stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת על שבב
מבנה

מבנה של מערכת על שבב, יכלול תמיד מעבד ראשי (CPU, או ליבה-במקרים רבים תהיה יותר מליבת עיבוד אחת) ובנוסף מגוון רחב של מעגלים היקפיים בהתאם למטרת השבב.
לדוגמה: ברכיב Vortex86DX2 יש את מרבית הרכיבים הדרושים על מנת ששבב זה ישמש כמחשב תואם PC שלם וכל שדרוש הוא תוספת של זיכרון RAM חיצוני ומחברים.
להלן רשימת רכיבים המוכללים בתוך השבב:
אתרנט
USB 2.0
SATA/PATA
DDR2 BUS
SPI
PCIe 1.0
GPIO
UART
I²C
HD Audio Codec
PS/2 Keyboard and mouse
A/D 11 bit
PWM
Real Time Clock
Watch Dog
ISA
2MB SPI Flash BIOS
Display LCD/VGA
Jtag
בזכות המעגלים המוכללים בשבב זה, הוא מתאים במיוחד ליישומים תעשייתיים מגוונים, כגון, בקרת הינע, תקשורת ושליטה ובקרה תעשייתית.
ישנם רכיבים נוספים מיצרנים רבים אשר תכולת המעגלים בתוכם שונה ומיועדת ליישומים אחרים כגון עיבוד אותות, יישומים גרפיים וכו'.
הגם אתה, ברוטוס?

דיוקן ברוטוס על מטבע המנציח את רציחתו של קיסר
הגם אתה, ברוטוס? (בלטינית: Et tu, Brute?‎), על פי מחזהו של ויליאם שייקספיר, היו מילותיו של יוליוס קיסר, דיקטטור הרפובליקה הרומית, מיד אחרי שהתנקשו בו קסיוס וברוטוס. לאחר מכן אמר את המילים "מוּת, אֵפוֹא, קֵיסָר!", ומת.
מקורות עתיקים מייחסים לקיסר "מילים אחרונות" אחרות, או שמציינים כי מת בלי לומר דבר. אחת הגרסאות הנפוצות יותר מספרת כי אמר "הגם אתה, בני?" ביוונית (καὶ σὺ τέκνον) בהתייחסו לאחד מרוצחיו, מרקוס יוניוס ברוטוס, אשר לפי שמועות היה בנו מפרשת אהבים שניהל עם אמו סרוויליה קפיאוניס. הפירוש המקובל הוא שהדברים מבטאים את התדהמה ותחושת הבגידה העמוקה שקיסר חש לנוכח העובדה שברוטוס היה בין רוצחיו, אולם ייתכנו פירושים אחרים למילים אלו; ייתכן שהן באו לבטא את הזלזול של קיסר בברוטוס בכך שהוא קורא לו בפטרונות "בני". לפי פירוש אחר, הייתה זו אמרה נפוצה שתוכנה המלא הוא "גם אתה, בני, תדע יום אחד את טעם השלטון", כלומר שגם ברוטוס ימות מוות אלים לאחר שיגיע לפסגת הכוח.
הגרסה הלטינית שלעיל פורסמה על ידי ויליאם שייקספיר, שהשתמש בה במחזהו "יוליוס קיסר".
מילים אלה הפכו לביטוי פופולרי המשמש לרוב את מי שחש נבגד על ידי אדם קרוב.
ראו גם

רצח יוליוס קיסר
הערות שוליים

↑  ויליאם שייקספיר, תרגום: נתן אלתרמן, מערכה שלישית, תמונה ראשונה, יוליוס קיסר, הקיבוץ המאוחד וספריית פועלים, 1971, עמ' 239
↑  סווטוניוס, חיי שנים העשר הקיסרים - יוליוס האלוהי, 82.2
↑  Martin Lonther Clarke, The Noblest Roman: Marcus Brutus and His Reputation, pp. 11
↑  Daniel E. Gershenson, Caesar's Last Words, Shakespeare Quarterly, Vol. 43, No. 2. (Summer, 1992), pp. 218-219
↑  Woodman, A.J. ,Tiberius and the Taste of Power: The Year 33 in Tacitus, Classical Quarterly 56 (1): 175–189
חסימת כבישים כמחאה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נהגי מוניות ומשאיות חוסמים את נתיבי איילון ב־2008 במחאה על עליית מחירי הדלק
חסימת כבישים היא צורת מחאה, שהמשתמשים בה משבשים את התנועה הסדירה של כלי תחבורה בכביש. השיבוש נעשה על ידי שימוש בגוף החוסמים, על ידי העמדת כלי רכב או על ידי הצבת חפצים הגורמים לחסימה. לעיתים החסימה היא מטרה בפני עצמה, כחלק מהמחאה, ולעיתים נועדה לשבש פעילות צבאית או משטרתית.
חסימת כביש בפתח תקווה במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית בשנת 2023
אמצעים לחסימות כבישים

