stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריאליזם פואטי
היסטוריה

הריאליזם הפואטי לא היה אחיד כמו זרמים קולנועיים אחרים באותה תקופה, והיווה יותר מגמת יצירה מאשר אסכולה מגובשת. הריאליזם הפואטי התאפיין בעיסוק בדמויות משולי החברה (גנגסטרים, נשים מפוקפקות, קבצנים ) שמקבלות את ההזדמנות שלהן לממש את אהבת חייהן אולם מחמיצות אותה בסופו של דבר, מוצפות באווירה פטליסטית, נוסטלגית ומרירה. סוג זה של ריאליזם נקרא "ריאליזם פואטי" נוכח הרמה הגבוהה של האסתטיקה בצילום, תוך הקפדה יוצאת דופן על דימויים וויזואליים ריאליסטיים (כלבלב, פסי רכבת שמתפצלים, אדם שנגזר על גורלו להיות עיוור) שלעיתים משכה את תשומת הלב לצדדים התיאוריים של הסרט ולא לעלילה עצמה. גם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך הריאליזם הפואטי להיות פופולרי בארצות הברית בשנות הארבעים והחמישים.
התסריטאים הבולטים ביותר, שהובילו את התנועה וכתבו חלק משמעותי מסרטיה היו ז'אק פרוור ושרל ספאק. עם הבמאים המובילים אפשר למנות את ז'אן רנואר, פייר שנאל, ז'אן ויגו, ז'ולין דוביביה ומרסל קרנה. שחקניו הבולטים היו ז'אן גאבן, מישל סימון, סימון סיניורה ומישל מורגן.
סרטים בולטים

ליזה הקטנה – (La Petite Lise, 1930), ז'אן גרמיון (Jean Grémillon).
המשחק הגדול – (Le Grand jeu, 1934), ז'אק פיידה (Jacques Feyder).
הרחוב ללא השם – (La rue sans nom, 1934), פייר שנאל.
פשע ועונש – (Crime et châtiment, 1935), פייר שנאל.
הצוות היפה – (La belle equipe, 1936), ז'ולין דוביביה.
פפה המוקו – (Pépé le Moko, 1937), ז'ולין דוביביה.
האשליה הגדולה – (La Grande Illusion, 1937), ז'אן רנואר ושרל ספאק.
רציף הערפילים – (Le Quai des brumes, 1938), מרסל קרנה וז'אק פרוור.
הוטל דו נורד – (Hôtel du nord, 1938), מרסל קרנה.
השחר עולה – (Le jour se lève, 1939), מרסל קרנה וז'אק פרוור.
ילדי גן העדן – (Les Enfants du Paradis, 1945), מרסל קרנה וז'אק פרוור.
השפעה

לתנועת הריאליזם הפואטי הייתה השפעה רבה על הקולנוע האירופאי, בעיקר בהצבת העיסוק בשולי החברה כלגיטימי בקולנוע. התנועה השפיעה בין היתר על הגל החדש בצרפת בשנות ה-60, ועל הסרט האפל אשר ירש את העיסוק בנושאים כגורל, אי צדק וגיבורים שדינם נחרץ. כמו כן נודעה לתנועה זו השפעה רבה על הנאו-ריאליזם האיטלקי, שרבים מאבותיו עבדו יחד עם במאים ריאליסטיים פואטיים טרם שחזרו לאיטליה ויצרו את התנועה הנאו-ריאליסטית עם תום מלחמת העולם השנייה (לוקינו ויסקונטי כדוגמה המשמעותית ביותר).
ראו גם

הגל החדש הצרפתי
נאו־ריאליזם איטלקי
לקריאה נוספת

ענר פרמינגר, מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, עמ' 129–133
הערות שוליים

↑  ירון זליכה, ארבע מאות המלקות וסרטים אחרים: על מנהיגות, ערכים, אתיקה ואסתטיקה בקולנוע של המאה העשרים, הקיבוץ המאוחד, 2015, עמ' 13–21, 44–47, 89–91. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  ענר פרמינגר, מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, עמ' 129–133.
רכס מוריסיי

| --- | --- |

מבט על הר קאסל שברכס מוריסיי, מהעיר פרני
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 קואורדינטות:  49°27′N 114°59′W﻿ / ﻿49.45°N 114.99°W﻿ / 49.45; -114.99
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכס מוריסיי(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכס מוריסיי(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתרכס מוריסיי(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתרכס מוריסיי
 
