המירוץ למיליון (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
מאפייני התוכנית הישראלית > שינויים מאופן המשחק המקורי

בגרסה הישראלית בוצעו מספר שינויים אשר מבדילים אותה מהגרסה המקורית האמריקאית:
התוכנית הוארכה מעבר ל-13 פרקים המסורתיים לעונה בגרסה האמריקאית, זאת כדי להביא לניצול מקסימלי של המדרוג הגבוה לו זוכה התוכנית ולשידורה למשך תקופה ארוכה יותר. כל קטע מרוץ שנמשך פרק אחד בגרסה האמריקאית המקורית, נמשך בין שניים לארבעה פרקים בגרסה הישראלית. זאת, פרט לקטע המירוץ הראשון וקטע המירוץ האחרון (הגמר), אשר מוצגים בדרך כלל בפרק בודד.
משימות ה"מעקף" (Detour) נקראות בגרסה הישראלית "צומת" ו"מעבר מהיר" (Fast Forward) נקראת "קיצור דרך".
בגרסה האמריקאית מציינים בתחילת כל קטע את התקציב שמקבלים המתמודדים להשלמתו. אם לזוג אזל הכסף באופן לא צפוי, גם עובדה זו זוכה לאזכור. בגרסה הישראלית, לעומת זאת, מלבד בעונה הראשונה ובעונה התשיעית, לא מצוין הסכום הכספי אותו קיבלו המתמודדים. עם זאת, בעונות בהן חברת אשראי הייתה בין נותנות החסות לתוכנית, בכל עת בה זוגות נדרשו לשלם במהלך המירוץ, הם הוצגו כשהם שולפים את כרטיס האשראי שניתן להם מהפקת התוכנית.
הפרסים שונו (פירוט בנפרד תחת כל עונה).
בשונה מהפורמט האמריקאי, גמר התוכנית הישראלית מצולם אחרי שידור רוב פרקי התוכנית והתקיים בחלק מהעונות מחוץ לישראל.
שינויים בעונה הראשונה
רק בעונה הראשונה התחרו עשרה צוותים במקום 11 בגרסה האמריקאית.
הפרסים: מיליון שקלים חדשים ושני רכבים היברידיים לזוכים, חופשה באירופה למקום השני, חופשה בארץ למקום השלישי.
שלושת הזוגות שנותרו אחרונים במירוץ, תום וגיל, מיה ועמיחי וגיא ושי, וכן כל המודחים, טסו ב-30 במאי 2009, לצילום המשימה האחרונה של פרק גמר התוכנית ביעד סודי. מאוחר יותר התברר יעד זה כניו זילנד, המדינה ממנה חזרו המשתתפים לארץ טרם צילום חלקו האחרון של פרק הגמר. בעונה השנייה הנושא לא נשמר בחשאי ולאחר שהחל השידור הטלוויזיוני של הפרקים, פורסם בתקשורת שהמתמודדים נסעו לסינגפור לצילומי שני פרקי הגמר.
שינויים בעונה השנייה
הפרסים: מיליון שקלים חדשים לזוכים, שני קטנועים למקום השני וחופשה בחו"ל לזוג במקום השלישי.
החל מהעונה השנייה של התוכנית, סימן ה"סיבוב פרסה" וסימן ה"עצור" הם בעלי משמעות השונה מזו שבפורמט המקורי. ברוב קטעי המירוץ, כל הזוגות נדרשים לבחור איזה צוות הם רוצים "לסובב" או לעצור. הצוות שקיבל את מירב הקולות באותו קטע מרוץ, נאלץ לבצע גם את משימת הצומת השנייה או לחכות זמן שנקבע מראש (בדרך-כלל 15–30 דקות), בהתאמה.
התווספו קטעי מרוץ ללא הדחה: ארבעה במספר. הצוות שהגיע אחרון קיבל עונש מסוים, כגון משימות "פס האטה", או עונש של המתנה טרם קבלתו לנקודת הסיום.
בחלק גדול מקטעי המירוץ נערכו משימות "דו-קרב" בין הצוותים. הצוותים התחרו ביניהם במשימה ראש בראש, שהמנצח בה המשיך הלאה במירוץ והמפסיד חיכה להגעתו של הצוות הבא לעריכת דו-קרב נוסף. הצוות שנשאר אחרון מבין כל הצוותים קיבל עיכוב של רבע שעה לפני שקיבל את הרמז הבא.
שינויים בעונה השלישית
בעונה השלישית של התוכנית נוסף "כרטיס גלגל הצלה". הכרטיס מאפשר לזוג שהגיע ראשון לחלק מנקודות הסיום היומיות בחירה בין הצלת הזוג שהגיע אחרון לאותה נקודה, לבין קבלת יתרון על הזוגות האחרים בהזנקה הבאה על ידי הזנקתו שעה אחת מוקדם יותר. עוד נוסף "סיבוב פרסה כפול" בו הזוג שנבחר על ידי יתר הזוגות לבצע משימה נוספת, ובכך להתעכב, התבקש לבחור בעצמו זוג נוסף עליו הוא מטיל את ביצוע המשימה השנייה באותו קטע.
