stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסק דין לואיזידו נגד טורקיה
רקע

קפריסין היא מדינה בים התיכון. אוכלוסיית המדינה היא בחלקה נוצרית ממוצא יווני, ובחלקה מוסלמית ממוצא טורקי. ב-1974 התרחש במדינה ניסיון הפיכה צבאית שביצעו קפריסאים יוונים בעידודו של השלטון היווני. בעקבות זאת טורקיה פלשה לחלקו הצפוני של האי. במהלך המלחמה שהתחוללה, רוב הקפריסאים ממוצא יווני שחיו בחלקו הצפוני של האי נמלטו לחלקו הדרומי של האי וקפריסאים ממוצא טורקי שחיו בחלקו הדרומי נמלטו לחלקו הצפוני. מאז 1974 טורקיה שולטת בצפון האי. בשנת 1983 הכריזה האוכלוסייה הקפריסאית-טורקית שצפון האי על הקמת הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. למעט טורקיה, הקהילה הבין לאומית אינה מכירה במדינה זו, והרפובליקה של קפריסין נחשבת המדינה הריבונית היחידה בכל שטח האי.
החלטת מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1983 בעקבות ההכרזה על עצמאות קובעת שקיומה של המדינה אינו חוקי וקוראת למדינות העולם לא להכיר בה בישות האמורה כמדינה, אלא להכיר בשלמותה של הרפובליקה של קפריסין.
עובדות המקרה

כיום, קפריסאים יוונים רבים דורשים את נכסיהם שבחלקו הצפוני של האי.
העותרת היא אזרחית קפריסאית ממוצא יווני בשם טיטינה לואיזיאדו Titina Loizidou שעקרה בשנת 1972 לחלקו הדרומי של האי. לטענתה בבעלותה תשעה נכסים באזור הנמצאים בחלקו הצפוני של האי. באחד הנכסים היא התחילה לבנות בית למשפחתה. מאז פלישת טורקיה לקפריסין בשנת 1974 נמנעה מלואיזידו הגישה לנכסיה שבצפון האי. בשנת 1989 השתתפה לואיזיאדו בצעדה של ארגון נשים  (Women walk home movement) במטרה לממש את זכותם של הפליטים הקפריסאים היוונים לחזור לביתם בצפון האי. מאחר שהצעדה חצתה את הגבול, העותרת נעצרה על ידי המשטרה הצפון קפריסאית.
חוקת הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין מ-1985 הלאימה את הקרקעות שננטשו במהלך המלחמה.
ההליך המשפטי > טענות העותרת באופן כללי

העותרת גב' לואיזיאדו וממשלת רפובליקת קפריסין (היוונית) טוענים שמאז הכיבוש הטורקי של צפון קפריסין כל בקשה של העותרת לגישה לרכושה נדחתה, כתוצאה מכך איבדה כל שליטה על נכסיה מה שמהווה הפרעה מתמשכת ובלתי חוקית למימוש זכות הקניין, המעוגנות בסעיף 1 לפרוטוקול הנלווה לאמנה האירופית לזכויות אדם. כמו כן, העותרת טוענת שנפגעה הזכות לפרטיות הבית המוגנת בסעיף 8 לאמנה האירופית לזכויות אדם . העותרת רואה בטורקיה כאחראית הבלעדית על ההפרות ואליה לשאת באחריות.
הדיון באחריותה של טורקיה > טענות העותרת

האחריות נופלת על הממשל הטורקי בשל הסיבות הבאות:
מאחר שהשטח נכבש באופן לא חוקי, תוך שימוש בכוח, דבר המהווה הפרה של החוק בינלאומי. לכן השלטון המקומי אינו חוקי, ומהווה ממשלת בובות של הטורקים.
ישנה פעילות של פקידים טורקים בתוך הממשל המקומי, וכן הטורקים מציבים כוחות צבא גדולים בשטח צפון קפריסין.
אם וכאשר טורקיה לא תמצא אחראית לשטח זה נוצר ואקום בחוקי המשב"ל בגין האחריות להפרת זכויות אדם. שכן השלטון בצפון קפריסין אינו נחשב לשלטון לגיטימי בעיני העולם, הרפובליקה הקפריסאית (היונית) לא יכולה לקחת אחריות על שטח שנכבש על ידי הטורקים.
הדיון באחריותה של טורקיה > טענות הטורקים

