stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורסת מוסקבה

| --- | --- |

חזית מבנה הבורסה המוסקבאית
חזית מבנה הבורסה המוסקבאית
 סימול:  MOEX
 תאריך ייסוד:  2011
 עיר:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 בעלים:  הבנק המרכזי סברבנק ונשאקונומבנק הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח
 אנשי מפתח:  יורי דניסוב (יו"ר דירקטוריון)
 מטבע:  רובל רוסי
 חברות רשומות:  630‏ (2020)
 מדדים:  מדד RTS   מדד MOEX Russia
 moex.com
בורסת מוסקבה (ברוסית: ОАО Московская Биржа) היא הבורסה הגדולה ביותר ברוסיה, המפעילה שוקי מסחר במניות, מטבע חוץ, מתכות וניירות ערך. הבורסה הוקמה בדצמבר 2011 כתוצאה מאיחוד בין מדד MICEX של הבורסה לניירות ערך במוסקבה לבין מערך הסחר הרוסי, RTS.
היסטוריה

הבורסה הוקמה ב-19 בדצמבר 2011 ממיזוגן של בורסות MICEX ו-RTS שהוקמו בתחילת שנות ה-90. המיזוג נועד לפשט את המסחר ולקדם תוכניות להפיכת מוסקבה למרכז כלכלי בינלאומי. הבורסה חידשה פעילותה ביולי 2012 כבורסה מאוחדת. מפעילת הבורסה השלימה את הנפקתה בציבור ב-15 בפברואר 2013 וגייסה 15 מיליארד רובל רוסי (498 מיליון דולר). ההנפקה, שהייתה לגדולה ביותר במוסקבה הפכה את מפעילת הבורסה לאחת ממפעילות הבורסות הגדולות באירופה במונחי שווי שוק. ביולי 2014 הבנק המרכזי של רוסיה, אחת ממחזיקות הבעלות על הבורסה, השלימה את מכירות 12% מחלקה לציבור, כאשר לפי החוק הפדרלי הרוסי הבנק היה מחויב למכור את כל החזקותיו בבורסה המוסקבאית עד 1 בינואר 2016, אך זה טרם נעשה והבנק המרכזי עדיין מחזיק אחוזים מסוימים בבורסה.
בנובמבר 2017 מדד MICEX שינה את שמו למדד MOEX Russia. באוגוסט 2020 החלו להיסחר בה מניות של החברות Microsoft, Amazon, Facebook, Twitter, Boeing, Visa ו-Mastercard מתוך מדד S&P 500.
ב-28 במאי 2021 הבורסה שברה שיא נקודות כאשר ערך הרובל של המניות הרוסיות, המתבטא במדד הבורסה, בתחילת המסחר ביום הגיע לשיא כשהמדד עלה ב־0.4% והגיע לראשונה בתולדות שוק ההון הרוסי ל־3752.8 נקודות בשוק המניות הרוסי, על פי נתוני המסחר. שיא זה נשבר מחדש ב־7 ביולי אותה שנה משהגיע ל־3915.61 ואז ב־16 באוגוסט 2021, כשהבורסה השיגה 3917,51 נקודות. ב-5 באוקטובר 2021, הבורסה שברה שיא זה כשהגיעה ל-4,200 נקודות על רקע עליית מחירי הגז והנפט.
בשנת 2022, לאחר שהחלה מלחמת רוסיה-אוקראינה, הבורסה הייתה סגורה לתקופה. היא הושפעה מהעיצומים שהוטלו על רוסיה. היא נפתחה לאחר 26 יום, הפסקת המסחר הארוכה ביותר מאז נפילת ברית המועצות. הוא נפתח באופן חלקי לצד הגבלות מכירה על המשקיעים הזרים שנועדו למנוע קריסה..
נכון לאוגוסט 2022 מניות דואליות אינן נסחרות במרבית הבורסות בעולם וזאת כחלק ממערך הסנקציות שהוטלו על רוסיה בעקבות פלישתה לאוקראינה.
ניהול

