stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהילים ק"ט
תוכן המזמור > ו'-כ'

בחלקו השני של המזמור מבקש המשורר מאלוהים שירע לרשעים: "הַפְקֵד עָלָיו רָשָׁע וְשָׂטָן יַעֲמֹד עַל יְמִינוֹ" (ו'), "יִהְיוּ בָנָיו יְתוֹמִים וְאִשְׁתּוֹ אַלְמָנָה" (ט'), "יְהִי אַחֲרִיתוֹ לְהַכְרִית בְּדוֹר אַחֵר יִמַּח שְׁמָם" (י"ג). המשורר מסביר מה חטאי הרשעים שמגיע להם להיענש: "יַעַן אֲשֶׁר לֹא זָכַר עֲשׂוֹת חָסֶד וַיִּרְדֹּף אִישׁ עָנִי וְאֶבְיוֹן וְנִכְאֵה לֵבָב לְמוֹתֵת" (ט"ז).
תוכן המזמור > כ"א-ל"א

המשורר מתאר לאלוהים מדוע מגיע לו טוב: "וְאַתָּה ה' אֲדֹנָי עֲשֵׂה אִתִּי לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי טוֹב חַסְדְּךָ הַצִּילֵנִי" (כ"א), "כִּי עָנִי וְאֶבְיוֹן אָנֹכִי וְלִבִּי חָלַל בְּקִרְבִּי" (כ"ב). המשורר גם טוען כי אם אלוהים יעזור לו זה יגרום להכרה באלוהים: "עׇזְרֵנִי ה' אֱלֹהָי הוֹשִׁיעֵנִי כְחַסְדֶּךָ" (כ"ו), "וְיֵדְעוּ כִּי יָדְךָ זֹּאת אַתָּה ה' עֲשִׂיתָהּ" (כ"ז).
המזמור נחתם בהצהרת המשורר כי לאחר שיושיע אותו אלוהים, הוא יודה לו מאוד ויהלל אותו ברוב עם: "אוֹדֶה ה' מְאֹד בְּפִי וּבְתוֹךְ רַבִּים אֲהַלְלֶנּוּ" (ל').
בתרבות

אודה ה' - לחן של חסידות בעלזא, מבוצע על ידי פנחס ביכלר ומקהלת מלכות באלבום נפלאים.
אודה - שירו של האומן יוני z.
אודה השם - גלעד פוטולסקי.
עזרני ה' אלוקי - ניגון שהולחן על ידי ר' שלום ברוכשטאט לרגל יום הולדתו של הרבי מליובאויטש.
לקריאה נוספת

הקללות שבתהילים ק"ט במדור שאל את הרב באתר כיפה.
הערות שוליים

↑  אודה ה' יוני z.
↑  אודה השם, גלעד פוטולסקי באתר יוטיוב.
↑  עזרני ה' אלוקי לחנו של ר' שלום ברוכשטאט באתר יוטיוב.
פאול ניגלי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1888 צופינגן, שווייץ 
 פטירה:  13 בינואר 1953 (בגיל 64) ציריך, שווייץ 
 ענף מדעי:  קריסטלוגרפיה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ציריך 
 מנחה לדוקטורט:  Ulrich Grubenmann 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת טיבינגן  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  Fritz Laves, Werner Nowacki, Ernst Brandenberger 
 פרסים והוקרה:  מדליית רובלינג (1947)  הפרס הגאולוגי לזכר היידן (1947)  פרס מרסל בנואה (1929)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Ernst Niggli 
 תרומות עיקריות
 עבודתו בתחום קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן
 
פאול ניגלי (בגרמנית: Paul Niggli) ‏ (26 ביוני 1888 – 13 בינואר 1953) קריסטלוגרף שווייצרי שהיה מחלוצי הקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.
ביוגרפיה

ניגלי נולד בעיירה צופינגן (Zofingen) שבקנטון ארגאו. הוא למד תחילה בבתי ספר בעיר ובאראו (Aarau), בירת הקנטון. בין 1907 ל-1911 הוא למד במכון הטכנולוגי של ציריך שבציריך (אלברט איינשטיין היה אחד ממוריו), וסיים את לימודיו כמהנדס. תקופה קצרה שימש כאסיסטנט במכון הפיזיוכימי שבאוניברסיטת קרלסרוהה, וחזר לשווייץ על מנת ללמוד באוניברסיטת ציריך שם קיבל את הדוקטורט. בשנים 1913-1912 עסק במחקר במעבדה הגאופיזית במכון קארנגי בוושינגטון. ב-1913 הוא הכין את ההביליטציה (פוסט דוקטורט במדינות דוברות גרמנית) במכון הטכנולוגי, ושנה אחר כך גם באוניברסיטת ציריך, וקיבל תואר פריבט-דוצנט. בין השנים 1920-1915 הוא לימד באוניברסיטאות לייפציג וטיבינגן.
ב-1920, בהיותו בן 32 בלבד, הוא התמנה למדען הראשי במכון למינרלוגיה ופטרוגרפיה (Institut für Mineralogie und Petrographie) ועבד במכון עד 1949. באותה שנה (1920) הוא קיבל מינוי כפרופסור למינרלוגיה במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH - Eidgenössische Technische Hochschule) ובאוניברסיטת ציריך (בין שני המוסדות יש קשר וסגל משותף) במקום אולריך גרובנמן (Ulrich Grubenmann), המורה שלו למינרלוגיה במכון שפרש. ניגלי שימש בתפקיד במשך 32 שנים עד סמוך למותו. בין השנים 1928 ל-1931 הוא שימש כרקטור במכון הטכנולוגי של ציריך, ובשנים 1942-1940 היה רקטור באוניברסיטת ציריך. כמו כן שימש ניגלי כנשיא הוועדה הגאוטכנולוגית של שווייץ ושירת כחבר בוועדה הגאולוגית של שווייץ.
עבודתו

