stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנט מייבנק
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

מייבנק נולד ב-7 במרץ 1899 בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, לאחת המשפחות הבולטות והעשירות בעיר. הוא היה צאצא ישיר של חמישה מושלי קרוליינה הדרומית לשעבר: תומאס סמית', רולינס לוונדס, רוברט גיבס, ג'יימס מור וויליאם אייקן הבן. בנוסף, הוא היה קשור לסנאטור האמריקאי רוברט ברנוול רט. מייבנק סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של פורטר (הידועה כיום בשם פורטר-גאוד) ולאחר מכן קיבל תואר מהמכללה של צ'ארלסטון. הוא שירת בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ברנט מייבנק היה בנם של ד"ר ג'וזף מייבנק השישי והרייט לוונדס רט, הראשון מבין עשרה ילדים. הוא התחתן עם אליזבת דה-רוסט מאיירס ב-28 ביוני 1923. נולדו להם שלושה ילדים: בן, ברנט, ושתי בנות, אליזבת ורוברטה. לאחר מותה של אשתו הראשונה נישא מייבנק בשנית, אך מהנישואים השניים לא נולדו לו ילדים. בנו, ברנט ר. מייבנק הבן, כיהן מאוחר יותר בתפקיד סגן מושל קרוליינה הדרומית, וכן כיהן כמחוקק באספה הכללית והיה מועמד לתפקיד המושל.
ביוגרפיה > קריירה > ראש עיריית צ'ארלסטון

לפני שהתעניין בפוליטיקה ובשירות הציבורי, מייבנק התבסס בעסקי ייצוא הכותנה מ-1920 עד 1938. כדמוקרט כל חייו, מייבנק נכנס לפוליטיקה בפעם הראשונה ב-1927, כשנבחר לכהונה של ארבע שנים בתור יו"ר בצ'ארלסטון. הוא מונה לראשות העיר באופן זמני ב-1930 ולאחר מכן נבחר לראשות העיר צ'ארלסטון ב-1931, וכיהן בתפקיד עד 1938. כראש עיר, מייבנק איזן את התקציב במהלך השפל הגדול. הוא סירב להעלות את משכורתו ל-6,000 דולר מ-3,600 דולר, והפחית מיסים מקומיים. מייבנק ניצל מימון פדרלי תחת הממשל של הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט לפינוי שכונות עוני, בניית דיור ציבורי ותשתיות אחרות ותמיכה בתשלומי אבטלה. הוא גם השתמש במענק של מינהל קידום העבודות (WPA) כדי לשחזר את תיאטרון Dock Street ההיסטורי, ומענקים אחרים הועברו לשיפורי תשתית כמו מספנות העיר ומשרפה בעיר.
בתקופה זו מונה מייבנק גם כחבר במועצת המדינה לבקרת הבנקים (1932–1933) והיה יושב ראש רשות השירות הציבורי של קרוליינה הדרומית (1935–1939). הוא פיקח על פרויקט חשמל בחסות המדינה על נהר סנטי. פרויקט זה, המכונה "רשות עמק טנסי הקטנה", נבנה כדי לשלוט על שיטפונות וכן לספק חשמל הידרואלקטרי למדינה. מייבנק היה תומך שמרני בניו דיל של הנשיא רוזוולט, שמימן עבודות ציבוריות ותוכניות עבודה. אבל הוא התנגד לחלק ממדיניות העבודה של הנשיא. בנוסף, הוא מונה על ידי המושל כחבר במועצה המייעצת של מדינת קרוליינה הדרומית של מינהל העבודה הציבורי הפדרלי מ-1933 עד 1934.
ביוגרפיה > קריירה > מושל קרוליינה הדרומית

עם הפרסום המפרגן מפרויקט Santee, בסיס פוליטי חזק בצ'ארלסטון, ותמיכה מהמנטור שלו, הסנאטור האמריקני ג'יימס פ. ביירנס, מייבנק נבחר כמושל ב-1938. כמושל, מייבנק ניסה ללא הצלחה להקים כוח משטרה מדינתי הולם, אך הוא פיקח באופן נמרץ על העמדה לדין של הגורמים הפליליים במדינה. הוא אכף בקפדנות את חוקי האלכוהול וההימורים. מייבנק התערב באופן אישי כדי למנוע הרס של חומה גבוהה מסביב לכלא ההיסטורי בצ'ארלסטון כאשר הוא הפך מאוים על ידי הרחבת פרויקט דיור.
הוא נלחם בקו קלוקס קלאן, שהגיע לשיאו בשנות ה-20, אך עדיין היה פעיל. מייבנק הרחיב הזדמנויות כלכליות עבור אנשים שחורים בחברה המופרדת על רקע גזעי וניסה לשפר את איכות בתי הספר של השחורים במדינה, שהיו חסרי מימון באופן היסטורי. הוא לא עשה דבר כדי לשנות את שלילת הזכויות של שחורים עקב סעיפים בחוקת המדינה וחוקי הבחירות מאז תחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה > קריירה > סנאטור ומוות בטרם עת

