stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משמרת מעזיהו
בספר נחמיה

השם מעזיהו מופיע בספר נחמיה בין הכהנים החותמים על אמנת נחמיה התרשתא: ”וּבְכָל זֹאת אֲנַחְנוּ כֹּרְתִים אֲמָנָה וְכֹתְבִים וְעַל הֶחָתוּם שָׂרֵינוּ לְוִיֵּנוּ כֹּהֲנֵינוּ. וְעַל הַחֲתוּמִים נְחֶמְיָה הַתִּרְשָׁתָא בֶּן חֲכַלְיָה וְצִדְקִיָּה. שְׂרָיָה עֲזַרְיָה יִרְמְיָה. פַּשְׁחוּר אֲמַרְיָה מַלְכִּיָּה. חַטּוּשׁ שְׁבַנְיָה מַלּוּךְ. חָרִם מְרֵמוֹת עֹבַדְיָה. דָּנִיֵּאל גִּנְּתוֹן בָּרוּךְ. מְשֻׁלָּם אֲבִיָּה מִיָּמִן.  מַעַזְיָה בִלְגַּי שְׁמַעְיָה אֵלֶּה הַכֹּהֲנִים.” (נחמיה י ט)
בעלי מסורה ודקדוק

לפי החוקר שמואל קליין, בעלי המסורה המאוחרים היו מכנים את העיר טבריה בשם מדינת מעזיה על שם משמרת מעזיהו שישב בחמת הסמוכה לה. בין בעלי מסורה ממשמרת זו, נמנה "אחיהו הכהן".
מרים ברת ישוע

על גלוסקמה מרים ברת ישוע הכהן (מקורה כנראה ממערת קבורה בעמק האלה) נמצאה כתובת בכתב יהודי בשפה ארמית: מרים ברת ישוע בר קיפא כהן ממעזיה מבית אמרי. פענוח אפשרי נוסף הוא "מרים ברת ישוע בר קיפא כהנם מעזיה מבית אמרי".
על סמך הכתוב קיפא (שמו של כהן ידוע ממקורות היסטוריים, שם זה הוזכר בתוספתא (מסכת יבמות א, י) מוזכרת משפחת בית קיפאי שהייתה משפחת כהנים ומקורה מבית מקושש וכן בספרו של יוסף בן מתתיהו) .
מרים ברת ישוע > משמרת אמר

ואודות הכתוב מבית אמרי (המשמרת כהונה מספר ה16 נקרא בשם משמרת אמר, וגם משפחת כהנים בשם אִמֵּר מופיעים בספר עזרא (ב', ל"ז) ובספר נחמיה (ז', מ') כאחת מארבע משפחות כהונה שעלו לארץ ישראל בעקבות שיבת ציון), אם אמנם הכתובת מתכוונת אליהם, ניתן ללמוד ממנה על הקשר של משמר מעזיה לכהנים מבני אמר.
בברייתות המשמרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

בת כהן
הערות שוליים

↑  "מדרש הביאור" (סעדיה אלדמארי) להפטרת פרשת אמור
↑  ארץ הגליל עמודים 85, 120
↑  ספר "ארץ הגליל" עמוד 120, מציין את ספר המכלל להרד"ק (הוצאת פיורדא), ערך אחיהו הכהן באנגלית
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלוסקמת בת כהן מתקופת בית שני
יחסי ונצואלה – מזרח טימור

| יחסי ונצואלה – מזרח טימור |
| --- | --- |
ונצואלה: מזרח טימור


ונצואלה: מזרח טימור
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 14,874
אוכלוסייה
28,452,167: 1,408,105
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 2,243
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,953: 1,593
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ונצואלה–מזרח טימור הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה למזרח טימור.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-2005. בסוף אוגוסט 2019 ביקר רובן דריו מולינה, סגן שר החוץ של ונצואלה בבירת מזרח טימור דילי לרגל 20 שנה למשאל העם לעצמאות מזרח טימור והתקבל על ידי שר החוץ של מזרח טימור דיוניסיו באבו. בתחילת דצמבר אותה שנה, מזכ"ל משרד החוץ של מזרח טימור חורחה קמס, קיבל את מולינה בפעם השנייה על מנת לדון ביחסים.
בשנת 2022 נפגשו שרי החוץ של שתי המדינות, קרלוס רפאל פאריה טורטוסה ואדליזה מגנו (אנ'), במטה האו"ם שבניו יורק.
נכון ל-2018 לא נחתמו הסכמי סחר בין שתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

