stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניטה בארו
הנצחה

קרן חינוך ע"ש ארול וניטה בארו מגייסת כספים ומעניקה פרסים כספיים על מנת לאפשר לעסקים ואזרחים של מדינות חבר העמים הקאריביים להמשיך במסלול לימודים שיקדם את הפיתוח של ברבדוס והאיים הקריביים.
ה-ICAE יצר את פרס "ליידי ניטה בארו" אשר תומך בארגוני חינוך מבוגרים אזוריים ולאומיים אשר תרמו תרומה רבה להעצמת נשים.
אוסף ניטה בארו, אוסף מסמכים על חייה ותקופתה של ניטה בארו, נרשם ברשימות אונסק"ו על המורשת התיעודית העולמית, הזיכרון של העולם ברישום.
תפקידים

משרות סיעוד ובריאות הציבור בברבדוס ובג'מייקה (1940–1956)
קצינת סיעוד ראשי, ג'מייקה (1956–1967)
יועצת לבריאות הציבור של ארגון הבריאות העולמי וארגון הבריאות הפאן-אמריקאי (1963–1975)
יועצת סיעוד, ארגון הבריאות פאן אמריקה (1967–1971)
מנהלת שותפה, הוועדה הרפואית הנוצרית של מועצת הכנסיות העולמית, ז'נבה (1971–1975)
נשיאת YWCA העולמי (1975–1983)
מנהלת/יועצת בריאות, ארגון הבריאות העולמי (1981–1986)
נשיאת המועצה הבינלאומית לחינוך מבוגרים (1982–1990)
נשיאת מועצת הכנסיות העולמית (1983)
שגרירה באו"ם (1986–1990)
עמיתת כבוד, הקולג' המלכותי לסיעוד
המושלת הכללית של ברבדוס (1990–1995)
כבוד ופרסים

1975 דוקטור למשפטים, אוניברסיטת איי הודו המערבית
עמית כבוד של הקולג' המלכותי לסיעוד לשנת 1980
1980 הליידי של אנדרו הקדוש, בפקודת הוד מלכותה המלכה אליזבת השנייה
1982 דוקטור למדעים, אוניברסיטת מקמאסטר, קנדה
1983 מרצה בקתדרה גמליאל, אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, ארצות הברית
פרס רוח הקאריביים לשנת 1984, קרן משאבי הקריביים
1985 מערב הודו של השנה, מגזין עסקים
פרס הקאריביים לשלום באמצעות המאבק לצדק לשנת 1986, מועצת הכנסיות הקאריבית
פרס האזרח המצטיין של השנה לשנת 1986, מועדון קיוואניס של ברבדוס
פרס הקהילייה הקריבית לנשים לשנת 1987
1987 דוקטור למשפטים, אוניברסיטת טורונטו, קנדה
1987 דוקטור לאותיות אנושיות, אוניברסיטת מוריס בראון, ארצות הברית
1988 דוקטור למדעי הרוח, אוניברסיטת הר סנט וינסנט, קנדה
1988 דוקטור למשפטים, אוניברסיטת וויניפג, קנדה
מדליית נשיאות 1988, קולג' ברוקלין, ארצות הברית
1988 דוקטור כבוד למשפטים, מכללת ספלמן, ארצות הברית
1989 פרס כריסטיאן ריימן, מועצת האחיות הבינלאומית, ז'נבה, שווייץ
דוקטור כבוד למשפטים, אוניברסיטת קווינס, קנדה
דוקטור כבוד לספרות, אוניברסיטת וילפריד לורייר
הערות שוליים

↑  Morgan, Peter (22 בדצמבר 1995). "Dame Ruth Nita Barrow: Nurse to the world". The Guardian. p. 14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  COLLECTIONS & LIBRARIES: Their Excellencies, Cave Hill Campus Library, University of the West Indies.
↑  Carrington, Sean (2007). A~Z of Barbados Heritage. Macmillan Caribbean Publishers Limited. pp. 20–21. ISBN 978-0-333-92068-8.
1 2 3 4 5 6 7  "Dame Nita Barrow: An authentic heroine in Caribbean womanhood – ProQuest". {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
1 2  Woodie Blackman, "Obituary: Dame Nita Barrow", The Independent, 22 December 1995.
↑  Reuters (22 בדצמבר 1995). "Dame Ruth Nita Barrow, Ex-Barbados Governor General, 79". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dame Nita Barrow", Ciwil.
1 2 3 4  "Adult Learning Unleashed".
1 2 3  "Obituary". Independent.co.uk. 23 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ruth Nita Barrow".
↑  Fraser, Arvonne S. (2013). "UN Decade for Women: The Power of Words and Organizations". Women and Social Movements, International. Alexandria, Virginia: Alexander Street Press, LLC. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2013. נבדק ב-11 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carrington (2003).
↑  "Welcome". Website of errolandnitabarroweducati!. נבדק ב-2020-07-28.
↑  "Nita Barrow Collection | United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization". unesco.org. נבדק ב-2017-08-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002102871  SUDOC: 234199156  VIAF: 14134266   WorldCat (עם VIAF): 14134266
סאותס השלישי, מלך אודריסה

