stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשרף ע'ני אחמדזאי

מוחמד אשרף ע'ני אחמדזאי (בפשטו ודארי: محمد اشرف غنی احمدزی;‏ נולד במחוז לוגר, ב-19 במאי 1949) הוא פוליטיקאי, כלכלן ואנתרופולוג אפגני, ממוצא פשטוני, אשר כיהן כנשיא אפגניסטן החל מ-21 בספטמבר 2014 עד לנפילת קאבול בידי הטליבאן ב־15 באוגוסט 2021. כיהן בעבר כשר האוצר (2002–2004) וכיושב ראש אוניברסיטת קאבול (2004–2005). לפני שובו לאפגניסטן בשנים 1991–2002 עבד בבנק העולמי.
בשנת 2005 היה אחד משני המייסדים של המכון להתייעלות ממלכתית, ארגון חוץ-ממשלתי שמושבו בוושינגטון די. סי. שנועד לעזור בשיפור יכולת המדינות לשרת את אזרחיהן. כיום הוא חבר בוועדה למען ההעצמה המשפטית של נפגעי העוני, יוזמה עצמאית בחסות התוכנית להתפתחות של האו"ם. בשנים 2010 ו-2013 שמו הופיע ברשימת מאה האינטלקטואלים המובילים בעולם, לפי סקר של המגזינים "Foreign Policy" ו"פרוספקט".
ע'ני אחמדזאי שיחק תפקיד מפתח בהרכבת הממשל האפגני אחרי נפילת שלטון הטליבן בעשור הראשון של המאה ה-21. הוא שימש כיועץ האו"ם בניסוח הסכם בון.
הוא התמודד ב-2009 בבחירות לנשיאות אפגניסטן והתמקם במקום הרביעי אחרי חאמיד כרזאי, עבדאללה עבדאללה ורמזאן בשארדוסט. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות ב-5 באפריל 2014 התמודד, כמועמד עצמאי, וזכה ב-31.5% מהקולות, במקום השני זכה מועמד מטעם "הקואליציה הלאומית" עבדאללה עבדאללה, שקיבל 45% מהקולות. בסיבוב השני ב-14 ביוני 2014 ע'ני קיבל 55.27% מהקולות, בערך כמיליון קולות יותר מעבדאללה עבדאללה. תוצאות אלה אושרו ב-17 ביולי 2014 על ידי ועדת בחירות עצמאית. אחרי מחלוקת, ב-20 בספטמבר 2014 הגיעו ע'ני אחמדזאי ועבדאללה להסכם על חלוקת השלטון. עבדאללה עבדאללה התמנה לראש הממשלה.
אשרף ע'ני אחמדזאי הוא חבר בהנהלת מיזם הצדק העולמי הפועל להובלת מאמץ גלובלי, רב תחומי לחיזוק שלטון החוק בארצות המתפתחות. אחיו של אשרף ע'ני אחמדזאי הוא האשמט ע'ני אחמדזאי, ראש המועצה הגדולה של שבטי הקוצ'ים.
ילדותו וצעירותו

אשרף ע'ני נולד בשנת 1949 במחוז לוגר של אפגניסטן, מדרום לקאבול. הוא בן לשבט הפאשטוני אחמדזאי, אחד משבטי נוודים קוצ'ים, מוסלמים סונים, חלק מאיחוד השבטים גיליג'י או גילזאי. לאותו שבט השתייך גם הנשיא לשעבר מוחמד נג'יבוללה. את לימודיו היסודיים והתיכוניים עשה בבית הספר היוקרתי "חביביה" בקאבול. המשיך לימודי תיכון בבית ספר לייק אוסוויגו במדינת אורגון בארצות הברית, במגמת משפטים, אותה הסב לאנתרופולוגיה חברתית ותרבותית. אותם סיים ב-1967. המשיך לימודים אקדמיים באוניברסיטת קאבול ובאוניברסיטה האמריקאית בביירות, בה סיים תואר ראשון בשנת 1973. שם פגש את אשתו לעתיד, רולה, לבנונית נוצרייה.
המשך הקריירה האקדמית

בשנים 1973–1977 חזר לאפגניסטן כדי ללמד אנתרופולוגיה באוניברסיטת קאבול. ב-1977 עזב ולימד זמן קצר באוניברסיטת אורהוס בדנמרק. קיבל מלגה על מנת ללמוד לתואר השני ואחר כך לתואר שלישי באנתרופולוגיה תרבותית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קולומביה הייתה בשנת 1982 בנושא "ייצור ומשילה: אפגניסטן 1901-1747". ב־1983 לימד ע'ני אנתרופולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה ואחר כך בשנים 1991-1983 באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. היה בתקופה זו פרשן מבוקש בשידורי BBC בשפות פרסית ופשטו שנועדו לאפגניסטן. בעבודה המחקרית התעניין בתהליכים של כינון מדינה ושינויים חברתיים.
בבנק העולמי

