stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוסטושקה
יהודי העיר

ייתכן שראשית הקהילה היהודית בעיר באמצע המאה ה-19, אך בכל מקרה בשנים 1882–1903 נאסר על יהודים להתיישב בפוסטושקה.
בשנים שלאחר הסרת האיסור הקהילה צמחה במהירות, כך שב-1926 ישבו בעיר כ-930 יהודים שהיו יותר ממחצית האוכלוסייה והוקמו בה מספר מוסדות חינוך יהודיים. מספר יהודי העיר פחת וירד עקב תהליכי עיור וערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר 308 יהודים, רובם בעלי מלאכה וסוחרים בהיקף קטן, שהיו כ-12% מהאוכלוסייה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה, ברחו רבים מיהודי העיר. העיר נפלה בידי הגרמנים ב-16 ביולי 1941 והיהודים שנשארו בה הוכרחו לתפור את הטלאי הצהוב לבגדיהם.
בפברואר 1942 הוקם בעיר גטו ובו 70 היהודים שנותרו בה, והיהודים עבדו בעבודות כפייה. בלילה שבין ה-3 ל-4 למרץ 1942, נורו למוות כל יהודי הגטו בביצה ליד פוסטושקה.
הערות שוליים

1 2  פוסטושקה, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
1 2 3  פוסטושקה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
1 2 3  פוסטושקה (Pustoshka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), פוסטושקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1815), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  סיפור רצח יהודי פוסטושקה בביצה ליד פוסטושקה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוסטושקה".
פ.צ. קמניצר

מועדון כדורגל קמניצר הוא מועדון כדורגל המהעיר קמניץ שבגרמניה. המועדון נוסד לאחר הקמת המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית ובתאריו והופעותיו באירופה הופיע כנציג גרמניה המזרחית. המועדון משחק נכון לעונת 2023/2024 בליגה הגרמנית הרביעית.
היסטוריה

המועדון משחק בעיר קמניץ שנקראה בזמן קיומה של המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית קרל-מרקס-שטאדט ושם המועדון היה פ.צ. קרל-מרקס שטאדט. בשנת 1956 צורף מועדון הכדורגל למועדון הספורט של קרל-מרקס-שטאדט ובעונת 1962/1963 החל לשחק בליגת העל המזרח-גרמנית. בשנת 1966 הופרד מועדון הכדורגל ממועדון הספורט. בעונת 1966/1967 זכה באליפות היחידה של מזרח גרמניה.
בעקבות זכייתו של המועדון באליפות, העפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אירופה לאלופות בעונת 1967/1968. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת אנדרלכט מבלגיה והודח מהטורניר.
בשנת 1969 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע המזרח גרמני והפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג. בסוף עונת 1969/1970 ירד לליגה המזרח גרמנית השנייה ולאחר עונה אחת חזר לליגת העל המזרח גרמנית. המועדון שיחק ברציפות בליגת העל המזרח גרמנית עד לפרוקה בשנת 1991. בשנים 1983, 1989 הגיע לגמר הגביע המזרח גרמני והפסיד לקבוצות פ.צ. מגדבורג ודינמו ברלין בהתאמה.
בעונת 1988/1989 סיים את ליגת העל המזרח גרמנית במקום השלישי והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1989/1990. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בואבישטה מפורטוגל. בסיבוב השני ניצח את קבוצת פ.צ. סיון משווייץ. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1989/1990 סיים את ליגת העל המזרח גרמנית במקום השני והעפיל בפעם השנייה לגביע אופ"א בעונת 1990/1991. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת בורוסיה דורטמונד מגרמניה והודח מהטורניר.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל קמניצר, הצטרף לליגה הגרמנית השנייה בעונת 1991/1992 ושיחק בליגה במשך 5 עונות ברציפות עד עונת 1995/1996. בעונת 1992/1993 הגיע לחצי גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת הרטה ברלין II. בעונת 1995/1996 הגיע לשמינית הגמר הגביע והפסיד לקבוצת פורטונה דיסלדורף. בסוף העונה ירד לליגה השלישית של גרמניה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השלישית ובליגה השנייה עד עונת 2011/2012. מעונה זו המועדון משחק ברציפות בליגה השלישית.
תארים

אליפות מזרח גרמניה: (1)
(1967)
הישגים באירופה

גביע אופ"א :
שמינית גמר (1): 1989/1990
ליגת האלופות :
סיבוב ראשון (1): 1967/1968
שחקנים בולטים

