stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימפרופול
היסטוריה

ההתיישבות האנושית הראשונה על שטחה של סימפרופול המודרנית הופיעה בעידן הפרהיסטורי. בתקופה הקדומה במקום שכנה העיר נאפולי הסקיתית. בתקופת חאנות קרים במקום התקיימה עיר טטרית אקמסג'יד (מסגד לבן), ששימשה כמקום מושבו של האיש השני בממלכה.
העיר המודרנית נוסדה ב-1784 בצו מטעם הנסיך גריגורי פוטיומקין לאחר כיבוש חצי-האי על ידי האימפריה הרוסית. שמה של העיר נגזר מיוונית - "עיר שימושית" בתרגום מילולי. במהלך מלחמת קרים מוקמה בעיר מפקדה ראשית של הצבא הרוסי. בנוסף לכך נפתחו בעיר בתי החולים הצבאיים של כוחות הרוסים בחצי האי קרים. חיילים רבים שמתו ממחלות או מפציעות בבתי החולים נקברו בעיר (מספרם מוערך בכ-30 אלף). במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הייתה בעיר המפקדה עליונה של כוחות הצבא הלבן בפיקודו של הגנרל פיוטר וראנגל. העיר נכבשה על ידי הצבא האדום ב-13 בנובמבר 1920.
החל משנת 1921 ועד לפלישה הנאצית לברית המועצות ב-1941 הייתה סימפרופול בירת הרפובליקה האוטונומית של קרים. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני ב-1 בנובמבר 1941. במהלך הכיבוש הגרמני, שנמשך כשנתיים וחצי, ביצעו הנאצים כמה מעשי טבח באוכלוסייה של העיר - כ-22 אלף איש נרצחו בה.
באפריל 1944 שוחררה העיר על ידי הצבא האדום. כחודש לאחר השחרור גורשו כל תושביה הטטרים של סימפרופול לקזחסטן באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים. באותה שנה בוטלה הרפובליקה האוטונומית של קרים, היא הפכה למחוז (אובלסט) רגיל ברפובליקה הפדרטיבית הרוסית. בשנת 1954 סימפרופול, ביחד עם כל המחוז של קרים, הועברה לרפובליקה הסוציאליסטית של אוקראינה. ההעברה בוצעה לכבוד 300 שנה לאיחוד בין רוסיה לאוקראינה. משנת 1991 (לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית) סימפרופול היא שוב בירת הרפובליקה האוטונומית של קרים.
בפברואר 2014, עם שכוך אירועי יברומאידאן, חמושים פרצו לבניין המועצה העליונה של חצי האי קרים (בית המחוקקים של חצי האי) הממוקם בעיר. החמושים הורידו את הדגל האוקראיני והציבו במקומו את דגל רוסיה. לאחר מכן, במשאל עם שהוגדר כלא-חוקי על ידי הקהילה הבינלאומית, סופח חצי האי קרים לרוסיה, וסימפרופול נקבעה כבירת המחוז הפדרלי קרים. לפי שעה, קרים נחשבת כשטח מחלוקת תחת שליטה דה פקטו של רוסיה ודה יורה, לדעת הקהילה הבינלאומית, כשטח כבוש של אוקראינה.
כלכלה

העיר מהווה מרכז תעיישתי של חצי האי. רוב קשרי התחבורה דרך האוויר ומסילת רכבת עוברות דרך העיר.
בעיר פועל מטה של הבנק הלאומי הרוסי למסחר, הבנק הגדול באזור.
היו תוכניות בהסדרת תעופה אזרחית מבסיס חיל האוויר בלבק הסמוך. תוכניות אלו נכון ל-2022 טרם מומשו.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
האוכלוסייה היהודית של העיר (כ-14,000 איש) הושמדה כליל בדצמבר 1941 על ידי איינזצגרופן ד' בפיקודו של אוטו אולנדורף. גם בעת הזו נמצאו בודדים שהצילו יהודים ובהם טטיאנה זלנסקיה ויקטרינה קולסניקובה שהצילו ילדים יהודיים והוכרו כחסידת אומות העולם.
ערים תאומות

ארצות הברית סיילם, ארצות הברית
גרמניה היידלברג, גרמניה
הונגריה קצ'קמט, הונגריה
בולגריה רוסה, בולגריה
טורקיה אסקישהיר, טורקיה
הערות שוליים

↑  הערכת מספר התושבים בסימפרופול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564298305171  GND: 4446627-4  LCCN: n80159140  MusicBrainz: 1f001130-c539-43d4-bd37-2800d4407dec  NKC: ge581754  SUDOC: 090421841  TDVİA: akmescid  VIAF: 152447875   WorldCat (עם VIAF): 152447875
חטיבת שילו"ח

