stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האדם החושב

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אוגוסט רודן
 תאריך יצירה:  1880
 טכניקה וחומרים:  יציקת ברונזה או שיש
 ממדים בס"מ
 רוחב:  97 ס״מ 
 גובה:  183.6 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון רודן פריז שבצרפת
 
האדם החושב או ההוגה (בצרפתית: Le Penseur) הוא אחד הפסלים המפורסמים ביותר של הפסל אוגוסט רודן.
הפסל מתאר אדם יושב שקוע במחשבות עמוקות, והוא עשוי ברונזה. תחילת הבנייה של גרסה מוקטנת של הפסל החלה ב-1880, סיום בניית הגרסה הגדולה היה ב-1902, ושנתיים לאחר מכן, ב-1904, יצא הפסל לתצוגה לציבור. רודן קרא לו "דנטה החושב" אבל השם המקובל לפסל הוא "האדם החושב".
הפסל הוזמן על ידי המוזיאון הצרפתי לאמנויות בפריז מתוך מטרה שיהווה חלק משער גדול המבוסס על "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה אליגיירי. "האדם החושב" אמור היה לשבת אל מול "שערי הגיהנום", בעודו חושב על יצירתו. גרסתו המוקטנת של הפסל מהווה חלק מהיצירה "שערי הגיהנום" ועומדת בראשו.
מעל עשרים יציקות של הפסל, בגדלים שונים, נמצאות במוזיאונים ובאתרים שונים ברחבי העולם. פסל אחד מוצב מעל קברו של רודן בעיר מדון (Meudon) ליד פריז. בישראל הוצבה יציקה כזאת, מעשה ידי הפסל האיטלקי הנודע ארנלדו פומודורו. היצירה נרכשה על ידי איש העסקים הישראלי יהודה זיסאפל, מבעלי קבוצת רד-בינת, והוא ממוקם בכניסה לאחד מבנייני הקבוצה ברמת החיל בתל אביב.
דיונון גחלילית

| דיונון גחלילית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: Oegopsida
משפחה:: Enoploteuthidae
סוג:: Watasenia
מין:: דיונון גחלילית
שם מדעי
 Watasenia scintillans ‏ברי, 1911

דיונון גחלילית (שם מדעי: Watasenia scintillans) הוא מין של סילונית ימית והוא המין היחידי בסוגו. רוב זמנו הוא מצוי באוקיינוס השקט שסביב יפן במצולות בעומק 200 עד 400 מטר, אך לצורך הרבייה הם עולים לפני המים. הדיונון פולט אור כחול זוהר שמטרותיו אינן ברורות, ומשערים שמשמש להתגוננות, משיכת נקבה, הרחקת יריבים ואולי אף להסוואה.
זהו דיונון קטן מאוד באורך של לא יותר מ-7.5 ס"מ והוא בעל גלימה חומה-אדומה עם זרועות שקופות. לדיונון עיניים גדולות במיוחד, המאפשרות לו לראות טרף גם בתנאי חשיכה והוא בעל שמונה זרועות חזקות ולופתניות בעלות קרסים לאחיזה בטרפו. הדיונון בעל יכולת נהורנות ביולוגית, ממנה קיבל את שמו והוא בעל מבנים פוטופורים (אנ') לאורך גופו, מרביתם על הזרועות או לצידי העיניים ועוד כמה פולטים אורות לאורך הגוף. תוחלת החיים של דיונון הגחלילית היא כשנה.
אלפי דיונונים מנהלים חיים בקבוצות קטנות והם פעילי לילה היוצאים לציד דגים, סרטנים וחסילונים וביום יורד ירידה אנכית. הוא תופס את טרפו בעזרת זרועותיו ופושט את עורו. הדיונון נפוץ ביותר במפרץ טויאמה, בו מחכים דייגים אנושיים לעשרות דיונונים שעולים להזדווג אך נלכדים ברשתות. הוא נטרף גם בידי דגים גדולים ולווייתנאים והוא פולט בעת זו אורות שמבלבלים את הטורף.
מצב השימור של הדיונון מוגדר כ"ללא חשש", ולא נשקפת לו סכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

