stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתנאל פריד
הערות שוליים

↑  אחיו של רבי יהושע השיל פריד, אב"ד קאפיש. על הוריו ואחיו מרדכי ראו: עלי זיכרון כג, בני ברק תשע"ו, עמ' נט-ס
↑  על דודו ראו: עלי זיכרון כג, בני ברק תשע"ו, עמ' נח-נט
1 2  יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה והספרות התורנית בה, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 172
↑  על אודותיו כתב הרב נתנאל פריד בהקדמת "פני מבין" (חלק אורח חיים): "מועטים המה בני עליה אשר זכו לשני שולחנות... ובדורותינו היה לנו לעיניים איש נפלא מאד נעלה, גבר ענוותן, וגריס באורייתא תדירא... חותני הרב הצדיק... ועושה חסד לאלפים בסתר כש"ת מו"ה יצחק פריעד ז"ל הנקרא בפי כל ר' איציקל". עוד על אודותיו ראו: "רבי שמעון חסידא", ירושלים תשנ"ט, עמ' נח-נט (הרב שמעון סופר מערלוי נישא אף הוא לבתו של הרב יצחק)
↑  ראו אצל אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך ב, ירושלים תשמ"ז, עמ' 80–87
↑  ראו חתימתו על כרוז בנושא זה בתוך ילקוט השבעתי אתכם ח, ירושלים תשע"ו, עמ' 66
↑  "תולדות המחבר" בראש הספר פני מבין על התורה, ברגסז תרפ"ז
↑  עוד על אודותיו בהקדמת בניו לספרו תורת יפה, וכן אגרות לחם שלמה, ניו יורק תשנ"ד, עמ' שנא
↑  על אודותיו ראו: אשר ראנד, תולדות אנשי השם, ניו יורק תש"י, עמ' 117
רותי רוסו

| --- | --- |

רוסו, 2021
 לידה:  14 ביוני 1977 (בת 47) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 שם לידה:  רות רוסו
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  המכון הקולינרי הצרפתי 
 מעסיק:  רשת 13: "המסעדה הבאה"
 בן זוג:  רועי הרץ
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ruthlessrousso
 
רות (רותי) רוּסוֹ־הרץ (נולדה ב־14 ביוני 1977) היא שפית, מרצה קולינרית, ומגישת טלוויזיה ישראלית.
שופטת בתוכנית "המסעדה הבאה" ברשת 13.
ביוגרפיה

רות רוסו נולדה בבוסטון שבארצות הברית, וגדלה ברמות השבים, ישראל, למשפחה ממוצא אשכנזי וספרדי. אמה היא עיתונאית האוכל הישראלית ומחברת ספרי הבישול נירה רוסו. אביה הוא לואיס רוסו, יליד ארצות הברית ממשפחה ממוצא טורקי, שהגיע לישראל ב-1968 כדי להשלים לימודי דוקטורט בפילוסופיה ופגש את אמה נירה, מה שגרם לו להחליט לעלות לישראל. אביה כיום הוא סמנכ"ל פיתוח עסקי בנילית - קונצרן בינ"ל-ישראלי בתחום הכימיה. סבתה מצד אביה אסתר וסבה מצד אביה אייזיק - שניהם גם ילידי ארצות הברית - כשהסב לחם באירופה כטייס בחיל האוויר האמריקאי במלחמת העולם השנייה. לה אחות, דניה טקגי, רופאת ילדים בבי"ח מאיר.
בגיל 18 עשתה שנת שירות. לאחר מכן התגייסה ושירתה בדובר צה"ל.
ב־2001 סיימה את לימודיה בבית הספר הבין־לאומי הגבוה לבישול בניו יורק, המכון הקולינרי הצרפתי ‏(ICC).
ביוגרפיה > חיים אישיים

רוסו נשואה לרועי הרץ, מורה לתיאטרון ומחנך בתיכון, ולשניים שתי בנות, ילידות 2007 ו־2009.
קריירה > עיתונות

ב־2003 החלה לעבוד ככתבת מגזין וחדשות בעיתון "מעריב". מ־2007 כתבה בעיתון טור שבועי, שבו ניתחה מתכונים קלאסיים מכל העולם ובחנה את הסיבות להצלחתם ולכישלונם. ב־2008 החלה לכתוב מדור נוסף במוסף "סופשבוע", שנקרא "הארוחות שלנו" ותיעד ארוחות שישי ברחבי הארץ מנקודת מבט סוציולוגית, אנתרופולוגית וקולינרית.
בהמשך כתבה טורי אוכל בכתב העת "את", ובעיתון האיטלקי "קוריירה דלה סרה" – שם התמקדה באוכל ישראלי–ים־תיכוני.
מספטמבר 2017 שותפה עם אמה נירה רוסו בכתיבת מדור האוכל השבועי של מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות".
קריירה > טלוויזיה

