stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורן גמיש
תפוצה ובית גידול

תחום התפוצה הגדול ביותר של האורן הגמיש הוא בהרי הרוקי, מדרום-מערב אלברטה ודרום-מזרח קולומביה הבריטית דרומה דרך קולורדו וניו מקסיקו לתוך המדינות הצפוניות של מקסיקו. העץ גדל גם במדינות האגן הגדול נבדה ויוטה, במזרח רכס סיירה נבדה, בהרים הלבנים (White Mountains), הרי סן ברנרדינו והרי סן גבריאל של רכסי טרנסוורס בדרום קליפורניה. דרומה משם אפשר למצוא את האורן בהרי סן יסינטו (San Jacinto Mountains), בהרי סנטה רוזה (Santa Rosa Mountains) של רכסי פנינסולאר (Peninsular Ranges). יש אוכלוסיות מבודדות קטנות במזרח וושינגטון ואורגון, במערב דקוטה הצפונית ונברסקה ובגבעות השחורות של דקוטה הדרומית. האקלים ברוב תחום התפוצה הוא אקלים יבשתי.
העץ גדל על קרקעות דלות יבשות, שמקורן באבן גיר, בתחום נרחב של גבהים כתלות בקו הרוחב, מ-850 מטרים עד 3,810 מטרים מעל גובה פני הים. בחצי הצפוני של תחום התפוצה הוא גדל באזורים הרריים סמוך לקו העצים. באמצע תחום התפוצה בין קו הרוחב 45° לקו הרוחב 40° הוא גדל באזורים ההרריים והתת-אלפיניים שטופי הרוחות; ובחלק הדרומי של אזור התפוצה הוא גדל בעיקר בגובה באזורים התת-אלפיניים בסמוך לקו העצים העליון.
העץ גדל סמוך לקו העצים בדרך כלל בקבוצות בודדות או בחברת אשוחית אנגלמן, אורן לבן-קליפה, אורן האצטרובל הזיפני או אורן מפותל.
שימושים

לעיתים קרובות האורן הגמיש הוא העץ היחיד היכול להוות מחסה לחיות הבר בשל יכולתו לגדול בתנאים קשים. הצנוברים הגדולים שלו הם מקור מזון חשוב לכמה מינים של בעלי חיים, כולל מיני הסנאים מהסוג Tamiasciurus המכונים באנגלית "סנאי האורן" (Pine squirrel) וקיק אגוזים אמריקאי. דוב שחור אמריקני עשוי לפשוט על מקומות המחבוא של הסנאים במטרה לאכול מהצנוברים של האורן הגמיש. גם האינדיאנים בארצות הברית והמתיישבים האירופאים הראשונים נהגו לאכול מהצנוברים. סנאים, מין הנקר Colaptes auratus (באנגלית northern flicker), וקיכלי הרים כחול (Sialia currucoides) נוהגים לקנן לעיתים קרובות באורן הגמיש.
אורן גמיש כמעט שאינו משמש כמקור לעץ, אבל לעיתים כורתים כמויות מעטות של עצי אורן גמיש יחד עם מינים רצויים יותר. העץ משמש לקרשים, עמודי תמיכה במכרות, אדני רכבת ועמודים. במקומות שבהם יש מעט עצים יכול האורן הגמיש להיות מקור חשוב של עצים להסקה, אם כי הביקוש הגובר לעצים להסקה עלול לפגוע בצרכים של חיות הבר למחסה ואתרי קינון.
היכולת של האורן הגמיש להתמודד עם רוחות מנוצלת לייעור מקומות שבהם יש מפולות שלג תכופות. כמו כן לנוף הרחב של העץ יש ערך אסתטי ונוהגים לשתול אותו על קו הרכסים.
מכיוון שהעץ יכול לחיות יותר מ-1,000 שנים, כשבמקרים קיצוניים נתגלו עצים בני יותר מ-1,600 שנים, הוא מקור מצוין לתיארוך באמצעות טבעות עצים.
לאורן גמיש יש פוטנציאל להיות עץ חג המולד, אבל בגלל הצמיחה האיטית שלו מעדיפים המגדלים מיני אורן אחרים הגדלים מהר יותר. עם זאת, משתמשים לעיתים בשתילים לקישוט כעצים ננסים וכבונסאי. בסחר בשתילים מפורטים לפחות 7 זנים של אורן גמיש: Columnaris‏, Glauca‏, Firmament‏, Glenmore‏, Nana‏, Pendula ו-Tiny Temple.
מחלות ומזיקים