מועצת המנהלים של הבורסה מורכבת מחמישה חברים:
יו"ר דירקטוריון הבורסה, אלכסנדר אפאנסייב
סגן יו"ר דירקטוריון הבורסה, אנדריי שמטוב
ראש מערך מידע, סרגיי פוליאקוב
ראש מערך המימון, יבגני פטיסוב
ראש מערך התפעול, דמיטרי שצ'גלוב
ראש מערך סיכון וטיהור, לואי וינסנט
מועצת הפיקוח של הבורסה כוללת 15 חברים ובראשה עומד שר האוצר הרוסי לשעבר, אלכסיי קודרין, העומד בראש מועצת הפיקוח מאז יוני 2014.
מחזיקות ומפעילות הבורסה

הבורסה המוסקבאית נמצאת בבעלות הבנק המרכזי הרוסי (11.75%), סברבנק (9.9%), ונשטורגבנק (8.4%), הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח (6.1%), הקרן הרוסית להשקעות ישירות (5%).
שוקי המסחר

מדי יום נסחרות בבורסה ניירות ערך של למעלה מ-800 תאגידים וחברות רוסיות, לרבות מניות של 250 החברות הגדולות ביותר במדינה, ביניהן גם גזפרום, רוסטלקום וסברבנק, לוקאויל, רוסנפט ובנק VTB, כשכולן יחד בעלות שווי כולל של כ-20 טריליון רובל (כ-500 מיליארד דולרים). בבורסה נמכרות מניותיהן של כ-300 חברות רוסיות.
ראו גם

הבורסה ההיסטורית לניירות ערך במוסקבה
הערות שוליים

↑   בלומברג, מפעילת בורסת מוסקבה הונפקה לפי שווי של 4.2 מיליארד ד', באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2013
↑  Индекс Мосбиржи впервые в истории превысил 4200 пунктов
↑  חדשות חוץ, מבול הסנקציות על רוסיה: בורסת לונדון משעה את המסחר בעשרות מניות, באתר כלכליסט, 3 במרץ 2022
↑  וול סטריט ננעלה בירוק בהובלת ענקיות השבבים: אנבידיה זינקה 10%, באתר גלובס, 24 במרץ 2022
ארנו קמינחה

ארנו קמינחה (בהולנדית: Arno Kamminga; נולד ב-22 באוקטובר 1995) הוא שחיין הולנדי, סגן אלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף אירופה (בודפשט 2021) במשחים ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה וסגן אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-200 מטר חזה. נוסף לכך, הוא אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ושותף לשיא העולם הנוכחי במשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב.
ביוגרפיה

קמינחה נולד וגדל בקטוויק, דרום הולנד.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 הוא סיים במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.76 שניות, במקום 14 במשחה ל-200 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:09.94 דקות ובמקום 16 במשחה ל-50 מטר חזה ביחד עם עוד שני שחיינים בשיא לאומי חדש של 27.39 שניות, השלושה התחרו ב-swim of והוא סיים שלישי בתוצאה של 27.43 שניות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:08.48 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.49 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 59.39 ועלה מהמקום ה-11 לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2021 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 האו זכה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.10 שניות, אחרי אדם פיטי (57.66 שניות) ולפני ג'יימס וילבי (58.58 שניות), שניהם מהממלכה המאוחדת, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.35 דקות, אחרי אנטון צ'ופקוב מרוסיה (2:06.99 דקות) ולפני אריק פרסון משוודיה (2:07.66 דקות) ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:41.28 דקות, אחרי הממלכה המאוחדת שקבעה שיא אירופה חדש של 3:38.82 דקות, ולפני איטליה שקבעה אף היא שיא לאומי חדש של 3:42.30 דקות, כשחיין שני הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 58.37 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקאזאן, רוסיה בנובמבר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב, ביחד עם קירה טוסנט, מאיקה דה וורד ותום דה בור בשיא עולם חדש של 1:36.18 דקות, כשחיין שני הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 25.54 שניות. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:01.74 דקות, מאית השנייה בלבד אחרי איליה שימנוביץ' מבלארוס (2:01.73 דקות) ולפני מיכאיל דורינוב מרוסיה (2:02.07 דקות) ומדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 55.79 שניות, אחרי ניקולו מרטיננגי מאיטליה (55.63 שניות) ואיליה שימנוביץ' (55.77 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.16 דקות, אחרי איטליה שקבעה שיא עולם חדש של 1:30.14 דקות ורוסיה (1:30.79 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה, בתוצאה של 58.00 שניות, אחרי אדם פיטי (57.37 שניות) ולפני ניקולו מרטיננגי (58.33 שניות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 57.80 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.01 דקות, אחרי זאק סטבלטי-קוק מאוסטרליה שקבע שיא אולימפי חדש של 2:06.38 דקות ולפני מטי מטסון מפינלנד (2:07.13 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים משוחלב 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:41.25 דקות, כשחיין שני הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 57.89 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 1:36.20 דקות, 2 מאיות השנייה איטי משיא העולם הטרי שלהם בן החודש, לפני ארצות הברית (1:37.04 דקות) ואיטליה (1:37.29 דקות), כשחיין שני הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 25.40 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:02.42 דקות, אחרי ניק פינק (2:02.28 דקות) ולפני וויל ליקון (2:02.84 דקות), שניהם מארצות הברית. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 56.06 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חזה: 26.80 שניות (2021), שיא הולנד
100 מטר חזה: 57.80 שניות (2021), שיא הולנד
200 מטר חזה: 2:06.85 דקות (2020), שיא הולנד
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חזה: 25.84 שניות (2019), שיא הולנד
100 מטר חזה: 55.79 שניות (2021), שיא הולנד
200 מטר חזה: 2:01.43 דקות (2021), 'שיא הולנד
בלאגויה אג'יץ'

