stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צופון
תפוצה > טווח

הצופון אנדמי ליבשת אוסטרליה, והתפוצה שלו מוגבלת לקצה הדרום-מערבי של מדינת אוסטרליה המערבית: מהפארק הלאומי קלברי בצפון (בין ג'רלדטון למפרץ הכרישים) עד לפארק הלאומי כף אריד בדרום (ליד המפרץ הישראלי והעיר אספרנס). בפנים הארץ, טווח התפוצה שלו מקביל בחלקו לחגורת החיטה האוסטרלית. התצפיות המרוחקות ביותר של הצופון הן בשמורת הטבע זויטדורפ בצפון ומצפור אייר בדרום.
הצופון מוגבל לאזור האקלים הים-תיכוני בדרום-מערב אוסטרליה ותפוצתו מסתיימת באזור האקלים הצחיח למחצה שמתאפיין בכמות משקעים דלה ובהרכב צמחייה שונה. האקלים הים-תיכוני הוביל להתפתחות ממלכת צמחייה פיטוגאוגרפית הנקראת האזור הפרחוני של דרום-מערב אוסטרליה (אנ') שידועה במגוון הביולוגי העצום שבה וברמת האנדמיות הגבוהה של צמחים, והיא מוכרת כנקודה חמה ביולוגית חשובה במיוחד של פלורה לאחר ממלכת אזור הכף באפריקה הדרומית; באזור זה התפתחה קהילת צמחים נמוכה וייחודית המכונה קוונגאן (Kwongan), שהיא סוג של אדמת שיחים דלילה בעצים המופיעה על קרקעות חוליות וסלעיות. בקוונגאן יש כ-5,600 מיני צמחים מתוך כ-8,000 מינים הנמצאים באזור הפרחוני של דרום-מערב אוסטרליה, והפריחה שמתרחשת בתוכו בכל עונות השנה הופכת אותו לחיוני במיוחד עבור הצופון שניזון מצוף ואבקת פרחים; בהתאם לכך, תפוצת וצפיפות הצופונים חופפת במידה רבה לנוכחות הקוונגאן. הגבולות הביו-גאוגרפים של תפוצת הצופון הם: סוואנת יאלגו בצפון, יערות קולגרדי במרכז ומישורי נולרבור והמפטון הצחיחים למחצה בדרום.
אקולוגיה > תקשורת והתנהגות

הצופון הוא יונק סקרן שמתקשר עם בני מינו בעיקר בצורה כימית וחזותית. חוש הריח תופס תפקיד חשוב בכל האינטראקציות החברתיות והזוגיות, בין אם להכיר צופון חדש ובין אם לברר את סטטוס הרבייה של כל פרט. למרות העובדה שהמין אינו טריטוריאלי, עשוי צופון דומיננטי לסמן עצמים שונים באזור המחיה שלו באמצעות הפרשות מבלוטות הריח, במטרה להעביר מסר לצופונים מזדמנים על נוכחותו. גם תקשורת חזותית המבוססת בעיקר על תנוחות ותנועות נפוצה מאוד, ומצהירה על כוונותיו של הצופון מרחוק. תקשורת קולית באמצעות ציוצים וחריקות נדירה יותר ומתרחשת בעיקר בעקבות מגע פיזי או בין אם לצאצאיה. בשבי, תועדו הצופונים מצטופפים בקבוצות גדולות במהלך השינה על מנת להתחמם, אך התנהגות זאת לא נצפתה בטבע.
דפוס ההתנהגות של הצופון דומה בהיבטים רבים לכיסאים ומכרסמים קטנים. בתגובה לצליל פתאומי או להופעה של בעל חיים אחר בסביבתו, נדרך הצופון מיידית, ממקד את עיניו ואוזניו לעבר מקור הרעש וזוקף את חוטמו הזרבובי מעלה תוך כדי רחרוח האוויר; אם הצופון עדיין אינו בטוח במהות הרעש או האיום, הוא מרים את הגפה הקדמית וקופא על מקומו לשניות אחדות, מנתח את המצב סביבו ואז מחליט אם לחזור לשגרה או להימלט. רעש חזק מתמשך גורר בעקבותיו תגובה היסטרית וזינוקים פראיים, והחזרה לשגרה אחרי אירוע כזה איטית מאוד ועשויה להימשך כמעט 4 שעות.
מפגש בין צופונים עשוי להתפתח לאינטראקציה משמעותית או להסתיים באותו רגע; לרוב, מפגש מקרי מתאפיין בסקרנות סתמית במהלכה השניים מרחרחים זה את זה באף ותו לא. במפגש שמתפתח להיכרות בין השניים, אחד הצופונים עשוי לרחרח את עמיתו בראש, בפי הטבעת, בכיס (אצל הנקבה) או בשק האשכים (אצל הזכר); לאחר מכן, עמיתו עשוי לבצע את אותה פעולה או להישאר פסיבי ולהמשיך הלאה. במפגש עוין שמתרחש בין זכרים או בין נקבה לזכרים, הצופון הדומיננטי מבין השנים עומד ונועץ מבט זועם ביריבו, או מתקרב לעברו באיטיות עם זנב מתוח וגוף קמור. הצופון המאוים עשוי להגיב בתנוחה כנועה או לסגת במהירות ללא תגובה ובכך לסגור את העניין, להיכנס לתנוחת מגננה עם פה פעור המלווה בציוץ חורק, או להתעלם בהפגנתיות מהאיומים. אם שני הצדדים נחושים לא לוותר, המפגש העוין מתפתח לעימות פיזי ביניהם, כאשר הצופון הדומיננטי מתקרב ליריבו ודוחף אותו באמצעות הגפה הקדמית והחוטם או קופץ עליו באופן פתאומי; הצופון המותקף עשוי לברוח כשהתוקפן בעקבותיו, ואם הלה יצליח להשיגו יתפתח ביניהם קרב היאבקות רעשני בעיקרו ללא השלכות פיזיות, שכן שיניו הזעירות של הצופון אינן יעילות לנשיכה.
אקולוגיה > תנועה והתמודדות עם טורפים

