stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלטון ג'ון
פילמוגרפיה

Born to Boogie ‏(אנ') (1972) – בתפקיד עצמו, עם מארק בולאן ורינגו סטאר
טומי (1975) – בתפקיד אשף פינבול
החבובות (1978) (עונה 2) – הופעת אורח בתפקיד עצמו
Totally Minnie ‏(אנ') (1988)– בתפקיד עצמו
Spice World ‏(אנ') (1997) – בתפקיד עצמו
Elton John: Tantrums & Tiaras ‏(אנ') (1997) – אוטוביוגרפי בתפקיד עצמו
סאות' פארק (1998) (עונה 2) – בתפקיד עצמו
משפחת סימפסון (1998) (עונה 10) – הופעת אורח בתפקיד עצמו
הדרך לאל דוראדו (2000) – בתפקיד המספר
בוב הבנאי (2001) – בסרט "A Christmas to Remember" בתפקיד עצמו
The Country Bears ‏(אנ') (2002) – בתפקיד עצמו
Elton John: Me, Myself & I ‏(אנ') (2007) – אוטוביוגרפי בתפקיד עצמו
נאשוויל (2016) (עונה 4) – הופעת אורח בתפקיד עצמו
The American Epic Sessions ‏(אנ') (2017) – בתפקיד עצמו
קינגסמן: מעגל הזהב (2017) – בתפקיד עצמו
CBeebies Bedtime Stories ‏(אנ') (2020) – בתפקיד עצמו
דמי לובאטו: לרקוד עם השטן (2021) – בתפקיד עצמו
לקריאה נוספת

Paul Gambaccini, A Conversation With Elton John and Bernie Taupin, Flash Books, 1975, ISBN 0-8256-3063-0
Philip Norman, Elton John, Harmony Books, 1992, ISBN 0-517-58762-9
Claude Bernardin & Tom Stanton, Rocket Man: Elton John from A – Z, כריכה רכה, Praeger, 1996, ISBN 978-0-275-95698-1
Elizabeth J. Rosenthal, His Song: The Musical Journey of Elton John, מהדורה ראשונה, Billboard Books, 2001, ISBN 0-8230-8893-6
Tom Doyle, Captain Fantastic: Elton John's Stellar Trip Through the '70s, מהדורה ראשונה, Ballantine Books, 2017, ISBN 978-1-101-88418-8
Elton John, Me: Elton John Official Autobiography, לונדון: Pan Macmillan, 2019, ISBN 1-509-85331-6
איסבל סנצ'ז וגארה, אלטון ג'ון (קטנים-גדולים), תל אביב: הוצאת צלטנר, 2020. תרגום: ענת עינהר (סדרת ביוגרפיות מאוירות לילדים) (הספר בקטלוג ULI)
הפייבלמנים

| --- | --- |

 בימוי:  סטיבן ספילברג 
 הופק בידי:  סטיבן ספילברג, טוני קושנר, קריסטי מקוסקו קריגר 
 תסריט:  טוני קושנר, סטיבן ספילברג 
 עריכה:  שרה ברושר 
 שחקנים ראשיים:  מישל ויליאמס סם רכנר ג'אן הוג ‏ ג'יימס אורבניאק גבריאל לבל (Sammy Fabelman) גרג גרונברג (ברנרד פיין) דייוויד לינץ' (ג'ון פורד) רובין ברטלט ליין פקטור ג'וליה באטרס אוקס פגלי ג'אד הירש ג'יני ברלין סת' רוגן פול דנו גבריאל בייטמן קלואי איסט ג'ונתן הדרי 
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 צילום:  יאנוש קמינסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  נורדיסק פילם, Reliance Entertainment, פורום הונגריה, סרטי יוניברסל, Universal Subscription 
 הקרנת בכורה:  11 בנובמבר 2022
 משך הקרנה:  151 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סיפור התבגרות 
 מקום התרחשות:  פיניקס, קליפורניה 
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  42 מיליון דולר (2023)
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה 
 www.thefabelmans.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפייבלמנים (באנגלית: The Fabelmans) הוא סרט דרמת התבגרות סמי-אוטוביוגרפית אמריקאי משנת 2022 בבימויו של סטיבן ספילברג, המבוסס על תסריט שכתב יחד עם טוני קושנר. בסרט מככבים מישל ויליאמס, סת' רוגן, פול דנו וגבריאל לבל, המגלם את גיבור הסרט סמי פייבלמן, יוצר קולנוע צעיר שאפתן, דמות המבוססת על ספילברג עצמו.
תקציר העלילה

