stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי מטיאס
הערות שוליים

↑  צחי הופמן, ‏שני ישראלים קודמו לתפקידי סגן נשיא בגוגל העולמית, באתר גלובס, 20 באוקטובר 2014
↑  Google Research - Yossi Matias https://research.google/people/YossiMatias
↑  Yossi Matias and, Greg Corrado (23 בפברואר 2023). "Google Research, 2022 & beyond: Health". AI Blog. נבדק ב-23 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greg Corrado and, Yossi Matias (14 במרץ 2023). "Our latest health AI research updates". The Keyword. נבדק ב-14 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matias, Yossi (2 בנובמבר 2022). "How we're using AI to help address the climate crisis". The Keyword. נבדק ב-2 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Decode with Google 15RAEL - 15 years of innovation made in Israel: Yossi Matias".
↑  New York Times - Web Life for the Dead Sea Scrolls
↑  The Dead Sea Scrolls Online
↑  Reuters - Google widens access to Israel's Holocaust archives
↑  - Explore Yad Vashem’s Holocaust archives online
January 26, 2011 http://googleblog.blogspot.com/2011/01/explore-yad-vashems-holocaust-archives.html
↑  Leviathan, Yaniv; Matias, Yossi (8 במאי 2018). "Google Duplex: An AI System for Accomplishing Real-World Tasks Over the Phone". Google AI Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-10 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nieva, Richard (9 במאי 2018). "Exclusive: Google's Duplex could make Assistant the most lifelike AI yet". CNET. CBS Interactive. נבדק ב-9 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cattiau, Julie (7 במאי 2019). "How AI can improve products for people with impaired speech". The Keyword. נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Singleton, Micah (9 באוקטובר 2018). "Google Assistant will screen spam calls on the Pixel 3". The Verge. נבדק ב-9 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michelle Tadmor-Ramanovich and, Nadav Bar (29 באוקטובר 2019). "On-Device Captioning with Live Caption". AI Blog. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  www.campustelaviv.com
↑  "Google Israel R&D head Yossi Matias moving to global role". Globes (באנגלית). 2024-04-18. נבדק ב-2024-05-06.
↑  Yossi Matias - Award Winner
↑  Israel High Tech: 1955-2015 Historical Perspectives
↑  Yossi Matias - ACM Paris Kanellakis Theory and Practice Award
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372869105171  ACM DL: 81100094018  dblp: m/YossiMatias  MGP: 91121  VIAF: 28150940083626602920   WorldCat (עם VIAF): 28150940083626602920
יוספוב

| --- | --- |


 מידע
 עיר:  פראג 1 
 על שם:  יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה 
 שטח:  0.088 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  977 (26 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°05′25″N 14°25′10″E﻿ / ﻿50.090278°N 14.419444°E﻿ / 50.090278; 14.419444
  (למפת פראג מוגדלת) יוספוב(למפת פראג רגילה) יוספוב
 
דגל רובע יוספוב
יוספוב (בגרמנית: Josefstadt) הוא הרובע היהודי בפראג, בירת צ'כיה.
היסטוריה

יהודים החלו להתיישב בפראג מהמאה ה-10 ומהמאה ה-13 נקבע מושבם בגטו. בין בני הקהילה שחיה בפראג התבלטו מהר"ל מפראג ומרדכי מייזל. במאה ה-16 היהודים גורשו פעמיים מפראג. תחילה פרסם פרדיננד הראשון, מלך בוהמיה צו לגירוש היהודים ב-1541; היהודים נאלצו לעזוב ב-1543, וכעבור שנתיים הורשו לשוב. ב-1557 שוב ציווה המלך על גירוש היהודים; הם עזבו את העיר ב-1559, ושבו אליה לאחר מותו ב-1564.
במהלך מלחמת שלושים השנים נכבשה פראג על ידי צבאות שונים. כשהצבא השוודי ניסה לכבוש את פראג, התגוננו התושבים וגם היהודים לקחו חלק במגננה, שהצליחה למנוע מהשוודים את כיבוש פראג. מאוחר יותר, כאות תודה לפועלם של המגינים, החליט פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להעניק להם זכות לשאת דגל לכל שכונה, וכך, לראשונה בהיסטוריה הוצג דגל הנושא את הסמל מגן דוד כסמל ליהדות.
בתקופת מריה תרזה, ב-1745, שוב גורשו היהודים מפראג וב-1748 הורשו חלק מהם לשוב תמורת סכומי מיסים גדולים. בתקופתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שונה לטובה היחס אל היהודים וב-1852 בוטל הגטו של פראג. יהודי פראג היו אסירי תודה, לכן קראו לרובע היהודי בשם "יוספוב", לכבוד הקיסר המיטיב.
הערות שוליים

