stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיידי בנינג
עבודות מוקדמות

בנינג החלה ליצור עבודות וידאו בגיל 15. היא השתמשה במצלמת פישר פרייס Pixelvision. המצלמה, פישר פרייס PXL-2000, אשר הייתה מתנת חג מולד מאביה.
מצלמה זו המיועדת לילדים, מצלמת בצורה מפוקסלת בשחור לבן, ואין בה אפשרות להחליף קלטת אלא רק למחוק ולצלם שוב. בהתחלה מצלמה זו גרמה לה לתסכול רב. "חשבתי," היא אומרת, "זאת חתיכת חרא. זה שחור-לבן. זה בשביל הילדים. הוא אמר לי שאני מקבלת את ההפתעה הזאת. ציפיתי למצלמת וידאו." ואף על פי כן היא הצליחה עד כדי כך שסרטה הראשון שצולם במצלמה זו השתתף בפסטיבל סרטים כאשר עדיין הייתה נערה.
נושאים מוקדמים

הרוב המכריע של עבודות הווידאו של בנינג מצולמות בחדר בו חיה כנערה ומשלבות נרטיב נסיוני בו מכבבת האמנית בגופה ובקולה, חפצים שונים, כתיבה בכתב-יד, מוזיקה המושמעת בחדר ומתחלפת תוך כדי צילום, הנושאים קשורים לגיל הנעורים, לאלימות, למגדר ומיניות ועוד. עבודותיה נכללו בביאנלה של הוויטני שלוש פעמים.
בעבודותיה המוקדמות - – A New Year, Living Inside, Me and Rubyfruit, Jollies, and If Every Girl Had a Diary - משתמשת בנינג בתחושת הבדידות שלה - לבדה בחדרה ומנותקת מהעולם, כמוקד העיקרי. בעבודתה המוקדמת "שנה חדשה", בנינג מתחמקת מלהיות מול המצלמה, באמצעות התמקדות בסביבה שלה חפצים ואלמנטים שונים בחדרה – כדי לתאר רגשות של חרדה, בלבול וניכור. "אני לא מדברת, אני לא נוכחת שם פיזית, זה הכל טקסט כתוב בכתב יד, מוזיקה; אני רציתי להחליף חפצים, דברים שהיו סביבי, כדי להמחיש את האירועים. השתמשתי בחפצים מהסביבה הקרובה ביותר – טלוויזיה, צעצועים, הכלב שלי, לא משנה מה."
הזהות המינית והמגדרית והאתגרים של ההתבגרות הם נושאים חוזרים על עצמם לאורך כל עבודותיה של בנינג. בנינג משתמשת בתרבות הפופ, כגון מוזיקה פופולרית, טלוויזיה או עיתונים, על מנת להעצים את המסרים שלה ובו זמנית מבצעת פרודיה על אותה תרבות פופ. בנינג גם שואבת השראה מדימויים נפוצים בטלוויזיה ובסרטים: "הם מזויפים לחלוטין ונבנו כדי לבדר לדכא באותו הזמן – הם חסרי משמעות בפני נשים, ולא רק לנשים לסביות. חלק מהסיבה שבגללה התחלתי היא שהייתי צריכה תמונות מסוג אחר ולא רציתי לחכות שמישהו יעשה את זה בשבילי". מתוך תחושת הבדידות שעוברת בעבודות אלה, השימוש באזכורים של טלוויזיה ותרבות פופולרית למעשה מעצים את הבדידות בכך שמדגיש לצופה את האמצעי העיקרי שדרכו מנהלת בנינג אינטראקציה עם העולם.
ככל שהתקדמה עבודתה כך נוספו דימויים של גופה לתוך הפריים. בעבודות כמו If Every Girl Had a Diary’' היא משתמשת במגבלות של מצלמת הפיקסלוויז’ן לקבלת תקריבים מפוקסלים של פניה, עיניה, אצבעותיה, בזמן שהיא מספרת בקולה על חייה ומחשבותיה.
קריירה מוזיקלית

בנוסף להיות אמנית פיתחה בנינג בראשית דרכה גם קריירה מוזיקלית. ב-1998 ייסדה בנינג את לה טיגרה, להקת פוסט פאנק פמיניסטית שחברותיה כללו את קתלין האנה (לשעבר בקיני קיל), וג’והאנה פטמן. בנינג עזבה את הלהקה בשנת 2000. ג’יידי סמסון הצטרף ללהקה לאחר עזיבתה.
תערוכות