טענת הטורקים שסעיף הקניין אינו מהווה הפרה של זכויות אדם בידי טורקיה, מאחר שלפי פסקי דין קודמים (6780/74, 6950/75 ו 8007/77)  טורקיה אינה הריבון בצפון קפריסין אלא אחראית רק  על שמירת השקט בגבולות.
טורקיה טוענת שאין לפרש את החוק הבינלאומי כאחריות המדינה, אלא צריך להביא הוכחות שההפרות נעשו תחת שליטה ישירה של השלטון.
טורקיה מציגה את החוקי הקניין שחוקקו בידי ממשלת קפריסין הצפונית, אשר נותנים לממשל בעלות על השטח. על כן אין זה שטח שבבעלות טורקית והרי הוא של השלטון המקומי.
כמו כן טורקיה מבקשת להתייחס לצפון קפריסין כמדינה בעלת שלטון דמוקרטי, בעלת חוקה ומתנהלת באופן עצמאי. שכן העם הקפריסאי הטורקי הוא בעל זכות להגדרה עצמית ולכן הם מימשו זכות זו.
הדיון באחריותה של טורקיה > החלטות בית המשפט

בית הדין טוען שתחת הזכות לקניין (P1-P) אין שם מגבלת טריטוריה או אחריות, לפיכך, בית המשפט רואה באחריות על מדינות לשמור על הזכות לקניין גם בטרטוריה שאינה לכאורה שלהן או/ו אם ההפרות התרחשו באת פעולה צבאית חוקית או לא או/ ו אחריות של צד מתקשר עם הממשל המקומי.
בית המשפט טוען שחשוב לציין שמימוש הזכות לקניין נפגעה מאחר שהצבא של טורקיה כבש את השטח של צפון קפריסין והקים שם את הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. יתר על כן, עד היום ישנו מספר גדול של כוחות צבא טורקים אשר שומרים על החלק הצפוני של האי.
מאחר שכוחות צבא גדולים שוהים בצפון קפריסין, מגבילים את התנועה בחלק זה של האי, מתאמנים על האי, ומהווים חלק ניכר מביטחון הממשל. בית המשפט רואה בשליטה זו כאחריות של הטורקים על הממשל המקומי, מאחר שאלו מושפעים ממדיניותו או מפעולותיו לכן בית המשפט רואה בשלטון המקומי שלטון תחת כנפיי השיפוט של טורקיה ולכן היא אחראית .
סוגיית זכות הקניין > טענות העותרת

העותרת והממשל של קפריסין היוונית, טוענים בניגוד לפירוש הוועדה שהתלונה אינה מוגבלת לגישה לקניין אלא רחבה יותר, מאחר שיש הכחשה מתמשכת לבעלותה על השטח, כמו גם לבקשתה, העותרת איבדה על שליטה אפקטיבית על השטח ובכך נמנע ממנה היכולת לפתח את השטח, למכור, להשכיר, להוריש וליהנות מהשטח באופן כללי. סיטואציה זו יכולה להתפרש כהפקעת השטח דה פקטו. בנוסף, העותרת טוענת שהניסיונות להפקעה פורמלית של הממשל המקומי מה שלא עולה בקנה אחד עם המשפט הבינלאומי, מאחר שהשטח כבוש.
סוגיית זכות הקניין > התנגדות הטורקים

הממשל הטורקי טוען שקייס נוגע רק לגישה לשטח, ואין זה קשור להנאה מהשטח ולא כלול בזכות לחופש התנועה. הטורקים ממשיכים וטוענים שאם לעותרת תהייה גישה חופשית לשטח מבלי להתייחס למצב הפוליטי, דה פקטו שקיים באי, הדבר יערער את  השיחות בין הקהילות, אשר הם הדרך ההולמת היחידה לפתור את בעיה זו.
סוגיית זכות הקניין > החלטות בית המשפט

קובע, בהתייחס לטענות העותרת והן להסתייגויות הממשל הטורקי את הדברים הנ"ל:
אין לראות במקרה כפגיעה ממשית בזכות לחופש תנועה של העותרת, לכן פוסק שאין זה הנושא. אך מאחר שישנה מניעה מתמשכת לשטח מצד הממשל הטורקי, ואם מתייחסים לזה שהעותרת עדיין הבעלים החוקיים של השטח, עובדה זו מהווה הפרה ממשית ומתמשכת של P1-1, היכולת להנאה שלווה מהשטח.
בהתייחס לטענות טורקיה בנושא השיחות והיחסים בין הקהילות, בית המשפט פוסק- שאין שיחות אלה אמורות להווה הצדקה למניעה מתמשכת לשטח, ואין לראות בשיחות אלה כל קשר או הצדקה למעשים של צפון קפריסין. בנוסף בית המשפט מאשים את הממשל הטורקי שלא היה כל ניסיון בשנים שלאחר הכיבוש למצוא פטרון הולם לפליטים הקפריסאים, כחלק מהאחריות שלה כמדינה.
שכן בית המשפט פוסק שאין סיבות אלו מהוות הצדקה לשלילה מוחלטת של זכויות הקניין של העותרת שמתבטא בהכחשה מוחלט ומתמשכת לגישה לשטח וכן להפקעתו ללא תמורה. ולכן ישנה אפרה מתמשכת של הזכויות לקניין של העותרת לפי P1-1 מצד הממשל הטורקי.
פגיעה בזכות לכבוד הבית