גרמניה יורגן ברינגר
גרמניה מיכאל באלאק
גרמניה טורסטן ביטרמן
גרמניה סבן קולר
גרמניה תומאס לאודלי
גרמניה אולף מלהורן
אלבניה ארווין סקלה
גרמניה לוץ ויינהולד
עונת 1964/1965 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  16 באוקטובר 1964
 תאריך סיום:  25 באפריל 1965
 מספר קבוצות:  9
 מספר משחקים לקבוצה:  80
 דראפט 1964
 בחירה ראשונה:  ג'ים בארנס
 על ידי:  ניו יורק ניקס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  בוסטון סלטיקס
 MVP של העונה הסדירה:  ביל ראסל (בוסטון סלטיקס)
 מלך הסלים:  וילט צ'מברלין (סן פרנסיסקו/פילדלפיה)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  בוסטון סלטיקס
 אלופת המערב:  לוס אנג'לס לייקרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  בוסטון סלטיקס
 MVP של סדרת הגמר:  לא נבחר
 → 1963/19641965/1966 ←
 
עונת 1964/1965 היא העונה ה-19 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השביעית ברציפות והשמינית בסך הכול של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-1. זוהי האליפות השביעית של הסלטיקס מתוך רצף של 8 אליפויות רצופות. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה ביל ראסל מהסלטיקס בפעם החמישית בקריירה, לאחר שרשם ממוצעים של 14.1 נקודות ו-24.1 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (62-18). בשנת 1996 נבחרו הסלטיקס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
קבוצת סן פרנסיסקו ווריורס, שפתחה את העונה בצורה חלשה ונקלעה לקשיים כלכליים, העבירה באמצע העונה את מלך הסלים של הליגה, וילט צ'מברלין, לפילדלפיה 76' שהפכה מיידית לאחת הקבוצות החזקות ב-NBA. צ'מברלין וקבוצתו החדשה הגיעו בפלייאוף עד גמר המזרח, שם הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 4-3.
דראפט 1964

הדראפט בעונה זו נערך ב-4 במאי בעיר ניו יורק. לפני הדראפט נבחרו וולט האזרד וג'ורג' וילסון על ידי לוס אנג'לס לייקרס וסינסינטי רויאלס, בהתאמה, כבחירות טריטוריאליות. בבחירה הראשונה בדראפט עצמו נלקח ג'ים בארנס על ידי ניו יורק ניקס. לאורך הדראפט נבחרו בסך הכול שישה שחקני אולסטאר: וולט הזארד, ג'ו קולדוול (בחירה שנייה), לוציוס ג'קסון שהשתתף במשחק האולסטאר כבר בעונת הרוקי (4), ג'ף מאלינס (5), ויליס ריד שזכה בתואר רוקי העונה (8) ופול סיילאס (10). לאחר פרישתו הוצג ריד בהיכל התהילה של הכדורסל.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 15 סיבובים):
| מקרא |
| --- | --- |
: מסמל שחקן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר ולאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר בלבד
: מסמל שחקן שנבחר לאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שלא שיחק מעולם בליגה
| סיבוב ראשון> מספר בחירה | סיבוב ראשון> שם | סיבוב ראשון> מדינה | סיבוב ראשון> מכללה/קבוצה | סיבוב ראשון> קבוצה בוחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏T | וולט האזרד | ארצות הברית ארצות הברית | UCLA | לוס אנג'לס לייקרס |
| ‏T | ג'ורג' וילסון | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת סינסינטי | סינסינטי רויאלס |
| 1 | ג'ים בארנס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת מערב טקסס | ניו יורק ניקס |
| 2 | ג'ו קולדוול | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של אריזונה | דטרויט פיסטונס |
| 3 | גארי בראדס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של אוהיו | בולטימור בולטס |
| 4 | לוציוס ג'קסון | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת פן אמריקן | פילדלפיה 76' |
| 5 | ג'ף מאלינס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת דיוק | סנט לואיס הוקס |
| 6 | בארי קרמר | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת ניו יורק | סן פרנסיסקו ווריורס |
| 7 | מל קאונטס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של אורגון | בוסטון סלטיקס |
אולסטאר

משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-13 בינואר 1965 בסנט לואיס, מיזורי.
המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ואלכס האנום מסן פרנסיסקו ווריורס. חמישיית המזרח כללה את אוסקר רוברטסון, סם ג'ונס, ג'רי לוקאס, לוציוס ג'קסון וביל ראסל, וחמישיית המערב כללה את לני וילקינס, ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, בוב פטיט ו-וילט צ'מברלין. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 124-123, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה ג'רי לוקאס שקלע 25 נקודות.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בוסטון סלטיקס* | 62 | 18 | 0.775 | – |
| 2 | סינסינטי רויאלס* | 48 | 32 | 0.600 | 14 |
| 3 | פילדלפיה 76'* | 40 | 40 | 0.500 | 22 |
| 4 | ניו יורק ניקס | 31 | 49 | 0.388 | 31 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוס אנג'לס לייקרס* | 49 | 31 | 0.613 | – |
| 2 | סנט לואיס הוקס* | 45 | 35 | 0.563 | 4 |
| 3 | בולטימור בולטס* | 37 | 43 | 0.463 | 12 |
| 4 | דטרויט פיסטונס | 31 | 49 | 0.388 | 18 |
| 5 | סן פרנסיסקו ווריורס | 17 | 63 | 0.213 | 32 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | וילט צ'מברלין | סן פרנסיסקו/פילדלפיה | 34.7 |
| ריבאונדים למשחק | ביל ראסל | בוסטון סלטיקס | 24.1 |
| אסיסטים למשחק | אוסקר רוברטסון | סינסינטי רויאלס | 11.5 |
| אחוזים מהשדה | וילט צ'מברלין | סן פרנסיסקו/פילדלפיה | 51.0% |
| אחוזים מקו העונשין | לארי קוסטלו | פילדלפיה 76' | 87.7% |
| נקודות מדד | וילט צ'מברלין | סן פרנסיסקו/פילדלפיה | 28.6 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - ביל ראסל, בוסטון סלטיקס
רוקי השנה - ויליס ריד, ניו יורק ניקס
מאמן העונה - רד אאורבך, בוסטון סלטיקס
פרסים > פרסים עונתיים

חמישיות העונה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


אוסקר רוברטסון (סינסינטי רויאלס): האל גריר (פילדלפיה 76')
ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס): סם ג'ונס (בוסטון סלטיקס)
אלג'ין ביילור (לוס אנג'לס לייקרס): גאס ג'ונסון (בולטימור בולטס)
ג'רי לוקאס (סינסינטי רויאלס): בוב פטיט (סנט לואיס הוקס)
ביל ראסל (בוסטון סלטיקס): וילט צ'מברלין (פילדלפיה 76')
חמישיית הרוקיז
הווארד קומיבס (ניו יורק ניקס)
ואלי ג'ונס (בולטימור בולטס) (שוויון)
ג'ו קולדוול (דטרויט פיסטונס) (שוויון)
לוציוס ג'קסון (פילדלפיה 76')
ג'ים בארנס (ניו יורק ניקס)
ויליס ריד (ניו יורק ניקס)
פלייאוף 1965

סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, סם ג'ונס, ג'ון האבליצ'ק, קיי. סי. ג'ונס, סאץ' סנדרס, טום היינסון, וילי נאולס, לארי זיגפריד, מל קאונטס, ג'ון תומפסון ורון בונהם.
מאמן ראשי: רד אאורבך.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | חצי גמר אזורי | חצי גמר אזורי |  |  | גמר אזורי | גמר אזורי |  |  | גמר ה-NBA | גמר ה-NBA |
:  
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (3) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |
|  |  (2) סינסינטי רויאלס |  1 |   |   |  (3) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |
|  |  (2) סינסינטי רויאלס |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |   |   |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  1 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  1 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (3) בולטימור בולטס |  2 |   |   |  |  |
|  |  (2) סנט לואיס הוקס |  1 |   |   |  (3) בולטימור בולטס |  2 |   |   |  |  |
|  |  (2) סנט לואיס הוקס |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) בולטימור בולטס |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) בולטימור בולטס |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1964/1965, באתר nba.com
↑  סיכום עונת 1964/1965, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1964, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1965, באתר nba.com
↑  דו"ח משחק האולסטאר 1965, באתר basketball-reference.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
ביל ראסל, ה-MVP של העונה הסדירה, שומר על וילט צ'מברלין, מלך הסלים
ויליס ריד, רוקי השנה
פאיו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל
 מטבח:  פורטוגזי
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר
פאיו (בפורטוגזית: Paio) הוא נקניק מעושן ומסורתי הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
הנקניק מורכב מחלציים של חזיר, שום, מלח ופלפל שאותם מערבבים יחד ומעשנים.
נהוג להגיש את הנקניק כשהוא פרוס בליווי לחם או להשתמש בו כמרכיב למאכל הפייז'ואדה.
הערות שוליים

