stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בודהה (מושג)
הערות שוליים

1 2 3  רופרט גתין, תרגום: אורית כהנא, בודהיזם-היסטוריה הגות ותרגול, רמת גן: אלטרנטיבות, 2014, עמ' 109-136.
1 2 3  מתוך בודהה ובודהיסטה | דהמדאנה – ספרות בודהיסטית בעברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810623226505606  BnF: cb15130385p (data)  NDL: 00561115  NKC: ph661188  VIAF: 27151776730118010406   WorldCat (עם VIAF): 27151776730118010406
בוקר וערב

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  יון פוסה 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2000 
 
בוקר וערב (בנורווגית: Morgon og kveld) הוא ספר פרוזה משנת 2000 מאת הסופר הנורווגי יון פוסה. הספר מספר את סיפורו של דייג: חלקו הראשון של הספר עוסק בהולדתו מנקודת מבטו של אביו, והחלק השני עוסק במותו, כאשר הוא מבקר מחדש במקומות וברגעים חשובים מחייו. הספר יצא לאור בעברית ב-2021 בתרגומה של דנה כספי.
הספר קיבל את פרס מלסום והיה הבסיס לאופרה Morgen und Abend משנת 2015, עם מוזיקה מאת גיאורג פרידריך האס.
קבלה > תגובה ביקורתית

בביקורתו לספר כתב יובל פלוטקין: "זהו ספרון צנום, אך גם מתוך חרך צר אפשר להביט על נוף רחב ידיים, ואם מעיזים להתרחק מספיק, אפשר לראות אפילו את העולם כולו."
Publishers Weekly כתב: "אכן, הרגעים לאורך הרומן הם פשוטים, שוטפים, אך הפרוזה המצומצמת, המהפכנית והקצבית של פוסה מדריכה במיומנות את הקוראים בעבר ובהווה. ברומן קצר וסוחף זה, פוסה מלחין מדיטציה היפנוטית על חיים ומוות".
תשבחות

הספר קיבל את פרס מלסום לשנת 2001 לספר הטוב ביותר שנכתב בנינורסק. הוא היה מועמד לפרס המועצה הנורדית לספרות ולפרס המבקרים הנורווגיים לספרות.
הערות שוליים

↑  "Fiction Book Review: Morning and Evening by Jon Fosse". Publishers Weekly. 2015-07-27. נבדק ב-2016-01-09.
↑  "Fosse, Jon" (בנורווגית). NRK. נבדק ב-2016-03-19.
↑  "Årsrapport seksjon for litteratur 2001" (בנורווגית). Norwegian Critics' Association. 2002-02-18. נבדק ב-2016-03-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012597948905171  VIAF: 677163464450305680006   WorldCat (עם VIAF): 677163464450305680006
ביתן (צוללת)

ביתן הצוללת הגרעינית האמריקאית USS אנאפוליס
ביתן (באנגלית: Sail (בשימוש אמריקאי); Fin (בשימוש בריטי); או Fairwater), הוא מבנה דמוי מגדל המוצב בחלקה העליון של צוללת.
ביתן הצוללת שימש בעבר את צריח הניתוב (Conning Tower - מרכז ניווט, פיקוד ותקשורת) וכיום משמש את הפריסקופים, המכ"ם וציוד התקשורת כולל האנטנות. כאשר הצוללת מעל פני המים, הביתן משמש כפלטפורמת תצפית שכן הוא מהווה את הנקודה הגבוהה ביותר בצוללת ובנוסף משמש כנקודת כניסה ויציאה מהצוללת. כאשר הצוללת נמצאת במצב צלילה מתחת לפני המים, הביתן משמש כסנפיר הפועל כמייצב אנכי.
לעיתים נקרא הביתן בטעות גשר שכן הוא חולק בחלק מתפקידי הגשר של אוניות; עם זאת גשר הפיקוד של הצוללת נמצא למעשה מתחת לביתן, במרכז השליטה והניווט של הצוללת. בצוללות שנבנו עד למחצית הראשונה של המאה ה-20, הביתן היה המבנה שהכיל את צריח הניתוב ואף על פי שצוללות מודרניות אינן כוללות יותר צריח ניתוב, לעיתים הביתן ממשיך לקבל כינוי זה.
דוגמאות

‏U-995 (הושקה 1943)
‏USS פמפניטו (הושקה 1943)
הצוללת הצרפתית קסיבאנקה (הושקה 1984)
‏USS אלאסקה (הושקה 1985)
אח"י תנין (הושקה 2012)
הערות שוליים