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־4 שנים)
 מקים היחידה:  ערן ניב
 פיקוד
 יחידת אם:  אגף התכנון ובניין הכוח הרב זרועי
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  יובל גז
הרמטכ"ל אביב כוכבי נואם בטקס ההקמה של החטיבה, מאי 2020
חטיבת שילו"ח (שיטות לחימה וחדשנות) היא יחידה באגף התכנון ובניין הכוח הרב זרועי העוסקת בפיתוח שיטות לחימה רב-זרועיות חדשניות ובחדשנות טכנולוגית. היחידה הוקמה במסגרת תר"ש תנופה, התוכנית הרב-שנתית שהנהיג הרמטכ"ל אביב כוכבי. מפקד החטיבה הוא תת-אלוף יובל גז.
ייעודה של החטיבה הוא לעצב ולגבש שיטות לחימה רב-זרועיות חדשות תוך התאמתן לאיומים העתידיים על ישראל, הכוללים גם את מימד הסייבר וטווחים גאוגרפיים רחוקים. ייעוד נוסף הוא ריכוז תחום החדשנות הטכנולוגית כמענה לאיומים אלו ולצורכי הצבא.
עד להקמת החטיבה, המחקר והפיתוח של טכנולוגיות ביטחוניות, היה מפוזר בין יחידות טכנולוגיות ייעודיות בזרועות ובחיילות צה"ל לבין היחידה למחקר ופיתוח (מו"פ) שכפופה למנהל למחקר ולפיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) שבמשרד הביטחון. גם התעשיות הביטחוניות לקחו חלק במו"פ הביטחוני.
החטיבה מובילה את פרס הרמטכ"ל לחדשנות שניתן מ-2020 לפרויקטים חדשניים בצה"ל ופתחה את המכללה הצבאית ליזמות וחדשנות.
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| ערן ניב | 2020–2021 | לימים ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר |
| יובל גז | 2021–מכהן |  |
במרץ 2024 אושר מינויו של רומן גופמן לראש חטיבת שילו"ח אך בסופו של דבר מונה לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה.
הערות שוליים

↑   נחנכה חטיבת השילו"ח החדשה באגף התכנון, באתר צה"ל, 11 במאי 2020
↑  יובל אזולאי, ‏התוכנית של הרמטכ"ל להקמת חטיבת חדשנות בצה”ל | בלעדי, באתר גלובס, 18 במרץ 2019
↑  אתר צה"ל, אלה הזוכים בפרס הרמטכ"ל הראשון לחדשנות, באתר ערוץ 7, 2 בנובמבר 2020
↑   פרס הרמטכ"ל לחדשנות מתקיים השנה בפעם השנייה בתולדות צה"ל, באתר צה"ל, 17 באוקטובר 2021
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  ואלו הזוכים בפרס הרמטכ"ל לחדשנות לשנת 2022 התשפ"ג, באתר צה"ל, 20 בנובמבר 2022
↑   נפתחה המכללה הביטחונית לחדשנות יזמות והשתנות, באתר צה"ל, 8 באוקטובר 2021
↑   תא"ל יובל גז נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת השילו"ח, באתר צה"ל, 12 בדצמבר 2021
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 18 במרץ 2024
המכונית

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לכלי רכב, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  אליוט סילברסטיין 
 הופק בידי:  אליוט סילברסטיין 
 תסריט:  מייקל באטלר   דניס שרייאק   ליין סלייט
 עריכה:  מייקל מקרוסקי
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס ברולין   קת'לין לויד   ג'ון מארלי   רוני קוקס
 מוזיקה:  לאונרד רוסנמן 
 צילום:  ג'ראלד הירשפילד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 במאי 1977
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט בלשי, סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המכונית (באנגלית: The Car) הוא מותחן משנת 1977, שבוים על ידי הבמאי אליוט סילברסטיין, בכיכובם של ג'יימס ברולין, קת'לין לויד, ג'ון מארלי ורוני קוקס. הסרט מתמקד במכונית מסתורית שרוצחת תושבי עיירה קטנה.
עלילה

