stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלעד שר
ביוגרפיה > קריירה צבאית

שר שירת כלוחם בחיל השריון, ולחם במלחמת יום הכיפורים, בין היתר בקרב על מעוז "ליטוף" ובקרב ואדי מבעוק. לאחר המלחמה השלים קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שירת כמפקד פלוגה בגדוד 46, ובהמשך שירותו במילואים שימש שר כמפקד גדוד וכמח"ט חטיבה 8 בשנים 1993–1998. כמו כן כיהן כשופט צבאי בבית הדין הצבאי המיוחד והיה חבר בוועדה השיפוטית שדנה את אלחנן טננבוים להורדה לדרגת טוראי. שר הוא אלוף-משנה במילואים. תפקידו האחרון היה סגן מפקד אוגדה 560.
ביוגרפיה > מחקר

בשנים 2021-2012 היה שר חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי INSS, שם גם הקים את המרכז למשא-ומתן יישומי במכון (CAN) ב-2013 ועמד בראשו. המרכז עסק במחקר היסטורי מדיני וביטחוני בתחום המשא ומתן תוך דגש יישומי. שימש מרצה אורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד (2016), באוניברסיטת ג'ורג'טאון (2019), ובמוסדות אקדמיים נוספים, וכן כעמית מחקר ומרצה אורח.
ביוגרפיה > עיתונאי ומגיש חדשות

במהלך לימודיו ולאחריהם בשנות ה-80 עבד כעורך חדשות וככתב משפטי ופרלמנטרי ב"קול ישראל", שימש במשך כשנה וחצי ככתב הרדיו בפריז, ובהמשך הגיש וערך את יומן חדשות הערב "היום הזה".
בנוסף לעבודתו ב"קול ישראל", כתב מאמרים בירחון "מוניטין" ובשבועון "כותרת ראשית.
ביוגרפיה > קריירה משפטית

שר הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים במשפטים. שותף מייסד במשרד עורכי הדין גלעד שר, תלחמי ושות' שהקים ב-1989. עוסק במשפט עסקי-מסחרי, לרבות דיני תאגידים, מסחר בינלאומי, מימון פרויקטים מורכבים ותשתיות, משפט חוקתי ומינהלי, וליטיגציה בתחומים אלה.
עוסק ביישוב סכסוכים ומכהן כבורר ומגשר בסכסוכים עסקיים. מתמחה במשא-ומתן בינלאומי, עסקי ומדיני.
שר ייצג בוועדות חקירה ממלכתיות את המפכ"ל לשעבר רנ"צ שלמה אהרונישקי (בוועדת זיילר), ואת ראש אמ"ן האלוף עמוס ידלין (בוועדת וינוגרד). כן ייצג את מפקד חיל הים לשעבר, האלוף רם רוטברג, ב"פרשת הצוללות".
בסוף שנת 2004 מיזג את משרדו עם משרד "אהרונסון-אבולעפיה-אמודאי" ליצירת משרד ובו כ-50 עורכי דין. השותפות פורקה לאחר 5 שנות פעילות.
בשנת 2015 נבחר בין חמשת הבוררים המובילים בישראל בדירוג המומחים המובילים של המגזין Expert Guides בתחום הבוררות העסקית. הסקר נערך ב-71 מדינות ומבוסס על בחירה בידי קולגות ויועצים משפטיים.
בספטמבר 2023 ייצג גלעד שר את התנועה הדמוקרטית האזרחית בעתירה לבג"ץ נגד ביטול עילת הסבירות, ובהמשך, בנובמבר 2023, עתירה לביטול התמיכה התקציבית במוסדות תורניים והפסקת העברת כספים עבור תלמידים שלא קיבלו פטור או דחייה משירות סדיר.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

שר שימש כמרצה-אורח במשך עשר שנים (2011-2001) בבית-הספר וורטון למינהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה. לימד כמורה מן החוץ באוניברסיטת תל אביב בתוכנית לתואר שני ביישוב סכסוכים ומדיניות ציבורית (2007–2013), וכן מרצה בפורומים בינלאומיים ובמוסדות אקדמיים וביטחוניים. בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד (HLS) והתוכנית למשא ומתן של האוניברסיטה (PON) הזמינו את גלעד שר כמרצה אורח, והוא לימד והרצה בקמפוס בסמסטר הסתיו 2016. בשנת 2019 מונה כפרופסור-אורח באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון, ולימד שם בסמסטר האביב. במקביל שימש כעמית ב-Israel Institute. שר הוא עמית מחקר ע"ש יצחק רבין ב-Baker Institute for Public Policy של אוניברסיטת רייס ביוסטון שבטקסס.
ביוגרפיה > פעילות מדינית

