stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל קרטרייט
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של קרטרייט, באתר basketball-reference.com
1 2 3 4  ביוגרפיה, באתר שיקגו בולס, 15 בינואר 2018
↑  סטטיסטיקות המכללות של קרטרייט, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1979, באתר basketball-reference.com
↑  Cartwright Handling Ewing in Pivotal Matchup, באתר הניו יורק טיימס, 19 במאי 1989
↑  קרטרייט נשלח בטרייד לבולס, באתר ניו יורק טיימס, 28 ביוני 1988
↑  When Sonic Center's Around, Foes Have A Lot To Think About, באתר seattletimes.com,‏ 3 בנובמבר 1994
↑  סטטיסטיקות קריירת האימון של קרטרייט, באתר basketball-reference.com
↑  פיניקס מציגה את צוות האימון, באתר הקבוצה, 20 ביוני 2008
↑  קרטרייט עובר לאמן את אוסקה אווסה, באתר ESPN,‏ 22 בינואר 2013
↑  נבחרת מקסיקו ממנה את קרטרייט כמאמנה הראשי, באתר ניו יורק טיימס, 24 בספטמבר 2014
↑  How Mexico beat USA in basketball, באתר ESPN,‏ 29 ביוני 2018
בריכת הקיבוצים

| --- | --- |

נחל הקיבוצים, ספטמבר 2016
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל 
 אזור:  מועצה אזורית עמק המעיינות 
 קואורדינטות:  32°29′56″N 35°27′39″E﻿ / ﻿32.498888888889°N 35.46075°E﻿ / 32.498888888889; 35.46075
 גישה למעיין
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) בריכת הקיבוצים(למפת עמק בית שאן רגילה) בריכת הקיבוצים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת הקיבוצים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת הקיבוצים
 
בריכת הקיבוצים הוא בריכת אגירה בעמק המעיינות שבעמק בית שאן.
הבריכה היא אתר תיירות בעמק המעיינות, ומטרתה נופש ופנאי.
גאוגרפיה

נחל הקיבוצים ניזון ממעיינות הבוקעים לרגלי ההר הגלבוע - עין חומה ועין מגדל, הנקראים על שמו של קיבוץ ניר דוד (תל עמל), הסמוך למעיינות, שהיה קיבוץ 'חומה ומגדל' הראשון. שני המעיינות חוברים לנחל משותף ששמו בערבית: נהר ג'מאעין, מלשון ג'מאעי (משותף בערבית), אשר תורגם לעברית כ-"נחל הקיבוצים" (וכן בשל מספר הרב של הקיבוצים באזור).
נחל הקיבוצים זורם דרומה, ולבסוף נשפך לנחל חרוד.
תיירות

הבריכה הוסדרה כאתר נופש ופנאי - עומקה מטר (מאחר שהיא מיועדת לכניסת משפחות עם ילדים), והיא מוקפת שולחנות פקניק מוצלים.
לקריאה נוספת

אורי מאור, ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל, הוצאת ספריית בית אל, 2011, עמ' 14
המועצה האזורית עמק המעיינות, תוכנית אב לעמק המעיינות, 2009
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ראו בספרו של אורי מאור, ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל, המפורט להלן ב"קריאה נוספת", בעמוד 14
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
בריכת ההשתקפות

ערך זה עוסק בבריכת ההשתקפות בבריכה במול. אם התכוונתם למושג באדריכלות, ראו .
| --- | --- |

בריכת ההשתקפות - מבט לכיוון אנדרטת וושינגטון
 מידע כללי
 סוג:  בריכת השתקפות 
 על שם:  אנדרטת לינקולן 
 כתובת:  המול 
 מיקום:  וושינגטון די. סי.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1922–1923
 אדריכל:  הנרי בייקון
 מידות
 שטח:  31,518 מ"ר
 מידע טכני
 קיבולת:  25,500 מטר מעוקב
 קואורדינטות:  38°53′21″N 77°02′42″W﻿ / ﻿38.8893°N 77.045°W﻿ / 38.8893; -77.045
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) בריכת ההשתקפות(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) בריכת ההשתקפות
 
