stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Wizard (שיר של בלאק סבאת')
הערות שוליים

↑  Steffen Hung, Black Sabbath - The Wizard, hitparade.ch
↑  Black Sabbath Songs, Albums, Reviews, Bio & Mo..., AllMusic (באנגלית)
↑  Scott A. Wilson, Music at the Extremes: Essays on Sounds Outside the Mainstream, McFarland, 2015, עמ' 131, ISBN 978-1-4766-2006-0. (באנגלית)
↑  M. C. (Martin Charles) Strong, Harry Horse, The great rock discography, Edinburgh : Canongate, 1995, עמ' 65, ISBN 978-0-86241-541-9
↑  Metal Sludge, 20 Questions with Geezer Butler, 4/26/05 | Metal Sludge (באנגלית אמריקאית)
↑  Rolling Stone, 500 Greatest Albums of All Time, Rolling Stone, ‏2009-05-31 (באנגלית אמריקאית)
| בלאק סבאת' |
| --- | --- | --- |
טוני איומי (גיטרה) • אוזי אוסבורן (שירה) • ביל וורד (תופים) • גיזר באטלר (גיטרה בס)
ביל וורד (תופים) • רוני ג'יימס דיו (שירה) • איאן גילן (שירה)
| אלבומי אולפן | Black Sabbath ‏ (1970) • Paranoid ‏ (1970) • Master of Reality ‏ (1971) • Vol. 4 ‏ (1972) • Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973) • Sabotage ‏ (1975) • Technical Ecstasy ‏ (1976) • Never Say Die!‎ ‏ (1978) • Heaven and Hell ‏ (1980) • Mob Rules ‏ (1981) • Born Again ‏ (1983) • Seventh Star ‏ (1986) • The Eternal Idol ‏ (1987) • Headless Cross ‏ (1989) • Tyr ‏ (1990) • Dehumanizer ‏ (1992) • Cross Purposes ‏ (1994) • Forbidden ‏ (1995) • 13 ‏ (2013) |  |
| נושאים קשורים | Heaven & Hell • Iron Man‏ • Paranoid‏ • God Is Dead?‎ |  |
דיסקוגרפיה של בלאק סבאת' • קטגוריה:בלאק סבאת' • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 28526f39-fd8b-4e0f-aa74-31454ffec289  MusicBrainz work: f1f31cef-aa68-3b8a-900d-004a599b21a5
יוסף בבליקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1908 בערך ה'תרס"ח ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  6 במאי 1983 כ"ג באייר ה'תשמ"ג ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  ירושלים, תל אביב
 תקופת הפעילות:  ? – 6 במאי 1983 
 רבותיו:  הרב שלמה אליעזר אלפנדרי, הרב עזרא  עטייה, הרב יוסף חיים זוננפלד
 תלמידיו:  הרב מרדכי אליהו, הרב שלמה בן שמעון, הרב בן ציון אבא שאול, הרב אליהו שרים
 
 דיין בבית הדין הרבני בתל אביב
 אב בית דין תל אביב
 אב בית דין ירושלים
 
ערך זה עוסק באב בית דין ירושלים. אם התכוונתם למוזיקאי, ראו .
הרב יוסף בבליקי (ה'תרס"ח, 1907/1908 -, כ"ג באייר ה'תשמ"ג, 6 במאי 1983) היה רב ודיין ישראלי, כיהן כאב בית הדין האזורי בתל אביב ובירושלים ור"מ בישיבת פורת יוסף.
תולדות חייו

נולד בשנת ה'תרס"ח בחצר שטרויס בירושלים לדניאל ושרה. בצעירותו למד מפי חכמי ירושלים הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב אריה לייב ברוידא והרב שלמה אליעזר אלפנדרי, שאליו היה מקורב מאד. היה מראשוני התלמידים בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטייה. נסמך לרבנות מהרב הראשי בן ציון מאיר חי עוזיאל. בהדרכת הרב עטייה, התמקד בלימוד ענייני המקדש והקרבנות. נשא את אסתר, בתו של הדרשן והמקובל רבי משה מונשרוף. בשנת ה'תרצ"ה התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף, ובין תלמידיו שם היו הרבנים מרדכי אליהו, בן ציון אבא שאול, שלמה בן שמעון, אליהו שרים, משה טופיק ועוד. בין השאר לימד ב"כיתת קודשים" שעסקו בה בלימוד סדר קודשים.
בשנת ה'תשי"א (1950) התמנה לדיין בבית הדין הרבני בתל אביב, מבלי שנבחן, וזאת לאחר שהרב יוסף שלום אלישיב, שהיה בקשרי ידידות וחברותא עמו, המליץ עליו לרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בשנת ה'תשט"ו התמנה לאב בית דין תל אביב. ישב בהרכב הראשון שדן בשאלת ממזרותם של האחים חנוך ומרים לנגר, והתנגד לפסק הדין של הרב שלמה גורן ובית דינו שהתירו את האחים ממזרותם. בשנת 1965 עבר לכהן כאב"ד ירושלים, במקומו של הרב סלמן חוגי עבודי שקודם לבית הדין הרבני הגדול.
נפטר ביום שישי, כ"ג באייר ה'תשמ"ג, 6 במאי 1983, ונקבר בהר המנוחות.
מפסקיו

