stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה אברמוביץ'
קריירה עיתונאית

אברמוביץ' החל את דרכו העיתונאית בשבועון "כותרת ראשית" ולאחר מכן היה עיתונאי חוקר ב"ידיעות אחרונות". זכה ב-1996 ב"אות אמיתי" על חשיפת מחדלים ושחיתויות במערכות הממשל והמדינה, על היותו עיתונאי לוחם, ללא מורא וללא משוא פנים ועל אמינות דיווחיו ותחקיריו.
אברמוביץ' כתב משך כ-20 שנה במוספים "7 ימים" ו"המוסף לשבת" והיה אחראי לשורה ארוכה של חשיפות בנושאים ישראליים ובינלאומיים ובהם בין היתר: פרשת הפל קל, כשנה טרם אסון ורסאי; "פרשת השב"כ הקטנה" בלבנון; פרשת הספינה אגוז ומותו של איש המוסד חיים צרפתי שהיה על סיפונה; פרשת הפנסיות הגרמניות - סדרת מאמרים שנפרשה על ארבע שנות עבודה; דליפת המים הרדיואקטיביים מהכור בדימונה למכתש הקטן; סדרה בת 12 מאמרים על ניסיונות החדירה של המאפיה הרוסית לישראל; חשיפת הקרינה בשכונה באמסטרדם, בה התרסק מטוס אל על, שנודעה בשם אסון ביילמר; פרשת מנתח המוח היוגוסלבי, וינקו דולנס.
התחקיר "11 הנידונים" של שלמה אברמוביץ', על אסירים שמתו במחנה המעצר קישון, היווה בסיס לעלילת הסרט "חובו של אהרון כהן" (בכיכובו של משה איבגי (הבמאית עמליה מרגולין, 1999). הסרט זכה ב-Banff World Television Festival בקטגוריית סרטים לטלוויזיה, במסגרת פסטיבל הסרטים בטורונטו.
התחקיר של אברמוביץ' במוסף "7 ימים" תחת הכותרת "חרפה", עסק בשחיתויות ובמחדלים חברתיים חמורים באתרי הקרוונים, בהם שוכנו עולים ממדינות חבר העמים ומאתיופיה. ממצאי התחקיר היוו טריגר מיידי להקמת מועדוניות באתרי הקרוונים ולהקמת התנועה החברתית "אח-שב", ביוזמת איש העסקים רוני דואק וחברי גרעין מייסד נוספים. התנועה פעלה למען עולים ממדינות חבר העמים לשעבר ואתיופיה ובהמשך, בעקבות רצח ראש הממשלה, יצחק רבין, הפכה לתנועה החברתית ציונות 2000.
אחד מנושאי הדגל בקריירה התחקירנית של אברמוביץ היה נושא הפנסיות הסוציאליות מגרמניה. הוא פרסם במהלך שנות ה-90' כשמונה תחקירים חובקי עולם ורחבי היקף בנושא זה. חלק מהפרסומים הובילו לדיונים בכנסת ישראל ולטיפול בעוולות שפגעו ברבים. ביוני 1996, פרסם ידיעה חדשותית קצרה בה כתב כי "הארגון למימוש האמנה על ביטחון סוציאלי" הפסיד בתביעת לשון הרע אף על פי שזכה. הארגון תבע את העיתון ובית המשפט קבע שהכתבה נתנה דיווח אשר לא רק שאינו מדויק אלא גם אינו הוגן.
לאחר פרישתו מ"ידיעות אחרונות" שימש אברמוביץ כיועץ תקשורת לחברות וארגונים ובהם הנהלת חברת החשמל, ועד עובדי חברת החשמל, חברת התרופות 'תרו', חברות הייטק ועוד והחל בכתיבת ספרים. ב-2004 השיג הקלטה ובה נשמע השר יוסף פריצקי אומר לחוקר הפרטי יעקב אשל שישמח אם ימצא חומר שלילי על עמיתו לסיעה אברהם פורז. הקלטת ותוכנה נחשפו על ידי איילה חסון ב'מבט לחדשות' והביאה לפיטוריו מתפקידו בממשלה ב-13 ביולי 2004 וזאת לבקשת יושב-ראש מפלגתו טומי לפיד.
קריירה כסופר ועורך

שלמה אברמוביץ' החל לכתוב בגיל 8. שיריו זכו בתחרויות בית ספריות ושולבו באנתולוגיות. אברמוביץ' לימד כתיבה עיתונאית, כתיבה יוצרת ושירה בלימודי החוץ של אוניברסיטת חיפה ובמסגרות פרטיות. אברמוביץ הוא זוכה הפרס לשירה על-שם המשוררת רחל, על ספרו ״שגיאות כתיבה״. אברמוביץ' קיים קשר חברי ומקצועי מתמשך עם המשורר נתן זך, שערך את ספר השירה השני שלו ״נחיתה קשה״ (הוצאת 'תג'). שירים פרי עטו נכללו בספר "מה זאת אהבה?" - שירי אהבה של מיטב המשוררים העבריים בתקופתנו. הספר בעריכת זיסי סתוי ראה אור בשנת 2000 ב"הוצאת ידיעות אחרונות". ספרו "ריקליס - 950 מיליון דולר ב-40 דקות" בהוצאת סטימצקי היה רב מכר, תורגם לאנגלית ונמכר ברשת אמזון. ספרו "היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו" בהוצאת ידיעות ספרים היה רב מכר, אושר לשילוב בתוכניות הלימוד בבתי הספר התיכוניים וזיכה את אברמוביץ בפרס ראש הממשלה תשפ"ב (חקר קהילות ישראל).
מבין ספריו

