stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דפנה והעוגיות
הערות שוליים

↑  תודה רבה! (על לא דבר), הבלוג Morning Candy,‏ 24 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299329805171  MusicBrainz: d509aac2-a289-4af9-ab94-b71e26b7da16
ההתכחשות של פטרוס

ההתכחשות של פטרוס היא אירוע המוזכר בכל ארבע הבשורות. לפי ספרי הבשורה ישו צפה מראש שפטרוס יתכחש להיכרותו עמו לאחר שייעצר. לפי הבשורה על-פי מתי פרק כ"ו, במהלך הסעודה האחרונה ישו חזה כי ”אתם כולכם תכשלו בי הלילה” פטרוס ענה לו: ”גם כי-יכשלו בך כולם אני לא אכשל לעולם”. ישו ענה ”אומר אני לך כי בלילה הזה בטרם יקרא התרנגול תכחש בי שלש פעמים”. פטרוס לא האמין שדבר כזה ייתכן וענה ”גם אם עלי למות אתך לא אכחש בך”.
ההתכחשות הראשונה הייתה כאשר ”ופטרוס ישב מחוץ לבית בחצר ותגש אליו שפחה אחת לאמר גם-אתה היית עם-ישוע הגלילי, ויכחש בפני כולם לאמר לא ידעתי מה-את אמרת”
הפעם השנייה ”ויעבר אל-פתח השער ותרא אותו אחרת ותאמר לאנשים אשר-שם גם-זה היה עם-ישוע הנוצרי, ויוסף לכחש וישבע לאמר לא ידעתי את-האיש”
בפעם השלישית האנשים שלידו זיהו בחיתוך דיבורו כי מוצאו מהגליל ושאלו אותו האם הוא מכיר את ישו. פטרוס עמד להתכחש שוב להכרות עם ישו על מנת שלא ייעצר גם הוא, אולם אז קרא התרנגול, פטרוס נזכר בדבריו של ישו, ”ויצא החוצה וימרר בבכי.” (מתי כ"ו)
כנסיית פטרוס אין גליקנטו
בבשורה לפי לוקס זה מתואר כך:
"ויתפּשׂוּ אותו ויוליכוהו ויביאוהו בית הכוהן הגדול ופטרוֹס הולך אחריו מרחוק. ויהי כי ביערוּ אש בתוך החצר וישׁבוּ יחדיו וישׁב גם פּטרוֹס בתוכם. ותראהוּ שׁפחה אחת יושב נגד האוּר ותבּט בו ותאמר: 'גם זה היה עִמו'. ויכחש בו ויאמר: 'אשה, לא ידעתיו'.  ועוד מעט ויראהוּ איש אחר ויאמר: 'גם אתה מהם', ויאמר פּטרוֹס: 'בן אדם, לא מהם אנוכי'. ואחרי עבור כשעה אחת טען איש אחר לאמור: 'אמנם גם זה היה עִמו כי גלילי גם הוא'. ויאמר פּטרוֹס: 'בן אדם, לא ידעתי מה אתה אומר', ועודנו מדבר והתרנגול קרא. וייפן האדון ויבּט אל פּטרוֹס, ויזכור פּטרוֹס את דבר האדון אשר דיבר אליו לאמור: 'בטרם יקרא התרנגול תכחש בי שלוש פעמים'. ויצא פּטרוֹס החוצה וימרר בבכי."
סיפור זה בנוסח דומה נמצא גם בספר "הבשורה על-פי מרקוס" בפרק י"ד 29-31, "הבשורה על-פי יוחנן" פרק י"ח 15-18 ו-25-27 ו"הבשורה על-פי מתי" מתי בפרק כ"ו 33-35. זאת הסיבה לכך שסמלו של פטרוס הוא תרנגול הבית.
בירושלים קיימת כנסיית פטרוס אין גליקנטו, המנציחה את סיפור מעצרו של ישו וההתכחשות של פטרוס.
האגודה הסוציולוגית הישראלית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  באר שבע 
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים) 
 אתר רשמי
 
