stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדורם שיריחי
חייו

שיריחי גדל בירושלים ובגיל 13 החל להתעניין בציפורים ובצפרות, והחל בתיעוד תנועתן של ציפורים בסביבת הרי ירושלים. במהלך שנות ה-80 וה-90 התגורר באילת, שם ייסד את פארק הצפרות באילת והיה למנהלו הראשון. הוא היה מעורב בגילויים של כמה מינים של ציפורים פלה-ארקטיות, וכמה מינים של ציפורים בישראל. בתקופה זאת נהג לערוך סיורי צפרות בנגב.
במהלך השנים פרסם מספר ספרים אקדמיים אודות ציפורים, הראשון שבהם היווה קודקס שלם ומקיף לציפורי ישראל (Birds of Israel), וכתוצאה מכך הרחיב את מחקריו ואף הוציא ספרים נוספים על ציפורי המזרח התיכון וציפורי אירופה. כל ספרים המרכזיים הוכתרו לאחר מכן לספר הטוב של השנה בתחום האורניתולוגיה. בשנים האחרונות חבר שיריחי במרבית ועדות העורכים של המגזינים המרכזיים בתחום האורניתולוגיה באירופה.
במרוצת שנות ה-90, החל לחקור ציפורים אוקיאניות ויונקים ימיים, ובייחוד בחצי הכדור הדרומי. מחקריו אוגדו לספר The Complete Guide to Antarctic Wildlife, שהוצאתו הובילה למחקר בן 10 השנים מסביב לעולם, שצפוי להסתיים ביציאת הספר Photographic Handbook of Birds of the World. שיריחי נמנה עם המעטים שביקרו בכל אחד מהאיים האנטארקטיים.
בינואר 2015, מין חדש של ינשוף שנתגלה נקרא על שמו, Strix Hadorami, על ידי ד"ר מנואל שווייצר.
היה נשוי ללילי, ולהם בת אחת.
ספרים

Shirihai, H. (1996) The birds of Israel. Academic Press, London.
Shirihai, H., Christie, D. A. & Harris, A. (1996) The Macmillan birder’s guide to European and Middle Eastern birds. Macmillan, London.
Shirihai, H., Yosef, R., Alon, D. & Kirwan, G. (2000) Raptor migration in Israel and the Middle East. A summary of 30 years of field research. IBRCE, IOC, SPNI, Eilat.
Shirihai, H., Smith, J., Kirwan, G. & Alon, D. (2000) A guide to the birding hot spots of Israel. Israel Ornithological Center, SPNI, Tel Aviv.
Shirihai, H., Gargallo, G. & Helbig, A. J. (Ill. by A. Harris & D. Cottridge) (2001) Sylvia Warblers. A. & C. Black, London.
Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2002) A complete guide to Antarctic wildlife: the birds and marine mammals of the Antarctic continent and the Southern Ocean. Princeton University Press.
Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2006) Whales, dolphins and seals. A field guide to the marine mammals of the world. A. & C. Black, London.
הערות שוליים

↑  Sergio Prostak, Desert Tawny Owl: New Species of Bird Discovered (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267911305171  BnF: cb14645312m (data)  GND: 134192680  ICCU: LO1V155334  ISNI: 0000 0001 2026 065X  LCCN: nr93017802  NKC: mub2011648225  NTA: 268603227  SUDOC: 060401095  VIAF: 54406365   WorldCat (עם VIAF): 54406365
היינוזאורוס

| היינוזאורוס |
| --- | --- |
 שלד של היינוזאורוס
תקופה
קרטיקון עליון, 70.6–68 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: מוסזאוריים
סוג:: היינוזאורוס
שם מדעי
 Hainosaurus ‏Dollo, 1885

איור של היינוזאורוס צד דיונון
היינוזאורוס (שם מדעי: Hainosaurus; קרוי על שם נהר היין (אנ') בבלגיה, שם התגלה לראשונה) הוא סוג זוחל ימי קדום מתקופת הקרטיקון שהיה אחד הגדולים שבזוחלים הימיים בכל הזמנים. כמו כן הוא היה אחד מהגדולים שבמוזאזאוריים לצד המוזאזאורוס והטילוזאורוס. בסוג נמצא מין אחד - Hainosaurus bernardi, על שם בעל המכרה הבלגי בו נמצא - ליאופולד ברנרד.
מאפיינים

