stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'וני
מצב

הצ'וני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), עקב ירידה מתמשכת של האוכלוסייה אשר משוערת בהיקף של למעלה מ-30% על פני תקופה של 14 שנים, הרס בית הגידול שמתרחש במשך עשרות שנים בטווח התפוצה הידוע שלו, הצטמצמות טווח התפוצה הידוע של המין בפרו ובוליביה, וכן בשל העובדה שלפחות 40% מטווח התפוצה הנוכחי שלו צפוי לסבול ממגוון איומים אנושיים שאינם פוסקים.
האיום העיקרי על המין הוא הרס בית הגידול המתבצע על ידי הדברים הבאים: רעיית של צאן ובקר בקנה מידה קטן, כריתה או שרפה של היער עבור שטחי מרעה וחקלאות, וגידול של מטעי קוקה לצורך הפקת סם הקוקאין בעיקר סביבות לה פאס וקוצ'במבה בבוליביה, ופונו וקוסקו שבפרו אשר נחשב לגורם העיקרי להרס בית הגידול. בניית מגורי אדם וכריית מינרלים מרחיבים אף הם את אובדן בית הגידול. הציד, מתרחש בהיקף לא ידוע עבור בשר ואיברים מסוימים הנמצאים בשימוש ברפואה המקומית. ניתוח מצב בית הגידול בתחומי טווח התפוצה של הצ'וני בבוליביה, מצביע על כך שבסביבות 58% מבתי הגידול נמצאים במצב טוב מאוד, ו-41% סובלים מאיומים אנושיים (מתוכם 25.5% ברמת הפרעה בינונית, ו-15.9% ברמת הפרעה חמורה). הנתונים בפרו מצביעים על מצב דומה לזה של בוליביה.
IUCN ממליץ לרשום את אוכלוסיות המין הידועות כמאוימות בפרו ובוליביה ולספק להם הגנה, ולצורך כך, נדרשין תחילה מחקרים אקולוגיים וקמפיינים סביבתיים בקרב התושבים המקומיים על מנת לעורר מודעות להשפעה של הרס בית הגידול והציד. בקרה על הציד בקרב המקומיים נדרשת, ורצוי להתייחס אליו כמין דגל של פרוזדור השימור אמבורו-וילקבמבה. בין האזורים המוגנים שבהם המין מצוי בפרו ניתן למנות את הפארק הלאומי מנו, הפארק הלאומי אוטישי, וכן בשמורת הטבע הגדולה שסביב אתר השרידים של ממלכת האינקה - המאצ'ו פיצ'ו. בבוליביה, הוא מצוי בתוך שישה אזורים מוגנים: הפארק הלאומי מאדידי, הפארק הלאומי אפולובמבה, הפארק הלאומי קוטאפאטה, הפארק הלאומי לאיאס קרסקו, הפארק הלאומי איסיבורו פילון, וכנראה גם בפרוזדור השימור אמבורו-וילקבמבה.
הערות שוליים

↑  צ'וני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם החדש |
| --- | --- | --- |
| אייל הקורא | אייל הקורא |   |
| אייל הצפון | אייל הצפון |   |
| אייל הביצות | אייל הביצות |   |
| אייל הפמפס | אייל הפמפס |   |
| אייל האנדים | אייל אנדים פרואני • אייל אנדים צ'יליאני |   |
| אייל פרדי | אייל פרדי שחור-זנב • אייל פרדי לבן-זנב |   |
| פודו | פודו דרומי • פודו צפוני |   |
| אייל הסבך | אייל הכרמל • אייל סיבירי |   |
| אלקרן הגדות | אלקרן הגדות |   |
| מזאמה | מזאמה אדומה • מזאמה אפורה • מזאמה אמזונית • מזאמה ביצתית • מזאמה יוקטנית • מזאמה לבנה • מזאמה מרידאנית • מזאמה מרכז-אמריקנית • מזאמה ננסית • בורורו • צ'וני |   |
הפודו הצפוני זהה כמעט לחלוטין לצ'וני.
נוף במאצ'ו פיצ'ו - אחד האזורים המוגנים בפרו שבהם מצוי הצ'וני.
פומת ההרים - טורפת פוטנציאלית לצ'וני.
מעבדה ליצור קוקאין ביער האמזונס. גידול צמח הקוקה עבור הסם, הוא הגורם העיקרי להרס בית הגידול של הצ'וני.
פילוטימו

