stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויז'ה קסטלי

| --- | --- |

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  לה ריוחה (פרובינציה) לה ריוחה
 חבל ארץ:  צפון-מערב ארגנטינה
 על שם:  חואן חוסה קסטלי 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,697 (2010)
 קואורדינטות:  29°01′05″S 66°13′37″W﻿ / ﻿29.0180°S 66.2270°W﻿ / -29.0180; -66.2270
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ויז'ה קסטלי(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ויז'ה קסטלי(למפת לה ריוחה רגילה) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה צ'פס קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהויז'ה קסטלי(למפת לה ריוחה מוגדלת) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה צ'פס קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהויז'ה קסטלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ויז'ה קסטלי (בספרדית: Villa Castelli) הוא כפר בפרובינציית לה ריוחה שבמערב ארגנטינה.
הכפר נקרא על שם המדינאי והפוליטיקאי הארגנטינאי חואן חוסה קסטלי (אנ'). הוא ממוקם על גדות הריו ברמחו-וינצ'ינה (צר'), יובלו של נהר הדסאגואדרו (אנ'), ולמרגלות רכס הסיירה דה פאמאטינה (אנ'). ב-2010 חיו בכפר 1,697 תושבים.
במרץ 2015 התרסקו בסמוך לכפר שני מסוקים שהובילו ספורטאים צרפתים שהשתתפו בתוכנית מציאות. כל נוסעי המסוקים, שמונה ממשתתפי התוכנית ושני הטייסים המקומיים, נהרגו.
הרמן ברנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1884 שוורין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית 
 פטירה:  5 בפברואר 1940 (בגיל 55) אאוהה, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 צאצאים:  שרלוט ברנובסקי 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1900–1940 (כ־40 שנה)
 דרגה:   אוברפיהרר (אס אס)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
הרמן ברנובסקי (בגרמנית: Hermann Baranowski;‏ 11 ביוני 1884–5 בפברואר 1940) היה פוליטיקאי נאצי ואיש צבא גרמני. היה חבר המפלגה הנאצית ומפקד שני מחנות ריכוז במסגרת יחידות גולגולת המת של ה-SS.
ביוגרפיה

ברנובסקי נולד ב-11 ביוני 1884 בשוורין, בנו של עובד מבשלת בירה. לאחר שמונה שנות בית ספר יסודי ותיכון, הוא התגייס לצי הקיסרי בשנת 1900. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה ברנובסקי במטה השייטת הראשונה; הוא זכה בעיטור צלב הברזל בשני הדרגות. לאחר תום המלחמה שירת עם מחצית שייטת שולות המוקשים התשיעית. ב-30 בספטמבר 1920 הוא פרש מהצי כלויטננט צור זי; הרקע היה צמצום מספר החיילים ברייך הגרמני עקב הסכם ורסאי.
לאחר תקופה ארוכה בצבא, כנראה היה לברנובסקי קשה בחיים האזרחיים: תחילה מצא עבודה במשרד של חברה לעיבוד מתכות בקיל, ואחר כך בהמבורג במכולת.
ב-1930 ראה ברנובסקי את היטלר באירוע בהמבורג, ובעקבות כך הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 באוקטובר 1930 ולאס אס בדצמבר 1931. בהמשך מונה למפקד יחידת האס אס הרביעית. הוא הוחלף בתפקיד זה ב-1 במרץ 1936, אולי בגלל מחלוקת אישית. ב-1938 הוא מונה לשוצהפטלאגרפיהרר (Schutzhaftlagerführer) של מחנה הריכוז דכאו, לשם נשלח כמפקד המתחם ב-1936. בנוסף, מפברואר 1938 עד ספטמבר 1939, הוא שירת כאוברפיהרר של מחנה הריכוז זקסנהאוזן. היה ידוע כבעל נטיות סדיסטיות. ברנובסקי נפטר ב-5 בפברואר 1940 באאוהה לאחר מחלה ממושכת. קברו נמצא בבית הקברות אוהלסדורף בהמבורג. המצבה הוסרה.
הערות שוליים