מחלת נפש הינה עילה לכפית גט.
הערות שוליים

↑  מ. פאר, קרטב לשער השמים, יתד נאמן מוסף שבת קודש, פרשת במדבר ה'תש"ן, עמ' 6.
↑  הרב שלמה גורן, פסק הדין בעניין האחת והאחות, ירושלים תשל"ג, עמ' 819-848
↑  נח זבולוני, הושלם שיבוץ דיינים חדשים, חרות, 17 במאי 1965.
↑  פסקי דין של בתי הדין הרבניים חלק א עמ' 5-15
The Witcher IV

| --- | --- |

לוגו המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  TBA
 סוגה:  משחק פעולה-תפקידים, משחקי עולם פתוח
 פיתוח:  CD Projekt RED
 הוצאה לאור:  CD Projekt
 ארץ מקור:  פולין 
 סדרה:  The Witcher
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Unreal Engine 5
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 5, Xbox Series X ו-Series S, Microsoft Windows 
 המשחק הקודם:  The Witcher 3: Wild Hunt
 
 אתר רשמי
 
The Witcher IV (בפולנית: Wiedźmin IV; בתרגום חופשי לעברית: המכשף 4) הוא משחק וידאו עתידי מסוגת הפעולה-תפקידים אשר מפותח על ידי CD Projekt RED ומופץ על ידי CD Projekt. זהו המשחק הראשון בטרילוגיה החדשה של סדרת המשחקים "המכשף". בניגוד למשחקים הקודמים בסדרה, שבה השחקן נכנס לנעליו של גראלט מריוויה, ב-The Witcher IV השחקן נכנס לנעליה של סירי מסינטרה בתור הפרוטגוניסטית הראשית.
פיתוח

במרץ 2022, חברת CD Projekt RED הכריזה כי היא עובדת על משחק חדש בסדרת "המכשף". באוקטובר של אותה שנה, הסטודיו חשף כי המשחק יהיה הראשון בטרילוגיה חדשה. לאחר יציאתו לאור של סייברפאנק 2077, החברה עברה שינוי ארגוני מבחינת תהליך ההפקה, והרחיבה את זמן הטרום-הפקה (פרה-פרודקשן) על מנת לייצר שלבים ומטרות ברורות בפיתוח עצמו ולהבטיח כי פרויקטים עתידים כדוגמת המכשף יעוצבו בצורה מלוכדת. The Witcher IV היה בשלב הפרה-פרודקשן ממאי 2022 ועד נובמבר 2024 ולאחריו התחיל פיתוח מלא של המשחק. המשחק כונה בשם הקוד "פרויקט פולריס" (Project Polaris).
פיתוח המשחק שם מטרה ודגש לשמירה על כך שהמשחק לא יסתור או "ישבור" את הקאנון שנוצר, בלי להתחשב בבחירות השחקן במשחק הקודם של הסדרה, The Witcher 3: Wild Hunt, אשר יצא לאור ב-2015. חברת CDPR ציינה כי היא חששה כי ישנו קהל שחקנים שלא מכירים את המשחקים הקודמים ולכן צוות הפיתוח תכנן את המשחק כך שיתאים גם לקהל חדש וגם כהמשך למעריצים אדוקים של הסדרה ששיחקו במשחקים הקודמים. החברה ציינה כי היא שקלה זמן רב את הרעיון שהשחקן ייכנס לנעליה של סירי, אשר מופיעה כדמות תומכת במשחק השלישי, בתור הפרוטגוניסטית הראשית וציינה כי דמותה היא ”אורגנית מאוד, בחירה הגיונית”. סיאן מאהר, המתכנן של הסיפור והעולם ב-CDPR, הסביר כי ”המכשף בתור כותרת מתייחס לשתיהם [הפרוטגוניסט בטרילוגיה המקורית] גראלט וסירי וכך זה תמיד היה”, ובהתייחסו לדמותה של סירי ציין כי ”ניתן לטעון כי היא חשובה יותר לעילה מאשר גראלט עצמו”. בניגוד לגראלט, צייד מפלצות ותיק לאורך כל הסדרה, סירי מתוארת ב-The Witcher IV בתור ציידת מפלצות שאפתנית ש-”מתכוונת לייצר את הספר חוקים שלה בתנאים שלה”. במאי המשחק סבסטיאן קלמבה הדגיש כי מפתחי המשחק מכוונים להרחיב את השפעת השחקן על העלילה והעולם על ידי הוספת אפשרויות נוספות מבחינת החלטות השחקן, הן מבחינה נרטיבית והן מבחינת המשחקיות ובכך לייצר חוויה יותר מותאמת אישית.
החברה ציינה כי היא רוצה לשפר את גמישות המשחקיות על ידי הניסיון שהמפתחים צברו מפיתוח המשחק סייברפאנק 2077, ספציפית בהתאמת חקירת עולם המשחק על ידי שיפור הלכידות עבור המשימות בסיפור הראשי, משימות צדדיות ופעילויות שונות בעולם הפתוח. המשחק מפותח על בסיס המנוע הגרפי Unreal Engine 5 והחליף את המנוע הוותיק של החברה, REDengine ששומש בפיתוח המשחקים הקודמים בסדרה, The Witcher 2: Assassins of Kings, שיצא לאור ב-2011 ו-The Witcher 3: Wild Hunt. בניגוד לפיתוח של סייברפאנק 2077, צוות המפתחים החל לבדוק את המשחק על קונסולות משחקים בשלב מוקדם בהפקה, על מנת למנוע מצב של Crunch.
ב-12 בדצמבר 2024, במהלך טקס פרסי המשחקים 2024, המשחק הוכרז והוצג קדימון למשחק.
הקדימון נוצר בשיתוף פעולה עם אולפן ההנפשה Platige Image (אנ') הפולנית, אשר היו אחראים גם על הפקת הפתיחים הקולנועיים המרונדרים מראש של המשחקים הקודמים בסדרה. הקדימון רונדר מראש על המנוע הגרפי, על ידי כרטיס גרפי של Nvidia ש-"טרם הוכרז" (שהתברר מאוחר יותר כ-RTX 5090), במקום להציג רינדור בזמן אמת של המנוע.
ביאורים

