stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסר נתנזון

איסר נתנזון
איסר נתנזון (כינוי מחתרתי: גדעון; 1916 - 2 במאי 1976) היה מפקד מחלקת האצ"ל ברובע היהודי של ירושלים העתיקה.
נתנזון נולד ברומניה, וכתינוק רך התייתם מאביו, שנהרג כחייל במלחמת העולם הראשונה, בחזית המזרחית. בגיל צעיר הצטרף לתנועת הנוער הרוויזיוניסטית בית"ר, ובהגיעו לגיל 20, הצטרף לתנועת ההעפלה אף על פי, כמלווה ספינות מעפילים, העמוסות בעולים, בדרכם לארץ ישראל. בשנת 1939 החליט בעצמו לעלות לישראל, התיישב בראש פינה, ושם הצטרף לאם פלוגות בית"ר ולאצ"ל.
בעקבות הכרזת המוסדות הלאומיים על צו גיוס של רווקים מגיל 20 עד 30, לצבא הבריטי, התנדב נתנזון בשנת 1941 לצבא הבריטי, ושירת במצרים ובאיטליה. עם סיום המלחמה, לא חזר נתנזון ארצה, אלא נשאר בפירנצה והחל ללמוד לימודי פיזיקה באוניברסיטה המקומית. לאחר זמן, גברו געגועיו לישראל, ואיסר חזר והתיישב בירושלים, את לימודי הפיזיקה המשיך באוניברסיטה העברית. בכל תקופת לימודיו, נשאר נתנזון חבר בארגון האצ"ל, והתקדם בדרגות הפיקוד, הוא קיבל את הכינוי המחתרתי "גדעון".
בינואר 1948 הועבר לעיר העתיקה, ומונה למפקד הארגון ברובע היהודי, כדי להערים על המשטרה הבריטית שמנעה כניסת יהודים לעיר העתיקה, שילם איש הלח"י, ראובן גרינברג, 20 לירות לשוטרים איריים, ואלו הבריחו את נתנזון לרובע בתוך משוריין משטרתי.
במקום היו באותה עת כ-30 אנשי אצ"ל, אליהם הצטרפו אנשים מתושבי הרובע, וביחד 47 איש ואישה התפרסו על פני 6 עמדות, בגוש בתי ניסן ב"ק. עם היכנסו לתפקיד הנהיג "גדעון" שהיה בעל ניסיון צבאי, מספר שינויים משמעותיים. הוא חייב את הלוחמים לעבור אימונים אינטנסיביים, הבנות שותפו באימונים ובלחימה במידה שווה עם הבנים, כולל שמירה בעמדות, הקשר עם אנשי ההגנה השתפר, והוגבר שיתוף הפעולה בין הארגונים ברובע. גדעון גם יזם את הקמתו של מפעל לייצור רימוני יד מקופסאות שימורים ונס קפה, ריקות. במפעל עבדו הלוחמות בשיתוף עם קבוצת מורים, וילדים עברו מבית לבית ואספו את חומרי הגלם לייצור. רימונים אלו סייעו בעמידה בקרב, מנעו הסתערויות המונים, וגרמו לפגיעות קשות באויב.
ב-28 במאי נותרו מבין מאה וחמישים הלוחמים שהיו בתחילת הקרבות, ו-84 אנשי התגבורת, רק 43 גברים שאינם פצועים. מטה ההגנה אישר לרבני הרובע, הרב בן ציון מרדכי חזן והרב זאב מינצברג, לצאת עם דגל לבן אל מפקד הלגיון עבדאללה א-תל, כדי לסכם עמו על הפוגה, לשם פינוי ההרוגים והפצועים. מפקד הרובע, משה רוסנק, כינס ישיבה משותפת של המטה ונציגי התושבים, ובה נתקבלה פה אחד ההחלטה להיכנע, בהימנעותו של איסר נתנזון, מפקד מחלקת האצ"ל.
תנאי הכניעה עליהם חתמו א-תל ורוסנק היו כדלקמן:
מסירת הנשק שבידי הלוחמים.
כל הגברים הבריאים יילקחו בשבי.
הפצועים יילקחו בשבי, או ישוחררו, בהתאם לחומרת פציעתם
השאר יישלחו לעיר החדשה באמצעות הצלב האדום.
נתנזון שנפצע בקרבות בידו באופן קשה, אולם חזר לעמדה לאחר שנותח, לא ניצל את זכאותו, על פי הסכם הכניעה, לעבור למערב העיר, והלך עם פיקודיו לשבי בירדן.
לאחר שובו מן השבי חזר נתנזון ללימודי הפיזיקה, ועסק במחקר יישומי באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא נישא לחיה מלכה לבית גרינברג, שהייתה מלוחמות הרובע, וחברת האצ"ל גם היא, אותה הכיר כאשר פיקד על מחלקת האצ"ל ברובע. בב' באייר ה'תשל"ו הלך נתנזון לעולמו בירושלים, ונטמן בבית העלמין בהר הזיתים. עיריית ירושלים קראה רחוב על שמו, בשכונת פסגת זאב שבעיר.
מליסה לאו

