stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפלת ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה (2015)

ב-24 בנובמבר 2015 הפילו מטוסי F-16 של חיל האוויר הטורקי, באמצעות טיל AIM-9 סיידוויינדר, מפציץ מסוג סוחוי Su-24 רוסי ליד גבול טורקיה–סוריה, בעת שהיה בפעילות סיוע למשטרו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד בצפון סוריה.
הטייס והנווט הצליחו לנטוש בהצלחה את המטוס. הטייס נהרג מאש שנורתה אליו מהקרקע במהלך הצניחה, והנווט, שנתפס על ידי מיליציות מורדים לאחר הצניחה, חולץ במבצע של יחידת חילוץ רוסית. במהלך החילוץ נהרג אחד החיילים מהכוח המחלץ.
הפלת הסוחוי הייתה ההפלה הראשונה של מטוס רוסי על ידי מדינה חברה בנאט"ו מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.
תגובת רוסיה הייתה נזעמת, והיא כינתה את הפלת המטוס "נעיצת סכין בגב". טורקיה לא התנצלה על האירוע, אולם לאחר מספר ימים של לחץ ורטוריקה אלימה מצד רוסיה הודיע נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן כי הוא "מצטער על נסיבות האירוע", אך לא התחרט על עצם המעשה. רוסיה מצדה הגיבה בשורה של צעדים כלכליים נגד טורקיה.
רקע

המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה החלה ב-30 בספטמבר 2015 לאחר בקשות התערבות רשמיות מצד ממשלת סוריה, במטרה לכבוש מחדש שטחים מארגוני המורדים. ראשיתה הייתה תקיפות אוויריות, בתחילה בצפון-מערב סוריה, של מטרות הכוללות קבוצות מיליטנטיות המתנגדות לממשלת סוריה, כולל ג'בהת א-נוסרה, דאעש וצבא פתח הכיבושים.
טענות סותרות בדבר מיקום המטוס

בהודעה רשמית של טורקיה נטען כי המפציץ הרוסי היה במשך זמן קצר (17 שניות) במרחב האווירי של טורקיה, והוזהר 10 פעמים לשנות את נתיב טיסתו.
לטענת רוסיה, המטוס לא נכנס כלל לשטחה של טורקיה, ועל כל פנים, הוא היה בוודאות כקילומטר אחד מהגבול בשטחה של סוריה כאשר הופל. גם גורמים רשמיים אמריקניים אישרו את הטענה שהמטוס הופל מעל שמי סוריה, אך הוסיפו כי הוא שהה 2 או 3 שניות במרחב האווירי של טורקיה.
לאחר שחולץ, סיפר הנווט הרוסי כי הם לא קיבלו שום התרעה או אזהרה לפני ההפלה, וכי אילו היו הטורקים רוצים להזהיר, היו יכולים לטוס במקביל אליהם כנהוג, אך בפועל, עד להפלה לא היו הטייסים מודעים כלל למטוסי ה-F-16 הטורקיים, מפני שבאו מאחוריהם, כפי שעושים כאשר מתכוונים להפיל מטוס אויב, ובניגוד מוחלט לנהלים המקובלים של ליווי מחוץ לתחום או מתן אזהרה.
לאחר ההפלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Downing of SU-24: Turkish Stab in the Back, באתר ספוטניק, נובמבר 2015 (באנגלית)
↑  AP ורועי קייס, מסר חריף מרוסיה: "טורקיה בוגדנית, נגיב בהתאם לאיום", באתר ynet, 28 בנובמבר 2015
מסלולי מטוס הסוחוי:
אדום - על פי רוסיה
טורקיז/שחור - על פי טורקיה
ארץ קרה

| --- | --- |

 מבוסס על:  "תובענה ייצוגית" מאת קלרה בינגהם ולורה לידי גנסלר
 בימוי:  ניקי קארו 
 הופק בידי:  ניק וקסלר 
 תסריט:  מייקל סייצמן 
 עריכה:  דייוויד קולסון
 שחקנים ראשיים:  שרליז ת'רון אמבר הרד כריס מולקי קורי סטול טום באוור רסטי שווימר בראד ויליאם האנק ג'יליאן ארמנאנט לינדה אמונד ג'ון איילוורד סיסי ספייסק שון בין פרנסס מקדורמנד קסנדר ברקלי ריצ'רד ג'נקינס ג'רמי רנר מישל מונאהן וודי הרלסון תומאס קרטיס 
 מוזיקה:  גוסטבו סנטאולאלה 
 צילום:  כריס מנגס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרטיסיפנט 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 2005
 משך הקרנה:  126 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  מינסוטה 
 תקציב:  $35 מיליון
 הכנסות:  $25.2 מיליון
 הכנסות באתר מוג'ו:   northcountry
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארץ קרה (באנגלית: North Country) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2005, בבימויה של ניקי קארו, ובכיכובם של שרליז ת'רון, פרנסס מקדורמנד, שון בין, ריצ'רד ג'נקינס, ג'רמי רנר, וודי הרלסון וסיסי ספייסק. התסריט שכתב מייקל סייצמן מבוסס על הספר "תובענה ייצוגית: סיפורה של לואיס ג'נסון והתביעה המכוננת ששינתה את חוק ההטרדה המינית" של קלרה בינגהם ולורה לידי גנסלר, שתיעד את התיק ג'נסון נגד חברת אוולת' טקונייט בבית המשפט הפדרלי במינסוטה.
עלילה