אש יכולה לקטול אורנים גמישים צעירים בשל הקליפה הדקה שלהם, אבל מכיוון שכמות החומר הצמחי היבש באזורים שבהם גדל האורן הגמיש נמוכה מצליחים העצים הבוגרים לשרוד שרפות יער.
סמרן מקריס נוהג להיזון מאורן גמיש, בייחוד בחודשי החורף.
כמה מינים של חרקים תוקפים את האורן בכמה דרכים. במונטנה ניזונים הזחלים של תת-מין של העש Choristoneura lambertiana ponderosana ממחטים חדשות של אורן גמיש. בדקוטה הצפונית פוגעים זחלים של הסוג Dioryctria (באנגלית Cone moth – "עש האצטרובל") בזרעים של אורן גמיש. בצפון איידהו תקף מין הכנימה הצמרית Pineus coloradensis שתילים שגדלו בחלקות ניסוי, אבל העץ הראה עמידות לחרק זה. חיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae) תוקפת לעיתים עצי אורן גמיש.
כמה מיני פטריות תוקפות את האורן הגמיש וגורמות לו למחלות קשות של ריקבון. בהם (בסוגריים שם המחלה באנגלית): Armillaria mellea‏ (Spongy root and butt rot)‏, Phaeolus schweinitzii‏ (Red-brown butt rot) התוקפות השורשים והגזע של האורן בכל אזור התפוצה שלו, Fomitopsis pinicola‏ (Crumbly brown cubical rot) ו-Phellinus pini‏ (Red ring rot) תוקפות את העצה של עצים בוגרים. האורן הגמיש יכול להיפגע מ-Cronartium ribicola (שלפוחית החלודה של האורן הלבן) ועצים רבים מתים אם שיחים של המארח החלופי של הפטרייה ממשפחת הדומדמניתיים גדלים בסמוך. הפטרייה Neopeckia coulteri תוקפת את העלים של האורן וגורמת להם מחלה המכונה באנגלית Brown-felt snow mold.
הפתוגן Arceuthobium cyanocarpum (באנגלית Limber pine dwarf mistletoe – "דבקון ננסי של אורן גמיש"), מין דבקון ננסי שחי כטפיל על ענפי העץ. הטפיל מתקיף הן עצים צעירים והן עצים זקנים, בעיקר באזורים יבשים יותר, ומזיק להם באמצעות התנפחות של הענפים ויצירת תופעת מטאטא מכשפה. הידבקות בטפיל זה מחלישה את האורן פוגעת באיכות העצה ומקטינה את אורך חייו. לעיתים תוקפים את העץ מיני דבקונים אחרים: Arceuthobium americanum (באנגלית Lodgepole pine dwarf mistletoe – "דבקון ננסי של אורן מפותל") ובמקרים נדירים יותר Arceuthobium douglasii (באנגלית Douglas-fir dwarf mistletoe – "דבקון ננסי של אשוח דאגלס") ו-vaginatum subsp. Cryptopodium (באנגלית Southwestern dwarf mistletoe – "דבקון ננסי של דרום-מערב ארצות הברית").
טקסונומיה ורביית כלאיים

אורן גמיש הוא חבר בקבוצת "האורן הלבן" (תת-מין Strobus של המין אורן), תת-קבוצה Quinquefoliae. ככל החברים בקבוצה זו העלים (המחטים) הם באגדים של חמש כשהנדן נשיר. תכונה זו מבדילה את האורן הלבן המערבי וקרוביו מאורן מפותל, שלו יש שתי מחטים לאגד, כמו גם אורן הזפת ואורן ג'פרי, שלשניהם יש שלוש מחטים באגד. לכל שלושת המינים הללו יש נדן קבוע בבסיס כל אגד. העץ קיבל את שמו המדעי ותואר לראשונה על ידי אדווין פ. ג'יימס (Edwin P. James) ב-1824. שמות מדעים נוספים למין הם: Pinus cembra var. Flexilis (E.JAMES) F.SANDERS‏, Apinus flexilis (E.JAMES) RYDB‏, Pinus lambertiana var. Brevifolia HOOK ו-Pinus novaemexicana P. LANDRY .
קיימת טענה שאורן גמיש יוצר בטבע רביית כלאיים באזורים חופפים עם אורן לבן דרום-מערבי (Pinus strobiformis), אבל טענה זו לא הוכחה, אם כי הצליחו ליצור רביית כלאים כזו באופן מלאכותי. בנוסף הצליחו לייצר רביית כלאיים עם אורן לבן מערבי, אורן לבן מקסיקני (P. Ayacahuite), אורן ההימלאיה (P. griffithii), אורן לבן (P. strobus) וייתכן עם אורן לבן-קליפה.
לקריאה נוספת

