stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חופש הפולחן
היסטוריה

מבחינה היסטורית, חופש הדת מהווה שימוש כדי להתייחס לסובלנות של מערכות תאולוגיות שונות של האמונה, ואילו חופש הפולחן הוגדר כחופש פעולה אינדיבידואלי. כלומר, חופש הדת שימש התייחסות בסובלנות לתורת הדת, האמונה, ואילו חופש הפולחן קשורה בפרט ולא לכלל. כל אחד מהם קיים במידה שונה בחברה. מדינות רבות מבטיחות בצורה מסוימת חופש דת במדינתן, הכולל בתוכו את חופש הפולחן, אך לעיתים קרובות החופש מוגבל באמצעים שונים אשר מובילים לדיכוי חופש הפולחן כגון: חקיקה חברתית, מיסוי עונשין והפרת זכויות פוליטיות.
חופש הפולחן הדתי הוכר לראשונה באימפריה הבודהיסטית של האימפריה הקדומה של הודו העתיקה על ידי אשוקה הגדול במאה השלישית לפני הספירה, אשר נתן צווים ספציפיים לעסוק בפולחן דתי. חופש הפולחן התפשט במדינות העולם בשלב מאוחר יחסית וקיבל תוקף באמנה בינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות בשנת 1976. עם זאת, נראה כי ישנם כתבים אחרים אשר מזכירים את חופש הפולחן. כך למשל הצהרת הדיאט (בית המחוקקים) בטרנסילבניה של טורדה, משנת 1558, הכריזה על תרגול חופשי הן בדת הקתולית והן בדת הלותרנית, אך בתקופה זו צורה אחרת של פולחן כגון הקלוויניזם היה אסור. הקלוויניזם נכלל בתוך הדתות המקובלות רק בשנת 1564. בשנת 1568, בראשותו של מלך הונגריה, ייסד הדיאט את הכנסייה האוניטרית של טרנסילבניה והרחיב את החופש הפולחן לכל הדתות. בית המחוקקים הכריז כי "אסור לאף אחד להפחיד אף אחד בשבי או לגרש למען דתו". ישנה הכרזה על שוויון בין הדתות שאוסרת על רשויות ופרטים לבצע פעולות, אשר עלולות לפגוע בקבוצות או באנשים אחרים בשל אמונתם הדתית. היעדר קיומה דת רשמית למדינה הייתה ייחודית במשך מאות שנים באירופה ועל כן, הצו של TORDA נתפס כהתחייבות המשפטית ראשונה לחופש הדת באירופה הנוצרית.
חופש הפולחן במשפט הבינלאומי

ב-25 בנובמבר 1981, העצרת הכללית של האו"ם העבירה את ההצהרה בדבר ביעור כל צורה של חוסר סובלנות ושל אפליה על בסיס דת או אמונה. הצהרה זו הכירה בחופש הדת כזכות בסיסית של אדם בהתאם לאמצעים אחרים במשפט הבינלאומי. ההצהרה כוללת בתוכה מספר סעיפים אשר מבטאים את חופש הפולחן: סעיף 6 (א) להצהרה מעגן את הזכות לחופש המחשבה, המצפון,
הדת או האמונה וכולל את החופש, "לעבוד או להרכיב בקשר לדת או לאמונה [...]". סעיף 6 (ג) קובע את הזכות לחופש המחשבה, המצפון, הדת או האמונה וטומן בחובו את החופש, "לעשות, לרכוש ולהשתמש במאמרים ובחומרים הדרושים לטקסים או מנהגים של דת או אמונה" . כמו כן, בוועדת זכויות האדם ניתנה הערה כללית מס' 22.4 בה הגדירה שהפולחן משתרע על טקסים ועל פרקטיקות שונות שמעניקות ביטוי ישיר לאמונה של הפרט.
מעמד משפטי:
המקורות העיקריים לחופש הפולחן במשפט הבינלאומי מעוגנים בסעיף 18 להכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם, בסעיף 18 לאמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות ובהצהרה בדבר ביעור כל צורותיה חוסר סובלנות ואפליה על בסיס דת או אמונה. הוקם מנדט באו"ם אשר דן בעניין חופש הפולחן, ובנוסף מונחה גם על ידי החלטות רלוונטיות של מועצת זכויות האדם, האספה הכללית של האו"ם ושל גופים אחרים באומות המאוחדות (ראה החלטות), וכן תורת המשפט הרלוונטית של גופי האמנה והוראות המשפט ההומניטארי הבינלאומי. כמו כן, בוחן הדווח המיוחד את הכלים הרלוונטיים לזכויות האדם ואת המשפט המשפחתי ברמה האזורית.
חופש הפולחן מתקשר לאמנה הבינלאומית בדבר זכויות האדם וכן לרעיון ההפרדה בין דת למדינה. רעיון ההפרדה מכיל בתוכו שלושה יסודות שונים, אך כולם ביחד מחוברים ומתקשרים זה בזה. היסוד הראשון הוא מתן הגנה לדת ולמאמיניה מהגבלות ומרדיפות על ידי השלטון. יסוד זה מוכר כזכות לחופש הדת. בזכות זו כוללת את החופש להחזיק בדעות שונות; החירות להשתייך לקהילה וכן האפשרות לקיים את פולחנה ללא מפריע; את החירות להאמין בדת ולעסוק בה ואת החירות של כל קבוצה דתית להקים מוסדות לקהילתה היסוד השני מדווה הגנה מפני המיעוטים הדתיים מפני רדיפה והתערבות של מאמיני הדת שבעלי רוב במדינה. קרי, הזכות לחופש מדת. המדינה מתחייבת שלא להתנות, ולתת טובת הנאה על בסיס השתייכות דתית. כמו כן, להבטיח כי מיעוטים אלו יוכלו לקיים את פולחנם ולהחזיק באמונתם ללא הגבלה. היסוד השלישי הוא חובת המדינה להימנע משימוש בכוחה בין אם על ידי ניתוב מדיניות המיסוי המדינתית, בין אם על ידי מתן תמיכה כספית או בין אם באמצעות אכיפה, ממתן תמיכה או עידוד לדת מסוימת או במוסדותיה.
חופש הפולחן במשפט הישראלי

