stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית סרוויור
מהלך המשימה

כל משימת סרוויור כללה חללית רובוטית אחת שתוכננה ונבנתה על ידי חברת "יוז איירקראפט". הגשושית שוגרה על גבי טיל אטלס־קנטאור שהכניס את הגשושית למסלול אל הירח. הגשושית לא הקיפה את הירח אלא ניגשה לנחיתה, והפעילה רקטות בלימה למשך כ־3 דקות עד לנחיתה רכה.
כל גשושית תוכננה להאט כ־110 מטר/שנייה (כ־4% ממהירותה) על ידי מנוע רקטי שפעל כ־40 שניות מגובה של כ־75.3 ק"מ מפני הירח, שהושלך בגובה של 11 ק"מ יחד עם המכ"ם הראשי. שאר המסע אל הירח, שארך כ־2.5 דקות, השתמש במכ"מים משניים וקטנים יותר ושלושה מנועים רקטיים. בגובה של 3.4 מטרים מפני הירח הגשושית הגיעה למהירות אפס, המנועים כבו, והגשושית נפלה נפילה חופשית על פני הירח כך שהיא פגעה בירח במהירות של 3 מטר/שנייה.
לסרוויור 1 ארכו 63 שעות (2.6 ימים) להגיע לירח, ולסרוויור 5, 65 שעות (2.7 ימים). משקל הגשושיות בשיגור נע בין 995.2 ק"ג ל־1,040 ק"ג, ומשקלם בנחיתה (לאחר שריפת הדלק והשלכת המנועים והמכ"מים) נע בין 294.3 ק"ג ל־306 ק"ג.
משימות

שבע גשושיות סרוויור נשלחו לירח. 5 נחתו בהצלחה ו־2 נכשלו.
סרוויור 1 - שוגר ב־30 במאי 1966 ונחת באוקיינוס הסערות ב־2 ביוני 1966.
סורוויור 2 (אנ') - שוגר ב־20 בספטמבר 1966 והתרסק על יד מכתש קופרניקוס ב־23 בספטמבר.
סרוויור 3 - שוגר ב־17 באפריל 1967 ונחת באוקיינוס הסערות ב־20 באפריל 1967.
סרוויור 4 (אנ') - שוגר ב־14 ביולי 1967 והתרסק על יד מפרץ החצות ב־17 ביולי 1967.
סרוויור 5 - שוגר ב־8 בספטמבר 1967 ונחת בים השלווה ב־11 בספטמבר 1967.
סרוויור 6 - שוגר ב־7 בנובמבר 1967 ונחת במפרץ החצות ב־10 בנובמבר 1967.
סרוויור 7 - שוגר ב־7 בינואר 1968 ונחת במכתש טיכו ב־10 בינואר 1968.
סרוויור 6 היה הכלי הראשון שתוכנן להתרומם מהירח, אך סרוויור 3 היה הראשון לעשות זאת, ועשה זאת פעמיים בגלל בעיה שגרמה למנועיו לפעול לאחר הנגיעה בקרקע. מודל הנחיתה של אפולו 12 נחת כ־183 מטרים מסרוויור 3 כפי שתוכנן. התברר שמערכות הטלוויזיה והקשר של סרוויור 3 ניזוקו בעקבות הנחיתות וההמראות הרבות.
מיקום משימות סרוויור על פני הירח (בצהוב), אפולו (ירוק) ולונה (אדום)
המירוץ לחלל

בזמן תוכנית סרוויור הפעילה ברית המועצות את תוכנית לונה. הסרוויור 1 נחתה ביוני 1966 רק ארבעה חודשים לאחר לונה 9, בפברואר אותה שנה. צמידות הנחיתות מעידה כי המרוץ לחלל היה באותו זמן בשיאו, וכי שתי המעצמות היו בעלות אותן יכולות.
ראו גם

אטלס־קנטאור
תוכנית החלל האמריקאית
תוכנית לונה
שיגור סרוויור 1 על גבי טיל אטלס־קנטאור
אנרי רול-טנגי

| --- | --- |

אנרי רול-טנגי ואשתו ססיל
 לידה:  12 ביוני 1908 מורלה (צר'), ברטאן, צרפת צרפת
 פטירה:  8 בספטמבר 2002 (בגיל 94) איברי-סיר-סן, איל-דה-פראנס, צרפת צרפת
 מקום קבורה:  מונטס (צר'), סאנטר-עמק הלואר, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 בת זוג:  לססיל לה ביהן (צר')
 צאצאים:  קלייר רול-טנגי, הנרי רול-טנגי 
 מספר צאצאים:  4
 השתייכות:  • התנועה הקומוניסטית של צרפת • תנועת הרזיסטנס • צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1929–1962 (כ־33 שנים)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 הנהגת הרזיסטנס המזכיר הצבאי של שר ההגנה הצרפתי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בספרד מלחמת העולם השנייה • שחרור פריז • הכנעת גרמניה
 עיטורים
  "צלב גדול" של אות לגיון הכבוד  אות מסדר השחרור  צלב המלחמה (צר')  מדליית הרזיסטנס  צלב הלוחם המתנדב (צר')  צלב לוחמי ההתנגדות המתנדבים (צר')  מדליית החירות הנשיאותית  מסדר החברות (צר')
 תפקידים אזרחיים
 פועל יציקה
 הנצחה
 רחוב אנרי רול-טנגי
 
