stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאיר הירש
ביוגרפיה

הירש גדל בחיפה ולמד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים וישיבת ההסדר שבות ישראל. הוא שירת בצה"ל כקצין בסדיר ובהמשך שירת במילואים כמפקד פלוגה ומפקד גדוד בחטיבת החרמון, הוא קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת כרמ"ט חטיבה 11. במלחמת חרבות ברזל הצטרף ליצחק בן בשט ולחם עם יחידת הניוד 444.
הירש בוגר תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. כיהן כמנכ"ל בשתי חברות בנות בתחום המזון בקבוצת ליימן שליסל וכסמנכ"ל התפעול בקבוצת התקשורת של איש העסקים שלמה בן-צבי שכללה בין היתר את מקור ראשון, ואת החינמון ישראלי. באוגוסט 2007, פוטר מתפקידו לאחר כישלון השקת החינמון "ישראלי".
בשנים 2015–2019 כיהן כראש מטה שרת המשפטים איילת שקד. לאחר סיום תפקידו כראש מטה חזר לתחום העסקי ושימש מנכ"ל בפועל בחברת KCR המתמחה בניהול חברות שנקלעו לקשיים תזרימיים תחת נאמן בית המשפט. בנוסף כמרכז ומוביל מדיניות ופיתוח עסקי בחברות ביטחוניות. כמו כן שימש מנכ"ל חברת משק אחיה.
לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש ב-2021 מונה למנכ"ל משרד הפנים שבראשות איילת שקד. עם כניסתו לתפקיד, מאחר שהוא מתגורר במאחז קידה במבנה שמעמדו התכנוני לא הוסדר, חתם הירש על הסדר למניעת ניגודי עניינים, בו התחייב להימנע מטיפול בנושאים הקשורים למאחז קידה ובנושאים הקשורים למקבצי בנייה שאינם מוסדרים באופן חוקי ונמצאים בתחום יהודה ושומרון, אלא באישור היועץ המשפטי של המשרד. ב-20 ביולי היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הורה לנציבות שירות המדינה לבחון מחדש את מינויו של הירש למנכ"ל משרד הפנים, לאחר שהתברר שקיים צו הריסה נגד ביתו במאחז קידה, ולא צו להפסקת עבודות כפי שטען תחילה. בהמשך קבע מנדלבליט שניתן לאשר את מינויו של הירש למרות קיומו של צו ההריסה.
באוגוסט 2023 פורסם שהירש מונה למנכ״ל אלומה קרן תשתיות (2020) בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
חיים אישיים

הירש נשוי ואב לשבעה, מתגורר במאחז קידה.
הערות שוליים

↑  יעל גאוני, ‏תפוצת "ישראלי" יורדת משמעותית; רוב דיילי העיתון ומנהלי ההפצה פוטרו, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2007
↑   רויטל חובל, יועץ חיצוני שמינתה שקד מכתיב את עמדות המדינה לבג"ץ לגבי ההתנחלויות, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2017
↑  רון שטיין, ‏מגדל בנקאות להשקעות חוברת ל-KCR "לקראת כניסתו לתוקף של חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי", באתר גלובס, 12 במאי 2019
↑  שירית אביטן כהן, ‏איילת שקד בחרה מנכ"ל למשרד הפנים: ראש המטה שלה ואיש אמונה, באתר גלובס, 15 ביוני 2021
↑  צבי זרחיה, הסדר ניגוד עניינים למנכ"ל משרד הפנים שגר במאחז, באתר כלכליסט, 11 ביולי 2021
↑   הגר שיזף ובר פלג, היועמ"ש הורה לבחון מחדש את מינוי מנכ"ל משרד הפנים משום שיש צו הריסה לביתו, באתר הארץ, 20 ביולי 2021
↑  ערוץ 7, מנדלבליט: מינויו של יאיר הירש למנכ"ל משרד הפנים - תקין, באתר ערוץ 7, 9 באוגוסט 2021
↑  דוח מיידי על מינוי נושא משרה בכירה, באתר "מאיה", 20 באוגוסט 2023
טמיאס

| טמיאס |
| --- | --- |
 טמיאס קטן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
שבט:: מרמוטות
סוג:: טמיאס
שם מדעי
 Tamias ‏יליגר, 1811

