stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני שובבני (קומיקס)

| --- | --- |

 מידע קומיקס
 יוצר:  האנק קטצא'ם 
 תקופת פרסום מקורית:  12 במרץ 1951 – הווה (74 שנים) 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  Fantagraphics Books 
 www.dennisthemenace.com
 
דני שובבני (באנגלית: Dennis the Menace, או בתרגום חופשי לעברית "דניס האיום") היא רצועת קומיקס אמריקאית שנוצרה במקור על ידי הקריקטוריסט והקומיקסאי האמריקני האנק קטצ'אם ופורסמה לראשונה ב-12 במרץ 1951.
תקציר העלילה

עלילת הקומיקס מתרחשת בשכונה פרוורית בוויצ'יטה שבקנזס ומתמקדת בהרפתקאותיו של הילד הבלונדיני, השובב והמנומש בן החמש דני שובבני (שמו הוא דניס מיטשל בגרסה האנגלית המקורית). דני הוא ילד סקרן ומלא מרץ אשר גורם לעיתים רבות לכאוס בשכונה שלו שלא במכוון. למרות שהוא נקלע לעיתים רבות לצרות, דני הוא ילד טוב לב בעל כוונות טובות.
ההומור בסיפורים סובב בעיקר סביב האינטראקציות של דני עם בני משפחתו, חבריו, ובמיוחד עם שכנו הקשיש והקנטרן מר יובל (מר ווילסון בגרסה המקורית), שלעיתים רבות הופך לקורבן העיקרי לכאוס שדני גורם.
הדמויות הראשיות

דני תומר (בגרסה האנגלית נקרא דניס מיטשל) – ילד שובב ומלא מרץ בן חמש אשר נקלע לעיתים רבות לצרות וגורם לכאוס רב שלא במודע.
דוד תומר (בגרסה האנגלית נקרא הנרי מיטשל) – אביו של דני אשר הוא מהנדס אווירונאוטיקה.
רינה תומר (בגרסה האנגלית נקראת אליס מיטשל) – אמו של דני אשר היא עקרת בית.
יורם יובל (בגרסה האנגלית נקרא ג'ורג' ווילסון) – השכן הקשיש של משפחת תומר. דניס מחבב את מר יובל, אך נוהג לעצבן אותו באופן תדיר שלא במודע, מכיוון שלרוב הוא מקשה עליו לחיות חיים שלווים ושקטים ו/או פוגע בטעות ברכושו.
מרים יובל (בגרסה האנגלית נקראת מרתה ווילסון) – אשתו טובת הלב של מר ווילסון. משמשת כדמות סבתא לדני.
גיל (בגרסה האנגלית נקרא ג'ואי מקדונלד) – חברו הטוב ביותר של דני, אשר לעיתים רבות מלווה אותו בהרפתקאותיו.
נילי (בגרסה האנגלית נקראת מרגרט ווייד) – ילדה מנומשת אשר מרכיבה משקפיים ובעלת שיער ג'ינג'י. נוטה להיות שחצנית ולעיתים רבות היא מרגיזה את דני. למרות שלרוב היא יריבתו של דני, היא מעריצה אותו בסתר.
הב (בגרסה האנגלית נקרא ראף) – כלב המחמד הגדול, הידידותי והנאמן של דני, אשר לעיתים רבות מלווה אותו בהרפתקאותיו.
היסטוריה

לטענת האנק קטצ'אם ההשראה לרצועת הקומיקס הגיעה מבנו, דניס קטצ'אם, אשר בגיל ארבע סירב ללכת לישון בזמן וגרם לבלאגן רב בחדרו. האנק שקל בתחילה שמות שונים לרצועת הקומיקס, אף כאשר אשתו אמרה לו ביום אחד "הבן שלך הוא איום!" ("Your son is a menace!") קטצ'אם החליט באופן סופי לקרוא לרצועת הקומיקס "Dennis the Menace" (בתרגום חופשי לעברית "דניס האיום").
בשנת 1994 קטצ'אם פרש מיצירת רצועת הקומיקס של דני שובבני. מאז ואילך רצועת הקומיקס של דני שובבני מופקת על ידי האסיסטנטים שלו רון פרדיננד ומרקוס המילטון.
עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים

הפופולריות של הקומיקס הובילה לאורך השנים למספר עיבודים שונים למדיות אחרות:
בין השנים 1959 עד 1963 שודרה ברשת CBS סדרת לייב אקשן של דני שובבני (אנ') בה כיכב ג'יי נורת' בתפקיד דני שובבני.
בין השנים 1986 עד 1988 שודרה בסינדיקציה העיבודי המונפש הטלוויזיוני של דני שובבני.
בשנת 1993 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן של דני שובבני בשם "דניס - דני שובבני" בו כיכבו מייסון גמבל בתפקיד דני שובבני ווולטר מתאו בתפקיד מר יובל.
בשנת 2002 יצא לאקרנים הסרט "דני שובבני מכה שנית" (אנ')
Magia