בריכת ההשתקפות, או בשמה הרשמי: בריכת ההשתקפות של אנדרטת לינקולן (באנגלית: Lincoln Memorial Reflecting Pool) היא הגדולה מבין בריכות השתקפות רבות בבירת ארצות הברית, וושינגטון די. סי.. זוהי בריכה ארוכה וגדולה הממוקמת בשטח המול, ממזרח לאנדרטת לינקולן וממערב לאנדרטת וושינגטון. כאחד מסימני ההיכר הידועים של העיר וושינגטון, מהווה בריכת ההשתקפות אתר בו מבקרים כ-24 מיליון מבקרים בשנה. סביב לבריכה משתרעים שבילי הליכה ששדרות עצים מטילות עליהם את צילם. בתלות בנקודת המבט של הצופה, הבריכה משקפת את אנדרטת וושינגטון, את אנדרטת לינקולן, את שדרות העצים ואת השמיים.
תיאור

בריכת ההשתקפות עוצבה על ידי האדריכל הנרי בייקון ונבנתה בין השנים 1922 – 1923, לאחר חנוכתה של אנדרטת לינקולן. אורכה של הבריכה הוא 618 מטרים ורוחבה הוא 51 מטרים. עומקה בסמוך לגדותיה הוא 46 ס"מ ובמרכזה 76 ס"מ. תכולת המים בה מגיעה ל-25,500 מטר מעוקב.
שיקום

באמצעות מימון שהוקצה במסגרת "חוק השיקום וההשקעה" (American Recovery and Reinvestment Act of 2009) ביצע שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית עבודות שיקום של הבריכה. מערכת אספקת המים של הבריכה הותאמה כך שימנע מצב של מים עומדים באמצעות סירקולציה של מים מאגן הגאות שמנקז עודפים מנהר הפוטומק. בעבר סופקו מים לבריכה ממערכת מי השתייה העירונית. שבילי הליכה מרוצפים הוספו לגדות הצפונית והדרומית של הבריכה במקום משטחי הדשא השחוקים כדי למנוע סחיפה נוספת. המיזם, שביצועו ארך 18 חודשים ועלותו הגיעה ל-30.7 מיליון דולר, החל בנובמבר 2010. במאי 2011 החלו העובדים לשקע את 2,113 עמודי יסודות העץ לתוך השכבה הרכה והביצתית של אדמת שפת הנהר החרסיתית בעומק של 12 מטרים ולגרוף חומר על פני סלע האם כדי שיהווה תמיכה לבריכה החדשה. בריכת ההשתקפות נפתחה מחדש ב-12 באוגוסט 2012. המיזם כולו נוהל על ידי חברת לואיס ברגר (Louis Berger Group).
אירועים היסטוריים

מתוקף מיקומה של בריכת ההשתקפות למרגלות המדרגות של אנדרטת לינקולן, היא הייתה מקום התרחשותם של אירועים היסטוריים רבים.
ב-1939 לא הותר לזמרת מריאן אנדרסון לקיים הופעה בקונטיטושן הול (Constitution Hall) בוושינגטון בשל העובדה שהיא הייתה אפרו-אמריקאית. בקונצרט שנערך ליד בריכת ההשתקפות, תחת כיפת השמים, ביום ראשון של חג הפסחא של אותה שנה, נכח קהל של יותר מ-75,000 איש.
ב-28 באוגוסט 1963 התקיים באזור הבריכה המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות. היה זה האירוע בו נשא מרטין לותר קינג את נאומו המפורסם, יש לי חלום, מול קהל של כרבע מיליון איש.
ב-2009 התקיימו חגיגות ההשבעה ההמוניות של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה שהושבע אז. בחגיגות השתתף קהל שמנה 400,000 איש.
ב-2010 התקיימה עצרת השבת הכבוד (Restoring Honor rally) כשהנואמים המרכזיים היו אלבדה קינג, אחייניתו של מרטין לותר קינג, המועמדת לשעבר לתפקיד סגנית הנשיא, שרה פיילין וגלן בק, מארגן האירוע.
ב-28 באוגוסט 2013, התקיים אירוע לציון 50 שנה למצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות ולנאומו ההיסטורי של  מרטין לותר קינג. באירוע נשאו דברים הנשיא אובמה וג'ון לואיס, אחרון הנואמים באירוע המקורי שנותר אז בחיים.
הערות שוליים

