיימה שביתת מגן
↑  לוח הזמנים דורש ברור נוסף. כבר ב-19 בפברואר, ה-NY times מדווח על יומיים בלי חשמל, מים ותחבורה ציבורית בעיר בכתבה - Barcelona without water and light, NY times, February 19, 1919
↑  Barcelona to Run Lights, NY times, February 23, 1919
↑  Spain Suspends the Cortes; Martial law in one province, NY times, March 1, 1919
↑  או בתשיעי
↑  Red Barcelona: Social Protest and Labour Mobilization in the Twentieth Century By Angel Smith, עמוד 56
↑  DECREES ALL SPAIN UNDER MARTIAL LAW, NY times, March 26, 1919
↑  Spain is Quieting Down, NY times, March 27, 1919
הנס בתה

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1906 שטרסבורג, אלזס-לורן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  6 במרץ 2005 (בגיל 98) אית'קה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1926)  אוניברסיטת מינכן (1928)  אוניברסיטת קיימברידג' (1930)  ספיינצה – אוניברסיטת רומא (1931)  Goethe-Gymnasium 
 מנחה לדוקטורט:  ארנולד זומרפלד 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן (1931–1933)  אוניברסיטת קורנל (1933–1975)  פרויקט מנהטן (1943) 
 תלמידי דוקטורט:  רוברט מרשק, הארולד סול זפולסקי, ג'ון ל. גאמל הבן, דיוויד בריד בירד, Walter McAfee, מארק נלקין, Benjamin D. Day, דייוויד ג'יימס ת'אולס, מייקל ברנג'ר, ג'פרי גולדסטון, רומן ג'קי, ג'. ג'. סקוראי, ג'ון נגל, פרנסיס א. לואו, Ronald F. Peierls 
 פרסים והוקרה:  מדליית אוסקר קליין (1990)  המדליה הלאומית למדעים (1975)  מדליית אדינגטון (1961)  חבר האקדמיה הלאומית למדעים (1957)  הרצאת לאו סילארד (1981)  חבר זר של החברה המלכותית (1957)  פרס השלום ע״ש אלברט איינשטיין (1992)  הרצאת בייקר (1993)  פרס אנריקו פרמי (1961)  מדליית ארסטד (1993)  מדליית פרנקלין (1959)  פרס נובל לפיזיקה (1967)  מדליית הזהב הבין-לאומית ע"ש נילס בוהר (1976)  מדליית ברוס (2001)  מדליית מקס פלאנק (1955)  פרס רומפורד (1963)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1989)  מדליית הנרי דרייפר (1948)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  מדליית בייקר של החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Rose Ewald 
 תרומות עיקריות
 תאוריה של ריאקציות גרעיניות ותגליות הנוגעות ליצירת האנרגיה בכוכבים
 חתימה:   
 
הנס אלברכט בתה (בגרמנית: Hans Albrecht Bethe; ‏2 ביולי 1906 – 6 במרץ 2005) היה פיזיקאי גרמני-יהודי-אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיקה ב-1967. במלחמת העולם השנייה בתה היה ראש המחלקה התאורטית במעבדה הלאומית לוס אלמוס לתכנון פצצת האטום הראשונה, במסגרת פרויקט מנהטן. שם מילא תפקיד מפתח בחישוב המסה הקריטית של הפצצה, ועסק בעבודה תאורטית על שיטת הקריסה של פצצת הביקוע הגרעיני "איש שמן" (שהוטלה על נגסאקי). במהלך רוב הקריירה שלו עבד כפרופסור באוניברסיטת קורנל.
תולדות חייו

