stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונוריוס השלישי
בחירה לאפיפיור > מסע הצלב החמישי

בוועידה הלטראנית הרביעית הוחלט כי מסע הצלב יצא לארץ ישראל בחודש יוני 1217. במשך שנתיים פעלה מכונת תעמולה בערי אירופה על ידי מטיפים שגויסו במיוחד ו"חוזקו" בכמורה המקומית במטרה לגייס צלבנים למסע הצלב החדש. נושא מרכזי בהטפות ומכתבי האפיפיור שליוו את המטיפים הוא ההתנגשות החזיתית - רעיונית בין האסלאם לנצרות, התנגשות בה האספקט הרוחני מכריע את הצד הצבאי - הבטחה כי המאבק על פני הארץ ישתקף במאבק של כוחות אלוהיים בשמים. הזכויות שהוענקו לצלבנים במסעי הצלב הקודמים הוענקו שוב לאלו שנטלו עליהם את הצלב. כך ניתנו שטרי מחילה (אינדולגנציות) לאלו שיצאו למסע, לכל אלו שהעמידו שירותים לטובת הצלבנים ולממנים של המסע. חובות הצלבנים והריבית עליהן הוקפאו עד לשובם מהמסע.
צווים מיוחדים אסרו קיום עימותים צבאיים או אזרחיים עד ליציאה למסע. כך נאסרו תחרויות אבירים ומלכי אירופה צוו להפסיק את המלחמות, לאצילים לא ניתן "להמיר" את היציאה למסע צלב בארץ הקודש למסעי צלב מקומיים בספרד או פורטוגל. המעשה האחרון של האפיפיור אינוצנטיוס לפני מותו היה מסע לצפון איטליה להשכין שלום בין הקומונות הימיות ולאפשר את התארגנות המסע. מותו של אינוצנטיוס לא העלה את ההכנות על שרטון, והונוריוס השלישי נטל את ההכנות למסע ואיגרותיו מאיצות בצלבנים לצאת לארץ הקודש. התעמולה זכתה להצלחה מסחררת, כשהיא נתמכת ומוזנת על ידי אווירה של התעוררות משיחית ודתית ששטפה את אירופה ובאה לידי ביטוי גם בייסוד מסדרי העניים של המסדר הדומיניקני והמסדר הפרנציסקני שזכו לפופולריות הולכת וגדלה. עיקר המימון של מסע הצלב הגיע מקופת האפיפיור והקרדינלים וממס שהוטל על הכנסות הכנסייה הקתולית. במקביל הוטל אמברגו על מסחר עם מצרים, בעיקר בחומרים העשויים לשמש להכנת אמצעי לחימה.
מסע הצלב עצמו היה כישלון מוחלט, למסע היו שני שלבים עיקרים. בשלב הראשון נערכו מספר מבצעים צבאיים מוגבלים בהיקפם בתחומי ארץ ישראל, בעיקר באזור הגליל והגולן, שתועלתם והישגיהם היו מזעריים. חלק זה של המסע התאפיין במקום המרכזי אותו תופסות מדינות אירופאיות קטנות יחסית - דניה, והונגריה ואוסטריה. בשלב השני יצא צבא צלבני לכיבוש ערי מפתח במצרים, מתוך תקווה לחלץ את ארץ ישראל מאחיזת סולטאן ההאיובי המצרי. לאחר מצור ממושך שארך שנה וחצי נכבשה העיר דמיאט. הצעות להסכם שלום, שהועברו על ידי הסולטאן, נדחו על ידי נציג האפיפיור, שנטל את הפיקוד על המסע. לאחר עיכוב הרה גורל יצא צבא צלבני לכוון קהיר. במהלך חודש אוגוסט 1221 התנהלו קרבות כבדים בין הצלבנים לצבא האיובי המאוחד, שנסתיימו בכניעה של הצבא הצלבני, בהסכם שביתת נשק ונסיגה מוחלטת של הצלבנים ממצרים בידיים ריקות.
בעת המערכה הצבאית במצרים השתוללו בארץ ישראל, שנותרה חסרת כוחות מגן, גדודים מוסלמיים, כשהם מחריבים ערים ומבצרים ושמים מצור על מבצר עתלית, את עיקר הזעם ספגה ירושלים שחלקים גדולים ממנה נחרבו לחלוטין. עם הסתבכות הצבא הצלבני במצרים קרא האפיפיור לקיסר פרידריך השני לצאת ולממש את שבועת הצלבן שנטל על עצמו, קריאה זו נתקלה בקיר אטום של חוסר שיתוף פעולה. הקיסר שמעמדו בגרמניה ואיטליה היה רעוע הבטיח מספר פעמים לצאת מזרחה אך דחה את יציאתו מספר פעמים למגינת ליבו של הונוריוס השלישי.
בחירה לאפיפיור > הכנות למסע הצלב השישי