הסרט מתרחש בגרסה הבדיונית של העיר יוטה שבארצות הברית. הסרט נפתח כאשר שני רוכבי אופניים רוכבים בקניון, ומכונית שחורה מסתורית נוסעת בעקבותיהם. כשהם מגיעים לגשר, המכונית מתנגשת בשניהם מאחור ומעיפה אותם מהגשר, דבר שהורג אותם מיד.
השריף המקומי אוורט פק (ג'ון מארלי) מגיע לחקור את המקרה הראשון בסדרת רציחות פגע וברח, שככל הנראה נגרמו על ידי אותה המכונית המשופצת וחסרת לוחית הרישוי, דבר שמקשה על הזיהוי. השריף מוצא כיוון לאיתור המכונית כאשר הוא מקבל את עדותו של עמוס קלימנס (אר. ג'יי. ארמסטרונג) לאחר שהמכונית דורסת קורבן נוסף. לאחר שהמכונית מחסלת את השריף שהופך לקורבן הרביעי שלה, החקירה מגיעה לאחריותו של השריף וייד פרנט (ג'יימס ברולין), במטרה שיעצור את הרציחות. במהלך החקירה, עד ראייה נוסף טוען שאין במכונית נהג.
למרות שהשריף וייד מציב מחסום משטרתי סביב האזור, המכונית נכנסת לעיירה ותוקפת את תזמורת בית הספר בזמן שהיא עסוקה בחזרות לקראת המופע המקומי. המכונית רודפת אחרי המורים והתלמידים, וביניהם החברה של וייד – לאורן (קת'לין לויד). המכונית רודפת אחריהם אל תוך בית קברות. למרות שלאורן מתגרה בנהג המסתורי שעדיין לא נראה, המכונית לא נכנסת לשטח בית הקברות. המכונית משמידה שער לבנים ונוסעת. המשטרה רודפת אחרי המכונית בכביש המהיר במדבר עד שהמכונית תוקפת אותם, משמידה מספר רכבים ורוצחת חמישה מהשוטרים האחרים. וייד מתעמת עם המכונית ונדהם לגלות שאף אחת מהיריות שפגעו במכונית לא הסבו לה שום נזק. לאחר שהוא מנסה לפתוח את הדלת ומגלה שלדלתות אין ידיות, וייד נפצע והמכונית נמלטת.
המרדף אחר המכונית הופך לאישי לאחר שהיא רוצחת את לאורן באמצעות נהיגה ישירות דרך הבית שלה בזמן שהיא מדברת עם וייד בטלפון.
השותף של וייד, לוק ג'ונסון (רוני קוקס), מעלה תאוריה שלפיה המכונית נקמה בלאורן על כך שהתגרתה בה בבית הקברות. וייד מכין תוכנית לעצירת המכונית על ידי השמדתה בעזרת פיצוץ מבוקר בקניונים שבמדבר שמחוץ לעיירה. לאחר שהוא מגלה את המכונית אורבת לו בחניה שלו, הוא נאלץ להוציא את התוכנית לפועל במהירות האפשרית. המכונית רודפת אחריו אל תוך הקניון בו הכינו את המלכודת, והעימות האחרון עם המכונית מסתיים כאשר לאחר הפיצוץ נראית דמות שד בתוך העשן והאש שלאחר הפיצוץ, דבר שמזעזע את השוטרים.
בסצנה האחרונה בסרט וייד מסרב להאמין במה שראה, למרות שג'ונסון מתעקש על אמיתיות המקרה. הסרט מסתיים כאשר המכונית נוסעת ברחובות לוס אנג'לס, בלתי פגועה לחלוטין.
שחקנים ראשיים

ג'יימס ברולין – קפטן וייד פרנט
קת'לין לויד – לורן האמפריס
ג'ון מארלי – שריף אוורט פק
אר. ג'יי. ארמסטרונג – עמוס קלימנס
ג'ון רובינשטיין – ג'ון מוריס
רוני קוקס – השוטר לוק ג'ונסון
מלודי תומאס סקוט – סוזי פולברוק
קייל ריצ'רדס – דבי פרנט
קים ריצ'רדס – לין מארי פרנט
פלך קאליש