חופש הפולחן נחשב לזכות יסוד הנתונה לכל אדם בישראל, חופש הפולחן הוא אחד מהיבטיה המרכזיים של הזכות לחופש דת. הזכות לחופש דת שלובה בחופש המצפון ובזכות לתרבות.
הזכות לחופש הפולחן איננה כתובה בחוק. חופש הפולחן נגזר מהזכות לכבוד האדם המנויה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, המכיר בזכות האדם לעצב את אישיותו ואת האוטונומיה של רצונו הפרטי. הקשר בין כבוד האדם לאוטונומיה של הרצון הפרטי מוביל להכרה כי חופש האמונה הדתית הוא חלק מכבוד האדם, מאחר שחופש האמונה הדתית קשור קשר הדוק לאישיותו של האדם, לתפיסת עולמו, לצו מצפונו ולייחודו כפרט.
חופש הפולחן במשפט הישראלי > חופש הפולחן עד חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו

בעבר חופש הפולחן היה מעוגן בסימן 83 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל, 1922. עם זאת, הזכות לחופש הפולחן כזכות יסוד לא הייתה כתובה בחוק. הזכות לחופש פולחן נגזרה מאופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל. מקורות לאופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל המכיר בחופש הדת והפולחן ניתן למצוא בהכרזת העצמאות. לעניין זה יפים דבריו של השופט ברק בבג"ץ 3261/93 מנינג נ' שר המשפטים: "חופש זה... יונק חיותו מהכרזת העצמאות. הוא נגזר מאופייה הדמוקרטי של המדינה".
הפסיקה בישראל, עוד מראשית דרכה, רואה בחופש הדת והפולחן זכות יסוד מהותית של האדם. כפי שניתן לראות בבג"ץ 292/83 נאמני הר הבית, עמותה נ' מפקד משטרת מרחב ירושלים, שם קבע בית המשפט בהתבססו על פסיקות עבר של בית המשפט העליון בנושא חופש הפולחן, כי חוקים וסמכויות יפורשו בצורה המכירה בחופש הפולחן: "יפורש כל חוק ותפורש כל סמכות, כמכירים בחופש הפולחן".
חופש הפולחן במשפט הישראלי > חופש הפולחן בעקבות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו

עם חקיקתו של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, הפך חופש הדת והפולחן - באמצעות פרשנות בית המשפט לחוק -לזכות יסוד חקוקה בספר החוקים, כחלק מהזכות לכבוד. ניתן גם לראות את חופש הפולחן כענף של חופש הביטוי. חופש הפולחן נחשב לזכות יסוד חוקתית הנתונה לכל אדם בישראל.
חופש הפולחן במשפט הישראלי > הגבלת חופש הפולחן

