stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תזרים מזומנים

תזרים מזומנים הוא מונח בניהול וחשבונאות המתייחס לתנועות של כסף אל ומיחידה כלשהי (עסקית או אחרת) שפעילותה כרוכה בתקבולים ובתשלומים, לאורך תקופת זמן קצובה. תזרים המזומנים משמש לתכנון תקציבי, ניהולי, חישובי רווחיות ועוד. תזרים מזומנים גרוע היוצר מחסור בכסף נזיל יכול לגרום אפילו לחברה רווחית להגיע לכינוס נכסים ופירוק, וליחידים להגיע לפשיטת רגל.
הדוחות החשבונאיים מתייחסים לתזרים המזומנים בדוח נפרד הנקרא דוח על תזרימי המזומנים, השונה מדוח רווח והפסד בכך שהוא משקף רק תנועות שהתבצעו בפועל במזומן.
חשיבות דוח תזרים מזומנים

בעלי עסקים רבים נוטים להעביר את כל הטיפול בנושא הפיננסי לרואה החשבון שלהם. ברם, בדרך כלל, רואה החשבון אינו חלק אינטגרלי מהעסק ועוסק יותר בטיפול בהתנהלות מול רשויות המס ולא בתחזית הפיננסית של העסק.
ניהול נכון של הדוח כולל "תחזית לתקופה הקרובה" (בדרך כלל בין שלושה לשישה חודשים) ומאפשר לבעל היחידה העסקית לתכנן באופן יעיל את התנועות הכספיות שלו ולהימנע ממצב שבו אף על פי שהעסק רווחי, אין בעסק די כסף המאפשר את המשך קיומו.
באמצעות שימוש בתחזית תזרים מזומנים ניתן להיערך מראש למחסור זמני בכסף באמצעות שינויים בהון החוזר בעסק: פניות לדחיית תשלומים, פניות להקדמת תקבולים והקטנת המלאי, וכן באמצעות מכירת רכוש ו/או גיוס הלוואות. קל הרבה יותר לקבל הלוואה מגופים פיננסיים כאשר בקשה זו מגובה בדוחות רלוונטיים (תזרים מזומנים חזוי) ומספיק זמן מראש, ולא כאשר העסק נמצא כבר בקשיים.
ראו גם

דוח על תזרימי המזומנים
מזומן הוא המלך
Qwen

| --- | --- |

הלוגו של Qwen 2.5, מודל השפה הפופולרי ביותר ברשימת המודלים של Qwen
 מפתח:  Alibaba Cloud
 מחזור חיים:  אפריל 2023 – הווה (כשנתיים)
 גרסה אחרונה:  2.5-Max (28 בינואר 2025)
 מערכת הפעלה:  יישום רשת (Web), אנדרואיד, iOS
 נכתבה בשפות:  פייתון
 סוג רישיון:  אפאצ'י 2.0
 קוד מקור:  פתוח חלקית
 chat.qwen.ai
Qwen (בסינית מפושטת: 通义千问; טונגי קיאנוון) הוא מודל שפה גדול (LLM) אשר פותח על ידי חברת Alibaba Cloud, חברה בת של קבוצת עליבאבא העוסקת במחשוב ענן. נכון ליולי 2024, Qwen דורג בתור מודל השפה השלישי עם הביצועים הטובים ביותר, אחרי אנת'רופיק ו-OpenAI.
מודלים

אליביבא הוציאה את המודל הראשון של Qwen באפריל 2023 תחת השם "טונגי קיאנוון". המודל היה. המודל יצא לאור באופן רשמי בספטמבר 2023 לאחר אישורה של הממשלה הסינית. בדצמבר 2023, אליבאבא הוציאו את המודלים 72B ו-1.8B תחת קוד פתוח.
ביוני 2024, אליבאבא הוציאו את המודל Qwen 2 ובספטמבר הם שחררו את חלק מהמודלים שלהם בקוד פתוח, אך המודלים האיכותיים של החברה לא שוחררו בקוד פתוח.
בנובמבר 2024, אליבאבא הוציאו את המודל QwQ-32B-Preview, אשר ניסה לחקות את פונקציית ההנמקה (reasoning) של OpenAI o1. המודל יצא תחת רישיון אפאצ'י 2.0 בגרסה חלקית. במספר תחומים, המודל QwQ-32B-Preview הראה ביצועים טובים יותר מהמתחרה, OpenAI o1.
ה-Qwen-VI הוא המודל הוויזואלי של Qwen, והוא משלב Vision transformer, טרנספורמר המיועד למשימות עיבוד ראייה כגון זיהוי תמונה. המודל Qwen-VL2 מחזיק ב-2 עד 7 מיליארד פרמטרים.
בינואר 2025, אליבאבא הוציאו את המודל Qwen 2.5-Max, שעל פי פוסט של החברה, בעל ביצועים טובים יותר מאשר מתחרים כגון GPT-4o, DeepSeek-V3 ו-Llama-3.1-405B, באמות מידה (benchmarks) עיקריות.
אלברט הירשמן

