stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנוואטו-ונגנאוי

מנוואטו-ונגנאוי (באנגלית: Manawatu-Wanganui) הוא חבל בחלקו הדרומי של האי הצפוני של ניו זילנד המשתרע על שטח של 22,206 ק"מ רבוע ומתגוררים בו 226,100 תושבים. החבל נקרא על שם שני הנהרות הגדולים הזורמים לאורכו - מנוואטו בדרום החבל, וונגנאוי, הנהר הארוך ביותר בניו זילנד שניתן לשוט לכל אורכו, בצפון החבל. בחלקו המזרחי של החבל מצויים הרי הגעש רופאהו, רנגיטיקי וונאגנואי.
כשביעית משטחו של החבל שייך לפארקים לאומיים או לשמורות טבע, ביניהם הפארק הלאומי טונגרירו שהוא הגדול ביותר בחבל מנוואטו-ונגנאוי והפארק הלאומי הראשון שהוכרז בניו זילנד. בעבר היה רוב שטחו של החבל מכוסה ביערות אך עם התרחבות ההתיישבות הארופאית באזור, במהלך המאה ה-19, נכרתו שטחי יער נרחבים לטובת תעשיית העץ ובשטחים הפתוחים נעשה שימוש כשטחי מרעה לכבשים. כיום נעשה מאמץ לשקם שטחי יער בחלקים שונים של החבל, בעיקר בתחומי שמורות הטבע והפארקים הלאומיים.
חלוקה מנהלית

מבחינה מנהלית החבל מחולק לשבע רשויות אזוריות: שישה מחוזות ועיר אחת. את המחוזות רנגיטיקי, רואפהו וטררואה מנוואטו-ונגנאוי חלוקת עם כמה מהחבלים השכנים שלה. בנוסף, כ-30% ממחוז סטרטפורד שבחבל טראנאקי מצויים גם הם בתחומי החבל.
| רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי>  | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> שם | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> בירה | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> שטח (קמ"ר) | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> אוכלוסייה (2018) | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> צפיפות (בנפש לקמ"ר) | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי> סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פלמרסטון נורת' Palmerston North | - | 395 | 88,700 | 224.56 | עיר |
| 2 | והנגנאוי Whanganui | והנגנאוי | 2,373 | 45,200 | 19.05 | מחוז |
| 3 | הורווהנואה Horowhenua | לוין | 1,064 | 33,000 | 31.02 | מחוז |
| 4 | מנוואטו Manawatu | פילדינג | 2,657 | 30,800 | 11.59 | מחוז |
| 5 | טררואה Tararua | דנבירק | 4,364 | 17,900 | 4.10 | מחוז |
| 6 | רנגיטיקי Rangitikei | מרטון | 4,484 | 15,150 | 3.38 | מחוז |
| 7 | רואפהו Ruapehu | טאומארוני | 6,734 | 12,750 | 1.89 | מחוז |
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| פריסת אוכלוסיית מנוואטו-ונגנאוי |
| --- | --- | --- | --- |
  מתחת 1 נפש לקמ"ר  מעל 1 נפש לקמ"ר  מעל 5 נפש לקמ"ר  מעל 10 נפש לקמ"ר  מעל 50 נפש לקמ"ר  מעל 100 נפש לקמ"ר  מעל 250 נפש לקמ"ר  מעל 500 נפש לקמ"ר  מעל 750 נפש לקמ"ר  מעל 1000 נפש לקמ"ר  מעל 2000 נפש לקמ"ר:
הערות שוליים

↑  "Subnational population estimates: At 30 June 2018 (final) – NZ.Stat tables". Stats NZ Tatauranga Aotearoa. 14 November 2018
| חבלי ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| האי הצפוני | נורת'לנד • אוקלנד • ואיקטו • ביי אוף פלנטי • הוקס ביי • טראנאקי • מנוואטו-ונגנאוי • ולינגטון • גיזברן |  |
| האי הדרומי | וסט קוסט • אוטגו • סאות'לנד • קנטרברי • נלסון • מרלבורו • טסמן |  |
| אזורים במעמד מיוחד | איי קוק • איי קרמדק • ניואה • איי צ'טהאם • טוקלאו • שטח חסות רוס • האיים הסאב-אנטארקטיים |  |
ראו גם רשויות אזוריות בניו זילנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491952505171  GND: 4638122-3  LCCN: no2003082336  MusicBrainz: 2cf54896-777c-4bba-9fd6-8f3bdca550d3  VIAF: 153951474   WorldCat (עם VIAF): 153951474
מלכת השושנים (אלבום)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
מלכת השושנים הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית עדן בן זקן. האלבום יצא לאור ב-3 בספטמבר 2015, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק, Mobile1 Music, NMC יונייטד אנטרטיינמנט ושרית הפקות. מהאלבום יצאו חמישה סינגלים, כשהשניים הבולטים ביותר הם שיר הנושא, והלהיט "פיסה מזכרוני".
לאחר חמישה חודשים מצאתו, זכה האלבום לתואר "אלבום זהב", על מכירות של 20,000 עותקים, לתואר "אלבום פלטינה", על מכירות של 40,000 עותקים, ולתואר "אלבום פלטינה משולש" על יותר מ-50 אלף שימושים דיגיטליים.
סינגלים וקליפים