| --- | --- |
סמל פלך קאלישסמל פלך קאליש
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל ההיסטורי:  קאליש
 תאריך ייסוד:  1867
 שטח:  11,337 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ההיסטורי:  840,597
 קואורדינטות:  51°45′50″N 18°05′04″E﻿ / ﻿51.7638°N 18.0844°E﻿ / 51.7638; 18.0844 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    מפה היסטורית של פלך קאליש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך קאליש היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו קאליש. שטח הפלך היה 11,337 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 840,597 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. פלך קאליש היה הפלך המערבי ביותר של האימפריה הרוסית. הוא גבל בקיסרות הגרמנית במערב ובצפון-מערב, בפלך ורשה בצפון ובצפון מזרח, בפלך פיוטרקוב במזרח ובדרום.
הפלך נוסד בשנת 1837 מפרובינציית קאליש של פולין הקונגרסאית. בשנת 1844 פורק הפלך ושטחו הוכפף לפלך וורשה. בשנת 1867 נוסד פלך קאליש מחדש. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־8 אוייזדים. פלך קאליש התקיים כיחידה מנהלית באופן רשמי עד למהפכת פברואר ברוסיה. דה פקטו - הפסיק להתקיים בשנת 1915 בעקבות כיבושו על ידי צבאות גרמניה ואוסטרו-הונגריה במהלך מלחמת העולם הראושנה. בתום מלחמת העולם הראשונה נכלל שטח המחוז בתחומי פולין .
אוכלוסייה

חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שפה | מספר תושבים | % מהתושבים |
| פולנית | 705,400 | 83.9 |
| יידיש | 64,193 | 7.6 |
| גרמנית | 61,482 | 7.3 |
| רוסית | 7,451 | 1.0 |
| אוקראינית | 1,429 | 0.2 |
חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897:
| --- | --- |
דת: % מהתושבים
נצרות קתולית: 82.9
יהדות: 8.5
לותרניזם: 7.4
נצרות אורתודוקסית: 1.1
דתות אחרות: 0.3
ערים מרכזיות בפלך

קאליש (בירת הפלך)
קולו
קונין
לנצ'יצה
טורק
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
מועצה אזורית זבולון

מועצה אזורית זבולון היא מועצה אזורית במחוז חיפה, עמק זבולון. שם המועצה ושם העמק נגזרים מהתנ"ך, כי הם נמצאים בשטח של נחלתו הקדומה של שבט זבולון. בתחומי המועצה 14 יישובים, כמעט מכול צורות ההתיישבות. המועצה קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1950. ממוצע המרחקים בין יישובי המועצה הוא 12.2 ק"מ.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוגוסט 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית זבולון 13,683 תושבים (מקום 149 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.2%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 79.7%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 12,265 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
המועצה נכללה התחילה במחוז צפון, ובאפריל 1957 הועברה למחוז חיפה.
בתחומי המועצה מכללת אורנים ותשעה בתי־ספר.
החל מ-2018 משמשת בתפקיד מנכ"ל המועצה אתי לוי.
גאוגרפיה

גבולות שטח השיפוט של המועצה הם:
בצפון: מועצה אזורית מטה אשר.
בדרום: קריית טבעון, פארק הכרמל
במזרח: שפרעם, קריית טבעון ומועצה אזורית עמק יזרעאל.
במערב: הקריות, חיפה ונשר.
המועצה עוטפת את קריית אתא ורכסים.
ישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יישוב מוסדי | אורנים (מכללה) | 1951 |
| 2 | קיבוץ | אושה | 1937 |
| 3 | כפר בדואי | איבטין | 1965 |
| 4 | כפר בדואי | ח'וואלד | 1965 |
| 5 | קיבוץ | יגור | 1922 |
| 6 | מושב | כפר   ביאליק | 1934 |
| 7 | קיבוץ | כפר   המכבי | 1936 |
| 8 | יישוב מוסדי | כפר הנוער   הדתי | 1937 |
| 9 | מושב | כפר חסידים   א' | 1924 |
| 10 | יישוב קהילתי | כפר חסידים   ב' | 1950 |
| 11 | יישוב קהילתי | נופית | 1987 |
| 12 | כפר בדואי | ראס   עלי | 1927 |
| 13 | קיבוץ | רמת   יוחנן | 1932 |
| 14 | קיבוץ | שער   העמקים | 1935 |
ראשי המועצה

