stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייב גולז

| --- | --- |

דייב גולז
 לידה:  16 ביולי 1946 (בן 78) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  המכללה למרכז אמנות העיצוב 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייב גולז (באנגלית: Dave Goelz; נולד ב-16 ביולי 1946) הוא בובנאי אמריקאי שהפעיל דמויות רבות בסדרה "החבובות". הוא המפעיל הראשי של גונזו הגדול ועוד מספר דמויות, כגון: ד"ר בנסן האנידו, זוט (הסקסופוניסט של "הלהקה החשמלית"), בורגרד השרת ועוד. כמו כן הוא הפעיל את בובר פראגל ואת דוד מאט המטייל בסדרה "פראגל רוק" והוא הפעיל את סר דידימוס בסרט "המבוך".
בניית בובות

גולז פגש את פרנק אוז בשנת 1972, כאשר הוא היה בחופשה בניו יורק. כמה חודשים לאחר מכן, גולס הראה את חוברת העיצובים שלו לג'ים הנסון וב-1973, הוא עבד בסדנאות של הנסון בתור בונה בובות. בתחילה הוא היה אמור לבנות בובות להצגה בברודוויי אולם זה נגנז בשביל פיילוט ב-ABC, "ספיישל יום האהבה של החבובות", שם גולז בנה בובה בשם "ברוסטר" וגם הפעיל אותה. לאחר מכן ב-1974 הוא בנה בובות לפיילוט נוסף של החבובות, שם הוא בנה את נייג'ל, חיה (החבובות), פלויד פפר וזוט אשר הפכו לדמויות מרכזיות.
החבובות

בשנת 1976, גולז טס עם החבורה של הנסון ללונדון כדי לעבוד על מופע החבובות. גולז הפך לבובנאי ראשי עם הבובה של גונזו הגדול. הבובה החלה את דרכה בספיישל "התחליף הגדול של סנטה קלאוס" בתור "פראקל קופסת הסיגריות", ולאחר מכן הופיעה בתפקידי אורח שונים בהפקות אחרות של הנסון. ובמופע החבובות הבובה קיבלה את השם "גונזו".
כמו כן גולז הפעיל בובות אחרות כגון: ד"ר בנסן האנידו המדען, זוט הסקסופוניסט של "הלהקה החשמלית", בורגרד השרת הנחמד והדאגן ועוד חבובות נוספות.
דייב הול

| --- | --- |
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייב "ג'אם" הול (באנגלית: Dave "Jam" Hall) הוא מפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות העבודה על אלבום הבכורה של מרי ג'יי בלייג', What's the 411? (כולל הלהיט "You Remind Me"); כתיבה והפקה משותפת עם מדונה של מספר רצועות מאלבומה מ-1994 Bedtime Stories, כולל הסינגל "Human Nature"; ועל ההפקה המשותפת של שניים מהלהיטים של מריה קארי, "Dreamlover" ו-"Fantasy". הוא גם הפיק מוזיקה עבור אשר, דונל ג'ונס (אנ') וג'ו (אנ') בתחילת הקריירה המוזיקלית שלהם.
הוא גם רמיקסר שאחראי לרמיקסים של "Scream"‏ (1995) של מייקל וג'נט ג'קסון ו-"GoldenEye" (1995) של טינה טרנר.
חיים אישיים

הוא היה נשוי לקומיקאית ונדה סייקס מ-1991 עד 1998.
הערות שוליים

↑  Mary J. Blige - What's the 411? Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-01-22
↑  Issue Number 1024 | Black and Gay Like Me | Advocate.com, web.archive.org, ‏2009-02-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a4103168-a041-4008-aee2-fa64096d9d47
דוגן

| --- | --- |

דוגן מתבונן בירח
 לידה:  19 בינואר 1200 Koga, יפן 
 פטירה:  22 בספטמבר 1253  (בגיל 53) קיוטו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 זרם:  מהאיאנה
 מסורת:  זן
 שושלת:  Koga family 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 בספטמבר 1253 
 תלמידים:  Koun Ejō 
 יצירות ידועות:  Shōbōgenzō, Shōbōgenzō Zuimonki, Fukan zazengi, Hōkyōki 
 
