stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אוסטרליה הפתוחה
שיאני הזכיות ליחידים > טניסאיות

| השיא | מספר זכיות | שם השחקנית | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| שיא זכיות לנשים | 7 | ארצות הברית סרינה ויליאמס | 2003, 2005, 2007, 2009, 2010, 2015, 2017 |
| שיא הזכיות הרצופות לנשים | 3 | אוסטרליה מרגרט קורט | 1969, 1970, 1971 |
| שיא הזכיות הרצופות לנשים | 3 | אוסטרליה איבון גולגונג | 1974, 1975, 1976 |
| שיא הזכיות הרצופות לנשים | 3 | גרמניה שטפי גראף | 1988, 1989, 1990 |
| שיא הזכיות הרצופות לנשים | 3 | יוגוסלביה מוניקה סלש | 1991, 1992, 1993 |
| שיא הזכיות הרצופות לנשים | 3 | שווייץ מרטינה הינגיס | 1997, 1998, 1999 |
שיאני הזכיות ליחידים > טניסאים

| השיא | מספר זכיות | שם השחקן | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| שיא זכיות לגברים | 10 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | 2008, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2019, 2020, 2021, 2023 |
| שיא הזכיות הרצופות לגברים | 3 (פעמיים) | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | 2011, 2012, 2013   2019, 2020, 2021 |
אחות (סיפור קצר)

אחות הוא סיפור קצר מאת ש"י עגנון, העוסק באהבתם של אח ואחות.
הסיפור נדפס לראשונה בשנת 1910 בכתב העת "הפועל הצעיר". בכל סיפורי ש"י עגנון נכלל בכרך "על כפות המנעול". הסיפור הוא הראשון במקבץ הקרוי "סיפורים קטנים", שבו נכללים גם הסיפורים "הרופא וגרושתו", "עובדיה בעל מום", "חופת דודים" ו"פנים אחרות".
עלילה

נעמן, משורר בן עשרים מיפו, העובד כפקיד, מתוסכל מאוד מעבודתו. לאחר יציאתו מהעבודה הוא מתלבט לאיזו נערה ילך כדי לבלות איתה, צילה או עדה.
לבסוף עובר על בתי שתיהן ומחליט ללכת לבית אחותו, אותה לא ראה כבר שנתיים, מאז עזב את בית הוריו. הוא נזכר ביופייה הרב ובאהבתה אליו, וליבו נתמלא געגוע. כשנכנס לביתה מוצא אותה לבדה בחדר חשוך, יושבת על יד החלון. "ככה ישבה אמו עליה השלום". לאחר שיחה קצרה בין השניים, הממחישה את תוגתה של האחות, נעמן נישק את ידה נשיקה ארוכה.
שינויי גרסאות

הגרסה הראשונה של הסיפור פורסמה בשנת 1910. הגרסה השנייה פורסמה בשנת 1922 והשלישית ב-1931.
ניתן להצביע על מספר שינויים מהותיים בין הגרסה הראשונה לשנייה:
תיאור דמותו של נעמן בתחילת הסיפור התקצר באופן משמעותי בנוסח השני
שמות אהובותיו של נעמן משתנים מתרצה ואלנורא ולעדה וצילה. כנראה שהשמות עדה וצילה מעבירים מסר רומנטי הקשור לסיפור התנ"כי על עדה וצילה, נשות למך.
בנוסח השני יש שינוי במילים המעצים את ההבדל בין אהבתו של נעמן לאהובותיו לבין אהבתו לאחותו.
גם בין הנוסח השני לשלישי יש כמה שינויים אך הם פחות מהותיים, לדוגמה: בנוסח השני אהובותיו של נעמן גרות בבית אחד ואילו בנוסח השלישי הן גרות בבתים נפרדים.
מוטיבים מהיהדות

הסיפור רווי במובאות מקראיות וממסורות חז"ל, השופכות אור אחר על הסיפור.
נעמן מתואר בסיפור "כאדם שעומד על גבי גחלים". בספר משלי תיאור זה מופיע לגבי איש המנאף עם אשת רעהו. ניתן לומר כי תיאור זה מציג את נעמן כדמות בעלת תחושת חטא חמור כמו ניאוף.[דרוש מקור]
פרשנות

