stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נזקי ריקושט
על גבולות ההכרה בנזקי ריקושט

כפי שהצגנו לעיל, ההכרה בנזקי ריקושט בישראל מצומצמת ביותר. כיום, רק נזק ריקושט נפשי יהיה בר-פיצוי, וזאת רק בתנאי שנסיבות המקרה מתאימות לארבעת הקריטריונים שנקבעו בעניין אלסוחה. השימוש בקריטריונים אלו על ידי בתי-המשפט משקפים את הבעיה המרכזית של הכרה בנזקי ריקושט. מצד אחד, הגנה על נפגעי ריקושט, ומצד שני, האינטרס הציבורי למנוע הרחבת יתר של מעגל הנפגעים הזכאים לפיצוי. המתנגדים להרחבת מעגל הזכאים לפיצוי טוענים שהרחבתו תפגע ביעילות המשפטית בכך שבתי-המשפט יוצפו בתביעות ויגרם עומס רב על המערכת; קיים חשש מפני תביעות סרק; לגבי נזקים משניים נפשיים קיים חשש מפני הגשת תביעות מופרזות עקב אופיו הספקולטיבי של נזק זה; הקושי בהערכת הנזק על ידי בתי-המשפט כאשר מדובר בנזקים בלתי ממוניים; ולבסוף, חשש להרתעת יתר של מזיקים פוטנציאלים מעשיית פעולות רצויות, שכן אם ימצאו חייבים הם אף עלולים להגיע למצב של פשיטת רגל. בהקשר זה נכנסת גם סוגיית הביטוח. גם אם אחריותו של המזיק תהיה מבוטחת, בהרחבת מעגל הזכאים לפיצוי יעלה מחיר הביטוח עקב הגדלת הסיכון, וייתכן שלחברות הביטוח כלל לא יהיה כדאי לספק ביטוח שכזה. מצב זה יביא לפגיעה חברתית ופעולות מועילות לא יבוצעו, מכיוון שלא יתקיים פיזור נזקים. המצדדים בהרחבת מעגל הניזוקים דוחים את מרבית טענותיהם של המתנגדים. לגבי החשש מהצפת בתי-המשפט בתביעות בכלל ובתביעות סרק בפרט, הם טוענים שאינו מבוסס. במקרים דומים בהם הועלתה טענה זו החשש לא התממש, וחשש זה אינו ייחודי לסוגיית נזקי הריקושט. בנוסף, חשש זה אינו מצדיק שלילת פיצוי מאדם זכאי, וכדי לשלול פיצוי שכזה יש לתמוך זאת בשיקולים מהותיים לגופו של עניין. לגבי הטענה להפרזה בהערכת הנזק הבלתי ממוני על ידי התובע גם אין ייחוד בנזק ריקושט, שכן הערכה מופרזת יכולה להיות גם במקרים של ניזוקים ישירים; כך גם לגבי הערכת הנזק הבלתי ממוני על ידי בתי-המשפט (כמו נזק נפשי), שקשיי הערכתו מאפיינים גם נזקים ישירים מסוג זה. לגבי הפגיעה בתועלת החברתית, טוענים התומכים בהרחבת מעגל הזכאים שיש לצמצם פעולות החורגות מן הראוי כדי למנוע פעולות מזיקות.
אין ספק שגם לתומכים בהרחבת מעגל הזכאים לפיצוי וגם ולמתנגדים טענות חזקות שמשקפות את הקושי בסוגיית נזקי הריקושט. אך בכל מקרה, ישנה הסכמה כללית שיש להציב גבול ברור בקביעת הזכאים לפיצוי ולא ניתן לפצות את כל שרשרת הנפגעים העקיפים; הוויכוח הוא בשאלה היכן יעבור הגבול.
לקריאה נוספת

רינת פילטר, זכויות הניזוק העקיף לפיצויי נזיקין - בעקבות יישום הלכת אלסוחה בדין הישראלי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 170, 2011
סורת אל-בינה

