stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרספון דיאדמה
הערות שוליים

1 2  פרספון דיאדמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Pavey, C. 1998. Colony sizes, roost use and foraging ecology of *Hipposideros diadema* reginae, a rare bat from tropical Australia. Pacific Conservation Biology, 4(3): 232-239.
↑   Feldhamer, G., L. Drickamer, S. Vessey, J. Merritt. 1999. Mammalogy. New York: McGraw-Hill.
↑  Nowak, R. 1999. Walker's Mammals of the World. Baltimore, Maryland: Johns Hopkins University Press.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן סיבוב ההופעות המוביל

| --- | --- |
הלוגו הכללי של מגזין הבילבורד
הלוגו הכללי של מגזין הבילבורד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  בילבורד
 תקופת הפרס:  2011–הווה (כ־13 שנים)
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן סיבוב ההופעות המוביל הוא פרס המוענק מאז שנת 2011. להקת הרוק U2 היא שיאנית הזכיות בקטגוריה.
שיאני זכיות ומועמדויות > זכיות

3 זכיות
U2
שיאני זכיות ומועמדויות > מועמדויות

| --- | --- |
4 מועמדויות U2 3 מועמדויות בון ג'ובי  רוג'ר ווטרס  ליידי גאגא  ברוס ספרינגסטין  טיילור סוויפט  הרולינג סטונז  אד שירן: 2 מועמדויות ביונסה  ברונו מארס  קולדפליי  מדונה  ואן דיירקשן  פינק
הערות שוליים

↑  Billboard Music Award - 2011 | Winners & Nominees, awardsandwinners.com
| פרסי המוזיקה של בילבורד |
| --- | --- | --- |
| פרסים | האמן המוביל • האמן החדש המוביל • הזמר המוביל • הזמרת המובילה • הלהקה המובילה • אמן סיבוב ההופעות המוביל • אמן הבילבורד 200 המוביל • אלבום הבילבורד 200 המוביל • אמן ההוט 100 המוביל • שיר ההוט 100 המוביל • שיר הרדיו המוביל • השיר הנמכר ביותר • האמן שיאן מכירות השירים • אמן הסטרימינג המוביל • אמן שירי הרדיו המוביל • שיר הסטרימינג המוביל (אודיו) • שיר הסטרימינג המוביל (וידאו) • האמן הנוצרי המוביל • השיר הנוצרי המוביל • האלבום הנוצרי המוביל • אמן הגוספל המוביל • שיר הגוספל המוביל • אלבום הגוספל המוביל • אמן הקאנטרי המוביל • שיר הקאנטרי המוביל • אלבום הקאנטרי המוביל • אמן הדאנס/אלקטרוני המוביל • שיר הדאנס/אלקטרוני המוביל • אלבום הדאנס/אלקטרוני המוביל • האמן הלטיני המוביל • השיר הלטיני המוביל • האלבום הלטיני המוביל • אמן ה-R&B המוביל • שיר ה-R&B המוביל • אלבום ה-R&B המוביל • אמן הראפ המוביל • זמרת הראפ המובילה • שיר הראפ המוביל • אלבום הראפ המוביל • אמן הרוק המוביל • שיר הרוק המוביל • אלבום הרוק המוביל • הפסקול המוביל • האמן החברתי המוביל • הישג המצעדים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס אור הזרקורים • פרס האייקון • פרס המילניום |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| ערכים קשורים | אמן סיבוב ההופעות של בילבורד • נשים במוזיקה (בילבורד) • פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד • פרסי המוזיקה היפנית של בילבורד |  |
קארן לחמן

קארן וילהלמינה לחמן (בדנית: Karen Vilhelmine Lachmann; ‏30 במאי 1916 – 30 בספטמבר 1962) הייתה סייפת (רומח) דנית, שאומצה על ידי משפחה יהודית. סגנית אלופה אולימפית (לונדון 1948), זוכת מדליית ארד אולימפית (הלסינקי 1952) ואלופת עולם (לוקסמבורג 1954) ברומח אישי. בשנים 1951–1959 היא זכתה ב-8 תוארי אליפות דנמרק, פרט לשנת 1958 שבה היא לא השתתפה בגלל ניתוח גב גדול שעברה.
ביוגרפיה