לפי ART 8-1: "לכל אדם יש הזכות לכבוד ... הבית שלו".
פגיעה בזכות לכבוד הבית > טענות העותרת

העותרת טוענת שינה הפרה של הזכות לכבוד הבית, מאחר שהעיר, ניקוסיה, היא בית ילדותה ושם במשך שני דורות המשפחה שלה בנתה עסקים, היא הודתה שעברה לגור בעיר אחרת לאחר נישואיה אך בנתה באחד השטחים בית שבו רצתה לשכן את משפחתה ומאז הפלישה הטורקית המשך הבניה נמנע מימנה והאירועים שנלוו לפלישה מנעו מימנה לשוב ולגור בעיר מולדתה.
פגיעה בזכות לכבוד הבית > החלטות בית המשפט

בית המשפט מפרש את הטענה, ולא רואה בשטח המדובר כבבית של העותרת. הוא מסביר ואומר שזהו ניסיון להרכיב את המשמעות של המילה בית שמצוינת ב art 8, מאחר שהעותרת רק תכננה לבנות שם בית למשפחתה אך בפועל לא גרה שם עם משפחתה. בנוסף מציין בית המשפט שאין לקרוא לשטח של מדינה שאדם גדל בו ושיש שם שורשים של המשפחה בית אם אדם לא גר שם יותר. ולכן בית המשפט פוסק שאין הפרה של art 8.
סיכום החלטות השופטים

בית המשפט קבע 11 קולות מול 6 מתנגדים- שהאחרית להכחשה, למניעה לגישה לנכסים, ועובדן השליטה של העותרת על הנכסים, ניתנת לטורקיה.
בית המשפט קבע ב 11 קולות מול 6 מתנגדים- שישנה פגיעה של פרוטוקול 1 מסמך 1 (P1-1).
בית המשפט קבע פה אחד כי אין הפרה של סעיף 8 לאמנת (art 8).
בית המשפט מחזיק בפה אחד שבכל הנוגע לסעיף 50 לאמנה – חוק פנימי מול חוק בינלאומי, בית המשפט לא יכול כרגע לשפוט. לכן מזמין את הצדדים להמשך דיון ולאסוף ראיות.
ראו גם

האמנה האירופית לזכויות אדם
הקו הירוק (קפריסין)
מדינה לכאורה
לקריאה נוספת

תקציר פסק הדין
מאגר פסקי דין בינלאומיים של אוקספורד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  ,פס"ד לואיזיאדו נגד טורקיה
עמיה ליבליך

| --- | --- |

עמיה ליבליך, 2008
 לידה:  24 בנובמבר 1939 (בת 85) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  תמר זילבר 
 פרסים והוקרה:  פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה  פרס יצחק שדה  פרס בהט (2007) 
 צאצאים:  אליאב ליבליך 
 
עמיה ליבליך (נולדה ב-24 בנובמבר 1939) היא חוקרת פסיכולוגיה וחברה ישראלית. פרופסור אמריטה באוניברסיטה העברית בירושלים, ונשיאת המכללה האקדמית לחברה ואמנויות בנתניה.
קריירה אקדמאית

ליבליך קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים ב-1967, הדוקטורט שלה, בהדרכת אברהם מינקוביץ, עסק ב"השפעת לחץ פסיכולוגי על נטילת סיכון". ליבליך פעלה שנים רבות כפרופסור מן המניין בחוג לפסיכולוגיה, בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטה; וכיהנה בתפקידים רבים, בהם כדיקן, וכחברת "הוועדה לבדיקת המרקם המגדרי" באוניברסיטה. לאחר פרישתה מהאוניברסיטה העברית עברה ללמד במכללה האקדמית תל אביב-יפו. ב-2012 מונתה לנשיאת המכללה האקדמית לחברה ואמנויות שהוקמה בנתניה.
כיום (2022), חברת סגל בפקולטה למדעי החברה והרוח בקריה האקדמית אונו.
תחומי המחקר שלה הם ההבדלים במגדר, וסוגיות עיקריות שעל סדר יומה של החברה הישראלית. ליבליך היא בין החוקרים הבולטים בעולם העוסקים במחקר איכותני.
בשנת 2013 היא ארגנה "קפה מוות" ראשון בישראל.
על ספריה