"שגיאות כתיבה" (הוצאת ירון גולן, 1990), ספר הביכורים של אברמוביץ בתחום השירה, ראה אור עם זכייתו בפרס על שם המשוררת רחל
"נחיתה קשה" (הוצאת תג, 1998) ראה אור לאחר עריכה של המשורר נתן זך
"בהודו לא שואלים למה" (טקסטים הוצאה לאור, 2005) על מאסרה בהודו של רוית שריקי, בגין עבירת סמים
"מיוסף עד יוסף" – סיפור שושלת דבש ויהדות טריפולי מגירוש ספרד ועד גירוש היהודים מלוב בשנת 1967 (טקסטים הוצאה לאור 2010)
"שירת הפרדסים של אליעזר ישראלי" 2012
אהבה ללא תנאי", סיפור חייו של צבי צימט בשואה ובארץ ישראל 2013
מסע במנהרת האש" (עריכה) - 2013
חיי זכרונות" (טקסטים הוצאה לאור 2015) על חייה של פנינה ישראלי
"ריקליס - 950 מיליון דולר בארבעים דקות" - ביוגרפיה על חייו של משולם ריקליס (הוצאת סטימצקי, 2016)
"היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו" הוצאת ידיעות ספרים, 2021)
"כדורגל – סיפור אהבה", על חייו של המאמן יענקל'ה גרונדמן
"מלי – סיפור חיים" – סיפורם של ישראל מלישקביץ ממייסדי "אגד" ושל בנו, יעקב מלישקביץ מבכירי החברה
"מלאך החלומות האסורים", ספר ילדים אינטראקטיבי
הסרט התיעודי על חבורת בורשצ'וב

במהלך כתיבת ספרו "רומיאו ונוסיה" – אהבתם והתאבדותם של הפרטיזנים יהושוע צוקר ונוסיה צימט, הופק סרט התעודה הייחודי 'תמונה דור 3', (מפיק: עמי גלאם, בימוי: עמליה מרגולין. תסריט ותחקיר: שלמה אברמוביץ') שעסק בחבורת בורשצ'וב. הסרט שהוקרן ב'הוט' ובערוץ 2 הוא מחקר שואה ראשון מסוגו בעולם, שצלל אל תקופת השואה באמצעות סטטוס שהעלה אברמוביץ' לפייסבוק ואשר חשף תעלומה היסטורית, על פרטיזנים שהתאבדו קולקטיבית למען הצלת יהודי העיירה שהסתתרו ביער.
תחקיר הפייסבוק שביצע אברמוביץ', אשר החל בעמוד סטטוסים מצייצים הפך ויראלי והתנהל בתשע שפות ובעשרים ושבע מדינות, על פני חמש יבשות. בזכות המידע שזרם מאירופה, מארצות הברית ומאוסטרליה - נחשף סיפור הגבורה הנדיר בעוצמתו של חבורת בורשצ'וב - 16 פרטיזנים שלחמו נגד חטיבת חי"ר משוריינת של הנאצים והתאבדו בהוראת מפקדם, יהושע צוקר, רגע לפני נפילתם בשבי האס.אס.
הקרב נמשך כארבע שעות. 15 לוחמים ולוחמת אחת בהריון, נוסיה צימט צוקר, שהייתה אשת מפקד הכוח, נלחמו עם רובים מעטים, אקדחים ובקבוקי מולוטוב, נגד כוח עצום של חיילים גרמניים. 1,600 לוחמים, מצוידים במכונות ירייה, התקדמו אל פאתי היער בחסות 4 טנקים, שריוניות ובחיפוי של ירי תותחים. פקודיו של צוקר הצליחו לפגוע באחד הטנקים ולהעלות אותו באש. עשרות רבות של לוחמים גרמנים נהרגו מהירי המדויק שהמטירו הפרטיזנים ממקום המסתור שלהם שהוסווה היטב.
16 גופות מדממות שכבו בשלג בתום הקרב. בשתיקתן הן מנעו את גילוי הסוד שצוקר ביקש לשמור: בעומק היער, במקום שהיה ידוע רק לפרטיזנים, הסתתרו היהודים שנמלטו מגטו בורשצ'וב וחיו בבורות ענק שנחפרו באדמה ונשמרו על ידי הפרטיזנים.
הערות שוליים

