stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איראנים
הערות שוליים

↑  Waldman & Mason 2006, p. 692
↑  "IRAN vi. IRANIAN LANGUAGES AND SCRIPTS". Encyclopædia Iranica. Vol. XIII. 29 במרץ 2012. pp. 344–377. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  Annamoradnejad, Rahimberdi; Lotfi, Sedigheh (2010). "Demographic changes of nomadic communities in Iran (1956–2008)". Asian Population Studies. 6 (3): 335–345. doi:10.1080/17441730.2010.512764.
אדולפו גרסיה אורטגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1958 (בן 66) ואיאדוליד, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית, צרפתית, קטלאנית 
 
אדולפו גרסיה אורטגה (בספרדית: Adolfo García Ortega; נולד בוואיאדוליד ב-22 במאי 1958) הוא סופר ומתרגם ספרדי.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא מבקר תרבות וספרות בעיתונים כמו אל פאיס בו הוא גם בעל טור, דיאריו 16 ולה ונגארדיה ובעיתוני ספרות. עסק בעריכה ספרותית בהוצאות הספרים "אגילר" ו"סייש באראל", ותרגם ספרים רבים, ביניהם של הסופרים רולאן בארת ומיקל מרטי אי פול. משנת 2000 עוסק כעורך ראשי וכיועץ בחברת המדיה הספרדית Grupo Planeta.

אורטגה כתב 11 נובלות, 6 מסות ו-9 ספרי שירה. הוא זכה בפרס המבקרים של קסטיליה ולאון ב-2007 על ספרו Automaton, וב-2008 זכה בפרס על שם הסופרת דולסה צ‘אקון על ספרו "האיש שקנה ימי הולדת". הספר יצא לאור ב-2003, תורגם לעברית על ידי עינת טלמון ויצא בהוצאת אבן חושן ב-2007.
הוא מתגורר מאז 1982 במדריד.
הערות שוליים

↑
↑  הספר באתר הוצאת חושן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261677905171  BIBSYS: 12028085  BNE: XX936628  BnF: cb12210290b (data)  CANTIC: a11058195  GND: 139900829  ISNI: 0000 0001 0927 9405  LCCN: n93019094  NKC: xx0245501  NTA: 084885939  SELIBR: 336151  SUDOC: 030749050  VIAF: 97835953   WorldCat (עם VIAF): 97835953
איהר בוקי

איהר אליאכסנדרביץ' בוקי (בבלארוסית: Ігар Аляксандравіч Бокій; נולד ב-28 ביוני 1994) הוא שחיין בלארוסי. בוקי, בעל לקות ראייה, מתחרה במסגרת המשלחת הבלארוסית, והוא בעל 13 מדליות פאראלימפיות, מהן 11 מדליות זהב. בשנת 2015 נבחר לשחיין השנה הנכה של סווימינג וורלד.
המשחקים הפאראלימפיים > לונדון 2012

בוקי ערך את הופעת הבכורה שלו במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012). הוא השתתף בשבעה מקצי שחייה בקטגוריות S13 ו-SB13, בהם זכה בשש מדליות פאראלימפיות, מהן חמש מדליות זהב ומדליית כסף, תוך שהוא קובע ארבעה שיאי עולם ושיא פאראלימפי אחד.
במקצה ל-100 מטר חופשי, הוא זכה במדליית הזהב כשקבע שיא עולם של 51.91 שניות, במקצה ל-400 מטרים חופשי הוא עצר את השעון בשיא עולם של 3:58.78 דקות,, הוא קבע שיא עולם נוסף ב-100 מטרים גב עם תוצאה של 56.97 שניות, וב-20 מטרים מעורב העמיד את שיא העולם על 2:06.30 דקות.
בוקי זכה במדליית הזהב החמישית במקצה ל-100 מטרים פרפר, כשעצר את השעון על שיא פאראלימפי של 55.50 שניות, והוסיף מדליית כסף במקצה ל-50 מטר חופשי עם תוצאה של 24.07 שניות, אחרי צ'ארלס בוואר הדרום אפריקאי שסיים בתוצאה של 23.99 שניות. בוקי השתתף גם במקצה ל-100 מטרים חזה, בו סיים בתוצאה של 1:08.98 דקות, ובמקום השביעי.
המשחקים הפאראלימפיים > ריו 2016

במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בוקי בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שש מדליות זהב ומדליית ארד אחת. במשחה ל-100 מטרים בסגנון חופשי הוא זכה במדליית הזהב כשהוא עוצר את השעון על שיא פאראלימפי של 50.90 שניות, ובמשחה ל-50 מטרים חופשי זכה עם שיא פאראלימפי נוסף בתוצאה של 23.44 שניות. בוקי זכה במדליית הזהב במקצה ל-400 מטרים חופשי כשהעמיד את השיא הפאראלימפי בקטגוריה S13 על 3:55.62 דקות,הוא ניצח גם את המשחה ל-200 מטרים מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:04.02 דקות, וזכה במדליית הזהב גם במשחה ל-100 מטרים פרפר עם שיא עולם של 53.85 שניות, ובמשחה ל-100 מטרים גב עם שיא עולם של 56.68 שניות.
במשחה ל-100 מטרים חזה, זכה בוקי במדליית הארד עם תוצאה של 1:06.71 דקות, אחרי אלכסיי פדינה האוקראיני ופרידבסבק מוסבקוב האוזבקי שזכו במשותף במדליית הזהב עם תוצאה של 1:04.94 דקות.
הערות שוליים

↑  Men's 100m Freestyle - S13
↑  Men's 400m Freestyle - S13
↑  Men's 100m Backstroke - S13
↑  Men's 200m Ind. Medley -SM13
↑  Men's 100m Butterfly - S13
↑  Men's 50m Freestyle - S13
↑  Men's 100m Breaststroke - SB13
↑  Men's 100m Freestyle - S13 Final
↑  Men's 50m Freestyle - S13 - Standings
↑  Men's 400m Freestyle - S13 Final
↑  Men's 200m Individual Medley - SM13
↑  Men's 100m Butterfly - S13
↑  Men's 100m Backstroke - S13
↑  Men's 100m Breaststroke - SB13 Final
איו (ירח)

| --- | --- |
איו צולם ברזולוציה גבוהה על ידי הגשושית גלילאו,  3 ביולי 1999
איו צולם ברזולוציה גבוהה על ידי הגשושית גלילאו,  3 ביולי 1999
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  7 בינואר 1610
 מגלה:  גלילאו גליליי   סיימון מריוס
 על שם:  איו 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  421,700 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.041
 זמן הקפה:  1.769137786 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  17.334 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  למישור המילקה- 2.21°  לקו המשווה של צדק- 0.05°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  1,821.6±0.5 קילומטר
 ממדים:  3642.6 ק"מ
 שטח פנים:  41,910,000 קמ"ר
 נפח:  2,530,000,000 קילומטר מעוקב
 מסה:  ‎8.9319×1022‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  3.528 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  1.796 מטר/שנייה2
 אלבדו:  0.63
 בהירות נראית:  5.02
 מהירות מילוט:  2.558 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  90 קלווין, 110 קלווין, 130 קלווין
 
התפרצות הר געש על איו. סרטון שצולם על ידי הגשושית ניו הורייזונס
אִיוֹ הוא אחד מירחי כוכב הלכת צדק. הוא החמישי במרחקו מבין 80 ירחי צדק והשלישי בגודלו מבין ארבעת הירחים הגליליאניים. מקיף את צדק אחת ל-42 שעות.
איו מבצע הקפה סינכרונית סביב צדק. הדבר נובע מכוח המשיכה החזק של צדק אשר נעל את סחרורו הצירי של איו עד שזה מפנה אליו רק צד אחד בכל עת. בנוסף, בהשפעת כוחות הכבידה של צדק ושאר הירחים הגליליאניים, נוצרים כוחות גאות חזקים המביאים לעיוות משמעותי – עד לכדי הבדל של 100 מטר בין "שיא הגאות" (Tidal Bulge) לבין השפל. תנודות אלו בליבת הירח גורמות ליצירת חום רב (אנ') המתיך את גרעינו הפנימי של איו והתוצר הוא פעילות געשית רבה על פניו.
איו הוא הגוף הפעיל ביותר מבחינה געשית במערכת השמש, וההתפרצויות הגעשיות שלו מגיעות לגובה 500 ק"מ מפניו. פעילות זאת היא הגורם לגוון הצהבהב של פניו. על-פי הנתונים הידועים כיום (2016) איו בנוי בעיקר מסלעי סיליקט מותכים, ויש לו גרעין מתכתי. גשושית המחקר גלילאו מצאה כי הירח כמעט שלא נפגע ממטאוריטים, אבל יש בו כמות גדולה של הרי געש פעילים, ואף שלחה צילומי התפרצויות. הקרינה החזקה הקיימת סביב איו פגעה במכשור על הגשושית והובילה לסיום המשימה.
איו נקרא על שם הנימפה איו מהמיתולוגיה היוונית.
ההיסטוריה של תצפיות באיו