1 2  במהלך המשחק The Witcher 3: Wild Hunt, ניתן לשחק בתור סירי במספר פלאשבקים.
↑  מצב בו מפתחי המשחק מפגרים בלוח הזמנים ונכנסים למעגל עבודה עמוס מאוד.
הערות שוליים

↑  יהיה ניתן לשחק בתור סירי ב-The Witcher 3: Wild Hunt, באתר IGN ישראל, ‏18 בדצמבר 2014 (ארכיון)
1 2  סמית סקאר, The next Witcher game is in development, באתר Polygon, ‏‏21 במאי 2022 (באנגלית) (ארכיון)
1 2  אלי ג'ונס, Everything announced at the CD Projekt Red investor call, באתר GamesRadar, ‏‏4 באוקטובר 2022 (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4  מאט פורסלו, Inside The Witcher 4: CD Projekt Red’s Plans For Its Next Big RPG, באתר IGN, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
↑  רייאן דינסדייל, The Witcher 4 Has Entered Pre-Production, באתר IGN, ‏‏26 במאי 2022 (באנגלית) (ארכיון)
↑  ווסלי יין-פול, The Witcher 4 Developer CD Projekt Explains Why It Went With Ciri Over Continuing With Geralt as Protagonist, באתר IGN, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
1 2  ג'וש ברודוול, CDPR’s Project Polaris, aka The Witcher 4, is finally in full production, as Cyberpunk 2077 sales hit new milestone, באתר Sports Illustrated, ‏‏26 בנובמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
↑  אדווין אוונס-ת'ירוול, What have The Witcher 4 or "Polaris" team learned from Cyberpunk 2077? Test on console early and avoid crunch, באתר Rock Paper Shotgun, ‏‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית) (ארכיון)
↑  אנה דיאז, Witcher 4 trailer reveals Ciri as its playable progatonist, באתר Polygon, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
↑  The Witcher IV Revealed at The Game Awards, באתר ההודעות לעיתונות של CD Projekt RED, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
↑  דאסטין ביילי, The Witcher 4's gorgeous reveal trailer was "pre-rendered" on Nvidia's $2,000 RTX 5090, באתר GamesRadar, ‏‏7 בינואר 2025 (באנגלית) (ארכיון)
↑  אנדי אדסר, The Witcher 4 reveal trailer has been 'pre-rendered on an unannounced Nvidia GeForce GPU' which tells us... not much actually, במגזין PC Gamer, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
↑  בראד קאקוס, Nvidia stokes RTX 50-series hype with Witcher 4 and a global LAN party, באתר PCWorld, ‏‏13 בדצמבר 2024 (באנגלית) (ארכיון)
פריקלס

ערך זה עוסק במדינאי ומצביא ביוון העתיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פסל ראש עתיק של פריקלס במוזיאון הישן בברלין
פֶּרִיקְלֵס (ביוונית: Περικλής, מילולית: "עטור תהילה"; 495-429 לפנה"ס) היה מדינאי, רטוריקן ומצביא בולט בתקופה בה הגיעה אתונה לשיא כוחה - התקופה שבין מלחמת פרס–יוון לבין המלחמה הפלופונסית.
עדות להשפעתו הרבה של פריקלס על החברה האתונאית הדמוקרטית ניתן למצוא בכתביו של ההיסטוריון היווני בן זמנו, תוקידידס, שכינה אותו "האזרח הראשון של אתונה". פריקלס הפך את הליגה האטית-דלית לאימפריה האתונאית והנהיג את בני עמו בשנתיים הראשונות למלחמה הפלופונסית.
פריקלס עודד וקידם את האמנויות והספרות במדינתו, פעולות שהיו בין הגורמים העיקריים להפיכתה של אתונה למרכז התרבותי והחינוכי הבולט ביותר ביוון העתיקה. הוא החל במבצע הבנייה השאפתני במסגרתו הוקמו רוב המבנים הניצבים היום על גבעת האקרופוליס, לרבות הפרתנון. המבצע הפך את אתונה לאחת הערים היפות בעולם העתיק.
ילדות