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1932 Pridvorica, בוסניה והרצגובינה 
 פטירה:  1 במרץ 2012 (בגיל 79) בלגרד, סרביה 
 מדינה:  יוגוסלביה 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה  Combined Arms Academy of the Armed Forces of the Russian Federation 
 השתייכות:  צבא יבשה 
 דרגה:  גנרל, קולונל גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות של קרואטיה  מלחמות יוגוסלביה 
 עיטורים
 מסדר ההצטיינות הצבאית  עיטור הצבא העממי היוגוסלבי 
 
בלאגויה אג'יץ' (בסרבית באותיות לטיניות: Blagoje Adžić, בסרבית בכתב קירילי: Благоје Аџић‏; 2 בספטמבר 1932 – 1 במרץ 2012) היה מפקד הצבא העממי היוגוסלבי (JNA) ושר ההגנה ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
ביוגרפיה

אג'יץ' הוא סרבי מקרואטיה. בתור ילד, הוא היה עד לרצח שני הוריו בידי האוסטאשה בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לפרטיזנים של טיטו ב-1943. הוא סיים את בית הספר לקצינים ב-1953. הוא קיבל תואר בשפות זרות מבית הספר הצבאי של ה-JNA. מאוחר יותר הוא נסע לברית המועצות שם המשיך בלימודיו. במרבית הקריירה שלו שירת בצבא, שם החזיק בתפקידי קצונה שונים. הוא הפך לבן טיפוחיו של שר ההגנה העתידי ולקו קדייביץ' במהלך שנות ה-70 וה-80. ב-1988, כשקדייביץ' מונה לשר ההגנה, הוא מונה למפקד הצבא. בתקופת המשבר בתחילת שנות ה-90, הוא פיתח עמדה פרו-סרבית ועיצב מדיניות נוקשה נגד הרפובליקות העוזבות סלובניה וקרואטיה.
לאחר הכישלון בשתי המלחמות האלה, הוא אולץ לפרוש ובמקומו מונה ז'יבוטה פאניץ'. בעקבות זאת הוא פרש מחיים ציבוריים. לאחר מספר חקירות ומשפטים הוא לבסוף הואשם ברצח עם בבית המשפט באוסייק אך מעולם לא נעצר. הוא נפטר במרץ 2012 בבלגרד.
לקריאה נוספת

John B. Allcock, Marko Milivojević and John Joseph Horto (1988). Conflict in the Former Yugoslavia: an Encyclopedia, "Adžić, Blagoje" (pp. 78-79). ABC-CLIO: California.
Matjaž Klemenčič and Mitja Žagar (2004). The Former Yugoslavia's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook, "Adžić, Blagoje" (p. 375). ABC-CLIO: California.
הערות שוליים

↑  Former JNA chief-of-staff Adzic reportedly dies, באתר Daily TPortal,‏ 5 במרץ 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי צבא ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת בית שלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב מלידוני 5
 מיקום:  אתונה
 מדינה:  יוון
 בעלים:  הקהילה היהודית של אתונה
 רב בית הכנסת:  הרב גבריאל נגרין
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 סגנון אדריכלי:  התחייה היוונית, אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  37°58′42″N 23°43′13″E﻿ / ﻿37.978249°N 23.720362°E﻿ / 37.978249; 23.720362
  (למפת אתונה מוגדלת) בית הכנסת בית שלום(למפת אתונה רגילה) בית הכנסת בית שלום
 
