stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוז ולס-לנד
עיירות

| --- | --- |
 אייכקירכן  באכמנינג  באד ויימסבאך-ניידהארטינג  בוכקירכן  אברשטלצל  אדט שבלמבך  פישלהאם  גונסקירכן  הולצהאוזן  קרנגבלאך  למבך  מארכטרנק:  נויקירכן שבלמבך  אופנהאוזן  פנוואנג  פיכל שבולס  זאטלדט  שלייסהיים  זיפבאכצל  שטאדל-פאורה  שטיינרקירכן על הטראון  שטיינהאוס  טלהאיים ביי ולס  וייסקירכן אן דר טראון
מנטת השונית

| מנטת השונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: בטאים
סדרה:: טחנאים
משפחה:: טחניים
סוג:: כנפתן
מין:: מנטת השונית
שם מדעי
 Mobula alfredi ‏קרפט, 1868
תחום תפוצה

שמות נוספים
 Manta alfredi
מנטת השונית (שם מדעי: Mobula alfredi), היא מין של מנטה שחיה בימים הטרופיים בכל רחבי העולם ומין הבטאי השנייה בגדלה בעולם לאחר קרובתה מנטה ענק.
מאפיינים

אורכה הממוצע של המנטה 3–3.5 מטר (המקסימום עולה על 5 מטר) ומשקלה 900–1,500 ק"ג. המנטה בעלת 2 זיזים מגודלים בקדמת פניה ולפני הפה הענק בעל המסננות. איברים אלה עוזרים למנטה לכוון את הפלנקטון הצף בים לעבר פיה. היא יכולה לשחות בעזרת כנפיה הגדולות במאמץ מזערי. צבעה של המנטה שחור עד אדום כהה והבטן לבנה.
בניגוד לקרובתה הענקית מנטה זו נפוצה סביב שוניות אלמוגים ובקרבת החוף ולא באוקיינוס הפתוח. היא נפוצה סביב הימים האינדו-פסיפים למיניהם.
מנטה זו נפגעה מהאדם, בעיקר על ידי דיג, פגיעה מרשתות והרס השוניות, בהם הם מוצאים את מזונם וכיום המנטה בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

מנטה מסננת פלנקטון משפת המים.
מחלוקת הטבילה מחדש

מחלוקת הטבילה מחדש היא מחלוקת שהתעוררה באמצע המאה השלישית ביחס לנוהג הנכון ביחס לנוצרים שכפרו בדתם וביקשו לשוב לכנסייה.
באפריקה ובאסיה הקטנה נוצר בתחילת המאה השלישית מנהג לטבול מחדש כופרים ששבו לחיק הנצרות. ככל הנראה, נוצר הנוהג באפריקה בזכות צווי ויעוד קרתגו שנערך ככל הנראה בין השנים 218 ו-222; ואילו באסיה הקטנה נבע ככל הנראה מוויעוד איקוניום שנערך בין 230 ו-235.
סטפנוס הראשון
המחלוקת ביחס לטבילה מחדש, שהתעוררה אחרי רדיפות דקיוס בשנת 250 מקושרת במיוחד לאפיפיור סטפנוס ולבישוף קרתגו קיפריאנוס, שהיה התומך הנלהב ביותר במנהג הטבילה מחדש, ואף קיבל אישור לה בוויעוד שנערך בקרתגו בשנת 256 ובו השתתפו שמונים ושבעה בישופים. הטיעון המרכזי של קיפריאנוס והבישופים היה, כלשונו של הבישוף הונורטוס מטקה: "מאחר שישו הוא האמת, עלינו ללכת בעקבות האמת ולא בעקבות המנהג". האפיפיור, לעומתו, התנגד לכך בתוקף וציווה להסתפק בנוהג הישן, לפיו הבישוף מניח את ידיו עליהם בעת קבלת רוח הקודש (פניטציה, paenitentiam).
קיפריאנוס, ותומכו הקנאי פירמיליאנוס לא הצליחו להראות כי מנהג הטבילה מחדש עתיק יותר ממנהג הנחת הידיים, מה שהחליש מאוד את עמדתם בדיון, וחיזק את עמדתו של סטפנוס. במחלוקת זו הסכים לדעתו של סטפנוס המחבר האלמוני של "טבילה מחדש", שפסל את הטבילה מחדש משום שביקשה לבטל מנהג עתיק יותר, כאשר הנוהג המקובל הוא לא לשנות דבר.
אוגוסטינוס, בחיבורו נגד הדונטיזם משנת 400 לערך סוקר בהרחבה את טיעוניו של קיפריאנוס ומראה כי גם הוא מכיר בעתיקות המנהג וסובר כי אין לטבול מחדש, קודם כל כי זה היה המנהג האפוסטולי. אילו היו כל האנשים נדרשים, טען אוגוסטינוס, להטבל פעם אחת את טבילת יוחנן המטביל ובשנייה טבילת ישו, ישתמע מן הדבר שטבילתו של ישו—הטבילה המקורית של הנוצרים—אינה שלמה ומלאה ואינה מספיקה לישועה.
וינקנטיוס מלרין (vincentius), כתב בערך בשנת 434 וטען כי הפרשנות החדשה של קיפריאנוס פסולה מעצם היותה חדשה ומעוררת מחלוקת ומנוגדת לנוהג הקנוני. הוא מסכים לפעולתו של סטפנוס "המבורך" לשמר את הישן ולדחות את החדש.
גם וינקנטיוס וגם אוגוסטינוס כתבו את דבריהם כנגד הכפירה הדונטיסטית, וייתכן כי השניים היו מתנגדים גם לחידוש נכון אם אומץ בידי הצד שכנגד במחלוקת, שבשורשה עמד ויכוח על סמכות וכוח - ובמקרה זה, סביב זכותם של בישופים לכונן מנהגים שלא בהיתר מהאפיפיור, ובהשלכה, על סמכותו של האפיפיור ביחס לבישופים.
מנטקס