בשנת 1991 הצטרף למשך מספר שנים לבנק העולמי במיזמים במזרח אסיה ובדרום אסיה. סייע להליכי התמורה הכלכלית-פוליטית ברוסיה, סין והודו.
עשה עבודות חלוציות בתחום יישום האנליזה הארגונית והמוסדית בתהליכי מקרו של תמורה ורפורמה. בין השאר עסק בתוכנית להתאמת תעשיית הפחם של רוסיה לתנאים הסוציו-כלכליים החדשים בארץ זו. בימי מלחמת המפרץ עסק במקביל בפרשנות פוליטית ברדיו ובטלוויזיה והתראיין בעיתונים.
אחרי פיגועי 11 בספטמבר 2001

אחרי פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית בשנת 2001, עזב ע'ני את עבודתו בבנק העולמי ועסק בפעילות אינטנסיבית באמצעי התקשורת עם הופעות סדירות בתוכניות החדשות של רשתות NPR, BBC, CNN, PBS ותחנות טלוויזיה ורדיו אחרות וכתב מאמרים לעיתונים. בנובמבר 2002 הסכים להתמנות יועץ מיוחד של האו"ם והתלווה ללאח'דר בראהימי, הנציג המיוחד של המזכיר הכללי של האו"ם באפגניסטן, על מנת להכין את הסכם בון בנוגע למולדתו, תהליך ומסמך שהכינו את התשתית להעברת השלטון לידי העם באפגניסטן ובחירות בשנת 2004.
שובו לאפגניסטן

בדצמבר 2001 חזר ע'ני אחמדזאי לאפגניסטן אחרי היעדרות בת 24 שנה. ב-1 בפברואר 2002 התמנה ליועץ ראשי ללא משכורת של הנשיא חאמיד כרזאי. פעל להכנת הלויה ג'ירגה ולפי בקשתו התמנה בראש אוניברסיטת קאבול. באוניברסיטה הנהיג הנהלה שיתופית, בהשתתפות הסגל והסטודנטים, אימן גברים ונשים בנושאי ארגון וניהול.
אחרי שעזב את האוניברסיטה הקים עם קלייר לוקהארט "מכון ליעילות ממלכתית" ועמד בראשו. המכון הציע מסגרת עבודה לפיה על המדינה לבצע 10 תפקידים עיקריים על מנת לשרת את אזרחיה. מסגרת זו נדונה על ידי מנהיגים ודיפלומטים במפגש בספטמבר 2005 שהתקיים תחת חסות האו"ם והבנק העולמי. הוא הציע מערכת של הסכמים הדדיים בין הקהילה הבינלאומית, ממשלת המדינה והאזרחים כבסיס לארגון סיוע והתערבויות אחרות. הוצע גם אינדקס סוברניות שנועד למדוד כל שנה את יעילות תפקוד המדינה.
ב-2005 נאם ע'ני אחמדזאי נאומים מרכזיים בפני פורומים שונים כמו בכנס על שלטון החוק הבינלאומי של לשכת עורכי הדין האמריקאים, הרשת למדיניות טראנסאטלנטית, המפגש השנתי של צוות הפיתוח של ממשלת נורווגיה, מפגש המרכז ללימודים אסטרטגיים ובילאומיים בנוגע לרופרמת האו"ם, כנס של הבנק העולמי, האו"ם וה-OECD בנוגע למדינות החלשות וועידת ה-TEDGlobal. כתב מאמרים שפורסמו ב"פייננשל טיימס", אינטרניישנל הרלאד טריביון", לוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס, וול סטריט ג'ורנל "וושינגטון פוסט".
בסוף שנת 2006 הועלתה הצעה למועמדותו של אשרף ע'ני לתפקיד המזכיר הכללי של האו"ם אחרי סיום תפקידו של קופי אנאן.
שר האוצר של אפגניסטן

