stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארון אפללו

| --- | --- |

ארון אפללו במדי אורלנדו מג'יק, 2012.
 לידה:  15 באוקטובר 1985 (בן 38) לוס אנג'לס שבקליפורניה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  4
 מכללה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 דראפט:  בחירה מספר 27, 2007 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 2007 - 2009   2009 - 2012   2012 - 2014   2014 - 2015   2015   2015 - 2016   2016 - 2017   2017 - 2018:  דטרויט פיסטונס   דנוור נאגטס   אורלנדו מג'יק   דנוור נאגטס   פורטלנד טרייל בלייזרס   ניו יורק ניקס   סקרמנטו קינגס   אורלנדו מג'יק
ארון אגוסטין אפללו (באנגלית: Arron Agustin Afflalo; נולד ב-15 באוקטובר 1985 בלוס אנג'לס, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע. את עונתו האחרונה אפללו שיחק באורלנדו מג'יק בליגת ה-NBA. אפללו, בוגר אוניברסיטת קליפורניה, נבחר בדראפט בסיבוב הראשון במקום ה-27 על ידי דטרויט פיסטונס.
קריירה

אפללו נולד ב-15 באוקטובר 1985 בלוס אנג'לס שבקליפורניה. שם משפחתו מגיע מאביו המאמץ, בנג'מין אפללו, יהודי עם שורשים מצפון אפריקה שנישא לאמו של ארון, גוונדלין וושינגטון, אפרו-אמריקאית. בפברואר 2004 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שנה אחת אחרי שסיים את הלימודים בתיכון קומפטון. בתיכון קומפטון העמיד אפללו ממוצעים של 10.8 נקודות למשחק והיה שותף לזכייתו של התיכון באליפות ארצות הברית. עם סיום לימודיו של הקלע המוביל, דיז'ון תומפסון במכללה, תפס אפללו את המקום בחמישייה והעמיד ממוצע של 15.8 נקודות למשחק בעונתו השנייה. ב-2006 הכריז אפללו כי ינסה להתקבל ל-NBA בדראפט של אותה שנה, אך חזר בו והמשיך לשנה נוספת במכללה.
ב-2007 נרשם בשנית לדראפט, ונבחר במקום ה-27 בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס. ב-13 ביולי 2009 עבר אפללו בטרייד עם וולטר שארפ לדנוור נאגטס בתמורה לבחירת סיבוב שני בדראפט של 2011. אפללו השתלב במהירות בחמישייה של דנוור, וב-25 בינואר 2010 קבע שיא אישי עם 6 שלשות נגד שארלוט בובקאטס. בעונתו הראשונה בדנוור שיחק בכל 82 המשחקים והעמיד ממוצעים של 8.8 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק. ב-10 באוגוסט 2012 נכלל אפללו בעסקת ענק של ארבע קבוצות והועבר בטרייד לאורלנדו מג'יק, עסקה שכללה את דווייט הווארד, אנדרו ביינום ואנדרה איגודלה. בעונתו הראשונה באורלנדו קבע ממוצע של 16.5 נקודות למשחק. ב-3 בדצמבר 2013 קבע שיא קריירה עם 43 נקודות, 6 ריבאונדים ו-5 אסיסטים בהפסד לפילדלפיה 76' לאחר 2 הארכות.
לקראת עונת 2014/2015 עבר אפללו בטרייד לדנוור נאגטס תמורת אוון פורנייה וזכויות הדראפט על דווין מארבל. במהלך אותה עונה עבר אפללו בטרייד נוסף לפורטלנד טרייל בלייזרס, יחד עם אלונזו ג'י, בתמורה לויל בארטון, ויקטור קלאבר, תומאס רובינסון ובחירת סיבוב ראשון בדראפט.
ב-9 ביולי 2015 חתם כשחקן חופשי בניו יורק ניקס על חוזה לשנתיים עבור כ-16 מיליון דולר. הוא שיחק בניקס עונה אחת, מכיוון שלא בחר לממש את האפשרות להאריך את החוזה שלו לעוד שנה.
בתשעה ביולי 2016 אפללו  חתם כשחקן חופשי בסקרמנטו קינגס. ב-23 ביוני 2017 הוא הודח מהקבוצה.
ב-27 ביולי 2017 אפללו חתם באורלנדו מג'יק בפעם השנייה. במהלך משחק בשישה עשר בינואר 2018 ניסה לתת אגרוף לנמניה בייליצה, והושעה לשני משחקים בעקבות הקטטה. אפללו שיחק 53 משחקים בעונה, כשביצועיו היו הגרועים ביותר בקריירה שלו.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA

הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007/08 | דטרויט | 75 | 9 | 12.9 | 0.411 | 0.208 | 0.782 | 1.8 | 0.7 | 0.4 | 0.1 | 3.7 |
| 2008/09 | דטרויט | 74 | 8 | 16.7 | 0.437 | 0.402 | 0.817 | 1.8 | 0.6 | 0.4 | 0.2 | 4.9 |
| 2009/10 | דנוור | 82 | 75 | 27.1 | 0.465 | 0.434 | 0.735 | 3.1 | 1.7 | 0.6 | 0.4 | 8.8 |
| 2010/11 | דנוור | 69 | 69 | 33.7 | 0.498 | 0.423 | 0.847 | 3.6 | 2.4 | 0.5 | 0.4 | 12.6 |
| 2011/12 | דנוור | 62 | 62 | 33.6 | 0.471 | 0.398 | 0.798 | 3.2 | 2.4 | 0.6 | 0.2 | 15.2 |
| 2012/13 | אורלנדו | 64 | 64 | 36.0 | 0.439 | 0.300 | 0.857 | 3.7 | 3.2 | 0.6 | 0.2 | 16.5 |
| 2013/14 | אורלנדו | 73 | 73 | 35.0 | 0.459 | 0.427 | 0.815 | 3.6 | 3.4 | 0.5 | 0.0 | 18.2 |
| 2014/15 | דנוור | 53 | 53 | 33.0 | 0.428 | 0.337 | 0.841 | 3.4 | 1.9 | 0.6 | 0.1 | 14.5 |
| 2014/15 | פורטלנד | 25 | 19 | 30.1 | 0.414 | 0.400 | 0.851 | 2.7 | 1.1 | 0.4 | 0.1 | 10.6 |
| 2015/2016 | ניו יורק | 71 | 57 | 33.4 | 0.443 | 0.382 | 0.840 | 3.7 | 2.0 | 0.4 | 0.1 | 12.8 |
| 2016/2017 | סקרמנטו | 61 | 45 | 25.9 | 0.440 | 0.411 | 0.892 | 2.0 | 1.3 | 0.3 | 0.1 | 8.4 |
| 2017/2018 | אורלנדו | 53 | 3 | 12.9 | 0.401 | 0.386 | 0.846 | 1.2 | 0.6 | 0.1 | 0.2 | 3.4 |
| קריירה |  | 762 | 537 | 27.3 | 0.450 | 0.386 | 0.825 | 2.9 | 1.8 | 0.4 | 0.2 | 10.8 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | דטרויט | 12 | 0 | 7.0 | 0.389 | 0.000 | 0.000 | 0.4 | 0.5 | 0.3 | 0.0 | 1.2 |
| 2009 | דטרויט | 4 | 0 | 16.5 | 0.476 | 0.200 | 0.600 | 0.8 | 0.3 | 0.0 | 0.5 | 6.3 |
| 2010 | דנוור | 6 | 6 | 20.0 | 0.625 | 0.429 | 0.818 | 2.0 | 1.2 | 0.2 | 0.3 | 9.2 |
| 2011 | דנוור | 3 | 3 | 28.3 | 0.353 | 0.250 | 0.875 | 3.0 | 2.3 | 0.0 | 0.0 | 11.3 |
| 2012 | דנוור | 7 | 7 | 32.7 | 0.405 | 0.200 | 0.800 | 3.6 | 2.7 | 0.7 | 0.3 | 10.9 |
| 2015 | פורטלנד | 3 | 3 | 20.0 | 0.167 | 0.250 | 0.000 | 2.3 | 0.7 | 0.0 | 0.0 | 1.7 |

| קריירה |  | 35 | 19 | 18.4 | 0.424 | 0.258 | 0.775 | 1.7 | 1.2 | 0.3 | 0.2 | 6.0 |
הערות שוליים

↑  דוח המשחק בין אורלנדו לפילדלפיה, באתר basketball-reference.com
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, חלון הטריידים נסגר: דראגיץ' במיאמי, גארנט במינסוטה, באתר וואלה, 19 בפברואר 2015
↑  סקוט דייביס, הניקס נתנו לאחד השחקנים הכי מאכזבים של העונה הקודמת 16 מיליון דולר, מה שהתברר כמשתלם מאוד, באתר ביזנס אינסיידר, ‏22 בדצמבר 2015
↑  סקוט פולאצק, ארון אפללו לא מממש את החוזה שלו: פרטים ותגובות אחרונים, באתר Bleacher Report, ‏21 ביוני 2016
↑  הקינגס מחתימים ארבעה שחקנים חופשיים, באתר NBA.com, ‏תשעה ביוני 2016
↑  הקינגס מדיחים את ארון אפללו, באתר NBA.com, ‏23 ביוני 2017
↑  מאג'יק מחתימים את ארון אפללו, באתר NBA.com, ‏27 ביולי 2017
↑  אדם ולס, ארון אפללו מושעה לשני משחקים בעקבות הקטטה עם נמניה בייליצה, באתר Bleacher Report, ‏18 בינואר, 2018
↑  ארון אפללו, באתר Basketball Reference (באנגלית)
אנביאניום