דוגמאות לטורפים אוויריים של הצופון
קוקברה צוחקת (מימין) ודאה שחורת-כתף אוסטרלית (משמאל)
הצופון טפסן מיומן וזריז והוא עושה שימוש רב בזנבו הדקיק והגמיש כדי לנוע. בעוד שעל הקרקע ועל ענפים עבים בזווית מתונה הצופון נע בריצה מהירה עם זנב מתוח, על עלים גדולים ועל ענפים אנכיים או דקים, הזנב הופך לאיבר רב-שימושי במיוחד: לעיתים הוא נכרך סביב הענף כרגל חמישית תוך כדי שהצופון נע באיטיות כלפי מעלה או מטה, ולעיתים הוא מיושר ומוצמד בחוזקה לאורך המשטח, כשהוא משמש כבלם וכאמצעי לשיווי משקל כאשר הצופון עוצר בפתאומיות. במהלך הטיפוס, הצופון נע לרוב באמצעות זנב וזוג גפיים (יד ורגל) בעוד הזוג השני פנוי ומשמש להתקדמות. בנוסף, הצופון עשוי להשתמש בזנבו וברגליו כדי לאחוז בענף, בעוד הגפיים הקדמיות פנויות לתמרון בין הפרחים; ישנם אף מקרים נדירים שבהם הצופון נתלה עם זנבו על הענף וכל ארבעת גפיו פנויות.
מלבד הזנב הגמיש והרב-שימושי, לצופון התאמות נוספות לטיפוס: על כפות רגליו רפידות בולטות שמשפרות את הידבקותו לעצמים, ובהונותיו שנמצאות בכיוון מנוגד לאצבעות האחרות מקנות לרגליים אחיזה יציבה בענפים בדומה לקופים. בנוסף, הקמיצה שלו ארוכה במיוחד ביחס למידות גופו והוא יכול ללפוף אותה סביב גבעולים דקים. ממדי גופו הקטנים, זריזותו, זנבו הגמיש והחזק והרפידות בכפות הרגליים מספקים לצופון חופש תנועה מוחלט בכיסי הסבך, ומקלים עליו להימלט מטורפים ולתור אחר פרחים בעצים ושיחים.
בהיותו יונק זעיר, קרקעי וחסר אמצעי הגנה, הצופון פגיע במיוחד. הטורפים העיקריים שלו כוללים את השועל האדום וחתול הבית שהובאו ליבשת על ידי האדם, וכן את התנשמת הלבנה ודאה שחורת-כתף אוסטרלית (Elanus axillaris). טורפים פוטנציאליים אחרים הם דיה מרובעת זנב, בז אוסטרלי, בז חום, ינשוף נצי, קוקברה צוחקת, עורב אוסטרלי, עורבני הפעמון, נמיית כיס מערבית, פסקוגל זנב-מברשת, כוח רוזנברג ונחש טיגריסי. על מנת להגן על עצמו מטריפה, הצופון שוהה בלב כיסי הסבך הקשים לגישה מהאוויר ומהקרקע, ומנסה לאתר סכנות מבעוד מועד באמצעות חושי השמיעה והריח ושדה הראיה הרחב שלו. גודלו הקטן וההתאמות שלו לטיפוס מאפשרים לו להתרוצץ במהירות בין העלווה ולהתחבא בחורים וגומחות מוסתרות בשיחים ובעצים עד חלוף הסכנה.
אקולוגיה > איסוף מזון ועיכול

