stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1958
הערות שוליים

↑  "Television & craft". web.archive.org. 25 באוגוסט 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1962

| --- | --- |
 תאריך:  1962 
 →1961 1963←
 
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשנת 1962 היה טקס הענקת פרסי הטלוויזיה ראשי בממלכה המאוחדת. בהמשך נקראו בשם פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה.
זוכים

שחקן
רופרט דייוויד
שחקנית
רות דאנינג
אקטואליה
ביל אלנבי
מעצב
וויטק
פרס דזמונד דייוויס על תרומה לטלוויזיה
מייקל בארי
הפקת דרמה
אנדרו אוסבורן
Factual
טים יואט
בידור קל (אמן)
אריק סקייס
בידור קל
ג'ורג' אינס
פרס מיוחד
דייוויד אטנבורו
הערות שוליים

↑  "Television Actor in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Actress in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Current Events in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Designer in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Desmond Davis Award in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Drama Production in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Factual in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television Light Entertainment in 1962". bafta.org. BAFTA. נבדק ב-15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פער מגדרי

פער מגדרי (באנגלית: Gender gap) הוא פער יחסי בין אנשים ממגדר שונה, והוא בא לידי ביטוי במגוון מגזרים בחברות רבות. קיימים הבדלים בין גברים ונשים כפי שהם באים לידי ביטוי בהישגים או עמדות חברתיות, פוליטיות, אינטלקטואליות, תרבותיות, מדעיות או כלכליות.
דוגמאות לפער מגדרי כוללות, בין השאר:
פערי שכר מגדריים – ההפרש הממוצע בין התגמול לגברים עובדים לבין התגמול לנשים עובדות, כאשר לגברים משלמים יותר מאשר נשים.
פער מגדרי בחינוך (אנ') – אפליה מינית במערכת החינוך המשפיעה על גברים ונשים כאחד במהלך ואחרי חוויותיהם החינוכיות.
פער מגדרי בהתאבדויות (אנ') – שיעורים שונים של התאבדויות שהושלמו והתנהגות אובדנית; נשים סובלות, לעיתים קרובות, ממחשבות אובדניות, ואילו גברים מתאבדים בתדירות גבוהה יותר.
פער מגדרי בוויקיפדיה – העובדה שתורמים בוויקיפדיה הם בעיקר גברים, ישנם מעט יחסית ביוגרפיות שעוסקות בנשים, וקיים שיעור נמוך של נושאים שקהל היעד שלהם הוא נשים.
ראו גם

בינאריה מגדרית
הערות שוליים

↑  "What is the gender gap (and why is it getting wider)?". World Economic Forum (באנגלית). ארכיון מ-2020-10-31. נבדק ב-2020-10-27.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פמיניזם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאן נעלם משה גז

| --- | --- |

פוסטר הסרט "לאן נעלם משה גז"
 בימוי:  אבידע ליבני
 הופק בידי:  גידי אביבי
 עריכה:  ערה לפיד
 מוזיקה:  יונתן בר-גיורא
 צילום:  דויד זריף
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  Vice Versa Films
 הקרנת בכורה:  19 באוקטובר 2011
 משך הקרנה:  75 דקות
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאן נעלם משה גז (Looking for Moshe Guez) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2011, העוסק בחיפוש אחר משה גז, יוצרו של הסרט המלאך היה שטן, שנחשב כסרט הישראלי הגרוע בכל הזמנים.
תיאור הסרט