שר היה חבר משלחת ישראל למשא ומתן על הסכמי אוסלו של ממשלת רבין בשנים 1993–1995, ריכז מטעם ראש אגף התכנון בצה"ל את הוועדה הביטחונית למשא ומתן עם הפלסטינים, עמד בראש ועדת חברון, וכן היה בין מנסחי הנספח הביטחוני להסכם[דרוש מקור].
בשנת 1999 מונה למנהל הלשכה ומתאם מדיניות ראש הממשלה אהוד ברק. כיהן כראש צוות המשא ומתן המדיני לקראת הסכם שארם, וכנושא-ונותן בכיר במשלחת ישראל בוועידת קמפ דייוויד ובשיחות טאבה (1999–2001), וכן כשליח בערוצי ההידברות החשאיים. ביולי 2001 פרסם העיתון "ניו יורק טיימס" תחקיר בו נטען כי גלעד שר וסאיב עריקאת אף גיבשו תוכנית מפורטת. וניסחו באותה עת כבר שני פרקים של הסכם שלום.
ביוגרפיה > תהליך השלום

לאחר שסיים את תפקידיו הרשמיים בממשלה ב-2001, היה מעורב במסגרות שונות העוסקות בעתיד ישראל והמזרח התיכון, בהכנת תוכניות והסדרים ליישוב הסכסוך באזור, ובהידברות לשם כך עם גורמים רשמיים ובלתי רשמיים בישראל ומחוצה לה. לאחר תקופת המשא ומתן הרשמי, כתב עליו שר החוץ לשעבר, שלמה בן-עמי: "מעולם לא פגשתי איש ששילב כמוהו תבונה וניסיון עם מקצועיות מושלמת ודיסקרטיות שאין גבוהה ממנה"[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. הוא זכה להערכה ממדינאים ישראליים ועולמיים, ובהם הנשיא קלינטון, שהודה לו אישית "על עבודתך הקשה למען עתיד אחר לעמכם ולשכניכם"[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. שר קיבל מנשיא צרפת ז'אק שיראק את אות ההוקרה "Chevalier de l’Ordre National du Merite", על פועלו למען השלום[דרוש מקור].
בחודש אוגוסט 2002 הכין, יחד עם ראש אמ"ן לשעבר אורי שגיא, במסגרת מכון ואן ליר, "נייר עמדה מדיני" שעיקרו תוכנית להיפרדות יזומה מהפלסטינים על ידי ישראל ולהגדרת גבולות המדינה.
ביוגרפיה > פעילות בהתנדבות בחברה האזרחית

בשנת 2009 הקים ביחד עם אורני פטרושקה, עמי אילון ואבי גיל את ארגון עתיד כחול לבן - תנועה ציבורית הפועלת לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני להבטחת אופייה היהודי-דמוקרטי של מדינת ישראל, על בסיס הסכם של שתי מדינות לשני עמים, ולהתכנסות אזרחי המדינה אל גבולות שיקיפו מדינת לאום יהודית-דמוקרטית. בשנת 2018 התמזג הארגון עם מכון החשיבה מולד. באוגוסט 2013 נבחר שר ליו"ר הוועד המנהל ויו"ר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית ספיר, ובשנת 2018 נבחר מחדש כיו"ר הוועד המנהל של המכללה. כיהן בשתי קדנציות כחבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח בישראל, חבר המועצה לשלום ולביטחון וכן כיושב-ראש הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. משרדו גם מייעץ ללא תמורה ליחידים ולארגונים מן המגזר השלישי.
שר היה בין המייסדים של מטה המאבק "חופשי בארצנו" אשר פעל מתחילת שנת 2023 נגד "הרפורמה המשפטית" של הממשלה ה-37 בראשות בנימין נתניהו. המטה פעל כמאפשר לארגוני חברה אזרחית, קבוצות ותאגידים ללא מטרת רווח, במאבק ובמחאה האזרחיים להגנה על ערכי היסוד של המדינה ברוח מגילת העצמאות, לשמירה על שלטון החוק, הפרדת הרשויות, ועצמאות בתי המשפט. לאחר טבח 7 באוקטובר 2023 של חמאס, נענה שר לפנייה של נשיא המדינה יצחק הרצוג, שביקש ממנו להתגייס לתיאום בין המפקדה הצבאית של צה"ל למשא-ומתן להשבת החטופים, בראשות אלוף ניצן אלון לבין משפחות החטופים והמטה להשבת החטופים.
ביוגרפיה > דירקטור