פילוטימו עם "F" בתחילת המילה (ביוונית: φιλότιμο; בכתיב לטיני: Philotimo) הוא שם עצם יווני בעל התרגום המילולי של "אהבת אדם", "כבוד לאדם", "חברות אנושית",, "מתן עזרה" ועוד ועוד סגולות רבות. מילה זו פילוטימו קשה לתרגם, וככל הנראה אין מילה מקבילה בשפות המערביות העיקריות, מכיוון שהיא מתארת מערך מורכב של מידות טובות.
שימושים עתיקים

המילה משמשת בכתבים מוקדמים עתיקים, לפעמים במובן רע; המדינה של אפלטון משתמשת במילה philotimon (φιλότιμον ביוונית) באופן אירוני: "חובב כבוד". סופרים אחרים משתמשים ב־philotimeomai (φιλοτιμέομαι) במובן של "מפנק", אך גם "בזבזני" או "לתת בשפע". עם זאת, שימושים מאוחרים יותר מפתחים את המילה במובנים האציליים יותר שלה. בתחילת העידן הנוצרי, המילה הייתה חיובית בהחלט בהשלכותיה והשימוש בה בברית החדשה כנראה חיזק את השימוש בה בתרבות היוונית המודרנית.
המילה philotimon נמצאת בשימוש נרחב בספרות התקופה ההלניסטית.
שימושים בברית החדשה

המילה מופיעה שלוש פעמים בטקסט של איגרות פאולוס שכתב השליח פאולוס (שהוא "שאול התרסי") פאולוס היה דובר יוונית שוטפת וכתיבתו מראה שהיה משכיל ומתמצא היטב בספרות ההלנית. מכתביו נכתבו במקור ביוונית ולכן בחירת המילה הייתה מכוונת ובחירה מתוחכמת של אדם משכיל.
באיגרת אל הרומאים הוא הופך את המושג לפילוטימו שלו, להטיף את החדשות הטובות של הבשורות לאנשים שלא שמעו אותן.
באיגרת השנייה אל הקורינתים הוא משתמש במילה כדי לתאר את "עמלו" במובן של מפעל חייו ומאמצי חייו.
באיגרת הראשונה אל התסלוניקים הוא משתמש במילה כדי לתאר את סוג השאיפה שצריכה להיות למאמינים לנהל את חייהם עם פילוטימו: חיים מעל לכל לשון הרע, המוערכים היטב על ידי קהילתם בשל טוב לבם.
זוהי מילה שקשה לתרגם לכמעט כל שפה ובוודאי לעברית והיא מתורגמת בצורה שונה בהתאם לתרגומי התנ"ך. חלופות תקפות כוללות; שאפתנות, השתדלות ברצינות, שאפו, קנאות, התאמצות בשקיקה, להשתוקק חזק מאוד. בכל מקרה פאולוס משדר רצון לעשות דבר טוב ובחירת המילה שלו נותנת דגש נוסף למרדף המכובד הזה.
שימושים מודרניים

פילוטימו משמש עד היום. בצורתו הפשוטה ביותר, פירוש המונח הוא כיבוד מצפוני של אחריותו וחובותיו של האדם, לא לאפשר לרמוס או לפגוע בכבודו של אחר, ולכבד את גאוותו של האדם.
לקריאה נוספת

גירי (יפנית)
הערות שוליים

↑  Dimitropoulos, Stav (2017-06-07). "The Greek word that can't be translated". BBC Travel.
↑  Plato. Republic. תורגם ע"י Shorey, Paul. Book 1, section 347b.
↑  "φιλοτιμέομαι". LSJ.
↑  Henry George Liddell; Robert Scott. "Φ φ,, φι^λοτέχν-ης, φι^λοτι_μ-έομαι". A Greek-English Lexicon. נבדק ב-10 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Strong's Greek: 5389. φιλοτιμέομαι (philotimeomai)—3 Occurrences". נבדק ב-10 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "φιλότιμο". Βικιλεξικό (Wiktionary) (ביוונית).
קבוצת האגנבונד

קבוצת האגנבונד (באנגלית: The Hagenbund) הייתה קבוצה של אמנים אוסטרים שנוצרה בשנת 1899. שמה של הקבוצה נגזר מהשם הר האגן, הבעלים של פונדק בווינה שבו הם התאספו.
היסטוריה מוקדמת

