stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי בר
ביוגרפיה > הרשעות וחקירות פליליות

בר הועמד לדין בשנת 1997, באשמה של הפרת אמונים, לאחר שהסכים להעסיק, דרך תאגידים של העירייה, חברי מועצה שהצטרפו לקואליציה שלו. בר טען שלא ידע שמעשה זה אינו חוקי, ובסופו של דבר גובשה עסקת טיעון על פיה נמחקה האשמה בהפרת אמונים ובר הורשע בעבירה של קשירת קשר להשיג מטרה כשרה באמצעים אסורים.
בתחילת חודש דצמבר 2008 נחקר בר במשרדי היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה), בעקבות תלונה של איש עסקים, שטען כי נתן שוחד לבר. באפריל 2011 המליצה המשטרה להעמיד לדין את בר, באשמת לקיחת שוחד, הלבנת הון, זיוף, מרמה והפרת אמונים. על-פי החשדות, בר לקח שוחד מיזמים ובעלי עניין בעיר רמת-גן, ובתמורה קידם את ענייניהם בפרויקטים נדל"ניים בעיר. בינואר 2013 הוגש כתב אישום נגד בר.
בעקבות הגשת כתב האישום, התפטר בר מכל תפקידיו ברשויות התכנון, ועדת המשנה וכן הוועדה המחוזית. בשנת 2011 הוגשה עתירה לבג"ץ בדרישה להשעיית בר מתפקיד ראש העיר, אולם בר סירב להתפטר ומועצת העירייה גיבתה אותו. בג"ץ ביקש משר הפנים, גדעון סער, להודיע אם בכוונתו להדיח את בר ותשובת היועץ המשפטי לממשלה הייתה שהגם שלא ראוי שבר ימשיך בתפקידו, לא ניתן להדיח את בר בזמן כה סמוך לבחירות לראשות עיריית רמת גן. בעקבות זאת, הוציא בג"ץ צו על תנאי נגד בר ומועצת עיריית רמת גן בדרישה שינמקו מדוע בר לא יודח. ב-14 ביולי 2013 הודיע בר כי לא יתמודד בבחירות לראשות העיר באוקטובר 2013. בפברואר 2015 הורשע בקבלת שוחד ובהלבנת הון, וביוני נגזרו עליו 5 וחצי שנות מאסר. בית המשפט העליון, בדונו בערעור של בר, אישר במידה רבה את הכרעת הדין של בית המשפט המחוזי, אך הוריד במעט את סכום השוחד שקיבל וביטל את הרשעתו במספר עבירות נלוות. עונשו של בר קוצר לשלוש שנות מאסר, בין השאר בהתחשב בהיותו של בר מעל גיל 80. ב-1 בפברואר 2017 הוא נכנס לרצות את עונשו בבית סוהר מעשיהו.
ב-19 באוקטובר 2017 החליט נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין לקצר את עונשו של בר. שבועיים לאחר מכן, החליטה ועדת השחרורים לקצר את עונשו ולשחררו.
חיים אישיים

בר נשוי לריבה ולזוג שלושה ילדים. מתגורר בהרצליה.
לקריאה נוספת

צבי בר: כמו צמח בר, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2009.
שמעון גולן, טילים על ישראל, הוצאת צה"ל/ המחלקה להיסטוריה, משרד הביטחון ומודן, 2020, עמ' 278–280.
הערות שוליים