בית הכנסת "בית שלום" (יוונית: Συναγωγή Μπεθ Σαλόμ) הוא בית הכנסת הגדול ביותר ביוון ושוכן בבירתה אתונה. הוא משמש את הקהילה הספרדית באתונה, שהיא הקהילה העיקרית בעיר.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה ב-1935 משיש פנטלי בסגנון התחייה היוונית. ב-1975 שופץ המבנה. בית הכנסת מנוהל על ידי רבה הראשי של יוון הרב גבריאל נגרין שנבחר לתפקיד בשנת 2014 לאחר מותו של רבה הוותיק של אתונה, יעקב אראר.
ממול לבניין נמצא בית כנסת נוסף, בית הכנסת עץ חיים, שהוקם בידי הקהילה הרומניוטית וכיום מתנהלות תפילות לעיתים רחוקות.
ראו גם

יהדות יוון
בן מונדר

| --- | --- |

בן מונדר בהופעה בוויטרולס, צרפת, נובמבר 2011
 לידה:  24 במאי 1962 (בן 62) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיאמי 
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  ג'אז, רוק, ג'אז אוונגרדי
 כלי נגינה:  גיטרות
 חברת תקליטים:  ערבסק, Sunnyside,‏ ECM
 שיתופי פעולה בולטים:  פול מושן, תיאו בלקמאן, דוני מקסלין, דייוויד בואי
 אתר רשמי
 
בן מונדר (באנגלית: Ben Monder; נולד ב-26 במאי 1962) הוא גיטריסט ג'אז אמריקאי. במרוצת השנים מונדר ניגן עם מוזיקאים ואמנים בתחומים שונים, בהם פול מושן, דייוויד בואי, תיאו בלקמאן, לי קוניץ, מריה שניידר, ריד אנדרסון, דוני מקסלין, שי מאסטרו ומיגל זנון.
חייו

מונדר נולד וגדל בניו יורק, התחיל לנגן בכינור בגיל תשע ועבר לנגן בגיטרה שנתיים לאחר מכן, כשמצא גיטרה קלאסית בארון של אימו. בתחילת הנגינה מונדר למד שיעורים אחדים אצל מורים שונים, אך למד בעיקר דרך חוברות לימוד עצמאיות ודרך למידת שירי פופ ששמע ברדיו. מונדר נחשף לעולם הג'אז בגיל 14, כאשר שמע את האלבום "A Love Supreme" של ג'ון קולטריין, והושפע רבות מג'ים הול, ג'ון סקופילד, ג'ו פאס ואחרים.
אחרי התיכון מונדר למד בקונסרבטוריון וסטצ'סטר, אוניברסיטת מיאמי וקווינס קולג', ועם סיום לימודיו ב-1984 החל לנגן עם מוזיקאים כמו ג'ק מקדאף, לי קוניץ ופול מושן. ב-1994 החל מונדר לשתף פעולה עם הזמר תיאו בלקמאן, שהתרשם מנגינתו ורצה לנגן איתו. שנה לאחר מכן יצא אלבומו הראשון של מונדר, Flux. בין 1995 ל-2013 הוציא מונדר 7 אלבומי סולו, בנוסף לאלבומים משותפים עם בלקמאן ודרו גרס בין היתר. מונדר לימד בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד בין השנים 2002-‏2005.
בשנת 2016 יצא אלבומו הראשון של מונדר בחברת ECM, ‏Amorphae. האלבום נוצר במקור כאלבום דואט בין מונדר לפול מושן, והשניים הקליטו יחד באוקטובר 2010. מונדר רצה להמשיך בפרויקט, אך מושן נפטר בנובמבר 2011, והאלבום הושלם בסשן נוסף עם המתופף אנדרו סיריל והקלידן פיט רנדה בדצמבר 2013. ב-2014 השתתף מונדר, כחלק מתזמורת מריה שניידר, בהקלטת הסינגל "(Sue (Or in a Season of Crime" של דייוויד בואי. בעקבות פגישה זו מונדר ניגן באלבומו האחרון של בואי, "Blackstar", יחד עם רביעיית דוני מקסלין.
אלבומו השמיני של מונדר,"Day After Day", יצא בשנת 2019 וכולל קאברים לשירים שונים ולסטנדרטי ג'אז.
הערות שוליים