↑  Steaua lui David - Scutul lui David (ברומנית)
↑  Josefov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011433110905171  LCCN: n2018033173  NKC: ge129496  VIAF: 24152930905609671843   WorldCat (עם VIAF): 24152930905609671843
יוליה מלינובסקי

יוליה מלינובסקי קונין (ברוסית: Юлия Малиновская; נולדה ב-5 בספטמבר 1975) היא פוליטיקאית המכהנת כחברת הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו; לשעבר חברת מועצת העיר חולון. בכנסת העשרים וארבע הייתה יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים.
ביוגרפיה

מלינובסקי נולדה בעיר וורושילובגרד באוקראינה הסובייטית שבברית המועצות דאז (כיום לוהנסק שבאוקראינה), לאם יהודייה, סופיה, ולאב נוצרי ממוצא רוסי, יווני וארמני, ולדימיר. אחותה הצעירה עלתה לישראל במסגרת חוק השבות ובמסגרת תוכנית נעל"ה, ובעקבותיה עלתה מלינובסקי בשנת 1998, ולאחר מכן כל שאר המשפחה.
מלינובסקי היא עורכת דין בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה הממלכתית של אוקראינה, ובמשך תקופה מסוימת אף שירתה במשטרת אוקראינה כקצינת כוח אדם.
פעילות ציבורית

כיהנה כחברת מועצת העיר חולון מטעם סיעת ישראל ביתנו החל משנת 2004 וכיושבת ראש התנועה בעיר עד כניסתה לכנסת, בנוסף לפעילותה הפוליטית, הייתה מלינובסקי גזברית איגוד ערים לכבאות חולון-בת ים-אזור.
פעילות פוליטית

במערכת הבחירות לכנסת ה-18 דורגה מלינובסקי במקום ה-18 ברשימת ישראל ביתנו ולא נכנסה לכנסת. במערכת הבחירות לכנסת ה-19 דורגה מלינובסקי במקום ה-37 ברשימה המשותפת של הליכוד - ישראל ביתנו ולא נכנסה לכנסת.
במערכת הבחירות לכנסת ה-20 דורגה מלינובסקי במקום ה-9 ברשימת ישראל ביתנו ולא נכנסה לכנסת בהיבחרה, אך הייתה לחברת הכנסת ב־1 ביוני 2016, לאחר שאביגדור ליברמן התמנה לשר הביטחון והפסיק את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן". עם השבעתה כחברת הכנסת, הייתה הכנסת העשרים לכנסת עם מספר הנשים הגבוה ביותר: 33 חברות כנסת; סיימה את כהונתה בכנסת לאחר התפטרותו של אביגדור ליברמן מתפקיד שר הביטחון וחזרתו לכהן כחבר הכנסת.
מלינובסקי העבירה יחד עם ח"כ אורן חזן את חוק המאבטחים - לראשונה יוסדרו התנאים הפיזיים של המאבטחים והשומרים בחקיקה. למאבטחים רבים מדי ברחבי ישראל אין תנאים עבודה מינימליים, והם חשופים לפגעי מזג האוויר. חוק זה נועד להסדיר את התנאים הבסיסיים המגיעים לכל עובד.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת שובצה במקום החמישי ברשימת ישראל ביתנו ונבחרה לכנסת. בבחירות לכנסת ה-22 וה-23 שובצה מלינובסקי שוב במקום החמישי ברשימת ישראל ביתנו ונבחרה לכנסת. בכנסת העשרים ושלוש הייתה חברה בוועדת הפנים, בוועדה להתמודדות עם נגיף הקורונה, ובוועדה לזכויות הילד.
בכנסת ה-24 כיהנה מלינובסקי כיו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים. במהלך כהונתה יצאה מלינובסקי רבות נגד הרבנות הראשית לישראל ונגד חברי הכנסת החרדים, ותמכה ברפורמה במערך הכשרות שהציגו שר האוצר ליברמן והשר לשירותי דת מתן כהנא.
חיים אישיים

