stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומיפורוס

| קומיפורוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
משפחה:: קומיפוריים
סוג:: קומיפורוס
מינים
 Comephorus baikalensis  Comephorus dybowskii
שם מדעי
 Comephorus ‏לספד, 1800

קומיפורוסים שעלו כשלל דיג בימת באיקל.
קומיפורוס (שם מדעי: Comephorus) הוא סוג של דגי גרם השוכנים רק בימת באיקל העמוקה שבסיביר. זהו הסוג היחיד במשפחה קומיפוריים (Comephoridae) שבסדרת העקרבנונאים ובו שני מינים.
מאפיינים

המין Comephorus baikalensis יכול להגיע לאורך 20 סנטימטר והמין Comephorus dybowskii מגיע לאורך 16 סנטימטר. שניהם בעלי גוף שקוף חסר כל קשקשים, מה שהופך אותם למינים לא כשרים למאכל. הם בעלי סנפירי חזה רחבים העוזרים להם לשחות וסנפירי גב ושת קצרים הנפרשים מאחוריהם. הנב דק והראש מוארך עם עיניים גדולות המותאמות לחשיכה ולסתות ארוכות. לדגים יש עצמות קטנות אבל אחוז גדול של שמן (למעלה משליש המשקל) בגופם. במראם והתמחותם הם מזכירים דגי תהומות. קרוביהם העיקריים הם בני משפחת הקוטוסיים ובני המשפחות האנדמיות לבאיקל Cottocomephoridae ו-Abyssocottidae.
דגים אלה מהווים מעל 70% מדגי באיקל והם משמשים דגי מאכל טעימים בסיביר וכן מהווים מעל 90% ממזונו של כלב הים האנדמי לבאיקל - פוסה באיקלית. בתורם הם טורפים שטרגליים, שטצדאים וגם מדגיגי עקרבנונאים שונים מדגיגי בני מינם.
מינים

Comephorus baikalensis
Comephorus dybowskii
קטיפה כחולה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דייוויד לינץ'
 הופק בידי:  פרד קארסו
 תסריט:  דייוויד לינץ'
 עריכה:  דהנוואי דהאנם
 שחקנים ראשיים:  קייל מקלכלן   איזבלה רוסליני   דניס הופר   לורה דרן
 מוזיקה:  אנג'לו בדלמנטי
 צילום:  פרדריק אלמס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  De Laurentiis Entertainment Group 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 1986
 משך הקרנה:  120 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, מותחן ארוטי, סרט מתח, סרט בלשי, נאו-נואר, סרט דרמה 
 תקציב:  6 מיליון דולר
 הכנסות:  8.55 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bluevelvet
 פרסים:  פרס אינדפנדנט ספיריט   ארבעה פרסי איגוד המבקרים האמריקני
 דף הסרט ב־IMDb
 
קטיפה כחולה (באנגלית: Blue Velvet) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח מאת דייוויד לינץ' משנת 1986. בסרט משחקים קייל מקלכלן, איזבלה רוסליני, דניס הופר ולורה דרן. שם הסרט נלקח משיר בעל אותו שם של הלהקה "The Clovers". אף על פי שבעת יציאתו לאקרנים קיבל הסרט ביקורות מעורבות, עם השנים הייתה לו עדנה והוא נעשה לסרט פולחן. לינץ' היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר מטעם הסרט.
לינץ' חשב על הרעיון לסרט כבר בשנת 1973, אך אולפני הפקות רבים סירבו להפיק את הסרט בשל המוטיבים האלימים והמיניים שבו. לבסוף אולפנו של המפיק האיטלקי דינו דה-לורנטיס הסכים להפיק את הסרט. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את "קטיפה כחולה" כאחד מהסרטים הטובים בכל הזמנים. מכון הסרטים האמריקאי דירג אותו ברשימת סרטי המסתורין הטובים ביותר.
עלילה

ג'פרי בומאנט (קייל מקלכלן) חוזר לבית הוריו כאשר אביו חוטף שבץ. כשהוא חוזר מביקור אצל אביו בבית החולים הוא מגלה אוזן כרותה בשטח ריק בדרך לביתו. ג'פרי מדווח על המקרה לבלש ויליאמס (ג'ורג' דיקרסון). ביתו של הבלש, סנדי (לורה דרן), מתיידדת עם ג'פרי והיא מספרת לו שזמרת מועדונים בשם דורותי וואלנס (איזבלה רוסליני) קשורה איכשהו לפרשת האוזן הכרותה. ביחד, הם מנסים לפצח את הפרשה.
צוות שחקנים

קייל מקלכלן - ג'פרי בומאנט
איזבלה רוסליני - דורותי וואלנס
דניס הופר - פרנק בוטס
לורה דרן - סנדי ויליאמס
הופ לאנג - גברת ויליאמס
דין סטוקוול - בן
ג'ורג' דיקרסון - הבלש ויליאמס
פסקול