Chase, J. Smeaton (1911). Cone-bearing Trees of the California Mountains. Chicago: A. C. McClurg & Co. pp. 99. LCCN 11004975. OCLC 3477527., with illustrations by Carl Eytel – Kurut, Gary F. (2009), "Carl Eytel: Southern California Desert Artist", California State Library Foundation, Bulletin No. 95, pp. 17-20
Schoettle, Anna;  et al. (בפברואר 2019). Proactive Limber Pine Conservation for the Greater Rocky Mountain National Park Area. Fort Collins, CO: U.S. Department of Agriculture, Forest Service, Rocky Mountain Research Station. {{cite book}}:  (עזרה)
ביאורים

↑  בסיס העלה בצמחים בהם הוא עוטף את הגבעול
הערות שוליים

↑  אורן גמיש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Richard, Terry (24 בספטמבר 2012). "Ancient limber pine, likely Oregon's oldest living tree, draws twin brothers to Wallowas quest (photo essay, video)". The Oregonian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Stay Flexible, Grow Old". BYU Magazine. Spring 2007.
↑  Letts, M.G.; Nakonechny, K.N.; Van Gaalen, K.E.; Smith, C.M. (2009). "Physiological acclimation of Pinus flexilis to drought stress on contrasting slope aspects in Waterton Lakes National Park, Alberta, Canada" (PDF). Canadian Journal of Forest Research. 39 (3): 629–641. doi:10.1139/X08-206. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-16.
↑  Pinus flexilis James
1 2 3 4  Limber Pine
↑  Taxon: Pinus flexilis E. James
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534535705171  LCCN: sh91004253
איוואן ניקיטין

| --- | --- |

 לידה:  1680? מוסקבה, רוסיה הצארית 
 פטירה:  1742 (בגיל 62 בערך) 
 יצירות ידועות:  Portrait of Tsarevna Natalya Alekseevna 
 
איוואן ניקיטין (ברוסית: Иван Никитин;‏ 1680 – 1741) היה צייר רוסי של דיוקנאות וציורי קרב.
ביוגרפיה

איוון ניקיטין נולד במוסקבה למשפחה של כומר אורתודוקסי. את השיעורים האמנותיים הראשונים שלו קיבל מאמן הולנדי בחנות התחריט של נשקיית הקרמלין. בשנת 1711 הועברה הנשקייה יחד עם איוואן ניקיטין לסנקט פטרסבורג. בשנים 1716–1720 הוא ואחיו רומן ניקיטין נשלחו לאיטליה על ידי פיוטר הגדול. האחים למדו את אמנות הציור בפירנצה ובוונציה. לאחר שחזר לרוסיה הפך ניקיטין לצייר החצר האהוב על פיוטר הגדול. הוא עבד במוסקבה ובסנקט פטרבורג.
לאחר מותו של פויטר ב-1725 ניקיטין המשיך לעבוד בחצר המלכות עד 1732, אז הוא ואחיו רומן נעצרו בגין הפצת חוברות נגד השלטון. איוואן עונה, נכלא במשך חמש שנים במבצר ואז הוכה והוגלה לטובולסק.
בשנת 1740 חתמה אנה קיסרית רוסיה על חנינה לאחים. החנינה נכנסה לתוקף בשנת 1741. על פי בקשתה של הקיסרית החדשה יליזבטה קיסרית רוסיה, ניקיטין נסע בחזרה מטבולסק לסנקט פטרסבורג ומת בדרך בסוף 1741 או בתחילת 1742.
לפורטרטים המוקדמים של ניקיטין הייתה השפעה חזקה על סגנון הדיוקנאות המסורתי של המאה ה-17: ללא פרספקטיבה, צבעים נוקשים, רקע כהה. הדיוקנאות המאוחרים יותר היו בסגנון בארוק קלאסיים.
מלבד דיוקנאות, איוואן ניקיטין נחשב גם לצייר הקרבות הרוסי הבולט הראשון בשל ציוריו את קרב פולטבה וקרב קוליקובו.
הערות שוליים

↑  НИКИТИН, ИВАН НИКИТИЧ | Энциклопедия Кругосвет, www.krugosvet.ru (ברוסית)
↑  Никитин Иван Никитич - КУЛЬТУРА России - www.culture.mincult.ru, web.archive.org, ‏2005-01-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810597356905606  BnF: cb135755323 (data)  GND: 120693089  ISNI: 0000 0001 2118 0977  LCCN: no98099832  NKC: js2011621222  RKD: 59655  SUDOC: 147686962  ULAN: 500017123  VIAF: 296057527   WorldCat (עם VIAF): 296057527
אטה סמפל

