stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט בזה
רטרוספקטיבה במוזיאון תל אביב

ב-19 במרץ 2010, נפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות רטרוספקטיבה המביאה לעין הציבור מבחר עשיר של עבודות מיצירתו של רוברט בזה כפסל וצייר בעל ייחוד. הפתיחה התקיימה בנוכחות אלמנתו ובני משפחתו. נשאו דברים אוצרת התערוכה פרופ' גילה בלס ופרופ' מרדכי עומר מנהל המוזיאון. שני הדוברים התמקדו בשיעור קומתו כאמן בעל שם שעם השנים שחלפו מאז מותו מתבררת יותר ויותר חשיבות היותו דמות מרכזית ב"אופקים חדשים". פרופ' עומר התמקד בערך התערוכה המוקפדת והמרתקת שמדגישה עד כמה היה האמן מראשוני האמנים שקלטו בארץ את משמעות הרוחות המנשבות בעולם האמנות מתחילת המאה העשרים. פרופ' גילה בלס, מומחית בעלת-שם באמנות ארצישראלית בכלל ובעיקר בנושא "אופקים חדשים", הקבוצה המהפכנית שבראשה עמד הצייר יוסף זריצקי ובזה נמנה עם ראשוניה, הרחיבה בהישגיו גם כפסל שבמשך שש שנים רצופות חי בשנות החמישים בפריז ושם הציג בעיקר את פסליו שזכו בהוקרה של גדולי הפיסול והציור.
במקביל לתערוכה הופיע ספר קטלוגי מקיף העוסק ביצירתו של בזה לאורך חייו. המחקר הזה נכתב ונערך בידי פרופ' בלס הסוקרת ומנתחת את עולם יצירתו של בזה על רקע תקופתו. היא הדגישה את חשיבותו של האמן הרבה מעבר לאותה תקופה. בין היתר ציינה החוקרת את הקשר ההדוק הקיים בין ציוריו לפסליו, באמצעותם מצא דרך לבטא גם את השקפת עולמו.
לקריאה נוספת

משה בר-יודא (עורך), רוברט בזה - צבעי מים, בהוצאת "ספריה קטנה לאמנות", 1987.
גילה בלס: חקרה, ערכה ואצרה: רוברט בזה - צייר ופסל - קטלוג בחסות מוזיאון תל אביב לאמנות.
דורית קדר, הגות ויזואלית אצל אקוארליסט נחבא אל הכלים, בתוך עתון 77 מרץ-מאי 1982, גל' 32-33, עמ' 59-60.
הערות שוליים

↑  עמוס קינן, "אחרון המוהיקנים", ידיעות אחרונות, 13.7.98
↑  משה בר-יודא (עורך), רוברט בזה - צבעי מים, בהוצאת "ספריה קטנה לאמנות", 1987
↑  דברים שהשמיע הסופר, הצייר והמבקר עמוס אריכא בבית אריאלה, במסגרת יום השנה לפטירתו של בזה
↑  מתוך "זורבה מאופקים חדשים" - צומת השרון- רשת שוקן 263 מ-6.5.88
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271404  NLI: 987007296284605171  GND: 141979321  ISNI: 0000 0000 8275 0243  LCCN: no2009030663  SUDOC: 168434490  VIAF: 83541995   WorldCat (עם VIAF): 83541995 
אביב בארץ - צבעי מים - ר. בזה
שמיים כחולים- צבעי מים - ר. בזה
מופשט - ברונזה - רוברט בזה
ראש - יציקת נחושת מגזר עץ
קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 על שם:  ראובן חייקין
 השתייכות:  אוניברסיטת חיפה
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 מייסדים:  פרופ׳ ארנון סופר
 קמפוס:  אוניברסיטת חיפה
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  ארנון סופר 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°45′42″N 35°01′08″E﻿ / ﻿32.761666666667°N 35.018888888889°E﻿ / 32.761666666667; 35.018888888889
 אתר רשמי
 he
 
מכון חייקין לגאואסטרטגיה הוא מסגרת לפעילות מחקרית ומדינית באוניברסיטת חיפה. מטרות המכון הן קידום מחקרים אקדמיים בנושאים אסטרטגיים הקשורים למדינת ישראל ולמזרח התיכון, העלאת המודעות לאתגרים ביטחוניים וחברתיים לסדר היום הלאומי, וסיוע לחוקרים ולתלמידי מחקר מצטיינים. חוקרי המכון מתמחים בזיקות בין משאבים טבעיים ותפוצתם, פריסת אוכלוסייה, ותשתיות קריטיות לבין ביטחונה הלאומי של ישראל. בראש המכון עומד, משנת 2023, פרופ' עמי פדהצור.
ייסוד הקתדרה

