stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עזיבת האישה השונמית
תיאור היצירה > ניתוח איקונוגרפי וטכני

הציור משקף סממנים חזותיים התואמים לתיאור המקראי:
דמותו של ישמעאל נראית כמתבגר, בהתאם למסופר בבראשית, בשונה מהנער הצעיר המלווה את האישה השונמית בסיפור המקביל במלכים.
נוכחות חמת המים התואמת את האזכור המקראי של "חמת מים".
אשפת החיצים שעל מותני ישמעאל מתכתבת עם תיאורו בהמשך הסיפור: "וַיְהִי רֹבֶה קַשָּׁת" (בראשית כ"א, כ').
הדמות המרכזית, ככל הנראה אברהם, נראית כמשלחת את הגר בברכת פרידה.
צילום רנטגן של היצירה גילה כי היא עברה שינויים משמעותיים במהלך השנים. הרקע והנוף נצבעו מחדש באופן נרחב, והוספה קשת ארכיטקטונית שאינה חלק מהתכנון המקורי. כמו כן, סביר להניח שהציור היה במקורו תיאור של סצנה באור יום, שהוסב לאחר מכן לסצנה לילית. שינוי זה משפיע על אווירת היצירה, אך אינו תואם לחלוטין את הטקסט המקראי, המציין כי גירוש הגר וישמעאל התרחש בשעות הבוקר.
בהתבסס על ממצאים היסטוריים, טכנולוגיים ואיקונוגרפיים, נראה כי הציור תואם ברוב היבטיו את סיפור גירוש הגר וישמעאל. אף שהיצירה אינה נחשבת עוד לעבודה מקורית של רמברנדט, היא משקפת היטב את סגנון סדנתו ואת השפעתו על תלמידיו, בהם פרדיננד בול.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Abraham dismissing Hagar and Ishmael : Oil painting : Amsterdam, 1640 (painted) : Rembrandt van Rijn (1606 - 1669)". Collections.wam.ac.uk. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 50806
מאמה מיה! Here We Go Again