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  317.21435 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  D01AE23 
 מספר CAS:  101828-21-1
 PubChem:  2484
 ChemSpider:  2390
 
מֶנְטַקְס (Mentax, או בשם הגנרי בוטנפין הידרוכלוריד, מבנה כימי: 	C23H27N), משווקת בהודו בשם "בוטופ" (Butop), היא תרופה אנטי-פטרייתית בנזילאמינית.
פרמקולוגיה

בוטנפין הידרוכלוריד היא אבקה לבנה נטולת ריח המסיס במתנול, אתנול וכלורופורם ועם מסיסות נמוכה במים.
שימוש אופייני

מנטקס מאותר לטיפול בסוגי "tinea" ‏(pityriasis) כגון: רגל האתלט ופטרת העור.
עבור 1% משחה
לילדים מעל גיל 12 ומבוגרים
שוטפים את המקום הנגוע במים וסבון ומייבשים לגמרי לפני המריחה
מורחים את המקום פעם ביום במשך כשבועיים
שוטפים את הידיים היטב לאחר כל שימוש
מיגל אנחל גונסאלס סוארס

מיגל אנחל גונסאלס סוארס (בספרדית: Miguel Ángel González Suárez;‏ 24 בדצמבר 1947 – 6 בפברואר 2024) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
מיגל אנחל שיחק לאורך רוב הקריירה בריאל מדריד, במדיה זכה בין היתר פעמיים בגביע אופ"א, בשמונה אליפויות ספרד ובחמישה גביעים. הוא היה לזוכה הראשון בפרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה, עם היווסדו של הפרס בעונת 1975/1976, ובאותה עונה זכה גם בפרס ריקרדו זאמורה על הופעותיו בשער הקבוצה. לזכותו 18 הופעות במדי ספרד, אותה ייצג בשני טורנירי מונדיאל.
קריירת משחק

