stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה רוזנטל
ביוגרפיה

רוזנטל נולד בחולון להוריו אתי מאפרת מקצועית ומקס סמנכ"ל תפעול בחברה לייצור מטבחים, סיים את לימודיו בהצטיינות בחוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו כתב וביים שני סרטים קצרים: "נעורי קלרה" ו"ערי נעורי", שהשתתפו במגוון פסטיבלי קולנוע בארץ ובעולם.
ב-2016 עלתה סדרת הרשת "קונפס", אותה יזם, כתב וביים. הסדרה הוקרנה בארץ למנויי HOT, ונרכשה בידי רשת השידור האמריקאית AMC. רוזנטל משמש מפיק שותף בסדרה, לצד השחקנית ז'ולי דלפי שרשומה כיוצרת, כותבת ובמאית. הסדרה מורכבת מסיפורים קצרים על היכרות בין שני אנשים דרך אפליקציה ועוסקת במפגש בין פנטזיות מיניות למציאות.
ב-2016 זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים עבור הסרט "שבתון" אותו כתב וביים. ב-2018 כתב וביים את "בדרך חזרה", סרט קצר בכיכובו של ליאור אשכנזי. הסרט הופץ להקרנות מסחריות בקולנוע לב במסגרת הפרויקט "3 סיפורי ערבה" והיה מועמד לפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר. במקביל, עבד רוזנטל כתסריטאי בסדרות הקומיות של חברת yes, "תום יער עושה את שביל ישראל", ו"תום יער עושה בגרות".
ב-2022 זכה סרטו "קריוקי" בקרן סטיב טיש לפיצ'ר ראשון ובפרס שני בתחרות הפיצ'-פוינט של פסטיבל ירושלים. הסרט נרכש להפצה בינלאומית על ידי חברת Charades הצרפתית. וכן נרכש להפצה בארצות הברית על ידי חברת Greenwich Entertainment. הסרט משתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים טרייבקה 2022.
בפסטיבל הקולנוע ירושלים זכה הסרט בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר ובפרס בחירת הקהל. בטקס פרסי אופיר לשנת 2022 היה מועמד ל-14 פרסי אופיר וזכה בארבעה פרסים.
סרטו "עצמאות" השתתף ב-2022 בחממת התסריטים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וזכה בפרס השופטים.
פילמוגרפיה נבחרת

בדרך חזרה
קריוקי
הערות שוליים

↑  ישי קיצ'לס, פרח השכונה: הבמאי שהכניס את החברה הישראלית למגדל "בוער", באתר ישראל היום, 29 בספטמבר 2022
↑  משה רוזנטל, באתר סרטים בערבה
↑  משה רוזנטל | קנלר ייצוג אמנים
↑  מאת מיכל צורן, משה רוזנטל היה אבוד עד שמכר סדרה לארצות הברית, באתר טיים אאוט, ‏4 בנובמבר 2019
↑  שבתון, באתר אישים
↑  "קריוקי" של משה רוזנטל נרכש להפצה בינלאומית, באתר הפקולטה לאמנויות אוניברסיטת תל אביב
↑  גיל משעלי, ‏הסרט "אזרח מודאג" נרכש על ידי HBO; "קריוקי" יוקרן בארה"ב, באתר ‏מאקו‏, 4 באוגוסט 2022
↑   אורון שמיר, סרט ישראלי כמו "קריוקי" הוא סיבה למסיבה, באתר הארץ, 26 ביולי 2022
מרט פרחומובסקי

| --- | --- |

מרט פרחומובסקי, 2019
 לידה:  2 באפריל 1980 (בן 44) אודסה, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס סרט הביכורים, פסטיבל הסרטים חיפה; פרס אמנות הקולנוע
 https://www.marat.co.il/
 פרופיל ב-IMDb
 
מָרָט פַּרחוֹמוֹבסקי (נולד ב-2 באפריל 1980) הוא יוצר קולנוע ותיאטרון, יזם בתחום התרבות ועיתונאי ישראלי.
קורות חייו

פרחומובסקי נולד באודסה שבברית המועצות (אוקראינה). בשנת 1990 עלה לישראל עם משפחתו. בעל תואר ראשון בהצטיינות בתסריטאות ובימוי מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר שני בהצטיינות בבימוי תיאטרון מהחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
קולנוע