התצפית הראשונה שדווחה על איו בוצעה על ידי גלילאו גליליי ב-7 בינואר 1610, באמצעות טלסקופ עדשות שהגדיל פי  20 במהלך עבודתו באוניברסיטת פאדובה. עם זאת, באותה תצפית גלילאו לא יכול היה להפריד בין איו ואירופה בגלל ההגדלה הנמוכה של הטלסקופ שלו, כך ששני הירחים תועדו כנקודת אור יחידה. איו ואירופה נצפו לראשונה כגופים נפרדים במהלך התצפיות של גלילאו על המערכת של ירחי צדק למחרת, 8 בינואר 1610. הגילוי של איו ושאר הירחים הגליליניים של צדק פורסם בספרו של גלילאו "שליח הכוכבים" במרץ 1610. בספרו "ירחי צדק"  (Mundus Jovialis) שפורסם בשנת 1614 טען סימון מריוס כי גילה את איו ואת הירחים האחרים של יופיטר בשנת 1609, שבוע לפני גילויו של גלילאו. גלילאו הטיל ספק בטענה זו והציג את עבודתו של מריוס כגנבה. בנוסף לכך, התצפית הראשונה של מריוס בוצעה ב-29 בדצמבר 1609 לפי לוח השנה יוליאני, השווה ל-8 בינואר 1610 בלוח השנה הגרגוריאני, שבו השתמש גלילאו. בהתחשב בכך שגלילאו פרסם את עבודתו לפני מריוס, זוכה גלילאו לגילוי.
במהלך מאתיים חמישים השנים הבאות, נותרה איו נקודת אור בלתי מפוענחת בעוצמה 5 לפי המדידות אסטרונומיות. במהלך המאה ה-17 שימשו איו והלוויינים הגליליים האחרים מטרות מגוונות, כולל שיטות מוקדמות לקביעת קו אורך, אימות החוק השלישי של קפלר של תנועות הפלנטות, וקביעת את הזמן הנדרש לאור לעבור בין צדק לכדור הארץ. בהתבסס על לוחות תצפית (אפימרידים) שיצרו האסטרונום ג'ובאני קאסיני ואחרים, פיתח פייר-סימון לפלס תאוריה מתמטית המסבירה את מסלולי התהודה של איו, אירופה וגנימד. מאוחר יותר נמצא כי לתהודה זו השפעה עמוקה על הגאולוגיות של שלושת הירחים.
הטכנולוגיה המשופרת של טלסקופים בסוף המאה ה-19 וה-20 אפשרה לאסטרונומים לשפר את כושר ההפרדה (כלומר לזהות גופים קטנים) ולזהות תכונות שטח רחבות היקף באיו. בשנות ה-90 של המאה ה-19, אדוארד ברנרד היה הראשון שצפה בהבדלים בבהירות של איו בין אזורי המשווה והקוטב, וקבע נכונה כי הדבר נבע מהבדלי צבע ואלבדו בין שני האזורים, ולא בגלל היותו של איו בצורת ביצה. זאת בניגוד להצעה של  האסטרונום ויליאם פיקרינג, לפיה יש לראותם שני גופים נפרדים, כפי שהציע בתחילה ברנרד. תצפיות טלסקופיות מאוחרות יותר אישרו אזורים קוטביים חומים אדמדמים של איו ופס קו המשווה הצהוב-לבן.
איימי גרנט

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1960 (בת 63) אוגוסטה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פורמן, אוניברסיטת ואנדרבילט, The Ensworth School 
 סוגה:  מוזיקה נוצרית עכשווית, מוזיקת פופ 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 חברת תקליטים:  Myrrh Records, A&M רקורדס 
 בן זוג:  וינס גיל
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס מרכז קנדי (2022)  Covenant Awards  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  היכל התהילה של המוזיקה של גוספל 
 www.amygrant.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי גרנט (אנגלית: Amy Grant; נולדה ב-25 בנובמבר 1960) היא שחקנית, כותבת, מוזיקאית וזמרת-יוצרת אמריקאית, הנחשבת ל"מלכת הפופ הנוצרי". גרנט היא כנראה הזמרת המצליחה בז'אנר המוזיקה הנוצרית. זוכת שישה פרסי גראמי, 22 פרסי דוב (של התאחדות מוזיקת הגוספל) ובעלת בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אודות

נולדה בעיר אוגוסטה, ג'ורג'יה כצעירה מתוך ארבע אחיות. אביה היה רופא וסבה איש ביטוח עשיר. היא החלה לכתוב שירים בגיל 15 ובשנת 1977, כשהיא בת 16, יצא אלבומה הראשון, אשר זכה להצלחה בחוגי המוזיקה הנוצרית. היא למדה בסוף שנות השבעים באוניברסיטת פורמן ואחר כך באוניברסיטת ואנדרבילט. בשנות השמונים הקריירה שלה נסקה והיא זכתה להצלחה גדולה. עם תחילת שנות התשעים החלה להקליט אלבומי פופ ללא מסרים נוצריים במטרה להגיע לקהלים רחבים יותר.
מ-1982 עד 1999 הייתה נשואה לגרי צ'אפמן, ונולדו להם שלושה ילדים.
במרץ 2000 התחתנה עם המוזיקאי וינס גיל (אנ'), ובמרץ 2001 נולדה לזוג בת.
דיסקוגרפיה

