stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת החלל הבין-לאומית
עלויות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התחנה היא אחד המיזמים הבין־לאומיים הגדולים והיקרים בהיסטוריה. עם תחילת בנייתה העריכו שעלות בנייתה תגיע לסכום של כ־40 מיליארד דולר. על פי ההשערות, עלות בנייתה תגיע ל־100 מיליארד דולר, מחציתם במימון אמריקאי. עלות תפעול התחנה לתקופה של 10 שנים מוערכת בסכום דומה.
ההערכה היא שידרשו לפחות 43 טיסות לחלל כדי להביא לתחנה כ־408 טונות של חומרי בניין ואספקה. בין השאר, כולל הציוד מווסתי לחץ אוויר, קורות מתכת, לוחות סולאריים, קילומטרים של כבלים חשמליים ועוד.
האסטרונאוטים האמריקנים והקוסמונאוטים הרוסים שירכיבו את הציוד מתוכננים לבצע כ־144 גיחות רגליות שיסתכמו ב־1,800 שעות "הליכת חלל" לפחות, כפול מהזמן הכולל שבילו אסטרונאוטים אמריקאים ב"הליכת חלל" מאז תחילת טיסות החלל המאוישות לפני למעלה מחמישה עשורים.
עלויות > נאס"א

פיתוח חומרה חדשה – נאס"א מקציבה 70 מיליון דולר לפיתוח חומרה חדשה כמו מערכת ניווט, אחסון מידע וכולי.
תפעול חלליות – 800 מיליון דולר, מתוכם 125 מיליון דולר מוקצבים לתוכנה, 150 מיליון דולר לאוויוניקה ומערכות צוות, וכל השאר לתפעול התחנה.
שיגורים ותפעול המשימות (מעבורות החלל) – אף על פי שמעבורות החלל אינן כלולות בתקציב התחנה, השקיעה נאס"א כ־500 מיליון דולר על המשימות.
חידוש אספקה והחלפת צוותים – 140 מיליון דולר מושקעים על ציוד ואספקה לתחנה, החלפת צוותים ותפעול חלליות הסויוז.
עלויות > סוכנות החלל האירופאית

סוכנות החלל האירופאית מעריכה שעד היום השקיעה 8 מיליארד אירו בפרויקט, שמתוכם מיליארד אירו הופנו למימון יחידת המעבדה, קולומבוס.
עלויות > סוכנות החלל היפנית

עד היום השקיעה סוכנות החלל היפנית כ־3 מיליארד דולר למעבדת קיבו שתהיה חלק מתחנת החלל הבין־לאומית.
עלויות > תאגיד החלל הרוסי

משנת 1998 שלחה רוסיה שני תריסרים של חלליות סויוז לתחנת החלל. בנוסף, תשגר על טיל "פרוטון" שתי יחידות שהרכיבה בעצמה, ובעבר שלחה עוד שני טילים כאלו שנשאו חלקים להרכבת התחנה.
עלויות > סוכנות החלל הקנדית

סוכנות החלל הקנדית הרכיבה את הזרוע הרובוטית של התחנה (Canadarm2), והיא מעריכה שב־20 שנה האחרונות היא השקיעה 1.4 מיליארד דולר קנדי.
תפעול התחנה > משלחות

התחנה מתוכננת לאכלס, בו זמנית, עד ארבעה עשר אסטרונאוטים מהמדינות המשתתפות במיזם. שלושה אסטרונאוטים החלו לאייש את התחנה ב־2 בנובמבר 2000. לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, במאי 2003 ובשל הקיבולת המצומצמת של צי החלליות של רוסיה צומצם גודל הצוות לשניים כדי לחסוך במזון ובחמצן. לאחר שהמעבורות חזרו לפעילות מלאה, חזר ועלה מספר אנשי הצוות לשלושה. אלא שבניגוד למצב שלפני אסון קולומביה, אז מרבית אנשי הצוות היו מגיעים לתחנה במעבורות ואילו בסויוז היו מגיעים לעיתים אורחים לתקופות קצרות, לאחר אסון קולומביה שניים מתוך שלושת אנשי הצוות מגיעים בסויוז והשלישי[דרושה הבהרה], לעיתים כמה אסטרונאוטים מגיעים במעבורות, ולא תמיד בסינכרון ביניהם. המקום השלישי בסויוז שמור בדרך כלל לתיירי חלל או לנציגים של מדינות שחתמו על חוזה שיגור עם רוסיה (כדוגמת קוריאה הדרומית). נציגים אלה חוזרים לכדור הארץ כשבוע לאחר מכן ביחד עם אנשי הצוות היוצא.
מ-2010 ועד ל-2020 כל האנשי הצוות שהגיעו לתחנה הגיעו באמצעות חלליות סויוז, והצוות כלל תמיד אמריקני, רוסי ואיש נוסף שהיה יפני, אירופי, רוסי או קנדי לסירוגין.
החל משנת 2020 נוספה החללית דרגון 2 לחללית סויוז כך שבכל צוות יש לפחות ארבעה אנשי צוות שמגיעים לתחנה עם דרגון 2 ושלושה שמגיעים עם סויוז.
תפעול התחנה > חלליות לחידוש אספקה