האגודה הסוציולוגית הישראלית (אס"י) היא האגודה המקצועית של הסוציולוגים בישראל. האגודה, שנוסדה בשנת 1967, היא מוסד ללא כוונת רווח, ורשומים בה למעלה מ-1,000 איש. האגודה מנוהלת בפועל על ידי נשיא/ה וגזבר/ית, בסיוע מזכיר/ת האגודה. חברי הנהלת האגודה, המתווים את מדיניותה, נבחרים על ידי חברי האגודה אחת לשנתיים-שלוש באספה הכללית. ארבעה מנשיאי האגודה זכו בפרס ישראל – נשיאהּ הראשון פרופ' שמואל נח אייזנשטדט, פרופ' לואי גוטמן, פרופ' יהודית שובל ופרופ' סמי סמוחה.
מטרותיה המוצהרות של האגודה הן קידום הסוציולוגיה כדיסציפלינה מדעית וכפרופסיה; קידום הוראת הסוציולוגיה ומדעי ההתנהגות בישראל; מתן שירות לסוציולוגים הישראלים; עידוד מחקר ודיון בסוציולוגיה של ישראל; קידום תרומותיה של הסוציולוגיה לחברה הישראלית; מיצוב הסוציולוגיה כדיסציפלינת-אֵם וקידום השימוש בסוציולוגיה בתחומים הפרופסיונאליים המגוונים הניזונים ממנה, ובהם ניהול, יחסי עבודה, תכנון עירוני ואזורי, חינוך, בריאות בקהילה, עבודה סוציאלית וקהילתית, קרימינולוגיה, ייעוץ ארגוני ועוד.
במסגרת האגודה הסוציולוגית הישראלית פועלות קהילות מקצועיות וקבוצות עניין, ובהן קהילות ארגונים ועבודה, בריאות ורפואה, גוף תרבות וחברה, הגירה ודמוגרפיה, חינוך, מגדר, משפחה, לימודי ידע, מדע וטכנולוגיה, צבא וביטחון, סוציולוגיה ציבורית וסוציולוגיה מדעית, יחסי אדם–חיה, לימודי מוגבלוּת, אתניוּת, סביבה וחברה, צריכה ותרבות, שיטות ומחקר וכן קהילת הסוציולוגיה של הכלכלה.
האגודה הסוציולוגית הישראלית פועלת להסמכת סוציולוגים יישומיים באמצעות ועדת הסמכה.
האגודה מקיימת כנסים שנתיים הנערכים לסירוגין באוניברסיטאות ובמכללות. האגודה עורכת תחרויות למחקרים מצטיינים, והזוכים בפרסים מציגים את עבודותיהם במעמד הכנס השנתי.
הפרסומים הרשמיים של האגודה הם המידעון, הרואה אור במהדורה מקוונת, וספר האגודה (Schnitzer Studies in Israel Society) המתפרסם בשפה האנגלית.
נשיאי האגודה מראשיתה היו שמואל נח אייזנשטדט, יוסף בן-דוד, לואי גוטמן, אליהוא כ"ץ, אפרים יער, יונתן שפירא, יהודית שובל, מנחם רוזנר, יוחנן פרס, אליעזר בן-רפאל, יצחק סמואל, נח לוין-אפשטיין, ויקטור עזריה, נעמי כרמון, סמי סמוחה, משה סמיונוב, יוסי שביט, דליה מור, אורי רם, גילי דרורי, לב גרינברג ואורלי בנימין.
גזברי האגודה החל מראשית המאה היו רן לחמן, זאב רוזנהק, סיביל היילברון, קארין אמית, אולג קומליק, וירון הופמן-דישון.
הערות שוליים

↑  גליונות המידעון מאז יוני 2001 ניתנים לקריאה במרשתת
↑  רשימת נשיאי האגודה הסוציולוגית הישראלית לדורותיהם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257078405171  LCCN: n80005348  VIAF: 137172134   WorldCat (עם VIAF): 137172134
האיחוד הלאומי של נשים סהרוואיות

| --- | --- |

 מדינה:  אלג'יריה 
 מטה הארגון:  מחנות פליטים סהראווים 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 
האיחוד הלאומי של נשים סהראוויות ( בספרדית : Unión Nacional de Mujeres Saharauis, UNMS) הוא אגף הנשים של חזית פוליסריו שהיא חלק מרפובליקת סהרה הערבית. הארגון הוקם ב-1974, ונטען כי יש בו 10,000 חברות, במחנות הפליטים הסהראווים השונים, השטחים המשוחררים, החלק הכבוש במרוקו של סהרה המערבית והפזורה של תושבי הסהרה בספרד, מאוריטניה וצרפת.
ארגון

