stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוי אשכול
קורות חיים > ראש ממשלה - הקדנציה השנייה 1966–1969 > אופק מדיני

לאחר המלחמה הוביל אשכול את הממשלה להחלטה שתוצאות המלחמה צריכות להוביל למשא ומתן ישיר עם מדינות ערב, במטרה להשיג הסכמי שלום כולל. בדצמבר 1967 תמך אשכול בהחלטה 242 של מועצת הביטחון, שקראה לנסיגת ישראל משטחים שכבשה במלחמה, תמורת הכרה בזכותה לחיות בשלום בגבולות מוכרים ובטוחים. באותה עת, לאחר ועידת חרטום שנערכה באוגוסט 1967 שבה התנגדו מנהיגי מדינות ערב לכל משא ומתן לשלום עם ישראל, תמך אשכול בהקמת היאחזויות צבאיות בבקעת הירדן ובמקומות נוספים. בתקופה זו ישראל שיתפה פעולה עם יוזמת יארינג, ואשכול תמך בקיום שיחות חשאיות עם חוסיין מלך ירדן ועם מנהיגים פלסטינים.
שרי הממשלה הצעירים משה דיין ויגאל אלון החלו במאבק ירושה ביניהם בעודו בחיים, והחלו להציע תוכניות מדיניות. אלון דחף לפתרון יסודי, והגיש את "תוכנית אלון". הוא קרא למשא ומתן על הסכם קבע, במסגרתו תיסוג ישראל ממרבית השטחים. דיין לעומתו, נקט בגישה שעל ישראל לשמור בשלב זה את השטחים, ואל לה ליזום מגע עם מדינות ערב. אימרותיו כי "מחכים לטלפון מנאצר", וכן "עדיפה שארם א-שייח בלי שלום ע"פ שלום בלי שארם א-שייח" אפיינו את השקפתו. אשכול לעומתם, סבר כי אין כל צורך להצהיר הצהרות ולהתחייב לתוכניות, והעדיף פעולה שקטה. היו במפא"י/מפלגת העבודה החדשה כאלה שסברו כי טוב שבתפקיד ראש הממשלה ימשיך ויישא אדם שאינו משתייך ישירות ל"מחנה דיין" או ל"מחנה אלון", ושאינו מעוניין ולא מחויב להכריע בין הגישות הסותרות.
היד החופשית שניתנה, בפועל, לדיין בהנהגת המדינה - הביאה לשיגשוג מסוים. מדיניות "הגשרים הפתוחים" הביאה לרגיעה ולשקט בשטחי יהודה ושומרון וברצועת עזה. מלחמת ההתשה בבקעת הירדן התנהלה בתקופה זו בכל עוזה ואשכול נדרש בתקופה זו לקבל החלטות מבצעיות לגבי היקפה. מלחמת ההתשה בחזית המצרית הייתה באותה עת בעצימות נמוכה יחסית, ורק מספטמבר 1968 החלה להתעצם. נראה היה כי בעקבות מלחמת ששת הימים פינה המיתון הכלכלי את מקומו לגאות משקית.
בשנת 1968 הוזמן אשכול על ידי הנשיא ג'ונסון לביקור ממלכתי שני בארצות הברית.
ב-7 בינואר הגיע לחוותו של ג'ונסון בטקסס לביקור בן יומיים.
קורות חיים > ראש ממשלה - הקדנציה השנייה 1966–1969 > הקמת מפלגת העבודה

במישור הפוליטי הפנימי, פעל אשכול להקמת מפלגת העבודה הישראלית דרך איחוד מפא"י, אחדות העבודה-פועלי ציון ורפ"י, מהלך שהבשיל בינואר 1968. בהמשך חתר לצירוף מפ"ם וליצירת המערך, אשר הוקם לבסוף ב-19 בינואר 1969, זמן קצר לפני מותו.
קורות חיים > פטירתו

בשנותיו האחרונות, לאחר המלחמה, סבל ממחלת לב. בימי חייו סוכם בין ראשי המערך (השני) כי יורשתו תהיה גולדה מאיר.
ב-3 בפברואר 1969 לקה אשכול בהתקף לב. לאחר שהחלים ממנו שב לעבודה, אך ב-26 בפברואר לקה שוב בהתקף, ונפטר באותו יום בשעה 7:20. כעבור יומיים נערכה הלווייתו בהר הרצל. יגאל אלון מילא את מקומו במשך 19 יום כראש ממשלה בפועל, עד אשר מאיר התמנתה לתפקיד ב-17 במרץ.
חייו האישיים