לפני שיצא האלבום לאור, יצאו ממנו שלושה סינגלים. לכל אחד מהם פרט ל"שיכורים מאהבה", יצא קליפ רשמי שזכה להצלחה חסרת תקדים.
"מנגינה" - יצא לאור ב-11 בינואר 2015, כסינגל הבכורה של עדן בן זקן, וכסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר נכתב והולחן על ידי דנה לפידות וחנה לפידות, והופק על ידי אייל פרידמן, וזכה להצלחה רבה עם צאתו, כאשר הגיע אל המקום ה-16 ברדיו אמצע הדרך, ה-6 במדיה פורסט, וה-6 במדיה פורסט TV. הקליפ של השיר צבר למעלה מ-11 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לקליפ ה-10 הנצפה ביותר של בן זקן.
"מלכת השושנים" - יצא לאור ב-28 במאי 2015, כסינגל השני מתוך האלבום, וכשיר הנושא מתוכו. את השיר כתבו והלחינו דולב רם ופן חזות, וינון יהל הפיק אותו. השיר היה לשיר הרשמי של מצעד הגאווה שהתקיים באותה השנה, שם ביצעה אותו עדן בן זקן בהופעה חיה. עד שנת 2017, היה הקליפ של השיר, לקליפ הנשי הישראלי הנצפה ביותר ביוטיוב. מאוחר יותר, עקפה אותו אגם בוחבוט עם הקליפ לשירה "כמו בריו", ומחזיקה בשיא הזמרת נטע ברזילי עם הקליפ לשירה, "Toy". בקליפ, ניתן לראות את בן זקן שרה ברחובות עם רקדני ליווי, וסצנות נוספות. נכון ל-23 ביוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-36 מיליון צפיות. לשיר יצא רמיקס רשמי שנעשה על ידי ינון יהל ומור אברהמי. הרמיקס נכלל באלבום כרצועת בונוס. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-12 במצעד של רשת ג', ה-5 ברדיו אמצע הדרך, ה-4 במדיה פורסט, וה-3 במדיה פורסט TV.
"שיכורים מאהבה" - יצא לאור ב-9 באוגוסט 2015, כסינגל השלישי מתוך האלבום. בדומה לקודמו, נכתב והולחן השיר על ידי דולב רם ופן חזות, והופק על ידי ינון יהל. השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע אל ה-20 במצעד של רשת ג', ה-14 ברדיו אמצע הדרך, וה-3 במדיה פורסט. ביוטיוב זכה האודיו של השיר להצלחה חסרת תקדים גם כן, כאשר צבע למעלה מ-8 מיליון צפיות.
"פיסה מזכרוני" - יצא לאור ב-6 באוקטובר 2015, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. השיר נכתב והולחן על ידי אורי בן ארי, והופק על ידי דודו קומה. במצעדים הפך השיר למצליח ביותר מתוך האלבום כאשר הגיע אל המקום ה-1 במצעד של רשת ג', ה-1 ברדיו אמצע הדרך, ה-2 במדיה פורסט, וה-7 בגלגלצ. במצעד סוף השנה של רשת ג' הגיע השיר אל המקום ה-28, ובמצעד סוף השנה של גלגלצ הגיע אל המקום ה-20. השיר היה לשיר הראשון של בן זקן אשר נכנס למצעדי סוף שנה כלשהם, וביוטיוב אף צבר קרוב ל-7 מיליון צפיות.
"אלבינה" - יצא לאור ב-30 בדצמבר 2015, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום. השיר נכתב והולחן על ידי צ'ארלס איגוי ודולב רם, והופק על ידי יעקב למאי. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-11 במצעד של רשת ג', ה-7 במדיה פורסט TV, ה-13 ברדיו אמצע הדרך, וה-8 בגלגלצ. לשיר יצא קליפ שהפך לוויראלי וצבר קרוב ל-4 מיליון צפיות.
רשימת רצועות

