stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקרישה מוט
זכויות נשים > האגודה האמריקאית לשוויון זכויות

במאי 1866 בכינוס ה-11 של National Woman’s Rights Convention הוקמה האגודה האמריקאית לשוויון זכויות. האגודה הוקמה על ידי מוט, סטנטון וסוזן ב. אנתוני, מתוך מטרה להבטיח את שוויון הזכויות, בייחוד את זכות הבחירה, לכל אזרח ארצות הברית ללא הבדל גזע, צבע או מין. האיגוד בחר במוט כנשיאתו הראשונה. ב-1869 האגודה שלחה מכתב לקונגרס והציעה להסיר את המילה "גבר" מההצעה לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. הקמפיין למען זכות ההצבעה לגברים שחורים צבר תאוצה והחל לגרום לפילוג בתוך האגודה. סטנטון ואנתוני טענו כי יש לתת לנשים לבנות משכילות זכות הצבעה לפני שנותנים לגברים שחורים. ב-1868 מוט התפטרה מתפקיד נשיאת האגודה האמריקאית לשוויון זכויות בעקבות חילוקי הדעות בין הפעילים למען זכות ההצבעה לגברים שחורים לפעילות למען זכות הצבעה לנשים. מוט גם ניסתה לפשר בין שני ארגוני הנשים שהוקמו בעקבות הפילוג האידאולוגי בתנועה למען זכות הבחירה: האגודה הלאומית למען זכות הבחירה לנשים (NWSA -The National Woman Suffrage Association) שהוקמה על ידי אנתוני, סטנטון ואחרות ו"האגודה האמריקנית לזכות הבחירה לנשים" (The American Woman Suffrage Association) שהוקמה על ידי ג'וליה וורד האו, לוסי סטון ואחרות. מוט האמינה בזכות הצבעה אוניברסלית ובחרה להפסיק להיות מעורבת בפעילות זו.
לוקרישיה מוט דיברה לעיתים קרובות על החשיבות בקידום משולב של הרפורמות השונות שדגלה בהן. היא תמכה בפיתוח היכולות הרוחניות של הנשים ובכניסתן לתפקידים מקצועיים, וקידמה רפורמה בחוקים שפגעו בזכויות קניין, חינוך שוויני ועוד. חסימת האפשרות של נשים להצביע, כך טענה, הוא רק אחד הקשיים רבים שנשים צריכות להתמודד איתן. מוט הקדישה את זמנה להשגת שוויון לכלל אוכלוסיית המיעוטים ילידים אמריקאים, נשים, עבדים חופשיים. מתוך אמונתה הדתית, היא אמינה שיש להוביל רפורמות לשינוי העוול בעולם.
חיים אישיים

ללוקרישיה וג'יימס מוט נולדו שישה ילדים. הילד שני, תומאס מוט, נפטר בגיל שנתיים. מות בנה העמיק את רוחניותה. ב-1857 משפחת מוט עברה מפילדלפיה לצ'לטנהאם, פנסילבניה לחווה רחבת ידיים. מוט התגוררה בחווה עד יום מותה. גם בית החווה היה מקום מפלט לעבדים נמלטים. בגיל 85 היא דיברה לפני קהל בפעם האחרונה, ביום השנה ה-30 לוועידת סנקה פולס.
לוקרישיה מוט נפטרה ב-11 בנובמבר 1880 מדלקת ריאות בביתה, מוקפת בילדיה ונכדיה. היא נקברה בבית הקברות הקוויקרי בצפון פילדלפיה.
הערות שוליים