בסרט "לאן נעלם משה גז" יוצא הבמאי אבידע ליבני בעקבות זיכרון ילדות: סרט אימה מקומי בשם "המלאך היה שטן" שראה בבית חבר בסוף שנות ה-80. לאחר שנים ארוכות שבהן לא הכיר מישהו שראה או זכר את הסרט, הוא מוצא אותו בספרו של מאיר שניצר, "הקולנוע הישראלי". הסקירה של שניצר בספרו גרמה לסרט "המלאך היה שטן" להיות מזוהה כ"סרט הישראלי הגרוע ביותר".
חלקו הראשון של "לאן נעלם משה גז" מוקדש למסע חיפושים בעקבות הסרט, שהופק בין 1971 ל-1976 – ובו שימש משה גז, בין היתר, בתפקיד הבמאי, התסריטאי, השחקן הראשי, הצלם, התאורן, המקליט והעורך. "לאן נעלם משה גז" כולל מפגשים עם חבר ילדות של הבמאי, מומחה לקולנוע ישראלי, העיתונאית ליסה פרץ (שאתרה את הסרט במחצית שנות ה-90 וראתה במשה גז את "אד ווד הישראלי"), ומשתתפי "המלאך היה שטן" – שבו כיכבה לראשונה בתפקיד ראשי בקולנוע הישראלי אופליה שטראל. חלקו השני של הסרט מוקדש למפגש עם משה גז ומשפחתו, שבמסגרתו אנו מתוודעים לראשונה לגרסת הבמאי ל"המלאך היה שטן".
הבכורה הישראלית של "לאן נעלם משה גז" נערכה במסגרת התחרות התיעודית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ב-19 באוקטובר 2011, והוא הוקרן בבכורה טלוויזיונית בערוץ 8 של הכבלים.
הסרט הופק על ידי גידי אביבי בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב – פרויקט קולנוע ובשיתוף ערוץ 8 - נגה תקשורת.
רשימת משתתפים

יאיר פרטוק
אלי סנדלר
מירי בן דוד
קארין דדון
לירז גדרי
ליסה פרץ
שוקי גזית
גאולה גזית
זהבה דמרי
שלום דמרי
ד"ר דרור יזהר
משה גז
רוברטה גז
בת-שבע גז
ירון גז
אופליה שטראל
ביקורות

מבקר התרבות של וואלה!, אבנר שביט התייחס לאופן הייחודי בו מציג ליבני את סיפורו של גז, ונמנע משיפוט והתנשאות. שביט רואה בסרט "יצירה מרגשת, מרתקת ובלתי נשכחת על הצדדים השונים של התשוקה האינסופית לקולנוע, על הפנים האקסצנטריות של התרבות המקומית ועל העובדה שהזמן לפעמים לא מרפא את הפצעים, אלא רק מחמיר אותם."
במוסף גלריה של עיתון הארץ, זקף לזכותו של ליבני המבקר מורן שריר את בחירתו בסרט שנשכח והוזנח, ומייצג בעיניו את "המרתף של הקולנוע הישראלי". בכך, לדידו, "מאוורר" ליבני את אותו "מרתף" ומאפשר את גישתו של הקהל הרחב לאותו סרט יוצא דופן.
איתי זיו ציין, במוסף "ז'ורנל" של מעריב, את רגישותו של ליבני המאפשרת לדמויות הראשיות המופיעות על המסך להוביל את הסרט ולהיחשף בפני הצופים במלוא מורכבותן וייחודיותן הכובשת. הוא מסכם את ביקורתו: "חלק מאותן התכונות הן שאפשרו מלכתחילה את מפעל חייו הבלתי אפשרי (של גז). זה שבצדק כל כך מרשים את ליבני; זה שאפשר את הסרט היפה הזה".
הערות שוליים

↑  איתי זיו, מוסף "ז'ורנל" של "מעריב", יום ששי, 11.11.11
פני מרשל

| --- | --- |

מרשל בינואר 1976
 לידה:  15 באוקטובר 1943 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בדצמבר 2018 (בגיל 75) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1968–2015 (כ־47 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו מקסיקו  תיכון וולטון 
 בן או בת זוג:  רוב ריינר (1971–1981) 
 צאצאים:  טרייסי ריינר 
 פרסים והוקרה:  פרס קריסטל (1991)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פני מרשל ב-1988
לוורן ושירלי
קרול פני מרשל (באנגלית: Carole Penny Marshall;‏ 15 באוקטובר 1943 – 17 בדצמבר 2018) הייתה שחקנית, במאית קולנוע ומפיקה אמריקאית. כשחקנית הייתה מרשל מועמדת ל-3 פרסי גלובוס הזהב על תפקידה בתור לוורן דה פזיו בסיטקום "לוורן ושירלי". בתור במאית קולנוע ביימה מרשל את הלהיטים "ביג", "התעוררות" ו"ליגה משלהן".
ביוגרפיה

מרשל נולדה בניו יורק סיטי למרי ג'ו איירין מרשל, מורה לריקוד ואנטוני מסקראיילי מרשל. אחיה היה השחקן והמפיק גארי מרשל ואחותה היא המפיקה רוני האלין (אנ'). מרשל הייתה בוגרת אוניברסיטת ניו מקסיקו.
בתה של מרשל היא השחקנית טרייסי ריינר מנישואיה הראשונים של מרשל לשחקן הפוטבול מייקל הנרי, כמו כן הייתה סבתא לחמישה נכדים. נישואיה השניים היו לבמאי הקולנוע האמריקאי-יהודי, רוב ריינר, לו הייתה מרשל נשואה במשך כ-10 שנים, עד שהתגרשו.
ביוגרפיה > קריירת משחק