↑  צבי בר, מעריב, 20 באוקטובר 1978
↑  יהודה ברזאני, "יהודה הקורדי, מנחשוני החולה". ראה בערך "נחשוני החולה"
↑  צבי בר, כמו צמח בר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2008, עמ' 170
↑  עדות צבי בר בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
↑  קציני המשטרה טיומקין, רון, בר ואבינועם יועלו היום לדרגת ניצב, דבר, 19 בינואר 1977
↑  אילאיל שחר, הרשויות מחזקות את אולמרט, באתר nrg‏, 2 בפברואר 2006
↑  ראש עיריית רמת-גן, צבי בר, זוכה אות "קרן שלם" לשנת 2006 על טיפולו בלוקים בפיגור שכלי, אתר עמותת נגישות ישראל, 8 בנובמבר 2006
↑  אריאנה מלמד, ונשמרתם לנפשותיכם, באתר ynet, 12 בפברואר 2003
↑  מעריב, ‏ראש עיריית ר"ג, צבי בר, יודה בעסקת טיעון בעבירות קלות שאין עימן קלון, באתר גלובס, 8 ביולי 1997
צבי בר, אתר מחלקה ראשונה
↑  נועם שרביט, ‏ראש העיר ר"ג, צבי בר, חשוד בקבלת שוחד לגבי ייזום פרויקטים נדל"ניים בעיר, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2008
↑  מיכל מרגלית ועינת פז-פרנקל, ‏פרויקט מיוחד: הריח הזה כנראה לא בא מחירייה - "גלובס" ממפה 6 פרשיות נדל"ן מפוקפקות בלב רמת-גן, באתר גלובס, 3 במאי 2010
↑  הילה רז, אילן ליאור, כתב האישום נגד צבי בר: קיבל שוחד בשווי 2 מיליון שקל, באתר הארץ, 31 בינואר 2013
↑  בג"ץ 5141/11 ד"ר אבי ליליאן נ' ראש עיריית רמת גן ואחרים, ניתן ב־24 באפריל 2013
↑  אביאל מגנזי, היועמ"ש: צבי בר לא ראוי לכהונתו, באתר כלכליסט, 26 במאי 2013
↑  בג"ץ 5141/11 ד"ר אבי ליליאן נ' ראש עיריית רמת גן ואחרים, ניתן ב־11 ביוני 2013
↑  גלעד מורג, צבי בר הורשע ב-4 אישומי שוחד והלבנת הון, באתר ynet, 26 בפברואר 2015
ת"פ (ת"א) 61784-01-13 מדינת ישראל נגד צבי בר ואחרים, ניתן ב-26 בפברואר 2015
↑  גלעד מורג, 5.5 שנות מאסר לצבי בר שהורשע בעבירות שוחד, באתר ynet, 4 ביוני 2015
↑  ע"פ 4506/15 צבי בר נ' מדינת ישראל, ניתן ב־11 בדצמבר 2016
↑  ירון דורון, 3 שנים במעשיהו: ראש עירית ר"ג החל בריצוי עונשו, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2017
↑  אריק בנדר, ‏הנשיא ריבלין קיצר את עונשו של ראש עיריית ר"ג לשעבר צבי בר, באתר מעריב אונליין, 19 באוקטובר 2017
↑  גלעד מורג ורענן בן צור, אחרי החנינה: צבי בר שוחרר מהכלא, באתר ynet, 7 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300978705171  BnF: cb16249024b (data)  ISNI: 0000 0001 1691 0939  LCCN: no2009177194  VIAF: 97585071   WorldCat (עם VIAF): 97585071 
ביקור הרמטכ"ל דן שומרון ברמת גן, מלחמת המפרץ, 11 בפברואר 1991 מימין לרמטכ"ל ראש העירייה, צבי בר.
צבי בר ומשה בדנר, בטקס הענקת יקיר העיר רמת גן, 6 בדצמבר 1994
צבי בר בטקס זיכרון לגרי בילו בבית צבי, 21 בדצמבר 2012
הכתובת המלווה את אנדרטת המחתרות
פרידייש קוראני (רופא)

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1828 נאג'קאלו, הונגריה 
 פטירה:  13 במאי 1913 (בגיל 84) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, מרצה באוניברסיטה, רופא פנימי, פוליטיקאי 
 צאצאים:  שאנדור קוראני, פרידייש קוראני 
 
פרידייש קוראני, הברון מטולצ'ווה (במקור קורנפלד, בהונגרית: báró tolcsvai Korányi Frigyes; נאג'קאלו, 10 בדצמבר 1827 – בודפשט, 19 מאי 1913) היה אחד מ"צעירי מרץ 1848", ורופא פנימי הונגרי-יהודי. פרופסור באוניברסיטת בודפשט, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, אחת הדמויות המגדירות של הרפואה בהונגריה, אביו של הברון פרידייש קוראני הבן (1869–1935), שר אוצר של הונגריה (1919–1920, 1924, 1931–1932) ואביו של הפרופסור לרפואה שאנדור קוראני (1866–1944).
ביוגרפיה

