stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרויקט פיוניר-ונוס
מקפת פיוניר־ונוס

מקפת פיוניר־ונוס הוכנסה למסלול אליפטי סביב נוגה ב־4 בדצמבר 1978. המקפת הייתה בצורת גליל בקוטר 2.5 מטרים ובגובה 1.2 מטרים. כל הכלים המדעיים ושאר המערכות מוקמו על צדו הקדמי של הגליל חוץ מהמגנטומטר שהוצב בקצה מוט באורך 4.7 מטרים שהזדקר מהמקפת. לוח סולארי כיסה את היקף הגליל וסיפק אנרגיה חשמלית בהספק של 312 ואט. אנטנה בקוטר 1.9 מטרים סיפקה תקשורת בתדר S ובתדר X עם כדור הארץ. המקפת יוצרה על ידי חברת יוז איירקראפט.
מקפת פיוניר־ונוס נשאה כלים מדעיים שיועדו לבצע 17 ניסויים:
OCPP - פוטו־פולארימטר למדידת הפילוג הזוויתי של העננים. דומה לזה של פיוניר 10 ו־11.
ORAD - רדאר למיפוי פני השטח של נוגה (האטמוספירה המעוננת של נוגה לא מאפשרת מיפוי סטנדרטי על ידי מצלמות).
OIR - רדיומטר תת־אדום למדידת כמות הקרינה התת־אדומה הנפלט מאטמוספירת נוגה.
OUVS - ספקטרומטר על־סגול למדידת קרינה על־סגולה.
ONMS - ספקטרומטר־מסה לקביעת הרכב האטמוספירה העליונה.
OPA - מנתח פלזמת רוח שמש לאפיון רוח השמש.
OMAG - מגנטומטר לאפיון השדה המגנטי של נוגה.
OEFD - גלאי שדות חשמליים לבחינת רוח השמש והאינטראקציות עימה.
OETP - גשושית טמפרטורת אלקטרון ללימוד מאפייניו התרמיים של היונוספירה.
OIMS - ספקטרומטר־מסה יוני לאפיון אוכלוסיית היונים ביונוספירה.
ORPA - מנתח הפוטנציאל המעכב של חלקיקים טעונים לבחינת החלקיקים ביונוספירה.
שתי מערכות רדיו לבחינת שדה הכבידה של נוגה.
מערכת רדיו לאפיון אטמוספירת נוגה.
מערכת רדיו לבחינת האטמוספירה העליונה.
ניסוי זרימה טורבולנטית.
OGBD - גלאי התפרצות גמא לבחינת מקרי התפרצות קרינת גמא.
מהכניסה למסלול ועד ליולי 1980 עמד פריאפסיד המסלול בין 142 ל־253 ק"מ כדי לבצע מדידות ינוספריות ורדאריות של כוכב הלכת. אפואפסיד המסלול היה 66,900 ק"מ וזמן ההקפה סביב נוגה היה 24 שעות. מיולי 1980 הונח לפריאפסיד לעלות (עד למקסימום של 2,290 ק"מ) ואז הורד על מנת לחסוך בדלק. ב־1991 הופעל רדאר המקפת מחדש במטרה למפות אזורים בחלקו הצפוני של הכוכב שלא היו ניתנים למיפוי לפני כן, יחד עם הגשושית החדשה שנכנסה למסלול סביב נוגה - מגלן). במאי 1992 החל השלב האחרון במשימה בו נשמר הפריאפסיד בגובה של בין 150 ל־250 ק"מ עד שדלק המקפת אזל והיא נשרפה בעת חדירתה לאטמוספירה באוגוסט אותה שנה.
מקפת פיוניר־ונוס > שביט היילי ב־1986

למקפת פיוניר־ונוס היה "מושב קדמי" כאשר שביט היילי היה פחות או יותר מוסתר מאחורי השמש בפברואר 1986. ספקטרומטר העל־סגול שלה צפה באובדן הים כאשר השביט היה בפריהליון ב־9 בפברואר 1986.
פיוניר־ונוס מולטיפרוב