שר משמש כיום ושימש בעבר כדירקטור בכמה חברות ציבוריות ופרטיות[דרוש מקור], ובהן
ביטוח ישיר - השקעות פיננסיות בע"מ, אינטרנט גולד-קווי זהב בע"מ (עד פברואר 2019), הלן מ. השקעות בע"מ ורקון אמנות בע"מ[דרוש מקור], ובשתי חברות הנסחרות בחו"ל
Anima Biotech, Inc., Shekel BrainWeigh Ltd
ספרים

בשנת 2001 יצא לאור ספרו "במרחק נגיעה" בהוצאת ידיעות ספרים/עידנים. הספר עוסק במשא ומתן לשלום בשנים 1999–2001 ונכלל ברשימת רבי המכר במשך כמה שבועות. הספר תורגם לאנגלית (2006) ולערבית (2002).
בשנת 2015 יצא לאור הספר "Negotiating in Times of Conflict" בעריכתו ובעריכת ד"ר ענת קורץ בהוצאת המכון למחקרי ביטחון לאומי INSS.
בשנת 2016 יצא לאור ספרו "הקרב על הבית" בהוצאת ידיעות ספרים בשיתוף עם המכון למחקרי ביטחון לאומי.
באוגוסט 2019 יצא לאור בהוצאת Indiana University Press ספר שערך שר במשותף עם פרופ' גליה גולן " Spoiling and Coping with Spoilers: Israeli Arab Negotiations".
ביולי 2022 יצא לאור בהוצאת World Scientific ספרו של שר, המקבץ 15 מאמרים פרי עטו ובשיתוף עם כותבים אחרים "Reflections on Conflict Resolution - In the Middle East and Beyond"
חיים אישיים

גלעד שר נשוי, אב לארבעה ומתגורר בקיסריה. הוא בעל חגורה שחורה דאן 5 בקראטה, וכיהן בין השנים 2006–2008 כנשיא עמותת שוטוקאן קראטה-דו בישראל.
הערות שוליים

↑  ציוץ בטוויטר, 29 בנובמבר 2017
↑  גלעד שר, 40 שנה וכאילו רק אתמול היה הדבר, מגזין של מכללת ספיר, נובמבר, 2013, כפי שהועלה באתר משרד עורכי הדין גלעד שר ושות'.
↑  רון פונדק, "ציר סקרנות, צומת ודאות", כנרת-זב"ם-דביר, 2013, עמודים 94-95.
↑   עופר אדרת, סיפורם הנשכח של הלוחמים שהשמידו חטיבה מצרית ב–73' יוצא מהבוידעם, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2017
↑  הרמטכ"ל קורא לקצינים הצעירים לחדש תנופת ההסתערות בקרב, דבר, 14 בפברואר 1975
↑  עו"ד משה קשת, ‏הנאשם עבר עבירה אך אינו עבריין, באתר גלובס, 2 בפברואר 2000.
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / עו"ד גלעד שר, באתר גלובס, 10 בינואר 2008.
↑  עורך דין רפורטר, חדשות, 18 בספטמבר 1986
↑  הכתב מול העורך: הניצחון הקטן של גלעד שר, כותרת ראשית, 5 בפברואר 1986
↑  כתבה של גלעד שרגלעד שר, "מורידים את שומרי־החוק למחתרת", כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
↑  הדס מגן, ‏משרד אהרונסון, אבולעפיה, אמודאי, מתמזג עם משרדו של עו"ד גלעד שר, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2004
↑  אלה לוי-וינריב, ‏המיזוג נכשל: משרד עוה"ד אהרנסון-שר-אבולעפיה מתפרק, באתר גלובס, 26 ביולי 2010
↑  עו"ד גלעד שר נבחר בידי מדריך הדירוג הבינלאומי Expert Guides, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2015
↑  התנועה הדמוקרטית האזרחית (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מאת סטלה קורין-ליבר, ‏גלעד שר ייאלץ להתנתק ממשרד עורכי-הדין בו הוא שותף, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2000
↑  "ניו יורק טיימס": שר ועריקאת כבר ניסחו פרקים בהסכם שלום, באתר הארץ, 27 ביולי 2001
↑  נייר עמדה מדיני - מכון ון ליר בירושלים, באתר מכון ון ליר בירושלים, ‏5 במרץ 2002
↑  יהונתן ליס, שרים וחברי כנסת לשעבר פתחו בקמפיין לקיום משאל עם על עתיד השטחים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2016
↑  אמנון קפליוק, הנחתומים מעידים על העיסה של אהוד ברק, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2001
↑  ‏Negotiating in Times of Conflict, באתר גוגל ספרים
↑   הארץ, "צ'ה גווארה מחווארה" וספרים חדשים אחרים, באתר הארץ, 13 במאי 2016
↑  עודד ארבל, עשרה דברים שלא ידעתם על גלעד שר, באתר הארץ, 9 ביולי 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305774405171  BnF: cb156516929 (data)  GND: 113905838X  ISNI: 0000 0001 1625 5671  LCCN: nr2002029736  NTA: 310709962  SUDOC: 112579787  VIAF: 39704770   WorldCat (עם VIAF): 39704770 
Negotiating in times of conflict
מימין: שרה העצני-כהן, גלעד שר, יגאל דילמוני, טליה ששון ואטילה שומפלבי
דגלי ישראל של מטה המאבק "חופשי בארצנו" בעצרת לציון 400 יום בשבי במהלך מלחמת חרבות ברזל
דראמן סאלו

