stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת האתיקה
סמכויות ועדת האתיקה > סדרי הדיון בוועדה

החוק מסמיך את ועדת האתיקה לקבוע לעצמה את סדרי הדיון בה.
בנוהל אתיקה לחברי הכנסת (קובלנות), קבעה הוועדה כי כל אדם רשאי להגיש קובלנה נגד חבר הכנסת. יושב ראש הוועדה רשאי להעביר העתק מהקובלנה לחבר הכנסת הנקבל. הוועדה רשאית לדחות קובלנה על הסף אם אין לה בסיס סביר בעובדות או בראיות, אם היא קנטרנית או אם אין בה עניין לציבור. הקובל רשאי לחזור בו מהקובלנה בכל עת, ואולם הוועדה רשאית להמשיך בבירורה גם במקרה כזה, אם מצאה כי יש פגיעה לכאורה בכללי האתיקה וכי יש עניין לציבור.
עוד נקבע בנוהל, כי הוועדה לא תקבל החלטה אלא לאחר שנתנה לנקבל הזדמנות נאותה להופיע בפניה ולהציג את עמדתו. הוועדה רשאית להכריע בלעדיו אם סירב להופיע בפניה ללא צידוק סביר, או אם הגיעה למסקנה שמן הראוי לדחות את הקובלנה.
בדומה לגופים דומים אחרים, הוועדה אינה כפופה לדיני הראיות, אף שההליכים המתקיימים בה הם מעין-שיפוטיים.
ככלל, ישיבותיה של הוועדה חסויות, והפרוטוקולים שלה אינם מתפרסמים.
סמכויות ועדת האתיקה > ענישה

ועדת האתיקה מוסמכת להטיל על חברי הכנסת שמצאה אשמים בעבירות אתיות את העונשים הבאים:
הערה, אזהרה, נזיפה או נזיפה חמורה.
שלילת רשות הדיבור בוועדות או במליאה למשך 10 ימים.
הגבלה על פעילות פרלמנטרית, לרבות איסור על הגשת הצעות חוק, הצעות לסדר היום ושאילתות. הוועדה אינה מוסמכת לאסור על חבר הכנסת להצביע, ובכל מקרה, הגבלה כזו יכולה לעמוד בתוקף רק עד לסיומו של כנס.
הרחקה מישיבות המליאה והוועדות לתקופה של עד שישה חודשים (גם כאן, הוועדה אינה מוסמכת לפגוע בזכות ההצבעה).
בעבירות מסוימות - שלילת שכר. אם מדובר בעבירה של היעדרות ממושכת מישיבות הכנסת, השלילה יכולה להיות למשך תקופת ההיעדרות, ואם מדובר בעבירה של עיסוק נוסף, תקופת השלילה היא עד שנה.
הטלת עונש טעונה את אישורם של לפחות שלושה מבין ארבעת חברי הוועדה.
בתקנון הכנסת נקבע כי אם הטילה הוועדה עונש של הרחקה מהישיבות או של שלילת זכות הדיבור למשך ארבעה ימים לפחות, או אם הטילה עונש של איסור על הגשת שאילתות, הצעות לסדר או הצעות חוק למשך 14 ימים, רשאי חבר הכנסת לערער על החלטתה בפני הכנסת.
סמכויות ועדת האתיקה > כללי אתיקה וחוות דעת

בנוסף לסמכות השיפוט של ועדת האתיקה, מוסמכת הוועדה לכתוב כללי אתיקה לחברי הכנסת וחוות דעת בענייני אתיקה. כך, למשל, פרסמה ועדת האתיקה החלטות בדבר התבטאויות של חברי הכנסת, משלוח דואר פטור מתשלום, מימון נסיעות לחו"ל, קבלת מתנות ועוד.
החלטות ידועות של ועדת האתיקה