ב-2006 הציגה בנינג את פליי פאוז - מיצב אנימציה בעל שני מסכים. המיצב הוצג במרכז ווקסנר באוהיו וכן בחלל האמנות של קרן דיה בניו יורק. במקביל הוצגו ציוריה של בנינג בגלריה אורצ’רד בניו יורק. ב-2009 הוצגה עבודה זו גם במוזיאון הוויטני. ב-2013 הוזמנה על ידי מוזיאון הקרנגי ליצור עבורם עבודה חדשה - מיצב של ציורים מופשטים. ב-2016 הציגה תערוכת יחיד, “Green God” בגלריה מרי בון בניו יורק. ב-2017 הציגה תערוכת יחיד, “Shared Eye” בKunsthalle Basel.
פרסים והוקרות

בנינג קבלה את מלגת גוגנהיים היוקרתית ב-2005, ובנוסף לה קבלה מלגות מקרן אנדראה פרנק, מקרן רוקפלר, ממרכז ווקסנר, ועוד. בנינג זכתה בפרס מטעם מעגל מבקרי הקולנוע של לוס אנג’לס. עבודות הווידאו שלה מופצות על ידי ארגון הווידאו דאטה בנק.
עבודות

2006: (Play Pause" (29:21", מיצב וידאו על שני מסכים, ציור על נייר.
2003: (One Liner" (5:07", מיצב, וידאו שחור לבן
2003: (The Baby" (5:40", מיצב, וידאו דיגיטלי בצבע/ רישום על נייר
1999: "Le Tigre Slide Show" (מיצב שקופיות שהוצג בהופעות לה טיגרה, 40:00, רישומים ושקופיות בצבע)
1999: "Le Tigre", הוקלט עם קתלין האנה וג'והאנה פטמן (תקליטור וויניל)
1998: (Flat Is Beautiful" (56:00", וידאו שחור לבן, 16mm and Super 8
1995: (German Song", (6:00", וידאו שחור לבן/ Super 8 film
1995: (The Judy Spots" (12:30", וידאו בצבע 16mm film,
1992: (Girl Power" (15:00", וידאו שחור לבן
1992: (It Wasn't Love" (19:06", וידאו שחור לבן
1991: (A Place Called Lovely" (13:40", וידאו שחור לבן
1990: (Jollies" (11:18", וידאו שחור לבן
1990: (Welcome to Normal" (20:00", וידאו בצבע/ Hi 8
1990: (If Every Girl Had a Diary" (8:56", וידאו שחור לבן
1989: (Living Inside" (5:06", וידאו שחור לבן)
1989: (Me & Rubyfruit" (5:31", וידאו שחור לבן);
1989: (A New Year" (5:57", וידאו שחור לבן)
הערות שוליים

↑  Curnotte, Rick (בינואר 2003).  Curnotte, Richard A. Jr. (ed.). "Child's Play: The Pixelvision Videos of Sadie Benning". The Film Journal (4). ISSN 1542-0868. נבדק ב-10 ביולי 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Masters, Kim.
↑  Smith, Gavin. (1998).
↑  Morris, Gary (באפריל 1999).  Morris, Gary (ed.). "Behind the Mask: Sadie Benning's Pixel Pleasures". Bright Lights Film Journal (24). ISSN 0147-4049. נבדק ב-10 ביולי 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Smith, Roberta. (1993).
↑  Russell, Catherine (2010). "Autoethnography". Experimental Ethnography: The Work of Film in the Age of Video. Durham NC: Duke University Press. pp. 291–295. ISBN 0822323192. נבדק ב-10 ביולי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810696093405606  BnF: cb16912323q (data)  GND: 121549127  ISNI: 0000 0001 1483 4792  LCCN: n2008001992  MusicBrainz: ad77bd6f-90e3-439d-b990-bfed508686a8  NTA: 160304644  RERO: 02-A028351278  SUDOC: 152485171  ULAN: 500114576  VIAF: 165546277   WorldCat (עם VIAF): 165546277 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סיידי בנינג".
נורמנים

