stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוריסארה

הנפות במחוז סארה. אוריסארה מצוינת על ידי מספר 8
אוריסארה (באסטונית: Orissaare, בגרמנית: Orrisaar) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במזרח האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת פיידה, ממערב ואליאלה, וממערב לייסי.
במהלך הרפורמה המנהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאא לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.
גאוגרפיה

שטחה של לייסי הוא 163 קמ"ר, היא הנפה השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה). בשנת 2015 אוכלוסייתה מנתה כ-1700 איש. היישוב הגדול והמרכזי באוריסארה ("בירת הנפה") הוא העיירה אוריסארה (1,077 תושבים) על שמה נקראת הנפה. בנוסף, יש בנמצא 36 כפרים נוספים.
אזור אוריסארה הוזכר לראשונה כבר בראשית המאה ה-13, שהיא בתחילת שליטת המסדר הליבוני. המקום הנקרא "אוריסאר" (Orisaar) והופיע לראשונה בשנת 1464. לאחר שנת 1343 נבנתה טירת מאסי (Maasilin, בגרמנית: Soneburg), שנהרסה בשנת 1576.
בשנת 1896 נבנה סכר על מיצרי וייקה (Väike Väin) המפריד בין סארמאה לבין האי מוהו. על הסכר נבנה גשר המחבר בין אוריסארה לאי מוהו.
אזור המערב (קמרון)

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 מושל:  אווה פונקה אוגוסטין
 בירת האזור:  באפוסם
 תאריך ייסוד:  1972 
 שטח:  13,892 קמ"ר
 גובה:  1,082 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור:  1,921,590 (2015)
 קואורדינטות:  5°28′46″N 10°25′10″E﻿ / ﻿5.4794444444444°N 10.419444444444°E﻿ / 5.4794444444444; 10.419444444444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת אזור המערב מוגדלת) באפוסם בפנג פומבאן טונגה אדמאווה המרכז החוף דרום-מערב צפון-מערבמערב(למפת אזור המערב רגילה) באפוסם בפנג פומבאן טונגה אדמ. המרכז החוף דרום-מערב צפון-מערבמערב tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור צפון-מערב (בצרפתית: Région de l'Ouest) הוא אזור בקמרון.
באזור מתגוררים 1,921,590 תושבים (נכון ל-2015). בירת האזור היא באפוסם.
נפות

מבחינה מנהלית אזור הצפון מחולק ל-8 נפות.
| שם הנפה | שם בצרפתית | בירת הנפה | אוכלסייה (נכון ל-2005) |
| --- | --- | --- | --- |
| באמבוטוס | Bamboutos | מבודה | 292,410 |
| או-נקאם | Haut-Nkam | בפנג | 144,786 |
| הוט-פלאטו | Hauts-Plateaux | בהאם | 80,678 |
| קונג-קחי | Koung-Khi | בנדג'ון (אנ') | 65,021 |
| מנואה | Menoua | ג'אנג (אנ') | 285,764 |
| מיפי | Mifi | באפוסם | 301,456 |
| נדה | Ndé | באנגאנגטה | 94,849 |
| נון | Noun | פומבאן | 455,083 |
אורימולסיה

אורימולסיה (באנגלית: Orimulsion) היא אמולסיה של נפט כבד מאוד (כ-70%), מים (30%), וחומרים פעילי שטח (0.2%), המשמשת כדלק לתחנות כוח. דלק פוסילי נוזלי זה הופק ממרבצי ביטומן ברצועת אורינוקו שבוונצואלה, והוא פרי פיתוח משותף של חברת הנפט הממלכתית של ונצואלה (PDVSA) וחברת בריטיש פטרוליום. הדלק היה בשימוש בתחנות כוח של כמה מדינות (איטליה, דנמרק, יפן, ליטא, סין, קנדה) והיווה תחליף לפחם ולמזוט.
ראו גם

רצועת אורינוקו
לקריאה נוספת

אלי ארום, "קונוקו תשקיע באורימלשן", דפי מידע 236, המכון הישראלי לנפט ולאנרגיה, 11 ביולי 1995, עמ' 236.
"Orimulsion and Power Stations", Post note, 84 (October 1996)
אוצ'ה אוקפור

אוצ'ה אוקפור (8 באוגוסט 1967 - 6 בינואר 2011) היה כדורגלן ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

