stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניק פינק
ביוגרפיה > 2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה ב-2016 הוא סיים פעמיים במקום שביעי, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.39 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.55 דקות ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים אלה.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.56 דקות.
ביוגרפיה > 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 58.57 שניות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.16 דקות, אחרי וויל ליקון בן ארצו שקבע שיא משחקים חדש של 2:07.62 דקות ולפני מיגל דה לארה ממקסיקו שקבע שיא לאומי חדש של 2:11.23 דקות.
ביוגרפיה > 2021

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה ביוני 2021 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:07.55 דקות, לפני אנדרו וילסון (2:08.32 דקות) וויל ליקון (2:08.50 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.80 שניות, אחרי מייקל אנדרו (58.73 שניות) ואנדרו וילסון (58.74 שניות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 58.50 שניות. במשחקים עצמם הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.93 דקות.
ביוגרפיה > 2021 > אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באבו דאבי בדצמבר 2021 הוא זכה ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אמריקה חדש של 25.53 שניות, לפני ניקולו מרטיננגי מאיטליה (25.55 שניות) וז'ואאו גומז ג'וניור מברזיל (25.80 שניות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:02.28 דקות, לפני ארנו קמינחה מהולנד (2:02.42 דקות) ווויל ליקון (2:02.84 דקות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ביחד עם רוסיה בהשוואת שיא אליפות חדש של 1:30.51 דקות. כשחיין שני הוא קבע ב"זינקו שליחים" תוצאה של 25.13 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 55.27 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 25.82 שניות. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 55.87 שניות, אחרי איליה שימנוביץ' מבלארוס שקבע שיא אליפות חדש של 55.70 שניות וניקולו מרטיננגי (55.80 שניות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חזה: 27.18 שניות (2018)
100 מטר חזה: 58.37 שניות (2022)
200 מטר חזה: 2:07.55 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חזה: 25.53 שניות (2021), שיא אמריקה
100 מטר חזה: 55.56 שניות (2021), שיא אמריקה
200 מטר חזה: 2:02.20 דקות (2020), שיא אמריקה
נינה האגן

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1955 (בת 69) ברלין המזרחית, גרמניה המזרחית 
 שם לידה:  Catharina Hagen 
 מוקד פעילות:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 סוגה:  פאנק רוק, מוזיקת הגל החדש הגרמנית, סווינג 
 סוג קול:  סופרן קולורטורה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק, קולומביה רקורדס, מרקורי רקורדס 
 צאצאים:  Otis Hagen, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  דב ברלין (2004) 
 www.ninahagen.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
נינה האגן בהופעה בדנמרק ב-2003
קתרינה "נינה" האגן (נולדה ב-11 במרץ 1955) היא זמרת, תמלילנית ושחקנית גרמנייה. היא ידועה בשירה התיאטרלית שלה ועלתה לגדולה במהלך תנועות הפאנק וה-Neue Deutsche Welle בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. היא ידועה בתור "הסנדקית של הפאנק הגרמני".
ביוגרפיה