את תחנת החלל הבין־לאומית מתספקות חלליות שונות שפותחו על ידי סוכנויות החלל השונות. עד 2011 חלליות שהחליפו את הצוותים היו מעבורות החלל האמריקאיות וחלליות סויוז הרוסיות, בין השנים 2011 ועד 2020 החלליות היחידות שהחליפו צוותים היו סויוז הרוסיות, ומאז 2020 חלליות דרגון 2 של SpaceX החלו בהעברת ציוד ואספקה שונה וגם להחלפת צוותים. סויוז משמשת גם כחללית חילוץ. ישנן ארבע חלליות מטען לא מאוישות פעילות: פרוגרס (רוסית), HTV (יפנית), סיגנוס (אמריקאית) וקרגו דרגון.
להלן רשימה של החלליות המאוישות והלא מאוישות ששימשו, משמשות וישמשו את התחנה. החלליות הפעילות מודגשות:
חלליות מאוישות:
סויוז – החלפת צוותים ופינוי חירום
דרגון 2 (בתצורה מאוישת) – חללית להחלפת צוותים המפותחת על ידי SpaceX
דרים צ'ייסר (בפיתוח) – חללית להחלפת צוותים המפותחת על ידי SNC
בואינג סטארליינר (בפיתוח) – חללית להחלפת צוותים המפותחת על ידי בואינג
אוריון (בפיתוח) – חללית המפותחת על ידי נאס"א שתשמש את התחנה רק במקרי חרום (החללית מיועדת לטיסות לחלל העמוק)
אוריול (בפיתוח) – חללית להחלפת צוותים המפותחת על ידי רוסיה
מעבורות חלל (פרשו משירות) – נשיאת מטען לתחנה, הרכבה וטיסות לוגיסטיות והחלפת צוותים
חלליות לא מאוישות:
פרוגרס – חללית מטען רוסית
HTV – חללית מטען פרי פיתוח סוכנות החלל היפנית
ATV – חללית מטען פרי פיתוח סוכנות החלל האירופאית
קרגו דרגון – חללית מטען פרי פיתוחה של חברת SpaceX, שימוש רב פעמי
סיגנוס – חללית מטען המפותחת על ידי Orbital Sciences Corporation
אוריון (בפיתוח) – חללית המפותחת על ידי נאס"א שתשמש את התחנה רק במקרי חרום (החללית מיועדת לטיסות לחלל העמוק)
בואינג סטארליינר (בפיתוח) – חללית מטען המפותחת על ידי בואינג
דרגון (פרשו משירות) – חללית מטען פרי פיתוחה של חברת SpaceX, שימוש רב פעמי
תפעול התחנה > בטיחות > פסולת חלל

ב־26 בנובמבר 2003 פגע רסיס של פסולת חלל בחלק החיצוני של הרכיב הרוסי הכולל את חדרי המגורים, האוכל והשירותים, אך לא נגרם נזק. מאז התחנה ביצעה מספר תמרוני התחמקות מפסולת חלל
תפעול התחנה > בטיחות > דליפה

בסוף דצמבר 2003 הורגשה בתחנה ירידת לחץ האוויר. לאחר בדיקות שנמשכו למעלה משבועיים נמצא שסתום דולף באגף האמריקני של התחנה.
בפברואר 2023 החללית סויוז MS-22 שהייתה מחוברת לתחנה החלה לדלוף.
תפעול התחנה > בטיחות > קרינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תפעול התחנה > בטיחות > בריאות

הטכנולוגיה של היום מאפשרת לצייד את כל האסטרונאוטים בציוד אישי - מערכת חיישנים ומערכות הדמיה, הבודקים נתונים שונים בגופם: לחץ דם, דופק, רמת חמצן בדם, קצב לב, מצב הריאות, רמת הסידן בעצמות, פעילות המוח ועוד. חיישנים אלה מעבירים את נתוניהם אל כדור-הארץ באמצעות מערכת התקשורת של תחנת החלל הבין לאומית, וכאן עוברים על הנתונים ברציפות. אם מגלים בעיה, האסטרונאוטים מקבלים הנחיות ברורות מן הקרקע מה עליהם לעשות. התחנה מצוידת בתרופות מגוונות, באמצעי חבישה וטיפול במקרי פציעה ובעזרים רפואיים אחרים.
תפעול התחנה > אתגרים מבצעיים

