stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקו פביאן
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית

פביאן ערך שלוש הופעות במדי נבחרת מקסיקו עד גיל 20, שנערכו באליפות אמריקה עד גיל 20 שנערכה בשנת 2009 בטרינידד וטובגו. מקסיקו ופביאן סיימו את הטורניר במקום האחרון בבית, וכשלו להעפיל לאליפות העולם עד גיל 20 שנערכה באותה שנה. בשנת 2011 החל פביאן לשחק בנבחרת מקסיקו עד גיל 23, וערך בשורותיה 20 הופעות, בהן הבקיע 15 שערים, והוא נחשב לשיאן השערים במדי נבחרת זו. בנוסף, פביאן הוא שיאן השערים של טורניר טולון לנבחרות צעירות, בצוותא עם אלן שירר, עם שבעה כיבושים, כולם באותו טורניר בשנת 2012, בו זכתה נבחרת מקסיקו לאחר ניצחון בגמר על טורקיה. במהלך הטורניר הבקיע פביאן שלושער בניצחון 4-3 על מרוקו וצמד מול בלארוס.
בשנת 2012 השתתף פביאן באולימפיאדת לונדון. פביאן הבקיע מספר שערים במוקדמות המשחקים האולימפיים, לרבות שלושער מול הנבחרת האולימפית של טרינידד וטובגו, וסיים את טורניר המוקדמות כמלך השערים שלו עם חמישה כיבושים. במשחקים האולימפיים עצמם, פביאן פתח בכל משחקיה של מקסיקו, ובחצי הגמר הבקיע את השער הראשון למקסיקו שהיה שער שוויון בדרך לניצחון 3-1 על נבחרת יפן האולימפית. במשחק הגמר על מדליית הזהב, פביאן כמעט הבקיע שער במספרת, אך בישל את השער השני מתוך שניים שהבקיע אוריבה פראלטה. מקסיקו ופביאן ניצחו בגמר את נבחרת ברזיל האולימפית בתוצאה 2-1, וזכו במדליית זהב.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת מקסיקו הבוגרת, ערך פביאן בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה בינואר 2012. פביאן היה בסגל המקסיקני לגביע הזהב 2011, בו זכתה הנבחרת המקסיקנית, אך לא שותף בו. פביאן היה אמור להשתתף בקופה אמריקה 2011 ושיחק במשחקי ההכנה, אך הושעה מהנבחרת יחד עם שבעה שחקנים נוספים לתקופה של חצי שנה, בגין התפרעות במלון בקיטו שבאקוודור. הטורניר הגדול הראשון בו פביאן השתתף כשחקן פעיל בנבחרת הבוגרת היה גביע הזהב 2013. פביאן הבקיע שער אחד בכל אחד משלושת המשחקים של מקסיקו בשלב הבתים. מקסיקו הודחה בטורניר זה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת פנמה.
בשנת 2014 השתתף פביאן עם נבחרת מקסיקו במונדיאל 2014, אליו הגיעה הנבחרת המקסיקנית לאחר טורניר מוקדמות בו עמדה בסכנת הדחה, לאחר שהנבחרת סיימה רק רביעית בבית הגמר הצפון אמריקאי, ונאלצה להתמודד בצמד מפגשי פלייאוף מול נבחרת ניו זילנד. עם זאת, במונדיאל עצמו מקסיקו הציגה יכולת טובה מאוד, והעפילה משלב הבתים, בו פביאן נכנס כמחליף בשלושת המשחקים. בשמינית הגמר, בה הפסידה מקסיקו 2-1 לנבחרת הולנד והודחה, פביאן לא שיחק. בשנת 2015 פביאן נכלל בסגל המקסיקני לקופה אמריקה 2015, טורניר בו סיימה הנבחרת במקום האחרון בשלב הבתים עם שתי נקודות. פביאן לא שיחק בשני המשחקים הראשונים, ובמשחק השלישי, בו הפסידה מקסיקו 2-1 לנבחרת אקוודור, נכנס פביאן כמחליף בדקה ה-52 במקום חאבייר גואמס. פביאן לא זומן לסגל המקסיקני לקופה אמריקה 2016 על אף יכולתו הטובה בסיום אותה שנה במדי איינטרכט פרנקפורט.
בשנת 2017 השתתף פביאן עם נבחרת מקסיקו בגביע הקונפדרציות 2017, והגיע עמה לחצי הגמר, שם הפסידה נבחרתו 4-1 לנבחרת גרמניה. פביאן הבקיע את השער המצמק למקסיקו, בבעיטה מ-35 מטר.
בשנת 2018 נכלל פביאן בסגל המקסיקני למונדיאל 2018. פביאן ערך במונדיאל זה הופעה אחת, במחזור האחרון של שלב הבתים, כאשר נכנס כמחליף בהפסד 3-0 לנבחרת שוודיה. פביאן לא שותף במשחק שמינית הגמר בו הפסידה מקסיקו 2-0 לנבחרת ברזיל.
תארים

