צ'אנגואים
מוצא הצ'אנגואים

מוצא הצ'אנגואים היה במשך הזמן אחד מהשנויים ביותר במחלוקת, מה שהשאיר מקום לתאוריות רבות וסותרות. תאוריות אלה התבססו במידות שונות על מחקרים מדעיים, אולם הן לעיתים קרובות מושפעות על ידי ההשקפות המדיניות של שתי המדינות השכנות היריבות - הונגריה ורומניה.
האינטרס הלאומי הדהד בעיקר בשני כיוונים ראשיים בנוגע להסבר מוצאם של הצ'אנגואים: תאוריית הרצף או ההמשכיות, הנתמכת על ידי האנתרופולוגים ההונגרים, ותאוריית המדיאריזציה (הונגריזציה) הנתמכת על ידי רומנים.
לפי תאוריית הרצף פרוטו-צ'אנגואים הגיעו לפני פלישת ההונגרים באגן הפאנוני במאה התשיעית ומכאן ניתן היה לשער כי הצ'אנגואים הם אוכלוסייה ותיקה מקרב השבטים המדיארים שבאותה תקופה שהו בין הנהרות דנייפר ודנייסטר. גיולה לאסלו (1986) חילק את פלישת המדיארים לפאנוניה לשני שלבים: אחת במאה השישית והשנייה במאה התשיעית, כאשר שרידי הגל ההונגרי הראשון הם הסקלרים והצ'אנגואים, בעוד הגל השני הם ההונגרים של ימינו.
תאוריית המדיאריזציה פותחה בעיקר על ידי הרומני פטרו רמניאנצו (1944) עם תוספות של דומיטרו מרטינאש (1985).לפיה הצ'אנגואים היו במקורם רומנים מטרנסילבניה שהועברו לנצרות הרומית-קתולית ונאלצו לאמץ את השפה ההונגרית. תאוריה זו עדיין הפופולרית ביותר ברומניה והיא קודמה על ידי חוגים שונים, לרבות כמה ארגונים בתוך הכנסייה הקתולית ובקרב צ'אנגואים הקתוליים הדוברים רומנית, כמו אגודת הרומיים - קתוליים ע"ש דומיטרו מרטינאש, וכן על ידי הממשלה הרומנית ועל ידי כמה אקדמאים
אף-על-פי ששתי התאוריות הקוטביות האלה הנתמכות בשני המחנות היריבים, הופרכו על ידי מדענים בני זמננו, הן ממשיכות להישאר פופולריות, כל אחת בארצה.
על אף ההשערות הסותרות האלה, לצ'אנגואים עצמם קיימות השקפות לגבי מוצאם. מאידך, חלק מהם מחשיבים עצמם הונגרים, וזאת ללא שום רגש פלגני, אוטונומיסטי או רגש אתנו-פוליטי אחר. קיים מגוון תחושות זהות - החל ממיעוט המחשיב עצמו כהונגרי גם מבחינה אתנית וגם מבחינה הזדהות לאומית, ועד לכאלה הסבורים שהם רומנים רומיים-קתוליים ממוצא הונגרי וכאלה המכנים את עצמם פשוט "מולדובנים רומיים-קתוליים". ההשקפה האחרונה המוזכרת היא מהנפוצות ביותר בקרב הקהילה והיא דומה לזו, למשל, של הטטרים של קרים הנוהגים לזהות את עצמם כ"מוסלמים של קרים" אשר כקבוצה אתנית דוברת שפה טורקית, או של האמיש בארצות הברית המגדירים את עצמם על ידי ההשתייכות הדתית ולא על ידי המוצא והניב הגרמני שלהם.
דעה מסורתית לגבי המוצא של עצמם הייתה קיימת אצל הצ'אנגואים עוד המחצית השנייה של המאה ה-18. היא התייחסה לשורשים הונגרים ולשורשים גרמנים

שני הנרטיבים הקוטביים הרשמיים והחצי-רשמיים בנוגע למוצאם חיזקו אחרי שנת 1989 בקרב הצ'אנגואים משבר זהות עוצמתי שנמשך כבר יותר ממאה שנה. רבים מקרב הצ'אנגואים אינם משוכנעים במוצאם ובשייכותם האתנית, ואלו שיש להם השקפה מגובשת כלשהי אינם מעזים לחושפה בפומבי. על רקע זה הופיעו מחלוקות גם בתוך קהילתם.
מחקרים בינלאומיים בתחום הגיעו למסקנה שהצ'אנגואים הם ממוצא הונגרי עם יוצאים מן הכלל מעטים כמו מקרים אחדים של מתבוללים ממוצא רומניה, גרמני, פולני, איטלקי וצועני.
כיום מקובל לחשוב כי ההונגרים המולדובנים הגיעו למיקומם הנוכחי בימי הביניים מכיוון מערב, מהאגן הקרפטי. עדיין נשאר להבהיר מאיזה מקומות בדיוק יצאו התושבים ההונגרים אל מולדובה: מעמק הסאמוש ואגן הטיסה העליונה או מהמישור הטרנסילבני
.
ההונגרים המולדובנים לא התהוו כקבוצה הומוגנית, לא מבחינה היסטורית ולא מבחינה לשונית-אתנוגרפית. רוב החוקרים בתחום אינם מסכימים עם השימוש במושג " צ'אנגו" באופן כללי, ומעדיפים להבדיל בין ההונגרים שהתיישבו במולדובה בימי הביניים לבין פליטים סקלרים שהגיעו לשם במאות ה-17–19 (במיוחד בשלהי המאה ה-18) בגלים קטנים יותר או גדולים יותר. חוקרים אחרים משתמשים במושגים "הונגרים מולדובנים" ו"סקלרים מולדובנים", בעוד שאחרים מנסים להגדיר את ההבדלים הבולטים, על ידי השימוש במונחים "צ'אנגואים הונגרים" ו"הונגרים-סקלרים"