stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלדיאטור (קאלארק)
ביוגרפיה בדיונית > תחת שלטונו של וולקן

קאלארק מקבל פקודות לעצור את וולקן הכובש, שמבקש להשמיד את אימפריית השי'אר כנקמה על כך שהקיסר ד'קאן רצח את אמו של וולקן. קאלארק לוכד את וולקן ומביאו למתקן כליאה. אולם, סוכן שי'אר שמעוניין בחזרה לימים שתחת שליטתו של ד'קאן משחרר את וולקן וביחד עם דת'בירד מנהלים הפיכה להפיל את שלטונה של לילנדרה. וולקן הופך לקיסר הבא של אימפריית השי'אר, וקאלארק אינו מחבב אותו אך מחויב לפעול לפי פקודותיו. וולקן מבסס את שלטונו על השי'אר ולוכד את קבוצת סטארג'אמרס. הוא מתחיל להרחיב את האימפריה, מה שמוביל למלחמה עם גזע הקרי. כאשר וולקן פוקד על קאלארק להרוג את לילנדרה, זה האחרון נוטש את עמדתו ומגן עליה. במהלך ניסיון להשיבה לכס השלטון, מתנקשים בחייה. וולקן נהרג בקרב עם מנהיג הבלתי אנושיים, חזיז שחור.
ביוגרפיה בדיונית > שליט האימפריה

כשאף אחד בשושלת המלוכה לא נותר בחיים, מלחמת אזרחים מאיימת לפרוץ באימפריית השי'אר. קאלארק מקבל את ההצעה להפוך לקיסר כדי להימנע מעימותים נוספים.
במהלך אירועי "הציווי של תאנוס", קאלארק מצטרף לקבוצת המשמידים, הכוללת את בטא ריי ביל, הגולש הכסוף, קוואזר ורונאן המאשים. באירועי "אינסופיות", קאלארק חבר גם במועצה הגלקטית.
הערות שוליים

↑  War of Kings: Warriors #1, September 2009
↑  Who ripped off who? Part 2, August 24th 2011
↑  The X-Men #107-108, October-December 1977
↑  Uncanny X-Men #137, September 1980
↑  Uncanny X-Men #155, #157, March-April 1982
↑  Fantastic Four #249-250, December 1982-January 1983
↑  ROM Annual #4, January 1985
↑  X-Men Spotlight: Starjammers #1-2, May-June 1990
↑  Uncanny X-Men #275-277, April-June 1991
↑  Imperial Guard #1-3, January-March 1997
↑  X-Men Vol.2 #9, July 1999
↑  Uncanny X-Men #387, December 2000
↑  Maximum Security #3, January 2001
↑  X-Men #109, February 2001
↑  Uncanny X-Men #477-486, October 2006-July 2007
↑  X-Men: Kingbreaker #1-4, February-March 2009
↑  War of kings #4, August 2009
↑  War of Kings: Ascension #3, #5, August-September 2009
↑  War of Kings #6, October 2009
↑  War of Kings: Who Will Rule, november 2009
↑  The Thanos Imperative: Devastation, 2010
גאורגה שטפאן, שליט מולדובה

גאורגה שטפאן (גאורגה או גאורגיצה שטפאן צ'אור, לעיתים רחוקות ידוע גם כ"בוּרדוּז'ה" Burduja או "בורדופה" Burdufă, במובן של "הגוץ" או "השמן"), ברומנית Gheorghe (Gheorghiţă) Ştefan Ceaur ‏, ? – 1668 שצ'צ'ין)
היה שליט נסיכות מולדובה בין 3 באפריל 1653 ו-28 באפריל 1653 ובין 8 באפריל או 16 ביולי 1653 - ו-13 במרץ 1658.
רקע משפחתי ושנות צעירותו

גאורגה שטפאן לא היה צאצא לשושלת נסיכית אלא בן של בויאר מהאמידים בנסיכות, הלוגופט הגדול דומיטראשקו שטפאן המכונה "צ'אוּר" ושל אשתו, זיניקה, בת של הוורניק מוגלדיה. לגאורגה שטפאן היו, ככל הנראה שני אחים - וסילה וגריגורה ואחות - קתרינה.
אחרי לימודים בפולין, בשנת 1638' בימי השליט וסילה לופו' קיבל גאורגה שטפאן את התואר של פוסטלניק בדרגה שלישית ("טרטי-פוסטלניק") הועלה אחר כך לתואר סלוג'ר גדול (1646-1645), ספטאר גדול (1650-1647) ולבסוף לדרגת לוגופט גדול, כמו אביו.
שלטונו הראשון הקצר - אפריל-מאי 1653