↑  שמואל דקלו, ‏ביהמ"ש: "'ידיעות אחרונות' לא הוכיח כי עומדות לו ההגנות נגד פרסום לשון הרע", באתר גלובס, 27 במרץ 2003
↑  ענת באלינט, פרשת פריצקי: ההקלטות הוצעו במקביל לכמה כלי תקשורת, באתר הארץ, 16 ביולי 2004
↑  שלמה אברמוביץ', "היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו", פרק לקריאה, באתר הארץ, 7 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306074905171  GND: 1269455273  ISNI: 0000 0000 5454 8128  LCCN: nr92012670  VIAF: 12169212   WorldCat (עם VIAF): 12169212
משפחת קדושים

משפחת קדושים היא משפחת פשע ישראלית משכונת נווה ישראל בהרצליה, הפועלת באזור השרון. ראש המשפחה הוא רפי חיים-קדושים.
חלק מבני המשפחה עברו במהלך השנים להתגורר במקומות נוספים, בהם שכונת שביב בהרצליה, פתח תקווה וכפר יונה.
מקורות המשפחה

בני משפחת קדושים התגוררו במשך שנים רבות בשכונת נווה ישראל בהרצליה. במשפחה חמישה אחים ואחיות: אבי, מאיר, שמעון, משה ורותי.
למשה קדושים שלושה בנים: אמיר, יוסי וחן.
רותי קדושים נישאה לרפי חיים, ששינה את שמו לרפי חיים-קדושים. לאחר גירושיה התחתנה רותי בשנית עם איש משטרה ממחוז תל אביב. גם רפי חיים-קדושים נישא בשנית.
בני המשפחה > אבי קדושים

אבי קדושים היה מקורב לאלי לנדאו בתקופה בה נבחר לראשות עיריית הרצליה, וסייע לו במערכת הבחירות. לאחר מכן זכה לשמש כקבלן גינון של העירייה. ברבות השנים הרחיב אבי קדושים את פעילותו לתחומי הפיננסים, ועל פי דוחות המודיעין של משטרת מחוז תל אביב הוא היה מעורב בעסקי הלוואות בשוק האפור ובבעלות על מועדונים בהרצליה.
בשנת 1996 חטפו אבי קדושים ורפי חיים-קדושים את ארז אברמוב, בנו של הקבלן אמיל אברמוב, תוך כדי ניסיון לגבות חוב. בהסדר טיעון נגזרה עליהם שנת מאסר בשל חלקם במעשה.
בני המשפחה > אמיר קדושים

אמיר קדושים נעצר בעבר בגין ייבוא סמים ובגין החזקת נשק בלתי חוקי. לאחר שהשתחרר מהכלא חזר בתשובה ועבר להתגורר באילת. בשנת 2015 עבר לגור בפתח תקווה ועסק בשיווק ביצים.
בשנת 2019 בוצע ירי מאופנוע חולף על רכבו של אמיר קדושים. בעקבות הירי ביצעה המשטרה חיפוש בביתו, ועל גג הבניין אותרו מספר מטעני צינור ורכיבים המשמשים להרכבת מטענים, כמו גם אקדח מסוג FN Herstal וחומר החשוד כקוקאין במשקל של עשרות גרמים. הוא נעצר לחקירה.
בני המשפחה > חן קדושים

חן קדושים הורשע בעבר בעבירות בתחום הרכוש, וריצה עונשי מאסר.
בשנת 2008, לאחר שהשתחרר מהכלא, הורשע חן קדושים בבעילת צעירה בהסכמה, קשירת קשר לביצוע פשע, תקיפת קטין וגרימת נזק בזדון, ונגזרו עליו שנתיים וחצי מאסר בפועל. קדושים, שהיה נשוי באותה תקופה, שכנע נערה בת 13 לקיים איתו יחסי מין. לאחר שהדבר נודע לאשתו היא חטפה את הנערה לקיבוץ גליל ים, יחד עם קרובת משפחה נוספת, שם היא הותקפה והושארה כשהיא חבולה.
בשנת 2013 הורשעו רון קדושים וישראל חיים בפציעה בנסיבות מחמירות של חן קדושים, ונגזרה עליהם שנת מאסר בפועל ופיצוי כספי. בינואר 2015 ירו אלמונים לעבר חן קדושים ופצעו אותו באורח בינוני בפלג גופו התחתון.
בני המשפחה > רפי חיים-קדושים