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1854 קווינסי, אילינוי, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באפריל 1914 (בגיל 59) קנזס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Martha Etta Kilmer 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:  מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 
אטה סמפל (באנגלית: Etta Semple‏; 21 בספטמבר 1854 - 11 באפריל 1914), הייתה פעילה פמיניסטית ואתאיסטית, עורכת, מוציאה לאור ומנהיגה קהילתית, באוטווה, קנזס שבארצות הברית. הייתה נשיאת ארגון החשיבה החופשית של קנזס (Kansas Freethought Association) ובהמשך חייה, ייסדה בית הבראה בשם "Natural Cure" (רפואה טבעית). סמפל הייתה חלק מקבוצת אנשים מקנזס שנאבקו בהתערבות הדת בממשלת ארצות הברית, כאשר מנהיגים דתיים בולטים של אותם זמנים פעלו לשנות את חוקת ארצות הברית ולהכריז על אמריקה כאומה נוצרית.
ביוגרפיה

נולדה בשם מרתה אטה קימלר בקווינסי, אילינוי, למשפחה בפטיסטית. היא הייתה עדה ל"צביעות פרועה וקנאות דתית בקרב נוצרים". בסופו של דבר קימלר החלה לראות בדת סוג של "בורות ואמונה טפלה".
קימלר ייסדה את הארגון לחשיבה חופשית של קנזס (KFA) על מנת להגן על ההפרדה בין הכנסייה למדינה. היא נבחרה לנשיאת ה-KFA בשנת 1879. ה-KFA בסופו של דבר התעסק בענייני צנזורה בערים שונות ובמנהיגי כנסיות. כעבור זמן קצר, היא הייתה לסגנית נשיא האיגוד החילוני האמריקאי.
בשנת 1887, היא נישאה לבעלה השני, מתיו סמפל. שניהם היו פעילים בתנועת העבודה. סמפל כתבה שני רומנים הקשורים לתנועת העבודה: "The Strike" (השביתה), ו-"Society" (החברה). סמפל ובעלה רצו פעמיים בבחירות למשרות ממשלתיות כמועמדי מפלגת העבודה הסוציאליסטית.
סמפל פרסמה באופן עצמאי עיתון דו-חודשי שנקרא "Freethought Ideal" (אידיאל החשיבה החופשית). לורה נוקס סייעה בעריכה ובפרסום. העיתון פורסם בין השנים 1898 ל-1901, ואיפשר לסמפל להביע את דעתה ללא צנזורה. בראיון כעורכת העיתון בשנת 1898, היא אמרה, "כל חושב-חופשי אמיתי מקנה לכל אדם את הזכות לחופש מחשבה לזולת. לאן חופש זה מוביל הוא לא עניינם של אחרים כל עוד זה לא פוגע בזכויותיהם.בכל גיליון של העיתון הוצע פרס של 1000$ לכל אדם שיוכל להוכיח את קיומם של כוחות על-טבעיים, כולל אלוהים. היא גם עבדה עם הקריקטוריסט, וטסון הסטון, שסיפק את עבודותיו לעיתון של סמפל. עבודתה על העיתון שובחה על ידי כתב העת "The Free Thought Magazine", כתב עת שקידם חשיבה חופשית. ב-1901, סמפל החליטה כי נמאס לה "ללמד את הציבור לחשוב בהגיון" והפסיקה לפרסם את העיתון.
היא גם הייתה מעורבת בתנועת ה-temperance (תנועת הימנעות מאלכוהול) ונפגשה פעם אחת עם קרי ניישן בשנת 1901. "הן נראו אחוזות יד ביד, דנות בצורה רצינית אך חביבה".
עוד בשנת 1901, בעלה של סמפל חלה, והיא השקיעה זמנה בטיפולו. סמפל בסופו של דבר הפכה את ביתה הפרטי לבית הבראה, עם מקום ל-31 מטופלים, ואשר במשך שנים רבות היה בית החולים היחיד באזור. סמפל לא סירבה לטפל באף חולה, אפילו אם הוא לא היה מסוגל לשלם עבור הטיפול. סמפל כונתה בעיתון "Evening Herald" "השומרונית הטובה" ו"אחד מהתורמים הגדולים שאוטווה ידעה". בשנת 1905, אירע רצח שלא פוענח, של אחד החולים בבית ההבראתה של סמפל. הרוצח נכנס דרך חלון חדר השינה של סמפל עם סכין וגרזן, ורצח את המטופל עמו סמפל החליפה מקומות באותו לילה. רבים סברו שהכוונה הייתה לרצוח את סמפל.
סמפל נפטרה משפעת ב-1914. כל העיר התאבלה עליה. בלווייתה, לא היו תפילות או מזמורים, אלא נקראו שיריה האהובים. הם שרו את השיר החילוני, "פיזור זרעים של טוב לב".
קברה נשאר בלתי מסומן שנים רבות, עד שבשנת 2002 האגודה ההיסטורית של פרנקלין גייסה מספיק כסף כדי להקים מצבה שעוטרה במילים שכתבה על עצמה. על המצבה נחרט: "אתאיסטית, קיצונית, סוציאליסטית, פמיניסטית, נדבנית וחושבת-חופשית. אטה הייתה עורכת עיתון, מוציאה לאור, סופרת, מרפאת באינטואיציה, מייסדת ומפעילה של בית הבראה, ואלופת המקופחים."
הבניין שבו שכן בית ההבראה שלה נידון להריסה ב-2015. למרות הניסיון מצד רבים להכריז על המבנה כראוי לשימור.
ראו גם