הארגון פעיל בעיקר במחנות הפליטים הסהרוואים בטינדוף, אלג'יריה. כתוצאה מפעילותו, ומתוך הנסיבות המיוחדות של שנות המלחמה בסהרה המערבית, חל שיפור ניכר במצבן של הנשים בסהרה. כיום ישנן שתי נשים בממשלת הרפובליקה, שרת התרבות חדיג'ה חמדי ושרת החינוך מרים סאלק חמאדה .
האיחוד מנוהל על ידי "וועדה לאומית" בה ישנן 66 חברות, הנבחרות בקונגרס של האיחוד כל 5 שנים. הוא מחולק למספר מחלקות:
המחלקה לקשרי חוץ ושיתוף פעולה
המחלקה למידע ותרבות
המחלקה למינהל וארגון
המחלקה לעיירות כבושות והגירה
משרד הרווחה
משרד הבריאות והמשפחה
מחלקת גיבוש
מחלקת החינוך
מחלקת ייצור
ישנן גם מחלקות לכל וילאייט (מחוז). בראש הוועדה הלאומית עומדת מזכ"לית, שנבחרת במסגרת הקונגרסים והיא חבר במקביל גם בוועדה הלאומית של חזית פוליסריו.
קלטום חיאתי, המזכ"לית הקודמת של האיחוד ברחה למרוקו והפכה למתנגדת לחזית פוליסריו. פאטמה אל מהדי חסן היא המזכ"לית מאז 2002.
האיחוד חבר בפדרציה הדמוקרטית הבינלאומית לנשים (WIDF)  ובפדרציה הכללית של נשים ערביות מאז 1977 ובארגון הנשים הפאן-אפריקאי (PAWO) מאז 1980.
יעדים

ברמה הלאומית, יעדי האיחוד הם:
לתת מענה לנשים סהראוויות לגבי תפקידן במאבק לשחרור ועצמאותה של סהרה המערבית
להנחות נשים בתחומים החברתיים והפוליטיים לשיפור רמת ההשכלה וההכשרה שלהן (קמפיינים לאוריינות, הכשרה לימודית ומקצועית, סמינרים פוליטיים ועוד )
להעלות מודעות לזכויותיהן החברתיות והפוליטיות של נשים, כדי להבטיח השתתפות יעילה בהווה ובעתיד.
העמקה בתפקיד המשפחה, במיוחד ברמה החינוכית, הבטחת חינוך שוויוני בין בנים לבנות, על בסיס כבוד ושוויון בחברה
דאגה לנשים לגבי חשיבות המניעה בתחום הבריאות
סולידריות עם בני הסהרה באזורים הכבושים.
ברמה הבינלאומית, יעדי האיחוד הם:
יישום החלטות ואסטרטגיות הנוגעות לנשים, במיוחד " האסטרטגיה של ניירובי ".
כינון ביטחון ושלום בעולם, שוויון בין המינים כבסיס לכל התקדמות ופיתוח וחיזוק זכויות האדם והדמוקרטיה.
מעקב אחר מצבן של הנשים בעולם, מתוך ידיעה שכולן פועלות למען אותן מטרות, למרות המצב הדתי, הפוליטי או החברתי.
שיפור היחסים עם כמה שיותר ארגוני נשים ברחבי העולם, במטרה:
להרחיב את בסיס הקואליציה והסולידריות עם המאבק של הסהראוותים
השג תמיכה חומרית וכספית לפרויקטים של האיחוד לגיבוש נשים במחנות הפליטים
להוקיע את המלחמה והגזענות, שבה נשים וילדים הם הקורבנות הראשונים
להוקיע את הפרת זכויות הנשים
קונגרסים

הקונגרס הראשון: "שהיד ג'ואטה חדה לאולד" (23–25 במרץ 1985).
הקונגרס השני: "שהיד ג'נאזה עיאד" (24–26 בפברואר 1990).
קונגרס שלישי: "שהיד בטול סידי סידלי" (24–26 בפברואר 1996).
הקונגרס הרביעי: "שהיד פאטימאטו אחמד-סאלם באד" (29–31 במרץ 2002)
קונגרס 5: "שהיד מימונה עבדאללהי מוחמד לאמין" (5–7 באפריל 2007)
קונגרס 6: "נשים סהרוויות מנציחות את רוח גדיים איזיק" (20–24 באפריל 2011)
ראו גם

מחנות הפליטים הסראווים
חזית פוליסריו
רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית
הערות שוליים

↑  Fatma Mehdi (אורכב 30.07.2012 בארכיון Wayback Machine) Mujeresaharauis.es
↑  "Union Nationale des Femmes Sahraouies". אורכב מ-המקור ב-2016-10-23. נבדק ב-2010-10-14.
↑  National Union of Saharawi Women ARSO.org
1 2  National Union of Saharawi Women
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2188 267X  LCCN: no2014017106  SUDOC: 140218882  VIAF: 153303191   WorldCat (עם VIAF): 153303191 
סדנה מגזרית במהלך הקונגרס החמישי של "האיחוד הלאומי של נשים סהראוויות ", במחנות הפליטים הסהרהיים (6 באפריל 2007).
מושב פתיחה של הקונגרס החמישי של "האיחוד הלאומי של נשים סהראוויות" מחנות הפליטים הסהראווים 5 באפריל 2007).
האחים הטהורים

