stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי עופר
ביוגרפיה

צבי עופר נולד בפתח תקווה ב-22 בפברואר 1932 למשפחת יבקובסקי, ממייסדי כפר אז"ר. הוא למד בבית הספר החקלאי בנהלל, ובנעוריו היה פעיל בגדנ"ע. בתקופת מלחמת העצמאות, הצטרף לשורות הפלמ"ח ונלחם עם הגדוד השלישי של חטיבת יפתח בחזית המרכז והדרום והשתתף במבצע דני ובמבצע יואב. בתקופת ההפוגה השנייה, הוכשר בקורס מפקדי כיתות והיה סגן מפקד מחלקה. בסיום המלחמה השתחרר בדרגת סמל והחל לעבוד בחברת "מקורות".
בשנת 1952 שב לשירות קבע בצה"ל ועבר קורס קצינים. עם תום הקורס פיקד על הקמת יחידה לביצוע מארבים לפדאיון. לאחר מכן התנדב לצנחנים, שימש כקצין בגדוד 890 תחת פיקודו של מאיר הר-ציון, והשתתף בפעולת כנרת כמפקד כיתת החוד של פלוגה ד' והוביל אותה בכיבוש מוצב "עקב". בהמשך שימש כקצין בגדוד הנח"ל המוצנח ולחם במלחמת סיני בין היתר בקרב המיתלה. לאחר שעבר קורס מפקדי פלוגות, הוצב בחטיבת גולני והיה קצין המודיעין של החטיבה בדרגת סרן. בהנחיית מפקד החטיבה, מרדכי גור, הקים את הסיירת החטיבתית במתכונת חדשה והיה למפקדה. בראשה יצא עופר בשנת 1962 למבצע סנונית, פעולת תגמול שבוצעה כנגד הכפר הסורי נוקייב והמוצבים הסמוכים אליו. על פיקוד הכוח תחת אש כבדה ודבקות במשימה זכה לציון לשבח מהרמטכ"ל, שלימים הומר בעיטור הגבורה. בעיטור נכתב כי "גילה גבורה עילאית בעת לחימה מול פני האויב תוך חירוף נפש בפעילות מבצעית" וכי:
בליל י'-י"א באדר ב' תשכ"ב (16–17 מארס 1962), בפשיטה על נוקייב, בגדה המזרחית של הכינרת, למרות האש הכבדה אשר נפתחה על יחידתו לפני הגיעה אל היעד, הסתער הכוח על מוצב, כשרס"ן צבי עופר רץ קדימה להחליף מפקדים שנפצעו. אישית נלחם בראש כוחותיו לטיהור המוצב, כשהוא יורה בכלי נשק שונים, זרק רימונים ומושך כוחותיו אחריו.
לאחר מכן פיקד על פלוגה בשריון. במלחמת ששת הימים, פיקד על כוח מחטיבת ירושלים והיה ממשחררי חברון ובית לחם. תקופה קצרה שימש מושל צבאי ראשון בחברון ולאחר המלחמה התמנה באוגוסט 1967 למושל הצבאי של שכם. באוקטובר 1968 הועבר לבקשתו לתפקיד מבצעי ומונה למפקד סיירת חרוב. ב-20 בדצמבר 1968 השתתף במרדף אחר חוליית מחבלי פת"ח. באזור ואדי קלט נפגע קשות מירי ובבית החולים מת מפצעיו. בהלווייתו נכחו שר הביטחון והרמטכ"ל. חמישה מחברי החוליה נשפטו למאסר עולם.
עופר היה נשוי ואב לארבעה. על שמו נקרא מחנה עופר ובית הסוהר עופר הסמוך לגבעת זאב
הערות שוליים

