stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקהלת מלכות
היסטוריה

המקהלה הוקמה על ידי פנחס ביכלר במאי 2013. במקביל להקמתה של המקהלה הוקם למקהלה אולפן בית, בשם M.W. אותו מנהל חבר המקהלה מיכאל ויינברגר. אחד התחומים בה מובילה המקהלה הוא מוזיקה ווקאלית חסידית.
בתחילת דרכה פעלה המקהלה בעיקר בישראל, ובעקבות ההצלחה לה זכתה קיימה הופעות ברוסיה, באירופה ובארצות הברית.
בשנת 2017 הוציאו את האלבום "נפלאים" - ניגוני חסידי בעלזא בו שרו חברי המקהלה לצד מקהלת הילדים החסידית-אמריקאית "יידיש נחת" של מוישי קרויס, ומקהלת הילדים החסידית-קנדית של אנשי עקשטיין. באלבום לחנים של הרב ירמיה דמן, יוסף צבי ברייער שלמה קאליש ומלחינים נוספים. האלבום שווק בחברות שיווק הדיסקים הרגילות במגזר החרדי וברשת חנויות הספרים אור החיים.
בשנת 2020 קיימו ברדיו קול ברמה אירוע מיוחד בהנחייתו של יואלי דיקמן לציון 7 שנים להקמתה של המקהלה. באירוע השתתפו שלמה כהן, המפיק המוזיקלי יוסי גיל, משה כהן, חונא דייטש (מנכ"ל המגזין "הציבור החרדי" לו מלכות מפיקה אלבומים מדי שנה) ואמנים אחרים.
בשנת ה'תשפ"א (2021) הוציאה המקהלה את ה"קליפ" "קידוש" בכיכובו של עקיבא גרומן, ובהשתתפותם של הזמרים החסידיים אהרלה סמט, מנדי וייס, מאיר אדלר, יואלי דווידוביץ' ובנצי קלצקין. הקליפ צולם בבית הכנסת בעל התניא בשכונת מאה שערים, ובבית הכנסת קהל חסידים שבשערי חסד. הקליפ עורר את חמתם של הקנאים במאה שערים, העדה החרדית הוציאה מכתב מחאה. והופצו פשקווילים נגד עקיבא גרומן, פנחס ביכלר, מקהלת מלכות וזמרים נוספים שהשתתפו בקליפ ברחבי השכונה.
בניסן ה'תשפ"א (2021) ביצעה המקהלה את הקולולם החסידי הראשון בשם "קוילעוילם" (קולולם בהגייה חסידית, המשתמע גם כ"קול עולם"), השיר הנבחר היה השיר "שוכן עד" בלחן של שמוליק פרנק, והוא בוצע על ידי אלפי בחורי ישיבות, בניצוחו של מנצח מקהלת מלכות "פנחס ביכלר", ובליווי של מקהלת מלכות, וכסולן ילד הפלא בנצי קלצקין. לאור הצלחת המיזם הוא הועתק שוב על ידי עיריית ביתר עילית במהלך חנוכה ה'תשפ"ב, שוב בניצוחו של ביכלר ובליווי מקהלת מלכות, כשהשיר שנבחר למיזם היה "ירא שמים" של שמילי אונגר. היוזמה הועתקה גם למקומות נוספים בז'אנר המוזיקה החסידית.
בשנת ה'תשפ"ב (2022) החלו בחגיגות שנת העשור להקמתה של המקהלה, ופורסם קליפ ווקאלי תחת הכותרת "מלכות הבוגרים" בהשתתפות כל הזמרים בוגרי המקהלה, בקליפ ביצעו את היצירה 'לכל קהלא' של המלחיו הרב שלמה קאליש.
בשבט תשפ"ג הוציאה המקהלה 'קולעוילם' עם ילדי ביתר לשירים והראנו של המלחין הנודע ר' שלמה יהודה רכניץ ולשיר ממלכת כהנים שמילותיו הולבשו על ניגון גור שאותו הוציאה המקהלת באותה שנה עם הזמרים יואלי קליין, שייע גרוס, מוטי גולדמן ויואלי דווידוביץ' בוגר המקהלה.
היסטוריה > שיתופי פעולה

מקהלת מלכות השתתפה באלבומים רבים; מהם חלק כמקהלה יחידה ומהם בשירים בודדים. אלבומים שהשתתפה המקהלה כמקהלה יחידה: "לחיים שמחה טיש", יוסף משה כהנא. "חביבין", ניגוני חסידי בעלזא. "מלווה מלכה", יצחק מאיר. אלבומים בהם השתתפה כמקהלה אורחת: אוצר של יראת שמיים, אברהם פריד. אותך אבקש, משולם גרינברגר. אהר'לע, אהרלה סמט. מן השמיים, זאנוויל ויינברגר. חסידישע ספירה קאלעקשן 1,2.
מידי חג ומועד מפיקים כמוסף למגזין החג בעיתונים "בקהילה", "משפחה", "הציבור החרדי", כפר חב"ד ועוד. מקהלת מלכות הייתה המפיקה של רוב אלבומים אלו.
שיתופי פעולה נוספים בין מקהלת מלכות לזמרים, קלידנים, תזמורות ועוד. בהם: תזמורתו של אפרים מרקוביץ, הקלידן הרשי סגל, הקלידן מאיר אדלר. הקלידן אושי לנדסמן.
חברי המקהלה > חברים בעבר