ייתכן שהחוק בישראל יגביל סוגים שונים של פולחן מסוכן (למשל: הקרבת קורבנות אדם). עם זאת, לא קיים איסור משפטי על מנהגים מסוימים וישנה נכונות לאפשר לבני הדתות השונות לקיים את פולחן דתם. חופש הפולחן מוגדר כחופש יחסי. חופש הפולחן אינו מוחלט וייתכנו מצבים מסוימים שבהם יידרש איזון בין חופש הפולחן לבין זכויות ואינטרסים אחרים, למשל: הגבלת תפילת יהודים בהר הבית עלולה להוביל לפגיעה בשלום הציבור ולכן חופש הפולחן במקרה זה יוגבל.
חופש הפולחן במשפט הישראלי > חופש הפולחן בפסיקה הישראלית

בג"ץ 10356/02 הס נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית, אלוף פיקוד מרכז. בפסק הדין נאמר כי חופש הפולחן כולל הגנה על זכות הגישה למקומות קדושים. כמו כן, ניתן ללמוד על מעמדו של חופש הפולחן ומקומו במשפט הישראלי, דרך היחס של ביהמ"ש לחופש הפולחן: "חופש הפולחן כביטוי של חופש דת נמנה עם זכויות היסוד של האדם. הוא משתרע על חירותו של הפרט להאמין, ולנהוג על פי אמונתו תוך מימוש ציווייה ומנהגיה...חופש זה קשור למימוש זהותו העצמית של האדם".
בג"ץ 4661/06 הוועד לפיתוח חברון נ' מדינת ישראל. בפסק הדין נאמר כי, הזכות לחופש הפולחן מוכרת במשפט הישראלי כזכות יסוד של הפרט. ובנוסף, חופש הפולחן אינו נחשב לחלק מהזכות לחופש דת בלבד אלא גם מהזכות לחירות, כענף של חופש הביטוי. כמו כן, זהו חופש החיוני לגיבוש זהות אינדיבידואליסטית של הפרט.
בג"ץ 292/83 נאמני הר הבית נ' מפקד משטרת מרחב ירושלים. פסק הדין מצביע על מעמדו המבוסס היטב של חופש הפולחן באומרו כי "כל אדם בישראל נהנה מחופש האמונה, המצפון, הדת והפולחן, וחופש זה הוא מעיקרי היסוד שהמדינה מושתתת עליהם".
חופש הפולחן במשפט הישראלי > עיגון חופש הפולחן בחקיקה הישראלית

ניתן למצוא ביטויים לחופש הפולחן בחוקים שונים. החוקים מאפשרים חופש פולחן ומלמדים על הנכונות לאפשר לבני דתות שונים לקיים את פולחנם.
דבר המלך במועצה 1922: בתקופת שלטון המנדט הבריטי, המחוקק המנדטורי קבע בסימן 83 את חופש הפולחן הדתי לפיו "כל האנשים בישראל ייהנו מחופש המצפון מוחלט, ויוכלו לקיים את צורות פולחנם באין מפריע ובלבד שהסדר הציבורי והמוסר יהיו נשמרים. כל עדה דתית תהנה מעצמאות בענייניה הפנימיים בהתחשב עם הוראות כל פקודה או צו שיצאו מאת הממשלה".
•חוק חג המצות (איסורי חמץ) התשמ"ו-1986, מאפשר ליהודים לקיים את פולחנם הדתי בפסח.
•חוק השמירה על המקומות הקדושים תשכ"ז-1967, מאפשר הגנה וגישה לאתרים הקדושים לבני דת מסוימת.
•חוק העונשין התשל״ז-1977, סעיף 171 - הפרעה לפולחן, מטיל עונש מאסר על מי שיפרע במזיד לאנשים שנאספו, על-פי חוק, כדי לקיים את פולחנם האישי.
•חוק העונשין התשל״ז-1977, סעיף 172 – כניסה ללא רשות למקום פולחן או קבורה.
ראו גם

חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו
חופש דת
חופש הביטוי
דת בישראל
לקריאה נוספת