ביום 30 באוגוסט 1221 נחתם הסכם אלברמון בין צלבני מסע הצלב החמישי לבין הסולטאן המצרי אל-מלכ אל-כאמל, שהביא לידי סיכום את ההרפתקה הצבאית במצרים. הצבא הצלבני יצא ממצרים ופינה את העיר המבוצרת דמיאט, שביתת נשק לתקופה של 8 שנים הוכרזה בין מצרים האיובית לממלכת ירושלים. האפיפיור הונוריוס השלישי המשיך ללחוץ על הקיסר פרידריך השני לממש את הבטחתו ולצאת בראש מסע צלב חדש. במהלך השנים 1221 - 1222 ניהל הונוריוס השלישי סדרת פגישות מגובה במכתבים עם קיסר ונציגיו על מנת להבטיח את ארגון מסע הצלב בתיאום עם המסדרים הצבאיים ומלך ירושלים, ז'אן דה בריין. בפגישה שנערכה בשנת 1222 בעיר האיטלקית ברינדיזי הוסכם בין האפיפיור, הקיסר ומלך ירושלים על השקת מסע צלב חדש. בפגישה נוספת שנערכה בשנת 1223 הציעו מלך ירושלים והאפיפיור - ככל הנראה כתמריץ - שהקיסר ישא לאישה את איזבל, בתו בת ה-11 והיורשת של מלך ירושלים. יציאת מסע הצלב נקבעה לשנת 1225. בשנת 1226 נטל על עצמו - שוב - הקיסר את ההתחייבות לצאת למסע צלב אך דחה את תאריך המסע לקיץ של שנת 1227. עד ליום מותו, למרות לחץ בלתי פוסק על הקיסר, לא זכה הונוריוס לראות את יציאת מסע הצלב השישי לחופי ארץ ישראל ולהנות מפירותיו - שחרור ירושלים וביסוס ממלכת ירושלים.
בחירה לאפיפיור > מסע הצלב האלביגנזי

מסע הצלב האלביגנזי, המכונה גם מסע הצלב הקתרי, נערך במהלך השנים 1209–1229 ביוזמת הכנסייה הקתולית נגד הנוצרים שדגלו בפולחן הקתרי, בפרט בחבל לנגדוק אשר בדרום צרפת. במהלך מסע הצלב נהרגו בין 200,000 ל-1,000,000 בני אדם, נכבשו ערים רבות, נהרסו כ-400 כפרים קתריים, ונקטעה השושלת הוויזיגוטית של רוזנות טולוז.
עד להיבחרו של הונוריוס השלישי, עבר מסע הצלב מספר שלבים אך לא הגיע לכלל הכרעה. בשנת 1217 עמד מסע הצלב בפני משבר כאשר האציל שהוביל את הצבא הצלבני, סימון הרביעי דה מונפור, נהרג.
מותו של סימון דה מונפור, הביאו לשינוי במהלך מסע הצלב, שאיבד מתנופתו ונשאר ללא מנהיג. הונוריוס השלישי, פנה אל מלך צרפת וביקשו לסייע בידי הבן הבכור של סימון דה מונפור, אמורי דה מונפור. הלה ויתר על זכויותיו, על האחוזות שנכבשו ממנו, לטובת מלך צרפת ונסוג לאחוזותיו שבצפון צרפת. לואי השמיני, שהיה בתחילת מלכותו עסוק במלחמתו נגד אנגליה, הגיע להסכם עם האפיפיור ב-1225, שתמורת דיכוי הקתריזם, יסופח חבל לנגדוק לצרפת וב-1226 חידש את מסע הצלב. ערי החבל נכנעו אחת אחר השנייה ללא מלחמה, פרט לאביניון שהייתה שייכת באופן רשמי לריבונות הקיסר הגרמני. אביניון עמדה במצור שלושה חודשים ונכנעה בספטמבר. וב-1229 נחתם הסכם פריז שסיים רשמית את המלחמה בין האצולה הדרומית ובין בית המלוכה.
בחירה לאפיפיור > מסדרי הקבצנים

הונוריוס השלישי היה ממקימיהם של מסדרי הקבצנים - המסדר הפרנציסקני והמסדר הדומיניקני. מסדרים אלו - פרי אווירה של התעוררות משיחית ודתית ששטפה את אירופה במאה ה-13. מסדרים אלו שולבו בתוך המערכת של הכנסייה הקתולית ושימשו ככלים להשלטת מרותה ורצונה בקרב מאמינים ומינים באירופה.
בחירה לאפיפיור > מסדרי הקבצנים > מסדר הדומיניקנים