| --- | --- |

מליסה לאו בפסטיבל הסרטים טרייבקה (2009)
 לידה:  14 בספטמבר 1960 (בת 64) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Melissa Chessington Leo 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ייס 
 בן או בת זוג:  ג'ון הרד 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2011)  פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית (2013)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (2011) 
 http://www.melissaleo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מליסה צ'סינגטון לאו (באנגלית: Melissa Chessington Leo; נולדה ב-14 בספטמבר 1960) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך.
ביוגרפיה

לאו נולדה במנהטן שבניו יורק וגדלה בלואר איסט סייד. היא בתם של מרגרט, מורה ילידת קליפורניה, וארנולד לאו השלישי, עורך במגזין Grove Press, דייג, ודובר לשעבר של איגוד המפרץ המזרחי של המפטון. יש לה אח אחד, אריק. דודתה היא היסטוריונית האמנות כריסטין לאו ראסל. הוריה של לאו התגרשו, ואמה העבירה אותם לקומונת תלתן אדום בעיירת פוטני, ורמונט. לאו למדה משחק באוניברסיטת ניו יורק אך נשרה ולא סיימה את לימודיה, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
קריירת משחק

לאו החלה את קריירת המשחק שלה באמצע שנות ה-80 כשהופיעה בסרטים דלי תקציב. ואת תפקידה הראשון קיבלה בדמותה של לינדה וורנר באופרת הסבון "כל ילדיי" עליו לאו קיבלה תשבחות ומועמדות לפרס אמי לבידור בשעות היום (פרס המוענק על הצטיינות בתוכניות המשודרות בטלוויזיה בשעות הבוקר).
בין 1993 ל-1997 שיחקה לאו (ב-5 עונות) בתפקיד "סרג'נט קיי הווארד" בסדרת הטלוויזיה "רצח מאדום לשחור". כן הופיעה בשנת 2000 בסרט הטלוויזיה שנעשה בהמשך לסדרה.
לאו חזרה לקדמת הבמה בשנת 2003 כשהשתתפה בדרמה הטרגית מועמדת 2 פרסי אוסקר של אלחנדרו גונסלס איניאריטו "21 גרם", בסרט גילמה לאו את אימו של ג'ק ג'ורדן (בניסיו דל טורו) שנהרג בתאונת דרכים טרגית.
ב-2005 שיחקה לאו בדרמת המסתורין "משחקים נסתרים" ובמערבון "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה".
בשנת 2008 כיכבה לאו בדרמת הפשע "אגם קפוא" בו גילמה את דמותה של ריי אדי, אם חד הורית לשני בנים השרויה בבעיות כלכליות, כדי להשלים הכנסות היא חוברת לאישה צעירה ממוצא אינדיאני בת שבט המוהוק במטרה להבריח מהגרים מתוך קנדה אל תוך טריטוריית ארצות הברית. על תפקידה בסרט קיבלה לאו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אותה הפסידה לקייט וינסלט.
בשנת 2010 שיחקה בתור אליס אקלמונד וורד בדרמת האגרוף "פייטר", בתור אימם של מארק וולברג וכריסטיאן בייל. על תפקידה בסרט זכתה לאו בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך. בשנת 2011 השתתפה במיני-סדרה של HBO, "מילדרד פירס" אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1941. במיני-סדרה גילמה לאו את לוסי גסלר לצדם של קייט וינסלט, גאי פירס ואוון רייצ'ל ווד ועל תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת במיני-סדרה או סרט.
בשנת 2012 ביצעה הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה הקומית של לואי סי. קיי. "לואי", וזכתה על תפקידה כלורי בפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרה קומית.
בשנת 2016 שיחקה בדרמה הביוגרפית הטלוויזיונית "לאורך כל הדרך" של רשת HBO וקיבלה מועמדות נוספת לפרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת במיני-סדרה או סרט, שם שיחקה לאו את הגברת הראשונה של ארצות הברית ליידי בירד ג'ונסון לצדו של בריאן קראנסטון שגילם את לינדון ג'ונסון. בשנה זו שיחקה גם בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן", בו גילמה את לאורה פויטרס.
בספטמבר 2024, לאו כיכבה בסרט "Long Gone Heroes" לצד ג'ון האצ'רסון ובסרט "King Ivory", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה. באוקטובר 2024, לאו חתמה על ייצוג עם סוכנות גרש.
חיים אישיים

