stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גל גדות
קריירה > דוגמנות

בשנת 2004 בגיל 18 וחצי, מיד לאחר זכייתה של גדות בתואר "מלכת היופי של ישראל", הוחתמה בסוכנות הדוגמנות "לוק". לאחר מכן ייצגה את ישראל בתחרות מיס יוניברס ("מיס תבל"), בריאיון לידיעות אחרונות אמרה "לא רציתי לזכות. חשבתי שזו אחריות גדולה מדי לבחורה בת 18–19. החלטתי שאני לא רוצה להתקדם בתחרות הזו. העמדתי פנים שאני לא יודעת אנגלית ולבשתי בערך את כל הדברים הלא נכונים. ניצחתי בהפסד שלי". ב-2007 הצטלמה גדות לסדרת צילומים ביוזמה של משרד התיירות, וכן צולמה באירוע של הקונסוליה הישראלית בניו-יורק בשיתוף עם המגזין האמריקאי "מקסים". בתמונה הראשית מופיעה גדות בבגד ים תחת הכותרת "נשות צבא ההגנה לישראל". צילום זה שלה כיכב גם על שער עיתון ה"ניו יורק פוסט" תחת הכותרת "Piece במזרח התיכון" מטעם משרד החוץ הישראלי. צילומים אלו התפרסמו בכל העולם ועוררו חילוקי דעות רבים ובארץ עלו תגובות במחאה נגד אופי הצילומים החושפני. הצילומים עוררו עניין בכלי תקשורת רבים בעולם וגדות זכתה בזכותם לחשיפה בינלאומית. בזכות החשיפה הופיעה גדות בקמפיין בינלאומי לבושם "פרי אליס".
בשנים 2008–2016 הייתה הפרזנטורית של חברת האופנה הישראלית "קסטרו", בתחילה לצדו של יונתן ווגמן. ב-2009 הוחתמה גדות לסוכנות הדוגמנות הבינלאומית "אנדוור", ובכך הפכה לישראלית הראשונה המיוצגת בסוכנות זו. ב-2013 כיכבה בקמפיין של מותג הטיפוח "Vine Vera" הקנדי. בשנים 2014–2016 שימשה כפרזנטורית של מותג הטיפוח "קרליין" הישראלי. בשנים 2015–2016 שימשה כפרזנטורית לבושם "במבו" של מותג האופנה "גוצ'י" האיטלקי. בשנים 2016–2017 הייתה הפנים הבינלאומיות של רשת האופנה "מיס סיקסטי" האיטלקית. בשנים 2016–2017 גדות שימשה כפרזנטורית של חברת המשקפיים "אירוקה" הישראלית. ב-2018 נבחרה גדות כפרזנטורית עם חוזה לשנתיים למותג הספורט "ריבוק" העולמי. ב-2018 נבחרה גדות כפרזנטורית למותג האיפור "רבלון" האמריקאי, והחל מ-2019 היא הפרזנטורית של הוט.
ב-2012 השתתפה בקמפיין למותג האלכוהול "קפטן מורגן" האמריקאי. בשנים 2015–2018 גדות הייתה הפרזנטורית לטלפונים חכמים של "Huawei" הסינית. ב-2017, גדות הופיעה במהלך הסופרבול, הנחשב לאירוע בעל הרייטינג הגבוה ביותר בארצות הברית, בתשדיר פרסומת של חברת שירותי האינטרנט הישראלית "Wix" לצד השחקן האנגלי ג'ייסון סטיית'האם. לאחר מכן היא השתתפה בפרסומת בצפון אמריקה ל-"League of Angels", משחק רשת ומובייל של חברה סינית. ב-2018 נבחרה גדות כפרזנטורית של חברת המחשבים "ASUS" הטייוואנית.
גדות כיכבה על שערים של מגזינים בינלאומיים, וביניהם: "FHM" האוסטרלי, "Sixdegrees" האמריקאי, "Fashion" האמריקאי,"American Cinematographer" האמריקאי, "Marie Claire" האמריקאי, האוסטרלי וההונגרי, "IO Donna" האיטלקי, "Entertainment Weekly" האמריקאי (פעמיים כוונדר וומן), "W" האמריקאי, "Veronica" ההולנדי (כוונדר וומן), "TVMedia" האוסטרי (כוונדר וומן), "TELE" השווייצרי (כוונדר וומן), "Imagnes" הספרדי (כוונדר וומן), "Empire" הבריטי (כוונדר וומן), "Glamour" המקסיקני והאמריקאי, "Oh!" הדומיניקני, "Cine Premiere" המקסיקני (פעמיים כוונדר וומן), "Cleo" האינדונזי, "טוטאל פילם" הבריטי (כוונדר וומן) ו-"Grazia" הסיני.
גדות כיכבה גם על שערים של כתבי עת ישראלים, ובהם: "לאשה" (7 פעמים), "Go"‏ (3 פעמים), "את", "Cosmopolitan Bride", "מעריב לנוער" (פעמיים), "בלייזר", וב"פנאי פלוס".
קריירה > הפקה