שלום גרוס מאושה (1950 - 1954)
משה קרוא מרמת יוחנן (1954 - 1960)
יעקב רם מיגור (1960 - 1982)
משה נצר מרמת יוחנן (1982 - 1997)
שלמה חבר משער העמקים (1997 - 2007)
דב ישורון מיגור (2007 - 2018)
עמוס נצר מרמת יוחנן (משנת 2018)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לטבלת הדירוג המלא.
↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה האזורית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף אוגוסט 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פרופיל מועצה אזורית זבולון באתר הלמ"ס
↑  אליעזר ברוצקוס, קביעת הגבולות של מחוזות ונפות אדמיניסטרטיביים בשנים הראשונות של המדינה, אפיקים בגיאוגרפיה 23/24, 1988, עמ' 73–88‏, JSTOR 23698514
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
| דגל ישראל מחוז חיפה |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת חיפה • נפת חדרה | מפת מחוז חיפה |
| ערים | אום אל-פחם • אור עקיבא • באקה אל-גרבייה • חדרה • חיפה • חריש • טירת כרמל • כפר קרע • נשר • קריית אתא • קריית ביאליק • קריית ים • קריית מוצקין | מפת מחוז חיפה |
| מועצות מקומיות | בנימינה-גבעת עדה • בסמ"ה • ג'סר א-זרקא • ג'ת • דלית אל-כרמל • זכרון יעקב • מעלה עירון • עספיא • ערערה • פוריידיס • פרדס חנה-כרכור • קריית טבעון • רכסים | מפת מחוז חיפה |
| מועצות אזוריות | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה | מפת מחוז חיפה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298602405171  LCCN: no2013030854  VIAF: 140088859   WorldCat (עם VIAF): 140088859 
עמק זבולון, מבט מהכרמל
המזכיר הצבאי של נשיא המדינה

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  תת-אלוף נעמה רוזן גרימברג
 תאריך כניסה לתפקיד:  31 ביולי 2022
 דרגה:    תת-אלוף
 איוש ראשון:  סגן-אלוף דוד ארנון
 
המזכיר הצבאי של נשיא המדינה הוא יועצו של נשיא מדינת ישראל לענייני צבא וביטחון. נושא המשרה נקרא בעבר השליש הצבאי לנשיא המדינה. המזכיר עובד בצמוד לנשיא, מלווה אותו בטקסים ובביקורים בישראל ומחוצה לה ומשמש לעיתים כבא-כוחו.
מאפייני התפקיד

המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת תת-אלוף, והוא חבר בפורום מטכ"ל.
המזכיר אחראי על העברת תוכן צבאי וביטחוני לנשיא וכן לקשר בין הנשיא לצה"ל ולמערכת הביטחון ועל הקשר עם משפחות חללי צה"ל ומשפחות הנעדרים.
מזכירים צבאיים לנשיא המדינה

| תמונה | שם | תקופת כהונה | תחת נשיא המדינה | יחידת מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סא"ל דוד ארנון | 1949 - 1952 | חיים ויצמן | ההגנה | שלישו של ויצמן מאוקטובר 1948 |
|  | סא"ל נתנאל לורך | 1952 | יצחק בן-צבי |  חטיבת עציוני | ממלא מקום כחודש |
|  | אל"ם יוסף כרמל | 1952 - 1967 | יצחק בן-צבי זלמן שזר |  אגף המודיעין |  |
|  | אל"ם אריה רז | 1967 - 1968 | זלמן שזר |  |  |
|  | בצלאל אמיר | 1968 - 1969 | זלמן שזר |  חיל השריון |  |
|  | סא"ל אברהם ברטל |  | זלמן שזר |  |  |
|  | אל"ם ישראל ירקוני | 1970 - 1983 | זלמן שזר אפרים קציר יצחק נבון |  | בתקופת מלחמת יום הכיפורים מונה גם שמואל גודר כמתאם בין הנשיא לצה"ל (1974-1973) |
|  | עמי גלוסקא | 1983 - 1988 | חיים הרצוג |  דובר צה"ל |  |
|  | גיורא פורדס | 1988 - 1993 | חיים הרצוג |  אגף המודיעין |  |
|  | תא"ל שמעון חפץ | 1993 - 2008 | עזר ויצמן משה קצב שמעון פרס |  חיל השריון |  |
|  | תא"ל חסון חסון | 2008 - 2016 | שמעון פרס ראובן ריבלין |  אגף המודיעין | הראשון בתפקידו ממוצא דרוזי |
|  | תא"ל בועז הרשקוביץ | 2016 - 2019 | ראובן ריבלין |  חיל האוויר |  |
|  | תא"ל עלא אבו רוקן | 2019 - 2022 | ראובן ריבלין יצחק הרצוג |  חטיבת הצנחנים |  |
|  | תא"ל נעמה רוזן גרימברג | 2022 ואילך | יצחק הרצוג |  אגף המודיעין | האישה הראשונה בתפקיד |
ראו גם