מלינובסקי נשואה, ואם לשניים. מתגוררת בחולון.
הערות שוליים

↑  חה"כ יוליה מלינובסקי, באתר הכנסת
↑  נדב שרגאי, נא להכיר: נהג הקטר, מהנדס המכונות והסופרת, שינסו להיכנס לכנסת הבאה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2009
↑  מידע באתר ישראל ביתנו
↑  רשימת המועמדים באתר ועדת הבחירות
↑  רשימת המועמדים באתר ועדת הבחירות
↑  גיא עזרא, ‏הסטוריה בכנסת בעקבות השבעת ח"כ מלינובסקי, באתר "סרוגים", 6 ביוני 2016
↑  מורן אזולאי, קורת גג ואמצעי חימום: חוק המאבטחים אושר, באתר ynet, 21 במרץ 2017
↑  חנן גרינווד, יו"ר הוועדה לשירותי דת נגד הרבנות: "ניכנס 'באמ-אמא' שלהם", באתר ישראל היום, 26 באוקטובר 2021
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • גלנט • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (24) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • רול • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010929287105171  VIAF: 2644164604092837910009   WorldCat (עם VIAF): 2644164604092837910009
יוסף אוחיון (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1886 ה'תרמ"ו מרוקו איתזראר, מרוקו
 פטירה:  6 באוגוסט 1956 (בגיל 70 בערך)
 מקום קבורה:  תיזנית שבמרוקו (קבורה מחודשת בבית החיים בצפת)
 מדינה:  מרוקו 
 מקום פעילות:  איתזראר ותיזנית, מרוקו
 תקופת הפעילות:  ? – 6 באוגוסט 1956 
 תחומי עיסוק:  רבנות, דיינות וקבלה
 תפקידים נוספים:  מוהל ושוחט
 חיבוריו:  אבקת רוכל
 
הרב יוסף אוחיון (1886–1956) היה דיין, מקובל ורבן של הקהילות היהודיות באיתזראר ובתיזנית שבמרוקו, ומחבר הספר "אבקת רוכל".
ביוגרפיה

נולד בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) בעיר איתזראר שבמרוקו לאסתר ולרב מרדכי אוחיון. אביו היה תלמיד חכם שהתפרנס ממסחר.
בצעירותו התחנך בישיבה בעיר איליג אצל הרב שלום אמזלג. שנים אלו עברו עליו בדוחק ובצמצום, בעיקר בגלל הריחוק מבית הוריו.
לאחר סיום לימודיו בישיבה, נישא לשרה בת הרב מכלוף סוויסה, והחל לעסוק במסחר, תוך כדי לימוד תורה. בשנים שלאחר מכן שימש כדיין, וכרב הקהילה היהודית באיתזראר ובתיזנית שבמרוקו.
במשך חייו שימש גם כמוהל, ונהג לסייע כספית למשפחות מעוטות יכולת שלא היה באפשרותן לעשות את סעודת הברית. כמו כן נודע בשקידתו בלימוד התורה, ורבות סופר על כך שלא שם ליבו לחפצים שנעלמו מביתו בעודו שקוע בלימוד. הודות לשליטתו בתורת הקבלה, התפרסם אף כבעל מופת סביב אזור מגוריו.
הלך לעולמו ב-6 באוגוסט 1956 (כ"ט באב ה'תשט"ז), ונקבר בתיזנית. בשנת 2002 הועלו עצמותיו לקבורה בבית העלמין בצפת.
חתניו היו הרבנים יעיש כהן ודוד סוויסה. נכדו, הרב יעקב כהן, ייסד את קרן "עוד יוסף חי", שפעלה להעלאת עצמותיו לישראל, וגם הוציאה לאור מספר ספרים העוסקים בתורתו ובדמותו.
חיבוריו

