stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארכאולוגיה מקראית
כיבוש הארץ > התנחלות השבטים

בזמן שהמשפיעים ביותר מבין הארכאולוגים תמכו בתאוריית "הכיבוש המהיר", החלה עבודת שטח ארכאולוגית מסוג שונה לגמרי: סקר ארכאולוגי. סקר כזה ערך יוחנן אהרוני בגליל העליון. הוא מצא מספר לא מועט של אתרי התיישבות מתקופת הברזל, במקומות שבהם לא היה יישוב קודם מתקופת הברונזה המאוחרת. סקרים דומים ערך זאב הרצוג מאוחר יותר גם בבקעת באר שבע, וגם בהם נמצאו אתרים עם מאפיינים דומים. בצפון נערכו סקרים באזור הגליל התחתון, בנוסף להרחבת הסקרים בגליל העליון. אזור הרי יהודה והרי השומרון נחקרו באופן זה רק לאחר מלחמת ששת הימים, על ידי משה כוכבי, ישראל פינקלשטיין, אבי עופר, ואדם זרטל – סקר הר מנשה.
הממצאים היו אחידים להפליא ברוב חבלי הארץ: נתגלו מאות אתרי התנחלות חדשים, במקומות שלא נושבו קודם לכן בתקופת הברונזה המאוחרת. האתרים, כפי שקבע כבר אולברייט, התאפיינו בקרמיקה דומה, ובייחוד בקנקני שפת הצווארון, בבורות התנחלות, בתכנון מבני היישוב בתבנית דומה, ובכך שרוב אתרים אלה המשיכו להיות מיושבים ברציפות עד למאה השמינית והשביעית. עובדה זאת הובילה גם את הארכאולוגים הספקנים לכנות אתרים אלה בשם "ישראלים". מאפיין נוסף של החפירות בכפרים אלה, הוא שבניגוד לממצאים בקרב קבוצות אוכלוסייה אחרות באזור, לרוב לא נמצאו בהם עצמות חזיר. עוד התגלה, שמגמת ההתפשטות של אתרי ההתנחלות שהתגלו, היו מכיוון מזרח לכיוון מערב. וזאת בהתאם לתיאור המקראי, המתאר כניסה מעבר הירדן המזרחי לכיוון מערב.
חוקר המקרא הגרמני אלברכט אלט טען, בתחילת המאה ה־20, שמקור עם ישראל בהתנחלות של נוודים למחצה שהגיעו מעבר הירדן המזרחי באטיות, דרך צפון בקעת הירדן, והתנחלו בהדרגה בדרכי שלום. הסוציולוג האמריקאי ג'ורג' מנדהול, הציע שמוצא עם ישראל באיכרים כנענים מורדים שנמלטו לאזור ההר שהיה ריק יחסית באותה תקופה. תאוריות חדשות המבוססות על רעיונות אלה, שבתחילה נשמעו מופרכים, המשיכו לצוץ ועדיין לא הגיעו לכלל הכרעה.
מילה המזכירה את השם "ישראל" מופיע לראשונה באסטלה שהקים פרעה מרנפתח משנת 1209–1208 לפנה"ס, המזכירה ניצחון על קבוצה (ללא שליט) הנקראת "ישראל" והשמתה: ”ישראל הושם, אין לו זרע”. אולם לא ברור מהי קבוצה זאת.
במספר ספרי תנ"ך מופיע הסיפור המוזר על הצרעה שפינתה את הדרך להתיישבות בני ישראל בכנען "לא בחרבך ולא בקשתך". במחקר הועלתה הצעה כי הצרעה, שהיא הסמל של מלך מצריים, היא פרעה מרנפתח, שכבש והרס את ערי־המדינה בכנען ובכך פתח את הדרך להתנחלות בני ישראל, על חורבות אותן ערים.
בהר עיבל שמעל לשכם נמצא על ידי אדם זרטל מזבח אותו הוא מזהה עם המסופר בפרק ח' בספר יהושע. למשל, שרידי הקרבנות שנמצאו שם מתאימים באופן כללי לדיני הקרבנות בתורה והחיות והבהמות שמותר להקריב על פיהם, מידות המזבח מתאימות למידות מזבח בהלכה כפי שמובאות במסכת מידות, ותיארוך הממצאים מתאים לתקופת ההתנחלות על ידי בני ישראל בהנהגת יהושע לפי המסורת המקראית. עם זאת, התאוריה של זרטל לא התקבלה בקרב חלק מהארכאולוגים.
כיבוש הארץ > התיישבות בשכם

