stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וייטרניצה
גאוגרפיה

הכניסה למערת וייטרניצה שוכנת למרגלות גבעה בגובה של 260 מטרים מעל פני הים, בפינה הדרום-מערבית של פוליה פופובו, כ-300 מטרים מזרחית לכפר זוולה (Zavala) וכ-12 ק"מ מחוף הים האדריאטי. כיוונה הכללי של המנהרה הוא דרום דרום-מזרח, דהיינו לכיוון חוף הים. האזור מצטיין בתופעות קרסטיות דוגמת שדות קרסטיים ("פוליה") וכן מערות ובולענים רבים. המערה בנויה משדרה מרכזית באורך של כ-2.5 ק"מ ומספר מעברי משנה, ואורכם הכולל של המעברים במנהרה הוא 7,323,9 מטרים. במערה זורמים ארבעה ערוצי מים עיקריים ועשרות ערוצי מים משניים בעלי אופי עונתי. במערה שוכנים גם אגמים תת-קרקעיים, ואורכו של האגם הגדול ביניהם הוא 180 מטרים. שמה של המנהרה שמשמעותו "מנהרת הרוח" ניתן לה בשל פרצי הרוח החזקים בכניסה אליה, אך גם בתוכה, ואשר עשויים להגיע בקיץ למהירות של יותר מ-15 מטרים לשנייה. הטמפרטורה הממוצעת במערה היא 11.6°C והלחות מגיעה ל-100%. סמוך מעל לכניסה למערת וייטרניצה שוכנת מערת ביילושיצה (Bjelušica) שנחשבת לחלק מאותו מכלול וגם בה עושר ביולוגי רב. המערה פתוחה לביקור מודרך משך כל ימות השנה, וקטע באורך של 1,730 מטרים הוכשר לשם כך והוא מואר ברובו.
ביולוגיה

במערה יש ייצוג לחמש ממלכות טקסונומיות - חיידקים, פרוטיסטים, פטריות, צומח ובעלי חיים. לפי הרשימה המעודכנת מ-2021 זוהו במערה 231 מינים הכוללים שני מיני בקטריות, 14 מיני פטריות, 35 מיני פרוטיסטים ו-180 מיני בעלי חיים. 96 ממינים אלה הם טרוגלוביטים (Troglobites), דהיינו, כאלה המתקיימים במערות בלבד, ו-37 מהם התגלו ונחקרו לראשונה במערה (Locus typicus). חלק גדול מהמינים במערה הם אנדמיים.
ב-1968 נמצאו במערה גם ממצאים פלאונטולוגיים. במעבר שזכה מאוחר יותר לשם "מעבר הלאופרד" התגלה שלד שלם של נמר (Panthera pardus) שכנראה נפל אל המערה דרך בולען ומת במקום. במקומות אחרים במערה התגלו חלקי שלדים של טורפים שזוהו כדוב מערות (Ursus spelaeus) ודוב ערבות חום (Ursus arctos priscus) הנכחדים. הממצאים שמורים מאז 2007 במוזיאון הלאומי בסרייבו. עוד התגלו שרידי עטלפים ומכרסמים.
היסטוריה ומחקר

בחיבורו "תולדות הטבע" משנת 77 התייחס פליניוס הזקן לראשונה למערת וייטרניצה, ומאז היא הוזכרה פעמים רבות על-ידי כותבים שונים. בתקופה הרומית ניצב בית קיץ בכניסה למערה, ותושביו נהנו ממשב הרוח שנפלט ממנה. בכניסה למערה התגלו שני ציורים האופייניים לסטצ'ק, מצבות מונומנטליות מימי הביניים, ובתוך המערה התגלו ממצאים ארכאולוגיים - חלק של כלי קדרות ומחט עשויה עצם.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 הביא העניין הגובר בפאונה האופיינית למערות כמו גם בתופעות הקרסט למחקר מדעי של המערה. קרל אבסולון (Karel Absolon) הצ'כי היה אחד החוקרים החשובים ביותר של המערה. הוא ביקר בה 27 פעמים לפחות בין השנים 1908–1922. הוא גילה מעבר חדש במערה הקרוי על שמו; הוא גם היה הראשון שטען כי ייתכן שהמערה נמתחת לאורך 15 או 20 ק"מ ומגיעה עד לים האדריאטי, וכן טען כי המערה היא תעלת ניקוז תת-קרקעית של הפוליה הסמוך. ב-1929 נערך מחקר מורפולוגי והידרולוגי מפורט של המערה בפעם הראשונה על ידי מיכאילו רדובנוביץ' (Mihajlo Radovanović) אשר יצר מפה וחתכים של חלקי המערה שהיו ידועים אותה עת. ב-1952 זכתה המערה לראשונה להגנה בחוק מכוח החלטה של הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה ביוגוסלביה, וב-1965 נכללה ברשימת השמורות הגאולוגיות המיוחדות. מחקר בעזרת תאודוליט נערך בין השנים 1958–1961 על-ידי החברה הספלאולוגית "בוסנסקו-הרצגובינה קרסט" (Bosansko-Herzegovina karst) וחברת "אנרגואינבסט" (Energoinvest) מסרייבו. אולם המחקר המדויק ביותר נערך מאז שנת 2000 על ידי "החברה הספלאולוגית ולביט" (Speleological Society Velebit) מזגרב, אשר גילה מעברים חדשים ומיפה בדיוק רב את המבנה הטופוגרפי של המערה.
בשנת 2004 הוכללה המערה ברשימה הטנטטיווית של ארגון אונסק"ו. המערה וחלק מפוליה פופובו בשטח כולל של 4,710.17 הקטאר הוכרזו בשנת 2013 כאזור מוגן, וב-2024 המערה זכתה במעמד של אתר מורשת עולמית.
הערות שוליים