אשכול היה נשוי שלוש פעמים.
הוא נשא את רבקה מהרש"ק בשנת 1922 וב-1924 נולדה בתם נועה. היכרותם הייתה במסגרת קבוצת החלוצים "עבודה" שפעלה במושבות יהודה וחבריה היו הגרעין להקמת דגניה ב'. לאחר מכן השתלמה מהרש"ק בהוראה ועבדה במושבים, במשקי פועלות ובעבודה עם נוער עולה ונוער ותיק. הייתה בוגרת המחזור השני של הגמנסיה העברית הרצליה. רבקה נפטרה ב-1950, בגיל 58.
במהלך נישואיו לרבקה, בשנת 1924, התפתח קשר רומנטי עמוק בינו לבין אלישבע קפלן, אותה פגש לראשונה ביוני 1920. קפלן הייתה מנשות העלייה השלישית, פעילה במוסדות ההסתדרות הציונית, בהסתדרות העובדים הכללית, ממייסדות מועצת הפועלות וחברה פעילה במפא"י.
מערכת היחסים ביניהם התפתחה והעמיקה, אך בסוף מאי 1926 עזבה אלישבע לבית הוריה בפולין. באוגוסט נסע אשכול לפולין כדי לשכנעה לחזור אך היא סירבה. למרות נסיונותיו לשקם את היחסים עם רעייתו, ביוני 1927 עזבה רבקה יחד עם נועה את הארץ למשך תקופה (לשמש מורה לעברית בקהילות יהודיות בארצות הברית) והם התגרשו. מיד לאחר עזיבתה, חזרה אלישבע בספטמבר לארץ ישראל ואשכול הביא אותה לדגניה ב'. ב-27 בפברואר 1930 נשא אותה לאשה במשרדי הרבנות הראשית בתל אביב. באוגוסט 1930 נולדה בתם דבורה, שנקראה על שם אמו של אשכול, שנפטרה כשנתיים קודם לכן. באפריל 1936 נולדה בתם תמה. השם תמה הוא הפירוש העברי של פרומה, אמה של אלישבע. בשנת 1942 נולדה בתם השלישית, עפרה. נישואיו של אשכול לאלישבע נמשכו עד למותה ממחלת הסרטן בשנת 1959.
סופר על אשכול שכאשר נכנס לתפקידו כראש ממשלה ב-1963, אמר לו ראש השב"כ: "זו הפעם הראשונה שאנחנו נדרשים לאבטח ראש ממשלה פנוי. אנחנו יודעים שאתה נפגש עם נשים, אבל אין לך מה לדאוג. הבחורים שלי [אנשי היחידה לאבטחת אישים] לא ידברו" על כך ענה לו אשכול: "אדרבה, שידברו".
ב-3 במרץ 1964, בעת שכיהן כראש ממשלה, נשא אשכול את מרים זליקוביץ', ילידת 1929 בבקאו ברומניה, ספרנית בספריית הכנסת, שהייתה צעירה ממנו בשלושים וחמש שנים. היא פעלה לצדו כאשת ראש הממשלה בכל שנות כהונתו ועד שנפטר.
לאשכול נולדו ארבע בנות: נועה, בתה של רבקה, ודבורה, תמה ועפרה, בנותיה של אלישבע. נועה הייתה ממפתחות המחול המודרני בישראל וממציאת כתב התנועה אשכול-וכמן. דבורה הייתה דוקטור לביוכימיה, נישאה לאליעזר רפאלי ואחד מבניה הוא פרופסור שיזף רפאלי. תמה (נפטרה ב-2022) הייתה עובדת סוציאלית והייתה נשואה לאברהם בייגה שוחט, ששימש גם הוא לימים בתפקיד שר האוצר. עפרה היא פרופסור לפסיכולוגיה, נשואה לפרופסור ברוך נבו, נשיא מכללת צפת, ואחד מבניה הוא הסופר אשכול נבו, הקרוי על שם סבו. עפרה נבו-אשכול ערכה ספר בשם "אשכול של הומור", בו ליקטה בדיחות ואמירות של לוי אשכול.
תדמיתו של אשכול ומורשתו

