stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לארי בושון
ביוגרפיה

בושון נולד בטיילורוויל (Taylorville) שבאילינוי בשלהי מאי 1962, וגדל בעיירה קינקייד הסמוכה. אביו, רונלד, היה כורה פחם, חייל בצי ארצות הברית ותומך מושבע של המפלגה הדמוקרטית ואילו אמו, ברברה, הייתה אחות. בושון רכש את השכלתו הגבוהה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ואת התואר שלו ברפואה קיבל מאוניברסיטת אילינוי בשיקגו. בתום לימודי הרפואה שלו, התמחה בושון במכללה לרפואה של ויסקונסין, שם היה מתמחה ראשי בניתוחים ונשאר שם להשלים את תקופת ההכשרה שלו בכירורגיית לב-חזה. בנוסף, הוא הוכשר במרכז הרפואי לחיילים משוחררים במילווקי. בתוקפה זו התגייס לכוחות המילואים של הצי האמריקאי, שם שירת במשך כעשור.
במהלך קריירתו הרפואיים התמחה בכירורגיית לב-חזה (Cardiothoracic surgery) וביצע מאות ניתוחי לב. בין השנים 1995–1998 עסק ברפואה פרטית בוויצ'יטה שבקנזס. בשנת 1998 הצטרף בושון ל-"Ohio Valley HeartCare", שם כיהן כנשיא הקבוצה. הוא נבחר לרופא השנה של הצוות הרפואי בסנט מרי בשנת 2007. הוא שימש גם כראש המחלקה לכירורגיית לב-חזה ומנהל רפואי של היחידה לטיפול נמרץ בהתאוששות מניתוח לב פתוח בבית החולים סנט מרי.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2010, התמודד בושון אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של אינדיאנה, נגד יריבו טרנט ואן האפטן. באותה העת ייצג את המחוז בראד אלסוורת' מטעם המפלגה הדמוקרטית, שעזב את בית הנבחרים לטובת מסע הבחירות שלו אל הסנאט של ארצות הברית. בושון זכה לתמיכתם של מספר קבוצות חשיבה ואישים רפובליקניים, בהם לשכת המסחר של ארצות הברית; חבר הקונגרס מייק פנס; מנהיג המיעוט בבית הנבחרים ג'ון ביינר; ומושל אינדיאנה מיץ' דניאלס. ביום הבחירות הכלליות גבר בושון על ואן האפטן בפער של כ-215, וגרף 57.55% מקולות הבוחרים אחרי שזכה בכל מחוזות אינדיאנה השוכנים בתחומי מחוז הקונגרס.
ב-3 בינואר 2011 בושון הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס. הוא מתאר עצמו כ"חבר ארוך שנים של הפחם", והתורמים הכי משמעותיים שלו הם משפחת קוק. הוא תומך בקו צינור קיסטון ובביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. במהלך כהונתו בבית הנבחרים תמך בתנועות נגד הפלות, ופעל להקמת מסדרת משפטית לביטול פסק דין רו נגד וייד של בית המשפט העליון של ארצות הברית. במהלך שימוע שערכה ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית ב-17 בספטמבר 2014, תשאל בושון את ג'ון הולדרן, מנהל משרד הבית הלבן למדיניות מדע וטכנולוגיה. כאשר הולדרן עודד את בושון לקרוא את הספרות המדעית בנושא ההתחממות העולמית, השיב בושון כי אינו מאמין בכך. בקונגרס ה-117 של ארצות הברית בושון חבר בוועדת האנרגיה והמסחר.
בבחירות 2024 החליט לפרוש מבית הנבחרים ולא להתמודד לכהונה נוספת. כהונתו תמה ב-3 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B001275
ג'ק קרמר

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1921 לאס וגאס, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בספטמבר 2009 (בגיל 88) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 גובה:  1.88 מטרים
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד ביד אחת)
 פעילות כמקצוען:  נובמבר 1947 – 1954 (כ־6 שנים) 
 יחידים
 מאזן קריירה:  305-707
 דירוג שיא:  1 (1946)
 זכיות בטורנירים:  35
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 3 ביחידים, 6 בזוגות גברים, 1 בזוגות מעורבים
 וימבלדון:  זכייה (1946, 1947)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1940, 1941, 1943, 1947)
 
