stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בחזרה לעתיד (מחזמר)
שירים > מערכה ראשונה

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | אוברטורה | תזמורת |
| 2 | ‏It's Only a Matter of Time‏ | מרטי, גולדי, הלהקה |
| 12 | ‏Wherever We're Going‏ | מרטי וג'ניפר |
| 3 | ‏Hello, Is Anybody Home?‏ | ג'ורג', מרטי, דייב, לינדה, לוריין, הלהקה |
| 4 | ‏It Works‏ | דוק, הלהקה |
| 5 | ‏Cake and Eat It Too‏ | הלהקה |
| 6 | ‏Good at Being Bad‏ | ביף + הביריונים, הלהקה |
| 7 | ‏Gotta Start Somewhere‏ | גולדי, הלהקה |
| 8 | ‏My Myopia‏ | ג'ורג' |
| 9 | ‏Pretty Baby‏ | לוריין |
| 10 | ‏Future Boy‏ | מרטי, דוק, הלהקה |
| 11 | ‏Hill Valley High School Fight Song‏ | הלהקה |
| 13 | ‏Something About That Boy‏ | לוריין, ביף, הלהקה |
שירים > מערכה שנייה

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | ‏21st Century‏ | דוק, הלהקה |
| 2 | ‏Put Your Mind To It‏ | מרטי, ג'ורג' |
| 3 | ‏For the Dreamers‏ | דוק |
| 4 | ‏Teach Him a Lesson‏ | ביף + הביריונים |
| 5 | ‏Deep Diving‏ | מרווין, הלהקה |
| 6 | Earth Angel | מרווין, הלהקה |
| 7 | Johnny B. Goode | מרטי, הלהקה |
| 8 | The Power of Love | מרטי, ג'ניפר, גולדי, הלהקה |
| 9 | Back in Time | מרטי, דוק, הלהקה |
פרסים ומועמדויות

| פרס> הפקת ברודוויי – 2023 | תאריך> הפקת ברודוויי – 2023 | קטגוריה> הפקת ברודוויי – 2023 | מועמד/ים> הפקת ברודוויי – 2023 | תוצאה> הפקת ברודוויי – 2023 | מקור> הפקת ברודוויי – 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס טוני | 16 ביוני 2024 | ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה במחזמר | רוג'ר בארט | מועמדות |  |
| פרס טוני | 16 ביוני 2024 | עיצוב התפאורה הטוב ביותר של מחזמר | טים האטלי ופין רוס | מועמדות |  |
בילינים

| --- | --- |

העיר כרן
 אוכלוסייה
 106,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אריתריאה אריתריאה
 שפות
 בילינית
 דת
 נוצרים (אורתודוקסים · קתולים) · מוסלמים
 קבוצות אתניות קשורות
 אגאו · תגרים · תגרה
בילינים הם קבוצה אתנית מקבוצות האגאו אשר חיה ברובה באריתריאה. הבילינם חיים ברובם בשתי טריטוריות היסטוריות: סנחתי, הדרומית, כוללת את העיר כרן, וחלחל, הצפונית, כוללת עיר עם שם זהה. הבילינים מהווים כ-2% מאוכלוסיית אריתריאה.
היסטוריה

הגאוגרף תלמי מהמאה ה-1 מזכיר עם בשם "בבאיללני" שחי מצפון לאקסומים.
על פי המסורת הבילינים היגרו לאזור בו הם חיים כיום מאזור לסתה במאות ה-9 וה-10.
הערות שוליים

↑  Bilen of Eritrea
↑  Ptolemy, Geography ,Book IV, Chapter 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575122005171  LCCN: sh2018002724
בילספור (מדינה בהודו)

| --- | --- |

 
 בילספור ב-1951
 ממשל
 עיר בירה:  בילספור (אנ')
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  12 באוקטובר 1948 (מחוז)  26 בינואר 1950 (מדינה)
 פירוק:   
 פירוק:  1 ביולי 1954
 ישות קודמת:   בילספור (מדינה נסיכותית) (אנ')
 ישות יורשת:  הימאצ'ל פרדש
 שטח בעבר:  1173 קמ"ר
 אוכלוסייה בעבר:  127,000 (נכון ל־1953)
 