האגן נולדה וגדלה בברלין המזרחית, בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, בתם של הנס אוליבה-האגן, תסריטאי, ואווה-מריה האגן (לבית בוכהולץ), שחקנית וזמרת. אביה הנס שרד את השואה, היה אסיר בכלא בין השנים 1941–1945 עד לשחרור על ידי הצבא הסובייטי. סבה מצד אביה הרמן קרל האגן, שהיה יהודי, נרצח במחנה הריכוז זקסנהאוזן ב-28 במאי 1942, בגיל 56. הדוויג אליז קרוליין סטאדט, סבתה מצד אביה של נינה, נרצחה גם היא בזקסנהאוזן. סבה של נינה מצד אמו, פריץ בוכהולץ, מת במהלך מלחמת העולם השנייה. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים. במהלך ילדותה, היא ראתה את אביה לעיתים רחוקות. בגיל ארבע היא החלה ללמוד בלט, ובגיל 11 למדה פיתוח קול.
היא החלה את הקריירה שלה כשחקנית כשהופיעה במספר סרטים גרמניים לצד אמה אווה-מריה האגן. בערך באותה תקופה היא הצטרפה ללהקת "אוטומוביל" והוציאה את סינגל השלאגר "Du hast den Farbfilm vergessen" ("שכחת את סרט הצילום הצבעוני"). מילות השיר הם על אישה המשתלחת בבן זוגה על כך שלקח עמו לחופשה רק סרט צילום בשחור-לבן. אף שהשיר לא צונזר על ידי הממשלה, הוא נתפס כביקורת על החדגוניות והחושך של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, שבה סרט צילום צבעוני היה מצרך נדיר.
לאחר שאזרחותו המזרח-גרמנית של אביה החורג וולף בירמן נשללה ב-1976, האגן עברה אחריו להמבורג. זמן קצר לאחר מכן, הוצעה לה חוזה תקליטים מחברת CBS Records והיא הקימה את "להקת נינה האגן". בנוסף נסעה ללונדון והחלה להיות מעורבת בסצנת הפאנק רוק, שהייתה אז בשיאה. אלבום הבכורה שלהם יצא לאור בסוף 1978, זכה לשבחי המבקרים ולהצלחה מסחרית, שמכר למעלה מ-250,000 עותקים. הלהקה הוציאה עוד אלבום אחד, Unbehagen, לפני שהתפרקותה ב-1979.
בשנת 1982 חתמה האגן על חוזה חדש עם CBS והוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה "NunSexMonkRock", שהפך לתקליט הראשון שלה שרץ במצעד בארצות הברית. אחריו הוציא לאור עם CBS שני אלבומים ננוספים: Fearless" (1983)" ו"נינה האגן באקסטזי" (1985), לפני שהחוזה שלה עם CBS פג ולא חודש. באותה תקופה עברה לארצות הברית ומאוחר יותר חזרה לגרמניה.
במאי 1986, הופיעה במועדון הליקוויד בתל אביב. בדצמבר 2014 הייתה אמורה להופיע במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, אך ההופעה בוטלה עקב המתיחות הביטחונית באותה עת.
בשנת 1989, הוצעה לה חוזה תקליטים בחברת Mercury Records . היא הוציאה שלושה אלבומים בלייבל זה: Nina Hagen (1989), Street (1991) ו- Revolution Ballroom (1993). עם זאת, אף אחד מהאלבומים לא זכה להצלחה מסחרית בולטת. האגן עשתה את הקאמבק המוזיקלי שלה עם יציאת אלבומה Return of the Mother (2000).
מלבד הקריירה המוזיקלית שלה, האגן היא גם מדובבת. היא כתבה שלוש אוטוביוגרפיות: Ich bin ein Berliner (1988), Nina Hagen: That's Why the Lady Is a Punk (2003), ו- Bekenntnisse (2010). היא ידועה גם בפעילותה לזכויות אדם ובעלי חיים.
הערות שוליים

1 2  דנאל לושי, חיילים נושאי לפידים ולהיט פופ מזרח גרמני: הצבא נפרד ממרקל בטקס חגיגי, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2021
1 2  אתי חסיד, פשוט מטורפת - אחרי ההופעה הראשונה נינה האגן הרוסה. הפאנק כבר מת, ורק קולה המופלא מסביר בדיוק למה האולם מפוצץ, למה היא אטרקציה, חדשות, 2 במאי 1986
↑  בן שלו, נינה האגן תגיע להופעה בישראל, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2014
↑  יורם בר, ר ו ק -  האגן תעשיות - נינה האגן, ליקוויד תל־אביב, כל העיר, 9 במאי 1986
↑  עמי פרידמן, הופעת נינה האגן בישראל לא תתקיים כמתוכנן, באתר ynet, 26 באוקטובר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436800105171  PLWABN: 9810540746105606  BNE: XX1556303  BnF: cb138948767 (data)  GND: 11854473X  ISNI: 0000 0000 8161 0951  LCCN: n93048832  MusicBrainz: e4d32f51-bc57-42a4-8165-b80f7a86496d  NKC: xx0039226  NTA: 071293930  SELIBR: 347248  SUDOC: 075985675  VIAF: 85545605   WorldCat (עם VIAF): 85545605
אוניברסיטת ברן

| --- | --- |


אוניברסיטת ברן
 comprehensive university
 תקופת הפעילות:  1834–הווה (כ־191 שנים) 
 בעלי תפקידים
 צוות:  1,874 (2021)
 סגל:  529
 סטודנטים
 :  19,297 (2023)
 מיקום
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 www.unibe.ch
 he
 
אוניברסיטת ברן (בגרמנית: Universität Bern; בצרפתית: Université de Berne; בלטינית: Universitas Bernensis) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר ברן שבשווייץ, הממומנת ונמצאת בפיקוחה של ממשלת הקנטון של ברן. היא נוסדה ב־1834 ושפת ההוראה בה היא גרמנית. בנייני האוניברסיטה מפוזרים ברחבי העיר אך בניין המנהלה וקבוצת הבניינים הגדולה ביותר שוכנים צפונית-מערבית למרכז העיר, סמוך לתחנת הרכבת.
באוניברסיטה לומדים מעל ל־19,000 סטודנטים וסטודנטיות בשמונה פקולטות - תאולוגיה, משפטים, רפואה, וטרינריה, כלכלה ומדעי החברה, מדעי הרוח, מדעים מדויקים ובפקולטה העוסקת בחינוך, חינוך גופני ובפסיכולוגיה.
בית החולים אינזלשפיטאל (אנ') בברן מסונף לאוניברסיטה. האוניברסיטה חברה בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר וב־Swissuniversities.
דירוגים > דירוג בין־לאומי

