stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פעילות נוער בהגנה
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט > במהלך ההפוגה

הפסקת האש נכנסה לתוקפה וארכה שנה. גם הפעם מפקדי ההגנה ערכו בדק בית והופקו לקחים על מנת להיערך טוב יותר לסיבוב האלימות הבא. דעתו של ד"ר בירם הייתה שהעתקת המודל שהקים בבית ספרו (חינוך גופני מוגבר כחלק מתוכנית הלימודים) על כלל בתי הספר התיכוניים, צריכה להיות חלק מאותה היערכות-שהרי לא מן הנמנע שאותם תלמידים יהיו כבר בגיל מתאים לחברות בהגנה, בפרוץ המאורעות הבאים. ד"ר בירם כינס את שותפיו לרעיון החג"ם, יעקב דורי ומאיר מרט, וביחד הם עיבדו תוכנית לשילוב מקצועות החג"ם בתוכנית הלימודים. כאשר הוצגה תוכנית זו בפני ראשי מחלקת החינוך של הוועד הלאומי ובפני מנהלי בתי הספר התיכונים, התוכנית נדחתה בנימוק של חשש מהתגרות בשלטון המנדט או מהכנסת רוח מיליטריסטית לבתי הספר.
ההגנה, שראתה כיצד עתודות כוח האדם שלה עוברות לידי האצ"ל, הוסיפה לשיטות הגיוס שלה את הגיוס הקבוצתי. בשנים 36' - 38' נערכו שלושה קורסים בתל אביב, שבהם השתתפו כ-1,800 נערים. ההגנה החלה להכשיר מפקדי כיתות נוער-בפסח 1937 הוקמה לראשונה יחידת מפקדי חג"ם לעתיד, מבין תלמידי הכיתה השביעית של בית הספר הריאלי בחיפה, בהדרכת משה (מישה) פלוטקין.
במספר יישובים בגליל התחתון נערי ההגנה, בניגוד לחבריהם בשאר הארץ, כבר היו בפעילות מבצעית. ביבנאל, מפקד המושבה ושניים מחבריו נרצחו במארב בשדות, -צעירי המושבה, בניגוד לשמרנות החברים הוותיקים, החליטו לצאת לשדות ולארוב לתוקפים. המארב הצליח, המסתננים הופתעו ונמלטו פצועים. פעולה זו עודדה את המושבה לארגן קבוצות שפעלו באופן דומה והפסיקו את ההסתננות. במנחמיה, מספר צעירים זחלו לעבר רכס שממנו הערבים נהגו לבצע ירי על המושבה, וערב אחד התפתח קרב. הערבים נהדפו וחדלו לתקוף את המושבה-מקרים דומים התרחשו במקומות נוספים.
פעילות הנערים הותירה רשמים בתוכנית ארצית להתגוננות שהוגשה על ידי אלימלך אבנר למפקדת הארגון-בתוכנית הובאו בחשבון 15 אלף נערים בני 15–19 שיוכשרו לתפקידי לחימה בקורסים קדם צבאיים. ישראל גלילי, הציע חינוך צבאי כולל בארץ ישראל. הצעה זו באה זמן קצר לאחר חידוש המאורעות ב-26 בספטמבר 1937.
ב-3 במאי 1939, שבועיים לפני פרסום הספר הלבן, כאשר תוכן המסמך כבר הופץ ברבים, הגיש דוד בן-גוריון לוועד הפועל הציוני את הצעותיו למלחמה בספר הלבן. בין הצעות ההחלטה הרבות, ישנה הצעה האומרת "יש לעשות...לגיוס כללי ואימונים מתאימים של הנוער תחת מרות לאומית...". פרסום הספר הלבן גרם למפנה חשוב-אנשי מוסדות היישוב החלו לקבל את רעיונותיו של ארתור בירם. ב-23 במאי, נכתב בנוסח ההכרזה של הוועד הלאומי: "הכשרת השכבה הצעירה ביישוב לתפקידים של שעת חירום, היא ראש פעולתנו ברגע הנוכחי". בישיבת הנהלת הסוכנות ב-5 ביוני, בן-גוריון הדגיש את הצורך במסגרת להכשרה גופנית של הנוער, שתכין אותו לשירות הביטחון. תשומת הלב לנוער גברה גם לאור הצלחות האצ"ל בגיוס נוער.
הקמת החג"ם