סוג זה שויך בעבר לסוג טילוזאורוס, אך נבדל ממנו בכמה מאפיינים. למרות זאת כמה חוקרים סוברים שהוא מין של טילוזאורוס.
ההיינוזאורוס היה זוחל עצום באורך של 15 מטר. בעבר סברו שאורכו היה 17 מטר אך ירדו ל-15 מטר. חוקרים מסוימים סוברים שהיה קטן עוד יותר, 12.2 מטר. הוא היה בעל לסתות צרות מלאות שיניים חדות וזנב רחב בעל הרבה חוליות. המאובנים שלו נמצאו בקנדה בשנת 1885 וגם בבלגיה.
ככל הנראה הוא היה אחד מטורפי-העל של סוף הקרטיקון והוא ניזון מטרף של כרישים, צבי ים, דגים גדולים, סילוניות, עופות ימיים ופטרוזאורים, פליוזאוריים ואף מוזאזאורים קטנים יותר. לסתותיו נועדו לרסק טרף קטן יותר בעוצמה רבה.
בתרבות

יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
היינמן פוגלשטיין

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1841 כ"ב בשבט תר"א לאגה, נסיכות ליפה 
 פטירה:  4 באוגוסט 1911 (בגיל 70) י"ז באב תרע"א סנט מוריץ, שווייץ 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום פעילות:  גרמניה
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באוגוסט 1911 
 השתייכות:  יהדות רפורמית 
 
הרב חיים [היינמן] פוגלשטיין (בגרמנית: Heinemann Vogelstein;‏ כ"ב בשבט תר"א, 13 בפברואר 1841 - י"ז באב תרע"א, 4 באוגוסט 1911) היה מנהיג הזרם הרפורמי ביהדות גרמניה.
הערות שוליים