המסדר נוסד על ידי דומיניקוס הקדוש בעת מסע הצלב האלביגנזי, וכתגובה אידאולוגית לקתרים. דומיניקוס ראה את הצורך בתגובה שתאמץ את האלמנטים החיוביים של התנועה האלביגנזית, על מנת להביא אותם חזרה למחשבה הנוצרית האורתודוקסית, בשנת 1216 אישר הונוריוס את חוקת המסדר והפך אותם למרכיב מרכזי בתוך הכנסייה בבולה אפיפיורית Religiosam Vitam (חיי הדת). הדומיניקנים גם כונו "דומיני-קאן" (Domini canes), שפירושו בלטינית "כלבי-האל". הכינוי דבק בהם בשל הפנטיות הרבה שהפגינו, והעובדה שבאופן מסורתי היו מקורבים מאוד לאפיפיורות ונהגו למצב את עצמם כשומרי-הדת (כולל שליטה כמעט קבועה באינקויזיציה).
בחירה לאפיפיור > מסדרי הקבצנים > מסדר הפרנציסקנים

מסדר הפרנציסקנים הוא מסדר אשר הוקם בשנת 1209 על ידי פרנציסקוס מאסיזי (1182-1226). השם הלטיני הרשמי של המסדר הוא Ordo Fratrum Minorum - מסדר האחים הקטנים, בשנת 1223 הוציא הונוריוס בולה Solet annuere. למרות שעקרונות המסדר שדמו לתנועות אנטי כנסייתיות, הצליחה האחווה מאסיזי לקבל את אישורו של האפיפיור אינוצנטיוס השלישי, בעיקר בשל כישרונו הפוליטי של פרנציסקוס עצמו, ויכלתו לשכנע את האפיפיור שאינו מהווה איום, אלא יתרון. האפיפיור קיווה שנזירים עניים שנאמנותם נתונה לכנסייה הקתולית יסייעו למאבק בכתות המינות שקראו תיגר על הכנסייה בשל עושרה המופלג והתרחקותה מרעיונותיו הרדיקליים של ישו עצמו. ואמנם, הפרנציסקנים עשו לכנסייה שירות תעמולתי גדול.
בחירה לאפיפיור > מסדר הכרמליטים

המסדר של גבירתנו מהר הכרמל, או המסדר הכרמליתי (בלטינית: Ordo fratrum Beatæ Virginis Mariæ de monte Carmelo) הוא שמו של מסדר נזירים קתולי שנוסד במאה ה-12 על ידי נזיר בשם ברתולד (מת לאחר 1185), בהר הכרמל שבארץ ישראל, ומכאן שמו. ביום 30 בינואר 1226 אישר הונוריוס השלישי את חוקת המסדר בבולה Ut vivendi normam.
הערות שוליים

↑  Norbert M. Borengässer, "Savelli", Biographisch-Bibliografisches Kirchenlexikon 8 (1994)
↑  Gregorovius, Ferdinand. 1896. History of the City of Rome in the Middle Ages. G. Bell & sons. page p. 645
1 2  Paul Halsall (עורך), Medieval Sourcebook:Innocent III: Summons to A Crusade, 1215, באתר אוניברסיטת פורדהם, דצמבר 2006
↑  Massacre of the Pure, כתב העת טיים, 28 באפריל 1961
↑  European Wars, Tyrants, Rebellions and Massacres (800-1700 CE)
↑  טריפי - ארץ הקתרים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אינוקנטיוס השלישי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: גרגוריוס התשיעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306040005171  PLWABN: 9810574856005606  BIBSYS: 90289739  BNE: XX1252184  BnF: cb119842617 (data)  CANTIC: a10475850  GND: 118553437  ICCU: UBOV121773  ISNI: 0000 0000 7818 5587  LCCN: n82241900  NKC: jo2011656530  NLA: 35298327  NTA: 109111214  RERO: 02-A012330622  SUDOC: 027900142  Trove: 902451  ULAN: 500355731  VcBA: 495/3398  VIAF: 41848773   WorldCat (עם VIAF): 41848773 
סמל משפחת סבלי
לואי השמיני, מלך צרפת, במצור על אביניון
הדייר

ערך זה עוסק בסרטו של היצ'קוק. אם התכוונתם לסרטו של רומן פולנסקי, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  The Lodger 
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק, עלמה רוויל 
 הופק בידי:  מייקל בלקון, קרלייל בלקוול 
 תסריט:  אליוט סטאנרד, מרי בלוק לוונדס, אלפרד היצ'קוק 
 עריכה:  אייבור מונטגיו 
 שחקנים ראשיים:  מארי אולט אלפרד היצ'קוק עלמה רוויל איב גריי רג'ינאלד רדינר מלקולם קיין אייבור נובלו ג'ון טריפ Arthur Chesney 
 צילום:  גאטנו די ונטימיליה, האל יונג 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Gainsborough Pictures 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 1927 
 משך הקרנה:  70 דק' 
 סוגה:  סרט פשע, סרט אילם, סרט אימה, סרט מתח, סרט פלאשבק, סרט בלשים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדייר (באנגלית: The Lodger) הוא סרט מתח בריטי משנת 1927 בבימויו של אלפרד היצ'קוק. הסרט יצא לאקרנים בלונדון ב-4 בפברואר 1927.
עלילה

