stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים פיינשטיין
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לרב יחיאל מיכל פיינשטיין ראש ישיבת בית יהודה ולליפשא בתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק. נישא לבתו של הרב שמעון ברייש מציריך - בנו של הרב מרדכי יעקב ברייש, אב"ד ציריך, בעל שו"ת "חלקת יעקב".
לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ובשנת תשנ"ב החל למסור שיעורים בכולל האברכים 'ישיבת בית יהודה' בבני ברק שעמדה בראשות אביו. לאחר פטירת אביו בשנת תשס"ג (2003) הועמד למלא את מקומו כאחד מראשי הכולל. בתקופה זו הוציא לאור חלק מכתבי אביו על תלמוד בבלי.
מלפנים היה מוסר שיעורים בישיבת טשרנוביל. כמו כן הוא חבר הנשיאות של מפעל הש"ס מוסר שיעורים קבועים בבית הכנסת זיכרון משה במודיעין עילית, שיעור בסוגיות החמורות במסכת טהרות מזה למעלה מעשרים שנה, כמו כן כמסורת בית זקנו מוסר שיעורים בפרשת השבוע בביתו לצד שיעורים קבועים בפרשות השבוע לתלמידיו בעטרת שלמה.
בתשע"ד (2014) נתמנה לעמוד בראשות ישיבת עטרת שלמה שבראשון לציון, לצד הרב חיים מרדכי אוזבנד.
חיים אישיים

מתגורר בשכונת רמת אהרן בבני ברק.
בנו הרב יצחק זאב משמש כראש ישיבת נר זרח (עוצם), בנו, הרב ברוך אברהם, משמש מדצמבר 2017 כר"מ בישיבת סלבודקה.
אחיו הרב דוד פיינשטיין משמש אף הוא בראשות כולל האברכים 'ישיבת בית יהודה' בבני ברק, כאשר 2 הכוללים שוכנים זה לצד זה באותו בית מדרש.
גיסו מצד אביו הוא הרב צבי קפלן ראש ישיבה לבני חו"ל בירושלים.
גיסיו מצד רעייתו הם: הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק (שהוא גם בן-דודו) והרב משה ברזובסקי ראש ישיבת סלונים ובן האדמו"ר מסלונים.
וסלי פרסון

| --- | --- |
 לידה:  28 במרץ 1971 (בן 53) ברנטלי, אלבמה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת אובורן
 דראפט:  בחירה מספר 23, 1994 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 1994–1997 1997–2002 2002–2003 2003–2004 2004 2004–2005 2005:  פיניקס סאנס קליבלנד קאבלירס ממפיס גריזליס פורטלנד טרייל בלייזרס אטלנטה הוקס מיאמי היט דנוור נאגטס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה‏ (1995)
וסלי לבון פרסון (באנגלית: Wesley Lavon Person; נולד ב-28 במרץ 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו ב-NBA הם 11.2 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו ניצב במקום השביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשלוש, עם 41.8%.
אחיו המבוגר צ'אק פרסון שיחק ב-NBA בין השנים 1986–2000.
קריירת מכללות ונבחרות ארצות הברית