ג'ק קרמר (באנגלית: John Albert Kramer,Jack Kramer; ‏ 1 באוגוסט 1921 – 12 בספטמבר 2009) היה טניסאי אמיריקאי. הוא זכה במקום ראשון באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-10 ניצחונות התחרויות גראנד סלאם. הוא פעל רבות לפתיחת תחרויות להשתתפות טניסאים מקצועיים ותחילת "העידן החדש".
ביוגרפיה

ג'ק קרמר נולד בלאס ווגאס בשנת 1921. הוא התאמן במועדון הטניס של לוס אנג'לס ובשנת 1936 זכה באליפות ארצות הברית לגילו.
באליפות וימבלדון קרמר זכה בשנת 1947 בתחרות הגברים. בתחרות זוגות גברים הוא זכה בשנת 1946 ו-1947.
באליפות ארצות הברית הפתוחה קרמר החל לשחק בשנת 1938 כאשר הודח בסיבוב הראשון. בשנת 1943 הוא הפסיד במשחק הגמר. הוא זכה בתחרות יחידים בשנת 1946 ו-1947. בתחרויות זוגות גברים הוא זכה 4 פעמים בשנים 1940–1943 ו-1947. בתחרות זוגות מעורבים הוא זכה בשנת 1941.
ג'ק קרמר היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית וזכה עם הנבחרת בתואר בשנים 1946 ו-1947.
בהמשך הוא עבר לטניס מקצועי וזכה במסגרת זו בתחרויות רבות. הוא המשיך להתחרות עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20.
ג'ק קרמר היה עסקן טניס ופעל רבות לפתיחת תחרויות טניס לרבות "גראנס סלאם" לטניסאים מקצועיים. פעילות שלו הסתיימה בהצלחה בשנת 1968 עם תחילת "עידן הפתוח".
בשנת 1979 קרמר פרסם ספר The Game: My 40 Years in Tennis בה בין היתר דירג טניסאים בולטים של התקופה. הוא היה בין מייסדי התאחדות הטניסאים המקצוענים. תקופה ארוכה הוא היה שדרן ספורט BBC באליפות וימבלדון.
ב-1968 קרמר התקבל להיכל התהילה של הטניס.
ג'ק קרמר נפטר בשנת 2009 מסרטן.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1943 | ארצות הברית ג'ו האנט | 3–6, 8–6, 8-10, 0-6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1946 | ארצות הברית טום בראון | 9–7, 6–3, 6-0 |
| אליפות וימבלדון 1947 | ארצות הברית טום בראון | 6–1, 6–3 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1947 | ארצות הברית פרנק פרקר | 4–6, 2–6, 6-1, 6-0, 6-3 |
הטבח באופקים

| חלק מטבח שבעה באוקטובר, מלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |

שר החוץ אלי כהן ומקבילו שר החוץ הבריטי ג'יימס קלברלי בביקור בבית של רחל אדרי בו הוחזקו בני ערובה בעיר
 תאריך:  7 באוקטובר 2023 – 9 באוקטובר 2023
 תאריך עברי:  כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד – כ"ד בתשרי ה'תשפ"ד
 מקום:  אופקים אופקים, ישראל ישראל
 מטרה:  רצח וחטיפת אזרחים, השתלטות על העיר
 קואורדינטות:  31°19′00″N 34°37′00″E﻿ / ﻿31.316666666667°N 34.616666666667°E﻿ / 31.316666666667; 34.616666666667
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובי סער, רקטות RPG, רימוני יד
 הרוגים:  52 (חלקם מחוץ לעיר, כמו בטבח הגמלאים בשדרות)
 פצועים:  עשרות
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  22  מחבלים
 מניע:  טרור פלסטיני אסלאמי
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) אופקים(למפת מערב הנגב רגילה) אופקים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אופקים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אופקים
 
הטבח באופקים (נקרא גם קרב אופקים) התבצע בעיר אופקים בתחילת מלחמת חרבות ברזל, כחלק ממתקפת טרור של מחבלים מארגון הטרור חמאס על תושבי העיר. בטבח בעיר נרצחו 27 תושבים ועוד 6 שוטרים נהרגו, וזאת בנוסף לתושבי העיר שנהרגו במקומות אחרים בעוטף עזה. הטבח והקרבות התחילו ב-7 באוקטובר 2023, כחלק ממתקפת הפתע על ישראל, ונמשכו כיומיים עד 9 באוקטובר לפנות בוקר.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בטבח בעיר נרצחו 27 תושבים ועוד 6 שוטרים נהרגו, וזאת בנוסף לתושבי העיר שנהרגו במקומות אחרים בעוטף עזה. בסך הכול נרצחו 47 מתושבי העיר במתקפת הפתע. חלקם במהלך הקרב ואחרים במקומות אחרים בנגב, כמו בטבח הגמלאים בשדרות.
מעשי הטבח והקרבות