↑  Vjetrenica Cave, Ravno, World Heritage Convention
↑  Cave Vjetrenica Volume I – Nomination file World Heritage Nomination, p.90
↑  Cave Vjetrenica Volume I – Nomination file World Heritage Nomination, p.86
ואלנס (עיר)

ואלנס (בצרפתית: Valence) היא עיר שמשמשת בירת מחוז דרום שבחבל אוברן-רון-אלפ שבדרום צרפת.
ונדזיגולה

ונדזיגולה (בליטאית: Vandžiogala, ונדז'יוגלה; בפולנית: Wędziagoła, ונדז'יאגולה; ביידיש: ווענדזיגאלע) היא עיירה במחוז קובנה שבליטא, כ-29 ק"מ צפונית לקובנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

ונדזיגולה נזכרת לראשונה בשנת 1384, בעת שהתרחש בה קרב בין הליטאים ובין חיילי המסדר הטבטוני. במהלך מרד ינואר, בשנות ה-60 של המאה ה-19, השתתפו במעשי ההתקוממות רבים מבני העיירה.
יהודי ונדזיגולה

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-350 יהודים, רוב תושביה, והתקיימו בה שלושה בתי כנסת, בית מדרש, חדרים ובית ספר עברי. בתקופה הסובייטית שהחלה בשנת 1940, נסגרו בעיירה המוסדות הציוניים, והולאמו חלק מעסקי היהודים בה.
ב-25 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודי המקום, ובהן הגבלות תנועה, סימון בתים, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
ב-8 ביולי 1941 רצחו ליטאים 68 יהודים מהעיירה בחורשה הסמוכה לבית העלמין היהודי ביישוב, ויתר יהודי היישוב רוכזו בגטו שהוקם במקום.
ב-9 באוגוסט 1941 פשטו ליטאים על הגטו, לקחו למעלה מ-100 יהודים שהתפללו בבית הכנסת במקום, והעבירו אותם לעיירה בובט (Babtai). שם נכלאו כשבועיים במבנה בית הכנסת המקומי, ונרצחו לאחר מכן. ב-28 באוגוסט 1941 הועברו לבובט יתר יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו במקום.
ואלמי

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת 
 צי:  הצי הצרפתי 
 סדרה:  Guépard-class destroyer 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Ateliers et Chantiers de Saint-Nazaire Penhoët 
 
ואלמי (בצרפתית: Valmy) הייתה משחתת אחת מתוך שש, שנבנו בסדרת המשחתות Guépard עבור הצי הצרפתי במהלך שנות העשרים. נקראת על שם קרב ואלמי.
לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, שירתה ואלמי בחיל הים של צרפת של וישי. ב-9 ביוני 1941 השתתפה בקרב בנהר הליטני במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. הייתה בין ספינות הצי הצרפתי שהוטבעו בטולון ב־27 בנובמבר 1942. בהמשך נגרטה.
לקריאה נוספת

Chesneau, Roger, ed. (1980). Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946. Greenwich, UK: Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-146-7.
Rohwer, Jürgen (2005). Chronology of the War at Sea 1939–1945: The Naval History of World War Two (Third Revised ed.). Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-59114-119-2.
Whitley, M. J. (1988). Destroyers of World War Two: An International Encyclopedia. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 0-87021-326-1.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זורנה