רפי חיים נולד למשפחת מצוקה. הוריו התגרשו כשהיה בן 4. אביו היה בבית סוהר, ואימו שלחה אותו ואת אחיו למשפחות אומנות. בנעוריו הסתבך בקטטה. לאחר מכן ריצה ארבע פעמים תקופות מאסר על סחיטה, איומים, אלימות, חטיפה וניכיון צ'קים בשוק האפור. השתחרר מהמאסר האחרון בשנת 2013 לאחר שריצה 20 חודשים בכלא.
הוא התחתן עם רותי קדושים ושינה את שמו לרפי חיים-קדושים. הם התגרשו והוא נישא בשנית.
בשנת 1996 חטפו אבי קדושים ורפי חיים-קדושים את ארז אברמוב, בנו של הקבלן אמיל אברמוב, תוך כדי ניסיון לגבות חוב. בהסדר טיעון נגזרה עליהם שנת מאסר בשל חלקם במעשה.
רפי חיים-קדושים היה מעורב בעסקים לגביית חובות, לעיתים תוך שימוש באלימות. במאי 2003, בעת שריצה 20 חודשי מאסר בגין איומים, תקיפה ושיבוש הליכי משפט, ערער רפי חיים-קדושים לבית המשפט המחוזי בנצרת על כך ששירות בתי הסוהר מסרב לאפשר לו לצאת לחופשות. לאחר שהשופטים עיינו בחומר מודיעיני המצביע על התנהלות עבריינית, הותיר בית המשפט את הסירוב על כנו, לטובת האינטרס הציבורי ושלום הציבור.
בשנת 2005 נעצר רפי חיים-קדושים יחד עם עבריינים נוספים בחשד כי סחטו בקבוקים ריקים למיחזור מבעלי מסעדות בהרצליה פיתוח. חקירה סמויה של המשטרה גילתה שחברי הקבוצה וסחטו באיומים את הבקבוקים למיחזור מבעלי המסעדות, ואם אלו לא שיתפו פעולה הם הפריעו ללקוחות להיכנס, ניסו ליצור פרובוקציות אלימות מחוץ למסעדה, ופגעו בהכנסותיה. את הבקבוקים העבירו לחברת "הבקבוק הלוהט" שהייתה בבעלות אריה אלפרון.
לאחר מכן נפרדו דרכיהם של קדושים ואלפרון בתחום מיחזור הבקבוקים. הרצליה נחשבה לאחד המקומות הגדולים לפעילות זו, נוכח ריבוי בתי המלון והמסעדות, מהם ניתן לאסוף מאות אלפי בקבוקים המיועדים למחזור מדי חודש. על-פי המשטרה, קרבות השליטה בין בני משפחת קדושים לבין משפחת אלפרון גרמו למספר קטטות רחוב שפרצו באותה תקופה בהרצליה.
במשפטו של העבריין ריקו שירזי בשנת 2011 עלה כי השניים היו מיודדים ופעלו יחד בתחום ההלוואות בשוק האפור.
בנובמבר 2019 איתרה המשטרה אמצעי לחימה, בהם רימונים, מטעני חבלה ואקדחים, שהוסתרו על גג בית כנסת בהרצליה, המקושר לרפי חיים-קדושים.
בדצמבר 2023, עקב טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, הקים רפי חיים-קדושים מעין "משמר אבטחה" פרטי חמוש, שלטענתו נועד לטפל באירועים ביטחוניים.
דיווחים רבים מצביעים על המשך פעילות עבריינית מצד רפי חיים-קדושים. ברשותו מתחם עסקי בהרצליה שלא הוסדרה פעילותו החוקית. כמו כן, לפי עדותה של מירב בן ארי, "קדושים סחט, תקף, השפיל, איים והפך את חייהם של אנשים תמימים לסיוט", הפך בני נוער בסיכון לפעילי פשע, ונכון לאוקטובר 2023 עדיין עוסק בגביית דמי חסות בעיר. באוקטובר 2024 החליטה עיריית הרצליה לסגור עסק שבבעלותו בגין שימוש במקרקעין ללא היתר בנייה.
בני המשפחה > רפי חיים-קדושים > פעילות פוליטית

החל משנת 2015 פועל רפי חיים-קדושים במפלגת הליכוד, בעיקר בהרצליה, שם רשם מאות חברים כמתפקדים למפלגה. במרץ 2023 ביקר בביתו שר המשפטים יריב לוין, בלוויית השרים ישראל כ"ץ, דוד אמסלם ומירי רגב, וחברי הכנסת דוד ביטן ומאי גולן.
בספטמבר 2023 נערך בהרצליה כנס תמיכה בקדושים, אליו הגיעו שר הביטחון יואב גלנט, שר האנרגיה ישראל כ"ץ, שר התרבות והספורט מיקי זוהר, שרת התחבורה מירי רגב, השרה לקידום מעמד האישה מאי גולן, שרת ההסברה גלית דיסטל-אטבריאן ופעילי ליכוד נוספים, שהביעו בו תמיכה. מחוץ לאולם נכחו מאות מפגינים נגד קדושים.
במרץ 2023 תועד רפי חיים-קדושים מקלל מפגינים נגד הרפורמה המשפטית בצומת הסמוכה לאוניברסיטת רייכמן בהרצליה. בראיון לאחר מכן הביע קדושים תמיכה ברפורמה המשפטית, ולצד זאת תמך בזכות ההפגנה של המתנגדים לה.
ביולי 2023 הוועדה המוניציפלית בליכוד החליטה שקדושים יוצב במקום הראשון ברשימת הליכוד בהרצליה, ללא בחירות, מאחר שבסניף הרצליה הגיעו להסכמות מראש על הצבתו בראש הרשימה.
באוקטובר 2023 ביקרו בסוכתו יריב לוין, ישראל כ"ץ ומיקי זוהר.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2024) זכתה רשימת הליכוד בראשות רפי חיים-קדושים בשני מושבים (מתוך 21) במועצת עיריית הרצליה.
בני המשפחה > ישראל חיים-קדושים