חבר הכנסת צחי הנגבי נדון לנזיפה ולשלילת שכר לחודשיים בשל עבירה של ניגוד עניינים. הנגבי כיהן כמנכ"ל עמותת "דרך צלחה" בעת שכיהן כיושב ראש ועדת הכלכלה ועסק בקידום חקיקה שעניינה המאבק בתאונות הדרכים.
בשנת 2003 הרחיקה ועדת האתיקה את חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי מדיוני הכנסת למשך ארבעה חודשים וחצי בשל חלקו בפרשת ההצבעות הכפולות. מאוחר יותר, סירבה ועדת הכנסת להסיר את חסינותו של גורלובסקי, בנימוק שמאחר וכבר נענש על ידי ועדת הכנסת, אין להעמידו לדין פלילי. משהועמד לבסוף לדין, לאחר תום כהונתו, התחשב בית המשפט בגזר דינו בעניין זה.
בשנת 2004 דנה ועדת האתיקה בעניינו של חבר הכנסת עיסאם מח'ול, שבזמן נאום במליאה כינה את הממשלה "ממשלת דמים". הוועדה קבעה כי מדובר בפגיעה בכבוד הכנסת, אסרה עליו להשתתף בישיבות הכנסת למשך עשרה ימים, ושללה את זכות הדיבור שלו לשלושה ימים. לאחר שהכנסת דחתה את ערעורו, עתר מח'ול לבג"ץ. בעתירתו טען כי חסינותו מגנה עליו מפני פעולות משפטיות עקב מעשים שעשה במסגרת מילוי תפקידו, ועל כן החלטת ועדת האתיקה בטלה. בג"ץ דחה את העתירה, וקבע שהחסינות נועדה להגן מפני התעמרות הרשות המבצעת, ולא מפני הליכים פנים-פרלמנטריים. עוד נקבע, כי אם תתקבל עתירתו של מח'ול, המשמעות היא שמוסד ועדת האתיקה ירוקן מתוכן.
בשנת 2007 הגיש חבר הכנסת יורם מרציאנו קובלנה נגד עצמו, לאחר שהתעמת עם מאבטח במועדון לילה. ועדת האתיקה קבעה כי פגע בכבודה של הכנסת, וגזרה עליו נזיפה חמורה והגבלת פעילות למשך מספר שבועות.
ביולי 2011 החליטה ועדת האתיקה להרחיק את חברת הכנסת חנין זועבי מהמליאה ומהוועדות עד לתום מושב הקיץ, כשבועיים לאחר מכן, בעקבות השתתפותה במשט לעזה בשנת 2010. הוועדה קבעה כי בעצם השתתפותה של זועבי במשט "פגעה פגיעה חמורה בכבוד הכנסת ובאמון הציבור בכנסת" וכי פעולותיה של חברת הכנסת "חורגת מפעולת מחאה לגיטימית של חבר כנסת כנגד מדיניות הממשלה".
בינואר 2012 הרחיקה ועדת הכנסת את חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי מדיוני המליאה והוועדות למשך חודש, לאחר ששפכה מים על חבר הכנסת ראלב מג'אדלה, במהלך דיון של ועדת החינוך, התרבות והספורט. בהמשך הרחיקה לשבוע את חבר הכנסת אחמד טיבי, לאחר שנאום שנשא במליאת הכנסת בעניינה של מיכאלי, כלל תכנים שחברי הוועדה מצאו שהם כוללים "שפה נמוכה ודברי עלבון בעלי קונוטציות מיניות, משפילות ושוביניסטיות".
ביולי 2014 הרחיקה ועדת האתיקה את חברת הכנסת חנין זועבי לתקופה בת שישה חודשים מדיוני המליאה בכנסת, בעקבות התבטאויות שונות של זועבי, בין היתר על כך שרוצחי שלושת הנערים "אינם טרוריסטים", בהם ראתה הוועדה "עידוד אויבי המדינה, קריאה לפגיעה בישראל ומתן לגיטימציה למעשי טרור נגד אזרחי המדינה.".
בינואר 2018 הרחיקה ועדת האתיקה את חבר הכנסת אורן חזן לתקופה בת שישה חודשים מדיוני המליאה והוועדות בכנסת וכמו כן לשלול את שכרו לשבוע, בעקבות התבטאויות פוגעניות שלו, ביניהן לחברות הכנסת חנין זועבי ומיכל בירן, חברי הכנסת אחמד טיבי ומיקי רוזנטל ואירועים אחרים.
הערות שוליים

↑  ח"כ מרגי שמונה לוועדת האתיקה ליו"ר הכנסת: מסרב לכהן בתפקיד, באתר ynet, 17 בנובמבר 2021
↑   לבקשת הליכוד, ח"כ גמליאל ויתרה על מינויה לחברה בוועדת האתיקה, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2021
↑   ועדת האתיקה תקום? אחרון הממונים מהאופוזיציה סירב למינוי, באתר חדשות 13
↑  החלטת ועדת האתיקה מיום 24.6.2002
↑  החלטת ועדת האתיקה מיום 22.10.1987
1 2  החלטת ועדת האתיקה מיום 12.2.2002
↑  ת"פ (י-ם) 2214/06 מדינת ישראל נ' מיכאל גורלובסקי
↑  בג"ץ 12002/04 ח"כ עיסאם מח'ול נ' הכנסת
↑  החלטת ועדת האתיקה מיום 18.7.2011
↑  החלטת ועדת האתיקה מיום 10.1.2012
↑  החלטת ועדת האתיקה מיום 17 בינואר 2012
↑  החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות נגד חברת הכנסת חנין זועבי, אתר הכנסת
↑  החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חבר הכנסת אורן חזן בשל התבטאויות פוגניות, אתר הכנסת
| ועדות הכנסת |
| --- | --- | --- |
| קבועות | ועדת החוקה, חוק ומשפט • ועדת החוץ והביטחון • ועדת החינוך, התרבות והספורט • ועדת הכלכלה • ועדת הכנסת • ועדת הכספים • ועדת המדע והטכנולוגיה • ועדת העבודה והרווחה • ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות • הוועדה לביטחון לאומי • ועדת הבריאות • הוועדה לענייני ביקורת המדינה • ועדת הפנים והגנת הסביבה • הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי • הוועדה למיזמים ציבוריים |  |
| היסטוריות | ועדת השירותים הציבוריים • ועדת השקיפות • ועדת הרפורמות • ועדת הגיוס • הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי • הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן • הוועדה המיוחדת לדיון בהצעה לסדר היום בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה • ועדת הקורונה • ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים |  |
| מיוחדות  (הפועלות כיום) | הוועדה המיוחדת לפניות הציבור • הוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל • הוועדה לזכויות הילד • הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל • הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים |  |
| שונות | ועדת האתיקה • ועדת הפירושים • ועדת חקירה פרלמנטרית • הוועדה המסדרת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312895305171
הפארק הלאומי קינגס קניון
גאוגרפיה

