stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעמולה פלסטינית
הערות שוליים

↑  מתוך אתר מל"מ: "מתקפת הדה-לגיטימציה היא "מתקפה" נגד ישראל המכוונת למתג אותה כ"מדינת אפרטהייד" על מנת לפגוע בלגיטימיות של זכות קיומה ולהביא בסופו של תהליך לקריסתה, כפי שאירע עם משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. לקידום מתקפת דה-לגיטימציה זו חברו ארגונים מהאסלאם הקיצוני עם השמאל הקיצוני ועם ארגוני זכויות אדם ו-NGO's ממדינות המערב".
↑  אליאור לוי, חמאסניק נולד: "כך תעשה ביגועים". צפו, באתר ynet, 11 ביולי 2014
↑   Hamas’ Claims: True or False? - שקרים של חמאס במבצע עמוד ענן, הבלוג של צה"ל
↑  Top Tweet on Gaza Proven False, הבלוג של צה"ל, 12 במרץ 2012
↑  Silverman, Anav (18 בנובמבר 2012). "Another Photo of Syrian Massacre Falsely Recycled as Gaza Tragedy". Algemeiner Journal. נבדק ב-19 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יעל פרידסון ואטילה שומפלבי, העדות המצולמת: המחבל ש"חוסל" מאושפז באורח קל-בינוני, באתר ynet, 15 באוקטובר 2015
↑  Prophets, Gaza, Israel, and Suicide Diplomacy, ‏30 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  איציק וולף, הכזבים של חמאס: הפלנו מטוס ישראלי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בנובמבר 2012
↑  "המערכה על ירושלים", דורי גולד, בהוצאת ידיעות אחרונות-ספרי חמד, ת"א 2008, עמודים 25 - 26
מפת סיפוח השטחים הפלסטינים על ידי ישראל לאורך השנים
מיכאיל סטורדזה

בול של רפובליקה מולדובה עם דיוקן שליט נסיכות מולדובה, מיכאיל סטורדזה
מיכאיל סטורדזה (סטורזה) (ברומנית: Mihail Sturdza‏, 24 באפריל 1794 - 8 במאי 1884) היה שליט נסיכות מולדובה מאפריל 1834 ועד יוני 1849.
חייו

מיכאיל סטורדזה, שנולד ביאשי, היה בנו של הלוגופט הגדול גריגורה סטורדזה (Grigore Sturdza) ומצד אימו היה נכד של שליט מולדובה. הוא זכה להשכלה, היה מתומכי האימפריה הרוסית ומבקר חריף של ניצול איכרי מולדובה על ידי הבויארים. גם לאחר שהועלה לכס השלטון במולדובה על ידי האימפריה העות'מאנית התמיד בנטייתו לכיוון הרוסי.
בתקופת כהונתו של סטורדזה הוקמה ביאשי, בתמיכתו הפעילה, אקדמיה מיכאיליאנה, המוסד הראשון להשכלה גבוהה בנסיכות מולדובה, שהתפתחה ממנו בהמשך אוניברסיטת יאשי. סטורדזה היה מנהיג בעל כישורי ניהול ניכרים ובתקופתו, בנוסף להגדלת רכושו, דאג גם לסלילת 250 קילומטרים של דרכים ולבניית 400 גשרי אבן קטנים.
סטורדזה ריסן את מעשי העוולה של הפקידות המנהלתית ושל הבויארים כנגד האיכרים והצוענים. הוא שחרר מהשיעבוד את הצוענים שהיו שייכים לו ואת אלה שהיו משועבדים למנזרים, מעשה שבעקבות הדוגמה שלו הלך גם שליט נסיכות ולאכיה, גאורגה ביבסקו. תחילה הגביל את הגירת היהודים אל נסיכות מולדובה, אך בהמשך עודד אותה והעדיף להושיב את היהודים על אדמותיו הפרטיות.
סטורדזה טיפח צעירים מוכשרים, דוגמת מיכאיל קוגלניצ'אנו, מאטיי מילו ועוד, הקציב להם מלגות לימודים מחוץ למולדובה ובשובם דאג להם למשרות המאפשרות קיום מכובד. סטורדזה חשש מהרוח המהפכנית של התקופה ופעל נגד כל אדם או כתב עת שנחשד בניסיון להטיף לשינוי השלטון. הוא עצר, היגלה וכלא חשודים במהפכנות וסגר כתבי עת שמתוכן המאמרים המתפרסמים בהם אפשר היה לחוש ברוח מהפכנית. גם מחברי מחזות ביקורתיים נענשו. הוא דיכא את מהפכת 1848 במולדובה, אולם זה לא עזר לו ולאחר הכיבוש הטורקו-רוסי של הנסיכויות הרומניות הוחלפו השליטים.
סטורדזה שאף להתעשרות רבה ככל האפשר ולשם כך מכר תוארי אצולה, כך שאם בתחילת שלטונו היו בנסיכות מולדובה 853 בויארים, בסיום שלטונו מספרם הגיע ל-3,750. הוא אילץ את ונימין קוסטקה (Veniamin Costache), המיטרופוליט האהוד של יאשי, להתפטר וקומם נגדו את דעת אוהדיו.
ב-1815 נשא מיכאיל סטורדזה את אליסאבטה (Elisabeta), בתו של וסילה רוסטי (Vasile Rosetti). לשניים היו שלושה ילדים, שני בנים ובת. מאוחר יותר נפרד סטורדזה מרעייתו ונשא אשה נוספת. עם רעייתו החדשה היו לו שני בנים שמתו בילדותם.
מיכאיל סטורדזה מת בגיל 90 בפריז.
שאול בן רבי השיל מקראקא