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת הרְאָיָה
 מספר הסורה:  98
 מספר פסוקים:  8
 מיקום:  אל מדינה
 ויקיטקסט:  אל-בינה (תרגום רקנדורף)
 → סורת אל-קדרסורת א-זלזלה ←
סורת אל-בַּ֫יִּנַה (ערבית: سورة البينة), היא סורה מספר 98 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במדינה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-טלאק ולפני סורת אל-חשר.
חלקה הראשון של הסורה מתאר את "עמי הספר", הם הנוצרים והיהודים המונותאיסטים, ואת הפוליתאיסטים שאימצו את אללה לצד אלוהויות אחרות, כמי שהוצגה להם "הראיה", קרי מוחמד שליח האלוהים והקוראן, אולם חלקם לא האמין בעדות זו ולא המיר את דתו. כל שנצטווה עליהם, גורסת האַ֫יַה החמישית, הוא לעבוד את אללה כאל יחיד, להתפלל לו ולתת צדקה (אלזכאה).
חלקה השני של הסורה מלמד כי אלו שיתכחשו לדרישות בסיסיות אלו הם "הרעים שבברואים" ודינם הוא הגהנום, ואילו "המאמינים ועושי הטוב" הם הטובים שבברואים וגמולם יהיה גן העדן לנצח נצחים.
הערות שוליים

↑  סורת הרְאָיָה או המופת בתרגומים שונים
↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552. כל הציטוטים להלן הם מתרגום זה.
↑  סורה 98 (סורת אל-בינה), פסוק 5
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת אל-קדר | הקוראן | הסורה הבאה: סורת א-זלזלה |
| הסורה הקודמת: סורת אל-קדר | סורה 98 | הסורה הבאה: סורת א-זלזלה |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010327360805171  TDVİA: beyyine-suresi  VIAF: 5544159477876227990003   WorldCat (עם VIAF): 5544159477876227990003
סידור גלגלים

שיטת ווייט לסיווג קטרי קיטור
סידור גלגלים בקטר רכבת מתאר את גלגלי הקטר על פי סוגיהם, מיקומם והקשר ביניהם ומשמש ככלי לסיווג קטרים. בימי השימוש הנפוץ בקטרי קיטור היה במידע באשר לסידור הגלגלים בקטר כדי להעיד על אופיו של הקטר, זאת לאור ריבוי סידורי הגלגלים אשר התאימו את הקטרים למשימות ולתנאי שימוש שונים. קטרי הדיזל והחשמל המודרניים אחידים הרבה יותר באופן סידור גלגליהם, ברוב הקטרים היום כל הגלגלים בקטר משמשים להנעה ומחוברים למנועים המגלגלים אותם. קיימות מספר שיטות אחידות לתיאור סידור גלגלים בקטרים, חלק מן השיטות מוגבלות לאזורים מסוימים בעולם, אחרות מיוחדות לקטרי קיטור מחד, ולקטרי דיזל וקטרים חשמליים מאידך.
בארצות הברית ובבריטניה נהוג "סיווג ווייט" (אנגלית: Whyte notation) לקטרי קיטור. סיווג UIC לקטרי חשמל ודיזל הוא הנפוץ יותר בעולם ונהוג ברוב ארצות אירופה. בארצות הברית נהוג סיווג AAR (אנגלית: AAR wheel arrangement) לקטרי חשמל ודיזל.
שיטות סיווג עיקריות > סיווג UIC

שיטת UIC לסיווג קטרים נמצאת בשימוש לצורך סיווגם של קטרי חשמל ודיזל וכן לסיווג קרונועים ורכבות קלות. השיטה מקובלת בחלקים נרחבים של העולם. בשיטת UIC סופרים את סרני הגלגלים המניעים, בניגוד לסיווג קטרים בשיטת ווייט שבה סופרים גלגלים. מספר הסרנים המניעים את הקטר מסומל באותיות לטיניות, החל מן האות A לסרן מניע בודד. כך, האות C מסמלת שלושה סרנים צמודים של גלגלים מניעים. מספר הסרנים אשר אינם מניעים את הקטר מסומנים בספרות, החל מן הספרה 1 לסרן בודד שאינו מניע. בקטרי דיזל-חשמל רבים, בהם כל סרן הנעה מונע באופן נפרד על ידי מנוע חשמלי, מתווספת האות הקטנה o לאחר אות המסמנת את מספר הסרנים המניעים בחוגון. בקטרים שבהם חוגון הניתן להיגוי, מתווסף סימן גרש "'" לאחר האות המסמלת את מספר הסרנים המניעים בחוגון. בקרונוע המורכב ממספר יחידות המחוברות בחיבור תמידי מתווסף סימן חיבור בין סימולי הסרנים ביחידות המחוברות. לעיתים קיים שימוש בסימן סוגריים כדי לסמל את הסרנים על אותו חוגון. לדוגמה (A1A) הוא חוגון עליו שלושה צירי גלגלים, שני הסרנים החיצוניים מניעים ואילו הסרן המרכזי אינו מניע. רוב הקטרים המודרניים בעולם הם קטרי Bo-Bo בהם שני חוגונים ובכל אחד מהם שני סרנים מניעים. סוג קטרים נפוץ נוסף הוא קטרי Co-Co ובו שני חוגונים ועל כל אחד מהם שלושה סרנים מניעים. קטר מסוג D הוא קטר בעל ארבעה סרנים מניעים צמודים, המחוברים ביניהם במוט הנעה.
שיטות סיווג עיקריות > סיווג AAR