| --- | --- |

המחשת אמן של פיוניר־ונוס מולטיפרוב משליכה את גשושיות ההתאבדות
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  מרכז המחקר איימס
 יצרן:  יוז איירקראפט
 תאריך שיגור:  8 באוגוסט 1978
 משגר:  אטלס־קנטאור
 אתר הפרויקט
 משימה
 סוג משימה:  גשושיות התאבדות
 גרם שמיים:  נוגה
 אתר נחיתה:  ראה בטבלה
 תאריך נחיתה:  9 בדצמבר 1978
 מידע טכני
 משקל:  875 ק"ג סה"כ (פירוט בטבלה)
פיוניר־ונוס מולטיפרוב הייתה גשושית שהורכבה מ־5 תת־גשושיות: בסיס הגשושית (Bus) - שהיווה גשושית בפני עצמו, גשושית גדולה ושלוש גשושיות קטנות. לאף אחת מגשושיות אלו לא היו מצלמות ואף אחת מהן לא תוכננה לבחינת קרקע נוגה. הגשושיות אפילו לא תוכננו לנחיתה רכה על נוגה. הגשושית הגדולה (Large probe) נשאה מצנח שהאט אותה עד לגובה מסוים ואז ניתק ממנה, בעוד לגשושיות הקטנות לא היה מצנח כלל. שרידת ההתרסקות על אדמת נוגה הייתה אפשרית (ואכן אחת הגשושיות שרדה מעט זמן לאחר ההתרסקות) ונחשבה כ"בונוס" למשימה. כל הגשושיות שרדו את החדירה לאטמוספירה לפחות עד להתרסקות אבל רק גשושית אחת שרדה זמן משמעותי (יותר משניות בודדות) לאחר ההתרסקות.
הגשושית הגדולה (Large probe) שוחררה ב־16 בנובמבר 1978 ושלוש הגשושיות הקטנות שוחררו ב־20 בדצמבר. כל 4 הגשושיות חדרו לאטמוספירת נוגה ב־9 בדצמבר 1978 ובעקבותיהן חדרה הגשושית הראשית (ה־Bus).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| שם | משקל | NSSDC | חדירה | התרסקות | אתר התרסקות | איבוד קשר |
| Bus | 290 ק"ג | 1978-078A | 20:21:52 | לא ידוע | 37°54′S 290°54′E﻿ / ﻿37.9°S 290.9°E﻿ / -37.9; 290.9 (מוערך) | 20:22:55 |
| Large Probe | 315 ק"ג | 1978-078D | 18:45:32 | 19:39:53 | 4°24′N 304°00′E﻿ / ﻿4.4°N 304.0°E﻿ / 4.4; 304.0 | 19:39:53 |
| North Probe | 90 ק"ג | 1978-078E | 18:49:40 | 19:42:40 | 59°18′N 4°48′E﻿ / ﻿59.3°N 4.8°E﻿ / 59.3; 4.8 | 19:42:40 |
| Day Probe | 90 ק"ג | 1978-078G | 18:52:18 | 19:47:59 | 31°18′S 317°00′E﻿ / ﻿31.3°S 317.0°E﻿ / -31.3; 317.0 | 20:55:34 |
| Night Probe | 90 ק"ג | 1978-078F | 18:56:13 | 19:52:05 | 28°42′S 56°42′E﻿ / ﻿28.7°S 56.7°E﻿ / -28.7; 56.7 | 19:52:07 |
פיוניר־ונוס מולטיפרוב > Bus

הפיוניר־ונוס באס היה החלק המרכזי של המולטיפרוב שנשא את 4 הגשושיות הקטנות יותר. הגשושית חדרה לאטמוספירת נוגה בזווית קטנה ושידרה מידע עד להתפרקותה באטמוספירה. מטרת הגשושית הייתה לחקור את הרכב ומבנה האטמוספירה של נוגה עד לפני הקרקע, את הרכב העננים המכסים את נוגה, את שדה הקרינה ותחלופת האנרגיה באטמוספירה התחתונה, ואיסוף מידע על דפוסי הסירקולציה של האטמוספירה באזור החדירה.
הבאס הייתה גוף גלילי בקוטר 2.5 מטרים ובמשקל 290 ק"ג והייתה היחידה שהעבירה מידע אודות האטמוספירה העליונה של נוגה, בעוד הגשושיות הקטנות יותר החלו למסור תשדורות רק לאחר שהאטו והיו באטמוספירה התחתונה.
לבאס לא היו לא מגיני חום ולא מצנח אלא רק שני כלים באמצעותם ביצעה מדידות:
ספקטרומטר־מסה יוני (BIMS).
ספקטרומטר גז טבעי (BNMS).
הכלים מסרו מידע עד לגובה של כ־110 ק"מ מעל פני הקרקע של נוגה עד שב־9 בדצמבר 1978, בשעה 20:22:55 UTC אבד הקשר עם הבאס.
פיוניר־ונוס מולטיפרוב > Large probe

הפיוניר־ונוס לארג'־פרוב נשא עליו 7 כלים מדעיים שהוכנסו לתוך גופו הכדורי והמדוחס של הגשושית:
ספקטרומטר־מסה לחקירת הרכב האטמוספירה.
כרומוטוגרף גזים לחקירת הרכב האטמוספירה.
רדיומטר זרימה סולארית למדידת זרמים סולאריים החודרים לאטמוספירת נוגה.
רדיומטר תת־אדום למדידת תפוצת הקרינה התת־אדומה.
ספקטרומטר חלקיקים למדידת גודלם וצורתם של חלקיקים.
נפלומטר לחיפוש אחר חלקיקי עננים.
חיישני טמפרטורה, לחץ ותאוצה.
הגשושית הכדורית והמדוחסת אוחסנה בתוך מגן חום חרוטי ומגן אחורי. לאחר ההאטה בחדירה לאטמוספירה והגעה למהירות של כ־11.5 ק"מ לשנייה ולגובה של כ־47 ק"מ מפני הקרקע, על יד קו הזמן שמפריד בין יום ללילה בנוגה, נפרש מצנח הגשושית והושלך מגן החום הקדמי. קוטרו של הלארג'־פרוב היה 1.5 מטרים וקוטרו של הגוף הכדורי היה 73.2 ס"מ.
פיוניר־ונוס מולטיפרוב > Small probes

