stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופרה בסטיליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה 
 על שם:  כיכר הבסטיליה 
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  האופרה הלאומית של פריז 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1984–1990 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  14 ביולי 1989 
 אדריכל:  קארלוס אוט
 קואורדינטות:  48°51′07″N 2°22′14″E﻿ / ﻿48.851944444444°N 2.3705555555556°E﻿ / 48.851944444444; 2.3705555555556
 www.operadeparis.fr
  (למפת פריז מוגדלת) אופרה בסטיליה(למפת פריז רגילה) אופרה בסטיליה
 
אופרה בסטיליה (בצרפתית: Opéra Bastille) הוא בית האופרה החדש של פריז.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל קארלוס אוט ונחנך ב־13 ביולי 1989 – ערב יום השנה ה־200 לנפילת הבסטיליה, בכיכר הבסטיליה – המקום בו עמדה מצודת הבסטיליה – ברובע השנים-עשר של פריז. הבנייה החלה בשנת 1984 במיקום בו עמדה לפניו תחנת הרכבת בסטיליה.
בבניין 2,716 מושבים, כאשר מכולם ניתן לראות את הבמה כולה (בניגוד למושבי האופרה גרנייה, בה כל המושבים האחוריים בתאי המנויים אינם רואים את הבמה כלל, ואותה נועד הבניין להחליף). ההופעה הראשונה במבנה הוצגה ב־17 במרץ 1990 – האופרה "הטרוינים" מאת הקטור ברליוז.
הבניין משמש כיום את האופרה הלאומית של פריז.
תכנון המבנה ובנייתו

בשנת 1982, החליט נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן לבנות בית אופרה חדש ומודרני בפריז, בה יוכלו ההמונים לראות אופרה בזול. לצורך כך הקים קרן לאומית להקמת האופרה ־ l'Établissement Public Opéra-Bastille.
בתחרות שנערכה בשנת 1983 זכה האדריכל הקנדי–אורוגוואי קרלוס אוט, לאחר תחרות בינלאומית בה השתתפו 1,700 אדריכלים. האדריכלות מאופיינת בשקיפות חזיתה ובשימוש באותם חומרים בפנים ובחוץ החיצוני של הבניין. הקמת הבניין עלתה 2.8 מיליארד פרנק צרפתי אחרי חריגות גדולות בתקציב.
האודיטוריום הוא בעל 2,700 מושבים עם אקוסטיקה הומוגנית, ציוד בימתי ייחודי, סדנאות משולבות, תלבושות ואביזרים, וחדרי עבודה וחזרות.
אייר מדגסקר

אייר מדגסקר (באנגלית: Air Madagascar) היא חברת התעופה הלאומית של מדגסקר. בסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי איואטו שבאנטננריבו.
החברה הוקמה בשנת 1947 על ידי חברת אייר פראנס הצרפתית, וביצעה טיסות במדגסקר. עם קבלת עצמאות למדינה הפכה לחברת התעופה הלאומית של המדינה.
החברה נמצאת כיום בבעלות ממשלת מדגסקר. לחברה יש הסכם קוד עם אייר פראנס בקווי המשך מצרפת. החברה טסה לצרפת ולאפריקה והיא גם חברת התעופה היחידה שיש לה טיסות פנים במדגסקר.
לחברה הסכמי קוד-שייר עם אייר אוסטרל, אייר מאוריציוס, איתיחאד איירווייז ותאי איירווייז אינטרנשיונל.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y+ | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A340-300 | 2 | — | 30 | 21 | 224 | 275 |  |
| ATR 72-500 | 2 | — | 8 | — | 62 | 70 |  |
| ATR 72-600 | 1 | — | 10 | — | 62 | 72 |  |
| בואינג 737-800 | 1 | — | 8 | — | 156 | 164 |  |
| דה הבילנד קנדה דאש 6 טווין אוטר | 3 | — | — | — | 19 | 19 |  |
| סה"כ | 9 | — |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של אייר מדגסקר, באתר airfleets.net (באנגלית)
| Vanilla Alliance |
| --- | --- | --- |
| חברות | אייר אוסטרל • אייר מדגסקר • אייר מאוריציוס • אייר סיישל • Int'Air Îles |  |
אוונסטון

בניין המגדלור "גרוס פויינט" - סמלה של אוונסטון
חוף אוניברסיטת נורת'ווסטרן, אוונסטון
אוונסטון (באנגלית: Evanston) היא עיר במחוז קוק ממדינת אילינוי שבארצות הברית.
אוונסטון היא אחד מהפרוורים הגדולים בפרוורי החוף הצפוני של שיקגו ובין פרוורי שיקגו בכלל. העיר גובלת בשטח המוניציפלי של שיקגו מדרום, בימת מישיגן בדרום מזרח, סקוקי במערב ובווילמט מצפון. המוסד הבולט באוונסטון הוא הקמפוס הראשי של אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
היסטוריה

