אסמאעיל פאשא
ביוגרפיה > ח'דיו של מצרים > רפורמות

אסמאעיל פתח ביישום תוכניות גדולות לשינויים פנימיים של מצרים. התוכניות כללו עיצוב מחדש של מערכות המכס והדואר, המרצה של התקדמות מסחרית, יצירת תעשיית סוכר, כותנה וסיגריות, בניית ארמונות, בהם ארמון עאבדין אשר החליף את מצודת קהיר כמקום מושבו של השלטון; הגדלת מקורות הבידור של התושבים ובניית בית אופרה ותיאטרון. הוא הרחיב את העיר קהיר במידה גדולה, ובנה עיר חדשה לחלוטין בצד המערבי שלה בדומה לפריז. העיר אלכסנדריה הורחבה אף היא. בנוסף, החל בתוכנית בנייה של מסילות רכבת ברחבי מצרים. כאשר עלה לשלטון נמתחו קווי מסילות הברזל ברחבי המדינה לכדי 800 קילומטרים, בשנת 1870 עלה המספר הזה ל-1,280 קילומטרים.
אחד מהישגיו החשובים היה הקמת אספה של בעלי סמכויות בנובמבר 1866. אף על פי שהאסיפה הייתה צריכה להיות גוף ייעוצי בבסיסה, חבריה השפיעו רבות על עניינים ממשלתיים. ראשי כפרים עמדו בראש האספה, ובכך הגדילו את השפעת הפוליטיקה והכלכלה באזורי הכפר. לצד זאת, אסמאעיל פאשא נכנס לעיתים קרובות למאבקים נגד בעלי קרקעות ומנהיגים אזוריים חקלאיים ופעל לפיתוח עירוני ולעיור ממושך בתוך מצרים במטרה להסדיר מעמד עירוני שיהווה אופוזיציה משמעותית להשפעה של האיכרים ובעלי הקרקעות אשר לעיתים קרובות פעלו מעם אינטרסים אזוריים ולא מדיניים. אסמאעיל הקדיש תשומת לב מרכזית לפיתוח מרכזי אוכלוסין בבניית מערכות אספקת מים וגז סדירות, תחבורה עירונית, תאורת רחוב וכדומה.
בתקופת שלטונו של אסמאעיל החל שינוי מרחיק לכת בראייה האינטלקטואלית ובמערכת החברתית. אסמאעיל היה השליט המצרי הראשון מאז מוחמד עלי לטפח את מוסדות החינוך במדינה. שני קודמיו, עבאס חלמי הראשון וסעיד פאשא הקפיאו תוכניות חינוכיות. מזה מאות שנים היו לימודיה של אקדמיית אל-אזהר הסונית לבסיסו של כמעט כל מוסד חינוכי ברחבי האומה. אסמאעיל ערך רפורמה נרחבת בתחום החינוך והורה על הכנסת מקצועות חילונים לתוכנית הלימודים של מערכת החינוך המצרית, אותה הוא הרחיב בצורה משמעותית על ידי בנייה של בתי ספר רבים. כמו כן, אסמאעיל הורה על הקמת מוסדות השכלה גבוהה שיכשירו צעירים בתחומים כגון רפואה, משפטים והוראה. במקביל לשינויים החילוניים, החלו אתגרים ומאבקים תאולוגים פנימיים לנוכח ההטפות הדתיות של ג'מאל א-דין אל-אפגאני.
אסמאעיל דגל בפתיחות כלפי אירופה וכלפי הגירה באופן כללי, ובעקבות זאת אירופאים רבים היגרו למצרים. מאלפים בודדים בשנות ה-60 של המאה ה-19, כמות המתיישבים האירופאים במצרים גדלה למעל מאה אלף בשנת 1876. קהילות אירופאיות אלו הקימו מוסדות תרבות והשכלה שונים במצרים ותרמו לפיתוח עיתונות ודפוס. 'המכון' הצרפתי באלכסנדריה, אשר נפתח כבר בשנת 1859, היה הראשון מסוגו שתרם לגידולו של דור אינטלקטואלים חילוניים במצרים. גם ערבים מארצות אחרות, בעיקר מסוריה ולבנון, היגרו למצרים תחת תקופת שלטונו של אסמאעיל. בזכות היכרותם עם האירופאים הם תפקדו כמעין חוליה מקשרת בין המצרים המקומיים למהגרים האירופאים. בנוסף, מהגרים אלו מסוריה ולבנון תרמו להוצאה לאור של עיתונים בערבית (כולל עיתונים חשובים שקיימים עד היום, כגון אל-אהראם). הממשל המצרי תחת הנהגתו של אסמאעיל היה סובלני יחסית ואפשר פלורליזם של דעות פוליטיות בתקשורת המצרית המתפתחת. מחיר הפיתוחים החינוכיים, התשתיות העירוניות והציבוריות והפיתוח המערבי הכולל במצרים היה העלאת התקציב הממשלתי לנושאים אלו פי כמה וכמה.
בנוסף, אסמאעיל הסכים לבניית תעלת סואץ והשגיח על תהליך הבנייה. כשנכנס לתפקיד, הוא סירב לאשר את הזיכיון לבניית התעלה שנתן סעיד. בעיה זו התעוררה שוב, כאשר נפוליאון השלישי נתן 3,800,000 £ (לירה שטרלינג) לחברה כפיצוי על ההפסדים שיקרו להם בעתיד כתוצאה מהשינויים של אסמאעיל בתוכנית. אסמאעיל השתמש בכל האמצעים כדי לשפר את תדמיתו בפני שליטים זרים ובפני הציבור, והייתה לו הצלחה רבה. הוא קיבל תואר אביר במסדר האמבט בשנת 1867, ובאותה שנה ביקר בפריז ובלונדון, שם התקבל בברכה על ידי המלכה ויקטוריה והלורד ראש העיר של לונדון. ב-1869 הוא ביקר שוב באנגליה. כשהתעלה נפתחה, אסמאעיל ערך פסטיבל בהיקף חסר-תקדים, והזמין נכבדים מרחבי כל העולם.