אנג'לו בדלמנטי הלחין את פסקול הסרט. הפסקול משלב ניו וייב, פופ ומוזיקה קלאסית. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את פסקול הסרט ברשימת הפסקולים הטובים ביותר בכל הזמנים. זהו שיתוף הפעולה הראשון של בדלמנטי ודייוויד לינץ'. הם שיתפו פעולה מספר פעמים נוספות בהמשך הקריירה של לינץ'.
Main Title" 1:27"
Night Streets/Sandy and Jeffrey" 3:42"
Frank" 3:34"
Jeffrey's Dark Side" 1:48"
Mysteries of Love" 2:10"
Frank Returns" 4:39"
Mysteries of Love" 4:41"
Blue Velvet/Blue Star" 3:14"
Lumberton U.S.A./Going Down to Lincoln" 2:13"
Akron Meets the Blues" 2:40"
Honky Tonk, Pt. 1" 3:09"
In Dreams" 2:48"
Love Letters" 2:36"
Mysteries of Love" 4:22"
קבלה > הכנסות

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים במונטריאול באוגוסט 1986 ולאחר מכן הוא השתתף בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר באותה שנה. ב-19 בספטמבר הסרט יצא לאקרנים בתפוצה נרחבת ב-98 בתי קולנוע בארצות הברית. בסוף השבוע לצאתו הסרט הכניס כ-789,409 דולר. בסיכום הכנסותיו הסרט הכניס כ-8,551,228 דולר בארצות הברית בלבד.
קבלה > פרסים ומועמדויות

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר עבור דייוויד לינץ'. בנוסף הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב; התסריט הטוב ביותר עבור לינץ' ושחקן המשנה הטוב ביותר עבור דניס הופר.
איזבלה רוסליני זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד בעוד שש קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר עבור לורה דרן והשחקן הטוב ביותר עבור הופר. הסרט זכה בארבעה פרסי איגוד המבקרים האמריקני: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור הופר והצילום הטוב ביותר.
קבלה > מכון הסרטים האמריקאי

במרוצת השנים מכון הסרטים האמריקאי דירג הסרט בכמה מרשימותיו:
1998 - מאה שנים... מאה סרטים - מועמדות
2001 - מאה שנים... מאה מותחנים במקום ה-96
2003 - מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים, פרנק בוטס ברשימת הנבלים, במקום ה-36
2004 - מאה שנים... מאה שירים, השיר "In Dreams" של רוי אורביסון - מועמדות
2007 - מאה שנים... מאה סרטים הגרסה המעודכנת - מועמדות
2008 - מאה שנים... עשרת הגדולים, ברשימת סרטי המסתורין, במקום ה-8
קסנוסמילוס

| קסנוסמילוס |
| --- | --- |

תקופה
תחילת פליסטוקן כ-1,800,000–300,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
תת־משפחה:: שנחרבים
סוג:: קסנוסמילוס
מינים
 Xenosmilus hodsonae
שם מדעי
 Xenosmilus

שלד של קסנוסמילוס לצד שלד גליפטודון.
קסנוסמילוס (שם מדעי: Xenosmilus; מילולית: "אזמל מוזר") הוא סוג של חתול נכחד מתת-משפחת השנחרבים, שחי באמריקה הצפונית בתחילת הפליסטוקן שמלפני 1.8–0.3 מיליון שנה. הסוג כלל מין אחד - Xenosmilus hodsonae, אשר היווה את אחד מגדולי החתולים בתקופתו.
סוג זה ידוע משני פרטים מאובנים שהתגלו ב-1983 (או ב-1981) בגיינסוויל, פלורידה. תחילה הוא נחשב לסוג של סמילודון, אך ב-1994 הוחלט שמדובר בסוג נפרד, אשר תואר לראשונה בשנת 2000.
מאפיינים

חתול נכחד זה הגיע לאורך 1.7-1.8 מטר ולמשקל 230 עד 400 קילוגרם, דומה מאוד לסמילודון. הוא נחשב לסוג פרימיטיבי יותר מהסמילודון, כיוון שהניבים שלו בלטו מפיו, אך היו קטנים בהרבה מהניבים של הסמילודון. אף על פי כן היה בעל מבנה גוף שרירי ורגליים קצרות יחסית, אשר התאימו לקבוצתו של הסמילודון ולא של מינים מוקדמים ובעלי רגליים קצרות יותר כמו הדינופליס וההומותריום. כיום משייכים אותו לשבט הטקסונומי Homotherini.
הקסנוסמילוס התגלה לצד מאובנים רבים של עצמות פקאריים, וככל הנראה הוא היה הצייד העיקרי שלהם באזור חיותו. הוא השתמש בניביו הגדולות כדי לדקור את הטרף, אך בשיניים החותכות כדי לשסע אותו, דבר נדיר אצל השנחרבים שהיו בעלי יכולת נשיכה חלשה אך מדויקת.
קבוצת ח'וראסאן