ערך זה עוסק במורה זן יפני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אייהי דוֹגֶן זֶנְגִ'י (יפנית: 道元禅師;‏ 19 בינואר 1200 – 22 בספטמבר 1253) היה מורה זן יפני. הוא נחשב למייסד זרם אסכולת הסוטו זן בזן בודהיזם ונתפש כאחד מהוגי הדעות המשפיעים ביותר ביפן.
חייו

דוגן נולד בעיר קיוטו שביפן. אביו היה בן לשבט המִנָמוֹטוֹ ונפטר כשהיה בן שנתיים, ואמו, בת למשפחת פוג'יוארה (藤原) האריסטוקרטית נפטרה כאשר היה בן שבע. מסופר כי לפני מותה, אמו של דוגן אחזה אותו בזרועותיה והפצירה בו ללכת בדרך הבודהיזם. תחילה גדל וחונך דוגן אצל אחיו למחצה מיצ'יטומו (Michitomo) – מנישואיו הראשונים של אביו, אך בגיל שתים עשרה הוא עזב את המעגל המשפחתי והצטרף לדודו רְיוֹקָאן, אחיה של אמו שהשתייך לזרם הטֶנְדַאי – אחד מהזרמים הבודהיסטיים המקובלים והוותיקים ביפן, במנזרם בהר הִיאֵי.
בתקופת לימודיו במנזר נחשב דוגן לנזיר מבטיח. הוא היה בקיא בסינית, ספרות, שירה וקליגרפיה, ובשנים 1213–1214 החל להתעורר בקרבו הספק בנוגע לטיב מהותה של התורה הבודהיסטית עצמה. הוא מצא סתירה פנימית במחשבת המָהָאיָאנָה – אחד הזרמים הגדולים בבודהיזם – אשר הניעה אותו לצאת למסעו הרוחני בסוף בגרותו: לפי הבודהיזם המהאיאני "טבע הבודהה" מצוי בכל הברואים, כלומר כל אדם בבסיסו הוא "ער". אם כך, מדוע ישנה דרישה לאימון מפרך כדי להגיע להארה? דוגן ניסח את תהייתו כך: "אם טבע בודהה מצוי באדם מלכתחילה,/ והוא מבטא את המוחלט כמות שהוא,/ אז מדוע משתוקקים כל הבודהות/ לתור אחר ההתעוררות?".
את הסמכתו לנזיר קיבל דוגן ב-1213 באנריאקוג'י (延暦寺), מקדש ההר היאי. אמנם, הוא לא היה שבע רצון מאופן הלימוד בו, שכן לתפישתו המשמעת הייתה רגועה מדי ולימוד הכתבים הבודהיסטים הוזנח. אכזבה זו דחפה אותו אל עבר יציאתו למסע רוחני, שנבע מתשוקה והתמסרות אחר החיפוש של צורתו האותנטית ביותר והמקור הטהור של הבודהיזם. הוא פנה אל מנזר קֶנְ'נִינְגִ'י בקיוטו, שם למד תחת אֵיסַאי, מורה זן גדול של זרם הרִינְזַאי, שנפטר ב-1215. דוגן שהה שם תחילה שנה אחת, אך שב לקנ'נינג'י בשנת 1217, והחל ללמוד אצל הנזיר מְיוֹזֶן, יורשו של איסאי. דוגן ראה במיוזן מורה אמיתי, ומיוזן ראה בדוגן תלמיד נלהב ובשל. הם פיתחו מערכת יחסים קרובה ויצאו יחד למסע לסין ב-1223, עם כוונה מפורשת לחיפוש המסר האותנטי של הדהרמה של חוכמת הבודהיזם.
חייו > שהותו בסין