חסימת כבישים נעשית בצורות מגוונות, על ידי מפגינים הנמצאים על הכביש, או באמצעות חפצים גדולים שהמפגינים מציבים על הכביש. לעיתים, המפגינים מבעירים את החפץ על מנת להקשות על המשטרה להזיז אותו.
תנועת Reclaim the Streets, שהחלה את דרכה בלונדון, מארגנת מסיבות ברחוב או על כבישים מהירים על מנת לשבש את תנועת המכוניות הסדירה, מתוך דעה שבשטח הציבורי יש מקום לפעילויות מגוונות ולא רק לתנועת מכוניות.
מדי שנה, כחלק מהתנגדות לקיום ועידת ארגון המדינות המתועשות, יוצאים אלפי פעילים בניסיונות לשבש את תנועת המנהיגים ופמלייתם לוועידה. המפגינים חוסמים כבישים ומסילות רכבת ואף ניסו להשבית פעילות של נמל תעופה. חלק גדול מהמפגינים משתמש בפעולה ישירה לא אלימה בשילוב עם מוזיקה או הומור.
על מנת להאט את תנועת המכוניות הסדירה, אך לא לעבור על החוק, פעילים רבים משתמשים בטקטיקת מסה קריטית, בשיטה זאת, המפגינים רוכבים באיטיות על אופניים, באופן שמעכב את תנועת המכוניות אך לא חוסם אותה. שימוש בטקטיקה מבוצע בעיקר על ידי פעילי איכות הסביבה, אך היא נלקחה גם לתחומים אחרים כגון מאבק בכיבוש או מאבק למען זכויות בעלי חיים. סיסמתם של המפגינים היא "אנחנו לא חוסמים את התנועה, אנחנו התנועה!".
לעיתים קורה שהפגנה שקטה הופכת למהומה והמפגינים ללא כל תכנון מוקדם חוסמים את נתיב המכוניות.
יחס ותגובות לחסימת כבישים

במדינות שונות חסימת כבישים אסורה על פי חוק,[דרושה הבהרה] ואינה נכללת ברישיון לעריכת הפגנה. אף שלא ניתן רישיון לחסימת כבישים במהלך מחאה, הפגנה מרובת משתתפים עשויה להביא לחסימת כבישים, בדרך כלל מתוך כוונת תחילה. בקרב מפגינים ישנם חילוקי דעות האם חסימת כבישים היא כלי מחאה לגיטימי או לא[דרוש מקור]. הדעה הרווחת בקרב ארגוני מחאה היא שחסימת כבישים אינה בגדר מחאה אלימה[דרוש מקור]. ההתנגדות לחסימת כבישים נובעת משיבוש התנועה, מעיכוב נהגים, מבזבוז זמנם בשהייה לא רצויה, ולעיתים אף משיבוש הגעתם למוקדי חירום, למשל במצבי חירום רפואיים.
בישראל > היבטי החוק בישראל

חסימת כביש ללא אישור היא עבירה על החוק בישראל. על פי סעיף 332(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 – היא מהווה "סיכון חיי אדם בנתיב תחבורה", והעונש המרבי בגינה הוא עשרים שנות מאסר. בשני מקרים הייתה חסימת כבישים, בפועל או בתכנון, חלק מכתב אישום שהסתיים בהרשעה:
בשנת 1997 הורשע משה פייגלין בהמרדה, פרסומי המרדה והתקהלות אסורה, כחלק מפעילות תנועת זו ארצנו, שהפגינה נגד מסירת שטחים לפלסטינים במסגרת הסכמי אוסלו.
יש לציין כי משה פייגלין לא הורשע בעבירת חיי אדם בנתיב תחבורה או בחסימת כבישים בשום שלב (יש לקשר כאן את פסקי הדין). בכתב האישום נאמר כי פייגלין וחבריו "קראו לציבור, בין היתר, לשבש את תפקוד הרשויות על ידי חסימת כבישים, הפגנה בקרית הממשלה, והקמת מאחזים חדשים ביהודה ושומרון שיאוישו על ידי נושאי נשק, תוך התעלמות מהכרזת הצבא על היות השטח שטח צבאי סגור".
בשנת 2008 נשפטו והורשעו האחים לווינשטיין, שתכננו לחסום את מחלף קיבוץ גלויות בנתיבי איילון באמצעות הצתת כלי רכב, במחאה נגד תוכנית ההתנתקות, בבית המשפט המחוזי בתל אביב בניסיון לסיכון חיי אדם במזיד בנתיב תחבורה, קשירת קשר לביצוע פשע, שיבוש מהלכי משפט והדחה בעדות בנסיבות מחמירות. בית המשפט גזר עליהם 40 חודשי מאסר.
במסגרת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות ארגנו המפגינים ב-16 במאי 2005 מבצע "ניסוי כלים" בה חסמו 40 צמתים ברחבי הארץ, ובאותו יום נעצרו 409 מפגינים.
ביוני 2005, בעקבות חסימות כבישים שהיו חלק מהמחאה נגד תוכנית ההתנתקות, פורסם באתר וואלה מאמר בשם "כך תעיפו את המתנחלים מהכביש". המאמר הציע שלל פעולות בהן ניתן כביכול לנקוט נגד המפגינים נגד התוכנית. בין השאר הוצע לאיים להצית מפגין שעומד להצית צמיג באמצע נתיב נסיעה ולרוקן מטף כיבוי אש לכיוון עיני המפגינים אם הצמיג כבר בוער. המאמר עורר סערה בציבור ובכנסת. לאחר תלונת מועצת יש"ע בפני היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, החליט מזוז להסתפק באזהרה בלבד כלפי וואלה! תקשורת ולא לפתוח בחקירה פלילית בחשד להסתה. המאמר הוסר מהאתר רק ביולי 2019 על רקע חסימות הכבישים הנרחבות בהפגנות יוצאי אתיופיה.
הערות שוליים

