stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה הכהן
הערות שוליים

↑  מחליפים צבעים במחנה, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  אביחי בקר, ילדי דלעת, החרדה והגאווה, הארץ, 28 בנובמבר 1997, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  ירדן וינטר, לאחר כמעט עשור - הוריו של חייל הרוג קיבלו צל"ש בשמו, באתר הגבורה, דובר צה"ל, 26 במאי 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה"
↑  פליקס פריש ושמוליק חדד, שני חיילים נהרגו בהיתקלות ברצועה, באתר ynet, 16 ביוני 2002
↑  גלעד גרוסמן, לתפארת מדינת ישראל, באתר nrg‏, 2 במאי 2006
↑  מיכל קליין ונעמי נידם, 25 שנה לגבעתי לחטיבה הסגולה, במחנה, 18 באוגוסט 2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים"
↑  אנשיל פפר, נחקר סא"ל החשוד שטייח תחקיר על הרג אזרחים בעזה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2010
↑  עלומה ראם, הסיירת חוזרת - על סיירת רימון החדשה, ביבשה גיליון 19, אתר זרוע היבשה, 27 בנובמבר 2011
↑  בלי הנחות: השבוע שעבר על חיילי צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2014
יובל ג'רבי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2018 (כ־28 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט גולני  מפקד יחידה 636  מפקד גדוד 51  מפקד בסיס האימונים של חטיבת גולני  קצין אג"ם אוגדת עזה  מפקד חטיבת אלון  מפקד חטיבת המרום  נספח צה"ל ביוון
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן
 
יובל ג'רבי הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. בין היתר שימש נספח צה"ל ביוון, מפקד חטיבת המרום, יחידה 636, גדוד 51 וחטיבת אלון.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1990, שובץ בחטיבת גולני בגדוד 12. בגולני עבר ג'רבי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד ומונה למפקד מחלקה, קמב"ץ גדודי, ומפקד פלוגה בגדוד. בהמשך שימש כמפקד פלנ"ט גולני, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1996 נפצע ג'רבי מפגיעת רסיסי רימון בבטנו. בתפקידו הבא מונה לסגן מפקד בא"ח גולני, ולאחר מכן שימש קצין אג"ם עוצבת חירם, בפיקודו של המח"ט דאז, משה (צ'יקו) תמיר.
ב־2001 הועלה לדרגת סגן-אלוף, ומונה למפקד גדוד 636 - אז יחמ"מ  של עוצבת געש בפיקוד צפון. בתקופת כהונתו כמפקד הגדוד הוביל שינויים רבים כולל מעבר לגזרת פיקוד מרכז בזמן האינתיפאדה השנייה. ב־2002, אחרי פציעתו הקשה של אופק בוכריס בקרב בג'נין מונה למחליפו כמפקד גדוד 51, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. ג'רבי סיים את תפקידו ב־2004, כאשר לאחר מכן, בשנים 2004–2006 שימש מפקד בסיס האימונים של החטיבה, לאחר מכן שימש קצין אג"ם אוגדת עזה בשנים 2006–2008. במהלך שנת 2008 ג'רבי הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת אלון עד שנת 2011, בשנים 2011–2014 שימש מפקד חטיבת המרום. ביוני 2014 הוחלט כי יתמנה לנספח צה"ל ביוון. בהמשך השנה נכנס לתפקידו. בסוף שנת 2017 יובל סיים את תפקידו כנספח צבאי ביוון וחזר ארצה עם משפחתו.
לאחר סיום שירותו הצבאי החל לעבוד במטה לביטחון לאומי, בית היתר כראש לשכתו של ראש המל"ל צחי הנגבי.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, מבוכה בתל נוף: משפחות שכולות הגיעו לטקס שבוטל, באתר וואלה, 25 באפריל 2012.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 84-86.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 109-110.
↑  יובל ג'רבי, באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.
↑  פליקס פריש, ג'נין, מג"ד בג'נין: "הפלסטינים מרגישים שצפוי שינוי", באתר ynet, 25 ביוני 2003.
↑  עמוס הראל, קוראים לו "בוגד", אך מ"פ מהגוש מתעקש להשתתף בפינוי, באתר הארץ, 18 ביולי 2005.
↑  ליאור צרור, ‏צה"ל מתחדש: מצנחים אמריקאים גדולים יותר, בטוחים יותר - ומרובעים יותר, באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2013.
↑  "זזים", במחנה, ‏ 12.06.2014, עמוד 13.
↑    שילה פריד, ‏לאחר בקשות רבות: מחבל "מסוכן" מעסקת החטופים לא מיועד לשחרור, בעיתון מקור ראשון, 21 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאגמה - קונטרס לשירה חדשה