אוקפור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של לאגוס. אחרי שנתיים חתם בראסינג מכלן הבלגית בה שיחק 3 שנים. בשנת 1991 חתם בנאמור וכעבור שנה חתם בלה טוקווה הצרפתית. בשנת 1993 חתם בהנובר 96 הגרמנית. ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד בורוסיה טניס. לאחר שלא זכה לדקות משחק בגרמניה חתם בלייריה הפורטוגלית גם בה לא רשם דקות משחק. בשנת 1995 חתם במכבי עירוני אשדוד מישראל. מעירוני חזר אוקפור לפורטוגל וחתם בפארנסה. בשנת 1996 חתם בספורטינג קנזס סיטי מה-MLS בה שיחק 4 שנים וגם סיים את הקריירה שלו.
לזכותו של אוקפור 34 הופעות במדי נבחרת ניגריה. אוקפור השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 1994, מונדיאל 1994, גביע המלך פהד 1995 ומונדיאל 1998.
לאחר הפרישה

לאחר הפרישה אוקפור נשאר בארצות הברית. אוקפור שימש כמאמן של קבוצת כדורגל מקומית והיה חבר בהתאחדות הכדורגל של צפון טקסס.
מותו

ב-6 בינואר 2011 נמצא אוקפור ללא רוח חיים על ידי אשתו בבית בעיירה הממוקמת 30 קילומטר צפונית-מערבית מדאלאס. עד היום סיבת ההתאבדות לא ידועה.
תארים

גביע ה-MLS: 2000
גביע אפריקה לאומות: 1994
הערות שוליים

↑  מערכת ynet, הניגרי אוקפור, לשעבר באשדוד, התאבד בגיל 43, באתר ynet, 7 בינואר 2011
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 רופאי •  2 אגואווהן •  3 אירוהא •  4 קשי •  5 אוקצ'וקוו •  6 אנוונו •  7 ג'ורג' •  8 אוליהה •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 אמוניקה •  12 סיאסיה • 13 אזאוגו •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אגו • 17 איקפבה • 18 אקוקו • 19 אמנלו • 20 אוקפור • 21 אדפוג'ו • 22 אגבונאברה • מאמן: וסטרהוף |  1 רופאי •  2 אגואווהן •  3 אירוהא •  4 קשי •  5 אוקצ'וקוו •  6 אנוונו •  7 ג'ורג' •  8 אוליהה •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 אמוניקה •  12 סיאסיה • 13 אזאוגו •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אגו • 17 איקפבה • 18 אקוקו • 19 אמנלו • 20 אוקפור • 21 אדפוג'ו • 22 אגבונאברה • מאמן: וסטרהוף | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 רופאי •  2 אופרקו •  3 בביארו •  4 קאנו •  5 אוקצ'וקוו •  6 ווסט •  7 ג'ורג' •  8 אדפוג'ו •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 לוואל •  12 אוקפרה • 13 בבאנגידה •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אוקפור • 17 אגואווהן • 18 אורומה • 19 אירוהא • 20 איקפבה • 21 אוקפרה • 22 ברוואה • מאמן: מילוטינוביץ' |  1 רופאי •  2 אופרקו •  3 בביארו •  4 קאנו •  5 אוקצ'וקוו •  6 ווסט •  7 ג'ורג' •  8 אדפוג'ו •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 לוואל •  12 אוקפרה • 13 בבאנגידה •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אוקפור • 17 אגואווהן • 18 אורומה • 19 אירוהא • 20 איקפבה • 21 אוקפרה • 22 ברוואה • מאמן: מילוטינוביץ' | ניגריה |
אוקדה קייסוקה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
אוקדה קייסוקה (ביפנית: 岡田 啓介;‏ 20 בינואר 1868 - 7 באוקטובר 1952) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן ה-31.
קריירה צבאית

אוקדה נולד בעיר פוקואי שבמחוז פוקואי למשפחת סמוראים. הוא למד במחזור ה-15 של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1889 במקום השביעי מתוך 80 צוערים. הוא שירת בתחילת דרכו על סיפון הקורבטה "קונגו" ועל סיפון הסיירת "נאניווה." לאחר שקיבל את דרגת הלוטננט, שירת אוקדה על סיפון הסיירות "איצוקושימה" ו"טקצ'יהו" ועל הקורבטה "היאיי." במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, שירת אוקדה על אוניית המערכה "פוג'י."
לאחר שסיים את לימודיו במכללת המטה הימי, עבר אוקדה לשרת על סיפון אוניית המערכה "שיקישימה," והיה סגן מפקד הסיירת "יאֶיאמה." במהלך מלחמת רוסיה–יפן שימש אוקדה סגן מפקד בכמה כלי שיט, עד שקיבל לבסוף, את הפיקוד על הסיירת "קסוגה" ב-25 ביולי 1910. שנתיים לאחר מכן קיבל את הפיקוד על הסיירת "קאשימה."
לאחר שקיבל את דרגת אדמירל משנה ב-1913, מילא אוקדה מספר תפקידי מטה. הוא קודם לדרגת תת-אדמירל ב-1917, ולאדמירל ב-1924. באותה שנה התמנה אוקדה למפקד הצי היפני המשולב.
אוקדה הפך לשר הימייה ב-1927, בממשלתו של טנאקה גיאיצ'י, אך התפטר ב-1929 עבור מקום כיועץ צבאי במועצת המלחמה העליונה של יפן.
אוקדה היה אחד הקצינים הבכירים הבודדים בצי היפני שתמכו באמנת לונדון, שקראה לצמצום מרוץ החימוש בין המעצמות, והוא פעל לאישורה על ידי הממשלה. הוא כיהן פעם נוספת בתפקיד שר הימייה בממשלתו של סאיטו מקוטו ב-1932.
קריירה פוליטית