↑  Julie Braun-Vogelstein, Was niemäls stirbt, Deutsche Verlags-Anstalt, 1966. עמ' 13-14.‏ כמו כן, אברהם פירקוביץ' בהקדמה לספרו אבני זיכרון מציין את עזרתו של "ה"ר חיים פאגעלשטיין, אב"ד דק"ק פילזען".
↑  בראון-פוגלשטיין, עמ' 46.
↑  David Philipson, Memorial of Heinmann Vogelstein, Central Conference of American Rabbis Yearbook 1912.
↑  מכתבים מברעסלויא, הצפירה, 14 ביולי 1887
↑  ראו: A. Lewertoff, 50 Gutachten über das neue "westfalische Gebetbuch" von Rabbiner Dr. Vogelstein, מאסף של 50 חוות דעת של רבנים מרחבי גרמניה על "הסידור הווסטפלי".
↑  Jakob Josef Petuchowski, Prayerbook Reform in Europe: the Liturgy of European Liberal and Reform Judaism, World Union for Progressive Judaism, 1968. עמ' 31-35.‏ Walter Homolka, Liturgie als Theologie: das Gebet als Zentrum im jüdischen Denken, Frank & Timme GmbH, 2005. עמ' 90-91.
↑  S. Almog, Jehuda Reinharz, Anita Shapira, Zionism and Religion, UPNE, 1998. עמ' 94.
↑  Michael Meyer, Deutsch-, .jüdische Geschichte in der Neuzeit: Heft 3, C.H.Beck, 1997 עמ' 117-119‏ באותה סדרת ספרים, כרך 4, עמ' 90; מאיר, Caesar Seligmann and the Development of Liberal Judaism in Germany at the Beginning of the Twentieth Century.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269649105171  PLWABN: 9810696994205606  GND: 125000111  ISNI: 0000 0000 6682 1355  VIAF: 40326686   WorldCat (עם VIAF): 40326686
הדיוויזיה ה-92 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "חיילי באפלו"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917 1942 1950 – 1919 1945 1953 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה   מלחמת קוריאה
הדיוויזיה ה-92 הייתה דיוויזיית חיל רגלים אפרו-אמריקאית של צבא ארצות הברית. הדיוויזיה פעלה במהלך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-24 באוקטובר 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, תחת פיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס סי באלו, שפיקד עליה במשך רוב שנות קיומה. הדיוויזיה כללה ברובה קצינים וחיילים שחורים ששירתו במסגרת "נפרד אבל שווה". היא הורכבה מחטיבת הרגלים ה-183 עם רגימנטים הרגלים ה-365 וה-366, וחטיבת הרגלים ה-184 עם רגימנטים הרגלים ה-367 וה-368, יחד עם יחידות תומכות של ארטילריה, הנדסה, רפואה ויחידות איתות. הדיוויזיה נשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית, שם לחמה במתקפת מז-ארגון לצד הצבא הצרפתי. הדיוויזיה ספגה במהלך הלחימה 1,647 נפגעים: 120 הרוגים ו-1,527 פצועים, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה הופעלה מחדש כדיוויזיית חיל רגלים עם הכינוי "צבעוני", בפיקודו של מייג'ור גנרל אדוארד אלמונד, ב-15 באוקטובר 1942, עשרה חודשים לאחר הכניסה האמריקנית למלחמת העולם השנייה. הם שובצו לפורט הואצ'ורה, אריזונה ואומנו בארצות הברית במשך כמעט שנתיים. בסוף יולי 1944, רגימנט הרגלים ה-370 נשלח לאיטליה וצורף זמנית לדיוויזיית השריון הראשונה. שאר הדיוויזיה נשלחה אל מעבר לים בספטמבר אותה שנה, והדיוויזיה כולה השתתפה בקרבות כבדים במהלך שארית המערכה האיטלקית, ובכלל זה בחדירת הקו הגותי ומתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, כחלק מהארמייה החמישית. הדיוויזיה הייתה דיוויזיית הרגלים האפרו-אמריקאית היחידה שהשתתפה בלחימה באירופה במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה ספגה בקרבות 2,997 נפגעים, בכלל זה 548 הרוגים ו-2,187 פצועים.
עם פרוץ מלחמת קוריאה אורגנה הדיוויזיה מחדש בפורט מקלין, אריזונה. בשל הצו המבצעי 9981 משנת 1948 אשר ביטל את ההפרדה בין הכוחות המזוינים של ארצות הברית, הדיוויזיה הפכה ליחידה מעורבת עם חיילים לבנים ושחורים. נותרו כמה היבטים מעברה כיחידה מופרדת, כולל הכינוי שלה "חיילי באפלו" וסמל של ביזון אמריקאי שחור. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה הביתה לארצות הברית ופורקה ב-29 ביוני 1953.
הדיוויזיה ה-211 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – מרץ 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-211 (בגרמנית: 211. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1939 ל-1944. בשנת 1944, היא נפרסה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211, שהייתה פעילה עד 1945.
היסטוריה > הדיוויזיה ה-211