אשכול הלך לעולמו כשתדמיתו טרם שוקמה מהתפיסה הציבורית שדבקה בו ערב מלחמת ששת הימים וראתה בו אדם הססן. בשנות האלפיים לעומת זאת, מוארת דמותו של אשכול באור חיובי והוא נחשב לאחד מראשי הממשלה המוצלחים שהיו לישראל. הוכרה תרומתו המכרעת לאורך שנים ארוכות להכנת הצבא ולציודו לקראת הניצחון במלחמת ששת הימים, כמו גם תפקידו הממלכתי באיחוי השסעים בחברה הישראלית. ישנם רבים הרואים באשכול מנהיג נבון, אשר השכיל לנסות ולמנוע את המלחמה, והעביר את תיק הביטחון לדיין רק משכשלו כל הניסיונות ולאחר לחץ מאסיבי מבפנים ומבחוץ.
ההומור שלו, אנושיותו וחכמתו זכורים לטוב בקרב מנהיגי ישראל. במערכת הבחירות לכנסת העשרים שנערכו ב-2015 השתמשו שתי הרשימות הגדולות – המחנה הציוני והליכוד – בדמותו של אשכול כדי להצדיק את מדיניות העומדים בראשן. תדמיתו כסב עממי, המתבל את דבריו בשפת היידיש, ונושא אמרות כנף, בנוסח "לעניות דעתי הקובעת", "הפנקס פתוח והיד רושמת" ואחרות, נתפסה כמיושנת והייתה מושא לבדיחות במדינת ישראל של סוף שנות השישים, אך בחלוף השנים ניכר געגוע לסוג זה של הנהגה, שלא נראה במדינה מאז אשכול. עמוס עוז בספרו "מנוחה נכונה" מצייר את דמותו של אשכול כזקן חכם וסמכותי, מקור לנחמה ולעצה טובה. ההיסטוריון יעקב טלמון אמר עליו כי "היה אחרון ההומניסטים בלשכת ראש הממשלה". הדים לאירועים שקדמו למלחמת ששת הימים ולדמותו החיובית של אשכול נכרים בסרט הדוקומנטרי "האיש שניסה למנוע מלחמה / נסיונותיו של לוי אשכול למנוע את מלחמת ששת הימים", בו מגלם השחקן דב גליקמן את אשכול.
תדמיתו של אשכול ומורשתו > אותות ועיטורים

במרוצת השנים צבר אשכול פרסים ואותות הוקרה. הוענקו לו עיטורים לאומיים שונים והוא הוכתר באזרחות כבוד בנקודות יישוב רבות: פילדלפיה (1964), שיקגו (1964), אל פאסו (1964), טירת כרמל (1965), קריית גת (1965), נצרת עילית (1965), באר שבע (1965), בית שאן (1965), עפולה (1965), דימונה (1967), אשדוד (1968), ירושלים (1968) ופתח תקווה (1968).
אשכול עוטר בתוארי דוקטור לשם כבוד ממספר מוסדות: האוניברסיטה העברית בירושלים (1964), אוניברסיטת רוזוולט בשיקגו (1964), ישיבה יוניברסיטי בניו יורק (1964), אוניברסיטת ליבריה (1966) וההיברו יוניון קולג' בניו יורק (1968).
תדמיתו של אשכול ומורשתו > הנצחה

לאחר פטירתו של אשכול נקראו על שמו רחובות בערים, וכן אתרים נוספים – בית ספר "לוי אשכול" בעכו תחנת הכוח אשכול שבאשדוד, שכונות "רמת אשכול" בירושלים, בחיפה ובלוד ושכונת לוי אשכול בנתיבות, מאגר המים "מאגר אשכול", חבל אשכול והמועצה האזורית אשכול בנגב, ושמו של "הכפר הירוק" שונה ל"הכפר הירוק על שם לוי אשכול". כן נקרא על שמו "מגדל אשכול" באוניברסיטת חיפה.
יוזמתו לחלוקת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים התממשה זמן קצר לאחר מותו והפרס נקרא על שמו.
ב-1970 נוסדה יד לוי אשכול הפועלת כגוף ההנצחה לזכר אישיותו ופועלו ומקיימת עשייה חינוכית, תיעודית ומחקרית, לצד הקמתו של בית לוי אשכול בשנת 2016.
דיוקנו של אשכול הופיע על בול דואר, שהונפק ב-11 במרס 1970 ונמכרו היימנו 2,553,000 בולים בתוך תקופת מכירתו שנמשכה כ-8 חודשים; וכן על שטר כסף בערך של חמשת אלפים שקלים, שהונפק לציבור בשנת 1984, ולאחר החלפת השקל בשקל חדש בשנת 1985 הונפק שטר כמעט זהה על סך חמישה שקלים חדשים, שהיה בשימוש עד לשנת 2000, עת הנפיק בנק ישראל סדרה חדשה של שטרות והוציא מן המחזור שטרות ישנים בערכים נמוכים. דיוקנו של אשכול הוטבע אף על מטבע בערך של חמישה שקלים חדשים שיצא בהנפקה מיוחדת בשנת 1990.
לקריאה נוספת > כתביו, נאומיו ומאמריו

