stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לבנון
דמוגרפיה

לבנון היא המדינה השנייה בצפיפותה במזרח התיכון אחרי בחריין הזעירה, ואוכלוסייתה מונה נכון ל־2022 כ־5.2 מיליון תושבים. רוב התושבים יושבים בערים.
הערים הראשיות בלבנון הן:
ביירות (بيروت, בָּיְרוּת) בת כ־2.1 מיליון תושבים (2017), היא הבירה ובה הנמל הראשי.
צידון (صيدا, צָיְדָא) עיר נמל בת כ־250,000 תושבים לאורך החוף בין צור לביירות.
טריפולי (طرابلس, טַרָאבֻּלֻס), בת כ־226,000 תושבים, עיר נמל בצפון לבנון.
זחלה (زحلة, זַחְלָה) העיר הגדולה בבקאע, עם כ־150,000 תושבים.
צור (صور, צוּר) עיר חוף בדרום המדינה בסמוך לגבול עם ישראל. בצור כ־120,000 תושבים.
בלבנון חיים פליטים רבים: 1.2 מיליון סורים, 449,000 פלסטינים, 100,000 עיראקים ו-4,000 סודנים.
ממוצע הילודה הוא מתחת ל־2 לאישה. מהנמוכים במזרח התיכון. תוחלת החיים בלידה הממוצעת לשנת 2011 היא 72.6 שנים.
דמוגרפיה > דתות ומוצא אתני

הקתולים המרונים והדרוזים ייסדו את לבנון המודרנית בתחילת המאה ה-18, באמצעות מערכת שלטונית וחברתית המכונה "הדואליזם המרוני – דרוזי" בהר לבנון מוטסריפאט.
בשנת 1932 נערך מפקד האוכלוסין הרשמי האחרון בלבנון, ובו היוו הנוצרים רוב של 54.7% מאוכלוסיית המדינה. מאז מסרבים האזרחים הנוצרים לקיים מפקד נוסף רשמי שיעיד על אחוזם הנמוך יותר לעומת המוסלמים בלבנון, שמא מפקד כזה ייפגע אף יותר בכוחם הפוליטי בשטח. דבר זה נובע בין השאר עקב גלי הגירה של מיליונים מהאוכלוסייה הנוצרית בלבנון החוצה ממנה אל מדינות נוצריות מעבר לים, ובפרט לדרום אמריקה.
נכון ל־2012, מונים המוסלמים רוב של 54% מאוכלוסיית לבנון (כ־27% סונים וכ־27% שיעים), בעוד הנוצרים מהווים מיעוט של 40% (21% מרונים-קתולים, 8% נוצרים-יוונים-אורתודוקסים, 5% נוצרים-יוונים-קתולים וכ־6% עדות נוצריות אחרות), וכ־5.5% משתייכים למיעוט הדרוזי שבלבנון נספר כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית, ופחות מאחוז של מיעוטים מדתות נוספות.
מבחינת מוצא אתני, כ־95% מהלבנונים הם ערבים או ארמים (מרונים דוברי ערבית, המזדהים עם הארמים הקדומים או עם הפיניקים); כ־4% ארמנים, וכ־1% אחרים.
דמוגרפיה > יהדות לבנון

לאחר הקמת מדינת ישראל ב־1948, מנתה יהדות לבנון כ־22,000 יהודים, רובם התגוררו בביירות. עם השנים עלתה מרבית הקהילה לישראל. בעקבות מלחמת לבנון הראשונה ב־1982 התרחש גל התקפות על היהודים ולאחריו עלו רובם ארצה.
כיום מתגוררים בלבנון כמה עשרות בודדות של יהודים.
לקריאה נוספת

אדם ארנון, ארץ לבנון, הוצאת אורן, 2005
קייס פירו, לבנון – אתגר השונות (ספר 5 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ג–2013.
ביאורים

↑  לפי סעיף 11 העדכני בחוקה הלבנונית: הצרפתית הורדה ממעמדה כשפה רשמית במדינה.
↑  ייתכן גם כי מדובר בנהר אמנה, הוא נהר ברדא שבדמשק (ראו מלכים ב', ה', י"ב).
↑  מחוז ביירות מכיל רק את עיר הבירה ביירות.
חסידות צאנז

| --- | --- |

רבי חיים הלברשטאם, מייסד חסידות צאנז
 שורשים, סיווג והנהגה
 מקום ייסוד:  נובי סונץ'
 תאריך ייסוד:  המאה ה-18
 מייסד:  רבי חיים הלברשטאם
 