דירוג שאנגחאי - מקום 101–150 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 116= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 126= (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - שווייץ

דירוג שאנגחאי - מקום 6–7 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 4 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 5 (2024)
העוזר האישי לנשיא ארצות הברית

| --- | --- |

רג'י לאב, משמאל, עוזרו האישי של ברק אובמה בין השנים 2009 ל-2011,  בשיירה נשיאותית מחוץ לשטרסבורג במהלך פסגת נאט"ו בשנת 2009
 דרכי מינוי:  משרת אמון
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 כפוף:  נשיא ארצות הברית
 מושב המשרה:  וושינגטון די.סי
 ייסוד המשרה:  1969
 איוש ראשון:  Stephen Bull
 
העוזר האישי לנשיא ג'ו ביידן ג'ייקוב ספרייר מכין את דפי נאום על פודיום
העוזר האישי לנשיא ארצות הברית (באנגלית: Personal aide to the President of the United States) הוא תפקיד בכיר וצמוד לנשיא, הנחשב לאחד מהתפקידים המרכזיים בצוות הבית הלבן. תפקיד זה כולל מתן תמיכה אישית ולוגיסטית לנשיא, ניהול לוחות זמנים וסיוע בניהול הפעילות היומיומית של הנשיא. תפקיד העוזר האישי התפתח לאורך השנים כדי לתת מענה לצרכים השוטפים של נשיאי ארצות הברית, הנדרשים להתמודד עם עומס רב של פעילויות ומשימות. העוזר האישי נחשב לאיש סודו של הנשיא, וממלא תפקיד חשוב מאחורי הקלעים.
תחומי אחריות

תחומי האחריות של משרת העוזר האישי לנשיא ארצות הברית:
ליווי הנשיא בכל פעילויותיו – בפגישות, אירועים רשמיים ונסיעות, הן בתוך ארצות הברית והן בחו"ל.
אחראי לתיאום לוחות הזמנים של הנשיא, ארגון נסיעות, ותיאום בין צוותי הבית הלבן והגורמים הרלוונטיים.
מספק לנשיא סיוע במגוון תחומים, כולל ניהול משימות שוטפות, אספקת פריטים אישיים, ולעיתים אפילו סיוע מיידי במצבי חירום.
מתוקף קרבתו לנשיא, העוזר האישי נדרש לשמור על סודיות מלאה בנוגע למידע אישי ומקצועי אליו הוא נחשף.
התמודד עם משימות בלתי צפויות שעלולות לצוץ במהלך פעילותו של הנשיא.
תיווך בין הנשיא לצוותי הבית הלבן או גורמים חיצוניים, תוך הבטחת זרימת מידע מדויקת ומסודרת.
הערות שוליים

↑  Phil Mattingly, Biden’s ‘bodyman’ and close confidant to depart the White House | CNN Politics, CNN, ‏2022-08-23 (באנגלית)
↑  Frank Olito, 7 unusual jobs people have in the White House — and what they pay, Business Insider (באנגלית)
↑  Wilgoren, Jodi (2004-04-28). "Part Butler and Part Buddy, Aide Keeps Kerry Running". The New York Times (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-01-12.
ניר דוידוביץ'

ניר דוידוביץ' (נולד ב-17 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער במכבי חיפה ובנבחרת ישראל אשר משמש כיום כמאמן השוערים של מ.ס. קריית ים מליגה א'. נחשב לאחד מבכירי השוערים הישראליים בדורו ולאחד השוערים הגדולים ביותר בהיסטוריה של מכבי חיפה. דוידוביץ' הוא השוער המעוטר בישראל ולזכותו 12 תארים קבוצתיים ותואר כדורגלן העונה בישראל אחד, בכולם זכה עם מכבי חיפה. במהלך הקריירה הארוכה שלו ספג דוידוביץ' מספר רב של פציעות קשות, בעקבותיהן הושבת לתקופות ארוכות, ואף עבר כ-13 ניתוחים.
הוא מזוהה עם מועדון הכדורגל מכבי חיפה, בו שיחק בנערותו ובמהלך כל הקריירה הבוגרת. הוא זכה באליפויות רבות בקבוצתו וכן השתתף עמה בשלב המוקדמות בעונה הראשונה שבה חיפה עלתה לשלב הבתים של ליגת האלופות. במדי נבחרת ישראל הופיע ב-51 משחקים.
קריירה > תחילת דרכו