ב-25 בדצמבר 2019 פורסם כי קשת אינטרנשיונל וחברת ההפקה של גל גדות ובעלה ירון ורסנו חוברות על מנת להפיק סרט בארצות הברית לספר השנוי-במחלוקת "גדר חיה" מאת דורית רביניאן, המתאר רומן בין אסיר ביטחוני פלסטיני-מוסלמי לאישה יהודייה-ישראלית. אתר סרוגים ביקר את הספר גם על תיאור "עישון חשיש כמעשה לגיטימי", כשבנוסף נטען, "כי מלבד בעיית ההתבוללות, בספר מוצגים חיילי צה"ל כפושעי מלחמה סאדיסטים שמושווים לחמאס וכינויה של מדינת ישראל כ"כיבוש".
גדות משמשת כאחת ממפיקי הסרט "וונדר וומן 1984" בכיכובה, אשר יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2020.
ב-28 באפריל 2021 פורסם שגדות תפיק ותככב בסרט המתח "Meet Me In Another Life", הפקה משותפת לגדות וורסנו באמצעות המותג "Pilot Wave", וחברת ההפקות והמימון "אטלס אנטרטיינמנט" (אנ'). הסרט הוא עיבוד קולנועי לרומן הביכורים באותו שם של הסופרת קטריונה סילווי, שיצא לאור בארצות הברית יום קודם לפרסום, ב-27 באפריל. במרכז העלילה עומדות דמויותיהם של אישה וגבר, טורה וסאנטי, הנפגשים במקרה ומתאהבים בעיר זרה, ותאונה טרגית קוטעת את אהבתם הקצרה. אך הם נפגשים שוב ושוב, בכל פעם במציאות אחרת, וחווים צורות שונות של אהבה: מורה ותלמיד גאון, מטפלת והמטופל הגוסס שלה, ציניקנית ומאמין, פעם הם חברים, פעם עמיתים לעבודה, פעם מאהבים ופעם אויבים, אך ככל שזכרונות עמומים ודפוסים מוזרים הולכים ומצטברים, טורה וסאנטי מבינים כי עליהם לחשוף את הקשר המסתורי ביניהם, בטרם יבואו גלגולי חייהם השונים אל סוף משותף אחד.
ב-11 באוגוסט 2023 יצא הסרט "לב של אבן" אשר הופק על ידי חברת ההפקות של גדות ובעלה ביחד עם שתי חברות הפקה נוספות כאשר גדות ובעלה היו בין היתר חלק מצוות מפיקי הסרט. בנוסף גדות כיכבה בתפקיד הראשי בסרט לצד שחקנים כמו ג'יימי דורנן וגלן קלוז.
קריירה > הופעה בטלוויזיה בדמותה

בפברואר 2013 סוקרה בתוכנית "דוקוסלב" של HOT.
בשנים 2016–2017 לרגל קידום הסרטים שלה, התראיינה גדות בתוכניות האירוח האמריקאיות מהנצפות ביותר: אלן דג'נרס, ג'ימי קימל, קונאן או'בריאן, ג'יימס קורדן, בוקר טוב אמריקה, קלי ריפה וראיין סיקרסטס, וג'ימי פאלון.
בינואר 2017 הגישה גדות יחד עם השחקן האוסטרלי כריס המסוורת' את פרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-74. במרץ 2017 נאמה על הבמה לצדו של כריס פיין בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון האמריקאי, והציגה את הקדימון לסרט "וונדר וומן" בכיכובם.
במאי 2017 הגישה גדות את פרס הדור לסדרת סרטי "מהיר ועצבני" (שהיא גם שיחקה בחלקם) והעניקה אותו לכוכב וין דיזל, בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV האמריקאי.
באוגוסט 2017 הגישה את פרס "קליפ השנה" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2017.
ב-7 באוקטובר 2017 הנחתה פרק של תוכנית המערכונים האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב", אשר משודרת בשידור חי ברשת NBC וזוכה לרייטינג גבוה מדי עונה. גדות פתחה את המונולוג שלה בעברית, בפנייה לחברים ולמשפחה בבית. לראשונה בישראל התוכנית שודרה בשידור חי בערוץ yes Comedy שבלוויין (כשעד אז התוכנית שודרה בהפרש של כשבוע).
חיים אישיים