אין אנו חיים על פי חוקה המתחרה בחוקי זולתנו ויותר משאנו מחקים אחרים, אנו משמשים להם דוגמה. ועל שום שמשטרנו אינו נתון בידי מועטים, אלא בידי רבים, נקרא שמו דמוקרטיה. ואף על פי שהכל שווים אצלנו לפי החוקים בדברים שבין אדם לחברו, הרי ערכו בחיי הציבור נמדד לפי הצטיינותו הוא, וכושרו הוא הנותן לו יתרון, ולא יחוס אבותיו. ומי שיש בידו להועיל לקהילה, אין מונעים זאת ממנו בשל עניותו או שפל מוצאו.
פריקלס נולד בשנת 495 לפנה"ס לערך, במחוז חולרגוס צפונית לאתונה. הוא היה בנו של הפוליטיקאי קסנאתיפוס בן אריפרון, שהורחק באוסטרקיזם בשנים 484-485 לפנה"ס אך שב לאתונה והוביל את צבא אתונה לניצחון נגד הפרסים בקרב מיקאלה, חמש שנים מאוחר יותר. אמו של פריקלס, אגריסטה, הייתה נצר למשפחת האלקמונידים, שנחשבה מקוללת אך בעלת השפעה רבה. קשרי המשפחה שלה מילאו תפקיד מכריע בתחילת פעילותו הפוליטית של בעלה. אגריסטה הייתה נינתו של קלייסתנס, טיראן סיקיון, ואחייניתו של הרפורמטור האתונאי, קלייסתנס, אף הוא בן למשפחת האלקמונידים.
פריקלס השתייך לשבט "אקמנטיס" ושנות ילדותו ונערותו עברו עליו בשלווה. פריקלס המופנם נמנע מליטול חלק באירועים ציבוריים והעדיף להקדיש את זמנו ללימודים. מעמדה של משפחתו ועושרה אפשרו לו להמשיך ולהתמיד בלימודיו ולרכוש השכלה. הוא למד מוזיקה אצל גדולי מורי התקופה, וייתכן שדאמון מאואה, אנכסגורס ופיתוקליידס היו מוריו. פריקלס נחשב לפוליטיקאי הראשון שייחס ערך רב לפילוסופיה, ונהנה מחברתם של פילוסופים כמו פרותגורס, זנון מאלאה ואנכסגורס. האחרון היה חברו הקרוב והשפיע עליו רבות.
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > הכניסה לפוליטיקה

באביב שנת 472 לפנה"ס, מימן פריקלס את הצגת הטרגדיה "הפרסים" מאת אייסכילוס בדיוניסיה. במעשה זה הפגין פריקלס בפני הציבור האתונאי את עושרו הרב. החוקר סימון הורנבלואר סבור כי בחירתו של פריקלס במחזה המציג תמונה נוסטלגית של ניצחונו המפורסם של תמיסטוקלס בקרב סלמיס מצביעה על תמיכתו של הפוליטיקאי הצעיר בתמיסטוקלס במאבקו ביריבו הפוליטי קימון, שהביא להגלייתו של תמיסטוקלס באוסטרקיזם זמן קצר לאחר מכן.[דרוש מקור]
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > הגליית קימון ועיצוב המשטר הדמוקרטי