חברי הקבוצה הבולטים בתחילת הדרך היו היינריך לפלר ויוזף אורבן, אשר עבדו והציגו במקור במסגרת הקונסטלרהאוס השמרני של וינה, אך כעת, כמו הזצסיון הווינאי מרדו בממסד והקימו ארגון משלהם.
ה"האגנבונד" פעל כמעט עשור בצל הזיצסיון כקבוצה המונית ומצליחה, ורק בשנים שלאחר פרישתה המזיקה של קבוצת קלימט מהזיצסיון הצליחו חבריה לפתח קו מתון ועצמאי יותר, שבו אווירה מילאה תפקיד מרכזי.
היסטוריה מוקדמת > לאחר מלחמת העולם הראשונה

לאחר 1918, הסגנון הפורמלי של האגנבונד החל לשלוט בפעילות האמנותית בווינה, ובשנות ה-20 היא סיפקה את המוקד החשוב ביותר לזרמים אמנותיים חדשים. בין חבריה בתקופה זו היו תיאודור פריד, אוסקר לסקה, אנטון האנק, קארי האוזר, גאורג מאייר-מרטון, ג'ורג' מרקל, סרגיוס פאוזר, פריץ שוורץ-ולדג, אוטו רודולף שץ, אלבין איגר-לינץ ואוסקר קוקושקה.
הם התנתקו הן מהזיצסיון והן מהאקספרסיוניזם בשאלות מהותיות של אסתטיקה. הם אולי אישרו את החיפוש של האקספרסיוניסטים אחר ריאליזם, אבל הפתרונות הצורניים האקספרסיביים שהם מצאו התנגשו עם המטרות האמנותיות של האגנבונד בעצמם.
היסטוריה מוקדמת > פירוק האגנבונד ב-1938

במרץ 1938, ימים ספורים לאחר כניסת אוסטריה לרייך הגרמני, שמעו מנהלי הקבוצות של האגנבונד וגם של הזיצסיון את החשיבה של המפלגה הנאצית על ידי חברי הארגון עצמם. במקרה של האגנבונד הדמות המובילה הייתה ליאופולד בלאונשטיינר ואמנות האגנבונד תוארה כאמנות מנוונת. רבים מחברי ההגנבונד היהודים היו אמורים לברוח מאוסטריה בשלב זה ונכסי ההגנבונד הוקצו מחדש לאגודת האמנים החזותיים. הארגון כמו שהיה חוסל ב-29 בספטמבר 1938.
חברים וחברים אורחים בהגנבונד - כ-250 אמנים, אדריכלים ומעצבי פנים וגרפיקאים מופיעים ברשימה של הארגון בשיאו, אך מכיוון שהנאצים הרסו את ארכיון האגנבונד בספטמבר 1939, היה צורך לשחזר את הרישום וייתכן שהוא לא שלם. בנוסף, קצת פחות מ-1,300 אמנים אורחים הציגו בתערוכות של האגנבונד. אלה כללו את אדגר דגה, יוזף דוברובסקי, ראול דופי, ליונל פיינינגר, גרהרט פרנקל, סבסטיאן איספ, אוסקר קוקושקה, ז'אק ליפשיץ, אדולף לוס, אנרי מאטיס, אדוארד מונק, אמיל נולד, מקס פצ'שטיין, פבלו פיקאסו, אוגוסט רנואר, אוגוסט רודן, ופרדיננד גאורג ולדמולר.
הערות שוליים

↑  West, Shearer (1996). The Bullfinch Guide to Art. UK: Bloomsbury Publishing Plc.
↑  Chrastek P et al (2016), Expressionism, New Objectivity and Prohibition: Hagenbund and its artists, Vienna 1900-1938, Wien Museum
↑  Klamber E. (in "Boeckl", 2014), Art in the service of Power: The cultural policy of Austro-fascism 1934-8 and the dissolution of the Hagenbund. 349-356
↑  Boeckl M. et al (2014), Hagenbund: A European Network of Modernism, 1900 to 1938, Hirmer on behalf of the Belvedere, Vienna.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415642705171  GND: 3017944-0  NKC: xx0119776  VIAF: 146113310   WorldCat (עם VIAF): 146113310
ערוד סומלי

| ערוד סומלי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
מין:: ערוד
שם מדעי
 Equus africanus somaliensis

ערוד סומלי (באנגלית: Somali wild ass או Equus africanus somaliensis) הוא תת-מין של הערוד.
הוא נמצא בסומליה, באזור דרום הים האדום של אריתריאה, ובמדינת עפר באתיופיה. רגליו של הערוד הסומלי מפוספסות, הדומות לאלו של קרוביו, הזברות.
תפוצה שוטפת ובית גידול