↑  אודות מבנה הצוללת, באתר משרד המחקר של צי ארצות הברית
ברוך אדלר

| --- | --- |

ברוך אדלר, 2000
 לידה:  1 באוגוסט 1926 כ"א באב ה'תרפ"ו טרנבה, צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  30 בנובמבר 2005 (בגיל 79) כ"ט בחשוון ה'תשס"ו תל אביב-יפו, ישראל 
 כינוי:  ב. אדר, א. ברוך
 תאריך עלייה:  1936
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1954–2000 (כ־46 שנים)
 עיסוק:  עיתונאי, עורך לילה וכתב
 מעסיק:  הצופה, הארץ, ידיעות אחרונות, שערים ומבט
 סוג כתב:  כלכלה, כתב צבאי, תחבורה, תעופה ותיירות.
 בת זוג:  רחל אדלר
 צאצאים:  אורי אדלר 
 מספר צאצאים:  4 
 
ברוך אדלר (1 באוגוסט 1926 – 30 בנובמבר 2005, כ"א באב ה'תרפ"ו - כ"ט בחשוון ה'תשס"ו) היה עיתונאי, עורך לילה וכתב בעיתון "הצופה". אדלר כתב גם ב"הארץ", ב"ידיעות אחרונות", ב"שערים" וב"מבט".
ביוגרפיה

נולד בטרנבה שבצ'כוסלובקיה, ונקרא על שמו של רבי ברוך הגר, האדמו"ר השני לבית חסידות ויז'ניץ. ב-1936 עלה ארצה עם משפחתו ממניעים ציוניים, הורים ושבעה ילדים, חלקם נשואים, ובהם גיסו יהודה שפיגל. אביו, מנחם מנדל אדלר, היה מראשוני חסידי ויז'ניץ בארץ ישראל. המשפחה לקחה איתה ארצה מכונות סריגה ופתחה עסק משפחתי של ייצור סוודרים ומוצרי סריגה בתל אביב.
לאחר תום לימודיו בישיבת היישוב בתל אביב הצטרף לאגודת אליצור, בה עסק בפעילות ציונית דתית. כמו כן, היה חבר בהגנה. במלחמת העצמאות נלחם עם חטיבת אלכסנדרוני באזורים שונים ובהם כיבוש מחנה תל ליטוינסקי, כיבוש לוד ורמלה במבצע דני ועוד. במילואים שירת בתותחנים וכקצין הגנה מרחבית. ב-1956 נישא לרחל לוי, ועבר להתגורר בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בשל מצבה הדחוק של משפחתו לא זכה להשכלה על-תיכונית.
עבד תחילה כמורה לחינוך גופני. ב-1954 החל לעבוד כעיתונאי במערכת העיתון הציוני דתי הצופה, שם עבד במשך 46 שנים. תחום הכתיבה העיקרי שלו היה בנושאים כלכליים, אך הוא שימש גם ככתב צבאי, כתב לענייני תחבורה ותעופה וכתב לענייני תיירות. גם לאחר שחלה בפרקינסון, והתקשה בכתיבה, הוא המשיך להכתיב את כתבותיו למזכירותיו במערכת. בנוסף לעבודתו ב"הצופה" עבד כפרילנסר, בעיקר בתחום הכלכלי, בעיתונים נוספים כדוגמת "הארץ", והעיתונים הכלכליים "מבט" ו"שערים".
בעבודתו ב"הצופה" קידם נושאים שהיו חשובים בעיניו, בעיקר בהובלת מאבקים סוציאליים לטובת עמיתיו בעיתון.
נפטר בכ"ט בחשוון ה'תשס"ו ונקבר בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו אישה, רחל אדלר, מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך, שלושה בנים ובת. צעיר הבנים הוא הזמר-יוצר אורי אדלר. התגורר בבית מגורי העיתונאים, שני בנייני מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב בהם התגוררו כמה עיתונאים מרכזיים, ובהם יוסף לפיד, יגאל לב, שבתי דון-יחייא, לוי יצחק הירושלמי, יצחק בראט ונפתלי קראוס.
הערות שוליים

↑  מנחם משיב נפשי, ה'תשמ"ט, עמוד 19, פיסקה ה'
↑  מנחם משיב נפשי, ה'תשמ"ט, עמוד 30
ברבי במפצח האגוזים

| --- | --- |

 מבוסס על:  מפצח האגוזים ומלך העכברים 
 בימוי:  יואן הארלי 
 הופק בידי:  לורי פורט
 תסריט:  לינדה אנגלסיפן
 מדבבים:  קלי שרידן (Barbara Millicent Roberts) טים קארי קירבי מורוו שנטל סטרנד 
 מוזיקה:  פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Artisan Entertainment, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2001 
 משך הקרנה:  78 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית ודיבוב לעברית
 סוגה:  סרט ילדים, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט חג המולד 
 סרט הבא:  ברבי הנסיכה רפונזל
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברבי במפצח האגוזים הוא סרט אנימציה ממוחשבת משנת 2001. הוא הסרט הראשון בסדרת סרטי ברבי שנוצר באנימציה ממוחשבת. עלילת הסרט עובדה על פי ספרו של א.ת.א. הופמן, "מפצח האגוזים ומלך העכברים", ומוזיקה מהבלט "מפצח האגוזים" של צ'ייקובסקי.
עלילה

