stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרפת חיחון
רקע

הטבלה בבית לפני המשחק, ניצחון שווה 2 נקודות ותיקו נקודה אחת.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 3 | 0 | 3  |
| אלג'יריה אלג'יריה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 5 | 0  |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 3 | 2  |
| צ'ילה צ'ילה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 8 | -5  |
אלג'יריה החלה את דרכה בטורניר עם ניצחון מפתיע בתוצאה 2 - 1 על גרמניה המערבית החזקה. המחזור האחרון של שלב הבתים יכול היה להסתיים במספר תרחישים אפשריים. ניצחון מערב גרמני במחזור האחרון של שלב הבתים בשער אחד או בשני שערים היה מעלה את מערב גרמניה ואוסטריה לשלב הבא, ניצחון מערב גרמני בשלושה שערים או יותר היה מעלה את מערב גרמניה ואלג'יריה לשלב הבא וניצחון אוסטרי או תיקו היה מעלה את אוסטריה ואלג'יריה לשלב הבא.
מהלך המשחק

עשר דקות מתחילת המשחק כבש הורסט רובש לזכות מערב גרמניה. לאחר מכן במשך 80 דקות התמסרו שחקני שתי הקבוצות ביניהם מבלי לנסות להבקיע שער. צוות הטלוויזיה הספרדי במשחק אמר כי "נראה שהקבוצות עובדות בתיאום, אך אי אפשר להוכיח זאת". צוות הטלוויזיה הגרמני ששידר את המשחק סירב להמשיך בשידור בשלב מסוים, והפרשן האוסטרי רוברט סיגר קונן ביקש בשלב מסוים מהצופים "לכבות את מכשירי הטלוויזיה שלהם, מכיוון שאין ולא תהיה התקדמות במשחק".
גם צופי המשחק לא אהבו את צורת המשחק, והמוני אוהדים ספרדים צעקו מדי פעם "החוצה מהמגרש", "החוצה!", "אלג'יריה אלג'יריה", "תנו להם לרקוד", ו"תנו להם לנשק". אוהדי אלג'יריה זרקו שטרות כסף על השחקנים בזעם. המשחק ספג ביקורת גם מצד אוהדי גרמניה המערבית ומצד אוהדי אוסטריה כאשר אוהד גרמניה המערבית אחד שרף את דגל מדינתו כמחאה.
סיכום המשחק

| --- | --- |
              גרמניה המערבית :               אוסטריה 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 1982 |  אוסטריה | 0 - 1 |  גרמניה המערבית | אצטדיון אל מולינון, חיחון, ספרד צופים: 41,000 שיפוט: סקוטלנד בוב ולנטין |
| 25 ביוני 1982 |  |  | רובש  10' | אצטדיון אל מולינון, חיחון, ספרד צופים: 41,000 שיפוט: סקוטלנד בוב ולנטין |
אחרי המשחק

הבית לאחר המשחק וסיכום של שאר המשחקים בבית.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 3 | 3 |
|  אוסטריה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 1 | 2 |
|  אלג'יריה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  צ'ילה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 8 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 1 – 2 | אלג'יריה   |
|  צ'ילה | 0 – 1 | אוסטריה   |
|  גרמניה המערבית | 4 – 1 | צ'ילה   |
|  אלג'יריה | 0 – 2 | אוסטריה   |
|  אלג'יריה | 3 – 2 | צ'ילה   |
|  גרמניה המערבית | 1 – 0 | אוסטריה   |
לאחר המשחק לכל שלוש הקבוצות היו 4 נקודות והעלייה לשלב הבא נקבעה לפי הפרש השערים: גרמניה המערבית סיימה במקום הראשון, אוסטריה סיימה במקום השני ואלג'יריה סיימה במקום השלישי. אוסטריה וגרמניה המערבית עלו לשלב הבא על חשבון אלג'יריה. המערב גרמנים הצליחו להגיע עד למשחק הגמר בו הפסידו בתוצאה 3-1 לאיטליה, והאוסטרים הודחו בשלב הבתים השני כאשר צרפת עולה על חשבונה לשלב הנוקאאוט.
התאחדות הכדורגל האלג'יראית הגישה תלונה רשמית לפיפ"א בנוגע למשחק, אך זאת סירבה להגיב בנושא וטענה שהמשחק היה משחק תקין. האלג'יראים תקפו את השופט בוב ולנטין על כך שלא עשה כלום בנוגע למשחק ונתן לו להמשיך להתנהל כרגיל.
משחק זה היווה את הסיבה העיקרית לכך שהוחלט שבמחזור האחרון בשלבי הבתים של טורנירי המונדיאל והיורו, משוחקים שני המשחקים בכל בית בשעה אחידה, על מנת למנוע הישנות של מקרים כאלה בעתיד, שבהן שתי הקבוצות המשחקות יודעות מראש איזה תוצאה תבטיח את העפלתן לשלב הבא.
הערות שוליים

