stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חכמת שלמה (ספר חיצוני)
שפת המקור

הדעות חלוקות בקשר לשפת המקור של הספר והאם היא עברית או יוונית. החוקר אברהם כהנא סבור כי לספר שלושה מקורות: חלקו הראשון של הספר נכתב ככל הנראה בעברית, חלקו השני עובד ביוונית על פי מקורות עבריים ואילו חלקו השלישי נכתב ללא ספק במקורו ביוונית. בכל מקרה, המקור העברי אבד.
הרמב"ן טוען שספר נכתב במקורו בארמית עתיקה ”והוא בלשון תרגום חמור (שפה קשה) מאוד והגויים העתיקוהו מן הלשון ההיא, לפי דעתי לא העתיקוהו אנשי חזקיהו מלך יהודה (כספר משלי) כי הספר לא נאמר ברוח הקדש, אלא ירד עמהם לבבל על פה, ושם אמרוהו בלשונם כי היו חוכמות, וכתבוהו בלשון בבלי” כלומר הספר נכתב בארמית, ותורגם בבבל.
בספרים של ימי הביניים הביאו קטעים מהספר שלא נמצאים בידינו, רבי עזריה מן האדומים אף הכיר נוסח ארמי של הספר שלא נמצא לפנינו, ייחס את הספר לשלמה המלך ושיער שכתבו ארמית. לפי זה ככל הנראה הספר נכתב בארמית, ותורגם ליוונית במהלך השנים.
חלוקת הספר ותוכנו

יש הסוברים כי הספר מחולק לשלושה חלקים שונים, שנכתבו אולי על ידי מחברים שונים.
פרק א'-ה'
פרק ו' -י"א פסוק א'
פרק י"א פסוק ב' – פרק י"ט.
בחלק הראשון פונה המחבר אל בני האדם, ובמיוחד אל השופטים, ומבקש מהם לדרוש את החכמה. הוא מדגיש את ההבדל בין הצדיקים הדורשים אותה ובין הרשעים המואסים בה. בחלק השני המחבר מבאר את מהות החכמה ומראה את הדרך המוליכה אליה. החלק השלישי הוא תיאור של המכות שהכה אלוהים את מצרים, שהיו עובדי אלילים ורחוקים מן החכמה האמיתית, לעומת הטובות שעשה לעם ישראל שהיו עובדי אלוהים ומחפשי החכמה. בחלק זה מוסיף המחבר איך באה לעולם עבודת האלילים ומהן תוצאותיה, ולועג לעושי הפסילים ועובדיהם.
ספרים נוספים בשם זה

בספר הזוהר מוזכר כמה פעמים ספר "חכמתא דשלמה" ומובאים ציטוטים ממנו. ככל הנראה אין קשר בין ספרים אלו. והספר המוזכר בזוהר עוסק בסודות התורה.
במלכים א' פרק יא' פסוק מא' מוזכר ספר בשם "דברי שלמה", זה ספר שאבד, אין קשר בינו לבין ספר "חכמת שלמה".
לקריאה נוספת

חכמת שלמה, בתוך: הספרים החיצונים, כרך "כתובים אחרונים", מתורגמים ומפורשים על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב. עמ' 171–219.
הערות שוליים