טמיאס (שם מדעי: Tamias) הוא סוג הכולל 25 מינים של מכרסמים דמויי סנאי, החיים ביבשות צפון אמריקה ואסיה.
מקור השם "טמיאס" ביוונית ומשמעותו "מאחסן", בשל הרגלם של כל המינים מהסוג לאגור מזון. בעבר הם נקראו גם "צ'יפמונק" או "צ'יפמאנק" (Chipmunk), שמות שנגזרו מהמילה האינדיאנית שמשמעותה "סנאי אדום".
אורח חיים

בסוג טמיאס קיימים 25 מינים שונים. אחד המינים חי באסיה, אחד באזור המזרחי של צפון אמריקה והיתר במערב היבשת.
טמיאס החיים באזור המזרחי של צפון אמריקה מזדווגים פעמיים בשנה, בתחילת האביב ובתחילת הקיץ, דבר המבדיל אותם מהמינים המערביים, הנוהגים להזדווג רק פעם בשנה. לאחר ההמלטה, נשארים הצאצאים במאורה כשישה שבועות לפני שהם יוצאים החוצה לראשונה, ובגיל שמונה שבועות לערך הם כבר עצמאיים.
טמיאס הם אוכלי כל ותפריטם כולל גרגרים, בלוטים, אגוזים, ביצי עופות, צפרדעים קטנות, תולעים, פטריות וחרקים. בתחילת הסתיו, נוהגים כל המינים לאגור מזון לקראת החורף, ועושים זאת בשתי דרכים עיקריות; מינים אחדים מרכזים את כל מזונם במאורה אחת (אגירה מרוכזת), אותה הם בונים כך שתכיל תעלות לאחסון המזון לצד חדרים נקיים לשינה. גודלן של מאורות אלו עשוי להגיע עד 3.5 מטרים ויש בהן מספר כניסות ויציאות. מינים אחרים, לעומת זאת, מפזרים את מזונם במספר מאורות שונות (אגירה מפוזרת). המינים המרכזים את כל המזון באותה מאורה נוהגים לרוב להישאר בה עד האביב.
טמיאס ממלאים תפקיד חשוב במערכת האקולוגית של סביבתם. במהלך איסוף המזון הם מסייעים בהפצתם של זרעים ונבגים על פני שטח נרחב. בנוסף, אחסון פטריות במאורות השוכנות בגזעי העצים מסייע להן לבצע את תהליכי המיקוריזה. כמו מכרסמים רבים, הטמיאס ניצודים על ידי מינים שונים של טורפים, הן שוכני קרקע והן עופות דורסים.
מינים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא עובדות לא מתיישבות.
Tamias alpinus
Tamias amoenus
Tamias bulleri
Tamias canipes
Tamias cinereicollis
Tamias dorsalis
Tamias durangae
Tamias merriami
טמיאס ננסי (Tamias minimus)
Tamias obscurus
Tamias ochrogenys
Tamias palmeri
Tamias panamintinus
Tamias quadrimaculatus
Tamias quadrivittatus
Tamias ruficaudus
Tamias rufus
Tamias senex
Tamias siskiyou
Tamias sonomae
Tamias speciosus
טמיאס מזרחי (Tamias striatus)
Tamias townsendii
Tamias umbrinus
מחקרים חדשים ממיינים את מיני הטמיאס ל-3 תתי-סוגים: סוג ומין יחיד טמיאס מזרחי (Tamias striatus), סוג ומין יחיד טמיאס סיבירי (Eutamias sibiricus) וכל שאר המינים בסוג Neotamias.
טמיאס סונורה
טרו פיטקמקי

טרו פיטקמקי (בפינית: Tero Pitkämäki; נולד ב-19 בדצמבר 1982 באילמאיוקי) הוא אתלט פיני, אלוף עולם (אוסקה 2007) ובעל מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008) בהטלת כידון.
הישגים

