stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רייצ'ל ארדוס
קריירה אמנותית

בשנת 2001, בסיום לימודיה, נבחרה להשתתף ב-Live-I, תוכנית הכשרה בנושא מחול וטכנולוגיה מטעם Troika Ranch Company שהתקיימה בניו יורק. במקביל התחילה לעבוד כמנהלת במה ומנהלת חזרות. בין היתר עבדה עם היוצרים: רנה שיינפלד, עידו תדמור, סילביה דוראן, יוסי ברג ועודד גרף, יורם כרמי, להקת המחול פרסקו סאלי-אן פרידלנד ורונית זיו. במסגרת תפקידה השתתפה בסיורים ליעדים בחו"ל כגון אקוודור, ארצות הברית, סין וקוריאה הדרומית.
בשנים 2002–2023 עבדה כמנהלת הצגה של להקות המחול אנסמבל בת-שבע, להקת ענבל, יוסי ברג ועודד גרף, בפסטיבל "הרמת מסך" ועוד.
בשנת 2005 החלה ארדוס ליצור יצירות מחול עצמאיות, שהופיעו על במות ברחבי העולם ובפסטיבלים שונים. בשנת 2010 הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים.
במקביל ליצירה העצמאית, בין השנים 2009–2014 שמשה גם כמרצה אורחת באקדמית Roehampton בלונדון. כמו כן, באותה התקופה היא גם עבדה כמנהלת חזרות, מנהלת במה ומנהלת סיור של היצירות "מונגר" ו"רוסטר" של הכוריאוגרף ברק מרשל, בהפקת מרכז סוזן דלל. בשנים אלה היצירות הופיעו ברחבי העולם, בין היתר במדינות: באנגליה, קוריאה הדרומית, שווייץ, רומניה, צרפת, הולנד, אזרבייג'ן, איטליה, גרמניה וארצות הברית.
במהלך הקריירה שלה, כמעט מדי שנה הוזמנה להשתתף בתוכניות שהות אמן במחול ברחבי העולם: בשנת 2010 לקחה חלק בפרויקט ברזדנסי Blank Canvas של The Firkin Crane שהתקיים בקורק, אירלנד, ובפרויקט אירוח מחול בינלאומי "Crossings choreographic residency", ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. בשנת 2014 השתתפה בתוכנית הכשרה בינלאומית לבמאים של IUGTE מטעם International University Global Theatre Experience. שנה לאחר מכן נבחרה להשתתף בתוכנית ההכשרה של SUMAC בניו יורק, בניהולה האמנותי של הכוריאוגרפית סוזן מרשל, וכן לקחה חלק בפרויקט The Bench, פרויקט מנטורינג ביוזמת Faced Dance 2 להכשרת כוריאוגרפיות בריטיות. בשנת 2017 התארחה בפרויקט הרזידנסי למחול Kinitiras Performance Space באתונה שביוון. שנה לאחר מכן השתתפה בתוכנית פיתוח כוריאוגרפים ב-Springboard, שהתקיימה במונטריאול, שבקנדה. כמו כן השתתפה בשהויות האמן Between the Seas ביוון וב-Eina R.E.D בנורווגיה. בשנת 2019 השתתפה ברזידנסי Catapult Choreographic Centre בניוקסאל שבאוסטרליה, ובשנת 2020 נבחרה להשתתף בתוכנית "מעגל הכוריאוגרפים" של מרכז סוזן דלל. בשנת 2021 השתתפה בשהות אמן ב-Fabrik Potsdam, גרמניה.
בשנים 2016–2021 פעלה כיועצת אמנותית לפסטיבל "יערות מנשה" ולכוריאוגרפים עצמאיים ולהקות כגון: עידו גדרון, לירון עוזרי, אורי לנקינסקי, NorwayPanta Rei Danseteater, להקת יוסי ברג ועודד גרף.
בשנת 2020 החלה ליצור את הפרויקט "אני זקנה מדי בשביל ה*** הזה!", באמצעות העברת סדנאות לנשים בכל הגילאים. היא פיתחה פורמט חדש של יצירה שבהמשך נלמד גם בגרמניה וגם בפרויקט בקהילת כפר שלם, כחלק מפסטיבל נפגשות. במקביל, החלה לעבוד על יצירת המחול הראשונה שלה לילדים "הארמון של איתי" שעלתה בבכורה בשנת 2021. המופע "אני זקנה מדי בשביל ה*** הזה", מחול נשי רב גילאי, עלה בבכורה בתיאטרון תמונע בשנת 2022.
בנוסף לפעילותה בחו"ל, ארדוס פועלת כמנהלת אמנותית, יוצרת ומנהלת פרויקטים במחול גם בישראל. בשנים 2020–2021 ניהלה אמנותית את פסטיבל מחול שלם בירושלים. בשנת 2021 ניהלה את תוכנית הרזידנסי כחלק מפסטיבל "נפגשות" בכפר שלם מטעם עיריית ת"א.
הוראה