שיטת AAR לסיווג קטרים פותחה על ידי האגודה האמריקאית לרכבות. השיטה מפשטת את שיטת UIC ונמצאת בשימוש נרחב בצפון אמריקה לצורך תיאור קטרי חשמל ודיזל. על פי שיטה זו נספרים צירי הגלגלים של הקטר. אותיות לועזיות מסמלות את מספר הסרנים המניעים, החל מן האות A לסרן מניע בודד, B לשני סרנים מניעים, וכו'. ספרות מסמלות את מספר הסרנים שאינם מניעים, החל מן הספרה 1. מקף מפריד בין חוגונים. סימן חיבור מסמל קרונות המחוברים בחיבור קבוע. כך הסימול B-B בשיטת AAR מסמל קטר שלו שני חוגונים ועל כל חוגון שני סרנים מניעים (סה"כ 4 גלגלים מניעים על כל חוגון) ואילו הסימול C-C יסמל קטר שלו שני חוגונים, עם שלושה סרנים מניעים על כל חוגון.
שיטות סיווג עיקריות > סיווג Whyte

סיווג ווייט משמש לקטרי קיטור נוסחה על ידי פרדריק מת'וואן ווייט והוכנסה לשימוש בתחילת המאה ה-20. על פי שיטת ווייט נספרים תחילה מספר "הגלגלים המובילים" בקטר, אחריהם מספר "הגלגלים המניעים" ולבסוף מספר "הגלגלים האחוריים". מספר הגלגלים בכל קבוצה נכתב משמאל לימין, כאשר מקף מפריד בין קבוצה אחת למשנייה. על פי שיטה זו קטר שבו שני סרנים מובילים (ארבעה גלגלים מובילים), שלושה סרנים מניעים (שישה גלגלים מניעים) וסרן אחד אחורי (שני גלגלים אחוריים), יסווג כקטר 4-6-2. לקטרי קיטור בעלי מכלי מים (באנגלית: Tank) תיכתב האות T בסיומת הסיווג, לפעמים ST (‏Saddle Tank, "מכל אוכפי"), WT (‏Well Tank, "מכל תחתי") או VBT (‏Vertical Boiler Tank, "דוד אנכי"). אחרת, ההנחה היא כי מאחורי הקטר נגרר קרון עזר לאחסון דלק ומים (Tender).
ראו גם

Bo-Bo
Co-Co
סטיבן פורסט

| --- | --- |

סטיבן פורסט, 2014
 לידה:  8 במאי 1954 נורפוק, וירג'יניה, ארצות הברית
 פטירה:  16 ביוני 2017 (בגיל 63) מורפארק, קליפורניה
 שם לידה:  Steven Nelson Feuerstein 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, דרמה, סרט פעולה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הקהילייה של וירג'יניה  Lake Taylor High School  תיכון פירסט קולוניאל 
 צאצאים:  נתן פורסט, גריף פורסט 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן נלסון פורשטיין (באנגלית: Stephen Furst; ‏8 במאי 1954 - 16 ביוני 2017) היה שחקן, מפיק ובמאי אמריקני.
קריירה > קריית משחק

אחרי שזכה להכרה בזכות תפקידו כקנט "פלאונדר" דורפמן בסרט "בית החיות" וסרט ההמשך "בית דלתא", הוא הצטרף לצוות השחקנים הראשי בסדרת הדרמה הרפואית "מקום אחר" בתפקיד ד"ר אליוט אקסלרוד בין השנים 1983–1988. בהמשך גילם את דמותו של נספח הסנטאורים ויר קוטו בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" בין השנים 1994–1998.
תפקידים נוספים שלו כללו את "שיגעון בחצות" (1980), "זעם אילם" (1982) לצד צ'אק נוריס ובקומדיה "נבחרת החלומות" (1989). הוא השתתף גם בסדרות הטלוויזיה "רצח במשיכת קולמוס" (1990), "דרייק וג'וש" (2002) ועבודת דיבוב בסרטי האנימציה "באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה" ו"בת הים הקטנה 2: השיבה לים"
קריירה > בימוי