בית הכנסת של חסידות צאנז בעיר העתיקה של צפת. הוקם בשנת תר"ל (1870) על ידי רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא
ישיבת החת"ם סופר בבתי אונגרין של חסידי צאנז
חסידות צאנז הוא שמה של שושלת חסידית שמקורה בעיר סאנץ (נובי סונץ') שבגליציה, השושלת נוסדה על ידי האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם מצאנז.
רבי חיים היה תלמיד מובהק של רבי נפתלי צבי מרופשיץ. את חצרו פתח לאחר פטירת רבי אשר ישעיה מרופשיץ, חתנו של רבי נפתלי צבי.
לאחר פטירתו (כ"ה בניסן תרל"ו, אפריל 1876) הקימו בניו חצרות עם שמות חדשים וחסידי אביהם התפצלו ביניהם, חלק הלכו לבנו הבכור, רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. בנו הרביעי, רבי אהרן, נשאר לכהן כרב ואדמו"ר בצאנז אך כונה 'רב הקרייז' כלומר רב האזור ('הגלילות'), תואר שהיה לו כבר בחיי אביו. גם בדורות שלאחריהם חלו התפלגויות בתוך החצרות של השושלת ועשרות חצרות שונות הוקמו מהשושלת, והתקיימו עד השואה.
חצרות חסידיות בשושלת צאנז

אדמו"רי השושלת כיהנו כרבנים ואדמו"רים בעשרות עיירות בגליציה ובמזרח-אירופה. רוב אדמו"רי ורבני השושלת נרצחו בשואה. החסידויות המרכזיות כיום בשושלת הן חסידות באבוב וחסידות צאנז-קלויזנבורג.
בנוסף מכהנים אדמו"רים משושלות, צאנז גריבוב, צאנז ז'מיגראד, סטראפקוב, טשאקאווא, גורליץ, טשכויב, קשאנוב וברדיוב.
מלבד חצרות אלו, ישנן עוד חצרות שאדמו"ריהן היו חסידי צאנז, והם ממשיכים את דרכה של צאנז, בהן חסידות סאטמר וחסידות פשעווארסק.
קריית צאנז בנתניה הוקמה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם שכיהן לפני השואה כרבה של העיר קלויזענבורג בטרנסילבניה. למרות זאת כונה בשם "האדמו"ר מקלויזענבורג" או "צאנז קלויזענבורג". כיום מקובל בישראל לכנות את בנו רבי צבי אלימלך הלברשטאם, בשם "האדמו"ר מצאנז", ללא שם לוואי, בעוד שאחיו רבי שמואל דוד הלברשטאם שבארצות הברית מכונה "האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג" כשמה המקורי של החסידות.
שושלת צאנז

רבי אהרן, בנו של ה"דברי חיים", נולד בתקפ"ו בעיר רודניק שבגליציה. נישא לחנה עלקא בת הגביר ר' יעקב מדוקלה, נכד הרב יחזקאל לנדא (הנודע ביהודה). היה תלמיד של אביו ושל רבי צבי הירש מרימנוב ועוד. בשנת תרי"ז, בחיי אביו, נבחר לרב של צאנז ובהמשך גם לרב הגליל ובו כארבעים עיירות. בתרל"ו החרים אדם שסירב לפסק דין שהוציא בית הדין ובעקבות כך ישב שישה שבועות בבית האסורים. דברי תורתו עסקו רבות בחטא אדם הראשון ובעקידת יצחק. העלה באש את כתביו לפני פטירתו. מקצת מדברי תורתו נמצא בספר מגד ארץ לרבי אהרן הלברשטאם (נכד אחיו רבי דוד מקשאנוב). תולדותיו ומכתבים שלו נדפסו בספר קדושת אהרן. נפטר בא' באב תרס"ג.
לאחר פטירתו מילא את מקומו באדמו"רות צאנז בנו רבי אריה לייבוש, שנולד בשנת תרי"ב. בשנת תרמ"א מונה כרבה של גריבוב ובשנת תרס"ג נקרא למלא את מקום אביו בצאנז. צאצאיו המשיכו את מקומו בצאנז ובגריבוב. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי מרדכי זאב מצאנז הי"ד שכיהן לפני כן בגריבוב.
בן נוסף של רבי אהרן, רבי שלום, היה חתנו של רבי מאיר מדז'יקוב. כיהן כרב בפיקלו (הסמוכה לצאנז) וכראב"ד בצאנז. לאחר פטירתו מילא את מקומו ברבנות כראב"ד צאנז חתנו רבי ברוך קנר (נינו של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם) שעד אז כיהן כרב ואדמו"ר מטשכויב.
צאצאים נוספים של רבי חיים שכיהנו בצאנז היו:
רבי יחיאל נתן מברדיוב כיהן משנת תרמ"ה עד שנת תרס"ד כרבה של צאנז-ישן. לאחר שעבר לברדיוב למלא את מקום אביו, מילא את מקומו ברבנות בנו רבי אביגדור צבי (חתנו של רבי אריה לייב מצאנז) שהתגורר בפיקלו, עד שנת תרצ"ג אז חזר לברדיוב לכהן כרב במקום אביו שנפטר. חתנו של רבי יחיאל נתן, רבי חנה הירש רובין כיהן אף הוא כ"אדמו"ר מסאטמר" בצאנז-ישן.
רבי משה משינאווא, בנו של רבי יחזקאל שרגא. דר משנת תרס"ג ועד לפטירתו בשנת תרע"ט בצאנז ונקבר ליד סבו הדברי חיים. נכדו של רבי משה, רבי זלמן יהודה דר אף הוא בצאנז.
רבי נפתלי צבי הלברשטאם (נכדו של רבי דוד מקשאנוב) וצאצאיו שהיה להם ביהמ"ד בפיקלו.
חתנו רבי יצחק טוביה רובין (גזע גלגוב) ובנו רבי אשר ישעיה.
נכדו רבי מרדכי דוד אונגר (בן חתנו רבי משה) מגזע דומברובה ובנו רבי בן ציון היה להם ביהמ"ד בצאנז.
שושלת צאנז > חסידות צאנז לאחר השואה בארצות הברית