בשנים 2002–2004 כיהן ע'ני אחמדזאי כשר האוצר של ארצו. הוא הוכר כשר האוצר הטוב ביותר באסיה על ידי כתב העת "Emerging Markets Review". הוא ביצע רפורמות נרחבות, כולל הקמת מטבע חדש, מחשוב עבודת האוצר, הנהגת חשבון יחיד לאוצר, אימוץ מדיניות של תקציבים מאוזנים ושימוש בתקציבים ככלי מרכזי של מדיניות, ריכוז איסוף ההכנסות, רפורמת תעריפים ושיקום המכס.
הנהיג נוהל של דיווחים שבועיים לממשלה, לציבור ולבעלי העניין הבינלאומיים ככלי לשקיפות ולאחריות ופנה לתורמים למקד את התערבויותיהם בשלושת מגזרים: ע'ני שיפר את אחריות הפקידות במשרדי הממשלה והכין אסטרטגיית פיתוח שהטילה על האפגנים אחריות על התפתחות העתידה.
ב-31 במרץ 2004 בפני ועידה בינלאומית בברלין שבה השתתפו 65 שיר אוצר ושרי חוץ, הציג ע'ני אחמדזאי תוכנית לשבע שנים להשקעות ציבוריות שנקראה "אבטחת עתידה של אפגניסטן". היא תוארה כתוכנית המקיפה ביותר שנהגתה והוצגה אי פעם על ידי מדינה ענייה בפני הקהילה הבינלאומית. התוכנית הוכנה על ידי צוות של 100 מומחים ובראשו ועד בראשות ע'ני אחמדזאי. ביסוד תוכנית ההשקעות עמד המושג double-compact בין התורמים לממשלת אפגניסטן מחד ובין הממשלה לעם של אפגניסטן מאידך.
בוועדה התחייבו התורמים ל-8.2 מיליארד דולר בשלוש השנים הראשונות ליישום התוכנית, בדיוק הסכום שנקבה הממשלה האפגנית. הם קיבלו את צידוק דרישת הממשלה האפגנית לחבילת סיוע בשווי סך הכל של 27.5 מיליארד דולר לשבע שנים.
בלב גישת הפיתוח של ע'ני אחמדזאי עמד חיסול העוני במדינה באמצעות יצירת רווחה וכינונן של זכויות אזרחים. באפגניסטן מייחסים לו את ההקמה בשנת 2003 של תוכנית הסולידריות הלאומית המעניקה סיבסוד לכפרים בעלי עדיפויות ודרכי יישום מוגדרות על ידי מועצות הכפרים הנבחרות. התוכנית כללה 13,000 מתוך כ-20,000 הכפרים באפגניסטן. הוא יצר שיתוף עם משרד התקשורת כדי להבטיח רישיונות לתקשורת טלפונית מסובסדת על בסיס של שקיפות מלאה. כתוצאה מכך קפץ מספר
הטלפונים הסלולרים במדינה למעל מיליון עד סוף שנת 2005. ההשקעות הפרטיות בתחום זה עלו למעל 200 מיליון דולר ומגזר הטלתקשורת הפך לאחד מהספקים החשובים ביותר למס הכנסה.
שר האוצר של אפגניסטן > הבחירות לנשיאות בשנת 2009

בינואר מאמר של אחמד מג'ידיאר בכתב העת של המכון האמריקאי לעסקים (American Enterprise Institute) כלל את ע'ני אחמדזאי בתוך רשימה של 15 מועמדים פוטנציאליים לנשיאות בבחירות בשנת 2009, באותה תקופה הפך ע'ני למבקר חריף של ממשל כרזאי.
הוא נרשם כמועמד לבחירות הנשיאותיות ב-7 במאי 2009. במערכת הבחירות הדגיש הקמפיין שלו את חשיבותו של מנהל ייצוגי, ניהול טוב, כלכלה דינמית והזדמנויות תעסוקה לאזרחי אפגניסטן. להבדיל ממועמדים אחרים, פנה ע'ני לפזורה האפגנית לתמוך בקמפיין שלו ולסייע לו מבחינה כספית. העלה את שמו של מוחמד איוב ראפיקי כמועמד לאחד התפקידים של סגן נשיא, והעסיק את ג'יימס קארוויל, שהיה בעבר היועץ האסטרטגי הראשי בקמפיין של ביל קלינטון. בבחירות זכה ע'ני בכ-3% מן הקולות והוצב במקום הרביעי בין המועמדים.
שר האוצר של אפגניסטן > שיקום המדינה

ב-28 בינואר 2010 השתתף ע'ני אחמדזאי בוועידה הבינלאומית על אפגניסטן שהתקיימה בלונדון, בה התחייב לתמוך בבנייה מחדש של אפגניסטן. הדגיש את חשיבות שיתוף הפעולה בין האפגנים לבין עצמם וביניהם לקהילה הבינלאומית ותמך באסטרטגיית הפיוס הלאומי של כרזאי. לדבריו השתכנע מהנאום הנשיאותי של כרזאי בנובמבר 2009 שבו התחייב הנשיא להיאבק בשחיתות, לקדם את הפיוס ולהחליף את כוחות הביטחון הבינלאומיים בכוחות מקומיים.
הבחירות לנשיאות 2014