זורנות
זורנה אזרבייג'נית.
זוּרְנָה הוא כלי נשיפה מעץ הנמצא בשימוש באזור אסיה הקטנה, קווקז, כורדיסטן, טורקיה, דרום בולגריה ומקומות נוספים, ומשמש בדרך כלל בטקסים מסורתיים. הזורנה איתה מנגנים באזור כורדיסטן נקראת זורנה כורדית.
במוזיקה יוונית יבשתית זורנה מהווה חלק של זיגיה.
חלקי הזורנה

הזורנה הוא כלי נשיפה המורכב כעין קנה צר בתחילתו המתרחב בקצהו. מבנה זה מקנה לזורנה את הצליל הייחודי לו, היוצא דופן משאר כלי הנשיפה. לאורך הקנה הדק נקובים שבעה חורים ובנוסף עוד שני חורים קטנים יותר בחלק המתרחב בקצה הכלי. אל מקום הנשיפה בזורנה מחוברת מעין פייה מיוחדת העשויה מעלה של סוף או קנה מצוי. קיימים מספר כיוונים של זורנה, כל כלי בהתאם לסולם שבו מנגנים. הכיוון נקבע על פי אורך הכלי, דבר זה מאפשר העלאה או הורדה של הטון. נוהגים לגלף את הזורנה מגזירי עץ מסוגים שונים. העץ הנחשב המתאים ביותר לזה הוא שזיף.
טכניקת הניגון בזורנה

ישנן מספר טכניקות שונות לניגון זורנה: השיטה הפשוטה היא נשיפה כבכל שאר כלי הנשיפה, אך ישנה שיטה מיוחדת הנהוגה לרוב בזורנה כורדית הנעשית בצורה של שאיפת אוויר בצורה מעגלית דרך האף.
זבולון דאב סיסטם

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 סוגה:  דאב, מוזיקה אתיופית, רגאיי שורשי
 חברים
 גילי יאלו - סולן ינון פרץ - חצוצרה עידן סלומון - סקסופון אלטו אילן אדירי - סקסופון טנור אילן סלימן - גיטרה מובילה סימון נחום - גיטרה ליאור רומנו - אורגן טל מרקוס - בס אסף סמילן - תופים, פרקשן
 
זבולון דאב סיסטם (באנגלית: Zvuloon dub system) היא להקה המשלבת מוזיקת דאב, אתיופית ורגאיי שורשי. הלהקה החלה להופיע בשנת 2006 ושרה בעברית, אמהרית, טיגרית, גורגה ואורומו.
במשך השנים שיתפה פעולה עם אמני רגאיי בינלאומיים כגון בראדר קאלצ'ר, אפל גבריאל ועוד.
אודות

הלהקה הוקמה בשנת 2006 בתל אביב על ידי האחים סמילאן המשמשים כמנהלים המוזיקליים והמפיקים של הלקה. הם הקימו את הלהקה מתוך כוונה לעסוק ברגאיי ודאב עם השפעות מג'אז אתיופי, מוזיקת נשמה, פאנק, ג'אז אמריקאי ומוזיקה מזרחית.
תחילה הייתה להקת רגאיי אינסטרומנטלי ובשנים הראשונות היה תומר הררי סולן הלהקה. בשנת 2009 פרש ואז הצטרף גילי יאלו כסולן הלהקה.
הלהקה החלה את דרכה רק על הבמות ובשנת 2011 יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות ראשון בקנדה.
הלהקה אף שיתפה פעולה עם אפל גבריאל מלהקת יזראל ויבריישן, ומחמוד אחמד.
בשנת 2012 הוציאו את אלבום הבכורה Freedom Time. האלבום יצא תחת הלייבל העצמאי של הלהקה Med.Tone Records.
בשנת 2013 הוציאה הלהקה סינגל כפול בשיתוף פעולה עם האמנים קורנל קמפבל ורנקינג ג'ו.
בשנת 2014 הוציאו את אלבומם השני, Anbessa Dub, באלבום אירחו זמרים בני קהילת "ביתא ישראל" האתיופית ושיתפו פעולה עם יעקב לילאי, זמר ונגן קרר (כלי פריטה אתיופי).
בשנת 2016 הוציאו אלבום EP בשיתוף עם קורנל קמפבל.
חברי הלהקה

גילי יאלו - סולן
ינון פרץ - חצוצרה
עידן סלומון - סקסופון אלטו
אילן אדירי - סקסופון טנור
אילן סלימן - גיטרה מובילה
סימון נחום - גיטרה
ליאור רומנו - אורגן
טל מרקוס - בס
אסף סמילן - תופים, פרקשן
חברים לשעבר:
תומר הררי - שירה
אלון כרמלי - בס
עמרי אברמוב - סקסופון
נמרוד טלמון - טרומבון
דיסקוגרפיה

