stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליתיום
שימושים

לליתיום יעילות טובה כאנודה בסוללה מפני שיש לו פוטנציאל אלקטרוכימי גבוה ומפני שהקיבול של סוללת ליתיום ליחידת משקל גבוה (מתכת קלה מאוד). הוא נמנה בין היסודות הקריטיים לטכנולוגיה בגלל חשיבותו במכוניות חשמליות ובמתקנים להפקת אנרגיה ירוקה כגון טורבינות רוח.
מלחי ליתיום (כמו ליתיום קרבונט - Li2CO3, ליתיום ציטרט וליתיום אורוטייט) משמשים כמייצבי מצב-רוח, בטיפול בהפרעה דו-קוטבית (מאניה-דיפרסיה) מכיוון שיש לליתיום השפעות נוגדות דיכאון, אבל בעיקר תועלת במצבי מניה חריפה ולמניעת התלקחויות חוזרות של מניה ודיכאון. לפעמים משמש להגברת ההשפעה של תרופות נוגדות דיכאון בדיכאון מז'ורי (דיכאון רבא).
ליתיום כלוריד (LiCl) וליתיום ברומיד (LiBr) הם היגרוסקופיים מאוד, ומשמשים לעיתים קרובות כסופחי לחות.
ליתיום סטארייט משמש כחומר סיכוך בטמפרטורות גבוהות.
ליתיום משמש גם ביצירת תרכובות אורגניות, ויש לו שימושים גרעיניים.
ליתיום משמש לעיתים בעדשות וקרמיקה, כולל עדשת הטלסקופ בהר פאלומר (ארצות הברית), שקוטרה 5 מטרים.
ליתיום הידרוקסיד (LiOH) משמש לספיחת פחמן דו-חמצני מהאוויר בחלליות וצוללות.
סגסוגות של המתכת עם אלומיניום, קדמיום, נחושת ומנגן משמשות ליצירת חלקים בעל ביצועים גבוהים למטוסים.
ליתיום אלומיניום הידריד (LiAlH4) משמש כחומר מחזר.
ליתיום קרבונט ומלחי ליתיום ללא הלוגנים משמשים לזירוז גיבוש בטון עשיר באלומינה.
ליתיום ברומיד משמש במערכות קירור תעשייתיות.
ליתיום ניטרט משמש כמעביר חום טוב בגיפור גומי ובמערכות סולאריות.
הליום ליתיום (HeLi) משמש לסינתזה של דימרי הליום ומגיב עם נחושת ליצירת תרכובת HeLi-Copper.
ליתיום עשוי להוות בעתיד מקור חשוב ליצירת טריטיום בכורי היתוך גרעיניים לצורך פעולה מתמשכת של היתוך דואטריום-טריטיום.
איזוטופים של ליתיום

| סמל> סמל.סמל | (p)‏Z> התרגשות אנרגטית.הערות | (n)‏N> התרגשות אנרגטית.הערות | מסה איזוטופית (u)> התרגשות אנרגטית.הערות | זמן מחצית חיים> זמן מחצית חיים.הערות | ספין גרעיני> ספין גרעיני.הערות | שכיחות האיזוטופ (כשבר מולרי מהיסוד)> שכיחות האיזוטופ (כשבר מולרי מהיסוד).הערות | טווח השינוי הטבעי (כשבר מולרי מהיסוד)> טווח השינוי הטבעי (כשבר מולרי מהיסוד).הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4Li | ‏3 | 1 | 4.02719(23) | [MeV ‏6.3] s‏ 10−24‏×(9)91 | 2- |  |  |
| 4Li | ‏3 | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. | דועך באמצעות פליטת פרוטון, יכול להוות שלב ביניים במספר תגובות היתוך גרעיני. |
| 5Li | ‏3 | 2 | 5.01254(5) | [MeV‏ ~1.5] s‏ 10−24‏×(30)370 | 3/2- |  |  |
| 6Li | ‏3 | 3 | 6.015122795(16) | יציב | 1+ | [0.075899(4)] | 0.07714-0.07225 |
| 6Li | ‏3 | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. | נחשב לחומר המקור בייצור טריטיום ולקולט נייטרונים בהיתוך גרעיני. |
| 7Li | ‏3 | 4 | 7.01600455(8) | יציב | 3/2- | [0.9241(4)] | 0.92275-0.92786 |
| 8Li | ‏3 | 5 | 8.022487359(10) | ms‏ (9)840.3 | 2+ |  |  |
| 9Li | ‏3 | 6 | 9.026789499(21) | ms‏ (4)178.3 | 3/2- |  |  |
| 10Li | ‏3 | 7 | 10.035481(16) | [MeV‏ (3)1.2] s‏ 10−21‏×(5)2 | (1-,2-) |  |  |
| 10m1Li | ‏3 | keV‏ 200(40) | keV‏ 200(40) | s‏ 10−21‏×(15)3.7 | 1+ |  |  |
| 10m2Li | ‏3 | keV‏ 480(40) | keV‏ 480(40) | s‏ 10−21‏×(24)1.35 | 2+ |  |  |
| 11Li | ‏3 | 8 | 11.043798(21) | ms‏ (14)8.75 | 3/2- |  |  |
| 12Li | ‏3 | 9 | 12.053779(107)# | ns‏ 10> |  |  |  |
היסטוריה