ברק-קורן, נ'. (2016). זרקור: שוויון והפליה בעבודה במפגש עם טעמים דתיים נוגדים. בתוך: ע' מורגנשטרן, זכויות הקהילה הגאה בישראל: משפט, נטייה מינית וזהות מגדרית. ירושלים: האוניברסיטה העברית.
דורפמן, א'. (2015). חופש הדת והחופש מדת בראי הרעיון הדמוקרטי. ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה.
סטטמן, ד' וספיר, ג'. (2014). דת ומדינה בישראל - עיון פילוסופי-משפטי. חיפה: אוניברסיטת חיפה.
שגיא, א', מאוטנר, מ' ורונן, ש'. (1998) רב-תרבותיות במדינה דמוקרטית ויהודית. תל אביב: הוצאת רמות.
גביזון, ר'. (תשנ"ד). דת ומדינה: הפרדה והפרטה. משפט וממשל 005, 56-95.
סטטמן וספיר, ד' וג'. (2004). חופש מדת והגנה על רגשות דתיים. מחקרי משפט כ"א, 1-83.
הערות שוליים

1 2  רות גביזון, זכויות אדם בישראל (משרד הביטחון- הוצאה לאור, תשנ"ד- 1994) 67.
↑  עע"מ 662/11 יהודית סלע נ' ראש המועצה המקומית כפר ורדים, סיון יחיאלי. פס' 26 לפסק דינו של הש' פוגלמן  (פורסם בנבו, 09.09.2014); בג"ץ 650/88 התנועה ליהדות מתקדמת בישראל נ' השר לענייני דתות, פ"ד מב(3) 377, 381 (1988).
↑  דני סטטמן וגדעון ספיר "חופש הדת, חופש מדת, והגנה על רגשות דתיים" מחקרי משפט כא 5 (2004); בג"ץ 7311/02 האגודה לסיוע ולהגנה על זכויות הבדואים בישראל נ' עיריית באר-שבע (פורסם בנבו, 22.06.2011)
1 2  אהרן ברק פרשנות במשפט כרך ג - פרשנות חוקתית 225, 421 (1994).
↑  בג"ץ 10907/04 ישראל סולודוך ו-70 אחרים נ' עיריית רחובות, סד (1) 331. פס' 72 לפסק דינה של הש' פוקצ'ה (פורסם בנבו, 01.08.2010).
↑  חא"י, כרך ג', עמ' (ע) 2738, (א) 2569
↑  א' רובינשטיין המשפט הקונסטיטוציוני של מדינת ישראל, (מהדורה חמישית) 175.
↑  בג"ץ 3261/93 מנינג נ' שר המשפטים, פ"ד מז(3) 282, 286 (1993).
1 2 3 4  בג"ץ 292/83 נאמני הר הבית, עמותה נ' מפקד משטרת מרחב ירושלים, לח (2) 449.
↑  בג"ץ 4661/06 הוועד לפיתוח חברון נ' מדינת ישראל, פס' 8 לפסק דינה של השופטת ארבל (פורסם בנבו, 27.06.2006).
↑  עע"מ 662/11 יהודית סלע נ' ראש המועצה המקומית כפר ורדים, סיון יחיאלי. פס' 26 לפסק דינו של הש' פוגלמן  (פורסם בנבו, 09.09.2014).
↑  בגץ" 292/83  נאמני הר הבית, עמותה נ' מפקד משטרת מרחב ירושלים, פ"ד לח(2) 449.
↑  בג"ץ 10356/02 הס נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית, אלוף פיקוד מרכז, פ"ד נח (3) 443, 461.
↑  בג"ץ 4661/06 הוועד לפיתוח חברון נ' מדינת ישראל (פורסם בנבו, 27.06.2006).
↑  חוק חג המצות (איסור חמץ), התשמ"ו- 1986, ס"ח 1191, התשמ"ו ( 13.8.1986 ), עמ' 22.
↑  חוק השמירה על המקומות הקדושים, התשכ"ז – 1967, ס"ח 499, התשכ"ז ( 28.6.1967 ), עמ' 7.
1 2  חוק העונשין, התשל"ז – 1977, ס"ח 864, התשל"ז ( 4.8.1977 ), עמ' 226 (ת"ט: ס"ח 943 התשל"ט).
תאומים סיאמיים

| --- | --- |

דיוקן של זוג תאומי סיאם המקוריים
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  934680 
 MeSH:  D014428
 סיווגים
 ICD-10:  Q89.4 
 ICD-11:  LD2G 
 