ב-1989, ג'וזי איימז נמלטת מבעלה המתעלל, ושבה לבית הוריה, אליס והאנק, בצפון מינסוטה, יחד עם שני ילדיה, סמי וקארן. האנק מתבייש בג'וזי, כיוון שהיא ילדה את סמי בעודה נערה מתבגרת, מאב לא ידוע. ג'וזי מתחילה לעבוד במספרה, שם היא מתפרנסת בדחק. חברת ילדות שלה, גלורי דודג', מציעה לה לבוא לעבוד במכרה עפרות ברזל, שם המשכורות גבוהות הרבה יותר. ג'וזי מגיעה למכרה, למורת רוחו של האנק, שגם עובד שם. המתחים ביניהם גוברים, וג'וזי והילדים עוברים לגור עם גלורי ובעלה קייל.
ג'וזי יוצרת קשרי חברות עם עובדות אחרות במכרה, ונוכחת לדעת שנשים אלה סופגות הטרדות מיניות מתמשכות והשפלות מרוב הגברים שעובדים במכרה, שמאמינים שהנשים גוזלות משרות מגברים להם הן נועדו. ג'וזי מוצאת את עצמה מטרה להתעללותו של בובי שארפ, אותו הכירה בתיכון. היא מנסה לדבר על המצב עם הממונה עליה, ארלן פאביץ', אך הוא לא לוקח את תלונותיה ברצינות. בעקבות פנייתה, הגברים מגבירים את ההטרדות, ובובי מפיץ שמועה שג'וזי ניסתה לפתות אותו מינית. אשתו של בובי מתפרצת על ג'וזי, ומשפילה אותה בציבור. סמי נוטר לאימו טינה על האופן שבו אנשי העיירה מתייחסים אליהם, ומאמין לשמועות שמפיצים עליה.
ג'וזי פונה לבעל המכרה, דון פירסון, אבל למרות שהוא הבטיח שהוא יעזור, כשהיא מגיעה לפגישה היא מוצאת בחדר את פאביץ' ומנהלים בכירים אחרים, המציעים לה להתפטר מייד. היא מסרבת, ויוצאת מהחדר, הרוסה. אך כשבובי תוקף אותה מינית, היא מתפטרת, ופונה לעורך דין, ביל וייט, חבר של גלורי וקייל, ומבקשת ממנו להגיש בשמה תביעה נגד החברה. ביל מציע לה לגייס נשים נוספות שעברו חוויות דומות ולהגיש תובענה ייצוגית, הראשונה מסוגה. אך הכורות חוששות לפרנסתן, ולהטרדה נוספת, ומסרבות. ג'וזי מחליטה להתקדם עם התביעה לבד. היא גם מגלה שגלורי חלתה במחלת לו גריג, ובריאותה מתדרדרת במהירות.
אליס והאנק מתווכחים על התביעה, האנק מסרב לסלוח לג'וזי, ואליס עוזבת אותו. בישיבת איגוד העובדים של המכרה, ג'וזי מנסה להסביר לכורים למה היא תובעת את המכרה, אך הם מפריעים לה ומבזים אותה, עד שהאנק קם ונוזף בהם על ההתייחסות שלהם לג'וזי ולנשים האחרות במכרה. אליס והאנק משלימים ביניהם.
כשמתחיל המשפט, נציגי המכרה מנסים להשתמש בפריצותה לכאורה של ג'וזי נגדה, ובובי מעיד שסמי הוא תוצאה של יחסים שג'וזי ניהלה עם מורה בתיכון. ג'וזי מגלה אז שהיא בעצם נאנסה על ידי אותו מורה, לאחר שהוא תפס אותה ואת בובי מתנשקים. האנק תוקף את המורה, אשר נמצא בקהל בית המשפט. סמי עדיין מסרב להאמין לאמו, ובורח. קייל מוצא אותו, ומשכנע אותו לחזור בו, וסמי וג'וזי משלימים.
למחרת, בחקירה נגדית, ביל גורם לבובי להודות ששיקר, ושלמעשה הוא היה עד לאונס, אבל פחד לעשות משהו בנידון. גלורי מגיעה לבית המשפט בכיסא גלגלים, ומכיוון שאינה יכולה לדבר, קייל מקריא את הצהרתה שהיא עומדת לצידה של ג'וזי. אחת אחרי השנייה, נשים נוספות מצטרפות, מה שמאפשר לתביעה הייצוגית להתקיים. המכרה נאלץ לשלם לכל הנשים פיצויים, וגם לקיים מדיניות נגד הטרדה מינית במקום העבודה.
ליהוק