עבודותיה הראשונות מרשל כשחקנית היו בפרסומות בטלוויזיה ובסרטי קולנוע, שם לא בלטה במיוחד.
היא התגלתה לראשונה בראשית שנות ה-70 כשחקנית משנה בקומדיית המצבים "הזוג המוזר", בה שיחקה בתפקיד מירנה טרנר, מזכירתו של אוסקר מדיסון (ג'ק קלוגמן).
בשנת 1975 השתתפה כאורחת בסדרה הקומית הפופולרית "ימים מאושרים", בתפקיד לוורן דה פזיו. דמותה זכתה להערכה כה רבה שבשנה לאחר מכן נוצרה סדרת הספין אוף "לוורן ושירלי", בכיכובה של מרשל. מרשל שיחקה בתפקיד לוורן במשך 8 עונות הסדרה ועל משחקה הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית. אחד מיוצרי הסדרה היה אחיה, השחקן ומפיק העל גארי מרשל.
מחוץ לטלוויזיה לא בלטה מרשל בהופעות קולנועיות יוצאות דופן, היא השתתפה בסרט הפעולה של ג'ון בדהאם "הדרך הקשה" ובקומדיית ההתבגרות "אליס במהופך".
ביוגרפיה > בימוי והפקה

בשל עיסוקו של אחיה בתחום ההפקה התעניינה מרשל גם כן בבימוי והפקה. היא החלה את מלאכתה מאחורי הקלעים בסדרה בכיכובה "לוורן ושירלי", בה ביימה ארבעה פרקים. בשנת 1986 ביימה מרשל את סרט הביכורים שלה, המותחן הקומי "ג'ק פלאש המקפץ" בכיכובה של וופי גולדברג.
בשנת 1988 הוציאה מרשל לאקרנים את הפנטזיה הקומית המצליחה "ביג" בכיכובו של טום הנקס. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית רבה והיה לסרט הראשון שבויים על ידי אישה וגרף למעלה מ-100 מיליון דולרים.
מרשל ביימה את סרטה המוערך בקריירה "התעוררות" בשנת 1990. הדרמה בכיכובם של רוברט דה נירו ורובין ויליאמס, על פי תסריט של סטיבן זאיליאן, זכתה לשבחים ממרבית מבקרי הקולנוע. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר לסרט הטוב ביותר, לתסריט ולשחקן הטוב ביותר.
ב-1992 ביימה מרשל את קומדיית הבייסבול "ליגה משלהן", בה כיכבו טום הנקס, ג'ינה דייוויס, ומדונה. הסרט היה להצלחה ביקורתית ומסחרית עם הכנסות של 130 מיליון דולרים.
ב-1994 ביימה והפיקה מרשל את הקומדיה הצבאית "חכם על גדולים", בכיכובו של דני דה ויטו.
ב-1996 ביימה את סרטה השישי, הדרמה המשפחתית הקומית "אשת הכומר", בכיכובם של דנזל וושינגטון וויטני יוסטון.
בשנת 2005 השתתפה מרשל כמפיקה בסרטים "סינדרלה מן", דרמת האגרוף של רון הווארד, ו"סמנתה", הקומדיה של נורה אפרון.
מרשל נפטרה ב-17 בדצמבר 2018, עקב סיבוך של מחלת הסוכרת.
פילמוגרפיה > כשחקנית טלוויזיה

הזוג המוזר (1971–1975)
ימים מאושרים (1975–1979)
לוורן ושירלי (1976–1983)
מולייני (2014)
פילמוגרפיה > כשחקנית קולנוע

1941 (1979)
הדרך הקשה (1991)
משלוח מיוחד (1999)
מחפשים הומור בעולם המוסלמי (2005)
אליס במהופך (2007)
כל אחד רוצה להיות איטלקי (2007)
קיץ בסטטן איילנד (2015)
פילמוגרפיה > סרטים בבימויה ובהפקתה