עם גוואדלחארה:
אינטרליגה: 2009
הגביע המקסיקני: אפרטורה 2015
עם קרוס אסול:
ליגת האלופות של CONCACAF: 2013/14
עם איינטרכט פרנקפורט:
הגביע הגרמני: 2017/18
עם נבחרת מקסיקו האולימפית:
אולימפיאדת לונדון (2012): מדליית זהב
מרדכי רפאל חיים הכהן

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב ד"ר מרדכי (אנג'לו) רפאל חיים הכהן (באיטלקית: Angiolo (Angelo) Sacerdoti;‏ כ"ז בשבט ה'תרמ"ו, 2 בפברואר 1886, פירנצה – ט"ז באדר א' ה'תרצ"ה, רומא) היה רבה הראשי של יהדות רומא וכל יהדות איטליה בין השנים 1912–1935.
ביוגרפיה

נולד בפירנצה, בן למשפחה מיוחסת, מצאצאי מגורשי ספרד. התייתם מאביו בגיל 7. רכש השכלה תורנית וכללית בכוחות עצמו, וכבר בגיל צעיר לימד שיעורים פרטיים כדי לעזור בפרנסת הבית. למד בבית המדרש לרבנים בפירנצה אצל הרבנים צבי פרץ חיות ושמואל צבי מרגליות. במקביל, למד באוניברסיטת פירנצה, וקיבל תואר דוקטור על עבודתו בנושא הרב שמחה לוצאטו. לאחר שהוסמך לרבנות, בגיל 24, החל לכהן כרבה של הקהילה היהודת ברג'ו אמיליה, עוד בטרם נישא.
ביוגרפיה > כרבה של רומא

בשנת 1912 עבר לכהן כרבה הראשי של הקהילה ברומא, אשר נחשב (באופן לא רשמי) לרבה הראשי של כל יהדות איטליה, במקומו של הרב יצחק חיים קסטיליוני, שנפטר. עם הצטרפותה של איטליה למלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, התגייס מרצונו לצבא האיטלקי, ושרת כמפקד פלוגת הרבנים הצבאיים, בדרגת קפטן. במסגרת תפקיד זה, דאג לחיילים יהודים, ובפרט לכאלה שהוצבו במקומות מבודדים ומרוחקים. הוא דאג למשלוח מזון כשר מפירנצה ולשחרורם של החיילים היהודים בחגי ישראל. לאחר המלחמה חזר לתפקידו האזרחי. הוא פעל רבות לחיזוק הזהות היהודית בקרב היהודים שנטו להתבוללות. בשנת 1925 ייצג את יהדות איטליה וממשלת איטליה בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בימי השלטון הפאשיסטי, הצליח לשכנע את שר החינוך ג'ובאני ג'נטילה לא להסתפק בפטור לתלמידים היהודים מלימודי דת קתוליות, אלא לייסד בית ספר יהודי ממלכתי, ולצדו ייסד גם מועדון לחיזוק הזהות והשייכות היהודית בקרב בני הנוער. היה ממייסדי איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, שנוסד בהוראת השלטון הפאשיסטי, שרצה גוף יציג של כל יהודי איטליה. הוא ניסה להעניק לגוף זה מעמד של רבנות ראשית, אך עסקנים יהודים אחרים מנעו זאת ממנו. בשנת 1933, ניצל את קשריו עם בניטו מוסוליני בבקשה שימתן את צעדיו של אדולף היטלר, אך מוסוליני השיבו שאין בכוחו לעצור את היטלר. הוא החזיר את בית המדרש לרבנים מפירנצה בחזרה לרומא, ועמד בראשו עד לפטירתו. הוא תכנן, בברכת מוסוליני, לארגן כינוס עולמי ליהדות ספרד באיטליה, אך נפטר בטרם הספיק להוציא כינוס זה לפועל. הוא נפטר בט"ז באדר א' ה'תרצ"ה, 18 בפברואר 1935. כאות אבל, לא מינתה הקהילה היהודית רב במשך שנת האבל על מותו.
הערות שוליים