| --- | --- |

גיליון מספר 4
 עורך ראשי:  מיטל נסים 
 תאריכי הופעה:  2006–הווה (כ־19 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 magma-poetry.com
 
מאגמה - קונטרס לשירה חדשה הוא רבעון לשירה, בעריכת לידור יעקב ומיטל נסים.
מטרותיו הראשוניות של הקונטרס הן להוות במה ליצירותיהם של משוררים אלמונים ומוכשרים אשר טרם זכו לחשיפה, לצד משוררים מוכרים, וכן הפיכת השירה לנגישה, והשבתה אל שגרת היומיום, שכן לדעת העורכות השירה אינה אליטיסטית ואינה נועדה לפלח אוכלוסייה מסוים בלבד.
עם הזמן גובשה עמדתו הפואטית של הקונטרס, המעודדת פלורליזם שירי, אשר לפיו יש מקום למגוון של קולות בשירה העברית. העורכות אינן מאמינות בניסוח מניפסט כזה או אחר שכותרתו "כך נראית שירה", שכן זוהי הסתכלות צרה העלולה להוביל להגבלת השירה לחזות מסוימת, ומכאן לדילול המגוון ולחדגוניות השירית בכלל.
במסגרת פעילות הקונטרס, מתקיימים ערבי שירה בהם קוראים משתתפי הקונטרס משיריהם.
הגיליון הראשון ראה אור ביוני 2006 והופץ חינם ברחבי ישראל. החל מספטמבר 2006 הקונטרס רואה אור בסיוע מצד "מרכז ההדרכה לספריות בישראל", במסגרתו מועברים מאות עותקים מכל גיליון להפצה בספריות עירוניות. כיום הקונטרס רואה אור כל רבעון בהיקף של 2,500 עותקים ומופץ חינם ברחבי תל אביב, ירושלים, באר שבע, חיפה והצפון, בבתי קפה ובחנויות ספרים עצמאיות, וכן באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
הגיליונות מכילים שירה רב גונית של משוררים צעירים ואנונימיים לצד משוררים מוכרים ותרגומים. עם המשוררים שפרסמו בקונטרס נמנים עודד פלד, שז, אביה גאולה, אמירה הס, סבינה מסג, אלישבע גרינבאום, אורי הולנדר, רונן אלטמן קידר וטל ניצן. כן פורסמו תרגומים משירתם של טד יוז ושל צ'ארלס בוקובסקי.
וג'די סרחאן

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד חרב  סגן מפקד עוצבת חירם  מפקד גדוד דקל  מפקד חטיבת אלון  ראש מנהל אוכלוסיות באכ"א
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
וג'די סרחאן (בערבית: وجدي سرحان) הוא קצין במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש ראש מנהל אוכלוסיות באכ"א, מפקד חטיבת אלון ומפקד גדוד חרב.
שירות צבאי

סרחאן התגייס לצה"ל ושובץ בגדוד חרב. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד חרב ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת הערבה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת אפרים. לאחר מכן מונה לראש מדור בט"ש במפקדת קחצ"ר.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרב, והוביל את הגדוד במלחמת לבנון השנייה, בין היתר בקרבות בכפרים מארון א-ראס ומרווחין. את תפקידו סיים בשנת 2007. בהמשך מונה לסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2007–2009. לאחר מכן מונה למפקד גדוד דקל בבה"ד 1 בין השנים 2009–2011. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון, בתקופת פיקודו החטיבה הפכה לחטיבת חיל רגלים מעולה במילואים, ובמקביל שימש כראש מטה עוצבת המפץ, בתפקידיו כיהן עד שנת 2014. בשנת 2014 מונה לראש מנהל אוכלוסיות באכ"א, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
לקריאה נוספת

גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2009, מסת"ב 9789654828109
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט, את מה שהוא זוכר מזה הוא רושם, באתר nrg‏, 13 ביולי 2007.
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמודים 327-328.
↑  שחר רופין, אתר צה"ל, איך מרכיבים חטיבת חי"ר במילואים?, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 16 בפברואר 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010820121605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרי אקאישי

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Mount Akaishi 
 גובה:  3,193 מ' 
 מדינה:  יפן 
 מיקום:  יאמאנאשי, יפןיפן
 רכס הרים:  האלפים היפניים 
 אורך הרכס:  120 ק"מ 
 קואורדינטות:  35°40′29″N 138°02′24″E﻿ / ﻿35.674722°N 138.04°E﻿ / 35.674722; 138.04
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הרי אקאישי(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הרי אקאישי(למפת מחוז נאגנו רגילה) נאגנו מצומוטו אואדה איאידה סקו ניאיגטה גונמה ס. יאמאנאשי שיזואוקה אאיצ'י גיפו טויאמה ים יפןהרי אקאישי(למפת מחוז נאגנו מוגדלת) נאגנו מצומוטו אואדה איאידה סקו ניאיגטה גונמה ס. יאמאנאשי שיזואוקה אאיצ'י גיפו טויאמה ים יפןהרי אקאישי
 
הרי אקאישי (הר קיטה והר איינו מתצפית בהר קומאצו)
הרי אקאישי (ביפנית: 赤石山脈), או האלפים הדרומיים (南アルプス), הם רכס הרים השוכן במרכז האי הונשו, יפן. הרכס משתרע לאורך המחוזות נאגנו, יאמאנאשי ושיזואוקה. יחד עם הרי הידה (האלפים הצפוניים) והרי קיסו (האלפים המרכזיים), יוצרת הקבוצה את האלפים היפניים.
מקור השם

בקצה הדרומי של הרי אקאישי זורם נהר אקאישי, ולאורך גדותיו אבנים אדומות רבות. פירוש השם אקא-אישי (赤石) הוא "אבן אדומה." אף על פי שברכס עצמו קיימת פסגה הנקראת הר אקאישי, משמש השם גם בהתייחסות לרכס כולו.
פסגות עיקריות

כמעט כל הפסגות העיקריות של הרכס נמצאות בתוך שטח הפארק הלאומי מינאמי אלפּס, שנוסד ב-1964. הרכס הוא מקורם של שני נהרות: נהר אוֹי ונהר טנריו, שנשפכים שניהם לאוקיינוס השקט.
| תמונה | הר | גובה | יפנית |
| --- | --- | --- | --- |
|  | הר הואו | 2,840 מטרים | 鳳凰山 |
|  | הר נוקוגירי | 2,685 מטרים | 鋸岳 |
|  | הר קאיקומה | 2,967 מטרים | 甲斐駒ヶ岳 |
|  | הר סנג'ו | 3,033 מטרים | 仙丈ヶ岳 |
|  | הר קיטה | 3,193 מטרים | 北岳 |
|  | הר איינו | 3,189 מטרים | 間ノ岳 |
|  | הר נוטורי | 3,026 מטרים | 農鳥岳 |
|  | הר שיאומי | 3,047 מטרים | 塩見岳 |
|  | הר וארוסאווה | 3,141 מטרים | 悪沢岳 |
|  | הר אקאישי | 3,120 מטרים | 赤石岳 |
|  | הר היג'ירי | 3,013 מטרים | 聖岳 |
|  | הר טֶקארי | 2,591 מטרים | 光岳 |
פלורה ופאונה

צמחייה אלפינית, כגון אורן ננסי, נפוצה מעל קו העצים, ובאזור זה חיים מפצח אגוזים מנוקד ושכווי סלע. סרו יפני (סוג יעל) ואייל סיקה נפוצים גם הם בחגורת היער שלמרגלות ההרים.
וולטר וסטון