ב־2016 הגישה את תוכנית האוכל לילדים "הפסקת אוכל" בטלוויזיה החינוכית, שבה אירחה שפים מוכרים וילדים לשיחה משותפת על אוכל ורכיביו.
בנוסף הופיעה רוסו פעמים רבות כשפית אורחת בתוכניות אקטואליה, בוקר ואירוח, ושימשה שופטת בתוכניות הגמר וחצי הגמר של "משחקי השף" של הזכיינית רשת.
מ־24 בינואר 2022 היא שופטת בתוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, לצד השפים אסף גרניט, מושיק רוט ויוסי שטרית.
יצרה יחד עם מירי מסיקה את סדרת הדוקו הקולינרי ”ארץ האוכל”, ששודרה ב־HOT ביולי 2022.
קריירה > הרצאות ופעילות קולינרית

רוסו עבדה בניו יורק עם השף האמריקאי דייוויד ברק.
היא מרצה ברחבי העולם על המטבח הישראלי, והוזמנה להרצות מטעמם של גופים ממשלתיים (משרד החוץ ומשרד התיירות) ואחרים בארצות שונות. כמו כן השתתפה בסרט האמריקאי החוקר את היווצרותו של המטבח הישראלי החדש, "In Search for Israeli Cuisine" בכיכובו של השף הישראלי־אמריקאי, מייקל סולומונוב (אנ').
ב־2014 שימשה יועצת קולינרית לרשת בתי הקפה Loveat ובנתה לה תפריט חדש.
בפברואר 2017 הרצתה במסגרת TedX תל אביב בהרצאה שכותרתה "עד כמה אישי הטעם האישי שלך?", ועסקה במניפולציות שעובר הטעם האישי שלנו ובאופן שבו תהליכים כלכליים מכתיבים אותו.
ב־2016 פתחה את הסניף הראשון של חנות המיצים בכבישה קרה Jusso בשוק צפון ברמת החייל בתל אביב.
קריירה > פוליטיקה מקומית

ב־2013 חברה לבמאית והעיתונאית ציפי ברנד פרנק ויחד הקימו השתיים רשימה פוליטית "שימו לב הורים", שהתמודדה לבחירות המקומיות בעיריית תל אביב. הרשימה התמקדה בקידום החינוך וענייני ההורים בתל אביב, וזכתה במושב אחד במועצת העיר.
הערות שוליים

↑   ליאת אלקיים, "המסעדה הבאה של ישראל" היא כנראה הריאליטי הלוהט הבא, באתר הארץ, 25 בינואר 2022
↑   ציוץ של Ruthie Rousso רותי רוסו ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 באוקטובר 2021
1 2 3 4  לואיס רוסו, באתר רמות השבים לתושבים, ‏2013-11-03
1 2 3 4 5   דפנה ארד, מה עושה עיתונאית אוכל בדוכן מיצים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2016
↑   שי פוגלמן וינאי יחיאל, רותי רוסו, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2019
↑  לי-אור אברבך, ‏מדור קבוע לעיתונאית רותי רוסו ב"קוריירה דלה סרה" האיטלקי, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2014
↑  נירה ורותי רוסו, להבריא את המטבח, באתר ynet, 8 בספטמבר 2017
↑   שני ליטמן, השמש זרחה, השיטה פרחה ובטלוויזיה שידרו זבל בילדים, באתר הארץ, 4 ביולי 2016
↑  כרמל שטרן, ‏יזע, דמעות ורותי רוסו, באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2022
המסעדה הבאה: פורמט הריאליטי שישנה את סצנת המסעדות?, באתר "Time Out ישראל", 28 בדצמבר 2021
↑  ניר וולף, מוגש בחום: סוף סוף תוכנית אוכל אמיתית שלא בנויה על תוכן שיווקי, באתר ישראל היום, 19 ביולי 2022
כרמל שטרן, ‏אימהות המזון, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2022
 גילי איזיקוביץ, רותי רוסו ומירי מסיקה יצאו לחקור את "ארץ האוכל" הישראלית, ושכחו כמה פרטים בדרך, באתר הארץ, 18 ביולי 2022
↑  שירי כץ, ‏בינואר 2014 רותי רוסו בנתה תפריט חדש לבר אוקטובר, באתר "Time Out ישראל"
↑   רותם שטרקמן, השפית רותי רוסו רוצה שתדעו שהאוכל שדוחפים לכם הוא גרוע - ושאפשר גם אחרת, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2017
↑  רותי רוסו, שום פלפל ופתק בקלפי: המירוץ של רותי רוסו לעירית תא, באתר nrg‏, 15 בנובמבר 2013
↑  ירדן סקופ, ההורים בתל אביב ישביתו את הגנים לגילי 3–4 במחאה על הצפיפות, באתר הארץ, 26 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603367805171  VIAF: 18147266920335482611   WorldCat (עם VIAF): 18147266920335482611
ממשלת אוקראינה