↑  שם המשפחה בעברית נכתב לרוב "כהן" או "הכהן". השם "סצ'רדוטי" הוא תרגום לאיטלקית של המילה "כהן".
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יצחק חיים קסטיליוני | הרב הראשי לרומא | הבא: דוד פראטו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528298805171  ICCU: CUBV007065  VIAF: 315202922   WorldCat (עם VIAF): 315202922
מרדכי שטריגלר

אין תמונה חופשית
מרדכי שטריגלֶר (בכתיב יידי: שטריגלער) (1921–1998) היה משורר יידיש, סופר, עיתונאי ועורך.
ביוגרפיה

שטריגלר נולד בשנת 1921 בעיר זאמושץ' שבפולין. למד לימוד דתי והמשיך את לימודיו, החל משנתו העשירית, בישיבה בליטא. כבר בעת שהיה בן 16 הוסמך לרבנות. בשנת 1937 השתקע בעיר ורשה, והתכונן לחיי יצירה וכתיבה.
עם הכיבוש הנאצי נכשל שטריגלר בניסיונו לברוח מפולין לרוסיה, נכלא במחנות ריכוז והשמדה ושרד את כולם. הוא גויס לעבודת כפייה במפעלי ייצור תחמושת, של מפעלי האסאג - הוא מחנה העבודה סקרז'יסקו-קמיינה ונדד עם המפעל ממחנה עבודה למחנה עבודה. בין המחנות ששרד היה מחנה מיידנק, בקיץ 1944 הגיע למחנה בוכנוואלד, ושרד בו עד חודש אפריל 1945, עם שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי.
מרדכי שטריגלר היה מקורב מאוד לקבוצת הניצולים שהקימה לימים את הקיבוץ ע"ש קדושי בוכנוואלד, קיבוץ נצר סרני. הוא היה מנהיג תרבותי, ספרותי ורוחני, שלא נשבר במחנות הנאצים, ותרם רבות לשרידת יהודים רבים שהיו במחיצתו. הוא לא עלה לארץ ישראל, אלא בחר בחיים של כתיבה אינטנסיבית להנצחת יהדות פולין שנשמדה, ולהנצחת ההשמדה.
בשנת 1946 השתקע בפריז, בירת צרפת, תוך כתיבה אינטנסיבית ביותר של ספרי תיעוד, רומנים, שירים ומאמרים. בשנת 1953 עקר לארצות הברית והשתקע בעיר ניו יורק, בה התגורר עד למותו בשנת 1998. בשנות ה-60' היה העורך של 'היידישער קעמפער', ומשנת 1987 ועד מותו בשנת 1998 היה עורך עיתון היידיש המוביל בארצות הברית, "פארווערטס". שטריגלר פרסם בעיתונות היידיש אלפי מאמרים.
דברים משל מרדכי שטריגלר התפרסמו גם בישראל, בעברית, בעיקר בעיתונות. בין העיתונים שבהם נדפסו מאמריו: "דבר", "מאזנים", "בטרם", "הפועל הצעיר", "פנים אל פנים" ועיתונים נוספים.
בשנת 1978 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
ארכיונו האישי הופקד לצמיתות בספרייה הלאומית ב-2008.
ספריו

בבית הספרים הלאומי בירושלים אצורים ורשומים קרוב לחמישה עשר מספריו של מרדכי שטריגלר. שירה, סיפורת, ודברי מסה ופולמוס. לעברית תורגם רק ספרו:
נרות שאוכלו (תרגם: בנימין טנא), תל אביב: עם עובד, תש"ח-1948.
הערות שוליים

1 2  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 513.
↑  חולק פרס איציק מנגר, דבר, 25 במאי 1978
↑  ארכיון מרדכי שטריגלר, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268530805171  PLWABN: 9810703109105606  CiNii: DA1864172X  GND: 119267039  ISNI: 0000 0001 1591 0240  LCCN: no91024829  NTA: 297673289  SELIBR: 172248  SUDOC: 19772499X  VIAF: 7357532   WorldCat (עם VIAF): 7357532
מרצל קדושה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1874 קישקונהלש, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 69 בערך) גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הונגריה 
 