הסיפור מתחיל בחברה של ברבי, קלי המתקשה לבצע ריקוד בלט ובעלת פחד במה. ברבי מספרת לה סיפור כדי לעודד אותה. הסיפור עוסק בילדה בשם קלרה הגרה עם סבתה דרוסלמאייר, סבא ואחיה הצעיר טומי. בערב חג המולד דודתה אליזבת מבקרת אותה ונותנת לה במתנה מפצח אגוזים ואומרת לה שבתוכו נמצא הלב של הנסיך, בעוד קלרה ישנה, נכנסת רוח חיים במפצח האגוזים והוא יוצא לגרש את מלך העכברים המרושע שפלש לטרקלינה של קלרה. קלרה מתעוררת ומסייעת למפצח האגוזים, אך כישוף מרושע שהוטל עליה על ידי מלך העכברים גורם לגופה להצטמק. בסוף הסרט עלילת הסיפור חוזרת להתמקד בקלי והיא מבינה את החשיבות בכך שאסור לוותר ועליה להאמין בעצמה, והיא מבצעת את ריקוד בלט הפיות.
קול ודיבוב הדמויות

| דמות | מדבב/ת בגרסה העברית |
| --- | --- |
ברבי / קלרה: גני תמיר
מפצח האגוזים / הנסיך דרק: דן שצברג
אליזבת דרוסלמאייר / סבתא דרוסלמאייר / ינשופה: גיתית שובל
שלי: תום דרויאן
טומי: דני אבידן
רב-סרן מנתה: אריק עשת
המלך עכבר: זהר סדן
ראו גם

ברבי ושלושת המוסקטרים
ביג באק באני

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סאשה גודגבורה 
 הופק בידי:  טון רוזנדאל 
 מוזיקה:  יאן מורגנשטרן 
 מדינה:  הולנד 
 חברת הפקה:  מכון בלנדר 
 חברה מפיצה:  קרן בלנדר 
 הקרנת בכורה:  2008 
 משך הקרנה:  635 שנייה 
 שפת הסרט:  ללא תוכן לשוני 
 סוגה:  סרט אילם, סרט מונפש 
 תקציב:  150,000€
 סרט קודם:  פילים חולמים 
 סרט הבא:  סינטל 
 peach.blender.org
 דף הסרט ב־IMDb
 
ביג באק באני (באנגלית: Big Buck Bunny; בתרגום חופשי לעברית: ארנב גדול) הוא סרט קצר שהופק על ידי קרן בלנדר, המלכ"ר שמפתח את תוכנת הגרפיקה התלת־ממדית בלנדר. הסרט הופק בשנת 2008 וכונה במקור בשם הקוד "אפרסק" (Peach). הוא חלק מסדרה של סרטים שהופקו על ידי הקרן וכמוהם זמין ברישיון קריאטיב קומונז 3.0 ייחוס.
בהמשך הפיקה הקרן משחק וידאו (יו, פרנקי!), שגיבורו הוא פרנק, הגיבור הרע של הסרט.
רקע

בלנדר החלה את דרכה כתוכנה חופשית בשנת 2002: היא הייתה במקור תוכנה קניינית שפותחה על ידי NaN, חברה שהקים טון רוזנדל. התוכנה לא ענתה על הציפיות והוחלט לבטלה ולפרק את החברה. טון הקים מלכ"ר בשם קרן בלנדר ופתח במסע מימון המון מוצלח כדי לגייס כסף לקניית התוכנה והפיכתה לתוכנה חופשית.
החל משנת 2005 החלה בקרן להפיק סדרת סרטים כדי לשפר את התוכנה ולהדגים את ביצועיה. הסרט הראשון שהופק היה מיזם "תפוז" (Orange) ששמו הסופי היה פילים חולמים. בין השיפורים שנדרשו לבלנדר לצורך הפקתו היו שכתוב מערכת האנימציה ושיפור הצגת שיער. הסרט פורסם בשנת 2006.
בשנת 2007 החלה בקרן העבודה על "מיזם אפרסק". בהמשך הופקו משחק הווידאו "יו פרנקי!" וסרטים קצרים נוספים, כגון סינטל.
עלילה

הארנב הגדול והשלו חי לו במאורה ביער. יום אחד הוא נתקל בשלושה מטרידנים (רינקי הסנאי, גָמֶרה הצ'ינצ'ילה ומנהיגם פרנק הכיסנאי הדואה) שמשתוללים ומציקים לחיות. לאחר שהשתוללתם מגדישה את הסאה, הוא נוקם בהם.
הערות שוליים

↑  נתן וויליס, Big Buck Bunny builds a better Blender - סיקור על הסרט באתר linux.com,‏ 30 ביוני 2008
↑  hairy issues - דיווח על פיתוחים בבלנדר עבור מיזם תפוז מתוך בלוג המיזם
הקדימון לסרט ביג באק באני
ביתן בצלאל