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בריסק, קרקוב
 פטירה:  19 במאי 1707 י"ז באייר ה'תס"ז גלוגוב 
 תקופת הפעילות:  ? – 19 במאי 1707 
 תחומי עיסוק:  מרא דאתרא, ראש ישיבה
 רבותיו:  אבי רבי השיל מקראקא
 אב:  השיל מקראקא 
 
 תפקידים נוספים:  מראשי ועד ארבע ארצות וועד קהילות ליטא
 
רבי שאול בן רבי העשיל מקראקא (? - י"ז באייר ה'תס"ז, 19 במאי 1707) היה רב פולני ותלמיד חכם בולט ומגדולי יהדות אשכנז. שימש כראש ישיבה ומרא דאתרא בבריסק (בלארוס) ובקראקא. מראשי ועד ארבע ארצות. בסוף ימיו נבחר לרבה של הקהילה האשכנזית באמסטרדם אך נפטר בגלוגוב בדרכו לשם.
תולדות חייו

נולד בלובלין לרבי השיל מקראקא ולאשתו (השנייה) דינה נכדת רבי שאול ואהל. למד תורה אצל אביו שהיה באותה עת רבה של לובלין ולאחר מכן רבה של קרקוב. לאחר פטירת אביו בכ' בתשרי ה'תכ"ד (21 באוקטובר 1663) נסע לבריסק לבית משפחת אמו ובשנת ה'ת"ם נתמנה שם לראש ישיבה.
כאביו נחשב היה לאמיד. בשנת תמ"ה נתמנה לאב בית דין בקדאיני. חזר לבריסק שם נתמנה לאב בית דין לאחר פטירת הרב מרדכי גינצבורג רבה הקודם (לא ידוע באיזה שנה בדיוק אך כבר בשנת תנ"א כבר היה אב"ד שם).
בערך בשנת תנ"ז התקבל לאב"ד ערי הגליל של קרקוב בתור "רב המדינה" ובמקביל כיהן גם כאב"ד אפטא. בתקופה זו כיהן ברבנות קרקוב העיר הרב אריה לייב נכד הב"ח (בן חורג של הט"ז) רק בשנת ה'תס"א (אז עזב רבי אריה לייב את קרקוב ועבר לבריסק) החל לכהן כאב"ד קרקוב על כיסא אביו 37 שנה אחרי מותו. אחרי כשלוש שנים פרש מרבנותו ועבר לגור בעיר ברעסלא כאדם פרטי.
בשנת תס"ז נקרא למלא את מקום רבי לייב חריף כרבה של הקהילה האשכנזית של אמסטרדם. אך בדרכו לשם חלה ונפטר - ביום י"ז אייר ה'תס"ז - ונקבר בעיר גלוגא. עם בוא שמועת פטירתו לקהילתו הקודמת בעיר קרקא, הספידוהו מספד רב.
פועלו הציבורי והתורני

היה מראשי הלוחמים כנגד המאמינים בשבתי צבי ביחד עם מחותנו החכם צבי.
בתקופת רבנותו בבריסק כיהן גם כראש ועד חמישה ראשי קהילות ליטא (ועד שהיה מורכב מחמשת הרבנים של: בריסק, הורדנא, פינסק וילנא וסלוצק, החלטות שהתקבלו באספות הוועד היו מחייבות את כל שאר הקהילות בליטא) בתקופת רבנותו בקרקוב היה מראשי ועד ארבע ארצות.
הסכים על הרבה מספרי האחרונים שהודפסו בתקופתו. אך לא הדפיס את תורתו. תשובות ממנו מפוזרות בספרי השו"ת של התקופה. בסוף שו"ת הרמ"א (שהוציא לאור בנו רבי אריה לייב באמסטרדם) נדפסה תשובה שלו. כמ"כ בשו"ת יד אליהו סימן י"ח ובשו"ת שבות יעקב סימן ק"ז.
משפחתו