ג'ק פלאש המקפץ (1986)
ביג (1988)
התעוררות (1990)
ליגה משלהן (1992)
חכם על גדולים (1994)
אשת הכומר (1996)
הבחורים בחיי (2001)
סינדרלה מן (2005)
סמנתה (2005)
הערות שוליים

↑  אינה טוקר, במאית "ביג" ו"ליגה משלהן", פני מרשל, הלכה לעולמה, באתר ynet, 18 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451186405171  PLWABN: 9810559864905606  BIBSYS: 90944382  BNE: XX1290307  BnF: cb139369251 (data)  CiNii: DA12200324  GND: 119491273  ISNI: 0000 0001 1452 7805  LCCN: n91051592  MusicBrainz: 5c97339d-8b0d-4fd2-ada5-073b9201e433  NKC: xx0101241  NLK: KAC2020L9666  NTA: 074892789  RERO: 02-A006010206  SUDOC: 131958267  VIAF: 96946374   WorldCat (עם VIAF): 96946374
לוארן מק ארק

לוארן מק ארק (בגאלית סקוטית: Loarn mac Eirc - לוארן בנו של ארק) היה מלך דאל ריאטה בשלהי המאה החמישית.
לוארן נחשב כמלך מיתי בשל מיעוט המקורות ההיסטוריים המהימנים המתארים את מלכותו.
לוארן נזכר בדואן אלבאנאך ובסנכוס פר נ-אלבן שם מצוין כי היה בנו של ארק.
לוארן נחשב כאב המיתולוגי של קנל לואיירן (שבט לואיירן) - אשר שלט באזור ארגייל ופירת' אב לורן.
מספר מלכים של דאל ריאטה טענו להיותם צאצאי לוארן ובהם: פרכאר פוטה, אינבכלאך מק פרכאר, סלבאך מק פרכאר, דונגל מק סלבאך ומוירדאך מק איינבכלאך.
פייר דה מונטריי

| --- | --- |
פסל של פייר דה מונטריי
 לידה:  1200? מונטריי, צרפת 
 פטירה:  17 במרץ 1267 (בגיל 67 בערך) פריז, ממלכת צרפת 
 מקום קבורה:  כנסיית סן ז'רמן דה פרה 
 יצירות ידועות:  נוטרדאם 
 
פייר דה מונטריי (בצרפתית: Pierre de Montereau או Pierre de Montreuil), נולד בסביבות 1200 – מת ב-17 במרץ 1266 בפריז, היה אדריכל צרפתי. פייר נחשב לאחד מהאדריכלים הגותיים המשפיעים ביותר ולאחד מאבות הסגנון הגותי הקורן. למרות זאת, לא ידוע הרבה על חייו ויש מחלוקות באשר לזהות המבנים שבנה.
אחרי לימודים בשמפן בצרפת לקח פייר חלק בעבודות על בזיליקת סן-דני. הפטרונים הבחינו בכישרונו והוא נקרא בשנת 1239 על ידי הנזירים לעבוד על מנזר סן ז'רמן דה פרה בפריז שם בנה את חדר האוכל של המנזר. בשנים 1246-1248 היה מהאדריכלים המרכזיים שבנו את סנט שאפל, קפלה מלכותית  של לואי התשיעי, מלך צרפת שהיוותה יצירת מופת של סגנון גותי קורן (Rayonnant), בה רוב שטח הקיר הוחלף בחלונות ויטראז' צבעוניים שקרנו אור לתוך המבנה. הוא גם בנה קפלת סנט שאפל בשאטו דה סן-ז'רמן-אן-לייה, שנועדה לאחסן את שרידי הקודש שקנה המלך לפני שהועברו לסנט שאפל בפריז. בסביבות 1250 הוא בנה עוד קפלת סנט שאפל דה נוטרדאם בעלת ספינה אחת, במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה. בשנת 1260 עבד פייר על בית הרוחב הדרומי של קתדרלת נוטרדאם דה פארי (אותו החל לבנות ביחד עם ז'אן דה של) ושינה אותו בסגנון גותי קורן, ששיאו הוא חלון רוזטה גדול ומרשים הנחשב ליצירת מופת של הגותיקה הקורנת. בנוסף בנה קפלה בטירת טירת ונסן ואת חדר האוכל במנזר סן-מרטין-דה-שאן בפריז (כיום ספרייה של Conservatoire National des Arts et Métiers).
הוא נקבר יחד עם אשתו במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה בקפלה אותו בנה. האפיטף שלו חקוק על קברו ונותן לו את הכותרת docteur ès pierre (דוקטור באבן). קפלה זו וחדר האוכל של המנזר נהרסו ב-1794.
פסטיבל אביניון