בשנת 2018 הוזמנה ארדוס ללמד כמרצה אורחת באוניברסיטת בראון בארצות הברית. בשנים 2019–2021 עבדה כמרצה לקומפוזיציה בהשתלמויות מורים מטעם משרד החינוך. בשנת 2021 לימדה קומפוזיציה בית הספר "הללי" בקמפוס גבעת וושינגטון.
בנוסף, ארדוס מוזמנת ליצור כוריאוגרפיות מקוריות ללהקות נוער ולתוכניות הכשרת רקדנים בישראל ובעולם, בין היתר במוסדות הלימוד: תוכנית ריסרץ' - התוכנית להכשרת רקדנים מטעם להקת ורטיגו, American University, Washington DC PUDC University בלימה שבפרו.
רשימת יצירות

2022 - ****Too old for this s - מופע נחול נשי רב גילאי, תיאטרון תמונע.
2021 - הארמון של איתי, עבודה לילדים בגילאי 4–10.
2021 - עבודה מחקר - A little too old, a little too young- Part `1 - חלק ממחקר "Too old for this shit" כחלק מפסטיבל נפגשות.
2020 - Q&A - גרסה חדשה ליצירה שנוצר בתהליך עם Backhouse Dance Los Angeles.
2020 - Folded - עבודה שהוזמנה ע ידי Panta-Rei Danseteater, נורווגיה.
Tone deaf - 2019 - בכורה במסגרת פסטיבל אינטימדאנס.
2018 - Motherland / מולדת - בכורה במסגרת פסטיבל מחול שלם.
Q&A - 2018 אינטימיות ב-36 שאלות - עיבוד מיוחד ל-10 רקדנים עבור ההרכב IL Young Dance משוודיה.
Q&A - 2017 אינטימיות ב-36 שאלות - יצירה בהשתתפות 4 רקדנים במסגרת פסטיבל אינטימדאנס.
Promise of Departure - 2016 - עבור ההרכב Panta Rei Danseteater מנורווגיה.
2016 - הכלב השחור - דואט, מחסן 2 נמל יפו.
Steven was wrong - 2015 - יצירה ל-9 רקדנים שנוצרה עבור להקת קולבן דאנס.
Fight, flight, feathers f***ers - 2015 - יצירה שנוצרה בשיתוף Moving into Dance Mophatong Company מדרום אפריקה, ועלתה כבכורה בפסטיבל Dance Umbrella ביוהנסבורג.
Preludes 19-21 - 2015 - יצירה בלווי מוזיקה חיה שנוצרה עבור NorthWest Dance Project בפורטלנד, אורוגון.
2014 - מצודה - דואט שעלה לראשונה בפסטיבל מחול שלם בירושלים.
2014 - טיוטא עבור להקת נהרה, תיאטרון נחמני, תל אביב.
2013- הבל - יצירה לשישה רקדנים גברים שנוצרה במסגרת פסטיבל הרמת מסך 2013.
The man upstairs - 2013 - טריו שנוצר כחלק מפסטיבל בין שמיים לארץ בשיתוף עם בית אביחי. הוצג בבכורה בתל אביב ובירושלים.
Rust - 2013 - דואט שנוצר ככאוריאוגרפיה משותפת עם עידו תדמור כחלק מהפקה ישראלית-פולנית, לזבירווניה מוורשה.
and Mr, the choreographers cut - 2012 - יצירת מחול באורך מלא בביצועם של עידו תדמור וסטפן פרי.
2011 -במילים שלה - טריו לשלוש נשים בשילוב מוזיקה חיה של להקת מונטי- פיורי, נוצר כחלק מפסטיבל הרמת מסך.
and Mr - 2011 - כוריאוגרפיה לסולו שהוזמן על ידי עידו תדמור ובביצועו.
why we tell - 2011 - דואט שנוצר כחלק מתוכנית שהות אמן Blank Canvas של The Firkin Crane בקורק, אירלנד.
Ou - 2010 - קוורטט בשילוב עבודת ווידאו ארט של היוצרת אפרת עיני ולצלילי מוזיקה מקורית של אלברטו שוורץ.
Last Orders - 2009 - יצירה תלוית מקום בהזמנת Mancopy Dance Company ב-Aarhus, דנמרק.
2008 - בפנים יורד גשם - נוצרה בהרמת מסך 2008 במרכז סוזן דלל.
alma - 2007 - נוצרה בפסטיבל גוונים, במרכז סוזן דלל בתל אביב.
Without Feathers - 2006 - עלתה בתיאטרון תמונע בפסטיבל באינטימדאנס, ובמיטב של אינטימדנס לאותה שנה.
The Birds & the bees - 2005 - עלתה בתיאטרון תמונע באירועי אינטימאדאנס, בפסטיבל מחול אחר ובמחולוהט.
רשימת יצירות > יצירות וידאו-דאנס

