stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתולית
היווצרות

בתולית נוצר כאשר מחדרים רבים מתמזגים ויוצרים גוש גרניטי גדול, או כאשר המאגמה מתגבשת בתוך תא מאגמה.
חדירה של מאגמה גרניטית לסלעי הקרום מתרחשת בבסיסם של רכסי הרים בשלבים האחרונים של האורוגנזה היוצרת אותם.
מבנה והרכב

בתולית הוא גוף החדירה הגדול ביותר, קוטרו מעשרות עד מאות ק"מ. בהגדרתו, בתולית מכסה שטח העולה על 100 קמ"ר.
אף שלבתוליתים מראה הומוגני ואחיד, בפועל הם מבנים בעלי הרכב והיסטוריה מורכבים. בתולית עשוי להיות מורכב ממחדרים רבים שנוצרו במשך זמן רב ממאגמה שנבעה מהתכה חלקית של הקרום וזרמה כלפי מעלה. בתנועתם כנוזל בעל כושר ציפה מכונים המחדרים "דיאפירים פלוטוניים". דיאפירים אלה נוזליים וחמים מאוד, והם נוטים לעלות דרך הסלעים תוך כדי דחיפתם של אלה לצדדים והמסתם החלקית. המסה חלקית זו מותירה חלק מסלעי הסביבה כקסנוליתים – סלעים בודדים בין גושי המאגמה. במהלך העלייה מוחדרות לסלעי הסביבה שלוחות (אַפוֹפיזות) בצורת דייקים, סילים ואפילו לקוליתים. רוב הדיאפירים לא מגיעים אל פני השטח כהרי געש אלא מאטים, מתקררים ומתמצקים כ"פלוטונים" (השימוש במונח "פלוטון" נובע מהתייחסות לאל השאול הרומי פלוטו) בתת-הקרקע, בעומק של  עד 30 קילומטרים.
דוגמה למורכבות זו היא שרשרת הרי סיירה נבדה בקליפורניה שבארצות הברית, המורכבת ברובה מבתולית גרניטי הבנוי ממאות מחדרים פלוטוניים נפרדים. היווצרות בתולית זה – שחלקים ממנו נחשפים ביוסמיטי – החלה בטריאס ונמשכה יותר מ-120 מיליון שנים.
התקררותה האיטית של המאגמה מאפשרת את היווצרותם של גבישים גדולים ונראים לעין – מכמה מילימטרים עד סנטימטרים אחדים.
חשיפה ותפוצה

בתוליתים שכיחים ברכסי קימוט גדולים, והם נחשפים באמצעות סחיפה נרחבת, שחלה לאחר האורוגנזה. בתולית הנחשף לפני השטח נתון ללחצים שונים מאלה בהם היה נתון בעומק הקרום, ובמשך הזמן משתנה מבנה הגבישים שלהם ומתרחב מעט. שינוי זה מתבטא בהתכדדות ובבליה הבצלית האופיינית לגרניט – "התקלפות" של לוחות דקים הניתקים מן ההר, בדומה לקליפות בצל. תהליך זה מואץ כאשר מים חודרים לסדקים וקופאים בהם, והכוח המופעל מנתק את לוח הגרניט. התוצאה היא פני סלע מעוגלים ונקיים למדי. דוגמה מפורסמת לתוצאה של תהליך זה הוא הר האף דוֹם (Half Dome – חצי כיפה), המצוי בפארק הלאומי יוסמיטי.
בתוליתים רבים הם עצומים בגודלם ומקבילים לאזורי הפחתה נוכחיים או עתיקים ולמקורות חום נוספים לאורך קילומטרים של קרום יבשתי. בתולית גדול מצוי בהרים של מערב קנדה. הוא משתרע לאורך של 1,800 קילומטרים ומגיע עד דרום-מזרח אלסקה. בתולית דומה הוא בתולית האנדים, המשתרע לאורך מערב אמריקה הדרומית ומורכב מיותר מ-800 גופי חדירה נפרדים.
בתוליתים ידוע נוסף הוא המון בלאן בהרי האלפים. גם הר סיני בחצי האי סיני הוא בתולית, שחדר לסלעים המותמרים של השילד הערבו-נובי.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
הערות שוליים

↑  batholith Facts, information, pictures, Encyclopedia.com articles about batholith
↑  CVO Website - Laccoliths and Batholiths
↑  דיאפיר – מעין "פקק" נוזלי החודר לסלעי הסביבה
↑  שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, עמ' 288
הר האף דוֹם (Half Dome – חצי כיפה), בתולית בפארק הלאומי יוסמיטי
נאואה אינוה