↑  דיונון גחלילית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00563551
האדם האמפיבי

| --- | --- |

 מבוסס על:  Amphibian Man 
 בימוי:  ולדימיר צ'בוטריוב, גנדי קזנסקי 
 תסריט:  עקיבה גולדבורט אלכסנדר קסנופונטוב אלכסיי קפלר
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר קורנב  מיכאיל קוזקוב  אנסטסיה ורטינסקי
 מוזיקה:  אנדריי פטרוב
 צילום:  Eduard Rozovsky 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  לנפילם 
 חברה מפיצה:  לנפילם
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1961
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט רומנטי, מלודרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האדם האמפיבי (ברוסית: Человек-амфибия) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים לנפילם ב-1961. הוא הפך לשובר קופות בברית המועצות (למעלה מ-65 מיליון צופים). הסרט מבוסס על רומן של אלכסנדר בלייב באותו שם. הפופולריות של הסרט הפכה אותו לסרט סובייטי קלאסי, שמוקרן גם 50 שנה לאחר הפקתו.
לצילום הסרט היה צורך בצילומים תת-מימיים רבים והיו ספקות לגבי היכולת הטכנית לבצע אותם. התסריט הוכן כבר בסוף שנות ה-40 אך אף במאי קולנוע לא היה מוכן לגשת ליישומו. גם בארצות הברית היה רעיון לצלם את הסרט אך גם הוא לא מומש. בסוף שנות ה-50, לאחר התייעצות עם המומחים והספורטאים הוחלט להתחיל בצילומים. הצילומים התת-מימיים בוצעו בים השחור לחופי חצי האי קרים. השחקנים הראשיים עברו קורס צלילה וביצעו רוב הסצנות בעצמם.
ראשי תעשיית הקולנוע הסובייטית לא האמינו בהצלחת הסרט, אך לאחר תחילת ההקרנות התברר שהוא זכה להצלחה גדולה.
עלילה

דייגים ומחפשי פנינים בבואנוס איירס מפחדים מ"שד הים" - ייצור בדמות אדם שיכול לשהות מתחת לפני הים במשך תקופה ארוכה. איש העסקים פדרו זוריטה (מיכאיל קוזקוב) מעוניין ללכוד את היצור ולאלף אותו למציאת פנינים גדולות. "שד ים" זה הוא בחור צעיר שבילדותו עבר ניתוח מסובך להשתלת זימים של כריש. הוא לא מכיר את העיר ורוב הזמן מבלה בים או בבית של הרופא המנתח שלו, סלבטור. במהלך שחייה בים הבחור מציל בחורה צעירה בשם גוטיארה (אנסטסיה ורטינסקי שהייתה בת 17 וזו היה התפקיד הראשון שלה בקולנוע) ומתאהב בה, אך אביה לוחץ שהיא תתחתן דווקא עם זוריטה. לאחר מספר ניסיונות, זוריטה מצליח ללכוד את הבחור ושם אותו בחבית עם מים מזוהמים. גוטיארה מצילה אותו, אך יכולתו לנשום באוויר נפגעה והוא חייב מעתה לשהות במים בלבד.
האדם האחרון