זאנוויל ויינברגר, שימש כחבר במקהלה בין השנים ה'תשע"ד-ה'תשע"ו. לאחר מכן כסולן בהמשך פרש לטובת קריירה עצמאית, אך עדיין משתף פעולה ומיוצג על ידי משרדי המקהלה, ומשמש כסולן בהופעות רבות ובקליפים שלה.
ארי היל, שימש כחבר במקהלה בין השנים ה'תשע"ה-ה'תשע"ו.בהמשך פרש לטובת קריירה עצמאית,
בנצי שטיין, שימש כחבר המקהלה, והיום מלחין וזמר בקריירה עצמאית.
ברוך ויזל, שימש כחבר במקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ו, לאחר מכן שימש תקופה כסולן עד שעזב את המקהלה לטובת קריירה עצמאית.
מוטי ויזל, שימש כחבר במקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ו ולאחר מכן כסולן עד שפרש לטובת קריירה עצמאית, אך עדיין משתף פעולה עם המקהלה, ומשמש כסולן בהופעות רבות שלה.
איציק פילמר, שימש כחבר במקהלה בין השנים ה'תשע"ו-ה'תשע"ח, בהמשך פרש לקריירה עצמאית ומשמש כמנצח של מקהלת היוקרה נשמה
יואלי דווידוביץ', שימש כחבר במקהלה ומנהלה הטכני בין השנים ה'תשע"ו-ה'תש"פ. פרש לטובת קריירה עצמאית, אך עדיין משתף פעולה עם המקהלה, ומשמש כסולן בהופעות רבות ובקליפים שלה, מי שמנהל כיום את המקהלה טכני הוא אברימי גולדשטיין
יוסל לייפער, שימש כחבר מקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ח
חיים פולק, שימש כחבר מקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ט
יואלי ויינברגר, שימש כחבר מקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ח, פרש לטובת קריירה עצמאית
פיני פולק, שימש כחבר מקהלה בין השנים ה'תשע"ג-ה'תשע"ח
אברימי לונגר, חבר מקהלה בין השנים ה'תשע"ד-ה'תשע"ז, פרש לטובת קריירה עצמאית
חברי המקהלה > חברים בהווה

מיכאל ויינברגר, חבר מקהלה, משמש גם כרב המקהלה, ומנהל אולפן ההקלטות שלה M.W.
יוסי ויינברגר, חבר מקהלה, לעיתים משמש בתפקיד המנצח
נחמן טסלר, חבר מקהלה, לעיתים משמש בתפקיד המנצח
יענקי לוינגר, חבר מקהלה ומנצח מקהלת הילדים חסידימלך.
שרוליק פולק, חבר מקהלה, אחיו של חיים פולק הזמר.
חיים אלטר, חבר מקהלה, לעיתים משמש בתפקיד המנצח
קותי אליאס, חבר מקהלה, וגיסו של המלחין בנצי שטיין.
מוטי רוט, חבר מקהלה
מנדי מילר, חבר מקהלה
יודא אלטר, חבר מקהלה, אחיו של חיים אלטר
שרולי וויס, חבר מקהלה
נפתלי לנדסמן, חבר מקהלה, אחיו של אושי לנדסמן הקלידן ולעיתים משמש גם בתפקיד המנצח
יוסי טסלר, חבר מקהלה, אחיו של נחמן טסלר
שימי אייזנבאך, חבר מקהלה
ארי וקסברגר, חבר מקהלה
מקהלת הילדים "חסידימלעך"