| --- | --- |

מופע במלאת שישים שנה לפסטיבל אביניון, 2006
 סוג:  תיאטרון ואומנות בידור רחוב
 מדינה:  צרפת צרפת
 מיקום:  אביניון אביניון
 מייסדים:  ז'אן וילאר
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1947–הווה (כ־77 שנים)
 מועד שנתי:  חודש יולי
 קואורדינטות:  43°57′02″N 4°48′26″E﻿ / ﻿43.95054°N 4.807305°E﻿ / 43.95054; 4.807305
 https://festival-avignon.com/
 he
 
פסטיבל אביניון (בצרפתית: Festival d'Avignon) הוא פסטיבל תיאטרון בעיר אביניון שנוסד בשנת 1947 על ידי במאי התיאטרון ז'אן וילאר המתקיים מאז בכל שנה בחודש יולי. אורכו היה תחילה שבועיים, אחר-כך ארבעה שבועות. אחרי מותו של וילאר לקח חברו פול פואה על עצמו את ניהול הפסטיבל. מאז שנות השבעים מתקיימים בכל יום כ-60 מופעים.
הפסטיבל מתחלק לשני חלקים:
פסטיבל הפנים- מעלה הצגות, מחזירים ומופעים מאורגנים וממומנים על ידי משרד התרבות של צרפת, ועיריית אביניון, וארגוני תרבות אחרים ללא מטרות רווח.
פסטיבל החוץ- מציג על ידי תלמידים וסטודנטים של בתי ספר לתיאטרון מופעי רחוב, בנוסף מופיעים בפסטיבל שלל אמני רחוב ביניהם: מופעי אקרובטיקה, להטוטנות, קוסמות, והיפנוזה. מתרחש לרוב ברחוב "לה רפובליקה" (rue de la république).
בשנת 2003 בוטל הפסטיבל בשל שביתת עובדי הפסטיבל, שמחו נגד רפורמה מתוכננת בתקצוב הפסטיבל. לפסטיבל זה תוכננו מאה וחמישים הפקות תיאטרון שונות. הפסטיבל התחדש בשנת 2004.
אלפי תושבים ותיירים פוקדים מדי שנה את הפסטיבל, כמו כן מאות בני ובנות נוער פוקדים את הפסטיבל בזמן חופשת הקיץ מבתי הספר המתרחשת בחודש יולי גם כן.
כיום מבקרים בפסטיבל בכל שנה כ-600,000 צופים.
הפקות מפורסמות בפסטיבל

"Einstein on the Beach" בבימויו של רוברט וילסון, 1976
"ציפורנים" בבימויה של פינה באוש, 1983
"המהאבהראטה" בבימויו של פיטר ברוק, 1985
"וויצק", בבימויו של תומאס אוסטרמאיאר, 2004
גלריה > פסטיבל החוץ

מבקרים בפסטיבל
תזמורת רחוב
מופע להטוטנות רחוב
מופע תחפושות
"שדרת האמנים"
קוסם רחוב
רחוב הרפובליקה בעת הפסטיבל
מופעי נוער
שוק המזכרות
פסטיבל אביניון
לואר 130

לואר 130 (בצרפתית: Loire 130) היה מטוס ימי חד מנועי צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה שיוצר על ידי חברת לוַּאר תעופה (אנ').
באמצע שנות ה-30 דרש הצי הצרפתי פיתוחו של מטוס ימי שיוכל לפעול מסיפונן של אוניות מערכה וסיירות. הלואר 130 המריא לראשונה ב-1934 והועדף על ידי הצי הצרפתי על פני חמישה דגמי אחרים. המטוס נכנס לשירות ב-1937 ו-150 יחידות סופקו לצי הצרפתי, כאשר הוא מחליף את מרבית המטוסים הימיים שהיו בשירות צרפת עד אז. המטוס שירת את הצי הצרפתי, וכן את יחידות צרפת של וישי במהלך מלחמת העולם השנייה. לא מעט יחידות שרדו את המלחמה, ונותרו בשירות הצבא הצרפתי, במיוחד ביחידות ששירתו במושבות צרפת, עד שנת 1951.
פסטיבל אדינבורו