בינואר 1941 הנשיא רוזוולט מינה את ביירנס לבית המשפט העליון של ארצות הברית. מייבנק זכה בבחירות מיוחדות על מושב הסנאט האמריקאי של ביירנס בספטמבר 1941, והביס את המושל לשעבר אולין ד. ג'ונסטון עם 56.6 אחוזים מהקולות. ב-1942 נבחר מייבנק לתקופת כהונה מלאה של שש שנים, וב-1948 הוא נבחר מחדש ללא התנגדות, וכיהן עד מותו ב-1954.
מייבנק היה סנטור רב עוצמה, חלק מהגוש הדמוקרטי הדרומי. מייבנק כיהן כיו"ר הוועדה לבנקאות ומטבע וכיו"ר משותף של הוועדה המשותפת לייצור ביטחוני. כיו"ר ועדת המשנה למשרדים עצמאיים, במסגרת ועדת ההקצאות, סיפק מייבנק תמיכה קריטית להמשך תוכנית הנשק הגרעיני של ארצות הברית בתחילת שנות ה-50. הוא הציג את "תיקון מייבנק", שהוצמד לחוק ההקצבות להגנה משנת 1953. התיקון שחרר את משרד ההגנה מחקיקה פדרלית לכוון אחוז מהוצאותיו לאזורי אבטלה גבוהים. זמן קצר לפני מותו נבחר מייבנק לאחד מ"20 האמריקנים המשפיעים ביותר" על ידי המגזין Fortune.
מייבנק מת מהתקף לב בבית הקיץ שלו בפלט רוק, קרוליינה הצפונית ב-1 בספטמבר 1954. הוא נקבר בבית הקברות מגנוליה בצ'ארלסטון. כמה מכובדים השתתפו בהלוויה, כולל המושל ג'יימס פ. ביירנס, סטרום ת'ורמונד, ארנסט פ. הולינגס, שלושה עשר סנאטורים, חברי קונגרס ופקידי מדינה ומקומיים. מותו הפתאומי של מייבנק חודשיים לפני יום הבחירות פתח את הבחירות לסנאט בקרוליינה הדרומית ב-1954. סטרום ת'ורמונד ניצח כמועמד לכתיבה (כלומר, מועמד ששמו לא מופיע בפתק ההצבעה והוא מבקש להיבחר באמצעות כתיבת שמו בפתק ההצבעה) מול המועמד שנבחר על ידי מנהיגי המפלגה הדמוקרטית להחליף את מייבנק.
לאחר מותו של מייבנק, מקומות רבים ברחבי המדינה נקראו לכבודו, כולל כביש מייבנק, גשר ברנט מייבנק ואולם מייבנק בקולג' של צ'ארלסטון.
הערות שוליים

1 2  "Maybank Votes; Goes To Columbia". News & Courier. Charleston, South Carolina. 17 בספטמבר 1941. p. 2. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Leader South Carolina Needs (editorial)". News & Courier. Charleston, South Carolina. 11 בספטמבר 1938. p. 1. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Next Governor Cheered By 600 at Big Banquet". News & Courier. Charleston, South Carolina. 9 בנובמבר 1938. p. 1. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "War Declared by Maybank On Gambling and Bootlegging". News & Courier. Charleston, South Carolina. 19 בינואר 1939. p. 1. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Governor Steps in to Save Jail Wall from Demolition". News & Courier. 20 במרץ 1939. p. 10. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Governor Bests Olin D. Johnston in Runover Race". News & Courier. Charleston, South Carolina. 17 בספטמבר 1941. p. 1. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Andrew Glass. "Powerful senator's early death roils South Carolina politics, Sept. 1, 1954". Politico (באנגלית). נבדק ב-2020-08-07.
↑  Burnet Maybank Senatorial Papers (אורכב 06.11.2008 בארכיון Wayback Machine), College of Charleston
↑  "Final Rites Held For Sen. Maybank". News & Courier. Charleston, South Carolina. 4 בספטמבר 1954. p. 1. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stockton, Robert (11 בדצמבר 1971). "New Building To Be Named For Maybank". News & Courier. Charleston, South Carolina. pp. 1B. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stockton, Robert (12 ביולי 1972). "Maybank Building Ceremonies Held". News & Courier. Charleston, South Carolina. pp. 10A. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183027087  ISNI: 0000 0000 2894 6069  LCCN: n88295983  NARA: 17408914  SNAC: w6h71366  US Congress: M000279  VIAF: 43412405   WorldCat (עם VIAF): 43412405 
הסנאטור מייבנק מכר את בית הקולונל ההיסטורי ג'ון סטיוארט בשנת 1950, ואמר, "פשוט מכרתי את הבית הגדול שלי כי זה לא הוגן שאחד הבתים הוותיקים ביותר של צ'ארלסטון ייסגר 11 חודשים במהלך השנה".
מייבנק עוזב את הבית הלבן לאחר שיחה עם הנשיא רוזוולט.
צבי הקר