↑  "Deconstructing the Lincoln Memorial Reflecting Pool". Watercrunch. 2009-01-19. Archived from the original on 4 September 2013. Retrieved 2009-10-05.
↑  MacSpadden, Lisa; Staudigl, Stephen (2010-04-01), "NCPC Adopts CapitalSpace Plan and Approves Lincoln Memorial Reflecting Pool/Grounds Rehabilitation and St. Elizabeths West Campus Perimeter Security", National Capital Planning Commission, News Release, retrieved 2010-04-23
↑  Ruane, Michael E. (2011-05-11). "Deep-rooted support for new Lincoln pool". The Washington Post (Washington, D.C.: The Washington Post Co.). pp. B1, B5. Retrieved 2011-05-11.
↑  Henning, Tyler (April 2013). "Improved Filtration Revitalizes a National Treasure". Modern Pumping Today. Retrieved 16 May 2015.
מראה בריכת ההשתקפות הקפואה בחורף
בריכת ההשתקפות בעת עבודות השיקום
המצעד לוושינגטון למען חירות ותעסוקה 
 28 באוגוסט 1963
בריכת הסולטן

| --- | --- |

בריכת הסולטן בשלהי המאה ה-19
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית התקופה העות'מאנית
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′20″N 35°13′35″E﻿ / ﻿31.77214°N 35.22626°E﻿ / 31.77214; 35.22626
  (למפת ירושלים מוגדלת) בריכת הסולטן(למפת ירושלים רגילה) בריכת הסולטן(למפת הרי ירושלים רגילה) בריכת הסולטן(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בריכת הסולטן he
 
הסביל על סכר הבריכה בציור מתוך סדרת "ארץ ישראל הציורית", 1881
בריכת הסולטן היא בריכת אגירה בירושלים שהורחבה על ידי הסולטאן הממלוכי ברקוק בשנת 1392 ותוקנה בידי הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון בשנת 1536, במהלך המאה ה-16. אזור זה שימש כחמאם של עשירי ירושלים וכיום משמשת כתיאטרון פתוח לאירועי תרבות רבי משתתפים.
תיאור

הבריכה ממוקמת בחלקו הצפוני של גיא בן הינום, למרגלות חומת העיר העתיקה ממערבה. היא הוקמה בדרך של בניית סכר לרוחב הגיא, שעצר את ניקוז הגיא דרומה לעבר נחל קדרון ויצר מאגר מים. במקומו של הסכר עבר קודם לכן גשר עתיק, עליו עברה אמת המים שהובילה מים מבריכות שלמה שליד בית לחם אל ירושלים והר הבית. מידותיה המקוריות של הבריכה היו אורך 40 מ', רוחב ליד הסכר 20 מ' והעומק ליד הסכר 4 מ'.
לאורך כל הבריכה התגלתה תעלה חצובה מקורה ומטויחת מהתקופה הרומית. הבריכה עצמה בנויה על בריכות קדומות יותר, וייתכן כי מזוהה עם בריכת הנחשים שהזכיר יוסף בן מתתיהו בספרו מלחמות היהודים עם הרומאים, וכ-'בריכת בת שבע' בפי עולי הרגל הנוצרים. 
בתקופה הצלבנית כונתה הבריכה "בריכת גרמנוס".
הבריכה שופצה לאורך ההיסטוריה כמה פעמים, כאשר בפעם האחרונה היה זה בתקופת הסולטן הממלוכי ברקוק בשנת 1392. ברקוק ציווה להגדיל את הבריכה עד כי ממדיה הגיעו לאורך של 167 מ', רוחב של 67 מ' ועומק של 12 מ'. נפחה של הבריכה גדל לכ-30,000 מ"ק. שמה של הבריכה מקורו בשיפוץ זה וקיימת התייחסות אליה כבריכת הסולטן כבר בתקופה הממלוכית על ידי מוג'יר אל דין.
הסולטן סולימאן הראשון עשה שתי פעולות עיקריות כאשר שלט בארץ ישראל, בתקופת השלטון העות'מאני בארץ ישראל:
בנה מחדש את חומות העיר העתיקה בירושלים על מנת להגן על תושביה.
תיקן מתקני מים רבים ושיפץ את מאגר המים בגיא בן הינום על מנת לספק מים לעולי הרגל הרבים. על סכר הבריכה בנה הסולטאן סולימאן סביל לשימוש עוברי רגל, והציב במקום כתובת אשר שניהם השתמרו עד ימינו. בשל הכתובת הזו מזוהה הבריכה עם הסולטאן סולימאן. כיום עובר מעל הסכר (וליד הכתובת) הכביש של רחוב דרך חברון.
לשון הכתובת:
ציווה לבנות מקום שתייה מבורך זה, אדוננו הסולטן, המלך הכביר, השליט המכובד, מלך העמים, סולטן הטורקים, הערבים והפרסים, הסולטן סולימאן, בן הסולטן סלים ח'אן, יקיים אללה מלכותו, ושלטונו לעד
בתקופה העות'מאנית, בימות הקיץ בהם הבריכה הייתה יבשה, היה מתקיים בבריכה שוק למכירת בהמות.
בין מלחמת העצמאות ומלחמת ששת הימים הייתה הבריכה שטח הפקר בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים הוכשר מתחם הבריכה וכיום הוא משמש כתיאטרון פתוח בו מתקיימים אירועי תרבות שונים.
הבריכה מהווה רצועת חיץ ירוקה מחוץ לעיר העתיקה. מצב שימורה כיום בינוני.  כיום אין בה מים.
על צלע ההר שממערב לבריכה ממוקמות השכונות ימין משה ומשכנות שאננים, מצפון לה חוצות היוצר, ומדרום לה המשכו של גיא בן הינום.
אירועי תרבות

לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים, יזם ראש עיריית ירושלים טדי קולק את פיתוח סביבת השכונות ימין משה ומשכנות שאננים כאזור תרבות ואמנות, בין השאר הוקמו באותה עת: חוצות היוצר, המרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים, בית הקונפדרציה ותיאטרון החאן. בשנת 1981 עבר גם סינמטק ירושלים לאזור. כחלק מתוכנית זו, הקרן לירושלים פיתחה בריכת הסולטן כמתחם לאירועי תרבות. נבנתה במה ומתחתיה חדרי הלבשה. בנוסף החליטה עיריית ירושלים לכרות מעבר בסכר העתיק, כדי לחבר בין הבריכה לגיא בן הינום, המעבר נועד לשמש ככניסה נוספת לבריכה בעת אירועי תרבות ולשפר את הגישה אליה. מאז, בבריכת הסולטאן מתקיימים כמידי שנה מופעים ואירועים שונים רבי משתתפים. במקום מוקרן על מסך ענק סרט הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ירושלים, נערכות בה הפקות של פסטיבל ישראל, הפקות אופרה תחת כיפת השמיים.
אמנים בינלאומיים רבים ערכו הופעות באתר הייחודי, מול חומות העיר העתיקה, במהלך ביקורם בישראל, בהם להקת דייר סטרייטס (שהשיקה בה את המופע הבינלאומי "Brothers in Arms" ב-1985), יורית'מיקס, לאונרד כהן, ג'יימס טיילור, אריק קלפטון, בוב דילן, טום פטי, ג'ת'רו טאל, מדונה ואחרים.
החל משנות התשעים הורחב מתחם יריד חוצות היוצר (המתקיים כל שנה באוגוסט) מתחומי חוצות היוצר אל בריכת הסולטאן, תוך שהוא כולל הופעות מוזיקה, סדנאות יצירה, פעילויות לילדים ותצוגות של אומנים מארצות חוץ (ביתנים בולטים הם של ארצות דרום אמריקה, סין, רוסיה ארצות אפריקה ועוד).
במקום התארחו גם הופעות האיחוד של להקת כוורת ב-1984, 1990 ו-2013 והופעות של אמנים ישראלים רבים כשלום חנוך, עידן רייכל, שלמה ארצי, יהורם גאון, משינה, אהוד בנאי, אביב גפן, אברהם פריד, חנן בן ארי, ישי ריבו ורבים אחרים.
בספטמבר 2023 אירח המקום את גביע אירופה בכדורסל 3x3.
הערות שוליים

