stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעין רוגל
ספריה

היינו יכולות לנסוע - ראה אור בהוצאת כרמל בעריכת טל ניצן, 2011
יער - ראה אור בהוצאת מרווחים (הוצאה עצמית), 2016
גם קופים נופלים מעצים - ראה אור בהוצאת מרווחים (הוצאה עצמית), 2018
מה את יודעת - ראה אור בהוצאת כנרת זמורה, 2019
המכניקה של הרגש - ראה אור בהוצאה עצמית, 2020
זאבה - הוצאה עצמית, רומן בלשי, 2022
השינה היא חיה קטנה מאוד - ספר ילדים (קולי), 2023
רוזאנה וי - הוצאת מרווחים, 2024, זוכה מענק קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות
ספריה של רוגל עוסקים בסיפורים פרטיים במקומות האפלים והחומלים של הנפש. כתיבתה מאופיינת באסתטיקה מוקפדת: ניסוחים מדויקים ועשירים, שימת דגש על האווירה ושזירת דימויים עדינים כחלק ממהלך של חשיפת הנפש מהפנים החוצה.
"יער" הוא מעשיה אפלה למבוגרים, שנכתב בהשראת סיפוריה של סבתה של רוגל על מסעה האישי מפולין לישראל כילדה בתקופת השואה.
"היינו יכולות לנסוע", הוא מסע בדיוני של שתי נשים, שאחת מהן, כשהיא חושדת שחלתה בסרטן, בוחרת שלא לשוב לארץ. הספר בוחן את גבולות האהבה והחופש בנסיבות של מחלה.
הספר נכתב בעקבות מותה ממחלת הסרטן של מי שהייתה בת זוגה של רוגל מספר שנים, קרן דולב. בעקבות מותה הקימו המשפחות של רוגל ודולב, יחד עם חבריה הקרובים של דולב עמותה לזכרה. עמותת קרן דולב לצדק רפואי המספקת סיוע וייצוג משפטי לחולים שזכויותיהם לטיפול נפגעו. רוגל היא חברת ועד ומתנדבת פעילה בעמותה.
הספר "מה את יודעת" הוא מותחן פסיכולוגי מורכב שעוסק במקום שאליו מוליכות אותנו כל כוונותינו הטובות. עלילת הספר שזורה דמויות מורכבות שכולן משקרות, אבל אף אחת מהן אינה מוכנה להרים ידיים.
פילמוגרפיה

במקום הלא נכון - סרט גמר במסגרת בית הספר לקולנוע וטלוויזיה סם שפיגל בירושלים, במאית ותסריטאית שותפה עם תמר זינגר, 2003. הוקרן בפסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בת"א (2005), קנדה ורוסיה (2006), וספרד (2007)
נוזהת אל פואד – בבימוי של יהודה ג'אד נאמן. תסריטאית דיאלוגים נוספים, 2005
סרט של משוטטים – סרט תיעודי על יצירת נוזהת אל פואד. תסריטאית במאית ומפיקה בפועל בשיתוף עם דודו דרזי
ראדיקל – בבימוי עומר רייס. תסריטאית שותפה עם אסף שליטא ואנה שניידמן, 2009
היו ויהיו – בבימוי חנניה בר. תסריטאית שותפה עם חנניה בר, 2009
פודקאסטים

עושים מזה סיפור - עם נועם פיינהולץ מבית הארץ
סופרות לאחור - עם נילי אסיא, מבית מדברים עברית
המפצחות - עם נילי אסיא, מבית מדברים עברית
הערות שוליים

1 2  מעין רוגל בלקסיקון הספרות העברית החדשה, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו, באתר http://www.isr-tkd.com/ (ארכיון)
↑  צפורה רומן, הבריחה שלא הייתה, לאשה, עמ' 54-55
↑  הספרייה הלאומית, קטלוג ראשי, באתר הספרייה הלאומית
↑  יותם שווימר, נשים בורחות מבשורה: על ספרה של מעין רוגל, באתר ynet, 9 באוקטובר 2011
↑  שרי שביט, הבאנו ביכורים עם מעין רוגל, באתר ynet, 24 באוגוסט 2011
↑  מה את יודעת - מעין רוגל, באתר e-vrit
↑  המפצחות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313864905171  GND: 1023889498  ISNI: 0000 0003 5772 7799  LCCN: no2011174377  VIAF: 200827998   WorldCat (עם VIAF): 200827998
מכון עקבות

| --- | --- |

 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  חיפה
 מנכ"ל:  ליאור יבנה
 תקופת הפעילות:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 https://www.akevot.org.il/
 