תאומים סיאמיים או תאומים שלובים הוא כינוי לתאומים זהים אשר נולדים מחוברים זה לזה בחלקי גוף שונים. מקור השם הוא בתאומים אנג וצ'אנג בנקר, שנולדו בסיאם (כיום תאילנד), חיו בין השנים 1874-1811 והתפרסמו בעולם המערבי בשל השתתפותם בשורה של מופעי קרקס (אם כי תאומים מחוברים היו מוכרים בתולדות האנושות גם לפני כן).
תאומים סיאמיים מתפתחים מביצית אחת, שלא חלה בה הפרדה מושלמת של תאי הנבט לאחר ההפריה. החיבור בין תאומים סיאמיים יכול להיות בגולגולת (craniopagus), במותן (xiphopagus), בגב (pygopagus) ובאיברים נוספים. חלק מהתאומים הסיאמיים נולדים מחוברים במערכות פנימיות כגון הלב או מערכת העיכול - מקרים כאלה נוצרים כאשר תא הביצית נפרד בשלב מאוחר יחסית (ביום ה-14 להיריון). ברובם המוחלט של המקרים, תאומים כאלה מתים מספר ימים לאחר הלידה. ישנה מחלה נדירה בשם דיפרוסופוס בה התינוק נולד עם שני פנים ושני מוחות. לעיתים נוטים אנשים לחשוב כי דיפרוסופוס קשור למוטציית תאומים, אך אין זה כך.
כיום הרפואה המודרנית יכולה לבצע במקרים מסוימים פעולות כירורגיות להפרדת תאומים סיאמיים, אם כי הניתוח עלול להביא למות אחד התאומים או שניהם. כך קרה, לדוגמה, עם האחיות לאדן וללה ביג'אני מאיראן, אשר נולדו מחוברות בגולגולותיהן ומתו על שולחן הניתוחים בסינגפור ב-8 ביולי 2003. גם אם זוג התאומים שותף במערכות פנימיות ההפרדה היא אפשרית אם כי מסובכת בהרבה. בשנים האחרונות נודע על מספר מקרים בהם קבעו הרופאים כי לא ניתן להפריד בין תאומים סיאמיים בעלי גוף אחד, עם לב אחד ושני ראשים, משום שיש לתינוקות יותר מדי איברים פנימיים משותפים. בשנת 2020 מתו, בגיל 68, רוני ודוני גיילון, התאומים הסיאמיים המבוגרים בהיסטוריה.
השכיחות ללידת תאומים סיאמיים נמוכה ביותר, ונעה בין 1 ל-50,000 הריונות ל-1 ל-100,000 הריונות. כ-60% מהתאומים הסיאמיים הן זוג תאומות.
תאומים סיאמיים בישראל

בדצמבר 1995 נולדו תאומות מחוברות בבית החולים "שניידר" והופרדו בהצלחה.
ב-27 בספטמבר 2005 נולדו בבית החולים "שיבא" לראשונה בישראל תאומות סיאמיות המחוברות בבית החזה עם לב משותף אחד. המום לא התגלה לפני הלידה מכיוון שהאישה לא הייתה במעקב היריון. תאומים סיאמיים בעלי לב אחד נפטרים זמן קצר אחרי הלידה, וגם במקרה זה התאומות נפטרו שלושה ימים לאחר לידתן, כתוצאה מקריסת מערכות.
בשנת 2013 נותחו תאומים סיאמיים בבית החולים רמב"ם. אחד מהם התפתח באופן תקין ונולד חי, אך השני נולד ללא רוח חיים לאחר שהתפתחותו נעצרה במהלך ההיריון והוא התמזג לתוך גופו של אחיו באופן חלקי. בניתוח שארך כ-4 שעות הצליחו הרופאים להפריד בין גופו של האח המת לגופו של האח החי. האיבר המשותף היחיד בין השניים היה הכבד, שהושאר בשלמותו בגופו של האח החי.
בשנת 2021 בוצע ניתוח להפרדת תאומות המחוברות בראשיהן בבית החולים סורוקה בהובלת ד"ר מיקי גידון.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | פינסק. סיון. בחצי העיר טשעכענאווצי אשר לרוסלאנד ילדה אשה אחת - בראשון לחג הפסח העבר - תאומים שני זכרים דבוקים יחד בצלעותיהם עד כי לא נכר כמו שני גופים, רק דמה לגוף אחד רחב בעל ארבע ידיים, שני ראשים ממעל לו, וארבע רגליים מתחת, ואחר המליטם הורתם, חיו בעיניים פקוחות - כרבע שעה - והביטו איש אל רעהו, ונדמה כי שמחו האחד על משנהו לראותם עצמם קשורים בקשר אחוה לעולמים, אך לא ארכה שמחתם זאת, כי אחרי עבור זמן הנזכר נגועו וימותו. כל רואי הדבר הנפלא הזה התחקו על שרשי תוצאות הפליאה הזאת, ואחרי חקרו ודרשו מפי האם מצאו כי הביטה בעין חודרת עת נשחטה בהמה אחת ואשר נמצא בקרבה שתי עגלות דבוקות יחד, וחקקה בדמיונה העז התמונה הזאת, וזאת הנסבה הסבה לה כי גם היא ילדה תמונה כזאת... | “ |

