stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורי (סוגה)
לקריאה נוספת

Maser, Verena (2013). Beautiful and Innocent: Female Same-Sex Intimacy in the Japanese Yuri Genre (PDF) (תיזה). University of Trier Department of Linguistics, Literature and Media Studies (PhD thesis).
Merveille, Karen (2010). "La révolte du lys: une odyssée du yuri". Manga 10 000 images: Le manga au féminin (בצרפתית). Éditions H (3): 55–79. ISBN 978-2-9531781-4-2.
Nagaike, Kazumi (2010). "The Sexual and Textual Politics of Japanese Lesbian Comics: Reading Romantic and Erotic Yuri Narratives". Electronic Journal of Contemporary Japanese Studies.
Shamoon, Deborah (2008). "Situating the Shōjo in Shōjo Manga: Teenage Girls, Romance Comics, and Contemporary Japanese Culture".  In MacWilliams, Mark (ed.). Japanese Visual Culture: Explorations in the World of Manga and Anime. Routledge. pp. 137–54. ISBN 978-0765616029.
Takashima, Rica (2014). "Japan: Fertile Ground for the Cultivation of Yuri". Eureka. Seidosha ("Current State of Yuri Culture" issue): 117–121.
Welker, James (2014). "Thoughts on the Representation of Yuri Fandom in Kurata Uso's Yuri danshi". Yurīka. 45 (15): 148–154.
הערות שוליים

↑  "What is Yuri?". Yuricon. 28 במרץ 2011. ארכיון מ-11 בנובמבר 2020. נבדק ב-11 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ichijinsha's info about Comic Yuri Hime S" (ביפנית). ארכיון מ-2012-04-29. נבדק ב-1 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Comic Bunch, Comic Yuri Hime S Mags to End Publication". Anime News Network. 18 ביוני 2010. ארכיון מ-2010-10-31. נבדק ב-8 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחיעם שורק

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בן 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 
יחיעם שורק (נולד ב-1948) הוא היסטוריון ישראלי.
עבודת המוסמך שלו, שהוגשה בשנת 1972 לחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, נושאת את השם "נהרדעא, עיר ואם בבבל בתקופת המשנה והתלמוד" והוא עשה אותה בהדרכת פרופסור שמואל ספראי. קיבל תואר ד"ר בשנת 1977.
כהיסטוריון, שורק מבקש להציג גישה היסטוריוסופית-מחקרית, אותה הוא מכנה בשם "הספקנות".
הוא כתב ספרים אחדים בתחומי מחקר וספרי לימוד בהיסטוריה. תחום דיסציפלינרי מיוחד בו עוסק ד"ר שורק הוא ההיסטוריה של הספורט.
שורק מלמד בבית ברל. בנוסף הוא לימד היסטוריה בתיכון "רוטברג" ברמת השרון עד יציאתו לגמלאות בשנת 2010.
חיים אישיים

נשוי לרותי ומתגורר בהרצליה.
פרסומים

תולדות החינוך הגופני, תרבות הגוף והספורט בעמים ובישראל, בהוצאת סמינר הקיבוצים, תשנ"ט.
העולם עשה היסטוריה, א-ג, הוצאת רכגולד, תל אביב
תולדות עם ישראל בימי בית שני, הוצאת עמיחי, תל אביב
פרקי קריאה בתולדות החינוך הגופני, קובץ שני, מכון וינגייט
תרבות הגוף בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, מכון וינגייט
תרבות הגוף והספורט בקרב יהדות ימי הביניים והרנסאנס, מכון וינגייט
מי החריב את נהרדעא? ציון ל"ז
מנהגי אריסות הלניסטיים-רומיים המשתקפים בספרות חז"ל, ציון ל"ט
שידוד מערכות חברתי בזיקה לתרבות הגוף בקרב היהדות בתקופה הקדומה, אסיף שלישי, מכון וינגייט
האם השתיקה ספרות חז"ל את אירועי המרד הגדול? החינוך וסביבו, סמינר הקיבוצים
תרבות הגוף במשנתם של אבות התנועה הציונית, הוצאת יד בן צבי, ירושלים
מאמרים ב"הארץ" וב"מעריב".
social elements in ancient Jewish particupation in sport activities, wingate institute
Rabbinic aspects of physical culture and sport among medieval and renaissance Jewry, Wingate institute
Diasporal Jewish participation in gymnastic life during Hellenistic and Roman eras, University of Oregon
Hellenistic and Roman land tenancy system as reflected in Talmudic literatue, Jewish Quaterly Review
Rabbinic evidence about the Pagi Vicinales in Israel, Jewish Quaterly Review
A Rabbinic evudence of the Tricomia in Palestine, Jewish Quaterly Review
An economic aspect of a vague term in the Talmud, Jewish Quaterly Review
יוסף ספיר (רופא)