לחמן נולדה בבייג'ינג. יחד עם שתי אחיותיה, היא אומצה על ידי משפחה יהודית עשירה לאחר נישואיה השניים של אמה. במשפחתן החדשה, שלוש האחיות קיבלו את האפשרות לעסוק בספורט וכל אחת בחרה בענף ספורט אחר. קארן בחרה בסיף. ענף ספורט שהיה בעיקר ספורט לעשירים.
באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה לחמן במקום חמישי בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם הראשונה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1937 היא זכתה במדליית ארד ברומח קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בהאג, הולנד בשנת 1948 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי בפעם השנייה ברציפות.
ביוגרפיה > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה לחמן במדליית כסף בתחרות רומח אישי, אחרי אילונה אלק מהונגריה ולפני אלן פרייס מאוסטריה.
ביוגרפיה > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן פרייס ולפני ג'קלין בודו מצרפת.
לחמן סבלה מבעיות גב קשות שדרשו ניתוח גדול. אך היא חזרה להתחרות והצליחה בגדול.
באליפות העולם בסייף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה לחמן במדליית ארד בתחרות רומח אישי, אחרי אירנה קמבר-קורנו מאיטליה ואילונה אלק.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג, בשנת 1954 זכתה לחמן במדליית זהב ברומח אישי. הייתה זו המדליה האחרונה שבה זכתה דנמרק בסיף באולימפיאדה, באליפות עולם, או באליפות אירופה עד לשנת 2015, כשפטריק יורגנסן זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה במוסקבה.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיימה לחמן במקום שישי בתחרות רומח אישי.
בשנת 1958 עברה ניתוח גב גדול נוסף ובשנת 1959 זכתה בתואר אליפות דנמרק האחרון שלה.
חיים אישיים

לחמן עבדה כמזכירה במחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. היא קבורה בקבר האחים בבית העלמין ביספייברג.
צ'ארלס הולנד

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1909 נורפוק, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1987 (בגיל 77) אמסטרדם, הולנד 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוג קול:  טנור 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלס הולנד (באנגלית: Charles Holland;‏ 27 בדצמבר 1909 – 7 בנובמבר 1987) היה זמר טנור ושחקן אמריקאי.
חייו המוקדמים ועבודתו

צ'ארלס הולנד נולד בנורפוק, וירג'יניה, ב-27 בדצמבר 1909. אחיו הבכור של חצוצרן הג'אז פיניוטס הולנד, החל ללמוד שירה בגיל 14. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שר בתזמורות הג'אז של בני קרטר ופלצ'ר הנדרסון. עם האחרון, הקליט את האלבום "Harlem Madness" משנת 1934 (Victor 21699). הוא גם הופיע בתיאטראות מוזיקליים, סייר עם מקהלת הול ג'ונסון והייתה לו תוכנית רדיו משלו ב-NBC במשך 13 שבועות.
הולנד עבר ללוס אנג'לס, שם למד אצל מיי האמאקר הנלי וג'ורג' לה פיר, ואצל קלייד בראוורס בניו יורק. בשנים שלאחר מכן היו לו תפקידים במחזה "The Green Pastures" מאת מארק קונלי (1936, לא זוכה לקרדיט, ייתכן כסולן במקהלת הול ג'ונסון) ובסרט "Hullabaloo" (1940). בסופו של דבר, הולנד עבר מוזיקלית למוזיקה קלאסית, והופיע ב"ארבעה קדושים בשלושה מעשים" מאת וירג'יל תומסון (1928); "Run, Little Chillun" מאת הול ג'ונסון (1933); ו"The Airborne Symphony" מאת מארק בליצשטיין (1946). לרגל הופעת הבכורה שלו בקונצרט באולם העיירה בעיר ניו יורק בשנת 1940, רוס פרמנטר שיבח אותו בניו יורק טיימס: "אמן מעודן ועדין עם קול קל שהיה מתוק ונכון."
קריירה מאוחרת

בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 המשיך הולנד להופיע בקונצרטים ובאופרות, תוך שהוא מלמד שירה בניו יורק. הוא הופיע גם במספר תוכניות טלוויזיה, כולל "The Ed Sullivan Show" ו-"The Voice of Firestone". בשנת 1964, הוא הקליט אלבום עם הזמרת הסופרן מריון אנדרסון, "An Evening with Marian Anderson and Charles Holland" (RCA Victor LM-2728).
הולנד מת באמסטרדם, הולנד, ב-7 בנובמבר 1987, בגיל 77.
מורשת

צ'ארלס הולנד היה זמר טנור מוכשר עם קריירה מגוונת. הוא היה ידוע בקולו היפה ובפרשנות המוזיקלית שלו. הוא עשה תרומה משמעותית לעולם המוזיקה הקלאסית והג'אז, והוא ממשיך להיות מוערך על ידי חובבי מוזיקה ברחבי העולם.
דיסקוגרפיה