אתאיזם
פמיניזם
לקריאה נוספת

Stangl, Vickie  Sandell (2015). Etta Semple: Kansas Freethinker and 'Ideal' Woman (ספר באנגלית על סמפל). Adriel Publishing. ISBN 978-1892324153.
הערות שוליים

1 2 3  Gaylor, Annie Laurie.
↑  Stangl, Vickie Sandell (April 2012).
↑  American Newspaper Directory
↑  "The Free Thought Magazine" - קישור לאתר "גוגל ספרים". בקישור ניתן לראות את העיתון שספל הוציאה.
↑  Denardo, Tom (27 March 2004).
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אטה סמפל".
איגנאץ פון רודהארט

אִיגְנָאץ רִיטֶר פוֹן רוּדְהַארְט (בגרמנית: Ignaz von Rudhart, ביוונית: Ιγνάτιος φον Ρούντχαρτ;‏ 11 במרץ 1790 – 11 במאי 1838) היה סופר, מלומד ועובד ציבורי מממלכת בוואריה שכיהן כראש ממשלת יוון לתקופה קצרה ב-1837 בחסות אותון, מלך יוון.
רודהארט היה יליד וייסמאין, פרנקוניה עילית שבצפון נסיכות הבוחר מבוואריה, האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בבמברג למד משפטים באוניברסיטת מינכן והשלים שם דוקטורט. רודהארט היה לפרופסור למשפטים בוירצבורג, והוא עבר בשנת 1817 לבאייר. מאוחר יותר עבר למינכן לשירות המנהלי והממשלתי של ממלכת בוואריה. רודהארט הפך לחבר מועצה במינהל הפיסקאלי הכללי החדש שנוצר וגם מונה בשנת 1819 לתפקיד המנהל הראשון של הלשכה הסטטיסטית החדשה, כיועץ לשרים במשרד האוצר הבווארי. בשנת 1823, עקב התבטאויותיו הליברליות המתמשכות פעם אחר פעם, רודהארט הועבר לפעילות ממשלתית משנית בבָּיְירוֹיְת לאחר לחצו של קנצלר האימפריה האוסטרית, קלמנס ונצל פון מטרניך, על הממשלה הבווארית.
בשנת 1826 עבר לתפקיד יועץ משני למשרד האוצר ברגנסבורג. ב-1825 התמודד לראשונה לבחירות מטעם נציבות מחוזית. הוא נבחר ללשכת הנבחרים, אשר לה השתייך גם בשנים 1827–1828, 1831 ו-1834 כדובר עבור התושב הבווארי המתון. דעותיו הליברליות של רודהארט הובילו אותו מספר פעמים למאבקים מול יריבים פוליטיים בעוד הוא ניסה לקדם מונרכיה חוקתית בבוואריה. בשנת 1832 לודוויג הראשון, מלך בוואריה מינה אותו לנשיא האזורי של הדנובה התחתונה. מחוז עם מושב בפסאו. בהמלצת הפוליטיקאי מקסימיליאן-עמנואל פרהר לרחנפלד בתחילת פברואר 1837 מונה רודהארט לראש ממשלת יוון ושר החוץ היווני לאותון, מלך יוון שהיה בן למלוכה הבווארית (בית ויטלסבאך). לתפקידים אלו מונה רודהארט במקום יוזף לודוויג פון ארמנספרג והיה חלק מהמנהל הבווארי ששלט באותה העת בממלכת יוון. באפריל 1837 היה רודהארט אחראי על הקמת אוניברסיטת אותון באתונה. בשל מחלתו הקשה התקבלה התפטרותו ב-8 בדצמבר 1837; בדרכו חזרה לבוואריה נפטר בטריאסטה.
לקריאה נוספת