Magia (באנגלית: Magic, ובעברית: קסם) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית, שאקירה. האלבום יצא לאור ב-24 ביוני 1991, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק קולומביה. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים; "Magia", "Lejos de tu Amor", "Esta Noche Voy Contigo", ו-"Sueños".
למרות ניסיונותיהם של שאקירה וחברת תקליטיה לקדם את האלבום, הוא נכשל ומכירותיו הסתכמו בכ-1,000 עד 1,200 עותקים, אשר נמכרו בארץ מולדתה.
רקע והפקה

האלבום הופק על ידי מיגל א. קוביוס ופבלו טדסקי, ושיריו נכתבו על ידי שאקירה, ועל ידי שלושה פזמונאים נוספים. האלבום יצא במסגרת חוזה ההקלטות שלה עם סוני מיוזיק קולומביה, שבו היא התחייבה להוציא שני אלבומי אולפן נוספים.
באלבום ישנו אוסף של בלדות פופ שנכתבו בידי שאקירה כשהייתה בת שמונה, והרקע לכתיבתם היה בהשראת חוויות שונות שחוותה באותה תקופה.
יציאה וקידום

כדי לקדם את האלבום קיימה שאקירה מופעים רבים בטקסים, אירועים וכולי. במרבית מן המופעים השתתפו הרקדנים סזאר נבארו, גיירמו גומז, מאוריציו פינילה וריצ'רד ריקרדו. בסמוך לקיום המופעים, הופיעה שאקירה בפסטיבל הבינלאומי של וינה דל מאר. הפסטיבל נתן לזמרים הלטינו-אמריקאים הזדמנות לבצע את שיריהם, ולקדם את אלבומיהם, והזוכה נבחר על ידי שופטים רבים. שאקירה ביצעה את הבלדה "Eres", שנכללה באלבומה השני Peligro, וזכתה במקום השלישי. אחד מהשופטים אשר הצביעו לה, היה הזמר הלטיני, ריקי מרטין.
יציאה וקידום > סינגלים

"Magia" - יצא לאור ב-21 בדצמבר 1990, כסינגל הראשון מתוך האלבום, וכסינגל הבכורה של שאקירה. את השיר כתבה והפיקה שאקירה לבדה בגיל 13. חברת תקליטיה של הזמרת והיא עצמה, קיוו כי השיר יגרום לה לפרוץ לתודעת הציבור, אך זה נכשל בדומה לאלבום עצמו. הווידאו קליפ של השיר צולם במסעדה וברחובות עיר מולדתה.
"Lejos de tu Amor" - יצא לאור ב-3 באפריל 1991, כסינגל השני מתוך האלבום. את השיר כתב פבלו טדסקי, והוא הופק על ידי שאקירה. במקום קליפ מלא אשר צולם לשיר, נבחרה אחת מהופעותיה של שאקירה להוות כקליפ הרשמי.
"Esta Noche Voy Contigo" - יצא לאור ב-16 ביולי 1991, כסינגל השלישי מתוך האלבום. את השיר כתב מיגל א. קוביוס, והוא הופק על ידי שאקירה. הקליפ הנלווה שיצא לשיר מציג את שאקירה כשהיא בגן חיות, רוקדת ושרה וברקע ניתן לראות פיל שהולך סביבה.
"Sueños" - יצא לאור ב-28 בספטמבר 1991, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. את השיר כתבה והפיקה לבדה שאקירה. בסמוך לפתיחתו הרשמית של יוטיוב הועלה השיר לאחד מן ערוצי היוטיוב שהיו באותה תקופה. הקליפ הוא בעצם מן הופעה שקיימה שאקירה לבדה בחדר מעומעם ואפל, כשהיא נמצאת בו לבדה שרה את השיר.
יציאה וקידום > סיבוב הופעות

בשנת 1996, יצאה שאקירה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Tour Pies Descalzos". סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום הזה, אלבומה השני Peligro, ואלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר היחידי מתוך האלבום אשר נכלל ברשימת השירים שאותם שרה שאקירה במופעים שהתקיימו בסיבוב ההופעות, היה שיר הנושא, "Magia". סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-74 מופעים בסך הכל.
רשימת רצועות

| Magia> מס' | Magia> שם | Magia> כותב(ים) | Magia> משך | Magia>  | Magia>  | Magia>  | Magia>  | Magia>  | Magia>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sueños  | שאקירה | 3:47 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Esta Noche Voy Contigo  | מיגל א. קוביוס | 3:53 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lejos de tu Amor  | פבלו טדסקי | 3:09 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Magia  | שאקירה | 4:43 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Cuentas Conmigo  | חואניטה לובוגררו, קוביוס | 4:01 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Cazador De Amor  | שאקירה | 3:07 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Gafas Oscuras  | שאקירה | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Necesito De Ti  | שאקירה | 3:41 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Lejos de tu Amor (גרסת רמיקס)   | טדסקי | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 31:27 |  |  |  |  |  |  |
צוות