אנרי רול-טנגי (בצרפתית: Henri Rol-Tanguy;‏ 12 ביוני 1908 – 8 בספטמבר 2002) היה פעיל קומוניסטי ואיש צבא צרפתי. השתתף לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ונפצע במהלך הקרבות. הוא היה מראשי תנועת הרזיסטנס בפריז בתקופת מלחמת העולם השנייה. ב-24 באוגוסט 1944, יום לפני הגעת  דיוויזיית השריון השנייה הצרפתית בפיקודו של גנרל פיליפ לקלרק לפריז, הצליחה תנועת ההתנגדות הצרפתית בראשותו להקים בריקדות ברחבי פריז ובפועל לכבוש את העיר. היה פועל יציקה בצעירותו.
ביוגרפיה > נעורים

אנרי רול-טנגי נולד ב-1908 בעיר מורלה (צר') שבחבל ברטאן בצרפת בשם ז'ורז' רנה אנרי טנגי (Georges René Henri Tanguy). אביו, אנטול ז'ורז' טנגי, שירת כמש"ק בחיל הים הצרפתי ואימו, מתילד מארי לבית ביזיאן, הייתה כובסת. בנעוריו למד בבתי ספר מקצועיים בטולון,  ברסט ושרבור והוכשר לעבודת מתכת.
ב-1925, עם סיום לימודיו, החל לעבוד בתעשייה הצרפתית כשבין השאר עבד במפעלי טלבו ורנו. בתקופת עבודתו ברנו הצטרף רול-טנגי ל"תנועת הקומוניסטים הצעירים של צרפת" (צר') ולאחר שהשתתף בהפגנות פוטר.
ביוגרפיה > שירות צבאי

ב-1929 גויס לצבא וכעונש על איחור ברישום במפקד התושבים נשלח לשרת באלג'יריה במסגרת הרגימנט השמיני (צר') של "צבא אפריקה" של צרפת (צר'). במסגרת שירותו ובעקבות אימוניו הפך רול-טנגי ללוחם מיומן ולבעל ידע רב במגוון כלי נשק.
ביוגרפיה > לאחר השחרור

בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 השתחרר רול-טנגי מהצבא וחזר לעבוד בתחום המתכת לאחר שהתקבל למפעל בתחום התעופה. ב-1934 חזר לפעילות במסגרת התנועה הקומוניסטית ואף הקים איגוד מקצועי במפעל בו עבד דבר שהביא, ב-1935, לפיטוריו לאחר שארגן פעולות מחאה למען זכויות עובדים. פעילותו זו הטילה כתם על שמו והגבילה אותו במציאת עבודה. ב-1936 מונה למזכיר איגוד עובדי המתכת של פריז בקונפדרציית העובדים הכללית של צרפת (צר').
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים בספרד

ב-1936, עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, ארגן רול-טנגי מסע תמיכה ברפובליקנים שנאבקו מול הפשיסטים. ב-1937 התגייס לבריגדות הבין-לאומיות ועבר לספרד כשבאפריל 1938 מונה לקצין הפוליטי של הבריגדה ה-14 (אנ'). ב-18 ביוני אותה שנה נפצע במהלך "הקרב על האברו" (אנ') וחזר לצרפת.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > הקרבות מול הגרמנים

בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, גויס רול-טנגי לכוחות הקולוניאליים של צבא צרפת (צר') והוצב בלורן שבצפון מזרח צרפת. במסדרת זו השתתף בקרבות נגד הגרמנים ביוני 1940 במהלך כיבוש צרפת.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > תחילת הקמת המחתרת

עם התקדמות הגרמנים לפריז וכניעת צבא צרפת חזר לביתו בעיר וחידש קשריו עם התנועה הקומוניסטית. באוקטובר 1940, בעקבות שרשרת מעצרים שביצעו הגרמנים בטריטוריות שבשליטתם בצרפת החליטו רול-טנגי ואשתו ססיל לרדת למחתרת. רול-טנגי החל לארגן תאים מחתרתיים מטעם הקומוניסטים ובעזרת תאים אלו החל ליזום פעולות חבלה נגד הגרמנים.
באוגוסט 1941 מונה, עם עוד שני אנשי מחתרת, למפקד הקבוצות המחתרתיות של המחתרת הקומוניסטית בצרפת. בעקבות הרדיפות אחרי ראשי המחתרות בפריז נאלץ רול-טנגי לעזוב את פריז ולפקד על תאי מחתרת במערב צרפת. רק במאי 1943 חזר לפריז להמשך ארגון המחתרת הקומוניסטית לצד יוסף אפשטיין ואחרים ואז גם החל לפרסם עלון מחתרתי בשם "צלף פריזאי" (Franc-tireur parisien).
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > הנהגת המחתרת