| --- | --- |

הירשמן (משמאל)
 לידה:  7 באפריל 1915 ברלין, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  10 בדצמבר 2012 (בגיל 97) יואינג, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם לידה:  Otto-Albert Hirschmann 
 ענף מדעי:  כלכלה, אידאולוגיה פוליטית, כלכלה פוליטית, development economics 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת טריאסטה  בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז  הגימנסיה הצרפתית ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  פרס לאונטיף (2013)  פרס המהגרים הגדול (2007)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה  פרס סילברט (1986) 
 
אלברט אוטו הירשמן (בשם מלא בגרמנית: Albert Otto Hirschman‏; 7 באפריל 1915 – 10 בדצמבר 2012) היה כלכלן יהודי-אמריקאי יליד גרמניה בעל השפעה ומחברם של ספרים אחדים על כלכלה פוליטית ואידאולוגיה פוליטית.
במלחמת העולם השנייה מילא הירשמן תפקיד מרכזי בהצלת פליטים מצרפת של וישי.
ביוגרפיה

אוטו אלברט הירשמן נולד בברלין שבקיסרות הגרמנית, בנם של קרל והדוויג מרקוזה הירשמן, ואחיה של אורסולה הירשמן, פעילה אנטי-פשיסטית ידועה. לאחר שהחל ללמוד ב-1932 באוניברסיטת פרידריך-וילהלם, התחנך בסורבון, בית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת טריאסטה והשלים את הדוקטורט שלו בכלכלה ב-1938.
זמן קצר לאחר מכן, הירשמן התנדב להילחם בשם הרפובליקה הספרדית השנייה במהלך מלחמת האזרחים בספרד. לאחר שצרפת נכנעה לגרמניה הנאצית, עבד הירשמן עם וריאן פריי כדי לעזור לאמנים רבים באירופה ולאינטלקטואלים אחרים להימלט לארצות הברית; הירשמן סייע להוביל אותם מצרפת הכבושה לספרד באמצעות שבילים בהרי הפירנאים ואחר כך לפורטוגל. כעמית בעמותת רוקפלר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1941-1943), שירת הירשמן בצבא ארצות הברית (1943-1946), שם עבד במשרד לשירותים אסטרטגיים ולאחר מכן מונה לראש המחלקה למערב אירופה וחבר העמים הבריטי במועצת הפדרל ריזרב (1952-1954), וליועץ פיננסי של המועצה הלאומית לתכנון של קולומביה (1952-1954). בשנים 1954–1956 היה יועץ כלכלי פרטי בבוגוטה.
לאחר מכן הוא מילא שורה של תפקידים אקדמיים בכלכלה באוניברסיטת ייל (1956-1958), אוניברסיטת קולומביה (1958-1964), אוניברסיטת הרווארד (1964-1974) ובמכון למחקר מתקדם (1974-2012). ב-2001, הירשמן היה בין 100 האינטלקטואלים האמריקאים המובילים בארצות הברית, תוך מדידת מאמריו האקדמיים, בספרו של ריצ'רד פוזנר "אינטלקטואלים ציבוריים: מחקר על שקיעה". ב-2003 זכה בפרס בנג'מין א. ליפינקוט מטעם האגודה האמריקאית למדע המדינה, כהוקרה על פעילותיו האקדמיות.
ב-2007, המועצה האמריקאית למדעי החברה ייסדה פרסים שנתיים לכבודו של הירשמן. הוא נפטר בגיל 97 ב-10 בדצמבר 2012, כמה חודשים לאחר מותה של מי שהייתה רעייתו במשך יותר משבעים שנה, שרה הירשמן (לבית צ'אפרו).
ספריו

פסקה זו נמצאת בשלבי עבודה: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך פסקה זו בטרם תוסר ההודעה הזו. אם הפסקה לא נערכה במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך את הפסקה, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחת המשתמש.
ספריו > יציאה, קול ונאמנות