מרצל קדושה (במקור מור קריסהאבר עד 1899, בהונגרית: Kadosa Marcell;‏ 7 באפריל 1874, קישקונהלש – לאחר 20 באוקטובר 1944, גרמניה) היה עורך דין, עיתונאי לוחם, סופר, יהודי-הונגרי. בשל יהדותו ספריו נאסרו ונגרסו בתקופת מלחמת העולם השנייה והוא נכלל על ידי המשטר בתוך רשימת הסופרים האסורים.
ביוגרפיה

מור קריסהאבר נולד במשפחה יהודית בורגנית בקישקונהלש. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). פתח משרד עורכי דין בעיר הולדתו ולאחר מכן בבודפשט. הוא כתב ועסק בפוליטיקה הן בתקופת הדואליזם והן בתקופה בין שתי מלחמות העולם. הוא היה חבר פעיל בחיים הציבוריים של בירת הונגריה. כיהודי גורש למחנה ריכוז ב-1944 ולא שרד שם את השואה.
פעילותו

קדושה הצטרף מוקדם מאוד ל"מפלגה הדמוקרטית האזרחית" של וילמוש ואז'וניי. יחד עם ואז'וני, הוא ערך את העיתון השבועי "אוי סאזאד", כלומר "מאה חדשה" (Új Század), לאחר מכן מ-1905 את "נפ" כלומר "העם" (Nép), ולבסוף מ-1910 עם ינה לאנצי (במקור לווינגר) את כתב העת "סקירת המדיניות החברתית" (Szociálpolitikai Szemle). כתביו הפוליטיים, הספרותיים והסוציולוגיים פורסמו במגוון עיתונים ובכתבי עת מהשורה הראשונה כמו:
"וילאג" (Világ)
"מאדיאר הירלפ" (Magyar Hírlap)
ניוגט
"העיתון העצמאי" (Független Újság)
ובכתבי עת מיוחדים אחרים.
יצירותיו

בלנקה. בודפשט, 1898
שוטה הכוסית (צ'ייסר). בודפשט, 1902
האמונה הטפלה של מכסי המגן
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגיר המוזיאון הספרותי פטפי)
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1899. évi 38558. sz. rendelete.
מרטין ריצ'רד הופמן

מרטין ריצ'רד הופמן (באנגלית: Martin Richard Hoffmann;‏ 20 באפריל 1932 - 14 ביולי 2014) היה מזכיר הצבא של ארצות הברית בין השנים 1975–1977.
ביוגרפיה

מרטין הופמן נולד בסטוקברידג', מסצ'וסטס. בספטמבר 1954 התגייס לצבא ארצות הברית וכשנה לאחר מכן הוסמך כקצין. במאי 1958 השתחרר והמשיך לשרת כקצין בכוחות המילואים עד אשר פרש באוקטובר 1975 בדרגת מייג'ור.
בשנים 1974–1975 שימש הופמן כיועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה. באוגוסט 1975 מונה כמזכיר הצבא, תפקיד בו הוא כיהן עד פברואר 1977.
מרטין הופמן נפטר ממחלת הסרטן בוורנטון, וירג'יניה ב-14 ביולי 2014, בגיל 82.
מפלגת העם הלאומית הגרמנית

| --- | --- |

 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מנהיגים:  אלפרד הוגנברג 
 תקופת הפעילות:  24 בנובמבר 1918 – 27 ביוני 1933 (14 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות לאומית, לאומיות גרמנית, אנטי קומוניזם, מלוכנות, פופוליזם ימני, אנטישמיות 
 מטה:  ברלין 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 צבעים רשמיים:  שחור, לבן, אדום
 
