stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת בביטום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 כתובת:  plac Grunwaldzki 
 מיקום:  ביטום 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1868
 תאריך פתיחה רשמי:  1868 
 תאריך פירוק:  1938 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-מורית 
 קואורדינטות:  50°20′57″N 18°55′41″E﻿ / ﻿50.34916667°N 18.92805556°E﻿ / 50.34916667; 18.92805556
 he
 
בית כנסת ביטום היה בית כנסת בביטום, במחוז הפרוסי, פרובינציית שלזיה (היום ביטום, פולין), עיירת גבול בין גרמניה לרפובליקה הפולנית השנייה לפני פלישת גרמניה לפולין במלחמת העולם השנייה. לאחר משאל עם בשנת 1922, עבר הגבול מעט מזרחה לביטום, כך שקטוביץ שכנתה של ביטום נכללה אף היא בשטחה של פולין.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה בשנת 1869 ברחוב פרידריך-וילהלם-רינג (כיום פלאק גרונוולדצקי), במקום בית כנסת ישן יותר. אבן הפינה נקבעה ב-25 במאי 1868, והבנייה הסתיימה ב-2 ביולי 1869. מקס קופשטיין (1856–1924) מבאד אמס הפך לרב ומורה לדת שם ב-1889. הרב הראשי משנת 1919, השתתף במשא ומתן על הסכם ורסאי כמומחה בעניינים הנוגעים לאוכלוסייה היהודית בשלזיה עילית.
בית הכנסת נשרף על ידי חיילי אס אס ו- אס אה במהלך ליל הבדולח ב-9–10 בנובמבר 1938. ב-7 בנובמבר 1938 נשא ג'וזף גבלס נאום אנטישמי לוהט בביטום ובו קרא לנקמה ביהודים. יהודים רבים נאלצו לעמוד שעות מול בית הכנסת בזמן שבער לאחר שהוצת. הקהילה היהודית בביטום הייתה הראשונה שנשלחה בטרנספורט הראשון אי פעם שהושמד בגז בתוך "בונקר I" במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו, כולם נרצחו ב-15 בפברואר 1942, עם תחילתה של שואת יהודי פולין.
לוח זיכרון במקום הוצב ב-9 בנובמבר 2007.
ראו גם

הקהילה היהודית של ביתן
הערות שוליים

↑  Jews deported from Beuthen (Bytom), list prepared in 1942(אורכב 15.07.2009 בארכיון Wayback Machine)
↑  Elsa Drezner, Yizkor Book Project Manager Avraham Groll, Names of Jews deported from Beuthen (אורכב 26.07.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Translations: deportation (אורכב 26.07.2011 בארכיון Wayback Machine)
לוח זיכרון עם כיתוב בפולנית, בגרמנית, באנגלית ובעברית
בית הכנסת בבורגס

| --- | --- |

מבנה בית הכנסת בבורגס (2008)
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 מיקום:  בורגס
 מדינה:  בולגריה
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1909
 אדריכל:  פרידריך גרינאנגר
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  42°29′35″N 27°28′32″E﻿ / ﻿42.49306°N 27.47556°E﻿ / 42.49306; 27.47556
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת בבורגס(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת בבורגס
 
בית הכנסת בבורגס היה בית כנסת אשר פעל בעיר בורגס בבולגריה מ-1909 ועד 1949.
היסטוריה > ייסוד הקהילה

תיעוד ראשון בכתב לקהילה יהודית בבורגס מצוי מ-1828. ב-1900 נכללה קהילת בורגס ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 800 נפשות. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-3,000 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה גורשו מקצת מיהודי בורגס אל מחוץ לבולגריה בשל היותם "נתינים זרים", וכן לערי שדה ברחבי בולגריה. לאחר המלחמה נמנו בבורגס 1,100 יהודים, רובם המוחלט עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נמנו בעיר 175 יהודים. בראשית המאה ה-21 התגוררו בבורגס כמה עשרות יהודים.
המבנה