הסרט נפתח ברצח שביצע רוצח סדרתי הנוהג לרצוח נשים בלונדיניות. דייזי וחברותיה הדוגמניות הבלונדיניות מכסות את שיערן בפאות. דייזי צוחקת עליהן וחוזרת הביתה אל הוריה ובעלה השוטר ג'ו. מגיע דייר לבית המשפחה ומשכירים לו את החדר, הוא קצת חשאי ומתבודד מה שמדאיג את האישה אבל הוא משלם ומבקש שיעזבו אותו בשקט. כשהיא עולה להביא לו אוכל היא רואה שהוא הפך את כל התמונות של הנשים הבלונדיניות שהיו על הקיר ומבקש להוריד אותן. כשדייזי עולה לחדרו נוצר ביניהם חיבור. במהלך השבוע הקשר ביניהם מתהדק וג'ו, שמונה לחקור את פרשיית "הנוקם" לא אוהב את זה. באחד הלילות גברת באנטינג מתעוררת כי שומעת את הדייר יוצא. היא חושדת בו ובודקת בחדרו, מוצאת ארון נעול. יום למחרת מתברר ש"הנוקם" תקף שוב ואישה בלונדינית נרצחה ממש ליד ביתם. היא ובעלה מתחילים לחשוד שהדייר הוא "הנוקם". ערב אחד הדייר ודייזי מצליחים לחמוק לדייט לילי, ג'ו עוקב אחריהם, תופס אותם ודייזי ואמרת לו שזה נגמר בינם. ג'ו חוזר עצוב הביתה, מהרהר באירועים האחרונים ומשכנע את עצמו שהדייר הוא "הנוקם". הוא מוציא צו חיפוש ומוצא בארון של הדייר אקדח, מפה של כל הרציחות של "הנוקם" ותמונה של בחורה בלונדינית שהוא משער שזו הרציחה הראשונה שלו. הוא עוצר אותו אבל הדייר מצליח לברוח, דייזי מוצאת אותו והוא מסביר לה שהבחורה בתמונה זו אחותו שנרצחה והוא הבטיח לאמו שיחפש את "הנוקם". היא לוקחת אותו לפאב אבל הקהל חושד בהם ומתחילים להרביץ לדייר, בינתיים "הנוקם" האמיתי נתפס וג'ו מגיע כדי לעזור. נער עיתונים מבשר לכולם על החדשות ועוזבים אותו, הוא נופל אל זרועותיה של דייזי.
ההסכם האנגלו-אתיופי (1897)

ההסכם האנגלו-אתיופי של 1897 היה הסכם בין השליח הבריטי סר ראנל רוד לבין מניליק השני קיסר אתיופיה המסדיר את היחסים בין אתיופיה לבין סומלילנד הבריטית. ההסכם נחתם ב-14 במאי 1897, ובתחילתו הצהרה בנוגע לחיזוק היחסים בין שתי הממלכות.
ההסכם כולל מספר סעיפים, ביניהם:
לאפשר סחר חופשי בין סומלילנד הבריטית לבין אתיופיה.
לקבוע את הגבול הסופי בין סומלילנד הבריטית לבין אתיופיה.
לפקח על הדרך שבין העיר הרר לבין הנמל הקולוני של זילע.
אתיופיה תשלם את מיסיה וחובתיה בתנאי שבריטניה תייבא דרכה.
לאפשר לאתיופיה לייבא ציוד צבאי דרך סומלילנד הבריטית.
לטפל בבעיית המהדיסטים הסודאנים.
ההסכם האנגלו-אתיופי (1942)

ההסכם האנגלו-אתיופי של 1942 או הסכם הריבונות האתיופית היה הסכם שבו הוסכם על החזרת ריבונותה של אתיופיה לאחר הכיבוש האיטלקי במהלך מלחמת העולם השנייה.
היילה סלאסי השיב את שלטונו בינואר 1942 לאחר חתימת ההסכם בין שתי המדינות. בריטניה שלחה יועצים אזרחים על מנת לעזור לקיסר אתיופיה עם הבעיות האזרחיות שלאחר הכיבוש ולא יועצים צבאיים על מנת שלא יעסוק בחימוש ארצו אלא להפוך אותה למדינה מודרנית. הסכם זה מאשר את ריבונותה של אתיופיה באוגדן ואזור הגבול עם סומלילנד הצרפתית, הסדרת פסי הרכבת בין אדיס אבבה לבין ג'יבוטי והאאד שיישארו תחת שלטון בריטי ופיקוח של הייצוא והייבוא באזורים אלו.
שוטרים בריטים החליפו את השוטרים הפרובנצילים של השליטים המקומיים. היו שתי התקוממויות במשך זמן זה, אחד בתיגראי שדוכא על ידי כוח אווירי, ובאזור אוגדן שדוכא בשני קרבות על ידי הצבא האתיופי.
באותו הזמן הקיסר היילה סלאסי דרש דרישות טריטוריאליות הוא דרש סיפוח אריתריאה וסומלילנד האיטלקית דרישות אלו שהבריטים לא התייחסו אליהם אך אתיופיה קיבלה את אריתריאה. ולגבי סומלילנד האיטלקית היא תאוחד עם אחותה הבריטית ותיקרא סומליה.
ב-19 בדצמבר 1944, הסכם אנגלו-אתיופי חדש נחתם ולבריטים ניתנה את הסמכות לקבוע את המטבע האתיופי. בשנת 1954 השפעות הכיבוש האיטלקי נעלמו כאשר אתיופיה הגיעה מחדש לגבולותיה המקוריים של שנת 1935.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות והסכמים ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הולגר צ'וקאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במרץ 1938 העיר החופשית דנציג (היום גדנסק, פולין)
 פטירה:  5 בספטמבר 2017 (בגיל 79) ווילרסוויסט, גרמניה
 שם לידה:  הולגר שירינג (Holger Schüring)
 שם במה:  Holger Czukay 
 מקום קבורה:  בית הקברות מלאטן 
 מוקד פעילות:  העיר החופשית דנציג, גרמניה המערבית, גרמניה הנאצית, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1968–2017 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן 
 סוגה:  קראוטרוק, רוק ניסיוני, אנרכו-פאנק, אמביינט, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, קלידים, כלי הקשה, תופים, קול, קרן צרפתית.
 חברת תקליטים:  תקליטי מיוט (Mute Records)
 www.czukay.de
 פרופיל ב-IMDb
 