| --- | --- |
סמל קבינט השרים של אוקראינה

בניין ממשלת אוקראינה
 
 סמליל קבינט השרים של אוקראינה
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 תחום שיפוט:  אוקראינה 
 סוכנות אם:  הראדה העליונה 
 תאריך הקמה:  18 בספטמבר 1991 
 יו"ר:  ראש ממשלת אוקראינה
 מטה מרכזי:  בית ממשלת אוקראינה 
 www.kmu.gov.ua
 
ממשלת אוקראינה (באוקראינית:  Уряд України או רשמית קבינט השרים של אוקראינה, באוקראינית: Кабінет Міністрів України) היא הרשות המבצעת של אוקראינה והגוף הבכיר ביותר בניהול המדינה מאז ה-17 בספטמבר 1991.
מעמד הממשלה מעוגן בחוקת אוקראינה ובחוק "אודות קבינט השרים האוקראיני".
בהיות המשטר באוקראינה, משטר נשיאותי, משמשת הממשלה מעין זרוע של הנשיא. את הממשלה כולה, ראש הממשלה והשרים, ממנה הנשיא, אך מינוי זה חייב לזכות באישור הפרלמנט. כוחו של ראש הממשלה מוגבל והחלטות חשובות עוברות דרך הנשיא.
מושב הממשלה הוא בבניין הממשלה ברחוב גרושבסקי 12/12 בקייב, בקומפלקס מבנים המאכלס גם את לשכות שרי הממשל השונים.
הרכב הממשלה

הרכב הממשלה הנוכחית החל מ-1 באוגוסט 2021:
| תפקיד | שם | מפלגה | כניסה לתפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
ראש ממשלה: 
| ראש ממשלה | דניס שמיגל | עצמאי | 4 במרץ 2020 |
סגנית ראשונה לראש הממשלה (אנ'): 
| סגנית ראשונה לראש הממשלה (אנ') | יוליה סבירידנקו (אנ') | עצמאית | 4 בנובמבר 2021 |
סגנית ראש הממשלה לאינטגרציה אירופאית (אנ')   ויחסי אוקראינה-נאט"ו (אנ'): 
| סגנית ראש הממשלה לאינטגרציה אירופאית (אנ')   ויחסי אוקראינה-נאט"ו (אנ') | אולה סטפנישינה (אנ') | משרת העם | 4 ביוני 2020 |
סגנית ראש הממשלה: 
| סגנית ראש הממשלה | אירינה ורשצ'וק | משרת העם | 4 בנובמבר 2021 |
סגן ראש הממשלה: 
| סגן ראש הממשלה | מיכאילו פדורוב (אנ') | עצמאי | 4 במרץ 2020 |
| השר למדיניות חקלאית ומזון (אנ') | מיקולה סולסקי (אנ') | משרת העם | 22 במרץ 2022 |
| שר הפנים | דניס מונסטרסקי | משרת העם | 16 ביולי 2021 |
| שר איכות הסביבה ומשאבי הטבע (אנ') | רוסלן סטרלטס (אנ') |  | 14 באפריל 2022 |
| שרת המסחר והפיתוח הכלכלי (אנ') | יוליה סבירידנקו (אנ') | עצמאית | 4 בנובמבר 2021 |
| שר האנרגיה (אנ') | הרמן גלושצ'נקו (אנ') | עצמאי | 29 באפריל 2021 |
| שר החוץ | דמיטרו קולבה |  | 4 במרץ 2021 |
| השרה לענייני חיילים משוחררים (אנ') | ג'וליה לאפוטינה (אנ') | עצמאית | 18 בדצמבר 2020 |
| השר לפיתוח קהילות וטריטוריות (אנ') | אולקסי צ'רנישוב (אנ') | עצמאי | 4 במרץ 2020 |
| השר לשילוב מחדש של שטחים כבושים זמנית של אוקראינה (אנ') | אולקסי רזניקוב | עצמאי | 4 במרץ 2020 |
| שר התעשיות האסטרטגיות של אוקראינה (אנ') | אולה אורוסקי (אנ') | עצמאי | 16 ביולי 2020 |
| שר התשתיות (אנ') | אולכסנדר קוברקוב (אנ') | עצמאי | 20 במאי 2021 |
| שר הנוער והספורט (אנ') | ואדים גוצט | משרת העם | 4 במרץ 2020 |
| שר ההגנה | אולקסי רזניקוב |  | 4 בנובמבר 2021 |
| שר החינוך והמדע (אנ') | סרג'יו סקרלט (אנ') | עצמאי | 25 ביוני 2021 |
| שר הבריאות | ויקטור ליאשקו (אנ') | עצמאי | 20 במאי 2021 |
| השרה למדיניות חברתית (אנ') | אוקסנה ז'ולנוביץ' (אנ') | משרת העם | 19 ביולי 2022 |
| שר התרבות (אנ') | אולכסנדר טקצ'נקו (אנ') |  | 4 ביוני 2020 |
| שר האוצר (אנ') | סריי מרצ'נקו (אנ') | עצמאי | 30 במרץ 2020 |
| שר הטרנספורמציה הדיגיטלית (אנ') | מיכאילו פדורוב (אנ') | משרת העם | 4 במרץ 2020 |
| שר המשפטים | דניס מליוסקה (אנ') | משרת העם | 29 באוגוסט 2019 |
| מזכיר קבינט השרים (אנ') | אולה נמצ'ינוב (אנ') | עצמאי | 4 במרץ 2020 |
גופי ממשל נוספים > לשכות וסוכנויות ממלכתיות

