ישראל במלחמת יום הכיפורים
נשק יום הדין

דיוני הצמרת הביטחונית והמדינית שנערכו במהלך מלחמת יום הכיפורים, שתוכנם לא היה ידוע בציבור בעת המלחמה, ונחשפו אט אט לידיעתו במרוצת השנים, התנהלו באווירה של יאוש. הסופר דוד שחם תיאר לימים אווירה קודרת זו:
על פי ידיעות – ואולי רק השערות – שפורסמו בחו"ל, הייתה בישראל בלילה שבין 8 ל-9 באוקטובר, אחרי כישלון ההתקפה בסיני, אווירה של מצדה. ההרגשה באותו הלילה הייתה כי לישראל אין כרגע שום כוח שיוכל למנוע את המצרים לחצות את סיני ולהתקדם לתוך ישראל.
דוד שחם המשיך ותיאר כיצד על רקע אווירת יאוש זו עלה הרעיון כי ישראל תשתמש בנשק גרעיני:
כשנתיים וחצי לאחר אותו זמן פרסם השבועון "טיים" בארצות הברית פרטים על מה שהיה לדבריו דו"ח סודי של סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית, שנאמר בו כי בישראל התקבלה אז החלטה לחמש פצצות גרעין ולהרכיב אותן על טילים המוצבים על כני השיגור. לפי מה שנכתב בשבועון זה, התקינה אז ישראל באתר סודי 13 פצצות, לשיגור במטוסים או בעזרת טילים. לדבריו נקלטה הקרינה מן הפצצות המוכנות לשימוש במתקני החישה של מטוס ביון אמריקני. על פי השבועון "אוויישן וויק" חומשו אז 8 טילי יריחו בפצצות גרעיניות. השימוש בנשק הגרעיני, לפי גרסאות אלו, היה אמור להיעשות רק כמעשה יאוש אחרון, שרק בכוחו למנוע את השמדתה הגמורה של ישראל. מכל מקום, על פי אותו דו"ח של סוכנות הביון המרכזית, בוטלה ההוראה והפצצות פורקו.
הידיעה, שאליה התייחס דוד שחם בספרו, הייתה כתבה של השבועון "טיים" מ-12 באפריל 1976 שכותרתה How Israel Got the Bomb ("כיצד השיגה ישראל את הפצצה"). לידיעה זו לא היו סימוכין מכל מקור ישראלי.
בראיון שנתן ארנן עזריהו, יועצו של השר ישראל גלילי, לאבנר כהן, תיאר עזריהו התייעצות שקיימה ראש הממשלה, גולדה מאיר, עם השרים דיין, גלילי ויגאל אלון, בצהרי 7 באוקטובר 1973, היום השני למלחמת יום הכיפורים, לאחר שקיבלו סקירה מהרמטכ"ל דוד אלעזר. בסופה של התייעצות זו הציע דיין, לקיים, לנוכח חומרת המצב בחזיתות, הפגנה של יכולתה הגרעינית של ישראל. השרים אלון וגלילי התנגדו בתוקף להצעה, וזו נדחתה על ידי ראש הממשלה, גולדה מאיר, שאמרה לדיין: "תשכח מזה".
בחלק מהפרוטוקולים של דיוני הצמרת, שהותר לפרסום על ידי גנזך המדינה ב-4 באוקטובר 2010, נמצא רמז לכוונת ישראל לעשות שימוש בנשק יום הדין בעת מלחמת יום הכיפורים. הרמז נמצא בדבריה של גולדה מאיר בהתייעצות שנערכה ב-9 באוקטובר 1973, כי יש לה "מחשבה מטורפת". בעיתונות הישראלית הובעה הסברה כי גולדה מאיר התכוונה לשימוש בנשק גרעיני. יש הסבורים כי היא התכוונה לרעיון כי תצא לפגישת בזק סודית לדיון חירום עם נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. יוסי מלמן, הפרשן לענייני צבא של עיתון "הארץ", הביע את דעתו כי:
זה לא היה מנותק לחלוטין מההקשר של הדיונים אז. בדיון אחר, לפי עדותה של עורכת עיתון "דבר" חנה זמר, דיבר משה דיין על "חורבן הבית השלישי". לפי פרסומים זרים העמידה ישראל בכוננות את מאגר הנשק הגרעיני שלה ואף שקלה להשתמש בו כמעין נשק אחרון של יום הדין.
במקביל לפרסום הפרוטוקולים, ב-6 באוקטובר 2010 ראה אור בארצות הברית ספרו של היסטוריון הגרעין הישראלי אבנר כהן The Worst-Kept Secret: Israel's Bargain with the Bomb ("הסוד שנשמר באופן הגרוע ביותר: עסקת הפצצה הישראלית"). הספר מציין כי: "נראה שבשניים או שלושה מקרים במהלך המלחמה, הוכרזה "כוננות אסטרטגית" (שם הקוד לכוננות גרעינית): פעמיים בשבוע הראשון של המלחמה, ופעם ב-17 או ב-18 באוקטובר, בתגובה לכוננות של מערך טילי סקאד סובייטיים במצרים".
גילוי רשמי, מפורט ומדויק, בעניין הנשק הגרעיני במלחמת יום הכיפורים, לא ניתן מעולם וזאת עקב מדיניות העמימות הישראלית בנושא הגרעין, אך רוח הדברים שפורסמו מעידה על מידת החרדה והיאוש של ההנהגה הישראלית במלחמת יום הכיפורים.