stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רד בול רייסינג
הערות שוליים

↑  A bird? A plane? No, it's David Coulthard, espn.co.uk
↑  sporting director christian horner in a superman cape, Motorsport.com, 28 May 2006
↑  Vettel seals first Red Bull win, BBC.co.uk, 19 April 2009
↑  Webber battles to maiden F1 win, BBC.co.uk, 12 July 2009
↑  רז אמיר, ‏פטל אלוף העולם אחרי ניצחון ענק באבו דאבי, באתר ONE‏, 14 בנובמבר 2010
↑  ירון אדרי‏, פורמולה 1: ווטל חתם עם רד בול עד 2014, באתר וואלה, 16 במרץ 2011
↑  סבסטיאן פטל שבר את השיא של נייג'ל מנסל: 15 פול פוזישנים בשנה, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2011
↑  סבסטיאן פטל שוב זכה באליפות העולם בפורמולה 1, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2011
↑  פורמולה: מארק וובר ניצח במירוץ סיום העונה, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2011
↑  פורמולה 1: בתום דרמה, סבסטיאן פטל שוב אלוף העולם, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2012
↑  פורמולה 1: פטל סיים את העונה עם השוואת שני שיאים, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2013
↑  מארק וובר זעם: "סבסטיאן פטל הפר הוראות מפורשות", באתר וואלה, 24 במרץ 2013
↑  מארק וובר יעזוב את הפורמולה 1 בסוף השנה, ספורט 5, 27 ביוני 2013
↑  Red Bull to confirm Daniel Ricciardo as Mark Webber's replacement for 2014 season?, Skysport.com, 19 August 2013
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, סבסטיאן פטל עובר מרד בול לפרארי, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2014
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, פורמולה 1: מקס פרסטאפן בן ה-18 עשה היסטוריה בגרנד פרי הספרדי, באתר וואלה, 15 במאי 2016
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, פורמולה 1: דניאל ריקיארדו יזנק מהפול פוזישן במונטה קרלו, באתר וואלה, 28 במאי 2016
↑  Aston Martin set to be Red Bull's title sponsor in 2018, Motorsport.com, 17 September 2017
↑  Ricciardo to quit Red Bull and join Renault for 2019, Racefans.net, 3 August 2018
↑  Red Bull Racing confirms Gasly for 2019, Motorsport.com, 20 August 2018
↑  Albon replaces Gasly at Red Bull from Spa, Motorsport.com, 12 August 2019
↑  Perez replaces Albon at Red Bull for 2021 F1 season, Motorsport.com, 18 December 2020
↑  Brilliant Verstappen claims maiden title after victory in Abu Dhabi season finale following late Safety Car drama, Formula1.com, 12 December 2021
↑  Oracle named as Red Bull Racing F1 title sponsor, Motorsport.com, 9 February 2022
↑  Verstappen crowned champion as Russell heads Mercedes 1-2 in Las Vegas, Formula1.com, 24 November 2024
↑  Adrian Newey To Leave Red Bull After 19 Years, Red Bull Racing, 1 May 2024
↑  Renault engines for RBR - Ferrari engines for STR, GPUpdate.net, 31 October 2006
↑  Red Bull secures F1 engine deal for 2016 season, Christian Horner confirms, ABC.net.au, 29 November 2015
↑  Red Bull confirms Honda F1 engine deal, Motorsport.com, 19 June 2018
↑  Honda announces it will leave F1 at the end of 2021 season, Autosport, 2 October 2020
↑  Marko: Red Bull engine freeze demand ‘not blackmail’, SpeedCafe, 23 January 2021
↑  What's next for Porsche and Red Bull after collapsed F1 deal, Motorsport.com, 9 September 2022
↑  Partnership between Porsche AG and Red Bull GmbH will not come about, Porsche.com, 9 September 2022
↑  Ford announces return to Formula One for 2026, partners with Red Bull, ESPN, 3 February 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: hka20241246421 
סבסטיאן פטל ומארק ובר במכוניות רד בול רייסינג בגרנד פרי של מלזיה, 2013
מקס ורסטאפן נוהג במכונית הרד בול רייסינג RB19 בגרנד פרי אוסטריה 2023.
רייסינג בולס