מדינת בילספור הייתה מדינה הודית שהתקיימה מ-1948 עד 1954, סביב העיר בילספור (אנ'), כיום חלק הימאצ'ל פרדש.
היסטוריה

בילספור הוקמה ב-12 באוקטובר 1948, כשהמדינה הנסיכותית בילספור (אנ'), שהתקיימה בסוזרניות במסגרת הודו הבריטית, הצטרפה להודו כמחוז בילספור. הראג'ה של בילספור, אנד צ'נד, שימש כנציב כללי של המדינה עד אפריל 1949
עם כניסת חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, הפכה בילספור למדינה חלק ג', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בשליטתה הישירה של ממשלת הודו.
ב-1 ביולי 1954 אוחדה המדינה עם הימאצ'ל פרדש, והפכה למחוז בה.
הערות שוליים

↑  B. S. Khanna, “The Problem of Part C States”, The Indian Journal of Political Science vol. 14, no. 4, 1953, עמ' 356–60‏, JSTOR 41853771
↑  States of India since 1947, World Statesmen
↑  The Himachal Pradesh and Bilaspur (New State) Act, 1954
| המדינות והטריטוריות של הודו |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוטר פרדש • אוטראקהאנד • אודישה • אנדרה פרדש • אסאם • ארונאצ'ל פרדש • ביהר • ג'הרקאנד • גואה • גוג'ראט • הימאצ'ל פרדש • הריאנה • טמיל נאדו • טלנגאנה • טריפורה • מאדהיה פרדש • מניפור • מגהלאיה • מהאראשטרה • מיזוראם • מערב בנגל • נאגאלנד • סיקים • פנג'אב • צ'האטיסגאר • קרנאטקה • קרלה • ראג'סטאן |  |
| טריטוריות איחוד | איי אנדמן וניקובר • ג'אמו וקשמיר • דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו • טריטוריית הבירה הלאומית דלהי • לדאק • לקשאדוויפ • פודוצ'רי • צ'אנדיגאר |  |
| מדינות לשעבר | איחוד המדינות המזרחיות • איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית • אג'מר • אנדרה • בומביי • בופאל • בילספור • ג'אמו וקשמיר (מדינה) • היידראבאד • וינדהיה פרדש • טרוונקור-קוצ'ין • קוץ' ביהאר • מאדהיה בהרט • מדראס • מייסור • סאורשטרה • פנג'אב המזרחית • קוץ' • קורג |  |
| טריטוריות איחוד לשעבר | ארונאצ'ל פרדש • גואה, דאמאן ודיו • דאדרה ונאגר האוולי • דאמאן ודיו • הימאצ'ל פרדש • טריפורה • מיזוראם • נאגאלנד |  |
ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל

המדינות בהן ביקר יוחנן פאולוס השני
יוחנן פאולוס השני בישראל, 2000
בשנת 2000, לרגל שנת המילניום, ביקר האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, והיה לאפיפיור השני המבקר בארץ. מסעו של האפיפיור באזור כלל גם ביקור בירדן וברשות הפלסטינית. האפיפיור החל את הביקור בירדן ב-20 במרץ 2000, הגיע לישראל ב-21 במרץ 2000, ועזב לרומא ב-26 במרץ 2000.
האחראי על תיאום הביקור בישראל היה השר לענייני ירושלים, חיים רמון, והאחראי על הסיקור התקשורתי היה משה פוגל. בין היתר נפגש האפיפיור עם נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן, וביקר ביד ושם ובכותל המערבי. הוא קיים מיסה פרטית בחדר הסעודה האחרונה בירושלים, ומיסות פתוחות בהר האושר, בבזיליקת הבשורה בנצרת ובכנסיית הקבר בירושלים. האפיפיור הקדיש יום אחד לביקור בבית לחם שם נפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, קיים מיסה בכיכר האבוס וסייר במחנה הפליטים דהיישה.
ביקורו של האפיפיור הוגדר רשמית כ"מסע צליינות לארץ הקודש לרגל שנת המילניום" ("Jubilee Pilgrimage to the Holy Land"), וזאת בשונה מרוב יתר ביקוריו ברחבי העולם, המוגדרים כ"מסעות שליחות" ("Apostolic Voyages"). האפיפיור נפגש עם בכירי הכנסיות הסרות למרות הכס הקדוש, עם בכירים מכנסיות אחרות ועם מנהיגים דתיים יהודים ומוסלמים. כראש מדינת הוותיקן הוא התקבל על פי כל כללי הטקס ונפגש עם ראשי המדינות שבהן ביקר.
מהלך הביקור