עקבות : המכון לחקר הסכסוך הישראלי - פלסטיני הוא מכון מחקר ישראלי, המאוגד כעמותה, הפועל לביצוע מחקר היסטורי ולחשיפת חומר ארכיוני העוסק בזכויות אדם ובסכסוך הישראלי-פלסטיני.
המכון

המכון הוקם בשנת 2013. עם מייסדיו נמנה מיכאל ספרד. נכון לסוף שנת 2020 היו לעמותה ארבעה מועסקים בשכר.
נכון ל-2020, עיקר המימון (כ-800,000 ש"ח) לפעילות המכון התקבל כתרומה מגופים זרים, בהם ממשלות שווייץ, נורווגיה והולנד וכן קרן קונראד אדנאואר ואחרות. שארית המימון (כ-350,000₪) התקבלה כתרומה מגופים בישראל.
המכון > פעילות המכון

פרסומי המכון כוללים מחקרים בחומרים הנמצאים בארכיון המדינה ובארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, העוסקים במלחמת העצמאות, בממשל הצבאי על ערביי ישראל, בתוצאות מלחמת סיני ובתוצאות מלחמת ששת הימים וכן בשלטון הישראלי ביהודה ושומרון. במסגרת מחקרים אלו חשף המכון מסמכים דוגמת דו"ח ריפתין, ופרסם שני ספרים.
בנוסף, עוסק המכון בהנגשת המידע הקיים בארכיונים ובשקיפותם. ב-2016 פרסם המכון דו"ח בו הראה כי רק אחוז אחד מתיקי המסמכים בארכיון המדינה ובארכיון צה"ל ומערכת הביטחון פתוחים לעיון הציבור. בדו"ח נטען כי ארכיון המדינה ביצע הסתרה של חומרים באופן מכוון. כמו כן, בשנת 2019 פרסם המכון דו"ח בו הראה כי צוותים מטעם הממונה על הביטחון במערכת הביטחון פעלו להסתיר חומרים ארכיוניים בלא כל סמכות חוקית.
בשנת 2016 הוענק למכון פרס אלסברג למחקר בתחום הארכיונאות מטעם האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע.
במרץ 2023 השיק המכון ספרייה דיגיטלית המכילה מאות מסמכים בנושא הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
הערות שוליים

1 2  דוח מילולי לשנת 2020, באתר גיידסטאר.
↑   חיים לוינסון, נעה לנדאו, מתעמולה למדיניות: כך הפך דו"ח של ארגון ימין למסמך דיפלומטי, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2018
↑  ד"ר נעם הופשטטר וליאור יבנה, עניין של גישה: חסמים לגישת הציבור לארכיונים הממשלתיים, תל אביב יפו: מכון עקבות, 2016.
↑   עופר אדרת, ארכיון המדינה ברשת: סודיות בלי תאריך תפוגה, באתר הארץ, 20 במאי 2016
↑  השתקה - פעילות מלמ"ב לחיסוי מסמכים בארכיונים, תל אביב-יפו, 2019.
↑  פרס אלסברג למחקר ארכיוני והכשרה מקצועית בארכיונאות - 2016, באתר האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע.
↑  מכון עקבות, אוסף המסמכים הדיגיטלי הראשון שלנו עכשיו באוויר, 3 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428050705171  VIAF: 29148631324330411364   WorldCat (עם VIAF): 29148631324330411364 
עיתונאית הארץ חנין מג'אדלה בערב השקת ספריית המסמכים הדיגיטלית בנושא הממשל הצבאי, 2023
מיכאל טריברדייב

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1931 טביליסי, ברה"מ 
 פטירה:  25 ביולי 1996 (בגיל 64) סוצ'י, רוסיה 
 שם לידה:  მიქაელ ტარივერდიევი 
 מקום קבורה:  בית העלמין הארמני 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין 
 סוגה:  אופרה, סטייג' אנד סקרין 
 כלי נגינה:  עוגב, פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1977)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1986)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  פרס לנין קומסומול  עיטור הדגל האדום של העמל  אמן העם של ברית המועצות 
 www.tariverdiev.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכאל טריברדייב (ברוסית: Микаэл Таривердиев; בארמנית: Միքայել Թարիվերդիև;‏ 15 באוגוסט 1931 - 25 ביולי 1996) היה מלחין רוסי וסובייטי ממוצא ארמני. בשנת 1977 הוענק לו פרס ברית המועצות. על תרומתו בתחום המוזיקה הוענקו למיכאל טריברדייב מספר עיטורים ובמהלך שנות ה-90 הוא זכה ב-3 פרסים עבור מוזיקה לסרטים.
ביוגרפיה