אין תמונה חופשית
יוסף ספיר (1869–1935), ברקוביץ' במקור, היה פעיל ציוני, רופא נשים, מנהל מחלקת נשים בבית החולים ביקור חולים בירושלים (1925-1935).
קורות חיים

ספיר נולד בקישינב, בסרביה שברוסיה לצבי ולאטיל. את לימודי הרפואה עשה בווינה ובמונפלייה.
ספיר התחתן עם מתילדה בת ד"ר אהרון פוריעס.
קורות חיים > פעילות ציונית

ספיר כיהן כיושב ראש של אחת האגודות הציוניות באודסה. תוך זמן קצר נעשה לראש כל האגודות, שמספרן באודיסה הגיע אז לכמה עשרות.
ספיר השתתף בקונגרסים הציוניים מהרביעי ועד ה-12.
בשנת 1914 ספיר ביקר בארץ ישראל.
בשנת 1916 נאסר בגלל היותו מעורב בפעילות ציונית, בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ הפרעות באוקראינה בין השנים 1918–1921 היה מראשי הוועד לעזרת הנפגעים.
ספיר נבחר לראש קרן קיימת לישראל באודסה, ובהמשך ליושב ראש ההסתדרות הציונית בדרום רוסיה.
ספיר נמנה עם מייסדי חוגי "עבודת הקודש" באודסה.
אודסה של תחילת המאה היוותה ציר חשוב של הספרות העברית.  ספיר קיבל על עצמו להיות המפיץ של הספרות הלאומית - ציונית ביידיש וברוסית.
לימים ייסד ספרייה שהייתה קרויה "דיא קופיקה ביבליאטהעק". בספרייה זו הוציא עשרות חוברות בהשתתפותם של טובי הסופרים הציונים על נושאים לאומיים וציוניים שונים. החוברות הללו נפוצו בהרבה רבבות טפסים.
ספיר היה מקורב לחיים נחמן ביאליק, ולד"ר שאול טשרניחובסקי.
קורות חיים > בארץ ישראל

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל.
ספיר נתמנה למנהל מחלקת היולדות בבית החולים ביקור חולים בירושלים ספיר היה פעיל בהר"י ובהסתדרות "הציונים הכלליים".ספיר היה פסל חובב. בין עבודותיו נמנה פסלו של הרצל, אשר נמכר בעותקים רבים, כשההכנסה ממכירותיו הייתה קודש לאגודת "קרן הקיימת".
הוא נפטר בשנת 1935, ונקבר בירושלים.
הותיר אחריו 2 ילדים: רופאת הנשים ד"ר  רחל יהודית ספיר-וילצ'יק והאדריכל ברוך ספיר. נכדיו: מנתח הלב פרופ' דני גור, והאמנית אילנה גור.
מספריו

"חלוצי התחייה" (תר"ץ) (1903), אוסף מאמרים בנושא מהות הציונות ותולדותיה, שזכה לפרס ולתפוצה עולמית ותורגם למספר שפות
"תורת החיים"
לקריאה נוספת

דוד תדהר (עורך), "יוסף ספיר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1239
הארץ, 22 באפריל 1936, גיליון 5074, עמוד 2
הערות שוליים

↑  "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1979", נסים לוי, יעל לוי, מהדורה שנייה, מרץ 2012, איתי בחור הוצאה לאור, ערך: ספיר, יוסף, עמוד 318
↑  ד"ר יוסף ספירilanagoormuseum
↑  פסל שפיסל ספיר - פסל ברונזה המתאר את יוסף טרומפלדורilanagoormuseum
↑  אוסף תבליטים שיצר ספירilanagoormuseum.org/artwork/Collections/Creations-by-Medium/Sculpture
↑  פסל שיצר ספיר מאורעות תרפ"ט. ilanagoormuseum.org/artwork/Collections
↑  ברוך ספיר (1909-1976) היה אדריכל וחוקר ארץ ישראל. על שמו רחוב ביפו "רח' האדריכל ברוך ספיר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311935405171  PLWABN: 9810609086305606  GND: 1053245807  ISNI: 0000 0000 6697 0940  LCCN: nr99001025  NTA: 306651424  SUDOC: 166622257  VIAF: 315232971   WorldCat (עם VIAF): 315232971
כותל המזרח