פיטקמקי השתתף באולימפיאדת אתונה (2004) וסיים במקום השמיני. במהלך תחרות שנערכה בעיירה קואורטאנה בשנת 2005, קבע פיטקמקי את שיאו האישי - 91.53 מטרים, שהייתה אז התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים (נכון לשנת 2012 זוהי התוצאה השביעית בטיבה בכל הזמנים). באליפות אירופה שנערכה בגטבורג ב-2006 זכה במדליית הכסף, אחרי הנורווגי אנדריאס תורקילדסן. בין פיטקמקי לת'ורקילדסן התפתחה לאורך השנים יריבות ספורטיבית אך גם חברות אישית.
במהלך תחרות שנערכה ברומא במסגרת ליגת הזהב בשנת 2007, היה פיטקמקי מעורב בתקרית יוצאת דופן, כאשר הכידון שהטיל פגע בקופץ לרוחק הצרפתי סלים סדירי. לא נשקפה לחייו של סדירי סכנה כתוצאה מהפגיעה, אך הוא נאלץ להפסיק את אימוניו למספר חודשים.
הישגים > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה בהמשך השנה, רשם פיטקמקי את הישג השיא שלו, כשהוכתר כאלוף העולם. באותה שנה היה דומיננטי ברוב התחרויות בהן השתתף, ואף השיג את תוצאת השנה - 91.23 מטר, ובסוף השנה בחרה בו התאחדות האתלטיקה האירופית לאתלט השנה.
הישגים > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה פיטקמקי במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 86.16 מטר, אחרי אנדריאס תורקילדסן מנורווגיה שקבע שיא אולימפי חדש של 90.57 מטר ואיינרס קובלס מלטביה (86.64 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ב-2009 בברלין סיים פיטקמקי במקום חמישי בהטלת כידון תוצאה של 81.90 מטר, ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה שבספרד ב-2010 זכה פיטקמקי במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 86.67 מטר, אחרי אנדריאס תורקילדסן (88.37 מטר) ומתיאס דה זורדו מגרמניה שקבע שיא אישי חדש של 87.81 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטגו, שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים פיטקמקי במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 79.46 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים פיטקמקי במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 82.80 מטר, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 83.01 מטר ועלה מהמקום השלישי.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 זכה פיטקמקי במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 87.07 מטר, אחרי ויטסלב וסלי מצ'כיה (87.17 מטר) ולפני דמיטרי טרבין מרוסיה (86.23 מטר).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג  שבסין בשנת 2015 זכה במדליית ארד בתוצאה של 87.64 מטר, אחרי ג'וליוס יגו מקניה (92.72 מטר) ואיהאב א-סייד ממצרים (88.99 מטר).
יארי מאנפה

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1977 (בן 46) פינלנד 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  דת' מטאל מלודי, פולק מטאל 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  ספיינפארם רקורדס 
 
יארי מאנפה (Jari Mäenpää; נולד ב-23 בדצמבר 1977) הוא זמר וגיטריסט פיני, מייסד להקת וינטרסן (Wintersun), בה הוא משמש כסולן וכגיטריסט. ניגן באלבום וינטרסן הראשון בגיטרה בס ובקלידים, לפני שהרכב הלהקה היה יציב.
לפני שייסד את וינטרסן, היה חלק מלהקת הפולק מטאל, אנסיפרום (Ensiferum). הוא הצטרף לאנסיפרום בשנת 1996, לאחר שעזב את להקתו הקודמת איממוריאל (Immemorial).
את וינטרסן תכנן בתחילה כפרויקט מקביל לצד אנסיפרום, אך בינואר 2004 נאלץ לעזוב את אנסיפרום עקב התנגשויות בין זמני ההופעות של שתי הלהקות ותאריכי ההקלטות של וינטרסן.
בשנת 1997, היה על מאנפה לעזוב באופן זמני את הקריירה המוזיקלית שלו כדי לשרת בצבא הפיני. בראיון, אמר שלא אהב את הזמן בו שהה בצבא וחשד ששם נדבק בשחפת.
מאנפה היה גם חבר בלהקה ארתמסיה (ArthemesiA), והשתתף בפרויקט הצדדי של קימו מיטינן (Kimmo Miettinen) – לוסט אלאון (Lost Alone).
טרהוש

| --- | --- |
סמל טרהושסמל טרהוש

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת בקש
 שטח:  57.45 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  753 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°49′00″N 21°13′00″E﻿ / ﻿46.816666666667°N 21.216666666667°E﻿ / 46.816666666667; 21.216666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tarhos.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרהוש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרהוש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרהוש (בהונגרית: Tarhos) הוא כפר בנפת בקש שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בטרהוש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,117 תושבים, ובשנת 2021 רק 753 תושבים.
היישוב היה שייך מוניציפלית לבקש עד שנת 1954 אז הפך לכפר במחוז עם מועצה עצמאית, משנת 1974 הפך לכפר עצמאי לחלוטין.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת בקש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בקש • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • מזברן • טרהוש • מורון |  |
טריאתלון אילת

אין תמונה חופשית
טריאתלון אילת הוא אליפות ישראל בטריאתלון, תחרות הטריאתלון הוותיקה בישראל.
היסטוריה