↑  Tuchel, Konzentrationslager, S. 371. Die bei Tuchel angegebenen Ränge sind auf die zum Zeitpunkt der Ernennung gebräuchlichen Bezeichnungen geändert.
↑  Dachau and the SS: A Schooling in Violence – Christopher Dillon – Google Books
↑  Crossing Hitler: The Man Who Put the Nazis on the Witness Stand – Benjamin Carter Hett – Google Books
↑  Werner Scholem: A German Life – Mirjam Zadoff – Google Books
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123488125  ISNI: 0000 0000 2250 346X  VIAF: 18132520   WorldCat (עם VIAF): 18132520
המנון הקיסרות הגרמנית

| --- | --- |

מילות ההמנון
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה  (1795-1918) הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית (1871-1918)
 שפה:  גרמנית
 מילים:  Heinrich Harries 
 לחן:  אלוהים, נצור את המלך
 תאריך מעמד רשמי:  1795, כהמנון ממלכת פרוסיה
 תאריך ביטול מעמד רשמי:  1918, עם נפילת הקיסרות הגרמנית.
 ‏האזנהקובץ:Heil Dir Im Siegerkranz (old recording).ogg‏Ⓘ‏
 
Heil dir im Siegerkranz, בגרמנית (בעברית: תרועה לקיסר) היה ההמנון הלאומי הרשמי של האימפריה הגרמנית בשנים 1871 עד 1918.
לפני הקמת האימפריה ב-1871, השיר היה ההמנון המלכותי של פרוסיה מאז 1795 ונשארה ככזה לאחר 1871. הלחן של הפזמון נגזר מההמנון הבריטי "אלוהים נצור את המלך". מסיבות אלו, השיר לא הצליח להיות פופולרי בכל גרמניה. לא רק שהוא לא הצליח לזכות בתמיכת רוב הלאומנים הגרמנים, למעשה, הוא מעולם לא הוכר על ידי מדינות דרום גרמניה, כמו בוואריה או וירטמברג. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעה האימפריה הגרמנית לקיצה ו"שירתם של הגרמנים" הפך להמנון הלאומי של רפובליקת ויימאר.
מילים

היינריך הארי כתב את המילים ב-1790 לכבוד כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק. זאת ניתן לראות בשורה "Heil, Kaiser, dir" שבמקור נכתבה "Heil, Christian, dir". בשנת 1793, הטקסט של הארי עבר עיבוד על ידי בלתזאר גרהארד שומאכר (1755–1805) לשימוש בפרוסיה. שומאכר קיצר את הטקסט של הארי והחליף את המילה כריסטיאן בקייזר (קיסר).
מילים > מילים

| עברית | גרמנית |
| --- | --- |
נריע לך בכתר המנצח,  שליט מולדת האבות!  נריע לך, קיסר!  חוש בזוהר הכס  באושר הגבוה במילואו  להיות יקיר עמך!  נריע לך, קיסר!    לא סוס ולא אביר רכוב  מאבטחים את הרום הנישא,  איפה שעומדים נסיכים:  אהבת מולדת האבות,  אהבת האדם החופשי,  צור את כס השליט  כמו סלע בים.    להבה קדושה, זהרי,  זהרי ואל תכבי  עבור מולדת אבות!  ואז כולנו נעמוד  אמיצים לאדם אחד,  בשמחה נלחם ונדמם  עבור כס ומלוכה.    מסחר ומדע,  הרם באומץ ובכוח  מנהיגם שלהם מורם.  למעשי לוחמים וגיבורים  מצא את זרי הדפנה  להיות משומרים בנאמנות  על כסך!    לנצח ימשיך לפרוח  הדגל שלנו שמונף באומץ  בים הפתוח!  הא, כמה גא ומלכותי  מטיל באופן נרחב מעל יבשה וים,  הנשר הגרמני  את מבטו הבוער.    היה, הקיסר וילהלם, כאן,  קישוט לעמך במשך שנים רבות,  גאוות האנושות!  חוש בזוהר הכס,  באושר הגבוה במילואו  להיות יקיר עמך!  נריע לך, קיסר!: Heil dir im Siegerkranz,  Herrscher des Vaterlands!  Heil, Kaiser, dir!  Fühl in des Thrones Glanz  die hohe Wonne ganz,  Liebling des Volks zu sein!  Heil Kaiser, dir!    Nicht Ross, nicht Reisige  sichern die steile Höh,  wo Fürsten stehn:  Liebe des Vaterlands,  Liebe des freien Manns  gründen den Herrscherthron  wie Fels im Meer.    Heilige Flamme, glüh,  glüh und erlösche nie  fürs Vaterland!  Wir alle stehen dann  mutig für einen Mann,  kämpfen und bluten gern  für Thron und Reich!    Handel und Wissenschaft  heben mit Mut und Kraft  ihr Haupt empor!  Krieger- und Heldenthat  finden ihr Lorbeerblatt  treu aufgehoben dort  an deinem Thron!    Dauernder stets zu blüh'n,  Weh' unsre Flagge kühn,  Auf hoher See!  Ha, wie so stolz und hehr,  Wirft über Land und Meer,  Weithin der deutsche Aar,  Flammenden Blick!    Sei, Kaiser Wilhelm, hier  lang deines Volkes Zier,  der Menschheit Stolz!  Fühl in des Thrones Glanz,  die hohe Wonne ganz,  Liebling des Volks zu sein!  Heil, Kaiser, dir!  
הצמד "קייזר וילהלם" התייחס במקור לוילהלם הראשון שמלך עד 1888. את בנו, פרידריך השלישי, שמלך רק 99 ימים, ירש וילהלם השני. אחת הבדיחות בזמנו הייתה שכותרת השיר השתנתה ל"Heil Dir im Sonderzug" ("נריע לך ברכבת המלכותית שלך"), עקב נסיעותיו התכופות של וילהלם השני.
לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הוגו קאון הלחין לטקסט מוזיקה חדשה כדי להפריד בין המנון לבין לאלוהים נצור את המלך.
פזמונות אחרים