שאקירה – כתיבה, שירה
סרג'יו סולאנו – גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית
אנטוניו "טוניו" ארנדו – סקסופון
מיגל א. קוביוס – הפקה, כתיבה, הלחנה, מעצב אומנותי, הפקה ווקאלית, מקהלה
אנה מריה גונזלס-ליליאנה אווילה – מקהלה
חואניטה לובוגררו – כתיבה
פבלו טדסקי – הפקה, כתיבה, הלחנה, מעצב אומנותי, תכנות מחשבים, תכנות סינתיסייזר, תכנות תופים
אלווארו אדוארדו אורטיז קיו – עיצוב
גבריאל מוניוז – מתאם כללי
לואיס מיגל אוליבר – טכנאי קול, הנדסת קול
ליאו ארזו – עיצוב עטיפת אלבום
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | חברת תקליטים | קטלוג |
| --- | --- | --- | --- |
| קולומביה | 24 ביוני 1991 | סוני קולומביה | 14464663 |
חלומות צעירים

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון יוז 
 הופק בידי:  ג'ואל סילבר 
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  כריס לבנזון 
 מוזיקה:  אירה ניובורן 
 צילום:  מתיו פ' לאונטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Silver Pictures 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בדצמבר 1985 
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חבר'ה, סרט נעורים, מדע בדיוני קומי, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  אילינוי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   weirdscience
 www.highschoolmovies.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
חלומות צעירים (באנגלית: Weird Science) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985 מהסוגות סרט נעורים, קומדיה ומדע בדיוני אשר נכתב ובוים על ידי ג'ון יוז. בסרט מככבים אנתוני מייקל הול, אילן מיטשל-סמית' וקלי לברוק.
הסרט מבוסס באופן רופף על הקומיקס "Made of the Future" משנת 1951 מאת אל פלדשטיין.
הסרט, אשר הופק בתקציב של 7.5 מיליון דולרים, גרף בסך הכל מעל ל-38.9 מיליון דולרים ברחבי העולם.
תקציר העלילה

גארי וואלאס (מגולם על ידי אנתוני מייקל הול) וויאט דונלי (מגולם על ידי אילן מיטשל-סמית') הם שני תלמידי תיכון מנודים חברתית וחסרי ביטחון.
לאחר שהם צופים במקרה בסרט האימה הקלאסי "פרנקנשטיין" בטלוויזיה, הם מקבלים השראה מהסרט ובאמצעות המחשב האישי של וויאט הם יוצרים את האישה האידיאלית. סופת רעמים מסתורית שמתרחשת בהמשך מפיחה חיים בניסוי המוזר שלהם, ובעקבות כך נוצרת ליסה (מגולמת על ידי קלי לברוק), אישה יפהפייה ואינטליגנטית בעלת יכולות על אנושיות.
יחד עם ליסה, גארי וויאט יוצאים לסדרה של הרפתקאות קומיות אשר במסגרתן הם מתעמתים עם הפחדים שלהם, צוברים ביטחון עצמי, ובסופו של דבר זוכים הופכים לתלמידים פופולריים בבית ספרם.
הדמויות הראשיות

אנתוני מייקל הול בתפקיד גארי וואלאס
אילן מיטשל-סמית' בתפקיד וויאט דונלי
קלי לה ברוק בתפקיד ליסה
ביל פקסטון בתפקיד צ'ט דונלי
סוזאן סניידר בתפקיד דב
ג'ודי ארונסון בתפקיד הילי
רוברט דאוני ג'וניור בתפקיד איאן
רוברט ראסלר בתפקיד מקס
ורנון וולס בתפקיד הלורד גנרל
בריט ליץ' בתפקיד אל וואלאס
ברברה לאנג בתפקיד לוסי וואלאס
מייקל ברימן בתפקיד אופנוען מוטאנט
הפקה

הסרט הופק על ידי ג'ואל סילבר והופץ על ידי סרטי יוניברסל. הסרט צולם ביישובים שונים באזור המטרופולין של שיקגו בו יוז צילם לאורך השנים חלק גדול מסרטיו.
פסקול הסרט כלל את הלהיט "Weird Science" של להקת אוינגו בוינגו.
עיבוד טלוויזיוני