↑  צביקה צוק, מים בקצה המנהרה - לטייל במפעלי המים הקדומים, ירושלים: יד יצחק בן צבי ושרות הטבע והגנים, 2011, עמ' 270
↑  אורי טל, ארץ-ישראל במקורות ערביים מימי הביניים (634-1517) אסופת תרגומים, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 2014, עמ' 384
↑  רפאל אלדור, במזרחה של ירושלים תוקם "עיר אמנות" - כמו בפריס, מעריב, 22 בדצמבר 1968
↑  דוד קרויאנקר, מאחורי חזית האבן מסתתר בטון מזוין, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2003
↑  נדב שרגאי, הארכיאולוגים נכנעו ללחצי טדי, כל העיר, 6 ביולי 1982
↑  תאריכי ההופעות מאתר המעריצים הרשמי
↑  יריד חוצות היוצר בבריכת הסולטן בירושלים, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2006
↑   בן שלו, אחרי כל השנים, "כוורת" עדיין חד-פעמית, באתר הארץ, 20 ביוני 2013
↑   איתמר זהר, שלום חנוך חימם את האווירה בבריכת הסולטן, באתר הארץ, 29 במאי 2015
↑  רגע לפני בריכת הסולטן: קליפ חדש לעידן רייכל, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511334605171  VIAF: 316603006   WorldCat (עם VIAF): 316603006 
הבמה להופעות שהוקמה במרכז בריכת הסולטן
ביל רולינג

סר וואלס אדוארד רולינג (באנגלית: Wallace Edward Rowling, היה ידוע בשם ביל רולינג, באנגלית: Bill Rowling; ‏ 15 בנובמבר 1927 – 31 באוקטובר 1995) היה ראש ממשלת ניו זילנד ה-30. רולינג כיהן בתפקידו מעט יותר משנה והוא נבחר לאחר מותו של ראש הממשלה הפופולרי, נורמן קירק. רולינג לא הצליח להישאר בתפקיד, אך נותר מנהיג מפלגת הלייבור של ניו זילנד עד 1983.
ראשית חייו

ביל רולינג נולד בפרבר הכפרי מארירי שליד העיירה מוטואקה, השוכן בסמוך לעיר נלסון בצפון האי הדרומי. הוא היה בן למשפחת חוואים ותיקה. הוא התחנך בבית הספר התיכון של נלסון ולמד באוניברסיטת קנטרברי, שם קיבל תואר בכלכלה. כמו כן הוא למד בקולג' לחינוך של קרייסטצ'רץ' והוסמך כמורה. לאחר שהשלים את לימודיו, לימד רולינג בכמה בתי ספר ברחבי ניו זילנד. ב-1958 עזב רולינג את תחום ההוראה והתגייס לצבא ניו זילנד, שם היה לעוזרו של מנהל החינוך בצבא. הוא בילה זמן קצר בשירות מעבר לים במלזיה ובסינגפור, במסגרת משימה שהייתה קשורה למצב החירום במלזיה.
חבר הפרלמנט

בבחירות הכלליות של 1960 הוצגה מועמדתו של רולינג כנציג מפלגת הלייבור במחוז הבחירה של פנדלטון שבקרייסטצ'רץ'. פנדלטון נחשב למחוז בטוח של המפלגה הלאומית של ניו זילנד ורולינג הובס על ידי הארי לייק, שמונה להיות שר האוצר בממשלת המפלגה הלאומית שהוקמה לאחר הבחירות. בכל אופן, שנתיים לאחר מכן, התמודד רולינג בהצלחה בבחירות הביניים במחוז בולר, שהתקיימו עקב מותו של נציג הלייבור, ג'רי סקינר. רולינג החזיק במושב זה עד לבחירות של 1972 ואז, עקב ביטולו של מחוז בחירה זה, הוא המשיך לכהן בפרלמנט כנציג מחוז הבחירה של טסמן.
כאשר עלתה מפלגת הלייבור לשלטון בהנהגתו של נורמן קירק ב-1972, מונה רולינג להיות שר האוצר. היה זה קידום מהיר למי שלא היה בעל ניסיון קודם כשר בממשלה. תקופת כהונתו של רולינג כשר האוצר הייתה סוערת משהו, עם מספר אתגרים משמעותיים שעמדו בפניו.
ראש ממשלת ניו זילנד