מכון חייקין נקרא על שמו של רו"ח ראובן חייקין (1918–2004), שבמותו הוריש כסף להקמת מכון שיעסוק בתחום הגאואסטרטגיה. המכון נוסד ב-2004 על ידי פרופ' ארנון סופר והוא עמד בראשה עד שנת 2016. בראשית דרכה התמקד המכון בסוגיות דמוגרפיות, גבולות, מיעוטים, חקלאות וביטחון לאומי.
מחקר ופרסומים

המכון יוזם מחקרים בתחומי הגאואסטרטגיה, מסייע לתלמידי מחקר, מקיים ימי עיון וכנסים ומפרסם ספרים ועבודות מדעיות באתר האינטרנט של המכון. כמו כן מקיים המכון ימי עיון וכנסים אשר חלקם מצולמים ומשודרים באתר. בנוסף, המכון מעניק בכול שנה את פרס ראובן חייקין לספר פורץ דרך, את מלגת ארנון סופר לסטודנטים מצטיינים, ומסייע במימון הפקת כתב העת "אופקים בגאוגרפיה".
שיפראגה

| --- | --- |
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 גובה:  507 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  788 (2013)
 קואורדינטות:  44°27′57″N 17°33′45″E﻿ / ﻿44.465833333333°N 17.5625°E﻿ / 44.465833333333; 17.5625 
 אזור זמן:  UTC+1
 he
 
שיפראגה (בסרבית קירילית: Шипраге) הוא יישוב במחוז קוטר וארוש, ברפובליקה סרפסקה שבבוסניה והרצגובינה. התושבים הראשונים שמתעודים ביישוב חיו במאה ה-4.
המעמד האדמיניסטרטיבי של יישוב זה השתנה - מלהיות קהילה מקומית הפכה לעירייה במחוז קוטר וארוש, אך בשנות ה-50 הוחזרה למעמד של קהילה מקומית.
מקור השם

שם היישוב נגזר ממשפחת האצולה ביי שיפראגה. לא ברור אם אבותיהם היו אוכלוסייה מקומית או שהיגרו לאזור ורכשו נכסים נרחבים בעמק נהר ורבניה ויובליו.
גאוגרפיה

באזור שיפראגה וסביבתו יש אקלים יבשתי, היא ממוקמת על נהר ורבניה, בקו הדרום-מזרחי העליון של באניה לוקה (כ-60 ק"מ) ושל קוטר וארוש (30 ק"מ) והמרכז הוא חלק מהקהילה המקומית. היא ממוקמת בעמק ארוך בין כמה רכסי הרים: צפון-מזרח שיפראג'קו ברדו (גבעת שיפראגה) עם פסגת גלאוויץ', 950 מ', דרום: יסיק (769 מ'), דרום-מזרח של מתחם שהינובינה-סטרז'בניצה (848 מ'), מערב: רדוהובה (פסגה: קאפא, 950 מ') וצפון-מערב: בורצ'יצ'י (799 מ') עם הרסטיק.
היישוב משתרע על כשלושה ק"מ אורך ושני ק"מ רוחב. הוא עשיר במקורות מי שתייה.
בעמק שיפראגה ובמדרונות הסובבים אותו משתרעים שטחים של קרקע חקלאית, עם רצועות של יערות מעורבים של עצים נשירים ומחטניים (אשוח, אשוחית, אורן לבן ואורן שחור) ויערות מעורבים של עצי אשור וקרנית. באקוסיסטמות אלו מצויים חיות גדולות וקטנות כמו: דוב, חזיר בר, זאב, שועל, ארנב, קיפוד וכו'
היסטוריה

היישוב הראשון באזור מתוארך לתקופה הנאוליתית. אזור זה היה מיושב אז על ידי שבט אילירי של מייזאייס, ובמאה ה-4 לפני הספירה גרו שם קלטים.
ישנם כמה אתרים מהתקופה הרומית בשיפראגה, בפי הנהר קרקבניצה התגלו שרידי בזיליקה נוצרית מוקדמת (מתוארך למאה ה-3 - ה-5). הרשומות הארכאולוגיות מאשרות את קיומו של יישוב רומי במקום זה, בעוד שהסטצ'ק מתוארכים למאה ה-12.
במהלך מלחמת העולם השנייה, שיפראגה הייתה מעוז של הפרטיזנים, ומקום של בית החולים של הדיוויזיה ה-12 (בגאורג דמיץ'), ששירת את הקורפוס ה-5 שלה. באזור שיפראגה, בתחילת המלחמה, היו כמה יחידות פרטיזניות מקומיות שהוכללו לאחר מכן בכוחות גדולים יותר. ב-6 בינואר 1944, הגרמנים פרצו דרך קווי ההגנה הפרטיזנים באזור רסקשצ'ה בין הכפרים סטופן וקרלה, ולמחרת נכנסו למרכז שיפראגה, שם נשארו עד 15 בינואר 1944.
העיר הופצצה והותקפה על ידי גרמנים וצ'טניקים, כולל יחידות של דראז'ה מיכאילוביץ'.
היסטוריה > מלחמת בוסניה