מיכאל טריברדייב נולד בטביליסי למשפחה ממוצא ארמני. הוא למד נגינה בבית הספר למוזיקה העירוני ומשם המשיך ללימודים בתחום למשך מספר שנים בקונסרבטוריון של ירוואן. בשנים 1953–1957 טריברדייב למד במוסקבה במכון למוזיקה על שם גנסין אצל אראם חצ'אטוריאן.
מיכאל טריברדייב כתב מוזיקה קלאסית כולל אופרות, בלטים ויצירות נוספות.
הוא זכה לפופולריות גדולה על מוזיקה שנכתבה לסרטים. בסך הכול החל משנת 1958 הוא יצר מוזיקה ל-132 סרטים, כולל שבעה עשר רגעים של אביב וצחוק הגורל. לשיא הפופולריות שלו טריברדייב הגיע בשנות ה-70 של המאה ה-20.
בנוסף לכך הוא חיבר לחן למספר שירים שבוצעו על ידי זמרים ידועים. החל משנות ה-60 טריברדייב כתב מוזיקה לתיאטרון. במהלך שנות ה-80 וה-90 הוא כתב מוזיקה לעוגב.
בשנת 1981 הוא נסע במכוניתו עם בת זוגו והם נקלעו לתאונת דרכים בה נהרג הולך רגל. טריברדייב הזדהה כנהג הרכב ולאחר שנתיים של חקירה הואשם בגרימת מוות, אולם שוחרר בעקבות החנינה. לפי עדותו, אירוע זה שינה את חייו. המקרה היה בסיס לסרט של אלדר ריאזנוב "תחנת רכבת לשניים" בו הדמות הראשית עברה אירוע זהה.
בשנת 1990 טריברדייב עבר ניתוח לב בלונדון. הניתוח הצליח אך בריאותו של נפגעה. הוא נפטר ב-1996 במהלך חופשה על שפת הים השחור בסוצ'י ונטמן בבית העלמין הארמני במוסקבה.
לזכרו פעם בשנתיים מתקיימת תחרות לנגני עוגב בקלינינגרד. בפסטיבל הסרטים הכלל רוסי "קינוטאבר" מחולק פרס עבור מוזיקה לסרט על שם טריברדייב.
טריברדייב היה גם פעיל ציבורי. הוא הקים והיה יושב ראש של מחלקת מלחיני מוזיקה לסרטים באיגוד עובדי הקולנוע הרוסי.
X-5

בל X-5 (מאנגלית: Bell X-5) היה המטוס הראשון עם כנף בעלת משיכה משתנה, כלומר יכולת להגדיל את מוטת הכנפיים שלו. ההשראה למטוס הגיעה מהמטוס הגרמני מסרשמיט P.1101, שתוכנן בזמן מלחמת העולם השנייה אבל מעולם לא טס. המסרשמיט תוכנן כך שאת מוטת הכנפיים ניתן היה לשנות רק על הקרקע, אבל מפתחי ה-X-5 פיתחו מערכת מיוחדת שאיתה ניתן היה לשנות את מוטת הכנפיים במהלך הטיסה.
עיצוב ופיתוח

האב טיפוס לא מושלם של המסרשמיט P.1101, שנמצא על ידי כוחות אמריקאיים ב-1945 במתקן ניסוי ב-Oberammergau, גרמניה, הובא לארצות הברית. למרות שנפגע במעבר, אב הטיפוס נשלח אל מפעלי חברת בל בבאפלו, ניו יורק, שם קבוצת מהנדסים וטכנאים למדו מקרוב על עיצוב המטוס. הצוות בראשות המעצב המפקח רוברט ווד, הגיש הצעה עבור עיצוב דומה.
למרות שעל פני השטח המסרשמיט וה-X-5 נראים דומים, ה-X-5 היה מורכב בהרבה מהמסרשמיט P.1101, עם שלוש אפשריות פריסה לכנף: 20°, 40° ו-60°. ציר מיוחד נבנה עבור הכנף, שנתן לה את היכולת לפרוס את עצמה ולנעול את הכנף במקומו. המעבר מפריסה מלאה לפריסה מינימלית לקח פחות מ-30 שניות.
ל-X-5 היו בעיות סחרור חמורות ביותר שנבעו מפריסה אווירודינמית לקויה של המטוס, במיוחד הזנב והמייצבים שמוקמו במקום גרוע, כך שבכמה עמדות כנף, המטוס יכול היה להיכנס לסחרור אובדני. בעיית הסחרור-הזדקרות של המטוס גרמה בסופו של דבר להתרסקות המטוס השני ב-1953 ולמותו של טייס המבחן.
בעיה זו גרמה גם לביטול התוכנית של חיל האוויר האמריקאי לשנות את עיצוב ה-X-5 וליצור מטוס קרב טקטי זול לשימוש נאט"ו ומדינות אחרות.
היסטוריה מבצעית