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1993 (בן 31) קנאגאווה, יפן 
 מידע כללי
 מדינה:  יפן 
 גובה:  1.63 מטרים
 אתר רשמי
 ספורט
 ענף ספורט:  אגרוף 
 הישגים
 דירוג שיא:  28 קרבות 28 ניצחונות 25 נוקאאוטים
 פרסים והוקרה:  WBO World Junior Bantamweight Champion 
 
נאויה אינואה (ביפנית: 井上 尚弥; נולד ב-10 באפריל 1993) הוא מתאגרף מקצוע יפני. החזיק באליפויות עולם מרובות בארבע דרגות משקל, והוא רק המתאגרף השני בהיסטוריה (יחד עם טרנס קרופורד ואלכסנדר אוסיק) שהפך לאלוף הבלתי מעורער בשתי דרגות משקל בעידן ארבע החגורות. אינואה, שזכה לכינוי "המפלצת", ידוע בכוחו יוצא הדופן, עם אחוז נוקאאוט לניצחון של 88.46 אחוז ו-90.4 אחוז במשחקי אליפות העולם.
הוא המתאגרף הראשון והיחיד שזכה באליפות הבלתי מעורערת, במשקל תרנגול קל, לאחר שהחזיק בכל ארבעת התארים הגדולים מאז 2023, כמו גם בתואר מגזין "הזירה". הוא גם החזיק באליפות הבלתי מעורערת במשקל תרנגול בין 2019 ל-2023, המתאגרף הראשון בהיסטוריה שעשה זאת בעידן ארבע החגורות. בעבר הוא החזיק בתואר במשקל זבוב קל של מועצת האגרוף העולמית (WBC) ב-2014, ובתואר של ארגון האגרוף העולמי (WBO) בין השנים 2014 ל-2018.
נכון למאי 2024 אינואה ממוקם במקום השני בעולם בטבלת הפאונד פור פאונד של מגזין "הזירה".
סגנון אגרוף

אינואה הוא מתאגרף חזק ומדויק הידוע בסגנונו האגרסיבי אך הבקיא מבחינה טכנית. הוא משלב כוח אגרופים הרסני עם כישורי הגנה מצוינים, תוך שימוש במגוון רחב של אגרופים באופן אסטרטגי כדי להכריע את היריבים. הלחץ הבלתי פוסק של אינואה, אינטליגנציה הטבעתית והיכולת לכוון אל הגוף הופכים אותו לאחד המתאגרפים הטובים בעולם כיום.
חיים אישיים

אינואה נשוי לאהובתו מהתיכון ויש לו שלושה ילדים. מאמנו הוא אביו שינגו אינואה, אשר הוא מתאגרף חובב לשעבר. יש לו אח אחד צעיר, טאקומה אינוה, ובן דוד מבוגר, קוקי אינואה, אשר שניהם מתאגרפים מקצועיים.
ביאורים

↑  ארגון האגרוף העולמי (WBO) (גרסת סופר), מועצת האגרוף העולמית (WBC), התאחדות האיגרוף העולמית (IBF)
הערות שוליים

↑  "Inoue KOs Tapales to become second male two-weight undisputed champion". The Guardian (באנגלית בריטית). 2023-12-26. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-13.
↑  Wells, Adam. "Naoya Inoue KOs Marlon Tapales in Boxing Fight to Become 2x Undisputed Champion". Bleacher Report (באנגלית). נבדק ב-2024-02-13.
↑  Joe Koizumi (6 באפריל 2014). "Inoue, 20, wins WBC 108lb belt in sixth bout". Fightnews.com. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-12 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Naoya Inoue marries long term love". www.asianboxing.info. נבדק ב-2015-12-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA17999794  NDL: 001169048  VIAF: 309564158   WorldCat (עם VIAF): 309564158 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נאואה אינוה".
גלעין כדור הארץ

תרשים אינטראקטיבי של מבנה כדור הארץ
גלעין כדור הארץ או ליבת כדור הארץ הוא חלק מהגאוספירה וכולל את החומר הנמצא במרכז כדור הארץ, מעומק של 2,900 קילומטר מתחת לפני השטח. סביב הגלעין נמצאת מעטפת כדור הארץ, כשביניהם מפריד תחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג.
תכונות הגלעין