ישראל חיים-קדושים, בנו של רפי חיים-קדושים, הורשע יחד עם אחיינו רון קדושים בשנת 2012 על דקירת בן דודם חן קדושים. הם נדונו לשנת מאסר.
בשנת 2015 הורשע במעורבות בירי לעבר איש העסקים אלי טביב. הוא נעצר יחד עם שירן דהרי והוגש נגדם כתב אישום בגין רצח, שהומר באישום על קשירת קשר לביצוע פשע, שיבוש מהלכי משפט, וכן עבירות התפרצות וגניבה. לאחר שחתם על הסדר טיעון על רקע קשיים ראייתיים בתיק, בית המשפט המחוזי בתל אביב גזר על השניים שנתיים מאסר בפועל.
ישראל חיים-קדושים נחשד גם ברצח בר חזק, עבריין מחולון, שנורה למוות ברמת השרון בשנת 2015.
בסוף שנת 2022 נעצר ישראל חיים-קדושים יחד עם אנשים נוספים בחשד לסחיטה באיומים של פקח שרשם להם דוחות.
בני המשפחה > רון קדושים

רון קדושים, אחד מבני המשפחה, הורשע בשנת 2012 יחד עם אחיינו ישראל קדושים על דקירת בן דודם חן קדושים. הם נדונו לשנת מאסר.
באוקטובר 2013 נעצרו ארבעה עבריינים המוכרים למשטרה בחשד שהיו מעורבים באירוע ירי תוך כדי נסיעה על אופנועים ברחובות הרצליה, בהם רון קדושים. הוא עוכב לתשאול על ידי המשטרה טרם מעצרו מספר פעמים, כשעל גופו היה אפוד קרמי.
הערות שוליים

1 2 3  רענן בן צור, "שחקן מרכזי בסניף, כולם חוששים ממנו": זה העבריין שאירח את לוין ובכירי הליכוד, באתר ynet, 21 במרץ 2023
1 2  אפרת זמר ואבי אשכנזי, למה לא אונס?, באתר nrg‏, 2 בפברואר 2008
1 2  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏למרות החובות וצו עיכוב יציאה מהארץ: שר פיטנס ממשיכה לבלות, באתר מעריב אונליין, 31 במרץ 2023
↑  מיכאל פרוסמושקין, חשד לסכסוך במשפחת קדושים: אירוע ירי, מטען חבלה, אקדח וקוקאין, באתר "פוסטה", ‏10 בדצמבר 2019
↑  עונש מאסר לבן 20 שניהל רומן עם נערה בת 13 וניסה לתקפה, באתר ynet, 11 באוגוסט 2008
↑  גלעד גרוסמן, עונש מאסר לצעיר בן 20 שהודה בתקיפת בת 13, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2008
↑  אמיר זוהר, חן קדושים נורה סמוך למאפייה בהרצליה, באתר "פוסטה", ‏18 בינואר 2015
↑  גיא פלג, ‏"מנסים להקטין אותי, שופטים אותי" - הקשר עם השרים, העבר הפלילי והכוח שצבר בליכוד: רפי קדושים מדבר, באתר ‏מאקו‏, 24 במרץ 2023
1 2  שמעון איפרגן, ‏יריב לוין החזיר לכותרות את משפחת הפשע קדושים מהרצליה, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2023
↑  רענן בן צור, חשד: סחטו בקבוקים למיחזור מבעלי מסעדות, באתר ynet, 18 בינואר 2005
↑   חיים לוינסון, יהושע בריינר, תיעוד: השר לוין חוגג במסיבת פורים של בעל בריתו, שישב בכלא 4 פעמים, באתר הארץ, 20 במרץ 2023
↑   ציוץ של Chaim Levinson: רפי קדושים היה בקשר הדוק עם ריקו שירזי. ברשת החברתית אקס (טוויטר), 6 באוקטובר 2023
↑  מת 43689-11/11 מדינת ישראל נ' אריה שירזי, באתר "DataCheck", ‏22 באפריל 2012
1 2  אלון חכמון, ‏בעקבות הביקור שעורר סערה: מיהי משפחת הפשע קדושים?, באתר מעריב אונליין, 3 באוקטובר 2023
↑  רפי קדושים הקים "מיליציה פרטית" בהרצליה, באתר "שרון אונליין", ‏11 בדצמבר 2023
↑  עמרי מניב, ‏המתחם הבעייתי - בסיוע העירייה: כך העסק של רפי קדושים פועל שלא כחוק, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2023
↑   ציוץ של מירב בן ארי: "התלבטתי אם לצייץ  בעניין המשולש המסוכן הזה של קדושים, ליכוד ומועצת העיר הרצליה. ברשת החברתית אקס (טוויטר), 3 באוקטובר 2023
↑  בהרצליה, הקמתי שם מרכז מיוחד לבני נוער וניהלתי אותו במשך עשור 4 באוקטובר 2023, בעמוד הפייסבוק של מירב בן ארי
↑  עמרי מניב, ‏שנה לאחר תחקיר חדשות 12: העסק הלא חוקי של יו"ר סניף הליכוד ייסגר, באתר ‏מאקו‏, 15 באוקטובר 2024
↑  אירית מטיאס, שרים מהליכוד הגיעו לתמוך בעבריין מורשע בהרצליה, באתר "שרון אונליין", ‏12 בספטמבר 2023
↑   רפי קדושים, מועמד למועצת העיר הרצליה: "המחאה הזאת בגדול היא נגד כל דבר שהימין עושה, וזה בסדר", סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 02:19)
↑  העבריין המורשע שרץ בבחירות בהרצליה: "אני מהווה דוגמה לאנשים", באתר וואלה, 4 באוקטובר 2023
↑  מהפך במועצת העיר הרצליה: שמונה חברי מועצה חדשים, כל השמות והמספרים - צומת השרון הרצליה, באתר צומת השרון הרצליה, ‏28 בפברואר 2024
↑  מיכאל פרוסמושקין, ישראל קדושים ושירן דהרי חשודים בנסיון רצח אלי טביב ורצח בר חזק, באתר "פוסטה", ‏6 ביולי 2015
↑  אמיר זוהר, דומרני? אברג'ל? האחים לוונטר נגד קדושים, באתר "פוסטה", ‏30 באוקטובר 2013
קארן טל