לאחר מותו הפתאומי של נורמן קירק ב-1974, כיהן יו וואט כראש הממשלה בפועל במשך שבוע, עד אשר בחרה הלייבור את מנהיגה החדש. רולינג, שהיה סגנו של קירק, היה המועמד המוביל להחליפו, למרות שמנהיגות המפלגה ופדרציית העובדים העדיפו את יו וואט.
ב-6 בספטמבר 1974 אושרה רשמית בחירתו של רולינג כראש ממשלת ניו זילנד ה-30. בהמשך הוא מונה גם להיות חבר במועצה המלכותית. כמנהיג מפלגת הלייבור וכראש הממשלה הוא ספג מתקפות מחברי האופוזיציה בהנהגתו של רוברט מולדון ובאופן כללי נמתחה עליו ביקורת על חולשתו. תומכיו הכחישו זאת, באומרם שהוא בחר לא לקחת חלק בהתעמתות האגרסיבית שמולדון משך אותו אליה.
מנהיג האופוזיציה

בחירות 1975 היוו תבוסה עבור הלייבור. במרכז מסע הבחירות של המפלגה עמדה הסיסמה "אזרחים למען רולינג" (Citizens for Rowling). הייתה זו מערכה שמאחוריה עמדו אישים מרכזיים שתמכו ברולינג. מערכה זו תויגה כאליטיסטית ובאופן כללי היא הביאה תוצאות הפוכות מאלו שהיא כוונה אליהן מלכתחילה.
בשנות השבעים המאוחרות, התנכר רולינג למאורים כאשר העביר את מאטיו ראטה, דוברה החשוב של מפלגת הלייבור לענייני המאורים, מהספסלים הקדמיים של המפלגה בפרלמנט. קודם לכן לקח רולינג על עצמו להחליף את ראטה כאחראי על הוועדה ליחסי הלייבור עם המאורים. ראטה הלין על חוסר הרגישות של במדיניות של הלייבור כלפי המאורים, פרש מהמפלגה והקים מפלגה משל עצמו, "מאנה מוטוהאקה", קודמתה של "המפלגה המאורית".
ב-1977 היה רולינג מעורב במהלך שהוביל להתפטרותו של חבר הפרלמנט מטעם המפלגה, קולין מויל, שנחקר במשטרה על פעילות הומוסקסואלית (שהייתה אז לא חוקית בניו זילנד) ואילץ אותו להתפטר. בוועידת המפלגה שהתקיימה באותה שנה הפגינו רבים נגד רולינג על כך ורבים בקהילה הגאה של ניו זילנד לא סלחו לו על כך עד היום.
יחד עם זאת, הצליח רולינג להיבחר שוב לתפקיד מנהיג המפלגה ובהדרגה אף לשפר את תדמיתו הציבורית. במערכות הבחירות של 1978 ו-1981 זכתה הלייבור במספר מושבים גדול יותר מזה של המפלגה הלאומית, אך לא הצליחה להשיג רוב בפרלמנט כדי להקים ממשלה.
למרות שרולינג הצליח לשקם את תדמיתו השלילית, רבים במפלגת הלייבור חשו שהגיע הזמן לשינוי. ב-1983 הוחלף רולינג בתפקידו כמנהיג המפלגה על ידי דייוויד לאני הכריזמטי שבבחירות של 1984 הצליח להביס את רוברט מולדון. בבחירות אלו פרש רולינג מהפרלמנט.
שנותיו האחרונות

לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים, התמנה רולינג לתפקיד שגריר ניו זילנד בארצות הברית ובתפקיד זה הוא כיהן מ-1985 ועד 1988. בתקופת כהונתו עמד על סדר היום של היחסים בין שתי המדינות נושא הנשק הגרעיני. לאחר מכן, לאחר שובו לניו זילנד, החל רולינג להיות מעורב  במספר ארגונים. הוא גם לקח חלק חשוב  בפעילותו שלה המוזיאון של ניו זילנד.
ביל רולינג מת בנלסון ממחלת הסרטן ב-31 באוקטובר 1995.
הערות שוליים