המקורות המצריים מזכירים את פעילותם של העפירוּ, שיש חוקרים המזהים אותם עם העברים, כבר במאה ה־14 לפנה"ס. כנען נשלטה באותם ימים על ידי מצרים, ובין מכתבי אל־עמארנה נמצא מכתב של לבאיו מלך שכם, ("לביא" בעברית), המודה כי בנו התחבר אתם והוא פעל בברית עם העפירוּ. ממלכות שכם, גזר, לכיש וקעילה כורתות ברית עם קבוצות אנשי העפירוּ, כוח חדש שעולה באותו זמן בכנען, ומאיימות גם על שלטונה של ירושלים וגם על צפון הארץ. עבדיחבה מלך ירושלים מבקש את עזרת אחנתון מלך מצרים כנגד ניסיונות ההתפשטות האלה של שכם. וכך כותב עבדיחבה לאחנתון: "הלא אלה מעשי מילכילו (מלך גזר) ובן לבאיו, שנתנו את ארץ המלך לעפירו". אדם זרטל טען כי לבאיו, שבירתו הייתה בתל בלאטה המבוצר (שכם העתיקה), פעל רבות, בדרכי עורמה ובהתנפלויות צבאיות, כדי להגדיל את הטריטוריה שלו, ולשם כך נעזר בע'פירוּ. אחרי מותו המשיכו בכך שני בניו של לבאיו.
ייתכן, כי שיתוף הפעולה של בני ישראל עם בית לבאיו בשכם משתקף בסיפור המקראי על דינה בת יעקב, שבנו של מלך שכם רצה להינשא לה והסכים בתמורה להתגיירותם של כל בני שכם (בראשית לד). על פי אדם זרטל: "ליעקב קשר הדוק עם שכם החוית, ובתוך זה מתרחשת פרשת דינה". כמו כן, הסיפור על אבימלך בן גדעון מלך שכם, שהוא בנם של גדעון ואחת מבנות העיר שכם (שופטים ח, לא; ט) מעיד גם הוא על ההתנחלות האיטית והמדורגת של השבטים בארץ, תוך נישואי תערובת. העדות התנ"כית מתיישבת גם עם כך ששכם לא מוזכרת כלל בסיפורי הכיבושים של יהושע בן נון בכנען אלא שמדובר על הגעה לשכם ללא לחימה (בראשית לג, יח–כ).
הממלכה המאוחדת > עדויות חוץ מקראיות לדוד ושלמה

ישנן שתי עדויות חוץ מקראיות לדוד: כתובת תל דן המזכירה שם של מלך יהודה משושלת בית דוד ("ביתדוד"), ומצבת מישע המזכירה את סחיבתו ולקיחתו בשבי למואב של "אראל דודה" המכוונת אולי לאחד מגיבורי בית דוד. מדובר בכתובות מן המאה התשיעית לפנה"ס, כמאתיים שנה לאחר התקופה המיוחסת לדוד, עדות לכך כי שמו מוכר ומפורסם ומוזכר בכתבים חיצוניים כמייסד שושלת מלוכה גם מאות שנים אחרי זמנו.
אודות שלמה המלך טרם נמצאו כתובות בהן הוא נזכר או ממצא ארכאולוגי אחר הנקשר אליו ישירות. יוסף בן מתתיהו, ההיסטוריון היהודי מהמאה ה־1 לספירה, מציין בספרו "נגד אפיון" את קיומן של איגרות בארכיונים הממלכתיים בצור שהחליפו ביניהם שלמה המלך וחירם מלך צור, אולם בהיעדרן לא ניתן לבחון את נכונות הדברים, מה גם שיוסף בן מתתיהו עצמו מסתמך על עדויות מתקופות מאוחרות ביותר, מאות שנים לאחר התקופה הנידונה.
כי הנה לצורים נמצאו משנים רבות מאד ספרים כתובים במצוות הצבור ומונחים למשמרת על כל המעשים אשר נעשו בקרבם ובקרב עמים זרים וזכו לזכר עולם. ובספרים האלה כתוב, כי ההיכל אשר בירושלים נבנה בידי שלמה המלך מאה וארבעים ושלש שנה ושמונה חדשים טרם יסדו הצורים את קרתחדשת, וגם נכתבה שם כל עבודת בית המקדש וכליו... והנה בקרב הצורים נשמרו עד היום הזה רבות מן האגרות ששלחו המלכים איש אל רעהו (=שלמה המלך וחירם מלך צור).
כמו כן, יוסף בן מתתיהו מצטט בספרו את דיוס שכתב את "דברי ימי כנען":
אומרים, כי שלמה, השליט בירושלים, שלח אל חירם חידות, ובקש להשיב לו חידות תמורתן. ודרש כי האחד אשר יבצר ממנו לפתור את החידות ישלם כסף רב לרעהו. וחירום הסכים לדבר, ולא יכול לפתור את החידות, ובזבז לשלמה הרבה כסף ענושים. ואחרי כן פתר עבדימון, אחד מאנשי צור, את החידות השלוחות, ונסה אותו (את שלמה) בחידות אחרות, ושלמה לא יכול לפתרן, ושילם כסף רב לחירם.
בחפירות מבצר האלה נתגלו בשנת 2011 כלי פולחן ובהם דגם מוקטן ומפורט של מבנה בית מקדש חצוב באבן שתוארך לראשית המאה ה־10 לפנה"ס, תקופת ממלכת ישראל המאוחדת, הכולל מאפיינים ארכיטקטוניים שזוהו על ידי הארכאולוג יוסף גרפינקל כתואמים את תיאור מקדש שלמה בספר מלכים.
הממלכה המאוחדת > כתב