אחרי שהודיע על מועמדותו לנשיאות בבחירות ב-2014, העמיד ע'ני אחמדזאי את הגנרל עבדול ראשיד דוסטום, מנהיג ואיש צבא אוזבקי למוד מלחמות שהשתתף בממשלת כרזאי, ואת סרוואר דאניש, שר המשפטים לשעבר בממשלת כרזאי, ממוצא חזארה כמועמדיו לתפקידים של סגני נשיא. בבחירות הקודמות כינה ע'ני את דוסטום "רוצח"
והוקיע את כרזאי בגין קריאתו לדוסטום לשוב לאפגניסטן מגלותו בטורקיה. הפעם זה היה ע'ני עצמו שקרא לדוסטום להיות שותפו מתוך תקווה שברית זו תחזק את סיכוייו בבחירות. אחרי שאיש מהמועמדים לא הצליח לזכות ביותר מ-50% מהקולות בסיבוב הראשון, ע'ני אחמדזאי וד"ר עבדאללה עבדאללה שנבחרו במקומות הראשונים, השתתפו בסיבוב השני ב-14 ביוני 2014.
התוצאות הראשונות בסיבוב השני הראו כי ע'ני מוביל במירוץ. אולם טענות להונאה מן המחנה השני הובילו למבוי סתום, איומים באלימות ובהרכבת ממשלה מקבילה על ידי המחנה היריב בראשות עבדאללה עבדאללה. ב-7 באוגוסט 2014 הגיע לקאבול מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, תיווך הרכבתה של ממשלת אחדות לאומית אחרי ספירת קולות שנמשכה 3 חדשים בפיקוח האו"ם ובמימון אמריקאי, ועדת בחירות עצמאית הכריזה את ע'ני אחמדזאי כנשיא של הרפובליקה האסלאמית, אחרי שהוא הסכים לעסקת האחדות הלאומית. לפי הוועדה הצליח ע'ני לזכות ב-55.4% מן הקולות בעוד עבדאללה עבדאללה - ב-43.5%.
קדנציה ראשונה כנשיא

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תחת הנהגתו בקדנציה הראשונה ידעה ארצו צמיחה כלכלית של 3%, בעוד שיעור האבטלה היה בסביבות 9%. האינפלציה ירדה מ-10% ב-2014 ל-0% ב-2018, ירדו גם בחוב והגרעון הציבוריים. עם זאת אפגניסטן נותר אחת המדינות העניות ביותר בעולם ויש לה HDI (מדד הפיתוח האנושי) נמוך מאוד
(0,498 ב-2017, במקום 168 בין 189 ארצות)
הבחירות לנשיאות 2020, תחילת קדנציה שנייה והבריחה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-21 באפריל 2019 האריך בית המשפט העליון את המנדט שלו שהיה אמור להסתיים ב-22 במאי, עד למועד הבחירות לנשיאות שנקבע ב-28 בספטמבר. בעת מסע הבחירות פיגוע שתוכנן באחת מאספות הבחירות שקיים גרם למותם של 24 בני אדם ולפציעתם של 31 אחרים.
ב-18 בפברואר 2020 הכריזה ועדת הבחירות האפגנית שאשרף ע'ני זכה פעם שנייה וניצח עם 50.64% מהקולות. עבדאללה עבדאללה שהתיצב שוב פעם נגדו, טען שוב פעם לזיופים וסירב להכיר בתוצאות ואף הקים ממשלה מקבילה. ע'ני אחמדזאי ועבדאללה עבדאללה נשבעו כנשיאים ב-9 במרץ 2020, כל אחד באגף אחר של ארמון הנשיאות.
ב-17 במאי 2020 נחתם הסכם חדש לחלוקת השלטון בין הממשלה הרשמית של ע'ני והממשלה המקבילה של עבדאללה על מנת לשים קץ למשבר הפוליטי המתמשך ולאפשר את המשא ומתן עם האויבים ובאותו הזמן המאבק בטליבן (שחידש את הפיגועים ב-12 במאי 2020) ובמגפת נגיף הקורונה.
לפי הסכם זה מחצית ממשרדי הממשלה הוענקו לממשלה המקבילה, כמו כן התפקיד של אחראי העליון על המשא ומתן של המועצה לפיוס לאומי הוענק לעבדאללה, בהתחשב בניסיונו כדיפלומט. בראש הכוחות הצבאי התמנה הגנרל ראשיד דוסטום שהיה הפעם לצידו של עבדאללה.
ב-15 באוגוסט 2021, עזב את אפגניסטן בעקבות תחילת כניסתם של כוחות הטליבאן לעיר הבירה. צעדו זה היווה את אחד מרגעי השיא של נפילת קאבול (2021) וקריסתו הסופית של השלטון הקודם. לטענתו של אשרף ע'ני, בריחתו מארצו בוצעה "על מנת למנוע עימותים שיגררו שפיכות דמים". בהמשך דווח שגלה לאיחוד האמירויות הערביות וכי בעת בריחתו ניסה להימלט עם רכבים מלאים בכספים.
חיים פרטיים