|  – המגיד, 10 ביוני 1858 |  – המגיד, 10 ביוני 1858 |  |
ביהדות

בתלמוד מסופר שפלימו שאל את רבי יהודה הנשיא "מי שיש לו שני ראשים, באיזה מהן מניח תפילין". בהתחלה רבי יהודה הנשיא חשב שהוא צוחק עליו, אולם לפתע בא לפניו אדם שסיפר שנולד לו תינוק בכור עם שני ראשים, ובפיו שאלה האם הוא צריך לקיים בו פעמיים את מצוות פדיון הבן, ולתת לכהן עשרה סלעים במקום חמישה). בהמשך הסוגיה אין תשובה לשאלה בנושא תפילין, אולם בנוגע לפדיון הבן נפסק שכיוון שהמצווה היא לתת ”חֲמֵשֶׁת שְׁקָלִים לַגֻּלְגֹּלֶת” (ספר במדבר, פרק ג', פסוק מ"ז), במקרה של מי שיש לו שני ראשים יש לתת לכהן עשרה סלעים, חמישה סלעים על כל גולגולת.
כמו כן מוזכר במדרש שאדם כזה בא לדין לפני שלמה המלך ותבע ירושה כפולה מנכסי אביו. שלמה ערך מבחן שבו הוא קשר את העיניים של אחד הראשים, ושפך מים רותחים על הראש השני. מיד שני הראשים צעקו מהכאב, וכך שלמה הוכיח שהם אדם אחד.
במדרש מובאת דעה הסוברת שאלוהים ברא את אדם וחוה מחוברים בגבם כתאומים סיאמיים, ולאחר כמה שעות הפריד אותם.
בספר יוחסין לר' אברהם זכות בחלק השישי מתואר בהרחבה שבשנת ה'רנ"ט נולד אדם עם שני ראשים שכולו כפול עד הטבור, ומהטבור ולמטה היה אחד והיה אוכל ומשחק ומדבר. ולאחר כמה שנים מת אחד מהם והשני חי שלוש שנים אחריו.
בספרות השו"ת מתקופת האחרונים, קיימים כמה דיונים הלכתיים בנושא, שהתעוררו בעקבות מקרים של לידת תאומים סיאמיים. רבי יעקב ריישר מתייחס למקרה כזה ופוסק שתאומים סיאמיים שמחוברים רק בחלק מגופם ושאר גופם נפרד, נחשבים כשני בני אדם, ולכן למשל, שניהם צריכים להניח תפילין, וכל אחד מהם מקבל חלק בפני עצמו בירושת אביהם. לתאומים כאלה אין אפשרות להתחתן על פי ההלכה, מפני שאסור לקיים יחסי אישות בפני בני אדם. הפוסקים אוסרים לבצע ניתוח להפרדת תאומים סיאמיים אם יש בו סכנת חיים, ומאידך הם יכולים לחיות ללא סכנה מיידית.
ראו גם