ערך זה עוסק בקבוצה המזוהה עם אל-קאעדה. אם התכוונתם לשלוחה של המדינה האסלאמית, ראו .
| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מרץ 2012 – הווה (כ־12 שנים) 
 אידאולוגיה:  הג'יהאד הסלפי 
 מנהיגים:  Mohammed Showqi Al-Islambouli (2012)  Muhsin al-Fadhli (2012–2015) 
 מטה:  אידליב 
 מדינה:  סוריה 
 קרבות:  מלחמת האזרחים בסוריה
 
קבוצת חוראסאן הוא תא טרור שנוסד במלחמת האזרחים הסורית בסוריה ומורכב מג'יהאדיסטים אפגנים, פקיסטנים, תימנים ומתנדבים מאירופה וארצות הברית. הוא פועל במסגרת או במקביל לארגון "ג'בהת א-נוסרה", שלוחת אל-קאעידה בסוריה. הקבוצה לא הסתפקה בלחימה בסוריה, וניסתה להוציא התקפות טרור כנגד מטרות מערביות. נשיא ארצות הברית ברק אובמה הזכיר אותה בסוף ספטמבר 2014, לאחר שהורה על מתקפה אווירית בסוריה.
מקור השם

השם חוראסאן מתייחס לאזור גאוגרפי שכלל את צפון מזרח איראן, דרום טורקמניסטן, וצפון אפגניסטן.
חבל ארץ זה כיחידה אחת, נוצר בזמן שלטון האימפריה הסאסאנית בערך במאה השלישית לספירה. פירוש השם הוא "ארץ השמש" ומרמז על מיקומו המזרחי. לאחר הכיבוש המוסלמי הפך חבל חוראסאן לחלק מהממלכה האומיית. לתקופה זו מיוחס החדית' החלש (צ'עיף) על "הדגלים השחורים שיבואו מחוראסאן", שאותו מייחסים מייסדי הקבוצה לעצמם.
על הארגון

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: עריכה לשונית, תעתוק שמות.
באפריל 2013, הגיע פעיל של אל קאעידה ממוצא כוויתי בשם מוחסין אל-פאדהלי (בן 33) למערב סוריה. על פי המודיעין האמריקאי הוא נשלח לשם על ידי מנהיג אלקאעידה איימן אל-זוואהירי כדי לפקד על תא טרור בשם חורסאן. על אל-פאדהלי ידוע שהיה מיועציו הקרובים של אוסאמה בן לאדן ולחם נגד הרוסים בצ'צ'ניה. על ראשו אל פאהדלי הוכרז פרס של 7 מיליון דולר. הוא ידוע לממשל האמריקאי בערך כעשר שנים. עד לאחרונה היה ראש הסניף של אל-קאעידה באיראן, לשם ברח עם כמה מחבריו לאחר הפלישה של ארצות הברית לאפגניסטן בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. בשנת 2012, קבע משרד ההגנה האמריקאי שאל-פאדהלי שולט בתנועות הכספים והפעלת הכוחות של אל-קאעידה באירן, והוא קשור לכמה תורמים עתירי ממון ממדינות המפרץ. אל־פאדהלי היה מקורב מאוד לאוסאמה בן לאדן ולפי מחלקת המדינה האמריקנית, היה מהבודדים שידעו מראש על המתקפה המתוכננת ב־11 בספטמבר 2001.
לוחם מרכזי נוסף בקבוצת חורסאן הוא כנראה עבד אל-מוחסיין עבדאללה איברהים אל-שריח, סעודי שהגיע לסוריה בשנת 2013. באוגוסט בשנת 2014 הטיל משרד האוצר האמריקאי סנקציות על אל-שריח וכינה אותו "אחד האסטרטגים הבכירים של ג'בהת א-נוסרה. שני אלו הם חלק מקבוצה של פעילי אל קאעידה ששהו באירן וניתבו ממנה, מאפגניסטן ומפקיסטן, נשק ולוחמים לעיראק. עמית נוסף בהנהגת הקבוצה הוא סאנאפי אל נאסר, דודן שלישי של אוסמה בן לאדן, שהתקדם במהירות במעלות השררה בשל יחוסו המשפחתי.
מדובר בתא שמורכב ברובו מיוצאי המלחמות באפגניסטן ובפקיסטן, אשר נסעו לסוריה כדי לחבור לפעילות הגוברת של אל־קאעידה במדינה. אלא שאנשי חוראסאן לא באו לסוריה מתוך מטרה מוצהרת להילחם בכוחותיו של בשאר אל-אסד. גורמים אמריקאים אומרים כי הם נשלחו על ידי מנהיג אל־קאעידה, איימן א־זוואהירי, כדי לגייס אירופאים ואמריקאים, שבזכות הדרכונים הזרים שבידם, הם יכולים לעלות ביתר קלות על טיסות של חברות תעופה זרות.
בנוסף, על פי דו"חות מודיעין חסויים, אנשי חורסאן מבצעים יחד עם פעילי טרור מתימן ניסויים בשיטות חדשות להחדרת חומרי חבלה למטוסים מבלי שייתפסו בגלאים ובמכשירי בידוק. החשש הגדול הוא שמטעני החבלה האלה יועברו לידי מגויסים זרים והם שיעלו אתם למטוסים. כוחות הביון האמריקאי מודאגים מאוד מהקשר עם בתימן. ומדגישים את הצורך לגדוע יכולת זו בעודה באיבה.
Daveed Gartenstein-Ross אנליסט ואיש אקדמיה העוסק בלוחמה בטרור, אומר שמבנה הקבוצה וגודלה עדיין אינו ברור. העומד בראשה קשור לג'בהת אל-נוסרה, אולם הקבוצה כנראה נפרדת מנוסרה ובעלת סדר יום משל עצמה. שמו של הארגון הוא בעל משמעות אסכטולוגית הקשורה לרעיונות הג'יהאד על אודות אחרית הימים. הקבוצה גם קשורה לדעתו לאברהים אל-אשירי, "מהנדס" הפצצות של אל קאעידה בחצי האי ערב Al Qaeda in the Arabian Peninsula - AQAP.
בספטמבר 2014 גילתה קהילת המודיעין האמריקאי תוכניות התקפה של קבוצת חוראסאן כנגד ארצות הברית. לא נמסרו פרטים מרובים אולם מקור ביטחוני מסר שהפעילות כללה בניית פצצות המורכבות מחומר שאינו מתכתי שמוחדר לשפופרת משחת שיניים או מוספג בבגדים.
לפי דיווח של CNN המזימה נתגלתה על ידי אחד משומרי ראשו של פדלי, בשם אבו ראמה. האיש נעצר לאחרונה על ידי כוחות צבאו של אסד בסוריה.
על הארגון > הקשר של חוראסאן לאל קאעידה