בית הכנסת נבנה בין השנים 1905–1909 ובנייתו מומנה על ידי הנדבן יצחק פְּרֶזֶנְטִי, בן הקהילה, שאף רכש את חלקת הקרקע עליו נבנה בית הכנסת. חזית המבנה נבנתה בסגנון אדריכלי מורי, ובתוכו אולם תפילה גדול, אשר משני צידיו מרפסות פנימיות. מאחר שהתוכניות האדריכליות המקוריות אבדו, קיימת מחלוקת בין חוקרים לגבי זהות האדריכל שתכנן את המבנה. מרבית החוקרים, ובעיקר חוקרים בני זמננו, סבורים שמדובר בפרידריך גרינאנגר, ומקצתם סוברים שמדובר באדריכל ריקרדו טוסקאני (בול'), אשר תכנן מבני ציבור רבים בבורגס. בשלט הנצחה בעברית על קיר המבנה מצוין שהוא תוכנן על ידי טוסקאני. ב-1949, לאחר העלייה ההמונית לישראל, נזנח המבנה והפך למחסן. בהמשך, באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, שוכנה בו גלריה לאמנות, והמבנה עבר שיקום וחידוש. ב-2000 בוצעו במקום עבודות שיפוץ, ובמסגרתן נוקה הטיח מן הקירות ומתקרת המבנה, ונתגלו כתובות בעברית וסמלי יודאיקה כגון מגן דוד ומנורת שבעת הקנים, והוחלט לשמרם ולחדשם.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בימי השלטון העותומני, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 52.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, עמוד 65.
1 2  צבי קרן,  הקהילה היהודית בבורגס, באתר "כולנו בולגרים".
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 112-115.
בית אסטרהאזי

שושלת בית אסטרהאזי
אחד מהארמונות לשעבר של אסטרהאזי בפרטד
בית אסטרהאזי "גלנטאי" או בשמה המלא אסטרהאזי-גאלאנטאי (בהונגרית: -galánthai Eszterházy או Esterházy) היא משפחת אצולה הונגרית שנודעה בממלכת הונגריה מאז ימי הביניים. נציגיה היו ברונים, רוזנים ואחר כך נסיכים. מקור השם אסטרהאזי-גאלאנטאי, בעיירה הסלובקית גאלאנטה. החל מהמאה ה-17 נמנו בני משפחת אסטרהאזי עם בעלי האחוזות הגדולות ביותר בממלכת הונגריה, שהייתה אז חלק מן האימפריה ההבסבורגית ולאחר מכן, עד 1918, חלק מאוסטרו-הונגריה.
היסטוריה

בתחילה, הייתה משפחת אסטרהאזי חלק מן האריסטוקרטיה הנמוכה בחלקה הצפוני של ממלכת הונגריה (כיום דרום מערב סלובקיה). לכן הרוזנים אסטרהאזי נקראו אסטרהאזי-גלנטה לפי העיירה הסלובקית בעלת אותו השם. המשפחה עלתה לגדולה תחת כהונתו של הרוזן ניקולאוס או מיקלוש אסטרהאזי (1583–1645), ובנו, פאול או פאל אסטרהאזי (1635–1713). במאה ה-17, אחרי הרחבת האחוזות של ניקולאוס, התפצלה המשפחה ל-4 שושלות עיקריות:
שושלת פורכשטיין הישנה: נוסדה בידי ניקולאוס אסטרהאזי, ומושבם הראשי היה באייזנשטט.
שושלת פורכשטיין הצעירה.
שושלת זבולן (בהונגרית: זויום): נוסדה בידי פאול אסטרהאזי (נפטר ב-1641).
שושלת צ'סנק: נוסדה בידי דניאל אסטרהאזי (נפטר ב-1654).
ב-1626 הורשו בני משפחת אסטרהאזי לשאת את התואר "רוזן" ובשנת 1712 קיבלו בני שושלת פורכשטיין הישנה את התואר "נסיך". הצלחת המשפחה באה לה מצבירה מתמדת של קרקעות ומנאמנותה הן לכנסייה הקתולית והן לקיסר האוסטרי. הגורם האחרון היה אולי המשמעותי ביותר, שכן ההיסטוריה של הונגריה רצופה מאבקים להשתחרר משלטונה של אוסטריה ושל שושלת הבסבורג; שאיפה זו הושגה רק עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. נאמנותם של נסיכי אסטרהאזי לכתר ההבסבורגי הייתה עקבית, ובמספר הזדמנויות הם עזרו לאימפריה בעיתות משבר, בין השאר בשעת המצור הטורקי על וינה ב-1683, ובעת כיבושה השלם בידי נפוליאון.
המשפחה רכשה את נכסיה הרבים בשלוש דרכים עיקריות: חלוקה מחדש של אדמות אשר נלקחו מן הפרוטסטנטים בזמן הקונטרה-רפורמציה, חלוקה של שטחים שנכבשו מן הטורקים, וקשרי נישואין מוצלחים. רוב השטחים המדוברים נמצאים כיום באוסטריה, בסלובקיה ובהונגריה של ימינו. המשפחה הפכה לבסוף לבעלת הקרקעות הגדולה ביותר באימפריה ההבסבורגית, והכנסתה עלתה לעיתים על זו של הקיסר עצמו.
משכנים