רבי נפתלי, בנו של רבי ברוך הרב האחרון בגריבוב, נולד שביעי של פסח תרפ"ד בעיר צאנז עוד זכה להסתופף בצל זקינו רבי ליבוש צאנזער. עם פרוץ המלחמה הנוראה, אלול תרצ"ט נתגלגל עד ארץ סביר בראסלאנד שם למד בחברותא עם רבי שלום בראנדער הראש ישיבה מבעלזא. רבי נפתלי הי' מהיחידים שם שלא נתגעלו במאכלות אסורות, ולמרות היותו עדיין בחור צעיר לימים, עמד שם בכל הניסיונות, עד שנחלשה מאד כח הראיה שלו, והרבה ליפול לתוך הבוץ והשלג, דבר שהיה מסוכן ביותר. כאשר קראו להרופא שיגיד חוות דעתו היאך יוכל לחזור לאיתנו ולראייתו כמקדם, יעץ הרופא שאין לו מנוס אלא לאכול בכל יום שתי כפות של שומן, ובאם לא עלול הוא לאבד את ראייתו לגמרי, אך רבי נפתלי שלא רצה לאכול השומן הנעשה מטריפות מיאן לקיים את דברי הרופא, למרות כל ההפצרות שציווה עליו הרב מלאנצהט מפני ההכרח ופיקו"נ. רק לבסוף כאשר מצאו יהודי שהי' לו שומן כשר, אף שלא היה בטיבו ואיכותו כמו הטריפה, אז נתרצה רבי נפתלי לאכול, ובזה הציל את ראייתו. וגם עלה בידו במסי"נ להיות מן היחידים בגילו שלא חילל את השבת כל ימי היותו בסיביר. ניצל מהשואה והיגר לארצות הברית שם החל לכהן באדמו"רות בצווי הריי"צ מליובאוויטש. רבי נפתלי התגורר בבורו פארק, הקים מכון לחקר ייחוס, והיה נחשב לזקן אדמור"י בית צאנז. היה מקרוב לרבי יואל מסאטמר. ביקר בישראל לרגל חתונת נכדתו עם נכד האדמו"ר מויז'ניץ מרכז, והעדה החרדית ערכה לו קבלת פנים. חצרו כונתה "חסידות צאנז גריבוב". בשנותיו האחרונות החלו לכנותו בשם "האדמו"ר מצאנז" או "האדמו"ר מצאנז ארצות הברית", ללא תוספת השם "גריבוב".
נפטר בי"ב תמוז תש"פ, ותשעת בניו הוכתרו לאדמו"רים:
רבי ברוך מצאנז בורו פארק.
רבי מרדכי זאב מצאנז מונטיסלו. נשיא "מפעל חק לישראל העולמי" ו"מערכת דברי חיים המבואר".
רבי מנחם צבי מקהל בני תורה דצאנז. חתנו של רבי מאיר ממושלו.
רבי סיני מצאנז ויליאמסבורג.
רבי אשר מצאנז סטרופקוב. מנהל מכון יוחסין שהקים אביו.
רבי חיים מאיר מצאנז מונסי.
רבי אהרן, מצאנז-סטטן איילנד. וכמנהל התלמוד תורה של החסידות.
רבי קלונימוס קלמן מצאנז בעיר קריית יואל. מכהן כראש ישיבה בחסידות סאטמר.
רבי ארי' ליבוש מצאנז גריבוב. מכהן בבורו פארק.
חסידות קריית צאנז - קלויזנבורג
לאחר השואה הקים רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם בן הרב מרודניק את קריית צאנז בנתניה. למרות זאת הוא כונה בדרך כלל "הרבי מקלויזנבורג", על שם מקום מושבו לפני השואה. כיום מקובל לכנות את חצרו של בנו בישראל, רבי צבי אלימלך הלברשטאם, בשם קריית צאנז בלבד, והוא מכונה "הרבי מקרית צאנז".
לקריאה נוספת