בחפירות של גרפינקל בחורבת קייאפה נתגלה הכתב העברי העתיק ביותר שנמצא עד אז, מהמאה העשירית (או אחת עשרה) לפנה"ס. מדובר בשתי כתובות שנחרטו על גבי חרסים. בכתובת אחת מופיע שם של אישיות מאותה תקופה 'אשבעל בן בדע' ביחד עם מילה נוספת שלא שרדה ואולי מתארת את הסחורה. בכתובת השנייה מופיע משפט עם מילים המיוחדות לשפה העברית כגון: עבד, שפט. כתב מאפיין ממלכה ריכוזית עם מערכת מינהל וגביית מיסים וייתכן שהכד מקייאפה היה חלק ממערכת כזאת של גבייה והפצה של המס.
אתרים ארכאולוגיים מתקופת הממלכה המאוחדת

עצם קיומה של הממלכה המאוחדת נמצא במחלוקת במחקר, ובין הממצאים החשובים ביותר בהם נעזרים החוקרים בניסיון לגשר על המחלוקות, נמצאים אתרי חבל יהודה ממפנה האלף הראשון לפנה"ס.
אתרים ארכאולוגיים מתקופת הממלכה המאוחדת > ירושלים – עיר דוד

בחפירות בעיר דוד שניהלה ד"ר אילת מזר, נתגלו ממצאים של מבנה גדול שנבנה במהלך תקופת הברזל. לדעתה של אילת מזר יש לתארכו למאה ה־11 לפנה"ס, והיא מזהה בו את הארמון של דוד המתואר במקרא. אולם ארכאולוגים אחרים מבקרים זיהוי זה, שאיננו מסתמך על ממצאים כלשהם.
אתרים ארכאולוגיים מתקופת הממלכה המאוחדת > מבצר האלה

במבצר האלה (חורבת קייאפה) נחשף אתר מראשית תקופת הברזל השנייה, המחצית השנייה של המאה ה־11 לפנה"ס והשליש הראשון של המאה ה־10 לפנה"ס, המוקף בחומה מבוצרת, מהקדומות ביותר בתקופת הברזל. ממצאים אלה תומכים בעובדה שבאותה תקופה הייתה ממלכה חשובה באזור שיכלה לבצע פרויקט ביצור שכזה. עם זאת, גם ביחס לאתר זה רבות השאלות ומאמרים רבים כבר פורסמו בנושא.
ארכאולוגים מקראיים בולטים

ויליאם פוקסוול אולברייט
צ'ארלס וילסון
שארל קלרמון-גנו
נלסון גליק
אברהם בירן
בנימין מזר
יוחנן אהרוני
משה כוכבי
יגאל ידין
אמנון בן-תור
דוד אוסישקין
עמיחי מזר
ישראל פינקלשטיין
אדם זרטל
עודד ליפשיץ
רוני רייך
אילת מזר
אברהם פאוסט
ראו גם

רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
ארכאולוגיה של ארץ ישראל
כרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק
סקר הר מנשה
קבוצות שהוצעו לזיהוי כעם ישראל המקראי
ארכאומטלורגיה אל־ברזלית בדרום הלבנט
לקריאה נוספת

א.ש. הרטום, תורה נביאים כתובים פירושים, תמונות ומפות, (מהדורה שישית, 1980 וכמו כן גם במהדורה מחודשת שהודפסה בשנת 1996), תל אביב: הוצאת ספרים "יבנה" בע"מ.
אמנון בן־תור ואחרים, מבוא לארכאולוגיה של ארץ־ישראל בתקופת המקרא, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1989–1992.
ישראל ל' לוין ועמיחי מזר (עורכים), הפולמוס על האמת ההיסטורית במקרא – קובץ מאמרים, ירושלים: הוצאת יד בן צבי (המרכז ללימודי א"י) ומרכז דינור (המרכז לחקר תולדות ישראל), 2002.
אדם זרטל, עם נולד, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2000.
יוסף גרפינקל, סער גנור ומייקל היזל, "עקבות דוד המלך בעמק האלה – תגליות מפתיעות בארכאולוגיה המקראית", הוצאת ידיעות ספרים, 2012.
יצחק מייטליס, לחפור את התנ"ך – על מקרא וארכאולוגיה , ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2006
מבחר פרקים מתוך הספר "לחפור את התנ"ך"(הקישור אינו פעיל), באתר דעת (פתח דבר, פרק 15, פרק 16, פרק 17)
אברהם פאוסט, החברה הישראלית בתקופת המלוכה, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 2005.
ישראל פינקלשטיין ונדב נאמן, מנוודות למלוכה, היבטים היסטוריים וארכאולוגיים על ראשית ישראל, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן צבי, 1990.
ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל: ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2003.
מיכאל פייגה וצבי שילוני (עורכים), קרדום לחפור בו: ארכאולוגיה ולאומיות בארץ ישראל, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון, 2008
יעקב שביט ומרדכי ערן, מלחמת הלוחות: ההגנה על המקרא במאה התשע־עשרה ופולמוס בבל והתנ"ך , תל אביב: הוצאת עם עובד, תשס"ד-2003.
מאמרים נבחרים, באתר מקראנט, המרכז לטכנולוגיה חינוכית
Mark W. Chavalas and K. Lawson Younger (ed.), .Mesopotamia and the Bible, 2002, Mesopotamia and the Bible: Comparative Explorations (Grand Rapids, MI.: Baker, 2002), 395 pp
לקריאה נוספת > תאוריות כרונולוגיות אלטרנטיביות

עמנואל וליקובסקי, תקופות בתוהו, שחזור ההיסטוריה העתיקה – ישראל ומצרים, הוצאת רמ, מהדורת תשנ"ז, מהדורה ראשונה: 1952. ראו גם agesinchaos
יהושע עציון, התנ"ך האבוד, ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן.
דייוויד רול (אנ') (ממשיך בדרכו של וליקובסקי), "פרעונים ומלכים" ("Pharaohs and Kings A Biblical Quest", שוחרר לאקרנים ב־1995).
דניאל משה לוי ויוסף רוטשטיין, מקרא וארכאולוגיה, מהדורה שנייה ירושלים תשע"א.
ברברה סטרייסנד