בשביל לאסוף ולעכל את מזונו המיוחד, לצופון יש התאמות מורפולוגיות בחלל הפה, בלשון ובדרכי העיכול, כמו גם התאמות אנטומיות בחרטום, בזנב ובגפיים. חרטומו המחודד והזרבוביתי מותאם לחיטוט בעומק כוסיות הפרח, גודלו הקטן, רגליו הדביקות וזנבו הגמיש מקלים עליו להיתלות על עצמים שונים ולהגיע לכל חלקי הצמח, ואצבעותיו הדקיקות מאפשרות לו לאחוז ולתמרן בתוך הכוסיות בין בלוטות הצוף והאבקנים; באמצעות ראייתו התלת-כרומטית הוא מבדיל בין צבעים רבים, מזהה מצבורי תפרחות, מאתר את התפרחות המועדפות עליו ומבחין בין תפרחות איכותיות לתפרחות ישנות או בוסריות.
הלשון הארוכה והמברשתנית של הצופון מציגה את מרב ההתאמות המורפולוגיות לאיסוף הצוף: אורכה כרבע מאורך גופו ומחצית ממנה נשלפת החוצה מהפה. המשטח העליון שלה מכוסה ברובו בפטמיות: בקצה הן פיליפורמיות (שעירות וארוכות) ובשאר המשטח הן קצרות ונוקשות; החלק האחורי של המשטח חלק. הפטמיות הפיליפורמיות מיועדות לאיסוף צוף, הקצרות לאיסוף אבקה והמקטע החלק הוא התחנה האחרונה לפני הבליעה. במהלך החיטוט בתפרחת, הצופון יורה את הלשון 2–3 פעמים בשנייה לתוך האבקנים ובלוטות הצוף של הפרחים ומלקק אותם. הצוף נשאב תוך כדי הליקוק באמצעות נימיות שנגרמת על ידי תנועה פריסטלטית בפטמיות בקצה הלשון, וגרגירי האבקה נאספים באמצעות הידבקות לפטמיות הנוקשות בלשון או מצטברים בהדרגה על החוטם תוך כדי החיטוט ונאכלים במהלך טיפוח וליקוק הפנים. כאשר הלשון העמוסה בצוף ובאבקה נכנסת פנימה, היא נלחצת כנגד החך; סדרה של מסרקים רוחביים משוננים דמויי מגרפה שנמצאים לאורך החך מגרדים ואוספים את הצוף והאבקה מהלשון כשהיא נמשכת על פניהם לעבר המקטע החלק בלשון, ושם הצוף והאבקה מתקבצים ככדור נוזלי ועוברים דרך בית הבליעה והוושט אל הקיבה.
בקיבה, מלבד המדור הראשי יש מסעפת (אנ'): מדור נפרד קטן יותר שמשמש כמתקן זמני לאחסון צוף עד לעיכולו בזמן המנוחה; האבקנים לעומת זאת, הולכים ישירות לשוער הקיבה ומשם למעיים. בניגוד לצוף הנוזלי שמתעכל בקלות, גרגירי האבקה שנתונים במעטפת חיצונית קשיחה הקרויה אקסינה (צר'), עוברים במעיים תהליך עיכול ארוך שנמשך 6–12 שעות; במהלך התהליך הגרגירים עוברים פירוק איטי בתוך המעי הדק, באמצעות אנזימי עיכול שמצליחים לפרוץ את האקסינה הקשיחה של הגרגיר דרך פתחי הנביטה (אנ') ולמצות מתוכו את הרכיבים התזונתיים החשובים של האבקה. בסיום התהליך, האבקנים המרוקנים עוברים במהירות דרך המעי הגס ומופרשים בצואה דייסתית שחורה. בהתחשב במזונו הנוזלי ובאי יכולתו להפריש שתן מרוכז, תכולת המים בגופו של הצופון גבוהה בהרבה מהרגיל, בפרט בעונה הגשומה שבה צוף הפרחים מדולל במי גשמים; הצופון נפטר מעודפי המים הללו באמצעות כליותיו שיכולות לסנן ולעבד נוזלים בנפח של עד פי 2 ממשקל גופו. בהתאם לכך, הוא מפריש כמויות ניכרות של שתן דליל בכל עת.
אקולוגיה > רבייה ואמבריולוגיה