שלמה זלמן לרר, צאנז בתפארתה ובחורבנה, ירושלים תשע"ד
המשחקים הפרנקופוניים

לוגו המשחקים
המשחקים הפרנקופוניים (Jeux de la Francophonie) הם תחרויות משולבות של ספורט ואמנות, הנערכות מדי ארבע שנים בהשתתפות ספורטאים ונציגים מן המדינות החברות בארגון לה פרנקופוני, אשר הצרפתית משמשת להן כשפה מדוברת.
ההחלטה על ייסוד המשחקים התקבלה בשנת 1987. המשחקים נערכו לראשונה במרוקו בשנת 1989.
המשחקים

| שנה | מס' | תאריכים | מדינה מארחת | ערים מארחות | מדינות וממשלות משתתפות | משתתפים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | I | 8–22 ביולי | מרוקו מרוקו | קזבלנקה, רבאט | 39 | 1,700 |
| 1994 | II | 5–13 ביולי | צרפת צרפת | פריז, אוורי, בונדופל | 45 | 2,700 |
| 1997 | III | 27 באוגוסט – 6 בספטמבר | מדגסקר מדגסקר | אנטננריבו | 38 | 2,300 |
| 2001 | IV | 4–14 ביולי | קנדה קנדה | אוטווה, גאטינו | 51 | 2,400 |
| 2005 | V | 7–17 בדצמבר | ניז'ר ניז'ר | ניאמיי | 44 | 2,500 |
| 2009 | VI | 27 בספטמבר – 6 באוקטובר | לבנון לבנון | ביירות | 40 | 2,500 |
| 2013 | VII | 6–15 בספטמבר | צרפת צרפת | ניס | 54 | 2,700 |
| 2017 | VIII | 21–30 ביולי | חוף השנהב חוף השנהב | אביג'אן | 49 | 4,000 |
| 2023 | IX | 28 ביולי – 6 באוגוסט | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | קינשאסה | 36 | 3,000 |
| 2027 | X |  | ארמניה ארמניה | ירוואן |  |  |
ענפי ספורט במשחקים

הרכב ענפי הספורט המתקיימים במסגרת המשחקים איננו קבוע ומשתנה מתחרות לתחרות. במשחקים הראשונים ב-1989 נכללו ארבעה ענפים.
להלן ענפי הספורט שנכללו בתחרויות השונות:
| ענף | 1989 | 1994 | 1997 | 2001 | 2005 | 2009 | 2013 | 2017 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 אתלטיקה: ‏X‏
 כדורסל: ‏X‏
|  כדורעף חופים | ‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ |  |  |
|  אגרוף | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏X‏‏ | ‏X‏‏ | ‏X‏‏ | ‏X‏‏ |  |  |
|  רכיבה על אופניים | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏‏ | ‏X‏ |  |
|  רכיבה על אופני כביש | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏X‏ |
 כדורגל: ‏X‏
|  כדוריד | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ |  |  |
 ג'ודו: ‏X‏
|  טניס | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ |  |  |
|  טניס שולחן | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏X‏ | ‏X‏ | ‏X‏ | ‏X‏ | ‏X‏ |
|  היאבקות | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏X‏ |  |
|  היאבקות אפריקאית | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏X‏ |
| ספורט נכים | ‏ | ‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏X‏ | ‏ | ‏X‏ |  |
ענפי אמנות במשחקים

זמרה
סיפור סיפורים
שירה
ציור
צילום
פיסול
תיאטרון בובות
להטוטנות
ריקוד מסורתי
ריקוד היפ-הופ
יצירה דיגיטלית
יצירה אקולוגית
שרקוטרי

| --- | --- |

שרקוטרי תלויים בחנות בצרפת
 
 מאכלים
 סוג:  processed meat, אוכל משומר, ענף כלכלי 
 מרכיבים עיקריים:  בשר 
 
שרקוטרי או שרקוטריה (הכנת מעדני בשרים; בצרפתית: Charcuterie) הוא ענף בתחום הבישול והקולינריה, המתמקד בייצור והכנת מוצרים שונים המבוססים על בשר, כגון קותלי חזיר, שינקן, נקניקים שונים, טרין, ממרחי פטה, קונפי ועוד, בעיקר כאלו העשויים מבשר חזיר.
מלאכת השרקוטרי היא מלאכה ארטיזנלית, כלומר כזו שנעשית בעבודת יד.
שרקוטרי הוא חלק מהרפרטואר של השפים האחראים על המזון הקר במטבחים. במקור מאכלי השרקוטרי נוצרו במטרה לשמר בשר בתקופה שלפני המצאת המקררים, וכיום הם ידועים בזכות הטעמים המיוחדים הנוצרים כתוצאה מתהליכי שימור שונים.
טרמינולוגיה

המילה הצרפתית לאדם העוסק בשרקוטריה היא שרקוטרי (באנגלית: charcutier). היא מתורגמת בדרך כלל כ"מבשל הבשר", "משמר בשר" או "קצב של בשר חזיר". תרגום זה הוביל לאמונה השגויה ששרקוטריה יכולה לכלול רק מאכלים המבוססים על בשר חזיר. בספר "Food Lover’s Companion" נכתב כי אומנם המונח הזה מתייחס במיוחד למוצרים המבוססים על חזיר, אבל לא רק, המיוצרים ונמכרים בחנויות בסגנון מעדניות, הנקראת גם "שרקוטריות". הספר "לארוס גסטרונומיק" (המהדורה משנת 1961) מגדיר את המונח שרקוטרי כ"אמנות הכנת בשרים שונים, ובמיוחד חזיר, על מנת להציג אותם בדרכים המגוונות ביותר".
היסטוריה