הוועדה למלחמה במונופולים (אנ')
קרן הרכוש הממלכתית (אנ')
הוועדה הממלכתית לשידור רדיו וטלוויזיה
השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת
הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות
הסוכנות הלאומית לשירות אזרחי (אנ')
השירות הממלכתי לבקרת הסמים והתרופות
סוכנות החלל הממלכתית
הפיקוח הממלכתי להסדרה גרעינית
שירות הרגולציה הממלכתי
גופי ממשל נוספים > סוכנויות ממשל נפרדות

ועדת הבחירות המרכזית (אנ')
המועצה הלאומית לשידור רדיו וטלוויזיה (nrada.gov.ua)
משרד התובע הכללי
הבנק הלאומי
גופי ממשל נוספים > ועדות לאומיות

הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום התקשורת והמידע
הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום האנרגיה ואספקת שירותים חיוניים (אנ')
הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום שירותי שוק פיננסי
הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום ניירות ערך ושוק המניות
רות קליגר

ערך זה עוסק בפרופסורית ללימודי גרמניה. אם התכוונתם לפעילה ציונית ואשת יחסי ציבור, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1931 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  5 באוקטובר 2020 (בגיל 88) אירוויין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Susanne Ruth Klüger 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה 
 אירועים משמעותיים:  Transport from Vienna to Ghetto Theresienstadt on 24.09.1942 Transport Ea from Theresienstadt,Ghetto,Czechoslovakia to Auschwitz Birkenau,Extermination Camp,Poland on 16/05/1944 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 שפות היצירה:  גרמנית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  Austrian National Award for Literary Criticism (1997)  פרס וינה לעיתונאות (2003)  פרס ראוריס (1993)  פרס זיכרון השואה (1998)  Prize of the Frankfurt Anthology (1999)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת גטינגן (2003)  פרס מדינת סקסוניה התחתונה (1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה (2015)  פרס תאודור קראמר (2011)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2008)  מדליית גתה (2005)  פרס מארי לואיזה קאשניץ (1994)  Brüder-Grimm-Preis der Philipps-Universität Marburg (2014)  פרס תומאס מאן (1999)  Honorary Award of the Heinrich Heine Society (1997)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
רות קליגר (בגרמנית: Ruth Klüger;‏ 30 באוקטובר 1931 – 6 באוקטובר 2020) הייתה ניצולת השואה ילידת וינה, פרופסורית ללימודי גרמניה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין. היא כתבה ב-1992 את הספר רב המכר Weiter leben. Eine Jugend, המספר על ילדותה ברייך השלישי. הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2010 בהוצאת יד ושם, תחת הכותרת "נופי זיכרון". כמו כן היא כתבה את הממואר Still Alive על הזמן שהייתה כלואה במחנות הריכוז.
בגיל 11 היא נשלחה לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והשואה, היא עברה לארצות הברית. בזמן הלימודים היא הכירה את ליזלוטה מרשל והן נהפכו לחברות קרובות.
היא למדה ספרות גרמנית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 1967 סיימה תואר שלישי בנושא.
נפטרה ב-6 באוקטובר 2020 בביתה שבאירוויין, קליפורניה.
הערות שוליים