בעידודו של מאתיי בסאראב, שליט ולאכיה שהיה בסכסוך קשה עם השליט של מולדובה ובתמיכת שליט טרנסילבניה, 
ג'רג' ראקוצי השני, הנהיג גאורגה שטפאן מרד נגד שלטונו של וסילה לופו. את ראקוצי הכיר עוד בשנות ה-1640 כשעזר לו לשווק שוורים במולדובה.. את תמיכתו ניסה גאורגה שטפאן להשיג מבעוד מועד בעת שביקר ב-1648 כשליח של וסילה לופו בחצר באלבה יוליה. כפי שציין הכרוניקן מירון קוסטין "במקום ענייני אדונו, דאג בשליחויותיו לסדר את המלכות לעצמו". לקנוניה זו של גאורגה שטפאן היו עילות אישיות ולאומיות: טען שהנסיך לופו פגע בכבודה של אשתו כשחיזר אחריה בהיעדרותו והתרעם נגד מה שנראתה לו ההפליה מצד השליט של בויארים רומנים לטובת היוונים (ה"דיוואן" - מועצת הבויארים הבכירים הגיעה למנות בסוף מלוכתו של ואסילה לופו 7 יוונים ו3 רומנים). בעזרת סיוע צבאי הונגרי מטרנסילבניה - כוחות בפיקודו של יאנוש קמני שפלשו בקרבת העיר רומאן- ותמיכה ולאכית - כוח בפיקודו של דיאיקול ספטארול ונכנס למולדובה דרך פוקשאן- הצליח גאורגה שטפאן ב 3-4 באפריל 1653 להבריח את ואסילה לופו אל חוטין ואל השטחים שבשליטת בני בריתו הקוזקים. אך תוך זמן קצר התאושש לופו, חזר למולדובה בעזרת חיל משלוח קוזאקי בפיקוד חתנו הטרי טימיש חמלניצקי, בנו של ההטמאן בוגדן חמלניצקי, והביס את גאורגה שטפאן בקרב פופריקאן על נהר ז'יז'יה (1 במאי 1653). גם החיילים הטרנסילבנים נחלו תבוסה במעבר אויטוז מידי עובדי מכרות המלח מטרגו אוקנה. הקוזאקים שדדו את יאשי, כולל את אוצרות הארמון המלכותי ועשו פרעות ביהודים וביוונים. ואסילה לופו שב לשלטון בעוד שיריבו, גאורגה שטפאן, נמלט לוולאכיה.
לאחר מכן רדף לופו אחריו בעזרת הקוזאקים של טימוש חמלניצקי, עד לוולאכיה השכנה, מתוך כוונה להתנקם לא רק בו אלא גם במאתיי בסאראב שפרש עליו את חסותו. אולם בקרב נוסף בפינטה קרוב לנהר יאלומיצה נחלו וסילה לופו וטימוש חמלניצקי תבוסה צורבת, עם אבדות כבדות, ונאלצו להימלט בחזרה למולדובה.
הכוחות הוולאכים והטרנסילבנים (האחרונים נכנסו בפיקודו של אישטוואן פטקי לאזור בקאו, קרוב לאחוזות של גאורגה שטפאן) פלשו בעקבותיהם למולדובה. הצבא של וסילה לופו והקוזקים הובסו שוב בקרבות נוספים בוואליה סיאקה (Valea Seacă) (בהונגרית -בוגדאנפאלווה) על יד בקאו וב- 6 ביולי 1653 על נחל סרקה (Sârca) על יד טרגו פרומוס, לא רחוק מיאשי. אשתו וילדיו של ואסילה לופו וחמלניצקי מצאו מקלט במצודת סוצ'אווה. בינתיים השיג גאורגה שטפאן גם תגבורת של 5000 לוחמים ממלך פולין, ששמח לעצור את כוח הקוזאקים. הלוחמים הפולנים הטילו מצור על מצודת סוצ'ואווה. טימיש חמלניצקי ניסה לשחררה מהמצור במשך חודשיים עד שנהרג בספטמבר 1653 מפגיעת פגז שנורה ישירות אל עבר מאהלו..
לאור המצב הצטרך וסילה לופו להימלט אל הקוזאקים ואחר כך אל הטטרים בקרים ומשם, מרושש, לאיסטנבול.
וסילה לופו נחקר באיסטנבול בקשר לנכסיו וכספיו והושלך לכלא ידיקולה. יריביו ניסו בעזרת שוחד להשיג הוצאתו להורג, אך בסופו של דבר נשאר בחיים וכעבור כמה שנים שוחרר.
שלטונו השני