פרידייש קוראני נולד כבנם של סבלד קוראני (קורנפלד) (1800–1885), רופא יהודי עשיר בנאג'קאלו ושל אנה נירי (קֶנְדֶל) כילדם הראשון. מאוחר יותר נולדו לו שמונה אחים נוספים. פרידייש קוראני סיים את לימודיו בתיכון אצל הפיאריסטים של סאטו מארה, והחל ללמוד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פשט בשנת 1844. בבוקר ה-15 במרץ 1848 האזין קוראני להרצאה בנושא רפואה פנימית, ומשם יצא להצטרף בהתלהבות לסטודנטים כדי לעבור באתרי המהפכה שפרצה. כסטודנט לרפואה השתתף במהפיכת 1848 בהונגריה, תחילה במשמר הלאומי, אחר-כך כמפקד בית המרקחת של הגדוד שלו במחוז סאבולץ', ולאחר מכן כקצין-סגן ומפקד בית החולים הצבאי בנירג'האזה. בסיום מלחמת העצמאות הוא היה הרופא הראשי של החטיבה. בשנת 1848, ביוזמת אביו, התגייר (יחד עם משפחתו), עבר לדת הקתולית ואימץ את שם המשפחה קוראני. בסתיו 1849 המשיך את לימודיו בפשט וסיים אותם בשנת 1852. לאחר דיכוי המהפכה על ידי אוסטריה הוא הוגלה לווינה בגלל השתתפותו במהפיכה ובמלחמת השחרור. הוא החל לאחר מכן סטאז' בעיר הולדתו נאג'קאלו בשנת 1852 ובשנת 1859 היה ממקימי בית החולים המקומי. בשנת 1861 התמנה לקצין הרפואה הראשי של מחוז סאבולץ'. בשנת 1864 קיבל חנינה ואושר לו לחזור לפשט, שם הפך תחילה למנהל המחלקה הנוירולוגית בבית חולים קטן, ובשנת 1865 באותו תפקיד בבית חולים ציבורי גדול בפשט. בשנת 1864 השיג תואר מרצה בנוירולוגיה באוניברסיטת פשט. ובשנת 1866 התמנה לפרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטה.
בשנת 1878 החלה בניית הקליניקה הראשונה (כיום המכון הלאומי למחלות ריאה קוראני בבודפשט, המכונה בקיצור "בית החולים קוראני") על פי תוכניותיו, ולאחר פתיחתו (1880) הפך למנהלו עד מותו. הוא הנהיג בקליניקה בדיקות מעבדה, בדיקות כימיות, בקטריולוגיות וצילומי רנטגן לראשונה בהונגריה. בהרצאותיו ובפעילותו הספרותית הוא קידם את ההשקפות המדעיות המתקדמות והעדכניות ביותר של אותה התקופה. הוא היה מעורב בהכנה ובפיתוח של רפורמות הבריאות בשנות ה-70 של המאה ה-19 בהונגריה (רפורמת החינוך הרפואי באוניברסיטה משנת 1874, חוק בריאות הציבור משנת 1876). כהוקרה על עבודתו קיבל תואר אצולה בשנת 1884 עם הקידומת "טולצ'וואי" לפני שם משפחתו (יחד עם אחיו אדולף), ובשנת 1908 (לבדו) קיבל תואר ברון. בשנת 1891 מונה לחבר קבוע בבית העליון של הפרלמנט ההונגרי לכל ימי חייו. בשנת 1884 צורף כחבר נספח לאקדמיה ההונגרית למדעים.
בשנת 1886 התמנה לרקטור האוניברסיטה. בתפקידו זה הוא הנהיג את ההתמחות הקלינית באוניברסיטה, ובנוסף למרפאות השונות הנהיג התמחות חובה בנוירולוגיה ובפתולוגיה כחובה בבחינות ברפואה פנימית. בבית החולים שלו התמחו רופאים כמו ויקטור באבש (לימים בקטריולוג מפורסם בעולם) ורבים אחרים. הוא עסק בעיקר במחלות ריאה, היה בין הראשונים שבדק הפרעות שסתומי לב, ובעבודותיו ובהרצאותיו הצביע לעיתים קרובות על הרקע החברתי שהיה קשור למחלה הנתונה. ביוזמתו, החלה המניעה והריפוי הפעיל של השחפת, במסגרתה השתתף באופן פעיל בפיתוח והקמת רשת מרפאות לבדיקת ריאות (כיום: תחנות בדיקת ריאות).
הוא היה יו"ר המועצה הלאומית לבריאות הציבור במשך תקופה ארוכה וחבר במועצה לרפואה משפטית. הוא ראה בפיתוח מתמשך של בתי החולים, יישום הליכי ריפוי ושיטות עדכניים ביותר, כמו גם פיתוח ושילוב ספא בפרקטיקה הרפואית כמשימה חשובה. בגיל 84 נפטר בבודפשט.
כתביו

