stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אצטדיון טדי
שיפוצים ושדרוגים

עיריית ירושלים ביחד עם החברה העירונית אריאל אישרו תקציב של עשרות מיליוני שקלים לביצוע עבודות שיפוץ נוספות שצפויות להתבצע חלקן במהלך עונת 2023 וחלקן בסוף עונת 2024/25:
תוקם שדרת מסחר חדשה מתחת ליציע הצפוני שתכלול מסעדות, ברים וחנויות ספורט ומרצ'נדייז.
יוקם מתחם אירוח VIP בסטנדרט גבוה ומושקע במיוחד ביציע המערבי.
יוקם באצטדיון מוזיאון לכלל הספורט הירושלמי כולל תולדות בית"ר והפועל ירושלים ושחקני העבר, נבחרות ישראל בכדורגל, אירועי המכביה ועוד.
בנוסף, במהלך שנת 2025 צפויה השלמת שלוחת מלחה בפרויקט הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים שכולל תחנה בלב קריית הספורט במלחה, לצד היציע הצפוני באצטדיון. לרכבת הקלה אף מוקם דיפו תחזוקה מדרום מזרח האצטדיון על שטח ששימש בעבר כחניון אוטובוסים.
תוכניות חדשות דנות בפרויקטים נוספים לביצוע עד 2030 כהרחבת שטח כיסוי הגג באצטדיון עד לקו הדשא וכן הקמת מתחם אימונים חדש לבית"ר ירושלים לצד האצטדיון, במקום תחנת המשנה של חברת החשמל מדרום לאצטדיון, במקום מתחם האימונים בבית וגן המיועד לפינוי.
שימושים נוספים

האצטדיון משמש לאירועי ספורט נרחבים מלבד כדורגל, כמו אירועי פתיחת משחקי המכביה, שאירח האצטדיון ב-2001, 2013 (במכביה זו אירח האצטדיון גם את טקס הסיום), 2017, 2022 ויארח שוב ב-2025.
בנוסף האצטדיון מארח הופעות של זמרים מובילים במדינה (עדן בן זקן ופאר טסי בקיץ 2024).
באצטדיון צולמו קטעים מתוכנית הטלוויזיה האלופה, וכן פרק הפתיחה של העונה השנייה של המרוץ למיליון.
לעיתים האצטדיון משמש עבור אירועים מטעם מפלגת ש"ס.
מבנה האצטדיון וסביבתו

האצטדיון ממוקם בקרית הספורט של ירושלים ובסמוך להיכל הספורט פיס ארנה ומרכז הטניס של העיר וגשר להולכי רגל מחבר בינו למתחם קניון עזריאלי ירושלים-מלחה. הוא מכיל 31,733 מקומות ישיבה והוא הפך רשמית לאצטדיון הגדול ביותר בישראל לאחר שאצטדיון רמת גן קיבל אישור לאכלס אך ורק את היציע המערבי. באצטדיון מותקנת מערכת תאורה סולארית מתקדמת, ומוצבים בו שני מסכי ענק ששטח כל אחד מהם 60 מ"ר.
בסמוך ליציעים המערבי והמזרחי ישנם מגרשי חנייה, ומסביב לאצטדיון קיימים מספר חניונים אשר נמצאים במרחק הליכה כגון חניון אגד, חניון הגן הטכנולוגי וחניון גן החיות.
מתחת ליציע המזרחי של האצטדיון תוכנן לקום מטווח אולימפי, אך עקב חוסר תקציב הוא לא הוקם והשטח נשאר ריק. אחר כך הוקם במקום "מרכז הספורט הירושלמי" ובתוכו מרכז לאמנויות לחימה, מכון כושר, סטודיו לריקוד, בריכה הידרותרפית לטיפולים, סטודיו לטאקוונדו, וכן קיר טיפוס גדול בגובה 21 מטר ובשטח קיר של מעל 700 מ"ר. בנוסף סמוך לשער 22 באצטדיון פועלת גלריה לאמנות.
לצד האצטדיון פעל חניון אוטובוסים שפונה כדי להקים בו דיפו לרכבת הקלה והוחלף בחניון ממזרח לארנה בשם חניון בנבנישתי שנועד תחילה להקמת מרכז שחייה אולימפי וקאנטרי קלאב גדול. תוכניות מתאר עתידיות מייעדות סביב האצטדיון בינוי רב למשרדים, מלונאות, מסחר, מגורים ועוד.
בצמוד לאצטדיון מדרום נמצאת תחנת משנה של חברת החשמל, שנחנכה ביולי 1970⁩, במטרה להגדיל את אספקת החשמל לירושלים. תוכניות חדשות דנות בפינוי המתחם ששטחו כ-23 דונם, והקמת מגרשי אימונים לבית"ר ירושלים במתחם עד 2030.
מבנה האצטדיון וסביבתו > יציעי האצטדיון