משמר הריין היה גם שיר הלל פטריוטי כל כך פופולרי עד שלעיתים קרובות הוא נחשב כהמנון לא רשמי.
בממלכת בוואריה, הפזמון הרשמי היה "Bayerische Königshymne ("Heil unserm König, Heil!")", המושר גם הוא ללחן של אלוהים נצור את המלך. המנון נוסף שמושר לאותה מנגינה, הוא המנון ליכטנשטיין משנת 1920.
המנון הוואי "Hawaiʻi Ponoʻī", שהלחין הקפלמייסטר הפרוסי אנרי ברגר, הוא וריאציה של המנגינה.
ראו גם

המנון גרמניה המזרחית
שיר הורסט וסל
הערות שוליים

↑  Fischer & Senkel 2010, p. 90.
↑  Fischer & Senkel 2010, p. 91.
↑  Fehrenbach, Elisabeth. "Politischer Umbruch und gesellschaftliche Bewegung: ausgewählte Aufsätze zur Geschichte Frankreichs und Deutschlands im 19. Jahrhundert". Oldenburg, 1997. p. 312.
↑  Die Geschichte der Deutschen. p. 131.
↑  Fischer & Senkel 2010, p. 93.
↑  "Heil dir im Siegerkranz" (Kaun) בפרויקט ספריית התווים הבינלאומי.
↑  Reichel, Peter. Schwarz-Rot-Gold: Kleine Geschichte deutscher Nationalsymbole nach 1945. C. H. Beck: Munich, 2005. p. 35.
↑  מילות השיר
הערות שוליים > ביבליוגרפיה

Fischer, Michael; Senkel, Christian (2010). Klaus Tanner (ed.). Reichsgründung 1871: Ereignis, Beschreibung, Inszenierung. Münster: Waxmann Verlag.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4849610-8  VIAF: 212918570   WorldCat (עם VIAF): 212918570
הרדיפה של משפחת אמונס

הרדיפה של משפחת אמונס (באנגלית: Ammons haunting case) המכונה גם "בית השד" הוא תיאור מקרה לפיו ישות זדונית לכאורה השתלטה על בית בעיר גארי, אינדיאנה בשנת 2011. לאטויה אמונס, אמה רוזה קמפבל ושלושת ילדיה טענו שפעילות על טבעית מתרחשת בבית. סיפורם פורסם ב-2014 וזכה לתשומת לב בין-לאומית.
רקע