במהלך מלחמת בוסניה כוחות המשטרה והצבא של סרביה הבוסנית הרסו את הכפרים הבוסניים הסובבים, במיוחד אלו במעלה הזרם לאורך ורבניה עד קרושבו ברדו, וכן את הכפרים הבוסניים והקרואטים במורד הזרם עד באניה לוקה, ובמרכז בוסניה כולו.
אחד מ-18 המחנות לעצורים בוסניים ממחוז קוטר וארוש היה בתחנת המשטרה (מופ) בשיפראגה.
לאחר 1996, רוב הכפרים הבוסניים שוקמו חלקית בזכות ממשלת לוקסמבורג וחיילי הגדוד BELUGA במסגרת משימת כוח הייצוב. רק המסגד באזור הרחב חודש. במהלך המלחמה, נבנתה כנסייה אורתודוקסית במרכז הכפר, במקום שבו עמדה בעבר "בית היערנות" ומקום מושב המנהל המקומי לשעבר.
התפלגות אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | 1879. | 1885. | 1895. | 1910 | 1921. | 1931. | 1948. | 1953. | 1961. | 1971. | 1981. | 1991. | 2013. |
| אוכלוסייה | 64 (1312**) | 277 (1575**) | 88 (1426**) | 159 (760**) | 999 | 5.098* | 1.774 | 7.764* | 828 | 822 | 1.183 | 952 | 788 |
1931. ו-1953. : עיריית שיפראגה.
אזור שיפראגה
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| אוכלוסייה | 1991. | 1981. | 1971. |
| בוסניאקים | 745 (78.25%) | 711 (60.10%) | 422 (51.33%) |
| סרבים | 168 (17.64%) | 320 (27.04%) | 370 (45.01%) |
| קרואטים | 1 (0.10%) | 6 (0.50%) | 0 |
| יוגוסלבים | 32 (3.36%) | 136 (11.49%) | 21 (2.55%) |
| אחר ולא ידוע | 6 (0.63%) | 10 (0.84%) | 9 (1.09%) |
| סה"כ | 952 | 1,183 | 822 |
הערות שוליים

↑  UKUPNO STANOVNI[TVO PO NARODNOSTI
1 2  Radimsky V. (1892): Ostanci rimskih naseobina u Šipragi i Podbrgju, za tim starobosanski stećci u Šipragi i uz Vrbanju u Bosni. Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, Godina IV, Knjiga I: 75–80.
↑  Vojnogeografski institut, Ed. (1955): Travnik (List karte 1:100.000, Izohipse na 20 m). Vojnogeografski institut, Beograd / Military Geographical Institute, Ed. (1955): Travnik (map sheet 1: 100,000, Contour lines at 20 m). Military Geographical Institute, Belgrade.
↑  Spahić M. et al. (2000): Bosna i Hercegovina (1:250.000). Izdavačko preduzeće „Sejtarija", Sarajevo., The Map
↑  Mučibabić B., Ed. (1998): Geografski atlas Bosne i Hercegovine. Geodetski zavod BiH, Sarajevo, מסת"ב 9958-766-00-0., pp: 4-5.
↑  "Siprage (KOTOR VAROS)". geoview.info. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mesihović S. (2011).  Filozofski fakultet (ed.). Rimski vuk i ilirska zmija – Posljednja borba. Sarajevo. ISBN 978-9958-625-21-3. pp 2–33.
↑  Abdić K. (2014).  Filozofski fakultet (ed.). Ilirski narodi sjeverozapadne Bosne i Hercegovine. Sarajevo. pp. 56–63.
↑  Radimsky V. (1892): Ostanci rimskih naseobina u Šipragi i Podbrgju, za tim starobosanski stećci u Šipragi i uz Vrbanju u Bosni. Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, Godina IV, Knjiga I: 75-80.
↑  Richter E. (1905): II. Historička i politička geografija. Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, Godina XVI, Knjiga 1: 275–321.
↑  Gutman R. (1993): A witness to genocide: The 1993 Pulitzer Prize-Winning Dispatches on the "Ethnic Cleansing" of Bosnia. Macmillan Publishing Company, Inc., New York, מסת"ב 9780020329954., pp. 72-76
↑  "SRPSKO-CRNOGORSKI-HRVATSKI KONCENTRACIONI LOGORI - GENOCIDNE TVORNICE SMRTI — Bosnjaci.Net". www.bosnjaci.net. נבדק ב-1 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lambert, Nicholas (2002). "Measuring the success of the NATO operation in Bosnia and Herzegovina 1995–2000". European Journal of Operational Research. 140 (2): 459–481. doi:10.1016/S0377-2217(02)00083-8. תבנית:Page needed
↑  http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1953/Pdf/G19534001.pdf. (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שיפראגה".
ג'יימס מקבי