נישא לאסתר בתו של אריה לייב "הארוך" מקראקא והיה לגיסם של שני חתניו הנוספים של רבי אריה לייב, ורבי שמואל מפיורדא, מחבר הספר בית שמואל ורבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים (בנו של רבי יונה תאומים-פרנקל מחבר הספר קקיון דיונה).
בנו - רבי יהושע העשיל. היה אב"ד וילנה גיסו (נשא את אחותו) של הרב דוד פרנקל מחבר הפירוש קרבן העדה על תלמוד ירושלמי. האריך ימים נפטר בכ"ו אלול תק"ט. נקבר בווילנא
בנו - רבי אריה לייב מאמסטרדם. נישא למרים בת החכם צבי (אחות רבי יעקב עמדין). אביו של רבי שאול מאמסטרדם.
בת - אשת הרב יהושע בן רבי מאיר פאלק דרשן מפוזנא.
בת - אשת הרב משה בנו של רבי מנחם מנדל אוירבך.
הערות שוליים

↑  בתו של רבי יהודה בנו של רבי שאול וואהל. יש שכתבו שנולד לאשתו הראשונה (ראה: דעת קדושים עמוד 97 בהערה), אך ראה אבות עטרה לבנים (ורשא תרפ"ז) עמוד קנ"ו בהערה ל"ט באריכות.
↑  רשימה חלקית להסכמות שנתן ראה: כלילת יופי עמו' קכ"ח והלאה
↑  לפי ישראל טוביה אייזנשטט, בדעת קדושים, עמ' 98 הערה אחרונה, ששלל את דברי אליקים כרמולי (בספרו העורבים ובני יונה) וחיים נתן דמביצר, כלילת יופי, א, עמ' קכח שנישא לנכדתו של רבי אריה ליב, בתו של רבי זכריה מנדל. פער הגילאים אינו מאפשר הנחה זו.
↑  במקום אחד חתם יצחק יהושע העשיל (ראה דעת קדושים עמוד 105). אך בכל מקום מופיע שמו בלי יצחק - וכך גם על גבי מצבתו.
↑  עליו ראה: קריה נאמנה עמוד 115
עירית אבא

| --- | --- |

עירית אבא (2012)
 לידה:  8 במאי 1953 (בת 71) כפר סבא, ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  קדרות
 
עירית אבא (נולדה ב-8 במאי 1953) היא קדרית ואמנית קרמיקה ישראלית.
ביוגרפיה

עירית אבא נולדה בכפר סבא בשנת 1953. בנעוריה למדה אבא אמנות במסגרת ויצו צרפת אצל אמנים כמשה רוזנטליס, משה שטרנשוס ואחרים. בהשפעת פאולה אהרונסון, מורתה לקרמיקה, נרשמה בשנת 1971 ללימודים בבצלאל במסגרת המחלקה לקדרות. לאחר סיום לימודיה אבא יצרה כלים שימושיים שונים.
בסוף שנות התשעים של המאה ה-20 החלה אבא לעבוד בפורצלן, חומר אשר אפשר לה ליצור כלים דקים יותר בעבודה עם אובניים. בחלק מעבודותיה היא משלבת טכניקה של "Papar Clay" עם עבודה באובניים. ביצירת כלי הפורצלן מעמידה אבא את המבנה ואופן היווצרותו של כלי כמוטיב מרכזי בעבודה. חלק מן העבודות אף חסרות את הגימור הנהוג בתחתית כלי הקרמיקה לטובת הדגשת הביטוי האקספרסיבי. מבחר מכלים אלו הוצג בשנת 2009 בתערוכת היחיד "גלגל. נקודה." במוזיאון תל אביב לאמנות, שנערכה בעקבות זכייתה של אבא בפרס אנדי.
בשנת 2011 הציגה בגלריה פריסקופ תערוכה בשם "פריחה", שעסקה במושג הכד. לצד אובייקטים עשויים על אובניים הציגה אבא גם עבודות העשויות פורצלן ופסטה מצרית (חומר קרמי) שהוזלפו על גבי מבנים עשויים רשת או נתלו על גבי קירות הגלריה. אחת שנעשו בטכניקה זו לאחר מכן היא "כלי עם שבבים" (2013). בכך, רוקנה אבא את המשמעות הפונקציונלית מן הכלים, לטובת עיסוק בצורניות אקספרסיבית, כמעין רישום בחלל.
תערוכות יחיד