כותל המזרח הוא הקיר המזרחי של בית הכנסת. לקיר זה ישנה חשיבות יתרה בעקבות המקומות באירופה שבהם התפללו לכיוון ירושלים שבמזרח (כדברי ר' יהודה הלוי: "לבי במזרח ואנכי בסוף מערב"). בהשאלה מציין המונח הזה מעמד חשוב של אנשים בקבוצה או בארגון. מבחינה לשונית, מניחים שהשימוש במילה כותל לציון חשיבות, נובע מהכינוי "כותל" לקירות הר הבית שהרי בית כנסת הוא בבחינת "מקדש מעט" וזכר למקדש.
מקובל, שעל יד כותל המזרח יושבים מכובדי הקהילה, כגון הרב והגבאים, ומכך התפתח הביטוי "יושב במזרח" בהוראה לחשיבות וכבוד, ולא בהכרח בקשר לישיבה בבית כנסת. כן נהוג, שעל קיר זה ישנם ציורים ועיטורים של סמלים יהודיים.
בבתים יהודיים רבים נתלה על הקיר המזרחי סימן, "מזרח" – למשל, כתובת עם הפסוק ”מִמִּזְרַח שֶׁמֶשׁ עַד מְבוֹאוֹ מְהֻלָּל שֵׁם ה'”, המסמן את צד מזרח, על מנת שגם המתפלל יחידי יוכל למצוא את הכיוון לירושלים בנקל.
כותל המזרח מסייע לעיתים להבחנה בין בתי כנסת אורתודוקסים לבתי כנסת רפורמיים. בעוד שאלו האחרונים מיקמו את ארון הקודש, ועימו את שאר פריטי "כותל המזרח", מול הכניסה לבית הכנסת (כנראה כהעתק לצורת הבנייה המקובלת בכנסיות, שם ניצב הצלם מול פני הנכנס), בבתי הכנסת האורתודוקסים ניצבים ארון הקודש וכותל המזרח לצד מזרח, אף אם הדבר גורם לכך שכותל חזית זה ימוקם לצד הנכנס ולא ממול פניו.
הערות שוליים

↑  הקיר והכותל, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏21 במאי 2017
↑  ספר תהילים, פרק קי"ג, פסוק ג'
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי אסטוניה–שוודיה

| יחסי אסטוניה–שוודיה |
| --- | --- |
אסטוניה: שוודיה


אסטוניה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
45,228: 450,295
אוכלוסייה
1,356,415: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,745: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,039: 55,866
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי אסטוניה–שוודיה הם יחסי החוץ שבין אסטוניה לבין שוודיה. אסטוניה הייתה באופן מלא או חלקי תחת שלטון שוודי בין 1561 ל-1721.
לאסטוניה יש שגרירות בסטוקהולם ו-5 קונסוליות כבוד (באסקילסטונה שעל חוף הים הבלטי, גטבורג, קרלסקרונה, מאלמה וויסבי), ולשוודיה יש גרירות בטאלין ו-2 קונסוליות כבוד (בנרבה וטרטו).
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת המדינות הבלטיות, כמו גם באיחוד האירופי.
הכיבוש הסובייטי

ב-1944 הייתה שוודיה אחת המדינות הראשונות להכיר בשלטון הסובייטי במדינות הבלטיות. ב-1945, הסגירה שוודיה לברית המועצות 170 חיילי ואפן אס אס מהמדינות הבלטיות אשר ברחו מהצבא האדום ומצאו מקלט בשוודיה. ב-15 באוגוסט 2011 התנצל באופן רשמי ראש ממשלת שוודיה, פרדריק ריינפלט, בפני ראשי ממשלות אסטוניה, לטביה וליטא, באומרו כי "שוודיה חייבת לשכנותיה הבלטיות "חוב של כבוד" על עצימת עין כלפי הכיבוש הסובייטי של אחרי המלחמה", ודיבר על "רגע חשוך" בהיסטוריית מדינתו.
יחסי אינדונזיה–דנמרק

| יחסי אינדונזיה–דנמרק |
| --- | --- |
אינדונזיה: דנמרק


אינדונזיה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 43,094
אוכלוסייה
284,049,195: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,827: 67,550
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי אינדונזיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לאינדונזיה. דנמרק מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה, ואינדונזיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. היחסים הדו-צדדיים הם חזקים כמו גם התגובה ההומניטרית לצונאמי בדצמבר 2004 שגבה את חייהם של 45 דנים. בשנת 2015, לאחר שהתמקדה בסין ובדרום קוריאה, דנמרק מתכוננת להעצים את קשריה עם אינדונזיה, בתקווה שהיא תעזור לדנמרק לבנות קשרים חזקים עם כל אזור דרום מזרח אסיה.
היסטוריה > מתיישבים דנים