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  שירי להקת "אבבא" ומחזמר באותו השם
 בימוי:  אול פארקר 
 הופק בידי:  ג'ודי קריימר, גארי גואצמן 
 תסריט:  אול פארקר 
 שחקנים ראשיים:  אמנדה סייפריד דומיניק קופר מריל סטריפ לילי ג'יימס קולין פירת' פירס ברוסנן ג'רמי אירווין כריסטין ברנסקי ג'ולי וולטרס סטלאן סקארסגארד שר
 מוזיקה:  אן דאדלי 
 צילום:  רוברט יאומן 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Universal Pictures Playtone
 חברה מפיצה:  Universal Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 ביולי 2018 ישראל 18 ביולי 2018
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מחזמר רומנטיקה קומדיה דרמה
 מקום התרחשות:  יוון 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות:  402.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   mammamia2
 סרט קודם:  "מאמא מיה!" (2008)
 www.mammamiamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מאמה מיה! Here We Go Again (באנגלית: Mamma Mia! Here We Go Again, בתרגום ישיר לעברית: מאמא מיה! הנה אנו שוב באים) הוא סרט קולנוע קומי-רומנטי אמריקאי, המבוסס על שירי להקת "אבבא" ועל המחזמר "מאמה מיה!", אשר מהווה המשך לסרט "מאמא מיה!". הסרט מבוים על ידי הבמאי אול פארקר, וחוזרים אליו אנסמבל השחקנים מהסרט הראשון - אמנדה סייפריד, דומיניק קופר, מריל סטריפ, קולין פירת', פירס ברוסנן, כריסטין ברנסקי, ג'ולי וולטרס וסטלאן סקארסגארד, כשאליהם מצטרפים השחקנים לילי ג'יימס, ג'רמי אירווין, יו סקינר, אלקסה דייוויס, ג'סיקה קינן וין וג'וש דילן.
הסרט יצא לאקרנים ב-20 ביולי 2018, עשור לאחר צאת הסרט הראשון.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמנדה סייפריד | סופי שרידן | בתה של דונה, אשתו של סקיי ובתו החורגת של סם. מנהלת כעת את "בלה דונה" במקום אמה. בסוף הסרט מתגלה כי היא בהריון, ובאפילוג הסרט היא יולדת את בנה, דוני. |
| מריל סטריפ | דונה שרידן | אמה של סופי ואשתו השנייה של סם. מתה כשנה לפני תחילת העלילה של הסרט השני. |
| לילי ג'יימס | דונה שרידן | דונה בצעירותה. |
| פירס ברוסנן | סם קרמייקל | בעלה של דונה ואביה החורג של סופי. סם הוא ארכיטקט אמריקאי. |
| ג'רמי אירווין | סם קרמייקל | סם בצעירותו. |
| קולין פירת' | הארי ברייט | בנקאי בריטי ובן זוגה לשעבר של דונה. בסוף הסרט הראשון נתגלה כי הארי הוא הומוסקסואל. |
| יו סקינר | הארי ברייט | הארי בצעירותו. |
| כריסטין ברנסקי | טניה צ'שאם-לי | חברתה הטובה של דונה וחברת להקת "הדונה והדינאמו'ס" לשעבר. טניה התעשרה כתוצאה מגירושין חוזרים ונשנים. |
| ג'סיקה קינן וין | טניה צ'שאם-לי | טניה בצעירותה. |
| ג'ולי וולטרס | רוזי מוליגן | חברתה הטובה של דונה וחברת להקת "הדונה והדינאמו'ס" לשעבר. סופרת רומנים שאינה מאמינה במוסד הנישואין. רוזי נפרדה מביל לאחר אירועי הסרט הקודם, אך שבה אליו בעלילת הסרט הנוכחי. |
| אלקסה דייוויס | רוזי מוליגן | רוזי בצעירותה. |
| סטלאן סקארסגארד | ביל אנדרסון | ספן שוודי ובן זוגה לשעבר של דונה. לאחר אירועי הסרט הקודם ביל נפרד מרוזי, אך במהלך עלילת הסרט השניים חוזרים להיות בני זוג. |
| ג'וש דילן | ביל אנדרסון | ביל בצעירותו. |
| שר | רובי שרידן | אמה של דונה, סבתה של סופי וחמותו של סם. |
| דומיניק קופר | סקיי | בעלה של סופי, שבמהלך הסרט נקרע בין רצונו לתמוך בסופי בהקמת ה"בלה דונה" מחדש לבין פיתוח קריירה משגשגת בניו יורק. |
| אנדי גרסיה | פרננדו סיינפוגוס | מנהל הטברנה "וילה דונה" לצידה של סופי ומושא אהבתה לשעבר של רובי. |
| אומיד ג'לילי |  | פקיד מכס יווני. |
| סיליה אימרי |  | סגנית הנשיאה באוניברסיטת אוקספורד, האוניברסיטה בה לומדות דונה, רוזי וטניה. |
| נאוקו מורי | יומיקו |  |
| טוגו איגאווה | טאטיאמה |  |
| מריה ואקרטסיס | סופיה | אמו של לזארוס ובעלת החווה בה דונה הצעירה משתכנת. |
| פאנוס מוזוראקיס | לזארוס | בעל הטברנה המקומית בקלוקיירי ב-1979 וסולן להקת הטברנה. |
| ג'רארד מונקו | אלקסיו | דייג שדונה וביל הצעירים עוזרים לו למנוע מאהבת האמת שלו להינשא לאחר. |
| אנה אנטונידס | אפולוניה | אהובתו של אלקסיו. |
| ג'ונתן גולדסמית' | רפאל סיינפוגוס | אחיו של פרננדו, המחוזר על ידי טניה. |
הופעות אורח
| ביורן אולבאוס |  | מורה באוניברסיטת אוקספורד. |
| בני אנדרסון |  | פסנתרן במסעדה בו דונה והארי הצעירים אוכלים. |
פסקול

ב-13 ביולי 2018 יצא האלבום "Mamma Mia! Here We Go Again: The Movie Soundtrack Featuring The Songs Of ABBA".
הפקה > פיתוח

עקב ההצלחה של הסרט "מאמא מיה! בקופות, דייוויד לינדה, אחד מיושבי הראש של חברת ההפקה "Universal Pictures", אמר בריאיון ל-"The Daily Mail" ש"זה ייקח קצת זמן, אבל ייתכן שיהיה המשך לסרט". לינדה הצהיר כי הוא ישמח אם ג'ודי קריימר, קתרין ג'ונסון, פילידה לויד, בני אנדרסון וביורן אולבאוס יסכימו לפרויקט המשך, וציין כי עוד ישנם הרבה שירים של להקת "אבבא" שיהיה ניתן לכלול בסרט ההמשך.
הסרט הוכרז באופן רשמי בתאריך 19 במאי 2017. יחד עם ההכרזה הרשמית, דווח כי הסרט מיועד לצאת לאקרנים ב-20 ביולי 2018, וכי הסרט יבוים וייכתב על ידי הבמאי אול פרקר.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בקרואטיה ובאי קטן המסופח אליו בשם ויס ב-12 באוגוסט 2017.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים ב-20 ביולי 2018 - תאריך המסמל עשור לרגל יציאת הסרט הראשון, "מאמא מיה!", לאקרנים.
הערות שוליים