שרליז ת'רון – ג'וזי איימז
פרנסס מקדורמנד – גלורי דודג'
ריצ'רד ג'נקינס – האנק איימז
סיסי ספייסק – אליס איימז
וודי הרלסון – ביל וייט
שון בין – קייל דודג'
ג'רמי רנר – רוברט "בובי" שארפ
אמבר הרד - ג'וזי איימז בצעירותה
קול וויליאמס - בובי שארפ בצעירותו
תומאס קרטיס - סמואל "סמי" הייז
טום באוור - גארי שושט
לינדה אמונד - לזלי קונלין
רסטי שווימר - בטי
ג'יליאן ארמנאנט - פג
זנדר ברקלי – ארלן פאביץ'
קורי סטול - ריקי סנט
בראד ויליאם האנק - לאטוונסקי
הפקה

לואיס ג'נסן, עליה מבוססת דמותה של ג'וזי, התחילה לעבוד במכרה ב-1975, והגישה את תביעתה ב-1988, ארבע שנים לפני התביעה המוצגת בסרט. בסרט, ציר הזמן מקוצר מאוד, אך בפועל, לקח 14 שנים לסגור את התיק. ג'נסן סירבה למכור את סיפורה או לפעול כיועצת בהפקת הסרט.
הסרט צולם במספר עיירות בצפון מינסוטה, במיניאפוליס, ובסנטה פה, ניו מקסיקו.
פסקול

"North Country" by Gustavo Santaolalla – 2:08
"Girl of the North Country" by Leo Kottke – 3:33
"Tell Ol' Bill" by Bob Dylan – 5:08
"Werewolves of London" by Warren Zevon – 3:28
"Bette Davis Eyes" by Kim Carnes – 3:49
"If I Said You Had a Beautiful Body (Would You Hold It Against Me)" by The Bellamy Brothers – 3:17
"Lay Lady Lay" by Bob Dylan – 3:19
"A Saturday in My Classroom" by Gustavo Santaolalla – 3:46
"Sweetheart Like You" by Bob Dylan – 4:37
"Baby Don't Get Hooked on Me" by Mac Davis – 3:05
"Do Right to Me Baby (Do Unto Others)" by Bob Dylan – 3:52
"Standing Up" by Gustavo Santaolalla – 2:43
"Paths of Victory" by Cat Power – 3:24
שירים בסרט שלא נכללו באלבום הפסקול כוללים "Wasn't That a Party" של The Irish Rovers, "Shake the House Down" של מולי האצ'ט, וגרסאות קריוקי של "I Drink Alone" של ג'ורג' ת'ורוגוד, והלהיט של פאט בנאטר, "Hit Me with Your Best Shot."
יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-2005 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בטורונטו, והוא הוצג גם בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בשיקגו לפני שיצא לבתי הקולנוע בארצות הברית, שם גרף הסרט $6,422,455 בסוף שבוע הפתיחה, והגיע למקום חמישי בקופות. תקציב הסרט היה $30 מיליון, והכנסות קופה של הסרט בעולם הגיעו ל-$25,211,175.
יציאה לאקרנים > ביקורת