היחסים בין חוקרים דנים לתושבי ג'אווה החלו כבר במהלך המאה ה-17 בעקבות גלי אירופאים רצופים - הפורטוגזים, הספרדים, ההולנדים והבריטים - ביקשו לשלוט בסחר התבלינים אשר היה מרוכז ב"איי התבלינים" (איי מאלוקו) באינדונזיה. סוחרים דנים הגיעו גם הם מטרנסקובר, בחיפוש אחר פלפל, לג'אווה. הדנים הרחיבו את פעילותם המסחרית מיישובם בטרנקובר בחוף קורומנדל לאזורים שונים באינדונזיה. יחסים אלה, במידה מועטה, נוצרו באמצעות שיתוף פעולה ועצות של הולנדים שמצאו את הדרך לאסיה חסומה למפעלים שלהם בגלל המונופול של חברת הודו המזרחית ההולנדית. הסוחרים הדנים ביקשו משליטי בנטן רשות להתיישב ולסחור בהם.
היסטוריה > מכתבי סולטאן בנטן למלכי דנמרק

על מנת להרחיב את יחסי המסחר, שלח הסולטאן אגנג טרטייאסה מבאנטן כמה מכתבים רשמיים לפרדריק השלישי, מלך דנמרק ולכריסטיאן החמישי, מלך דנמרק . ב-7 בינואר 1675, כתבו גם הסולטאן וגם השאהבנדר מבנטן (ג'אווה המערבית) את המכתב הראשון לפרדריק השלישי, מלך דנמרק, שבו הסולטאן ביקש תותח ואבקת שרפה.
לאחר שסוחרים הולנדים כבשו את בנטם. לדנים כבר לא היה אישור לסחור בסונדה קלפה.
היסטוריה > תקופה מודרנית

יחסים דיפלומטיים בין ממלכת דנמרק והרפובליקה של אינדונזיה כוננו, ושגרירות דנית נפתחה באינדונזיה בשנת 1974.
שיתוף פעולה פוליטי

בשנת 2007 נפגש נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו עם ראש ממשלת דנמרק, אנדרס פוג ראסמוסן בעיר ניו יורק. שר החוץ הדני, פר סטיג מולר, ביקר באינדונזיה בשנת 2007.
ביקורים רמי דרג

ב-17 בדצמבר 2009 ביקר הנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו בקופנהגן כדי להשתתף בוועידת האקלים של האו"ם.
מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ובעלה הנסיך הנריק, ביקרו ב-21–24 באוקטובר 2015 בשלוש ערים אינדונזיות, ג'קרטה, סורבאיה ויוגיאקרטה. הביקור הדני המלכותי נועד לחזק את הקשר האינדונזי-דני בתרבות ובסחר. הם עמדו בראש משלחת עסקית דנית של כ-50 חברות שייצגו בעיקר 4 מגזרים; טכנולוגיות ימיות, עירוניות וקלינטק, עסקים חקלאיים, עיצוב וסגנון חיים.
יורט דה מאר

יורט דה מאר (בספרדית: Lloret de Mar) היא עיירת חוף וקיט השוכנת לחופיה המזרחיים של ספרד, עיירה זו היא אחת מעיירות הנופש הגדולות באזור קוסטה בראווה בחבל קטלוניה וממוקמת כ-60 ק"מ צפונית-מזרחית לברצלונה ו-34 ק"מ מג'ירונה.
אוכלוסיית העיירה מנתה בשנת 2018 37,350 תושבים, ושטחה 48 קמ"ר.
היסטוריה