| יציע | שערים | כניסות | תכולה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יציע מערבי | 5–9 | 1–5 | כ-7,000 | במשחקי בית"ר ירושלים יושבים ביציע זה לרוב אוהדיה המתונים של הקבוצה, ולכן הוא נחשב לפחות קולני מבין שאר היציעים. בחלקו העליון של היציע ממקומת עמדת השידור ומתחתיה נמצאים תאי צפייה VIP, ומתחתיהם נמצא יציע הכבוד של האצטדיון, בו מוצבים כיסאות מרופדים וקיימת אפשרות להשכרת מסכים אישיים לצפייה במשחק. בנוסף ביציע זה ממוקמים יציע העיתונאות וחדרי התקשורת. |
| יציע צפון מערבי | 10–12 | 6 | כ-8,000 | היציע נפתח רק במשחקים עם קהל רב של בית"ר ירושלים ונבחרת ישראל. |
| יציע צפוני | 13–15 | 7–10 | כ-8,000 | יציע זה הוקם בשנת 1999. ביציע זה ממוקמים חברי ארגון "גייט 14" ארגון שמטרתו לקדם את העידוד של הקהל הארגון בחסות "לה פמיליה". לפני הקמת היציע הדרומי שימש יציע זה את קהל החוץ. |
| יציע צפון מזרחי | 16–17 | 11–12 | כ-8,000 | היציע נפתח רק במשחקים עם קהל רב של בית"ר ירושלים ונבחרת ישראל. |
| יציע מזרחי | 18–21 | 13–16 | כ-7,500 | במשחקי בית"ר ירושלים, ביציע זה ממוקמים חברי ארגון לה פמיליה. יציע זה נחשב לקולני מאוד ביחס לשאר היציעים, בהם הקהל ביציע מעודד את הקבוצה עם אביזרי עידוד ופירוטכניקה שונים. במשחקי הפועל ירושלים זהו היציע היחיד שנפתח לאוהדי הקבוצה. |
| יציע דרומי | 1–4, 22–23 | 17–28 | כ-9,200 | משמש כיציע קבוצות החוץ. היציע שונה בבנייתו משאר היציעים, כאשר הוא בנוי ללא חלוקה למפלסים. כמו כן גם מספר המושבים ביציע גדול משמעותית משאר היציעים. |
משחקים בין-לאומיים באצטדיון

| תאריך | המשחק | תוצאה | מסגרת | מספר צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בפברואר 1992 | ישראל ישראל – חבר המדינות חבר המדינות | 2-1 | ידידות | 2,000 |
| 29 בנובמבר 1994 | ישראל ישראל – קפריסין קפריסין | 3-4 | ידידות | 4,000 |
| 20 בספטמבר 1995 | ישראל ישראל – אורוגוואי אורוגוואי | 1-3 | ידידות | 8,000 |
| 22 בינואר 1997 | ישראל ישראל – יוון יוון | 1-1 | ידידות | 500 |
| 15 באפריל 1998 | ישראל ישראל – ארגנטינה ארגנטינה | 1-2 | ידידות | 14,000 |
| 24 בפברואר 1999 | ישראל ישראל – לטביה לטביה | 0-2 | ידידות | 6,000 |
| 9 בפברואר 2005 | ישראל ישראל – קרואטיה קרואטיה | 3-3 | ידידות | 4,000 |
| 14 בנובמבר 2012 | ישראל ישראל – בלארוס בלארוס | 2-1 | ידידות | 8,000 |
| 31 במרץ 2015 | ישראל ישראל – בלגיה בלגיה | 1-0 | מוקדמות יורו 2016 | 29,750 |
| 13 באוקטובר 2015 | ישראל ישראל – קפריסין קפריסין | 2-1 | מוקדמות יורו 2016 | 25,300 |
| 9 באוקטובר 2016 | ישראל ישראל – ליכטנשטיין ליכטנשטיין | 1-2 | מוקדמות מונדיאל 2018 | 9,000 |
| 9 באוקטובר 2017 | ישראל ישראל – ספרד ספרד | 1-0 | מוקדמות מונדיאל 2018 | 28,700 |
| 16 בנובמבר 2019 | ישראל ישראל – פולין פולין | 2-1 | מוקדמות יורו 2020 | 16,700 |
| 19 ביוני 2023 | ישראל ישראל – אנדורה אנדורה | 1-2 | מוקדמות יורו 2024 | 13,300 |
גלריית תמונות

2023
2023
אצטדיון טדי לצד הפיס ארנה, סמוך לבתי שכונת מלחה, ב-2022
תצלום של אצטדיון טדי ב-2013, לפני הוספת הגג ביציע הדרומי והחלפת הכיסאות ביציע הצפוני
קופות האצטדיון ביציע המערבי ב-2011
אצטדיון טדי בעת אירוח משחק יורו 2013 עד גיל 21, טורניר הנבחרות הצעירות של UEFA שהתקיים כולו בישראל באותה עת
הכניסה לאצטדיון מצידו הצפון מערבי ב-2013
תאורת LED ביציע המזרחי באצטדיון טדי ב-2022
הדרבי של ירושלים באצטדיון טדי ב-2023
לקריאה נוספת

רון עמיקם, מאיר גבאי ורוני דיאון, אני אוהב אותך בית"ר, מדיה 14, 2007
הדרבי של ירושלים אשר מתקיים בדרך כלל באצטדיון טדי
השער הנשגב

| --- | --- |

השער הנשגב בתקופת האימפריה העות'מאנית
 מידע כללי
 סוג:  שער, סינקדוכה 
 מיקום:  איסטנבול
 מדינה:  טורקיה 
 
 קואורדינטות:  41°00′40″N 28°58′41″E﻿ / ﻿41.01111111°N 28.97805556°E﻿ / 41.01111111; 28.97805556
  (למפת איסטנבול מוגדלת) השער הנשגב(למפת איסטנבול רגילה) השער הנשגב
 
"השער הנשגב" שבכניסה לארמון טופקאפי
השער הנשגב, השער העליון, או בקיצור השער (בטורקית: Babıali או Bâb-ı âli), היה כינוי למנגנון השלטוני של האימפריה העות'מאנית, ששימש בעיקר בשיח הדיפלומטי.
השער הנשגב היה שמו של השער הפתוח של חצר הסולטאן, שער שנוהל על ידי הווזיר הגדול (מקביל לראש ממשלה). השער קיבל את שמו משמו של שער בארמון טופקאפי שבאיסטנבול, משכנו של הווזיר הגדול והמקום בו נערכו קבלות הפנים לשגרירי המדינות הזרות. בהמשך, הפך השער הנשגב לשם נרדף למשרד החוץ העות'מאני.
גן שעשועים

סיבוב קרוסלה בגן שעשועים אמריקאי בתחילת המאה ה-20
גן שעשועים עם הצללה מברזנט בשכונה חדשה בבית שמש. יוני 2020
גן השעשועים בירגרפארק בגרמניה – מגוון מתקנים בשילוב עץ
ופלסטיק
מגלשת המפלצת בגן שעשועים בקריית היובל בירושלים
גן שעשועים, גן משחקים, גן אתגרי או מגרש משחקים הוא אזור המיועד למשחקי ילדים הכרוכים בפעילות גופנית. בגני שעשועים יש בדרך כלל מבחר מתקני משחקים ייעודיים: נדנדה תלויה, נדנדה מאוזנת, מגלשה, סחרחרה (קרוסלה), מתח, סולם, ארגז חול.
בעבר היו מתקני המשחקים עשויים בעיקר ממתכת ומפיברגלס, אך במגרשי משחקים מודרניים קיימת נטייה להשתמש בפלסטיק. נטייה נוספת במגרשי משחקים היא ליצור מבנים משולבים, המאחדים מספר מתקני משחקים באחד. החל מסוף שנות השמונים, מגרשי משחקים בישראל מרופדים גומי, כדי להקטין את הפגיעה במקרה נפילה. עד אז היו מגרשי המשחקים מחופים בחול או סלולים באספלט.
סוג נוסף של מגרשי משחקים בנוי מעץ. בישראל, במגרשי משחקים אלו עושים שימוש בעיקר בעמודי חשמל ישנים של חברת החשמל. מגרשי משחקים כאלה מאופיינים במבנים משולבים, על אף שהם קיימים עוד מלפני שנות השמונים. דוגמה לגן משחקים כזה הוא "גן ההרפתקאות" שבקריית חיים, חיפה.
מגרש משחקים עשוי לכלול גם אזור המיועד למשחקי כדור. בדרך כלל יכלול המתחם גם אזור ישיבה להורים וצמחי נוי.
צורה מוקטנת של מגרש המשחקים היא המשחקייה. צורה מורחבת שלו – פארק שעשועים.
בעקבות המודעות לנזקי השמש בגני השעשועים, החל משנת 2000 נבנים לרוב כגני שעשועים מקורים.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היבטים התפתחותיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

מתקן שעשועים
משחקייה
חצר גן ילדים
חדר כושר חיצוני
הערות שוליים

↑  לימור מסלנסקי, גן ציבורי מס' 10 פארק אתגרי רח הפרחים בכניסה לישוב כוכב יאיר, באתר כוכב יאיר-צור יגאל, ‏1 במרץ 2016
| משחקים |
| --- | --- | --- |
| סיווג לפי כלי המשחק | משחקי לוח • משחקי קופסה • משחקי קלפים • משחקי עט ונייר • משחקי חברה ללא עזרים  • משחקי כדור • משחקי מחשב, פלייסטיישן ומשחקי וידאו |  |
| סיווג לפי אופי המשחק | משחקי ספורט • משחקי תפקידים • משחקי מלחמה • משחקי אסטרטגיה • משחקי ילדים • משחקי חשיבה |  |
| שימושים למשחקים | פנאי • הנאה • בידור • גן שעשועים • משחקייה • הוראה מתקנת • E-learning ולמידה משולבת מחשב • אימון מוחי • תחרות • ספורט • משחוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555836705171  GND: 4056237-2  LCCN: sh85103387  LNB: 000206772  NARA: 10642512  NDL: 00574643  NKC: ph119716
מיקלוש יולס

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1904 קישקונפלדיהאזה, הונגריה 
 פטירה:  18 באוקטובר 1972 (בגיל 68) סגד, הונגריה 
 מקום קבורה:  סגד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1927) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1962) 
 צאצאים:  יאנוש יולס 
 
מיקלוש יולס (בהונגרית: Julesz Miklós; קישקונפלג'האזה, 12 במאי 1904 – סגד, 18 באוקטובר 1972) היה יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, רופא לרפואה פנימית, אנדוקרינולוג, מרצה בכיר (1952) ופרופסור לרפואה (1956), חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים (1967). במחצית השנייה של המאה ה-20 הוא היה המייסד של אסכולה במדעי הרפואה הפנימית הקלינית, כולל אנדוקרינולוגיה. הוא אביו של יאנוש יולס (1943), רופא ואנדוקרינולוג.
קורות חיים

מיקלוש יולס נולד במשפחה יהודית כבנם של לאו יולס (1868–1944) שהיה מורה ופקיד בקהילה היהודית ושל רוזה האס (1871–1944). את התואר ברפואה כללית קיבל יולס בשנת 1927 באוניברסיטת פאזמאני פטר בבודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), אותו השלים בשנת 1929 עם התמחות מקצועית ברפואה פנימית. בשנים 1927 עד 1943 ביצע פעילות רפואית בבית החולים ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט (כיום המרכז הרפואי הלאומי), ואילו בשנת 1929 ביצע מחקר לתקופה קצרה בבית החולים פיטייה סלפטרייר (Pitié-Salpêtrière) בפריז. בשנת 1943 הוא הועבר לבית החולים לחולי שחפת של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי.
באוקטובר 1944 לקחו אותו (כבר בשלטון מפלגת צלב החץ) לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ואחר כך גורש למחנה הריכוז בוכנוולד, ובהמשך למחנה הריכוז אוהרדרוף. הוא שרד ושב הביתה בשנת 1945. באותה השנה מונה לעוזר פרופסור באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט, ומאוחר יותר עוזר פרופסור במרפאה הפנימית מספר 1 של אוניברסיטת בודפשט, ובשנת 1947 קיבל הסמכה לפרופסור בתחום האבחון המעשי של מחלות אנדוקריניות. החל משנת 1951 המשיך ללמד כפרופסור חבר ומשנת 1956 כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בודפשט זו העצמאית כיום. בשנת 1958 הוצע לו תפקיד ראש המחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת סגד והוא ניהל את עבודת המחלקה עד מותו. במקביל, בשנים 1958–1959, היה מנהל הקליניקה הפנימית 2 של בית החולים האוניברסיטאי, ומשנת 1959 ועד מותו היה גם מנהל הקליניקה הפנימית 1.
אשתו, ארז'בט וינקלר, הייתה רופאה ועוזרת פרופסור. הוא נשא אותה לאישה בסגד ב-10 במאי 1936. מיקלוש יולס הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי בסגד. קברו מוגן מאז 2006.
פעילותו

מחקריו התמקדו במגוון רחב של נושאים באנדוקרינולוגיה ניסיונית וקלינית ובנוירואנדוקרינולוגיה. הוא בחן בהרחבה את התפקוד התקין והלא תקין של הבלוטות האנדוקריניות, שבתוכן עסק בעיקר בתפקוד לקוי של בלוטת יותרת המוח. הוא ערך מחקרים מקיפים על מנגנון הפעולה של ויטמין B1 באונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח, אדנוהיפופיזה. מחקריו הוכיחו את יכולת הסינתזה של הורמונים סטרואידים ופיתחו שיטות חדשות לטיפול במחלות אנדוקריניות הנגרמות כתוצאה מהפרעות הורמונליות מסוימות, כמו סוכרת וגיל המעבר אצל נשים. בנוסף, גילוי שמם של גיל ההתבגרות בזופיליזמוס, תסמונת Morgagni-Adams-Stokes משנית ותסמונת קושינג משנית היא תיאור של המחלה. לקראת סוף חייו הוא היה עסוק במיוחד בשאלות על הפתולוגיה של הירסוטיזם עם צמיחת שיער מוגברת.
עבודותיו העיקריות

A neuroendokrin betegségek kórtana és diagnosztikája. Budapest, Akadémiai, 1957, 992 p.
Endokrin betegségek gyógyítása és elméleti alapjai.Kovács Kálmánnal. Budapest, Akadémiai, 1966, 548 p.
Steroids in human skin. Faredin Imrével és Tóth Istvánnal. Budapest, Akadémiai, 1971, 221 p.
Kirándulás a pokolban. Budapest, Szépirodalmi, 1971, 347 p.
לקריאה נוספת

הלקסיקון ההונגרי הגדול מסת"ב 963-9257-02-8
האלמנך האוניברסיטאי של סגד. 1997
הלקסיקון הביוגרפי ההונגרי החדש. 2002 ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kiskunfélegyházi polgári születési akv. 625/1904. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 268/1936. folyószáma alatt".
↑  "Gyászjelentése (1972)".
↑  "nori.gov.hu".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8013 4471  LNB: 000203060  NKC: mzk2013769589  NTA: 170356914  VIAF: 121370510   WorldCat (עם VIAF): 121370510
אירוניה

ערך זה עוסק במתאר מצב מסוים ששונה מן המצב שהיה אמור להתרחש לכאורה. אם התכוונתם לשיר של נעם קליינשטיין, ראו .
דוגמה לאירוניה: מודעת אבל שנתלתה על שלט פרסומת הנושא את הסיסמה "משדרג לך את הרגע"
המונח אירוניה (ביוונית עתיקה: εἰρωνεία – אֵרונֵאַה; מילולית: "בורות מדומה") מתאר מצב מסוים ששונה מן המצב שהיה אמור להתרחש לכאורה.
לעיתים מתוארים אירועים שונים כ"צחוק הגורל", תהפוכות בלתי צפויות בחייו של אדם, הגורמות לו אושר או סבל רב. מקרים נפוצים הם מקרים בהם המצופה אינו מתרחש, בניגוד למקובל לחשוב, או כאשר פעולה שמטרתה הייתה לגרום לתוצאה רצויה, מביאה לתוצאה הפוכה, בבחינת "היקום לועג למאמצי האדם" (אירוניה קוסמית). לדוגמה, סנדלר המתהלך יחף. הסנדלר מייצר נעליים עבור אחרים, אך אינו משתמש בהן עבור רגליו שלו. דוגמה נוספת, ניסיון שימור מבנה גורם להריסתו. אירוניה יכולה להיות גם מכוונת, בעיקר בספרות או בתיאטרון. בטרגדיה ובסוגות ספרותיות נוספות האירוניה משמשת אמצעי ספרותי להגברת המתח, ולחידוד המסר לפיו אדם אינו יכול לשנות את גורלו, גם אם נדמה לו שיש בכוחו לעשות זאת. פעמים רבות משמעות הדברים האמיתית אינה מתגלה מיד אלא לאחר זמן, או תלאות רבות, כך שמה שמסתבר בסוף שונה בתכלית מפני הדברים בהתחלה.
אירוניה מכוונת נפוצה גם כאמצעי רטורי לשם חידוד המסר והבלטתו על דרך הניגוד, היא יכולה לקבל ביטוי מילולי כאשר הנאמר נוגד במהות את המסר, כפי שמתפרש בהתאם להקשר ולטון הדיבור. אמצעי זה יכול לשמש להבלטת מגוחכות או להבעת לעג ועוקצנות. לדוגמה, אדם זעוף פנים הנשאל לשלומו משיב: "בסדר גמור! לא יכול להיות טוב מכך!"
אירוניה בספרות

פעמים רבות בספרות ובתיאטרון קיימת אירוניה מכוונת. המחבר, המסתמך על ידיעה או הבנה מוקדמת של הקהל, הנקראת פער אירוני, כי גורל מסוים הולך ומתקרב, שם בפי הדמות הדוברת, שהיא בורה ואינה מודעת למצב האמיתי, דברים אשר משמעותם האמיתית, וההפוכה לכוונת הדמות, מובנת לאמיתה רק לקהל, או גורם לה למעשים אירוניים.
השימוש באירוניה היה נפוץ ביותר בטרגדיות היווניות. זאת מכיוון שגורלו של הגיבור הטרגי ידוע מראש ובלתי ניתן לשינוי. לכן פעמים רבות הגיבור מנסה לשנות את גורלו אבל פער בין הידע שלו לידע של הצופים, שנקרא פער אירוני, מוביל לכך שהוא בעצם מביא על עצמו את גורלו המר. הדוגמה המפורסמת ביותר לכך היא במחזה "אדיפוס המלך". אדיפוס מנסה לגלות מי הוא רוצחו של המלך הקודם על מנת לנקום בו, מבלי לדעת שהוא רצח את המלך, שהיה אביו, ונשא את אמו לאישה. פעולותיו מובילות לגילוי ולגורלו האכזר.
אירוניה, ציניות וסרקזם

יש קשר דיאלקטי בין אירוניה וציניות ולכן לעיתים קרובות מבלבלים ביניהם. בשניהם מובעת הטלת ספק המעידה שהסובייקט מוטרד מהפער בין המציאות לבין האופן שבו מדברים עליה. האירוניה נחשבת להתייחסות ראויה יותר מהציניות כיוון שהציני הוא אדם המאבד את האמון בטוב הלב ובהיגיון השכל של אנשים אחרים. האירוני לעומת זאת, אינו מאבד את האמונה התמימה בבני אדם ולעיתים קרובות יטיל ספק גם בעצמו. גישתו של האירוני מרוממת את המציאות ומובילה להחלטות ראויות לגביה. בניגוד לאירוני, גישתו של הציני מתחמקת מהצורך להתמודד ולנסות לשנות את המציאות.
סרקזם הוא סגנון דיבור עוקצני ומריר שמטרתו להקניט או לשים ללעג אדם. הוא שייך להתנהגויות שניתן לסווגן כציניות. הציניות משמשת לעיתים ככיסוי למניעים תוקפניים ויש בה משום מבט מרוחק על החיים וסוג של אובדן האמונה התמה בבני אדם.
ראו גם

סימן אירוניה
חוקי מרפי
לקריאה נוספת

Claire Colebrook (2004). Irony. London: Routledge. ISBN 0-415-25133-8.
Douglas Colin Muecke (2017). Irony and the Ironic. The Critical Idiom Reissued. London: Routledge. ISBN 9781138229631.
הערות שוליים

↑  מטאפורה זו מציגה את הגורל כישות הצוחקת על האדם בכך שהיא מכניסה אותו למצב לא סביר המנוגד למה שהיה אמור להתרחש לכאורה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563060305171  BnF: cb11935382p (data)  GND: 4027676-4  LCCN: sh85068254  NDL: 00560110  NKC: ph121191
בת שבע (פרנצ'סקו אייץ)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנצ'סקו אייץ 
 תאריך יצירה:  1827? 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  115.6 ס"מ 
 גובה:  149.9 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרומנטיקה 
 מיקום:  אוסף פרטי
 
בת שבע הוא ציור שמן מאת הצייר האיטלקי פרנצ'סקו אייץ, אשר הוצג לראשונה בשנת 1827. היצירה, המהווה את הראשונה מבין שלוש גרסאות שצייר אייץ בנושא זה, מתארת את דמותה של בת שבע, אחת הדמויות המרכזיות בסיפור המקראי על דוד המלך. "בת שבע" של פרנצ'סקו אייץ היא יצירה מרכזית בהתפתחותו כאמן, המשקפת שילוב של אידיאל יופי עם ריאליזם חושני. הציור משחק על הדואליות של מבט ושליטה, חושניות וצניעות, ומשלב השפעות מהרנסאנס האיטלקי, הבארוק והנאו-קלאסיציזם תוך גיבוש שפה אמנותית אישית של האמן.
תיאור היצירה

הציור מציג את בת שבע יושבת למחצה, גופה מעודן ומודגש בגווני עור רכים, בעוד רקע כהה מבליט את דמותה ומעניק לה נופך דרמטי. פרט בולט ביצירה הוא הצמיד המוזהב הלוחץ מעט על זרועה העליונה, פרט המדגיש את טבעיות הגוף ואת תשומת הלב של האמן לפרטים. במרחק, ניתן להבחין בדמותו של דוד המלך, המציץ לעברה מהגבהים, רומז למעמד הגורלי שהוביל לקשרם.
הקשר היסטורי ואמנותי

הציור נוצר ללא הזמנה מוקדמת, אלא מתוך רצונו של אייץ לתרגל את כישוריו בציור עירום ולבטא את יכולתו בציור דמויות גדולות. היצירה הוצגה בתערוכה של האקדמיה לאמנויות היפות בבררה (אנ') במילאנו בשנת 1827, שם נרכשה מיד על ידי וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, אשר התפעל מהציור ושילם תמורתו את המחיר המלא שדרש האמן.
סגנון והשפעות ופרשנות היצירה

אייץ שילב ביצירה זו השפעות מתקופת הרנסאנס והבארוק, תוך שילוב בין אידיאל היופי הנאו-קלאסי לבין נטייה לריאליזם חושני. הוא הושפע מהאמנים הגדולים של העבר, כגון טיציאן, גווידו רני, דומניקינו וג'וליו רומנו, וביקש ליצור קומפוזיציה המעוררת רגש ומשיכה מבלי לוותר על עומק רעיוני.
אף שהנושא המקראי סיפק לגיטימציה לציור עירום נשי, אייץ השתמש בדמות בת שבע כדי לחקור את המתחים שבין צניעות לתשוקה, בין מוסריות לחטא. הוא הקפיד לשמור על איזון בין גילוי והסתרה, כאשר תנוחת גופה של בת שבע חצי-מופנית, מה שמעניק לה ממד מסתורי ועדין.
תיאור הדמות המרכזית – בת שבע

הציור מציג את בת שבע כדמות נשית אידיאלית, בהתאם למסורת האמנותית של הצגת עירום נשי בנאו-קלאסיציזם. עורה החיוור בולט על רקע כהה, דבר שמעניק לה נופך דרמטי ומדגיש את יופייה. היא מתוארת בתנוחה חצי-מופנית, החושפת את צורת גופה אך מבלי להיות ישירה או וולגרית. אייץ שואף לשלב ריאליזם עם אידיאליזציה, כפי שעולה מהתיאור של הדמות כרכה וחושנית, אך עם ממד אידיאלי.
פרט משמעותי בציור הוא הצמיד המוזהב הלוחץ על זרועה של בת שבע. פרט זה משרת שתי מטרות: הדגשת הטבעיות של הדמות, שכן לחץ הצמיד גורם לעור להיראות רך וחי, וחיזוק תחושת הריאליזם, בניגוד ליופי הקפוא והאידיאלי של הנאו-קלאסיציזם הטהור.
דמותו של דוד – המבט המשגיח

בת שבע היא הדמות המרכזית, אך ברקע מופיעה גם דמותו של דוד המלך, שמביט בה מגבוה. דוד מתואר כגבר אחוז תשוקה כלפיה, מה שמשקף את נקודת המפנה הסיפורית שבה הוא רואה אותה ומתחיל במסלול של חטא ותשוקה.
המיקום של דוד בקצה העליון של הקומפוזיציה יוצר היררכיה מעניינת. בת שבע היא המוקד החזותי, אך למעשה היא האובייקט הנצפה. דוד, למרות מיקומו הקטן יותר, הוא הצופה, בדומה לאופן שבו הצופים ביצירה עצמם מביטים בה. כך אייץ יוצר משחק מתוחכם של מבט ושל שליטה – בת שבע היא הגיבורה הוויזואלית, אך הסיפור מציג אותה כנתונה להשפעתו של דוד.
דמותו של דוד – המבט המשגיח > השפעות אמנותיות וסגנון הציור

הציור משלב השפעות מכמה אסכולות אמנותיות. ניתן לראות בו השפעה של אמני הרנסאנס והבארוק, כמו טיציאן, גווידו רני, דומניקינו וג’וליו רומנו, שהרבו לתאר עירום נשי באופן אידיאלי. לצד זאת, יש בו גם השפעה נאו-קלאסית, אך בניגוד לקור הרגשי של חלק מיצירות הנאו-קלאסיציזם, אייץ שואף ליצור דמות עם רכות וחושניות טבעית יותר. הציור מבטא גם פרשנות אישית, שכן הוא נוצר ללא הזמנה, מתוך רצונו של האמן להתנסות בציור עירום ולתרגל קומפוזיציות גדולות.
המוטיב של גילוי והסתרה

אייץ היה מודע לכך שהוא יכול לדחוף את גבולות החושניות ביצירה עד גבול מסוים, ולכן השתמש בתנוחה חצי-מופנית של בת שבע כדי ליצור איזון בין פיתוי למתינות. אלמנט זה חזר גם בציור מאוחר יותר שלו, "ונוס משתעשעת עם שתי יונים" משנת 1830, שבו ניתן לראות דמיון בצמיד ובד הפרוס מאחורי הדמות, מה שמעיד על שימוש באותו מודל ויזואלי.
המוטיב של גילוי והסתרה > השוואה לגרסאות מאוחרות של הציור

אייץ חזר לנושא בת שבע בשנים 1834 ו-1841–1842, אך בגרסאות אלה שינה את תנוחת הגוף, כשהוא מציב את הדמות במבט קדמי יותר, אך מרים את רגלה הקדמית כדי לשמר את הממד הצנוע.
מעמד היצירה וחשיבותה

הציור נחשב לאחד השלבים המשמעותיים בהתפתחות הקריירה של אייץ, שכן הוא היה היצירה היחידה בתערוכה שלא הוזמנה מראש, מה שמעיד על ביטחונו האישי באיכות עבודתו. הוא זכה להצלחה מיידית כאשר המלך וילהלם הראשון מווירטמברג רכש אותו מיד במחיר מלא, דבר שהיווה הכרה בערכו האמנותי. במשך שנים רבות נחשב לאבוד, ורק בשנת 1998 התגלה מחדש, תגלית שתוארה על ידי פרננדו מצוקה כאחת התגליות הסנסציוניות ביותר בתולדות האמנות האיטלקית של המאה ה-19.
ראו גם

פרנצ'סקו אייץ
בת שבע
הליגה הארצית בכדורסל

| --- | --- |
 שם מלא:  הליגה הארצית בכדורסל
 כינוי:  ארצית צפון/ארצית דרום
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  איגוד הכדורסל בישראל
 מדינות:  ישראל ישראל
 קבוצות:  31 (15 במחוז צפון; 16 במחוז דרום)
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־69 שנים)
 מפעל גבוה:  הליגה הלאומית בכדורסל
 מפעל מקביל:  גביע האיגוד בכדורסל
 מפעל נמוך:  ליגה א' בכדורסל
 