↑  Lucretia Mott - Women's Rights National Historical Park (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
1 2 3 4  "Lucretia Mott | American social reformer". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2017-07-06.
1 2 3 4 5  American National Biography Online: Mott, Lucretia Coffin, www.anb.org
1 2 3  Faulkner Carol, Lucretia Mott's Heresy: Abolition and Women's Rights in Nineteenth-Century America, University of Pennsylvania Press, 2011
↑  Rosemary R. Ruether, Quaker Feminists Theologians in 19th century America
1 2 3  Lynne E Ford, Encyclopedia of Women and American Politics, Facts on File, 2007, עמ' 322-323
↑  Douglas H. Maynard, The World's Anti-Slavery Convention of 1840, The Mississippi Valley Historical Review Vol. 47, No. 3, 1960, עמ' 459-460
↑  The First Women's Rights Convention - Women's Rights National Historical Park (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Portrait - National Portrait Gallery
↑  Lucretia Mott, www.quakersintheworld.org (באנגלית)
↑  Carol Faulkner, Lucretia Mott's Heresy: Abolition and Women's Rights in Nineteenth-Century America, University of Pennsylvania Press, 2013, עמ' 138
1 2  Seneca Falls Convention | HistoryNet, www.historynet.com (באנגלית)
1 2  Seneca Falls Convention, law.jrank.org (באנגלית)
↑  Report of the Woman's Rights Convention - Women's Rights National Historical Park (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Lucretia Mott, Discourse On Woman. December 17, 1849
↑  Carol Faulkner, Lucretia Mott's Heresy: Abolition and Women's Rights in Nineteenth-Century America, University of Pennsylvania Press, 2013, עמ' 146-147
↑  "American Equal Rights Association (AERA) | American organization". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2017-07-14.
↑  Shane Mountjoy, The Women's Rights Movement: Moving Toward Equality, Chelsea House Publications, 2007, עמ' 73
↑  "Lucretia Mott: Abolitionist and Women's Rights Activist". ThoughtCo. נבדק ב-2017-07-14.
1 2 3  "Lucretia Mott | History of American Women". History of American Women (באנגלית אמריקאית). 2013-01-01. נבדק ב-2017-07-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426913605171  BIBSYS: 11074911  BnF: cb11953592g (data)  CiNii: DA1440704X  GND: 124383661  ISNI: 0000 0000 8110 8013  LCCN: n50016853  NKC: jx20140617001  NLA: 36167142  NTA: 069431531  SNAC: w6wx86s1  SUDOC: 083042644  Trove: 1223024  VIAF: 32004830   WorldCat (עם VIAF): 32004830 
הכנס הבינלאומי לביטול העבדות ב-1840. מוט ובעלה מופיעים בציור
בול דואר של ארצות הברית לציון ועידת סנקה פול שכותרתו 100 שנות התקדמות נשים: 1848-1948 (אליזבת קיידי סטנטון משמאל, קארי צ'פמן קאט באמצע, לוקרציה מוט מימין)
סוכנות החלל האירופית

| --- | --- |
סמליל סוכנות החלל האירופית

בקרת המשימה של ESA בדרמשטאדט, גרמניה
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 תחום שיפוט:   רשימת מדינות חברות  אוסטריה אוסטריה איטליה איטליה אירלנד אירלנד אסטוניה אסטוניה בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה גרמניה גרמניה דנמרק דנמרק הולנד הולנד הונגריה הונגריה יוון יוון לוקסמבורג לוקסמבורג נורווגיה נורווגיה ספרד ספרד פולין פולין פורטוגל פורטוגל פינלנד פינלנד צ'כיה צ'כיה צרפת צרפת רומניה רומניה שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ
 תאריך הקמה:  30 במאי 1975 
 סוכנות קודמת:  ESRO
 מנכ"ל:  יוסף אשבאכר (אוסטרי)
 מטה מרכזי:  פריז, צרפת
 עובדים:  2,547 (2023)
 תקציב:  7.8 מיליארד אירו (2024)
 www.esa.int
 
מדינות חברות בסוכנות החלל האירופית
מדינות חברות־חלקית בסוכנות
מדינות מועמדות להצטרפות לסוכנות
מדינות בעלות הסכם שת"פ עם הסוכנות
סוכנות החלל האירופית (באנגלית: The European Space Agency; בראשי תיבות: ESA או איס"א) היא ארגון בין־ממשלתי לחקר החלל בו חברות 22 מדינות (נכון לאוקטובר 2024).
ארגון