מזכיר צבאי
הערות שוליים

↑   תא"ל נעמה רוזן גרימברג היא המזכירה הצבאית לנשיא המדינה, באתר צה"ל, 31 ביולי 2022
↑  טקס חילופי מזכירים צבאיים לנשיא המדינה נערך היום בבית הנשיא. אל"מ חסון חסון מחליף את תא"ל שמעון חפץ שמסיים 15 שנים כמזכיר צבאי., באתר ערוץ 7
↑  נועם אמיר, ‏אלוף-משנה בועז הרשקוביץ ימונה למזכיר הצבאי לנשיא המדינה, באתר מעריב אונליין, 23 בפברואר 2016
↑  מערכת ישראל היום, קצין דרוזי מונה למזכיר הצבאי של נשיא המדינה, באתר ישראל היום
↑  איתמר אייכנר, האישה שעשתה היסטוריה: זו המזכירה הצבאית החדשה לנשיא, באתר ynet, 31 ביולי 2022
|  חברי פורום מטכ"ל |
| --- | --- | --- |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף הרצי הלוי |  |
| סגן הרמטכ"ל | אלוף אמיר ברעם |  |
| ראשי אגפים | ראש אגף המודיעין: אלוף שלומי בינדר • ראש אגף המבצעים: אלוף עודד בסיוק • ראש אגף כוח האדם: אלוף יניב עשור • ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה: אלוף מישל ינקו • ראש אגף התכנון: אלוף אייל הראל • ראש אגף התקשוב וההגנה בסייבר: אלוף ערן ניב • ראש אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי: אלוף אליעזר טולדנו |  |
| מפקדי זרועות | מפקד זרוע היבשה: אלוף תמיר ידעי • מפקד חיל האוויר: אלוף תומר בר • מפקד חיל הים: אלוף דוד סער סלמה |  |
| מפקדי פיקודים | מפקד פיקוד הצפון: אלוף אורי גורדין • מפקד פיקוד המרכז: אלוף אבי בלוט • מפקד פיקוד הדרום: אלוף ירון פינקלמן • מפקד פיקוד העורף: אלוף רפי מילוא |  |
| קציני מטה נוספים | נשיאת בית הדין הצבאי לערעורים: אלוף אורלי מרקמן • מפקד המכללות הצבאיות ומפקד מפקדת העומק: אלוף נמרוד אלוני • מפקד הגיס המטכ"לי ופיקוד ההכשרות והאימונים: אלוף דוד זיני  • מפקד הגיס הצפוני ומערך התמרון: אלוף דן גולדפוס •  מתאם פעולות הממשלה בשטחים: אלוף רסאן עליאן • הפרקליטה הצבאית הראשית: אלוף יפעת תומר-ירושלמי • דובר צה"ל: תת-אלוף דניאל הגרי • היועץ הכספי לרמטכ"ל: תת-אלוף גיל פנחס • המזכיר הצבאי של ראש הממשלה: אלוף רומן גופמן • המזכיר הצבאי של שר הביטחון: תת-אלוף גיא מרקיזנו • המזכיר הצבאי של נשיא המדינה: תת-אלוף נעמה רוזן גרימברג • עוזר הרמטכ"ל: אלוף-משנה חיים בן-מויאל |  |
| אזרחים | מנכ"ל משרד הביטחון: אלוף (מיל') אייל זמיר • ראש מפא"ת: תת-אלוף (מיל') דני גולד • מבקר צה"ל: תת-אלוף (מיל') עופר שריג • מבקר מערכת הביטחון: תת-אלוף (מיל') יאיר וולנסקי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסכם ברטיני

הסכם ברטיני (בצרפתית: Le traité de Brétigny, באנגלית: The Treaty of Brétigny),‏ (8 במאי 1360) הוא הסכם שנחתם בין אדוארד השלישי מלך אנגליה לבין ז'אן השני מלך צרפת. ההסכם נחתם בכפר ברטיני שממזרח לעיר שארטר וסימל את סיום חלקה הראשון של מלחמת מאה השנים.
ההסכם נחתם ארבע שנים לאחר שז'אן השני, מלך צרפת נלקח בשבי בידי האנגלים בקרב פואטייה (19 בספטמבר 1356). על פי הסכם זה, אדוארד השלישי ויתר על זכותו לרשת את כתר צרפת ואת דוכסות נורמנדי. מאידך, הוכרה סמכות שלטונו בחבלי גסקוניה ופואטו ובעיר קאלה לרבות תחום המושב של קאלה שלחופי התעלה. הוא קיבל לרשותו גם חבלי ארץ נוספים ובהם סנטון, לימוזן ופריגו. נקבע כופר נפש בעבור שחרורו של המלך ז'אן השני מן השבי האנגלי בסכום של שלושה מיליון מטבעות זהב. כמו כן הוסכם כי יוחזקו 40 בני ערובה לתשלום החוב מקרב האצולה הצרפתית ובהם שני בניו של המלך: ז'אן, דוכס ברי ולואי, דוכס אנז'ו.
ז'אן השני הורשה לשוב לצרפת כדי לגייס את הכספים הדרושים, אך בעת שניסה לעשות כן נמלט בנו לואי, דוכס אנז'ו מן השבי האנגלי. המלך ז'אן השני זעם על הפרת הסכם ברטיני על ידי בנו, דבר שאותו ראה כפגיעה בכבודו. היות שלא עלה בידו לגייס את הסכום הנדרש, חזר ז'אן השני לשביו באנגליה בתחילת 1364 ומת שם באפריל של אותה שנה.
ב-1369 בנו, שארל החמישי מלך צרפת הכריז מלחמה על אנגליה בטענה כי לא עמדה בהתחייבותיה על פי הסכם ברטיני. ב-1377 עם מותו של אדוארד השלישי, האנגלים לא שלטו אלא בנחלותיהם סביב העיר בורדו ובעיר קאלה.
מורשת