↑  דורון בר-גיל, אומרים שהיה פה שמח: תולדות הפגנות החרדים בירושלים, באתר nrg‏, 15 ביוני 2009
↑  פרחחים חסמו כבישים ויידו אבנים במכוניות נוסעות, למרחב, 17 בספטמבר 1964
↑  אשה נדרסה ע"י רכבת, למרחב, 11 באפריל 1963
↑  המשטרה רשאית להשתמש בכח סביר נגד מתפרעים, מעריב, 1 בדצמבר 1968
↑  תושבי עין הים שבדרום חיפה חסמו את מבואות השכונה, הצופה, 7 בינואר 1966
↑  למשל: עובדי קק"ל בדרום חסמו כבישים במחאה על הפסקת עבודתם בייעור; 14 נעצרו, למרחב, 17 בפברואר 1967
↑  העובדים הסולציאלים חוסמים את כביש הכניסה לירושלים, באתר ערוץ 7
↑  400 מובטלים הפגינו ביבנה וחסמו כביש החוף, דבר, 31 בינואר 1967
↑  דוד גורן, "שכר טרחה" של שר הקליטה, על המשמר, 2 באוגוסט 1972
↑  מחאת האפודים: צירים נחסמו בחסות המשטרה, באתר www.news1.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  .רוני זינגר-חרותי, 2 ח"כים חסמו את כביש החוף במחאה על הרפורמה בליסינג, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2006
↑  יונת אטלס, סטודנטים חסמו כביש בב"ש: "רדו ממגדל השן", באתר ynet, 26 בדצמבר 2007
↑  הארון תחאוכו, ת"א: עשרות סטודנטים חסמו את כביש מס' 1, באתר nana10‏, 17 בינואר 2008
↑  איתי בלומנטל, הפגנת הנכים: שובשה התנועה בנתיבי איילון, באתר ynet, 18 במאי 2017
↑  שקי מלט חוסמים את הכניסה לירושלים, באתר ערוץ 7
↑  אפרת וייס, אבי כהן, אחיה ראב"ד, שרון רופא-אופיר, רענן בן-צור ואלי סניור; צילום וידאו: פז בר, פעילי ימין חסמו כבישים וצמתים בכל הארץ, באתר ynet, 16 במאי 2005
↑  שלומי דיאז, סוכל ניסיון לחסום כבישים בירושלים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 ביולי 2005
↑  פסק דין המאזכר את האיסור על תנועת ישראלים שאינם תושבי אזור חבל עזה
↑  מנדי גרוזמן, הפגנות סוערות נגד גיוס חרדים: כבישים חסומים ברחבי הארץ, באתר nrg‏, 6 בפברואר 2014
↑  הרב חננאל זייני, אז חסימת כבישים כבר לא מסכנת חיי אדם?, באתר ynet, 1 במרץ 2023
↑  ההרשעה נעשתה בבית משפט השלום ב-2.9.97, והיא מוזכרת בבג"ץ 11243/02 משה פייגלין נ' מישאל חשין יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, ניתן ב־18 במאי 2003
↑  ורד לוביץ', מאסר ממושך לאחים שהפגינו נגד ההתנתקות, באתר ynet, 3 בפברואר 2008
↑  טנא סמואל, לוינשטיין האב: גזר הדין היה צפוי מראש, באתר ערוץ 7, ‏3 בפברואר 2008 (ארכיון)
↑  אפרת וייס, פרשנות: אם זה "ניסוי כלים", מה יהיה ברגע האמת?, באתר ynet, 16 במאי 2005
↑  קלמן ליבסקינד, ‏בגוש קטיף נולדה הדרישה לרפורמה במערכת המשפט, באתר מעריב אונליין, 21 ביולי 2023
↑  כך תעיפו את המתנחלים מהכביש בגיבוי של אתר וואלה!
↑  מזוז נוזף בידיעות אחרונות ובאתר וואלה: אל תסיתו נגד המתנחלים
עכשיו