דיוויזיית הרגלים ה-211 נפרסה כחלק מגל הגיוס השלישי ב-26 באוגוסט 1939 במחוז הצבאי השישי (מינסטר). היא הורכבה מרגימנט ארטילריה 211 וכן מרגימנטים הרגלים 306, 317 ו-365, שהוקמו באויסקירכן, קלן ובון בהתאמה. היא נפרסה בתחילה כחלק מהקורפוס השישי (אוטו-וילהלם פרסטר) תחת הארמייה החמישית (קורט ליבמן), שהייתה חלק מקבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב). מפקד הדיוויזיה הראשון היה קורט רנר.
רגימנט ארטילריה 211 הועבר לדיוויזיה ה-162 ב-1 בינואר 1940. רגימנט 306 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-557 ב-6 בפברואר 1940. הדיוויזיה שירתה בבריטאן בצרפת הכבושה בתפקיד כיבוש מ-1940 עד 1942.
בינואר 1942 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-211 לחזית המזרחית בתגובה למתקפת החורף הסובייטית של 1941/42. החל מפברואר 1942, על הדיוויזיה פיקד ריכרד מילר.
בברית המועצות הוקצתה הדיוויזיה לתפקיד הגנתי בגזרת בריאנסק מפברואר 1942 עד יולי 1943. ב-8 במאי 1942, הוקם רגימנט ארטילריה חדש מכוחות דיוויזיית הרגלים ה-164. בסתיו 1943 אוחדו חלקים מדיוויזיית הרגלים ה-321 שפורקה לתוך דיוויזיית הרגלים ה-211. ב-16 ביולי 1943, מפקד האוגדה ריכרד מילר נהרג בפעולה בקרב קורסק ולאחר מכן הוחלף על ידי יוהאן-היינריך אקהרדט. הדיוויזיה השתתפה בקרב נבל בדצמבר 1943.
הדיוויזיה הייתה מעורבת בפעולות הגנה נגד הכוחות הסובייטיים במהלך מתקפת הקיץ הסובייטית של 1944, מבצע בגרטיון. לאחר קרב הגנתי ברוז'אן נגד כוחות הצבא האדום ב-1944, הדיוויזיה הושמדה ברובה.
היסטוריה > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211

הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 ב-25 בנובמבר 1944. בדצמבר 1944 נפרסה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211. היא שירתה בהונגריה החל מינואר 1945, שם נכנעה לכוחות האמריקאים והסובייטיים ליד באדווייס במרץ 1945. חלקים מהדיוויזיה נפלו בשבי האמריקאי, השאר הפכו לשבויים של הסובייטים.
מפקדים

קורט רנר (1939 עד 1942)
ריכרד מילר (1942 עד 1943)
יוהאן-היינריך אקהארדט (1943 עד 1945)
היינט

| --- | --- |

שער העיתון מיום 17 בינואר 1915
 תדירות:  יומון
 מייסד:  שמואל יעקב יצקן
 תאריכי הופעה:  1906–1939 (כ־33 שנים)
 שפה:  יידיש
 מדינה:  פולין הקונגרסאית (רוסיה) / פולין
 
מערכת העיתון בשנת 1928. בשורה הראשונה (מימין): א"ל יעקובוביץ (לימים אברהם אריה עקביא), יהושע גוטליב, נח פינקלשטיין, יצחק גרינבוים, שמואל יעקב יאצקאן, נחמיה פינקלשטיין, יצחק שיפר, מנחם קיפניס, יחזקאל משה ניימן.

בשורה שנייה: חיים פינקלשטיין, בנימין קרמר, משה לייזרוביץ, א' קליינמן, אהרן איינהורן, אברהם גולדברג, זוסמן סגלוביץ', אהרן גאווזה, משה אינדלמן (לימים ינון), ברל קוטשר, ש' שפיגל, הירש לייב ז'יטניצקי, יוסף שמעון גולדשטיין.

שורה השלישית: הלל מיימון, שמואל שוֶורדשַרף, דוד תאומים ("דער חסיד"), שלמה פיינקינד, רפאל למקין, ב' וייסבורד, יוסף גרביצקי (לימים רגב), ב. יאושזון, משה חייקין, מוטל בוקשטיין.
הַיְינְט (בכתיב יידי: הײַנט; יידיש: "היום") היה עיתון יומי ביידיש שיצא לאור בוורשה בין השנים 1906–1939.
העיתון נוסד בשנת 1906, תחת השם "יידישעס טאַגעסבלאַט" (ביידיש: "הדף היומי היידישאי/היהודי"), על ידי שמואל יעקב יצקאן, לשעבר כותב בעיתון העברי "הצפירה".
ב-1908 שונה שם העיתון ל"היינט", ועד מהרה מיצב את עצמו כעיתון היידיש הגדול בפולין הקונגרסאית. העיתון פרסם סיפורים בהמשכים, וקבע שיא בתפוצת עיתון ביידיש. עד שנת 1913 הגיע העיתון להיקף של 150,000 גיליונות. מתחרהו העיקרי היה היומון הוורשאי היידי "דער מאָמענט", שנוסד ב-1910.
עד 1932 פעל "היינט" כחברה פרטית. באותה שנה הקימו עובדי העיתון קואופרטיב בשם אלט-נוי, אשר הוציא את העיתון. בשנת 1932 מונה אלפרד קיטנר לעורך העיתון.
חברי המערכת כללו בין השאר את העיתונאים אהרון איינהורן, י. אינדלמן, יאושזון, ומשה קליינבאום (סנה).אלתר יעקב שחראי נשלח לארץ ישראל ככתב העיתון.
באוקטובר 1938 פרסמו שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל איסור על הפצת העיתון בתחומי ארץ ישראל למשך 3 חודשים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נסגר העיתון. המהדורה האחרונה של העיתון הודפסה ב-22 בספטמבר 1939, וכללה פרק מספר תהילים בתרגום ליידיש.
לקריאה נוספת