בספטמבר 1943 ייצג את המחתרת הקומוניסטית בוועדת התנגדות לגירוש צרפתים למחנות לעבודות כפיה STO (צר'). בהמשך אותה שנה צורף להנהלת ה FFI (צר') שהיווה חלק מתנועת ההתנגדות הצרפתית. ביוני 1944 מונה למפקד מחוז במחתרת וכונה בשם המחתרתי רול, שם שאותו הוסיף לשמו בהמשך. בתפקידו זה החל לתכנן את שחרור פריז בשיתוף "מועצת ההתנגדות הלאומית" (צר') ונציגו של שארל דה גול, ז'אק שבאן-דלמאס.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > המרד

הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 האיצה את ההכנות שהוביל רול-טנגי לשחרור פריז וב-10 באוגוסט החלו פעולות ההתקוממות בפועל כשבשלב ראשון הכריזו ארגונים שונים על שביתות כולל השבתה של מערכות חיוניות כמו רכבות ומשטרה. בתקופה זו העביר רול-טנגי את מרכז פעילותו למקלט תת-קרקעי שנבנה לפני המלחמה מתחת בניין ברייה-ד'אנפר (צר') שבכיכר דנפרט-רושרו (צר').
ב-17 באוגוסט החליט הפיקוד העליון של תנועת ההתנגדות לצאת לפעולה אקטיבית מול הגרמנים. הפעולות הראשונות היו השתלטות על בניינים שהם סמלי שלטון ובין השאר נכבשה מפקדת המשטרה של פריז ורול-טנגי נשא ממנה נאום. ב-21 באוגוסט הורה רול-טנגי על הקמת בריקדות ברחבי פריז כשבעקבות הוראה זו יצאו כ-100,000 מחברי מחתרת לרחובות והקימו כ-600 מחסומים דבר שהביא ב-24 באוגוסט לשליטת המחתרת ב-90% מפריז.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > כניעת הגרמנים

ב-25 באוגוסט 1944 נכנסה לעיר  דיוויזיית השריון השנייה הצרפתית בפיקודו של גנרל פיליפ לקלרק. לקלרק חתם על הסכם הכניעה של הגרמנים בפיקודו של מושל פריז גנרל דיטריך פון קולטיץ והסכים לחתום על גרסה נוספת של כתב כניעה עליו חתם גם רול-טנגי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > שלהי המלחמה

לאחר שחרור פריז הפך רול-טנגי לחייל מן המניין בצבא צרפת, הועלה לדרגת קולונל (זמני) וצורף לארמייה הראשונה של צרפת. רול-טנגי לחם, יחד עם הכוחות הצרפתיים, בשטח גרמניה עד כניעתה במאי 1945. לאחר סיום המלחמה הוענקה לו דרגת קבע של לוטננט קולונל והוא נשאר בגרמניה עד אוקטובר כסגנו של מושל קובלנץ.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-1947 מונה רול-טנגי למזכירו הצבאי של שר ההגנה הצרפתי פרנסואה בילו (צר').
ב-1948 מונה לראש סגל מחוזי וב-1952 צומצמו סמכויותיו לאור קשריו עם התנועה הקומוניסטית והוא עסק בהדרכה בתחום החשיבה האסטרטגית עד שחרורו מהצבא ב-1962.
לאחר שחרורו נבחר להנהלת התנועה הקומוניסטית בצרפת, תפקיד אותו מילא עד 1987. במקביל מונה לנשיא "האגודה הלאומית של ותיקי וידידי תנועת הרזיסטנס" (צר') ולנשיא האגודה של הלוחמים הצרפתים בבריגדה בספרד.
נפטר ב-2002.
עיטורים

"צלב גדול" של אות לגיון הכבוד
אות מסדר השחרור
צלב המלחמה (צר')
מדליית הרזיסטנס
צלב הלוחם המתנדב (צר')
צלב לוחמי ההתנגדות המתנדבים (צר')
מדליית החירות הנשיאותית
מסדר החברות (צר')
משפחתו

ב-19 באפריל 1939 נישא רול-טנגי לססיל לה ביהן (צר') (1919–2020). ססיל הייתה גם היא פעילה קומוניסטית ושימשה אשת הקשר לרול-טנגי בכל תקופת שהותו בספרד. לזוג נולדו 4 ילדים.
נפטר ב-8 בספטמבר 2002. טקס אשכבה ממלכתי נערך ב-13 בחודש בארמון האינווליד בנוכחות נשיא צרפת ז'אק שיראק. הובא למנוחות בבית קברות בעיירה מונטס (צר').
הנצחתו