גדות נישאה לאיש העסקים ירון ורסנו ב-2008. לזוג ארבע בנות והם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.
בדצמבר 2024 פרסמה גדות בעמוד האינסטגרם האישי שלה כי בעת שהייתה בחודש השמיני להריונה הרביעי אובחנה עם CVT, קריש דם מסיבי ומסכן חיים במוחה, ועברה ניתוח חירום.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | מהיר ועצבני 4 | ג'יזל ישר |  |
| 2010 | דייט לילי | נתניה |  |
| 2010 | כמו יום ולילה | נעמי |  |
| 2011 | מהיר ועצבני 5 | ג'יזל ישר |  |
| 2013 | מהיר ועצבני 6 | ג'יזל ישר |  |
| 2014 | שושנה חלוץ מרכזי | מירית בן הרוש | סרט ישראלי |
| 2015 | מהיר ועצבני 7 | ג'יזל ישר | מופיעה בתמונה ובסצנה שנמחקה ונכנסה רק לדי וי די של הסרט |
| 2016 | 999 | אלנה ולסלוב |  |
| 2016 | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | דיאנה פרינס / וונדר וומן |  |
| 2016 | קרימינל | ג'יל פופ |  |
| 2016 | השכנים של ג'ונס | טלי ג'ונס |  |
| 2017 | וונדר וומן | דיאנה פרינס / וונדר וומן |  |
| 2017 | ליגת הצדק | דיאנה פרינס / וונדר וומן |  |
| 2018 | ראלף שובר את האינטרנט | שאנק | דיבוב |
| 2020 | וונדר וומן 1984 | דיאנה פרינס / וונדר וומן | גם מפיקה |
| 2021 | ליגת הצדק: גרסת סניידר | דיאנה פרינס / וונדר וומן |  |
| 2021 | הודעה אדומה | שרה בלאק |  |
| 2021 | מהיר ועצבני 9 | ג'יזל ישר |  |
| 2022 | מוות על הנילוס | לינט רידג'וויי דוייל |  |
| 2023 | שהאזאם! 2: זעם האלים | דיאנה פרינס / וונדר וומן | תפקיד אורח |
| 2023 | מהיר ועצבני 10 | ג'יזל ישר | תפקיד אורח |
| 2023 | לב של אבן | רייצ'ל סטון | גם מפיקה |
| 2025 | שלגיה | המלכה הרעה |  |
| 2025 | קלאופטרה | קלאופטרה |  |
| TBA | In the Hand of Dante | ג'ולייט / ג'מה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | בובות | מרים "מרי" אלקיים | סדרה ישראלית, דמות ראשית |
| 2009 | הפמליה | ליסה | פרק: "Amongst Friends", תפקיד אורח |
| 2009 | החיים היפים | אוליביה | 3 פרקים |
| 2011 | עספור | קיקה | סדרה פשע ישראלית, דמות ראשית בעונה 2 |
| 2012 | קטמנדו | ימית בראלי | סדרה דרמה ישראלית, דמות ראשית |
| 2017 | סאטרדיי נייט לייב | עצמה (מארחת) |  |
| 2017 | פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2017 | עצמה (הגישה פרס) |  |
| 2018 | משפחת סימפסון | עצמה | תפקיד אורח בפרק הפתיחה של העונה ה-30 בו גדות נבחנת לשחק את דמותה של ליסה |
| 2019 | אירוויזיון 2019 | עצמה | בתפקיד עצמה הסבירה על ישראל |
ראו גם

חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר
חשבונות האינסטגרם הישראליים הנעקבים ביותר
חיים שיבא

חיים שיבא בין אפרים בן ארצי ודוד בן-גוריון באוקטובר 1948
חיים שיבא (מימין) מלווה את אלינור רוזוולט בעת ביקורה בבית החולים תל השומר
אלינור רוזוולט מלווה על ידי פרופ' חיים שיבא (במרכז) בביקורה בבית החולים "תל-השומר", 1952 (לע"ם)
שיבא, 1967. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
חיים שיבָּא (1908 – 10 ביוני 1971) היה רופא ישראלי, ממייסדי מערכת הבריאות בישראל. פרופסור לרפואה, מנהל בית חולים תל השומר, ראש שירותי הרפואה בארגון "ההגנה", מייסד חיל הרפואה בצה"ל ומנכ"ל משרד הבריאות. חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תשכ"ח (1968).
חייו ופועלו > מעורבותו במחנות המעפילים בקפריסין

הבריטים אישרו למשלחת רפואית-סוציאלית להיכנס למחנה המעבר בקפריסין, שבו שהו כ-6,000 עולים, מתוכם כ-500 ילדים ותינוקות. שיבא יצא בראש המשלחת והשתמש בקשריו עם קצינים בריטים, שזכרו אותו מזמן שירותו בצבא הבריטי, על מנת להיטיב עם המגורשים. הוא ארגן תינוקייה לימות החורף, והצליח להבריח סיגריות שחולקו לאנשי המחנה ולהחליף אותן תמורת לחם. לאחר מכן התחיל לדאוג להברחה של מעפילים יחידים בסירות מקפריסין, ובסופו של דבר השיג את אישורם של הבריטים לחלק 750 סרטיפיקטים לחודש, לאחר שהוכיח להם שנגיף טיפוס הבטן מתפרץ במחנה, ועלול לסכן את אוכלוסיית קפריסין כולה.
חייו ופועלו > יחסו לתחום בריאות הנפש