Harlem Madness (1934) - עם תזמורת פלצ'ר הנדרסון
An Evening with Marian Anderson and Charles Holland (1964) - עם מריון אנדרסון
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן החברתי המוביל

| --- | --- |
 המספר הרב ביותר של זכיות:  ג'סטין ביבר
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'סטין ביבר
 
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן החברתי המוביל היא אחת משלוש הקטגוריות שנבחרות על ידי הקהל בטקס. הפרס מוענק על סמך אינטראקציות גדולות של מעריצים עם מוזיקה, כולל סטרימינג ומעורבות חברתית, יחד עם תוצאות ההצבעה העולמיות.
בשנת 2011 הפרס הוענק לראשונה לג'סטין ביבר, שהוא שיאן המועמדויות בקטגוריה עם שמונה מועמדויות, ואחריו אריאנה גרנדה עם שבע, BTS עם חמש, בעוד ריהאנה וטיילור סוויפט עם ארבע לכל אחת. ביבר הוא גם המועמד המעוטר ביותר עם שש זכיות רצופות. רצף הניצחונות שלו נשבר ב2017 על ידי BTS, שהיו להקת הקיי-פופ הראשונה שהייתה מועמדת וזכתה בפרס בילבורד. הם זכו בפרס במשך חמש שנים רצופות.
שיאני זכיות

| אמן | זכיות |
| --- | --- |
ג'סטין ביבר: 6
BTS: 5
שיאני מועמדויות

| אמן | מועמדויות |
| --- | --- |
ג'סטין ביבר: 8
אריאנה גרנדה: 7
BTS: 5
ריהאנה: 4
טיילור סוויפט: 4
סלינה גומז: 3
אמינם: 2
ליידי גאגא: 2
ואן דיירקשן: 2
מיילי סיירוס: 2
דמי לובאטו: 2
שון מנדס: 2
אקסו: 2
Got7: 2
פרספיים

| פרספיים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: פרספיים
סוג:: פרסף
שם מדעי
 Rhinolophidae ‏לספד, 1799