בשנת 463 לפנה"ס, הוביל פריקלס את ההליכים המשפטיים נגד קימון, מנהיג האוליגרכים, באשמת הזנחת האינטרסים החיוניים של אתונה במוקדון. בשנים 462-461 לפנה"ס לערך הוביל אפיאלטס, מנהיג הדמוקרטים ומורו הרוחני של פריקלס, מהלך שנועד לקצץ בסמכויות האראופגוס (מועצת הזקנים), שהייתה בעבר הגוף החזק באתונה ושהשליטה בה הייתה מסורה בידי חוגי האצולה האתונאיים. אפיאלטס הציע להפחית באופן משמעותי את סמכויות המועצה, והאקלסיה (אספת העם) אימצה את ההצעה ללא התנגדות של ממש.
רפורמה זו שיקפה את תחילתו של עידן "הדמוקרטיה הרדיקלית". התנועה הדמוקרטית הפכה בהדרגה לכוח הדומיננטי בחיי הפוליטיקה האתונאית, ונראה כי פריקלס היה נכון להמשיך במדיניות פופוליסטית כדי למשוך את הציבור על צידו.[דרוש מקור] בכתבי אריסטו מוסבר הדבר בכך שפריקלס התמודד כך עם עושרו הרב של יריבו הפוליטי העיקרי, קימון, שהעניק מעושרו בנדיבות לגורמים רבים, כדי להבטיח לעצמו תמיכה ציבורית. ההיסטוריון לורן ג'יי סמונס דחה את הרעיון וגרס כי לפריקלס, כבן למשפחת אצולה אמידה, היו די אמצעים כספיים כדי להתחרות בקימון, לו רצה בכך.
בשנת 461 לפנה"ס הצליח פריקלס להביא להגליית קימון באוסטרקיזם ובכך פגע קשות במתנגדים לקו הדמוקרטי אותו הוביל. פריקלס האשים את קימון בגילוי ידידות יתרה כלפי ספרטה ובבגידה בעירו. רצח אפיאלטס, אחרי הרחקת קימון, הותיר את פריקלס המנהיג הבולט של תומכי הדמוקרטיה, ובהיעדרו של קימון, הפך מהמנהיג הבלתי מעורער של הקו הדמוקרטי למנהיג הבלתי מעורער של אתונה. פריקלס הוביל את המדיניות האתונאית מכאן ברצינות, עד מותו בשנת 429 לפנה"ס. גם אחרי הגלייתו של קימון המשיך פריקלס לתמוך במדיניות החברתית הפופוליסטית שלו ובקידומה. כצעד ראשון הוציא צו המאפשר לעניים לצפות במחזות, כאשר הפוליס שילמה את עלות כניסתם לתיאטראות. בצווים משנת 458-457 לפנה"ס ביטל פריקלס את דרישות הרכוש למועמדות לתפקיד הארכון (מקביל לתפקיד שר של ימינו), ובצו משנת 454 לפנה"ס קבע שכר נדיב במיוחד לאזרחים ששירתו בחבר המושבעים בהליאיה (בית המשפט העליון של אתונה). צעד נוסף שביצע פריקלס הייתה העברת חוק שנוי במחלוקת (451 לפנה"ס), שהגביל את האזרחות האתונאית לאנשים ששני הוריהם היו אזרחים אתונאים. חוק זה פגע בו עצמו, שכן בת זוגו הייתה זרה, כך שהחוק שלל מבנו את האזרחות האתונאית.
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > המלחמה הפלופונסית הראשונה