ב 6 ביוני 2024 יצאו בארי וילמור וסוניטה וויליאמס למשימה שנועדה להיות בת שמונה ימים בתחנה. לאחר יום של טיסה הם הגיעו לתחנה ואז התגלו בעיות במטוס החלל CST-100 אשר היה אמור להחזירם לקרקע. בסופו של דבר הוחלט על ידי נאס"א להאריך את שהותם בתחנה עד המשימה הבאה של חללית הדרגון - כנראה בפברואר 2025. מטוס החלל החשוד חזר לקרקע ב 7 בספטמבר בשלמותו.
פרויקטים חינוכיים > פרויקט YouTube Space Lab

הפרויקט משותף לחברת גוגל העולמית ולאתר שיתוף הסרטונים YouTube שבבעלותה, לסוכנויות החלל של ארצות הברית, אירופה ויפן ולחברת המחשבים Lenovo. במסגרת התחרות הזמינה יוטיוב בני נוער מכל העולם, בגילאי 14–17, לתכנן במפורט ניסוי בעל רלוונטיות וחשיבות מדעית, אשר מותאם לביצוע בתנאי מיקרו־כבידה הדומים לאלו שבתחנת החלל הבין־לאומית. התלמידים התבקשו ליצור סרטון Youtube באורך שתי דקות שיציג את הניסוי שלהם. בישראל התקיים שיתוף פעולה בין "מכון דוידסון לחינוך מדעי" שבמכון ויצמן למדע לבין "גוגל ישראל" ו"המרכז על־שם אילן רמון". הניסויים תוכננו והועלו על ידי תלמידים מכל הארץ, הלומדים במסגרת תוכניות לקידום מדעי של מכון דוידסון ובליווי מנחים, סטודנטים ומדענים במכון ויצמן למדע. לגמר העולמי של התחרות, שבו זכה תלמיד ממצרים ושתי תלמידות מארצות הברית, העפילו 60 צוותים מכל העולם, בהם צוות ישראלי אחד מקריית אתא.
פרויקטים חינוכיים > רמון Space Lab של קרן רמון

קרן רמון מפעילה את תוכנית רמון Space Lab בה נוטלים חלק תלמידי חט"ב בכיתות ח' ו־ט'. במסגרת התוכנית מתחרים בני נוער על האפשרות לשלוח ניסוי לתחנת החלל הבין־לאומית. בתוכנית משתתפות מדי שנה עשרות כיתות, המלוות על ידי עשרות מעבדות מחקר מאוניברסיאטות ישראליות, וכ־13 חברות חלל ישראליות. כלל הפדגוגיה בתוכנית מושתת על מתודת ניהול המשימות של נאס"א. לוח הזמנים של התכנית מורכב משמונה משימות (כל אחת על שם אחד מחללי אסון הקולומביה, ומשימה מסכמת). התוכנית היא יוזמה של מהנדסי החלל ד"ר רז תמיר־יצחקי ודניאל רוכברגר וקרן רמון. כיום היא מופעלת על ידי קרן רמון. נכון ל־2020 שלחה קרן רמון 21 ניסויים מדעיים של ילדי התכנית לתחנת החלל הבין־לאומית.
מעברים

מכיוון שתחנת החלל סובבת את כדור הארץ בגובה רב מעל לפני השטח, היא נותרת באור השמש גם לאחר השקיעה בכדור הארץ. שטח הפנים הגדול שלה גורם לכך שבהירותה של תחנת החלל עולה על זו של כוכב הלכת נגה. לעין הבלתי מצוידת תחנת החלל נראית כנקודת אור הנעה בשמיים מעט לפני הזריחה או בערב מעט לאחר השקיעה שכן רק בזמנים אלו היא מוארת בעוד שפני הקרקע חשוכים. קיימים מספר אתרי אינטרנט ואפליקציות החוזות את המעברים השונים. ככל שהתחזית יותר רחוקה, הדיוק יורד. ההנחה שהלוחות הסולריים ושמיכות הבידוד התרמי מחזירים את אור השמש בצורה יעילה, אינה מדויקת, שכן מערך הלוחות עשוי בצורה תלת־ממדית המורידה את ההחזרה. עצם העובדה שהתחנה בעלת גוף גדול ולבן בחלקו, היא זו שגורמת למרבית ההחזרה. אם ההחזרה הייתה דרך הלוחות הסולריים, זה היה נראה כמו הבזקים (אנ'). בנוסף, לראייה, ניתן להבחין בשמי הלילה בחלקי רקטות שנשארו במסלול, עליהם אין שום פנלים סולריים, רק מעצם העובדה שגופם עצמו בעל אלבדו גבוה.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
אסון מעבורת החלל קולומביה
הפלא השמיני של העולם
חקר החלל
שאה אסמאעיל השני