הוא התבקש לחבר כמה וכמה מדריכים גם מחוץ להונגריה:
Über Milzbrand und Rotzkrankheit. In: Franz Freiherr von Pitha und Theodor Billroth : Handbuch der allgemeinen und speciellen Chirurgie. 1865
Az ázsiai hányszékelésről, cholera asiatica. Három előadás; Eggenberger, Bp., 1873 (hasonmásban: 1978)
Emlékbeszéd K. R. A. Wunderlich felett; olvasta Korányi Frigyes; Khór és Wein Ny., Bp., 1878
Az újabbkori kór- és gyógytan módszereiről; Természettudományi Társulat, Bp., 1880 (Népszerű természettudományi előadások gyűjteménye)
A budapesti kir. magyar tud. egyetemi II. belgyógyászati kóroda épülete; Egyetemi Ny., Bp., 1882
Die Lungenkrankheiten. In: Albert Eulenburg: Real-Encyclopädie der gesammten Heilkunde. Bécs, 1880–1883
Zoonosen. In: Carl Wilhelm Hermann Nothnagel et al. [Hrsg.]: Handbuch der speciellen Pathologie und Therapie. Bécs, 1894–1905, 24 Bände.
A belgyógyászat kézikönyve (szerk. Bókai Árpád, Kétli Károly, K. F. I–V. Bp., 1894–1898)
בנוסף, יותר מ־150 מאמרים מדעיים שלו פורסמו.
נתונים קליניים למידע על מחלות זיהומיות מעורבות, עבודות מחקר במדעי הטבע (18. 4). האקדמיה ההונגרית למדעים, בודפשט, (1888).
נאום. נערך על ידי פרידייש קוראני באספה הכללית השנייה של "איגוד הסנטוריום", 11 במרץ 1900 ; איגוד הסנטוריום, בודפשט, 1900
נאום לזכרו של לאיוש מרקושובסקי. בודפשט. האיגוד הרפואי 14 באוקטובר 1902 LXV. עצרת זיכרון בעצרת ; ספר חברת פשטי לויד, עמ ', 1902
ההתקדמות המודרנית ברפואה הפנימית ; Pátria Ny., Bp., 1908 (הרצאות היובל האוניברסיטאי של מרקושובסקי)
לקריאה נוספת

Emlékbeszéd báró Korányi Frigyes felett. A Magyar Orvosok Tuberkulózis-Egyesületének 1914. évi II. nagygyűlésén tartotta Preisz Hugó dr.; Pápai Ernő Műintézete,
Bókay János: Korányi Frigyes (Akad. Ért., 1928)
Tállyai Róth Miklós: Korányi Frigyes (Bp., 1932)
Máté István-Réti Endre: Korányi Frigyes (Bp., 1951)
Babics Antal: Megemlékezés Korányi Frigyesről (Magy. Tud. 1963, 12. sz.)
Varga Lajos: Id. Korányi Frigyes (Orv. Hetit. 1963. 22. sz.)
Hajos Károly: Korányi Frigyes és kora (Communicationes ex Bibliotheca Historiae Medicae Hungaricae, 1963. 29. sz.)
Tauszk Ferenc: Korányi Frigyes (1828-1913) (Bp., 1913)
הערות שוליים

↑  Dr. Fazekas Árpád: Korányi Frigyes születési adatának korrekciója. Orvosi Hetilap, 1967. dec. 24., 2532. o.
↑  Márciusi Ifjak…, kisdunaujsag.hu
↑  "familysearch.org Korányi Sebald gyászjelentése".
↑  A forradalom "elfeledett" hősei, mult-kor.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452915805171  BIBSYS: 90608102  GND: 117537586  ISNI: 0000 0001 1772 8864  LCCN: n86034394  LNB: 000315250  NKC: nlk20010099554  NTA: 189753803  RERO: 02-A005492641  SUDOC: 080008372  VcBA: 495/182188  VIAF: 84830732   WorldCat (עם VIAF): 84830732
פרידייש קוראני (פוליטיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1869 פשט 
 פטירה:  26 בדצמבר 1935 (בגיל 66) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שפות היצירה:  צרפתית, הונגרית 
 
פרידייש קוראני הבן, (פוליטיקאי), הברון מטולצ'ווה (בהונגרית: Tolcsvai báró Ifjabb Korányi Frigyes, פשט, 21 ביוני 1869 – בודפשט, 26 בדצמבר 1935) היה כלכלן הונגרי ממוצא יהודי, שר האוצר של הונגריה מספר פעמים, סופר, בנו של פרידייש קוראני (רופא).
ביוגרפיה