למרות הקביעה של הממשל האמריקאי, שקבוצת חוראסאן מהווה גוף עצמאי, ישנם חוקרים ואנשי מקצוע אחרים המפקפקים בכך שזהו ארגון בפני עצמו. לדעתם קבוצה זו היא חלק בלתי נפרד מאל קאעידה, אלא שהממשל חושש להודות בכך.
Andrew McCarthy חוקר בעל מוניטין ששירת כתובע הראשי במשפט על התקיפה במרכז הסחר העולמי בשנת 1993, טוען שממשל אובמה לא הביס את כוחות האסלאם הרדיקלים אלא רק צמצם את כוחם. רעיונות הג'יהאד ועליונות השריעה מזינים ומחברים חברי הפלגים השונים. לדעתו הממשל בארצות הברית טומן את ראשו בחול בעת שהוא מבדיל בין חורסאן, ג'הבת אל נוסרה ואל-קאעידה שהם כולם אותו ארגון שפעולתו אולי צומצמה במקצת לאחר הריגת בן לאדן אולם עדיין קיימת והרסנית.
לפי דעת המתנגדים לקבוצה שנקראת בפי הממשל "קבוצת חורסאן" כביכול, אין לא מפקדה ולא כוחות צבא. קבוצה זו אינה יחידה צבאית. היא למעשה שלוחה של אל קאעידה בסוריה. המושג נטבע על ידי הממשל האמריקאי לקבוצה של בכירים שחולצו מאזור הקרבות באפגניסטן, לכסות על העובדה שליבת ארגון אלקאעידה עדיין פועלת ולא הובסה.
ריצ'רד אנגל, כתב רשת NBC, כתב ב-24 בספטמבר בטוויטר, מפי "מקורות בכירים", כי "חוראסאן מהווה איום על ארצות הברית משום שהוא רוצה להפיל מטוסים עם חומרי נפץ". מאוחר יותר באותו היום, הוא סייג וכתב: "כמה בכירים אומרים שהאיום איננו מידי, אלא דאגה גוברת". למחרת הוא כתב משפט שאולי מסכם את הפרשה כולה: "פעילים סורים אומרים לי שהם בחיים לא שמעו על חוראסאן או על המנהיג שלהם".
במאמר שפרסם באתר "אינטרספט", טוען גלן גרינוולד, העיתונאי שחשף את מסמכי סנודן, כי הממשל האמריקני "המציא" איום טרור, כדי להפחיד את הציבור ולהצדיק את המתקפה.
התקיפות האמריקאיות על חוראסאן