↑  דף הספר באתר יד ושם
↑  Renowned author and Holocaust survivor Ruth Klueger dies at 88, WION, ‏7 באוקטובר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263950705171  PLWABN: 9810576023905606  BIBSYS: 5055794  BNE: XX893040  BnF: cb12372011j (data)  CANTIC: a11191028  CiNii: DA0866392X  GND: 119071738  ICCU: TO0V161632  ISNI: 0000 0001 1062 3197  LCCN: n93083444  LNB: 000288565  NDL: 00669759  NKC: jn19990004444  NLK: KAC2018P3733  NTA: 134578937  RERO: 02-A003460959  SELIBR: 297286  SUDOC: 032750560  VIAF: 51768822   WorldCat (עם VIAF): 51768822
אדווין לאד

אדווין פרימונט לאד (באנגלית: Edwin Fremont Ladd‏; 13 בדצמבר 1859 – 22 ביוני 1925) היה כימאי, מנהל אקדמי ופוליטיקאי אמריקאי אשר ייצג את דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1921–1925.
ביוגרפיה

לאד נולד ב-13 בדצמבר 1859 בסטארקס שבמיין, ולמד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית סומרסט שבאת'נס במיין. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת מיין באורונו בשנת 1884. בין השנים 1884 ל-1890 עבד ככימאי בתחנת הניסוי של מדינת ניו יורק בג'נבה. לאחר מכן מונה לדיקן בית הספר לכימיה ורוקחות ולפרופסור לכימיה במכללה לחקלאות של דקוטה הצפונית השוכנת בפארגו שבדקוטה הצפונית.
בין השנים 1890 ל-1916 עבד לאד ככימאי הראשי בתחנת הניסוי החקלאי של דקוטה הצפונית. בנוסף, כיהן כעורך העיתון "North Dakota Farmer" בעיר ליסבון בין השנים 1899 ל-1904. בין השנים 1902 ל-1921 כיהן כמנהל חוקי המזון הטהור של המדינה, והיה פעיל למען חוקים אלה. הוא גם שימש כנשיא מכללת החקלאות של דקוטה הצפונית בין השנים 1916 ל-1921.
לאד נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית ב-1920 וכיהן בתפקיד מ-4 במרץ 1921. ב-2 ביוני 1925, בעודו מכהן כסנאטור, נפטר לאד בבית החולים ג'ונס הופקינס שבבולטימור. הוא נקבר בבית הקברות גלנווד שבוושינגטון הבירה.
הערות שוליים

↑  חוקים שמטרתם להבטיח את בטיחותם, ניקיונם ואיכותם של מוצרי מזון הנמכרים לציבור.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדווין לאד".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290817005171  CiNii: DA10009704  GND: 1124479201  ISNI: 0000 0000 8241 8793  LCCN: n88222213  SNAC: w6gt6c8v  SUDOC: 234179317  US Congress: L000012  VIAF: 58180113   WorldCat (עם VIAF): 58180113
סיריל קיוזאק

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1910 דרבן, איחוד דרום אפריקה 
 פטירה:  7 באוקטובר 1993 (בגיל 82) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Cyril James Cusack 
 מדינה:  דרום אפריקה, אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1918 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולג' בדאבלין  Newbridge College 
 בן או בת זוג:  מורין קיוזאק (1945–?) 
 צאצאים:  ניב קיוזאק, קתרין קיוזאק, שינייד קיוזאק, סורקה קיוזאק, פדרייג קיוזאק 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיריל ג'יימס קיוזאק (באנגלית: Cyril James Cusack;‏ 26 בנובמבר 1910 - 7 באוקטובר 1993) היה שחקן אירי. בקריירה שנמשכה יותר משבעים שנה הופיע קיוזאק במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה.
ביוגרפיה