פריקלס עשה את צעדיו הראשונים כמצביא במהלך המלחמה הפלופונסית הראשונה. בשנת 454 לפנה"ס עמד בראש מסע צבאי כושל לכיבוש סיקיון ואקארנאניה. לאחר מכן ניסה ללא הצלחה לכבוש גם את אויניאדאי שבמפרץ קורינתוס בטרם שב לאתונה. בשנת 451 לפנה"ס, בתיווכו של קימון אשר שב מגלות, הוסכם על הפסקת אש לחמש שנים עם ספרטה, יוזמה שהעידה כביכול על שינוי אסטרטגי פוליטי מצד פריקלס.
בשנות החמישים של המאה החמישית לפנה"ס ניסו האתונאים, ללא הצלחה, לסייע למרד המצרי נגד הפרסים, צעד שהוביל למצור ארוך ומתיש על מבצר פרסי בדלתא של הנילוס. המסע הסתיים באסון רב-ממדים, כאשר הכוחות האתונאים הצרים הובסו והושמדו. זאת ועוד, בשנים 450-451 לפנה"ס שילחו האתונאים כוחות צבא נוספים לקפריסין, שם הצליח קימון שעמד בראשם להביס את הפרסים בקרב סלמיס, אך מת ממחלה בשנת 449 לפנה"ס. מצד אחד נטען שפריקלס הוא שיזם את המסעות הללו למצרים ולקפריסין, אולם יש היסטוריונים, דוגמת קארל יוליוס בלוך, הטוענים כי משלוח צי מלחמה גדול כל כך מתאים לרוח מדיניותו של קימון. נוסף לכך גם הסכם השלום שכרתה אתונה עם פרס במסגרת שלום קאליאס אשר סיים את מעשי האיבה בין היוונים לפרסים.
באביב שנת 449 לפנה"ס יזם פריקלס צו לכינוס קונגרס אשר הוביל לכינוסן של כל מדינות יוון במטרה לבחון את סוגיית בנייתם מחדש של המקדשים שנהרסו על ידי הפרסים. הקונגרס נכשל ביעדו בשל עמדתה של ספרטה, אך כוונותיו האמיתיות של פריקלס בכינוס הקונגרס נותרו מעורפלות. ישנם היסטוריונים שטענו שהוא ביקש לאמץ סוג מסוים של קונפדרציה בהשתתפותן של כל ערי-המדינה היווניות, בעוד שאחרים חושבים שהוא רצה לבסס בקונגרס את עליונותה של אתונה. ההיסטוריון טרי בקלי טוען כי מטרת הצו לכינוס הקונגרס הייתה השגת מנדט חדש לברית הדליאנית ולאיסופם של כספי מיסים (שנקראו 'פורוס').
במהלך מלחמת הקודש השנייה הוביל פריקלס את הצבא האתונאי נגד דלפי והשיב לפוקיס את זכויותיה הריבוניות של האורקל. בשנת 447 לפנה"ס יצא פריקלס למסעו המוערך ביותר, גירוש הברברים מחצי האי גליפולי שבתראקיה, זאת במטרה לבסס באזור מושבות אתונאיות. אלא שבתקופה זו התמודדה אתונה עם אתגרים כבדי משקל שהוצבו בפניה בצורת מרד מצד כמה מבעלות בריתה, אף שליתר דיוק יש לכנותן "נתינותיה". בשנת 447 לפנה"ס קשרו האוליגרכים מתבאי קשר נגד הסיעה הדמוקרטית, ובעקבות כך דרשו האתונאים את כניעתם המיידית, אלא שלאחר קרב קורנואה, נאלץ פריקלס להשלים עם אובדנה של בויוטיה כדי שיוכל לשחרר את החיילים שנלקחו בשבי. לאחר שנפלה בויוטיה לידי כוחות עוינים, לא הצליחו הכוחות האתונאים להגן על פוקיס ולוקריס וגם הן עברו לשליטתם של אוליגרכים עוינים. בשנת 446 לפנה"ס התעורר איום קשה עוד יותר. אוובויה ומגארה החלו במרד, ופריקלס הסיט את כוחותיו לאוובויה, אך נאלץ לחזור על עקבותיו לאחר שספרטה פלשה לאטיקה. באמצעות משא ומתן ותשלום שוחד, הצליח פריקלס לנטרל את האיום המיידי והספרטנים חזרו לביתם. לאחר שהוסר האיום מצד ספרטה, חזר פריקלס לאוובויה והביס לחלוטין את הכוחות המורדים שם. הוא הטיל עונש כבד על בעלי הקרקעות של כלקיס שאיבדו בעקבות כך את אדמותיהם. בה בעת, תושבי יסאיטייה, שרצחו באכזריות רבה צוות שלם של תלת-חתרית אתונאית, נעקרו ממקומם והוחלפו על ידי 2,000 קלרוכים, מתנחלים אתונאים. המשבר הגיע לסיומו בכריתת הסכם "שלושים שנות שלום" (שנערך בחורף שבין 446-445 לפנה"ס) ובו ויתרה אתונה על רוב נכסיה ועל רוב האינטרסים שלה ביבשת היוונית, שאותם כבשה מאז שנת 460 לפנה"ס, ובהתאם להסכם התחייבו אתונה וספרטה גם יחד להימנע מלנסות להעביר לצידן, האחת את בנות בריתה של השנייה.
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > המאבק האחרון עם האוליגרכים

בשנת 444 לפנה"ס, התעמתו האוליגרכים והסיעה הדמוקרטית במאבק עז. המנהיג השאפתן החדש של האוליגרכים, תוקידידס (שאין לבלבל בינו לבין ההיסטוריון), האשים את פריקלס בפזרנות כספית תוך ביקורת קשה על אופן ניהול הכספים בפרויקט הבנייה שהתנהל באתונה. תוקידידס הצליח בהתחלה לגרור את חברי האקלסיה לטובתו בהאשמותיו נגד פריקלס, אך לאחר שמנהיג הדמוקרטים החל לטעון את טיעוניו, הוא הצליח לתת מענה ניצח להאשמות. פריקלס השיב באופן החלטי ותקיף תוך שהוא מציע לפצות את העיר על כל ההוצאות מכיסו הפרטי, ושכל הבניינים יוקדשו בשמו. עמדתו של פריקלס התקבלה בתשואות רמות ותוקידידס סבל תבוסה פוליטית. בשנת 442 לפנה"ס, החליט הציבור האתונאי להגלות את תוקידידס לפרק זמן בן 10 שנים ופריקלס הפך בשנית למושל הבלתי מעורער של הזירה הפוליטית באתונה.
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > שלטונה של אתונה בבעלות בריתה