ראש המודיעין הלאומי ג'יימס קלאפר הזכיר בוועידה בנושאי מודיעין בוושינגטון, את קבוצת חוראסאן, וציין כי אנשיה פועלים בעיראק ובסוריה בכוונה לייצא טרור למערב. במסמך של המשרד להגנת המולדת הוזכר חשש נוסף: גורמי המודיעין הזהירו מפני מתקפות של "זאב בודד" בשטח ארצות הברית, על רקע האפשרות כי הפעולות האחרונות בסוריה יתסיסו עוד יותר גורמים קיצוניים שמוחים ממילא על ההתערבות האמריקנית במדינות מוסלמיות.
בשל כך ואולי בגלל סיבות נוספות נערכה ארצות הברית למתקפה נגד הכוחות האסלאמיים.

דובר הפנטגון האמריקני, הגנרל ג'ון קרבי, הודיע ביום ג' ה-23.09.2014, כי צבא ארצות הברית, בשיתוף פעולה עם מדינות אחרות, תקף יעדים של דאעש בסוריה. לדבריו, התקיפה נמשכה מספר ימים והיא כללה הפצצות מהאוויר ושימוש בטילי טומהוק. "ההחלטה על התקיפה התקבלה מוקדם יותר באותו היום על ידי הפיקוד המרכזי בצבא בהתאם לאישורו של הנשיא אובמה", הוסיף הדובר.
נראה שהיעד העיקרי של מתקפת טילי שיוט, מטוסי הקרב והמפציצים העל-קוליים של הכוחות האמריקניים לא היו מטרות דאעש בא-רקה ובצפון מזרח סוריה, אלא כוונו בראש ובראשונה נגד קבוצת חוראסאן.
לפחות שמונה יעדים של חוראסאן הותקפו בגל התקיפה הראשון של טילי השיוט מסוג "טומהוק". שר המשפטים אריק הולדר אמר כי "פגענו בהם בלילה שעבר (22 - 23 בספטמבר 2014) מתוך דאגה שהם קרובים לתאריך היעד שהציבו לעצמם כדי לביצוע פיגועים". התקיפה שלנו, אמר הולדר, תימשך קרוב לוודאי עד לשלב שבו נחשוב שפגענו ביכולת הקבוצה לפגוע בבני בריתנו או בנו.
בהתקפת חיל האוויר האמריקאי בלילה שבין 22 ל-23 בספטמבר נהרגו כנראה 100 פעילים אסלאמים ונפצעו כ-150. מספר הנפגעים נובע מהעובדה שהם נתפסו בהפתעה. מטרת ההפצצה היו גם מחנות אימונים, מחסני תחמושת ואזורי מגורים. לאחר גל ההתקפות הראשון הלוחמים התפרשו בתוך האוכלוסייה האזרחית ולפיכך התקפות נוספות לא הביאו לתוצאות אפקטיביות.

סרטון וידאו שפורסם על ידי הממשל האמריקאי מראה תוצאות ההרס של ההתקפה האווירית במקום בשם כפר דיריאן הנמצא כ-40 קילומטרים מערבית לחלב.
אישים אחרים בממשל סבורים כי מזימה הפצצת המטוסים, עדיין הייתה רחוקה מלהבשיל אלא שלסוכנות הביון הגיע מידע על מקום הימצאותם של אל-פדלי ואחרים ולכן הורה הממשל על הפגיעה בהם, לפני שהללו יתפזרו ויטמעו באוכלוסייה המקומית.
לאחר ההפצצות טען גורם אמריקני שמוחסין אל־פאדהלי נהרג בתקיפות אמריקניות בסוריה. חבר באל־קאעידה אישר בחשבון הטוויטר שלו כי אל־פאדהלי נהרג ב־23 בספטמבר אתו נהרג מנהיג נוסף בתא הטרור, אבו יוסוף א־טורקי.
הערות שוליים