קוטר הגלעין הוא כמחצית מקוטר כדור הארץ, ומסתו 32.4% ממסת כדור הארץ.
שלא כמו חומרי הקרום והמעטפת הנחשפים על פני כדור הארץ או נפלטים כלבה, אין אמצעים ישירים לבחינת הרכבו של הגלעין.
על פי חישובים מתמטיים שונים, וכן על פי חישוב מהירות הגלים הסייסמיים באזור זה, צפיפות החומר בגלעין היא 10–13 גרם לסמ"ק. צפיפות זו מחייבת את שכיחותם של יסודות מתכתיים כבדים בגלעין, ששקעו לשם במשך השנים. החוקרים מציעים את היסודות: ברזל, ניקל ומעט קובלט, כיסודות הסבירים ביותר להימצאותם בגלעין. בין השאר, הם נעזרים בתאוריית הדינמו, לפיה חייב להיות בגלעין יסוד מוליך חשמל. החוקרים גם מצאו שישנה הקבלה כימית ומינרלוגית מסוימת בין שלושת סוגי המטאוריטים: האירוליטים, הסידרוליטים והסידריטים, לבין שלוש השכבות של כדור הארץ: הקרום, המעטפת והגלעין. לפי הקבלה זאת על הגלעין להיות מורכב מאותו חומר שממנו מורכבים הסידריטים, הברזל. עקב שכיחות מתכות אלה בגלעין נהוג לכנותו גם "ניפֶה" – הלחם הסמלים של ניקל (Ni) וברזל (Fe), המשמש לתיאור ההרכב הגאוכימי של הגלעין.
במרכז הגלעין מגיעה הטמפרטורה ליותר מ-6,000 מעלות צלזיוס. מקור החום הוא בחלקו תוצאה של כוח הכבידה שיוצר לחץ רב והופך לאנרגיית חום, ובעיקרו התפרקויות רדיואקטיביות של איזוטופים בעלי מחצית חיים ארוכה מאוד. זוהי טמפרטורה גבוהה יותר מאשר על פני השמש, אך הלחץ שיוצר כוח הכובד במרכז הגלעין מונע ממנו להפוך לנוזל.
ולדימיר לרין פיתח תאוריה לפיה המבנה הפנימי של כדור הארץ מורכב מסגסוגות של מתכות הלוכדות בתוכן כמויות גדולות של מימן. תאוריה זו לא קיבלה תמיכה רחבה בקרב המדענים.
תכונות הגלעין > תאוריית הדינמו

בגלעין כדור הארץ שוררת טמפרטורה הגבוהה מאוד מנקודת קירי, הנקודה שבה מתבטלת המגנטיות הטבעית של החומר. לכן, משערים שהשדה המגנטי של כדור הארץ נוצר כתוצאה מהתחככות וסיבוב הגלעין החיצוני הנוזלי על הגלעין הפנימי המוצק, תנועה היוצרת זרמים חשמליים, בדומה לדינמו, ולפיכך גם שדה מגנטי.
גלעין פנימי וחיצוני

מניתוח המהירות של גלים סייסמיים בגלעין, עולה שקיים תחום אי רציפות נוסף בתוך הגלעין בעומק של בין 4,980 ל-5,120 קילומטר מתחת לפני השטח, תחום אי הרציפות ג'פריס. תחום זה מבדיל בין גלעין פנימי מוצק, לבין גלעין חיצוני נוזלי. קיומו של גלעין פנימי מוצק נחשף במחקריה של אינגה להמן. מסת הגלעין הפנימי הוא 1.7% ממסת כדור הארץ. מסת הגלעין החיצוני היא 30.7% מכלל מסת כדור הארץ. הגלעין הפנימי נשאר מוצק על אף הטמפרטורה הגבוהה (למעלה מ-6,000 מעלות צלזיוס), הודות ללחץ העצום המופעל עליו אשר גורם לו לחצות את נקודת ההתכה (העומדת שם על 4,300 מעלות בגלל תנאי הלחץ). בגלעין הפנימי מזוהה "גלעין עמוק" ברדיוס של 300 קילומטר, שהוא בעל תכונות פיזיקליות שונות מאלה של שאר הגלעין.
באוקטובר 2018 הוכיחו מדענים אוסטרליים כי הגלעין הפנימי הוא אכן מוצק באמצעות ניתוח "גלי גזירה" סייסמיים, המתפשטים אך ורק דרך חומרים מוצקים.
תאוריית הגלעין המחוספס