הסרט מתבסס באופן רופף על ילדותו של שפילברג שגדל באריזונה, שלאחר מלחמת העולם השנייה, מגיל שבע עד שמונה עשרה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| גבריאל לבל | סמואל "סמי" פייבלמן | דמות המבוססת על סטיבן ספילברג. |
| מתאו זורינה פרנסיס-דפורד | סמואל "סמי" פייבלמן | דמות המבוססת על סטיבן ספילברג. |
| מישל ויליאמס | מיצי שילדקראוט-פייבלמן | אמו של סם. פסנתרנית לשעבר. הדמות מבוססת על לאה אדלר, אמו של סטיבן ספילברג. |
| פול דנו | ברט פייבלמן | אביו של סם. מהנדס מחשבים. דמותו מבוססת על ארנולד ספילברג (אנ'). |
| סת' רוגן | בני לואוי | חברו הטוב ביותר של ברט. |
| ג'וליה באטרס | רג'ינה "רג'י" פייבלמן | אחותו הגדולה ביותר של סם. הדמות מבוססת על אן ספילברג. |
| בירדי בוריה | רג'ינה "רג'י" פייבלמן | אחותו הגדולה ביותר של סם. הדמות מבוססת על אן ספילברג. |
| ג'אד הירש | בוריס | דוד של מיצי מצד אמה. לשעבר עובד בתעשיית הקולנוע ובקרקס. |
| ג'ני ברלין | הדסה פייבלמן | אמו של ברט. |
| רובין ברטלט (אנ') | טינה שילדקראוט | אמה של מיצי. |
| קילי קרסטן | נטלי פייבלמן | אחותו האמצעית של סם. הדמות מבוססת על ננסי ספילברג, אחותו של סטיבן ספילברג. |
| אלינה ברייס | נטלי פייבלמן | אחותו האמצעית של סם. הדמות מבוססת על ננסי ספילברג, אחותו של סטיבן ספילברג. |
| סופיה קופרה | ליסה פייבלמן | אחותו הקטנה ביותר של סם. הדמות מבוססת על סו ספילברג, אחותו של סטיבן ספילברג. |
| סם רכנר | לוגן הול | בריון בבית-הספר התיכון המתעמר בסם. |
| אוקס פגלי | צ'אד תומאס | בריון בבית-הספר התיכון המתעמר בסם. |
| קלואי איסט | מוניקה שרווד | חברתו לבית-הספר התיכון של סם ולימים בת-זוגו. |
| איזבל קוסמן | קלאודיה דנינג | חברתו לבית-הספר התיכון של לוגן ולימים בת-זוגו. |
| צ'נדלר לאבל | רנה | חברתו לבית-הספר התיכון של לוגן, שעימה הוא בוגד בקלאודיה. |
| גוסטבו אסקובר | סאל | חברו של סם בתנועת הצופים שעוזר לו ליצור סרטים. |
| קופר דודסון | טורקי | חברו של סם בתנועת הצופים שעוזר לו ליצור סרטים. |
| גבריאל בייטמן | רוג'ר | חברו של סם בתנועת הצופים שעוזר לו ליצור סרטים. |
| סטיבן סמית' | אנג'לו | חברו של סם בתנועת הצופים שעוזר לו ליצור סרטים. |
| ג'יימס אורבניאק (אנ') | ‏ | מנהל בית-הספר התיכון של סם. |
| קונור טריניר | פיל ניוהארט |  |
| ליין פקטור | דין | חברו של סם בתנועת הצופים שעוזר לו ליצור סרטים. |
| דייוויד לינץ' | ג'ון פורד | במאי הקולנוע הגדול, שיצירותיו הרבות השפיעו על סם. |
| גרג גרונברג | ברנרד פיין (אנ') | איש טלוויזיה ב-CBS, מיוצרי Hogan's Heroes, הראשון בהוליווד להציע לסם עבודה בתעשיית הבידור. |
| ג'אן הואג (אנ') | נונה | מזכירתו של ג'ון פורד. |
| קריסטל הקופה (אנ') | בני הקוף | חיית המחמד של משפחת פייבלמן. |
הפקה