בשנת 2005 היה עוזר במאי ראשון בסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה" והופיע בסרט בתפקיד פסנתרן.
מאז שנת 2005 הוא יוצר יחד עם אביטל בקרמן את פרויקט הניו מדיה הדוקומנטרי "מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי", שמספר את סיפורו של הקולנוע הישראלי דרך מאות שעות של ראיונות מצולמים עם אנשי מפתח בתולדותיו. הפרויקט נתמך על ידי קרן הקולנוע הישראלי, מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, סינמטק ירושלים - ארכיון ישראלי לסרטים וסינמטק תל אביב. בשנת 2011 זכה יחד עם בקרמן בפרס אמנות הקולנוע מטעם משרד התרבות והספורט על יצירת הפרויקט. באפריל 2015 הושק אתר האינטרנט של הפרויקט.
בשנת 2009 נערכה הקרנת בכורה לסרט הקצר "פעור הפה של חנוך לוין", שכתב וביים במסגרת אירועי העשור למותו של חנוך לוין בסינמטק תל אביב. בסרט משתתפים השחקנים מוסקו אלקלעי, גבי עמרני, יוסף כרמון, מרינה שויף ורוית רמר.
בשנת 2010 הקים יחד עם המפיק אלעד פלג את קרן הקולנוע האלטרנטיבית קולנוע פרינג' לתמיכה בקולנוע עצמאי דל תקציב. תמיכת הקרן התבצעה באמצעות חבילות של שרותי הפקה ומזומן, שמושקעות בהפקות. הסרט הראשון בתמיכת הקרן, "סרט עם קתרין דנב" בבימויו של עמרי יבין, יצא למסכים במאי 2015. המושג "קולנוע פרינג'", שהוצע על ידי אביטל בקרמן, הפך במהלך השנים לכינוי המקובל בישראל לסרטים עצמאיים דלי תקציב.
באוקטובר 2011 ייסד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה את הפרינג'ידר, מסגרת המוקדשת לקולנוע עצמאי ואלטרנטיבי ישראלי, שהקרנותיה התקיימו בחלל של מועדון ההופעות "הביט". ביולי 2014, לאחר שתי מהדורות בחיפה, התקיימה מהדורתו השלישית של הפרינג'ידר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בספטמבר 2016 הושק אתר האינטרנט ספר הקולנוע הישראלי, מאגר מידע מקיף על הסרטים המקומיים, לפי דגם של אתר IMDb האמריקאי, בו שימש כמנהל תוכן ומפיק ראשי. האתר הוא פרויקט משותף של מועצת הקולנוע במשרד התרבות והספורט, קרן רבינוביץ' ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות.
בשנת 2017 שימש כמנהל כללי ואמנותי שותף של פסטיבל אוטופיה לקולנוע פנטסטי, לצד מייסד הפסטיבל אורי אביב, לאחר שהפסטיבל נקלע למשבר בעקבות הפסקת תמיכה ציבורית ממשרד התרבות והספורט. הוביל את תהליך השיקום וההבראה של אוטופיה, שבעקבותיו הודיע משרד התרבות והספורט על חידוש תמיכתו בפסטיבל באוגוסט 2018.
בשנים 2018–2019 שימש כמנהל התוכן בצוות ההקמה של הפלטפורמה הדיגיטלית הציבורית עבור הקולנוע הישראלי במסגרת סינמטק ירושלים - ארכיון ישראלי לסרטים. במסגרת זו הוביל את פיתוח חזון הפרויקט, אפיון הפלטפורמה ועיצובה בהנחיית יועצים מגופי תוכן עולמיים מובילים, ביניהם נטפליקס ומכון הקולנוע הבריטי. הפלטפורמה הושקה באוגוסט 2020.
באוקטובר 2019 החלה ההפקה של "תל אביב", סרטו הראשון באורך מלא, בהשתתפותם של יותם גוטל, מיטל נר, גל אמיתי, ענת עצמון, נעמה פרייס, אוהד שחר, ניר שטראוס ואחרים. הסרט הוקרן בבכורה בתחרות הישראלית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בספטמבר 2021, וזכה בפרס סרט הביכורים.
עתונות, ספרים והוראה