| --- | --- |

 שם מלא:  Visa Cash App RB Formula One Team
 בסיס:  פאנסה, איטליה
 מנהל קבוצה:  לורן מקיס
 שם קודם:  אלפאטאורי
 www.visacashapprb.com
 עונת 2025 בפורמולה 1
 נהגים:  יפן יוקי צונודה   צרפת איזק הדג'אר
 שלדה:  VCARB02
 קריירת פורמולה 1
 מרוץ היסטורי ראשון:  גרנד פרי בחריין 2024
 מרוץ היסטורי אחרון:  גרנד פרי אוסטרליה 2025
 מספר מרוצים:  25
 נקודות:  46
 הקפות מהירות:  1
 מקום בעונת 2024:  8 (46 נק')
רייסינג בולס המתחרה תחת השם קבוצת הפורמולה 1 ויזה קאשאפ ר.ב. (באנגלית:Racing Bulls או Visa Cash App RB Formula One Team) היא קבוצת מרוצים איטלקית המתחרה בסבב הפורמולה 1. הקבוצה החלה להתחרות בעונת 2024 במקומה של קבוצת אלפאטאורי ומשמשת כאחת משתי הקבוצות שבבעלות תאגיד משקאות האנרגיה רד בול.
היסטוריה

רד בול רכשה את קבוצת מינארדי בשנת 2006 ושינתה את שמה לטורו רוסו. הקבוצה התחרתה תחת שם זה עד לסיום עונת 2019, אז שונה שמה לאלפאטאורי. במהלך עונת 2023 הודיע פרנץ טוסט, שניהל את הקבוצה מאז הקמת טורו רוסו, על כוונתו לפרוש בסיום העונה. לורן מקיס, שהיה סגן מנהל קבוצת פרארי הוכרז כמחליפו. בהמשך הודיעה הקבוצה על מינוי של פיטר באייר למנכ"ל הקבוצה לקראת עונת 2024. בנוסף הוכרז שהקבוצה תמותג תחת שם חדש. בינואר 2024 נרשמה הקבוצה תחת השם "רייסינג בולס" והוכרז שבעונת 2024 תתחרה תחת השם "ויזה קאשאפ ר.ב." על שם נותני החסות הגדולים של הקבוצה.
בספטמבר, כשנותרו עוד 6 מרוצים לסיום העונה הודיעה הקבוצה על עזיבתו המיידית של ריקארדו, שהוחלף על ידי ליאם לוסוןבספטמבר, כשנותרו עוד 6 מרוצים לסיום העונה הודיעה הקבוצה על עזיבתו המיידית של ריקארדו, שהוחלף על ידי ליאם לוסון
תוצאות

| שנה | מכונית | נהגים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | מיקום | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | VCARB01 |  | בחריין | ערב הסעודית | אוסטרליה | יפן | הרפובליקה העממית של סין | ארצות הברית | איטליה | מונקו | קנדה | ספרד | אוסטריה | בריטניה | הונגריה | בלגיה | הולנד | איטליה | אזרבייג'ן | סינגפור | ארצות הברית | מקסיקו | ברזיל | ארצות הברית | קטר (מדינה) | איחוד האמירויות הערביות | 8 | 46 |
| 2024 | VCARB01 | אוסטרליה דניאל ריקארדו | 13 | 16 | 12 | פרש | פרש | 154 | 13 | 12 | 8 | 15 | 9 | 13 | 12 | 10 | 12 | 13 | 13 | 18 |  |  |  |  |  |  | 8 | 46 |
| 2024 | VCARB01 | יפן יוקי צונודה | 14 | 15 | 7 | 10 | פרש | 78 | 10 | 8 | פרש | 19 | 14 | 10 | 9 | 16 | 17 | פרש | פרש | 12 | 14 | פרש | 7 | 9 | 13 | 12 | 8 | 46 |
| 2024 | VCARB01 | ניו זילנד ליאם לוסון |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | 16 | 9 | 16 | 14 | 17 | 8 | 46 |
| 2025 | VCARB02 |  | אוסטרליה | הרפובליקה העממית של סין | יפן | בחריין | ערב הסעודית | ארצות הברית | איטליה | מונקו | ספרד | קנדה | אוסטריה | בריטניה | בלגיה | הונגריה | הולנד | איטליה | אזרבייג'ן | סינגפור | ארצות הברית | מקסיקו | ברזיל | ארצות הברית | קטר (מדינה) | איחוד האמירויות הערביות | 9 | 0 |
| 2025 | VCARB02 | יפן יוקי צונודה | 12 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | 0 |
| 2025 | VCARB02 | צרפת איזק הדג'אר | DNS |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | 0 |

↑  העונה טרם הסתיימה
הערות שוליים

↑  Ferrari's Mekies to replace Tost as AlphaTauri F1 principal, MotorSport.com, 27 April 2023
↑  AlphaTauri to be rebranded in F1 2024, says Marko, Motorsport.com, 29 June 2023
↑  AlphaTauri rebrand confirmed for 2024 season as new team name revealed, Formula1.com, 24 January 2024
1 2  Lawson to replace Ricciardo at RB for remainder of the season, Formula1.com, 26 September 2024
פרננדו אלונסו