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־4 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־3 לפנה״ס 
 מדינה:  ממלכת אודריסה 
 
פסל ארד של ראשו של סאותס השלישי שנתגלה בקברו
סאותס השלישי (ביוונית עתיקה: Σεύθης; מת בין 300 ל-295 לפנה"ס) היה שליט ממלכת אודריסה התראקית מ-331 לפני הספירה עד 300 לפנה"ס.
ביוגרפיה

לאחר המלחמות שניהל פיליפוס השני, מלך מוקדון בשנים 347–342 לפנה"ס היו רוב השבטים בתראקיה כפופים למוקדון. עבור פיליפוס ובנו אלכסנדר הגדול, הייתה לתראקיה חשיבות אסטרטגית במאבק מול ממלכת פרס האחמנית. כמי ששכנה על החוף האירופי של ההלספונטוס היה לתראקיה את הקשר הישיר ביותר ליבשת אסיה. מעמדה של מוקדון בתראקיה התערער לאחר המרד של המצביא המוקדוני ממנון (Μέμνων), שהוצב כשליט תראקיה על ידי אלכסנדר, בשנת 331 לפני הספירה, כנגד שלטונו של אנטיפטרוס, העוצר של יוון בהיעדרו של אלכסנדר. אבל רק לאחר שזופריון, יורשו של ממנון בתפקיד, הובס על ידי הסקיתים בשנת 325 לפנה"ס יכלו השבטים התראקים בהנהגתו של סאותס להשתחרר מעול השלטון המוקדוני.
לאחר שאלכסנדר מת בשנת 323 לפנה"ס התמרד סאותס שוב ויצא כנגד השליט החדש של תראקיה ליסימכוס. על פי דברי דיודורוס סיקולוס היה סאותס יכול לגייס צבא של 20,000 רגלים ו-8,000 פרשים על מנת להגן כנגד השלטון המוקדוני החדש. הקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה, וכל אחד נסוג משדה הקרב. בסופו של דבר אולץ סאותס להכיר בשלטונו של ליסימכוס, אחד מהמלכים שירשו את אלכסנדר. ב-313 לפנה"ס הוא תמך באנטיגונוס מונופתלמוס במלחמתו כנגד ליסימכוס, כשהוא משתלט על מעברי ההרים בהר האמאוס (הרי הבלקן), אבל הובס שוב ואולץ להיכנע. כניעה זו הייתה מוגבלת להכרה הפורמלית בכפיפות של ממלכת אודריסה.
ממלכת אודריסה תחת שלטונו השתרעה מהרי הבלקן בצפון, הנהר טונדזה מזרח, הנהר מריצה בדרום והנהר סטריאמה במערב, מקביל למרכז בולגריה של ימינו. ממספר הרב של מטבעות הנושאות את דיוקנו שנתגלו באזור שמספרם גדול מאלו הנושאים את דיוקנו של ליסימכוס משערים כי הממלכה שגשגה כלכלית ושלטונו היה יציב. ככל הנראה ניסה סאותס לקבל הכרה כשווה לשליטים הדיאדוכים המוקדונים. הם שימשו לו כמודל כשייסד את בירתו סאותופוליס, הקרויה על שמו, שנבנתה באתר של יישוב קדום סביב שנת 320 לפנה"ס. שרידי העיר ההלניסטית שוכנים כיום בקרקעית מאגר קופרינקה, כ-8 קילומטרים מערבית לקאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה של ימינו, בפתח המזרחי של עמק הוורדים. הוא גם נשא לאישה מוקדונית בשם ברניקה, ועל מטבעותיו הוא מצויר כשעטרה מלכותית לראשו. ההיסטוריונים (למשל דיודורוס) מכירים בו כמלך (βασιλεύς - בסילאוס), אם כי לא ברור האם גם שליטיו ההלניסטיים הסכימו להגדרה זו. הוא עצמו לא השתמש בתואר זה במטבעות שטבע, מה שמעיד על כפיפות לליסימכוס.
קבר סאותס השלישי