| מלכת השושנים> מס' | מלכת השושנים> שם | מלכת השושנים> מילים | מלכת השושנים> לחן | מלכת השושנים> משך | מלכת השושנים>  | מלכת השושנים>  | מלכת השושנים>  | מלכת השושנים>  | מלכת השושנים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פיסה מזכרוני  | אורי בן ארי | אורי בן ארי | 3:57 |  |  |  |  |  |
| 2. | מנגינה  | דנה לפידות, חנה לפידות | דנה לפידות | 3:37 |  |  |  |  |  |
| 3. | מלכת השושנים  | דולב רם ופן חזות | דולב רם ופן חזות | 3:05 |  |  |  |  |  |
| 4. | שורף לי בעיניים  | גילי זכאי | גילי זכאי | 4:48 |  |  |  |  |  |
| 5. | אלבינה  | צ'ארלס איגוי, דולב רם | צ'ארלס איגוי, דולב רם | 3:31 |  |  |  |  |  |
| 6. | עד שתחזור בחזרה  | גל שריג | חן הררי | 4:00 |  |  |  |  |  |
| 7. | לטוס לאירופה  | משה בן אברהם | משה בן אברהם, אסף צרויה | 3:48 |  |  |  |  |  |
| 8. | כמה רזית  | זכאי | זכאי | 3:14 |  |  |  |  |  |
| 9. | נרדמת  | אבי אוחיון | צרויה | 3:35 |  |  |  |  |  |
| 10. | שומרת מרחק  | אייל חייא | נאור סינואני | 3:29 |  |  |  |  |  |
| 11. | שיכורים מאהבה  | רם, חזות | רם, חזות | 3:46 |  |  |  |  |  |
| 12. | מנגינה (רמיקס)   | דנה לפידות, חנה לפידות | לפידות | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 13. | מלכת השושנים (רמיקס)   | רם, חזות | רם, חזות | 3:54 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:39 |  |  |  |  |  |
מנחת (אתר מקראי)

מָנָחַת הייתה עיר מקראית. חוקרי המקרא וארץ ישראל במאה ה-20 הציעו לזהותה עם מָנָחָה, עיר בחבל יהודה, בין קריית יערים לביתר, המוזכרת בתרגום השבעים. חוקרים אחרים סוברים כי מנחת היא עיר בשפלה. בספר דברי הימים מסופר כי הוגלו אל מנחת בני שבט בנימין:
 ”וּבִנְיָמִן הוֹלִיד אֶת בֶּלַע בְּכֹרוֹ אַשְׁבֵּל הַשֵּׁנִי וְאַחְרַח הַשְּׁלִישִׁי: ... וְאֵלֶּה בְּנֵי אֵחוּד אֵלֶּה הֵם רָאשֵׁי אָבוֹת לְיוֹשְׁבֵי גֶבַע וַיַּגְלוּם אֶל מָנָחַת.” מנחת הייתה כנראה עירם של בני שבט יהודה ממשפחת המנחתי: ”בְּנֵי יְהוּדָה עֵר וְאוֹנָן וְשֵׁלָה שְׁלוֹשָׁה נוֹלַד לוֹ מִבַּת שׁוּעַ הַכְּנַעֲנִית ... בְּנֵי שַׂלְמָא בֵּית לֶחֶם וּנְטוֹפָתִי עַטְרוֹת בֵּית יוֹאָב וַחֲצִי הַמָּנַחְתִּי הַצָּרְעִי:” באמצע המאה ה-20 הוצע לזהות את מנחה או מנחת בכפר אל-מאלחה מדרום מערב לעיר העתיקה של ירושלים, אשר בסמוך לו הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 שכונת מלחה, וזאת באשר למיקומה הפרשני בחבל יהודה. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנים 1989–1987, על ידי גרשון אדלשטיין, יניר מילבסקי ושרה אורנט, נתגלו ממצאים קראמיים הדומים לממצאים שנתגלו בחפירות באזור שכונת גילה על ידי עמיחי מזר, ותוארכו שם לתקופת הברזל. עם זאת, חופרי מנחת תיארכו את האתר לתקופה מוקדמת יותר; תקופת הברונזה המאוחרת.
במכתבי אל עמארנה נזכר שם מקום "מנחת" (Mankhate) (קנ' 292, שו' 30) ומצוין כי אינו מרוחק הרבה מגזר (שם, שו' 43). הופעת שם המקום במכתבי אל עמארנה מעידה על קדמות השם.
לקריאה נוספת

הערכים: מָנָחָה, מָנָחַת, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 537.
יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 39, 130.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוקים א'–ו'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוקים ג'–נ"ד.
↑  רשימת פרסומים, אתר רשות העתיקות, פריט מס' 3.
↑  ספר ירושלים, תקופת המקרא, עורכים: שמואל אחיטוב ועמיחי מזר, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2000, עמ' 64.
↑  שמואל אפרים ליונשטם, אנציקלופדיה מקראית, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, 1968, כרך ה' עמ' 33-34
מסרק הגה