ב-2004, לציון 60 שנה לשחרור פריז מהנאצים, נקרא קטע רחוב בפריז על שמו של רול-טנגי. רחוב זה מהווה חלק מכיכר דנפרט-רושרו (צר') בגדה השמאלית. שמו של קטע הרחוב מנציח את המקלט התת-קרקעי שעובר מתחת לרחוב ושימש ב-1944 כמפקדתו של רול-טנגי.
באותה שנה הוסף שמו של רול-טנגי לתחנת המטרו הקרובה לכיכר דנפרט-רושרו.
דמותו של רול-טנגי הופיעה בסרט האם פריז בוערת? ושוחקה על ידי השחקן הצרפתי ברונו קרמר (צר').
ב-2009 נחנך בעיר קמפיני-סור-מרן (צר') קולג' על שמו של רול-טנגי.
ארכיונו של רול-טנגי נמסר לרשות הציבור ומנוהל על ידי "קרן רול-טנגי".
ראשי עיריית מורלה (צר'), בה נולד, קראו כיכר בעיר על שמו. (בצרפתית)
בעיירה טרמבליי-אן-פראנס (צר') שבצפון מזרח פריז נקראה כיכר על שמו.
ספריו

La Libération de Paris (1964) (בצרפתית)
Le Parti communiste français dans la Résistance (1967) (בצרפתית)
La Vérité sur la libération de Paris (1971) (בצרפתית)
La Libération de Paris. Les 100 documents (1994) (בצרפתית)
גלריה

פיקוד כוחות צרפת במערכה לכיבוש גרמניה. במרכז שארל דה גול וגנרל פיליפ לקלרק. קיצוני מימין רול-טנגי.
קריאת שם הרחוב בכיכר דנפרט-רושרו על שמו של רול-טנגי.
שלט בכיכר דנפרט-רושרו המציין את המקלט בו הוקמה מפקדתו של רול-טנגי וממנה ניתנה הוראת המרד
מוזיאון שחרור פריז בכיכר דנפרט-רושרו העומד מעל מפקדתו של רול-טנגי
אנדרטה לזכרו של רול-טנגי המוצב בעיירה טרמבליי-אן-פראנס
לקריאה נוספת

Roger Bourderon, Rol-Tanguy : Un héros clandestin de la seconde guerre mondiale, Tallandier (2004) ( ISBN 978-2-8473-4149-2 and ISBN 2-8473-4149-8 ) (בצרפתית)
Roger Bourderon, « Le colonel Rol-Tanguy. Une vocation militaire », Revue historique des Armées, no 248, 2007, p. 106-115 (בצרפתית)
José Fort, Jean Morawski, Hommage au colonel Henri Rol-Tanguy, Paris, L'Humanité, 2002, 34 p (בצרפתית)
Rémi Skoutelsky, « TANGUY Henri (TANGUY Georges, René, Henri). Pseudonyme dans la clandestinité : ROL, dit depuis 1970 ROL-TANGUY », Dictionnaire biographique du mouvement ouvrier français, 28 juin 2009 (בצרפתית)
Jean Vigreux, « Roger Bourderon, Rol-Tanguy », Cahiers d'histoire. Revue d'histoire critique, no 102, 22 juin 2009 (בצרפתית)
ביאורים והערות שוליים

↑  במאי 1942 נורו שני חבריו להנהגת המחתרת על ידי הנאצים ורול-טנגי מינה שני חברים אחרים לסייע לו
↑  על שם תיאו רול (צר') שפיקד על הבטליון הפריזאי שתמך ברפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ונהרג במהלך "הקרב על האברו" (אנ')
↑  הבניין שמעל המקלט משמש כיום כמוזיאון שחרור פריז
↑  בילו היה נציג המפלגה הקומוניסטית כך שהייתה לו קירבה אידאולוגית לרול-טנגי
↑  התקוממות המחתרת הצרפתית, באתר "מוזיאון תנועת ההתנגדות"
↑  עיטוריו של רול-טנגי, באתר tracesofwar.com
↑  ארכיונו של רול-טנגי, באתר "קרן רול-טנגי
↑  טקס לציון 111 שנה להולדת רול-טנגי, באתר pcf29.org, ‏12 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812747775805606  BNE: XX5404585  BnF: cb11922427w (data)  GND: 129838004  ICCU: IEIV003629  ISNI: 0000 0001 1027 2542  LCCN: n95023908  RERO: 02-A003756611  SUDOC: 027106462  VIAF: 56615662   WorldCat (עם VIAF): 56615662 
פגישה של רול-טנגי (משמאל) עם גנרל פיליפ לקלרק לאחר שחרור פריז באוגוסט 1944
כתב הכניעה הנוסף של הגרמנים עליו חתם באוגוסט 1944 גם רול-טנגי (בנוסף לגנרל פיליפ לקלרק ולגנרל דיטריך פון קולטיץ)
באזיל בולי