בעקבות הצלחת הסרט ערוץ הטלוויזיה האמריקאי USA Network הפיק בין השנים 1994 עד 1998 את הסיטקום "Weird Science". בסדרה בת 88 הפרקים בו כיכבו ונסה אנג'ל בתפקיד ליסה, מייקל מנאסרי בתפקיד וויאט, ג'ון מלורי אשר בתפקיד גארי, ולי טרגסן בתפקיד צ'ט.
מלחמת גאליה
רקע > רקע גאוגרפי

המלחמה נערכה בעיקר בשטח גאליה, אך במסגרתה פלש קיסר גם פעמיים לאי הבריטי ונסוג ממנו, וערך שתי פלישות עונשין לגדה המזרחית של הריין. גאליה עצמה השתרעה על כברת ארץ רחבת ידיים החופפת במידה רבה לשטחן של צרפת ובלגיה המודרניות. גבולו הדרומי של האזור עבר בהרי הפירנאים, גבולו המערבי באוקיינוס האטלנטי; הנהרות מוזל והריין תחמו את גאליה מצפון ומצפון-מזרח והרי האלפים מדרום מזרח. בדומה למצב האזור בתקופה המודרנית, האזור שפע מים וקרקעות פוריות. באותה תקופה היו באזור יערות (שרבים מהם נכרתו מאז), וכן היו בו ערים רבות, חלקן בצורות, ולצידן כפרים.
מזג האוויר באזור זה הוא מתון: חמים בקיץ עם לחות ליד החוף, קריר בחורף וטמפרטורות שלעיתים נדירות יורדות לרמה מסוכנת. גשמים יורדים במשך כל השנה, אך הם לא עזים מספיק כדי למנוע מהפולש את תמרוניו. כרגיל בעולם העתיק, בעונת החורף לא התנהלה בדרך כלל פעילות קרבית והצבא הרומי נהג לחנות במחנות חורף. עם זאת, במקרה הצורך היה מסוגל לנהל פעילות קרבית גם במהלך החורף. באזור צפון-מערב, במקום שבו שכנו המנפים והמורינים, התפתחו ביצות בעונות הגשומות והללו שימשו מחסה לגאלים שברחו מפני הצבא הרומי.
השטח שאינו הררי התאים היטב לשיטת הפעולה של הלגיון הרומי. היערות היוו אתגר לחיל הרגלים הרומאי הכבד, אך מרבית הגאלים ישבו במישורים פתוחים עם ביצורים בגבעות. חלק מהנהרות היו רחבים ועמוקים די הצורך לשם תעבורת סחורות. חלק מהגאלים שישבו ליד חופי האוקיינוס האטלנטי הפעילו צי סוחר שהתאים לשיט אטלנטי. פני השטח באי הבריטי בתקופה זו היו מיוערים למדי; יערות אלה סייעו לבריטונים (תושביו הקדומים של האי הבריטי) להסתתר מפני צבאו של יוליוס קיסר ולטמון מארבים לחייליו.
קיסר נאלץ להתמודד עם שני מכשולי מים גדולים – נהר הריין במזרח ותעלת למאנש במערב. נהר הריין, אף שהוא רחב למדי, היה הקל שבאתגרים אלו, שכן הצבא הרומי היה מיומן בביצוע עבודות הנדסיות מורכבות וחייליו הצליחו להקים גשר מעל הנהר תוך פרק זמן קצר יחסית. תעלת למאנש היוותה מכשול קשה הרבה יותר. ספינות רבות של הצבא הרומי נטרפו בסערות, שכן הצבא שלא הכיר את האוקיינוס האטלנטי, לא היה מנוסה בשיט במימיו והתקשה למצוא נמל טבעי נוח באי הבריטי עקב היכרות מוגבלת עם הגאוגרפיה של האי.
רקע > הרפובליקה הרומית