↑  Henderson, John. "Rowling, Wallace Edward". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 23 February 2013.
↑  OBITUARY: Sir Wallace Rowling, ;;The Independent, 1 November 1995
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7901 5328  LCCN: n77017309  NLA: 36551476  TePapa: 28538  Trove: 1287642  VIAF: 8636653   WorldCat (עם VIAF): 8636653
פייר קויפרס

| --- | --- |

פייר קויפרס
 לידה:  16 במאי 1827 רורמונד, לימבורג
 פטירה:  3 במרץ 1921 (בגיל 93) רורמונד
 שם לידה:  Petrus Josephus Hubertus Cuypers 
 מדינה:  הולנד
 פעילות בולטת:  אדריכל שתכנן את הרייקסמוזיאום, תחנת הרכבת של אמסטרדם ומספר כנסיות
 השכלה:  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 תפקיד:  Chief Government Architect of the Netherlands (1876–1921) 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב המלכותית (1897)  הצלב הגדול של מסדר אורנז'-נסאו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטרכט  מפקד במסדר האריה של הולנד  Eremedaille voor Voortvarendheid en Vernuft 
 חתימה:   
 
פֶּטְרוּס יוֹסֶפוּס הוּבֶּרְטוּס קוֹיפֶּרְס (בהולנדית: Petrus Josephus Hubertus "Pierre" Cuypers‏; 16 במאי 1827 – 3 במרץ 1921) היה אדריכל הולנדי. שמו קשור לרוב לתחנת הרכבת המרכזית של אמסטרדם (אנ') (1881–1889) ולרייקסמוזיאום (1876–1885), שניהם באמסטרדם. עם זאת, את יצירתו מייצגות יותר כנסיות רבות, מהן תכנן יותר מ-100. יתר על כן, הוא שיקם מונומנטים רבים.
ביוגרפיה

קויפרס נולד ברורמונד, בנו של צייר כנסייה, וגדל בסביבה שבה עודדו העניין באמנות. לאחר שלמד בקולג' העירוני ברורמונד, עבר לאנטוורפן ב-1844 כדי ללמוד אדריכלות באקדמיה המלכותית לאמנויות. לימדו אותו פרנס-אנדריז דורלט (Frans-Andries Durlet), פרנס סטופ (Frans Stoop) ופרדיננד ברקמנס (Ferdinand Berckmans), כולם מחלוצי האדריכלות הנאו-גותית בבלגיה. קויפרס היה תלמיד טוב; בשנת 1849, הוא זכה בפרס המצוינות (Prix d'Excellence) של האקדמיה.
לאחר סיור בחבל הריין בגרמניה, הוא חזר לרורמונד, שם מונה לאדריכל העירוני בשנת 1851. בשנת 1852 פתח בית מלאכה בו יוצרה אמנות כנסייתית.
עבודתו של קויפרס בתכנון כנסיות הושפעה בתחילה מאוד מהאדריכלות הצרפתית (אנ') מהמאה ה-13 ומכתביהם של חבריו אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק הצרפתי ויוזף אלברט אלברדינגק תיים (אנ') ההולנדי. קויפרס בנה כנסיות רבות ברחבי הולנד, שבהן ההשפעה הצרפתית מילאה תפקיד בולט. נקודות עיקריות מהתקופה הראשונה הללו הן כנסיית למברט בווחל (אנ') וכנסיית קתרינה באיינדהובן, בין היתר. משנת 1870 ואילך הסגנון של קויפרס הושפע יותר מהסגנונות הגותיים המקומיים של הולנד וכן מסגנונות גותיים ממדינות אחרות כמו נורווגיה ואיטליה. הוא גם ערך ניסויים בריכוז תוכניות בניין ופריסות לא קונבנציונליות אחרות. בחלק השני של הקריירה שלו הוא בנה כמה מהעבודות הטובות ביותר שלו. לאחר 1883 הוא נעזר בבנו יוזף קויפרס (אנ') ברוב עבודתיו.
קויפרס ניהל שיפוצים רבים. תפיסותיו בנוגע לשיפוצים זכו תדיר לביקורת; שיקום מרמז לעיתים קרובות שהבניין ניזוק מאוד, אבל קויפרס ניסה לספק דימוי אידיאלי של הסגנון או הרעיון איך הבניינים המקוריים התכוונו שהמבנה יראה במקום לשמר את האבולוציה האדריכלית של הבניין. דוגמה מוקדמת לכך היא השיקום הנרחב של כנסיית מונסטר (אנ') ברורמונד, שם החליף קויפרס מגדלים מקוריים במגדלים חדשים. משנת 1875 הוביל קויפרס את שיקום החזית המזרחית של קתדרלת מיינץ (אנ'), אותה ביצע לפי תוכניותיו בסגנון רומנסקי. בכך, הוא יצר קוטב מנוגד לקבוצת המגדלים המערביים, והחליף את רצפת מגדל הפעמון ואת כיפת הברזל של גאורג מולר (אנ').
פייר קויפרס היה דודו של האדריכל אדוארד קויפרס (אנ') שעבד עבור קויפרס בצעירותו. קרובי משפחה נוספים שהפכו לאדריכלים הם נכדיו פייר קויפרס הבן. ותיאו טאן (Theo Taen).
קויפרס היה נוצרי קתולי פעיל ועמאי במסדר הדומיניקני. ככזה, הוא נקבר במלבוש של הדומיניקנים. הוא מת בעיר הולדתו רורמונד, בן 93.
גלריה