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1964 (בת 60) פאס שבמרוקו
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בוגרת מכון מנדל, ומעוז למנהיגות
 מקצוע:  יועצת ארגונית
 תפקיד:  מנכ״לית קבוצת הרב תחומי עמל  מנכ״לית ומייסדת ״תובנות בחינוך״  מנהלת קמפוס "ביאליק רוגוזין"  סגנית מנהלת "שבח מופת"
 
קארן טל (נולדה בשנת 31 באוגוסט 1964) היא אשת חינוך, מנכ״לית קבוצת הרב תחומי עמל. בעבר הייתה מנכלי"ת "תובנות בחינוך". יועצת ארגונית בהכשרתה. זוכת פרס ברונפמן לחינוך ומי שניהלה במשך שנים את קמפוס ביאליק רוגוזין בתל אביב. סיפור בית הספר בניהולה תועד בסרט "כבר לא זרים", שזכה בפרס אוסקר לסרטים תיעודיים קצרים לשנת 2010.
חיים אישיים

מתגוררת בכפר האורנים ואם לשתי בנות.
הערות שוליים

1 2 3  אודותינו, תובנות בחינוך
1 2  מתוך: ריאיון עם קארן טל, עבודת סמינר במסגרת MBA במנהיגות חברתית, בן-גוריון
↑  דליה קרפל, הנינג'ה מביאליק-רוגוזין יוצאת לדרכים, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2011
↑  תוכנית מעוז
↑   ציון נאנוס, ‏האישה מאחורי סיפור ההצלחה של ביאליק רוגוזין, באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2011
1 2  הרצאות בלתי נשכחות
↑  "אתה לא לבד, אנחנו נהייה איתך". תובנות בחינוך.
↑  ניצן צבי כהן, ‏אשת החינוך קארן טל נבחרה לתפקיד מנכ"לית רשת עמל: "תצעיד את הרשת קדימה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 ביולי 2022
עלי ג'בארין

| --- | --- |

ג'בארין בשנת 2021
 לידה:  25 בנובמבר 1993 (בן 31) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
עלי ג'בארין (נולד ב-25 בנובמבר 1993) הוא שחקן גו ישראלי ואירופאי, בעל דן 2 מקצועי מפדרציית גו האירופית.
קורות חיים

ג'בארין נולד בישראל בשנת 1993. הוא החל להתעניין במשחק הגו אחרי שצפה בסדרת האנימה היקארו נו גו. בשנת 2006 החל לשחק גו באינטרנט, ובשנת 2009 זכה במקום ראשון באליפות אירופה לנוער.
לאחר שסיים בית ספר, הוא למד גו בקוריאה, ובהמשך גם בסין.
בשנת 2014, ג'בארין והשחקן הסלובקי פאבול ליסי הפכו לראשונים שזכו בדירוג דן מקצועי מפדרציית גו האירופית על סמך תוצאות הטורניר הראשון מסוג זה. ג'בארין לקח את המקום השני עם 5 ניצחונות ותבוסה אחת.
בשנים 2015 ו-2016 הוא לקח את המקום השני באליפות אירופה, בשנת 2018 הוא זכה בארד.
נכון לשנת 2020 ג'בארין הוא חבר ועד של אגודת הגו הישראלית.
ג'בארין מתגורר ביפו ולומד תואר במדעי המחשב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Ali Jabarin" (באנגלית). נבדק ב-2021-07-26.
↑  "An interview with Ali Jabarin, European Youth Go Champion-2009" (באנגלית). נבדק ב-2021-07-26.
1 2  "1st European Pro Qualification 2014" (באנגלית). נבדק ב-2021-07-26.
↑  "ועד אגודת הגו הישראלית 2020". נבדק ב-2021-07-26.
אייזיק שול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב קוּפָּה 18, קז'ימייז', קרקוב
 מיקום:  קרקוב 
 מדינה:  פולין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1638–1644 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1644 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  פרנצ'סקו אוליביירי
 סגנון אדריכלי:  בארוק, אדריכלות הבארוק 
 מידות
 שטח:  17x13 מ' (אולם התפילה)
 