↑  Jazz Guitar Interviews: Ben Monder, Play Jazz Guitar, August 2012
↑  Ben Monder talks playing on David Bowie's Blackstar and the New York jazz world, MusicRadar, July 2016
↑  Theo Bleckmann & Ben Monder, Songlines, March 2007
↑  Amorphae, ECM Records, January 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14207913k (data)  CANTIC: a11636348  GND: 135144809  ISNI: 0000 0001 1491 2172  LCCN: no99024660  MusicBrainz: aea9b5e5-baa1-4abd-8481-a5b85a735b4a  NTA: 315539631  SUDOC: 156627701  VIAF: 46972490   WorldCat (עם VIAF): 46972490
בית הכנסת בית ישראל בבלגרד

| --- | --- |
בית הכנסת הספרדי "בית ישראל" (1908)
בית הכנסת הספרדי "בית ישראל" (1908)
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב הצאר אורוש 20, שכונת דורצ'ול
 מיקום:  בלגרד
 מדינה:  ממלכת סרביה ממלכת סרביה  ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 רב בית הכנסת:  האחרון: יצחק אלקלעי
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1907–1908
 תאריך פתיחה רשמי:  1908 
 תאריך פירוק:  6 באפריל 1941
 אדריכל:  ויקטור עזריאל
 סגנון אדריכלי:  נאו-מורי
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  44°49′32″N 20°27′35″E﻿ / ﻿44.82556°N 20.45972°E﻿ / 44.82556; 20.45972
  (למפת בלגרד מוגדלת) בית הכנסת בית ישראל בבלגרד(למפת בלגרד רגילה) בית הכנסת בית ישראל בבלגרד
 
אזור בית הכנסת לאחר ההפצצה על בלגרד ב-6 באפריל 1941
בית הכנסת בית ישראל (בסרבית: Синагога Бет Исраел) היה בית הכנסת הספרדי המרכזי של יהודי בלגרד ופעל מ-1908 ועד 1941.
היסטוריה

בראשית המאה ה-20 התגוררו בבלגרד 3,730 יהודים אשר היו מאוגדים בשתי קהילות מרכזיות: ספרדית ואשכנזית. ועד הקהילה הספרדית בראשות דוד אלקלעי ערך מגבית לצורך הקמת בית כנסת מרכזי לקהילה בשכונת דורצ'ול עילית (Zerek). בהמשך, זכה האדריכל ויקטור עזריאל במכרז לתכנון והקמת הבניין. ב-1907 הניח פטר הראשון, מלך סרביה את אבן הפינה להקמת המבנה ושנה מאוחר יותר השתתף ביחד עם שרי ממשלת סרביה בחנוכת בית הכנסת.
המבנה היה בן שלוש קומות ובתוכו היו בית מדרש ומקווה. בחזית הבניין שולבו לבנים בצבעים שונים והוא עוטר בתבליטים ועיטורים מטרקוטה. המבנה הפך לאחד הסמלים הבולטים של האזור.
הליך בניית בית הכנסת חולל סכסוך כבד ופילוג בקרב הקהילה הספרדית בבלגרד. האדריכל ויקטור עזריאל, היה בנו של יושב ראש הקהילה הספרדית חיים דוד עזריאל. הועלו טענות לגבי תקינות המכרז בו זכה ויקטור עזריאל, טענות לגבי שכרו המופרז של האדריכל וכן הועלו האשמות לגבי שימוש בכספי התרומות שלא למטרות בניין בית הכנסת. ב-1909 סיים חיים דוד עזריאל את תפקידו כיושב ראש הקהילה ובמקומו מונה אברהם עוזרוביץ'. בפרוץ מלחמת הבלקן הראשונה גויסו רבים מיהודי בלגרד לצבא הסרבי והסכסוך שכח.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה. באותו היום נערכה הפצצה כבדה על בלגרד ובית הכנסת נפגע. ב-1944 פוצץ המבנה על ידי חיילי הצבא הגרמני הנסוג. לאחר המלחמה שוקם מבנה בית הכנסת והוסב לגלריה לאמנות.
הערות שוליים