בשנת 1833 נחתם הסכם מכירה של שטח רצועת החוף שמצפון לשיקגו בין האמריקנים ממוצא אירופי לבין היְלִידִים האמריקנים (אינדיאנים) שישבו בו. הילידים, למעט משפחה מעורבת אחת, שייסדה את היישוב ווילמט בגבולה הצפוני של אוונסטון, פינו את המקום. המתיישבים הלבנים הראשונים הגיעו לאזור הקרוא היום "אוונסטון" בשנת 1836.
היסטוריה > שם ומעמד

המתיישבים יסדו כפרים אחדים והחל משנת 1850 החלה קבוצת הכפרים להיקרא בשם רידג'וויל. בשנת 1851 קמה במקום אוניברסיטת נורת'ווסטרן והחל משנת 1857 שונה שם קבוצת הכפרים באופן רשמי ל-"אוונסטון". מקור השם אוונסטון הוא "העיירה של אוונס" (Evans’ town) על שמו של ג'ון אוונס, שהיה נשיא אוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 1863 אוחדו מרבית הכפרים מקבוצת אוונסטון לגוף מוניציפלי שהוגדר כעיירה ובשנת 1869 העיירה הכריזה על איחוד עם שאר כפרי הקבוצה ועל מעמד של עיר, למרות התנגדות ממשל מדינת אילינוי. מדינת אילינוי עשתה ויתור חלקי לדרישות האיחוד והמעמד של העיירה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית ונענתה לכלל הדרישות רק בשנת 1892.
בין קבוצת הכפרים שהרכיבה את אוונסטון לבין ווילמט, בקרבת חוף האגם, נותר שטח קטן שלא ניתן בראשית פיתוח האזור לאף אחת מהרשויות המקומיות, והיה למעין "שטח הפקר" מוניציפלי. עם התרבות המכוניות באזור, בשנות ה-20 של המאה ה-20, נפתחו בשטח זה בתי עסק שנהנו מאי תשלום מיסים עירוניים ומחופש מחוקי עזר עירוניים. העסקים פרחו באזור זה עד שפרצה בו שרפה, שתחנות מכבי האש של היישובים הסמוכים סירבו לכבות. לאחר השרפה השטח סופח ברובו לווילמט וחלקו לאוונסטון.
היסטוריה > פיתוח התחבורה

הקושי העיקרי בו נתקלו המתיישבים באזור החוף הצפוני בכלל ובאזור אוונסטון בפרט היה קושי בתחבורה. השטח היה זרוע ביצות ולכן הסחורה החקלאית הטרייה והאנשים שעבדו בשיקגו התקשו להגיע במהירות אל שיקגו. הדרך היבשתית הנוחה ביותר – דרך "גרין ביי" (מסלול דומה לשדרות גרין ביי של היום, המתחילות ממרכז אוונסטון וממשיכות עד לוויסקונסין) הייתה קשה מאוד ואיטית מאוד להליכה ורכיבה. השיט לשיקגו היה נתיב התחבורה העיקרי וגם שיט זה היה איטי למדי.
מעבר לזאת, אזור החוף הסמוך ביותר לאוונסטון נודע לשמצה במספר הספינות שנקלעו בו למצוקה ותלמידי אוניברסיטת נורת'ווסטרן קיימו משמרות על החוף כדי להזעיק עזרה לספינות אלה. בהמשך קמה במקום מעגנת סירות הצלה ומגדלור שהפך לסמלה של אוונסטון.
בין השנים 1851 ו-1853 כיהן וולטר גורני (Walter S. Gurnee) כראש עיריית שיקגו. במהלך תפקידו זה היה שותף למאבק שהעביר את השליטה בשטח בו מצויים כיום פרוורי החוף הצפוני ממדינת וויסקונסין למדינת אילינוי. בתקופה זו הוא גם קנה לעצמו, מהונו הפרטי, חלקים נרחבים משטח זה. לאחר פרישתו מתפקיד ראש העיר שיקגו, הפך גורני לאיש עסקים. הוא הקים קו רכבת בין שיקגו לבין מילווקי שבוויסקונסין, במרחק מיילים אחדים מחוף אגם מישיגן. גורני דאג שרבות מהתחנות של הקו ימוקמו דווקא בסמוך לאדמותיו ושלו, יעלו את ערכן ויהפכו אותן לכדאיות לבנייה.
הרכבת הפכה את הנסיעה בין מילווקי לשיקגו מרכיבה שנמשכת יומיים לנסיעה שנמשכת שעות אחדות (כיום שעתיים). קו הרכבת האיץ את ההגירה לאזור, את התפתחות היישובים ואת הפיכתם של רבים מהם למקום נעים למגורים ולגידול ילדים עבור מי שעובד יום-יום בשיקגו. השטח הסמוך לתחנת הרכבת הפך במרבית היישובים האלה למרכזו המנהלי והמסחרי של היישוב. שלושת מרכזיה המסחריים של אוונסטון אכן ממוקמים לצד שלוש מתחנות הקו הזה – ברחובות מיין, דייוויס-צ'רץ' וסנטרל. רחוב צ'רץ' הוא רחובה הראשי של אוונסטון בכלל.
גורני נפטר בשנת 1903, ובין השנים 1906 לבין 1963 תופעל קו הרכבת שהוא ייסד בידי חברת Chicago North Shore and Milwaukee Railroad, חברה שקמה בווקיגן שבאילינוי, על אם הדרך של קו זה. בעשור הראשון של המאה ה-21 הקו מתופעל על ידי חברת מֶטְרַא (Metra) – חברת הרכבות הפרווריות של שיקגו. הקו קרוי North Union Pacific Line. הקו מסתיים כיום בקנושה שבוויסקונסין. הרכבות הראשונות שנסעו בקו זה היו רכבות קיטור. הן הוחלפו ברכבות חשמליות וכיום נוסעות שם רכבות דיזל.
קו רכבת אחר שעובר דרך אוונסטון הוא הקו הסגול של הרכבת העילית של שיקגו (EL), שייך לחברת CTA. חברה זו מפעילה גם חלק גדול משירות האוטובוסים המפותח של אוונסטון, לצד חברת פייס. הקו הסגול יוצא מווילמט וחוצה את אוונסטון, שבה יש לו שמונה תחנות. במרבית שעות היום הקו הסגול מסיים את נסיעתו בתחנה האחרונה של הקו האדום, המצויה ברחוב הוורד – על גבול שיקגו ואוונסטון. אולם בשעות העומס, הקו ממשיך כאקספרס אל מרכז העיר שיקגו, תוך שהוא עוקף את מרבית תחנותיו של הקו האדום בלי לעצור בהן. נכון לשנת 2009, התחבורה הציבורית באוונסטון היא מן המפותחות בפרוורי החוף הצפוני של שיקגו ומפותחת מאוד יחסית לתחבורה ציבורית במרבית פרוורי הערים בארצות הברית.
אופי הפרוור