המדינות החברות בסוכנות מאגדות את המשאבים הפיננסיים והאנושיים שלהן לתוכנית משותפת שהיא מעבר ליכולתה של כל אומה אירופית בודדת. 22 המדינות הן אוסטריה, איטליה, אירלנד, אסטוניה, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, לוקסמבורג, נורווגיה, ספרד, פולין, פורטוגל, פינלנד, צ'כיה, צרפת, רומניה, שוודיה ו־שווייץ. בנוסף, משתתפת קנדה בכמה פרויקטים תחת הסכמי שיתוף פעולה.
לא כל מדינות האיחוד האירופי חברות בסוכנות החלל האירופית, וכן לא כל חברות הסוכנות חברות גם באיחוד האירופי (שווייץ, בריטניה ונורווגיה אינן חברות באיחוד האירופי). פירוש הדבר שסוכנות החלל האירופית היא ארגון עצמאי לחלוטין, אף כי יש לו קשרים טובים עם האיחוד האירופי אשר לו אסטרטגיית חלל משותפת עם הסוכנות.
מטה הסוכנות נמצא בפריז, ויש כמה מרכזים באירופה המשמשים לפעילויות שונות. הידוע שבהם נמצא בדארמשטט, גרמניה, שם פועל חדר הבקרה המשמש, בין היתר, את משימת מארס אקספרס.
מרכזים נוספים הם:
ESTEC – המרכז האירופי למחקרים ולטכנולוגיה של חלל שבו מתכננים את מרבית החלליות של סוכנות החלל האירופית והוא נמצא בנורדויק שבהולנד.
ESOC – מרכז תפעול החלל, האחראי לשליטה על הלוויינים והחלליות של הסוכנות בדארמשטט, גרמניה;
EAC – מרכז האסטרונאוטים האירופי, שבו מתאמנים אסטרונאוטים למשימות עתידיות, שוכן בקלן, גרמניה.
ESRIN – מכון חקר החלל האירופי נמצא בפרסקטי, שליד רומא. הוא אחראי על איסוף, אחסון והפצה של נתוני לוויינים לכל שותפי הסוכנות, ומשמש כמרכז המידע הטכנולוגי של הסוכנות.
ESPI – המכון האירופי למדיניות חלל - מכון מחקר לחקר היבטים שונים של מדיניות חלל הנוגעים לתוכניות החלל של אירופה. מושבו של המכון בווינה.
ECSAT – המרכז האירופי ליישומי תקשורת וחלל. מכון מחקר שנוסד בשנת 2009 וממוקם בהארוול, אנגליה.
ESAC – המרכז האירופי לאסטרונומית חלל בוילנובה דה לה קנאדה במדריד, ספרד.
בנוסף, לסוכנות יש משרדים בארצות הברית, רוסיה ובלגיה, בסיס שיגורים בגיאנה הצרפתית ומרכזי מעקב בכמה מקומות בעולם.
תוכנית Young Engineers Satellite

תוכנית YES מאפשרת לצעירים אירופים הלומדים לתארים בתחום הנדסת חלל, פיזיקה, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל ועוד להציע הצעות ללוויין מחקר. ההצעה הזוכה ממומנת על ידי סוכנות החלל האירופית, והמהנדסים הצעירים זוכים להזדמנות יוצאת דופן להשתתף בפיתוח ובבנייה של לוויין. במסגרת זו נבנה לוויין לניסוי טכנולוגיות YES-2.
סוכנות החלל האירופית וישראל

במהלך הסלון האווירי בפריז בשנת 2001, נערך מפגש בין שר המדע, התרבות והספורט מתן וילנאי ומנהל סוכנות החלל הישראלית אבי הר אבן לבין מנהל סוכנות החלל הצרפתית אלן בן שושן (ששימש גם כיו"ר מועצת המנהלים של סוכנות החלל האירופית), שלאחריו הודיע כי צרפת תומכת בהצטרפות ישראל לסוכנות החלל האירופית. עקב סיבות מדיניות המהלך לא קודם במשך מספר שנים, ורק בשנת 2007 החל משא ומתן על הסכם לשילוב מוסדות המחקר ותעשיות החלל הישראליות בתוכניות החלל האזרחיות, שאותן מובילה הסוכנות. ב־30 בינואר 2011 חתמה ממשלת ישראל על הסכם לשיתוף פעולה עם הסוכנות. מטעם הממשלה חתם ד"ר צבי קפלן, מנהל סוכנות החלל הישראלית, ומטעם סוכנות החלל האירופית חתם המנכ"ל ז'אן ז'אק דורדיין.
ראו גם

נאס"א
GOCE - חללית של סוכנות החלל האירופאית למיפוי הכבידה של כדור הארץ.
GIOVE - סדרת לוויינים למערכת גלילאו
חזון קוסמי - תוכנית למשימות החלל של הסוכנות
הערות שוליים