המקהלה הוקמה על ידי חבר המקהלה יענקי לוינגר, בהתחלה כמקהלת ילדים קטנה בעיר בני ברק. פנחס ביכלר ראה את ההזמנות בשל המחסור במקהלות ילדים חסידיות בישראל ואימץ את המקהלה תחת השם "חסידימלך" (תחת המותג הראשי "מלכות"). הופעת הבכורה של המקהלה הייתה באירוע סיום הש"ס בעיר ביתר עלית. תוך תקופה קצרה התחילה המקהלה להופיע באירועים גדולים של המוזיקה החסידית, בהם אירוע סיום הש"ס של דרשו ביד אליהו בתל אביב. מנצח המקהלה הוא יענקי לוינגר.
המקהלה – כמו מקהלת האם שלה, "מלכות" – הופיעה בעשרות קליפים עם מגוון זמרים מהמוזיקה החסידית, והשתתפה בעשרות אלבומים.
אחד מבוגרי המקהלה הוא בנצי קלצקין (ששר יחד עם אברהם פריד, מרדכי בן דוד, זאנוויל ויינברגר, דודי קאליש, יעקב יהודה דסקל, מוטי ויזל, ועוד).
דיסקוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רשימת הקליפים והסינגלים.
| שם וקישור | תיאור | סולנים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| שלום זכר | שלום זכר לרך הנולד. השירים במחרוזת: ברוך ה' אשר נתן מנוחה, שבת קודש, ועוד. | עקיבא גרומן, מאיר אדלר, אהר'לע סאמט, מענדי ווייס ויואלי דוידוביץ. | י"ד אב ה'תש"פ |
| קידוש | הפורמט הוא של אבי הבת שעולה לתורה, ועורך קידוש לאחר התפילה. השירים במחרוזת: ישמח משה, ממקומך, נפשי ישובב, חלקים מתוך אודה לקל וברוך קל עליון, שבח יקר וגדולה, ועוד. | עקיבא גרומן, מאיר אדלר, אהרלה סאמט, מענדי ווייס, יואלי דוידוביץ, בנצי קלצקין וחונה דייטש. | כ"ז שבט ה'תשפ"א |
| החתונה | השירים שבמחרוזת: 'לקל ברוך' של באבוב, 'ועל הכל' של ר' בן ציון שינקר, 'אשרי מי שלא חטא' (הלבשת מילים של רבי אלתר), יצירתו של יוסלה רוזנבלט 'לאמיר זיך איבער בעטן', הניגון הברסלבאי של 'קומי רוני', ניגונו של הרבי מפיטסבורג 'אנא מלך', נעימת 'מגן אבות' מבית ויז'ניץ וניגוני ה'שורות' וה'שערים' המיתולוגיים. | בערי וועבר, אהרלה סמט, מנדי ויס, הרשי וינברגר, יואלי דוידוביץ ובנצי קלצקין. | ט"ז אב תשפ"ב |
| קבלת שבת בצפת | מתחיל עם 'לכו נרננה' של קרליבך, וממשיך בלכה דודי, כאשר בכל בית מחליפים מנגינה. | זאנויל ויינברגר, לוי פולקוביץ', נפתלי קמפה, דובי מיזלעס ואהרן רזאל. | שבט התשפ"ג |
| [אין כאלוקינו - ווקאלי | היצירה הבעלזאית 'אין כאלוקינו' בלחנו של הרב ירמיה דמן, כשכל אחד מחברי המקהלה מוסיף נופך משלו. | --- | ח' אייר ה'תשפ"ג |
נפלאים, ניגוני חסידי בעלזא, 2017
דיסקוגרפיה > אלבומים בהפקה מיוחדת

לשורר שיר חדש, 4-8, בקהילה
ניחוחות, 6,7,10, שבועון כפר חב"ד
שמחת הציבור, הציבור החרדי, 2014
במקהלות רבבות, דרשו, 2015
מלכות שבמלכות, בקהילה, 2015
בחצר המלכות, הציבור החרדי, 2016
ביד היוצר, הציבור החרדי, 2016
קהילות הקודש (עם אברימי רוט), בקהילה, 2017
מלכותך מלכות, הציבור החרדי, 2017
תו השעה, משפחה, 2018
הגעת למלכות, הציבור החרדי, 2018
א פאברענג, ניגוני חב"ד, הציבור החרדי, 2019
מלכות 10, הציבור החרדי, 2019
המיטב, משפחה, 2019
ווען משיח וועט קומען, הציבור החרדי, 2020
מלכות שבספירה, 2022
דיסקוגרפיה > קולעוילם

שוכן עד עם בנצי קלצקין ו-5000 בחורי ישיבות
ירא שמים - עם ילדי ביתר לחן הרשי ויינברגר, ביצוע במקור שמילי אונגר
ותעורר עם זאנוויל ויינברגר, משולם גרינברגר ובנצי קלצקין
והראנו - ממלכת כהנים עם ילדי ביתר
רחם - עם בנצי קלצקין, צביקי לוין ובחורי ישיבות
הללו בתוף ומחול, 2025
הערות שוליים

↑  יוסי גיל, בראיון ליואלי דיקמן, רדיו קול ברמה, 2020.
↑  מקהלת מלכות באלבום ניגוני בעלזא, ידיעה באתר חסידיניוז.
↑  סערת הקליפ קידוש, ידיעה באתר בחדרי חרדים
↑  למה סרטון חרדי על קידוש מעורר סערה במאה שערים? מתוך חדשות הלילה בכאן חדשות.
↑  הפאשקעוויל לקריאה באתר בחדרי חרדים.
↑  למה הרגיז הקליפ של גרומן את הקנאים? טור אישי של מענדל ראטה באתר כיכר השבת
↑  השירים "ברכנו", "ותחזינה", "זוכרי זמירות","מי ימלל", "להתענג".
↑  ראה בדיסקוגרפיה.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מגזין קול פליי גיליון 19, עמוד 16.
↑  מגזין קול פליי, 4. עמ' 52.
↑  יענקי לוינגר, בראיון לישראל גולדמן, מגזין קול פליי, 4 עמוד 52.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fb28cd40-25da-4c43-9320-202d12d88111  VIAF: 108145304377878570025   WorldCat (עם VIAF): 108145304377878570025 
מקהלת מלכות בקליפ 'קידוש'
תמרהינדי (משקה)