רכס מוֹרִיסֵיי (באנגלית: Morrissey ridge) הוא רכס הרים, בהרי הגבול שבהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 68 קמ"ר.
שיאו של הרכס הוא הר קאסל (שגובהו 2,850 מטרים מעל פני הים). גובהו הממוצע של הרכס 1,370 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם דרומית מזרחית לעיר פרני, מזרחית לנהר אלק, וצפונית לנחל מוריסיי (מיובלי נהר אלק).
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי על ההר
↑  מידע גאוגרפי על הר קאסל
↑  מידע גאוגרפי על הרכס
רכישת אדמות ארץ ישראל בטרם הציונות

רכישת אדמות ארץ ישראל בטרם הציונות הייתה רכישת אדמות ארץ ישראל על ידי יהודים, מתחילת השלטון העות'מאני עד העלייה הציונית הראשונה לארץ ישראל בשנת 1881, שאז החלה גאולת הקרקע הציונית.
רקע

עד 1867 רק אזרחי האימפריה העות'מאנית היו יכולים לרכוש אדמות בארץ ישראל.
אחרי סדרת הסכמים בילטרליים(אנ') בין השער הנשגב לבין מעצמות אירופה בוטל האיסור על רכישת קרקעות ובניית בתים על ידי נתינים זרים ומאז התגברו הרכישות, הן על ידי יהודים והן על ידי ערבים.
רכישת אדמות לפני 1881

הרב חיים ישועה בג'איו ראש קהילת יוצאי ספרד ופורטוגל בחברון, רכש בשנת תקס"ז (1807), 4.5 דונם לימים 'השוק הסיטונאי בחברון'. זו נחשבת לאחת מרכישות הקרקעות הראשונות על ידי יהודים בעת החדשה המאוחרת בארץ ישראל. ב-1811 חכר הרב בג'איו 800 דונם קרקעות בעיר, בהן תל רומיידה וקבר רות וישי, ולאחר מכן השלים רכישתן המלאה והעבירן כתרומה לידי הקהילה.
ישראל ב"ק הקים בשנת תקצ"ד (1834) את חרבת ב"ק יישוב ומשק חקלאי על הר מירון ובו ישבו כחמש עשרה משפחות יהודיות. משפחת עבו בסיוע משה מונטיפיורי רכשה ב-1839 אדמות בעלמא ובקדש שבגליל העליון, אולם אדמות אלו לא יושבו על ידי יהודים.
בשנת 1842 רכשו רבי יהודה הלוי מרגוזה, חכם אברהם פנסו וחכם יחיאל בכר ובסיוע הקהילה הספרדית ביפו, חלקת אדמה בגודל של 103 דונם על גדות נחל איילון (ואדי מוסררה), צפונית-מזרחית ליפו. הרב נטע על השטח פרדס ובו 5,310 עצים, מהם 2,210 עצי הדר (בעיקר אתרוגי קורפו). היה זה הפרדס הראשון בארץ ישראל שניטע וטופל בידי יהודים. בשנת 1855 נרכש הפרדס על ידי משה מונטיפיורי ונקרא על שמו (פרדס מונטיפיורי). במקום נמצאת כיום שכונת מונטיפיורי בתל אביב.
משכנות שאננים הייתה השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים שאדמותיה נרכשו בשנת 1855 על ידי מונטיפיורי לצורך התיישבות. אדמות מוצא נרכשה בשנת 1860 על ידי דוד ילין ויושבו בשנת 1894 על ידי הארגון היהודי "בני ברית". בשנת 1865, בעזרת גיוס כספים בקרב הקהילות היהודיות במרוקו, רכש הרב דוד בן שמעון מגרש מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים, במקום שבו הוקמה לאחר מכן שכונת מחנה ישראל, שהייתה השכונה השנייה שהוקמה מחוץ לחומות העיר. השכונה נעזבה מספר פעמים ונתיישבה מחדש במאה ה-20.
הרב אליהו סלימן מני גייס כסף לרכישת אדמות בחברון, החל ב-1858 ועד פטירתו. בזכות כסף זה (תרומות מיהדות בוכרה, מהשר מונטיפיורי ואחרים) הורחב היישוב היהודי בחברון באופן משמעותי.
ב-1870 רכשה משפחת עבו כ-7,000 דונם אדמות חקלאיות של הכפר הערבי מירון, (לימים קם על אדמות הכפר המושב מירון). על האדמות התיישבו משפחות יהודיות מיוצאי כורדיסטן ומאוחר יותר בשנות ה-80 של המאה ה-19 אוכלוסייה יהודית מיוצאי צפון אפריקה.
ב-1872 רכש יעקב חי עבו, את אדמת השבט הבדואי "א זביד" על גדות אגם החולה, והקים עליה ביחד עם האחים שלמה ושאול מזרחי, את המושבה מי מרום, לימים יסוד המעלה.
ב-1875 רכש אליעזר רוקח מצפת מחצית מקרקעות הכפר הערבי ג'אעונה, ושם התיישבה קבוצה של 17 משפחות יהודיות מצפת, וקראה ליישוב היהודי החדש גיא אוני. גיא אוני ננטשה לאחר תקופה קצרה, ושוקמה בשנות העלייה הראשונה בשמה החדש – ראש פינה. מאוחר יותר באותה השנה, תרל"ח, הקימו אנשי ירושלים את המושבה פתח תקווה על קרקעות שנקנו סמוך לכפר הערבי אומלבס שליד מעיינות הירקון, ואף היא ננטשה והתחדשה ב-1883 על ידי אנשי העלייה הראשונה.
ראו גם