↑  יהודה הראל, "המרדף של הצנחנים", "הוצאת מדים" תל אביב, 1969, עמוד 175, צבי עופר: "בצנחנים מצאתי שוב את אווירת הפלמ"ח. היו אלה כמעט אותם ה'חברה' של הימים ההם, ולכן לא הייתה לי כל בעיה של השתלבות, ואף על פי כן, מיד הבחנתי בהבדל שבין הצנחנים של ראשית שנות החמישים לבין אנשי הפלמ"ח של שנות הארבעים. בפלמ"ח לא התבלטו דמויות בודדות של לוחמים. המתבלטים בפלמ"ח היו 'דמויות של מסביב למדורה', של אנשי רוח שידעו לדבר גם ברצינות וגם לספר צ'יזבטים על ספל קפה. כאן, אצל הצנחנים, בלטה במיוחד דמותו של הלוחם המוחשי, כאן חיפשו את האיש בעל כושר הביצוע ולא את החברה'מן".
↑  מרדכי גור, פלוגה ד', הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמוד 235.
↑  מאיר פעיל, "המפקד: מנהיגות צבאית בדרך נועם", בהוצאת מודן 2003, עמודים 119-120.
| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות (אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |  |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |  |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |  |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |  |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |  |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |  |
רוזמרין רפואי

| מרווה רוזמרינית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: מרווה
מין:: מרווה רוזמרינית
שם מדעי
 Salvia Rosmarinus ‏Spenner, 1835
salvia Rosmarinus
רוזמרין בשלג, זארבריקן, גרמניה
.
רוזמרין רפואי (שם מדעי: Salvia Rosmarinus) הוא שיח תרבות רב-שנתי ירוק-עד ממשפחת השפתניים, שפרחיו תכולים, גבעוליו מוציאים ענפים עמוסים בעלים מחטניים, ששוליהם מקופלים לאחור וצבעם ירוק כהה בצדם העליון ואפור בצדם התחתון. מרבים את הצמח מחלוקת שורשיהם של צמחים מפותחים, מייחורים הנלקחים מצמיחה חדשה ומושרשים או מזרעים. הצמח נפוץ ביותר כצמח נוי בישראל, בין השאר בשל עמידותו הגבוהה ליובש ולזיהום אוויר. צמח הרוזמרין סווג מחדש כמין בסוג מרווה, כאשר כעת מכונה המין "מרווה רוזמרינית", אך השימוש בשם רוזמרין הוא הנפוץ והמקובל.
מקור השם

על פי הסברה, שם הצמח מקורו במילים הלטיניות Ros (טל) ו-Marinus (ים), בשל פרחיו התכולים המזכירים את הים, או בשל העובדה שלעיתים קרובות הוא גדל ליד הים. אגדה נוצרית מספרת שבעת בריחתה התרעננה מרים אם ישו בצמח, ופרחיו הלבנים הפכו למחרת לתכולים, ומכאן שמו "ורד" (Rose) "מרים" (Mary).
שימושי הצמח

בבישול מוסיפים את ענפי הרוזמרין כתבלין לתבשילים רבים. במטבח הצרפתי הוא משמש אחד המרכיבים בתערובת התבלינים הרב דה פרובאנס. במספר ארצות באירופה משרים ענפי רוזמרין ביין אדום ליצירת יין רוזמרין. בעבר השתמשו בתכונות האנטי-בקטריליות של הצמח לשימור בשר לאחר שעיסו אותו ברוזמרין.
במסורות עממיות מסמל הרוזמרין זיכרון ונאמנות ונחשב למסייע בגירוש שדים. לכן נהגו בימי הביניים להניח ענפי רוזמרין בין המצעים כדי לגרש חלומות רעים ותלו אותו בספריות לשם סילוק מזיקים. במלחמת העולם השנייה נתלו ענפי רוזמרין בבתי חולים כחומר מחטא.
לפי כתבי הרמב"ם נחשב הרוזמרין ל"מטאטא גן עדן".[דרוש מקור]
הצמח מכיל את הפנולים חומצה קרנוסולית (Carnosol) וחומצה קרנוסית (Carnosic) שהן חומרים נוגדי חמצון. לשמן האתרי המופק מהצמח שימושים בתעשיות התמרוקים והתרופות.
שמן רוזמרין טהור בריכוז 0.6 אחוז מתקבל מאידוי ראשי הפרחים והעלים. מאידוי כל הצמח מתקבל שמן באיכות פחותה. מרכיביו העיקריים של שמן זה הם צינאול (Cineole), קאמפור (Camphor) ובורנאול (Borneol). השמן משמש בתעשיית התמרוקים בסבונים, בדאודורנטים ובתכשירים לשיער, בשל היותו דוחה כינים. ניתן גם ליצור שמן לעיסוי על ידי שריית נצרי רוזמרין בשמן צמחי למשך שבוע.
ברפואה העממית משתמשים בצמח מושרה במי אמבט כנגד תשישות, מיובש כאבקה לעצירת דימום בזרייה על המקום או לשתייה בחליטת הנצרים, הפרחים והעלים. יש המאמינים שהצמח יעיל לטיפול בכאבי ראש, במיגרנה, בתשישות כללית, בחולשה של מחזור הדם, ובבעיות עיכול הקשורות להפרעות רגשיות. כמו כן, משמש הצמח גם להרחקת נמלים.
תמונות