מספר אתרים ארכאולוגיים מצביעים על עקבות איבריים ביורט דה מאר. בתקופת ימי הביניים סבלה יורט משודדי-ים מוסלמים ולכן הייתה ממוקמת כקילומטר פנימה מהחוף על מנת להתגונן בעת הצורך מתקיפות השודדים הימיים. מאוחר יותר בין השנים 1509–1522 נבנתה הכנסייה הגותית בהשפעת הרנסאנס, ולקראת סוף המאה העשרים גילו התיירים עניין בעיירה זו ומאז צמחה העיירה גם מבחינה דמוגרפית וגם כלכלית.
כלכלה

הדייג והחקלאות הן מקור העושר המסורתי אך כיום רוב כלכלתה של יורט מתבססת על התיירות הפורחת בשנים האחרונות, בהיותה עיירת תיירות פופולרית ביותר בקוסטה בראווה ומספר התיירים המגיעים בעונת הקיץ הוא כרבע מתושבי העיירה עצמה.
דמוגרפיה

| גידול האוכלוסייה 1497–2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | 1497 | 1515 | 1553 | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 |
| תושבים | 52 | 84 | 88 | 819 | 2,573 | 4,170 | 3,591 | 3,318 | 3,242 | 3,249 | 2,955 | 3,003 | 3,083 | 3,159 | 3,627 | 7,064 |
| שנה | 1981 | 1986 | 1990 | 1992 | 1994 | 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2011 |  |
| תושבים | 10,463 | 14,567 | 16,874 | 14,991 | 16,674 | 16,782 | 17,875 | 20,045 | 23,424 | 26,557 | 32,728 | 34,997 | 37,734 | 39,363 | 40,282 |  |
גלריה

הספרייה
בית בסגנון אר נובו
כנסיית סנט רומה
כותל תהילה לירושלים

שם היצירה וחתימת האמן לצד התבליט
כותל תהילה לירושלים הוא תבליט מבזלת של האמן הישראלי משה קסטל. התבליט מוצג במשכן הנשיא בירושלים.
רקע

בשנת 1963 עם פטירתו של נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, החל תהליך להעברת מעונו הרשמי של נשיא המדינה מבית הנשיא יצחק בן-צבי למשכן חדש וייצוגי. האדריכל אבא אלחנני נבחר לתכנן את הבית החדש בשכונת טלביה. בבית שובצו עבודות אמנות רבות של אמנים ישראלים שונים. ובניהם משה קסטל שתבליט שלו הוצב במשכן הכנסת עם חנוכתו בשנת 1966.
קסטל יצר לטרקלין קבלת הפנים במשכן שתי עבודות. "כותל תהילה לירושלים" על הקיר הדרומי ו"מגילת הזהב" על הצפוני.
באותן שנים הושפע קסטל מאוד מהאומנות האשורית ויצר עבודות רבות שקשורות לירושלים עם אלמנטים אשוריים. בחלק מהעבודות נעשה שימוש בבזלת טחונה.
התבליט

התבליט, בגודל 5X5.5 מטר, עשוי מבזלת טחונה יצוקה בתוך תבניות צבועות בגוון שנוטה לכחול. הוא מזכיר את הכותל המערבי ומורכב מ"אבנים" מונומנטליות שונות אחת מחברתה.
על אבני "הכותל" מופיעות אותיות אשוריות ושתים עשרה דמויות נושאות תבואה, כמניין שבטי ישראל, המסמלות את העלייה לרגל.
"כותל תהילה לירושלים" מהווה את אחד מסמליו של בית הנשיא והוא משמש כרקע לתמונת הממשלה המסורתית ביום השבעתה החל מהממשלה התשע עשרה.
יחסי אנגולה–סין

| יחסי אנגולה–סין |
| --- | --- |
אנגולה: הרפובליקה העממית של סין


אנגולה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
1,246,700: 9,596,967.75
אוכלוסייה
38,173,511: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,723: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,219: 12,545
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה עממית

יחסי אנגולה–סין הם יחסי החוץ בין אנגולה לבין סין. היחסים מתוארכים עוד קודם עצמאותה של אנגולה. כיום הם מבוססים על קשר סחר מתפתח. החל משנת 2011, אנגולה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של סין באפריקה.
היסטוריה

במהלך טקס העצמאות של קניה בשנת 1963, אמר שר החוץ הסיני, חן יי, לג'ונאס סבימבי, מזכ"ל איחוד העמים בצפון אנגולה, כי ארצו תיתן ל-UPNA "סיוע צבאי נרחב". שלוש שנים לאחר מכן תקפו בדלנים של יוניטי, בהובלת סבימבי, עובדים פורטוגזים בקסמבה. חמושים בעשרה רובי 7.62 של נאט"ו שנרכשו בסיוע סיני, אולם ההתקפה לא הצליחה להפסיק את פעולות הסחר בעצים. הרשויות הקולוניאליות הפורטוגליות הרגו כמה מחברי יוניט"א.
היסטוריה > סדקים