1 2  הקהילה היהודית בבלגרד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 62.
↑  הקהילה היהודית בבלגרד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 81.
↑  יהדות בלגרד, באתר הספרייה היהודית הווירטואלית (באנגלית).
בית הכנסת בית ישראל (איסטנבול)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  Şişli 
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  41°03′16″N 28°59′09″E﻿ / ﻿41.054376808832°N 28.9857229217°E﻿ / 41.054376808832; 28.9857229217
  (למפת איסטנבול מוגדלת) בית הכנסת בית ישראל(למפת איסטנבול רגילה) בית הכנסת בית ישראל
 
בית הכנסת בית ישראל (בטורקית: Bet İsrael Sinagogu) ממוקם בסשלי (אנ'), איסטנבול בטורקיה. בדומה לבית הכנסת נווה שלום, בית הכנסת נתמך ומנוהל על ידי קרן נווה שלום. בית הכנסת נבנה בשנות העשרים של המאה העשרים. הוא הורחב בתחילת שנות החמישים, בעקבות הגידול באוכלוסייה היהודית באזור זה בעיר בשנות מלחמת העולם השנייה, בעיקר בשל הגירה יהודית משטחים שהיו תחת שלטון או השפעה של גרמניה הנאצית. זהו כיום בית הכנסת המאוכלס ביותר בטורקיה. ניתן לבקר בבית הכנסת בתיאום מראש עם קרן נווה שלום.  באיזמיר קיים בית כנסת בעל שם זהה.
בית הכנסת נפגע בפיגועים באיסטנבול בשנת 2003.
ראו גם

יהדות טורקיה
רשימת בתי כנסת בטורקיה
הערות שוליים

↑  "Chief Rabbinate of Turkey (Türkiye Hahambaşılığı)". אורכב מ-המקור ב-29 במרץ 2010. נבדק ב-22 באפריל 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בודואן, מלך הבלגים

בודואן אלברט שארל לאופולד אקסל מארי גוסטב מבלגיה (בצרפתית: Baudouin Albert Charles Léopold Axel Marie Gustave, בהולנדית: Boudewijn Albert Karel Leopold Axel Marie Gustaaf, בגרמנית: Balduin Albert Karl Leopold Axel Marie Gustav; ‏7 בספטמבר 1930 – 31 ביולי 1993) היה מלכם החמישי של הבלגים, אשר מלך מ-17 ביולי 1951 ועד מותו ב-1993.
השנים הראשונות

בודואן נולד ב-7 בספטמבר 1930 בלייקן, והיה ילדם השני ובנם הראשון של לאופולד השלישי ושל המלכה אסטריד, אחיהם של המלך אלברט השני (נולד ב-1934) ושל הדוכסית הגדולה ז'וזפין שארלוט מלוקסמבורג (1927–2005).
בודואן התייתם מאימו בגיל 5, לאחר שזו נהרגה בתאונת דרכים. במאי 1940, בעקבות פלישת הגרמנים לבלגיה, הוברח בודואן עם אחיו ואחותו לצרפת ולאחר מכן לספרד. באוגוסט 1940 חזרו הילדים לבלגיה ושהו בבריסל, וסיירניון (Ciergnon) שבולוניה. בשנת 1944, נלקחה משפחת המלוכה לגרמניה ולאחר מכן לאוסטריה עד לשחרורה ב-7 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית. בעקבות כניעתו של לאופולד השלישי לגרמניה בזמן המלחמה, למרות התנגדות הממשלה, הוא לא שב לארצו, בגלל התנגדות בארצו, בעיקר מצד הוולונים. משפחת המלוכה שהתה בשווייץ עד יולי 1950, בזמן שצ'ארלס, אחיו של ליאופולד, מילא את מקום המלך. ב-1950 נערכה "התייעצות עממית" (שכן החוקה הבלגית אוסרת – גם כיום – על ביצוע משאל עם) ובה הביע העם את רצונו להחזיר את לאופולד השלישי למלכותו, ברוב קטן. מהומות פרצו בעקבות כך, במיוחד במחוז בריסל ובוולוניה. לאופולד החליט למנות את בנו בודואן כנסיך מלכותי ב-11 באוגוסט, וויתר סופית על הכס לטובתו ב-16 ביולי 1951. בכך הפך בודואן למלך הבלגים החמישי למחרת, כשהוא בן כמעט 21.
שנות המלוכה הראשונות