| --- | --- |

צבי הקר בדירתו בבית דובינר, 2015
 לידה:  31 במאי 1931 פולין קרקוב, פולין
 פטירה:  24 בספטמבר 2023 (בגיל 92) גרמניה ברלין, גרמניה
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (24 בספטמבר 2023)  מכון אבני (1957)  Kraków University of Technology 
 תקופת הפעילות:  1955–2023 (כ־68 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  בית עיריית בת ים, בית הספירלה, מוזיאון הפלמ"ח
 פרסים והוקרה:  פרס רכטר
 www.zvihecker.com
 
צבי הקר (בגרמנית: Zvi Hecker;‏ 31 במאי 1931 – 24 בספטמבר 2023) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה

נולד ב-1931 בקרקוב שבפולין. הקר עזב את פולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והיגר לקזבלנקה ולאחר מכן ב-1950 עלה לישראל. למד אדריכלות בטכניון שבחיפה וסיים את לימודיו ב-1955. בין 1955 ל-1957 למד ציור במכון אבני וב-1959, לאחר שירותו הצבאי, הקים משרד ופעל בשיתוף עם אלדר שרון (עד 1964) ואלפרד נוימן (עד 1966). עבודותיהם המשותפות כוללות את מועדון הים התיכון באכזיב (1960–1961), כפר הנופש במכמורת (1961), מלון בונגלוס בשארם א-שייח' (1972–1976), בניין העירייה של בת ים (1969-1963), בנין הפקולטה להנדסת מכונות ע"ש דנציגר בטכניון (1965) ובית הספר לקצינים בה"ד 1 (1963–1967).
בסוף 1966, לאחר שלטענתו הטכניון שינה מתוכניתו לבניין דנציגר, הוא ניסה לצבוע את קירות הבניין ומאוחר יותר אף לחבל בו. תביעה שהגיש ביחד עם אלפרד נוימן בדרישה להורות לטכניון להסיר את השינויים שנעשו בבניין בגלל הפגיעה בשם הטוב של המתכננים נדחתה על ידי בית המשפט.
עבודותיהם הושפעו ממגמות דומות בעולם האדריכלות (דוגמת זרם המטבוליזם היפני) ושאלו מטפורות צורניות מהטבע לשימוש בתכנון מבנים ארכיטקטוניים מורפולוגיים. התנאים הפיזיים והכלכליים ששררו בארץ באותה התקופה איפשרו להם בתקופה קצרה יחסית להביא לידי ביצוע מספר עבודות לא קטן ולהפוך את ישראל למוקד התעניינות עולמי לזמן קצר.
ביוני 1967 חתם ביחד עם אישים אחרים כמו נתן ילין-מור, אייבי נתן, עמוס קינן והדה בושס על קריאה להקפדה על יחס הוגן כלפי תושבי השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים, כדי לא לתת נשק בידי התעמולה האנטי-ישראלית.
במשך שנים התגורר הקר ברמת גן. ב-1990 עבר להתגורר ולפעול בברלין. הוא לימד בגרמניה ותכנן בייחוד פרויקטים הקשורים לקהילה היהודית. מבין הפרויקטים המאוחרים שלו, ניתן לציין את שכונת המגורים רמות פולין שבירושלים (1971–1973) שנודעה בכינוי "שכונת הכוורות", בית הספר היהודי בדויסבורג, גרמניה (1996–1999) ואת מוזיאון הפלמ"ח (1995) בתל אביב.
נפטר ב-24 בספטמבר 2023 בברלין, גרמניה.
גלריית תמונות

רמות פולין
בית עיריית בת ים
בית הספר לקצינים של צה"ל
"בית הספירלה" ברמת גן, שזיכה את הקר בפרס רכטר (בשיתוף עם רם כרמי)
בניין הפקולטה להנדסת מכונות "בית דנציגר" בטכניון
מוזיאון הפלמ"ח
בית דובינר
הערות שוליים