כרזה של המפלגה לבחירות במרץ 1933 תחת הרשימה המאוחדת "שחור-לבן-אדום". שחור: הוגנברג, לבן: פאפן, אדום: פרנץ זלטה (מנהיג "קסדת הפלדה"). הצבעים שחור-לבן-אדום היו הצבעים של דגל גרמניה לפני מלחמת העולם הראשונה.
פעילי המפלגה במסע הבחירות של 1930. בין הכרזות, על דופן הטנדר - כרזה אנטישמית.
מפלגת העם הלאומית הגרמנית (בגרמנית: Deutschnationale Volkspartei,‏ DNVP) הייתה מפלגה לאומנית, שהתקיימה בתקופת רפובליקת ויימאר של גרמניה, בין השנים 1918–1933. המפלגה חרתה על דגלה ערכי לאומנות, מלוכנות (החזרת שליט מבית הוהנצולרן), פולקיזם (יחס מכיל למיעוטים "בעלי דם גרמני" מחוץ לגבולות גרמניה), ליברליזם-לאומי (Nationalliberalismus), שלילה מוחלטת של חוזה ורסאי ואנטישמיות.
זאת הייתה מפלגת האריסטוקרטיה של בעלי האדמות, היונקרים והתעשיינים העשירים של חבל הרוהר. למפלגה הייתה זיקה חזקה לאיגוד הכלל-גרמני, שהיווה עבורה בסיס תמיכה אידאולוגי, והיא קיימה תנועת נוער צבאית-למחצה בשם "ביסְמַרְקיוּגֶנד". עוד מבסיסי הכוח של המפלגה היו "ארגון החיילים המשוחררים" והארגון הצבאי-למחצה "קסדת הפלדה" (Stahlhelm, שטַאלהֶלם).
מצב בבחירות הכלליות ברפובליקת ויימאר

| בחירות | אחוז | מושבים ברייכסטאג | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 19 בינואר 1919 | 10.27 | 44 |  |
| 6 ביוני 1920 1920 | 15.09 | 71 |  |
| 4 במאי 1924 | 19.45 | 95 |  |
| 7 בדצמבר 1924 | 20.49 | 103 |  |
| 20 במאי 1928 | 14.25 | 73 |  |
| 14 בספטמבר 1930 | 7.03 | 41 | המרוויחה העיקרית מצניחת המפלגה הייתה המפלגה הנאצית |
| 31 ביולי 1932 | 5.91 | 37 | - " - |
| 6 בנובמבר 1932 | 8.34 | 51 |  |
| 5 במרץ 1933 | 7.97 | 52 | כ"חזית שחור-לבן-אדום" |
מקור: נתוני הבחירות לרייכסטאג ברפובליקת ויימאר
יושבי ראש של המפלגה

1918–1924 אוסקר הרגט
1924–1926 יוהאן פרידריך וינקלר
1926–1928 גרף קונו פון וסטרפ
1928–1933 אלפרד הוגנברג
לקריאה נוספת

ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, תל אביב: שוקן, 1961.
איאן קרשו, היטלר – היבריס: 1936–1889, תל אביב: עם עובד, 2003.
Lewis Hertzman, DNVP: right-wing opposition in the Weimar Republic, 1918-1924, University of Nebraska Press, 1955
הערות שוליים

↑  (Bismarckjugend;  "נוער ביסמרק", על שם אוטו פון ביסמרק)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528226205171  GND: 117762-X  LCCN: n80050984  NKC: uk2016920726  SUDOC: 02763003X  VIAF: 312797456   WorldCat (עם VIAF): 312797456
מרטין ריינולדס

מרטין אדוארד ריינולדס (באנגלית: Martin Edward Reynolds; נולד ב-22 בפברואר 1949) הוא אתלט בריטי בעבר, בעל מדליית כסף אולימפית בריצת שליחים.
ביוגרפיה

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1970 כחבר נבחרת אנגליה זכה ריינולדס במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.05 שניות, אחרי ג'מייקה (39.46 שניות) וגאנה (39.82 שניות). באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.0 שניות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה ריינולדס במדליית כסף בריצת שליחים 4X100 מטר ביחד עם אלן פסקו, דייוויד המרי ודייוויד ג'נקינס בתוצאה של 3:00.46 דקות, אחרי קניה (2:59.83 דקות) ולפני צרפת (3:00.65 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.71 שניות. בשלב רבע הגמר הוא קבע שיא אישי של 46.11 שניות ובשלב המוקדמות תוצאה של 46.46 שניות.
שיאים אישיים

ריצת 200 מטר: 20.83 שניות (1970)
ריצת 400 מטר: 46.11 שניות (1972)
מרקוס גולדמן

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1821 טראפשטאדט, ממלכת בוואריה, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  20 ביולי 1904 (בגיל 82) אלבורן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  בנקאות השקעות
 השקפה דתית:  יהדות 
 