ככל הנראה יש פחות מ-1,000 בעלי חיים (או אפילו 700) בטבע והרשימה האדומה של IUCN תיארה אותו "בסכנת הכחדה חמורה". המשמעות היא שהם עומדים בפני סיכון גבוה ביותר להכחדה בטבע.
כמה מאות פרטים חיים בסומליה, ג'יבוטי, אריתריאה ואתיופיה.
רבייה

כמו רוב הסוסים הערודים הסומליים יולדים בדרך כלל באביב, לאחר הריון של שנה. תוך שעות, הסייח קם על רגליו ועומד בקצב של אמו. לאחר 5 ימים הסייח כבר מכרסם דשא. עד גיל שבועיים, הסייח רועה באופן קבוע, עם זאת, עדיין תלוי בחלב אמו עבור נוזלים. הסייח נגמל בין 12 ל-14 חודשים, אך עדיין נשאר קרוב לאמו, עוזב רק לשחק או להאכיל עם הסייח האחרים בעדר[דרוש מקור].
התנהגות

רוב המבוגרים חיים לבד, אך לפעמים יוצרים עדרים קטנים המורכבים מנקבות וצעיריהן. באזורים שיש בהם יותר משאבים, או שיש בהם יותר גשם, הם לפעמים יתמזגו יחד ליצירת עדרים זמניים גדולים יותר. סוסים יכולים לשמור על שטחים בגודל של 9 קילומטרים רבועים. לעיתים קרובות הם משאירים ערימות גללים כסימנים כדי להזכיר להם את גבולות הטריטוריה שלהם. בעוד נקבות רצויות בטריטוריות שלהן, סוסות לרוב ילחמו בזכרים אחרים. עם זאת, נצפו סוסים המאפשרים לזכרים להיכנס לטריטוריות שלהם למרעה, כל עוד הם לא מגלים עניין בהרמון שלו}.
בשבי > אוכלוסייה גלובלית

נכון ל-2011 היו כ-200 פרטים בשבי ברחבי העולם שחיו ב-34 חיות חיות, כמו גם שלושה בעלי חיים (שנת 2009) בשמורת הטבע חי-בר יטבתה ספר הלימוד הבינלאומי מנוהל על ידי Tierpark Berlin.
בשבי > גן החיות בזל

גן החיות המוביל לגידול הערוד הסומלי הוא גן החיות בזל, שווייץ. תוכנית הרבייה שלה מנהלת את ספר הלימוד האירופי לתחת הסומלית ומרכזת את תוכנית המינים בסכנת הכחדה האירופית (EEP) - וכן את ועדת המינים העולמית של הערוד הסומלית מאז 2004.
גן החיות בזל החל להחזיק בערוד סומלי בר בשנת 1970 וילדה לראשונה ב-1972. מאז (נכון לשנת 2009), 11 סוסים ו-24 נקבות נולדו ושרדו את הילדות. כיום, כל הערודים הסומליים בשבי קשורים לקבוצה המקורית בגן החיות של בזל.
נכון ל-18 בינואר 2012, ישנם ארבעה ערודים סומליים בבזל: הסוס "ג'יגולו" (3) ושלוש נקבות (ביניהן "יוגלה"-14).
בשבי > צרפת

מ-1987, בשמורת סיגיאן האפריקאית, בדרום צרפת, היו מספר חמורי בר סומליים, כאשר לידות מתרחשות באופן קבוע, כולל שתיים ב-30 ביוני 2010 וב-29 במרץ 2013.
בשבי > ארצות הברית

רק חמישה מוסדות מגדלים את תחת הבר סומלי בארצות הברית: גן החיות של דאלאס, גן החיות של סנט לואיס, גן החיות של סן דייגו ספארי פארק, גן החיות של מיאמי ושימור White Oak ביולי, פלורידה, White Oak קיבל עדר ב-2008 כחלק ממאמץ בינלאומי להציל את הערוד הסומלי מהכחדה. מאז, העדר הוליד 18 סייחים, כולל כמה שנולדו באביב 2013. בגן החיות של דאלאס היו זה עתה שני ערודים סומליים, שניהם נקבות, האחת נולדה ב-9 ביולי והשנייה ב-19 ביולי 2017. הלידה האחרונה של גן החיות בסנט לואיס הייתה ב-30 ביולי 2019.
פארק גן החיות של סן דייגו הוא ביתם של 11 ערודים סומלים, האוכלוסייה הגדולה ביותר של ערודים סומלים בצפון אמריקה. הפארק קיבל את העדר הראשון שלו מגן החיות של בזל ב-1981. הסייח הראשון שלהם נולד ב-1986. מאז, 49 סייחים נולדו, האחרונה היא נקבה שנולדה ב-17 במרץ 2018. גן החיות העולמי של סן דייגו פועלת גם היא כדי לעזור להציל את המין בסכנת הכחדה בטבע.
שימור