דווח כי אשתו של אשרף ע'ני, רולה לבית סעדה, ממוצא לבנוני נוצרי, שקיבלה את השם האפגני ביבי גול, מדברת בצורה שוטפת אנגלית, ערבית, צרפתית, פאשטו, פרסית ואורדו.
לע'ני ולאשתו, רולה, נולדו שני ילדים: טארק ומרים, שהיא אמנית החיה בברוקלין. שני הילדים הם ילידי ארצות הברית ואזרחים אמריקאים.
הערות שוליים

↑  בחירות למזכיר הכללי של האו"ם 2006 באתר מרכז המידע של האו"ם בשפה הפולנית
↑  תוכנית הסולידריות הלאומית באתר ממשלתי אפגני - המשרד לפיתוח ולשיקום הכפרים
↑  באתר מכון המיזם האמריקאי לחקר המדיניות הציבורית -גיליון 1, ינואר 2009, מאמר מאת אחמד מג'ידיאר
↑  טליבאן: המלחמה באפגניסטן הסתיימה; הארגון הניף את דגלו בארמון בקאבול, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2021
↑  ynet והסוכנויות, הנשיא האפגני שברח מהטליבאן: "נתנו לי רק שתי דקות", באתר ynet, 30 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458527705171  PLWABN: 9811301461905606  BIBSYS: 8030094  BnF: cb15928355v (data)  GND: 142888850  ISNI: 0000 0001 0656 1085  LCCN: n89634247  NKC: jo2008464879  NTA: 310531594  SNAC: w6093t57  SUDOC: 137074506  VIAF: 120073575   WorldCat (עם VIAF): 120073575
ארוסטוק

ארוסטוק (באנגלית: Aroostook) הוא המחוז הצפוני ביותר במדינת מיין שבארצות הברית. שמו היא מילה אינדיאנית שפירושה "הנהר היפה".
במיין עצמה ארוסטוק נקרא "המחוז", והוא המחוז האמריקני הגדול ביותר מבחינת שטח אדמה בכל השטח שממזרח למיסיסיפי (מחוז סנט לואיס במינסוטה, גדול יותר מבחינת השטח הכולל). עיר המחוז שלו היא האולטון. ארוסטוק ידועה ביבולי תפוחי האדמה שלה.
מחוז ארוסטוק נוסד בשנת 1839 מחלקים של המחוזות וושינגטון ופנובסקוט.
גאוגרפיה

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז ארוסטוק הוא 17,686.5 קמ"ר, כאשר 17,279.2 קמ"ר (97.70%) הם אדמה והשאר (407.3 קמ"ר;2.30%) הם מים.
גאוגרפיה > מחוזות סמוכים

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
מחוז וושינגטון - דרום-מזרח
מחוז פנובסקוט - דרום
מחוז פיסקטקוויס - דרום.
מחוז סאמרסט - דרום-מערב.
מחוזות סמוכים של קנדה:
מדווסקה, ניו ברנזוויק - צפון-מזרח
ויקטוריה, ניו ברנזוויק - מזרח
קרלטון, ניו ברנזוויק - מזרח
יורק, ניו ברנזוויק - דרום-מזרח.
פוליטיקה

למרות שבארוסטוק החברה היא יותר שמרנית מאשר המחוזות הדרומיים של מיין, המנצח בבחירות בחמש פעמים האחרונות היה דווקא המועמד מטעם הדמוקרטים ובבחירות האחרונות בלמעלה מ-8% מהקולות.
הנציגות של ארוסטוק ברשות המחוקקת של מיין מורכבת מ-3 דמוקרטים 
ו-7 רפובליקנים.
| שנה | דמוקרטים | רפובליקנים |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 52.96%; 13,386 | 44.73%; 11,305 |
| 2008 | 53.75%; 19,345 | 44.17%; 15,898 |
| 2004 | 51.86%; 19,569 | 46.55%; 17,564 |
| 2000 | 48.93%; 17,196 | 47.11%; 16,555   |
דמוגרפיה

| אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה> שנה | אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה> אוכלוסייה |
| --- | --- |

1840: 9,413
1850: 12,529
1860: 22,479
1870: 29,609
1880: 41,700
1890: 49,589
1900: 60,744
1910: 74,664
1920: 81,728
1930: 87,843
1940: 94,436
1950: 96,039
1960: 106,064
1970: 92,463
1980: 91,331
1990: 86,936
2000: 73,938
2010: 71,870


חלוקת תושבי ארוסטוק על פי קבוצות מוצא:
22.6% צרפתים.
15.4% אמריקאים.
14.6% אנגלים.
14.3% צרפתים קנדים.
10.2% אירים.
ערים ויישובים