↑  Your Guide to Portuguese Sausages & Cured Meats, Taste Porto, ‏15 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  Cláudia Marcos, Cláudia Viegas, André M. de Almeida, Maria Manuela Guerra, Portuguese traditional sausages: different types, nutritional composition, and novel trends, Journal of Ethnic Foods 3, 1 במרץ 2016, עמ' 51–60 doi: 10.1016/j.jef.2016.01.004
↑  Linguiça calabresa, paio ou portuguesa: qual a diferença
↑  Alamy Limited, Paio and calabresa. Traditional Brazilian ingredient of Feijoada Stock Photo - Alamy, www.alamy.com (באנגלית)
↑  Learn How to Make the Perfect Feijoada: Authentic Recipe, www.tasteatlas.com
פדרה מאוהבת

| --- | --- |

לני שחף בתפקיד פדרה, בהצגה "פדרה מאוהבת", מאת שרה קיין, בבימויה של לילך דקל-אבנרי, תיאטרון תמונע, 2007
 בימוי:  שרה קיין
 כתיבה:  שרה קיין 
 מבוסס על:  המחזה פדרה מאת סנקה
 מקום ההתרחשות:  ארמונו של תזאוס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 הצגת בכורה:  15 במאי 1996
 שפה:  אנגלית
 
פדרה מאוהבת או "אהבתה של פדרה" (באנגלית: Phaedra's Love) הוא מחזה פרי עטה של שרה קיין.
רקע

תיאטרון גייט (Gate Theatre) בלונדון הזמין משרה קיין מחזה בהשראת טקסט קלאסי של אוריפידס. הצגת הבכורה של המחזה, בבימויה של שרה קיין, נערכה ב-15 במאי 1996.
תקציר העלילה

ארמון המלוכה. היפוליטוס הנסיך יושב בחדרו משועמם וצופה בטלוויזיה. פדרה המלכה (המבוססת על דמותה של פדרה הקלאסית) ואמו החורגת של היפוליטוס פונה לרופא ומבקשת עזרה בקשר למצבו הנפשי של היפוליטוס, שכל היום סגור בחדרו, צופה בטלוויזיה ומזמין אליו אנשים לקיים יחסי מין.
פדרה משוחחת עם בתה סטרופי ומגלה שפדרה נמשכת מאוד להיפוליטוס, אינה מסוגלת לחשוב על שום דבר אחר ואינה מתפקדת. סטרופי אומרת לה שזה אסור בגלל קרבת המשפחה ואם אנשים ישמעו על כך זה ימיט עליהם אסון ופדרה מסכימה איתה.
היפוליטוס בחדרו: צופה בטלוויזיה, משחק במכונית על שלט ואוכל בו זמנית. פדרה נכנסת, מסדרת את חדרו. היא מספרת לו שהיא אוהבת ומעריצה אותו, מציעה לו לשכב איתה. הוא אומר לה שלא כדאי לה, שהיא תשנא אותו אחר-כך. לבסוף היא מבצעת בו מין אוראלי והוא גומר בחוסר עניין. היפוליטוס מספר לה ששכב עם הבת שלה, היא המומה. היא אומרת לו שהיא נשרפת מבפנים, הוא מגלה כלפיה אדישות והיא עוזבת את חדרו.
סטרופי נכנסת לחדרו של היפוליטוס ומבקשת ממנו להתחבא, כי פדרה תלתה את עצמה והשאירה פתק בו היא מאשימה אותו באונס והעם יעשה בו לינץ'. היא שואלת אותו אם עשה את זה, אם לא עשה היא תהיה בעדו ואם כן, היא תצטרף לעם. אחרי שיחה ארוכה הוא אומר שלא, ובכל זאת הולך להסגיר את עצמו.
היפוליטוס יושב בתא הכלא, נכנס הכהן בשביל לערוך לו וידוי. הם מנהלים דיון פילוסופי על מהות החיים והאמונה ובסופו הכהן מבצע בהיפוליטוס מין אוראלי.
גופתה המכוסה של פדרה מונחת על המוקד, תזאוס המלך מצית אותו.
המון מתקהל מחוץ לארמון, ביניהם תזאוס וסטרופי מחופשים. אנשים בקהל (ביניהם גם תזאוס המחופש) משוחחים ביניהם שצריך להוציא להורג את היפוליטוס ולא לחוס עליו בגלל מעמדו הרם. היפוליטוס מובל, הקהל מגדף אותו וזורק עליו אבנים. היפוליטוס נחלץ מהשומרים, בורח לקהל, בו נמצא תזאוס המחופש, תזאוס מנשק אותו ואומר להם להרוג אותו, שני אנשים מהקהל חונקים אותו והנשים בועטות בו. סטרופי המחופשת אומרת להם לא להרוג אותו, הקהל כועס עליה שהיא מגינה על האנס. תזאוס שאינו מזהה אותה, אונס אותה וחותך את גרונה. לפני מותה היא מספרת לו שהיפוליטוס חף מפשע. מפשיטים את היפוליטוס, חותכים את איברי מינו ומשליכים אותם למנגל. תזאוס מבתר את גופו של היפוליטוס, מוציא את מעיו ומשליך אותם למנגל. בועטים בהיפוליטוס, סוקלים אותו באבנים ויורקים עליו. תזאוס מזהה באימה שהרג את סטרופי, הוא חותך את גרונו. המחזה מסתיים כשהיפוליטוס אומר:
נשרים. 

