stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי פכטר
מאמרים נבחרים

חייו ואישיותו של ר' אלעזר אזכרי בראי יומנו המיסטי וספר חרדים, בתוך 'שלם - מחקרים בתולדות ארץ-ישראל ויישובה היהודי' ג (תשמ"א), עמ' 127-147.
עיגולים ויושר, לתולדותיה של אידיאה מקבלת האר"י עד משנת הרב קוק, בתוך 'דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה' 18 (תשמ"ז), עמ' 59-90.
בין אקוסמיזם לתיאיזם: תפיסת האלוהות במשנתו של ר' חיים מוולוז'ין, בתוך 'מחקרים בהגות יהודית' (תשמ"ט), עמ' 139-157.
בין לילה לבוקר, ניתוח ספרותי של מאמר הזוהר ח"ב לו ע"ב – לח ע"ב, בתוך 'הכנס הבינלאומי השלישי לתולדות המיסטיקה היהודית: "ספר הזוהר ודורו"' (תשמ"ט), עמ' 311-346.
התשתית הקבלית של תפיסת האמונה והכפירה במשנת הרב קוק, בתוך 'דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה' 47 (תשס"א), עמ' 69-100.
תנועת המוסר והקבלה, בתוך 'ישן מפני חדש - שי לעמנואל אטקס' (עורכים: ד' אסף וע' רפפורט), ירושלים (תשס"ט), עמ' 250-223.
ספרות הדרוש והמוסר של חכמי צפת, עבודת הדוקטורט בהנחיית ישעיהו תשבי, האוניברסיטה העברית תשל"ז, באתר אוצר החכמה
ספרים

כתבי רבי ישראל סלנטר: דרושים, מאמרים, אגרות \ ההדיר הוסיף מבוא והערות מרדכי פכטר, ירושלים 1972.
כתבי ישעיה תשבי - ביבליוגראפיה, מוגש לפרופ' ישעיה תשבי בהגיעו לגבורות, מפעלים אוניברסיטאים, תל אביב, תשמ"ט.
מילי דשמיא לר' אלעזר אזכרי: יוצא לראשונה בשלימותו מכתב יד יחיד בעולם, מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, תל אביב, תשנ"א, באתר אוצר החכמה
יומנו של רבי אלעזר אזכרי, נדפס במקור בספר צפונות צפת, ירושלים תשנ"ד, באתר אוצר החכמה
מצפונות צפת: מחקרים ומקורות לתולדות צפת וחכמיה במאה הט"ז, מרכז זלמן שזר, 1994.
Roots of Faith and Dvekut – Studies in the History of Kabbalistic Ideas, Los Angeles 2004
שורש האמונה הוא שורש המרי – עיונים בקבלה, חסידות ומשנת הרב קוק, הוצאת אידרא, 2021.
חבורות וחיבורים – עיונים בספרות המוסר הקבלית של חכמי צפת במאה הט"ז, הוצאת אידרא, 2021.
הערות שוליים