↑  רמב"ן בדרשות על קהלת עמוד 9, הוצאת שוורץ, וינה, 1913.
↑  מאור עיניים (של רבי עזריה מן האדומים), חלק אמרי בינה (ימי עולם) פרק נז.
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
|  שלמה המלך |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | דוד • בת שבע • נעמה העמונית • בת פרעה • רחבעם • מלכת שבא |  |
| חיבורים שיוחסו לו | משלי • קהלת • שיר השירים • מזמורי שלמה • חכמת שלמה • תהילים ע"ב • תהילים קכ"ז |  |
| במקרא | צוואת דוד • חלום שלמה בגבעון • עליית שלמה למלוכה • משפט שלמה |  |
| אגדות שלמה | כסא שלמה • שלמה המלך ואשמדאי • שלמה המלך והדבורה • שלמה המלך ומלכת שבא • ברית שלמה |  |
| שונות | בית המקדש הראשון • ים של שלמה |  |
| הנצחתו | נחל שלמה • הר שלמה • בריכות שלמה • איי שלמה • עמודי שלמה • מרחב שלמה • מבצע שלמה |  |
| בתרבות המודרנית | שלמה המלך ושלמי הסנדלר • אגדות המלך שלמה • הספר מכרות המלך שלמה (עיבודים: מכרות המלך שלמה (סרט, 1985) • מכרות המלך שלמה (סרט, 1986)) |  |
| ספרי הברית הישנה |
| --- | --- | --- |
| החומש | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| ספרות ההיסטוריה | יהושע • שופטים  • רות • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • דברי הימים (א' וב') • עזרא החיצוני2 • עזרא • נחמיה • טוביה1 • יהודית1 • אסתר • ספר מקבים: א'1, ב'1, ג'2, ד'2 |  |
| ספרות החכמה | איוב • תהילים • ספר האודות (אנ')2 • משלי • קהלת • שיר השירים • חכמת שלמה1 • משלי בן סירא1 |  |
| נביאים גדולים | ישעיה • ירמיה • איכה • ברוך1 • איגרת ירמיהו2 • יחזקאל • דניאל |  |
| נביאים קטנים | הושע • יואל • עמוס • עובדיה • יונה • מיכה • נחום • חבקוק • חגי • צפניה • זכריה • מלאכי |  |
1 מצוי בקאנון הקתולי והאורתודוקסי, אך לא בקאנון הפרוטסטנטי.   2 מצוי רק בקאנון האורתודוקסי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257702405171  GND: 4079125-7  LCCN: n85256302  SUDOC: 028243528  VIAF: 181882880   WorldCat (עם VIAF): 181882880 
חכמת שלמה. בתרגומו של מנחם שטיין. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
ואראנסי

| --- | --- |

תמונה של העיר, הנמצאת על גדות נהר הגנגס.
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:   אוטר פרדש
 שפה רשמית:  הינדי, אורדו
 על שם:  Varuna River, Assi River 
 שטח:  163.8 קמ"ר
 גובה:  80.71 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,198,491 (2011)
  ‑ במטרופולין:  1,423,711 (2011)
  ‑ צפיפות:  7,300 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  25°19′08″N 83°00′46″E﻿ / ﻿25.318889°N 83.012778°E﻿ / 25.318889; 83.012778
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://varanasi.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיואראנסי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיואראנסי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וָארַאנְסִי (בהינדי: वाराणसी ‏האזנהקובץ:Hi-Varanasi.ogg‏Ⓘ‏, באנגלית: Varanasi), הידועה גם בשמות בָּנַארַס (‏האזנהקובץ:Hi-Banaras.ogg‏Ⓘ‏) וקָאשִי (‏האזנהקובץ:Hi-Kashi.ogg‏Ⓘ‏), היא עיר במדינת אוטר פרדש, הודו, אשר נחשבת לעיר הקדושה ביותר בהינדואיזם ובג'ייניזם, והיוותה חלק חשוב בהתפתחות של הבודהיזם. העיר ממוקמת על גדות נהר הגנגס, כ-320 קילומטר מזרחית-דרומית ללאקנאו, בירתה של מדינת אוטר פרדש.
העיר מהווה מוקד תיירותי ועלייה לרגל חשוב עם מיליוני תיירים בכל שנה, הרוב בתיירות פנים.
אטימולוגיה

מקור השם הוא ככל הנראה בשני היובלים של נהר הגנגס שצמודים לעיר, הנקראים וארונה ("Varuna") ואסי ("Assi").
אפשרות אחרת היא כתבי הריג ודה בהם מתייחסים לעיר בשם קאשי, מהמילה קאש - לזרוח. ואראנסי הייתה ידועה בתור "עיר האור" בכתבים העתיקים.
היסטוריה > מיתולוגיה הינדואית

לפי המיתולוגיה ההינדואית ואראנסי נוסדה על ידי האל שיווה, אחד משלושת האלים החשובים ביותר בהינדואיזם, חלק מהטרימורטי עם ברהמה ווישנו.
לפי המיתולוגיה, במהלך קרב שהתנהל בין שני האלים שיווה וברהמה, הצליח שיווה לתלוש את אחד מחמישה הראשים של ברהמה. במקום להניח לראש, שיווה בחר לנהוג בחוסר כבוד וקשר את הראש ליד ונשא אותו איתו לכל מקום, וכאשר הגיע לוואראנסי הראש של ברהמה נפל מהיד ונעלם באדמה, ולכן נחשבת העיר לקדושה מאוד בדת ההינדואיזם.
היסטוריה > עדויות ארכאולוגיות