פרננדו אלונסו דיאס (בספרדית: Fernando Alonso Díaz; נולד ב-29 ביולי 1981 באוביידו, שבספרד) הוא נהג מרוצי מכוניות ספרדי, שזכה פעמיים בתואר אליפות העולם בפורמולה 1 בשנים 2005 (הוכתר גם כאלוף העולם הצעיר ביותר אי פעם בסבב) ו-2006. בין הישגיו החשובים בקריירה אפשר למנות את זכייתו במרוץ 24 השעות של לה מאן בשנים 2018 ו-2019, זכייה במרוץ 24 השעות של דייטונה ב-2019, וזכייה באליפות העולם במרוצי סיבולת של ה-FIA בעונת 2018–2019.
שלוש פעמים היה סגן אלוף העולם בפורמולה 1 (בשנים 2010, 2012 ו-2013), ובשנת 2007 סיים במקום השלישי במרחק נקודה אחת מהאליפות. בפורמולה 1 התחרה עבור קבוצות מינארדי, רנו (איתה הוא היה פעמיים אלוף העולם), מקלארן ופרארי. באוגוסט 2018 הודיע אלונסו על פרישתו מהפורמולה 1. בעונת 2021 שב להתחרות באליפות בקבוצת רנו, ששינתה את שמה לאלפין.
אלונסו מדורג שישי לפי כמות הניצחונות בהיסטוריה של הפורמולה 1 עם 32 ניצחונות, והרביעי לפי כמות הפודיומים שהשיג במשך הקריירה שלו עם 97. בבדצמבר 2017 נכנס להיכל התהילה של הפורמולה 1, וב-2019 נכנס שוב להיכל התהילה כאלוף העולם במרוצי סיבולת. בכך הפך אלונסו להיות הנהג הראשון שמופיע פעמיים בהיכל התהילה ברשימת האלופים של שתי קטגוריות שונות.
בשנת 2017 השתתף במרוץ אינדיאנפוליס 500. בשנת 2018, במקביל לעונה האחרונה שלו בפורמולה 1, ניצח את מרוץ 24 השעות של לה מאן בפעם הראשונה שהשתתף בו. בינואר 2020 השתתף בראלי דקר כחלק מקבוצת "Toyota Gazoo Racing".
ראשית הקריירה

אלונסו החל לנהוג בקארטינג בגיל 3, לאחר שאביו בנה מכונית לאחותו הגדולה שלא התעניינה בה. אביו גם לקח על עצמו את תפקיד המכונאי והמנטור. בשנת 1988, בגיל 7, זכה אלונסו באליפות לילדים של אסטוריאס עם ניצחונות בכול שמונת המרוצים. שנה שלאחר מכן זכה שוב בתואר ובנוסף זכה גם באליפות גליסיה.
ב-1991 השתתף באליפות ספרד לילדים בקארטינג וסיים במקום השני אף על פי שלא השתתף בכל המרוצים. ב-1993 וב-1994 זכה באליפות ספרד לנוער וכך קיבל מלגה להשתתף ב-1995 באליפות העולם לנוער בקארטינג, ובסופה הגיע למקום השלישי. בשנת 1996 זכה באליפות ספרד ובאליפות העולם לנוער. ב-1997 לקח שוב את אליפות ספרד לה הוסיף גם אליפות באיטליה ואירופה בקטגוריה A. בשנת 1998 הגיע שוב למקום הראשון באליפות ספרד, השלישי ברצף.
ב-1999 הפך אדריאן קמפוס, נהג פורמולה 1 לשעבר בקבוצת מינארדי, למנהלו האישי של אלונסו. קמפוס רשם את אלונסו כמחליף של מרק ג'נה באליפות האירופאית שהתקיימה בחסות חברת ניסאן ובה הוא השיג תשעה פול פוזישן, חמש הקפות מהירות ושישה ניצחונות, שזיכו אותו באליפות של אותה שנה.
בשנת 2000 עבר אלונסו להתחרות בסבב הפורמולה 3000 בקבוצת "אסטרומגה". אלונסו השיג פול פוזישן וניצחון בבלגיה וסיים שני בהונגריה, וסיים את עונתו הראשונה במקום הרביעי באליפות.
פורמולה 1 > מינראדי (2001)