הקבר של סאותס השלישי שוכן בתוך תל גוליאמטה קוסמטקה, כקילומטר דרומית לעיירה שיפקה, צפונית לעיר קאזאנלק בבולגריה. הקבר נתגלה ב-2004 על ידי הארכאולוג הבולגרי גאורגי קיטוב (Георги Китов). הקבר נבנה במקור כמקדש במחצית השנייה של המאה החמישית לפנה"ס. בין החפצים שנתגלו בקבר היו כתר הזהב של השליט, כוס זהב, מגיני ברכיים, ציוד לסוסים וכדי יין. ממצאים אלו מוצגים במוזיאון ההיסטורי של העיר קאזאנלק. בולט במיוחד הוא פסל ראשו של סאותס השלישי מארד שנקבר טקסית לפני חזית הקבר, שנעשה בפירוט רב.
סטיב ג'ונסון

| --- | --- |
 לידה:  3 בנובמבר 1957 (בן 66) אקרון, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  32, 33
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אורגון
 דראפט:  בחירה שביעית, 1981 קנזס סיטי קינגס
 קבוצות כשחקן
 1981–1984 1984–1985 1985–1986 1986–1989 1989–1990 1990 1990–1991:  קנזס סיטי קינגס שיקגו בולס סן אנטוניו ספרס פורטלנד טרייל בלייזרס מינסוטה טימברוולבס סיאטל סופרסוניקס גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1988)
קלרנס סטיבן "סטיב" ג'ונסון (באנגלית: Clarence Stephen "Steve" Johnson; נולד ב-3 בנובמבר 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1991. בעונת 1987/1988 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, וממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 11.7 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו ניצב במקום השלישי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה בקריירה, אחרי ארטיס גילמור ומארק וסט, עם 57.2%.
קריירת מכללות

ג'ונסון נולד באקרון שבאוהיו, וגדל בסן ברנרדינו, קליפורניה. בין השנים 1976–1981 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון ("אורגון סטייט"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל רלף מילר. מכיוון שנפצע בתחילת עונתו השנייה, והחמיץ את מרביתה, היה זכאי לשחק בקבוצת האוניברסיטה עונה אחת נוספת לאחר תקופת הלימודים הסטנדרטית (של 4 שנים). בעונתו האחרונה, 1980/1981, שבר את שיא ליגת המכללות לאחוזי קליעה מהשדה למשך עונה שלמה, כשקלע ב-74.6%; שיא מכללות זה היה שייך לג'ונסון במשך 36 שנים, עד שנשבר בשנת 2017. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד אייזיאה תומאס, רלף סמפסון, מארק אגוויר ודני איינג'. ב-5 עונותיו בליגת המכללות רשם ממוצעים כוללים של 17.5 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1981 נבחר ג'ונסון בבחירה השביעית, על ידי קנזס סיטי קינגס. ב-2 וחצי עונותיו עם הקינגס פתח בכמחצית מהמשחקים, וקלע 11.6 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 1984 הועבר בטרייד לשיקגו בולס, יחד עם 3 בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לרג'י ת'יאוס. עד לסיום עונת 1984/1985 קלע 9.8 נקודות למשחק עבור הבולס.
ביוני 1985 נשלח ג'ונסון בטרייד לסן אנטוניו ספרס, בתמורה לג'ין בנקס. בעונתו היחידה בסן אנטוניו קלע 13.8 נקודות למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה באחוזי קליעה מהשדה, עם 63.2%.
לקראת עונת 1986/1987 הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה למייקל תומפסון ולארי קריסטקוביאק. בעונתו הראשונה בפורטלנד קבע שיאי קריירה של 16.8 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק, והוביל את הקבוצה לצד קלייד דרקסלר וקיקי ואנדוויי למאזן ניצחונות 49–33. בסיבוב הפלייאוף הראשון של אותה עונה הצטיין ג'ונסון עם ממוצעים של 20.8 נקודות ו-10.0 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הפסידה מול יוסטון רוקטס בתוצאה 1–3. בעונה העוקבת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר לאחר שרשם ממוצעים של 17.9 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק במחצית הראשונה של העונה, אך הוא לא השתתף במשחק עצמו בשל פציעה באגודל. בעונת 1988/1989 קלע 10.0 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של קווין דאקוורת'.
בדראפט ההרחבה של שנת 1989 נבחר ג'ונסון על ידי מינסוטה טימברוולבס, בבחירה השישית. לאחר 4 משחקים בלבד הועבר בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, במדיה שיחק עד לסיום העונה. בעונתו האחרונה בקריירה, 1990/1991, שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ג'ונסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מובילי ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה בקריירה, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ג'ונסון, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1981, באתר basketball-reference.com
↑  ג'ונסון נשלח בטרייד לשיקגו, באתר הניו יורק טיימס, 16 בפברואר 1984
↑  ג'ונסון נשלח בטרייד לסן אנטוניו, באתר שיקגו טריביון, 19 ביוני 1985
↑  ג'ונסון נשלח בטרייד לפורטלנד, באתר ניו יורק טיימס, 20 ביוני 1986
↑  ג'ונסון יחמיץ את משחק האולסטאר, באתר upi.com,‏ 26 בינואר 1988
↑  סיכום הבחירות של מינסוטה בדראפט ההרחבה 1989, באתר הקבוצה, 15 ביוני 1989
סולטאניה