היסוד ליתיום זוהה על ידי הכימאי השוודי יוהאן אוגוסט ארפוודסון (Johan August Arfwedson), אז מתמחה במעבדה של ינס יאקוב ברצליוס, ב-1817. ברצליוס קרא בתחילה ליסוד החדש ליתוס (מיוונית: λιθoς - אבן) על מנת לייצג את העובדה שהתגלה לראשונה במינרל, לעומת מתכות אלקליות אחרות שהתגלו לראשונה בצמחים. שמו העברי - "אַבְנַן", ניתן מאותה סיבה. השם שונה אחר כך לליתיום על מנת ליישר קו עם שמות היסודות האחרים.
הפקת ליתיום

ליתיום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית ותמיד קשור ליסוד אחד או יותר. ליתיום נמצא בכמויות קטנות כמעט בכל הסלעים הוולקנים.
ג'ון מ. אדמונד חקר את היקף הליתיום באוקיינוסים וגילה את הקשר בין התחממות כדור הארץ לריכוז הליתיום במאגרי מים.
מאז מלחמת העולם השנייה גברה הפקת הליתיום בעולם. ליתיום מופרד מיסודות אחרים בסלעים וולקנים, ממספר מינרלים וממוצה ממי מעיינות.
בהמשך המאה העשרים הייתה ארצות הברית מפיקת הליתיום המובילה בעולם, כאשר הפיקה ליתיום מבריכות מי-מלח בנבדה – שיטה שהפכה נפוצה להפקה ברחבי העולם – אולם בהדרגה הצטמצם חלקה בשיעור הפקת הליתיום העולמי עד לכדי 1% בשנת 2021.
נכון לשנת 2021 כ־80% מהפקת הליתיום העולמית מקורה בצ'ילה, אוסטרליה וסין. על פי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה סין מחזיקה ביותר ממחצית מהתשתית העולמית לתשתיות הליתיום, מההפקה ועד לזיקוק. מדינות נוספות בעלות שיעורי הפקה משמעותיים הן ארגנטינה ובוליביה (שיחד עם צ'ילה נמצאות באזור המכונה משולש הליתיום) וכן זימבבואה.
בסוף שנת 2022 זימבבואה אסרה על ייצוא ליתיום גולמי. על פי דובר מטעם הממשלה, זימבבואה עשויה להרוויח 1.7 מיליארד יורו מדי שנה אם הליתיום יעובד לסוללות בתחומי המדינה, במקום לייצא ליתיום גולמי.
במרץ 2023 הודיעה איראן כי גילתה מרבץ המכיל 8.5 מיליון טון ליתיום בהמדאן. אם ההערכה מדויקת, מדובר במאגר הידוע השני בגודלו בעולם.
טיפול תרופתי בליתיום

ליתיום הוא תרופת הבחירה לטיפול בהפרעה דו-קוטבית. כ־80% מן המטופלים מגיבים לליתיום. ליתיום עובר פינוי על ידי הכליה, על כן אצל חולי כליות הנוטלים ליתיום וכן אצל אנשים קשישים יש חשיבות מוגברת לניטור רמות התרופה בדם על מנת למנוע הרעלת ליתיום.
ליתיום היא תרופה בעלת טווח תרפויטי צר, ועל כן יש לנטר את רמותיה בדם באופן קפדני על ידי בדיקת דם. המינון הראשוני שניתן בדרך כלל הוא 300 מ"ג*3 פעמים ביום ולאחר מכן בוחנים את העלאת המינון. באופן כללי, יש לבדוק את ריכוז הליתיום בדם כל חודשיים עד חצי שנה. הפסקת התרופה צריכה להיעשות בהדרגתיות על מנת למנוע התקף של מאניה או של דיכאון אצל חולים עם הפרעה דו־קוטבית.
טיפול בליתיום לא ניתן רק להפרעה דו-קוטבית, אלא גם להפרעות פסיכיאטריות נוספות, כגון טיפול נוסף אצל חולי הפרעה סכיזואפקטיבית, צורות מסוימות של סכיזופרניה, טיפול לחולי דיכאון, טיפול במצבים של אגרסיה או במצבים שונים כגון הפרעת אישיות גבולית, בולימיה ומצבים נוספים.
תופעות הלוואי של ליתיום:
מערכת העיכול – ירידת תיאבון, בחילה, כאבי בטן, עליה במשקל.
מערכת העצבים – רעד, ירידה קוגניטיבית המתבטאת בתגובה איטית, ליקויי זיכרון.
כליות – השתנה מרובה (פוליאוריה), שתייה מרובה (פולידיפסיה), תסמונת נפרוטית
בלוטת התריס – בעיקר תת-פעילות של בלוטת התריס.
לב – פועל על קשר הגת והפרוזדור (SA node), ולכן אסור לחולים שסובלים מתסמונת הסינוס החולה. יכול להביא לאי-ספיקת לב.
עור – אקנה, איבוד שיער, פריחה.
הרעלת ליתיום יכולה להיות קשה מאוד ועלולה להתבטא בתופעות נוירולוגיות קשות כגון פרכוסים, רעד, אטקסיה וירידה במצב ההכרה עד כדי קומה, וכן באי-ספיקת כליות חריפה. הרעלה קלה עד בינונית מוגדרת כרמות ליתיום הנעות בין 1.5 ל-2 (meq/L), הרעלה בינונית עד קשה בין 2-2.5, והרעלה קשה היא רמות ליתיום מעל 2.5, המאופיינת בהתכווצויות כלליות, השתנה מועטת ואי-ספיקת כליות, העלולה להביא למוות.
הטיפול בהרעלת ליתיום כולל הפסקת הליתיום, החזרת נוזלים ואיזון של האלקטרוליטים, פינוי הליתיום ממערכת העיכול באמצעות חומרים שונים (פוליאתילן גליקול), ובמקרים חמורים ביצוע דיאליזה.
אין לקחת ליתיום במהלך השליש הראשון להריון עקב סיכון למום לבבי מולד. בשאר ההריון יש לקחת מינון נמוך מהרגיל תוך היוועצות ברופא המטפל.
אמצעי זהירות