איימי גרנט (1977)
עיני אבי (1979)
אף פעם לא לבד (1980)
הופעה חיה 1 (1981)
מעידן לעידן (1982)
אלבום חג המולד (1983)
ישר קדימה (1984)
לא שמור (1985)
האוסף (1986)
הובל אותי הלאה (1988)
לב בתנועה (1991)
בבית לחג המולד (1992)
בית של אהבה (1994)
מאחורי העיניים (1997)
חג המולד לזכור (1999)
מורשת: מזמורים ואמונה (2002)
דברים פשוטים (2003)
רוק של התקופות, מזמורים ואמונה (2005)
פעם נוספת: איימי גרנט בהופעה חיה (2006)
אי שם במורד הדרך (2010)
אליהו חי גג'

| --- | --- |

 לידה:  1829
 פטירה:  1893  (בגיל 64 בערך) כ"ג בניסן ה'תרנ"ג
 מקום פעילות:  תוניסיה ו-אלג'יריה
 תקופת הפעילות:  ?–1915 
 תחומי עיסוק:  הלכה, מנהג, פיוט, תרגום
 רבותיו:  הרב שלמה זרקא
 אב:  הרב יוסף גג' (הראשון)
 צאצאים:  הרב יעקב גג' - בעל בית דפוס לספרי קודש   שמחה - אשת הרב יעקב אלחאייק
הרב אליהו חי גג' (1830 – 1915) היה רב ומוציא לאור ממוצא תוניסאי ובן למשפחת הרבנים גג' (בתוניס מכונה גז' או אלגיז'). הוא כיהן שנים רבות ברבנות בקהילות אלג'יריה, וחיבר ספרים רבים ביניהם ספרי הלכה ומנהג, פיוטים, סיפורי עם וכן תרגומים לערבית יהודית של טקסטים יהודיים מסורתיים.
ביוגרפיה

נולד לרב יוסף גג' (המכונה "הראשון", להבדיל מנכדו הרב יוסף גג' "השני" - ראש אבות בתי הדין בתוניסיה), ולבתו של הרב יהודה הכהן טנוג'י. למד בצעירותו אצל הרב שלמה זרקא, והוא מביא פיוטים ואמרות ממנו בספריו. בצעירותו עסק בהדפסת ספרי קודש, בין היתר את הספר "פי המדבר" של אביו הרב יוסף, שבעמוד השער שלו נכתב: "הובא אל בית הדפוס על ידי יד כהה אנא זעירא דמן חברייא הצעיר הבחור אליהו חי יצ"ו בן לאדוני אבי הרב המחבר זלה"ה".
בצעירותו גלה מתוניסיה בה גדל לנדודים בין קהילות יהודיות שונות בצפון אפריקה, במטרה לקבץ ממון להוצאת מהדורה של ספר הזוהר מנוקד ועם פירושים מחכמי תוניסיה. במהלך מסעו זה, השתקע בקהילות אלג'יריה, ונותר לכהן שם ברבנות למשך כ-20 שנים.  מפעלו זה עלה יפה, והוא הדפיס ארבעה כרכים של זוהר על התורה עם הפירושים 'זר זהב' ו'כתם אופיר' בליוורנו בשנים תרל"ב-תרמ"ד.
במהלך כהונתו באלג'יר, כתב שני ספרים עבי כרס העוסקים במנהגי הקהילות שם: "חסד ואמת" ו-"זה השלחן". בהקדמה לספר מעיד הרב גג' על נסיבות הגעתו לאלג'יר, ועל הספר כמנחת תודה לקהילה בה כיהן: "אני הגבר ראה עוני מסלסל בצערי. טלטלני ה' טלטולא דגברא. יצאתי ממשפחתי ומבית אבי... לקבץ חתימות על ספר זה"ק שהתחלתי להדפיס... עם פירושים יקרים מחכמי ורבני וגאוני עוב"י [עיר ואם בישראל] תונס... אנכי בדרך נחני ה' על אחת הערים עוב"י ארגיל יע"א הזאת העיר שיאמרו כלילת יופי. ראה ראיתי העם היושב בה אנשי אמת שונאי בצע בעלי מוסר... וכאשר נכסף נכספתי לדור עמהם קיבלו אותי בכבוד גדול אודה ה' מאוד... ובכן אם לבי בקרבי להודות ולהלל אנשי חסד ואמת... אמרתי אעלה על ספר בשם אקרא מצדיקי הרבים אבקשה את שאהבה נפשי ותבט עיני בשורי הן כל יקר ראתה עיני מנהגים טובים על אדני פז מיוסדים".
הרב דוד סיטבון מעיד בספרו "עלי הדס" כי לצד היות הספר מקור משמעותי למנהגי יהודי אלג'יריה, הרב גג' מפנה בו מעל מאה פעמים ל"מנהג עירי", כלומר - מנהגים מארץ מוצאו תוניסיה. אי לכך, הספר מהווה מקור משמעותי גם ללימוד המנהגים של קהילה זו, וכולל שמועות והנהגות מגדולי רבניה, ביניהם הרבנים ישועה בסיס, אברהם חג'אג' ויצחק לומברוזו.
ספריו