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בעיר בשנת 2014 נמצאו חפצים מהמאה ה-8 לפנה"ס, ובחפירות נוספות שנעשו באזורים מסביב לעיר נמצאו עדויות לחפצים מהמאה ה-18 לפנה"ס.
היסטוריונים מאמינים כי האזור היה מיושב זמן רב לפני.
היסטוריה > העת העתיקה

ואראנסי נחשבה לעיר מסחר חשובה, והייתה ידועה באריגת משי ומלמלה, בשמים, שנהב ופיסול.
במהלך אמצע המאה ה-6 לפנה"ס, גאוטמה הבודהה ייסד את הבודהיזם כאשר נשא את נאומו הראשון ליד ואראנסי.
במהלך המאה ה-8 חשיבותה הדתית של העיר התחזקה אף יותר כאשר שנקרה הפיץ בעיר את השיוויזם, זרם מרכזי בהינדואיזם המתמקד בפולחן של האל שיווה, ועד היום ואראנסי נחשבת לעיר הקדושה ביותר עבור מאמיני הזרם.
היסטוריה > העת החדשה

במהלך המאה ה-16 העיר הייתה בשליטת אכבר, השליט השלישי של האימפריה המוגולית, שהשקיע בה ומימן את בנייתם של שני מקדשים גדולים לאלים שיווה ווישנו. כבר בשלב זה העיר היוותה לא רק מרכז מסחרי, אלא גם מרכז תרבותי ורוחני חשוב, ומשכה אליה מלומדים ומטיפים דתיים רבים מכל רחבי דרום אסיה.
במהלך המאה ה-17, בתקופת שלטונו של אורנגזב, השליט השישי והאחרון של האימפריה המוגולית, החל להיווצר מתח בקרב תושבי המקום לאחר שאורנגזב הורה על הריסת מקדשים רבים, ובניית מסגדים במקומם. אולם, בשנת 1707 אורנגזב נפטר, והמצב בעיר הוחזר לקדמותו מאחר שהאזור (כמו רוב חלקי תת-היבשת ההודית אז) נשלטו על ידי מלכים מקומיים שתמכו בהינדואיזם. מאותו זמן ואילך, ובמיוחד במהלך המאה ה-18 בתקופת השלטון של האימפריה המראטהית, העיר התחילה לצמוח משמעותית ובתקופה זו נבנתה רוב העיר המודרנית, הקיימת עד היום.
הסופר האמריקאי מארק טוויין רשם בשנת 1897 את אחת האמרות המזוהות ביותר עם העיר:
בנארס עתיקה יותר מההיסטוריה, עתיקה יותר מהמסורת, אפילו עתיקה יותר מהאגדה, ונראת עתיקה פי שניים מכולם יחד.
המקור באנגלית
Benares is older than history, older than tradition, older even than legend, and looks twice as old as all of them put together.
בין אמצע המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20, לאחר המרד ההודי הגדול בשנת 1857, העיר הייתה בשליטת הראג' הבריטי שהיה חלק מהאימפריה הבריטית. בשנת 1910, השלטון הבריטי הכיר בואראנסי כמדינה ובעיר הסמוכה רמנגאר כעיר הבירה שלה, אך בלי להעניק לאזור סמכויות שיפוטיות.
בשנת 1916 נוסדה בעיר האוניברסיטה ההינדית בבנארס, שכיום נחשבת לאחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות בהודו.
לאחר שהודו הכריזה על עצמאותה בשנת 1947 העיר הפכה לחלק ממדינה אוטר פרדש.
כלכלה

אחוז האבטלה בוואראנסי גבוה יותר משאר הודו, ועל פי תוכנית פיתוח עירונית לעיר משנת 2016 הוערך כי רק כ-29% מתושבי העיר מועסקים (לעומת 40% מכלל האוכלוסייה, נכון לאותה שנה). מרבית המועסקים בעיר עובדים בייצור ובמסחר, כאשר לרוב מדובר בעסקים קטנים, לעיתים עסקים משפחתיים.
התעשייה המרכזית בעיר היא אריגת משי, כאשר מוסלמים הם האוכלוסייה העיקרית העוסקת בתחום עם כחצי מיליון אורגים וסוחרים. אחד מסוגי הבגדים העיקריים עבורם משתמשים במשי הוא הסארי, לבוש מסורתי בהודו, ואלה מואראנסי ידועים באיכותם הגבוהה ונהוג ללבוש אותם בחתונות ובאירועים מיוחדים.
כלכלה > תיירות בעיר