אנביאניום הוא שמו של יסוד כימי היפותטי בטבלה המחזורית. מספרו האטומי 121 והוא היסוד ה-18 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-29 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
מיקומו של האנביאניום כמתכת מעבר מרמז כי יהיה לו תכונות דומות ליסודות הקלים יותר בקבוצה זו, כגון סקנדיום, טיטניום, ונדיום, כרום ומנגן.
היסוד הוא יסוד כימי היפותטי עם הסמל Ubu ומספר אטומי 121. בטבלה המחזורית, הוא צפוי להיות הראשון מבין הסופרקטינידים, והיסוד השלישי במחזור השמינית: ליד לנתן ואקטיניום, הוא יכול להיחשב כיסוד החמישי בקבוצה השלישית וכהיסוד הראשון בקבוצה מתכות מעבר בשורה החמישית. הוא משך תשומת לב בגלל תיאוריות מסוימות שחזו שהוא יכול להיות אי של יציבות, אם כי חישובים חדשים צופים שהוא יופיע במקום נמוך יותר, קרוב לקופרניקיום והפלרוביום.
האנביאניום טרם סונתז. אף על פי כן, מכיוון שהוא נמצא רק שלושה יסודות אחרי היסוד הכבד הידוע ביותר, האוגאנסון, הסינתוז שלו עשוי להגיע בעתיד הקרוב. הוא צפוי להיות אחד מהיסודות האחרונים הניתנים להשגה עם הטכנולוגיה הנוכחית, כאשר הגבול נמצא איפהשהו בין מספר 120 ל-124. ככל הנראה יהיה קשה הרבה יותר לסנתז מהיסודות הידועים עד 118, ובכל מקרה קשים יותר מיסודות 119 ו-120. הצוות ב- RIKEN ביפן מתכנן לנסות את הסינתזה של יסוד 121 לאחר שיסיים את ניסיונותיו הרבים ביסודות 119 ו -120, אשר טרם צלחו.
המקום של אנביאניום בטבלה המחזורית אומר כי תכונותיו של היסוד דומות לאלו של הקרובים אליו, כגון הסקנדיום, האיטריום, הלנתן, והאקטיניום. עם זאת, השפעות יחסיות עשויות לגרום לחלק מתכונותיו להבדיל מאלו שצפויים כתוצאה מכך שכנראה הוא פחות יציב מהם, על פי מגמות תקופתיות.
רקע

יסודות על-כבדים, כמו אנביאניום, מיוצרים על ידי היתוך גרעיני. ניתן לחלק את תגובות ההיתוך שלהם, אך זה תלוי באנרגיית העירור של גרעין היסוד. בתגובות היתוך, מואצים אקטינידים קלים מאוד עם אנרגיה גבוהה מאוד לעבר אקטינידים כבדים יותר, מה שמביא גרעינים מורכבים באנרגיות עירור גבוהות (בערך 40–50 MeV), אשר עשוי לבקע או להתיך כמות נייטרונים מסוימת (3 עד 5). כאשר הגרעינים המותחים מתקררים, הם פולטים נייטרון אחד או שניים בלבד.
ניסיונות הסינתוז של יסודות 119 ו-120 דוחפים את גבולות הטכנולוגיה הנוכחית, בשל חתך פעולה גבוה של תגובות הייצור וזמן מחצית החיים הקצרה שלהם, אשר צפויה להימשך בסדר גודל של מיקרו-שניות. יסודות כבדים יותר, המתחילים ביסוד 121, ככל הנראה יהיו קצרי מועד מכדי שניתן יהיה לאתר אותם עם הטכנולוגיה הנוכחית, ולדעוך בתוך מיקרו-שנייה לפני שהם מגיעים לגלאים. איפה ידוע גבול זה של מיקרו-שניות אחד של שקר מחצית החיים, וזה עשוי לאפשר סינתזה של כמה איזוטופים של יסודות 121 עד 124, כאשר המגבלה המדויקת תלויה במודל שנבחר לחיזוי המוני גרעינים. ייתכן גם שיסוד 120 הוא האלמנט האחרון אליו ניתן להגיע בטכניקות ניסוי נוכחיות, ואילו יסודות 121 ואילך ידרשו שיטות חדשות.
הערות שוליים

↑  Barber, Robert C.; Gäggeler, Heinz W.; Karol, Paul J.; Nakahara, Hiromichi; Vardaci, Emanuele; Vogt, Erich (2009). "Discovery of the element with atomic number 112 (IUPAC Technical Report)". Pure and Applied Chemistry. 81 (7): 1331. doi:10.1351/PAC-REP-08-03-05.
↑  Armbruster, Peter; Munzenberg, Gottfried (1989). "Creating superheavy elements". Scientific American. 34: 36–42.
1 2 3  Zagrebaev, Valeriy; Karpov, Alexander; Greiner, Walter (2013). "Future of superheavy element research: Which nuclei could be synthesized within the next few years?" (PDF). Journal of Physics. 420: 012001. arXiv:1207.5700. doi:10.1088/1742-6596/420/1/012001.
1 2  Karpov, Alexander; Zagrebaev, Valery; Greiner, Walter (1 באפריל 2015). "Superheavy Nuclei: which regions of nuclear map are accessible in the nearest studies" (PDF). cyclotron.tamu.edu. Texas A & M University. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
אנטה פאבליץ'