מנהל קבוצת פרארי ג'אן טוד הגיע איתו להבנה כי יהיה הנהג השלישי של הקבוצה וכך לעבוד וללמוד ליד אלן פרוסט. פלביו בריאטורי, מנהל קבוצת רנו באותם הימים, החתים אותו בקבוצת בנטון-רנו ונתן אותו בהשאלה לקבוצת מינארדי. אלונסו היה נהג מבחן בקבוצת מינארדי בשנת 2000.
בשנת 2001, כשהוא בן 20, שימש נהג ראשי בקבוצה. הקבוצה לא הייתה תחרותית ואלונסו סיים את העונה במקום ה-23, ללא נקודות. הישגו הטוב ביותר היה המקום העשירי בגרמניה.
פורמולה 1 > רנו (2002–2006)

בשנת 2002 שימש כנהג שלישי בקבוצת רנו. במהלך השנה ביצע נהיגת מבחן עבור קבוצת יגואר.
בעונת 2003 קודם להיות נהג מן המניין בקבוצת רנו. הוא זכה במקום השביעי במרוץ הראשון בעונה באוסטרליה. במרוץ השני במלזיה הוא השיג את הפול פוזישן והשיג את הפודיום הראשון בפורמולה 1 כאשר הוא רק בן 21. הוא זכה בניצחונו הראשון באליפות בהונגריה, וסיים את העונה במקום השישי באליפות. בגרנד פרי ברזיל היה מעורב באחת התאונות הקשות ביותר שלו בקריירה כאשר התנגש בקיר לאחר שגלגל שהשתחרר מהמכונית של מארק ובר פגע בו. כתוצאה מהתאונה הופסק המרוץ. הדירוג של ההקפה הקודמת לתאונה שימש כדירוג סופי, ואלונסו סיים שלישי.
ב-2004 לא הצליח אלונסו לנצח באף מרוץ. באותה שנה השיג ארבעה פודיומים ופעם אחת את עמדת הזינוק הבכירה (בצרפת). סיים את העונה במקום הרביעי עם 59 נקודות.
את 2005 פתח אלונסו בסערה ולמרות מאבק עיקש מצידו של קימי רייקונן מקבוצת מקלארן זכה באליפות עם שבעה ניצחונות תוך כדי שהוא מפגין נהיגה וירטאוזית. אלונסו הפך לאלוף הפורמולה 1 הצעיר ביותר אי פעם (שיא שנשבר מאז על ידי לואיס המילטון וסבסטיאן פטל). במרוץ ביפן הצליח לעקוף את מיכאל שומאכר מהחלק החיצוני של הפניה, עקיפה שמיד זכתה לתואר "עקיפת העונה". את כישרונו כנהג ניתן היה לבחון מול התוצאות הבינוניות שעמיתיו לקבוצה, יארנו טרולי ולא ג'יאנקארלו פיזיקלה, הצליחו להשיג באותה שנה עם אותה מכונית.
גם בעונת 2006 זכה אלונסו באליפות. הוא ניצח שבע פעמים, והגדיל לעשות כשהיה לספרדי הראשון שמנצח במרוץ הספרדי בברצלונה. בתחילת העונה הודיע אלונסו שזו עונתו האחרונה במדי רנו והוא עתיד לעבור לקבוצת מקלארן.
פורמולה 1 > 2007: מקלארן

בעונת 2007 עבר אלונסו לנהוג בקבוצת מקלארן, שם שיתף פעולה עם לואיס המילטון, שהיה בעונתו הראשונה בסבב. היחסים בין אלונסו והמילטון התדרדרו במהרה לאחר שמעמדו של אלונסו, שהגיע למקלארן כאלוף העולם והיה אמור להיות הנהג הבכיר בקבוצה, נפגע בעקבות יכולת מצוינת של המילטון. אלונסו אף טען שהמילטון מקבל יחס מועדף מראשי הקבוצה. במהלך העונה הצליח אלונסו לנצח בארבעה מרוצים ולזנק פעמיים מעמדת הזינוק הבכירה, אך לבסוף נכנע הן להמילטון והן לקימי רייקונן. הוא סיים במקום השלישי עם 109 נקודות, נקודה פחות מהאלוף רייקונן, ובשוויון נקודות וניצחונות עם המילטון - שוויון שהוכרע רק הודות לכך שהמילטון הצליח לסיים חמש פעמים במקום השני, ואילו אלונסו ארבע. למרות זאת, אלונסו הפגין נהיגה בוגרת יותר מהמילטון, שלא עמד בלחץ וביצע טעויות במרוצים המכריעים. בתום העונה עזב אלונסו את מקלארן וחזר לרנו.
פורמולה 1 > 2008-2009: החזרה לרנו