הולגר צ'וקאי (גרמנית: Holger Czukay), נולד הולגר שירינג (24 במרץ 1938 – 5 בספטמבר 2017) היה מוזיקאי גרמני, ידוע ביותר כשותף-מייסד של להקת הקראוטרוק קאן (Can). המבקר ג'ייסון אנקני (Jason Ankeny) תיאר אותו כ"שילוב מוצלח בין פופ לבין אוונגרד", שיצר דוגמאות חשובות מוקדמות יחסית של מוזיקת אמביינט, חקר "מוזיקת עולם" עוד לפני שהמונח נטבע, וכיוון שהיה חלוץ בתחום דגימות קול מוזיקליות.
ראשית חייו

צ'וקאי נולד בעיר החופשית דנציג (מאז 1945 גדנסק, פולין), שמשפחתו גורשה ממנה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשל המלחמה, חינוכו הבסיסי היה מוגבל. אחת החוויות המוקדמות אשר השפיעו עליו משמעותית בהיותו נער מתבגר הייתה עבודה בחנות תיקוני רדיו, שם החל להעריך את איכות הקול של שידורי הרדיו (אשר בהמשך ישמשו אותו כאלמנטים מוזיקליים) ולמד להכיר את היסודות לתיקון מוצרי חשמל והנדסה.
צ'וקאי למד מוזיקה אצל קרלהיינץ שטוקהאוזן בין שנת 1963 לשנת 1966 ולאחר מכן עבד במשך זמן מה גם כמורה למוזיקה. בתחילת הדרך לא התעניין במוזיקת רוק, אך הדבר השתנה כאשר תלמיד שלו השמיע לו את השיר "I Am the Walrus״ של הביטלס, סינגל רוק פסיכדלי עם מבנה מוזיקלי יוצא דופן הכולל הבזקי רעש רדיו משנת 1967. השיר הזה פתח אותו למוזיקת רוק ניסיונית של מוזיקאים כגון פרנק זאפה וההרכב ולווט אנדרגראונד.
פעילות מוזיקלית

צ'וקאי ייסד את ההרכב Can בשנת 1968. הוא ניגן גיטרה בס, וביצע את רוב ההקלטות וטכנאות הסאונד עבור ההרכב. רוסקו ג'י, לשעבר בסיסט הלהקה הבריטית טראפיק, הצטרף ללהקה בשנת 1977, כשצ'וקאי מטפל רק בהקלטות ואפקטים קוליים באלבום Saw Delight. זה היה ה-LP האחרון שלו עם ההרכב לפני שעזב לקריירת סולו.
לאחר עזיבתו את ההרכב Can, צ'וקאי הקליט מספר אלבומים. אחד מסימני ההיכר שלו היה שימוש בצלילי רדיו עם גלים קצרים, וכן חלוצית בתחום דגימות קול, אשר באותם ימים כללו חיתוך והדבקה מחדש של סרטים מגנטיים. הוא היה מקליט צלילים שונים וכן קטעים של גלי רדיו קצרים ומשלב אותם בתוך היצירות שלו. בנוסף, היה משתמש בגלי רדיו קצרים ככלי מוזיקלי אינטראקטיבי בהופעות חיות, (כמו באלבום השישי שלו משנת 1991, Radio Wave Surfer), שיטה שאותה הוא כינה "ציור רדיו". כפי שהוא הצהיר בראיון בשנת 2003, "אם אתה רוצה לעשות משהו חדש, אתה לא צריך לחשוב רחוק מדי מעבר לרעיון אחד מסוים".
צ'וקאי שיתף פעולה עם מספר לא מבוטל של מוזיקאים. בין עבודותיו החשובות, יצר סדרת אלבומים עם המוזיקאים הבריטיים הצעירים דייוויד סילביאן (David Sylvian) וג'ה וובל (Jah Wobble), אשר חלקו את העניין שלו בשילוב מוזיקת פופ עם הקלטות ניסיוניות וטכניקות דגימת קול. שיתופי פעולה נוספים כללו הרכבים ומוזיקאים כגון בריאן אינו, יורית'מיקס, U.N.K.L.E והרכב הגל החדש הגרמני  (אנ')"טריו".
בשנת 2009, לאחר תקופה בעייתית עם חברת התקליטים שהוציאה מחדש את אלבומיו בהדרגתיות על גבי תקליטורים, צ'וקאי החל שיתוף פעולה חדש עם הלייבל קלרמונט 56, והוציא לאור מיקסים של שירים מאלבומים מוקדמים יותר וכן כמה הקלטות חדשות על ויניל בלבד. המהלך הזה שינה את תוכניותיו להוצאה מחודשת של כלל הרפרטואר שלו, וכך אלבומיו המקוריים Der Osten ist Rot (משנת 1984), Rome Remains Rome (משנת 1987) והאלבום Moving Pictures (משנת 1993) לא יצאו מחדש (במקרה של האלבום האחרון, בין היתר כיוון שקלטות המאסטר המקוריות ניזוקו מעבר לתיקון). במקום זאת, רוב הרצועות באלבומים שלו מיוצרות ומאורגנות מחדש במהדורות ויניל מוגבלות.
צ'וקאי בישראל