פריקלס רצה לבסס את השליטה האתונאית בקרב בעלות בריתה ולאכוף את עליונותה ביוון כולה. התהליך שבו הברית האטית דלית הפכה לאימפריה האתונאית החל כנראה עוד בטרם החל עידן שלטונו של פריקלס, היות שחברות רבות בברית בחרו זה מכבר לשלם לאתונה מיסים במקום לאייש ציי מלחמה לכוחות הצבא של הברית, אך התהליך הואץ והפך לעובדה מוגמרת בעקבות מספר צעדים שיזם פריקלס עצמו.
בשנים 449-450 לפנה"ס המרידות במילטוס ובאריתראה דוכאו, ואתונה הצליחה לשקם את שליטתה על בנות בריתה. בסביבות שנת 447 לפנה"ס יזם קלירכוס את צו הטבעת המטבעות, צעד שכפה על כל בנות בריתה של אתונה את השימוש במטבע הכסף האתונאי, לרבות ערכי המשקל והמדידות. לפי אחד מהתנאים המחמירים ביותר הנקובים בצו, עודף המתכת מפעולת טביעת המטבעות חייב היה לעבור לקרן מיוחדת, וכל אדם שיציע לעשות בכסף שימוש אחר יהיה נתון לעונש מוות. קופת האוצר של הברית היא ששימשה את פריקלס למימון עבודות הבנייה הגרנדיוזיות באתונה תוך התמקדות ב"אקרופוליס של פריקלס", אשר כלל את הפרופילאה והפרתנון, ופסל הזהב של אתנה שנוצר על ידי חברו של פריקלס, פידיאס.
בשנת 449 לפנה"ס חוקק פריקלס צו שאיפשר לו לעשות שימוש ב-9000 כיכרות במטרה לממן את השחזור והבנייה מחדש של מקדשי אתונה. אנגלוס ולאכוס, איש אקדמיה יווני, טוען שניצולה של קופת האוצר של הברית, ביוזמתו ובביצועו של פריקלס, הייתה אחת המעילות הגדולות ביותר בהיסטוריה האנושית. עם זאת, שימוש מפוקפק זה בכספי הציבור מימן כמה מיצירות האומנות המרהיבות ביותר של העולם העתיק.
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > מלחמת סאמוס

מלחמת סאמוס הייתה האירוע הצבאי המשמעותי האחרון בטרם החלה המלחמה הפלופונסית. לאחר הגלייתו של תוקידידס, נבחר פריקלס מדי שנה בשנה לעמוד בראש הצבא האתונאי - המשרה היחידה שבה החזיק באופן רשמי - אף שהשפעתו הייתה כה רבה עד כי למעשה היה שליטה של הפוליס. בשנת 440 לפנה"ס הייתה סאמוס במלחמה עם מילטוס כשעילת המלחמה ביניהן הייתה השליטה בפריאנה, עיר עתיקה באיוניה לרגלי הר מיקאלה. לאחר שמילטוס הפסידה במלחמה הגיעו ראשיה לאתונה במטרה להציג את ענייניה כנגד סאמוס. כאשר ציוו האתונאים על שני הצדדים להפסיק את מעשי האיבה ולהציג את עמדותיהן בפני בוררות באתונה, סירבה סאמוס לצו. פריקלס החליט בתגובה לשלוח משלחת לסאמוס, שמטרתה "לטעון בפני אנשיה, שעל אף שהם נצטוו להפסיק במלחמתה נגד מילטוס, הם לא צייתו". בקרב הימי הובסו כוחותיה של סאמוס ועל האי נכפה משטר בהתאמה לרצון האתונאים. כאשר סאמוס פתחה במרד נגד אתונה, אילץ פריקלס את המורדים להיכנע לאחר מצור כבד בן שמונה חודשים שהטיל עליה, ושבין היתר גרם גם לחוסר שביעות רצון בקרב המלחים האתונאים. לאחר מכן הכניע פריקלס מרד נוסף שפרץ בביזנטיון, וכאשר שב לאתונה, נשא נאום הספד לכבוד החיילים שהקריבו את חייהם במהלך המסע.
בין השנים 436-438 לפנה"ס הוביל פריקלס את הצי של אתונה בפונטוס בצפונה של אסיה הקטנה, וביסס מערכת יחסים ידידותית עם הערים היווניות באזור. בנוסף, ריכז את תשומת לבו בפרויקטים פנימיים כמו ביצורה של אתונה (דוגמת הבניין של "החומה האמצעית" בשנת 440 לפנה"ס).
הקריירה הפוליטית עד לשנת 431 לפנה"ס > התקפות אישיות