2021 - expecting - עבודת וידאו דאנס שנוצרה בשיתוף אורי לנקינסקי ואפרת מזור.
2020 - Grey עבודת וידאו דאנס שנוצרה בשיתוף Compony E, וושינגטון שבארצות הברית.
Did you really say no? - 2017 - וידאו דאנס בבימוי של אורן לביא ובשיתוף ונסה פרדיס.
Carriage - 2017 - וידאו דאנס שנוצרה בשיתוף אורי לנקינסקי.
פרסים ומלגות

2008 פרס ראשון ב-AICC, תחרות כוריאוגרפים בינלאומית בארהוס שבדנמרק בעבור היצירה Alma.
2009 פרס ראשון בתחרות ה-Next Commissioning Project של ה־City Ensemble Dance בוושינגטון, ארצות הברית.
2009 זוכת מלגת מצוינות במחול מטעם קרן "אלברט גאובר" לבלט ולמחול מדנמרק.
2012 זוכת פרס שרת הקליטה לאמנים עולים.
2014 פרס NorthWest Dance Project’s מטעם הלהקה Pretty Creative Commissio בפורטלנד ארצות הברית.
2014 זוכת מלגת IUGTE מטעם International University Global Theatre Experience.
2015 פרס שרת התרבות לאמנים עצמאיים היוצרים בתחום המחול.
השכלה

2000 - בוגרת תואר ראשון במחול First Class Honors Degree – ב-Roehampton Institute London, אנגליה.
2001 - בוגרת תואר שני במחול בהתמחות בכוריאוגרפיה ב-Laban Centre London, אנגליה.
2014 - בוגרת תוכנית הכשרה בינלאומית לבמאים של IUGTE מטעם International University Global Theatre Experience.
הערות שוליים