שלוש הגשושיות הקטנות היו זהות. קוטרן היה 80 ס"מ ושלושתן היו בעלות צורה כדורית ומדוחסות כמו הלארג'־פרוב. אבל שלא בדומה לו, להן לא היה מצנח, ומגיניהן לא הופרדו במהלך הנחיתה.
כל גשושית קטנה נשאה נפלומטר וחיישני טמפרטורה, לחץ ותאוצה, יחד עם רדיומטר, על מנת למפות את תפוצת מקורות ומשקעי קרינת האנרגיה באטמוספירה. אותות הרדיו שהתקבלו מהגשושיות הקטנות שימשו גם לאפיון הרוחות, המערבולות ותהליכי ההתפשטות באטמוספירת נוגה.
כל גשושית קטנה קיבלה יעד אחר על פני הכוכב וקיבלה את שמה בהתאם:
ה־North probe (גשושית צפונית) חדרה לאטמוספירת נוגה בקו רוחב 60° צפון, בצד המואר של נוגה.
ה־Night probe (גשושית לילה) חדרה בצד החשוך של נוגה.
ה־Day probe (גשושית יום) חדרה בצד המואר של נוגה. גשושית זו הייתה היחידה שהמשיכה לשדר לאחר ההתרסקות בנוגה ושידרה נתונים במשך כשעה אז אבד עימה הקשר.
ראו גם

תוכנית ונרה
תוכנית וגה
תוכנית פיוניר
מגלן (גשושית)
הערות שוליים

↑  Pioneer Venus Observations during Comet Halley's Inferior Conjunction" אוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס. אוחזר 10-2-2009
הפיוניר־ונוס מולטיברוב במעבדות נאס"א. הלארג'־פרוב ממוקם במרכז וסביבו שלושת הסמול־פרובס. החלק התחתון הוא הבאס.
המחשת אמן של הלארג'־פרוב לאחר פתיחת המצנח והשלכת מגן החום
פונקציית דלתא של דיראק

בתיאור גרפי של פונקציית דלתא, גובה אינסופי מסומן באמצעות חץ.
פונקציית הדלתא של דיראק, המסומנת  \ \delta (x), היא פונקציה מוכללת  שימושית בפיזיקה, בהנדסה ובהסתברות. למרות שמה, היא אינה פונקציה במובן המקובל. הגדרתה היא על פי תכונות של האינטגרל המסוים שלה: לכל A ו-B חיוביים מתקיים
התחום של פונקציית דלתא הוא קבוצת המספרים הממשיים. מהתכונה הראשונה ניתן להסיק שהערך של  \ \delta (x) הוא אפס לכל x פרט ל-x=0. כדי לקיים את התכונה השנייה, הערך ב-x=0 לא יכול להיות מספר סופי, ולכן הטווח שלה אינו מוכל בקבוצת המספרים הממשיים. אולם ערכי הפונקציה אינם מעניינים בפני עצמם, אלא האינטגרלים שלה.
פונקציית הדלתא של דיראק, שהיא הכללה של פונקציית הדלתא של קרונקר, נוסחה על ידי הפיזיקאי פול דיראק. ניתן להגדיר אותה במספר דרכים, למשל כגבול חלש של סדרה של פונקציות שהשטח מתחת לגרף של כל אחת מהן הוא 1, בעוד שהתחום בו הן אינן מתאפסות זהותית הוא קטע הולך וקטן סביב x=0.
מבוא פורמלי > ההגדרה השימושית

לרוב, פונקציית דלתא מוגדרת באמצעות התכונה הבאה
לכל פונקציה רציפה f. אפשר לחשוב על פונקציית דלתא, מבחינה אינטואיטיבית, כפונקציה שמקבלת את הערך 0 בכל נקודה שאיננה אפס ואת "הערך אינסוף" (או ליתר דיוק ערך אינסופי כלשהו) בנקודת האפס, כך שהאינטגרל המוכלל של הפונקציה על הישר הממשי הוא 1. זו אינה פונקציה במובן המקובל, אבל ההצגה הזו מאפשרת להבין חלק מתכונות הפונקציה.
באופן כללי יותר אפשר לרשום:
ניתן לראות את פונקציית דלתא כפונקציית צפיפות של התפלגות בדידה בעלת פונקציית הסתברות המקבלת 0 לפני ערך מסוים ו-1 אחריו, כלומר:
לפונקציית הסתברות כזו קוראים פונקציית הביסייד (פונקציית מדרגה), והיא פונקציה קדומה של פונקציית דלתא. לכן באופן לא-פורמלי אפשר לתאר את פונקציית דלתא כ"נגזרת" של פונקציית הביסייד (למרות שלפונקציה זו יש נקודת אי-רציפות בה לא ניתן להגדיר נגזרת), כלומר:
אינטואיטיבית, סביב כל x שונה מ-0 פונקציית הביסייד היא קבועה, ולכן נגזרתה אפס, אך עבור x=0 יש בפונקציית הביסייד קפיצה עם "שיפוע" אינסופי ולכן נגזרת אינסופית בנקודה זו. תכונות אלה מתאימות לתיאור האינטואיטיבי של פונקציית דלתא.
אין פונקציה שמקיימת את התכונות האלו אך אפשר להגדיר את "פונקציית דלתא" באמצעות שימושים במושגים מתמטיים אחרים: פונקציונל או מידה של אינטגרל לבג.
מבוא פורמלי > הגדרות פורמליות לפונקציית דלתא