↑  "When West Germany and Austria danced a Vienna waltz"
↑  שידור חרפת חיחון בטלוויזיה שהועלה ליוטיוב
↑  The day in 1982 when the world wept for Algeria
↑  World Cup Tales: The Shame Of Gijon, 1982
טימותי אדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 (בן 83 בערך) אסהר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בייליול קולג' 
 בן או בת זוג:  Dawn Adès (1966–?) 
 אתר רשמי
 
טימותי אדס (עדס) או בשמו המלא, טימותי ריימונד אדס (באנגלית: Timothy Raymond Adès, ‏נולד ב-1941) הוא משורר-מתרגם אנגלי, יליד מצרים, ממוצא יהודי.
קורות חיים

אביו היה איש העסקים ואספן האמנות רֶמון (רימונד) עדס (1915-1993), יהודי יליד קהיר, בן למשפחה שמקורה בחלב, סוריה.
אמו, סטלה וורלי, הייתה אנגליה, בתו של סר ארתור וורלי, איש עסקים ידוע בתחום הביטוח.
טימותי אדס, יליד אלכסנדריה, התחנך כילד על ברכי הזרם הדתי האנגליקני ולמד בילדותו במכללת ויקטוריה באלכסנדריה עד שנת 1949 כשהמשפחה נאלצה לעזוב את מצרים. באנגליה סיים אדס לימודים קלאסיים וכן מינהל עסקים בינלאומיים.
אדס הצטיין במיוחד בתרגומיו מהשירה הצרפתית, הגרמנית והספרדית. בעבודתו נודע בהקפדתו על המקצבים ועל החרוזים. הוא נוהג לדלקם שירים בתרגומו בערבי ספרות ובפסטיבלים לשירה וכותב ביקורות על תרגומים בכתבי עת כמו
"Translation and Literature" של אוניברסיטת אדינבורו ואחרים. הוא חבר פעיל בחברה הבריטית לשירה "Poetry Society".
אדס נשוי להיסטוריונית האמנות, דון אדס, ואביו של המלחין והפסנתרן תומאס אדס.
ספרים מתורגמים

2002 - ויקטור הוגו - שירים מתוך "איך להיות סבא" (L'Art d'être grand-père)
- How to be a Grandfather
2002 - ז'אן קאסו - 33 סונטות של הרזיסטאנס (שחוברו ונזכרו בבית סוהר של המשטר וישי) (Trente-trois sonnets composés au secret)
Sonnets of the Resistance ‏ 33
2008 - ז'אן קאסו - שגעונו של אמאדי (La folie d'Amadis) (The Madness of Amadis)
טימותי אדס תרגם מגרמנית מיצירות של ברטולט ברכט, ריקרדה הוך, מספרדית - מיצירות של הסופרים המקסיקנים אלפונסו רייס (מקסיקו) ומנואל גוטיירס נאחרה, מצרפתית - מרובר דסנוס, ז'ראר דה נרוואל, אלגיות וסונטות מאת לואיז לאבה, ז'אן ארפ, מיוונית הפואמה "ג'ון קיטס" מאת אנגלוס סיקליאנוס, שירים מאת למברוס פרופיראס
פרסים ואותות כבוד