שאה אסמאעיל השני (בפרסית: شاه اسماعیل دوم, בשמו המלא ותאריו - אבו אל-מוזאפר סולטאן אסמאעיל בן שאה תהמאספ אל סוופי אל-חוסייני אל-מוסאווי בהאדור ח'אן, מאי 1537, קום - 24 בנובמבר 1577, קזווין) היה השאה השלישי של פרס הספווית, מלך כ-15 חודשים בין השנים 1576-1577.
רקע משפחתי וחייו עד להכתרתו

אסמאעיל השני נולד בשם שאהזאדה (נסיך) אסמאעיל מירזא, בנו של השאה שאה תהמאספ הראשון 
ושל אישה טורקמנית בשם קאדאמאלי סולטנום בגום, בתו של מוסא סולטאן בן עיסא מוסולו, משבט אק קויונלו. בגיל עשר בלבד התמנה אסמאעיל למושל החבל שירוואן (כיום באזרבייג'ן) במקום דודו אל-קאס מירזא, שמרד וברח לטורקיה 1547. ניהל בהמשך משם כמה מסעות צבאיים מוצלחים נגד העות'מאנים.
הצטיין במספר קרבות נגד חייליו של הסולטאן הטורקי סולימאן המפואר, ובלט בניצחונו בשנת 1552 על איסכנדר פאשא, המושל של ארזורום.
בשנת 1556, בגיל 19, מונה למושל חבל ח'וראסאן, אבל אחד מיועציו של תהמאספ שאה, מעסום בג ספווי, שכנע את השאה שאסמאעיל זומם להדיחו.
בעקבות זאת אסמאעיל הושלך לכלא במצודת קאחקחאן (אנ') למשך עשרים שנה.
אחרי מות אביו ב-14 במאי 1576, כמה קבוצות יריבות של אריסטוקרטים טורקמנים
מקרב הקיזילבאשים נאבקו זו בזו במטרה לתפוס את השלטון.
מחנה אחד תמך באסמאעיל ומחנה אחר – באחיו הצעיר חיידר עלי, בנם של תהמאספ ושל אישה גאורגית. 
תומכיו של חיידר עלי הצליחו לזמן קצר להעלות את מועמדם על כס המלכות, אך חיידר נהרג כעבור זמן קצר בהמשך הקרבות בין הסיעות היריבות.
מחנה נוסף ניסה להכתיר כשאה בן נוסף של תהמאספ, בן לאישה צ'רקסית של השאה. אבל גם טוען זה לכתר הובס ולבסוף הוכתר אסמאעיל כשאה של פרס בקזווין ב-22 באוגוסט 1576.
מלכותו

שנות המאסר הממושכות הטביעו חותם על נפשו. אסמאעיל התגלה כאדם אכזרי מאוד שלא חסך הוצאות להורג לא מחברי המחנות היריבים ואף לא מכמה מתומכיו. רצח או עיוור את עיניהם של חמישה מקרב אחיו ושל עוד ארבעה נסיכים ספווים כך שאיש מתוכם לא יוכל לטעון לכתר.
כנראה בהשפעת איש דת ומלומד בשם מירזא מחדום שריפי, התחיל אסמאעיל שאה לאמץ מדיניות פרו-סונית. הקיזילבאשים שהמליכו אותו התחילו משום כך להתחרט על בחירתם והחליטו לרוצחו בעזרת אחותו פארי ח'אן ח'אנום. אסמאעיל שאה השני מת בעת צריכת אופיום מורעל ב-24 בנובמבר 1577.
במשך תקופה אחרי מותו נפוצו שמועות בתוך העם כי אסמאעיל השני לא מת באמת ואף קמו ארבעה מתחזים שטענו כי הם אסמאעיל שאה.
התרבות באיראן בימי מלכותו

שאה אסמאעיל השני היה שוחר אמנויות ושאף להקנות גם לילדיו תחביב זה. בנוסף הפעיל סדנה מלכותית ספרותית במסגרת תוכנית ה"שאה נאמה" שלו.
צאצאיו

הנסיך סולטאן שוג'אע א-דין מוחמד מירזא (16 באוקטובר 1577 – 17 בפברואר 1578)
הנסיכה סאפיה סולטאן בגום (1555 – 3 בספטמבר 1617)
הנסיכה פאחר-י-ג'האן ח'אנום (1577 – ?)
הנסיכה גווהאר סולטאן ח'אנום (1578–1618
מטבע מכסף משנת 1576, מימי השאה אסמאעיל השני
עמנואלה טרויזן סמי