1 2  אלעד סמורזיק, עלתה לבמה: ראיון עם הכוריאוגרפית רייצ'ל ארדוס, באתר הארץ, 19 בינואר 2012
↑  הכוריאוגרפית רייצ'ל ארדוס הוזמנה לייצג את ישראל בדרא"פ, באתר THE PULSE, ‏27 ביולי 2010
1 2   אורי לנקינסקי, מה קורה כשנשים בכל הגילים נפגשות לרקוד יחד, באתר TheMarker‏, 14 ביולי 2020
1 2  יעל אפרתי, 8 רקדניות במפגש בין-דורי, החיים הטובים ספטמבר, 2023, עמ' 36-40
1 2  איטו אבירם, 8 נשים במופע מחול “אני זקנה מדי בשביל ה*** הזה!”, באתר התרשמות של איטו אבירם
1 2  נועה בר-ניר, "אני זקנה מדי בשביל ה… הזה": הספקטרום של האישה הנעה, באתר מרתה יודעת, ‏14 בינואר 2023
↑   רות אשל, המחול של רייצ'ל ארדוס ב"אינטימדאנס": בשביל קשר אמיתי לא צריך לדבר, באתר הארץ, 28 ביוני 2017
↑  ענת זכריה, אינטימיות ב-36 שאלות״ מאת רייצ׳ל ארדוס-Q&A״, באתר המבכרת, ‏1 באוקטובר 2017
↑   רות אשל, לרקוד מול המסך הגדול, באתר הארץ, 1 ביוני 2015
↑  יעקב בר-און, ‏סרט מחול: יצירות בהשראת סרטים מעלות תהיות לגבי המופשט והמוחשי, באתר מעריב אונליין, 29 במאי 2015
↑   רות אשל, פסטיבל מחול שלם: יצירות משובחות על חופש ומחנק, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2014
↑  4 חדרים: תערוכה חדשה בגלריית החווה, באתר פורטפוליו, ‏17 בדצמבר 2014
↑  מחול: "ערב שחור לבן", באתר המומלצים
↑  טל אימגור, רייצ'ל אדוס בעשור של מחול ועוד המלצות במה לסופ"ש, באתר הארץ, 19 בינואר 2012
↑  עידו תדמור ורייצ'ל ארדוס יציגו בניו יורק את 'and Mr', באתר THE PULSE, ‏1 בפברואר 2012
↑  רות אשל, "Why We Tell": לקפוץ אל הלא נודע, באתר הארץ, 10 בפברואר 2011
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רייצ'ל ארדוס".
מתוך "Q&A"
מתוך "Q&A"
מתוך "****Too old for this s"
רקוב

ערך זה עוסק בכפר בפולין. אם התכוונתם לעיירה בבלארוס, ראו .
| --- | --- |
סמל רקובסמל רקוב

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  קיילצה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,010 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°40′N 21°2′E﻿ / ﻿50.667°N 21.033°E﻿ / 50.667; 21.033
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.rakow.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטירקאו(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטירקאו(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהרקאו(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהרקאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רקאו (בפולנית: Raków) הוא כפר במחוז קיילצה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

רקאו נוסד בשנת 1569, והיה למרכז של קלוויניזם ואריאניות. בתקופה זו הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ולאחר מכן, נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, עקב מרד ינואר.
יהודי רקאו

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,500 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות של הבונד, של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות, אשר הפעילו ביישוב תנועות נוער וקיבוצי הכשרה.
בתחילת 1940, תחת הכיבוש הגרמני, רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, אליו הועברו יהודים נוספים מהסביבה. ב-28 באוגוסט 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבכפר לגטו ינדז'יוב, ומשם שולחו ב-16 בספטמבר 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה.
בית הכנסת המקומי בתחילת המאה ה-20.
שמואל אגורסקי

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1884 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באוגוסט 1947 (בגיל 63) פבלודר, קזחסטן 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ברית המועצות 
 שפות היצירה:  רוסית, יידיש, בלארוסית 
 
שמואל אגורסקי (רוסית: Самуил (Шмуэль) Хаимович Агурский;‏ 1884 גרודנו - 1947 פבלודר) היה יהודי, מהפכן רוסי, היסטוריון סובייטי וחבר האקדמיה הבלארוסית למדעים.
קורות חיים