לאחר התפטרות ממשלתו של סאיטו בעקבות פרשיית שחיתות, התמנה אוקדה לראשות ממשלת יפן ב-8 ביולי 1934, תוך שהוא מחזיק בו זמנית בתפקיד שר המושבות. הוא היה אחת הדמויות הדמוקרטיות והמתונות ביותר באותה עת, במדינה שהלאומנות גאתה בה, והיה מהמתנגדים העיקריים להרחבת הצבא והצי, גישה שהפכה אותו למטרה בעיני הממסד הצבאי וגורמים לאומנים. הוא ניצל מהתנקשות במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, מכיוון שהרוצחים טעו בזיהויו, ובטעות רצחו את גיסו, שהיה גם מזכירו האישי, קולונל דנזו מצואו. אוקדה יצא ממקום המסתור שלו ב-29 בפברואר, אך התפטר מתפקידו מספר ימים לאחר מכן.
אוקדה היה גם ממתנגדי המלחמה עם ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה הקים אוקדה קבוצה של פוליטיקאים ואנשי צבא בעלי דעות דומות לשלו, שניסו להביא לסיום המלחמה. תבוסת היפנים בקרב מידוויי ובקרב גוודלקנל, קרא אוקדה לפתיחת משא ומתן עם בעלות הברית, ומילא תפקיד מרכזי בהדחת ממשלתו של הידקי טוג'ו ב-1944.
לקריאה נוספת

Bix, Herbert P. Hirohito and the Making of Modern Japan, Harper Collins, 2000. ISBN 9780060193140.
Jansen, Marius B. The Making of Modern Japan. Harvard University Press, 2000. ISBN 9780674003347.
אזור המזרח (קמרון)

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 מושל:  גריגוריו מנוגו
 בירת האזור:  ברטואה
 שטח:  109,002 קמ"ר
 גובה:  658 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור:  835,642 (2015)
 קואורדינטות:  4°34′30″N 13°40′53″E﻿ / ﻿4.575°N 13.681388888889°E﻿ / 4.575; 13.681388888889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת אזור המזרח מוגדלת) ברטואה באטורי קטה לומייה הדרום המרכז אדמאווה הרפובליקה  המרכז אפריקאית  הרפובליקה  של קונגו  גבוןהמזרח(למפת אזור המזרח רגילה) ברטואה באטורי קטה לומייה הדרום המרכז אדמאווה הרפובליקה  המרכז אפריקאית  הרפובליקה  של קונגו  גבוןהמזרח tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור המזרח (בצרפתית: Région de l'Est) הוא אזור בקמרון.
באזור מתגוררים 835,642 תושבים (נכון ל-2015). בירת האזור היא ברטואה.
נפות

מבחינה מנהלית אזור המזרח מחולק ל-4 נפות.
| שם הנפה | שם בצרפתית | בירת הנפה | אוכלסייה (נכון ל-2001) |
| --- | --- | --- | --- |
| בומבה-א-נגוקו | Boumba-et-Ngoko | יוקאדומה | 116,702 |
| הוט-ניונג | Haut-Nyong | אבונג-מבאנג | 216,768 |
| קדאי | Kadey | באטורי | 192,927 |
| לום-א-דז'רם | Lom-et-Djérem | ברטואה | 228,691 |
אוליבר ג'קסון-כהן

| --- | --- |

ג'קסון-כהן, 2018
 לידה:  24 באוקטובר 1986 (בן 37) וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  Lycee Francais Charles de Gaulle 
 https://oliverjacksoncohen.org
 פרופיל ב-IMDb
 