כמו מתכות אלקליות אחרות, ליתיום טהור מתלקח בקלות כשהוא נחשף לאוויר או מים. מומלץ להימנע ממגע ליתיום מתכתי עם העור, מכיוון שהוא חומר משתך.
בזמן שנלקחים מלחי ליתיום כתרופה, צריך לעקוב אחר ריכוזו בדם על מנת להבטיח השגת רמה מספקת בדם ולמנוע סכנה של הרעלה.
הערות שוליים

1 2   אקונומיסט, העתיד של המכוניות הוא ירוק, וענקיות הנפט נערכות להיכנס לתחום הליתיום, באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2024
↑  "ליתיום אורוטאט - השפעתו על מאניה דיפרסיה (דו־קוטביות)". HealthPedia. 2018-03-09. אורכב מ-המקור ב-2018-10-04. נבדק ב-2018-10-04.
↑  מילון לועזי עברי המורחב מאת דן פינס וקפאי פינס, כרך א' עמוד 325; לקסיקון לועזי-עברי החדש מאת ר. אלקלעי, עמוד 200; והמילון החדש מאת אברהם אבן שושן ב-4 כרכים, כרך א' עמוד 7
↑  Huh, Youngsook; Chan, Lui-Heung; Zhang, Libo; Edmond, John M (1998). "Lithium and its isotopes in major world rivers: implications for weathering and the oceanic budget". Geochimica et Cosmochimica Acta. Elsevier BV. 62 (12): 2039–2051. doi:10.1016/s0016-7037(98)00126-4. ISSN 0016-7037.
1 2  שירות גלובס, ‏ארצות הברית בפיגור אסטרטגי בהפקת הזהב הלבן של המאה ה-21, באתר גלובס, 18 בינואר 2022
↑  Zimbabwe bans all lithium exports, באתר "Africa News", ‏29 בדצמבר 2022 (באנגלית).
↑  חדשות חוץ, חבל הצלה כלכלי? מרבץ ענק של ליתיום התגלה באיראן, באתר כלכליסט, 6 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531489505171  BNE: XX531331  BnF: cb119338639 (data)  GND: 4036037-4  LCCN: sh85077577  NDL: 00569575  NKC: ph514327 
להבה נצבעת באדום בנוכחות ליתיום
גלולות ליתיום
פביאן בארטז

פביאן בארטז (בצרפתית: Fabien Barthez -‏ IPA‏: [fa.bjɛ̃.baʁ'tɛz]; נולד ב-28 ביוני 1971) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