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1883 Newburgh, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1 בדצמבר 1959 (בגיל 75) טנג'יר, מרוקו 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות גריי 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  Marguerite McBey 
 
ג'יימס מקבי (באנגלית: James McBey;‏ 23 בדצמבר 1883 – 1 בדצמבר 1959) היה אמן ותחריטאי סקוטי אוטודידקט, שהדפסיו זכו להערכה רבה בתחיית התחריט בתחילת המאה ה-20. אוניברסיטת אברדין העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד.
ביוגרפיה

מקבי נולד בניובורג, אברדנשייר, סקוטלנד, התחנך בבית הספר בכפר שלו, ובגיל 15 הפך לפקיד בבנק מקומי. לאחר שקרא מאמר על תחריט במגזין אמנות, הוא שאל מהספרייה הציבורית של אברדין את החיבור של מקסים לאלן על תחריט Traité de la Gravure a l'Eau-Forte, השתתף בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גריי, ולימד את עצמו איך ליצור תחריטים על לוחות אבץ. הוא הדפיס את התוצאות על נייר באמצעות מתקן ביתי. עד 1910 היה לו מספיק ביטחון ביכולתו האמנותית, ועזב את הבנקאות ובילה את הקיץ בהולנד, שם צפה בתחריט של רמברנדט וחרט 21 לוחות משלו. משנת 1910 ואילך הוא נסע רבות, ביקר באירופה, צפון אפריקה ואמריקה. עד 1911 היו תחריטיו באיכות גבוהה מספיק כדי להעניק לו תערוכה בגלריה Goupil בלונדון והדפסיו פורסמו הן בלונדון והן בגלאזגו. ב-1912 נסע מקבי למרוקו עם ג'יימס קר לוסון והחל לעבוד בצבעי מים.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

בתחילת מלחמת העולם הראשונה ראייתו הירודה של מקבי מנעה ממנו להתגייס כחייל, אך בפברואר 1916 הוא הוסמך כסגן משנה זמני בזמן שהועסק בשירות הדפוס של הצבא, שבסיסו ברואן. בזמן החופשה שם הוא השלים שתי סדרות של סקיצות, שהציגו את עבודות התחמושת בהרפלר, וכמה תצפיות על הסום. לאחר שהציורים הללו הוצגו בלונדון, מונה מקבי כאמן מלחמה רשמי לחיל המשלוח המצרי. מקבי עבד בצבעי מים ושמנים כאחד, ייצר כ-300 יצירות, שרבות מהן נמצאות כעת במוזיאון המלחמה האימפריאלית. כמו גם דיוקנאות של מפקדי בעלות הברית, מקבי צייר דיוקנאות בולטים של האמיר פייסל וט.אי. לורנס. מקבי בילה חמישה ימים במשימת סיור במדבר סיני עם סיור של חיל הגמלים הקיסרי, המורכב מרוכבים אוסטרלים, והיה עם הגייס עד לכניסתו של אלנבי לירושלים בדצמבר 1917.
ביוגרפיה > קריירה שלאחר המלחמה

אף שהממשלה הבריטית עשתה שימוש מועט בעבודתו במהלך המלחמה, כאשר חזר לבריטניה הפיק מקבי סדרה של תחריטים המבוססים על רישומי הסיור של חיל הגמלים. "הסיירת הארוכה" נמכרה היטב והעצימה מאוד את המוניטין שלו. הוא ערך מספר ביקורים לאחר מכן במזרח התיכון ובצפון אפריקה. במהלך תנופת הדפוס שלאחר המלחמה בשנות העשרים של המאה ה-20, התחריטים שלו זכו למחירים גבוהים במכירה פומבית שרק הושגו קודם לכן על ידי המאסטרים הישנים. מקבי הוצג על ידי מלקולם סלמאן בכרך השני של הסדרה Modern Masters of Etching, וסלמאן גם ריכז קטלוג של עבודתו, שפורסם ב-1929. למקבי היו גם הזמנות לצייר מספר דיוקנאות רשמיים, כולל אחד של סר הארי לאודר ב-1921, שהיום נמצא במוזיאון גלאזגו.
ביוגרפיה > נישואין ומוות