באתר Rotten Tomatoes,‏ 69% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורת חיובית, מתוך 162 ביקורות, עם תשבחות נלהבות להופעות של ת'רון ומקדורמנד.
מנולה דרג'יס מהניו יורק טיימס נתנה לסרט ביקורת מעורבת, בציינה שהסרט בו זמנית מנסה לספר סיפור קשה שתוקף נושא מורכב, וגם לעמוד בדרישות ההוליוודיות לרגשנות וסוף טוב, וציינה לשבח את עושי הסרט שהצליחו לייצר יצירה ראויה גם תחת מגבלות אלו.
רוג'ר איברט כתב על הסרט: "ארץ קרה הוא מסוג הסרטים שמקוממים אותך ומשפיעים עליך, כי הוא מציג לך דברים ששמעת עליהם אבל שלא יצא לך לדמיין אותם באמת." ושהשילוב של ת'רון ומקדורמנד הוא שילוב מנצח, שמייצר "חוויה קולנועית אדירה".
במגזין רולינג סטון, פיטר טרוורס נתן לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, בציינו ש"כל דמיון בין ג'וזי ולואיס ג'נסן, האישה האמיתית שגרמה למכרות אוולת' לשלם על עוונותיהם בתביעה הייצוגית המכוננת של 1988 הוא מקרי לחלוטין." הוא ציין ש"השחקנים, הבמאית ניקו קארו (לרכב על הלווייתן), והצלם הנפלא קריס מנגס עבדו קשה ליצור נראות אותנטית... אבל למרות שהלכלוך והטינופת יושמו באופן אמנותי, זה היה קוסמטי בלבד".
בסרט התיעודי "סיפורים מהארץ הקרה" שליווה את מהדורת ה-DVD של הסרט, לואיס ג'נסן אמרה: "אני חושבת שזה חשוב שאנשים יראו את זה". ולגבי שרליז ת'רון, היא אמרה ש"היא ידעה את התפקיד. היא ידעה מה נדרש בו - העומק אליו הייתה צריכה להגיע. היא עשתה עבודה מצוינת."
יציאה לאקרנים > פרסים ומועמדויות

פרס אוסקר, השחקנית הטובה ביותר (שרליז ת'רון, מועמדת)
פרס אוסקר, שחקנית המשנה הטובה ביותר (פרנסס מקדורמנד, מועמדת)
פרס גלובוס הזהב, השחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה (ת'רון, מועמדת)
פרס גלובוס הזהב, שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט (מקדורמנד, מועמדת)
פרס באפט"א, השחקנית הטובה ביותר (ת'רון, מועמדת)
פרס באפט"א, שחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד, מועמדת)
פרס גילדת שחקני המסך (SAG), השחקנית הטובה ביותר (ת'רון, מועמדת)
גילדת שחקני המסך (SAG), שחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד, מועמדת)
פרס סטלייט, השחקנית הטובה ביותר (ת'רון, מועמדת)
פרס סטלייט, שחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד, מועמדת)
BFCA פרס המבקרים, השחקנית הטובה ביותר (ת'רון, מועמדת)
BFCA פרס המבקרים, שחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד, מועמדת)
אגודת המבקרים בלאס וגאס, שחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד, זוכה)
אגודת המבקרים בוושינגטון די סי, השחקנית הטובה ביותר (ת'רון, מועמדת)
ראו גם

הטרדה מינית
ראו גם > סרטים דומים

סרפיקו (1973)
נורמה ריי (1979)
סילקווד (1983)
ארין ברוקוביץ' (2000)
איזה מין שוויון (2010)
הערות שוליים

↑  "A victim rises up," ''St. Petersburg Times'', October 20, 2005
↑  "North Country (2005)". Box Office Mojo. 13 בינואר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ''North Country at Rotten Tomatoes.com
↑  Dargis, Manohla. (2005-10-21) review
↑  ''Rolling Stone'' review
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 7e69dffa-1157-3b76-81e3-f373eaa93679
ורדון (דג)

| ורדון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דגי גרם
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
תת־סדרה:: Scorpaenoidei
משפחה:: ורדוניים
סוג:: ורדון
שם מדעי
 Sebastes ‏קיווייה, 1829

ורדון (שם מדעי: Sebastes) הוא סוג של דג במשפחת הוורדוניים (Sebastidae), שמשמש כדג מאכל נפוץ. רוב מיני דג הוורדון חיים בצפון האוקיינוס השקט, אם כי שניים מהם חיים בדרום האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי וארבעה חיים בצפון האוקיינוס האטלנטי. האזור שבו ניתן למצוא את מספר המינים הרב ביותר הוא חופי דרום קליפורניה, שבהם ישנם 50 מיני ורדון.
מאובני ורדון נמצאו עד עידן המיוקן, מקליפורניה ועד יפן (אם כי מאובני אוטולית שנמצאו בבלגיה מקורם עוד בעידן האוליגוקן).
דגי הוורדון הם דגים נפוצים בדיג חובבני ומסחרי, ומינים רבים הגיעו למצב של דיג-יתר. בעקבות זאת ישנו פיקוח והגבלת דיג על מיני הוורדון באזורים רבים. בשל תפוצתם הרחבה, לעיתים מחליפים דגי הוורדון במסעדות את דגי הלוטין היקרים.
אקולוגיה

את דגי הוורדון ניתן למצוא באזור פני המים ועד 3,000 מטר לעומק הים. לרוב הם חיים בקרקעית הים, לרוב על גבי סלעים, ומכאן שמם באנגלית - rockfish (דג הסלע). חלק ממיני הוורדון הם בעלי תוחלת חיים גבוהה במיוחד, ונמנים עם הדגים בעלי תוחלת החיים הגבוהה בעולם, כשידוע על כמה מהמינים שעברו את גיל 100 השנים, והפרט המבוגר ביותר שעליו ידוע הוא 205 שנה.
גלריה