מיגל אנחל החל את הקריירה כשחקן כדוריד, ועבר לתפקיד השוער בגיל מאוחר יחסית. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער קוטו, שם נצפה לראשונה על ידי סקאוטים של ריאל מדריד. לאחר שהחל את הקריירה הבוגרת עם עונה אחת במדיה של אורנסה, הקבוצה מעיר הולדתו ששיחקה בליגה השלישית, נרכש מיגל אנחל לקראת עונת 1967/1968 על ידי ריאל. מיד עם הגעתו לריאל, הושאל מיגל אנחל לעונה אחת במדי קאסטיון מליגת המשנה. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדיה של קאסטיון, שסיימה את העונה במקום העשירי בטבלה, בטרם חזר באופן אוטומטי לריאל מדריד.
שש העונות הראשונות של מיגל אנחל כשוער צעיר בריאל מדריד תחת המאמן מיגל מוניוס עברו עליו בעיקר על ספסל הקבוצה. בעונה הראשונה שלו בסגל ריאל, עונת 1968/1969, הוא כלל לא שותף במשחקי הליגה של הקבוצה, ובמשך שש עונות לא ערך מיגל אנחל יותר משמונה הופעות ליגה בכל עונה. נקודת המפנה הייתה החלפתו של מוניוס בלואיס מולוני בינואר 1974. כבר בתום אותה העונה הביסה ריאל, עם מיגל אנחל בשער, 4-0 את ברצלונה בגמר הגביע הספרדי וזכתה בתואר.
החל מעונת 1974/1975 היה מיגל אנחל לשוער הבכיר של הקבוצה, וכבר בעונה זו זכה עמה בדאבל המקומי, כולל ניצחון בגמר הגביע על אתלטיקו בדרבי של מדריד בדו-קרב בעיטות עונשין, אחרי 0-0 בהארכה. עונה אחר כך, תחת המאמן מיליאן מיליאניץ', ספג מיגל אנחל 23 שערים בלבד ב-32 הופעות ליגה, ועל כך זכה הן בפרס ריקרדו זאמורה לשוער בעל יחס הספיגות הנמוך ביותר בליגה, והן במהדורה הראשונה של פרס דון בלון בתואר הכדורגלן הספרדי של העונה. עם זאת, לאחר ארבע עונות כשוער הבכיר בקבוצה, איבד את מקומו למריאנו גארסיה רמון, ובהמשך אף חלק את אפודת השוער הראשון עם אגוסטין רודריגס סנטיאגו. בסיום עונת 1980/1981 נכלל בסגל הקבוצה שהעפילה עד לגמר גביע אירופה לאלופות. הוא ישב על הספסל במשחק הגמר, בו הפסידה ריאל 0–1 לליברפול.
החל מעונת 1983/1984, כשהוא בן 36, שב מיגל אנחל להיות השוער הבכיר של ריאל מדריד למשך שתי עונות. השנייה שבהן, עונת 1984/1985, הסתיימה עבור ריאל עם זכייה בגביע אופ"א לאחר ניצחון בגמר על וידאוטון. מיגל אנחל עמד בשערה של ריאל בצמד משחקי הגמר. בסיום עונת 1985/1986, בה לא שיחק כלל בליגה, פרש מיגל אנחל בגיל 39 ממשחק פעיל. לזכותו 247 הופעות ליגה במדי ריאל מדריד לאורך 18 עונות, בהן זכה בשמונה אליפויות ספרד (ארבע מתוכן כשוער הבכיר בקבוצה), חמישה גביעים (בשניים מתוכם פתח בהרכב למשחק הגמר) ושני גביעי אופ"א (פתח בהרכב בצמד משחקי הגמר בזכייה הראשונה).
גם לאחר פרישתו נותר מיגל אנחל בתפקידים שונים במערכת המקצועית בריאל מדריד, כולל מאמן שוערים ומנהל מתחם האימונים של המועדון.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

מיגל אנחל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ספרד תחת המאמן לאסלו קובאלה ב-12 באוקטובר 1975, בניצחון הביתי 0–2 על דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 1976. לאחר שנטל חלק בשלושה משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978, זומן מיגל אנחל על ידי קובאלה לסגל ספרד לקראת טורניר הגמר בארגנטינה. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ספרד בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהטורניר. ספרד נוצחה 1–2 על ידי אוסטריה, נפרדה בשוויון 0-0 מול ברזיל והצליחה לגבור 0–1 על שוודיה, אך סיימה שלישית בלבד בטבלת הבית.
משחקו האחרון של מיגל אנחל בשורות הנבחרת היה ב-13 בדצמבר 1978, בניצחון 0–5 על קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 1980. עם זאת, הוא המשיך לשמש כשוער מחליף בסגל הנבחרת גם בשנים שאחר כך, ואף זומן על ידי חוסה סנטמריה לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1982. במהלך הטורניר שימש לואיס ארקונדה כשוער הבכיר והן כקפטן הנבחרת, ומיגל אנחל נותר ללא דקות בטורניר.
בסך הכול ערך מיגל אנחל 18 הופעות במדי ספרד.
תארים

גביע אופ"א (2): 1984/1985, 1985/1986
אליפות ספרד (8): 1968/1969, 1971/1972, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980, 1985/1986
הגביע הספרדי (5): 1969/1970, 1973/1974, 1974/1975, 1979/1980, 1981/1982
גביע הליגה הספרדית: 1984/1985
פרס דון בלון לכדורגלן העונה בליגה הספרדית: 1975/1976
פרס ריקרדו זאמורה: 1975/1976
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967/1968 | קאסטיון | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 26 | 0 |
| 1968/1969 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 0 | 0 |
| 1969/1970 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 3 | 0 |
| 1970/1971 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 7 | 0 |
| 1971/1972 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 6 | 0 |
| 1972/1973 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 8 | 0 |
| 1973/1974 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 5 | 0 |
| 1974/1975 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 |
| 1975/1976 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 32 | 0 |
| 1976/1977 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 33 | 0 |
| 1977/1978 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 27 | 0 |
| 1978/1979 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 16 | 0 |
| 1979/1980 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 1 | 0 |
| 1980/1981 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 2 | 0 |
| 1981/1982 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 18 | 0 |
| 1982/1983 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 0 | 0 |
| 1983/1984 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 28 | 0 |
| 1984/1985 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 |
| 1985/1986 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 0 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 273 | 0 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1975 | 2 | 0 |
| 1976 | 2 | 0 |
| 1977 | 4 | 0 |
| 1978 | 10 | 0 |
| סה"כ | 18 | 0 |
מיגל אנחל ברינדיסי