↑  ראו את טוריו כאן באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  כל המאמרים הללו, לבד מהמאמר על ספר 'מגיד מישרים' של ר' יוסף קארו, קובצו בספר 'מצפונות צפת'. המאמר 'ספר מגיד מישרים לר' יוסף קארו כספר מוסר' פורסם בכתב העת דעת, חוב' 21 (תשמ"ח), עמ' 57-83.
↑  היומן התפרסם בחלק האחרון של הספר 'מצפונות צפת'.
↑  כך גרסו למשל הלל צייטלין והרב עדין שטיינזלץ אך מי שהפך לראש המדברים בנושא הוא יוסף אביב"י שאף הוציא סדרת ספרים בה הוא מספק מילון קבלי לכלל התבטאויותיו של הרב קוק.
↑  תמר רוס הלכה בדרך זו כבר בראשית שנות השמונים במאמריה על מושג האלוקות של הרב קוק (בתוך 'דעת', חוברות 8 ו9, תשמ"ב). למחקרים מאוחרים יותר ראו למשל: אלחנן שילה, "פרשנות הרב קוק לקבלת האר"י; הופעת נשמות חדשות ותיקון העולם", עיונים בתקומת ישראל 18, (2008), עמודים 55–77.
↑  למשל 'תפיסת התשובה במשנת ר' ישראל סלנטר ותנועת המוסר' בתוך 'יובל אורות' (תשמ"ח), עמ' 257-276, וכן 'תנועת המוסר והקבלה', בתוך 'ישן מפני חדש' א (תשס"ט), עמ' 223-250.
↑  למשל 'בין אקוסמיזם לתיאיזם: תפיסת האלוהות במשנתו של ר' חיים מוולוז'ין', בתוך 'מחקרים בהגות יהודית' (תשמ"ט), עמ' 139-157, וכן 'קבלת הגר"א באספקלריה של שתי מסורות', בתוך 'הגר"א ובית מדרשו' (תשס"ג), עמ' 119-136.
↑  הרצאה בשם 'סוד הצמצום במשנת רמח"ל ועקבות השפעתו במשנתה של המתנגדות' שנתנה באוניברסיטת הרווארד ב-1984 ולא נדפסה. נמצאת בספריית גרשום שלום שבספרייה הלאומית.
↑  רשימה ביבליוגרפית מצומצת יותר, הכוללת רק מחקרים מדעיים, פורסמה קודם לכן בספר היובל לכבוד תשבי במלאת לו שבעים וחמש שנים: 'כתביו המדעיים של ישעיה תשבי: ביבליוגרפיה', בתוך 'מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות', תשמ"ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302834105171  BnF: cb14495440t (data)  GND: 137678738  ISNI: 0000 0000 6656 0933  LCCN: no94030124  NTA: 07300698X  SUDOC: 085951528  VIAF: 239993   WorldCat (עם VIAF): 239993
טל גרניט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביולי 1969 (בת 55) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
טל גרניט (נולדה ב-24 ביולי 1969) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע ישראלית. בוגרת בית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל בהצטיינות.
ביוגרפיה

גרניט החלה לימודי משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין אך עברה ללימודי תסריטאות בבית הספר לתסריטאות של עדית שחורי ואחריו ללימודים בסם שפיגל וסיימה את לימודיה ב-2003 בהצטיינות.
בשנת 2006 חברה לשרון מימון וביחד הם כתבו את דרמת הטלוויזיה משכנתא, בכיכובם של אלי פיניש, הילה סורג׳ון-פישר זאב רווח ואוולין הגואל שזכה בפסטיבל ירושלים בפרס הדרמה הטובה ביותר.
ביוגרפיה > מיתה טובה

בשנת 2014 כתבה וביימה ביחד עם מימון את הסרט מיתה טובה – The Farewell Party בכיכובם של זאב רווח, לבנה פינקלשטיין, עליזה רוזן, אילן דר ורפי תבור. מיתה טובה זכה בפרס חביב הקהל במסגרת Giornate Degli Autori בפסטיבל ונציה וזכה ב-Brian award, לסרטים שעוסקים בערכים של רציונליות, זכויות אדם, דמוקרטיה, פלורליזם, חופש מצפון, אינדיבידואליות, עקרון שוויון ההזדמנויות במוסדות ציבוריים לכל האזרחים, ללא הבדלים המבוססים על מין, זהות מגדרית, נטייה מינית, עמדות דתיות או פילוסופיות.
מיתה טובה נבחר למסגרת Contemporary World Cinema section ב-Toronto International Film Festival.
הסרט הוקרן גם במהדורה ה-44 של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם, והגיע למקום השני בפרס הקהל של IFFR.
מיתה טובה היה מועמד ל-14 פרסי אופיר וזכה בארבעה, פרס השחקן הכי טוב, פרס הצילום, פרס האיפור ופרס עיצוב התלבושות.
מיתה טובה הופץ בעשרות מדינות באירופה, ארצות הברית ויפן. בארצות הברית, הולנד ובלגיה בשם The Farewell Party בגרמניה בשם Am Ende Ein Fest, בצרפת בשם Fin de Party, בספרד בשם Le Fiesta de Despedida.
מיתה טובה הופק על ידי Pie Films, 2Team Productions, Twenty Twenty Vision – טליה קליינהנדלר ואסנת הנדלסמן-קרן ובתמיכת קרן הקולנוע.
ביוגרפיה > הנשף