 קואורדינטות:  50°3′5.7″N 19°56′47.6″E﻿ / ﻿50.051583°N 19.946556°E﻿ / 50.051583; 19.946556
 http://www.chabadkrakow.org/
  (למפת קרקוב מוגדלת) אייזיק שול(למפת קרקוב רגילה) אייזיק שול
 
בית הכנסת אייזיק שוּל (או בית הכנסת איזאק. בפולנית: Synagoga Izaaka, ביידיש שׁוּל: בית כנסת) הוא בית כנסת בקז'ימייז' שבקרקוב, פולין, שהוקם ב-1644 על ידי אייזיק יעקלס (נפטר 1653), מגבירי הקהילה. בית הכנסת אייזיק שול הוא הגדול והמפואר ביותר מכל בתי הכנסיות שבקז'ימייז' העתיקה, מהיפים שבפולין בכלל, ואחד המבנים המפוארים בעיר כולה. הוא אחד משני בית הכנסת בעיר (לצד בית כנסת הרמ"א).
היסטוריה וארכיטקטורה

בית הכנסת אייזיק שול משתרע על פני שטח הפונה אל שלושה רחובות איזאקה, יַאקוּבָּה וקוּפָּה.
בשנת 1638 נבנה הבניין כבית כנסת פרטי בידי הבנקאי היהודי העשיר אייזיק יעקלס, ותוכנן בסגנון בארוק קדום בידי האדריכל האיטלקי אוליביירי ששהה באותו זמן בעיר לשם שיפוץ כנסיות. מי שהעלה את הרעיון לבניית בית כנסת זה הייתה בריינדל, אשתו של אייזיק. אישורי הבנייה הושגו מידי ובחתימת המלך ולדיסלב הרביעי ב-30 במאי 1638 (י"ז בסיוון ה'שצ"ח) והחלה בניית הבית. ממסד הכמורה, ובראשה הכומר מארצ'ין קלודזינסקי, שלא ראו בעין יפה את עיצובו של בית כנסת יהודי ברמה כל כך גבוהה, התנגדו ועיכבו את הבנייה בין השנים 1638–1640. מכתב נזיפה של הבישוף יקוב זאדשיק (אנ') אל קלודזיסקי אִפשר את התקדמות הבנייה והיא הושלמה בשנת 1644 (ה'ת"ד). בבית הכנסת קיימת עזרת נשים שהכניסה אליה היא ממדרגות חיצוניות הממוקמות בחזית המבנה. מקובל לראות כי עזרת הנשים נבנתה עם בית הכנסת מראשיתו, וכך גם דעתו של ההיסטוריון מאיר בוסאק, אך קרול ה. קרינסקי (אנ') סבורה כי עזרת הנשים והכניסה אליה, הן תוספות מאוחרות יותר למבנה. הרחבה שלפני בית הכנסת שימשה גם כשוק הדגים של הקהילה היהודית עד 1939.
לאורך השנים שממלחמת העולם הראשונה ועד ראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן יצחק בנימין דים כחזן בית הכנסת. במקום הושמעו גם לחניהם של לואי לבנדובסקי, סלומון זולצר, אליעזר גולדברג (חזן) ויוסף פישר.
לאחר פלישת הנאצים לקרקוב, ב-5 בדצמבר 1939 הורה הגסטפו ליודנראט על שרפת ספרי התורה. חבר היודנראט, מקסימיליאן רלדיך, שקיבל את הפקודה סירב ונורה למוות בפתח הבניין. במהלך מלחמת העולם השנייה נסגר בית הכנסת בפקודת הגרמנים, נבזז, חולל והפך למחסן עבור להקת תיאטרון. בשלב מסוים, לאחר המלחמה, המקום פונה ונותר עזוב.

ב-25 ביולי - יום יעקב הקדוש - 1947, הופיעו מספר כמרים מהכנסייה הלאומית יחד עם מספר צליינים, והשתלטו על המקום בטענה שהמקום היה לפני המלחמה כנסיית יעקוב הקדוש. הם תלו בארון הקודש את תמונתה של מריה, ותמונות קדושים נוספות לאורך כל הקירות. מעל ארון הקודש נתלה צלב, וצלב נוסף נתלה בחזית הבניין, על גבי המעקה של מרפסת הכניסה לעזרת הנשים. תפילות החלו להתקיים במקום, ובית הכנסת הפך לכנסייה. בעקבות פולמוס שהתעורר סביב הבעלות על המקום, בו השתתפו ועד הקהילה והמרכז היהודי בוורשה, ננעל המבנה על ידי הממשלה. חודשים נוספים חלפו והמקום פונה מתכולת הכנסייה הנוצרית, כשהקהילה היהודית מתבשרת על השבת הבעלות אליה.