ערך זה עוסק בכתב עת. אם התכוונתם לזמן נוכחי, ראו .
| --- | --- |

שער העונתון של 'עכשיו', רישום השער יואב אפרתי
 סוגה:  כתב עת ספרותי
 מייסד:  ברוך חפץ
 בעלים:  ברוך חפץ 
 עורך ראשי:  גבריאל מוקד ברוך חפץ יהודה עמיחי דן מירון אמנון נבות  נתן זך יהודה ויזן
 תאריכי הופעה:  1957–1976 (כ־19 שנים) 
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל 
 
שער עונתון ב' של 'עכשיו', רישום השער יעקב מישורי
עכשיו הוא כתב עת ספרותי ישראלי שיוצא לאור מאמצע שנות החמישים.
היסטוריה

הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בשנת 1957 בעריכתו של ברוך חפץ, תחת השם "אוגדן ב'". את סמליל כתב העת עיצב משה גיל. מגיליונו השני, כתב העת כונה "עכשיו" על שם "עכשיו ובימים האחרים", ספר הביכורים של המשורר יהודה עמיחי שיצא לאור ב-1955.
כתב העת תרם להפיכתם של יונה וולך ודוד אבידן למשוררים מרכזיים. גיליון מס' 66 שיצא בשנת 1999, הוקדש לשירת דוד אבידן, מספר שנים אחרי מותו. משוררות ומשוררים אחרים שפרסמו ב"עכשיו" הם דליה רביקוביץ, רוני סומק, מאיה בז'רנו, יאיר הורוביץ, מאיר ויזלטיר, יואב גלבוע, אהרן שבתאי, סיגלית דוידוביץ' ומנחם בן (בראון). מבין עורכיו במהלך השנים ניתן לציין, נוסף על פרופ' גבריאל מוקד, גם את יהודה עמיחי, דן מירון, הצייר ומבקר האמנות יואב בראל, איש התיאטרון אברהם עוז, אמנון נבות, נתן זך, יהודה ויזן וברוך חפץ.
"עכשיו" היווה עם הקמתו נמל בית ל"משוררי דור המדינה", מונח שטבע גבריאל מוקד. כתב העת יוצא גם כיום, בעריכתם של גבריאל מוקד וברוך חפץ, ומארח משוררים ותיקים כמאיה בז'רנו, משוררי "עכשיו 55", עמוס אדלהייט, אריק א. ודורי טרופין, המכונים כך כי פרסומם הראשון היה בגיליון 55 של עכשיו, ומשוררים חדשים כמו רנאטה יבלונסקה ועוד. מבין מדוריו הקבועים: "חדר קריאה - מדור ביקורת הספרות", "עתה - מוסף סוציאליסטי" ו"דג הדיו" - מוסף סאטירי שמאמריו חתומים בשמות בדויים והוא משתלח בגורמים מתחרים בשדה הקרב הפואטי והספרותי (למשל בני ציפר, זיסי סתוי ואורי ברנשטיין).
עכשיו וכתבי עת אחרים לשירה

כתבי עת בישראל ניהלו תמיד מאבקים אלה באלה. "עכשיו" ועורכו גבריאל מוקד ניהלו ומנהלים מלחמות ובריתות עם כתבי עת אחרים.
כתב העת קשת, בעריכת אהרן אמיר, נחשב רדיקלי פחות וימני יותר מעכשיו הסוציאליסטי, וכמו כן מבוסס יותר על פרוזה מאשר על שירה. כתבי העת יצאו במקביל ושניהם החזיקו זמן רב, וזכו לתחיה חדשה לאחרונה.
כתב העת קילטרטן שיצא באמצע שנות השישים ראה את עצמו כאוונגרדי יותר מעכשיו, במניפסט שליווה את הקמתו דיבר על כך ש"עכשיו" לא די נועז בתכניו.
עכשיו נמצא במאבק עם כתב העת הליקון. גבריאל מוקד פרסם בעכשיו מאמר בגנות אמיר אור, עורך הליקון, ואגי משעול, חברת מערכת "הליקון".
עכשיו השפיע גם על כתבי עת אחרים, ביניהם: "כתם- עיתון לשירה יומית" האוונגרדי ו"עמדה" אשר רואה את עצמו כממשיך הקו של עכשיו, מבחינה פואטית ואידאולוגית. עורכיו וכותביו הראשיים הם משוררי "עכשיו 66".
בספטמבר 2008 חזר כתב-העת לפעילות לאחר כארבע שנים. החוברות החדשות הופיעו בפורמט של 'עונתון' בעריכת יהודה ויזן וגבריאל מוקד, ולאחר הפסקה שוב הופק ב-2011.
במרץ 2018 יצא גיליון 'עכשיו' א בהשתתפות יהודה עמיחי, נתן זך, טל סלוצקר, פרופ' גבריאל מוקד, דוד אבידן, א.ב. יהושע ורוני סומק.
הערות שוליים