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1942 (בת 82) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Barbara Joan Streisand 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 מקום לימודים:  תיכון ארסמוס הול, The Center for Early Education, מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, סטודיו אייץ' בי 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, שחקנית, מפיקה, במאית
 סוגה:  פופ, adult contemporary
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס
 בן או בת זוג:  ג'יימס ברולין (1998–?)  ג'ון פיטרס (1973–1982) ריצ'רד בסקין (1983–1987) בארי דנן (1960–1961) 
 צאצאים:  ג'ייסון גולד 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (1969)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  איש השנה של MusiCares (2011)  פרס גראמי למפעל חיים (1995)  פרס אגדה חיה של גראמי (1992)  פרס קריסטל (1984)  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (2001)  היכל התהילה של קליפורניה (2010)  פרס מרכז קנדי  מדליית החירות הנשיאותית  קצינה בלגיון הכבוד  פרס אמי לבידור בשעות היום  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברנדייס  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס אמי לבידור בפריים טיים  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 barbrastreisand.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ברברה סטרייסנד עם ארנון מילצ'ן, בעת פתיחת בניין סטרייסנד באוניברסיטה העברית בירושלים, 1984
ברברה סטרייסנד (באנגלית: Barbara Joan "Barbra" Streisand; נולדה ב־24 באפריל 1942) היא זמרת, פזמונאית, סופרת, תסריטאית, שחקנית, מפיקה ובמאית קולנוע יהודייה-אמריקאית. זכתה בשני פרסי אוסקר, 10 פרסי גראמי, 5 פרסי אמי, פרס טוני, 4 פרסי פיבודי, 9 פרסי גלובוס הזהב ופרסים רבים נוספים. סטרייסנד היא אחת הבודדות שזכתה בכל ארבעת הפרסים היוקרתיים ביותר בתעשיית הבידור האמריקאית.
היא אחת מהאמניות המצליחות ביותר בעולם מבחינה מסחרית ואיכותית בהיסטוריה של עולם הבידור המודרני, עם מעל 71.5 מיליון אלבומים שנמכרו בארצות הברית, ומעל ל-145 מיליון אלבומים שנמכרו ברחבי העולם.
אחרי שהתחילה את הקריירה המצליחה שלה במוזיקה בשנות השישים, לקראת סוף העשור היא פרצה לעולם הסרטים עם הסרטים המצליחים בכיכובה: "מצחיקונת" ו"הלו, דולי!". על הראשון היא זכתה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. בין הסרטים הידועים בהם כיכבה נמצאים הסרטים "כך היינו" ו"כוכב נולד" (אנ') שאיתו היא זכתה בפרס אוסקר נוסף על הלחנת השיר "Evergreen" (אנ'). בשנות השמונים, ביססה את מעמדה כאחת הדמויות הבולטות ביותר בעולם הקולנוע כאשר הפכה לאישה הראשונה שביימה, הפיקה, כתבה וכיכבה בסרט שלה (עם הסרט "ינטל").
ביוגרפיה

סטרייסנד נולדה וגדלה בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית. אביה, עמנואל סטרייסנד, מורה, נפטר כשהייתה בת שנה ושלושה חודשים. לזכרו תרמה את מימונו של הבניין למדעי היהדות באוניברסיטה העברית שבירושלים. אמה, דיאנה (לבית רוזן), גידלה את סטרייסנד ואת אחיה הבכור, שלדון. המשפחה עברה להתגורר אצל סבה וסבתה של סטרייסנד. סבה וסבתה מצד אמה מרוסיה וסבה וסבתה מצד אביה מאזור גליציה (אוקראינה ופולין). האם דיאנה התחתנה ב-1949 עם ליאו קינד, מוכר מכוניות משומשות, וב-1951 נולדה בתם רוזלינד. מערכת היחסים של סטרייסנד עם אביה החורג הייתה סבוכה, והיא מתארת אותה ככואבת. האם עבדה קשה לפרנסת המשפחה, כמזכירה במערכת בתי הספר הציבורית של ניו יורק, אך המשפחה חיה על סף העוני.
קריירה > זמרת