הכומר והמיסיונר הבריטי וולטר וסטון הכיר את האלפים היפניים לעולם המערבי בספר שכתב בנושא. לזכרו הוקמו מספר אנדרטאות ברחבי האלפים היפניים.
אלי וייצמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 56 בערך)
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד צנחנים מילואים 9263  מפקד חטיבה 226
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה
 
אלי וייצמן (נולד ב-1969) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל המשמש מנהל הלחימה של עוצבת המפץ ולימים מונה כסמאו"ג במערך הלחימה. פיקד על חטיבה 226.
שירות צבאי

וייצמן התגייס לצה"ל בשנת 1987 והתנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר וייצמן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש כמפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שחרורו שירת במילואים בחטיבה 226 כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה, במלחמת לבנון השנייה שימש סגן מפקד גדוד. לאחר מכן שימש מפקד גדוד 9263. בשנת 2017 שימש כמפקד החטיבה.
ביום ההוקרה למערך המילואים שנערך בחודש יוני 2018 פורסם כי בשנת 2017 היה וייצמן משרת המילואים הפעיל ביותר לשנה זו בכל מערך המילואים של צה"ל - עם 177.5 ימי מילואים בפועל.
הערות שוליים

↑  טקס החלפת מח"ט של חטיבת הנשר, חטיבת הצנחנים במילואים, דף הפייסבוק של העמותה להנחלת מורשת הצנחנים, ‏ 06.08.2017.
↑  הכל נשאר במשפחה, דף הפייסבוק של צה"ל, ‏ 27.02.2017, "טוראי מור וייצמן קיבל מאביו, סא"ל אלי וייצמן, את הכומתה האדומה לאחר מסע של גדוד 890, אותו הגדוד ששירת בו אביו".
↑  ניר כהן ואלכסנדרה לוקש, שיאן המילואים ל-2017: "אומרים לבוא - אז באים", באתר ynet, 26 ביוני 2018.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייוויד אולדריך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1907 
 פטירה:  13 בספטמבר 2002 (בגיל 94) 
 מקום קבורה:  רוד איילנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  בית הספר לארכיטקטורה של אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לעיצוב רוד איילנד  בית הספר גורדון 
 תחום יצירה:  ציור 
 
דייוויד אולדריך  (באנגלית: David Aldrich;‏ 4 בנובמבר 1907 - 13 בספטמבר 2002) היה צייר ואדריכל אמריקאי מרוד איילנד. הנופים והנופים העירוניים שצייר לא צוירו בריאליזם אלא בחופש וספונטניות בניסיון ללכוד את מהות האווירה.
ראשית חייו

נולד לג'ון גלדינג אלדריך ומרגרט פוטנם קלדר. אהבתו של אולדריך לאמנות החלה בבית הוריו בפרובידנס, רוד איילנד, שם גם ציירו הוריו והשפיעו על הקמת מועדון האמנות של פרובידנס. המשפחה לקחה לעיתים קרובות חופשות ציור בגלוסטר, רוד איילנד וליטל קומפטון, רוד איילנד, שם ציירו עם חבריהם הטובים, בני הזוג בורלי. מאוחר יותר נסעו בני הזוג אולדריך לאירופה ולאיים הקריביים, וניצלו כל הזדמנות לעצור בצד הדרך כדי לצייר כשהם נתקלים בנוף מעורר השראה.
הוא למד וסיים את בית הספר גורדון, בית הספר מוזס בראון.  ולאחר מכן המשיך לקולג' באוניברסיטת בראון, סיים את לימודיו ב-1929 עם תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני לאדריכלות תכנון ושימור בקולומביה, וסיים את לימודיו ב-1933 עם תואר שני באדריכלות. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר בצפון אפריקה ובאיראן, תוך שימוש בהכשרתו האדריכלית.
יצירה