הצופון הוא בין הכיסאים הבודדים שיכולים להתרבות ברציפות לאורך השנה ללא עונה קבועה. עם זאת, הצלחת הרבייה שלו מוכתבת על ידי אילוצים תזונתיים והשפעות נקודת ההיפוך. כפועל יוצא מכך, התרבות הצופונים במהלך השנה חווה עליות ומורדות המקבילות לעונה הגשומה וזמינות הצוף והאבקה שבאה בעקבותיה, וכן להתקצרות והתארכות שעות היום. תקופות ההמלטה העיקריות הן בתחילת וסוף החורף האוסטרלי: ממאי עד יולי ומספטמבר עד אוקטובר; בתקופות הללו יש שפע של תפרחות המספקות לצופונים את האנרגיה והחלבונים הנדרשים לגידול צאצאים. בשאר חודשי השנה ההמלטות מתרחשות בתדירות נמוכה יותר ושפל ההמלטות הוא בחודשי הקיץ האוסטרלי: נובמבר, דצמבר וינואר.
הצופון הוא יונק פוליגמי: הזכר מזדווג עם נקבות מרובות, והנקבה עם זכרים מרובים; מכיוון שהצופונית פוליאנדרית, היא עשויה לשאת בו-זמנית גורים מזכרים שונים. מצב זה מוביל לתחרות זרע בין הזכרים ואחראי להתפתחות הגודל הלא-שגרתי של האשכים ותא הזרע, שנועדו להגדיל את סיכויי ההצלחה שלהם. טקס החיזור מינימלי, במהלכו הזכר עוקב אחר נקבה שמתקרבת לייחום, מרחרח את גבה וזנבה ומנסה לעלות עליה בהסכמתה; כל עוד הנקבה אינה בייחום, ניסיונות הזדווגות של הזכר יידחו מיד והיא תתרחק ממנו או תתקוף אותו. לאחר כניסתה לייחום, השנים מזדווגים ונפרדים לאלתר.
לאחר הלידה, הצופונית נכנסת מיד לייחום ותוך זמן קצר היא שוב בהיריון. מאחר שהיא אינה מסוגלת לעמוד בדרישות האנרגיה הגבוהות של הריון והנקה בו-זמנית, ההתפתחות העוברית מסתיימת בבלסטולה בקוטר 1–2 מילימטר, והיא מתעכבת ברחם עד סוף תקופת ההנקה של הגורים הקודמים בתהליך הקרוי דיאפאוזה. הדיאפאוזה אצל הצופונית נבדלת משאר סוגי הקנגוראים בכך שהתפתחות הבלסטולה אינה נפסקת לגמרי, אלא נמשכת בקצב איטי להחריד. הבדל נוסף הוא שאצל שאר הקנגוראים התרוקנות הכיס מגורים מובילה מיידית להאצה בהתפתחות הבלסטולה, בעוד שאצל הצופונית ההאצה בהתפתחות אינה תלויה בתכולת הכיס אלא בזמינות משאבי המזון: היא עצמה זקוקה לכמויות גדולות של צוף כדי לעמוד בדרישות האנרגיה הגבוהות של גופה, ובשביל התפתחות תקינה של העובר, היא זקוקה לכמויות ניכרות של חלבון שאפשר להשיגן רק באמצעות צריכה מוגברת של גרגירי אבקה. מסיבה זאת, התפתחות הבלסטולה תואץ כשהגורים מתפנים מהכיס בכפוף למצב הפריחה. מכיוון שתקופות ההיריון וההתבגרות סמוכות זו לזו, אין זה נדיר למצוא נקבה שנושאת גורים בשלבי התפתחות שונים (מתבגר על גבה, עובר יונק בכיס, ובלסטולה בהמתנה ברחם).
מצב > שימור