בין 15 בתי החולים הצבאיים שהקים, דאג שיבא גם לבית חולים לחולים פסיכיאטריים. הייתה לו מודעות שהקדימה את זמנה לחשיבות הטיפול בנפש האדם ולא רק בגופו, והוא טיפול מתוך תפיסה כוללת של גוף ונפש. כבר ב-1959 נפתחה בבית החולים תל השומר מחלקה פסיכיאטרית, דבר אשר עמד בסתירה לתפיסה המקובלת שלפיה בתי חולים פסיכיאטריים היו נפרדים מבתי חולים כלליים, מרוחקים מהקהילה, והחולים כמו מורחקים ממנה. שיבא הקדים את זמנו בכך שעמל לשלב את חולי המחלקה הפסיכיאטרית בעיסוקים שונים בבית החולים, ודאג להם בין השאר לעבודה במשתלה ולעיסוק באומנות.
שיבא היה ער וקשוב גם לאספקטים הנפשיים אצל החולים בשאר מחלקות בית החולים, ובסיכומי המחלה היה מציין באריכות גם את סיפור החיים של האדם, אשר לעיתים קרובות השפיע על מצבו הבריאותי.
חייו ופועלו > פרשת ילדי המים

בספר "ילדי המים"  תואר כי שיבא הזריק מים במקום תרופות לנשים שהגיעו אליו להפלות במהלך עבודתו בבית החולים. ילדים הנולדו לאחר זריקה זו נקראו ילדי מים.
  ,  ע"פ הנטען שיבא טען לא היו משפחות שהצטערו על הלידה, ומנטען כי היה לוקח אחריות כלכלית חלקית עבור המשפחות אשר באו אליו לבקש לבצע הפלות.
חייו ופועלו > תחומי מחקרו

התעניינותו המחקרית של פרופ' שיבא הייתה במחלות תורשתיות של העדות בישראל, כגון חוסר G6PD בעולי עיראק, תלסמיה ביהודי כורדיסטן, נטייה לקדחת ים תיכונית משפחתית ביהודי לוב ותסמונת דובין ג'ונסון ביהודי פרס ומרוקו.
שיבא ייחס את תמותת התינוקות הגבוהה בקרב עולים מזרחים לתרבות שהביאו, לדעתו, העולים מארצות מוצאם:
הילדים נמצאים במשפחות שאין שום הבנה לטפול של ילד, ואין גם סיכויים להטבה ע"י הדרכה של האנשים הפשוטים האלה בזמן הקרוב
חייו ופועלו > התנגדותו לעליית יהודי מרוקו

באוקטובר 1952⁩ נסע למרוקו במטרה לבדוק ולפקח על בריאות העולים לישראל, מתוך חשש כי עולים חולים יהיה למעמסה על מערכת הבריאות של המדינה הצעירה, שכבר סבלה מעומס רב. בביוגרפיה על גיורא יוספטל[דרוש מקור: חסר מספר עמוד] נכתב עליו שאמר את הדברים הבאים:
איך אפשר לבנות עתיד של עם על חורבות כאלה של נפש אדם. אם נמלא בהם את הבתים שאנו בונים, את האדמות שאנו מחזיקים, יהיה זה עם שאינו עובד. לשכת סעד אחת גדולה.
בסדרה "סאלח, פה זה ארץ ישראל", של היוצר דוד דרעי, ששודרה בפברואר 2018, נטען שנחשפו מסמכים שהיו תחת חיסיון במשך מעל ל-50 שנים, ובהם עדות למדיניות גזענית לכאורה מצידו של שיבא. מהמסמכים עלה ששיבא התנגד במוצהר לעלייה המונית של יהודי מרוקו ארצה, בתואנה שהם יביאו איתם מחלות. למעשה מדובר במסמכים גלויים וכבר נכתב על יחסו של שיבא לעליית יהודי צפון אפריקה במקורות רבים אחרים.מאידך במחקר אחרון שהתפרסם לפני שנה המבוסס על מסמכים מגינזך המדינה עולה כי ד"ר שיבא קבע כי אין לעכב את עלייתם של ילדים חולים לישראל.
הטיפול בגזזת, גרענת ושחפת