הוא בנו של הברון פרידייש קוראני (מקודם קורנפלד), שהיה פרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת בודפשט. גם בנו פרידייש קוראני הבן למד באוניברסיטאות בבודפשט ומחוצה לה כלכלה. הוא הצטרף למשרד האוצר בשנת 1892, עד מהרה הפך ליועץ אגף, ומשנת 1912 היה המנהל הכללי של "קואופרטיב האשראי המרכזי הלאומי". מ 12 בספטמבר 1919 ועד 16 בדצמבר 1920 כיהן כשר האוצר. לאחר התפטרותו מהתפקיד זה שב לכהן כראש קואופרטיב האשראי הלאומי המרכזי. לאחר סיום כהונתו כשר האוצר הצטרף לקבוצת נציגי מתנגדים גולים לממשלה, ובשנת 1922 הצטרף למפלגה המאוחדת. בין מרץ 1923 לנובמבר 1924 היה שוב שר האוצר בממשלת הרוזן אישטוואן בתלן, אך מונה באותה שנה לשגריר הונגריה בפריז. בשנת 1928 התמנה לנשיא המרכז למוסדות פיננסים. בין 1931 לבין 1932 עד ה-1 באוקטובר, מונה שוב לשר האוצר בממשלת דיולה קרואי. עוצר הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי מינה אותו כחבר לכל ימי חייו בבית העליון של הפרלמנט ההונגרי. הוא נפטר בשנת 1935 בגיל 66.
יצירותיו הספרותיות

קוראני עסק גם בספרות וכתב רומנים ומחזות:
שחר השחר (דרמה חברתית, 1900)
גאבור סרדי (רומן, 1902)
תלתל של זהב (רומן, 1904)
גני אירנה (1906)
מכתבי אישה חדשה (סיפור קצר)
דייג המתים (סיפור קצר)
וידוי (סיפור קצר)
יצירותיו הספרותיות > תרגומיו

גונקור: קרולי באופן דמילי (רומן קלאסי),
גי דה מופאסאן: מונט-אוריול (רומן קלאסי)
לקריאה נוספת

לקסיקון ספרותי הונגרי. (szerk.) Dézsi Lajos – Pintér Jenő – Ványi Ferenc (szerk.): Magyar irodalmi Lexikon, "Studium" kiadása, Budapest, 1926, 479. o.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. פרידייש קוראני (פוליטיקאי) Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994
הערות שוליים

↑  Ebből az időszakból származó írása: A kommün pénzügyi mérlege. In: A vörös rémuralom Magyarországon. Szerk. Huszár Károly. New York, 1920. (54-66. old.)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1290963460  VIAF: 9529168596745930450003   WorldCat (עם VIAF): 9529168596745930450003
ציפי פליישר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1946 (בת 78) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם 
 www.tsippifleischer.com
 
ציפי פליישר (נולדה ב-20 במאי 1946) היא מלחינה, מוזיקולוגית חוקרת הזמר העברי ומרצה למוזיקה ישראלית.
ביוגרפיה

ציפי פליישר נולדה בשנת 1946 בחיפה. בשנת 1964 סיימה את בית הספר הריאלי העברי במחזור מ"ה. ציפי סיימה תואר בוגר בתאוריה, בקומפוזיציה ובניצוח מטעם האקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים; תואר ראשון בלשון עברית, בשפה וספרות ערבית ובהיסטוריה של המזרח התיכון מטעם אוניברסיטת תל אביב; תעודת מורה מוסמך למוזיקה מטעם המ דרשה למוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך בתל אביב; תואר מוסמך בחינוך מוזיקלי מטעם אוניברסיטת ניו יורק (NYU); תואר מוסמך בבלשנות שמית מטעם אוניברסיטת תל אביב; ותואר דוקטור במוזיקולוגיה מטעם אוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטור שלה (1995), בהנחיית פרופ' בתיה חורגין, עסקה באופרה "מדיאה" מאת כֶּרוּבּיני, וניתוחה המעמיק תוך מיזוג שיטות הניתוח של היינריך שנקר וז'אן לה-רו. (Jan laRue)
כמלחינה