לוונצואלה אין שגרירות במזרח טימור, ושגרירות ונצואלה בקנברה אמונה על היחסים עם מזרח טימור.
למזרח טימור אין שגרירות בוונצואלה.
מאמחיר'

מאמחיר' (בצ'רקסית: Мамхыгъ) הוא אחד השבטים הצ'רקסים.
היסטוריה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי סיפורי עם ומסורות צ'רקסיות, מוצא שבט המאמחירים הוא מחוף הים השחור. כאשר אוכלוסיית השבט גדלה, הוא היגר לאזור שבין הנהר בליה והנהר קורדוז'פס. באותה התקופה, מספר חברי השבט נע בין 3,500 אנשים ל-15,000/ הם התגוררו ב-16 כפרים. בני השבט דיברו בעגה משלו, הדומה לעגה האבחזית.
החוקר אלכסנדר ג'אקוב טארסוב (А.Н. Дьячков-Тарасов) דיווח בסוף המאה ה-19 על הכפרים המאמחיר'ים הבאים:
פטוקאי (Патукай) - על גדת הנהר קורו;
דוקסאבל (Духхабль) - על הנהר קורדזיבס - (Курджипс);
הייסמיזי (Хачемзий) - קרוב לנהר טולה;
דאייסהבל (Дачехабль)- בין קורדזיבס והנהר בילייה;
קוראל (Кураль) - באמצע הכפר מאמהיגוב.
כפרים נוספים היו: זורטלי (Хоретли), בארדזוק'ג' (Барджукай), באדזינאג' (Бадженай) וירדן (Уордане).
לאחר פוגרום שהתרחש בשנת 1823, ירד מספרם של הכפרים באופן דרמטי. אנשים רבים משבט מאמחיר' מצאו מקלט בשבט האבזחים. במהלך מלחמת הקווקז, בשואה הצ'רקסית, שבט המאמחיר' נאלץ לעזוב את השטחים בהם התגורר. רוב הניצולים יצאו לאימפריה העות'מאנית. אלה שנותרו, קיבלו אזרחות רוסית והקימו את הכפר מאמחג (Мамхег) בחלק התחתון של הנהר פארס (באדיגיה). אחרים היגרו לכפרים צ'רקסים של שבטים אחרים הממוקמים בקרבת מקום. בשנת 1884, המספר הכולל של המחמירים באזור קובאן שנותרו ברוסיה היה 1,258 אנשים, אשר 715 מהם חיו בכפר מאמחג.
לקריאה נוספת

M.E. Sharpe, "Mamheg", In The Peoples of the USSR: An Ethnographic Handbook, M.E. Sharpe, 1988, p. 130.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קבוצות אתניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חאשי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  yahni, צלי קדירה 
 מטבח:  המטבח האזרי, Ossetian cuisine, המטבח הגאורגי, המטבח הארמני, המטבח הפרסי 
 מוצא:  המזרח התיכון 
 מרכיבים עיקריים:  בשר בקר, rumen 
 
חאש (בארמנית: Խաշ; בגאורגית: ხაში; באזרית: Xaş) הוא מרק מרגלי פרה או ממעי פרה, המתבשל במשך לילה שלם על אש נמוכה. המרק נפוץ מאוד בארמניה, באזרבייג'ן ובגאורגיה. את החאש נהוג לשתות מוקדם בבוקר יחד עם כוסית קטנה של וודקה, שעל פי האמונה מבטלת את השפעת המרק הכבד.
המרכיבים העיקריים במרק הם חלקי הבשר, אליהם מוסיפים בזמן הבישול מלח, פלפל שחור, ותבלינים נוספים לפי הטעם. כמו כן נהוג להוסיף מעט חלב. לאחר שהמרק מוכן מוסיפים לפי הטעם: מלח, שום כתוש ופלפל אדום חתוך דק.
ראו גם