2001 - "כלי קטן, פורצלן", גלריה פריסקופ, תל אביב
2004 - "גבול דק", הגלריה, מושב שואבה
2009 - "גלגל. נקודה", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2010 - "עירית אבא-פורצלן", בית פוגנפול, הרצליה פיתוח
2011 - "פריחה Flora", גלריה פריסקופ, תל אביב
2012 - "דו", תערוכה משותפת עם עמי דרך ודב גנשורא, בית בנימיני, תל אביב.
השכלה

1971-1975 - המחלקה לעיצוב קרמי, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1997-2000 - חינוך ולדורף, המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, ירושלים.
הוראה

1976- הוראת קרמיקה בסטודיו עצמאי, ירושלים
1979-1987 - המחלקה לקרמיקה, המרכז לאמנות חזותית, באר שבע
1984- המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2000-2002 - מלמדת קרמיקה בבית ספר יסודי "אדם" חינוך וולדורף, ירושלים
2002 - סדנת פורצלן, סימפוזיון ישראלי לקדרות, תל-חי
2003-2004 - סדנת פורצלן, אגודת הקרמיקאים, ת"א
2006 - אמנית אורחת, Watershed, מיין, ארצות הברית (AIDA)
2006-2007 - ראש מסלול קדרות, המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2007 - אומנית אורחת, SUNY New Paltz, NY, ארצות הברית
2010 - סדנת פורצלן, המחלקה לקרמיקה, גבעת חביבה
2010 - מרצה אורחת, מכללת ספיר, המחלקה לקרמיקה, שדרות
2011-2012 - סדנה שנתית, בית בנימיני, תל אביב
2012 - מרצה אורחת, המכון לאומנויות, תל-חי.
פרסים ומלגות

1993 - פרס ראשון בתערוכה "תה", גלריה רוח כדים, ירושלים
2006 - מלגת אגודת האמנויות הדקורטיביות בישראל (AIDA) עבור מרכז Watershed, מיין
2009 - פרס אנדי, מוזיאון תל אביב לאמנות
2015 - פרס העיצוב, מינהל התרבות, משרד המדע התרבות והספורט.
לקריאה נוספת

גלר, דינה כהנא, "גלגל. נקודה", 1280°, כתב עת לתרבות חומרית, גיליון 20, חורף 2009, עמ' 40–41
יגיד-חיימוביץ, מאירה, גלגל. נקודה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2009
נזר, אורלי, "דיבור על עשיה, על צורה, על יופי", 1280°, כתב עת לתרבות חומרית, גיליון 24, חורף 2011–2012, עמ' 14–19
הערות שוליים

↑  ראו: נעה ברק, הקדרית עירית אבא: אני הסיפתח, באתר nrg,‏ 12 ביוני 2009
↑  ראו: יובל סער, עכבר העיר אונליין, הפתעה בתנור, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 269764  NLI: 987007299967705171  GND: 140855165  ISNI: 0000 0000 7743 2005  LCCN: no2011130448  VIAF: 120137849   WorldCat (עם VIAF): 120137849
קוויק סופר אונליין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־8 שנים)
 משרד ראשי:  ראשון לציון
 ענפי תעשייה:  שיווק קמעונאי
 יו"ר:  שטיינברג אופיר
 מנכ"ל:  שטיינברג אופיר
  