↑  תמר אבידר,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'האדריכל הניף את מברשת הצבעים, מעריב, 20 באוקטובר 1966
↑  האדריכל הניף את מברשת הצבעים (המשך), מעריב, 20 באוקטובר 1966
↑  פרופ' נוימן עזב את הטכניון, דבר, 21 בנובמבר 1966
↑  המחיצות שהטכניון הוסיף לבית דנציגר לא יוסרו, דבר, 14 בדצמבר 1967
↑  בידיים נקיות, דבר, 25 ביוני 1967
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'נעמה ריבה,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'האדריכל צבי הקר מת בגיל 92, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273750  NLI: 987007262438005171  PLWABN: 9810688543305606  BIBSYS: 90946072  CANTIC: a11619442  CiNii: DA10496296  GND: 1158163363  ISNI: 0000 0000 8090 4149  LCCN: n78039047  NKC: ola2014812813  NLK: KAC2022E3212  NSK: 000550736  RERO: 02-A005634882  RKD: 288697  SNAC: w6qc188d  SUDOC: 069007373  ULAN: 500001832  VIAF: 10654358   WorldCat (עם VIAF): 10654358
צ'רמנדר

| --- | --- |

 סוג:  אש
 הופעה ראשונה:  דור הפוקימונים הראשון 
 מידע
 גזע:  פוקימון הלטאה
 
צ'רמנדר (ביפנית: Hitokage, ヒトカゲ) הוא דמות בזיכיון המדיה "פוקימון". צ'רמנדר הופיע לראשונה במשחק הווידאו "פוקימון אדום וכחול". במשחקי הווידאו ובסדרת האנימה צ'רמנדר נחשב לפוקימון התחלתי של הדור הראשון מסוג אש. בסדרת האנימה צ'רמנדר מתואר כפוקימון אמיץ, עוצמתי ונאמן. מספרו של צ'רמנדר בפוקידע הוא 004.
מראה

צ'רמנדר הוא פוקימון לטאה (סוג אש) בעל עור כתום, וזנב שמסתיים בלהבת אש. ככל שהלהבה קטנה יותר, סימן שצ'רמנדר עייף וחלש יותר.
עיניו בצבע כחול, ולו ידיים, וזוג רגליים עם ציפורניים חדות.
התפתחויות

לצ'רמנדר ישנן 2 התפתחויות מעליו, בדומה לשאר הפוקימונים ההתחלתיים: כאשר צ'רמנדר מגיע לרמה 16 הוא יתפתח לצ'רמיליון (Charmeleon) ולאחר מכן, כשיגיע לרמה 36 יתפתח לצ'ריזארד (Charizard) ויהפוך לסוג אש/מעופף. בנוסף, לצ'ריזארד 2 מגה התפתחויות (אחת מהן אף הופכת אותו לסוג אש/דרקון) וצורת ג'יגאנטמקס.
צ'ריזארד, הדרגה האבולוציונית הגבוהה ביותר של צ'רמנדר, מתואר כפוקימון חזק יותר מההתחלתיים המקבילים לו, ובעל מתקפות אש חזקות ועוצמתיות.
התפתחויות > תרשים התפתחויות

| שלב | שלב | פוקימון |
| --- | --- | --- |
|  | 1 | צ'רמנדר |
|  | 2 | צ'רמיליון |
|  | 3 | צ'אריזארד |
|  | מגה התפתחות X | מגה צ'אריזארד X |
|  | מגה התפתחות Y | מגה צ'אריזארד Y |
באנימה > הצ'רמנדר של אש

הצ'רמנדר של אש הופיע לראשונה בפרק 11 של עונה 1, "צ'רמנדר הפוקימון הנטוש". אש והחבורה פוגשים בצ'רמנדר צעיר שממתין למאמן שלו, שיחזור וייקח אותו. בהמשך, החבורה מגלה כי המאמן נטש את צ'רמנדר בכוונה תחילה, ומבינים כי הוא בסכנת חיים.
אש מציל את צ'רמנדר ברגע האחרון, ולאחר שנרפא נלחם יחד עם אש מול צוות רוקט, ומאמנו הקודם מחליט לקחת אותו חזרה. צ'רמנדר מתנגד בתוקף ומצטרף לחבורה.
תחילה מתואר צ'רמנדר כנאמן מאוד לאש, אלא שבהמשך, מתפתח לצ'רמיליון ולצ'ריזארד ומחליט להפסיק לפעול לפי רצונותיו של אש, מה שגורם לו להפסיד בקרבות רבים. 
לאחר שצ'ריזארד נפצע, אש מטפל בו באופן מסור וזוכה חזרה בנאמנותו. אש אף מעביר אותו לתקופה למכון צ'ריזארד מיוחד כדי שיתפתח ויתחזק, ולוקח אותו חזרה בהמשך. בהמשך, חוזר אליו מספר פעמים עד שהוא משאיר אותו אצל פרופ' אוק.
באנימה > הצ'רמנדר של ריצ'י