בשנת 2018 כתבה וביימה ביחד עם מימון את הסרט "הנשף" Flawless בכיכובן של סתיו סטרשקו, נצנת מקונן, נועם לוגסי, מיכה סלקטר וארד טריפון רשף. הנשף השתתף בתחרות הבינלאומית בפסטיבל טרייבקה, היה מועמד ל-14 פרסי אופיר וזכה בשלושה, פרס הליהוק, פרס האיפור ופרס עיצוב התלבושות. הנשף זכה בפרס הראשון בפסטיבל הקולנוע היהודי במיאמי. הסרט הופק על ידי Pie Films, Twenty Twenty Vision -טליה קליינהנדלר ואסנת הנדלסמן-קרן ובתמיכת קרן הקולנוע
בשנת 2023 ביימה עם מימון את הסרט סוף טוב My Happy Ending, תסריט של רונה תמיר על פי המחזה סוף טוב של ענת גוב, בכיכובן של אנדי מקדואל, מרים מרגוליס, סאלי פיליפס, טמזין גרג וראקהי תאקרר. הסרט הופק על ידי Pie Films – טליה קליינהנדלר ואסנת הנדלסמן-קרן.
ביוגרפיה > סרטים קצרים

בשנת 2009 כתבה ביחד עם מימון את הסרט הקצר להרוג דבורה To Kill a Bumblebee בכיכובם של רמי הויברגר ודביר בנדק אשר הוקרן לראשונה בפסטיבל לוקרנו, זכה בפרס הראשון בפסטיבל וויאדוליד, בפרס הראשון בפסטיבל חיפה ובפרס הראשון בפסטיבל Aguilar de Campoo short film festival והוקרן פסטיבלים נוספים ברחבי העולם. להרוג דבורה הופק על ידי גרניט ומימון בשיתוף גל גרינשפן וגרינפרודקשנס בתמיכת קרן מקור.
בשנת 2011 כתבה ביחד עם מימון את הסרט הקצר חופש גדול – Summer Vacation, בכיכובם של יפתח קליין, הילה וידור ועודד ליאופולד ובהשתתפות עידו ברטל, בר מיניאלי ורוסלן לבצ׳וק. חופש גדול התקבל לתחרות הרשמית של פסטיבל סאנדנס ונבחר לעשרת הסרטים הקצרים המועמדים לפרס האוסקר.
חופש גדול הוקרן בפסטיבל חיפה, בפסטיבלים ברחבי העולם וזכה בפרס הסרט הבינלאומי הטוב בפסטיבל Flicker Fest ובפרס השופטים בפסטיבל ImageOut Rochester LGBT Film Festival ועוד. הסרט הופק על ידי גרינפרודקשנס בשיתוף גרניט ומימון ובתמיכת קרן מקור.
בשנת 2023 כתבה וביימה עם מימון את הסרט הקצר צו הרחקה Restraining Order בכיכובם של אניה בוקשטיין ואוהד קנולר. הסרט הופק על ידי גרניט ומימון בשיתוף קובי מזרחי. זוכה ציון לשבח בפסטיבל קולנוע דרום, השתתף בפסטיבל הולי שורטס ועוד פסטיבלים ברחבי העולם.
ביוגרפיה > סדרות טלוויזיה

בשנת 2023 יצרה ביחד עם מימון ורונה תמיר את הסדרה חולי אהבה The Best Worst Thing בכיכובם של איילת זורר, עמוס תמם, נלי תגר, זהר שטראוס, דנה סמו ובהשתתפות שרה פון שוורצה, יואב לוי ועוד בהפקת ספירו סרטים, ושידורי קשת.
גרניט היא בוגרת בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
נבחרה פעמיים להשתתף ב-Talent Campus במסגרת פסטיבל ברלין 2005 ו-2010.
השתתפה בחממת הנשים של הקרן החדשה לפיתוח סרטים דוקומנטריים בשנת 2014.
ביוגרפיה > סדרות טלוויזיה > עבודות נוספות

עריכת תסריט בשיתוף מימון של הסדרה בשבילה גיבורים עפים של עמרי גבעון
עריכת תסריט הבריכה של עמיחי גרינברג
ביוגרפיה > סדרות טלוויזיה > פעילות נוספת

גרניט חברת הנהלת איגוד הבמאיות והבמאים משנת 2020
פילמוגרפיה

חולי אהבה The Best Worst Thing – בימוי, תסריט ויצירה (2024)
My Happy Ending – בימוי (2023) – על פי המחזה "סוף טוב".
הנשף Flawless– בימוי ותסריט (2018)
מיתה טובה The Farewell Party– בימוי ותסריט (2014)
חופש גדול Summer Vacation– בימוי, תסריט, הפקה (2012)
להרוג דבורה To Kill a Bumblebee – בימוי, תסריט, הפקה (2010)
משכנתא Mortgage – בימוי ותסריט (2006)
סיפור גדול – משחק (2009)
חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי – בתפקיד עצמה (2015)
הערות שוליים