 quik.co.il
 
קוויק סופר אונליין בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת במכירה מקוונת של מזון, טואלטיקה ומוצרי ניקוי.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-17 ביוני 2017 בשם "ברינג ברינג סולושנס בע"מ", והחל מדצמבר 2018 פעלה תחת המותג Quik. מייסדי החברה הם אלון זמיר, שי בז׳רנו, חניאל אלמקייס, יוסף גבאי, אברהם יעקב ואופיר שטיינברג. בספטמבר 2017 הצטרפה "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" כמשקיעה בחברה, בנובמבר 2018 הצטרפה "סופר פארם" כמשקיעה בחברה, ובמאי 2019 הצטרפה "יוניון השקעות ופיתוח" כמשקיעה בחברה. באפריל 2021 החזיקו שלוש חברות אלה כ-46% מהבעלות בחברה. בפברואר 2021 שונה שם החברה לשמה הנוכחי, קוויק סופר אונליין בע"מ.
במרץ 2021 החלו ניירות הערך של החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, בהנפקה שבה גייסה החברה 88 מיליון ש"ח לפי שווי של 300 מיליון ש"ח לפני הכסף. במהלך תשעת החודשים שלאחר ההנפקה ירד שווי השוק של החברה לכרבע משוויה לאחר ההנפקה, ובשנה העוקבת ירד עוד לכדי פחות משישית.
החברה עסקה במכירה מקוונת (ללא חנויות פיזיות) של מזון, טואלטיקה ומוצרי ניקוי. החברה מתחרה ברשתות השיווק (כגון שופרסל ומגה קמעונאות, המקיימות מכירות דרך האינטרנט בנוסף למכירות בסניפים הפיזיים. החברה אינה מחזיקה מלאי, ומכירותיה מבוססות על שיתוף פעולה עם מרכולים בינוניים וגדולים, בעיקר במרכזי הערים. בהתאם לכתובתו, כל לקוח משויך למרכול הקרוב אליו, ומסוגל להזמין את המוצרים הנמכרים במרכול זה. בנוסף לאספקת המזון לבית הלקוח מתאפשר איסוף של המזון הארוז בחלק מהמרכולים שאתם עובדת החברה.
לפי דוחותיה לבורסה, החברה הייתה הפסדית בכל שנות פעילותה, ובתקופת הקורונה, שבה שגשג מגזר הקמעונאות, הפסדיה היו עמוקים אף יותר.
באוגוסט 2023 רכשה אלקטרה מוצרי צריכה את מלוא פעילות המכירה המקוונת של החברה (לאחר שקודם לכן החזיקה ב-51% מהבעלות בפעילות זו).
הערות שוליים

↑  הילה חיימוביץ', קוויק מגייסת 10 מיליון דולר, באתר "גיקטיים", 23 ביוני 2019
↑  נורית קדוש וחזי שטרנליכט, קוויק נכנסת לבורסה: גייסה 88 מיליון שקל לפי שווי של 300 מיליון שקל לפני הכסף, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2021
↑  נורית קדוש, קוויק ההפסדית רוקנה מפעילות – ואישרה מענק של כחצי מיליון שקל ליו"ר, באתר כלכליסט, 2 באוקטובר 2022
↑  אורנה יפת, קמעונאית האונליין ההפסדית קוויק סיימה את דרכה כחברה עצמאית, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2023;
דיווח מיידי - מזכר הבנות מחייב למכירת מלוא אחזקות החברה בשותפות הכלולה, באתר "מאיה", 30 באוגוסט 2023
רני גילת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בן 55 בערך) ישראל 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2010)  אוניברסיטת תל אביב (2012) 
 תחום יצירה:  קדרות, פיסול
 ranigilat.com
 
רני גילת (נולד ב-1970) הוא קדר ואמן קרמיקה ישראלי.
ביוגרפיה

בין השנים 1993–2005 היה גילת בעל מעבדת צילום מקצועית וחנות צילום בתל אביב-יפו אשר שרתה בעיקר לקוחות מקצועיים. בשנת 2006 החל בלימודי קרמיקה במחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל בירושלים. פרויקט הסיום שלו כלל גופים גדולים, עשויים באבניים, שהוצגו כ"צלמיות" מודרניות. בעשור השני של המאה ה-21 החל גילת ליצור את מרבית יצירותיו בפורצלן, בטכניקה של שימוש באובנים. בעבודותיו הוא משלב בעבודתו צביעה בעזרת מלחים, המדגישה את מבנה הכלי. בשנת 2012 הנחה את "פרויקט גילת", קבוצה של חובבים מטעם "הוועד למלחמה באיידס", עמה יצר פיסול קרמי בטכניקות שונות. לצד עבודות קדרות זו הוא יוצר גם יצירות אמנות לא שימושיות, העוסקות ביחס שבין האובייקט למסורת האמנות והאומנות.
גילת היה בעבר שותף בגלריית של קואופרטיב הקרמיקאים "רוח כדים" בירושלים וכיום הוא מציג מעבודותיו בגלריה השיתופית "שלוש שלושים", בתל אביב-יפו.
תערוכות יחיד

2017 - פורצלן ועוד, 8 ביפו, גלריה לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2018 - שִׁתּוּךְ, גלריה B.Y5, תל אביב-יפו.
תערוכות קבוצתיות

2006 - "כלי פרי כלי", מוזיאון מטולה
2007 - "כלי פרי כלי", גלריית חנקין, חולון
2010 - "אגרטל עכשיו", בית האמנים, תל אביב-יפו
2010 - "חיבור נגיעה", משכן לאמניות הבמה, תל אביב-יפו
2011 - תערוכת קרמיקה בינלאומית, פסטיבל גנגג'ין (Gangjin), קוריאה
2012 - "חומר חיובי", בית בנימיני, תל אביב-יפו [קטלוג]
2013 - "חומר זוכר", הביאנלה ה-7 לקרמיקה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו [קטלוג]
2013 - "2013/ סל צריחה(הקישור אינו פעיל)", בית בנימיני, תל אביב-יפו
2014 - "המשתה", בית בנימיני, תל אביב-יפו
2015 - "החומר הלבן, פיסול עכשווי בפורצלן", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
2015 - In House, בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2015 - "להפוך את הקערה על פיה", שלוש שלושים, גלריה לקרמיקה, תל אביב-יפו
2016 - רטוב/שרוף - הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
2018 - לא הכל זהב, המבשלה לאמנויות הקרמיקה, קריית טבעון.
לימודים