הצופון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה יחסית, נוכחותו במספר לא מבוטל של אזורים מוגנים, אוכלוסייה גדולה, והיעדר אינדיקציות לירידה משמעותית ברף הנדרש עבור קטגוריות שימור מאוימות יותר. על אף האיומים הנזכרים, דוגמת מינים פולשים, שריפות יער בלתי מבוקרות והתפשטות הכימשון, מצב שימורו של הצופון נחשב לשפיר דיו ויציב מאחר שכרגע האיומים הללו אינם ברמה כזו שיכולה לפגוע באוכלוסייה בצורה קשה, וחלקם מטופלים בצורות שונות על ידי רשויות השימור האוסטרליות. באזורים עם עדיפות גבוהה לשימור הפאונה והפלורה, מתרחשות פעולות למיגור שועלים וחתולים באמצעות פיתיונות, הצתת שריפות מבוקרות בצמחייה יבשה, ריסוס צמחים בפוספיט מפני הכימשון ופיקוח הדוק על כריתת עצים ופגיעה בבתי גידול; ישנן גם יוזמות קהילתיות מקומיות לנטיעת שתילי בנקסיות וצמחים נוספים במטרה ליצור מסדרונות בתי גידול עבור הפאונה המקומית.
הצופון נוכח במספר רב של אזורים מוגנים במערב אוסטרליה, הכוללים פארקים לאומיים, פארקים אזוריים, שמורות לאומיות, שמורות טבע, עתודות טבע ואזורים מוגנים ילידים. דוגמאות לאזורים מוגנים הם: הפארק הלאומי עמק אבון (אנ'), הפארק הלאומי רכס סטירלינג (אנ'), הפארק הלאומי יערות דריינדרה (אנ'), הפארק הלאומי גוסברי היל (אנ'), הפארק הלאומי נהר פיצ'גרלד (אנ'), הפארק הלאומי כף אריד (אנ'), הפארק הלאומי בילו (אנ'), הפארק הלאומי לווין-נטורליסט (אנ'), הפארק הלאומי וורן (אנ'), הפארק הלאומי שאנון (אנ'), הפארק הלאומי בדג'ינגרה (אנ'), הפארק הלאומי סקוט (אנ'), שמורת הטבע סלעי הדרקון (אנ'), שמורת הטבע מפרץ שני העמים (אנ'), שמורת הטבע מונג'באפ (אנ'), שמורת הטבע נויצלנד (אנ'), מקלט חיות הבר פארונה (אנ'), השמורה הלאומית ליין פול (אנ') והאזור המוגן הילידי נגאג'ו (אנ').
אין הערכות מדויקות לגבי האוכלוסייה העולמית של הצופון, אך הרשימה האדומה של IUCN משערת שישנם מאות אלפי פרטים בטבע.
לקריאה נוספת

Flannery, T. F. Possums of the world: a monograph of the Phalangeroidea. GEO, Sydney. New South Wales, Australia (1994).
Wooller, Ron, and Susan Wooller. Sugar and sand: the world of the honey possum. Swanbrae Press, 2013.
Withers, P. C., K. C. Richardson, and R. D. Wooller.‏ Metabolic Physiology of Euthermic and Torpid Honey Possums, Tarsipes-Rostratus. Australian Journal of Zoology 37.6 (1989): 685-693.
Sumner, Petroc, Catherine A. Arrese, and Julian C. Partridge. ‏ The ecology of visual pigment tuning in an Australian marsupial: the honey possum Tarsipes rostratus. Journal of Experimental Biology 208.10 (2005): 1803-1815
Cowing, Jill A., et al.‏ Cone visual pigments in two marsupial species: the fat-tailed dunnart (Sminthopsis crassicaudata) and the honey possum (Tarsipes rostratus). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences 275.1642 (2008): 1491-1499
Bradshaw, S. D., et al.‏ Ecology of the Honey possum, Tarsipes rostratus, in Scott National Park, Western Australia. Australian Mammalogy 29.1 (2007): 25-38.
Garavanta, C. A. M., R. D. Wooller, and K. C. Richardson.‏ Movement patterns of honey possums, Tarsipes rostratus, in the Fitzgerald River National Park, Western Australia. Wildlife Research 27.2 (2000): 179-183
Russell, Eleanor M.‏ Observations on the behaviour of the honey possum, Tarsipes rostratus (Marsupialia: Tarsipedidae) in captivity. Australian Journal of Zoology Supplementary Series 34.121 (1986): 1-63.
Nagy, K. A., et al.‏ Field metabolic rate of a small marsupial mammal, the honey possum (Tarsipes rostratus). Journal of Mammalogy 76.3 (1995): 862-866.
Richardson, Kenneth C., R. D. Wooller, and B. G. Collins.‏ Adaptations to a diet of nectar and pollen in the marsupial Tarsipes rostratus (Marsupialia: Tarsipedidae). Journal of zoology 208.2 (1986): 285-297
Turner, Vivienne.‏ Banksia pollen as a source of protein in the diet of two Australian marsupials Cercartetus nanus and Tarsipes rostratus. Oikos (1984): 53-61.
Wooller, R. D., et al.‏ Opportunistic breeding in the polyandrous honey possum, Tarsipes rostratus. Australian Journal of Zoology 48.6 (2000): 669-680.
Oates, J. E., et al.‏ Reproduction and embryonic diapause in a marsupial: insights from captive female Honey possums, Tarsipes rostratus (Tarsipedidae). General and Comparative Endocrinology 150.3 (2007): 445-461
רון חיון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בפברואר 2006 (בן 19)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  ראפר
 שפה מועדפת:  עברית
 