בארטז שיחק בליגות הבכירות באנגליה ובצרפת ואף כיכב בנבחרת צרפת, עימה זכה במונדיאל 1998. לצד יכולת גבוהה שהביאה אותו לצמרת הכדורגל העולמי, ידוע בארטז בנטייתו לכאורה "לפשל" במקרים רבים, להשמיט כדורים או להכשל בניסיון עצירת בעיטה פשוטה יחסית לכיוון שערו. כישלונות אלו זכו בישראל לכינוי "בירטוזים", אותו הגה מגיש ערוץ הספורט מודי בר-און. עוד הוא ידוע בשל קרחתו המבריקה, שהפכה לסימן ההיכר שלו.
בארטז פרץ לתודעת הקהל עת שיחק במועדון הכדורגל טולוז בשנת 1991. עונה לאחר מכן הוא נרכש על ידי קבוצת אולימפיק מרסיי ובעונת 1993 כבר זכה עם הקבוצה באליפות צרפת ובגביע. ב-1994, שתי עונות לאחר מכן, ירדה מארסיי ליגה עקב פרשיות שחיתות בהנהלתה. בארטז דבק בקבוצתו והצליח להובילה לעלייה לליגה הראשונה בתוך עונה אחת בלבד.
בסיום אותה עונה עבר בארטז בצעד מפתיע לקבוצת מונקו, שם שיחק במשך חמש עונות ובמהלכן זכה בשתי אליפויות. בשנת 2001 הביא אותו סר אלכס פרגוסון למנצ'סטר יונייטד, שם שיחק במשך ארבע עונות. בעונתו האחרונה בקבוצה בארטז לא שותף כלל, עקב סכסוך שהתגלע בינו לבין הנהלת המועדון. עם מנצ'סטר הוא זכה בשתי אליפויות, ב-2001 וב-2003. בעונת 2004 חזר בארטז למארסיי, שם שימש כשוער הראשון במשך שלוש עונות.
בארטז הודיע על פרישה ב-5 באוקטובר 2006, אחרי מספר חודשים בהם ניסה לשווא למצוא לעצמו קבוצה, אך לאחר מספר חודשים הצטרף לקבוצת נאנט כדי לעזור לה להישאר בליגה העליונה. הוא לא הצליח במשימתו, וקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסיום אותה עונה.
בארטז זכה למספר הצלחות גם בנבחרתו הלאומית, בהן זכייה באליפות העולם ב-1998 ובאליפות אירופה ב-2000.
בשנת 2012 נבחר לנשיא כבוד של קבוצת הכדורגל לוזנאק ומחודש דצמבר 2013 משמש בארטז מנכ"ל הקבוצה.
ג'ובינצה

התווים של הג'ובינצה
ג'ובינצה (באיטלקית: Giovinezza (נעורים)) היה המנון המפלגה הפשיסטית באיטליה בין השנים 1943-1924. מ-1932, "ג'ובינצה" שימש גם כהמנון צבא איטליה. באופן בלתי רשמי שימש "ג'ובינצה" בתור המנון לאומי באותן שנים, למרות שלכאורה שלטונו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה נותר על כנו לצד השלטון הפשיסטי, והמארש המלכותי (Fanfara Reale) נותר פורמלית ההמנון הלאומי. בין 1943 להתמוטטותו הסופית של המשטר באפריל 1945, שימש ה"ג'ובינצה" כהמנון הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית (הרפובליקה של סאלו).
בהתאם להתפתחויות הפוליטיות, שונו מילותיו של "ג'ובינצה" מספר פעמים.
הלחן של הג'ובינאצה. גרסת 1924.
היסטוריה

מנגינת ה"ג'ובינצה" נכתבה ב-1909 על ידי עורך הדין והמלחין ג'וזפה בלאנק (Blanc) כשיר בשם "הפרידה" (Il Cammiato). המילים נכתבו באותה שנה על ידי המחזאי, התסריטאי והבמאי נינו אוקסיליה (Oxilia). השיר אומץ כהמנון בוגרי אוניברסיטת טורינו, וכן היה פופולרי בקרב הארדיטי (arditi, המעיזים), יחידות עילית בצבא איטליה במלחמת העולם הראשונה, שרבים מביניהם הצטרפו בתום שירותם הצבאי לתנועה הפשיסטית. ב-1919, בהישענו באופן בסיסי על אוקסיליה (שנהרג במלחמת העולם), כתב מרצ'לו מאני (Manni) גרסה חדשה לשיר. בהתאם לקהל עבורו נכתב, זו כוללת, בין היתר, שורות המייצגות את חוויית מלחמת העולם: משמרות, שוחות, צרורות מקלע..., וביטויים של חוויה זו המשיכו ועברו גם לגרסאות הבאות (ר' להלן). מוטיבים אחרים, אשר ניכרים בגרסה זו, ונוכחים גם בגרסאות הבאות, הם אחדות שורות מחד, מול הוקעת האחרים, נעורים ולאומנות בוטה. באותה שנה, נישא השיר בפי הצועדים בעקבות גבריאלה ד'אנונציו במסע לכיבוש פיומה, אשר נטו אף הם להלכי רוח פשיסטיים. בנוסף, הג'ובינצה, אשר מנגינתו עברה ב-1921 עיבוד כלשהו בהשוואה לזו הקודמת, היה פופולרי בקרב משתתפי המצעד על רומא. לאחר אותו מצעד, בניטו מוסוליני הטיל על הסופר והתסריטאי סלבאטור גוטה (Gotta) לכתוב לשיר מילים חדשות, וגוטה השלים את המלאכה ב-1924. באותה גרסה ניכר, בין היתר, פולחן אישיות של מוסוליני כמקור השראה, כמו גם כאבי וכבונה האומה (ר' להלן). כך הפך השיר להמנון רשמי של המפלגה והמשטר, ובאופן בלתי רשמי, גם להמנון איטליה.
ה"ג'ובינצה" הושמע ב-1924, במעמד כינון הפרלמנט האיטלקי שבו לראשונה היה רוב למפלגה הפשיסטית. עם עליית המשטר הפשיסטי, הושמע ה"ג'ובינצה" כמעט בכל הזדמנות בה התכנס קהל: אירועים ספורטיביים, אספות, סרטים ועוד. לעיתים, נפתח יום הלימודים בבתי הספר לצלילי השיר. כן שימש השיר כאות סיום לשידורי הרדיו האיטלקי. בפועל, הייתה זו כמעט חובה להצטרף לשירה, והיחס כלפי מי שנמנע מכך היה שלילי ולעיתים אף אלים. בין היתר, ארתורו טוסקניני, שסירב לנצח על הג'ובינצה, הוכה על ידי החולצות השחורות, ננקטו נגדו צעדים נוספים, ובסופו של דבר, עזב בעקבות זאת את איטליה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. גם זרים נתקלו ביחס שלילי אם גילו חוסר כבוד כלפי ה"ג'ובינצה" ולא הסירו את כובעיהם כאשר נוגנה.
לשיר נכתבה גרסה גרמנית. בנוסף, עם חתימת ההסכם התלת-צדדי, נכתבה לשיר גרסה יפנית, וזו שימשה לשידורי הרדיו היפניים הבינלאומיים.
ב-1943 פלשו בעלות הברית לאיטליה, ובחלקים עליהם שלטו, ה"ג'ובינצה" הוסר ממעמדו, וזה נותר המנון הרפובליקה של סאלו אשר התקיימה עד אפריל 1945. בתור שכזה, שוב שונו מילותיו, ולנוכח המצב הנואש של מדינות הציר, כללו מוטיבים של עמידה נואשת עד הסוף.
ב-1946 אומץ המנון איטליה הנוכחי.
פוזיטיביזם