שנות ה-50 היו מאופיינות על ידי יסוד ארגונים אירופאים שונים (כדוגמת CECA – הארגון האירופאי לפחם ומתכות ב-1951 והאיחוד האירופאי לכלכלה ב-1957). ב-1958 נערכה בבריסל התערוכה העולמית של בריסל (1958), התערוכה הגדולה הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1955 ערך בודואן מסע לקונגו הבלגית כשהוא ביקר בכל האזורים שהיו תחת השלטון הבלגי, שם התקבל בחום על ידי האוכלוסייה המקומית. הוא זכה לכינוי Mwana kitoko שפירושו בלינגאלה (שפת תושבי קונגו): "הילד היפה".
כארבע שנים לאחר מכן, ב-1959, הודיע בודואן על כוונתה של ממשלתו לתת לקונגו עצמאות.
ב-30 ביוני 1960, הוא השתתף בטקס העצמאות שנערך בעיר ליאופודלויל (Léopoldville) (לימים קינשאסה, בירת קונגו). בדרך לבמה, צעיר חטף ממנו את חרב הפרשים שלו, סמל השלטון, אולם המשטרה המקומית מיהרה לתפוס את הצעיר ולהחזיר את החרב למלך.
בודואן היה גם למלך הראשון שביקר ביקור רשמי בישראל (1958), בסמוך לחגיגות העשור לישראל.
מלכות ארוכה

בודואן מלך במשך כ-42 שנים, שבהן היו לו ללא ספק השפעות על הממשלות השונות במהלך השנים, על אף העובדה כי באופן רשמי, אין על המלך לחוות את דעותיו בפומבי ללא אישור הממשלה. תחת שלטונו והשפעתו, הפכה בלגיה למדינה פדרלית. למרות ניסיונותיו לשמור על בלגיה מאוחדת, הוא לא הצליח למנוע את הפלגנות בקרב שלוש הקהילות דוברות שלוש השפות השונות הקיימות בבלגיה, ואשר יצרו גבולות לשוניים של ממש בתוך המדינה.
דת

בודואן, שהיה נוצרי אדוק, שקל לפרוש ממלכותו על מנת להפוך לנזיר, אולם שוכנע על ידי יועציו לוותר על הרעיון, שכן שני ויתורים רצופים על כס המלכות עשויים לגרום לנזק כבד למלוכה הבלגית.
מקרה מוזר אירע בשנת 1990: הממשלה העבירה חוק המתיר הפלות. כמקובל ובאופן כמעט טכני, נדרש המלך לחתום על צו המאשר את החוק. אולם בשל דבקותו הדתית (ואולי אף בשל העובדה כי הוא עצמו היה חשוך ילדים), סירב בודואן לחתום על החוק.
בעקבות זאת, הצהירה הממשלה על בסיס סעיף 82 לחוקת בלגיה כי המלך נמצא לא כשיר למלא את תפקידו. סמכויותיו נלקחו ממנו ב-3 באפריל. על פי החוקה, כאשר המלך אינו יכול למלא את תפקידו, הממשלה כולה ממלאת את מקומו וכך חתמו כל שרי הממשלה על החוק. למחרת, ב-5 באפריל, נמצא המלך שוב כשיר למלוך והוחזרו לו סמכויותיו. רבים בבלגיה טענו כי ההליך לא היה חוקי, שכן החוקה מדברת על מצב בו המלך חולה או אינו נמצא פיזית במדינה. מצד שני, אחרים טענו כי המלך החליט לעשות את המעשה הזה בעצמו על מנת להימנע ממשבר עם הממשלה מצד אחד, אך לא לחתום על חוק המתיר הפלות מצד שני.
משפחה

ב-15 בדצמבר 1960, נשא בודואן את דונה פביולה פרננדה מריה דה לה ויקטוריאס אנטוניה אדלאידה דה מורה אי אראגון (Doña Fabiola Fernanda María de las Victorias Antonia Adelaida de Mora y Aragón), אחות במקצועה ומחברת ספרי ילדים, שהפכה בכך למלכה פאביולה. המלכה הפכה להיות מאוד פופולרית בשל צניעותה ופועלה למען החברה. החתונה הועברה בשידור טלוויזיוני חי, בפעם הראשונה בתולדות בלגיה. לזוג לא נולדו ילדים.
עמותת המלך בודואן