כשהגיעו דוגן ומיוזן לסין ב-1223, נשאר דוגן על הספינה למשך שלושה חודשים. הסיבה לכך היא שהוא קיבל את צו הבּודְהִיסַטְווֹה של המהאיאנה, אך לא את הצו השלם של הטהרוואדה – זרם בודהיסטי נוסף – אשר נדרש על-מנת להיכנס לסין כנזיר-תלמיד [דרוש מקור][מפני ש...]. ככל הנראה הוא התכוון להישאר שם עד שימצא את התשובה לשאלתו הגדולה – ככל שיידרש. במהלך שלושת החודשים אשר שהה בספינה, פגש דוגן בנזיר מבוגר כבן 60, מפגש שלימים היווה נקודת מפנה עבורו. הנזיר היה הטבח הראשי של הר א-יו-וונג (A-yü-wang), שנמצא במרחק של כ-17.5 ק"מ מהספינה, והגיע כדי לקנות פטריות יפניות להכנת דייסה. דוגן התרשם עמוקות ממסירותו של הנזיר הזקן, וביקש ממנו להישאר ללילה. הנזיר סירב בטענה שאם יישאר יהיה זה אי-מילוי חובתו כטבח ראשי וכך הוא לא יתרגל את הדרך. דוגן תהה מדוע אין איש שיכול להחליפו ומדוע איש בגילו אינו עוסק בזַאזֵן – מדיטציה בישיבה, כדי להגיע אל הדרך. הוא שאל את הנזיר על כך ונענה: "אתה, איש טוב מארץ זרה, עדיין לא הבנת מהו תרגול הדרך, ומהן האותיות".
לאחר זמן מה פגש דוגן את הנזיר בשנית, ושאל אותו מהן האותיות והמילים. הנזיר ענה בפשטות ובמורכבות: "אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש". בכתביו ביאר דוגן:
"כפי שהמילים והאותיות שראיתי עד כה היו אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – כך המילים והאותיות שאני רואה עכשיו גם הן שש, שבע, שמונה, תשע, עשר." "אם נזירי העבר והעתיד יסתכלו [על המילים] בכל מקום ויקדישו מאמצים לדרך זו, הם ישיגו מדיטציה טהורה. אם לא, הם יסבלו מפגיעותיה של מדיטציה לא-טהורה, ולא יהיו טובים בהכנת ארוחות לנזירים."
סיפור זה מהווה חלק משמעותי בלימודיו של דוגן ביפן, ואף בעיצוב המשך חייו. הוא מצביע על הגעתו של דוגן להבנה, כי הגשמתו של הנזיר בעבודתו כטבח ראשי והשגתו העצמית בדבר משמעות הדרך, הן למעשה דבר אחד וזהה. כל הגישה כלפי היקום ומשמעותו לחיים רוחניים טמונים בחידה זו. בתמציתיות, המילים קוראות להתעלות מעל לחשיבה המסווגת, לחדור דרך משמעות השפה והסמלים, לדחות כל חלוקה של היקום למציאות ראשונית ומשנית. בכל הוויה, קטנה ככל שתהיה, מתקיים כל היקום. הבנת האמת הזו והחיים לפיה הם האימון של הדרך – זוהי התגשמות הדהרמה עצמה.
חייו > לימודיו אצל ג'ו-צ'ינג (Ju-Ching)

דוגן המשיך לשהות במנזרים שונים בחיפושו אחר ההארה, אך ללא הועיל. הוא שקל לחזור ליפן, עד שנזיר זקן סיפר לו כי למנזר בהר טיאן-טואנג (T'ien-t'ung) ישנו ראש מנזר חדש, ג'ו-צ'ינג (Ju-ching), שהיה ידוע כמורה בעל שיעור קומה רב בכל סין. ב-1225 פגש דוגן לראשונה את ג'ו-צ'ינג, שקיבל אותו כתלמיד. צעד זה שינה את חייו של דוגן לחלוטין, מפני שבאותה השנה הוא הגיע להארה – נטישת הגוף והתודעה – "Dropping the body and mind". הבנה זו היוותה תשובה עבור שאלתו של דוגן, ומוסברת בדרך קריאתו השונה את המהאיאנה מהאפארינרוונה סוטרה (Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra), הטקסט אשר מלמד את טבע הבודהה. הקריאה הרווחת היא "טבע הבודהה הוא מהות כל היצורים המודעים ולעולם אינו משתנה", ודוגן קרא באופן הבא: "שקיאמוני בודהה אמר: הכל יצורים מודעים, כל הדברים הם טבע-בודהה; הטטהאגטה [כינוי לבודהה, מי שהגיע לכך] קיים לנצח, והוא לא-מתקיים ועם-זאת מתקיים, ומשתנה". זהו האישור של המהאיאנה, במיוחד של הפראג'נאפאראמיטה (Prajñāpāramitā) – ראיית טבע האמת, שנירוואנה [ההארה והשחרור מהסבל] היא סמסרה [מעגליות החיים והמוות] וסמסרה היא נירוואנה.
ב-1225 העניק ג'ו-צ'ינג לדוגן את מגילת אילן היוחסין של צו הבודהיסטווה, כפי שנמסר באופן מקורי מבודהה לבודהה. נתינה זו מסמלת את התחלתו הרשמית של דוגן כיורש של שושלת היוחסין של אסכולת טסאו-טונג (Ts'ao-tung) לצ'אן, ופירוש הדבר, ראשיתו של זרם הסוטו-זן היפני.
שובוגנזו