עבודתו המאוחרת יותר הייתה בכלכלה הפוליטית ושם הוא קידם שתי סכמות פשוטות אך אינטלקטואליות. הסכמה הראשונה, בספר "יציאה, קול ונאמנות" (1970), מציעה ניתוח של תגובות אפשריות לחוסר שביעות רצון של פרטים בחברה, בין אם מדובר באזרחי מדינה, צרכנים, עובדים בעסק, או ארגון אחר. שתי התגובות הבסיסיות הן "יציאה" – עזיבת הארגון – ו"קול" – הבעת עמדה או ביקורת במטרה לתקן. "נאמנות" היא פקטור שמשפיע על תגובת הפרטים ועשוי, לדוגמה, לעודד הימנעות מיציאה והתמקדות בהבעת עמדה. באמצעות סכמה זו מטשטש הירשמן את הפער בין דיצפלינת הכלכלה (שנוטה להדגיש "יציאה" כתגובה לחוסר שביעות רצון בשוק) למחקר הפוליטיקה (שנוטה להדגיש הבעת קול כאמצעי לשינוי) ומראה כי הדינמיקה בין התגובות רלוונטית לשני התחומים.
ספריו > רטוריקה ואידאולוגיה פוליטית

הסכמה השנייה של הירשמן, בספר "הרטוריקה של התגובה" (1991), מתארת את מספר טיעונים בסיסיים שלטענתו מאפיינים ביקורת של שמרנים על הצעות לרפורמה – "סטייה, חוסר תועלת וסיכון.
מדד הרפינדל-הירשמן

מדד הרפינדל-הירשמן (באנגלית Herfindahl-Hirschman Index או HHI) הוא מדד לריכוזיות בענפים במשק, המהווה גם אינדיקטור מקובל לרמת התחרותיות בהם. המדד נקרא על שם הכלכלנים אוריס הרפינדל ואלברט הירשמן. המדד מוגדר כסכום ריבועי נתחי השוק של 50 החברות הגדולות בענף. התוצאה המתקבלת נעה בין 0 ל-1, החל משוק משוכלל של שחקנים דומים רבים וכלה בשוק מונופוליסטי של שחקן יחיד, כך שעלייה בערך המדד משמעותה עלייה בריכוזיות וירידה בתחרותיות בענף.
לדוגמה, אם במשק ישנן חמש חברות אשר כל אחת מהן מחזיקה ב-20 אחוז מהשוק, החישוב יהיה:  0.2^{2}+0.2^{2}+0.2^{2}+0.2^{2}+0.2^{2}=0.2.
לקריאה נוספת

Albert O. Hirschman, The Strategy of Economic Development (Yale University Press: 1958)
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר האוניברסיטה החופשית של ברלין (בגרמנית)
↑  Economist Who Studied Progress and Fought Fascism Dies, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2014 (באנגלית)
↑  Hirschman 1958, pp. 50–57
↑  Hirschman 1958, pp. 52–53
↑  Hirschman 1958, pp. 55–61
↑  Hirschman 1958, pp. 62–65
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262743505171  PLWABN: 9810685260105606  BIBSYS: 90055209  BNE: XX971332  BnF: cb120140269 (data)  CANTIC: a11925553  CiNii: DA00196853  GND: 119252147  ICCU: CFIV000271  ISNI: 0000 0001 2146 8292  LCCN: n79043383  LNB: 000111267  NDL: 00443420  NKC: jn20000703102  NLA: 35197411  NLK: KAC199612463  NTA: 07322104X  RSL: 000112330  SUDOC: 028269578  Trove: 861002  VIAF: 71402210   WorldCat (עם VIAF): 71402210
רמי לוי

ערך זה עוסק באיש עסקים ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

לוי ביוני 2019
 לידה:  16 בדצמבר 1955 (בן 69) 
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  גילה 
 מעסיק:  רמי לוי שיווק השקמה 
 תפקיד:  חבר מועצת עיריית ירושלים
 מפלגה:  ירושלים תצליח (לשעבר)
 
רחמים עבוד-לוי (נולד ב-16 בדצמבר 1955), הידוע בשם רמי לוי, הוא איש עסקים ישראלי, בעל השליטה ברשת המרכולים "רמי לוי שיווק השקמה", ברשת הסלולרית הווירטואלית רמי לוי תקשורת וברשת המרכולים ובתי הקפה "קופיקס". כמו כן, לוי מחזיק בכ-76% מחברת התעופה ישראייר. לוי כיהן בשנים 2003–2018 כחבר במועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת "ירושלים תצליח" בראשות ראש העיר ניר ברקת.
חיים אישים

לוי מתגורר בירושלים, נשוי לעדינה, המשמשת גזברית קבוצת "שיווק השקמה", ואב לארבעה. ילדיו חזרו בתשובה. בתו הגדולה היא יפית לוי-אטיאס, אשת עסקים והבעלים של רשת "יפיז אופנה", חברת בת של "שיווק השקמה". בשנת 2025 מונתה למנכל"ית קבוצת רמי לוי שיווק השקמה".
הערות שוליים