שני מטוסי X-5 נבנו. הראשון הושלם ב-15 בפברואר 1951, ושני המטוסים ביצעו את טיסות הבכורה שלהם ב-20 ביוני וב-10 בדצמבר 1951. כמעט 200 טיסות נעשו במהירויות של עד 0.9 מאך בגובה של 40,000 רגל (12,200 מ'). אחד המטוסים אבד ב-14 אוקטובר 1953, כאשר לא הצליח להתאושש מסחרור של 60 מעלות. טייס חיל האוויר האמריקני קפטן ריי פופסון מת בתאונה בבסיס חיל האוויר אדוארדס. ה-X-5 השני נותר באדוארדס המשיך בבדיקות עד 1955, ונשאר בשירות כמטוס מרדף עד 1958.
ה-X-5 הציגו בהצלחה את היתרון של עיצוב הכנף המשתנה עבור מטוסים המיועדים לטוס במגוון רחב של מהירויות. למרות בעיות היציבות של ה-X-5, הרעיון יושם מאוחר יותר בהצלחה ב-F-14 ב-F-111, במיג 23, בטורנדו (מטוס קרב) וב-B-1 לנסר במטוסים כאלה.
הX-5 ששרד מוצג כיום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקאי לשם הובא במרץ 1958.
ראו גם

מטוסי ה-X
הערות שוליים

↑  Winchester 2005, עמ' 37
↑  Hallion 1984 עמ' 52
↑  Hallion 1984, עמ' 47
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10662852
יחסי אקוודור–צרפת

| יחסי אקוודור–צרפת |
| --- | --- |
אקוודור: צרפת


אקוודור: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
283,561: 643,801
אוכלוסייה
18,174,276: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
118,845: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,539: 45,527
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה נשיאותית למחצה

שגרירות אקוודור בפריז
יחסי אקוודור–צרפת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אקוודור לצרפת.
סקירה כללית

נשיא אקוודור רפאל קוראה ערך ביקור רשמי בפריז וליון ב-6–8 בנובמבר 2013. פגישתו עם נשיא צרפת פרנסואה הולנד הביאה להצהרה משותפת בה הם הסכימו לפתח שיתוף פעולה מדעי, אקדמי ותרבותי ולחזק את הסחר בין שתי המדינות. ביקור זה עזר לתת תנופה חדשה ליחסים הדו-צדדיים.
בשש השנים האחרונות התקיימו כמה ביקורים רמי דרג בין שתי המדינות.
יחסים כלכליים

צרפת ממלאת תפקיד קטן יחסית בכלכלת אקוודור והיא ממשיכה לנהל גירעון סחר דו-צדדי עם המדינה: בשנת 2015 עלה היצוא הצרפתי לאקוודור ב-26.2% ל-145 מיליון אירו, שהיה יותר מפי שניים מהגידול ביצוא הצרפתי לאמריקה הלטינית. (+ 11.8%). היצוא הצרפתי לאקוודור עלה אפוא ב-52.06% על פני שנתיים, אם כי טרם חזר לרמת השיא שהושגה בשנת 2012 (163.6 מיליון אירו). יבוא צרפת מאקוודור עלה באותה תקופה ב-5.5% ל-359 מיליון אירו, וצמח מהר יותר מסך היבוא הצרפתי (+ 0.8%). אקוודור היא הספקית ה-75 בגודלה של צרפת, והיא מדורגת במקום אחד גבוה יותר מאשר בשנת 2014, והיא הספקית הגדולה ביותר שלה באמריקה הלטינית.
בתחום ההשקעות, עם מניות של כ-500 מיליון דולר, צרפת מיצבה את עצמה כמשקיעה השלישית בגודלה באירופה ב-15 השנים האחרונות. במהלך ביקורו של מר פקל בקיטו בדצמבר 2014, הוחלט כי יש להקים קבוצת עבודה צרפתית-אקוודורית בנושא סחר והשקעות. הפגישה הראשונה שלה התקיימה במרץ 2015. סיכויי המסחר העיקריים באקוודור קשורים לתחבורה, מים, אנרגיה ואווירונאוטיקה.
לתשע עשרה חברות צרפתיות יש סניפים מסחריים או חברות בת באקוודור. הם כוללים קבוצות כמו Alcatel‏, Hôtel Mercure‏, Ibis, Schneider‏, Sanofi Aventis‏, Coface Rating‏, Bic‏, CGG‏, ו-Pernod Ricard and Alstom‏. Lafarge, המשקיעה הצרפתית המובילה באקוודור, מכרה את כל נכסיה לחברת Unacem הפרואנית במאי 2014. בינתיים, ויאוליה השתלטה על זיכיון המים בגואיאקיל ובנק לזרד מילא תפקיד חשוב בשינוי ארגון החוב החיצוני של אקוודור בשנת 2009. באפריל. בשנת 2010 חתמה EDF על הסכם עם חברת CELEC, חברת החשמל הציבורית באקוודור, בביקורו של השר האקוודורי לאנרגיה וחידוש אנרגיה מתחדשת, מיגל קלורהורנו, בצרפת. באותה שנה רכשה לקטליס שני מפעלים לייצור מוצרי חלב. יותר לאחרונה, Valhrona (קבוצת Bongrain) פתחה מפעל לייצור שוקולדים יוקרתיים ביולי 2014; ביוני 2014 חתמה קבוצת אקור על הסכם לבניית 10 מלונות איביס. סוכנות הפיתוח הצרפתית (AFD) הוסמכה לפעול באקוודור מאז סתיו 2014, ושש הלוואות הוענקו מאז 2015. JCDecaux זכתה בחוזה לאוטובוסים לפרסום של העיר גואיאקיל ב-22 במאי 2017.
נציגויות דיפלומטיות