פוזיטיביזם הוא גישה פילוסופית הסוברת כי הטבע כולו פתוח לחקירה אובייקטיבית מלאה של האדם באמצעות המדע. לפי הפוזיטיבסטים, חקירה פוזיטיביסטית מתבססת על מה שנראה בעין, על מה שניתן להוכיחו באופן ברור וודאי. הנתונים הפוזיטביסטים נגישים לאדם באמצעות החושים, כלומר המדע עוסק אך ורק במה שהאדם יכול לקלוט בחושיו. וזאת בניגוד לתפיסות מטפיזיות או תאולוגיות, המניחות הנחות שאותן אי אפשר להוכיח בכלים מדעיים.
על פי הפוזיטביסטים החוקר חייב להיות נייטרלי, חופשי מדעה קדומה, ואסור לו להיות מעורב באופן אישי במחקר. אסור שאישיותו של החוקר תשפיע על תוצאות המחקר. עמדה זו הייתה אופיינית לתפיסות חדשות של אובייקטיביות שהתפתחו במדע של המאה התשע-עשרה וביקשו לפתח תפיסות של ידע ואובייקטיביות המנותקות מהסובייקט האנושי. כלומר, אסור על הידע, כדי להיות אובייקטיבי, להיות פנימי לאדם (למדען). ידע שאינו ניתן לניסוח באופן פנימי אינו ידע מדעי אובייקטיבי. גישה זו הפוכה לתפיסת האובייקטיביות והידע עליה צמחה המהפכה המדעית של המאה השבע-עשרה, שגרסה שנושא הידע (knowledge carrier) הוא האדם הפרטי ולא הקהילה המדעית.
הפוזטיביזם מבקש לצמצם ולבטל את המרכיבים היצירתיים-ממשיגים של האדם בחקירת הטבע. המדע מהווה עבורו שיקוף או ייצוג פשוט של המציאות. גישה זו שונה הן מהתפיסות האנטי-מדעיות של הרומנטיקה והן מתפיסות מדעיות נאו-קאנטיאניות המדגישות את המידה שבה אופני החשיבה האנושית מעצבים את מה שהאדם רואה. עבור הפוזיטיביזם ההשפעה של האדם על ראייתו היא "לכלוך" שניתן ויש לסלקו בעוד שעבור הגישות האחרות זוהי תכונה בסיסית של הידע האנושי שיש לקבלה.
התהליך המחקרי

המחקר הפוזיטיביסטי הוא אינדוקציה - הסקה מהפרט אל הכלל, הקשה מתוך מדגם מייצג על כלל האוכלוסייה.
התהליך המחקרי הוא אמפירי, כל דבר חייב להיות מוכח באופן של ניסויים, המדען עורך תצפיות - הוא יושב וצופה על המציאות או הטבע. הוא שואל את עצמו שאלה, יש לו רעיון לגבי הסבר אפשרי או השערה, שלהם הוא מכין מערך מחקרי אמפירי, אוסף נתונים שבאמצעותם הוא מאשש או מפריך את ההשערה שלו, ולבסוף הוא מסיק מסקנה כללית שתעזור לנבא מה יקרה במקרים דומים.
במדעי החברה המחקר הפוזיטיבי מנסח תיאוריה על המציאות האובייקטיבית ופונה לאסוף נתונים שיאששו את התיאוריה שלו. המחקר מבקש לבצע הליך שווה למחקר במדעי הטבע. על התיאוריה להיות בת הפרכה - כזו המנוסחת ומתבססת על נתונים שניתן להפריכם ולשלול את ההסבר התאורטי.
הביקורת על הפוזיטיביזם