ביתן בצלאל בצמוד אל שער יפו בירושלים
פרסומת לתוצרת בתי המלאכה של בצלאל (1919)
ביתן בצלאל ליד שער יפו בירושלים היה מבנה עץ מצופה פח עם גג משונן ומגדל, אשר הוקם מחוץ לחומות העיר העתיקה בשנת 1912. המבנה כלל חנות ואולם תצוגה למוצרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, שנועדו במיוחד עבור התיירים והעוברים ושבים בדרכם אל העיר העתיקה וביציאה ממנה.
המבנה פורק ביוזמת מושל ירושלים רונלד סטורס, לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה. סטורס טען כי הביתן אינו הולם את האופי ההיסטורי של העיר העתיקה. הריסת המבנה נעשתה כחלק משיפוץ מבנה מגדל דוד על ידי האגודה למען ירושלים שבראשה עמד סטורס, ותאמה את עוינותו לסגנון "התנ"כי" שהנהיג בוריס שץ מייסד "בצלאל".
צילום של הביתן הופיע בסרטו של יעקב בן דב "יהודה המשוחררת" (1918).
לקריאה נוספת

שבתי זכריה, ביתן בית ספר "בצלאל" ליד מגדל דוד, בתוך: סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר, ירושלים תשס"ב, עמ' 63–65
הערות שוליים

↑  ראו: נירית שלו-כליפא, סר רונלד סטורס ואבירי מסדר האבן, בתוך: הנ"ל (עורכת), המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1918-1926, תל אביב: מוזאון ארץ ישראל, תשע"א-2011, עמ' 36-35.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביג ביל ברונזי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1893 סקוט, ארצות הברית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1958 (בגיל 65) שיקגו, ארצות הברית 
 שם במה:  Big Bill Broonzy 
 מקום קבורה:  Lincoln Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1927 
 סוגה:  בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  בלובירד רקורדס, צ'ס רקורדס, Paramount 
 פרסים והוקרה:  Blues Hall of Fame (1980) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ביג ביל ברונזי (באנגלית: William Lee Conley Broonzy‏; 26 ביוני 1893 - 15 באוגוסט 1958), מוזיקאי וגיטריסט אמריקני.
ביג ביל ברונזי, בין המוזיקאים הפוריים והמשפיעים ביותר במוזיקת הבלוז. ברונזי צמח מהקאנטרי בלוז והתבגר לתור סגנון השיקגו בלוז. שיריו עוסקים בחיי האפרו-אמריקאים, ובאפליה גזעית. ברונזי נודע בארצות הברית אולם את מרבית פרסומו רכש במסעי הופעות באירופה.
השנים המוקדמות

ברונזי נולד בעיירה סקוט שבמיסיסיפי. אביו היה אריס (עם סיום העבדות במדינות הדרום רוב העבדים המשיכו לעבד את הקרקעות כאריסים) שחיפש אפשרויות פרנסה אחרות ולכן המשפחה נדדה לעיתים תכופות. כבר כנער ביל החל לעבוד לפרנסתו בנגינה בכנסייה. ב-1917 נקלע ביל שלא בטובתו לעמדת גיוס לצבא ונשלח לאירופה. מלחמת העולם הראשונה עיצבה וחישלה את ביל והפכה אותו מנער לאדם מודע, מודע לזכויותיו ופחות נכון להתפשר. כשחזר, עם סיום המלחמה, לארקנסו גילויי הגזענות שבהם נתקל, והבורות של אנשי הדרום, הכעיסו וייאשו אותו כאחד. וב-1920 ארז ביל ברונזי את חפציו, ופנה כמו אפרו-אמריקאים רבים צפונה לשיקגו.
השיר - "Key to the Highway" מתמצת את הדחף שחש לעזוב.
I got a key to the highway, Yes, and I'm billed out and bound to go.
I am gonna leave ,leave here runnin', because walking is most to slow.
המעבר לשיקגו

בשיקגו פגש ביל ברונזי מוזיקאים נוספים, מרביתם הגיעו בדרכים אלו או אחרות, ממדינות הדרום. עם המוזיקאים שפגש נמנו ממפיס מיני, בלינד למון ג'פרסון ואחרים. בשיקגו עסק ברונזי בכל מיני עבודות על מנת להתפרנס ובמקביל החל להופיע במועדונים ובארים. בתקופה זו הקליט מספר תקליטים בחברת פרמונט. מכירות התקליטים, באותה תקופה, היו נמוכות בשל השפל הגדול. אמנים רבים נגנו משיריו אך מאחר שלא היה ממש מוכר התקשה להתפרנס מכך. קשיי הפרנסה והאנונימיות המשיכו להיות מנת חלקו של ברונזי עד שבשנת 1950 סטד טורקל, חבר ומעריץ של ברונזי גילה שברונזי הוא דמות מוכרת ומוערכת מבחינה מוזיקלית באנגליה. ברונזי יצא למסע הופעות באירופה. ואף הופתע מכך שהקהל האירופאי מכיר את שיריו הכרות אינטימית.
שחור, חום ולבן

