מערכת פילדלפיה
היסטוריה > הבריטים מתכננים לכבוש את פילדלפיה

לאחר כיבוש העיר ניו יורק על ידי האו והצלחתו של וושינגטון בקרבות טרנטון ופרינסטון, שני הצבאות התייצבו לקיפאון לא פשוט בחודשי החורף של תחילת 1777. בעודו מעורב בהתכתשויות רבות, הצבא הבריטי המשיך לכבוש מוצבים בניו ברונסוויק ובפרת' אמבוי בניו ג'רזי.
בשנת 1777, הציע האו לג'ורג' ג'רמן, הפקיד האזרחי הבריטי האחראי על ניהול המלחמה, להוציא משלחת בריטית במטרה לכבוש את פילדלפיה, מקום מושבו של הקונגרס הקונטיננטלי השני המורד. ג'רמן אישר את תוכניתו של האו, אם כי עם פחות חיילים ממה שביקש האו.  הוא גם אישר את תוכניותיו של ג'ון בורגוין למשלחת "לכפות את דרכו לאולבני" ממונטריאול.  אישורו של ג'רמן למשלחתו של האו כלל את הציפייה שהאו יוכל לסייע לבורגוין, תוך יצירת מפגש באולבני בין הכוחות של בורגיין לחיילים שהאו ישלח צפונה מניו יורק.
האו החליט בתחילת אפריל 1777 שלא להעביר את הצבא הבריטי בדרך היבשה לפילדלפיה דרך ניו ג'רזי, שכן נתיב זה יגרום לחצות את נהר דלאוור הרחב בתנאים עוינים וכנראה ידרוש הובלה או בנייה של כלי שיט נחוצים. התוכנית של האו, שנשלחה לג'רמן ב-2 באפריל, בודדה את בורגוין מכל אפשרות של תמיכה משמעותית, שכן האו ייקח את הצבא הבריטי לפילדלפיה דרך הים, וחיל המצב של ניו יורק יהיה קטן מדי עבור כל מבצע התקפי משמעותי במעלה נהר ההדסון. לעזור לבורגוין.
וושינגטון הבין שהאו "בהחלט צריך במדיניות טובה להשתדל לשתף פעולה עם הגנרל בורגוין", והיה מבולבל מדוע לא עשה זאת.  וושינגטון דאז והיסטוריונים מאז תהו מדוע האו לא היה במקום לבוא לעזרתו של בורגוין, שצבא הפלישה שלו מקנדה כותר ונלכד על ידי האמריקאים באוקטובר. היסטוריונים מסכימים שלורד ג'רמן עשה עבודה גרועה בתיאום שתי המערכות.  לאחר כיבוש העיר ניו יורק ונסיגת וושינגטון מעבר לנהר דלאוור, כתב האו לג'רמן ב-20 בדצמבר 1776 והציע תוכנית מערכה משוכללת לשנת 1777. אלה כללו פעולות להשגת שליטה על נהר ההדסון, הרחבת הפעולות מהבסיס בניופורט, רוד איילנד, וכיבוש פילדלפיה, מקום מושבו של הקונגרס הקונטיננטלי המורד. את הפעולה האחרונה האו ראה כאטרקטיבית, שכן וושינגטון היה אז ממש צפונית לעיר: האו כתב שהוא "שוכנע שהצבא הראשי צריך לפעול בהתקפה [נגד פילדלפיה], היכן שכוחו העיקרי של האויב נמצא".  ג'רמן הודה שתוכנית זו "נראית היטב", אך היא קראה ליותר חיילים ממה שג'רמן היה מוכן לספק.  לאחר הכישלונות בניו ג'רזי, האו באמצע ינואר 1777 הציע מבצעים נגד פילדלפיה שכללו משלחת יבשתית והתקפה על בסיס ימי, מתוך מחשבה שהדבר עשוי להוביל לניצחון מכריע על הצבא היבשתי.  תוכנית זו פותחה במידה שבחודש אפריל נראה צבאו של האו בונה גשרי פונטונים; וושינגטון, שהתאכסן במגורי החורף שלו במוריסטאון, ניו ג'רזי, חשב שהם מיועדים לשימוש בסופו של דבר על נהר דלאוור.  עם זאת, עד אמצע מאי כנראה נטש האו את הרעיון של משלחת יבשתית: "אני מציע לפלוש לפנסילבניה דרך הים... כנראה שעלינו לנטוש את הג'רזי".