מדען לא יחקור השערה שהוא חושב שאינה נכונה – לכן, לא מתקיימת במקרה זה הפרכה אמיתית של השערות.
קל מאוד להשיג אישושים כמעט לכל תאוריה, לכן לדעתו של פופר מה שיקבע מהו המדע הוא קריטריון של אפשרות ההפרכה.
יש כאן דו ערכיות: מצד אחד הפוזיטיביזם לא מטפל בנושא של ערכים - מכיוון שערכים הם דבר שלא ניתן למדוד אותו, אבל, מצד שני הפוזיטיביזם לא מפחד מקביעות אתיות בסופו של תהליך, למרות שתחום זה מחוץ לתחום עבורו.
מדען לא יכול להיות נייטרלי, תמיד יש גורם שמטה את התהליך המחקרי, עצם ביצוע תצפית בנקודה א' ולא ב' היא כבר נקיטת עמדה ומהווה הטיה מחקרית.
הכלים הפוזיטיביסטיים הם כלים אנושיים: שפה אנושית, לוגיקה. השפה האנושית היא מוגבלת. לא ניתן לחקור את מה שאי אפשר לומר.
ראו גם

פוזיטיביזם לוגי
פוזיטיביזם משפטי
אמפיריציזם
שלוש מהפכות קופרניקניות
נסים זאב

הרב נסים זאב (שם לידה: נסים מרדכי זאב-דַאוּבֶּה, נולד בישראל בח' באלול ה'תשי"א; 9 בספטמבר 1951) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס, מייסדה הראשי של מפלגת ש"ס.
ראשית דרכו

נסים זאב נולד בירושלים ב-9 בספטמבר 1951 לרבי יוסף חיים וג'ולייט זאב, ילידי בגדאד שבעיראק. אביו עלה מעיראק ב-1941, שירת באצ"ל ולחם במלחמת העצמאות[דרוש מקור].
זאב למד בישיבת פורת יוסף, והוסמך לרבנות בגיל 25. בין השנים 1974–1982 כיהן כרב וכשוחט במושב עין העמק, ר"ם במקסיקו, וכיהן קרוב לשנה, כרב וחזן בבית כנסת ספרדי בברוקלין, ניו יורק.
בשנת 1979 הקים את מוסדות "נוות ישראל" - מערכת חינוך לבנות ממוצא מזרחי בירושלים. המפעל כולל גני ילדים, בית ספר יסודי, תיכון וסמינר להוראה וגננות. זאת במסגרת הקדש "ועד עדת הבבלים" של יוצאי עיראק.
הקמת מפלגת ש"ס

בקיץ 1983 פנה לרב עובדיה יוסף שיתמוך בהקמת מפלגה שתתמודד בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בסוף אותה שנה. לאחר שהרגיש שמפלגת אגודת ישראל מקפחת חרדים ממוצא ספרדי, ולא מייצגת ציבור זה. זאב הציע ששם המפלגה יהיה "ספרדים חרדים", והאותיות שיופיעו על פתק ההצבעה יהיו ס"ח, אך עקב קשיים ברישום השם נבחרו האותיות ש"ס. במקביל פנה לרב עובדיה יוסף עסקן מקומי בטבריה שיתמוך במפלגה שהקים. המפלגה קמה בשם "התאחדות הספרדים שומרי תורה", הידועה מאז כמפלגת ש"ס, וזאב נבחר ליושב ראש המפלגה החדשה. זאב הוצב במקום הראשון ברשימה בירושלים והתמודד על ראשות העיר ובמקום השני הוצב הרב יעקב יוסף, בנו של הרב עובדיה יוסף. המפלגה זכתה ב-3 מושבים בירושלים,, וגם בטבריה זכתה ל-15% מהקולות. בעקבות הצלחה זו החליטה המפלגה לרוץ בבחירות לכנסת האחת עשרה, חצי שנה אחר כך, ביולי 1984. אולם תוך זמן קצר נדחק מראשות התנועה על ידי הרב יצחק חיים פרץ ואחר כך אריה דרעי.
חבר מועצת עיריית ירושלים