"שׁוֹבּוֹגֵנזוֹ" – "אוצר עין הדהרמה האמיתית", היא יצירתו העיקרית של דוגן וכוללת תשעים וחמישה פרקים. היא נכתבה ביפנית, עם לוגיקה חדה ובצורה תמציתית ועמוקה, ולכן נחשבת לאחת מהיצירות המשמעותיות שנכתבו בדורותיה של הפילוסופיה היפנית. את חלקיה הראשונים החל דוגן לכתוב עם שובו מסין ב-1227, בגיל 27. אחד העקרונות הבולטים של הגותו של דוגן , זהות עצמית של אימון והארה הוא למעשה מענה לשאלה שהטרידה את דוגן מנעוריו: כשתהה תחילה על הצורך באימון כדי להגיע להארה, היה זה כי הוא התייחס לאימון הרוחני מנקודת מבט דואליסטית, אשר מפרידה בין האימון ובין ההגשמה שלו – כלומר רואה באימון הבודהיסטי דרך להגעה למטרה הסופית, נירוואנה. אך העיקרון המוצג בשובוגנזו הוא ההבנה של דוגן: האימון אינו משמש כאמצעי להגשמה, אלא הוא עצמו ההגשמה המלאה. ישנה זהות בין האימון האינטנסיבי והבלתי מתפשר של מדיטציית הזאזן לבין השגת התעוררות. לתפישתו של דוגן, הפתרון לבעיית ההיאחזות בחיים הוא זאזן בלבד, אשר מהווה את עמוד התווך של הפילוסופיה הבודהיסטית כולה. שיטתו של דוגן היא שיקנטזה (只管打坐) – הזן השקט, זן באמצעות זן. הכוונה היא לישיבה הרמונית בשילוב רגליים, מבלי לחפש ולצפות לדבר. בתוך הזאזן, האימון והארה הם זהים אחד לשני: ישנה קבלה של המצב כפי שהוא ברגע נתון, בזמן שבו מבוצעת "רק ישיבה". עבור דוגן, זוהי ההזדמנות להביע את טבע הבודהה, הטבע הבסיסי של כל רגע ורגע, לאשר ולבטא דרך הגוף והתודעה, דרך ההוויה עצמה את הרגע הזה, את מה שישנו. התובנה הזו היא ההתעוררות; היא אינה נמצאת מחוץ למציאות, אלא עוסקת בדבר טבעה של המציאות.
לקריאה נוספת

איהי דוגן, מורה הזן דוגן, מבחר כתבים, תרגם איתן בולוקן, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2022.
הערות שוליים