התפתחות התחבורה הציבורית באוונסטון אפשרה מכירה טובה יותר של התוצרת החקלאית של האזור לצד האצת העיור בו. בתחילת המאה העשרים נסגרו החוות החקלאיות האחרונות של אוונסטון. התחבורה הציבורית המפותחת ושגשוגה של אוניברסיטת נורת'וסטרן הפכו את הסטודנטים, כולל הסטודנטים הזרים, למרכיב מכריע באוכלוסיית העיר. מרבית בתי הבילוי בעיר פונים לקהל בני העשרים וברחובות. ניתן למצוא בעיר, למשל, שפע מזנונים מהירים מסגנונות לאומיים רבים.
עם הקמתה יצא שמה של העיר כעיר "יבשה", כלומר שהיה אסור למכור משקאות אלכוהוליים בתחומה. בין תושבי האזור היו מספר פעילים נודעים כנגד צריכת אלכוהול, ורק בסביבות 1970 הותר לתושביה למכור משקאות אלכוהוליים. על רקע זה, אוונסטון היא אחת מכמה הערים בארצות הברית הטוענות שגלידת סנדיי – גלידה המוגשת בכוס הדומה לכוס קוקטייל, הומצאה בהן.
מרכיב שני בחשיבותו באוכלוסיית העיר הוא אוכלוסיית יוממים – אנשים שעובדים בעיר הגדולה ומתגוררים בנוחיות וברווחה שמאפשר פרוור. הקרקע באוונסטון זולה הן ביחס לזו שבשיקגו והן ביחס לזו שבוילמט. אוונסטון היא גם אחד המקומות הקרובים ביותר למרכז העיר שיקגו המאפשרים בית פרטי בקרבת חוף, כולל בית פרטי עם רצועת חוף פרטית.
בצד אוניברסיטת נורת'וסטרן, באוונסטון מוסדות נוספים וביניהם מטות ארגונים חשובים כדוגמת המרכז העולמי של ארגון "רוטרי". ביישוב נמצא גם אצטדיון (Ryan Field) "ריאן פילד" - מגרש הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, בית החולים של אוונסטון וכמה מוזיאונים קטנים. חלק מהאנשים שעובדים במשרדים ובמזנונים באוונסטון גרים בסקוקי המשמשת עבור אוונסטון מעין "פרוור של פרוור".
כל בתי הספר הממלכתיים של אוונסטון מתנהלים על ידי מחלק חינוך 65, שמשותף לה ולחלק מסקוקי. החינוך באוונסטון מתוקצב טוב יותר מאשר בשיקגו, אך טוב פחות מאשר בווילמט.
בניגוד לחופים של שיקגו, שרצועות החוף הפרטיות בהן נדירות והחופים שלה פתוחים לרחצת הציבור בחינם, בהשגחת מציל מטעם עיריית שיקגו, רצועות החוף הפרטיות בחופי אוונסטון הן נפוצות ובחופי הרחצה נגבה תשלום. מעבר לזאת, שטח רב מרצועת החוף של אוונסטון אסור לרחצה כלל והונחו עליו סלעים כדי לא לאפשר שכיבה על החול.
על החוף הפרטי של קמפוס אוניברסיטת נורת'וסטרן הוקם חצי אי מלאכותי בשטח שלוש מאות דונם. חצי האי סוגר לחלק מימת מישיגן כבריכת קירור לציוד הניסוי הכבד בחלק מבנייני האוניברסיטה. הכניסה אל חצי האי אינה בתשלום, אך הרחצה בחופו של קמפוס האוניברסיטה אסורה. חצי האי משמש כגן ציבורי המשרת קהל שוחר ספורט ונופש.
אובליקס