בסביבות השעה 6:45 בבוקר הגיעו המחבלים לאופקים. לעיר הגיעו 22 מחבלים בשני כלי-רכב עמוסים ברובים, מאות רימוני יד, עשרות רקטות RPG, מטעני חבלה ומוקשים, הם נכנסו מהכניסה המערבית לעיר ומשם המשיכו לשכונת מישור הגפן. ברחוב הגורן המחבלים רצחו מספר אנשים שהסתתרו בתוך בניין ומספר אנשים ברחוב, לאחר מכן המשיכו לרחוב הכרמים שם רצחו אנשים נוספים, בהם נהג אמבולנס ואב ובנו, משה ואליעד אוחיון. לאחר מכן התמקדו המחבלים ברחוב התמר שבעיר והחלו לרצוח כל אדם שזיהו ברחוב ובתוך מכוניות. המחבלים אף עברו במספר בתים וניסו לפרוץ אליהם, השליכו עשרות רימוני יד על אזרחים ובתים, ושיגרו לעבר שני בתים רקטות RPG. שכונת מישור הגפן היא השכונה המערבית ביותר בעיר, והיא שוכנת בסמוך למועצה אזורית מרחבים. רוב הבתים בשכונה ישנים ואין בהם מרחבים מוגנים, ולכן רוב האנשים שנרצחו נתפסו בדרכם למקלט הציבורי או בחזרה ממנו.
ראש עיריית אופקים איציק דנינו התקשר מיד לשר הביטחון יואב גלנט וביקש ממנו לשלוח כוחות צבא לעיר, אך אלה הגיעו רק בסביבות 2 בצהריים.
בדקות הראשונות לאחר חדירת המחבלים התקדמו שוטרים, לוחמי ימ"מ, אזרחים חמושים בכלי נשק אישיים וחיילים בחופשה לעבר מקור הירי וניהלו קרב עם המחבלים. הקרב התחולל ברחוב הגורן וסביבתו אל מול קבוצה של כ-14 מחבלים. הם מנעו מהמחבלים להתקדם לשכונות מגורים נוספות ולהשתלט על תחנת המשטרה. לאחר כשלוש שעות, בסביבות השעה 10 בבוקר, נהרגו מרבית המחבלים. קרוב לעשרים אזרחים חמושים, שוטרים וחיילים בחופשה נהרגו בלחימה במחבלים. בראש אחת החוליות שהתגבשו עמד הרב שחר בוצחק, רב הגרעין התורני וחבר כיתת כוננות בעיר, שחתר למגע והוביל קרב נגד המחבלים עד שנפצע ופונה לטיפול רפואי.
רב־סמל איתמר אילוז, לחם, הציל פצועים (הרב בוצחק וחייל) וחילץ משפחה שמחבלים השתלטו על ביתה. המשפחה הייתה על הגג. המחבלים, שחדרו לבית המשפחה, עלו לגג והמשפחה הסתתרה וניצלה, פרט לאריאל ביליה שחילץ את משפחתו, נאבק במחבלים ונרצח בבית. לאחר מכן, המחבלים עברו דרך הגג לבית סמוך, ברחוב החיטה, וההתבצרו ביחידת דיור ריקה הסמוכה לבית. המשטרה נלחמה במחבלים והרגה אותם. ברחוב התמר, בחסות ירי הטילים הבלתי פוסק השתלטו חמישה מחבלים על בית באופקים השייך לבני הזוג אדרי ולקחו אותם כבני ערובה. בכוח המשטרה שהגיע למקום על מנת לחלץ את הזוג אדרי היה גם בנם, שהכיר היטב את מבנה הבית. לאחר כ-20 שעות שבמהלכן ניהלה יחידת המשא ומתן של משטרת ישראל משא ומתן עם המחבלים, שוחררו בני הזוג על ידי הימ"מ וכל המחבלים במקום חוסלו.
רומי דר, חובש רפואת חירום המתנדב במד״א ביקש לנסוע מהמרכז דרומה על מנת לתגבר את כוחות הרפואה. דר התראיין בערוץ 13  וסיפר בעדותו על בית החולים המאולתר שהפעילו בתחנת מד״א באופקים שאליו זרמו פצועים במשך כל היום, על מספר הגופות הרב אליו נחשף בשכונת מישור הגפן כשחיפשו ניצולים מהטבח ועל הטיפול תחת איום אש וטילים.
ראו גם