לוי אשכול, בחבלי התנחלות, הוצאת עם עובד, 1958. (הספר בקטלוג ULI)
לוי אשכול, אלכסנדר מנור (עורך), אמרות, הוצאת אורלי, 1965. (הספר בקטלוג ULI)
יהודה ארז, במעלה הדרך, הוצאת עיינות, 1965. (הספר בקטלוג ULI)
לוי אשכול, ברית אדמה, הוצאת תרבות וחינוך, 1969. (הספר בקטלוג ULI)
לוי אשכול, דברים על הציונות, ההסתדרות הציונית העולמית, 1969. (הספר בקטלוג ULI)
עפרה אשכול-נבו, אשכול של הומור, הוצאת עידנים, 1989. (הספר בקטלוג ULI)
שביט בן-אריה, פרשת דרכים, יד לוי אשכול, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > ביוגרפיות

חזי לופבן, לוי אשכול, הוצאת עם עובד, 1965. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף שפירא, לוי אשכול - במעלה השליחות, הוצאת מסדה, 1969. (הספר בקטלוג ULI)
אברהם רוזנמן, השמשים: רופין ואשכול, ההסתדרות הציונית העולמית, 1992. (הספר בקטלוג ULI)
ימימה רוזנטל, ארנון למפרום, חגי צורף (עורכים), לוי אשכול - ראש הממשלה השלישי: מבחר תעודות מפרקי חייו (1895–1969), ארכיון המדינה, 2002. (הספר בקטלוג ULI)
יוסי גולדשטיין, אשכול - ביוגרפיה, הוצאת כתר, 2003. (הספר בקטלוג ULI)
ארנון למפרום, לוי אשכול - ביוגרפיה פוליטית 1969-1944, רסלינג, 2014. (הספר בקטלוג ULI)
דניאל בן חורין, חוכמת המהסס: חייו והשקפת עולמו של ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, הוצאת אוריון, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
Terence Prittie, Eshkol: The Man and the Nation, Pitman, 1969. (הספר בקטלוג ULI)
Shlomo Aronson, Levi Eshkol: From Pioneering Operator to Tragic Hero - A Doer, Vallentine Mitchell, 2011. (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > פרסומי משנתו ומורשתו

תמי מולד חיו, יעדים חדשים לייעוד ישן: מנהיגות וקבלת החלטות ברוח לוי אשכול, הוצאת יד לוי אשכול, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
לוי אשכול - מנהיג ומעצב דרך: מערכי שיעור במנהיגות אזרחית, הוצאת יד לוי אשכול, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
תמי מולד חיו, מונחון כלכלי-חברתי ברוח לוי אשכול, הוצאת יד לוי אשכול בשיתוף המכללה למנהל, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
תמי מולד חיו, לוי אשכול: האיש שידע לחשוב מחוץ לקופסה, הוצאת יד לוי אשכול, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
הגר אסף, לוי אשכול: חוברת לימוד לכיתות ג'-ד', הוצאת יד לוי אשכול, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
הגר אסף, לוי אשכול: חוברת לימוד לכיתות ה'-ו', הוצאת יד לוי אשכול, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > ספרות עיון ומחקר

דוד שחם, ישראל - 40 השנים, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1991.
שבתי טבת, עונת הגז, איש דור, 1992.
ארנון למפרום, מוורשה לסלוניקי, מסלוניקי לקישון – לוי אשכול ו'התיישבות האלף' הראשונה, 1926, מפנה, 38, ספטמבר 2002, עמ' 51–57.
עמי גלוסקא, אשכול, תן פקודה!, מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004.
דב מדבד, לוי אשכול במדינה ובמפלגה, 1948-1953, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2004.
נדיר צור, רטוריקה פוליטית - מנהיגים ישראלים במצבי לחץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
זכי שלום, בין דימונה לוושינגטון - המאבק על פיתוח האופציה הגרעינית של ישראל 1968-1960, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2004.
יוסי גולדשטיין, ‏לוי אשכול וביטחון היישוב 1917–1947, קתדרה 113, ספטמבר 2004, עמ' 112-83
תום שגב, 1967 – והארץ שינתה את פניה, הוצאת כתר, תל אביב, 2005.
ארנון למפרום, מקומו של לוי אשכול במפא"י, 1965-1944, עבודת דוקטור, אוניברסיטת חיפה, 2008.
ארנון למפרום, "להכות בסלע", סגולה 112, אוקטובר 2019, עמ' 14–27.
אריה נאור, הדחת לוי אשכול מכהונת שר הביטחון ותוצאות מלחמת ששת הימים: אנטומיה של כמיהה למושיע, בתוך: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2010.
יוסי גולדשטיין, ‏אשכול ו"התוכנית הכלכלית החדשה" בפרספקטיבה היסטורית: המחיר והתמורה למדיניות המיתון כפתרון לבעיות המשק – הניסיון הראשון, רבעון לכלכלה שנה 57, חוברת 2/3, יוני/ספטמבר 2010
ישראל ליאור ואיתן הבר, היום תפרוץ מלחמה, 1987.
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ו', הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך תל אביב וההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1974, עמודים 236–247
ארנון למפרום, 'מ"התיישבות האלף" (1926) אל "ההתיישבות הגדולה" (1952-1948): דרכו של לוי אשכול בהתיישבות', בין הפרטי לכללי בהתיישבות היהודית בארץ ישראל,, עורכים אופירה גראוויס קובלסקי ויחיעם ויץ, מוסד הרצל לחקר הציונות, תש"ף, עמ' 78–92. קישור לספר: https://herzl.haifa.ac.il/index.php/he/publications/2017-10-30-10-13-36/2-uncategorised/347-2020-05-14-07-34-35
ארנון למפרום, "לוי אשכול הצעיר בהנהגת הסתדרות פועלי יהודה, 1918-1916", ישראל, 26, אביב 2020, עמ' 47–69. קישור לגיליון: https://humanities.tau.ac.il/zionism/israel_26
שמואל יוסף גינזבורג