ב-1929 ביקר מקבי באמריקה וחזר ב-1931 והתחתן עם מרגריט לוב, צלמת וכורכת ספרים מפילדלפיה. בשנת 1932 רכשו בני הזוג בית ליד טנג'יר במרוקו ולאחר מכן רכשו נכס שני במרקש. במהלך מלחמת העולם השנייה חי מקבי באמריקה ובשנת 1942 הפך לאזרח אמריקאי. לאחר המלחמה חזר להתגורר בטנג'יר, תוך כדי טיולים קבועים הן בבריטניה והן בארצות הברית. הוא נפטר בטנג'יר, מרוקו ב-1 בדצמבר 1959.
גלריה

פטרול הגמלים במדבר
לורנס איש ערב
פצועים בסירה בפורט סעיד
צלף טורקי
פליטה ארמנית
חיפה, מלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  Shadows & Light: The Life of James McBey by Alasdair Soussi (Scotland Street Press, 2022)
↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club
↑  Anonymous (1958). Who's Who in Art, ninth edition. London: The Art Trade Press Ltd
↑  Paul Harris & Julian Halsby (1990). The Dictionary of Scottish Painters 1600 to the Present. Canongate
↑  Anonymous (1959). Obituary. Mr. James McBey. Etcher and painter in oils. The Times 3 December 1959, issue 54,634, p 17
↑  Frances Spalding (1990). 20th Century Painters and Sculptors. Antique Collectors' Club
↑  "No. 29466". The London Gazette (Supplement). 4 February 1916. p. 1471.
↑  Merion Harries & Susie Harries (1983). The War Artists, British Official War Art of the Twentieth Century. Michael Joseph with The Imperial War Museum & the Tate Gallery
↑  Art from the First World War. Imperial War Museum. 2008.
↑  Salaman,M.C. (1924). Modern Masters of Etching No. 2. James McBey. London: The Studio Ltd
↑  Salaman,M.C. (1929). The etchings of James McBey. London: Halton and Truscott Smith
↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club
↑  Anonymous (1959). Artist’s Death in Tangier. The Times 2 December 1959, issue 54,633, p 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265269305171  PLWABN: 9810614566905606  AAG: 2411  AGSA: 3456  BnF: cb120058136 (data)  GND: 11662678X  ISNI: 0000 0000 8353 2715  KulturNav: 9568b51f-e74c-441c-a6ae-38baf9f1a49b  LCCN: n50009216  NGV: 3909  RKD: 54304  SNAC: w6dr3df2  SUDOC: 111122732  TePapa: 1501  Trove: 1054414  ULAN: 500021439  VcBA: 495/150128  VIAF: 5687699   WorldCat (עם VIAF): 5687699 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס מקבי".
טוטו (להקה)

| --- | --- |

טוטו בסיום הופעה ב-2010
 מקום הקמה:  ון נויס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1977–2008   2010 – 2019 (הפסקה זמנית)
 סוגה:  רוק רוק קל פופ רוק הארד רוק פיוז'ן רוק מתקדם
 חברת תקליטים:  סוני BMG קולומביה רקורדס פרונטירס רקורדס טוטו רקורדס
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 דייוויד פייץ' סטיב לוקית'ר ג'וזף ויליאמס
 חברים לשעבר
 ג'ף פורקרו דייוויד האנגייט בובי קימבל סטיב פורקרו סיימון פיליפס מייק פורקרו 
 
טוטו (באנגלית: Toto) היא להקת רוק אמריקאית שנוסדה בשנת 1977 בידי כמה מהמוזיקאים הידועים בקליפורניה. הלהקה ידועה בעיקר בזכות האלבום המצליח "Toto IV" והלהיטים המפורסמים "Africa",‏ "Hold the Line" ו-"Rossana".
היסטוריה > תחילת הדרך