בתקופת מלחמת גאליה הייתה הרפובליקה הרומית האימפריה השלטת באגן הים התיכון. בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס השלימה רומי את כיבושו של חצי האי האפניני; בהמשך המאה ה-3 הכניעה את קרתגו בשתי מלחמות קשות וממושכות ובשנת 146 לפנה"ס החריבה אותה כליל; במאה ה-2 והראשונה לפנה"ס כבשה את יוון וכמעט את כל הממלכות ההלניסטיות באסיה הקטנה ובמזרח התיכון. רומא כבשה גם חלקים נרחבים של חצי האי האיברי, חלקים מאפריקה הצפונית ואזורים נוספים.
כיבוש שטחים היה אחד הכוחות המניעים המרכזיים בפוליטיקה הרומית, והיה חיוני לכלכלה של האימפריה, שנשענה במידה רבה על עבודת עבדים. כיבוש שטחים חדשים וסיפוחם לתחומי האימפריה הביא הון רב לקופת האימפריה, שפע של עבדים ויוקרה פוליטית למצביאים הרומיים, שעמדו בראש מסעות הכיבוש. מצביאים מנצחים זכו לכבוד רב, שהיה חיוני לצבירת הון פוליטי ברומא. מצביאים שנחלו ניצחונות גדולים על האויב, או הביאו לסיפוח שטחים חדשים לתחומי האימפריה הרומית, היו זכאים לערוך טריומף – מצעד ניצחון רב רושם.
המערכה בגאליה התנהלה בשלהי ימי הרפובליקה. בתקופה זו עדיין התקיימו המוסדות הפוליטיים של הרפובליקה, אך הכוח הפוליטי האמיתי עבר בהדרגה לידי מצביאים מוכשרים (כמו מאריוס, סולה ופומפיוס), שזכו לנאמנות אישית של הצבאות שבפיקודם, ובמקרים רבים יכלו לאלץ את הסנאט לעשות כרצונם. לכאורה היה הכוח הפוליטי העליון בידי שני קונסולים שנבחרו לתקופת כהונה בת שנה אחת. קונסולים אלה היו אמורים לאזן זה את זה ולמנוע את הצטברות הכוח הפוליטי בידיו של אדם אחד. לצדם של הקונסולים פעלו עוד מספר בעלי משרות נבחרות כמו פראיטורים, קנסורים ועוד.
בדורות שקדמו לפלישת יוליוס קיסר לגאליה עברה על רומא טלטלה פוליטית עזה. היריבות בין סיעות האופטימאטים והפופולרים הגיעה לכדי שתי מלחמות אזרחים, הראשונה בין 88 ל-87 והשנייה בין 83 ל-82 לפנה"ס. המלחמה הסתיימה בניצחון האופטימאטים בראשותו של לוקיוס קורנליוס סולה, שכונן דיקטטורה וערך במהלכה רפורמות מפליגות בממשל. סולה לא החזיק במשרת הדיקטטור לאורך זמן וויתר עליה לאחר שנתיים בתפקיד.
רקע > רקע גאופוליטי

הרפובליקה הרומית הייתה המעצמה הגדולה והחזקה ביותר באזור בתקופה זו. צבאה הצליח להכניע את שכנותיה החזקות והרפובליקה הייתה בתנופת התפשטות מתמדת. מושלים שנשלחו לפרובינקיות עשו שימוש תדיר בכוחות צבא שהיו מוצבים תחת פיקודם, ללא רשות מפורשת מהסנאט, לצורך הרחבת גבולות הרפובליקה, בעיקר לשם השגת תהילה אישית ולצבירת הון שנשדד מהאוכלוסייה המקומית. למרות כוחם העצום, חשו הרומאים מאוימים מה"ברברים הצפוניים". לחשש זה היו אמנם יסודות בהיסטוריה הרחוקה, אך בפועל לא נשקף מצדם של הגאלים כל איום של פלישה לרומא. יוליוס קיסר ניצל את יחסו השלילי של העם הרומאי ל"ברברים" כדי להצדיק את מעשיו נגד הגאלים, הגרמאנים והבריטונים. מעשיו לא רק שלא ספגו ביקורת ברומא (למעט מקרים יוצאי דופן), אלא להפך, זיכו אותו באהדה רבה בציבור.
המלחמה האחרונה של רומא נגד הברברים הגרמאנים, מלחמת הקימברים והטווטונים, שנמשכה למעלה מעשר שנים, התרחשה 50 שנים בלבד לפני מלחמת גאליה. המגע המלחמתי הראשון של רומא עם הגאלים היה בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס, אז ניצחו הגאלים את הרומאים בקרב אלייה, פלשו לרומא והעלו אותה באש. מעשי האיבה בין הרומאים והגאלים נמשכו לסירוגין לאורך הדורות. הגאלים סיפקו חיילים לצבאו של חניבעל בעת המלחמה הפונית השנייה (218 - 216 לפנה"ס). גאליה טרנסאלפינה נכבשה בשנת 125 לפנה"ס כדי להבטיח את הקשר האסטרטגי עם הפרובינקיות הרומיות בספרד. על כן ראו הרומאים בגאלים אויבים מסורתיים וראו בעין יפה את מסע הכיבושים של קיסר בגאליה.
אף על פי שיוליוס קיסר התייחס לשבטים שניצבו מולו בשמות קיבוציים כמו "קלטים", "אקוויטנים", "בלגים", "גרמאנים" וכך הלאה, החלוקה האתנית הזאת היא בעייתית. היה ערבוב תרבותי רב בין השבטים האלה והגבולות לא חד משמעיים. התרבות הגרמאנית השפיעה מאוד על השבטים הגאלים שהתגוררו בגדה המערבית, ה"גאלית", של הריין והשפעתם הייתה גדולה עוד יותר באזור בלגיה.
רקע > אסטרטגיה