המטבח הגאורגי
מרק קיבה
גבול הודו–פקיסטן

גבול הודו–פקיסטן הוא גבול בין-לאומי בין הרפובליקה של הודו והרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. בקצהו הצפוני נמצא קו השליטה, המפריד בין קשמיר ההודית לקשמיר הפקיסטנית; ובקצהו הדרומי נמצא סר קריק, שפך גאות ושפל בהראן של קוץ' בין מדינת גוג'ראט ההודית למחוז סינד הפקיסטני.
על פי הודו, הגבול המלא בין המדינות הוא בן 3,323 קילומטר, והוא מסתיים במפגש גבלות הודו–פקיסטן–אפגניסטן. על פי פקיסטן, הגבול הוא בן 2,912 ק"מ והוא מסתיים במפגש גבלות הודו–פקיסטן–סין הגבול נחשב אחד הגבולות הבינלאומיים המסוכנים בעולם, לפי מאמר ב-Foreign Policy בשנת 2011. במהלך הלילה, הגבול בין הודו לפקיסטן מואר על ידי 150,000 זרקורים שהותקנו לאורכו על ידי הודו על כ-50,000 עמודים.
היסטוריה

הגבול נוצר לאחר חלוקת הודו ב-1947, כשהוא חופף לגבולות המחוזיים בהודו הבריטית בין גוג'ראט וראג'סטאן לבין סינד, וקו רדקליף שחלק את פנג'אב. בעקבות הסכסוך בין הודו לפקיסטן שהחל זמן קצר לאחר עצמאותן של שתי המדינות, הגבול חווה עימותים צבאיים חוצי גבולות ומלחמות בקנה מידה מלא, בהם מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה (1949–1947) השנייה (1965) והשלישית (1971) ומלחמת קרגיל (1999).
בנוסף למחלוקת על חבל קשמיר, התעוררה מחלוקת בין הודו לפקיסטן על סימונו המדויק של הגבול בדרום, בראן של קוץ'. בעקבות כך נוצר עימות בין הצדדים באפריל 1965, ערב מלחמת הודו–פקיסטן השנייה. ביוני 1965, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת הרולד וילסון הצליח לשכנע את שתי המדינות להפסיק את פעולות האיבה והקים בית דין כדי לפתור את המחלוקת. פסק הדין, שניתן ב-1968, העניק לפקיסטן שטח בן כ-900 קילומטר רבוע בראן של קוץ', לעומת תביעתה המקורית לכ-9,000 קילומטר רבוע.
עד לעצמאות בנגלדש ב-1971, היה להודו ופקיסטן גבול נוסף בין מזרח פקיסטן למערב בנגל, ושבע האחיות. כיום הקטע הוא גבול בנגלדש–הודו.
מעמד וקטעים

הגבול בין שתי המדינות הוא גבול מוכר בינלאומי באזור גוג'אראט/סינד, אך קו השליטה בחבל קשמיר אינו מוכר כקו גבול לא על ידי הודו ולא על ידי פקיסטן, ונוצר בעקבות חלוקת החבל מלחמת הודו-פקיסטן הראשונה ב-1947. קו הפסקת האש שקובל בתיווך האו"ם ב-1949 שימש כגבול דה פקטו בין שתי המדינות, והוחלף בקו השליטה לאחר מלחמת הודו-פקיסטן השלישית ב-1971.
הגבול בין קשמיר ההודית למחוז פנג'אב הפקיסטני מכונה על ידי האו"ם "גבול העבודה" (Working Boundary), והודו רואה בו את הגבול הבינלאומי.
קטעי הגבול מצפון לדרום:
קו מיקום המעשי של המשמר (אנ') (כ-110 ק"מ): שאינו מוגדר בבירור באזור סיאצ'ן. השליטה באזור הייתה הסיבה למלחמת קרגיל ב-1999.
קו השליטה (LoC) (כ-460 ק"מ): גבול דה-פקטו בין קשמיר ההודית לקשמיר הפקיסטנית. צורתו הנוכחית נוצרה לאחר הסכם שימלה (1972).
גבול עבודה: מפריד בין פנג'אב הפקיסטנית לג'אמו וקשמיר ההודית. הכינוי גבול העבודה ניתן לו על ידי האו"ם; פנג'אב הפקיסטנית מוכרת כחלק מפקיסטן על ידי שני הצדדים ואילו ג'אמו וקשמיר היא טריטוריה שנויה במחלוקת (נתבעת על ידי פקיסטן אך בשליטת הודו).
גבול בינלאומי: הגבול המוכר הן על ידי הרפובליקה של הודו והן על ידי הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
גבול ימי: הקטע בין המים הטריטואליים של הודו ושל פקיסטן, במי הים הערבי.
מעברי גבול