הלהקה החלה דרכה בתקופת הנעורים וסיום הלימודים בתיכון של חבריה. באותה תקופה, דייוויד פייץ' (קלידים) וג'ף פורקרו (תופים) שלמדו מוקדם יותר באותו בית הספר, ניגנו יחד בהקלטות רבות. השניים שקלו את הרעיון להקמת להקה. בעקבות זאת, הם הזמינו את הבסיסט דייוויד האנגייט (שלקח חלק בהקלטות של השניים) להצטרף ללהקה, ומאוחר יותר, גם את הגיטריסט סטיב לוקית'ר שלמד איתם בתיכון. כמו כן, גם הזמר בובי קימבל הצטרף ללהקה בתפקיד סולן.
לאחר שהתגבשו והקימו את הלהקה, חברי הלהקה חתמו חוזה עם חברת התקליטים קולומביה ובשנת 1977 החלו לעבוד על אלבומה הראשון של הלהקה, שמאוחר יותר נקרא "Toto", על שם הלהקה.
אחרי יציאת האלבום החדש והראשון, "Toto", השירים "Hold The Line",‏ "I'll Supply the Love" ו-"Georgy Porgy" התפרסמו ובמהרה הפכו ללהיטים. הלהקה השיגה פרסום רב והייתה מועמדת לפרס גראמי "האומן החדש הטוב ביותר". זמן קצר לאחר מכן, בתחילת 1979, פתחה הלהקה במסע הופעות הראשון שלה, שהתקיים בארצות הברית, לכבוד האלבום הראשון.
היסטוריה > "Hydra" ו-"Turn Back"

לאחר תקופת האלבום הראשון ומסע ההופעות, החלו חברי הלהקה לעבוד על אלבומם הבא שלאחר מכן נקרא "Hydra". האלבום יצא מאוחר יותר באותה השנה, 1980, ובזכותו התפרסם הסינגל "99", שהיה פחות אהוב על סטיב לוקית'ר, גיטריסט הלהקה.
אלבום זה הצליח פחות מאלבומה הראשון של הלהקה, אך זכה לפרסום ולמסע הופעות.
בתחילת 1981 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "Turn Back". אלבום זה נחשב לניסיוני וכבד יותר, מאחר שהשימוש בקלידים נחלש כדי להבליט את צלילי הגיטרה שהודגשו והפכו לכבדים יותר.
לעומת האלבומים הקודמים, "Turn Back" לא נחל הצלחה גדולה ונמכרו 900,000 עותקים בלבד. הלהקה אף צמצמה את מסע ההופעות של האלבום.
היסטוריה > "Toto IV" – השיא

באפריל 1982 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "Toto IV". אלבום זה סימל את תחילתה של התקופה המצליחה ביותר של הלהקה, בזכות הצלחת האלבום. "Toto IV" נחשב לאחת ההצלחות הגדולות בשנות ה-80.
במסגרת האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Rosanna",‏ "I Won't Hold You Back" והלהיט המצליח ביותר בתולדות הלהקה, "Africa". סינגלים אלה הגיעו לפסגת הטופ 10 של מצעד הבילבורד הוט 100, והסינגל המצליח "Africa" אף היה בנוכחות מתמדת בפסגות המצעדים בפברואר 1983.
"Toto IV" זכתה בשישה פרסי גראמי, הכוללים את "תקליט השנה" שניתן לסינגל "Rosanna", "אלבום השנה" שניתן לאלבום "Toto IV" ו"מפיק השנה".
מאוחר יותר באותה שנה, יצא סינגל נוסף: "Make Believe", במסגרת האלבום.
היסטוריה > "Isolation" ושינויים בהרכב

לאחר ההצלחה הגדולה של האלבום "Toto IV", עברה הלהקה כמה שינויים. בסיסט הלהקה, דייוויד האנגייט, שצפה את הלחץ הגדול מסביב להצלחתו של האלבום החדש, עזב את הלהקה לטובת קריירת הקלטות וקרבה למשפחתו בנאשוויל. לאחר מכן, הבסיסט מייק פורקרו, אחיו של ג'ף פורקרו (מתופף הלהקה), החליף את דייוויד האנגייט בתפקיד הבסיסט והופיע במקומו בקליפים של האלבום "Toto IV".
מאוחר יותר, הידרדרו יחסיה של הלהקה עם הסולן בובי קימבל, מאחר שבעיותיו האישיות התנגשו בקשר עם הלהקה, ובעקבות זאת, פוטר. לאחר עזיבתו של קימבל, הגיע ללהקה הזמר פרגי פרדריקסן שהחל בהקלטות עם הלהקה. בשנת 1984 יצא אלבומה החמישי של הלהקה, "Isolation", אשר לא הצליח כקודמו, "Toto IV", אך זכה למעמד זהב ולמסע הופעות.
היסטוריה > "Fahrenheit" ו-"The Seventh One", עם ג'וזף ויליאמס