אוליבר מנסור ג'קסון-כהן (באנגלית: Oliver Mansour Jackson-Cohen; נולד ב-24 באוקטובר 1986) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן בריטי ממוצא יהודי. הוא ידוע בזכות תפקידיו בסרט האימה "בלתי נראה", ובתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "מי מתגורר בבית היל" ו"מי מתגורר באחוזת בליי" של נטפליקס.
ביוגרפיה

ג'קסון-כהן נולד בווסטמינסטר, לונדון שבאנגליה. אמו, בטי ג'קסון, היא מעצבת אופנה, ואביו, דייוויד כהן, הוא השותף העסקי של אמו. אמו היא אנגלייה, ומרקע נוצרי-פרוטסטנטי. אביו הוא ממשפחה ממוצא יהודי-ספרדי (מקורם ביהדות אורתודוקסית) ממצרים שהיגרה לצרפת בשנות החמישים. ג'קסון-כהן למד בבית ספר הצרפתי "ליסי שארל דה גול" שבלונדון. הוא טוען שיש לו מבטא צרפתי קל.
הוא השתתף בהצגות תיאטרון "Youngblood" בסופי שבוע, ואז החל לשטוף אגרטלים בחנות פרחים כדי להתפרנס בין האודישנים. הוא למד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק מפני שלא התקבל לבית הספר לדרמה בלונדון. הוא עזב אחרי ארבעה חודשים מכיוון שהוצע לו תפקיד.
קריירה

ג'קסון-כהן קיבל תפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "Hollyoaks" כשהיה בן 15, ובהמשך הופיע בסדרת הטלוויזיה "The Time of Your Life" בשנת 2007. בשנת 2008 הוא שיחק את פיליפ ווייט בסדרת הטלוויזיה הדרך לקנדלפורד ובפרק הראשון של "בוניקיקרס". הוא שיחק גם את מרכוס בסרט הקצר "הגגות" של לן רולס עם נטשה פרימן בתפקיד אימוג'ן ופיליפ מרדן בתפקיד ג'ואל. בשנת 2010 שיחק את דיימון בסרט הקומדיה הרומנטי "הולך למרחק" בכיכובם של דרו ברימור וג'סטין לונג.
הוא גילם מתנקש בסרט הפעולה "מהיר יותר", עם דוויין ג'ונסון.
בשנת 2011, הוא כיכב בתפקיד הנסיך ויליאם, הדוכס מקיימברידג' בסדרת סרטוני הווידאו 'Funny or Die' עם אליסון ויליאמס בתפקיד קייט מידלטון. ג'קסון-כהן כיכב מול סינת'יה ניקסון במיני-סדרה "עולם ללא סוף" בתפקיד ראלף. הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג' עם ג'רמי פיבן שם הוא שיחק בתפקיד רודי טמפל.
בשנת 2013, ג'קסון-כהן לוהק לסדרת הטלוויזיה דרקולה. בשנת 2014 הוא לוהק לתפקיד מישה בעיבוד הקולנועי לרומן של שמים שריף משנת 2004 "למרות השלג הנופל". במרץ 2014 לוהק ג'קסון כהן לתפקיד ג'יימס, דוכס יורק בסדרת הדרמה של ארבעת החלקים, "האש הגדולה".
ביולי 2014 פורסם כי יככב מול שרה סנוק בסדרה "The Secret River", עיבוד לרומן של קייט גרנוויל באותו שם. בשנת 2015 שיחק ג'קסון-כהן גם בסרט "המרפא" בתפקיד אלק ביילי. באותה שנה לוהק ג'קסון כהן לתפקיד לוקאס בסדרה "אמרלד סיטי", שהוקרנה לראשונה בשנת 2017 ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2018 הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית מי מתגורר בבית היל. העונה הראשונה של הסדרה זכתה לשבחי המבקרים. בהמשך שיחק מול אליזבת מוס בסרט האימה המדע הבדיוני בלתי נראה, בתפקיד הראשי. הסרט זכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2021 לוהק להשתתף בסרטי הקולנוע שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים: מיליידי, לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, רומן דוריס, ונסן קאסל, ויקי קרייפס, פיו מרמיי ולואי גארל בבימויו של מרטן בורבולון בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | עוברים מרחק | דיימון |  |
| 2010 | מהיר יותר | מתנקש |  |
| 2011 | מה המספר שלך? | אדי פוגל |  |
| 2012 | העורב | ג'ון קנטרל |  |
| 2016 | "למרות השלג הנופל" | מישה |  |
| 2016 | The Healer | אלק ביילי |  |
| 2020 | האיש הבלתי נראה | אדריאן גריפין |  |
| 2021 | הבת האפלה | טוני |  |
| ‏2022 | הרשימה של מר מלקולם | לורד קאסידי |  |
| ‏2022 | אמילי |  |  |
| ‏2022 | שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן |  |  |
| ‏2022 | שלושת המוסקטרים: מיליידי |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | הוליואקים | ז'אן פייר |  |
| 2007 | Time of Your Life" | מרקוס | פרק: "מס '1.4" |
| 2008 | הדרך לקנדלפורד | פיליפ ווייט | 8 פרקים |
| 2008 | בוניקיקרס | קאלם | פרק: "צבא האל" |
| 2012 | עולם ללא סוף | ראלף פיצג'רלד | 8 פרקים |
| 2013 | מר סלפרידג' | רודי | 6 פרקים |
| 2013–2014 | דרקולה | ג'ונתן הארקר | 10 פרקים |
| 2014 | Great Fire | ג'יימס, דוכס יורק | 4 פרקים |
| 2015 | The Secret River Lie | ויליאם תורנהיל | 2 פרקים מועמד - פרס AACTA לשחקן הראשי הטוב ביותר בדרמת טלוויזיה |
| 2017 | עיר הברקת | רואן / לוקאס | 10 פרקים |
| 2017 | Man in an Orange Shirt | מייקל ברימן | 2 פרקים |
| 2018 | מי מתגורר בבית היל | לוק | שחקן ראשי |
| 2020 | מי מתגורר באחוזת בליי | פיטר קווינט | שחקן ראשי |
| 2022 - הווה | Surface | ג'יימס אליס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | שממה | וויל טיילור | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Will & Kte: Before Happily Ever After | הנסיך ויליאם | 4 פרקים |
אזור הכרית