מאז תחילת הטריאתלון בעולם בשנות ה-70 ועד 1987 התקיימו מספר טריאתלונים בארץ, אך אף אחד מהם לא היה בינלאומי, ואף אחד מהם לא הוגדר כאליפות ישראל. בשנת 1987 יזמו עוזי רן מקיבוץ עין דור ואבי מויאל מקיבוץ עינת את טריאתלון אילת כאליפות ישראל בטריאתלון. הם גייסו את עיריית אילת ואת רשת מלונות ישרוטל שהיא נותנת החסות הראשית מאז ועד היום, והתחרות יצאה לדרך.
התחרות הראשונה התקיימה ב-28 בנובמבר 1987. השתתפו בה 148 טריאתלטים. השחייה התקיימה בלגונה הצפונית, הרכיבה כמו ברוב המהדורות הייתה בכביש הערבה עד צומת באר אורה וחזרה והריצה לכיוון מעבר טאבה ובחזרה. המקצה היחידי היה המקצה הארוך (שהפך מאוחר יותר למרחק האולימפי), והשתתפו בו גם ילדים מגיל 13. המנצח בתחרות היה הבריטי קן גלא, והמנצח בין הישראלים מיכה כגן. בין הנשים ניצחה שרה קופ ומהישראליות הגיעה ראשונה עדית גנות. בשנת 1989 השתתפו כמה מהטריאתלטים הטובים בעולם ביניהם דייב סקוט שסיים רביעי, גלן קוק שסיים שני וקן גלא שניצח בתחרות בפעם השלישית ברציפות. בין הישראלים ניצח מיכה כגן בפעם השלישית ברציפות גם הוא.
בשנות התשעים התפתח טריאתלון אילת כאשר כמות המשתתפים גדלה משנה לשנה. נוספו לתחרות מקצה השליחים לשלשות, ומקצה הספרינט, גם כאליפות ישראל לנוער וגם כמקצה נוסף לחובבים. השחייה עברה מהלגונה הצפונית לים הפתוח, כאשר הזינוק עבר לחוף הרויאל ביץ. בתחילת שנות התשעים התבצעו חילופי דורות בענף כאשר מיכה כגן פרש אחרי חמש זכיות רצופות ואת מקומו תפסו טראיתלטים צעירים כעידו מאורי שי פיפמן ואילן ברסלר. בשנת 1993 נערך הטריאתלון באילת כגמר הסבב האירופי, בתחרות השתתפה רוב הצמרת העולמית באותה תקופה. המנצח היה אוליביה ברנאר משווייץ, וראשון בין הישראלים היה אילן ברסלר שהגיע למקום ה-16 הכללי. החל משנת 1997 ירדה יוקרתו של טריאתלון אילת כטריאתלון בינלאומי. בכירי הענף לא הגיעו לתחרות בשנים אלה, והמקומות הראשונים נתפסו בידי הטריאתלטים הישראלים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה מגמת הגדילה של התחרות. נוספו לתחרות מקצי ילדים קצרים יותר, מקצים נפרדים לקבוצות הגיל ומקצה נפרד לנשים. האחים רן ודן אלתרמן שלטו בתחרות וזכו בשני המקומות הראשונים בין הישראלים משנת 2001 ועד 2011. בין הנשים שלטה נינה פקרמן כשניצחה באליפות בין הישראליות חמש פעמים, עד שעברה להתרכז בתחרויות האיירון מן הארוכות יותר. בשנת 2004 שבה התחרות להיות יוקרתית בזירה הבינלאומית. בשנה זו הגיע גדול רוכבי האופניים בכל זמנים, אדי מרקס כאורח, ואף השתתף בתחרות השליחים לשלשות, כשעשה את חלק האופניים. בין השנים 2005–2006 ו 2008–2011 התקיימה התחרות כחלק מסבב גביע אירופה. בשנת 2007 התקיימה התחרות כחלק מסבב גביע העולם. בשנת 2011 התקיימה במסגרת התחרות גם אליפות אירופה עד גיל 23.
בתחרות שהתקיימה בשנת 2014 שונה המסלול עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה והתקצר בכ-2 ק"מ.
אליפות אירופה באילת 2012