האדם האחרון (מגרמנית: Der letzte Mensch) הוא מושג בספר כה אמר זרתוסטרא המשמש את ניטשה לתיאורו של אדם המהווה אנטיתזה לעל-אדם, עליו מבשר זרתוסטרא.
האדם האחרון עייף מחייו, אינו לוקח סיכונים ותר אחר שלווה וביטחון בלבד.
הופעתו העיקרית של מושג האדם האחרון בספר כה אמר זרתוסטרא תופסת מקום מרכזי בפרולוג של הספר, כאשר זרתוסטרא נושא נאום בפני קהל האנשים המחכים להופעתו של לוליין על חבל, וטועים לחשוב שזרתוסטרא עומד להציגו.
לאחר ניסיונו הכושל של זרתוסטרא להביא לקבלתו של העל-אדם בקרב הקהל, הוא מנסה לעורר בקרב הקהל סלידה מפני הפוכו של העל-אדם, הוא האדם האחרון. לפי דבריו, האדם האחרון הוא המטרה לקראתה צועדת החברה האירופאית, חברה אשר מתאפיינת בחוסר יכולת לבצע גדולות והיעדר יכולת לחלום. ביטוי נוסף של האדם האחרון בחברה האירופאית הוא שחברה זו נעדרת סיבה או תכלית לקיומה.
בחברה עדרית זו אין הבחנה בין שולט לנשלט, בין חזק לחלש, בין הצטיינות לבינוניות. העייפות וחוסר התכלית מבטלות קונפליקטים ואתגרים חברתיים. כתוצאה מכך, כל פרט חי בשוויון מוחלט ובהרמוניה. יצירתיות וגאונות נתונים לדיכוי, ולכן אין ביטוי למקוריות או לייחודיות של הפרט. כך למשל, מתאר זרתוסטרא כיצד תראה החברה של האדם האחרון:
אהבה מהי? בריאה מהי? ערגה מהי? כוכב מהו? אלו שאלות אשר ישאל האדם האחרון ובעיניו ימצמץ. אותה שעה והנה צמקה וקטנה הארץ ועליה מדדה האדם האחרון המקטין את הכל. ואת מינו אין להכחיד כאשר לא יוכחד מין הפרעוש; האדם האחרון יאריך ימים יותר מכל שקדם לו.
האדם האחרון יוצא כנגד הרצון לעוצמה, אותו כוח רצון ושאיפה העומד בבסיסו של הטבע האנושי. חברתו מנוונת, ניהיליסטית ונטולת מטרות, חסרת הפרדה בין טוב לרע ורודפת תענוגות משניים. אולם לאחר הזהרותיו מפני האדם האחרון, ההמון קורא לזרתוסטרא "הבא לנו את האדם האחרון, הפוך אותנו לזה האדם!" וצחוק נשמע ברחבי הקהל.
כתוצאה מתגובה זו, זרתוסטרא מפנה גבו לקהל בעגמומיות ותוהה בליבו לגבי הבנתם את רעיונותיו "אני לא הפה לאלו האוזניים", ולגבי רגשותיהם כלפיו "הם שוזפים בי מבטם וצוחקים צחוק רווי שנאה, ישנו קרח בצחוק זה".
ניטשה מדגיש כי האדם האחרון נגרם בשל מות האלוהים, אך תוצאותיו של מאורע עצום זה עודן בלתי ניתנות לחיזוי.
| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
דיאגרמת פריסה

דיאגרמת פריסה
דיאגרמת פריסה או תרשים הפצה הוא תרשים שמתאר את רכיבי החומרה עם רכיבי התוכנה שיושבים עליהם. התרשים מאפשר תכנון טוב יותר של המערכת ב-UML (שפת מידול מאוחדת).
לדוגמה: שרת אתרים, שמבחינת חומרה הוא מחשב לכל דבר אולם כאשר נפנה אליו בבקשת דף, מותקנת עליו תוכנה, שיודעת לעבד בקשות אלו ולהחזיר תשובה ללקוח.
ב-UML, תרשים הפצה הוא תרשים שממדל את הפריסה הפיזית של ארטיפקט על משאב חישובי.
לדוגמה: בתיאור שרת אתרים בתרשים הפצה, נראה איזו חומרה ורכיבים (משאבים חישוביים) קיימים (כמו שרת אתרים, שרת אפליקציות שרת מאגרי מידע) ואיך החלקים השונים מחוברים (כמו JDBC, REST, RMI).

המשאב מופיע כקופסה והארטיפקט המוקצה למשאב מופיע בצורת מלבן בתוך הקופסה.
למשאבים יכולים להיות תתי-משאבים שמופיעים בתור קופסאות מקוננות.
משאב יחיד בתרשים הפצה יכול מבחינת רעיון לייצג מספר רב של משאבים פיזיים, כמו מקבץ של שרתי מאגרי מידע.
דז'ה יאקאב

| --- | --- |
דז'ה יאקאב
דז'ה יאקאב
 לידה:  4 בנובמבר 1864 רֵב-ואדו קרישולוי האימפריה האוסטרו הונגרית
 פטירה:  5 באוגוסט 1932 (בגיל 67) בודפשט
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פרקשרט, בודפשט 
 לאום:  הונגרי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1893) 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 זרם באמנות:  אר נובו
 
דז'ה יאקאב (בהונגרית: Jakab Dezső, רֵב-ואדו קרישולוי‏ 4 בנובמבר 1864 – בודפשט, 5 באוגוסט 1932) היה אדריכל הונגרי-יהודי. לצד האדריכל מרסל קומור היה דמות מרכזית בהחדרת סגנון האר-נובו בהונגריה, שיזם אדן לכנר.
קורות חיים