אלגש
אמיתי
אשלנד
בנקרופט
בליין
ברידג'ווטר
קסטל היל
קסוול
צ'פמן
וייד
וולגרס
וושבורן
קריסטל
דייר ברוק
איגל לייק
איסטון
פורט פיירפילד
פורט קנט
פרנצ'וויל
גרנד אייל
המלין
סטוקהולם
ון בורן
המונד
היינסוויל
הרסיי
הודג'דון
האולטון
איילנד פולס
ליימסטון
לינאוס
ליטלטון
לודלו
מדווסקה
מפלטון
מרס היל
מסרדיס
מריל
ניו קנדה
ניו לימריק
וסטפילד
וסטמנלנד
ניו סווידן
אוקפילד
אוריינט
פרהם
פורטייג' לייק
סנט אגתה
שרמן
סמירנה
וסטון
וודלנד
הערות שוליים

↑  1
↑  מפת הבחירות של הניו יורק טיימס
↑  האתר של הסנאט של מיין
↑  "Dave Leip's Atlas of U.S. Presidential Elections". מהאוריג'ינל, 4 ביוני 2011
↑   
| 
|
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559762005171  GND: 4601692-2  LCCN: n81120286  MusicBrainz: 103ccaf5-40e1-4cc8-ae8f-ec81fa84c482  NARA: 10039709  VIAF: 158213124   WorldCat (עם VIAF): 158213124
בואשן

| בואשן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: בואשיים
סוג:: בואשן
שם מדעי
 Spilogale ‏גריי, 1865
תחום תפוצה


בואשן (שם מדעי: Spilogale) הוא סוג של בואשים קטנים החיים באמריקה הצפונית ומעט בצפון אמריקה המרכזית. אלו בואשים קטנים ומפוספסים בשחור-לבן.
מינים

בתחילה היו בסוג שני מינים, אך בהמשך התגלו עוד 2 (כלומר הוחלט להפרידם מתת-מינים למינים):
בואשן מזרחי (Spilogale putorius) - נפוץ בעיקר במזרח ארצות הברית וקנדה
בואשן מצחין (Spilogale gracilis) - נפוץ במערב אמריקה ודרומה למרכז אמריקה
בואשן דרומי (Spilogale angustifrons) - נפוץ ברחבי אמריקה המרכזית
בואשן גמדי (Spilogale pygmaea) - אנדמי למערב מקסיקו
בורשודסנטגיירג'

| --- | --- |
סמל בורשודסנטגיירג'סמל בורשודסנטגיירג'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אוזד
 מושל:  Kornél Nikodém
 שטח:  21.52 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,139 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°11′23″N 20°12′32″E﻿ / ﻿48.189638888889°N 20.208938888889°E﻿ / 48.189638888889; 20.208938888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.Borsodszentgyorgy.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בורשודסנטגיירג'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בורשודסנטגיירג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בורשודסנטגיירג' (בהונגרית: Borsodszentgyörgy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון־מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית בורשודסנטגיירג' נמצאת בירידה שנים רבות מ־1,440 תושבים בשנת 1990 עד 1,166 תושבים בשנת 2020 (ירידה של כ־19%).
קהילה יהודית

בבורשודסנטגיירג' התגוררו יהודים מעטים ובמקום קיים קבר יהודי יחיד ששרד בבית הקברות המרכזי
תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 11 |  |
| 1880 | 21 | 658 |
| 1910 | 22 |  |
| 1920 | 12 |  |
| 1930 | 14 |  |
| 1941 | 14 | 1,319 |
ילידי המקום

דז'ה פהר (1869–1935) עד 1896 דוד פֶכֶר (בהונגרית: Fehér Dezső) היה סופר, עיתונאי הונגרי-יהודי.
בזבוז

ערך זה עוסק בציפור שיר. אם התכוונתם למושג פיזיקלי, ראו .
| בזבוז |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פרושיים
סוג:: בזבוז
שם מדעי
 Serinus ‏קוך, 1816

בַּזְבּוּז (שם מדעי: Serinus) הוא סוג של ציפורי שיר קטנות ממשפחת הפרושיים החיות באירופה, אסיה ואפריקה.
הבזבוזים הם אוכלי זרעים קטנים, בעלי מקור חרוטי אפור ורגליים קצרות. לסוג זה שייכת גם הקנרית, ציפור בעלת קול ערב שבני אדם נוהגים ללכוד כדי ליהנות מזמרתה. לכן אפשר למצוא קנריות רבות הנתונות בכלובים בבתי מגורים.
מינים