צולם בקדומים.
הקשה על התמונה לשם הגדלתה מאפשרת להתבונן בדבורים האוספות את צוף הפרחים.
פרחים עלים ופרי של רוזמרין
תקריב של זוג פרחי רוזמרין רפואי
הערות שוליים

↑  המדריך השלם להרחקת נמלים בשיטות טבעיות (פחות או יותר)
| עשבי תיבול ותבלינים קולינריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • עלי דפנה • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • כוסברה • עלי קארי • שמיר • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • נענע • אורגנו • פטרוזיליה • רוזמרין • מרווה (סייג') • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) • לענה (טרגון) • קורנית (תימין) |  |
| תבלינים | פלפל אנגלי • אניס • פלפל שחור • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • הל (אנ') • פלפל חריף (פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש(אנ') • חלפניו • טבסקו) • קינמון • ציפורן • כמון (קצח תרבותי) • שבת ריחני (שמיר) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • שום • זנגביל • חזרת הגינה • לימון פרסי • שוש קירח (ליקוריץ) • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי • מוסקט • אבקת בצל(אנ') • פפריקה • פלפל פרואני • זרעי רימון • זרעי פרג • זעפרן • שומשום • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • כורכום • ואסאבי • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | בהרט • ברבר • בוקה גרני • צ'אט מסאלה • אבקת קארי • דקה • תערובת חמשת התבלינים • גאראם מסאלה • אבקת שום(אנ') • מלח שום(אנ') • אריסה • חוויאג' • ארב דה פרובאנס •  חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • פאמפקין ספייס • ראס אל חנות • שארנה סול • טאביל • טנדורי מסאלה(אנ') • זעתר |  |
שיר העבודה והמלאכה