מעשה שעשועים - לייורנו תרכ"ח. לקט בשני חלקים של מעשי צדיקים מתורגמים לערבית יהודית. בדפוס ישראל קושטא וחבריו.
תוכחות מגול"ה - ליוורנו תרל"ב. ספר משלי בתרגום לערבית-יהודית בדפוס ישראל קושטא וחבריו. את הספר הגיה חתנו של הרב גג' הרב יעקב אלחאייק.
שירי זמרה - ליוורנו תרל"ב דפוס ישראל קושטא. אוסף של עשרות פיוטים מתקופות שונות בעברית ובערבית יהודית. ערכו הרב אליהו חי גג' והרב יוסף סלאמא.
תפילה בכל לשון - ליוורנו תרמ"ג דפוס ישראל קושטא וחבריו. סידור עם תרגום התפילה לערבית יהודית-אלג'יראית ופירוש ע"פ פירושי רד"ק והמצודות. לספר מצורפות הסכמות מרבני אלג'יר ומתלמידי ישיבות שם, והוא הוגה על ידי הדיין משה חיים זיתון. בהסכמות מבואר הטעם להוצאת הסידור: "כי ראה מהמון העם מתעצלים מלהתפלל ותכבד עליהם העבודה מחוסר ידיעתם בשפת קדשנו, ואינם מבינים מה שמוציאים מפיהם, ודומים לעוף המצפצף באין מבין, ויהי כאשר פתר להם פירוש התפלה בלשון אשר הם מדברים בו, אז ימצאו עונג לנפשם ושעשוע בבית קדשם".
פרסומי נסה די פורים בלשון ערבי - אלג'יר תרמ"ז. סיפור מגילת אסתר והלכות פורים מתורגמים לערבית יהודית. בדפוס המחבר.
חסד ואמת - מנהגי קהילת קודש אלג'יר - אלג'יר תרמ"ח, ג'רבה תרנ"ה וגרב"ה תרצ"ח - בדפוס בנו יעקב גג'. "ספר זה המפואר מכל מנהגי ארגיל מהודר...ורובם ככולם מיוסדים ע"פ הראשונים נוחי נפשם הריב"ש והרשב"ץ והרשב"ש ועד אחרון מורינו הרב רבי יהודה עייאש זיע"א".
זה השלחן - המשך לספר 'חסד ואמת', מנהגי קהילת קודש אלגיר יע"א עם ביאור "ויגש אליהו" - אלג'יר תרמ"ט בדפוס בנו יעקב גג'. "ספר זה המפואר מכל מנהגי אלגיר מהודר ראו קראתי בשם זה השלחן שמו כן הוא כשולחן ערוך כל הרוצה ליטול יבא ויטול... קמתי אני ואספתי כל המנהגים חדשים גם ישנים ולהעלותם על משבח הדפוס בסדר נכון למען תהיה יד כל אדם זוכה בהם".
שפתי רננות - אלג'יר תרמ"ח. אוסף שירים ופיוטים מחכמי ארם צובא בדפוס הרב יעקב גג' (בן הרב אליהו חי).
סדר תיקון ברכת החמה בתקופתה - ליוורנו תרכ"ט וורשא תרס"ד.
הגדה של פסח מתא תפסיר בלגווא מתע אלערבי - ליוורנו תרס"ד דפוס שלמה בילפורטי וחבריו. הגדה של פסח ושירת הים עם תרגום לערבית יהודית תוניסאית, בתוספת איורים ופיוטים על יציאת מצרים מאת הרב יוסף גג' אבי המחבר, מורו הרב שלמה זרקא ופיוטים שכתב בעצמו - ביניהם הפיוט המפורסם "כלילי נסכר יא יהודי" שנפוץ אצל רבים מיהודי תוניסיה.
דת יהודית בלערבי - אלג'יר תרנ"ד. הלכות לנשים, דיני נידה, הפרשת חלה והדלקת הנר עם דיני בשר וחלב, תולעים, מליחת הבשר. פורסם בערבית-יהודית ובלאדינו, הקדמה של הרב יעקב אנקווא.
פרי עץ הדר - אלג'יר תרנ"ד, "והוא סדר ט"ו בשבט שנהגו בו רבים מיראי ה' וחושבי שמו. גם לרבות כיצד מברכין על הפירות ושמות הפירות בלשון ערבי ובלשון צרפת. ובסופו הדפסנו סדר ברכת האילנות הם ודיניהם לזכות את הרבים". בדפוס יעקב גיג בן המחבר.
מעשה צדיקים - אלג'יר תרנ"ח. תרגום לערבית-יהודית לספר סיפורים ומעשיות שיצא לאור בליוורנו תרכ"ח. לספר פורסמו נוסחאות שונות, בין היתר של סיפורים על גדולי החסידות במזרחי אירופה.
לא הודפס:
כלילת יופי - ביאור למגילת אסתר. העתיק חתנו הרב יעקב אלחאייק, נמצא באוסף הספרייה הלאומית. תרל"א 1870.
ארחא דמלתא - כללים, עניינים ושו"ת על סדר הא'-ב', שנכתבו בצעירותו של הרב גג' ("והוא גרסה דינקותא"). הסימן הראשון שלו הודפס בסוף ספר השו"ת מגן דוד שהוציא הרב אליהו מכתבי דודו הרב מרדכי גז.
דבר אליהו - חידושים על מסכת ברכות, רוב סדר מועד וגיטין. 138 דף, מהשנים תרמ"ח-תר"ן 1888–1890.
הערות שוליים