רון חיון (נולד ב-22 בפברואר 2006) הוא ראפר ישראלי.
ביוגרפיה

רון חיון גדל בראשון לציון. למד בישיבת בני עקיבא ראשון לציון. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 16, בשנת 2022, כאשר הוציא את סינגל הבכורה שלו, "עברנו המון", והתחיל ליצור תוכן ברשת, בעיקר בטיקטוק. סרטון של חיון שמבצע את החלק הראשון של השיר "דיסטאנס" זכה לאהדה גדולה ברשת והראפר והמפיק דודא הזמין אותו להקליט ולהפיק את השיר ולאחר מכן את אלבום הבכורה שלו. לאחר מכן, הוציא יחד עם הראפר דודא, את השיר "בלאגן". באותה השנה אף התארח בשירו של הראפר איזי, "אליהו", מתוך אלבומו, אייקון.
באפריל 2023 יצא שירם של חיון והראפר ליעד מאיר, "פלואו של טמבל 2", מתוך אלבום הבכורה של מאיר, "פלואו של טמבל". השיר זכה להצלחה ויראלית ואף נכנס למצעד היטליסט של מאקו ולמצעד השבועי של כאן גימל, העשירייה, תוך שצבר מיליוני השמעות בפלטפורמות הסטרימינג. "פלואו של טמבל 2" נחשב עד היום לסינגל הכי מוצלח של רון חיון וכאחד השיתופי פעולה הגדולים שהיו בהיפהופ הישראל.
ב-3 באפריל השתתף חיון בשירו של הזמר אייל גולן, "פופקורן", מתוך אלבומו, 2023.
בנובמבר 2023, יצא השיר "מי משוגע?" בו השתתף תחת ההרכב "דודא גאנג", אשר נכנס למצעד היטליסט של מאקו, אך הוסר מספוטיפיי ימים ספורים לאחר מכן עקב "תוכן שמעודד אלימות נגד קבוצה על בסיס הלאום שלה".
במרץ 2024 השתתף חיון בשירה של הזמרת עדן בן זקן, "אווירה", מתוך אלבומה, דם שלי. באותה השנה, הוציא את השיר "הילה" יחד עם ליעד מאיר, וביוני הוציא את אלבום הבכורה שלו, 16. בספטמבר התארח באלבום של זיו שביט "אוקיי" בשיר "אחד בגילי".
רון חיון השיק את אלבום הבכורה שלו "16" במועדון הגגרין בהופעה שכללה אורחים מהרכבו "דודא גאנג" ואת הראפר פלד שהתארח בהפתעה. ב-9 בפברואר 2025 חיון הוציא את הסינגל "אחת ממיליון" שהופק על ידי דודא, שגם היה שותף לכתיבת המילים יחד עם זיו שביט וליעד מאיר. הקליפ הרשמי לשיר בוים ונערך על ידי יואב צדיקוב.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2024: 16
הערות שוליים

1 2  דור מאיר מועלם, ‏רון חיון, צעיר עם אנרגיות שברא השטן, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2022
↑  דור מאיר מועלם, ‏לא צריך יותר מ"פלואו של טמבל" בשביל להיט, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2023
↑  דור מאיר מועלם, ‏אפשר וצריך לעסוק במוסר. אבל כשאייל גולן עושה להיטים זה מנצח, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2023
↑  שמואל סרדינס, עם יותר מ-16 מיליון צפיות ביוטיוב שיר המלחמה של דודא גאנג שובר את הרשת, באתר אשדוד נט, ‏2 באוקטובר 2024
↑  דודי פטימר, ‏אלבום חדש, זיופים גדולים: האלבום של עדן בן זקן מצוין, כמעט | ביקורת, באתר מעריב אונליין, 14 במרץ 2024
↑  רון חיון on Apple Music, באתר Apple Music - Web Player (באנגלית אמריקאית)
באולינג לקולומביין

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מייקל מור
 הופק בידי:  קתלין גלין ג'ים קזרנצי צ'ארלס בישופ מייקל דונובן
 תסריט:  מייקל מור
 עריכה:  קורט האנגפהר
 שחקנים ראשיים:  מייקל מור
 מוזיקה:  ג'ף גיבס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Dog Eat Dog Films
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 באוקטובר 2002
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 תקציב:  $4,000,000
 הכנסות:  $58,008,423
 הכנסות באתר מוג'ו:   bowlingforcolumbine
 פרסים:  זוכה פרס אוסקר זוכה פסטיבל קאן זוכה פסטיבל הסרטים בטורונטו
 דף הסרט ב־IMDb
 