בני אסטרהאזי קיבלו את שמם ממשכן ראשון הנמצא באזור הקרוי אסטרהאזי, ליד דונאיסקה סטרדה בממלכת הונגריה של פעם, כיום בסלובקיה. משכן זה אינו קיים יותר ואין לבלבלו עם טירה הנושאת את אותו השם בה גרו בני אסטרהאזי מאז ימי הביניים. החל מ-1421 הפכו בני המשפחה למחזיקי הרכוש בגאלאנטה.
משכן חשוב נוסף של אסטרהאזי, טירת אסטרהאזי (אנ'), נמצאת באייזנשטט. הארמון נבנה במאה ה-14 ושופץ בין השנים 1663–1672. אייזנשטט נמצאת כיום באוסטריה במחוז בורגנלנד, אך בימיה של הנסיכות (עד 1920), היא השתייכה מבחינה חוקית לממלכת הונגריה. משפחת אסטרהאזי החזיקה מספר בתים נוספים ברחבי ממלכת הונגריה ובטרנסילבניה. הנסיכים אשר אהבו את סגנון החיים שהציעה בירת האימפריה התגוררו רוב הזמן בווינה. הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי, שכיהן בין השנים 1761–1790 לא חיבב את השהיה בבירה, ובנה לעצמו בשנות השבעים של אותה מאה ארמון מפואר באזור פרטד של ימינו (איחוד של היישובים אסטרהאזה ושיטר), שהיה אז בממלכת הונגריה. הארמון, הנקרא "אסטרהאזה" נבנה על האתר שבו שכן קודם בית הציד של הנסיך. הוא המבנה המרשים ביותר שברשות המשפחה, וכונה לעיתים "ורסאי ההונגרי".
שפות ושמות משפחה

השושלת העיקרית של המשפחה דברה שתי שפות: הונגרית (שפת אימם, ברוב המקרים) וגרמנית (בהיותם אצולת האימפריה האוסטרית). בני המשפחה אשר חיו בחלקים אחרים של הממלכה ההונגרית דיברו גם בשפות המקומיות, בייחוד שפות סלאביות באזורים הסלאביים. כמה בני משפחה נהגו להתכנות הן בשמם ההונגרי והן בזה הגרמני. לכן, פאל אנטאל (בהונגרית) הוא פאול אנטון (בגרמנית), ומיקלוש יוז'ף הוא ניקולאוס יוזף. איות שם המשפחה משתנה גם הוא בהתאם לשפה. בהונגרית הוא נכתב Eszterházy, ובגרמנית עם קריצה הונגרית Esterházy. שם המשפחה המלא שלקחו בני המשפחה מן המאה ה-16 הוא אסטרהאזי גאלאנטאי (או אסטרהאזי פון גלנטה או אסטרהאזי דה גאלאנטה).
היידן

משפחת אסטרהאזי נודעת, אולי, בעיקר בזכות קשריה עם המלחין המפורסם יוזף היידן, אשר שרת כקאפלמייסטר בחצרם של שלושה מנסיכי המשפחה. בשנת 1761 שכר לראשונה הנסיך פאול אנטון את היידן, אשר עבד במשך רוב שנות כהונתו שם תחת יורשו של פאול אנטון, הנסיך ניקולאוס. במהלך כהונתו של הנסיך אנטון (1790–1794) יורשו של ניקולאוס, פוטרו נגני החצר במסגרת קיצוצי התקציב, והיידן הופרש לגמלאות, כאשר הוא מבלה את מרבית זמנו במסעותיו ללונדון. שירותו בתקופה זו הסתכם במטלות חד פעמיות בעבור החצר. לבסוף, בזמן כהונתו של הנסיך ניקולאוס השני (שהחלה בשנת 1794), מילא היידן בעיקר תפקיד טקסי, אשר כלל בעיקרון הלחנה של מיסה מדי שנה לכבוד יום השם של הנסיכה מריה יוזפה הרמנגילד (1768–1845) אשר גם הייתה ידידתו של היידן. היידן המזדקן המשיך למלא את חובתו זו עד 1802, עד אשר בריאותו הרופפת מנעה זאת ממנו.
ארמון נוסף של אסטרהאזי בבעלות המשפחה עד היום בפורכטנשטיין (Forchtenstein)
בית אסקס

| --- | --- |
 מדינה:  ממלכת אסקס ממלכת אסקס
 מייסד:  המלך אסקווין
 השליט האחרון:  המלך אאלפוולד
 תקופת השושלת:  527–825 (כ־298 שנים)
 אתניות:  סקסונית
 