דגי ורדון בשוק הדגים צוקיג'י
הערות שוליים

↑  "Regulatory Fish Encyclopedia". U.S. Food and Drug Administration.
↑  Cailliet, G.M., Andrews, A.H., Burton, E.J., Watters, D.L., Kline, D.E., Ferry-Graham, L.A. (2001). "Age determination and validation studies of marine fishes: do deep-dwellers live longer?". Exp. Gerontol. 36 (4–6): 739–764. doi:10.1016/S0531-5565(00)00239-4. PMID 11295512.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
ועדת החקירות של בלארוס

| --- | --- |

 
 דגל
 מידע כללי
 מדינה:  בלארוס 
 תחום שיפוט:  בלארוס בלארוס
 משרד אחראי:  נשיא בלארוס
 סוכנות אם:  ממשלת בלארוס
 תאריך הקמה:  12 בספטמבר 2011
 סוכנות קודמת:  ועדת החקירות של התובע הכללי
 ראש:  דמיטרי גורו
 מטה מרכזי:  רחוב פרונזה 19, מינסק, בלארוס
 תקציב:  לא ידוע
 http://sk.gov.by
 
ועדת החקירות של רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Следчы камітэт Рэспублікі Беларусь) הוא שמו הרשמי של גוף החקירות העיקרי בממשלת בלארוס, שהוקם בעקבות מיזוג של מנגנון החקירות של משרד התובע הכללי עם מחלקות החקירה של משרד הפנים וגוף הבקרה הממשלתי. נוסד ב-12 בספטמבר 2011 בדמות ועדת החקירות הרוסית והחלה את פעילותה ב-1 בינואר 2012 כגוף ממשלתי לחקירת שחיתות ציבורית וניהול כל תיקי החקירה במדינה.
מטרת הוועדה היא לחקור פשעים חמורים, הגשת המלצות לכתב אישום, בקרה על פעילויות מדעיות ומניעת הפרות חוק, השתתפות בכל סדרי החקירה המשטרתיים וחקירת בכירים ואישי ציבור החשודים בקבלת שוחד.
ראשי הוועדה

ראש הוועדה ממונה ומפוטר על פי צו של נשיא בלארוס.
ראשי הוועדה > יושבי ראש הוועדה

ולרי ואקולצ'יק (1 בינואר 2012—16 בנובמבר 2012)
ולנטין שאייב (16 בנובמבר 2012—4 בנובמבר 2015)
איוואן נוסקביץ' (10 בנובמבר 2015—11 במרץ 2021)
דמיטרי גורו (11 במרץ 2021— ואילך)
ראו גם

לשכת החקירות הלאומית (אוקראינה)
ועדת החקירות של רוסיה
הערות שוליים

↑  חוק הרפובליקה של בלארוס מ-13 ביולי 2012 "אודות ועדת החקירות של בלארוס" (pdf)
↑  Указ Президента Республики Беларусь от 12 сентября 2011 года № 409 «Об образовании Следственного комитета Республики Беларусь»
↑  Иван Носкевич назначен Председателем Следственного комитета
↑  Иван Носкевич назначен председателем Следственного комитета
↑  Лукашенко отправил в отставку главу Следственного комитета
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלארוס ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנאשמים

| --- | --- |

The Accused Movie Poster.jpg
 בימוי:  ג'ונתן קפלן
 הופק בידי:  סטנלי ר. ג'פי שרי לנסינג
 תסריט:  טום טופור 
 עריכה:  א. ניקולס בראון ג'ררד ב. גרינברג
 שחקנים ראשיים:  קלי מקגיליס ג'ודי פוסטר
 מוזיקה:  בראד פידל 
 צילום:  ראלף ד. בוד 
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי פרמאונט
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1988
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  וושינגטון 
 תקציב:  $6 מיליון
 הכנסות:  $32,078,318 (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   accused
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (ג'ודי פוסטר)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנאשמים הוא סרט אמריקאי משנת 1988, בכיכובן של ג'ודי פוסטר וקלי מקגיליס, ובבימויו של ג'ונתן קפלן.
מבוסס חלקית על המקרה האמיתי של האונס של שריל אראוחו שהתרחש בבר במסצ'וסטס ב-1983, זהו אחד הסרטים ההוליוודיים הראשונים שהתמודד עם נושא האונס באופן ישיר.
ג'ודי פוסטר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור גילום התפקיד של שרה טוביאס, וכן בפרס גלובוס הזהב.
עלילה