מערכת ההיגוי, מסרק ההגה מסומן במספר 3
מסרק הגה הוא חלק במערכת היגוי לרכב המבוססת על גלגל שיניים המשולב בפס שיניים תואם. הדמיון של פס השיניים למסרק מהווה את מקור השם.
המערכת מורכבת ממוט היגוי שבקצהו גלגל שיניים המניע מסרק שיניים תואם מצד לצד בעת סיבוב ההגה - זה בתורו מניע מוטות המקושרים לגלגלים הקדמיים. רעידות או חופשיות בהגה לעיתים יכולים להצביע על בעיה במסרק ההגה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנו בוכינגר

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1875 ניטרה, סלובקיה 
 פטירה:  18 באוגוסט 1953 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (1931–1939) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית 
 בן או בת זוג:  Szeréna Ladányi (1910–1940) 
 
מנו בוכינגר (בהונגרית: Buchinger Manó; ניטרה, 15 במאי 1875 – בודפשט, 18 באוגוסט 1953) היה סופר ופובליציסט הונגרי-יהודי, מנהיג איגודים מקצועיים, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי, חבר פרלמנט, ניצול שואה.
כסוציאל-דמוקרט צעיר

בוכינגר נולד ב־15 במאי 1875 במשפחה יהודית בניטרה. אביו היה יעקב בוכינגר ואמו יוזפינה בראך. מגיל שלוש עשרה התגורר עם משפחתו בבודפשט, שם למד כריכת ספרים. הוא הצטרף לאיגוד המקצועי של כורכי הספרים ועבד באיגוד כספרן. הוא ייסד והנהיג באיגוד פלג מתחרה (עם אוריינטציה שמאלנית). לאחר מיזוג שני הארגונים הפך לנשיא האיגוד המקצועי כולו. בין 1899 לבין 1905 עבד כפקיד ב"קופת הסיוע הכללית לעובדים חולים".
משנת 1894 ועד מותו היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. בשנת 1904 התמנה לחבר ההנהגה הלאומית ומשנת 1907 עד 1919 היה המזכיר של מרכז המפלגה. בשנת 1908 ניסח את כללי הארגון של המפלגה. הוא השתתף בתנועות ההמונים הסוציאל-דמוקרטיות, כולל בבחירות הכלליות. בכתביו ציטט את פרדיננד לאסל הגרמני שדעתו הייתה שצריך להיות "חירש ועיוור לכל דבר שאינו קשור לזכות הבחירה האוניברסלית". בגלל דעותיו, הקומוניסטים האשימו אותו ברפורמיזם ובאופורטוניזם. למעשה בוכינגר מעולם לא האמין בדיקטטורה של הפרולטריון, אלא לחם למען הדמוקרטיה האזרחית ושלטון החוק.
משנת 1905 הפך לחבר העיתון היומי של המפלגה נפסבה. בשנים 1908 עד 1919 היה העורך האחראי והכותב הקבוע של הגרסה הגרמנית של המגזין "Volkstimme". הוא גם פרסם בקביעות במגזין "סוציאליזם" שנקשר לשמם של ארנה גראמי וז'יגמונד קונפי. הוא התמודד מול הרשויות פעמים רבות בחייו. בשנת 1907 נכלא לשמונה חודשים. עם האירוניה המאפיינת אותו כל כך, הוא כתב באחת האוטוביוגרפיות שלו: "אני אסיר תודה למערכת הישנה, כי בכלא אתה יכול סוף סוף להירגע ולהרחיב את הידע שלך."
בזכות כישוריו המצוינים בשפה הגרמנית והסלובקית, היה הציר של ה-MSZDP והשתתף בקונגרסים של מפלגות האחים הסוציאל-דמוקרטיות ובישיבות התנועה הסוציאליסטית הבינלאומית מאז ראשית המאה. משנת 1908 הפך לכתב קבוע של הלשכה הסוציאליסטית הבינלאומית. בנובמבר 1910 התחתן עם סרנה לדאני (1940-1884), ממארגני תנועת הפועלות ההונגריות. לא נולדו להם ילדים.
בשנות המהפיכות