בסיפור התנ"כי עדה וצילה (שמותיהן של אהובותיו של נעמן בסיפור) הן נשות למך בן מתושאל, וניתן ללמוד מדמותו של למך לדמות נעמן. בבראשית רבה מובא מדרש בו נאמר שאישה אחת מנשות למך הייתה לפרייה ורבייה והשנייה לתשמיש. למך הוא דמות מושחתת חברתית. גם נעמן הוא דמות מושחתת. הוא מעיד על עצמו שאין לו כוונה להינשא לאהובותיו אלא רק להיות איתן. הדימוי ללמך רק מעצים את דמותו הבעייתית ומושחתת.
מיכל ארבל מציינת כי "המשיכה המינית לאחות והעדפתה על כל אישה אחרת נכרכת בזיהוי בינה ובין האם".
יהודית הלוי-צוויק עמדה בעבודת הדוקטורט שלה על כך שהאחות אינה מוזכרת בשמה: "בודדים הם הגיבורים של עגנון שאין להם שם פרטי כדוגמת האחות ביצירה שלפנינו. בכך שלא נתן לה עגנון שם פרטי הגביר את הזרות האופפת אותה, והדגיש אח העובדה שמופרשת היא מהסובב אותה."
על המעיל שלובשת האחות מסופר: "כפרוכת אשר עשה איש מבגד חופתה של אשתו המתה היה המעיל בעיניו". שמלת כלה ההופכת לפרוכת מופיעה בעוד שני סיפורים של עגנון:
בסיפור "הנדח" רואה גרשום, גיבור הסיפור, על ארון הקודש פרוכת משי חדשה שעשאוה משמלת חופתה של אמו המנוחה.
בסיפור "אגדת הסופר" מתואר גיבור הסיפור, רפאל, ההוזה את מראה אשתו המנוחה: "דומם עמד רפאל ותהה מאין לה שמלת חופתה, הן הוציא את השמלה מארון בגדיה כדי לעשות הימנה פרוכת".
חוקר הספרות צחי ויס מציין כי "שני אלמנטים משותפים לשמלת החופה ההופכת לפרוכת ב״הנדח״ ו״באגדת הסופר״: בשניהם הפרוכת מסמלת מוות של אישה קרובה; ב״הנדח״ זו האם וב״אגדת הסופר״ זו הרעיה. בשניהם הפרוכת/שמלת הכלה מכסה מושא של קדושה, קרי ארון קודש או ספר תורה. תפקידה של הפרוכת הוא המעבר מדמות האישה אל הקדושה, והאישה מתה אך היא ממשיכה להתקיים בתחומה של הקדושה." מכאן מגיע ויס למסקנה שגם בסיפור שלפנינו "ניתן, אם כן, לדמות את האחות בעזרת ההשוואה לשני הסיפורים האחרים, למושא של קדושה. האחות היא, בדומה לארון קודש או לספר תורה, עקבה של אלוהות בעולם האנושי." לאחר דיון נוסף מגיע ויס למסקנה שהאחות מסמלת את השכינה.
הערות שוליים

↑  ש"י עגנון, אחות, הפועל הצעיר, 11 בנובמבר 1910
↑  ספר משלי, פרק ו', פסוקים כ"ז–כ"ט.
↑  בראשית רבה, פרשה כ"ג, פסקה ב'
↑  מיכל ארבל, כתוב על עורו של הכלב - על תפיסת היצירה אצל ש"י עגנון, כתר הוצאה לאור ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006, עמ' 155
↑  יהודית הלוי-צוויק, תקופת גרמניה (1914–1924) ביצירתו של ש"י עגנון, דיסרטציה - האוניברסיטה העברית בירושלים, 1967, עמ' 24
↑  ש"י עגנון, "הנדח", בכרך אלו ואלו, הוצאת שוקן, 1966, עמ' לה
↑  ש"י עגנון, "אגדת הסופר", בכרך אלו ואלו, הוצאת שוקן, 1966, עמ' קמד
1 2  צחי ויס, 'מות השכינה' ביצירת ש"י עגנון, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008916888705171
בגינה