דראמן סאלו (בצרפתית: Dramane Salou; נולד ב-22 במאי 1998 בוואגאדוגו שבבורקינה פאסו) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל חיפה ונבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים

סאלו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות סליטאס ו-USFA במסגרת ליגת העל של בורקינה פאסו.
ב-1 בפברואר 2018 חתם על חוזה לארבע שנים בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, ובקיץ של אותה שנה הושאל לטלאופטיק מליגת המשנה הסרבית, במדיה ערך 18 הופעות ליגה. לאחר תקופת ההשאלה שוחרר סאלו מפרטיזן בלגרד.
ביולי 2019 חתם באולימפיק דונצק מליגת העל האוקראינית, וב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לדניפרו-1 במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/20. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.
בהמשך שיחק בקבוצות סלוצק מליגת העל הבלארוסית ופיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית, ובעונת 2021/22 חזר לסליטאס.
ב-20 בפברואר 2022 חזר סאלו לארמניה וחתם בנואה מליגת העל הארמנית, וב-7 בפברואר 2023 שוחרר מהמועדון. ב-14 בפברואר 2023 חתם באוררטו, גם היא מליגת העל הארמנית, וב-31 במאי 2024, עם תום חוזהו, שוחרר מהמועדון.
ב-2 ביולי 2024 חתם לשנה בהפועל חיפה מליגת העל.
קריירה בינלאומית

ב-4 במאי 2017 ערך סאלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בנין במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת בורקינה פאסו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.
תארים

אליפות ארמניה (1): 2022/23
הגביע הארמני (1): 2022/23
הערות שוליים

↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Partizanovo misteriozno pojačanje - potpisao Draman (VIDEO), Mozzart Sport (בסרבית)
↑  Bojan Vinulović, Partizan vodi računa o talentovanim igračima: Dobiće priliku da se nametnu na pripremama!, Telegraf.rs, ‏2018-06-21 (בסרבית)
↑  Partizanov spisak za Superligu: Jovanović ni ovde nije licenciran! Nema Ostojića i Uroševića, Mozzart Sport (בסרבית)
↑  PRVI ODLAZAK IZ PARTIZANA: Sporazumni raskid ugovora najbolje rešenje (FOTO) - Srbija danas, www.sd.rs, ‏2019-05-30 (בסרבית לטינית)
↑  Official statement: Dramane Salou, Fcpyunik.am (באנגלית)
↑  ՊԱՇՏՈՆԱԿԱՆ❗ Ուրախ ենք տեղեկացնել, որ «Նոա»-ն պայմանագիր է կնքել 23-ամյա հենակետային կիսապաշտպան Դրաման Սալուի հետ: Սալուն 2020-ին հանդես է եկել... | By FC NoahFacebook, נבדק ב-2024-07-01
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  OFFICIAL STATEMENT: DRAMAN SALOU, www.fcurartu.am, ‏2024 (באנגלית)
↑  ОФИЦИАЛЬНОЕ ЗАЯВЛЕНИЕ: ДРАМАН САЛУ, fcurartu.am, ‏2024 (ברוסית)
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  CAN Côte d’Ivoire 2023 : « Je connais les joueurs que j’ai retenus par cœur », déclare Hubert Vélud - leFaso.net, lefaso.net (בצרפתית)
| נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד |  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד | בורקינה פאסו |
נשות טרויה