בשנת 1987 נולד בנה ג'ון מת'יו "ג'ק" הרד מבן זוגה לשעבר, השחקן ג'ון הרד.
לאו מתגוררת כיום בסטון רידג', ניו יורק.
פילמוגרפיה

תמיד (1985)
הליכת רחוב (1985)
עדות אילמת (1985) – סרט טלוויזיה
סיפורי מוות יומיים (1986)
זמן הגורל (1988)
בנים מטונפים (1989) – סרט טלוויזיה
הכלה בשחור (1990) – סרט טלוויזיה
שלדי קרוליינה (1991) – סרט טלוויזיה
תפיסה ללא רבב (1992)
ונציה\ונציה (1992)
הבלדה על ג'ו הקטן (1993)
קיץ אחרון בהמפטונס (1995)
מתחת לגשר (1997)
אשת ה-24 שעות (1999)
קוד אתי (1999)
פחד מבדאי (2000)
רצח מאדם לשחור: הסרט (2000) – סרט טלוויזיה
21 גרם (2003)
מעולמות אחרים (2004)
משחקים נסתרים (2005)
בריחה (2005)
שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה (2005)
אקדח אמריקאי (2005)
וידוי (2005)
סטפני דיילי (2006)
חדר הלימבו (2006)
הבית בוער (2006)
חלומות הוליוודים (2007)
ילד של חצות (2007)
אירי שחור (2007)
אוכלי העוגה (2007)
לילה אחד (2007)
מחכים לאור יום (2007)
אני מאמין באמריקה (2007)
מר וודקוק (2007)
אגם קפוא (2008)
רוצח האלף-בית (2008)
שיר ערש (2008)
סנטה מסה (2008)
הכדור לא משקר (2008)
רצח מוצדק (2008)
החיים על פי גרטה (2009)
דמותה של סטפני (2009)
מתבגרים אמיתיים (2009)
ורוניקה מחליטה למות (2009)
לימון לימה היקרה (2009)
דון מקי (2009)
כולם בסדר (2009)
ברוכה הבאה לריילי (2010)
הארץ היבשה (2010)
פייטר (2010)
הפרקליטה (2010)
מלכת המגרש (2010)
The Space Between‏ (2010)
כנסיית הפחד (2011)
שבעה ימים באוטופיה (2011)
The Brooklyn Brothers Beat the Best‏ (2011)
למה לעצור עכשיו (2012)
הטיסה (2012)
פרנסין (2012)
המטרה: הבית הלבן (2013)
אבדון (2013)
אסירים (2013)
צ'ארלי חייב למות (2013)
קרא לי משוגעת (2013) – סרט טלוויזיה
פעם אחרי (2014)
האיש הכי כועס בברוקלין (2014)
נקודת שוויון (2014)
מכונת הכסף (2015)
המטרה: לונדון (2016)
מדינה שרופה (2016)
המרגל סנודן (2016)
לאורך כל הדרך (2016) – סרט טלוויזיה של HBO
טירונות (2017)
האישה השנואה ביותר באמריקה (2017)
The Ashram‏ (2018)
Unlovable‏ (2018)
חופשה ללא תשלום (2018)
נקודת שוויון 2 (2018)
מחיצת הזכוכית (2018)
Body Brokers‏ (2021)
איידה רד‏ (2021)
Alone Together ‏(2022)
Jane ‏(2022)
Coast ‏(2022)
Measure of Revenge ‏(2022)
Long Gone Heroes‏ (2024)
King Ivory‏ (2024)
The Knife ‏ (TBA)
Ron Forever‏ (TBA)
Clean Up Crew ‏(TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

כל ילדיי (1988-1984)
המשווה (1985)
ספנסר: להשכרה (1987)
מיאמי מחלק מוסר (1988)
גדעון אוליבר (1989)
הרוכבים הצעירים (1990-1989)
חוק וסדר (1993, 2002, 2008)
רצח מאדום לשחור (1993–1997)
סקרלט (1994)
מורשת (1998)
ורוניקה מארס (2004)
CSI‏ (2004)
חוק וסדר: מדור מיוחד (2005)
ישנן בנות (2005)
שארק (אנ') (2006)
מחשבות פליליות (2007)
פשע מן העבר (2007)
טרמיי (2013-2010)
מילדרד פירס (2011)
לואי (2012)
בוג'ק הורסמן (2014, 2016) – דיבוב
עיירה ללא מוצא (2015–2016)
ברוד סיטי (2016)
מת על הבמה (2017–2018)
מיתרי הלב (2019)
שומר אחי (2020)
גנרליסימו