סולטאניה (בפרסית سلطانيه) הייתה בירת השושלת המונגולית האלחאנית באיראן במאה ה-14. העיר שוכנת במחוז זנג'אן, כ-240 ק"מ מצפון-מערב לטהראן. פירוש שמה הוא "הקיסרית". בשנת 2005 הכריז ארגון אונסק"ו על סולטאניה כאתר מורשת עולמית.
הכיפה של סולטאניה
היסטוריה

עדויות מצביעות על כך שהאתר בסולטאניה יושב כבר באלף הראשון לפני הספירה. עם זאת, יישוב של קבע קם במקום רק לאחר הכיבוש המונגולי במאה ה-13 והקמת האילחנאת, הממלכה המונגולית שמרכזה היה באיראן של ימינו. בשנת 1290 הקים ארקון חאן, המנהיג הרביעי של השושלת האלחאנית, את מעון קיץ שלו בסולטאניה. עוד ידוע כי בנו של ארקון חאן, גאזאן חאן, הקים עבור עצמו מאוזולאום המכונה טפה נור, אך המידע אודות ימיו הראשונים של היישוב מועטים.
בשנת 1304 עלה אילג'ייטי (Üljaitü), לימים הסולטאן מחמד חודבנדה, לשלטון, והחליט להרחיב את העיר ולהפוך אותה לבירת ממלכתו. הוא כינה אותה "סולטאניה", דהיינו, "הקיסרית", והחל בבנייה מסיבית, שנמשכה עד שנת 1313. סולטאניה, בדומה לתבריז, הפכה למרכז סחר חשוב בין אירופה לאסיה. יש הטוענים כי כאשר האלחאנים הפכו לשיעים, הם ביקשו להעביר את שרידיהם של עלי וחוסיין מבגדאד לסולטאניה. הדבר לא קרה, והמקדש הפך למאוזולאום של אילג'ייטי. לאחר מותו של אילג'ייטי בשנת 1316 איבדה העיר מחשיבותה, ועברה לידיהן של ממלכות קטנות. ב-1384, בזז צבאו של טימור לנג את העיר, אך לא פגע במאוזולאום של אילג'ייטי. בשנים הבאות סבלה העיר מקשיים, ולמרות זאת המשיכה לתפקד כמרכז מסחרי חשוב. במאות ה-16 וה-17 דעכה סולטאניה ועמדה בחורבותיה, ורק כפר קטן נותר במקום. במאה ה-19 שימש האזור כמחנה אימונים של הצבא הקאג'ארי.
האתר > הכיפה של סולטאניה

האתר המרכזי בחורבות סולטאניה הוא המאוזולאום של הסולטאן האלחאני אילג'ייטי (1304-1316), הידוע ככיפה של סולטאניה. מבנה המאוזולאום, שנבנה בשנים 1302-1312, מתומן, ובמרכזו כיפה מצופה בחרסינה בצבע טורקיז הנישאת לגובה של 50 מטר. קוטרה של הכיפה הוא 38 מטר בצידה החיצוני ו-25 בצידה הפנימי. סביב הכיפה, שמשקלה נאמד ב-200 טון, ניצבים שמונה צריחים שהוקמו למטרת קישוט. הכיפה של סולטאניה היא הכיפה הדו-שכבתית העתיקה בעולם, וחשיבותה לעולם האסלאם ולאדריכלות המוסלמית רבה. מבנה זה סלל את הדרך לבניית כיפות מוסלמיות מרשימות יותר, כמו זו של הטאג' מהאל. רוב הקישוטים החיצוניים בכיפה נעלמו, אך פנים הכיפה מגלה מוזאיקות, חרסינה וציורי קיר מרשימים. סביב המבנה מרפסת בצורת מצודה שאורכה 315 מטר ורוחבה 295 מטר. מצודה זו ששטחה 180 דונם הוקפה בעבר בחפיר ברוחב של 30 מטר.
האתר > מבנים נוספים