במהלך השתתפותו של אש בליגת אינדיגו, הוא פוגש במתחרה אחר בשם ריצ'י שנעשה לידיד טוב שלו. אחד הפוקימונים של ריצ'י הוא צ'רמנדר, לו הוא קורא זיפו.
בהמשך, מתפתח זיפו מצ'רמנדר לצ'רמיליון.
בתרבות

בסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר" נראית בובת דמוי אדם של צ'רמנדר בסצנת המנוסה מהפסל דמוי הגודזילה.
ראו גם

פוקימון (אנימה)
סקווירטל
בלבזאור
סם דובינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 
 פטירה:  1993 (בגיל 79 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 
סם (שמואל) דוּבּינר (Sam Dubiner;‏ 1914 – 6 ביוני 1993) היה תעשיין, סוחר ואספן אמנות ישראלי יליד קנדה.
ביוגרפיה

דובינר עלה לישראל מקנדה בשנת 1950 כאחד מקבוצת התעשיינים שביחד נקראו נערי ספיר ר״ע[דרושה הבהרה] פנחס ספיר.
קודם לעלייתם היו סם ואשתו בטי דובינר, חברי תנועת בית"ר וממייסדי "הליגה למען שחרור פלשתינה (ארץ ישראל)". ברמת גן מצוי בית דובינר אותו יזם סם בתחילת שנות ה-60, בניין מגורים ייחודי בתכנונם של האדריכלים אלפרד נוימן, צבי הקר ואלדר שרון.
בבעלותו של דובינר היו כמה מפעלים, בהם מפעל "קרגל" לקרטון גלי, "רדד" ועוד. בשנת 1959, בעקבות קשיים של קרגל, מכר את מפעליו והחליט להתמסר לתחביבו - אמנות. עד אז היה דובינר אספן של אמנות אפריקאית ואמנויות לא-מערביות אחרות. בינואר 1960 הוא הציג את אוסף הפסלים והמסכות האפריקאיות שלו בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו ובאוגוסט 1960 בבית הנכות בצלאל.
במרץ 1961 פתח דובינר את הגלריה המסחרית המודרנית הראשונה בתל אביב. "גלריה ישראל", שמוקמה בצומת הרחובות פרישמן ובן-יהודה, התמקדה בהצגת האמנות המופשטת של קבוצת "אופקים חדשים". הגלריה הייתה חדשנית גם באופן פעילותה באמנות הישראלית, על ידי דרישת בלעדיות על הצגה ומכירה של האמנים ובדרישה לאחוזים מכל מכירה של האמן.
בתחילת שנות ה-70 הוא הפיק סרט בו כיכבו הפסלים שלו.
בתחילת 1974 הוא הציע תוכנית לביטול מס הכנסה וכנגד זאת ביטול סובסידיות ממשלתיות.
דובינר נפטר ב-1993, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
לקריאה נוספת

גילה בלס, אופקים חדשים, הוצאת רשפים, 1980, עמ' 90-86.
הערות שוליים

1 2 3  סם דובינר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  http://hebrew.enacademic.com/62678/נערי_ספיר
↑  צבי אלגת,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'האדריכל הרס בחצות, מעריב, 11 בנובמבר 1966, המשך.
↑  העצים שנשארו בידי דובינר, דבר, 17 בנובמבר 1959
↑  תערוכת הפיסול האפריקאי תיפתח ביום ה' במוזיאון ת"א, דבר, 25 בינואר 1960
↑  אמנות אפריקה, מעריב, 27 ביולי 1960
↑  דובינר עורך תכניות להקמת גלריה לאמנות, דבר, 17 ביולי 1960
דובינר מקים גלריה לאמנות, דבר, 4 בינואר 1961
↑  אמנות פרימיטיבית בגלריה ישראל, דבר, 6 במרץ 1961
↑  יוסי ביילין,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'היער הקסום של דובינר, דבר, 16 באוגוסט 1973
↑  רזי גוטרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'סם דובינר מציע תוכנית מהפכנית לבטל את מס הכנסה, מעריב, 28 במרץ 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011526153405171  VIAF: 16166234462296042836   WorldCat (עם VIAF): 16166234462296042836 
בית דובינר
מזל טוב

עוגה עם הכיתוב מזל טוב
"מזל טוב" היא ברכה בעברית המקובלת אצל יהודים כדי להביע איחולים לאירוע משמח ומשמעותי.
היסטוריה