ב-3 בדצמבר 1975, בפגישה עם גורמים רשמיים בארצות הברית וסין, כולל סגן ראש הממשלה דנג שיאופינג, שר החוץ צ'יאו קואן הואה, הנשיא ג'רלד פורד, מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר, היועץ לביטחון לאומי ברנט סקוקרופט וראש משרד הקישור של ארצות הברית בסין ג'ורג 'הוו. בוש הפניות סיניות בנוגע להמשך השתתפות ארצות הברית באנגולה דרך דרום אפריקה, הביא לכך שקיסינג'ר הגיב כי ארצות הברית מוכנה "לדחוק את דרום אפריקה ברגע שניתן ליצור כוח צבאי אלטרנטיבי". עם זאת, הסינים עדיין תמכו ב-FLNA ו-UNITA נגד MPLA. פורד אמר: "לא היה לנו שום קשר עם המעורבות הדרום האפריקנית וננקוט בצעדים כדי להוציא את דרום אפריקה, מציאת איזון יכול להישמר לתקופה שלהם לא להיות." הוא גם אמר כי הוא אישר 35 מיליון דולר נוספים לתמיכה בצפון מעל למה שנעשה לפני כן. היו דיונים במי עליהם לתמוך ב- FNLA או ב- UNITA, באילו אמצעים ובאיזו דרך, בהתחשב ברגישות של המדינות השכנות.
נשיא אנגולה אגוסטינהו נטו גינה את הפלישה הסינית לווייטנאם בפברואר 1979.
ב-25 באוגוסט 2012 הוסגרו 37 אזרחים סינים, שנעצרו באנגולה בגלל מעורבותם לכאורה במעשים פליליים נגד אנגולים, והועמדו לדין בסין.
יחסים פוליטיים

הרפובליקה העממית של אנגולה כוננה יחסים עם הרפובליקה העממית הסינית בשנת 1983.
קשרים כלכליים

נכון לשנת 2007, אנגולה הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של סין באפריקה. המסחר בין שתי המדינות היה שווה 24.8 מיליארד דולר בשנת 2010.  בשנת 2011 וב-8 החודשים הראשונים של 2012 היא הייתה שותפת הסחר השנייה בגודלה של סין באפריקה, אחרי דרום אפריקה.  בשנת 2016 הסתכם הסחר בין שתי המדינות בשווי 15.6 מיליארד דולר. היצוא הסיני לאנגולה הסתכם ב-1.68 מיליארד דולר והייצוא האנגולי לסין הסתכם ב-13.97 מיליארד דולר
קשרים כלכליים > מימון פיתוח סיני לאנגולה

מאז הוועידה הראשונה בפורום בנושא סין לשיתוף פעולה באפריקה בסין בשנת 2000, השלימה בייג'ינג 465 מיליון דולר לצורך מימון פרויקטים רשמיים של פיתוח באנגולה. זה כולל הלוואה בסך 90 מיליון דולר מבנק אקסים של סין לשיקום מסילת לואנדה ולבניית 45 ק"מ של מסילות ברזל מקוויפנגונדו למבובאס. אנגולה קיבלה גם מסגרת אשראי בגובה מיליארד דולר עבור בנק Exim לתיקון התשתיות במדינה.
ביקורים דו צדדיים

ראש ממשלת סין, ון ג'יאבו, ביקר באנגולה ביוני 2006, והציע הלוואה בסך 9 מיליארד דולר עבור שיפורי תשתיות בתמורה לנפט. PRC השקיעה רבות באנגולה מאז סיום מלחמת האזרחים בשנת 2002. ז'ואאו מנואל ברנרדו, השגריר הנוכחי של אנגולה בסין, ביקר ב-PRC בנובמבר 2007.
יצחק אהרונוביץ'