אזור הכְּרִית
אזור הכְּרִית הוא אזור בחוף ים, נחל או אגם, המושפע מתהליכי גאות ושפל באופן שבזמן הגאות הוא מכוסה מים, ובזמן השפל חשוף לאויר. בכך, אזור הכרית מהווה בית גידול ייחודי ובו תנאי סביבה המשתנים באופן קיצוני בתדירות גבוהה.
אזור הכרית יכול להיות רחב או צר, בהתאמה לתוואי החוף – תלול או מתון, וכן בהתאמה למאפיני הגאות של גוף המים.
אזור זה לרוב מחולק לשלושה תת-אזורים:
אזור העל-כרית – אזור שאינו מוצף בגאות אך מושפע מרסס הגלים. אזור זה בעל תנאי מחיה קיצוניים אך יציבים יחסית לאורך השנה. בקיץ חם ויבש ובחורף קר. אזור זה חשוף לקרינת שמש חזקה ורמת מליחות גבוהה של שלוליות המתאדות לאט בשמש. מספר המינים שחיים באזור זה קטן יחסית.
אזור הכרית – האזור שבין הגבול העליון של הגאות לגבול התחתון בו המים נסוגים רק לתקופה קצרה ביותר. בדומה לאזור העל-כרית גם תנאי המחיה באזור זה קיצוניים אך נתונים לשינויים תכופים. האזור נתון לכוחות פיזיים כגון התנפצות הגלים וסחיפה. בזמן גאות צריכים בעלי החיים להתאים את עצמם לחיים מתחת למים ובזמן שפל לתנאי האוויר, הרוח והקרינה הישירה מהשמש. בעלי החיים באזור זה לרוב בעלי התאמות ייחודיות לסביבת המחיה.
אזור התת-כרית – האזור שנמצא מיד לאחר נקודת השפל והוא מוצף תמיד במי ים.
הערות שוליים

↑  National Oceanic and Atmospheric Administration US Department of Commerce, What is the intertidal zone?, oceanservice.noaa.gov (באנגלית אמריקאית)
↑  Intertidal Zone – an overview | ScienceDirect Topics, www.sciencedirect.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4036045-3
אטומיות (מסדי נתונים)