↑  אייהי דוגן, מבוא לסוטו זן: שובוגנזו זוימונקי. מאנגלית: ענבל טפר (ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס – האוניברסיטה העברית 2009), עמ' 7.
↑  Gilbert G. Hardy, Monastic Quest and Interreligious Dialogue (New York: Peter Lang Publishing, 1990), p. 155.
↑  זנג'י דוגן, ריוקאן טאיגו, בתוך השלג הדק: שירת הזן של דוגן וריוקאן. מיפנית קלאסית: איתן בולוקן (ישראל: הוצאת קשב לשירה, 2011), עמ' 11.
↑  שם, עמ' 11-12.
↑  התרגום כפי שמובא אצל דוגן, טאיגו, בתוך השלג הדק: שירת הזן של דוגן וריוקאן, עמ' 12.
↑  Hardy, Monastic Quest and Interreligious Dialogue, p. 155-156.
↑  Ibid, p. 156.
↑  Takashi James Kodera, Dogen's Formative Years in China: an Historical Study and Annotated Translation of the Hokyo-ki (London: Lowe & Brydone Priners, 1980), p. 36-37.
1 2  Hardy, Monastic Quest and Interreligious Dialogue, p. 156.
↑  Kodera, Dogen's Formative Years in China: an Historical Study and Annotated Translation of the Hokyo-ki, p. 37.
↑  Ibid, p.157
↑  Kodera, Dogen's Formative Years in China: an Historical Study and Annotated Translation of the Hokyo-ki, p 39.
1 2  Ibid.
1 2  Hardy, Monastic Quest and Interreligious Dialogue, p. 157.
↑  Kodera, Dogen's Formative Years in China: an Historical Study and Annotated Translation of the Hokyo-ki, p. 52.
↑  Kodera, Dogen's Formative Years in China: an Historical Study and Annotated Translation of the Hokyo-ki, p. 60-62.
↑  Ibid, p. 64.
↑  דוגן זנג'י, מסונגה רייהו, הדרך הישירה לאני האמיתי ולתפקוד מלא בחיי היומיום. מיפנית: דני וקסמן, עופר כהן (ישראל: הצוק הכחול 2006 [1958]), עמ'74.
↑  דוגן, טאיגו, בתוך השלג הדק: שירת הזן של דוגן וריוקאן, עמ'13.
1 2  דוגן, מסונגה, הדרך הישירה לאני האמיתי ולתפקוד מלא בחיי היומיום, עמ' 76.
↑  דוגן, טאיגו, בתוך השלג הדק: שירת הזן של דוגן וריוקאן, עמ'14.
↑  דוגן,, מבוא לסוטו זן: שובוגנזו זוימונקי, עמ' 8.
↑  דוגן, טאיגו, בתוך השלג הדק: שירת הזן של דוגן וריוקאן, עמ'15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260544705171  PLWABN: 9810666198805606  BIBSYS: 90096745  BNE: XX908609  BnF: cb119003073 (data)  CANTIC: a1117593x  CiNii: DA00404611  GND: 118526413  ICCU: LO1V024982  ISNI: 0000 0001 2118 4601  LCCN: n79058777  MusicBrainz: a1f7b6e8-4643-465c-801a-10748cf1a044  NDL: 00269337  NKC: jn20000601352  NLA: 35385480  NTA: 071849262  SUDOC: 027395642  Trove: 933998  VIAF: 4929063   WorldCat (עם VIAF): 4929063
דייב דקסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1915 קנזס סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באפריל 1990  (בגיל 74) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיזורי 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייב דקסטר (אנגלית: .Dave Dexter, Jr; ‏ 24 בנובמבר 1915 - 26 באפריל 1990), עיתונאי, מבקר מוזיקה ומפיק מוזיקלי. כיהן כשלושים שנה כמנהל האומנותי של חברת התקליטים קפיטול רקורדס בארצות הברית.
תולדות חייו