האפיפיור יוחנן פאולוס השני החל את ביקורו בירדן ב-20 במרץ 2000. הוא התקבל בטקס רשמי על ידי המלך עבדאללה השני בנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה. משם המשיך להר נבו שם היה אורחם של מושל מחוז מידבא וראש העיר מידבא. הוא ביקר במנזר השוכן במקום וצפה לעבר ארץ הקודש.
למחרת, 21 במרץ 2000, ערך האפיפיור מיסה באצטדיון הבינלאומי בעמאן, ונשא דרשה אודות הפסוק: ”קוֹל קוֹרֵא--בַּמִּדְבָּר, פַּנּוּ דֶּרֶךְ יְהוָה; יַשְּׁרוּ, בָּעֲרָבָה, מְסִלָּה, לֵאלֹהֵינוּ”, ולאחר מכן ערך תפילה באתר הטבילה בבית עברה. בהמשכו של היום טס האפיפיור לנמל התעופה בן-גוריון והתקבל בטקס רשמי בנוכחות הנשיא עזר ויצמן וראש הממשלה אהוד ברק. בנאומו קרא האפיפיור להשקעת מאמצים כנים של יהודים ונוצרים למגר דעות קדומות מכל סוג, ולמאבק מתמיד להצגת פניהם האמיתיות של היהדות והיהודים, כמו גם אלה של הנצרות והנוצרים. הוא סיים את דבריו במשאלה: ”יהא השלום מתנת אלוהים לארץ אשר בחר בה”. משפט זה נקבע על בול דואר ישראל אשר הונפק לזכרו של האפיפיור לאחר מותו בשנת 2005.
את יומו השני בישראל פתח האפיפיור בביקור בקאסר אל-יהוד, ומשם המשיך לבית לחם והתקבל במנחת המסוקים בעיר על ידי יושב ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת. לאחר מכן ערך מיסה ונשא דרשה בכיכר מאנגר בעיר אודות הפסוק: ”כִּי-יֶלֶד יֻלַּד-לָנוּ, בֵּן נִתַּן-לָנוּ... וַיִּקְרָא שְׁמוֹ פֶּלֶא יוֹעֵץ, אֵל גִּבּוֹר... שַׂר-שָׁלוֹם”. בהמשכו של היום ביקר האפיפיור במחנה הפליטים דהיישה, וסיים את סיורו ברשות הפלסטינית בביקור אצל יאסר ערפאת.
ב-23 במרץ 2000 ערך האפיפיור מיסה פרטית בחדר הסעודה האחרונה על הר ציון, ולאחר מכן נפגש בהיכל שלמה עם הרבנים הראשיים לישראל, הרב ישראל מאיר לאו והרב אליהו בקשי דורון. לאחר מכן התקבל בידי הנשיא ויצמן במשכן הנשיא, ומשם יצא לביקור ביד ושם. באוהל יזכור הוא שוחח עם מספר ניצולי שואה, בהם גם אדית צירר, שלאחר המלחמה נמצאה בידי האפיפיור עצמו עת היה כומר צעיר, והוא הביאה לתחנת רכבת סמוכה וצירפה אל ניצולים נוספים. עוד פגש האפיפיור בחבר נעוריו יז'י קלוגר ובאלי זבורובסקי, ניצול שואה, וממייסדי ועידת התביעות. בסיום הביקור הוענק לאפיפיור שי: קופסת עץ ובה סדרת ציורים המתארים אירועים מהתנ"ך, מעשה ידיו של הצייר היהודי קרול דויטש, אשר נרצח עם אשתו באושוויץ. בסיום היום ערך האפיפיור מפגש בין דתי בהשתתפות יהודים, נוצרים ומוסלמים, אשר התקיים במתחם הצרפתי בירושלים. בנאומו באירוע שילב, לצד פסוקים מהתנ"ך ומהברית החדשה, גם את איה 2 מסורת אל-פאתחה בקוראן: ”השבח לאל ריבון העולמים”.
את יומו הרביעי של הביקור פתח האפיפיור במיסה המונית לנוער שנערכה בהר האושר, ואשר כללה דרשה אודות הפסוק ”כִּי רְאוּ־נָא אַחַי אֶת־קְרִיאַתְכֶם”. לאחר מכן נפגש האפיפיור עם בני נוער שהשתתפו באירוע.
למחרת, 25 במרץ 2000, הגיע האפיפיור לנצרת וערך מיסה בבזיליקת הבשורה. לאחר מכן שב לירושלים ונפגש עם נציגי הסגל הדיפלומטי בבירה. לקראת סוף היום נועד האפיפיור לפגישה אקומנית עם הפטריארך היווני-אורתודוקסי של ירושלים דיאודורוס הראשון ועם הפטריארך הארמני של ירושלים טורקום מנוגיאן, אשר נערכה בפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברובע הנוצרי.
את יומו האחרון של הביקור הקדיש האפיפיור לפגישה עם המופתי של ירושלים, שייח' עכרמה צברי, ולאחר מכן ביקר בכותל המערבי והטמין פתק בין אבניו (נוסח הפתק להלן). הוא שב ונפגש עם הפטריארך הארמני טורקום מנוגיאן, וסיים את ביקורו בירושלים במיסה ובדרשה על תפילת "אני מאמין" שנערכו בכנסיית הקבר. לאחר מכן יצא האפיפיור לנמל התעופה בן-גוריון וסיים את ביקורו בישראל.
משמעות הביקור והשפעתו > רקע