תמרהינדי של חברת Jarritos
מוכרי תמרהינדי בירושלים, שנות השלושים של המאה ה-20
תמרהינדי הוא משקה מתוק, הנפוץ בעיקר ברחבי אמריקה הלטינית.
בארץ ישראל המנדטורית נמכר כמשקה רחוב על ידי רוכלים ערבים.
המשקה

המשקה עשוי מפרות עץ התמרהינדי. לאחר שמרתיחים את הפרי ומוציאים ממנו את הזרעים, הפרי הופך לנוזלי, ומוסיפים לו סוכר.
תפוצה

המשקה נמכר בעיקר בדוכנים ובעגלות מזון וטאקו במקסיקו ובמסעדות במרכז אמריקה ובדרומה.
בארצות הברית נפוץ המשקה יותר כמשקה מוגז, כשהחברה הראשונה שהחלה למכור אותו בצורה כזו הייתה חברת המשקאות "Jarritos" (אנ').
מוכר תמרהינדי ביפו, שנות ה-30
מוכר תמרהינדי בירושלים, סוף שנות ה-60 של המאה ה-20
ג'יימס פורסטל

ג'יימס פורסטל
ג'יימס וינסנט פורסטל (באנגלית: James Vincent Forrestal‏; 15 בפברואר 1892 – 22 במאי 1949) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר הצי וכמזכיר ההגנה הראשון של ארצות הברית, בממשליהם של הנשיאים פרנקלין דלאנו רוזוולט והארי טרומן. הוא מילא תפקיד מרכזי בעיצוב הממסד הביטחוני של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראשית חייו

פורסטל נולד במדינת ניו יורק למשפחה ממוצא אירי וגדל כקתולי. הוא החל ללמוד במכללת דרטמות' ומשם עבר לאוניברסיטת פרינסטון, אך לא סיים את לימודיו שם. ב-1916 החל לעבוד כמוכר איגרות חוב בחברת ויליאם א. ריד. הוא עבד בחברה עד 1940, התקדם בסולם הדרגות, היה לשותף וב-1937 לנשיא החברה.
במלחמת העולם הראשונה התגייס לזרוע האווירית של צי ארצות הברית, עבר אימוני טיסה והגיע לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה היה פעיל במפלגה הדמוקרטית במדינת ניו יורק, ובמסגרת זאת הכיר את פרנקלין דלאנו רוזוולט, לימים נשיא ארצות הברית.
ב-1926 התחתן פורסטל. לימים הייתה אשתו, ג'וזפין סטוול, חולת נפש ואלכוהוליסטית.
קריירה פוליטית

ב-1940 מינה הנשיא רוזוולט את פורסטל לעוזר מיוחד לנשיא, ובחודש אוגוסט באותה שנה מינה אותו לתפקיד שזה עתה נוסד – תת-מזכיר הצי. במהלך ארבע שנות כהונתו הצטיין פורסטל בגיוס התעשייה בארצות הברית למאמץ המלחמתי וביסס לעצמו מוניטין של מנהל יעיל. במאבק עם מפקד הצי אדמירל ארנסט קינג על השליטה במשאבי הצי הייתה ידו של פורסטל על העליונה.
ב-19 במאי 1944 ירש פורסטל את מזכיר הצי פרנק נוקס, שנפטר. הוא הנהיג את משרד הצי בשנתה האחרונה של המלחמה ותחילת תהליך הפירוק של הצי המלחמתי. הוא הנהיג מדיניות של אינטגרציה גזעית בצי.
במהלך המלחמה ביקר פורסטל בזירות קרב שונות. בין השאר הגיע לאי איוו ג'ימה בעיצומו של הקרב שם. לאחר שדגל ארצות הברית הונף על פסגת הר סוריבאצ'י דרש פורסטל לקבלו – ואף קיבלו – כמזכרת. דגל אחר הובא לראש ההר והנפתו הייתה זו שתועדה בצילומו הנודע של ג'ו רוזנטל.
בתחילת 1945 תמך פורסטל, יחד עם מזכיר המלחמה הנרי סטימסון ותת-מזכיר המדינה ג'וזף גרו, במשא ומתן עם יפן שיאפשר לה כניעה מכובדת, וזאת על מנת להימנע מלהביא להכנסת ברית המועצות למלחמה עם יפן, מחשש להתעצמותה של הראשונה.
לאחר מותו של הנשיא רוזוולט היה פורסטל מחברי הקבינט המעטים מממשל רוזוולט שהוסיפו לשרת בקבינט של יורשו הארי טרומן. למרות התנגדותו אז להקמת פיקוד מאוחד לזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, סייע פורסטל לטרומן בניסוח וקבלת חוק הביטחון הלאומי (1947), אשר הביא לאיחוד הזרועות, ליצירת הממסד הצבאי הלאומי (National Military Establishment) וליצירת תפקיד מזכיר ההגנה של ארצות הברית (מחלקת ההגנה עצמה הוקמה רק ב-1949, בעקבות המלצת פורסטל). הנשיא טרומן רצה במזכיר המלחמה רוברט פטרסון כמועמד לתפקיד, אך זה פרש באותה שנה מהשירות הציבורי, וכך היה פורסטל למועמד המוביל למילוי התפקיד.
קריירה פוליטית > מזכיר ההגנה