סטרייסנד החלה את דרכה המקצועית בשנות נעוריה כזמרת מועדוני לילה, למרות הסתייגות אמה, שלא רצתה שבתה תכנס לעסקי השעשועים בטענה כי היא אינה מספיק אטרקטיבית. היא שאפה להיות שחקנית והחלה להשתתף במספר הפקות באוף ברודוויי והופיעה בקביעות בסאונות לגברים בלבד, שם גם קיבלה את קהל המעריצים הראשון שלה. לאחר מכן קיבלה תפקיד ראשון במחזמר "I Can Get It for You Wholesale" (אנ') בברודוויי.
בעקבות הופעותיה בברודוויי היא הוחתמה להוצאת אלבום בכורה (בשם The Barbra Streisand Album) בחברת קולומביה רקורדס. האלבום, שיצא ב־1963, הצליח מאוד וזכה בשני פרסי גראמי. לאחר מכן הוציאה שני אלבומים מצליחים נוספים (The Second Barbra Streisand Album ,The Third Album).
ההצלחה הובילה גם לתפקידה הגדול בדמותה של הזמרת והשחקנית פאני ברייס במחזמר "מצחיקונת" בברודוויי בשנת 1964. סטרייסנד בנתה את הצלחתה גם במספר ספיישלים טלוויזיוניים ב-CBS, שאותם יצרה בעצמה. הספיישל הראשון היה ב-1965 ונקרא "My Name Is Barbra". על השתתפותה בספיישל זה זכתה בפרס אמי.
בשנת 1967 היא הופיעה באופן חד פעמי בסנטרל פארק בחינם, וההערכה המקובלת היא כי בהופעה זו נכחו כ-135 אלף איש, אחת ההופעות הגדולות אי פעם.
היא הקליטה בעיקר שירי פופ ובלדות ועבדה עם מפיקים ותמלילנים משפיעים. במהלך שנות השבעים בלטו שירים שלה מפסקולים של סרטים "The Way We Were" ו"Evergreen" (מהסרט "כוכב נולד"), שעליו זכתה בפרס האוסקר, ולהיטי פופ נוספים כגון "No More Tears" והבלדה "Woman in Love". סטרייסנד הוציאה אלבום של להיטים מתוך מחזות זמר ב־1985. בסך הכול הוציאה למעלה משישים תקליטים.
קריירה > שחקנית קולנוע

בנוסף לקריירת הזמרה שיחקה סטרייסנד במספר סרטי קולנוע מצליחים, שבחלקם נטלה חלק גם בתסריט ובהפקה. על משחקה בעיבוד הקולנועי ל"מצחיקונת" ב־1968 היא זכתה בפרס אוסקר. בהמשך הופיעה בין היתר בעיבוד הקולנועי למחזמר "הלו דולי" (1969) ובדרמה המצליחה "כך היינו" (The Way We Were). ב-1970 זכתה סטרייסנד בפרס טוני מיוחד על קריירת התיאטרון שלה. ב-1972 הופיעה בתפקיד ראשי, לצד ראיין אוניל, בסרטו של פיטר בוגדנוביץ', "מה נשמע, דוק?".
קריירה > במאית קולנוע

סטרייסנד כתבה וביימה את הסרט "ינטל" (1983) על פי ספרו של יצחק בשביס-זינגר וגם שיחקה בו בתפקיד הראשי. על בימוי הסרט זכתה סטרייסנד בפרס גלובוס הזהב. את הרעיון לסרט הגתה כבר ב-1968, אך שנים רבות לא הצליחה לעניין אף אולפן קולנוע בהפקתו, ובלסוף יזמה אותו בעצמה.
קריירה > שלהי הקריירה

מאז סוף שנות השמונים נעדרה מהופעות על הבמה. היא חזרה בהופעה מיוחדת שקיימה בליל הסילבסטר 1999 בלאס וגאס ולאחר מכן בהופעות ענק נוספות. כרטיסים להופעותיה יכולים להגיע למחיר של אלפי דולרים.
קריירה > אייקון תרבות

סטרייסנד נחשבת כאחת הזמרות האמריקאיות המצליחות ביותר. כאייקון תרבותי בוצעו חיקויים של דמותה, כגון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "סאות' פארק", שבה הוצגה סטרייסנד כמפלצת שמאיימת להשמיד את העולם, ולבסוף הובסה על ידי סולן להקת הקיור, רוברט סמית'. היא מוזכרת גם לא מעט בסדרת הנוער המצליחה Glee, שם היא מופיעה כאלילה של הדמות הראשית רייצ'ל, שגם מבצעת לא מעט שירים שלה, ובסדרה האמריקאית נני, בה פראן סוגדת לה. בשנת 2010, יצא סינגל בשם "Barbra Streisand" של הצמד דאק סוס. בקליפ מופיעה חקיינית שעושה הומאז' לזמרת.
פעילות ציבורית