הקריירה האמנותית של אולדריך החלה כאדריכל בניו יורק, ניו יורק ב-1933 עם דודו, צ'סטר הולמס אולדריך, בדלאנו אנד אולדריך. לאחר שהותו בניו יורק, הוא בילה שנתיים בוושינגטון במשרד האוצר האמריקאי. בשנת 1937 הוא הפך לשותף במשרד האדריכלים של קנט אנד אולדריך בפרובידנס. מאוחר יותר הוא פתח משרד אדריכלים פרטי והפך למתכנן הערים הראשי של העיר.
הוא שמר את העניין שלו בציור בצבעי מים לאורך חייו. הוא למד בבית הספר אוהרה, סדנת פוזיטנו, בית הספר לעיצוב ברוד איילנד והשתתף מדי שבוע בשיעורי ציור דמויות במועדון האמנות של פרובידנס, שם היה חבר כל חייו. בשנות ה-60 הוא היה הבעלים והמנהל של Art Unlimited, גלריה ברחוב תאייר בפרובידנס, רוד איילנד שהציגה אמנות עכשווית של אמנים כמו הייזל בלבו, לורנס קופרמן ובאבורו סדווקר.
אלדריך הציג מספר רב של תערוכות יחיד, בעיקר במועדון האמנות של פרובידנס, אגודת צבעי המים של רוד איילנד ובגלריה במתחם בליטל קומפטון, רוד איילנד. הוא גם הציג בתערוכות קבוצתיות רבות באותן גלריות, כמו גם במוזיאון בית הספר לעיצוב ברוד איילנד, פסטיבל האמנויות של רוד איילנד, מוזיאון דקורדובה, גלריית וירג'יניה לינץ', גלריית וילר ואחרים. עבודתו זכתה בפרסים רבים ומיוצגת באוספים פרטיים וארגוניים רבים. ציור צבעי מים שעשה בקמפוס של בית הספר גורדון עדיין מפאר את התעודות של בית הספר.
עד מותו הוא התמסר כולו לציור.
כפי שכתב אחד המבקרים: "השקפתו תמיד רעננה ובלתי מעורפלת, המכחול שלו מיומן, משיכותיו מהירות והצבעים שקופים ולא בוציים - הנייר עושה לעיתים קרובות את רוב העבודה... מעין קיצור אמנותי שיכול להפוך צבעי מים למרגשים באמת ." אולדריך אמר שעבודתו הייתה "ביטוי למהות הרגשות שלי כלפי הנושא בצבע, בקו ובמרחב".
הערות שוליים

1 2  GenealogyBuff.com - Miscellaneous Bristol County, Rhode Island Obituaries, www.genealogybuff.com
↑  David Aldrich bio, web.archive.org, ‏2016-03-05
1 2  Welcome to a History of Swan Point Cemetery History Project, www.lahistoryarchive.org
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייוויד אולדריך".
נוף, 1961
רן שחור

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1957 (בן 67) גן שמואל, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1975–2001 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת מטכ"ל  מפקד חטיבת הנגב  עוזרו של מזכיר צבאי לשר הביטחון  מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין  מפקד מערך המבצעים המיוחדים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון   מבצע הצגת תכלית   מבצע עלם חמודות   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון
 תפקידים אזרחיים
 שותף-מנהל בקרן הון סיכון סטאר, דירקטור בחברות אזימוט טכנולוגיות ואיזי צ'יפ, מנהל בחברת פוקאל אנרג'י
 
רן שחור (נולד ב-4 באוגוסט 1957) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כמפקד מערך המבצעים המיוחדים, מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ומפקד סיירת מטכ"ל בשנים 1989–1991 .
קורות חייו

רן שחור נולד וגדל בקיבוץ גן שמואל בנם של מרדכי ולושיה. אביו נפטר כשרן היה בן 14. שחור היה חבר בתנועת השומר הצעיר ועשה שנת שירות. לפני גיוסו שיחק כדורסל בקבוצת הפועל גן שמואל כשהקבוצה שיחקה בליגה הראשונה בעונת 76–1975.
קורות חייו > שירותו בצה"ל