בנובמבר 2011, לאטויה אמונס, אמה רוזה קמפבל ושלושת ילדיה בני ה-7, 9 ו-12 עברו להתגורר בבית הממוקם בכתובת "רחוב קרוליינה 3860" בעיר גארי, אינדיאנה. מספר ימים לאחר שהמשפחה עברה, הם טענו שנחיל ישחוריים התנחל במרפסת הבית לכל אורך חודש דצמבר וחזרו שוב ושוב.[דרוש מקור]
רוזה (אמה של לאטויה וסבתם של הילדים) דיווחה שהיא שמעה רעשי צעדים במרתף הבית וכן רעש של דלתות נטרקות. לאחר מכן, רוזה טענה שהיא הבחינה ב"דמות מצוללת וסקסית של גבר" בסלון הבית וכן מצאה טביעות מגפיים על הרצפה. בנוסף, רוזה טענה שהיא נחנקה על ידי כוח בלתי נראה. נטען שבת ה-12 ריחפה מעל מיטתה במהלך מסיבת פיג'מות עם חברה. החברה טענה שהיא התפללה עד שבת ה-12 נחתה בחזרה על מיטתה, אך לאחר מכן אותה הבת לא זכרה דבר מהאירוע. הבן המבוגר יותר סיפר שהוא נזרק לצידו השני של החדר על ידי כוח בלתי נראה. דווח שעיניו של הבן הצעיר התגלגלו למאחורי ראשו והוא נשמע צורח "זה הזמן למות" ו"אני אהרוג אותך".
המשפחה יצרה קשר עם הרופא ג'ופרי אוניווקו ב-19 באפריל 2012. במהלך ביקור בבית, הרופא תיאר את התנהגות בני המשפחה כדלוזית.[דרוש מקור] איש צוות ממשרדו של הרופא דיווח לרשויות וילדי המשפחה נלקחו לבית החולים לאחר שהמשטרה ביקרה בבית. הילד הבוגר תואר כנורמטיבי בעוד הצעיר תואר כחסר שקט וחבול.
בשנת 2012, שירותי הרווחה הוערבו ואנשי שירותי הרווחה האמינו שהילדים מתנהגים כך לבקשת אמם. מספר מאמרים סנסציונים נכתבו על הפרשה וביניהם גם בניו יורק דיילי ניוז שם נכתב שאנשי הרווחה ביקרו בבית וחזו בילד הצעיר "הולך על קירות הבית". צ'ארלס אוסטין, קפטן תחנת המשטרה המקומית בן ה-37 האמין שאכן מתקיימת פעילות על טבעית בבית. תמונה שפורסמה בירחון "Indianapolis Star" מציגה "דמות מוצללת" המופיעה כשאף אחד לא נמצא בבית.
המשפחה שכרה את שירותיו של הכומר מייקל מגינות' כדי שיבצע גירוש שדים בבית. הכומר ראיין את המשפחה ב-22 באפריל 2012 והסיק שהם "נרדפים על ידי שדים". בסופו של דבר, הכומר ביצע שלושה גירושי שדים: שניים בשפה האנגלית ואחד בשפה הלטינית. אחד מהגירושים התבצע על גופה של לאטויה אמונס.
המשפחה עברה להתגורר באינדיאנפוליס בשנת 2012 ולאחר מכן דווח שהתקריות בבית נפסקו.
השערות וספקולציות

הרופא ג'ופרי אוניווקו הביע ספקנות בכל הקשור לפעילות העל טבעית בבית וטען שלא הבחין בדבר חריג. בפנקסו הוא כתב "הזיות לפיהן הבית רדוף רוחות". לילדי משפחת אמונס הייתה היסטוריה של היעדרות מבית הספר ותלונה הוגשה נגד אמונס כבר ב-2009. בשנת 2012, אמונס טענה שילדיה לא מגיעים בקביעות לבית הספר בעקבות הפעילות העל טבעית בבית.
על פי החוקר והספקן ג'ו ניקל (אנ'), קפטן צ'ארלס אוסטין היה "חסיד נלהב של העל טבעי והאמין ברוחות רפאים". ניקל טען שהתמונה שפורסמה על ידי "Indianapolis Star" שתועדה במסגרת עבודת צוות הצילום של המשטרה, לא הייתה "תמונת משטרה רשמית". ניקל ראיין מספר עדי ראייה והסיק שהתופעות העל טבעיות המדווחות הן בסך הכול דיווחים שגויים, השערות או לא סיפקו הסבר על טבעי משכנע: הרחיפה שבת ה-12 חוותה הייתה רק התרוממות קלה מעלה ולא רחיפה אמיתית. בנוסף, בהקשר להליכתו של הילד הצעיר על הקיר, נאמר שרוזה (סבתו של הילד) החזיקה את ידו ותמכה בו בזמן שהלך.
צ'ארלס ריד, בעל הבית טען שהוא מעולם לא חווה אירועים על טבעיים בבית. הדיירים הקודמים בבית גם הם טענו את אותו הדבר. באותו הזמן, משפחת אמונס איחרה בתשלום השכירות וטענו שישות על טבעית רודפת את הבית כדי להימנע מלשלם את דמי השכירות. הדיירים שעברו להתגורר בבית לאחר שמשפחת אמונס עזבה לא הבחינו בפעילות על טבעית בבית וריד עצמו מאמין שהטענות הן תרמית ותו לא.
ילדי המשפחה רואיינו על ידי פסיכולוגים ואנשי מקצוע שקבעו שהילדים מתנהגים כך כדי לשרת את רצונותיה של אמם. הפסיכולוגית טרייסי רייט טענה שהבן הצעיר העמיד פנים שהוא אחוז דיבוק.
בתרבות