נוסף לכיפה של סולטאניה, שוכנים מספר מבנים נוספים במקום:
המאוזוליאום של סולטאן צ'לביאואולו הוא מבנה לבנים השוכן דרומית-מערבית לכיפה. במקום מגדל מתומן, ומתחת למבנה המאוזוליאום שוכן מרתף קבורה (קריפטה). המבנה מתוארך לשנות השלושים של המאה ה-14.
המאוזוליאום של מולה חאסן קאשי שוכן דרומית לעיר והוקם לכבודו של איש דת ומשורר בחצרו של אילג'ייטי. המבנה מתומן מבחוץ ובמרכזו אולם רבוע, והעיטורים שבו הם מהמאה ה-19.
שרידיו של קבר גזאן חאן בטפה נור דרומית-מזרחית לכיפה משתרעים על שטח של 18 דונם, והם יוצרים תל בגובה של 15 מטר.
הכיפה של סולטאניה (בשיפוץ)
סאותופוליס

| --- | --- |

מאגר קופרינקה, שמימיו מכסים את שרידי סאותופוליס
 מדינה / טריטוריה:  ממלכת אודריסה
 תאריך ייסוד:  בין 325 ל-315 לפני הספירה
 שטח:  0.05 קמ"ר
 סיבת נטישה:  כיבוש וחורבן על ידי הקלטים
 תאריך נטישה:  בין 280 ל-252 לפני הספירה
 קואורדינטות:  42°37′05″N 25°18′20″E﻿ / ﻿42.618056°N 25.305556°E﻿ / 42.618056; 25.305556 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סאותופוליס(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סאותופוליס(למפת מחוז סטארה זאגורה רגילה) סטארה זאגורה קאזאנלק צ'ירפאן ראדנבו גלבובו גברובו וליקו טרנובו סליבן ימ. חאסקובו פלובדיב לובץ'סאותופוליס(למפת מחוז סטארה זאגורה מוגדלת) סטארה זאגורה קאזאנלק צ'ירפאן ראדנבו גלבובו גברובו וליקו טרנובו סליבן ימ. חאסקובו פלובדיב לובץ'סאותופוליס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סאותופוליס (ביוונית עתיקה: Σευθόπολις) הייתה עיר הלניסטית שנוסדה על ידי המלך התראקי סאותס השלישי כעיר הבירה של ממלכת אודריסה. העיר נוסדה בין 325 ל-315 לפני הספירה. העיר נבנתה באתר של יישוב קדום, ושרידיה שוכנים כיום בקרקעית מאגר קופרינקה, כ-8 קילומטרים מערבית לקאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה, בפתח המזרחי של עמק הוורדים.
תיאור