↑  אתר לקסיקון הספרות העברית החדשה ובו מידע על "עכשיו" וחוברות מספר 71-72-73-74
↑  מיה סלע, עכבר העיר, גבריאל מוקד: עורך ספרותי מוכרח להסתכסך, באתר הארץ, 30 בינואר 2009
↑  בועז כהן, גבריאל מוקד במדינת הגמדים, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395257905171
שמואל נדלר

| --- | --- |
שמואל נדלר, פולין ראשית שנות השלושים, באדיבות: Eddy Portnoy
 לידה:  28 בנובמבר 1908 ד' בכסלו ה'תרס"ט הליניאני, ממלכת גליציה ולודומריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 באוגוסט 1942  (בגיל 33) כ"ח באב ה'תש"ב מצודת הר ולריאן, סירן, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מדינה:  צרפת צרפת
 פרסים והוקרה:  מוות למען צרפת 
 
שמואל (מוניה) נדלר (נאדלער), היה סופר, משורר, פובליציסט ועיתונאי, ממנהיגי תנועת 'צעירי אגודת ישראל' בפולין, ועורך העיתון הקומוניסטי 'די נייע פרעסע' בפריז.
ביוגרפיה

נולד בד' בכסלו ה'תרס"ט, 28 בנובמבר 1908, בגלינה, עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, לשמחה לייב נדלר. היה מראשוני תלמידי הרב מאיר שפירא מתקופת רבנותו של האחרון בגלינה, ומאוחר יותר נמנה עם תלמידי ישיבת חכמי לובלין. השתלם גם בלימודים כלליים וסיים את חוק לימודיו בגימנסיה של לבוב. נדלר היה משורר והוגה אגודאי פורה. מאמריו ושיריו פורסמו בכתבי עת המזוהים עם 'אגודת ישראל', כמו: 'דגלנו'; בטאון תנועת בית יעקב בפולין: 'בית יעקב חודש-זשורנאל' ובעיתונות היידית החרדית בת התקופה.
המסה סימפוניית הבעש"ט, בפרוזה ובשירה, שהקדיש לדמותו של הבעש"ט, הקנתה לו שם והערכה, בעקבות כך אף כונה 'משורר החצר האגודאי'. בשנת תר"ץ, 1930, עמד נדלר בראש המערכת להוצאת ספר היובל לכבודו של הרב מאיר שפירא.
מלבד משפת יידיש, הרבה נדלר לכתוב ולפרסם מאמרי הגות, שירים ופואמות בעברית. כמה משיריו אף נכללו באנתולוגיה למשוררים עבריים בפולין בין שתי מלחמות העולם. הסופר משה פראגר תיארו לימים:
"צעיר מחונן מילדי טפוחיו של הרב המופלא מלובלין [...] ומשהתבגר וצעד מעלה מעלה בלימוד תורה ודעת, ניצת בו כשרון ספרותי מבריק וכובש. חיש מהר תפס עמדה מכובדת בכותל המזרח של העתונות והספרות החרדית המתפתחת והולכת. בעושר לשונו, בתפיסתו העמוקה, במקוריות מחשבתו, בציוריות סגנונו, ומעל לכל - בלהט הנעורים שבו, להט קודש, וברוחב דעתו - כי שלט הצעיר המחונן שליטה מוחלטת בשלוש שפות: לשון קודש, שפת אם יידיש וכן בשפה פולנית ספרותית מובהקת, ואין תימה, כי יצירתו הספרותית-פיוטית ירדה כטללי ברכה על שדות הספרות והעתונות החרדית [...] ספרות יפה, פובלציסטיקה לוחמת, עיון ודיון בבעיות העומדות ברומו של עולם היהדות".
בשנת ה'תרצ"ג, 1932 עבר נדלר לפריז ללימודים גבוהים עקב הגבלת הנומרוס קלאוזוס בפולין, ובסמוך לכך, בחורף ה'תרצ"ד, שלהי 1933, עורר סנסציה בהצהרתו ב'מועדון אגודת הסופרים והעיתונאים' שברחוב טלומצקה 13 בוורשה, כי הוא נוטש את עולם המסורת ועל אהדתו לאידאולוגיה הסוציאליסטית, ובלשונו: המעבר מאלהים לאדם ('איבערגאנג פון גאט צו מענטש'). המהפך החד של המשורר האגודאי לרעיונות השמאל הקיצוני, עורר סערה גדולה בחוגים דתיים וחילוניים כאחד. מאוחר יותר התמנה נדלר לעורך העיתון הקומוניסטי-היידי 'די נייע פרעסע' (Di Naye Prese) בפריז, תוך שימוש בשם: "מוניה נדלר"
לאחר הכיבוש הנאצי הצטרף נדלר לתנועת ההתנגדות הצרפתית: היה מזכיר אגודת הסופרים הבלתי חוקיים; עורך העיתונות היהודית הקומוניסטית היידית של המחתרת, ועלון בשפה הצרפתית J'accuse! (אני מאשים). נדלר נאסר ב־10 באוגוסט 1942, אחרי פעולת התנקשות של המחתרת, עונה והוצא להורג בידי הגסטאפו ביום כ"ח באב ה'תש"ב, 11 באוגוסט 1942, ב- Fort Mont-Valérien, מבצר מהמאה ה-19 ב Suresnes, פרבר ממערב לפריז. רעייתו אידל, חברת מחתרת מאקי, שרדה את השואה.
ספריו