| --- | --- |

כיבושי הנורמנים לאורך השנים
 שפות
 נורדית עתיקה, לטינית
 דת
 פגאניות נורדית, נצרות
הנורמנים (בנורדית עתיקה: Norðmaðr – "איש (מן) צפון (נור)") היו פולשים סקנדינבים (בעיקר ויקינגים-דנים) אשר במהלך המחצית השנייה של המאה ה-9 לספירה החלו בכיבוש החלק הצפוני של צרפת הידוע כיום בשם נורמנדי, ממנו התפשטו לאיטליה; הם ידועים גם בשל הכיבוש הנורמני של אנגליה, שהחל עם קרב הייסטינגס ב-1066.
הנורמנים היו ממוצא ויקינגי, אבל היו למעשה בעיקר ממערב פלנדריה. טרם התיישבות הנורמנים בצרפת, הם היו ככל השבטים הוויקינגיים, אשר בזזו ושדדו כפרים ששכנו על חופי המדינות השכנות, ואף חדרו עמוק יותר ליבשה דרך הנהרות. במהלך המאה ה-9 התהדקו הקשרים בין המנהיגים הנורמנים למלך האנגלי והם שימשו לו כשכירי חרב במאבק על כיבוש האי הבריטי והכפפתו תחת מנהיגות אחת. בשנת 911, לאחר פשיטות על צפון צרפת ומצור על פריז, העניק להם שארל התם מלך פרנקיה המערבית את אזור הסן התחתי. באזור זה, שהפך לאחר התפשטות מסוימת לדוכסות נורמנדיה, הקימו הנורמנים את בירתם רואן. מנהיג הפולשים, הרולף או רולו מנורמנדי (הידוע יותר גם בשמו הלטיני רוברט) נשבע אמונים לשארל התם כדי שזה ייתן לו את חבל הארץ. לאחר כמה שנים של התנחלות בנורמנדי, התנצר רולו ובעקבותיו שאר הנורמנים ובכך החלה תקופה חדשה בתולדות עם זה.
הנורמנים, שאימצו את הדת הנוצרית ואת השפה הצרפתית העתיקה, יצרו באמצעות שילוב מסורתם זהות תרבותית חדשה, נפרדת משכניהם הפרנקים ומבני ארצות מוצאם הסקנדינבים.
התרבות הנורמנית הייתה משתנה וסתגלתנית, ולמשך זמן מסוים הובילה אותם לכיבוש שטחים בכל רחבי אירופה.
כיבוש אנגליה

הכיבוש הנורמני של אנגליה לא נבע מדחף התפשטות חסר רסן, או מצפיפות רבה מדי בנורמנדי, אלא מסכסוכי ירושה. ויליאם הכובש טען כי הוכרז כיורשו של מלך אנגליה אדוארד המודה שעמד למות ולא היו לו בנים לרשת אותו.
לאחר בגידתו של הרולד גודווינסון בויליאם, לא נותר לו אלא לשים פעמיו אל עבר אנגליה ולדרוש בכוח את הכתר המגיע לו. כאמור, בקרב הייסטינגס ניצחו הנורמנים את הסקסונים והתנחלו באנגליה, כאשר הם נטמעים בקרב הסקסונים.
הנורמנים בסיציליה ודרום איטליה

לשטחי דרום איטליה הגיעו נורמנים ב-999 כשכירי חרב בהזמנת שליטי ערי מדינה מקומיים שנזקקו לעזרה בהתמודדות עם הקיסרות הרומית המזרחית. במקביל, היו נורמנים ששימשו שכירי חרב באימפריה הרומית המזרחית.
ב-1029 נתן להם הדוכס סרגיוס הרביעי מנאפולי מקום להקמת יישוב קבע.
ב-1035 הגיעו לדרום איטליה ויליאם יד הברזל יחד עם אחיו דרוגו והצטרפו ללומבארדים באפוליה במלחמתם כנגד הביזנטים. כאשר הביזנטים הובסו ב-1040 קיבלו השניים את אמאלפי כשלל.
בנייה > הטירות בנורמנדי ובאנגליה