John A. Petropulos; Politics and Statecraft in the Kingdom of Greece; Princeton University Press, 1968
איוואן סאיינקו

איוואן איוואנוביץ' סיינקו (ברוסית: Ива́н Ива́нович Сае́нко, נולד ב-17 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת רוסיה.
ביוגרפיה

סיינקו נולד ב-17 באוקטובר 1983 במוסלובקה, ברית המועצות. הוא התחיל את דרכו תחת השגחת אביו, איוואן ווסיליביץ' סיינקו, אשר מתמחה בעיקר באימון קבוצות כדורגל של נשים. אחיו, אדוארד איוואנוביץ' סיינקו גם כן מאמן וידוע בעיקר בהתמדה שלו לשחק טקטי. ב-2005 שימש סיינקו כקפטן הנבחרת הצעירה של רוסיה. ב-11 באוקטובר 2006, בסנקט פטרבורג, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס לשחק כמחליף במשחק מול אסטוניה.
סיינקו הוא נוצרי אורתודוקסי אדוק, בעבר שר במקהלת הכנסייה הרוסית של באדן-באדן.
תארים

זכייה בגביע הגרמני (נירנברג) - 2007
איגור טומאסיץ'

איגור טומאסיץ (בקרואטית: Igor Tomašić, בבולגרית: Игор Томашич; נולד ב-14 בדצמבר 1976 בקיוטינה שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-בולגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

טומאסיץ' החל את הקריירה בקבוצת הנוער הקרואטית מוסלבינה קיוטינה, ולאחר מכן עבר לדינמו זאגרב בה שיחק במשך שתי עונות. ב-1997 עבר להולנד שם שיחק שתי עונות ברודה, עונה אחת במאסטריכט, ושתי עונות נוספות ברודה. בעונת 2002/2003 שיחק בראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
בקיץ 2003 הגיע לישראל ועבר להפועל פתח תקווה. בפתח תקווה שיחק עונה אחת ולאחר מכן עבר להפועל באר שבע, בה שיחק חצי עונה.
בינואר 2005 עבר טומאסיץ' לקבוצה הבולגרית הבכירה לבסקי סופיה, איתה זכה כבר באותה עונה בגביע הבולגרי. בעונה שלאחר מכן עלה עם הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א וזכה עמה באליפות ליגת העל הבולגרית בכדורגל, ובשנת 2007 זכה עם הקבוצה בדאבל. טומאסיץ' שימש כקפטן הקבוצה.
באוגוסט 2006, אחרי שקיבל תעודת זהות בולגרית, שיחק את משחקו הראשון בנבחרת בולגריה, בתיקו 0-0 מול נבחרת ווילס. בסך הכל רשם 16 הופעות במדי נבחרת בולגריה.
ב-2008 חזר טומאסיץ' לישראל, ושיחק בעונת 2008/2009 במכבי תל אביב, עמה זכה בגביע הטוטו לאותה עונה.
בקיץ 2010 שוחרר ממכבי תל אביב ועבר לקבוצת קוואלה היוונית. כעבור עונה עבר לשחק בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל.
תארים

אליפות בולגריה – 2006, 2007
הגביע הבולגרי – 2005, 2007
הסופר קאפ הבולגרי – 2005, 2007
גביע הטוטו – 2008/2009
איגנאט

איגניס - אש
איגנאט (Ignat) או איגנאט החזירים (Ignatul Porcilor) הוא חג שחיטת החזיר הנחוג על ידי הרומנים ביום 20 בדצמבר, היום, שעל פי לוח השנה הנוצרי אותודוקסי, מוקדש לקדוש איגנאטיה תאופורול (Ignatie Teoforul). החג קרוי גם בשם קרצ'יונול ציגאנילור (Crăciunul ţiganilor) שמשמעותו היא "הקרצ'יון (חג המולד הרומני) של הצוענים", שם שניתן לו משום שבמלאכת שחיטת החזיר, צריבת עורו באש וחלוקתו לנתחים עובדים לרוב הצוענים המקומיים.
ביום 20 בדצמבר נוהגים הרומנים לשחוט חזיר שפוטם במהלך השנה. לאחר שחיטת החזיר תולשים את השערות הארוכות יותר, כדי לייצור מהן מברשות ואחרי זה תולים את החזיר מעל אש גלויה ומסובבים אותו, כדי לצרוב את השיער שנותר על עורו. בהמשך מפרקים את גופת החזיר, העור משמש לייצור אופינצ'י, המעיים המנוקים ישמשו כלי קיבול לתערובת בשרית ויהפכו לנקניקים ונקניקיות, הבשר והשומן ישמרו באמצעות עישון והמלחה, כדי שישמשו מזון במהלך החורף ואפילו הדם הניגר מהחזיר ייאסף וישמש להכנת נקניק דם.
החוקרים משערים שאש המדורות ששימשו לצריבת שיער החזירים, איגניס (Ignis), אש בלטינית, היא המקור האטימולוגי לשם החג. המנהג הקדום של הקרבת החזיר ואכילת בשרו מוזכר כבר במצרים העתיקה, שם הוקרב לאל אוסיריס.
מסורות ואמונות הקשורות בחג