פרויקט שימור באריתריאה מנה (לפני 2014) 47 חמורי בר סומליים שחיו בהרים בין חצי האי בורי לשקע דאלול, שנמצא בשקע דנאקיל הגדול יותר, סמוך לגבול אריתריאה עם אתיופיה.
כפי שהוזכר לעיל, בשמורת הטבע יטבתה חי-בר קיימת אוכלוסייה מוגנת של הערוד הסומלי. השמורה הוקמה ב-1968 במטרה לחזק אוכלוסיות של מינים מדבריים בסכנת הכחדה.
לקריאה נוספת

Moehlman, Patricia D. (עורך). 2002. סוסים: זברות, תחתים וסוסים: סקר מצב ותוכנית פעולה לשימור. Gland, שווייץ: IUCN/SCC Equid Specialist Group
הערות שוליים

↑  Groves, C.P., & Smeenk, C. (June 2007)..
↑  Bonner, Jeffrey (1 ביוני 2008). "What's the Zoo to do with its Somali wild ass problem?". St. Louis Post-Dispatch & Saint Louis Zoo. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Seltene Schönheit - Somali-Wildeselfohlen bezaubert das Zolli-Publikum" (בגרמנית). Zoo Basel. 16 בדצמבר 2010. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Perkins, Wendy (5 ביוני 2017). "Somali Wild Ass". ZOONOOZ. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Somali-Wildesel (Equus africanus‏ somalicus)". Förderprojekte der Werner Stamm Stiftung (בגרמנית). Werner Stamm Stiftung. אורכב מ-המקור ב-2013-12-21. נבדק ב-2011-11-14..
1 2  "Wildesel" (בגרמנית). Verband Deutscher Zoodirektoren. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "INDIAN RHINO VISION (IRV) 2020" (בגרמנית). Zoo Basel. 8 במאי 2008. אורכב מ-המקור ב-15 במרץ 2012. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Somali-Wildesel (Equus africanus somalicus), web.archive.org, ‏2013-12-21
↑  "Zweites Somali-Wildeselfohlen im Zolli geboren" (בגרמנית). Zoo Basel. 27 בדצמבר 2007. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Dance of the Somali wild asses". Zoo Basel. 18 בינואר 2012. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Naissance rare au zoo de Sigean: un âne de Somalie!" (בצרפתית). Le Huffington Post (French-language edition of the Huffington Post). 7 ביולי 2010. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Une naissance très rare à la Réserve de Sigean" (בצרפתית). che du Midi. 27 באפריל 2013. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
1 2 3  "Somali Wild Ass". Animal Programs. White Oak. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Somali wild ass born at St. Louis Zoo". Associated Press. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2017. נבדק ב-21 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Three Somali Wild Ass Foals Born At San Diego Zoo Safari Park". San Diego Zoo. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-21 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Somali wild ass foal born July 30, 2019". 27 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Perkins, Wendy (5 ביוני 2017). "Somali Wild Ass". ZOONOOZ. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Relations, Public (12 באפריל 2018). "Somali Wild Ass Foal Explores Habitat". ZOONOOZ. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  שנתמך בעיקר על ידי גן החיות בזל
↑  "Somali Wild Ass Research Project in Eritrea". Conservation projects. Zoo Basel. נבדק ב-22 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Somali Wild Ass in Eritrea". Conservation projects. Zoo Basel. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Moehlman, Patricia D.; Yohannes, Hagos; Teclai, Redae; Hagos, Futsum (באוגוסט 2014). "Report to Basel Zoo - African wild ass (Equus africanus): Population dynamics, distribution and status in Eritrea" (PDF). Zoo Basel. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Kebede, Fanuel (ביולי 2015). "Research and Community-Based Conservation of the African Wild Ass in the Danakil Desert of Ethiopia: Field Report" (PDF). Zoo Basel. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה).
ערוד סומלי בגן החיות בזל
שני ערודים סומליים בגן החיות של מארוול
צביקה דהב