פרסון נולד וגדל בעיר ברנטלי שעל יד מונטגומרי, אלבמה. בין השנים 1990–1994 למד באוניברסיטת אובורן, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה העמיד ממוצעים של 19.1 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה, 1993/1994, נבחר לחמישיית העונה של מחוז SEC לאחר שהוביל את כל קלעי המחוז עם ממוצע של 22.2 נקודות למשחק.
בשנת 1991 השתתף בטורניר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. בשמונת משחקי הטורניר קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק. שנתיים לאחר מכן השתתף באליפות העולם בכדורסל עד גיל 21, וזכה עם ארצות הברית במדליית זהב נוספת.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1994 נבחר פרסון בבחירה ה-23, על ידי פיניקס סאנס. בעונתו הראשונה בפיניקס קלע 10.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בפלייאוף 1995 פתח פרסון בכל עשרת משחקי קבוצתו, אשר הודחה בחצי גמר המערב על ידי יוסטון רוקטס (3–4). בשתי העונות הבאות פתח בכמחצית מהמשחקים, ותרם 13.1 נקודות למשחק.
לקראת עונת 1997/1998 נשלח לצד ריצ'י דומאס לקליבלנד קאבלירס, במסגרת טרייד בו אנטוניו מקדייס הועבר לפיניקס, בעוד דנוור נאגטס קיבלה 5 בחירות דראפט עתידיות. בעונתו הראשונה בקליבלנד קלע 14.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם 192 שלשות בסך הכול. ב-4 העונות הבאות עם הקאבלירס קלע 11.1 נקודות למשחק, לרוב כשחקן החמישייה הפותחת.
ביוני 2002, לאחר 5 עונות בקליבלנד, הועבר בטרייד לממפיס גריזליס בתמורה לניק אנדרסון ומאט בארנס. בעונתו המלאה היחידה בממפיס פתח ב-44 משחקים, וקלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק.
במהלך עונת 2003/2004 הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה לבונזי ולס. בפברואר 2004 נשלח לצד ראשיד וולאס לאטלנטה הוקס, בתמורה לשריף עבדור-רחים, ת'יאו ראטליף ודן דיקאו. לקראת עונת עונת 2004/2005 חתם על חוזה במיאמי היט, אך במרץ 2005 שוחרר מהקבוצה, וחתם בדנוור נאגטס עד לסיום העונה. בקיץ 2005 פרש פרסון ממשחק, בגיל 34.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של פרסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מובילי ה-NBA באחוזי קליעה ל-3, נכון לשנת 2005, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של פרסון, באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית באליפות העולם עד גיל 19,‏ 1991, באתר USA Basketball
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1994, באתר basketball-reference.com
↑  מקדייס נשלח בטרייד לפיניקס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 2 באוקטובר 1997
↑  פרסון נשלח בטרייד לממפיס, באתר cbc.ca,‏ 27 ביוני 2002
↑  פרסון נשלח בטרייד לפורטלנד, באתר ESPN,‏ 3 בדצמבר 2003
↑  וולאס ופרסון נשלחים בטרייד לאטלנטה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 10 בפברואר 2004
↑  פרסון חתם על חוזה בדנוור, באתר 9news.com,‏ 3 במרץ 2005
חוזה בלבן

חוזה בלבן, היה כינוים של חוזי מכירה בכתב, שחברי התנועה הלגיונרית, במסגרת פעילות הרומניזציה, אילצו יהודים בעלי רכוש לחתום עליהם בתקופת המדינה הלאומית-לגיונרית. "חוזה בלבן" היה דף נייר עליו הודפסו רק המילים "חוזה מכירה", שמו של בעל הרכוש היהודי ושם העסק והיהודי שאולץ לחתום בתחתית הדף. היהודים אולצו לחתום על חוזים אלה על ידי הפחדה, מכות ועינויים המופנים כלפיהם וכלפי בני משפחותיהם.
הלגיונרים מילאו את תוכן החוזים לאחר חתימת היהודים, כשהם קובעים את המוטבים, שבדרך כלל היו לגיונרים או אוהדי התנועה או אפילו התנועה הלגיונרית עצמה. אם נקבע בחוזה תשלום, התשלום שולשל לידי הלגיונרים או לידי מוסדות לגיונריים דוגמת הסיוע הלגיונרי. חוזים אלה הוגשו לאישור בידי נוטריונים (לעיתים הנוטריונים היו נוכחים בשעת הפעלת הלחץ על היהודים) ונרשמו במשרדים לרישום זכויות במקרקעין.
לקריאה נוספת

ז'אן אנצ'ל, תולדות השואה - רומניה, כרך א' עמודים 281 - 282
ויליאם שפרד

| --- | --- |

ויליאם שפרד
 לידה:  26 ביולי 1949 (בן 75) אוק רידג', טנסי
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  האקדמיה הימית של ארצות הברית  Arcadia High School 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1984–2002 (כ־18 שנים)
 דרגה:  קפטן
 זמן שהייה בחלל:  159 ימים 7 שעות ו-49 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ויליאם שפרד
 משימות
 STS-27,‏ STS-41,‏ STS-52 ‏ סויוז TM-32,‏ STS-102
     