דוידוביץ' נולד ב-1976, בן לבנימין דוידוביץ', ניצול השואה יליד גרמניה אשר שיחק כשוער במכבי חיפה בשנות ה-50, ושל לאה לבית וילהיים, מורה לערבית בתיכון.
בגיל צעיר החל ניר לשחק כדורגל וכשהיה בן 9 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה. דוידוביץ' רצה לשחק כחלוץ אך שמע בעצת אביו ומאמנו והסכים לשחק כשוער. הוא שיחק בנבחרות ישראל בכל הגילאים הצעירים, וב-1995 הצטרף לקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה. במהלך מאבקו על אפודת השוער הראשון בנוער הצליח דוידוביץ' להתגבר על שוערים כמו דודו אוואט, ושגיא שטראוס.
ב-4 בנובמבר 1995 ערך דוידוביץ' את הופעת הבכורה שלו בליגה, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2 עם בית"ר ירושלים. באותה עונה ישב רוב הזמן על הספסל מכיוון שחיפה הייתה מרוצה מהופעתו של השוער רפי כהן. בסוף העונה רפי כהן עזב את חיפה, אך המאמן גיורא שפיגל הביא במקומו את בוני גינצבורג הבינלאומי, דבר שהיווה מכה קשה לדוידוביץ'. בעונת 1996 גינצבורג הציג יכולת לא טובה ודוידוביץ' קם מהספסל ובמשחקים ששיחק הוכיח את עצמו. במשחק מפורסם מאותה עונה הצליח דוידוביץ' לשמור על שער ריק בתיקו 0–0 מול הפועל פתח תקווה אחרי שהורחקו לחיפה שלושה שחקנים. ב-1997 התגבר דוידוביץ' על השוער הוותיק גינצבורג וזכה באפודת השוער הראשון של מכבי חיפה.
קריירה > בכורה בנבחרת ותארים ראשונים

עונת 1998 הייתה עונה של התקדמות גדולה לדוידוביץ'. בעונה זו הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית של ישראל, במשחק שבו ישראל הביסה 4–0 את נבחרת טורקיה. בסיום אותה עונה, בה חיפה נכשלה בליגה וגיורא שפיגל התפטר, עמד דוידוביץ' בשער בגמר גביע המדינה מול הפועל ירושלים ועצר שער בטוח בתוספת הזמן. חיפה ניצחה לבסוף 2–0 וזכתה בגביע. זה היה התואר הראשון של דוידוביץ' במדי הבוגרים של מכבי חיפה.
בעונת 1998/1999 שיחקה מכבי חיפה בגביע אירופה למחזיקות גביע. דוידוביץ' הציג יכולת מעולה מול פריס סן ז'רמן ובזכות שער של יוסי בניון הוציאה הקבוצה תיקו 1–1 בצרפת. חיפה הגיעה באותה עונה לרבע הגמר (שיא ישראלי) אך הודחה על ידי לוקומוטיב מוסקבה. במשחק החוץ ברוסיה ספג דוידוביץ' שער מכדור סתמי ממרחק של 35 מטר. זו הייתה אחת מטעויותיו החמורות בקריירה.
קריירה > פציעות במפשעה ובברך