2010-2006 - תואר ראשון בעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2010-2012 - תואר שני באמנות בינתחומית, הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו.
הוראה

החל משנת 2004 - מלמד בסטודיו פרטי בתל אביב-יפו
2014-2012 - פורצלן ושריפות מיוחדות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2012 - קורס פורצלן, קדרות ומשטחים, בית בנימיני, תל אביב-יפו.
פרסים

פרס קרן מנדל לאמנות
2012 - מלגת AIDASHED לסדנה בינלאומית בגבעת חביבה.
משולם דוד הלוי סולובייצ'יק

| --- | --- |

2007
 לידה:  21 באוקטובר 1921 י"ט בתשרי ה'תרפ"ב הרפובליקה הפולנית השנייה ברסט, הרפובליקה הפולנית השנייה
 פטירה:  31 בינואר 2021 (בגיל 99) י"ח בשבט ה'תשפ"א ישראל ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות, ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 בינואר 2021 
 השתייכות:  חוג בריסק
 תחומי עיסוק:  ראש אחת מישיבות בריסק בירושלים
 אב:  יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק 
 צאצאים:  יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק (השני) 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
בצעירותו (משמאל), מלווה את אביו, "הרב מבריסק"
הרב משולם דוד סולובייצ'יק (י"ט בתשרי ה'תרפ"ב, 21 באוקטובר 1921 – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021) היה ראש אחת מישיבות בריסק בירושלים.
ביוגרפיה

נולד לרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, רב העיר בריסק, ולאלטע הענדיל לבית אויערבאך. בקיץ ת"ש (1940), נדד לווילנה עם כמה מאחיו ואחיותיו, לאביו ששהה מחוץ לבריסק בפרוץ מלחמת העולם השנייה, והתאחד עמם בווילנה. בשנת תש"א עלה לארץ ישראל בתקופת מלחמת העולם השנייה והתגורר עם אביו בירושלים. בי"ח בסיוון תשט"ו נישא ליהודית בת הרב אשר שטרנבוך מלונדון ונכדת הרב שלמה זלמן פינס מציריך שהיה דור שישי לגאון מווילנא (אחותו של הרב משה שטרנבוך).
עוד בחיי אביו מסר שיעור לתלמידיו. בין משתתפי השיעור היו הרב ברוך מרדכי אזרחי, הרב משה שפירא והרב שמעון משה דיסקין. בתשכ"א פתח את ישיבתו, בתחילה השיעורים נמסרו בביתו והתלמידים למדו בבתי כנסת באזור, בהמשך עבר השיעור לדירה ברחוב צפניה, בשנת התשנ"ז עברה הישיבה לבנין קבע בשכונת גבעת משה בירושלים.
כבני בית בריסק, נודע בדקדוקיו בהלכה. היה קרוב בעמדותיו לאנשי העדה החרדית. בשנותיו האחרונות עמד בקשר עם אנשי הפלג הירושלמי.
בשנת 1955 מונה כחבר ועד בבית היתומות בית לפליטות בירושלים.
בשנתו האחרונה עבר מביתו ברחוב עמוס לשכונת גבעת משה ליד הישיבה.
שלא כאביו ואחיו (שנהגו שלא להפיץ את שיעוריהם מחוץ לישיבה) נדפסו בחייו בהסכמתו שיעורי רבנו משולם דוד על התורה ועל מסכתות מסדר קודשים.
העניק הסכמות לספרים חדשים רק לעיתים נדירות.
בנו הבכור, הרב יצחק זאב, מונה בלווית אביו למלא את מקומו כראש הישיבה. הוא נשוי לחוה, בת הרב ברוך דב פוברסקי. בתו הנדל נשואה לרב נחמיה קפלן, ראש ישיבת שער התלמוד.
בנו, הרב אשר שלמה זלמן, נפטר בגיל 54 בכ"ב בניסן ה'תשפ"ד.
נפטר בביתו בי"ח בשבט ה'תשפ"א בגיל 99. לווייתו נערכה בהשתתפות כעשרת אלפים אנשים. נטמן בהר המנוחות בירושלים, צמוד לקבר אביו.
מתלמידיו