 עיטורים
  מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל    מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (4 פעמים)
 
ויליאם שפרד (באנגלית: William McMichael "Bill" Shepherd ; נולד ב-26 ביולי 1949) הוא חבר בצוות אריות הים ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 1 בתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

ויליאם שפרד נולד באוק רידג' שבטנסי וגדל במדינת ניו יורק. בשנת 1967 הוא סיים לימודי בית ספר בפיניקס והמשיך לימודי הנדסת אווירונאוטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית אותה סיים בשנת 1971. בשנת 1972 הוא נכלל בצוות אריות ים וכיהן במספר תפקידים. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר שני בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
שירות בתחום החלל

בשנת 1984 שפרד נכלל בצוות אסטרונאוטים של נאס"א. בשנת 1986 ניסיון שהוא צבר בצי עזר בביצוע בפעילויות תת-ימיות בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. בשנת 1988 הוא היה מומחה משימה בצוות של STS-27 (רוברט גיבסון היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית של משרד ההגנה האמריקאי. בשנת 1990 שפרד טס לחלל בפעם השנייה על סיפון STS-41 (ריצ'רד ריצ'רדס היה מפקד צוות). משימת מעבורת החלל דיסקברי הייתה להביא לחלל את הגשושית יוליסס של סוכנות החלל האירופית שנועדה לחקר השמש. בשנת 1992 הוא טס על סיפון מעבורת החלל קולומביה במשימה STS-52 (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות). במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית.
במרץ 1993 שפרד הצטרף לצוות תוכנית תחנת החלל הבין-לאומית שהייתה מתוכננת להפעלה בשנת 1997. עקב בעיות תקציביות וטכניות שיגור התחנה נדחה במספר שנים.
שירות בתחום החלל > משלחת קבועה מס' 1 לתחנת החלל

ב-31 באוקטובר 2001 שפרד טס בחללית סויוז TM-31 לתחנת החלל הבין-לאומית. ביחד איתו הגיעו חברי צוות נוספים מרוסיה יורי גידזנקו וסרגיי קריקאליוב. שפרד היה מפקד המשלחת. שעתיים לאחר העגינה נפתחו מעברים וצוות נכנס לתחנת החלל. בשבועות הראשונות הם עסקו בהפעלת מערכות חיוניות של התחנה. ב-18 בנובמבר הגיע חללית מסע פרוגרס M1-4 עם אספקה וציוד. ב-2 בדצמבר 2000 הגיע מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-97. היא הביאה פאנל סולארי נוסף להגברת ייצור חשמל בתחנת החלל. ב-9 בפברואר 2001 לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל אטלנטיס במסגרת משימה STS-98. עם המעבורת הגיע מודול חדש של תחנת החלל - Destiny. החלו עבודות בחיבור המודול למערכות התחנה והכנות לשימושו במחקרים שונים בעתיד. ב-28 בפברואר הגיע חללית מסע פרוגרס M-44 עם אספקה וציוד. ב-10 במרץ 2001 לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-102. על סיפון המעבורת היה צוות קבוע מס' 2 של תחנת החלל שכלל יורי אוסצ'וב (רוסיה, מפקד הצוות), ג'יימס ווס וסוזן הלמס מארצות הברית. הצוותים החלו בהעברה מסודרת של תחנת החלל לצוות חדש. ב-18 במרץ מעבורת החלל עזבה את תחנת החלל ואיתה צוות קבוע מס' 1 שהיה בחלל כ-4.5 חודשים.
במהלך שהייה בתחנת החלל בוצעו מספר מחקרים בתחום גידול גבישים, בריאות, פיזיקה ועוד.
לאחר נאס"א

בשנת 2002 שפרד עזב את נאס"א ופעל במסגרת פיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית. בשנים 2008–2011 הוא היה יועץ חיצוני לצי.
חוזה אייגון