רחל אדרי
קרב שדרות
לקריאה נוספת

אילן כפיר, אוגדת עזה נכבשה, ידיעות ספרים, 2024, הפרק "אופקים: המשימה – לרצוח כמה שיותר יהודים", עמ' 100–102
הערות שוליים

1 2  אילנה קוריאל, העיר שאיבדה כ-50 מתושביה: "צריך לתלות שלט בכניסה לאופקים - עיר של גיבורים", באתר ynet, 12 באוקטובר 2023
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו)
↑  רשימת החללים מאופקים, באתר עיריית אופקים
↑  מיכל קורן קריב, ‏"זאת הפעם הראשונה שפוגעים בכוונה באמבולנסים של מד"א", באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2023
↑  בזמן הטבח: כך מרח גלנט את ראש עיריית אופקים, באתר המחדש, ‏16 בינואר 2024
1 2  אלמוג בוקר, קרב הגבורה על אופקים – דקה אחר דקה: "כל מי שהיה לו נשק יצא מהבית", באתר חדשות 13, 10 בנובמבר 2023
↑  הרב שחר בוצחק, רב הגרעין התורני 'אפיקי אורות', פצוע קשה לאחר שניהל קרב מול מחבלים באופקים, באתר ערוץ 7, 7 באוקטובר 2023
↑  סיפור הגבורה של רב הגרעין התורני באופקים, באתר "סרוגים", 20 באוקטובר 2023
↑    מאיה פולק, ‏אופקים: זוג האחים שיצא אל התופת להגן על העיר, לא נפרדו גם במותם, בעיתון מקור ראשון, 27 באוקטובר 2023
1 2  שמעון איפרגן, ‏נלחם במחבלים עם מוט ברזל, הבריח את משפחתו מחלון ביתם - ונרצח, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2023
↑  יואב איתיאל‏, "במותו הוא הציל את כולנו": סיפורו של אריאל ביליה מאופקים, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2023
↑  "רימון רימון": הקרבות ההירואים של כוחות הביטחון באופקים - וגבורת התושבים, נבדק ב-2023-11-12
↑  קלמן ליברמן ברשת ב', 14/2/24, ראיון עם השוטר ארקדי שניהל את המשא ומתן
↑  עמרי מניב, ‏הזוג שהוחזק כבני ערובה באופקים משחזר: "הם איימו להרוג, הכדורים עברו מעלינו", באתר ‏מאקו‏, 8 באוקטובר 2023
צינית (צמח)

| צינית |
| --- | --- |
 Ilex mucronata
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: ציניתאים
משפחה:: ציניתיים
סוג:: צינית
שם מדעי
 Ilex ‏לינאוס, 1753

צינית (שם מדעי: Ilex, שם אנגלי עממי - Holly) הוא סוג יחיד במשפחת הציניתיים (Aquifoliaceae), המונה כ-300 מינים. הצמח ידוע בארצות נוצריות כקישוט לחג המולד.
מאפיינים

מיני הצינית כוללים עצים, שיחים ומטפסים. חלק מהמינים ירוקי עד וחלקם משירי עלים. מיני הצינית דו ביתיים, הכוללים עצים זכריים ועצים נקביים. העלים מסורגים, שפתם משוננת וצבעם ירוק מבריק. צורת העלה מחודדת בקצה. הפרחים לבנים וקטנים עם ארבעה עלי כותרת, כשפרחים נקביים ופרחים זכריים צומחים על צמחים נפרדים. הפרחים מואבקים על ידי דבורים. הפירות הם ענבות קטנות ועגולות, לרוב בצבע אדום אך לעיתים שחור או חום. העלים מכילים חומרים רעילים במידה מועטה לבני אדם, וכך גם הפירות - אם כי לא נודעו מקרי הרעלה מגרגירי צינית. העלים משמשים בין השאר לחליטות, ובחלק מהמינים מכילים חומרים ממריצים.
אטימולוגיה

שמה המדעי של המשפחה הוא Aquifoliaceae, המגיע מהמילים בלטינית Acer (שנון, משונן) ו-Folium (עלה), הנובעים ככל הנראה מצורת העלים. הכינוי האנגלי הולי (Holly) מגיע מהשם הגרמני העתיק Hulis. השם המדעי של הצינית הוא אילקס (Ilex) ומגיע מלטינית, שם הוא יוחס לעץ אלון עם עלווה דומה.
תפוצה