פאבליץ' בביקור אצל היטלר, 1941
פאבליץ' בבית החולים בבואנוס איירס, 1957
אנטה פאבליץ' (בקרואטית: Ante Pavelić;‏ 14 ביולי 1889 – 28 בדצמבר 1959) היה מייסד תנועת האוסטאשה הפשיסטית בקרואטיה. כינויו היה ה"פוגלבניק" ("מנהיג", בקרואטית). פאבליץ' הקים על אדמת ארצו 26 מחנות עבודה, ריכוז והשמדה ונחשב כאחראי לרצח של מאות אלפי בני אדם בין השנים 1941–1945.
לאחר המלחמה נמלט לאוסטריה ומשם לאיטליה. הוא יצר קשר עם רשת חשאית של הוותיקן שהבריחה אותו ועוד קבוצה של פושעי מלחמה קרואטים לארגנטינה, שם שימש יועץ לענייני ביטחון לנשיא חואן פרון, והקים את "התנועה לשחרור קרואטיה". ב-9 באפריל 1957 נפצע פאבליץ' משני כדורי אקדח שירה לעברו בלגויה ג'ובוביץ', מתנקש ממוצא מונטנגרי, שנמלט לספרד. פאבליץ' מת מסיבוכים כתוצאה מההתנקשות בחייו, ונקבר במדריד ב-1959. עד היום מנסים חוגים לאומניים בקרואטיה להחזיר את גופתו לקבורה במדינה.
ביוגרפיה

פאבליץ' נולד ב-1889 בעיר גוספיץ', שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, למשפחת סוחרים. בנעוריו למד פאבליץ' עריכת דין וקיבל תואר ד"ר. כבר בנעוריו התבלט אנטה פאבליץ' בעמדותיו הקיצוניות כלאומן ובדלן קרואטי ובנטיותיו להסתבך באירועים שנויים במחלוקת. הוא החל את דרכו הפוליטית כנציג בפרלמנט היוגוסלבי מטעם הארגון הקיצוני "פרנקובצ'י". בשנות העשרים המוקדמות הגן בבית משפט בסקופיה על קבוצה של טרוריסטים מקדונים.
ב-1927 הוא נבחר למועצת עירית זאגרב ושימש גם כמזכיר מפלגת הצדק היוגוסלבית עד 1929. בינואר 1929 הקים המלך אלכסנדר הראשון ממשלה חדשה. פאבליץ', שהתנגד לה, עזב לבולגריה. השלטונות היוגוסלבים חשדו בו כי הוא ארגן בסופיה, בירת בולגריה, הפגנות אלימות נגדם ועודד פעילות טרוריסטית של קיצונים בולגרים ומקדונים. ב-20 באפריל 1929, חתמו פאבליץ' ופעילים של הוועד הלאומי המקדוני בסופיה על הצהרה בדבר זכותם החוקית לפעול למען "כינון חוקה הדוגלת בזכויות אדם ולאום, חופש פוליטי ועצמאות מלאה בקרואטיה ומקדוניה." בשל פעילות חתרנית זאת הוא הועמד לדין שלא בפניו בפני בית משפט בבלגרד שגזר עליו ב-17 ביולי 1929 עונש מוות.
בעקבות גזר הדין ירד פאבליץ' למחתרת והקים את התנועה הלאומנית הקרואטית אוסטאשה, שמטרתה הקמת מדינה קרואטית עצמאית. התנועה פעלה בשיטות טרור נגד הסרבים והקימה מסגרות צבאיות. פאבליץ' הקים מחנות אימון לפעילי התנועה באיטליה ובהונגריה. האוסטאשים ניסו לחולל הפיכה בזאגרב באמצעות פלישה באמצעות סירות דרך הים האדריאטי, אולם הניסיון נכשל. בעקבות הכישלון הוחלט בארגון לחסל את המלך היוגוסלבי אלכסנדר הראשון. ניסיון התנקשות ראשון נכשל אולם ניסיון שני הצליח בשעה שהמלך נורה ונרצח במרסיי, צרפת, ב-9 באוקטובר 1934. יחד איתו נרצח שר החוץ הצרפתי לואי בארטו (Louis Barthou).
בעקבות ההתנקשות נעצרו פאבליץ' ותומכיו באיטליה, שבועות אחדים לאחר הרצח. פאבליץ' נשלח לכלא האיטלקי אולם זמן קצר לאחר מכן שוחרר וחזר לפעילות מחתרתית. איטליה סירבה להסגיר אותו לצרפת, לצורך העמדה לדין. הצרפתים שפטו אותו שלא בפניו והוא נדון למוות, בפעם השנייה בחייו. בתקופת גלותו באיטליה פעל פאבליץ' בחשאי כדי להכין את ההשתלטות האוסטאשית על קרואטיה.
ביוגרפיה > ההכרזה על קרואטיה העצמאית