אבקת רוכל - דרושים בעניינים שונים (שני כרכים), הודפס בקזבלנקה בחייו
אמרי יוסף
מספר חיבורים בכתבי יד שהיו באמתחתו, כדוגמת חיבור על השולחן ערוך, אבדו ולא יצאו לאור.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, אנציקלופדיה ארזי הלבנון - לתולדות גאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, הוצאת יפה נוף 2006
יאיר מזור

אין תמונה חופשית
יאיר מזור (נולד ב-2 באוקטובר 1950) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי בתחום הספרות העברית החדשה. מכהן כראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית וראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי בארצות הברית.
קורות חיים

מזור למד לתואר ראשון, שני ושלישי בספרות באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלו (1978) עסקה במוטיבים ביצירות ש"י עגנון. עבודת הדוקטורט (1983) עסקה במבנה של הסיפורת העברית הריאליסטית בתקופת ההשכלה. שתי העבודות זכו בפרסי מחקר של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1976 - 1978 הרצה בתחום הספרות בסמינר הקיבוצים, ובשנים 1977 - 1980 באוניברסיטת בן-גוריון. במקביל הרצה בשנים 1977- 1981 באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן עבר לארצות הברית והצטרף כעמית מחקר למחלקה ללימודי סקנדינביה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ומ-1982 החל לחקור במסגרת המחלקה לשפות עבריות ושמיות באוניברסיטה זו. ייסד את המרכז ללימודים יהודיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ועמד בראשו.
ב-1990 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין, שם עבד במחלקה לספרות ושפות אפריקאיות ובמחלקה לתרבות ושפות מזרח-תיכוניות. ב-1994 עבר לאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, שם הוא מכהן עד היום כפרופסור במחלקה לשפות זרות, ראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית, וראש המכון למדעי היהדות.
פרסם 11 ספרי מחקר ויותר מ-180 מאמרי מחקר וביקורת. מחקריו עוסקים בספרות העברית החדשה, ספרות ההשכלה, ספרות מקראית, ספרות השוואתית, וכן ספרות מסקנדינביה. בין השאר כתב על הסופרים והמשוררים העבריים דוד פוגל, שאול טשרניחובסקי, עמוס עוז ורוני סומק.
מזור נשוי ואב לבת אחת.
ספריו