פאול ניגלי פרסם כ-200 מאמרים וכתב כ-15 ספרים בעיקר בתחום מדעי כדור הארץ וגם בתחומים משיקים. עיקר מחקריו היו בתחום הקריסטלוגרפיה והמושגים הבסיסיים של המבנה הגבישי, יישום סטריאוכימיה לגבישים ומינרלים, חקר עופרות מתכת, ניתוח הרכבים כימיים של מגמה, סלעי יסוד וסלעים מותמרים, הקשרים בין מינרלים נלווים, ומחקר השלג ומפולות שלגים. המטרה אליה שאף כל חייו הייתה מיזוג התחומים השונים של מדעי כדור הארץ.
על שמו "ערכי ניגלי" (Niggli-Werte) – שיטות חישוב בתחום הפטרוכימיה, ו"נוסחת ניגלי" -  \mathrm {{}_{\infty }^{n}\lbrace [AB{}_{x/y}^{v}]^{m}\rbrace \!\,} .
ספרו "Geometrische Kristallographie des Diskontinuum", שיצא לאור ב-1919, היה הספר הראשון בו הייתה גישה שיטתית למחקר המבנים של הגבישים תוך שימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, והתבססות על מערכת 230 החבורות הסימטריות המרחביות. בספר זה הוא תיאר את הדרכים האפשריות להעתקה של אובייקט בחלל באמצעות פעולות סימטריה. מטרתו הייתה להפוך את התאוריה המופשטת של החבורות הסימטריות המרחביות לכלי מעשי לניתוח מבני הגבישים, והוא כלל בו טבלאות של קואורדינטות של גבישים שונים. בחסותו של ניגלי נערך בציריך ב-1930 כנס שמטרתו הייתה הכנת טבלאות תקניות שיהיו מקובלות על כל הקריסטלוגרפים, יוזמה אותה הובילו פאול פטר אוואלד וג'ון דזמונד ברנל. תוך כדי הכנס התברר כי ניגלי מהווה את המכשול העיקרי בפני החלטה. בשלב מסוים הוא פלט "רבותי, אתם גונבים את הספר שלי". התברר כי הוא חש שהיוזמה בעצם מעתיקה את תוכן ספרו מ-1919. בסופו של דבר הצליח ויליאם אסטבורי לשכנע אותו להסיר את התנגדותו. והטבלאות יצאו בסופו של דבר לאור ב-1935 בעריכת קרל הרמן.
בין 1921 ל-1940 שימש ניגלי כעורך ראשי של כתב העת Zeitschrift für Krystallographie (ז'ורנל לקריסטלוגרפיה). כתב העת נוסד על ידי פאול גרות בשטרסבורג ב-1877 כ-Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie (ז'ורנל לקריסטלוגרפיה ומינרלוגיה), והשם שונה על מנת להדגיש שכתב העת עוסק בקריסטלוגרפיה בלבד ב-1924. כתב העת דגל במדיניות של פרסום מאמרים בתחום בשפת המקור של הכותבים, ולמרות שהשפה העיקרית בו הייתה גרמנית, התפרסמו בו מאמרים גם באנגלית ובצרפתית. עובדה זו הפכה את כתב העת בעריכתו של ניגלי לכתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. כתב העת הפסיק את הופעתו בזמן המלחמה. בתקופה בה שימש ניגלי כעורך יצאו 46 כרכים של כתב העת. לאחר המלחמה יזם פאול פטר אוואלד, שהיה בין עורכי המשנה של ה-Zeitschrift für Krystallographie, הקמת כתב עת בינלאומי חדש (שיצא בסוף לאור בשם "אקטה קריסטלוגרפיקה") במסגרת של ארגון בינלאומי חדש, האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה. ניגלי הוזמן לשמש במערכת כתב עת זה.
מחוות והוקרות