יוחנן פאולוס השני נחשב לידיד העם היהודי כבר לפני מינויו לאפיפיור. הוא הביע פעמים רבות צער על העוולות שגרמו נוצרים ליהודים במהלך ההיסטוריה, וקבע כי הנצרות שוב אינה מאשימה את היהודים בדבר. כשלושה חודשים בלבד לאחר בחירתו לאפיפיור, בעת ביקורו באושוויץ, כרע ברך בפני המצבה המרכזית במקום, ביקש מחילה מהעם היהודי והתנצל על סבלם של קורבנות השואה. בנוסף, בתקופתו, כוננו יחסים דיפלומטיים בין מדינת ישראל וקריית הוותיקן.
קודם לביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, ביקר בארץ רק האפיפיור פאולוס השישי, ביקור שהתרחש 36 שנים קודם לכן. פאולוס השישי נודע גם הוא ביחסו האוהד לעם היהודי, ובתקופתו הסתיימה ועידת הוותיקן השנייה ופורסם המסמך המכונה "נוסטרה אטאטה" (בעתותינו), העוסק, בין היתר, ביחסה של הכנסייה הקתולית אל היהודים. מסמך זה קבע בין היתר כי ”הכנסייה איננה יכולה לשכוח שהיא קיבלה את ההתגלות של הברית הישנה באמצעות אותו עם, אשר אלוהים ברחמיו הרבים כרת עמו את הברית הקדומה” וכי ”אין להאשים ללא הבחנה את כל היהודים של אותו זמן או את היהודים כיום, בפשעים שבוצעו במהלך ייסורי המשיח.”. עם זאת, ביקורו של האפיפיור פאולוס השישי בארץ היה חטוף ונמשך 11 שעות בלבד. קבלת הפנים לכבודו נערכה בתל מגידו, ולא בירושלים, ורבים ראו בירידת ראשי המדינה למגידו משום חרפה לאומית.
משמעות הביקור והשפעתו > מסריו של האפיפיור