הדינמיקה של מוטיבים ביצירות ש"י עגנון. תל אביב: דקל, תשל"ט 1979
פנים ומגמות בפואטיקה של המבנה בסיפורת העברית "הריאליסטית" בתקופת ההשכלה: עיונים בעקרונות המבנה של מחבר מהסיפורת של מאפו, סמולנסקין, ברודס, ברנדשטטר, יל"ג, א. שולמן, גוטלובר ומנדלי מו"ס. אוניברסיטת תל אביב, 1981 (דיסרטציה)
השכלה בשום שכל: סיפורת ההשכלה - פניה האחרות. תל אביב: פפירוס, תשמ"ו 1986
שירתם הצעירה - תבונת המבנה: מחקרים בשירה ובסיפורת עברית חדשה ובספרות המקרא. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאים להוצאה לאור, 1987
פוגל דוד - לא על השיר לבדו: לאמנות הסיפור של דוד פוגל. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאים להוצאה לאור, 1987
טשרניחובסקי האחר - תבנית נוף סיפורו: לאמנות הסיפור של שאול טשרניחובסקי. תל אביב: פפירוס, תשנ"ב 1992
משדות שבעמק עד רחוב המסגר: שירה עברית עכשווית. תל אביב: פפירוס, 1996
מיהודה הלוי עד יונתן הקטן: מחקרים בשירה העברית. תל אביב: תג, תשנ"ז 1996
ליטוף באפילה: על סיפורת עמוס עוז – בצירוף ראיון עם עמוס עוז. עם הלית ישורון. ירושלים: כתר, 1998 (תורגם לאנגלית)
אהבה במושב האחורי: השירה העברית בשנות השישים. אור יהודה: זמורה-ביתן, 2005
אקרובט פואטי: שירת רוני סומק. אור יהודה: זמורה ביתן, 2008
כמו שריקה בחשיכה: על 'אותו הים' מאת עמוס עוז. ירושלים: כתר, 2008
The triple cord: Agnon, Hamsun, Strindberg: where Scandinavian and Hebrew literature meet. Tel-Aviv: Papyrus, 1987
Somber lust: the art of Amos Oz. Albany: State University of New York Press, 2002
Pain, Pining & pine trees: contemporary Hebrew poetry. Tel Aviv: Papyrus, 2000
Asher Reich: portrait of a Hebrew poet. Madison, Wis.: University of Wisconsin Press, 2003
יונוס אקגון

יונוס אקגון (בטורקית: Yunus Akgün; נולד ב-7 ביולי 2000 בקוצ'קוצ'קמג'ה שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לסטר סיטי ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים

אקגון גדל במחלקת הנוער של גלאטסראיי. ב-27 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 6-0 על אלניהספור במסגרת המחזור השלישי בליגת העל הטורקית לעונת 2018/2019.
ב-25 בספמטבר 2020 הושאל אקגון לאדנה דמירספור מליגת המשנה הטורקית. הוא ערך 28 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים, וסייע למועדון להעפיל לליגת העל הטורקית. ב-6 בספטמבר 2021 הושאל למועדון לעונה נוספת. במהלך עונת 2021/2022 הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
בתום תקופת ההשאלה חזר אקגון לגלאטסראיי.
ב-27 באוגוסט 2023 הושאל ללסטר סיטי.
קריירה בין-לאומית

ב-4 ביוני 2022 ערך אקגון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 4-0 על נבחרת איי פארו במסגרת ליגת האומות 2022/2023. ב-7 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 6-0 על נבחרת ליטא במסגרת ליגת האומות 2022/2023. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
תארים

ליגת העל הטורקית (2): 2018/2019, 2022/2023
הגביע הטורקי (1): 2018/2019
הסופר קאפ הטורקי (1): 2019
הערות שוליים

↑  Yunus Akgün'ün Adana Demirspor'a geçici transferi hakkında באתר הרשמי של גלאטסראיי, 6 בספטמבר 2021 (בטורקית)
↑  Ryan Dabbs, Michael Yokhin, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, FourFourTwo, ‏21 בספטמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
יבגני אברמוביץ' בירבראייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1912 הומל, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  6 באוקטובר 1943 (בגיל 31) כפר דומוטקאן ליד נהר דנייפר, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  Leningrad State Institute of Journalism  Vystrel course 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1936–1940  1941 – 1943
 דרגה:   סטרשי לייטננט (סגן)
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת מרגמות ברגימנט סיור המעוטר מס' 225 של אוגדת הסיור המעוטרת מס' 78
 פעולות ומבצעים
 מלחמת החורף  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (26 באוקטובר 1943)   עיטור כוכב הזהב  עיטור לנין  מדליה על ההצטיינות בקרב (19 באפריל 1943)
 