ב-19 בספטמבר 1947 נכנס פורסטל לתפקיד מזכיר ההגנה – האדם הראשון שמילא תפקיד זה. 18 חודשי שירותו היו רוויים במאורעות ומתחים בין-לאומיים, לרבות הקמת המשטרים הקומוניסטיים במזרח אירופה, הסגר על ברלין, מלחמת האזרחים הסינית ומלחמת העצמאות בארץ ישראל. בנוסף התאפיינה תקופת כהונתו בתחרות עזה על שטחי פעולה ומשאבים בין זרועות הכוחות המזוינים, במיוחד חיל האוויר והצי. גם חולשת סמכויותיו של מזכיר ההגנה (מציאות שהשתנתה בעקבות המלצותיו של פורסטל, אך רק לאחר תום כהונתו) הכבידה עליו.
אף על פי שטרומן בחר בפורסטל למשרת מזכיר ההגנה, עד מהרה התגלעה ביניהם סדרת מחלוקות. כך, בניגוד לקו שהוביל טרומן, פורסטל התנגד לצמצום הוצאות ההגנה של ארצות הברית לאחר תום מלחמת העולם השנייה, גם על רקע ההתעצמות הסובייטית באירופה. פורסטל התנגד גם לתמיכת ארצות הברית בתוכנית החלוקה של ארץ ישראל והקמת מדינה יהודית עצמאית, מחשש שהיא תקומם נגדה מדינות ערביות המספקות לה נפט. במקום זאת תמך בהקמת מדינה פדרטיבית בארץ ישראל.
קלארק קליפורד מעיד שפורסטל אמר לו "למה החברים שלך בבית הלבן לא חושבים בהיגיון? יש 30 מיליון ערבים ו-600 אלף יהודים הם יזרקו את היהודים לים התיכון".
בסופו של דבר תמך טרומן בהקמת מדינת ישראל ואף הכיר בה מיד לאחר שנוסדה. פורסטל גם ניסה להגביר את השפעתה של המועצה לביטחון לאומי שהוקמה ב-1947, אך הנשיא טרומן לא ייחס לה חשיבות רבה.
לקראת הבחירות לנשיאות ב-1948 נראה היה כי המועמד הרפובליקאי לנשיאות תומאס דיואי ינצח את הנשיא טרומן. פורסטל קיים פגישה פרטית עם דיואי וסיכם עמו כי ימשיך לשרת בממשלו כמזכיר ההגנה. מספר שבועות לפני הבחירות – שבהן ניצח טרומן – נודע בפומבי דבר הפגישה והסיכום שהושג בה. פרסום זה לא היטיב עם מעמדו המעורער של פורסטל אצל טרומן.
טרומן ממילא לא היה שבע רצון מפורסטל בשל התנגדותו של זה האחרון למדיניותו, וגם נמלא דאגה נוכח דיווחים בעיתונות אודות מצבו הנפשי הרעוע (ראו להלן). במרץ 1949 ביקש טרומן מפורסטל להתפטר, והוא סיים את תפקידו כמזכיר ההגנה ב-31 במרץ 1949.
מספר חודשים לאחר תום תפקידו של פורסטל תיקן הקונגרס את חוק הביטחון הלאומי בהתאם להמלצותיו, הקים את מחלקת ההגנה, וחיזק את סמכויות מזכיר ההגנה. באותה שנה העריכה ועדת השירותים המזוינים של בית הנבחרים את פעילותו כמזכיר ההגנה כ"בעלת יכולת, רגישה, מרוסנת ומרחיקת ראות."
מותו

ערב פרישתו ב-1949 היה פורסטל מותש ונזקק לטיפול פסיכיאטרי. החלטת טרומן לפטרו זעזעה אותו. הוא נקלע מיד לדיכאון עמוק ואושפז במרכז הרפואי של הצי בבתסדה. אשפוזו שם נועד לנסות להסתיר מהציבור את מצבו הנפשי. נראה היה כי מצבו משתפר, אך בבוקר ה-22 במאי 1949 הוא נהרג בנפילה מחלון מטבח שמול חדרו בקומה ה-16 של מגדל בית החולים. גופתו נמצאה לרגלי המגדל כשהיא לבושה במכנסי פיג'מה בלבד. נראה כי פורסטל התאבד, אך ועדת חקירה של הצי, שחקרה את מותו, נמנעה מלקבוע זאת. עם השנים הועלו גם טענות קונספירטיביות שונות לפיהן הוא נרצח.
פורסטל נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ב-1951 פרסם הניו יורק הרלד טריביון את תוכן יומניו של פורסטל מהשנים 1944–1949, כשהם מצונזרים. אלו התפרסמו באותה שנה גם כספר. לימים פורסם התוכן המלא והלא-מצונזר של היומנים מאותן שנים.
הנצחה