הטאטו של 2005 לציון 200 שנה לקרב טרפלגר
פסטיבל אדינבורו הוא מונח המציין אוסף של פסטיבלים שונים, המתקיימים מדי שנה, בשלושת השבועות האחרונים של חודש אוגוסט, בעיר אדינבורו שבסקוטלנד.
הפסטיבל הבינלאומי של אדינבורו - הפסטיבל המקורי (החל משנת 1947) והרשמי למוזיקה ואומנויות הבמה בו מתקיימים מופעי תיאטרון קלאסי ומודרני, אופרה, מוזיקה ומחול.
אדינבורו פרינג' פסטיבל - החל את חייו כאירוע "שולי" לפסטיבל הבינלאומי, אבל עכשיו הוא הגדול בפסטיבלים ולמעשה פסטיבל האמנות הגדול ביותר בעולם. הוא כולל תיאטרון, על כל סוגיו וסוגותיו, מהמחזמר, הטרגדיה, הקומדיה ועד הצגות ילדים, וכן מוזיקה, מחול ועוד.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו.
פסטיבל אדינבורו לתזמורות צבאיות, המכונה טאטוּ (Tattoo).
פסטיבל אדינבורו לג'אז ובלוז.
פסטיבל הטלוויזיה הבינלאומי של אדינבורו.
פסטיבל אדינבורו לבידור אינטראקטיבי.
הפסטיבל העממי של אדינבורו.
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו.
אדינבורו מלה.
מלבד הפסטיבלים האלה, נערכים באדינבורו עוד פסטיבלים, רובם ייחודיים לתרבות הסקוטית ומנהגיה.
גלריה

מופע רחוב, פסטיבל אדינבורו, אוגוסט 2004
מופע רחוב, פסטיבל אדינבורו
מתופפים, אדינבורו פרינג' פסטיבל, אוגוסט 1999
אדם עושה תרגילים על סולם ברחובות אדינבורו, פסטיבל אדינבורו 2007
פסטיבל אדינבורו, אוגוסט 2005
מופע רחוב מוזיקלי, פסטיבל אדינבורו 2005
הערות שוליים

↑  Home, Edinburgh International Festival (באנגלית)
לואר (נהר)

| --- | --- |

נהר הלואר בעוברו דרך העיר בלואה
 מידע כללי
 אורך:  1,013 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  850 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  117,001 קמ"ר
 מוצא:  מאסיף סאנטראל בצרפת
 גובה מוצא הנהר:  1,408 מטרים
 יובלים:  Malbief, Semène, Suissesse, Aigue Nègre, Bonson, Gagne, Nièvre, Furan, Borne, Lignon du Velay, Beaume, Gage, Ondaine, Ramel, Orcival, Chalon, Gagne, Laussonne, Vernason, Veyradeyre, Padelle, Prat Sauvage, Arzon, Sumène, Ance, Gazeille, Teysonne, Ardoux, Roumer, Rhodon, Thau, Trézée, Toranche, אנדר, Cher, Peuilly, אלייה, Goulaine, Loiret, Sèvre Nantaise, Jarnossin, Mauves, Louet, Vrille, Bresbre, Loddes, Tronne, Divatte, Engièvre, Erdre, Châteauvert, מן, Loise, Ocre, Hâvre, Layon, Judelle, Èvre, Trambouzan, Arçon, Grée, Chézine, Choisille, Cheuille, Vauvise, Acolin, Lignon du Forez, Arconce, Brivet, Besbre, Thouet, Sornin, Coise, Aix, Aron, ויין, River Cisse, Arroux, Aubois, Beuvron, Ixeure, Somme, Nohain, Boire Torse, Boire de Champtocé, Vouzance, Notre-heure, Martinière canal, Bresme, Chanasson, Mare, Romme, Ruisseau de Balance, Rhins, Renaison, Amasse, Roudon, Bonnée, Authion, Acheneau, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  מפרץ ביסקאיה, האוקיינוס האטלנטי
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת
 
 
נהר הלואר (בצרפתית: Loire; הגייה: lwaʁ) הוא הנהר הארוך ביותר בצרפת. אורכו הוא 1,013 קילומטר, ואגן הניקוז שלו מכסה כ-20% משטח צרפת המטרופוליטנית. מוצא הנהר הוא מאזור הסון (Cévennes) במחוז ארדש בגובה של כ-1350 מטר, והוא זורם צפונה דרך העיר נוור עד לאורליאן, משם הוא ממשיך מערבה דרך טור ונאנט עד שהוא נשפך למפרץ ביסקאיה בסן-נאזר. החלק המרכזי של עמק הלואר, המשתרע סביב הנהר, הוכלל בשנת 2000 ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
שפך הלואר בסן-נאזר
לאמק בנדה