שפת היידיש שימשה כשפתה העיקרית של יהדות אשכנז ויהדות מזרח אירופה. השפה שילבה מילים רבות מהספרות התורנית עם מילים שמקורן בשפות גרמאניות.
המילה "מזל" מופיעה בתנ"ך פעם יחידה, בספר מלכים: "וְהִשְׁבִּית אֶת הַכְּמָרִים אֲשֶׁר נָתְנוּ מַלְכֵי יְהוּדָה... וְאֶת הַמְקַטְּרִים לַבַּעַל לַשֶּׁמֶשׁ וְלַיָּרֵחַ וְלַמַּזָּלוֹת וּלְכֹל צְבָא הַשָּׁמָיִם".
מזל מוזכרת במשנה, ומשמעותה "קבוצת כוכבים" או "גורל". מילה זו קיבלה ביידיש את משמעותה המודרנית, המציינת אירוע חיובי. כך נוצרה הברכה "מזל טוב", שהפכה לנפוצה בקרב יהדות אשכנז ויהדות מזרח אירופה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, במדינות תחת השלטון הנאצי, אדם שהיה משתמש בביטוי זה היה נעצר ונחקר.[דרוש מקור]
אטימולוגיה והגייה

אף על פי שהמילים "מזל" ו"טוב" הן מילים בעברית, הביטוי "מזל טוב" מקורו בשפת היידיש, והוא שולב מאוחר יותר בעברית המודרנית. המילה "מזל" נהגית ביידיש "מַזֶל" (Mazel), עם הטעמה מלעלית, בעוד שבעברית היא נהגית "מַזָּל" עם הטעמה מלרעית. הביטוי "מזל הטוב" מקובל גם בקרב דוברי אנגלית, והוא הופיע לראשונה במילונים בשפה האנגלית בשנת 1862. המילה "מזל" קיימת גם בשפה הגרמנית (massel) וההולנדית (mazzel), והמילה "טוב" (tof/toffe) משמעותה בהולנדית "נחמד, נהדר".
שימוש

השימוש בביטוי "מזל טוב" הוא ברכה על אירוע מוצלח שקרה. משמעותו היא "אני שמח שקרה לך דבר טוב!" לעומת זאת, הביטוי "בהצלחה" משמש כדי לאחל לדבר טוב בעתיד.
בקרב יהדות התפוצות משתמשים בביטוי "מזל טוב" בעיקר באירועים כמו בר מצווה, הולדת בן או בת, או חתונה. בישראל משתמשים בברכה "מזל טוב" גם לאירועים קטנים יותר, כמו קבלת רישיון נהיגה, יום הולדת, או תחילת עבודה חדשה.
כמו כן קיים בישראל מנהג להכריז "מזל טוב" כאשר נשברת באופן מקרי כוס או צלחת. ניתן לשער שהדבר קשור למנהג צעקת הברכה בזמן שבירת הכוס בחתונות של חילונים. התכלית של המנהג איננה ברורה.
הביטוי מופיע בסידורים של כמעט כל העדות, כחלק מהלחשים הנאמרים ונשנים שלש פעמים בסוף טקס קידוש לבנה:
ואחריו:
בצורה זו הוא הולחן ומושר בקהילות שומרות מסורת, בשמחות של מצווה: הולדת בן או בת, בר מצווה וחתונה.
הערות שוליים

↑  דודו בן שטרית,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏הכו את המומחה!, באתר ‏מאקו‏, 7 בפברואר 2012
↑  סימנטוב ומזלטוב בלחן חסידי מסורתי (עם שגיאה אפיינית לישראלים המחקים יידיש: וְמזלטוב במקום וּמזלטוב. הערוץ הרשמי של מייק בורשטיין)
↑  דוד מלך ישראל... סימן טוב ומזל טוב יהא לנו בביצוע הרב שלמה קרליבך (בערוץ הרשמי על שמו ביוטיוב)
↑  בלחנו של הרב קרליבך בביצוע אהוד בנאי (בערוץ הרשמי שלו ביוטיוב)
↑  דיון על כך בפורם אוצר החכמה
מלזיה איירליינס