שחור התגייס לצה"ל בשנת 1975 והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ולאחר סיומו התמנה למפקד צוות ביחידה, אז תחת פיקודו של עוזי דיין. בדצמבר 1988 השתתף במבצע בן בליעל לחטיפתו של ג'וואד קצפי מדרום לבנון. במהלך השנים התקדם בתפקידיו ביחידה, היה סגנו של עמר בר-לב וב-1989 החליף את משה יעלון בפיקוד על הסיירת. בתקופה זו התגורר בקיבוץ ניר אליהו.. הפעולה המפורסמת ביותר שהתבצעה בזמן כהונתו של שחור הייתה מבצע עלם חמודות, חטיפתו של שייח' עובייד, ממנהיגי החזבאללה בדרום לבנון, ביולי 1989.
לאחר שעזב את היחידה יצא ללימודים ולאחר שסיים תואר שני במנהל עסקים, בבית הספר למוסמכים במנהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, חזר לצבא, קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת הנגב, חטיבת חי"ר במילואים. היה עוזרו של יעקב עמידרור כשזה היה מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק מרדכי, וזכה לדרגת תת-אלוף אישית מהרמטכ"ל שאול מופז. שימש מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ומפקד מערך המבצעים המיוחדים. לאחר שלא מונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה בעקבות חילופי השלטון, עזב את הצבא.
קורות חייו > לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שהשתחרר מצה"ל התמנה לשותף-מנהל בקרן הון סיכון סטאר ומאז ממלא תפקידי ניהול בחברות היי-טק. בין השאר כיהן כדירקטור בחברות אזימוט טכנולוגיות ואיזיצ'יפ. הוא מייסד ומנכ"ל חברת Focal Energy, המשקיעה בונה ומנהלת תחנות כוח ירוקות בהודו.
שחור בעל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב וחבר לשכת עורכי הדין בישראל. הוא משמש מרצה אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בנושא ניהול סיכונים. הוא עומד בהתנדבות בראש עמותת גאלו"פ העוסקת בטיפול באוכלוסיות עם צרכים מיוחדים ונוער בסיכון בעזרת רכיבה טיפולית, וכן בראש עמותת בוגרי סיירת מטכ"ל.
אחיו הוא תא"ל (מיל') גבי שחור, שהיה מפקד בסיס חיל האוויר בפלמחים.
לקריאה נוספת

משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000.
דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011.
הערות שוליים

↑  עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, תשע"ג 2012, עמוד 54.
↑  משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", הוצאת כתר, 2000, עמודים 254-257.
↑  בתיה פלדמן, האם מגע הכסף של משה בראל מתעמעם? גלובס 31.01.2006
↑  עפר שלח, קרב בוץ: לא רק ברק ואשכנזי מתלכלכים, באתר nrg‏, 9 ביוני 2012
↑  יואב לימור, קפלן, באתר nrg nrg מעריב, 22/06/01
↑  Ran Shahor, Managing Director & Co-founder
גבי ללוש

גבי ללוש (מרץ 1948 – 19 באוגוסט 2011) היה איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש עיריית דימונה בשנים 1989–2003.
ביוגרפיה

גבי ללוש נולד בקזבלנקה שבמרוקו במרץ 1948. בנעוריו היה פעיל בתנועת "דרור" הציונית. בשנת 1961, כשהיה בן 13, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בדימונה. מגיל צעיר היה חבר בתנועת בית"ר ובתנועת החֵרוּת. עד שנת 1977 עבד ללוש כמנהל חשבונות ב"בנק קרדיט" ומאוחר יותר בחברת "עמידר". כיהן גם כחבר ועדת הכספים של ההסתדרות הציונית העולמית.
החל משנת 1977, לאחר עליית הליכוד לשלטון בישראל, החל לעסוק בתפקידים ציבוריים שונים, ובהם מנכ"ל חברת "אפרידר" לפיתוח אשקלון (חברה ממשלתית באותה עת טרם הפרטתה) ומנכ"ל חברת "חלמיש", חברה לשיכון, בינוי ושיקום תל אביב-יפו.
בשנת 1979 נבחר כחבר מועצת עיריית דימונה מטעם מפלגת הליכוד. בשנים אלו מילא תפקידים שונים בליכוד כגון חבר מרכז, חבר מזכירות וגזבר סיעת "תכלת-לבן" בהסתדרות העובדים הכללית.
בבחירות לראשות עיריית דימונה ב-1983 התמודד ללוש כמועמד עצמאי מול אלי הללי שהתמודד כמועמד הליכוד, והפסיד לו, כשהוא מכהן באופוזיציה.
בבחירות בשנת 1989 התמודד ללוש מטעם הליכוד בעוד הללי התמודד ברשימה עצמאית. בבחירות אלו גבר ללוש על הללי בסיבוב שני ונבחר לראשות עיריית דימונה.
ב-1996 הורשע בהפעלת אתר פסולת בלתי חוקי. ב-2003 הורשע בהזרמת ביוב גולמי לנחל ערוער ונקנס ב-2000 ש"ח.
בבחירות המוניציפליות בשנת 2003 הפסיד למאיר כהן.
נפטר ב-19 באוגוסט 2011.
בנו, אריאל ללוש, עורך דין במקצועו, מכהן כסגן ראש העיר דימונה. אחיו הצעיר שלמה ללוש הוא ראש מועצת מעלה אפרים.
הערות שוליים