1 2   כוחות הקואליציה בפעולה נרחבת נגד עמדות דאעש בסוריה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2014
↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Khorasan | Map, Region, & History, Encyclopedia Britannica, ‏20 ביולי 1998 (באנגלית)
↑  The Black Flags of Khurasan
↑  Misunderstanding al Qaeda
↑   אי־פי, מדוע ג'בהת א-נוסרה הוא הסכנה המיידית האמיתית לארה"ב בסוריה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2014
↑  Khorasan, explained: why the US is bombing an al-Qaeda group you’ve never heard of
↑  How “Khorasan” Went From Nowhere To The Biggest Threat To The U.S
↑  Source: Al Qaeda group in Syria plotted attack against U.S. with explosive clothes
↑  Meet The Khorasan, The Terrorist Group That's Suddenly A Bigger Threat Than ISIS
↑  The Khorosan Group Does Not Exist
↑  KHORASAN, THE ISLAMIC STATE, AND FINDING CREDIBLE TARGETS IN SYRIA
1 2  אוריה כנף‏, האם ה"ארגון שמסוכן יותר מדאעש" היה שקר אמריקני?, באתר וואלה, 30 בספטמבר 2014
1 2  יצחק בן-חורין, דאעש מי? הארגון שבאמת מאיים על ארה"ב, באתר ynet, 24 בספטמבר 2014
↑  יצחק בן חורין ורועי קייס, לראשונה: ארה"ב תקפה יעדי דאעש בסוריה, באתר ynet, 23 בספטמבר 2014
1 2  KHORASAN, THE ISLAMIC STATE, AND FINDING CREDIBLE TARGETS IN SYRIA
↑  Source: Al Qaeda group in Syria plotted attack against U.S. with explosive clothes
↑  מנהיג תא חוראסאן נהרג בסוריה
קומינטרן

| --- | --- |

 מדינה:  ברית המועצות 
 מייסד:  ולדימיר איליץ' לנין 
 מנהיגים:  גריגורי זינובייב 
 תקופת הפעילות:  2 במרץ 1919 – 15 במאי 1943 (24 שנים) 
 אידאולוגיות:  מרקסיזם-לניניזם, קומוניזם, לניניזם 
 מטה:  מוסקבה 
 צבעים רשמיים:  אדום 
 
קוֹמִינְטֶרְן (מרוסית: Коминтерн) שנקרא גם האינטרנציונל הקומוניסטי והאינטרנציונל השלישי (1943-1919) היה האיגוד הבינלאומי של המפלגות הקומוניסטיות.
היסטוריה

בחודש מרץ של שנת 1919 החליט לנין להקים אינטרנציונל קומוניסטי "שלישי", שהיה אמור לרשת את הסמכות המהפכנית של "האינטרנציונל הראשון" ו"האינטרנציונל השני" של קרל מרקס. המטרה המוצהרת הייתה להילחם "בכל האמצעים, כולל בכוח מזוין, במטרה למגר את הבורגנות הבינלאומית ולהקים רפובליקה סובייטית בינלאומית כשלב מעבר לביטול מוחלט של המדינה".
הנחת היסוד של לנין ושל ההנהגה הבולשביקית בעת ביצוע המהפכה ברוסיה היתה, כי משטר קומוניסטי ברוסיה לא יוכל לשרוד ללא התפשטות המהפכה לרחבי אירופה. לנין הסתמך על הסיוע שיקבל מהמשטרים הסוציאליסטיים המהפכניים של מערב אירופה. על כן, כאשר החלה המהפכה, ציפתה ההנהגה הקומוניסטית למהפכה דומה בשאר ארצות אירופה. המהפכה המתמדת לא יצאה לפועל, על אף התרחשותם של אירועים מהפכניים אחדים במערב ובמרכז אירופה בין השנים 1919-1923 (במיוחד בגרמניה, שנחשבה באותה עת למקום הבשל ביותר למהפכה חברתית-פוליטית, ובהונגריה), והתברר כי המערב נרגע. תופעה זו, שמכונה על ידי הקומוניסטים הרוסיים "ייצוב של קפיטליזם", הותירה את ברית המועצות מבודדת ומוקפת בסביבה פוליטית בין-לאומית עוינת.
הקומינטרן קיים שבעה קונגרסים עולמיים. לאורך כל שנות קיומו, הייתה הדומיננטיות הרוסית בקומינטרן מוחלטת.
ב-15 במאי שנת 1943, פירק סטלין את הקומינטרן כצעד פיוס עם בעלות הברית. לאחר פירוק הקומינטרן הוקם בשנת 1947 ארגון "קומינפורם" כמוסד לתיאום בין המפלגות הקומוניסטיות. הקומינפורם המשיך לעסוק במשימות שהיו לקומינטרן ובאותן שיטות. הקומינפורם פורק בשנת 1957.
ראו גם

האינטרנציונל הראשון
האינטרנציונל השני
האינטרנציונל הרביעי
הסכם אנטי-קומינטרן
הערות שוליים

↑  הקומאינטרן קם לתחיה, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259917105171  BNE: XX122702  BnF: cb11940426g (data)  CANTIC: a11419143  GND: 4948-7  ISNI: 0000 0001 2365 5753  LCCN: n79011074  NDL: 00281874  NKC: kn20010711229  NLA: 35030184  SELIBR: 121493  SUDOC: 027341097  VIAF: 154632617   WorldCat (עם VIAF): 154632617
קליארכוס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־4 לפנה״ס סולי, קפריסין 
 פטירה:  המאה ה־3 לפנה״ס 
 זרם:  האסכולה הפריפטטית 
 עיסוק:  פילוסוף 
 