בשנת 2000 הקים את אתר האינטרנט "תרבות" והתחיל לפרסם במסגרתו ביקורות תיאטרון. בשנת 2007 התחיל לפרסם את ביקורותיו גם במקומון "ידיעות תל אביב" של רשת ידיעות תקשורת. ביוני 2009 עבר לתפקיד מבקר וכתב התיאטרון של השבועון "Time Out תל אביב". באפריל 2014 עבר לתפקיד מבקר התיאטרון של אתר האינטרנט עכבר העיר. באפריל 2017 פרש מכתיבת ביקורת תיאטרון, כדי להתמקד ביצירה.
במקביל, פרסם פרחומובסקי ביקורות קולנוע וספרים באתר "וואלה", רשימות על ספרי קולנוע במוסף הספרים של "הארץ" וכן מאמרים בכתב העת לקולנוע "סינמטק".
מאז שנת 2011 מלמד תולדות הקולנוע הישראלי בבית הספר הגבוה מנשר לאמנות.
בשנת 2012 היה שותף לעריכת הספר "אברהם הפנר - ספר התסריטים" בהוצאת הספרים כתר, יחד עם עליזה ציגלר, רנן שור, איתן גרין ומאיה הפנר.
בנובמבר 2013 יצא לאור במוסקבה ספרו "תעשיית הקולנוע בישראל - מבנה ומאפיינים" בהוצאת מרכז הקולנוע Pioner. הספר הושק בפתיחת פסטיבל הקולנוע הישראלי במוסקבה ב-13 בנובמבר, במעמד שגרירת ישראל ברוסיה.
בינואר 2019 יצא לאור ספרו "מבוא לאהבה: הסרטים של משה מזרחי" בהוצאת ליריקה, בעריכתה של עליזה ציגלר. הספר כולל שיחות עם במאי הקולנוע זוכה האוסקר משה מזרחי ולצדן ניתוח של סגנונו ויצירותיו. הספר נכתב ביוזמתה של הבמאית מיכל בת-אדם, אלמנתו של מזרחי.
הערות שוליים

↑  הוכרזו זוכי פרס אמנות הקולנוע 2011, באתר אידיבי
↑  מאיה נחום שחל, סרט אחר, באתר כלכליסט, 31 באוגוסט 2010
↑  נמרוד צוק, התשובה הישראלית ל-IMDB, באתר כלכליסט, 19 בספטמבר 2016
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, זה הזמן להתעורר: פסטיבל אוטופיה נלחם על חייו, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2017
↑  SOFA Unveils Participants, Experts for Sixth Edition
↑  הפלטפורמה הדיגיטלית של הקולנוע הישראלי
↑  עמוד הסרט "תל אביב", באתר ספר הקולנוע הישראלי
↑   נירית אנדרמן, סרטו של ערן קולירין "ויהי בוקר" הוא הזוכה הגדול בפסטיבל הקולנוע חיפה, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2021
↑  מרב יודילוביץ', הצגה של היידישפיל תעלה בגרמניה, באתר ynet, 24 באוקטובר 2012
↑  תיאטרון - צבי גורן ומרט פרחומובסקי, באתר הבמה
↑  תמר רותם, פסטיבל תמונע, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2014
↑  אורין ויינברג, רפורמה בפרס קיפוד הזהב: תוקם אקדמיה לתיאטרון עצמאי ולפרינג', באתר ynet, 8 ביולי 2019
↑   איה חיות, ענת עצמון: "אם הבמאי היה מבקש ממני לגלם בת 75 הייתי נעלבת, אבל 95?", באתר הארץ, 14 באפריל 2019
↑   איתמר קציר, "התיאטרון הישראלי משרת פחות מ-20 אנשים. זה כל כך מובהק שזה מביך", באתר הארץ, 14 בפברואר 2024
↑  יואב בירנברג, "נכון שהייתה לי הצלחה גדולה שדעכה, אבל היום אני במקום הרבה יותר טוב", באתר ynet, 15 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358919405171  BnF: cb16725403z (data)  LCCN: no2019094217  VIAF: 305422522   WorldCat (עם VIAF): 305422522
אהרון קשלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באפריל 1976 (בן 48) תל אביב-יפו, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  קולנוע
 זרם באמנות:  סרטי אימה
 יצירות ידועות:  כלבת (2010) מי מפחד מהזאב הרע (2013)
 פרסים והוקרה:  פרס פסטיבל הקולנוע של סיטגס לבמאי הטוב ביותר (2013) 
 בן או בת זוג:  לילך סונין 
 
אהרון קשלס (נולד ב-16 באפריל 1976) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

קשלס נולד ביפו וגדל בבת ים. שירת בחיל המודיעין. למד תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבד כמרצה בחוג. למד תואר שני בתוכנית הרב תחומית לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
קריירה