המלומד היווני סטראבון תיעד ייבוא של בשר מלוח מגאליה כבר במאה הראשונה לספירה. ייתכן שהרומאים היו הראשונים שהסדירו את סחר "השרקוטריה", שכן הם כתבו חוקים המסדירים ייצור נכון של מפרקי חזיר, אך גם לצרפתים השפעה כלשהי. בצרפת של המאה ה-15, גילדות מקומיות הסדירו מסחר בענף ייצור המזון בכל עיר. חברי גילדת השרקוטרי ייצרו מגוון מסורתי של בשרים מבושלים או מומלחים ומיובשים שהשתנו, לעיתים באופן משמעותי, מאזור לאזור. לשרקוטיירים הותר למכור רק פריט אחד שהיה לא מבושל, לארד (שומן חזיר). מוצרי השרקוטרי המוכנים כללו ממרחי פטה, רילטים, נקניקיות, בייקון, רגלי חזיר, ועוד. שיטות שימור אלה הבטיחו כי לבשרים יהיו חיי מדף ארוכים יותר. שרקוטרי הפך אז למשהו שסימל מעמד נמוך יותר בקרב האיכרים.
השרקוטייה היו למעשה המסעדנים הראשונים. שרקוטיירים נהגו להכין מעדנים שונים המבוססים על בשר בכמויות גדולות ולמכור לקהל הקונים בשווקים בצרפת. מאוחר יותר הגיעו שרקוטיירים גם לחצר המלוכה ובישלו עבור בני אצולה. המאכלים שהכינו השתנו בסגנון בהתאם לאזור והתבססו על מתכונים שעברו בסודיות מסוימת בתוך המשפחות ועברו מאב לבן. ישנם גם הרגלים מסורתיים רבים הנקשרים בתהליכי ההכנה של מעדני הבשר השונים כמו גם אמונות טפלות שונות, כמו שרקוטייה שמכינים פרושוטו רק כאשר הירח מלא.
מאכלי בשר ממולאים > מילוי בשר

בשר מילוי הוא תערובת של בשר טחון רזה בצורת תחליב שומני. ניתן לייצרו על ידי טחינה או קיצוץ של הבשר המהווה את חומר הגלם. התחליב הזה עשוי להיות במרקם חלק או גס, תלוי במרקם הרצוי למוצר הסופי. משתמשים בכבשן בייצור פריטים רבים הנמצאים בשרקוטריה. בשרים נפוצים בייצור מילוי זה כוללים בשר חזיר, דגים שונים: זאבי נהרות, טרוטה (פורל), אלתית (סלמון), מאכלי ים, בשר ציד (בשר צבי, חזיר בר, או ארנבים), עופות, תרנגולאים, עגל, כבדי חזיר ועוד. שומן המופק מגב חזיר משמש לעיתים קרובות בהכנה מאחר שיש לו טעם נייטרלי בדרך כלל.
מאכלי בשר ממולאים > נקניקים

המילה "נקניק" בצרפתית נגזרת מהמילה הלטינית למלח מאחר שהטכניקה להכנת נקניקיות ונקניקים כוללת הכנסה של בשר טחון או קצוץ עם מלח לתוך שפופרת עטיפה. העטיפה עצמה יכולה להשתנות אך לרוב משתמשים בעטיפות העשויות ממקור מן החי, כמו מעי של כבש, חזיר או בקר. בנוסף, משתמשים גם בקיבות ושלפוחיות של בעלי חיים, כמו גם בעטיפה מלאכותית אכילה המיוצרת מקולגן ותאית או מנייר צמחי. עטיפות שאינן אכילות משמשות בעיקר לעיצוב צורה, לאחסון וליישון של הנקניקיות. שתי הגרסאות העיקריות של נקניקיות הן טריות ומבושלות. הגרסה הטרייה מבוססת על ייצור בשר גולמי המוכנס לעטיפה ומבושל במועד מאוחר יותר, ואילו נקניקיות מבושלות מחוממות במהלך הייצור ומוכנות לאכילה בתום הייצור.
מאכלי בשר ממולאים > פטה, טרין, גלנטין, רולדה

פטה וטרינים מבושלים לעיתים קרובות בתוך מאפה (במעטה של בצק למשל) או במכל חרס. גם מכל החרס עצמו וגם המנה במקור מכונים "טרין". התיבול חשוב, מכיוון שמאכלים אלו מוגשים בדרך כלל קרים, מה שמחליש את עצימות את הטעמים.
מוצרים מומלחים