Rhinolophus trifoliatus
Rhinolophus sedulus
הפרספיים (שם מדעי: Rhinolophidae) היא משפחה של יונקים בסדרת העטלפים (עטלפאים) הכוללת סוג טקסונומי יחיד והוא פרסף (שם מדעי: Rhinolophus) ובו 70 מינים. מקור השם הוא בעלה אפי דמוי פרסת-סוס שהעניק לו את השם העממי "Horseshoe Bat" באנגלית ואת השם "פרסף", שהוא הלחם בסיסים של פרסה ואף, בעברית.
הפרספיים היא משפחה של עטלפי חרקים בינוניים. מידותיהם: אורכם נע בין 3.5 ל-11 סנטימטר (ס"מ), אורך זנבם עוד 2.5–4.5 ס"מ ומשקלם 4–40 גרם. לפרספיים זנב קצר המחובר לקרום התעופה, כנפיהם קצרות יחסית ומעופם איטי. לפרספיים יכולת תמרון טובה. לנקבות יש זוג פטמות בחזה וכן שתי פטמות מדומות קרוב לחלק התחתי שנועדו לשמש נקודות עגינה לגור הקטן להיאחז בו.
עיניהם קטנות וראייתם חלשה. לעומת זאת אוזניהם גדולות, מחודדות וחסרות צפיר. שמיעתם מצוינת והם משדרים קולות בתדרים על-קוליים לצורכי אקולוקציה ותקשורת. הם משתמשים באיכון באמצעות הד כדי לנווט וכדי לצוד טרף. על האף יש להם שתי תוספות קרומיות היוצרות מעין פרסת סוס הפתוחה כלפי מעלה ואשר ידועה בשם "עלה אפי". מבנה זה נועד כנראה לעזור להם לכוון את הקולות שהם פולטים מהאף. לרוב הפרספיים 32 שיניים.
הפרסף ניזון מפרוקי-רגליים גדולים הנמצאים הן באוויר (כגון חרקים מעופפים) והן על הקרקע או קרוב אליה (כגון עכבישים). לקראת הסתיו הוא אוגר שומן בחלק האחורי של גופו ונכנס לתרדמת חורף בה טמפרטורת הגוף יורדת עד שהיא משתווה לטמפרטורת הסביבה וחילוף החומרים בגופם נעשה איטי ביותר. בהתאמה, קצב פעימות הלב יורד ל-10 פעימות בדקה. הפרעה לפרספיים בתרדמת החורף שלהם עלולה להיות קטלנית לגביהם: כאשר הם מתעוררים, קצב חילוף החומרים עולה לרמה גבוהה והם "שורפים" את עתודות השומן שלהם, דבר שגורם להם אחר כך לגווע מרעב. לכן, אסור להיכנס למערות בהם לנים הפרספיים.
רבייה: רוב הפרספיים חיים בלהקות ולנים במושבות גדולות. ההזדווגות בסתיו במערות שיש בהם המון פריטים. ההפריה מושהית עד לסוף החורף. ההריון נמשך 7–10 שבועות ובכל לידה מוליד הפרספית רק גור אחד או שניים לכל היותר. בגיל 4–6 שבועות הגור נגמל מחלב האם ונהייה עצמאי.
בעולם נפוצים הפרספיים באזורים ממוזגים וטרופיים של אסיה, אפריקה, אירופה ומזרח אוסטרליה. בארץ ישראל שישה מיני פרספיים: פרסף גדול, פרסף הנגב, פרסף בהיר, פרסף חיוור, פרסף מצוי ופרסף גמדי - כולם נדירים ונתונים בסכנת הכחדה.
מינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  R. adami  R. maendeleo  R. capensis  R. denti  R. simulator  R. swinnyi  פרסף בהיר (R. euryale)  פרסף חיוור (R. mehelyi)  R. arcuatus  R. canuti  R. coelophyllus  R. creaghi  R. euryotis  R. inops  R. rufus  R. shameli  R. subrufus  R. bocharicus  פרסף הנגב (R. clivosus)  R. darlingi  R. deckenii  פרסף גדול (R. ferrumequinum) |  R. hillorum  R. sakejiensis  R. silvestris  R. eloquens  R. fumigatus  R. cohenae  R. hildebrandtii  R. mabuensis  R. mossambicus  R. smithersi  פרסף גמדי (R. hipposideros)  R. alcyone  פרסף מצוי (R. blasii)  R. guineensis  R. landeri  R. maclaudi  R. ruwenzorii  R. affinis  R. borneensis  R. celebensis  R. malayanus |  R. megaphyllus  R. nereis  R. stheno  R. virgo  R. chiewkweeae  R. pearsonii  R. thailandensis  R. yunanensis  R. huananus  R. macrotis  R. marshalli  R. montanus  R. paradoxolophus  R. philippinensis  R. rex  R. schnitzleri  R. acuminatus  R. cognatus  R. convexus  R. cornutus  R. imaizumii  R. lepidus |  R. monoceros  R. osgoodi  R. pusillus  R. shortridgei  R. subbadius  R. rouxii  R. sinicus  R. thomasi  R. beddomei  R. formosae  R. luctus  R. sedulus  R. trifoliatus  R. mitratus  R. hilli  R. keyensis  R. madurensis  R. microglobosus  R. robinsoni  R. siamensis  R. xinanzhongguoensis  R. ziama |  |
גלריה

פרסף גדול
פרסף מהמין Rhinolophus rufus
פרסף גמדי בתעופה (מומלץ להגדיל)
לקריאה נוספת

ד"ר אבי ארבל, לקסיקון מפה: היונקים, הוצאת מפה, 2008 - עמודים 86–93
פרנצ'סקו אראיה

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1709 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  1770 (בגיל 60 בערך) בולוניה, מדינת האפיפיור 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 
פרנצ'סקו דומניקו אראיה (באיטלקית: Francesco Domenico Araja או Araia; נולד ב-25 ביוני 1709 בנאפולי, ממלכת סיציליה, מת בין 1762 ל-1770, בולוניה, מדינות הכנסייה) היה מלחין איטלקי, שעשה 25 משנות חייו ברוסיה וכתב לפחות 14 אופרות לחצר הצארינה הרוסית, ביניהן "צפאל ופרוקריס" (Цефал и Прокрис), האופרה הראשונה בשפה הרוסית.
חייו