בשנות ה-70 המוקדמות נודעה פליישר בפעילותה בתחומי הג'אז, התיאטרון והמוזיקה הקלה. היא הרבתה להלחין ולעבד בז'אנרים אלה, וכבר אז כללה פעילותה מרכיב חינוכי בולט, שבא לידי ביטוי בין השאר בעבודתה עם התיאטרון לילדים ולנוער בניהולה של אורנה פורת בתל אביב וכמעבדת ומנצחת בסדרת הטלוויזיה הלימודית "מוזיקה בתיאטרון" בהנחייתו ובניהולו המוזיקלי של גארי ברתיני. בשנים 1970–1972 ייסדה וניהלה את להקת המוזיקה הקלה 'בנות חווה'; בשנים 1973–1975 הייתה מנהלת המוזיקה של תיאטרון באר שבע (שנוסד באותה עת), ועבדה בשיתוף פעולה הדוק עם במאי הבית של התיאטרון, חנן שניר. במסגרת פעילות זה חיברה גם את המחזמר "עלי כינור" (אופ' 1), לליברית של עדה בן-נחום המבוסס על סיפורו של שלום עליכם.
לקראת סוף שנות ה-70 עברה פליישר להלחנת מוזיקה לבמת הקונצרטים. מאז הלחינה שבע סימפוניות, ארבע אופרות מלאות, מוזיקה קאמרית, שירים אמנותיים, יצירות למקהלה (המשתרעות מיצירות למקהלה ללא ליווי ועד לאורטוריות וקנטטות למקהלה ותזמורת), ויצירות אלקטרוניות. חשיבתה היצירתית עברה תהפוכות מאז שנות ה-70: אז בלט בארץ סגנונה פורץ-הדרך בהשפעת לימודיה בתחום המזרח. בשנות ה-80 הביאו יצירותיה לעיצובו וגיבושו של סגנון זה. בשנות ה-90 העמיק מבטה בזמן ובמקום, תוך שילוב אלמנטים ממרחבי העולם השמי ואף מעבר לו, ובכלל זה התייחסויות אל תרבויות עתיקות. שנות האלפיים מתאפיינות בפריצתה אל הז'אנרים רחבי-היריעה של הסימפוניה והאופרה, שאפשרו לה להרחיב את מבעה האמנותי.
כמורה

כמחנכת, לימדה פליישר דורות רבים של מלחינים, מנצחים ומורים, ביניהם מספר מוזיקאים ידועי-שם, כגון המנצחים מיכאל שני, נעמי פארן ודוד שלון; המלחינים-מבצעים שלמה גרוניך, אילן רכטמן, יאיר דלאל, אמנון וולמן ומישה אפלבאום. היא כיהנה כמרצה במספר מוסדות, ביניהם אוניברסיטת תל אביב, והוזמנה כמרצה אורחת באקדמיה למוזיקה בירושלים, בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית ובמספר מוסדות אקדמיים באירופה ובארצות הברית. נמל העוגן שלה היה, במשך עשרות שנים, בית-הספר למוזיקה שבמכללת לוינסקי לחינוך.
מחקריה

כחוקרת, מתמקדים עיסוקיה של פליישר בזמר העברי.
כבר בהיותה תלמידת תיכון חיברה ספר מקיף בנושא זה, "התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי".
בשנת 1990 יצא לאור ספרה "זמר עברי: מדריך לעולים חדשים".
ספרה "הירמון שירים", שיצא לאור בשנת 2005, מכיל התייחסויות נרחבות לרפרטואר זה.

כיום היא שוקדת על מחקר עדכני תחת השם הזמני "ההתפתחות המוזיקלית-היסטורית של הזמר העברי", המשלב סקירה היסטורית-סגנונית של התקופה מאז טרום העליות הציוניות ועד ראשית המאה ה-21; פרופילים מוזיקליים של כ-200 אמנים ולהקות; וניתוחים טקסטואליים ומוזיקליים מפורטים של שירים נבחרים, תוך התייחסות למיקומם ההיסטורי. בשנת 2013, התפרסמה המונוגרפיה "מתי כספי – הקסם והחידה", המציגה את עולמו ההרמוני העשיר והייחודי של מתי כספי על סמך ניתוח מעמיק של 40 משיריו.
משפחה

פליישר הייתה נשואה לבלשן אהרן דולגופולסקי, פרופסור באוניברסיטת חיפה, עד מותו ב-2012.
פרסים

יצירותיה של פליישר זיכו אותה בפרסים רבים, בהם:
1993 – פרס המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, על יצירתה "אורטוריה 1492–1992";
1993 – פרס אשת המוזיקה בישראל מטעם "גלובס" (מצוינות נשים);
1994 – פרס אקו"ם, על יצירתה "כשני ענפים";
פרס במת המלחינים הבינלאומית (הרוסטרום (אנ')) של אונסק"ו בפריז, על יצירותיה "גלימת הלילה" ו"בהרי ארמניה";
1998 – פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (בשנת היובל למדינת ישראל);
2002 – פרס אקו"ם, על מפעל חיים בתחום המוזיקה הקונצרטית;
2017 - פרס יקיר אקו"ם
כמו כן, זכתה במלגות ופרסים מטעם ממשלת פינלנד, ממשלת ארצות הברית, חברת ברהמס (גרמניה) והחברה הקנָדית למוזיקה אלקטרו-אקוסטית.
דיסקוגרפיה חלקית