הנס בתה נולד בשטראסבורג, שהייתה שייכת באותה עת לגרמניה וכיום שייכת לצרפת. הוא אמנם נולד לאם יהודייה, אך התחנך כאביו הנוצרי-פרוטסטנטי ומשבגר ראה עצמו כאתאיסט. למד בפרנקפורט וסיים דוקטורט באוניברסיטת מינכן, ב-1928, בהדרכת ארנולד זומרפלד. לאחר מכן עבד באוניברסיטת קיימברידג' ואצל אנריקו פרמי ברומא.
עם עליית הנאצים לשלטון עבר לבריטניה. משם, בשנת 1935, עבר לארצות הברית והצטרף לאוניברסיטת קורנל כפרופסור, ומאוחר יותר לפרויקט מנהטן, שם היה מהדמויות החשובות ביותר.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, בתה אף מילא תפקיד חשוב בפיתוח פצצות מימן גדולות, אף שקיווה שבפרויקט יוכח שהדבר אינו אפשרי. מאוחר יותר, חבר בתה לאלברט איינשטיין ולאחרים, בוועדת החירום של מדעני האטום, שבאה להזהיר את הציבור מפני שימוש נוסף בפצצת אטום ונגד המרוץ הגרעיני של ארצות הברית וברית המועצות. כמו כן, הוא השפיע על הבית הלבן לחתום על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים ב-1963. בתה הוא אחד המדענים היחידים שפרסמו לפחות מאמר חשוב אחד במקצועו בכל אחד מהעשורים בהם נמשכה הקריירה המקצועית שלו, קריירה שארכה כ-60 שנה, ולא פסקה אף בשנות חייו האחרונות.
בתה זכה בפרס נובל בפיזיקה ב-1967 על עבודתו על נוקליאוסינתזה כוכבית, אולם תרומותיו באו לידי ביטוי גם בתחומי האלקטרודינמיקה הקוונטית, הפיזיקה הגרעינית, ופיזיקת המצב המוצק. בנוסף לפרס נובל זכה להוקרה ולאותות כבוד נוספים, בהם מדליית מקס פלאנק (1955), מדליית אדינגטון (1961), המדליה הלאומית למדעים (1975) ומדליית ברוס (2001).
אחד מתלמידיו הוא הישראלי פרופ' מיכאל קירסון ממכון ויצמן ברחובות, אשר את הדוקטורט שלו עשה בהנחייתו.
הקרן לביטוח סוציאלי ופנסיוני של רוסיה

| --- | --- |


מטה הקרן במוסקבה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה
 תאריך הקמה:  1 בינואר 2023
 סוכנות קודמת:  קרן הפנסיה והקרן לביטוח סוציאלי
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 
הקרן לביטוח סוציאלי ופנסיוני של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Фонд пенсионного и социального страхования Российской Федерации, בקצרה "הקרן הסוציאלית של רוסיה", Социальный Фонд России) היא קרן הפנסיה הלאומית העיקרית ברוסיה. זהו הארגון הגדול ביותר ברוסיה המספק שירותים ציבוריים חשובים חברתיים לאזרחים רוסים. זו אחת מקרנות התקציב המשלתיות, שנוצרה כדי לספק ביטוח לאומי חובה לכלל אזרחי רוסיה.
זהו הגוף האחראי על מימוש רוב הזכויות החברתיות ברוסיה, על פי רוב בדרך של תשלומי העברה והוא פועל כקרן לביטוח לאומי וביטחון הסוציאלי והוא מנוהל על פי קוד התקציב של הפדרציה הרוסית והחוק הפדרלי "אודות בסיס ביטוח סוציאלי חובה", כמו גם חוקים ותקנות אחרים. הכנסות הקופה נובעות מביטוח סוציאלי חובה, שנוצר מתרומות, דמי ביטוח מתאונות תעשייתיות ומחלות מקצוע ומסבסוד שמגיע מהתקציב הפדרלי ומקרן ביטוח בריאות חובה של הפדרציה הרוסית.
ממשלת רוסיה יזמה את הקמת הקרן ביולי 2022, במסגרת מיזוג של קרן הפנסיה עם הקרן לביטוח סוציאלי, החל מ־1 בינואר 2023.
הקרן נוצרה כדי לספק למדינה פנסיה, ביטוח פנסיוני חובה, ביטוח סוציאלי חובה למקרה של נכות זמנית ובקשר לאמהות, ביטוח סוציאלי חובה נגד תאונות תעשייה ומחלות מקצוע, ביטוח לאומי ומתן תמיכה סוציאליות לקטגוריות מסוימות של אזרחים.
מערכת הפנסיה של רוסיה משולמת באמצעות מעסיקים, שלוקחים 22% משכר השכר כדי להכניס את עלויות הפנסיה, על ידי אנשים עצמם, שמשלמים כ-14,000 רובל (218 דולר) לחודש לפנסיה בסכום של 512,000 רובל (7,974 דולר) בשנה, או על ידי ממשלות אזוריות שמשלמות ישירות לקרנות הפנסיה של אזוריהן. ההטבות ושיעור הפנסיות מתאימות שעות נוספות לאינפלציה והשכר הממוצע. הפנסיה נותרה החובה התקציבית הגדולה ביותר של הפדרציה הרוסית.
תפקידים