סאותופוליס לא הייתה פוליס אמיתית, אלא מקום מושבו של סאותס וחצר מלכותו. העיר הוקמה על שטח ישר מוגבה המוקף משלושה צדדים על ידי נהר הטונדזה (Тунджа) ועל ידי אחד מיובליו. זו הייתה עיר מבוצרת על שטח של 50 דונם שצורתה מחומש, המוגנת על ידי חומה בעובי 2 מטרים שהיקפה היה 890 מטרים. מגדל מרובע הגן על כל אחת מפינות החומה. השער הראשי שכן בחומה הצפונית בין שני מגדלים, ובדרום היו שני שערים בין באסטיונים. החומה הייתה בנויה מלבני חרס ועץ על יסודות אבן. התוכנית של העיר הייתה סטנדרטית - שני רחובות צולבים המוליכים מן השערים למרכז. האגורה הייתה בחלק הצפון-מערבי של העיר, והיה בה מקדש לדיוניסוס. צורתו של החלק צפון-מזרחי הייתה טרפזית, והוא היה מוקף חומה ומגדלים ובתוכו הארמון, שחזיתו באורך 40 מטרים הייתה מעוטרת בקישוטים רבים. בתוך הארמון היה מקדש לפסלי האלים של סמותראקי, הקבירי (Κάβειροι). התפקיד הכפול שמילא ארמונו של סאותס (חצר מלכות ומקדש) מוכיחים שסאותס היה מלך-כוהן. הכוהן העליון של הקבירי בקרב התראקים בממלכת אודריסה.
הבתים היו בנויים סביב חצרות ובהן בארות. מערכת ניקוז הובילה לתעלה במרכז הרחוב. בתכנון העיר ניכרת השפעת של מתכנן הערים היווני היפודמוס. ההשפעה היוונית ניכרת גם בעיטורים כגון קישוט רעפי הקצה, שימוש בסטוקו ובשיבוצים, ובשימוש בסדר הדורי. מבנים ציבוריים היוו את מרבית שטחה של העיר. בעיר עצמה התגוררו כ-50 משפחות אריסטוקרטיות ושאר התושבים התגוררו מחוץ לעיר. האוכלוסייה הייתה מעורבת, יוונים ותראקים. העיר נכבשה בהתקפה של הקלטים בשנת 281, וננטשה סופית בין סוף שנות ה-70 של המאה השלישית לשנת 252 לפני הספירה.
הנקרופוליס של סאותופוליס כולל מספר מבני קבר בצורת כוורת עשויים לבנים, חלק מכוסים על ידי רוגם, שבהם נקברו בני המעמד העליון, לעיתים עם סוסיהם. גופותיהם של העניים הועלו באש ואפרם הונח בקבר כשלידם מנחות קבורה צנועות.
חורבות העיר נתגלו לראשונה ב-1948 על ידי ארכאולוגים בולגרים שביצעו חפירות הצלה במהלך בניית מאגר המים על שם גאורגי דימיטרוב (מאוחר יותר שונה שם המאגר לקופרינקה על שם הכפר הסמוך). העיר נחפרה לגמרי ב-1953. בין הממצאים היו כ-2,000 מטבעות, 800 נושאים את דיוקנו של סאותס השלישי, שהיה המלך התראקי הראשון שטבע בעצמו את מטבעותיו. למרות הערך ההיסטורי של המקום החליט הממשל הקומוניסטי של הרפובליקה העממית של בולגריה להמשיך בהקמת המאגר וחורבותיה של סאותופוליס כוסו במים בעומק של 20 מטרים.
ב-2005 הציע האדריכל הבולגרי ז'קו טילב (Жеко Тилев) מיזם לחשוף, לשמר ולשחזר את העיר סאותופוליס (העיר התראקית השמורה בצורה הטובה ביותר בבולגריה). התוכנית קוראת לבנות סכר מעגלי בלב מאגר קופרינקה שיקיף את החורבות, לשאוב את המים, לחשוף את העיר ולשחזר אותה. מיזם זה עשוי לאפשר לארגון אונסק"ו להכריז על המקום אתר מורשת עולמית ויהפוך את האתר ליעד תיירותי בעל חשיבות עולמית. התיירים יגיעו לאתר בסירות. חומה עגולה בקוטר 420 מטרים ובהיקף של 1,300 מטרים תאפשר למבקרים לראות את העיר מגובה של 20 מטרים, ואז לרדת באחת מארבע מעליות שקופות אל העיר. התוכנית קוראת להקמת גנים תלויים, מעליות זכוכית, מזח, מסעדות, בתי קפה, חנויות ובתי סטודיו לאמנים. העיר תואר בלילה.
טילב העריך את עלות המיזם בלפחות 50 מיליון אירו ותרם את התוכניות לעיריית קאזאנלק השכנה. העירייה מנסה לגייס כספים למיזם, גם ממשלת ארצות הברית נרתמה לסייע כספית, אבל נכון ל-2016 הסכום שנאסף רחוק מהסכום שנדרש למיזם.
פסגת סווטופוליס (Sevtopolis Peak) באי גריניץ' (Greenwich Island) שבארכיפלג של איי שטלנד הדרומיים בסמוך לאנטארקטיקה קרויה על שם סאותופוליס.
הערות שוליים

1 2  Julia Valeva, Emil Nankov, Denver Graninger, A Companion to Ancient Thrace
↑  R. Malcolm Errington, A History of the Hellenistic World: 323 - 30 BC
1 2 3 4 5 6 7 8  Submerged Ancient Thracian Capital Seuthopolis in Bulgaria’s Koprinka Water Reservoir Could Be ‘Resurfaced’ with US Government Money
↑  Julia Valeva, Emil Nankov, Denver Graninger, A Companion to Ancient Thrace
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 247224115   WorldCat (עם VIAF): 247224115 
תוכנית העיר סאותופוליס
פסל ארד של ראשו של סאותס השלישי
סנגיראן