מעברי הגבול הידועים:
אטארי ווואגה היא נקודת המעבר המפורסמת והבולטת ביותר בין הודו לפקיסטן בשל טקס סגירת המעבר. נמצא במרחק של 32 ק"מ מאמריטסר ו-24 ק"מ מלאהור.
מונאבאו: כפר הממוקם במחוז ברמר בראג'סטאן, עברה דרכה הת'אר אקספרס (אנ'), שפעלה מפברואר 2006 עד אוגוסט 2019.
הערות שוליים

1 2  International Land Border, משרד הפנים של הודו (באנגלית)
1 2  About Pakistan, Consulate General of Pakistan Los Angeles (באנגלית)
↑  Khan, MH (5 במרץ 2006). "Back on track". Dawn News archives. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  PHILIP WALKER (24 ביוני 2011). "The World's Most Dangerous Borders". The Foreign Policy. אורכב מ-המקור ב-24 במרץ 2013. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "India-Pakistan Borderlands at Night". India-Pakistan Border at Night. NASA. 23 בספטמבר 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Annotated image from NASA".
1 2 3  Library, C. N. N. (8 בנובמבר 2013). "Kashmir Fast Facts". CNN. נבדק ב-2019-04-20. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Deployment". United Nations Military Observer Group in India and Pakistan (באנגלית אמריקאית). 2022-04-02. נבדק ב-2022-04-02.
↑  "From Line of Control to Working Boundary". Daily Times (באנגלית). 2018-03-03. נבדק ב-2020-12-09.
↑  "Radcliffe Line to divide India-Pakistan was formed this day: Read about it here". India Today. 17 באוגוסט 2016. נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
מתיאס פטון

מתיאס ז'אן פֶטון (בצרפתית: Matthias Jean Phaëton; נולד ב-8 בינואר 2000) הוא כדורגלן גוואדלופי-צרפתי המשחק בעמתד החלוץ בצסק"א סופיה.
קריירת מועדונים

פטון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ראסינג קולומב, ממנה עבר לבולון-ביאנקור ובגיל 15 הצטרף לאקדמיה של ברסט. ב-20 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בברסט ב'.
באוגוסט 2017 חתם בקבוצת המילואים של גנגאן. בעונת 2018/2019 הבקיע במדיה 12 שערי ליגה ב-21 הופעות. ב-4 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–5 לנאנט. ב-17 בינואר 2020 הושאל לבורגו עד לסיום העונה. ב-29 באוגוסט 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בגנגאן בתיקו 2-2 נגד נאנסי.
ב-29 ביוני 2022 חתם לשלוש שנים בגרנובל במדיה כבש 9 שערים ב-37 הופעות בעונתו הראשונה.
בקיץ 2023 חתם בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית.
קריירה בינלאומית

פטון נולד בצרפת להורים שמוצאם מגוואדלופ לכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות. בנעוריו רשם מספר הופעות בנבחרות הנוער של צרפת.
ב-3 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בניצחון 0–2 נגד איי בהאמה בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
המוזיאון היהודי בגליציה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון יהודי 
 כתובת:  קרקוב 
 מיקום:  קרקוב 
 מדינה:  פולין 
 מבקרים בשנה:  30,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 
 קואורדינטות:  50°03′03″N 19°56′59″E﻿ / ﻿50.05083889°N 19.94964722°E﻿ / 50.05083889; 19.94964722
 אתר רשמי
  (למפת קרקוב מוגדלת) המוזיאון היהודי בגליציה(למפת קרקוב רגילה) המוזיאון היהודי בגליציה he
 
המוזיאון היהודי בגליציה (בפולנית: Żydowskie Muzeum Galicja) ממוקם ברובע היהודי של קז'ימייז' בקרקוב, פולין. המוזיאון מאגד בתוכו תערוכת צילומים המתעדת את שרידי התרבות והחיים היהודיים בגליציה הפולנית, שבעבר הייתה תוססת מאוד באזור זה.
היסטוריה

המוזיאון הוקם באפריל 2004 על ידי צלם העיתונות הבריטי כריס שוורץ, בשיתוף פרופסור ג'ונתן וובר מאונסק"ו, על מנת להאדיר את התרבות היהודית של גליציה הפולנית ולהנציח את קורבנותיה של השואה בפולין.
השפות העיקריות של המיצגים במוזיאון הן אנגלית ופולנית. למעלה מ-30,000 איש מרחבי העולם מבקרים מדי שנה במוזיאון.
תערוכות