חיים פינקלשטיין, "מלחמות 'היינט'", בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), עיתונות יהודית שהיתה, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 56–72.
חיים פינקעלשטיין, "שרייבערס און ביכער אין ווארשעווער 'היינט'", די צוקונפט, 80 (1974), עמ' 61–67.
חני ברקת-גלנצר, ‏יחסי אחים: אהבה, קנאה ויריבות: המאבקים בין מערכת העיתון 'דער מאמענט' ומערכת העיתון 'דער היינט', קשר 46, אביב 2014, עמ' 100–106
חני ברקת-גלנצר. חני ברקת-גלנצר, היומון ביידיש דער מאמענט (1910-1939), עמ' 72-‏81.
Joanna Nalewajko-Kulikov, "'Di Haynt-mishpokhe': Study of a Group Picture," in: Glenn Dynner and François Guesnet (eds.), Warsaw: The Jewish Metropolis: Essays in Honor of the 75th Birthday of Professor Antony Polonsky, Leiden: Brill, 2015, pp. 252-270. (המאמר באתר Academia.edu)
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 444.
↑  איסור על הפצת "היינט" בארץ, הצופה, 20 באוקטובר 1938
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586464405171  LCCN: n80028717  VIAF: 33148752197041201670   WorldCat (עם VIAF): 33148752197041201670 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'נ"ז

ה'נ"ז (5057)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1296 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 1297. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
אירועים

י"ג באדר ב' – בפוגרום נהרג משה בן אברהם מוירצבורג על קידוש השם.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
הערות שוליים

↑  אברהם (רמי) ריינר, "עד הגל ועדה המצבה: לרגל הופעת הספר 'מצבות וירצבורג מן התקופה הקודמת למגפת המוות השחור'", ירושתנו ו (תשע"ב), עמ' שכד.
היסטוריה של עם ישראל
דני קרפן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1946
 פטירה:  18 במאי 2022 (בגיל 76)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 מועדון:  ברית מכבים עתיד
 מאמן:  נחום בוך  ד"ר אבוני
 
דני קרפן (9 בפברואר 1946 – 18 במאי 2022) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל (לשנת 1962) במשחה ל-400 מטר חופשי ושיאן ישראל במשחה ל-1500 מטר חופשי ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-20 דקות (1961).
ביוגרפיה

קרפן התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.
ביוגרפיה > 1960

באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1960 זכה קרפן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 20:24.7 דקות, אחרי חברו לאגודה דוד וייסמן שקבע שיא נוער חדש של 20:06.3 דקות ודניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (20:24.4 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:58.1 דקות ביחד עם אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון, אחרי דוד וייסמן שקבע שיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות ודניאל פרוכטר (4:56.5 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה לבוגרים בתוצאה של 45:16.0 דקות.
ביוגרפיה > 1961