למלח יש כמה מטרות עיקריות בתהליך שימור המזון במטבח השרקוטרי.
גרימת אוסמוזה
תהליך זה כרוך בתנועת מים מחוץ לקרומי התאים, אשר בתורם סופגים מחדש את המים המלוחים לתא. תהליך זה מסייע להרס פתוגנים מזיקים.
התייבשות, כלומר המלח מושך עודפי מים מהחלבון, מה שמסייע להארכת חיי המדף של המוצר מאחר שיש בו פחות לחות מה שמקטין את הסיכוי לצמיחה של חיידקים.
תסיסה, בה המלח מסייע לעצירת תהליך התסיסה שאחרת היה מפרק את הבשר לחלוטין.
סיוע בדנטורציה של חלבונים, בדומה להשפעות הבישול.
מוצרים מומלחים > נקניקים מותססים

נקניקיות מותססות נוצרות על ידי המלחת בשר קצוץ או טחון כדי להסיר לחות, תוך מתן אפשרות לחיידקים מועילים לפרק סוכרים למולקולות טעם. מיני חיידקים שונים, מפרקים סוכרים אלו כדי לייצר חומצה לקטית, שאינה משפיעה רק על טעם הנקניקייה, אלא גם מורידה את רמת ה-pH מ־6.0 ל־4.5-5.0, ומונעת צמיחה של חיידקים העלולים לקלקל את הנקניקייה. השפעות אלה מועצמות בתהליך הייבוש.
ראו גם

נקניק
נקניקייה
יישון בשר
המטבח האיטלקי
המטבח הצרפתי
הערות שוליים

↑  בראסרי, בולנז'רי ופרומז'רי: מה זה אומר בכלל ואיפה נמצא מסעדות מכל ז'אנר?, באתר ynet, 20 בינואר 2019
↑  Michael Ruhlman, The Making of a Chef: Mastering Heat at the Culinary Institute of America, 2nd Edition, Henry Holt and Company, Inc.
120 Broadway
New York, NY 10271: Holt Paperbacks, March 31, 2009. (באנגלית)
↑  Jane Grigson, Charcuterie and French Pork Cookery, Grub Street Publishing; New edition, 31 באוקטובר, 2001
↑  מעורב שוויצרי, באתר מגזין את, ‏2011-06-30
↑  The Culinary Institute of America, 299.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11938376g (data) 
תצוגת שרקוטרי מודרנית
הכנת נקניקים
סוגי פטה וטרין שונים
קרש חיתוך ועליו גבינה תוצרת בית ובשרים מומלחים
נקניקיות סוסיסון צרפתיות
פאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור

| --- | --- |

 מבוסס על:  Bakuryū Sentai Abaranger 
 סוגה:  פעולה/הרפתקאות לילדים
 יוצרים:  דאגלס סלואן
 שחקנים:  ג'יימס נפייר רוברטסון  Katrina Devine  Tom Hern  Miriama Smith  Jeffrey Parazzo  אמה להאנה  ג'ייסון דייוויד פרנק  Kevin Duhaney  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית ניו זילנד ניו זילנד
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 מספר עונות:  1 (עונה בפני עצמה)
 מספר פרקים:  38
 הפקה
 הפצה:  הסברו, אולפני ABC, נטפליקס, Buena Vista International Television 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ ג'טיקס, זום
 תקופת שידור מקורית:  14 בפברואר 2004 – 20 בנובמבר 2004
 קישורים חיצוניים
 www.powerrangers.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור (אנגלית: Power Rangers: Dino Thunder) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה בת 38 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "דיסני" לערוץ ABC בשנת 2004.
בישראל התוכנית שודרה בערוץ ג'טיקס וכן בשידורים חוזרים.
עלילה

בעונה זו שחקן כדורגל, חנון מחשבים, זמרת, מורה וצייר חוברים יחדיו והופכים לפאוור ריינג'רס ומצילים את העולם מפני מזוגוג, דינוזאור רשע שמעוניין להחזיר את כדור הארץ לעידן הדינוזאורים.
בעונה הזו, טומי (הפאוור ריינג'ר הירוק מהעונה הראשונה של מייטי מורפין, הריינג'ר הלבן מהעונה השנייה של מייטי מורפין והריינג'ר האדום מהסדרות "פאוור ריינג'רס זיאו" ו"פאוור ריינג'רס טורבו ) חוזר בתור ד"ר אוליבר המורה למדעים כדי להנהיג את צוות הפאוור ריינג'רס. טומי עצמו מצטרף לצוות כדינו-ריינג'ר השחור. במהלך הסדרה צוות הריינג'רס מוסיף למחסן הנשק שלו זורדים המבוססים על סמך הדינוזאורים: פרזאורולופוס, אנקילוזאור, דימטרודון, סטגוזאורוס פכיצפלוזאור. במהלך העונה טרנט, מלצר שהוא בן מאומץ של טייקון מקומי, הופך בטעות לריינג'ר לבן מרושע עד שאביו המאמץ עוזר לו לשלוט על כוחותיו.
דמויות > הריינג'רים