ב-8 ביוני, מחלקת החינוך הטילה על ד"ר בירם לעמוד בראש ועדת חג"ם, שתדאג לאפשר את הנהגת מקצועות החג"ם בבתי הספר התיכוניים בארץ ישראל, החל מפתיחת שנת הלימודים הבאה בספטמבר 1939.
בהמשך אותו חודש התקיימה פגישה של כמה מחברי ועדת הביצוע עם מורי התעמלות מנוסים, לשם קביעת יסודות המסגרת החדשה. לצד ההגדרות הטכניות, הודגש גם הצד החינוכי-מוסרי שישתלב במסגרת. ב-17 ביולי, נערכה פגישה נוספת שבסיומה פורסמו יסודות החג"ם.
שנת הלימודים נפתחה כסדרה ב-1 בספטמבר 1939, בסימן פלישת הנאצים לפולין. כחודש לאחר מכן החלו פעולות החג"ם. בדצמבר הקיפו פעולות החג"ם 23 בתי ספר תיכוניים. בראש פעולות המסגרת עמדה ועדת החג"ם, שפרסמה בפברואר 1940 את "תוכנית חג"ם".
יעקב דורי, כמפקד ההגנה בחיפה, השתתף בדיונים כאדם פרטי ולא מטעם ההגנה. הוא עשה שימוש במעמדו בהגנה להשגת הכרה רשמית של הארגון, שהושגה לבסוף אך לא הייתה ממשית.
בקיץ של 1940, ניהל זאב פלדמן את מחנה המדריכים הראשון של החג"ם, בג'וערה (גבעת נוח). במחנה זה הונח היסוד לכל עבודת המסגרת. החג"ם הפך לעובדה-המסגרת תשמש ככסות חוקית ורשמית לפעילות קדם צבאית, שתתרחב ותגדל. החג"ם היה לתנועת הנוער הממלכתית העל-מפלגתית הראשונה בארץ ישראל שמטרת פעולתה כולה היא לאומית. החג"ם תרם לשינוי יחסו של ארגון ההגנה אל הנוער. מכאן שלהקמת המסגרת הייתה השפעה מכרעת על ייסוד הגדנ"ע.
בשנות הארבעים ובמלחמת העצמאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  או מקשרות, בלשון אותם ימים. תפקידים נוספים שההגנה הוועידה לנערים מלבד הקישור היו שמירה מחוץ למקומות אימונים ותורנות ליד מכשירי טלפון
↑  יוזמה זו השתלמה במאורעות הבאים, כאשר הקשר בין יישובים נותק והאיתות היה האמצעי היחיד להעברת הודעות
↑  ביוזמת יעקב בן אהרון שהיה מעובדי בית הספר. מפקדו הראשון של הסניף היה ישראל עמיר
↑  ביניהם יעקב פרי (פרולוב) ופנחס קופל
↑  חבריה, "המקשרים" בלשון אותם ימים, כונו "פופסיקים" בהתאם לכינויו של מפקד המחלקה בשנים 1929–1930, אליהו זילברכט (רון)-"פופסיק"
↑  שהיה בעצמו קשר
↑  בין הקשרים היו שלמה שמיר, פנחס ויינשטיין (מאוחר יותר היה מפקד הגדוד השני של הפלמ"ח), מיכאל בן גל (בהמשך היה מפקד חטיבת קרייתי)
↑  שעברה ביפו
↑  ביניהם מאיר שרביט
↑  ראש ההגנה באותו זמן, לצד דב גפן
↑  אלדד אורבוך, שלמה תבורי ומשה ניקריטין
↑  המפקד הראשון של חטיבת הנוער בת"א היה חיים ויין (בשנות ה-60 היה המפקח על פעולות הגדנ"ע במשרד החינוך) ואחריו שימשו בתפקיד שמואל לביא, משה זיפר ויצחק פונדק
↑  קבוצה זו הייתה הגרעין ל"נודדת" שבעקבותיה יצחק שדה גיבש את פלוגות השדה.
↑  ביניהם מרדכי מקלף וחיים לסקוב
↑  חברי הוועדה היו: ב"צ מוסינזון כנציג מחלקת החינוך, א' קצנלסון וש"ז שרגאי מהוועד הלאומי, יעקב דורי ומשה סנה מהפיקוד העליון. 
חברי ועדת הביצוע: ד"ר ארתור בירם, יעקב דורי, יהושע אלוף, ד"ר עמנואל סימון, זאב פלדמן, צבי נשרי, יצחק שדה ויצחק דובנו.
נוער מתאמן בשורות "ההגנה" בתל אביב בשנות השלושים
הנרי ארמסטרונג

| --- | --- |
הנרי ארמסטרונג - 1937 
הנרי ארמסטרונג - 1937 
 לידה:  12 בדצמבר 1912 קולומבוס (אנ'), מיסיסיפי
 פטירה:  22 באוקטובר 1988 (בגיל 75) לוס אנג'לס, קליפורניה
 מידע כללי
 שם לידה:  .Henry Melody Jackson Jr
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  תיכון ואשון 
 גובה:  1.66 מטר
 www.henryarmstrong.net
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  משקל נוצה, משקל קל, משקל מעורב ומשקל בינוני
 הישגים
 שיאים אישיים:  אלוף עולם במשקל נוצה, במשקל קל ובמשקל מעורב
 פרסים והוקרה:  Mississippi Sports Hall of Fame 
 