אביגיל ובריטני הנזל
הערות שוליים

↑  מילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ד"ר איתי גל, צ'ילה: תאומות סיאמיות הופרדו בהצלחה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2011
↑  ד"ר איתי גל, נולד בברזיל: תינוק עם לב אחד - ושני ראשים, באתר ynet, 21 בדצמבר 2011
↑  בחייהם ובמותם לא נפרדו: התאומים הסיאמיים המבוגרים בעולם מתו בגיל 68, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2020
↑  מיטל יסעור-בית אור, לראשונה בישראל: תאומות סיאם עם לב אחד, באתר ynet, 27 בספטמבר 2005
↑  תאומים סיאמים נדירים הופרדו ברמב"ם, רמב"ם. הקריה הרפואית לבריאות האדם, ‏אפריל - יוני 2013 (ארכיון)
↑  לראשונה בישראל: בביה"ח סורוקה ערכו ניתוח נדיר להפרדת תאומות המחוברות בראשן, באתר JDN
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ל"ז, עמוד א'
↑  מובא בתוספות, מסכת מנחות, דף ל"ז, עמוד א', ד"ה או, ובאוצר המדרשים
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"א, עמוד א'; מסכת עירובין, דף י"ח, עמוד א'; בראשית רבה, פרשה ח'; ויקרא רבה, פרשה י"ד. גם לפי השיטה שאדם וחוה היו מחוברים, הם לא נוצרו מביצית אחת כתאומים סיאמיים אלא נבראו מן האדמה
↑  אברהם זכות, ספר יוחסין השלם, ירושלים, תשכ"ג, עמ' 249
↑  רבי יעקב ריישר, שבות יעקב, חלק א', סימן ד', באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי; וראו עוד אצל רבי יצחק יהודה שמלקיש, בית יצחק – יורה דעה, חלק שני, סימן צ"ט, סעיף ד', באתר היברובוקס
↑  אברהם שטינברג, הערך "תאומים", מתוך אנציקלופדיה הלכתית רפואית, באתר מכון שלזינגר. וראו עוד במאמר תאומי סיאם, באתר עולמות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541357905171  BnF: cb12321700j (data)  GND: 4221995-4  LCCN: sh85122193  NDL: 01167465  NKC: ph125521  TE: E1.0.4.0.2.0.8
נחל יסף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  16–20 ק"מ
 יובלים:  נחל זוך, נחל יצהר 
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל יסף(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל יסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יסף
 
נחל יסף הוא נחל במערבו של הגליל העליון. אורכו כ-16–20 ק"מ.
מקור השם

הנחל נקרא בערבית "ואדי אל-ח'וישין" ו-"ואדי אל עמיק" (وادي الخوشين ووادي الأميك) ופירוש שמו הוא "הנחל העמוק". השם העברי יסף מושפע ככל הנראה מצליל שמו של הכפר העתיק יסיף שנמצא בסמיכות.
מסלול הנחל

ראשיתו של הנחל היא ביישוב כישור ומשם הוא יורד מערבה תוך כדי שהוא עובר דרומית לבית ירכא ובין ג'וליס וכפר יאסיף. ליד ג'וליס יוצא הנחל מתחום הגליל העליון אל מישור חוף הגליל, ונשפך אל הים התיכון בסמוך לאתר חצרות יסף. לנחל שני יובלים עיקריים: נחל זך ונחל יצהר, שמתחברים אליו באזור מישור החוף.
זיהום הנחל

בשנת 2009 החלו דיווחים רבים על זיהום של מי הנחל, מי התהום וכן את חוף הים וגדודיות הסלעים (שברי הסלעים שעברו תהליכי גידוד) שבקו החוף. המשרד הישראלי להגנת הסביבה החל בקביעת תקנות והליכים לשיפור איכות המים בנחל. בסיור לאורך הנחל שנערך בינואר 2009 נצפה זרימת שפכים אל הנחל. המים, המלווים בקצף ובריח רע זרמו לכיוון ערוץ הנחל הזורם מערבה אל הים התיכון.
אתרים בסמוך לנחל > אמת המים של עכו

בסמוך לנחל ניתן למצוא את אמת המים לעכו שנבנתה בשנת 1815 בידי שליט עכו סולימאן פחה על מנת להעביר מים מאזור כברי לשלל תושבי עכו. אמת המים הייתה פעילה עד לקום המדינה. קטע הקשתות הגבוה ביותר של אמת המים ניצב לגובה של 13 מטרים וניצב מעל לאפיק הנחל.
אתרים בסמוך לנחל > מתלול נחל יסף

יחידה קטנה יחסית בגבול הסקר הדרומי. היחידה הזו כוללת את ערוצו המרכזי והעליון של נחל יסף. יחידה זו מתנקזת לנחל יסף.
אתרים בסמוך לנחל > חצרות יסף

על גדתו הצפונית של הנחל נמצאות חצרות יסף - שם שניתן ליחידת דיור זמני ששימשה את גלי העלייה הגדולים מאתיופיה ומברית המועצות. חצרות יסף נבנו בשנת 1991.
לקריאה נוספת

חצרות יסף
אמת עכו
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית אריאל-אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד, 1997
↑  אנציקלופדיית מפה-כרך 3, הוצאת מפה, 2000
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל ינוח • נחל יסף • נחל שעל • נחל שרך |  |
אמת המים של עכו
תעודת זהות (רומניה)