פסל של פייר קויפרס (מאת אוגוסט פאליז), מונסטרפליין, רורמונד (הולנד)
כנסיית למברטוס הקדוש בווחל
כנסיית אנטוניוס מפדובה בבריסל בבלגיה
החזית המזרחית של קתדרלת מיינץ. המגדל המרכזי מתוארך לעבודת קויפרס בשנת 1875.
טירת דה האר באוטרכט
כנסיית מונסטר ברורמונד
קתדרלת יוסף הקדוש בחרונינגן
מזרקת בושם. התרומה ההולנדית לתערוכת המאה ב-1876
כנסיית וונדל באמסטרדם
הערות שוליים

↑  REGISTER  A
↑  "Verbouwing - Rijksmuseum". אורכב מ-המקור ב-2011-01-03.
↑  "Architecture of the Rijksmuseum - Amsterdam, The Netherlands". 22 בינואר 2008. אורכב מ-המקור ב-22 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446223705171  BIBSYS: 8003963  BnF: cb13324977j (data)  BPN: 02801391  CiNii: DA08706057  GND: 119262274  ISNI: 0000 0000 8391 5652  LCCN: n85376358  NKC: vut2010597384  NTA: 069990018  RERO: 02-A003148683  RKD: 19348  SELIBR: 319037  SNAC: w67088kz  SUDOC: 074621424  ULAN: 500012900  VcBA: 495/292907  VIAF: 69074857   WorldCat (עם VIAF): 69074857 
הרייקסמוזיאום עוצב על ידי קויפרס בשילוב של סגנון של אדריכלות הרנסאנס ואדריכלות גותית בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19. התוצאה דומה לבית עיריית פריז במה שנחשב סגנון "נאו-רנסאנס צרפתי". עם זאת, ברייקסמוזיאום נראה כי האלמנטים הגותיים גוברים על הרנסאנס, והבניין, למרות אבני הפינה של הרנסאנס האנגלי, והגגות בסגנון טירות עמק הלואר, נחשב לפעמים לנאו-גותי.
בני משה שמעבר לסמבטיון

סיפורים על שבט בני משה הם חלק מן המיתוס של עשרת השבטים האבודים ומתוארים בהרחבה בסיפוריו של אלדד הדני. הם שוכנים בארץ רחוקה ונפלאה מעבר לנהר סמבטיון האגדי ומקיימים חיים יהודיים מושלמים. עם בוא הגאולה הם יצטרפו לבני עמם הנדכאים בגלות יחד עם שאר שבטי ישראל האבודים. אלדד הדני מכנה אותם בשם נוסף: שבט ינוס.