הנרי ג'קסון הבן (באנגלית: Henry Jackson Jr‏; 12 בדצמבר 1912 - 22 באוקטובר 1988) היה אלוף העולם באגרוף במשקל נוצה, במשקל קל ובמשקל מעורב שנלחם תחת השם הנרי ארמסטרונג Henry Armstrong. אביו היה חקלאי אריס ואינדיאני שהשתייך לקבוצת שבטי האירוקוי, הנרי הבן היה מתאגרף שלא זו בלבד שהשתייך לקבוצה היוקרתית של מתאגרפים שזכו באליפות העולם ביותר משלוש קטגוריות שונות (או בשלוש אגודות שונות), אלא גם היה המתאגרף היחידי שהחזיק בשלוש אליפויות עולם בעת ובעונה אחת. הוא גם הגן על כתר האליפות במשקל מעורב יותר פעמים מכל מתאגרף אחר.
ב-2002, כתב העת "הזירה" דירג את ארמסטרונג כמתאגרף השני בטיבו בכל הזמנים בשמונים השנים האחרונות, כשהיחידי שהקדים אותו היה שוגר ריי רובינסון.
הישגים

באגרוף מקצועני: 181 קרבות, 151 ניצחונות מתוכם 101 בנוקאאוטים, 21 הפסדים ו-9 תיקו.
קריירה

אלוף העולם במשקל נוצה
אלוף העולם במשקל קל
אלוף העולם במשקל מעורב
הנרי ארמסטרונג (מימין)
הרוצחים (סרט, 1946)

| --- | --- |

כרזת "הרוצחים" (1946)
 מבוסס על:  סיפור של ארנסט המינגוויי
 בימוי:  רוברט סיודמק 
 הופק בידי:  קארי וילסון
 תסריט:  אנתוני ויילר
 עריכה:  ארתור הילטון 
 שחקנים ראשיים:  ברט לנקסטר אדמונד או'בראיין אווה גרדנר
 מוזיקה:  מיקלוש רוז'ה 
 צילום:  אלווד ברנדל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 באוגוסט 1946
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט מתח, סרט דרמה, פילם נואר, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי 
 הכנסות:  2,500,000 דולר
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אווה גארדנר, ברט לנקסטר, וירג'יניה כריסטין ב"הרוצחים" (1946)
הרוצחים (באנגלית: The Killers) הוא סרט פשע אפל אמריקאי משנת 1946, בבימויו של רוברט סיודמק, עם ברט לנקסטר, אדמונד או'בראיין ואווה גרדנר בתפקידים הראשיים.
התסריט מתבסס על סיפור קצר בשם "הרוצחים" שפרסם ארנסט המינגוויי בשנת 1927. הסיפור הוא על שני רוצחים הנכנסים למסעדה ואומרים שהם הולכים לרצוח אדם מסוים. אותו אדם מוזהר, אך אינו נוקט שום אמצעי הגנה, אינו בורח ומחכה שיבואו לרצוח אותו.
ב-1964 הופק רימייק באותו שם. שני הסרטים מתארים בפלשבק את הסיבה שהביאה לרצח הזה. הסיפורים שונים אבל המשותף הוא שוד גדול שבעקבותיו יש בגידה בין המשתתפים ובעיקר אישה פאם פאטאל שמשתפת פעולה עם העבריין הראשי ובוגדת באחרים.
הסרט מ-1946 הוא סרט הבכורה של ברט לנקסטר והסרט מ-1964 הוא סרטו האחרון של רונלד רייגן.
ב-2008 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס בשל "חשיבות היסטורית, תרבותית ואסתטית".
תקציר העלילה