↑  יוסף שרביט, השותפות ההיסטורית בין חכמי אלג'יריה ובין חכמי ארץ ישראל בעידן של תמורות (1830–1962), ליבי במזרח - חכמי המזרחי בדורות האחרונים א, מכללת אורות ישראל, תשע"ט, עמ' 303
1 2 3  דוד סיטבון, עלי הדס, קריית ספר, תש"ע, עמ' 16
↑  אליהו חי גג', הקדמה, זה השלחן, אלג'יר, תרמ"ט
↑  משה חלמיש, הקבלה בצפון אפריקה למן המאה הט"ז: סקירה היסטורית ותרבותית, הקיבוץ המאוחד, תשס"א, עמ' 135
1 2  רפאל כהן, מלכי תרשיש, נתיבות, תשמ"ו, עמ' קמ"א-קמ"ב
↑  אליהו חי גג', שער, חסד ואמת, אלג'יר, תרמ"ח
↑  אליהו חי גג', זה השלחן - חלק שני, אלג'יר, תרמ"ט
↑  יוסף שטרית, השירה הערבית יהודית בצפון אפריקה, ירושלים, תשנ"ד, עמ' 158-159
↑  אליהו חי גג', שער, פרי עץ הדר, אלג'יר: יעקב גיג, תרנ"ד
↑  אליהו רפאל מרציאנו, בני מלכים - הספר העברי במרוקו, ירושלים, תשמ"ט, עמ' 123
↑  מרדכי גז, שו"ת מגן דוד, אלג'יר: יעקב גג', תרנ"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306870905171  GND: 141498188  ISNI: 0000 0000 9993 4209  LCCN: n78054266  NTA: 316061751  VIAF: 88359062   WorldCat (עם VIAF): 88359062 
הגדה של פסח מתורגמת לערבית יהודית על ידי הרב אליהו חי גג'
אירינה דאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1948 (בת 76) שאנגחאי, הרפובליקה הסינית 
 מדינה:  אוסטרליה 
 השכלה:  אוניברסיטת סידני 
 תפקיד:  member of the Australian Senate (21 ביולי 1988–30 ביוני 1990) 
 מפלגה:  Nuclear Disarmament Party 
 
פטרישה אירן (אירינה) דאן (באנגלית: Irina Dunn; נולדה ב-17 במרץ 1948) היא פמיניסטית, פעילה חברתית, סופרת וקולנוענית אוסטרלית. היא שירתה בסנאט האוסטרלי בין השנים 1988 ו-1990. דאן מונתה לסנאטורית כנציגת המפלגה לפירוק נשק גרעיני, לאחר שהסנטור שנבחר למושב, רוברט ווד, נפסל כי לא עמד בדרישת אזרחות אוסטרלית. לאחר שווד סידר את נושא אזרחותו, דאן סירבה להתפטר ולאפשר לו לחזור לסנאט. בעקבות סירובה, היא הורחקה מהמפלגה, והמשיכה את כהונתה כסנטורית עצמאית תוך שהיא ממשיכה לפעול למען אותן מטרות של המפלגה. בבחירות 1990 היא לא נבחרה שנית.
לאחר סיום כהונתה, דאן שימשה כמנכ"לית מרכז הסופרים של ניו סאות' ויילס מ-1992 עד 2008.
דאן זכתה לפרסום בינלאומי בעקבות סיסמה שכתבה בשנת 1970 בשני חדרי שירותים בסידני - "אשה זקוקה לגבר כמו שדג זקוק לאופניים" ("A woman needs a man like a fish needs a bicycle") - אשר מיוחס לפעמים בשוגג לפמיניסטית גלוריה סטיינם. ההשראה שלה הייתה פסקה בטקסט פילוסופי שלמדה באחד הקורסים שלה, "האדם זקוק לאלהים כמו שדג זקוק לאופניים", והיא החליטה להפוך אותו לגרפיטי. להקת הרוק U2 השתמשו בפסוק בשיר "Tryin' to Throw Your Arms Around the World" באלבום Achtung Baby.
הערות שוליים