בשנת 2005 ביים עבור רשת Syfy את הסרט "Path of Destruction" בהשתתפותם של דייוויד קית' וכריס פראט.
סוהו (לונדון)

| --- | --- |

כיכר גולדן בסוהו
 מידע
 עיר:  הסיטי של וסטמינסטר 
 קואורדינטות:  51°30′47″N 0°07′52″W﻿ / ﻿51.513°N 0.131°W﻿ / 51.513; -0.131
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקססוהו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקססוהו(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיסוהו(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיסוהו
 
פאב האדמירל דאנקן.
אנדרטת ג'ון סנואו (אנ').
סוהו (באנגלית: Soho) היא שכונה באזור הווסט אנד של רובע וסטמינסטר בלונדון שבאנגליה.
הסוהו נמצא מזרחית למייפר, בין רחוב אוקספורד בצפון, רחוב ריג'נטס במערב, כיכר פיקדילי וכיכר לסטר בדרום, ודרך צ'רינג קרוס במזרח.
היסטוריה

במאה ה-16 היה אזור סוהו שטחי ציד של ארמון וסטמינסטר, וסוברים שהאזור נקרא על שם קריאת הציד של הציידים האנגלים. האזור היה כפר קטן מחוץ ללונדון, שכלל בעיקר שדות ומספר בתים כפריים. בסוף המאה ה-17, לאחר הבינוי החדש בעקבות השרפה הגדולה של לונדון (1666), החלה התפתחות אורבנית במקום והוא אכלס בעיקר קהילות מהגרים.
אחד האירועים החשובים באזור הייתה מגפת כולרה שאותה חקר ד"ר ג'ון סנואו (אנ') שזיהה את מקור המגפה במים מזוהמים ברחוב ברודווייק - לאחר ניקוי המים נעצרה המגפה. אירוע זה היה המקרה הראשון של רפואה ציבורית.
ב-30 באפריל 1999 בוצע פיגוע טרור בפאב אדמירל דאנקן המצוי ברחוב אולד קומפטון. בפאב הוטמנה פצצה עלי ידי ההומופוב הנאו נאצי דייוויד קולפנד במטרה לפגוע בלקוחות הפאב שהיו ברובם הומואים. בפיגוע נהרגו שלושה אנשים ונפצעו 70 אנשים, ארבעה מתוכם איבדו גפיים. קופלנד נתפס ונידון לשישה מאסרי עולם. בכניסה לפאב הוצב לוח זיכרון לקורבנות שנרצחו.
אזור סוהו בלונדון זכה לשם עולמי. על שם אזור זה נקרא רובע סוהו בהונג קונג. גם רובע הסוהו בניו יורק מהווה משחק מילים המשלב את אזכור השכונה בלונדון וכן ראשי תיבות של דרומה מרחוב הוסטון SOuth of HOuston שכן הרובע נמצא דרומית לרחוב זה.
כלכלה

באזור הסוהו משולבים מגורים, מסחר ואתרי תרבות. בשכונה מועדונים רבים, בארים ומסעדות רבות. כמו כן מהווה הסוהו מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של לונדון.
באזור רחוב ג'ררד מצוי הרובע הסיני של לונדון.
תיאטרון, קולנוע ומוזיקה

סוהו היא לבו של אזור התיאטראות של לונדון, וכן לבו של אזור הפקות הטלוויזיה ותעשיית הסרטים העצמאית.
בסוהו שכן שנים רבות מועדון מרקי, המועדון המרכזי למוזיקת רוק בלונדון וערש פעילותן של להקות כגון האבנים המתגלגלות. כמו כן פועל בו מועדון הג'אז של רוני סקוט, מועדון הג'אז המרכזי והחשוב ביותר בלונדון.
סמים ותעשיית המין

הסוהו היה לב לבה של תעשיית הסרטים הפורנוגרפיים בבריטניה מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה רחוב וורדור רצוף חנויות של סרטים וספרים פורנוגרפיים, שהיו אז בלתי חוקיים, וכן נמצאו בו מועדוני חשפנות ובתי בושת.
בשנות ה-80 פעלה משטרת לונדון למיגור התופעה, ובמאה ה-21, הפחתת הצנזורה הבריטית והתרת הכנסתה של ספרות מסוג זה למדינה הקטינו את היקף התופעה באזור, אף שעדיין מצויים בו מספר מועדוני חשפנות ובתי בושת.
משטרת לונדון מנסה להאבק גם בתופעת הסחר בסמים הנפוצה באזור, בהצלחה מעטה.
אתרים בעלי חשיבות בסוהו