שני רוצחים שכירים נכנסים למסעדה בעיירה ברנטווד בניו ג'רזי ומכריחים את העובדים ואחד הלקוחות לגלות היכן נמצא "סוויד" אנדרסון (ברט לנקסטר). הלקוח ניק אדמס (פיל בראון) שעובד עם סוויד בתחנת דלק, ממהר להזהיר אותו אך סוויד לא מגיב לאיום, נשאר במיטתו עד שמגיעים השניים ומחסלים אותו ביריות אקדח.
לסוויד היה ביטוח חיים והחוקר גיים רירדון (אדמונד או'בראיין) נשלח מטעם חברת הביטוח לחקור את המקרה. בעזרת השוטר סאם לובינסקי (סאם לוין) שהיה חברו של סוויד, הוא מחבר את כל קצוות הסיפור שמופיעים כפלשבק).
סוויד היה מתאגרף מצליח שנאלץ להפסיק את עיסוקו לאחריו שאצבעותיו נשברו בתחרות אגרוף. ידידו סאם הציע לו להצטרף למשטרה אך הוא סירב. במסעדה, אליה הגיע סוויד עם חברתו לילי (וירג'יניה כריסטין), הוא פוגש את קיטי (אווה גרדנר) שמשכה את ליבו. הוא החליף את לילי בקיטי ולילי נישאה לבסוף לסאם.
סוויד נכלא לאחר הודאה בגניבת תכשיטים ובכלא הוא מתיידד עם העבריין צ'מברלין (וינס ברנט) שמסדר לו לאחר השחרור להכיר את ידידיו העבריינים המתכננים שוד גדול. מתכנן השוד הוא ג'ים קולפקס המכונה "ג'ים הגדול" (אלברט דקר), "דום-דום קלארק (ג'ק למברט) ובלינקי פרנקלין (ג'ף קורי). סוויד נפגש איתם ומסכים להצטרף לשוד. איתם נמצאת קיטי שהיא כעת בת זוגו של קולפקס.
הם נכנסים כפועלים למפעל גדול לכובעים ביום חלוקת משכורות ושודדים באיומים 254,912 דולר. הם קובעים להיפגש בחווה כדי לחלק את השלל. קיטי מגיעה לסוויד ומגלה לו כי חבריו בגדו בו והעבירו את מקום הפגישה לאחר שהחווה "נשרפה". סוויד מגיע למקום עם קיטי, מפתיע את העבריינים, לוקח את כל הכסף ונוסע עם קיטי לאטלנטיק סיטי. בלילה בורחת ממנו קיטי עם כל הכסף.
רירדון מגיע לדירה של סוויד לחפש אחר הכסף ונתקל שם בדום-דום שגם הוא מחפש לאחר שהרג את "בלינקי". שוטרים מוזעקים למקום אך דום-דום מצליח להימלט.
רירדון נפגש עם קולפקס שהוא כעת קבלן ישר ומצליח ומוסר לו כל מה שידוע לו על קיטי והשוד. קיטי כעת היא אשתו של קולפקס ולפי הצעתו היא מזמינה את רירדון ל"פגישה" במסעדה בו תגלה לו הכל על השוד. רירדון מגיע למקום עם סאם לובינסקי כמאבטח סמוי. קיטי מבקשת לצאת לפדר את פניה ואז מתקיפים שני רוצחים שכירים של קולפקס את רירדון אך סאם מחסל אותם.
רירדון וסאם ממהרים לביתו של קולפקס ושומעים יריות. הם מוצאים את דום-דום הרוג מאקדחו של קולפקס ששוכב פצוע קשה. קיטי יורדת אליו ומבקשת שיאמר שאינה אשמה אך הוא מת בזרועותיה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברט לנקסטר | "סוויד" אנדרסון | עבריין |
| אדמונד או'בראיין | ג'ים רירדון | חוקר |
| אווה גרדנר | קיטי קולינס |  |
| סאם לוין | סאם לובינסקי | שוטר |
| אלברט דקר | ביג ג'ים קולפקס | עבריין |
| ג'ף קורי | בלינקי פרנקלין | עבריין |
| ג'ק למברט | דום דום קלארק | עבריין |
| וירג'יניה כריסטון | לילי לובינסקי | אשתו של סאם לובינסקי |
| וינס ברנט | צ'מברלין | עבריין |
| ויליאם קונרד | מקס |  |
פרסים

הסרט זכה בפרס אדגר לסרט הטוב ביותר על התסריט, ההפקה והבימוי.
מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - רוברט סיודמק.
מועמדות לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר - אנתוני הילטון.
מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מיקלוש רושה.
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - אנתוני ויילר.
פנינה רוזנבלום

ערך זה עוסק בידוענית ואשת עסקים ישראלית; חברת כנסת לשעבר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פנינה רוזנבלום מדגמנת מעיל פרווה סינתטי של חברת טדמור במהלך שבוע האופנה של ישראל, 1973
פנינה רוזנבלום (נולדה ב-30 בדצמבר 1954) היא אשת עסקים בתחום מוצרי הקוסמטיקה, זמרת, דוגמנית צמרת ושחקנית בעברה, כוכבת מדורי רכילות, וחברת הכנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-16 למשך כארבעה חודשים (דצמבר 2005 – אפריל 2006).
ביוגרפיה