מאביב 1918 בוכינגר נדחק מהנהגת ה-MSZDP. הוא היה חסיד גדול של מהפיכת החרציות - וכחבר במועצה הלאומית (המועצה הלאומית ההונגרית הוקמה בתום מלחמת העולם הראשונה על ידי המפלגות האנטי-מלחמתיות בהונגריה שהיו אמונות על עקרונותיו של הנשיא האמריקאי וודרו וילסון, בדומה למועצות הלאומיות שהוקמו במדינות אחרות באימפריה האוסטרו-הונגרית). לא היה לו תפקיד של שר, אך היו לו מטלות דיפלומטיות. ב־20 במרץ 1919 כאשר הנהגת ה-MSZDP החליטה להצטרף למפלגה הקומוניסטית ולהשתתף בשלטון, הצביעו בוכינגר, ארנה גראמי, דיולה פיידל ושאנדור פרופר נגד ההחלטה. כאשר הוכרזה הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בוכינגר התפטר מכל תפקידיו. תחילה הפך לעובד בקואופרטיב וביולי היגר לווינה.
באוגוסט 1919, לאחר נפילת הדיקטטורה הפרולטרית, הוא שב להונגריה. הוא התרחק מהבולשביזם וגינה בתוקף גם את תחילת הטרור הלבן לאחר השתלטות אישטוואן פרידריך על ראשות הממשלה. יחד עם ארנה גראמי ודיולה פיידל היה בדעה שיש להחזיר את העקרונות של אוקטובר 1918 בשיתוף עם מפלגות אזרחיות.
בשנות הגלות

בפברואר 1920 שב לווינה כדי להימנע מהעמדתו האפשרית למשפט פוליטי, ועד לסוף העשור שהה מחוץ להונגריה. בגלות הצטרף לקבוצה "המתונה" בראשות ארנה גראמי, וגינה את הקו הפוליטי הסלחני של מנהיגי המפלגה שנותרו בהונגריה, אך גם לא שיתף פעולה עם קונפי והאגף השמאלי (הלא חוקי) של הקומוניסטים.
בשנת 1929, לאחר הקלה נוספת במדיניות הממשלה כלפי הסוציאל-דמוקרטים בעקבות ניצחון מפלגת הלייבור, עלתה שאלת חזרתם של גראמי ובוכינגר. הממשלה ביקשה מהסוציאל-דמוקרטים לתמוך במדיניות החוץ ההונגרית באמצעות קשריהם הבינלאומיים, ובתמורה הבטיחה לתת יותר מרחב לארגון המפלגה.
החזרה להונגריה

משנת 1930 בוכינגר חזר להונגריה והפך שוב לחבר בהנהגת ה-MSZDP (משנת 1933 היה המזכיר לענייני חוץ). ב־6 ביוני 1931, לבקשת בתלן, פיזר מיקלוש הורטי את הפרלמנט. הבחירות התקיימו ב־30 ביוני וב־7 ביולי 1931, שם ה-MSZDP השיגה 14 מנדטים ומנו בוכינגר נבחר לחבר פרלמנט. כדובר בבית הוא נשא נאומים בעיקר בנושאי מדיניות חוץ, ומשנת 1933 ספג ביקורת קשה על גישתו לגרמניה הנאצית (ראה נאומו של גיולה גמבש בבית הנבחרים לפני ביקורו בברלין ביוני 1933). הוא נבחר מחדש בבחירות במרץ-אפריל 1935 (שוב ברשימת מחוזות הבחירה בדרום פשט, במקום השני ברשימת MSZDP).
בגלל מוצאו היהודי, הוא נדחק מהנהגת המפלגה בראשית שנות הארבעים. ב־22 במרץ 1944, (יום לאחר כניסת הוורמכט להונגריה - מבצע מרגרטה) לאחר שמנהלת משק ביתו נעצרה ונלקחה כבת ערובה על ידי הגרמנים (במקומו), בוכינגר התייצב במטה האס אס בבודפשט ונכנע. הוא גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם נכלא עד 5 במאי 1945, עד לשחרורו על ידי בעלות הברית.
אחרי המלחמה

בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1947 בוכינגר נבחר שוב לפרלמנט ההונגרי. בשנת 1948 כבר לא התנגד למיזוג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית עם המפלגה הקומוניסטית, אלא הצטרף למפלגה המאוחדת של מפלגת העובדים ההונגרית. הוא נבחר לפרלמנט שוב בבחירות במאי 1949, אך כבר לא היה מעורב בחיים הפוליטיים. הוא נפטר בבודפשט ב־18 באוגוסט 1953.
כתביו