באולינג לקולומביין (במקור: Bowling for Columbine) הוא סרט תיעודי משנת 2002 אותו כתב, ביים הפיק וקריין מייקל מור. הסרט עוקב אחר בחינתו של מור אודות טענתו כי הגורמים לאירוע הטבח בתיכון קולומביין הם מעשי אלימות אחרים, בהם מעורבים כלי ירייה. מור מתמקד ברקע ובאווירה שבה התרחש הטבח וכן בעמדות הציבור אודות נושאים קשורים. הסרט בוחן את טבעה של האלימות בארצות הברית.
הסרט הביא את מור, אז במאי בראשית דרכו, לתשומת לב בינלאומית וזכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועוד.
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות אוהדות באופן כללי. הסרט זכה לציון 96% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 161 ביקורות; אתר האינטרנט Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל בטווח 0-100 בהתבסס על חוות דעת המבקרים המרכזיים הבולטים, חישב עבור סרט זה ציון ממוצע של 72%, בהתבסס על 32 ביקורות. מייקל ווילמינגטון, מבקר הסרטים של העיתון היומי "Chicago Tribune", כתב: "הוא (הסרט) מעצבן, מגרה, צפוי לעורר כעס וצער על שני הצדדים הפוליטיים, ומעל לכל - הוא מצחיק מאוד".
מועמדויות וזכיות בפרסים > זכיות

הסרט זכה ב-32 פרסים, ביניהם:
2003 - ארצות הברית פרסי האוסקר - זוכה פרס האוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר - הוענק למייקל מור, מייקל דונובן.
2003 - ארצות הברית פרסי איגוד עורכי הקולנוע האמריקאי - זוכה פרס "אדי" בקטגוריה העריכה הטובה ביותר של סרט תעודה - הוענק לקורט האנגפהר.
2002 - הולנד פסטיבל הקולנוע אמסטרדם לסרטים תיעודיים - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2002 - קנדה פסטיבל הקולנוע "אטלנטיק" (הליפקס) - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2002 - נורווגיה פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברגן - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2004 - דנמרק פרסי "בודיל" (דנמרק) - זוכה פרס "בודיל" בקטגוריה הסרט האמריקאי הטוב ביותר - הוענק למייקל מור.
2003 - ארצות הברית פרסי איגוד מבקרי הקולנוע - זוכה פרס בחירת המבקרים בקטגוריה סרט התעודה הטוב ביותר.
2003 - צרפת פסטיבל הקולנוע בקאן - זוכה פרס "55th Anniversary Prize" - הוענק למייקל מור.
מועמדויות וזכיות בפרסים > מועמדויות

ל-7 פרסים הסרט היה מועמד, אך ללא זכייה, בהם:
2003 - אוסטרליה פרסי המכון האוסטרלי לקולנוע - מועמדות בקטגוריה הסרט הזר הטוב ביותר - צ'ארלס בישופ, ג'ים קזרנצי, מייקל דונובן, קתלין גלין, מייקל מור.
2003 - צרפת פסטיבל הקולנוע בקאן - מועמדות לפרס דקל הזהב - מייקל מור.
הערות שוליים

↑  "Bowling for Columbine‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  Bowling for Columbine : Reviews & Acclaim : Articles & Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4806551-1  VIAF: 192611912   WorldCat (עם VIAF): 192611912
מוסלה

| --- | --- |
פסגת הר מוסלה, מאי 2008
פסגת הר מוסלה, מאי 2008
 מידע כללי
 גובה:  2,925 מטר
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מיקום:  דרום-מערב המדינה
 רכס הרים:  הרי הבלקן, רכס הרי רילה
 מסלול ההעפלה הקל:  רכבל שיוצא מאתר הנופש בורובץ, ואחר כך הליכה
 קואורדינטות:  42°10′47″N 23°35′12″E﻿ / ﻿42.17972°N 23.58667°E﻿ / 42.17972; 23.58667
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור מוסלה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור מוסלה(למפת מחוז סופיה רגילה) סמוקוב בוטבגרד קוסטינברוד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהמוסלה(למפת מחוז סופיה מוגדלת) סמוקוב בוטבגרד קוסטינברוד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהמוסלה
מוסלה (בבולגרית: Мусала) הוא הר אשר נמצא ברכס הרי הרילה והוא הפסגה הגבוהה ביותר בבולגריה ובבלקן.
מקור השם

השם מגיע מהמילה הערבית מוסלה (مصلى) שמשמעותה "מקום לתפילה".
גאוגרפיה

פסגת מוסלה שוכנת בפארק הלאומי רילה ועל מדרונותיו התחתונים של ההר צומחים, בין השאר, אורן מקדוני ואשוח בולגרי.
גב האומה