תאוריה זו טוענת שפני הגלעין הפנימי המוצק אינם חלקים, וכי ישנם זיזים הבולטים מפניו וחודרים לגלעין החיצוני. התאוריה, המבוססת על תאוריית הדינמו, הוצגה על ידי גודונסון, קלייטון ואנדרסון ב-1986 במסגרת כנס האגודה האמריקנית לגאופיזיקה. התאוריה קיבלה תמיכה בעזרת חישוב שינויי מהירותם של גלים סייסמיים בגלעין, והיא מסבירה תופעות שונות:
באזורים געשיים רבים ישנה תופעה של היפוך מגנטיות. לדעת החוקרים, כדור הארץ שינה את כיוון המגנטיות שלו פעמים רבות במהלך ההיסטוריה, כיוון שהונצח בהתגבשותם של סלעים געשיים באותם אזורים בכל אחד ממקרים אלה. אם מקבלים את תאוריית הגלעין המחוספס, ניתן להבין את השינוי בכיוון תנועת הגלעין החיצוני סביב הגלעין הפנימי, אשר יצר מערך חדש של זרמים חשמליים וקטבים מגנטיים.
"מקריותם" הבלתי סבירה של השינויים בגבולות בין לוחות טקטוניים, לדוגמה ברכסים מרכז אוקייניים, מצביעה על תבליט כלשהו בגלעין המשפיע על מהלך ומיקום זרמי הערבול האחראים על תנועתם של הלוחות.
ראו גם

מבנה כדור הארץ
גאולוגיה - מונחים
גאופיזיקה
גאוספירה
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
Encyclopedia of Geology, Richard C. Selley, Robin Cocks, Ian Plimer (Editors), Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
הערות שוליים

↑  The Earth’s Centre is 1000 Degrees Hotter than Previously Thought
↑  The innermost inner core of the earth: Evidence for a change in anisotropic behavior at the radius of about 300 km, Miaki Ishii and Adam M. Dziewoński
↑  Heart of Earth's inner core revealed
↑  Earth’s Inner Core May Be Solid, According to New Study
תרשים סכמטי של פנים כדור הארץ. מקור המגנטיות בגלעין החיצוני הנוזלי (Liquid outer core) מסומן בצבע צהוב
התפשטות גלים סייסמיים בחתך של כדור הארץ
ג'ורג' פורמן

ג'ורג' אדוארד פורמן (באנגלית: George Edward Foreman; נולד ב-10 בינואר 1949) הוא מתאגרף עבר אמריקאי שהיה פעמיים אלוף העולם באגרוף במשקל כבד (מעל 90.72 ק"ג). פורמן הוא המתאגרף המבוגר ביותר שזכה אי-פעם בתואר אלוף העולם במשקל כבד (בגיל 45) ולדעת ירחון האגרוף "הזירה" הוא נמנה עם 25 המתאגרפים הגדולים בכל הזמנים. הוא מכונה "Big George" ("ג'ורג' הגדול"). לאחר שפרש מאגרוף היה לאיש עסקים מצליח וכומר נוצרי המנהל כנסייה משלו. הסרט "הסיפור המופלא של ג'ורג' פורמן הגדול" מגולל את סיפור חייו.
שנותיו הראשונות

פורמן נולד בעיר מרשל, טקסס שבארצות הברית למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית עם שישה ילדים וילדות. הוא גודל על ידי אמו ננסי ואביו החורג ג.ד.פורמן, אביו הביולוגי היה לירוי מורהד. בנעוריו נקלע לא אחת להיתקלויות עם רשויות החוק ונודע כנער בעייתי שעסק במעשי גנבה, שוד ותקיפה. הוא וחבריו היו מעורבים לעיתים במלחמת כנופיות ופורמן נודע כאחד האנשים האלימים ביותר בשכונתו, שנדרש לחקירה על ידי המשטרה לעיתים תכופות. לדבריו, נקודת התפנית בחייו באה כאשר ערב אחד, בניסיון להימלט מן המשטרה, התחבא תחת בית ושטף עצמו במי ביוב מצינור שבור, כדי להסתיר את ריחו מכלבי המשטרה. הוא נשבע לעצמו באותו רגע כי ישנה את חייו.
פורמן הצטרף לתוכנית הכשרה מקצועית של משרד העבודה האמריקני ונשלח כחניך למדינת אורגון, שם נודע בהתנהגותו המרדנית ובמריבות שלו עם חניכים אחרים בתוכנית. בשלב זה הבחינו בכישרון האגרוף הטבעי שלו והוא קיבל עידוד להתחיל ולהתאגרף כספורט. הוא החל להתאמן כחובב במועדון אגרוף בסן פרנסיסקו.
בשנת 1968 ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו וזכה במדליית זהב באגרוף במשקל כבד בהיותו בן 19 בלבד. בעודו צועד בזירה, מניף את דגל ארצות הברית, נשמעו לעברו קריאות גנאי של אמריקאים שחורים שכינוהו "הדוד תום", על שלא הראה הזדהות עם מחאת האתלטים האמריקנים השחורים באולימפיאדה זו. לתדמית זו תרמו עקיצותיו של מוחמד עלי שרמזו כי פורמן מייצג את השחור הכנוע, החפץ ביקרו של האדם הלבן.
כמתאגרף מקצוען