מאוחר יותר נפצע דוידוביץ' קשה במפשעה והתברר שהוא זקוק לניתוח בבקע. הוא החמיץ את יתר העונה והוחלף על ידי יהודה בוארון. הוא החלים לקראת עונת 1999/2000 אך נפצע בכתף במהלך טורניר יוקרתי ביוון בו הצטיין. על אף הפציעה, דוידוביץ' עלה למגרש במשחקיה הראשונים של חיפה בעונה העוקבת, לעיתים לאחר טיפולים רפואיים אשר הכשירו אותו במיוחד עבור אותם משחקים. עם זאת, לבסוף התברר שעליו לעבור ניתוח. ביתר העונה החליף אותו בשער השוער אבי פרץ.
דוידוביץ' חזר לשער בעונת 2000/2001 בה שברה מכבי חיפה את בצורת 7 השנים הרעות וזכתה באליפות עם אברהם גרנט כמאמן ויוסי בניון. דוידוביץ' הציג יכולת טובה בשער וחיפה סיימה עם 28 שערי חובה בלבד, המספר הנמוך ביותר בליגה באותה עונה. בסוף העונה, דוידוביץ' שוב נפצע קשה. נבחרת ישראל שיחקה מול נבחרת ספרד, ובמשך כל המחצית הראשונה עמד דוידוביץ' בגבורה בפני התקפות אינטנסיביות של הספרדים, שכללו מלבד בעיטות ונגיחות לשער גם כניסות אגרסיביות ואלימות בשוער. לקראת סוף המחצית יצא דוידוביץ' משערו על מנת להרחיק כדור וניסה לעבור שחקן ספרדי, אך סובב את ברכו ונאלץ להתחלף.
הפציעה בברך התבררה כקשה ביותר ודוידוביץ' עבר ניתוח ושיקום באיטליה. הוא החמיץ את רוב עונת 2001/2002 בה זכתה מכבי חיפה באליפות נוספת עם השוער המחליף דודו אוואט. באימון למשחק מוקדמות ליגת האלופות בעונת 2002/2003 מול קבוצת בלשינה מבלארוס, נפצע דוידוביץ' שוב. הוא שיחק את המשחק נגדה עם משככי כאבים אך התברר שמדובר בפציעה חוזרת ברגל שבה נפצע מול ספרד, וששוב קרע את הרצועה הצולבת. דוידוביץ' שוב עבר ניתוח ושיקום ארוך, ואילו דודו אוואט שוב הוזעק כדי למלא את מקומו. אוואט זכה לשחק במקומו של דוידוביץ' עם חיפה בשלב הבתים בליגת האלופות אך בליגה הציג יכולת לא טובה, כאשר ביצע מספר רב של טעויות שעלו לחיפה בנקודות והשרו חוסר ביטחון בקבוצה. דוידוביץ' חזר בשבועות האחרונים כדי לייצב את ההגנה, אך זה היה מאוחר מידי וחיפה הפסידה את האליפות למכבי תל אביב בגלל הפרש שערים נחות.
קריירה > שלוש אליפויות רצופות

בעונת 2003/2004 חזר דוידוביץ' לכושר משחק מלא ועזר למכבי חיפה לזכות באליפות תחת הדרכתו של המאמן רוני לוי. בפתיחת העונה, ב-6 בנובמבר, עמד דוידוביץ' בשער במשחק במסגרת הסיבוב הראשון בגביע אופ"א מול האימפריה הספרדית ולנסיה. דוידוביץ' הציג הופעה מצוינת ושמר על שער נקי מול התקפות מסוכנות של הספרדים. בכלי התקשורת זכה דוידוביץ' לשבחים (העיתונות הספרדית הדביקה לו את הכינוי "התמנון") ולציונים גבוהים ביותר, מעריב נתן לו 9.5 ואילו ידיעות אחרונות נתן לו ציון 10 נדיר, ההופך את דוידוביץ' לאחד מכדורגלנים ישראלים בודדים, בהם אלי אוחנה, שביט אלימלך ואייל ברקוביץ', שזכו לקבל את הציון הזה. משחק זה היה השיא בעונה גדולה של דוידוביץ', בה זכה בתואר כדורגלן העונה של מעריב בנוסף לאליפות.
בעונת 2004/2005 זכה דוידוביץ' באליפות נוספת עם חיפה. באמצע העונה נפצע דוידוביץ' והוחלף ב-8 משחקים על ידי השוער תום אלמדון, שקודם מהנוער של חיפה. דוידוביץ' שיחק גם כשוער ראשון ברוב משחקי נבחרת ישראל, והיה אחד מהאחראים לניצחון 2–1 על נבחרת קפריסין בחוץ במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, אחרי שעצר בעיטת עונשין מכריעה. משחק זה שמר על סיכויי הנבחרת להעפלה למונדיאל, אך לבסוף היא לא הצליחה לעשות זאת.
בפתיחת עונת 2005/2006 ביצע דוידוביץ' טעות קשה במשחק מוקדמות ליגת האלופות מול מאלמה, שמנעה מקבוצתו להעפיל לטורניר. במהלך חלון ההעברות של העונה הוזמן למבחנים בקבוצת סנדרלנד מהפרמייר ליג ועבר בה בדיקות רפואיות אך עם זאת, החליט להיענות להצעתו של יעקב שחר לחוזה משודרג ובסוף שב ארצה לקבוצה. הוא היה שותף בעונה זו לאליפות שלישית ברציפות של חיפה. בעקבות הגעתו של ארקדי גאידמק לבית"ר ירושלים והגעתו המשוערת של לב לבייב להפועל תל אביב החלו גישושים מצד הקבוצות לגבי צירופו של דוידוביץ' אליהן, כשבנוסף, במהלך העונה חתם שוער המשנה תום אלמדון ל-5 שנים נוספות בקבוצה. לבסוף חתם גם דוידוביץ' על חוזה לארבע שנים בקבוצה.
בקמפיין מוקדמות יורו 2008 איבד דוידוביץ' לדודו אוואט את מקומו כשוער הראשון של נבחרת ישראל, אך המשיך להיות חבר בסגל הנבחרת כשוער משנה ופתח בשער במספר משחקים.
בינואר 2007, במהלך עונת 2006/2007, דוידוביץ' הורחק לראשונה בקריירה, אחרי שלכאורה נגח בשמעון אבו חצירא, שחקן הפועל פתח תקווה. אף על פי שדוידוביץ' נחשב לשחקן הוגן והכחיש שנגח בשחקן, בית הדין של ההתאחדות הטיל עליו עונש הרחקה כבד. באוקטובר 2007 מונה דוידוביץ' לכהן כקפטן של מכבי חיפה, יחד עם יניב קטן ואלון חרזי, וזמן קצר לאחר מכן האריך את חוזהו במועדון עד ל-2012. בדצמבר אותה שנה הוא זכה עם מכבי חיפה בגביע הטוטו לאחר ניצחון במשחק הגמר על בני סכנין.
קריירה > ליגת האלופות ואליפויות נוספות