יאקאב נולד ב-1864 לארמין יאקאב וטרזיה הֶלְד. סיים את לימודיו בשנת 1893 ב"אוניברסיטת בודפשט לכלכלה וטכנולוגיה". לאחר מכן נסע לסיורי לימודים לגרמניה, לאיטליה, לצרפת, לאנגליה, להולנד ולבלגיה. כאדריכל צעיר, רכש ידע מעשי במספר משרדי אדריכלים. הוא עבד אצל אימרה פרנצ'ק עם מרצל קומור שסיים איתו את האוניברסיטה. בהמשך עבד גם משרדי האדריכלים קורב וגם של פץ. הוא עבד במשך זמן קצר גם עם אדן לכנר. בשנת 1896 עבר למחלקה לעיצוב תערוכות במשרד החקלאות שם תכנן כמה מבנים לתערוכת המילניום (1000 שנה להקמת הונגריה).
הוא החל לעבוד עם מרצל קומור בשנת 1897 והם פתחו משרד משותף בשנת 1899. שותפות זו נמשכה עד שנת 1918. תחילה קיבלו הזמנות בעיקר לבנייני דירות (בפינת הרחובות (בבודפשט) של סונדי וצ'נגרי. את וילת הסטודיו שלהם עם מרצל קומור שהייתה ברחוב קארוי קלטי 29–31, בבודפשט רובע 2 תכננו ובנו בשנת 1909. בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים הוא הקים שותפות עם חתנו, אלדאר שוש.
מאמריו פורסמו במגזינים מקצועיים רבים (הבית 1905, 4-5, 81-87). הוא כתב גם על אדריכלות מודרנית. על עבודתו הוענקה לו מדליית זהב וכסף על ידי אגודת המהנדסים והאדריכלים ההונגרית, שם העביר הרצאות רבות על סיורי הלימוד שלו.
"דז'ה יאקאב, בשיתוף עם מרצל קומור, הביא את העיר סובוטיצה לאירופה. או שאירופה הסתחררה לתוך סובוטיצה. אחרי הכל, זה לא משנה. מטייל, אם אתה בסביבה, חשוב על דז'ה יאקאב (ומרצל קומור) ועצור מול בניין הספינה הלבנה, אחד מבתי הפינה היפים ביותר בעיר, שנבנה על פי העיצובים שלו, בסגנון האקלקטיות. אדוני, אל תיתן לברברים לכבוש שוב לעיר שחייבת כה הרבה לשני אדריכלים אלה."
גלריית תמונות

סובוטיצה. בית הכנסת של סובוטיצה 1901–1902
קצ'קמט מרכז נוער 1904–1907
סובוטיצה. עירייה 1908–1910
טרגו מורש. ארמון המנהל הציבורי 1906–1907
טרגו מורש. מגדל ארמון המנהל הציבורי
אוראדיה מלון הנשר השחור 1907–1908
Budapest, VI. Színyei M. u. 21. בית לפבר 1909–1910
Budapest, VIII. Rákóczi út 43. מלון פאלאס, קטע
תיאטרון ארקל 1911
Fiumei úti OTI székház 2009-ben
Fiumei úti OTI székház
לקריאה נוספת

Lyka Károly: Jakab Dezső (Magyar Építőművészet 1932).
Magyar Vilmos: Jakab Dezső (Építőipar- Magyar Építőművészet 1932).
לקסיקון ביוגרפי הונגרי Magyar életrajzi lexikon
Papp Gábor György: Jakab Dezső ARTPORTAL
Pamer Nóra: Magyar építészet a két világháború között. (Műszaki Könyvkiadó. 1986. 198. old. 279. kép).
Gerle-Kovács-Makovecz:A századforduló Magyar Építészete. Szépirodalmi Könyvkiadó - BONEX 1990. 84-90. oldal)
Ferkai A.: Buda építészete a két világháború között. (MTA Művészettörténeti Kutató Intézet 1995. 81, 90., és 425. cikk).
Ferkai A. (Branczik M., Hajdu V., Molnos A., Oláh É.): Pest építészete a két világháború között. (Modern Építészetért Építészettörténeti és Műemlékvédelmi KHT. 2001. 232. old 183. cikk)
Várallyay Réka: Komor Marcell és Jakab Dezső. (Holnap Kiadó. Építészet mesterei sorozat 2006)
לקסיקון יהודי הונגרי. דז'ה יאקאב.
הערות שוליים