התערוכה המרכזית של המוזיאון, Traces of Memory, היא תוצאה של שיתוף פעולה בן שתים עשרה שנים בין הצלם ומייסד המוזיאון כריס שוורץ והחוקר הבריטי ג'ונתן וובר. הוא מנציח את 800 שנות הנוכחות היהודית במערב גליציה (דרום מזרח פולין של היום) באמצעות תצלומים עכשוויים של בתי כנסת, בתי קברות ושרידים אחרים של הנוכחות היהודית באזור הקיימים עד היום.
התערוכה מחולקת לחמישה חלקים, המייצגים דרכים שונות להבין ולהתחבר לעבר היהודי בגליציה הפולנית: חיים יהודיים בהריסות, תרבות יהודית כפי שהיתה, השואה: אתרי טבח והרס, כיצד זוכרים את העבר ואנשים יוצרים. זיכרון היום. חלק מהתערוכה מוקדש למחנה הריכוז אושוויץ.
בשנת 2008 שיתף המוזיאון פעולה עם המרכז היהודי באושוויץ ליצירת התערוכה גיבורים פולנים, המתמקדת בחסידי אומות העולם הפולנים . כיום ניתן לראות את התערוכה בשישה מוזיאונים ברחבי פולין, אנגליה וארצות הברית.
למוזיאון היהודי של גליציה יש שני חללי תצוגה קבועים, והוא מארח שתיים עד שלוש תערוכות מתחלפות המציגות מגוון חומרים המשלימים את משימת המוזיאון, כולל אמנות מודרנית על נושאים יהודיים. המוזיאון הוא גם המקום המועדף לתערוכות נודדות בינלאומיות רבות המגיעות למרכז אירופה בפעם הראשונה.
תערוכות > תערוכות עבר

"שושנה – אספנית עולמות". בתערוכה הוצגו ציורים של שושנה אפרוים (נולדה ב-1927 בווינה), אמנית אוסטרית ממוצא יהודי, שתפוקתה זכתה להערכה בינלאומית. זו הייתה התערוכה הראשונה של עבודותיה בפולין. עבור שושנה, הציור תמיד היה הדרך הבסיסית לחוות ולבטא את העולם, דרך להיכנס לדיאלוג עם המציאות.
בשנת 2013, המוזיאון הציג את "Empty Void - תצלומים מרחוב פרוז'נה".
"פרויקט הזיכרון של רוז ג'ייקובס", שהוגדר כיוצא דופן על ידי אגניישקה הולנד.
"אמנות רחוב ציורי קיר בסגנון יהודי בהשראת התרבות היהודית".
ו"21 על 21" - 21 אישים יהודיים בקרקוב העכשווית מאת ברטולומיאו קוצ'נאש, בהפקה משותפת עם המרכז הקהילתי היהודי (JCC).
בשנת 2011, התערוכות כללו דיוקנאות של נוף אינטלקטואלי ופוליטי, ציורי פיסול וסריגרפים מאת ברנרד אפטקר מניו יורק; צילום יורם גרוס ב-Look Closer; יצירות של האמנית האמריקאית פיי גריאוור, חברה באיגוד הבינלאומי של חוקרי רצח עם, בשם Bletern: Images and Words המוקדשים למשוררות ביידיש פולנית.
פעילויות

המוזיאון מספק הזדמנויות לקבוצות להיפגש עם מקבלי פרסי חסידי אומות העולם פולניים מקומיים וכן עם ניצולי שואה ומחנות ריכוז.
בנוסף לסיורים ומפגשים, מרכז החינוך של המוזיאון מציע סדנאות, הרצאות וסמינרים בנושאי דת ותרבות יהודית והשואה לקבוצות גיל שונות. זהו אחד הספקים היחידים בדרום פולין שמציעים שיעורי חינוך לשואה על בסיס קבוע לביקור בבתי ספר.
המוזיאון מארח באופן קבוע קונצרטים של כליזמרים ואירועי תרבות נוספים. בשנת 2010, המוזיאון היהודי בגליציה הפך לשותף רשמי של השירות האוסטרי בחו"ל.
לקריאה נוספת

Webber, Jonathan (2009). Rediscovering Traces of Memory: The Jewish Heritage of Polish Galicia. Bloomington, Indiana: Indiana University Press. ISBN 978-1-906764-03-6. OCLC 323127181.
הערות שוליים