חנרליסימו פרנסיסקו פרנקו
גנרליסימו (Generalissimo; באיטלקית מבוטא ג'נרליסימו, בספרדית חנרליסימו) היא הדרגה הבכירה ביותר במספר צבאות בעולם.
דרגת הגנרליסימו הוענקה למפקדים בכירים אשר פיקדו על כל הכוחות המזוינים של המדינה או למפקדים של כוחות צבא מאוחדים של כמה מדינות בנות ברית. כמו כן הוענקה דרגה זו גם כתואר כבוד לבני משפחת המלוכה בכמה מדינות אירופה.
דרגת גנרליסימו הוענקה לראשונה בשנת 1569 ליורש העצר הצרפתי אנרי דוכס אנז'ו (לימים המלך אנרי השלישי).
באימפריה הרומית הקדושה, ברוסיה ובברית המועצות נודעה שם הדרגה הזאת בצורתה המקורית הלטינית, גנרליסימוס.
בימי מלחמת העולם השנייה, והמלחמה להגנת המולדת, מנהיג ברית המועצות, יוסיף סטלין העניק לעצמו את דרגת הגנרליסימוס, לפי מסורת שהושאלה מרוסיה הצארית.
מפקדים מפורסמים בדרגת גנרליסימו (מנין חלקי)

צרפת
אנרי דוכס אנז'ו
אנרי הראשון, דוכס גיז
לואי השני, נסיך דה קונדה
מוריס גמלן
אוסטריה
אלברכט פון ולנשטיין
הנסיך אויגן מסבויה
מקסיקו
אנטוניו לופס דה סנטה אנה
רוסיה
אלכסיי שיין
אלכסנדר מנשיקוב
אלכסנדר סובורוב
ברית המועצות
יוסיף סטלין
ספרד
דון חואן דה אוסטריה
פרנסיסקו פרנקו
סין
צ'יאנג קאי שק
שוודיה
לנארט תורסטנסון
דרגות מקבילות והמפקדים שהחזיקו בהן

גנרל הצבאות (ארצות הברית)
ג'ון פרשינג
ג'ורג' וושינגטון (הוענקה לאחר מותו)
יוליסס ס. גרנט (הוענקה לאחר מותו)
רייכסמרשל (גרמניה הנאצית)
הרמן גרינג
ריז אחמד

| --- | --- |

אחמד בקומיק-קון, סן דייגו, 2018
 לידה:  1 בדצמבר 1982 (בן 42) ומבלי, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם במה:  Riz Ahmed 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת היפ הופ, היפ הופ אלטרנטיבי, היפ הופ תודעתי, היפ הופ בריטי, היפ הופ פוליטי, מוזיקה קוואלית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  כרייסט צ'רץ'  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בן או בת זוג:  Fatima Farheen Mirza 
 פרסים והוקרה:  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (2017)  פרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריזוואן "ריז" אחמד (באנגלית: Rizwan "Riz" Ahmed; נולד ב-1 בדצמבר 1982) הוא שחקן וראפר בריטי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים: "הדרך לגואנטנמו" (אנ'), "חיית הלילה" ו-"רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים". כמו גם בסדרת הטלוויזיה "ליל האירוע".
בשנת 2019, גילם מתופף שמאבד את שמיעתו בסרט הדרמה "צלילי מטאל"; בעבורו זכה לשבחי המבקרים כמו כן גם למועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
ראשית חיים

אחמד נולד למשפחה בריטית-פקיסטנית, מוהג'ירים, בלונדון (אזור ומבלי). הוריו עברו לאנגליה מהעיר קראצ'י בפקיסטן בשנות ה-70. אחד מקרובי משפחתו היה סר שאה מוחמד סולימאן (אנ'), השופט ההודי הראשון שמונה על ידי הבריטים באוטר פרדש, הוא גם גילה עניין בשירת אורדו (אנ') והיה מחברם של כמה מהמאמרים הביקורתיים הראשונים על תורת היחסות. בנוסף, אחמד הוא צאצא של מולה מחמוד יאונפורי (אנ') (נפטר בשנת 1652), אחד הפילוסופים המדעיים החשובים ביותר באזור זה בתקופת שלטון האימפריה המוגולית.
אחמד למד בבית הספר מרצ'נט טיילור (אנ') בהילינגדון, במערב לונדון. בהמשך סיים את לימודיו בכרייסט צ'רץ' של אוניברסיטת אוקספורד עם תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה. אחר כך למד משחק בבית הספר המרכזי לנאומים ולדרמה (אנ').
קריירה > קריירת משחק