הפארק הלאומי קינגס קניון, הממוקם על המדרון המערבי של הסיירה נבדה שממזרח לעמק סן חואקין, מחולק לשני אזורים נפרדים. החלק המערבי הקטן והוותיק יותר מרוכז סביב חורשת גנרל גרנט (General Grant Grove) – שבה גדלים רבים מעצי הסקוויה של הפארק - ויש בו את רוב מתקני המבקרים. החלק המזרחי הגדול יותר, המהווה את מרבית שטח הפארק, הוא כמעט כולו אזור טבע בראשיתי, והוא מכיל את הקניונים העמוקים של היובלים המזלג התיכון והמזלג הדרומי של הנהר קינגס. חורשת סידר (Cedar Grove – "חורשת הארז"), השוכנת בקרקעית קניון קינגס, היא החלק היחיד בחלקו המזרחי העצום של הפארק הנגיש לרכב (דרך כביש 180 של קליפורניה). אף על פי שרוב הפארק מיוער, רוב החלק המזרחי מורכב מאזורים אלפיניים מעל קו העצים. אזור זה פנוי משלג בדרך כלל רק מסוף יוני עד סוף אוקטובר, אזור גבוה זה נגיש אך ורק בשבילי הליכה או שבילים לסוסים.
אזור הטבע הבראשיתי סקוויה-קינגס קניון (Sequoia-Kings Canyon Wilderness) משתרע על 3,100 קילומטרים רבועים בפארקים הלאומיים קינגס קניון וסקוויה, או קרוב ל-90% משטחם הכולל. בנוסף לפארק הלאומי סקוויה מדרום לפארק מוקף הפארק הלאומי קינגס קניון בכמה יערות לאומיים ובאזורי טבע בראשיתי. היער הלאומי סיירה, היער הלאומי סקוויה והיער הלאומי איניו גובלים בו מצפון-מערב, ממערב וממזרח בהקבלה. אזור הטבע הבראשיתי ג'ון מיור (John Muir Wilderness) עוטף את מרבית המחצית הצפונית של הפארק והאזור הבראשיתי מונרך (Monarch Wilderness) מגן על מרבית האזור שבין שני חלקי הפארק.
גאוגרפיה > הרים ועמקים

הפארק הלאומי קינגס קניון מתאפיין בפני שטח שהם בין האנכיים והתלולים ביותר באמריקה הצפונית. על קו הרכס של הסיירה נבדה, לאורך הגבול המזרחי של הפארק, יש כמה פסגות שגובהן מעל ל-4,300 מטרים מעל גובה פני הים, כש-15 קילומטרים מזרחה בחורשת סידר על קרקעית העמק הגובה הוא 1,400 מטרים מעל פני הים בלבד. קו הרכס של הסיירה נבדה מהווה את הגבול המזרחי של הפארק, מהר גתה (Mount Goethe) בצפון עד פסגת ג'נקשן (Junction Peak) בדרום בגבול עם הפארק הלאומי סקוויה. כמה מעברי הרים חוצים את קו הרכס לתוך הפארק, כולל מעבר בישופ (Bishop Pass), מעבר טבוזה (Taboose Pass), מעבר סאומיל (Sawmill Pass) ומעבר קירסרג' (Kearsarge Pass). כל מעברי ההרים הם בגובה מעל 3,400 מטרים מעל פני הים.
יש כמה תת-רכסים בולטים של הסיירה נבדה בתוך הפארק וסביבו. ברכס הפליסיידס (Palisades), לאורך הגבול המזרחי של הפארק יש ארבע פסגות מעל גובה 4,300 מטרים, כולל המקום הגבוה ביותר בפארק, הר נורת פליסייד (North Palisade) בגובה 4,341 מטרים. רכס "קו פרשת המים המערבית הגדולה" (Great Western Divide), הרכס השני בגובהו של הרי הסיירה משתרע דרך החלק הדרומי-מרכזי של הפארק, וגם בו יש פסגות רבות מעל גובה 4,000 מטרים, כולל הר ברואר (Mount Brewer) בגובה 4,138 מטרים מעל פני הים. רכס "קו פרשת המים מונרך" (Monarch Divide) המשתרע בין היובלים המזלג התיכון והמזלג הדרומי של הנהר קינגס כולל כמה מהשטחים הבלתי נגישים ביותר בפארק כולו. בחלק הצפון-מערבי של הפארק ישנם רכסים תלולים מאוד ומבותרים אחרים כמו "קו פרשת המים גודארד" (Goddard Divide), "קו פרשת המים" לה קונטה" (LeConte Divide) ו"קו פרשת המים בלאק" (Black Divide), שכולם מנומרים באגמי הרים גבוהים ומופרדים בתהומות עמוקות.
גאוגרפיה > הידרולוגיה