↑  Hevesi, Dennis (8 באוגוסט 2007). "Chris Schwarz, 59, Dies; Photographer Who Honored Polish Jews". The New York Times. ארכיון מ-8 בדצמבר 2015. נבדק ב-19 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Galicia Jewish Museum: Museum History". Galicia Jewish Museum. אורכב מ-המקור ב-14 באפריל 2016. נבדק ב-19 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exhibitions". Galicia Jewish Museum. 2015. ארכיון מ-2 בפברואר 2017. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Temporary Exhibitions". Galicia Jewish Museum. 2015. ארכיון מ-2 בפברואר 2017. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Travelling Exhibitions". Galicia Jewish Museum. 2015. ארכיון מ-2 בפברואר 2017. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About us". Galicia Jewish Museum. אורכב מ-המקור ב-15 באפריל 2016. נבדק ב-19 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Popular Images of Jews in Krakow: Folk art or stereotypical caricatures?, Tablet, Dara Bramson, 18 February 2014
↑  "Exhibition Archive". Galicia Jewish Museum. אורכב מ-המקור ב-14 באפריל 2016. נבדק ב-19 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Education". Galicia Jewish Museum. 2015. ארכיון מ-2 בפברואר 2017. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Education projects". Galicia Jewish Museum. 2015. ארכיון מ-2 בפברואר 2017. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Holocaust Education for High Schools". Galicia Jewish Museum. אורכב מ-המקור ב-14 באפריל 2016. נבדק ב-19 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304087405171  BnF: cb16265825b (data)  ISNI: 0000 0001 2149 7202  LCCN: n2006050953  NKC: zmp2017975947  SUDOC: 172499631  VIAF: 122100439   WorldCat (עם VIAF): 122100439 
אולם התצוגה הראשי
קונצרט כליזמרים במוזיאון (2009)
ציור קיר מאת מרסין וירצ'ובסקי על בניין המוזיאון היהודי בגליציה
אוכלוסיית יהודים לפני מלחמת העולם השנייה בגליציה (לבוב 76.854, קרקוב 45.229)
שלו הרוש

שלו הרוש (נולד ב-8 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במ.ס. אשדוד.
קריירה

הרוש החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. אשדוד. ב-25 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. בעונת 2021/2022 הפך לשחקן סגל בקבוצה הבוגרת ואף שיחק בשני המשחקים של הקבוצה במוקדמות הקונפרנס ליג מול קרבאך. ב-1 באוקטובר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 מול הפועל חדרה.
הרוש שיחק בנעוריו בנבחרות הנערים של ישראל.
הסכם אי-תוקפנות ליטאי–סובייטי

הסכם אי-תוקפנות בין רפובליקת ליטא לברית המועצות נחתם ב-28 בספטמבר 1926. ההסכם אישר את כל ההסכמות מ-1920. ברית המועצות המשיכה להכיר בזיקה של וילנה וסביבתה לליטא, על אף שהייתה תחת ריבונות פולין, וכן המשיכה להכיר בתביעות ליטא באזור קלייפדה. בתמורה, התחייבה ליטא לא להצטרף לבריתות שכוונו נגד ברית המועצות, מה שגזר עליה בידוד דיפלומטי, שכן ברית המועצות לא הייתה חברה בחבר הלאומים. המדינות אשררו ביניהן את ההסכם ב-9 בנובמבר 1926 בקובנה, וההסכם נכנס לתוקף באותו יום. הוא נרשם בחבר הלאומים ב-4 במרץ 1927.
הליטאים הם שיזמו את ההסכם, בגבשם אסטרטגיה דיפלומטית חדשה בשנים שאחרי מלחמת העולם הראשונה ואחרי הסכמי לוקרנו. המגעים החלו ב-25 בדצמבר 1925, כששר החוץ הסובייטי גאורגי צ'יצ'רין עצר בקובנה בדרכו חזרה למוסקבה. השיחות נתקלו במספר התנגדויות, הן מצד אסטוניה ולטביה, שכן ההסכם פגע ברצון להקים את "ההסכמה הבלטית" בין שלוש המדינות; פולין טענה שמדובר בהפרה של הסכם ריגה, ואילו גרמניה הביעה דאגה מההתמיכה הסובייטית בדרישת ליטא לשליטה בקלייפדה.
חיילי הצבא האדום נכנסים לליטא בעת כיבושה, 1940
ההסכם היה שנוי במחלוקת בקרב הליטאים עצמם, ולאחר אשרורו התפתחו במדינה מחאות סטודנטים נגד מה שראו כ"בולשביזציה" של ליטא. דיכוי אחת ההפגנות בכוח היווה אחת מהסיבות להפיכה הצבאית בליטא בדצמבר 1926. עם זאת, הייתה הסכמה בקרב הסגל הדיפלומטי בליטא שהשמירה על רלוונטיות הוויכוח על וילנה בשיח האירופי שווה את המחיר שנדרש מליטא, וההסכם נשמר. תוקפו של ההסכם היה אמור לפוג כעבור 5 שנים, אולם ב-6 במאי 1931 הוארך ב-5 שנים נוספות, וב-4 באפריל 1934 הוארך עד 31 בדצמבר 1944. ב-5 ביולי 1933 נחתם בנפרד הסכם נוסף להגדרת "תוקפנות". ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-15 ביוני 1940 כשכבשה את ליטא בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
הערות שוליים

