stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ודם
שימור והוצאה לאור

עד שנת 1944 כבר נשלחו מרבית הילדים שכתבו את ודם לתאי הגזים באושוויץ, והעיתון חדל להתקיים. מתוך מאת הנערים שהשתתפו במאמץ הכתיבה, רק כ-15 שרדו. רק אחד מהם, זדנק טאוזיג, נשאר בטרזיינשטט עד שחרור הגטו במאי 1945. הוא החביא את כתב היד בסדנה של נפח בה עבד אביו, ולקח אותו איתו לפראג אחרי שחרור המחנה.
לאחר המלחמה, השורדים הבודדים חזרו לביתם בצ'כוסלובקיה, וחלקם היגרו מאוחר יותר לארצות הברית, קנדה ומערב אירופה, בעוד כתב היד נותר בצ'כוסלובקיה. מאמצים לפרסם את "ודם" מחדש טורפדו על ידי המשטר הקומוניסטי ששרר במדינה באותן השנים, אולם ציטוטים מהספר הוברחו לפריז, שם הודפסו במגזין צ'כי. גרסה מודפסת בשיטת הסאמיזדאט התפרסמה בצ'כוסלובקיה מאוחר יותר, ופורסמה מחדש בשנות ה-80. גרסה זו הוצגה ביריד הספרים של פרנקפורט ב-1990.
מבחרים מוודם, שאוירו על ידי ילדים מטרזיינשטט, פורסמו בתוספת הקדמה על ידי ואצלב האוול ב-1994. כיום, האוסף השלם של מסמכי ודם נשמר באתר ההנצחה בטרזיינשטט בצ'כיה.
לקריאה נוספת

Terezín. Council of Jewish Communities in the Czech Lands, 1965.
We Are Children Just the Same: Vedem, the Secret Magazine by the Boys of Terezin. Ed. Zdenek Ornest, Marie Rut Krizkova, et. al. Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1995. ISBN 082760534X.
הערות שוליים

↑  על יהודה בקון באתר יד ושם
עונת 1972/1973 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  10 באוקטובר 1972
 תאריך סיום:  10 במאי 1973
 מספר קבוצות:  17
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1972
 בחירה ראשונה:  לרו מרטין
 על ידי:  פורטלנד טרייל בלייזרס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  בוסטון סלטיקס
 MVP של העונה הסדירה:  דייב קאונס (בוסטון סלטיקס)
 מלך הסלים:  נייט ארצ'יבלד (קנזס סיטי-אומהה קינגס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  ניו יורק ניקס
 אלופת המערב:  לוס אנג'לס לייקרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  ניו יורק ניקס
 MVP של סדרת הגמר:  ויליס ריד
 
 → 1971/19721973/1974 ←
 
עונת 1972/1973 היא העונה ה-27 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה של ניו יורק ניקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-1. בכך "נקמו" הניקס בלייקרס על ההפסד בסדרת הגמר הקודמת, ב-1971/1972, בה ניצחה לוס אנג'לס את ניו יורק בתוצאה זהה. ויליס ריד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שהעמיד בסדרה ממוצעים של 16.4 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה שחקן הבוסטון סלטיקס דייב קאונס, שקלע 20.5 נקודות והוריד 16.2 ריבאונדים למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (68-14).
קבוצת "סינסינטי רויאלס" (כיום סקרמנטו קינגס) שינתה בתחילת העונה את שמה ל"קנזס סיטי-אומהה קינגס", וחלקה את משחקיה הביתיים בין קנזס סיטי שבמיזורי לבין אומהה שבנברסקה.
קבוצת פילדלפיה 76' סיימה את העונה במאזן ניצחונות שלילי של 9-73, ובכך קבעה את אחוז הניצחונות הנמוך בתולדות ה-NBA‏ (11.0%). בעונת 2011/2012 שברה שארלוט בובקאטס את "שיאה" של פילדלפיה כשניצחה רק 10.6% ממשחקיה, בעונה מקוצרת של 66 משחקים. נכון לעונת 2024/2025, פילדלפיה היא עדיין הקבוצה היחידה שניצחה פחות מעשרה משחקים בעונה מלאה של 82 משחקים.
דראפט 1972