בשנת 1999 הודיע ספילברג שבכוונתו לביים סרט על ילדותו. הפרויקט, שכותרתו I'll Be Home, נכתב במקור על ידי אחותו אן ספילברג. הוא הסביר: "הפחד הגדול שלי הוא שאמא ואבא שלי לא יאהבו את זה, ייעלבו ולא יקבלו את נקודת המבט האוהבת אך הביקורתית שלי לגבי איך זה היה לגדול איתם". ב-2002 אמר ספילברג שהוא חושש לגבי יצירת הסרט I'll Be Home: "זה כל כך קרוב לחיים שלי וכל כך קרוב למשפחה שלי - אני מעדיף לעשות סרטים אנלוגיים יותר. אבל סיפור מילולי על המשפחה שלי ידרוש הרבה אומץ. אני עדיין חושב שאני עושה סרטים אישיים גם אם הם נראים כמו סרטי פופקורן מסחריים גדולים."
הפקה > קדם הפקה

במרץ 2021, פורסם כי ספילברג יביים סרט התבגרות המבוסס על ילדותו באריזונה. מישל ויליאמס הייתה מועמדת לשחק בתפקיד שנוצר בהשראת אמו של שפילברג, לאה אדלר. ב-22 במרץ 2021, פורסם כי סת' רוגן הצטרף לצוות השחקנים כדי לגלם את ידיד המשפחה. עוד פורסם כי קריסטי מקוסקו קריגר תפיק את הסרט עם קושנר וספילברג. ב-8 באפריל 2021, לוהק פול דנו בתור ברט פייבלמן, לתפקיד בהשראת אביו של ספילברג, ארנולד. דנו הודה שהוא חש מאוים מגילום התפקיד כי "ההימור הרגיש ממש גבוה... אתה מגלם את אחת הדמויות החשובות, המשפיעות והמורכבות ביותר בחייו של [ספילברג]. זה היה מדהים לראות כמה מזה היה בעבודתו כל הזמן. הוא חולק חלק מעצמו שנראה לי מאוד מרגש. יש בזה מתנה אמיתית, כשמישהו במעמד הזה וברמת האמנות הזו מוכן לעשות את זה." גבריאל לבל התקבל לתפקיד הראשי של סמי פייבלמן, יוצר קולנוע צעיר ושאפתן, דמות המבוססת על ספילברג עצמו. לאחר מכן אושר ליהוקה של ג'וליה באטרס לתפקיד אן פייבלמן, בהשראת אחותו של ספילברג. מאוחר יותר לוהקו גם סם רכנר , קלואי איסט, אוקס פגלי, איזבל קוסמן, ג'ני ברלין, ג'אד הירש, רובין ברטלט וג'ונתן הדרי. באוגוסט לוהקו גבריאל בייטמן, גוסטבו אסקובר, ניקולס קאנטו, ליין פקטור, קופר דודסון וסטיבן מתיו סמית'. לאחר מכן לוהקו קילי קרסטן, בירדי בוריה, אלינה ברייס, סופיה קופרה ומטאו זורינה פרנסיס-דפורד. דייוויד לינץ' נבחר לגלם בסצנה המסיימת את הסרט את במאי העבר ג'ון פורד.
במרץ 2022 הודיע צלם הקולנוע יאנוש קמינסקי שהסרט יתעד את חייו של ספילברג מגיל שבע עד שמונה עשרה ויעסוק ב"משפחתו, עם הוריו, מערכת היחסים עם אחיותיו, אבל בעיקר עוסק בתשוקה שלו לעשיית סרטים", תוך שהוא מוסיף כי הוא ייגע בנושאים של "אהבה צעירה, גירושי הורים ומערכות יחסים מעצבות מוקדמות... זה סרט אישי מאוד... מאוד חושפני על חייו של סטיבן ומי שהוא כיוצר סרטים".
הפקה > צילומי הסרט

צילומי הסרט החלו בעיצומה של מגפת הקורונה בלוס אנג'לס ביולי 2021.
הפקה > מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין ג'ון ויליאמס, המציין את שיתוף הפעולה הקולנועי ה-29 שלו עם ספילברג. ב-23 ביוני 2022 ויליאמס חשף כי הסרט הזה והסרט החמישי של "אינדיאנה ג'ונס" עשויים להיות שני הסרטים האחרונים שהוא ילחין לפני הפרישה.
הפצה