ב-1947 זכה ניגלי במדליית רובלינג של החברה המינרלוגית של אמריקה.
ניגלי זכה לתוארי כבוד מאוניברסיטאות ז'נבה, בודפשט, סופיה ושטוטגרט והיה חבר בכ-20 ארגונים מדעיים ובכלל זה החברה הגאולוגית של אמריקה והחברה המינרלוגית של אמריקה.
קרן פאול ניגלי מחלקת מדליות למדענים שווייצריים בולטים בתחום המינרלוגיה שגילם פחות מ-35 ובעל סיכוי רב לקריירה אקדמית.
על שמו קרוי רכס קמט (wrinkle ridge) על הירח שאורכו 50 קילומטרים המכונה דורסום ניגלי (Dorsum Niggli). השם ניתן ב-1976.
שר היער

"שר היער", ציור מאת מוריץ פון שווינד
"שר היער", אלברט סטרנר, 1910
שר היער (בגרמנית: Der Erlkönig, בתעתיק לעברית: ארלקניג או ארלקניש) היא בלדה גרמנית מאת יוהאן וולפגנג פון גתה שנכתבה בשנת 1782 והולחנה על ידי מספר מלחינים, שהידוע שבהם הוא פרנץ שוברט (1815).
עלילה

הבלדה מבוססת על אגדה דנית בשם Ellerkonge (בעברית "מלך האֶלפים"). האגדה תורגמה לגרמנית על ידי יוהאן גוטפריד הרדר ב-1778. המילה "אלף" (elfen) תורגמה בטעות כ-"Erle" (עץ האלנוס), בתוספת המילה הגרמנית "König" (מלך). "באגדה המקורית מתואר שר היער כיצור פלאי, קונדסי אך מסוכן, שנגיעתו ממיתה. אצל הרדר בת שר היער היא הדמות העיקרית".
הבלדה מספרת על רכיבה לילית של אב עם בנו. הילד רואה את דמותו של שר היער, שמפניה הוא מרגיש מאוים. על-פי האגדה, שר היער הוא יצור שרודף יערות, שואב נשמות ילדים והורג אותם. האב מנסה להרגיע את בנו מהחזיונות, להם הוא נותן הסבר טבעי כגון ערפל או רשרוש הרוח בעלים, וככל שהבלדה מתקדמת האב מגביר את מהירות רכיבתם. אך הילד לא נרגע; שר היער מנסה לפתות את הילד לבוא איתו, ומפחיד אותו יותר ויותר ככל שמתקדמת הבלדה. התיאורים של שר היער מוצגים מנקודת מבטו של הילד ונראים אמיתיים ביותר. כשהבן לבסוף מותקף פיזית על ידי שר היער, האב מגביר עוד יותר את קצב רכיבתם על-מנת להגיע ליעדם לפני שיהיה מאוחר מדי. כשהם לבסוף מגיעים האב מגלה שהילד כבר מת.
עלילה > פרשנויות ליצירה

פרשנות נפוצה של השיר היא לראות את שר היער כמטפורה למחלה קטלנית הגורמת לו להזיות. מתוך סבלו הוא הוזה את שר היער המאיים עליו ומפתה אותו בו זמנית, אשר מדמה את המוות המצפה לו.
פרשנות אחרת רואה בבלדה דימוי למאבק בין שתי אסכולות בנות התקופה - הרציונליזם, פרי עידן הנאורות, אשר סבור שהאדם באמצעות תבונתו ושכלו יכול לפענח את העולם, להבינו ולרתום אותו לצרכיו; לעומת הרומנטיקה, שעל פיה האדם לא מסוגל לתפוס בשכלו את הטבע וישנם דברים שהם מעבר להשגתו. כך האב הרציונלי מבקש לשלול את גישתו של הבן הרומנטיקן שמוצא בטבע יסוד מאיים שהאדם לא יוכל לו: שר היער. הרציונליזם מבטל את התפיסה לפיה יש בטבע דברים נסתרים שבני האדם לא יוכלו לדעת ולפענח, אולם לבסוף שר-היער חוטף את הילד והרציונליזם מתבדה.
לחנים

הבלדה התפרסמה במרוצת הזמן, והולחנה על ידי מלחינים רבים, פעמים אחדות כליד. הגרסה המוכרת ביותר היא זו של שוברט. גרסאות נוספות הן של יוהאן פרידריך רייכרט בן המאה ה-18 ושל קארל לווה, בן גילו של שוברט. בטהובן עשה ניסיון להלחין את הבלדה אך חזר בו ולא פרסם את עבודתו.
לחנים > לחנו של שוברט