קליארכוס (ביוונית: Kλέαρχoς) היה פילוסוף יווני מאנשי האסכולה הפריפטטית בן המאה הרביעית לפני הספירה.
חייו

קליארכוס נולד בערך בשנת 350 לפנה"ס בסולוי שבקפריסין, עבר ללמוד אצל אריסטו ולאחר מותו של זה למד אצל תאופרסטוס. 
מעט מידע על קליארכוס ניתן לדלות מתוך סכוליון על הדיאלוג "חוקים" (אנ') של אפלטון (739a), הכולל מספר משפטים הלקוחים מתוך דיאלוג מאת קליארכוס בשם "ארקסילאוס". בהתאם לשנת מינויו של הפילוסוף ארקסילאוס לסכולארכס של האקדמיה האפלטונית (268 או 265 לפנה"ס), נטען כי קליארכוס המשיך לכתוב עד שנות ה-70 של המאה ה-3 לפנה"ס ואולי אף מעט מאוחר יותר. מאחר שהיה גם תלמיד של אריסטו, שמת בשנת 322 לפנה"ס, קליארכוס נולד כפי הנראה לא יאוחר משנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-4.
ניתן להסיק מידע ביוגרפי חשוב גם מתוך כתובת שנמצאה בחפירות אי-ח'אנום (Ai-Khanoum) (כיום באפגניסטן), התיישבות יוונית על גדות הנהר אוקסוס בבאקטריה. הכתובת מספרת על אדם בשם "קליארכוס" שהביא למקום משלים שהעתיק בדלפי. המשלים ששרדו עוסקים בחיי האדם מתקופת ההתבגרות ועד המוות. האפיגרפיסט הצרפתי לואיס רוברט (אנ'), ששחזר את הכתובת ופירש אותה, זיהה את מחבר המשלים עם קליארכוס מסולוי, בהנחה שזה יצא למסעות במזרח הרחוק במטרה להפיץ את חכמת דלפי. הצעותיו של רוברט נתקבלו על ידי רובם המוחלט של החוקרים.
יצירתו

קליארכוס הקדיש שני חיבורים לאפלטון: "שבחי אפלטון" ו"על הדברים שנאמרים בפוליטיאה של אפלטון בנוגע לעניינים מתמטיים". חיבורים אלה מצביעים על כך שלתלמידו של אריסטו הייתה הערכה מיוחדת לאפלטון. גם אצל פלוטרכוס נמסרת עדות על סטייתו של קליארכוס מהדרך הפריפטטית. קטעים מתוך חיבור אחר של קליארכוס, "על חינוך" (Peri paideias), מתארים בקווים כלליים את הערכים אותם ראה כחשובים.
חיבורים נוספים שכתב:
"על חברות" (Peri philias): נושא וכותרת שאומצו על ידי מספר סופרים בני זמנו של קליארכוס, ובהם תאופרסטוס. מחיבור זה נותרו רק אנקדוטות העוסקות בסימפוזיונים ואהבה הומוסקסואלית.
"גרגיתיוס" (Gergithios) או "על חנופה": חיבור על טפילים וחנפנים ועל חיי מותרות ומנעמים.
"ארוטיקה": סיפורים על אהבה ותשוקה הומוסקסואלית והטרוסקסואלית, חייתיות ואף אהבה ארוטית לפסל.
"פתגמים" (Paroimiai) ו"על חידות" (Peri griphōn): אוסף אגרות, פתגמים וחידות, וגם חומר הומוריסטי.
"סגנונות חיים" (Bioi): חיבור רחב-יריעה בשמונה ספרים, הכולל חומר רב על סגנונות חייהם (diaita) של עמים, שבטים, ערים ואישים מפורסמים. שרדו מתוכו 27 קטעים (כרבע מכל הקטעים ששרדו מאת קליארכוס), 24 מהם בכתבי אתנאיוס.
יצירתו > הדיאלוג "על השינה"