יליד קנזס סיטי, למד עיתונאות באוניברסיטת מדינת מיזורי. בין השנים 1938–1941 היה כתב ומבקר בעיתון דאון ביט בשיקגו. ב-1943 עבר ללוס אנג'לס לעבודה בחברת קפיטול, זמן קצר לאחר הווסדה והיה לאחראי על האמנים והרפרטואר של החברה. משנת 1955 נסע ברחבי העולם והקליט מוזיקת עולם של תזמורות מסורתיות ומוזיקה אתנית במסגרת סדרה לה קרא "Capitol of the World" ובה יצאו כ-400 אלבומים. ב-1975 עזב את קפיטול והפך לעורך הראשי של מגזין המוזיקה בילבורד. בנוסף כתב הערות אלבום לחברות תקליטים שונות, הפיק תוכנית רדיו פופולרית בשם "Here coms the veterans", אודות הג'אז והמוזיקה הפופולרית של שנות השלושים והארבעים וכתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של הג'אז.
בתפקידו בחברת קפיטול הביא לחברה אמנים כפרנק סינטרה, סטן קנטון ופגי לי. למרות הצלחתו בגיוס ודחיפת אמנים אמריקאים, כשל בנוגע לאמנים מבריטניה בתקופת "הפלישה הבריטית" (תקופה שהחלה בשנת 1964 ונמשכה מספר שנים אחרי כן, בה יוצרי רוק'נ'רול רבים מבריטניה החלו להופיע ולהשפיע על המוזיקה בארצות הברית). חברת קפיטול הייתה המפיץ הראשון של תקליטי EMI  הבריטית (בה הייתה חתומה להקת הביטלס) באמריקה. עם זאת דקסטר, כאחראי הרפרטואר, ויתר על הפצת ארבעת הסינגלים הראשונים של הלהקה בארצות הברית משום שלא האמין בהם כבעלי פוטנציאל. רק הסינגל החמישי, I Want to Hold Your Hand, יצא לאור בארצות הברית בחברת קפיטול, עקב לחץ של EMI בריטניה. הוא דחה להקות בריטיות נוספות במהלך התקופה, בהן היארדבירדס (להקתם של אריק קלפטון, ג'ף בק וג'ימי פייג').
עריכתו המחודשת של תקליטי הביטלס היא הסיבה בשלה תקליטי הלהקה שהופקו בארצות הברית שונים מאלו שהופקו בבריטניה. השוני מתבטא הן בהרכב השירים והן בעריכת הסאונד שלהם. דקסטר הוסיף אפקטים כ-riverb ו-echo, שינה את כוונון ערוצי הסטראו ובכך שינה את הסאונד עליו עמל מפיק הביטלס ג'ורג' מרטין והתאים אותו ל"טעם האמריקאי". על צידם האחורי של אלבומי הביטלס שיצאו בקפיטול נרשם "הופק באנגליה על ידי ג'ורג' מרטין, ובארצות הברית על ידי דייב דקסטר ג'וניור".
מספריו

Jazz Cavalcade - the Inside Story of Jazz, New york, 1946
The Jazz Story, Englewood Cliffs, 1964
Playback, New York: Billboard Publications, 1976 - אוטוביוגרפיה
דיוקן שמריהו לוין

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  זאב בן צבי
 תאריך יצירה:  1935 
 טכניקה וחומרים:  אבן
 ממדים בס"מ
 רוחב:  60 ס״מ 
 גובה:  53 ס״מ 
 עומק:  60
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
 
"דיוקן שמריהו לוין" (1935) הוא פסל מאת זאב בן-צבי, המתאר את הפעיל הציוני שמריהו לוין.
תיאור

הפסל "דיוקן שמריהו לוין" הוא אחד משני פסלים דומים המתארים את הפעיל הציוני שמריהו לוין. האחד נמצא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, ואילו השני, כנראה המוקדם יותר, נמצא באוסף המשכן לאמנות עין חרוד. באוקטובר 1935, כשלושה חודשים לאחר מותו של לוין, הוצב הפסל לתצוגה קצרה בבית הנכות הלאומי בצלאל ארתור ווקופ, הנציב העליון, שביקר במוזיאון הזמין עותק של פסל זה. עם מותו של ווקופ, בשנת 1947, נתרם הפסל מעיזבונו למוזיאון תל אביב.
הפסל נחצב מגוש אבן ירושלמית גדול. בן-צבי בוחר לתאר את ראשו של לוין בצורה מונומנטלית. פניו של לוין, המעוצבים בסגנון קוביסטי רך, מעצימים מונומנטליות זו. בפסל זה הוא אף העצים את הקווים הגאומטריים ביחס לעותק הנמצא בעין חרוד.
גלריה

דיוקן שמריהו לוין, 1934 בקירוב, המשכן לאמנות עין חרוד
הערות שוליים

↑  ראו: ב"בצלאל", הירדן, 15 אוקטובר 1935
↑  ראו: המוזיאון המחודש, הארץ⁩⁩, 25 פברואר 1936
↑  ראו: עומר, מרדכי (עורך), המוזיאון מציג את עצמו, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו, 2011, עמ' 39.
דייגו מוריירה