הסרט יצא לאקרנים על ידי סרטי יוניברסל בבתי קולנוע נבחרים בלוס אנג'לס ובניו יורק ב-11 בנובמבר 2022, וב-23 בנובמבר ברחבי ארצות הברית. זהו סרטו הראשון של ספילברג שהופץ על ידי האולפן מאז מינכן (2005). אנטרטיימנט ואן מפיצה בבריטניה, בעוד שסרטי נורדיסק משווקת את הסרט במדינות נבחרות אחרות. בבתי קולנוע בישראל הוקרן הסרט החל מנובמבר 2022.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר | הפייבלמנים | מועמדות |
| פרס אוסקר | הבימוי הטוב ביותר | סטיבן ספילברג | מועמדות |
| פרס אוסקר | השחקנית הטובה ביותר | מישל ויליאמס | מועמדות |
| פרס אוסקר | שחקן המשנה הטוב ביותר | ג'אד הירש | מועמדות |
| פרס אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | הפייבלמנים | מועמדות |
| פרס אוסקר | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | הפייבלמנים | מועמדות |
| פרס אוסקר | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | הפייבלמנים | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | הבימוי הטוב ביותר | סטיבן ספילברג | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | השחקנית הטובה ביותר | מישל ויליאמס | מועמדות |
| פרס סטלייט | הסרט הטוב ביותר - דרמה | הפייבלמנים | מועמדות |
| פרס סטלייט | הבמאי הטוב ביותר | סטיבן ספילברג | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמה | גבריאל לבל | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - דרמה | מישל ויליאמס | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | Paul | מועמדות |
| פרס סטלייט | התסריט המקורי הטוב ביותר | טוני קושנר וסטיבן ספילברג | מועמדות |
| פרס סטלייט | עריכת הסרט הטוב ביותר | שרה ברשאר ומייקל חאן | מועמדות |
| פרס סטלייט | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | ריק קרטר | מועמדות |
| פרס סטלייט | הפסקול המקורי הטוב ביותר | ג'ון ויליאמס | מועמדות |
ז'אן-פייר לאו

| --- | --- |

לאו בטקס פרסי סזאר לשנת 2000
 לידה:  28 במאי 1944 (בן 80) הרובע העשרים של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 פרסים והוקרה:  פרס הכבוד של דקל הזהב (2016)  פרס סזאר של כבוד (2000)  דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר (1964)  אביר בלגיון הכבוד  מפקד במסדר ההצטיינות של פורטוגל  דוב הכסף 
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'אן-פייר לאו (בצרפתית: Jean-Pierre Léaud; נולד ב-28 במאי 1944) הוא שחקן צרפתי, מגדולי שחקני הגל החדש הצרפתי. נודע בעיקר בשל גילום דמותו של אנטואן דואנל (אנ') בסרטיו של פרנסואה טריפו.
ביוגרפיה