בַּגִּנָּה  הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק, אשר חובר כנראה בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. השיר נמנה עם השירים המעטים שכתב ביאליק בהגייה ספרדית.
הוא הולחן על ידי המוזיקאי מנשה רבינא, נעשה אהוד מאוד, וצורף אל קובצי שירים לילדים ואל תוכנית הלימודים בגני הילדים ובבתי הספר של היישוב החדש.
"בגינה" זכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21.
תולדות השיר

ביאליק שהגה יותר מילים לשפה העברית מאליעזר בן יהודה, התקומם על כך שמילים חדשות בשפה העברית מקבלות את הסיומת ״יה״. כך על מנת לתקן את העברית שמתחילה להשמע כחמורית הוא כתב את הסיומת ״ית״. כך שונו המילים: עגבנייה לעגבנית, חמניה לחמנית וכו׳.
לשיר שתי גרסאות, קצרה הקרויה "בגינה" וארוכה הקרויה "בגינת הירק".
השיר "בגינה" נכתב, כנראה, בארץ ישראל, בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. בגרסתו הקצרה, בת ארבעה בתים מרובעים, פורסם השיר לראשונה בכתב העת "נתיבנו", (חוברת ב-ג, תשרי-טבת תרצ"ב), שבעריכת פניה שרגורודסקה, בלוויית לחן מאת מנשה רבינא.
הגרסה המורחבת של השיר, ובה 13 בתים מרובעים, בשם "בגינת הירק", פורסמה לראשונה במוסף לילדים של 'דבר' שבעריכת יצחק יציב, ב-11 בנובמבר 1932. גרסה זו נכללת בספרו של ביאליק "שירים ופזמונות לילדים", משנת 1933 (תרצ"ג). הגרסה המורחבת הזאת זכתה ללחן של נחום נרדי.
הגרסה הקצרה של השיר הודפסה גם במקראה "ספרנו", בעריכת פ' אוירבך ואחרים, בשנת תרצ"ג, וב"מקראה אלף", בעריכת פניה שרגורודסקה, בהוצאת דביר, תש"ד.
על השיר

השיר מתאר מסיבת ריקודים עליזה של "זוגות אוהבים" בגינת ירק ובהם: כרוב עם כרובית וסלק עם עגבנייה, ולצדם ניצב בודד הפול שמרגיש חסר אונים מלהשתתף בה. תרמילי הפול ריקים ולכן הוא עצוב ומצב זה מרמז על מצב של עקרות שגורם לתחושה של שונות ובדידות. ביאליק התייחס בשירו לאושר ולצער שעשויה לגרום האהבה בחיי האדם, שמחה רבה לזוג ועצב לבודדים. השיר מאזכר ירקות אופייניים שגודלו באותן שנים בארץ ישראל ובאזור. לביאליק ולאשתו היה גן ירק בביתם והם טפלו בו. גידול ירקות היה עיסוקם בצעירותם של אישים נודעים ומשפיעים בתרבות העברית החדשה, בני זמנו של המשורר, כגון רחל המשוררת, רחל ינאית וברל כצנלסון. ועל כן נראה שניתנה בשיר הסתכלות אוהדת על חיי חקלאות ברוח ערכי תנועת העבודה.
בגרסתו הקצרה מקדיש השיר שני בתים לשמחת החברותא ושני בתים לצער הבדידות (חלוקה דומה קיימת בשיר ילדים אחר של ביאליק: "עציץ פרחים"). בגרסתו המורחבת נותרו שני בתים, בסופו של השיר, העוסקים בצער הבדידות, והרחבת השיר מתמקדת כולה בהרחבת מעגל הרוקדים, משני זוגות בגרסה הקצרה לתשעה זוגות בגרסה המורחבת.
בשתי גרסאות השיר עוברים הירקות האנשה - יש להם רגשות והם יוצאים במחול. אף שמדובר בירקות, הקפיד המשורר שכל זוגות הירקות יהיו "הטרוסקסואליים", גם במחיר המצאת דמויות כגון "אחות המלפפון" או "בת לפת" (המרקדות עם הצנון והגזר בהתאמה). בין הזוגות מתקיימת התאמה בדרכים שונות - מהם בני אותה משפחה (כרוב וכרובית ממשפחת המצליבים, אבטיח ודלעת ממשפחת הדלועיים, בצל ושום ממשפחת הנרקיסיים), ומהם בעלי אותו צבע (תירס וחמנית צהובים).
אל מול הרוקדים המאושרים ניצב הפול האומלל. זיוה שמיר העירה על מצבו:
על פי שמיר, בתיאור הזוגות הרוקדים עמד לנגד עיני ביאליק פירושו למסכת כלאיים.
לקריאה נוספת