פריקלס וחבריו מעולם לא היו חסינים לביקורת, היות שעליונות שלטונית באתונה הדמוקרטית לא הייתה שוות ערך לשלטון אבסולוטי. ממש בטרם פרצה המלחמה הפלופונסית, נאלצו פריקלס ושניים מחבריו הקרובים, פידיאס ובת זוגו, אספאסיה, להתמודד עם סדרה של התקפות אישיות ומשפטיות. פידיאס, שהיה ממונה על כל מפעלי הבנייה בעיר, הואשם במעילה במתכת הזהב אשר יועדה לבניית פסלה של האלה אתנה. אחר כך, הואשם גם בחילול קודש לאחר שדאג כי בתמונת קרב אמזונות המופיעה על המגן בו אוחז פסלה של אתנה, תופיע דמותו, כדמות אדם זקן וקרח וכן דמות הדומה מאוד לפריקלס הלוחם באמזונות. זאת ועוד, יריביו של פריקלס מצאו גם עד שקר כנגד פידיאס, בשם מנון.
אספאסיה, שהתפרסמה כיועצת וכאשת שיחה מוכשרת, הואשמה בהשחתת נשות אתונה כדי להשביע את סטיותיו המיניות של פריקלס. ככל הנראה, אספאסיה הייתה זונה וניהלה בית בושת, אולם קיימת מחלוקת בעניין זה בקרב חוקרים מודרניים. ההאשמות נגדה לא היו, ככל הנראה, יותר מהוצאת דיבה חסרת בסיס, אך ההתמודדות עימן הייתה מרה למדי עבור פריקלס. אף על פי שאספאסיה זוכתה בסופו של דבר הודות להתפרצות רגשית נדירה למדי מצידו של פריקלס. מצא חברו, פידיאס, את מותו בכלא. חברו האחר, אנכסגורס, הותקף על ידי האקסליה על רקע אמונותיו הדתיות והוגלה מאתונה. מעבר למשפטים אלה, דרשה האקסליה מפריקלס להצדיק את פזרנותו וניהולו הכושל, לכאורה, בכספי הציבור. לפי כתביו של פלוטרכוס, פריקלס כה חשש מהעמדתו לדין עד כי החליט למנוע מהאתונאים מלהיכנע ללאקוניה. גם בלוך מאמין שפריקלס יזם בכוונה תחילה את המלחמה במטרה להגן על מעמדו הפוליטי באתונה, כך שבתחילתה של המלחמה הפלופונסית מצאה עצמה אתונה במצב מוזר בו שמה את מבטחה ואת עתידה בידי מנהיג שעליונותו הועמדה בסימן שאלה בפעם הראשונה מזה עשור שנים מאז עלייתו לשלטון.
המלחמה הפלופונסית > הדרך למלחמה

פריקלס שוכנע כי מלחמה נגד ספרטה, אשר לא הסתירה את קנאתה נוכח עליונותה הגוברת של אתונה, הפכה למלחמת אין-ברירה ואולי אפילו מלחמה שיש לברך עליה. אי לכך, הוא לא היסס לשלוח כוחות צבא לקרקירה (האי קורפו של ימינו) כדי לחזק את כוחותיה שנלחמו זה מכבר כנגד קורינתוס. בשנת 433 לפנה"ס התנגשו כוחות הצי הימיים של אתונה ושל קורינתוס בקרב סיבוטה, ושנה לאחר מכן לחמו האתונאים במתנחלים הקורינתיים בקרב פוטידאיה. שני האירועים הללו תרמו רבות לשנאה רבת השנים שרחשה קורינתוס לאתונה.
במשך אותה תקופה, הציע פריקלס צו חדש, צו מגארה, שתנאיו דומים למדי לאמברגו מסחרי בן ימינו. לפי תנאי הצו, סוחריה של מגארה לא הורשו לסחור בשווקים ובנמלים של אתונה בכל שטחי האימפריה שלה. החרם הזה חנק כמעט לחלוטין את הכלכלה של מגארה ואיים על שלמות הסכם השלום השברירי בין אתונה לספרטה, אשר הייתה בת בריתה של מגארה. ההיסטוריון ג'ורג' קוקוול טוען שצו זה אשר בא ביוזמת פריקלס הפר את הסכם שלום שלושים השנים "אם כי לא בלי מראית עין של תירוץ". האתונאים הצדיקו את פעולתם בכך שבני מגארה עיבדו אדמות שקודשו עבור דמטר (אלת פוריות האדמה) והעניקו מקלט לעבדים נמלטים, התנהגות שהאתונאים ראו בה כפירה לכל דבר.
לאחר התייעצויות עם בנות בריתה, החליטה ספרטה לשלוח משלחת לאתונה בדרישה למספר ויתורים דוגמת גירושה המיידי של משפחת האלקמאונידים מאתונה (כולל פריקלס) וביטול הצו המגארי. לצד הדרישות באו אף איומים ביציאה למלחמה אם והדרישות לא תענינה במלואן. המטרה הגלויה לעין של דרישות אלה הייתה להצית את העימות בין פריקלס לבין העם, דבר שאכן התרחש שנתיים לאחר מכן. אלא שבאותו מועד מילאו האתונאים אחד הוראותיו של פריקלס ללא שום היסוס. בנאומו המיתולוגי הראשון, פרי כפי שהוא מובע אצל תוקידידס, ייעץ פריקלס לאתונאים לא להיענות לדרישות יריביהם, היות שאתונה חזקה מהם מבחינה צבאית. פריקלס לא היה מוכן לבצע ויתורים חד-צדדיים. בעקבות כך, ביקש פריקלס מהספרטנים תמורה שוות ערך לבקשותיהם. בתמורה לביטול הצו המגארי, דרשו האתונאים מספרטה לנטוש את מנהגם לגרש מדי פעם אזרחים זרים מן הטריטוריה שלהם, ולהכיר באוטונומיה השלטונית של בנות בריתה. תנאיה של אתונה נדחו על ידי ספרטה ומשאף צד לא הסכים לוותר על תנאיו, היו היריבים מוכנים לצאת למלחמה.