שוברט הלחין את השיר לקול סולו ולפסנתר בשנת 1815. הוא ערך שלושה תיקונים לפני שפרסם את הגרסה הרביעית בשנת 1821 כאופוס 1 (אוטו אריך דויטש קטלג את השיר כמספר 328 ברשימת יצירותיו של שוברט). הליד בוצע לראשונה בקונצרט פרטי בווינה ב-1 בדצמבר 1820. הבכורה הפומבית נערכה ב-7 במרץ 1821 בקֶרנטנֶרטוֹר (אנ') בווינה.
ארבע הדמויות בשיר - המספר, האב, הבן ושר היער - מושרות בדרך כלל על ידי זמר אחד. שוברט מיקם כל דמות במנעד קולי שונה ועם ניואנסים קצביים משלה. המספר במנעד האמצעי בסולם מינורי. האב במנעד הנמוך ושר הן בסולם מינורי והן במג'ורי. הבן במנעד גבוה, שר בסולם מינורי המייצג את פחדו. שר היער שר בסולם מג'ורי מלווה בארפג'י עולים ויורדים. דמות חמישית, הסוס, נרמזת בשלשות מהירות על ידי הפסנתר לאורך כל השיר, מחקה פעימות פרסה.
הליד מתחיל בשלשות מהירות של הפסנתר על מנת ליצור תחושת דחיפות בדימוי דהירתו של הסוס. בינתיים הבס מוסיף נושא אימה לקטע. מוטיבים אלה ממשיכים לאורך כל הדרך. כל אחד מתחנוניו של הבן הופך להיות חזק, גבוה, ודק יותר מהקודמים. לקראת סוף היצירה המוזיקה מואצת, כפי שהאב מנסה בצורה נואשת לדרבן את הסוס שלו לדהור מהר יותר, ולאחר מכן מאיטה, כאשר הוא מגיע. הפסנתר עוצר לפני הסיום לפני שהוא מסיים בקדנציה דרמטית.
הליד נחשב מאתגר לביצע בשל המנעד הקולי הנדרש מהסולן כמו גם הליווי הקשה הכוללת נגינה של אקורדים ואוקטבות במהירות כדי ליצור דרמה ודחיפות. השיר עובד לפסנתר סולו על ידי פרנץ ליסט והליווי בפסנתר תוזמר על ידי הקטור ברליוז. ישנו גם עיבוד לכינור סולו על ידי היינריך וילהלם ארנסט. הביצוע המפורסם ביותר הוא של זמר הבריטון דיטריך פישר-דיסקאו והפסנתרן ג'רלד מור.
| --- | --- |
: ביצוע היסטורי בביצוע הקונטרה-אלטית ארנסטין שומאן-היינק (1861–1936) מלווה על ידי תזמורת חברת ההקלטות "ויקטור" (1913) 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
אחד מכתב היד של היצירה שמור בספרייה והמוזיאון על שם מורגן (The Morgan Library & Museum) בניו יורק.
לחנים > יחסו של גתה ללחן

בשנת 1815 שלח שוברט בן ה-18 את הלחן לגתה, אולם הלה כלל לא טרח לענות לו. סיבה אפשרית לכך היא שלתפיסתו האסתטית, הלחן מתוחכם מדי ועל כן מסיט את תשומת הלב מהמילים והתוכן.
תהילים ק"נ

תהילים ק"נ הוא המזמור המאה וחמישים והאחרון בספר תהילים המזמור גם חותם את קובץ מזמורי הללויה. המזמור נפתח בפסוק ”הַלְלוּיָהּ הַלְלוּ אֵל בְּקׇדְשׁוֹ הַלְלוּהוּ בִּרְקִיעַ עֻזּוֹ”. עיקר עניינו של המזמור היא הקריאה להלל את ה' באמצעות כלי נגינה שונים. המזמור נאמר בכל יום כחלק מפסוקי דזמרא שבתפילת שחרית, בימי חול, בשבת, בחגים ובמועדים.
בלטינית, המזמור מוכר כ-”Laudate Dominum in sanctis eius”.
תוכן המזמור ומבנהו

המזמור בנוי משישה פסוקים ואחת עשרה צלעות. בכל צלע במזמור מופיע הציווי להלל ולשבח את ה'. המזמור מתחיל ומסיים במילה "הַלְלוּיָהּ". בכל הצלעות המופיעים במזמור קיים אזכור לה' וזאת בכינוי מושא ישיר "הו", אך בצלע הראשון מופיע בשם "אל" ובצלע האחרונה הוא נקרא בשם "יָהּ". במזמור קיימים מוטיבים דומים למזמורי תהילים: קמ"ה - קמ"ט הקוראים להלל ולשבח את ה'. כמו כן מופיעים שמות כלי הנגינה בהם יש לנגן בעת שירת השבח והלל.
את המזמור יש המחלקים לשני חלקים. חלק ראשון (א'-ב') מתאר את מקום האל ומקום תהילתו. בחלקו השני של המזמור מופיעים כלי הנגינה בהם יש לנגן, להלל ולשבח את ה'. שני החלקים נתחמים בצמדי מילים נרדפות. המילים הנרדפות "עז" ו"גבורה", יוצרות מסגרת לחלק הראשון בתחילתו והמילים "קדשו" ו"גדלו" תוחמות את המסגרת בסופו של חלק זה. את חלקו השני יוצרות מסגרת דומה המילים הנרדפות: "תקע" ו"תרועה". המזמור כולו נתחם בכינויו של ה' "יה" ו"אל".
המהר"ל מפראג מסביר שמזמורי "הללויה" הם חמשה, ובשני הפרקים, האמצעי והאחרון מהם יש עשרה הלולים בכל אחד, וזאת כנגד האותיות י וה, שההגעה אל מדריגת העשר היא רק באמצע ובסיום, ”וכל אלו דברים מופלגים בחכמה מאוד”.
המזמור בחז"ל