דן מירון, עוזי שביט ואחרים (עורכים), חיים נחמן ביאליק - 1873–1934: שירים, (מהדורה מדעית בלוויית מבואות וחילופי נוסח), תל אביב: הוצאת מכון כץ לחקר הספרות העברית - אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ג 1983-תשס"א 2000.
קובי לוריא, "הצנון והחזרת שהפכו לכרוב עם כרובית", פנים 53-52, 2011.
זיוה שמיר, שירים ופזמונות גם לילדים - לחקר שירת ביאליק לילדים ולנוער, הוצאת פפירוס, 1986, הפרק: 'בגינת הירק' - אנטומיה של שיר ילדים, עמ' 173–187.
הערות שוליים

↑  בגנת הירק / חיים נחמן ביאליק - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  ח"נ ביאליק, בגינת הירק, דבר, 11 בנובמבר 1932
↑  ח.נ. ביאליק, שירים ופזמונות לילדים, הוצאת דביר, תרצ"ג 1933, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
↑  משרד החינוך, Garden, http://meyda.education.gov.il/files/Mazkirut_Pedagogit/HebrewPrimary/learning-teaching/literature/garden.pdf
↑  שרון עידן - מטייל בתל אביב, באתר www.facebook.com
↑  זיוה שמיר, שירים ופזמונות גם לילדים - לחקר שירת ביאליק לילדים ולנוער, הוצאת פפירוס, 1986, הפרק: 'בגינת הירק' - אנטומיה של שיר ילדים, עמ' 173–187.
↑  שישה סדרי משנה מנוקדים ומפורשים על ידי ח.נ. ביאליק / סדר ראשון: זרעים, הוצאת דביר, תרצ"ב, עמ' סד
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
הבית הראשון מהשיר "בגינה", בגן ביאליק שבשכונת בית הכרם בירושלים
היקום האלגנטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בריאן גרין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע פופולרי
 נושא:  תורת העל-מיתר 
 הוצאה
 הוצאה:  ו. ו. נורטון אנד קומפני 
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  432 (במהדורה המעודכנת)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מטר
 תאריך:  2002
 תרגום:  מהדורה ראשונה – עמוס כרמל מהדורה שנייה – עמנואל לוטם
 סדרה
 הספר הבא:  The Fabric of the Cosmos 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003451610, 002127706
 
(The Elegant Universe: Superstrings, Hidden Dimensions, and the Quest for the Ultimate Theory), הוא ספר של בריאן גרין אשר פורסם בשנת 1999 באנגלית ובשנת 2002 בעברית, אשר מציג את תורת המיתרים ואת תורת העל-מיתר, ומספק הערכה מקיפה אך לא טכנית של התאוריה, חסרונותיה ומעלותיה. בשנת 2000 הספר זכה בפרס החברה המלכותית לספרי מדע והיה מועמד לפרס פוליצר לספרות. מהדורה חדשה הודפסה בשנת 2003 באנגלית ובשנת 2012 בעברית, עם הקדמה מעודכנת.
תוכן עניינים