לאור גל העלייה בעקבות הקמת המדינה פתח שיבא מחלקה לטיפול בילדי העולים בית החולים תל השומר שהיה עדיין בית חולים צבאי. הטיפול התמקד במחלות גזזת, גרענת ושחפת שנודעו כשלושת ה-T (על שם שמן הלטיני).
שיבא נמנה עם מובילי טיפול בחולי גזזת בישראל באמצעות הקרנות בקרני רנטגן בילדי עולים, בעיקר מארצות המזרח, ובייחוד ביוצאי צפון אפריקה. הקרנות אלו גרמו בהמשך לחלק מהמטופלים לחלות במחלת הסרטן ואחרות.
הטיפול בחולי הגזזת בארץ נחשב בעיני פעילים מזרחים לדוגמה לעוול שנגרם לעולי שנות החמישים בגלל רשלנות, פטרונות, חוסר אחריות של הרשויות ואף זדון מכוון.
בסרט "ילדי הגזזת" שהפיק המרכז לתקשורת בדימונה בשנת 2003, נטען כי שיבא, ששימש כמנכ"ל משרד הבריאות בזמנו, נסע לארצות הברית וגייס 300 מיליון לירות עבור הקמת מערך טיפולי לגזזת. עוד נטען בסרט כי הסיבה לכך הייתה הצורך של משרד הבריאות הפדרלי בארצות הברית בביצוע מחקרים בנושא השפעת קרינת רנטגן על חולי הגזזת. לאחר שמחקרים בתחום זה נאסרו בארצות הברית ובשאר ארצות המערב, משרד הבריאות הפדרלי העביר סכומי כסף לישראל כדי שזו האחרונה תבצע את הניסויים. בנוסף לכספים, יובאו מארצות הברית מכונות הקרנה מיושנות מעודפי המלחמה, ובאמצעותן הוקרנו עשרות אלפי הילדים, רובם ממוצא מזרחי, כשכל מנת קרינה בטיפול הייתה שווה ל-35 אלף צילומי רנטגן. יוצר הסרט דוד בלחסן התנער ממנו לימים. מחקרן של שפרה שורץ וסיגל סדצקי הביא מסמכים המוכיחים כי טענות אלה הן חסרות כל בסיס. הקרנות לגזזת נמשכו בארצות הברית עד 1960 עם הכנסתה לשימוש של תרופת הגריזופולבין, שהחליפה את הצורך בהקרנה וההקרנות לגזזת נפסקו בו זמנית בכל המדינות בעולם. רק בשנת 1977 קבע ה-FDA כי אין לטפל בהקרנות בילדים באזורי הראש והצוואר בגלל הסכנה הבריאותית בהן.
מחקר שנערך על ידי פרופ' שפרה שורץ בישראל ובמספר ארצות ופורסם בשנת 2009, טען כי הטיפול בקרינה למחלת הגזזת היה הטיפול הרפואי המקובל בכל מדינות העולם המערבי החל מראשית המאה ה-20, וכי לאחר מלחמת העולם השנייה הטיפול בקרינה למחלת הגזזת הומלץ ונתמך כספית על ידי ארגון יוניצף וארגון הבריאות העולמי, במסגרת תוכניתם המשותפת לביעור מחלות זיהומיות בקרב אימהות וילדים.
במשך שנות ה-60 של המאה ה-20 התבהרו יותר השפעות הקרינה על מטופלי הגזזת, ובשנת 1974 פרסמה קבוצת חוקרים בראשות פרופ' מודן בכתב העת הרפואי "לנסט" מאמר בנושא.
בנוגע להיקף ההקרנות בילדים בישראל, בתוכנית "הנאשם מת מזמן" טען ב-2004 ד"ר נדב דווידוביץ' מהמחלקה למערכות בריאות באוניברסיטת-בן-גוריון, כי "אין אף מדינה בעולם שהקרינה אוכלוסייה בצורה מסיבית שכזאת".
בפרק 9 בספרן של פרופ' שפרה שוורץ וד"ר סיגל סדצקי מ-2018 כותב איתי בבלי כי בארצות הברית הוקרנו בין 2 ל-4 מיליון בני אדם באותה התקופה כטיפול בפצעי בגרות ובגזזת.
לקריאה נוספת

רות בונדי, שיבא: רופא לכל אדם, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תשמ"א 1981.
יעל גבירץ, (כתיבה ועריכה), רוח שיבא : תולדות המרכז הרפואי ע"ש שיבא 2008-1948, מוציא לאור : המרכז הרפואי ע"ש שיבא, רמת-גן, 2008.
שחלב סטולר־ליס, שפרה שורץ, מרדכי שני: להיות עם בריא בארצנו, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2016.
שורץ שפרה, סדצקי סיגל (עורכות), הגזזת, היבטים היסטוריים, רפואיים וחברתיים של הטיפול במחלה, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2018.
הערות שוליים