מרקוס גולדמן (בגרמנית: Marcus Goldman‏; ט"ו בכסלו ה'תקפ"ב, 9 בדצמבר 1821, בוואריה, גרמניה – ח' באב ה'תרס"ד, 20 ביולי 1904, ניו ג'רזי, ארצות הברית) היה בנקאי יהודי-אמריקאי, ברוקר, מייסד בנק ההשקעות גולדמן זקס.
קורות חייו ופועלו

מרקוס גולדמן נולד בגרמניה לוולף גולדמן ולאשתו בלה (לבית כץ אוברברונר) והגיע לארצות הברית ב-1848, בגל ההגירה ההמוני הראשון של יהודים מגרמניה. בבואו התמקם בפילדלפיה, שבה מצא את מחייתו כרוכל עם סוס ועגלה ואחר כך כשומר בחנות. גולדמן, שניחן בחוש עסקי, עקר ב-1869 מפילדלפיה לניו יורק. שם סחר באיגרות חוב בפינת רחוב ברובע המסחר של מנהטן, בדוכן עם שמשייה שעליה כתב "מרקוס גולדמן ושות'". בין היתר התמקד ברכישת שטרי חוב של לקוחות לתכשיטנים ובמכירתם לבנקים מסחריים.
בהמשך ייסד את בנק ההשקעות גולדמן זקס, כיום מהגדולים בעולם. החברה נוסדה בשנת 1869, צברה מוניטין בהיותה מהסנוניות הראשונות בתחום ניירות הערך, וב-1896 התקבלה לבורסת ניו יורק. ב-1882 הצטרף חתנו של גולדמן סמיואל זקס (1851–1935) לניהול החברה, והיא נקראת מאז 1885 על שמותיהם – גולדמן זקס.
לאחר שראו ברכה בעמלם נפנו לעסקה גדולה עם בנק המסחר הבריטי קליינוורט ובניו והציעו ללקוחותיהם שירותי המרת מטבע. כדי לשרת לקוחות כמו סירס, רובאק (אנ'), פתחו סניפים נוספים לבנק שלהם בשיקגו וכן בסנט לואיס.
מרקוס גולדמן נפטר בניו ג'רזי בשנת 1904 ונקבר בבית עלמין יהודי (אנ') בברוקלין.
משפחתו

חמשת ילדיו הם יוליוס גולדמן, הנרי גולדמן, רבקה דרייפוס, רוזה זקס ולואיזה זקס. נכדתו היא הארכאולוגית הטי גולדמן.
הערות שוליים

↑  גלובס מגדלים של תקווה:
כתבתה של טלי מחלב, 2012 10.9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141673990  SNAC: w6hz590r  VIAF: 233376848   WorldCat (עם VIAF): 233376848 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משחקי קליפורניה 2

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1990 
 סוגה:  משחקי ספורט ממוחשבים
 פיתוח:  Epyx 
 הוצאה לאור:  Epyx 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  קומודור אמיגה, Sega Master System, Super Nintendo Entertainment System, אטארי ST, Microsoft Windows 
 המשחק הקודם:  משחקי קליפורניה 
 
משחקי קליפורניה 2 (באנגלית: California Games II) הוא משחק ספורט ממוחשב משנת 1990 שפותח על ידי חברת Epyx והיה משחק ההמשך למשחק הפופולרי "משחקי קליפורניה".
הגרסה המקורית של המשחק הייתה מיועדת למחשבים האישיים עם מערכות ההפעלה MS-DOS. בשנת 1992 יצאו גם גרסאות של המשחק לפלטפורמות Amiga, Atari ST ו־Super Nintendo Entertainment System, ובשנת 1993 יצאה גם גרסה של המשחק ל־Master System.
משחקיות

המשחק הכיל את סוגי הספורט הבאים:
גלישה אווירית - באירוע זה השחקנים חייבים לרחף באמצעות רחפן דרך מכשולים שונים, ולמקסם את משך הזמן שלהם באוויר על מנת להשיג ניקוד גבוה.
אופנועי ים (ג'טסקי) - באירוע זה השחקנים צריכים לנסוע במסלול עם מכשולים רבים באמצעות אופנוע ים.
גלישת שלג (סנובורד) - באירוע זה השחקנים גולשים באמצעות סנובורד במורד הר מושלג, ועליהם לבצע טריקים שונים ולהימנע מסכנות שונות.
Bodysurfing (אנ')- באירוע זה השחקנים רוכבים על הגלים ללא גלשן.
סקייטבורדינג - באירוע זה השחקנים נדרשים לבצע טריקים שונים בעודם רוכבים על סקייטבורד בסביבות עירוניות.
מרטין רון