הקדמה (במהדורה המעודכנת ישנה הקדמה נוספת).
חלק I: פאתי הידע.
חלק II: דילמת המרחב, הזמן והקוונטים.
חלק III: הסימפוניה הקוסמית.
חלק IV: תורת המיתרים ומארג המרחב-זמן.
חלק V: איחוד במאה ה-21.
תוכן

הספר מתחיל בסקירה קצרה של הפיזיקה הקלאסית, ומתמקד בקונפליקטים המרכזיים בה. גרין קובע קשר תולדי בין תורת המיתרים כאמצעי לשילוב העולם ההסתברותי של המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים, והדטרמיניזם של מכניקה קלאסית של העולם המאקרוסקופי. גרין דן בבעיה המהותית של הפיזיקה המודרנית: איחוד של תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין ומכניקת הקוונטים. גרין טוען שתורת המיתרים היא הפתרון לסתירה בין שתי התאוריות. לעיתים קרובות גרין משתמש באנלוגיות וניסויי מחשבה כדי לאפשר להדיוט להשלים עם התאוריה שיש לה פוטנציאל ליצור תאוריה מאוחדת של הפיזיקה.
עיבודים

היקום האלגנטי עובד לתוכנית זוכת פרס אמי בת שלוש שעות בשלושה חלקים ששודרה בטלוויזיה בסוף 2003 בסדרת NOVA ב-PBS.
חלומו של איינשטיין (Einstein's Dream).
הכול כמיתר (Strings The Thing).
ברוכים הבאים למימד ה-11 (Welcome To The 11th Dimension).
ראו גם

מכניקת הקוונטים
תורת M
על כפות המנעול

| --- | --- |

כריכת הספר בהוצאת שוקן
 מידע כללי
 מאת:  שמואל יוסף עגנון
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  סיפורת
 הוצאה
 הוצאה:  יודישער פערלאג
 תאריך הוצאה:  1922
 מספר עמודים:  71
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001216830
על כפות המנעול, סיפורי אהבים הוא קובץ סיפוריו השלישי של הסופר העברי שמואל יוסף עגנון, ראה אור לראשונה בשנת 1922.
סדר הסיפורים:
בדמי ימיה - נובלה העוסקת בזוגות אוהבים אשר לא הצליחו לממש את אהבתם. הנובלה מתחילה בשורה "בדמי ימיה מתה אמי. כבת שלושים שנה ושנה הייתה אמי במותה. מעט ורעים היו ימי שני חייה". מספר את סיפורה של תרצה ואמהּ לאה, שתי דמויות הניצבות מול החברה ומנסות להיאבק בה.
סיפור פשוט - רומן פסיכולוגי המתאר את אובדן השפיות של הגיבור, ובנוסף, מעביר ביקורת חברתית נוקבת על העיירה היהודית הגלותית.
בנערינו ובזקנינו - סיפור העוסק בנציג הציונים הצעירים החוזר לביתו. מלוויו, בני בוצ'אץ', שומעים על פרעות שפורעים ביהודים בעיירה הסמוכה לבוצ'אץ', ומחליטים לנסוע לשם. הסיפור מתאר את שאר עלילות גבורתם ופחדנותם. שם הסיפור נלקח מספר שמות י' ט': "ויאמר משה בנערינו ובזקנינו נלך".
גבעת החול (בגרסתו הראשונה נקרא "תשרי") - סיפורו של חמדת, הוא עגנון, החי ביפו כדמות אנטי-ממסדית.
לילות - סיפור המבוסס על אגדות מיתולוגיות ומתרחש בנווה צדק.
סיפורים קטנים הכוללים את:
אחות - סיפורו אהבתם של נעמן, משורר צעיר מיפו, ואחותו.
עובדיה בעל מום - סיפור העוסק בגיבור משולי החברה המאורס לשפחה מופקרת.
חופת דודים - סיפור העוסק בשומר בית הקברות הנושא לאישה את צילה העולה מן הקבר.
פנים אחרות - סיפורם של טוני ומיכאל הרטמן, בשעות הראשונות לאחר שהתגרשו.
הרופא וגרושתו - סיפור העוסק באהבה המורכבת של רופא ואחות יהודים. הרופא מתקשה להתמודד עם העובדה שלאחות היה קשר מיני עם מישהו אחר לפני היכרותם.
יצירת קובץ הסיפורים