האהדה וההערכה של הקהל האירופאי היו לברונזי חוויה מתקנת. ברונזי היה מאושר שהמוזיקה עברה את האוקיינוס נקייה מהקשרים פוליטיים וחברתיים. ברונזי הרבה להתעסק בבעיות חברתיות בשיריו. אחד משיריו השנויים במחלוקת הוא שחור, חום ולבן - השיר מתאר הקושי של שחורים והאפליה כלפיהם בקבלה לעבודה בארצות הברית. שיריו המוקדמים של ברונזי מתארים את חיי האפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית. ברונזי הקליט גם שירי פולק וגוספל.
ב־1958 כשההשפעה שלו כזמר ויוצר מתחילה לצבור תאוצה חלה ברונזי במחלת הסרטן ונפטר. אריק קלפטון הרולינג סטונז וזמרים נוספים בסגנון השיקגו בלוז המשיכו לבצע ולחדש את שיריו.
ג'בל א-דוחן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  134 מטר
 מדינה:  בחריין בחריין
 מיקום:  מרכז האי בחריין
 קואורדינטות:  26°02′20″N 50°32′35″E﻿ / ﻿26.038888888889°N 50.543055555556°E﻿ / 26.038888888889; 50.543055555556
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןג'בל א-דוחן(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןג'בל א-דוחן
 
ג'בל א־דוחן (בערבית: جبل الدخان; בתרגום לעברית: הר העשן) הוא הפסגה הגבוהה ביותר במדינת האיים בחריין.
גובה ההר הוא 134 מטר מעל פני הים. הוא מכונה "הר העשן" בשל האובך הרב המקיף אותו לעיתים קרובות.
ההר ממוקם במחוז הדרום, כשישה קילומטרים מחופי המפרץ הפרסי וכ־18 קילומטרים דרומית למנאמה, בירת המדינה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא בחריין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בה גואה ג'אנג

| --- | --- |
 
 סון לו טאנג מבצע הליכה במעגל
 ארץ מקור:  הרפובליקה העממית של סין  סין, מחוז חביי
 מייסד:  דונג האי צ'ואן
 סגנון:  רכה
 ספורט אולימפי:  לא
בה גואה ג'אנג או פה קואה ג'אנג (בסינית: 八卦掌, בפין יין: Bāguà Zhǎng) היא אמנות לחימה סינית מסורתית שיוסדה על ידי דונג האי צ'ואן במאה ה-19. הבה גואה נחשבת "אמנות לחימה פנימית" על פי הקטגוריזצכיעה הסינית (אנ'), כלומר אמנות לחימה הכוללת היבטים נפשיים, נפשיים ויחס לצ'י לצד היבטים מוזרים ביותר. היא מזוהה עם הפילוסופיה הדאואיסטית בדומה לטאי ג'י צ'ואן.
אמנות לחימה זאת מתרכזת בזרימה ושינוי, מה שמתבטא על ידי התחמקויות ואיגופים. עיקרה הוא בשימוש בשינוי, המתבטא באופן מעשי בהתחמקות מהתוקף, איגופו והכאתו. היא מדגישה את השימוש בכף היד הסגורה, ומשלבת שימוש בכלי נשק קרים כגון: סכין ופגיון.
השם בה גואה ג'אנג, פירושו, והגייתו

שמה של אמנות הלחימה בה גואה ג'אנג מורכבת משלוש מילים
八 (בפין יין Ba) משמעותה שמונה
卦 (בפין יין Gua) משמעותה טריגרמה
掌 (בפין יין Zhang) משמעותה כף יד או אמנות/שיטת/טכניקת לחימה
קשה לתרגם את המונח בה גואה ג'אנג, משום שהשם נועד להבהיר רעיון מופשט למדי הקשור לדאואיזם. יש המתרגמים מונח זה, בצורה מילולית למדי, כיד שמונה הטריגרמות. בתחילה מפתח השיטה קרא לשיטה ג'ואן ג'אנג (היד המסתובבת), עקב שיטת האימונים המעגליים הנהוגה בה.
אין גם צורה נכונה חד משמעית להגיית השם, משום שהשפה הסינית עצמה רוויה ניבים ומשתנה ממחוז למחוז. שתי צורות ההגייה המרכזיות לשם הן בה גואה ג'אנג, שמקורה בניב הלאומי הסיני, ופה קואה ג'אנג, שמקורה בניב הדרומי (קנטונזית). צורת ההגייה הצפונית נפוצה מעט יותר, שכן ממציא השיטה הגיע מצפון סין.
היסטוריה > דונג האי צ'ואן וייסוד השיטה