גולגולת ההומו ארקטוס
אשר נמצאה בסנגיראן ב-1937
סנגיראן (אינדונזית Sangiran) הוא אתר ארכאולוגי בעמק הנהר סולו (Bengawan Solo) במרכזו של האי ג'אווה באינדונזיה, אשר התפרסם במאובנים רבים של הומו ארקטוס שנמצאו בו, מהעתיקים ביותר שנמצאו עד כה.
הסטרטיגרפיה של אזור סנגיראן מכסה תקופה של שני מיליוני שנים מאז סוף הפליוקן. בשכבות הפליסטוקן הקדום והתיכון נמצאו מאובנים וכלי-אבן רבים. חמישים מאובנים השייכים לאדם הקדום (הומו ארקטוס וכן Meganthropus palaeo, הגדרה ישנה למאובנים דומים להומו ארקטוס אך גסים יותר) נמצאו במקום. עוד נמצאו מאובני בעלי חיים וצמחים, וכן כלי אבן מתקופת האבן הקדומה, כלים עשוים מעצם וגרזנים מתקופת האבן החדשה.
ממצאים אלה מראים כי הומינינים יישבו את האזור כבר לפני כ-1.5 מיליון שנה, והכלים מתקופת האבן הקדומה מתוארכים ללפני 800,000 שנה לערך. הממצאים המאוחרים יותר מראים על המשכיות של היישוב האנושי עד לתקופת האבן החדשה.
החפירות במקום נערכו על ידי גוסטב פון קניגסוולד (Gustav Heinrich Ralph von Koenigswald) החל בשנת 1934.
בשנת 1996 החליט ארגון אונסק"ו להכריז על המקום כאתר מורשת עולמית, וזאת, בין היתר, בשל היותו:
"One of the key sites for the understanding of human evolution that admirably illustrates the development of Homo sapiens sapiens from the Lower Pleistocene to the present through the outstanding fossil and artefactual material that it has produced."
"אחד מאתרי המפתח להבנת האבולוציה האנושית, אשר ממחיש את התפתחות האדם הנבון מאז הפליסטוקן המוקדם עד ההוה, וזאת באמצעות המאובנים יוצאי הדופן והכלים שנמצאו במקום."
הערות שוליים

↑  מתוך נימוקי ההכרזה
סאז

שני סוגי סאז- טמבורה ובגלמה
סאז הוא כלי מיתר הנפוץ בטורקיה, כורדיסטן, איראן, ארמניה, אזרבייג'ן ומדינות הבלקן.
אזרבייג'נים מנגנים על סאז בפסטיבל מקומי
היסטוריה

פירוש השם "סאז" בפרסית הוא "כלי-מוזיקלי". קודמו של הסאז הוא כלי נגינה שהומצא במאה ה-10 ושמו קוֹפוּז. גוף הכלי היה עשוי מעור. צוואר הכלי היה ארוך וחסר סריגים כשעליו מתוחים 2 - 3 מיתרים העשויים שיער סוס או כבשה. כלי נגינה דומים לקוֹפוּז נפוצים בקווקז, מרכז אסיה.
בחלוף השנים נכנסו שינויים בקופוז: המיתרים הוחלפו במיתרי מתכת (המאה ה-15) וגוף העור הוחלף בגוף מגולף בעץ (המאה ה-17). במאה ה-18 מוזכר לראשונה השם "בָגלַמה" שהוא הסאז של ימינו.
בשנות ה-60 החל ייצור של כלי סאז חשמליים בעלי פיקאפ בתוך תיבת התהודה של הכלי (בדומה לגיטרות אקוסטיות מוגברות). במרוצת השנים, הסאז התפשט לארצות שונות במזרח התיכון ובארצות הבלקן וממנו התפתחו הבוזוקי היווני והבוזוק הסורי, הצ'פטלי האלבני, ומשפחה שלמה של כלי נגינה דומים וכמעט זהים לסאז מארצות הבלקן.
מבנה הכלי

השיטה המקובלת כיום לבניית גוף הסאז היא חיבור חתיכות עץ מכופפות (בדומה לשיטה לייצור עוד). שיטה נוספת היא גילוף הגוף מיחידת עץ אחת (בדרך כלל עץ תות). הצוואר ארוך ודק בעל סריגים מניילון הניתנים להזזה לשינוי הצליל. המפתחות, שבעה במספר, עשויים עץ או פלסטיק.
לסאז שלושה מיתרים כאשר השניים העליונים כפולים ואילו התחתון משולש (בסך הכול שבעה מיתרים).
סוגי סאז נפוצים הם:
דיוואן - הכלי הגדול ביותר, משמש לנגינת צלילים נמוכים.
טמבוּרה - בעל גוף קטן וצוואר ארוך.
בגלמה - בעל צוואר ארוך או קצר וגוף קטן. הסוג הנפוץ ביותר של הסאז.
ג'וּרה - הקטן מבין הכלים, בעל גוף קטן וצוואר קצר וכמו כן בעל שישה מיתרים בלבד.
נגינה

כיוון המיתרים משתנה מארץ לארץ ואף בין חלקים שונים של טורקיה אך הכיוון המקובל הוא: G,D,A. הנגינה מתבצעת באמצעות פריטה בעזרת האצבעות או מפרטים העשויים פלסטיק או עץ.
סיכון יחסי