↑  אמנון ברזילי, צרפת: לצרף ישראל לסוכנות החלל האירופית, באתר הארץ, 19 ביוני 2001
↑  ynet, ישראל פתחה במו"מ עם סוכנות החלל האירופית, באתר ynet, 17 באוקטובר 2007
↑  אבי בליזובסקי, ‏נחתם הסכם שת"פ ראשון בין ממשלת ישראל לסוכנות החלל האירופאית ESA, באתר "הידען", 30 בינואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260956305171  PLWABN: 9810693290105606  BNE: XX84122  BnF: cb118727952 (data)  CANTIC: a10984033  CiNii: DA01149928  GND: 13253-6  ISNI: 0000 0004 0623 6946  LCCN: n50079617  LNB: 000209915  MusicBrainz: 78503ad7-502d-431f-b6dc-4bc4de1e7df0  NKC: kn20091016010  NLA: 35070635  SELIBR: 114436  SUDOC: 026489155  VIAF: 135528965   WorldCat (עם VIAF): 135528965 
ה-EAC, מרכז האסטרונאוטים האירופי בקלן, גרמניה
שרדאן שאקירי

שרדאן שאקירי (באלבנית: Xherdan Shaqiri, נהגה במקור ג'רדאן שאצ'ירי; נולד ב-10 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן שווייצרי יליד קוסובו, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפ.צ. בזל ובנבחרת שווייץ.
קריירה

שאקירי נולד בחבל קוסובו למשפחה מוסלמית ממוצא אלבני, שהיגרה בינקותו בשנת 1992 לשווייץ.
שאקירי החל את הקריירה שלו בגיל 8 כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של אוגסט, שם שיחק שנתיים עד שהצטרף למחלקת הילדים של פ.צ. בזל. בשנת 2007 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, שם שיחק שנתיים עד שעלה לקבוצת הבוגרים.
שאקירי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-12 ביולי 2009 כשנכנס כמחליף במשחק נגד סנט גאלן. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כבש ב-9 בנובמבר נגד נשאטל גזמאקס במשחק שהסתיים בתוצאה 1–4 לטובת בזל. בעונה זו היה שאקירי שותף לזכיית קבוצתו בדאבל. בעונה שלאחר מכן זכה עם בזל באליפות נוספת, ובעונה שלאחר מכן זכה פעם נוספת עם קבוצתו בדאבל.
ב-9 בפברואר 2012 הודיעה בזל על כך שבתום העונה יעבור השחקן לשורות באיירן מינכן אשר שילמה תמורתו 11.6 מיליון אירו. שאקירי חתם על חוזה לארבע שנים תמורת כ-2 מיליון אירו לעונה. הוא התמודד בבאיירן על מקום בהרכב מול שחקנים דוגמת פרנק ריברי, אריין רובן, תומאס מולר וטוני קרוס. שאקירי ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון ב-20 באוגוסט כשעלה כמחליף במשחק הגביע נגד רגנסבורג שהסתיים בניצחון 0–4 לטובת קבוצתו. שאקירי כבש את השער השני ובישל שני שערים נוספים. בתום העונה זכה עם הקבוצה בטרבל: אליפות הבונדסליגה, הגביע הגרמני וליגת האלופות.
ב-8 בינואר 2015 הודיעה באיירן מינכן שהעבירה את שאקירי בהשאלה לשורות אינטר מילאנו תמורת 2 מיליון יורו עד סוף העונה, עם אופציה לרכישה בקיץ עבור 12 מיליון יורו.
ב-11 באוגוסט 2015 עבר לקבוצת סטוק סיטי בעבור 12 מיליון יורו, סכום שיא למועדון באותם ימים. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 מול נוריץ' סיטי. בתום עונת 2017/18 נשרו שאקירי וסטוק אל הצ'מפיונשיפ.
ב-13 ביולי 2018 חתם שאקירי בליברפול לחמש שנים.ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון בניצחון 0–4 במחזור הפתיחה של העונה על וסטהאם. את שער הבכורה במועדון כבש ב-27 באוקטובר בניצחון 1–4 על קארדיף. בחודש נובמבר שיחקה קבוצתו במסגרת ליגת האלופות במשחק חוץ בסרביה מול הכוכב האדום בלגרד, שאקירי נותר מחוץ לסגל בשל דעותיו הפוליטיות הפרו-אלבניות. בהמשך העונה היה שותף לזכיית המועדון בליגת האלופות, אך לא שותף במשחק הגמר, לזכייה בסופר קאפ האירופי ובגביע העולם למועדונים.
ב-24 באוגוסט 2021 חתם שאקירי לשלוש שנים באולימפיק ליון מהליגה הצרפתית.
ב-9 בפברואר 2022 חתם שאקירי לשלוש עונות בשיקגו פייר מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית.
ב-16 באוגוסט 2024 חזר שאקירי לאחר 12 שנה לקבוצת נעוריו פ.צ. בזל וחתם לשלוש שנים.
נבחרת שווייץ