התיירות היא התעשייה השנייה בחשיבותה בעיר. לרוב מדובר בתיירות פנים מסיבות דתיות, שכן העיר מהווה את אחד ממוקדי העלייה לרגל החשובים במדינה, כאשר רוב התיירים הם מהמדינות ביהר, מערב בנגל, מאדהיה פרדש, ואוטר פרדש. בנוגע לתיירות חוץ, הרוב מגיעים מהמדינות סרי לנקה ויפן. עונת התיירות בעיר היא בין החודשים אוקטובר למרץ.
| שנה | תיירות בינלאומית | תיירות פנים | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 285,252 | 4,966,161 | 5,251,413 |
| 2014 | 287,761 | 5,202,236 | 5,489,997 |
| 2015 | 302,370 | 5,413,927 | 5,716,297 |
| 2016 | 312,519 | 5,600,146 | 5,912,665 |
| 2017 | 334,708 | 5,947,355 | 6,282,063 |
| 2018 | 348,970 | 6,095,890 | 6,444,860 |
| 2019 | 350,000 | 6,447,775 | 6,797,775 |
מקומות בולטים בעיר > גהאטות

לאורך נהר הגנגס בעיר ממוקמות גהאטות - מדרגות אשר יורדות מהעיר לתוך מי הנהר. רוב הגהאטות משמשות לרחצה ולטקסים דתיים, ביניהם טקס הפוג'ה, אך יש מספר גהאטות המשמשות לשרפת גווייות. נהר הגנגס נחשב למקודש בהינדואיזם, ועל פי האמונה טבילה או פיזור האפר בנהר מקרבת את האדם למוקשה.
רוב הגהאטות בעיר נבנו בתקופת האימפריה המראטהית במהלך המאה ה-18.
הגהאט המרכזית וכנראה גם הוותיקה ביותר בעיר היא דאסאסוואמד ("Dashashwamedh"), אשר לפי המיתולוגיה ההינדואית האל ברהמה הקים במטרה לברך על בואו של שיווה. טקס הפוג'ה המרכזי בעיר, "גנגס אארטי", מתקיים בגהאט בכל ערב בפני מאות אנשים.
גהאט מוכרת אחרת היא מניקרניקה ("Manikarnika"), אשר נחשבת לגהאט העיקרית למטרת שריפת גוויות.
מקומות בולטים בעיר > ג'נטר מנטר

ג'נטר מנטר הוא מצפה כוכבים משנת 1737, הממוקם בסמוך לגהאט דאסאסוואמד. המצפה נבנה על ידי ג'אי סינג השני, שליט ממלכת אמבר ומייסד העיר ג'איפור, ומטרתו העיקרית הייתה למדוד את הזמן המקומי והגובה של העיר. כמו כן, המצפה חקר את השמש, מסלולה וליקויי חמה.
מקומות בולטים בעיר > סרנאת

במרחק של כ-10 קילומטר צפונית לוואראנסי נמצאת העיר ההיסטורית סרנאת, המקום בו גאוטמה הבודהה לימד לראשונה את ארבע האמיתות הנאצלות והבודהיזם.
הבודהה, לפני מותו, חשב על ארבע ערים אשר יכולות לשמש כאתרי עלייה לרגל לעוקביו, ביניהן העיר סרנאת. שלוש הערים הנוספות הן: לומביני (מקום לידתו), בודגאיה (המקום בו הגיע להארה), וקושינאגר (מקום פטירתו).
חשיבות דתית