יֶבְגֵנִי אַבּרָ(ה)מוֹבִיץ' בִּירְבְּרַאיֶיר (ברוסית: Евгений Абрамович Бирбраер; ‏23 ביולי 1912 – 6 באוקטובר 1943) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות לאחר מותו על פועלו כמפקד פלוגת מרגמות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר הומל של האימפריה הרוסית במשפחתו של בעל מלאכה. הצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1934.
גויס לצבא האדום ב-1936. השתתף במלחמת החורף.
ביוני 1941 גויס שוב עם תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות. בקרבות מאז דצמבר אותה השנה. באוגוסט 1942 סיים קורסי "ויסטרל": בית הספר הגבוה לפיקוד. בזמן קרב סטלינגרד פיקד על פלוגת מרגמות. היה בין המשתתפים בכיתור כוחות הורמאכט במהלכו ב-30 בינואר 1943 לאחר שכיוון את ההפגזות הוא גם פירק מנשקם ושבה 60 חיילים וקצין גרמניים. ב-19 באפריל קיבל על כך מדליה על הצטיינות בקרב.
ביצע צליחת דנייפר בלילה של 25 בספטמבר 1943. הפלוגה שבפיקודו עמדה ב-12 מתקפות נגד עד שנהרג במאחז ב-6 באוקטובר.
נקבר בקבר אחים ליד הכפר פראבוברז'נויה סמוך לכביש מהיר שמחבר דנייפרופטרובסק וקייב.
בצו נשיאות ברית המועצות מ-26 באוקטובר 1943 הוענק על פועלו עיטור "גיבור ברית המועצות" בתוספת עיטור לנין ועיטור "כוכב הזהב" לאחר מותו.
הערות שוליים

↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף הענקת המדליה ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
טרנספורמציית גליליי

תצורה סטנדרטית של מערכות קואורדינטות עבור טרנספורמציות גליליי
טרנספורמציית גליליי היא העתקה ליניארית בין מערכות ייחוס המראה כיצד משתנים הזמן והמרחב כאשר עוברים ממערכת ייחוס אחת למערכת ייחוס אחרת הנעה יחסית אליה במהירות קבועה בקו ישר. טרנספורמציית גליליי נכונה בקירוב טוב מאוד כל עוד המהירויות קטנות באופן משמעותי ממהירות האור. כאשר אין זה המצב, תהיה השפעה לא זניחה של תורת היחסות ונאלץ להשתמש בטרנספורמציית לורנץ כדי לקבל שוב תשובה נכונה בקירוב טוב.
גלילאו גליליי ניסח את ההעתקה כאשר תיאר תנועה במהירות קבועה בעת ניסויו בכדור הנופל במורד מסילות. ניסויים אלו איפשרו לגלילאו להשיג ערך מספרי ל־ g – תאוצת הכובד ליד פני כדור הארץ (וייתכן שאף היוו מקור למיתוס השלכת הכדורים ממגדל פיזה).
דוגמה

נניח שנוסע עומד על הרציף ומביט ברכבת שעוברת ליד הרציף במהירות קבועה של 10 קמ"ש, ובתוך אחד הקרונות עומד ילד ומשחק בכדור. הילד זורק את הכדור קדימה, כך שביחס לילד הכדור נע אופקית בלבד במהירות של 1 קמ"ש. נאמר כי במערכת הייחוס של הילד, כלומר ביחס לרכבת הנוסעת, לכדור יש מהירות של 1 קמ"ש.
בעזרת טרנספורמציית גליליי ניתן לעבור למערכת הייחוס של הנוסע שעומד על הרציף. הנוסע מביט בכדור, המתקדם במהירות של 1 קמ"ש ביחס לרכבת, והרכבת מתקדמת ביחס לרציף במהירות של 10 קמ"ש. בסך הכל, הנוסע יראה את הכדור מתקדם אופקית במהירות של 1+10=11 קמ"ש. נאמר שבמערכת הייחוס של הנוסע, ביחס לרציף, לכדור יש מהירות של 11 קמ"ש.
לו הילד היה זורק את הכדור אחורה, כך שביחס לילד היה הכדור נע במהירות שלילית (קרי אחורה) – 1- קמ"ש, אז ביחס לנוסע שעומד על הרציף הכדור מתקדם ביחס לרציף במהירות של 10-1=9 קמ"ש קדימה.
תיאור מתמטי של ההעתקה