איירבוס A380 של החברה
מלזיה איירליינס (במלזית: Penerbangan Malaysia Berhad, באנגלית: Malaysia Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של מלזיה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1947 בשם מלייאן איירווייז. החברה החלה לטוס בשנת 1947 ליעדים קרובים במטוסי DC-3 דקוטה.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> S | נוסעים> B | נוסעים> E+ | נוסעים> E | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-200 | 6 | — | — | 19 | — | 268 | 287 |  |
| איירבוס A330-300 | 15 | — | — | 27 | — | 263 | 290 |  |
| איירבוס A350-900 | 6 | — | 4 | 35 | 27 | 220 | 286 |  |
| איירבוס A380-800 | 6 | — | 8 | 66 | — | 412 | 486 |  |
| בואינג 737-800 | 48 | — | — | 16 | — | 144 | 160 |  |
| בואינג 737-8MAX | — | 15 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2019 |
| בואינג 737-10MAX | — | 10 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2019 |
צי מלזיה איירליינס קרגו
| איירבוס A330-200F | 3 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| סה"כ | 84 | 25 |  |  |  |  |  |  |
תאונות ותקריות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
טיסה 370 של מלזיה איירליינס – מטוס בואינג 777 של החברה התרסק במהלך טיסתו ב-8 במרץ 2014. ב-24 במרץ, 16 ימים לאחר שנותק הקשר עם המטוס, הודיעה ממשלת מלזיה כי המטוס התרסק באוקיינוס ההודי, זאת על סמך ניתוח נתיב הטיסה ומבלי שהתגלו שרידיו. בטיסה שהו 239 נוסעים ואנשי צוות. כנף המטוס התגלתה בקיץ 2015.
טיסה 17 של מלזיה איירליינס – מטוס בואינג 777 של החברה הופל ב-17 ביולי 2014 על ידי טיל קרקע אוויר מעל שטח אוקראינה סמוך לגבול עם רוסיה. בתקרית נהרגו כל 298 הנוסעים ואנשי הצוות.
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של מלזיה איירליינס, באתר airfleets.net'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'
| Oneworld |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אמריקן איירליינס • בריטיש איירווייז • קוואנטס • קת'אי פסיפיק |  |
| חברות | פינאייר • איבריה • LATAM צ'ילה • ג'פאן איירליינס • רויאל ג'ורדניאן • מלזיה איירליינס • LATAM ברזיל • סרילנקן איירליינס • קטר איירווייז • LATAM אקוודור • LATAM אקספרס • LATAM ארגנטינה • LATAM פרגוואי • LATAM פרו • LATAM קולומביה • אייר נוסטרום • BA סיטיפלייר • קת'אי דראגון • קומאייר • גלובוס איירליינס • איבריה אקספרס • J אייר • JAL אקספרס • ג'פאן טרנסאושן אייר • ג'טקונקט • ניקי • OpenSkies • קוואנטס לינק • סאן אייר • נורדי רז'יונל איירליינס • אלסקה איירליינס |  |
| חברות עבר | אייר ברלין • אייר לינגוס • מאלב • מקסיקנה • קנדיאן איירליינס  • US Airways |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1078426473  LCCN: no2016020099  VIAF: 211144782956080720651   WorldCat (עם VIAF): 211144782956080720651 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא מלזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוצ'אנה מטלון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לאום:  איטליה איטליה
 תחום יצירה:  פיסול, ציור
"עיר השמש", כיכר בנימין מטלון, שדרות עובד בן עמי בנתניה משנת 2007.
לוצ'אנה מטלון (באיטלקית: Luciana Matalon;‏ 21 בדצמבר 1934 – 2015) הייתה פסלת, ציירת ומעצבת תכשיטים איטלקייה. פסלה המפורסם, "עיר השמש", עומד בכיכר בנימין מטלון, שדרות עובד בן עמי בנתניה משנת 2007.
ביוגרפיה

נולדה באזולו (אנ'). בגיל צעיר עברה עם משפחתה למילאנו. היא בוגרת אקדמיית בררה לאמנויות יפות (אנ'). נישאה לבנימין מטלון. משנת 1962 החלה להציג את עבודותיה בתערוכות לאומיות ובינלאומיות ברחבי אירופה, אמריקה וביפן. בשנות ה-70 החלה להתמקד בפיסול.
בשנת 2000, ייסדה את "קרן לוצ'אנה מטלון" במילאנו, לאמנות עכשווית.
לוצ'אנה מטלון נפטרה בשנת 2015. כיום, הקרן שלה ממשיכה לקדם את יצירותיה ולטפח כישרונות חדשים, כפי שהתכוונה.
נחש הנחושת

משה מרפא חולים באמצעות נחש הנחושת. פרט מתוך תקרת הקפלה הסיסטינית, מיכלאנג'לו
פסל נחש הנחושת על הר נבו בירדן
על פי התנ"ך, נְחַשׁ הַנְּחֹשֶׁת הוא צורת נחש שהכין משה מנחושת, על פי הוראת אלוהים, על מנת להפסיק הרג בעם ישראל בעקבות מכת נחשים. כל מי שהוכש על ידי נחש, הסתכל על נחש הנחושת ונרפא. במהלך השנים הפך הנחש למושא פולחן ונקרא "נחושתן", וחזקיהו המלך השמיד אותו בשל כך.
מקור