בתלמוד נאמר שהטעם שתיקנו לומר בתפילת מוסף של ראש השנה עשרה פסוקים ב'מלכויות זכרונות ושופרות', הוא כנגד עשרת הפעמים שנזכרה המילה 'הללו' במזמור זה:
הני עשרה מלכיות כנגד מי? אמר, כנגד עשרה הלולים שאמר דוד בספר תהלים. הלולים - טובא הוו? הנך דכתיב בהו 'הללוהו בתקע שופר'
המזמור בליטורגיה

המזמור נאמר בכל יום כחלק מפסוקי דזמרא. לדעת רש"י, מזמור זה, יחד עם תהילים קמ"ח, הם ה"הלל שבכל יום" שבפסוקי דזמרא. עקב דברי רש"י אלו, נפסק כי המאחר לבית הכנסת ואינו יכול להספיק לומר את כל פסוקי דזמרא, יאמר מזמורים אלה לפני שיוסיף את שאר המזמורים.
הוא גם נאמר כחלק מפסוקי השופרות בראש השנה, ומסיים את התיקון הכללי.
המזמור בתרבות > מוזיקה קלאסית

בשל העיסוק הרב של המזמור במוזיקה ובנגינה, הוא כונה "מזמור המוזיקאים" ועל בסיסו נכתבו והולחנו יצירות קלאסיות רבות:
ארני אגויר – ‏ Salmo 150
באק מוטאט – ‏ Singet dem Herrn ein neues Lied
רוברט שומאן – ‏ Psalm 150 for choir and orchestra (1822) = RSW:Anh:I10. (bearing his own note: "oldest completely finished work")
מנדלסון – ‏ in Lobgesang, Op. 52 ("Alles, was Odem hat, lobe den Herrn.")
ג'נקינב – ‏ in Gloria, movement 3 Tehillim, Psalm 150 in Hebrew (or Latin), 2010
המזמור בתרבות > מוזיקה ישראלית

המזמור זכה למספר לחנים וביצועים של מיטב זמרי ארצנו. ידועים הם לחנו של יוסי בן דוד בביצוע של איציק קלה. דבי פרידמן הלחינה אף היא את השיר. ידוע גם ביצועו של אייל גולן אשר זכה להשמעות וצפיות רבות בערוץ יוטיוב.
בשנת 2021 הולחן המזמור על ידי אסף תלמודי, יונתן אלבלק וגל אבירם לפסקול של הסרט אגדת חורבן. השיר בוצע על ידי שולי רנד, רביד כחלני ושי צברי.
המזמור בתרבות > מוזיקה חסידית

תהילים בביצוע של בני אלבז.
הללו - יצחק פוקס יחד עם ליפא שמלצר מתוך האלבום בעת ההיא (2014).
הללוהו בתוף ומחול - לחן של הרב יצחק גינזבורג מתוך האלבום ניגונים חסידיים 10.
הללויה יונתן רזאל מתוך האלבום פותח לב, 2017.
כל הנשמה - יעקב יהודה דסקל באלבומו נאר מיט אמונה.
כל הנשמה - מרדכי בן דוד באלבום צעקה.
יעקב שוואקי באלבום מוזיקה (2018). שוואקי ביצע ביצוע נוסף לשיר באלבום ההופעה שלו שוואקי לייב פארק.
יוסף קרדונר באלבומו שעה אחת, (2020).
יונתן שיינפלד באלבומו נער הייתי.
הללו - ליפא שמלצר באלבום א פשוטע'ר איד.
הערות שוליים