בתחריות המבחן למכביה השישית שנערכו בבת גלים בתחילת אוגוסט 1961 קבע קרפן 3 שיאים ישראלים בתוך כדי המשחה ל-1500 מטר חופשי. הוא קבע במשחה ל-800 מטר חופשי שיא ישראלי לנוער חדש של 10:34.8 דקות, במשחה ל-1000 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 13:13.5 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 19:46.0 דקות, שיפור לשיא של עמירם טראובר (20.02.6 דקות) ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שירד את גבול 20 הדקות במשחה זה. בתחרויות השחייה של המכביה שנערכו בספטמבר הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:54.8 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 19:40.8 דקות.
באוקטובר 1961 בשל מחלוקת על השתתפותו באליפות של דייוויד קרצקי, שחיין יהודי אמריקאי, פרשו שחייני הפועל מאליפות ישראל בשחייה. באליפות עצמה זכה קרפן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשחייה איטית מכוונת של 5:21.4 דקות, אחרי דוד וייסמן (5:21.2 דקות) ולפני דוד קרצקי (5:23.6 דקות).
ביוגרפיה > 1962

במפעל העשרה שנערך בספטמבר 1962 זכה קרפן ב-3 גביעים והיה לשחיין המצטיין בתחרות. גביעים במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.4 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכבי חדש של 1:10.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.3 דקות.
ביוגרפיה > 1962 > מצטיין אליפות הנוער

באליפות ישראל לנוער שנערכה באפיקים בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות זהב, במשחהה ל-100 מטר חופשי (1:01.4 דקות) במשחה ל-400 מטר חופשי (4:49.6 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:12.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכבי חדש של 5:32.2 דקות.
ביוגרפיה > 1962 > אלוף ישראל

שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בצוותא עם אברהם מלמד בתוצאה של 4:47.2 דקות ולפני גרשון שפע מהפועל גבעת חיים (4:49.1 דקות), מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:36.8 דקות, אחרי יורם שניידר מהפועל קריית טבעון (2:31.0 דקות) ולפני אהרון שטופ מהפועל תל אביב (2:40.6 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות, אחרי רפאל לדנר מהפועל תל אביב שקבע שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות ועמית לובן מהפועל גוש זבולון (59.8 שניות).
שבועיים לאחר מכן, בסוף אוקטובר אותה שנה הוא נסע לצ'ילה להשתתף במכביה הדרום אמריקנית ומשם להתאמן עם רוברט קיפוט(אנ') באוניברסיטת ייל.
ביוגרפיה > 1963 - 1964

קרפן נכנס להסגר ולא יכל להשתתף בתחרויות במשך כשנתיים. הוא עבר להתאמן בקבוצת הפועל תל אביב.
נפטר ב-18 במאי 2022.
הערות שוליים

↑  2 שיאי שחיה לנוער ב-800 ו-1500, דבר, 9 באוקטובר 1960
↑  כ. עמוס, קרבות מרתקים בתחרויות השחיה, מעריב, 16 באוקטובר 1960
↑  שלמה מוזר, שחייני הפועל גוש-זבולון זכו באליפות ישראל, דבר, 16 באוקטובר 1960
↑  שחייני ב.מ.ע זכו במשחה שבי ציון-נהריה, דבר, 23 באוקטובר 1960
↑  שלמה מוזר, ד.קרפן תר 1500 מטר ב-19:46,0 דקות, דבר, 6 באוגוסט 1961
↑  ספורט -  5 שיאי ישראל בשחייה, קול העם, 6 באוגוסט 1961
↑  עליונות לארה"ב בפתיחת תחרויות השחייה במכביה זכו ב 4 מדליות זהב, חרות, 3 בספטמבר 1961
↑  קרפן ומלמד שיפרו שלושה שיאים במשחה 1500 מטרים, דבר, 5 בספטמבר 1961
↑  במקום אליפות שחיה - שערוריה, מעריב, 15 באוקטובר 1961
↑  דני קרפן - השחיין המצטיין ב'מפעל העשרה' המסרותי בשחייה, למרחב, 11 בספטמבר 1962
↑  קרפן גיבור אליפות הנוער בשחייה, על המשמר, 7 באוקטובר 1962
↑  אברהם פז, אליפות השחיה הפכה לחג ספורטיבי, מעריב, 14 באוקטובר 1962
↑  ארבעה שיאים לאומיים באליפות השחייה בחיפה, למרחב, 14 באוקטובר 1962
↑  טרו שברה את שיאה של ריבנר ב-100 חתירה, על המשמר, 14 באוקטובר 1962
↑  קרפן לצ'ילי, מעריב, 28 באוקטובר 1962
↑  קיפוט הזמין את קרפן, מעריב, 5 בנובמבר 1962
↑  קרפן החזיר הגביעים לאגודתו, דבר, 16 במאי 1963
הדיוויזיה ה-212 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 28 באפריל 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-212 (בגרמנית: 212. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > הדיוויזיה ה-212

הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד ולטר פרידריכס, ובמהלך המערכה בפולין שהתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה השביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כעתודת הארמייה ה-16, וביולי 1940 שוחררו כוחות הדיוויזיה. במרץ 1941 גויסו כוחות הדיוויזיה מחדש, והיא הוצבה בצרפת תחת פיקוד הארמייה השביעית, ובאוקטובר 1941 נשלחה לחזית המזרחית, שם פעלה תחת פיקוד הארמייה ה-18, ולחמה עמה במהלך המצור על לנינגרד. ביולי 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולחמה עמה במהלך מבצע בגרטיון ובמהלך המתקפה הבלטית, עד להשמדתה ב-15 בספטמבר 1944.
היסטוריה > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-212

ב-17 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש בשיראץ כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-578 שהוקמה ב-25 באוגוסט 1944 על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-212. במהלך הקרב על הבליטה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-80 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, וב-28 באפריל 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה מדרום למינכן.
מפקדים > הדיוויזיה ה-212

ולטר פרידריכס (26 באוגוסט 1939 - 15 בספטמבר 1939)
תאודור אנדרס (15 בספטמבר 1939 - 1 באוקטובר 1942)
הלמוט ריימן (1 באוקטובר 1942 - 1 באוקטובר 1943)
קרל קוסקה (1 באוקטובר 1943 - 1 במאי 1944)
פרנץ זנספוס (1 במאי 1944 - 15 בספטמבר 1944)
מפקדים > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-212

פרנץ זנספוס (17 בספטמבר 1944 - 1 באפריל 1945)
מקס אוליך (1 באפריל 1945 - 21 באפריל 1945)
יובסט פרייהר פון בודנברוק (21 באפריל 1945 - 28 באפריל 1945)
הדיוויזיה ה-90 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "ייעוד מיוחד"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  תחנת האוויר הימית מופט 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917 1921 1995 – 1919 1945 קיימת (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 
הדיוויזיה ה-90 היא דיוויזיית אימונים של צבא ארצות הברית הכפופה ליחידות המילואים. הדיוויזיה פעלה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושוב במהלך מלחמת העולם השנייה בחזית המערבית, ופורקה בסוף 1945. הדיוויזיה הוקמה מחדש בשנת 1995, וכיום מוצבת בסן אנטוניו, טקסס.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ונשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית, שם לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. בשנת 1919 פורקה הדיוויזיה, אולם היא הוקמה מחדש בשנת 1921.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויסו כוחות הדיוויזיה, ובאפריל 1944 היא נשלחה לאנגליה. ביוני 1944 נחתו כוחות הדיוויזיה בנורמנדי, ולחמו בקרב על שרבור, ולאחר מכן במבצע קוברה ובקרב פאלז. לאחר מכן לחמו כוחות הדיוויזיה במצור על מץ, ובהמשך השתתפו בקרב הארדנים. במרץ חצו כוחות הדיוויזיה את המוזל, הריין והמיין וכבשו את מיינץ, ולאחר מכן התקדמו ברחבי גרמניה לעבר הסודטים בצ'כוסלובקיה, ואף שחררו את מחנה הריכוז פלוסנבירג. ב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הדיוויזיה אלוף ההפלות הגרמני, אריך הרטמן, יחד עם שאר אנשיו.
לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1995 היא הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים.
הבדלים בין המינים בקוגניציה