תחילת עונת 2008 לא הייתה מוצלחת עבור אלונסו. מכונית הרנו לא הייתה תחרותית כבעבר ובארבעה עשר המרוצים הראשונים של העונה הוא לא סיים במיקום גבוה יותר מרביעי ונאלץ לפרוש פעמיים. בגרנד פרי סינגפור הוא זכה לניצחונו הראשון בעונה לאחר שהתחיל את המרוץ מהמקום ה-15, אך התקדם בעקבות תאונה של נלסון פיקה ג'וניור, חברו לקבוצה, שחייבה שימוש במכונית הבטיחות. לאחר כשנה נפתחה חקירה בה הודה פיקה שהתרסק עם מכוניתו במכוון לפי הוראת הקבוצה, כדי לעזור לאלונסו לזכות במרוץ, אך אלונסו זוכה מאשמה. אלונסו ניצח גם במרוץ הבא ביפן וסיים שני במרוץ הברזילאי. הוא סיים את העונה במקום החמישי.
החלפת הרכב לדגם חדש בפתיחת עונת 2009 לא סייעה לאלונסו, שלא צבר נקודות בארבעה מתוך שמונת המרוצים הראשונים בעונה. במיוץ הונגריה זינק מהפול פוזישן והוליך את המרוץ עד שנכנס לרחבת הטיפולים בפעם הראשונה. מעט אחרי היציאה מהרחבה התנתק אחד מגלגלי הרכב, שלא חובר כראוי. אלונסו ניסה להמשיך במרוץ כשהוא נוהג עם שלושה גלגלים, אך לבסוף נאלץ לפרוש בהקפה ה-17. בעקבות התקרית הורחקה רנו מהשתתפות במרוץ הבא, אך לבסוף הומתק העונש לקנס כספי בלבד. לאורך כל העונה הגיע רק פעם אחת לפודיום, כשסיים במקום השלישי במרוץ מלזיה. את העונה סיים עם 26 נקודות בלבד. בספטמבר חתם אלונסו על חוזה לשלוש עונות בקבוצת פרארי, במקומו של קימי רייקונן.
פורמולה 1 > 2010-2014: פרארי

את הניצחון הראשון במדי קבוצתו החדשה רשם אלונסו כבר במרוץ הראשון, שהתקיים בבחריין (אחד מארבעה נהגים שנצחו עם פרארי במרוץ הראשון שלהם, יחד עם מריו אנדרטי, נייג'ל מנסל וקימי רייקונן). בגרנד פרי מונקו 2010 זינק אלונסו מהמקום האחרון, לאחר שריסק את מכוניתו במהלך מקצה הדירוג, אך הצליח לסיים את המרוץ במקום השישי. הניצחון השני בעונה הושג בהוקנהיים, אך לווה שערורייה כאשר התברר שפליפה מאסה, חברו לקבוצה, אפשר לאלונסו לעקוף אותו במהלך ההקפה ה-49 למרוץ בעקבות הוראה של הנהלת הקבוצה. בעקבות האירוע נקנסה הקבוצה ב-100 אלף דולר. אלונסו רשם שני ניצחונות רצופים באיטליה ובסינגפור, מרוצים שבהם זינק מהפול פוזישן. בעקבות הניצחונות שיפר את מיקומו בטבלת האליפות ועלה מהמקום החמישי למקום השני, בפער של 11 נקודות בלבד מאחורי מארק ובר, שהוביל את האליפות. במרוץ סיום העונה שהתקיים באבו דאבי היה יכול אלונסו לזכות בתואר האליפות אם היה מסיים באחד משני המקומות הראשונים, אך סיים רק במקום השביעי והפסיד את התואר לסבסטיאן פטל.
בעונת 2011 נמשכה השליטה של קבוצת רד בול ואלונסו ופרארי התקשו לרשום הישגים. הניצחון הראשון והיחיד של אלונסו בעונה הושג רק במרוץ התשיעי שהתקיים בבריטניה. הניצחון העלה אותו למקום השלישי בטבלת האליפות, אך בפער של 92 נקודות מפטל שהוביל את הטבלה. בנוסף לניצחון הצליח להגיע עוד תשע פעמים לפודיום במהלך העונה, אך למרות זאת סיים רק במקום הרביעי.
במהלך עונת 2012 ניהל אלונסו קרב צמוד על המקום הראשון מתחילת העונה. הוא עלה למקום הראשון לאחר ניצחון בגרנד פרי מלזיה, המרוץ השני בעונה. הוא ירד למקום החמישי לאחר ארבעה מרוצים ושב למקום הראשון לאחר שהשיג שני פודיומים רצופים ואף הצליח להגדיל את הפער מהמקום השני ל-34 נקודות לאחר שרשם 2 ניצחונות ופודיום נוסף בשלושת המרוצים הבאים. אף על פי שלא הצליח לנצח בחמשת המרוצים הבאים שמר על המקום הראשון, אך ארבעה מרוצים לסיום העונה איבד את הבכורה לטובת פטל. אל מרוץ סוף העונה הגיע אלונסו במקום השני, בפער של 13 נקודות בלבד מפטל, דבר שהשאיר לו סיכוי תאורטי לזכות באליפות. פטל פתח את המרוץ במקום הרביעי, אך רכבו נפגע במהלך הזינוק והוא ירד למקום האחרון. אלונסו, שהתחיל את המרוץ במקום השמיני הצליח להגיע עד למקום השני, אך פטל הצליח לשפר את מיקומו ולסיים את המרוץ במקום השישי ולזכות בתואר האליפות בפער של 3 נקודות.
סבסטיאן פטל המשיך בשליטתו המוחלטת בסבב במהלך עונת 2013, במהלכה ניצח ב-13 מתוך 19 המרוצים והוביל את העונה לכל האורך. אלונסו רשם שני ניצחונות מוקדמים בעונה (סין וספרד) ותפס את המקום השלישי. במיוץ השביעי בעונה עלה למקום השני, מקום בו החזיק עד לסיום העונה.
בעונת 2014 עברה השליטה בסבב מקבוצת רד בול לידי קבוצת מרצדס, ששני נהגיה, לואיס המילטון וניקו רוזברג הובילו את הסבב לכל אורך העונה. אלונסו התקשה במהלך העונה לצבור נקודות, הגיע לפודיום רק פעמיים וסיים את העונה רק במקום השישי. לקראת סיום העונה הודיע אלונסו כי הוא עוזב את הקבוצה וחוזר לקבוצת ממלארן, בה נהג בעונת 2007, תמורת שכר המוערך בכ-32 מיליון אירו לעונה, השכר הגבוה בין הנהגים באליפות.
פורמולה 1 > 2015-2018: החזרה למקלארן