| --- | --- |

אובליקס
 שם ספר:  אסטריקס (קומיקס)
 הופעה ראשונה:  אסטריקס הגאלי
 יוצרים:  רנה גוסיני ואלבר אודרזו
 גילום הדמות:  ז'ראר דפארדיה, ז'אק פרנץ, פייר טורנדה, ז'אק מורל, Guillaume Briat 
 מידע
 גיל:  35
 מין:  זכר
 מקצוע:  סתת וסבל של מנהירים
 נטייה:  טוב
 כוחות:  כוח פיזי על-אנושי ומהירות-על
 סגנון לחימה:  תגרות ידיים
 מקום מגורים:  גאליה (כפר קטן בחוף ארמוריקה)
 דמויות קשורות
 חברים:  אסטריקס, מבריקס ואשפיקס
 אויבים:  הרומאים ובייחוד חיילי הלגיון ויוליוס קיסר
 
אדם מחופש לאובליקס (מצד שמאל נראה אדם המחופש לאסטריקס).
אובליקס (בצרפתית: Obélix, בתרגום לאנגלית: Obelix) הוא אחד הגיבורים הראשיים של סדרת ספרי הקומיקס "אסטריקס", שיצרו הסופר רנה גוסיני והמאייר אלבר אודרזו. אובליקס הוא חברו הטוב של אסטריקס. אובליקס הוא ילדותי ותמים באופיו, רעבתן וחובב תגרות ידיים עם הרומאים, ובעל כוח-על תמידי.
דמותו של אובליקס מדורגת במקום ה-23 ברשימת דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר. ברוב הסקרים הוא הדמות האהובה ביותר בקרב אוהדי הסדרה.
ב-4 סרטים שונים אובליקס מגולם על ידי השחקן הצרפתי ז'ראר דפרדייה.
פיתוח הדמות

כשהסופר גוסיני והמאייר אודרזו עבדו על פיתוח הדמויות, הם נקלעו לחילוקי דעות בנוגע לאסטריקס; אסטריקס יועד להיות בעל כוחות על-אנושיים (כתוצאה משתיית שיקוי הפלא), ולכן רצה אודרזו לצייר אותו בסגנון גיבורי-העל המקובל; גבוה, שרירי ומרשים. גוסיני, לעומת זאת, העדיף שאסטריקס יהיה אנטי-גיבור וייעזר בעיקר בתושיה ובתחבולות. כפשרה הם יצרו את אובליקס - חברו הטוב ביותר של אסטריקס, שהוא גדל גוף ובעל כוח על-אנושי באופן קבוע.
שמו של אובליקס לקוח מהמילה obélisque (אובליסק), אולי כאזכור למנהירים שהוא מייצר.
ביוגרפיה בדיונית

אובליקס נולד בשנת 85 לפני הספירה בכפר הגאלי, ובינקותו נפל אל תוך קדירה מלאה בשיקוי פלא המעניק כוח על-אנושי. כתוצאה מכך השפעת השיקוי שורה עליו באופן תמידי (בעוד שבדרך כלל השיקוי משפיע על השותה למשך זמן קצר).
כבר מילדותו היה אובליקס חברו הטוב ביותר של אסטריקס, וגם בבגרותם הם נשארו חברים קרובים ונאמנים. כאשר דרוש מישהו שייצא למשימה למען הכפר, בדרך כלל אובליקס ואסטריקס יוצאים יחד ועוזרים זה לזה.
בזמן שהעלילה מתרחשת אובליקס הוא בערך בן 35 ועובד כסתת וסבל מנהירים. הוא מגדל כלבלב קטן בשם מבריקס.
מאפיינים > מראה חיצוני

אובליקס הוא בן-אדם גדול, גבוה ועב-בשר, אך מסרב להודות בכך ומעדיף להגדיר את עצמו כ"קצת מרופד" או בעל "מותניים רחבות". גובהו 1.96 מטר ומשקלו מעל 140 ק"ג.
הוא ג'ינג'י בעל שפם וצמות בגוון ג'ינג'י-אדמוני עז, ונוהג ללבוש רק מכנסיים רחבים מדוגמים בפסים כחולים-לבנים עם חגורה ירוקה, וכן נעלי עור חומות וקסדה קטנה.
מאפיינים > אופי