אגורסקי נולד בגרודנו, למד בחדר וקיבל חינוך מסורתי. הוא הצטרף לבונד והשתתף במהפכת 1905. הוא נאלץ להגר ונדד בין 1906–1917, קודם גר בבריטניה ואז הגיע לארצות הברית. בארצות הברית היה מעורב בתנועות אנרכיסטיות וכתב בעיתונים יהודים בארצות הברית. אחרי מהפכת פברואר הוא חזר לרוסיה. ברוסיה היה כתב מטעם עיתונים יהודים בארצות הברית. הוא הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית, היה בין מייסדי וראשי יבסקציה. הוא ניצל את היעדרותו של ראש היבסקציה, שמעון דימנשטיין, והחתים את יוסיף סטלין על פקודה לחיסול הקהילות היהודיות.
בשנות העשרים ביקר בארצות הברית. הוא שימש בתפקידים שונים במפלגה. היה היסטוריון של המפלגה הקומוניסטית.
ב-1938 נפתח כנגד אגורסקי תיק חקירה, הוא הוגלה לקזחסטן, שם נפטר ב-1947.
משפחה

בנו, ההיסטוריון פרופ' מיכאל אגורסקי (1933–1991) היה דיסידנט. בשנת 1975 עלה לישראל והיה מרצה באוניברסיטה העברית. נכדו, בני אגור, היה מדריך בחוגי הסיירות ומטפס הרים מצטיין אשר מצא את מותו כשטיפס על הר לנין ונקלע למפולת שלגים.
הערות שוליים

↑  יוסף פרידלנדר, היבסקציה בעיניו של יבסק, דבר, 16 בספטמבר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504528805171  GND: 1048657531  ISNI: 0000 0004 0251 2253  LCCN: no2013110463  NKC: js20191025041  VIAF: 298140873   WorldCat (עם VIAF): 298140873
שמעון גיטר

| --- | --- |

פרופ' גיטר, 1969
 לידה:  9 בדצמבר 1915 האג, הולנד 
 פטירה:  29 בדצמבר 2009 (בגיל 94) 
 ענף מדעי:  פרמקולוגיה, טוקסיקולוגיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אמסטרדם 
 מנחה לדוקטורט:  Barend Coenraad Petrus Jansen 
 מוסדות:  הפקולטה למדעי הרפואה והבריאות, אוניברסיטת תל אביב  בית חולים בילינסון 
 פרסים והוקרה:  יקיר רמת גן (2001) 
 מספר צאצאים:  2 
 
שמעון גיטר (9 בדצמבר 1915 – 29 בדצמבר 2009) היה רופא, התמחה בפרמקולוגיה וטוקסיקולוגיה, עסק בהוראה ומחקר, ניהל את המעבדה לפיזיולוגיה נסיונית של מכון רוגוף למחקר רפואי בבית החולים בילינסון, ממייסדי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה אוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה, באוניברסיטת תל אביב (1965–1977) דקאן בית הספר לרפואה ע"ש סקלאר באוניברסיטת תל אביב (1968–1973)
משפחתו

רעייתו לאה (בת רצי ויקותיאל יעקב נויבואר) גיטר (2013-1917), בוגרת סמינר למורות "מזרחי" בירושלים.
הבנות: ד"ר עדינה עמיר, ביוכימאית, ופרופ' דניאלה ליבוביץ, פרופסורית למתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה.
חתניו: פרופ' אליה ליבוביץ ופרופ' דן עמיר.
אחיו : בנו גיטר.
הערות שוליים

↑  שמעון גיטר באתר GRAVEZ
↑  משה שרת ומורשתו - מתוך יומן העבודה, הולנד, 29 באוקטובר 1939
↑  היום - הפתיחה החגיגית של מלון "אכדיה", הצופה, 21 ביוני 1955
↑  פרופ' שמעון גיטר - נבחר לדיקן ביה"ם לרפואה של אוניברסיטת תל־אביב, על המשמר, 2 בדצמבר 1968
↑  פרופ' שמעון גיטר ממשיך כדיקן הרפואה, מעריב, 20 בדצמבר 1971
↑  רוני אשל, המזהמים, התרומות והדו"ח של מלר"ז, מעריב, 18 בפברואר 1977
↑  יוסף גולדשטיין, הבגידה בארץ הבחירה - האיום הסביבתי חברתי, הוצאת כתר, 2002, עמוד 13
↑  יקיר העיר רמת-גן אתר עיריית רמת גן
↑  לאה גיטר באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012249871905171  BnF: cb10900256w (data)  CiNii: DA04099768  ISNI: 0000 0000 8457 2065  LCCN: n82215930  MGP: 152388  NLA: 36218853  NTA: 069499594  RERO: 02-A012924517  VIAF: 94456015   WorldCat (עם VIAF): 94456015
רקוויאם (אטרניטאס)