מיגל אנחל ברינדיסי (בספרדית: Miguel Angel Brindisi; נולד ב-8 באוקטובר 1950) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ, ומאמן כדורגל.
ברינדיסי היה מהמובילים בכדורגל הארגנטינאי בשנות ה-70. הוא פרץ במדי הוראקן, ושיחק בין היתר בבוקה ג'וניורס ובקבוצות נוספות בארגנטינה, בספרד ובאורוגוואי. הוא כבש 17 שערים ב-46 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, וייצג אותה בין היתר במונדיאל 1974.
כמאמן, זכה ברינדיסי באליפויות בארגנטינה, באקוודור ובגואטמלה, בקריירת אימון שנפרשה על פני כשלושה עשורים.
קריירת משחק

ברינדיסי החל את קריירת המשחק בקבוצת הוראקן בשנת 1967. עד מהרה הפך ברינדיסי לשחקן מפתח בקבוצה, והפגין יכולת גבוהה בכיבוש שערים. עם הגעתו של המאמן ססאר לואיס מנוטי ב-1972, הפכה הוראקן לאחת הקבוצות המובילות בארגנטינה באותה תקופה. בטורניר המטרופוליטנו של אותה שנה כבש ברינדיסי 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים, כשהוא מוביל את קבוצתו למקום השלישי. שנה אחר כך, בטורניר המטרופוליטנו של 1973, הוביל ברינדיסי את הוראקן לזכייה בתואר האליפות כקפטן הקבוצה. על הופעותיו באותה שנה זכה ברינדיסי בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 1973. ברינדיסי סיים את הקדנציה הראשונה שלו בהוראקן ב-1976, לאחר תשע שנים, לאחר שכבש 155 שערי ליגה ב-320 משחקים.
לקראת עונת 1976/1977 הצטרף ברינדיסי ללאס פאלמס מהליגה הספרדית, אותה אימן אז בן ארצו רוקה אולסן. הוא השתלב בהרכב הקבוצה שכלל ארבעה ארגנטינאים נוספים, וכבש שמונה שערי ליגה בקבוצה שהצליחה להתברג במקום הרביעי בטבלה בסיום העונה. בעונת 1977/1978, תחת המאמן מיגל מוניוס, הגיעה לאס פאלמס למקום השביעי בליגה ולגמר גביע המלך הספרדי, שם פגשה את ברצלונה. לאחר שני שערים מהירים של ברצלונה, כבש ברינדיסי שער מצמק בדקה ה-20, אך ברצלונה המשיכה לניצחון 3-1. בעונה השלישית שלו בלאס פאלמס כבש ברינדיסי 14 שערי ליגה, הישג השיא שלו בקבוצה, בדרך למקום השלישי בטבלה. בסך הכול, בשלוש עונות במדי הקבוצה, כבש ברינדיסי 29 שערי ליגה ב-97 הופעות. בתום שלוש עונות בכדורגל הספרדי, חזר ברינדיסי לקבוצת האם שלו, הוראקן, ושיחק בה שנה נוספת ואחרונה. ברינדיסי נחשב לאחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים. הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך ההופעות של הקבוצה, ושני בטבלת מלך השערים שלה בכל הזמנים.
ברינדיסי הצטרף ב-1981 לבוקה ג'וניורס, והתמנה עד מהרה לקפטן הקבוצה. ברינדיסי שיתף פעולה בקישור ההתקפי עם דייגו מראדונה, והשניים הובילו את בוקה לזכייה באליפות המטרופוליטנו של אותה שנה. ברינדיסי כבש 16 שערים בטורניר, אחד פחות ממלך שערי הקבוצה, מראדונה. לאחר שנה אחת בלבד בבוקה, עבר ברינדיסי לקדנציה קצרה באוניון סנטה פה, ממנה המשיך לנסיונל, קבוצת הפאר מאורוגוואי, וזכה עימה באליפות אורוגוואי ב-1983.
ב-1984 חזר ברינדיסי לארגנטינה, כשעבר לשנת פרישה בראסינג קלוב, ששיחקה אז בליגת המשנה הארגנטינאית. בסיום השנה פרש ברינדיסי ממשחק פעיל בגיל 34.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