| --- | --- |

מות אסטיאנאקס
 כתיבה:  אוריפידס 
 סוגה:  טרגדיה יוונית 
 שפה:  יוונית עתיקה 
 
נשות טרויה (ביוונית עתיקה: Τρῳάδες) היא טרגדיה יוונית מאת המחזאי היווני אוריפידס. המחזה הועלה לראשונה בשנת 415 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, ומביע ביקורת על כיבוש האי מילוס על ידי אתונה באותה שנה.
המחזה מהווה חלק מטרילוגיה, ביחד עם המחזות אלקסנדרוס ופאלאמדס ושלושתן הוצגו יחד בפסטיבל הדיוניסיה הדתי, יחד עם מחזה סטירים בשם סיסיפוס. אוריפדס לא זכה בתחרות, והזוכה היה המחזאי קסנוקלס.
ארבע הנשים הטרויניות - גיבורות הטרגדיה, הן אותן דמויות המופיעות בפרק הסופי של האיליאדה ומבכות את גופתו של הקטור.
תקציר העלילה

מחזהו של אוריפידס מתאר את גורלן של נשות טרויה לאחר שעירן נכבשה ונבזזה, ובני משפחותיהן שנותרו בחיים נלקחו לעבדים.
המחזה מתחיל בשיחה בין האלים אתנה ופוסידון הדנים בדרכים להעניש את היוונים על כך שהם סלחו לאיאקס הקטן לאחר שזה אנס את קסנדרה במקדשה של אתנה.
השליח היווני טאלתיביוס מגיע למלכת טרויה, הקובה, על מנת לבשר לה בדבר ההחלטה מה יעשו היוונים לה ולילדיה. היוונים החליטו כי הקובה תהפוך שפחתו של אודיסיאוס ובתה קסנדרה תהפוך לשפחתו של אגממנון. קסנדרה המסוגלת לראות את העתיד (אף שאיש אינו מאמין לה) שמחה מאחר שהיא חוזה שעם הגיעם לארגוס תהרוג קליטמנסטרה אשת אגממנון את בעלה (וגם אותה).
הנסיכה אנדרומאכה מגיעה והקובה לומדת כי בתה הצעירה פוליקסנה הועלתה לקורבן על קברו של הלוחם היווני אכילס, וכי אנדרומאכה עצמה צפויה להפוך שפחתו של בנו של אכילס - נאופטולמוס.
טאלתיביוס מגיע שוב ומבשר להקובה כי הוחלט שנכדה אסטיאנאקס, בנה של אנדרמאכה, יוצא להורג (מאחר שהיוונים חוששים שהילד יגדל וינקום את מות אביו, הקטור).
הלנה, אף שאינה טרוינית, צפויה להיענש - הוחלט כי היא תילקח על ידי מנלאוס ליוון ושם תוצא להורג. הלנה מתחננת על חייה אולם בעלה מסרב לחון אותה.
יש לציין שבמחזה המקורי, מנלאוס מחליט לתת להלנה חנינה בשל יופייה ולא להעניש אותה.
בסוף המחזה מגיע טאלתיביוס ומביא עמו את גופת אסטיאנאקס על מגינו של הקטור. אנדרומאכה רוצה לקבור את בנה לפי הדת הטרויאנית אולם ספינתה מגיעה והיא נאלצת לנסוע. טאלתיביוס מביא את הגופה להקובה, הקוברת אותו לפי מנהגי טרויה, לפני שגם היא עוזבת עם אודסאוס.
במהלך המחזה מקוננות נשות טרויה על אובדן ארצן ובני משפחותיהן.
עיבודים מודרניים

הבמאי היווני מייקל קקויאניס ביסס על המחזה את סרטו משנת 1971 "נשות טרויה" בכיכובן של קתרין הפבורן האמריקאית כהקובה, ונסה רדגרייב הבריטית כאנדרומכה, בריאן בלסד הבריטי כטאתיביאוס, ז'נבייב בוז'ולד הקנדית כקסנדרה, אירין פפס  היוונית כהלנה ופטריק מגי האירי כמנלאוס.
ז'אן-פול סארטר כתב את המחזה המבוסס על נשות טרויה, עם רמזים וביקורת כנגד האימפריאליזם האירופי באסיה, ועם תמות מיוון העתיקה.
חנוך לוין כתב את המחזה הנשים האבודות מטרויה, שעלה בקאמרי ב-1984, טרגדיה שהאלים נעדרים ממנה ושנשקפת ממנה המלחמה במלוא זוועתה. בולט במחזה גם הקשר שבין מלחמה והיחסים בין המינים.
תרגומים