פנינה רוזנבלום נולדה וגדלה בפתח תקווה לצבי, יוצא גרמניה ותקווה, ילידת עיראק, יש לה אחות גדולה ממנה. כשהייתה בת שנה ושמונה חודשים נטש אביה את הבית וניתק קשר עם המשפחה. ילדותה עברה עליה בדוחק בשכונה ליד השוק בפתח תקווה.
ב-1986, לאחר שאיתרה את אביה צבי בגרמניה, גילתה רוזנבלום שיש לה עוד שני אחים-למחצה ממנו: פרידה מנשה, והייקו.
בשנת 1971 הופיעה רוזנבלום לראשונה בסרט "מלכת הכביש", ואמה תבעה לאסור את הקרנת הסרט בשל העובדה שרוזנבלום הופיעה בו בחזה חשוף, אך תביעתה נדחתה. בהמשך אותה שנה נבחרה לסגנית שנייה של "מלכת המים". אירועים אלה היו תחילת קריירת הדוגמנות שלה. בתחילת שנות השבעים ניגשה לתחרות מלכת היופי ותמונתה הופיעה כאחת המועמדות בשבועון "לאשה" אך לאחר מכן חשבה שהפסד בתחרות יזיק לקריירה שלה ופרשה ממנה.
בתחילת 1974 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקות צבאיות, וכעבור שבעה חודשי שירות השתחררה מצה"ל.
בשנת 1975 הקליט צביקה פיק את השיר "רינה טיל", שכתבו אהוד מנור ופיק; השיר מספר על רוזנבלום ועל הניסיון לגייס אותה לצה"ל. רוזנבלום הופיעה גם כאורחת בסדרה "ניקוי ראש".
היא המשיכה את קריירת הדוגמנות שלה והייתה דוגמנית מובילה בישראל, ובארצות הברית (שם התגוררה מספר שנים ונקראה פנינה גולן, שם שביטלה כשחזרה לישראל).
בנוסף השתתפה כשחקנית בסרטים "עם ישראל חי" (בתפקיד עצמה), "לא לשידור" ו"כאסח".
עסקה בפעילות ציבורית, ביחסי ציבור ובעיתונות. כתבה טורים למגזינים "זמנים מודרניים", "ראש אחד", "מוניטין" ו"לאשה".
בשנות השמונים ניסתה רוזנבלום את כוחה כזמרת ולמדה לנגן על סקסופון. בשנת 1982 כתב לה יורם מארק-רייך, מנהיג להקת "קילר הלוהטת" את השיר "אני לא בלונדינית טיפשה", אבל למרות שהתכוונה לבצע ולהקליט אותו, היא כנראה נסוגה מהרעיון.
היא השתתפה בתחרות הקדם-אירוויזיון 1983 עם השיר "תמיד אישה" (הקרדיט למילים וללחן היה שלה משום שדני רובס ביקש שלא לציין את שמו), שהגיע למקום האחרון. השיר שוחזר באמצע שנות התשעים כשביצעה אותו גם עם חברי "הקומדי סטור" בתוכנית בערוץ 2. כמו כן, שחזור נוסף לשיר התבצע בשנת 2018. בשנת 1984 הוציאה לרדיו מספר סינגלים: "עם ישראל חי בקושי" שבוצע בדואט עם צביקה פיק, "קיץ של אהבה", בדואט עם אילן בן שחר, "וידוי אישי" וגרסת דיסקו לשירה של מרילין מונרו "My Heart Belongs To Daddy". ב-2004 הקליטה רוזנבלום את השיר "חיה את החלום" כשיר הנושא של תוכניתה "החיים על פי פנינה" בערוץ E!. בעקבות השיר "תמיד אישה" והעובדה שלא הייתה זמרת מקצועית, הפכה רוזנבלום למושא ללעג ולמעט שיר זה, לא זכו שיריה הנוספים להצלחה דומה.
בשנת 1989 הקים איציק אבנרי את חברת הקוסמטיקה על שמה - "פנינה רוזנבלום בע"מ". רוזנבלום מנהלת אותה עד היום ובשנים האחרונות בנוסף למוצרי קוסמטיקה החברה החלה לשווק גם מוצרי מזון בריאות.
ביוגרפיה > 1991–2010

רוזנבלום התמודדה יחד עם אבי בלשניקוב ברשימה עצמאית בשם "פנינה רוזנבלום" בבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999, אך כשלה ולא עברה את אחוז החסימה, לאחר שחסרו לה כ-4,700 קולות. לאחר מכן הצטרפה למפלגת הליכוד וניסתה להיבחר מטעמה לכנסת. בבחירות המקדימות במרכז הליכוד, הגיעה רוזנבלום למקום ה-39. מפלגת הליכוד זכתה באותן בחירות ב-38 מנדטים, ורוזנבלום לא נבחרה לכנסת. ב-14 בדצמבר 2005, לאחר שכבר הוחלט על פיזור הכנסת, הושבעה רוזנבלום לכנסת ה-16 מטעם סיעת הליכוד, לאחר שצחי הנגבי התפטר מהכנסת על רקע הצטרפותו למפלגת קדימה. היא כיהנה בכנסת עד אפריל 2006. בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-17, נבחרה למקום ה-56 בלבד, והחליטה לפרוש מהחיים הפוליטיים.
ב-2005 הנחתה את סדרת המציאות בכיכובה בשם "החיים על פי פנינה" ששודרה בערוץ E! ובערוץ 2. היא השתתפה בתוכניות טלוויזיה רבות, בהן "הראשון בבידור" עם דודו טופז, "החיים יפים" עם עינת ארליך, "לרדת בגדול" ו"אורי גלר מחפש את היורש" והופיעה בתחרות היופי "את המודל" שבה ביצעה את שירה של שרית חדד "קח את הכול".
בשנת 2006 חויבה, בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, לשלם פיצויים לעובדים זרים שהעסיקה בביתה באופן לא חוקי.
בבחירות לכנסת ה-18 (2009) הוצבה במקום ה-46 ברשימת הליכוד לכנסת, אך לא נכנסה לכנסת.
בשנת 2009 התחרתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 של רשת, לצד הרקדן דניס בלוצרקובסקי. הם הודחו ראשונים מהתוכנית.
ביוגרפיה > 2010 ואילך