קיוזאק נולד בעיר דרבן שבפרובינציית נטאל בדרום אפריקה. אמו, אליס ויולט (שם נעורים קול), הייתה שחקנית אנגלייה קוקנית, ואביו, ג'יימס וולטר קיוזאק היה פרש משטרה אירי בפרובינציית נטאל שבדרום אפריקה. הוריו נפרדו כשהיה ילד, ואמו לקחה אותו איתה לאנגליה ואחר כך לאירלנד. אמו ובן זוגה, ברייפן או'רורק, הצטרפו ללהקת תיאטרון "O'Brien and Ireland Players". סיריל הקטן הופיע לראשונה על הבמה כשהיה בן שבע. קיוזאק למד בניוברידג' קולג' בעיר ניוברידג' שבמחוז קילדייר וביוניברסיטי קולג' דבלין (UCD). הוא לא סיים את לימודי התואר וב-1932 הצטרף לתיאטרון אבי. מאז ועד ל-1945 שיחק ביותר מ-60 הפקות, והצטיין במיוחד במחזות מאת שון או'קייסי. ב-1947 הקים קיוזאק להקת תיאטרון משלו שהציגה בדבלין, פריז וניו יורק.
ב-1963 הצטרף קיוזאק ללהקה השייקספירית המלכותית בלונדון והופיע איתם במשך מספר עונות. בשלב זה הייתה לו קריירה מצליחה גם בקולנוע. עוד ב-1963 זכה קיוזאק בפרס ג'ייקוב'ס על תפקידו בהפקה "Triptych" של רשת הטלוויזיה "Telefís Éireann" האירית. בשנת 1977 הוענק לו תואר כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של אירלנד (NUI) וב-1980 קיבל תואר כבוד מאוניברסיטת דבלין.
קיוזאק ששלט היטב באנגלית ובאירית, שיחק ב-1977 בתפקיד ראשי בסרט השנוי במחלוקת "Poitín" (אנ') בשפה האירית.
הופעתו האחרונה של קיוזאק על במת התיאטרון הייתה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב. בהצגה שיחקו בתפקידי האחיות שלוש מבנותיו. לקיוזאק היו ארבע בנות, שינייד (ילידת 1948), סורקה (ילידת 1949), ניב (ילידת 1959) וקתרין (ילידת 1968), כולן שחקניות. בניו של קיוזאק פול קיוזאק הוא מפיק ברדיו Telefís Éireann, ופדרייג קיוזאק (יליד 1962) הוא מפיק שותף בתיאטרון הלאומי בלונדון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קיוזאק היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית מרי מרגרט "מורין" קיילי, אתה התחתן ב-5 באפריל 1945. לבני הזוג היו שלוש בנות שינייד, סורקה, וניב, ושני בנים פול ופדרייג. ב-1979 התחתן קיוזאק עם מרי רוז קנינגהם, ונולדה להם בת אחת, קתרין.
באוקטובר 1991 נפטר קיוזאק בביתו בברלינגטון ליין שבצ'יזוויק, לונדון רבתי, מטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה גם בכינוי מחלת לו גריג). הוא נפטר חודש לפני יום הולדתו ה-83. קריירת המשחק שלו נמשכה 75 שנה.
קיוזאק היה סבא של הפוליטיקאי האירי ריצ'רד בויד בארט (אנ') ושל השחקן מקס איירונס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1938 |  | Servants All |  |  |
| 1941 |  | Inspector Hornleigh Goes to It |  |  |
| 1941 |  | Once a Crook |  |  |
| 1947 |  | Odd Man Out | פט | לצדו של ג'יימס מייסון |
| 1949 | הלגונה הכחולה | The Blue Lagoon | ג'יימס קרטר |  |
| 1949 |  | The Small Back Room | קורפורל טיילור |  |
| 1949 |  | All Over the Town | ג'רלד ויין |  |
| 1950 |  | Gone to Earth | אדוארד מרסטון |  |
| 1950 | פימפרנל המתחמק | The Elusive Pimpernel | שובלין |  |
| 1951 | הצעיף הכחול | The Blue Veil | פרנק האצ'ינס |  |
| 1956 |  | The Spanish Gardener | גרציה |  |
| 1957 |  | Ill Met by Moonlight | קפטן סנדי רנדל |  |
| 1957 |  | The Man in the Road | ד"ר קלי |  |
| 1957 |  | Miracle in Soho | סם בישופ |  |
| 1957 |  | The Rising of the Moon | המפקח דילון |  |
| 1960 |  | A Terrible Beauty | ג'ימי האנפין |  |
| 1962 | ואלס הטוריאדורים | Waltz of the Toreadors | ד"ר גרוגן |  |
| 1965 |  | I Was Happy Here | הוגאן |  |
| 1965 | המרגל שחזר מן הכפור | The Spy Who Came in from the Cold | קונטרול |  |
| 1966 | פרנהייט 451 | Fahrenheit 451 |  |  |
| 1967 | אילוף הסוררת | The Taming of the Shrew | גרואימו |  |
| 1967 |  | Dial M for Murder | מפקח המשטרה הוברד | גרסת טלוויזיה |
| 1968 | גלילאו | Galileo | גלילאו גליליי |  |
| 1970 |  | Country Dance | ד"ר מייטלנד |  |
| 1970 | טאם-לין | Tam-Lin | הכומר ג'וליאן איינסלי |  |
| 1971 | סאקו וונצטי | Sacco e Vanzetti | פרדריק קצמן |  |
| 1971 | הרולד ומוד | Harold and Maude | גלוקוס | בכיכובם של באד קורט ורות גורדון |
| 1972 |  | Execution Squad | סטולפי מפקח לשעבר |  |
| 1972 |  | Manhunt in Milan | קורסו |  |
| 1973 |  | All The Way, Boys | איש זקן |  |
| 1973 | נשיא על הכוונת | The Day of the Jackal | גוזי |  |
| 1973 |  | The Homecoming | סם |  |
| 1973 |  | Catholics | האב מאנוס | סרט טלוויזיה |
| 1974 |  | The Abdication | אקסל אוקסנסטירנה |  |
| 1974 | ג'וגרנאוט | Juggernaut | מייג'ור או'ניל | ללא קרדיט |
| 1974 |  | Run, Run, Joe! | פרקינטוש |  |
| 1974 |  | Last Moments | מוכר הבלונים |  |
| 1976 |  | Fear in the City | ג'קומו מאסוני |  |
| 1977 |  | Poitín | מיצ'יל |  |
| 1978 | עלובי החיים | Les Miserables | פושלבנט |  |
| 1980 | זעקת התמימים | Cry of the Innocent | מפקח בילוש טום מולוני |  |
| 1981 |  | True Confessions | קרדינל דנהר | בכיכובם של רוברט דה נירו ורוברט דובאל |
| 1982 |  | The Outcasts | מיילס קינן |  |
| 1982 |  | The Ballroom of Romance | מר דווייר |  |
| 1984 | 1984 | Nineteen Eighty-Four | מר צ'רינגטון, בעל חנות וסוכן סמוי של משטרת המחשבות |  |
| 1984 | דון קמילו | Don Camilo | הבישופ | לצדו של טרנס היל |
| 1988 | דוריט הקטנה | Little Dorrit | פרדריק דוריט |  |
| 1989 | כף רגלי השמאלית | My Left Foot | לורד קאסלוולנד | בכיכובם של דניאל דיי-לואיס וברנדה פריקר |
| 1989 |  | Danny the Champion of the World | דוק ספנסר |  |
| 1990 |  | The Fool |  |  |
| 1992 | הרחק מכאן | Far and Away | דנטי דאף | בכיכובם של טום קרוז וניקול קידמן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | קערת הזהב | The Golden Bowl | בוב אשינגהם | תיאטרון מאסטרפיס (ארצות הברית) |
| 1972 |  | Clochemerle |  |  |
| 1974 | גלנריאו | Glenroe | הדוד פיטר |  |
| 1977 |  | Strumpet City | האב גיפלי | (אירלנד) |
| 1977 | ישו מנצרת | Jesus of Nazareth | רבי יהודה |  |
| 1983 | קומדיה של טעויות | The Comedy of Errors | אאגון | סרט טלוויזיה |
| 1980 |  | Tales of the Unexpected | מייקל פיש | בפרק "The Hitch-Hiker" |
| 1983 | מותו של עד מומחה | Death of an Expert Witness | מר לורימר | על פי רומן מאת פ.ד. ג'יימס |
| 1984 |  | Privilege | מרטין פאונד | מבוסס על סיפורים מאת פרדריק פורסיית', בעיבוד של מייקל פיני קאלאן |
| 1984 |  | Tales of the Unexpected | פרסי המפטון | בפרק "Accidental Death" |
הערות שוליים