לאו נולד בפריז ב-28 במאי 1944. אמו, ז'קלין פוארו (אנ'), הייתה שחקנית, ואביו, פייר לאו, עבד כתסריטאי. ז'אן-פייר למד בפנימייה בבלואה והיה תלמיד מרדן ובלתי ממושמע.
בגיל 13 החל את קריירת המשחק שלו בגילום תפקיד שולי בסרט "!La Tour, prends garde" (אנ') בבימויו של ז'ורז' למפן (אנ'). שנה לאחר מכן ביצע את פריצת הדרך בקריירה שלו כשגילם את דמותו של אנטואן דואנל בסרט "400 המלקות". במהלך צילומי הסרט התפתחה מערכת יחסים חמה בין טריפו ולאו, ולאחר שלאו הסתכסך עם הוריו והושעה מבית ספרו, טריפו פרש עליו את חסותו.
לאו גילם את דמותו של דואנל בארבעה סרטים נוספים של טריפו - "אנטואן וקולט" (אנ') (1962), "נשיקות גנובות" (אנ') (1968), "תרגיל בנישואין" (1970) ו"אהבה במנוסה" (1979). בנוסף גילם דמויות אחרות בסרטים "Les Deux Anglaises et le Continent" (אנ') ‏(1971) ו"לילה אמריקאי" (1973) שביים טריפו.
לאו שיתף פעולה רבות עם ז'אן-לוק גודאר, ושיחק בשמונה מסרטיו. עבד גם עם ז'אק ריווט, אקי קאוריסמקי, אוליבייה אסאיאס, אנייס ורדה, ז'אן קוקטו, ברנרדו ברטולוצ'י, פייר פאולו פאזוליני ועוד.
במרץ 1966 זכה לאו בפרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין על הופעתו בסרט "גברי, נשי" של גודאר. בשנת 1988 היה מועמד לפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בסרט "Les Keufs" (אנ'), ובשנת 2000 זכה בפרס סזאר למפעל חיים. בשנת 2016 זכה בפרס דקל הזהב על מפעל חיים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | שם הסרט | במאי |
| --- | --- | --- |
| 1958 | !La Tour, prends garde (אנ') | ז'ורז' למפין (אנ') |
| 1959 | 400 המלקות | פרנסואה טריפו |
| 1960 | Boulevard (אנ') | ז'וליאן דובייר (אנ') |
| 1960 | Le testament d'Orphée (אנ') | ז'אן קוקטו |
| 1962 | אנטואן וקולט (אנ') | פרנסואה טריפו |
| 1965 | Pierrot le Fou | ז'אן-לוק גודאר |
| 1965 | Boulevard (אנ') | גיי ז'יל (אנ') |
| 1966 | Le Père Noël a les yeux bleus (אנ') | ז'אן אוסטש |
| 1966 | L’Amour à la mer (אנ') | ז'אן-לוק גודאר |
| 1966 | גברי, נשי | ז'אן-לוק גודאר |
| 1966 | Alphaville (אנ') | ז'אן-לוק גודאר |
| 1967 | סוף השבוע | ז'אן-לוק גודאר |
| 1967 | La Chinoise (אנ') | ז'אן-לוק גודאר |
| 1967 | The Departure (אנ') | יז'י סקולימובסקי (אנ') |
| 1968 | נשיקות גנובות | פרנסואה טריפו |
| 1969 | Porcile (אנ') | פייר פאולו פאזוליני |
| 1969 | Le Gai savoir (אנ') | ז'אן-לוק גודאר |
| 1970 | תרגיל בנישואין | פרנסואה טריפו |
| 1970 | Der Leone Have Sept Cabeças (אנ') | גלובר רושה (אנ') |
| 1971 | Les Deux Anglaises et le Continent (אנ') | פרנסואה טריפו |
| 1971 | Out 1 (אנ') | ז'אק ריווט |
| 1972 | טנגו אחרון בפריז | ברנרדו ברטולוצ'י |
| 1973 | לילה אמריקאי | פרנסואה טריפו |
| 1973 | האם והזונה | ז'אן אוסטאש |
| 1979 | אהבה במנוסה | פרנסואה טריפו |
| 1981 | Aiutami a sognare (אנ') | ג'וזפה אווטי (אנ') |
| 1985 | L'île au trésor (אנ') | ראול רואי (אנ') |
| 1985 | Détective (אנ') | ז'אן-לוק גודאר |
| 1987 | Les Keufs (אנ') | ז'וזיאן באלאסקו (אנ') |
| 2012 | החיים ברוורס | נעמי לבובסקי (אנ') |
הערות שוליים

1 2  לואי ז'יאנטי, להבין סרטים: מבוא לאמנות הקולנוע, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1996, עמ' 453
1 2  By Jay Carr. Boston Globe, JEAN-PIERRE LEAUD GOING IT ALONE WITH LOSS OF FATHER-PROTECTOR, ‏במרץ 1985
↑  Award Winners & Nominees, Académie des César, ‏4 באוקטובר 2019
↑  Nancy Tartaglione, Jean-Pierre Léaud To Receive Honorary Palme d’Or – Cannes, Deadline, ‏2 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455241505171  PLWABN: 9810663782905606  BNE: XX1673561  BnF: cb138964382 (data)  GND: 129623652  ISNI: 0000 0001 1021 9215  LCCN: no95024394  LNB: 000244979  NKC: pna2007370767  NTA: 121178447  SNAC: w6sw0hx7  SUDOC: 051623676  VIAF: 17407951   WorldCat (עם VIAF): 17407951 
לאו בסצנה מתוך הסרט "Porcile" (אנ') בבימויו של פייר פאולו פאזוליני
בן מוריל

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1892 סולט לייק סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  30 ביולי 1978 (בגיל 85) אלק גרוב, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס  Central VPA High School 
 השתייכות:  צי ארצות הברית 
 דרגה:  אדמירל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 מדליית ג'ון פריץ (1957)  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מדליית השירות המצוין של הצי 
 