גאולת קרקע
גלות בארץ
לקריאה נוספת

מרדכי אליאב, ארץ ישראל ויישובה 1917-1777, הוצאת כתר, 1978
רות קרק, גאולת הקרקע בארץ-ישראל- רעיון ומעשה, בהוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1990.
עירית עמית, שלום רייכמן, ד"ר גדעון ביגר, ארנון גולן ניסויים במרחב - פרקים בגיאוגרפיה יישובית של ארץ-ישראל, יחידות 1–4, האוניברסיטה הפתוחה
הערות שוליים

↑  ראו: מרדכי אליאב, ארץ-ישראל ויישובה במאה הי"ט, 1777-1917, ירושלים: הוצאת כתר, 1978, עמ' 56-49.
↑  נדב שרגאי, זכות השיבה, באתר ישראל היום, 22 באוגוסט 2019
↑  קתדרה, יוסף שרביט, צרפת בגליל במאה התשע-עשרה: על פי התכתובת הקונסולרית של משפחת עבו גיליון 108, יולי 2003, עמ' 90
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ב, 'מוצא', עמ' 793
↑  קתדרה, יוסף שרביט, צרפת בגליל במאה התשע-עשרה: על פי התכתובת הקונסולרית של משפחת עבו גיליון 108, יולי 2003, עמ' 92
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
רנאטו אוגוסטו

רנאטו סוארס דה אוליביירה אוגוסטו (בפורטוגזית: Renato Soares de Oliveira Augusto, נולד ב-8 בפברואר 1988 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בפלומיננסה בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים > פלמנגו

רנאטו אוגוסטו החל כנער את הקריירה בפלמנגו הברזילאית, ובשנת 2005 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגת העל הברזילאית. אוגוסטו נחשב כשחקן מוכשר מאוד בתקופה זו, וזכה להתעניינות ממועדונים באירופה כמו פלרמו, ואף זומן לנבחרות הצעירות של ברזיל. עם זאת, תקופתו בפלמנגו הייתה רוויית פציעות. בעונת 2006 זכה אוגוסטו עם פלמנגו בגביע הברזילאי לאחר ניצחון בגמר על ואשקו דה גאמה. בעונת 2007 סיים אוגוסטו עם פלמנגו במקום השלישי בליגה, והגיע עמה לשמינית גמר גביע הליברטדורס, שם הפסידה פלמנגו לדפנסור ספורטינג מאורוגוואי, והודחה מהמפעל. בעונת 2008 סיימו אוגוסטו ופלמנגו במקום החמישי בליגה, ושוב הודחו בשמינית גמר הליברטדורס, הפעם לקלוב אמריקה המקסיקנית. בעונה זו סבל אוגוסטו מפציעות ארוכות ומיעט לשחק. בשנים 2007 ו-2008 זכה אוגוסטו עם פלמנגו באליפות מדינת ריו דה ז'ניירו ובטורניר המקומי טסה גואנברה.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