אחרי תבוסתה במלחמת העולם השנייה בותרה יוגוסלביה באפריל 1941 על ידי המדינות המנצחות – גרמניה, איטליה, הונגריה ובולגריה – וכל אחת מהן סיפחה לעצמה חלק ממנה. השטח שנותר לאחר הסיפוחים חולק לשתי מדינות. האחת, סרביה, בראשה ממשלת בובות בראשות נדיץ, והשנייה קרואטיה "עצמאית" שהוקמה ב-11 באפריל 1941 על ידי גרמניה ואיטליה, בראשות אנטה פאבליץ'.
תחילה הציעו הגרמנים למנהיג מפלגת האיכרים ולדק מאצ'ק לעמוד בראש המדינה הקרואטית העצמאית, אך כאשר הובהר להם שמאצ'ק אינו מעוניין להקים מדינה עצמאית והוא מסתפק באוטונומיה לקרואטיה, כחלק מהמדינה היוגוסלבית, הם פנו לסלאבקו קווטרניק, מראשי התנועה האוסטאשית, ואף חיברו עבורו מנשר ששודר ברדיו זאגרב. בשעות אחר הצהריים המאוחרות של ה-10 באפריל 1941 הכריז קווטרניק: "היום, ערב תחיית בנו של האל, תקום לתחייה גם המדינה הקרואטית העצמאית". באותו מנשר הודיע קבאטרניק כי הוא מדבר בשמו של המנהיג (פוגלבניק) ד"ר אנטה פאבליץ'. מיד לאחר השידור החלו היחידות הראשונות של הצבא הגרמני להיכנס לזאגרב.
ב-14 באפריל 1941, ארבעה ימים לאחר שהגרמנים כבשו את זאגרב, הגיע לשם אנטה פאבליץ' ועמו כ־300 גולים אוסטאשים אשר היו עמו באיטליה. הוא נכנס לעיר באישון ליל מחשש לתגובת האוכלוסייה, אך זו קידמה את כניסת הצבא הגרמני ואת הכרזת המדינה הקרואטית ב-16 באפריל, בתרועות שמחה ובנפנוף דגלים קרואטים.
פאבליץ' חתם על הצו המודיע על הקמת הממשלה הקרואטית העצמאית הראשונה, כשהוא ממנה עצמו לפולגבניק ונוטל לעצמו את כל הסמכויות של ניהול המדינה וענייני החוץ שלה. קווטרניק מונה לשר הביטחון בממשלה החדשה. מדינת החסות הנאצית, שנקרעה על ידי הגרמנים ואיטליה הפשיסטית מיוגוסלביה, השתרעה על פני קרואטיה, בוסניה-הרצגובינה ודלמטיה.
מיד לאחר היבחרו מיהר פאבליץ' להיפגש עם היטלר והכריז על ברית עם גרמניה הנאצית. כשפלש היטלר לברית המועצות שלח פבליץ' יחידות אוסטאשה להילחם לצד הנאצים, ואחר כך הצטרף להכרזת המלחמה נגד ארצות הברית. מנהיגי האוסטאשה הכריזו כי יחסלו שליש מהאוכלוסייה הסרבית בקרואטיה, יגרשו שליש אחר וימירו את דתם של השליש הנותר מאורתודוקסית לקתולית. מי שסירב להמיר את דתו, נרצח.
מיד עם כינון "שלטון הבובות" שלה הקימה האוסטאשה מיליציות וכנופיות שטבחו בסרבים, ביהודים, בצוענים וביריבים פוליטיים אחרים. במעשי הטבח השתתפו גם כמרים קתולים, חלקם פרנסיסקנים. אכזריותם של אנשי האוסטאשה הייתה כה רבה עד שאפילו מפקד הצבא הגרמני ביוגוסלביה התלונן עליהם.
ביוגרפיה > רדיפת הסרבים

מאז יסוד התנועה האוסטאשית, ב-1928, ראו האוסטאשים בסרבים את האויב העיקרי. הם ראו בסרבים כובש זר שיש לגרשו מארצם ומיד לאחר הקמת המדינה הקרואטית העצמאית החלו לפעול ל"טיהור אתני" של קרואטיה מגורמים זרים, סרבים, יהודים וצוענים. בעוד שאת היהודים ביקשו הקרואטים להשמיד, בהתאם למדיניות "הפתרון הסופי" של גרמניה הנאצית, פתרון "הבעיה הסרבית" היה מורכב יותר. הקרואטים תחת הנהגתו של פאבליץ' תכננו לגרש שליש מהאוכלוסייה הסרבית בקרואטיה, שליש להמיר לנצרות קתולית, ושליש נוסף לחסל. לצורך זה בנו שורה של מחנות ריכוז והשמדה מהנוראים ביותר שידעה האנושות.
הסרבים נוהגים לכנות את רצח וגירוש הסרבים בידי הקרואטים, בתקופת מלחמת העולם השנייה, "השואה הסרבית". כינוי נפוץ, ומדויק יותר, אשר השתמש בו גם פאבליץ', היה "צ'ישצ'ניה" (Ciscenje) ופשרו "ניקוי אתני". מספרי-ההרוגים הסרבים מופיעים במקורותיהם, כמו-גם במקורות אוסטאשיים, כיותר מ-700,000, אם כי חשבונות מאוזנים יותר מעמידים אותם על מעט פחות מזה.
ביוגרפיה > פאבליץ' והיהודים