בפתיחת הסרט, בחור צעיר בשם קנת' ג'ויס (ברני קולסון) יוצא בריצה מתוך בר קטן בצד הכביש. כעבור זמן קצר, נשמעות צרחות איומות של אישה, בזמן ששרה טוביאס (ג'ודי פוסטר) יוצאת מתנדנדת מהבר, שם מסתבר שעברה אונס קבוצתי קשה. כשהמשטרה מגיעה ואוספת אותה בכביש הבינעירוני, ג'ויס מספר להם ששלושה גברים אנסו אותה לעיניי קהל נוכחים במקום.
בבית החולים, שרה פוגשת את קתרין מרפי (קלי מקגיליס), התובעת במקרה. למרות ששרה מצליחה לזהות את התוקפים שלה, קתרין לא מתרשמת ממנה לטובה, ורוצה לסגור את התיק מכיוון ששרה הייתה שיכורה ולבושה, בעיניה, באופן פרובוקטיבי, עם מחשוף.
שרה מתעקשת שהתיק יתקדם, וקתרין מגיעה עם שלושת האנסים לעסקת טיעון על סעיף מופחת עם עונש מאסר מינימלי. שרה זועמת על כך, ומרגישה שמאשימים אותה בפשע שבוצע בה, וששוללים את זכותה להציג את סיפורה בפני בית משפט. היא מתעמתת עם קתרין, וצועקת עליה שבזמן שאנסו אותה שלושה גברים על מכונת הפינבול, כל הקהל מסביב הריע ועודד את האנסים, ושלא אותה קתרין צריכה לשפוט.
כשהיא חוזרת הביתה לקרוואן שבו היא חיה עם בן זוגה, לארי וכלבתה סיידי, היא שוקעת בדיכאון מהטראומה, וגוזזת את שערה, לארי לא מגלה כלפיה אמפתיה, ומנסה לשכנע אותה לשכב איתו. היא מסרבת, ובזעם, אומרת לו להסתלק ולא לחזור. למחרת, בחנות תקליטים, גבר ניגש אל שרה ומנסה להתחיל איתה באופן גס ובוטה, וממשיך להטריד אותה גם כשהיא מנסה לברוח ממנו. הוא מגלה לה שהוא היה אחד מהצופים באונס שלה, ושואל אותה בצחוק, "רוצה לשחק פינבול?". שרה מאבדת את עשתונותיה, נכנסת למכוניתה, ומתנגשת בטנדר של הגבר המטריד. שניהם נלקחים לבית החולים עם פציעות קלות.
קתרין מגיעה לבית החולים, אכולת רגשות אשם שלא התייעצה עם שרה לפני שסגרה עסקה עם האנסים. היא נחושה עכשיו בדעתה לתבוע את המעודדים למעשה בשידול פלילי. כך, האונס יירשם בפרוטוקול, והאנסים ירצו את העונש המרבי לפשע המינורי יחסית במסגרת עסקת הטיעון. עמיתיה בפרקליטות חושבים שהשתגעה, ואינם מסייעים לה, אך שרה וחברתה סאלי נרתמות לעזרתה. סאלי היא מלצרית בבר שבו התרחש האונס, והיא מזהה את המעודדים עבור קתרין, שמגישה נגדם כתב אישום.
המשפט מתחיל ברגל שמאל, כאשר קתרין מחליטה שסאלי לא תוכל להעיד מכיוון שהיא ראתה את שרה מפלרטטת עם אחד האנסים מוקדם יותר. אך היא מצליחה למצוא את הבחור שהתקשר למשטרה, קנת', סטודנט באוניברסיטה הסמוכה. קנת' אינו רוצה להעיד; מסתבר שאחד האנסים הוא חבר שלו. הוא טוען שזו לא אשמת הקהל בבר. "זה היה כמו הצגה, הם צפו. זה לא כזה עניין". אך כשקלי משמיעה לו את ההקלטה שלו לקו החירום, והוא שומע את הזעזוע שחווה באותו הערב בזמן אמת, הוא מסכים להעיד.
במשפט, שרה מספרת בפרטי פרטים את כל ההתרחשויות של אותו לילה, כיצד זה אחר זה אנסו אותה שלושת הגברים, וכיצד הקהל קרא להם קריאות עידוד. הסרט מציג את כל זאת לצופים הקולנועיים בפלאשבקים, בהם רואים כיצד האחד מסייע לשני להצמיד אותה למכונת הפינבול בזמן האונס, וגברים בבר צועקים "תגרום לה לגנוח!" ו"תכניס לה!" וגם "אחת, שתיים, שלוש, ארבע! אנוס את הכוּס הזה עד שיפצע!"
הסרט מסתיים בניצחון לשרה, כאשר שלושת הנאשמים מורשעים. היא חוזרת לקרוואן שלה, וחוגגת עם סיידי הכלבה.
ליהוק