קליארכוס גילה עניין בדתות ובתרבויות בנות זמנו, בעיקר של פרסים, יהודים והודים. הוא חיבר דיאלוג שאבד בשם "על השינה" (De Somno), שבו אריסטו מופיע כאחד מבני השיח הראשיים.
רק שלושה קטעים שרדו מדיאלוג זה. אחד מהם מצוטט על ידי יוסף בן מתתיהו בספרו "נגד אפיון" והשניים האחרים נשמרו אצל הפילוסוף הנאופלאטוני פרוקלוס, בן המאה ה-5 לספירה. הקטעים מספרים על מעשים ואירועים שנאמר כי התרחשו בנוכחותו של אריסטו, והם אמורים היו להוכיח כי לנשמה הלא-מוחשית יש קיום נצחי. הדיאלוג נכתב ככל הנראה בעשור האחרון של המאה ה-4 לפנה"ס.
יוסף בן מתתיהו מצטט מתוך הדיאלוג את ההתייחסות ליהודים שקליארכוס שם בפיו של אריסטו, הקשורה לדיון אודות קיומה הנפרד של הנשמה. בקטע המצוטט מספר קליארכוס כי אריסטו סיפר לו על חכם יהודי שפגש:
קלארכוס, תלמיד אריסטוטליס, אשר לא עלה עליו בחכמה אף אחד מחכמי הפריפטוס, כותב בספרו הראשון על דבר השינה, כי אריסטוטליס רבו סיפר לו על איש יהודי אחד, ושם את הדברים בפי אריסטוטליס עצמו, וכה כתוב שם: (אמר אריסטוטליס): "...לא למותר יהיה לדבר על נפלאות האיש הזה, ועל חכמתו. דע לך היפרידס, כי אספר לך בזה דברים נפלאים הדומים לחלום. ...עלינו למלא את מצוות בעלי המליצה, ולברר לראשונה את מוצא השם הזה, למען אשר לא נכחש במלמדינו שקיבלנו מהם את השמועות. ...האיש הזה היה יהודי מחילת-סוריה, ואלה (היהודים) הם צאצאי חכמי הודו, כי החכמים הם, כמו שאומרים בפי ההודים 'קלנים', ובפי הסורים: 'יהודים', וככה נקראו על שם מקומם, כי הארץ אשר הם יושבים בה מכונה 'יהודה', ושם עירם מוזר מאוד, כי הם קוראים לה 'ירושלם'. והנה האיש הזה עבר בהרבה ארצות נכריות, וירד במקומות היבשה אל חוף הים, והוא היה (נעשה) יווני, לא בשפתו בלבד, כי אם גם בנשמתו. ולעת מגורנו בארץ אסיה, הגיע האיש אל מקומותינו ופגש אותנו, ואתנו אחדים מאנשי המדע, אשר ביקש לבחון את חכמתם, והתחבר עם רבים מן המשכילים, אך העניק להם הרבה יותר משקיבל מהם." אלה הדברים דיבר אריסטוטליס בספר קלארכוס, ועוד הרבה לספר על האיש היהודי הזה, על פרישותו בהליכות חייו ועל בינתו. וכל הרוצה להוסיף דעת בזה, יוכל לקרוא בדברי הספר. ...ואמנם קלארכוס דיבר את הדברים האלה בצאתו מגדרו, כי דבר אחר היה עניינו.
קליארכוס סיפק בכך את העדות היחידה ששרדה מפיו של יווני, אודות פגישה ושיחה בין יהודי לבין פילוסוף או סופר יווני מהתקופה הקלאסית. עם זאת, קיומה ההיסטורי של פגישה זו נדחה בדרך כלל על ידי החוקרים. בהזמנת הקורא לעיין בעצמו בחיבורו של קליארכוס, ניתן להבין כי יוסף בן מתתיהו השתמש בו באופן ישיר ולא נעזר במקור משני. הפגישה בין אריסטו והחכם היהודי נזכרת גם ב"סטרומטה" של התאולוג הנוצרי קלמנס מאלכסנדריה. עדות זו ככל הנראה נסמכת באופן ישיר על חיבורו של קליארכוס ולא על "נגד אפיון". הקטע המצוטט מתוך קליארכוס שמופיע ב"נגד אפיון" (ללא דברי יוספוס עצמו) מופיע גם אצל אב הכנסייה אוסביוס מקיסריה. גרסה זו מסייעת במידת מה בקביעת הקריאה הנכונה של הטקסט היווני של יוספוס.
אחד משני הקטעים המצוטטים על ידי פרוקלוס מספר על אדם לא מזוהה, שבנוכחות אריסטו ותלמידיו, נטל את נשמתו של ילד ישן באמצעות "מטה מושך-נשמות", הרחיק אותה מהגוף שלא זז ולאחר מכן החזיר אותה אליו ללא פגע. מעשה זה שכנע את אריסטו ואת כל הנוכחים כי הנשמה נפרדת מהגוף והיא משתמשת בו כאכסניה. הקטע השני מספר על מותו ותחייתו של אתונאי בשם קליאונימוס. שני הסיפורים הללו הוצגו על ידי קליארכוס על מנת להדגים את קיומה הנפרד של הנשמה, נושא שהיה אחד המרכזיים של חיבורו ואולי המרכזי שבהם.
לקריאה נוספת

Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, VII. Clearchus of Soli, pp. 47-52
Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature; The Hellenic Period. University of California Press, Berkeley 2010, Part I, 2. Aristotle, the Learned Jew, and the Indian Kalanoi in Clearchus, pp. 40-89