חרף כל שנאתם לסרבים, קשה לקבוע כי לאוסטאשה היה סדר-עדיפויות כלשהו, אלא שהשמדת הסרבים הומרצה מחמת היותם הגורם הזר הגדול ביותר, ולאו דווקא הגרוע ביותר. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון וככל שקרבה מלחמת העולם השנייה כך גברו בקרב האוסטאשים קולות אנטי יהודיים. הדבר נבע לא מעט מרצונם של האוסטאשים לזכות בתמיכה גרמנית. ב-1936 שלח פאבליץ' זיכרון דברים למפלגה הנאצית בגרמניה בו הדגיש כי תנועתו מזדהה עם התפיסות האנטי יהודיות של הנאצים. ימים אחדים לאחר שזאגרב נכבשה בידי הגרמנים, ומיד לאחר ההכרזה על הקמת המדינה הקרואטית העצמאית, החל השלטון האוסטאשי, בהנחייתו של פאבליץ', לחוקק חוקים אנטי יהודיים, להחרים רכוש, לשדוד בתי עסק, ולהרוס מבני ציבור של הקהילה היהודית. עד לחודש יולי 1941 הושלם בידודם של היהודים משאר חלקי האוכלוסייה. ב-26 ביוני 1941 ניתן האות הראשון להתחלת השילוחים וההשמדה בצו והוראה תחיקתית מיוחדת של פאבליץ', בה נאמר:
היהודים מפיצים שקרים כדי לעורר אי שקט באוכלוסייה. תוך שימוש בספקולציות הידועות שלהם מקשים הם על הספקת אמצעי מחיה לאוכלוסייה, ועל כן הריני קובע כי הם אחראים לכך באורח קולקטיבי ומצווה כי יינקטו נגדם אמצעים למען ריכוזם, על פי צו הענישה ותיקון המידות הנ"ל, במחנות ריכוז מתחת לכיפת השמיים.
בכך ניתן האות לפתיחת גל מעצרים ושילוחם של עשרות אלפי יהודים למחנות השונים, בהם נרצח חלק הארי של האוכלוסייה היהודית בקרואטיה. בסוף אוגוסט אותה שנה התראיין פאבליץ' לעיתון גרמני ואמר כי "בנוגע ליהודים אני יכול להכריז כי הם יחוסלו סופית בזמן הקרוב ביותר". ב-25 בנובמבר 1941, כאשר רוב מחנות הריכוז וההשמדה כבר עמדו על תילם והיו מלאים עד אפס מקום, פרסם פאבליץ' ביחד עם שר המשפטים שלו, מירקו פוק, את 'החוק לשליחת בני אדם חשודים ומסוכנים לשהייה כפויה במחנות ריכוז ועבודה". הוראה זו כללה הוראה ש"לא ייכלא אדם לתקופה שתקצר מארבעה חודשים ולא תארך משלוש שנים". למעשה, הייתה רשות ביד "שירות הביטחון העממי של האוסטאשה" להאריך בדיעבד את משך השהות במחנות ריכוז, כך שרוב האסירים שלא נידונו לשהייה ממושכת של שלוש-שנים הושארו במחנות, בתנאי שיכלו לעבוד והיה להם מקצוע, והועסקו בתת-תנאים עד שמתו. יתר על-כן, בהמשך נקבע כי אסירים שיישלחו למחנות עם גזר-דין של שלוש-שנים או ללא כל גזר דין, בלי קשר ליכולתם הפיזית, יחוסלו עם הנשים, הילדים וחסרי-המקצוע.
ביוגרפיה > רעיון המלוכה הקרואטית