מתוך 18 הסיבובים בדראפט 1972, עשרת הראשונים התקיימו ב-10 באפריל והשמונה הנותרים ב-15 באפריל, כולם בעיר ניו יורק. במקום הראשון בחרה פורטלנד טרייל בלייזרס את לרו מרטין, שפרש ממשחק לאחר ארבע עונות בלבד ב-NBA. בדראפט נבחרו בסך הכול 198 שחקנים, מתוכם 49 שיחקו בליגת ה-NBA וחמישה השתתפו במשחק האולסטאר: בוב מקאדו שזכה התואר רוקי העונה (בחירה שנייה), פול וסטפאל (10), ג'וליוס ארווינג (12), ג'ים פרייס (16) ודון ביוז (34). לאחר פרישתם הוצגו מקאדו וארווינג בהיכל התהילה של הכדורסל.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 18 סיבובים):
| מקרא |
| --- | --- |
: מסמל שחקן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר ולאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר בלבד
: מסמל שחקן שנבחר לאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שלא שיחק מעולם בליגה
| סיבוב ראשון> מספר בחירה | סיבוב ראשון> שם | סיבוב ראשון> מדינה | סיבוב ראשון> מכללה/קבוצה | סיבוב ראשון> קבוצה בוחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לרו מרטין | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת לויולה | פורטלנד טרייל בלייזרס |
| 2 | בוב מקאדו | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קרוליינה הצפונית | באפלו ברייבס |
| 3 | דווייט דייוויס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת יוסטון | קליבלנד קאבלירס |
| 4 | קורקי קלהון | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת פנסילבניה | פיניקס סאנס |
| 5 | פרד בויד | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של אורגון | פילדלפיה 76' |
| 6 | ראס לי | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת מרשל | מילווקי באקס |
| 7 | אייזק סטלוורת' | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קנזס | סיאטל סופרסוניקס |
| 8 | טום ריקר | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | ניו יורק ניקס |
| 9 | בוב נאש | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת הוואי | דטרויט פיסטונס |
| 10 | פול וסטפאל | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת דרום קליפורניה | בוסטון סלטיקס |
| 11 | רלף סימפסון | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של מישיגן | שיקגו בולס |
| 12 | ג'וליוס ארווינג | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת מסצ'וסטס באמהרסט | מילווקי באקס |
| 13 | טרוויס גרנט | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של קנטקי | לוס אנג'לס לייקרס |
אולסטאר

משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-23 בינואר 1973 בשיקגו, אילינוי.
המאמנים במשחק היו טום היינסון מבוסטון סלטיקס וביל שרמן מלוס אנג'לס לייקרס. חמישיית המזרח כללה את וולט פרייזר, פיט מרוויץ', ג'ון האבליצ'ק, דייב דבושר ודייב קאונס, וחמישיית המערב כללה את נייט ארצ'יבלד, ג'רי וסט, סידני ויקס, ספנסר הייווד ווילט צ'מברלין. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 104-84 ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה דייב קאונס שקלע 15 נקודות.
העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בוסטון סלטיקס* | 68 | 14 | 0.829 |  |
| 2 | בולטימור בולטס* | 52 | 30 | 0.634 |  |
| 3 | ניו יורק ניקס* | 57 | 25 | 0.695 |  |
| 4 | אטלנטה הוקס* | 46 | 36 | 0.561 |  |

| 5 | יוסטון רוקטס | 33 | 49 | 0.402 |  |
| 6 | קליבלנד קאבלירס | 32 | 50 | 0.390 |  |
| 7 | באפלו ברייבס | 21 | 61 | 0.256 |  |
| 8 | פילדלפיה 76' | 9 | 73 | 0.110 |  |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מילווקי באקס* | 60 | 22 | 0.732 |  |
| 2 | לוס אנג'לס לייקרס* | 60 | 22 | 0.732 |  |
| 3 | שיקגו בולס* | 51 | 31 | 0.622 |  |
| 4 | גולדן סטייט ווריורס* | 47 | 35 | 0.573 |  |