בתחילת 1913 כתב עגנון, שהתגורר בברלין, למו"ל פישל לחובר מוורשה, שקיבל את הצעתו להוציא לאור קובץ של סיפוריו, שבו ייכללו סיפורי אהבים שפורסמו קודם לכן בכתבי העת "הפועל הצעיר" ו"בינתיים". עגנון הוסיף "רוצה אני לעבד ולעבד את הדברים האלה עד כמה שידי מגעת, שלא יהא לבי נוקף אותי בקראי אותם בספר" - זו הייתה דרכו ביחס לסיפוריו, להמשיך ללטשם גם לאחר שפורסמו. עגנון הציע לקובץ את השם "עד שיפוח היום", שם הלקוח משיר השירים. תוכנית זו לא יצאה לפועל, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה חזר עגנון לעסוק בפרסום קובץ דומה, בשם "על כפות המנעול" (גם שם זה נלקח משיר השירים), הפעם בהוצאת יודישער פערלאג הברלינאית. קובץ סיפורים זה אכן יצא לאור בסתיו 1922, וכלל 75 עמודים ובהם שישה סיפורים: "אחות", "תורה וגדולה", "מיטתו של שלמה יעקב", "הסדר", "עובדיה בעל מום" ו"חופת דודים".
באביב 1932 יצאו לאור בהוצאת שוקן "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", בארבעה כרכים, שהרביעי שבהם נקרא "סיפורי אהבים", וכלל, ב-295 עמודים, שלושה מהסיפורים שנכללו ב"על כפות המנעול" (שלושת האחרים שולבו ברומן "הכנסת כלה"): "אחות", "עובדיה בעל מום" ו"חופת דודים", ואליהם נוספו הסיפורים "כיפורים", "בדמי ימיה", "בנערינו ובזקנינו" ו"גבעת החול".
בקיץ 1953 יצאה לאור של מהדורה חדשה של "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", בשבעה כרכים, ובה חזר קובץ הסיפורים להיקרא "על כפות המנעול", עם כותרת המשנה "סיפורי אהבים". לקובץ זה, בן 490 עמודים, נוספו הנובלה "סיפור פשוט" והסיפורים "לילות", "פנים אחרות" ו"הרופא וגרושתו", ונגרע ממנו הסיפור "כיפורים".
הערות שוליים

1 2   דן לאור, יש בכל זאת גם אהבות שמחות, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2022
↑   דן לאור, מחרוזת של מעשיות בבחור אחד שהלך לבו אחרי האהבה וכו', באתר הארץ, 10 באוגוסט 2022
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
שמות גרמי שמיים

תחום שמות גרמי השמיים התפתח במהלך ההיסטוריה בד בבד עם התפתחות חקר האסטרונומיה.
בעת העתיקה נודעו שמות רק לשמש ולירח, וכן למספר כוכבים ולכוכבי הלכת שנראו בקלות לעין אנושית בלתי מזוינת ולכן נודעו אז. עקב ההתפתחות הטכנולוגית במאות השנים האחרונות, מספר העצמים שנצפו בחלל זינק מכמה מאות ליותר ממיליארד. מספר גרמי השמיים העצום שממשיך לגדול מדי שנה, יצר את הצורך במערכת שיום שיטתית שתאפשר לזהות עצמים אלה באופן חד משמעי. שמות מיוחדים וספציפיים נתנו לעצמים שההתעניינות בהם גדולה יותר.
כיום, האיגוד האסטרונומי הבינלאומי מוכר על ידי האסטרונומים והמדענים ברחבי העולם, כגוף בעל הסמכות הרשמית לשיום בפועל של גופים שמימיים. הצורך בשמות חד משמעיים נענה על ידי האיגוד ביצירת מספר מערכות נומנקלטורה שיטתיות עבור הגופים השמימיים השונים.
כוכבים