דוידוביץ' פתח את עונת 2008/2009 עם יכולת טובה, אך נפצע במהלכה ל-3 חודשים והוחלף בשער בידי אמיר אדרי. הוא חזר לשחק בסוף ינואר 2009, ולאחר חזרתו הציג יכולת טובה בשער ומיעט לספוג, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות. ב-19 באפריל 2009 ערך דוידוביץ' את הופעתו ה-300 במדי מכבי חיפה, ובכך שבר שיא אישי וקבוצתי, שכן עד אז, אף שוער במכבי חיפה לא הגיע למספר הופעות שכזה. כמו כן, נכנס דוידוביץ' לרשימת 10 השחקנים בעלי המספר הרב ביותר של הופעות במדי הקבוצה. בפתיחת עונת 2009/2010 סייע דוידוביץ' למכבי חיפה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר מספר כישלונות של הקבוצה לעשות זאת בשנים קודמות. בכך הייתה זו הופעתו הראשונה במפעל, לאחר שבהעפלתה הקודמת של חיפה ב-2002 לא יכול היה לקחת חלק בשל פציעה.
בשנת 2010 שבר דוידוביץ' את שיאו בשמירה על שער נקי, ולא ספג גול במשך 954 דקות ברציפות והוא היה רחוק רק עוד 50 דקות מקביעת שיא חדש (השיא שייך עדיין לגיורא אנטמן בעת שהיה שוער של מכבי חיפה, ששמר על רשת נקייה במשך 1003 דקות). בסיום אותה עונה, ספג דוידוביץ' רק 16 שערים ב-35 מחזורים (ובכך שבר את שיא ספיגת השערים למשחק: 0.46), למרות זאת חיפה הפסידה את האליפות להפועל תל אביב בגלל הפרש שערים.
עם סיום העונה בליגת העל, הודיע דוידוביץ' על פרישתו מנבחרת ישראל, זאת בעקבות התעקשותם של ראשי הנבחרת לזמנו לסגל השחקנים למחנה האימונים של הנבחרת ימים ספורים לאחר סיום הליגה. דוידוביץ' סירב לקחת חלק במחנה האימונים בטענה שהוא זקוק למנוחה עקב פציעה. משלא הגיעו הצדדים לפשרה, הודיע על פרישה.
את העונה שלאחר מכן לא פתח דוידוביץ' בשערה של מכבי חיפה בשל פציעה, אך בהמשך שב להרכב, ועל אף טעות קשה שביצע בפתיחת הפלייאוף, במשחק מול מכבי נתניה, כשכדור שבעט על שחקן היריבה התגלגל לשערו, עזר לקבוצה להחזיר את צלחת האליפות בעונה נוספת בה הוא סופג את מספר השערים הנמוך בליגה. בסוף העונה התראיין דוידוביץ' למעריב ותקף את הקפטן יניב קטן על כך שהזמין את אריק בנדו להניף איתו את צלחת האליפות ולא אותו. הראיון יצר מתיחות קשה בין השניים. מאוחר יותר התנצל דוידוביץ' בפני המועדון ומאוחר יותר עשה "סולחה" עם קטן.
קריירה > שלהי הקריירה ופרישה