דייגו מנואל ז'אדון דה סילבה מוריירה (בפורטוגזית: Diego Manuel Jadon da Silva Moreira; נולד ב-6 באוגוסט 2004 בלייז' שבבלגיה) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שטרסבורג.
חיים אישיים

אביו הוא כדורגלן נבחרת גינאה ביסאו בעבר אלמאמי מוריירה (אנ').
קריירת מועדונים

מוריירה גדל במחלקות הנוער של סטנדרד לייז' ובנפיקה ליסבון. ב-13 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בנפיקה ליסבון, בניצחון 2-0 על פאסוס די פריירה במסגרת המחזור ה-34 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2021/2022. זו הייתה הופעתו היחידה בקבוצה.
ב-1 ביולי 2023 חתם מוריירה בצ'לסי מהפרמייר ליג. ב-30 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 2-1 על וימבלדון בגביע הליגה. יומיים לאחר מכן הושאל לאולימפיק ליון לעונה אחת.
ב-16 באוגוסט 2024 חתם מוריירה בשטרסבורג.
קריירה בינלאומית

מוריירה נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Moreira signs for Chelsea באתר הרשמי של צ'לסי, 1 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  Diego Moreira chamado aos Sub-21 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 18 ביוני 2023 (בפורטוגזית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייגו מוריירה".
דייגו ליינס

דייגו ליינס לייבה (בספרדית: Diego Lainez Leyva; נולד ב-9 ביוני 2000 בוייארמוסה שבטבסקו, מקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית, בהשאלה מריאל בטיס, ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים

פרס גדל במחלקת הנוער של קלוב אמריקה. הוא ערך 39 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת ליגת העל המקסיקנית, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-10 בינואר 2019 חתם ליינס על חוזה לחמש עונות בריאל בטיס מלה ליגה. ב-20 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על ז'ירונה במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2018/2019.
ב-29 ביולי 2022 הושאל ליינס למשך עונה אחת לספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית. ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על פמליקאו במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2022/2023. ב-28 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על ארוקה במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-7 בספטמבר 2018 ערך ליינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בהפסד 4-1 לנבחרת אורוגוואי במשחק ידידות. ב-13 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אלג'יריה במשחק ידידות.
ליינס היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של מקסיקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו במדליית ארד.
תארים

אליפות מקסיקו (1): אפרטורה 2018
גביע המלך הספרדי (1): 2021/2022
מדליית ארד אולימפית (1): 2020
הערות שוליים

↑  Club America transfer news: 18-year-old Diego Lainez signs with Real Betis באתר Goal, ‏ 10 בינואר 2019 (באנגלית)
↑  Diego Lainez é Gverreiro באתר הרשמי של ספורטינג בראגה, 29 ביולי 2022 (בפורטוגזית)
| נבחרת מקסיקו – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 מלאגון •  2 סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 א. אנגולו •  5 ואסקס •  6 לורוניה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 מרטין •  10 ליינס •   11 וגה •  12 מורה • 13 אוצ'ואה •  14 אר. אגירה • 15 אנטונה • 16 אסקיבל • 17 קורדובה • 18 אד. אגירה • 19 ר. אנגולו • 20 בלטרן • 21 אלברדו • 22 חוראדו • מאמן: לוזאנו |  1 מלאגון •  2 סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 א. אנגולו •  5 ואסקס •  6 לורוניה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 מרטין •  10 ליינס •   11 וגה •  12 מורה • 13 אוצ'ואה •  14 אר. אגירה • 15 אנטונה • 16 אסקיבל • 17 קורדובה • 18 אד. אגירה • 19 ר. אנגולו • 20 בלטרן • 21 אלברדו • 22 חוראדו • מאמן: לוזאנו | מקסיקו |
| נבחרת מקסיקו – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח. רודריגס •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 ק. רודריגס •  9 הררה •  10 אלברדו •   11 חימנס •  12 מלאגון • 13 אוצ'ואה •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 ליינס • 17 פינדה • 18 צ'אווס • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 רייס • 22 גוסמאן • 23 גאיארדו • מאמן: לוסאנו |  1 ח. רודריגס •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 ק. רודריגס •  9 הררה •  10 אלברדו •   11 חימנס •  12 מלאגון • 13 אוצ'ואה •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 ליינס • 17 פינדה • 18 צ'אווס • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 רייס • 22 גוסמאן • 23 גאיארדו • מאמן: לוסאנו | מקסיקו |
דייגו לוגאנו