על פי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, אין מעניקים שמות ממשיים לכוכבים, למעט מספר מוגבל של כוכבים בהירים במידה כזו שהעניקו להם שמות כבר מהעת העתיקה. למעט מספר קטן של יוצאים מן הכלל, השמות ההיסטוריים לקוחים מן השפה הערבית, ביטוי לכך שהערבים היו חלוצי האסטרונומיה המודרנית.
ישנם רק כמה אלפי כוכבים שבהירותם מספקת כדי שעין אנושית בלתי מזוינת תוכל לזהותם. לפיכך, מספר כוכבים האלה הוא בערך מספר הכוכבים שהיו יכולים לקבל שמות על ידי תרבויות קדומות. אף על פי שמספר הכוכבים שיכולים היו להיחשף לעינו של אסטרונום בעת העתיקה השתנה מאסטרונום לאסטרונום בהיות יכולת הצפייה תלויה בחדות עינו של הצופה, ניתן עם זאת לנקוב במספר עשרת אלפים כגבול העליון של מספר הכוכבים שאפשר פיזית לראות בעין בלתי מזוינת.
מספר הכוכבים עם שמות ממשיים מוכרים מוערך בכ-300 עד כ-350 כוכבים. כוכבים אלה נוטים להיות הבהירים ביותר או שהם יוצרים חלק ממבנה של קבוצות כוכבים שכוללות כוכבים בהירים ביותר. מספר השמות הממשיים עולה על מספר הכוכבים בעלי שמות ממשיים; זאת מאחר ששמות ניתנו על ידי תרבויות שונות באופן עצמאי וכתוצאה כוכב אחד ידוע יכול היה לקבל מספר שמות. הכוכב פולאריס, לדוגמה, מתפאר במגוון שמות שנודעו לו בזמנים או מקומות שונים לאורך ההיסטוריה.
המצאת הטלסקופ אפשרה את גילויים של כוכבים רבים כל כך, עד שהמשימה להעניק שמות לכולם הפכה לכמעט בלתי אפשרית. כתחליף, הוחל בסימון הכוכבים באמצעות מגוון של סוגי קִטלוּג שונים. הקַטלוֹגים המוקדמים הקצו מספר שרירותי לכל כוכב שהתגלה, או לחלופין השתמשו במערכת שיום שיטתית ופשוטה כמו למשל שילוב של שמות קבוצת הכוכבים הרלוונטית עם אותיות האלפבית היווני.
התוצאה של ריבוי הקטלוגים הייתה שכוכבים מסוימים קיבלו יותר מסימן אחד. הכוכב בעל השם הערבי "ריגל קנטאורי" קיבל גם את סימונו של האסטרונום יוהאן באייר - "אלפא קנטאורי".
עם השיפורים ביכולת הטלסקופ, גרמי שמיים רבים שנחשבו עד אז לגוף יחיד התגלו לפתע כמערכות של כוכבים שהיו קרובים מדי זה לזה בחלל מכדי שעין אנושית בלתי מזוינת תוכל להבחין ביניהם. מסיבה זו ומסיבות אחרות שקשורות לבלבול אפשרי, היה נחוץ להשתמש בסימון באופן זהיר ביותר.
ה־Guide Star Catolog II, למשל, מכיל קִטלוּג של כמעט מיליארד עצמים שמימיים שונים. הקטלוג ממקם עצמים אלה ברזולוציה גבוהה ביותר, וסימונם מתבסס על מיקומם ברקיע. כך למשל, העצם המסומן SDSSp J153259.96-003944.1 - האותיות הראשונות בסימון הן ראשי תיבות של מקור הסימון - "Sloan Digital Sky Survey", והתווים האחרים מסמנים קואורדינטות שמיימיות. הכוכב הקרוב ביותר לכדור הארץ, הלא היא השמש שלנו, מצוין בדרך כלל בפשטות בשמו המוכר "השמש", או במקבילה של שם זה בשפה המדוברת הרלוונטית. עם זאת, לעיתים, בעיקר בהקשר מדעי, משתמשים בשמו הלטיני - "Sol".
קיימים כמה עשרות כוכבים בלבד שקרויים על שם אישים, דוגמת כוכב ברנרד. שמות אלו נקבעו בהיסטוריה, אך כיום כוכבים אינם נקראים יותר על שם אנשים.
כוכבים > כוכבים דחוסים