אדמירל בן מוריל (אנגלית: Ben Moreell; ‏14 בספטמבר 1892 – 30 ביולי 1978) היה ראש (Bureau of Yards and Docks) משרד המספנות והרציפים של צי ארצות הברית, ושל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, זה היה המשרד האחראי בין השנים 1842 עד 1966 לבניית מספנות הצי, מבדוקים יבשים, ומתקנים הקשורים לבנית ותחזוקת ספינות.
אדמירל בן מוריל, המוכר בציבור האמריקאי בעיקר כאבי דבורי-הים של צי ארה"ב (אנ'). חייו של מוריל נפרשו על פני שמונה עשורים, שתי מלחמות עולם, תקופת השפל הגדול ותקופת התפתחותה של ארצות הברית כמעצמת על. הוא היה קצין ימי, מהנדס מבריק, ענק תעשייתי ודובר לאומי רהוט.
תחילת חייו

מוריל נולד ב-14 בספטמבר 1892 למשפחה יהודית, בסולט לייק סיטי, יוטה.משפחתו עברה לסנט לואיס, מיזורי, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המרכזי של סנט לואיס ראשון בכיתתו. הוא קיבל מלגה לארבע שנים לאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בגיל 16. לאחר שסיים לימודי הנדסה אזרחית בשנת 1913, הצטרף לחיל הים במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביוני 1917, הוסמך לשירות בדרגת סגן בחיל ההנדסה האזרחית של הצי.
מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב באיים האזוריים, שם התוודע לעוזר מזכיר הצי בשם פרנקלין דלאנו רוזוולט. ולאחר מכן שירת במספנות הצי ובמתקני תחזוקה במסצ'וסטס, האיטי, וירג'יניה, וושינגטון.
בין המלחמות

מורל נשלח בדרגת רב-סרן, לבית הספר הלאומי לגשרים וכבישים (École Nationale des Ponts et Chaussées) בפריז, כדי ללמוד תכנון הנדסי צבאי אירופי ושיטות בנייה. ב-1933, הוא חזר לארצות הברית כדי לפקח על מתקן ניסויי בריכה לכלי שיט שנבנה בקארדרוק, מרילנד על פי הפיתוח של דוויד וו. טיילור (David W. Taylor), ארכיטקט ימי ומהנדס בצי ארצות הברית, אשר שימש לפיתוח ושיפור דגמי אניות.
בתאריך 1 בדצמבר 1937, הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט בחר בסא"ל מוריל להיות ראש משרד המספנות והרציפים ואחראי על המהנדסים האזרחיים של הצי. זה קידם את מוריל לדרגת אדמירל משנה, אף על פי שמעולם לא היה אל"ם.
מוריל הציע לבנות שני מבדוקים יבשים גדולים מאוד בפרל הארבור ויזם פרויקטים של בניית מעגנים בשונית האלמוגים של מידוויי ובאי ווייק. המבדוקים הושלמו בזמן, הרבה לפני שהפצצות היפניות החלו ליפול ב-7 בדצמבר 1941, כדי לתקן את אוניות המערכה שניזוקו בפרל הארבור. כמו המתקנים במידוויי אשר גם הושלמו בזמן כדי למלא תפקיד אסטרטגי בניצחון המשמעותי הראשון של הצי על הכוחות היפניים.
מלחמת העולם השנייה

דרישות הצי במלחמת העולם השנייה היו לבסיסי תחזוקה מתקדמים, אשר יהיו פרושים ברחבי האוקיינוס השקט. צוותי הבנייה נדרשו לממש לבצע את עבודתם במהירות וגם לאחוז בנשק ולהילחם בהיותם מותקפים על ידי האויב היפני. מורל האמין שכוח בנייה צבאי, של הצי, ימלא את הצורך לבניית בסיסים מתקדמים באזורי המלחמה.
ב-28 בדצמבר 1941 ביקש מוריל ממשרד הניווט (אנ') במפקדת הצי לקבל סמכות לגייס אנשים במקצועות הבניה, ולהקים חטיבת צוותי בניה ימית המורכבת משלושה גדודים. מפקדת הצי נענתה לבקשה ב-5 בינואר 1942. ב-5 במרץ ניתן אישור לגדודי הבנאים להשתמש בשם "דבורי הים".מורל טבע את המוטו של דבורי הים: Construimus, Batuimus שמשמעותם בלטינית "אנחנו בונים, אנחנו נלחמים".
חטיבת ההנדסה האזרחית של מורל קיבל סמכות פיקודית על מה שיהפוך לארגון שכלל 250,000 אנשים, שבנו מתקנים בשווי 10 מיליארד דולר, לתמיכה במאמץ המלחמתי.
ב-1945 נעשה מוריל לראש מחלקת החומרים (אנ') של הצי. לבקשתו של סגן הנשיא הארי טרומן, ניהל משא ומתן על הסדר השביתה הכללית של עובדי בתי הזיקוק. כאשר הממשלה השתלטה על תעשיית הפחם הביטומנית של המדינה שנה לאחר מכן, הוגדר מוריל כמנהל מכרות הפחם.
מלחמת העולם השנייה > קידום צבאי