↑  טל גרניט, באתר איגוד הבימאיות והבימאים
↑  טל גרניט, באתר קנלר ייצוג אמנים
↑  ספריו של קנז, באתר וואלה, 9 ביולי 2000
↑  גיל משעלי, ‏אנדי מקדואל תככב בסרט על פי מחזה של ענת גוב, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445855405171  BIBSYS: 1453362517922  BnF: cb17864535r (data)  GND: 1061860175  ISNI: 0000 0000 7813 4755  LCCN: no2010068893  NLA: 57781318  NTA: 396088147  RERO: 02-A026456210  SUDOC: 194291634  VIAF: 120594402   WorldCat (עם VIAF): 120594402
אגנס בינאגווהו

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 70 בערך) רואנדה 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה הלאומית של רואנדה, University of Rwanda 
 תפקידים:  פוליטיקאית, רופאת ילדים, vice chancellor 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האפריקאית למדעים (2017) 
 
אגנס בינאגווהו (בספרדית: Agnes Binagwhao), נולדה ברואנדה שבאפריקה, היא רופאת ילדים, דוקטורית לרפואה שתחומה העיקרי הוא AIDS ו-HIV. מכהנת כיום כסגנית נשיא האוניברסיטה של שיויון בריאות עולמי ברואנדה. מחקריה עוסקים באיכות חיים, ביישום מחקרים, ובשיפור נתינת עזרה לאזרחי רואנדה ובעיקר לנשאי מחלות מועברות במין (STD).
קורות חיים

בינאגווהו נולדה ברואנדה שבאפריקה. בהגיעה לגיל שלוש, היא ומשפחתה עברו לבלגיה. במהלך השנים 1984 – 1976 היא למדה רפואה כללית באוניברסיטה (Universite libre de Bruxelles), שבבלגיה. במהלך השנים 1993 – 1989 היא עשתה תואר שני ברפואת ילדים באוניברסיטה (Universite de Bretagne Occidentale) שבצרפת. בינאגווהו למדה רפואה באוניברסיטאות בבלגיה ובצרפת, היא התמחתה ברפואת ילדים ובטיפול באיידס(AIDS\HIV) בשנים 1993 – 1976. בין השנים 2001 – 2006 בינאגווהו הייתה יושבת ראש משותפת בוועדה שעיקר עיסוקה היה ילדים ו – .AIDS/HIV בנוסף היא לקחה חלק משמעותי בתפקידים הבריאותיים ברואנדה, מרצה באוניברסיטאות ופרסמה כמה מאות מאמרים.
רצח העם ברואנדה

במהלך המלחמה סיימה בינאגווהו את לימודיה ב־Universite de Bretagne Occidentale שבצרפת עד השנה 1995 וקיבלה 3 תעודות: תעודה ברפואת חירום, בטיפול בחולי HIV וברפואת חירום לילדים. כאשר הסתיימה המלחמה החליטה בינאגווהו לחזור לרואנדה בכדי לטפל באנשים.
חזרתה לרואנדה

בשנת 1996 (שנתיים לאחר רצח העם ברואנדה) החליטה בינאגווהו לחזור לרואנדה, עיר מולדתה, בינאגווהו חזרה לרואנדה על מנת לטפל באזרחים החולים ולעזור לרואנדה להשתקם. ברואנדה היא עבדה בבתי חולים ציבוריים למשך כ - 4 שנים, לאחר מכן היא עבדה במשך 16 שנים בתפקידי בריאות ממשלתיים, בתפקידה הראשון היא השתלטה ומיגרה את תופעת ה־HIV/AIDS. בתפקידה השני היא עזרה לשר הבריאות לסדר תקציבים, לשנות ולסדר תוכניות בריאותיות. בתפקידה השלישי בינאגווהו הייתה שרת הבריאות של רואנדה, במהלך תפקידה כשרת הבריאות ביאנגווהו פעלה למען צמצום מחלת הסרטן אשר התבטאה כמחלה נפוצה וקשה מאוד בקרב נשים. בכדי להתמודד עם המחלה, בינאגווהו החלה בקמפיין חיסונים לנשים במדינה, ומעל ל־90% מהילדות בבתי הספר חוסנו נגד וירוס הפפילומה. בינאגווהו עברה מתפקיד לתפקיד מכיוון שרצתה להשפיע יותר ולשנות את מערכת הבריאות ברואנדה.
הרצאות ומאמרים