גאורגה שטפאן חזר בנסיבות אלה לשלטון במולדובה אחרי הפסקה של כחודשיים. אחרי פנייה של קבוצת בויארים ובאמצעות שילומי סכומי עתק (40.000 ליי לסולטאן, 30,000 ליי לווזיר הגדול, 15,000 לקחאיה, ועוד אלפי ליי לוולידה) ומתנות יקרות, השיג, ב-27 בספטמבר 1653, כמקובל באותו זמן, אישור המלכה מידי הסולטאן העות'מאני שמולדובה הייתה וסאלית שלו.
מלך פולין יאן קזימיר נתן גם הוא את ברכתו והעניק לגאורגה שטפאן את האזרחות הפולנית, כאות שביעות רצון אחרי הניצחון על הקוזקים.
גאורגה שטפאן הפקיע מידי בני משפחתו של וסילה לופו ותומכיו את כל כספיהם ונכסיהם. רבים הוצאו להורג. שני בויארים בכירים בני משפחת קנטקוזינו ניצלו הודות להתערבות אישית של שליט ולאכיה החדש, קונסטנטין שרבאן בסאראב. התחלת שלטונו התלוותה ברדיפות נגד תומכי וסילה לופו ונגד היוונים. רבים הוכו בשוט במרכזי הערים או נכרתו להם האוזניים. הפטריארך מקריוס של אנטיוכיה ששהה באותו זמן בביקור ביאשי, בליווי בנו ומזכירו פאולוס מחלב, עשה כל שביכולתו כדי להצילם מידי התליינים. גאורגה שטפאן קיבל פניות מחאן הטטרים ומהשער העליון לשחרר את אשתו של ואסילה וילדיו. בהתחלה התחמק וטען שהם טבעו בנהר סירט. מאוחר יותר הם הגיעו בשלום לאיסטנבול. 
בפנים הארץ לא זכה השליט החדש לפופולריות רבה בגלל מיסים שהטיל על העם, בין השאר, על מנת לשלם לחייליו.
החזיק צבא קטן של כ-3000 לוחמים, כולל "סיימנים" ששרתו תחת השליט הקודם, פולנים, מיעוט של קוזקים, הונגרים וסרבים ומשמר אישי מורכב מגרמנים.
אחרי זמן לא רב התחיל גם הוא לקדם בויארים וכמרים מקרב היוונים, בדומה לווסילה לופו קודמו.
גאורגה שטפאן ציפה למלוכה ארוכה אך נחל אכזבה מרה. 
הטורקים לא ראו בעין יפה את קשריו עם הוויבוד השאפתן וההפכפך של טרנסילבניה, ג'רג' ראקוצי השני. יחד עם השליט הוולאכי קונסטנטין שרבאן לא הראה גאורגה שטפאן צייתנות יתרה כלפי הסולטאן. שניהם סירבו לבנות את הספינות שדרשו הטורקים לצורך המאבק באיום הקוזאקי. בנוסף התערב גאורגה שטפאן יחד עם השליט הטרנסילבני בדיכוי מרד שכירי החרב, ה"סיימנים", בוולאכיה, וזאת למרות שתי אזהרות חוזרות של הסולטאן שלא יעשה כן. הטורקים סברו שמהלכים אלה מחזקים את כוחו של ג'רג' ראקוצי השני ומחלישים את שליטתם באזור.
שלטונו השני > תהפוכות דיפלומטיות וצבאיות בימי "המבול" בפולין