פורמן הפך למתאגרף מקצועי בשנת 1969, ובקרב הראשון שלו הביס בנוקאאוט בסיבוב השלישי את דונלד וואלהיים בניו יורק. בשנתו הראשונה כמקצוען התאגרף ב-12 קרבות, 11 מהם סיים בנוקאאוט. אף בשנת 1970 התאגרף וניצח ב-12 קרבות, 11 מהם בנוקאאוט. בשנת 1971 ניצח בשבעה קרבות נוספים, מאזנו הכולל בסוף השנה היה 32 ניצחונות, ללא הפסדים, והוא דורג שני בעולם על ידי ארגוני האגרוף ה-WBA וה-WBC. בשנת 1972 ניצח בחמישה קרבות נוספים בנוקאאוט.
אלוף העולם במשקל כבד

ב-22 בינואר 1973 התייצב פורמן לקרב על תואר אלוף העולם נגד ג'ו פרייז'ר, שניצח בשנת 1970 את ג'ימי אליס והחזיק בתואר מאז, כשהוא גובר בין השאר על מוחמד עלי. הקרב נערך בעיר קינגסטון בג'מייקה. במהלך הקרב הפיל פורמן את פרייזר שש פעמים במהלך שני סיבובים, ניצח בנוקאאוט במה שנחשב אותה עת לאחת ההפתעות הגדולות בעולם האגרוף, והוכתר כאלוף העולם הבלתי מעורער. היה זה קרב האגרוף הראשון ששודר על ידי רשת הטלוויזיה HBO. מכת האגרוף שסיימה את הקרב נחשבת אחת ממכות האגרוף המרשימות ביותר שהונצחו בטלוויזיה.
כאלוף עולם לא זכה פורמן לאהדת העיתונות, והיו שראו את התנהגותו כמתנשאת ובלתי חברותית. שנים מאוחר יותר הסביר פורמן כי אימץ את דפוסי התנהגותו מסוני ליסטון, אלוף עולם אחר שלו שימש כיריב אימון.
פורמן הגן בהצלחה פעמיים על תוארו. הקרב הראשון בו הגן על התואר התרחש בטוקיו, נגד הפורטוריקני חוזה רומן. הקרב הסתיים בנוקאאוט תוך 55 שניות והיה לקרב הקצר ביותר על תואר אלוף העולם במשקל כבד באגרוף. בשנת 1974, בקראקס, ונצואלה, התייצב פעם נוספת להגן על תוארו נגד קן נורטון, שנודע בסגנון האגרוף המוזר שלו. פורמן ניצח את נורטון בשני סיבובים. לאחר קרב זה היה פורמן בלתי מנוצח כמתאגרף מקצועי, עם 40 ניצחונות, 37 מתוכם בנוקאאוט. באותה עת, רבים ראו בפורמן כמתאגרף בעל מכת האגרוף החזקה ביותר בהיסטוריה של האגרוף, ולדעת רבים היה, בטרם התמודד עם עלי, המתאגרף הגדול בכל הזמנים.
"רעם בג'ונגל" ("Rumble in the Jungle")

קרב ההגנה השלישי של פורמן על כתר אלוף העולם, בו התייצב מול מוחמד עלי, היה לאחד הקרבות הבולטים ביותר בהיסטוריה של האגרוף וזכה לכינוי "רעם בג'ונגל" (באנגלית: Rumble in the Jungle). עלי התייצב לקרב עם 42 ניצחונות ושני הפסדים (לפרייזר ולקן נורטון), בעוד לפורמן היו 40 ניצחונות, ללא הפסדים, ובמסגרת ניצחונותיו הביס את שני המתאגרפים היחידים שניצחו את עלי עד לאותה עת.
בקיץ 1974 נסע פורמן לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אז היה שמה זאיר), שנקבעה כמקום הקרב. בעת אחד מקרבות האימון שערך נחתך בגבת עינו ועקב פציעתו נדחה הקרב בחודש ימים. עלי ניצל את הזמן לטייל ברחבי זאיר ולהתחבב על ההמונים וכן להתגרות ביריבו בכל הזדמנות. למרות זאת, רבים העריכו כי פורמן יזכה בקרב.
הקרב נערך לבסוף ב-27 באוקטובר 1974, באצטדיון 20 במאי בקינשאסה. עם תחילת הקרב החל עלי מרקד סביב פורמן, אולם פורמן התקיפו ללא לאות והצמידו לחבלים, כשהוא מכה בגופו של עלי ללא רחם. למרות ניסיונותיו, פורמן לא הצליח להנחית, ולו מכה חזקה אחת, לראשו של עלי. על אף שהוצמד לחבלים, חבלי הזירה, שהיו רפויים במידה לא אופיינית, אפשרו לעלי להישען אחורנית ולהתחמק ממכות רבות (סגנון לחימה אותו כינה עלי מאוחר יותר בשם: Rope-a-dope, מעין "ריקוד חבלים"). עלי אף הרבה לחבק את פורמן ובכך הגביל את יכולתו להכות בחוזקה ואף התיש את כוחו בניסיון להיחלץ מן החיבוק. תוך כדי ניסיונות התחמקות בהישענות על החבלים, הצליח עלי להנחית מכות אגרוף לפניו של פורמן. לאחר שפורמן שלט בקרב בסיבובים הראשונים, הוא החל להתעייף ובסיבוב השמיני כבר נטל עלי את השליטה. לקראת סופו של הסיבוב החל עלי בסדרת מהלומות לראשו של פורמן עד שהנחית מכה ישירות לסנטרו של פורמן. פורמן כשל בזירה והתמוטט. הוא הצליח לקום על רגליו, אולם השופט הפסיק את הקרב. היה זה הפסדו הראשון של פורמן כמקצוען ועלי נותר המתאגרף היחיד שהביסו במכת נוקאאוט.
פרישות וחזרות לזירה