כיום בינאגווהו מרצה באוניברסיטת הארוורד, מרצה קלינית בבית הספר לרפואה דארטמות' קולג', סגנית לשעבר של נשיא האוניברסיטה שיויון בריאות עולמי (Global Health Equity), עובדת באקדמיה הלאומית לרפואה של ארצות הברית, כיום היא פרסמה יותר מ – 220 מאמרים שעברו ביקורות עמיתים.
פרסים

בשנת 2015 בינאגווהו הרצתה את ההרצאה Medical Research and Capacity Building for Development: The Experience of Rwanda, בנוסף ל"אות" הכבוד של להרצות הרצאה חשובה כמו זו של David E.Barmes היא זכתה בשני פרסים נוספים באותה שנה: את הפרס Roux Prize היא קיבלה את פרס זה על השימוש שלה בנתונים של המחקר (Global Burden of Disease Study) על מנת להוריד את אחוז התינוקות המתים ברואנדה, היא קיבלה את אות ה – Ronald McDonald House Charities על תרומתה לשיפור בריאותם של ילדים. בשנים 2020 ו־2021 היא הייתה בין מאת הנשים האפריקאיות המשפיעות ביותר. בנוסף, בשנת 2021 היא זכתה בפרס L'OREAL – UNESCO עבור תרומתה הניכרת לשיפור מערך הבריאות ברואנדה, היא גם זכתה באות "מובילת בריאות עולמית" (Global Health Leadership) על תפקודה כאשר הייתה יושבת ראש משותפת בוועדה שעיסוקה ילדים וAIDS/HIV . בשנת 2022 היא הייתה בין 100 האקדמאים האפוליטיים המשפיעים ביותר בממשלה בתחום ההתמודדות עם הקורונה, והייתה בין הקולות הבולטים בנושא בריאות הציבור האפריקאית על "הזעקה" שלה לשיויון בריאות עולמי וצדק חברתי.
בשנת 2022 היא זכתה בפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע.
הערות שוליים

1 2 3  100Women | Avance Media | Agnes Binagwaho (באנגלית אמריקאית)
↑  Rwanda genocide of 1994 - Ethnic Conflict, Hutu-Tutsi, Massacres | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  University of Maryland Baltimore, Agnes Binagwaho, University of Maryland, Baltimore (באנגלית)
↑  Agnes Binagwaho, UGHE (באנגלית אמריקאית)
↑  GPU News | Global Partners United, www.global-partners-united.com
↑  The Roux Prize | The Institute for Health Metrics and Evaluation, www.healthdata.org (באנגלית)
↑  Awards of Excellence Gala, web.archive.org, ‏2019-05-15
↑  100Women | Avance Media | Agnes Binagwaho (באנגלית אמריקאית)
↑  Avance Media | Avance Media announces 2021 100 Most Influential African Women list (באנגלית אמריקאית)
↑  L'Oréal-UNESCO Awards for Women in Science recognize five women researchers for pioneering work in environmental and life sciences, unesco, ‏20/4/2023
↑  Africa CDC, [https://twitter.com/AfricaCDC/status/1471519026425778181 🎉 Congratulations to the recipients of our #CPHIA2021 awards, in well-deserved recognition of your leadership in global public health.
🥇 Prof. Jean-Jacques Muyembe Tamfum
🥇 Prof. Salim Abdool Karim
🥇 Prof. Agnes Binagwaho
🥇 Prof. Senait Fisseha], twiter, ‏16/12/2021
↑  Apolitical's 100 Most Influential Academics in Government, Apolitical (באנגלית)
↑  Harvard Public Health Magazine, Standout voices in African public health, Harvard Public Health Magazine, ‏2022-05-12 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340871605171  LCCN: no2005087298  NTA: 292974442  ORCID: 0000-0002-6779-3151  VIAF: 277691947   WorldCat (עם VIAF): 277691947
חירם הראשון מצור

| --- | --- |
 לידה:  1000 לפנה״ס ‏צוֹר‎, לבנון 
 פטירה:  935 לפנה״ס (בגיל 65 בערך) 
 
חירם הראשון או חורם הראשון היה מלך צור בשנים 980–947 לפנה"ס. הוא ירש את כיסאו של אביו, אביבעל, ולאחר מותו ירש אותו בנו בעלעזר הראשון.
חירם היה מהמלכים הבולטים של צור – תקופתו נחשבת לתחילת תור הזהב של העיר. חירם שיתף פעולה עם מלכי ממלכת ישראל המאוחדת דוד ושלמה בנו. העוצמה הכלכלית של ממלכתם התבססה, במידה רבה, על שיתוף הפעולה עם מעצמת הסחר הצורית.
מלכותו