שימש כמבקר קולנוע עבור ynet, רייטינג וגלובס, והפעיל את בלוג הקולנוע פיראנה קארינה.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט הבכורה שלו – "כלבת" – אותו כתב וביים ביחד עם נבות פפושדו. בשנת 2013 יצא סרטם המשותף השני – "מי מפחד מהזאב הרע". בשנת 2014 יצר הצמד סרט קצר בשם "F is for Falling" במסגרת אנתולוגיית האימה הבינלאומית "ABCs of Death 2".
בנובמבר 2017 פורסם באתר האינטרנט ynet שפפושדו וקשלס עובדים יחד על 3 סרטים נוספים: "We are All Monsters", "אמבולנס" ו"היו זמנים בפלשתינה".
קשלס עבד על סרט הפעולה הבינלאומי "מילקשייק אבק שריפה" יחד עם נבות פפושדו. הסרט נרכש בידי שתי חברות בינלאומיות מובילות: סטודיו קאנל ו-The Picture Company. במאי 2019 פורסם שקשלס עזב את הפרויקט. הסרט יצא לקולנוע ולשירותי צפייה ביתית ביולי 2021.
בשנת 2021 ביים, כתב והפיק את סרטו הראשון בארצות הברית, "דרומית לגן עדן", מותחן פשע רומנטי בכיכובם של אוונג'לין לילי וג'ייסון סודייקיס.
קריירה > חיים אישיים

בפברואר 2014 נישא ללילך סונין. לזוג אין ילדים.
הערות שוליים

↑  Ido Rosen, F is for Female: The Woman Soldier and the Horror of the Israeli-Palestinian Conflict in Keshales and Papushado’s F is for Falling, Monstrum 5.2, 2022, עמ' 161-171
↑  הפרויקט ההוליוודי של יוצרי "כלבת": אהרון קשלס עזב, נבות פפושדו יביים לבד, באתר ynet, 12 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010399959005171  PLWABN: 9810561184305606  BnF: cb166764330 (data)  ISNI: 0000 0003 6640 1221  LCCN: no2012044074  NLK: KAC201621745  NTA: 38133449X  SUDOC: 183992342  VIAF: 232837518   WorldCat (עם VIAF): 232837518 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פולי רשף

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1949 (בן 75) טורקיה טורקיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 עיסוק:  שחקן
 צאצאים:  נמרוד רשף 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
פולי רשף (נולד ב-16 בנובמבר 1949) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

רשף נולד בטורקיה ועלה בגיל 14 לישראל. את שירותו בצה"ל עשה בצוותי הווי גייסות השריון. הוא למד  בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים ואת לימודי הקולנוע עשה באוניברסיטת תל אביב. בנו הוא נמרוד רשף.
קריירה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

רשף שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 1979 שיחק בסרטו של זאב רווח "לא לעלות יותר". ב-1985 לוהק לשחק בסרט "בר 51". בשנת 1989 שיחק בסרט הקולנוע "רסיסים". בשנת 1990 דיבב בסדרת האנימציה "אבירי האור הקסום". בשנת 1993 שיחק בסרט הקולנוע "מחפשת בעל על ארבע", לצדו של יהודה ברקן. בשנת 1998 שיחק בטלנובלה "תיק דנבר", ששודרה בערוץ 2. ב-2001 שיחק בסרט הקולנוע "מרס תורכי". בשנת 2002 שיחק באופרת הסבון "סיטי טאוור", בה גילם את דמותו של דורון פלג.
בשנת 2005 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "כתב פלילי" ובסרט הטלוויזיה "עכשיו או לעולם לא". בשנת 2007 שיחק בסרט "ריקוד מסוכן", בו גילם את דמותו של "אבנר". בשנת 2008 לוהק לשחק בטלנובלה של הוט 3 "בובות". ב-2009 שיחק בסדרה "תיכון השיר שלנו". בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה "עספור".
בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "הצרות שלי עם נשים", בתפקיד "מנחם ליפקין". בשנת 2013 שיחק בסרט "כידון". ב-2014 שיחק בסרט "טוביאנסקי", המבוסס על פרשת טוביאנסקי והשתתף בכתיבת התסריט של "אילוף הגוררת". ב-2015 הופיע בקולו בלבד בסרט הקצר "בלדה ליוסף" בבימויו של ריקי שלח ובסרט "קמטי צחוק" של פיני עדן. ב-2019 הופיע בסרטו של טומי לנג, "מריונטה".
בשנת 2020 השתתף בסדרת הנוער "התחנה", בתור עורך הדין קנטי.
בשנת 2021 שיחק בתור ראש עיריית ת"א צוקרמן בסדרת הטלוויזיה "נעלמים" ושיחק בסדרת הטלוויזיה "השוטרים", בה גילם את ראש עיריית נהריה. בשנת 2022 גילם את הרב פליישמן בסרט "חומוס FULL טריילר".
קריירה > קריירה בתיאטרון