1996 - פרס ראשון ע"ש ג'ון דריידן של BCLA/BCLT (האיגוד הבריטי לספרות השוואתית/ המרכז הבריטי לתרגום השוואתי) בשביל תרגום 33 ההסונטות של ז'אן קאסו
2001 - הפרס ע"ש ראמון דה ואלייה-אינקלאן של המוסף לספרות של העיתון טיימס, לונדון, TLS - Times Litterary Supplement, בשביל התרגום קובץ השירים "הומרוס בקוארנוואקה" מאת אלפונסו רייס
2002 - פרס שני של BCLA/BCLT על התרגום Against the grain מאת רובר דסנוס מצרפתית.
הערות שוליים

↑  [www.thevictorian.net/1947_files.html אתר בוגרי מכללת ויקטוריה ברשת גישה ב-21 באפריל 2011]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347601105171  BnF: cb16246919h (data)  ISNI: 0000 0001 1500 3421  LCCN: nb2002079037  SUDOC: 17859637X  VIAF: 166226017   WorldCat (עם VIAF): 166226017
חספיה

| --- | --- |

כותרות בסגנון יוני שרידי הכנסייה הביזאנטית, אוסף מוזאון עתיקות הגולן בקצרין
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°51′01″N 35°48′52″E﻿ / ﻿32.850289°N 35.814334°E﻿ / 32.850289; 35.814334
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) חספיה(למפת הגליל העליון רגילה) חספיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חספיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חספיה
 
חספיה במפה של גוטליב שומאכר אותה צייר בסקר הגולן שערך ב-1885, הדרך לחורן עוברת ליד הכפר. ממערב לחיספין היישוב עין אספיירה בו נמצא היישוב חיספין שחדש
משקוף מהכנסייה הביזנטית. הכוללת כתובת ביוונית: "ספוס בן איוס". אוסף מוזאון עתיקות הגולן בקצרין
ציור אבני בזלת מעוטרות מח'ספין מספרו של לורנס אוליפנט, 1885
מכתש לכתישת זיתים מעוטר בחריטה של מנורת 3 קנים. המאות ה-4–7 לספירה. מוצג במדרשת הגולן בחיספין
חַסְפִּיָה (וגם חַ'סְפִין, חספייה, חצפיא) היה יישוב יהודי, נוצרי ומוסלמי עתיק שתחילת אזכורו במקורות הוא בימי בית שני ברמת הגולן. שרידי היישוב העתיק שכנראה נתגלה בהם גם בית כנסת נמצאים מצפון-מזרח ובסמוך ליישוב רמת מגשימים של היום. שרידי היישוב העתיק מזוהים על ידי רוב החוקרים בשרידי העיירה הסורית ח'ספין, שניטשה בעקבות מלחמת ששת הימים. היישוב חיספין ברמת הגולן נקרא על שמו.
זיהוי מקומה של חספיה

