פרייזר (נהר)
מסלול

הפרייזר מנקז שטח של 220,000 קילומטרים רבועים. מקורו במעיין במעבר פרייזר בהרי הרוקי הקנדיים ליד הגבול עם אלברטה. הנהר זורם צפונה לכביש ילוהד (אנ') ומערבה על פני הר רובסון אל רוקי מאונטיין טרנץ' (אנ') ועמק רובסון (אנ') ליד ויילמאונט (אנ'). לאחר זרימה לכיוון צפון-מערב מעבר לקו רוחב54° צפון, הוא מבצע פנייה חדה דרומה בג'יזקום פורטאז' (אנ'). בעיר פרינס ג'ורג' נשפך לתוכו הנהר נצ'קו (אנ'), ואז הפרייזר ממשיך דרומה, מתחתר בהדרגה עמוק יותר לתוך רמת פרייזר (אנ') ויוצר את קניון פרייזר (אנ') בערך מהמפגש עם הנהר צ'ילקוטין (אנ'), ליד העיר ויליאמס לייק (אנ'), דרומה. הנהרות ברידג' (אנ') וסטון (אנ') נשפכים אליו בעיירה לילואט (אנ'), ולאחר מכן נשפך אליו הנהר תומפסון (אנ') בליטון, שם הוא ממשיך דרומה עד שהוא נמצא כ-64 קילומטרים צפונית לקו הרוחב 49, שהוא גבולה של קנדה עם ארצות הברית.
מליטון דרומה הנהר זורם דרך קניון עמוק יותר ויותר בין רכסי לילואט (אנ') של הרי החוף (אנ') במערב ורכס קסקייד במזרח. קטע הנהר המכונה הלס גייט (אנ') ("שער הגיהנום"), הממוקם מיד במורד הזרם מהעיירה בוסטון בר (אנ'), הוא חלק מפורסם של הקניון שבו הקניון מצטמצם באופן דרמטי, ומאלץ את כל נפח המים בנהר לעבור דרך מרווח של 35 מטרים בלבד. רכבל מעביר את המבקרים אל מעבר לנהר. ניתן לראות את הלס גייט מכביש מהיר מספר 1 (אנ') של קנדה, כ-2 קילומטרים דרומית לרכבל. המשלחת של סיימון פרייזר נאלצה לשאת את הסירות שלה ברגל מעבר לקטע זה על מנת לעבור את הערוץ במסע שלה דרך הקניון ביוני 1808.
בייל (אנ'), בתחילת הקטע של הנהר שבו ניתן לשוט בנהר, הקניון נפתח והנהר מתרחב, אם כי כמעט ללא מישורים מצדדיו עד הופ (אנ'), שם הנהר פונה מערבה ודרום-מערבה לעמק פרייזר (אנ'), עמק שפלה פורה, וחולף על פני צ'יליוואק (אנ') והמפגש עם הנהרות הריסון (אנ') וסומאס (אנ'), תוך שינוי כיוון לצפון מערב באבוטספורד (אנ') ובמישן (אנ').
לאחר מכן הפרייזר זורם על פני מייפל רידג' (אנ'), פיט מדוז (אנ'), פורט קוקיטלם (אנ') וצפון סארי. הוא פונה שוב לדרום-מערב ממש מזרחית לניו וסטמינסטר, שם הוא מתפצל לזרוע הצפונית, שהיא הגבול הדרומי של העיר ונקובר, והזרוע הדרומית, המפרידה את העיר ריצ'מונד (אנ') מהעיר דלתה מדרום. ריצ'מונד נמצאת על האי הגדול ביותר בפרייזר, האי לולו (אנ') וגם באי סי (אנ'), שהוא מיקומו של נמל התעופה הבין-לאומי ונקובר, שבו הזרוע התיכונה מסתעפת דרומה מהזרוע הצפונית. הקצה המזרחי הרחוק של האי לולו נקרא קווינסבורו (אנ'), והוא חלק מהעיר ניו וסטמינסטר. גם בפרייזר התחתון ביותר, בין שאר האיים הקטנים יותר, נמצא האי אנסיס (אנ'), אזור תעשייה ונמל חשוב, השוכן מדרום-מזרח לקצה המזרחי של האי לולו. איים בולטים נוספים בפרייזר התחתון הם האי ברנסטון (אנ'), האי מאצקוי (אנ'), האי ניקומן (אנ') והאי סי ברד (אנ'). איים אחרים שוכנים בצד החיצוני של שפך הנהר, בעיקר האי וסטהאם (אנ'), שמורת עופות בר, והאי איונה (אנ'), מיקומו של מתקן הביוב הראשי של העיר ונקובר.
לאחר כ-100 קילומטרים הפרייזר יוצר דלתה שבה הוא נשפך לתוך מצר ג'ורג'יה בין היבשת לאי ונקובר. האדמות שמדרום לעיר ונקובר, כולל הערים ריצ'מונד (אנ') ודלתה, שוכנות על מישור הצפה שטוח. האיים של הדלתה כוללים את האיים איונה, סי, לולו, אנסיס ומספר איים קטנים יותר. בעוד שרוב מכריע של אגן הניקוז של הנהר נמצא בתוך קולומביה הבריטית, חלק קטן מאגן הניקוז נמצא מעבר לגבול הבינלאומי בוושינגטון בארצות הברית, כלומר הקצה העליון של היובלים צ'יליוואק וסומאס. רוב מחוז ואטקום של וושינגטון הוא חלק משפלת פרייזר (אנ') והוא נוצר גם על ידי משקעים שהושקעו על ידי הפרייזר, אם כי רוב המחוז אינו נמצא באגן הניקוז של פרייזר.
בדומה לערוץ הנהר קולומביה ממזרח לפורטלנד באורגון, הפרייזר מנצל בקע טופוגרפי בין שני רכסי הרים המפרידים בין אקלים יבשתי יותר (במקרה זה, פנים קולומביה הבריטית) לבין האקלים המתון יותר ליד החוף. כאשר רמה ברומטרית ארקטית נעה לתוך פנים קולומביה הבריטית ושקע ברומטרי יחסית נבנה מעל אזור מפרץ פיוג'ט ומצר ג'ורג'יה, האוויר הארקטי הקר מאיץ לדרום-מערב דרך קניון פרייזר (אנ'). רוחות אלו יכולות לנשב במהירות שבין 97 עד 129 קמ"ש ולעיתים עלו על 160 קמ"ש. רוחות כאלה מגיעות לעיתים קרובות לבלינגהאם ולאיי סן חואן, ומתעצמות מעל המים הפתוחים של מצר חואן דה פוקה (אנ').
שפך הנהר הוא אתר בעל חשיבות ברשת שמורת עופות החוף של חצי הכדור המערבי (אנ').