שמואל יוסף גינזבורג בתמונה מול ביתו, 1930
שמואל יוסף גינזבורג (1850–1939) היה איש העלייה הראשונה ומראשוני פתח תקווה.
ביוגרפיה

שמואל יוסף בן אסתר דבורה ומשולם פייבל גינזבורג (גינזבערג) נולד בשנת 1850 בעיירה להאישין (Lahishyn), הנמצאת 23 ק"מ צפונית לעיר פינסק שבבלארוס, אז פולין.
עלה בעלייה הראשונה בשנת 1882. בתחילה התיישב בירושלים שם נולדו ילדיו: מרים – 1883, רחל (רייכל) - 1885 ויצחק צבי - 1888, בהיות יצחק צבי בן כחודש או פחות - נפטרה אמו רחל בת ישראל. בשנת 1888 או 1889 עבר שמואל יוסף גינזבורג לפתח תקווה וקבע בה את מושבו עד ליום מותו בשנת 1939.
עם הגיעו לפתח תקווה התגורר שמואל יוסף גינזבורג עם משפחתו ברחוב פינסקר 17. בתחילה הגיע לבדו לפתח תקווה, ואת בנו (התינוק) ואחיותיו השאיר בירושלים ביחד עם הוריו, אחותו (מרים אלטע, לימים אשתו של משה שמואל ראב) ועם אומנת. לאחר שהתחתן פעם נוספת ונולדה ביתו שרה-לאה (שנת לידה משוערת 1889; לא ידוע שם אימה) הביא את משפחתו מירושלים לפתח תקווה. בהמשך (משוער ב-1907) נישא לפרידה בת יעקב סגל (נפטרה ב־1935) ובשנת 1909 נולדה להם בת בשם אסתר רבקה (נפטרה 1983).
שמואל יוסף גינזבורג הגיע לפתח תקווה בחוסר כל והחל לעבוד כשכיר יום. בהמשך רכש אדמה במושבה בסביבה הידועה בשם 'אבו עיד'.
היה מומחה לסימון קרקעות וסידור תעלות מים בפרדסים (שיטת השקיה שהייתה נהוגה אז). היה חבר באגודת הכורמים ואחראי על כרם בשטח 401 דונמים.
היה למדן גדול בש"ס וזכה לסיים את לימוד הש"ס שלוש פעמים בטרם נפטר. היה בין אלו אשר בנו את בית הכנסת הגדול, תכננו את גן המייסדים ואת המזרקה שבמרכזו ושנטעו את העצים באותו גן.
שמואל יוסף גינזבורג נפטר ב-ל' באב תרצ"ט (15 באוגוסט 1939) והוא קבור בבית הקברות סגולה שבפתח תקווה.
אשתו, רחל בת ישראל (מחומסק), אמו של יצחק צבי, נפטרה כחודש לאחר לידת בנה יצחק צבי, ב-י"ד באייר תרמ"ח (25 באפריל 1888) קבורה בהר הזיתים שבירושלים, בגוש הישן (חלקת הפרושים). אשתו, פרידה בת יעקב (לבית סגל), שאותה נשא לאישה בהיותו בפתח תקווה, אימה של אסתר רבקה, נפטרה ב-י' תמוז תרצ"ה, 11 ביולי 1935, והיא קבורה בבית הקברות סגולה שבפתח תקווה.
פעילות ציבורית

ב-16 בנובמבר 1889 נבחר לראשונה שמואל-יוסף גינזבורג לוועד פתח תקווה.
לשנים תרנ"ז-תר"ס (1896–1900) נבחר שמואל יוסף גינזבורג לוועד פתח תקווה. בשנת תרס"א (1901) נבחר שוב לוועד פתח תקווה.
היה אפוטרופוס של תושבי חו"ל על אדמות בפ"ת ובסביבה (כרמים, מטעי שקדים, אדמות חקלאיות ואחרות).
הלוויית שמואל יוסף גינזבורג