יוני 1917 - מונה לדרגת סגן זוטר
אוקטובר 1917 - דרגת סרן זמני
יוני 1925 – רב-סרן
דילג על מינוי אלוף-משנה
דצמבר 1937 – אדמירל משנה (Rear Admiral)
פברואר 1944 – סגן אדמירל (Vice Admiral)
יוני 1946 – אדמירל
אחרי המלחמה

ב-11 ביוני 1946 היה מוריל קצין המטה בחטיבת ההנדסה האזרחית של הצי, השני בשרשרת הפיקוד ואשר הועלה לדרגת אדמירל, תחת פיקודו של האדמירל סמואל מ. רובינסון, וכעבור שלושה חודשים הועבר לרשימת הגמלאים.
מוריל היה האמריקאי היהודי השני  אחרי קלוד צ'ארלס בלוך שהפך לאדמירל ארבעה כוכבים. במשך 12 השנים הבאות, הפנה מוריל את תשומת לבו לתעשייה, ושימש תחילה, לזמן קצר (אוקטובר 1946 - מרץ 1947) כנשיא חברת בנין (אנ') ולאחר מכן כנשיא, מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של חברת ייצור פלדה (אנ'), אחת מיצרניות הפלדה הגדולות במדינה.
מוריל כתב מאמרים עבור פרסום של האדם החופשי (אנ'), קבוצה שדוגלת בשווקים חופשיים ובפילוסופיה ליברטריאנית.
מוריל כיהן כיו"ר כוח המשימה בנושא משאבי מים וכוח של ועדת הובר השנייה, וניהל ועדה בת 26 איש מנובמבר 1953 עד יוני 1955. הנשיא לשעבר הרברט הובר כינה את עבודתו של כוח המשימה הזה "מרחיקת הלכת והכי מרחיקת לכת בנושא של חקירה נוקבת על בעיות המים שלנו אשר נעשתה אי פעם בהיסטוריה שלנו".
מוריל היה גורם מרכזי בארגון American for Constitutional Action (ACA), ארגון פעולה פוליטי לא מפלגתי. אזרחותו ושירותו למדינה הודגמו עוד יותר בתרומותיו המשמעותיות לאקדמיה הימית עצמה. בה הוא היה חבר מועצת המבקרים (1953–1955) ויושב ראש מועצת המנהלים ב-1955.
הישגיו כיו"ר הוועדה המייעצת המיוחדת להתפתחויות עתידיות של מתקנים אקדמיים ניתנים לצפייה כיום במתחם החינוכי המעולה של האקדמיה הימית.
פרסים

חייו של מוריל היו מעוטרים בהישגים, פרסים והכרה שנצברו היטב. הוא קיבל 12 תוארי דוקטור לשם כבוד, נבחר לאקדמיה הלאומית להנדסה, ונמנה כאחד מ-10 האנשים שתרמו הכי הרבה לקידום שיטות הבנייה בארצות הברית בין השנים 1925 ל-1975.
בשנת 1957 הוענקה למוריל מדליית גון פריץ (אנ'), שנחשב לפרס הגבוה ביותר במקצוע ההנדסה. הפרס מוענק מדי שנה עבור הישגים מדעיים או תעשייתיים בכל תחום של מדע טהור או יישומי. הוא נוסד בשנת 1902 כזיכרון למהנדס הדגול שאת שמו הוא נושא.
כשנשאל מוריל איזה כיבוד הכי חשוב לו, השיב: "כולם מאוד משמעותיים ומוערכים על ידי. קיבלתי את כולם בגאווה ובענווה. הפסוק הבא, מתוך מדליית השירות המצטיין שהוצגה ב-1945 עבור השירות במלחמת העולם השנייה, נותן לי את התחושה הגדולה ביותר של 'כל הכבוד' - "בגלל מקוריות רבה ויכולת יוצאת דופן לחדשנות נועזת, הוא עורר בפקודיו מידה של נאמנות ומסירות לתפקידים מצטיינים בשירות הימי, עד שהצי קיבל תמיכה במידה ובאופן חסרי תקדים בתולדות הלוחמה הימית."
פרסים > עיטורים ומדליות