אקוודור מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה באקוודור שגרירות בקיטו.
טורן

ערך זה עוסק בפרובינציה היסטורית בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
טוּרֵן (בצרפתית: Touraine) היא פרובינציה-לשעבר בצרפת וחבל ארץ היסטורי ומסורתי באזור עמק הלואר, כ-200 ק"מ מפריז, בחבל סאנטר-עמק הלואר. בירת הפרובינציה הייתה העיר טור. עקב השינויים האדמיניסטרטיביים של 1790, חולק שטח הפרובינציה בין המחוזות אנדר (Indre), אנדר ולואר (Indre-et-Loire), ולואר ושר (Loir-et-Cher). טורן נודעה במיוחד בשל ריכוז הטירות המרשימות, בהן כמה מהמפורסמות ביותר בצרפת, ובשל תעשיית היין שלה.
היסטוריה

מקור השם טורן הוא משמו של שבט הטורונים הקלטי, שאכלס את האזור סביב ראשית הספירה הנוצרית. בשנת 1044 עבר השלטון בחבל לידי שושלת אנז'ו (מקורו של בית פלנטג'נט ממנו באו מלכי אנגליה). מעוזם היה בטירת שינון. בשנת 1205 הפכה טורן לדוכסות. במאות ה-15 וה-16 היא הייתה לאזור המגורים החביב על מלכי צרפת, שהקימו בה טירות מפוארות (כגון טירת שנונסו, טירת אמבואז ועוד). באותה תקופה כונה האזור "גנה של צרפת" ונכתבו עליו שירים כגון O beau pays de la Touraine ("הו הארץ היפה של טורן"). ב-1584 הפכה הדוכסות לפרובינציה, וזו פורקה ב-4 במרץ 1790 במהלך התיקונים שנעשו בעקבות המהפכה הצרפתית.
בחלד טורן מתרחשת עלילת רוב היצירות של רנה בואלב.
הגביע הלוקסמבורגי

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1921
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל של לוקסמבורג
 מספר מתמודדים:  104
 מדינות משתתפות:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  פרוגרס נידרקורן (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  רד בויז דיפרדנג' (15 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הלוקסמבורגית
 
הגביע הלוקסמבורגי (בצרפתית: Coupe de Luxembourg) הוא מפעל כדורגל לוקסמבורגי בשיטת גביע ובפורמט נוקאאוט, שנוסד בשנת 1921 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הלוקסמבורגית. הגביע התקיים רצוף לאורך השנים, מלבד שישה מקרים בלבד: ארבע עונות שבוטלו עקב מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני של המדינה בשנים אלו, ושנתיים שבוטלו ב-2019 עד 2021 עקב מגפת הקורונה העולמית. באופן מסורתי, האצטדיון הלאומי - הסטאד דה לוקסמבורג, הוא זה שמארח את משחקי הגמר של הגביע, שבו משתתפות 104 קבוצות מהליגות השונות במדינת לוקסמבורג.
זכיות > היסטוריית משחקי הגמר > הגביע הלוקסמבורגי (מ-1998 ועד היום)