1 2 3  רוני סופר, גבי ללוש: ראש עיר של כולם, מעריב, 19 במרץ 1989
↑  רונאל פישר, מי הבוס, חדשות, 16 במרץ 1990
↑  מיכל קדם, בהפרש של 477 קולות – גבי לחש מהליכוד ניצח את ראש העיר הללי, חדשות, 15 במרץ 1989
↑  גדי גולן, ‏כתבה, באתר גלובס, 12 בינואר 1998
↑  צפריר רינת, גם ראשי הערים מתחילים להרגיש את תוצאות הזיהום בנחלים, באתר הארץ, 23 במאי 2003
↑  מהפך בדימונה: גבי ללוש הודח, מאיר כהן ניצח, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2003
יניב מלכה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1983 (בן 42 בערך) ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-נובמבר 2001
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 ראש ענף חי"ר במא"ש במל"י  מפקד גדוד דוכיפת  מפקד בא"ח כפיר  סגן מפקד אוגדת הבשן  מפקד חטיבת אלון
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
יניב מלכה (נולד בשנת 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת אלון. קודם לכן שימש סגן מפקד אוגדת הבשן, מפקד בא"ח כפיר ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה

מלכה התגייס לצה"ל בנובמבר 2001, ושובץ בגדוד לביא. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד לביא ומונה למפקד מחלקת סיור. לאחר מכן שירת כסגן מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד לביא, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של גדוד דוכיפת. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד שמשון. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת בין השנים 2017–2019. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר בין השנים 2019–2021. באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לסגן מפקד אוגדת הבשן, ומילא את התפקיד עד שנת 2023. ב-14 בדצמבר 2023 מונה למפקד חטיבת אלון.
חיים אישיים

מלכה מתגורר באשקלון, נשוי לספיר ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים.
הערות שוליים

↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 28 בדצמבר 2020
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 28 בנובמבר 2022
תפילת נעילה

תפילת נעילה היא התפילה האחרונה הנאמרת ביום הכיפורים. בצומות האחרים הקבועים בלוח העברי, המכונים "חמש תעניות" (שבעה עשר בתמוז, תשעה באב, צום גדליה, עשרה בטבת ותענית אסתר) אין מתפללים תפילת נעילה.
בעבר, נהגו להתפלל תפילת נעילה בזמן תעניות ציבור שאינן קבועות בלוח העברי (בניגוד לחמש תעניות), הנקבעות בזמן בצורת או צרות אחרות, אך כיום לא נהוג לערוך תעניות ציבור מסוג זה, ועל כן תפילת נעילה נאמרת רק ביום הכיפורים.
שם התפילה

התפילה נקראת "נעילה" מפני שהיא נאמרת כיום בשעה שבה בזמן בית המקדש נעלו את שערי ההיכל ביום כיפור, בסיום סדר העבודה (מעט לפני סיום הצום).
יש שנתנו טעם יותר אלגורי: לפי המסורת, ביום כיפור מתקבלות התפילות בשמים יותר מבשאר ימות השנה. בשעת תפילת נעילה ננעלים כביכול שערי הרקיע, ולכן זוהי ההזדמנות האחרונה שבה תתקבלנה התפילות יותר מן הרגיל.
זמן התפילה