ב-1976, כחלק מהחגיגות לכבוד 25 שנות כהונה, נוסדה עמותת המלך בודואן. עמותה זו פועלת מאיסוף תרומות ומטרתה לשפר את תנאי המחיה של האוכלוסייה בהיבטים כלכליים, חברתיים, תרבותיים ומדעיים.
מותו של בודואן

ב-31 ביולי 1993, נפטר המלך בודואן מדום לב בזמן חופשה בעיר מוטריל שבדרום ספרד. אחיו, אלברט השני, הוא אשר החליפו על כס המלוכה לאחר שהושבע ב-9 באוגוסט. תושבים רבים חלקו למלך כבוד אחרון, ומנהיגים רבים השתתפו בהלווייתו (ביניהם אליזבת השנייה מלכת בריטניה, אקיהיטו קיסר יפן, פרנסואה מיטראן נשיא צרפת ועוד).
הערות שוליים

↑  יעקב אבן חן, מלך בלגיה כצליין בישראל, הצופה, 14 בפברואר 1964
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לאופולד השלישי, מלך הבלגים |   מלכי בלגיה  | הבא: אלברט השני, מלך הבלגים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276658305171  PLWABN: 9810586195305606  BNC: 000369227  BNE: XX844028  BnF: cb121860806 (data)  CANTIC: a11243624  GND: 119033321  ICCU: VIAV098988  ISNI: 0000 0001 0803 043X  LCCN: n80113792  NARA: 10569773  NDL: 00801185  NKC: jn20000700126  NLA: 52525365  NTA: 068966857  SELIBR: 180281  SUDOC: 028598199  Trove: 1527055  ULAN: 500253094  VcBA: 495/44302  VIAF: 89600861   WorldCat (עם VIAF): 89600861 
המלך בודואן עם המלכה פביולה
בודואן ואשתו בביקור בישראל, 1964
בלאביה

בואינג 737-800 הנושא את הצביעה הישנה של החברה מיד לאחר המראה מנמל התעופה בן-גוריון
בומברדיה CRJ200 של החברה
בלאביה (בבלארוסית: Белавія) היא חברת התעופה הלאומית של בלארוס והחברה הגדולה בה, משרדי הנהלת החברה נמצאים במינסק ובסיס הפעולה המרכזי שלה הוא נמל התעופה הלאומי מינסק.
לחברה כ-17 נציגויות בכל העולם, היא חברה בארגון IATA, החברה מפעילה טיסות לכ-40 יעדים בעולם עם צי של 23 מטוסים, כמות הטסים עם החברה עולה כל שנה ובשנת 2012 החברה הובילה מעל ל-1,204,000 נוסעים.
החברה מפעילה מספר טיסות שבועיות ממינסק לנמל התעופה בן-גוריון, הטיסות מבוצעות במטוסי הבואינג 737-800 שלה.
הסכמי שותפות קוד

נכון ליוני 2013, לחברה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
| --- | --- |
 אזרבייג'ן איירליינס  אייר בלטיק  אייר פראנס (SkyTeam)  אוסטריאן איירליינס (סטאר אלייאנס)  צ'ק איירליינס (SkyTeam)  פינאייר (Oneworld):  KLM‏ (SkyTeam)  לוט פוליש איירליינס (סטאר אלייאנס)  רוסייה  S7 איירליינס (Oneworld)  טראנסאארו  סברסטל אייר קומפני
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה, נכון למרץ 2023:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-300 | 3 | — | — | 148 | 148 |  |
| בואינג 737-500 | 1 | — | — | 120 | 120 |  |
| בואינג 737-800 | 9 | — | — | 189 | 189 |  |
| בואינג 737-8MAX | 1 | — | 12 | 164 | 178 |  |
| אמבראר 175LR | 5 | — | 12 | 64 | 76 |  |
| אמבראר 195LR | 7 | — | 11 | 96 | 107 |  |
| אמבראר 195E2 | 3 | — | 9 | 116 | 125 |  |
| סה"כ | 29 | — |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Aircraft Fleet - BELAVIA - Belarusian Airlines, en.belavia.by
↑  Belavia Belarusian Airlines Boeing 737-500 Seating Chart - Updated March 2023 - SeatLink, www.seatlink.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007022105  VIAF: 154992018   WorldCat (עם VIAF): 154992018