↑  http://www.filmreference.com/film/4/Cyril-Cusack.html
↑  "Cyril Cusack, 82, the Irish Actor Often Seen as His Country's Best". New York Times. 8 באוקטובר 1993. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Cyril James Cusack actor". Encyclopædia Britannica. 28 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cyril Cusack at the Internet Movie Database
↑
↑  נסים דיין, צידו הבהיר של הירח, חדשות, 15 בדצמבר 1988
יפתח אילן, דיקנס הישן והטוב - "דוריט הקטנה" (בריטניה, 1988), במאית: כריסטין אדזארד, שחקנים: אלק גינס, דרק ג'קובי, שרה פיקרינג, ג'ואן גרינווד, סיריל קיינאק, כל העיר, 3 במרץ 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441836405171  PLWABN: 9810690352005606  BIBSYS: 90691517  BNE: XX1479340  BnF: cb139867752 (data)  GND: 130586285  ISNI: 0000 0001 0871 0355  LCCN: n85306137  MusicBrainz: e6557d47-b288-42b3-8e82-46bfc7976439  NKC: xx0078540  NTA: 072581484  SNAC: w6wh4fhp  SUDOC: 066932351  Trove: 805453  VIAF: 12500583   WorldCat (עם VIAF): 12500583
האבקה