↑  Ma: Rév - Bihar megye - Románia
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. I. ker. állami halotti akv. 1642/1932. folyószáma alatt.
↑  Idézet: "Hét Nap"-ból (Vajdasági magyar hetilap. Szabadka, 2008-11-26)
↑  Gerle-Kovács-Makovecz: A századforduló magyar építészete felsorolása szerint.
↑  The Vármegyeháza, built in 1883
↑  Az utolsó bolgár cári család, Az első világháborúba a központi hatalmak oldalán lépett be. A vesztett háború után az antant ragaszkodott Ferdinánd lemondásához. Murányba vonult vissza, de időnként megjelent a pozsonyi Operában, és Budapestre is ellátogatott.
↑  אלדאר שוש-אדריכל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009754987105171  GND: 1064961703  ISNI: 0000 0000 6703 8717  LCCN: no2007135416  SUDOC: 250482932  ULAN: 500106626  VIAF: 12100332   WorldCat (עם VIAF): 12100332
דיודת זנר

הסימון של דיודת זנר
אופיין של דיודת זנר. קנה המידה למתח חיובי ושלילי שונים
דיודת זנר היא דיודה שמיועדת לפעול תחת ממתח אחורי, שהזרם בה הוא אפסי עד למתח הפריצה של הדיודה, ועולה באופן חד מעליו.
ההתקן נקרא על שמו של הפיזיקאי האמריקאי קלרנס זנר אשר תיאר לראשונה את האפקט בשנת 1934 במסגרת מחקרו התאורטי בעיקרו על תכונות הפריצה של מבודדי חשמל. עבודה זו שימשה בהמשך את מעבדות בל לפיתוח של התקן חשמלי המיישם את האפקט, דיודת זנר.
רקע ואופן הפעולה

בדומה לשסתום על גבי דוד קיטור: כמו כל דיודה, גם דיודת זנר מעבירה זרם בכיוון אחד, וחוסמת אותו בכיוון ההפוך, אך ייחודה של דיודת זנר בכך שהיא מעבירה גם זרם בכיוון ההפוך אם המתח גבוה מרף מסוים, הקרוי מתח הפריצה. דיודת זנר משמשת לעיתים קרובות לשמירה על מתח מבוקר במעגלים אלקטרוניים.
דיודה רגילה שמחוברת בממתח אחורי לא תאפשר הולכת זרם חשמלי למעט זרם הזליגה (עד מתח הפריצה). חריגה ממתח הפריצה גורמת לדיודה רגילה להיהרס בגלל חום וזרם גדול מדי. כאשר הדיודה נתונה בממתח קדמי נופל על הדיודה מתח של כ- 0.7 וולט, כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה. המתח שנופל על הדיודה תלוי בסוג הדיודה - בעיקר בחומרים מהם הדיודה עשויה.
לדיודת זנר כמעט אותן תכונות כמו לדיודה רגילה, רק שבניגוד לדיודה רגילה לדיודת זנר יש מתח פריצה נמוך שנקרא מתח זנר (Zener Voltage). דיודת זנר מכילה צומת p-n מזוהם מאוד שמאפשר לאלקטרונים לעבור מפס הערכיות של החומר מסוג p לפס ההולכה של החומר מסוג n. בדיודת זנר שעוברת את מתח זנר כשהיא מחוברת בממתח אחורי, מתרחש תהליך מבוקר של פריצה והדיודה מאפשרת הולכת זרם ושומרת על מפל מתח קבוע במתח זנר - כמו בממתח קדמי. למשל, בדיודה שמתח זנר שלה שווה ל-3.2 וולט יתרחש תהליך של פריצה כשהיא מחוברת בממתח אחורי במתח של 3.2 וולט. כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה. לכן, דיודת זנר משמשת בדרך כלל לייצר מתח ייחוס לשלב בתהליך הגברה, או לייצוב הזרם ביישומים של זרם נמוך.
יתרונות דיודת זנר:
ניתן לשלוט במתח הפריצה בצורה די מדויקת (ניתן להגיע לסטייה של 0.07%), וכן בזרם העובר דרך הדיודה במתח זה.
הדיודה יכולה לתפקד היטב גם במצב פריצה, ולחזור חזרה לתפקוד רגיל בממתח קדמי לאחר מכן, כך שתהליך הפריצה אינו חד פעמי - בניגוד לדיודות רגילות.
מבנה הדיודה