תפילת נעילה מתחילה לאחר תפילת מנחה של יום הכיפורים. זמנה הוא כארבעים דקות לפני השקיעה (זמן המכונה בהלכה "כשהחמה בראש האילנות"). היא נמשכת עד זמן צאת הכוכבים. יש קהילות שנהגו להמשיך את תפילת הנעילה אל תוך הלילה. הדבר משתקף באמירה שלפחות את החרוז "היום יפנה השמש יבוא ויפנה נבואה שעריך" יש לומר לפני הלילה כדי שלא לומר שקר. לעומת זאת, יש שהקפידו לסיים את חזרת שליח הציבור של תפילת נעילה עד שקיעת החמה או עד שלוש עשרה דקות לאחר השקיעה, כדי שברכת כהנים תיאמר בזמן.
פתיחת ההיכל לפני התפילה

לפני תפילת נעילה נהוג בקהילות הספרדיות ובחסידות חב"ד לפתוח את ההיכל, והוא נשאר פתוח למשך כל התפילה, דבר המסמל את האמונה שבשעה זו שערי הרקיע עודם פתוחים לקבלת התפילות. פתיחה זו נמכרת בדרך כלל במכירה פומבית, למרבה במחיר. בקהילות האשכנזיות המזרחיות נותר ארון הקודש פתוח החל מתחילת חזרת שליח הציבור, ואילו בקהילות אשכנז המערבי, סוגרים אותו לקדושה וברכת כהנים.
הפיוט אל נורא עלילה

יהודי ספרד ותימן (אך לא אשכנז) פותחים את התפילה בפיוט "אל נורא עלילה, המציא לנו מחילה בשעת הנעילה", שחובר על ידי המשורר הספרדי ר' משה אבן עזרא. תוכן הפיוט הוא בקשה מהקב"ה למחול על חטאי העם, וגם בקשה לגאולה קרובה.
סדר תפילת נעילה

התפילה פותחת בפרק "אשרי יושבי ביתך", לאחר מכן חצי קדיש ותפילת עמידה. בקהילות האשכנזיות אומרים לאחר "אשרי יושבי ביתך" גם קדושה דסידרא (ובא לציון), במקום לאומרה בתפילת מנחה, אך בשאר הקהילות אומרים אותה בתפילת מנחה.
סדר תפילת נעילה > קריאת התורה

בתקופת הגאונים היה מנהג בכמה קהילות להוציא ספר תורה גם בתפילת נעילה, לקרוא בתורה  ולהפטיר. קריאת התורה הייתה בפרשת בראשית (בראשית, א'), וההפטרה הייתה "קומי אורי" (ישעיהו, ס'). המנהג נזכר בסידור רב סעדיה גאון, ושם ישנה התנגדות למנהג.
סדר תפילת נעילה > הווידוי בתפילת נעילה

לאחר כל אחת מתפילות העמידה במהלך יום הכיפורים נהוג לומר וידוי. תוכנו של הווידוי בתפילת הנעילה שונה מזה הנאמר בשאר התפילות, והוא עוסק בעיקר במהות התשובה ופחות בפירוט החטאים. להלן תוכן הווידוי (לפי נוסח הספרדים; ההבדלים משאר הנוסחים מעטים ולכן לא הובאו כאן):
מה אנחנו, מה חיינו, מה חסדנו, מה כחנו, מה גבורתנו. מה נאמר לפניך ה' אלהינו ואלהי אבותינו. הלא כל הגיבורים כאין לפניך, ואנשי השם כלא היו, וחכמים כבלי מדע ונבונים כבלי השכל. כי כל מעשינו תוהו, וימי חיינו הבל לפניך, ומותר האדם מן הבהמה אין כי הכול הבל.
סדר תפילת נעילה > חתימה במקום כתיבה

לפי המסורת היהודית, זמנה של תפילת נעילה הוא הזמן שבו נחתם גזר הדין של האדם לאותה שנה. לפיכך, בניגוד לשאר התפילות בימים הנוראים בהן מבקשים להיכתב בספר החיים, בתפילת נעילה מבקשים להיחתם בספר החיים. גם בתפילת אבינו מלכנו הנאמרת לאחר תפילת העמידה נהוג לאמר "חתמנו" במקום "כתבנו".