כיבוש גאליה החל ללא תכנון מוקדם מצדו של יוליוס קיסר. בתום כהונתו כקונסול קיבל, כמקובל בפוליטיקה הרומאית, את הנציבות על הפרובינקיות של גאליה ואיליריקום עם תואר של פרוקונסול. קיסר היה זקוק למלחמה כדי להעלות את קרנו ברומא על ידי הצגת ניצחונותיו ובייחוד כדי לבזוז את העמים השכנים ולמלא את כיסיו שהידלדלו עד מאוד בעקבות מערכות בחירות יקרות שניהל בשנים שקדמו למלחמת גאליה. עם זאת, לא היה לו עניין לתקוף דווקא את הגאלים. בתחילה תכנן קיסר מערכה נגד בורביסטה הדאקי, אך האירועים הובילו אותו להתחיל את המערכה בגאליה. קיסר ניצל את ההזדמנויות שנקרו בפניו וכך מצא את עצמו בגאליה כשהוא מפיח כל פעם מחדש את רוחות המלחמה, כדי שאלה ישמשו קרקע פורייה לשאיפותיו. עם זאת, בהתאם לחוק הרומי, הוא לא יכול היה ליזום מלחמה תוקפנית ללא סיבה ולכן היה זקוק לתירוץ כלשהו כדי שיוכל לצאת לקרב.
במהלך המלחמה הפעיל יוליוס קיסר מערך מודיעין מורכב שהתבסס על ארבעה גורמים עיקריים:
סיורים, רובם רכובים, לסריקת השטח לפני התקדמות שדרת הצבא. הסיורים שימשו גם לאיתור מיקומו של האויב והסחת דעתו על ידי התקפות פגע וברח.
דיווחי עריקים ושבויים שסיפקו מידע בעל ערך רב אודות האויב.
תושביה של גאליה ובמיוחד סוחריה, שמעצם עיסוקם הרבו לעבור ממקום למקום ויכלו לספק מודיעין חשוב.
המערך האחרון הוא הלגאטים שהיו מוצבים בראש כוחות עצמאיים במקומות שונים בגאליה ודיווחו ליוליוס קיסר על הנעשה בשטח.
יוליוס קיסר הקפיד על טיפוח קשרים טובים עם האליטה הגאלית. קשר זה היה חשוב במיוחד הואיל וחלק ניכר מצבאו, בייחוד חיל הפרשים, הורכב מבעלי בריתו הגאלים. בנוסף לחיילים סיפקו הגאלים אספקה לצבאו של קיסר, לעיתים על בסיס ידידותי, אך גם לעיתים נלקחה מהם בכוח, בייחוד כסוג של ענישה. לעיתים שיכן קיסר את חייליו במחנות חורף באזור שמרד לאחרונה, כדי למרר את חיי התושבים ולהטיל עליהם עול נוסף על ידי הצורך לספק לצבאו מזון בעונת שנה לא נוחה.
הצבא הרומאי הפעיל מערך לוגיסטי מסועף שכלל בהמות משא המסופחות לכל לגיון ומצבורי אספקה מסודרים, לרוב בערים בצורות. מערך לוגיסטי זה איפשר מסעות מהירים מאוד שהגיעו לכדי עשרות קילומטרים ביום. יכולת זו איפשרה פעמים רבות לקיסר להפתיע את אויביו.
לגאלים, לעומת זאת, לא הייתה אסטרטגיה כלשהי. לרוב הם רק הגיבו לתמרוניו של הצבא הרומי ולעיתים הרכיבו קואליציות שבריריות שלא הצליחו להגיע להסכמה אודות האסטרטגיה הרצויה. רק לקראת סוף המלחמה הצליח ורקינגטוריקס לאחד תחת פיקודו צבאות של שבטים גאלים רבים. התאגדות השבטים תחת פיקודו איפשרה לו לנקוט אסטרטגיה מסודרת. בגלל חולשתו הצבאית פנה לאסטרטגיית "אדמה חרוכה" ולוחמת גרילה, אך בסופו של דבר נטש אותה ובחר להתבצר באלסיה, שם הוכרע וההתנגדות הגאלית המאורגנת הסתיימה.
צבאות ופיקוד > רומאים > הטקטיקה הרומית