זאב נבחר כחבר מועצת עיריית ירושלים, ש"ס הצטרפה לקואליציה העירונית של ראש העירייה טדי קולק, והוא מונה לסגן ראש עיריית ירושלים. בסך הכול שימש זאב כחבר מועצה וסגן ראש העירייה במשך שלוש קדנציות (פעמיים כסגנו של טדי קולק, ופעם אחת כסגנו של אהוד אולמרט), בין השנים 1983–1998. הוא היה הממונה על תיק הרווחה, על הקצאת שטחים למוסדות ציבור ועל ועדת הפטור להנחה בארנונה.
בתקופת כהונתו כחבר מועצה היה זאב פעיל במאבקי השבת בירושלים, בעיקר נגד פתיחת בתי קולנוע בשבת. ב-1987 הוא שיכנע את ראש העירייה קולק לפתוח בהליכים משפטיים נגד בעליהם של בתי קולנוע שפעלו בשבת, בניגוד לחוק העזר המקומי. ב-22 בנובמבר אותה שנה זיכתה השופטת אילה פרוקצ'יה את הנאשמים. פרוקצ'יה קבעה בפסק דינה כי מטרתם של חוקי העזר הנוגעים לפתיחה וסגירה של בתי עסק היא להגשים מטרות של סדר ציבורי וחיי עיר תקינים ולא לקבוע לתושבי העיר תוכני חיים. בנוסף היה מעורב במספר החלטות שעוררו סערה ציבורית: ב-1986 קרא לעירייה לפעול נגד מכירת דירות לערבים בשכונת נוה יעקב, ב-1992 ביקש להפוך את המסגד הנטוש בשכונת מלחה לבית כנסת.
ביולי 1991 המליצה המשטרה להעמיד את זאב לדין, לאחר שהיה מעורב במתן היתר לא חוקי למבנה של חסידות גור.
במקביל לתפקידו כסגן ראש העירייה, המשיך זאב לעבוד כמוהל. בשנת 1992 מל בחשאי תינוק שנחטף על ידי הוריו, לאחר שנמסר לאימוץ בהוראת רשויות הרווחה, ונחקר על כך במשטרה. בשנת 1994 מל תינוק ולאחר מספר ימים נוצר נמק במקום המילה אשר הסב לתינוק נזק בלתי הפיך. הורי התינוק הגישו נגדו תביעה, ובשנת 2001 פסק בית המשפט העליון כי על זאב לשלם לתינוק ולהוריו פיצויים של יותר מ-750 אלף ש"ח.
חבר כנסת

בבחירות לכנסת ה-15 זכתה ש"ס ב-17 מנדטים והפכה למפלגה השלישית בגודלה. זאב, שהוצב במקום ה-15 ברשימת המפלגה, נבחר לראשונה לכנסת. בבחירות לרשויות המקומיות בשנים 1998 ו-2003 הוצב במקום הראשון ברשימת ש"ס למועצת עיריית ירושלים, נבחר למועצת העירייה אך פרש ממנה כדי להמשיך לכהן בכנסת. המשיך לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס גם בקדנציות הבאות.
במהלך פעילותו בכנסת היה חבר בוועדת הכנסת, בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת חוקה חוק ומשפט, ובוועדת הפנים ויושב ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים. בנובמבר 2008 עבר לגור בבית השלום בחברון. הבעלות על הבית הייתה במחלוקת, לאחר שמתנחלים טענו שרכשו אותו, אך המשטרה ביקשה לפנותם.
במהלך כהונתו בכנסת יצא פעמים רבות נגד הקהילה הלהט"בית בישראל. בנוסף, הוא יצא נגד החמרת עונשם של גברים ממוצא מזרחי שמכים את נשותיהם באופן חד פעמי, או מדי פעם, משום שההכאה היא חלק מ"פעולות שנראות להם מקובלות, על פי אמות המידה הנהוגות בקרב השכבות האתניות האלה". טען שזונות הן המפתות גברים ולכן עליהן האשמה בפיתוי, חוקתית והלכתית. הוביל את ההתנגדות לתוכניתו של הצלם ספנסר טוניק לצלם מיצג עירום בישראל, בטענה שמדובר בזנות. התנגד לתיקון לחוק העונשין בנוגע לעבירות אינוס, לפיו בעילה תיחשב אונס גם אם האשה הייתה במצב המונע ממנה לתת הסכמה חופשית.
במהלך כהונתו יזם מספר חוקים, ובהם:
תיקון לפקודת התעבורה המתיר לשוטרים ליטול בדיקות רוק מנהגים.
תיקון לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין), המעניק פטור מארנונה לבית כנסת אף אם הוא משמש כבית מדרש או כאשר מתקיימות בו פעולות לקידום תרבות תורנית.
תיקון לחוק חניה לנכים הקובע כי הודעת תשלום קנס לרכב הנושא תג נכה, הניתנת בידי פקח, תינתן רק אם הרכב צולם באופן המעיד כי התקיימה אחת הנסיבות בהן לא הותרה החניה לפי הוראות החוק (יחד עם אילן גילאון)
חוק לשמירה על זכויותיהם לפיצוי של פליטים יהודים יוצאי ארצות ערב ואיראן, הקובע כי במסגרת ניהול משא ומתן להסדר מדיני במזרח התיכון, תכלול הממשלה דרישה למתן פיצוי הולם לפליטים יהודים אזרחי ישראל, יוצאי ארצות ערב ואיראן, על אובדן רכוש שהיה בבעלותם או בבעלות הקהילה היהודית.
בשנת 2008 הגיש הצעת חוק שיאסור על הפלות בישראל לאחר השבוע ה-22 של ההריון, והיה שותף להצעת חוק של ש"ס, שלא עברה, לסינון וחסימה של אתרי אינטרנט.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 בתחילת 2015, לא הוצב ברשימת המפלגה לכנסת עקב קרבתו לאלי ישי, שעזב את התנועה ורץ ברשימה נפרדת.
חיים אישיים