לאמק בנדה (בצרפתית: Lameck Banda; נולד ב-29 בינואר 2001) הוא כדורגלן זמבי, המשחק בלצ'ה, בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בנדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות נקוואזי ו-ZESCO מליגת העל הזמבית.
בקיץ 2019 חתם בנדה בארסנל טולה מליגת העל הרוסית. ב-12 ביולי 2019, בנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד דינמו מוסקבה.
ב-3 בספטמבר 2020 חתם במכבי נתניה מליגת העל.
ב-6 באוגוסט 2021 חתם בנדה במכבי פתח תקווה. ב-11 בספטמבר כבש בנדה את שערו הראשון במועדון בתיקו 1-1 עם מכבי תל אביב וסיים את העונה עם 8 שערי ליגה.
ב-4 באוגוסט 2022 בנדה חתם בלצ'ה מהסרייה א'.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה בניצחון 1-3 נגד הרפובליקה של קונגו.
נכלל בסגל נבחרת זמביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

ליגת העל הזמבית: 2018, 2019
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏המחטף הושלם: לאמק בנדה חתם בנתניה, באתר ערוץ הספורט, 3 בספטמבר 2020
↑  תומר חבז, ‏לאמק בנדה וירוסלב מיחאליק חתמו במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 6 באוגוסט 2021
↑  הדר יעקבי, ‏לאמק בנדה נמכר ללצ'ה תמורת 1.8 מיליון יורו, באתר ערוץ הספורט, 4 באוגוסט 2022
↑  Here’s the final Zambia squad for the #AFCON2023! באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הזמבית, 30 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת זמביה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 נסאבאטה •  2 פירי •  3 צ'פשי •  4 פ. מוסונדה •  5 צ'איווה •  6 ב. סקלה •  7 קמפמבה •  8 ל. מוסונדה •  9 ל. בנדה •  10 פ. סקלה •   11 בוואליה •  12 ע. בנדה • 13 סונזו •  14 צ'ילופיה • 15 קפומבו • 16 מולנגה • 17 צ'אמה • 18 מוואנסה • 19 מולמביה • 20 דאקה • 21 צ'אנדה • 22 קנגווה • 23 קאבווה • 24 מפוונטה • 25 ק. מוסונדה • 26 מוואפה • 27 אמפאנדה • מאמן: גרנט |  1 נסאבאטה •  2 פירי •  3 צ'פשי •  4 פ. מוסונדה •  5 צ'איווה •  6 ב. סקלה •  7 קמפמבה •  8 ל. מוסונדה •  9 ל. בנדה •  10 פ. סקלה •   11 בוואליה •  12 ע. בנדה • 13 סונזו •  14 צ'ילופיה • 15 קפומבו • 16 מולנגה • 17 צ'אמה • 18 מוואנסה • 19 מולמביה • 20 דאקה • 21 צ'אנדה • 22 קנגווה • 23 קאבווה • 24 מפוונטה • 25 ק. מוסונדה • 26 מוואפה • 27 אמפאנדה • מאמן: גרנט | זמביה |
פייר דה רונסאר

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1524 La Possonnière Castle, צרפת 
 פטירה:  27 בדצמבר 1585 (בגיל 61) La Riche, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  סורבון 
 שפות היצירה:  צרפתית של ימי הביניים, צרפתית 
 זרם ספרותי:  לה פליאד 
 תקופת הפעילות:  מ-1547 
 חתימה:   
 
פייר דה רונסאר
פייר דה רונסאר (בצרפתית: Pierre de Ronsard;‏ 11 בספטמבר 1524 – 27 בדצמבר 1585) היה משורר צרפתי.
קורות חייו