.
דבורת דבש נושאת גרגירי אבקת פרחי דלעת
בצמחי הזרע, האבקה היא המעבר של גרגר האבקה מהאיבר הזכרי של הצמח בו נוצר (אבקן), אל האיבר הנקבי (עלי) של אותו צמח או צמח אחר. ההאבקה מהווה את הבסיס לרבייה הזוויגית בצמחי הזרע. מכיוון שצמחים אינם יכולים לנוע במרחב, להאבקה חשיבות ייחודית בתור אמצעי למפגש הגנים של האורגניזם המסוים עם גנים שונים של אותו המין ויצירת צאצאים בעלי צרופים גנטיים חדשים, כבסיס לתכונות חדשות. מפגש כזה מהווה את היתרון הגדול של הרבייה הזוויגית לעומת הרבייה האל-זוויגית. גם בתהליך הפצת הזרעים קיים היבט של הפצת צרופים חדשים של גנים בבית הגידול.
התפתחות אבולוציונית של האבקה

באצות, הצמחים הפרימיטיביים ביותר, הרבייה המינית תלויה לחלוטין בסביבה מימית, וכך גם כל הפעילות בתאיהן. טחבים ושרכים, אשר התפתחו ככל הנראה מצמחי מים, עדיין תלויים בסביבה מימית לצורך רבייה מינית, מאחר שתאי הרבייה הזכריים מגיעים לתאי הרבייה הנקביים באמצעות תנועה במים, כתווך הכרחי. שיטה זו יעילה רק כאשר הקרקע רטובה. בצמחי יבשה מוצאים התאמה אשר מגנה על תאי הרבייה הזכריים על ידי הימצאותם בתוך קופסיות קשיחות, עמידות לאוויר יבש, שיכולות לעבור מרחקים גדולים, ואלה הם גרגרי האבקה. הגרגרים ישחררו את מטענם רק בהגיעם אל צלקת של צמח מהמין הנכון. ההגעה ליעד היא באמצעות מנגנוני ההאבקה השונים.
מנגנוני ההאבקה

נהוג לסווג את תהליך ההאבקה על-פי שני קריטריונים עיקריים:
הדמיון הגנטי בין צמח המוצא של גרגר האבקה, בו הוא נוצר, לצמח היעד, אותו הוא מפרה – האבקה עצמית לעומת האבקה זרה.
אמצעי התנועה במרחב של גרגר האבקה (וקטור ההאבקה) – האבקה אביוטית והאבקה ביוטית.
מנגנוני ההאבקה > האבקה אביוטית

הווקטור הנפוץ ביותר של ההאבקה האביוטית הוא הרוח. עצים רבים מואבקים על ידי הרוח, למשל האורן והאלון. בצמחי מים, קיימת גם האבקה אביוטית באמצעות מים.
במשך האבולוציה התפתחו מנגנונים רבים ומגוונים של האבקה. ההאבקה האביוטית קדמה להאבקה הביוטית מבחינה אבולוציונית, והיא נפוצה בעיקר בקרב חשופי הזרע. ההאבקה הפרימיטיבית ביותר קיימת במינים שונים של חשופי זרע, כמו האורן וציקאס (אנ'). צמחים המואבקים באמצעות וקטורים אביוטיים כמו רוח או מים, מייצרים כמויות גדולות מאוד של אבקה, משום שפיזור האבקה אינו ספציפי, ורק חלק קטן מהכמות המיוצרת יגיע בסופו של דבר אל הצלקות המתאימות. האורן, למשל, מייצר כמויות עצומות של אבקה באצטרובלים זכריים. האבקה מופצת ברוח, ורק חלק קטן ממנה מגיע אל אצטרובלים נקביים של אורן, המצופים נוזל דביק. האצטרובל הנקבי סופח בהדרגה את הנוזל הדביק, וכך גרגרי האבקה מגיעים אל הביצית, החבויה בין קשקשי האצטרובל. משך הזמן מרגע נחיתת האבקה על האצטרובל הנקבי ועד למועד הפריית הביצית הוא יותר משנה. משערים שסוג זה של האבקה קשור להתפתחות צמחים אלה בתקופות גאולוגיות בהן לא היו קיימים יצורים מתאימים להעברת האבקה. האבקה אביוטית ניתן למצוא גם במכוסי זרע כגון הדגניים, המואבקים על ידי הרוח. הם מייצרים כמויות גדולות של אבקה באבקנים הבולטים אל מחוץ לפרח, וכך מתאפשר פיזור יעיל של האבקה בסביבת הצמח. לצלקת שטח פנים גדול, המותאם לקליטת כמות מקסימלית של אבקה. מבנה הצלקת אף תואם באופן ספציפי לקליטת גרגרי האבקה של אותו מין הצמח ולא גרגרי אבקה של מינים אחרים, אשר אינם מתאימים להפרות את הביציות של הצמח. גרגרי האבקה מותאמים בצורתם לתנועה ברוח (צורה אווירודינמית) או במים, לפי הווקטור הרלוונטי. לסיכום, בהאבקה אביוטית מספר גרגרי האבקה הנדרשים להפרות כל ביצית הוא גבוה מאוד.