ג'ודי פוסטר - שרה טוביאס, קרבן האונס.
קלי מקגיליס - קתרין מרפי, התובעת של התיק.
ברני קולסון - קנת' ג'ויס, עד המפתח של המשפט.
טום אובריאן - לארי, בן זוגה של שרה.
אן הרן - סאלי פרייזר, חברתה של שרה שעובדת איתה.
סטיב אנטין - בוב ג'וינר, אחד האנסים אשר נאסר ל-9 חודשים בגין תקיפה.
וודי בראון - דני, אחד האנסים, זה שהתחיל את האונס.
קים קונדרשוף - קורט, אחד האנסים.
ליאו רוסי - קליפורד "העקרב" אלברכט, אחד "הנאשמים", שמתגרה בשרה וזו נכנסת ברכבו.
אנדרו קוואדס - מת'יו היינס, אחד "הנאשמים".
טום מקבית - סטו הולוווי, אחד "הנאשמים" בתקיפה.
האנסים
המקרה של קלי מקגיליס

ב-1982 קלי מקגיליס הותקפה, נשדדה ונאנסה בביתה בידי לירוי ג'ונסון, פושע מין ששוחרר זמן קצר לפני כן מכלא נוער. בגלל גילו הצעיר, על אף הרשעתו בתקיפתה, הוא ריצה עונש קצר למדי של כשלוש שנים. נגד שותפו לפשע, שהיה בגיר, לא נמצאו מספיק ראיות כדי לתבוע אותו לדין. חוויה זו הביאה את מקגיליס לבקש את התפקיד של התובעת קתרין מרפי, למרות שהיא לוהקה בתחילה דווקא לתפקיד שרה טוביאס. לירוי ג'ונסון ריצה מאסר נוסף בגין איומים נגד רונלד רייגן וג'ורג' בוש, ומאוחר יותר נידון לחמישים שנות מאסר בגין שני מעשי אונס נוספים.
ביקורת ופרסים

הסרט הכניס סך הכל $32,078,318 בקופה בארצות הברית. הוא גרף ביקורות חיוביות, עם דירוג של 95% באתר Rotten Tomatoes.
רוג'ר איברט כתב שמוסר ההשכל של ההליכים המשפטיים המתוארים בסרט הוא "אולי המסר הכי חשוב שיש לסרט הזה להציע... שהטרדה מינית מילולית, בין אם היא מתקיימת בצורה גסה בחדר אחורי בפאב, או בין אם היא מרומזת בסיטואציה יומיומית, היא סוג של אלימות - כזו שאינה משאירה סימנים נראים לעין אך בכל זאת יכולה לגרום לקורבנותיה לחוש אי-יכולת לנוע בחופשיות ובקלות בחברה. זהו סוג של כליאה."
הסרט היה מועמד לפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 1989.
ג'ודי פוסטר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, אשר הייתה מועמדות האוסקר היחידה שזכה בה "הנאשמים", מצב שלא קרה מאז 1957 כאשר ג'ואן וודוורד זכתה עבור הסרט שלוש פנים לחוה. אך מאז, קרה הדבר מספר פעמים - כשקתי בייטס זכתה עבור תפקידה בסרט מיזרי, כשג'סיקה לאנג זכתה עבור שמיים כחולים, כששרליז ת'רון זכתה עבור מונסטר, וכשג'וליאן מור זכתה עבור עדיין אליס.
הערות שוליים

↑  יפתח אילן, קולנוע - "הנאשמים" (ארה"ב, 1988), במאי: ג'ונתן קפלן; שחקניות: ג'ודי פוסטר, קלי מקגיליס, כל העיר, 3 במרץ 1989
↑  Maull, Samuel (June 13, 2006).
↑  Kelly McGillis, as told to Kristin McMurran (14 בנובמבר 1988). "Memoir of a Brief Time in Hell". People. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Accused (1988)". Box Office Mojo.
↑  "The Accused (1988)". Rotten Tomatoes.
↑  Roger Ebert (October 14, 1988). "The Accused", Chicago Sun-Times
↑  "Berlinale: 1989 Programme". berlinale.de.
התנועה לטוהר המידות

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 יושב ראש:  עו"ד אביה אלף
 מנכ"ל:  עו"ד עומר מקייס
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־8 שנים) 
 https://www.tlm.org.il
 
התנועה לטוהר המידות (תל"מ) היא עמותה רשומה שהוקמה ב-2017 על ידי עו"ד יובל יועז ועו"ד דורון ברקת. מטרותיה הן מאבק נגד "הכרסום בנורמות השלטון התקינות" וחיזוק "עקרונות המשפט, הצדק, זכויות האדם וטובת הכלל במערכות השלטון". פעילות העמותה כוללת עתירות לבג"ץ ופניות לגורמי שלטון שונים.
פעילות > התכתבויות