החזרה לקבוצת מקלארן החלה ברגל שמאל עבור אלונסו, שנפגע קשה בתאונה במהלך היום האחרון של אימוני טרום העונה שהתקיימו בברצלונה. הוא פונה במסוק לבית חולים ושוחרר לאחר מספר ימים, אך החמיץ את מרוץ פתיחת העונה. בשבעת המרוצים הראשונים בהם לקח חלק לא הצליח לצבור אפילו נקודה, כאשר בחמישה מתוכם נאלץ לפרוש עקב בעיות במערכת ההנעה. בגרנד פרי הונגריה הצליח לסיים במקום החמישי, מיקום השיא שלו באותה עונה. הבעיות במנוע המשיכו לרדוף את אלונסו עד סיום העונה, בלא שהצליח לצבור אף נקודה נוספת. את העונה סיים במקום ה-17 עם 11 נקודות בלבד.
בפתיחת עונת 2016 היה שוב מעורב בתאונת דרכים קשה, כשהתנגש במהירות 315 קמ"ש במכוניתו של אסטבן גוטיירז. כתוצאה מההתנגשות הרכב התנגש בקיר, התהפך באוויר מספר פעמים והתפרק, אך אלונסו יצא ממנו על רגליו. התאונה הוגדרה כ"אחת מההתרסקויות הדרמטיות בתולדות הפורמולה 1". בשל הפציעה נעדר מגרנד פרי בחריין, אך שב להתחרות בגרנד פרי הסיני. במהלך העונה התקשה לצבור נקודות וסיים את העונה במקום העשירי בטבלת האליפות עם 54 נקודות בלבד.
הקושי לצבור נקודות נמשך גם במהלך עונת 2017 בה צבר נקודות בחמישה מרוצים בלבד. בחודש אפריל הודיע כי יוותר על ההשתתפות בגרנד פרי מונקו לטובת מרוץ האינדיאנפוליס 500 המתקיים במקביל. כרוקי בתחרות נדרש לעמוד במבחנים מקדימים. המבחנים שודרו בשידור חי ביוטיוב ובפייסבוק וזכו לכ-2 מיליון צופים. אל המרוץ זינק מהמקום השביעי ובמשך 27 הקפות הוביל את המרוץ. 21 הקפות לסיום, כשהוא במקום השביעי, נאלץ לפרוש בשל בעיות במנוע. לקראת סיום העונה האריך את חוזהו במקלארן לעונה נוספת.
עונת 2018 נפתחה בצורה טובה יחסית ובחמשת המרוצים הראשונים של העונה צבר נקודות. במהלך פגרת הקיץ הודיע על פרישה מהפורמולה 1.
פורמולה 1 > 2021–2022: אלפין