במדעי המחשב, אטומיות היא הדרישה שאוסף פעולות יתבצעו ביחד, אם בכלל. לדוגמה, אם ראובן מורה לבנק להעביר 100₪ מחשבונו לחשבונו של שמעון, מותר לבנק לסרב להוראה ומותר לו להענות לה. אך אסור לו רק לגרוע 100₪ מחשבונו של ראובן או רק להוסיף 100₪ לחשבונו שמעון מבלי לבצע את החצי השני של הפעולה. רצף הפעולות נקרא תנועה (או טרנזקציה). מקור המילה "אטומיות" הוא יוונית: ἄτομος, שפירושו "לא ניתן לחיתוך" - "א" (לא ניתן) "טומי" (חתך), כמו במילה אטום. דרישת האטומיות משמשת במערכות רבות להבטחת תקינותם של הנתונים.
דרישת האטומיות היא אחת מארבע דרישות ACID (ביחד עם עקביות, בידוד ועמידות) שהן דרישות אמינות מקובלות ממסדי נתונים. במערכות מסדי נתונים מקובל שכל התחברות למסד הנתונים נעשית בתנועה נפרדת. בכל רגע המשתמש יכול לבחור לבטל (Abort) את התנועה. בסופה הוא מצהיר על התחייבות (Commit) לתנועה. משתמשים מחיבורים אחרים יראו את השינויים מהתנועה כשינוי נקודתי שנעשה ברגע ההתחייבות[דרוש מקור: התיאור כנראה לא לגמרי מדויק].
יש מסדי נתונים, כגון קסנדרה, שמחליפים את דרישות האטומיות בדרישה חלשה יותר על מנת להבטיח ביצועים טובים בסביבה מבוזרת.
מונחים קרובים קיימים גם בתחומים אחרים של מדעי המחשב:
פעולה אטומית היא פעולה שמערכת ההפעלה מבטיחה שתתבצע (או לא בכלל) במלואה. לדוגמה, אם רוצים לעדכן את תוכנו של קובץ, אפשר לפתוח אותו לכתיבה, לעדכן את תוכנו ולסגור אותו. אולם רצף הפעולות הזה אינו אטומי ולא מובטח שתוכנית אחרת לא תנסה לכתוב באמצע או תמצא את הקובץ במצב חצי מעודכן. אפשרות חלופית היא ליצור עותק זמני של הקובץ בצד ובסיום העדכון לשנות את שמו של העותק הזמני (rename) לשם הקובץ המקורי. פעולת שינוי השם היא פעולה אטומית כשלעצמה. אם היא תיכשל, יישאר העותק המקורי. אם היא תצליח, נקבל את העותק החדש.
משתנה אטומי הוא תא זיכרון אשר מערכת ההפעלה מבטיחה שקריאה ממנו תחזיר תמיד ערך עקבי ללא צורך בנעילה. למשל, אם תוך כדי שינוי שני ביטים במשתנה מישהו קורא אותו, הוא יקרא אך ורק אחרי השינוי או לפניו ולא כשאחד הביטים כבר השתנה והשני עדיין לא.
אדולף הירמי-הירשל

| --- | --- |
דיוקן עצמי
דיוקן עצמי
 לידה:  31 בינואר 1860 טמשוואר (טימישוארה), חבל באנאט, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  אפריל 1933 (בגיל 73) רומא, ממלכת איטליה 
 שם לידה:  אדולף הירשל
 תחום יצירה:  ציור 
 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אדולף הירמי-הירשל (בהונגרית: Adolf Hirémy-Hirschl,‏ 31 בינואר 1860 טמשוואר – 1933 רומא) היה צייר יהודי אוסטרי ממוצא הונגרי שהתיישב באיטליה.
קורות חיים > ילדותו ושנות לימודיו

אדולף הירמי-הירשל נולד ב-1860 כאדולף הירשל במשפחה יהודית בעיר טימישוארה (בימינו ברומניה), אז טמשוואר, בחבל באנאט -("הוויבודות הסרבית והבאנאט של טימיש") שהשתייכו באותה תקופה לאימפריה האוסטרית.
כבר בגיל 14, בשנת 1874 הוא נרשם ללימודים באקדמיה לאמנויות בווינה, אותם סיים בשנת 1882. עם מוריו נמנו אוגוסט אייזנמנגר וצייר האוריינטליסט לאופולד קרל מילר. בעזרת מלגה בשווי 3,000 קרונות נסע בהמשך למצרים כמלווה של מורו, מילר, ובשנים 1884-1882 בזכות פרס רומא ביקר לראשונה בבירת איטליה. התגורר במגדל של ארמון ונציה שהייתה בניין השגרירות ההבסבורגית שליד הכס הקדוש. ביקר בהזדמנות זו בשנת 1883 בתערוכה הבינלאומית של רומא.
קורות חיים > הקריירה האומנותית