קבוצות אשר זכו בליגת העל הלוקסמבורגית והשלימו דאבל באותה העונה מסומנות בכתב מודגש.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית | אצטדיון | קהל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998/1999 | ג'אוניס אש | 3–0 | מונדרקאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,134 |
| 1999/2000 | ג'אוניס אש | 4–1 | מונדרקאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 3,420 |
| 2000/2001 | אצלה אטלברוק | 5–3 | ווילץ 71 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,313 |
| 2001/2002 | אבניר בגן | 1–0 | F91 דודלאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 1,853 |
| 2002/2003 | CS גרבנמאכר | 1–0 | אצלה אטלברוק | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 1,856 |
| 2003/2004 | F91 דודלאנג' | 3–1ה | אצלה אטלברוק | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,418 |
| 2004/2005 | CS פטאנג' | 5–0 | סברה 01 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,801 |
| 2005/2006 | F91 דודלאנג' | 3–2 | ג'אוניס אש | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,157 |
| 2006/2007 | F91 דודלאנג' | 2–1 | UN קאריינג' 97 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,475 |
| 2007/2008 | CS גרבנמאכר | 4–1 | ויקטוריה רוספורט | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 3,835 |
| 2008/2009 | F91 דודלאנג' | 5–0 | UN קאריינג' 97 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 3,358 |
| 2009/2010 | CS גרבנמאכר | 3–0 | דיפרדנג' 03 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,504 |
| 2010/2011 | דיפרדנג' 03 | 1–0 | F91 דודלאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,713 |
| 2011/2012 | F91 דודלאנג' | 4–2ה | ג'אוניס אש | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,847 |
| 2012/2013 | ג'אוניס אש | 2–1 | דיפרדנג' 03 | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,353 |
| 2013/2014 | דיפרדנג' 03 | 2–0 | F91 דודלאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,836 |
| 2014/2015 | דיפרדנג' 03 | 1–1ה  (3–2פ) | F91 דודלאנג' | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,566 |
| 2015/2016 | F91 דודלאנג' | 1–0 | US מונדורף-לה-באן | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 3,053 |
| 2016/2017 | F91 דודלאנג' | 4–1 | פולה אש | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 1,989 |
| 2017/2018 | ראסינג לוקסמבורג | 0–0ה  (4–3פ) | הוסטרט | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 3,273 |
| 2018/2019 | F91 דודלאנג' | 5–0 | אצלה אטלברוק | אצטדיון ג'וזי בארת'ל, לוקסמבורג | 2,866 |
2019/2020: מפעל הגביע ננטש באמצע הטורניר עקב התפרצות מגפת הקורונה העולמית
2020/2021: מפעל הגביע ננטש באמצע הטורניר עקב התפרצות מגפת הקורונה העולמית
| 2021/2022 | ראסינג לוקסמבורג | 3–2 | F91 דודלאנג' | סטאד דה לוקסמבורג, לוקסמבורג | 3,531 |
| 2022/2023 | דיפרדנג' 03 | 4–2 | מריסה מארש | סטאד דה לוקסמבורג, לוקסמבורג | 8,385 |
| 2023/2024 | פרוגרס נידרקורן | 1–1ה  (3–1פ) | סוויפט הספרנג' | סטאד דה לוקסמבורג, לוקסמבורג |  |
זכיות > זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| רד בויז דיפרדנג' | 15 | 9 | 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1928/1929, 1929/1930, 1930/1931, 1933/1934, 1935/1936, 1951/1952, 1952/1953, 1957/1958, 1971/1972, 1978/1979, 1981/1982, 1984/1985 |
| ג'אוניס אש | 13 | 12 | 1934/1935, 1936/1937, 1945/1946, 1953/1954, 1972/1973, 1973/1974, 1975/1976, 1980/1981, 1987/1988, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2012/2013 |
| יוניון לוקסמבורג | 10 | 10 | 1946/1947, 1958/1959, 1962/1963, 1963/1964, 1968/1969, 1969/1970, 1985/1986, 1988/1989, 1990/1991, 1995/1996 |
| ספורה לוקסמבורג | 8 | 8 | 1927/1928, 1931/1932, 1939/1940, 1949/1950, 1956/1957, 1964/1965, 1965/1966, 1979/1980 |
| F91 דודלאנג' | 8 | 7 | 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2008/2009, 2011/2012, 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019 |
| אבניר בגן | 7 | 4 | 1982/1983, 1983/1984, 1986/1987, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 2001/2002 |
| פרוגרס נידרקורן | 5 | 3 | 1932/1933, 1944/1945, 1976/1977, 1977/1978, 2023/2024 |
| דיפרדנג' 03 | 5 | 1 | 2009/2010, 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015, 2022/2023 |
| סטאד דודלאנג' (התמזגה לתוך F91) | 4 | 7 | 1937/1938, 1947/1948, 1948/1949, 1955/1956 |
| CS גרבנמאכר | 4 | 5 | 1994/1995, 1997/1998, 2002/2003, 2007/2008 |
| פולה אש | 3 | 2 | 1922/1923, 1923/1924, 1954/1955 |
| US רומלאנג' | 2 | 2 | 1967/1968, 1974/1975 |
| אליאנס דודלאנג' (התמזגה לתוך F91) | 2 | 1 | 1960/1961, 1961/1962 |
| ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג | 2 | – | 2017/2018, 2021/2022 |
| אריס בונבואירה | 1 | 5 | 1966/1967 |
| אצלה אטלברוק | 1 | 2 | 2000/2001 |
| CS פטאנג' | 1 | 1 | 2004/2005 |
| סוויפט הספרנג' | 1 | 1 | 1989/1990 |
| נאציונאל שיפלאנג' | 1 | 1 | 1959/1960 |
| US דודלאנג' | 1 | 1 | 1938/1939 |
| ג'אוניס האוצ'ארג' | 1 | – | 1970/1971 |
| ראסינג קלוב לוקסמבורג | 1 | – | 1921/1922 |
| SC טטאנג' | 1 | – | 1950/1951 |
הגביע הסלובקי בכדורגל