ייתכן שהחלטתו של האו לא לסייע לבורגוין נעוצה בתפיסתו שבורגוין יקבל קרדיט על מערכה מוצלחת, גם אם הדבר ידרוש את עזרתו של האו. זה לא יעזור למוניטין של האו כמו אם המערכה בפילדלפיה תצליח. ההיסטוריון ג'ון אלדן מציין את הקנאה בקרב מנהיגים בריטים שונים, באומרו, "סביר להניח ש[האו] קינא בבורגוין כמו שבורגוין קינא בו ושהוא לא היה להוט לעשות שום דבר שעשוי לסייע לקצין הזוטר שלו לטפס במעלה הסולם הצבאי."  באותם קווים מסכם דון היגינבוטהם שלדעתו של האו, "[מערכת נהר ההדסון] הייתה כל ההצגה של בורגוין, וכתוצאה מכך הוא [האו] רצה מעט לעשות איתה. לגבי צבאו של בורגוין, הוא היה עושה רק מה שנדרש ממנו (למעשה כלום)."  האו עצמו כתב לבורגוין ב-17 ביולי: "הכוונה שלי היא לפנות לפנסילבניה, שם אני מצפה לפגוש את וושינגטון, אבל אם הוא ילך לצפון בניגוד לציפיותי, ותוכל להרחיק אותו, תהיה סמוך ובטוח שאגיע מהר אחריו כדי להקל עליך."  הוא הפליג מניו יורק זמן לא רב לאחר מכן.
הצבא הקונטיננטלי של וושינגטון היה מחנה בעיקר במוריסטאון, ניו ג'רזי, למרות שהיה בסיס קדמי בבונד ברוק, רק כמה קילומטרים מהמוצבים הבריטיים הקרובים ביותר. בין השאר כצעד תגמול נגד ההתכתשויות המתמשכות, הגנרל צ'ארלס קורנווליס ביצע פשיטה על עמדה זו באפריל 1777, שבה הוא כמעט לכד את מפקד המוצב, בנג'מין לינקולן. בתגובה לפשיטה זו, וושינגטון הניע את צבאו קדימה לעמדה מבוצרת בחוזקה במידלברוק בהרי ווטשונג, ששלטה על נתיבים יבשתיים בריטים לכיוון פילדלפיה.
מסיבות שאינן ברורות לחלוטין, האו העביר צבא גדול לבית המשפט סומרסט, דרומית לניו ברונסוויק, ניו ג'רזי. הוא ביצע את המהלך הזה כהטעיה כדי למשוך את וושינגטון מעמדתו החזקה, אך הוא נכשל מכיוון שוושינגטון סירב להעביר את צבאו החוצה בכוח. לוושינגטון היה מידע מודיעיני שהאו לא הביא כלי שיט או את הציוד הדרוש לבנייתן, כך שהצעד הזה נראה לו לא סביר להיות מהלך לעבר נהר דלאוור. כאשר האו בסופו של דבר הוציא את צבאו בחזרה לכיוון פרת' אמבוי, וושינגטון אכן עקב אחריו. בניסיון למכת מחץ מהירה, האו שלח כוחות תחת קורנווליס בניסיון לנתק את וושינגטון מהקרקע הגבוהה; ניסיון זה סוכל בקרב על שורט הילס. לאחר מכן הוציא האו את חייליו לפרת' אמבוי, העלה אותם לאוניות תובלה והפליג אל מחוץ לנמל ניו יורק, בכיוון לפילדלפיה.
וושינגטון לא ידע לאן האו פונה. בהתחשב באפשרות שהאו שוב מטעה, ולמעשה ישיט את צבאו במעלה ההדסון כדי להצטרף לבורגוין, הוא נשאר ליד ניו יורק. רק כאשר קיבל הודעה שהצי של האו הגיע לשפך הדלאוור, הוא היה צריך לשקול את ההגנה על פילדלפיה. עם זאת, הצי לא נכנס לדלאוור, אלא המשיך דרומה. מאחר שלא היה בטוח במטרה של האו, שיכולה להיות צ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, הוא שקל לנוע צפונה כדי לסייע בהגנה על ההדסון, כאשר נודע לו שהצי נכנס למפרץ צ'ספיק. באוגוסט החל להזיז את חייליו דרומה כדי להכין את הגנות העיר. גנרל ג'ון סאליבן, שפיקד על חיילי הצבא הקונטיננטלי מול סטטן איילנד, ניסה, כדי לנצל את חולשת העמדה הבריטית שם לאחר עזיבתו של האו, פשיטה ב-22 באוגוסט, שנכשלה במהלך הקרב על סטטן איילנד.