↑  ויקטור הורוויץ, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 280
↑  נתיבות עולם, נתיב העבודה פרק ו
↑  רש"י, מסכת שבת, דף קי"ח, עמוד ב', ד"ה פסוקי דזמרא
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן נ"ב.
↑    יעל שבח, ‏המלחין אסף תלמודי מסביר איך ניסה לשחזר את נגינת הלוויים, בעיתון מקור ראשון, 19 בספטמבר 2021
↑  תהילים, גד אלבז, להאזנה באתר יוטיוב.
↑  הללו, יצחק פוקס וליפא שמלצר להאזנה באתר יוטיוב.
↑  השיר בערוץ היוטיוב של גל עיני
↑  השיר בערוץ היוטיוב של יונתן רזאל
↑  השיר בערוץ הרשמי של מרדכי בן דוד ביוטיוב
↑  השיר להאזנה בערוץ היוטיוב הרשמי של יעקב שוואקי
↑  כל הנשמה, שוואקי בלייב פארק להאזנה באתר יוטיוב.
↑  השיר להאזנה בערוץ היוטיוב של יוסף קרדונר
↑  השיר להאזנה בערוץ היוטיוב של יונתן שיינפלד
↑  הללו, ליפא שמלצר ביוטיוב.
עמוד הפתיחה של יצירתו של רוברט שומאן - תהילים ק"נ למקהלה ולתזמורת
גלידה מונטנה

| --- | --- |

גלידה מונטנה בתל אביב
 מידע כללי
 סוג:  גלידרייה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°05′55″N 34°46′33″E﻿ / ﻿32.09861111°N 34.77583333°E﻿ / 32.09861111; 34.77583333
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) גלידה מונטנה(למפת תל אביב רגילה) גלידה מונטנה(למפת גוש דן רגילה) גלידה מונטנה(למפת גוש דן מוגדלת) גלידה מונטנה  he גלידה מונטנהhe גלידה מונטנהמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גלידה מונטנה, 1989
פנים הגלידריה, 1989
גלידה מונטנה היא גלידריה מפורסמת שהייתה ממוקמת בביתן הבולגרי לשעבר, שהיה קיים במגרשי התערוכה הישנים בתל אביב. היה קיים גם סניף נוסף, בבאר שבע.
היסטוריה

בתחילה, בינואר 1960, נפתח מפעל ליצור גלידות  על ידי ישראל מגדי, ניצול שואה מפולין ואברהם פוגל, עולה חדש ממונטנה, שהביא מארצות הברית את המכונות לייצור הגלידה. המקום נקרא אז פוגל&מגדי. לאחר מכן, הצטרף לעסק יחזקאל בירזון. לאחר כמה שנים נוספות, הצטרף השותף האחרון ישעיהו ליכטנשטיין, והשם שונה לגלידה מונטנה, על שם מדינת מונטנה, ממנה הגיע פוגל עם המכונות המתאימות לייצור הגלידה.
מונטנה הוקמה בנמל תל אביב בעת שזה היה עדיין פעיל, ובסביבתו היו מפעלים רבים. הגלידריה נבנתה בסגנון אמריקני: הוצבו בה מכונות משחק ומכונת תקליטים, והגלידה שנמכרה בה הייתה גלידה אמריקאית שיוצרה במפעל קטן שהוקם לשם כך בפתח תקווה, והוגשה בטעם שוקו או וניל עם סירופ בשני טעמים וקצפת, ודובדבן מעל.
עד מהרה הפכה גלידה מונטנה למקום בילוי מועדף על בני נוער בתל אביב בשנות ה-60 וה-70, ובקופות השתרכו תורים ארוכים.
סדרת סרטי אסקימו לימון כוללת סצנות רבות המתרחשות בגלידריה, המתוארת כמקום הבילוי של גיבוריה. הגלידריה שימשה גם כמקום מרכזי בסדרת הטלוויזיה "דני הוליווד".
בעשורים מאוחרים יותר, ירד מעמדה של הגלידריה. היא המשיכה לפעול, ובעליה הקפידו לשמור על עיצובה, אך את מקומה כמוקד בילוי מרכזי תפסו אתרים אחרים, והמבנה בו היא שכנה החל לסבול מהזנחה. שניים ממייסדי הגלידריה בירזון וליכטנשטיין, הפעילו אותה עד סגירתה.
בעשור השני של המאה ה-21, הוחל בהליך שיפוץ מתחם התעשייה הזעירה, בו שוכנת הגלידריה, במטרה להרחיב את מתחם הבילויים בנמל תל אביב גם לאזור זה. חברת "אתרים", האחראית על ביצוע הפרויקט הודיעה כי, העסקים הישנים הפועלים במקום ושאינם מתאימים למיזם החדש, ובהם גלידה מונטנה, יפונו. לאחר משא ומתן, חתמו בירזון וליכטנשטיין על הסכם עם החברה, לפיו המבנה ישופץ, אך הגלידריה תמשיך לפעול במקום, לצד עסקים נוספים שישכרו חלקים מהמבנה. בסופו של דבר נסגרה הגלידריה, ולא נפתחה מחדש.
סניף באר שבע