רשף שיחק במחזות רבים. בתיאטרון גבעתיים שיחק ב"מגזר השתקנים" וב"לה פמיליה". בתיאטרון הבימה שיחק במחזות "בוסתן ספרדי", "כמו דמעה בים" ו"מות דנטון". בתיאטרון חיפה שיחק במחזה "מטמורפוזה". בתיאטרון בית ליסין שיחק במחזות "שחק אותה סם" ו"נדוני אלטונה". בתיאטרון באר שבע שיחק במחזות "קומדיה של טעויות", "אפריל הקסום" ו"השחף". בתיאטרון תמונע שיחק במופע "פריחת ההדרים". בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחק במחזה "יש ילדים זיג זג" על פי ספרו של דויד גרוסמן. בתיאטרון קרוב שיחק במחזה "הזבובים".
רשף אף לקח חלק בהצגות: "חכמי חלם", "רקמת נוצות הטווס", "שרה גבורת ניל"י", "שמלה גדולה", "ביל בול הגדול", "זה מסתובב", "משיח", "מלאך השלג", "דיבוק לשניים", "החלילן מהמלין", "ירח דבש", "קארין", "הרוח בערבי הנח"ל", "תלוי בתליין", גן עדן טרום חובה", "מוישה ונטילטור", "הרוטשילדים", "אבא מצליח אבל", "בסמטאות נפשנו", "הוא והיא", "בני הדוקטור", "אמי הגנרלית", "אוסקר –סקנדל במשפחה", "איפה הכסף?", "דירה לשניים","מגעים חמים" ו"בילבי".
בפברואר 2016 החל לשחק במחזה "מוטרפים מאהבה" מאת סם שפרד בתיאטרון הבימה.
רשף שיחק בהצגה "אני מפחדת ממך וירג'יניה" שכתבה וביימה נויה לנצט בפסטיבל עכו.
בשנת 2018 שיחק בהצגה "אמי הגנרלית" בתור אביו של מפקד הבסיס.
בשנת 2024 גילם את סטאשק בהצגה "רוחל'ה מתחנת" מאת סביון ליברכט ובבימוי נתן דטנר בתיאטרון העברי.
ערן ריקליס

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1954 (בן 70) ישראל ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  דינה צבי-ריקליס 
 צאצאים:  יונתן ריקליס 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ערן ריקליס (נולד ב-2 באוקטובר 1954) הוא במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי. זוכה פרס אופיר.
ביוגרפיה

ערן ריקליס נולד בבאר שבע, למד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב ובסיום לימודיו, צילם את הסרט הקצר "בלוז להאזנה קלה" (1977). ריקליס המשיך לימודי קולנוע באנגליה ב-Beaconsfield National Film School, ועם תום לימודיו שם, ביים את הסרט "ביום בהיר רואים את דמשק" (1984).
לאחר מכן ביים סרטי תעודה, סרטי טלוויזיה, סרטוני פרסומות ותשדירי שירות, ועל אחדים מהם זכה אף בפרסים בישראל בעולם ("שיר מעבר" משנת 1988 זכה בפרס ב"פסטיבל ניו יורק לפרסום").
בשנת 1991 ביים את הסרט, "גמר גביע", בהשתתפות משה איבגי שזכה בפרס שני ב"פסטיבל ולנסיה".
ב-1993 ביים את "זהר", שכתבו אמיר בן-דוד ומשה זונדר על פי סיפור חייו של זהר ארגוב, אחד הסרטים הישראלים המצליחים בשנות התשעים.
ביים את הסרט התיעודי "וגבול נתן" (1999, סרט שהיווה בסיס ל"הכלה הסורית") ואת סדרות הטלוויזיה "סטרייט ולעניין" (1993), "ייסורי אפרים" (1995), "המשאית" (2002).
לאחר מכן ביים את הסרטים "צומת וולקן" (1999), "פיתוי" (2002, לפי ספר של רם אורן), "הכלה הסורית" (2004).
ערן משמש גם כמפיק ובשנת 2005 הפיק את סרטו של דוד דרעי, "חתה יסבח סבח", שזכה ב"פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה" בקטגוריית "הדרמה המקורית הטובה ביותר".
הנושאים ביצירתו של ריקליס: הסכסוך הישראלי-ערבי ("גמר גביע", "הכלה הסורית", "עץ לימון"), פערים חברתיים בישראל ("זהר", "המשאית"), מוזיקה פופולרית ושחזור תקופתי ("זהר", "צומת וולקן").
ריקליס נע בין ז'אנרים שונים ובין קולנוע "איכותי" לקולנוע "עממי".
הוא נשוי לבמאית דינה צבי ריקליס והם משתפים פעולה ביצירתם. ב-2006 הפיק את סרט הקולנוע, "שלוש אמהות", בבימויה של אשתו דינה צבי ריקליס.
בשנת 2008 זכה סרטו "עץ לימון" בפרס חביב הקהל ב"פסטיבל ברלין".
בשנת 2009, באמצעות חברת ההפקה שלו יצר ריקליס את הסדרה "שירות חדרים", המשודרת בערוץ 2 במסגרת שידורי רשת.
בשנת 2010 יצא סרטו "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", סרט שזכה ב-5 פרסי אופיר, ובהם בקטגוריית "הבמאי הטוב ביותר" בו זכה ריקליס, ובקטגוריית "הסרט הטוב ביותר", דבר שהביא את סרטו לייצג את ישראל בהתמודדות על פרס אוסקר האמריקאי.
ב-2012 ביים את הסרט "להישאר בחיים", קופרודוקציה ישראלית-בריטית-צרפתית, עם תקציב של 7 מיליון דולר. הסרט מספר על טייס ישראלי שנתפס על ידי אש"ף ומככב בו סטיבן דורף.
סרטו של ריקליס, "ערבים רוקדים (זהות שאולה)", המבוסס על תסריטו וספרו של סייד קשוע, היה אמור להיות סרט הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2014. אך נדחה בגלל מבצע צוק איתן. הקרנתו החלה בנובמבר 2014.
פילמוגרפיה (רשימה חלקית)