רקוויאם (Requiem) הוא אלבומה הראשון של להקת המטאל הסימפוני אטרניטאס. האלבום יצא בשנת 2000. האלבום הוא הלחנה בסגנון מטאל את הטקסט הליטורגי של הרקוויאם הקתולי, וכל המילים שבו בלטינית (למעט הקיריה).
האלבום

האלבום הוא פרי יוזמה משותפת של אניה מלכאו ואלכסנדר הוזינגר שבשנת 1999 החליטו ליצור גרסת מטאל לרקוויאם הקתולי. הטקסט הליטורגי של הרקוויאם הוא טקסט המתאים לאופי סצנת המטאל הסימפוני שכן הוא, ובעיקר המזמור דיאס אירה, מלא בתיאורים אודות יום הדין הנורא, הוא מתקשר למוות ושייך למסורת ארוכה של הלחנת מוזיקה קלאסית. הפרויקט המשותף של מלכאו והוזינגר יצא כאלבום בשנה שלאחר מכן וזכה להצלחה. בעקבות הצלחת האלבום הוקמה להקת אטרניטאס, כדי להופיע עם שירי הפרויקט.
השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | I. Introitus  | 03:31 |
| 2. | II. Kyrie  | 01:53 |
| 3. | III. Graduale  | 04:12 |
| 4. | IV. Tractus  | 03:13 |
| 5. | V. Sequenz - Dies Irae  | 04:38 |
| 6. | V. Sequenz - Mors Stupebit  | 05:54 |
| 7. | V. Sequenz - Rex Tremendae  | 02:29 |
| 8. | V. Sequenz - Confutatis  | 04:46 |
| 9. | V. Sequenz - Lacrymosa  | 03:24 |
| 10. | VI. Offertorium  | 04:29 |
| 11. | VII. Sanctus  | 02:48 |
| 12. | VIII. Communio  | 01:45 |
| 13. | IX. Responsorium  | 04:31 |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:10 |
שמעון בר סבא

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־3 האימפריה הסאסאנית 
 הוצאה להורג:  341 קטסיפון, האימפריה הסאסאנית 
 תפקיד:  Catholicos Patriarch of the Assyrian Church of the East 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
מאר שמעון בר סבא (בסורית: ܡܪܝ ܫܡܥܘܢ ܒܪܨܒܥܐ, 316 – 17 באפריל 344) היה הבישוף של סיליקיא-קטסיפון, באימפריה הסאסאנית, ראש הכנסייה המזרחית (אנ') דה פקטו, עד מותו. הוא היה בישוף במהלך רדיפות הנוצרים של המלך שאפור השני של האימפריה הסאסאנית, והוצא להורג יחד עם רבים מחסידיו בהם אחותו ופוסאי (אנ'). הוא נערץ כקדוש בקהילות נוצריות שונות.
ביוגרפיה

שמעון בר סבא נולד בשנת 316 . הוא התמנה לבישוף בשנת 329, בסיליקיא-אקטיספון (כיום מחוזא). בתקופת שאפור השני חשש המלך שהמיעוט הנוצרי ישתף פעולה עם האימפריה הרומית שבאותו זמן כבר קיבלה עליה את הנצרות, ואנשיו הוציאו נוצרים רבים להורג. בהמשך הוא שינה את מדיניותו וקרא לנוצרים להמיר את דתם לזורואסטריות. שמעון בר סבא נעצר בשנת 344 והובא לפני המלך שאפור השני עם עוד 102 בישופים וכמרים. הוא התבקש להתפלל אל השמש אולם סירב לעשות כן. אותם 102 נוצרים הוצאו להורג מול עיניו ולבסוף נערף ראשו של מר סבא עצמו. ההיסטוריונים חולקים על מספרם של המוצאים להורג בתקופה זו והוא עומד בין 16,000 ל-200,000 מוצאים להורג.
תיעוד