מפה של שינויי הגבולות בין רוסיה לסין במאות ה-17–19. הרצועה הוורודה המפוספסת בצפון מסמנת את הגבול לפי הסכם נרצ'ינסק ( 1689). השטח הצהוב הוא שטח שעבר לידי רוסיה בהסכם אייגון (1858). השטח המסומן בוורוד היה בשליטה משותפת של סין ורוסיה מאז הסכם אייגון ועד הסכם פקינג (1860), אז עבר לשליטת רוסיה בהתאם להסכם בייג'ינג.
חוזה אייגוּן נחתם בין האימפריה הרוסית לסין הקיסרית בהנהגת שושלת צ'ינג ב-28 במאי 1858 בעיר המנצ'ורית אייגוּן (Aigun). החותמים היו הרוזן הרוסי מורביוב-אמורסקי והפקיד הרשמי במאנצ'ו.
מטרת החוזה הייתה להחזיר את הגבול בין שתי המדינות אל נהר האמור. לפי החוזה, קיבלה רוסיה חזרה לשטחה את השטח שמצפון לנהר, שטח אותו איבדה כתוצאה מהסכם נרצ'ינסק שנחתם ב-1689. חלק גדול נוסף של אדמות ממזרח לנהר אוסורי ניתן גם לרוסיה. הסכם אייגון הסתכם בשני מיליון מיילים של שטח חדש לרוסיה. בנוסף לטריטוריה, רוסיה השיגה שליטה רבה יותר על הסחר האזורי וכמעט בלעדיות בשימוש בנהרות אמור, אוסורי וסונגארי. כעבור שנתיים אושרו תנאי חוזה אגיון בהסכם בייג'ינג, שסימן את נהר אוסורי כגבול בין רוסיה לסין.
חוזה אייגון, יחד עם הסכם פקינג, קבעו את הגבולות המודרניים של מזרח רוסיה.
הערות שוליים

↑  The Treaty of Aigun, harvard.edu
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיים פינטו (מרוקו)

| --- | --- |

המבנה על קברו של הרב פינטו, מוגדור 2016
 לידה:  יולי 1743 ט"ו בתמוז ה'תק"ג אגאדיר, מרוקו 
 פטירה:  1845  (בגיל 101 בערך) כ"ו באלול ה'תר"ה אסואירה, מרוקו 
 כינוי:  רבי חיים פינטו הגדול
 מקום קבורה:  סווירה, מרוקו
 מדינה:  מרוקו 
 תקופת הפעילות:  ?–1845 
 
פנים בית הכנסת של רבי חיים פינטו, מפה הנותנת כבוד לרב, לבני ביתו ולתורמת.
הרב חיים פינטו (ט"ו בתמוז ה'תק"ג, יולי 1743 - כ"ו באלול תר"ה, ספטמבר 1845) היה מגדולי רבני יהדות מרוקו, רב, ראש ישיבה דיין ומקובל בעיר מוגאדור.
ביוגרפיה

נולד באגאדיר שבמרוקו לרב שלמה פינטו. סבו היה הרב יאשיהו פינטו הראשון. בשנת ה'תקט"ו נפטר אביו. לאחר כשנה פקד משבר כלכלי חמור את עירו בעקבותיו עבר למוגאדור שם התגורר כל ימי חייו.
קרוב משפחתו הרב מאיר פינטו הכניסו ללמוד בישיבתו של הרב יעקב ביבאס רב הקהילה במוגאדור.
למד תורה והתפרסם כעילוי. לאחר פטירת הרב יעקב ביבאס מונה במקומו בשנת ה'תקכ"ט לרב הקהילה במוגאדור על אף גילו הצעיר, יחד עם המקובל הרב דוד חזן.
ייסד את בית הדין הרבני הראשון במוגאדור. עקב תקיפותו בענייני הלכה כינוהו "אביר לב" אך עם זאת היה קשוב לצורכי עדתו ולדאגת עניי עירו.
עמד בראש ישיבה בעירו, ומתלמידיו נמנה רבי דוד זגורי. בנוסף כתב פיוטים כגון 'אלי ארוממנהו' לכבוד חנוכה וכן חיבורים בהלכה, בקבלה, באגדה וחידושים על הש"ס שאבדו במהלך מלחמת ספרד שהייתה בעיר אסווירה.
הקפיד לערוך מדי שנה את הילולת רבי שמעון בר יוחאי ורבי מאיר בעל הנס ברוב עם ובחג השבועות למד תורה במשך שני לילות עד לשעות הבוקר.
בספרי יהדות מרוקו מובאים סיפורי ניסים רבים המיוחסים לו.
נפטר בכ"ו באלול שנת תר"ה.
נטמן בבית העלמין הישן במוגאדור. הותיר אחריו ארבעה בנים: רבי יהודה, רבי יוסף, רבי יאשיה ורבי יעקב. נכדו הוא הרב חיים פינטו השני שהתגורר בקזבלנקה.
לקריאה נוספת