נושאת מטוסים של צי ארצות הברית – הראשונה שתוכננה לשימושם של מטוסי סילון – נקראה על שמו של פורסטל. בניין משרדים בוושינגטון נקרא על שמו. כיום שוכן בו מטה מחלקת האנרגיה של ארצות הברית. אחד הקמפוסים של אוניברסיטת פרינסטון נקרא על שמו.
פרוטומה של פורסטל הוצבה בכניסה לבניין הפנטגון. סדרת הרצאות על שמו נישאת באקדמיה הימית של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Memories of Iwo Jima.
↑  יצחק בן-חורין,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'ערב הכרזת העצמאות: ויכוחים ותככים בוושינגטון, באתר ynet, 7 במאי 2008
↑  פורסטל, באתר מחלקת ההגנה.
↑  ממצאי ועדת החקירה פורסמו רק בשנת 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271426805171  PLWABN: 9810618341305606  BIBSYS: 90695445  CANTIC: a11298236  CiNii: DA02986697  GND: 119090279  ISNI: 0000 0001 0959 1319  LCCN: n86114299  NARA: 10571342  NDL: 00757603  NKC: hka20211128761  NLA: 35094477  NTA: 096402091  RERO: 02-A003253737  SNAC: w67t8d1q  SUDOC: 069157979  Trove: 824914  VIAF: 20482758   WorldCat (עם VIAF): 20482758 
פורסטל כמזכיר הצי עם האדמירלים קינג (משמאל) ונימיץ, 1945
V1

| --- | --- |


דף הבית של אפליקציית V1
 סוג:  אפליקציית תוכן וחדשות
 סלוגן:  החדשות החדשות
 תקופת הפעילות:  1 במאי 2024 – הווה (305 ימים)
 בעלות:  שידורי קשת
 v-1.co.il 
V1 היא אפליקציית תוכן וחדשות ישראלית הכוללת תוכני וידאו קצרים המבוססת על תוכני הווידאו של ערוץ 12 וחדשות 12, לצד מקורות נוספים, בהם סוכנויות ידיעות ויוצרי תוכן. האפליקציה מופעלת על ידי קבוצת קשת. האפליקציה החלה לפעול ב-1 במאי 2024.
היסטוריה

ב-1 במאי 2024 עלתה האפליקציה בגרסת בטא ביוזמת קשת דיגיטל והשיגה תוך זמן קצר למעלה מ-50 אלף הורדות. הרקע להקמת האפליקציה הגיע על רקע שינויים בשוק הטלוויזיה והמדיה, בהם השפעתן של הרשתות החברתיות, שינויים בהרגלי צריכת התוכן, מעבר מקריאת טקסט לצריכת וידאו, העדפה לתוכן מהיר וקצר, עידן תוכן הגולשים ועוד. גם מלחמת חרבות ברזל העמיקה את הצורך בעדכוני וידאו מהירים ואמינים, שיופעלו על ידי מערכת עיתונאית מנוסה וייתנו מענה לפייק ניוז ולתכנים האנטישמים שמופצים ברשתות החברתיות.
תכונות

האפליקציה משלבת בין הסטנדרטים של המערכות העיתונאיות – אמינות, בדיקת עובדות, עורכי תוכן, עיתונאים, עמוד בית, מבזקים ומדורים, לבין השפה של אפליקציות הסושיאל – פיד ורטיקלי, קטעים קצרים ושפה קלילה. היא פונה לקהלי יעד צעירים שמחפשים דרכים עדכניות יותר לצרוך חדשות.
האפליקציה מציגה פיד חדשות בנושאי פוליטיקה, צבא וביטחון, ספורט, אוכל, סלבס, אופנה, בריאות, בידור ותרבות ועוד..
האפליקציה פותחה על בסיס מחקרי שוק ומשתמשים. את המיזם מנהל נטע ליבנה, לשעבר העורך הראשי של ידיעות אחרונות, לצד מערכת המונה כ-20 עורכי וידאו ואנשי תוכן ובליווי סמנכ"לית התוכן של קשת דיגיטל, ליאור יניב.
האפליקציה מנוהלת על ידי מערכת עצמאית. האפליקציה מקבלת את החדשות ממערכת N12 וחדשות 12 לצד מקורות נוספים, בהם סוכנויות ידיעות ויוצרי תוכן. ההיבט המסחרי של האפליקציה מנוהל על ידי קשת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  כפיר אדר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'קשת בהפתעה חדשה: זו האפליקצייה החדשה שתוכלו להוריד, באתר אייס, 27 ביוני 2024
1 2  V1 החדשות החדשות - אפליקציות ב-Google Play, באתר play.google.com
| שידורי קשת |
| --- | --- | --- |
| ערוצי טלוויזיה | קשת 12 • ערוץ ההומור • בעבר: ערוץ 24 • ביפ • ערוץ האח הגדול • ערוץ 2025 |  |
| אתרי אינטרנט | מאקו • N12 (החדשות 12) • בעבר: MOOMA‏ |  |
| אפליקציות | V1 |  |
| בין-לאומי | קשת אינטרנשיונל |  |
אילון ערמון