דה רונסאר נולד בכפר קוטור-סור-לואר, במחוז לואר-א-שר שבמרכז צרפת, לאב שהיה רב המלצרים של פרנסואה הראשון מלך צרפת. קיבל את חינוכו בבית, ואחר כך בקולז' דה נוואר בפריז. עלה לדרגת נער אציל בחצר המלכות. כאשר מדלין מולואה, בתו של המלך, נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד (1 בינואר 1537), דה רונסאר הצעיר נסע בשירות המלך לבריטניה ונשאר שם שלוש שנים. אחרי שחזר שירת את בן המלך (אנרי השני מלך צרפת לעתיד). בתפקידו זה נשלח לפלנדריה ושוב לסקוטלנד. הוא חשב על קריירה צבאית, אך בגיל שש עשרה החל בהדרגה לאבד את כושר שמיעתו. פייר דה רונסאר החליט להקדיש את עצמו לספרות. הוא בחר בקולג' קוקרה בפריז, שמנהלו היה ז'אן דורה, פרופסור לשפה היוונית ולתרבות יוון העתיקה. ב-1547 פגש את המשורר ז'ואקן די בלה, ויחד הקימו את קבוצת שבעה המשוררים, ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים, ולחזור לכתוב בסגנון הספרות הקלאסית של יוון ושל רומא.
ב-1550 פרסם דה רונסאר את יצירותיו הראשונות (ארבעה קובצי שירה). ב-1552 יצאו לאור קובץ השירים החמישי ו-"אהבותיה של קסנדרה". ב-1555 פרסם "שירי תהילה" שהקדיש למרגרט מסבוי, וב-1556 הוציא לאור את "אהבות". מלך צרפת שארל התשיעי הפך למעריצו של דה רונסאר, ועודד אותו לכתוב את "פרנסיאדה" (שירת עלילה של תולדות צרפת). דה רונסאר ניסה זאת ללא הצלחה (1572) וחזר לכתוב שירי אהבה.
בשנותיו האחרונות התערער מצב בריאותו ודה רונסאר החליט לנטוש את חיי חצר המלכות. הוא פרש לביתו בעיר ונדום שבמחוז ילדותו ואחר כך למנזר בעיר טור, שם נפטר ונקבר ב-1585.
פער אסור

מבנה פסים במוליך למחצה
בפיזיקה של מצב מוצק, פער אסור, המכונה גם פער אנרגיה או פער פסים (באנגלית: band gap) הוא טווח של אנרגיות במוצק בו לא יכולים להימצא אלקטרונים. כאשר מתארים את המבנה האלקטרוני של מוצקים, פער האנרגיה מתייחס למרחק האנרגטי בין ראש פס הערכיות לתחתית פס ההולכה.
בתיאור פשטני, פער האנרגיה הוא האנרגיה המינימלית הדרושה לשחרר אלקטרון מהקליפה החיצונית של אטום במוצק, שם הוא קשור אל הגרעין (ונמצא בפס הערכיות), ולהפוך אותו לנושא מטען חופשי ונייד בסריג (פס ההולכה).
לפער האנרגיה חשיבות מכרעת בקביעת התכונות החשמליות והאופטיות של החומר. נהוג להפריד בין מתכת לבין מבודד או מוליך למחצה באופן הבא: אם רמת פרמי של החומר נמצאת בתור פער אסור, אז הוא מוליך למחצה או מבודד. ניתן לומר כי מוליך למחצה הוא למעשה מבודד עם פער אנרגיה קטן יחסית, אם כי אין גודל פער אסור המבדיל חד משמעית בין מוליך למחצה למבודד. מקרה ביניים נוסף הוא מוליך למחצה מנוון (degenerate semiconductor), שהוא מוליך למחצה עם רמת פרמי שנמצאת בתוך פס ההולכה או פס הערכיות בגלל סימום כבד.
ערכים נפוצים

להלן כמה דוגמאות של פערים אסורים במספר מוליכים למחצה ומבודדים
| טור בטבלה המחזורית | שם החומר | סימן כימי | פער אסור ב-300K (אלקטרון וולט) |
| --- | --- | --- | --- |
| IV | צורן (סיליקון) | Si | 1.12 |
| IV | גרמניום | Ge | 0.66 |
| IV | יהלום | C | 5.5 |
| III-V | גליום ארסניד | GaAs | 1.424 |
| III-V | גליום פוספיד | GaP | 2.26 |
| III-V | גליום ניטריד (הקסגונלי) | GaN | 3.39 |
|  | תחמוצת סיליקון | SiO2 | 8.9 |
ראו גם

מוליך למחצה
מבנה פסים
פס הולכה
פס ערכיות
הערות שוליים

↑  פַּעַר-פַּסִּים במילון פיזיקה מודרנית (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מקור מקיף לפרמטרים של מוליכים למחצה
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.