↑  רות בונדי, שיבא - רופא לכל אדם, תל אביב: זמורה ביתן מודן, 1981, עמ' 15
↑  גרשון ריבלין, אלחנן אורן, (עורכים), "דוד בן-גוריון מן היומן (מלחמת העצמאות, תש"ח - תש"ט)", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ו, 1986, "להקמת שירות רפואי", עמוד 48.
↑  הרפואה בהגנה (השירות הרפואי, ש"ר)אתר "ההגנה"
↑  Jastrow, שִׁיבָּא, באתר www.sefaria.org
↑  רות בונדי: שיבא – רופא לכל אדם, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1981, עמ' 134
↑  ד"ר ח. שיבא - מנהל משרד הבריאות, דבר, 30 בנובמבר 1950
↑  מנהל משרד הבריאות התפטר מתפקידו, על המשמר, 4 בדצמבר 1952
↑  בית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, רשימת קתדרות הפקולטה לרפואה, קתדרה לקרדיולוגיה ע"ש חיים שיבא - מופקד הפרופ' גד קרן
↑  אשר לזר, מצבם של פליטי קפריסין, הארץ, 6 באוקטובר 1946
↑  רות בונדי, שיבא - רופא לכל אדם, תל אביב: כינרת זמורה ביתן, 1981, עמ' 78–85
↑  https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990013666150205171/NLI
↑  https://www.giluydaat.co.il/%D7%94%D7%A4%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%95%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%99-%D7%94%D7%9E%D7%99%D7%9D/
↑  http://www.katanchana.co.il/%D7%94%D7%A4%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%95%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%99-%D7%94%D7%9E%D7%99%D7%9D/
↑  https://www.inn.co.il/news/526233
↑  רות בונדי, שיבא רופא לכל אדם, זמורה ביתן מודן, 1981, עמ' 300–307
↑  שיבא ופסמן_ לאירופה ומרוקו, מעריב, 13 באוקטובר 1952
ד"ר חיים שיבא - לצפון אפריקה לבדיקת בריאות המועמדים לעליה, הַבֹּקֶר, 14 באוקטובר 1952
שיבא דורש להקפיד על ה "סלקציה", על המשמר, 6 באוקטובר 1952
↑  חזי לופבן, איש יוצא אל אחיו, עם עובד, 1967
↑   נירית אנדרמן, גזענות, סחיטה ואיומים: כך אולצו המרוקאים להתיישב בעיירות הפיתוח, באתר הארץ, 11 במאי 2017
↑  ד"ר אבי פיקאר, עולים במשורה, מכון בן גוריון לחקר ישראל, 2013
↑  ירון צור, קהילה קרועה, עם עובד, 2001
↑  שפרה שורץ, סיגל סדצקי (עורכות), הגזזת - היבטים היסטוריים, רפואיים וחברתיים של הטיפול במחלה, בהוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2018
↑  פרופ' חיים שיבא ז"ל 1908 – 1971
↑  בתוכנית של אמנון לוי פנים  בלחסן מרואיין ואומר שהוא בוש בסרט ובטענות.
↑  Bavli I., Shvarts S., "Deadly Medicine" - Michael Reese's Pandora's Box and the Campaign
 to Warn the Public of the Late Health Effects of Ionizing Radiation in the United States,
 American Journal of Public Health, March 2019, Vol 109, No. 3 p.398-405.
↑  הרפואה - עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל | מסע הגזזת הנשכח של "אזע-טאז" (OZE-TOZ) פולין
↑  VOLUME 303, ISSUE 7852, P277-279, FEBRUARY 23, 1974, The Lancet, RADIATION-INDUCED HEAD AND NECK TUMOURS, Baruch Modan, Hannah Mart, Dikla Baidatz, Ruth Steinitz, SheldonG. Levin
↑  שפרה שורץ, סיגל סדצקי (עורכות), הגזזת - היבטים היסטוריים, רפואיים וחברתיים של הטיפול במחלה, בהוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365872605171  VIAF: 1279150943135326760003   WorldCat (עם VIAF): 1279150943135326760003
ארטישוק

| ארטישוק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: קינרס
מין:: ארטישוק
תת־מין:: Cynara cardunculus cardunculus
שם מדעי
 Cynara cardunculus cardunculus
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  84.94 ג'
 
 קלוריות:  47 קק"ל
 
 חלבונים:  3.27 ג'
 פחמימות:  10.51 ג'
 שומן:  0.15 ג'
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  1 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.072 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.066 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  1.046 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.116 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  11.7 מ"ג
 