רות, איבערזעצט מיט א פארווארט און ערקלערונגען, לודז', בית-יעקב-זשורנאל, תר"ץ [1930].
ספר היובל לכבוד הרב הגאון [...] מוהר"ר מאיר שפירא שליט"א [...] ערוך בידי שמואל נדלר, לודז' תר"ץ [1930].
דער וועג צו זון (מחזה ושירים), קולומיי תרצ"א [1931].
בעש"ט-סימפאניע, וורשה [תרצ"ג] 1933.
לקריאה נוספת

Eddy Portnoy, Politics and Poesy, באתר Tablet
Munye (Shmuel) Nadler, באתר Yiddish Leksikon
יחיאל דינור (ק. צטניק), 'שלושה היינו' (מצבה) מתוך: השואה ותקומת ישראל בספרי ק. צטניק, הקיבוץ המאוחד 1993
הערות שוליים

↑  דף עד, באתר יד ושם
↑  קהילת גלינה, 1943–1473: תולדותיה וחורבנה, א' כורך (עורך), ירושלים 1950, עמ' פה
↑  היינט, 1 בינואר 1934 אוסף עיתונות יהודית והיסטורית
↑  דוד וינפלד, השירה העברית בפולין בין שתי מלחמות העולם, תל אביב, מוסד ביאליק, 1997, עמ' 347–352, באתר מט"ח
↑  משה פראגר, 'שני משוררים אשר סגדו למולך הקומוניסטי', בית-יעקב 152, תשל"ג, 1972, עמ' 6–11 באתר אוצר החכמה
↑  יוסף פונד, 'על עיתונות אגודת ישראל', קשר לספרים
↑  דער מארגען זשורנאל, 4 בינואר 1934 אוסף עיתונות יהודית והיסטורית
↑  Munye (Shmuel) Nadler, באתר Yiddish Leksikon
↑  Shmuel “Munye, Mounio” Nadler באתר Find A Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450876105171  PLWABN: 9810688550905606  BnF: cb13011303w (data)  ISNI: 0000 0001 2028 4977  LCCN: nr96008247  VIAF: 73751134   WorldCat (עם VIAF): 73751134 
מגילת רות עם תרגום והסברים מאת שמואל נאדלער
בין כוכבים