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1861 Vang, נורווגיה 
 פטירה:  15 במאי 1932 (בגיל 70) הורטן, נורווגיה 
 צאצאים:  פין רון 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 במאי 1932 
 
רון קיבל את מדליית הקוטב
מרטין ריכרד רון (בנורווגית: Martin Richard Rønne ‏ 15 בספטמבר 1861 - 15 במאי 1932) היה תופר מפרשים וחוקר קטבים נורווגי.
ביוגרפיה

רון נולד בהאמאר, נורווגיה. הוא השתתף במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן לאנטארקטיקה בשנים 1911–1912, והיה בין הנשארים בספינה פראם בזמן שקבוצת החורפים ירדה אל החוף במפרץ הלווייתנים להכין את המסע אל הקוטב הדרומי. משנת 1918 עד 1920 השתתף במשלחת של אמונדסן דרך המעבר הצפון-מזרחי בספינה מוד וב-1925 ו-1926 עזר לאמונדסן לתכנן את משלחת הספינה המעופפת שלו. כמו כן, לקח רון חלק במשלחת הראשונה לאנטארקטיקה של ריצ'רד בירד בשנים 1928–1930.
רון היה אביו של חוקר הקוטב פין רון, שהיגר לארצות הברית בשנת 1923. רון קיבל את מדליית הקוטב הדרומי.
הערות שוליים

↑  [http://www.frammuseum.no/Polar-Heroes/Heroes/Martin-Ronne.aspx?lang=en-us מוזיאון פראם, גיבורי הקטבים/מרטין רון
↑  לקסיקון סטור נורסקה, "מרטין ריכרד רון" 28 בספטמבר 2014
↑  סטור נורסק לקסיקון, פין רון, 28 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11064320  ISNI: 0000 0003 6183 8758  VIAF: 224943452   WorldCat (עם VIAF): 224943452 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרצל ברייטפלד

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1888 פרמישלן, אוקראינה 
 פטירה:  1959 (בגיל 70 בערך) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  הונגריה 
 
מרצל ברייטפלד בשמו המלא מרצל משה ברייטפלד (בהונגרית: Breitfeld Marcell;‏ פרמישלן, 9 בפברואר 1888 – בואנוס איירס, 1959) היה אמן פרוות, יצרן וסוחר פרוות, יצרן דגמי בדים יהודי-הונגרי. ברייטפלד היה מגדולי הפרוונים בממלכת הונגריה וממובילי תעשיית הפרוות והאופנה הקשורה אליה בין שתי מלחמות העולם.
קורות חיים > ראשית דרכו

מרצל ברייטפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב ברייטפלד ושל חיה'לה ברוך. כבר בספטמבר 1911 (בגיל 23) זכה במדליית כסף בתערוכת האופנה של תעשיית הפרוות (שאורגנה על ידי האגודה הלאומית של אמני הפרוות ההונגרית) בוויגאדו של פשט (ויגאדו פירושו מקום של שמחה והוא אולם הקונצרטים השני בגודלו בבודפשט, הממוקם על הגדה המזרחית של הדנובה). במחצית הראשונה של מאי 1912, הוא קיבל רישיון עסק לייצור ויחד עם שותף בשם פאל וייצנר פתח חנות חייטות לנשים ברחוב ואצי 21. ב-26 בפברואר 1914 נשא לאישה את טילי, בתם של אדולף בראק ושל עמליה זינגר.
קורות חיים > כתובת העסק המשתנה