חכמי מרוקו - 'רבי חיים פינטו' עמ' 258–262.
וייד ואן ניקרק

וייד ואן ניקרק (באפריקאנס: Wayde van Niekerk, נולד ב-15 ביולי 1992) הוא אצן דרום אפריקאי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים ברציפות אלוף העולם (בייג'ינג 2015 ולונדון 2017) ושיאן העולם הנוכחי (2020) בריצת 400 מטר.
בשנת 2016 היה ואן ניקרק לאדם הראשון בהיסטוריה, שבכל שלוש ריצות הספרינט החשובות רץ מהר יותר מרף מסוים – הוא ירד מ-10 שניות ב-100 מטר (9.98 שניות), מ-20 שניות ב-200 מטר (19.84 שניות), ומ-44 שניות ב-400 מטר (43.03 שניות).
ביוגרפיה

ואן ניקרק נולד בקייפטאון. המאמנת שלו מאז שנת 2012 היא אנה סופיה בותה.
ביוגרפיה > 2010

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה במונקטון, קנדה בשנת 2010 סיים ואן ניקרק במקום רביעי בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 21.02 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום 11 בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.32 שניות.
ביוגרפיה > 2011 > אלוף דרום אפריקה

באליפות דרום אפריקה באתלטיקה שנערכה בדרבן באפריל 2011 זכה ון ניקרק במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 20.57 שניות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות דרום אפריקה באתלטיקה שנערכה באפריל 2013 זכה ון ניקרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.99 שניות. בתחרות שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ביוני אותה שנה הוא סיים שני בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.09 שניות, אחרי קיראני ג'יימס מגרנדה (44.49 שניות). באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:06.19 דקות, אחרי רוסיה (3:03.70 דקות) וקנדה (3:05.26 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.39 שניות. חודש לאחר מכן, במוסקבה 2013 במוסקבה, רוסיה הוא סיים במקום 26 בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.37 שניות.
ביוגרפיה > 2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2014 זכה ואן ניקרק במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.68 שניות, אחרי קיראני ג'יימס שקבע שיא משחקים חדש של 44.24 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה במרקש, מרוקו באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.00 שניות, אחרי אייזק מקוואלה מבוטסואנה שקבע שיא אליפות חדש של 44.23 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכה ואן ניקרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אפריקה חדש, מקום רביעי בכל הזמנים של 43.48 שניות, לפני האלוף היוצא לאשון מריט מארצות הברית שקבע שיא אישי חדש ומדורג שישי בכל הזמנים (43.65 שניות) וקיראני ג'יימס (43.78 שניות). הייתה זו התחרות הראשונה בהיסטוריה שבה שלושת המנצחים ירדו מ-44 שניות.
ביוגרפיה > 2016