מדליית שירות מצוין עם כוכב זהב (2 פרסים)
לגיון הכבוד
מדליית הניצחון במלחמת העולם הראשונה
מדליית שירות ההגנה האמריקאי
מדליית הקמפיין האמריקאי
מדליית הקמפיין באסיה-פסיפיק
מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה
מפקד מסדר האימפריה הבריטית
מפקד מסדר הכבוד והכבוד הלאומי של האיטי
מדליה צבא האיטי
מורשת

מדליה של איגוד המהנדסים הצבאיים האמריקאיים (SAME) נקראת על שמו של מוריל. מדליה זו ניתנת עבור תרומה יוצאת דופן להנדסה צבאית על ידי אזרחים או חבר צבאי בחיל ההנדסה האזרחית של הצי האמריקני. מדליה זו הוענקה לראשונה בשנת 1955.
מוריל היה אחד המייסדים יחד עם ד"ר סם שומייקר (אנ'), רקטור הכנסייה האפיסקופלית של קלווארי, הנמצאת ב-שדיסייד (פיטסבורג), של חווית פיטסבורג. זהו משרד נוצרי בין-עדתי המספק משאבים רוחניים לעסקים, לבעלי מקצוע ולעובדים מן השורה. אתגר חזון לידת החוויה מצוי בשנות החמישים והמטרה הייתה "להפוך את פיטסבורג מפורסמת באלוהים כפי שהיא מפורסמת בזכות הפלדה".
מורשת > הנצחה

לכבודו של מוריל נקרא בסיס גדודי הבניה של ארצות הברית שפעלו בכווית - "מוריל". המתקן היה ביתם של דבורי-הים של צי ארה"ב (אנ') שפעלו באזור המפרץ הפרסי תחת כוח המשימה צ'רלי מתחילת 2003. החל מאפריל 2003, כלל כוח המשימה צ'רלי את דבורי הים ממספר פיקודי צי ארצות הברית.
שדרת מוריל בקוונטיקו, וירג'יניה נקראת על שמו וכן מתקן האימונים של 68,000 רגל מרובע של בית הספר לקצינים של חיל ההנדסה האזרחית (CECOS) בפורט הואנמה, קליפורניה נקרא מתקן "אולם מוריל " לכבודו.
כמו כן, יש אזור מגורים במתחם הימי של נורפוק (וירג'יניה), על שם אדמירל מוריל.
הערות שוליים

1 2  "Adm. Moreell, Seabees'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1978-07-31. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-06-02.
1 2 3  BEN MOREELL 1892-1978, NAE Website
1 2 3 4 5  Olsen Olsen, The King Bee: A Biography of Admiral Ben Moreell, Naval Institute Press, 2011-11-24, ISBN 978-1-61251-108-5. (באנגלית)
1 2  "Adm. Ben Moreel Dies". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2022-06-02.
1 2  All Hands, Navy Internal Relations Activity, Office of the Chief of Information, 1946. (באנגלית)
↑  What’s in a name? | Ben Moreell in Norfolk, The Virginian-Pilot
↑  Editorial Staff, VIDEO: Navy Seabees celebrate 78th birthday today, American Military News, ‏2020-03-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  SEABEE Combat Handbook, The Activity, 1989. (באנגלית)
↑  CONSTRUIMUS, BATUIMUS translation -, www.special-dictionary.com
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Seabee Days : The 50th anniversary of the group will be celebrated in festivities June 4-6 at the Port Hueneme base., Los Angeles Times, ‏1992-05-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Navy Civil Engineer, Naval Facilities Engineering Command, 1978. (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8  ADM Ben Moreell (באנגלית אמריקאית)
↑  God & Steel in Pittsburgh - TIME, web.archive.org, ‏2007-09-27
↑  News About TPE, web.archive.org, ‏2007-09-08
↑  אוורט, הכומר פול פ. "רוחניות חברה טובה לעבודה". פיטסבורג פוסט גאזט. 19 בפברואר 1995.
↑  What's in a name? | Ben Moreell in Norfolk | Hampton Roads History | pilotonline.com, web.archive.org, ‏2018-11-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7904 6554  LCCN: n88172633  NARA: 10571741  NTA: 155577980  SNAC: w6c26cz9  VIAF: 53246981   WorldCat (עם VIAF): 53246981