הירשל זכה בשלהי המאה ה-19 בפרסים רבים בתערוכות בווינה, בין השאר בפרס הקיסר בשנת 1891 וב"מדליית הזהב הממלכתית הגדולה" בשנת 1898. בשנת 1901 קיבל מדליית זהב גם ב"תערוכת האמנות הגדולה" של ברלין.
בשנות ה-1890 היה להירשל רומן עם אשה נשואה מן החברה הגבוהה של וינה, איזה רוסטון (בשמה המלא איזבלה אנרייט ויקטוריה רוסטון), מה שגרם להדרתו. בסופו של דבר, ב-1898 האישה התגרשה מבעלה ונישאה לאהובה הצייר. לזוג נולדה בת, מוד.
מתוך תרעומת על יחס החברה הווינאית כלפיו החליט הירשל לשוב לאזרחותו ההונגרית והוסיף לשם משפחתו את השם ההונגרי "הירמי". הוא עזב את וינה והתיישב ברומא, בה השתתף בשנים 1908-1904 בתערוכות של האמנים המקצוענים והחובבים" (Amatori e Cultori delle Belle Arti).
בשנת 1904 70 תמונות שלו הוצגו בתערוכה רטרוספקטיבית לכבודו. בשנת 1911 התקבל באקדמיה די סן לוקה. ב-1915-1913 כיהן הירמי-הירשל כיושב ראש אגודת האמנים הגרמנים (Deutscher Künstlerverein) ברומא
בימי מלחמת העולם הראשונה ואחריה, בשנים 1915–1920 נאלץ לעזוב את רומא. בחלק מהזמן עבד כצייר מלחמה בערי הנמל האוסטריות דאז טריאסט וקאטארו.
הירמי הירשל נפטר בשנת 1933 ברומא. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הפרוטסטנטי של רומא.
יצירותיו

הירמי-הירשל התמחה בעיקר בציורים בהשראת היסטוריה ומיתולוגיה. יצירות רבות שלו נושאות נינוח של שגב ודקדנס.
הוא התיידד עם גוסטב קלימט בעת פעילותם במסגרת ה-Künstler Compagnie, "קואופרטיב האמנים של וינה", לפני הקמת מגמת הזצסיון הווינאי, אך להבדיל ממנו דבק בגישה אמנותית אקדמיסטית.
הוא צייר תמונות בעלות ממדים גדולים בנוסח קארל פון פילוטי בנושאים דרמטיים היסטוריים ומיתולוגיים כגון:"מעברו של חניבעל את האלפים", פלישת הוונדלים ברומא" או "הדבר ברומא" (1884, יצירה שאבדה) ,שזיכו אותו בהצלחה רבה בצומת בין המאה ה-19 ומאה ה-20. בתמונות אלה בולטות דמויות בעירום או שגופותיהן עטויות במעטה שקוף כחלחל. בגין התמונה "תהלוכת נישואים ברומא הקדומה" זכה בפרס הקיסר בשנת 1891. (שנה קודם לכן הזוכה הראשון בפרס זה היה גוסטב קלימט). ברומא הוא יצר הירמי-הירשל גם תמונות נופים ים תיכוניים ודיוקנאות.
נותרו אטיודים רבים של הירמי-הירשל בפחם או גיר, על דמויות ובדים שנועדו להיות הכנה לציוריו. האמן הצטיין בהם כרב אמן של רישום. האטיודים שלו לציורים כמו "נשמות על גדת אכרון" ו"Sic Transit..." בוצעו תכופות על נייר בצבע כחול, לוונדר או כתום שהעצימו את משחקי האור ביחס לצורות שצייר. דמויות העירום שצייר נודעו בחושניותם ו"מיניותם הישירה והגלויה".
אחד המאפיינים לרישומיו הוא ה"פרגמנטציה", "ניסיון מתמיד לשכלל חלק מסוים", שנחשב באותו זמן "אמצעי לחמוק מהשלמה וסינתזה". כמה מציוריו נחשבים "סימבוליסטים".
נושא החוזר בציוריו הוא הים ועולם המים, גם כן בסצנות קשורות למיתוסים או לדת, שבהם יש סוברים כי הושפע על ידי ארנולד בקלין. כך למשל בציור על פרומטאוס (1892) המנוחם על ידי אונדינות, "הפנטסיה הימית" (1894) שבו הופיע משורר במנגן בנבל רכוב על דולפין ומסביבו סירנות, "אפרודיטה" (1893), "בית קברות על שפת הים", "גלים נשברים". הירמי-הירשל צייר מאוחר יותר גם תמונות המוקדשות למצבי רוח טהורים כמו "בדידות", "המתנה", "שעות עצובות", או לשלבים שונים של השינה.
הירמי-הירשל יצר גם אטיודים של תמונות נוף בפסטל, צבע מים וגואש. הוא היה גם חבר באגודת החרתים של רומא (Gruppo Romano Incisori Artisti). היה מיודד עם הצייר מקס רדר (1866–1947) ועם היסטוריון האמנות והאוצר פדריקו הרמנין דה רייכנפלד (1868–1953)
הציור "אחשוור בקץ העולם" משנת 1888 בוצע על ידי לוח מוגבל של צבעים – כחול, אפור, שחור, לבן, עם נגיעות של זהוב ובגוונים החמים השמורים בייצוג בשר הגוף העירום של האישה שבקדמת התמונה.
בכותרת התמונה צוין כי מדובר ב"דמות האדם האחרון בתוך שממה קוטבית, הלכודה בין מלאך התקווה לשלד המייצג את המוות. לפניו נשכבת דמות אשה, גילום האנושות המתה המוקפת בעורבים מאיימים.... האור הקדום נראה קורן מהמלאך המרוחק, המרחף על פני הרקיע הסוער".
בתמונה חשובה אחרת של הירמי-הירשל – "הנשמות המתות על גדת אכרון" נראה המון נשמות מתים הממתין להיות מועבר מעבר לנהר אכרון. מרחוק נראית הסירה של כארון. באמצע הציור רואים את דמותו המרשימה של האל הרמס פסיכופומפוס שקהל רב של נשמות מתחנן אליו לחסוך מהן את דרכן האחרונה אל השאול.
פרסים ואותות הוקרה