בעת סיום סיבוב ההופעות של האלבום "Isolation", פוטר הסולן פרגי פרדריקסן מן הלהקה (פרדריקסן לא הצליח להתחבר לשאר חברי הלהקה), הוחלט לקיים אודישן לתפקיד הסולן ולבסוף נבחר ג'וזף ויליאמס לתפקיד.
יחד עם ויליאמס הוציאה הלהקה בתחילת 1986 את האלבום "Fahrenheit". באלבום זה ניכר כי צליל הלהקה התרכך מעט ונהפך ליותר פופי, השירים "I'll Be Over You" ו-"Without Your Love" היו מלהיטי האלבום.
בעת יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף, ובסיומו עזב סטיב פורקרו את הלהקה כדי להתמקד בקריירת הלחנת פסקולים, סטיב מעולם לא הוחלף ולבסוף חזר ללהקה בשנת 2010.
בשנת 1988 הוציאה טוטו את אלבומה השביעי הנקרא בפשטות: "The Seventh One", האלבום הכיל הופעת אורח של ג'ון אנדרסון מלהקת יס כזמר מלווה בלהיט "Stop Loving You", סינגל נוסף שהצליח מן האלבום הוא השיר "Pamela" שהגיע למצעד ה"US Top 40", אלבום זה נחשב לאלבום השני הכי מצליח של הלהקה לאחר אלבומם הרביעי, "Toto IV". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בפברואר של אותה שנה.
היסטוריה > "Past To Present" וג'ין מייקל ביירון

אף על פי שסיבוב ההופעות "The Seventh One Tour" הצליח מאוד, החליטה הלהקה לשחרר את ויליאמס מתפקיד סולן הלהקה, כאשר רצונה המקורי היה להתאחד עם סולנה המקורי בובי קימבל כדי להקליט שירים חדשים שיתווספו לאלבום להיטים, אך חברת התקליטים לחצה על הלהקה לצרף את הזמר הדרום אפריקאי ג'ין מייקל ביירון לתפקיד הזמר המוביל. הלהקה הקליטה עמו ארבעה שירים אשר הופיעו באלבום האוסף "Past to Present 1977–1990" שיצא בשנת 1990.
בהמשך השנה יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "Planet Earth", ניכר היה כי בסיבוב הופעות לא הצליחה הלהקה להסתדר עם ביירון, הוא נדחק במהלך ההופעות לתפקיד זמר מלווה ובסוף סיבוב ההופעות פוטר לגמרי מן הלהקה.
היסטוריה > "Kingdom of Desire" והמוות של ג'ף פורקרו

פעם נוספת נותרה טוטו ללא זמר מוביל, וסטיב לוקית'ר גיטריסט הלהקה לקח את המושכות והפך לסולן החדש. קולו מוביל את האלבום "Kingdom of Desire" אשר הוקלט בשנת 1991.
זמן קצר לפני יציאתם לסיבוב ההופעות, נפטר מתופף הלהקה והחבר המייסד ג'ף פורקרו מהתקף לב בגיל 38. אירוע זה כמעט גרם לחברי טוטו לפרק את הלהקה ולבטל את סיבוב ההופעות, אך משום שמשפחתו של ג'ף התעקשה, התקיים הסיבוב כמתוכנן. הלהקה פנתה למתופף האנגלי סיימון פיליפס אשר היה חבר טוב של פורקרו, בבקשה למלא את מקומו בלהקה.
פיליפס הצטרף ללהקה והם יצאו לסיבוב ההופעות, אשר הוקדש לזכר ג'ף. טוטו הוציאה אלבום הופעה חיה בשנת 1993 שנקרא "Absolutely Live". בשנים הבאות הפך סטיב לוקית'ר לסולן הלהקה עד לחזרתו של בובי קימבל בשנת 1998. בנוסף ללוקית'ר שכרה הלהקה לאורך השנים מספר זמרים מלווים שביצעו שירים מהתקופות המוקדמות של הלהקה.
בדצמבר 1992 התקיים מופע ההוקרה לג'ף פורקרו. אמנים רבים, וביניהם אדי ואן היילן וג'ורג' האריסון התארחו בקונצרט.
היסטוריה > "Tambu"

לאחר הפסקה של שלוש שנים, חזרה הלהקה לפעילות בשנת 1995. טוטו הקליטה בשנה זו את האלבום "Tambu", אלבומם הראשון יחד עם סיימון פיליפס. האלבום הכיל מספר סינגלים עתידיים כגון "I Will Remember" ו-"Drag Him To The Roof" שזכו להשמעות רבות ברדיו, זכה להצלחה רבה ולכן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף.
סיבוב ההופעות "The Tambu Tour" היה מוצלח מאוד, אף על פי שלא נקבעו הופעות בצפון אמריקה. מכיוון שסיימון פיליפס סבל מבעיות בגב לקראת יציאת הלהקה לסיבוב ההופעות, נבחר גרג ביסונייט להחליפו זמנית במהלך ההופעות הראשונות. בתום סיבוב ההופעות פוטרו כל זמרי הליווי שעבדו עם הלהקה במהלך העשור.
היסטוריה > "Toto XX", חזרתו של בובי קימבל ו-"Mindfields"