בתחרות שנערכה ב-12 במרץ קבע ואן ניקרק בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.98 שניות ובכך היה לאתלט ה-107 ששבר את מחסום 10 שניות ולאדם הראשון בהיסטוריה ששבר את שלושת מחסומי ריצות הספרינט החשובים: 10 שניות ב-100 מטר, 20 שניות ב-200 מטר ו-44 שניות ב-400 מטר.
ביוגרפיה > 2016 > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ואן ניקרק לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 43.03 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-17 שנים של מייקל ג'ונסון מארצות הברית (43.18 שניות), לפני האלוף היוצא קיראני ג'יימס (43.76 שניות) ולאשון מריט (43.85 שניות).
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון, בריטניה באוגוסט 2017 זכה ואן ניקרק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.98 שניות, לפני סטיבן גארדנר מבהאמה (44.41 שניות) ועבדאללה חרון מקטר (44.48 שניות) ומדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.11 שניות, אחרי רמיל גולייב מטורקיה (20.09 שניות) ולפני ג'רים ריצ'רדס מטרינידד וטובגו (20.11 שניות).
ב-31 באוקטובר באותה שנה, ואן ניקרק השתתף במשחק רוגבי לצדקה. במהלך המשחק הוא קרע את הרצועה הצולבת הקדמית בברך. הוא נותח ועבר טיפול לשקום הברך מיד לאחר הניתוח. בעקבות הפציעה הוא לא התחרה כלל בשנים 2018 ו-2019.
שיאים אישים

ריצת 100 מטר: 9.94 שניות (2017)
ריצת 200 מטר: 19.84 שניות (2017)
ריצת 300 מטר: 31.63 שניות (2015)
ריצת 400 מטר: 43.03 שניות (2016), שיא עולם
שיאים אישים > תוצאות השנה

| שנה | 100 מטר (שניות) | 200 מטר (שניות) | 400 מטר (שניות) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 10.58 | 21.02 | - |
| 2011 | 10.48 | 20.57 | - |
| 2012 | - | 20.91 | 46.43 |
| 2013 | - | 20.84 | 45.09 |
| 2014 | - | 20.19 | 44.38 |
| 2015 | - | 19.94 | 43.48 |
| 2016 | 9.98 | 20.02 | 43.03 שיא עולם |
| 2017 | 9.94 | 19.84 | 43.92 |
הערות שוליים

↑  וייד ואן ניקרק נפצע במשחק רוגבי, באתר וואלה ‏, 31 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14417677
זכויות להט"ב ברפובליקה המרכז-אפריקאית

| --- | --- |

הרפובליקה המרכז-אפריקאית
 מעמד בחוק:  חוקי מאז ומעולם
 טרנסג'נדריות:  אין נתונים
 שירות צבאי:  אין נתונים
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית, קיימת הגבלה בחוקה של הרפובליקה המרכז-אפריקאית שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 2016
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ברפובליקה המרכז-אפריקאית מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. אף על פי שפעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית בשטחי המדינה מאז ומעולם, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. כמו כן, לא ידועים נתונים אם קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית.
בשנת 2011 הצביעה הרפובליקה המרכז-אפריקאית בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם נלוות על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית" שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם ובכך, הפכה לאחת מ-10 המדינות היחידות ביבשת אפריקה שהצביעו בעד ההצהרה.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית ברפובליקה המרכז-אפריקאית מאז ומעולם, וכך גם מעמדו של גיל ההסכמה כשוויוני בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד.
עם זאת, על פי דו"ח מעמד זכויות האדם ברפובליקה המרכז-אפריקאית לשנת 2012 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית,
"חוק העונשין מפליל ביטוי פומבי של אהבה בין בני אותו המין עם מאסר של 6 חודשים עד שנתיים או קנס של בין 150,000 ל-600,000 פרנק CFA. כאשר אחד המשתתפים הוא קטין, ניתן לגזור על המבוגר עונש של שנתיים עד 5 שנות מאסר או קנס של 100,000 עד 800,000 פרנק CFA. עם זאת, לא היו דיווחים על כך שהמשטרה עצרה או עיכבה אנשים בשנת 2012 על פי ההוראות האלה".
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

הרפובליקה המרכז-אפריקאית אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של הרפובליקה המרכז-אפריקאית במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקה של המדינה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד בסעיף 7 מאז 2016, באומרו: "האיחוד בין גבר אחד לאישה אחת... משפחה ונישואים נמצאים תחת הגנת המדינה". בכך, קיימת הגבלה חוקתית להכרה בנישואים חד-מיניים במדינה.
תנאי מחיה