כיכר לסטר
כיכר פיקדילי
כיכר גולדן
כיכר סוהו
שוק רחוב בריק
רחובות עיקריים הגובלים בסוהו או נמצאים בו

דרך צ'רינג קרוס - מפורסם בחנויות הספרים שבו.
רחוב אוקספורד - רחוב הקניות העיקרי של לונדון.
רחוב ריג'נט
שדרות שפטסברי
רחוב אולד קומפטון
רחוב ורדור
רחוב דין
רחוב פירת'
רחוב ג'ררד - הצ'יינהטאון של לונדון
רחוב ברוויק
רחוב קארנבי
סלאבומיר מרוז'ק

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1930 Borzęcin, Lesser Poland Voivodeship, פולין 
 פטירה:  15 באוגוסט 2013 (בגיל 83) ניס, צרפת 
 מדינה:  צרפת, פולין 
 מקום קבורה:  Panteon Narodowy w Krakowie 
 מקום לימודים:  Bartłomiej Nowodworski High School 
 שפות היצירה:  פולנית 
 יצירות בולטות:  אדק, המהגרים 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 בן או בת זוג:  מריה אוברמה (1959–1969) 
 פרסים והוקרה:  פרס סמואל בוגומיל לינדה (2006)  פרס פרנץ קפקא (1987)  פרס אוסטריה לספרות אירופית (1972)  פרס קושצילסקי (1962)  אביר בלגיון הכבוד  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מדליית זהב להצטיינות בתרבות  דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה היגלונית של קרקוב  Order Ecce Homo 
 חתימה:   
 
סלאבומיר מרוז'ק (בפולנית : Sławomir Mrożek; ‏29 ביוני 1930 – 15 באוגוסט 2013) היה מחזאי, סופר וקריקטוריסט פולני.
ביוגרפיה

סלאבומיר מרוז'ק נולד ב-29 ביוני 1930 בכפר בדרום פולין. במהלך מלחמת העולם השנייה התגוררה משפחתו בקרקוב. בשנת 1949 סיים את לימודיו בבית ספר תיכון, וב-1950 החל לעבוד כעיתונאי פוליטי בשבועון Przekrój.
מרוז'ק היה חבר מפלגת הפועלים המאוחדת PZPR בתקופת השלטון הסטאליניסטי בברית המועצות ובגרורותיה. תמך במשפטי הראווה שערך השלטון לכמרים קתוליים בקרקוב, שבהם נידונו למוות שלושה כמרים. בסוף שנות ה-50 החל לכתוב מחזות. הראשון מביניהם, "Policja" (משטרה), ראה אור ב-1958.
הוא נישא למריה אוברמבה וב-1959 עבר לוורשה. ב-1963 טייל עם אשתו באיטליה, והשניים החליטו לערוק מפולין. לאחר חמש שנות מגורים באיטליה היגר לצרפת. ב-1968 הביע מחאה נגד הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. בשנת 1978 קיבל אזרחות צרפתית. חוויותיו כמהגר ממדינה קומוניסטית במערב הביאו אותו לכתוב את מחזהו הנודע ביותר, "המהגרים". הוא המשיך לנדוד והתגורר בארצות הברית, בגרמניה ובמקסיקו. בשנת 1996 חזר לפולין.
בשנת 2002 לקה בשבץ מוחי שגרם לאפאזיה, ועבר תהליך שיקום במשך שלוש שנים, שהחזיר לו את היכולת לדבר ולכתוב. בשנת 2006 סיים לכתוב אוטוביוגרפיה ושמה "בלתזר". בשנת 2008 היגר לניס שבצרפת, שם נפטר ב-15 באוגוסט 2013.
על יצירתו