↑  התוכנית "שיחת נפש" עם פרופ' יורם יובל, הטלוויזיה החינוכית, 3 באפריל 2013
↑  גיל קליאן, ניתוח "כלכליסט": המהפכה הקמעונאית של רשת כמעט־ביתן, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2012
↑  שרון רופא אופיר, סוף טוב: נחתם ההסכם לרכישת עוף העמק, באתר ynet, 2 באוגוסט 2009
↑  מיכל הוכברג, רמי לוי מקבל רישיון מפעיל וירטואלי: נייצר תחרות כמו שייצרנו בענף המזון, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2010
↑  רנית נחום-הלוי, ביהמ"ש דחה את בקשת רמי לוי: ההסכם לרכישת קרקעות במתחם הולילנד תקף, באתר TheMarker‏, 22 במאי 2011
↑  אלעד חיימוביץ', הולילנד מתרחבת: 268 יחידות דיור, מסחר ושימושים ציבוריים, באתר כל העיר, 10 ביולי 2021
↑  יצאנו לבדוק: מיהו שיאן ההברזות מישיבות מועצת העיר?
↑  ניצן צבי כהן, ‏פס"ד תקדימי: רמי לוי נקנס ב-1.5 מיליון ש"ח על פגיעה בהתארגנות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 במרץ 2017
ס"ק 14878-12-15 הסתדרות העובדים הכללית החדשה נגד ביכורי השקמה בע"מ ואחרים, ניתן ב-12 במרץ 2017
↑  אלי סניור, חשוד במרמה: איש העסקים הבכיר שנעצר - רמי לוי, באתר ynet, 10 בספטמבר 2017
↑   רמי לוי על סגירת התיק: "ניסו לתפוס עליי כותרות", באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2017; במקור, מתוך "חדשות הבוקר"
↑  בעל השליטה החדש בקופיקס: רמי לוי, באתר ynet, 24 ביולי 2018
↑  היאלי יעקבי־הנדלסמן, רמי לוי השלים את רכישת רשת שוויצריה הקטנה, באתר ישראל היום, 20 בינואר 2020
↑  מדברים עם עדן הראל, עם רמי לוי, ‏2 נובמבר 2020
↑  הוכרזו זוכי פרס ירושלים 2022, באתר ערוץ 7, י"ז בשבט תשפ"ב
↑  א, למה היה דחוף לרמי לוי לקנות חברת תעופה, באתר כלכליסט, 30 בדצמבר 2020
↑  סופית: רמי לוי ירכוש את ישראייר, באתר ynet, 14 בינואר 2021
↑  ארבעה חודשים לאחר שנרכשה: חברת ישראייר מפסיקה לטוס בשבת, באתר גלובס, 19 באפריל 2021
↑  נורית דברת, ‏רעייתו של רמי לוי: "מרוב קנאה החליטו לפגוע בנו", באתר גלובס, 7 במאי 2014
↑  הודיה כריש-חזוני, היורשת של רמי לוי בתשובה יומיומית, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011051645905171  VIAF: 4503164913194818980007   WorldCat (עם VIAF): 4503164913194818980007 
החנות הראשונה של רמי לוי בשוק מחנה יהודה
רונן צור

רונן צור (נולד ב-27 ביולי 1969) הוא יועץ תקשורת, יו"ר תנועת דגל ישראל, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה הישראלית בשלהי הכנסת ה-16. לשעבר יו"ר מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים.
ביוגרפיה

צור נולד וגדל בשכונת מורשה ברמת השרון. בתיה, אמו, ילידת קזבלנקה שבמרוקו (ממשפחת עזרן מקזבלנקה) ושלמה, אביו, יליד פולין, עבד כיו"ר הוועד של כרמל מזרחי. שירת בבה"ד 20 בצריפין כמכשירן אופטי בין 1987-1990. החל את פעילותו הפוליטית במפלגת העבודה בשנת 1990, ומאז כיהן כרכז סיעת העבודה בכנסת בתקופת כהונתו של יצחק רבין כראש הממשלה. צור כיהן גם כמנכ"ל התנועה לקליטת החייל המשוחרר ושימש יועץ לחבר הכנסת ומזכ"ל מפלגת העבודה לשעבר רענן כהן, יו"ר המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה, ויועץ לשר הביטחון, בנימין בן אליעזר ולשרת הקליטה יולי תמיר..
בשנת 2004 החל לעבוד במשרד הפרסום של מוטי מורל, ובשנת 2007 הפך לשותף במשרד. ב-2016 מכר צור את חלקו למורל, בעקבות סכסוך בין השניים. לאחר מכן פתח עסק בתחום יחסי ציבור בשם "רונן צור תקשורת" ברמת גן.
בבחירות לכנסת השש עשרה שובץ ברשימת מפלגת העבודה וכיהן כחבר הכנסת כשלושה חודשים בסוף הקדנציה (בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת סאלח טריף).
ביוגרפיה > פעילות במטה משפחות החטופים