קונר מק'נייט (ג'יימס נפייר) - הריינג'ר האדום, הריינג'ר הטריאסי ומנהיג הריינג'רס.
זורד אישי:
טירנו-זורד אדום.
איתן ג'יימס (קווין דוהאני) - הריינג'ר הכחול.
זורד אישי:
טריצרה-זורד כחול.
קירה פורד (אמה להאנה) - הריינג'רית הצהובה.
זורד אישי:
פטרה-זורד צהוב.
ד"ר תומאס "טומי" אוליבר (ג'ייסון דייוויד פרנק) - הריינג'ר השחור.
זורד אישי:
ברכיו-זורד שחור.
טרנט פרנאנדז-מרסר (ג'פרי פראזו) - הריינג'ר הלבן.
זורד אישי:
דרגו-זורד לבן.
דמויות > זורדים נוספים

צ'פאלה-זורד - זורד בעל יכולת אגרוף.
דימטרו-זורד - זורד בעל יכולת ניסור. אלסה הבקיעה אותו מביצה והיה רע בהתחלה עד שהריינג'רס הצליחו לגרום לו לעבור צד.
סטגו-זורד - זורד בעל יכולת גלישה. בהמשך הפך לזורד של טרנט ואף כחלק מהמגה זורד "דינוסטגוזורד".
פרזאור-זורד - זורד בעל יכולת גזירה.
אנקילו-זורד - זורד בעל יכולת הגנה וקידוח.
סטירקו-זורד - זורד נוסף של קונר. נושא רכב שנקרא "נווד טריאסיק", שיחד עימו הם יוצרים את "טריאסיק מגה-זורד".
דמויות > בעלי הברית

היילי זיקטור (איזמיי ג'ונסון) - מנהלת בית קפה-אינטרנט בשם "סייבר ספייס" ומצטרפת לריינג'רס במהלך הסדרה כאשת קשר ומנהלת הדינוזורדים.
קסידי קורנל (קטרינה דויין) - נערה בית-ספרית פופולרית ועיתונאית בתחילת דרכה. שימשה כיריבתם של הריינג'רס ובהמשך, בתור משימה מחברת חדשות מקומית, ניסתה לגלות את זהותם של הריינג'רס. בפרק האחרון, אחרי שהיא גילתה, היא החליטה לתת להם את הקלטת ולשמור לעצמה את הסוד. יצאה במשך מספר פרקים עם איתן, שגילה צד אחר שלה.
דבין דל וויל (טום הרן) - עוזרה ויד ימינה של קסידי, שמשמש גם כצלם שלה. מאוהב בקסידי בסתר, ובפרק האחרון הפך לבן זוגה. באחד הפרקים עבד כצלם בתוכנית טלוויזיה לילדים.
ריינג'רי הנינג'ה (שיין - פואה מגאסיבה, טורי - סאלי מרטין, דסטין - גלן מקמילן, האנטר - אדם טואומינן, בלייק - ג'ורגיטו ורגאס, קאם - ג'ייסון צ'אן) - הופיעו בפרק כפול שבו לות'ור ששב אל מעל פני האדמה ומכשף את ריינג'רי הרוח עם מטבעות כוח מזויפים. בהמשך, אחרי שקם, האנטר ובלייק שבים מהשאול שבו היה כלוא לות'ור, הכישוף שהוטל על ריינג'רי הרוח בוטל וכל הקבוצה נלחמה נגד הצבאות של לות'ור ומזגוג.
סנסיי קנויי ווטנבי (גרנט מקפרלנד) - מדריכם של ריינג'רי הנינג'ה ואחיו של לות'ור.
אנטון מרסר (לת'ם גיינס) - אביו המאמץ של טרנט ושותפו לשעבר של טומי לניסויי DNA של דינוזאורים. הפך בטעות ליצור המפלצתי מזוגוג. בפרקים האחרונים בסדרה מזגוג ואנטון מופרדים באמצעות שיקוי שמזוגוג שותה.
דמויות > נבלים

מזוגוג (לת'ם גיינס) - האלטר אגו המרושע שאנטון מרסר יצר לעצמו בטעות. מפלץ דמוי דינוזאור שרוצה להחזיר את כדור הארץ לעידן הדינוזאורים. בפרקים האחרונים בסדרה מזגוג ואנטון מופרדים באמצעות שיקוי שמזגוג שותה.
המנהלת רנדל/אלזה (מריימה סמית') - משרתת של מזגוג שעברה שטיפת מוח על ידו. מתחזה למנהלת תיכון ריפסייד. בסוף הסדרה שטיפת המוח של מזוגוג מוסרת ממנה.
זלטרקס/סמיתי (ג'יימס גיילין) - עמית של טומי לשעבר שניצל על ידי מזוגוג בעקבות תאונת עבודה מזוגוג עשה לו שחזור קיברנטי ומאשים את טומי במה שקרה לו.
שיבוט הריינג'ר הלבן (אדם גרדינר) - שיבוט מרושע של כוחות הריינג'ר הלבן שנוצר על ידי זלטרקס לאחר שטרנט מצטרף לריינג'רים. מושמד כיוון ששני ריינג'רים לבנים לא יכולים להתקיים.
לות'ור (גרנט מקפרלנד): הנבל הראשי של "פאוור ריינג'רס סופת הנינג'ה". הופיע בפרק כפול שבו שב מהשאול, השיב אליו את מארה וקפרי, כישף את ריינג'רי הרוח, והחזיר את זרגיין להיות הגנרל שלו וכן היה מלווה בזוג מפלצות חדשות ששמם היה איזי ופפרזי. אחרי שהוא ומזגוג הובסו, הוא כווץ ונכלא באחד מהבקבוקים של מזגוג. לא צוין מה קרה לו אחרי כן, אך סביר להניח שהוא הושמד כאשר המעבדה של מזוגוג הושמדה על ידי הריינג'רים.
לוחמי הרגל
טירנודרונים: חיילי הרגל של מזגוג.
טריפטוידים: חיילי רגל שמקורם במשחק מחשב שאיתן שיחק בו. בהמשך, זלטרקס הפך אותם לצבאו הפרטי.
קלזקס: הצבא של לות'ור.
ראו גם