ערב החג מרתיחים גרגירי חיטה. ראש המשפחה מקטר את החיטה ומברך אותה וכל המשפחה אוכלת ממנה. את שאריות החיטה מפזרים למאכל עופות השמים. הילדים משתשעים במשחקים הקרויים De-a poarca (כמו החזירה) ו-Purceaua (החזירונת) ובעזרת כלי מוזיקלי מיוחד הקרוי surla (סורלה) משמיעים קולות דומים לקול החזיר. באחת הקולינדות, הקרויה Siva (סיווה), כנראה על שם האל שיווה, אחד הצעירים עוטה במקום המסכות המסורתיות של עז הבר או איל את הראש המעוטר של חזיר שחוט.
בתקופה המודרנית השתמר המנהג אצל הרומנים, הארומנים ובהודו.
בערב החג כורתים גבעול של דלעת ושומרים אותו כסגולה נגד הרפס סימפלקס 1 של ילדים. יש אמונות עממיות נוספות הקשורות בחג ובהן:
החזיר חולם על הסכין או שמדמיין את עצמו עם מחרוזת פנינים אדומות.
בערב החג המכשפות זוממות לגזול את שגשוג החוגגים לכן מפזרים נגדן מלח מסביב לבית המגורים, מסביב לאסמים ובחצר.
שומן של חזיר שחור מתאים לכישוף ובמיוחד עבור הכבשים. גוש של שומן של חזיר שחור שנשחט באיגנאט, שהכומר בירך אותו, משמש למשיחה כנגד כאבים, בעיקר ברגליים. משתמשים בשומן זה גם למריחת גופו של אדם העלול להפוך לסטריגוי.
בעת שחיטת החזיר לא רצויה נוכחותם של רכי לב רחמנים, כי בגללם ייסורי מות החזיר עלולים להיות ממושכים יותר ובשרו פחות טוב למאכל.
אם בלב החזיר תימצא כמות גדולה יחסית של דם קרוש זה סימן לכך שלבעליו תהיה הצלחה בכספים.
בתקופה שבין איגנאט ובין קרצ'יון (חג המולד הרומני) הנשים לא טוות צמר, אך עוסקות בריסוק גרעיני חיטה. מהגרעינים המרוסקים מכינים מין לחם שטוח הנאכל בערב קרצ'יון עם דבש ואגוזים.
דמם של החזירים השחורים, מעורב בקמח, משמש כמאכל מבריא חולים.
מי שעובד בחג איגנאט עלול לחלות במחלה שסימניה הם התכווצויות כמו של החזיר בזמן השחיטה.
בתום עבודות השחיטה והפירוק מוגשת ארוחת נדבת החזיר שנאכלת בעמידה ובשתיקה.
איוואן ניפונטוב

איוואן ויטאלייביץ' ניפונטוב (ברוסית: Иван Витальевич Нифонтов; נולד ב-5 ביוני 1987) הוא ג'ודוקא רוסי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
ניפונטוב התחרה במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
ניפונטוב מחזיק בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2009) ומדליית ארד (2014). באליפויות אירופה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית זהב (2009) ומדליית כסף (2015).
במהלך הקריירה זכה ניפונטוב במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי הגראנד סלאם במוסקבה וריו דה ז'ניירו.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | גראנד סלאם | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל |
| 2010 | גראנד סלאם | מוסקבה | רוסיה רוסיה |
| 2013 | מאסטרס | טיומן | רוסיה רוסיה |
| 2014 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2016 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריה הונגריה |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אוגוסטן ז'ראר

| --- | --- |

גנרל אוגוסטן ז'ראר
 לידה:  2 בנובמבר 1857 דנקרק, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  2 בנובמבר 1926 (בגיל 69) שאטו-גונטייה, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1875–1919 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-41 מפקד הקורפוס ה-2 מפקד פלגת הארמייה לוריין מפקד הארמייה הראשונה מפקד הארמייה השמינית
 פעולות ומבצעים
 המשלחת השנייה למדגסקר מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 הצלב הגדול של לגיון הכבוד מדליית המלחמה צלב המלחמה (1914 - 1918)
 