בעונת 2011/2012 החתימה חיפה את השוער הסרבי בויאן שראנוב, במטרה להכשירו כמחליף לדוידוביץ' הוותיק. במשחקי מוקדמות ליגת האלופות פתח דוידוביץ' וגילה יכולת טובה, אך בעקבות ההדחה מול ראסינג גנק, איבד את מקומו בהרכב הפותח לשראנוב. בליגה פתח שראנוב ברוב המשחקים, דבר שגרם למרמור אצל דוידוביץ'. המתח הגיע לשיא כאשר במשחק מול בני יהודה תל אביב בליגה, דוידוביץ' סירב לכאורה לחמם את שראנוב לפני המשחק. דוידוביץ' נקנס בעקבות התקרית. עם שראנוב, הציגה חיפה חוליית הגנה חלשה וספגה שערים רבים. כדי לייצב את ההגנה החזיר המאמן אלישע לוי את דוידוביץ' להרכב הפותח במשחק מול הפועל רמת השרון, והוא סייע לה לסיים את העונה במקום החמישי לאחר שחיפה הדרדרה עד למקום העשירי, וכן העפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד קבוצתו 2–1 להפועל תל אביב. בסוף העונה היו חילוקי דעות בין דוידוביץ' לקבוצה בעניין חוזה לעונה הבאה, אך לבסוף הגיעו להסכמה ודוידוביץ' חתם לעונה נוספת. בעונת 2012/2013 נפצע דוידוביץ' בידו והושבת לרוב חלקי העונה.
ב-16 במאי 2013 הודיע דוידוביץ' על פרישה ממשחק פעיל, וזאת לאחר 19 שנים במועדון. משחקו האחרון היה ב-18 במאי מול הפועל תל אביב באצטדיון קריית אליעזר, שבו מכבי חיפה ניצחה 3–2 את הפועל תל אביב. לפני המשחק ערכה מכבי חיפה טקס פרידה מדוידוביץ'. דוידוביץ' לבש את חולצת המשחק של שחקני השדה בצבע ירוק, בניגוד למקובל, וכשהוחלף סמוך לסיום ירד מהמגרש כשהוא נישא על כתפיו של דקל קינן. במשחק זה פרש ממשחק פעיל גם וואליד באדיר שהיה קפטן הפועל תל אביב שנים רבות והשניים זכו לתשואות מקהלי שתי הקבוצות.
ב-2013 נבחר לשאת את הלפיד במשחקי המכביה.
קריירה > קריירה כמאמן שוערים

ב-5 באוקטובר 2013 מונה דוידוביץ' למאמן השוערים של הנבחרת הצעירה של ישראל. כמו כן, משמש כמאמן השוערים של קבוצת הנוער של מכבי חיפה.
עם בחירתו של אלישע לוי למאמן נבחרת ישראל בכדורגל, מונה דוידוביץ' ב-17 במאי 2016 למאמן השוערים של הנבחרת הבוגרת.
ב-4 ביוני 2017 מונה דוידוביץ' למאמן השוערים של הקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה והחליף בתפקיד את מאמנו לשעבר גיורא אנטמן. ב-25 בינואר 2018 הוחלף על ידי ארנו ואן זוואם ההולנדי ועבר להיות מאמן השוערים הראשי של מחלקת הנוער והאקדמיה לכדורגל של מכבי חיפה. ב-20 ביוני 2021 עזב את המועדון, ועבר לשמש כמאמן שוערים בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-24 בדצמבר 2024 מונה דוידוביץ' למאמן השוערים של מכבי בני ריינה מליגת העל.
תארים והשגים

אליפות ישראל (7): 2000/2001, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009, 2010/2011
גביע המדינה (2): 1994/1995, 1997/1998
גביע הטוטו (3): 2002/2003, 2005/2006, 2007/2008
כדורגלן העונה בישראל: 2003/2004
ציון 10 בידיעות אחרונות עבור המשחק נגד ולנסיה שהסתיים ב-0–0 בעונת 2003/2004
בעונת 2009/2010 שמר דוידוביץ' על שער נקי 954 דקות ברציפות
בעונת 2009/2010 ספג דוידוביץ' רק 16 שערים ב-35 משחקים, שיא של 0.46 שערים למשחק, היה השיא הנמוך ביותר בישראל עד שנשבר על ידי דניאל טננבאום ממכבי תל אביב ב-2020.
במהלך הקריירה שלו הדף דוידוביץ' 25 פנדלים: 15 בליגה ו-10 בגביע
דוידוביץ' שמר על רשת נקייה ב-172 משחקים. ממוצע ספיגת השערים שלו: 0.77 שערים למשחק
386 הופעות ליגה במדי מכבי חיפה, שיא מועדון עבור שוער ומקום חמישי בטבלת שיאני הופעות הליגה של מכבי חיפה
משפחה