מיני צינית נפוצים ברחבי אירופה, אפריקה, אמריקה ואוסטרליה. הצמח זוהה וסווג לראשונה על ידי קארולוס לינאוס.
מינים בולטים

צינית מאטה (Ilex paraguariensis) - מין צינית המשמש כצמח לחליטות למשקה הפופולרי מאטה, פופולרי באמריקה הדרומית.
צינית אירופאית (Ilex aquifolium) - המין המייצג של הסוג, מין זה הוא עץ או שיח גבוה המשיר את עליו בעונת החורף.
צינית סיליושפינוזה (Ilex ciliospinosa) - מין צינית ירוק-עד ורחב עלים שמקורו לפי הגן הבוטני במיזורי במערב סין.
הערות שוליים

↑  Ilex ciliospinosa - Plant Finder, www.missouribotanicalgarden.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562963605171  LCCN: sh85061501  LNB: 000328219
חוג מקומי למחצה

בתורת החוגים, חוג מקומי למחצה הוא חוג  R כך שהמנה  R/J(R) היא חוג פשוט למחצה ארטיני, כאשר  J(R) הוא רדיקל ג'ייקובסון. החוגים המקומיים-למחצה הקומוטטיביים הם אלו שיש להם מספר סופי של אידיאלים מקסימליים.
ההגדרה

חוג  R הוא מקומי למחצה אם  R/J(R) ארטיני. מכיוון ש- R/J(R) ממילא פרימיטיבי למחצה, נובע מיד שהמנה פשוטה למחצה, כלומר (לפי משפט ודרברן-ארטין) סכום ישר של חוגי מטריצות מעל חוגים עם חילוק.
דוגמאות > המקרה הקומוטטיבי

בכל חוג קומוטטיבי נתרי  R, אוסף האיברים שהם מחלקי אפס מוכל באיחוד סופי של אידיאלים ראשוניים. משום כך, חוג השברים הקלאסי של  R, המתקבל בתהליך של מיקום על ידי היפוך כל האיברים הרגולריים (היינו שאינם מחלקי אפס) הוא מקומי למחצה.
חוג דדקינד מקומי למחצה הוא ראשי. במילים אחרות, לכל חוג דדקינד שאינו תחום ראשי יש אינסוף אידיאלים מקסימליים.
דוגמאות > המקרה הכללי

חוג  R הוא מקומי למחצה אם ורק אם יש פונקציה  d:R\rightarrow \{0,1,\dots ,n\}, כך ש- d(a)+d(1-ab)=d(a-aba) לכל  a,b, ו- a הפיך אם ורק אם  d(a)=0.
יש דרכים רבות לקבל חוגים מקומיים למחצה. חוג מקומי הוא מקומי למחצה. מכפלה סופית של חוגים מקומיים היא מקומית למחצה. חוג מטריצות מעל חוג מקומי הוא מקומי למחצה. כל חוג שהוא מודול סופי מעל תת-חוג קומוטטיבי שהוא מקומי למחצה, גם הוא מקומי למחצה. אם  R' הוא חוג ארטיני שמאלי, ו- R הוא תת-חוג כך שמודול המנה  R'/R ארטיני מעל  R, אז  R מקומי למחצה.
אם חוג הוא "קלאסי" (כל איבר שאינו מחלק אפס הוא הפיך), ומקיים את תנאי השרשרת העולה על מאפסים ימניים ועל מאפסים שמאליים, אז הוא מקומי למחצה.
אם יש לחוג מספר סופי של אידיאלים מקסימליים, אז הוא מקומי למחצה (ההפך נכון במקרה הקומוטטיבי, אבל לא במקרה הכללי).
כל חוג אנדומורפיזמים של מודול ארטיני הוא מקומי למחצה. כך גם חוג האנדומורפיזמים של מודול יוניסריאלי (כזה שתת-המודולים שלו מהווים שרשרת).
הטווח היציב

כל חוג מקומי למחצה  R הוא בעל טווח יציב 1, כלומר, אם  Ra+Rb מכיל איבר הפיך, אז  a+Rb מכיל איבר כזה.
מחלקות של חוגים מקומיים למחצה