על מנת לבנות דיודת זנר, משתמשים בצומת PN שמזוהם (doped) באופן מאסיבי בשני הצדדים. מה שקורה כתוצאה מכך, הוא שאזור הדלדול (depletion region) שנוצר בצומת הוא מראש קטן מאוד (כיוון שבכל מקטע קטן של המל"מ קיים מספר גדול של סיגים מיוננים, וממילא השדה החשמלי שנדרש כדי לאזן את זרם הפעפוע נוצר גם בתוך אזור דלדול קטן מאוד). במצב כזה, ניתן להשיג שדות גבוהים ביותר עבור ממתח אחורי קטן יחסית (כזכור, ממתח אחורי מגדיל את מחסום הפוטנציאל בצומת, ואיתו גדל גם שדה הסחיפה). שדה הסחיפה החזק מסוגל לסחוף את האלקטרונים מצד ה-P לצד ה-N, אולם לא רק את האלקטרונים החופשיים שנמצאים בפס ההולכה בצד P (נושאי המיעוט). ייחודה של דיודת זנר הוא במעבר של אלקטרונים מפס הערכיות בצד ה-P, לפס ההולכה בצד ה-N. מאחר שאלקטרונים כאלה מצויים בשפע, הרבה יותר מנושאי המיעוט, יכול להיווצר במתח הפריצה זרם יציב שניתן לשלוט עליו.
ברמה האטומית, אם נתבונן בדיאגרמת פסי האנרגיה של המל"מ - השדה בדיודת זנר (החל ממתח הפריצה) חזק מספיק כדי: א. למשוך אלקטרונים מצד ה-P אל צד ה-N דרך אזור המיחסור, ב. לתת להם אנרגיה שתעביר אותם לפס ההולכה. מאחר שבין פסי האנרגיה קיים מחסום פוטנציאל, ניתן לחשוב על התופעה כמינהור (tunneling) המוכר בתורת הקוונטים - מעבר חלקיק דרך מחסום פוטנציאל, המתאפשר הודות לאופי הגלי של החלקיק. גם כאן בדיודת זנר עוברים האלקטרונים מחסום פוטנציאל, שההימצאות בתוכו (באחת רמות האנרגיה האסורות) אינו אפשרי פיזיקלית. לכן, הזרם בדיודת זנר במתח פריצה נקרא גם "זרם מינהור".
התקנים דומים ושימושים

תהליך אחר שמשיג תוצאה דומה הוא אפקט המפולת בדיודת מפולת. למעשה שתי הדיודות בנויות באופן דומה, ושני האפקטים (אפקט זנר ואפקט המפולת) מופיעים בשתי הדיודות. בדיודות צורן (סיליקון) עד 5.6 וולט, אפקט זנר הוא הבולט ומקדם הטמפרטורה הוא שלילי. מעל 5.6 וולט אפקט המפולת הוא הבולט ומקדם הטמפרטורה חיובי.
בקצרה - אפקט המפולת קשור ביוניזציה, כלומר האצה של נושאי מטען שמתפצלים שוב ושוב וכך יוצרים אפקט של זרם מתגבר החל מגודל שדה מסוים. כפי שניתן לשער אפקט זה פחות תלוי בזיהום הצומת, כך שבדיודות מזוהמות יותר - נקבל אפקט זנר דומיננטי, ובדיודות מזוהמות פחות אפקט המפולת יהיה דומיננטי.
בדיודה של 5.6 וולט שני האפקטים קורים בו זמנית ומקדמי הטמפרטורה מבטלים זה את זה. לכן, דיודה של 5.6 וולט היא הבחירה המועדפת במערכות שבהן הטמפרטורה היא קריטית.
בשיטות ייצור מודרניות ניתן לייצר דיודה בעלת מתח זנר נמוך מ-5.6 וולט עם מקדמי טמפרטורה זניחים. אולם במתחים גבוהים מקדמי ההתנגדות גדלים בצורה דרמטית. לדיודה בעלת מתח זנר של 75 וולט יש מקדם טמפרטורה גדול פי 10 מאשר לדיודת בעלת מתח זנר של 12 וולט.
בפועל, כל הדיודות האלה משווקות תחת השם "דיודת זנר". דיודת זנר משמשת במעגלים חשמליים רבים. השימוש העיקרי שלה הוא לווסת את המתח על ענף של המעגל ולשמור את המתח עליו קטן יותר ממתח זנר. דיודת זנר שמחוברת במקביל לענף לא תיתן למתח עליו לעבור את מתח זנר מפני שהיא מקצרת את המעגל אחרי שמתרחשת פריצה.
הערות שוליים