בין שנות ה-50 לשנות ה-70 שימש את אגודת הסופרים והפסלים, ולאחר מכן ננטש והפך לחורבה. שרפה שפרצה במקום ב-1981 הוסיפה גם היא להרס פנים בית הכנסת. ב-1983, עם החלת המהלכים להשבת המבנה לידיים יהודיות, עבר המקום שימור ושיפוץ במימון המועצה הממונה על שיחזור מבנים היסטוריים של קרקוב, ובמהלכם נחשפו ושוחזרו כיתובי ועיטורי הטיח שבקירות בית הכנסת, שנעשו מסטוקו צבעוני וכללו בעיקר פסוקים, קטעי תפילות ומאמרי חז"ל, עם הנצחות לתורמים. כתובות אלו מתוארכות בעיקר לתקופת המאה ה-17 וה-18. בפועל, המבנה הועבר לבעלות יהודית רק ב-1989, עם נפילת הקומוניזם.
תקרת בית הכנסת מעוטרת בתבליטים גאומטריים ודקורטיבים. בית הכנסת משופע במגוון עשיר של תשמישי קדושה, וזאת אף על פי שחלק גדול מיצירות האומנות שבו נשדדו על ידי פולשים שוודיים באזור השנים 1655‏-1657. בית הכנסת היה עורק ראשי בחיי הקהילה היהודית עד שלהי המאה ה-19, עת התרחבו גבולות מגורי היהודים מחוץ לרובע קז'ימייז'.
ביולי 2019, פרץ סכסוך בין ראשי הקהילה היהודית בקרקוב ובין רב ופעילי חב"ד לגבי שימוש ב"אייזק שול". ראש הקהילה שכר שומרים שאסרו על הכניסה של פעילי חב"ד למקום.
אגדות על בית הכנסת

האגדה בקרב יהודי פולין רוקמת את שמו של הנדבן אייזיק יעקלס כגיבור המעשייה של האוצר מתחת לגשר. לפי אגדה זו יהודי ושמו אייזיק יעקלס מהעיר קרקוב (המזוהה עם אייזיק זה) חולם כמה פעמים שאם ייסע לעיר הרחוקה פראג, ימצא שם אוצר מתחת לאחד הגשרים הראשיים. אייזיק זה מחליט על הנסיעה לפראג הרחוקה, אך בבואו אל פראג הוא נוחל אכזבה, שכן הוא מגלה כי השמירה המלכותית האדוקה על המקום לא מאפשרת כל תנאי חפירה מתחת לגשר. הוא מתהלך לצד הגשר אנה ואנה כשהוא מהורהר בעצב. אחד השומרים שם לב ליהודי המסתובב שוב ושוב סביבות הגשר, ושואל אותו לפשר מעשיו. אייזיק מספר לו על חלומו, וכתגובה השומר לועג לו, ואומר לו שגם הוא חלם חלום, שמתחת לתנור בביתו של יהודי ושמו אייזיק, בקרקוב, (הוא אייזיק מושא הסיפור) מסתתר אוצר! הוא מוסיף את דעתו והמלצתו כי אין להאמין ולהתייחס לחלומות, ושהיהודי עשה שטות בבואו עד לפראג רק מכוח חלום. אז הבין אייזיק שמטרת בואו לפראג הייתה רק כדי לשמוע זאת, שבעצם האוצר נמצא ממש מתחת לאפו. חזר לביתו, חפר מתחת לתנור, מצא את האוצר והתעשר, ובנה בחלק מסכום האוצר בית כנסת על שמו.
אגדה נוספת נקשרה אל בית הכנסת, לפיה עם סיום בניית בית הכנסת בשנת 1644 (ה'ת"ד), באו שרים ודוכסים רבים לראותו בתפארתו. בעקבותיהם נאספו גם גויים מתושבי המקום שלטשו עיניים אחר הממון היהודי. בשבת הראשונה לפתיחת המקום, נערכה בו חגיגת חנוכת הבית גדולה ברוב פאר והדר, בה השתתפו ראשי הקהל ואנשי כבוד. במהלך החגיגה, נדחק נער נוצרי אחד בין המון העם, ניגש עד למקום בו ישב אייזיק, על יד ארון הקודש, ודיווח לו בלחישה על כך שגויי המקום רקמו תוכנית לערוך פוגרום ביהודי העיר ולשדוד את בתיהם. הדברים הובאו אל הרב יום-טוב ליפמן הלר, שהתקבל שנה לפני כן לרב ואב בית דין של קרקוב, והוא תכנן את הגנת התושבים על ידי ביום הרתעה. עם מוצאי אותה השבת ננעלו שערי הרובע קז'ימייז', וקבוצת יהודים עמדה היכון על המשמר. תושבי העיר הסתגרו בבתיהם. לקראת חצות הלילה התקרבו הפורעים אל שערי הרובע בניסיון לפרוץ אליו. בשלב זה הגיחו 26 יהודים גברתנים מעל חומת בית הקברות כשהם לבושים בתכריכים לבנים ובידיהם נרות דולקים ומקלות גדולים. הדמויות היו נראות לפורעים כרוחות רפאים או כמתים שיצאו מקבריהם, והם פתחו במנוסה מהירה מהמקום. היהודים יצאו ורדפו אחריהם עד לנהר הוויסלה, שם התפזרו הפורעים לכל עבר, וחלק מהם אף קפצו אל הנהר, כשכמה מתוכם טבעו אל מותם. המאורע הותיר את רשמו על גויי הסביבה לאורך זמן ממושך.