אובליקס הוא ילדותי באופיו, תמים, מעט קשה הבנה ולא פיקח כמו אסטריקס. גוסיני אמר, "אני רואה אותו כמבוגר עם תגובות נאיביות של ילד קטן... אבל זה לא מונע ממנו לחוות הבזקים של אינטליגנציה, ואפילו ערמומיות".
הוא בעל תיאבון רב ואוהב מאוד לאכול הרבה, במיוחד חזיר בר צלוי. הוא מוכן לאכול כמעט הכול, מלבד דגים (אבל כן אכל געפילטע פיש בפרובינציית יהודה). אהבתו הגדולה השנייה היא תגרות ידיים המוניות, בייחוד עם החיילים הרומיים ושודדי הים. עם זאת נראה שהוא לא עושה זאת מתוך אכזריות או לוחמנות אלא כשעשוע, וסובר שגם אויביו חושבים כך. אובליקס נעלב בקלות ונוטה להיגרר לקטטות.
בשער האחורי של ספרי אסטריקס בעברית נכתב "אסטריקס המבריקס ואובליקס המצחיקס", שכן אופיו הילדותי והתמים של אובליקס מספק רגעי הומור ואתנחתא קומית רבים בסדרה.
מאפיינים > מיומנויות ויכולות

אובליקס ניחן בהשפעה תמידית של שיקוי הפלא, שמעניק לו כוח פיזי רב מאוד ומהירות תנועה מוגברת. למרות כוחו הרב (וכנראה בשל העובדה שהקומיקס מיועד גם לילדים), מכותיו של אובליקס אינן קטלניות ורק מותירות את החוטפים אותן חבולים, פצועים ושבורים מוראלית.
עד ספר 33 אובליקס לא ידע לקרוא, ואשפיקס לימד אותו במיוחד כדי שיוכל לקרא מכתב שפנקאה אהובתו (הנשואה כבר) כתבה לו. גם לאחר מכן הוא קורא ממש לאט.
במקצועו אובליקס הוא סתת ומוביל מנהירים (אבנים גדולות המשמשות לפולחן הגאלי), אך הוא מסייע לאסטריקס גם בציד חזירי בר ובשל כוחו הרב הוא משמש גם כלוחם המגן על הכפר ומסייע לאסטריקס במשימותיו.
בספר "אובליקס וחבורתו" מתואר בפתיחת הספר כיצד אובליקס מביס לבדו חיל מצב רומי שלם. החיילים, שזה עתה הגיעו לגזרה, פותו לתקוף את הכפר על ידי אסטריקס והושארו לאובליקס כמתנת יומולדת.
הערות שוליים

↑  The 50 Greatest Comic Book Characters
1 2  אובליקס, באתר האתר הרשמי של אסטריקס (באנגלית)
1 2  Peter kessler, The complete guide to Asretix, עמ' 16-17
↑  גל ונטורה, עושים צחוק: קומיקס רב-גילאי בספרי אסטריקס של גוסיני ואודרזו, היסטוריה ותאוריה
↑  הגוון המדויק של שיערו השתנה במהלך השנים מג'ינג'י-כתום לאדום מובהק יותר.
↑  בספר ילדותו השנייה של אובליקס, אשפיקס אומר כי "אובליקס יישאר ילד לנצח".
↑  למשל, כאשר הקרב נגמר הוא מתלונן על כך שאויביו "הפסיקו לשחק".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1058662740  NKC: jo2016909273  VIAF: 6146284271115330271   WorldCat (עם VIAF): 6146284271115330271
אונפלר

| --- | --- |
סמל אונפלרסמל אונפלר

נמל אונפלר
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  נורמנדי נורמנדי
 מחוז:  קלבדוס
 תאריך ייסוד:  המאה ה-11
 שטח:  13.67 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,761 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  597 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  49°25′08″N 0°13′59″E﻿ / ﻿49.418888888889°N 0.23305555555556°E﻿ / 49.418888888889; 0.23305555555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר העיר אונפלר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אונפלר(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אונפלר(למפת נורמנדי רגילה) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשאונפלר(למפת נורמנדי מוגדלת) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשאונפלר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אונפלר (בצרפתית: Honfleur) היא עיירה המהווה קומונה במחוז קלבדוס בחבל נורמנדי בצרפת. העיירה נמצאת על גדתו הדרומית של שפך הנהר סן, מול לה הבר הנמצאת על גדתו הצפונית. בין שתי הערים מחבר הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי.
העיירה ידועה בשל הנמל הציורי שבה, המאופיין בבתים המצויים לצדו בעלי חזית מכוסת צפחה צבעונית. העיירה העניקה השראה לציירים ידועים רבים, ובמיוחד לגוסטב קורבה, לאז'ן בודן, לקלוד מונה וליוהאן יונגקינד הנקראים לעיתים "אסכולת אונפלר" (école de Honfleur) שהיוותה שלב חשוב בהתפתחות התנועה האימפרסיוניסטית. כנסיית סן קתרין המצויה בעיר, ולה מגדל פעמונים הנפרד מהמבנה המרכזי, היא הכנסייה העשויה מעץ הגדולה ביותר בצרפת.
היסטוריה