(הוא מצליח לחייך) 

אילו רק היו עוד רגעים כאלה.

היפוליטוס מת. 

נשר נוחת על גופתו ומתחיל בסעודה.
אודות המחזה

"פדרה מאוהבת" מבוסס בצורה רופפת על המחזה "פדרה", מאת המחזאי הרומאי סנקה, אבל מיקמה אותו בעולם המודרני. 
זהו חידוש של המיתוס על אהבתה הנואשת של פדרה לבנה החורג היפוליטוס, וזהו התנהגותו האכזרית של היפוליטוס, יותר מאשר פדרה, שמניעה את העלילה. אכזריותו של היפוליטוס דוחפת את פדרה להתאבד. קיין שינתה את המחזה הקלאסי בכך שהראתה, יותר מאשר תיארה פעולות אלימות שמתרחשות על הבמה. קיין תיארה אותו כהקומדיה שלי.
ההפקה בישראל

המחזה עלה לראשונה בישראל ב-28 בינואר 2007, בתיאטרון תמונע, תל אביב.
יוצרים: תרגום – יותם בנשלום, במאית ודרמטורגית – לילך דקל-אבנרי, מעצבת תפאורה – איריס מועלם, הלחנת מוזיקה – נעם רותם, כתיבת יצירה קולית - ריף כהן, עיצוב תלבושות – אלקסה רזניק, עיצוב תאורה - איריס מועלם.
שחקנים: פדרה – לני שחף (ומאוגוסט 2007 מאיה גרינברג), היפוליטוס – ישי גולן, סטרופי – מאיה מרון, מקהלה – נעם רותם ויעל צפריר (מאוגוסט 2007 החליפה מיכל ויינברג את צפריר).
לני שחף זכתה בפרס קיפוד הזהב לשנת 2007 על תפקידה בהצגה.
בשנת 2016 עלה המחזה תחת השם "אהבתה של פדרה" בהפקה של החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב (במאי: לוקאס צ'ך)
בשנת 2021 עלה עיבוד למחזה תחת השם ״אהבה״ בהפקת קבוצת סמרטוט בתיאטרון נוצר, בתרגום ובבימוי מעין אבן ובהשתתפות אפרת ארנון, שם הלוי, נעמה מנור ורביע חורי.
המחזה

המחזה בעברית בתרגומו של יותם בנשלום, באתר תיאטרון תמונע
Kane, Sarah, Sarah Kane: Complete Plays. London: Methuen (2001), ISBN 0-413-74260-1
הערות שוליים

↑  שרה קיין, פדרה מאוהבת, בתרגום יותם בנשלום, באתר תיאטרון תמונע, עמ' 66, סוף המחזה.
↑  Kane, Sarah, Sarah Kane: Complete Plays. London: Methuen (2001), ISBN 0-413-74260-1
↑  מרב יודילוביץ', הוכרזו הזוכים בפרס קיפוד הזהב, באתר ynet, 2 בפברואר 2008
פליקס ד'ארל