גנרל של דיוויזיה אוגוסטן גרגואר ארתור ז'ראר (בצרפתית: Augustin Grégoire Arthur Gérard;‏ 2 בנובמבר 1857 – 2 בנובמבר 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ז'ראר נולד ב-2 בנובמבר 1857 בעיר דנקרק, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1895 השתתף במשלחת השנייה למדגסקר. ב-23 במרץ 1909 כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וב-23 בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-13. ב-14 במאי 1912 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-41, וב-21 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-31 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-2.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה ז'ראר מפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב הראשון על המארן. הוא פיקד על הקורפוס עד 24 ביולי 1915, עת מונה למפקד פלגת הארמייה לוריין. ב-31 במרץ 1916 עבר לפקד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 31 בדצמבר של אותה שנה עת חזר לפקד על פלגת הארמייה לוריין. ב-2 בינואר 1917 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. ז'ראר הוביל את הארמייה שלו בבלימת מתקפת מאה הימים ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה שלו חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 פורקה הארמייה והתמזגה יחד עם הארמייה העשירית לארמיית הריין הצרפתית.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה חי ז'ראר בשאטו-גונטייר עד מותו ב-2 בנובמבר 1926 בגיל 69.
איוואן קאמפו

איוואן קאמפו ראמוס (נולד ב-21 בפברואר 1974 בסן סבסטיאן) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.
קאמפו החל את הקריירה שלו בדפורטיבו אלאבס בשנת 1993. בשנת 1996 עבר קאמפו לולנסיה שם שיחק עד שנת 1997 ואז עבר למיורקה שם שיחק עונה אחת. בשנת 1998 עבר קאמפו לריאל מדריד וזכה איתה בליגת האלופות. בשנת 2002 הושאל קאמפו לבולטון ונדררס וב-2003 עבר אליה באופן רשמי. ב-2008, עבר לאיפסוויץ' טאון. בעונת 2009/2010 עבר קאמפו לא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית.
כאשר תם חוזהו ב-א.א.ק. לרנקה פרש קאמפו ממשחק פעיל.
לזכותו של קאמפו ארבעה משחקים בנבחרת ספרד, עימה השתתף במונדיאל 1998 שנערך בצרפת.
אורן ג'פרי

| אורן ג'פרי |
| --- | --- |
 קבוצת עצי אורן ג'פרי הגדלים דרומית לאגם מונו בקליפורניה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אורן
מין:: אורן ג'פרי
שם מדעי
 Pinus jeffreyi ‏.Balf
תחום תפוצה


קליפה של גזע של אורן ג'פרי
אצטרובל של אורן ג'פרי
עורבני שטלר על ענף של אורן ג'פרי
אורן ג'פרי צעיר בפארק הלאומי הגעשי לאסן
אורן ג'פרי (שם מדעי: pinus jeffreyi), הקרוי באנגלית Jeffrey pine, או Jeffrey's pine, או Yellow pine, או Black pine, הוא עץ אורן הגדל באמריקה הצפונית. תחום תפוצתו העיקרי הוא בקליפורניה שבארצות הברית, אבל הוא גדל גם בחלק המערבי ביותר של נבדה, בדרום-מערב אורגון ובצפון באחה קליפורניה. השם מנציח את הבוטנאי הסקוטי ג'ון ג'פרי (John Jeffrey) ‏; 1826–1854) שגילה מין עץ זה ב-1852.
עצים בולטים

הפרט החי הגדול ביותר של אורן ג'פרי הוא כנראה העץ המכונה "סמוקי ג'ק" (Smoky Jack) בכביש מעבר טיוגה (Tioga Pass Road) בפארק הלאומי יוסמיטי בקליפורניה. גובהו 56.7 מטרים קוטר הגזע 2.27 מטרים ונפח עץ מוערך ב-116 מטרים מעוקבים. פרט גדול עוד יותר היה "ענק עמק יוריקה" (Eureka Valley Giant), אלא שהוא נפל קורבן להתקפות של חיפושית הקליפה מ-2002 עד 2003. גובהו היה 58.5 מטרים קוטר הגזע 2.47 מטרים ונפח עץ של 129 מטרים מעוקבים.