במחצית המאה ה-19 החלו ניסיונות של חוקרים לזהות את מקומה של חספיה. הראשון שהציע זיהוי של היישוב העתיק היה יהוסף שוורץ. בספר "תבואות הארץ" שיצא ב-1845, הציע את חצביה. ההצעה התבססה גם על ביקור שערך במקום ורשמיו מהקהילה היהודית שהתגוררה במקום באותה עת. בהתייחסו לאתר המזוהה היום עם חספיה, ציין את השם "אפיק". ב-1868 יצא ספרו של אדולף נויבאואר, שעסק במחקר על הגאוגרפיה של התלמוד, ותמך בזיהוי של שוורץ. בסוף המאה ה-19 פרסם גוטליב שומאכר את סקר הגולן שערך, שכלל גם את היישובים נאב וח'יספין. בספרו הציע לזהות את Casphor עם ח'יספין. הצעת הזיהוי נעשתה על פי המקום הגאוגרפי והדמיון בשם. בעקבותיו תמך גם ק' פורר (K. Furrer) בספרו מ-1899 בהצעת זיהוי זו. בעקבותיו רשם היינריך קיפרט (Heinrich Kiepert) במפה שלו ליד ח'יספין את השם Chasphon. כך רשם גם אנדרי (R. Andrée) באטלס העולמי שלו שפורסם ב-1896.
לאחר פרסום הסקר של שומאכר, הציע שלאטר (D.A. Schlatter) ב-1893, הצעות שנות למקומות שונים המופיעים בתחום סוסיתא, וזאת לאחר זיהויה של סוסיתא העתיקה באתר תל אל-חצון. לדעתו תחום סוסיתא היה הרבה יותר מצומצם על המורדות המערביים של רמת הגולן. הוא לא הציע זיהוי של חספיה, למרות אזכורה של ח'יספין במחקרו של שומאכר. לאחריו הציע בול (F. Buhl) ב-1894 את סקופיה, כמקומה של חספיה. הוא טען שהעדר האגם המופיע בספר מקבים, יוצר בעיה עם זיהוי עם ח'יספין. ב-1895 הציע ואן קסטרן (J.P. Van Kasteren) את ח'יספין כמקומה של חספיה. ב-1896 יצא ספר נוסף של בול, "גאוגרפיה של פלשתינה העתיקה", שבו הסכים עם ואן קסטרן, ולאחר מכן הצעה זאת התקבעה במחקר. ב-1906 העלה הולשר (G. Holsher) הצעת זיהוי חדשה את אתר אל-מּוזיֵרִיבּ, השוכן כ-15 ק"מ מדרום-מערב לדרעא. הסיבה להצעה זו הוא קרבה למקווה מים ומיקום קרוב של אתרים אחרים שזוהו במסעו של יהודה המכבי. ב-1913 יצא ספרו של נחום סלושץ על עבר הירדן, ובו התייחס לח'יספין תוך שהוא משתמש בשם "חספיה". ב-1913 יצא ספרו של יצחק גולדהאר "אדמת קודש". גולדהאר, שהיה מודד ותושב ראש פינה, שהה שנתיים בחורן, והתנגד לזיהוי הזה וחזר להציע את סקופיה. שמואל קליין הוציא ב-1925 את ספרו "עבר הירדן היהודי". הוא גם תמך בזיהוי ח'ספין. באותה שנה יצא אטלס של ארץ ישראל של אברהם יעקב ברור, ושמו של היישוב ח'יספין צוין בעברית "חספיה". שם זה הופיע ליישוב גם במפת ארץ ישראל שהוציאה הקרן הקיימת ב-1932.
ארכאולוגיה

ב-1936 נחפר בח'ספין בית קברות גדול שתוארך לתקופות הרומית והביזנטית. בית הקברות נחפר על ידי משלחת חפירות בראשותו של הנסיך מיג'ם אל-שאלאן (Mijem el-Shalan) מהשבט הבדווי עננזה. אופי החפירה דמה יותר לשוד קברים. ב-1942 נחפרו באתר מספר קברים נוספים בחפירה שנערכה על ידי סוחרי העתיקות האחים דהדה (Dahdah). אופי החפירות לא השאיר תיעוד למיקומם המדויק של הקברים שנחפרו, מבנה הקברים ומיקומם של הממצאים מתוך הקברים. אגף העתיקות של סוריה פעל כדי להציל את הממצאים שנמצאו בקברים. במוזיאון הלאומי של דמשק תועדו ממצאים שנמצאו ב-54 קברים, כנראה כל קבר היה קבורת יחיד. בנוסף, הוצגו במוזיאון ארבעה פסלונים שפורסמו על ידי ת"מ וובר.
הממצאים הקרמיים שנמצאו באתר מצביעים על התיישבות שהתקיימה מהתקופה הרומית התיכונה. הממצאים כללו צלמיות פגניות וכתובות המעידות על אוכלוסייה פגנית שהתקיימה במקום. בין הממצאים, אבן שעל גביה נחרתה הקדשה של חייל לשעבר מהלגיון השלישי קירנאיקה, שבו נדר נדר לאל זאוס-בל. המבנים באתר היו בסגנון חורני בעלי קשתות וקירות מאבן. סגנון בניה זה אופייני לתקופות הרומית והביזנטית. עדויות לכניסת התיישבות נוצרית במקום הן מסוף התקופה הביזנטית.
הסקרים הארכאולוגים שנערכו במקום העלו ממצאים עתיקים שכללו שרידי כנסייה ביזנטית: משקופים, כותרות עמודים, סורג, צלבים חרותים על גבי אבנים, מבנים הכוללים קירות וקשתות על גבי אחד המשקופים המעוטרים נמצאה כתובת ביוונית: "חיה באור אלוהים".
ב־1972 נערכה באתר חפירה ארכאולוגית של מבנה בזיליקה, שכלל שלושה אפסיסים ורצפת פסיפס. חלק מעיטורי רצפת הפסיפס הושחתו על ידי המוסלמים. במקום נמצא גם סורג משיש שהקיף את המזבח. בחלקה הדרומי של הכנסייה התגלתה רצפת פסיפס שכללה דגמי מדליונים עם עיטורי צמחים, פירות ועופות. בהמשך החפירות, התגלו באתר רצפות פסיפס נוספות, שכנראה השתייכו לכנסיות אחרות. באחת מהן התגלתה כתובת המציינת את שמות התורמים לבניית הכנסייה, בין השמות שנזכרו בכתובת היו אולימפיוס וליאונטיוס.
בחלקה הדרומי של הכנסייה נחשפה רצפת פסיפס, שלה דגם שטיח צבעוני יפה ובו מדליונים רבים עם דגמי עופות, צמחים ופירות. בשנים הבאות נחשפו רצפות פסיפס נוספות, ככל הנראה של כנסיות אחרות. ברצפה אחת יש כתובת המזכירה את תרומתם של אולימפיוס, ליאונטיוס ואחרים לבניית הכנסייה.
לקריאה נוספת

מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 2 : החרמון, הגולן, עמק החולה בעריכת מנחם מרקוס, בהוצאת כתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 129–130
לורנס אוליפנט, הספר חיפה - כתבות מארץ ישראל 1885-1882, הפרק "ח'ספין" עמ' 164–167
עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו, הוצאת תבונות, מכללת הרצוג
הערות שוליים

↑  גיליון 136 לשנת 2024חספין, באתר www.hadashot-esi.org.il
↑  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 96
↑  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 105
↑  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 106
↑  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 97
1 2  Israel Antiquities Authority, www.antiquities.org.il
1 2  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 117-113
↑  חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 125-118
↑  יצחק גולדהאר וספרו 'אדמת הקודש' – ארץ ישראל לגבולותיה מאת מרדכי אשל
↑  עפר כהן ודוד טלשיר, חיספין - תולדות היישוב ופשר שמו עמ' 138-135
↑  Weber 2006:64–68
↑  מבואות סקר הגולן - 9, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
חספוס

חספוס בדגם יהלום על חלק עובד פלדה.
חספוס הוא תהליך ייצור, המתנהל בדרך כלל על מחרטה, ובו נחרטים חריצים אופקיים או בזווית 30° או 60° או 45°.
שימושים

החספוס מבוצע על עובד צילינדרי, כדי לאפשר תפיסה ואחיזה טובה לצורך הפעלת מומנט סיבוב על הכלי.
צורת החספוס היא חריצים עמוקים עם חתך משולש בצורת קוים ישרים או בצורת שתי וערב על העובד. החספוס מאפשר לידיים או לאצבעות להשיג אחיזה טובה יותר על החפץ המעוגל, מאשר על משטח המתכת החלק.
ניתן להשתמש בחספוס כשיטת תיקון לחלקים בהרכבה. בעת ביצוע החספוס ויצירת החריצים, עודף חומר הגלם שנוצר בעת ביצוע החריצים מגדיל את קוטר החלק. אזורים מורמים אלה יכולים לפצות על שחיקה על הקוטר החיצוני של החלק. לאחר ביצוע החספוס ניתן להשחיז את החלק למידה המקורית שהייתה לחלק ולבצע מחדש את ההרכבה וכך נפתרת בעיית השחיקה שהייתה על החלק. כיום עלות החלקים בייצור נמוכה ולא כדאי לשפץ חלק כזה אלא עדיף להחליף אותו.
ניתן להשתמש בחספוס בהרכבות מהירות ופשוטות של פין מתכת לקדח בחלק מפלסטיק או חומר רך אחר. המשטח החיצוני של הפין מחורץ כך שבעת ההרכבה "נוגס" הפין בתוך הקדח שבחלק וננעץ בתוכו.
ידיות לכלים, עפרונות מכניים, תפסניות למקדחים מוט האחיזה במשקולות המשמשות בהרמת משקולות. שימוש נוסף יש ברגליות האופניים  של אופני BMX.
מוצר נוסף הוא מכסים המורכבים בהברגה. בקוטר החיצוני של החלק החיצוני מבצעים חספוס ומאפשרים להרכיב את החלק בסיבוב ללא צורך בקצה מרובע או משושה לאחיזת מפתח. שימוש נוסף נפוץ קיים בברגים ובאומים קטנים בכלי נגינה או במכשירים אלקטרוניים, ניתן לסובב את הבורג או את האום בתפיסת שתי אצבעות.
החספוס משמש גם כאלמנט דקורטיבי בכלי הבית.
התהליך > חיתוך על מכונה

