ארנו דוריאן
קבלה וביקורות

דמותו של ארנו זכתה לביקורות מעורבות מהמבקרים, והיא מופיעה במספר רשימות המדרגות את הדמויות הטובות ביותר בסדרת המשחקים. קימברלי וואלאס ממגזין Game Informer ציינה שדמותו של ארנו היא "של טיפוס שאינו אוהב לעשות שטויות ועם פיקחות חריפה, אך שאינו מהסס להיות אלים". לדבריה, ארנו כמתנקש יהרוג אם המצב יידרש, ומכיוון שהוא משתמש רק בחרב אחת, הוא ימצא דרכים יצירתיות לכך, במיוחד כאשר יתמודד מול מספר אויבים. היא קבעה שללא קשר לטקטיקות שלו, ארנו הוא בחור שניתן לחבב אותו - הערה שהאנשים ביוביסופט הרבו לציין בזמן משחק ראשוני לפני צאתו לשווקים. היא מוסיפה ואומרת שמכיוון שעולמו מלא בגוונים של אפור ולא בשחור-לבן, הוא מפקפק בכל דבר, החל בבני בריתו וכלה באישה אותה הוא אוהב. ברנה הילייר שיבחה את הנרטיב של המשחק, בציינה שמדובר בסיפור אמיתי וכנה בשל ההתמקדות על המסע האישי שכל דמות עוברת, שלא כמו "התוכן השטותי" אותו הוסיפו הכותבים כדי להתאים למשימות הצדדיות. היא מציינת שדמותו של ארנו כתובה באופן אחיד, ושיש לו מטרות ומוטיבציות ברורות למעשיו. כריס קרטר ממגזין Destructoid מצא שדמותו של ארנו "אינה זכורה כמו אציו או נועזת כמו אדוארד, אך עדיין מדובר בדמות חביבה ואמינה בדרך בה מתקשרת לנרטיב המשחק". סטיבן טוטילו ציין במגזין הניו יורק טיימס שאין לשחקני המשחק יותר את הביטחון המוסרי של הדמות שמצדיק את מאמציו כמו במשחקי וידאו אחרים, והרעיון של מתנקש בעל דעה חופשית משלו שמדי פעם עובר על חוקי המסדר אליו הצטרף בשביל הטמפלרית אותה הוא אוהב היא "עלילה מתאימה למשחק שמתרחש בפריז בזמן המהפכה הצרפתית, שבעצמה מהווה דרמה של תהפוכות ואידיאלים מנוגדים". טום פיליפס ממגזין Eurogamer משבח גם את פיתוח דמותו של ארנו לאחר מאורעות הסיפור הראשי, כפי שהופיע בחבילת ההרחבה "מלכים מתים".
מנגד, כמה מבקרים החשיבו את סיפורו של ארנו ואת מערכת היחסים שלו עם אליז לנשכח. במאמרו למגזין קוטאקו, סטיבן טוטילו מצא שמדובר בדמות משעממת, ש"מאפייני האישיות היחידים שמעניינים בו הם שהוא מאוהב בטמפלרית". אנדרו ובסטר ממגזין The Verge ציין שמדובר בדמות ראשית מאוד לא חביבה והשווה את דמותו עם זו של איידן פירס מ-Watch Dogs. הוא מתח ביקורת על הדמות ש"אין לה כלל מאפייני אישיות זכורים לטובה, מלבד העובדה שמדובר ברוצח סוציופתי". הוא הביא כדוגמה סצנה שבה הוא יוצא למסע הרג "רק כדי שיוכל לגנוב יין ולשתות לשוכרה", ללא כל הבעת חרטה מלבד כאשר שעון הכיס שלו נגנב כשהוא היה מעולף משכרונו. גם אליז פאביס מוושינגטון פוסט וגם מרטי סילבה מ-IGN מתחו ביקורת על הדמות בכך שהיא חד-ממדית, שאינה מחדשת דבר בתחום מכניקת המשחקיות. אנדי קלי ממגזין PC Gamer העיר על כך שארנו התחיל את המשחק עם סיפור רקע יציב, אך בהדרגה הופך לדמות לא מעניינת ככל שהסיפור מתקדם כשהוא מאמץ את זהות המתנקש. הביקורת שלו היא אחת מני רבות שמדרגות את דמותו של ארנו במקומות הנמוכים, לצד פרוטגוניסטים אחרים בסדרת המשחקים.
היעדר מבטא צרפתי לארנו משך גם הוא ביקורות שליליות מהמבקרים. פיטר נובאק מ-The Globe and Mail נדהם מהעבודה שקאסט הדמויות הצרפתיות של המשחק דיברו כולן במבטא בריטי, והחשיב זאת לאספקט הגרוע ביותר במשחק. גם סילבה מתח ביקורת על ההחלטה להשתמש במבטא בריטי לדמויות שהיו מיסודן צרפתיות, ומצא שמדובר בהחלטה "בלתי מתקבלת על הדעת ששוברת את ההשתקעות במשחק". לפאנליסטים בתוכנית הגיימינג האוסטרלית "Good Game" של תאגיד השידור האוסטרלי הייתה תגובה דומה, וציינו את העובדה שיוביסופט היא חברה צרפתית ושפרוטגוניסט נוסף של הסדרה, אציו אודיטורה דה פירנצה, מדבר במבטא איטלקי במשחקים קודמים. לדעתם - למרות שג'נוט עשה עבודה טובה עם הדמות שניתנה לו - מבטא צרפתי היה מעניק לדמות איכות מיוחדת. האתר הצרפתי Gameblog הביע אכזבה על הערותיו הלא מחמיאות של ג'נוט על אנגלית מדוברת במבטא צרפתית, והתעקש על כך שהשימוש במבטא בריטי לא בהכרח מפיק חוויה קולית טובה יותר.