בשנת 2012 התקיימה פרט לטריאתלון אילת גם אליפות אירופה בטריאתלון. האליפות התקיימה בין ה-20 ל-22 באפריל. השתתפו בה 900 טריאתלטים מכל אירופה. במסגרת התחרות התקיימו מקצים לקבוצות הגיל למרחק אולימפי ולמרחק ספרינט, מקצים לנכים, ומקצי עלית למרחק האולימפי. במקצי העלית לגברים ונשים התחרו מרבית בכירי הענף באירופה, והמנצח היה האלוף האולימפי מאולימפיאדת בייג'ינג (2008) חאויאר גומז.
הזוכים לפי שנים

| שנה | מספר משתתפים | המנצח | תוצאה | אלוף ישראל | תוצאה | המנצחת | תוצאה | אלופת ישראל | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | 148 | קן גלא | 1:57 | מיכה כגן | 2:15 | שרה קופ |  | עדית גנות |  |
| 1988 |  | קן גלא |  | מיכה כגן |  |  |  | רונית טל |  |
| 1989 |  | קן גלא | 1:55 | מיכה כגן | 2:06 |  | 2:11 | רונית טל | 2:54 |
| 1990 |  |  |  | מיכה כגן |  | ג'יין וונקלי |  | נגה פישר |  |
| 1991 |  |  |  | מיכה כגן |  |  |  | בוני סיגל (אשל) |  |
| 1992 |  |  |  | עידו מאורי |  |  |  | בוני אשל |  |
| 1993 |  | אוליבייה ברנאר |  | אילן ברסלר |  |  |  | בוני אשל |  |
| 1994 |  | ריצ'רד הובסון |  | אילן ברסלר |  |  |  | בוני אשל |  |
| 1995 |  | דניס לוז |  | עידו מאורי |  |  |  | מירב תרשיש |  |
| 1996 |  | דניס לוז |  | עידו מאורי |  |  |  | מירב תרשיש |  |
| 1997 |  | עידו מאורי |  | עידו מאורי |  |  |  | מירב תרשיש |  |
| 1998 |  |  |  | שי פיפמן |  |  |  | אוקסנה זורבקוב |  |
| 1999 |  |  |  | שי פיפמן |  |  |  | שני בלוך |  |
| 2000 | 393 | לותר לד'ר | 1:55:08 | שי פיפמן | 1:56:33 | אוקסנה זורבקוב | 2:13:30 | אוקסנה זורבקוב | 2:13:30 |
| 2001 | 720 | דן אלתרמן | 2:00:28 | דן אלתרמן | 2:00:28 | אוקסנה זורבקוב | 2:19:24 | אוקסנה זורבקוב | 2:19:24 |
| 2002 | 663 | רן אלתרמן | 1:59:51 | רן אלתרמן | 1:59:51 | סבטלנה בחמנד | 2:23:00 | סבטלנה בחמנד | 2:23:00 |
| 2003 | 639 | דן אלתרמן | 2:04:57 | דן אלתרמן | 2:04:57 | שני בלוך | 2:22:47 | שני בלוך | 2:22:47 |
| 2004 | 1060 | דן אלתרמן | 1:58:13 | דן אלתרמן | 1:58:13 | סוייס מייקה | 2:14:16 | נינה פקרמן | 2:19:10 |
| 2005 | 1216 | רסמוס הנינג | 2:01:08 | דן אלתרמן | 2:01:23 | לינדה קייב | 2:13:08 | נינה פקרמן | 2:21:18 |
| 2006 | 1173 | רן אלתרמן | 2:00:18 | רן אלתרמן | 2:00:18 | ריקרדה ליסק | 2:15:47 | נינה פקרמן | 2:18:09 |
| 2007 | 1273 | הירוקאטסו טאיאמה | 1:49:46 | רן אלתרמן | 1:52:58 | ניקולה ספיריג | 2:02:42 | נינה פקרמן | 2:13:53 |
| 2008 | 1024 | רן אלתרמן | 1:56:36 | רן אלתרמן | 1:56:36 | הילה מימון | 2:16:05 | הילה מימון | 2:16:05 |
| 2009 | 1434 | גרגורי רולט | 1:56:57 | רן אלתרמן | 1:57:26 | יוליה יליסטרובה | 2:08:36 | נינה פקרמן | 2:15:20 |
| 2010 | 1427 | גרגורי רולט | 1:53:45 | דן אלתרמן | 1:54:54 | קתרין ורסטופט | 2:08:38 | פאני בייסרון | 2:12:39 |
| 2011 | 1302 | יגור מרטיננקו | 2:00:15 | דן אלתרמן | 2:01:32 | ונסה רו | 2:10:07 | פאני בייסרון | 2:13:46 |
| 2012 | 956 | רון דרמון | 1:59:12 | רון דרמון | 1:59:12 | פאני בייסרון | 2:17:42 | פאני בייסרון | 2:17:42 |
| 2013 | 1274 | אמיתי יונה | 2:03:28 | אמיתי יונה | 2:03:28 | פאני בייסרון | 2:26:36 | פאני בייסרון | 2:26:36 |
| 2014 | 1427 | אמיתי יונה | 1:53:28* | אמיתי יונה | 1:53:28* | אביטל גז | 2:16:42* | אביטל גז | 2:16:42* |
| 2015 | 1611 | שחר שגיב | 2:08:25 | שחר שגיב | 2:08:25 | יובל גומא | 2:25:31 | יובל גומא | 2:25:31 |
| 2016 | 1582 | שחר שגיב | 1:52:03 | שחר שגיב | 1:52:03 | מארי אליאס | 2:09:34 | מארי אליאס | 2:09:34 |
(*) מסלול האופניים התקצר עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה.
ראו גם