היו שני קטעי מרוץ ללא הדחה בלבד: העונש בקטע הראשון היה להמשיך ללבוש את כל הבגדים החמים שלבש הצוות בפריז גם לאורך כל שהותו בקטע המירוץ הבא שבברזיל החמה; ובקטע המירוץ השני, הזוג שהגיע אחרון נאלץ להמתין חצי שעה טרם הזנקתו לקטע המירוץ הבא.
כמעט כל קטעי המירוץ נפרסו על פני שלושה פרקים, לעומת ממוצע של שני פרקים בעונות הקודמות.
לראשונה הוצג סוג חדש של משימה: "מסלול משותף". במשימה מסוג זה שני צוותים חוברים לביצוע משימה יחדיו. הצוות שהגיע ראשון לאתר בו מבוצעת המשימה רשאי לקבוע האם הוא מעוניין לחבור לזוג שהגיע מיד אחריו או להמתין לזוג אחר.
שינויים בעונה הרביעית
בעונה הרביעית התחרו 14 זוגות על כרטיס העלייה למטוס, בשתי קבוצות שונות, כשבכל אחת שבעה זוגות. ששת הזוגות המנצחים שהגיעו לנקודת המפגש לקראת היציאה מישראל, נתקלו לראשונה בששת הזוגות שבקבוצה השנייה. כך, לראשונה הוקדשו שני פרקים למשימת העלייה הראשונה למטוס.
בעונה זו התקיים גם כן, כמו בעונה השלישית "מסלול משותף", אולם הפעם הזוג הראשון שהגיע למשימה היה חייב לחבור, לצורך ביצועה, לזוג שהגיע אחריו.
בעונה זו, בניגוד לעונות קודמות, קטע ההכרזה על הזוכים בגמר התקיים בישראל בעוד תוכנית הגמר עצמה צולמה בארגנטינה.
שינויים בעונה השישית
לאחר שבמירוץ נותרו ארבעה זוגות בלבד, נודע שכל הזוגות שהודחו עד אותו שלב, למעשה לא הוחזרו לישראל. במקום זה, רובם טסו ליוון, בה שהו עד לנקודת זמן בה חזרו כדי להתחרות על חזרה למירוץ, כך ששוב יהיו בו חמישה זוגות אשר יתחרו על הפרס הראשון. במהלך פרק ששודר ב-7 בפברואר 2018 הוצגו קורותיהם של הצוותים שהגיעו ליוון וכן של שני זוגות נוספים, אשר חזרו להתחרות על הכרטיס לחזרה למשחק מייד מהמקום בו הודחו.
שינויים בעונה השמינית
בעונה זאת, בדומה לעונה הראשונה, יצאו הזוגות לקטע המירוץ הראשון היישר מהפיליפינים, ולא התחרו בקטע מרוץ בישראל.
בעונה זאת, לראשונה בתולדות התוכנית, לא הוענקו פרסים לזוגות שהיו הראשונים להגיע לנקודות הסיום השונות, ואף לא "פרסי ניחומים" לזוגות שהגיעו אחרונים והודחו באותן נקודות-סיום.
בעוד בעונות קודמות, ה"מסר מהבית" לזוגות שהגיעו לשלבים מתקדמים במירוץ היה קטע מצולם-מראש או שיחת וידאו עם המתמודדים, בעונה השמינית, הטיסה ההפקה לאקוודור נציג ממשפחות כל אחד מהמתמודדים שהגיעו לאותו שלב במירוץ. חמשת הזוגות שהגיעו לשלבים האחרונים במירוץ פגשו את בני משפחותיהם בג'ונגל על גדת האמזונאס.
שינויים בעונה התשיעית
עם מעבר התוכנית ל"קשת 12", רהב לסטיגזון מונתה לעורכת התוכנית ולתפקיד המנחה נבחר יהודה לוי.
תעודות הזהות של המשתתפים לא הופיעו כחלק מהפרק הראשון.
בדומה לעונה השמינית, הטיסה ההפקה לדרום קוריאה נציג ממשפחות כל אחד מהמתמודדים שהגיעו לאותו שלב במירוץ בנוסף לשיחה של בני המשפחה אף שהשיחה הייתה כחלק ממשימת "אור אדום אור ירוק" בה היו צריכים לשחק "דג מלוח" בזמן שבהפתעה שמעו הקלטות מבני משפחתם. ששת הזוגות פגשו את בני משפחותיהם כחלק מ"משימה" וחלקו יחד קפה.
לראשונה, הזוגות התחלפו בניהם כחלק ממשימת "הזמר במסכה" למקצה אחד. הם היו צריכים לזהות את שאר משתתפי המירוץ בעזרת רמזים ולבחור עם מי לרוץ במקצה הקרוב. לבסוף יהודה הפתיע אותם שהמקצה באותה הנקודה הסתיים ללא הדחה.
לראשונה, בסוף מקצה הגמר לא הופיעו הזוגות שהודחו לפני כן, מאז גמר עונת האולסטארס שצולמה בתקופת הקורונה. וכמו כן, הוקרן לזוג המנצח סיכום של כל הדרך שלו במירוץ.
לראשונה, לא היה קטע מרוץ בישראל.
לראשונה, לא התקיימה שיחת סיכום עם כל הזוגות שהשתתפו במירוץ, אלא שיחת הכרות עם הזוגות שהשתתפו שם.