| --- | --- |
 קולנוע בלוז להאזנה קלה, במאי  ביום בהיר רואים את דמשק (1984), במאי  שיר מעבר, במאי  גמר גביע (1991), במאי  זהר (1993), במאי  צומת וולקן (1999), במאי  פיתוי (2002), במאי  הכלה הסורית (2004), במאי  שלוש אמהות (2006), מפיק  עץ לימון (2008), במאי  שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010), במאי  פלייאוף (2012), במאי  להישאר בחיים (2013), במאי  ערבים רוקדים (2014), במאי  מסתור (2017), במאי ותסריטאי  עכביש ברשת (2020), במאי  לקרוא את לוליטה בטהרן (2024), במאי:  טלוויזיה ייסורי אפרים (1995), במאי  מצליח (1997), במאי  כסף קטלני (1997-1999), במאי  וגבול נתן (1999), במאי  המשאית (2004-2002), במאי  חתה יסבח סבח (2005), מפיק
הערות שוליים

↑  אהוד אשרי, לא מצליחים לגעת - "ביום בהיר רואים את דמשק", בימוי והפקה: ערן ריקליס, כל העיר, 15 ביוני 1984
↑  אמיר בוגן, "ערבים רוקדים" יפתח את פסטיבל ירושלים, באתר ynet, 13 במאי 2014
| פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | שבי גביזון (1990) • יעקב גולדווסר (1991) • אסי דיין (1992) • אנריקה רוטנברג (1993) • שמואל הספרי (1994) • שבי גביזון (1995) • אורי סיון וארי פולמן (1996) • ג'ולי שלז (1997) • שמי זרחין (1998) • אריק קפלון (1999) |  |
| 2000–2009 | בני תורתי (2000) • דובר קוסאשווילי (2001) • ניר ברגמן (2002) • שבי גביזון (2003) • יוסף סידר (2004) • דני סירקין (2005) • שמי זרחין (2006) • ערן קולירין (2007) • ארי פולמן (2008) • סכנדר קובטי וירון שני (2009) |  |
| 2010–2019 | ערן ריקליס (2010) • יוסף סידר (2011) • רמה בורשטין (2012) • יובל אדלר (2013) • טליה לביא (2014) • ארז תדמור (2015) • עילית זקצר (2016) • שמוליק מעוז (2017) • אופיר ראול גרייצר (2018) • ירון שני (2019) |  |
| 2020 ואילך | ניר ברגמן (2020) • ערן קולירין (2021) • אורית פוקס רותם (2022) • איילת מנחמי (2023) • תום נשר (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298192205171  PLWABN: 9810574525505606  BIBSYS: 9025147  BNE: XX4834549  BnF: cb15061217m (data)  GND: 131817523  ISNI: 0000 0000 7826 4242  LCCN: no2003085272  MusicBrainz: e97f621f-939f-4c41-98ac-a7a10ba025cd  NKC: xx0153730  NTA: 126024987  SUDOC: 104577339  VIAF: 65149572   WorldCat (עם VIAF): 65149572 
מימין לשמאל: מכרם ח'ורי וקלרה ח'ורי, השמאלי ביותר ערן ריקליס, בסרט "הכלה הסורית" (צילם יוני המנחם)
הכנסת העשרים וארבע