לעומת ביקורו של פאולוס השישי בארץ, נמשך ביקורו של יוחנן פאולוס השני חמישה ימים, קדמה לו עבודת הכנה ממושכת והוא לווה על ידי אמצעי התקשורת בארץ ובעולם. לאורך כל ביקורו, שב האפיפיור והביע חרטה על פשעי העבר שנעשו ביהודים, והדגיש את הצורך בפתיחת דף חדש ביחסים בין מאמיני שתי הדתות. כך כתב בפתק שהטמין בין אבני הכותל המערבי:
"God of our fathers, You chose Abraham and his descendants to bring your Name to the Nations: we are deeply saddened by the behaviour  of those who in the course of history have caused these children of yours to suffer, and asking your forgiveness. We wish to commit ourselves to genuine brotherhood with the people of the Covenant. Jerusalem, 26 march 2000".
"אלוהי אבותינו, אתה בחרת באברהם ובצאצאיו להביא את שמך אל העמים. אנו נעצבים עמוקות על התנהגותם של אלה שלאורך ההיסטוריה גרמו סבל לילדיך אלה ומבקשים את מחילתך. ברצוננו להתחייב לאחווה אמיתית עם אנשי הברית. ירושלים, 26 במרץ 2000".
וכך גם בנאומו ביד ושם:
"כבישוף של רומא וכממשיכו של השליח פטרוס, אני מבטיח לעם היהודי שהכנסיה הקתולית, בהיותה מונעת על ידי החוק של אמת ואהבה הנובע מכתבי הקודש, וללא שיקולים פוליטיים, נעצבת עמוקות מהשנאה, ממעשים של רדיפה ומהפגנות אנטישמיות המופנות כלפי יהודים על ידי נוצרים בכל זמן ובכל מקום.
הכנסייה דוחה גזענות בכל צורה, כשלילת דיוקנו של הבורא, אשר טבוע בכל בן אנוש."
האפיפיור התייחס באופן ישיר לשואה במספר הזדמנויות, ובייחוד בעת ביקורו ביד ושם, שם אמר כי:
"זיכרונותיי האישיים הנם מכל אשר אירע כאשר הנאצים כבשו את פולין במהלך המלחמה. אני זוכר את חברי ושכני היהודיים, אשר חלקם נספו בעוד אחרים ניצלו. באתי ליד ושם כמחווה למיליוני בני העם היהודי שהופשטו מכל, בייחוד מכבודם האנושי, ונרצחו בשואה. יותר ממחצית המאה עברה, אך הזכרונות נשארו.
...
אנו מבקשים לזכור. אך אנו מבקשים לזכור למען מטרה, והיא – שלעולם לא ינצח שוב הרוע, כפי שקרה למיליוני קרבנותיו התמימים של הנאציזם."
הביקור נעדר "תקריות מביכות", דוגמת זו שארעה בעת ביקורו של פאולוס השישי בישראל, 36 שנים קודם לכן, עת הגן על קודמו פיוס השנים עשר, מפני הטענות שהושמעו נגדו בישראל, כי לא פעל להצלת היהודים בזמן השואה; או בעת ביקורו בארץ של בנדיקטוס השישה-עשר בשנת 2009, עת נמתחה ביקורת נוקבת על נאומו ביד ושם.
משמעות הביקור והשפעתו > התגובות בצד הישראלי והיהודי