 ברזל:  1.28 מ"ג
 סידן:  44 מ"ג
 מגנזיום:  60 מ"ג
 זרחן:  90 מ"ג
 אשלגן:  370 מ"ג
 נתרן:  94 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  5.4 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
ארטישוק טבע דומם
אַרְטִישׁוֹק (שם עברי: קִנְרָס או חֻרְשָׁף; שם מדעי: Cynara cardunculus; זן: scolymus) הוא זן תרבותי של מין ממשפחת המורכבים המשמש למאכל.
מוצאו של הצמח במערב הים התיכון, שם הוא גדל בר גם כיום. לארצות הברית הגיע הארטישוק עם המתיישבים הספרדים בשנת 1600, ותפס לעצמו מקום של קבע בעיר קסטרוויל (Castroville) שבקליפורניה, שם מגדלים 80% מאספקת הארטישוק לארצות הברית כולה.
האיטלקים מיצרים ממנו ליקר ממשפחת הביטר הנקרא צ'ינר (Cynar).
שם הצמח

השם העברי "קינרס" מופיע במשנה ובמקומות נוספים בספרות חז"ל, ומקורו כנראה מיוונית.
הארטישוק מכונה גם חֻרְשָׁף, מילה שהגיעה מערבית (الخرشف, "אל-ח'רשוף"). מערבית נשאלה המילה לספרדית עתיקה כ-alcarchofa, ומשם לחלק מהניבים באיטלקית כ-articiocco ולאנגלית כ-artichoke. למרות שמו אין לו קשר עם הסוג הבוטני חורשף. כמו כן קיים בלבול בשמו עם הארטישוק הירושלמי שהוא מסוג "חמנית הפקעות". שם נוסף לארטישוק הוא צ'ינר.
בערבית לבנטינית מקובל הכינוי ارضي شوكي (אַרְדִי-שַׁוְכִּי. תעתיק מדויק: ארצ'י שוכי. כלומר "אדמתי קוצני") כתרגום שומר משמעות וצליל של המילה באנגלית "ארטישוק", על אף שהמילה הזו מגיעה אף היא במקורה מהלשון הערבית, כאמור, מהמילה "אל-ח'רשוף" (الخرشف).
תיאור הצמח

הארטישוק הוא עשבוני קוצני רב-שנתי, המתנשא לגובה של עד 1.5 מטרים. שייך למשפחת המורכבים. לצמח שורש-אגירה מעמיק ומעובה.
הצמח גדל על מצע של אדמה כבדה ועמוקה. האבקתו נעשית על ידי חרקים, בעיקר דבורים, אך גם בדרך של האבקה עצמית. החלקים האכילים בצמח הם המצעית והחפים של קרקפת הפריחה, שנקטפים לפני פתיחתה. עונתו נמשכת מנובמבר עד מאי, כשהשיא בחודשי מרץ-אפריל, בהם נקטף 60% מהיבול. בחקלאות של היום, שיטת הריבוי, היא לרוב באמצעות נצרים.
בראשית החורף מפתח הצמח שושנת עלים ענקיים בגוון ירוק מאפיר (אורכם עד 80 ס"מ ורוחבם עד 50 ס"מ), שסועים לאונות בעלות קצה קוצני. הארטישוק מוכר כצמח מאכל יוקרתי ונחשב למעדן.
מיתוסים שנקשרו בארטישוק

לארטישוק יש היסטוריה ארוכה באגן הים התיכון, ונרקמו עליו אגדות כבר במיתולוגיה היוונית, שם מסופר איך הגיע הארטישוק לעולם:
זאוס, מלך האלים, שהיה ידוע בחולשתו למין הנשי, יצא לפגוש את אחיו פוסידון, אל הים. כאשר נפגשו האחים בחוף הים של האי זינרי (Zinari) נערה צעירה מקומית צעדה על החוף ועסקה באיסוף צדפים. זאוס ללא היסוס פתח בחיזור נמרץ וזכה בליבה של הנערה אשר נקראה קינרה. הוא העלה אותה אל הר האולימפוס ואף העניק לה מעמד של אלה, ובלבד שתוותר על חייה הקודמים עם בני התמותה. הנערה שמחה על השינוי החברתי, על האהבה והתהילה להם זכתה, אך לא עבר זמן רב לאחר שהגעגועים אל הוריה ואל הכפר הקטן ממנו באה היו גדולים מנשוא. היא חמקה ממאהבה למספר שעות וחזרה לכפר לחבק את הוריה. אך כשחזרה זאוס כעס כל כך על שהמרתה את פיו, שהחזיר אותה לכפר בו נולדה בצורת שיח קוצני ומכוער – הארטישוק, או הקינר (Cynar) כפי שהוא נקרא בלטינית.
בנוסף, היוונים והרומאים התייחסו אל הארטישוק כאל צמח האהבה והאמינו שיש בו סגולה לבן זכר.
הארטישוק במקורות

בראשית רבה, פ"כ, כ"ג: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
משנה, מסכת כלאים, פרק ה', משנה ח': מוזכר הארטישוק במילים "והקנרס כלאים בכרם".
משנה עוקצין פרק א' משנה ו' - עוקץ קונרס טפח
תוספתא (כלאים ג יב): "והבולפסין והרכפה והכרכום והקנרס".
מנות ידועות > איטליה