בשלהי 2023, לאחר החטיפה לעזה בפתיחת מלחמת חרבות ברזל, היה ממקימי מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים, בו כהן כמנהל בהתנדבות. במהלך אחת הפגישות עם משפחות חטופים, נטש צור את שיחת הזום, לאחר שאם אחד החטופים הטיחה ביקורת לעברו.
ב-20 בנובמבר 2023 מתח רמי איגרא, לשעבר ראש חטיבת שבויים ונעדרים במוסד, ביקורת על נזק שעשה צור במשא ומתן בעניין שחרור החטופים ובהעלאת המחיר שדרש חמאס.
ב-18 בפברואר 2024 הודיע על פרישתו מהתפקיד, לאחר מכתב שכתבו עשרות ממשפחות החטופים שטענו שדרך מאבקו מזיקה לפעולה להחזרת החטופים.
תביעות משפטיות

חברת הכנסת גלית דיסטל-אטבריאן תבעה את צור על הפרת פרטיות, ובינואר 2022 נפסק שעליו לשלם לה פיצויים בסך 3,000 ש"ח, הוצאות משפט בסך 2,000 ש"ח והחזר אגרת בית המשפט ששולמה. הליך נוסף בין השניים, של תביעות הדדיות על לשון הרע הסתיים בסגירת ההליך.
באוגוסט 2023 פרסם אבישי גרינצייג כי צור, שניהל מאבק לסגירת עכשיו 14, עבד קודם לכן כיועץ אסטרטגי לערוץ. צור בתגובה הגיש תביעת דיבה, שהסתיימה בפשרה לפיה גרינצייג יפרסם הבהרה לפיה הוא חוזר בו מהביטוי 'שקר כדרך חיים' אודות צור.
באוגוסט 2024 בית המשפט אפשר לצור לבטל תובענה ייצוגית שפתח נגד ערוץ 14 אך חייב אותו ב-20 אלף שקלים הוצאות משפט..
חיים אישיים

צור הוא גרוש מאז היה בן 30 ואב לבת. ב-2021 צייץ כי חי בזוגיות עם אשת קבע. בעבר התגורר בגבעת שמואל, כיום מתגורר ברמת השרון, סמוך לשכונת מורשה שבה גדל. אחיו הוא העיתונאי ניסן צור.
אנרי קרטן

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1904 נאנסי, צרפת 
 פטירה:  13 באוגוסט 2008  (בגיל 104) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Henri Paul Cartan 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  תיכון הוש (1923)  אקול נורמל סופרייר (1928) 
 מוסדות:  סורבון (1940–1945)  אוניברסיטת שטרסבורג (1945–1947)  אוניברסיטת שטרסבורג (1931–1940)  אוניברסיטת ליל (1929–1931)  סורבון (1947–1975) 
 תלמידי דוקטורט:  Joshua Leslie, Michel Zisman, Jean-Paul Brasselet, Banwari Lal Sharma, Claude Morlet, רנה תום, ז'אן-פייר סר, פירוק ברוהה, בפסקה זו 10 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  פרס היינץ פייגלס לזכויות אדם של מדענים (1989)  פרס וולף למתמטיקה (1980)  מדליית הזהב של המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (1976)  חבר זר של החברה המלכותית (22 באפריל 1971)  מדליית אמיל פיקאר (1959)  הרצאת פקו (1932) 
 תרומות עיקריות
 אחד מהחברים המייסדים של קבוצת בורבאקי.
 
אנרי פול קרטן (צרפתית: Henri Paul Cartan;‏ 7 ביולי 1904 - 13 באוגוסט 2008) היה מתמטיקאי צרפתי, אחד מגדולי המתמטיקאים של המאה ה-20, ממייסדי הקבוצה ניקולא בורבאקי. קרטן תרם רבות לטופולוגיה אלגברית ולאלגברה הומולוגית, בפרט בפיתוח האופרטורים הקוהומולוגיים, ולאנליזה מרוכבת. היה חבר ביותר מתריסר אקדמיות לאומיות, ובהן אלו של צרפת, ארצות הברית ויפן. חתן פרס וולף לשנת 1980, על עבודתו המקצועית ועל הובלת דור שלם של מתמטיקאים.
ביוגרפיה