צ'וקאי הגיע לביקור בישראל ב-30 באוקטובר 2003. במסגרתו הופיע באותו היום בתל אביב במועדון הבארבי, למחרת התארח בחנות האוזן השלישית בתל אביב לחתימה על דיסקים ותקליטים, וב-1 בנובמבר הופיע בתיאטרון החאן בירושלים.
מותו

צ'וקאי נמצא מת בדירתו ב-5 בספטמבר 2017. סיבת המוות טרם נודעה.
דיסקוגרפיה > עם ההרכב "קאן" (Can)

Monster Movie – 1969
Soundtracks – 1970
Tago Mago – 1971
Ege Bamyasi – 1972
Future Days – 1973
Soon Over Babaluma – 1974
Landed – 1975
Flow Motion – 1976
Saw Delight – 1977
Out of Reach – 1978
Can – 1979
Rite Time – 1989
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1969 – Canaxis (יצא מחדש עם הרחבות ב-2006).
1979 – Movies (יצא מחדש עם הרחבות ב-2007).
1981 – On the Way to the Peak of Normal.
1984 – Der Osten ist Rot.
1987 – Rome Remains Rome.
1991 – Radio Wave Surfer (יצא מחדש עם הרחבות ב-2006), הוקלט גם בהופעה חייה ב-1984, 1986 ו-1987.
1993 – Moving Pictures.
1999 – Good Morning Story (יצא מחדש עם הרחבות ב-2006).
2000 – La Luna (יצא מחדש עם הרחבות ב-2007).
2001 – Linear City (יצא מחדש עם הרחבות ב-2006).
2015 – 11 Years Innerspace
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

1981 – Biomutanten / Menetekel – בתור Les Vampyrettes, עם קוני פלאנק (Conny Plank)
1982 – Full Circle – שיתוף פעולה עם ג'ה וובל (Jah Wobble) וג'קי ליבזייט (Jaki Liebezeit). יצא מחדש כאלבום רק בבריטניה עם שתי רצועות נוספות.
1983 – Snake Charmer – שיתוף פעולה עם ג'ה וובל, The Edge, ובן מנדלסון (Ben Mandelson)
1988 – Plight & Premonition – שיתו, פעולה עם דייוויד סילביאן (David Sylvian). הוצאה מחדש של האלבום תוכננה, עם רמיקסים שונים מאת צ'וקאי וסילביאן, אך האלבום עדיין לא יצא לאור.
1989 – Flux + Mutability – בשיתוף עם דייוויד סילביאן.
1998 – Clash – בשיתוף עם ד"ר ווקר (Dr. Walker).
2001 – Time and Tide – בשיתוף U-She. יצא מחדש ב-2007.
2003 – The New Millennium – בשיתוף U-She.
2006 – Daemon In The Bar – בשיתוף עם בוב היומיד (Bob Humid).
2007 – 21st Century – עם אורסה מיג'ור (Ursa Major) ודרו קלפץ' (Drew Kalapach). קולות ואלקטרוניקה.
2009 – Ode to Perfume / Fragrance – סינגל של 10 אינץ'. מהדורה מוגבלת של 500.
2010 – Good Morning Story – אריך-נגן (LP) כפול עם שלוש רצועות נוספות. מהדורה מוגבלת של 500.
2010 – Way to LA – בשיתוף עם אורסה מיג'ור וביסון (Bison) – סינגל של 10 אינץ'.
2010 -Let's Get Hot / Let's Get Cool – סינגל של 12 אינץ', מהדורה מוגבלת של 500 ויניל אדום ו-500 ויניל כחול.
2010 – Persian Love (Remix) / My Persian Love – סינגל 12 אינץ', ויניל זהב, מהדורה מוגבלת של 1001.
2010 – Dream Again – אלבום כפול של רמיקסים מ- The East Is Red וגם Rome Remains Rome. ויניל שקוף, מהדורה מוגבלת של 666.
2011 – Hit Hit Flop Flop (Remix) / Hey Baba Reebop – סינגל 7 אינץ', מהדורה מוגבלת של 444.
ראו גם