המזלג הדרומי של הנהר קינגס
מפלי גריזלי בסמוך לחורשת סידר
מספר נהרות מרכזיים ברכס הסיירה מקורם בפארק. מקורו של היובל "המזלג הדרומי של הנהר קינגס" הוא בסמוך למעבר טאבוזה, בגבול המזרחי של הפארק, ומנקז חלק ניכר מחציו הדרומי של הפארק, והוא חצב את הקניון ממנו קיבל הפארק את שמו. מקורו של "המזלג התיכון של הנהר קינגס" ליד הר פאוול (Mount Powell) והוא מנקז את מרבית המחצית הצפונית של הפארק. חלק קטן יותר בקצה הצפוני של הפארק מנוקז על ידי "המזלג הדרומי של הנהר סן חואקין" (South Fork San Joaquin River)‏. הנהר קינגס יורד יותר מ-4,000 מטרים מקו הרכס של הסיירה נבדה עד למאגר פלאט פיין (Pine Flat Reservoir) בעמק סן חואקין – מפל הגובה הגדול ביותר בלא סכר מכל נהר אחר באמריקה הצפונית.
מרבית גבולות הפארק נוצרו באמצעות קווי פרשות המים בין אגני הניקוז של נהרות. הגבול המזרחי נקבע כקו הרכס של הסיירה נבדה, שמזרחה הוא מנוקז על ידי הנהר אוונס, חלק מקו פרשת המים של האגן הגדול. הגבול הדרומי עם הפארק הלאומי סקוויה הוא קו פרשת המים שבין הנהרות קינגס, קאווייה (Kaweah River) וקרן (Kern River). חלק מהגבול המערבי עוקב אחרי קו פרשת המים בין המזלג התיכון למזלג הדרומי של הנהר קינגס.
שני היובלים של הנהר קינגס (המזלג התיכון והמזלג הדרומי) מתאחדים ביער הלאומי סקוויה כמה קילומטרים מהגבול המערבי של הפארק, ויוצרים את הערוץ הראשי של הנהר. בנקודה זו יוצר הנהר את אחד הקניונים העמוקים ביותר באמריקה הצפונית שקירותיו מתנשאים לגובה של 2,500 מטרים מפני הנהר ועד קצה הצוקים, עמוק ב-800 מטרים מהגרנד קניון. גם עומקם של הקניונים במעלה הזרם בחורשת סידר עולה על 1,500 מטרים. אף על פי שהגאולוגיה והטופולוגיה של חורשת סידר ועמק טהיפיטי דומים לעמק יוסמיטי, אין בפארק מפלי מים גבוהים ומרהיבים כמו אלה ביוסמיטי.
יש כמה מפלים עזים, אבל קצרים כולל מפלי מיסט (Mist Falls – "מפלי הערפילים"), מפלי הנהר רורינג (Roaring River Falls – "מפלי הנהר השואג") ומפלי גריזלי (Grizzly Falls) באזור חורשת סידר. באזורים הגבוהים שהגישה אליהם רגלית בלבד יש כמה מפלים גבוהים הרבה יותר. מפלי סילבר ספריי (Silver Spray Falls) בעמק טהיפיטי נופלים מגובה של 210 מטרים בכמה מדרגות.
במאמר ב-Out West מ-1910 תיארה ארנסטין וינצ'ל (Ernestine Winchell) את המפלים ועמק טהיפיטי:
עצרנו לרגע בפתח הקולוסאלי בו טהיפיטי, זוהר דרך מרחבי שמש קיץ, בפארו השלו אילץ את מבטנו מלא יראת הכבוד... מעבר לנהר ומתחת לכיפה דוהר הנחל קראון קריק באשדות נוצצים כדי לחפור מספר מכתשות גדולות מספיק כדי לבלוע סוס ורוכב; משאיר מאחוריו את אותה משימה אכזרית על מנת ליפול בקלילות כקצף במורד המצוק כמפלי סילבר ספריי, מסתחרר בעצלתיים למרגלותיו ואז ממהר להצטרף לנהר קינגס במסעו למדבר.
הן הנהר קינגס והן הנהר סן חואקין זורמים מערבה לעמק סן חואקין הצחיח. עם זאת, בעוד שהסן חואקין נשפך בסופו של דבר למפרץ סן פרנסיסקו, הנהר קינגס מסתיים באגם טולארי (Tulare Lake), אגם ללא מוצא שלפני שמימיו הוטו להשקיה היה אגם המים המתוקים הגדול ביותר במערב ארצות הברית. העלייה והנפילה העונתיות של גובה פני נהרות הפארק מושפעים מירידת השלגים הכבדה (בדרך כלל בין נובמבר לאפריל) הנמסים במהירות במהלך מאי ויוני. ספיקת הנהרות צונחת משמעותית בסוף יולי (או אוגוסט בשנים גשומות), והזרימה בנהרות היא בדרך כלל בצורת זרזיף עד הסתיו.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים ברוב שטח הפארק הוא אקלים-ים תיכוני של קיץ חמים (סיווג Csb על פי שיטת קפן) ורק במקומות הנמוכים ביותר האקלים הוא אקלים-ים תיכוני של קיץ חם (סיווג Csa). בין נובמבר לאפריל יורד שלג כבד שנמס במהירות במהלך מאי ויוני. הצטברות שלג באזורים הגבוהים יותר בפארק הלאומי קינגס קניון יכולה להיות גדולה במיוחד, ולעיתים קרובות בהיקף של מאות סנטימטרים, אם כי גובה שכבת השלג הממוצעת השלג השנתית משתנה מאוד בין שנים ברוכות לדלות במשקעים.
גאולוגיה