בקיץ 2008 חתם אוגוסטו בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, תמורת סכום משוער של 10 מיליון אירו. אוגוסטו הפך במהרה לשחקן אהוב מאוד על האוהדים בבאיי ארנה, וניחן ביכולות קבוצתיות וטכניות גבוהות במיוחד. בעונת 2008/09 סיים אוגוסטו עם לברקוזן במקום התשיעי בבונדסליגה, כשהוא מבקיע שני שערי ליגה. בעונת 2009/10 סבל אוגוסטו מפציעות וערך 17 הופעות ליגה בלבד. בעונה זו סיימה לברקוזן במקום הרביעי. בעונת 2010/11 רשם אוגוסטו את העונה הטובה ביותר שלו בבאייר לברקוזן, כשהבקיע שבעה שערי ליגה, מתוכם שלושה היו שערי ניצחון מכריעים. בעונה זו סיימו אוגוסטו ולברקוזן במקום השני בבונדסליגה. במפעל הליגה האירופית הודחו אוגוסטו ולברקוזן בשמינית הגמר על ידי ויאריאל. בעונת 2011/12 סיימו אוגוסטו ולברקוזן במקום החמישי בבונדסליגה. בליגת האלופות צלחו לברקוזן ואוגוסטו את שלב הבתים, אך הודחו בשמינית הגמר על ידי ברצלונה לאחר צמד תבוסות בתוצאות 1–3 ו-1–7. את עונת 2012/13 החל אוגוסטו בלברקוזן וערך שש הופעות ליגה, אך בדצמבר 2012 חזר לברזיל כשחתם בקורינתיאנס תמורת 3.5 מיליון אירו.
קריירת מועדונים > קורינתיאנס

אוגוסטו החל לשחק בקורינתיאנס מליגת העל הברזילאית בעונת 2013, וערך בעונה זו 15 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. קורינתיאנס סיימה את העונה במקום העשירי. במקביל, זכו אוגוסטו וקורינתיאנס באליפות מדינת סאו פאולו, ובטורניר רקופה סודאמריקנה, בו ניצחו בגמר 1–2 את היריבה העירונית סאו פאולו, כשאוגוסטו מבקיע את שער הניצחון, במשחק בו נכנס כמחליף. בעונת 2014 סיימו אוגוסטו וקורינתיאנס במקום הרביעי והבטיחו מקום בקופה ליברטדורס, כשאוגוסטו עורך 30 הופעות ליגה. בעונת 2015 שוב אוגוסטו ערך 30 הופעות, והבקיע חמישה שערי ליגה, והיווה חלק חשוב בזכייה באליפות מרשימה של קורינתיאנס, בפער של 12 נקודות מהסגנית אתלטיקו מיניירו. בגביע הליברטדורס, נחלו באותה עונה אוגוסטו וקורינתיאנס כישלון, כשהודחו בשמינית הגמר על ידי גוארני מפרגוואי. בעקבות הצטיינותו של אוגוסטו בעונה זו, הוענק לו פרס כדור הזהב הברזילאי, והוא נבחר ככדורגלן העונה בליגת העל הברזילאית ונכלל בנבחרת העונה.
קריירת מועדונים > בייג'ינג גואואן

בינואר 2016 חתם אוגוסטו בקבוצת בייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית, ששילמה עבורו 8 מיליון אירו לקורינתיאנס. בעונת 2016 סיים אוגוסטו עם בייג'ינג במקום החמישי, כשהוא מבקיע ארבעה שערי ליגה. בעונת 2017 שוב הבקיע אוגוסטו ארבעה שערים, וקבוצתו סיימה במקום התשיעי.
קריירה בינלאומית