.
| --- | --- |

סמליל "גב האומה" וסמלילה של "מצב האומה"
 סוגה:  סאטירה, אירוח
 יוצרים:  ליאור שליין, אבי כהן
 כותבים:  שחר סגל, ברק כהן, דרור ויידמן, ניר ממון, אוריה קניג, אייל נאור, עפר קניספל, לילך לשם ברנע, רונה תמיר (עונות 2–4), אור ישראלי (עונות 1–5), ארז בן-ארי (עונה 1), מאיה סובול ואיל אפטר ("הג'ינג'ים") (עונה 1, 9-10), ליהי הלפרין (עונה 1), יונתן ברק (עונות 2–3, 8-9), אור סיט (עונה 2), שרון טייכר (עונה 4), חגי טוריסקי (עונה 3), דניאל נקסטרנד (עונות 2, 6), ליאור סלע (עונות 5–11), תם אהרון (עונות 8–11), מתן בלומנבלט (עונות 10–11), אריאל ויסמן (עונות 10–11)
 בימוי:  סיון מגזניק
 מנחים:  ליאור שליין
 שחקנים:  "מצב האומה": אורנה בנאי גורי אלפי עינב גלילי (החל מעונה 4)  "גב האומה": אורנה בנאי גורי אלפי (עונה 1) עינב גלילי 
 משתתפים:  אודי כגן (עונה 2) רותם אבוהב (החל מעונה 2) עידו רוזנבלום (החל מעונה 2) תם אהרון (עונות 6-2) אביעד קיסוס (החל מעונה 7)  ליאור אשכנזי גלית חוגי עינב גלילי רבקה מיכאלי דב נבון נלי תגר רמי הויברגר מוטי קירשנבאום גידי גוב אבי קושניר דני סנדרסון 
 פרסים:  פרס האקדמיה לטלוויזיה לתוכנית הבידור הטובה ביותר לשנים 2013-2012 ("מצב האומה") ולתוכנית הסאטירה והמערכונים הטובה ביותר לשנים 2015–2016 ("גב האומה")
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  8 ("מצב האומה") 11 ("גב האומה") סך הכל = 19 עונות
 מספר פרקים:  151 ("מצב האומה") 122 ("גב האומה") (נכון לעונה 6) 
 הפקה
 מפיק:  חיים מנור, רוני מנור
 עורכים:  אבי כהן, ליאור שליין
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 בעלי תפקידים נוספים:  ליאת אשורי (מלבישה ראשית) מירב ברוש (מאפרת)
 אורך פרק:  כ-40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  "מצב האומה": רשת, ערוץ 2 "גב האומה": ערוץ עשר רשת 13
 תקופת שידור מקורית:  "מצב האומה": 4 בינואר 2010 - 15 בינואר 2015  "גב האומה": 3 בפברואר 2015 – 15 במרץ 2020
 קישורים חיצוניים
 "מצב האומה" באתר רשת "גב האומה" באתר החדשות 13
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ח"כ איימן עודה מתארח בתוכנית, 2015
גב האומה (בעבר: מצב האומה) הייתה תוכנית סאטירה ישראלית, ששודרה ברשת 13. זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה. שודרה בערוץ 2, ברשת, בשנים 2010–2015 בשם "מצב האומה". החל מ-2015 שודרה בערוץ עשר בשמה החדש "גב האומה". עם מיזוגו של ערוץ עשר עם רשת התוכנית עברה לערוץ הממוזג רשת 13 ותחת שמה האחרון. באוגוסט 2020 התוכנית ירדה מן המסך לאחר שרשת 13 ביטלה את החוזה עם המנחה ויוצר התוכנית, ליאור שליין.
מבנה התוכנית

התוכנית מביאה את אירועי השבוע בחדשות באופן סאטירי ומזווית חילונית ואתאיסטית, על פי המתכונת של פאנל בו משתתפים חברים קבועים לצד אורחים מתחלפים. חברי הפאנל מופיעים בדמותם-הם ולא כדמות פיקטיבית, בדומה לתוכניות אקטואליה "אמיתיות", ומתייחסים לאירועי השבוע באמצעות בדיחות, פרודיות ופינות קבועות. הבדיחות בתוכנית מבוססות על טקסטים שנכתבו מראש לצד אלתורים בזמן השידור.
את התוכנית מסיים בקביעות המנחה ליאור שליין במשפט "אל תשאלו מה המדינה עשתה לכם, תשאלו מה אתם יכולים לעשות לה בחזרה", פרפרזה על ציטוט ידוע של ג'ון פ. קנדי.
התוכנית מזכירה במידה רבה את התוכנית "עד הבחירות זה יעבור" ששודרה בערוץ 10 מספר חודשים לפני שעלתה "מצב האומה". גם בתוכנית זו השתתפו אורנה בנאי וגורי אלפי כפאנליסטים, ליאור שליין כמנחה, וכן פאנליסט מתחלף. כמו כן התוכנית הייתה מעין המשך לתוכנית הסאטירה "משחק מכור", ששודרה בין השנים 2004 ל-2006. גם התוכנית הזו נערכה על ידי אבי כהן, גורי אלפי וליאור שליין השתתפו בה כפאנליסטים קבועים ועינב גלילי כמנחה.