הינדואים אדוקים עורכים מסעות עלייה לרגל לוואראנסי כדי לרחוץ בגנגס, להשתתף בטקסי הפוג'ה המפורסמים של העיר ולעשות מדיטציה על גדות הנהר. ההינדואים (ומאמיני דתות אחרות, כגון בודהיסטים וג'אינים) מאמינים שטבילה בנהר, בסמוך לגהאטות (מדרגות לגוף מים) הפרוסות לאורך הגנגס שוטפת את החטאים, ופיזור אפרה של גופה בנהר לאחר המוות משפר את חיי המת בגלגולו הבא ואף מסייע להגיע מוקדם יותר למוקשה (שחרור מגלגל החיים - סמסרה). בנוסף, מאמינים ההינדואים שכל אדם שמת בוואראנסי, ללא קשר לאמונתו או לחטאיו, ישתחרר ממעגל הלידות והמוות ויזכה בגאולה. בשל כך מגיעים אליה, בסמוך למותם, מאמינים רבים מכל קצות הודו.
הבודהיסטים מאמינים שבסרנאת, כ-8 ק"מ מלב העיר ואראנסי, היה פארק הצבאים בו נשא הבודהא את דרשתו הראשונה בפני חמשת מאמיניו הראשונים, ולפיכך זהו מארבעת המקומות הקדושים לדת זאת.
הג'אינים ממקמים את חיו של הטירתנקארה (מעביר אוקיינוס החיים - בהשאלה המורה הרוחני) ה-23 בעיר זאת.
גם הסיקים מייחסים חשיבות רוחנית לעיר. על פי המסורת, גורו נאנאק ביקר בעיר בשנת 1507 לרגל פסטיבל שיווהרטרי, ושם קיבל את ההארה שגרמה לו לייסד את הדת.
מקור נוסף לייחוס הקדושה לעיר הוא בעובדה שנהר הגנגס הקדוש מתחיל בהרי ההימליה ויורד לאוקיינוס ההודי כשרוב תנועתו היא בכיוון דרום ומזרח. ורנסי היא אחת הנקודות הבודדות בהן הנהר מתעקל לכיוון צפון, כלומר, הוא פונה בחזרה לכיוון המקורות שלו שהם מקור כוחו וקדושתו.
ערים תאומות

נפאל קטמנדו, נפאל
יפן קיוטו, יפן
אוסף תמונות

נגן סיטאר בגהאט המרכזי דאסאסוואמד.
נהר הגנגס במבט מלמעלה.
טקסי פוג'ה נערכים בכל ערב בעיר.
גם חלק מהטקס.
סאדהו, אדם הבוחר באורח חיים רוחני.
כיכר עמוסה בסוחרים.
בעלי חיים כגון פרות וקופים מסתובבים בעיר.
הגהאט מניקרניקה, בו מבצעים שרפת גווייות.
העיר בשעות הבוקר.
מבט על העיר לאורכה.
הערות שוליים

↑  Varanasi City Population Census 2011-2020 | Uttar Pradesh, www.census2011.co.in
↑  Varanasi Metropolitan Urban Region Population 2011-2020 Census, www.census2011.co.in
↑  Alexander Cunningham, Ancient Geography of India, Munshiram Manoharlal, 2002, ISBN 81-215-1064-3
↑  Diana L. Eck, Banaras, City of Light, Columbia University Press, 1982, ISBN 978-0-231-11447-9
↑  Edward Sachau, Bīrūnī, Muḥammad ibn Aḥmad, Alberuni's India (v. 2), columbia.edu
↑  Articles de Presse, www.archeolog-home.com (באנגלית)
↑  Pletcher, Kenneth, The Geography of India: Sacred and Historic Places, The Rosen Publishing Group, 2010, ISBN 978-1-61530-142-3
↑  Herman, A. L., Community, Violence, and Peace: Aldo Leopold, Mohandas K. Gandhi, Martin Luther King, Jr., and Gautama the Buddha in the Twenty-First Century, SUNY Press, 1999, ISBN 978-0-7914-3983-8
↑  Bindloss, Joe; Brown, Lindsay; Elliott, Mark, Northeast India, Lonely Planet, 2007, ISBN 978-1-74179-095-5
1 2  Berwick, Dennison, A Walk Along The Ganges, Dennison Berwick, 1986, ISBN 978-0-7137-1968-0
↑  Schreitmüller, Karen, Baedeker India, Baedeker, 2012, ISBN 978-3-8297-6622-7
↑  Twain, Mark, Following the Equator: A journey around the world, Hartford, Connecticut, American Pub. Co, 1897, ISBN 0-404-01577-8
1 2  CITY DEVELOPMENT PLAN FOR VARANASI, archive.org, ‏2014-02-23
↑  K. Warikoo, Religion and Security in South and Central Asia, Routledge, 2010, ISBN 978-1-136-89020-8
↑  ANNUAL TOURIST VISITS STATISTICS- 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, gov.in (ארכיון)
↑  The Indian and Foreign tourist visits in important tourist places of Uttar Pradesh in year 2015 to 2019, gov.in (ארכיון)
↑  In queue even after death, wait for ‘moksha’ gets longer at Kashi ghats, Hindustan Times, ‏2019-06-18 (באנגלית)
1 2  GHATS OF BENARES, Jio Customer Care| Jio Customer Care Number|Jio Customer Care No. (ארכיון)
↑  Archana Singh, Jantar Mantar of Varanasi, ‏2012-09-12 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566857905171  BNE: XX450605  BnF: cb11943170v (data)  GND: 4062337-3  LCCN: n81068680  NKC: ge602850  SUDOC: 230257054  VIAF: 168498951   WorldCat (עם VIAF): 168498951 
תמונה של העיר משנת 1890.
סרטון שצולם בשנת 1899 תוך כדי שייט על הגנגס, במבט על העיר.
תמונה של גהאט מונשי, אשר נבנה בשנת 1812.
חובת החמלה כלפי החיות, וחטא האכזריות כלפיהן
מהדורות והשפעה

המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בשנת 1776. בשנת 1790 יצאה לאור המהדורה השלישית. בשנת 1802 יצאה לאור המהדורה הרביעית בבוסטון. מהדורה נוספת יצאה לאור בשנת 1822 בעריכתו של ארתור ברום (אנ'). ספר זה היווה מקור השראה לברום להצטרף אל ויליאם וילברפורס, לואיס גומפרץ וריצ'רד מרטין, ולהקים איתם בשנת 1824 את האגודה הראשונה בעולם להגנת בעלי חיים האגודה למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים (אנ'). מהדורות נוספות יצאו לאור בשנת 1831 ובשנת 1834, ונכון לשנת 2017, המהדורה האחרונה של הספר יצאה לאור בשנת 1992 בעריכתו של ריצ'רד ריידר, הוגה המושג 'סוגנות'. הנרי סולט, מבולטי ההוגים לזכויות בעלי חיים במאה ה-19, ציטט בכתביו קטעים מספר זה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Humphry Primatt - Oxford Dictionary of National Biography
↑  Duty of Mercy, 11
↑  Duty of Mercy, 11-15
↑  Duty of Mercy, 13
↑  Duty of Mercy, 18
↑  "pain is pain, whether it be inflicted on man or on beast; and the creature that suffers it, whether man or beast, being sensible of the misery of it while it lasts, suffers evil", Duty of Mercy, 7–8
↑  Jeremy Bentham, An Introduction to the Principles of Morals and Legislation, Chapter XVII, note 122, 1781
טובואיי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  23°22′S 149°29′W﻿ / ﻿23.37°S 149.48°W﻿ / -23.37; -149.48
 שטח:  45 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  2,217 (2017)
 אזור זמן:  UTC-10
 תאריך גילוי:  1777 
  (למפת פולינזיה הצרפתית מוגדלת) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטטובואיי(למפת פולינזיה הצרפתית רגילה) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטטובואיי
 
מיקום טובואיי באיי אוסטרל
טובואיי (בצרפתית: Tubuai) הוא שמה של קבוצת איים וכן של האי המרכזי בקבוצת איים זו, המהווה חלק מאיי אוסטרל בפולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.
האי טובואיי ממוקם כ־640 ק"מ דרומית לטהיטי.
באי מתגוררים כ־2,050 תושבים, ושטחו 45 קמ"ר.
האי סופח לצרפת בשנת 1881.
באחד הסרטים שנעשו על בסיס הספר "המרד על הבאונטי" מתואר האי כאי בו מתגוררים קניבלים.
טד לאנג'

| --- | --- |

טד לאנג' ב-1977
 לידה:  5 בינואר 1948 (בן 76) אוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  התיכון הטכני של אוקלנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
תיאודור ויליאם לאנג' (נולד ב-5 בינואר 1948) הוא שחקן, במאי ותסריטאי, המוכר בשל תפקידו כמוזג אייזק וושינגטון בסדרת הטלוויזיה "ספינת האהבה" ששודרה בשנות ה-70 וה-80.
ביוגרפיה