ההעתקה מתארת שתי מערכות שאחת מהן נעה במהירות  v ביחס לשנייה, כאשר השינוי במהירות מוגבל לציר  x. החישוב מתבצע בצורה הבאה:
\ t'=t
\ x'=x-vt
\ y'=y\,\ z'=z
המשמעויות הפיזיקליות של ההעתקה > הנחות פיזיקליות

המכניקה הקלאסית, הניוטונית, נוסחה בהתאם לטרנספורמציית גליליי, ההנחות הפיזיקליות שמאחורי ההעתקה הן:
קצב מעבר הזמן זהה בכל המערכות.
אין מגבלת מהירות ואין מהירויות מוחלטות.
ההשפעה של מערכת מסוימת על אחרת (כל המערכות האחרות) היא מיידית.
שינוי מיקום של גוף במערכת מסוימת (מהירותו) ביחס לצופה במערכת אחרת תלוי רק במהירות היחסית ביניהם.
הטענה של תורת היחסות וטרנספורמציות לורנץ הייתה כי הנחות אלו שגויות.
המשמעויות הפיזיקליות של ההעתקה > השלכות לחוקי הפיזיקה

בהתאם לטרנספורמציית גליליי המומחשת בניסוי הספינה שלו, ניתן לראות כי כל הגדלים הנפוצים במכניקה הקלאסית נשמרים בקשר ליניארי בין מערכות ייחוס אינרציאליות. הגדלים הנפוצים ביותר המתנהגים אותו דבר בכל מערכת הם ההעתק ונגזרותיו (מהירות, תאוצה), הכוחות, התנע הקווי והזוויתי, והאנרגיה הקינטית.
בניתוח מתמטי:
במערכת אינרצאלית  S' הנעה במהירות קבועה  {\vec {v}}_{S'} ביחס למערכת המעבדה  S נקבל את הערך הבא המסמל את המיקום של נקודה מסוימת  {\vec {r}} ביחס למערכת  S':
באמצעות גזירה לפי הזמן יתקבלו ערכי המהירות והתאוצה:
מכיוון שהתאוצות שוות בין המערכות, גם הכוח השקול שווה בין המערכות, דבר המבטיח ששלושת חוקי ניוטון מתקיימים. כמו כן משום שהתווסף למהירות רק וקטור קבוע, חוקי השימור של התנע והאנרגיה, התלויים במהירות, מתקיימים בכל המערכות.
כל זה נכון רק במערכת אינרציאלית שאינה מאיצה. עבור מערכת לא אינרציאלית המאיצה בקו ישר:
לכן נצטרך להוסיף כוח מדומה  F_{d}=m{\vec {a}}_{S'} כדי שחוקי ניוטון יהיו נכונים.
וכן למערכת לא אינרציאלית מסתובבת, שבה לכל וקטור  \ {\vec {B}} מתקיים השוויון:
ובפרט התאוצה המתקבלת מהנגזרת השנייה של המיקום נהפכת לביטוי מורכב, וצריך להוסיף שני כוחות מדומים בשביל שחוקי ניוטון יעבדו.
ראו גם

תיאור לגראנז'י ואוילרי של שדה זרימה
חבורת פואנקרה
הערות שוליים

↑  פירוט הניתוח המתמטי של מצב זה נמצא בערך כוח קוריוליס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4375306-1
יד ושם: שימור העבר כדי להבטיח את העתיד

| --- | --- |
 הופק בידי:  ריי ארול פוקס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  1989 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
יד ושם: שימור העבר כדי להבטיח את העתיד (באנגלית: Yad Vashem: Preserving the Past to Ensure the Future) הוא סרט תיעודי קצר אמריקאי משנת 1989 שהופק על ידי ריי ארול פוקס על יד ושם. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.
פוקס התמקד במיליון וחצי הילדים היהודים שנספו בשואה ובתפקידו של יד ושם בהנצחת זכר השואה, בין השאר במוזיאון יד ושם בירושלים ובאנדרטת יד לילד המצויה במתחם יד ושם. פוקס הצמיד בסרטו צילומים של מעשי אלימות גזענית ואנטישמית נגד יהודים לצד שירה כתובה ויצירות אמנות של ילדים שנרצחו בשואה.
ראו גם