בדרך כלל מבוצע החספוס עם כלי שמוגדר ככלי לעיבוד שבבי.
התהליך > בתהליך לחיצה ROLLING

שיטה נוספת מקובלת לביצוע חריצים ישרים מבוצעת בתהליך (ROLLING) לחיצה עם דפורמציה פלסטית. הגלגל עשוי מחומר קשה והעובד ניתמך על ידי תומך מיוחד כדי למנוע עיוות. בשיטה זו לא ניתן לייצר חספוס בדגם שתי וערב -יהלום.
התהליך > באופן ידני ללא מכונה

ניתן לבצע חספוס באופן ידני ללא מכונה. הכלי דומה לכלי החיתוך של צינורות. במקום דיסקות סכין, מורכבים 3 גלגלי החספוס לביצוע דגם שתי וערב -יהלום מרכיבים שני גלגלים ימניים ואחד שמאלי.
התהליך > במכונות CNC

ביצוע החספוס על מחרטה או מחרטת CNC מצריך קדמת מכונה אוטומטית, לאורך החלק כלומר ניתן לבצע חספוס על חלק ארוך עם מחספס צר כאשר הכלי מתקדם לאורך החלק. ימינה או שמאלה. שיני החיתוך בכלי חדות בדופן הכלי והן מבצעות למעשה חיתוך במהלך התקדמות הכלי.
בכל התהליכים משתמשים בנוזל חיתוך להורדת הטמפרטורה ולשיפור פני שטח החספוס..
סוגים

קיימים שני סוגים עיקריים של חספוס: ישר ויהלום.
חספוס יהלום הוא הנפוץ ביותר ומשמש בכלים ומתקנים במוטות שצריך להחזיק, ולשפר את האחיזה נגד החלקה
חספוס ישר משמש על כלים ברגים ואומים אשר יש צורך להפעיל עליהם בזמן האחיזה ביד מומנט סיבוב. משמש גם לנעיצה בקדח של חומר רך על ידי הכנסה בכח. יש שימושים לחספוס הישר על חלקים שתנועתם הסיבובית כמו תוף, כדי לעצור את תנועת התוף מצמידים אליו חלק נגדי קפיצי עם שן בודדת.
"פסיעת החספוס" נקבעת על ידי המתכנן. קיימים בשוק גלגלי חספוס בקטרים שונים ועם פסיעה שונה, פסיעה עדינה או גסה.
הערות שוליים

↑  "Knurls & Knurling" (PDF). Reed Machinery. נבדק ב-2017-07-30. Knurling is obtained by displacement of the material when the knurl is pressed against the surface of a rotating work blank.
↑  Monroe, Tom. "Engine Rebuilder's Handbook". HPBooks, New York, 1996. Page 48.
↑  How It's Made - Darts (knurling wheels at 2:50)
↑  Cut-Knurling tools
שתי דוגמאות לשימוש בחספוס לשם תפיסת כלים ידניים
כלי חספוס עם גלגל יחיד
כלי חספוס עם זוג גלגלים בעלי חריצים בזווית ליצירת דגם יהלום.
טום טרל

תומאס ג'פרסון טרל (באנגלית: Thomas Jefferson Terral;‏ 21 בדצמבר 1882 –  9 במרץ 1946) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-27 בשנים 1925–1927.
ראשית חייו