חיל הרגלים הכבד היה עמוד השדרה של הצבא הרומי והיה חיוני להצלחתו הטקטית בקרב. הצבא הרומי פיתח טקטיקות מתוחכמות רבות שהיו המתקדמות ביותר בחלק זה של העולם. החלוקה של הצבא ליחידות משנה גדולות - הלגיונות, וחלוקת הלגיונות ליחידות משנה קטנות יותר - הקוהורטות, איפשרה גמישות טקטית שלא הייתה קיימת אצל יריביהם הגאלים. כל אחד מהלגיונות ומהקוהורטות הללו היה מסוגל לפעול באופן עצמאי, הן במנותק מהצבא העיקרי והן בתוך הקרב כיחידות משנה שאפשרו למפקד להעביר כוחות בין האגפים וליצור עתודה בת קיימא.
בקרב התפרס הצבא הרומי בדרך כלל במבנה מסורתי של שלושה קווים על פי תבנית שחמט (ראו איור). במידת הצורך היו הקווים יכולים לשנות את המבנה לצורת טריז משונן שהיה מסוגל לשבור את קווי האויב. כנגד התקפת פרשים נהגו הרומאים להסתדר בריבועים כשהם מכוונים את כידוניהם אל מחוץ לריבוע. כלי הארטילריה הרבים של הצבא הרומי (כמה מאות בסך הכל בצבאו של קיסר) היו יעילים לטווח של כמה מאות מטרים – פי כמה מטווח הקשת. כלי נשק אלה שימשו לצליפה באריסטוקרטים ובמפקדים של הצד השני, שהיו קלים לזיהוי בגלל השריון הטוב שעטו לגופם.
הקרב התחיל בדרך כלל במטח כידוני הפילום, מטווח קצר מאוד - 30 עד 15 מטרים, ולאחר מכן הסתערות מיידית תוך כדי צעקת קרב, בלי לתת לאויב שהות להתאושש. מיד עם המגע עם האויב, היו הלגיונרים בקוהורטות של השורה הראשונה מכים עם מגיניהם בפניו של היריב שמולם ושולפים את חרב הגלאדיוס ששימשה בעיקר לדקירה. אם ההסתערות הראשונה לא הצליחה, היה המפקד משלב את הקו השני והשלישי או מנסה לאגף את האויב. אם דבר מזה לא עזר, הייתה מופעלת העתודה כדי ליצור נקודת כובד ולפרוץ בעזרתה את קווי האויב.
בעת חנייה בנה הצבא מחנה מבוצר עם חומה, מגדלי שמירה וחפיר. המחנה הרומאי היה למעשה מבצר עשוי עץ וכך היה קשה מאוד להפתיעו בלילה.
לתקיפת יעד מבוצר הפעילו הרומאים שתי טקטיקות עיקריות: הסתערות עם סולמות, מגדלי מצור ואילי ניגוח. הלגיונרים הסתדרו במבנה טסטודו צפוף שהגן עליהם מפני החצים וכלי ההטלה של האויב, ובצורה זו התקרבו לחומות העיר. בנוסף, הופעלו כלי ארטילריה כבדים שלא היו פרוסים בדרך כלל בשדה הקרב – הקטפולטות. כלי ארטילרי זה היה מסוגל להטיל סלעים כבדים שהיה באפשרותם לפגוע בחומות העיר. בנוסף, ירי מכלי ארטילריה קטנים יותר – סקורפיונים ובליסטראות, סילק את האויב מהחומות ולא אפשר למגנים להתגונן באופן יעיל.
אם נכשלה ההסתערות או לא התאפשר לבצעה, היו הרומאים מטילים מצור. במקרים מסוימים בנו חומה מבוצרת סביב היעד או מנעו גישה לעיר. המהנדסים הרומאים היו מסוגלים לבנות סוללות עפר גדולות שאיפשרו גם את כיבושם של היעדים הקשים ביותר.
צבאות ופיקוד > גאלים > הטקטיקה הגאלית