↑  Lithuania and Union of Soviet Socialist Republics, League of Nations Treaty Series
1 2  Alfonsas Eidintas, Vytautas Zalys, Edvardas Tuskenis, Lithuania in European Politics: The Years of the First Republic, 1918-1940, פלגרייב מקמילן, 1999
↑  פרוטוקול נוסף להסכם, באתר League of Nations Treaty Series
↑  Ineta Ziemele, Baltic yearbook of international law: 2001, ליידן, הולנד: Martinus Nijhoff, 2002, ISBN 9789041117366
פרוויזג'ון אומרבאייב

פרוויזג'ון אומרבאייב (בטג'יקית: Парвизҷон Умарбоев; נולד ב-1 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן טג'יקי המשחק בעמדת הקשר בצסק"א 1948 סופיה.
קריירת מועדונים

אומרבאייב התחיל את לשחק כדורגל ברגאר-טאדאז טורסונזודה ובגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של רובין קאזאן. ב-26 בספטמבר 2012 אומרבייב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הגביע נגד יניסיי קרסנויארסק. בהמשך הושאל לנפטכימיק ניז'נקאמסק ואף שיחק בחימיק ג'רז'ינסק.
במרץ 2015 חתם אומרבייב באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית.
ביוני 2016 חתם לשנתיים בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. הוא שיחק בקבוצה 6 עונות בהן זכה בשני גביעים ונחשב לאחד הזרים הבולטים ששיחקו בה.
ב-23 ביולי 2022 חתם בצסק"א 1948 סופיה.
קריירה בינלאומית

אומרבאייב נולד בטג'יקיסטן ויש לו גם דרכון רוסי, לכן הוא זכאי לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית.
בעבר שיחק בנבחרת הנוער של רוסיה, אך בגיל 21 שיחק בנבחרת הצעירה של טג'יקיסטן. ב-27 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. ב-2 ביוני 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-5 נגד בנגלדש.
תארים

ליגת העל הטג'יקית: 2015
הגביע הטג'יקי: 2015
הסופר קאפ הטג'יקי: 2015, 2016
הגביע הבולגרי: 2018/2019, 2019/2020
הסופר קאפ הבולגרי: 2020
הגביע של סרביה ומונטנגרו

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1992
 תאריך פירוק:  2006
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הסרבית 
 מספר מתמודדים:  46
 מדינות משתתפות:  סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו
 שמות קודמים:  "גביע הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה"   "גביע יוגוסלביה"
 הכי הרבה זכיות:  הכוכב האדום בלגרד (9)
 מפעל מקביל:  ליגת העל של סרביה ומונטנגרו
 
הגביע של סרביה ומונטנגרו (בסרבית-קירילית: Куп Србије и Црне Горе у фудбалу; בקרואטית: Kup Srbije i Crne Gore u nogometu). היה טורניר גביע נוקאאוט של ההתאחדות בכדורגל של סרביה ומונטנגרו שנערך בין השנים 1992 ועד ל-2006. בין השנים 1993 ל-2002 נקרא הגביע "הגביע של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה" (FR יוגוסלביה) או בקיצור לעיתים "גביע יוגוסלביה", ולאחר מכן מ-2003 ועד 2006 נקרא "גביע סרביה ומונטנגרו".
היסטוריה