טום טרל נולד במחוז יוניון שבצפון לואיזיאנה. הוא למד באוניברסיטת קנטקי שבלקסינגטון ועבר ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ארקנסו שבפאייטוויל, שם הוא סיים את לימודיו ב-1910. באותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והקים משרד עורכי דין בליטל רוק. באותה תקופה הוא גם עבד כמורה בבית ספר.
ראשית הקריירה הפוליטית

בשנים 1911–1915 עבד טרל כעוזר מזכיר בסנאט של ארקנסו, שם הוא למד את המנגנונים של הפוליטיקה המדינתית. בנוסף לעבודתו בסנאט, שימש טרל כסגן המפקח המדינתי על החינוך בשנים 1912–1916. כפל תפקידים זה אפשר לו ליצור מגוון של קשרים פוליטיים ברחבי המדינה.
ב-1916 נבחר טרל כמזכיר המדינה של ארקנסו, תפקיד בו הוא כיהן שתי תקופות כהונה בנות שנתיים כל אחת בשנים 1917–1921. ב-1920 הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על משרת מושל המדינה ונוצח על ידי תומאס צ'יפמן מקריי.
מושל ארקנסו

כהכנה להתמודדותו על משרת מושל ארקנסו ב-1924, הצטרף טרל לקו קלוקס קלאן במחוז מורהאוס, המחוז השכן למחוז הולדתו. ככל הנראה סירבו כמה סניפים של הקלאן בארקנסו לקבלו, אך הוא ביקש להראות את מחויבותו לארגון כאשר הוא החל את המרוץ שלו למשרת המושל. בבחירות המקדימות, שהתקיימו אז לפני הנהגת הצבעה בשני סיבובים בארקנסו, הביס טרל כמה יריבים, כולל מי שיכהן בהמשך כסגן מושל ארקנסו, לי קזורט, שהיה הבחירה המקורית של הנהגת הקו קלוקס קלאן. הוא גם הביס את ג'ון אליס מרטינו, שב-1926 הביס את טרל בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה. בבחירות הכלליות שהתקיימו באוקטובר, ניצח טרל את מועמד המפלגה הרפובליקנית ג'ון ו. גבריאל, יליד אוהיו ועורך דין מפאייטוויל שגם הוא ניסה להתמודד ללא הצלחה בבחירות של 1922. טרל זכה ב-99,598 קולות (79.8 אחוזים), וגבריאל ב-25,152 קולות (20.2 אחוזים).
במהלך תקופת כהונתו של טרל כמושל, נפתח הפארק המדינתי הראשון, הפארק המדינתי פטיט ג'ין. באותה תקופה החלה גם בניית בית החולים המדינתי ונוצרה משרת המפקח על הביטוח וההכנסות. בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה, נוצח טרל על ידי מרטינו, שהאשים אותו בקבלת טובות הנאה ממוציאים לאור שיצרו את רשימת ספרי הלימוד המאושרת של בתי הספר הציבוריים. טרל היה הראשון מבין שלושה ממושלי ארקנסו שלא עלה בידם להיבחר לתקופת כהונה שנייה. השניים האחרים היו פרנסיס צ'רי ופרנק ד. רייט.
בערוב ימיו

לאחר תום כהונתו כמושל, שב טרל לעיסוקו בעריכת דין בליטל רוק. שלוש פעמים הוא ניסה ללא הצלחה להיבחר שוב למשרת המושל. טום טרל נפטר בליטל רוק ב-9 במרץ 1946. הוא נטמן בבית הקברות רוזלון שבעיר. לטרל ולרעייתו יולה (שגם שם נעוריה היה טרל), ילידת פיין בלאף, לא היו ילדים.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 88.
טייבה (נפת רמאללה ואל-בירה)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  850 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,340 (2017)
 קואורדינטות:  31°57′16″N 35°18′01″E﻿ / ﻿31.954497°N 35.300233°E﻿ / 31.954497; 35.300233
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.taybehmunicipality.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) טייבה(למפת דרום השומרון רגילה) טייבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טייבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טייבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-טייבה (בערבית: الطيبه. תעתיק: אל-טיבה) הוא כפר פלסטיני על כביש 449, באמצע הדרך בין יריחו לרמאללה, דרומית להר בעל חצור, בגובה 850 מ' מעל פני הים, משתייך לנפת רמאללה ואלבירה. ממערב לכפר הוקמה ההתנחלות הישראלית - עפרה.
אל-טייבה הוא אחד מארבעת הכפרים (השכנים) שנקראים בשם בני סאלם. שלושת האחרים הם: רמון אל-טייבה, דיר ג'ריר וכפר מאלכּ.
בכפר חיים כ-1,340 תושבים, כולם נוצרים בני זרמים שונים (יוונים-אורתודוקסים, יוונים-קתולים ורומים-קתולים).
מקור השם