↑  Wolfgang Saxon, Clarence M. Zener, 87, Physicist And Professor at Carnegie Mellon, The New York Times, ‏6 ביולי 1993
↑  What is a Zener Diode? | TTI, Inc., www.tti.com (באנגלית)
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4190693-7
דיאו וונה

| --- | --- |
 מדינה:  יוון יוון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  84 (2021)
 קואורדינטות:  38°48′15″N 22°22′50″E﻿ / ﻿38.80416667°N 22.38066667°E﻿ / 38.80416667; 22.38066667 
 he
 
דיאו וונה (ביוונית: Δύο Βουνά; פירושו "שני הרים") הוא כפר על הר אויטה בפתיוטיס, יוון. מאז רפורמת השלטון המקומי בשנת 2011 היא חלק מנפת לאמיה, ומהרשות המוניצפלית גורגופוטמוס.
האוכלוסייה בכפר מנתה 79 אנשים במפקד 2011.
בכפר נולד יאניס דיובוניאוטיס (el'), מנהיג צבאי במלחמת העצמאות היוונית .
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ביוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיזומיה חד הורית

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 MeSH:  D024182
 סיווגים
 ICD-10:  Q99.8 
 ICD-11:  LD45 
 
דיזומיה חד-הורית (Uniparental disomy – UPD), נוצרת כאשר אדם יורש שני עותקים של כרומוזום מסוים מאותו הורה. זאת בניגוד למצב התקין בו עותק אחד של הכרומוזום מורש מן האם והעותק השני מורש מן האב. ברוב המקרים, הדיזומיה אינה מתבטאת כבעיה רפואית כלשהי והיא מתגלה רק במקרים הנדירים בהם היא גורמת לבעיה. לכאורה, לא אמורות להיות בעיות לאדם שיש לו דיזומיה חד-הורית מכיוון שיש לו שני עותקים מלאים ומדויקים של החומר הגנטי. אולם, יש מספר מאוד קטן של גנים שמתבטאים באופן שונה כאשר הם נורשים מהאב או מהאם. דיזומיה בכרומוזומים שמכילים גנים אלו עלולה לגרום במקרים נדירים לבעיות רפואיות מכיוון שגנים אלו לא יופעלו או יופעלו יתר על המידה. לדוגמה: גן שמתבטא רק מהאם לא יופעל אם שני העותקים שלו נורשו מהאב או יופעל יתר על המידה אם שני העותקים שלו נורשו מהאם.
דיזומיה חד-הורית עלולה לקרות בתהליך ההבשלה של תאי הרבייה או כתוצאה מטרנסלוקציה כרומוזומלית של אחד ההורים.
פתופיזיולוגיה

כדי לקבל דיזומיה חד-הורית במקרים בהם המבנה הכרומוזומלי של שני ההורים תקין צריכות להתרחש לפחות שתי 'טעויות' במהלך התפתחות העובר. לכן, שכיחותה של דיזומיה חד-הורית נמוכה הרבה יותר מבעיות כרומוזומליות אחרות כגון טריזומיה.
המקרה השכיח הוא של הצלה טריזומית (trisomic rescue):
בעקבות חוסר הפרדה באחד משלבי המיוזה, נוצרת גמטה טריזומית (בעל 3 עותקים של כרומוזום כלשהו במקום 2)
הגוף 'מציל' את התא הטריזומי על ידי איבוד אחד הכרומוזומים.
אם הכרומוזומים שנשארו הם מאותו הורה, נוצר מצב של דיזומיה חד-הורית.
במנגנון זה ייתכנו שני סוגי דיזומיה חד-הורית:
הטרו-דיזומיה – כאשר שני הכרומוזומים הגיעו משני כרומוזומים הומולוגים של אחד ההורים. מעיד על חוסר הפרדה במיוזה הראשונה.
איזו-דיזומיה – כאשר שני הכרומוזומים הגיעו מאותו כרומוזום של אחד ההורים. מעיד על חוסר הפרדה במיוזה השנייה.
דרך נדירה יותר ליצירת דיזומיה חד-הורית היא בהפריה של גמטה תקינה עם גמטה נוליזומית (שאחד הכרומוזומים בה חסר לגמרי) ואז הכפלה של אחד הכרומוזומים שהגיע מהתא התקין.
בדרך זו הדיזומיה שתיווצר תמיד תהיה מסוג איזו-דיזומיה.
פנוטיפ