בספר במדבר מסופר, כי במהלך הדרך שעברו בני ישראל במדבר, הם באו בטענות כלפי משה ואלוהים: ”לָמָה הֶעֱלִיתֻנוּ מִמִּצְרַיִם לָמוּת בַּמִּדְבָּר?” (כ"א, ה'). בתגובה, שילח אלוהים בעם את ”הַנְּחָשִׁים הַשְּׂרָפִים”, שהפילו בנשיכתם חללים רבים. העם הודה שחטא, וביקש ממשה שיתפלל ויעצור את המכה. אז הורה אלהים למשה: ”עֲשֵׂה לְךָ שָׂרָף וְשִׂים אֹתוֹ עַל נֵס; וְהָיָה כָּל הַנָּשׁוּךְ – וְרָאָה אֹתוֹ וָחָי.” (במדבר, כ"א, ח')
במשנה

חז"ל מתייחסים למקרה זה במשנה:
וכי נחש ממית או נחש מחיה? אלא, בזמן שישראל מסתכלין כלפי מעלה ומשעבדין את לִבם לאביהם שבשמים – היו מתרפאין, ואם לאו – היו נימוֹקים.
המשנה מפריכה טענה שיכולה להיות מובנת מהפסוק – שהנחש עצמו הוא זה שיכול להמית ולהחיות והוא שגרם לכך שהנִגפים המביטים בו יחיו. הסבר המשנה לפסוק הוא שמכיוון שנחש הנחושת היה על נס (מקום גבוה) כאשר בני ישראל הסתכלו לכיוונו למעשה הם הסתכלו לשמיים ושעבדו לבם לאלוהים ולכן נרפאו, ומי שרק הסתכל על הנחש ללא שעבוד ליבו אל אלוהים – לא נרפא.
במדרש

המשנה אומרת שלא הנחש ממית ומחייה אלא החטא וכוונתם של בני ישראל. מסר דומה נמצא בסיפור של רבי חנינא בן דוסא, שנבחן על פי מעשיו:
תנו רבנן: מעשה במקום אחד שהיה ערוד והיה מזיק את הבריות. באו והודיעו לו לרבי חנינא בן דוסא. אמר להם: הראו לי את חורו. הראוהו את חורו. נתן עקבו על פי החור – יצא ונשכו ומת אותו ערוד. נטלו על כתפו והביאו לבית המדרש. אמר להם: ראו בני, אין ערוד ממית אלא החטא ממית. באותה שעה אמרו: אוי לו לאדם שפגע בו ערוד ואוי לו לערוד שפגע בו רבי חנינא בן דוסא.
פירושים נוספים

הרב חיים סבתו במאמרו מעלה שתי שאלות מרכזיות על הפרשה: כיצד הנחש המשמש להמית יוכל לרפא כאשר השפעותיו מנוגדות? האם הנוכחים מפרשים את תלות הניצחון וההפסד בידי משה?
ישראל הסתכלו על משה, ראו את ידיו המושטות כלפי השמים והפרושות כלפי הקב"ה ונזכרו כי רק הקב"ה יכול להושיע אותם. כשמשה הוריד את הידיים, מחשבתם אבדה. וחסרים היו את האמצעי לכוון באמצעותו את ליבם לשמים. טענתו המרכזית של הרב חיים סבתו הייתה כי בני האדם נוטים לתלות אמונה בתיאור או צורה מוחשית הנראית לעין כחלק מטבעם ולכן שימוש בנחש מוחשי יעזור במקרי מצוקה שבהם האמונה היא המונותיאיסטית ומופשטת.
הטענה המרכזית במאמר של ד"ר רונן אחיטוב היא שיש שתי תפיסות של חז"ל על הנחש. התפיסה הראשונה היא שנשיכת הנחש היא פעולה על טבעית, והתפיסה השנייה היא שהנחש נשלח מה' כעונש לחטא. אבל בפסוקים של הפרשה מצוין משהו שונה לגמרי מהתפיסות של חז"ל:
וַיְדַבֵּר הָעָם בֵּאלֹהִים וּבְמֹשֶׁה: 'לָמָה הֶעֱלִיתֻנוּ מִמִּצְרַיִם לָמוּת בַּמִּדְבָּר? כִּי אֵין לֶחֶם וְאֵין מַיִם וְנַפְשֵׁנוּ קָצָה בַּלֶּחֶם הַקְּלֹקֵל'. וַיְשַׁלַּח ה' בָּעָם אֵת הַנְּחָשִׁים הַשְּׂרָפִים וַיְנַשְּׁכוּ אֶת הָעָם, וַיָּמָת עַם רָב מִיִּשְׂרָאֵל.
בפרשה מופיעים הנחשים בבירור כשליחים של ה'; בני ישראל מתלוננים וה' מעניש – לא הנחש ממית אלא החטא.