בית אסקס (באנגלית עתיקה: Ēast Seaxna) היה שושלת מלוכה אשר שלטה בממלכת אסקס במשך כשלוש מאות שנה, לכל אורך ימי קיום הממלכה, בין ראשית המאה ה-6 לראשית המאה ה-9. בשנים אלו מלכו מטעם השושלת שמונה עשר מלכים, אשר מהווים את מלכי אסקס.
ראו גם

מלכי אסקס
ממלכת אסקס
הערות שוליים

↑  Keith Fitzpatrick-Matthews: Genealogies from BL Additional MS 23,211
↑  Barbara Yorke, "The Kingdom of the East Saxons", Anglo-Saxon England, Cambridge University Press, vol. 14,‎ 1985 (ISBN 978-0-521-71292-7).
↑  vgl.: R. H. Hodgkin: A History of the Anglo-Saxons, 2 Bände, Clarendon, Oxford 1935, P. 76
↑  Æthelgoda wurde nur in einer späteren Legendeüberliefert. Siehe: Emma Mason: Westminster Abbey and its People c.1050-c.1216, Boydell & Brewer, 1996, ISBN 978-0851153964, p. 2.
↑  Simon Keynes: Kings of the East Saxons, In: Lapidge et al (Hrsg.): The Blackwell Enzyclopaedia of Anglo-Saxon England, p. 510–511.
בית אסטה

| --- | --- |

שלט האצולה בשנים 1239–1431
 תארים:  דוכסות בוואריה דוכסות סקסוניה דוכסות מודנה ורג'ו דוכסות פרארה  דוכס בראונשווייג-לינבורג   הנסיך הבוחר מהנובר  מלך הנובר   מלך בריטניה הגדולה ואירלנד   דוכס בראונשווייג
 מייסד:  אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו
 ראש הבית הנוכחי:  אוסטריה-אסטה: הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה  בית הנובר: ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר
 תקופת השושלת:  951–הווה (כ־1,073 שנים)
 אתניות:  איטלקים-גרמנים
 ענפים:  בית ולף בית הנובר  הענף האיטלקי אוסטריה-אסטה
בית אֶסְטֶה (באיטלקית: Casa d'Èste) היא שושלת אצולה אירופאית. הענף הבכיר של השושלת הוא בית ולף, ממנו צמחו דוכסי דוכסות בראונשווייג-לינבורג, מהם צמח בית הנובר, בית המלוכה הבריטי. הענף הצעיר של השושלת כלל את שליטי הדוכסויות האיטלקיות פרארה (1240–1597) ומודנה ורג'ו (1288–1796). שושלת דוכסים זו, בעיקר בפרארה, הייתה פטרונית אמנות ומדעים חשובה בשיא תקופת הרנסאנס האיטלקי. נישואי מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, בתו היחידה של הנצר האחרון של המשפחה, לארכידוכס פרדיננד מבית הבסבורג ב-1771 הובילו ליצירת בית אוסטריה-אסטה.
מקור המשפחה

לפי ההיסטוריון אדוארד גיבון מוצא המשפחה מרומא והיא היגרה לעיר אסטה בצפון-מזרח חצי האי האפניני (כיום בנפת פדובה) בעת המלחמה נגד האוסטרוגותים במאה החמישית. אולם, פרט להשערה זו, אין לדבר תימוכין. אדרבה, שמות האישים הראשונים המוכרים כשייכים לבית אסטרה מרמזים על מקור פרנקי. כך, שמו של החבר הראשון של המשפחה המוכר הוא אדלברטו, מרקיז איטליה (אדלברט), אביו של אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו (912–975). נכדו, אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו, הקים טירה באסטה שליד פאדובה וקרא לעצמו של שמה במאה ה-11. לאלברטו היו שלושה ילדים משתי נשים; בנו הבכור, ולף, היה אבי שושלת בית ולף ובנו הצעיר, פולקו, היה אבי שושלת בית אסטה האיטלקי.
הענף הבכיר - בית ולף