ישראמן
הערות שוליים

↑  רק אחד ישלים 25 טריאתלונים באילת - פיני גולן
↑  טריאתלון אילת - ההיסטוריה
↑  ITU
נינה פקרמן, אלופת ישראל בשנים 2004–2007 וב-2009
טרהסייקל

| --- | --- |


חזית בניין מטה החברה בניו ג'רזי
 נתונים כלליים
 מייסדים:  טום זאקי 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  טרנטון 
 ענפי תעשייה:  ניהול פסולת 
  
 www.terracycle.com
 
טרהסייקל (באנגלית: TerraCycle) היא חברה פרטית העוסקת במיחזור. החברה נמנית עם מה שמכונה "המגזר הרביעי" - חברות יזמות סביבתית או חברתית. ייחודה של החברה בכך שהיא יוצרת שרשראות אספקה עבור מיחזור מוצרים קשים לטיפול, משקיות חטיפים ואריזות מזון, דרך עטים וקפסולות קפה, ועד בדלי סיגריות. החברה עושה זאת על ידי חבירה לתאגידים ויצרנים, ובאמצעות רתימתם של תקציבי שיווק למימון תוכניות המיחזור היקרות.
מטה החברה ממוקם בטרנטון, ניו ג'רזי, שבארצות הברית.
פעילות החברה

עיקר העיסוק של טרהסייקל הוא במיחזור, אם כי בחלק מהמדינות בהן היא פועלת היא גם מייצרת מוצרים. המוצרים שמייצרת החברה אינם מוצרי נישה והם נמכרים לשוק ההמוני ברשתות הקמעונאות הגדולות כגון וולמארט. השימוש בפסולת כחומר גלם לייצור מוצרים חדשים אמור לחסוך שטחי הטמנה וגם שימוש בחומרי גלם בתוליים.
הפסולת נאספת במודל עסקי ייחודי, המאפשר לכל אדם פרטי, ארגון, קבוצה או קהילה להירשם לאיסוף בחינם, וכן לשלוח את הפסולת למיחזור בחינם, כאשר עבור כל פריט פסולת שנשלח במסגרת תוכניות האיסוף שמפעילה החברה, נצברת תרומה בחשבון המשתמש אשר ניתנת להעברה לכל ארגון מוכר לצורכי תרומות לבחירתו של המשתתף. באופן זה, יכולים משתתפים גם למחזר את הפסולת שהם יוצרים, וגם לצבור כסף לתרומה לארגונים לבחירתם. סכום כסף זה, כמו גם עלות הטיפול בחומרים ומימון תהליך האיסוף, משולמים בסופו של דבר על ידי יצרני המוצרים השונים. באופן הזה, לוקחים היצרנים אחריות על הפסולת אותה הם יוצרים גם לאחר שנעשה במוצרים שימוש על ידי הצרכנים.
החברה מפעילה גם תוכניות איסוף חדשניות ביותר עבור פסולת מורכבת במיוחד, כגון כלים חד-פעמיים, ציוד מגן ובטיחות ואפילו צעצועים ישנים. במודל זה, שאיננו ממומן על ידי יצרנים, החברה מזמינה ארגונים לרכוש את שירותי המיחזור עבור הפסולות שהם יוצרים. קופסאות המיחזור בהן נאספת הפסולת הזו, אשר נקראות "Zero-Waste Boxes", נמכרות בקטלוגים נבחרים בהם נמכרים המוצרים עצמם. כך למשל, ניתן לרכוש קופסאות למיחזור כלי כתיבה או קלסרים ישנים, באתר Staples האמריקאית, בזמן שקונים את המוצרים המשרדיים השונים.
החברה הוקמה בשנת 2001 על ידי טום זאקי וחברו ג'ון בייר. טרהסייקל נכללת ברשימת 100 החברות החדשניות ביותר של "Red Herring Magazine" וזכתה בפרסים סביבתיים ובסיקור רב בזכות השילוב בין עשייה סביבתית לחברתית בליבת המודל העסקי שלה. נכון לאמצע 2014, מלבד לפעילות החברה בארצות הברית, יש לה נציגויות ב-22 מדינות.
פעילות החברה > דוגמאות למוצרים