בשנת 2014, חוקר העל טבעי זאק באגנס (אנ') רכש את הבית בעלות של 35 אלף דולר ומוטט אותו בינואר 2016. באגנס צילם סרט תיעודי בשם "Demon House (אנ')" שהופץ ב-16 במרץ 2018. הכתב סטיב ברטון מהאתר "Dread Central (אנ')" קבע שזהו אחד הסרטים הכי משכנעים בתחום העל טבעי שהוא צפה בהם עד כה". הכתב נואל מורי מהעיתון "לוס אנג'לס טיימס" ביקר את הסרט לרעה. לפי החוקר והספקן קני בידל (אנ'), הסרט הוא סרט "פסאודו-מדעי", כלומר, מצולם בסגנון תיעודי, אך לא מציג אירועים אמיתיים.
הסרט "The Deliverance (אנ')" משנת 2024 מבוסס על סיפורם של משפחת אמונס.
הערות שוליים

1 2  Marisa Kwiatkowski, The exorcisms of Latoya Ammons, The Indianapolis Star
1 2 3 4 5 6 7 8  Marc kreidler, The ‘200 Demons’ House: A Skeptical Demonologist’s Report | Skeptical Inquirer, ‏2014-05-01
1 2  Marisa Kwiatkowski, Strange events lead Ind. family to resort to exorcism, USA TODAY
1 2  Notorious 'Demon House' Torn Down After Purchase By 'Ghost Adventures' Star, HuffPost, ‏2016-02-03
↑  Reality Star Buys 3-Bedroom 1-Bath Bungalow With 'Demonic' Activity, HuffPost, ‏2014-02-02
↑  Marisa Kwiatkowski, Indiana 'exorcism house' of Latoya Ammons is demolished, The Indianapolis Star
↑  Steve Barton, Demon House Review – One of the Single Most Compelling Documentaries of Pure Evil You'll See, Dread Central, ‏2018-03-12
↑  Noel Murray, Review: Zak Bagans' documentary 'Demon House' is too much hooey, not enough boo, Los Angeles Times, ‏2018-03-15
↑  Marc kreidler, Demon House Deconstructed | Skeptical Inquirer, ‏2018-05-21
המפלגה הדמוקרטית האזרחית

| --- | --- |

 מדינה:  צ'כיה 
 מייסד:  ואצלב קלאוס
 מנהיגים:  פטר פיאלה 
 תקופת הפעילות:  21 באפריל 1991 – הווה (33 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית
 מטה:  פראג 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין, ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  ברית השמרנים והרפורמיסטים האירופים, האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 צבעים רשמיים:  כחול
 http://www.ods.cz
 
המפלגה הדמוקרטית האזרחית (בצ'כית: Občanská demokratická strana, או בקיצור: ODS) היא מפלגה ליברלית-שמרנית ואירוסקפטית בצ'כיה. היא המפלגה השנייה בגודלה בבית הנבחרים הצ'כי, עם 34 מושבים מתוך 200. זוהי המפלגה היחידה בצ'כיה שתמיד הייתה מיוצגת בבית הנבחרים.
המפלגה הדמוקרטית נוסדה ב-1991 על ידי ואצלב קלאוס ובהשפעת המפלגה השמרנית הבריטית. ה-ODS ניצחה בבחירות 1992, והייתה חלק מהממשלה במשך רוב תקופת עצמאותה של צ'כיה. ה-ODS הייתה תמיד אחת משתי המפלגות הגדולות (למעט לאחר הבחירות ב-2013). מטעם המפלגה כיהנו מספר ראשי ממשלה. ואצלב קלאוס כיהן כראש הממשלה הראשון של צ'כיה לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, בשנים 1993–1997. מירק טופולנק, שירש אותו כמנהיג המפלגה בדצמבר 2002, כיהן כראש הממשלה בשנים 2006–2009. בבחירות 2010, המפלגה איבדה 28 מושבים, והייתה לשנייה בגודלה. למרות זאת, ה-ODS הצליחה להרכיב ממשלת מרכז-ימין בהנהגת פטר נצ'אס. מיולי 2013 ועד לדצמבר 2021 כינה באופוזיציה. מנהיג המפלגה הנוכחי (מאז 2014) הוא ראש ממשלת צ'כיה פטר פיאלה.
ה-ODS חברה בסיעת השמרנים והרפורמיסטים האירופיים בפרלמנט האירופי.
אידאולוגיה