ברינדיסי החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה בכדורגל בשנת 1969, כשהיה בן 19 בלבד, ולא הצליח לסייע לנבחרתו להעפיל ממוקדמות מונדיאל 1970.
בשנים הבאות, תחת המאמן חואן חוסה פיסוטי, היה ברינדיסי לשחקן חשוב בנבחרת. תחת המאמן אומר סיבורי, הצליח ברינדיסי לסייע לנבחרתו להעפיל ממוקדמות מונדיאל 1974. ברינדיסי כבש שני שערים בארבעת משחקי הנבחרת בטורניר המוקדמות.
ברינדיסי זומן על ידי ולדיסלאו קאפ לסגל ארגנטינה למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. ברינדיסי פתח במשחק הראשון של ארגנטינה בטורניר, בו נקלעה לפיגור 2-0 במחצית מול פולין. ברינדיסי הוחלף במחצית המשחק, ובמחצית השנייה ארגנטינה חזרה למשחק אך הפסידה בתוצאה 3-2. ברינדיסי איבד את מקומו בהרכב ולא שיחק בשוויון 1-1 מול איטליה. בניצחון 4-1 על האיטי, שותף ברינדיסי רק כמחליף. בפתיחת שלב הבתים השני ברינדיסי לא שותף בתבוסה של ארגנטינה 4-0 להולנד. הוא חזר להרכב למשחק הבא מול ברזיל, ובעקבות היעדרותם של רוברטו פרפומו ואנריקה וולף, הוא אף פתח עם סרט הקפטן. בדקה ה-35 כבש ברינדיסי בבעיטה חופשית שפגעה במשקוף בדרכה לשער, אך ארגנטינה הפסידה 2-1 ואיבדה סיכוי להעפיל מהבית. ברינדיסי המשיך לפתוח גם במשחק הפרידה של ארגנטינה מהטורניר, שוויון 1-1 מול גרמניה המזרחית. בסך הכול רשם ברינדיסי ארבע הופעות מתוך השש של ארגנטינה בטורניר, וכבש שער אחד.
באותה שנה סיים ברינדיסי את הקריירה בנבחרת. בסך הכול כבש 17 שערים ב-46 הופעות.
קריירת אימון

ב-1986 החל ברינדיסי בקריירת האימון בקבוצה הארגנטינאית הקטנה אלומני דה ויז'ה מריה, ולאחר תקופה קצרה עבר למוניסיפל, אותה הוביל לזכייה בשתי אליפויות גואטמלה ברציפות. ב-1989 עבר לאמן בברצלונה ספורטינג קלוב מליגת העל האקוודורית. הוא זכה באליפות כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, ועונה אחר כך הוביל אותה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע ליברטדורס, שם נעצרה על ידי קלוב אולימפיה. ב-1991 זכה עם הקבוצה באליפות נוספת באקוודור, אליפות רביעית בקריירת האימון הקצרה שלו.
לקראת עונת 1991/1992 התמנה לתפקיד המאמן בלאס פאלמס, בה שיחק בעברו. הקבוצה שיחקה אז בליגת המשנה, ופתחה את העונה ברצף עגום של שלוש תוצאות תיקו ושבעה הפסדים, שגרמו לסיום דרכו של ברינדיסי בקבוצה. הוא היה הראשון מבין חמישה מאמנים בקבוצה באותה עונה, ביניהם מאמנו לשעבר כששיחק בלאס פאלמס, רוקה אולסן. ביולי 1992 הוביל את נבחרת גואטמלה במוקדמות מונדיאל 1994, אך הקבוצה סיימה את דרכה כבר בסיבוב הראשון לאחר שהודחה על ידי הונדורס.
ברינדיסי חזר לארגנטינה ב-1993, כשהתמנה למאמנה של אינדפנדיינטה. הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הקלאוסורה של 1994, לאחר קרב צמוד עם קבוצת האם שלו, הוראקן. באותה שנה הוביל ברינדיסי את הקבוצה לזכייה בסופרקופה סודאמריקנה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול בוקה ג'וניורס, ושנה אחר כך זכה עימה בגביע רקופה סודאמריקנה, לאחר ניצחון על ולס סארספילד. ב-1995 עבר ברינדיסי לאמן את היריבה הגדולה של אינדפנדיינטה, ראסינג קלוב, והוביל אותה לסגנות האפרטורה של אותה שנה.
ב-1997 חזר ברינדיסי לנבחרת גואטמלה. באותה שנה הוא הוביל אותה למקום השני בקופה סנטרואמריקאנה, לאחר שהקבוצה סיימה את בית הגמר כסגניתה של קוסטה ריקה בגלל פער שערים בלבד. הסגנות הבטיחה לנבחרתו את ההשתתפות בגביע הזהב 1998. גואטמלה פתחה עם שוויון 0-0 מול אל סלבדור, ולאחר מכן השיגה תוצאה מרשימה, שוויון 1-1 מול ברזיל, לאחר שהצליחה להשוות בדקת הסיום של המשחק. גואטמלה סיימה את דרכה בעקבות ההפסד 3-2 לג'מייקה במשחק השלישי.
באוקטובר 1998 החליף ברינדיסי את בן ארצו מרסלו בייאלסה באספניול מהליגה הספרדית, ועד לסיום עונת 1998/1999 הוביל אותה למקום השביעי בטבלה. הוא פתח עם הקבוצה את עונת 1999/2000, אך לאחר 20 מחזורים, כשהקבוצה בחלק התחתון של הטבלה, עזב את אספניול.
ב-2001 חזר ברינדיסי לקבוצת נעוריו הוראקן, אותה אימן במשך שנתיים, ולאחריה רשם קדנציות קצרות בלנוס ובבוקה ג'וניורס. ב-2006 חזר לגואטמלה כמאמנה של קומוניקאסיונס, אותה אימן בין 2005 ל-2007, וב-2008 עבר לראשונה בקריירה למקסיקו, שם החל לאמן באטלס. הוא הוביל אותה באותה שנה לרבע גמר גביע ליברטדורס, שם הודחה על ידי בוקה ג'וניורס. ב-4 בספטמבר של אותה שנה סיים את דרכו בקבוצה, ושלושה חודשים אחר כך התמנה למאמנה של צ'יאפס המקסיקנית. ב-5 במאי 2009, לאחר תבוסה 5-1 לפצ'וקה, שחתמה רצף של נקודה בלבד בחמישה משחקים, עזב את הקבוצה.
ב-20 בספטמבר 2010 חזר ברינדיסי פעם נוספת להוראקן, ממנה התפטר ב-22 בפברואר 2011 בעקבות רצף תוצאות מאכזבות. ב-15 באפריל 2013 חזר ברינדיסי לאינדפנדיינטה במטרה להציל אותה מירידה, אך חודשיים אחר כך נשרה הקבוצה באופן רשמי לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה. ברינדיסי שוחרר מהקבוצה לאחר כארבעה חודשים בלבד בתפקיד.
תארים > תארים כשחקן