יום לאחר הלווייתו, בעיתון הבוקר, נכתב בין היתר:
בהלווייתו ... השתתף קהל רב. ובתוכו רובם של זקני המקום ונכבדיו. ליד בית הכנסת "בית יעקב" הספידו את המנוח הרב בן מנחם, הרב יעקב ניימן וחתנו של המנוח ר' בן ציון [הרשטין].
עוד נכתב בעיתון כי גינזבורג ממייסדי פתח תקווה כבן 90 היה במותו.
כל ימיו התפרנס מיגיע כפיו ממש ומעולם לא רצה לקבל תמיכה לא מהנדיב ז"ל ולא ממישהו אחר. עבודתו היומית בעשיית גדרים ובסימון קרקעות לנטיעה נמשכה עד לפני שנים מעטות. עם שנחלש כבר מרוב זקנה. הוא אחד מן היחידים שכל מי שהכיר אותו התייחס אליו בכבוד והערצה. ר' שמואל יוסף ז"ל היה טיפוס של אדם אשר סימל בחיי יום יום את הצדק והיושר להלכה ולמעשה.
הנצחה

במאי 2016, לאחר כעשר שנים של טיפול אל מול עיריית פתח תקווה, ולאחר שאושר משעול הנושא את שמו - נקבע שלט בכניסה לחצר הבית בפינסקר 17 המנציח את זכרו של שמואל יוסף גינזבורג.
הערות שוליים

↑  שלטון פקידי הברון, באתר מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה
↑  חברי ועד המושבה ומועצת העיר בשנים תרנ"ז-תר"ס, באתר מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה
↑  חברי ועד המושבה ומועצת העיר - שנת תרס"א, באתר מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה
↑  הלוית ר' יוסף גינזבורג בפתח-תקוה, הַבֹּקֶר, 16 באוגוסט 1939
↑  ש. יוסף גינזבורג, הַבֹּקֶר, 16 באוגוסט 1939
משעול שמואל יוסף גינזבורג
It's Not Me, It's You World Tour

It's Not Me, It's You World Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת הבריטית לילי אלן, אשר התקיים באירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה, אסיה, דרום אמריקה וניו זילנד. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-103 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-14 במרץ 2009, והסתיים, ב-10 בספטמבר 2010.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה השני של אלן, It's Not Me, It's You.
רשימת השירים

להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
"Everyone's at It"
"I Could Say"
"Never Gonna Happen"
"Oh My God" / "Everything's Just Wonderful"
"Him"
"Who'd Have Known"
"LDN"/"Dance wiv Me"
"Back to the Start"
"He Wasn't There"
"Littlest Things"
"Chinese"
"22"
"Not Fair"
"Fuck You"
"Smile"
"The Fear"
"Womanizer" (קאבר לבריטני ספירס)
הכנסות

| מיקום | עיר | מכירות כרטיסים \ זמינות | הכנסות |
| --- | --- | --- | --- |
| האקדמיה | דבלין | 830 / 830 (100%) | $32,205 |
| First Avenue | מיניאפוליס | 1,536 / 1,534 (100+%) | $36,816 |
| Riviera Theatre | שיקגו | 2,500 / 2,500 (100%) | $66,250 |
| Saint Andrew's Hall | דטרויט | 818 / 818 (100%) | $19,900 |
| מועדון 9:30 | וושינגטון די. סי. | 1,200 / 1,200 (100%) | $30,000 |
| Sound Academy | טורונטו | 2,495 / 2,495 (100%) | $54,360 |
| סך הכול | סך הכול | 9,377 / 9,377 (100%) | $239,531 |
הערות שוליים

1 2 3  La Roux To Support Lily Allen On UK Tour, www.gigwise.com
↑  Music Business News- Billboard.com - Discover Top-Grossing Music Concerts, web.archive.org, ‏2009-04-21
1 2 3 4 5 6  www.billboard.com
| לילי אלן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Alright, Still • It's Not Me, It's You • Sheezus • No Shame |  |
| מיני-אלבומים | F.U.E.P. • Paris Live Session |  |
| סיבובי הופעות | It's Not Me, It's You World Tour • Sheezus Tour • No Shame Tour |  |
| ערכים קשורים | Keith Allen • Alfie Allen |  |
| לילי אלן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Alright, Still | "Smile" • "LDN" • "Littlest Things" • "Shame for You" • "Alfie" |  |
| It's Not Me, It's You | "The Fear" • "Not Fair" • "22" • "Back to the Start" • "Fuck You" • "Who'd Have Known" |  |
| Sheezus | "Sheezus" • "Air Balloon" • "Our Time" • "As Long as I Got You" • "URL Badman" • "Hard out Here" • "Somewhere Only We Know" |  |
| No Shame | "Trigger Bang" • "Lost My Mind" • "What You Waiting For" |  |
| סינגלים אחרים | "Family Man / Mad World" |  |
| סינגלים שיווקים | "Back to the Start" • "Sheezus" • "Higher" • "Three" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Who Invented Fish & Chips?" •  "Oh My God" •  "Drivin' Me Wild" •  "Beds Are Burning" •  "Just Be Good to Green" •  "5 O'Clock" •   "True Love" • "Cigarettes & Cush" • "Heaven's Gate" • "Roll the Dice" • "1%" • "Sweet Like Chocolate" |  |
קילונובה