שנת 1997 ציינה את יום השנה ה-20 של הלהקה, וכדי לציין זאת, החלו דייוויד פייץ' וסטיב לוקית'ר בהפקת תקליט מיוחד שיכלול בתוכו דמואים והקלטות מיוחדות של רצועות שלא הופצו. התקליט יצא לבסוף תחת השם "Toto XX" ועמו הופץ הסינגל "Goin' Home" (שהוקלט כאשר הלהקה ניסתה לעבוד פעם נוספת עם קימבל, זמן קצר לפני שג'ין מייקל ביירון צורף כסולן). טוטו יצאה לסיבוב הופעות קצר כדי לתמוך באלבום יחד עם חברי הלהקה לשעבר, סטיב פורקרו, בובי קימבל וג'וזף ויליאמס.
לאחר סיבוב ההופעות חזר בובי קימבל ללהקה כזמר מוביל ובשנת 1997 הוציאה הלהקה את האלבום "Mindfields", הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות "המאוחד" שלה באותה השנה, וחזרה להופיע בארצות הברית בפעם הראשונה מזה שש שנים. מאוחר יותר באותה השנה יצא אלבום ההופעה החיה "Livefields" שכלל בתוכו הופעה מסיבוב ההופעות.
סיבוב ההופעות הגיעו לסיומו הרשמי בשנת 2000, אך הלהקה המשיכה עם מספר הופעות במהלך 2001. מאחר שדייוויד פייץ' לקח הפסקה מסיבוב ההופעות בסיומו הרשמי, החליפו הקלידן ג'ף באבקו, ופייץ' הפסיק להופיע עם טוטו בשנת 2005.
היסטוריה > "Through the Looking Glass" וציון 25 שנים לטוטו

ב-2002, לציון 25 שנים לקיום הלהקה, הוציאה טוטו את האלבום "Through the Looking Glass", אלבום גרסאות כיסוי שמוקיר אמנים אשר השפיעו על הלהקה, כמו בוב מארלי או ג'ורג' האריסון. האלבום לא היה להצלחה ומעריצים רבים התאכזבו מכך שהלהקה לא הוציאה חומר מקורי. על אף זאת, נתן האלבום ללהקה את היכולת לקדם את סיבוב ההופעות "25th Anniversary Tour". לאחר סיבוב ההופעות, הוציאה טוטו מארז DVD, שנקרא בפשטות "Live in Amsterdam", המארז יצא בסוף שנת 2003.
היסטוריה > גרג פילינגנס ופרישתו החלקית של דייוויד פייץ'

בתחילת שנת 2003, הקלידן דייוויד פייץ' החליט לקחת הפסקה מהופעות עם הלהקה כדי לבלות זמן רב יותר עם משפחתו החולה. הקלידן גרג פילינגנס מילא את מקומו עד לסיום סיבוב ההופעות.
הלהקה יצאה לסיבוב עולמי נוסף בין השנים 2004 ו-2005 ובו פייץ' הופיע פעמים מעטות בזמן שפילנגנס השתתף ברוב הגדול של ההופעות. לבסוף הצטרף פילנגנס ללהקה כחבר מן המניין ופייץ' פרש לגמרי מן ההופעות החיות. עם זאת, נותר פייץ' חבר בלהקה, והשתתף בהקלטות האלבומים ואף בהפקתם.
היסטוריה > "Falling In Between" ו-"Falling In Between Live"

בתחילת שנת 2006, הוציאה טוטו את האלבום "Falling in Between", האלבום הראשון שלהם שכולל חומר מקורי מאז שנת 1999. האלבום הכיל עבודת קלידים רבה של הקלידנים דייוויד פייץ' וסטיב פורקרו, ובנוסף לכך דואט עם ג'וזף ויליאמס בשיר והסינגל העתידי "Bottom of Your Soul". בעקבות הוצאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי בשנת 2006 אשר נמשך לתוך שנת 2007. בחלק השני של סיבוב הופעות זה, החליף לילנד סקלר את מייק פורקרו בתפקיד בסיסט הלהקה. אצל פורקרו התגלתה מחלה לא ידועה שמנעה ממנו להשתתף בסיבוב ההופעות. הסולנים לשעבר של הלהקה פרגי פרדריקסון וג'וזף ויליאמס השתתפו במהלך סיבוב ההופעות במספר הופעות כאמנים אורחים.
טוטו הוציאה את מארז ה-DVD הכפול "Falling In Between Live" בשנת 2008. המארז כלל הופעה חיה של הלהקה מסיבוב ההופעות בפריז.