מחזהו הראשון באורך מלא, "טנגו" (1964) ו"המהגרים" מוצגים גם כיום בתיאטראות רבים בעולם. הבמאי אנדז'יי ויידה הפיק גרסה מצולמת של "המהגרים" ב"תיאטר סטארי" בקרקוב בשנת 1975.
עבודותיו של מרוז'ק משתייכות לסוגת תיאטרון האבסורד, הוא מציג בפני צופיו אלמנטים בלתי ריאליסטיים, התייחסויות פוליטיות ותרבותיות ופרודיה עוקצנית.
המחזה "המהגרים" הוצג בישראל לראשונה ב-1976 בתיאטרון החאן בתרגומה ובבימויה של מיכל גוברין וזכה בפרס מרגלית . החל משנת 2008 הוא מוצג בתיאטרון "מלנקי" בתרגומו של רועי חן ובבימויו של איגור ברזין.
מחזהו "בלב ים" מוצג זה שנים רבות כחלק מרפרטואר תיאטרון אוניברסיטת לייז' שבבלגיה, בבימוי של פרופ' רובר ג'רמה, מנהל אמנותי של תיאטרון סטודנטים זה. להקה זו הופיעה בתיאטרון הטכניון בשנת 1992. הבמאי, רובר ג'רמה, ביים הצגה זו באנגלית ובעברית עם שחקני תיאטרון הטכניון, בשנת 1993.
סלאבהראד

סלאבהראד (בבלארוסית: Слаўгарад; ברוסית: Славгород, סלאבגורוד; בפולנית: Sławograd (סלאבוגראד), עד 1945: Propoysk (פרופויסק)) היא עיירה במחוז מוהילב שבבלארוס, על גדות נהר סוז', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1136, ובמהלך המאה ה-14 נעשה לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. באמצע המאה ה-17 נפגע היישוב כתוצאה מהמלחמה בין פולין ורוסיה, ובחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל בתחומי האימפריה הרוסית.
יהודי סלאבהראד

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, ובתקופה הסובייטית פעל בה בית ספר יידי.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר שרבים מיהודיה הספיקו להימלט ממנה מזרחה או גויסו לצבא האדום.
באוקטובר 1941 ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה הנותרים בגטו קטן שהוקם בה, בו אולצו לענוד טלאי צהוב. בנובמבר 1941 חוסל הגטו שבעיירה בהדרגה. בתחילה נרצחו הגברים בתעלות נגד טנקים, לאחר מכן הנשים, ובסוף החודש הוטבעו 15 הילדים האחרונים מהגטו באגם המקומי.
נילי המאירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בת 85 בערך) פתח תקווה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
נילי המאירי (נולדה ב-1939) היא עורכת ומגישת תוכניות רדיו בקול ישראל בעברה, מנהלת מחלקת הילדים והנוער בקול ישראל ורשת א' בקול ישראל מירושלים.
ביוגרפיה

המאירי נולדה בפתח תקווה ליצחק ושרה המאירי. אביה יצחק המאירי היה איש ציבור ועיתונאי. ב-27 ביולי 1955 בעת שחזר ארצה במטוס של חברת אל על משליחות באמריקה הצפונית יורט המטוס מעל שמי בולגריה על ידי מטוסי קרב בולגריים וכל 58 נוסעיו, ובהם יצחק המאירי, נספו. בן 40 היה במותו. נילי הייתה בת 16 בעת מותו של אביה. לאחר שסיימה לימודיה התיכוניים בבית הספר אוהל שם ברמת גן, התגייסה בסוף שנות ה-50 לצה"ל ושירתה כקריינית בגלי צה"ל.
זמן קצר לאחר סיום שירותה בגלי צה"ל עברה לקול ישראל ועבדה שם כקריינית ומגישה כולל קריינית חדשות. בהמשך, ערכה, הגישה וקראה סיפורים ושירים בתוכניות הילדים והנוער בקול ישראל (התוכנית לאם ולילד). היא נהגה לפתוח כל תוכנית במשפט: "שלום לכם ילדים, כאן נילי המדברת אליכם". המאירי אף שרה את אחד מפתיחי התוכנית.
בשנות ה-60 יצאה לארצות הברית והייתה בין מייסדי, עורכי ומגישי תחנת הרדיו העברית "כאן ישראל" בניו-יורק. בעת שהותה בארצות הברית למדה בבית ספר A.C.R עריכה, הפקה, בימוי לטלוויזיה. לאחר כשלוש שנות שהות בארצות הברית שבה ארצה וחזרה לערוך ולהגיש תוכניות ב"קול ישראל".
בשנת 1967 הוציאה חברת CBS שני תקליטים עם סיפורים ושירים לגילאי 4–8 בקריינותה של המאירי.
בשנות ה-80 מונתה המאירי למנהלת מחלקת הילדים והנוער של קול ישראל במקומה של מרים הרמן שפרשה לגמלאות. בתפקיד זה כיהנה במשך כ-10 שנים. לאחר מכן, התמנתה אחראית על רשת א' בירושלים.
נילי המאירי היא בוגרת האוניברסיטה העברית בהיסטוריה כללית, ישראלית ומזרח אסיה. היא נשואה בשנית ולה שלושה ילדים ונכדים.
פרסים