אילון ערמון
אילון ערמון (נולד ב-1963, תל אביב) הוא מעצב ריהוט, מוצר וחלל ישראלי, מרצה מוביל לעיצוב ולשעבר ראש המחלקה לעיצוב תעשייתי במכון הטכנולוגי חולון.
ערמון גדל בתל אביב, התחנך בבית הספר היסודי "תל נורדאו" ובתיכון עירוני ה' בעיר. את שירותו הצבאי עשה במערך הנ"מ, והשתחרר בדרגת סרן מתפקידו האחרון כמפקד סוללה.
עבודתו > השכלה

בשנת 1986 החל ללמוד עיצוב תעשייתי במכון הטכנולוגי חולון. את ההחלטה ללמוד עיצוב מייחס ערמון לאינטואיציה – "אני סומך על האינטואיציות שלי. הלכתי ללמוד עיצוב מתוך אינטואיציה. לא הכרתי אף אחד שעסק בעיצוב ולא ידעתי מה עושה מעצב, או מה עיצוב עושה." המחלקה לעיצוב תעשייתי בחולון, שנקראה אז המגמה לעיצוב – המרכז לחינוך טכנולוגי" הייתה בחיתוליה (המחזור הראשון סיים ב-1987) ואחת ממטרותיה המרכזיות הייתה הכשרת מורים לעיצוב לשנים הבאות. ערמון נוהג לספר שכבר בשבוע הראשון ללימודים הצהיר שבעוד עשור ילמד בעצמו במחלקה, תחזית שאכן התגשמה.
במהלך לימודיו זכה במלגות הצטיינות מטעם המכון הטכנולוגי חולון, מהקונסוליה הבריטית ומקרן העץ והרהיטים (התאחדות התעשיינים). בעזרת מלגות אלו ותיק עבודות עשיר, נסע ב-1991 ללונדון ללימודי תואר שני באקדמיה המלכותית (אנ'), שם התמחה בעיצוב ריהוט.
בזמן שהותו באנגליה הקים חברה בשם Armon Design והחל לעבוד כמעצב עצמאי. בעזרת מלגה נוספת ממשרד התעשייה הבריטי, הציג ערמון את עיצוביו בתערוכות מסחריות בארצות הברית, אנגליה, גרמניה, סינגפור ומדינות נוספות, ועבודותיו נמכרו ברחבי העולם. את שנותיו באנגליה מתאר ערמון כשנותיו היפות ביותר, בהן התחדדה זהותו המקצועית ואופיו כמעצב.
עבודתו > הוראה

בשנת 1995, עם הולדת בתו הבכורה, חזר ערמון לישראל. החזרה לישראל לא הייתה קלה. ערמון מתאר את המפגש עם היצרנים והספקים המקומיים כמלחמה מתישה, שלא אפשרה לו לייצר רהיטים ומוצרים ברמה אליה הורגל בלונדון. זמן קצר לאחר חזרתו סגר את החברה ועבר להתמקד בהוראה.
באותו השנה החל ללמד עיצוב ריהוט במכללת "אורט" והעביר השתלמויות שונות בתחום. בשנת 1995, עשר שנים לאחר שהחל את התואר הראשון שלו, החל ערמון ללמד במכון הטכנולוגי חולון. זה למעלה משני עשורים שערמון מרכז את תחום הריהוט במחלקה לעיצוב תעשייתי ומכהן כמרצה בכיר המכשיר דורות של מעצבים באחד המוסדות המובילים בישראל ללימודי עיצוב. ערמון אף כיהן כראש המחלקה בשנים 1999-2001.
בתפקידו כמרצה וכראש מחלקה, ערמון מקפיד לספר לתלמידיו על עולם העיצוב שמחוץ לאקדמיה. בשנותיו כראש המחלקה נהג לקבל את פני הסטודנטים החדשים בהצהרה: "ברוכים הבאים, אני רוצה לומר לכם, בנוכחות המלווים וההורים שאם הגעתם לפה כדי לרכוש מקצוע ולהתפרנס אני ממליץ לכם לעזוב עכשיו וללכת ללמוד כל מקצוע אחר. אם הגעתם לפה כי העיצוב הוא בדמכם ואתם לא יכולים לנשום בלעדיו אני אשמח ללמד אתכם".
עבודתו > יצירה עצמאית