ליבליך מפרסמת ספרים העוסקים בתחומי המחקר שלה, ומופנים גם לקהל הרחב. בין היתר, ספריה עוסקים בחוויית השירות הצבאי בישראל, הקיבוץ, סיפור חייהן של נשים ושל המשפחה החדשה בישראל.
ספרה קיבוץ מקום (יצא ב-1984) מביא שיחות עם 3 דורות של חברי קיבוץ בעמק יזרעאל. השיחות עוסקות בשלוש תקופות: הקמת הקיבוץ, הפילוג בשנת 1952, וההווה. הקיבוץ, שאינו מוזכר בשמו בספר, הוא בית השיטה.
ספרה ילדי כפר עציון (יצא ב-2007) עוסק בסיפורם של יתומי כפר עציון, יתומים אשר שימרו קשר רב שנים וחלקם שבו לשקם את מקום נפילת אבותיהם; זהו סיפור המשלב היסטוריה עם תופעה חברתית-פסיכולוגית ייחודית. על ספרה זה קיבלה ליבליך את פרס בהט. ספרה חוץ מציפורים, שיצא לאור בשנת 1989, מספר את סיפורם של עשרה חיילים אשר נפלו בשבי המצרי במהלך מלחמת ההתשה והוחזרו לישראל.
החל מדצמבר 2009, ליבליך כותבת טור קבוע (בלוג), "על אנשים, ספרים ואירועי חיים" באתר פסיכולוגיה עברית. באמצעות הבלוג מבקשת ליבליך לשתף בהרהוריה ולשוחח עם אחרים ובעיקר עם הצעירים, שיעצבו את העתיד, על עניינים שונים.
משפחתה

עמיה ליבליך היא בתו של הרב ד"ר אריה משה קורץ. לה שתי אחיות - אלישבע מאי ושלומית רובין (מבקרת עיריית ירושלים ואלמנתו של עו"ד יעקב רובין שהיה ראש לשכת עורכי הדין). עמיה ליבליך היא אלמנתו של ישראל ליבליך (1937–1986), שהיה גם הוא מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ולזוג נולדו שני בנים ובת. הבכור הוא המוזיקאי והסופר יובל ליבליך, חבר בלהקת "גן חיות". האמצעית היא מתי ליבליך, מטפלת ומרצה בנושא מיינדפולנס (קשיבות). הבן הצעיר הוא פרופ' אליאב ליבליך, חבר סגל הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב. בן-דודה הוא הכלכלן אלדד שידלובסקי.
ספריה

חיילי בדיל על חוף ירושלים, תל אביב: הוצאת שוקן, 1979. קיבלה עליו את פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה.
קיבוץ מקום, תל אביב: הוצאת שוקן, 1984.
אביב שנות, תל אביב: הוצאת שוקן, 1987.
חוץ מציפורים, תל אביב: הוצאת שוקן, 1989. קיבלה עליו את פרס יצחק שדה לספרות צבאית.
רקמות, תל אביב: הוצאת שוקן, 1991.
אל לאה, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995; מהדורה חדשה ומורחבת - 2011.
דודה למחצה, תל אביב: הוצאת שוקן, 1997.
גלגולו של מקום, תל אביב: הוצאת שוקן, 2000.
סדר נשים, תל אביב: הוצאת שוקן, 2003.
ילדי כפר עציון, ירושלים: הוצאת כתר, חיפה: אוניברסיטת חיפה, 2007. קיבלה עליו את פרס בהט.
ערק לארוחת בוקר, תל אביב: הוצאת שוקן, 2007. (תורגם גם לאנגלית)
תראו אותי!, תל אביב: הוצאת שוקן, 2010.
למרות הכול: סיפורו של ישוב דו-לאומי, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן דביר, תשע"ב 2012.
קולות: עוני חדש בישראל, חיפה: פרדס הוצאה לאור, 2017. עליו זכתה בפרס בהט
קפה מוות, הוצאת דביר, 2019.
רק חיבוק, הוצאת דביר, 2021.
המשכילים החדשים, הוצאת פרדס, 2022.
רבות וטובות - הפמיניזם פוגש את היהדות, הוצאת דביר, 2023.
לקריאה נוספת

חירות הפרט קודמת בעיני לציונות וליהדות (מראיינת: מריאנה קורנפלד), "מחשבות ישראל - שיחות עם הוגים וסופרים על יהדות, ציונות וישראל", הסוכנות היהודית (המחלקה לחינוך יהודי-ציוני) והוצאת ידיעות אחרונות, 2003, עמ' 303 - 316 .
הערות שוליים