באזיל בולי (בצרפתית: Basile Boli; נולד ב-2 בינואר 1967 באביג'אן) הוא כדורגלן עבר צרפתי, יליד חוף השנהב, ששיחק בעמדת הבלם.
עיקר הקריירה של בולי הייתה באוסר ובאולימפיק מרסיי. אחד מרגעי השיא של בולי בקריירה היה במדי מרסיי, כשכבש את שער הניצחון בגמר ליגת האלופות 1993 לרשתה של מילאן. בולי שיחק בנוסף גם במונקו, גלאזגו ריינג'רס ואוראווה רד דיימונדס. לזכותו 45 הופעות במדי נבחרת צרפת, אותה ייצג בין היתר בטורניר יורו 1992.
יתרונו הפיזי של בולי התבטא במשחק קשוח, ובשנת 2007 הוא אף דורג שלישי על ידי עיתון הטיימס הבריטי במצעד "חמישים השחקנים הקשוחים בהיסטוריה".
קריירת משחק

בולי נולד בחוף השנהב, ועבר עם משפחתו לצרפת בגיל צעיר. בולי הצטרף עם אחיו רוז'ה לקבוצת הנוער של אוסר, במדיה הצטיין וזכה באליפות ובגביע לנוער. בעונת 1982/1983 זימן אותו מאמן הקבוצה הבוגרת, גי רו, לסגל הקבוצה. באותה עונה רשם את הופעת הבכורה שלו, ועונה אחר כך כבר הפך לבורג חשוב במרכז ההגנה של הקבוצה, בדרך למקום השלישי בטבלה. בולי שיחק בקבוצה במשך שמונה עונות בסך הכל, ובכולן (למעט בעונת הבכורה) רשם 35 הופעות לפחות בכל עונה, ובסך הכל צבר 254 הופעות במדי הקבוצה.
לקראת עונת 1990/1991 עבר בולי לאולימפיק מרסיי. המעבר לקבוצה דומיננטית בכדורגל הצרפתי, ושיתוף הפעולה עם כוכבים כמו דידייה דשאן, ז'אן-פייר פאפן וכריס וודל, הביאו את בולי לאחת מעונות השיא בקריירה שלו. הוא כבש שמונה שערי ליגה, שיא קריירה אישי, וסייע לה לזכות באליפות צרפת. בגביע אירופה לאלופות הצליחו בולי ומרסיי להעפיל לראשונה בתולדות המועדון עד לשלב הגמר. בולי כבש שני שערים במפעל, בהם שער במשחק הגומלין של שלב חצי הגמר מול ספרטק מוסקבה. במשחק הגמר מול הכוכב האדום בלגרד פתח בולי בהרכב ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה, כשהוא מסייע לקבוצתו לשמור על רשת נקייה. ההארכה הסתיימה בשוויון 0-0, ומרסיי נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. בסיום המשחק נקלט בולי במצלמות הטלוויזיה כשהוא מוחא כפיים לאות תודה לקהל הצרפתי ובוכה, בתמונה שזכתה לשם "הדמעות של בארי" (המשחק נערך בעיר בארי באיטליה). עונה אחר כך, שחזרה מרסיי את הזכייה באליפות צרפת, השנייה ברציפות.
בעונת 1992/1993 זכתה מרסיי לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות. היא גברה במשחק הגמר 1-0 על מילאן. בולי היה זה שכבש את שער הניצחון בנגיחה בדקה ה-43, והעניק לקבוצתו את גביע אירופה הראשון אי פעם של קבוצה צרפתית. באותה עונה סיימה הקבוצה במקום הראשון, אך בסיום עונת 1993/1994 נשללה ממנה האליפות והיא הורדה לליגת המשנה בעקבות פרשת שחיתות. רוב שחקניה המובילים של הקבוצה עזבו בעקבות הבשורה, וביניהם בולי.
בולי הצטרף לקראת עונת 1994/1995 לגלאזגו ריינג'רס הסקוטית, ועזב לראשונה בקריירה את צרפת. הוא היה, בשיתוף עם בריאן לאודרופ, לאחד מכוכביה של הקבוצה באותה עונה, וסייע לה לזכות באליפות סקוטלנד, אף על פי שהתקשה להתרגל לסגנון המשחק בקבוצה ובליגה. לאחר עונה אחת במדי ריינג'רס חזר בולי לצרפת, וחתם במונקו של המאמן ז'אן טיגנה. לאחר חצי עונה שכללה 11 הופעות ליגה בלבד, וכללה בין היתר פציעת ראש כתוצאה מהתנגשות עם שוער הקבוצה במהלך משחק גביע אופ"א מול לידס יונייטד, הסכימו הצדדים על פרידה הדדית. בולי עבר לליגה היפנית שם חתם במדי אוראווה רד דיימונדס. הוא שיחק בקבוצה כשנתיים עד שפרש ממשחק פעיל ב-1997, בגיל 30.
קריירת משחק > נבחרת צרפת