סיפור המרטירים באימפריה הסאסנית נכתב בחיבור סורי מאותה תקופה בשם "פעולות המרטירים הפרסים". קיימים מספר כתבי יד של החיבור. בגרסתו הקצרה והמוקדמת יותר הוא מושווה ליהודה המכבי ותומכיו למכבים עצמם. בגרסה מאוחרת יותר ההשוואה הזו אינה קיימת והם מוּשווים למרטירים הנוצרים הראשונים שנהרגו תחת השלטון הרומי.
סיפורו של שמעון בר סבא מתוך החיבור הגדול של המרטיטרים הפרסים תורגם לאנגלית בידי קייל סמית.
לקריאה נוספת

David Wilmshurst, The Martyred Church-A History of the Church of the East, London, 2011, p. 16
הערות שוליים

↑  שנת מותו נתונה בספק והיא בין 339 ל-344. K. Smith, The martyrdom and history of Blessed Simeon bar Şabbaʻe, Piscataway, NJ, 2014 p. xx
↑  ראו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599696405171  GND: 1077612168  ISNI: 0000 0004 5338 4511  LCCN: n2014023336  VIAF: 23151897113524070168   WorldCat (עם VIAF): 23151897113524070168
רכסי מקנוטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,066 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי סקוט 
 קואורדינטות:  67°32′00″S 50°27′00″E﻿ / ﻿67.53333°S 50.45°E﻿ / -67.53333; 50.45
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכסי מקנוטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכסי מקנוטון
 
רכסי מקנוטון או מצוקי מקנוטון או רכסי מקנאטון (באנגלית: McNaughton Ridges) הם קבוצת רכסי הרים בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הרכסים ממוקמים 22 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת סימפסון.
שיא גובה הרכסים 1,066 מטרים מעל פני הים; הרכסים הם ההר ה-3,935 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכסים

הרכסים מופו בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנים 1956 ו-1957.
היסטוריה > מקור השם

שמם של הרכסים ניתן להם על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הרכסים נקראו על שמו של י. ל. ק. מקנוטון (I.L.K. McNaughton), שהיה פיזיקאי בתחנת מוסון, בשנת 1961.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| הרי סקוט |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | מקנוטון |  |
| הרים | אלכסייב • ברוקלסבי • ג'ורג' • גידינגס • דבנהאם • מקלנן • סימפסון |  |
| נונאטאקים | נונאטאקי פרוב • נונאטאק אובלאצ'נאיה |  |
| גבעות ומשטחי סלע | גבעות האוורד • סלע וורד |  |
שמעון ברנשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1884 יקבפילס, לטביה 
 פטירה:  19 בדצמבר 1962 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
שמעון גרשון ברנשטיין (אנגלית: Simon Gershon Bernstein;‏ 15 באוגוסט 1884, לטביה – 19 בדצמבר 1962, ניו יורק) היה חוקר ספרות ושירת ימי הביניים, סופר, עורך ופעיל ציוני.
קורות חייו

נולד ביעקובשטאדט (קורלאנד) שבלטביה בשנת 1884. למד לשונות שמיות, היסטוריה ופילוסופיה בברלין, שטרסבורג ובברן ובשנת 1906 קיבל דוקטורט על עבודתו " Knig Nebucadnezar Von Babel in Der Jdischen Tradition: Ein Beitrag Zur Untersuchungung Der Haggadischen Elemente Enter Vergleichung Arabischer, Syrisc".  בין השנים 1908 ל-1911 היה המזכיר העברי של החברה להפצת ההשכלה בקרב יהודי רוסיה בפטרבורג. בשנת 1912 הצטרף להסתדרות הציונית העולמית ועבד במשרדה הראשי בברלין עד שנת 1915.
בעת המלחמה החיילים היהודים בצבא רומניה הופלו לרעה, נרדפו ונחשדו בריגול. הגנרל הרומני פרזאן פרסם הוראה על פיה: "כל היהודים, הסוחרים, ילדיהם ונשותיהם מרגלים המה". ידיעות על הנעשה רוכזו באמצעות החיילים הרוסים באודסה ופורסמו ב-1918 על ידי שמעון ברנשטיין לפי הזמנת משרד התנועה הציונית בקופנהגן.
בין השנים 1915 ל-1920 עבד במשרדיה בקופנהגן, ובין השנים 1921 ל-1922 היה מזכיר מחלקת הארגון של התנועה בלונדון.
בשנת 1922 התיישב בארצות הברית והחל לערוך את השבועון היידי "דאס אידישע פאלק" ("Dos Yiddishe Folk") של ארגון ציוני אמריקה עד לשנת 1953.
בנוסף לכתיבתו העיתונאית כתב ספרים בנושאים שונים. בין השאר חקר פיוטים של יהדות ספרד, איטליה וביזנטיון. הוא פרסם מהדורות מדעיות של השירה העברית בימי הביניים.
פרסם מאמרים בירחונים סיני וארשת.
מספריו