הלחם של העני ; חנות ספרים של נפצבה, ב., 1904
ברן. המשמעות והעבודה של האינטרנציונל השלישי ; נפסבה, עמ ', 1919 ( ספריית עובדים )
תולדות התאגדות עובדי כורכי הספרים בהונגריה ; קלילות Ny., Bp., 1928
קפיטליזם, פשיזם, סוציאליזם ; ינוש אשטרגליוס, בודפשט, 1933 ( חוברות סוציאל-דמוקרטיות )
עדות. הטרגדיה של מהפכת אוקטובר ; מילת העם, עמ ', 1936
הפגישה שלי עם המנהיגים הסוציאליסטיים של אירופה ; דבר העם, עמ ', 1938
מנו בוכינגר - מיהאי רווס: חצי מאה. חמישים שנה של התנועה הסוציאל-דמוקרטית בהונגריה מדצמבר 1890 ועד ימינו ; המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ב ', 1941
פשעיהם והענשתם של פושעי הגסטפו. 14 חודשים במחנה ריכוז של היטלר ; סופרים, עמ ', 1945
להילחם למען הסוציאליזם. זיכרונות וחוויות, 1-2. ; Népszava, Bp., 1946-1947 ( חוטי הדרכה לחקר חומרי הקונגרס השלישי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית )
הסוציאליסטיים של אירופה ; הודעה לעיתונות, הערה יאנוס קנדה; אור השמש, Bp.,
מידע נוסף

מסמכים של מנו בוכינגר, ארכיון ההיסטוריה והאיחוד הפוליטי, PIL 696. f.
זוסוזנה ברני אגנס: בודפשט ובונים חופשיים. Bp., מחבר, 2005.
פאל גויאש בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939-2002.
הלקסיקון הגדול של גוטנברג. מאגר של כל הידע. Bp., משרד הפרסומים הגדול של לקסיקון, 1931-1932.
אלמנאך מהאסיפה הלאומית הזמנית שהתכנסה בדברצן ב־21 בדצמבר 1944, ובהמשך התכנסה בבודפשט 21 בדצמבר 1944 - 9 בנובמבר 1945 Főszerk. איסטוואן וידה. Bp.,
מי ומי? לקסיקון של בני הדור. Bp., ביתא ספרותית ושות ', 1937.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. אגנש קניירש. Bp., מו"ל אקדמי, 1967-1969.
האייקון הגדול ההונגרי. Főszerk. László Ériesős (המאות 1–5) ), Gábor Berényi (מהדורה 6) ), Lászlóné Lány (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-.
לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פיטר אוגווארי. Bp., לקסיקון יהודי, 1929.
הלקסיקון החדש של רוואי. שקסארד, תינוקות, 1996-.
הדיקטטור העולמי של טולנה. Bp., עלון סחר הונגרי, 1912-1919. 8 יח '.; Bp., הוצאת קסק, 1999-
אייקון העולם החדש של טולנה. Bp., טולנאי, 1926-1933.
אנציקלופדיה ביוגרפית הונגרית חדשה. Főszerk. László Markó. Bp., מועדון הספרים ההונגרי.
לקסיקון ספרותי הונגרי חדש. פטר לאסלו. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994.
מיכאל שרף

| --- | --- |

פרופ' מיכאל שרף
 לידה:  מוגדור, מרוקו מרוקו
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 התמחות:  רפואת משפחה
 תואר:  פרופ'; מוסמך בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית
 תפקידים:  מנהל מרפאת ירוחם, שירותי בריאות כללית  מנהל רפואי של מחוז דרום בשירותי בריאות כללית  ראש מינהלת הביזור בשירותי בריאות כללית  ראש אגף תכנון ומדיניות בריאות בשירותי בריאות כללית  מנהל המרכז הרפואי מאיר  מנהל המרכז הרפואי סורוקה  סמנכ"ל וראש חטיבת בתי חולים בשירותי בריאות כללית
מיכאל שרף הוא רופא ישראלי. הוא פרופסור לרפואה, מומחה לרפואת המשפחה ומוסמך בבריאות הציבור. בתפקידו הציבורי האחרון כיהן כסמנכ"ל וראש חטיבת בתי החולים בשירותי בריאות כללית.
ביוגרפיה