"שיר העבודה והמלאכה" הוא שיר עבודה מאת המשורר חיים נחמן ביאליק, שנכתב בארץ ישראל בשנת 1932, על פי הזמנת ברל כצנלסון, אשר ביקש ליצור המנון לתנועת הנוער העובד. שיר זה הוא ביטוי לתמיכה שביקש ביאליק לתת למפעל היישובי והחברתי של העבודה והמלאכה בארץ ישראל.
השיר נעשה אהוב וצורף אל תוכנית הלימודים בגני הילדים ובבתי הספר של היישוב העברי החדש ומדינת ישראל. הוא הולחן על ידי נחום נרדי על פי נעימה עממית בוכרית. זכה לביצועים רבים, בין השאר עובד על ידי גיל אלדמע בוצע על ידי זמרים רבים, מוכר ביותר ביצועה של הזמרת ברכה צפירה.
השיר משבח את עבודת הכפיים ואת עמלו של האדם הלוקח את העול הכבד אך הנעים, כפי שמופיע בשיר, של פרנסתו מיגיע כפיו. המשורר מונה בשיר מגוון של בעלי מלאכה: החייט התופר את הכסות, החקלאי הזורע והנוטע, שואב-המים מן הבור, והבנאי הבונה בית וגדר; ואת כולם, העמלים בימי החול והשרים בעת הפנאי, קורא המשורר לשבח ולהלל.
מילות השיר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מִי יַצִּילֵנוּ מֵרָעָב?  מִי יַאֲכִילֵנוּ לֶחֶם רַב?  וּמִי יַשְׁקֵנוּ כּוֹס חָלָב?  לְמִי תּוֹדָה, לְמִי בְּרָכָה?    לָעֲבוֹדָה וְלַמְּלָאכָה!    מִי יִתֵּן לָנוּ כְּסוּת בַּקֹּר?  וּמִי בַּחֹשֶׁךְ יִתֵּן אוֹר?  מִי יַעַל מַיִם מִן הַבּוֹר?  לְמִי תּוֹדָה, לְמִי בְּרָכָה?    לָעֲבוֹדָה וְלַמְּלָאכָה!    |  וּמִי נָטַע עֵצִים בַּגַּן,  לִפְרִי וּלְצֵל, כָּל מִין וָזַן,  וּבַשָּׂדוֹת זָרַע דָּגָן?  לְמִי תּוֹדָה, לְמִי בְּרָכָה?    לָעֲבוֹדָה וְלַמְּלָאכָה!    מִי הֵכִין לָנוּ פִּנַּת גַּג,  גָּדֵר לַגַּן, לַכֶּרֶם סְיָג,  וּמִי טָרַח וּמִי דָּאַג  לִכְבוֹד שַׁבָּת, לִכְבוֹד הֶחָג?    לְמִי תּוֹדָה, לְמִי בְּרָכָה?  לָעֲבוֹדָה וְלַמְּלָאכָה!    |  עַל כֵּן נַעֲבֹד, עַל כֵּן נַעֲמֹל  תָּמִיד, בְּכָל יְמֵי הַחֹל.  כָּבֵד הָעֹל, נָעִים הָעֹל!  וּבְעֵת הַפְּנַאי נָשִׁיר בְּקוֹל    שִׁירֵי תּוֹדָה, שִׁירֵי בְּרָכָה  לָעֲבוֹדָה וְלַמְּלָאכָה!    |
הערות שוליים

↑  שיר העבודה והמלאכה (לחן עממי בוכרי), בעמוד השיר באתר זמרשת, מבוסס על דן מירון, "ביאליק: שירים ביידיש, שירי ילדים, שירי הקדשה" (דביר, תשס"א), עמ' 385.
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך גיל אלדמע, "שיר העבודה והמלאכה",(תווים), 2 קולות, עיבודים שונים בסולמות שונים, מחבר/יוצר: נחום נרדי, חיים נחמן ביאליק, עיבוד: אלדמע גיל, ארכיון, סדרה B.
↑  ראו:  שיר העבודה והמלאכה, בביצוע ברכה צפירה ונחום נרדי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:23).
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
שומשום

| שומשום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שומשומיים
סוג:: שומשום (סוג)
מין:: שומשום
שם מדעי
 Sesamum indicum ‏לינאוס, 1753
שֻׁמְשֹׁם (בשין ימנית, בשפת הדיבור: סוּמְסוּם; שם מדעי: Sesamum indicum) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת השומשומיים. השומשום הוא גידול השמן הראשון בעולם, ותורבת לפני כ-5,500 שנה בתת-היבשת ההודית ממין הבר Sesamum indicum subsp. malabaricum. גרעיני השומשום משמשים כחומר גלם למגוון רחב של מוצרים בתעשיות המזון (כמו שמן, טחינה וציפוי מאפים), הקוסמטיקה והרפואה. השומשום הוא צמח בעל גידול לא מסיים, פרחיו בצבע לבן-ורוד. צמח השומשום עמיד לתנאי יובש וחום ויכול לשגשג בתנאים שלא מאפשרים גידולים אחרים, ומסיבה זו נפוץ גידולו במקומות חמים ויבשים. השומשום אינו עמיד לקור.
זנים

קיימים מגוון גוונים טבעיים של גרעיני שומשום: לבן בהיר, חום, אדום ושחור. השומשום השחור נפוץ בעיקר במדינות המזרח הרחוק ומשמש בהכנת סושי וסלטים אסייתים. השומשום הלבן משמש להכנת טחינה גולמית.
מחקר שנערך בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים הביא לפיתוח של זני שומשום חדשים בעלי יבול ואיכות משופרים, המותאמים לקציר ממוכן. הזנים שפותחו פתרו את הבעיה העיקרית של גידול השומשום, שהיא התבקעות הלקט השומשום בעת הבשלתו.
גידול