יחד עם תמר ליבס, זכתה המאירי בפרס רשות השידור על הפקת תוכנית שעסקה בטראומה של ילדים בצל מלחמות.
לקריאה נוספת

איזי מן, קול ישראל מירושלים – מדינה מאחורי המיקרופון, רשות השידור ופרינטיב, 2008, עמ' 208, 212, 297.
הערות שוליים

↑  אלי אלון, סיפורה של השדרית נילי המאירי , באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 בספטמבר 2018
↑  "לא סלחתי עד היום", מעריב, 2 באוגוסט 1985
↑  לבת, לבן ולמי שמתעניין, באתר ישראל היום
↑   לאם ולילד שיר הפתיחה - נילי המאירי - לאה נאור - יוחנן זראי, באתר YouTube
↑  טלילה בן זכאי, מסך ומסכה - חשבון הנפש המסורתי:מה הובטח ולא קויים, מעריב, 10 באוקטובר 1967
סוהייל בושרוי

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1929 נצרת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  3 בספטמבר 2015 (בגיל 85) דייטון, ארצות הברית 
 מדינה:  לבנון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אלכסנדריה, אוניברסיטת סאות'המפטון 
 שפות היצירה:  ערבית, אנגלית 
 
סוהייל בדיע בושרוי (באנגלית: Suheil Badi' Bushru'i; בערבית: سهيل بديع بشروئي; תעתיק מדויק לעברית: סהיל בדיע בשרואי; 14 בספטמבר 1929 — 3 בספטמבר 2015) היה פרופסור, סופר, משורר, מבקר ספרות ומתרגם לבנוני-אמריקאי, יליד ארץ ישראל המנדטורית. בושרוי היה בן למשפחה שנמנתה בין ראשוני המאמינים של הדת הבהאית, אשר היגרה מאיראן לארץ ישראל, בשנת 1902.
פרסים ואותות כבוד

במהלך עבודתו קיבל בושרוי מספר פרסים ואותות כבוד, בהם:
The Lebanese National Order of Merit
London University's Una Ellis-Fermor Literary Prize
The Silver Medal of Merit of the Vatican-sponsored Military and Religious Order of Constantine and St. George
The University of Maryland's Outstanding Faculty Award
A Maryland Governor's Citation for excellence in education
The Life Achievement Award of the Alumni Association of the American University of Beirut
The Temple of Understanding's Juliet Hollister Award for exceptional service to interfaith understanding
מבחר מספריו

The Love Letters of Kahlil Gibran to May Ziadah
The Literary Heritage of the Arabs
The Wisdom of the Arabs
The World's Favourite Love Poems
“Kahlil Gibran: Man and Poet” (with Joe Jenkins)
The Spiritual Heritage of the Human Race
Speeches and Articles 1968-2012: His Royal Highness The Prince of Wales” (ed. with David Cadman)
Bushrui, Suheil (1995). The Style of the Kitáb-i-Aqdas - Aspects of the Sublime. College Park, Maryland, USA: University Press of Maryland. ISBN 1-883053-08-0.
ספרו האחרון היה "שירי המדבר של הלילה: 1500 שנים של ספרות ערבית" (Desert Songs of the Night: 1500 Years of Arab Literature), במסגרת הוצאת הספרים סאקי, 2015.
ראו גם

ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן
ויליאם בטלר ייטס
אקדמיית טמנוס
קת'לין ריין
הערות שוליים