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1873 פריז, צרפת 
 פטירה:  22 בפברואר 1949 (בגיל 75) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  מיקרוביולוגיה 
 מקום מגורים:  קנדה 
 מקום לימודים:  תיכון קונדורסה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת ליידן 
 פרסים והוקרה:  מדליית לוונהוק (1925)  היכל התהילה הקנדי של הרפואה (2007) 
 
פליקס ד'ארל (בצרפתית: Félix d'Hérelle;‏ 25 באפריל 1873, מונטריאול – 22 בפברואר 1949, פריז) היה מיקרוביולוג צרפתי שהתפרסם לאחר גילוי בקטריופאג'ים.
ביוגרפיה

פליקס ד'ארל נולד במונטריאול, קנדה למשפחה שהגיע מצרפת. אביו נפטר כאשר הוא היה בן שש. ד'ארל למד בתיכון לואי הגדול בפריז. לאחר סיום הלימודים הוא למד באוניברסיטת בון אך לא סיים אותה. פליקס ד'ארל טייל ברחבי אירופה. בטורקיה הוא פגש את אשתו והם התחתנו כאשר הוא היה בן 20. בגיל 24 המשפחה נסעה לקנדה בה הוא פתח מעבדה והתחיל ללמוד מיקרוביולוגיה מספרים. בשנת 1901 הוא פרסם את המאמר המדעי הראשון שלו ב-Le Naturaliste Canadien.
לאחר הולדת הבת השנייה, פליקס ד'ארל חתם על חוזה עם ממשלת גואטמלה והתחיל לעבוד כמיקרוביולוג בבית חולים בבירה. באותה תקופה הוא למד מחלות של צמחים והחל לעבוד על יצירת ויסקי מבננות. בשנת 1907 הוא עבר למקסיקו לפי הזמנת ממשלת המדינה. בהיותו שם, בשנת 1909 הוא הצליח לייצר משקה אלכוהולי מסיסל. המכונות לייצור תעשייתי הוזמנו בצרפת ובהתאם לכך הוא חזר לפריז להשגיח על הייצור.
בהיותו בפריז פליקס ד'ארל קיבל אישור לעבוד במכון פסטר ללא תשלום. בשנת 1911 כל המשפחה חזרה לצרפת.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פליקס ד'ארל בעזרת המשפחה יצר כ-12 מיליון מנות של תרופות לצורכי צבא.
ב-3 בספטמבר 1917 פליקס ד'ארל פרסם עבודותיו על חקר בקטריופאג'. בשנת 1919 הוא לראשונה הצליח לרפא חולה של דיזנטריה. בשנת 1920 הוא עבר להודו-סין הצרפתית בה המשיך בלימודי מחלות. בהמשך הוא חזר למכון פסטר ובעזרת אדואר אלכסנדר דה פומיאן קיבל הרשאה להשתמש בציוד המכון. בשנת 1921 הוא פרסם את הספר The Bacteriophage: Its Role in Immunity כפרסום רשמי של המכון.
על מחקריו בתחום בקטריופגים הוא קיבל תואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת ליידן ובשנת 1925 הוענקה לו מדליית לוונהוק. בשנת 1926 הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל בפעם הראשונה.
פליקס ד'ארל המשיך בפיתוח טיפולים בחולים במצרים ובהודו בביקורים שם. בשנת 1934 הוא הוזמן לטביליסי בה התחיל לעבוד עם חברו גיאורגי אליאבה. לאחר מספר שנים, אליאבה הואשם בפעילות נגד בשלטון כחלק של הטיהורים הגדולים וד'ארל עם משפחתו נמלטו מברית המועצות.
ד'ארל חזר לצרפת. שיטות ריפוי בעזרת בבקטריופאג'ם, למרות קשיים טכנולוגיים, התפתחו במהירות וקיבלו הכרה בינלאומית במיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר גילוי פניצילין שימוש בשיטה זו למעשה הופסק בכל המדינות למעט ברית המועצות.
פליקס ד'ארל נפטר מסרטן בפריז בשנת 1949.
על שמו נקרא רחוב בפריז משפחת Herelleviridae של בקטריופאג'ים. הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל מספר פעמים.
הערות שוליים