דו"ח מעמד זכויות האדם ברפובליקה המרכז-אפריקאית לשנת 2012 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא כי,
"לא היו דיווחים על כך שהממשלה מתמקדת בהומוסקסואלים ולסביות. עם זאת, האפליה החברתית נגד להט"ב נוכחת, בעוד אזרחים רבים ייחסו את קיומה של הומוסקסואליות להשפעה "מערבית בלתי הוגנת". לא היו ארגונים ידועים שתמכו בקידום זכויות להט"ב במדינה".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז ומעולם)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז ומעולם)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים:  (קיימת הגבלה חוקתית שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 2016)
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר:  אין נתונים
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  אין נתונים
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
הערות שוליים

↑  Over 80 Nations Support Statement at Human Rights Council on LGBT Rights, U.S. Mission to International Organizations in Geneva, ‏2011-03-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Constitution of the Central African Republic , National Assembly of the CAR, web.archive.org
↑  CENTRAL AFRICAN REPUBLIC 2012 HUMAN RIGHTS REPORT, 2009-2017.state.gov
ז'ק ברוך

איזק זכריאס (ז'ק) ברוך (בהולנדית: ‏Izak Zacherias (Jacques) Baruch, ‏3 בנובמבר 1917 באמסטרדם – 3 בפברואר 1996 באמסטרדם) היה רופא ופוליטיקאי במפלגת העבודה ובמפלגת הסוציאליסטים הדמוקרטיים.
קורות חיים

ד"ר ז'ק ברוך היה בן למשפחה יהודית-פורטוגזית מהמעמד הבינוני. אביו איזדורה ברוך (Isedore Baruch) יליד 1889 היה קצב ואחר כך ירקן. אמו מילקה זכריה מורפוגו (Milka Zecharja Morpugu) ילידת 1892. לאחר סיום בית הספר התיכון למד ז'ק ברוך רפואה באוניברסיטה עד 1940, וב-1946 הוא עבר בהצלחה את מבחני הרפואה. ב-1958 סיים בהצלחה גם את לימודי הבריאות.
במלחמת העולם השנייה היה חבר במחתרת. כינוייו המחתרתיים היו יוהאנס ואן דר מואלן וד"ר פריץ דה יונג. בזמן שחרור פריז בסוף מלחמת העולם השנייה עבד ברוך שם בתחנת עזרה ראשונה.
בין היתר היה רופא באמסטרדם והתמחה בשיקום. היה ראש השירות הרפואי הסוציאלי (Medische Sociale Dienst). אחר כך היה מנהל האקדמיה לפיזיותרפיה (Academie voor Fysiotherapie) וראש המחלקה לפיזיותרפיה של המרכז למאבק במחלות ריאומטיות.
מ־1953 ועד 1970, להוציא 1966, היה חבר במועצת העיר אמסטרדם.
ב-1969 היה מועמד מטעם מפלגת העבודה לבית הנבחרים של הולנד, אך לא נבחר. ב-1970 הצטרף למפלגה החדשה "דמוקרטים סוציאליסטים 1970". מ-1971 עד 1972 היה חבר בבית הנבחרים, ועסק בעיקר בחקיקה של בריאות הציבור, עבודה סוציאלית ואיכות הסביבה. בשנת 1971 יזם את ההצעה שהובילה לשינוי תקנות הפיצויים, ולחקיקת החוק ב-1972 למתן קצבה לקורבנות הרדיפות ב-1940–1945, יהודים ולא יהודים.
משנת 1980 ועד 1990 היה יושב ראש האגודה נגד ראומטיזם. מ-1985 עד 1994 היה יושב ראש ההתאחדות לידע יהודי בהולנד (Genootschaap voor de Joodse Wetenschap in Nedeland). במשך זמן מה היה יושב הראש של התאחדות בתי הכנסת הפורטוגזיים-יהודיים.
ב-1975 קיבל תואר אביר מסדר אורניה-נאסאו. ב-1985 קיבל את אות זיכרון תנועת ההתנגדות "Verzetsherdenkingskruis". כמו כן, קיבל מדליה של הכרת טובה מצרפת (Médaille de la Reconnaissance française) על פעילותו במחתרת.
היה נשוי שלוש פעמים: ב־1942, 1954 ו-1960, אב לשני בנים ובת.
ראו גם