אנרי קרטן, בנו של המתמטיקאי אלי קרטן, נולד בנאנסי וגדל בפריז שם לימד אביו בסורבון. למד באקול נורמל סופרייר והתיידד עם אנדרה וייל שהשפיע עליו בבחירת כיווני מחקר. לימד בכמה אוניברסיטאות בצרפת, ועשה את עיקר חייו המקצועיים בפריז. בין תלמידיו: ז'ן-פייר סר ורנה תום. היה ממובילי חידוש הקשר בין הקהילות המתמטיות בצרפת ובגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. הוביל סמינר מפורסם שנקרא על שמו "סמינר קרטן" שהפך למרכז עולמי לחידושים בתחום הטופולוגיה האלגברית.
האב (מארק שאגאל, 1911)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מארק שאגאל 
 תאריך יצירה:  1911 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  AM 1988-55 (המוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז) 
 מיקום:  המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות
 
האב (בצרפתית: Le Père) הוא ציור שמן על בד מאת האמן היהודי-רוסי מארק שאגאל, שנוצר בשנת 1911. הציור מציג דיוקן של גבר מבוגר, ככל הנראה אביו של האמן, בצבעים חמים ובמשיכות מכחול אקספרסיביות. היצירה נחשבת לאחת העבודות המוקדמות של שאגאל מתקופת שהותו בפריז, והיא משקפת את סגנונו הייחודי המשלב מסורת יהודית עם השפעות מודרניות.
תיאור היצירה

בציור נראה גבר חובש כובע, הלבוש בבגדים פשוטים ונראה שקוע בהרהורים. הצבעים העיקריים ביצירה הם גוני חום, אדום וכתום, היוצרים אווירה אינטימית ומחממת. הדיוקן מתאפיין במשיכות מכחול חופשיות, האופייניות לסגנונו של שאגאל, המשלבות אקספרסיוניזם עם השפעות פוביסטיות. הציור מבטא רגש עמוק של כבוד וחיבור למסורת היהודית, נושא מרכזי ביצירתו של האמן.
היסטוריה והשבה

הציור נרכש בשנת 1928 על ידי דוד צנדר, מוזיקאי יהודי-פולני, מידי סוחר האמנות אייב גוטנייר בוורשה. במהלך מלחמת העולם השנייה נבזז הציור כאשר צנדר ומשפחתו נשלחו לגטו לודז', ולאחר מכן נשלחו לאושוויץ, שם נספו אשתו ובתו. לאחר המלחמה, הצליח שאגאל להשיב את הציור לידיו בנסיבות לא ידועות, והוא נכלל באוסף האישי שלו. בשנת 1988, לאחר מותו של שאגאל, נכנס הציור לאוסף מוזיאון פומפידו בפריז כחלק מתשלום מס ירושה על עיזבונו. מחקרי פרובננס (השבת יצירות שנבזזו) שנערכו על ידי מוזיאון פומפידו ומשרד התרבות הצרפתי הביאו לזיהוי הציור כיצירה שנבזזה בתקופת השואה, ובשנת 2022 הוחזר הציור לצאצאיו של דוד צנדר.
תצוגה ומכירה

לאחר שהוחזר לצאצאי דוד צנדר, נמכר הציור בשנת 2022 דרך בית המכירות הפומביות פיליפס. בשנת 2023 הוצג לראשונה לקהל הרחב במוזיאון היהודי בניו יורק, כחלק מהמאמץ להאיר את סיפורן של יצירות אמנות שנבזזו בתקופת השואה והוחזרו לבעליהן החוקיים. התערוכה הדגישה את חשיבות השבת יצירות גנובות ואת ההכרה באובדן התרבותי שנגרם ליהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
מיקום היצירה

לאחר מכירת הציור בשנת 2022, מיקומו הנוכחי אינו ידוע לציבור שכן שייך לאוסף פרטי, אך הוא הוצג באופן זמני במוזיאון היהודי בניו יורק בשנת 2023.
מפה - מסלול היצירה

המפה הבאה מציגה את המסלול שעבר הציור, ממקום יצירתו ועד למכירתו והצגתו במוזיאון היהודי בניו יורק:
📍 1911 - פריז, צרפת: שאגאל מצייר את היצירה.
📍 1928 - ורשה, פולין: הציור נמכר לדוד צנדר.
📍 1940 - גטו לודז', פולין: הציור נבזז על ידי הנאצים.
📍 לאחר 1945 - צרפת: הציור נמצא בידי שאגאל בנסיבות לא ברורות.
📍 1988 - מוזיאון פומפידו, פריז: הציור עובר למוזיאון כחלק ממס ירושה.
📍 2022 - הוחזר לצאצאי דוד צנדר.
📍 2022 - נמכר בבית המכירות פיליפס.
📍 2023 - הוצג במוזיאון היהודי בניו יורק.
הערות שוליים