בשנת 2011 יצאה בקמפיין להפחתת העמלות והריביות בבנקים. היא ביקשה את תמיכתם של חברי כנסת ואנשי עסקים במסע שתועד בראיון שהעניקה לנדב בורנשטיין. בהמשך חברה לח"כ דני דנון לניסוח הצעת חוק שתפחית מיידית את העמלות והריביות.
בשנת 2012 היה לחברת הקוסמטיקה של רוזנבלום מחזור שנתי של כ-30 מיליון שקלים לשנה.
בשנת 2014 השתתפה עם בתה חן בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" בערוץ 2 של רשת. בעקבות פציעתה בראשית המירוץ היא ובתה היו הזוג הראשון שהודח.
ב-2018 הוציאה קליפ מחודש לשירה "תמיד אישה".
בשנת 2021 בזמן מבצע שומר החומות שיתפה רוזנבלום פעולה עם הזמר והיוצר בריו חקשור בשיר שכתבה על המצב.
בשנת 2022 לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוציאה לאור את השיר שנקרא "בואו נתאחד".
בשנת 2023 בראשית מלחמת חרבות ברזל, הקליטה שיר שכתבה בעקבות המצב שנקרא "איפה הייתם בשביעי לעשירי". בשנת 2024 הקליטה שיר שכתבה בעקבות המתקפה האיראנית על ישראל (אוקטובר 2024) שנקרא "איראן Don't shoot".
באותה השנה הקליטה שיר נוסף שנכתב בעקבות הלחימה בצפון בשם "צפון בוער". בשל הצלחת השירים, באותה שנה החלה רוזנבלום להיות הפרזנטורית של אפליקציית יאנגו דלי, כאשר כל פרסומת מלווה בשיר קצר בביצועה על האפליקציה.
חיים אישיים

ב-1992 נישאה למשה חיים הצעיר ממנה ב-13 שנים, והם אימצו מבית יתומים באוקראינה את בתם (ילידת 1993) ומבית יתומים ברומניה את בנם (יליד 1995) כתינוקות. רוזנבלום עשתה זאת לדבריה, כיוון שלא יכלה להביא ילדים לעולם בעצמה. הזוג התגרש ב-2001, נישא בשנית ולאחר זמן קצר התגרש שוב ב-2003.
ב-2004 נישאה בשלישית לאיש העסקים רוני סימנוביץ', גרוש ואב לשלושה ילדים מנישואיו הראשונים, בהם הדוגמנית קורל סימנוביץ'. ב-2005 הודיעה רוזנבלום שהיא בהריון, אך עברה הפלה לאחר מכן.
ב-1992 רכשה רוזנבלום וילה ברמת גן, והדבר התפרסם כאחת מעסקאות הנדל"ן היקרות שנעשו בארץ, ובנוסף התפרסמו המסיבות שערכה בביתה. ב-2011 היא עברה להתגורר בשכונת רמת אביב בתל אביב.
לקריאה נוספת

אוטוביוגרפיות:
פנינה רוזנבלום, "רגעים מתוקים". הוצאת "דליה פלד", 1983.
פנינה רוזנבלום, "הדרך אל החלום". הוצאת "ידיעות אחרונות", 2000.
הערות שוליים

↑  "פרידה היא אחותה של פנינה רוזנבלום", מעריב, 27 במאי 1986
↑  כתבה, מעריב, 28 במאי 1986
↑  נדחתה בקשת אם לאסור הקרנת "מלכת הכביש", מעריב, 26 במאי 1971
↑  הוד מלכותה, סינדרלה, "העולם הזה", גיליון 1776 מ-13 בספטמבר 1971, עמוד 60
↑  נערת הפרבר זוהרת בצמרת, "העולם הזה", גיליון 1882 מ-24 בספטמבר 1973, עמוד 28
↑  מין שיחרור שכזה, "העולם הזה", גיליון 1924 מ-17 ביולי 1974, עמוד 18
↑  פנינה רוזנבלום, הדרך אל החלום, עמוד 91.
↑  וואלה! תרבות‏, פנינה רוזנבלום לא משאירה מקום לדמיון: הקליפ המחודש ל"תמיד אישה", באתר וואלה, 18 בדצמבר 2018
↑  הרשימה של פנינה רוזנבלום, באתר הכנסת
↑  פנינה רוזנבלום פורשת מהחיים הפוליטיים, באתר וואלה, 6 בפברואר 2006
↑  עב 4814/05 ארנל מרקו ואימלדה לאניו נגד פנינה רוזנבלום, ניתן ב-21 בפברואר 2006
↑  נדב בורנשטיין, פנינה נגד עמלות הבנקים – מהפכה או קרב אבוד מראש?, באתר nana10‏, 25 באפריל 2011(הקישור אינו פעיל, 24.6.2020)
↑  ערן נבון, בת־חן אפשטיין אליאס, איפה פנינה רוזנבלום?, באתר ישראל היום, 14 בדצמבר 2012
↑  מאת יעל סגרסקי, שורף בעיניים: פנינה רוזנבלום משיקה קליפ ועיבוד מחודש ל"תמיד אישה", באתר טיים אאוט, ‏18 בדצמבר 2018
↑   איראן Don't shoot, סרטון בערוץ "פנינה רוזנבלום", באתר יוטיוב (אורך: 01:38)
1 2  דינה חלוץ, בתה של פנינה רוזנבלום מצטרפת לעסק: 'קשה להיכנס לנעליים שלה', באתר Xnet‏, 5 באוגוסט 2018
↑  דליה בן-ארי, פנינה רוזנבלום ומשה חיים מתגרשים בשנית, באתר ynet, 6 ביולי 2003
↑  אייל גולדמן, חדשות עצובות, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499221405171  GND: 123675308  ISNI: 0000 0004 2449 7373  LCCN: n85299780  MusicBrainz: 6da0dc6c-ff25-487f-aef7-4b735d6daec5  VIAF: 33451852   WorldCat (עם VIAF): 33451852 
פנינה רוזנבלום עם משה חיים ואברהם בייגה שוחט, 1993
רוזנבלום מנחה את טקס פסטיבל אירועי הגאווה "וויגסטוק" במרכז הגאה, בשנת 2016, תל אביב, כשלצידה מלכת הדראג קיי לונג שהופיעה בדמותה כמחווה להופעתה של רוזנבלום בקדם אירוויזיון 1983 עם השיר "תמיד אישה".
מיכאל צ'רנוי