האמנה לא הובילה לשלום בר-קיימא, אך השיגה הפוגה של תשע שנים ממלחמת מאה השנים. בשנים שלאחר מכן, הכוחות הצרפתיים היו מעורבים בקרבות נגד האנגלו-נבארזה (ניצחונו של ברטרנד דו גוסקלין בקוצ'רל ב-16 במאי 1364) והברטונים.
חילוץ כלי רכב
הערות שוליים

↑  חטיבת כוח היא כינוי למערכת המשולבת של מנוע ותמסורת ברכב קרבי משוריין.
חוזה נאנקינג

אירוע החתימה
חוזה נאנקינג הוא חוזה שבריטניה אילצה את סין לחתום עליו בעיר נאנג'ינג ב-29 באוגוסט 1842, לאחר שזו הפסידה במלחמת האופיום הראשונה. החוזה כלל מספר תנאים בעבור חידוש תנאי המסחר עם בריטניה. התנאים בחוזה, רובם ככולם, היו משפילים עבור סין והיטיבו בעיקר עם בריטניה.
בין סעיפי החוזה נקבע כי בריטניה תקבל לידה את הונג קונג כבסיס טריטוריאלי לצמיתות, וסין תשלם פיצויים של 21 מיליון דולר ויקבעו מכסים קבועים לסחורות. הסינים אולצו לשלם בנוסף לכך פיצוי בסך של 6 מיליון דולר על סחורת האופיום אותה הם החרימו מסוחרים בריטיים ב-1839.
בנוסף, 5 נמלים נוספים נפתחו לסחר בריטי: שאנגחאי, גואנגג'ואו, טיינג'ין, פוג'ואו ואמוי (שְׂיָאמֵן). בנמלים אלו, על פי ההסכם, לא יחולו החוקים הסינים על אזרחים בעלי נתינות זרה.
בעקבות הסכם נאנקינג החלה חדירת שאר המעצמות לסין.
סוללה גרעינית

סוללה גרעינית, סוללה אטומית, סוללת טריטיום או סוללה רדיואיזוטופית היא מתקן המנצל אנרגיה הנוצרת בתהליך דעיכה רדיואקטיבית של איזוטופ רדיואקטיבי על מנת לייצר חשמל. בדומה לכורים גרעיניים, הן מייצרות חשמל מאנרגיה גרעינית, אך הן שונות בכך שהן אינן משתמשות בתגובת שרשרת גרעינית. בהשוואה לסוללות אחרות עלות הייצור שלהן גבוהה, אך אורך חייהן ותפוקת החשמל שלהן גבוהים יותר, לכן הן משמשות בעיקר כמקור-כוח עבור ציוד ומכונות שמוכרחים לתפקד ללא השגחה ותחזוקה לאורך תקופות זמן ממושכות, כגון חלליות, קוצבי לב, מערכות הנמצאות בים או באגם מתחת לפני המים, וכן תחנות מחקר הפועלות באופן אוטומטי באזורים נידחים.
הטכנולוגיה של הסוללה הגרעינית החלה להתפתח ב-1913 כשהנרי מוזלי הציג לראשונה את סוללת הבטא (אנ'), המשתמשת בחלקיקי בטא הנפלטים ממקור רדיואקטיבי בתור מקור אנרגיה.
התחום קיבל תשומת לב מחקרית מיוחדת עקב הצורך במקור אנרגיה ארוך-טווח עבור משימות בחלל בשנות ה-1950 וה-1960.
בשנת 1954 ביצעה חברת RCA מחקר על סוללה גרעינית קטנה לצורך שימוש בתוך מכשירי רדיו ומכשירי שמיעה.
מאז הניסיון הראשוני של RCA, סוגים רבים ושיטות רבות פותחו על מנת לייצר אנרגיה חשמלית ממקורות של אנרגיה גרעינית. העקרונות המדעיים אמנם כבר ידועים, אך טכנולוגיות מודרניות חדשות (כגון ננוטכנולוגיה ומוליכים למחצה בעלי פער אסור רחב) אפשרו את יצירתם של מכשירים חדשים שקודם לכן לא היו אפשריים.
סוללות המשתמשות באנרגיה של דעיכה גרעינית של רדיואיזוטופים על מנת לספק אנרגיה לתקופות ממושכות (20-10 שנים) נמצאות בפיתוח באופן בינלאומי.
שיטות ההמרה של האנרגיה הגרעינית לחשמלית ניתנות לחלוקה לשני סוגים: שיטות תרמיות ושיטות לא תרמיות. מכשירים המבוססים על שיטות תרמיות (שתפוקת החשמל בהם מבוססת על ניצול הבדלי טמפרטורה) כוללים גנרטורים תרמואלקטריים ותרמויוניים. מכשירים המבוססים על שיטות לא תרמיות מפיקים חלק מהאנרגיה בזמן ששאר האנרגיה הופכת לאנרגיה תרמית, במקום להשתמש באנרגיה התרמית עצמה. היעילות של סוללות גרעיניות היא בדרך כלל בתחום 5%-0.1%, וסוללות בטא יעילות יכול להגיע ליעילות של 8%-6%.
איזוטופים שנעשה בהם שימוש