המחזה תורגם לעברית בידי אהרן קמינקא ותורגם על ידי אהרן שבתאי, התרגום יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 2011.
שמעון בוזגלו, הוצאת אור-עם, 2011 (בתרגום בוזגלו, המחזה נקרא "הנשים מטרויה").
תרגומים > תרגומים לאנגלית

The Trojan Women - טקסט מלא של המחזה באנגלית, בוויקיטקסט (באנגלית)
אדוורד פץ קולריג', 1891: טקסט מלא
גילברט מוריי, 1911: טקסט מלא
אדית המילטון, 1937
ריצ'מונד לאטימר, 1947
י.ק. ראוביצ'ק, 1954
פיליפ ולאקוט, 1954
ניקולד רודל, 1999
ג'יימס מורווד, 2000
לקריאה נוספת

תרגום מלא של "הנשים מטרויה", באתר המשורר שמעון בוזגלו
מידע על המחזה נשות טרויה.
הערות שוליים

↑  שוש אביגל, ביקורת - אכזבה אבל...., כותרת ראשית, 22 בפברואר 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587896505171  PLWABN: 9810644690805606  BNE: XX1874087  BnF: cb12204828b (data)  GND: 4213439-0  LCCN: n90675511  NLA: 35534341  SUDOC: 027538052  VcBA: 492/10221  VIAF: 270717147   WorldCat (עם VIAF): 270717147
מושזיב-מרדוך

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־8 לפנה״ס 
 פטירה:  689 לפנה״ס 
 מדינה:  בבל 
 
מושזיב-מרדוך היה נסיך כשדי שמלך על בבל בין השנים 689-693 לפנה"ס. הוא נבחר למלך לאחר שהמלך הקודם, אציל בבלי בשם נרגל-אושזיב, נשבה על ידי סנחריב מלך אשור.
בתקופתו של סנחריב, בבל הייתה מדינה וסאלית של בבל. בזמן מלוכתו של סנחריב, בבל הייתה במצב מתמיד של מרד. גם המלך הקודם, נרגל-אושזיב עלה למלוכה בעקבות המרד באשור. מושזיב-מרדוך הנהיג את ממלכת בבל במרד כנגד אשור. הכשדים היו בעלי בריתם של מלכי עילם, למרד היו שותפים גם שבטים ארמיים, ושבטים מהרי הזגרוס כמו פרסומש (אנ'), אליפי (אנ'), אנשאן ונוספים. בשנת 691 לפנה"ס, על גדות החידקל, התנהל קרב ח'לולה (אנ') בין שני הצדדים. תוצאות הקרב לא היו חד משמעיות ושני הצדדים טענו לניצחון. הקרב לא שינה את הסטטוס של המלכים הלוחמים משני הצדדים, אבל אשור נסוגה מהאזור.
בשנה הרביעית למלכותו בחודש ניסן, איבד מושזיב-מרדוך את בן בריתו העילמי, המלך חומבן-נמנה השלישי העילמי סבל משבץ ואיבד את יכולת הדיבור. סנחריב ניצל את המצב וצר על העיר בבל. לאחר תשעה חודשי מצור הוא כבש את העיר. בנקמה על מותו של בנו של סנחריב אשור-נדין-שומי, שנלכד על ידי הבבלים בשנת 694 לפנה"ס, הוסגר לעילם ומת, החליט סנחריב להחריב את העיר, שרף אותה והרס את חומותיה ואפילו הסיט את נהר הפרת לתוך העיר. הוא לקח את פסלו של האל מרדוך לאשור. מושזיב-מרדוך נשבה ונשלח לאשור.
הערות שוליים

↑  CHALDEANS ב-Encyclopeadia Iranica
1 2  Mesopotamian Chronicles ערך על ידי Jean-Jacques Glassner,Benjamin Benjamin, עמ' 199
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נרגל-אושזיב  694–693 לפנה"ס | מלך ממלכי בבל בתקופת השושלת העשירית האשורית   689-693 לפנה"ס | הבא: סנחריב 689–681 לפנה"ס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1135195307  VIAF: 151149844935902960004   WorldCat (עם VIAF): 151149844935902960004
עידו ועינם