שאקירי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ ב-3 במרץ 2010 במשחק הידידות נגד נבחרת אורוגוואי שהסתיים בניצחון אורוגוואי בתוצאה 1–3. שאקירי נכלל בסגל נבחרתו במסגרת מונדיאל 2010. ב-7 בספטמבר 2010 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד נבחרת אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2012 שהסתיים בתוצאה 1–3 לטובת אנגליה. ב-6 בספטמבר 2011 כבש שאקירי שלושער בניצחון נבחרתו בתוצאה 1–3 על נבחרת בולגריה. שאקירי נכלל גם בסגל הנבחרת במסגרת מונדיאל 2014, וכבש שלושער בניצחון של שווייץ על הונדורס 0-3 בשלב הבתים.
ב-25 ביוני 2016, בשמינית גמר יורו 2016, במשחק נגד פולין, הבקיע שאקירי שער בבעיטת מספרת מקצה הרחבה, שער שקבע שוויון 1-1 והביא את המשחק להארכה, שבסופו הפסידה שווייץ בפנדלים.
שאקירי נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2018 וכבש את שער הניצחון בניצחון של שווייץ על סרביה 1-2 בשלב הבתים, שער שגרר סערה בעקבות החגיגה של שאקירי שחגג עם סמל הנשרים בידיים, הסמל הלאומי של אלבניה. בעקבות המעשה פיפ"א קנסה את השחקן ב-10,000 פרנק שווייצרי בגין "התנהגות לא ספורטיבית הנוגדת את עקרונות המשחק ההוגן".
נכלל ושיחק בסגל נבחרת שווייץ במונדיאל 2022 שבקטאר.
נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2024. במהלך היורו כבש שער אחד והגיע עם נבחרתו עד רבע הגמר.
בתאריך 15 ביולי 2024 הודיע על פרישה מהנבחרת.
חיים אישיים

שאקירי נולד בחבל קוסובו למשפחה מוסלמית ממוצא אלבני, שהיגרה יחד עם שלושת אחיו בשנת 1992 לשווייץ. אביו לא דיבר גרמנית שווייצרית, ולכן היה עליו לעבוד בשטיפת כלים במסעדות, לפני שעבד בסלילת כבישים. אמו עבדה כעובדת ניקיון בבניין משרדים, שאקירי ואחיו עזרו להורים כלכלית בכך שעבדו בעבודות מזדמנות כבר בגיל צעיר.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל השווייצרית: 2009/10, 2010/11, 2011/12
הגביע השווייצרי: 2009, 2010, 2012
בונדסליגה: 2012/13, 2013/14
הגביע הגרמני: 2012/13
הסופר קאפ הגרמני: 2012
ליגת האלופות: 2012/13
הסופר קאפ האירופי: 2013
גביע העולם למועדונים: 2013
פרמיירליג: 2019/20
ליגת האלופות: 2018/2019
הסופר קאפ האירופי: 2019
גביע העולם למועדונים: 2019
תארים > אישיים

שחקן השנה בשווייץ: 2011, 2012
שער הטורניר ביורו: 2016
הפארק הלאומי טיידה

הפארק הלאומי טיידה (בספרדית: Parque Nacional del Teide) הוא פארק לאומי באי טנריפה שבאיים הקנרים. הפארק כולל את הקלדרה לס קניאדס (Las Cañadas), שממנה מתנשאת הפסגה החרוטית והמושלגת של הר הגעש טיידה (Teide). ההר חולש על פארק לאומי השוכן בנוף המזכיר את הפארקים הלאומיים של דרום-מערב ארצות הברית. הפארק מתאים במיוחד לטיולי חורף, ובו שבילים מסודרים, בדרגות קושי שונות. הנוף בפארק געשי ופראי, תצורות הנוף ייחודיות, וסלעי בזלת שחורים וצבעוניים מזדקרים מתחתית לוע הר הגעש.
הר הגעש טיידה הוא ההר הגבוה ביותר בספרד והר הגעש השלישי בגובהו בעולם (אם מודדים את גובהו מקרקעית האוקיינוס). בשנת 2016, נרשם בפארק שיא של 4,079,823 מבקרים ותיירים.
תיאור