כדי להחזיר את חובו לאיטליה הפשיסטית, שם מצא מקלט לאחר ההתנקשות במלך יוגוסלביה ובשר החוץ הצרפתי, העלה פאבליץ' רעיון להפוך את קרואטיה למלוכה ולהעמיד בראשה נסיך איטלקי. המלך האחרון של קרואטיה היה המלך פטרוס ששלט בימי ממלכת קרואטיה ונפל בקרב בשנת 1097. מאז ועד להקמת קרואטיה העצמאית, תחת הכיבוש הנאצי, הייתה קרואטיה תמיד תחת שלטון זר, במרבית הזמן שלטון הונגרי. ב-17 במאי 1941 יצא פאבליץ' לרומא כדי להעלות את ההצעה באופן רשמי. את המלוכה הוא הציע לאימון (Aimone), הדוכס מספולטו, שהיה נשוי לאיירין, נסיכת יוון ובת דודתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.
למחרת, בטקס שנמשך עשר דקות בלבד, במעמד מוסוליני והמלך האיטלקי, הוענק לדוכס הכתר המלכותי הקרואטי, והוא קיבל את השם טומישלב השני. בפועל לא היו לו סמכויות כלשהן, כדי לקיים טקס הכתרה מכובד יותר הורה פאבליץ' לבנות קתדרלה חדשה בבאניה לוקה. מוסוליני, שהיה בטוח כי ממלכת קרואטיה תהפוך למדינת חסות איטלקית, הסכים לצרף לתחומי המדינה הקרואטית כנדוניה את חבל דלמטיה, אולם לאחר שהתברר לו כי למלך אין כל השפעה וכי פאבליץ' חתם על הסכם שיתוף פעולה כלכלי ומדיני עם הגרמנים הוא תבע להשיב את דלמטיה לאיטליה ואף איים להחזיר אותה בכוח הזרוע, אולם מעולם לא מימש את איומו. המלך טומישלב השני ויתר על כיסאו ביום בו נכנעה איטליה, ב-2 באוקטובר 1943.
ביוגרפיה > בגלות לאחר המלחמה

פאבליץ' נמלט מזאגרב ב-15 באפריל 1945, בטרם שוחררה בידי הפרטיזנים של טיטו. הוא ברח לאוסטריה ומשם המשיך לרומא שם קיבל מחסה וסיוע של הכנסייה הקתולית. בחודש יולי 1945 נדון פאבליץ' בפעם השלישית בחייו למוות שלא בפניו, הפעם על ידי בית משפט יוגוסלבי, בעידן טיטו, על פשעי המלחמה שביצע. בתחילת 1948 הוא עבר להתגורר במנזר מבודד ליד קסטל גנדולפו, 25 ק"מ דרומית לרומא, כשהוא מחופש לנזיר. במהלך אותה שנה הוא הוברח לבואנוס איירס, ארגנטינה, באמצעות רשת סיוע של הוותיקן שכונתה "נתיבי העכברושים". בארגנטינה הוא הקים לתחייה את התנועה האוסטאשית ושימש כיועץ לענייני ביטחון לנשיא ארגנטינה, חואן פרון.
מנהיגי האוסטאשה, ובראשם פאבליץ', שדדו בתקופת שלטונם את רכוש הקורבנות: אוצרות אמנות ותכשיטים מכסף ובעיקר מזהב. לאחר המלחמה הם נמלטו עם האוצר השדוד לאיטליה והלבינו אותו בעזרת מוסדות הוותיקן. לפי עדותו של גוון, מונטיני, שב-1964 היה האפיפיור הראשון שביקר במדינת ישראל, היה מעורב גם הוא בסיוע של הוותיקן להלבנת ההון.
לבית המשפט בסן פרנסיסקו הוגשה ב-1999 תביעה לגילוי מסמכים ולפיצויים נגד בנק הוותיקן, המוכר גם בשם "המכון לעבודות דת" ושהוקם ב-1942 על ידי פיוס ה-12 כדי לשמש כלי להעברת תרומות של בישופים מכל העולם לוותיקן, וכן נגד המסדר הפרנסיסקני, "תנועת השחרור הקרואטית" (האוסטאשה), הבנק הלאומי של שווייץ ואחרים. את התביעה הגישו ניצולים יהודים, אוקראינים, סרבים וצוענים, וכן קרובי משפחה של נספים וארגונים שונים המייצגים ביחד 300 אלף קורבנות ממלחמת העולם השנייה.
ממסמכים סודיים שנחשפו בבית המשפט בסן פרנסיסקו העלו כי בתום המלחמה העניק המודיעין הבריטי חסות לפאבליץ' ואיפשר לו ולשיירה של עשר משאיות שנשאו את האוצר השדוד להגיע לאזור הכיבוש הבריטי באוסטריה. הבריטים עשו זאת מתוך כוונה להיעזר בו כמשקל נגד להשתלטות הקומוניסטים על יוגוסלביה.
אנשי שיירת האוצר הצליחו להביאו לרומא, שם מסרו אותו לשגריר הקרואטי בוותיקן, הכומר קרונוסלב דרגנוביץ'. דרגנוביץ' גם דאג להסתיר את פאבליץ' ועוזריו במוסדות הוותיקן ובדירות מסתור ברומא. המודיעין הצבאי האמריקאי איתר את מקום המחבוא של פאבליץ'. אבל לפי מסמך סודי מיולי 1947, שכתב גוון והוגש לבית המשפט, ביחידתו של גוון התקבלה ההנחיה להסיר את ידיהם מפאבליץ'. "זאת הייתה הנחיה מהחלונות הגבוהים ביותר בשגרירות הבריטית ובשגרירות האמריקאית", הדגיש גוון בעדותו. "התברר לנו כי הוא היה, בעצם, חסין מפני מעצר". "
עוד נאמר במסמך, שסיווגו היה סודי ביותר, כי פאבליץ' "מקבל את הגנת הוותיקן, שסבור כי משום שמדינת קרואטיה אינה קיימת עוד ואין לצפות ששלטונו של טיטו, שהוא סוכן של סטלין, יעניק משפט הוגן, אין להסגירו לממשלה הנוכחית ביוגוסלביה. הסגרת פאבליץ' רק תחליש את הכוחות הלוחמים באתאיזם ותסייע לקומוניזם במאבקו בכנסייה".
באותה תקופה החל ביוגוסלביה מסע טיהור פוליטי כשמאות אוסטאשים ומשתפי פעולה הוצאו להורג. בספטמבר 1946 הועמד לדין הארכיבישוף סטפינץ', ראש הכנסייה הקתולית בקרואטיה, באשמת שיתוף פעולה עם ממשלת פאבליץ', ונדון ל-16 שנות מאסר, אולם הוא שוחרר כעבור 5 שנים.
ב-9 באפריל 1957 נורה פאבליץ', בבואנוס איירס, שתי יריות מאקדחו של בלגויה ג'ובוביץ', מתנקש ממוצא מונטנגרי. הוא נפצע פצעים קשים. לאחר שהחלים, חלקית, נאלץ לעבור להתגורר בספרד, תחת משטרו של הרודן הפשיסט פרנסיסקו פרנקו. ב-28 בדצמבר 1959 הוא מת מפצעיו בבית חולים גרמני במדריד. גופתו נקברה במקום סודי, וחסידיו ממתינים ליום שבו יוכלו לטמון אותה בזאגרב, בירת קרואטיה.
חיים אישיים

רעייתו של פאבליץ', מריה לוברנצביץ, הייתה יהודייה בת לאם יהודייה.
לקריאה נוספת

Zeljko Kruselj, Ante Pavelic: "ADVENTURES II - TEN YEARS OF STRUGGLE IN THE HOMELAND 1918 - 1929"
Israel Gutman (ed.), Encyclopedia of the Holocaust, vol. 2, p.739
אליפות העולם בשחייה 2003

אליפות העולם העשירית בשחייה נערכה בברצלונה, ספרד, ב-12 ביולי - 27 ביולי 2003. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 2015 ספורטאים, מ-157 מדינות.
ארצות הברית (ארצות הברית) ניצחה באליפות, עם 12 מדליות זהב ו-31 בסך הכל. רוסיה (רוסיה) סיימה שנייה עם 10 מדליות זהב ו-21 בסך הכל ואוסטרליה (אוסטרליה) סיימה במקום השלישי עם 8 מדליות זהב, ו-26 מדליות בסך הכל.
שחייה > השחייניות הבולטות

האנה שטוקבאואר (גרמניה גרמניה), זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות, במשחים הארוכים ל-400 מטר, 800 מטר ול-1500 מטר חופשי, עם שני שיאי תחרות חדשים. לו קסיוג'ואן (הרפובליקה העממית של סין  סין), זכתה ב-3 מדליות זהב במשחי החזה ובשליחות. ג'ני תומפסון (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-5 מדליות (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד) ולינדזי בנקו (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף כולן במשחי שליחות). יאנה קלוצ'קובה (אוקראינה אוקראינה) זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחי מעורב אישי ואינגה דה ברוין (הולנד הולנד), זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחים ל-50 מטר חופשי ו-50 מטר פרפר.
שחייה > השחיינים הבולטים

מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית), שזכה ב-6 מדליות (3 זהב אישיות, מדליית זהב במשחה שליחים כששחה במוקדמות ו-2 כסף) ו-2 שיאי עולם חדשים במשחי מעורב אישי. גרנט האקט (אוסטרליה אוסטרליה), זכה ב-5 מדליות (3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד), ארון פירסול (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף),  אלכסנדר פופוב (רוסיה רוסיה), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף). איאן ת'ורפ (אוסטרליה אוסטרליה), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף), איאן קרוקר (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות (2 זהב, 1 כסף) ושיא עולם חדש וקוסוקיי קיטאג'ימה (יפן יפן), זכה ב-3 מדליות ( 2 זהב ו-1 ארד) עם שני שיאי עולם חדשים במשחי החזה.
שחייה > שיאי עולם

באליפות ניקבעו 13 שיאי עולם חדשים (2 בנשים ו-11 בגברים). נוסף לכך, נקבעו 8 שיאי תחרות חדשים במשחי הגמר (6 לנשים ו-2 לגברים).
שחייה > שיאי עולם > נשים

אמנדה בירד (ארצות הברית ארצות הברית) השוותה את שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.99 דקות.
לייזל ג'ונס (אוסטרליה אוסטרליה) קבעה שיא עולם חדש בשלב חצי הגמר, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.37 דקות.