מרבית ההרים והקניונים בסיירה נבדה בנויים מסלעי גרניט דיוריט ומונזוניט שנוצרו כאשר סלע מותך התקרר עמוק מתחת לפני הקרקע בקרטיקון, לפני כ-100 מיליון שנים. ההתכה הייתה תוצאה תהליכי הפחתה טקטוניים. הלוח הפסיפי נחת מתחת לצפון-מערב הלוח הצפון-אמריקאי ועובר התכה. לסלעי הגרניט יש מראה מנומר דמוי מלח ופלפל הנובע ממגוון המינרלים בסלע, כולל קוורץ, פצלת השדה ונציצים.
לפני 17 מיליון שנים גרמו תנועות טקטוניים הקשורות לפרובינציית אגן ורכס להתרוממות ולמתיחה של החלק המערבי של יבשת אמריקה הצפונית. לפני 10 מיליון שנים החל להתרומם רכס סיירה נבדה כאשר גוש קרום כדור הארץ (אנ') בין רכס החוף לפרובינציית אגן ורכס התחיל לנטות כלפי מערב כיוון שהחום מההתמתחות של אגן ורכס גרם לחלק המזרחי של הבלוק להיות דק יותר ולכן בעל כושר ציפה גדול יותר מהצד המערבי. קו ההעתקים המזרחי, שכיום מהווה את רכס ההרים הגבוה לאורך הגבול המזרחי הגובל בעמק אוונס, התרומם בכמה אלפי מטרים. הקצה החשוף עבר סחיפה מהירה והבתוליתים והסדנים שבעומק נחשפו בחלקם. נהרות התחתרו לעומק שכבות הסלעים המתרוממות ויצרו עמקי נהרות צרים ועמוקים.
במהלך 10 השנים האחרונות התחוללו לפחות 4 עידני קרח וההרים התכסו בשכבת קרח עבה. קרחונים נוצרים ומתפתחים בתקופות ארוכות של מזג אוויר קר ולח. קרחונים נעים לאט מאוד דרך ההרים, כשהם הופכים את עמקי הנהרות הקיימים הצרים לעמקי U, חוצבים עמקים עמוקים ופסגות טרשים. ההיסטוריה הנרחבת של הקרחונים בתוך הרכס והאופי העמיד בפני סחיפה של הסלעים הגרניטיים המרכיבים את רוב סיירה נבאדה יצרו יחד נוף של עמקים תלויים, מפלים, פסגות טרשים, אגמים אלפיניים וקניונים קרחוניים.
בחלקים קטנים יש אזורים של סלעים מותמרים. סלעים אלו הם שרידים של איים געשיים שצורפו ליבשת אמריקה הצפונית לפני התרוממות הסיירה נבדה. הם כוללים סלעים געשיים מותמרים, שיסט, קוורציט, פיליט ושיש.
גאולוגיה > ספלאולוגיה