כפונקציונל, אפשר להגדיר את פונקציית דלתא באופן הבא:
זהו פונקציונל לגיטימי הפועל על מרחב הפונקציות הממשיות. פונקציונל זה אמנם חסום בנורמת הסופרמום אך הוא אינו חסום (ולכן גם לא רציף) במרחב הילברט  \ L_{2}. יתרה מכך, הוא אינו מוגדר היטב באותו מרחב, כיוון ששם שתי פונקציות נחשבות לשוות אם הן נבדלות לכל היותר על קבוצת נקודות בעלת מידה אפס, ולכן אין משמעות לערך הפונקציה בנקודה ספציפית. למרות זאת, מאחר שלפי משפט ההצגה של ריס אפשר לרשום כל פונקציונל ליניארי חסום כמכפלה פנימית (ובמרחב  \ L_{2} כאינטגרל) רושמים גם את הפונקציונל הזה כאינטגרל. זהו רק סימון נוח ואין למעשה שום פונקציה שמקיימת את השוויון.
אפשר גם להתייחס לפונקציית דלתא כאל מידה באופן הבא:
\ \delta (A)=1 אם  0\in A.
\ \delta (A)=0 אחרת.
על ידי שימוש במידה זו, אפשר לרשום אינטגרל לבג ולקבל:
רישום זה מבלבל ועדיף עליו הסימון:
כאשר H היא פונקציית הביסייד. את הרישום האחרון אפשר להצדיק במסגרת התורה של אנליזה פונקציונלית ואינטגרלים ספקטרליים.
את פונקציית דלתא אפשר לתאר גם כגבול של סדרת פונקציות. כל פונקציה בסדרה נהיית צרה יותר אך גבוהה יותר יחסית לקודמתה, והשטח שמתחת לגרף שלה נשאר קבוע - 1.
באופן פורמלי, סדרת פונקציות  \ \left\{\delta _{n}(x)\right\}_{n=1}^{\infty } תקרא "סדרת דלתא" אם:
\ \forall n\in \mathbb {N} \ :\ \int _{-\infty }^{\infty }{\delta _{n}(x)dx}=1, דרישה זאת קובעת שלכל הפונקציות בסדרה יש משקל (שטח מתחת לעקומה) של 1.
לכל  \ \varepsilon >0 קיים  \ N_{0} מספיק גדול כך ש  \ \forall n>N_{0}\ :\ \forall |x|\geq \varepsilon \ :\ \delta _{n}(x)=0.
דוגמאות לסדרות של פונקציות שמקיימות את הנדרש: פונקציית המלבן, גאוסיאן, לורנציאן.
למשל נסתכל בסדרה הבאה של פונקציות המלבן:
זוהי סדרה של פונקציות שהגרפים שלהן הם מלבנים, או פונקציות מציינות על הקטע  \ \left[-1/(2n),+1/(2n)\right] המוכפלות ב-n, כמתואר בתרשים.
נראה שזוהי סדרת דלתא:
שטח: כל מלבן הוא ברוחב  \ 1/n ובגובה n ולכן השטח שלו שווה ל-1.
עבור כל  \varepsilon  שנקבל,  N_{0}=\left\lceil {\frac {1}{2\varepsilon }}\right\rceil  מקיים את הדרישה השנייה.
תכונות שימושיות

\ \delta (t)=\delta (-t) (זוגיות)
\ \delta (at)={\frac {1}{|a|}}\delta (t) (שינוי קנה מידה)
x(t)\delta (t-t_{0})=x(t_{0})\delta (t-t_{0})
\int _{-\infty }^{\infty }x(t)\delta (t-t_{0})\,dt=x(t_{0})
\int _{a}^{b}x(t)\delta (t-t_{0})\,dt={\begin{cases}x(t_{0})&,t_{0}\in [a,b]\\0&,t_{0}\notin [a,b]\end{cases}}
\{x(t)\}*\{\delta (t-t_{0})\}=x(t-t_{0}) (קונבולוציה)
התמרת פורייה של הפונקציה היא הפונקציה הקבועה  f(x)=1, ומכאן ההתמרה ההפוכה: : \delta (x)={\frac {1}{2\pi }}\int _{-\infty }^{\infty }1\cdot e^{ikx}\,dk
\delta ^{'}(x)f(x)=\delta ^{'}(t)f(0)-\delta (t)f^{'}(0)
הוכחת חלק מהתכונות

באמצעות החלפת משתנים באינטגרציה ותכונת הזוגיות אפשר להוכיח ש-  \ \delta (ax)={\frac {1}{|a|}}\delta (x).
באופן כללי יותר מתקיים ש-
כלומר, תחת האינטגרל מתקיים:
כאשר xi הם השורשים של g, כלומר:  \ g(x_{i})=0.
עבור פונקציית מבחן גזירה, אפשר לחשב את הנגזרת של פונקציית דלתא באמצעות אינטגרציה בחלקים ולקבל ש :  \delta '[\phi ]=-\phi '(0)\,.
מכאן נובע:  \delta '(x)=-{\frac {\delta (x)}{x}}.
כמו כן:  \delta ^{(n)}[\phi ]=(-1)^{n}\phi ^{(n)}(0)\,.
שימושים