שרף נולד במוגדור שבמרוקו, ובגיל 4 עלה לישראל. בילדותו התגורר ביישוב אופקים שבנגב והתחנך בבית הספר התיכון ע"ש מיי בוייאר בירושלים.
בשירותו הצבאי היה מפקד קורס חובשים קרביים. השתחרר משירות מילואים בדרגת סא"ל.
למד רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, לאחריהם התמחה ברפואת המשפחה במחוז דרום של כללית. שימש כמנהל מרפאת הכללית ביישוב ירוחם וכסגן המנהל הרפואי במחוז דרום של כללית.
בשנת 1986- הוענק לו פרס על שם פרופ' כוזרי וזאת בעבור שירות רפואי מצטיין (טיפול ב-47 פצועי אוטובוס סמוך לדימונה שהיה בדרכו לאילת בלילה)
בשנת 1993 מונה כמנהל רפואי של מחוז דרום בכללית. בשנת 2001, מונה כראש מינהלת הביזור בהנהלה הראשית של כללית, ובשנת 2003 מונה לראש אגף תכנון ומדיניות בריאות בהנהלה הראשית של כללית.
בסוף שנת 2006 התמנה למנהל המרכז הרפואי מאיר בכפר סבא, ובשנת 2007 למנהל המרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע.במהלך כהונתו כמנהל בית החולים התמודד עם ניהול וטיפול בפצועים תחת מתקפת הטילים על הדרום בזמן מבצע עופרת יצוקה ומבצע עמוד ענן.
בשנת 2010 ניבחר פרופ' שרף כרופא משפחה מצטיין ומעורר השראה על ידי המגזין דה מרקר וצוין ברשימת 101 הרופאים המשפיעים בישראל.
לאחר 6 שנים בסורוקה, בשנת 2013, התמנה לסמנכ"ל וראש חטיבת בתי החולים בכללית.
שרף הוא איש סגל בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון.
שרף תושב היישוב להבים, נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  שרות, סבב מינויים בכירים ב"שירותי בריאות כללית", באתר ביזפורטל, 7 ביוני 2007
מערב בחר אל-ע'זאל

| --- | --- |
דגל מערב בחר אל-ע'זאלדגל מערב בחר אל-ע'זאל
מראה אופייני
מראה אופייני
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 חבל ארץ:  בחר אל-ע'זאל
 בירת המדינה:  ואו
 שטח:  91,079.95 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  333,431 (2008)
  ‑ צפיפות:  3.7 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  7°53′00″N 25°52′00″E﻿ / ﻿7.8833333333333°N 25.866666666667°E﻿ / 7.8833333333333; 25.866666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מערב בחר אל-ע'זאל (ערבית: غرب بحر الغزال; הגייה: ר'רב בחר אל-ר'זאל)  היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. המחוז שכן בחבל בחר אל-ע'זאל . שטחו היה 93,900 קמ"ר, אוכלוסייתו הייתה כ-333,431 (נכון ל-2008) ובירתו הייתה העיר ואו. המחוז חולק לשלוש נפות: ראג'ה, נהר ג'ור (Jur) וואו.
ערך זה הוא קצרמרבנושא דרום סודאן ובנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלאכת צד

רשת דיג
כלוב ללכידת חולדות עם לחם כפיתיון
ציד יוני בית, נתונה במחלוקת בין הפוסקים
מְלֶאכֶת הַצָּד (במקורות "מלאכת צידה") היא אחת מהמלאכות שהיו נעשות במשכן, ולכן היא נחשבת לאחת מל"ט אבות מלאכה בשבת. במשכן היו צדים תחשים וחלזונות לצורך יריעות המשכן.
הגדרת המלאכה

ישנם שני סוגים של צידה: צידה האסורה מהתורה. וצידה האסורה מתקנת חכמים.
צידה האסורה מהתורה: פעולה המכניסה את בעל החי ממצב שבו הוא יכול להימלט, למצב שממנו הוא אינו יכול להימלט יותר, ותופסו אינו צריך לעשות פעולה נוספת כדי לתפסו. כך למשל, הכנסת דג לתוך כוס מים, ציד צבי ממקום שבו הוא משוחרר לתוך חדר קטן (אינו מחוסר צידה). כמו כן מהתורה חייבים רק על צידת בעל חיים שצדים אותו מכיוון שהוא שווה ערך בעודו ניצוד ומשתמשים בו לצורך אישי או למכירה, בשעה שצדים אותו לצורך זה. אך צידת בעל חיים שהדרך לצודו אינו אלא על מנת שלא יזיק אין חייבים עליו. וכן אם מטרתו בצידה זו אינה אלא למנוע היזק וכדומה פטורים על צידה זו אף אם בדרך כלל צידת בעל חיים זה היא לצורך אישי או למכירה.
צידה האסורה מתקנת חכמים: פעולה המכניסה את בעל החי למקום סגור ומגודר שאינו יכול להימלט משם, אך המקום גדול דיו באופן שאם האדם ירצה לתפוס את בעל החי בידיו יצטרך לעשות פעולה נוספת ותחבולות על מנת לתופסו (מחוסר צידה). וכן צידת בעל חיים שצדים אותו למנוע היזק וכדומה אסורה מתקנת חכמים.
הגדרת המלאכה > ציד זבובים