בזבוז אדום מצח (Serinus pusillus)
בזבוז אירופי (Serinus serinus)
בזבוז לבנון (Serinus syriacus)
קנרית אטלנטית (Serinus canaria)
Serinus canicollis
Serinus flavivertex
Serinus nigriceps
Serinus alario
בואש חוטמני מוליני

| בואש חוטמני מוליני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: בואשיים
סוג:: בואש חוטמני
מין:: בואש חוטמני מוליני
שם מדעי
 Conepatus chinga ‏מולינה, 1792
תחום תפוצה


בואש חוטמני מוליני (שם מדעי: Conepatus chinga) הוא מין של בואש החי באמריקה הדרומית באזורים ממוזגים במדינות צ'ילה, פרו, ארגנטינה, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ברזיל. כמו לרוב הבואשים יש לו פסים לבנים על גוף שחור, מה שמסמל לטורפים שהוא לא טעים ובעל בלוטות ריחניות. יש לו גם חוטם ארוך וורוד המזכיר חזיר.
הבואשים חיים לבדם בטריטוריות של כמה קילומטרים. הם צדים יצורים קטנים שונים וגם אוכלים צמחים ויש להם שיניים חזקות מרוב הבואשים.
הם אינם בסכנת הכחדה.
ראו גם

בואש מפוספס
בואש חוטמני מזרחי
הערות שוליים

↑  בואש חוטמני מוליני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארנסט בלוך (פילוסוף)

| --- | --- |

ארנסט בלוך
 לידה:  8 ביולי 1885 לודוויגסהאפן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  4 באוגוסט 1977 (בגיל 92) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  Berg cemetery 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירצבורג, אוניברסיטת מינכן 
 מנחה לדוקטורט:  אוסוולד קילפה 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת טיבינגן 
 מונחה לדוקטורט:  Hanns Joachim Reinhold Christian Weinert 
 זרם:  מרקסיזם
 תחומי עניין:  אוטופיה, מטאפיזיקה, אתיקה, אונטולוגיה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, תאולוג 
 הושפע מ:  הגל, מרקס, קרל מאי, מאהלר
 השפיע על:  יירגן מולטמן, רודי דוצ'קה, עמנואל לוינס, פרדריק ג'יימסון, צבי טאובר
 מדינה:  גרמניה 
 יצירות ידועות:  Atheism in Christianity, עקרון התקווה, The spirit of utopia 
 פרסים והוקרה:  פרס זיגמונד פרויד (1975) פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (15 באוקטובר 1967) מסדר ההצטיינות הפטריוטי בכסף הפרס הלאומי של מזרח גרמניה 
 בן או בת זוג:  Karola Bloch (1934–?) 
 
ארנסט סימון בלוך (בגרמנית: Ernst Simon Bloch‏, 8 ביולי 1885 – 4 באוגוסט 1977) היה פילוסוף יהודי-גרמני מרקסיסטי בעל השפעה, המכונה, על שם הפילוסופיה האוטופית שלו, "פילוסוף התקווה".
הושפע עמוקות ממשנתם הפילוסופית של הגל ושל קרל מרקס, ומרעיונותיו של הסופר הגרמני קרל מאי. התעניין גם במוזיקה, בפרט ביצירותיו של המלחין היהודי-אוסטרי גוסטב מאהלר, ובאומנות, בעיקר בזרם האקספרסיוניסטי.
קורות חיים

בלוך נולד בלודוויגסהאפן, עיר בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה, כבן למשפחה יהודית מתבוללת. אחרי לימודי הפילוסופיה נישא ב-1913 לאלזה ון סטריצקי, בת למשפחת מבשלי שיכר, שמתה ב-1921. נישואיו השניים, עם לינדה אופנהיימר, נמשכו מספר שנים, ואשתו השלישית הייתה קרולה פיוטרובסקה, אדריכלית פולנית, אותה נשא ב-1934 בווינה.
במלחמת העולם השנייה נמלטה משפחת בלוך לשווייץ, ומשם לצרפת, צ'כוסלובקיה וארצות הברית. כמרקסיסט, חזר בלוך לגרמניה המזרחית ב-1949 ופיתח את משנתו הפילוסופית בלייפציג, שם הוזמן להרצות באוניברסיטה. אך המרקסיזם האוטופי שלו לא התיישב עם תפיסת העולם ששלטה באותן שנים במזרח גרמניה, ובסופו של דבר, עם בניית חומת ברלין ב-1961, הוא עקר למערב. וכך, למרות שנשאר נאמן לקרל מרקס מבחינה פילוסופית, עמדותיו נותרו מחוץ למסגרת הרשמית של הקומוניזם, והשפעתו הייתה בעיקר על פילוסופים מערביים. הוא עבר לגור בטיבינגן, עיר בבאדן-וירטמברג שבגרמניה המערבית, ונמנה עם סגל המרצים באוניברסיטה שלה.
משנתו הפילוסופית