האחים הטהורים (פרסית: اخوان الصفا) הייתה אגודת סתרים של פילוסופים מוסלמים אשר פעלו בבצרה שבעיראק במאה ה-10 לספירה. הארגון וזהות חברי הקבוצה לא נהירים לחלוטין לחוקרים מודרניים. יצירתה המרכזית של הקבוצה הן "אגרות האחים הטהורים" (אנ'), מעין אנציקלופדיה המורכבת מ-52 איגרות. יצירה זאת השפיעה רבות על העולם והמחשבה המוסלמית במהלך השנים, בין השאר על הפילוסוף הנודע אבן ערבי, ועל התקבלות המחשבה האפלטונית בה.
האיחוד המלאי

האיחוד המלאי (במלאית: Kesatuan Malaya) היה איחוד של מדינות מלאיות ומושבות המצרים של פנאנג ומלאקה. האיחוד היה היורש של מלאיה הבריטית ונועד לאחד את חצי האי המלאי תחת ממשלה אחת כדי לפשט את הממשל. בעקבות התנגדות של המלאים האתניים, האיחוד אורגן מחדש כפדרציית מלאיה ב-1948.
הקמת האיחוד המלאי

לפני מלחמת העולם השנייה, מלאיה הבריטית הייתה מורכבת משלוש קבוצות פוליטיות: מדינת החסות של המדינות המלאיות המאוחדות, חמש מדינות מלאיות ללא פרוטקטורט ומושבות המצרים של הכתר.
ב-1 באפריל 1946, האיחוד המלאי הוקם באופן רשמי עם סר אדוארד ג'נט כמושל שלו, ושילב את המדינות המלאיות המאוחדות, המדינות המלאיות ללא פרוטקטורט ומושבות המצרים של פננג ומלאקה תחת ממשל אחד. בירת האיחוד הייתה קואלה לומפור. מושבת המצרים לשעבר של סינגפור נוהלה כמושבת כתר נפרדת.
רעיון האיחוד הובע לראשונה על ידי הבריטים באוקטובר 1945 (התוכניות הוצגו לקבינט המלחמה כבר במאי 1944) לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי המינהל הצבאי הבריטי. סר הרולד מקמייקל קיבל את המשימה לאסוף את אישור שליטי מדינת מלזיה לאיחוד המלאי באותו חודש. תוך פרק זמן קצר הוא הצליח להשיג את אישורם של כל השליטים המלאים. הסיבות להסכמתם, למרות אובדן הכוח הפוליטי שהיה כרוך בכך עבור השליטים המלאים, נדונו רבות; נראה שהקונצנזוס הוא שהסיבות העיקריות היו שכיוון שהשליטים המלאים נותרו בתפקידם בתקופת הכיבוש היפני, הם היו פתוחים להאשמות שיתוף פעולה, ואיימו עליהם בהדחה. לפיכך ניתן האישור, אם כי זה היה בהסתייגות מרבית.
כשהאישור נחשף, האיחוד המלאי העניק זכויות שוות לאנשים שרצו להגיש בקשה לאזרחות. היא ניתנה אוטומטית לאנשים שנולדו בכל מדינה במלאיה הבריטית או סינגפור וחיו שם לפני 15 בפברואר 1942, שנולדו מחוץ למלאיה הבריטית או למושבות המצרים רק אם אבותיהם היו אזרחי האיחוד המלאי וכאלה שהגיעו לגיל 18 ואשר חיו במלאיה הבריטית או סינגפור "10 מתוך 15 שנים לפני 15 בפברואר 1942". קבוצת האנשים הזכאים לבקשת אזרחות נאלצה להתגורר בסינגפור או במלאיה הבריטית "במשך 5 מתוך 8 שנים שקדמו לבקשה", הייתה צריכה להיות בעלת אופי טוב, להבין ולדבר את השפה האנגלית או המלאית ו"צריכה לקחת שבועת אמונים לאיחוד המלאי". עם זאת, הצעת האזרחות מעולם לא יושמה בפועל. בשל התנגדות להצעת האזרחות, היא נדחתה ואז שונתה, מה שהקשה על תושבים סינים והודים רבים לקבל אזרחות מלאית.
הסולטאנים, השליטים המסורתיים של מדינות מלאיות, ויתרו על כל סמכויותיהם לכתר הבריטי למעט בעניינים דתיים. האיחוד המלאי הושם תחת סמכות השיפוט של מושל בריטי, המסמל את ההשבעה הרשמית של השלטון הקולוניאלי הבריטי בחצי האי המלאי. יתרה מזאת, בעוד מועצות המדינה עדיין תפקדו במדינות המלאיות המאוחדות לשעבר, הן איבדו את האוטונומיה המוגבלת ממנה נהנו, המשיכו לנהל רק כמה היבטים מקומיים פחות חשובים של הממשל, והפכו ליד ארוכה של הממשל הפדרלי בקואלה לומפור. כמו כן, תושבים בריטים שהחליפו את הסולטאנים כראש מועצות המדינה הביאו לכך שמעמדם הפוליטי של הסולטאנים הצטמצם מאוד.
בית משפט עליון הוקם בשנת 1946 אשר הרולד קורון ווילן היה השופט הראשי היחיד בו.
התנגדות, פירוק האיחוד המלאי והקמת פדרציית מלאיה