תעודת זהות רומנית היא תעודת זהות המונפקת לאזרחי רומניה.
על כל אזרח רומני המתגורר במדינה חלה החובה להוציא את התעודה מגיל ארבע עשרה. אזרחי רומניה המתגוררים מחוץ למדינה אומנם לא מחויבים להוציא תעודת זהות אך אם בכוונתם לקיים מגורים ברומניה הם רשאים להגיש בקשה לתעודת זהות זמנית התקפה לשנה אך ניתנת לחידוש.
תעודות הזהות הראשונות במדינה הוצאו ב-1921, תעודות מסוג זה כללו פרטים כמו עיסוק, כתובת מגורים ונתונים על מאפיינים חיצוניים כמו עיניים ושיער, מכיוון שתעודות אלו הונפקו בנפרד במחוזות אלו, הן היו שונות בגודלן, בצבען ולעיתים אף בתוכן, ב-1949 החלו להנפיק תעודות אחידות לכל אזרחי המדינה והן נקראו "עלון זהות" (Buletin de identitate), הפורמט של התעודה עבר מספר שינויים עד שב-1997 יצא לפועל הפורמט שהתעודות יוצאות כיום.
התעודות יכולות לשמש כמסמך נסיעה עבור המדינות החברות באיחוד האירופאי, כמו כן עבור מדינות מערב הבלקן סרביה ובוסניה הרצגובינה, מרבית המדינות האחרות דורשות דרכון.
חן רייס

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בת 46 בערך) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  לונדון רבתי, וינה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.chenreiss.com
 פרופיל ב-IMDb
 
חן רייס (נולדה ב-1978) היא זמרת אופרה ישראלית, בתפקיד סופרן.
ביוגרפיה

חן רייס נולדה בחולון כבכורה מבין ארבעה ילדים וגדלה בהרצליה. בת לאב יליד הונגריה, בעל מוסך ומכונאי רכב, אמה יפית נולדה לעולים מסוריה וטורקיה והייתה זמרת בתיאטרון, אופרה ומקהלה.
רייס החלה את הכשרתה המוזיקלית בגיל שמונה, אז החלה לנגן בפסנתר ולרקוד בלהקת בת דור. בנעוריה למדה את שפות האופרה: צרפתית, גרמנית ואיטלקית. במקביל למדה פיתוח קול, שירה והיגוי בשפות אלו אצל תמר רחום ורובין וייזל-קפסוטו. למדה בתיכון תלמה ילין, שם נמשכה לזמרה. בצבא שירתה בתזמורת צה"ל, לאחר שחרורה טסה לניו יורק ללמוד מוזיקה בברוקלין קולג', שם למדה אצל מורתה החשובה ביותר מאז ועד היום רות פלקון. החונך שלה ומי שליווה וטיפח את הקריירה שלה לאורך השנים היה זובין מהטה.
ב-2003 קיבלה חוזה באופרה הבווארית הממלכתית של מינכן, מאז 2006 היא זמרת עצמאית. היא מרבה להופיע באופרה הישראלית ועם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הופיעה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו, באופרה של פלורידה, באופרה של קוויבק, באופרה של דרזדן, בפסטיבל מוצרט של הבנק העולמי, בפסטיבל לנודייר. הופיעה כסולנית עם תזמורות הבארוק של ירושלים ושל שיקגו, עם התזמורות הפילהרמוניות של באפלו ומינכן, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם התזמורות הפילהרמוניות של מינסוטה ופיטסבורג.
נבחרה לקרן למצוינות בתרבות לשנת 2007.
ב-2011 הוציאה את הפרויקט האמנותי "Liaisons" על גבי CD, בו היא שרה מיצירות סליירי, מוצרט, היידן וצ'ימרוזה בליווי התזמורת הקאמרית של קלן, הפרויקט מוקדש לעיר וינה, בה פועלת רייס ובה פעלו מלחינים אלה במאה ה-18. מגזין המוזיקה הקלאסית החשוב, גרמופון, קבע בסיקור הדיסק שרייס היא אחת מזמרות הסופרן הגדולות של הדור. כמו כן נבחרה בנובמבר 2011 לזמרת הבית של האופרה של וינה לעונת ההופעות 2012.
רייס נשואה + 2 ילדים.
הערות שוליים

↑  הערות אלבום
↑  one to match, גרמופון, נובמבר 2011
↑  Israeli soprano takes up residence at Vienna Opera
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592583505171  PLWABN: 9810585544805606  BnF: cb15113853r (data)  GND: 173822789  ISNI: 0000 0000 3611 0501  LCCN: n2007082467  MusicBrainz: 9292adda-2e2f-4d65-bf95-3339654aa521  NKC: xx0180786  SUDOC: 155001450  VIAF: 51987908   WorldCat (עם VIAF): 51987908