זאב, נשוי לשפרה ואב ל-11 ילדים. בנו יוסי מסייע לו בניהול מוסדותיו.
אחיו הם רבי מאיר זאב, ראש כולל "שערי תורה" בירושלים בשכונת מחנה יהודה, ורבי אהרן זאב, ראש כולל "אור תורה" בסטטן איילנד, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  דַאוּבֶּה הוא תרגום לזאב בערבית
↑  אהרן רבינוביץ, ‏הרב עובדיה: ניסים זאב הקים את ש"ס, באתר כיכר השבת, 9 בפברואר 2015
↑  אירוח באולפן הפתוח עם אורית לביא נשיאל, ערוץ הכנסת, 31 במאי 2012
↑  יואב יצחק, תצהיר לביהמ"ש: ח"כ נסים זאב מנסה להוציא במרמה דירה, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2007
1 2  משה הורוביץ, הערוץ השלישי - הדויזיות החדשות של שס, כותרת ראשית, 20 במאי 1987
↑  תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות בירושלים 1983
↑  אריה בנדר, ש"ס: נפרוש מהקואליציה אם קולק יאפשר הקרנת סרטים בשבת, מעריב, 11 באוגוסט 1987
↑  טקטיקה חדשה בירושלים: סרטים לפני צאת השבת, חדשות, 2 בספטמבר 1987
↑  אבינועם בר יוסף, בתי קולנוע בירושלים שהקרינו סרטים כמסגרת 'עונג שבת' מואשמים בהפרת החוק, מעריב, 7 בספטמבר 1987
↑  רן לוי-, שופטת: מותר להקרין סרטים בשבת בי־ם, חדשות, 23 בנובמבר 1987
↑  יענקל'ה רוטבליט, טלאי שחור לשכונה, חדשות, 22 בינואר 1986
↑  הילה טוב, תכנית בעיריית ירושלים: מסגד יהפוך לבית־כנסת, חדשות, 9 בפברואר 1992
↑  אורי שטיין, המשטרה ממליצה להעמיד לדין בכירים בעיריית ירושלים, חדשות, 18 ביולי 1991
↑  צבי אפשטיין, שוק לבנון, סגן ראש עיריית י־ם ייחקר בנראה במשטרה בפרשת התינוק החטוף, חדשות, 1 בספטמבר 1992
שוקי לבנון, המוהל: לא ידעתי בברית שהתינוק נחטף ע"י ההורים, חדשות, 3 בספטמבר 1992
↑  ע"א 2055/99 פלוני נ' הרב נסים זאב, פ"ד נה(5) 241 (ניתן ב-11.7.2001)
ח"כ נסים זאב ישלם 800 אלף ש' פיצויים על ביצוע מילה כושלת, באתר הארץ, 12 ביולי 2001
↑  נדב שרגאי, ח"כ נסים זאב עבר לגור בבית המריבה בחברון, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2008
↑  נדב שרגאי, יהונתן ליס, עמוס הראל ואבי יששכרוף, הסתיים פינוי בית המריבה; חברון הוכרזה כשטח צבאי סגור, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
↑  זאב לפורז: עוזרך - הומו גרוע מבהמה, באתר הארץ, 24 ביולי 2003
↑  ח"כ ניסים זאב: "הומואים הם אנשים חולים, יש להם מום", באתר וואלה, 19 במרץ 2001
↑  גדעון אלון, ח"כ זאב: מצעד הגאווה בירושלים - מעורר בחילה, באתר הארץ, 4 ביולי 2006
↑  אבירמה גולן, להרביץ באופן חינוכי, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002
↑  יעל ברנובסקי, ח"כ ניסים זאב: הזונה מפתה ואשמה, הגבר קורבן, באתר ynet, 23 בדצמבר 2009
↑  אמנון מרנדה, ח"כ נסים זאב נגד מיצג העירום: כל זנות - אמנות, באתר ynet, 10 במרץ 2010
מאיה לקר, נסים זאב נגד ספנסר טוניק, באתר הארץ, 14 ביוני 2012
↑  דוד רטנר, אם האשה היתה שיכורה, לפי החוק החדש היא לא הסכימה, באתר הארץ, 18 ביוני 2001
↑  שחר אילן, ש"ס על הגדר, באתר הארץ, 27 בפברואר 2008
↑  התומכים והמתנגדים להצעת החוק לסינון אתרי אינטרנט, באתר הארץ, 27 בפברואר 2008
אבנר ברנהיימר, הדמוקרטיה לפי ש"ס, באתר הארץ, 11 במרץ 2008
↑  יאיר אטינגר, ח"כ ניסים זאב: דרעי הבטיח לי שמקומי מובטח, והדיח אותי למחרת, באתר הארץ, 1 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568525605171  VIAF: 2939148269807005230001   WorldCat (עם VIAF): 2939148269807005230001