החלטת הראדה בפריאסלב מינואר 1654 על איחוד אוקראינה עם רוסיה חיזקה מאוד את עוצמת רוסיה על חשבון פולין. בנסיבות אלה יזם גאורגה שטפאן, למרות חששותיו מפני נקמתו של בוגדן חמלניצקי על מות בנו, התקרבות לקוזקים מזאפורוז'יה תוך קריאה "לשכוח את הריב והשנאה". הוא שלח שליחים לצ'יהירים, בירתו של חמלניצקי, וגם לצאר במוסקבה. גם חמלניצקי שלח למולדובה את השליח דמקו, ורוסיה שלחה בחורף 1654 את השגריר גבריל סמארין.
אולם למזלו הרע, נגרר בהמשך השליט המולדבי בהשפעת ג'רג' ראקוצי השני להרפתקה אנטי-פולנית. הוא הצטרף לברית שקמה ב-1655 בין המלך הפולש של שוודיה, קארל גוסטב העשירי, נסיכות ברנדנבורג, טרנסילבניה והקוזאקים של חמלניצקי.
מלך שוודיה והנסיך של ברנדנבורג שלחו למולדובה שליחים עם דברי תודה (השליח השוודי ולינג ביקר ביאשי באביב 1656 בדרכו לאיסטנבול. אולם מסעו הצבאי של ג'רג' ראקוצי השני נגד פולין, שבו השתתפו גם גדודים מולדבים וולאכים, הסתיים בכישלון חרוץ בפני קואליציה פולנית-טטרית. 
ב-16 במרץ 1656 שיגר גאורגה שטפאן משלחת למוסקבה ובראשה המיטרופוליט (ארכיבישוף) של מולדובה, גדעון, כדי לכרות ברית בין שתי המדינות. המלחת הציגה אחרי כחודשיים, ב-7/17 במאי 1656 מעין הסכם חשאי, בצורת שבועת אמונים בשפה היוונית, המחוזקת במכתבים של המטרופוליט גדעון ושל הפטריארך מקריוס של אנטיוכיה. מולדובה הייתה אמורה להיכנס תחת חסותה של רוסיה, תוך שמירה על האוטונומיה, על מנהיגות מקומית ועל מנהגיה. הובטחו מתנות גדולות לצאר הרוסי, אך ללא תשלומי מיסים. רוסיה נתבקשה להחזיר למולדובה ערים ושטחים שהטורקים נישלו אותה מהם בעבר והפכו אותם לראיה (כמו למשל צ'טאטיה אלבה, קיליה, טיגינה), אם תצליח לשחרר אותם. בנוסף הבטיחה רוסיה שתמחל למולדבים במקרה שייאולצו להשתתף במלחמה נגדה לצד הטורקים. ב-29 ביוני 1656, הצאר העניק למולדבים כבקשתם איגרת שבה קיבל את בקשותיהם והבטיח לקחת אותם תחת חסותם.
שלטונו השני > הדחתו

בראותם את המהלכים המסוכנים מבחינתם של השליטים שבמרחב הרומני-טרנסילבני, הווזיר הגדול מהמט פאשא קפרולו החליט בהתחלת שנת 1658 להדיח את שלושתם. קודם הוחלף ג'רג' ראקוצי השני. הווזיר ביקש משליטי מולדובה וולאכיה לפעול נגדו אך משהתמהמהו, הוזמנו שניהם לתת דין וחשבון בטורקיה. משסרבו הודחו. גאורגה שטפאן, שהואשם על ידי הטורקים בקנוניה של ראקוצי נגד פולין, כחלק מקשר רחב אנטי-עות'מאני, הוחלף בשלטון על ידי גאורגה גיקה. גאורגה שטפאן הסתתר במנזר שבנה בקאשין ומשם נמלט לטרנסילבניה.
נדודיו באירופה