לפני שהנורמנים התיישבו בצרפת, הם היו יורדי ים שנהגו לפשוט על חופים של ממלכות אחרות ולבזוז אותם, כמו עמים נורדיים אחרים. כאשר בראשית המאה ה-10 התיישבו רולו ואנשיו בשפך הסיין העילי (לכיוון האוקיינוס האטלנטי), הם עזבו בהדרגה את עיסוקיהם הימיים ועסקו בגיבוש וחיזוק שליטתם על השטחים הקרקעיים שכבשו.
האסטרטגיה המרכזית של הנורמנים, שנולדה בנורמנדי, כללה בניית ביצורים שמהם הם יכלו לצאת למתקפה, להיות מוגנים ואף לשלוט על טריטוריות סמוכות. בהמשך, הפכו ביצורים אלו למעין טירות שרובן המכריע היו עשויות מעץ ומוגנות בחומת עץ שמסביבה חפיר.
כאשר כבשו הנורמנים את אנגליה ב-1066, הם החלו לבנות ביצורי קבע מאבן, כדי לזכות ביתרון על אויביהם. דוגמה מובהקת לכך הוא המגדל הלבן, המצוי בימינו במתחם מצודת לונדון.
הנורמנים בנו טירות רבות, כדי להגן על גושי ההתיישבות שלהם ועל צירי האספקה ברחבי האי. גם כאשר הרחיבו את כיבושם לוויילס ולסקוטלנד, המשיכו הנורמנים בשיטה זו.
בימינו ניצבות טירות ושרידי טירות רבים על אדמת האי הבריטי, כעדות לפועלם של הנורמנים, שעל אף היותם עם קטן, כבשו אי גדול והשפיעו עליו מהיבטים רבים.
אלברט קאהן (ארכיטקט)

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1869 ראונן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  8 בדצמבר 1942 (בגיל 73) דטרויט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Albert Herzensworte Kahn 
 מקום קבורה:  White Chapel Memorial Cemetery 
 לאום:  יהודים 
 תחום יצירה:  אדריכלות, industrial architecture 
 פרסים והוקרה:  מדליית פרנק פ. בראון (1943)  פרס פירמת האדריכלות 
 צאצאים:  לידיה וינסטון 
 
אלברט קאהן (באנגלית: Albert Kahn ;‏21 במרץ 1869 – 8 בדצמבר 1942) היה אדריכל יהודי-אמריקאי, האדריכל התעשייתי האמריקאי החשוב ביותר בתקופתו. לעיתים הוא מכונה "אדריכל דטרויט". בשנת 1943 הוענקה לו לאחר מותו מדליית פרנק פ. בראון מטעם מכון פרנקלין. רבים ממסמכי העבודה האישיים של אלברט קאהן ותצלומי המבנים שתכנן שוכנים בספרייה ההיסטורית בנטלי של אוניברסיטת מישיגן. הספרייה המקצועית האישית שלו, אוסף ספריית אלברט קאהן, שוכנת באוניברסיטה הטכנולוגית של לורנס בסאות'פילד, מישיגן. הארכיונים לאמנות אמריקאית במכון סמיתסוניאן מכילים את רוב ההתכתבויות של המשפחה וחומרים אחרים.
בניינים מעוצבים של קאהן > מבנים באוניברסיטת מישיגן

מבני הקמפוס שנבנו במהלך הקריירה שלו (מקור רשימה זו: שרייבר, פני. "הקמפוס של אלברט קאהן."עיתון אן ארבור אובסרבר" (The Ann Arbor Observer), ינואר, 2002, עמודים 27–33):
בנין הנדסה (כיום המבנה המערבי), 1904
בית חולים פסיכופתי (נהרס), 1906
אודיטוריום היל, 1913
הלן ניוברי, בית מגורים, 1915
מבנה מדעי הטבע, 1915
בית מגורים בטסי ברבור, 1920
ספריה כללית (כיום ספרית הבוגרים ע"ש הארלן האצ'ר), 1920
ספריה ע"ש ויליאם קלמנט, 1923
אולם אנג'ל, 1924
בנין המדעים הפיזיקליים (כיום מעבדת רנדל), 1924
בית החולים האוניברסיטאי (נהרס), 1925
אולם קוזאנס, 1925
בנין הרפואה המזרחי (כיום בנין ע"ש ס.ס. ליטל), 1925
המכון ע"ש תומאס ה. סימפסון, 1927
בניין המוזיאונים אלכסנדר ג. רותן, 1928
מגדל הזיכרון ע"ש ברטון, 1936
המכון הנוירופסיכיאטרי (נהרס), 1938
מבני הארגון היווני:
בית סיגמא פי (1900), רחוב אינגלס 426 (נהרס)
בית דלתא אופסילון (1903), רחוב היל 1331
הבית המשולש (1905–06), שדרת ווטנאו 1501
בית אלפא אפסילון פי (1912), רחוב היל 1205 (לשעבר דלתא גמא)
בית פסי אפסילון (1924), רחוב היל 1000
לקריאה נוספת