ערך זה עוסק בחבר הכנסת והשר. אם התכוונתם לרב החובל, ראו .
יצחק אהרונוביץ' (נולד ב-22 באוגוסט 1950) הוא יו"ר תעש מערכות בע"מ, יו"ר דירקטוריון חברת מקורות ויו"ר חברת הבת של החברה עשות אשקלון. בעבר כיהן, בין היתר, כחבר הכנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו, השר לביטחון פנים וחבר הקבינט המדיני-ביטחוני בממשלת ישראל, כסגן מפכ"ל משטרת ישראל וכמפקד משמר הגבול.
ביוגרפיה

אהרונוביץ' נולד בירושלים. הוא בנם של ניצולי השואה גולדה (גניה) והרצל אהרונוביץ', ילידי קובנה. גדל והתחנך במושב דישון שבגליל העליון, ולמד בישיבה בצפת. בשנת 1968 התגייס לצה"ל והתנדב לחטיבת הצנחנים, שם עבר הכשרה כלוחם, יצא לקורס מ"כים ובהמשך לקורס קצינים. השתחרר מצה"ל לאחר ששימש בין היתר כסגן מפקד פלוגה בגדוד 202 וכמדריך בבית הספר לקצינים בה"ד 1.
לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 1972 התגייס לשורות משמר הגבול. במלחמת יום הכיפורים היה בפעילות מבצעית בגבול לבנון. במשמר הגבול שימש בין היתר קמב"ץ פלוגתי, קצין יישובים, סגן מפקד פלוגה, מפקד פלוגה כ', בשנים 1981 עד 1985 שירת כקצין אג"ם מג"ב צפון ובמהלך מלחמת לבנון פיקד על כוחות משמר הגבול בלבנון. בהמשך שימש גם כסגן מפקד מג"ב צפון, בשנת 1985 מונה למפקד מג"ב צפון וב-1989 למפקד בסיס ההדרכה של מג"ב. בשנים 1991–1993 שירת כסגן מפקד מג"ב ובשנת 1993 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד משמר הגבול. לאחר מכן שימש במשך כשנתיים כשליח משטרת ישראל ביבשת אמריקה, בשנת 1998 מונה למפקד מחוז יהודה ושומרון במשטרת ישראל ובשנת 2001 למפקד המחוז הדרומי. בשנים 2002–2004 כיהן כסגן מפכ"ל משטרת ישראל.
לאחר שירותו במשטרת ישראל כיהן בשנים 2004–2005 כמנכ"ל חברת התחבורה "דן".
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצב במקום השמיני במפלגת ישראל ביתנו ונבחר לכנסת. בכנסת ה-17 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, כמו כן שימש חבר בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדה למאבק בנגע הסמים. בנוסף היה חבר בשדולה החברתית, בשדולה לענייני ירושלים ובשדולה למען הדרוזים והצ'רקסים.
ב-21 במרץ 2007 אישרה הכנסת את מינויו לתפקיד שר התיירות. במהלך כהונתו בתפקיד פעל להסרת הצורך בקבלת אשרות כניסה לתיירים מרוסיה. בינואר 2008 הגיש יחד עם יו"ר מפלגתו, אביגדור ליברמן, מכתב התפטרות מהממשלה במסגרת פרישת סיעתו מהקואליציה.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום הרביעי ברשימת "ישראל ביתנו" לכנסת ובמסגרת זו נבחר שוב לכנסת. עם הקמת הממשלה מונה לשר לביטחון פנים ב-31 במרץ 2009. בתפקיד זה המשיך אהרונוביץ' גם בעת כהונתו בממשלה ה-33, בהיותו חבר הכנסת ה-19. חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה. הוא הוביל וחתום על שורה של חוקים בכללם, חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסוכנים, התשע״ג-2013,חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה, התש״ע-2010),חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה תשע״ב-2012.
בשנת 2014 חלה הסלמה במצב הביטחוני בירושלים: נערכו פעולות טרור נגד מתקנים עסקיים וציבורים כגון הרכבת הקלה, תחנת דלק ותחנת משטרה בהר הבית, רצח הנער מוחמד אבו ח'דיר, שורה של פיגועי דריסה, הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה, ניסיון התנקשות בפעיל הימין יהודה גליק ועימותים בהר הבית. אירועים אלה גררו ביקורת עליו. ראש עיריית ירושלים ניר ברקת טען שאהרונוביץ אינו דואג מספיק לביטחון. דברים דומים נאמרו עליו על ידי נפתלי בנט.
במסגרת פעילותו בכנסת הציע בין היתר את הצעות החוק הבאות:
הענקת מעמד אזרחות ישראלית להורי חיילים המתנדבים לשירות בצה"ל
הגנה עצמית של דיירים נגד פורצים ("חוק דרומי").
במהלך כהונתו כשר לביטחון פנים הנהיג מדיניות של צמצום והגבלת מתן רישיונות נשק לאזרחים, לרבות צמצום כלי נשק אישיים שנמצאו בידי אזרחים מיומנים העוסקים באבטחה, ואסף וביטל אלפי רישיונות נשק כאלו..
ב-9 בינואר 2015 הודיע אהרונוביץ' על פרישתו מהחיים הפוליטיים ועל כך שלא יתמודד בבחירות לכנסת ה-20.
ב-3 בנובמבר 2016 מונה ליו"ר דירקטוריון של תעש מערכות בע"מ. אהרונוביץ' החליף את היו"ר הקודם, אודי אדם, שמונה למנכ"ל משרד הביטחון.
ב-15 בנובמבר 2021 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת מקורות.
חיים אישיים