האזכור הכתוב הראשון של אונפלר נכתב על ידי רישאר השלישי, דוכס נורמנדי בשנת 1027. נראה כי באמצע המאה ה-12 הייתה העיר נקודת מעבר משמעותית של סחורות בין רואן לאנגליה.
מיקומה בשפך הסן, אחד הנהרות החשובים בצרפת, ואזור הספר העשיר שבו שלטה, הביאו לכך שלעיירה יוחסה חשיבות, והיא נתפסה כנקודה אסטרטגית. במהלך מלחמת מאה השנים חוזקו ביצורי העיר על ידי שארל החמישי, מלך צרפת כדי להגן על שפך הסן מפני מתקפות האנגלים. למרות זאת כבשו האנגלים את העיר והחזיקו בה ב-1357 ושוב בין 1419 ל-1450. בתקופה שבה הייתה בשליטה צרפתית, יצאו לעיתים קרובות יחידות פשיטה צרפתיות מנמל אונפלר, לפשוט על ערי החוף האנגליות, ובשנת 1457 החריבו יחידות מסוג זה את העיר סנדוויץ' שבמחוז קנט באנגליה.
בסוף מלחמת מאה השנים הרוויחה אונפלר מהשגשוג במסחר הבינלאומי שנמשך עד סוף המאה ה-18. מלחמות הדת במהלך המאה ה-16 הפריעו לסחר, אך הנמל היווה נקודת יציאה לסוחרים, למלחים ולמגלי ארצות ידועים, בהם משלחתו של בינו פומייר שיצאה לתור את חופי ברזיל ב-1503. ב-1506 יצא בן אונפלר, ז'אן דני, לתור את חופי ניו פאונדלנד באזור מפרץ סנט לורנס. ב-1608 יצאה מאונפלר משלחת בראשות סמואל דה שמפלן, שייסדה את העיר קוויבק בקנדה.
הסחר עם אזור קנדה היה מקור הכנסה חשוב בשנים שלאחר מכן, וכך גם הסחר עם האיים האנטילים, חופי אפריקה והאיים האזוריים. בשנים אלו שימשה אונפלר אחד המרכזים החשובים בצרפת לסחר עבדים. ב-1683 הורה ז'אן-בטיסט קולבר על הרס ביצורי העיר.
מלחמות המהפכה הצרפתית ותקופת הקיסרות הראשונה, ובמיוחד המצור הקונטיננטלי, הביאו לאבדן חשיבותה של העיר כנמל בינלאומי. העיר החלימה מהנזק אך באופן חלקי במהלך המאה ה-19, ושימשה מרכז לסחר בעצים שהגיעו מצפון אירופה. עליית הנמל הסמוך בלה הבר הגבילה את היקף הסחר עם אונפלר, ועל אף שהנמל באונפלר ממשיך לפעול, איבדה אונפלר את חשיבותה, ולא שבה למעמד שהיה לה. עם זאת, העיר ניחנה בקסם וביופי, שהביאו לכך שבמהלך המאה ה-19 ולאחריה פעלו בה ציירים חשובים מן האסכולה האימפרסיוניסטית, והעיר הוציאה מתוכה אישים כהיסטוריון אלבר סורל והמלחין אריק סאטי. כיום משמשת העיר מרכז כלכלי אזורי למספר עיירות סמוכות, ומרכז תיירותי, בזכות הנמל הציורי, והעיר העתיקה הכוללת כנסיות בעלות מבנה ייחודי. בשנת 1995 נחנך בסמוך לאונפלר גשר פון דה נורמנדי שחיבר את אונפלר אל לה הבר, באמצעות הכביש המהיר A-29.
אתרים