אחמד החל את קריירת המשחק שלו בסרטו של מייקל וינטרבוטום "הדרך לגואנטנמו", שם שיחק בתפקיד שאפיק רסול (אנ'), חבר במה שמכונה שלישיית טיפטון (אנ'). הסרט זכה בפרס דובי הכסף בפסטיבל ברלין. לאחר מכן, אחמד כיכב בכמה תפקידים בטלוויזיה: בשנת 2007 בדרמה בריץ, בשנת 2008 במותחן למות על הסט ובדרמה הפיננסית Wired. בשנת 2009 השתתף בסרט הטלוויזיה "חופש נפילה", שם כיכב לצד דומיניק קופר ושרה הרדינג. באותה שנה שיחק בסרט העצמאי "Shifty" בבימויו של ערן קריבי - אחמד שיחק בתפקיד סוחר סמים כריזמטי. על פרויקט זה הוא היה מועמד לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי, יחד עם קולין פארל וברנדן גליסון.
בשנת 2009 שיחק בסרטה של סאלי פוטר "זעם". בשנה שלאחר מכן, אחמד כיכב בקומדיה הסאטירית "ארבע אריות" של כריס מוריס, עליה הוא זכה במועמדותו השנייה לפרס הסרט העצמאי הבריטי לשחקן הטוב ביותר. אחמד שיחק גם תפקיד משנה במותחן ההיסטורי "סנטוריון" מאת ניל מרשל.
בשנת 2012, הוא כיכב בסרט "נימוסים רעים", היה מועמד לפרס הסרט העצמאי הבריטי בפעם השלישית. באותה שנה שיחק בסרט "פונדמנטליסט חסר רצון" - עיבוד קולנועי לאחד הרומנים המצליחים ביותר של מוחסין חמיד, שם כיכב לצד קייט הדסון, קיפר סאתרלנד ולייב שרייבר.
בשנת 2014 אחמד לקח חלק בצילומי חיית הלילה, בסרט בו שיחק בתפקיד ריק, בן זוגו של השחקן ג'ייק ג'ילנהול. סרט זה התקבל בחום רב על ידי המבקרים, השחקן קיבל מועמדויות רבות לפרסים שונים. בשנת 2016, אחמד שיחק את התפקיד של נאסיר "נאזה" חאן במיני סדרה של HBO "ליל האירוע", שזכה לשבחי הביקורת. באותה שנה, אחמד כיכב בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים", אנתולוגיה חדשה ביקום הקולנועי של מלחמת הכוכבים.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט הדרמה "צלילי מטאל", שם אחמד שיחק בתפקיד הראשי של מתופף מטאל המאבד את שמיעתו ובשל כך נאלץ לבנות מחדש את כל חייו. המבקרים שיבחו את הסרט ואת הופעתו של אחמד, שקיבל את פרס חוג מבקרי הקולנוע בלונדון לשחקן השנה הבריטי הטוב ביותר והיה מועמד לפרסי אוסקר, BAFTA, גלובוס הזהב ופרסי גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר. בסך הכל, הסרט, בין היתר, היה מועמד לשישה פרסים בטקס פרסי האוסקר ה-93 וארבעה פרסים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית ה-74.
קריירה > קריירה מוזיקלית