↑  ליבליך ברשימת המוסמכים של האוניברסיטה, דבר, 13 ביולי 1967
↑  הוועדה לבדיקת המרקם המגדרי באוניברסיטה העברית דו"ח מסכם, באתר האוניברסיטה העברית.
↑  על אנשים, ספרים ואירועי חיים, אתר פסיכולוגיה עברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264681805171  PLWABN: 9810574345005606  BnF: cb13748722s (data)  CiNii: DA07266458  GND: 136068766  ISNI: 0000 0001 1072 2232  LCCN: n78030271  LNB: 000071332  NKC: jn20030516008  NTA: 06936138X  SNAC: w6208xmq  SUDOC: 066890675  Trove: 1104495  VIAF: 78779275   WorldCat (עם VIAF): 78779275
רוברט קלייטון איימס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1934 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  18 באפריל 1983 (בגיל 49) ביירות, לבנון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 השכלה:  אוניברסיטת לה סאל 
 מעסיק:  CIA 
 
רוברט קלייטון איימס (באנגלית: 
Robert Clayton Ames;‏ 6 במרץ 1934 – 18 באפריל 1983) היה מרגל אמריקאי, מנהל גזרת המזרח התיכון ב-CIA. נהרג בפיצוץ שגרירות ארצות הברית בשנת 1983 בביירות.
ראשית חייו

גדל בפילדלפיה, היה בוגר 1956 מאוניברסיטת לה סאל. בזמן שהיה בלה סאל, הוא היה חבר בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שזכתה באליפות ה-NCAA בשנת 1954 וסיימה במקום השני בשנת 1955.
קריירה

בשנת 1956 התגייס לצבא ארצות הברית ממנו עבר ל-CIA והתמחה במזרח התיכון. הוא הפך לאנליסט הראשי של ה-CIA לאזור. איימס, שעבד במנהל המזרח התיכון של ה- CIA, נחשב שביצע את החדירה הראשונה בדרגה הגבוהה ביותר של אש"ף. נטען כי אחד משני אנשי הקשר הבכירים שיצר בארגון היה חסן סלאמה.
איימס נהרג ב-18 באפריל 1983 כאשר מחבל מתאבד פוצץ פצצה בשגרירות ארצות הברית בביירות. בסך הכל נהרגו 63 איש בפיצוץ ובהם איימס, ראש תחנת CIA בלבנון וסגנו, וכן שישה קציני סי. איי. איי ועוד שמונה אמריקאים. מנהל ה-CIA, ויליאם קייסי, תיאר את אובדן איימס כ"הדבר הכי קרוב לאדם שאין לו תחליף".
נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ואשתו ננסי רייגן השתתפו בטקס לציון הגעתם של ארונות הקבורה לבסיס חיל האוויר אנדרוס. שלושת אלפים איש השתתפו בטקס אזכרה עבורם, שהתקיים בקתדרלה הלאומית של וושינגטון. איימס קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
חיים אישיים

הוא היה נשוי ואב לשישה ילדים. הוא דודו של שחקן MLB לשעבר מארק גוביצ'ה.
לקריאה נוספת

בירד, קאי. המרגל הטוב: חייו ומותו של רוברט איימס. ניו יורק: הוצאת קראון, 2014. ISBN 0307889750
הערות שוליים

↑  "NCAA champ became CIA legend. Historic La Salle team produced unsung hero". philly.com. 2004-01-23. נבדק ב-2014-05-07.
↑  Woodward, Bob (1987) Veil: The Secret Wars of the CIA, 1981–87. Headline. ISBN 0-7472-3168-0. pp. 288,289.
↑  Michael Robert Patterson. "Robert C. Ames, Station Chief, Central Intelligence Agency". Arlingtoncemetery.net. נבדק ב-2014-05-07.
↑  Norton, Augustus (11 ביוני 2014). "The Irreplaceable Spy". Lobe Log. נבדק ב-29 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trump's Vainglorious Affront to the C.I.A." The New Yorker. נבדק ב-23 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334019105171  BIBSYS: 15031639  GND: 105438150X  ISNI: 0000 0004 2845 4231  LCCN: n2014009949  VIAF: 307171641   WorldCat (עם VIAF): 307171641
מוחמד אבו רומי

מוחמד אבו רומי (בערבית: محمد ابو رومي; נולד ב-1 במרץ 2004) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בעירוני קריית שמונה.
קריירת מועדונים