בשנת 2011 ערך אוגוסטו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל הבכירה, לאחר שערך מספר הופעות בנבחרות הצעירות של ברזיל. בנובמבר 2015 הבקיע אוגוסטו את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 0–3 על נבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
בשנת 2016 נכלל אוגוסטו בסגל הברזילאי לשני טורנירים גדולים. הטורניר הראשון הסתיים בכישלון חרוץ של ברזיל, בקופה אמריקה 2016, ממנה הודחו ברזיל ואוגוסטו בשלב הבתים. אוגוסטו שיחק את מלוא הדקות בשלושת המשחקים של ברזיל בטורניר זה, ואף הבקיע צמד בניצחון 1–7 על נבחרת האיטי, אך נבחרתו סיימה עם ארבע נקודות את שלב הבתים והודחה. הטורניר השני הסתיים בהצלחה רבה, כשאוגוסטו ונבחרת ברזיל זכו במדליית זהב במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו. אוגוסטו פתח בהרכב בכל ששת משחקיה של ברזיל באולימפיאדה, לרבות משחק הגמר מול הנבחרת האולימפית של גרמניה, שהסתיים בתיקו 1-1 והוכרע בבעיטות הכרעה. אוגוסטו בעט ראשון לברזיל והבקיע את הפנדל שלו, וברזיל ניצחה בביתה את גרמניה וזכתה בזהב, והשיגה מעין נקמה שנתיים לאחר המינייראסו.
בשנת 2018 נכלל אוגוסטו בסגל הברזילאי למונדיאל 2018. אוגוסטו לא תוכנן להיות שחקן הרכב בברזיל במונדיאל זה, ואכן עלה כמחליף בדקות הסיום בשני משחקים בשלב הבתים, אותו צלחה ברזיל בקלות. בשלב רבע הגמר, במשחק מול נבחרת בלגיה, נכנס אוגוסטו כמחליף בדקה ה-73 במקום פאוליניו, במצב של 0–2 לבלגיה. אוגוסטו הבקיע שער מצמק שלוש דקות לאחר שנכנס, והחמיץ בהמשך המשחק ממצב נוח. ברזיל אוגוסטו הפסידו משחק זה בתוצאה 1–2 והודחו מהמונדיאל.
תארים

הגביע הברזילאי: 2006
טסה גואנברה: 2007, 2008
אליפות ריו דה ז'ניירו: 2007, 2008
אליפות סאו פאולו: 2013
רקופה סודאמריקנה: 2013
אליפות ליגת העל הברזילאית: 2015
הגביע הסיני: 2018
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית זהב
כדורגלן העונה בליגת העל הברזילאית: 2015
נבחרת העונה של ליגת העל הברזילאית: 2015
כדור הזהב הברזילאי: 2015
רכס מגניס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  80°05′00″S 156°12′00″E﻿ / ﻿80.0833°S 156.2°E﻿ / -80.0833; 156.2
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס מגניס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס מגניס
 
רכס מגניס (באנגלית: Magnis Ridge) הוא רכס סלעי בין עמק מגניס ועמק מטאריס (הרכס מפריד בין שני עמקים אלה), ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 3 קילומטרים מערבית לפסגת דריק.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הגאולוגית לחקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ואייקאטו מהמילטון שבניו זילנד, שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר 1979–1978, בראשותו של מייקל סלבי.
בדומה לאתרים אחרים ברכס בריטניה, גם לאתר זה ניתן שם הקשור לבריטניה - מגניס היה שמם של אתרים בבריטניה הרומית.
שני האתרים הם:
מגניאה קארוטיאורום (Magnae Carvetiorum) - שמו של מוצב בחומת אדריאנוס;
מגניאה דובונורום (Magnae Dobunnorum) - שמה של עיר שוק בצפון בריטניה הרומית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
שרון צופין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  22 ביוני 1970 (בן 54)
 
שרון צופין (נולד ב-22 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני והבלם, וכיום נהג אוטובוס בדן תחבורה ציבורית בע"מ.
קריירה

במשך מרבית הקריירה שיחק צופין בקבוצת מכבי פתח תקווה, יחד עם אחיו מיכה, ובמדי הקבוצה ערך 258 הופעות וכבש 36 שערים. לזכותו שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל.
בשלהי הקריירה שיחק צופין במספר קבוצות בליגה ג', ובמקביל החל בשנת 2003 לאמן את קבוצת נערים ג' של מכבי פתח תקווה. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של הפועל כפר סבא ובהמשך אימן גם במחלקות הנוער של מ.ס. מודיעין והפועל הוד השרון. בשנת 2017 מונה לעוזר מאמן קבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה.
בשנת 2019 מונה לעוזר מאמן מועדון ספורט כפר קאסם מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  אורי קידר, "כדורגל זה החיים שלי", שרון צופין חוזר לשתף פעולה עם חבר ותיק, באתר mynet‏ ראש העין, 21 ביוני 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רלף לאו