מסרים של פיוס ופתיחה בדרך חדשה נשמעו גם בצד הישראלי והיהודי. בנאומו בעת קבלת הפנים הרשמית לאפיפיור, אשר נערכה בנמל התעופה בן-גוריון, אמר נשיא המדינה, עזר ויצמן, כי:
"We appreciate Your Holiness’ contribution condemning anti-Semitism by labeling it as a crime against God and humanity, and by the request for forgiveness for deeds carried out in the past by representatives of the Church against the Jewish people. As you have noted, we must act together to fight the plague of racism and anti-Semitism all over the world."
"אנו מעריכים את תרומת הוד קדושתך לגינוי האנטישמיות, בתיוגה כפשע נגד אלוהים והאנושות, ובדרך של בקשת מחילה על המעשים שנעשו בעבר בידי נציגי הכנסייה כנגד העם היהודי.כפי שציינת, עלינו לפעול יחדיו כדי להילחם בנגע הגזענות והאנטישמיות בכל רחבי העולם."
ראש ממשלת ישראל אהוד ברק אמר דברים דומים:
"אין זה אפשרי לשים את העבר מאחורינו בן לילה. ללא ספק, נותרו בעינם לא רק ההבדלים התיאולוגיים העמוקים המפרידים בין שתי קהילות המאמינים, אלא גם חילוקי דעות בנוגע לזיכרון היסטורי ופירוש העבר. למרות זאת, אנו ללא עוררין מצויים בפתחו של עידן חדש ביחסים קתוליים-יהודים בו ייתפס ביקורו של יוחנן פאולוס השני כציון דרך שאין ערוך לו לאורך מסע זה של פיוס ושיתוף פעולה פורה."
באתר משרד החוץ פורסמו דבריו של הרב דוד רוזן, ראש המחלקה לענייני דת של הוועד היהודי אמריקאי (AJC), ונשיא המועצה היהודית הבינלאומית ליחסים בין-דתיים (IJCIC), שהתייחס למהפך ביחסי הנצרות הקתולית והיהדות, ועמד על כך שהביקור חשף זאת בפני הציבור הישראלי לראשונה:
"התמונות המראות את האפיפיור ב"יד ושם" ובכותל המערבי, וכמו כן קבלות הפנים הממלכתיות בנמל התעופה בן גוריון ובמשכן הנשיא, המחישו לעולם כולו את המציאות של מהפכה מרשימה זו בחינוך ובעמדות הקתוליים כלפי העם היהודי כפי שלא היה מעולם.
...
בדיוק מהסיבה שהישראלים ידעו כה מעט אודות השינויים שחלו בשלושים וחמש השנה האחרונות, הם נדהמו לגלות, באמצעות ביקור האפיפיור, שלא רק שהכנסייה הקתולית איננה עוינת עוד כלפי היהודים, היא אף משחרת ליחסים חיוביים ורוחשי כבוד עם העם אותו תיאר יוחנן פאולוס השני כ"האחים המבוגרים האהובים (של הכנסייה) לברית המקורית אשר מעולם לא ננטשו על ידי אלהים."
ראו גם

ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בפולין (1979)
הערות שוליים

↑  מסעות הצליינות האחרים שערך האפיפיור לרגל שנת המילניום נערכו בהר סיני וביוון, סוריה ומלטה.
↑  ספר ישעיהו, פרק מ', פסוק ג'
↑  WELCOME CEREMONY IN ISRAEL
↑  ספר ישעיהו, פרק ט', פסוק ו'.
↑  האפיפיור יוחנן פאולוס השני לוחץ את ידיהם של ניצולי שואה
↑  השי שהוענק לאפיפיור יוחנן פאולוס השני
↑  INTERRELIGIOUS MEETING AT THE NOTRE DAME PONTIFICAL INSTITUTE
↑  האיגרת הראשונה אל הקורינתים, 1, 26.
↑  העם היהודי.
↑  Visit to Jordan, Israel and the Palestinian Authority: A pilgrimage of prayer, hope and reconciliation, P. 4.
1 2  ביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביד ושם.
↑  Visit to Jordan, Israel and the Palestinian Authority: A pilgrimage of prayer, hope and reconciliation, P. 13.
↑  השפעת ביקור האפיפיור בישראל-יוחנן פאולוס השני.
↑  השפעת ביקור האפיפיור בישראל-יוחנן פאולוס השני
בול שהנפיק דואר ישראל עם מותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 2005, והמתאר את ביקורו בכותל המערבי
פסיפס הנושא את דיוקנו של יוחנן פאולוס השני בכנסיית הבכורה של פטרוס בעין שבע: ברקע נראים גלי הכנרת, ודייג בסירה המייצג את פטרוס הקדוש, ראשון האפיפיורים. בתחתית הפסיפס, בין סמל המסדר הפרנציסקני וסמל פולין, מופיע כיתוב בלטינית לאמור: "מוקדש ליוחנן פאולוס השני על ידי פולין הנאמנה תמיד"
שלט הנצחה לביקורו של האפיפיור בבזיליקת הבשורה בנצרת. הכיתוב באיטלקית ובערבית מציין לאמור: "הוד קדושתו, האפיפיור יוחנן פאולוס השני, עולה רגל בנצרת, 25 במרץ 2000"
שלט הנצחה לביקורו של האפיפיור בקון-קתדרלה בפטריארכיה הלטינית בירושלים
באגיוגסובאט

באגיוגסובאט (בהונגרית: Bágyogszovát) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבאגיוגסובאט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,463 תושבים, ובשנת 2019 רק 1,323 תושבים.
יהודי באגיוגסובאט