לאחר שהפסיד את תואר אלוף העולם, פרש פורמן מן הזירה למשך למעלה משנה ולא התאגרף בשנת 1975. בשנת 1976 נפגש לקרב נגד רון לייל בלאס וגאס. בסיבוב הראשון ספג פורמן אגרוף חזק אשר הימם אותו, אך לא הפילו. בסיבוב השני פורמן חבט בלייל, שנשען על החבלים, ולולא נשמע צלצול הפעמון בטעות, דקה לפני מועדו, ייתכן שפורמן היה מפיל את לייל. פורמן המשיך להכות בלייל גם בסיבוב השלישי. בסיבוב הרביעי החליפו המתאגרפים מהלומות חזקות שבמהלכן נפל פורמן לקרשים. הוא הספיק לקום על רגליו ולייל תקף פעם נוספת. כאשר נראה היה כי פורמן קרוב לתבוסה, הוא הנחית מהלומה לצדי ראשו של לייל ושלחו לקרשים, אך לייל קם על רגליו בזמן. שוב הלם לייל בפורמן וזה נפל לקרשים בפעם השנייה ושוב הצליח לעמוד על רגליו בזמן. בפתיחת הסיבוב החמישי המשיכו שני המתאגרפים להכות זה בזה, כשהם מזניחים את הגנותיהם ואז הפסיק לייל להכות, כנראה מעייפות, ופורמן פתח בסדרת מהלומות ללא מענה, בסופן התמוטט לייל. השופט הפסיק את הקרב ופורמן הוכרז כמנצח. ירחון האגרוף "רינג" הכתיר קרב זה בתואר "הקרב של השנה".
בקרב הבא פגש פורמן בג'ו פרייז'ר לקרב חוזר. פרייזר הצליח להחזיק מעמד בקרב זה עד לסיבוב החמישי, אז הופל פעמיים והקרב הופסק. פורמן נלחם בשני קרבות נוספים באותה שנה, ובשניהם ניצח בנוקאאוט.
את שנת 1977 פתח פורמן בניצחון בנוקאאוט ב-4 סיבובים, קרב שנערך בפלורידה, נגד פדרו אגוסטו. בקרב הבא, הפסיד בהחלטת שופטים לאחר 12 סיבובים נגד ג'ימי יאנג, בפוארטו ריקו. עם סיום הקרב חש פורמן ברע בחדר ההלבשה. הוא סבל מתשישות וממכת חום ומספר שחווה חוויית סף מוות. הוא סיפר מאוחר יותר כי מצא עצמו במקום דמוי גיהנום ואז החל מתחנן לאל לעזור לו, וחש שהאל מצווה עליו לשנות את חייו ודרכיו. לאחר מאורע זה הפך פורמן לנוצרי מאמין ובמשך עשור השנים הבא חי חיי דת. אף שלא הכריז על פרישתו מאגרוף, פורמן הפסיק להתאגרף והפך לכומר מוסמך בכנסייה משלו, בעיר יוסטון שבטקסס. את רוב זמנו הקדיש למשפחתו ולאנשי קהילתו. פורמן אף פתח מרכז נוער הקרוי על שמו.
פורמן כמתאגרף בשנות ה-80 וה-90