הפארק הלאומי טיידה כולל את קלדרת לס קניאדס, קלדרה גדולה השוכנת בגובה 2,000 מטרים מעל פני הים, אורכה ממזרח למערב כ-16 קילומטרים, ורוחבה מצפון לדרום כ-9 קילומטרים. הקירות הפנימיים של הקלדרה בגואחרה (Guajara) שבצד הדרומי של הקלדרה יוצרים צוקים תלולים שתחתיתם בגובה של 2,100 מטרים מעל פני הים והן מגיעים לגובה של 2,715 מטרים. הן פסגת טיידה, בגובה של 3,718 מטרים, והן פסגת הר הגעש התאום, פיקו וייאחו בגובה 3,134 מטרים שוכנות במחצית הצפונית של הקלדרה.
חמישה קילומטרים דרומית לפסגה בגובה של כ-2,200 מטרים בקצה הקלדרה משתרעת רצועת סלעים ייחודית לאורך כ-2 קילומטרים המכונה רוקס דה גרסיה (Roques de García). בין צורות הסלעים הייחודיות בולט סלע המכונה רוקה צ'ינצ'אדו (Roque Cinchado - "העץ המאובן") בשל צורתו. צורה זו הופיעה בעבר על שטר של 1,000 פזטות ספרדיות.
פלורה ופאונה

קילוחי הלבה על מדרונות הר הגעש טיידה מתבלים לשכבת קרקע דקה מאוד, אבל עשירה בחומרי מזון ומינרלים המקיימת מגוון נרחב של מיני צמחים. מקבוצת הצמחים הווסקולריים יש בפארק 169 מינים, 58 מתוכם אנדמיים לאיים הקנריים, ומתוכם 33 אנדמיים לטנריפה.
אורן קנרי (Pinus canariensis) צומח בגבהים שבין 1,000 מטרים ל-2,100 מטרים. יערות אורן קנרי מכסים את חלקם המרכזי של מדרונות הר הגעש ומגיעים לקו העצים האלפיני, כ-1,000 מטרים פחות מהרים ביבשת באותו קו רוחב. מעל גבהים אלה מספקת קלדרת לס קניאדס הגנה מספקת למינים רגישים הכוללים את האורן הקנרי והערער הקנרי (Juniperus cedrus).
מיני הצמחים האנדמיים לפארק הלאומי טיידה כוללים את Spartocytisus supranubius מתת-משפחת הפרפרניים, שיח הדומה לאחירותם החורש, אלא שבניגוד אליו פרחיו לבנים ולא צהובים; Descurainia bourgaeana, שיח ממשפחת המצליבים שפרחיו צהובים; אריסימון קנרי (Erysimum scoparium), מין של אריסימון שפרחיו סגולים ועכנאי וילדפרטיי (Echium wildpretii) שפרחיו האדומים יוצרים תפרחת מרהיבה בצורת פירמידה שגובהה יכול להגיע ל-3 מטרים. את חִננית טיידה (Argyranthemum teneriffae), ממשפחת המורכבים אפשר למצוא בגבהים קרוב ל-3,600 מטרים ואת ה- Viola cheiranthifolia, מין של סגל, אפשר למצוא עד לפסגה, ובכך הוא הצמח הפורח הגדל במקום הגבוה ביותר בספרד.
צמחים אלו עברו התאמה לתנאי הסביבה הקשים על הר הגעש: גובה, קרינת שמש חזקה, שינויים קיצוניים בטמפרטורה, ולחות נמוכה. ההסתגלות האבולוציונית כוללת צורות כדוריות למחצה, כיסוי דמוי שעווה או פלומתי, צמצום בשטח העלים החשוף, וייצור כמות גדולה של פרחים. הפריחה מתרחשת בשלהי האביב או בתחילת הקיץ במאי וביוני.
הפארק הלאומי טיידה כולל מגוון נרחב של מינים של חסרי חוליות, מתוכם מעל ל-700 מיני חרקים, כשמעל ל-40% מהם הם מינים אנדמיים, ו-70 מצויים בשטח הפארק הלאומי בלבד. הפאונה של חסרי החוליות כוללת: עכבישאים, חיפושיות, זבובאים, פשפשאים ודבוראים.
שלושה מיני זוחלים אנדמיים מצויים בפארק: לטאה מהמין Gallotia galloti), שממית חומות מהמין Tarentola delalandii וחומט מהמין  Chalcides viridanus.בעבר הייתה גם לטאת טרניפה גולייתית (Gallotia goliath). היונקים המקומיים היחידים בפארק הם העטלפים, בהם הנפוץ ביותר הוא המין Nycatalus leisleri. שאר היונקים המצויים בפארק כמו המופלון, ארנבים, עכבר מצוי, חולדה מצויה, חתולי רחוב וקיפוד אלג'ירי (Atelerix algirus) הם כולם מינים פולשים.
שימושים מדעיים