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1933 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  29 באפריל 2021 (בגיל 87)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1950–1993 (כ־43 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 7  מפקד גדוד 95  מפקד גדס"ר 288  מפקד אגד תחזוקה 836 באוגדה 143  ראש מטה אוגדה 143
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 חבר בעמותת  יד לשריון בלטרון  חבר בעמותת גבעת התחמושת
 
צביקה דהב (4 בנובמבר 1933 – 29 באפריל 2021) היה קצין בחיל השריון של צה"ל בדרגת אלוף-משנה. במלחמת סיני שירת כמפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 7, במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד 95 בחטיבת הראל, ובמלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד גדס"ר 288 באוגדה 146.
ביוגרפיה

דהב גויס לצה"ל ב-1950 והוצב בחיל השריון, בשנת 1951 עבר קורס קצינים וקיבל דרגת סגן משנה. שנה לאחר מכן היה בין מסיימי המחזור הראשון של קורס קציני שריון. בין השנים 1952–1956 שירת בפלוגת הסיור של חטיבה 7. בשנת 1954 עבר קורס קציני מודיעין ובשנת 1955 נשלח לבית ספר לשריון בצרפת ללמוד את טנקי ה-AMX-13. השתתף במבצע יונה לקליטת טנקי AMX-13, חלפים ותחמושת מצרפת לקראת מלחמת סיני. בשנת 1956 השתתף כמפקד מחלקת טנקים מגדוד 9 של חטיבה 7 בפעולת קלקיליה, פעולת תגמול שנערכה ב-10 באוקטובר 1956 נגד משטרת קלקיליה. כמה שבועות לאחר מכן השתתף במלחמת סיני כמפקד פלוגת טנקים תחת פיקוד חטיבת הצנחנים בפיקודו של אריק שרון בקרב המיתלה. שרון שלח אל תוך מעבר המיתלה כוח שהוגדר "סיור", אך בפועל היה כוח בגודל של גדוד, שכלל את פלוגת הסיור של גדוד 88 בפיקודו של זאב וקס, עם מפקד גדוד 88 רס"ן מרדכי גור, והסמג"ד אפרים מרקוס. אחריהם נעה פלוגת טנקים AMX-13 בפיקוד צביקה דהב, אליהם הצטרף הסמח"ט יצחק חופי (חקה). מיד אחריהם נעה הפלוגה המסייעת של גדוד 88, בפיקודו של מיכה פייקס, ואחריהם סוללת מרגמות כבדות מגדוד 332. בסוף השיירה נעה הסיירת של חטיבה 202, בפיקודו של מיכה קפוסטה (בן ארי), ובמאסף נסעו יחידות הרפואה והאספקה. אל הכוח הצטרף סא"ל אהרן דוידי, שהיה באותה העת מפקד גדוד מילואים של הצנחנים ששהה מחוץ למעבר.
בשנים 1957–1959 שירת דהב כסמג"ד 181 בפיקוד צפון. בשנת 1958 עבר קורס מ"פים, ובשנת 1960 מונה לקצין המבצעים של גייסות השריון, באותה השנה השתחרר מצבא הקבע. בין השנים 1960–1963 שירת כסמג"ד 95 בחטיבת הראל ובשנת 1964 מונה לפקד על הגדוד. במלחמת ששת הימים. חטיבת הראל השתתפה בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, וגדוד 95 שהיה אמור להיות בעתודה קיבל את משימתו החדשה: להגיע לבית חנינא. הגדוד פרץ דרך עמק הארזים והגיע בלילה לנבי סמואל. בשעה 3:30 החלו הטנקים לנוע לכיוון בית חנינא תוך חילופי אש כבדים עם כוחות שריון ירדניים שהתמקמו על הפסגות באזור ובין המבנים בתל אל פול. במשך זמן מה התנהל קרב שריון בשריון בטווחים של 1,000 מטר. 3 טנקים ירדנים נפגעו לבסוף והיתר נסוגו מזרחה והתל נכבש. בזה נותקה ירושלים מאויב ירדני מצפון וממזרח.