המלאים התנגדו בדרך כלל להקמת האיחוד. ההתנגדות נבעה מהשיטות בהן השתמש סר הרולד מקמייקל כדי להשיג את אישורם של הסולטאנים, צמצום סמכויות הסולטאנים והענקת אזרחות קלה למהגרים. הארגון הלאומי המלזי המאוחד או UMNO, אגודה פוליטית מלאית שהוקמה על ידי דאטו און בן ג'עפר ב-10 במאי 1946, הובילה את האופוזיציה נגד האיחוד המלאי. המלאים גם לבשו רצועות לבנות סביב ראשיהם, המסמלות את אבלם על אובדן הזכויות הפוליטיות של הסולטאנים.
לאחר כינון האיחוד המלאי, המשיכו המלאים, תחת UMNO, להתנגד לאיחוד המלאי. הם השתמשו באי ציות אזרחי כאמצעי מחאה על ידי סירובם להשתתף בטקסי ההשבעה של המושלים הבריטיים. בנוסף, הם גם סירבו להשתתף בישיבות של המועצות המייעצות, ובכך גרמו שההשתתפות המלאית בביורוקרטיה הממשלתית והתהליך המדיני נעצרה לחלוטין. הבריטים הכירו בבעיה זו ונקטו באמצעים להתחשב בדעות הגזעים הגדולים במלאיה לפני ביצוע תיקונים לחוקה. האיחוד המלאי פורק והוחלף על ידי פדרציית מלאיה ב-1 בפברואר 1948.
רשימת המדינות החברות

ג'והור (מלזיה) ג'והור
קדה קדה
קלנטן קלנטן
נגרי סמבילן נגרי סמבילן
פננג פננג
פרק (מלזיה) פרק
פרליס פרליס
סלנגור סלנגור
טרנגנו טרנגנו
התפתחותה של מלזיה

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566968805171  LCCN: n82066519  VIAF: 133032777   WorldCat (עם VIAF): 133032777 
התפתחותה של מלזיה
דניאל בר-טל

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1946 (בן 78) דושנבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה חברתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת פיטסבורג 
 מוסדות:  אוניברסיטת פלרמו  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  עירן הלפרין 
 פרסים והוקרה:  Nevitt Sanford Award for Outstanding Professional Contributions to Political Psychology (2012)  Harold Lasswell Award for Outstanding Scientific Accomplishment in Political Psychology (2011) 
 
דניאל בר-טל (נולד ב-31 בינואר 1946) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה חברתית-פוליטית מהחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב. עומד בראש מכון וולטר ליבך לחינוך לדו-קיום יהודי-ערבי באוניברסיטה. מחקריו עוסקים בחקר סכסוכים ופתרונם, במיוחד בהקשר הישראלי-ערבי, וכן בנושא הפטריוטיות.
ביוגרפיה

בר-טל נולד בטג'יקיסטן לשם ברחו הוריו מפולין במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא עלה לישראל בעליית גומולקה ב-1957 ולמד ברמת גן. הוא שירת בצבא כקצין והשתתף בשלוש מלחמות. הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ב-1970. בהמשך עבר לארצות הברית והשלים תואר שני בשנת 1973, ודוקטורט בפסיכולוגיה חברתית בשנת 1974, שניהם מאוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1975 הצטרף כמרצה לבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב ומתמחה בפסיכולוגיה פוליטית.
שימש נשיא החברה הבינלאומית לפסיכולוגיה פוליטית. כתב ערכים עבור האנציקלופדיות "Encyclopedia of Psychology and Neuroscience", "International Encyclopedia of Education" ו-"Wiley Encyclopedia of Psychology".
בספרו "לחיות עם הסכסוך", בר-טל בוחן את הסכסוך הישראלי-ערבי מבעד לפריזמה פסיכולוגית-חברתית. לדידו, הבנת כוחות אלה מאפשרת להבין טוב יותר את הדינמיקה של הסכסוך בחברה היהודית-ישראלית, מכיוון שהם מכתיבים את התפיסות, האמונות והעמדות, וגם את ההחלטות שהתקבלו ואת התנהלותו של הסכסוך. הספר מתאר ומנתח את תפיסות אלה, והשינויים שחלו בהן במהלך השנים מנותחים תוך התבססות על אמצעים כגון סקרי דעת קהל, מחקרים, ספרי לימוד, כתבות בעיתונים, ספרות וקולנוע.
בין השנים 2001 ל-2005 היה עורך כתב העת "Palestine–Israel Journal".
במהלך עבודתו הוא הדריך מספר דוקטורנטים לרבות עירן הלפרין.
מספריו