בשנת 2006 הקליט אחמד רצועת ראפ סאטירית בשם Post 9/11 Blues. השיר נאסר במקור להשמעה ברדיו הבריטי מכיוון שהמילים נחשבו "פרובוקטיביות פוליטית". מאוחר יותר, אחמד שחרר מספר רצועות נוספות, כולל "Sour Times", שצולם עם המוזיקאים סקרוביוס פיפ, פלאן B וג'ים סטרג'ס.
בשנת 2007 הוא נבחר לארח את פסטיבלי גלסטונברי ו-BBC Electric Proms. הוא גם הופיע במופע הפתיחה של להקת הטריפ הופ מאסיב אטאק בהיכל הפסטיבל המלכותי (2008). באוגוסט 2009 הופיע בפסטיבל Camp for Climate Action.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו, MICroscope, תחת שם בדוי Riz MC. ב-1 בדצמבר 2011 הוכרז כי Riz MC חתם על חוזה עם חברת Tru Thoughts, מברייטון. בשנת 2016 הוציא את האלבום השני שלו, אנגליסטן.
אחמד הוא גם חבר בצמד ההיפ-הופ של Swet Shop Boys עם הימאנשו סורי. מהדורת הבכורה שלהם, המיני-אלבום Swet Shop, יצא בשנת 2014. אלבום האולפן באורך מלא - קשמיר, יצא ב-14 באוקטובר 2016.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, אחמד, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. המכתב קורא לנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב הדגיש את הצורך בעצירת הסלמה מיידית והפסקת אש בעזה ובישראל ומזכיר שלמעלה מ-5,000 בני אדם נהרגו בשבוע וחצי האחרונים באזור. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, שם נטען כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות, וקורא לשחרור בטוח של בני הערובה ולהקל על סיוע הומניטרי להגיע לנזקקים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | הדרך לגואנטנמו (אנ') | שאפיק |  |
| 2008 | Shifty | שיפטי |  |
| 2009 | Rage | ויג'אי |  |
| 2010 | ארבעה אריות (אנ') | עומאר |  |
| 2010 | סנטוריון (אנ') | טאריק |  |
| 2011 | זהב שחור (אנ') | עלי |  |
| 2011 | טרישנה (אנ') | ג'יי |  |
| 2012 | נימוסים רעים (אנ') | אהרון |  |
| 2012 | פונדמנטליסט בעל כורחו (אנ') | צ'אנגיז חאן |  |
| 2013 | מעגל סגור (אנ') | נזרול שארמה |  |
| 2014 | Daytimer |   | סרט קצר במאי ותסריטאי |
| 2014 | חיית הלילה | ריק | מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2014) |
| 2016 | ג'ייסון בורן | אהרון קלור |  |
| 2016 | אונה (אנ') | סקוט |  |
| 2016 | City of Tiny Lights | טומי אקטר |  |
| 2016 | רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים | בודהי רוק |  |
| 2018 | האחיות סיסטרז (אנ') | הרמן קרמיט וורם |  |
| 2018 | ונום | קרלטון דרייק |  |
| 2019 | צלילי מטאל | רובן סטון | גם מפיק בפועל  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2021)  מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2021)  מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2021)  מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2021)   מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2021) |
| 2019 | ילדת מזג האוויר | טאקאיי | דיבוב |
| 2020 | מוגול מוגלי (אנ') | זיד | גם תסריטאי ומפיק  מועמד פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר (2021) |
| 2021 | לברוח (אנ') | אמין נבאבי | דיבוב גם מפיק בפועל |
| 2021 | פלישה | מאליק חאן |  |
| 2023 | נימונה | בליסטר בולדהארט | דיבוב |
| 2023 | ציפורניים | אמיר |  |
| 2025 | Relay | טום / אש |  |
| TBA | המלט (אנ') | הנסיך המלט (אנ') | גם מפיק |
| TBA | Judy |  |  |
| TBA | Exit West |  |  |
| TBA | The Phoenician Scheme |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | The Path to 9/11 | יוסרי | 2 פרקים |
| 2007 | Britz | סוהאלי וואהיד | 2 פרקים |
| 2008 | Wired | מאנש קינזרו | 3 פרקים |
| 2008 | למות על הסט | ריק | 5 פרקים |
| 2009 | Freefall | גארי | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2011 | The Fades | ניל | פרק: "Episode 1" |
| 2016 | ליל האירוע | נזיר חאן | תפקיד ראשי; 8 פרקים  פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2017)  מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2017)  מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2017) |
| 2016–2019 | The OA (אנ') | אליאס ראחים | 5 פרקים |
| 2017 | בנות | פול-לואיס | 2 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2017) |
| TBA | Quarter Life | שאח לטיף | סדרה עתידית של אמזון פריים וידאו גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011 - Microscope
2020 - The Long Goodbye
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2016 - Englistan
מיפ חיס

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1909 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 בינואר 2010  (בגיל 100) הורן (עיר), הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 בן או בת זוג:  יאן חיס (16 ביולי 1941–26 בינואר 1993) 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1994)  פרס האומץ לדאגה לזולת (1987)  פרס ראול ולנברג (1990)  חסידת אומות העולם (8 במרץ 1972)  אות כבוד להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  אביר במסדר אורנז'-נסאו 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מיפ חיס
 www.miepgies.nl
 
מיפ חיס, 1989
מיפ חיס עם אוטו פרנק, 1961
מיפ חיס (בהולנדית: Miep Gies;‏ 15 בפברואר 1909 – 11 בינואר 2010), חסידת אומות העולם, הייתה מהאזרחים ההולנדים שהחביאו את אנה פרנק ובני משפחתה מפני הנאצים באמסטרדם שבהולנד בעת מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי הולנד. לאחר שאנה ובני משפחתה נעצרו בידי הנאצים, היא מצאה במקום המסתור שלהם את היומן שאנה כתבה וגם סיפורים קצרים שאנה כתבה. היא שמרה על כתבי היד, ולאחר המלחמה העבירה אותם לאביה של אנה, אוטו פרנק, שהיה היחיד מהמשפחה ששרד את השואה, והוא הוציא אותם לאור.
ביוגרפיה