בתחילה פולסרים קיבלו שמות שהורכבו מראשי תיבות של מצפה הכוכבים מגלה הפולסר והעלייה הישרה שלו. עם ריבוי הפולסרים שהתגלו, השימוש בראשי התיבות הפך למסורבל, ומתוך כך נוצרה המוסכמה לשימוש במחרוזת הכוללת את האותיות PSR (ראשי תיבות של "Pulsating Source of Radio"), העלייה הישרה של הפולסר ומעלות (או אף חלקי מעלות, שעות ודקות) הנטייה שלו (לדוגמה PSR 0531+21). כדי להבחין בין פולסרים קרובים מאוד זה לזה, ששיטת שיום זו מייצרת להם שם זהה, מתווספת אות לועזית סידורית בסוף השם (לדוגמה PSR 0021-72C ו־PSR 0021-72D). בנוסף, ישנה הבחנה בין שמות ישנים יותר שנוצרו לפי תקופת היחוס הישנה במערכת הקואורדינטות המשוונית (1 בינואר 1950, 00:00) לבין שמות מודרניים יותר שנקבעו לפי תקופת היחוס החדשה יותר (1 בינואר 2000, 00:00). לצורך ההבחנה נוספו האותיות B (ישנה) ו־J (חדשה) לפני המספר המציין את העלייה הישרה (לדוגמה, PSR B1919+21 ו־PSR J1921+2153).
לחורים שחורים אין מערכת שיום מוסכמת ועקבית. חורים שחורים על־מסיביים מקבלים את שם הגלקסיה שבמרכזה הם נמצאים. חורים שחורים אחרים מקוטלגים לפי קבוצת הכוכבים שלהם וסדר גילויים. חורים שחורים רבים גוזרים את שמם ממיקומם על פני הרקיע עם קידומת של המכשיר או הסוקר השמיימי שגילה אותם.
כוכבים > סופרנובה

כוכבי סופרנובה מקבלים אוטומטית שם זמני מיד עם דיווח גילויים ל־CBAT, הגוף האחראי לכך מטעם האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. השם הזמני מתבסס על הקואורדינטות בעת הגילוי.
השמות הקבועים של כוכבי סופרנובה מורכבים מהאותיות "SN" (ראשי תיבות של סופרנובה) כקידומת קבועה, משנת הגילוי ומאות לועזית סידורית. לסופרנובה שנתגלתה ראשונה בשנה נתונה מוצמדת A באות גדולה. לאלו שמתגלות אחריה מוצמדות האותיות הנוספות בסדר האלפבית הלטיני כאשר B מוצמדת לשנייה, C לשלישית וכן הלאה - כולן באותיות גדולות, עד לגילוי ה־26 באותה שנה, בהתאם למספר האותיות באלפבית זה. החל מהגילוי ה־27, מוצמד זוג אותיות קטנות בסדר aa, ab, ac וכן הלאה, כאשר עם סיום סדרת a מתחילה סדרת b (‏...ba, bb, bc) וכן הלאה עד ל־zz. כך למשל, "SN 1987A" הייתה הראשונה שהתגלתה בשנת 1987.
הסופרנובות המעטות שהתגלו לפני העת המודרני קרויות רק על פי שנת גילויים, דוגמת "SN 185". החל מ־1885 האותיות מוצמדות לשנת הגילוי באופן מפורש אף אם תהיה זו הסופרנובה היחידה שהתגלתה באותה שנה.