אראיה נולד בנאפולי, שם השתלם בלימודי מוזיקה. הוא החל לחבר אופרות בגיל 20. האופרות המוקדמות שלו הופקו בתיאטראות נאפולי, פירנצה, רומא, מילאנו וונציה. ב-1735 הוזמן לסנקט פטרבורג עם להקת אופרה איטלקית גדולה, והתמנה למאסטרו די קאפלה של הצארינה אנה איבנובנה ואחריה הצארית יליזאווטה פטרובנה.
בחודשי החורף הוצגו האופרות בדרך כלל באגף של ארמון החורף (Zimniy Dvorets) ובחודשי הקיץ בתיאטרון של גן הקיץ (Letniy Sad).
האופרה "כוחן של אהבה ושל שנאה" La forza dell'amore e dell'odio של אראיה הייתה האופרה האיטלקית הראשונה שהוצגה ברוסיה. היא הועלתה בשנת 1736 בשם Сила любви и ненависти בלוויית תרגום רוסי מאת ואסילי טרדייקובסקי. הייתה זו ליברית האופרה הראשונה שהודפסה ברוסיה. אחריה הוצגו Semiramide (Il finto Nino, overo La Semiramide riconosciut ב-1737,Artaserse ב-1738, Seleuco, בתרגום לרוסית, שהצגת הבכורה שלה הייתה במוסקבה ב-1744, Scipione בתרגום לרוסית בסנקט פטרבורג ב-1745, ואחרות.
רוב האופרות שכתב ברוסיה היו לליבריות איטלקיות. עם זאת, ב-1755 חיבר אראיה את Цефал и Прокрис ("קפאלוס ופרוקוריס"), אופרה בשלוש מערכות לליברית רוסית מאת אלכסנדר סומארוקוב, על פי "המטאמורפוזות" של אובידיוס. אופרה זו הוצגה בסנקט פטרבורג ב-7 במרץ 1755 עם תפאורות מרשימות מעשה ידיו של ג'וזפה ולריאני. הייתה זו האופרה הראשונה המבוצעת על ידי זמרים רוסים. האופרה נחלה הצלחה רבה ואראיה בא על שכרו ביד רחבה מאת הצארינה יליזאווטה פטרובנה. האופרה הועלתה שוב בהפקה מחודשת בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג ב-14 ביוני 2001. הצגות בכורה של שתי האופרות הבאות של אראיה הועלו בערים שונות ברוסיה: "שבויי האהבה" באורניינבאום ב-1755, ו"איפיגניה בטאוריס" במוסקבה ב-1758. ב-1759 חזר אראיה לאיטליה, אך נקרא לשוב להכתרת הצאר פיוטר השלישי ב-1762. זמן קצר לאחר מכן עזב בעקבות הדחתו של פיוטר על ידי קתרינה הגדולה. חיבוריו האחרונים היו אורטוריה להולדת ישו ואופרה, "לה צ'ימוטאה". אראיה מת בבולוניה בין 1762 ל-1770.
יצירות > אופרות

Lo matremmonejo pe' mennetta, opera buffa, text by Tommaso Mariani (Autumn 1729, Teatro de' Fiorentini, Naples)
Berenice, opera seria, text by Antonio Salvi (1730, Teatro Pratolino, Florence)
Ciro riconosciuto, opera seria, text by Antonio Salvi (Carnival 1731, Teatro Dame, Rome)
Il Cleomene, opera seria, text by Vicenzo Cassani (Spring 1731, Teatro Dame, Rome)
L'amor regnante, text by Pietro Metastasio (1731, Rome)
Semiramide riconosciuta, opera seria, text by Pietro Metastasio (1731, Naples)
La forza dell'amore e dell'odio, opera seria, text by Francesco Prata (January 1734, Teatro Ducale, Milan; 1736, as Сила любви и ненависти (Sila lyubvi i nenavisti - The Power of Love and Hatred) St. Petersburg)
Lucio Vero, opera seria, text by Apostolo Zeno, (Carnival 1735, Teatro San Angelo, Venice)
Il finto Nino, overo La Semiramide riconosciuta, opera seria, text by Francesco Silvani (February 9, 1737 [OS January 28], St. Petersburg)
Artaserse, opera seria, (February 9, 1738 [OS January 28], St. Petersburg)
Seleuco, opera seria, text by Giuseppe Bonecchi (May 7, 1744 [OS April 26], Moscow)
Scipione, opera seria, text by Giuseppe Bonecchi (September 4 or 5, 1745 [OS August 23 or 24], St. Petersburg)
Mitridate, opera seria, text by Giuseppe Bonecchi (May 7, 1747 [OS April 26], St. Petersburg)
L'asilo della pace, opera seria, text by Giuseppe Bonecchi (May 7, 1748 [OS April 26], St. Petersburg)
Bellerofonte, opera seria, text by Giuseppe Bonecchi (December 9, 1750 [OS November 28], St. Petersburg)
Eudossa incoronata, o sia Teodosio II, text by Giuseppe Bonecchi (May 9, 1751 [OS April 28] St. Petersburg)
Tsefal i Prokris, opera seria, text by Alexander Sumarokov (March 10, 1755 [OS February 27], St. Petersburg)
Amor prigioniero, dialogo per musica, text by Pietro Metastasio (June 27, 1755 [OS June 16], Oranienbaum)
Alessandro nell'Indie, text by Pietro Metastasio (December 29, 1755 [OS December 18], St. Petersburg; 1759, Oranienbaum)
Iphigenia in Tauride opera seria, (1758, Moscow)
La Cimotea
יצירות > אורטוריות