ב-1965, נפתח גם סניף בבאר שבע, בגבולה המזרחי של שכונת נווה נוי, הנמצאת בקצה הדרומי של העיר. גלידה מונטנה בבאר שבע שימשה במשך שנים רבות כמרכז בילוי בבאר שבע וכתחנת עצירה למטיילים בדרכם לנגב, לאילת ובחזרה. פופולריות המקום הביאה אף לפתיחת עסקים אחרים באזור הסמוך, שהיה מרוחק ממרכז באר שבע. עם סלילת הכביש העוקף את באר שבע והתפתחות מקומות בילוי נוספים בעיר, ירדה הפופולריות של המקום. הסניף נסגר ב-2000, על רקע סכסוך עסקי.
הערות שוליים

↑  הלך לעולמו ישעיהו ליכטנשטיין, ממייסדי גלידת "מונטנה", באתר ynet, 12 באוגוסט 2021
↑  דפנה ארד, כך מנעו הבעלים של "גלידה מונטנה" את הריסתה, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2012
↑  דקל גודוביץ, "גלידה מונטנה" היא לא מקום לשימור, אבל פוטנציאל לקסם אחר, באתר Xnet‏, 30 באוגוסט 2018
↑  מיכל בן ארי, על אם הדרך, באתר ynet, 1 בפברואר 2008
תיקנאים

| תיקנאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
תת־מחלקה:: תיקאים
סדרה:: תיקנאים
שם מדעי
 Blattodea ‏וטנויל, 1882
תיקנאים (שם מדעי: Blattodea) היא סדרה של חרקים בעלי גלגול חסר בתת-מחלקת תיקאים, הכוללת תיקנים וטרמיטים. בסדרה כ-4,400 מיני תיקנים (כמעט 500 סוגים) וכ-3,000 מיני טרמיטים (כ-300 סוגים).
הטרמיטים הם חרקים אאוסוציאליים, בעלי גוף רך, בצבעים בהירים, ואילו התיקנים הם חרקים שאינם חיים במושבות אך יש להם נטייה להתקבץ יחד, והם בעלי גוף שריוני בצבעים כהים.
טקסונומיה

בתחילה הטרמיטים נחשבו לסדרה נפרדת (Isoptera), אך מחקרים גנטיים הראו קשר לתיקנים והצביעו על כך שלשתי הקבוצות מוצא משותף.
התיקנאים וגמלי שלמה מרכיבים יחד את על-סדרה Dictyoptera.
תפוצה

מעל 4,000 מינים של תיקנים נמצאים בכל רחבי העולם, ולכל יבשת יש מינים ילידיים משלה. מרבית המינים אוכלי-כול או אוכלי בשר, והם חיים במגוון רחב של בתי גידול כגון מערכת הביוב, עלים, רקב, צמחייה עבותה, בסדקים, בחללים מתחת לקליפת עצים, תחת בולי עץ ופסולת. חלקם חיים על עצים, במערות ובמים. מספר מועט של מינים חיים בסביבת המגורים של בני האדם. הועברו על ידיהם ברחבי העולם ונחשבים למזיקים.
למעלה מ-3,000 מינים של טרמיטים נמצאים בכל יבשות העולם למעט אנטארקטיקה. המגוון הגדול ביותר נמצא באפריקה ומעט מהמינים מצויים באירופה ובאמריקה הצפונית. הטרמיטים אוכלי רקב, ומינים רבים אוכלים עץ.
תפוצה > משפחות ידועות מישראל

משפחה תיקני ענק (Blaberidae)
משפחה בלטלידיים (Blattellidae)
משפחה Ectobiidae
משפחה Pseudophyllodromiidae
משפחה תיקנחוליים (Corydiidae)
משפחה תיקניים (Blattidae)
מאפיינים > תיקנים

לתיקנאים יכולת הישרדות גבוהה מאוד. הם מסוגלים לחיות בביוב, וכן שבוע בלי מזון. התיקנים לא השתנו גנטית (או כמו שנהוג לומר לא התפתחו אבולוציונית) כבר 250 מיליון שנים.
הנקבות מייצרות תיק אשר לתוכו הן מטילות את הביצים, (מכאן נגזר שמם -תיקנים). הן מטילות 14–16 ביצים בתיק ביצים, נושאות אותו עמן (בקצה הבטן) במשך כיומיים ואז מניחות אותו בסביבת מזון. תיק הביצים בצבע חום (הופך לכהה לאחר מספר ימים). אורכו כ-8 מ"מ וגובהו כ-5 מ"מ. מן הביצים בוקעים הצעירים (נימפות) שהם בעלי מופע דומה לבוגר רק קטן יותר וללא כנפיים, ולאחר מעבר של מספר שלבי התפתחות כנימפה הם הופכים לבוגרים. סך כל משך ההתפתחות של פרט מביצה לבוגר הוא כ-60 ימים.
תוחלת החיים שלו היא כ-15 חודשים.
לתיקן אברי חישה בקצה האחורי של גופו אשר מחוברים לסיבי עצב גדולים במיוחד ויחד מקנים לו "רפלקס בריחה" ייחודי. גירוי קל אשר נקלט באברי החישה הללו גורם להעברת המידע במהירות עצומה (גבוהה בהרבה ממהירות העברת מידע בסיב עצב אנושי) דרך סיבי העצב הגדולים אל שרירי התנועה, ללא מעבר במרכזי עיבוד המידע במוח התיקן, ולהפעלת תגובת בריחה אשר אינה מסתיימת עד שנקלטת ירידה משמעותית בתנאי התאורה[דרוש מקור], כלומר כשהתיקן חש שהוא במקום חשוך. אם מוסיפים על כך את מהירות הריצה הגבוהה של התיקן האמריקני - עד 5.4 קמ"ש (כ-50 מרחקי-גוף בשנייה, שווה ערך לאדם הרץ במהירות 330 קמ"ש), הרי שלאדם סיכוי נמוך להבחין בתיקן אמריקני שנמצא בסביבתו ואפילו נמוך יותר לתפוס אחד. ואכן, רוב התיקנים שבהם אנו נתקלים הם זקנים או פגועים בצורה כלשהי.
מאפיינים > תיקנים > מינים נפוצים