בין התפקידים המשמעותיים מבחינה חברתית:
תשלום קצבאות במסגרת ביטוח סוציאלי חובה, כולל תשלום קצבאות של נכות זמנית
הפרשה לזכאים לשוברים לטיפול בספא
מתן לאנשים עם מוגבלות אמצעים טכניים לשיקום כמו תותבת
תשלום גמלאות וחופשת לידה, תגמולים ללידה, טיפול בילדים
הטבות לילדים עד גיל שמונה עשרה שנים
תשלום תעודות לידה
תשלום נוסף (25%) לאזרחים עובדים ראשוניים בתחום הבריאות
תשלום נוסף לאזרחים עובדים בעמדות בדיקה
תשלום בדיקות רפואיות נוספות של אנשים עובדים העוסקים בעבודה עם גורמים מזיקים ומסוכנים
תשלום (מלא או חלקי) עבור ילדי מבוטחים
מינוי ותשלום פנסיות (עבור 40 מיליון גמלאים);
כספי ביטוח חשבונאות שהתקבלו בביטוח פנסיה חובה;
מטרת ויישום התשלומים החברתיים לקטגוריות מסוימות של אזרחים: ותיקי מלחמה, נכים, אנשים עם מוגבלות כתוצאה מפגיעות מלחמה, גיבורי ברית המועצות, גיבורי הפדרציה הרוסית ועוד;
חישוב מותאם של משתתפי מערכת קצבת ביטוח חובה;
יחסי גומלין עם מבוטחים (על ידי מעסיקים שמשלמי ביטוח דמי פנסיה), קנסות ומיסים;
הנפקת תעודות לאמהות הרשאיות לקבל את מה שמכונה "הון האם", תשלום לאמהות מרובות ילדים;
תשלום תקציב ליולדות;
ניהול כספי מערכת הפנסיה;
יישום תוכנית המימון הממלכתית לחיסכון פנסיוני מרצון;
ניהול כספי הביטוח שהתקבלו לביטוח פנסיה חובה וביטוח בריאות חובה פדרלי;
הקמת תשלומים חברתיים פדרליים לפנסיה חברתית, על מנת להביא את סך הכנסתו של הגמלאי למינימום קיום לגמלאים.
ראו גם

מספר חשבון ביטוח אישי
מנהל הביטוח הלאומי (ארצות הברית)
המוסד לביטוח לאומי
הנרי וינינק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוקטובר 1892 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  2 בדצמבר 1931 (בגיל 39) אמסטרדם, הולנד 
 הישג בולט:  היה מס' 33 בעולם בשנת 1921
 מד כושר מרבי:  2548 (אפריל 1931)
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  הולנד
 
הנרי וינינק בהולנדית: Henri Gerard Marie Weenink ‏; 17 באוקטובר 1892, אמסטרדם - 2 בדצמבר 1931), שחמטאי הולנדי ומחבר בעיות.
וינינק הגיע שני, אחרי פיק, בתחרות אמסטרדם 1918, חלק מקום 4-5 בתחרות אמסטרדם 1919 (ניצחו: ריכרד רטי ומקס מארשנד), חלק מקום 3-6 בתחרות רוטרדם 1919 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום שני, אחרי אברהם שפייר בתחרות אמסטרדם 1919.
וינינק הגיע שישי בתחרות אמסטרדם 1920 (ניצח: ריכרד רטי) , חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1921, חלק מקום 13 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: רודולף שפילמן ופאול יונר) , חלק מקום 3-4 בתחרות אמסטרדם 1925, חלק מקום 2-3 עם שלמה לנדאו  אחרי מקס אויבה באליפות השחמט של הולנד לשנת 1929. 