Bridenstine, James (1989). Edsel and Eleanor Ford House. Wayne State University Press. ISBN 0-8143-2161-5.  Bridenstine, James (1989). Edsel and Eleanor Ford House. Wayne State University Press. ISBN 0-8143-2161-5.  Bridenstine, James (1989). Edsel and Eleanor Ford House. Wayne State University Press. ISBN 0-8143-2161-5.
Ferry, W. Hawkins (1970). The Legacy of Albert Kahn. Detroit: Wayne State University Press. ISBN 0-8143-1889-4.  Ferry, W. Hawkins (1970). The Legacy of Albert Kahn. Detroit: Wayne State University Press. ISBN 0-8143-1889-4.  Ferry, W. Hawkins (1970). The Legacy of Albert Kahn. Detroit: Wayne State University Press. ISBN 0-8143-1889-4.
Fogelman, Randall (2004). Detroit's New Center. Arcadia. ISBN 0-7385-3271-1.  Fogelman, Randall (2004). Detroit's New Center. Arcadia. ISBN 0-7385-3271-1.  Fogelman, Randall (2004). Detroit's New Center. Arcadia. ISBN 0-7385-3271-1.
לואיס, דייוויד ל. "פורד וקאהן" "היסטוריה של מישיגן" 1980 64 (5): 17-28. פורד הזמין את האדריכל אלברט קאהן לעצב מפעלים
Matuz, Roger (2002). Albert Kahn, Builder of Detroit. Wayne State University Press. ISBN 978-0-8143-2956-6.  Matuz, Roger (2002). Albert Kahn, Builder of Detroit. Wayne State University Press. ISBN 978-0-8143-2956-6.  Matuz, Roger (2002). Albert Kahn, Builder of Detroit. Wayne State University Press. ISBN 978-0-8143-2956-6.
Sobocinski, Melanie Grunow (2005). Detroit and Rome: building on the past. Regents of the University of Michigan. ISBN 0-933691-09-2.  Sobocinski, Melanie Grunow (2005). Detroit and Rome: building on the past. Regents of the University of Michigan. ISBN 0-933691-09-2.  Sobocinski, Melanie Grunow (2005). Detroit and Rome: building on the past. Regents of the University of Michigan. ISBN 0-933691-09-2.
Melnikova-Raich, Sonia (2010). "The Soviet Problem with Two 'Unknowns': How an American Architect and a Soviet Negotiator Jump-Started the Industrialization of Russia, Part I: Albert Kahn". IA, The Journal of the Society for Industrial Archeology. 36 (2): 57–80. ISSN 0160-1040. JSTOR 41933723. ; Melnikova-Raich, Sonia (2011). "The Soviet Problem with Two 'Unknowns': How an American Architect and a Soviet Negotiator Jump-Started the Industrialization of Russia, Part II: Saul Bron". IA, The Journal of the Society for Industrial Archeology. 37 (1/2): 5–28. ISSN 0160-1040. JSTOR 23757906. (מופשט)
טירז פור פירז

| --- | --- |

טירז פור פירס ב-1985. קורט סמית' (משמאל) ורולאנד אורזבל (מימין)
 מקום הקמה:  באת' 
 מוקד פעילות:  באת', אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 סוגה:  פופ רוק ניו ווייב
 חברת תקליטים:  New Door Mercury Gut Phonogram Universal
 tearsforfears.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 רולאנד אורזבל קורט סמית'
 חברים לשעבר
 איאן סטנלי Manny Elias 
 
טירז פור פירס ב-2017
טירז פור פירז (באנגלית: Tears for Fears; בראשי תיבות: TFF; באופן מילולי: דמעות לפחדים) היא להקה בריטית מצליחה אשר הוקמה בעיר באת' בשנת 1981 ופועלת עד היום. הסגנון המוזיקלי של 'טירז פור פירז' נע בין פופ, רוק וניו ווייב. נכון ל-2007 נמכרו כ-21 מיליון עותקים מאלבומי הלהקה.
היסטוריה