רוב המקרים של דיזומיה חד-הורית אינם מתבטאים בפנוטיפ, אך במקרים מסוימים ייתכן והדיזומיה תבוא לידי ביטוי.
פנוטיפ > מחלות רצסיביות

מחלה רצסיבית בדרך כלל מבוטאת בפנוטיפ רק אם הגן למחלה קיים אצל שני ההורים. אולם, במקרים של איזו-דיזומיה ייתכן מצב בו הילד מקבל שני עותקים של הגן למחלה למרות שהוא נמצא רק אצל אחד מההורים.
פנוטיפ > החתמה גנומית

במצב תקין, חלק מהגנים מבוטאים רק מאחד האללים בעקבות החתמה גנומית. במקרה של דיזומיה חד-הורית ייתכן ושני האללים מוחתמים ואזי לא היה ביטוי כלל של אותם גנים. חלק מהמקרים של תסמונת פראדר וילי ותסמונת אנגלמן מוסברים על פי מנגנון כזה (דיזומיה חד-הורית שגוררת חוסר ביטוי של האזור המוחתם של כרומוזום 15).
היסטוריה

המקרה המדווח הראשון של דיזומיה חד-הורית (1991) היה של ילדה עם סיסטיק פיברוזיס וקומה נמוכה במיוחד בעלת שני עותקים אימהיים של כרומוזום 7. מאז, 29 מתוך 47 דיזומיות אפשריות זוהו במקרים שונים; הכרומוזומים הם: 2, 5–11, 13–16, 21 ו-22.
דוד חנזין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  ו' באדר ה'תרע"א קונוטופ, אוקראינה
 פטירה:  י"ט בתמוז ה'תשס"ג (בגיל 92)
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 השתייכות:  חסידות חב"ד
 
הרב דוד חנזין (ו' באדר ה'תרע"א, 6 במרץ 1911 - י"ט בתמוז ה'תשס"ג, 19 ביולי 2003) היה מנהל רשת אהלי יוסף יצחק, חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה, ואב"ד בית דין רבני חב"ד. בצעירותו היה מתלמידי הראי"ה קוק.
ילדות וחינוך

נולד בעיר קונוטופ, שבמחוז צ'רניהיב באוקראינה לפריידל ולרב מנחם מענדל (נפטר בחודש ניסן ה'תרצ"ה) חנזין. משפחתו נמנתה על צאצאי חסידי חב"ד. מגיל צעיר ניכר בכישרונות מיוחדים, ובתחומי עניין רחבים. למד לבדו בבית המדרש המקומי. בשנת ה'תרפ"ט עברה משפחתו להתגורר בעיר מוסקבה, שם המשיך הרב חנזין בלימודיו, במכתב שנים מאוחר יותר הוא מציין, שבט"ו בשבט ה'תר"צ סיים תלמוד בבלי בפעם הראשונה ושבט"ו בסיוון ה'תרצ"א סיים תלמוד בבלי פעם שנייה.
במוסקבה למד אצל הרב אבא דוד גולדפיין, רבה של מוסקבה, חתנו של הגאון מרוגוטשוב, רבי יוסף רוזין, שאליו נקשר מאוד. במהלך תקופה זו פגש חנזין את הרב משה צבי נריה שכותב ביומניו: "באותן שנים הזדמנתי למוסקבה והגעתי אל בית הרב גולדפיין, בביתו פגשתי אל הרב חנזין, שמעתי כי עבר על הש"ס בהיותו כבן שבע עשרה בלבד…" ביניהם התפתחה ידידות הדוקה, והם למדו ביחד את מסכתות בבא קמא ופסחים, עד לעזיבתו של הרב נריה אל ארץ ישראל.