נייר עמדה ללשכת עורכי הדין ולוועדת החוקה של הכנסת, בעניין הצעת חוק להפוך את היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה למשרות אמון מטעם השר;
מעורבות במאבק של קואליציית ארגונים חברתיים שסיכל את מינויה של עפרה ברכה, שאינה מתאימה לתפקיד, לתפקיד נציבת שירות המדינה
התכתבות עם היועץ המשפטי לממשלה במטרה למנוע סחבת בניהול החקירות המתנהלות נגד ראש הממשלה;
פניות למשרד המשפטים בבקשה לקיים חקירות ובדיקות בעניינם של נבחרי ציבור לאחר שנחשפו מעשים פליליים לכאורה מצידם;
מאבקים למניעת מתן הטבות מפליגות לנבחרי ציבור שהורשעו, בדרך של חנינה או הקלה בעונשם.
בקשות חופש מידע בנושאים רבים.
פעילות > עתירות

בג"ץ 6651/19 התנועה לטוהר המידות נ' ראש הממשלה ואח' עתירה כנגד אישור היועץ המשפטי לממשלה ומבקר המדינה לראש הממשלה לקבלה הלוואה מאיש העסקים ספנסר פרטרידג', מבלי לקבל את אישורה של ועדת ההיתרים.
בג"ץ 5639/19 התנועה לטוהר המידות נ' מבקר המדינה ואח'. עתירה כנגד מבקר המדינה בעניין מינוי חברי ועדת ההיתרים בעלי זיקות פוליטיות.
בג"ץ 5604/19 התנועה לטוהר המידות נ' ראש הממשלה ואח' עתירה כנגד אי-החזר המענק שקיבל ראש הממשלה מבן דודו נתן מילקובסקי, בניגוד להנחיות ועדת ההיתרים והיועץ המשפטי לממשלה
בג"ץ 2848/19 בן מאיר והתנועה לטוהר המידות נ. בנימין נתניהו ואח' עתירה כנגד החלטתו של הנשיא ריבלין להטיל את הרכבת הממשלה על נתניהו. העתירה נדחתה ללא בקשת תגובה מהמשיבים וללא חיוב בהוצאות.
בג"ץ 7908/17 התנועה לטוהר המידות נ. ממשלת ישראל ואח'. נידון יחד עם בג"ץ 9203/17 עמותת מעש – לחיזוק והתחדשות השירות הציבורי נ. ממשלת ישראל ואח' - עתירה כנגד החלטת הממשלה בדבר "שיפור הליכי האיוש של משרות בכירות בשירות המדינה ותיקון החלטת ממשלה". העתירה נדחתה ללא חיוב בהוצאות.
בג"ץ 8924/18 התנועה לטוהר המידות נ. היועץ המשפטי לממשלה. בעתירה התבקש בג"ץ להורות על חקירתו של נתניהו בתיק 3000. העתירה נדחתה, בקביעה כי "טענות העותרת אינן נשענות על מידע או ראיות כלשהן" והעותרת חויבה בהוצאות המשיבים.
בג"ץ 1948/18 התנועה לטוהר המידות נ. היועץ המשפטי לממשלה. בעתירה התבקש לפסול עצמו מטיפול בתיק 4000 עקב קשריו עם ניר חפץ. העתירה נדחתה ללא חיוב בהוצאות.
בג"ץ 8853/17 בן מאיר והתנועה לטוהר המידות נ. היועץ המשפטי לממשלה. עתירה להורות ליועץ לפתוח בחקירה פלילית נגד ראש הממשלה בתיק 4000. העתירה נדחתה ללא חיוב בהוצאות. בקשה להותיר את העתירה "תלויה ועומדת", נדחתה אף היא.
בסוף 2022 הייתה התנועה שותפה להגשת העתירות בבג"ץ דרעי, שהובילו לפסילת מינויו של אריה דרעי לשר בממשלת ישראל השלושים ושבע.
מבנה העמותה

ועד מנהל: עו"ד אביה אלף (יו"ר), אלוף (מיל') יעקב (מנדי) אור, עו"ד בעז ארד, אריה (לייבו) לבנה, עו"ד מלי פולישוק-בלוך, ד"ר דליה צמריון חלק, עו"ד שמואל שנהר. מנכ"ל העמותה הוא עו"ד עומר מקייס.
ד"ר עוזי ארד נבחר ליו"ר התנועה ביוני 2018 אך פרש לאחר תקופה קצרה. עו"ד אביה אלף נבחרה לתפקיד במרץ 2019.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 8948/22 אילן שיינפלד ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־18 בינואר 2023