הלהקה הוקמה בידי רולאנד אורזבל וקורט סמית', שהם החברים העיקריים בה, כאשר שאר הנגנים מתחלפים בתדירות גבוהה. חברי הלהקה המקוריים היו רולאנד אורזבל (שירה וגיטרה), קורט סמית' (שירה וגיטרה בס), איאן סטנלי (קלידים) ומני אליאס (תופים).
הלהקה זכתה להכרה בשנות השמונים, עת הוציאה שלושה אלבומים שזכו להצלחה ובהם להיטים, כגון: Shout, Sowing The Seeds Of Love, Mad World, ו-Everybody Wants to Rule the World. השיר Mad World זכה להצלחה מחודשת כאשר גרסת כיסוי שלו הופיעה בפסקול הסרט דוני דארקו. פרט לכך הוקלטו לשיר עוד כ-25 גרסאות כיסוי שונות, בין השאר בידי הדוגמנית הישראלית מלאני פרס (עבור סרטו של רשף לוי איים אבודים).
ב-5 ביולי 2017 הופיעה הלהקה בישראל, בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב. ב-23 ביולי 2019 חזרה הלהקה להופיע בישראל, גם הפעם בהיכל מנורה מבטחים.
רשימת אלבומים

1983 – The Hurting
1985 – Songs from the Big Chair
1989 – The Seeds of Love
1993 – Elemental
1995 – Raoul and the Kings of Spain
2004 – Everybody Loves a Happy Ending
2022 – The Tipping Point
2024 – Songs for a Nervous Planet
הערות שוליים

↑  עמי פרידמן, דמעות של אושר: טירז פור פירז סחפו את הקהל, באתר ynet, 6 ביולי 2017
↑   בן שלו, ההופעה של Tears for fears התקדמה מגישושים מהוססים לניצחון גורף, באתר הארץ, 6 ביולי 2017
↑  שגיא בן נון‏, צעקה של שמחה: "טירז פור פירז" ריגשו והרטיטו את הלב, באתר וואלה, 6 ביולי 2017
↑  דוד רוזנטל‏, כולם מנצחים: ההופעה של טירז פור פירז שחזרה את ההצלחה, באתר וואלה, 24 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373275405171  BnF: cb139069540 (data)  GND: 5154387-4  ISNI: 0000 0001 2183 4678  LCCN: n92005753  MusicBrainz: 7c7f9c94-dee8-4903-892b-6cf44652e2de  NKC: xx0017030  Trove: 845101  VIAF: 149972092   WorldCat (עם VIAF): 149972092 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המכון הפוליטכני רנסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה פרטית
 על שם:  סטיבן ואן רנסלר 
 תקופת הפעילות:  1824–הווה (כ־201 שנים) 
 מייסדים:  סטיבן ואן רנסלר 
 בעלי תפקידים
 סגל:  1,673 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 :  7,501 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 מיקום
 מיקום:  110 8th St, Troy, NY, 12180-3590 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°43′44″N 73°40′36″W﻿ / ﻿42.729014°N 73.676728°W﻿ / 42.729014; -73.676728
 www.rpi.edu
 he
 
המכון הפוליטכני רנסלר (באנגלית: Rensselaer Polytechnic Institute) הוא אוניברסיטת מחקר פרטית בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. מכון רנסלר הוקם בשנת 1824 למען "יישום המדע למטרות החיים". זוהי האוניברסיטה הטכנולוגית הוותיקה ביותר בעולם הדובר אנגלית ובחצי הכדור המערבי.
המכון הפוליטכני פועל באמצעות שישה בתי ספר המכילים 37 מחלקות. המכון בולט במיוחד בזכות לימודי ההנדסה, המחשוב, מינהל העסקים, טכנולוגיית מידע, מדעים, העיצוב והאומנויות. נכון לשנת 2017, הסגל ובוגרי המוסד כוללים 5 זוכי מדליית מדע לאומית, 8 מקבלי מלגות פולברייט וחתן פרס נובל לפיזיקה. זאת בנוסף על 17 חברי האקדמיה הלאומית למדעים, 25 חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים ו-8 חברי האקדמיה הלאומית לרפואה. המכון הפוליטכני מדורג מאז 1970 בין 50 האוניברסיטאות האמריקאיות המובילות ביותר. בנוסף על כך, המכון חבר באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות.
היסטוריה