המרינה - המעגן הפנימי הקטן, המכונה "Vieux Basin" (המעגן הישן), הוא אחד המראות היפים שניתן לראות באונפלר. המעגן פונה אל "הנמל הקדמי" (Avant Port) המשמש מעגן ראשי לצי הסחר והדיג של תושבי אונפלר. מצדדיו של הנמל הפנימי, מצויים בניינים מכוסי צפחה צבעונית, והאזור כולו הוא אזור תיירותי שוקק חיים. שריד יחיד לביצוריה העתיקים של אונפלר הוא בית המושל (Lieutenance) העשוי מאבן, הנמצא בחלקו הצפון מזרחי של המעגן.
כנסיית סן קתרין - כנסייה זו נבנתה במהלך המאה ה-15. הכנסייה כולה בנויה מעץ, ומגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה במרחק מה, על מנת שבמקרה של שרפה ניתן יהיה להזעיק עזרה.
מוזיאונים - באונפלר פועלים מספר מוזיאונים המוקדשים לקורות בני המקום המפורסמים ולהיסטוריה של העיר. כך פועלים בעיר מוזיאון אז'ן בודן, מוזיאון אריק סאטי, מוזיאון אונפלר הישנה (Vieux Honfleur) והמוזיאון הימי.
גן האישים - בחלקו המערבי של המעגן מצוי "גן האישים", גן ציבורי ובו פסלים של האישים המפורסמים שפעלו באונפלר.
בית המושל בכניסה למעגן הישן
המעגן הישן באונפלר
כנסיית העץ סן קתרין
מגדל השעון של הכנסייה
בית עיריית אונפלר
פסל מלקטי הצדפות באונפלר
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת סנדוויץ', אנגליה, הממלכה המאוחדת
גרמניה וורת אם מיין, גרמניה
קנדה אונפלר, קוויבק, קנדה
יפן אונומיצ'י, יפן
ארצות הברית ברלינגטון, ורמונט, ארצות הברית
אייר טאג

| --- | --- |


 מידע כללי
 מפתח:  Apple
 יצרן:  Foxconn
 תאריך הכרזה:  20 באפריל 2021
 תאריך הפצה:  באפריל, 2021
 מידע טכני
 סוללה:  CR2032
 קישוריות:  Bluetooth LE, UWB, NFC
 מידות
 אורך:  31.9 מ"מ 
 רוחב:  31.9 מ"מ 
 גובה:  8 מ"מ 
 עובי:  8 מ"מ (0.31 אינץ')
 קוטר:  31.9 מ"מ (1.26 אינץ')
 משקל:  11 גרם
 צורה:  עיגול שטוח
 https://www.apple.com/airtag/
 
אֵיּר טָאג (באנגלית: AirTag) הוא מכשיר איתורן זעיר שפותח בידי חברת אפל (Apple). המכשיר נועד לאתר מחזיקי מפתחות, ארנקים, תיקי יד וכד׳.
אודות המכשיר > תכונות

המכשיר מתחבר לאייפון בלבד. בהפעלה הראשונית של המכשיר יש להגדיר באמצעות אפליקציה בעלות על המכשיר וכן את שמו. במקרה והחפץ אליו מוצמד המכשיר נאבד, יש להגדיר באפליקציה את מצבו כאבוד. מרגע הפעלת מצבו כאבוד, כל מכשיר אייפון בסביבת המכשיר יקבל הודעה כי בסמיכותו ישנו חפץ אבוד, והמכשיר עצמו ישמיע צפצוף כשיתקרבו אליו. המכשיר יצפצף גם במקרה שהחפץ לא הוזז ממקומו זמן רב, אף אם מצבו לא הוגדר כאבוד.
המעקב אחרי המכשיר יתבצע בעזרת אפליקציית המעקב של אפל, Find My. באייפונים המכילים את שבב ה-u1, כאשר מתקרבים עם האייפון עצמו לרדיוס הקליטה של המכשיר, קיימת אפשרות לעקוב אחריו באמצעות חיצים המוצגים באפליקציה. כך אם החפץ נאבד בתוך מבנה סגור ניתן לחפש אותו עד הנקודה המדויקת בה הוא נמצא.
אודות המכשיר > מבנה המכשיר

המכשיר מורכב מבסיס פלסטיק בצבע לבן המכיל בתוכו סוללת CR2032, ומחלק עליון מתברג עשוי אלומיניום. צורתו עגולה ושטוחה.
הערות שוליים

↑  מידע אודות AirTag באתר Apple, באתר Apple
איר טאג בתוך מחזיק מפתחות
אזורים ארוגניים