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1961 (תחת צ'כוסלובקיה) 1993 (תחת סלובקיה)
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הסלובקית
 מספר מתמודדים:  214
 מדינות משתתפות:  סלובקיה סלובקיה
 זוכה:  מ.פ.ק. רוז'ומברוק - זכייה שנייה (2024)
 הכי הרבה זכיות:  סלובן ברטיסלאבה (9)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הסלובקית
 futbalnet.sk
 
הגביע הסלובקי (בסלובקית: Slovenský Pohár) הוא מפעל כדורגל סלובקי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1993, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הסלובקית. זהו טורניר הגביע המרכזי בסלובקיה, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בסלובקיה.
המפעל מנוהל ברובו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, למעט חצי הגמר, המנוהל בשיטת בית-חוץ. המנצחת בטורניר זוכה בכרטיס לשלבי המוקדמות של הליגה האירופית.
היסטוריה

שורשיו של הגביע הסלובקי הם בטורניר שהתקיים החל משנת 1961. הזוכה בטורניר נפגשה מול המנצחת בטורניר הגביע הצ'כי בגמר הגביע הצ'כוסלובקי, ממנו העפילה הזוכה לגביע אירופה למחזיקות גביע, תואר בו זכתה סלובן ברטיסלאבה ב-1969.
טורניר הגביע במתכונתו הנוכחית נוסד בשנת 1993, עם פירוק צ'כוסלובקיה, והוא מתקיים באופן רצוף החל מעונת 1993/1994. מחזיקת הגביע הראשונה היא סלובן ברטיסלאבה, שגברה בגמר על טטראן פרשוב בתוצאה 2-1.
משחק הגמר של הטורניר מתקיים באופן מסורתי באצטדיון נייטרלי.
שיטת המפעל