בחזון הדורות, הוצאת בלוך, 1928
שומרי החומות. זרמים ותקופות בתחיה הישראלית, הוצאת מצפה, תרצ"ח
משירי ישראל בטילה: אוסף שירים ופיוטים מן המאה הט"ז, הי"ז והי"ח, עם מבוא והערות, ירושלים, הוצאת דרום
שירי הקודש מאת משה אבן עזרא, הוצאת מסדה, תש"ז
על נהרות ספרד - קינות כמנהג ספרד על חורבן ירושלים, הוצאת מחברות לספרות בסיוע מוסד הרב קוק, 1956
שירי יהודה הלוי, 1944
The divan of Leo de Modena, collection of his Hebrew poetical works, Hebrew Press of the Jewish Publication Society of America, Philadelphia, 1932
לקריאה נוספת

ד"ר שמעון ברנשטיין ז"ל \ נפתלי בן מנחם, סיני, 1962
Simon Bernstein, scholar, author, editor (His Jewish scholarship in America), Joshua Modlinger, Shoulson Press 1949
הערות שוליים

↑  פנקס הקהילות רומניה, כרך א', הוצאת יד ושם, תש"ל, עמוד צ"ז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258490605171  BIBSYS: 6045742  GND: 130687936  ISNI: 0000 0000 8343 5552  LCCN: n86048330  NSK: 000682739  NTA: 095159142  RERO: 02-A005873217  SELIBR: 243599  VcBA: 495/86546  VIAF: 50341006   WorldCat (עם VIAF): 50341006
שדות אליסיום

שדות אליסיום, ציור מעשה ידי קארלוס שוואב משנת 1903.
במיתולוגיה היוונית, שדות אליסיום או מישורי אליסיום (מיוונית: (ν)Ἠλύσιο(ν) Πεδίο, לטינית: Elysium) הוא שם לאזור מסוים בעולם הבא, אליו הגיעו האנשים ההגונים, שהראו צדק וגבורה נשגבת, וקרוביו האנושיים של זאוס.
על פי המסורת היוונית, האליסיום נמצא הרחק בקצה המערבי של כדור הארץ, וניתן להגיע אליו רק בחציית נהר האוקיינוס.
אטימולוגיה

השם 'אליסיום' הוא ליטון השם היווני אליסיון שהאטימולוגיה שלו אינה ידועה. אחת ההשערות - של ההלניסט הגרמני ולטר בורקרט - היא כי מקורה במילה יוונית קדומה אֶנֶלסיון או אֶנֶליסיוס שמשמעה הייתה 'אדם או מקום המוכה ברק'.
ייתכן שמילה זו קשורה לזאוס, אל הברק במיתולוגיה היוונית, ומשמעה 'מבורך', כלומר- מבורך (מוכה) על ידי זאוס (ברק).
חוקר גרמני אחר, יאן אסמן, טוען כי מקור השם במילה "יאלו" או "יארו" ממצרים העתיקה שמובנה הוא "קנה מצוי". שמו של גן העדן במצרים העתיקה היה "שדות הקנה" - ארץ עליונה ומשגשגת אליה קיוו להגיע המתים ולבלות בה חיי נצח.