הפארק הלאומי טיידה הוא אתר געשי השימושי למחקרים הקשורים למאדים בשל הדמיון בין תנאי הסביבה והתצורות הגאולוגיות. ב-2010 בדק צוות מחקר מכשיר ספקטרוסקופיית ראמאן בלס קניאדס דל טיידה כהכנה להפעלתו במסגרת משלחת בלתי מאוישת למאדים, שכינויה ExoMars, בשנים 2018-2016. ביוני 2011 ביקר צוות של חוקרים מבריטניה בפארק על מנת לבדוק שיטה לחפש אחר חיים על המאדים ועל מנת לחפש מקומות מתאימים לבדוק כלי רכב רובוטיים חדשים ב-2012.
גישה

הר הגעש והשטחים סביבו, כולל כל קלדרת לס קניאדס מוגנים באמצעות הפארק הלאומי טיידה. הגישה לפארק היא בדרך ציבורית החוצה את הקלדרה מצפון מזרח לדרום מערב. חברת האוטובוסים TITSA מפעילה קו פעם ביום לטיידה מפוראטו דה לה קרוס (Puerto de la Cruz) ומפלאיה דה לס אמריקס (Playa de las Americas). בפארק עצמו יש מלון (פאראדור) וכנסייה קטנה. רכבל המתחיל בתחנה הסמוכה לכביש בגובה 2,356 מטרים עושה את מרבית הדרך לפסגה ומגיע לגובה של 3,555 מטרים, כשהוא נושא עד 38 נוסעים. הנסיעה נמשכת כ-8 דקות. תורים בהמתנה לרכבל יכולים לארוך שעתיים בעונת השיא. הגישה לפסגה עצמה מוגבלת ללא יותר מ-150 תיירים ליום ולכן נדרש אישור על מנת לטפס את 200 המטרים האחרונים.
בשל הגובה, רמות החמצן נמוכות יותר מאשר בגובה פני הים. עובדה זו יכולה לגרום לאנשים הסובלים מבעיות בלב או בריאות לחוש סחרחורת, או לפתח מחלת גבהים, ובמקרים קיצוניים לאובדן ההכרה. הטיפול היחיד הוא לחזור לגבהים הנמוכים יותר ולעבור תקופת הסתגלות.
הערות שוליים

↑  El Teide bate récord de visitantes y supera los cuatro millones
↑  El Teide bate su récord de visitantes en 2016, con más de cuatro millones
1 2 3  Flora Teide National Park
↑  Gieger, Thomas and Leuschner, Christoph. Altitudinal change in needle water relations of the Canary pine (Pinus Canariensis) and possible evidence of a drought-induced alpine timberline on Mt. Teide, Tenerife תקציר מתוך, Flora – Morphology, Distribution, Functional Ecology of Plants, 199(2), 2004, Pages 100-109
↑  גדי פולק, האיים הקנרים- עולם מיוחד ומעניין
↑  על שיטות נוספות בהם מתמודדים הצמחים באיים הקנריים עם תנאי הסביבה הקשים ניתן לקרוא במאמרו של גדי פולק, האיים הקנרים- עולם מיוחד ומעניין
1 2  Tenerife se convierte en un laboratorio marciano
↑  Buscando "marcianos" en el Teide
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559006505171  BNE: XX456420  BnF: cb165026182 (data)  LCCN: sh99000969  VIAF: 170083936   WorldCat (עם VIAF): 170083936 
עכנאי וילדפרטיי בטנריפה
לטאת טנריפה דרומית (Gallotia galloti galloti)
טיידה ורוקה צ'ינצ'אדו ("העץ המאובן")
סיפורה של כריסטין ג'ורגנסן