דייגו אלפרדו לוגאנו מורנו (בספרדית: Diego Alfredo Lugano Moreno; נולד ב-2 בנובמבר 1980 בקנלונס) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם. בעבר שימש כקפטן בנבחרת אורוגוואי.
קריירה

לוגאנו החל את דרכו במחלקת הנוער של ליברטד קנלונס, מועדון בו שיחק בעבר אביו במשך 20 שנים. ב-1998 הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות מחוז קנלונס, והבקיע את השער שהעניק לקבוצתו את הזכייה. בעקבות כישרון שהפגין הוא משך את עינהם של מועדוני כדורגל בכירים באורוגוואי.
ב-1999 החל לוגאנו בקריירה המקצוענית שלו, בקבוצת נסיונל. הוא שיחק בתחילה בקבוצת המשנה של המועדון, שהשתתפה בליגה השלישית, אך כעבור זמן קצר קודם על ידי המאמן הוגו דה לאון לקבוצה הראשונה, ששיחקה בליגת העל האורוגוואית. לוגאנו השתתף ב-15 משחקים במדי הקבוצה, והיה שותף לזכייתה בשתי אליפויות אורוגוואי בעונות 2000 ו-2001.
ב-2002 הצטרף לקבוצת פלסה קולוניה, והפגין במדיה יכולת מרשימה שגררה התעניינות בשירותיו מצד קבוצות רבות ברחבי אמריקה. לבסוף, הוא בחר לעבור ב-2003 לסאו פאולו הברזילאית. הכוח הרב והטכניקה במשחק ההגנה של לוגאנו סייעו גם להצלחתה של סאו פאולו: הוא היה שותף לזכייה בגביע ליברטדורס ב-2005 ובאליפות העולם לקבוצות באותה שנה, לאחר ניצחון בגמר על ליברפול. הוא נבחר לשחקן ההגנה המצטיין באמריקה הדרומית לשנה זו. ב-2006 הוא זכה עם הקבוצה באליפות ברזיל.
ב-2006 עבר לוגאנו לראשונה לכדורגל האירופי, אל קבוצת פנרבחצ'ה הטורקית, ובמהרה הפך לאחד מהשחקנים הבולטים בכדורגל הטורקי. הוא סייע לפנרבחצ'ה לזכות באליפות ליגת העל הטורקית בעונת 2006/2007, ולהגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות בעונה העוקבת, שם הודחה על ידי צ'לסי. הישג זה הוא הגבוה ביותר של המועדון במפעלים האירופיים.
בינואר 2013 הושאל לוגאנו מפריז סן-ז'רמן למאלגה הספרדית. אחרי חצי עונת השאלה במאלגה, שוחרר לוגאנו מפריז סן-ז'רמן, וחתם לשנתיים בהעברה חופשית בוסט ברומיץ' אלביון האנגלית. ב-17 במאי 2014 שוחרר מוסט ברומיץ'. במרץ 2015 עבר להאקן מליגת העל השוודית, בקיץ עבר לסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית ובינואר 2016 שב לסאו פאולו.
קריירה > נבחרת אורוגוואי

בשנת 2003 זומן לוגאנו לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של אורוגוואי, ובמשך השנים שימש כקפטן שלה. הוא הוביל את הנבחרת כקפטן לזכייה במקום הרביעי בקופה אמריקה ב-2007. הוא סייע לנבחרת להעפיל למונדיאל 2010, לאחר שכבש שער נגד קוסטה ריקה בשלב הפלייאוף של המוקדמות.
תארים

ליגת העל האורוגוואית: 2000, 2001
ליגת העל הברזילאית: 2006
גביע ליברטדורס: 2004/2005
אליפות העולם לקבוצות: 2005
קמפאונטו פאוליסטה: 2005
ליגת העל הטורקית: 2006/2007, 2010/2011
הסופר קאפ הטורקי: 2007, 2009