סטרייסנד פעילה מאוד בחיים הציבוריים-פוליטיים. היא ידועה כבעלת השקפות ליברליות, כתומכת במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, וכתומכת נלהבת בישראל ובצה"ל.
בשנת 1984 תרמה ברברה סטרייסנד אגף על שם אביה הביולוגי בפקולטה למדעי הרוח שבאוניברסיטה העברית על הר הצופים בירושלים והגיעה לטקס קריאת השם.
בדצמבר 2011 היא הופיעה בפני 1,200 המשתתפים בערב ההתרמה עבור צה"ל שארגנו חיים סבן וארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF), שנערך בלוס אנג'לס ובמהלכו נתרמו כ-12 מיליון דולר. היא הפיקה סרטים על נושאים חברתיים, פעילה מאוד בנושאי זכויות אדם, ייסדה קרן תרומות ונאבקה בין היתר כנגד הכנסת התיקון השני בחוקת קולורדו שמנע זכויות מהומוסקסואלים. ביוני 2013 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית במהלך ביקורה בישראל. סטרייסנד תרמה כסף לאליזבת וורן, במהלך מסע הבחירות שלה לסנאט של ארצות הברית, בחירות שהתקיימו בנובמבר 2012‏.
ב-2015 עוטרה במדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה. בשנת 2018, סטרייסנד הוציאה את אלבומה "Walls"' עם השיר "אל תשקר לי" ("Don't Lie to Me") בו הביאה מסר פוליטי לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. בשיר, סטרייסנד שרה משפטים כמו "איך זה שאתה מנצח אם כולנו מפסידים?, אתה משנה את העובדות כדי להצדיק ושפתיך זזות אבל המילים שלך מהוות מכשול", בהן היא רומזת לנטייה של הנשיא טראמפ לעוות את האמת. בשיר סטרייסנד לא פונה לטראמפ באופן ישיר, אך פונה אליו באופן מרומז במשפט "אתה יכול לבנות מגדלים מברונזה ומזהב". סטרייסנד ידועה כתומכת גדולה של הילרי קלינטון, יריבתו הגדולה של טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016.
בשנת 2023 הוחלט להעניק לה את פרס בראשית.
חיים אישיים

בין השנים 1963–1971 הייתה נשואה לשחקן היהודי אליוט גולד, ולהם בן, ג'ייסון גולד (אנ'). בין השנים 1969–1970 הייתה במערכת יחסים עם ראש ממשלת קנדה פייר טרודו. בשנת 1998 נישאה לשחקן ג'יימס ברולין.
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1963: The Barbra Streisand Album  1963: The Second Barbra Streisand Album  1964: The Third Album  1964: Funny Girl  1964: People  1965: My Name Is Barbra  1965: My Name Is Barbra, Two...  1966: Color Me Barbra  1966: Je m'appelle Barbra  1967: Simply Streisand  1967: A Christmas Album  1968: Funny Girl  1968: A Happening in Central Park  1969: What About Today?  1969: Hello, Dolly!  1970: Barbra Streisand's Greatest Hits  1970: On a Clear Day You Can See Forever  1970: The Owl and the Pussycat  1971: Stoney End  1971: Barbra Joan Streisand  1972: Live Concert at the Forum  1973: Barbra Streisand... |  1974: The Way We Were  1974: The Way We Were Soundtrack  1974: ButterFly  1975: Funny Lady  1975: Lazy Afternoon  1976: Classical Barbra  1976: A Star Is Born  1977: Superman  1978: Songbird  1978: Greatest Hits Volume 2  1979: The Main Event  1979: Wet  1980: Guilty  1981: Memories  1983: Yentl  1984: Emotion  1985: The Broadway Album  1987: One Voice  1987: Nuts  1988: Till I Loved You  1989: A Collection: Greatest Hits...and More  1991: Just for the Record... |  1993: Back to Broadway  1994: The Concert  1997: Higher Ground  1999: A Love Like Ours  2000: Timeless: Live in Concert  2001: Christmas Memories  2002: The Essential Barbra Streisand  2002: Duets  2003: The Movie Album  2005: Guilty Pleasures  2007: Live in Concert 2006  2009: Love Is the Answer  2010: The Ultimate Collection  2010: One Night Only  2011: What Matters Most  2012: Release Me  2013: The Classic Christmas Album  2013: Back to Brooklyn  2014: Partners  2016: Encore: Movie Partners Sing Broadway  2017: The Music...The Mem'ries...The Magic!  2018: Walls |
הופעות > סיבובי הופעות

1966: An Evening With Barbra Streisand
1993–1994: Barbra Streisand in Concert
1999–2000: Timeless
2006–2007: Streisand
2012–2013: Barbra Live
2016–2017: Barbra: The Music, The Mem'ries, The Magic
הצגות