אלונסו חזר מפרישה  בעונת 2021 והצטרף לקבוצת אלפין. הוא סיים את עונת 2021 במקום העשירי, כאשר סיים על הפודיום במקום השלישי בגרנד פרי קטר.
באוגוסט 2022 הודיע אלונסו כי יצטרף לקבוצת אסטון מרטין, במקומו של סבסטיאן פטל שפרש, לקראת עונת 2023.
פורמולה 1 > 2023: אסטון מרטין

בגרנד פרי בחריין סיים במקום השלישי. למרות עונש של 5 שניות במהלך המרוץ, הצליח לסיים במקום השלישי גם במרוץ הבא, גרנד פרי ערב הסעודית, ולהשיג את הפודיום ה-100 בקריירה. לאחר המרוץ קיבל עונש נוסף של 10 שניות בטענה שלא ביצע את העונש של 5 השניות בצורה תקינה. בעקבות כך ירד למקום הרביעי ובמקומו הוכרז ג'ורג' ראסל כזוכה במקום השלישי. הקבוצה הגישה ערעור ובמהשך הערב שונתה ההחלטה והמקום השלישי הוחזר לאלונסו.גם במרוץ הבא גרנד פרי אוסטרליה הצליח אלונסו לזכות במקום השלישי. בגרנד פרי מונקו הצליח לזכות במקום השני לאחר מרוץ יבש/רטוב.לאחר מכן הצליח להשיג עוד פודיומים בגרנד פרי מיאמי, גרנד פרי קנדה וגרנד פרי הולנד. במרוץ סינגפור אלונסו בפעם הראשונה במהלך העונה סיים מחוץ לנקודות וסיים במקום ה-15.
אליפות העולם במרוצי סיבולת

במקביל לעונתו האחרונה בפורמולה 1 החל להשתתף במרוצי סיבולת. המרוץ הראשון בו לקח חלק היה מרוץ 24 השעות של דייטונה, שהתקיים ב-26 בינואר 2018. אלונסו הצטרף לקבוצת יונייטד אוטוספורט והתחרה בקטגוריית ה-LMP2. מכונית הלייגר בה נהג לא הייתה מהירה בישורת כמו המתחרים האחרים, למרות זאת הצליח יחד עם לנדו נוריס ופיל הנסון, הנהגים הנוספים בקבוצה, להוביל במהלך מספר הקפות. תקר בגלגל ולאחר מכן בעיה בבלמים אלצו את הקבוצה להיכנס לרחבת הטיפולים ולצבור פער של 25 הקפות מהמובילים. בהמשך סבלו מבעיה חוזרת בבלמים ואת המרוץ סיימו במקום ה-38 בדירוג הכולל ו-13 בקטגוריה.
ארבעה ימים לאחר המרוץ הודיעה מקלארן כי, במקביל להשתתפות בעונת הפורמולה 1, אלונסו ייקח חלק בעונת 2018/19 באליפות העולם במרוצי סיבולת כחלק מקבוצת טויוטה לצידם של סבסטיאן בואמי וקזוקי נקאג'ימה. העונה נפתחה במרוץ 6 השעות של ספא-פרנקורשמפס. בסיום מקצה הדירוג דורג במקום השני, אך קודם לפול פוזישן בעקבות פסילת התוצאה של רכב הטויוטה השני. את המרוץ סיים כמנצח. במרוץ 24 השעות של לה מאן הראשון לעונה זינק מהפול פוזישן ורשם ניצחון נוסף. רצף הניצחונות נמשך גם במרוץ 6 השעות של סילברסטון, אך מאוחר יותר נפסלה הקבוצה בשל חריגה במידות הספויילר התחתון.
אביב בובליל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1998 (בת 26) ישראל ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה צורנית
 
אביב לאה בובליל אטיאס (נולדה ב-9 באפריל 1998) היא שחיינית אמנותית ישראלית בעבר.
קריירה > 2015

במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו שבאזרבייג'ן ביוני סיימה במקום 17 בתחרות הזוגית יחד עם גל ליטמן בתוצאה של 139.0000 נקודות.
קריירה > 2016