לפי מנאנדרוס מאפסוס ודיוס, חירם הרחיב את שטח האי מזרחה (לכיוון החוף; לפי דיוס, הדבר חיבר את האי ליבשה), הקדיש עמוד זהב במקדש זאוס (הוא בעל), חידש את גגות המקדשים בעצים מהלבנון ובנה את מקדש הרקלס (הוא מלקרת) ועשתרת. הוא גם יצא למסע נגד העתיקאים (Ἰτυκαίοις) שלא שילמו מס לצור.
מלכותו > הברית עם ממלכת ישראל המאוחדת

המלך חירם שיתף פעולה עם מלכי ממלכת ישראל המאוחדת דוד ושלמה בנו. העוצמה הכלכלית של ממלכתם התבססה, במידה רבה, על שיתוף הפעולה עם מעצמת הסחר הצורית. על הברית בין חירם לדוד ושלמה נזכרת כ"ברית אחים" בדברי הנביא עמוס, כמאתיים שנה לאחר מות חירם.
לאחר שכבש דוד את ירושלם, שלח לו חירם שליחים לכרות עמו ברית וידידות, והעניק לו ארזים, חרשי עץ וחרשי אבן, והם בנו לו בית.
כששמע חירם שנמשח שלמה תחת דוד אביו, שלח לו שליחים בשל ידידותו עם דוד. שלמה שלח לחירם שדוד, כידוע לחירם, לא יכל לבנות בית לה', וכעת בימי השלום תחת שלמה, ניתן לבנות את הבית. שלמה ביקש מחירם לצווֹת לכרות לו ארזים מהלבנון ולשלוח לו את עבדיו, בתשלום, כי אין בישראל איש היודע לכרות עצים כמו הצידונים (הפיניקים). כששמע חירם שמח, בירך את ה' על שנתן לדוד את שלמה החכם לשלוט, ושלח לשלמה שיעשה את כל חפצו בארזים ובברושים: עבדיו יורידו אותם מהלבנון לים, שם יועלו על דוברות ויושטו לאן ששלמה יבקש (לפי דברי הימים, ליפו), ושלמה ישלם לחירם; ואכן חירם עשה כאשר דיבר, ושלמה שילם לו בחיטה ושמן רבים. יוסף בן מתתיהו כתב שבימיו נשמרו האגרות שהחליפו ביניהם המלכים הן בספרי היהודים והן אצל הצורים, בארכיון הציבורי בעיר. חירם ושלמה כרתו ברית ושרר ביניהם שלום, ושלמה שלח חלק ממסיו ללבנון. את העצים והאבנים לבית המקדש פיסלו בנאי שלמה, בנאי חירם ואנשי גבל.
לפי דברי הימים, חירם (בן לאם משבטי ישראל הצפוניים ולאב צורי חרש נחושת) שהיה אחד מבוני המקדש הבכירים, נשלח על־ידי חירם המלך. המחקר מאשר כי מקדש שלמה נבנה על־ידי אדריכלים פיניקיים, בתבנית זהה לזאת ששימשה מקדשים פיניקיים, ואף שהפיניקים השפיעו על חיבור הפרקים המתארים את בניית המקדש (מלכים א', פרקים ו'–ז').
לאחר שחירם המלך מילא את הבטחתו בנוגע לעצים ולזהב ונשלמה בניית מקדש שלמה וארמון המלך, נתן שלמה לחירם עשרים ערים בגליל. חירם לא היה מרוצה מהערים, וקרא להן "ארץ כבול". בין חירם לשלמה היה גם שיתוף פעולה בתחום הימי; מלחי חירם השיטו את אניות שלמה מאילת לאופיר ושבו עם זהב רב ואוצרות אחרים, ואניות תרשיש של שלמה הפליגו עם אניות חירם והביאו גם הן אוצרות רבים.
העיר צור נודעה בייצור צבעי הארגמן והתכלת מארגמונים הנפוצים באזור; פרשי שלמה, בימי המלך חירם, היו לבושים בארגמן צורי.
"קבר חירם"

בקרבת קאנא נמצא מונומנט אבן שמסורת עממית מייחסת אותו לקבר חירם (אנ'). למעשה, הקבר מתוארך לתקופה הפרסית, ויש המייחסים את המסורת המקשרת לחירם למטיילים אנגלים או צרפתים מהמאה ה־19.
באגדות יהודיות