הצגות בברודוויי
1962: I Can Get It for You Wholesale
1965-1964: Funny Girl
הצגות בווסט אנד
1965: Funny Girl
פילמוגרפיה > קולנוע

| --- | --- |
 1968: מצחיקונת  1969: הלו, דולי!  1970: On a Clear Day You Can See Forever (ביום בהיר אפשר לראות לנצח)  1970: הינשוף והחתלתולה  1972: מה נשמע, דוק?  1972: Up the Sandbox (ארגז החול)  1973: כך היינו  1974: הכל למען פיט  1975: Funny Lady  1976: כוכב נולד  1979: The Main Event (כפפה לאוהבים):  1981: All Night Long  1983: ינטל - בימוי, הפקה, ותפקיד ראשי  1987: שאלה של שפיות  1991: נסיך הגאות והשפל - בימוי, הפקה, ותפקיד ראשי  1996: שתי פנים למראה - בימוי, הפקה, ותפקיד ראשי  2004: פגוש את הפוקרס  2010: פגוש את הפוקרס הקטנים  2012: The Guilt Trip (אימא מלווה)
פילמוגרפיה > תוכניות טלוויזיה מיוחדות

| --- | --- |
 1965: My Name Is Barbra  1966: Color Me Barbra  1967: The Belle of 14th Street  1968: A Happening in Central Park  1973: Barbra Streisand ... And Other Musical Instruments  1975: Funny Girl to Funny Lady  1976: Barbra: With One More Look at You  1978: Getting in Shape for The Main Event  1983: A Film Is Born: The Making of 'Yentl'  1986: Putting it Together: The Making of The Broadway Album:  1986: One Voice  1994: Barbra Streisand: The Concert  2001: Barbra Streisand: Timeless  2009: Streisand: Live in Concert  2011: Barbra Streisand: One Night Only at The Village Vanguard  2013: Barbra Streisand: Back to Brooklyn  2017: The Music ... The Mem'ries ... The Magic!
דבלינאים

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורה העברית הראשונה. עיצוב העטיפה: גלי הוס
 
 מידע כללי
 מאת:  ג'יימס ג'ויס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אוסף סיפורים קצרים 
 מקום התרחשות:  אירלנד 
 תקופת התרחשות:  יום פטריק הקדוש 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1914 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  1971. הדפסה מחודשת ומעובדת לאותה גרסת תרגום ראתה אור בשנת 2009 בהוצאת עם עובד
 תרגום:  אברהם יבין
 פרסים
 20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  מוזיקה קאמרית, Giacomo Joyce 
 הספר הבא:  דיוקן האמן כאיש צעיר 
 
דבלינאים (באנגלית: Dubliners) הוא אוסף סיפורים קצרים שכתב הסופר האירי ג'יימס ג'ויס בשנים 1904–1907.
הקובץ היה אבן בוחן ליחס הקוראים והמבקרים ליצירתו של ג'ויס, ואף על פי שהיה מוכן כבר ב-1907, עוכב פרסומו מאוד עקב החשש של המוציאים לאור ובתי הדפוס מתביעות משפטיות, והוא יצא לאור רק ביוני 1914 לאחר מאבק ממושך.
הקובץ הוא ניתוח חודרני של הקיפאון והשיתוק של מעמד הביניים בחברה הדבלינאית, בשנים הראשונות של המאה ה-20. רבות מהדמויות המופיעות בדבלינאים מופיעות בתפקידים משניים גם ביצירתו "יוליסס".
האוסף כולל חמישה-עשר סיפורים, שהאחרון שבהם הוא גם המפורסם ביותר – "המתים". סיפור זה עובד גם לסרט קולנוע על ידי ג'ון יוסטון בשנת 1987.
הסיפורים הם אפיפאניים, כפי שהגדירם ג'ויס. "אפיפאניה", מונח נוצרי שבמקור פירושו "התגלות", מציינת אצל ג'ויס "גילוי רוחני פתאומי, בין בדיבור המוני בין בתנועה בין ברובד הזכירה של המוח עצמו". ג'ויס האמין שמתפקידו של הסופר להעלות על הכתב אפיפניות אלה בקפידה רבה, שכן מדובר ברגעים עדינים ויקרי-ערך החולפים מהר.