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1952 (בן 73) אומן, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית
 מדינה:  ישראל ישראל
מיכאל צ'רנוי (ברוסית: Михаил Черной; נולד ב-16 בינואר 1952) הוא איש עסקים ואוליגרך רוסי-ישראלי.
ביוגרפיה

צ'רנוי נולד בעיר אומן שבאוקראינה הסובייטית, ובגיל שנתיים עברה משפחתו לאוזבקיסטן הסובייטית. אמו הייתה מנהלת חשבונות, ואביו מהנדס במפעל טקסטיל. שני אחיו דוד צ'רנוי ולב צ'רנוי הפכו לימים לשותפיו העסקיים. בגיל 14 החל לעבוד כסבל ואחר כך כחשמלאי, לאחר שסיים את התיכון גויס לצבא הסובייטי ולאחר מכן עקב שאיפותיו הספורטיביות - כדורגל ואגרוף, עבד כמנהל ספורטיבי.
בשנת 1987 עבר להתגורר במוסקבה ויחד עם אחיו לב, ניצל את ההזדמנויות העסקיות שנוצרו בתקופת "הפרסטרויקה" ובמהלך התפרקות ברית המועצות. הוא החל לייבא רהיטים ובגדים והיו בעליה של מסעדת בשרים ששימשה מקום מפגש לאנשי עסקים מרוסיה ורחבי העולם. בהמשך החל צ'רנוי לסחור גם בפחם ופלדה בהיקפים גדולים.
ביוגרפיה > עסקי אלומיניום > המאבק נגד דריפסקה

בקיץ 2006 נתן נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אישור למיזוג בין "רוסאל" לחברת האלומיניום הרוסית השנייה בגודלה Sual‏ (Siberian-Urals Aluminium Company), חברה זו הייתה בשליטת האוליגרך ויקטור וקסלברג, שבעקבות המיזוג החזיק 25% ממניות "רוסאל". העסקה כללה גם את נכסי האלומיניום של חברת המסחר בסחורות גלנקור, שקיבלה 13% ממניות החברה הממוזגת, שהחלה לפעול בשם "יונייטד קומפני רוסאל"(United Company Rusal). המיזוג הושלם בתחילת 2007, ודריפסקה הפך לאיש העשיר ברוסיה, עם הון שהוערך אז בכ-21 מיליארד דולר.
ביוני 2007 הודיעה "יונייטד קומפני רוסאל" על תוכנית לביצוע הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בלונדון, לפי שווי שוק של כ-30 מיליארד דולר. בעקבות תוכנית זאת הגיש צ'רנוי תביעה בלונדון נגד אולג דריפסקה לבעלות על 40% ממניות "רוסאל" לפני המיזוג צ'רנוי טען שהוא מחזיק 13% מהמניות של "יונייטד קומפני רוסאל", אך שמו נמחק ממרשם בעלי המניות במרמה. דריפסקה ביקש להעביר את המשפט מבריטניה לרוסיה, אך בית משפט בלונדון דחה את בקשתו באוגוסט 2009. דריפסקה מצדו שכר את פעיל הימין אביגדור אסקין לביצוע האזנות סתר וניהול קמפיין שלילי נגד צ'רנוי. בתגובה צ'רנוי הגיש לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד דריפסקה, ושמונה אנשים נוספים. בטענה כי דריפסקה מימן קמפיין חובק עולם, לרבות בישראל, של הכפשתו והשמצתו בעיני הציבור ובעיני רשויות אכיפת החוק, במטרה להביא לשלילת אזרחותו ולגירושו מישראל וכדי לגרום לדה-לגיטימציה שלו ולהקטין בכך את סיכויי התביעה האזרחית שהגיש נגדו. במאי 2009, הוצא נגד צ'רנוי צו מעצר בחשד להלבנת הון בספרד, של חברה בבעלותו הרשומה במדינה. דריפסקה העיד נגד צ'רנוי בתיק הלבנת הון, וטען כי שילם לצ'רנוי 250 מיליון דולר כדמי חסות בשל קשריו עם המאפיה ולא עבור מניות שהחזיק ב"רוסאל". בספטמבר 2012, פרסמו השניים הודעה קצרה לעיתונות, בה הכריזו שהגיעו להסדר וכי התביעה שהגיש צ'רנוי בבית משפט בלונדון בוטלה.
בינואר 2010, בית משפט השלום בתל אביב הרשיע את החוקר הפרטי אביב מור, במסגרת הסדר טיעון, בהאזנת סתר למזכירתו של צ'רנוי, בהזמנת אסקין. הוא נידון לחצי שנה מאסר בפועל. בהמשך שני חוקרים פרטיים נוספים הרשעו בפרשה, ונידונו למאסר על תנאי.
ביוגרפיה > עסקים בבולגריה