הפילוסופיה של בלוך היא פילוסופיה של תקווה ואוטופיה, החדורה באידיאלים הומניים ואתיים, ורואה את ההיסטוריה כשואפת לגאולה, בהשפעת רעיון המשיחיות היהודי.
למול הפילוסופיות הפוזיטיביסטיות ששלטו בתקופתו, שרוממו את מעמדו של המדע, ואף למול המרקסיזם הקלאסי העוסק ברעיונות התרבות המדעית השלטת, הציב בלוך פילוסופיה שהיא "מטאפיזיקה של תהליכים", החותרת ללא-הרף כלפי "הדבר-שעדיין-אינו-בנמצא", הצף מתחת לדיכוי החברתי הקיים ומספק מקור השראה לפעולות מהפכניות למען האחר. למציאות הנוכחית אין משמעות ומובן אלא בהיותה כפופה לשאיפה להשתחררות, ולחתירה אל הישועה. העתיד הלא-ממומש, המצטייר כמושלם ושונה מכל האידיאלים שלא מומשו בעבר, הוא המעניק להווה את משמעותו הנכונה והאתית.
בדומה לתורת ההוויה הגרמנית, גם בלוך ביסס את הפילוסופיה שלו על האונטולוגיה, אך לטענתו, החיפוש האונטולוגי אחרי ההיות מותנה בעבודה מהפכנית מעשית. במסגרת זו נתפס העולם כבלתי מושלם כיוון שהעבודה לתיקונו טרם הושלמה; החרדה מפני המוות נתפסת כחרדה מפני הפסקת העבודה לפני שהיא הושלמה, שמשמעותה היא שבעצם לא היו חיים כלל; וככלל - ה"היות-אדם" משמעותו היא "היות-עובד", העוסק כל הזמן בהוצאה של הבלתי-מושלם אל הפועל.
התנופה המניעה את העבודה, היא השאיפה האוטופית לעולם מושלם, שבו לא יתקיימו הבדלי מעמדות, והאדם ועבודתו לא ייחשבו סחורות. את התרבות כולה ראה בלוך כזאת שהעולם המושלם נראה באופק שלה, ומהווה לה מקור השראה.
בלוך מוצא שלפעמים חודרת קרן אור מן האוטופיה אל ההווה, והאדם נחשף להבל שברגשותיו הסובייקטיביים, אפילו הקיומיים שבהם, כמו הגדולה והחרדה מפני המוות, ואת מקומם של רעיונות אלו תופסת השאיפה לכונן בהווה "מעון", שתהיה בו הטרמה של העולם המושלם. מצב זה מכונה על ידו "השתוממות", והוא יכול להתעורר גם על ידי מאורעות פעוטים לכאורה, כמו התבוננות באופן שבו עלה רועד ברוח, ביופייה של מנגינה, בחיוך של ילד ובמילה. במצב זה בטלה אפלת הסובייקט בפני מלאותה של התוחלת, וכשהאדם מגיע למצב זה אין הוא חרד מפני המוות, מפני התאיינות הסובייקט, וההיות האישי הוא מושלם ומוצלח, בלי מלנכוליה.
עקרונות יהודיים שולבו במשנתו הפילוסופית במוצהר: הוא סבר שרק היהדות מסוגלת לשלב את המטאפוליטיקה בפוליטיקה, ורק היא יכולה לאפשר את הדיאלקטיקה שבין הקודש ובין החול, בין האוטופי ובין הממשי. הוא מצטט בהקשר לכך את דברי האר"י, ש"כל ששת האלפים (שנות העולם) הם כדמיון ששת ימי החול המכינים את המזון ליום השבת".
השפעתו

משנתו של בלוך השפיעה רבות על מארגני מרד הסטודנטים בגרמניה בשנת 1968 שנטו לרעיונות מרקסיסטיים. דבריו מצוטטים על ידי יירגן מולטמן בספרו Theology of Hope (ניו יורק 1967), על ידי רודי דוצ'קה ועל ידי ארנסטו באלדוצ'י.
כמו כן השפיע בלוך על פילוסופיית האתיקה-של-האחר של עמנואל לוינס, שראה במשנתו את הצעד הראשון למעבר מאונטולוגיה סובייקטיבית לאונטולוגיה אתית, הפועלת למען האחר. בקורס שהעביר במהלך השנה האקדמית 1975-1976, שראה אור בשם "המוות והזמן", הוקדשו שלושה שיעורים לעיון ברעיונותיו של בלוך ופיתוחם למשנתו של לוינס. גם בספרו של לוינס "על אלוהים העולה על הדעת" מופיע מאמר המוקדש להגותו בשם "על המוות במחשבתו של ארנסט בלוך".