חלק מקום 8-9 בתחרות ליאז' בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר)   וניצח, לפני מקס אויבה ורודולף שפילמן בתחרות אמסטרדם 1930.
השתתפות באולימפיאדות

וינינק  שיחק בנבחרתה האולימפית של הולנד בארבע אולימפיאדות רשמיות:1
באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון,  בלוח השני השיג תוצאה של +5 -7 =3  (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג,  בלוח הראשון השיג תוצאה של +3 -6 =7
באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג,  בלוח הראשון השיג תוצאה של +7 -3 =6
באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג,  בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -9 =6
מת משחפת בגיל 39.
הערות שוליים

↑  הנרי וינינק באתר www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16749762p (data)  GND: 1100286810  ISNI: 0000 0000 4111 9906  LCCN: no95032178  NTA: 071956905  VIAF: 43883538   WorldCat (עם VIAF): 43883538
השביתה הכללית בוונצואלה (2002–2003)

השביתה הכללית בוונצואלה הייתה שביתה פוליטית שארגנה האופוזיציה לנשיא הוגו צ'אווס, בדרישה לקיים בחירות חדשות לנשיאות. השביתה נמשכה מדצמבר 2002 עד פברואר 2003. מרכיב עיקרי בשביתה היה צמצום ניכר של הפקת הנפט במדינה. הדבר המיוחד בשביתה הזו היא העובדה, שהיא נתמכה על ידי הבורגנות כנגד ממשלה הנתמכת על ידי הפועלים ולא להפך.
הסיבות לשביתה

הבורגנות בוונצואלה, יחד עם שותפיה בארצות הברית, נמצאת במגננה מאז היבחרו של הנשיא הוגו צ'אווס בשנת 1998. ונצואלה היא אחת מיצאניות הנפט הגדולות בעולם, וחלק עיקרי מכלכלתה מתבסס עליו. לכן גם הלאים צ'אווס את הנפט כשעלה לשלטון. באפריל 2002 נעשה ניסיון הפיכה כושל נגד הנשיא, והמצב הכלכלי הלך והידרדר. האינפלציה טיפסה במהלך השנה לרמה של 35 אחוזים ומעמד הביניים הלך והתרושש.
בשנת 2001 נבחר קרלוס אורטגה להוביל את הקונפדרציה של האיגודים המקצועיים של וונצואלה. אומנם בית המשפט פסל את תוצאות הבחירות, אך הוא נשאר בתפקידו. אורטגה היה שותף בניסיון ההפיכה באפריל, וכשצ'אווס החליט על הלאמה מוחלטת של חברת הנפט הגדולה PDVSA, הוא קרא לשביתה כללית, שהחלה בדצמבר.
מהלך השביתה

מטרת השביתה הייתה לזעזע את המשק של וונצואלה במידה כזאת, שתתאפשר הדחתו של צ'אווס, בדומה אולי למהלך שהובילו כוחות הימין בצ'ילה בזמן שלטונו של סלבדור איינדה. אך רוב העובדים לא נטשו את מקומות העבודה שלהם, וצ'אווס אף היה בטוח מספיק בשביל להשתתף בחגיגות ההשבעה של הנשיא החדש של ברזיל ב-2 בינואר 2003.
הייצור לא נפסק לגמרי, אך במקום מיליוני חביות נפט ביום יצרו רק 400 אלף חביות ביום, עדיין יותר מהצריכה הלאומית. ממשל ארצות הברית תמך בגלוי בהפלת משטרו של צ'אווס, אך לא תכננה הפיכה צבאית כמו במקרה של צ'ילה.
תוצאות השביתה

אלפי עובדים של ה-PDVSA פוטרו. כנגד אורטגה התנהל משפט ארוך, ובסופו נכלא ל-16 שנים בכלא, אך ברח משם כבר בשנת 2006. האופוזיציה כנגד צ'אווס נחלשה בעקבות השביתה. חולשה הביאה אותם לכיוון של התקפות טרוריסטיות אחרי השביתה.
אך גם צ'אווס לא מרגיש יותר בטוח. לארצות הברית הוא לא נסע ב-2003 לפתיחת הדיונים באו"ם, כי חשש שיתנקשו בחייו.