בשטח המאוחד של הפארק הלאומי סקוויה והפארק הלאומי קינגס קניון נתגלו לפחות 275 מערות, והמספר הולך וגדל כיוון שמערות חדשות מתגלות מפעם לפעם. כך למשל בספטמבר 2006 התגלתה מערה שזכתה לכינוי הדובה הקטנה (Ursa Minor). המערות נמצאות בעיקר בשליש המערבי של הפארקים ברצועה צרה של שיש. מערכות מערות רבות נוצרו בשכבות הסלע לאורך המזלג הדרומי של הנהר קינגס, כולל מערת בוידן (Boyden Cave).
המערות בפארק, כמו מרבית המערות בסיירה נבדה של קליפורניה, הן בעיקר מערות המסה. כאשר מים הזורמים על פני השטח חודרים לעומק הם ממיסים את השיש בהיותם מעט חומציים. סלע השיש הוא בעיקרון אבן גיר שעברה התמרה כתוצאה מהחום והלחץ של יצירת והתרוממות הבתולית של הסיירה נבדה. ההתרוממות המהירה של הבתולית ב-10 מיליון השנים האחרונות גרמה לסחיפה מהירה של הסלעים המותמרים באזורים הגבוהים, וחשפה את הגרניט שמתחתם; לכן, רוב המערות בסיירה נבדה נמצאות באזורים הבינוניים והנמוכים (סביב 2,100 מטרים), אם כי ישנן מערות הנמצאות בגובה 500 מטרים ומערות בגובה של 3,000 מטרים, כדוגמת "מערת הצ'יף הלבן" (White Chief cave) ו"מערת הקרקס" (Cirque Cave) בעמק מינרל קינג בדרום הפארק הלאומי סקוויה. כתוצאה מכך הטמפרטורות במערות משתנים על פי הגובה ממעל ל-15 °C ועד נקודת הקיפאון. פתחי המערות במקומות הנמוכים ביותר מצויים בינות לאלונים ושיחים והמעברים יבשים, חמימים ומאובקים, ובניגוד לכך במערות באזור האלפיני יש קרקעית או קירות של קרח. המערות הללו נחצבו בסלע על ידי הנחלים העונתיים השופעים הזורמים בפארק. ברוב המערות הגדולות שבפארק יש (או היו) נחלים הזורמים דרכן.
במערות יש מגוון של ספלאותמים כולל מסכים, זקיפים ארוכים, בריכות עם אבני שוליים, נטיפים שלהם יש תעלה מרכזית שממנה מתפצלים ענפים או ספירלות שנראה כאילו הם קוראים תיגר על כוח המשיכה הקרויים הלקטיטים. כמו כן יש במערות מקבצים מגוונים של מינרלים היוצרים משקעים לאורך הקירות, התקרות והקרקעית בשלל גוונים: כחול, ירוק, שחור, לבן, כתום ואדום. במערות שוכנים בעלי חיים שחלקם אנדמיים לפארק.
אקולוגיה

הפרש הגובה בין האזור הנמוך ביותר לאזור הגבוה ביותר שמגיע לכ-3,000 מטרים מהמורדות המערביים של הסיירה נבדה ועד לפסגות הגבוהות מקיים מגוון בתי גידול של צמחים ובעלי חיים ואורגניזמים אחרים. ב-1976 הכריז ארגון אונסק"ו על השטח המשותף לפארק הלאומי קינגס קניון ולפארק הלאומי סקוויה כשמורת ביוספרה בינלאומית בשם "סקוויה-קינגס קניון" (Sequoia-Kings Canyon) בשל התפקיד החשוב שהוא ממלא בשימור המגוון הביולוגי.
מערכת אקולוגית ייחודית קיימת במערות הרבות בפארק. מאז 1965 התגלו לפחות 40 מינים חדשים של חסרי חוליות, רבים מהם אנדמיים לשטח הפארק. בחלק מהמקרים הם קיימים רק באגן ניקוז בלבד או אפילו במערה אחת. בסך הכל תועדו 58 מינים כולל עכבישים, עקרבים, דמויי-עקרב, נדלים, רבי-הרגליים, זבובים, אקרית וסוגים רבים נוספים של חסרי חוליות.
היסטוריה > ילידים

אנשים שכנו בשטח הפארק הלאומי קינגס קניון של ימינו מלפני 6,000 עד 7,000 שנה. בני שבט מונו (המכונים גם פאיוט של עמק אוונס) מעמק אוונס ביקרו באזור מביתם שממזרח לסיירה נבדה, סביב אגם מונו. הפאיוט ליקטו בלוטים, שנמצאו במקומות הנמוכים יותר בפארק ושימשו כמזון, וצדו איילים וחיות קטנות אחרות. הם יצרו דרכי מסחר שחיברו בין עמק אוונס עם העמק המרכזי של קליפורניה מערבית לסיירה נבדה. גם בני היוקוט, שחיו בעמק המרכזי של קליפורניה, העזו לטפס להרים בקיץ במטרה ללקט צמחים, לצוד חיות ולסחור. הם לא יסדו כפרים קבועים באזור הגבוה בשל אקלים החורף הקשה. לפני המגע עם האירופאים מנתה האוכלוסייה של היוקוט בין 15,000 ל-20,000 נפשות ובני המונו כ-6,000.
סביב תחילת המאה ה-16 הגרו חלק מהמונו המזרחיים לרוחב הסיירה נבדה לתוך העמק המרכזי, והקימו בו יישובים בסמוך לטריטוריה של היוקוט למרגלות הרי הסיירה בסמוך לנהר קינגס. קבוצה זו ידועה בשם מונאצ'ים או מונו מערביים. בסופו של דבר הם התחלקו לשש חבורות נבדלות, שאחת מהן, הוובונוץ' (Wobonuch) חיה באזור סמוך לחורשת גרנט. האוכלוסייה הילידית סבלה קשה כשהגיעו האירופאים במאה ה-19 (מגפת אבעבועות שחורות קטלה את מרבית המונאצ'ים -1862), ומעט מאוד מהם נותרו באזור כיום.
היסטוריה > חוקרי ארצות וכורתי עצים

חוקרי הארצות הספרדים הראשונים שהגיעו לקליפורניה עקפו את האזור של הפארק של ימינו. ב-1805 הוביל גבריאל מורגה (Gabriel Moraga) משלחת מחקר דרך העמק המרכזי וחצה את הנהר שכיום מכונה הנהר קינגס והעניק לו את השם "ריו דה לוס סנטו רייס" (Rio de los Santo Reyes) שפירושו "נהר שלושת המלכים הקדושים" (רמז למלכים שבאו להעניק כבוד לישו התינוק). ציידי פרוות ביקרו גם הם באזור בשנות ה-20 של המאה ה-19, אבל נראה שלא חדרו לאזורים הגבוהים משום שבונים חיו רק בגבהים הנמוכים. אחריהם הגיעו מחפשי זהב בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה שהחלה ב-1848. עם זאת, נתגלה באזור מעט מאוד זהב, או מינרלים אחרים. הייל ת'ארפ (Hale Tharp), כורה זהב מאוכזב, הוא שגילה את היער הענק בפארק הלאומי סקוויה בשנת 1858, תגלית שהביאה למחקרים נוספים וגילוי של יערות הסקוויה האחרים באזור, כולל חורשת גרנט.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 נסללה דרך לחורשת גרנט ומרבית עצי הסקוויה שבו נכרתו. הראשונה מבין כמה מנסרות הוקמה ב-1862, ופעולות כריתת העצים התפשטו צפונה וכמעט שביראו לחלוטין את אגן קונברס (Converse Basin), אז אחת מחורשות הסקוויה הגדולות בעולם (אף שחסו על העץ המכונה "עץ בול" (Boole tree), העץ הגדול ביותר בחורשה). העץ גנרל גרנט נתגלה על ידי ג'וזף ה. תומאס (Joseph H. Thomas), מפעיל מנסרה, ב-1862. השותפים העסקיים של תומאס, האחים גמלין (Gamlin), תבעו זיכיון לשטח סביב חורשת גרנט, והבקתה שהקימו (נבנתה סביב 1872) נשמרת כאתר היסטורי.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19 גילה סקר ממשלתי "את האיכות יוצאת הדופן של חורשת גנרל גרנט וישראל גמלין שוכנע לוותר על התביעה שלו לאזור על מנת שהאזור יישמר". עם זאת, זה לא עצר לחלוטין את כריתת העצים, ב-1875 כרתו חוטבי עצים עץ סקוויה שגובהו 91 מטרים וקטע ממנו נשלח לתערוכת המאה (Centennial Exposition) בפילדלפיה ב-1876. על פי הדיווח "סירבו אנשי המזרח לקבל את המוצג כחלק של עץ אחד וכינו אותו "תרמית קליפורנית". "גזע המאה" ומרבית העץ הם כיום אטרקציה בחורשת גרנט: "גברות ממחנה כורתי העצים הסמוך נהגו לערוך טקסי תפילה של בית הספר של יום ראשון לילדיהם על הגזע".
היסטוריה > סקרים באזורי הטבע הבראשיתי

האנשים הראשונים ממוצא אירופי שחדרו לאזור שכיום הוא האזור המרוחק של קינגס קניון המכונה האזור הגבוה (high country) היו כנראה חברי משלחת המחקר של ג'ון פרימונט ב-1844, שניסו לחצות את הסיירה נבדה ממערב למזרח דרך קניון הנהר קינגס. עם זאת, סופת שלגים בלמה את התקדמותם ואילצה אותם לסגת לעמק המרכזי. ב-1858 הצליחה משלחת בראשות ג'. ה. ג'ונסון (J.H. Johnson) לחצות את הסיירה בנתיב אותו התעתד פרימונט לגלות, דרך מעבר קירסארג' בקצה המזרחי של הפארק של ימינו. המשלחת המדעית הראשונה לאזור הייתה סקר ויטני (Whitney Survey) ב-1864, שנערך ביוזמת הסקר הגאולוגי של קליפורניה בהובלת ויליאם ברואר (William Brewer). לאחר ניסיונות שכשלו לטפס לפסגת הר ויטני ירדה חבורת ברואר לתוך קניון קינגס דרך שבילים שסללו הילידים והם: "ציינו את הדמיון שלו ליוסמיטי והתרשמו מהגובה העצום של קירותיו". אף על פי שפני השטח הטרשיים הקשו על ההליכה, הם גילו נתיב במעלה הקיר הצפוני של הקניון והם שקראו בשם לכמה תוואי נוף בולטים, כולל הר קינג (Mount King), הר גרדנר (Mount Gardner), רכס הפליסיידס והר ברואר (Mount Brewer). מהפסגה שתישא את שמו תיאר ברואר את המראה:
איזה נוף! מאה פסגות בטווח הראיה מעל שלושה עשר אלף רגל – רבות מחודדות מאוד – קניונים עמוקים, צוקים בכל כיוון שכמעט מתחרים ביוסמיטי, רכסים חדים שאינם נגישים לאדם, שעליהם לא דרכה כף רגל אנושית – כולם התקבצו לייצר מראה של נשגבות שכמעט אין לו אח ורע, אחד שרק מעטים זכו לראותו.
חבורת ברואר עזבה את אזור הפארק של ימינו דרך מעבר קירסארג' שבו נתקלו בחבורה של מחפשי זהב אותם הוביל תומאס קיאו (Thomas Keough). אף שהפרטים על משלחת קיאו מצומצמים, ידוע שכורי הזהב חיפשו זהב במזלג הצפוני של הנהר קינגס, והיו בדרכם חזרה לבתיהם בעמק אוונס, מה שמוכיח שהם חצו את המזלג התיכון, אז אזור שנחשב בלתי נגיש למתיישבים לבנים – ובכך היו הראשונים ממוצא אירופי לעשות זאת. סביב 1869 גילה רועה הכבשים פרנק דוסי (Frank Dusy) את עמק טהיפיטי במזלג התיכון והוא שנתן לו את שמו, ומאוחר יותר רעה את כבשיו שם. מלבד שימושים מזדמנים דוגמת רעיית כבשים נותר האזור הגבוה מקום שכמעט לא ביקרו בו, ורובו לא נחקר.
היסטוריה > הקמת הפארק

ציורים של קניון קינגס פרי מכחולו של אלברט בירשטאדט (Albert Bierstadt), אחד מציירי נוף הראשונים בקליפורניה. מימין "קניון הנהר קינגס, קליפורניה" (סביב 1870), משמאל: "הר ברואר מקניון הנהר קינגס, קליפורניה" (1872)
רק כשג'ון מיור ביקר לראשונה במקום בשנת 1873, החל קניון קינגס לקבל תשומת לב ציבורית. מיור היה נלהב מהדמיון של הקניון לעמק יוסמיטי, שכן זה חיזק את התאוריה שלו כי העמקים נחצבו על ידי קרחונים מאסיביים במהלך עידן הקרח האחרון. תאוריה זו התחרתה בתאוריה המקובלת של ג'וזיה ויטני (Josiah Whitney) שלפיה עמקי ההרים נוצרו על ידי רעידות אדמה. כתביו של מיור על הגאולוגיה של הפארק ותפארת חורשות הסקוויה שלו הביאו לקריאות לשימור האזור, ומיור עצמו המשיך לשדל למטרה זו. ב-1880 השעה הממשל הפדרלי כל תביעות לרישיון לכריתת עצים באזור חורשת גרנט, בעיקר בשל המאמצים הפוליטיים של הקולונל ג'ורג' ו. סטיוארט (George W. Stewart).
במרץ 1890 הגיש איש הקונגרס מקליפורניה ויליאם ונדוור (William Vandever) הצעת חוק לקונגרס של ארצות הברית מספר H.R. 8350, שבה הציע את הקמת הפארק הלאומי יוסמיטי. עקב כך, הובילו כמה "תככים פוליטיים" להחלפתו בהצעת חוק מספר H.R. 12187, שכללה גם הוראות להקמת הפארק הלאומי גנרל גרנט ולהרחבת הפארק הלאומי סקוויה. מקורותיה של הצעת חוק זו נותרו במידה רבה תעלומה, אם כי ככל הנראה היו מעורבים פוליטיקאים מקומיים המעוניינים בשימור הפארק. דניאל ק. זומוולט (Daniel K. Zumwalt), סוכן של חברת הרכבות סאותרן פסיפיק - שהיה בעלים של חורשות רבות של עצים לכריתה בקליפורניה - אולי ראה בפארק דרך לכפות על מתחריו באזור סקוויה-קניון קינגס לחסל את עסקיהם. ב-1 באוקטובר 1980 חתם נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון על הצעת החוק ובכך היא הפכה לחוק שהקים את הפארק הלאומי גנרל גרנט, הפארק הלאומי הרביעי של ארצות הברית, כיום חלק מהחלק המערבי הקטן של הפארק הלאומי קינגס קניון.
במשך שנים רבות הדרך העיקרית לתיירים להגיע לפארק הלאומי גנרל גרנט הייתה "סטפנס גרייד" (Stephens Grade), דרך עגלות משובשת שעליה נסעו כרכרות מווייסייליה בתחילת המאה ה-20. בתחילה, נאלץ צבא ארצות הברית להציב כוחות כדי להגן על הפארק מפני רעייה וציד בלתי חוקיים. אף על פי שבסופו של דבר הפסיקו אלה להיות בעיה, המספר הגדל והולך של המבקרים יצר סוגיות של תברואה ואשפה. בקיץ 1907 ביקרו בפארק כ-1,100 איש. ב-1913 נסללה דרך חדשה לפארק הלאומי גנרל גרנט. באותו קיץ כבר הגיעו לפארק כמעט 2,800 מבקרים. ב-1914 הועבר הטיפול בפארק מהצבא לשליטה אזרחית (אם כי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית לא הוקם רשמית עד 1916).