שואת יהודי הולנד
הקהילה היהודית באמסטרדם
הערות שוליים

↑  Marc Antonius Joseph Scheurs, Dr. Izak Zacherias (Jacques) Baruch, GENI, ‏19/7/2018 (בעברית ואנגלית)
↑  איזק - ז'ק ברוך, באתר ארכיון בית לוחמי הגיטאות
↑  Dr. I. Z. (Jacques) Baruch, PARLEMENT.com (בהולנדית)
↑  Jozeph Michman, Hartog Beem, Dan Michman, תרגום: Ruben Verhasselt, Vergoedingen voor oorlogsgetroffenen, PINKAS Geschiedenis van de Joodse Gemeenschap in Nederland, 1999, Amsterdam: Contact, 1999, עמ' 235, ISBN 9025495133. (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 43185484  GND: 1074412095  NTA: 069183554  VIAF: 284930251   WorldCat (עם VIAF): 284930251
זדנק גריגרה

זדנק גריגרה (בצ'כית: Zdeněk Grygera; נולד ב-14 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדות הבלם, המגן הימני ושחקן הכנף.
ביוגרפיה

גריגרה שיחק עבור הנבחרת הצ'כית במהלך יורו 2004 ומונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. גריגרה היה צפוי לעזוב את קבוצתו הקודמת אייאקס אמסטרדם כבר במהלך קיץ 2006 ולעבור ליובנטוס, אולם בגלל השערורייה שהתחוללה באותו הזמן בכדורגל האיטלקי מעברו בוצע סופית רק בקיץ 2007 כאשר חתם באיטליה כשחקן חופשי.
באוגוסט 2006, התרוצצו שמועות שקשרו את גריגרה למעבר אל טוטנהאם האנגלית, למרות שהגיב להשערות אלו בהתעקשות שאינו רואה את עתידו בכדורגל האנגלי.
ב-10 בינואר 2007, המנהל הטכני של אייאקס, מרטין ואן חאל, אישר סופית שגריגרה יעבור ליובנטוס במסגרת חוק בוסמן בהעברה חופשית כאשר חוזהו באיאקס יפוג ביוני 2007. גריגרה הספיק כבר להודות על העונג שנעשה לו בעקבות היותו באותה הקבוצה בה משחק עמיתו הצ'כי פאבל נדבד.
בשנת 2011 עבר לשחק בקבוצת פולהאם. בדצמבר 2012 פרש ממשחק הכדורגל.
וימפל R-77

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  Adder 
 ייעוד:  מודל נשק 
 ארץ ייצור:  רוסיה 
 יצרן:  וימפל 
 תקופת השירות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 ראש קרב והנחיה
 הנחיה:  ביות מכ"ם פעיל, מערכת ניווט אינרציאלית 
 
R-77 מתוצרת וימפל
R-77 (כינוי נאט"ו AA-12 "אדר", מכונה גם RVV-AE) הוא טיל אוויר-אוויר לטווח בינוני בעל הנחיית מכ"ם אקטיבית מתוצרת חברת וימפל הרוסית. הטיל נמצא בשימוש נרחב על מטוסי קרב רוסיים כגון מיג-29 ו-סוחוי 27.
הטיל נועד להחליף חלקית את הווימפל R-27 הכבד ממנו, ומהווה מקבילו של ה-AIM-120 אמראם האמריקני, אך הטווח וכושר התמרון שלו עדיפים.
מאפיינים > R77

קוטר הטיל : 200 מ"מ
טווח :80  ק"מ
מהירות : מעל 4 מאך
אורך הטיל :3600  מ"מ
משקל : 175 ק"ג
שנת יצור : 1993
תמרון מקסימלי : 12 ג'י
מאפיינים > R77M1

קוטר הטיל: 200 מ"מ
טווח :110 ק"מ
מהירות : מעל 4 מאך
אורך הטיל :3600  מ"מ
משקל : 175 ק"ג
שנת יצור : לא ידוע בין 1995 ל-1999