פאוור ריינג'רס
יצחק טאיטו

| --- | --- |
רב-נגד יצחק טאיטו, 2021
רב-נגד יצחק טאיטו, 2021
 לידה:  13 ביוני 1941 (בן 83) תוניסיה הצרפתית תוניסיה הצרפתית 
 תאריך עלייה:  1949
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא ההגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1959–2021 (כ־62 שנים)
 דרגה:   רב-נגד
 תפקידים בשירות
 נגד המשמעת של בית הספר לקצינים של צה"ל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון    מלחמת לבנון השנייה     מבצע צוק איתן
 
יצחק טהור טאיטו (נולד ב-13 ביוני 1941) הוא רב-נגד במילואים, ששימש נגד המשמעת של בית הספר לקצינים של צה"ל, מאז יוני 1968 עד יולי 2021, ונחשב לחייל בעל הוותק הרב ביותר בצה"ל.
ביוגרפיה

רב-נגד טאיטו נולד בתוניסיה ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1949 כשהיה בן 8. הוא התגייס לצה"ל בנובמבר 1959 ושירת בנח"ל, שם שימש מפקד כיתה, סמל מחלקה ורב-סמל פלוגתי. ב-1963, עבר לשרת בבית הספר לקצינים של צה"ל (הידוע בשם בה"ד 1), שהיה באותם הימים בבסיס סירקין, ושימש שם רב-סמל פלוגתי וסגנו של נגד המשמעת שלמה ישראלי. בחודש מאי 1968, עבר הבסיס למקומו הנוכחי ליד מצפה רמון, ועם סיום קורס הקצינים ביוני אותה שנה, מונה טאיטו לנגד המשמעת של הבסיס ולמפקד המחנה. מאז הוא שמש בתפקיד זה ברציפות וב-26 באוגוסט 2021, במלאת לו 80 שנה, סיים את תפקידו ויצא לחופשת פרישה בת חודשיים.
רנ"ג טאיטו טען כי היה משליט משמעת ללא איומים וענישה, אלא קודם כול באמצעות חינוך והסברה. טאיטו היה ידוע במיוחד בשל קולו הסמכותי הנשמע במסדרי הסיום של בה"ד 1, הנערכים אחת לשלושה חודשים.
היה אחראי על אלפי טקסים, ביניהם, טקס ההלוויה הצבאי של ראש הממשלה יצחק רבין, ב-1995, וקבלת הפנים לנשיא מצרים אנואר סאדאת ב-1977.
מחזור הקק"צ האחרון שבו טאיטו העביר את ערכיו ופיקד, היה מגמת מעוז ה-229 הסריאלית (של יוצאי קצונה מחזור אוג' 24).
פרסים והוקרה

בשנת 2018, קיבל פרס מפעל חיים על פועלו ממפקד זרוע היבשה, אלוף קובי ברק.
העתק ממוזער של דמותו של רנ"ג טאיטו, נמצא בפארק מיני ישראל.
חיים אישיים

מאז ילדותו מתגורר בבאר שבע. יש לו בת ושני בנים, בוגרי בה"ד 1 בעצמם.
גלריה

יצחק טאיטו עם הרמטכ"ל שאול מופז
יצחק טאיטו עם הרמטכ"ל חיים בר-לב
טאיטו באחד מטקסי סיום קורס קצינים
הערות שוליים

↑  אהרל'ה ויסברג, מעבר לשיא, באתר ישראל היום, 6 ביוני 2019
↑  הרס"ר האגדי יצחק טאיטו תולה את המדים: "כל הצבא הם בניי ובנותיי", באתר ערוץ 7, ‏25 ביולי 2021
↑  דודי פטימר, ‏אחרי 62 שנות שירות: הרס"ר המיתולוגי של בה"ד 1 יצחק טאיטו יוצא לגמלאות, באתר מעריב אונליין, 27 ביולי 2021
↑  דוד אסף, עונג שבת (עונ"ש): ממנו תראו וכן תעשו: רב-נגד יצחק טאיטו פורש מצה"ל, באתר עונג שבת (עונ"ש), ‏יום שישי, 17 בספטמבר 2021
↑  יוצאי קצונה של אוג' 24, עם תנאי גיוס ראשוני של מקסימום דצמבר 23.