רלף פיליפס לאו (באנגלית: Ralph Phillips Lowe;‏ 27 בנובמבר 1805 –  22 בדצמבר 1883) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה הרביעי בשנים 1858–1860 ולאחר מכן ועד 1867 כשופט בבית המשפט העליון של איווה.
ראשית חייו

רלף לאו נולד במחוז וורן שבאוהיו כבנם החמישי של ג'ייקוב דריק לאו ומריה (לבית פרלי) לאו. בעת שגדל הוא עבד בחווה המשפחתית, שהייתה גם תחנת עצירה לכרכרות ופונדק לנוסעים. כשהיה בן חמש מתה אמו. אביו נישא שוב פעמיים נוספות, והמשפחה עברה למחוז מיאמי שבאוהיו, לאחר מכן לסינסינטי, ולבסוף לדייטון, שם מת האב ב-1839. מתוך חמשת בני המשפחה, שלושה, כולל רלף לאו עצמו, היו לעורכי דין.
לאו למד באוניברסיטת מיאמי (אנ') שבאוקספורד, אוהיו, שם סיים את לימודיו כשהיה בן 24, ב-1829. אביו הציע לו לקבל חווה בפאתי שיקגו, אך ללאו היו תוכניות אחרות. יחד עם שני ידידים הוא יצא ברכיבה דרומה לאלבמה, בתקווה למצוא משרת הוראה תוך כדי לימוד משפטים. כשהיה בדרכו, השליך עליו פושע שתוי סלע, וכמעט גרם לפגיעה בראשו. לאו הכה אותו במקל עד שהאיש התחנן על חייו. אביו טען שתקרית הייתה סימן שהוא לא היה צריך לצאת דרומה, אך לאו השיב לו שהוא תהה בשאלה אם האל היה בוחר ברשע לפעול בשמו. בעקבות התנסות זו, הוא אימץ לעצמו את המוטו "אל יאוש" (בלטינית: nil desperandum).
לאחר שעבר את בחינות לשכת עורכי הדין של אלבמה, היה לאו לעורך דין מצליח. ב-1834 הוא שב לאוהיו ופתח שותפות בדייטון עם אחיו פיטר. הוא גם הכיר את פיבי קרלטון, שלמדה בקולג' בדייטון, וב-1837 השניים נישאו.
ב-1840 עברו לאו, רעייתו ובנם התינוק, קרלטון, מערבה לאיווה, במסע של שישה שבועות בפרריה. ברשותם היו שני סוסים, מיטת קפיצים בתוך עגלה מכוסה וארגז לחפציהם. בתחילה הם התיישבו בעיר מסקטין, ניכשו חלקת אדמה, ובנו בקתה קטנה. תוך שנה החל לאו לעסוק בעריכת דין תוך כדי עיסוק בחוואות. לו ולרעייתו נולדו עוד שבעה בנים ושתי בנות. לימים דיבר לאו על התקופה של עשר השנים במסקטין כמאושרת ביותר בחייו.
קריירה פוליטית ושיפוטית

בערך ב-1850 הוא עבר לעיר קיאקק והיה לשופט של המחוז השיפוטי הראשון. ב-1857 זכה לאו במועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל איווה ונבחר כמושל המדינה הרביעי, תפקיד בו הוא כיהן בשנים 1858–1860. טרם בחירתו של לאו, בוצע שינוי בחוקת איווה, כך שתקופת כהונתו של המושל קוצרה לשנתיים. כמו כן הוגדר אז בחוקת המדינה לראשונה תפקיד סגן מושל, וכסגנו של לאו נבחר אוראן פאביל. שנתו הראשונה של לאו כמושל הייתה גם השנה הראשונה בה התכנס בית המחוקקים של איווה בבניין הקפיטול הישן הבנוי לבנים בדה מוין, לאחר שעיר זו הייתה לבירת המדינה במקום איווה סיטי בסתיו הקודם.
לאחר תום כהונתו כמושל, נבחר לאו כאחד משלושת שופטי בית המשפט העליון של איווה, תפקיד בו הוא כיהן בשנים 1860–1867, שמתוכן שנתיים הוא כיהן כנשיא בית המשפט. כשופט, אמרו עליו עמיתיו שהוא ראה בכל אדם ישר מיסודו ואומר אמת כל עוד לא הוכח אחרת. מתוך יושרו ותחושת הצדק שלו, הוא הולך לעיתים שולל בעקבות טיעונים סבירים לכאורה. הוא מעולם לא הקדיש זמן רב מדי לשמוע את המקרה, החליט במהירות על השאלה שבנדון, ורק לעיתים רחוקות ירד לעומקם של פרטים. הוא חש שהשכל הישר היה בסיס ראוי יותר לשיפוט מאשר התייחסות לתקדימים ולספרים. היה לו חוש חד למה נכון והיה נכון להתעלם מכל השיקולים הטכניים.
שנותיו האחרונות