בשנת 1987, לאחר שנעדר מזירת האגרוף במשך כ-10 שנים, הפתיע פורמן רבים כאשר הכריז כי בכוונתו לחזור ולהתאגרף בגיל 38. בקרב הראשון הביס בנוקאאוט את יריבו לאחר 4 סיבובים. פורמן שקל בקרב למעלה מ-120 ק"ג וניכר היה שאינו בכושר גופני. רבים טענו כי החלטתו לשוב בגילו לזירה היא שגיאה, אולם הוא השיב כי בא להוכיח שגיל אינו צריך להוות מכשול להשגת יעדיו של אדם. פורמן המשיך וניצח ב-4 קרבות נוספים באותה שנה, אף שאיש מיריביו לא היה מתאגרף בולט.
פורמן ניכר באיטיות תנועתו בזירה, אולם אף בתקופתו הראשונה בזירה, פורמן לא התאפיין במהירות תנועה והיה מתאגרף כבד המסתמך על עוצמת אגרוף ולא על זריזות תנועה. עם זאת, שלא כמו בתקופתו הראשונה, התקשה בצירוף מכות ולאחר אגרופים רבי-עוצמה התקשה לשמור על יציבות רגליו. הוא לא איבד את יכולתו להנחית מכת אגרוף אדירה ובודדת. מנגד, העייפות שאפיינה אותו כמתאגרף צעיר יותר, בשלבים מאוחרים של קרבות שנמשכו 12 סיבובים, נעלמה עתה ונראה שהוא מצליח בקלות רבה יותר להישאר פעיל גם בקרב ארוך.
בשנת 1989, בעודו ממשיך להתאגרף, החל אף ליזום עסקים והפך למקדם מכירות טלוויזיוני של מגוון מוצרים, החל ממתקני צליית בשר ועד למפלטי כלי רכב. להבדיל מימיו כמתאגרף צעיר, שבהם נודע בגישתו היהירה והמרוחקת, פורמן הפך לדמות חייכנית וידידותית. הוא ומוחמד עלי הפכו לידידים קרובים וכמו עלי, אף פורמן הפך לדמות מוכרת מחוץ לזירת האגרוף.
פורמן המשיך בשרשרת של חמישה ניצחונות בשנת 1989. בשנת 1990 נפגש בזירה באטלנטיק סיטי עם ג'רי קוני, שהיה מדורג בעבר שני בעולם. קוני בא לקרב זה לאחר תקופה של חוסר פעילות והיה ידוע כמתאגרף בעל כושר ספיגה נמוך יחסית, אולם הוא נודע בכוח אגרופיו. בסיבוב הראשון הצליח קוני להמם את פורמן באגרוף חזק, אולם פורמן לא נפל. בסיבוב השני הנחית פורמן כמה מכות אגרוף אדירות שהיממו את קוני ומהן הוא נפל לזירה פעמיים ונוצח. פורמן המשיך וניצח ב-4 קרבות נוספים, בשנת 1990.
בשנת 1991, אף שרוב ניצחונותיו לא היו על מתאגרפים בולטים, קיבל פורמן הזמנה לקרב על תואר אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל כבד, נגד איוונדר הוליפילד, שהיה אז בכושר שיא. הקרב שודר בשיטת שלם וצפה. מעטים מהמומחים נתנו לפורמן, בן 42, סיכוי כלשהו בקרב, אולם פורמן הופיע לקרב במשקל 117 ק"ג ובכושר מצוין. פורמן לחץ על הוליפילד במהלך הקרב, אולם הוליפילד הצליח להתחמק ממכותיו ולהנחית מכות משלו. הקרב הסתיים בהחלטת שופטים, לאחר 12 סיבובים, שהעניקו את הניצחון להוליפילד. לאחר הקרב אמר פורמן לעיתונאים כי הגשים מחצית מחלומו לאחר שהראה לעולם כי אנשים, גם בשנות ה-40 לחייהם, יכולים להתמיד ולהשיג יעדים. אף שהפסיד בקרב, רבים העריכו את כושר עמידתו ואת השקעתו.
בשנת 1992 פורמן פגש בזירה את אלכס סטיוארט, שהפסיד למייק טייסון בסיבוב הראשון. פורמן הצליח להפיל את סטיוארט לקרשים פעמיים במהלך הסיבוב השני, אולם בהמשך התעייף וספג מהלומות קשות. בסוף הסיבוב ה-10 היו פניו של פורמן מלאות דם ונפוחות, ולמרות זאת זכה בניצחון בנקודות בהחלטת רוב השופטים. עם תום הקרב, רבים קראו לו לפרוש מאגרוף.
בשנת 1993 זכה פורמן להזדמנות נוספת להילחם על תואר אלוף העולם במשקל כבד. התואר היה של ארגון האגרוף ה-WBO, שנחשב לתואר פחוּת בחשיבותו מזה של ארגוני האגרוף המובילים. יריבו היה טומי מוריסון, מתאגרף צעיר שנודע בעוצמת אגרופיו. לאכזבת הצופים ולאכזבתו של פורמן, מוריסון ניהל קרב נסוג לאורך כל הסיבובים, הוא סירב להחליף מהלומות עם פורמן. סגנון קרב זה הועיל למוריסון היות שהצליח לצבור נקודות רבות מפורמן באגרופים ממרחק ומוריסון זכה בקרב לאחר 12 סיבובים.
פורמן כמתאגרף בשנות ה-80 וה-90 > אלוף עולם בשנית