לאנג' נולד וגדל באוקלנד שבמדינת קליפורניה. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. עם סיום לימודיו שב לארצות הברית, ובין 1968 ל-1972 השתתף במחזמר שיער, בגרסה הראשונה בה הועלה בברודוויי. הופעתו הקולנועית הראשונה הייתה בסרט התיעודי "Wattstax" ב-1973. בשנים 1974 ו-1975 גילם את דמותו של ג'וניור בקומדיית המצבים "That's My Mama" ששודרה ברשת ABC.
ב-1977 החל לגלם את תפקידו של המוזג אייזק וושינגטון בסדרת הטלוויזיה "ספינת האהבה" ששודרה אף היא ברשת "ABC". הוא השתתף בסדרה עד ירידתה מהמרקע ב-1986. במהלך השנים גם ביים וכתב כמה מהפרקים.
לאחר ירידת הסדרה מהמרקעים המשיך לעסוק בכתיבה ובבימוי. בין היתר, ביים פרקים בסדרות הטלוויזיה "מואישה", דארמה וגרג", ו"איב", כן ביים מחזות בתיאטרון, עליהם זכה בפרסים מקומיים, והשתתף בתפקידים קטנים ותפקידי אורח בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שונות.
חייו האישיים

לאנג' היה נשוי בין 1978 ל-1989 לשריל תומפסון ולזוג נולדו שני בנים. ב-2001 נישא בשנית למארי ליי.
טורקיז (צבע)

| --- | --- |

 שלשת הקסא:  #40E0D0
 ייצוג RGB:  R=64, G=224, B=208
 ייצוג HSV:  H=174°, S=71%, V=88%
 ייצוג CMYK:  C=71%, M=0%, Y=7%, K=12%
 
מי ראש הנקרה בגוון טורקיז
טורקיז הוא גוון שמתקבל מערבוב מסוים של הצבעים ירוק ותכלת. שמו ניתן על בסיס שמה של אבן חן יקרה למחצה, טורקיז, שזהו גם שם צבעה.
קיימים גוונים רבים בין ירוק לכחול שאינם טורקיז. הציאן, המשמש במכונות דפוס, מתקבל מערבוב כמויות שוות של כחול וירוק. הטורקיז מתקבל מערבוב כמות גדולה יותר של ירוק, ובנוסף הוא כהה יותר (כלומר, נוטה יותר לשחור). גוונים אחרים זכו לשמות שונים, כגון ירוק בקבוק או כחול פרוסי.
השם הופיע לראשונה במסמך מתועד באנגלית ב-1573, בספר "A Dictionary of Color" מאת מיירז ופול (Maerz and Paul). בין לוחות הצבעים המודפסים הופיע בעמוד 73 לוח של טורקיז (גוון ירוק).
יש המזהים את הצבע "כרתי" המוזכר במשנה (למשל, ברכות א, ב) עם גוון הקרוב לצבע טורקיז.
הערות שוליים

↑  יעקב צ. מאיר, העץ הוא ירוק?, באתר "פורטל הדף היומי"
| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- | --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |  |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |  |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |  |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |  |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |  |
| שונות | אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותי • ירוק זית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530672705171  LCCN: sh2004009978 
כיפת המסגד פו-י-קליין
ח'ייבר KH2002

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה סער בולפאפ
 תכנון:  2001, התעשיות הביטחוניות של איראן
 מדינה מייצרת:  איראן 
 יצרן:  התעשיות הביטחוניות של איראן 
 תקופת השימוש:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 מידע טכני
 קליבר:   \ 5.56\times 54\ {\mbox{mm NATO}}
 פעולה:  גז, בריח מסתובב
 הזנה:  מחסנית
 אורך כולל:  780, 730, 680 מילימטרים
 משקל ריק:  כ-3.7 ק"ג
 קצב אש:  800-850 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  900-950 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  450 מטר
 
ח'ייבר KH2002 הוא רובה סער בקליבר 5.56 מ"מ מתוצרת איראן, קרוי על שם קרב ח'ייבר.
הרובה פותח בשנת 2001 על ידי ארגון התעשיות הביטחוניות של איראן על בסיס רובה הסער האיראני DIO S-5.56 שהוא העתק של הרובה הסיני CQ  של Norinco שבעצמו מהווה העתק בלתי מורשה של רובה M16.
שלא כמו ה-S-5.56, הח'ייבר מעוצב בתצורת בולפאפ (כמו התבור הישראלי) ועל כן מזכיר במראהו שילוב בין ה-FAMAS הצרפתי לשטייר AUG האוסטרי.
דגמים ראשונים יוצרו בשנת 2003 וייצור סדרתי החל ב-2004. הרובה זמין בתצורות של נשק קצר (קרבין), ארוך (תצורה סטנדרטית) ובתצורת קלעים. לדגם הקרבין אין את הכוונת הקדמית שיש בדגם הארוך ובדגם הקלעים.
משתמשים