סטיבן ואן רנסלר החליט להקים את בית הספר רנסלר ב-5 בנובמבר 1824. השיעורים עצמם החלו ב-3 בינואר 1825 בבניין בקצה הצפוני של טרוי. שכר הלימוד היה בסביבות $40 לסמסטר (שווה ערך ל-$800 בשנת 2012). בית הספר למדו אף סטודנטים מאוהיו ופנסילבניה. עוד בשנותיו הראשונות, בית הספר רנססלר החל להעניק תארים מתקדמים.
שם המוסד שונה ל"מכון רנסלר" ב-1832, והחל לעסוק גם במחקר טכנולוגי. ב-1835 המכון נודע בכך שהחל להעניק תארים גם בהנדסה אזרחית.
בשנת 1850 ובהשפעת מכונים מקבילים באירופה, הלימודים במכון החלו לארוך שלוש שנים ורוכזו בשישה בתי ספר. ב-10 במאי 1862, נשרפו מאות בניינים בלב טרוי, ובהם גם ממבני המכון. אוניברסיטת קולומביה הציעה למכון לעזוב את העיר לחלוטין ולהתמזג בקמפוס קולומביה בניו יורק. בסופו של דבר, ההצעה נדחתה והמכון עבר לקצה העיר טרוי.
| מספר הסטודנטים לתואר ראשון: |
| --- | --- |
1825: 10 תלמידים: 
1850: 53 תלמידים: 
1875: 181 תלמידים: 
1900: 225 תלמידים: 
1910: 650 תלמידים: 
1925: 1,240 תלמידים: 
1945: 1,604 תלמידים: 
1950: 3,987 תלמידים: 
1965: 5,232 תלמידים: 
2018: 7,962 תלמידים: 
בשנת 1904 המכון נשרף שוב. למרות זאת, המכון הצליח להתרחב מאוד מבחינה אקדמית וכספית. בשנת 1901 הוקמה המחלקה לאמנויות, מדעים ומנהל עסקים, וכן בית הספר לתארים מתקדמים. מספר התארים המוצעים גדל וכלל גם הנדסת חשמל, הנדסת מכונות, ביולוגיה, כימיה ופיזיקה. מספר הסטודנטים גדל מ-200 בשנת 1900 לשיא של 1,700 בשנת 1930.
ב-1961 נבנה ופעל במכון מאיץ החלקיקים הליניארי הגדול בעולם.
בשנת 1999 המכון זכתה לתשומת לב ציבורית רבה בכך שהיה לאחד המוסדות האקדמיים הראשונים שחייבו שימוש במחשב. באותה השנה התמנתה לנשיאות המכון שירלי אן ג'קסון. ג'קסון שאפה להגדיל מאוד את המכון, ונשיאותה הייתה שנויה במחלוקת. ב-26 באפריל 2006, סגל המכון ניסה להדיחה בהצבעת אי-אמון כושלת. ב-2008 כ-98 משרות בצוות (5% מכלל המשרות) נסגרו כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי . למרות הקשיים הכלכליים, הרחבת הבנייה בקמפוס נמשכה ונחנכו בניינים חדשים רבים בקמפוס. בסופו של דבר, כל המשרות הוחזרו, והמכון חזר למצב כלכלי טוב.
דירוג אקדמי

דירוג שאנגחאי - מיקום 401–500
דירוג QS - מיקום 470
דירוג Times Higher Education - מיקום
סטודנטים

בשנת 2018 למדו במכון רנסלר כ-7,442 סטודנטים, בהם 6,590 לתואר ראשון ו-1,329 לתארים מתקדמים. יותר מ-71% הסטודנטים במכון הגיעו מחוץ למדינת ניו יורק. יותר מ-20% מהסטודנטים הגיעו מחוץ לארצות הברית. הסטודנטים במכון הגיעו מכלל 50 המדינות בארצות הברית ומ-60 מדינות בעולם. היחס בין סטודנטים לחברי הסגל במסלולי התואר הראשון הוא 13:1.
בערך 12% מהסטודנטים קיבלו את מדליית רנסלר - מלגת הצטיינות בשווי מצטבר של $100,000 למצטיינים במדעים ומתמטיקה. בשנת 2018, המכון השקיע מעל 140 מיליון דולר בסיוע כספי ומלגות לסטודנטים.
בוגרים מפורסמים

על פי אגודת בוגרי רנסלר, בארצות הברית חיים למעלה מ-100,000 בוגרי המכון, בנוסף על 4,300 החיים מחוץ לארצות הברית. מבין בוגרי המכון הבולטים ניתן למנות את דניס טיטו, ג'ון סוויגרט, ריי טומלינסון, ג'ון בארסו, האני אל-מולקי, איבר ג'יאבר, ג'יימס פאלון ובובי פארלי. המומחה הישראלי לטילים, עוזי רובין, למד ברנסלר. המתמטיקאי לי סגל אשר כיהן כדיקן פקולטה במכון ויצמן למדע, כיהן קודם עלייתו ארצה ברנסלר.
כוכב הירדן