בולי זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת בשנת 1986, כשהיה בן 21 בלבד, על ידי המאמן הנרי מישל. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-19 באוגוסט 1986 במשחק ידידות בו הפסידה צרפת 2-0 לשווייץ בחוץ. לאחר שכשלה להעפיל לטורנירי יורו 1988 ומונדיאל 1990, רשמה צרפת קמפיין מושלם במוקדמות יורו 1992 תחת המאמן מישל פלאטיני. על אף שהוגרלה מהדרג השלישי ופגשה נבחרות בכירות כספרד וצ'כוסלובקיה, רשמה צרפת מאזן מושלם של שמונה ניצחונות משמונה משחקים והעפילה לטורניר יורו 1992 בשוודיה. בולי שיחק בכל שמונת משחקי המוקדמות, וכבש את שערו היחיד במדי צרפת במהלך המוקדמות, שער הניצחון במשחק החוץ של צרפת מול אלבניה ב-17 בנובמבר 1990.
פלאטיני זימן את בולי לסגל הנבחרת לקראת הטורניר בשוודיה. צרפת בולי פתח ושיחק לכל אורך שלושת משחקיה של צרפת בשלב הבתים, שהסתיימו במפח נפש ובהדחה מוקדמת. במהלך משחק מול אנגליה נגח בולי בשחקנה של אנגליה, סטיוארט פירס, ללא תגובתו של השופט.
בעקבות הפציעה שחווה במדי אולימפיק מרסיי לקראת סיום עונת 1992/1993, החמיץ בולי את משחקיה האחרונים של צרפת במוקדמות מונדיאל 1994, שהסתיימו בהדחתה של הנבחרת. הופעתו האחרונה הייתה במשחק ידידות ב-28 ביולי 1993, בו ניצחה צרפת 3-1 את רוסיה. בסך הכול רשם בולי 45 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שער אחד.
חיים אישיים

בולי הוא אחיו הצעיר של רוז'ה, שגם כן החל את הקריירה באוסר, ושיחק בין היתר בליל, לאנס וקבוצות נוספות בסקוטלנד ובאנגליה. בולי הוא גם דודו של יאניק, שהחל את הקריירה בפריז סן-ז'רמן, שיחק בקבוצות נוספות בצרפת וברחבי אירופה, ואף רשם הופעת בכורה בנבחרת חוף השנהב בשנת 2010.
בשנת 2007, זמן קצר לפני הבחירות לנשיאות צרפת, נוצר קשר בין בולי לבין מפלגת האיחוד למען תנועה עממית ומועמדה לנשיאות ניקולא סרקוזי. בולי גויס על ידי המפלגה לעניין שילוב המהגרים בחברה הצרפתית, ומספר חודשים לאחר הבחירות מונה באופן רשמי על ידי מזכ"ל המפלגה פטריק דבדז'יאן לאחראי על הנושא מטעם המפלגה.
תארים

ליגת האלופות: 1992/1993
אליפות צרפת (2): 1990/1991, 1991/1992
אליפות סקוטלנד: 1994/1995
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982/1983 | אוסר | צרפתליג 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| 1983/1984 | אוסר | צרפתליג 1 | 35 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 36 | 0 |
| 1984/1985 | אוסר | צרפתליג 1 | 36 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | 39 | 1 |
| 1985/1986 | אוסר | צרפתליג 1 | 36 | 2 | 6 | 0 | 2 | 0 | 44 | 2 |
| 1986/1987 | אוסר | צרפתליג 1 | 38 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 42 | 0 |
| 1987/1988 | אוסר | צרפתליג 1 | 35 | 0 | 5 | 0 | 2 | 0 | 42 | 0 |
| 1988/1989 | אוסר | צרפתליג 1 | 37 | 1 | 8 | 1 | 0 | 0 | 45 | 2 |
| 1989/1990 | אוסר | צרפתליג 1 | 36 | 0 | 2 | 0 | 10 | 1 | 48 | 1 |
| 1990/1991 | אולימפיק מרסיי | צרפתליג 1 | 38 | 8 | 5 | 2 | 6 | 2 | 49 | 12 |
| 1991/1992 | אולימפיק מרסיי | צרפתליג 1 | 34 | 5 | 4 | 0 | 4 | 0 | 42 | 5 |
| 1992/1993 | אולימפיק מרסיי | צרפתליג 1 | 32 | 4 | 1 | 0 | 9 | 2 | 42 | 6 |
| 1993/1994 | אולימפיק מרסיי | צרפתליג 1 | 27 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 30 | 3 |
| 1994/1995 | גלאזגו ריינג'רס | סקוטלנדליגת העל הסקוטית | 28 | 2 | 0 | 0 | 1 | 0 | 29 | 2 |
| 1995/1996 | מונקו | צרפתליג 1 | 11 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 13 | 0 |
| 1996 | אוראווה רד דיימונדס | יפןג'יי ליג 1 | 22 | 2 | 10 | 3 | 0 | 0 | 32 | 5 |
| 1997 | אוראווה רד דיימונדס | יפןג'יי ליג 1 | 9 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 12 | 0 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 455 | 28 | 40 | 3 | 38 | 5 | 533 | 36 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת צרפת> שנה | נבחרת צרפת> הופעות | נבחרת צרפת> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1986 | 4 | 0 |
| 1987 | 5 | 0 |
| 1988 | 7 | 0 |
| 1989 | 1 | 0 |
| 1990 | 8 | 1 |
| 1991 | 6 | 0 |
| 1992 | 11 | 0 |
| 1993 | 3 | 0 |
| סה"כ | 45 | 1 |
הערות שוליים