איראן איראן - נמצא בשימוש מוגבל בקרב הצבא האיראני.
נעשו ניסיונות לספק את הנשק גם לסוריה, שם הנשק התחרה במכרז עם הקלאצ'ניקוב AK74M, אבל הניסיון כשל עקב תקלות רבות שהיו בנשק. נעשה ניסיון לספק את הנשק גם לפרגוואי דרך ונצואלה במטרה לעקוף את הסנקציות שהוטלו על איראן, אך גם הניסיון הזה כשל.
הערות שוליים

↑  https://www.bellingcat.com/news/mena/2015/02/19/from-russia-with-love-syrias-ak-74ms/
↑  https://www.washingtontimes.com/news/2007/oct/12/uruguay-caught-buying-iran-arms/
טורקיוויזיון

| --- | --- |
 סוגה:  תחרות מוזיקה
 יוצרים:  TÜRKSOY TMB TV
 מנחים:  המדינה המארחת
 משתתפים:  מדינות וטריטוריות אוטונומיות שונות
 זוכים:  ראו בהמשך
 שפות:  אנגלית וצרפתית
 מספר עונות:  4 תחרויות
 הפקה
 חברת הפקה:  המדינה המארחת
 אורך פרק:  2 שעות ו45 דקות (חצי גמר) 2 שעות ו30 דקות (הגמר)
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  19 בדצמבר 2013 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 www.turkvizyon.tv
 
תחרות השירים של טורקיוויזיון (בטורקית: Türkvizyon Şarkı Yarışması; ובקיצור: TSC), הידועה גם בתור תחרות השירים של טורקיוויזיון, היא תחרות זמר שנתית שנוצרה על ידי ערוץ המוזיקה הטורקי TMB TV, בהשראת הפורמט של תחרות האירוויזיון. המהדורה הראשונה התקיימה ב-Eskişehir, טורקיה בדצמבר 2013. מדינות ואזורים שהיו דוברי טורקית ובעלי אתניות טורקית זכאים להשתתף בתחרות השירים. התחרות נערכה לאחרונה ב-20 בדצמבר 2020 כאירוע מקוון שנערך מאיסטנבול, טורקיה.
פורמט

הטורקיוויזיון מתמקדת בעיקר בהשתתפות מדינות ואזורים דוברי טורקית. המדינות והאזורים לוקחים חלק בגמר הסופי. נציג מכל מדינה מעניק בין 1 ל-10 נקודות עבור כל נציג, למעט שלו. כ-15 מדינות זכאיות להגיע לגמר הגדול שבו חבר השופטים קובע את הזוכה. שלא כמו בתחרות האירוויזיון שבה המדינה הזוכה תארח את האירוע של השנה הבאה, אירוח תחרות הטורקיוויזיון מתקיים במדינה או באזור שבהם קיימת תרבות טורקית.
השתתפות

משתתפים ממדינות או אזורים דוברי טורקית וטורקית היו זכאים להתחרות בתחרויות השירים השנתיות של Turkvision, כגון קרים, קרצ'אי-צ'רקסיה וטורקיה.24 מדינות ואזורים השתתפו במהדורה הראשונה של Turkvision. היו כמה ניסיונות לא מוצלחים להשתתף בתחרות השירים של טורקוויזיון. צ'ובאשיה, רוסיה, טורקמניסטן ושינג'יאנג היו אחד מעשרים וארבעה האזורים המקוריים שהשתתפו עם כוונות ראשוניות להתחרות בתחרות 2013, אך מאוחר יותר פרשו מסיבות לא ידועות.מחוז אומסק ברוסיה שידר את התחרות של 2014, אך הם מעולם לא הצהירו שום הצהרה לגבי השתתפות. משלחת של נושא פדרלי רוסי אחר, קלמיקיה, השתתפה בתחרות 2015, אך לא השתתפה ולא הצהירה כלשהן לגבי ההשתתפות.
חבורות ההומוטופיה היחסיות

בתורת ההומוטופיה, חבורות ההומוטופיה היחסיות הן חבורות המותאמות אל מרחב טופולוגי ביחס לתת מרחב שלו, ונותנות מידע על ההומוטופיה של המרחב ביחס לתת המרחב. הן מכלילות את חבורות ההומוטופיה של מרחב, וקשורות אליהן בעזרת סדרה מדויקת הנותנת מידע על חבורות ההומוטופיה ועוזרת לחשבן.