אליפות ארגנטינה: 1973 (מטרופוליטנו)
אליפות ארגנטינה: 1981 (מטרופוליטנו)
אליפות אורוגוואי: 1983
כדורגלן השנה בארגנטינה: 1973
מלך השערים של ליגת העל הארגנטינאית: מטרופוליטנו 1972 (21 שערים)
תארים > תארים כמאמן

אליפות גואטמלה (2): 1987, 1988/1989
אליפות אקוודור (2): 1989, 1991
אליפות ארגנטינה: 1994 (קלאוסורה)
סופרקופה סודאמריקנה: 1994
גביע רקופה סודאמריקנה: 1995
מבצע בוקסר

מבצע בוקסר היה מבצע מתמשך של חיל האוויר הישראלי שנערך מ-19 עד 28 ביולי 1969, כחלק ממלחמת ההתשה. במבצע הפציצו מטוסי החיל שדות תעופה, סוללות טילי קרקע-אוויר (טק"א) ומוצבים רבים במצרים. במהלך המבצע ביצע חיל האוויר הישראלי כ-500 גיחות, מהן 320 גיחות תקיפה.
רקע

בחלקה הראשון של מלחמת ההתשה נקטה ישראל במדיניות דפנסיבית וחתרה לאי-הסלמה בעצימות הלחימה. הסיבות לשינוי המדיניות הישראלית לכיוון של הסלמה נבעו משתי סיבות עיקריות:
ריבוי נפגעים בצד הישראלי בחודשים מאי-יולי 1969.
שינוי בהערכה הישראלית לגבי כוונות הצד המצרי ומטרותיו בהמשך הלחימה.
בחודשי האביב ב-1969 גברה תכיפות ועצימות העימותים הארטילריים בין הצדדים לאורך תעלת סואץ. לצה"ל לא הייתה תשובה לעלייה במספר הנפגעים בקו המוצבים. ביולי 1969 בלבד נהרגו 25 חיילים ו–93 נפצעו. חיל האוויר הישראלי פעל בעיקר ביירוט מטוסי קרב מצריים בדרך של מארבים (קרבות טקסס ואריזונה) ובטיסות צילום, בין היתר מתוך רצונם של שר הביטחון, הרמטכ"ל ומפקד החיל לשמור על מצבת המטוסים לקראת אפשרות של מלחמה כוללת.
ראש אג"ם, עזר ויצמן, שהיה הקול הבולט במטכ"ל להפעלת חיל האוויר בצורה התקפית מרוכזת, נקלע ב-8 ביולי להפגזה כבדה לאחר שביקר במעוז פורקן ונאלץ למצוא מחסה בקרקע החולית מחוץ למוצב. הוא שב לתל אביב והורה למפקד חיל האוויר, מוטי הוד לתכנן מבצע לפגיעה בקווי ההגנה המצריים תוך הפיכת השימוש במטוסי חיל האוויר לאמצעי של ארטילריה מעופפת.
לאחר שמדיניות מצרים המוצהרת בלחימה הייתה התשת ישראל - צבאית ואזרחית, העריכו ראשי מערכת הביטחון הישראלית, שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל חיים בר-לב, כי המצרים שינו את מטרותיהם וכי הם מתכננים צליחה בכוח מוגבל, יצירת ראש גשר והשתלטות על שטח ממזרח לתעלת סואץ. על ידי כך, להערכתם, המצרים קיוו לפגיעה בסטטוס קוו וליצירת לחץ מצד מועצת הביטחון והמעצמות לשינוי המצב ולנסיגת צה"ל מתעלת סואץ. ההערכות המעודכנות של צה"ל גרסו כי ניסיון צליחה זה מתוכנן לקיץ 1969.
מטרת המבצע