דוידוביץ' נשוי לאביטל ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  יונתן הללי, מספר אחת יש רק אחד: דוידוביץ' חוזר לשער, באתר nrg‏, 8 בנובמבר 2010
↑  הפועל פתח תקווה 0 – 0 מכבי חיפה, 21 בדצמבר 1996 – באתר הרשמי של מכבי חיפה.
↑  ולנסיה 0 – 0 מכבי חיפה, 6 בנובמבר 2003 – באתר הרשמי של מכבי חיפה
↑  שלמה וייס ויצחק גולדשטיין, עשרת המשחקים הטובים ביותר של דוידוביץ', באתר הארץ, 18 במאי 2013
↑  רון עמיקם, ציון 10, באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2005
↑  ה"מוזיאון הירוק" – ספר השיאים של מכבי חיפה באתר הרשמי של מכבי חיפה
1 2  עוזי דן, שווה בדיקה | זאת לא רק הכמות, באתר הארץ, 2 ביוני 2010
↑  דוידוביץ' פרש מהנבחרת, באתר ערוץ הספורט, 17 במאי 2010
↑  ynet, מכבי חיפה הפסידה 2:1 בבית למכבי נתניה, באתר ynet, 23 באפריל 2011
↑  השוער המעוטר ביותר של הכדורגל הישראלי, ניר דוידוביץ, ימשיך עונה נוספת, באתר הרשמי של מכבי חיפה, 17 ביוני 2012
↑  ניר דוידוביץ' הודיע על פרישה מכדורגל: "גאה שהייתי חלק ממכבי חיפה כל חיי", האתר הרשמי של מכבי חיפה, 16 במאי 2013
↑  2:3 לחיפה על הפועל, באדיר כבש מול דוידוביץ', באתר ONE‏, 18 במאי 2013
↑  כבוד למועדון: ניר דוידוביץ' נבחר לשאת את הלפיד במכביה, האתר הרשמי של מכבי חיפה, 3 ביוני 2013
↑  ניר דוידוביץ' מונה למאמן השוערים של הנבחרת הצעירה, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2013
↑  סגל מחלקת הנוער במכבי חיפה
↑  ניר דוידוביץ׳ מונה למאמן השוערים, האתר הרשמי של מכבי חיפה (כדורגל), 4 ביוני 2017
↑  יצחק הברמן, פורח בפנדלים: דוידוביץ עצר את הפנדל ה-24 בקריירה, האתר הרשמי של מכבי חיפה, 2 בפברואר 2011. ב-12 במרץ 2012 הדף פנדל נוסף בליגה
↑  "תתעודדו" - מוסף פתיחת עונת 2012/2013, מעריב, 23 באוגוסט 2012 - עמ' 34. בעת הפרסום היה נתון זה הטוב ביותר בקרב שוערי ליגת העל בישראל
דוידוביץ' במשחק של מכבי חיפה מול באיירן מינכן במסגרת ליגת האלופות, 2009
ביזת רומא (455)

"גאיזריק בוזז את רומא", קארל ברולוב
בשנת 455 לספירה התקיימה הביזה השלישית של רומא, אחת מבין ארבעת אירועי הביזה שהתרחשו בעת העתיקה. הביזה התבצעה על ידי שבטים ונדלים שהיו במלחמה עם קיסר האימפריה הרומית המערבית, פטרוניוס מקסימוס.
רקע

בשנות ה-40 של המאה ה-5 השיאו המלך הוונדלי גאיזריק והקיסר הרומי ולנטיניאנוס השלישי את ילדיהם הונריק ויודוקיה בנישואים פוליטיים על מנת לחזק את הברית ביניהם ובשנת 442 חתמו על הסכם שלום (הנישואים התעכבו בשל גילה הצעיר של יודוקיה).
ב-455 נרצח ולנטיניאנוס ופטרוניוס מקסימוס עלה לשלטון. פטרוניוס התחתן עם אלמנתו של ולנטיאנוס ליקיניה אודוקסיה וחיתן את בנו פלדיוס עם יודוקיה כשהוא מבטל בזאת את אירוסיה להונריק.
אולם אודוקסיה שזעמה על רצח בעלה ולנטיאנוס פנתה לעזרה מהוונדלים על מנת להדיח את פטרוניוס מהשלטון, הדבר תאם את שאיפותיו של גאיזריק שטען כי הפרת ברית הנישואין לבנו מהווה עילה לביטול הברית ביניהם והשתמש בעילה זו על מנת לתקוף ולבזוז את רומא והפליג עם אניותיו כשהוא נוחת בנמל אוסטיה, ומשם התקדם לעבר רומא.