ציד זבובים אינו נחשב למלאכה מהתורה, מכיוון שאין בהם כל צורך אישי ואין תפיסתם אלא למנוע היזק.
הטור פוסק שבזבובים אין צידה כלל, שכן מרוב קטנותם וזריזותם גם אם הם ניצודים, מיד כאשר יפתחו את התיבה הם יברחו, והרמ"א מביא את דבריו בהגה כ"יש מקילין", הב"ח והמגן אברהם פסקו כדעת הראשונים שהדבר נחשב לצידה, ולכן פסק המשנה ברורה שיש להחמיר להפריח את הזבובים כאשר ודאי שיש שם זבובים, ורק במקרה שהוא הפריח את הזבובים אין צורך לדקדק ולבדוק אם יש עוד זבובים.
פסק זה של המשנה ברורה, מיוסד על כך שהאיסור לתפוס זבוב כאשר הוא אינו מתכוון לכך אך ברור שהדבר יעשה, מושג הידוע בהלכה כפסיק רישיה. אחד הנידונים המצויים בפוסקים, היא במלאכת צידה. הט"ז מתיר לסגור תיבה שייתכן שיש בה זבובים, כי הדבר לא נחשב "פסיק רישיה", מכיוון שספק פסיק רישיה הוא כל מקרה שבו התוצאה אינה מוכרחת, ואם כן מקרה זה לא נחשב ל"פסיק רישיה", שמשמעותה - תוצאה ודאית, ולמרות הספק הוא מצד אי ידיעת האדם, המעשה מוכרח מצד עצמו.
אך המשנה ברורה מחדש שייתכן שסברא זו של הט"ז היא באיסור מדרבנן, שכן ספק מדרבנן - הוא לקולא, אך כאשר מדובר במלאכה מהתורה יש להחמיר מספק, את פסקו זה הוא מביא בשם רבי עקיבא איגר.
הגדרת המלאכה > האם יש בעלי חיים שאין איסור כלל לצוד אותם

הרי"ד כותב שחומט האמור בתורה, שמבואר במשנה שחייבים על צידתו, אינו שבלול. נימוקו הוא משום שאם כך לא יכול להיות ששייך בו צידה, שהרי השבלול זז לאט מאוד. וכך פסק הרב שלמה זלמן אוירבך.
אולם, הרב אלחנן סמט כתב שדעת רש"י ורס"ג ששייכת צידה גם בבעלי חיים איטיים. לדעת הרב יוסף שלום אלישיב והרב קרליץ עשוי להיות בכך איסור תורה, ואילו לדעת הרב שמואל הלוי ואזנר צידתם אסורה מדברי חכמים בלבד.
צידה בעקיפין

כל פעולה שיש בה משום ציד, גם בעקיפין כמו גם הכאת בעל חיים ופציעתו, באופן שאינו יכול להימלט מפאת חולשתו, נחשבת כצידה. (דבר זה שנוי במחלוקת ואינו מוכרח שעובר על מלאכת צידה אם אינו לוקח את הבע"ח ) גם אם צייד מרתיע בעל חיים וגורם לו להעצרות פתאומית, שעל ידה נתפס בעל החי, הוא עובר על איסור מהתורה אף על פי שלא גרם את הציד בפועל ממש, שכן דרך הציידים לעשות מעשים כגון אלו במהלך מלאכת הציד, ולכן מעשה זה כשלעצמו נכלל באיסור מלאכת צידה.
בעלי חיים מבויתים

השולחן ערוך פוסק שחיות ועופות המתגוררים בקרבת בני אדם כגון אווזים ותרנגולים, וחוזרים מעצמם לבית בעל הבית ומזונם מוטל על בעל הבית, אין בהם משום צידה, וזאת אם בעלי החיים לא מרדו ואינם בורחים מבעל הבית. הרמ"א חולק עליו וסובר שאסור מדברי חכמים לתופסם, גם אם עושה זאת מחשש שיגָנבו, וכן פוסק המשנה ברורה. אולם בבהמות מבויתות לגמרי כגון פרות וכבשים כולם מסכימים שלא שייך איסור צידה, אלא אם כן מרדו בבעליהם. וכן בימינו בכלב מבוית לא שייך איסור צידה.
לכן, אפילו אם הכלוב היה פתוח, והעופות נמצאים בתוך הכלוב, יש להזהר שלא לסגור את הכלוב. בעלי חיים שנקנו ועדיין לא התרגלו לבוא לבית בעליהם, הכנסתם לבית היא בכלל מלאכת צידה, מכיוון שמחוסרים צידה ואינן ניצודים[דרושה הבהרה] ועומדים מאליהם כמו בעלי החיים הבאים מאליהם לביתם.
ראו גם

מלאכת שוחט
מחמר