↑  DUNN, Patricia Irene (1948–  )Senator for New South Wales, 1988–90 (Nuclear Disarmament Party; Independent) | The Biographical Dictionary of the Australian Senate, biography.senate.gov.au (באנגלית)
↑  A Woman Needs a Man Like A Fish Needs A Bicycle ‏Gary Martin, The Phrase Finder
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335137905171  AWR: AWE4169b  CiNii: DA12057027  ISNI: 0000 0000 6354 3150  LCCN: n82251014  NLA: 35047060  NTA: 072517514  Trove: 461574  VIAF: 65371878   WorldCat (עם VIAF): 65371878 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדולף רוזנצווייג

ערך זה עוסק ברב וחוקר מקרא ותלמוד. אם התכוונתם לסופר יהודי-הונגרי, ראו .
| --- | --- |
הרב ד"ר אדולף רוזנצווייג
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוקטובר 1850 טורדוסין, סלובקיה 
 פטירה:  16 באוגוסט 1918 (בגיל 67) קולברג, רפובליקת פולין 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בווייסנזה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 
הרב ד"ר אדולף רוזנצווייג (Adolf Rosenzweig;‏ 20 באוקטובר 1850, טוורדושין, הונגריה – 16 באוגוסט 1918, קוֹלְבֶּרג, גרמניה) היה רב גרמני ליברלי מתון וחוקר מקרא ותלמוד.
ביוגרפיה

אדולף אהרן רוזנצווייג נולד בטוורדושין (Turdossin) שבהונגריה (כיום במרכז סלובקיה) בשנת 1850. הוא למד בגימנסיה בפֶּשְט, ואחר כך בישיבה בפְּרֶסְבורג. לאחר סיום לימודיו נסע לברלין, ושם למד פילוסופיה, לשונות המזרח וספרות באוניברסיטת ברלין, ותאולוגיה בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות. לבסוף קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
ב-20 באוקטובר 1874 החל לכהן כרב העיירה פָּסֵוַואלק (Pasewalk) שבפרובינציית פומרניה, ומשם נקרא לשמש ברבנות העיר בירנבאום שבפרובינציית פוזן (כיום מְיֶינְדְזִיחוד שבפוזנן, פולין). בהמשך, מ-1879 שימש כרב העיירה טֶפְּלִיץ (Teplitz) שבבוהמיה, עד שב-1887 קיבל את משרת הרבנות בבית הכנסת החדש (נויה זינאגוגה) ברחוב אוראניינבורג בברלין, ובה כיהן עד מותו ב-1918. הוא נודע כדרשן מעולה.
רוזנצווייג נפטר ב-1918, בגיל 68, ונקבר בברלין. על מצבתו נכתב: "תּוֹרַת אֱמֶת הָיְתָה בְּפִיהוּ וְעַוְלָה לֹא נִמְצָא בִשְׂפָתָיו בְּשָׁלוֹם וּבְמִישׁוֹר הָלַךְ אִתִּי וְרַבִּים הֵשִׁיב מֵעָו‍ֹן." (מלאכי ב', ו').
משפחתו

בנו של רוזנצווייג, הרב ד"ר ארתור רוזנצווייג (27 במרץ 1883, טֶפְּלִיץ – 1935, פראג), היה גם הוא מנהיג רוחני.
בתו, הֶדְוִויג, נישאה לרב יהודה ברגמן (1874–1956), יהודי גליצאי שהוכשר בבית המדרש לרבנים בווינה, כיהן מ-1908 כרב וב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. לזוג היו 8 ילדים. הבכור, ארנסט דוד ברגמן (1903–1975), היה פרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים (1954–1975), וממקימי התשתית המדעית-ביטחונית בישראל. אחיו, פליקס אליעזר ברגמן (17 באוגוסט 1908, פרנקפורט – 2002, ישראל), גדל בברלין וקיבל תואר דוקטור בכימיה ותואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ברלין ב-1933, היה מופקד הקתדרה לפרמקולוגיה באוניברסיטה העברית (1950–2002). אח נוסף, תאודור ברגמן (נולד ב-7 במרץ 1916 בברלין), הוא פרופסור לכלכלה אגררית באוניברסיטת הוֹהֶנְהיים (Hohenheim) בשטוטגרט מאז 1981.
פרסומיו > מחקר והגות