↑  Marc Chagall, « Le Père » | Musée d’art et d’histoire du Judaïsme, www.mahj.org, ‏2022-02-25 (בצרפתית)
1 2  Marc Chagall - 20th Century & Contemporary Art Evening Sale New York Tuesday, November 15, 2022, Phillips (באנגלית)
↑  AFP, Chagall painting stolen by Nazis on display in New York after sale, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Rare Marc Chagall Painting of His Father, Recently Restituted to the Descendants of Its Original Owner, on View at the Jewish Museum Beginning February 16, 2023, The Jewish Museum
אחוזת דוברובין

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  חווה חקלאית, מוזיאון 
 על שם:  משפחת דוברובין 
 מיקום:  עמק החולה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1909
 תאריך פתיחה רשמי:  1909 
 מידות
 שטח:  650 דונם 
 
 קואורדינטות:  33°03′44″N 35°35′57″E﻿ / ﻿33.062125°N 35.59918056°E﻿ / 33.062125; 35.59918056
 www.dubrovin-farm.com
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) אחוזת דוברובין(למפת אצבע הגליל רגילה) אחוזת דוברובין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת דוברובין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת דוברובין
 
אחוזת דוברובין הייתה אחת החוות החקלאיות הראשונות בעמק החולה. כיום פועל במקום מוזיאון המוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
היסטוריה

בשנת 1895 הגה הברון רוטשילד תוכנית מיוחדת לבניית חמישה משקים משוכללים בסמוך ליסוד המעלה, כדוגמת החוות הפועלות בצרפת. על-פי תוכניתו, במרכז כל חווה יהיו בית מגורים, רפת ובאר. מסביב לחווה שתלו פרדס, כרם, גן ירק, שדות תבואה ועוד. חווה כזו נבנתה עבור משפחת גרף. לאחר עזיבת משפחת גרף את המקום, עברה אליה משפחת אייזנברג, מראשוני המתיישבים בייסוד המעלה. הריחוק מהמושבה והקרבה לביצת החולה הרחיקו את האיכרים שניסו לחיות בחווה.
בשנת 1909 רכש אנדריי דוברובין את החווה החקלאית סמוך ליסוד המעלה, על קרקע בגודל של 650 דונם, והתיישב באזור עם משפחתו.
דוברובין היה בן למשפחת איכרים רוסים מאזור הוולגה. הוא ובני משפחתו עזבו את העיר אסטרחן שברוסיה והתיישבו ביבנאל (אז "בית גן") שבגליל התחתון. דוברובין ומשפחתו היו "סובוטניקים" - רוסים נוצרים שאימצו לעצמם מנהגים יהודיים כגון שמירת השבת (ומן המילה "סובוטה" - שבת, שמם). לאחר שהתגייר, המיר אנדריי את שמו ל"יואב" ואשתו קיבלה את השם "רחל".
החווה שכנה בסמוך לאזור מוכה ביצות. כמה מבני משפחתו חלו במלריה. לאחר ששניים מהבנים ושני נכדים מתו כתוצאה מהמחלה, עברה המשפחה לראש פינה. רק יצחק, הבן הבכור, נותר במקום, על-מנת לשמור על מבני החווה, הפרדסים והמטעים. ברבות הימים, זכה יואב דוברובין בפרסים רבים על פועליו והישגיו בחקלאות. הוא נפטר בגיל 104.
בשנת 1968, משהזדקן והגיע זמנו לעזוב את האחוזה המשפחתית, הורישו יצחק דוברובין ויעקב דוברובין (נכדו של יואב דוברובין, בנו של אפרים דוברובין - בן הזקונים) את החווה לקרן קיימת לישראל.
מבנה האחוזה ומרכיביה

האחוזה תוכננה בסגנון שהיה מקובל אצל איכרי אירופה: מבניה השונים ניצבו סביב חצר פנימית מרווחת וחוברו ביניהם באמצעות חומה באופן שסגר את האחוזה כלפי חוץ.
מבני האחוזה היו מפוארים וכללו בית מגורים מרווח, מבנה מטבח, מגורי עובדים, מחסני ציוד ותבואה ומבני מחסה לחיות המשק.
באחוזה ניטע בוסתן עצי פרי ונחפרה באר עמוקה, שעליה הותקן מתקן שאיבה מסוג "אנטיליה" אשר הונע בעזרת בהמה.
הקמת המוזיאון