השומשום גדל בעיקר בסודאן, מיאנמר, הודו, סין, טנזניה ואתיופיה. לפני מלחמת העולם השנייה הגיע הייצור העולמי לכ-1.75 מיליון טון בשנה. כיום (2022) ייצור השומשום עומד על כ-6.8 מיליון טון, והייצור עולה מדי שנה.
גידול > ישראל

גידול השומשום היה נהוג בארץ ישראל בימי המשנה והתלמוד. בימי המנדט הבריטי גודל שומשום על שטח של כ-260,000 דונם והיבול הגיע לבין 30–50 קילוגרם לדונם. בשנים האחרונות בעקבות פיתוח זנים מתקדמים בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית, השומשום חוזר לשדות בישראל ומשולב במחזור גידולי הקיץ, וממנו מופקת טחינה ישראלית בגידול מקומי.
שומשום כמזון > שמן שומשום

השומשום הוא הגידול החקלאי הראשון לצורכי שמן הידוע לאדם, וישנם ממצאים ארכאולוגיים המעידים על גרעיני שומשום בשימוש האדם כבר לפני כ-5,500 שנים. גרעיני השומשום מכילים אחוזי שמן גבוהים, בחלק מהזנים יותר מ-60%. לשם השוואה, גרעיני סויה מכילים כ-20% בלבד.
שומשום כמזון > במטבח הישראלי

ישראל היא צרכנית השומשום השנייה בעולם לנפש אחרי סין.  במטבח הישראלי משמש כמרכיב העיקרי בטחינה, המשמשת גם בפני עצמה וגם בחומוס ובחלווה. בנוסף משמש השומשום בצורתו הגולמית כתוספת דקורטיבית למאפים רבים כמו בורקס וכעכים וכתיבול לסלטים. לאחרונה גם פותח שמן שומשום ישראלי מגידול מקומי שמופק בכבישה קרה.
אצל חלק מקהילות יהדות צפון אפריקה, נהוג לאכול שומשום בסדר ליל ראש השנה ולברך: שֶׁנִּפְרֶה וְנִרְבֶּה כּשׁוּמְשׁוּמִין.
גלריה

גרעיני שומשום
הלקטי שומשום
הערות שוליים

↑  שֻׁמְשֹׁם במילון בוטניקה: צמחים (תר"ץ), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ההגייה כיום בהשפעת הערבית
1 2  דרכים להעלאת פוריותו של השומשום והחדרתו למשק, הארץ, 8 בספטמבר 1959
↑  Teboul 2022 (https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/tpj.15655)
↑   רונית ורד, העולם ניצב בפני מחסור בשומשום. מה יעלה בגורל הטחינה?, באתר הארץ, 23 ביוני 2022
1 2  השומשום חוזר לישראל, דבר, 25 באפריל 1956
↑   רונית ורד, אחרי עשרות שנים, חקלאי ישראל חוזרים אל השומשום, באתר הארץ, 11 באפריל 2024
↑  חיליק גורפינקל, "לא נכבוש את שוק הטחינה המקומי, אבל יהיו יצרנים שבזכותנו לא יצטרכו לדאוג מהחות׳ים", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2024
↑  תוצרת הארץ: מה עומד מאחורי הקאמבק הגדול של גידול השומשום בישראל | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-09-26
↑  חיליק גורפינקל, "לא נכבוש את שוק הטחינה המקומי, אבל יהיו יצרנים שבזכותנו לא יצטרכו לדאוג מהחות'ים", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2024
↑  תיקי גולן, לראשונה בישראל: שמן שומשום תוצרת הארץ מגידול מקומי, באתר ynet, 23 בינואר 2024
| עשבי תיבול ותבלינים קולינריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • עלי דפנה • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • כוסברה • עלי קארי • שמיר • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • נענע • אורגנו • פטרוזיליה • רוזמרין • מרווה (סייג') • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) • לענה (טרגון) • קורנית (תימין) |  |
| תבלינים | פלפל אנגלי • אניס • פלפל שחור • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • הל (אנ') • פלפל חריף (פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש(אנ') • חלפניו • טבסקו) • קינמון • ציפורן • כמון (קצח תרבותי) • שבת ריחני (שמיר) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • שום • זנגביל • חזרת הגינה • לימון פרסי • שוש קירח (ליקוריץ) • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי • מוסקט • אבקת בצל(אנ') • פפריקה • פלפל פרואני • זרעי רימון • זרעי פרג • זעפרן • שומשום • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • כורכום • ואסאבי • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | בהרט • ברבר • בוקה גרני • צ'אט מסאלה • אבקת קארי • דקה • תערובת חמשת התבלינים • גאראם מסאלה • אבקת שום(אנ') • מלח שום(אנ') • אריסה • חוויאג' • ארב דה פרובאנס •  חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • פאמפקין ספייס • ראס אל חנות • שארנה סול • טאביל • טנדורי מסאלה(אנ') • זעתר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534070105171  GND: 4181071-5  LCCN: sh85120369
הורסט וינטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בספטמבר 1914 הקיסרות הגרמנית ביטום, שלזיה עלית, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  3 בדצמבר 2001 (בגיל 87) אוסטריה וינה, אוסטריה
 מוקד פעילות:  המבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 סוגה:  פופ, ג'אז
 כלי נגינה:  כינור, קלרינט
 פרסים והוקרה:  אות כבוד מוזהב על שירות הרפובליקה האוסטרית  תואר מקצועי פרופסור 
 פרופיל ב-IMDb
 