The Balaganjah Session - 2006
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Tree Soldiers  |   |
| 2. | E T  |   |
| 3. | Suson Yam  |   |
| 4. | What About Ilan?  |   |
| 5. | Mika's Dream  |   |
| 6. | Splash  |   |
| 7. | Florentin Dub  |   |
| 8. | Lion Of Buddha  |   |
| 9. | Zvuloon Dub  |   |
| 10. | Papa Pon The Mic  |   |
| 11. | The Breeze  |   |
| 12. | Marshall  |   |
| 13. | In Your Eyes  |   |
| 14. | Black Roses  |   |
| 15. | Brilliant Boy  |   |
| 16. | Roots & Culture  |   |
Freedom Time - 2012
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Lion Of Judah  |   |
| 2. | Tell Me Tell  |   |
| 3. | Good Sensi  |   |
| 4. | Freedom Time  |   |
| 5. | Voodoo Chile  |   |
| 6. | African Drum  |   |
| 7. | All Over The World  |   |
| 8. | Let My People Go  |   |
| 9. | Going To Mount Zion  |   |
| 10. | No One But You  |   |
| 11. | Hah Give Up  |   |
2013 - EP - Weed Out (בשיתוף פעולה עם קורנל קמפבל ורנקי ג'ו)
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Weed Out (קורנל קמפבל)  |   |
| 2. | Weed Out (זבולון דאב סיסטם)  |   |
| 3. | Going To Zion (זבולון דאב סיסטם)  |   |
| 4. | Nah Give Up (רנקינג ג'ו)  |   |
Anbessa Dub - 2014
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Alemitu  |   |
| 2. | Tenesh Kelbe Lay  |   |
| 3. | Sab Sam  |   |
| 4. | Man Begelagelgni  |   |
| 5. | Ney Denun Tieshe  |   |
| 6. | Yehoden Aweteche Lengeresh  |   |
| 7. | Tsbukti Fetret  |   |
| 8. | Endemenesh  |   |
| 9. | Zelel Zele  |   |
| 10. | Yene Almaz  |   |
Cornel Campbell Meets Zvuloon Dub System - EP - 2016
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Weed Out  |   |
| 2. | Weed Out Version  |   |
| 3. | Going To Zion  |   |
הערות שוליים

↑  בית היוצר, זבולון דאב סיסטם – ג'אם של 88fm, באתר בית היוצר, ‏24.04.2014
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.
נשים > בריכת 25 מטר

| מספר | תוצאה | שחיינית | מדינה | תאריך | אירוע | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 53.46 | פרנציסקה ואן אלמסיק | גרמניה גרמניה | 6 בינואר 1993 | גביע העולם | שנגחאי, הרפובליקה העממית של סין |
| 2 | 53.33 | פרנציסקה ואן אלמסיק | גרמניה גרמניה | 10 בינואר 1993 | גביע העולם | בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין |
| 3 | 53.01 | לי ג'ינגהי | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 2 בדצמבר 1993 | אליפות העולם | פלמה דה מיורקה, ספרד |
| 4 | 52.80 | תרסה אלסהמר | שוודיה שוודיה | 10 בדצמבר 1999 | אליפות אירופה | ליסבון, פורטוגל |
| 5 | 52.17 | תרסה אלסהמר | שוודיה שוודיה | 17 במרץ 2000 | אליפות העולם | אתונה, ייוון |
| 6 | 51.91   (חצי גמר) | ליבי טריקט | אוסטרליה אוסטרליה | 8 באוגוסט 2005 | אליפות אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה |
| 7 | 51.70 | ליבי טריקט | אוסטרליה אוסטרליה | 9 באוגוסט 2005 | אליפות אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה |
| 8 | 51.01 | ליבי טריקט | אוסטרליה אוסטרליה | 10 באוגוסט 2009 | אליפות אוסטרליה | הובארט, אוסטרליה |
| 9 | 50.91 | קייט קמפבל | אוסטרליה אוסטרליה | 28 בנובמבר 2015 | אליפות אוסטרליה | סידני, אוסטרליה |
| 10 | 50.77 | שרה שסטרם | שוודיה שוודיה | 3 באוגוסט 2017 | גביע העולם | מוסקבה, רוסיה |
| 11 | 50.58 | שרה שסטרם | שוודיה שוודיה | 11 באוגוסט 2017 | גביע העולם | איינדהובן, הולנד |
| 12 | 50.25 | קייט קמפבל | אוסטרליה אוסטרליה | 26 באוקטובר 2017 | אליפות אוסטרליה | אדלייד, אוסטרליה |
גברים > בריכת 25 מטר