על-מנת לספר את תולדות המושבה יסוד המעלה וסיפור משפחת דוברובין, וכן כדי להנחיל את מורשת ההתיישבות בעמק החולה, הוקמה בשנת 1982, ביוזמת ראש המועצה המקומית יסוד המעלה, יוסי מזרחי, "העמותה לשחזור אחוזת דוברובין". לאחר תהליך של שימור, שחזור ושיקום האחוזה שנמשך כארבע שנים, ובהשקעה של כ-950,000 דולר, הוסבה האחוזה למוזיאון המנציח את סיפורה של משפחת דוברובין ומשחזר את חיי היום יום של החלוצים הראשונים.
במסגרת פרויקט השחזור שוקמו מבני האחוזה, הבאר, הבוסתן, הריהוט והציוד החקלאי המקומיים, ושוכנו במקום חיות משק. כמו כן הוצבו באחוזה נפחיית המושבה יסוד המעלה על כל ציודה, וכן מסמכים ותמונות מימי ראשית ההתיישבות במושבה. אחד ממבני החצר הוסב לאולם הקרנה ומוצגת בו תוכנית אור-קולית על קורות המושבה ומשפחת דוברובין.
האתר נפתח למבקרים באפריל 1986 והחצר המשוחזרת זכתה להד תקשורתי נרחב והפכה מוקד משיכה למבקרים מכל רחבי ישראל. המועצה לשימור אתרים הכריזה על האתר "ספינת הדגל של השימור בארץ". בשנת 1990, בבית הנשיא, הוענקו תעודות הוקרה מיוחדות לראש המועצה המקומית, יוסי מזרחי, יוזם השחזור, ולאדריכל קלמן כ"ץ. התעודה הוענקה על השימור והשחזור הייחודי ועל השילוב המיוחד של מוזיאון, מרכז מבקרים, מסעדה, ופעילות חינוכית.
לקריאה נוספת

ענר, זאב (עורך), סיפורי בתים, הוצאת אורבך ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 57–59.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 26
1 2 3 4 5 6 7  ענר, זאב (עורך), סיפורי בתים, הוצאת אורבך ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 57-59
1 2 3 4 5 6  אתר לאומי אחוזת דוברובין, באתר i-nature
1 2  אחוזת דוברובין - יסוד המעלה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
שחזור סגנון החיים באחוזה
כלי חקלאי המוצג במוזיאון אחוזת דוברובין
חפצים המוצגים במוזיאון אחוזת דוברובין
רקמת צלבים (מלאכת יד)
דוגמיות הרקמה

רקמות צלבים, שמשו הרבה לרקימת אותיות מספרים ומפות גאוגרפיות בדוגמיות הרקימה (Samplers), שהיו נפוצות בחינוך הילדות באירופה ובאמריקה. באוספי מוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון ישנן דוגמיות רקמה רבות החל מהמאה ה-13.
דוגמיות הרקמה, שמשו לאימון הילדות בתפירת ורקימת תכי התפירה והרקמה שהיו נחוצים לתחזוקת הטקסטיל הביתי, היות שהיה צריך לסמן את הבגדים בשמות הן למדו גם לרקום אותיות וספרות. רקמת הצלבים המודולרית הייתה מצוינת לבניית האותיות והמספרים, כך שלמדו גם לקרוא ולכתוב. לעיתים הוסיפו פסוקים מכתבי הקודש. הדוגמית המוכנה, שמשה לבנות מעין מילון תכים שתוכלנה להיזכר באופן העשייה, עם סיום רקמת הדוגמית היא נתלתה על הקיר כמעין תעודה המוכיחה שהבת מוכנה למטלות עקרת הבית.
בספר The Art of Judaic Needlework כותבת הרוקמת היהודיה האמריקאית איטה אבר (Ita Abber) שבעודה עובדת על עיצוב רקמת אותיות באנגלית, ישבה ליד שולחן עגול ושמה לב שחלק מהאותיות האנגליות ההפוכות דומות לאותיות עבריות וכך התחילה לעצב אותיות עבריות שאפשר גם לרקום ברקמת צלבים. רוקמת נוספת שעיצבה אותיות עבריות לרקמת צלבים היא מאי רוקלנד טופא (Mae Rockland Tupa) בספרה The New Work of Our Hands:Contemporary Jewish Needlework and Quilts
דוגמאות נוספות לאותיות עבריות שמהן אפשר לבחור אותיות מרובעות לעיצוב רקמת צלבים, אפשר למצוא ב'כתב אמנותי עברי' מאת ל. פ. טובי.
במוזיאון ההיסטוריה היהודית באמסטרדם, יש דוגמית שרקמה אשתר בת זלמן ב-1782, עיקר הדוגמית רקומה בתכי תיקוני אריגה, אך במרכזה רקום שם הרוקמת בעברית ברקמת צלבים.