כל חוג אנדומורפיזמים של מודול בעל אורך סופי הוא פרימרי למחצה, היינו מקומי למחצה, עם רדיקל ג'ייקובסון נילפוטנטי.
כיסוי פרויקטיבי של מודול  M הוא מודול פרויקטיבי  P עם הטלה  P\rightarrow M שהגרעין שלה הוא תת-מודול קטן. לא לכל מודול יש כיסוי פרויקטיבי, אבל אם הוא קיים, הוא יחיד.
מחלקות של חוגים מקומיים למחצה > חוגים מושלמים

התכונות הבאות שקולות עבור חוג  R. חוג המקיים אותן נקרא חוג מושלם (שמאלי).
לכל מודול שמאלי מעל  R יש כיסוי פרויקטיבי.
כל מודול שטוח הוא פרויקטיבי.
החוג מקומי למחצה, ולכל סדרה של איברים  a_{1},a_{2},\dots \in J(R), קיים  n כך-  a_{1}\cdots a_{n}=0.
החוג מקומי למחצה, ולכל מודול שמאלי שונה מאפס יש תת-מודול מקסימלי.
החוג מקיים את תנאי השרשרת היורדת על אידיאלים ימניים ראשיים.
חוג מושלם שמאלי אינו בהכרח מושלם ימני. תחום שלמות מושלם הוא שדה.
מחלקות של חוגים מקומיים למחצה > חוגים מושלמים למחצה

אם יש כיסוי פרויקטיבי לכל מודול שמאלי נוצר סופית מעל  R, החוג מושלם למחצה. תנאי זה סימטרי להחלפת שמאל וימין. חוג מושלם (שמאלי או ימני) הוא מושלם למחצה.
חוג הוא מושלם למחצה אם ורק אם הוא מקומי למחצה, ואפשר להרים אידמפוטנטים מ- R/J(R) ל- R. הרמת האידמפוטנטים מקנה לחוגים כאלה מבנה מובהק של חוגי מטריצות. אכן, אם  e_{1},\dots ,e_{n} היא מערכת אורתוגונלית של אידמפוטנטים כך ש- e_{i}(R/J(R))e_{i} הם המרכיבים הפשוטים של המנה, אז  R=\sum R_{ij} כאשר  R_{ij}=e_{i}Re_{j};  R_{ii} הם תת-חוגים ו- R_{ij}=e_{i}Re_{j} בי-מודולים. משפט קרול-רמק-שמידט קובע שאם  M מודול מעל חוג  R ו- \operatorname {End} (M) מושלם למחצה, אז  M מתפרק לסכום ישר סופי של מודולים אי-פריקים, ופירוק זה יחיד עד כדי סדר ואיזומורפיזם של הגורמים.
בין החוגים הקומוטטיביים, חוג מושלם למחצה אינו אלא מכפלה ישרה סופית של חוגים מקומיים.
ראו גם

חוג מקומי
חוג מושלם
חוג מושלם למחצה
אדריאן איימס

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1907 ארצות הברית פורט וורת', טקסס, ארצות הברית
 פטירה:  31 במאי 1947 (בגיל 39) ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1927–1940 (כ־13 שנים)
 בן או בת זוג:  ברוס קבוט (31 באוקטובר 1933–6 באפריל 1937) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (8 בפברואר 1960) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדריאן איימס (באנגלית: Adrienne Ames;‏ 3 באוגוסט 1907 – 31 במאי 1947) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה

איימס נולדה בשם רות אדריאן מקלור (Ruth Adrienne McClure) והתחנכה בפורט וורת', טקסס, ארצות הברית. ב-1920, בגיל 16, נישאה והביאה לעולם בת. לאחר גירושיה עברה לבוורלי הילס, שם התגלתה על ידי מגלי כישרונות של חברת סרטי פרמאונט; היא חתמה מייד על חוזה עם החברה מבלי להגיע לאודישן.
הקריירה הקולנועית של איימס החלה ב-1927 כששימשה כסטנד-אין (אנ') של פולה נגרי בסרט האילם "Hotel Imperial (אנ')"; לאחר מכן שיחקה בתפקידי משנה בסרטים אילמים. עם תחילתו של הקולנוע המדבר גדלה הפופולריות שלה והיא השתתפה במגוון מחזמרים. היא הופיעה ב-30 סרטים במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20.
עם זאת, בסוף שנות ה-30 ירדה הפופולריות שלה וב-1940 היא פרשה לחלוטין ממשחק. לאחר מכן עבדה כשדרנית רדיו בניו יורק והנחתה תוכנית טלוויזיה.
איימס נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 39. היא נקברה בעיר הולדתה, פורט וורת'.
לאחר מותה, בפברואר 1960, היא זכתה בכוכב הקולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הערות שוליים