בבאגיוגסובאט חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 26 | 1,536 |
| 1910 | 19 |  |
| 1920 | 3 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת צ'ורנה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | צ'ורנה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • צקוהאזה • דר • אגייד • פאראד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד  • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סאן • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • ואג |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביל ויולה

| --- | --- |
ויולה, 2011
ויולה, 2011
 לידה:  25 בינואר 1951 קווינס, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  12 ביולי 2024 (בגיל 73) לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סירקיוז (1973) 
 תחום יצירה:  וידאו ארט
 זרם באמנות:  אמנות מדיה חדשה 
 יצירות ידועות:  Sweet Light 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייז' (2010)  פרס יוג'ין מקדרמוט לאמנויות של MIT (2009)  פרס מכון הסרטים האמריקאי ליוצרים עצמאיים על שם מאיה דרן (1988)  פרס קטלוניה הבין-לאומי (2009)  עמיתי מקארתור (1989)  פרימיום אימפריאל (2011)  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  Kira Perov 
 מספר צאצאים:  2 
 www.billviola.com
 
תערוכה של ביל ויולה, פירנצה, 8 במרץ 2017
ביל ויולה (באנגלית: Bill Viola;‏ 25 בינואר 1951 – 12 ביולי 2024) היה אמן וידאו ארט אמריקאי, שהשתמש בעבודתו באמצעים אמנותיים כמו אלקטרוניקה, קול וטכנולוגיה חזותית בניו מדיה. עבודתו התמקדה ברעיונות העומדים מאחורי חוויות אנושיות כגון לידה, מוות והיבטים שונים של מודעות.
ויולה  נולד בקווינס, ניו יורק. ב–1973 סיים את לימודיו במחלקה לאמנויות יפות באוניברסיטת סירקיוז.
ויולה היה מחלוצי תחום הווידאו ארט וכונה "הרמברנדט של עידן הווידאו".
נפטר ב-12 ביולי 2024.
הערות שוליים

1 2 3 4   נעמה ריבה, "הרמברנדט של עידן הווידיאו" מת בגיל 73, באתר הארץ, 14 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280035305171  PLWABN: 9810650581105606  BIBSYS: 14063937  BNE: XX877655  BnF: cb125535500 (data)  CANTIC: a11252662  CiNii: DA09384910  GND: 119081113  ICCU: CFIV129117  ISNI: 0000 0001 2026 030X  KulturNav: 728e3040-66aa-4f8d-861f-9cb26ad7efe4  LCCN: n85006497  LNB: 000050921  MusicBrainz: a4717b77-cc30-4e9e-9e5b-6c7f085e144e  NDL: 01064609  NGV: 18145  NKC: mub2011633209  NLA: 35418976  NLK: KAC202334482  NTA: 120970171  PIC: 19480  RERO: 02-A003944556  RKD: 116971  SELIBR: 297033  SNAC: w6rj4h71  SUDOC: 034823204  Trove: 946046  ULAN: 500092205  VIAF: 54262276   WorldCat (עם VIAF): 54262276 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארכיון הסרטים במינכן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון קולנוע, בית קולנוע 
 כתובת:  העיר העתיקה של מינכן 
 מיקום:  מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1963
 תאריך פתיחה רשמי:  1963 
 קואורדינטות:  48°08′05″N 11°34′22″E﻿ / ﻿48.134833333333°N 11.572833333333°E﻿ / 48.134833333333; 11.572833333333
 אתר רשמי
  (למפת מינכן מוגדלת) ארכיון הסרטים במינכן(למפת מינכן רגילה) ארכיון הסרטים במינכן
 
ארכיון הסרטים במינכן (בגרמנית: Filmmuseum München; באנגלית: Munich Film Archive) הוא מוזיאון וארכיון סרטי קולנוע, שנמצא במינכן, גרמניה, שמהווה אחד מששת מוזיאוני הקולנוע בגרמניה. אין בו אולמות תצוגה, והוא מוגבל להקרנת סרטים בבית קולנוע יחיד עם 165 מושבים, כמו כן לאיסוף, ארכוב ושחזור עותקי סרטים. כיום, ניתן להציג את כל הפורמטים האנלוגיים והדיגיטליים שבארכיון, למעט סרט ב-70 מ"מ (אנ')‏.
היסטוריה