על פי סיפור שמביא יוסף בן מתתיהו, חירם ושלמה החליפו זה עם זה חידות, וכאשר אחד פתר את חידות השני, שילם לו השני כסף, וכאשר אחד לא הצליח לפתור, הוא שילם לשני כסף; כך החליפו ביניהם שני המלכים כספים. לחירם היה איש בשם אבדמון (Ἀβδήμονος) שהצליח לפתור את חידות שלמה, וגרם לו לשלם לחירם.
על פי האגדה היה חירם אביו החורג של נבוכדנצר מלך בבל. בתלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ה, עמוד א', מסופר כי בשלב מסוים גבה לבבו של חירם והוא ייחס לעצמו תכונות אלוהיות.
הערות שוליים

↑  בספר מלכים "חירם" אך בדברי הימים "חורם"; הצורה "חו" למילה "אח" מתועדת בפיניקית: Cyrus H. Gordon, Northwest Semitic Texts in Latin and Greek Letters, Journal of the American Oriental Society 88, 1968, עמ' 286 doi: 10.2307/597203
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.2.9, יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.17–1.18 – לפי דיוס ומנאנדרוס מאפסוס
↑  Joshua J. Mark, Tyre, World History Encyclopedia, ‏23 בנובמבר 2021 (באנגלית)
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 325–326
1 2  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.5.3, יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.17–1.18
↑  ספר עמוס, פרק א', פסוקים ט'–י'; אליה שמואל הרטום, עמוס, תרי עשר, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 55
↑  ספר שמואל ב', פרק ה', פסוק י"א; ספר דברי הימים א', פרק י"ד, פסוק א'; יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 7.3.2
↑  ספר מלכים א', פרק ה', פסוקים ט"ו–כ"ה; יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.2.6–8.2.7, 8.2.9, 8.5.3; ראו בניסוח אחר בספר דברי הימים ב', פרק ב', פסוקים ב'–ט"ו
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.2.8
↑  ספר מלכים א', פרק ה', פסוקים כ"ו–ל"ב; יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.2.9
↑  ספר מלכים א', פרק ז', פסוקים י"ג–מ"ה; ספר דברי הימים ב', פרק ד', פסוקים י"א–ט"ז; ראו גם בגרסה מעט שונה אצל יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.3.4
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ב', פסוקים י"ב–י"ג
↑  ארכיטקטורה פיניקית באתר World History Encyclopedia
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 142
↑  ספר מלכים א', פרק ט', פסוקים י"א–י"ג; ראו גם ספר דברי הימים ב', פרק ח', פסוק ב', יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.5.3
↑  ספר מלכים א', פרק ט', פסוקים כ"ו–כ"ח, פרק י', פסוק י"א; ספר דברי הימים ב', פרק ח', פסוק י"ח, פרק ט', פסוק י'; יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.6.4
↑  ספר מלכים א', פרק י', פסוק כ"ב, ספר דברי הימים ב', פרק ט', פסוק כ"א
↑  מאיר הלל בן־שמאי, "ארגמן צורי", בתוך האנציקלופדיה העברית, כרך ה' (אסלמית, אמנות – ארֶצו), תשי"ח, טורים 659–660
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.7.3
↑  Hannaouiye, "Tomb of Hiram", Livius.org
↑  Renan, Ernest (1864). Mission de Phénicie. Paris: Imprimerie Impériale. p. 599–600
↑  ויקרא רבה, פרשה י"ח, פסקה ב'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274976105171  ISNI: 0000 0000 2153 1602  LCCN: n78098001  VIAF: 55413168   WorldCat (עם VIAF): 55413168 
המונומנט המיוחס לקבר חירם
יונאס אומלין

יונאס אוֹמְלין (בגרמנית: Jonas Omlin; נולד ב-10 בינואר 1994) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת השוער בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, בה הוא משמש כקפטן, ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים

אומלין התחיל את הקריירה שלו בקרינס בליגה השווייצרית השנייה. לאחר מכן עבר ללוצרן, ממנה הושאל ללה מון לקראת עונת 2015/2016.
לאחר עונת ההשאלה, חזר אומלין ללוצרן, בה שיחק שתי עונות.
ב-22 ביוני 2018, בזל הודיעה על החתמתו של אומלין מלוצרן. לאחר חמישה משחקי מבחן, ערך אומלין את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השווייצרית עבור בזל בזנקט יאקוב פארק ב-21 ביולי 2018, כאשר בזל הפסידה 2-1 לסנט גאלן. תחת המאמן מרסל קולר, היה אומלין שותף לזכייתה של בזל בגביע השווייצרי בעונת 2018/2019.
ב-12 באוגוסט 2020, עבר אומלין למונפלייה.
ב-19 בינואר 2023, חתם אומלין בבורוסיה מנשנגלדבך על חוזה לארבע וחצי שנים.
קריירה בינלאומית