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  312 מטר
 היסטוריה
 נבנה:  1168 
 מאורעות:  slighting  חפירה ארכאולוגית (2013–2016) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת יששכר, הגליל התחתון
 קואורדינטות:  32°35′44″N 35°31′17″E﻿ / ﻿32.595555555556°N 35.521388888889°E﻿ / 32.595555555556; 35.521388888889
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כוכב הירדן(למפת עמק בית שאן רגילה) כוכב הירדן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כוכב הירדן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כוכב הירדן
 
מבט מהאוויר
כוכב הירדן (בעברית ידוע גם בשמות יפה נוף וכוכב הרוחות, בערבית: كوكب الهوا (כַוכב אל-הוַא), ובצרפתית: Belvoir (בלווַּאר), או Coquet (קוקט) במקורות הצלבניים) הוא גן לאומי ואתר ארכאולוגי השוכן בקצהּ המזרחי של רמת יששכר (רמת כוכב), בשולי הגליל התחתון, בין הכנרת לבית שאן. במקום נמצאים שרידים ארכאולוגיים מתקופות שונות, בהם חורבות יישוב עברי קדום, בית הכנסת בכוכב הירדן, שרידים של מבצר צלבני מפואר ושרידי יישוב ערבי. האתר שוכן על פסגה שגובהה 312 מטרים מעל פני הים, ושיפוליה המצוקיים מתנשאים לגובה של 550 מטר מעל בקעת הירדן, שפרושה לרגליה ממזרח.
המבצר הוא אחד מתוך שני מבצרים כפולים (השני הוא קראק דה שבלייה שבמערב סוריה; לעיתים הם נקראים "מבצר בתוך מבצר" או מבצרים קונצנטריים), שנחשפו בממלכת ירושלים הצלבנית ובלבנט. מבצרים שנבנו לאחר מכן נטלו הרבה מהרעיונות שיושמו בכוכב הירדן ושיבצו אותם במערכות ביצורים בעלות מאפיינים נוספים. חוקרים וארכאולוגים של ממלכת ירושלים תיארו את המבצר בהרחבה. בספרו "ארכאולוגיה של הצלבנים" מציין החוקר אדריאן בועז מהפקולטה לארכאולוגיה של אוניברסיטת חיפה, שהמבצר מהווה את הדוגמה המושלמת לסוג זה של מבצרים. הוא שימש נקודת מפנה בבנייה ובתכנון של מבצרים, והיה אבטיפוס "לכמה מהטירות המעולות שנבנו במערב". חוקר תולדות הצלבנים יהושע פראוור מכנה את המבצר "אחד מגדולי ההישגים האדריכליים של הצלבנים", ומציין שמדובר במבצר מפואר ויחיד במינו. ההיסטוריון המוסלמי בן המאה ה-13 אבו שאמה תיאר בכתביו את המבצר הצלבני ששכן במקום: "קבוע בינות לכוכבים, כקן נשרים ומקום משכן הלבנה".
מבצר כוכב הירדן נבנה מאבני בזלת שנחצבו מהחפיר המקיף את המבצר משלושה עברים ומאבנים לבנות שהובאו לאתר ממחצבות מרוחקות יותר.
היסטוריה > עד תקופת הצלבנים

הקצה המזרחי של רמת כוכב היה מיושב ככל הנראה כבר בתקופת ההתנחלות המקראית. בעת חלוקת ארץ ישראל לשבטים העבריים היה המקום חלק מנחלתו של שבט יששכר, השבט שנתן לרמה עליה נמצא האתר את שמה. במקום נמצאה גם מצבת אבן, שריד מהתקופה שבה ישבו המצרים במקום.
שרידי יישוב יהודי עתיק מתקופת התלמוד (המאה ה-3) שהתגלו במקום, זוהו כיישוב "כוכב". בחפירות שנערכו במקום התגלו שרידים של בתי מגורים וכן שרידיו של בניין ציבורי חשוב, ככל הנראה בית כנסת. אבנים מעוטרות בסמלים יהודיים, דוגמת מנורת שבעה קנים, נמצאו בין אבני הבניין של המבצר הצלבני, והן נלקחו מהכפר היהודי החרב ששכן במקום בתקופה הצלבנית. היו שזיהו את המקום עם גרופינא המוזכרת במסכת ראש השנה כמקום בו השיאו משואות להודיע על קידוש החודש.