מטרת הגג הפוליטית האסטרטגית של ישראל בכל המערכה הייתה שימור הסטטוס קוו הטריטוריאלי והגעה להפסקת אש. מטרת המבצע הייתה מניעת איום הצליחה המצרי או דחייתו תוך הפגנת עליונותו של חיל האוויר הישראלי, כך שיובהר למצרים כי אינם מסוגלים עדיין לצליחה. בנוסף, היה חשש בישראל שהאסקלציה (הסלמה) בתקריות בתעלת סואץ תגלוש למלחמה. מבחינה זו, מטרת המבצע הייתה "אסקלציה לצורכי דה-אסקלציה". מטרות משנה נוספות היו מניעת החרפת היחסים עם ברית המועצות ועם ארצות הברית ומניעת פתיחת חזית נוספת מול ירדן או סוריה.
תכנון המבצע

תוכניתו של הוד הייתה לא לבצע מבצע גדול אלא מבצע מדורג המורכב משלבים: תחילה באזור צפון התעלה שהיה דליל יחסית מבחינת כיסוי הנ"מ המצרי ובהדרגה לרדת דרומה. התכנון הוטל על ענף מבצעים בחיל האוויר שבראשו עמד דוד עברי. באותה עת המצרים היו מצוידים בסוללות טילי קרקע-אוויר מדגמים ישנים וחיל האוויר הישראלי הצליח במידה רבה לשבש את פעולתן באמצעי לוחמה אלקטרונית. החשש המרכזי של המתכננים היה מתותחי הנ"מ שהיו פרוסים על פני הגזרה בכמות של אלפי קנים. בשל כך נבחרה התקפה שבה הטלת החימוש מתבצעת מגובה רב של 6,000-4,500 רגל. על חוסר הדיוק בשיטה זו ניסה חיל האוויר להתגבר באמצעות אימונים ייעודיים בימים שלפני המבצע.
המבצע

בלילה שבין 19 ו-20 ביולי 1969 פשטה יחידה של שייטת 13 על האי גרין שבצפון מפרץ סואץ והרסה קני נ"מ שהיו עליו. בפשיטה התברר כי לא היה מכ"ם על האי גרין. חיל האוויר טען מאוחר יותר כי לא הוא זה שדחף לפעולה וכי היה מצליח להתמודד עם החימוש שעל האי גם בכוחותיו הוא.
המבצע > בוקסר 1 - במרחב הצפוני, בין פורט סעיד וקנטרה

מבצע בוקסר 1 יצא לדרכו ב-20 ביולי בשעה 14:00. לראשונה מאז מלחמת ששת הימים הפעיל חיל האוויר הישראלי כוח של עשרות מטוסים בתקיפות מרוכזות. כל טייסות התקיפה של החיל נטלו חלק במבצע. בטייסות שררו דריכות ומתח רב לפני המבצע כיוון שהיה חשש שהתקיפה תביא למלחמה כוללת. החלק הראשון במבצע היה תקיפה מקדימה של שני מיראז'ים מטייסת 117 שתקפו בתותחים והשמידו סוללת SA-2 מערבית לפורט סעיד. לאחריה נכנסו לפעולה טייסת 109 (סקייהוק), טייסת 102 (סקייהוק), טייסת 115 (סקייהוק), טייסת 105 (סופר מיסטר) וטייסת 116 (מיסטר). במשך שלוש שעות התקיפה ערכו מטוסי חיל האוויר הישראלי 171 גיחות בהן הטילו 200 טון של פצצות ריסוק ופצצות נפל"ם על מוצבים מצרים בצפון התעלה. במהלך התקיפה הושמדו שתי סוללות טילי SA-2, שתי תחנות מכ"ם וסוללות תותחי נ"מ רבות. כמו כן הושמדו שתי סוללות תותחי ארטילריה 160 מ"מ, טנקים ומוצבים מצרים. מטוס אחד של חיל אוויר נפגע מאש נ"מ ונחת נחיתת ריסוק בחצרים.
חיל האוויר המצרי הגיב בהתקפה נרחבת משלו. בשעה 16:45 הם הזניקו כ-60 מטוסים: מיג-17 וסוחוי 7 שתקפו את מוצבי צה"ל ובסיסיו ומטוסי מיג-21 שפטרלו ממערב לתעלה וחיפו על מטוסי ההפצצה. מולם הוזנקו מטוסי הקרב של חיל האוויר הישראלי מטייסת 101 (מיראז'ים). בקרבות האוויר שהתפתחו הופלו חמישה מטוסי מיג-17 בקרבות אוויר. כמו כן, הופלו שני מטוסי מיג-17 באש נ"מ. אבדות חיל האוויר הישראלי היו שני מטוסי מיראז' שהופלו. אחד מהם על ידי טיל אויר-אוויר של מיג 21.
המבצע > בוקסר 2 - במרחב קנטרה-מרכז תעלת סואץ