ולף היה דוכס קרינתיה ומאנשיו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהעניק לו ב-1070 את השליטה בדוכסות בוואריה. אולם זמן קצר לאחר מכן, בעת מאבק האינווסטיטורה, החליף ולף נאמנות והחל את תמיכתה המסורתית של השושלת במדינת האפיפיור. אף כי הקיסר הדיח אותו מכהונתו כדוכס בוואריה, הרי שאצילים מקומיים, בתמיכת האפיפיור גרגוריוס השביעי, הצליחו לשמור על עצמאות הדוכסות בראשות בית ולף. צורת הביטוי האיטלקי של השם, "גואלף" (בכתיבים שונים: Guelph, Guelf, Guelfo), הפכה לשם המפלגה הימי-ביניימית שתמכה באפיפיורות ובעצמאות הנסיכויות וערי המדינה האיטלקיות כנגד האימפריה הרומית הקדושה - מפלגת הגואלפים (גם אם בית ולף עצמו נטה לחילופי נאמנויות תכופים). ב-1138 ירש היינריך העשירי, דוכס בוואריה גם את דוכסות סקסוניה. בשנת 1180 נשפט בנו, היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה שלא בפניו על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה ודוכסויות בוואריה וסקסוניה נשללו מבית ולף. בנו הבכור של היינריך, אוטו, היה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך גרמניה עד שהודח ב-1215, הוא היה היחיד מבני בית ולף שכיהן במשרה זו.
בנו השני של היינריך, וילהלם, הלורד של לינבורג ירש את דוכסות בראונשווייג-לינבורג, בה שלט בית ולף עד סוף מלחמת העולם הראשונה. ב-1634 העביר גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג את מקום מושבו לעיר הנובר. בשנת 1692 קיבל בנו, ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר לפני שקיבל רשמית את התואר והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג, שהוכתר ב-1714 כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. כך הפך ענף זה של בית ולף, בית הנובר, לשושלת בית המלוכה הבריטי. בין השנים 1714–1837 היו ממלכת הנובר והממלכה המאוחדת באוניה פרסונלית. כיוון שויקטוריה לא יכלה לרשת את כתר ממלכת הנובר, הוכתר דודה, ארנסט אוגוסט למלך הנובר. יורש התואר האחרון בקו זה של השושלת הוא ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר.
אחד מנצרי המשפחה, אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, היה אביו של איוואן השישי, קיסר רוסיה.
הענף הצעיר - בית אסטה האיטלקי

אצו השישי, מרקיז אסטה, נכדו של פולקו (בנו הצעיר של ראש השושלת, אלברטו אצו), הנהיג את מפלגת הגואלפים בצפון איטליה בראשית המאה ה-13. הוא היה פודסטה של פרארה, פאדואה, ורונה ומנטובה ופיקד על הקונדוטיירי שלהן (המיליציות של ערי המדינה האיטלקיות). בתמורה הכתיר אותו האפיפיור אינוקנטיוס השלישי כמרקיז אנקונה. נכדתו הייתה ביאטריצ'ה ד'אסטה, מלכת הונגריה. בהמשך העניקה מדינת האפיפיור לבני המשפחה גם את הערים פרארה (1240), מודנה ורג'ו (1288). ב-1452 הועלו צאצאיו לאונלו ד'אסטה ובורסו ד'אסטה לדוכסי מודנה ורג'ו (בהתאמה) על ידי פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1471 העניק האפיפיור פאולוס השני לבורסו ד'אסטה את התואר דוכס פרארה. בנו, ארקולה ד'אסטה, דוכס פרארה, היה אחד מפטרוני המוזיקה החשובים של תקופת הרנסאנס. בפרט הביא לחצרו את המלחינים הפלמים ז'וסקן דה פרה, יוהנס מרטיני ויאקוב אוברכט ואת המלחין הצרפתי אנטואן ברימל. בתו, ביאטריצ'ה (ביאטריס) נישאה ללודוביקו ספורצה, דוכס מילאנו (ופטרונו, באותה עת, של לאונרדו דה וינצ'י). בתו השנייה, איזבלה ד'אסטה, נישאה לפרנצ'סקו השני גונזגה, מרקיז מנטובה והייתה לדמות תרבותית ופוליטית מרכזית.
בנו של ארקולה היה אלפונזו הראשון ד'אסטה, דוכס פרארה, בעלה השלישי של לוקרציה בורג'ה. אלפונזו המשיך במסורת אביו, היה פטרון אמנויות וניהל חצר תרבותית האמנים הבולטים בחצרו היו המשורר לודוביקו אריוסטו והמלחין קרלו ג'זואלדו. אלפונזו אף הזמין מטיציאן סדרת ציורים לעיטור ארמונו, בהם הציור בכחוס ואריאדנה. בנם הבכור, ארקולה השני, נשא לאשה את רנה, בתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת. ארקולה השני פיתח את אוניברסיטת פרארה והנחיל בה אווירה פתוחה וחופשית שסייעה למשיכת מלומדים ולמחקר. בנם, אלפונזו השני, נשא לאשה את לוקרציה, בתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. לאחר מותה נישא לברברה, אחותו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא הביא את גדולתה של פרארה לשיא והיה פטרונם של אמנים, אנשי מדע ומשוררים, בהם טורקוואטו טאסו. אולם אלפונזו השני לא העמיד צאצאים ולפיכך הקו הישיר של שושלת אסטה הסתיים בו. בנם השני של לוקרציה בורג'ה ואלפונזו הראשון, איפוליטו השני ד'אסטה, היה לקרדינל והקים את וילה ד'אסטה המפוארת בטיבולי שליד רומא. בתם אנה נישאה לפרנסואה, דוכס גיז.
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הכריז כי אחיינו, צ'זרה ד'אסטה, הוא היורש של דוכסות פרארה וממשיך השושלת. אולם קביעה זו נתקלה בהתנגדות האפיפיור קלמנס השמיני, שראה בצ'זרה ממזר ותבע שהעיר תושב למדינת האפיפיור באין לשושלת אסטה ממשיך לגיטימי. ב-1598 סופחה העיר למדינת האפיפיור. צ'זרה וצאצאיו נשאו מעתה בתואר דוכסי מודנה ורג'ו. בשנת 1763 נחתם הסכם בין ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה למריה תרזה, ובו נקבע שבנה פרדיננד יתחתן עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, בתו היחידה של ארקולה, וכך הפך פרדיננד ליורש בית אסטה ולמייסדו של בית אוסטריה-אסטה.
בעת המלחמות הנפוליאוניות בוטלו הדוכסויות של מודנה ורג'ו והפכו לרפובליקה הציסאלפינית (1796-1802) שמוזגה לאחר מכן לרפובליקה האיטלקית (1802-1805). עם זאת, הסכם קמפו פורמיו העניק לשושלת אסטה את נסיכות ברייזגאו, אזור בדרום מערב גרמניה שהשתייך לבית הבסבורג. בתמורה להכרה אוסטרית בקיומה של הרפובליקה הציסאלפינית.
בית אוסטריה-אסטה