במהלך שנות ה-90 פעל צ'רנוי בבולגריה, שם היו בבעלותו עיתון מוביל וקבוצת הכדורגל הבולגרית "לבסקי סופיה" הפופולרית, עמה זכה במספר אליפויות.
בשנת 1997 רכש את חברת הסלולר הבולגרית "מובילטל", חברה שהוקמה בשנת 1994 והקימה את הרשת הראשונה במדינה בטכנולוגית GSM. באמצעות "מובילטל" נכנס גם לשותפות בערוץ טלוויזיה. בסוף שנת 2001 מכר צ'רנוי את החברה לאיש העסקים היהודי אוסטרי מרטין שלאף, לאחר שהחברה גייסה כמיליון מנויים. זאת לאחר שקודם סיכם על מכירתה ללב לבייב, שנסוג מהעסקה. בעקבות המכירה, תבע דוד אפל את צ'רנוי בסכום של 37.5 מיליון, בגין דמי תיווך בעסקה, שלכאורה הובטחו לו. התביעה הגיעה לדיון עד בית המשפט העליון, שפסק לטובת צ'רנוי.
ב-2001 הוא הואשם על ידי הרשויות בבולגריה בהלבנת הון של המאפיה הרוסית, בין השאר באמצעות קבוצת "לבסקי סופיה" ובמתן שוחד לראש ממשלת בולגריה איוואן קוסטוב. בעקבות כך גורש צ'רנוי מבולגריה וכניסתו למדינה נאסרה למשך 10 שנים.
פעילות בישראל

ב-1994 הגיע לישראל, קיבל אזרחות ודרכון ישראליים לפי חוק השבות, והתיישב בסביון. עם זאת, לא זנח לגמרי את עסקיו ברוסיה, והמשיך להיות מבעלי ההון השולטים בתעשיית האלומיניום והפחם במדינה. יחד עם צ'רנוי הגיע לישראל שותפו, אנטון מלבסקי. בשנת 1995 ניצלו מלבסקי וצ'רנוי מניסיון התנקשות בישראל. אלמונים הזמינו את חיסולם, ומידע שהגיע למשטרה סיכל את ניסיון ההתנקשות. בשנת 1996 הוחלט לבטל את אזרחותו הישראלית של מלבסקי, לאחר שנחשף כי הוא עמד מאחורי מספר מעשי רצח, והיה מעורב בסחר ובייבוא סמים בהיקף ניכר, בסחיטת דמי חסות, ובניהול מספר רב של בתי קזינו, פעילות פלילית בינלאומית, שהמשיך לנהל גם לאחר עלייתו לישראל. בשנת 1998, לאחר שהמאבק המשפטי נגד ההחלטה נכשל, הוא גורש מישראל בצו בית משפט. העילה החוקית הייתה שמלבסקי השיג את אזרחותו הישראלית על סמך מידע כוזב, לאחר שהצהיר שאין לו עבר פלילי. לטענת חוקרי היאחב"ל (היחידה הארצית לחקירת פשעים בינלאומיים), מלבסקי היה שותפו של מיכאל צ'רנוי בהנהגת ארגון הפשע "איזמאלובו" ברוסיה, שהייתה מיליציה חמושה המונה אלפי חברים. השניים דחו את טענות המשטרה בדבר עסקים משותפים וטענו כי חברותם היא על בסיס אישי. עם זאת, הוחלט להתחיל בהליכים לבטל גם את אזרחותו הישראלית של צ'רנוי. ב-6 באפריל 2000 חתמה מנהלת המחלקה לעניינים בינלאומיים בפרקליטות המדינה עירית קאהן על בקשה להעמידו לדין ולשלול את אזרחותו. לאחר שהתגלה כי שבועיים לפני שהגיע לישראל ב-1994, צ'רנוי ואשתו נעצרו בעת שניסו להיכנס לממלכה המאוחדת עם דרכון פולני מזויף, שאותו השיגו בארצות הברית. לאחר מעצרם גורשו השניים לשווייץ ודרכוניהם הוחרמו. אחרי כשבועיים קיבל צ'רנוי אזרחות ישראלית, לאחר שהצהיר כי מעולם לא עבר עבירות פליליות. עם פתיחת החקירה נקבע כי לא יוכל להחזיק ולהשתמש בדרכון ישראלי אלא בתעודת מעבר בלבד, וכי יש ספק בתוקף אזרחותו הישראלית ובכשרות קבלתה. באוגוסט 2003 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב על הסף את עתירתו נגד ההחלטה.