גביע זה היה המשכו הישיר של הגביע היוגוסלבי (שנקרא גם "גביע המרשל טיטו"), וזאת לאחר התפרקות יוגוסלביה למספר מדינות, וביניהם איחוד המדינות לסרביה ומונטנגרו. שם הגביע שונה ל"גביע סרביה ומונטנגרו" בשנת 2003 כאשר המדינה שינתה את שמה הרשמי. הגביע אורגן על ידי התאחדות הכדורגל של סרביה ומונטנגרו.
טורניר זה שוחק בסך הכל 15 עונות, הטורניר נשלט על ידי מועדונים סרבים, כאשר מעולם קבוצה מונטנגרית לא הגיעה לגמר. מועדון הכוכב האדום בלגרד היה המועדון המצליח ביותר בטורני זה, כאשר הוא הגיע לגמר בכל העונות מלבד שתיים וזכה בטורניר תשע פעמים.
בין 1993 ל-1998, משחקי הגמר נערכו על בסיס בית וחוץ, אך זה שונה מאוחר יותר לגמר של משחק בודד.
לאחר שהכריזה מונטנגרו על עצמאותה ב-2006, שתי התאחדויות הכדורגל התחילו לעבוד על ארגון טורניר חדש. התאחדות הכדורגל של סרביה חתמה עסקת ספונסר עם חברת בת של חברת קרלסברג שנקראה Lav pivo, והקימה בזריזות יחסית את "גביע Lav" של סרביה שהוא הגביע הסרבי. התאחדות הכדורגל של מונטנגרו התקשתה הרבה יותר לארגן את טורניר הגביע שלהם שכן רוב מארגני גביע סרביה ומונטנגרו היו בסרביה והם ירשו ישירות את הזכויות על ההתאחדות לשעבר כמו גם את המשכו של טורניר הגביע. עם זאת, לאחר מאבק ארוך וקשה, הגביע המונטנגרי נוצר, וכך שתי המדינות מקיימות מאז את טורניר הגביע שלהם, בנוסף לטורניר הליגה, בנפרד.
גמר הגביע > משחקי הגמר לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל של סרביה ומונטנגרו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית | אצטדיון | קהל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הגביע היוגוסלבי (הגביע של FRY)
| 1992/1993 | הכוכב האדום בלגרד  | 0–1 | פרטיזן בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 30,000 |
| 1992/1993 | הכוכב האדום בלגרד  | 1–0 (5 - 4 פנדלים) | פרטיזן בלגרד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 50,000 |
| 1993/1994 | פרטיזן בלגרד  | 3–2 | ספרטק סובוטיצה  | האצטדיון העירוני, סובוטיצה | 12,000 |
| 1993/1994 | פרטיזן בלגרד  | 6–1 | ספרטק סובוטיצה  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 8,000 |
| 1994/1995 | הכוכב האדום בלגרד  | 4–0 | אוביליץ בלגרד  | אצטדיון אוביליץ', בלגרד | 1,000 |
| 1994/1995 | הכוכב האדום בלגרד  | 0–0 | אוביליץ בלגרד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 5,000 |
| 1995/1996 | הכוכב האדום בלגרד  | 3–0 | פרטיזן בלגרד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 25,000 |
| 1995/1996 | הכוכב האדום בלגרד  | 3–1 | פרטיזן בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 30,000 |
| 1996/1997 | הכוכב האדום בלגרד  | 0–0 | וויוודינה נובי סאד  | אצטדיון קאראדורה, נובי סאד | 8,000 |
| 1996/1997 | הכוכב האדום בלגרד  | 1–0 | וויוודינה נובי סאד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 20,000 |
| 1997/1998 | פרטיזן בלגרד  | 0–0 | אוביליץ בלגרד  | אצטדיון אוביליץ', בלגרד | 1,000 |
| 1997/1998 | פרטיזן בלגרד  | 2–0 | אוביליץ בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 10,000 |
| 1998/1999 | הכוכב האדום בלגרד  | 4–2 | פרטיזן בלגרד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 35,000 |
| 1999/2000 | הכוכב האדום בלגרד  | 4–0 | נפרדק קרושבץ  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 25,000 |
| 2000/2001 | פרטיזן בלגרד  | 1–0 | הכוכב האדום בלגרד  | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 30,000 |
| 2001/2002 | הכוכב האדום בלגרד  | 1–0 | סרטיד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 15,000 |
הגביע של סרביה ומונטנגרו
| 2002/2003 | סרטיד  | 1–0ה | הכוכב האדום בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 10,000 |
| 2003/2004 | הכוכב האדום בלגרד  | 1–0 | בודוצ'נוסט בנאצקי דבור  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 10,000 |
| 2004/2005 | ז'לז'ניק  | 1–0 | הכוכב האדום בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 7,000 |
| 2005/2006 | הכוכב האדום בלגרד  | 4–2ה | OFK בלגרד  | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 10,757 |