ארנקים, תיקים, עפיפונים ווילונות אמבטיה העשויים מאריזות ממותגות.
דשן טבעי המבוסס על ורמיקומפוסט נוזלי (זבל תולעים אדומות הניזונות מפסולת אורגנית). הדשן ארוז בבקבוקי משקה משומשים.
פעילות החברה > פעילות בישראל

בשנת 2011 החלה טרהסייקל לפעול גם בישראל תוך שיתוף פעולה עם חברת "שטראוס גרופ". הנציגות הישראלית פועלת למיחזור שקיות חטיפים, בדומה לפעילות חטיבת שקיות החטיפים שלה בארצות הברית, עם פריטו-ליי העולמית. החל מפברואר 2014, כחלק מאותו שיתוף פעולה, נאספים בישראל, לצורכי מיחזור, גם גביעים של מעדני חלב ויוגורטים.
במאי 2014 התווסף לפעילות הישראלית איסוף של קרטוני חלב ומיכלי קרטון של משקאות חלב. זאת, בשיתוף פעולה עם מחלבות "טרה".
החומרים שנאספים בישראל מועברים למיחזור במפעלים מקומיים, שם הם נגרסים ומותכים לכדי פתיתים, מהם מיוצרים חומרי הגלם בהמשך. באופן זה, המוצרים הופכים לחומרי גלם לשימוש בתעשייה, במיוחד לייצור משטחים.
בשנת 2015 הפסיקה טרה סייקל את פעילותה בישראל בשל אי שיתוף פעולה מצד החברות.
הערות שוליים

↑  נורית קדוש, שטראוס תשתף פעולה עם טרהסייקל במיחזור שקיות, באתר nrg‏, 16 בנובמבר 2011
↑   גדי סוקניק, ריאיון עם טום זאקי, מייסד ומנכ"ל טרהסייקל העולמית, מתוך תוכנית הטלוויזיה "לילה כלכלי", ערוץ 10, 27 בינואר 2014 (זמין להורדה משרתי "יפעת - מידע תקשורתי"); תמליל הראיון זמין באתר שטראוס גרופ
טנקרד, מלך סיציליה

טנקרד (באיטלקית: Tancredi; ‏1138, לצ'ה - 20 בפברואר 1194, סיציליה) המכונה גם טנקרד מלצ'ה (Tancredi di Lecce), היה מלך ממלכת סיציליה הנורמנית. הוא נולד כבנו הלא-חוקי של רוג'רו השלישי, דוכס פוליה, ושימש בתחילה כרוזן לצ'ה שבאיטליה. לאחר מותו של גוליילמו השני, מלך סיציליה הוא השתלט על המלוכה, ושלט עד שנת 1194.
בנו היה גוליילמו השלישי, מלך סיציליה, ששלט בממלכה עד כיבושה בידי האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