היעדר הקצינים המקצועיים מנע מהגאלים יצירת טקטיקה גמישה. מבנים טקטיים מורכבים לא היו קיימים וגם לא הייתה קיימת חלוקה ליחידות משנה. הלוחמים הגאלים נלחמו כפרטים בודדים בתוך קבוצה ולא כגוף אחד. בקרב עצמו, הייתה הטקטיקה העיקרית הסתערות במהירות גבוהה בניסיון לשבור את שורות האויב. אם קווי האויב לא נשברו, חזרו על ההסתערות במהירות גבוהה וצעקות קרב וכך שוב ושוב עם הפסקות קלות למנוחה עד שהאויב נשבר או הצבא הגאלי נסוג. שיטת לחימה זו לא הייתה גמישה, אך היה בכוחה לזרוע פחד ובמקרה של אויב לא נחוש הייתה בה עוצמה מספיקה כדי לשבור את שורותיו. טקטיקה זו שימשה את צאצאי הקלטים, הסקוטים, עד המאה ה-18 וסופה בהסתערות בקרב קלודן (1746).
לא היה נהוג להקים מבצרים בגאליה, אך חלק ניכר מהערים שקיסר מכנה אותן אופידה – היו מוקפות חומה. ערים אלה היו מרכזי מינהל של סביבתן הכפרית, אך לא עלו לדרגת החשיבות של הערים בעולם היווני-רומי. ביצורי הערים האלה לא היו חזקים במיוחד ובדרך כלל לא הציבו אתגר קשה לצבא הרומי. היעדר סמכות מדינית מרכזית לא אפשר לקיים מערכת לוגיסטית מפותחת. לכן, היה על הצבא שכונס להתעמת תוך זמן קצר עם האויב. אם העימות לא התרחש, לא הייתה ברירה אלא לפזר את הצבא, משום שלא הייתה דרך לספק לו מזון. כאשר היה הצבא מסיים את המסע לאותו יום, נמנעו הגאלים מהקמת מחנה מבוצר והסתפקו בהקפת המחנה בעגלות משא.
לקראת סוף המלחמה, בעת המרד של ורקינגטוריקס, הבינו הגאלים שאין ביכולתם להתנגד לצבא הרומי הממושמע והמצויד היטב במערכה בשדה הפתוח ופנו לאסטרטגיה של אדמה חרוכה. טקטיקה זו נחלה הצלחה, אך הייתה כרוכה במחיר כבד. עם זאת, כשוורקינגטוריקס בחר להתבצר באלסיה ולא נסוג ממנה הצליח קיסר ללכוד אותו וכך הביא למפלתו.
צבאות ופיקוד > משתתפים נוספים > גרמאנים

עמים גרמאנים חיו בגדה המזרחית של הריין. שבטים אלה לחצו מדי פעם על השבטים הגאליים ומדי פעם היו פורצים סכסוכי גבול ביניהם. במהלך מלחמת גאליה נאלץ יוליוס קיסר להתמודד עם שתי קבוצות שבטים גרמאניים. הראשונה הייתה חלק מקואליציית הסואבים החזקה שהיגרו לאזור מספר שנים לפני שיוליוס קיסר פלש לגאליה והקבוצה הגדולה השנייה ניסתה להגר לשטחה של גאליה ויוליוס קיסר נאלץ להתמודד עמם. בדומה לגאלים, גם הגרמאנים לא היו מאורגנים בישות מדינית מסודרת אחת. השבטים השונים נלחמו האחד בשני ולא הקימו צבא מאוחד.
הלוחמים הגרמאנים היו פראיים יותר מהגאלים וקשריהם עם התרבויות הים תיכוניות היו מצומצמים הרבה יותר. הגרמאנים נהגו להתיישב בכפרים ולא בנו ערים בצורות. בדומה לגאלים לא הייתה להם מסגרת צבאית מסודרת והלוחמים ציידו את עצמם בכלי הנשק. בדרך כלל לא השתמשו בשריון כלשהו מלבד מגן. הלוחמים השתמשו במגוון כלי נשק: חניתות, חרבות וגם אלות וגרזנים. גם הפרשים לא היו מוגנים בדרך כלל בשריון, אך שיתפו פעולה עם חיל רגלים קל ובכך שיפרו את יעילותם. במהלך המלחמה הצליח בדרך כלל חיל הפרשים הגרמאני להתגבר על חיל הפרשים הגאלי. מבחינה חיצונית היו גדולים יותר בממדי גופם מהגאלים והרומאים. בניגוד לבני תרבויות הים התיכון נהגו ללבוש בגדי צמר, מפני שפשתן היה מוצר מותרות באזורם.
צבאות ופיקוד > משתתפים נוספים > בריטונים

הבריטונים הם קבוצת עמים קלטים שיישבו בחלקו הדרומי והמרכזי של האי הבריטי. תרבותם הקלטית הייתה דומה לתרבותם של הגאלים. בדומה לגאלים, היו גם הבריטונים מחולקים לשבטים רבים ללא הנהגה מרכזית. עם זאת, במהלך שתי פלישותיו של יוליוס קיסר לבריטניה שיתפו פעולה ביניהם, ובמהלך הפלישה השנייה אף בחרו מפקד עליון משותף שפיקד על כוחותיהם.
כלי נשקם והטקטיקה של הבריטונים היו דומים לאלה של הגאלים מלבד השימוש בקרב במרכבות. המרכבה שימשה את האריסטוקרטים הבריטונים לתנועה בשדה הקרב. בעת יצירת המגע עם האויב, היה האריסטוקרט קופץ מן המרכבה ונלחם רגלית. אם היה נקלע לצרה, היה יכול לזנק בחזרה למרכבתו והרכב היה מוציא אותו מאזור הסכנה. בעת מלחמת גאליה שירתו בריטונים בצבאות גאלים והדבר היווה עילה נוחה לפלישה לאי הבריטי.