חנויותיו (אולי כמה) נשאו כתובות שונות בספרי הטלפונים של בודפשט אך כולן בקרבה ובמרכז היוקרתי של בודפשט:
בספר הכתובות משנת 1916 מדובר ברחוב קורונה 1 ככתובת בית העסק והיא מוזכרת גם בתעודות המשלוח
בשנות ה-20 הכתובת היא רחוב ואצי 10 (מופיעה בין הכתובות לראשונה בפנקס הכתובות משנת 1922)
במקביל, שיפץ ברייטפלד מקום החדש במספר 21 בשנת 1924
משנות ה-30 מופיע גם המספר 14 (דירתו הייתה אז בסמוך)
מ-1933 רק מספר זה (14) מופיע בפנקסי הכתובות והטלפונים
אזכורו האחרון של בית העסק הוא מ-1946
בשנת 1917 בחרו חברי הנהלת אגודת תעשיית הפרוות בברייטפלד כחבר חליף ובשנת 1932 היה כבר נשיא האגודה של היצרנים. הוא תרם פעמים רבות לצדקה, ערך באופן קבוע תצוגות אופנה, קיים מבצעי הנחות עונתיות, ואת בגדיו פרסמו ולבשו במגזין האופנה רביו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנות ה-20 של המאה ה-20, הוא תבע מספר פעמים לקוחות, כנראה בשל אי תשלום חוב בתקופה הסוערת של המלחמה.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

בגלל מוצאו היהודי, הוא הושפע לרעה מהחוקים היהודיים משנת 1938 ואילך. ב-1943 היה חבר במועצה הנשיאותית של "פעולת הסיוע הלאומית ליהודי הונגריה". בשנת 1944, הוא ומשפחתו גורשו למחנה הריכוז ברגן בלזן, לאחר 7 חודשים שוחררו ב-7 בדצמבר 1944 בעזרתו של ישראל קסטנר. הם הצליחו להגיע לשווייץ בשיתוף וסיוע הג'וינט (American Jewish Joint Distribution Committee ), העיתון "עתיד הונגרי" (Hungarian Daily Journal) בגיליונו מ-28 בדצמבר 1944 פירט את היהודים שחולצו לשווייץ ברכבת קסטנר וברייטפלד ומשפחתו נמצאים ביניהם. הם נשארו בשווייץ עד 1945. בנובמבר 1945 הוא פרסם שוב את עסקיו בכותרת "שוב".
לאחר המלחמה ברייטפלד היגר לסטוקהולם, וב-1948 פורסם עליו מאמר בהונגריה בנימה סוציאליסטית, אך הוא עדיין היה רשום במדריך הטלפונים ההונגרי של 1948 ועדיין פרסם מודעות מכירה בדצמבר אותה השנה. בימים הראשונים של ינואר 1949 פרסם מודעה המכילה את כל המלאי שלו, אותו פרסם במבצע זול עוד יותר בסוף אותו החודש. המודעות האחרונות בעיתון הן ממאי 1949. ב-1949 עבר לניו יורק וב-1953 לבואנוס איירס, שם נפטר ב-1959.
החברה (ככל הנראה באותה תקופה רק שמו היה ברייטפלד, אבל כבר לא הייתה בבעלותו) הולאמה לאחר מרץ 1948, ותעשיית העורות והפרוות עברה לשליטת המדינה באביב 1948. מנהלת תעשיית העורות, או הנהלת תעשיית הפרוות הוקמה, באוגוסט 1948.
גלריית תמונות

כתבה מאוירת בת זמנו בעיתון על תצוגת אופנה עם פרוות ברייטפלד ("חיי תיאטרון", גיליון 1937/39)
שמלת הכלה של הרוזנת איזבלה פשטטיץ' עם כובע ברייטפלד ("מגזין התיאטרון", גיליון 1942/8)
תעודת משלוח משנת 1915, עליה מצוין רחוב ואצי 16 וגם רחוב קורונה 1
כתבה בעיתון על פתיחת העסק (בודפשט Hírlap, 7.11.1929)
מודעות שונות בעיתונים משנות ה-20 וה-30
מאמר בעיתון של אותה עת (הונגריה, 10.9.1927)
המאמר בעל גוון הצליל "הסוציאליסטי" על הגירתו של ברייטפלד (יום הונגריה, 15.1.1948)
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 163/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-07-28.
↑  Brak Tilli, másképp Brak Matild
↑  "Kasztner Memorial Site". www.kasztnermemorial.com. נבדק ב-2022-07-27.
↑  "(91.) 2018: THREE WWW-SOURCES OF THE MARCEL BREITFELT CASE :". Referat & citat = European contemporary history & policy: * Raoul Wallenberg (בשוודית). 2018-01-05. נבדק ב-2022-07-27.
↑  https://www.crt-ii.org/_awards/_apdfs/Breitfeld_Marcel.pdf
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרצל ברייטפלד".
מרקו סימונה

מרקו סימונה (באיטלקית: Marco Simone; נולד ב-7 בינואר 1969) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.