טנקרד נולד בתאריך לא ידוע בשנת 1138. אביו היה רוג'רו השלישי, דוכס פוליה, בנם של רוג'רו השני, מלך סיציליה ואלווירה מקסטיליה. אמו הייתה פילגש בשם אמה, שהייתה נצר לשושלת רוזני לצ'ה, ואביה היה אקרדו השני, רוזן לצ'ה. בשנת 1149 הוא הפך לרוזן לצ'ה מטעם ממלכת סיציליה הנורמנית.
בנובמבר 1160, נרצח בסיציליה ראש הממשלה מאיו מבארי. הרצח היווה את האות למרד של הברונים נגד שלטונו של גוליילמו הראשון, מלך סיציליה, דודו של טנקרד. טנקרד עצמו היה ממנהיגי המרד, שהונהג בידי אח למחצה של גוליילמו בשם סימון, נסיך טאראנטו. המורדים הסתערו על ארמון המלוכה, והסיתו לטבח במוסלמים. המלך ומשפחתו נלכדו כולם, ומספר אבירים אלימים במיוחד רצו להרוג אותם. למזלו של גוליילמו, ריכרד, רוזן מוליזה, אחד מהקושרים, נעמד בין המלך לבין הרוצחים וסירב לאפשר לפגוע בו. הקושרים ערכו מצעד ניצחון ברחובות פלרמו, והודיעו שבעוד שלושה ימים יתקיים בקתדרלת פלרמו טקס ההכתרה של בנו הרך בשנים של המלך, רוג'רו הרביעי, דוכס אפוליה. הברונים קיוו שיכולו לשלוט בסיציליה באמצעות שליט בובה.
הקושרים דחו שוב ושוב את ההוצאה להורג של המלך, ובהדרגה העם והצבא החלו להתלכד סביבו. העם הסתער על הארמון במטרה לשחרר את המלך הכלוא, ובמהלך ההתקפה נהרג רוג'רו מחץ סורר. אם כי יש הסוברים שגוליילמו הורה למעשה בחשאי על רציחתו של בנו. הקושרים נסוגו לטירות שלהם וקיבלו ברובם חנינה. בשנת 1166 מת גוליילמו הראשון, ובנו גוליילמו השני ירש אותו. ביולי 1174 הוביל טנקרד כוח פלישה מטעמו של גוליילמו השני, אל מצרים שנשלטה בידי השושלת האיובית. טנקרד הנחית 30,000 לוחמים סיציליאנים מול אלכסנדריה, אולם אז התברר שהעזרה המצופה מממלכת ירושלים לא תגיע עקב מותו של אמלריך הראשון, מלך ירושלים. לנוכח התקרבות צבאותיו של צלאח א-דין, נאלץ טנקרד לפנות את כוחותיו ולחזור לאירופה.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-11 בנובמבר 1189 מת גוליילמו ללא בנים. מרבית הסיכויים היו לצדה של דודתו גוליילמו, קונסטנס, שהייתה נשואה לנסיך הגרמני היינריך. אולם טנקרד מיהר להשתלט על האי והוכתר בפלרמו בתחילת שנת 1190. ההפיכה שלו זכתה לגיבוי מצד ראש הממשלה מתיו מאג'אלו, העם ואף האפיפיור. עם זאת, מרבית בני האצולה המשיכו לתמוך בקונסטנס ובעלה שהיה כעת יורש העצר של האימפריה הרומית הקדושה. גם אשתו של המלך המנוח, ג'ואן מאנגליה עדיין שמרה על מעמד מסוים. טנקרד החרים לג'ואן את האדמות שניתנו לה בידי בעלה, מנע ממנה זכות בירושתו, וכלא אותה.
ביוגרפיה > שלטונו > מסע הצלב השלישי

בספטמבר 1190 נחת בסיציליה אחיה של ג'ואן, ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה ("לב הארי"), שהיה בדרכו למסע הצלב השלישי. ריצ'רד דרש את שחרורה של ג'ואן, וכן שטנקרד יחזיר לה כל פרוטה מכספי ירושתה. טנקרד סירב, וריצ'רד הכריז מלחמה. העם אמנם תמך בטנקרד, אך נוכחות ריצ'רד וצבאו גרמו למהומות. בהמשך הגיע לסיציליה גם בן בריתו של ריצ'רד, פיליפ השני, מלך צרפת. אנשי מסינה התמרדו במהלך אוקטובר, ודרשו שהצבאות הזרים ינטשו את האי. ריצ'רד תקף את העיר, כבש אותה (ב-4 באוקטובר 1190) והקים בה את מקום מושבו. הוא נשאר באי עד למרץ 1191, תוך כדי הצבת דרישות בפני טנקרד לשחרורה של ג'ואן. טנקרד נכנע בסופו של דבר, וחתם עם ריצ'רד על הסכם במסגרתו שוחררה ג'ואן, והוחזרו לה הנדוניה והאחוזה שלה. הסכם השלום קבע שאחיינו של ריצ'רד, ארתור הראשון, דוכס בריטני (שהיה בן ארבע באותו זמן), ימונה כיורש העצר של הממלכה, וטנקרד הבטיח שכאשר יגיע ארתור לבגרות, ישיא אותו לאחת מבנותיו. בתמורה, הכירו האנגלים והצרפתים בטנקרד כמלך סיציליה.