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ממשלות:  ממשלת ישראל השלושים ושש
 תקופת כהונה:  6 באפריל 2021 – 15 בנובמבר 2022  (שנה)
 מערכת בחירות:  23 במרץ 2021
 הנהגה
 יושב ראש הכנסת:  מיקי לוי
 ראש הממשלה:  נפתלי בנט יאיר לפיד
 יו"ר הקואליציה:  עידית סילמן בועז טופורובסקי
 ראש האופוזיציה:  בנימין נתניהו
 מרכז האופוזיציה:  יריב לוין
 הרכב
 
 סיעות הקואליציה:  מספר חברי הקואליציה 61       יש עתיד (17)       כחול לבן (8)       העבודה (7)       ישראל ביתנו (7)       מרצ (6)       תקווה חדשה (5)       רע"מ (4)       ימינה (3)       המחנה הממלכתי (2)       דרך ארץ (1)       חופש כלכלי (1)
 מספר חברי הקואליציה:  61 / 120
 סיעות האופוזיציה:  מספר חברי האופוזיציה 59      הליכוד (29)       ש"ס (9)       הרשימה המשותפת (6)       הציונות הדתית (5)       דגל התורה (4)       אגודת ישראל (3)       ימינה (1)       עוצמה יהודית (1)       נעם (1)
 מספר חברי האופוזיציה:  59 / 120
 מפלגת השלטון:  ימינה ויש עתיד
 אתר אינטרנט
 https://main.knesset.gov.il
 
 → הכנסת העשרים ושלוש הכנסת העשרים וחמש ← 
הכנסת העשרים וארבע הושבעה ב-6 באפריל 2021, לאחר הבחירות שנערכו ב-23 במרץ 2021. ב-30 ביוני 2022 קיבלה הכנסת את הצעת החוק להתפזרותה ולהקדמת הבחירות, כ-14 חודשים בלבד לאחר כינונה, והיא כיהנה עד לכינוס הכנסת העשרים וחמש ב-15 בנובמבר 2022.
חלוקת המושבים > תוצאות הבחירות

| רשימה | ראש הרשימה | מושבים> הכנסת ה-24 | מושבים> הכנסת ה-23 |
| --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | בנימין נתניהו | 30 | 36 |
| יש עתיד | יאיר לפיד | 17 | 16 |
| ש"ס | אריה דרעי | 9 | 9 |
| כחול לבן | בני גנץ | 8 | 12 |
| ימינה | נפתלי בנט | 7 | 3 |
| העבודה | מרב מיכאלי | 7 | 3 |
| יהדות התורה | משה גפני | 7 | 7 |
| ישראל ביתנו | אביגדור ליברמן | 7 | 7 |
| הציונות הדתית | בצלאל סמוטריץ' | 6 | 2 |
| הרשימה המשותפת | איימן עודה | 6 | 11 |
| תקווה חדשה | גדעון סער | 6 | 3 |
| מרצ | ניצן הורוביץ | 6 | 3 |
| רע"ם | מנסור עבאס | 4 | 4 |
חלוקת המושבים > גושים פוליטיים

גוש הימין: הליכוד, ימינה, ישראל ביתנו, הציונות הדתית, תקווה חדשה – 56 מושבים
גוש החרדים: ש"ס, יהדות התורה – 16 מושבים
גוש המרכז: יש עתיד, כחול לבן – 25 מושבים
גוש השמאל: העבודה, מרצ – 13 מושבים
גוש הערבים: הרשימה המשותפת, רע"ם – 10 מושבים
חלוקת המושבים > סיעות הכנסת לאחר פיצולים ומיזוגים

| סיעה | מושבים |
| --- | --- |
הליכוד: 29
יש עתיד: 17
ש"ס: 9
כחול לבן: 8
העבודה: 7
ישראל ביתנו: 7
הרשימה המשותפת: 6
מרצ: 6
תקווה חדשה: 5
הציונות הדתית: 5
רע"מ: 4
ימינה: 4
דגל התורה: 4
אגודת ישראל: 3
המחנה הממלכתי: 2
דרך ארץ: 1
עוצמה יהודית: 1
חופש כלכלי: 1
נעם: 1
חברי הכנסת

חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הליכוד |  | בנימין נתניהו, יולי אדלשטיין, ישראל כ"ץ, מירי רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל-אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דודי אמסלם, גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מיקי זוהר, אורלי לוי-אבקסיס, קטי שטרית, פטין מולא, מאי גולן, טלי פלוסקוב |
| יש עתיד |  | יאיר לפיד, אורנה ברביבאי, מאיר כהן, קארין אלהרר, מירב כהן, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, מירב בן ארי, רם בן ברק, יואב סגלוביץ, בועז טופורובסקי, עידן רול, יוראי להב-הרצנו, ולדימיר בליאק, רון כץ, נירה שפק, טטיאנה מזרסקי, יסמין פרידמן, ענבר בזק, משה טור-פז, סימון דוידסון |
| ש"ס |  | אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן-צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יוסי טייב |
| כחול לבן |  | בני גנץ, פנינה תמנו-שטה, חילי טרופר, מיכאל ביטון, אורית פרקש-הכהן, אלון שוסטר, איתן גינזבורג, יעל רון בן משה, מופיד מרעי, רות וסרמן-לנדה, אלון טל |
| העבודה |  | מרב מיכאלי, עמר בר לב, אמילי מואטי, גלעד קריב, אפרת רייטן, רם שפע, אבתיסאם מראענה, נעמה לזימי |
| יהדות התורה |  | משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס, יעקב טסלר, אליהו ברוכי |
| ישראל ביתנו |  | אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי, חמד עמאר, אלכס קושניר, יוסי שיין, לימור מגן-תלם, אלינה ברדץ'-יאלוב, שרון רופא-אופיר |
| הציונות הדתית |  | בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז, אופיר סופר |
| הרשימה המשותפת |  | איימן עודה, אחמד טיבי, סאמי אבו שחאדה, עאידה תומא-סלימאן, אוסאמה סעדי, עופר כסיף |
| תקווה חדשה |  | גדעון סער, יפעת שאשא-ביטון, זאב אלקין, יועז הנדל, שרן השכל, זאב בנימין בגין, מאיר יצחק-הלוי, צבי האוזר, מיכל שיר, מישל בוסקילה |
| מרצ |  | ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, יאיר גולן, ג'ידא רינאווי זועבי, עיסאווי פריג', מוסי רז, מיכל רוזין, גבי לסקי, עלי סלאלחה |
| ימינה |  | נפתלי בנט, איילת שקד, ניר אורבך, עידית סילמן, יום טוב כלפון, אורנה שטרקמן |
| רע"מ |  | מנסור עבאס, מאזן גנאים, וליד טאהא, סעיד אלח'רומי, אימאן ח'טיב-יאסין |
| המחנה הממלכתי |  | מתן כהנא, שירלי פינטו |
| ח"כ יחיד |  | עמיחי שיקלי |
| חופש כלכלי |  | אביר קארה |
חברי הכנסת > החוק הנורווגי

בכנסת זו כיהנו 13 שרים וסגני שרים שלא התפטרו במסגרת החוק הנורווגי. בנוסף, כיהנו 19 חברי כנסת במסגרת החוק הנורווגי, לעומת 12 חברי כנסת בכנסת הקודמת:
יש עתיד (4): יאיר לפיד, מאיר כהן, אלעזר שטרן, יואב סגלוביץ
כחול לבן (2): בני גנץ, אלון שוסטר
תקווה חדשה (2): יפעת שאשא-ביטון, מאיר יצחק-הלוי
העבודה (1): מרב מיכאלי
מרצ (1): יאיר גולן
ימינה (2): אביר קארה, נפתלי בנט
המחנה הממלכתי (1): מתן כהנא
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > חברי כנסת חדשים

35 חברי כנסת חדשים כיהנו בכנסת העשרים וארבע:
יש עתיד (6): רון כץ, נירה שפק, טטיאנה מזרסקי, יסמין פרידמן, ענבר בזק, סימון דוידסון
ימינה (6): עמיחי שיקלי, ניר אורבך, אביר קארה, שירלי פינטו, יום טוב כלפון, אורנה שטרקמן
העבודה (5): אמילי מואטי, גלעד קריב, אפרת רייטן, אבתיסאם מראענה, נעמה לזימי
ישראל ביתנו (4): יוסי שיין, לימור מגן-תלם, אלינה ברדץ'-יאלוב, שרון רופא-אופיר
הציונות הדתית (4): מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אבי מעוז
מרצ (3): ג'ידא רינאווי זועבי, גבי לסקי, עלי סלאלחה
כחול לבן (2): מופיד מרעי, אלון טל
תקווה חדשה (2): מאיר יצחק-הלוי, מישל בוסקילה
הליכוד (1): גלית דיסטל-אטבריאן
ש"ס (1): חיים ביטון
רע"מ (1): מאזן גנאים
בנוסף חזרו לכנסת העשרים וארבע 8 חברי כנסת שכיהנו בכנסת בעבר אך לא כיהנו בכנסת העשרים ושלוש:
מרצ (3): מוסי רז, מיכל רוזין, (עיסאווי פריג')
יש עתיד (1): מירב בן-ארי
הציונות הדתית (1): אורית סטרוק
ימינה (1): עידית סילמן
תקווה חדשה (1): זאב בנימין בגין
העבודה (1): עמר בר לב