אהרונוביץ' מתגורר בנתניה, נשוי לרימון, אב לארבע בנות וסב לשלושה עשר נכדים.
יצחק אהרונוביץ' בתפקידו כשר לביטחון פנים חותם בספר האורחים של עיריית בואנוס איירס בחברת ראש העיר, מאוריסיו מאקרי. מרץ, 2010
יצחק אהרונוביץ, יו"ר תעש מערכות בפגישה עם נשיא וייטנאם טראן צאי קוואנג
הערות שוליים

↑  ילד, נערה, קצין. השרים נזכרים ביום כיפור, באתר ynet, 2 בספטמבר 2013
↑  נועם דביר, מכת יידויי אבנים אל הרכבת הקלה בירושלים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2014
↑  עומרי אפרים, מהומות בגבעה הצרפתית בירושלים: בקבוקי תבערה הושלכו על תחנת דלק, באתר ynet, 8 בספטמבר 2014
↑  שמעון איפרגן, ‏השוטרים שנטשו את הר הבית: "אנחנו מתביישים", באתר ‏מאקו‏, 29 ביולי 2014
↑  נועם דביר, עומרי אפרים, אביאל מגנזי ורועי קייס, פיגוע דריסה בירושלים: תינוקת נהרגה; שני פצועים קשה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2014
↑  יוסי אלי, עמרי נחמיאס, יאיר אלטמן,‏, פיגוע דריסה בירושלים: קצין מג"ב נהרג ו-11 פצועים, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2014
↑  יהונתן ליס, עידו אפרתי, חייל נפצע קשה מירי בהר הצופים; הרוג וחמישה פצועים בפיגוע דריסה בירושלים, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2014
↑  עוזי ברוך, פיגוע דקירה בירושלים, באתר ערוץ 7, 11 בינואר 2014
↑  יוסי זילברמן וניר דבורי, ‏ההסלמה נמשכת: מהומות ומעצרים בהר הבית, באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2014
↑  נועם דביר, תחת מטר אבנים: צפו בהתפרעות בהר הבית, באתר ynet, 13 באוקטובר 2014
↑  כוח משטרה השתלט על מתפרעים בהר הבית, אתר משטרת ישראל, 5 בנובמבר 2014
↑  ניר חסון, ברקת נגד אהרונוביץ': אינו מספק פתרונות לאירועי האלימות במזרח ירושלים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2014
↑  עמרי נחמיאס ואמיר תיבון‏, בנט נגד אהרונוביץ': "קראו לפגוע בגליק ולא עשיתם כלום", באתר וואלה, 2 בנובמבר 2014
↑  אבי יוגב, אהרונוביץ': מדיניותינו - צמצום מספר כלי הנשק, באתר ערוץ 7, 31 ביולי 2013
↑  השר אהרונוביץ' הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים, באתר ynet, 9 בינואר 2015
↑  רשמית: יו"ר תעש החדש - יצחק אהרונוביץ, באתר ישראל היום, 6 בנובמבר 2016
↑  ענת רואה, יצחק אהרונוביץ' נכנס לתפקיד יו"ר מקורות, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2021
יחסי אפגניסטן – הממלכה המאוחדת

| יחסי אפגניסטן – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אפגניסטן: הממלכה המאוחדת


אפגניסטן: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 243,610
אוכלוסייה
42,945,992: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
338: 48,237
משטר
אמירות איסלאמית: מונרכיה חוקתית

יחסי אפגניסטן–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן ובין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.