ואסה (אונייה)
רקע היסטורי

שוודיה הייתה בעת החדשה המוקדמת ממלכה צפון-אירופית קטנה, דלת אוכלוסין וחסרת השפעה, אך במרוצת המאה ה-17 התפתחה ונעשתה לאחת המעצמות החשובות באירופה. בין 1611 ל-1718 הייתה היא הממלכה הדומיננטית בים הבלטי והשתלטה על שטחים נרחבים סביב חופיו. התעצמותה המדינית והצבאית באותה תקופה התאפשרה הודות לפועלם של שורת מלכים מוכשרים, שכוננו ממשל מרכזי חזק ויעיל והגדילו את כוחה הצבאי של הממלכה. היסטוריונים שוודים מתארים את שוודיה של תקופה זו כאחת הדוגמאות המובהקות למדינה שניצלה את מרבית משאביה לניהול מלחמות.
גוסטב השני אדולף (1594–1632) נחשב לאחד המלכים המוכשרים בתולדות שוודיה ונמנה עם הטובים במצביאיה. כשנבנתה "ואסה" הוא כבר ישב על כס המלוכה למעלה מעשר שנים. באותה עת ניהלה שוודיה מלחמה נגד פולין (אנ'), ותוך כדי כך השקיפה בדאגה על זירת מלחמת שלושים השנים בגרמניה של ימינו. במלחמה זו, שהתנהלה ללא הפסקה מאז 1618, הייתה ידם של הפרוטסטנטים על התחתונה. גוסטב אדולף חשש מפני כיבוש קופנהגן והאי שלן (זיילנד) על ידי מעצמה קתולית; צעד זה משמעותו הייתה שהשליטה על המעברים האסטרטגיים מהים הבלטי לים הצפוני, החיוניים לשוודיה, תימצא בידי אויביה של שוודיה.
גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה
אגודת הזמורות (vasen) בשלט האצולה של בית ואסה
זאת ועוד, הצי השוודי ספג כמה מהלומות בעשור השני של המאה ה-17. שייטת שסיירה במימי מפרץ ריגה ב-1625 נקלעה לסערה ועשר מאוניותיה נסחפו אל החוף ונטרפו. ב-28 בנובמבר 1627, בקרב אוליבה, הוכתה שייטת שוודית בת 6 אוניות על ידי שייטת פולנית בת 10 אוניות. אוניית הדגל השוודית "טיגרן" (Tigern) נפלה לידי הפולנים, והגליאון "סולן" (Solen) פוצץ והוטבע במכוון לאחר לחימה עזה אך חסרת סיכוי, כדי שלא יפול גם הוא לידי האויב. ב-1628, בתוך פחות מחודש, אבדו שתי אוניות גדולות נוספות. אוניית הדגל של אדמירל קלאס פלמינג, "קריסטינה" (Kristina), נטרפה בסערה במפרץ דנציג (אנ'), ו"ריקסניקלן" (Riksnyckeln) נטרפה על החוף ליד ויקסטן בארכיפלג הדרומי של סטוקהולם.
אובדן האוניות, צורכי המלחמה בפולין והתערבות צבאית אפשרית בגרמניה חייבו את הגדלת הצי המלחמתי ועוצמתו.
עד ראשית המאה ה-17 כלל הצי אוניות חד-סיפוניות קטנות ובינוניות בעלות סיפון תותחים אחד, חמושות על פי רוב בתותחי 12 ליטראות ובתותחים קטנים יותר; עלות הבנייה וההפעלה של אוניות מסוג זה הייתה נמוכה משל אוניות גדולות, והן התאימו היטב למשימות ליווי וסיור. כמו כן תאמו האוניות הקטנות והבינוניות לחשיבה הטקטית שהייתה נהוגה בצי באותה תקופה, אשר שמה את הדגש על הכרעת האויב בפשיטה על הסיפונים ולא באש תותחים. גוסטב אדולף, שגילה עניין רב בארטילריה, ראה את הפוטנציאל הגלום באוניית המלחמה כפלטפורמת תותחים צפה; זאת ועוד, אוניות גדולות וכבדות-חימוש הקרינו לא רק עוצמה צבאית אלא גם יוקרה מדינית רבה. על כן החליט המלך לבנות סדרה של חמש אוניות גדולות, כבדות-חימוש ומפוארות מכל האוניות שנבנו עד אז, והאונייה "ואסה" הייתה הראשונה שבהן. ארבע האחרות היו "אפלט" (Äpplet) (אנ'), "קרונן" (Kronan), "סקפטר" (Scepter) ו"גוטה ארק" (Göta Ark). אוניות אלה, ובמיוחד "קרונן" ו"סקפטר", היו הרבה יותר מוצלחות, השתתפו בקרבות, והיוו את עמוד השידרה של הצי השוודי עד שנות השישים של המאה ה-17. "אפלט", השנייה מבין אוניות גדולות אלה, שכונו "אוניות מלכות" (regalskepp), נבנתה במקביל לבניית "ואסה". בנייתה הושלמה ב-1629 והיא נחשבת לאונייה-אחות ל"ואסה". ההבדל המשמעותי היחיד בין השתיים הוא ברוחבה הגדול יותר של "אפלט", כמטר אחד יותר. שרידי האונייה "אפלט" התגלו בדצמבר 2021 על קרקעית הים ליד האי ואקסהולם (אנ'). החוקרים סבורים, כי לאחר שהוצאה משירות פעיל הוטבעה יחד עם אוניות נוספות במקום זה כדי לחסום את אחד מנתיבי הכניסה הימיים החשובים לעיר הבירה סטוקהולם.