↑  Adrienne Ames, Hollywood Walk of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb146595590 (data)  GND: 1283863898  ISNI: 0000 0003 6498 8954  LCCN: n87916723  SNAC: w6hh7k9c  VIAF: 229376026   WorldCat (עם VIAF): 229376026
תוארי הממונים בגולה על מעות ארץ ישראל

נשיא ארץ ישראל, (או "נשיא בארץ ישראל" או "גזבר ירושלים", "פקיד ירושלים", "נשיא על צדקות עניי א"י", אמרכל הכללי דאה"ק, או נשיא הארץ הקדושה לכולל... וכיוצא בזה) הם תארים שניתנו על ידי הנהגת היישוב היהודי בארץ ישראל לציון רבנים, נדיבים ואנשי ציבור מהתפוצות שהיו ממונים על כספי א"י. כלומר הנהיגו את איסוף התרומות (מגביות, הקדשים, קנסות, מס מיוחד בעקבות מצב קשה שפקד את היישוב וכיוצא בזה) לטובת היישוב היהודי בארץ ישראל ושמרו אותם לשם שליחתם לארץ. כמו כן היו עשויים לפי הצורך להיות מעורבים גם באופן חלוקתם.
רקע

במשך מאות רבות בשנים התקיים קשר בין היישוב היהודי בארץ ישראל לבין התפוצות באמצעות מוסד השד"רות. (ראשי תיבות של שְׁלוּחָא דְרַבָּנָן). כינויים של יהודים נכבדים שנשלחו מארץ ישראל לקהילות הגולה כדי לגייס תרומות לקיומו וחיזוקו של היישוב היהודי בארץ ישראל. מוסד שליחי ארץ ישראל התפתח ותרם רבות לקשר בין יהדות הגולה לבין היהודים בארץ ישראל, ולחיי התרבות של הקהילות היהודיות.
אחד הגורמים בשרשרת חשובה זו היו אותם נאמנים נכבדים שכונו בתארים כגון "נשיא ארץ ישראל", "פקיד ירושלים" וכיוצא בזה. בתפקיד זה שימשו לרוב נכבדי הציבור היהודי בקהילות ישראל שבגולה.
היסטוריה > מבין האישים שצוינו בתפקיד בקרב יהדות ספרד

בוונציה במאה ה-17
רבי אביגדור ציוידאל / רבי בן ציון צרפתי / רבי יהודה לייב סרוואל ה'שס"א (1600), שלשתן נמנו על רבני ונציה. יחד עם ר' יהודה אריה ממודנה קראו ליהודים באשכנז, פולין ורוסיה, לבוא לעזרת יושבי ארץ ישראל, וצפת ודרשו מהם שיעבירו את הכספים דרך ונציה, מפני שיוצאות ממנה אוניות תדיר.
רבי נחמיה סרוואל
רבי שלמה חי סרוואל
רבי ידידיה גאלנטי, אחיינו ר' משה גאלנטי (השני) מונה בשנת 1663 בתור הראשון לציון הראשון בארץ ישראל.
רבי שמואל אבוהב מגדולי חכמי איטליה ומראשי הלוחמים בתנועה השבתאית. היה אחראי גם על תרומות שהגיעו מהמבורג בגרמניה. נפטר ב-1694.
בליוורנו סוף המאה ה-17 ואילך
רבי יעקב בן רבי ראובן זכותו
רבי משה חיים מנחם די מילו
בקושטא (איסטנבול) במאה ה-18 ואילך
ב-1726 ייסד ר' יעקב בן דוד זונאנה עם אנשי ציבור נוספים את ועד פקידי קושטא.
היסטוריה > מבין האישים שצוינו בתפקיד בקרב יהדות אשכנז