הבדלים בין המינים בקוגניציה נוגעים להבדלים ביכולות קוגניטביות בין זכרים ונקבות מהמין אדם. התחום נחקר בהרחבה בספרות המדעית הנוכחית. הבדלים ביולוגיים וגנטיים בשילוב עם סביבה ותרבות הביאו להבדלים הקוגניטיביים בין זכרים ונקבות. בין גורמים הביולוגיים, הורמונים כגון טסטוסטרון ואסטרוגן עשויים למלא תפקיד כלשהו בתיווך ההבדלים הללו. בין ההבדלים של יכולות מנטליות וקוגניטיביות מגוונות, הגדולים ביותר או המוכרים ביותר הם אלה הנוגעים ליכולות מרחביות, קוגניציה חברתית וכישורים ויכולות מילוליות.
יכולות קוגניטיביות הן יכולות שכליות שאדם (וכן בעלי חיים אחרים) משתמש בהן בחיי היומיום, כמו גם משימות דרישה ספציפיות. היכולות הבסיסיות ביותר מבין היכולות הללו הן זיכרון, תפקודים ניהוליים, מהירות עיבוד ותפיסה, המשלבים יחדיו מטריה תפיסתית גדולה יותר המתייחסת למידע חברתי, רגשי, מילולי ומרחבי שונה. זיכרון, שהוא אחד הליבות העיקרית של יכולות קוגניטיביות, ניתן לפירוק לזיכרון לטווח קצר, זיכרון עבודה וזיכרון לטווח ארוך. קיימות גם יכולות אחרות הקשורות למידע תפיסתי כגון סיבוב מנטלי, יכולת הדמיה מרחבית, שטף מילולי והבנת הנקרא. מטריות תפיסתיות גדולות אחרות כוללות קוגניציה חברתית, אמפתיה, תפיסה מרחבית ויכולות מילוליות.
ההבדלים בין זכרים ונקבות במונחים של תפקוד נוירופסיכולוגי תועדו בספרות המחקרית בהרחבה, משנות ה-70, לפחות מאז עבודתם המכוננת של Maccoby ו-Jacklin ב-1974. בשנים האחרונות יש מחקרים רבים יותר בחקר הבדלים מגדריים בתפקודים נוירו-פסיכולוגיים, אפידמיולוגיה ומורפולוגיה של המוח. לנושא יש השפעה אפשרית גם ביחס להבחנה וטיפול במצבים פתולוגיים כמו הפרעות פסיכיאטריות כמו סכיזופרניה, דיכאון או בנושאים אחרים כמו מחלת אלצהיימר, לעיתים יש חוסר הסכמה בין החוקרים. כמו כן למרות קיומם של הבדלים בין המינים, לפחות בחלק מהתחומים כמו ראיה מרחבית או כישורי שפה, גודלי ההשפעה של המגדר היו בדרך כלל קטנים, מה שמרמז על ההנחה שהחפיפה בהתפלגות ציוני הזכרים והנקבות גדולה בהרבה מההבדל ביניהם.
רקע

מחקרים מוקדמים בנושא זה כינו את התחום הבדלים בין המינים (sex) ועם השנים החוקרים שינו את המונחים להבדלים בין מגדרים. הדבר מייצג שינוי פרדימגה מהסתכלות על הבדלים בקטגוריות רק בגלל תכונות ביולוגיות (למשל, הבדלי מין) לדיכוטומיה שמקיפה גם היבטים פסיכולוגיים וקטגוריות חברתיות (הבדלי מגדר).
מחקרים לא מצאו הבדלים עקביים בין המגדרים במנת משכל. כמו כן קיימת הדגשה במחקר לתחומים שבהם נמצאו הבדלים בין גברים לנשים ביכולות קוגינטיביות. כמו כן חוקרים מסייגים לגבי המחקר בתחום, כי לגברים ונשים בדרך כלל יש חפיפה גדולה בהקשר של מאפיינים קוגניטיביים מסוימים. השונות בתוך המגדר עצמו, גדולה בהרבה לעומת השונות הממוצעת בין המינים. לכן כשהיו שואלים את סמואל ג'ונסון מי יותר אינטליגנטי, גבר או אישה, תשובתו הייתה "איזה גבר, איזו אישה?".