| מספר | תוצאה | שחיין | מדינה | תאריך | אירוע | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 48.20 | מיכאל גרוס | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 11 בפברואר 1988 |  | אופנבך, גרמניה |
| 1 | 47.94 | גוסטבו בורג'ס | ברזיל ברזיל | 2 ביולי 1993 |  | סנטוס, סאו פאולו, ברזיל |
| 2 | 47.83 | אלכסנדר פופוב | רוסיה רוסיה | 1 בינואר 1994 | גביע העולם | הונג קונג |
| 3 | 47.82 | אלכסנדר פופוב | רוסיה רוסיה | 5 בינואר 1994 | גביע העולם | בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין |
| 4 | 47.12 | אלכסנדר פופוב | רוסיה רוסיה | 12 במרץ 1994 | גביע העולם | דסנצאנו דל גארדה, איטליה |
| 5 | 46.74 | אלכסנדר פופוב | רוסיה רוסיה | 19 במרץ 1994 | גביע העולם | גלזנקירכן, גרמניה |
| 6 | 46.25 | איאן קרוקר | ארצות הברית ארצות הברית | 27 במרץ 2004 | אליפות המכללות | איסט מידוו, ניו יורק, ארצות הברית |
| 6 | 46.25 | רולנד סקומן | דרום אפריקה דרום אפריקה | 22 בינואר 2005 | גביע העולם | ברלין, גרמניה |
| 7 | 45.83 | סטפן ניסטרנד | שוודיה שוודיה | 17 בנובמבר 2007 | גביע העולם | ברלין, גרמניה |
| 8 | 45.69 | אלן ברנאר | צרפת צרפת | 7 בדצמבר 2008 | אליפות צרפת | אנז'ה, צרפת |
| 9 | 45.12   (חצי גמר) | אמורי לבו | צרפת צרפת | 12 בדצמבר 2008 | אליפות אירופה | רייקה, קרואטיה |
| 10 | 44.94 | אמורי לבו | צרפת צרפת | 13 בדצמבר 2008 | אליפות אירופה | רייקה, קרואטיה |
| 11 | 44.84 | קייל צ'למרס | אוסטרליה אוסטרליה | 29 באוקטובר 2021 | גביע העולם | קאזאן, רוסיה |
הערות שוליים

1 2  בשל היתרון בסיבוב, רוב שיאים העולם נקבעו בבריכות של 25 מטר. בוועידה של FINA שנערכה במסגרת אולימפיאדת מלבורן (1956), הוחלט שמה-1 במאי 1957, שיאי עולם יקבלו הכרה אך ורק כאלה שנקבעו בבריכה אולימפית של 50 מטר או בבריכת 55 יארד.
↑  תוך כדי המשחה ל-200 מטר חופשי
|  שיאי עולם בשחייה |
| --- | --- | --- |
| חופשי | 50 מטר חופשי • 100 מטר חופשי • 200 מטר חופשי • 400 מטר חופשי • 800 מטר חופשי • 1500 מטר חופשי |  |
| גב | 50 מטר גב • 100 מטר גב • 200 מטר גב |  |
| חזה | 50 מטר חזה • 100 מטר חזה • 200 מטר חזה |  |
| פרפר | 50 מטר פרפר • 100 מטר פרפר • 200 מטר פרפר |  |
| מעורב אישי | 100 מטר מעורב אישי • 200 מטר מעורב אישי • 400 מטר מעורב אישי |  |
| שליחים | 4x50 מטר חופשי • 4x100 מטר חופשי • 4x200 מטר חופשי • 4x50 מטר מעורב • 4x100 מטר מעורב |  |
התפתחות רגשית בגיל הגן

ההתפתחות הרגשית בגיל הגן מתארת את השינויים בבשלות הרגשית ואת ההתפתחות הרגשית המלווים את תהליך ההתבגרות בגיל הגן, ונחקרת על ידי הפסיכולוגיה ההתפתחותית. בתקופה זו, במקביל לשינויים קוגניטיביים וחברתיים, קיימים שינויים רגשיים משמעותיים. שינויים אלה כוללים חשיפה גדלה והולכת לרגשות ולסיבותיהם, יכולת ויסות של התנסויות רגשיות, ומודעות עצמית.
בגיל הגן, ילדים לומדים על רגשות ועל הבעת רגשות, אם כי בגיל זה הם עדיין אינם מיטיבים לפרש את טווח הרגשות השליליים שאחרים עשויים להביע. כך, ילדים בגיל הגן מתקשים להבחין בין רגשות מופנמים להתנהגות מוחצנת. לדוגמה, יהיה להם קושי להבין שאדם עצוב עשוי להראות שמח או שאדם שמח באמת עשוי שלא להביע שמחה.
הגורמים המשפיעים על ההתפתחות הרגשית בגיל הגן