הורסט וינטר או הארי וינטר (בגרמנית: Horst winter;‏ 24 בספטמבר 1914 – 3 בדצמבר 2001) היה זמר ומוזיקאי גרמני-אוסטרי.
חייו

וינטר סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין עם כינור כמקצוע ראשי וקלרינט כמקצוע משני. בהמשך ניגן בעיקר על קלרינט בתזמורות ריקוד, למשל בתזמורת של האנס רמשטד שם עם הזמן תיפקד גם כסולן ראשי. משנת 1941 הייתה לו תזמורת משלו, שהקליטה בחברת ההקלטות טמפו. צד אחד של התקליטים כלל בדרך כלל מוזיקת ריקודים פשוטה בזמן שבצד השני היה ג'אז שלא תמיד תאם את העדפות הלשכה המוזיקלית של הרייך השלישי. דוגמה לכך אירעה בעת הקלטת השיר "Joseph !Joseph!" (במקור של קומדיאן הרמוניסטס), ששמו שונה ל"Sie will nicht Blumen und nicht Schokolade" (היא לא רוצה פרחים ולא שוקולד) כדי להתאים לדרישות הצנזורה אך בכל זאת נאסר להפצה.
בין 1943 עד ל-1945 שירת וינטר בורמכט, היה שבוי מלחמה בנורמנדי בכלא אמריקאי ולאחר השחרור עבר לווינה, שם ב-1946 יסד את "וינר טאנצאורקסטר" (Wiener tanzorchester) וחתם על חוזה הקלטות עם גרהרד מנדלסון. בשנת 1948 הקליט את השיר Und jeztz ist es still (ועכשיו שקט) שנכתב על ידי אריך מדר והולחן על ידי הנס לנג שזכה לאחר מכן להצלחה עולמית דרך הביצועים של נטי האטון (Blow a Fuse, 1951) וביורק (It’s Oh So Quiet, 1995).
ב-1960 יצג תחת השם הארי וינטר את אוסטריה באירוויזיון עם השיר "Du hast mich so fasziniert" (את כל כך ריתקת אותי) וסיים במקום השביעי עם 13 נקודות.
פפריקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  תבלין, food powder 
 מרכיבים עיקריים:  פלפל 
 