ניסיונו לחזור לשלטון בעזרת ראקוצי, הסתיים בתבוסה בקרב סטרונגה על יד טרגו פרומוס באפריל או מאי 1658. בינתיים השליטים המודחים ראקוצי וקונסטנטין שרבאן בסאראב הגיעו להסכמה עם השליט הוולאכי החדש מיכניה השלישי, שהביע רצון לסייע בידיהם במרד נגד הטורקים. קונסטנטין שרבאן בסאראב היה אמור לעלות על כס המלכות במולדובה. גאורגה שטפאן, שהוצא מן המשחק על ידי בני בריתו לשעבר, לקח בידו את מקל הנדודים ונסע ברחבי פולין ואוסטריה (1662), הגיע לליבוניה - בדורפט ובריגה, ביקש עזרה בחצרות ברנדנבורג (1664), מוסקבה, ובשוודיה (שבה שהה חצי שנה בשנת 1665) אך לשווא. זמן רב התקיים בעזרת תכשיטים יקרים שלקח איתו בבריחתו. בווינה הפקיד מהם כמשכון אצל יהודי בשם יעקב (קופל) פרנקל תמורת הלוואה בשווי 10,000 ליי. פנה לעיתים חוזרות לעזרה פוליטית ומדינית לנסיך האלקטור פרידריך וילהלם של ברנדנבורג, למלך שוודיה - שהעניק לו קצבה במשך שנתיים, ואף למלך צרפת, לואי הארבעה עשר שניסה להשתדל בשבילו בשער העליון.
גאורגה שטפאן היה נשוי פעמיים. אחרי שהתאלמן, התאהב בסאפטה ,אשה יפהפייה, בת לבית בואול ( בואולשט), צאצאית רחוקה של שטפן הגדול, אותה חטף, לפי האגדה, בדרך ליאשי הבירה.. בהיעדרותו, כשנסע לשליחות דיפלומטית, הייתה לה קשר רומנטי עם השליט וסילה לופו..
כשאחרי ההדחה, יצא לגלות, היא ליוותה אותו רק עד לטרנסילבניה ופולין. הכרוניקן מספר שמפולין שלח אותה למולדובה מפני ש"הפסיק לאהוב אותה". ידוע שבהמשך נקשר מאוד לאשה בשם סטפניה מיכאילובה,יש אומרים ממוצא צ'רקסי.
עזוב וחולה, גאורגה שטפאן נפטר בשנת 1668 בעיר שטטין, כיום שצ'צין, בארמון שקיבל להתאכסן בו זמנית ממלך שוודיה, קארל האחד עשר.
למרות שבאוסטריה הבטיח שאם יחזור לשלטון יאפשר פעילות ישועים במולדובה, שטפאן גאורגה לא המיר את דתו ונשאר נוצרי אורתודוקסי עד סוף ימיו. ליד מיטת הדווי שלו עמד ארכימנדריט בשם אנטוניה ממולדוביצה..
משם האשה שאיתו, סטפניה, הביאה את גופתו לקבורה למולדובה ונקבר במנזר קאשין.
לא קיימת מצבה שתסמן את מקום קבורתו.
מורשתו

למרות קמצנותו, חמדנותו ודימויו של גאורגה שטפאן כ"לוגופט הבוגדני שמרד באדונו", אישיותו זכתה לשבחים מהכרוניקן "מירון קוסטין"  - כפי שאמר - "גאורגה שטפאן הוא אדם במלוא מובן המילה, בעל ראש שלם, אופי עמוק, לא הרבה אנשים כמוהו נולדים במולדובה" . שטפאן ניסה לתמרן בזירה בינלאומית מסובכת, הקים את מנזר קאשין ושיפץ את מנזר פוטנה ומנזרים וכנסיות נוספים. בשנות גלותו במערב תרגם ועיבד שטפאן ספר תפילות מסלאבונית (סלאבית כנסייתית) לרומנית ("תפילות לכל שבוע, שלוש ביום" - Molitve de rugă peste săptămână, câte trei pe zi) ספר התפילות כונה מאוחר יותר "הקובץ של גאורגה שטפאן הנודד".(Codexul pribeagului Gheorghe Ştefan).
לקריאה נוספת

Răileanu, Nicolae- Domnitorul Moldovei Gheorghe Ştefan – o istorie şi un destin, în “Documente medievale moldoveneşti din Arhiva de Război a Suediei”, Tyrageţia. Chişinău, 2001.
(ניקולאיה ראיליאנו - שליט מולדובה, גאורגה שטפאן - היסטוריה וגורל, ב"תעודות מולדביות מימי הביניים בארכיון המלחמה של שוודיה, טיראגציה, קישינאו, 2001)
2005, Demir Dragnev (ed) - Domnii Ţării Moldovei, Civitas, Chişinău
, Petronel Zahariuc -Ţara Moldovei în vremea lui Gheorghe Ştefan voievod, Editura Universităţii "Alexandru Ioan Cuza", Iaşi 2003
הערות שוליים