1882 – פרס רומא – על הציור "פלישת הוונדאלים לרומא"
1891 – פרס היובל הקיסרי (Kaiserspreis) על "תהלוכת נישואים ברומא הקדומה"
1898 – מדליית זהב בתערוכה החגיגית ב Künstlerhaus בווינה – על הציור "נשמות ליד האכרון"
1911 – חבר ב"אקדמיה די סן לוקה" באיטליה
מבחר ציורים

1882 – דבר ברומא
1888 – אחשוור בקץ העולם
1889 – צ'צ'יליה הקדושה
פלישת הוונדאלים לרומא
פרומתאוס באוקיאנידה
1894 – פנטסיה ימית
1897 – אפרודיטה
1897 – בית קברות על שפת הים
1898 – הנשמות על גדת אכרון – בגלריה האוסטרית בלוודרה, בווינה, שמן על קנבס
1912 – Sic transit... (כך חולפת... (תהילת העולם)) (פוליפטיך המורכב מחמשה ציורים המציגים בצורה אלגורית את ניצחון הנצרות ברומא אחרי נפילת האימפריה הרומית)
קבר אכילס – (תמונה שבה נראות נימפות הים המבכות את מות אכילס)
גלריה

החוף הדרומי,  בסביבות Südliche Küste, 1890
העד היחיד Der einzige Zeuge, בסביבות 1898
צציליה הקדושה Heilige Cäcilie, בסביבות 1898
רישום עבור הציור הנשמות על גדל אכרון, בסביבות Die Seelen am Acheron, 1898,
מפרץ איטלקי Italienische Bucht, בסביבות 1900
הגשר  דיי קואטרו קאפי  ברומא "Ponte dei Quattro Capi in Rom, בסביבות 1910
בין סקילה לכריסדיס Zwischen Skylla und Charybdis, בסביבות 1910
לקריאה נוספת

Adolf Hiremy-Hirschl, 1860-1933: The Beauty of Decline: Roger Ramsay Gallery, Inc., May 5 through June 13, 1984 in association with Galleria Carlo Virgilio, Rome. catalogue by Gert Schiff
James Gurney, Color and Light: A Guide for the Realist Painter Andrew McMeel Publishing, Kansas City 2010 pp. 22–23
Dennis Adrian, The Drawings of Adolph Hirémy-Hirschl, Drawing, May-June 1984, p.3, illustrated.
הערות שוליים

1 2  Chiara Stefani 2001
↑  2010 ,J.Gurney
↑  J.Gurney 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811497779305606  GND: 122990714  ISNI: 0000 0000 7865 6529  LCCN: n84029798  NLA: 36188816  RKD: 38557  SELIBR: 212112  SUDOC: 070154287  Trove: 1226225  ULAN: 500085947  VIAF: 55043931   WorldCat (עם VIAF): 55043931 
"הנשמות על גדת האכרון",1898, שמן על קנבס, הגלריה האוסטרית בלוודרה, וינה
בית קברות על שפת הים, 1897, מוזיאון האומנות בדאלאס, טקסס
ימאים בנמל פולה
איסאי גורביץ'

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1912 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1992 (בגיל 80) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקאי, פיזיקה גרעינית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני 
 פרסים והוקרה:  מדליית קורצ'טוב (1980)  עיטור אות הכבוד  עיטור מהפכת אוקטובר  פרס סטלין  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
איסאי גורביץ'  (ברוסית: Исай Израилевич Гуревич‏; 13 ביולי 1912 - 6 בדצמבר 1992) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה גרעינית.