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  כריסטופר נולאן 
 הופק בידי:  כריסטופר נולאן, אמה תומאס, לינדה אובסט 
 תסריט:  כריסטופר נולאן, ג'ונתן נולאן 
 עריכה:  לי סמית 
 שחקנים ראשיים:  מתיו מקונוהיי מייקל קיין ג'סיקה צ'סטיין אן האת'וויי קייסי אפלק מאט דיימון
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  ואן יוטי יטאמה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Syncopy Legendary Pictures
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט בצפון אמריקה האחים וורנר במדינות אחרות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 באוקטובר 2014 (פרימיירה) ארצות הברית 7 בנובמבר 2014 בריטניה 7 בנובמבר 2014 ישראל 6 בנובמבר 2014
 משך הקרנה:  169 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  קולורדו, Edmund's Planet, גרגנטואה, Mann's Planet, כוכב מילר, Cooper Station, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת התרחשות:  2067 
 תקציב:  165 מיליון דולר
 הכנסות:  677,896,797
 הכנסות באתר מוג'ו:   interstellar
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
בין כוכבים (באנגלית: Interstellar) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2014. את הסרט ביים הבמאי הבריטי כריסטופר נולאן ומככבים בו מתיו מקונוהיי, מייקל קיין, ג'סיקה צ'סטיין ואן האת'וויי. הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר. הסרט מתאר את מסעם של קבוצת מומחים הנשלחים בחללית דרך חור תולעת, במטרה לחפש כוכב לכת ראוי ליישוב בני אדם עקב אסון אקולוגי המאיים להחריב את האנושות בכדור הארץ. תסריט הסרט נכתב בהשראת עבודתו של הפיזיקאי קיפ תורן הגורסת כי חורי תולעת מהווים שער פוטנציאלי למסע בזמן. אחיו של נולאן, ג'ונתן, משמש כתסריטאי ראשי. הסרט מבוסס באופן מסוים על תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין ועוסק בנושאים כגון מסע בחלל, חורי תולעת, פרדוקס התאומים והתארכות זמן כבידתית, חורים שחורים והעברת מידע רב־ממדית באמצעות כבידה.
אולפני האחים וורנר, שהפיצו בעבר את סרטיו של נולאן, ניהלו משא ומתן מול אולפני סרטי פרמאונט לצורך הפצת הסרט. הסרט צולם במצלמה אנאמורפית של 35 מ"מ כשהצילומים החלו באוגוסט 2013 באלברטה, קנדה והמשיכו באיסלנד. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2014. הסרט הכניס 54 מיליון דולר בשבוע הראשון לאחר צאתו לאקרנים.
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים נרחבים ברחבי העולם מצד מבקרי קולנוע והקהל. הסרט זכה לשבחים על האפקטים פורצי הדרך שלו, המוזיקה של הנס צימר, הצילום, המשחק, הרעיון המקורי, הכתיבה ועבודת הבימוי ונחשב כאחד מסרטי המדע הבדיוני הטובים בכל הזמנים, אם כי קצב הסרט ואורכו הרב זכו לתגובות שליליות.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| מתיו מקונוהיי | ג'וזף קופר | הגיבור הראשי. אביהם של מרפ וטום, מפקד המשלחת |
| מייקל קיין | פרופ' ברנד | הפרופסור הראשי של נס"א, מכר ותיק של קופר, אביה של אמיליה |
| מקנזי פוי | מרפי קופר | מרף הצעירה, הבת של קופר, בת 10 |
| ג'סיקה צ'סטיין | מרפי קופר | מרף הבוגרת, הבת של קופר, מדענית בנאס"א לצידו של פרופסור ברנד |
| אלן בורסטין | מרפי קופר | מרף הקשישה |
| אן האת'וויי | ד"ר אמיליה ברנד | אחת מחברי המשלחת, בתו של פרופסור ברנד |
| וס בנטלי | ד"ר דויל | אחד מחבריי הצוות, מאוהב באמיליה, בשלב מסוים נהרג על ידי גלי ענק באחד הכוכבים |
| ביל אירווין | טארס | רובוט המדובב על ידי השחקן |
| דייוויד גיאסי | רומלי | אחד מחבריי הצוות. כשקופר ואמיליה היו בזמן שלהם הוא היה לבד במשך 23 שנה עד שחזרו אליו והם המשיכו במסע. מת בעקבות פיצוץ שגרם ד"ר מאן בכוונה, במטה שלו |
| מאט דיימון | ד"ר מאן | האנטגוניסט הראשי של הסרט. חבר המשלחת המקורית (משימת לזארוס). מנסה לגרום למותו של קופר כדי שלא ידע מה הוא מצא במחקר; נהרג בתאונה שגרם לה |
| טימותי שאלאמה | טום קופר | טום הצעיר, הבן של קופר, כשעזב אותו |
| קייסי אפלק | טום קופר | טום הבוגר, הבן של קופר. חקלאי. נשוי ואב לקופר (ולבן נוסף שנפטר) |
| טופר גרייס | גטי | רופא בנאס"א, קולגה של מרפי |
| ג'ון לית'גו | דונלד | סבם של טום ומרפ, חותנו של קופר |
הפקה