↑  "הקצב מבילבאו" - הכי אלים בכל הזמנים, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2007
| נבחרת צרפת – יורו 1992 |
| --- | --- | --- |
|  1 מרטיני •  2 אמורוס •  3 סילבסטרה •  4 פטי •  5 בלאן •  6 קסוני •  7 דשאן •  8 סוזה •  9 פאפן •  10 פרננדס •   11 פרז •  12 קוקרד • 13 בולי •  14 דורן • 15 דיבר • 16 ואהירואה • 17 גרדה • 18 קאנטונה • 19 רוסה • 20 אנגלומה • מאמן: פלאטיני |  1 מרטיני •  2 אמורוס •  3 סילבסטרה •  4 פטי •  5 בלאן •  6 קסוני •  7 דשאן •  8 סוזה •  9 פאפן •  10 פרננדס •   11 פרז •  12 קוקרד • 13 בולי •  14 דורן • 15 דיבר • 16 ואהירואה • 17 גרדה • 18 קאנטונה • 19 רוסה • 20 אנגלומה • מאמן: פלאטיני | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123476542 (data)  GND: 116247243X  ISNI: 0000 0000 5510 6591  LCCN: no2009030870  MusicBrainz: aca1677d-342d-4116-b107-66c4fbcda1d3  SUDOC: 032448376  VIAF: 14845934   WorldCat (עם VIAF): 14845934
ביצת עמיק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ביצה 
 מידות
 שטח:  280 הקטאר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  לבנון לבנון
 קואורדינטות:  33°43′53″N 35°47′20″E﻿ / ﻿33.73143056°N 35.78898333°E﻿ / 33.73143056; 35.78898333
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןביצת עמיק(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןביצת עמיק
 
ביצת עמיק (בערבית: محمية عميق, בתעתיק מדויק: מַחְמִ֫יַּת עַמִּ֫יק, בתרגום לעברית: שמורת עמיק) היא מקווה מים בשוליה המערביים של הבקאע בלבנון, מצפון מזרח לכפר עמיק. בעבר הלא רחוק התקיימה גם ביצה נוספת, מעט צפונה, בין ענג'ר וכפר זבד (אנ'), אך נכון לתחילת המאה ה-21 מהווה ביצת עמיק את מקווה המים הטבעיים היחיד ששרד בבקעת הלבנון. הביצה הוכרזה כאזור ציפורים בעל חשיבות ב-1994, כאתר של אמנת רמסר ב-1999 וכשמורה ביוספרית מטעם אונסקו ב-2005. הביצה היא חלק מאגן הניקוז של נהר הליטני הזורם דרומה, מזרחית לביצה, בחלקה המערבי של הבקאע.
הביצה נמצאת לרגלי המורד המזרחי של ג'בל בארוכ, כ-7 קילומטרים דרום-דרום-מערב לעיירה קב אליאס וכ-2.5 קילומטרים צפונית מערבית לכפר עמיק. שטחה העיקרי של הביצה, המכוסה ברובו בקנה קוצני ובסוף, ובבריכות פתוחות, הוא 2,800 דונם, והיא משתרעת בין מורד ההר ועד אפיק נהר הליטני ברצועה ארוכה ממערב למזרח. מקורות המים הם גשם ושלג שיורדים על רכס ג'בל בארוכ. רוב הגשמים יורדים בין דצמבר למרץ, מחלחלים במהירות דרך שכבות אבן הגיר של ההר ומגיחים ממעיינות שבשטח הבקאע. איכות המים נחשבת כגבוהה, שכן המים לא מזוהמים על ידי דשנים חקלאיים וחומרי הדברה. בגלל שאיבת מים לצורכי חקלאות עד סוף המאה ה-20, התייבשה רוב הביצה באמצע יולי (למעט כמה בריכות עמוקות ותעלות) ולא התמלאה שוב עד ינואר או פברואר. בעקבות פעילות השלוחה הלבנונית של ארגון השימור הבין-לאומי "A Rocha" (אנ'), להפחתת השימוש במי הביצה לצורכי חקלאות, גדלו כמויות המים ובעקבות זאת גם תועדה עלייה במעבר עופות בשטח השמורה.
הביצה שוכנת על אחד מצירי נדידת הציפורים החשובים ביותר בעולם, ויותר מ-250 מינים של ציפורים תועדו באזור, כולל המינים המצויים בסכנת הכחדה: עיט צפרדעים, עיט שמש ובז אדום. רשומות של מינים הנמצאים במצב שימור קרוב לסיכון כוללים חרטומית בינונית, צולל ביצות וזרון השדות. עופות אחרים בולטים הם: שדמית שחורת-כנף ושקנאי מצוי. בנוסף למגוון הגדול של ציפורים באזור, יש מגוון רחב של בעלי חיים המתגוררים בתוך הביצה ומסביבה. עשרים ושלושה מינים של יונקים תועדו, כולל חתול ביצות ולוטרה אירופית. חמישה מינים של דו-חיים ו-12 מינים של זוחלים תועדו, וסקר פרפרים שבועי שנערך במשך שנתיים מצא 53 מינים של פרפרים באזור. לשמורה הוכנסו תאואי מים במטרה לשפר את משטר הרעייה והשליטה בצמחייה במי הביצה ובסביבותיה.
בחלקו המערבי של אזור הביצה, מצוי אתר ארכאולוגי קטן, אתר עמיק, שנמצאו בו שרידי התיישבות אנושית מתקופת התרבות הנאטופית ומהתקופה הנאוליתית.
הערות שוליים