↑  באז באמיגבוי, "Here she goes again: Cher prepares to return to the big screen with appearance in Mamma Mia 2", "Daily Mail", ‏16 באוקטובר 2017 (באנגלית)
| להקת אבבא |
| --- | --- | --- |
| חברי הלהקה | אנייטה פלטסקוג • ביורן אולבאוס • בני אנדרסון • אנני-פריד לינגסטד |  |
| שירי הלהקה |  Chiquitita •‏ Dancing Queen •‏ Does Your Mother Know •‏ Fernando •‏ Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight) •‏ Honey, Honey •‏ I Do, I Do, I Do, I Do, I Do •‏ I Have A Dream •‏ Knowing Me, Knowing You •‏ Lay All Your Love On Me •‏ Mamma Mia •‏ Money, Money, Money •‏ One Of Us •‏ Our Last Summer •‏ SOS •‏ Slipping Through My Fingers •‏ Super Trouper •‏ Take a Chance on Me •‏ Thank You for the Music •‏ The Day Before You Came •‏ The Name Of The Game •‏ The Winner Takes It All •‏ Under Attack •‏ Voulez-Vous •‏ Waterloo •‏ When All Is Said and Done • ‏ Summer Night City • ‏ Angeleyes • ‏ Move On • ‏ Happy New Year • ‏ Under Attack  •‏ My Mama Said •‏ Watch Out •‏ You Owe Me One •‏ Tropical Loveland •‏ The King Has Lost His Crown  |  |
| שונות | ביורן אגיין - להקת המחווה • מאמה מיה! - המחזמר • מאמה מיה! - הסרט • מאמה מיה! Here We Go Again - סרט ההמשך • אבבא: המוזיאון • דיסקוגרפיה של ABBA |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810571725405606  BNE: XX5835530  LCCN: no2018107697  VIAF: 178971219   WorldCat (עם VIAF): 178971219
סטיבן הייז

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 51 בערך) וואוואטוסה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר ללימודי מוסמך בעיתונות של אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת דפאו 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  stephenfhayes
 טוויטר (X):  stephenfhayes
 
סטיבן פורסטר הייז הוא עיתונאי וסופר אמריקאי יליד 1971. באוקטובר 2019 הייז היה שותף להקמת אתר הדעות והחדשות The Dispatch (אנ'). בעבר היה כותב בכיר ב-National Journal (אנ') ועורך ראשי של הוויקלי סטנדרד. התפרסם כתומך נלהב של מלחמת עיראק ודמות משמעותית בקידום הקונספירציה שהופרכה, ולפיה היו יחסים מבצעיים בין סדאם חוסיין ובין ארגון הטרור אל-קאעדה.
ביוגרפיה

סטיבן פ. הייז נולד ב-1971 בוואוואטוסה, ויסקונסין. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דפאו (אנ'), שם היה חבר באחוות סיגמא צ'י (אנ'). לאחר מכן המשיך ללימודי תקשורת בבית הספר ללימודי תקשורת של אוניברסיטת קולומביה.
כעיתונאי פוליטי, כתבותיו של הייז פורסמו בין השאר בניו יורק פוסט, וושינגטון טיימס, National Review ובמגזין ריזן. הוא היה פרשן אורח ברשתות פוקס, CNN, CNBC, MSNBC ועוד. בשנת 2016 מונה לעורך הראשי של ויקלי סטנדרד, עד החלטתה של חברת 'קלריטי מדיה גרופ' שהמגזין היה בבעלותה להפסיק את הדפסתו בדצמבר 2018.
בשנת 2019 הקים הייז יחד עם ג'ונה גולדברג את חברת המדיה השמרנית The Dispatch (אנ'). בשנת 2021, הייז נשכר על ידי MSNBC עבור כלל הפלטפורמות שלה.
ב-2003, בגיל 32, נישא לרעייתו קארי, עיתונאית במקצועה. בני הזוג מתגוררים בדווידסונוויל (אנ'), מרילנד עם ארבעת ילדיהם.
בספטמבר 2014, שמו של הייז נוסף לרשימת המעקב אחר הטרור של המשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, ככל הנראה בטעות לאחר שנסע לביקור בטורקיה, אך הוא הוסר מהרשימה לאחר מכן.
סוגיית עיראק > תמיכה במלחמה

לפני הפלישה לעיראק ב-2003, הייז התראיין ל-BBC, וטען בעד התערבות אמריקאית: "אני חושב ששחרור עיראק ישלח מסר חזק לאיראן, לצפון קוריאה ולמשטרים עוינים אחרים. זה יראה שארצות הברית לא תסבול בריונים, במיוחד בריונים עם נשק להשמדה המונית... זה יהיה מודל נפלא, לא רק עבור המזרח התיכון, אלא עבור מקומות נוספים ברחבי העולם שלא היו להם חירויות כאלה בעבר".
סוגיית עיראק > קונספירציית אל-קאעידה

ב-2004, גדעון רוז (אנ'), העורך של Foreign Affairs, תיאר את הייז כ"תומך הבלתי נלאה ביותר של הקשר עיראק-אל-קאעידה מחוץ לממשל [של ג'ורג' ווקר בוש]". בשנת 2008, ספנסר אקרמן אפיין את הייז כאחד ממובילי הדעה היעילים ביותר בעד מלחמת עיראק בגלל הטענה לקשר בין עיראק ובין אל-קאעידה. קשר שבסופו של דבר הופרך.
בשנת 2004, הייז גם הוציא ספר "הקשר: כיצד שיתוף הפעולה של אל-קאעידה עם סדאם חוסיין מסכן את אמריקה" ובו טען שיש קשר מבצעי בין עיראק של סדאם חוסיין לאל -קאעידה. המקור העיקרי עליו התבסס, היה תזכיר שדלף מתת מזכיר ההגנה דאגלס פיית' לקונגרס האמריקאי ב-27 באוקטובר 2003; פיית' התבקש על ידי סגן שר ההגנה פול וולפוביץ לקשור את חוסיין לאל-קאעידה.
הייז סיקר את התזכיר המדובר גם במאמר בוויקלי סטנדרד בשנת 2003, והגיע למסקנה ש"לא יכול להיות עוד ויכוח רציני אם עיראק של סדאם חוסיין עבדה עם אוסאמה בן לאדן ואל קאעידה כדי לתכנן מזימות נגד אמריקאים". גורמי מודיעין אחרים חלקו על דיוק התוכן בתזכיר של פיית', כולל פטריק לאנג (אנ') שהיה ראש מדור המזרח התיכון בסוכנות ביון ההגנה (DIA) ותיארו את המאמר כ"איסוף מסה של דיווחים לא מאומתים, שרבים מהם מצביעים בעצמם על כך ששתי הקבוצות המשיכו לנסות ליצור איזשהו סוג של מערכת יחסים". הערכות של הפנטגון ושל ה־CIA שללו את תוכן המזכר של פיית'.
הערות שוליים

↑  Stephen F. Hayes, Stephen F. Hayes - Washington Examiner, ‏2018-11-30 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Rose, Gideon (2004-09-19). "'The Connection': Proof". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-02-20.
1 2  The Weekly Standard | A Weekly Conservative Magazine and Blog of News and Opinion., web.archive.org, ‏2010-10-12
↑  Rutenberg, Jim (2017-03-27). "The Weekly Standard's Arsenal to Fight Falsehoods: 'Facts, Logic and Reason'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-02-20.
1 2  Concha, Joe (2019-10-08). "Jonah Goldberg, Steve Hayes launch conservative media company The Dispatch". The Hill (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-02-20.
↑  Brian Steinberg, NBC News Taps Conservative Political Analyst Stephen Hayes as Contributor, Variety, ‏2022-01-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Blade | Toledo's breaking news, sports and entertainment watchdog, web.archive.org, ‏2019-04-05
↑  "How A Journalist Ended Up On A Terror Watch List". NPR (באנגלית). נבדק ב-2025-02-20.
↑  The Washington Times https://www.washingtontimes.com, Fox News contributor Stephen Hayes added to terrorist watch list, The Washington Times (באנגלית אמריקאית)
↑  BBC NEWS | Interactive Essays | Conflict with Iraq, news.bbc.co.uk
↑  Fast and Loose With the Facts, HuffPost, ‏2008-03-20 (באנגלית)
↑  PREVIEW: Case Closed, web.archive.org, ‏2007-09-30
↑  Spiegel, Peter (2007-04-06). "Report outlines Pentagon effort to link Iraq, al Qaeda / Declassified memo shows how officials shaped intelligence". SFGATE (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-02-20.
↑  Jonathan S. Landay, Pentagon office produced `alternative' intelligence on Iraq, mcclatchydc, ‏15.5.2015
↑  Walter Pincus, CIA Seeks Probe of Iraq-Al Qaeda Memo Leak, washingtonpost, ‏17.11.2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441448905171  BIBSYS: 4105444  ISNI: 0000 0000 4359 1462  LCCN: no2004069536  SUDOC: 082622213  VIAF: 36631039   WorldCat (עם VIAF): 36631039 
הייז עם פול ראיין
יחסי החוץ של קמבודיה

דגל קמבודיה
יחסי החוץ של ממלכת קמבודיה הם מערכת יחסי החוץ הדיפלומטיים שכוננה קמבודיה עם מדינות וארגונים זרים בעולם. ממשלת קמבודיה (RGC) כוננה יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות בעולם, כולל המעצמות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת. אך היא שמה דגש על יחסיה בעיקר עם מדינות אסיה השכנות לה: הרפובליקה העממית של סין, הודו, וייטנאם, לאוס, קוריאה הדרומית ותאילנד. קמבודיה חברה ברוב הארגונים הבינלאומיים הגדולים: ארגון האומות המאוחדות וסוכנותיו כגון הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, בנק האסייתי לפיתוח, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, וארגון הסחר העולמי. ב-2005 הצטרפה קמבודיה לפסגת אסיה המזרחית.
סכסוכים בינלאומיים > סכסוכים עם וייטנאם

מאז ומתמיד לקמבודיה ושכונותיה וייטנאם ותאילנד היו סכסוכי גבול.
ב-30 באפריל 1977, פרצה מלחמה בין וייטנאם לקמבודיה כשנתיים לאחר מלחמת וייטנאם. הסיבה לפרוץ המלחמה היא שקמר רוז', תנועה קומוניסטית שלטה בקמבודיה עלתה בהפיכה צבאית, כשנתיים קודם לכן. הקומוניסטים בווייטנאם היו רעבים לשטח נוסף וניצלו את חוסר היציבות של קמבודיה (קמפוצ'יאה של אז) כדי לפלוש אליה ולהרוויח שטח נוסף, כמו גם הרצון שלהם להתערב ולהבטיח את ביטחונה של אוכלוסיית קמבודיה מפני הקמר רוז' שביצע רצח עם באותה התקופה. ברית המועצות תמכה בווייטנאם, ואילו ארצות הברית וסין תמכו בקמבודיה. תאילנד התערבה במלחמה עקב גלישה שלה לשטחה. המלחמה נגמרה רשמית ב-23 באוקטובר 1991, לאחר שווייטנאם ניצחה במלחמה. תוצאותיה של המלחמה היו:
ירידת הקמר רוז' מהשלטון והחלפתו במשטר שייבחר בבחירות דמוקרטיות.
סיום רצח העם בקמבודיה
סכסוכי גבול בין וייטנאם לסין ובין וייטנאם לתאילנד.
כיום, קמבודיה בראשות נורדום סיהאמוני נמצאת בסכסוך עם וייטנאם על מספר איים באוקיינוס ההודי ועל הגבול הימי בין שתי המדינות.
סכסוכים בינלאומיים > סכסוכים עם תאילנד

קמבודיה מקיימת גם סכסוכים עם תאילנד אך בקנה מידה קטן יותר, מאחר שחלקים קטנים מהגבול היבשתי והימי של קמבודיה עם תאילנד אינם מוגדרים בבירור. למשל, ב-22 ביוני 2008, פרץ עימות מזוין בין קמבודיה לתאילנד מאחר שמקדש פראה ויהאר נמצא על הגבול שאינו מוגדר בבירור. המלחמה הסתיימה לאחר שהחלטת בית הדין הבינלאומי ב-15 בדצמבר 2011 הייתה שמקדש פראה ויהאר יהיה שייך לקמבודיה. משך העימות המזוין נמשך לפרקים, 3 שנים, 5 חודשים, 3 שבועות ויומיים.
נציגויות קמבודיה בעולם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אירופה בלגיה בריסל (שגרירות)  גרמניה ברלין (שגרירות)  הממלכה המאוחדת לונדון (שגרירות)  צרפת פריז (שגרירות)  רוסיה מוסקבה (שגרירות) אמריקה ארצות הברית וושינגטון די. סי. (שגרירות)  קובה הוואנה (שגרירות) |  אסיה אינדונזיה ג'קרטה (שגרירות)  ברוניי בנדר סרי בגוואן (שגרירות)  הודו ניו דלהי (שגרירות)  הפיליפינים מנילה (שגרירות)  וייטנאם האנוי (שגרירות)  הו צ'י מין סיטי (קונסוליה כללית)  יפן טוקיו (שגרירות)  לאוס ויינטיאן (שגרירות)  מיאנמר יאנגון (שגרירות)  מלזיה קואלה לומפור (שגרירות)  הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג (שגרירות)  גואנגג'ואו (קונסוליה כללית)  הונג קונג (קונסוליה כללית)  נאניג (קונסוליה כללית)  קונמינג (קונסוליה כללית)  שיאן (קונסוליה כללית)  שאנגחאי (קונסוליה כללית)  קוריאה הדרומית סיאול (שגרירות)  קוריאה הצפונית פיונגיאנג (שגרירות)  תאילנד בנגקוק (שגרירות)  אראניאפראטהט (קונסוליה כללית) |  אוקיאניה אוסטרליה קנברה (שגרירות) מוסדות בינלאומיים אונסק"ו פריז (נציגות)  איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ג'קרטה (נציגות)  האומות המאוחדות ז'נבה (נציגות)  ניו יורק (נציגות)  האיחוד האירופי בריסל (נציגות) |
נציגויות זרות בקמבודיה > שגרירויות בפנום פן

אוסטרליה אוסטרליה
אינדונזיה אינדונזיה
ארצות הברית ארצות הברית
בולגריה בולגריה
ברוניי ברוניי
גרמניה גרמניה
הודו הודו
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
הפיליפינים הפיליפינים
וייטנאם וייטנאם
טורקיה טורקיה
יפן יפן
כווית כווית
לאוס לאוס
מזרח טימור מזרח טימור
מיאנמר מיאנמר
מלזיה מלזיה
הרפובליקה העממית של סין  סין
סינגפור סינגפור
פקיסטן פקיסטן
צרפת צרפת
קובה קובה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
קנדה קנדה
רוסיה רוסיה
שוודיה שוודיה
תאילנד תאילנד
נציגויות זרות בקמבודיה > קונסוליות

וייטנאם וייטנאם (באטאמבאנג וסיהאנוקוויל)
נציגויות זרות בקמבודיה > שגרירויות מחוץ לקמבודיה

איסלנד איסלנד
אנגולה אנגולה
בנין בנין
גאנה גאנה
גואטמלה גואטמלה
גינאה גינאה
ג'מייקה ג'מייקה
זמביה זמביה
מאוריטניה מאוריטניה
מאלי מאלי
מדגסקר מדגסקר
סודאן סודאן
רואנדה רואנדה
תימן תימן
אוסטריה אוסטריה
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
איטליה איטליה
ארגנטינה ארגנטינה
בהוטן בהוטן
בלגיה בלגיה
בנגלדש בנגלדש
ברזיל ברזיל
צ'כיה צ'כיה
דנמרק דנמרק
דרום אפריקה דרום אפריקה
הולנד הולנד
יוון יוון
ישראל ישראל
מצרים מצרים
מקסיקו מקסיקו
ניו זילנד ניו זילנד
נורווגיה נורווגיה
סווזילנד סווזילנד
סלובקיה סלובקיה
ספרד ספרד
סרביה סרביה
סרי לנקה סרי לנקה
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד
פנמה פנמה
צ'ילה צ'ילה
קריית הוותיקן קריית הוותיקן
רומניה רומניה
שווייץ שווייץ
תוניסיה תוניסיה
אוקראינה אוקראינה
איראן איראן
אירלנד אירלנד
אלג'יריה אלג'יריה
הונגריה הונגריה
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
לוב לוב
ערב הסעודית ערב הסעודית
עיראק עיראק
מונגוליה מונגוליה
נפאל נפאל
ניגריה ניגריה
פרגוואי פרגוואי
טנזניה טנזניה
קולומביה קולומביה
קרואטיה קרואטיה
פרו פרו
ראו גם

קמבודיה
יחסי ישראל-קמבודיה
צוות הווי פיקוד ההדרכה

במקביל ללהקת פיקוד המרכז, פעלו בפיקוד המרכז להקות משנה וצוותי הווי.
| --- | --- |
 פיקוד:  פיקוד ההדרכה
 תקופת הפעילות:  1966–1973 (כ־7 שנים)
 תוכניות:  3
 התוכנית הראשונה:  מותר לחלום(1969)
 התוכנית האחרונה:  הווי והווה (1972)
 תקליטים:  2
 
צוות הווי פיקוד ההדרכה הראשון הוקם ב - 1966 והיו חברים בו שרית אקרמן (כהן), מיכל ורדי ומנחם וולף והמעבד המוזיקלי היה אילן מוכיח. הלהקה התפרקה ב-1968.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השני  הוקם בסוף 1968 על ידי סגן ליאורה לנגר (מור), ע/קצין חינוך פיקוד ההדרכה ובעידודו של רס"ן מתי גרינברג, קצין החינוך הפיקודי דאז. הרכבת הצוות וגיבושו, תוך כדי עבודה על התוכנית הראשונה, ארכה כשנה.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השלישי הוקם ב-1972 על ידי יוני נמרי, ופורק כעבור שנה. נמרי קיבץ אנשים שניסו ולא הצליחו להתקבל ללהקות הגדולות בצבא. כ-15 חברי הרכב (בהם מולי הירשברג, אבנר קנר ורותי נבון) הגיעו להקים את הצוות שנמרי היה הסולן שלו, וגם שימש כמפקד הלהקה.
התכנית הראשונה

תוכניתו של הצוות נקראה "מותר לחלום" ואתה יצאו חברי הצוות בשנת 1969  להופעות בבסיסים ובמוצבים ובמופעים עירוניים.. הצוות המקצועי של הלהקה הורכב מאנשי מילואים של פיקוד ההדרכה וכלל את: אמיתי נאמן – פזמונאי, מלחין ומעבד. עורך ומפיק בקול ישראל, בן ציון אלון – מוזיקאי ומנצח על תזמורות ומקהלות, ושלמה וישינסקי – שחקן ובמאי. חברי הלהקה היו: יהושע טננבאום (טנא), זמרה, גיטרה, אריק פרידמן – זמר, גיטרה,שמואל (מולי) הירשברג – זמר, שחקן, דינה גרינפלד (עמלי) – זמרת, מלחינה פנינה וידר (קוקס) – זמרת, ורד גנור (שביט) זמרת. הנגנים היו: חיים חדד-הדר – אקורדיון, קלידים, מוטי שוורץ – תופים וכלי הקשה, יוסי ג'רוסי – גיטרה בס. בסוף שנת 1969 הצטרפו לצוות ההווי הזמר יוני נמרי והזמרת דליה אליעזרוב. הלהקה התפרקה ב-1970.
התוכנית השנייה

התוכנית השנייה נקראה "שמח בלב". הצוות החל להופיע עם התוכנית כבר ב-1972, וגם להקליט כמה שירים על גבי תקליט חצי, שחצי אחד תפס שירים של הצוות, והחצי השני תפס שירים של צוות הווי סדנאי השריון. בין השירים המצליחים הופיע "כל מה שרציתי" (יוסי בכר/אלדד שרים) ששר סולו נמרי. השיר התפרסם מאוד והגיע באותה שנה למקום ה-17 במצעד הפזמונים, לצידו הופיעו עוד ארבעה שירים בתקליט ששייכים לצוות פיקוד ההדרכה. באותה תוכנית גם הוקלט השיר "חייל באפור" (דודו ברק/אפי נצר - סולו: יוני נמרי) על גבי תקליט שדרים במקביל לתקליט שהצוות הפיק, והצליח לא פחות.
הצוות הפסיק את פעילות התוכנית עם הופעות שזכו לביקורות מרשימות וטובות, לאחר שגם זכה לכינוי "להקת הקצב הראשונה בישראל".
התוכנית השלישית

תוכניתו השלישית של הצוות הצליחה הרבה פחות. שנה אחרי התוכנית השנייה, הפיק הצוות את התוכנית "הווי והווה", שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה של הקודמת. כעבור זמן של הופעות הצוות הקליט שישה משירי התוכנית שוב לתקליט חצי שהפעם צידו השני היה שייך לצוות הווי הנדסה קרבית. ההקלטות והפקת התקליט נעשו כבר בתוך מלחמת יום כיפור שפרצה באוקטובר, הביקוש לסגנון המוזיקה מהסגנון של הצוות ירד, עקב פרוץ המלחמה והתוצאות, ומה שיותר הצליח מהתקליט הנ"ל היו דווקא השירים של צוות הנדסה קרבית. בין השירים של צוות ההדרכה היו גרסה מחודשת לשיר "לפנות ערב", שבמקור היה של עדנה גורן וגם השירים "יום שניתן לך", "שיר לפיקוד ההדרכה" וגרסת כיסוי נוספת ל"שיר החוזרים ללא בית".
הערות שוליים

↑  המחלקה לתרבות עיריית ירושלים, באתר עיתונות יהודית הסטורית, ‏21.12.1969
↑  צוות הווי פיקוד הדרכה, באתר נוסטלגיה אונליין
↑  זֶמֶרֶשֶׁת: אמיתי נאמן, באתר www.zemereshet.co.il
↑  דינה עמלי, באתר שירה עובדת
↑  חיים חדד-הדר, הפקות מוסיקליות, באתר חיים חדד-הדר, הפקות מוסיקליות, שירה בציבור
| להקות צבאיות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות | הצ'יזבטרון • חישטרון • הלהקה הצבאית הארצית • להקת הכרמל • להקת איילון  הרכבים קטנים: להקת אלכסנדרוני • להקת חיל הים • הצמד עדה וניניו • להקת צלילי הקסם • להקת תל ליטוינסקי |  |
| להקות צבאיות | להקת הנח"ל • להקת פיקוד הצפון • להקת פיקוד המרכז • להקת פיקוד הדרום • להקת חיל הים • להקת גייסות השריון |  |
| צוותי הווי | צוות הווי הנח"ל • צוותי הווי פיקוד מרכז • צוותי הווי פיקוד צפון • צוות הווי פיקוד דרום • להקות חיל האוויר • צוותי הווי גייסות השריון • להקת חיל התותחנים • מקהלת הרבנות הצבאית • צוות הווי הנדסה קרבית • צוות הווי פיקוד ההדרכה • להקת הגדנ"ע • להקת חינוך מיוחד • להקת קיטבג • להקת חילות השדה • להקת החמ"ניות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7c2769a4-c264-46ec-853b-937ff3e6004c
קאסא