אזורים ארוגניים אצל הגבר והאישה. רמת הרגישות מדורגת לפי צבעים
אזורים ארוגניים (מיוונית: érōs- אהבה ו-genḗs  ללדת, ליצור) הם אזורים רגישים למגע בגוף האדם אשר מסוגלים להעצים תחושות מיניות ולגרום לעוררות מינית מוגברת ואורגזמה. לעיתים כוללים גם את המוח כאיבר ארוגני הניתן לגירוי על ידי חוש הראיה והשמיעה.
האזורים הארוגניים מפוזרים לכל אורך גוף האדם, אך הרגישות של כל אזור משתנה בהתאם לריכוז העצבים שמסוגלים לגרום לתחושת הנאה. מלבד הנאה אזורים אלו מסוגלים לגרום לאדם מגוון תחושות, בהתאם למצב העוררות המינית שלו באותה רגע, הנסיבות בהן מתרחש הגירוי, התניות תרבותיות וטיב הקשר בין האנשים המעורבים. למשל הישבן הוא אזור ארוגני אצל הגבר וגם האישה, אך חיכוך הישבן על מושב הכיסא אינו גורם לעוררות מינית ומגע פתאומי של אדם זר עלול אף לגרום לתחושה שאינה נעימה, עם זאת כאשר המגע מגיע מבן זוג אשר כבר קיימות כלפיו תחושות מיניות, המגע יעצים תחושות אלו ויגביר את העוררות המינית.
מלבד ריכוז העצבים, עוצמת ההנאה של האזורים הארוגניים תלויה גם בסוג המגע. למשל בעור קיימים סיבי C רגישים למגע, ליטוף אזורים אלו, למשל בצוואר, במהירות של 3 ס"מ לשנייה נחשב אופטימלי (C-Tactile optimal) לגרימת הנאה לעומת למשל ליטוף במהירות של 18 ס"מ לשנייה. אזורים אחרים כמו איברי המין זקוקים לגירוי מהיר יותר ולרוב אינם מסוגלים לגרום לאורגזמה מליטוף איטי.
רגישות

מספר מחקרים גדולים בוצעו כדי להעריך את רמת הרגישות של האזורים השונים. בטבלה למטה מוצגים חמשת האזורים הארוגניים הרגישים ביותר לפי המחקרים.
מהמחקרים ניתן ללמוד שאיברי המין הם האזורים הארוגניים ביותר אצל הגבר והאישה. שאר האיברים הארוגניים זהים פחות או יותר בין גברים ונשים אם כי הדירוג שלהם שונה. הצוואר, העורף, הירך הפנימית והישבן רגישים יחסית אצל שני המינים אך בעלי רגישות יחסית גדולה יותר אצל נשים מאשר גברים. האיבר בעל ההבדל הגדול ביותר הוא החזה שרגיש באופן ניכר אצל נשים.
איברי המין > זכר

הנקודה הרגישה ביותר באבר המין הזכרי השלם היא הרסנית (frenulum). נקודה זו מתחככת בקיר הנרתיק בזמן יחסי מין ואחראית לזרז את השפיכה. למרות זאת, במקרים של פין שעבר כריתת עורלה, עשוי בסבירות גבוהה להיווצר מום ברסנית, אשר יכולה לאבד באופן חלקי, או לחלוטין את רגישותה ואת יכולת תפקודה. בנוסף, עלול להיווצר יובש המכהה את כלל התחושה בפין, וניתן לעיתים לטיפול באמצעות שחזור עורלה. שאר האיברים הרגישים לגירוי הם ראש וצדי העטרה, העורלה ונקודת החיבור ביניהן, בסיס הפין, העור של כיס האשכים הרגיש בחלקו הקדמי, הפרינאום (אזור בין כיס האשכים לפי הטבעת) והאזור סביב פי הטבעת. הערמונית ניתנת לגירוי מתוך הרקטום למשל בזמן מין אנאלי או לחץ על הפרינאום. גברים מדווחים שהתחושה של גירוי הערמונית דומה לתחושות שמדווחות נשים בזמן גירוי נקודת הג'י.
איברי המין > נקבה

חלקים מהפות ובמיוחד הדגדגן והשפתיים הפנימיות הם אזורים ארוגניים רגישים, הנרתיק רגיש בעיקר בשליש התחתון (קרוב לפתח), אזור בעל צפיפות עצבים רבה יותר, המסוגל לספק תחושת הנאה גדולה בזמן יחסי מין. בדופן הקדמית של הנרתיק קיים אזור (urethral sponge) בעל מרקם שונה הדומה למרקם של החך. אזור זה מזוהה עם נקודת הג'י וגירויו יכול להוביל לשפיכה נשית. חוקרים עדיין חלוקים לגבי מהות נקודת הג'י, האם זהו איבר מובהק או חלק מאיבר אחר. מחקרים אחדים תומכים בתאוריה שנקודת הג'י היא המשכו הפנימי של הדגדגן ואינו קיים אצל כל הנשים.
הראש

האזורים הארוגניים של הראש הם השפתיים, הצוואר והאוזניים. את השפתיים ניתן לגרות בעזרת נשיקות ואף נשיכות קלות. הצוואר והעורף רגישים אצל שני המינים אך בעיקר אצל נשים.
טורסו > חזה

החזה רגיש בעיקר אצל נשים. הפטמה והעטרה של השד הם בעלי מגוון איברי חישה כגון גופיפי מייסנר ופצ'יני ההופכים אותם לרגישים במיוחד. גירוי הפטמות גורם להפרשת אוקסיטוצין ופרולקטין המשפיעים על גירוי איבר המין.
השד עצמו בעל מספר רב אך קבוע של קצוות עצבים לכן חזה גדול דורש גירוי שטח גדול יותר מאשר חזה קטן כדי לגרות מספר זהה של קצוות עצבים.