↑  סא"ל בני מם, ‏מלחמת "שלום הגליל": המהלכים הצבאיים העיקריים, מערכות 284, ספטמבר 1982 עמ' 25
1 2 3  Ammiq Wetland, ביצת עמיק במרכז המידע של אמנת רמסר (באנגלית)
↑  קנה קוצני, באתר צמחיית ישראל ברשת
מאט טרנר

מת'יו צ'ארלס "מאט" טרנר (באנגלית: Matthew Charles "Matt" Turner; נולד ב-24 ביוני 1994) הוא כדורגלן אמריקאי-ליטאי ממוצא יהודי, המשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס בהשאלה מנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג האנגלית ובנבחרת ארצות הברית.
ביוגרפיה

טרנר נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, לאב ממשפחה יהודית ולאם ממשפחה נוצרית-קתולית. ב-2020 קיבל גם דרכון ליטאי (וכך גם אביו), כתוצאה מאמו של סבתו שנאלצה להימלט מליטא במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב רדיפות על רקע דת. שם המשפחה המקורי של אביו אונגלז מ"טורנובסקי" (Turnovski) לטרנר כשהיגרו לארצות הברית ועברו באליס איילנד.
מאז 2022 נשוי לאשלי הרון, ולהם בן שנולד באותה שנה.
קריירת מועדונים > ניו אינגלנד רבולושן

ב-3 במרץ 2016 הצטרף טרנר לניו אינגלנד רבולושן מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית. הוא הושאל למשך שתי עונות לריצ'מונד קיקרס מה-USL.
ב-3 במרץ 2018 ערך טרנר את הופעת הבכורה שלו בניו אינגלנד רבולושן, בהפסד 2-0 לפילדלפיה יוניון במשחק הפתיחה של הליגה לעונת 2018.
קריירת מועדונים > ארסנל

ב-11 בפברואר 2022 פורסם כי טרנר חתם על חוזה עם המועדון המעוטר ארסנל מהפרמייר ליג האנגלית, שיהיה בתוקף החל מיוני 2022.
שיחק כשוער הראשון ב-4 המשחקים הראשונים של ארסנל (מתוך 6) במסגרת שלב-הבתים של עונת 2022/2023 בליגה האירופית, ובכך סייע לקבוצתו האנגלית לסיים את שלב זה בבית A במקום הראשון (ובזכות כך להעפיל ישירות לשלב שמינית-הגמר) - מעל יריבותיה לבית: PSV איינדהובן ההולנדית, בודה/גלימט הנורווגית, ופ.צ. ציריך השווייצרית.
קריירת מועדונים > נוטינגהאם פורסט

ב-9 באוגוסט 2023 חתם טרנר בנוטינגהאם פורסט ל-4 שנים בתמורה ל10 מיליון יורו.
ב-31 באוגוסט 2024 הושאל טרנר אל קריסטל פאלאס.
נבחרת ארצות הברית

ב-31 בינואר 2021 ערך טרנר את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ארצות הברית, בניצחון 0–7 על טרינידד וטובגו במשחק ידידות, בו גם הציל פנדל.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר גביע הזהב 2021 של CONCACAF, ואף שמר חמש פעמים על רשת נקייה בטורניר, כולל בניצחון 0–1 בגמר על מקסיקו, שהביא לזכייה. זכה בתואר "השוער המצטיין של הטורניר".
נכלל ומשחק בסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר מונדיאל 2022 בקטאר, והוא משמש כשוער הראשון של הנבחרת האמריקאית.
נכלל בסגל בקופה אמריקה 2024.
תארים

גביע הזהב: 2021
מגן האוהדים: 2021
ארסנל
מגן הקהילה: 2023
תארים אישיים
CONCACAF Gold Cup Golden Glove Award: 2021
CONCACAF Gold Cup Best XI: 2021
MLS All-Star: 2021
MLS All-Star Game MVP: 2021
MLS Goalkeeper of the Year: 2021
MLS Best XI: 2021