↑  כרונולוגיית שליטים בבלקנים המזרחיים
↑  V.Pârvan ע' 44
↑  Stănel Ion ע' 67
↑  A.Xenopol ע' 271
↑  תולדות טרנסילבניה
↑  ק.ג'ורסקו - תולדות הרומנים כרך ג
↑  V.Pârvan ע'47
↑  A.Xenopol ע' 276
↑  A.Xenopol ע' 276
↑  A.Xenopol ע' 277
↑  היסטוריה של מולדובה מאת ז'אן לואי קארא, 1777, ע' 50 בצרפתית
↑  A.Xenopol
↑  A.Xenopol
↑  A.Xenopol
↑  A.Xenopol
↑  A.Xenopol ע' 290
↑  D.Dragnev
↑  Gh.Pungă ע' 6
↑  שם
↑  A.Xenopol ע' 286
↑  A.Xenopol ע' 285
↑  S.Bacalov ע' 12
↑  D.Dragnev ע' 181 ע' 14
↑  פיליפ לוצ'יאן סקרלאט - האוניאטיזם במולדובה ותפקיד הישועים אחרי הקונקיליום של פירנצה ועד סוף המאה ה-17 ע' 24 - בצרפתית
↑  2007 "C.Drăgan "Jurnalul naţional
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810610008605606  GND: 129925837  VIAF: 28163717   WorldCat (עם VIAF): 28163717
דורה גרשון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 במרץ 1899 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נרצחה:  14 בפברואר 1943 (בגיל 43) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 תקופת הפעילות:  1920–1936 (כ־16 שנים) 
 בן או בת זוג:  פייט הרלן (1922–1924) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורה גרשון (בגרמנית: Dora Gerson;‏ 23 במרץ 1899 – 14 בפברואר 1943) זמרת קברט ושחקנית ראינוע יהודייה-גרמנייה. נספתה בשואה במחנה אושוויץ.
ביוגרפיה

נולדה בברלין כ"דורותיאה גרשון" למשפחה יהודית שהיגרה מפולין. היא החלה בקריירה כזמרת ושחקנית בלהקת תיאטרון נודדת. בשנת 1922 פגשה בבעלה הראשון פייט הרלן, שהיה אף הוא שחקן. גרשון התגרשה מהרלן בשנת 1924. לימים יביים הרלן את הסרט האנטישמי "היהודי זיס", אשר שימש כחלק ממתקפת התעמולה הנאצית שהכשירה את הלבבות לרצח העם היהודי בשואה.
בשנת 1920 הופיעה גרשון בסרט האילם הפופולרי "בחורבות גן העדן" שהיה עיבוד לספרו של קרל מאי, ולאחר מכן בסרט נוסף על פי סיפור של מאי, "קרוואן המוות". שני הסרטים זכו לפופולריות רבה, ולצידה של גרשון שיחק השחקן ההונגרי הנודע בלה לוגוסי אשר היגר לאחר הצלחת הסרטים להוליווד וזכה שם להצלחה בסרטי אימה, בדמותו של הערפד דרקולה. כיום אבדו סרטים אלו. גרשון המשיכה בקריירה כזמרת קברט פופולרית במהלך שנות ה-20, והמשיכה להופיע בסרטים.
בשנת 1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה. גרשון חשה בסכנה. הקריירה שלה במשחק ובשירה נפסקה, ונאסר עליה להמשיך ולהופיע. גרשון הקליטה עבור חברת תקליטים יהודית קטנה בשפת היידיש, ושיריה היו ללהיטים בקרב יהודי אירופה.
בשנת 1936 הצליחה גרשון להימלט עם קרוביה להולנד . בשנת 1940, הולנד נכבשה על ידי הנאצים. בשנת 1942 נלכדה גרשון כשניסתה להימלט לשווייץ. גרשון ומשפחתה נשלחו למחנה המעבר וסטרבורק, ומשם לאושוויץ, שם גרשון, בעלה מקס סלויזר (נולד ב-24 ביוני 1906) ושני ילדיהם, מרים סלויזר (נולדה ב-19 בנובמבר 1937) והבל יהודה. סלויזר (נולד ב-21 במאי 1940), נפטר באושוויץ ב-14 בפברואר 1943
.
גוישי הירוי

גוֹישי הירוֹי (ביפנית: 碁石ひろい), מוכרת גם כהירוימונו, היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, כאשר על חלק מהצטלבויות בטבלה נמצאים עיגולים.
המטרה היא לבחור באופן רעיוני את העיגולים על המעגל בסדר כזה, כאילו היו אבנים על לוח. בוחרים אבן וממנה ממשיכים בכל כיוון מאונך או מאוזן ממנה עד שמגיעים לאבן הבאה שעוד לא נבחרה. ממשיכים כך בבחירת האבנים עד שכל האבנים נבחרו. כאשר מוצאים פתרון, ממספרים את האבנים בסדר שצריך לבחור אותן על מנת שכל האבנים תבחרנה. אסור לדלג מעל אבן שלא נבחרה, אף על פי שמותר לדלג מעל חלל ריק או מעל אבנים שנבחרו כבר.
שיטות פתרון