צמח פפריקה בשדות הנגב

חנות המוכרת פפריקה בשוק לוינסקי
פפריקה, או בשמה העברי פלפלת, היא תבלין בצבע אדום המופק על ידי טחינה של פלפלת צ'ילי לאבקה והוספת שמן (2% לפחות).
צמח הפלפלת, בשמו המדעי capsicum annuum, הוא למעשה זן מתורבת של צמח פלפל צ'ילי, ממשפחת הסולניים, שמקורו בדרום אמריקה, והוא נפוץ בבישול האינדיאני והדרום אמריקאי ואומץ גם במטבח הצפון אמריקאי. הזן המתורבת אומץ באופן נרחב במטבח ההונגרי והוא מחומרי היסוד בבישול זה. בנוסף ישנה גם "פפריקה מרוקאית" שנוהגים לתבל בשמן.
בעגה היומיומית מתייחסים לשני סוגי פפריקה: פפריקה חריפה ופפריקה מתוקה. בעגה המקצועית, המונח 'פפריקה' מתייחס לזני פלפל מתוקים או בעלי חריפות עדינה בלבד, ולא לפלפלים חריפים.
מקור השם

השורש ppr מייצג במשפחת השפות ההודו-אירופיות פלפל. מכאן הוא אומץ כשמו של הפלפל בשפה האנגלית, pepper, ובכמה שפות רומאניות, גרמאניות, בלטיות, סלאביות וכו'. בשפה ההונגרית, המילה "פפריקה" מציינת כל פלפל שהוא. בהונגרית השם המלא של התבלין האדום הוא "תבלין פפריקה טחון" örött füszerpaprika".
שימושים

כאשר מדברים על פפריקה (Paprika) בעגה המקצועית, הכוונה כמעט תמיד לפלפל צ'ילי אדום לא חריף (paprika-type chile) - דהיינו: פפריקה מתוקה. אולם קיימים גם פלפלים ממינים אחרים שמשמשים לאבקות הפפריקה שקיימת בהם חריפות עדינה. למרות שהשימוש הנפוץ ביותר בפפריקה הוא עבור ייצור אבקה כתבלין (45% מהשוק), קיים גם שימוש נרחב במוצר בתעשיית המזון לשם הפקת אולאוריסין (Oleoresin) - מיצוי פפריקה המשמש בתעשיית צבעי המאכל וחומרי הטעם (מהווה 33% מהשוק). 17% מהתוצרת משווקת לצרכן בצורת פרי יבש (pods) לא מעובד.
צרכניות הפפריקה המתוקה הגדולות בעולם הן צפון אמריקה (40%), אירופה (29%), סין (17%) ומקסיקו (9%). בהונגריה, סרביה, סלובקיה וארצות נוספות ישנה צריכה מסורתית של פפריקה מתוקה לצורכי בישול, אך הן מדינות קטנות יחסית ולכן אינן מהצרכניות הגדולות בעולם.
אזורי גידול

המקומות העיקריים בהם מגדלים את פלפל הפפריקה הם סין, פרו וטורקיה. בספרד שוכנים מפעלי יצור תבלין הפפריקה מהגדולים בעולם. ייצור הפפריקה בהונגריה מהווה רק 2% מסך התוצרת העולמית (נכון ל-2012) והוא משמש בייחוד לשוק מקומי. זני הפפריקה הגדלים בספרד ובמרוקו הם לרוב בעלי פירות קטנים ועגולים, בעוד שהזנים הגדלים בקליפורניה ובהונגריה הם מוארכים ובעלי צורת קונוס.
בישראל גידלו פפריקה בעיקר בנגב הצפוני ובעמק בית שאן, אך לאחרונה (2014) קרס הגידול בשל העלויות הגבוהות של המים ואי יכולת לעמוד בתחרות מול סין.
הזריעה בישראל מתבצעת במרץ והאסיף בסתיו. בשונה מרוב מדינות העולם, האסיף בישראל ממוכן, ונעשה באמצעות קומביין ייעודי. היבול מיועד לייבוש ולטחינה ורובו המכריע מיוצא למדינות מערב אירופה. התוצרת הישראלית נחשבת לאיכותית ואמינה ביחס לתוצרת מסין או מפרו.
ערך תזונתי

קבוצת הפלפלים האדומים והפפריקה בפרט מכילה כמות גדולה של ויטמין C, אך הוא נהרס בתהליך העיבוד והייבוש. לעומת זאת מכילה הפפריקה, גם בצורתה המעובדת, בטא-קרוטן אשר הגוף הופך לוויטמין A. צבעה של הפפריקה נובע מהמצאות זאקסנטין (Zeaxanthin), קרוטנואיד המצוי גם ברשתית העין.
דרגות טעם ואיכות