סוללות גרעיניות משתמשות ברדיואיזוטופים המייצרים חלקיקי בטא בעלי אנרגיה נמוכה או חלקיקי אלפא בטווח אנרגיות רחב. השימוש דווקא ברדיואיזוטופים המייצרים חלקיקי בטא בעלי אנרגיה נמוכה נועד למנוע היווצרות של קרינת בלימה אשר תצריך מיגון כבד. ברדיואיזוטופים טריטיום, פלוטוניום-238, קוריום-242, קוריום-244 וסטרונציום-90 כבר נעשה שימוש בפועל בסוללות גרעיניות. ברדיואיזוטופים ניקל-63, פרומתיום-147, טכנציום-99 ועוד כבר נעשו ניסויים לגבי האפשרות לעשות בהם שימוש בסוללות.
סוללות גרעיניות תרמיות > סוללה גרעינית תרמויונית

סוללה גרעינית תרמויונית מורכבת מאלקטרודה לוהטת אשר פולטת אלקטרונים באופן תרמויוני אל מעבר למחסום פוטנציאל, אלקטרונים אשר נקלטים על ידי אלקטרודה קרה, וכך נוצרת אנרגיה אותה ניתן לנצל. אדי צסיום משמשים על מנת לשפר את פונקציית העבודה של האלקטרודה, ולדאוג לאספקת יונים (על ידי יוניזציה תרמית (אנ')) על מנת לנטרל את המטען המרחבי.
סוללות גרעיניות תרמיות > גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי

גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי משתמש בצמד תרמי. כל צמד תרמי מורכב משני תיילים של מתכות שונות או של חומרים שונים. הבדלי טמפרטורה לאורכו של כל תיל יוצרים הבדלי מתח בין צד אחד של התיל לצידו השני; אך החומרים השונים יוצרים הבדלי מתחים שונים לכל שינוי של מעלת טמפרטורה. על ידי חיבור התיילים באחד מקצותיהם, וחימום אותו צד וקירור של הצד הנגדי, נוצר מתח קטן בין הקצוות הלא-מחוברים של שני התיילים. בפועל, צמדים תרמיים רבים כאלו מחוברים בשורה על מנת לייצר מתח גדול יותר מאותו מקור חום.
סוללות גרעיניות תרמיות > תאים תרמופוטו-וולטאיים

תא תרמופוטו-וולטאי פועל על פי אותו העיקרון לפיו פועל תא פוטו-וולטאי, למעט שהוא ממיר אנרגיה אינפרא-אדומה (במקום אור נראה) הנפלטת על ידי מקור חום, לחשמל. לתאים תרמופוטו-וולטאיים יש יעילות (אנ') גבוהה מעט יותר משל צמדים תרמיים, וניתן לכסות אותם בצמדים תרמיים, מה שמאפשר פוטנציאלית להכפיל את היעילות של התאים. באוניברסיטת יוסטון מתבצע מחקר מתמשך על מנת לשלב תאים תרמופוטו-וולטאיים עם צמדים תרמיים על מנת לספק יעילות גבוהה פי 3 או פי 4 לעומת גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי.