stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813)

מלחמת רוסיה–פרס (1813–1804) הייתה מלחמה שהתנהלה בין רוסיה הצארית לבין פרס הקג'ארית סביב השליטה באזורי הקווקז, ובעיקר בשטח בו כיום נמצאת גאורגיה. היא התנהלה על ידי הרוסים במקביל למספר מלחמות אחרות בהם נלחמו, כתוצאה מכך הם לא יכלו להקצות לעימות זה כוח צבאי גדול. למרות זאת, בעקבות יתרונם המשמעותי בטכנולוגיה צבאית ומיומנות צבאית הרוסים הצליחו להגיע לניצחון במלחמה ולהרחיב באופן משמעותי את השטחים שבשליטתם : גאורגיה, השטחים הפרסיים בדגסטאן, רוב אזרבייג'ן דהיום וחלקים מארמניה.
באופן רשמי הסיבה למלחמה הייתה סיפוח של גאורגיה המזרחית לרוסיה שבוצע עוד על ידי פאבל הראשון ב-18 בינואר 1801. ב-12 בספטמבר אלכסנדר הראשון חתם על צו לפיו הממלכה הגאורגית הפכה להיות גוברניה רוסית. בהמשך, במהלך השנים 1803-1802 לאימפריה רוסית התווספו מדינות נוספות באזור שהיו עד כה תחת חסות הממלכה הפרסית. בינואר 1804 גנג'ה נכבשה לאחר מצור וקרבות עזים. חאנות גנג'ה צורפה לאימפריה הרוסית.
מפת האזור בתחילת המאה ה-19
.
ביוני 1804 מצב מלחמה הוכרז באופן רשמי. ב-8 ביוני 1804 כוח רוסי בפיקוד פאבל ציציאנוב יצאה לכיוון ירוואן. הקרבות סביב המצודה נמשכו כל הקיץ, אך הרוסים לא הצליחו לכבוש אותה. ב-4 בספטמבר 1804 לאור האבדות הגדולות הרוסים הפסיקו את המצור וחזרו לגאורגיה.
בתחילת 1805 הרוסים כבשו את חאנות שורגל. ב-14 במאי 1805 השליט של חאנות קאראבך חתם על הסכם עם הרוסים. לפי ההסכם שטח החאנות עברה לחסות רוסיה. ביוני אותה שנה כוחות של הפרסים כבשו את מצודת אסקרן והמשיכו להתקדם צפונה. למרות הניסיונות של הפרסים להביא להכרעה בקרבות הם לא הצליחו בכך. במהלך הקיץ התרחשו מספר קרבות עם הצלחות לשני הצדדים. ב-30 בנובמבר 1805 כוח רוסי בפיקוד פאבל ציציאנוב חצה את נהר קורה ונכנס לשטח חאנות שירוואן. ב-27 בדצמבר 1805 השליט המקומי חתם על הסכם סיפוח לרוסיה.
במקביל, הצי הרוסי בים הכספי התקדם לחופי באקו. השליט המקומי לא הסכים לעבור לחסות רוסית והחל מצור על העיר. למרות ההפגזות מהים והצלחות בנחיתות הכוחות הרוסים לא הצליחו לכבוש את העיר. לקראת 9 בספטמבר 1805 כוחות הצי עזבו את סביבות העיר.
ב-30 בינואר 1806 פאבל ציציאנוב עם כוח יבשתי של 2000 חיילים הגיע לסביבות באקו. גם הצי הרוסי חזר לפעילות בסביבה. לאחר קרבות סביב העיר, סוכם לכאורה על העברת העיר לחסות רוסית. אומנם, ב-8 בפברואר 1806 במהלך פגישה עם שליטי העיר, פאבל ציציאנוב וסגנו נהרגו בהתנקשות. הצי הרוסי החליט לעזוב את העיר ולחזור צפונה.
במהלך קיץ 1806 איוואן גודוביץ' שקיבל פיקוד על הכוחות באזור ניצח את הפרסים במספר קרבות והשלים כיבוש אזור דרבנט, באקו וקובה. בנובמבר 1806 החלה מלחמה עם הטורקים ולכן הרוסים היו מעוניינים בהפסקת הלחימה באזור. במהלך חורף 1806/7 אכן נחתם הסכם אי-לחימה זמנית.
בשנת 1808 הלחימה חודשה. הרוסים הביסו את הפרסים בקרב באזור ימת סוואן וכבשו את העיר נחצ'יבאן. ניסיון חדש לכבוש את ירוואן לא הצליח. בתחילת 1809 איוואן גודוביץ' הוחלף באלכסנד טורמסוב. הוא הצליח לייצב את המצב. ניצחונות של הרוסים במספר קרבות הצליחו למנוע מהפרסים להגיע למגע יבשתי עם הטורקים, דבר שהיה מקשה מאוד על הרוסים להמשיך בלחימה נגד מדינות אלו.
לאחר שבשנת 1812 הטורקים סיכמו עם הרוסים על סיום המלחמה, גם הפרסים רצו לסיימה. אומנם ידיעות על כך שנפולאון נכנס למוסקבה חיזקו מאוד את רוח הלחימה בחצר הסולטאן הפרסי והוא החליט בהמשך הלחימה.
במהלך אוקטובר 1812 כוח רוסי הצליח להביס את הפרסים למרות העודף המספרי הגדול של הפרסים ולכבוש את סביבת לנצ'ראן.
ב-24 באוקטובר 1813 בגוליסטן נחתם הסכם שלום שסיים את המלחמה.
מיכאל ארלנגר

מיכאל ארלנגר (בצרפתית: Michel Erlanger, מישל ארלאנז׳ה; 1828, צרפת -27 בספטמבר 1892) היה יהודי-צרפתי, ממייסדי "כל ישראל חברים" (אליאנס), יועץ לברון אדמונד דה רוטשילד, גזבר ופעיל תנועת "חובבי ציון".
ייסד עם קרל נטר את בית הספר החקלאי הראשון בארץ ישראל, "מקווה ישראל".
ביוגרפיה

נולד ב-1828 בעיירה ויסמבור שבאלזס. קיבל חינוך יהודי מסורתי וגם חינוך כללי מאביו, ישראל זיסקינד ארלאנז׳ה, שהיה רב ואב בית דין. מקור המשפחה בפרנקפורט. בשנת 1835 עבר לפריז. עבר הכשרה מקצועית במסחר. שלט בצרפתית, עברית, גרמנית ואנגלית.
נשלח על ידי מעסיקו לאלכסנדריה שבמצרים, להקים שם נציגות. באלכסנדריה התוודע למצבם של יהודי היישוב הישן ורכש מיומנות בשפות האיטלקית והערבית.
ב-1854 ביקר בארץ ישראל בלווית אלברט כהן.
מאוחר יותר הצטרף כחבר בתנועת "חובבי ציון" לפעילות יישוב הארץ.
ארלאנז׳ה יעץ לברון אדמונד דה רוטשילד בנושא צדקה והשפיע על תרומות הברון ליהודי ארץ ישראל.
בסביבות 1870 ייסד עם קרל נטר את בית הספר "מקווה ישראל", בית הספר החקלאי הראשון בארץ ישראל.
שמואל הירש, מנהל מקווה ישראל, דיווח במכתבים שבועיים (מסוף 1882 ועד סוף 1884) על מצבו של בית הספר לארלאנז׳ה, שהעביר מידע זה ישירות לברון.
לאחר מותו של אלברט כהן ב-1877, קיבל ארלאנז׳ה את תפקידו בניהול ארגוני הצדקה הנרחבים של הברון רוטשילד.
ביולי 1883 ביקר ארלאנז׳ה בארץ ישראל, בין השאר במושבה ראשון לציון, נפגש עם האיכרים בעלי הקרקע והציג להם את תנאיו של הברון בתמורה לסיוע למושבה. לבסוף חתם עם נציגיה על העברת המושבה לחסותו (האדמות נרשמו על שמו), כנציג הברון.
בסוף דצמבר 1883 חתם ארלאנז׳ה כנציג הברון בראש פינה על חוזים לבנית בתי מגורים בזכרון יעקב ("על הגבעה ממול") עם קבלן מביירות וקבלן ערבי מחיפה.
לאחר הפוגרומים ברוסיה ב-1882 יצא עם איזידור לב מטעם כי"ח לברלין במטרה להקים ועד לסיוע ליהודי רוסיה. בפעילותם בברלין תמך כספית הברון הירש.
ארלאנז׳ה הגיע לביקור בארץ ישראל באביב 1887 כנציגו האישי של הברון רוטשילד ומנהל נכסיו בא"י. יחד עם פקידי הברון ואליעזר בן-יהודה יצאו לבקר במושבה מזכרת בתיה.
שימש גם כסגן מנהל בית המדרש הרבני של צרפת בפריז.
שימש כחבר ההנהלה וגזבר "החברה לחקר היהדות" (Société des études juives) שהקים הברון רוטשילד בפריז ב-1880.
שימש כסגן-נשיא הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
אחיו הצעיר, ז'ול (1830–1895), היה מלחין אופרטות.
מישל ארלאנז׳ה נפטר ב-1892 בפריז. הותיר אחריו ילדים.
ב-28 באוקטובר 1892 התאספו כמאה איש בבית הספר העברי ביפו והספידו את ארלאנז׳ה. בין המספידים היה גם מאיר דיזנגוף.
בפברואר 1905 החליטה המושבה ראשון לציון לקרוא רחוב על שמו.
בשנת 1934 נקרא רחוב על שמו בשכונת נוה שאנן בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ⁨ארלנגר היה מנוי של העיתון העברי המגיד; דוד גורדון. ⁩ | ⁨העולם⁩ | 11 יוני 1926 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
↑  גצל זליקוביץ, בעת לימודיו בפריז, שימש כמורה פרטי לילדיו,
↑  ⁨ההספד על האדון _*ארלנגר. ⁩ | ⁨הצבי⁩ | 28 אוקטובר 1892 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
↑  ⁨חדשות כלליות ⁩ | ⁨השקפה⁩ | 3 פברואר 1905 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
↑  מעל במת המועצה העירונית ⁩ | ידיעות עירית תל אביב⁩ | 15 ינואר 1934 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528368805171  VIAF: 311793823   WorldCat (עם VIAF): 311793823
מיכאל ארליצקי

מיכאל ארליצקי (24 בנובמבר 1924-ספטמבר 2011) היה פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון שמחקריו עסקו בזרם חזק.
ביוגרפיה

מיכאל ארליצקי נולד בלודז', פולין, בשם סווק ארליך. לימודיו התיכוניים הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והוא הועבר לגטו לודז', שם עסק בתיקון מנועים חשמליים. עם חיסול הגטו באוגוסט 1944 הועבר ארליצקי לאושוויץ, שם הועסק בתיקון טנקים גרמניים. הוא השתתף בצעדת המוות ושוחרר על ידי הצבא האדום במאי 1945. אז שינה את שמו מארליך לארליצקי.
ארליצקי למד הנדסת חשמל בפוליטכניקה של לודז', והשלים תואר שני בשנת 1949. את הדוקטורט בנושא: The Influence of magnetic saturation upon the parasitic torque of induction motors קיבל בשנת 1954 מאותו מוסד.
ארליצקי עלה ארצה בשנת 1957 והצטרף לפקולטה להנדסת חשמל בטכניון כמרצה בכיר. בשנת 1965 קודם לפרופסור חבר, ובשנת 1971 הפך לפרופסור מן המניין.
מחקריו של ארליצקי התמקדו בתחום הזרם חזק: תכנון ואופטימיזציה של מערכות הספק גבוה, ובמעגלים אלקטרומגנטים.
בהמשך השנים הנחה ארליצקי 14 סטודנטים לתואר שלישי ו-60 סטודנטים לתואר שני. הוא פרסם מעל 70 מאמרים ורשם על שמו 6 פטנטים. בין המצאותיו: כבל ירוק שמקטין את השדה המגנטי סביבו ומכשיר מגן למנועים חשמליים. בין תלמידי הדוקטורט שלו: הפרופסורים אברהם אלכסנדרוביץ, יוסף אפלבוים ודוד שיבר ובכירים בחברת החשמל.
ארליצקי כיהן גם כיושב ראש ועדות החקירה לבדיקת הסיבות להפסקות החשמל הגדולות שאירעו באוקטובר 1979 וביוני 1980.
בשנת 2005 קיבל תואר עמית כבוד של התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל.
היה נשוי להלנה ואב לשניים.
הערות שוליים

1 2  Michael Erlicki, webee.technion.ac.il
1 2  קורות חיים - מיכאל ארליצקי (באנגלית), באתר green cables, ‏1991
↑  כבלים "ירוקים" בעלי שדה מגנטי מופחת, באתר המעגל - חברת החשמל, ‏2017
↑  ⁨מכשיר־מגן למנועים הומצא בטכניון בחיפה ⁩ | ⁨דבר⁩ | 1 אוקטובר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨"השאלה עקרונית שתיבדק היא - אם יש ליקוי יסודי במערכת החשמל" ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 11 אוקטובר 1979 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨,, "הקצר הגדול" נגרם בגלל מפסק חדש ש,טעה' ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 13 יוני 1980 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מקבלי אותות הוקרה של ההתאגדות | התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל, באתר www.seeei.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260973105171
מבצע נחישות טבועה

מבצע נחישות טבועה (באנגלית: Operation Inherent Resolve) הוא השם שניתן בידי משרד ההגנה האמריקני לפעילות הצבאית של ארצות הברית ובעלות בריתה בקואליציה הבינלאומית נגד ארגון המדינה האיסלאמית בעיראק ובסוריה.
הרקע למבצע

אף על פי שמבצע המלחמה העולמית בטרור מזוהה בעיקר עם תקופת כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש, נשיא אשר ראה במלחמה זו מדיניות רשמית, היא המשיכה גם בימי נשיאותו של ברק אובמה שהחליט לסיימו. במהלך כהונת אובמה הוצאו כוחות אמריקאיים מעיראק בשנת 2013 ותוך מספר חודשים יצאו גם מרבית הכוחות מאפגניסטן. במאי 2013 הכריז אובמה שהמלחמה "בטרור" הגיעה לקיצה, ושרשויות הצבא והמודיעין תפעלנה לא נגד טקטקיה אלא נגד קבוצת רשתות ספציפית שמטרתה להשמיד את ארצות הברית.
תוך זמן קצר מיציאת הכוחות האמריקנים מעיראק נכזבה תקוותם של רבים בעולם והמדינה הידרדרה למלחמת אזרחים כוללת כאשר המדינה העיראקית מאבדת הלכה למעשה נתחים משמעותיים משטחה לטובת ארגון הטרור המדינה האסלאמית (דאעש), ארגון שרבים מאנשיו הם יוצאי ארגון אל-קאעידה. לאחר כיבושים הולכים ומתרחבים של ארגון המדינה האיסלאמית ביוני וביולי 2014, מדינות רבות החלו להתערב במלחמות האזרחים המתמשכות בסוריה ובעיראק. ההישגים הטריטוריאליים המהירים של ארגון המדינה האיסלאמית בעיראק ובסוריה במחצית הראשונה של 2014 בשילוב עם אכזריות ברוטאלית שגררה גינויים בינלאומיים, דיווחים על הפרות זכויות אדם, והחשש מגלישות נוספות של מלחמת האזרחים בסוריה, גרמו למדינות רבות לשקול באותה העת התערבות.
כשברקע סדר יום ושיקולים מדיניים ופוליטיים שונים תחת מצב מורכב, מדינות ניגשו להתערבות בשתי מלחמות האזרחים בסוריה ועיראק בדרכים שונות ובדרגות שונות. עקב אירועים אלו החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה לחדש את הלחימה האמריקנית במזרח התיכון נגד הטרור האסלאמי, ולצורך כך הוא גיבש קואליציה של מדינות המוציאות כיום לפועל תקיפות אוויריות נגד הארגון.
ההתערבות הצבאית בעיראק

בעקבות ההתקדמות המהירה של ארגון המדינה האסלאמית לתוך צפון עיראק בקיץ 2014, ארצות הברית ובעלות בריתה הגבירו את מאמצים כדי לתת מענה לקיצונים האסלאמיים. ארצות הברית, יחד עם כמה מדינות אחרות, החלו במתקפות אוויריות נגד עמדות ארגון המדינה האסלאמית ליד ארביל וסינג'אר, כשהם שוברים את המצור על הר סינג'אר באוגוסט. בחודש אוגוסט, בדברו על מעורבותה של ארצות הברית בעיראק, אמר הנשיא ברק אובמה: "זה הולך להיות פרויקט ארוך טווח."
ההתערבות הצבאית בעיראק > פברואר 2015

ב-27 בפברואר הודיעה בלגיה שהיא תשלח 35 חיילים לעיראק כדי לסייע באימון צבא עיראק. החיילים ישהו ב"מקום סודי" למשך שישה חודשים ולא ישתתפו בלחימה.
ב-28 בפברואר ביצעו מטוסי קרב וכלי טיס בלתי-מאוישים של כוחות הקואליציה שבע תקיפות באזור אל-אסד, אל-קאים, כרכוכ ומוסול ובמהלכן הושמדו יחידות טקטיות, סירות, מתקן אחסון, מבנים ומטרות אחרות של המדינה האסלאמית.
ההתערבות הצבאית בסוריה

ב-26 באוגוסט 2014 החלה ארצות הברית להפעיל טיסות מעקב בשמי סוריה על מנת לאסוף מודיעין על פעילות המדינה האסלאמית וארגונים נוספים במדינה. טיסות הריגול בוצעו ללא בקשת אישור מממשלת סוריה הרשמית.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > ספטמבר

ב-22 בספטמבר החלו ארצות הברית, בחריין, ירדן, קטר, סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות להפציץ מטרות של המדינה האסלאמית בסוריה באמצעות מטוסי קרב, מפציצים וטילי שיוט מדגם טומהוק. התקיפות האוויריות נמשכו מדי יום. בנוסף לכך, בליל התקיפה הראשון הותקפו גם מטרות של קבוצת ח'וראסאן (שלוחה של ג'בהת א-נוסרה) ממערב לחלב. בתחילת נובמבר 2014 תקפה ארצות הברית מטרות נוספות של הקבוצה. באותו חודש, מרוקו שלחה שלושה מטוסי F-16 לאיחוד האמירויות, שתשמש בסיס שמננו יצאו המטוסים להפצצות יעדי המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > אוקטובר

מתחילת אוקטובר 2014 התמקדו התקיפות באזור כובאני שבצפון סוריה, שם צרו לוחמי המדינה האסלאמית על העיר הכורדית האסטרטגית. ב-1 באוקטובר ארצות הברית ובעלות בריתה תקפו עמדות של המדינה האסלאמית באזור כובאני במטרה לסייע לכוחות הכורדיים שבשטח, בהם היחידות להגנת העם (YPG), ולצבא סוריה החופשי.
ב-9 באוקטובר תקפה ארצות הברית תשע פעמים בעיר כובאני ובסביבתה. שש מהתקיפות אירעו בדרום כובאני ובמהלכן הושמדו שני מבנים שעליהם השתלטה המדינה האסלאמית, טנק ומכונת ירייה, עמדת לחימה ושלוש יחידות של הארגון. שלוש תקיפות נוספות בוצעו בצפון העיר, שם נפגעו שתי יחידות קטנות של המדינה האסלאמית והושמדו שני מבנים שהיו בשליטתה.
ב-10 באוקטובר הובילה ארצות הברית סבב תקיפות נוספת יחד עם סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות נגד כוחות המדינה האסלאמית ברחבי סוריה. כוחות הקואליציה תקפו תשע פעמים, שבמהלכן השמידו שני מתקני אימונים של ארגון המדינה האסלאמית ושלושה כלי רכב, פגעו בטנק ובשתי יחידות של ארגון הטרור באזור כובאני. בתקיפות הושמד גם רכב משוריין במזרח דיר א-זור ונפגעה יחידה קטנה של המדינה האסלאמית בצפון-מזרח אל-חסכה.
ב-14 באוקטובר החל סבב התקיפה הנרחב ביותר מאז תחילת ההתערבות בסוריה. ארצות הברית וסעודיה ביצעו 21 גיחות תקיפה נגד מטרות המדינה האסלאמית בכובאני ובסביבתה ותקיפה נוספת באזור דיר א-זור. מטרת התקיפות הייתה למנוע מהמדינה האסלאמית להעביר כוחות ואספקה אל תוך העיר הכורדית. בתקיפות הושמדו שתי עמדות תצפית ואחת נוספת נפגעה, הושמד מבנה בשליטת המדינה האסלאמית ושניים נוספים נפגעו, שלושה מתחמים נפגעו והושמדו משאית, רכב משוריין ורכב נוסף ליד כובאני. בנוסף לכך, נפגעו שבעה אזורי שליטה, שתי עמדות לירי פצצות מרגמה, שלושה מבנים בשליטת הארגון ומתקן לאחסון ארטילריה. בתקיפה ליד דיר א-זור נפגע בית זיקוק נייד של הארגון.
ב-29 באוקטובר ביצעה ארצות הברית שמונה תקיפות אוויריות באזור כובאני. בתקיפות הושמדו חמש עמדות לחימה של המדינה האסלאמית, יחידה קטנה של הארגון, שישה כלי רכב, מבנה ומטה פיקוד ושליטה של הארגון.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > נובמבר

בין 8 ל-10 בנובמבר ארצות הברית ביצעה 23 תקיפות אוויריות באזור כובאני ודיר א-זור. 13 מהגיחות שהתמקדו בכובאני ובסביבתה פגעו בכלי רכב ובחמש יחידות קטנות של המדינה האסלאמית, הרסו מבנה שבשליטת הארגון ששימש מאגר תחמושת, השמידו מבנה של שליטה ופיקוד ושבע עמדות לחימה של הארגון. בנוסף לכך, שמונה תקיפות בדרום-מזרח דיר-אזור הסבו נזק לכמה מבנים במתקן לאחסון נפט, ששימש להעברת הנוזל השחור ולמכירתו בשוק השחור. שתי תקיפות נוספות במזרח דיר א-זור פגעו בעמדה לאיסוף נפט של הארגון.
בין 13 ל-14 בנובמבר ביצעה ארצות הברית 20 תקיפות אוויריות בכובאני ובסביבתה, במזרח מחוז דיר א-זור, במערב מחוז חלב ובמזרח מחוז א-רקה. 17 מהתקיפות התמקדו בכובאני, פגעו ב-10 יחידות של המדינה האסלאמית והשמידו 10 עמדות לחימה, מבנה בשליטת הארגון ושני כלי רכב ואופנוע השייכים לארגון. בתקיפה אחת במזרח א-רקה נחרב מחנה אימונים ובהפצצה נוספת במזרח דיר א-זור הושמדה נקודת איסוף נפט של המדינה האסלאמית. תקיפה נוספת אירעה במערב מחוז חלב, שם נפגעו לוחמים הקשורים לקבוצת ח'וראסאן.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > דצמבר

בין 1 ל-3 בדצמבר, ארצות הברית ביצעה 14 תקיפות באזור כובאני, שבמהלכן הושמדו רכב של המדינה האסלאמית, 17 עמדות תקיפה, עמדת תצפית, כמו גם שמונה עמדות תקיפה נוספות שנפגעו יחד עם יחידה גדולה של המדינה האסלאמית.
ב-22 בדצמבר תקפו ארצות הברית וחברות הקואליציה 12 פעמים בכובאני ובסביבתה, בסמוך לחלב, באזור אל-חסכה וליד א-רקה.
ב-24 בדצמבר התרסק מטוס של חיל האוויר של ירדן בשמי מחוז א-רקה שבסוריה. אנשי המדינה האסלאמית שבו את הטייס מועאז אל-כסאסבה וטענו שהם הפילו את המטוס, אך ארצות הברית שללה את הטענות הללו. ארגון המדינה האסלאמית הציע לבצע עסקה לחילופי שבויים תמורת אל-כסאסבה ודרש את שחרורם של שני מחבלים מהכלא בירדן - סאג'ידה א-רישאווי ואת זיאד אל-כרבולי.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > ינואר 2015

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ההתערבות הצבאית בסוריה > מהלך האירועים > פברואר 2015

ב-28 בפברואר ביצעו כלי טיס בלתי-מאוישים של ארצות הברית שתי תקיפות במחוז אל-חסכה, פגעו ביחידה טקטית של המדינה האסלאמית והשמידו שני כלי רכב.
נתונים נוספים

באוקטובר 2014 פרסם הפנטגון כי במהלך הלחימה נגד המדינה האסלאמית בחודשיים וחצי שעברו (מ-8 באוגוסט) בוצעו פעילויות התקפיות, בעיקר תקיפות אוויריות, בעלות של 425 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  ",Paul D. Shinkman, "Obama: 'Global War on Terror' Is Over
↑  Belgium sending 35 military trainers to Iraq, ‏באתר הדיילי סטאר הלבנוני, 27 בפברואר 2015
1 2  U.S.-led coalition launches air strikes on ISIS targets in Iraq, Syria, ‏באתר הדיילי סטאר הלבנוני, ב-1 במרץ 2015
↑  Centcom Officials Describe Latest Inherent Resolve Airstrikes", ‏באתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, 29 באוקטובר 2014
↑  Airstrikes Continue Against ISIL in Syria, Iraq, ‏אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, 10 בנובמבר 2014
↑  [Military Airstrikes Continue Against ISIL in Syria, Iraq http://www.defense.gov/news/newsarticle.aspx?id=123636], ‏אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, ב-14 בנובמבר 2014
↑  Airstrikes Hit ISIL in Syria, Iraq, ‏אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, 3 בדצמבר 2014
↑  סוכנויות הידיעות‏, דאעש: הפלנו מטוס ירדני בצפון סוריה, שבינו את הטייס, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2014
| מבצע נחישות טבועה |
| --- | --- | --- |
| מערכות צבאיות | התערבות ארצות הברית במלחמת האזרחים בסוריה (התערבות בכובאני (2014-15)) • התערבות ארצות הברית במלחמת האזרחים השנייה בעיראק |  |
| פעולות טרור עיקריות | אירופה (פיגועי נובמבר) |  |
| ארגוני טרור מרכזיים | אל-קאעידה (אל-קאעידה בחצי האי ערב, אל-קאעידה במגרב, ג'בהת א-נוסרה) • המדינה האסלאמית (בוקו חראם) |  |
| מנהיגים בולטים | ברק אובמה • דונלד טראמפ • איימן א-זוואהירי • אבו מוחמד אל-ג'ולאני • אבו בכר אל-בגדאדי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009877576005171  LCCN: sh2018002966
מייפל פלאג

לוגו מייפל פלאג
מייפל פלאג (MAPLE FLAG; מאנגלית: דגל האדר) הוא תרגיל צבאי בינלאומי בן שישה שבועות לאימון בלוחמה אווירית המתקיים מדי שנה בבסיס כנף 4 של חיל האוויר המלכותי הקנדי בקולד לייק, אלברטה, קנדה.
התרגיל נחלק לשלושה שלבים בני שבועיים כל אחד, והוא מאפשר לצוותי האוויר של קנדה ושל בעלות בריתה אימון מציאותי בלוחמה אווירית, עם דגש על מבצעים רחבי היקף. בתרגיל מתורגלים הכוחות גם בתובלה אווירית, לוחמה אלקטרונית, ותדלוק אווירי.
מייפל פלאג הוא הגרסה הקנדית לתרגיל הרד פלאג האמריקני, וכמוהו הוא נוצר בעקבות ממצאי מחקר שהראה שבמלחמת וייטנאם, טייס אשר השלים 10 משימות קרב הגדיל את סיכויו לשרוד באופן משמעותי. תרגיל המייפל פלאג הראשון נערך בשנת 1978.
בתרגיל מייפל פלאג נעשה שימוש במיטווח הנשק קולד לייק (CLAWR) המכסה שטח של 11,600 קמ"ר. זהו מיטווח ההפצצה היחידי בקנדה. בשטח המיטווח פזורות כ-640 מטרות קרקעיות והוא סגור לתעופה אזרחית. המטרות כוללות טנקים, סוללות טילי קרקע-אוויר, מכ"מים, אתרים תעשייתיים, מרכזי שליטה ובקרה, וסוגים נוספים של כלי רכב וכלי טיס. מתוך 100 האתרים במיטווח קיימים גם שבעה שדות תעופה הכוללים מסלולי המראה ומסלולי הסעה.
מייפל פלאג ה-38

תרגיל מייפל פלאג 38 נערך בין ה-15 במאי ל-24 ביוני 2005. בתרגיל השתתפו יותר מ-5,000 אנשי צבא מ-11 חילות אוויר מרחבי העולם. בתרגיל זה השתתף גם חיל האוויר הישראלי, לראשונה בתולדות התרגיל. מלבד ישראל השתתפו בתרגיל גם חילות האוויר של קנדה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, צרפת, הולנד, בלגיה, שוודיה, סינגפור, וניו זילנד. בנוסף, צפו בתרגיל משקיפים מחילות האוויר של ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, קטר ואיחוד האמירויות הערביות.
המשלחת של חיל האוויר הישראלי כללה 10 מטוסי F-16C/D ("ברק") מארבע טייסות: טייסת 105 ("טייסת העקרב"), טייסת 109 ("טייסת העמק"), טייסת 110 ("טייסת אבירי הצפון") וטייסת 117 ("טייסת הסילון הראשונה"). בנוסף, התלוו לטייסות ה-F-16 גם מספר מטוסי בואינג 707 ("ראם") מטייסת 120 ("טייסת הבינלאומית") לתדלוק אווירי. כ-400 אנשי צוות-אוויר, צוות-קרקע ואנשי מערך הבקרה והמבצעים נכללו במשלחת הישראלית.
מייפל פלאג ה-39

למעלה מ-5,000 איש השתתפו בתרגיל מייפל פלאג 39 שנערך בין ה-14 במאי ל-23 ביוני 2006.
בתרגיל השתתפו חילות האוויר של קנדה, גרמניה, צרפת, בריטניה, ניו זילנד, סינגפור, שוודיה וארצות הברית. בנוסף, צפו בתרגיל משקיפים מחילות האוויר של ברזיל, פולין, יוון, עומאן, מצרים, סינגפור ודרום אפריקה.
ראו גם

רד פלאג
טופ גאן
גרין פלאג
אנטוליאן איגל
דגל כחול
מחניים

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מגדל האסם ההיסטורי במחניים
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל העליון
גובה ממוצע: ‎264 מטר
תאריך ייסוד: 1939
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 798 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) מחניים(למפת אצבע הגליל רגילה) מחניים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחניים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחניים32°59′21″N 35°34′12″E﻿ / ﻿32.9891140080792°N 35.5701372477397°E﻿ / 32.9891140080792; 35.5701372477397  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל העליון (in English: Upper Galilee Regional Council) באדום - מחניים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://kibbutzmahanayim.blogspot.com
קיבוץ מחניים, ספטמבר 1946
מַחֲנַיִם הוא קיבוץ בצפון רמת כורזים, כשלושה ק"מ מצפון-מזרח לראש פינה, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון.
היסטוריה

אדמות היישוב נרכשו בשנת 1891 בידי אגודת "אהבת ציון" של חובבי ציון בגליציה לשם הקמת מושבה במקום. האגודה מכרה מניות ולכל מאה מניות העניקה זכות התיישבות במקום בהגרלה לקונים. טרם הקמת המושבה, הוצע לאגודת אהבת ציון ב-1898 להחליף את המושבה באדמות של הברון בחורן, במטרה להרחיב את משמר הירדן.
בשנת 1898 התיישבו במקום מספר משפחות מגליציה, בעיקר מאזור בוצ'אץ', בהנהגת אברהם זאלץ וזכריה שפירא מטרנוב. המתיישבים קראו למקום על שם העיר המקראית מחניים שבגלעד. לאחר תקופת התחלה לא קלה נתקבלו רישיונות לבניית הבתים, ונפתחה במקום חנות שמכרה לתושבים ולערביי הסביבה. בסוף שנת 1899 פרסם העיתון חבצלת ידיעה : "22 בתים ורפתות במחניים" והוסיף : "כל בית יהיה משני חדרים ובית-תבשיל, ורפת והגגות עשויים משופעים מזה ומזה ומכוסים ברעפי חרס". אנשי המקום נזקקו לתמיכה לצורך סיום בניית בתיהם וב"חברה לתמיכת בני ישראל עובדי אדמה ובעלי מלאכה בסוריא ובארץ הקודש" התלבטו אם יש למושבה זכות קיום ואם יש טעם לתמוך בה. בשנת 1901 נסגרה חברת אהבת ציון, שהפסיקה לשלוח תמיכה לאיכרים, והמושבה קרסה. בראש פינה הוקם ועד לסיוע לאנשי מחנים בעזרת כסף שהגיע מחוץ לארץ. בשנת 1903 נמכרה אדמת מחנים לחקלאי ראש פינה ומתיישבי מחנים פונו מבתיהם תמורת פיצויים. ניסיון ההתיישבות לא עלה יפה, בגלל חוסר התמצאות בתנאי הארץ, מחסור בהון וחוסר מקצועיות.
בהמשך היה ניסיון של יק"א ליישב במקום פועלים שיגדלו טבק וכן הביאו קבוצת מתיישבים יהודים מן הקווקז לעבד את האדמות ולגדל בעלי חיים. בשנת 1909 הקציב הוועד האודסאי 1,200 פרנק לצורך שכירת מורה עבור המתיישבים, בתקווה שהדבר יקשור אותם למקום, אולם לא נמצא מורה שימלא את התפקיד. בסופו של דבר גם יהודי הקווקז נטשו בשנת 1912 ובמקום ישבו אריסים ערבים של חקלאי ראש פינה. בזמן מלחמת העולם הראשונה בשנת 1916 עלתה למקום קבוצה של פועלים מפועלי ציון, להקמת יישוב פועלים ראשון בגליל העליון. בשנת 1922, מחניים הפך למושב עובדים וכעבור שש שנים נעזב שוב.
ב-23 במאי 1939 נבנתה מחניים בשלישית עם ייסודו של הקיבוץ הנוכחי על ידי חברי קיבוץ "יודפת" אנשי צפת. בשנת 1952 עבר משבר קשה על תנועת הקיבוץ המאוחד והיה פילוג בתנועה, עם הפילוג פרשו ממחניים חלק מן החברים. במקומם הגיע לקיבוץ גרעין של תנועת המחנות העולים. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 הגיע לקיבוץ בכל שנה גרעין ובו כ-20 חברים מתנועת הנוער העובד והלומד במסגרת חוות הכשרה.
מדרום לקיבוץ נמצא שדה התעופה ראש פינה (המכונה גם "שדה התעופה מחניים"), המשמש לטיסות אזרחיות למרכז הארץ וכן כשדה חירום של חיל האוויר.
מצפון לקיבוץ זורם נחל מחניים הנקרא על שם הקיבוץ. ממערב לקיבוץ צומת מחניים ובו מרכז קניות קטן.
לקריאה נוספת

שמשון שטיין, מחניים : מושבה קצרת ימים, הוצאת יד יצחק בן צבי, תשל"ח (1978).