נקודה טובה לפתיחה היא למצוא אבן שניתן להגיע אליה רק דרך אבן אחת אחרת. משם, רוב הפתרון כבר נהיה ברור יותר. המיומנות הכי חשובה לגוישי הירוי היא לזכור אילו אבנים נבחרו כבר ואילו לא.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑
טבלת גוישי הירוי לא פתורה
טבלת גוישי הירוי פתורה
דויד קארמו

דויד מוטה וייגה טיישיירה קארמו (בפורטוגזית: David Mota Veiga Teixeira Carmo; נולד ב-19 ביולי 1999 באוויירו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי-אנגולי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית ובנבחרת אנגולה.
קריירת מועדונים

קארמו גדל במחלקות הנוער של ביירה-מאר, קאסה דו בנפיקה, בנפיקה ליסבון, אנאדיה, סנז'ואננסה וספורטינג בראגה. ב-17 בינואר 2020 ערך קארמו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספורטינג בראגה, בניצחון 2-1 על פורטו במסגרת המחזור ה-17 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך 42 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-5 ביולי 2022 חתם קארמו על חוזה לחמש עונות בפורטו מליגת העל הפורטוגלית. ב-3 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-1 לאתלטיקו מדריד במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
ב-26 בינואר 2024 הושאל קארמו לאולימפיאקוס עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

ב-22 במרץ 2024 ערך קארמו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בהפסד 1-0 לנבחרת מרוקו במשחק ידידות. הוא הבקיע שער עצמי במשחק זה.
תארים

הגביע הפורטוגלי (1): 2020/2021
הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2019
פורטו
הגביע הפורטוגלי: 2022/2023
אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2018
הערות שוליים

↑  David Carmo é dragão até 2027 באתר הרשמי של פורטו, 5 ביולי 2022 (בפורטוגזית)
גור שוחט האלים

| --- | --- |

גור שוחט האלים, כפי שהופיע על עטיפת החוברת King Thor #1 מנובמבר 2019, אמנות מאת אסאד ריביק.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Thor: God of Thunder #2 (נובמבר 2012)
 יוצרים:  ג'ייסון אהרון, אסאד ריביק
 גילום הדמות:  כריסטיאן בייל, "תור: אהבה ורעם"
 מידע
 שם אמיתי:  גור
 כינויים:  נקרוורס כל-שחור, אורב העננים, גור המכפר, הורג האלים
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  הסימביוט החייזרי מעניק: כוח, מהירות וסיבולת על-אנושיים, אלמותיות, יכולת הסוואה מוגבלת, יכולות הגנה סימביוטיות, שכפול סימביוטים, יכולת החייאה.
 חבר לשעבר בקבוצה:  מנהיג הברסרקרים השחורים, השתייך לשבט לא ידוע
 דמויות קשורות
 משפחה:  ארא (אישה, מתה), אגאר (בן, מת), כל-שחור (סימביוט לשעבר, מת)
 אויבים:  תור 
 
גור שוחט האלים (באנגלית: Gorr the God Butcher) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Thor: God of Thunder #2 מנובמבר 2012 ונוצרה על ידי הכותב ג'ייסון אהרון והמאייר אסאד ריביק כחלק מהרצה מחודשת של זיכיון תור בעקבות המיתוג מחדש "מארוול עכשיו!".
גור נולד בכוכב לכת שומם ועקר ללא שם, שבו רעידות אדמה, מחסור במים וחיות פרא היו דבר שבשגרה. אף אחד מהאלים לא עזר לבני עמו, אך עדיין הם צייתו באופן עיוור להם. כאשר אמו, זוגתו וילדו מתו, הוא חשב שהאלים לא יכולים להתקיים ובשל כך גורש משבטו. כאשר גילה שהאלים אכן קיימים אך לא עוזרים לנזקקים - כמו משפחתו הגוססת, הוא נשבע להרוג את כולם. הוא השיג לידיו את חרב הנקרו מנול אל השאול ושליט הסימביוטים, אחר שחזה בו נלחם נגד אל מוזהב. בסופו של דבר הוא מוצא את תור הצעיר על כדור הארץ, באיסלנד של ימי הביניים. הוא כמעט והרג את אל הרעם, אך קבוצת ויקינגים הגיעה ועזרה לו במהלך הקרב. בשעה שגור נמלט כשידו נקטעה בקרב ביניהם, הוא הבין שעליו לקבל עזרה ולכן הוא יוצר צבא של ברסרקרים מהצללים, ובאיטיות ובחשאיות החל לקטול יותר ויותר אלים.
בזמנים המודרניים, תור החל להבחין באלים החסרים ויצא לחקור את פשר היעלמותם. הדבר הביא לעימות נוסף בין השניים, אך גור השתגר לפתע לזמן העתיד שבו תור המזדקן היה האסגרדי היחידי שנותר להגן על הממלכה מפני צבא הברסרקרים המשתולל. גור גם מביא את תור הצעיר לזמן העתיד, ונדמה שבני משפחתו הוחיו מחדש והוא עומד לשחרר פצצה שמיועדת לחסל את שארית האלים הנותרים. מתברר כי בנו של גור היה למעשה תוצרתם של הכל-שחור וחרב הנקרו. הוא תיעב את מה שאביו הפך אליו ונתן לתור את הכוח המספיק כדי לשאוב את אנרגיית הפיצוץ. בסופו של דבר, תור מזמן ההווה משתמש בשני פטישי המיולניר כדי להרוג את גור.
אפילו לאחר מותו, גור ממשיך להשפיע על תור מאחר שהפילוסופיה המעוותת שלו הייתה אחראית לכך שתור הפך ללא ראוי ולא יכל להרים את מיולניר. תודעתו של גור שכנה בתוך הכל-שחור והייתה שלווה לבסוף בקיום ללא אלים. מספר עידנים לאחר מותו, גור מוחייה מחדש בידי המלך לוקי - שהיה מארח נוכחי של הכל-שחור.
את דמותו של גור שוחט האלים בסרט היקום הקולנועי של מארוול "תור: אהבה ורעם" מגלם השחקן כריסטיאן בייל.
הערות שוליים