במרץ 1973 הקים דהב את גדוד הסיור 288 באוגדה 146, בפיקודו של האלוף משה פלד. הגדוד היה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70, והיו גדודים מעורבים שבהם שירתו טנקים ונגמ"שים והיו תחת פיקודה הישיר של אוגדה. הגדוד כלל טנקי שוט קל, נגמ"שי M-113, וג'יפים. יעוד הגדוד היה להיות גדוד סיור אוגדתי הבנוי לפריסה רחבה כדי לתת תצפיות ומודיעין לאוגדה 146 בזמן לחימה וכן להוות כוח לחימה עצמאי. הגדוד כלל שלוש פלוגות לחימה ותצפיות, כאשר כל פלוגה כללה שבעה טנקים, שמונה נגמשי חרמ"ש, פלוגת ג'יפי סיור שכללה 11 ג'יפים ופלוגת מפקדה. הגדוד עבר אימון הקמה במאי 1973.
ביוגרפיה > גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד בחזית רמת הגולן מול הצבא הסורי. דהב פיקד על הגדוד בתהליך הגיוס במחנה עופר צפונית לירושלים ואז הוביל את הגדוד לרמת הגולן. הגדוד עלה דרך ציר כורסי עם כוחות אוגדה 146 וסופח לחטיבה 205 בפיקוד אל"ם יוסי פלד.
ההיתקלות הראשונה של הגדוד בכוחות סוריים הייתה ברמת מגשימים. הגדוד המשיך לצפון מזרח על ציר "טפה" (כיום כביש 98), וחבר למוצב תל סאקי ומוצב 116 ב-8 באוקטובר. חיילי הגדוד פינו ממוצבים אלה את חיילי גדוד הנח"ל המוצנח 50 של חטיבה 35 שהיו מכותרים שם ולחמו מאז יום הכיפורים. הגדוד נלחם בתל ג'וחדר ב-9 באוקטובר וכבש את תל פרס השולט על פתחת רפיד וכביש הנפט. עם כיבוש התל חזר המוצב שבראשו לפעילות מלאה. חיילי הגדוד שהתמקמו בו העבירו דיווחי תצפיות והכוונת אש לתותחנים. לאחר מכן השתתף הגדוד בקרבות בגזרת חושניה וכבש את צומת רפיד.
הגדוד עבר לחטיבה 4 בפיקוד יעקב הדר באותה הגזרה, ולאחר סיום קרבות הבלימה עבר הגדוד ממזרח לקוניטרה ונפרש בתצפיות על התלים הגעשיים בדרום המובלעת. ב-17 באוקטובר התמקם הגדוד באזור חאן ארנבה, וב-18 באוקטובר התמקם לתצפיות בתל אל מל, תל שער, תל מסחרה ותל קרין. הגדוד השתתף בקרב אום בוטנה ותל-מסחרה, והשתתף בבלימת התקפות הנגד מצד צבא סוריה והכוחות העיראקיים והירדנים (חטיבת השריון הירדנית 40) שהגיעה לתגבור הכוח הסורי מדרום. ב-20 באוקטובר עבר הגדוד לחניון בכפרים נסג' ואטייחה ותצפיות לעבר תל חארה.
לאחר הכרזת הפסקת האש נשלח הגדוד, כחלק מאוגדה 146 ועם כוחות נוספים מפיקוד המרכז, לתגבר את מערכי צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ. הגדוד צורף ליחידות שהיו ממוקמות מול אסמאעיליה ממערב לתעלת סואץ והשתתף בקרבות ההתשה מול הכוחות מצריים עד להפרדת הכוחות בין צה"ל לבין הצבא המצרי במרץ 1974.
לאחר הפרדת הכוחות, במרץ 1974, פורק הגדוד. דהב השתתף בקורס מח"טים, הקורס הראשון מסוגו שהתקיים בצה"ל, ובשנת 1976 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד תחזוקה 836 באוגדה 194, אז בפיקודו של אמנון ליפקין-שחק. בשנת 1984 מונה לראש מטה אוגדה 194/ 370, בשנת 1993 פרש משירות מילואים.
פרטים אישיים

דהב היה חבר בעמותת יד לשריון ובעמותת גבעת התחמושת. במותו השאיר אשה ו-3 ילדים.
ראו גם

גדס"ר 288
לקריאה נוספת

אבי ולנטיין, סגול 351, פרדס הוצאה לאור, 2020
הערות שוליים

↑  פלוגת שריון  AMX13, אתר הצנחנים בעשור הראשון
↑   סדנה על קרב המיתלה חלק ב, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 40:05)
↑  ד"ר אורי מילשטיין, ‏המחדל ומשימת ההתאבדות: האמת מאחורי המיתוס של הקרב במיתלה, באתר מעריב אונליין, 23 באוקטובר 2016
↑  נחמה בר-כוכבא (בריל), גדוד הטנקים 95 - מופת ללוחמים ולרעות שריונאים, שריון 40, פברואר 2012, עמ' 18-23
↑  תקציר אירועים - גדס"ר 288 בראש חטיבה 205 - 8 עד 11 באוקטובר 1073 - אלו העובדות, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  חוברת גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים, הוצאת הגדוד, 1974, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  אל"ם אורי מימון, סיפורו של גדוד שירותי חימוש 690 בשנים: 1974-2000, עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה
מפת הקרבות של גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים
פילוטאס

פילוטאס (ביוונית: Φιλώτας; נולד כנראה בסוף העשור 370-360 לפנה"ס - 330 לפנה"ס) היה גנרל בכיר בצבאו של אלכסנדר הגדול. היה בנו של פרמניון, הגנרל ששירת עוד את אביו של אלכסנדר והמשיך עם אלכסנדר בעת כיבוש האימפריה הפרסית. בשיא הקריירה היה היפארכוס של ההטיירוי (המפקד הראשי של חיל הפרשים המוקדוני הכבד). השתתף בכל הקרבות החשובים של אלכסנדר הגדול מעלייתו של האחרון לשלטון בשנת 336 לפנה"ס ועד מותו של פילוטאס.
פילוטאס היה בין המתנגדים הקולניים ביותר מקרב האריסטוקרטיה לנסיונותיו של אלכסנדר לאמץ מנהגים פרסיים וזרים לתרבות היוונית.
פילוטאס נחשד בקשירת קשר נגד אלכסנדר והוצא להורג לאחר משפט ראווה פומבי. נטען שפילוטאס לא היה אשם בקשירת הקשר, אלא העלילו עליו עלילה, כדי לסלק את אחד המתנגדים הבולטים לשלטונו של אלכסנדר בצבא. בעקבות הוצאתו להורג, נרצח אביו פרמניון ללא משפט בהוראתו של אלכסנדר.
קריירה

פילוטאס מוזכר לראשונה בעת המערכה נגד הטריבלים בשנת 335 לפנה"ס. במערכה זו פילוטאס פיקד על יחידת פרשים כבדים ממקודון עלית. בהמשך השתתף גם במערכה באיליריה. באילירה, בעת מצור פליום נשלח על ידי אלכסנדר לאסוף אספקה מהסביבה, אך הסתבך בקרב וניצל על ידי התערבותו הישירה של אלכסנדר.
פילוטאס לא נזכר יותר במקורות עד המערכה בפרס בשנת 334 לפנה"ס ומופיע בה כמפקד על כל חיל הפרשים המוקדוני הכבד. במערכה זו השתתף בקרב גרניקוס, הראשון על הטריטוריה הפרסית. בהמשך נשלח בראש כח פרשים וחיל רגלים גדול להשתלט על מיקלה כדי למנוע מהצי הפרסי להשתמש במעגן זה לאחר שגורש ממילטוס.
כמפקד ההטיירוי התלווה לאלכסנדר ונראה שלקח חלק בכיבוש טרסוס. כמו כן, השתתף בקרבות והתקלויות נוספות באסיה הקטנה. לא ידוע דבר על חלקו בקרב איסוס, אף על פי שעדיין היה מפקד ההיטיירוי. בדמשק אביו, פרמניון, לקח בשבי נערה יווניה שהייתה בשרות הפרסים בשם אנטיגונה. אנטיגונה הפכה עד מהרה למאהבתו של פילוטאס.
המשבר ביחסיו עם אלכסנדר התחיל במצרים. אחרי הביקור באורקל בסיבה התחיל אלכסנדר ליישם מדיניות שלא הייתה חביבה על היוונים. אלכסנדר התחיל לאמץ מנהגים פרסיים ואף התחיל בתהליך האלהתו, שהיוונים הסתייגו ממנו. פילוטאס היה בין מתנגדיו הקולניים ליוזמות חדשות אלה.
בדומה לקרב איסוס, גם בקרב תיאור קרב גאוגמלה המצוי במקורות העתיקים לא משקף את תפקידו, אם כי ידוע שעדיין פיקד על ההיטיירוי. למרות הביקורת שהטיח באלכסנדר, עדיין נהנה מאמונו והוא פיקד על הכח שאיגף את העמדות הפרסיות בקרב השערים הפרסיים.