S. Andrea Corsini 1731, Rome
La Nativita di Gesu
יצירות > קנטטות

La gara, dell'amore e dello zelo, St. Petersburg, 1736 ienbaum, 1755 (see also in the list of the operas)
Junon secourable lucine (Antonio Denzi), St. Petersburg, 1757
Urania vaticitante (Antonio Denzi), St. Petersburg, 1757
ביבליוגרפיה

Цефал и Прокрис. СПб., – Tsefal i Pokris, St. Petersburg, 1755
Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона - Brokgaus & Efron: Encyclopaedic Dictionary, (1890—1907)
Штелин Я. Музыка и балет в России XVIII векаin the collection Музыкальное наследство. Вып. 1. М., 1935
Старикова Л. М. Новые документы о деятельности итальянской труппы в России в 30-е годы XVIII века <...> // ПКНО. 1988. М., 1989
Сумароков А.П. Избранные произведения. Л., 1957
Сумароков А. П. Полное собрание сочинений <...>.Ч. IX. СПб., 1787
פרס אוסקר - שיאים

בערך זה מופיעים שיאני המועמדויות והזכיות בפרס אוסקר.
ריבוי זכיות ומועמדויות לסרט אחד

1934 - הסרט "זה קרה לילה אחד" היה הראשון שזכה ב-5 פרסי אוסקר ב-5 הקטגוריות הנחשבות כחשובות ביותר ("חמשת הגדולים"): הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר, השחקנית הראשית הטובה ביותר והתסריט הטוב ביותר (הסרט זכה בפרס על תסריט מעובד). הסרט זכה בכל הקטגוריות בהן היה מועמד.
1975 - הסרט "קן הקוקייה" שיחזר את ההישג וזכה ב-5 פרסי אוסקר באותן 5 קטגוריות (לרבות על תסריט מעובד). הסרט היה מועמד ב-4 קטגוריות נוספות (שחקן משנה, צילום, עריכה מוזיקה).
1991 - הסרט "שתיקת הכבשים" הוא הסרט השלישי שזכה ב-5 פרסי אוסקר באותן 5 הקטגוריות. הסרט היה מועמד ב-2 קטגוריות נוספות (סאונד ועריכה).
מאז טקס האוסקר הראשון בשנת 1928, מעולם לא זכה סרט בחמישה פרסים על הסרט הטוב ביותר, בימוי, שחקן ראשי, שחקנית ראשית ותסריט מקורי.
שישה סרטים בלבד זכו ב-4 מתוך 5 הגדולים, והם: "חלף עם הרוח" (1939), "גברת מיניבר" (1942), "הרומן שלי עם אנני" (1977),"פורסט גאמפ" (1994), "אמריקן ביוטי" (1999) ו"נאום המלך"(2010). ב-3 מתוך ה-5 זכו הסרטים: "מעתה ועד עולם", "הדירה", "רשת שידור", "השיבה הביתה", "האגם המוזהב", "מיליון דולר בייבי".
שבעה סרטים הם "המפסידים הגדולים" - הסרטים שהיו מועמדים בכל 5 הקטגוריות, אך לא זכו בשום פרס מבין ה-5 - ובהם: "בוני וקלייד", "סיפור אהבה", "שארית היום", "חלום אמריקאי".
| קטגוריה | שיא | מחזיק/ה |
| --- | --- | --- |
| מספר זכיות לסרט | 11 | "בן חור" (1959), "טיטניק" (1997), "שר הטבעות: שיבת המלך" (2003) |
| סרטים שזכו בפרסים לסרט, לבמאי, לשחקן, לשחקנית ולתסריט | - | "זה קרה לילה אחד" (1934), "קן הקוקייה" (1975), "שתיקת הכבשים" (1991) |
| מספר מועמדויות לסרט | 14 | "הכל אודות חוה" (1950), "טיטניק" (1997), "לה לה לנד" (2017) |
ריבוי זכיות ומועמדויות לסרט אחד > הסרטים שזכו במספר הפרסים הרב ביותר