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שמואל יוסף עגנון 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1950 
 
עידו ועינם הוא סיפור קצר מאת הסופר הישראלי ש"י עגנון. הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1950, ונכלל בכרך "עד הנה" בתוך מהדורת הוצאת שוקן בשנת 1962. הסיפור נחשב כשייך לז'אנר "סיפורי המעשים" של עגנון, ז'אנר שבו פועלים מבנים לא ריאליסטיים ברובד הגלוי של הסיפור. הביקורת הספרותית על הסיפור היא ענפה ופולמוסים משמעותיים הקשורים ליצירת עגנון בכללה יצאו דווקא מהדיון על סיפור זה.
תקציר העלילה > תקציר מקוצר

הסיפור מתרחש בירושלים בסוף תקופת המנדט. המספר יושב בבית ידידיו, שיצאו לחופשה בחו"ל. הוא מאזין לסיפוריו של גבריאל גמזו על גמולה, אשתו הסהרורית, על נדודיו בין קהילות נידחות ועל חיפושיו אחר כתבי יד ופיוטים קדומים. לאחר שהסיפור מסופר מתברר שגמולה נמצאת בחדר הסמוך עם דוקטור גינת, חוקר מודרני המתעניין בפזמוניה ובשפתה המיוחדת של גמולה, שבאה מאחת מהקהילות הנידחות. גמולה מגלה שיחסיה עם בעלה מעולם לא התממשו. אחרי כחודש מתים גמולה וגינת.
אמצעים אמנותיים > מוטיבים (על פי הפרשנויות)

אותיות חוזרות - גימ"ל ועי"ן: עגנון משתמש באותיות החוזרות בשמות אנשים ומקומות.
בית פגום, נטוש: הבית שבגיא נעזב על ידי שוכניו שוב ושוב, ומהווה מקום מפגש ומגורים רק בלילות של לבנה מלאה. ציור של הבית ומעליו הלבנה הזורחת מופיע בסיפור ונקשר למצב אידיאלי של איחוד הנדודים והישיבה במקום אחד.
חלום: המצב החלומי של כל הגיבורים מתחיל כאשר הלבנה מלאה. כולם מגיעים אל הבית תוך כדי הזיות ורק מצבם החלומי מאפשר להם להתכנס יחדיו ולטפל במצב הפירוד ביניהם.
הליכה ללא ידיעה לאן: מתקשרת לחלום.
הלבנה: הירח מסמל את הנדודים ואת הפגמים שבעולם, והוא שלם רק כאשר הוא מתקשר לבית, דהיינו מנוגד לנדודים ולעצמו. הסתירה הזו מרחיבה את המוטיב והופכת אותו למוטיב מוביל ומרכזי בסיפור כולו, המתקשר גם למהות האישה, לארוטיות ולגאולה העתידה לבוא.
פיוטים עתיקים: גם גינת, גם גמזו, וגם דמויות נוספות (כמו עובדיה ועובדיוביץ'), מתעסקים בכתבי יד עתיקים. חלק מהכתבים העתיקים מתקשרים גם לשפה המומצאת של גמולה ואביה, ונשאלת השאלה עד כמה השפה המומצאת היא-היא השפה העתיקה.
מחקר מול מסורת: הדיון בשפות הוא חלק מדיון כולל במחקר מול מסורת, כאשר במידת מה אפשר לקשר בין המחקר לנדודים ובין המסורת לישיבה במקום אחד. הקישור מוסיף למורכבות המוטיבים.
אמצעים אמנותיים > סימבוליות אלגורית (חלק מהאפשרויות שונות לכל דמות)

גינת: החוקר המנותק, האמן, ועוד.
גמזו: עם ישראל הקפוא בגלות, ועוד.
גבריה: משה רבנו, רבי עקיבא, אלוהים, ועוד.
גרייפנבך: העם החילוני המנותק מן התורה, ועוד.
גמולה: השכינה, התורה, ועוד.
גדי בן גאים: עשיו, ועוד.
הנשר הנאבק עם גבריה: רומא, ועוד.
העיר עמדיה: מעמד הר סיני, עיר הקשורה לנידחי ישראל, ועוד.
המעיין וההרים: התורה שבכתב והתורה שבע"פ, ישראל הנינוחים וישראל המורדים, ועוד.
וינה: תרבות יוון, ההשכלה, ועוד.
הדמויות השונות מתקשרות עם המוטיבים בקשרים שונים ולכן מעמיקות הן את דמותן שלהן והן את מורכבות המוטיבים.
הביקורת והפרשנות