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בת 78 בערך) ונציה, איטליה 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קה פוסקארי של ונציה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קה פוסקארי של ונציה 
 
עמנואלה טרויזן סמי (איטלקית: Emanuela Trevisan Semi) היא חוקרת יהדות וקהילות ישראל ופרופסור באוניברסיטת קה פוסקרי שבוונציה.
ביוגרפיה

טרויזן סמי נולדה בוונציה. בשנת 1970 סיימה את לימודיה באוניברסיטת קה פוסקרי בוונציה בשפות וציוויליזציות אוריינטליות. בשנת 1971 החלה לשמש כמרצה באוניברסיטה, ובשנת 2001 מונתה לפרופסור ללימודי יהדות בעת החדשה במוסד.
היא שימשה כמרצה אורחת במוסדות הבאים: המוסד הלאומי לשפות ולציוויליזציה אוריינטלית (Institut national des langues et civilisations orientales) בפריז, בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (School of Oriental and African Studies) בלונדון, יוניברסיטי קולג' לונדון, באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, באוניברסיטה האוטונומית של מדריד (Autonomous University of Madrid) ובאוניברסיטת אוקספורד. בשנת 2002 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1991 נבחרה נשיאת האגודה למדעי יהדות אתיופיה (International Society for the Study of Ethiopian Jewry) והחל משנת 2004 משמשת כסגן-נשיאת האגודה.
עמנואלה טרוויזן סמי חוקרת את כתבי הסופר א.ב יהושע.
מספריה

סמי כתבה מספר ספרים, בין אלו שתורגמו לאנגלית ישנם
Father of the Falashas: The Life of Jacques Faitlovitch, Vallentine Mitchell Publishers
The Beta Israel in Ethiopia and Israel: Studies on the Ethiopian Jews, Taylor & Francis Group, Tudor Parfitt, Emanuela T. Semi
The Jews of Ethiopia :The Birth of an Elite, by Tudor Parfitt, Emanuela Trevisan Semi
הערות שוליים

↑  שחר-מריו מרדכי, "בולי היה בשבילי, ובשביל קוראים רבים באיטליה, מורה דרך לישראל", באתר ynet, 15 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268907405171  PLWABN: 9810578593905606  BnF: cb12020153q (data)  GND: 1047945479  ICCU: CFIV068259  ISNI: 0000 0000 8150 7786  LCCN: n79044905  NTA: 067634052  SUDOC: 028347773  VIAF: 71403508   WorldCat (עם VIAF): 71403508 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביתא ישראל ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבי הנינג'ה (סרט, 1990)

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  צבי הנינג'ה (קומיקס) מאת קווין איסטמן ופיטר ליירד
 בימוי:  סטיב בארון 
 הופק בידי:  סיימון פילדס, קים דוסון, דויד צ'אן, גרהם קוטל, ריימונד צ'ו
 תסריט:  טוד לאנגן בובי הרבק
 עריכה:  ויליאם ד. גורדין סאלי מנק ג'יימס ר. סימונס
 שחקנים ראשיים:  דייוויד פורמן, ליף טילדן, ג'וש פאיס, מישלן סיסטי, קווין קלאש, ג'ודית הואג, אליאס קוטיז, ג'יימס סייטו
 מדבבים:  בריאן טוצ'י (לאונרדו) רובי ריסט (מיכאלאנג'לו) Michael McConnohie (Tatsu) ג'וש פייס (רפאל) קורי פלדמן (דונטלו) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדבבים בעברית:  דן תורן, גילת אנקורי, יוני חן, שמעון כהן, יעקב בוך
 מוזיקה:  ג'ון דו פרז 
 צילום:  ג'ון פנר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Golden Harvest Mirage Studios
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  30 במרץ 1990
 משך הקרנה:  93 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט פנטזיה, סרט מדע בדיוני, סרט קומדיה
 מקום התרחשות:  ניו יורק, O'Neil Farm 
 תקציב:  13.5 מיליון דולרים
 הכנסות:  201,965,915 דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   teenagemutantninjaturtles
 סרט הבא:  צבי הנינג'ה 2: סודו של הריר
 דף הסרט ב־IMDb
 