במאי 2019, נכלל אומלין בסגל נבחרת שווייץ לליגת האומות 2018/2019, אך לא שותף בטורניר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-7 באוקטובר 2020 במשחק ידידות נגד קרואטיה.
קריירה בינלאומית > יורו 2020

אומלין זומן במקור לסגל השווייצרי ליורו 2020, אך נפצע בקרסול הימני במהלך החימום למשחק הפתיחה. התאחדות הכדורגל השווייצרית זימנה את גרגור קובל במקומו.
תארים > בזל

הגביע השווייצרי: 2019/2019
תארים > אישי

קבוצת השנה בליגה השווייצרית (2): 2018/2019, 2019/2020
הערות שוליים

↑  Spiele | FC Basel Archiv, www.fcb-archiv.ch
↑  Jonas Omlin nouveau gardien du MHSC, MHSC Foot, ‏2020-08-12 (ב־)
↑  "Nations League: England beat Switzerland 6-5 on penalties after 0-0 draw". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2019-06-08. נבדק ב-2024-12-10.
↑  Croatia 2-1 Switzerland (Oct 7, 2020) Final Score, ESPN (באנגלית)
↑  Gregor Kobel substitui lesionado Jonas Omlin na Suíça, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  Ren, SAFP GOLDEN 11 2017 - Die Gewinner, Golden11, ‏2018-01-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ren, SAFP Golden 11 2019, Golden11, ‏2020-01-30 (באנגלית אמריקאית)
| נבחרת שווייץ – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 אמבאבו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספרוביץ' •  10 ג'אקה •   11 ורגאס •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 סו • 16 פאסנאכט • 17 בניטו • 18 מחמדי • 19 גבראנוביץ' • 20 פרננדס • 21 אומלין (משחק ראשון) / קובל (יתר המשחקים) • 22 שר • 23 שאקירי • 24 אומרגיץ' • 25 ג'ומרט • 26 לוטומבה • מאמן: פטקוביץ' |  1 זומר •  2 אמבאבו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספרוביץ' •  10 ג'אקה •   11 ורגאס •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 סו • 16 פאסנאכט • 17 בניטו • 18 מחמדי • 19 גבראנוביץ' • 20 פרננדס • 21 אומלין (משחק ראשון) / קובל (יתר המשחקים) • 22 שר • 23 שאקירי • 24 אומרגיץ' • 25 ג'ומרט • 26 לוטומבה • מאמן: פטקוביץ' | שווייץ |
| נבחרת שווייץ – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 פרננדס •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספרוביץ' •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 אומלין • 13 רודריגס •  14 אייבישר • 15 סו • 16 פאסנאכט • 17 ורגאס • 18 ג'ומרט • 19 אוקפור • 20 פריי • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 קון • 25 רידר • 26 ישארי • מאמן: יאקין |  1 זומר •  2 פרננדס •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספרוביץ' •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 אומלין • 13 רודריגס •  14 אייבישר • 15 סו • 16 פאסנאכט • 17 ורגאס • 18 ג'ומרט • 19 אוקפור • 20 פריי • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 קון • 25 רידר • 26 ישארי • מאמן: יאקין | שווייץ |
בן

ערך זה עוסק ביחס הקושר צאצא להוריו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ג'ורג' הרברט ווקר בוש ובנו ג'ורג' ווקר בוש
אב פקיסטני ובנו
במשפחה, המושג בן הוא ייחוס הקושר זכר אל הוריו. המושג המקביל לנקבה הוא בת, ובלשון כללית קרובי משפחה מיחס זה ידועים כ"ילדים". להבדיל מהמונח תלוי-הגיל, "ילד" (כלומר אדם בשנותיו הראשונות) היותו של אדם בגדר בן של הורים מסוימים היא עובדה שרירה וקיימת לצמיתות. המושג נפוץ בהתייחסות לבני אדם, אך רלוונטי גם לבעלי חיים, למשל בפסוק: ”ושור או שה, אתו ואת בנו לא תשחטו ביום אחד” (ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ח).
בן (וגם בת) הוא תוצאה של לידה, אך אדם עשוי להפוך לבן גם כתוצאה של אימוץ. לבן מאומץ יש הורים ביולוגיים (אלה שילדו אותו) והורים מאמצים (אלה המגדלים אותו).