קראוטרוק
אנרכו-פאנק
מוזיקה אלקטרונית
הערות שוליים

↑  "Hans Hoff, "Die anarchische Methode: Musiklegende Holger Czukay", Süddeutsche Zeitung (22 March 2008)". אורכב מהמקור ב-8 בפברואר 2009. נבדק ב-2014-05-15. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Interview with Holger Czukay
↑  Biography at Spoon Records
↑  "can – publications". Czukay.de. אורכב מ-המקור ב-2013-09-21. נבדק ב-2011-07-06.
↑  Variations – an online radio series on the history of sampling curated by Jon Leidecker for Ràdio Web MACBA
↑  Du Noyer, Paul (2003). The Illustrated Encyclopedia of Music (1st ed.). Fulham, London: Flame Tree Publishing. p. 398. ISBN 1-904041-96-5.
↑  Czukay News, February 2010
↑  Czukay News, November 2008
↑  הולגר צ'וקאי להופעות בישראל, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2003
↑  Beaumont-Thomas, Ben (6 בספטמבר 2017). "Holger Czukay, bassist with Can, dies aged 79". The Guardian. נבדק ב-2017-09-10. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6045083  BnF: cb13892903t (data)  GND: 134353455  ISNI: 0000 0000 5514 5400  LCCN: n94065778  MusicBrainz: a48cce8c-8632-4e6f-b46f-40139be33ba0  NTA: 073757322  VIAF: 54332152   WorldCat (עם VIAF): 54332152
הוב הזקן

| --- | --- |
הוב הזקן, כפי שהופיע על עטיפת החוברת TMNT Micro-Series Villains #3: Old Hob מיוני 2013. אמנות מאת דייב ווצ'טר.
הוב הזקן, כפי שהופיע על עטיפת החוברת TMNT Micro-Series Villains #3: Old Hob מיוני 2013. אמנות מאת דייב ווצ'טר.
 סוג:  אנטי-גיבור
 הוצאה לאור:  IDW Publishing
 הופעה ראשונה:  Teenage Mutant Ninja Turtles #1 (אוגוסט 2011)
 יוצרים:  טום וולץ ודן דנקן
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  מוטאנט (מוטציה - חתול)
 כוחות:  ללא כוחות־על חוזק, מהירות, זריזות וסיבולת על-אנושיים
 חבר בקבוצה:  מוטאנטים חיות
 חבר לשעבר בקבוצה:  סטוקג'ן, בעל ברית של צבי הנינג'ה
הוב הזקן (באנגלית: Old Hob) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור חתול-מוטאנטי, המופיע בחוברות הקומיקס צבי הנינג'ה. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #1 בהוצאת IDW Publishing מאוגוסט 2011, ונוצרה על ידי הכותב טום וולץ והמאייר דן דנקן.
סיפור המקור של הוב הזקן נקשר אל זה של צבי הנינג'ה וספלינטר, ובכך גורלם נקשר זה בזה. הוא האנטגוניסט הראשון לגיבורים אשר הופיע בהרצה של "IDW", עוד לפני שרדר ושבט הרגל, והוא לוקח חלק ברוב קשתות הסיפור ואירועי הקרוסאובר. התפתחות אישיותו והתקדמות מסעו של הוב ניערו אותו מתדמית ה"נבל" שצוירה לו בפשטות בהתחלה, והוא נחשב לאנטי-גיבור. הוב כיכב כדמות הראשית במיני-סדרה "מוטאנטים חיות" מ-2015, וכיום הוא חלק מאנסמבל הדמויות של "עיר המוטאנטים".
ביוגרפיה בדיונית > מקור