צבי הנינג'ה (באנגלית: Teenage Mutant Ninja Turtles) הוא סרט לייב אקשן אמריקאי מסוגת גיבורי-על, עיבוד קולנועי המבוסס על חוברות הקומיקס צבי הנינג'ה מאת קווין איסטמן ופיטר ליירד. הסרט יצא לראשונה לאקרנים בארצות הברית ב-30 במרץ 1990.
סרט הקולנוע מציג את סיפור המקור של ספלינטר והצבים, המפגש הראשון בינם לבין אפריל אוניל וקייסי ג'ונס, והעימות עם שרדר וכנופיית הרגל שלו. הסרט שמר על האווירה האפלה שבחוברות הקומיקס, בעוד מספר אלמנטים נלקחו מסדרת האנימציה שיצאה באותה תקופה, כמו היותה של אפריל שדרנית חדשות והמסכות הצבעוניות של הצבים (בניגוד למסיכות האדומות שבקומיקס). לסרט יצאו שני המשכים בשנות ה-90 של המאה ה-20. הוא הפך לסרט העצמאי המצליח ביותר בכל הזמנים לזמן יציאתו, התמקם במקום התשיעי ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר לשנת 1990, ונחשב לסרט המצליח ביותר בזיכיון.
עלילת הסרט

סיפור המקור של צבי הנינג'ה מסופר ברקע הסרט, כאשר עקב מגע עם פסולת רעילה של מוטגן ארבעה צבים קטנים בביוב של העיר ניו יורק הופכים לצבים ענקיים דמויי אדם. הם נאספים בידי עכברוש מוטאנט העונה לשם ספלינטר ומקבלים ממנו שמות: לאונרדו, דונטלו, רפאל ומיכלאנג'לו, על-שם ארבעת אמני הרנסאנס. הם לומדים לדבר ומתמחים באמנויות הלחימה.
גל פשע לא מפוענח עולה ברחובות העיר ניו יורק. שדרנית החדשות אפריל אוניל חוקרת שמועות אודות על כנופיית נינג'ות מסתורית הקרויה בשם "שבט הרגל" ואשר מפילה את חיתתה על העיר. בעקבות כך, מנהיג כנופיית הרגל שרדר מורה על השתקתה. היא מותקפת ברכבת התחתית ומאבדת את הכרתה בזמן שהיא מנסה להדוף את תוקפיה. רפאל עוקב אחריה כדי להשיב פגיון סאי שאיבד בעבר, מציל אותה מחברי הכנופיה ולוקח אותה חזרה אל המאורה הסודית של הצבים, ואינו מודע לכך שאחד מחברי הכנופיה עוקב אחריו. במאורת הצבים אפריל מכירה לראשונה את ארבעת הצבים המוטאנטים ואת אביהם המאמץ - עכברוש מוטאנט דמוי אנוש בשם מאסטר ספלינטר. כאשר הצבים חוזרים למאורתם לאחר שליוו את אוניל חזרה לדירתה, הם מגלים שהמקום נפרץ וספלינטר נחטף. ללא כל מקום אחר אליו יוכלו ללכת, ארבעת הצבים המוטרדים מבקשים מאפריל מקום ללון בו.
בינתיים, מספרם של חברי כנופיית הרגל הולך וגדל, ופושעים קטינים מצטרפים לשורותיה. אחד מהם הוא דני פנינגטון, שנעצר באשמת שוד. אביו-הממונה על אפריל בערוץ החדשות-משחרר אותו מהכלא והשניים נפגשים עימה בדירתה. דני מבחין באחד מן הצבים ומדווח בחזרה לשרדר על קיומו. בדירתה של אפריל, רפאל ולאונרדו נקלעים לוויכוח, ורפאל חמום המוח עולה לגג, שם הוא נקלע למארב של כנופיית הרגל. הוא מושלך לתוך דירתה של אפריל, והצבים הנותרים מגנים על עצמם מפני המתקפה. כאשר יותר ויותר מחברי הכנופיה מכתרים אותם, פורע חוק בשם קייסי ג'ונס נחלץ לעזרתם. הבניין מתחיל לעלות באש, ואין לחבורה ברירה אלא להימלט משם.
החבורה נסוגה לחווה ששייכת למשפחתה של אפריל, ואפריל מגלה שהיא פוטרה מעבודתה. רפאל מחלים מהתרדמת שלו, ועד מהרה ארבעת האחים מתאמנים יחד. לאונרדו מצליח ליצור קשר מנטלי עם ספלינטר באמצעות מדיטציה, וכאשר ארבעתם עדים לכך הם מחליטים לחזור לניו יורק ולהציל אותו.
אף על פי שדני חבר בכנופיית הרגל, הוא מתייעץ עם ספלינטר הכבול. ספלינטר מספר לו על בעליו, האמאטו יושי, שנרצח בידי יריב בשם אורוקו סאקי. כאשר מתגלה שהשרדר הוא אורוקו סאקי, והוא רוצה להרוג את ספלינטר, דני וקייסי משחררים את ספלינטר משביו.
כנופיית הרגל אורבים לצבים במאורה שלהם, אך הצבים מצליחים להערים עליהם. מתפתח ביניהם קרב שעובר משם לרחוב ולגג, בו הצבים מתעמתים מול שרדר אך אינם יכולים לגבור עליו. לאונרדו מצליח להנחית עליו מכה בעזרת חרב הנינג'אטו שלו ובכך פוצע את זרועו של שרדר, אך שרדר פורק אותו מנשקו ומצמיד אותו לקרקע. לפני ששרדר מחסל אותו, ספלינטר מזמין אותו לקרב. שרדר נזכר בעכברוש הזקן שצילק את פניו לפני שנים רבות, והוא מסתער עליו בזעם. ספלינטר לוכד את היארי של יריבו בעזרת נונצ'קו, ובעזרתו משליך את שרדר מעבר למעקה הגג. ביאושו, שרדר זורק סכין מחגורתו, וכשספלינטר שולח ידו כדי לתפוס אותו, האחיזה שלו בשרדר משתחררת ושרדר נופל לתוך משאית אשפה. קייסי מפעיל את דוחס האשפה, שגורס את שרדר. כשהמשטרה מגיעה למקום, הצעירים מודיעים להם על מקום המחבוא בו אחסנו את הדברים הגנובים. לאחר הקרב עם שרדר, על הגג, הצבים מתאחדים עם ספלינטר בשנית, ובחושבם על מילת עידוד מתאימה, ספלינטר מציע "קוואבנגה".
שחקנים ראשיים