לחיות עם הסכסוך - ניתוח פסיכולוגי-חברתי של החברה היהודית בישראל, הוצאת כרמל, 2007
דניאל בר־טל ועמירם רביב, אזור הנוחות של חברה בסכסוך, הוצאת סטימצקי, 2021
Bar-Tal, D. (1976). Prosocial behavior: Theory and research. New York: Halsted Press.
Bar-Tal, D. (1990). Group beliefs: A conception for analyzing group structure, processes and behavior. New York: Springer-Verlag.
Bar-Tal, D. (2000). Shared beliefs in a society: Social psychological analysis. Thousand Oaks, CA: Sage.
Bar-Tal, D., & Teichman Y. (2005). Stereotypes and prejudice in conflict: Representations of Arabs in Israeli Jewish society. Cambridge: Cambridge University Press.
Bar-Tal, D. (2007). Living with the conflict: Socio-psychological analysis of the Israeli-Jewish society. Jerusalem: Carmel. (in Hebrew)
Bar-Tal, D., & Saxe, L. (Eds.), (1978). Social psychology of education: Theory and research. New York: Halsted.
Frieze, I., Bar-Tal, D., & Carroll, J.S. (Eds.), (1979). New approaches to social problems: Applications of attribution theory. San Francisco: Jossey-Bass. (Sponsored by SPISSI).
Staub, F., Bar-Tal, D., Karylowski, J., & Reykowski, J. (Eds.), (1984). Development and maintenance of prosocial behavior. New York: Plenum.
Stroebe, W., Kruglanski, A., Bar-Tal, D., & Hewstone, M. (Eds), (1988). The social psychology of intergroup conflict. New York: Springer-Verlag.
Bar-Tal, D., & Kruglanski, A. (Eds.) (1988). The social psychology of knowledge. Cambridge: Cambridge University Press.
Bar-Tal, D., Graumann, C., Kruglanski, A.W., & Stroebe, W. (Eds.), (1989). Stereotypes and prejudice: Changing conceptions. New York: Springer-Verlag.
Bar-Tal, D., & Staub, E. (Eds.) (1997). Patriotism in the life of individuals and nations. Chicago: Nelson-Hall.
Bar-Tal, D., Jacobson, D., & Klieman, A. (Eds.) (1998). Security concerns: Insights from the Israeli experience. Stamford, CT: JAI.
Raviv, A., Oppenheimer, L., & Bar-Tal, D. (Eds.) (1999). How children understand war and peace: A call for international peace education. San Francisco: Jossey Bass.
Ben-Amos, A., & Bar-Tal, D. (Eds.)(2004). Patriotism: Homeland love Tel Aviv: Hakibbutz Hameuhad (in Hebrew).
Bar-Tal, D. (Ed.), (2011) Intergroup conflicts and their resolution: Social psychological perspective. New York: Psychology Press
Bar-Tal D., & Schnell I. (Eds.) (preparation) Impacts of occupation on occupiers: Lessons from the Israeli occupation of the West Bank and Gaza Strip. Book submitted for publication
Bar-Tal, D. (in preparation). Intractable conflicts: Psychological foundations and dynamics. Cambridge: Cambridge University Press.
הערות שוליים

↑   אלי פודה, באזור הנוחות של ההדחקה וההכחשה, בלי אשמה ובושה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258095405171  PLWABN: 9810595682705606  BIBSYS: 90164830  BnF: cb12106994q (data)  CiNii: DA01425140  GND: 1055746188  ICCU: PUVV201461  ISNI: 0000 0001 1034 4649  LCCN: n77019806  NDL: 001121456  NKC: jo2002101566  NTA: 069686831  ORCID: 0000-0001-6971-2303  SUDOC: 029443768  VIAF: 41158   WorldCat (עם VIAF): 41158
הוועדה הממלכתית לפיקוח על ביטחון טיסות כלי טיס