| שם הסרט | שנה | במאי | מספר זכיות | מספר המועמדויות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טיטניק | 1997 | ג'יימס קמרון | 11 | 14 |
| בן חור | 1959 | ויליאם ויילר | 11 | 12 |
| שר הטבעות: שיבת המלך | 2003 | פיטר ג'קסון | 11 | 11 |
| סיפור הפרברים | 1961 | ג'רום רובינס ורוברט וייז | 10 | 11 |
| הפצוע האנגלי | 1996 | אנתוני מינגלה | 9 | 12 |
| ז'יז'י | 1958 | וינסנט מינלי | 9 | 9 |
| הקיסר האחרון | 1987 | ברנרדו ברטולוצ'י | 9 | 9 |
| חלף עם הרוח | 1939 | ויקטור פלמינג | 8 | 13 |
| מעתה ועד עולם | 1953 | פרד זינמן | 8 | 13 |
| חופי הכרך | 1954 | איליה קאזאן | 8 | 12 |
| גבירתי הנאווה | 1964 | ג'ורג' קיוקור | 8 | 12 |
| גנדי | 1982 | ריצ'רד אטנבורו | 8 | 11 |
| אמדאוס | 1984 | מילוש פורמן | 8 | 11 |
| קברט | 1972 | בוב פוסי | 8 | 10 |
| נער החידות ממומביי | 2008 | דני בויל | 8 | 10 |
ריבוי זכיות ומועמדויות לאדם אחד > פרסים

1940 - וולטר ברנן הופך לשחקן הראשון אשר זכה ב-3 פרסי אוסקר על משחק. כל זכיותיו הן בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
1953 - ג'ון פורד הופך לבמאי הראשון והיחיד אשר זוכה בפרס האוסקר בפעם הרביעית בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.
1975 - אינגריד ברגמן משווה את הישגה של קתרין הפבורן (נכון לשנה זו), והופכת לשחקנית השנייה אשר זכתה ב-3 פרסי אוסקר על משחק. ברגמן זכתה בשני פרסים בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר, ופעם אחת בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
1981 - קתרין הפבורן הופכת לשחקנית הראשונה (נכון לעכשיו: גם היחידה) אשר זכתה ב-4 פרסי אוסקר על משחק. כל זכיותיה הן בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר, ובעבור תפקידיה בסרטים: "תהילת בוקר" (1933), "נחש מי בא לסעוד" (1967), "אריה בחורף" (1968), "האגם המוזהב" (1981).
1998 - ג'ק ניקולסון משווה את הישגו של ברנן, והופך לשחקן השני אשר זכה ב-3 פרסי אוסקר על משחק. בדומה לברגמן, ניקולסון זכה בשני פרסים בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר - על תפקידיו ב"קן הקוקייה" (1975) וב"הכי טוב שיש" (1997), וזכה פעם אחת בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו ב"תנאים של חיבה" (1983).
2013 - דניאל דיי-לואיס הופך לשחקן הראשון שזוכה בפעם השלישית בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר. הפרסים בהם זכה היו עבור משחקו בסרטים "כף רגלי השמאלית" (1990), "זה ייגמר בדם" (2008) ו"לינקולן" (2012).
2021 - פרנסס מקדורמנד זכתה בפעם בשלישית שלה בפרס האוסקר בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר" על ארץ נוודים". היא זכתה פעמיים נוספות באותה קטגוריה על הסרטים פארגו ו-שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי".
| קטגוריה | מחזיק/ת השיא |
| --- | --- |
מספר זכיות לשחקן: וולטר ברנן, ג'ק ניקולסון, דניאל דיי-לואיס - 3
מספר זכיות לשחקנית: קתרין הפבורן - 4
מספר זכיות לבמאי: ג'ון פורד - 4
מספר זכיות כללי: וולט דיסני - 22
מספר זכיות לסרטים זרים: איטליה - 10
מספר זכיות למלחין פסקול: אלפרד ניומן - 9
מספר זכיות למלחין שיר: סמי כהן, אלן מנקן, ג'וני מרסר, ג'יימס ואן הוסן - 4
ריבוי זכיות ומועמדויות לאדם אחד > מועמדויות