לפני הפיכתו למוטאנט, הוב הזקן היה חתול בית רגיל. הילד לו היה שייך כחיית מחמד שכח לנקות את ארגז החול שלו כמעט בקביעות, עד שאימו החליטה לזרוק את הוב לרחוב כעונש על כך. הוב מצא עצמו גווע ברעב, לאחר שהפסיד בקרבות עם חתולי רחוב על מזון, ובילה את עיקר הזמן בשוטטות. יום אחד, הוב הבחין בארבעה צבים זרוקים המכוסים ברפש ירוק וזוהר. הוא לקח בשיניו אחד מהם על מנת לאוכלו, וכשהוסח על ידי צריבה בפיו מהחומר הירוק עכברוש תקף אותו. הוב איבד את עינו הימנית כתוצאה מנשיכה של העכברוש, והוא נשאר להתבוסס בדמו בעוד הצבים נלקחו למקום מבטחים על ידי העכברוש. תוך זמן קצר, גופו של הוב החל לעבור מוטציה שהפכה אותו למוטאנט דמוי-אנוש בעל אינטלקט מפותח.
במהלך שיטוטיו ברחובות, הוב נתקל בסמטה בשני מדענים, בקסטר סטוקמן וצ'ט אלן, אשר חיפשו אחר דרך להשיג את המוטגן בדמו של ספלינטר. מתוך צמא עז לנקמה בזה שעקר את עינו, הוב התנדב לביצוע עבודה זו. סטוקמן ואלן לקחו את הוב למעבדה שלהם, ושם הם ביצעו בו ניסוים רבים. בזכות אלו, הוב גילה כי הוא בעל חוזק, מהירות, זריזות וסיבולת על-אנושיים. במהלך הריגול אחר ספלינטר וצבי הנינג'ה, הוב החל לקנא באחדות שלהם כ"משפחה". מתוך רצון להפיג את בדידותו, הוא אסף תחתו פושעים ושכירי חרב במעין ארגון פשיעה. עם זאת, זהוא המשיך לשירות בדיכאון.
בסופו של מארב לרפאל ולקייסי ג'ונס, הוב ואנשי ארגונו תקפו את השניים. בטרם היחלצותו של מיכלאנג'לו לעזרתם, רפאל וג'ונס הוכו עד זוב דם. במהלך הקרב, רפאל חווה פלשבק בו ראה כי כשהיה צב הוב ניסו לאוכלו. העימות בין הצדדים החריף לאור משקעי העבר האישיים, ולבסוף הוב נאלץ לנוס. בפני סטוקמן, הוב טען כי נכשל מכיוון שלא ניתן לו מספיק כסף להשלמת המשימה. בתשובה לטענתו של הוב כי הוא יצטרך "צבא" על מנת לנצח את הצבים וספלינטר, סטוקמן מספק לו רובוטים דמויי עכבר קטלניים. עם עזרה זו, הוב תקף את מאורת הביוב של הצבים והרס אותה לגמרי. בזמן שדעת הצבים הוסחה כשנאלצו להילחם ברובוטים, ספלינטר נחטף. הוב המתין לבואו של סטוקמן יחד עם גנרל קראנג, ובזמן זה ספלינטר הוחזק בכלוב. במפתיע, שבט הרגל בהובלתה של קראי פרץ למקום וחטף את ספלינטר.
סטוקמן זעם על כישלונו הנוסף של הוב, והחליט כי תועלתו עברה. בשדה תעופה נטוש, סטוקמן ירה בהוב והשאירו למות. עם זאת, הוב שרד את הירי. הוא מצא את סלאש שרוע על שפת האיסט ריבר, והציע לו להצטרף אליו בתוכניתו לנקמה בסטוקמן ובכל אלו אשר פוגעים במוטאנטים.
ביוגרפיה בדיונית > מוטאנטים חיות

במהלך אירועי "נפילת העיר", "שבט הרגל" תקף את צבי הנינג'ה, וחטף את לאונרדו. מאחר שלהוב היה מידע אודות הימצאותו של לאונרדו, הוא הציע לצבי הנינג'ה את עזרתו, בתנאי שיעשו עבורו דבר מה. ספלינטר סירב, אך בלית ברירה בשל דאגתו למצבו של לאונרדו, הוא נאלץ לענות בחיוב. כעבור כמה ימים, ספלינטר וצבי הנינג'ה נלקחו למחבוא של "שבט הרגל", בו הם חזו בלאונרדו שטוף-המוח, המאמין כי הוא חלק מהארגון. אף על פי התנגדות הוב לדבר, ספלינטר הזועם תקף את שרדר והוביל למאבק. בשל נחיתות מספרית, הוב הורה לברוח, בהבטחה כי יימצא דרך לשחרר את לאונרדו ולהחזירו למוטב.
כעבור כשבועיים, ספלינטר הדואג הודיע להוב כי הוא עדיין מחכה להצגתה של תוכנית חדשה. הוב אמר כי יש ברשותו תוכנית, שאותה יציג אך ורק אם ספלינטר יקיים את ההבטחה לעזור בדבר מה. ספלינטר דאג מסוג העזרה בה הוב מעוניין, ועוד יותר לאחר שגילה מהי - פריצה למעבדתו של בקסטר סטוקמן וגנבת כל המוטגן שבה. בלית ברירה, ספלינטר ביצע את העבודה, ולאחר שהגיש להוב את כל המוטגן שהצליח לגנוב, סלאש הופיע, ופוצץ את המעבדה. לאחר שקיבל את העזרה שרצה, הוב הציג את תוכניתו, וסייע לספלינטר ולצבים בשחרורו של לאונרדו.