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות 
 תחום שיפוט:  ברית המועצות
 סוכנות אם:  ממשלת ברית המועצות
 תאריך הקמה:  1986
 תאריך פירוק:  1991
 סוכנות מחליפה:  ועדת התעופה הבין-מדינתית
 ראש:  איוואן מאשקיבסקי
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 
הוועדה הממלכתית לפיקוח על ביטחון טיסות כלי טיס שתחת ממשלת ברית המועצות (ברוסית: Государственная комиссия по надзору за безопасностью полётов воздушных судов при правительстве СССР, בראשי התיבות "גוסאוויאנאדזור", Госавианадзор) הייתה גוף של ממשלת ברית המועצות שהיה אחראי להסדרת חוקי התעופה האזרחית והגוף הבכיר במדינה בתחום חקירת אסונות תעופה ותאונות אוויריות בברית המועצות.
היסטוריה

הוועדה הוקמה בשנת 1986 והייתה כפופה לממשלת ברית המועצות וביצעה משימות פיקוח על בטיחות הטיסות, לרבות פיקוח על חוקי הטיס, ניהול התעופה האווירית, פיקוח על שלבי הייצור ושיפוץ מטוסים, הדרכת צוותי אוויר ומתן רישיונות לכלי טיס והפעלת שדות תעופה.
הוועדה הייתה אחראית גם על חקירת תאונות אוויריות בכל שטחי ברית המועצות, של כל סוגי כלי הטיס, במדינה, החל ממטוסי משא וכלה במסוקים. אף שהוועדה התמקדה בחקירות בפנים המדינה, היא הייתה מעורבת גם בחקירת התרסקות כלי טיס סובייטים מחוץ למדינה.
הוועדה הפעילה מעבדת מחקר מדעית לשיטות ואמצעי חקירת תאונות אוויריות (Научно-исследовательская лаборатория методов и средств расследования авиационных происшествий) שעסקה בניתוח כלי טיס ופיצוח קופסאות שחורות .
בשנת 1991 הוועדה פורקה והוחלפה על ידי ועדת התעופה הבין-מדינתית, שהוקמה בכפיפות לחבר המדינות. לאורך כל שנות קיומה עמד בראשה איוואן מאשקיבסקי, שמעמדו כראש הוועדה הושווה לזה של שר ממשלתי.
הערות שוליים

↑  Kutskov, Alexey (בדצמבר 1990). "Investigating Foreign Aircraft Accidents In the U.S.S.R." (PDF). Flight Safety Digest. Flight Safety Foundation. p. 4. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-02-02. נבדק ב-2 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה) (Archive)
↑  "Russian Duma calls for more state control over aviation safety." Vremya Novostey, Moscow, in the BBC Archive (BBC Monitoring International Reports). May 13, 2004
|  מוסדות ממשלתיים בברית המועצות |
| --- | --- | --- |
| ניהול המדינה, תקשורת וכלכלה | הסובייט העליון • ועידת נציגי העם • המפלגה הקומוניסטית • הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות • הוועד הפועל המרכזי • סובנארקום • סוכנות הטלגרף • הפיקוח הממלכתי לניירות ערך • ועדת המחירים הממלכתית • הוועדה הממלכתית לתקנים • ועדת התכנון הממלכתית • מועצת ההגנה הממלכתית • ועדת הבקרה הסובייטית • המנהל הראשי ליחסי כלכלה זרים • מועצת העבודה וההגנה • המועצה העליונה לענייני משק העם • ועדת הזיכיון הממלכתית • הבנק הממלכתי • הוועדה לבקרה עממית |  |
| תחבורה, תשתיות ובינוי | המשרד למכונות כלליות • הוועדה הממלכתית לאספקה ​​חומרית וטכנית • הוועדה הממלכתית לבנייה • הוועדה הממלכתית למדע וטכנולוגיה • הוועדה המיוחדת לשימוש באנרגיה אטומית |  |
| יחסים בינלאומיים, קולנוע ותרבות | קומינפורם • קומינטרן • הוועדה הממלכתית לטלוויזיה ורדיו • גוסקינו |  |
| בריאות, חברה ורווחה | הוועדה הממלכתית לענייני עבודה וחברה • הוועדה לתרבות גופנית וספורט • מועצת הדת • המנהל הראשי לספרות והוצאה לאור • ועדת האמנויות • הסוכנות הממלכתית לזכויות יוצרים • המחלקה לחינוך תרבותי • המינהל המרכזי לסטטיסטיקה • הוועדה הממלכתית להמצאות וגילויים • מינהל הארכיון הראשי • המנהל הראשי לתיירות חוץ • המרכז הסובייטי לתרגום ספרות מדעית-טכנית ותיעוד • הוועדה הממלכתית לפיקוח על ביטחון טיסות כלי טיס |  |
| צבא, ביון ואכיפת חוק | קרן המדינה • הוועדה הממלכתית למצבי חירום • הוועדה לביטחון המדינה (ביון • ביטחון פנים • סיכול ריגול צבאי) • משמר הגבול • מיליציה • ענייני פנים • ועדת המודיעין • ועדת התעשייה הצבאית • מועצת ההגנה |  |
האגודה הספרותית היהודית-הונגרית

האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (בהונגרית: Izraelita Magyar Irodalmi Társulat, בקיצור: IMIT) קיימה את האספה הכללית המכוננת ב־14 בפברואר 1894, לאחר דיון ממושך ביוזמת הלשכה היהודית הלאומית בהונגריה. מטרת האגודה הייתה להציג את הספרות הדתית והמדעית היהודית ואת חיי הקהילות היהודיות בהונגריה, על ידי פרסום והפצה של יצירות רלוונטיות, הקראות פומביות של יצירות, העלאת סוגיות קריירה והענקת פרסים. מקום מושב האגודה היה בבודפשט ונוהלה על ידי דירקטוריון ואספה נבחרת. היא פרסמה ספר שנה, שבכל אחד מכרכיו פורסמו מחקרים רבים בעלי עניין לציבור. האגודה הספרותית פרסמה את התרגום הראשון הרשמי של התנ"ך להונגרית שתורגם במלואו בארבעה כרכים והותאם בקפדנות לטקסט העברי המקורי. נשיא האגודה היה הרב שמואל קוהן (כהן).
פעילות

היקף פרסומי האגודה, לרבות הכרכים של "ספר השנה", הגיע ל 48. בכל כרך בספר השנה פורסמו מחקרים רבים בעלי עניין לציבור. שני הכרכים הראשונים נערכו על ידי וילמוש (בנימין זאב) בַּכֶר ופרנץ מזאי. הכרכים 3 ו -4 נערכו על ידי וילמוש בכר ויוז'ף באנוצי, ובהמשך נערכו הכרכים על ידי באנוצי (שהיה ממקימי האגודה והרוח החיה בה) לבד. האגודה הספרותית הוציאה לאור בנוסף לתרגום התנ"ך גם תנ"ך לנוער בשני כרכים. פרסומים משמעותיים אחרים של החברה היו תולדות יהודי העיר שּוֹפּרוֹן ושל בודפשט (פולאק, ביכלר); צורת ארגון הקהילות היהודיות במדינות אירופה, חיי רש"י (וולס); ספריית הדיפלומות של יהדות הונגריה (פריש); ספר התפילות של שמעון פֵּצִ'י (גוטמן-הרמוש); תולדות הספרות היהודית וההיסטוריה האוניברסלית של היהודים. נשיאי החברה היו: שמואל קוהן, ואחר כך דיולה פישר. התנאים האומללים של תקופת מלחמת העולם הראשונה מנעו מהחברה לתפקד כהלכה, אך בשנת 1928 היא הוקמה מחדש עם ההנהלה הבאה: נשיא: אדולף ורטהיימר, יו"ר משותף: דיולה פישר, מזכיר: פרנץ הבשי, גזבר: פרנץ סֵיקֶיי. יועץ משפטי: גזה דֵשִי. האגודה המשיכה את פעילותה ברוח הישנה ולפי מטרות של המייסדים.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי
רשימת ספרי השנה של האגודה הספרותית היהודית הונגרית  1895 - 1948
הגבלת כהונה

הגבלת כהונה היא הגבלה חוקית שמגבילה אנשים מלהיבחר לתפקיד מסוים לאחר שכיהנו בתפקיד מספר כהונות. מגבלות כהונה נפוצות ונמצאות בעיקר במדינות בעלות מערכת פוליטית מסוג דמוקרטיה נשיאותית או דמוקרטיות סמי-נשיאותיות. מגבלה זו נועדה לרסן פוטנציאל בו מנהיג מקבל מעין "מונפול" על המדינה והופך ל"נשיא לכל החיים" (אנ') ולהגן על רפובליקות מלהפוך למדינות דיקטטוריות בפועל.
לעיתים המגבלה היא מוחלטת והאדם שמסיים את כהונתו אינו רשאי להתמודד לתפקיד בשנית ולעיתים מדובר בהגבלה על קדנציות רצופות שהאדם יכול לכהן מספר בלתי מוגבל של קדנציות, אך עם "הפסקות" ביניהן.