השנים הראשונות הן המשמעותיות ביותר לגבי המשך התפתחות הילד. ההתקשרות הראשונה של הילד היא לרוב עם האם המניקה ובתוכה מבנה הילד את החוויות הרגשיות הראשוניות שלו. כבר משלב זה כל התנסות – חיובית ושלילית – מעצבת את עולמו הרגשי ואת יכולות ההיקשרות ואמפתיה העתידיים שלו.
עם הופעת הדיבור משתנה התנהגותו של הילד מבחינה התנהגותית ואינטלקוטאלית. הודות לרכישת הלשון הילד מסוגל לשחזר את חוויותיו בעבר בצורת סיפור. בשלב זה הוא מסוגל גם לנבא או להתייחס לפעולות עתידיות על ידי תיאור מילולי. יכולת זו תורמת לפיתוח יחסי גומלין בין יחידים ומערבת בתהליך החיברות. היא מאפשרת גם הפנמה של הדיבור ושימוש בדיבור פנימי לצורך חשיבה ועיבוד קוגניטיבי.
הגורמים המשפיעים על ההתפתחות הרגשית בגיל הגן > מגע עם ילדים נוספים

הופעת הדיבור מאפשרת יצירה של יחסי גומלין ותקשורת מתמידים בין יחידים. המעבר אל עולם הגן מרחיב את מעגל ההתנסות של הילד. הוא יוצר, לרוב בפעם הראשונה, אינטראקציה עם קבוצת ילדים. המשחק, שהוא אופן הלמידה וההבעה הטבעי עבור הילד, מהווה אמצעי להתנסות במגוון אינטראקציות המעצבות את יכולותיו של הילד. על פי פרויד, המשחק הדרמטי הוא אמצעי לפורקן של כעס, רוגז, שנאה ותוקפנות בגלל היכולת לבטא דחפים אסורים בסביבה מוכרת. כלומר, באמצעות המשחק לומד הילד לתעל רגשות שליליים באופנים חברתיים וחיוביים.
הגורמים המשפיעים על ההתפתחות הרגשית בגיל הגן > סביבה פיזית

תהליך הלמידה מושפע גם מהסביבה הפיזית של הגן. פינות משחק עשירות בגירויים משמעותיות להתפתחות הרגשית כאשר הילד משתמש בהם על מנת לחקות התנהגויות של מבוגרים (משפחה, בעלי תפקידים וכולי), ולשחזר חוויות שהוא עבר.
השינויים הרגשיים אותם עובר הילד לאורך ההתפתחות

ההתפתחות הרגשית בגיל הגן מתייחסת לשיפור יכולות של מספר היבטים:
ויסות רגשי - היכולת לשלוט בהבעת רגשות. יכולת זו מתבטאת בהתנהגות מאורגנת גם במצב של רגשות חזקים. היבט חשוב של הוויסות הרגשי הוא היכולת לשאת תסכול המתבטאת בכך שבמצב של תסכול אין אובדן שליטה.
דחיית סיפוקים - היכולת להמתין במטרה להשיג דבר מה.
היכולת להבין את הקשר בין רגש המתעורר בהתאם לציפיות ממצב מסוים, להבדיל מרגשות המתעוררים כתגובה למעשה. למשל, כשישאלו ילד בגיל הגן איך ירגיש ילד עם קבלת מתנה קטנה אחרי שציפה למתנה גדולה, הוא יענה שהילד ישמח. ילד בגיל זה לא יכעס פחות על פגיעה בו אם נעשתה בנסיבות המאפשרות סלחנות.
היכולת להבין את הרגשות של הסובבים אותם. ילד בגיל 3 מתאפיין באגוצנטריות ובהדרגתיות במהלך בתקופת הגן מתרחבת היכולת לנקוט את נקודת מבטם של אחרים ועמה גם היכולת להיענות לצורכי אחרים. למרות זאת, הושטת עזרה ממשית נדירה יחסית בסביבות טבעיות.
ילדים בגיל זה כבר מבינים את הנורמות ואת כללי ההתנהגות המקובלים בחברה בה הם חיים ומודעים לשימוש בהם. הילדים גם לומדים להסתגל למגוון מצבים ולשנות את מידת האיפוק בהתאם למצבים משתנים. על פי תאוריית ההתפתחות של אריק אריקסון, גיל הגן מתאפיין בעיצוב יכולת השליטה.
ילד בגיל הגן שאינו מסוגל לשחק בחברה, להבין את סביבתו הרגשית וחברתית, ואינו מסוגל לשלוט בדחפיו, התפתחותו הרגשית היא איטית או שאינה תקינה והיא דורשת אבחון וטיפול.
מעורבות ההורים בהתפתחות רגשית תקינה