Zur Einleitung in die Bücher Esra und Nehemia (Berlin, 1875)
Zum Hundertsten Geburtstage des Nathan der Weise (Posen, 1878)
I. Des Schofars Rufe und die drei Bücher des Lebens ; II. Des Wächters Stimmen: zwei Predigten für Rosch Haschana und Jom Hakippurim (Magdeburg, 1879)
Das Jahrhundert nach dem babylonischen Exile: mit besonderer Rücksicht auf die religiöse Entwicklung des Judentums, (Berlin, 1885)
Künstler und Jugendbildner: eine pädagogische Parellele (Neuhaus, 1886)
Der politische und religiöse Charakter des Flavius Josephus (Berlin, 1889).
Jerusalem und Caesarea: ein historisches Essay mit besonderer Rücksicht auf die Bedeutung Caesarea’s für Judenthum und Christenthum (Berlin, 1890)
Das Auge in Bibel und Talmud: ein Essay (Berlin, 1892)
Geselligkeit und Geselligkeits-Freuden in Bibel und Talmud: ein Beitrag zur Culturgeschichte des Alterthums (Berlin, 1895)
Kohelet’s Welt- und Lebensanschauung / Predigt von A.R. (Berlin, 1903)
Kleidung und schmuck im biblischen und talmudischen schrifttum (Berlin, 1905)
Die Al-tikri-Deutungen: ein Beitrag zur talmudischen Schriftdeutung (Breslau, 1911)
פרסומיו > פרסומים אחרים

Wort des Dankes, gesprochen am 2. Tage des Pessah-Festes (5629): im Locale der Israelitischen Speise-Anstalt in Wien, Wien: Theilnehmern der Speise-Anstalt, 1869.
Rede, gehalten am 11. August in der Neuen Synagoge bei der Feier von Leopold Zünz’ens hundertjährigem Geburtstage (Berlin, 1894)
Des Gotteshauses Botschaft und Forderung: Rede gehalten am 4. Sept. 1898 bei der Einweihung der Synagoge des Synagogenvereins Moabit, Berlin: Moabit, 1898.
Des Gotteshauses Bedeutung und Berechtigung: Weiherede, gehalten am 4. September 1904 bei der Einweihung der Gemeindesynagoge in der Rykestrasse (Berlin, 1904)
In deinem Blut sollst du leben! Predigt und Gebet beim Trauergottesdienste für die Opfer der Judenverfolgungen in Russland am 10. Dez. 1905, in der Synagoge Ryke-Strasse 53, Berlin: L. Lamm, 1905.
לקריאה נוספת

"Rosenzweig, Adolf", in The new Schaff-Herzog encyclopedia of religious knowledge, Vol. 10, p. 96.
Hermann Simon & Jochen Boberg (eds.), Tuet auf die Pforten: Die Neue Synagoge 1866-1995, Berlin: Stiftung "Neue Synagoge Berlin - Centrum Judaicum", Museumspädagogischer Dienst, 1995.
הערות שוליים

↑  Jahrbuch für jüdische Geschichte und Literatur, Vol. 20, p. 36.
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב ד"ר יהודה ברגמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2935.
↑  Jewish life in Germany: memoirs from three centuries / edited by Monika Richarz; translated by Stella P. Rosenfeld and Sidney Rosenfeld, Bloomington, Ind.: Indiana University Press, 1991, p. 168 (footnote: p. 173).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267103605171  GND: 1055390537  ISNI: 0000 0000 6699 7502  LCCN: nr97006496  NKC: jo2012701258  NTA: 36944356X  VIAF: 17127424   WorldCat (עם VIAF): 17127424
איראקלי אזארובי

איראקלי אזארובי (בגאורגית: ირაკლი აზაროვი; נולד ב-21 בפברואר 2002 בטביליסי שבגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית ובנבחרת גאורגיה.
קריירת מועדונים

אזארובי גדל במחלקת הנוער של דינמו טביליסי. הוא ערך 12 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הגאורגית, וזכה עם המועדון בשתי אליפויות גאורגיה.
ב-1 בינואר 2021 חתם אזארובי בדינמו בתומי מליגת העל הגאורגית. הוא ערך 53 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים, וזכה עם המועדון באליפות גאורגיה ובסופר קאפ הגאורגי.
ב-5 באוגוסט 2022 חתם אזארובי בהכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.
קריירה בינלאומית

ב-2 ביוני 2021 ערך אזארובי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה, בניצחון 1–2 על נבחרת רומניה במשחק ידידות.
תארים

אליפות גאורגיה (2): 2019, 2020
אליפות גאורגיה (1): 2021
הסופר קאפ הגאורגי (1): 2022
אליפות סרביה (1): 2022/2023
הגביע הסרבי (1): 2022/2023