חיס נולדה בשם הרמינה סנטרושיץ (Hermine Santrouschitz) בווינה, אוסטריה. ב-1920 עברה לליידן בהולנד על מנת לברוח מהרעב ששרר באותה תקופה באוסטריה לאחר מלחמת העולם הראשונה. היא נלקחה לאומנה על ידי משפחה בהולנד אשר קראו לה בכינוי "מיפ".
ב-1922 היא עברה עם משפחתה המאמצת לאמסטרדם.
לאחר שסיימה את התיכון, היא עבדה כרואת חשבון וב-1933 כמזכירה בסניף ההולנדי של חברת התבלינים ההולנדית אופקטה (שמאוחר יותר נקראה חיס ושות').
אוטו פרנק בדיוק עבר מגרמניה ומונה למנכ"ל של אופקטה בהולנד.
חיס, שעבדה עבור פרנק, הפכה לחברה קרובה של המשפחה, וכך גם הארוס שלה, יאן חיס (Jan Gies).
לאחר שהיא סירבה להצטרף לארגון נשים נאצי, הדרכון שלה בוטל והורו לה לחזור לאוסטריה בתוך 90 יום.
מיפ ויאן התחתנו ב-16 ביולי 1941 כדי שהיא תוכל להשיג אזרחות הולנדית ולהימנע מגירוש.
הרהיטות של חיס בהולנדית ובגרמנית עזרו למשפחת פרנק להיטמע בחברה ההולנדית, והיא ובעלה הפכו לאורחים קבועים בבית משפחת פרנק.
הסתרת המשפחות

יחד עם בעלה יאן ועובדים אחרים מאופקטה (ויקטור קוגלר, יוהנס קליימן ובפ פוסקאול) סייעה חיס להסתיר את בני משפחת פרנק (אוטו, אדית, מרגוט ואנה), בני משפחת ואן-פלס (הרמן, אוגוסטה ופטר) ופריץ פפר בכמה חדרים בבניין המשרדים של החברה בפרינסנחראכט באמסטרדם מ-6 ביולי 1942 עד ל-4 באוגוסט 1944.
כאשר חיס קנתה אוכל לאנשים במסתור, היא נמנעה מחשד בדרכים רבות. למשל, היא קנתה מכמה ספקים שונים ביום אחד. היא מעולם לא סחבה יותר ממה שהיא יכלה להכניס לשקית אחת או להחביא מתחת למעיל שלה. כדי להימנע מכך שעובדי אופקטה יחשדו, חיס ניסתה לא להיכנס למקום המסתור בשעות הקבלה. בעלה גם עזר על ידי כך שסיפק תלושי מזון שהשיג באופן לא חוקי. בדירתם, חיס ובעלה יאן הסתירו גם סטודנט אנטי-נאצי.
המאסר

בבוקר ה-4 באוגוסט 1944, כאשר ישבה ליד שולחנה עם פוסקאול וקליימן, איש עם אקדח התעמת עם חיס ופקד עליה לא לזוז ולא לעשות רעש.
כתוצאה מהלשנה של אחד מעובדי המחסן במקום (כנראה), נודע לגרמנים על הסתתרותה של המשפחה. משטרת הסדר, מלווה במשתפי פעולה הולנדים, פרצה לדירה ולמקום המסתור כדי לנסות למצוא את המסתתרים. כמה ימים לאחר מכן ניסתה חיס, ללא הועיל, לשחד קצין אוסטרי נאצי שייתן לעצורים ללכת.
חיס והאחרים היו יכולים להיות מוצאים להורג אם הם היו נתפסים מסתירים יהודים. עם זאת, היא לא נעצרה מכיוון שהשוטר שבא לחקור אותה היה מווינה. היא זיהתה את המבטא שלו ואמרה לו שהם מאותה העיר.
חיס נשארה בבטחה עם בעלה באמסטרדם עד לסוף המלחמה.
לפני שהרשויות רוקנו את הבית, חיס ופוסקאול מצאו חלקים מיומנה של אנה פרנק והחביאו אותם.
לאחר שהגיעו החדשות על פטירתה של אנה פרנק, מסרה חיס את היומן לניצול היחיד שנותר ממשפחת פרנק, אוטו, אביה של אנה.
חיס לא קראה את היומנים לפני שנתנה אותם לאוטו.
לאחר פרסום יומנה של אנה פרנק התפרסמו חיס, בעלה וחבריהם בהולנד, וקיבלו שורה של תעודות הוקרה ומדליות מארגונים שונים, בין היתר זכתה חיס במדליה מיד ושם ב-1995, ובתואר אבירות מהמלכה ביאטריקס ב-1997.
חיס כתבה אוטוביוגרפיה. בעלה מת ב-1993, והיא הלכה לעולמה כ-17 שנים מאוחר יותר, בגיל 100.
בני הזוג הותירו אחריהם בן יחיד.
בטקס מיוחד שנערך בעבורה ב-1995 קיבלה חיס את עיטור הגבורה הגבוה ביותר שניתן מארגון יד ושם על פועלה.
ראו גם