הפירוש המילולי של שם הכפר הוא: "הטובה".
ידוע כי הערבים נהגו להמיר בשם "טייבה" (שמשמעותו "מקום טוב") שמות יישובים קדומים שכללו את השורש ע-פ-ר, משום שפירוש המילה הערבית "عفريت" (עפרית) היא "שד"; לפיכך, מזהים החוקרים את הכפר עם מקומה של עפרה המקראית המוזכרת בספר יהושע כאחת מערי בנימין.
המסורת הנוצרית מזהה את הכפר עם היישוב אֶפְרַיִם (Ἐφραῒμ), מקום בו התגורר ישו עם תלמידיו לפני הגעתם לירושלים על-פי הברית החדשה, ולכן התקדש המקום והוקמו בו כנסיות ומוסדות נוצרים. בפאתיו הדרום-מזרחיים של הכפר שוכנת כנסייה צלבנית על שם ג'ורג' הקדוש הבנויה על חורבות כנסייה ביזנטית. חלק מהבניינים המודרניים נבנו על יסודות בתים מהמאה ה-5.
במאה ה-19 נערך ליד הכפר הקרב העיקרי בין שבטי הבדואים במלחמת קיס וימן.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בטייבה בשנת 1863, וכתב כי על אף שרבים מבתי הכפר היו חרבים בזמנו, גרים בו 800 איש, שרובם יוונים אורתודוקסים, ומיעוטם (60 איש) קתולים. גרן מצא במקום מבנים עתיקים, את שרידי הכנסייה על-שם גאורגיוס הקדוש, מספר בורות מים ואסמים חצובים בסלע, ומערה בשם "מאר אליאס", שעל-פי מסורת נוצרית ומוסלמית מקומית, אליהו הנביא מצא בה מקלט בדרכו ליריחו. גרן שב לטייבה בשנת 1870, כתב שהאוכלוסייה הקתולית בכפר התרחבה ל-128 איש, ותיאר את מוסדותיה ומנהיגיה.
מבשלת בירה טייבה

בכפר שוכנת מבשלת בירה המייצרת מאז 1995 את "בירה טייבה", הבירה הפלסטינית הראשונה. ביישוב מתקיים מאז 2005 פסטיבל בירה נודע, ואירופאיים רבים השוהים בארץ (דיפלומטים, עיתונאים וכדומה) מתאמצים להגיע אליו. הפסטיבל השנתי מתקיים בסגנון אוקטוברפסט.
הערות שוליים

↑  علاء الرموني - עלא אל-רמוני, سـكان رمــون - תושבי רמון, Palestine Remembered, 12 אוקטובר 2008
↑  חנן אשל, ‏לזיהויה של עפרה - עיר גדעון, קתדרה 22, ינואר 1982
↑  בניגוד לעפרה עירו של גדעון שבנחלת שבט מנשה. 
 יהודה אליצור,"ויצא מבית אל לוזה", אתר דעת
↑  הבשורה על פי יוחנן, פרק י"א, פסוק נ"ד
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון: יהודה (ג), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1983, עמ' 31-34
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך רביעי: השומרון (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1983, עמ' 137
↑  דני רובינשטיין, "אין להם מדינה, אבל יש להם בירה", באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2013
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581153305171 
כיכר אפרים, טייבה
חגיגות הפסחא בטייבה, 2023
בקבוקי בירה ממבשלת טייבה