בפיזיקה, פונקציית דלתא היא התיאור המתמטי (פונקציית ההתפלגות) של מטען חשמלי נקודתי או מסה נקודתית. הפונקציה מוגדרת עבור וקטור מיקום  \mathbf {x}  כ- \delta (\mathbf {x} )=\delta (x_{1})\delta (x_{2})\cdots \delta (x_{n})‏.
בהנדסת חשמל, עיבוד אותות ואנליזת פורייה, פונקציית דלתא (הנקראת גם הלם - באנגלית impulse) משמשת לביצוע מניפולציות של התמרת פורייה, ולניתוח אותות ומערכות. מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן ניתנת לאפיון מלא על ידי התגובה שלה להלם.
בהסתברות, פונקציית דלתא היא פונקציית צפיפות המתאימה לפונקציית ההסתברות של התפלגות מנוונת. התפלגות בדידה לא-מנוונת ניתנת לתיאור על ידי סכום משוקלל של פונקציות דלתא מוזזות.
במכניקת הקוונטים משתמשים לעיתים בפונקציות דלתא כבסיס למרחב המקום או התנע. הפונקציה הדואלית לפונקציית דלתא מוזזת היא גל מישורי:  \ e^{ipx/\hbar }.
בתורת שטורם-ליוביל המשמשת לפתרון משוואות דיפרנציאליות, פונקציית דלתא מספקת את אחת משתי ההגדרות לפונקציית גרין, ובכך מאפשרת לפתור באופן שיטתי משוואות דיפרנציאליות אי הומוגניות.
ראו גם

פונקציית מדרגה
הדלתא של קרונקר
תורת שטורם-ליוביל
מסרק דיראק
פונקציית דלתא של דיראק כגבול של התפלגויות נורמליות  \delta _{a}(x)={\frac {1}{a{\sqrt {\pi }}}}\mathrm {e} ^{-x^{2}/a^{2}} כאשר  a\to 0.
המחשה של ההתכנסות
פיג'ו 605

| --- | --- |

Peugeot 605
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1989-1999
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו 604
 מודל אחריו:  פיג'ו 607
 סיווג:  מנהלים
 אורך:  4,720 מ"מ 
 רוחב:  1,800 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,800 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  PSA XUD11 A 
 
פיג'ו 605 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו שיוצרה בשנים 1989–1999. המכונית תוכננה על בסיס סיטרואן מדגם XM, ונחשבת לדגם ההמשך של פיג'ו 604.
ראו גם

פיג'ו 604
פיג'ו 607
פול קיטינג

פול ג'ון קיטינג (באנגלית: Paul John Keating; ‏ נולד ב-18 בינואר 1944) הוא מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה העשרים וארבעה וכמנהיג מפלגת הלייבור האוסטרלית משנת 1991 ועד 1996. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט האוסטרלי ב-1969 מטעם מחוז הבחירה של בלקסלנד בניו סאות' ויילס. מאוחר יותר הוא מונה להיות שר האוצר בממשלתו של בוב הוק, שהוקמה ב-1983.
ב-1990 נבחר קיטינג להיות סגן מנהיג מפלגת הלייבור וסגן ראש ממשלת אוסטרליה, וזאת לפני שהתמודד על מנהיגות הלייבור מול הוק בסוף שנת 1991. בסופו של דבר הוא נבחר להיות ראש הממשלה וקבע שיא כאשר השיג ניצחון חמישי רצוף של הלייבור על המפלגה הליברלית האוסטרלית, בהנהגת ג'ון יוסון. ניצחון זה הושג למרות סקרי דעת קהל שהצביעו באופן עקבי על ירידת התמיכה בלייבור ולמרות השפעות המיתון הכלכלי העולמי של ראשית שנות התשעים. לאחר שהובס על ידי ג'ון הווארד בבחירות של 1996 התפטר קיטינג מהפרלמנט ב-23 באפריל אותה שנה.
ראשית חייו

קיטינג גדל בבנקסטאון, פרבר פועלים של סידני. הוא היה אחד מארבעת ילדיהם של מתיו קיטינג, פועל דוודים ונציג איגוד מקצועי ממוצא אירי קתולי, ושל אשתו מיני. אחת מאחיותיו הייתה אן קיטינג, שהייתה אשת עסקים ודירקטורית. בהיותו בן 15 עזב קיטינג את בית הספר התיכון בו למד והחליט לא להמשיך ללימודים גבוהים. תחת זאת הוא החל לעבוד כפקיד תשלומים בחברת החשמל של סידני. לאחר מכן הוא עבד כעוזר מחקר מטעם האיגוד המקצועי והצטרף למפלגת הלייבור מיד כשהיה כשיר לכך מבחינת גילו. ב-1966 הוא נבחר להיות נשיא האגף הצעיר של הלייבור בניו סאות' ויילס. בשנות השישים ניהל קיטינג את להקת הרוק, "The Ramrods".
חבר הפרלמנט