ב-1814, עם סיום המלחמות הנפוליאוניות באיטליה אוסטריה, הוחזרה שושלת אסטה למודנה עם הכתרת בנו של פרדיננד, פרנץ, לדוכס מודנה. השושלת שלטה בדוכסות בשם Asburgo-Este (הבסבורג-אסטה) או אוסטריה-אסטה. במהלך איחוד איטליה ב-1859 הודח הדוכס האחרון משושלת זו, פרנץ החמישי, דוכס מודנה. אחייניתו, שירשה את ראשות השושלת, הייתה מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, אשתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה. יורש התואר האחרון בקו זה של השושלת הוא פרנץ, דוכס בוואריה.
עם זאת, נכסי השושלת עברו עם מותו של פרנץ החמישי לראש בית הבסבורג, פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, שההתנקשות בחייו בסרייבו פתחה את מלחמת העולם הראשונה. במותו הוריש את תאריו ליורשו קרל הראשון, קיסר אוסטריה. ב-1917, העניק קרל את התואר "ארכידוכס אוסטריה-אסטה" לבנו רוברט, ובכך מינה אותו למייצג התביעות האוסטרו-הונגריות על דוכסות מודנה. יורש התואר האחרון בקו זה של השושלת הוא הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה.
דיוקן של איזבלה ד'אסטה על ידי לאונרדו דה וינצ'י (1499–1500)
בילי קיי

| --- | --- |

קיי, אפריל 2018
 לידה:  23 ביוני 1989 (בת 35) סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
 שם במה:  בילי קיי ג'סי ג'סיקה מקיי ג'סי מקיי
 משקל:  60 ק"ג
 גובה:  1.73 מטר
 מקום מגורים:  אורלנדו, פלורידה, ארצות הברית
 לאום:  אוסטרלי
 קריירה מקצוענית:  27 ביוני 2007 – הווה (17 שנים)
 מאמנים:  מדיסון איגלס WWE Performance Center
ג'סיקה מקיי (באנגלית: Jessica McKay; נולדה ב-23 ביוני 1989 בסידני, אוסטרליה), הידועה יותר בשם הבמה שלה, ג'סי מקיי היא מתאבקת אוסטרלית, המופיעה בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו היא אלופת זוגות הנוקאאוטס של אימפקט. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה בילי קיי.
תחילת קריירת ההיאבקות