כמו שיטות לוחמה אחרות מקור השיטה לוט בערפל. הפעם הראשונה שיש אזכור של השיטה היא בשנת 1796. נרשם שלוחם בשם וונג הסיאנג (Wang Hsiang) לימד אומנות זו ל פנג קה שאן (Feng Ke-shan) ב-1810 פנג פגש בניו ליאנג צ'ן (Niu Liang-chen) שלימד אותו מספר אלמנטים של השיטה. בה גואה ג'אנג נוסדה על ידי דונג האי צ'ואן. מוצאו של דונג בוואן-אן במחוז חביי שבצפון סין, ובצעירותו התמחה בשיטות לחימה שונות שהיו נהוגות באזור מגוריו, והתאפיינו בדגש על לחימה בכף יד פתוחה יותר מאשר באגרוף. בגיל ארבעים החל דונג לנדוד במרחבי סין כדי ללמוד אמנויות לחימה חדשות ולהעמיק את הבנתו באמנויות הלחימה בהן התאמן. קשה למצוא תיעוד היסטורי למעשיו בתקופה זו. מקובל להניח כי בסופו של דבר הגיע לאזור חואה שאן (הר הפרחים), באזור במחוז שאנשי שבו שוכנת כיום שיאן. שם פגש דונג, בשני כוהנים דאואיסטים מזרם צ'ואן ג'ן (האמת המלאה, 全真), ובמשך עשר שנים למד מהם את עקרונות הדאו, מדיטציות ואמנויות תנועה דאואיסטיות. נהוג לספר כי בשבע השנים הראשונות למד דונג את טכניקת ההליכה במעגל, שנתיים נוספות למד את טכניקת חילוף יד הבודד, ובשנה האחרונה טכניקות אחרות שנגזרות משתי שיטות אימון אלו. לאחר שנות נדודיו, חזר דונג לעיר הבירה, בייג'ינג, שם, לאחר מספר שנים, התמנה לגובה המיסים הקיסרי (תפקיד מסוכן ורווי אלימות בזמנו). את שארית ימיו בילה דונג בבייג'ינג, והעמיד מספר תלמידים.
היסטוריה > תלמידים מוקדמים ופיצול לסגנונות

לדונג היו מספר תלמידים בולטים; אחדים מהם שילבו בין מה שלמדו אצל דונג לבין האמנויות בהן היו מיומנים לפני כן, וייסדו סגנונות חדשים. יין פו שהיה בקי ב-לואו האן צ'ואן (罗汉拳) ב (אחת מאמנויות הלחימה מסגנונות שאולין), וממנה יש השפעה על אופי סגנון הבה גוואה שלו שהיה ידוע מאוחר יותר כסגנון יין פו. ליאנג צ'אנג פו שהיה מיומן ב-טאן-טוואי, סגנון המאופיין בעבודת רגליים מהירה ובעיטות רבות, הושפע מכך ולימים נוצר סגנון ליאנג. צ'אנג טינג חוואה שהיה לוחם שוואי ג'יאו, אמנות המזכירה את הג'ו ג'וטסו היפני, והמכילה מגוון טכניקות הפלה, בריחים והיאבקות, וייסד את סגנון צ'אנג. עוד תלמידים מפורסמים הם, בין היתר, ג'אנג ג'או דונג, מה וואי צ'י, וליו פאנג צ'ון ואחרים.
מטבע הדברים, הגיעה שיטת בה גואה ג'אנג לימינו אנו דרך תלמידיו של דונג, ולכן ניתן למצוא כיום מגוון מתאמנים בסגנונות שונים בהתאם לסגנון אותו לימדו מוריהם. לסגנונות יש דגשים שונים והבדלים צורניים, אך עדיין יש להם מכנה ועקרונות משותפים. בין היתר, כל אחד מהסגנונות מדגיש את אימוני ההליכה במעגל וחילוף היד הבודד, ועקרון השינוי התמידי. הפיצול, שאירע כבר בדור התלמידים הראשון, מעלה את הסברה שדונג לא לימד סדרות טכניקות, אלא עסק בלימוד עקרונות לחימה יותר מאשר לימוד טכניקות פרטניות מאחר שתלמידיו בדור הראשון היו כולם אמני לחימה מיומנים טרם פגשו אותו.
אימונים בסיסיים > הליכה במעגל

הליכה במעגל היא צורת אימון שקיימת בכל אחת מסגנונות בה גואה ג'אנג, בשינויים ודגשים שונים. המתרגל נע במעגל, תוך ביצוע מנחי גוף שונים ו/או שינויי תנועה.
ישנן כמה סברות למטרות תרגול הליכה במעגל בבה גואה ג'אנג:
למעגל אין התחלה ואין סוף.
בה גואה ג'אנג מדברת על שינוי מתמיד, והליכה במעגל משנה תמידית את כוון ההתקדמות.
ההליכה במעגל מקנה יתרון במרחב תנועה מוגבל.
כנראה ומקור אימון ההליכה במעגל הוא למעשה מטקס הנהוג בזרם "האמת המלאה" בדאואיזם ומקורו מטקס "ריקוד הכוכבים" בו נראים כהנים דאואיסטים מזמרים מנטרות תוך כדי הליכה במעגלים על גבי מפת כוכבים המסמלת את הקוסמוס.
אימונים בסיסיים > חילופי ידיים