דרך קשריו באיגודים המקצועיים ודרך פעילותו באגף הצעיר של הלייבור, התוודע קיטינג לדמויות בכירות במפלגה, כמו לאורי בררטון, גרהאם ריצ'רדסון ובוב קר. הוא גם קשר קשרי ידידות עם ראש ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר, ג'ק לאנג. ב-1971 הוא הצליח להשיב את לאנג לשורות הלייבור. בסופו של דבר השיג קיטינג את תמיכתה של מפלגת הלייבור להתמודד על מושב בפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של בלקסלנד ונבחר ב-1969 בהיותו בן 25.
במשך רוב תקופת כהונתו של גוף ויטלם ישב קיטינג על הספסלים האחוריים של הפרלמנט, אף על פי שלתקופה קצרה הוא שימש כשר לענייני הטריטוריה הצפונית באוקטובר 1975, וזאת לפני הפיזור השנוי במחלוקת של ממשלת ויטלם בנובמבר אותה שנה על ידי המושל הכללי. לאחר תבוסת הלייבור בבחירות שהתקיימו חודש לאחר מכן, קודם קיטינג להיות דובר האופוזיציה. בתפקידו זה היה סגנונו הפרלמנטרי אגרסיבי. ב-1981 הוא נבחר להיות נשיא מפלגת הלייבור של ניו סאות' ויילס, ובכך היה למנהיג האגף הימני הדומיננטי של המפלגה. באותה תקופה, הוא תמך בתחילה בביל היידן בהתמודדותו מול בוב הוק על תפקיד מנהיג המפלגה. אחת הסיבות לעמדתו זו הייתה תקוותו לרשת בעתיד את היידן. בכל אופן, ב-1982 תמך האגף הימני של המפלגה בהוק וקיטינג התייצב מאחוריו. ההכרזה הרשמית של קיטינג על תמיכתו בהוק נכתבה על ידי עמיתו גארת אוונס. אף על פי שהיידן הצליח בהתמודדות, לא נפסקו הלחצים עליו ובסופו של דבר, בפברואר 1983, לאחר בחירות ביניים בלתי מוצלחות שהתקיימו אז, הוא התפטר. הוק נבחר להחליפו ובבחירות הכלליות שהתקיימו שישה שבועות מאוחר יותר הוא הוביל את הלייבור לניצחון סוחף.
ראש ממשלה

ב-20 בדצמבר 1991, לאחר ניצחונו בבחירות למנהיגות המפלגה, הושבע קיטינג כראש ממשלת אוסטרליה העשרים וארבעה על ידי המושל הכללי של אוסטרליה. לקיטינג היה סדר יום תחיקתי מקיף עם כניסתו לתפקיד, שכלל התפייסות עם האבוריג'ינים, המשך קיומם של הקשרים הכלכליים והתרבותיים עם אסיה והפיכתה של אוסטרליה לרפובליקה. נושאים אלה נודעו בשם "התמונה הגדולה" (big picture) של קיטינג. הרפורמה התחיקתית של קיטינג כללה גם את הקמתה של הרשות הלאומית להכשרה מקצועית (Australian National Training Authority – ANTA), תיקון חוק האפליה המינית וההכרה בזכויותיהם ובמסורתם של האבוריג'ינים. לכל אורך תקופת כהונתו, נקט קיטינג במספר צעדים כדי לחזק ולפתח את הקשרים הדו-צדדים עם שכנותיה הקרובות של אוסטרליה. לעיתים קרובות הוא אמר שאין מדינה בעולם שיחסיה כה חשובים לאוסטרליה כמו אינדונזיה. היה לו גם תפקיד מפתח בהקמתו של הפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה – האוקיינוס השקט (APEC). ניתן לטעון שההישג התחיקתי מרחיק הלכת ביותר של קיטינג היה הנהגתה של תוכנית ההפרשה הלאומית לפנסיה, שיועדה לפתור את הבעיה ארוכת הטווח של מצבן הירוד של תוכניות החיסכון לפנסיה. מהלך זה היה מבוסס על מדיניות שהוצעה על ידי קיטינג בתקופת כהונתו כשר האוצר והייתה מכוונת להבטחת הביטחון הפנסיוני של רוב האוסטרלים. קיטינג ביטל את שיטת הפרוטקטציוניזם שהייתה נהוגה באוסטרליה שנים רבות עד אז, ובכך עודד את הפריון בשוק החופשי והעלה את רמת החיים באוסטרליה. קיטינג פעל גם להנהגתה של מדיניות הכליאה של מהגרים בלתי חוקיים. ב-10 בדצמבר 1992, נשא קיטינג את נאום רדפרן, שעסק באתגרים שעמדו בפני החברה האבוריג'ינית, נאום שנחשב לחשובים ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה.
ראש ממשלה > בחירות 1993