מבין האישים שצוינו בתואר הנ"ל:
רבי ישעיה הלוי הורוביץ - (השל"ה הקדוש) כונה בתואר נשיא ארץ ישראל כך למשל מופיע אף על מצבת בנו שבתי שפטל הלוי הורוביץ (ווי העמודים) לכשמוזכר בה. עם זאת השל"ה אכן שימש בפועל כראש רבני ירושלים וראש היישוב היהודי האשכנזי בא"י לכשעלה לארץ במאה ה-17 בשלהי ימיו. ברם לפי יערי, הוא כונה כך עוד בשנותיו באירופה לאורך שנים בהם אסף כספים בגולה לטובת היישוב היהודי (נפטר ב-1630 בקירוב).
רבי אברהם רפפורט, רבה של לבוב וראש ועד ארבע הארצות. מחבר ספר "איתן האזרחי" - על מצבתו כונה "נשיא וגבאי דארץ ישראל" (נפטר ב-1651).
רבי אהרון בן רבי יוסף יעקב הלוי מבראד, הנפטר בווין - על מצבתו כונה "גזבר ירושלים" (נפטר ב-1659).
רבי צבי הירש קלויזנר, כונה בתואר "נשיא מירושלים" (נפטר ב-1680).
רבי שמחה מנחם מיונה, נדבן ושתדלן יהודי בפולין שימש כרופאו הראשי והאישי של יאן סובייסקי מלך פולין - על מצבתו כונה "גבאי צדקה ומרא דאתרא ירושלים" (נפטר ב-1702).
רבי יחיאל מיכל הלוי מחבר ספר "שערי שמים", לימים עלה לא"י ושימש כשד"ר. נפטר אחרי 1707.
רבי בנימין וואלף בן רבי אהרן שמעון שפירא מפראג (נפטר ב-1715).
רבי נפתלי כ"ץ בעל "סמיכת חכמים". (נפטר ב-1719).
רבי שמשון ורטהיימר, רבם של יהודי וינה ומן היהודים רבי־ההשפעה ביותר באירופה במפנה המאה ה-18. (נפטר ב-1724).
רבי דוד אופנהיים פוסק ומרא דאתרא של הקהילות היהודיות בערים ניקלשבורג ופראג. נחשב לרב משפיע במיוחד בגין קשריו עם שליטי הקיסרות בארצו. (נפטר ב-1736).
פרשה מיוחדת התעוררה סביב תוארו של רבי דוד אופנהיים: בשנת תס"א (1701) התמנה ר' דוד אופנהיים ל"נשיא ארץ ישראל" על ידי שלושים ושניים רבני הקהילה האשכנזית בירושלים, וכתב המינוי נשלח אליו לווינה. המינוי היה קצוב למשך מספר שנים, ובשנת תס"ז (1707) אושרר המינוי לכל ימי חייו. אולם כאשר השלטון האוסטרי אסר על איסוף הכספים למען ארץ ישראל (30 לינואר 1723, תפ"ג) נאסר עליו הרב אופנהיים לשאת בתואר זה.
רבי אלעזר רוקח רב בקהילות ראקוב, טרנוב, ברודי, אמשטרדם וצפת, (אבי משפחת רוקח שבין צאצאיה נמנים אדמו"רי חסידות בעלז) (נפטר ב-1741).
רבי יעקב יהושע פלק רבן של לבוב, ברלין, מץ ופרנקפורט על המיין. מחבר סדרת ספרי פני יהושע על התלמוד הבבלי. (נפטר ב-1756).
רבי חיים סג"ל לנדא, רבה של פודקאמין ומייסד הקלויז בבראד - על מצבתו כונה "נשיא ארץ חמדה" (נפטר ב-1787)
רבי עקיבא איגר מגדולי התורה הבולטים בתקופת האחרונים, בין תלמידיו נמנו ר' צבי הירש קלישר ור' אליהו גוטמכר שהיו ממבשרי הציונות ופעלו לעידוד ההתיישבות החקלאית בא"י. (נפטר ב-1837).
החתם סופר, אב"ד וראש ישיבת פרשבורג בהונגריה, מגדולי הרבנים והפוסקים בדורות האחרונים. (נפטר ב-1839).
צבי הירש להרן בנקאי ונדבן יהודי-הולנדי, ראש ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם והרוח החיה בו מ-1817 ועד 1853. (נפטר ב-1853).
רבי יעקב אטלינגר, ממנהיגי היהדות האורתודוקסית בגרמניה. (נפטר ב-1871).
אברהם שמואל בנימין סופר, ממנהיגי היהדות האורתודוקסית בימי הקרע ביהדות הונגריה. נודע בכינויו "הכתב סופר". (נפטר 1871).
רבי אליהו גוטמכר, סקסוניה, ממבשרי הציונות. (נפטר 1874).
רבי יצחק דב במברגר, רבה של וירצבורג, מגדולי רבני גרמניה במאה ה-19. (נפטר ב-1878).
רבי עזריאל הילדסהיימר, בשנת תרמ"ח, 1888 ייסד את אגודת "למען ציון". (נפטר ב-1889).