↑  Nomination%20archive, NobelPrize.org, ‏2020-04-01 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260079605171  BIBSYS: 10075269  BNE: XX1303747  BnF: cb12950300v (data)  Botanist: d'Hérelle  CiNii: DA08540963  GND: 122727436  ISNI: 0000 0001 2119 1043  LCCN: n98079644  NKC: nlk20000088929  NLA: 50368194  NTA: 067652956  SUDOC: 070457131  Trove: 1506705  VIAF: 6712744   WorldCat (עם VIAF): 6712744
פייפר צ'רוקי 6

| --- | --- |
דגם PA-32-300 צ'ירוקי סיקס (1973)
דגם PA-32-300 צ'ירוקי סיקס (1973)
 מאפיינים כלליים
 סוג:  מטוס אזרחי רב שימושי
 ארץ ייצור:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  פייפר איירקראפט
 טיסת בכורה:  6 דצמבר 1963
 תקופת שירות:  1965–2007 (כ־42 שנים)
 צוות:  1
 נוסעים:  5 או 6
 יחידות שיוצרו:  יותר מ-7,842
פייפר PA-32 צ'רוקי סיקס היא סדרה של מטוסים קלים בקיבולת של 6 או 7 מושבים וכן נסע קבוע, אשר יוצרה בארצות הברית על ידי פייפר איירקראפט בין השנים 1965-2007.
מטוסי הסדרה משמשים ברחבי העולם לתחבורה אווירית פרטית, סיור, וטיסות חילוץ ורפואה.
דגמים

PA-32-250 צ'רוקי סיקס
PA-32-260 צ'ירוקי סיקס
PA-32-260 צ'ירוקי סיקס B
PA-32-260 צ'ירוקי סיקס C
PA-32-260 צ'ירוקי סיקס D
PA-32-260 צ'ירוקי סיקס E
PA-32-300 צ'ירוקי סיקס
PA-32-300 צ'ירוקי סיקס B
PA-32-300 צ'ירוקי סיקס C
PA-32-300 צ'ירוקי סיקס D
PA-32-300 צ'ירוקי סיקס E
PA-32-300LD
PA-32S-300 Seaplane
PA-32-301 סרטוגה
PA-301T טורבו סרטוגה
PA-32-3M
מפרט (PA-32-300 שנת יצור 1972) > אפיון כללי

צוות: טייס אחד
קיבולת: 5 או 6 נוסעים
אורך: 8.4 מטר
מוטת כנפיים: 10 מטר
גובה: 2.4 מטר
שטח כנף: 16.5 מ"ר
משקל ריק: 811 ק"ג
משקל המראה מרבי: 1,542 ק"ג
הנעה: מנוע Lycoming IO-540-K1A5, שישה צילינדרים, 300 כוח סוס (225 קילו ואט)
מפרט (PA-32-300 שנת יצור 1972) > ביצועים

מהירות מרבית בטוחה: 163 קשר (302 קמ"ש)
מהירות מרבית: 174 קשר (280 קמ"ש) בגובה פני הים
מהירות שיוט: 168 קשר (272 קמ"ש)
טווח: 840 מייל ימי (1,361 ק"מ)
סייג רום: 4,950 מטר (16,250 רגל)
יחס טיפוס: 5.3 מטר לשנייה (1,050 רגל לדקה)
פנטון 448c

| --- | --- |

 שלשת הקסא:  #4A412A
 ייצוג RGB:  R=74, G=65, B=42
 ייצוג HSV:  H=40, S=47, V=29
 ייצוג CMYK:  C=39, M=47, Y=81, K=67
 
פנטון 448c, המכונה גם "הצבע המכוער בעולם", הוא צבע במערכת הצבעים של פנטון.
הוא מתואר כ-"חום כהה עגום", ונבחר בשנת 2016 כצבע לאריזות טבק וסיגריות רגילות באוסטרליה, לאחר שחוקרי השוק קבעו שהוא הצבע הכי פחות מושך.
מאז 2016 נעשה שימוש באותו צבע גם לאריזות סיגריות רגילות בצרפת, בריטניה, ישראל, נורווגיה, סלובניה וערב הסעודית.
הערות שוליים

↑  זהו "הצבע המכוער ביותר בעולם" - והוא יהיה צבען של חפיסות סיגריות, באתר כלכליסט, 11 ביוני 2016
↑  חי בלילה, ‏הצבע המכוער בעולם: כך ייראו חפיסות הסיגריות החדשות, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2019
| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- | --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |  |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |  |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |  |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |  |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |  |
| שונות | אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותי • ירוק זית |  |