↑  Thor: God of Thunder #6, May 2013
↑  Thor: God of Thunder #11, October 2013
↑  King Thor #2, December 2019
דויד פשפיורקה

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1880 ורשה, האימפריה הרוסית 
 הוצאה להורג:  1940 (בגיל 59 בערך) Palmiry, רפובליקת פולין 
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  רוסיה, פולין
 פרסים והוקרה:  היה אלוף פולין הראשון בשחמט, באליפות שנת 1926
 הערות:  יהודי
 
דויד פּשֶפּיוּרקה (בפולנית: Dawid Przepiórka או David Przepiórka‏; 22 בדצמבר 1880–1940, ורשה), שחמטאי יהודי-פולני מוביל בתחילת המאה העשרים.
פשפיורקה היה אלוף פולין הראשון בשחמט, באליפות שנת 1926. הישגו הטוב ביותר היה מתחרות מינכן 1926, מקום ראשון לפני רודולף שפילמן ויפים בוגוליובוב. באליפות העולם השנייה (והאחרונה) לחובבים שהתקיימה בשנת 1928 הגיע פשפיורקה למקום השני לאחר אלוף העולם לעתיד מקס אויבה.
השתתפותו באולימפיאדות

פשפיורקה שיחק בנבחרתה האולימפית של פולין בשתי אולימפיאדות:
בשנת 1930, באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +7 -2 =4, בין היתר ניצח את יסטה סטולץ ומרסל דושאן.
בשנת 1931, באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +6 -3 =8, בין היתר ניצח את מסימיליאנו רומי.
באולימפיאדות אלו זכה פשפיורקה בשתי מדליות קבוצתיות: מדליית זהב קבוצתית באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג ומדליית כסף קבוצתית באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג.
במהלך הכיבוש הנאצי של פולין נכח פשפיורקה במפגש אסור של חוג השחמט של ורשה. הגסטפו עצר את כל הנוכחים במפגש, והיהודים, כולל פשפיורקה, הוצאו להורג על ידי הגרמנים.
אטיוד

פורסם בעיתון Magyar Sakkvilág, בשנת 1926
לבן מתחיל ומשיג תיקו.
פתרון: 1. מג5 מג7 2. מד5! ר:ד6 3. ח4 ז:ח4 4. צג4+ מד7 (אחרת המלך יכה את הרץ ב-ד6) 5. צ:ח4! צ:ח4 פט.
ספר שנכתב אודותיו

Tomasz Lissowski: Dawid Przepiórka, his life and work. The Chess Player, Nottingham 1999. ISBN 1-901034-24-0 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  4th Chess Olympiad: Prague 1931, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810532607105606  BnF: cb167497662 (data)  GND: 1172353646  ISNI: 0000 0003 9604 3306  LCCN: nb2002003819  NTA: 150997833  VIAF: 290856999   WorldCat (עם VIAF): 290856999 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.