אבו רומי נולד בטמרה למשפחה ערבית-מוסלמית. גדל במחלקות הנוער של הפועל חיפה, מכבי חיפה, מ.כ. נווה יוסף ועירוני קריית שמונה. ב-8 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של עירוני קריית שמונה, בהפסד 0–1 למכבי נתניה במסגרת המחזור ה-12 בליגת העל הישראלית לעונת 2022/2023.
ב-1 בדצמבר 2023 כבש את שער הבכורה במסגרת המחזור העשירי של הליגה הלאומית לעונת 2023/2024 בתוספת הזמן בדקה ה-95, לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-63, והעלה את קבוצתו ליתרון 0–1 שהפך לשער ניצחון.
קריירה בינלאומית

אבו רומי נכלל כחלק מהסגל נבחרת ישראל עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.
חיים אישיים

אחיו התאום הוא כדורגלן נוער שהושאל למכבי אחי נצרת, הישאם אבו רומי, שנפצע קשה בתאונת דרכים עקב דריסת רכב פרטי, בעת שחצה את הכביש הראשי בכפר הולדתם טמרה בדרכו לאימון ב-2022.
הערות שוליים

1 2  כדורגל: התאומים מטמרה ממשיכים בקרית שמונה, באתר גליל עולה, ‏30 באוגוסט 2021
↑  יגאל גולדשטיין, ‏גלוך, רביבו וקארצב בסגל הצעירה ליורו, באתר ערוץ הספורט, 14 ביוני 2023
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il
↑  יונתן גינזבורג, ‏דאגה בק"ש ונצרת אחרי ששחקן נוער נדרס, באתר ONE‏, 5 באפריל 2022
התא הקדמי של גלגל העין

| --- | --- |

תרשים החלק הקדמי של העין האנושית, התא הקדמי מימין.
 שיוך:  עין, anterior segment of eyeball 
 מיקום אנטומי:  גלגל העין
 מזהים
 לטינית (TA98):  camera anterior 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A15.2.06.003 
 TA2 (2019):  6792 
 FMA:  58078 
 קוד MeSH:  A09.371.060.067 
 מזהה MeSH:  D000867
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0003151 
 
התא הקדמי של גלגל העין (באנגלית: Anterior chamber of eyebal) הוא החלל המלא בחומר מימי (אנ') בתוך העין בין הקשתית לבין המשטח הפנימי ביותר של הקרנית, האנדותל (אנ').
פיזיולוגיה

עומק החדר הקדמי של העין משתנה בין 1.5 ל-4.0 מ"מ, הוא נוטה להיות רדוד יותר בגיל מבוגר יותר ובעיניים עם רוחק ראייה (היפרמטרופיה). כאשר העומק יורד מתחת ל-2.5 מ"מ, הסיכון לגלאוקומה עולה.
פתולוגיה

בהיפמה (אנ'), הדם ממלא את החדר הקדמי כתוצאה מדימום, לרוב לאחר טראומה. דלקת הענבייה (אובאיטיס) היא תהליך דלקתי המשפיע על הקשתית והגוף הריסי, וכתוצאה מכך התפתחות דלקת בתא הקדמי. בגלאוקומה, חסימה של הרשת הטראבקולרית (אנ') מונעת יציאה נורמלית של החומר המימי, וכתוצאה מכך נגרם לחץ תוך-עיני מוגבר, נזק מתקדם לראש עצב הראייה, ובסופו של דבר עיוורון.
טכניקות אבחון

קביעת עומק החדר הקדמי (anterior chamber depth: ACD) חשובה בהערכת הסיכון לגלאוקומה. ישנן שיטות שונות למדידת ACD, כולל בדיקה באמצעות מנורת סדק, אולטרסאונד וצילום Scheimpflug(אנ'). שיטות אלו דורשות ציוד בדיקה ייעודי והכשרת מקיפה של המאבחנים.
הערות שוליים

↑  Cassin, B.; Solomon, S. (1990). Dictionary of eye terminology. Gainesville, Fla: Triad Pub. Co. ISBN 978-0-937404-33-1.
↑  Lee Ann Remington, Aqueous and Vitreous Humors, ‏2012
↑  Veena Bhardwaj, Gandhi Parth Rajeshbhai, Axial Length, Anterior Chamber Depth-A Study in Different Age Groups and Refractive Errors, Journal of Clinical and Diagnostic Research : JCDR 7, 2013-10, עמ' 2211–2212 doi: 10.7860/JCDR/2013/7015.3473
+
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295587205171  LCCN: sh85005517  TA98: A15.2.06.003 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרו

ערך זה עוסק במדינה בדרום אמריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הרפובליקה של פרו (בספרדית: República del Perú, ‏האזנהקובץ:Es-Peru.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה בדרום אמריקה, לחופו של האוקיינוס השקט. היא נמנית עם מדינות אמריקה הלטינית. פרו גובלת בדרום בצ'ילה, בדרום מזרח בבוליביה, במזרח בברזיל, בצפון בקולומביה ובאקוודור.
היסטוריה

העדויות הראשונות להתיישבות בני האדם בפרו הן מסביבות שנת 9500 לפני הספירה, אז החלו להתפתח תרבויות אינדיאניות פרה-קרמיות במחוזות החופיים של פרו. הבולטות מבין תרבויות אלה היו תרבות הצ'יקו הצפונית ותרבות הצ'אווין. האימפריה הגדולה והמשפיעה ביותר שקדמה לאינקה הייתה אימפריית ההוארי, שהתקיימה בין השנים 600 ל-1200 לספירה.
לבני האינקה, שהקימו את האימפריה שלהם במאה ה-15, יצא מוניטין עולמי כבעלי תרבות מרתקת וייחודית להם. לאחר שפיסארו, נציג הכיבוש ההיספני, תפס את השלטון ב-1533, הפכה פרו לנקודה מרכזית עבור משלחות כיבוש ומשלחות מתיישבים מספרד, ומאירופה בכלל. מהנמלים שלה יוצאו סחורות לספרד וכשהגיע המשנה למלך ספרד הוא קבע את מקום מושבו בלימה.
בתחילת המאה ה-19 החל תהליך שחרורן של מדינות דרום אמריקה מהשלטון הקולוניאלי הספרדי. חוזה דה סן מרטין ארגן צבא שכבש את ארגנטינה, צ'ילה ופרו. ב-28 ביולי 1821 הוכרזה עצמאותה של פרו אך רק בשנת 1824, לאחר הניצחון של גנרל סוקרה נגד הספרדים בקרב אייקוצ'ו, סולקו המלוכנים סופית ופרו מימשה את ריבונותה על כל שטחה. הניסיון של הגנרל סנטה קרוס לאחד את פרו עם בוליביה נכשל ב-1839 בשל התנגדותה של צ'ילה.
בין השנים 1864 ו-1866 התחוללה מלחמת איי צ'ינצ'ה בין ספרד לבין פרו וצ'ילה, שהסתיימה בנסיגת הספרדים והכרה בעצמאותה של פרו. ב-1877 פרצה "מלחמת האוקיינוס השקט" בין פרו ובוליביה כנגד צ'ילה על מרבצי המלחת. המלחמה נמשכה עד 1884 ובסופה פרו הובסה, לימה נכבשה למשך שנתיים וחוזה אנקון שנחתם ב-1884 אילץ את פרו להעביר את מחוזות אריקה וטקנה, העשירים בניטרטים, לידי צ'ילה. המלחמה גרמה לפגיעה קשה בכלכלת המדינה.
בתחילת המאה ה-20 שליט פרו אוגוסטו לגיה הסדיר את יחסי החוץ של פרו עם שכנותיה ובתקופתו התפתחה המדינה מאוד. החל ממלחמת העולם השנייה גדלה השפעת ארצות הברית על פרו וחל פיתוח של אוצרות הטבע, אך נותר ואף התרחב הפער הגדול בין העשירים בעלי הקרקעות לבין ההמון העני. בשנות ה-80 אירעו מספר מקרים של התקוממות ומקרי אלימות של האינדיאנים, בעיקר באזור אייקוצ'ו, כנגד הדומיננטיות של לימה. בקרבות בין אנשי גרילה מהשמאל לבין כוחות הממשלה נהרגו אלפי אנשים. בינואר 1995 פרצו קרבות לאורך הגבול השנוי במחלוקת עם אקוודור (כהמשך של מלחמה שפרצה בשנת 1941. ב-1999 המדינות חתמו על הסכם שלום.
ב-1992 המדינה ניצבה על סף משבר פוליטי גדול שנגע למעשי השחיתות של הנשיא אלברטו פוג'ימורי. כך גם במשבר החוקתי של 2019–2020 שנולד לאחר מאבק בין תומכי פוג'ימורי (הפעם בתו, שנעצרה בחשד למעורבות בשחיתות) והנשיא המכהן מרטין ויסקרה. בדומה אליהם, ב-2022, הנשיא פדרו קסטיו הכריז על מצב חירום ועל פיזור הקונגרס, שעות לפני שנעשה ניסיון שלישי של המחוקקים להדיחו. כשעה אחרי הצהרת קסטיו הצביעו המחוקקים בעד הדחתו - והמשטרה מסרה כי קסטיו נעצר. לאחר שהודח, תפסה את מקומו של קסטיו סגניתו, דינה בולוארטה.
פוליטיקה