מקיי החלה לצפות בהיאבקות בגיל עשר ביחד עם אחיה והחלה להתאמן כדי להיות מתאבקת מקצועית בארגון מקומי בסידני בשם Pro Wrestling Alliance. כמו כן, מקיי הצטיינה בכדורסל ולמדה באותו תיכון כמו הצמד שלה, פייטון רויס.
קריירת היאבקות מקצועית > Pro Wrestling Alliance Australia‏ (2007–2015)

מקיי החלה להתאמן תחת הדרכתה של מדיסון איגלס. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-23 ביוני 2007 ביום הולדתה ה-18 בניצחון בקרב משולש, כאשר היא מתאבקת תחת השם האמיתי שלה ג'סיקה מקיי.
ב-2 באוגוסט 2008 מקיי זכתה באליפות של הארגון בפעם הראשונה. היא שמרה על התואר נגד מתאבקת ה-WWE לעתיד, טניל טיילה, אך ב-22 בנובמבר כשלה בניסיונה לשמור על התואר והפסידה אותו. מקיי זכתה באליפות בפעם השנייה ב-14 בספטמבר 2009 לאחר קרב מרובע שנקבע מכיוון שהאליפות פונתה עקב פציעתה של האלופה פני ליין. היא שמרה על התואר נגד KC קאסידי (פייטון רויס) ונגד מדיסון איגלס בשני קרבות נפרדים, אך הפסידה את התואר ב-11 ביוני 2010. שנה לאחר מכן בחודש ספטמבר מקיי כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של ארגון הנשים Shimmer.
קריירת היאבקות מקצועית > Shimmer Women Athletes‏ (2018–2015)

מקיי החלה להתאבק בעבור ארגון הנשים Shimmer בחודש אוקטובר 2008 כשאת הופעת הבכורה שלה רשמה לצד מדיסון איגלס בטורניר שקבע את אלופי הזוגות הראשונות, אך הצמד היו הראשונות שהיו מודחות. את הופעת הבכורה שלה בקרב יחידים ערכה ב-2 במאי 2009 בהפסד לקלי סקייטר, אותה סקייטר שמקיי ניצחה בארגון PWAA כדי להפוך לאלופת הנשים בפעם הראשונה. בחודש ספטמבר 2010 מקיי ניצחה את ניקול מת'יוס לאחר שכבר הפסידה לה מוקדם יותר במהלך השנה ב-10 באפריל. מקיי ציוותה עצמה לטניל טיילה כאשר השתיים מאתגרות את אלופות הזוגות מת'יוס ופורטיה פרז לקרב על התואר, אך השתיים כשלו בניסיונן. המריבה של מקיי עם מת'יוס הסתיימה בהפסד של מקיי בקרב 2 מתוך 3 הכרעות במרץ 2011. שנה לאחר מכן רשמה ניצחונות מרשימים על מיה יים ואלופת הנשים לשעבר, מס'שיף, מה שגרם למקיי לקבל קרב אליפות כנגד האלופה, "המעודדת" מליסה, אך מקיי לא הצליחה לזכות. ב-14 באפריל 2013 ניצחה מקיי את מרסדס מרטינז, קרב זה היה הקרב האחרון של מקיי בעבור הארגון.
כמו כן, חוץ מ-PWAA ו-Shimmer, מקיי התאבקה בעבור ארגונים אחרים כמו CZW, ROH ,Chikara ועוד.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > NXT‏ (2015–2018)

מקיי זומנה למבחני כניסה לארגון באוגוסט 2014 לאחר המסע של ה-WWE לאוסטרליה. ב-13 באפריל 2015, WWE הודיעו על הצטרפותה של מקיי ל-NXT. מקיי ערכה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בהפסד לבקי לינץ', כאשר היא מתאבקת תחת השם ג'סי. ב-7 באוגוסט קיבלה מקיי את שם הבמה החדש שלה, בילי קיי. לאחר שהתאבקה תחת הדמות הטובה, הקרב הראשון של קיי כדמות הרעה היה ב-21 באוקטובר בהפסד לאסקה. ב-13 בינואר 2016 קיי התחרתה בקרב המועמדת לתואר של ביילי על אליפות הנשים של NXT, אך בקרב זה ניצחה כרמלה. את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי ערכה ב-30 ביוני בהפסד לדנה ברוק בתוכנית סמאקדאון. ויליאם ריגל קבע לקיי קרב נגד אמבר מון לאירוע NXT TakeOver: Brooklyn II, קרב זה היה קרב הבכורה של מון ב-NXT ובנוסף היא ניצחה בו את קיי. בחודש אוקטובר קיי החלה לשתף פעולה עם פייטון רויס והקימו את הצמד שנקרא The Iconic Duo. הפיוד הראשון שלהן היה נגד ליב מורגן, לאחר שכל אחת ניצחה אותה בקרב יחידים. קרבות אלה הובילו לקרב שלוש על שלוש בין מורגן, אלייה ואמבר מון לבין קיי, רויס ודריה ברנאטו באירוע NXT TakeOver: Toronto; קרב שהוקלט במטרה לשדר אותו בעתיד באחד הפרקים של התוכנית NXT, שבו קיי וקבוצתה הפסידו. בסוף דצמבר לשתיים היה פיוד מהיר נגד אלופת הנשים, אסקה, לאחר שהאלופה הצהירה שהיא לא מרגישה שיש תחרות אמיתית על האליפות. הצהרה זו הובילה לקרב מרובע ביניהן ובין ניקי קרוס באירוע NXT TakeOver: San Antonio, אך אסקה גם במקרה זה שמרה על תוארה.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > Raw‏ (2019–2021)