כראש ממשלה המשיך קיטינג לשמור על סגנון הוויכוח האגרסיבי שלו. כאשר הוא נשאל על ידי מנהיג האופוזיציה, ג'ון יוסון, מדוע הוא לא מכריז על בחירות מוקדמות לאחר בחירתו כראש ממשלה, השיב קיטינג, (because I want to do you slowly). הוא התייחס למפלגה הליברלית של אוסטרליה כאל "צוות מגוון ולא ישר" ואל המפלגה הלאומית של אוסטרליה כאל "בובות, מטומטמים ופושעים". במהלך דיון של האופוזיציה בו הותקף קיטינג, הוא הותקף על ידי סגן מנהיג המפלגה הליברלית, פיטר קוסטלו, "כמו הצלפה בחסה חמה".
למרות סדר יום צפוף ביותר בנושאי החקיקה, רבים מהפרשנים צפו שבבחירות של 1993 מפלגת הלייבור לא תנצח. ממשלות הלייבור היו אז כבר בשלטון במשך כעשור וההתאוששות של הכלכלה מהמיתון של ראשית שנות התשעים הייתה איטית.
הציפייה להפסד הייתה כה ברורה, עד שרבים מבכירי המפלגה אמרו לקיטינג שתפקידו יהיה להציל כמה שיותר מושבים בפרלמנט, כדי שזמן ישיבתם באופוזיציה יהיה קצר ככל האפשר. למרות תחזיות אלה, הצליח קיטינג להוביל את המפלגה לניצחון במסע בחירות שהתמקד ביצירת מקומות עבודה והקטנת שיעור האבטלה. במיוחד, התמקד קיטינג בהתנגדותו להצעה להנהיג את מס הסחורות והשירותים, בטענה שמס זה יגרום לעליית האבטלה ויזיק לכלכלה. קיטינג החל את מסע הבחירות כשהוא מפגר בסקרים מאחורי קואליציית הליברלים-לאומנים וסיים אותה ב-13 במרץ 1993 בניצחון חמישי רצוף של הלייבור, שיא של כל הזמנים. בחגיגת הניצחון של המפלגה נשא קיטינג את נאום "המאמינים האמיתיים" (true believers), שנחשב כיום לחשוב ביותר בתולדות המפלגה, אך גם נמתחה עליו ביקורת על כך שהוא נתן את ההרגשה שממשלת הלייבור בראשותו של קיטינג לא הייתה ממשלתם של כל האוסטרלים.
ראש ממשלה > מדיניות החוץ

לאחר שנבחר קיטינג להיות ראש ממשלה בזכות עצמו, הוא פעל ליישם את תוכנית "התמונה הגדולה" שלו באופן הנרחב ביותר האפשרי, כשהוא מנהיג את המערכה שבסופו של דבר תוביל לעריכתו ב-1999 של משאל העם להפיכתה של אוסטרליה לרפובליקה. קיטינג גם המשיך לדחוף לשיפור היחסים עם מדינות בכל רחבי אסיה, בדגש על הודו-סין. בדצמבר 1993 הוא היה מעורב בתקרית דיפלומטית עם מלזיה כאשר הוא תיאר את ראש הממשלה, מאהאטיר, כ"עקשן". התקרית התרחשה לאחר שמאהאטיר סירב להשתתף בפסגת APEC באותה שנה. קיטינג אמר "ש-APEC גדול מכולנו, אוסטרליה, ארצות הברית ומלזיה, וממאהאטיר ומכל עקשן אחר". ראש הממשלה המלזי דרש שקיטינג יתנצל ואיים להוריד את היחסים הדיפלומטיים והכלכליים בין שתי המדינות לדרג נמוך, איום שהייתה לו השלכה מרחיקת לכת על היצוא האוסטרלי. כמה פקידים בכירים מלזים העלו את האפשרות של השקת קמפיין "קנו תוצרת אוסטרלית בעדיפות אחרונה" (Buy Australian Last) ובסופו של דבר שגיר קיטינג למאהאטיר התנצלות על ההערה שלו.
ידידותו של קיטינג עם נשיא אינדונזיה, סוהארטו, ספגה גם היא ביקורת מצדם של פעילי זכויות אדם שתמכו בעצמאותה של מזרח טימור ומצדו של חתן פרס נובל לשלום, ז'וזה רמוס הורטה, שמאוחר יותר היה לנשיא וראש ממשלת מזרח טימור. שיתוף הפעולה של ממשלת קיטינג עם צבא אינדונזיה וחתימתו של ההסכם בין שתי המדינות על ניצול משותף של מרבצי הנפט בים טימור, זכו אף הם לביקורת חריפה. רבים האמינו שקיטינג התעלם מהפרות זכויות האדם שבוצעו לכאורה על ידי ממשלת אינדונזיה מתוך כוונה להרחיב את הקשרים התרבותיים, המדיניים והכלכליים של אוסטרליה עם אסיה.
ראש ממשלה > השקיעה