הליגה הארצית בכדורסל היא ליגת הכדורסל השלישית בחשיבותה בכדורסל הישראלי, ומורכבת משתי ליגות המחולקות לפי אזור גאוגרפי: ליגה ארצית צפון וליגה ארצית דרום.
מעונת 1991/92 ועד לעונת 2014/15 הקבוצות אשר סיימו במקום הראשון בליגה הארצית בכל מחוז היו מעפילות לליגה הלאומית (הליגה השנייה) החל מעונת 2015/16 הונהג לתקופה של 4 עונות פלייאוף עליה ממקומות 1 עד 4 בכל מחוז בסיום עונת 2018/19 הורחב הפלייאוף למקומות 1 עד 8.
בעונת 2020/21 הורחבה הליגה לאחר שבוטלו היורדות לליגה א' וכל מחוז גדל מ-12 קבוצות ל-13 קבוצות.
בעקבות מגפת הקורונה ב-13 במרץ 2020 הודיע איגוד הכדורסל על השעיית כלל משחקים ללא הגבלת זמן בכלל הליגות וביניהן גם הליגה הארצית
ב-16 במרץ 2020 הודיע איגוד הכדורסל על סיום העונה וביטול הליגה הלאומית והקפאת היורדות לארצית.
ב-25 במאי 2020 הודיע איגוד הכדורסל כי כלל הליגות הסתימו וכי הקבוצות הממוקמות במקום הראשון יעלו בכלל הליגות (מלבד שתי הראשונות בלאומית) ולא יהיו יורדות.
בינואר 2021, הודיע איגוד הכדורסל כי בעונת 2020/21 לא יתקיימו פלייאוף עלייה ומשחקי מבחן באופן זמני, עקב מגפת הקורנה וכי רק אם הליגה תשלים כ-70 אחוזים ממשחקיה יהיו עולות לליגת הלאומית ויורדות לליגה א', אם רק ליגה אחת מבין השתיים תשלים 70 אחוזים ממשחקיה, העולות והיורדות היו רק בה.
שיטת פלייאוף העלייה מעונת 2015/16 עד 2018/19

מעונת המשחקים 2015/16 לאחר תום הליגה הסדירה, הונהג פלייאוף עלייה בכל מחוז בין מקומות 1–4 בשיטת פלייאוף (חצי גמר וגמר) ששוחק בסדרות הטוב משלוש. המנצחת בגמר של כל מחוז העפילה לליגה הלאומית (שתי עולות סך הכול).
| עונה | אלופת מחוז צפון | מקום בסיום העונה הסדירה | סגנית צפון | מקום סגנית בסיום העונה הסדירה | אלופת מחוז דרום | מקום בסיום העונה הסדירה | סגנית דרום | מקום סגנית בסיום העונה הסדירה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/16 | הפועל חיפה | 1 | הפועל עמק יזרעאל | 3 | מכבי עירוני רחובות | 3 | אליצור נווה-דוד רמלה | 1 |
| 2016/17 | מכבי קריית מוצקין | 2 | אליצור נתניה | 1 | אליצור יבנה | 2 | מכבי בת ים | 1 |
| 2017/18 | אליצור נתניה | 2 | א.ס. רמת השרון | 1 | אליצור "איתו" אשקלון | 2 | מכבי פתח תקווה | 4 |
| 2018/19 | א.ס. רמת השרון | 4 | הפועל מגדל העמק/יזרעאל | 2 | הפועל חבל מודיעין | 1 | מכבי שדרות | 2 |
בארבע שנות הפלייאוף רק שתי קבוצות שסיימו במקום הראשון העפילו לליגה הלאומית.
פלייאוף עליון החל מעונת 2019/20

בסיום עונת 2018/19 הודיע איגוד הכדורסל על שינוי מבנה הפלייאוף בליגה הארצית.
לאחר ניסוי שנערך בליגה ובחן את קיום הפלייאוף במתכונת של ארבע קבוצות ממקומות 1–4 הוחלט להרחיב את הפלייאוף לקבוצות במקומות 1–8.
פלייאוף עליון החל מעונת 2019/20 > סדרת רבע הגמר

מקום 1 נגד מקום 8 בשיטת הטוב מ-3 כאשר הקבוצה שסימה את העונה במקום הראשון מארחת את המשחק הראשון והשלישי אם יש צורך בקיומו.
מקום 2 נגד מקום 7 בשיטת הטוב מ-3 כאשר הקבוצה שסימה את העונה במקום השני מארחת את המשחק הראשון והשלישי אם יש צורך בקיומו.
מקום 3 נגד מקום 6 בשיטת הטוב מ-3 כאשר הקבוצה שסימה את העונה במקום השלישי מארחת את המשחק הראשון והשלישי אם יש צורך בקיומו.
מקום 4 נגד מקום 5 בשיטת הטוב מ-3 כאשר הקבוצה שסימה את העונה במקום הרביעי מארחת את המשחק הראשון והשלישי אם יש צורך בקיומו.