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  חוסה אורטיס-אצ'אגה
 תקופת הפעילות:  1923–2009 (כ־86 שנים)
 חברת אם:  איירבוס ביטחון וחלל
 מיקום המטה:  חטאפה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התעופה 
 הכנסות:  15,740,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2013) 
 עובדים:  7,000 
 
קאסא (בקיצור: CASA, ר"ת בפורטוגזית: Construcciones Aeronáuticas SA, בתרגום של "בניות אווירונאוטיות בע"מ") הייתה יצרנית מטוסים ספרדית שנוסדה ב-1923. בשנת 1999 קאסא הפכה לחברת בת של איירבוס ושמה שונה אל EADS CASA, ובשנת 2009 מוזגה לתוך איירבוס, כשחטיבת מטוסי התובלה הצבאיים שלה מוזגה לתוך איירבוס מיליטרי. קאסא עסקה בתכנון ובייצור מטוסי תובלה צבאיים כגון קאסא C-212 אביוקאר, CASA CN-235, CASA C-295 ומטוסי אימון/תקיפה כמו CASA C-101.
מטוס יורופייטר טייפון נבנה בספרד על ידי קאסא עבור חיל האוויר הספרדי
מטוס איירבוס A400M הראשון, מוקף בעובדי איירבוס, במהלך השקת המטוס בסביליה ב-26 ביוני 2008
מטוסים

מטוס CASA III: מודל 1929 דו-מושבי
מטוס CASA 1.131 יונגמן, גרסה בנויה ברישיון של Bücker Bü 131
מטוס CASA 1.133 Jungmeister, גרסה בנויה ברישיון של Bücker Bü 133
מטוס CASA 2.111, גרסה בנויה ברישיון של היינקל 111
מטוס CASA 352, גרסה בנויה ברישיון של יונקרס Ju 52
מטוס CASA C-101 Aviojet
מטוס CASA C-102
מטוס CASA C-112, מטוס אימון דו-מושבי
מטוס CASA C-127, גרסה בנויה ברישיון של דורניה דו 27
מטוס CASA C-201 Alcotán
מטוס CASA C-202 Halcon
מטוס CASA C-207
מטוס קאסא C-212 אביוקאר
מטוס CASA C-223 Flamingo, גרסה בנויה ברישיון של MBB 223 Flamingo
מטוס CASA CN-235: מטוס נוסעים ותובלה צבאית
מטוס CASA C-295
מטוס CASA SF-5A, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ F-5A
מטוס CASA SF-5B, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ F-5B
מטוס CASA SRF-5A, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ RF-5A
גרסה בנויה ברישיון של Polikarpov I-15
גרסה בנויה ברישיון של פוליקרפוב I-16
מטוסים > ייצורים אחרים

איירבוס מיליטרי: שימשה כקבלן משנה של איירבוס A400M Atlas
בואינג: שימשה כקבלן משנה לאספקת חלקים למטוסי נוסעים אזרחיים
יורופייטר: שימשה כקבלן משנה לאספקת הכנף הימנית של כל מטוסי יורופייטר טייפון
הערות שוליים

↑  CASA Annual Report 1999
↑  Forecast International, From CASA to FCAS: A Brief Analysis of Airbus and the Spanish Aerospace & Defense Industry, Defense Security Monitor, ‏2020-01-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 313432902   WorldCat (עם VIAF): 313432902 
קאסא C-212 אביוקאר של משמר החופים השוודי
קאסא CN-235 של חיל האוויר הספרדי
איירבוס C-295 של חיל האוויר הפולני
צבי הירש ברוידא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־19 
 מדינה:  ליטא 
 השתייכות:  תנועת המוסר 
 
הרב צבי הירש ברוידא (א' באלול תרכ"ה, 1865 – י"ז בסיוון תרע"ג, 1913) היה איש תנועת המוסר, ראש ומנהל ה"תלמוד תורה" בקלם, בן אחיו וחתנו של "הסבא מקלם".