התפתחותם של הילדים בגיל הגן והתנהגותם מושפעת מהקשר המוקדם שלהם עם הוריהם ומהטיפול אותו קיבלו בגיל הינקות. 
תכונות בסיסיות של ההורים כגון חום, היענות רגשית, שיתוף, עידוד לעצמאות וגישה חיובית משפיעים לחיוב על ההתפתחות הרגשית. כך, ילדים בגיל הגן שהוריהם נענים לצרכיהם הרגשיים, נוטים להראות אמפתיה לאחרים ולהתנהג התנהגות פרו חברתית ולשתף פעולה עם קבוצת השווים ועם ההורים.
עונשים ולעג על כישלונות עלולים להוביל את הילד לרגשות אשם, לכן ההורה נדרש לא להאיץ בילד יתר על המידה, ובמקביל לא לסכל את מאמציהם. ההורים צריכים להציג תפקידים וערכים ברורים בפעולותיהם שלהם ולהדגים את השליטה העצמית שהם מקווים לטפח בילדם.
ראו גם

יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה
לקריאה נוספת

יעקובסון, פ' (2004). התפתחות הילד טבעה ומהלכה. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
האן, ל' (1988). מוטיבציה קוגניטיבית והתפתחות רגשית בגיל הגן. החינוך המשותף, 13, 137-140.
הערות שוליים

1 2  פיאז'ה, ז. (1969). שש מסות על ההתפתחות הנפשית. ת"א: ספריית-הפועלים.
האם המניקה היא לרוב ההתקשרות הראשונה של הילד. ציור משנת 1894
אינטראקציה חברתית מסייעת לפתח את היכולת הרגשית בגיל הגן
לקשר עם ההורים יש השפעה על התפתות הרגשית של ילדיהם
וייטרינה

| --- | --- |
סמל וייטרינהסמל וייטרינה

 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  ויטבסק (מחוז) ויטבסק
 מחוז משנה:  פולאצק
 תאריך ייסוד:  המאה ה-16
 שטח:  5.22 קמ"ר
 גובה:  151 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,681 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  55°24′N 28°28′E﻿ / ﻿55.400°N 28.467°E﻿ / 55.400; 28.467
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהוייטרינה(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהוייטרינה(למפת מחוז ויטבסק רגילה) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.וייטרינה(למפת מחוז ויטבסק מוגדלת) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.וייטרינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וייטרינה (בבלארוסית: Ветрына; ברוסית: Ветрино, וטרינו; בפולנית: Wietryno, וייטרינו) היא עיירה במחוז משנה פולאצק, מחוז ויטבסק, על כביש פולאצק-וילנה, 23 ק"מ מפולאצק, בבלארוס.
היסטוריה

לאחר חלוקת פולין השנייה בסוף המאה ה-18 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הרוסית. בינואר 1919 היא הפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. לאחר שבועיים סיפחה הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית את העיירה אליה. ב-1924 שבה וייטרינה לשליטת בלארוס הסובייטית. ביולי 1941 כבשה גרמניה הנאצית את העיירה והרסה חלק גדול ממנה. באותה עת היו בעיירה כ-1,300 תושבים, בהם פחות ממאה יהודים.
בשנת 1958 קיבלה וייטרינה מעמד של יישוב עירוני. משנת 1960, וייטרינה היא שוב במחוז משנה פולאצק.
דמוגרפיה

בשנת 1999 היו בווייטרינה מעל 3,000 תושבים. מספר תושבי העיירה יורד בהדרגה ובעקביות. ב-2006 היו בה 2,700 תושבים, ב-2008 היו בה 2,600 תושבים, ב-2009 היו בה 2,500 תושבים, ב-2016 היו בה 2,220 תושבים, וב-2017 היו בה 2,134 תושבים.
כלכלה, תרבות וחינוך