לאחר שב-23 ביולי תקפה רביעיית סקייהוקים מטייסת 109 עמדות תותחי נ"מ שהגנו על סוללות טילי קרקע-אוויר באזור קנטרה, בהפצצה מגובה של 4,500 רגל, יצא חיל האוויר הישראלי ב-24 ביולי לתקיפה נרחבת נוספת - מבצע בוקסר 2.
מטרת המבצע העיקרית הייתה התקפת סוללות טילי SA-2 לאורך התעלה. התקיפה החלה בתקיפת שני מיראז'ים מטייסת 119 את תחנת המכ"ם בג'בל עתקה בדרום התעלה. לאחר מכן החלה תקיפת ארבע סוללות טילי קרקע-אוויר ותחנות המכ"ם שלהן. לאחר מכן הותקפו סוללות תותחי נ"מ ומטרות קרקע כגון: מוצבים, טנקים, עמדות מרגמות וגשר. בוקסר 2 היה הפרק הראשון בתקיפה מאורגנת של חיל האוויר על סוללות טילי הקרקע-אוויר המצריות במלחמת ההתשה. בסיכום היומי ביצע חיל האוויר הישראלי 161 גיחות תקיפה. שניים ממטוסיו נפגעו מאש נ"מ אך הצליחו להנחית את מטוסיהם בשלום.
ב-24 ביולי הגיבו המצרים בתקיפה על עמדות ישראליות בסיני, והרחיבו את טווח התקיפה, עד חוף צפון סיני ועד אום חשיבה. התקיפה בוצעה על ידי מטוסי סוחוי-7 כשמטוסי מיג-21 מפטרלים ומחפים עליהם. במהלך קרבות אוויר שהתפתחו במהלך אותו יום הופלו שלושה מטוסים מצרים. במקביל, המשיכו מטוסי חיל האוויר הישראלי בהתקפות על מוצבים ועמדות מצריים וביצעו גם ביום זה גיחות תקיפה רבות.
המבצע > בוקסר 3 ובוקסר 4

ב-25 וב-26 ביולי נערכו בוקסר 3 ובוקסר 4 (בהתאמה). ביום הראשון יצאו שתי רביעיות מטייסת 116 לתקיפת מטרות מעבר לתעלת סואץ. אזור התקיפה היה מוגן על ידי סוללות טילי קרקע-אוויר וכשאלו נורו וסיכנו את מטוסי המיסטר האטיים קיבלו הטייסים הוראה מאנשי הבקרה והשליטה לחזור לבסיסם ללא הטלת החימוש. ביום למחרת יצאו שלושה מבנים של מטוסי סקייהוק לתקיפות באזור קנטרה, דוורסואר ופורט איברהים שליד העיר סואץ.
המבצע > בוקסר 5 ובוקסר 6

ב-27 וב-28 ביולי נערכו בוקסר 5 ובוקסר 6 (בהתאמה). ביום הראשון יצאו ארבע רביעיות סקייהוק מטייסת 115, ובלילה יצאו חמישה זוגות של טייסת זו וטייסת 109 לתקיפה כשמטוס אחד מבצע הנרה. מטוס ישראלי אחד נפגע בתקיפה זו אך הוא הצליח לנחות בשלום. ביום האחרון למבצעי בוקסר הרשמיים יצאה רביעיית מטוסי מיסטר. שבעה מטוסים מצריים שתקפו בסיני הופלו באותו יום, 28 ביולי: שלושה בקרבות אוויר, שניים על ידי סוללת טילי הוק ישראלית שהוצבה באזור מעבר הגידי ושני מטוסים נוספים באש תותחי נ"מ באום חשיבה ובטסה.