ב-1868 עזב לאו את כס השיפוט ועבר לעסוק בעריכת דין בוושינגטון הבירה, בה הוא ייצג את האינטרסים של איווה. הוא הקדיש את זמנו לניהול תביעה של איווה נגד הממשלה פדרלית על חוב בסכום של 800,000 דולר, שהצטבר במהלך תקופת כהונתו כמושל. הממשלה הפדרלית הבטיחה לפצות את המדינות על אי גביית מיסים על רכישות קרקע בחמש השנים הראשונות לאחר מכירתן. המדינות שמרו על הבטחותיהן, אך הממשל הפדרלית הפרה את הבטחתה. לאו התגורר בוושינגטון במשך כמעט 15 שנים, ופעל להשפיע על הקונגרס לשלם את חובה של הממשלה, אך הדבר לא עלה בידו.
רלף לאו נפטר בוושינגטון ב-22 בדצמבר 1883. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבעיר.
הערות שוליים

↑  רלף לאו, באתר אגודת המושלים הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183285256  VIAF: 8959155566448113380006   WorldCat (עם VIAF): 8959155566448113380006
שטראוסברג

| --- | --- |
סמל שטראוסברג

שטראוסברג והנהר
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  ברנדנבורג ברנדנבורג
 מושל:  Elke Stadeler
 שטח:  67.86 קמ"ר
 גובה:  94 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  27,344 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  400 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  52°34′51″N 13°52′53″E﻿ / ﻿52.580833333333°N 13.881388888889°E﻿ / 52.580833333333; 13.881388888889 
 https://www.stadt-strausberg.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונישטראוסברג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונישטראוסברג   (למפת ברנדנבורג מוגדלת) פוטסדאם קוטבוס פרנקפורט אורניינבורג אברסוולדה פאלקנזה ברנאו שליד ברלין  שוודט קניגס ווסטרהאוזן פולין סקסוניה סקסוניה-אנהלט סק. הת.  מקלנבורג-מערב פומרניה ברליןשטראוסברג(למפת ברנדנבורג רגילה) פוטסדאם קוטבוס פרנקפורט אורניינבורג אברסוולדה פאלקנזה ברנאו שליד ברלין  שוודט קניגס ווסטרהאוזן פולין סקסוניה סקסוניה-אנהלט סק. הת.  מקלנבורג-מערב פומרניה ברליןשטראוסברג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שְׁטְרַאוּסְבֶּרְג (בגרמנית: ‏Strausbergקובץ:De-Strausberg.ogg‏Ⓘ‏) היא עיירה בברנדנבורג שבגרמניה, הממוקמת 30 ק"מ מזרחית מברלין. עם אוכלוסייה של כ-27,000, היא העיר הגדולה ביותר במחוז מרקיש-אודרלנד. בעיר ממוקם גם בסיס האם של צבא היבשה הגרמני.
היסטוריה