את הביקורות ניתן למיין על פי סוג הפרשנות של היצירה.
הביקורת והפרשנות > מאמרים פענחניים

משולם טוכנר, עדי צמח, חיים ברנדויין וישראל רוזנברג מעלים פרשנות מפענחת לכל אחד מהפרטים הסימבוליים, בסגנון רשימת הסמלים לעיל. התאמת המסמל ביצירה למסומל בעולם המציאות מאפשרת להבין חלקים נרחבים מהסיפור כטענות על טיבם של אירועים היסטוריים בעיקר בתולדות עם ישראל. את הביקורת על גישה זו מציגים פרשנים שונים, בהם דן מירון. הטענות הן שגישה כזו היא לרוב חסרת ביסוס מספיק, מתייחסת רק לפרטים המתאימים למערכת שנקבעה מראש על ידי המבקר ומתעלמת מפרטים שאינם מתאימים לה, ואינה מקשרת בין הרובד הסמוי לבין הרובד הגלוי ביצירה.
הביקורת והפרשנות > מאמרים המנסים לגעת במכלול

מאמרים אלו אינם מפענחים כל פרט ופרט ביצירה, אלא מנסים להסביר את מכלול היצירה, בהנחה שהפרטים המוצפנים בסמלים אינם הכרחיים כדי להבין את היצירה. ביקורות כגון אלו נתנו לאה גולדברג וברוך קורצווייל. הם הבחינו בכמה שיותר מוטיבים ביצירה ודיברו על הרושם הכללי שהיא יוצרת ועל המשמעות הכללית שלה, אם כי לא ירדו לפרטי הפרטים.
הביקורת והפרשנות > מאמרי השגה תאורטיים

מאמרים אלו מנסים לציין מהן הדרכים הנכונות לפענח את יצירת עגנון. מאמרו של מירון שהוזכר לעיל, כנגד שיטת הפענוח, הוא אחד ממאמרים אלו. גם גרשון שקד ועמיהוד גלעד עסקו בדיונים מסוג זה.
הביקורת והפרשנות > מאמרים משלבים

הלל ברזל, יואב אלשטיין וגרשון שקד ניסו במאמרי ביקורת לשלב בין מאמצי פיענוח הצפנים המוסתרים ביצירה לבין גישות כלליות יותר, תוך שילוב הרבדים השונים ביצירה וניסיון ליצור פרשנות כוללת שתתחשב בכמה שיותר פרטים ביצירה.
הביקורת והפרשנות > מאמרים ספציפיים

מאמרים מסוימים מתמקדים בנקודות ספציפיות ומתעלמים משאר היצירה. כך מאמרה של מיכל אורון הדן ברמזים קבליים, ומאמרו של יעקב בהט הדן במוטיב החלום.
הביקורת והפרשנות > מחקר מקיף

הפרופסור הלל ויס ערך מחקר מקיף בנושא "עידו ועינם", הכולל דיון בכל מאמרי הביקורת החשובים על היצירה. המחקר יצא לאור במסגרת הקורס "עגונות" ו"עידו ועינם", מקורות-מבנים-משמעויות במסגרת האוניברסיטה הפתוחה.
זיהוי הדמויות עם ידידיו של עגנון

הגאוגרף אברהם יעקב ברור היה ידידו של עגנון וכתב לו אגרות ממסעותיו בעולם. תיאוריו של גמזו ב"עידו ועינם" מתאימים לדמותו של ברור: "בן תורה ומכיר את רוב העולם וסייר ארצות רחוקות והגיע למקומות שלא קדמו שם שום תייר"; "קרא הרבה ושנה הרבה ושימש תלמידי חכמים הרבה וסיבב את חצי העולם. ממש אין ישוב של יהודים שלא היה גמזו שם... הביא מכל המקומות סיפורי אגדות ומנהגות ומשלי חכמים ופתגמים ושיחות עוברי דרכים ועל כל מאורע ומאורע היה מספר מעין המאורע" וכן "לימים התחיל נוסע לארצות הרחוקות. לימים התחיל נוסע למקומות שלא עבר בהם אדם אירופי. עד לקדקדו של מדבר הגיע".
היו שסברו כי בבסיס הסיפור עומדת דמותו של חוקר הקבלה גרשם שלום, ידידו של עגנון, שככל הנראה בביתו נכתב הסיפור. אילנה פרדס זיהתה את גינת עם שלמה דב גויטיין.