אור קטן
הערות שוליים

↑  Taufbuch - 01-213 | 08., Alservorstadtkrankenhaus | Wien/Niederösterreich (Osten): Rk. Erzdiözese Wien | Österreich | Matricula Online, data.matricula-online.eu
↑  Taufbuch - 01-10 | 15., Fuenfhaus | Wien/Niederösterreich (Osten): Rk. Erzdiözese Wien | Österreich | Matricula Online, data.matricula-online.eu
↑  conVistaAlMar.com.ar, The guardians of Holland, The International Raoul Wallenberg Foundation (באנגלית אמריקאית)
| יומנה של אנה פרנק |
| --- | --- | --- |
| מתחבאים | אנה פרנק • אוטו פרנק • אדית פרנק • מרגוט פרנק • אוגוסטה ואן פלס • הרמן ואן פלס • פטר ואן פלס • פרידריך פפר |  |
| מסייעים | מיפ חיס ויאן חיס • ויקטור קוגלר • יוהנס קליימן • בפ פוסקאול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261764405171  BIBSYS: 90352154  BNE: XX953486  BnF: cb12064965q (data)  BPN: 11248969  CiNii: DA01509273  GND: 118826204  ICCU: CFIV058855  ISNI: 0000 0000 8366 4638  LCCN: n85314364  NDL: 00440876  NKC: xx0114023  NLA: 35993079  NLG: 63583  NLK: KAC2018O1920  NTA: 072764767  RERO: 02-A003295261  SNAC: w6kd39nm  SUDOC: 028911830  Trove: 1176776  VIAF: 27087682   WorldCat (עם VIAF): 27087682 
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסידי אומות העולם יאן ומיפ חיס
ראדו מיכאיליאנו

| --- | --- |

ראדו מיכאילאנו על רקע כרזת הסרט "תחיה ותהייה" ב-2005
 לידה:  23 באפריל 1958 (בן 66) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מדינה:  רומניה, צרפת 
 מקום לימודים:  המכון ללימודי קולנוע מתקדמים 
 צאצאים:  גארי מיכאיליאנו 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (13 ביולי 2011)  קצין מסדר האמנויות והספרות (16 בינואר 2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראדו מיכאיליאנו (ברומנית: Radu Mihăileanu; נולד ב-23 באפריל 1958 בבוקרשט, רומניה) הוא במאי קולנוע ותסריטאי יהודי-רומני שעלה לישראל בגיל 22 ולאחר מכן ירד לצרפת.
קורות חיים

ראדו מיכאיליאנו נולד במשפחה יהודית. אביו, מרדכי בוכמן, שברח ממחנה ריכוז והגיע לרומניה, שינה את שמו לשם הרומני "יון מיכאיליאנו". אביו היה עיתונאי במקצועו.
מיכאיליאנו לא קיבל חינוך יהודי בביתו, אך פעל כבמאי ושחקן בתיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט. הוא ברח מרומניה הקומוניסטית בשנת 1980, התיישב תחילה בישראל ולאחר מכן בצרפת, שם החל את לימודיו במכון לקולנוע של פריז בשנת 1980 וסיימם בהצלחה ב-1983.
בסוף שנות ה-80 עבד כעוזר במאי בכמה סרטים צרפתיים.
סרטו "רכבת החיים" משנת 1998, זכה בתשעה פרסים בפסטיבלים שונים.
סרטו "תחיה ותהיה" (בצרפתית: Va, vis et deviens) זכה בשנת 2006 בפרס סזאר על התסריט המקורי ביותר.
מסרטיו

1980 "ארבע העונות" (Les Quatre saisons) - סרט קצר
1993 "לבגוד" (Trahir) סרטו הראשון באורך מלא
1998 "רכבת החיים" (Train de vie)
2002 "הפיגמאים של קרלו" (Les pygmées de Carlo) סרט טלוויזיה
2005 "תחיה ותהיה" (Va, vis et deviens)
2009 "הקונצרט" (Le Concert)
2011 "מים ואהבה" (La source des femmes)
2017 "תולדות האהבה" (The History of Love)