תיקן אמריקני (Periplaneta americana)
תיקן גרמני (Blatella germanica)
תיקן פסים חום (Supella supellectilium)
תיקן מזרחי (Blata orientalis)
תיקן שדה אפריקני (Arenivaga africana)
תיקן מערות מצרי (Polyphaga aegyptiaca)
תיקן מדגסקר (לוחש)
מאפיינים > טרמיטים

הטרמיטים הם חרקים דמויי תיקן או נמלה, קטנים, חיוורים ולעיתים קרובות חסרי עיניים וכנפיים, החיים במושבות המונות עד 10 מיליון פרטים (וכ-50 אלף פרטים בממוצע).
כל הטרמיטים הם אאוסוציאליים ברמה מסוימת. הטרמיטים במושבה נבדלים בתפקידם. רוב חברות הטרמיטים מורכבות מפועלים, האחראים על ליקוט המזון, בניית הקן, וטיפול בצאצאים, ומלוחמים שתפקידם להגן על הקן מפני טורפים ופולשים.
המלך והמלכה הם הפרטים היחידים במושבה שיכולים להתרבות, ובניגוד לדבורים ולנמליים שמזדווגים פעם אחת, הזכר נשאר לצד הנקבה ומפרה אותה כל כמה ימים לצורך המשך הטלת הביצים. הטרמיטים ניזונים מכרסום עץ, ומסוגלים לעכל תאית במהירות וביעילות באמצעות חיידקים סימביוטיים.
תכונות תרמודינמיות מופחתות

התכונות התרמודינמיות המופחתות של זורמים (Reduced Thermodynamic Properties) הם הכינוי של משתני המצב של הזורם (לחץ, טמפרטורה ונפח), המנורמלים בערך המתאים שיש לזורם בנקודה הקריטית שלו
התכונות המופחתות הן חסרות מימד, ומשמשות לניסוח נוח של עקרון המצבים התואמים על פי ואן דר וואלס. התכונות המופחתות מהוות רכיב במשוואות מצב אחדות של גזים ממשיים (ריאליים).
לחץ מופחת

לחץ מופחת מוגדר כיחס בין ערך הלחץ הקיים בזורם ( p) לבין הלחץ שיש לזורם הספציפי בנקודה הקריטית, ומכונה הלחץ הקריטי ( p_{\rm {c}}): p_{\rm {r}}={p \over p_{\rm {c}}}
טמפרטורה מופחתת

טמפרטורה מופחתת מוגדרת כיחס בין ערך הטמפרטורה הקיימת בזורם ( T)לבין הטמפרטורה שיש לזורם הספציפי בנקודה הקריטית, ומכונה הלחץ הקריטי ( T_{\rm {c}}):
T_{\rm {r}}={T \over T_{\rm {c}}} את ערכי הטמפרטורות מבטאים בסקלת קלווין.
נפח סגולי מופחת

נפח סגולי מופחת של זורם הוא הערך שיחושב לזורם זה על פי משוואת הגזים האידיאליים במונחי לחץ מופחת וטמפרטורה מופחתת:  v_{\rm {r}}={\frac {vp_{\rm {c}}}{RT_{\rm {c}}}}\, R הוא קבוע הגזים האוניברסלי.
ראו גם

Departure function
הבהרות

↑  עיקרון המצבים התואמים נכלל בערך הוויקיפדי יוהנס דידריק ואן דר וואלס, ומכונה שם עיקרון המצבים ההדדיים.
הערות שוליים

↑  .Cengel, Yunus A.; Boles, Michael A, Thermodynamics: an engineering approach, Boston: McGraw-Hill, 2002
↑  Peng, DY & Robinson, DB, "A New Two-Constant Equation of State", .Ind. Eng. Chem. Fundamen (15), American Chemical Society, 1976, עמ' 59-64 doi: 10.1021/i160057a011