באליפות אירופה שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת במאי סיימה יחד עם עדן בלכר, גל ליטמן, יעל פולקה, אלינה חלמסקי, נועה ולדמן, נטלי קוטיק ואליז ארנבורג במקום תשיעי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 75.7333 נקודות, ובמקום תשיעי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 70.7897 נקודות.
חיים אישיים

בשנת 2022 שימשה כמצילה באירוע בו נפער בולען בתחתית בריכה בכרמי יוסף. באירוע נהרג אדם אחד.
בשנת 2023 נישאה לגיל אטיאס.
הערות שוליים

↑  אלכס שטילוב עלה לגמר הקרקע במשחקי באקו באתר הארץ, 14 ביוני 2015 (בעברית)
↑  נבחרת ישראל בשחייה אמנותית סיימה תשיעית באליפות אירופה - וואלה ספורט, באתר וואלה, ‏2016-05-13
↑  היבנאית אביב בובליל היא המצילה שנכחה בבולען בבריכה בכרמי יוסף: צפו בעדותה! - פורטל יבנה שלי, באתר www.myavne.co.il
מליסה אוניל

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1988 (בת 36) קלגרי, קנדה 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  תיכון לסטר ב. פירסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מליסה קריסטל אוניל (באנגלית: Melissa O'Neil;‏ נולדה ב-12 ביולי 1988) היא שחקנית, מוזיקאית וזמרת קנדית. בשנת 2005, אוניל זכתה בעונה השלישית של קנדיאן איידול, האישה הקנדית הראשונה שזכתה. בשנת 2007 הייתה מועמדת לפרס ג'ונו בתחום המוזיקה. בהמשך הופיעה בתיאטרון וזכתה בפרס דורה על תפקידה במחזמר עלובי החיים בקנדה. כשחקנית, היא ידועה בתפקידיה כשתיים/רבקה/פורטיה לין בסדרת המדע הבדיוני "חומר אפל" וכשוטרת לוסי צ'ן בסדרת הדרמה המשטרתית של ABC "הטירון".
ביוגרפיה

אוניל נולדה בקלגרי, אלברטה, קנדה. אמה אליסון יואנג היא סינית הונג קונגית, ואביה טים אוניל ממוצא אירי.
אוניל למדה בחטיבת הביניים טרי פוקס ולאחר מכן בתיכון לסטר ב. פירסון בקלגרי, שם הופיעה במחזות זמר, שיחקה רוגבי והייתה בקבוצת הכדורסל.
קריירה > קנדיאן איידול

בתחילת 2005, בעודה בתיכון, אוניל נבחנה לעונה השלישית של Canadian Idol. השופטים התרשמו מהקול שלה, והיא עברה לסיבוב 100 המובילים. ביום הראשון היא שרה את השיר "מלאך בטון" מאת מרטינה מק'ברייד א-קפלה ושוב הרשימה את השופטים; אבל, ביום האחרון של התחרות, היא שכחה את המילים לשיר שבחרה וקפאה. אף על פי כן, השופטים עדיין התרשמו כל כך מיכולות השירה שלה, שהיא המשיכה לטופ 32. לאחר שהשיגה את מספר הקולות הגבוה ביותר בקבוצת חצי הגמר שלה, שוב עם "מלאך בטון", קיבלה אוניל מקום בקבוצה של 10 האחרונים של התחרות.
למרות שהיא זכתה לשבחים רבים מהשופטים, אוניל סבלה מכשלונות עצומים הן בטופ 10 והן בטופ 9 השבועות של הגמר, שכן היא נבחרה הן בשלוש התחתונות והן בשתי התחתונות, בהתאמה. המומים מכך, השופטים דחקו בצופים להצביע עבור מתמודדים כמו מליסה, שברור שיש לה את היכולות הווקאליות הטובות ביותר. מכאן ואילך, אוניל מעולם לא ירדה לשלוש התחתונות לאחר שסיפקה הופעות משבחות בעקביות, כשהשופט זאק ורנר הכריז שהיא "איום לנצח את כל העניין". ב-7 בספטמבר 2005, אוניל נכנס לשניים האחרונים של התחרות, לצד רקס גאודי, ואחרי עוד הופעות מדהימות, השופט ורנר קבע כי הכותרות של העיתונים של היום למחרת יהיו "המלך [קלן פורטר". ] מת, תחי המלכה." במהלך תצוגת תוצאות הגמר הגדול ב-14 בספטמבר 2005, אוניל ניצחה את גאודי והוכתרה כ-Canadian Idol השלישי, כמו גם לזוכה הראשונה של הנשים, ו (בגיל 17) הזוכה הצעירה ביותר בתולדות התוכנית.