לאסוף את השברים
הערות שוליים

↑  "NY Times: Yad Vashem: Preserving the Past to Ensure the Future". The New York Times. 2012. אורכב מ-המקור ב-16 באוקטובר 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זרימה דחיסה

זרימה דחיסה היא תחום במכניקת זורמים העוסק בזורמים אשר צפיפותם משתנה באופן משמעותי, (ρ≠const), וזאת בניגוד לזרימה בלתי דחיסה שבה מניחים שצפיפות החומר קבועה. במציאות ידוע שכל זרימה ניתנת לדחיסה עד לרמה כזו או אחרת, כלומר זרימה בעלת צפיפות אחידה היא קירוב בלבד, אולם עבור רוב הזרימות שמערבות נוזלים, כמו גם זרימות של גזים תחת תנאים מסוימים, השינויים בצפיפות כל כך קטנים כך שניתן להניח שהצפיפות נשארת קבועה.
תופעות של דחיסות בדרך כלל נחשבות כמשמעותיות אם מספר מאך עולה על 0.3, או אם הזורם נמצא תחת שינויי לחץ משמעותיים. תופעות בולטות המתרחשות בזרימה דחיסה הן זרימה חנוקה (Choked flow) והנוכחות של גלים אקוסטיים, המכונים גם גלי התפשטות או גלי התכנסות, תלוי אם הם גורמים לעלייה או לירידה בלחץ. כמו כן מודלים של זרימה דחיסה מאפשרים את קיומם של גלי הלם.
הגדרה

זרימת דחיסה מתארת את התנהגותם של נוזלים אשר חווים שינויים משמעותיים בצפיפות. עבור כל זורם הצפיפות אינה קבועה, אך עבור זורמים שבהם הצפיפות אינה משתנה באופן משמעותי אנו מבצעים "אידיאליזציה" אשר מובילה לתאוריה של זרימה בלתי דחיסה, אשר לעיתים פשוטה בהרבה מהתאוריה של זרימה דחיסה. עם זאת, במקרים רבים העוסקים בגזים (במיוחד במהירויות גבוהות) ובמקרים העוסקים בנוזלים עם שינויים גדולים בלחץ, שינויים משמעותיים בצפיפות יכולים להתרחש, וכדי להשיג תוצאות מדויקות יש לנתח את הזרימה כזרימה דחיסה.
כאשר מתחשבים בשינויי הצפיפות, מכניסים עוד משתנה למערכת -צפיפות. זאת בניגוד לזרימה לא דחיסה אשר בדרך כלל ניתן לפתור עם משוואת התנע, משוואת שימור המסה, ומשוואת האנרגיה. כאן יש להכניס משוואה נוספת למערכת, כדוגמת משוואת הגזים האידיאליים.
גלי הלם

גלי הלם הם אחת הדוגמאות הנפוצות ביותר של זרימת דחיסה. גל הלם מאופיין בקפיצת אי-רציפות בתכונות תרמודינמיות לפני ואחרי הגל. עבור זרימה חד־ממדית, גלי הלם יכולים להיווצר כאשר סדרה של גלי התכנסות מתנגשים, או כאשר קרום המפריד בין שני אזורי לחץ שונים הוסר לפתע. זוהי הטכניקה המשמשת לעיתים קרובות כדי לייצר גלי הלם בצינורות הלם (Shock Tubes).
בזרימה דו-ממדית ותלת-ממדית, גלי הלם אלכסוניים יכולים להתרחש כתוצאה משינויים בכיוון הזרימה. דוגמה קלאסית של גלי הלם הן אלו שנוצרים על אף של מטוס הטס במהירות על קולית.