במטבח המקומי של העיר רומא, בירת איטליה, קיימות שתי מנות על בסיס ארטישוק:
'קרצ'ופי אלה ג'ודיאה' (איטלקית: Carciofi alla giudia, "ארטישוק כמנהג היהודים"): ארטישוק שלם שעובר טיגון עמוק בשמן זית ומוגש פריך. מקור המנה בקהילה היהודית של רומא, והוא נחשב גם היום כאחת ממנות הדגל של יהודי רומא.קרצ'ופי אלא ג'ודיאה, בגטו היהודי ברומא
'קרצ'ופי אלה רומנה' (איטלקית: Carciofi alla romana, "ארטישוק בנוסח רומא"): ארטישוק המבושל בנוזל חם עם תערובת של שום כתוש ופטרוזיליה, ומוגש רך ועסיסי.
את שתי המנות הללו נהוג להכין על בסיס ארטישוקים מזן רומנסקו, שגדלים באזור החוף שבין לדיספולי לצ'יוויטווקיה במחוז לאציו, צפון מזרחית לרומא, ונקטפים בין פברואר לאפריל.
הארטישוק מופיע במטבח האיטלקי ב"פיצת ארבע העונות", בה הוא מייצג את עונת האביב.
ארטישוק הוא גם המרכיב הבוטני העיקרי של האפרטיף האיטלקי צ'ינר (Cynar), המיוצר על-ידי קבוצת קמפרי, ובו 16.5% אלכוהול. ניתן להגיש אותו על קרח כאפרטיף או כקוקטייל במיקס עם מיץ תפוזים, גרסה פופולרית בעיקר בשווייץ.
מנות ידועות > יוון

מנת ארטישוק פופולרית במטבח היווני היא ה'אנגינארס אלה פוליטה' ("ארטישוק בסגנון העיר", כלומר קונסטנטינופול). זהו נזיד מלוח המורכב מלבבות ארטישוק, תפוחי אדמה וגזרים, יחד עם בצל, לימון ושומר.
באי טינוס, וגם בכפרים איריה וקנטיה בחצי האי פלופונסוס, המקומיים חוגגים את תוצרת הארטישוק המקומית ב"פסטיבל הארטישוק" או "יום הארטישוק".
מנות ידועות > ספרד

במטבח הספרדי נהוג להשתמש בארטישוקים צעירים, קטנים ורכים. ניתן להתיז עליהם מעט שמן זית ולצלות אותם על גחלים במנגל, להקפיץ אותם במחבת עם שמן זית ושום, עם אורז בפאייה, או כחלק מפריטטה.
מנות ידועות > מזרח תיכון

במזרח התיכון, טורקיה, ארמניה וגם בצפון אפריקה, נהוג למלא לבבות ארטישוק בבשר כבש טחון. בכל אזור נהוג להשתמש בתבלינים מקומיים האופייניים לו. בלבנון, למשל, המלית השכיחה היא כבש טחון, בצל, עגבניות, צנוברים, צימוקים, פטרוזיליה, שמיר, נענע, פלפל שחור ופלפל אנגלי. בגרסה צמחונית הנפוצה בטורקיה משתמשים בבצל, גזר, אפונים ומלח. את המנה הזו ניתן להכין עם רוטב לבן או כל רוטב אחר.
הערות שוליים

↑  קִנְרָס במילון מחלות צמחים [חקלאות] (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  משנה, מסכת כלאים, פרק ה', משנה ח'
↑  חֻרְשָׁף במילון בוטניקה: צמחים (תר"ץ), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  artichoke באתר etymonline
↑  גלעד צוקרמן, ישראלית שפה יפה, תל אביב: עם עובד, 2008, עמ' 179-178
1 2  Boni, Ada (1983) [1930]. La Cucina Romana (באיטלקית). Roma: Newton Compton Editori. p.156
↑  Galli, F. (2001). The Il Fornaio Baking Book: Sweet and Savory Recipes from the Italian Kitchen. Chronicle Books. p. 107. ISBN 978-0-8118-3297-7.
↑  "Cynar". Campari Group. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Artichokes a la polita". greek-recipe.com. ארכיון מ-15 בדצמבר 2010. נבדק ב-2011-01-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Artichoke in Tinos". www.tinos.biz. נבדק ב-2017-01-02.
↑  "Iria – Candia – Karnazaiika". www.nafplio.gr. Municipality of Nafplio. נבדק ב-2017-01-02.
↑  Diderot, Denis (באפריל 2006). "Artichokes". Encyclopedia of Diderot & d'Alembert - Collaborative Translation Project. נבדק ב-1 באפריל 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283473305171  GND: 4143140-6  LCCN: sh85020244 
שדה ארטישוקים בסמוך למושב כפר מעש