חילופי ידיים הם סדרות תנועות קבועות, במהלכם עובר המתאמן בצורה רציפה בין תנוחות. חשוב לציין שחילוף יד הוא תרגום מילולי, והכוונה היא לסדרת תנועות בהן משתתף כל הגוף. סדרות תנועות אלו הן לרוב מעגליות באופיין, ומתאפיינות בשינויי כוון מהירים. חילופי ידיים נערכים בדרך כלל תוך כדי אימון ההליכה במעגל, כך שהמתרגל מקיף את המעגל, מבצע חילוף יד, וממשיך ללכת. רבים מחילופי הידיים מתחילים כשהמתאמן פונה לכוון אחד, ומסתיימים כאשר הוא פונה לכוון ההפוך. אלה משמשים להחלפת כוון ההליכה במעגל בין הליכה עם כוון השעון, להליכה נגד כוון השעון.
אימונים בסיסיים > חילופי ידיים > חילוף יד בודד

חילוף היד הבודד הוא חילוף שקיים בכל סגנון בה גואה ג'אנג (אם כי תוך שינויים בדגשים בין סגנון לסגנון). בבה גואה ג'אנג מקובל שחילוף יד זה הוא מהותי במיוחד, וכל שאר חילופי הידיים הם, במידה מסוימת, וריאציות שלו. ברוב הסגנונות מלמדים חילוף יד זה פרק זמן ארוך יחסית, ועוברים ללימוד חילופי ידיים אחרים רק לאחר שהושגה שליטה כלשהי בחילוף יד זה. חילוף היד הבודד הוא אחד מחילופי הידיים המשנים את כוון ההליכה במעגל.
אימונים בסיסיים > חילופי ידיים > שמונת חילופי הידיים

לאחר שלמד המתרגל והפנים את העקרונות של החילוף הבודד, ממשיך המתרגל ללימוד שמונה חילופי ידיים, הידועים כשמונת "החילופים הגדולים", או שמונת "חילופי הַאֵם". חילופים אלה מהווים, יחד עם חילוף היד הבודד, את חלק הבה גואה ג'אנג הנקרא "חילופים מולדים" (Xian Tian Zhang 先天掌 pre heaven palm),
אימונים בסיסיים > חילופי ידיים > חילופי ידיים אחרים

חלק מהסגנונות מכילים גם שישים וארבעה חילופי ידיים "משניים". חילופי ידיים אלה הם סדרות תנועות המדגישות צדדים לחימתיים פרטניים מודגשים יותר. הם נחשבים ליישומים של שמונת החילופים הגדולים (שבעצמם נחשבים לווריאציות של חילוף היד הבודד). חילופי ידיים אלה מתבצעים, בחלק מהסגנונות, תוך כדי תנועה במסלול ישר (ולא מעגלי, כבתרגול ההליכה במעגל), באופן דומה יותר לשינג אי ג'ואן.
סגנון גאו אי שאנג