ה-ODS נחשבת למפלגה ליברלית-שמרנית, התומכת בליברליזם כלכלי ואירוסקפטיות.
הרעיונות של המפלגה הושפעו ממפלגות ליברליות ושמרניות באירופה, ובהן המפלגה השמרנית הבריטית ומפלגת המתונים השוודית. פוליטיקאים רבים מהמפלגה מתנגדים בגלוי לתקינות הפוליטית וקוראים לצעדים נוקשים על מנת להילחם באסלאם הקיצוני שמושווה על ידם לנאציזם.
אמנם המפלגה הייתה בשלטון כשאמנת ליסבון אושררה בצ'כיה, ה-ODS תומך בשמירת ריבונותה של צ'כיה לעומת האיחוד האירופי. המפלגה תומכת ברפורמה יסודית באיחוד ומתנגדת נחרצות לכל סוג של פדרליזציה באירופה. ה-ODS תומכת בחיוב מהגרים ללמוד את השפה הצ'כית, וכן להסתגל לתרבות המקומית. המפלגה מתנגדת גם למכסות המהגרים של האיחוד האירופי מתוך רצון להגן על ריבונותה של צ'כיה.
ה-ODS תומכת גם בזכותם של אזרחים שומרי חוק להחזיק בנשק חם.
ארגון ומבנה > חברות במפלגה

| שנה | חברים | מקור | שנה | חברים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | 18,500 |  | 2010 | 31,011 |  |
| 1992 | 23,000 |  | 2011 | 27,648 |  |
| 1995 | 21,803 |  | 2012 | 24,507 |  |
| 1998 | 16,000 |  | 2013 | 21,578 |  |
| 1999 | 19,300 |  | 2014 | 17,944 |  |
| 2000 | 17,000 |  | 2015 | 14,771 |  |
| 2001 | 18,280 |  | 2016 | 14,123 |  |
| 2002 | 20,412 |  | 2017 | 14,005 |  |
| 2003 | 21,641 |  | 2018 | 14,095 |  |
| 2004 | 23,138 |  | 2019 | 13,563 |  |
| 2009 | 34,000 |  |  |  |  |
הישגים אלקטורליים > בית הנבחרים

| שנה | מנהיג | קולות |  % | מושבים | +/- | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ואצלב קלאוס | 1,924,483 | 29.7 | 66 / 200 |  | 1 |
| 1996 | ואצלב קלאוס | 1,794,560 | 29.6 | 68 / 200 | 2 | 1 |
| 1998 | ואצלב קלאוס | 1,656,011 | 27.7 | 63 / 200 |  5 | 2 |
| 2002 | ואצלב קלאוס | 1,166,975 | 24.5 | 58 / 200 |  5 | 2 |
| 2006 | מירק טופולאנק | 1,892,475 | 35.3 | 81 / 200 |  23 | 1 |
| 2010 | פטר נצ'אס | 1,057,792 | 20.2 | 53 / 200 |  28 | 2 |
| 2013 | מירוסלבה נמקובה | 384,174 | 7.7 | 16 / 200 |  37 | 5 |
| 2017 | פטר פיאלה | 572,962 | 11.3 | 25 / 200 | 9 | 2 |
| 2021 | פטר פיאלה | 1,493,701 | 27.8 | 34 / 200 |  9 | 1 |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |    |   |
הפארק הפרובינציאלי רייטינג-און-סטון