הגביע הסלובקי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל רובו ככולו בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד, למעט חצי הגמר המנוהל בשיטת בית-חוץ. במידה והמשחק, או צמד המשחקים, מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין. המפעל מתנהל בשיטה הנוכחית החל מעונת 2014/2015, ומשתתפות בו כל קבוצות הכדורגל הרשומות בסלובקיה.
המפעל מורכב משמונה סיבובים:
| סיבוב | מספר הקבוצות הנותרות בתחרות | מספר הקבוצות המשתתפות בסיבוב זה | מעפילות מהסיבוב הקודם | כניסות חדשות | ליגות שנכנסות לתחרות בסיבוב זה | שיטת המשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סיבוב ראשון | 214 | 182 | 0 | 182 | הליגה השלישית הליגה הרביעית | הכרעה במשחק בודד |
| סיבוב שני | 128 | 128 | 96 | 32 | ליגת העל הסלובקית הליגה הסלובקית השנייה | הכרעה במשחק בודד |
| סיבוב שלישי | 64 | 64 | 64 | 0 |  | הכרעה במשחק בודד |
| סיבוב רביעי | 32 | 32 | 32 | 0 |  | הכרעה במשחק בודד |
| שמינית הגמר | 16 | 16 | 16 | 0 |  | הכרעה במשחק בודד |
| רבע הגמר | 8 | 8 | 8 | 0 |  | הכרעה במשחק בודד |
| חצי הגמר | 4 | 4 | 4 | 0 |  | שיטת בית-חוץ |
| הגמר | 2 | 2 | 2 | 0 |  | הכרעה במשחק בודד במגרש נייטרלי |
היסטוריית משחקי גמר הגביע הסלובקי בתקופה הצ'כוסלובקית (1993-1960)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הצ'כוסלובקית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960/1961 | דינמו ז'ילינה | פ1-1 | לוקומוטיבה קושיצה |
1961 - 1969: לא התקיים טורניר
| 1969/1970 | סלובן ברטיסלאבה | 2-2, 0-1 | דוקלה באנסקה ביסטריצה |
| 1970/1971 | ספרטק טרנבה | 0-2, 1-0 | סלובן ברטיסלאבה |
| 1971/1972 | סלובן ברטיסלאבה | 2-1, 1-4ה | ספרטק טרנבה |
| 1972/1973 | VSS קושיצה | 0-3, 3-3 | טטראן פרשוב |
| 1973/1974 | סלובן ברטיסלאבה | 0-0, 2-2 (5-6)פ | ספרטק טרנבה |
| 1974/1975 | ספרטק טרנבה | 0-2, 2-1 | ניטרה |
| 1975/1976 | סלובן ברטיסלאבה | 0-0, 1-2 | אינטר ברטיסלאבה |
| 1976/1977 | לוקומוטיבה קושיצה | 2-0, 0-4 | ZVL ז'ילינה |
| 1977/1978 | ג'דנוטה טרנצ'ין | 0-1, 1-3 | סלובן ברטיסלאבה |
| 1978/1979 | לוקומוטיבה קושיצה | 2-2, 0-3 | אינטר ברטיסלאבה |
| 1979/1980 | ZTS קושיצה | 4-2, 0-5 | ZVL ז'ילינה |
| 1980/1981 | דוקלה באנסקה ביסטריצה | 1-1, 0-1 | ZTS קושיצה |
| 1981/1982 | סלובן ברטיסלאבה | 1-3, 0-0 | ZTS פטרז'לקה |
| 1982/1983 | סלובן ברטיסלאבה | 0-0, 1-1 | (פלסטיקה) ניטרה |
| 1983/1984 | אינטר ברטיסלאבה | 0-2, 0-1 | דוקלה באנסקה ביסטריצה |
| 1984/1985 | לוקומוטיבה קושיצה | 0-1, 1-1 | טטראן פרשוב |
| 1985/1986 | ספרטק טרנבה | 0-1 | ZVL ז'ילינה |
| 1986/1987 | DAC דונאיסקה סטרדה | 0-0  5-6פ | (פלסטיקה) ניטרה |
| 1987/1988 | אינטר ברטיסלאבה | 0-1 | ספרטק טרנבה |
| 1988/1989 | סלובן ברטיסלאבה | 1-2 | ZVL פובז'סקה ביסטריצה |
| 1989/1990 | אינטר ברטיסלאבה | 0-6 | ZVL ז'ילינה |
| 1990/1991 | ספרטק טרנבה | 0-1 | ניטרה |
| 1991/1992 | טטראן פרשוב | 0-2 | לוקומוטיבה קושיצה |
| 1992/1993 | קושיצה | 0–0  4-5פ | DAC דונאיסקה סטרדה |
זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | זכייה אחרונה | סגנות | סגנות אחרונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סלובן ברטיסלאבה | 17 | 2021 | 7 | 2023 |
| ספרטק טרנבה | 8 | 2023 | 8 | 2024 |
| אינטר ברטיסלאבה | 6 | 2001 | 2 | 1979 |
| מ.פ.ק. קושיצה | 5 | 2014 | 3 | 2000 |
| לוקומוטיבה קושיצה | 3 | 1985 | 2 | 1992 |
| א.ס. טרנצ'ין | 3 | 2016 | 0 | - |
| מ.ש.ק. ז'ילינה | 2 | 2012 | 8 | 2021 |
| ארטמדיה פטרז'לקה | 2 | 2008 | 3 | 2009 |
| דוקלה באנסקה ביסטריצה | 2 | 2005 | 3 | 1999 |
| מ.פ.ק. רוז'ומברוק | 2 | 2024 | 3 | 2020 |
| טטראן פרשוב | 1 | 1992 | 4 | 1997 |
| סנץ | 1 | 2002 | 1 | 2007 |
| מטאדור פוצ'וב | 1 | 2003 | 1 | 2002 |
| פוטורה הומנה | 1 | 1996 | 0 | - |
| ויאון זלאטה מוראבצה | 1 | 2007 | 0 | - |
| ניטרה | 0 | - | 4 | 1991 |
| סניצה | 0 | - | 2 | 2015 |
| סקאליקה | 0 | - | 1 | 2017 |
| סטיל טראנס ליצ'רטובצה | 0 | - | 1 | 2004 |
| פובז'סקה ביסטריצה | 0 | - | 1 | 1989 |
פפין האמצעי

פפין האמצעי או פיפין השני (מכונה גם פיפין מהרסטל; 635 או 645 – 16 בדצמבר 714) היה המאיורדומוס של אוסטרזיה החל מ-680 ועד מותו, ושל נויסטריה וממלכת בורגונדיה בשנים 687–695. הוא היה גם המאיורדומוס הראשון ששלט כ"דוכס הפרנקים" ומבחינת כוחו הוא האפיל על זה של מלכי השושלת המרובינגית אותם שירת, אשר היו "Rois fainéants" (מלכים עושי-כלום).