שטראוסברג הוקמה בשנת 1240 בערך, ובשנת 1333 נבנה בית העירייה הראשון שלה. בין 1373 ל-1415, היא הייתה חלק מהכתר הבוהמי. כיום, חומת הגנה היסטורית מקיפה את העיר העתיקה. במאה ה-19 התרחשה התעשייה והעיר פיתחה תנועה מקומית של עובדים, כולל מבנים של איגודים מקצועיים וסניף מקומי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ושל המפלגה הקומוניסטית של גרמניה.
בשנות מלחמת העולם השנייה, שטראוסברג הייתה ביתו של מרכז החלפה לקווי טלפרינטר מוצפנים על ידי הצופן של לורנץ מהיטלר והפיקוד העליון לקצינים שונים של קבוצת הצבא. במהלך המלחמה, גברים ונשים מהולנד, פולין, איטליה והברית המועצות הכבושים על ידי גרמניה הובאו לעיר כדי לבצע עבודה כפופה מאז 1941, ומחנה משנה לנשים של מחנה הריכוז זקסנהאוזן הוקם בשנת 1944. בתחילת 1945, צעדת מוות של אסירים ממוצאים שונים מהמחנה עברה דרך העיר.
לאחר 1945, העיר הפכה לחלק מגרמניה המזרחית והמושב של משרד ההגנה הלאומי שלה. שטראוסברג הייתה המושב האדמיניסטרטיבי של מחוז שטראוסברג, עד שמיזוג בשנת 1993 עם באד פריינבאלדה וסילוב יצר "מרקיש-אודרלנד", כאשר זילוב הפכה למושב האדמיניסטרטיבי החדש של המחוז. שם ממוקם גם פיקוד הצבא הגרמני.
גאוגרפיה

שטרסבורג משתרעת על שטח של 68 קמ"ר. יש בה מעל 1,500 עסקים ו-100 ק"מ של שביל הליכה. היא ידועה בשם "Die grüne Stadt am See" (העיר הירוקה לצד האגם). האגם הגדול ביותר שלה הוא Straussee, הממוקם בין העיר ליער הגדול ביותר, יער Strausberger.
גאוגרפיה > מיקום

שטרסבורג נמצאת 30 ק"מ מזרחית מברלין (ממחוז Marzahn-Hellersdorf) ו-30 ק"מ מערבית מקוסטרין, על הגבול הפולני. היא חלק מאזור המטרופולין של ברלין/ברנדנבורג ומרכז הביניים (Mittelzentrum) שלו.
שרון קור

| --- | --- |

שרון קור
 לידה:  24 במרץ 1970 (בת 54) דאנדוק, אירלנד 
 מוקד פעילות:  דאנדוק, מחוז לאות', אירלנד
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 סוגה:  פופ רוק קלטי
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, כינור 
 חברת תקליטים:  תקליטי 143 
 פרסים והוקרה:  Honorary Member of the Order of the British Empire 
 האתר הרשמי של הקורס
 פרופיל ב-IMDb
 
שרון הלגה קור (באנגלית: Sharon Helga Corr‏; נולדה ב-24 במרץ 1970 בדאנדוק, אירלנד) היא מוזיקאית וחברה בלהקת הפופ רוק האירית הקורס. היא מנגנת בכינור ושרה ליווי.
קריירה

קור החלה ללמוד לנגן בכינור בגיל 6, לאחר שאחותה, קרולין קור, לא התעניינה בכלי. היא ניגנה בתזמורת והיא מוכשרת ללמד נגינה בכינור. ילדי משפחת קור קיבלו MBE של כבוד ב-2005 מהמלכה אליזבת השנייה, כהוקרה על כישרונם המוזיקלי וכן על עבודת הצדקה שגייסה כסף עבור בית החולים פרימן בניוקסטל, וקורבנות של הפצצת האומג וצדקות אחרות.
ביולי 2001, התחתנה קור עם גאוין בוננאר - פרקליט בלפסטי. הם נפגשו כששרון הצטלמה לקליפ של השיר Runaway של הקורס, הסינגל הראשון שלהם. בנם הראשון, קאת'אל רוברט ג'ררד בונאר, נולד ב-31 במרץ 2006. בתם השנייה, פלורי ג'ין אליזבת' בונאר נולדה ב-16 ביולי 2007.
שרון קור כתבה את הסינגלים Runaway,‏ Radio, ‏Long Night ו-Goodbye שעזרו ללהקה להתפרסם בתעשיית המוזיקה.
הערות שוליים

↑  מתוך אתר משרד ראש הממשלה האירי
↑  מתוך אתר הלהקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810685900305606  BnF: cb146247738 (data)  GND: 142605832  ISNI: 0000 0000 8109 140X  LCCN: n2014058183  MusicBrainz: fee8e843-e411-487e-91e0-225e249d8d7e  NKC: xx0075414  VIAF: 29786594   WorldCat (עם VIAF): 29786594