עמודונים בפארק
עמק הנהר מילק
הפארק הפרובינציאלי רייטינג-און-סטון (באנגלית: Writing-on-Stone Provincial Park, מילולית "הפארק הפרובינציאלי כתיבה על אבן") שוכן כ-100 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר לת'ברידג', בפרובינציית אלברטה בקנדה, או 44 קילומטרים מזרחית לעיירה מילק ריבר (אנ'), כשהנהר מילק (אנ') (שהעיירה על שמו) חוצה את הפארק. זהו אחד האזורים הגדולים ביותר של פרריה מוגנת במערכת הפארקים של אלברטה, והוא משמש גם כשמורת טבע וגם להגנה על גילופי סלע וציורים רבים של האומות הראשונות (הילידים). הפארק קדוש לבני הבלאקפוט ולשבטים קַדְמוֹנָאִים רבים אחרים.
ב-6 ביולי 2019, נרשם "רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי" (Writing-on-Stone / Áísínai'pi) כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הפניה לאונסק"ו להכיר בפארק כאתר מורשת עולמית נעשתה במקור בשם "אייסינאיפי" (Áísínaiappi), מילה בשפת בלאקפוט (אנ') שמשמעותה "זה מצויר/כתוב". הפארק הפרובינציאלי הוא שם נרדף ל"האתר ההיסטורי הלאומי אייסינאיפי של קנדה" (Áísínaiʼpi National Historic Site of Canada).
תיאור

פארק רייטינג-און-סטון מכיל את הריכוז הגדול ביותר של אמנות סלע במישורים הגדולים של אמריקה הצפונית. ישנם למעלה מ-50 אתרי פטרוגליפים ואלפי יצירות. הפארק כולל גם מוצב של משטרת הרוכבים של צפון-מערב (אנ') (NWMP) ששוחזר באתרו המקורי. המוצב המקורי נשרף על ידי אלמונים לאחר שנסגר ב-1918.
הפארק כולל מרכז מבקרים, אתרי מחנאות, אזורי פיקניק, אזורים לשימוש קבוצתי ומסלולי הליכה, כמו גם שייט בקאנו ובקיאקים על הנהר מילק.
צמחייה ובעלי חיים

הפארק משתרע על שטח של 17.80 קילומטרים רבועים של בית גידול של עמקי נהרות ופרריה, והוא משכן למגוון רחב של צמחים ובעלי חיים.
מיני עופות כוללים בז ערבות, אוח וירג'יניה, ינשוף שדות, בז אמריקאי ו-Petrochelidon pyrrhonota (באנגלית American cliff swallow), כמו גם פסיון מצוי וחוגלית אפורה.
הפרריה המקיפה את הפארק היא בית גידול טוב לאנטילוקפרה אמריקנית. בעלי חיים אחרים שנמצאו באזור הפארק כוללים אייל פרדי שחור-זנב, סנאי כיס צפוני (Thomomys talpoides), בואש מפוספס, דביבון מצוי, מרמיטה זהובת-בטן ושונר מצוי. סלמנדרה מנומנרת (Ambystoma tigrinum) מיני הצפרדע Pseudacris maculate (באנגלית boreal chorus frogs), וליטובטס ומין החפרית האמריקנית Spea bombifrons (באנגלית Plains spadefoot toad) מייצגים את הדו-חיים. זוחלים כוללים נחש בירית, נחש גופר ועכסן הערבות (Crotalus viridis).
סביבת עמקי הנהרות אופטימלית עבור צפצפה בלסמית מיני הערבה Salix amygdaloides (באנגלית Peachleaf Willow), ו-Salix exigua (באנגלית sandbar willow) ו-Prunus virginiana (באנגלית Chokecherry), ערער, Amelanchier alnifolia (באנגלית saskatoon) ושני מינים של ורד בר. בפארק גדלים גם כמה מהמינים הצפוניים ביותר של צבריים, כולל מהסוגים צבר (Opuntia) ו-Pediocactus (אנ')
גאולוגיה

מחשופי אבן החול בפארק שייכים לתצורת מילק ריבר (אנ'), שהושקעה בשולי ים יבשתי גדול לפני כ-84 מיליון שנים בתקופת קרטיקון עליון. מים מהפשרת הקרחונים הנסוגים בסוף עידן הקרח האחרון חצבו את עמק הנהר מילק הנוכחי, ומים, קרח ורוח סחפו את אבן החול כדי לייצר את העמודונים (באנגלית hoodoos) והצוקים שהם חלק מהפארק כיום.
היסטוריה