תרשים אילוסטרציה של קילונובה בו שני כוכבי נייטרונים מתנגשים.
קילונובה (הידועה גם בשם: סופרנובה מחודשת) הוא אירוע שבו שני כוכבי נייטרונים נקלעים לאינטראקציה כבידתית משותפת. בעקבות האינטראקציה החזקה ביניהם, נוצרים גלי כבידה. כוכבי הנייטרונים נעים סביב מרכז המסה המשותף במהירות ההולכת וגדלה ובמרחק ההולך וקטן, דבר המחזק את גלי הכבידה הנוצרים, עד שלבסוף הם מתאחדים בפיצוץ היוצר חור שחור. בליבות הכוכבים שוכנים טריליוני נייטרונים וכתוצאה מהפיצוץ העז קורות מספר תגובות שרשרת. חלק מהנייטרונים שלא נבלעו בחור השחור עוברים דעיכת בטא, כתוצאה מאינטראקציה עם הכוח הגרעיני החלש. במסגרת דעיכה זו הם משחררים בוזוני W שמתפרקים לבסוף לאלקטרונים ולנייטרינו. האלקטרונים מהדעיכה נמשכים לפרוטונים שסביבם, ולעומתם אלפי טונות של נייטרינו משתחררים לחלל וגורמים לסערת נייטרינו, הרחק מהחור השחור. בנוסף, בשל כוח הכבידה החזק, הפרוטונים האלקטרונים והנייטרונים הנותרים, יוצרים יסודות כבדים יותר.
ברגעי הפיצוץ נוצרים תנאים כה קיצוניים עד שהאטומים מסתדרים מחדש, לא כתוצאה מהיתוך גרעיני אלא בעקבות היווצרות מחדש של חומר העשיר בנייטרונים. כמו בסופרנובה מסיבית היוצרת חור שחור, גם בקילונובה יכולות להיווצר קרני גמא. מהגילויים האחרונים נובע כי הקילונובה היא האחראית הבלעדית לקיומן של מתכות הכבדות יותר מברזל (כמו אורניום, זהב ופלטינה). חלק לא זניח מהמסה, שהייתה מעורבת בקילונובה, תתפזר בעקבות הפיצוץ בצורת חומרים אלו ואחרים, והחלק הנותר יהפוך לחור שחור.
הערות שוליים

↑  יגאל פת-אל, לראשונה תועדה התנגשות של שני כוכבי נויטרונים, באתר ynet, 16 באוקטובר 2017
↑  Nadia Drake, In a First, Gravitational Waves Linked to Neutron Star Crash, nationalgeographic.com, December 21, 2017
↑  משה נחמני, מוצאם של היסודות הכבדים – בהתמזגות כוכבי נייטרון, באתר "הידען", 21 באפריל 2019 –- תקציר המאמר (באנגלית)
↑  האוניברסיטה העברית, גילוי פלוטוניום רדיואקטיבי מאבק קוסמי משוקע על כדור הארץ מאשש תאוריות של היווצרות היסודות, באתר "הידען", 14 במאי 2021 –- תקציר המאמר (באנגלית)
Selena Gomez & the Scene: Live in Concert

Selena Gomez & the Scene: Live in Concert (בעברית: סלינה גומז & הסצנה: בהופעה חיה) הוא סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. סיבוב ההופעות החל ב-15 בנובמבר 2009, והסתיים ב-10 באוקטובר 2010.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבום הבכורה של הלהקה, Kiss & Tell, שיצא בשנת 2009.
רשימת השירים