(דיסקוגרפיה מלאה, כולל אפשרות לשמיעה והורדה של אלבומים מלאים או רצועות בודדות מתוכם, ניתן למצוא במדור דיסקוגרפיה באתר של פליישר.)
בנות חוה (הד ארצי, 1973)
מוזיקה להרכבים קטנים (התקליט חיפה, 1986)
מוזיקה ווקאלית (Opus One,‏ 1992)
מסביב לעולם עם ציפי פליישר (VMM,‏ 1997)
האופרה מדאה (קול ישראל,‏ 1997)
ישראל בת 50 (Opus One,‏ 1999)
רשימות אתניות (Opus One,‏ 2001)
האופרה קין והבל (VMM,‏ 2002)
טקסטורות ערביות (Aulos-Musikado,‏ 2003; הוצאה מחודשת לתקליטור באותו שם שיצא בחברת קוך-שוואן בשנת 1993)
סימפוניות מס' 5-1 (VMM,‏ 2004)
נערה פרפר נערה – מסע מסביב לעולם (המכון למוזיקה ישראלית, 2005)
לידר (אלבום כפול; VMM,‏ 2009)
אואזיס (VMM,‏ 2011)
תיבת האופוסים המאוחרים (VMM,‏ 2013)
קלאסיקות מתחדשות (‏2013)
כתבים

(רשימה מלאה של כתביה של ציפי פליישר, כולל הפניות להורדות מהאינטרנט של מאמרים וספרים מלאים, ניתן למצוא במדור פרסומים באתר של פליישר.)
"בשאלת זהותנו, שבין מזרח למערב" (עיונים במוזיקה: ביטאון איגוד הקומפוזיטורים בישראל, יוני 1986);
"ענקי הקיבוץ בזמר העברי" (מוזיקה, גיליון 12, מרץ 1988);
"מלחינה ישראלית בקהיר" (מוזיקה, גיליון 13, אפריל 1988);
"אורטוריה 1492-1992" בתוך אופוס (כתב-עת איגוד אמנים ומורים למוזיקה בישראל). רחובות, אביב 1992. מהדורה שנייה בתוך דוכן, כרך י"ד (מאסף למוזיקה יהודית, בהוצאת מכון רננות למוזיקה יהודית) ירושלים, תשנ"ו. מהדורה מורחבת ניתן להוריד מאתר האינטרנט המלחינה.
מן המיקרו אל המקרו – ההיבט המבני של יצירותיי המוזיקליות: עיון בסרט המגנטי "גלימת הלילה" ובקנטטה "כשני ענפים" מתוך מפתח (כתב עת למורים למוזיקה), גיליון מס' 3 (ינואר 1999)
"הקנטטה כשני ענפים". גרסה מורחבת למאמר שהתפרסם בכתב העת International Choral Bulletin, כרך 24, גיליון 1 (אוקטובר 1996).
"הירמון שירים" (מכון מופ"ת ומכללת לוינסקי, 2005)
"התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי" 1964/2009 (הספר במלואו ברשת)
"מתי כספי - הקסם והחידה" (הקבוץ המאוחד/ספריית הפועלים, 2013)
הערות שוליים

↑  העבודה: "Luigi Cherubini's Médée (1797): A Study of its Musical and Dramatic Style", באתר של ציפי פליישר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261248505171  BIBSYS: 3063261  BnF: cb166142718 (data)  GND: 124680011  ISNI: 0000 0000 8413 0451  LCCN: n92110571  MusicBrainz: 642d8c18-5038-4f0d-b018-0865511b15da  NTA: 13389343X  RERO: 02-A018773749  SNAC: w6rr6f2s  SUDOC: 166938467  VIAF: 116191857   WorldCat (עם VIAF): 116191857
ליה הייז

ליה הייז (באנגלית: Leah Hayes; נולדה ב-21 באוקטובר 2005) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד מאליפות העולם (בודפשט 2022) ואלופת העולם לנערות (נתניה 2023) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ואלופת העולם לנערות (נתניה 2023) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
הייז ידועה בשל הקרחת שלה.
ביוגרפיה

הייז נולדה וגדלה בשוגר גרוב, אילינוי, בתם של ג'יל וטים הייז. היא אובחנה בגיל שש עם אלופציה, מצב הגורם לנשירת שיער. היא תלמידת תיכון.
ביוגרפיה > 2022

במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית בסוף אפריל 2022 היא סיימה במקום שני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.99 דקות, אחרי אלכס וולש (2:07.84 דקות) ולפני בייטה נלסון (2:11.80 דקות), במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.70 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:39.65 דקות ועלתה ראשונה למשחה הגמר, במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.71 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 54.89 שניות וניכללה במשלחת האמריקאית לאליפות העולם.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני אותה שנה זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם לנערות חדש של 2:08.91 דקות, אחרי בת ארצה אלכס וולש (2:07.13 דקות) וקיילי מקיואן מאוסטרליה (2:08.57 דקות).
ביוגרפיה > 2023

במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 היא סיימה במקום שלישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:38.45 דקות, אחרי קייטי גריימס (4:33.80 דקות) ואלכס וולש (4:35.46 דקות), במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.42 דקות ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.27 דקות ולא ניכללה במשלחת האמריקאית לאליפות העולם.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת עולם לנערות

באליפות העולם לנוער שנערכה במכון וינגייט, נתניה בספטמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:10.24 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש ובשיא אליפות חדש של 4:36.84 דקות וכעבור 40 דקות במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.48 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.86 דקות. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.19 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:58.19 דקות (2023)
200 מטר מעורב אישי: 2:08.91 דקות (2022), שיא עולם לנערות בעבר
400 מטר מעורב אישי: 4:36.84 דקות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:55.66 דקות (2021)
100 מטר מעורב אישי: 58.76 שניות (2017)
200 מטר מעורב אישי: 2:08.10 דקות (2022)
פרוי גוטיירז

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1998 (בן 26) דאלאס, טקסס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  תיכון בוקר ט. וושינגטון לאמנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרוילן גוטיירז (באנגלית: Froylan Gutierrez; נולד ב-27 באפריל 1998) הוא שחקן וזמר אמריקאי, הידוע בזכות גילום דמותו של נולאן בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" (2017) ובתור ג'יימי הנסון בסדרה "קיץ אכזרי" (2021).
ראשית חייו

גוטיירז נולד וגדל בעיירה היילנד פארק (אנ'), טקסס הנמצאת כשישה ק"מ צפונית למרכז העיר של דאלאס. למד בתיכון בוקר ט. וושינגטון לאמנות חזותית ולאמנות הבמה (אנ') ברובע האמנויות (אנ') בדאלאס. הוא החל לשלוח קלטות אודישנים לאחר שסוכן ראה אותו בהצגה מקומית בשנת 2015. גוטיירז הוא ממוצא מקסיקני מצד אביו.
קריירה

בשנת 2015 קיבל את תפקידו הראשון בסיטקום "בלה והבולדוגס" מבית ניקלודיאון; שם הוא גילם את דמותו של צ'רלי האגינס במשך מספר פרקים. בשנת 2016 גילם את בן היפה בסיטקום "הגולדברגים" ברשת ABC.
בשנת 2017 הוא הופיע בתור נולאן הולוואי בעונה השישית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" ברשת MTV. באותה שנה גילם את ג'וש במספר פרקים בקומדיית המצבים "כל יום מחדש" בהפקה של נטפליקס; הסדרה מבוססת על סדרה באותו השם (אנ') ששודרה בשנים 1975–1984.
בשנת 2019 הוא שיחק בעונה השנייה של סדרת המתח העל-טבעי "קל כנוצה" של הולו.
בשנת 2021 גילם את אחת הדמויות הראשיות במותחן הנעורים של Freeform, "קיץ אכזרי" בדמותו של ג'יימי הנסון.
בשנת 2022 גילם את מייק בסרט של דיסני פלוס, "הוקוס פוקוס 2"; המשכו של הסרט המצליח מ-1993 "הוקוס פוקוס".
בשנת 2024 שיחק בתפקיד מרכזי בסרט האימה והמותחן של רני הרלין, "הזרים – חלק 1" (אנ') המהווה סרט שלישי בסדרת סרטי הזרים (אנ'). בהמשך שנה זו, אמור לשוב לתפקידו בשני סרטי המשך המתכוננים לצאת.
חיים אישיים

ב-2 ביולי 2023, הכריז רשמית על מערכת היחסים שלו עם השחקן זיין פיליפס במסיבת גאווה בניו יורק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | A Cowgirl's Story | ג'ייסון |  |
| 2021 | Initiation | ווס סקוט |  |
| 2022 | הוקוס פוקוס 2 | מייק |  |
| 2024 | הזרים – חלק 1 (אנ') | ריאן |  |
| 2024 | הזרים – חלק 2 (אנ') | ריאן |  |
| 2024 | הזרים – חלק 3 (אנ') | ריאן |  |