הרב עזרא בנימין שוחט ראש ישיבת אור אלחנן חב״ד לאס אנז׳אלעס קליפורניא -מחשובי חסידי חב״ד)
הרב שריאל רוזנברג - ראש בית דין צדק בני ברק ורב שכונת "רמת דוד" בבני ברק
הרב משה מרדכי הלוי שולזינגר - רב בית המדרש "ירחי כלה" בבני ברק
הרב שלום בער סורוצקין - ראש ישיבת עטרת שלמה
הרב זאב ברלין, ראש ישיבת גאון יעקב
הרב יצחק ליכטנשטיין ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק
בנו הרב יצחק זאב סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק
הרב שלמה יהודה פלצינסקי ראש ישיבת בית אריה
הרב אליהו חיים סוורדלוף ראש ישיבת פטרסון ניו ג'רזי
הרב יהודה ליב פישר ר"מ ישיבת תלמידי טעלז ריוורדייל
הרב זאב שפירא מראשי ישיבת בית מאיר בבני ברק
ספריו

בחייו נדפסו בידי תלמידיו סיכומים משיעוריו:
שיעורי רבנו משולם דוד הלוי, על מסכתות זבחים, מנחות, בכורות, ערכין, תמורה, מעילה, נזיר וסוטה (16 כרכים), ירושלים ה'תשנ"ט–ה'תשע"ח
שיעורי רבנו משולם דוד הלוי, על התורה (2 כרכים), ירושלים ה'תשע"ד
שיעורי רבנו משולם דוד הלוי: ענייני דרוש ואגדה, ביאורי תפילה, עובדות וענייני השעה, ירושלים ה'תשע"ד
לאחר פטירתו, החלו להדפיס חידושים וכתבים שהשאיר:
חידושי רבנו משולם דוד הלוי, על משנה תורה לרמב"ם, ספרי עבודה וקרבנות, בצירוף מכתבים, ירושלים ה'תשפ"ב
לקריאה נוספת

מוסף שבת קודש, כ"ג שבט ה'תשפ"א, יתד נאמן
שמעון יוסף מלר, אחרון לדור דעה, חלק ראשון- ירושלים תשפ"ב, חלק שני- ירושלים תשפ"ד.
הערות שוליים

↑  ראו עוד: וידאו ראש ישיבת בריסק מספר איך הקים את ישיבת בריסק, באתר youtube
↑  ישראל כהן, האברך הופתע: הגרמ"ד סולובייציק הביא לו 20 אגורות, באתר כיכר השבת
↑  ישי כהן, ראש ישיבת בריסק לח"כים החרדים: "להתנגד לפשרה בסוגיית גיוס חרדים", כיכר השבת אברמי פרלשטיין, הגיוס: דיון פומבי בין האדמו"ר לגרמ"ד, כל הזמן
↑  ישראל כהן, מחאת 'הפלג' ו'העדה': תהלוכות, נאומים והערצת עריקים, כיכר השבת ישראל בר, עצרת ענק של 'הפלג' מחר בירושלים, כל הזמן
↑  אנשים ישראל, המדריך לחברה הישראלית.
↑  חנני ברייטקופף, ‏בנו הצעיר של הגרמ"ד: הגאון רבי אשר הלוי סולובייצ'יק זצ"ל, באתר כיכר השבת, 30 באפריל 2024
↑  ערוץ 7, "זקן ראשי הישיבות", הרב משולם דוד סולובייצ'יק, הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 31 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296863505171  ISNI: 0000 0000 5457 9565  LCCN: nr97020710  VIAF: 19585298   WorldCat (עם VIAF): 19585298 
עם גיסו הרב משה שטרנבוך
מצבת רבי משולם דוד סולוביצ'יק, ליד מצבת אביו רבי יצחק זאב
בני חפץ

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1965 (בן 59) ראשון לציון, ישראל ישראל 
 ענף מדעי:  כימיה סביבתית 
 עיסוק:  כימאי של הקרקע והסביבה
 מקום לימודים:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מנחה לדוקטורט:  יונה חן, יצחק הדר
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון וולקני
 פרסים והוקרה:  פרס קרן סטרייג' ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב על הצטיינות במדעי הסביבה  (2020) 
 תרומות עיקריות
 חקר השימוש החוזר במים לחקלאות, בדגש על הסיכונים הנגרמים ממזהמים חקלאיים ומי קולחין מושבים
 