לצד פעילותו הענפה כמרצה לעיצוב, ממשיך ערמון לעסוק בעיצוב ריהוט ועיצוב פנים למשרדים וחנויות, ובעיקר בפרויקטים עצמאיים בהם מונע מעניין אישי.
בשנת 2001 נפתחה תערוכת היחיד הראשונה של ערמון. התערוכה "בעקרון" הציגה סדרת כיסאות מתקפלים, נשענים על עקרון שפיתח בעת לימודיו בלונדון. מאז חזרתו לישראל הציג בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות רבות במגוון גלריות ומוזאונים. ברטרוספקטיבה משנת 2018 כתב ערמון "אני יכול להגיד שאני מרגיש בר מזל. עיסוקי העיקרי בחיים הוא הנושא האהוב עליי ביותר."
בעבודתו של ערמון עולים מוטיבים חוזרים לאורך השנים. לאורך השנים חוזר ערמון לכיסאות יותר מלכל אובייקט אחר ("אני בדרך כלל חושב בכיסאות"). בעבודותיו ניכרות גישות שונות, בדיקות טכנולוגיות, חומריות ותאורטיות בנושאים המעסיקים אותו. הכיסא, אובייקט יומיומי בעל מורכבות כמעט נסתרת, הוא כר הבחינה של ערמון לרעיונות שונים, האובייקט איתו הוא מנהל דיאלוג ארוך.
חפץ נוסף החוזר בעבודותיו הוא אופניים, ובפרט מושב האופניים. ביטוי לכמה מהמוטיבים המובילים בעבודתו הוצגו יחד בתערוכה "אוכף", שהציג ערמון ב-2014 במוזיאון העיצוב חולון כחלק מתערוכת האופניים "ללא מעצורים". ערמון עוסק באופן קבוע בספורט סיבולת אקסטרים ומשתתף בתחרויות ריצה ורכיבה ברחבי העולם. עיסוק זה חוזר בעבודתו, בעיקר באופן עבודתו הטוטאלי, נכתב עליו בעבר "מעצב הרץ למרחקים ארוכים". בהזדמנויות שונות התייחס ערמון לכיסאות מתערוכה "אוכף" כמשלבים את שתי אהבותיו הגדולות, כיסאות ואופניים. בהמשך פיתח פרויקט לסדרת כיסאות שחלקם עושים שימוש בשלדות האופניים עצמן.
השימוש בגרוטאות ובחפצים קיימים, רהיטים שהושלכו לאשפה ומציאות אחרות גם הן חלק מהמוטיבים החוזרים בעבודתו. שטיחים ישנים שנגזרו וחוברו מחדש לשטיח עכשווי, כיסאות עזובים להם הצמיד מגלשיים והפך לכיסאות נדנדה ושאר חפצים שנאספו מרחוב וחודשו בהתערבות קטנה יחסית. הפעולה ה"ירוקה" הנכונה ביותר, מסביר ערמון, "היא זו שבאלתור יחסית קטן מחזירה אובייקט לשוק, גורמת לו להיות נחפץ ומעניקה לו מחזור חיים חדש".
בשנת 2018 הציג ערמון תערוכת יחיד שונה מאלו שהציג בעבר: התערוכה "אני תלמיד של כיסא" אמנם עסקה בכיסאות, אך הוצגו בה בעיקר תחריטים שיצר ערמון כחלק מספר אמן. בשנה שקדמה לתערוכה למד את אמנות התחריט אצל גלית ראוכוורגר, ויצר 24 תחריטים מקוריים המתייחסים לכיסאות ולמוטיבים אחרים בעבודתו, דרך רישום ושירים קצרים שכתב. השירים השתלבו בעבודתו בעקבות התערוכה "שירת חפצים", שאצרה רביד רובנר בגלריה ויטרינה בחולון בשנת 2015. בין השירים המוצגים בתערוכה הוצג גם שירו של אהרון שבתאי, "אני תלמיד של כיסא": שם ספר האמן של ערמון. בריאיון לגלית ראוכוורגר (אורכב 09.09.2018 בארכיון Wayback Machine) סיפר ערמון על תפיסת העולם שלו והאופן בו הוא מתייחס לעשייה: "באופן מודע החלטתי שכל העשייה שלי היא "עשייה לשם עשייה". בואי נגיד, כל הכיסאות שלי? הם אף פעם לא היו למכירה. אני לא מייצר עוד כיסאות כאלה, כי, בעצם לא צריך את העיצובים שלי. העולם יכול להתקיים מעולה... בלעדיהם."
עבודתו > פרויקטים חברתיים

בשנת 2004 כיסאות שעצב ערמון השתתפו בתערוכת "המחייה". הכספים שנאספו נתרמו לעמותת "עלם" נוער בסיכון. הרעיון היה לאסוף כיסאות מהרחוב ולהחזיר את הכסף " בחזרה לרחוב" אל הנערים.
בשנת 2006 החל פרויקט "הלבבות השבורים", ערמון עיצב מכבש שכובש מטבעות ומנקב בהם צורת לב. הכספים שנאספו נתרמו לעמותת ורייטי.
בשנת 2016 פרויקט "Take one" איסוף אופניים מהרחוב והפיכתם לכיסאות נדנדה, כל הרווחים ממכירת הכיסאות הועברו לעמותת UNICEF לרכישת אופניים לילדים הזקוקים להן במדינות נחלשות. "הבחירה באופניים, מבחינתי, אינה מקרית. אני חושב ומאמין שאופניים הם המתנה היפה ביותר שניתן להעניק לילד. מעבר לרווח המשחקי והספורטיבי ישנו כמובן את נושא הניידות, האופניים בעצם מקנים לילד את האפשרות להגיע בעצמו לכל מקום, ובכך גם מעניקות לו עצמאות".
בשנת 2017-2019 פרויקט " שובר הלבבות 2" כבישת מטבעות 5 סנט אמריקאי ותרומת הכסף לעמותת "הבית בנווה עופר".