"Kiss & Tell"
"Stop & Erase"
"Crush"
"Naturally"
"I Won't Apologize"
"More"
"The Way I Loved You"
"I Want It That Way"
"I Don't Miss You at All"
"Tell Me Something I Don't Know"
"Falling Down"
"Hot n Cold"
"I Promise You"
"Magic"
תאריכי הופעות

| תאריך | עיר | מדינה | מיקום |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
צפון אמריקה
| 15 בנובמבר 2009 | סן דייגו | ארצות הברית | בית הבלוז |  |  |
| 21 בנובמבר 2009 | אנהיים | ארצות הברית | בית הבלוז |  |  |
| 28 בנובמבר 2009 | דאלאס | ארצות הברית | בית הבלוז |  |  |
| 13 בדצמבר 2009 | טמפה | ארצות הברית | תיאטרון מארקי |  |  |
| 20 בדצמבר 2009 | סן פרנסיסקו | ארצות הברית | היכל האמנויות היפות |  |  |
| 7 בפברואר 2010 | סן אנטוניו | ארצות הברית | AT&T סנטר |  |  |
| 11 בפברואר 2010 | ניו יורק | ארצות הברית | תיאטרון גרמרסי |  |  |
| 14 בפברואר 2010 | העיירה דרבי עילית | ארצות הברית | תיאטרון טאואר |  |  |
| 20 בפברואר 2010 | יוניגדייל | ארצות הברית | קולוסיאום נאסאו |  |  |
| 21 במרץ 2010 | יוסטון | ארצות הברית | אצטדיון רילאיינט |  |  |

אירופה
| 5 באפריל 2010 | לונדון | בריטניה | O2 Shepherds Bush Empire |  |  |

צפון אמריקה
| 14 באוגוסט 2010 | בית לחם | ארצות הברית | Sands Riverplace |  |  |
| 15 באוגוסט 2010 | אינדיאנפוליס | ארצות הברית | Hoosier Lottery Grandstand |  |  |
| 21 באוגוסט 2010 | ספרינגפילד | ארצות הברית | State Fairgrounds Grandstand |  |  |
| 22 באוגוסט 2010 | יוריקה | ארצות הברית | Old Glory Amphitheatre |  |  |
| 11 בספטמבר 2010 | יורק | ארצות הברית | Toyota Grandstand |  |  |
| 18 בספטמבר 2010 | פומונה | ארצות הברית | פארק פיירפלקס |  |  |
| 19 בספטמבר 2010 | האצ'ינסון | ארצות הברית | Sprint Grandstand |  |  |
| 10 באוקטובר 2010 | פרזנו | ארצות הברית | תיאטרון פול פול |  |  |
הערות שוליים

↑  Selena Gomez & The Scene Concert Setlists, setlist.fm (באנגלית)
↑  תאריך יציאת האלבום במאזון
↑  תאריך יציאת האלבום במאזון, באתר www.amazon.com
1 2  selenagomez.com (ארכיון)
↑  selenagomez.com (ארכיון)
↑  Emma Anderson / Published 6th April 2010, Gig review: Selena Gomez, O2 Shepherds Bush Empire, London, Dailystar.co.uk, ‏2010-04-06 (באנגלית)
| סלינה גומז & הסצנה |
| --- | --- | --- |
| סלינה גומז • גרג גרמן • ג'ואי קלמנט • דיין פורסט • דרו טובנפלד   אית'ן רוברטס • ניק פוקסר | סלינה גומז • גרג גרמן • ג'ואי קלמנט • דיין פורסט • דרו טובנפלד   אית'ן רוברטס • ניק פוקסר |  |
| אלבומי אולפן | Kiss & Tell • A Year Without Rain • When the Sun Goes Down |  |
| אלבומי רמיקס | The Club Remixes |  |
| סינגלים | "Falling Down" • "Naturally" • "Round & Round" • "A Year Without Rain" • "Who Says" • "Love You like a Love Song" • "Hit the Lights" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Bang Bang Bang" |  |
| סיבובי הופעות | Live in Concert • A Year Without Rain Tour • We Own the Night Tour |  |
| ערכים קשורים | דיסקוגרפיה |  |
פיניאס ופרב
פיתוח

אחד מיוצרי הסדרה, דן פוונמיר, רצה לייצר תוכנית שתהיה "פחות גסה" מאיש משפחה,[דרוש מקור] אשר בעבר השתתף התוכנית כשילוב של הסדרות איש משפחה ובובספוג מכנסמרובע. ג'ף "סוואמפי" מארש, היוצר השני של הסדרה, אמר שהתוכנית לא נוצרה רק למען ילדים, אך זה לא פוסל אותם כקהל יעד.[דרוש מקור].
הדמויות הראשיות בסדרה גרות במשפחה מעורבת, דבר שמשקף את הילדות של מארש עצמו. מארש רצה להראות שהרקע של המשפחה "לא חשוב לחיים של הילדים". הם משפחה מעורבת וזה כל מה שצריך לדעת. מארש קרא לדמויות "מגניבות, מתוחות וחכמות אך בלי להיות נמרצות יותר מדי". על פי פוונמייר, גם במאי האנימציה הסכים: "בכל התוכניות האחרות הדמויות טיפשות, אבל אין דמויות טיפשות בתוכנית הזאת."