בני חפץ (נולד ב-28 באוקטובר 1965) הוא כימאי של הקרקע והסביבה המכהן כפרופסור מן המניין בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית' באוניברסיטה העברית בירושלים וכראש מינהל המחקר החקלאי - מכון וולקני, בעבר כיהן כדיקן הפקולטה לחקלאות. מומחה עולמי בתחום שימוש חוזר במים לחקלאות.
ביוגרפיה

בני חפץ נולד וגדל בראשון לציון, בנם של פועה (לבית מלבסקי) ואליעזר חפץ. שירת בחיל התותחנים כמפקד סוללה בגדוד 411, ובמילואים שירת כמג"ד 8140 וכסגן מפקד עוצבת כידון.
את כל תאריו עשה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1992 השלים בהצטיינות את התואר הראשון בלימודי מדעי הקרקע והמים, ומיד לאחריהם החל בלימודי תואר שלישי (במסלול ישיר) בכימיה של הסביבה, אותם השלים ב-1998. עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' יונה חן ופרופ' יצחק הדר, נשאה את הכותרת "טרנספורמציה של חומר אורגני במהלך קומפוסטציה של פסולת עירונית מוצקה".
בשנים 1998–2000 שהה כעמית בתר-דוקטורט בהנחיית ד"ר פט האצ'ר, במחלקה לכימיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. עם שובו לישראל ב-2001 מונה למרצה לכימיה סביבתית בפקולטה לחקלאות. ב-2005 קודם לדרגת מרצה בכיר, ב-2009 לפרופסור חבר וב-2014 לפרופסור מן המניין.
בשנים 2008–2013 כיהן כמנהל המחלקה לקרקע ומים בפקולטה ולאחר מכן כיהן כסגן דיקן הפקולטה עד 2017, אז נכנס לתפקידו כדיקן. הוא כיהן בתפקיד זה עד 2022, ובסיום תפקידו מונה למנהל המייסד של המרכז למערכות מזון באוניברסיטה העברית (FOOJI). במאי 2024 החל את תפקידו כראש מכון וולקני.
לאורך השנים מילא תפקידים בוועדות שונות באוניברסיטה העברית וכיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת וינה.
מחקר

לאורך השנים הנחה חפץ למעלה מ-50 תלמידי מחקר ופרסם למעלה מ-130 מאמרים בכתבי עת שפיטים. הוא היה, או עודנו, חבר במספר ועדות עריכה של כתבי עת בתחומי מחקרו, בראשם כתב העת Soil & Environmental Health שהוא נמנה עם הצוות המייסד שלו.
קבוצתו עוסקת בחקר הגורל והתהליכים של מזהמים אורגניים בסביבה. מטרת מחקרו היא להבין תהליכים ומנגנונים פיזיקליים, כימיים וביולוגיים המשפיעים על התנהגות מזהמים אורגניים בסביבה, בדגש מיוחד על הסביבה החקלאית. הייחודיות של המחקר מתמקדת בתרופות הומניות המגיעות לשדה החקלאי עקב השקיה בקולחים. קבוצת המחקר חוקרת את התהליכים אותם עוברות תרופות אלו ברצף מים, קרקע, צמח, אדם.
מחקרו של חפץ מנצל את העובדה שמדינת ישראל מובילה עולמית בשימוש חוזר במים (למעלה מ-90%), ומשלב ניסויים במעבדה ובשדה וכן ניסויים קליניים בבני אדם כדי להעריך את ההשפעות קצרות הטווח וארוכות הטווח של השקיה אינטנסיבית בקולחין על בריאות הסביבה והאדם. שימוש בתנאים מקומיים כ"מעבדה חיה" הוא כלי מחקר רב עוצמה להערכת החשיפה של בני אדם ברמה הלאומית, כאשר המטרה היא לספק למקבלי ההחלטות נתונים מבוססים להערכת הסיכונים הקשורים לשימוש חוזר במים.
תחומי עניין נוספים של מחקרו הם: מנגנוני ספיחה-שחרור של מזהמים אורגניים בקרקעות ובסדימנטים; הגורל והתהליכים של חלקיקים וננו-חלקיקים בסביבה החקלאית; התנהגותם של חומרים אורגניים מומסים בקרקעות; וזיהום חקלאי ועירוני בנחלים ובשפכי חופים.
פרסים והוקרה

מצטיין דיקן הפקולטה לחקלאות (1989, 1990, 1991)
מצטיין רקטור האוניברסיטה העברית (1992)
פרס וולף לתלמיד דוקטורט (1997)
מלגת BARD הדו-שנתית למשתלמי בתר-דוקטורט (1998)
פרס קרן סטרייג' ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב על הצטיינות במדעי הסביבה (2020)
חיים אישיים

חפץ נשוי למיכל ואב לשלושה. מתגורר במושב קדרון.