ארכיון הסרטים נוסד בסוף 1963, כמחלקה ממוזיאון מינכן (אנ'), והוא מחזיק באוסף נרחב של עותקים של סרטים היסטוריים. חלק מהסרטים שברשות הארכיון, שוחזרו והועתקו מקומית. ישנו דגש מיוחד על אוסף הסרטים האילמים הגרמניים, עבודתם של מהגרי הקולנוע הגרמניים מתקופת הנאציזם, הקולנוע הגרמני החדש, וכן היסטוריית הסרטים במינכן (למשל קרל פלנטין, הרברט אטרנבוש (אנ'), חומר תיעודי אודות מינכן). כסינמטק, הארכיון מנגיש את האוסף שלו לציבור ולמחקר. הקולנוע הביתי, אחד התיאטראות העירוניים הראשונים שהיו בגרמניה, הוא אחד מהמקומות הבודדים בגרמניה, בו מוצגים באופן קבוע רטרוספקטיבות מלאות של סרטים היסטוריים וסרטים אילמים בליווי מוזיקלי חי. בארכיון, אין תערוכת קבע. בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, היו מאמצים, שלא צלחו, להשיג אולם קולנוע נוסף, ללהיפרד ממוזיאון מינכן, ושינוי שמו למוזיאון הקולנוע של בוואריה.
ארכיון הסרטים במינכן הוא החלוץ בשיקום הסרטים מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. אחראי הארכיון, אנו פטאלאס (אנ'), החל בשחזור סרטים אילמים גרמניים שבוצעו על ידי במאים כמו פריץ לאנג, ארנסט לוביטש, ג. וו. פבסט (אנ') או פרידריך וילהלם מורנאו. פטאלאס התחייב בפני הפסנתרן אלג'ושה צימרמן (גר') שהוא ילחין את שחזורי הסרטים. בדרך כלל, צימרמן חקר את התווים המקוריים או כתב מוזיקה נלווית.
בארכיון הסרטים, מוצגים יצירות קולנועיות של יוצרי סרטים בין-לאומיים, כמו אורסון וולס, תומאס הרלן (אנ'), ז'אן-מארי שטראוב ודניאלה הולט (אנ'), ניקולה המברט (צר'), ורנר שרוטר (אנ'), ווים ונדרס. מאז 1995, הארכיון מחזיק ביצירות של אורסון וולס, במיוחד ביצירות של סרטים שלא נגמרו. הארכיון קיבל את יצירותיו מצד בת זוגו האחרונה, אויה קודאר (אנ').‏
ב-2006, פרסם הארכיון את שחזורי סרטיו ב-DVD‏, Edition Filmmuseum.
מאז 2012, ארכיון הסרטים מציג חלק מהסרטים הקיימים ברשותו, בפילמפסט מינכן (אנ'), ובפסטיבל הבינלאומי של האוניברסיטה לקולנוע וטלוויזיה של מינכן (אנ').
המוזיאון מציג את סרטיו גם בפסטיבל הקולנוע האילם הבינלאומי בבון.
ראו גם

הארכיון הקווירי האירי
לקריאה נוספת

Chris Dercon: Auferstehung und Wiedergeburt. Das Münchner Filmmuseum wird 50 Jahre alt und ist doch quicklebendig - wie dieser Gratulant, Fan und langjährige Nachbar im Haus der Kunst bezeugen kann. In: Süddeutsche Zeitung, 28 November 2013, p. 14.
Filmmuseum München (ed.): 50 Jahre Filmmuseum München. Munich 2013
הערות שוליים

↑  "Filmmuseum München". filmportal.de (בגרמנית). ארכיון מ-2019-05-13. נבדק ב-23 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Peter Zander (8 באוגוסט 2005). "Der Nachlaß von Orson Welles wurde in Locarno erstmals gezeigt" (בגרמנית). DIE WELT. ארכיון מ-2019-05-05. נבדק ב-23 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570826005171  BIBSYS: 90828835  BnF: cb123172592 (data)  GND: 1080339-7  ISNI: 0000 0001 0669 2560  LCCN: n84234597  NKC: pna2010573026  RERO: 02-A000185342  SUDOC: 032072945  VIAF: 144878585   WorldCat (עם VIAF): 144878585