הסרט בוים על ידי כריסטופר נולאן בהתבסס על תסריט שכתב יחד עם אחיו ג'ונתן נולאן. העבודה על הפרויקט החלה כבר בשנת 2006, כאשר ביוני אותה שנה אולפני סרטי פרמאונט וסטיבן ספילברג הכריזו על תוכניותיהם לעבד סרט מדע בדיוני שיתבסס על רעיון מאת הפיזיקאי קיפ תורן. לינדה אובסט צפויה הייתה להפיק את הסרט. במרץ 2007 התברר כי ג'ונתן נולאן נשכר לכתוב את התסריט. מאוחר יותר באותה שנה קיפ תורן התראיין וטען כי הסרט יתבסס על רעיונו התאורטי בדבר מסע בזמן באמצעות חורי תולעת.
בינואר 2013 כריסטופר נולאן ניהל מגעים מול אולפני האחים ורנר ואולפני פרמאונט כדי לביים את הסרט. נולאן היה נחוש לכתוב תסריט משלו ובמרץ אותה שנה אושרה הצטרפותו לצוות ההפקה כבמאי. באפריל 2013 מתיו מקונוהיי ואן האת'וויי לוהקו לתפקידים הראשיים.
הצילומים החלו באוגוסט 2013, כשחלק מהצילומים נערכו באיסלנד. על מנת לשמור על מעטה חשאיות בדבר פרטי העלילה, הסרט צולם תחת הכותרת "מכתבה של פלורה". הצילומים נמשכו ארבעה חודשים, הם החלו ב־6 באוגוסט 2013 באלברטה, קנדה. באוגוסט לוהק מאט דיימון לתפקיד קטן בסרט והוא השתתף בצילומים שנערכו באיסלנד. לאחר הצילומים באיסלנד, צוות ההפקה עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם נמשכו הצילומים 54 יום נוספים והושלמו לבסוף בנובמבר 2013.
מוזיקה

המלחין הנס צימר, שנטל חלק בהלחנת הפסקול לחלק נכבד מסרטיו של נולאן, נשכר לכתוב את הפסקול גם לסרט זה. הפסקול יצא לאור בשלוש מהדורות שונות: מהדורה רגילה (עם 16 שירים), מהדורת דלוקס שמהווה המשך למהדורה הרגילה (עם 24 שירים) ומהדורה נוספת עם 2 דיסקים.
מוזיקה > בין כוכבים: פסקול הסרט המקורי > מהדורה רגילה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1. | "Dreaming of the Crash" | 3:55 |
| 2. | "Cornfield Chase" | 2:06 |
| 3. | "Dust" | 5:41 |
| 4. | "Day One" | 3:19 |
| 5. | "Stay" | 6:52 |
| 6. | "Message from Home" | 1:40 |
| 7. | "The Wormhole" | 1:30 |
| 8. | "Mountains" | 3:39 |
| 9. | "Afraid of Time" | 2:32 |
| 10. | "A Place Among the Stars" | 3:27 |
| 11. | "Running Out" | 1:57 |
| 12. | "I'm Going Home" | 5:48 |
| 13. | "Coward" | 8:26 |
| 14. | "Detach" | 6:42 |
| 15. | "S.T.A.Y." | 6:23 |
| 16. | "Where We're Going" | 7:41 |
מוזיקה > בין כוכבים: פסקול הסרט המקורי > מהדורת דלוקס

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 17. | "First Step" | 1:47 |
| 18. | "Flying Drone" | 1:53 |
| 19. | "Atmospheric Entry" | 1:40 |
| 20. | "No Need to Come Back" | 4:32 |
| 21. | "Imperfect Lock" | 6:54 |
| 22. | "No Time for Caution" | 4:06 |
| 23. | "What Happens Now?" | 2:26 |
| 24. | "Do Not Gentle Into That Good Night" | 1:39 |
הערות שוליים

↑  בין כוכבים באתר Box Office Mojo
↑  עכבר העיר, שוברי קופות: סרט הילדים שניצח את "בין כוכבים", באתר הארץ, 9 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1073157792  LCCN: no2014168344  VIAF: 316507331   WorldCat (עם VIAF): 316507331 
חלק נכבד מהסרט צולם בפארק לאומי סְנָאיִיפֵלְיֵיקוּל שבאיסלנד
התנועה ההוסיטית

התנועה ההוסיטית (בצ'כית: Husitství, הוסיטים) הייתה תנועה דתית נוצרית שצמחה מתוך משנתו של התאולוג והרפורמטור יאן הוס הצ'כי במאה ה-15 בבוהמיה ובמוראביה.
ההוסיטים היו תנועה דתית שכללה מגוון קבוצות בעלות סמלים קדושים, מאפיינים לשוניים, דגשים תאולוגים וסממנים ליטורגים נבדלים מאלה של הכנסייה הקתולית המערבית. הם דגלו בהחלשת הכוח של הכנסייה הקתולית והאימפריה הרומית הקדושה לטובת ריבונות דתית ופוליטית מקומית. התנועה ההוסיטית נחשבת לאחד הביטויים הראשונים של הופעת הלאומיות הצ'כית. כמו כן, היא נחשבת כמבשרת של הרפורמציה הפרוטסטנטית מאה שנה מאוחר יותר, שכן היא חולקת איתה מאפיינים משותפים מסוימים.