כמו רוב התבלינים, נסחרת הפפריקה בשוקי הסחורות בעולם, ואיכותה נקבעת בעיקר על פי כמות בשר הפרי במעטפת שסביב גרעין הפרי.
איכות הפפריקה המתוקה נמדדת בעיקר על פי ריכוז הפיגמנט האדום שבה ועפ"י ערך זה נקבע גם מחיר הפפריקה. ריכוז הפיגמנט האדום נקבע על ידי קריאה במכשיר ספקטרופוטומטר על מיצוי נוזלי של אבקת הפפריקה באצטון. שיטת בדיקה זו פותחה ופורסמה על ידי ארגון אסטה (ASTA=American Spice Trade Association) ועל כן דרגות הצבע של הפפריקה נקראות דרגות אסטה (ASTA level). פפריקה מתוקה סטנדרטית נמכרת ברמת אסטה של כ-100. בנוסף לאסטה, לאחרונה החלו במקומות שונים לקחת בחשבון את רמות המיקוטוקסינים (mycotoxins) במוצר, כמדד לאיכות. בארצות הברית מאוד רגישים לשיווק תוצרת בעלת אחוז גבוה של מיקוטוקסין, ומעל לסף מסוים הסחורה נפסלת.
הפפריקה גם ממוינת לפי דרגות טעם. בספרד החלוקה היא לשלוש דרגות טעם:
dolce - מתוק.
agridulce - חצי מתוק.
picante - בעל חריפות קלה.
בהונגריה החלוקה היא לשש רמות שונות, מ-Különleges (חריפות עדינה) ועד Erős (חריף מאוד).
חברות התבלינים מוסיפות לעיתים לתבלין הפפריקה הטחון פלפל אדום מסוג פלפל קאיין (cayenne) שמקורו בגיאנה הצרפתית, על מנת לחזק ולהדגיש את טעמו.
מאכלים

מאכלים הונגריים מסורתיים המתובלים בפפריקה הם גולאש ופפריקש עוף. בשל צבעה הבולט, משתמשים בפפריקה גם לקישוט בבזיקה על מאכלים שונים, לתוספת צבע לממרחים ונקניקים וכחומר מקשר בין שמן לחומץ ברטבים.
יוסף לפיד ורות סירקיס כתבו ספר מתכונים הונגרי הנקרא "פפריקה".
הערות שוליים

↑  Growing Chiles in New Mexico, Growing Chiles in New Mexico(הקישור אינו פעיל)
| עשבי תיבול ותבלינים קולינריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • עלי דפנה • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • כוסברה • עלי קארי • שמיר • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • נענע • אורגנו • פטרוזיליה • רוזמרין • מרווה (סייג') • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) • לענה (טרגון) • קורנית (תימין) |  |
| תבלינים | פלפל אנגלי • אניס • פלפל שחור • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • הל (אנ') • פלפל חריף (פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש(אנ') • חלפניו • טבסקו) • קינמון • ציפורן • כמון (קצח תרבותי) • שבת ריחני (שמיר) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • שום • זנגביל • חזרת הגינה • לימון פרסי • שוש קירח (ליקוריץ) • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי • מוסקט • אבקת בצל(אנ') • פפריקה • פלפל פרואני • זרעי רימון • זרעי פרג • זעפרן • שומשום • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • כורכום • ואסאבי • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | בהרט • ברבר • בוקה גרני • צ'אט מסאלה • אבקת קארי • דקה • תערובת חמשת התבלינים • גאראם מסאלה • אבקת שום(אנ') • מלח שום(אנ') • אריסה • חוויאג' • ארב דה פרובאנס •  חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • פאמפקין ספייס • ראס אל חנות • שארנה סול • טאביל • טנדורי מסאלה(אנ') • זעתר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563174705171  BnF: cb17700050w (data)  LCCN: sh85097687  NKC: ph1112361 
שדה פפריקה אורגנית בנגב
מולקולת Zeaxanthin: החומר המקנה לפפריקה את צבעה האדום האופייני