1 2  In Memoriam_The Baha'i World Centre_1976
↑  Honoring the Life and Legacy of Professor Suheil Bushrui
1 2  Scholar to receive interfaith honor
↑  Extraordinary life bridged East and West
↑  Reshaping "God's holy mountain" to create a vision of peace and beauty for all humanity
↑  GOVERNMENT OF PALESTINE.
↑  Hebrew Standard of Australasia (Sydney, NSW : 1895 - 1953), Friday 8 April 1921, page 7 THE RETURN OF ISRAEL.  A Moslem Prophecy. photographed from the handwriting of Mirza Ali Akbar Milani at Teheran translated from the original Persian by Mirza Badi Bushrui
↑  Kahlil Gibran: Man and Poet, by Suheil Bushrui:Review
↑  The Prophet - A new annotated edition, introduced and edited by Suheil Bushrui
↑  Curriculum Vitae of Suheil Badi Bushrui, B.A., Ph.D., L.H.D.
↑  CURRICULUM VITAE OF SUHEIL BADI BUSHRUI, B.A., PH.D. HON L.H.D.
↑  Honoring the Life and Legacy of Professor Suheil Bushrui
↑  Yeats's verse-plays;: The revisions 1900-1910
↑  Suheil Bushrui – foremost translator and interpreter of Anglo-Irish literature in the Arab world
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273526805171  BIBSYS: 90501289  BNE: XX1466799  BnF: cb12025266j (data)  CiNii: DA01284424  GND: 174143095  ISNI: 0000 0001 1763 7487  LCCN: n79092615  LNB: 000040421  NLA: 35024239  NLK: KAC201771384  NSK: 000011549  NTA: 069293422  RERO: 02-A000024609  SUDOC: 02841277X  Trove: 798114  VIAF: 54161347   WorldCat (עם VIAF): 54161347
סידור בלרסקי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בפברואר 1898 קריז'ופיל, אוקראינה 
 פטירה:  7 ביוני 1975 (בגיל 77) 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 סוג קול:  בס 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.sidorbelarsky.com
 
סידור בֶּלַרסקי (באנגלית: Sidor Belarsky; ביידיש: סידאָר בעלאַרסקי; ברוסית: Сидор Беларский;‏ 12 בפברואר 1898 – 7 ביוני 1975) היה חזן, זמר עממי וזמר אופרה יהודי-אמריקאי נודע ממוצא רוסי, שהתפרסם בביצועיו לשירי עם רוסיים ויידיים (שקנו לו את עיקר פרסומו), וכן בהופעותיו כסולן בס-בריטון בליווי תזמורות ולהקות אופרה.
תולדות חייו

ישראל איסידור מויסביץ' ליפשיץ (Исидор Лившиц) נולד ב-12 בפברואר 1898 בעיירה קריז'ופיל שבמחוז ויניצה באוקראינה (אז באימפריה הרוסית).
בשנת 1930 היגרו בלרסקי ומשפחתו לארצות הברית, ועוכבו לזמן קצר בתחנת קליטת המהגרים באליס איילנד. הגעתם התאפשרה הודות לפרנקלין הריס (אנ'), נשיא אוניברסיטת בריגהאם יאנג דאז.
מעת הגעתו לארצות הברית ב-1933 ועד מותו ב-7 ביוני 1975 שימש בלרסקי פרופסור למוזיקה באוניברסיטת בריגהאם יאנג. כמו כן, לימד במכון "הרצליה" שבמדרשה למורים יהודים בניו יורק. היה קשור לתנועת העבודה בארצות הברית, ולאורך השנים ביקר בישראל והופיע בה, ביידיש, ברוסית ואף בעברית: ב-1947 (ערב כ"ט בנובמבר), ב-1949 (לאחר תום מלחמת העצמאות), ב-1952, ב-1962, ב-1965 (לרגל ציון 20 שנה לשחרור מחנה הריכוז ברגן-בלזן), ב-1968 (כאורח הנשיא), ב-1971 וב-1973 (לרגל 25 שנה למדינת ישראל).
מספרים כי כאשר נשאל אלברט איינשטיין מי הוא היה רוצה שישיר בארוחת ערב לכבודו, הוא ענה מיד: "סידור בלרסקי, כמובן!".
לאחר מותו של בלרסקי, הקדישה בתו איזבּל את זמנה ומרצה להנצחת זכרו ומורשתו.
 בשנת 1980 תרמה לאוניברסיטת בריגהאם יאנג את ארכיונו של אביה, המכיל 106 פריטים ובהם מידע ביוגרפי, כתבות, ספרי שירים, תווים, מכתבים והקלטות.
בסרטם של האחים כהן "יהודי טוב" (2009) שר בלרסקי את השיר "דעם מילנערס טרערן" ('דמעות הטוחן').
דיסקוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

משה גורלי, 'ארכיון הזמר סידור בלארסקי ז"ל', תצליל: למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה, ט (1977), 159–161.
Joel Colman, 'Why Sidor Belarsky was popular among American Jewry - 1930-1975', Journal of Synagogue Music 24,2 (1995), 89-130; 35 (2010), 145-154.