בשנת 1994 קיבל פורמן הזדמנות נוספת לקרב על תואר אלוף העולם של ה-IBF וה-WBA, בקרב שנערך ב-5 בנובמבר בלאס וגאס. פורמן התחרה נגד מייקל מורר, שניצח את הוליפילד, ומעטים ראו בפורמן מועמד לניצחון. במשך תשעה סיבובים היה למורר יתרון בולט על פורמן בנקודות, בתחילת הסיבוב העשירי פיגר פורמן על פי הניקוד של כל שופטי הזירה. אז, באופן פתאומי, מכת אגרוף ששלח פורמן נחתה על קצה לסתו של מורר, פצע נפער בשפתו התחתונה והוא התמוטט לזירה. מורר לא קם אף לאחר שהשופט סיים למנות עשר.
פורמן, ששב והיה לאלוף עולם, ניגש לפינתו, כרע על ברכיו ונשא תפילה, בעוד ההמון מריע לו. בגיל 45 פורמן היה לאלוף העולם במשקל כבד המבוגר ביותר בהיסטוריה והיה אף לאלוף החוזר עם פער השנים הגדול ביותר בין שתי זכיותיו.
פורמן סירב להגן על תואר אלוף העולם של ה-WBA והעדיף לפגוש במתאגרף גרמני, אלכס שולץ, לקרב הגנה על תואר אלוף העולם של ה-IBF. אף שפורמן ספג בקרב מהלומות רבות וסיים אותו עם נפיחות רבה באחת מעיניו, הניצחון הוענק לו בנקודות, בהחלטת רוב השופטים. ארגון ה-IBF הורה מיד לערוך קרב חוזר בין השניים, אולם פורמן סירב לתנאי הקרב ותואר אלוף העולם נלקח ממנו.
פורמן המשיך להתאגרף גם בשנים 1996–1997, ובשנת 1998 החליט ארגון ה-WBC להעניק לו הזדמנות נוספת לקרב נגד שנון בריגס, שהמנצח בו יתמודד על תואר אלוף העולם נגד האלוף לנוקס לואיס. בריגס נחשב למתאגרף כישרוני, אולם לא עקבי. בריגס נסוג מפני אגרופיו של פורמן לאורך כל הקרב ובסיום 12 סיבובים הוא זכה בניצחון בהחלטה מעוררת מחלוקת.
פורמן כמתאגרף בשנות ה-80 וה-90 > פרישתו מאגרוף

לאחר ההפסד לבריגס סיים פורמן את הקריירה שלו כמתאגרף, הוא היה בן 48. הוא עדיין תכנן לקיים קרב אחרון נגד לארי הולמס, באולם האסטרודום ביוסטון. הקרב פורסם כ"מסיבת יום ההולדת", כיוון שמועד הקרב שתוכנן היה סמוך ליום הולדת שני המתאגרפים. לפורמן הובטח תשלום של 10 מיליון דולר תמורת ההשתתפות בקרב ואילו להולמס הובטחו 4 מיליון דולר, אולם המשא ומתן לקראת הקרב נכשל והקרב בוטל. פורמן הפך לפרשן אגרוף ברשת HBO.
בחודש פברואר 2004 הכריז פורמן כי הוא מתאמן לקראת חזרה נוספת לזירה, בגיל 50, כדי להוכיח כי גם גיל 50 אינו בגדר "גזר דין מוות". אולם תוכניות אלה לא התממשו. פורמן ניתק קשריו אותה עת עם רשת HBO ועזב את ענף האגרוף.
פורמן כמתאגרף בשנות ה-80 וה-90 > היכל התהילה של האגרוף

בינואר 2003 נבחר פורמן להיכל התהילה הבינלאומי של האגרוף וטקס כניסתו להיכל נערך בחודש יוני אותה שנה. באותה שנה דירג אותו ירחון האגרוף "רינג" כמתאגרף בעל עוצמת האגרוף התשיעית בכל הזמנים.