דייוויד פורמן - לאונרדו (דיבוב על ידי בראיין טוצ'י)
ליף טילדן - דונטלו (דיבוב על ידי קורי פלדמן)
ג'וש פאיס - רפאל (דיבוב על ידי ג'וש פאיס)
מישלן סיסטי - מיכלאנג'לו (דיבוב על ידי רובי ריסט)
קווין קלאש - ספלינטר (דיבוב והפעלה)
ג'ודית הואג - אפריל או'ניל
אליאס קוטיז - קייסי ג'ונס
ריימונד סרה - המפקח סטרנס
ג'יימס סייטו - שרדר
טושישירו אובטה - טאטסו
מייקל טרני - דני פנינגטון
ג'יי פאטרסון - צ'ארלס פנינגטון
סם רוקוול - בריון ראשי
הפקה

הצילומים לסרט התקיימו בין החודשים יולי עד ספטמבר 1989. תקציב הסרט עמד על 13.5 מיליון דולרים. חלק גדול מהצילומים התקיימו באולפני הצילומים בצפון קרוליינה, בהם נבנו סטים לגגות העיר, בעוד שהסצנות בהם מופיעים אתרים נודעים בעיר ניו יורק צולמו במהלך הקיץ של 1989 באתרים כמו טיימס סקוור, בניין האמפייר סטייט, ונהר ההדסון. מעצב ההפקה רוי פורג' והמעצב האמנותי גארי ווייזנר צילמו את גגות העיר ניו יורק כארבעה חודשים לפני תחילת הצילומים. בעת ששהו בניו יורק, פורג' ו-ווייזנר הורשו לחקור רשת רכבת תחתית נטושה בברוקלין משום שלא יכלו לקבל גישה למערכת הביוב של העיר.
חליפות הצבים נבנו על ידי אנשי חברת ג'ים הנסון בלונדון. ג'ים הנסון ציין באותה העת כי חליפות הצבים הן המתקדמות ביותר עימן עבד מעולם. החליפות יוצרו בתחילה מפיברגלס, ולאחר מכן עוצבו מחימר.
הפקה > מוזיקה

פסקול הסרט הופק על ידי חברת התקליטים SBK והופץ ב-16 במרץ 1990. הפסקול הכיל אוסף המורכב בעיקר משירים בסגנון היפ הופ וניו ג'ק סווינג.
את המוזיקה המקורית של הסרט הלחין וכתב המוזיקאי ג'ון דו פרז.
הפקה > צבי הנינג'ה: פסקול הסרט המקורי

"This Is What We Do" - M.C. Hammer
"Spin That Wheel" - Hi Tek 3
"Family" - Riff
"9.95" - Spunkadelic
"Turtle Power" - Partners in Kryme
"Let The Walls Come Down" - Johnny Kemp
"Every Heart Needs A Home" - St. Paul
"Shredder's Suite" - John Du Prez
"Splinter's Tale I & Splinter's Tale II" - John Du Prez (feat. Kevin Clash)
"Turtle Rhapsody" - Orchestra on the Half Shell
ביקורות