סגנון גאו קרוי ע"ש מפתחו 'גאו אי שאנג' יליד 1866 ממחוז שאנדונג שבמזרח סין נפת דה שאן בן לכפר דה ז'ואנג. גאו בילדותו למד שיטות שלרוב נקראו בסין 'ג'יה צ'ואן' （家拳) ובתרגום ישיר 'אגרוף הבית' זוהי אינה שיטה מוגדרת אלא שם כללי לאסופה של אמנויות לחימה שהיו נהוגות בכפרים שונים, מאחר שזו לא הייתה שיטה דידקטית אלא משהו בסיסי שהועבר בכפר או במשפחה.
מאוחר יותר התאמן גאו אצל המורה ואמן הלחימה המפורסם 'לי צון אי' שהיה ידוע בעוצמה הרבה של האגרוף 'המבקע' שלו, אצל לי צון אי למד גאו, שינג אי צ'ואן (שיטה השייכת גם לאסכולת אמנויות הלחימה הפנימיות).
לאחר שלמד גאו מלי צון אי, פגש גאו את ג'ואו יו שיאנג שהוא תלמידו של צ'אנג טינג חוואה (שכונה 'משקפיים צ'אנג') והחל ללמוד ממנו את הבה גוואה ז'אנג בסגנון 'צ'אנג'. גאו החל ללמוד את הבה גוואה בסביבות גיל ה-40 ולאחר שהשתפר לקח אותו ג'ואו יו שיאנג לאביו הלא הוא צ'אנג טינג חוואה להמשך לימודיו.
מכיוון שגאו התגורר אז בטיינג'ין שהייתה מרחק כמה שעות ברכבת (מבייג'ינג שם התגורר צ'אנג) היה מגיע גאו ל'משקפיים צ'אנג' פעם בתקופה, כך ש'משקפיים צ'אנג' היה מתקן אותו ומלמד אותו דברים חדשים, עליהם היה חוזר ומתאמן לבד גאו בביתו. לאחר תקופה בהם התאמן כמה שנים גאו בצורה זו הוא החל לחקור לבד את אמנות הבה גוואה ז'אנג, במשך 9-10 שנים נוספות התאמן גאו לבדו ופיתח והוסיף דברים לשיטה, גאו הוסיף לשיטה את 64 הטכניקות לשיטה שעפ"י טענתו הוא קיבל אותם מיישות שמיימית אותה כינה 'סונג אי רן'. למעשה לא נמצאו עדויות להימצאות אדם או ישות שכזו כשניסו תלמידיו לאתרה כדי ללמוד ממנה. כל 64 הטכניקות הן למעשה ה-חואו טיין ז'אנג*. שישים וארבע טכניקות אלו מתורגלות בקווים ישרים ויש להן קשר ישיר ללחימה. כמו כן שישים וארבע טכניקות אלו מחולקות לשמונה שמיניות כשכל שמינייה משויכת לאחד מהחילופים הגדולים במעגל.
תרומתו הגדולה של גאו למעשה הייתה לא בהמצאה או פיתוח טכניקות נוספות אלא בהפיכת השיטה והאמנות ממשהו שהיה מורכב מאוד ולא מסודר לצורה מסודרת ודידקטית אותה ניתן ללמוד בשלבים ובאופן מובנה. גאו הוא תלמיד לדור השלישי של הבה גוואה ז'אנג.
הערות שוליים

↑  Robert W. Smith & Allen Pittman, PA-KUA Eight-Trigram Boxing, Rutand , Vermont & Tokyo, Japan: Charles E. Turtle Company INC., 1990
| אמנויות לחימה |
| --- | --- | --- |
| אמנויות לחימה סיניות | וו-שו • באג'י צ'ואן • בה גואה ג'אנג • וינג צ'ון • שינג אי צ'ואן • קונג פו גמל שלמה דרומי • טאי ג'י צ'ואן • אגרוף ארוך • אגרוף שאולין • אגרוף שיכור • אי צ'ואן • ג'ין גאנג בה שי • גמל שלמה צפוני • הונג גאר • טאן טוי • טונג ביי צ'ואן • יין-יאנג בה פאן ז'אנג • ליו חה בה פה • מיזונג אי • עגור לבן פוג'יאני • פאק מיי • פנגיי-נון • פיגואה ז'אנג • צ'ואו ג'יאו • שוואי ג'יאו • סאנדה (ספורט) |  |
| אמנויות לחימה יפניות | איאיידו • אייקידו • ג'ו ג'וטסו • ג'ודו • גנדאי בודו • נין ג'וטסו • סומו • שוטוקאן • שיטוריו • קיוקושינקאי • קיודו • קנדו • שורינג'י קמפו • קיק-בוקסינג יפני • שוט-בוקסינג • טנשין שודן קאטורי שינטו ריו |  |
| אוקינוואיות | קראטה • גוג'ו ריו • וויצ'י ריו • שוריי-ריו • שורין-ריו • ריוקיו קמפו • קובודו אוקינאווי |  |
| קוריאניות | הפקידו • טאקוונדו • טאי קיון • טאנג סו דו • טוקונג • סון קואן מו • קוק סול וון |  |
| הודיות | קאלרי-פאיאט • אדיטאדה • אמנויות לחימה הודיות • עגור לבן טיבטי |  |
| טיבטיות | עגור לבן טיבטי |  |
| פיליפיניות | ארניס • יו-יאן |  |
| תאילנדיות | אגרוף תאילנדי |  |
| קמבודיות | פראדאל סראי |  |
| בורמזיות | לאטוואי |  |
| לאוסיות | אגרוף לאוסי |  |
| אירופאיות | היאבקות בסגנון יווני-רומי • פאנקרטיון • סבאט • ברטיטסו • אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות |  |
| רוסיות | סיסטמה • סמבו • קיק-בוקסינג רוסי |  |
| ארצות הברית | היאבקות מקצועית • ג'יט קון דו • וו-ווי גונג-פו • קנפו אמריקאי • קג'וקנבו • קיק-בוקסינג אמריקאי |  |
| ברזילאיות | ג'ו ג'יטסו ברזילאי • קפואירה • ואלה טודו |  |
| ישראליות | אייקי • דניס הישרדות • קרב מגן ישראלי • קרב מגע • קרב פנים אל פנים |  |
| טורקיות | היאבקות בשמן |  |
| אחרות | אגרוף • סיף • קיקבוקס • היאבקות • אמנויות לחימה משולבות (MMA) • גראפלינג • ספורט לחימה |  |