בווייטרינה פועל מפעל תכשיטים, מפעל עצים וכן מפעל תשתיות. בעיירה קיים בית ספר המעניק הכשרה מקצועית בתחומי המיכון החקלאי, וכן בית ספר תיכון, בית ספר לאמנות וספריה.
בעיירה קיימים טירה עתיקה, שתי כנסיות, תל קבורה עתיק, קבר המוני של חיילים סובייטיים ממלחמת העולם השנייה וביצורים צבאיים. שתי כנסיות נוספות התקיימו בעבר בעיירה. אחת מהן התקיימה מתחילת המאה ה-18 והאחרת מתחילת המאה ה-19. הן נהרסו בתחילת המאה ה-20.
יהודים

ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיירה כ-60 יהודים. בעקבות יישום הסכם ריבנטרופ–מולוטוב בתחילת המלחמה העיירה, שהייתה לפני כן מעבר גבול על הרפובליקה הפולנית השנייה, קלטה עשרות פליטים יהודים משטחים שנכבשו על ידי ברית המועצות.
ביולי 1941 כבשו הגרמנים את העיירה, ובסוף 1941 ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה בגטו קטן שגודר בתיל. הגטו חוסל בינואר 1942, ותושביו נרצחו בירי ליד הכפר קוסארי (Kosari).
הערות שוליים

↑  וטרינו (Vetrino), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  דניאל רומנובסקי (אנ'), וטרינו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1745–1748), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אנדרטה לזכר קרבנות העיירה בשואה.
זורן

| --- | --- |
נהר הזורן במעברו בסאברן
נהר הזורן במעברו בסאברן
 מידע כללי
 אורך:  96.8 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  7.41 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  757 קמ"ר
 מוצא:  הרי הווז', צרפת
 יובלים:  Zinsel du Sud, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  נהר מודר
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת צרפת
 
 
ערך זה עוסק בנהר בצפון צרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נהר הזורן (בצרפתית: Zorn) הוא נהר שאורכו 96.8 ק"מ ומוצאו בהרי הווז' ברום של 840 מטר מעל לגובה פני הים. הזורן נשפך אל תוך נהר המודר (Moder) שנשפך אל תוך נהר הריין.
גאוגרפיה

סמוך למוצא הנהר, הנהר מפוצל לשני יובלים הזורן הצהוב והזורן הלבן. הזורן הצהוב נובע בגובה של 840 מטר צפונית לפסגת הר גרוסמן (987 מטר). לזורן הלבן מספר נביעות בקרבת הר ברייטארדטל (Breithardthal) ברום של 480 מטר. שני היובלים זורמים כמעט במקביל משני עבריו של רכס הר האש (crête de la montagne de feu) ומתאחדים כ-6.5 ק"מ מהמוצא של הזורן הצהוב ברום של 300 מטר מעל לגובה פני הים. כמו רוב הנהרות שמוצאם בהרי הווז' גם נהר זה מוצאו במערב הרי הווז' אך בניגוד לשאר הנהרות, נהר הזורן זורם צפונה על רכס הווז' ולא יורד למישור הלורן ובסוף יורד מרכס ההרים בעיר סאברן לכיוון מזרח, מישור אלזס.
באלזס נהר זה היה נתיב תחבורה חשוב ועל גדותיו נבנו מבנים רבים. במהלך השנים הנתיב שימש שם לשימושים אחרים בהם שימש כחלק מתעלת מארן-ריין, ממסילת ברזל שמחברת בין שטרסבורג וסארבור. הנהר חוצה עיירות וערים רבות בדרכו שהעיקריות שבהן הן סאברן וברימאט (Brumath). הזורן מתנקז אך נהר במודר בקומונה רורווילר (Rohrwiller) ברום של 122 מטר. מפגש הנהרות מתרחש כ-5 ק"מ מערבית לנהר הריין, אך נהר המודר ממשיך לזרום צפונה ונשפך אל נהר הריין רק כ-20 ק"מ לאחר מפגש הנהרות.
שיפוע נהר הזורן ממוצע ובממוצע הוא יורד 8 מטר ל-1000 מטר, זה גבוהה יותר משכניו האלזסיים סואה ששיפועו 2.8 מטר לק"מ והמודר ששיפועו 2 מטר לק"מ. ממוצע זה יכול להטעות מכיוון שבשליש מאורכו הוא זורם בהרי הווז' עד סאברן בהם השיפוע הוא 19 מטר לק"מ ובשני שלישים מאורכו הוא זורם במישור אלזס בו שיפועו הוא רק 1.25 מטר לק"מ.
אגן הניקוז של הזורן הוא 756 קילומטר רבוע.
הערות שוליים

↑  מידע על הנהר מאתר sandre - השירות ההידראולי הלאומי של צרפת