ב-14 באוקטובר, The IIconics הועברו לתוכנית Raw כחלק מהדראפט לשנת 2019. שבועיים לאחר מכן, השתיים הפסידו לשארלוט פלייר ונטליה. ב-18 בנובמבר, קיי ורויס הפסידו לבקי לינץ' ושארלוט פלייר. קיי ורויס ביצעו את חזרתן לארגון ב-11 במאי 2020 בתוכנית Raw, כשהן הפריעו לאלופות זוגות הנשים של ה-WWE, אלכסה בליס וניקי קרוס. בקרב שהתקיים ביניהן דקות ספורות לאחר מכן, האייקוניות גברו על אלופות הזוגות בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. שבוע לאחר מכן, השתיים התמודדו פעם נוספת, כשהפעם הקרב היה על תואר הזוגות, ובו הן הפסידו כתוצאה מפסילה, זאת בשל חוסר ציותה של רויס להוראות השופט, כאשר היא המשיכה לתקוף את בליס למרות שהזהיר אותה. ב-1 ביוני, קיי גברה על ניקי קרוס. באירוע באקלאש, שנערך ב-14 ביוני, קיי ורויס השתתפו בקרב זוגות משולש על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE נגד ביילי וסשה בנקס, ואלכסה בליס וניקי קרוס, שבסופו ביילי ובנקס ניצחו ושמרו על התואר. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, השתיים ניצחו את ליב מורגן ונטליה, ולאחר הקרב דרשו מאלופות הזוגות, ביילי ובנקס, קרב חוזר על חגורות אליפות זוגות הנשים. שבוע לאחר מכן, הקרב ביניהן התקיים, אך השתיים לא הצליחו לזכות בחגורות האליפות. ב-6 ביולי, קיי ניצחה בקרב יחידים את רובי ריוט. ב-13 ביולי, קיי ורויס הפסידו בקרב זוגות לביאנקה בלאייר ורובי ריוט. ב-3 באוגוסט, קיי ורויס הפסידו לליב מורגן ורובי ריוט. במופע המקדים לאירוע פייבאק, שנערך ב-30 באוגוסט, השתיים נחלו הפסד נוסף למורגן וריוט. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, השתיים נאלצו להיפרד לאחר שהפסידו למורגן וריוט לאחר התניית קרב אשר נקבעה מראש ובה על המפסידות היה להיפרד. ב-7 בספטמבר, קיי הפסידה בקרב יחידים לשותפתה לשעבר, פייטון רויס. ב-11 בדצמבר בתוכנית סמאקדאון, קיי ונטליה הפסידו בקרב זוגות לליב מורגן ורובי ריוט. שבוע לאחר מכן, קיי הצטוותה לשורות טמינה וביחד הן הפסידו שוב למורגן וריוט.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Impact Wrestling
אליפות זוגות הנוקאאוטס של אימפקט (פעם אחת, נוכחית)  - עם קאסי לי
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Women's Alliance - PWAA
אליפות הנשים של PWAA (פעמיים)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותה במקום ה-34 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2012
PWI דירג אותה במקום ה-50 מתוך 50 הזוגות הטובים ביותר לשנת 2020  - עם פייטון רויס
הישגים במגזין הספורט Sports Illustrated
דורגה במקום ה-25 מתוך 30 המתאבקות הטובות ביותר של השנה (2018)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת)  - עם פייטון רויס
פרסי סוף השנה של NXT (פעם אחת)
פריצת השנה (2016)  - עם פייטון רויס
בילי קיי לפני קרב במהלך שבוע רסלמניה 32, אפריל 2016