באפידמיולוגיה, סיכון יחסי (Relative Risk, Risk Ratio, RR) הוא היחס בין ההסתברות שהאירוע יתרחש בקבוצת החשופים לבין ההסתברות שהאירוע יתרחש בקבוצת הלא חשופים שמבטא למעשה את הסיכון בקרב מי שחשוף לעומת הסיכון בקרב מי שלא חשוף. סיכון יחסי לרוב מחושב במחקרים קליניים ובמחקרי עוקבה. במחקרים אלו, מעקב אחר הפרטים בשתי הקבוצות לתקופת זמן מסוימת מאפשרת לתעד את הארעות המחלה בכל קבוצה ולחשב את התדירות של המחלה בשתי הקבוצות. חשוב לזכור, כי קביעת הסיכון היחסי אינה מספקת כדי לקבוע אם החשיפה היא המשפיעה על הארעות המחלה מכיוון שקשר בין חשיפה למחלה יכול להימצא גם בשל השפעה הפוכה - של המחלה על החשיפה, או שהקשר מתקיים בגלל גורם שלישי, שמשפיע הן על החשיפה והן על המחלה. גורם כזה נקרא ערפלן.
עקרונות מרכזיים

אם +R  הוא סיכון להיארעות המחלה בחשופים / ההסתברות שאירוע מסוים יתרחש בקבוצת החשופים
ו- -R הוא סיכון להיארעות המחלה בלא חשופים  / ההסתברות שאירוע מסוים יתרחש בקבוצת הלא חשופים,
אז הסיכון היחסי למחלה הוא:
RR=R/1-R
בהשוואה פשוטה בין קבוצות הניסוי לקבוצת הביקורת:
- אם RR=1, אז אין הבדל בסיכון בין שתי הקבוצות.
- אם RR<1, אז פחות סביר שהאירוע יתרחש בקבוצת ה"חשופים" לעומת קבוצת ה"לא-חשופים".
- אם RR>1, אז יותר סביר שהאירוע יתרחש בקבוצת ה"חשופים" לעומת קבוצת ה"לא-חשופים".
בעזרת הטבלה הבאה ניתן לבצע חישוב מלא של הסיכון היחסי למחלה בקרב החשופים לעומת הלא חשופים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הסיכוי היחסי למחלה | שיעור היארעות = סיכון | מחלה - | מחלה + |  |
| R+/(1-R+)=(a/a+b)/[1-(a/a+b)]=a/b | R+=a/a+b | b | a | חשיפה + |
| R-/(1-R-)=(c/c+d)  )/[1-(c/c+d)]=c/d | R-=c/c+d | d | c | חשיפה - |
כאשר a הוא משתנה של מספר החולים שהיו חשופים, b הוא משתנה של מספר האנשים הלא חולים שהיו חשופים, c הוא משתנה של מספר החולים שלא היו חשופים ו- d הוא משתנה של מספר האנשים הלא חולים שהיו לא חשופים.
ע"פ הטבלה הנ"ל, הסיכון היחסי RR למחלה בחשופים ביחס ללא חשופים הוא:
(RR=R+/R-= (a/a+b)/( c/c+d
לדוגמה, אם ההסתברות לפתח סרטן ריאות בקרב מעשנים הוא 20% ובקרב לא מעשנים הוא 1%, ניתן יהיה לחשב את הסיכון היחסי ללקות בסרטן ריאות המקושר לעישון בעזרת הטבלה הבאה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| בריאים | חולים |  |
| B=80 | A=20 | חשופים |
| D=99 | C=1 | לא חשופים |
אז הסיכון היחסי ללקות בסרטן ריאות המקושר לעישון הוא 20%, ע"פ החישוב הבא:
RR=(a/(a+b))/(c/(c+d))= (20/100)/(1/100) =20%
כלומר, למעשנים יש סיכוי של פי 20 לפתח סרטן ריאות לעומת לא מעשנים.
יש להבחין בין המונח סיכון יחסי לבין המונח הפחתת סיכון מוחלטת.
עקרונות מרכזיים > כשהיארעות המחלה היא נמוכה, יחס צולב הוא בקירוב סיכון יחסי

אם a קטן באופן משמעותי מ- b אז,
a/(a+b)\approx a/b
ובדומה לכך, אם c קטן באופן משמעותי מ- d אז,
c/(c+d)\approx c/d
ולכן,
RR=(a/(a+b))/(c/(c+d))\approx (a/b)/(c/d)=OR
ראו גם

אפידימיולוגיה
סיכון מיוחס
סטטיסטיקה
לקריאה נוספת

מודן, ברוך. אפידמיולוגיה, הוצאה שלישית, פפירוס, בית ההוצאה אוניברסיטת תל אביב, 1998.
הערות שוליים

↑  Mosteller, Frederick, The measure of association in a 2X2 table, Journal of the American statistical Association
↑  Morris and Gardner, Calculating confidence intervals for relative risks (odds ratios) and standarised ratios and rates, British Medical Journal
↑  California Department of Public Health, Environmental Health Investigations Branch (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סטטיסטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.