יש עדויות לכך שעמק הנהר מילק היה מיושב על ידי בני האומות הראשונות כבר לפני 9,000 שנה. שבטי האומות הראשונות כמו הבלאקפוט יצרו כנראה רבים מהגילופים בסלע (פטרוגליפים) והציורים (פיקטוגרפים). קבוצות אומות ראשונות אחרות כמו השושונה (אנ') עברו גם הן בעמק ואולי גם יצרו חלק מהאמנות. גילופים וציורים אלה מספרים על חייהם ומסעותיהם של מי שיצר אותם, ועל הרוחות שמצאו כאן. לצוקים המתנשאים והעמודונים הייתה השפעה חזקה על המבקרים הילידים, שהאמינו שמדובר במשכן של רוחות עוצמתיות. המחסה של העמקים ושפע הציד ופירות היער הפכו את האזור שהוא כיום הפארק למקום מצוין עבור האנשים הנוודים הללו לעצור בנדידות העונתיות שלהם. בעוד שהשימוש הגדול ביותר בשטח נעשה על ידי הנוודים, ישנן עדויות מסוימות, כולל מעגלי טיפי (אנ') וגלגל רפואה (אנ'), שהיו כאן יישובי קבע.
החל מ-1730 בערך, החלו להופיע במישורים המערביים מספר רב של סוסים, מוצרי מתכת ורובים. אלו לא רק סימנו שינוי באורח החיים של האומות הראשונות, אלא שינוי בתוכן אמנות הסלע. הילידים החלו ליצור תמונות של ציידים רכובים על סוסים ולוחמים ללא מגני גוף.
בשנת 1887 הוקם ברייטינג-און-סטון מחנה של משטרת הרוכבים של צפון-מערב (אנ') (NWMP) (שקדמה למשטרה הרכובה המלכותית של קנדה) כדי לנסות לצמצם את הברחת הוויסקי מעבר לגבול, שפגעה קשה באוכלוסייה המקומית, ולעצור את חבורות הפשיטה על סוסים של האומות הראשונות. אבל למעשה אף אחת מהבעיות מעולם לא הפכה רצינית במוצב הזה, וה-NWMP בילו את רוב זמנם בלחימה בשריפות עשב בקיץ, ניהוג בקר אמריקאי תועה בחזרה אל מעבר לגבול, ורכיבה מאות קילומטרים נטולי אירועים לאורך הגבול. בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה, החלו להגיע לאזור מתיישבים, מה שעזר להפיג חלק מהשעמום והבידוד שעמם התמודדו שוטרי ה-NWMP. ב-1918, נסגר המוצב, מכיוון שהרשויות הקנדיות חשו אפשרות מועטה לפעילות פלילית לאורך הגבול, וזמן קצר לאחר מכן, המוצב הוצת על ידי אלמונים.
הפארק נוצר בשנת 1957 והוגדר כשמורה ארכאולוגית בשנת 1977. כחלק מחגיגות המאה של ה-NWMP, שוחזר המוצב בין 1973 ל-1975, וכיום הוא אחת האטרקציות בפארק. ארכאולוגים ממחלקת הפארקים הפרובינציאליים של אלברטה סקרו וקטלגו אתרי פטרוגליפים ופיקטוגרפים רבים בתוך הפארק בשנת 1973. בשנת 1981, חלק מהפארק הוכרז כמשאב היסטורי פרובינציאלי כדי להגן על אמנות הסלע הזו מהשפעה גוברת של ונדליזם וגרפיטי. האזורים הרגישים ביותר מיועדים לסיורים מודרכים בלבד. בשנת 1977, הפארק שימר את הארכאולוגיה של הפיקטוגרפים והפטרוגליפים. הגנה זו הופכת את הפארק לאחד הריכוזים הגדולים ביותר של אמנות הסלע במישורים באמריקה הצפונית. בשנת 2004 הוסיפה רשות הפארקים של קנדה את הפארק לרשימה של קנדה של אתרי מורשת עולמית מועמדים. בבקשה צוין שבני הבלאקפוט היו רוצים שגם גבעות סוויט גראס (אנ') של מונטנה ייכללו כחלק מאתר המורשת העולמית. במרץ 2005 הוגדר הפארק כאתר היסטורי לאומי (אנ'). ב-20 ביוני 2007 נפתח רשמית מרכז המבקרים החדש של הפארק, עם נוף לעמק מהגדה הצפונית.
אתר מורשת עולמית

ב-6 ביולי 2019, נרשם חלק מהפארק ) כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי" (Writing-on-Stone / Áísínai'pi). בדברי ההסבר לבחירה באתר נכתב:
לקריאה נוספת

Bouchet-Bert, Lus. "From Spiritual and Biographic to Boundary-Marking Deterrent Art: A Reinterpretation of Writing-on-Stone". Plains Anthropologist 44.167 (1999): 27-46.
ביאורים

↑  השם שמציעה האקדמיה העברית לתרגום המונח אבוריג'ינים "קַדְמוֹנַאי" באתר האקדמיה ללשון העברית