| --- | --- |

 הופק בידי:  אדוארד סמול
 שחקנים ראשיים:  ג'ון הנסן, ג'ואן תומקין, קווין רדקר
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  1970
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 תקציב:  כמיליון דולר
סיפורה של כריסטין ג'ורגנסן (באנגלית, "The Christine Jorgensen Story") הוא סרט ביוגרפי-עלילתי המבוסס על חייה של האישה הטרנסקסואלית הראשונה שהתפרסמה בארצות הברית, כריסטין ג'ורגנסן. למרות שקווי העלילה הכלליים של הסרט נאמנים למציאות, ישנן בסרט סצנות בדויות למען ההמשכיות של הסרט. הסרט, בבימויו של אירווינג ראפר, התבסס על האוטוביוגרפיה של כריסטין ג'ורגנסן.
הפקה

הסרט הוצע להפקה לראשונה ב-1960. המפיק, אדוארד סמול, קנה את הזכויות לסרט ב-1968. ג'ורגנסן טענה יותר מאוחר שעל פי החוזה היא הייתה זכאית ל-10% מההכנסות ברוטו, ול-3.5% מהתקציב.
"כל מלכות הדראג שבעולם טסו להוליווד בטענה שהן-הן כריסטין", סיפרה ג'ורגנסן. השחקן ג'ון הנסן גילם את ג'ורגנסן בסרט. הבמאי, אירווינג ראפר, אמר שסמול בחר בו לביים את הסרט כי הסרט דרש רגישות מוגברת.
עלייה לאקרנים

הסרט היה אחד משני סרטים על דמויות טרנסג'נדריות שיצאו ב-1970. השני היה מיירה ברקינרידג', המבוסס על ספרו של גור וידאל. הביקורות היו מעורבות,, אך בסך הכל הסרט היה רווחי.
ב-1977 ניסתה ג'ורגנסן ללא הצלחה להוציא צו מניעת הפצה נגד יורשיו של סמול, בטענה שהוא נטל לעצמו $100,000 השייכים לה. ג'ורגנסן גם הייתה מודאגת שהסרט יופץ כ-"B Movie". במרוצת הזמן, הסרט נהיה לסרט קאלט בחוגים קווירים.
צוות השחקנים

ג'ון הנסן - ג'ורג'/כריסטין ג'ורגנסן
ג'ואן תומקינס - הדודה ת'ורה
קווין רדקר - טום קרופורד
ג'ון היימס - ג'ורג' ג'ורגנסן האב
אלן קלארק - פלורנס ג'ורגנסן
רוד מקארי - ג'ס וורנר
וויל קולובה - פרופסור אסטברוק
אוסקר ברגי - דר' ויקטור דלמן
הערות שוליים

1 2 3  AIMED AT FILM PRODUCER'S ESTATE: Christine Jorgensen Denied Court Order
Perlman, Jeffrey. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 03 Sep 1977: oc10.
↑  Christine Jorgensen celebrates 26 years as a woman
Markoutsas, Elaine. Chicago Tribune (1963-Current file) [Chicago, Ill] 14 Jan 1979: k3.
↑  Type Casting Given New Twist by Duo: Players Picked City by City; Rosenda Monteros in 'Seven'; Scheuer, Philip K. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 29 Jan 1960: A7.
↑  Miss Jorgensen's Story Sold; Martin, Betty. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 04 Oct 1968: h15.
↑  Miss Jorgensen Operates On a Sense of Humor
Kramer, Carol. Chicago Tribune (1963-Current file) [Chicago, Ill] 26 July 1970: f1.
↑  Youth, 18, Accepts 'Christine' Role
Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 16 Oct 1969: d13.
↑  The Problems of Directing 'Christine': Rapper Directs 'Christine'
Thomas, Kevin. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 24 Apr 1970: h1.
↑  'Christine': Film
By Gary Arnold. The Washington Post, Times Herald (1959-1973) [Washington, D.C] 13 July 1970: C5.
↑  Screen: 'You Can't Win' Em All' Proves a Cliche: Collinson's Caper Film Written by Gordon Story of a Sex Change Also Opens Here
By ROGER GREENSPUN. New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 25 July 1970: 12.
↑  Has anybody here seen Kelly?
Malcolm, Derek. The Guardian (1959-2003) [London (UK)] 17 Sep 1970: 8.
↑  "Big Rental Films of 1970", Variety, 6 January 1971 p 11
↑  Notes on People
New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 08 Sep 1977: 62.
↑  Film Fanatic Reviews