הסרט זכה להצלחה מסחרית ולביקורות חיוביות מקהל המעריצים, אולם לביקורות מעורבות בידי המבקרים. הסרט מחזיק בציון 44% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 38 ביקורות וציון כללי של 76%, בציינו כי "צבי הנינג'ה הוא בדיוק כפי שפורסם - יש בו משפטי מחץ, קרבות וטיפשות באופן כללי. טוב עבור הצעירים בנפש, מרגיז עבור כל היתר". מבקר השיקגו סאן-טיימס רוג'ר איברט העניק לסרט ציון 2.5 מתוך 4 באומרו כי "הסרט לא כל כך רע כמו שהיה יכול להיות, וקרוב לוודאי שהוא הטוב ביותר מבין סרטי צבי הנינג'ה. הוא מספק את מה שמעריצי הצבים מצפים לו". הסרט קיבל שבחים על נאמנותו לקומיקס ושילוב אלמנטים מסדרת האנימציה.
פרגוס מילאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1935 אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 ביולי 2019 (בגיל 84) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  טריניטי קולג' (1958)  אול סולס קולג' (1964)  אקדמיית אדינבורו  בית הספר לורטו 
 מעסיק:  יוניברסיטי קולג' לונדון, קווינ'ס קולג', אוניברסיטת אוקספורד, קולג' ברייזנוז 
 תפקיד:  Camden Professor of Ancient History (1984–2002) 
 פרסים והוקרה:  מדליית קניון (2005)  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון (1978)  עמית האקדמיה הבריטית  Knight Bachelor 
 
פרגוס מילאר (באנגלית: Fergus Millar;‏ 5 ביולי 1935 – 15 ביולי 2019) היה פרופסור בריטי שהיה מופקד על קתדרת קאמדן להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אוקספורד.
ביוגרפיה

מילאר למד בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד לתואר הראשון ובאול סולס קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. באוקספורד הוא למד פילוסופיה והיסטוריה עתיקה וקיבל תואר דוקטור בשנת 1962. הוא עבד ביוניברסיטי קולג' לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד, שם כיהן משנת 1984, עד לפרישתו בשנת 2002 כמופקד הקתדרה על שם קאמדן. מילאר שימש כעורכו של כתב העת Journal of Roman Studies בשנים 1979-1975 וכנשיא האגודה הבריטית ללימודים קלאסיים בשנים 1993-1992 והחזיק במספר תפקידים באקדמיה הבריטית, אליה הוא נבחר כחבר בשנת 1976.

בשנת 2005 העניקה לו האקדמיה הבריטית את מדליית קניון ללימודים קלאסיים, בכתבה שהוא אחד מההיסטוריונים של העת העתיקה המשפיעים ביותר במאה העשרים.
זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית. 
מילאר התמחה בהיסטוריה של רומא ושל יוון העתיקה.
בין תלמידיו היה פרופ' זאב רובין מאוניברסיטת תל אביב.
נפטר ב-15 ביולי 2019.
ספריו

Millar, Fergus (1964). Study of Cassius Dio. Oxford University Press. p. 250 pages. ISBN 0198143362.
Millar, Fergus; Berciu, D (1967), The Roman Empire and its neighbours, London Weidenfeld & Nicolson, OCLC 264971844
Millar, Fergus (1967). Roman Empire and Its Neighbours. Weidenfeld & Nicolson. p. 370 pages. ISBN 0715615696.
Millar, Fergus (1977). The Emperor in the Roman World, 31 BC-AD 337. Cornell University Press. p. 657 pages. ISBN 0801410584.
Millar, Fergus; Erich Segal (1984). Caesar Augustus: Seven Aspects. Clarendon Press. p. 221 pages. ISBN 0198148585.
Millar, Fergus (1993). The Roman Near East (31 BC-AD 337). Harvard University Press. p. 587 pages. ISBN 0674778863.
Millar, Fergus (1998). The Crowd in Rome in the Late Republic. University of Michigan Press. p. 236. ISBN 0472088785.
Millar, Fergus (2002). The Roman Republic in political thought. Hanover. p. 201 pages. ISBN 1584651997. Series: Menahem Stern Jerusalem lectures
Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2002). Rome, the Greek World, and the East vol. 1: The
Roman Republic and the Augustan Revolution. Chapel Hill. p. 383 pages. ISBN 0807849901.
Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2004). Rome, the Greek World, and the East vol. 2: Government, Society and Culture in the Roman Empire. Chapel Hill. p. 470 pages. ISBN 0807855200.
Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2006). Rome, the Greek World, and the East: Volume 3: The Greek World, the Jews, and the East. The University of North Carolina Press. p. 552 pages. ISBN 0807856932.
Millar, Fergus (2006), A Greek Roman Empire : power and belief under Theodosius II (408-450), Univ. of California Press, cop, ISBN 9780520247031