כמו הוק לפניו, הפיק קיטינג תועלת מהפילוג במפלגה הליברלית. זמן קצר לאחר בחירות 1993 הוחלף ג'ון יוסון בתפקיד מנהיג המפלגה באלכסנדר דאונר, שתוך כמה חודשים עמדה מנהיגותו בצלם של משגים ומחלוקות. לאחר שמצבו בסקרים היה עגום במשך תקופה ממושכת, התפטר דאונר ב-1995 והוחלף בג'ון הווארד, שהיה מנהיג המפלגה הליברלית בין השנים 1985 – 1989. אף על פי שבתחילה לא ניכר שיפור במצב, עד מהרה החלה קואליציית האנטי-לייבור לעקוף את מפלגת הלייבור בסקרים, וקיטינג לא היה מסוגל עוד להדביק את הפער. סימן האזהרה הראשון לתפנית נרשם במרץ 1995, כאשר איבדה הלייבור את מחוז הבחירה של קנברה בבחירות ביניים. מאוחר יותר באותה שנה הצליחה מפלגת הלייבור של קווינסלנד רק בקושי להשיג רוב בבחירות לאספת הנבחרים של המדינה, וזאת לפני שאיבדה אותו לחלוטין בבחירות ביניים שהתקיימו ב-1996. בחירות ביניים אלה התקיימו שבוע אחד בלבד לאחר שקיטינג הכריז על עריכת בחירות כלליות. הפסד זה הזיק להשקתו של מסע הבחירות של המפלגה, שמעולם לא צבר תאוצה.
הווארד, שהיה נחוש בדעתו לא לחזור על ההפסד של 1993, אימץ אסטרטגיה שעל פיה הוא התחייב בפומבי להמשיך את רפורמת הבריאות של הלייבור, אך הוא סירב להמשיך את המהלך להפיכת אוסטרליה לרפובליקה ולקיים ועידה חוקתית בנושא. לפיכך התאפשר להווארד להתמקד בהצלחה בעובדה שב-1996 הייתה מפלגה הלייבור בשלטון כבר 13 שנים. סיסמת הבחירות של המפלגה הליברלית, "הגיע הזמן לשינוי" (time for a change), הוכחה כבלתי ניתנת לערעור, וב-2 במרץ 1996 נחלה ממשלתו של קיטינג תבוסה גורפת. אף על פי שבאופן יחסי ההפסד לא היה גדול, איבדה הלייבור 29 מושבים בפרלמנט, כולל 13 בניו סאות' ויילס ו-11 בקווינסלנד, במונחים של אובדן מושבים בפרלמנט, הייתה זו התבוסה השנייה בהיקפה שנחלה ממשלה מכהנת בהיסטוריה של אוסטרליה. קיטינג התפטר מתפקידו כראש הממשלה ב-11 במרץ, 13 שנים ויום אחד לאחר שבוב הוק נכנס לתפקידו וב-23 באפריל הוא התפטר מחברותו בפרלמנט.
חיים אישיים

ב-1975 נישא קיטינג לאניטה ואן אירסל, דיילת אוויר בחברת התעופה אליטליה, ילידת הולנד. לזוג נולדו ארבעה ילדים שבילו חלק משנות נעוריהם במעון ראש הממשלה הרשמי בקנברה (The Lodge). פול ואניטה קיטינג נפרדו בנובמבר 1998. במהלך התקופה שעד לגירושיהם הרשמיים ב-2008 שינתה אניטה קיטינג את שמה בחזרה לשם נעוריה. מאז 1999 חי קיטינג חיי זוגיות עם השחקנית ג'וליאן ניובולד. בתו של קיטינג, קתרין, היא יועצת לשעבר של ראשי ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר, קרייג נואוולס ובוב קאר. תחומי ההתעניינות של פול קיטינג הם המוזיקה של גוסטב מאהלר ואיסוף שעונים עתיקים. כיום הוא מתגורר בפוטס פוינט, אחד מפרבריה המזרחיים של סידני.
בתרבות הפופולרית

ב-2005 הועלה מחזמר בשם "קיטינג!" על הקריירה של קיטינג וחייו. המחזמר הציג עד 2010 וזכה בכמה פרסים, עד ששודר לבסוף ברשת הטלוויזיה ABC2.
ערב שבת

איזידור קאופמן, "ערב שבת"
ערב שבת (נכתב גם כראשי תיבות: ער"ש או ערש"ק, 'ערב שבת קודש'. שם זה מבטא את ההכנות הנעשות בו לקראת יום השבת. בשיח הישראלי מכונה לעיתים ליל השבת (הזמן שלאחר שקיעת החמה של יום שישי) בשם 'ערב שבת', אך בפרסומים ומסמכים רשמיים של מוסדות ציבור, עדיין נהוג לקרוא לימי שישי "ערבי שבתות". בספר החוקים הישראלי נמנעו משימוש במושג זה של ערב שבת וחג, וכתבו במקומו: "יום לפני יום המנוחה כפי שנקבע".
בשיח הדתי שם זה מיוחד לתיאור יום שישי עד לזמן כניסת השבת. בספרות ההלכתית מכונה זמן כניסת השבת גם בשם 'חֲשֵׁכָה' (לדוגמה 'ערב שבת סמוך לחֲשֵׁכָה'). ערב יום טוב הוא הכינוי ליום הקודם ליום טוב, עד לזמן שקיעת החמה המציינת את תחילתו של יום טוב. ערב יום טוב דומה במאפיינים רבים לערב שבת.
בהלכה ישנם דינים מיוחדים לערב שבת (ולערב יום טוב), שעיקרם הכנות לשבת.