פרו היא רפובליקה דמוקרטית עם מערכת רב-מפלגתית. לפי החוקה הנוכחית, הנשיא הוא ראש המדינה וראש הממשלה. הוא נבחר לקדנציה בת חמש שנים ולא יכול להיבחר לקדנציות נוספות. בקונגרס של פרו יש 130 נציגים הנבחרים מדי חמש שנים. מערכת המשפט היא עצמאית מאוד.
הממשלה נבחרת ישירות על ידי העם וזכות הבחירה היא חובה לכל אזרח מגיל 18 עד 70.
כלכלה

פרו היא מדינה מתפתחת, וכלכלתה מוגדרת כ"שוק מתעורר". נכון ל-2013, התמ"ג של המדינה עמד על 344 מיליארד דולר, והיא המדינה ה-39 בגודלה בעולם. קצב הצמיחה ב-2012 וב-2013 היה גבוה מאוד, כ-6% בכל שנה. נכון ל-2012, 25.8% מהאוכלוסייה מוגדרת ענייה. שיעור האבטלה נמוך ועמד ב-2012 על 3.6%.
המדינה היא אחת מיצרניות הנחושת, הכסף והאבץ הגדולות בעולם. כמו כן, היא מעצמת דיג. המדינות העיקריות עמן סוחרת פרו הן סין, ארצות הברית, ברזיל וצ'ילה.
חקלאי פרו גאים על פיתוח של זנים רבים מאוד של תפוחי אדמה ושל תירס. כמו כן, על פי נתוני 2022, פרו עומדת במקום הראשון בעולם בייצוא ענבים (1.34 מיליארד דולר).
יש הבדלים עצומים ברמת החיים בין תושבי הערים לבין האינדיאנים של האנדים המתפרנסים בדחק מחקלאות, בין היתר מגידול קוקה.
התיירות היא אחד הענפים החשובים במדינה, ומיליוני תיירים בכל שנה מגיעים לבקר בשרידים האינדיאניים, ובראשם המאצ'ו פיצ'ו, ולטייל בהרי האנדים, באגם טיטיקקה ועוד.
על פי נתוני 2022, סך כל היצוא מפרו עומד על 56 מיליארד דולר (25% נחושת וזהב) והיבוא על 59 מיליארד דולר (כ-15% דלקים).
גאוגרפיה

פרו משתרעת על פני 1,285,220 קמ"ר. המדינה השלישית בגודלה בדרום אמריקה והרביעית באמריקה הלטינית. שכנותיה הן אקוודור וקולומביה בצפון, ברזיל במזרח, בוליביה בדרום מזרח וצ'ילה בדרום. פרו מחולקת ל-26 יחידות מנהליות: 25 מחוזות (Región, רגיון) ועיר הבירה.
שרשרת הרי האנדים מקבילה לחוף האוקיינוס השקט לכל אורכה של פרו ומחלקת את המדינה לשלושה חבלי ארץ: המאופיינים בשלושה סוגי אקלים מובחנים:
במערב - רצועת החוף: אקלים סף-מדברי יבש וחם עם לחות גבוהה ומיעוט משקעים.
במרכז - הרי האנדים, הכוללים את הר ההואסקראן, הגבוה במדינה, שגובה פסגתו 6,768 מטר. ברכס ישנם כמה הרי געש, כשהפעיל בהם הוא אובינס. טמפרטורות קרות, רוחות, ריבוי משקעים, שלג בחורף בהרים, ושלג-עד בפסגות הגבוהות במיוחד. מקורותיו של נהר האמזונאס הם ממי הקרחון מיסואי בהרי האנדים בפרו, המתנשא לגובה 5,400 מטר, וכן מהפשרת שלג מפסגות נוספות באנדים של פרו.
במזרח - למעלה ממחצית שטח המדינה, 56 אחוזים: שפלת האמזונס המכוסה יער גשם טרופי. האקלים טרופי חם ולח, ריבוי משקעים בכל ימות השנה.
חלוקה אחרת מחלקת את פרו לשמונה חבלי ארץ:
צ'לה - החוף
יונגה - שיפולי ההרים המשופעים במקורות מים, מקום שבני אדם יכולים להתיישב.
קווצ'ואה - מורדות ההרים הפונים מערבה (גובהם 300 - 3,500 מטר) בהם יש עמקים ונחלים
סני - 3,500 - 4,100 מטר
פונה - 3,500 - 4,100 מטר
ג'ונקה - הפסגות המושלגות
רופה-רופה, השוליים המזרחיים, 400 - 1,000 מטר
הג'ונגל (יער גשם טרופי)