מריל סטריפ היא השחקנית בעלת מספר המועמדויות הרב ביותר לפרס אוסקר - 21 מועמדויות. סטריפ הייתה מועמדת 17 פעמים לפרס השחקנית הטובה ביותר, ו-4 פעמים הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. בין הסרטים בגינם הייתה מועמדת: "אדפטיישן", "השטן לובשת פראדה", "ספק", "ג'ולי וג'וליה", "זיכרונות מאפריקה", "צייד הצבאים", "קרמר נגד קרמר", "בחירתה של סופי". בסך הכול, זכתה סטריפ ב-3 פרסי אוסקר: פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1979 על "קרמר נגד קרמר", פרס השחקנית הטובה ביותר בשנת 1982 על "בחירתה של סופי" ופרס השחקנית הטובה ביותר בשנת 2012 על "אשת הברזל".
המוזיקאי והמלחין רנדי ניומן מחזיק במספר שיא של מועמדויות לאוסקר ללא זכייה: הוא היה מועמד 15 פעמים מבלי לזכות. רצף זה נשבר כאשר ב-2001 זכה באוסקר על השיר הטוב ביותר עבור הסרט "מפלצות, בע"מ.". כשעלה על הבמה לאחר תשואות רמות הוא פתח את הנאום שלו בהתרגשות אבל גם בשעשוע - "אני לא רוצה את הרחמים שלכם!" ("I don't want your pity"). ניומן מחזיק בשיא-אוסקר נוסף: ב-1999 היה מועמד ל-3 פרסי אוסקר שונים על שלושה סרטים שונים. הוא לא זכה באף אחד מהם.
הבמאי והשחקן קנת בראנה הוא האדם שהיה מועמד למספר הרב ביותר של קטגוריות (6 בסך הכל): הוא היה מועמד על בימוי (הנרי החמישי, בלפסט), תסריט מקורי (בלפסט), תסריט מעובד (המלט), שחקן ראשי (הנרי החמישי), שחקן משנה (השבוע שלי עם מרילין) וסרט קצר (שיר הברבור).
| קטגוריה | מחזיק/ת השיא |
| --- | --- |
מספר מועמדויות לשחקן: ג'ק ניקולסון - 12
מספר מועמדויות לשחקנית: מריל סטריפ - 21
מספר מועמדויות לבמאי: ויליאם ויילר - 12
מספר מועמדויות כללי: וולט דיסני - 59
מספר מועמדויות לסרטים זרים: צרפת - 34
מספר מועמדויות לתסריט של תסריטאי: וודי אלן - 14
מספר מועמדויות למלחין פסקול: אלפרד ניומן - 41
מספר מועמדויות למלחין שיר: סמי כהן - 26
ריבוי זכיות ומועמדויות לאדם אחד > שיאים המתייחסים לגיל הזוכים

| קטגוריה | מחזיק/ת השיא |
| --- | --- |
השחקן הזוכה הצעיר ביותר: טימותי האטון - בן 20 בשנת 1980 (אנשים פשוטים)
השחקן הזוכה המבוגר ביותר: אנתוני הופקינס - בן 83 בשנת 2021 (האב)
השחקנית הזוכה הצעירה ביותר: טייטום אוניל - בת 10 בשנת 1973 (ירח של נייר)
השחקנית הזוכה המבוגרת ביותר: ג'סיקה טנדי - בת 80 בשנת 1989 (הנהג של מיס דייזי)
הבמאי הזוכה הצעיר ביותר: דמיאן שאזל - בן 32 בשנת 2016 (לה לה לנד)
הבמאי הזוכה המבוגר ביותר: קלינט איסטווד - בן 74 בשנת 2004 (מיליון דולר בייבי)
השחקן המועמד הצעיר ביותר: ג'סטין הנרי - בן 8 בשנת 1979 (קרמר נגד קרמר)
השחקן המועמד המבוגר ביותר: כריסטופר פלאמר - בן 88 בשנת 2018 (כל הכסף שבעולם)
השחקנית המועמדת הצעירה ביותר: קוובנז'ניי ווליס - בת 9 בשנת 2012 (חיות הדרום הפראי)
השחקנית המועמדת המבוגרת ביותר: גלוריה סטיוארט - בת 87 בשנת 1997 (טיטניק) ג'ודי דנץ' - בת 87 בשנת 2022 (בלפסט)
הבמאי המועמד הצעיר ביותר: ג'ון סינגלטון - בן 24 בשנת 1991 (נערי השכונה)
הבמאי המועמד המבוגר ביותר: ג'ון יוסטון - בן 79 בשנת 1985 (הכבוד של פריצי)
הזוכה הצעירה ביותר בפרס לשם כבוד: שירלי טמפל - בת 6 בשנת 1934
הזוכה המבוגרת ביותר בפרס לשם כבוד: אנייס ורדה - בת 89 בשנת 2017
הזוכה המבוגר ביותר בפרס (פסקול): אניו מוריקונה - בן 88 בשנת 2016