| 5 | דטרויט פיסטונס | 40 | 42 | 0.488 |  |
| 6 | פיניקס סאנס | 38 | 44 | 0.463 |  |
| 7 | קנזס סיטי-אומהה קינגס | 36 | 46 | 0.439 |  |
| 8 | סיאטל סופרסוניקס | 26 | 56 | 0.317 |  |
| 9 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 21 | 61 | 0.256 |  |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | נייט ארצ'יבלד | קנזס סיטי קינגס | 34.0 |
| ריבאונדים למשחק | וילט צ'מברלין | לוס אנג'לס לייקרס | 18.6 |
| אסיסטים למשחק | נייט ארצ'יבלד | קנזס סיטי קינגס | 11.4 |
| אחוזים מהשדה | וילט צ'מברלין | לוס אנג'לס לייקרס | 72.7% |
| אחוזים מקו העונשין | ריק בארי | גולדן סטייט ווריורס | 90.2% |
| נקודות מדד | כרים עבדול-ג'באר | מילווקי באקס | 28.5 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - דייב קאונס, בוסטון סלטיקס
רוקי העונה - בוב מקאדו, באפלו ברייבס
מאמן העונה - טום היינסון, בוסטון סלטיקס
מנהל השנה - ג'ון אקסלסון, קנזס סיטי-אומהה קינגס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


נייט ארצ'יבלד (קנזס סיטי קינגס): וולט פרייזר (ניו יורק ניקס)
ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס): פיט מרוויץ' (אטלנטה הוקס)
ג'ון האבליצ'ק (בוסטון סלטיקס): ריק בארי (גולדן סטייט ווריורס)
ספנסר הייווד (סיאטל סופרסוניקס): אלווין הייז (בולטימור בולטס)
לו אלסינדור (מילווקי באקס): דייב קאונס (בוסטון סלטיקס)
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


וולט פרייזר (ניו יורק ניקס): נורם ואן ליר (שיקגו בולס)
ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס): דון צ'ייני (בוסטון סלטיקס)
ג'ון האבליצ'ק (בוסטון סלטיקס): מייק ריורדן (בולטימור בולטס)
דייב דבושר (ניו יורק ניקס): פול סיילאס (בוסטון סלטיקס)
וילט צ'מברלין (לוס אנג'לס לייקרס): נייט ת'ורמונד (גולדן סטייט ווריורס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

פרד בויד (פילדלפיה 76')
ג'ים פרייס (לוס אנג'לס לייקרס)
דווייט דייוויס (קליבלנד קאבלירס)
לויד ניל (פורטלנד טרייל בלייזרס)
בוב מקאדו (באפלו ברייבס)
פלייאוף 1973

סגל האלופה, ניו יורק ניקס: ויליס ריד, וולט פרייזר, דייב דבושר, ביל בראדלי, ארל מונרו, ג'רי לוקאס, פיל ג'קסון, דין ממינגר, הנרי ביבי, ג'ון ג'יאנלי, דיק בארנט והרת'ורן וינגו.
מאמן ראשי: רד הולצמן.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון |  |  | גמר האזור | גמר האזור |  |  | סדרת הגמר | סדרת הגמר |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) אטלנטה הוקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) אטלנטה הוקס |  2 |   |   |  בוסטון סלטיקס |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  בוסטון סלטיקס |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) בולטימור בולטס |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) בולטימור בולטס |  1 |   |   |  |  |   |   |  ניו יורק ניקס |  4 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  ניו יורק ניקס |  4 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  לוס אנג'לס לייקרס |  1 |
|  |  (1) מילווקי באקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  לוס אנג'לס לייקרס |  1 |
|  |  (1) מילווקי באקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) גולדן סטייט ווריורס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) גולדן סטייט ווריורס |  2 |   |   |  גולדן סטייט ווריורס |  1 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  גולדן סטייט ווריורס |  1 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) שיקגו בולס |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) שיקגו בולס |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1972/1973, באתר nba.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1972, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1973, באתר nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
דייב קאונס, ה-MVP של העונה הסדירה ושל משחק האולסטאר
ויליס ריד, ה-MVP של סדרת הגמר
דורית קלנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1959 (בת 65) ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2019) 
 
דורית קלנר (נולדה ב-21 ביולי 1959) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

דורית קלנר (לבית וקסלר) נולדה בראשון לציון להורים אנשי חינוך. סבה היה אפרים פישל וקסלר, החזן הראשי בבית הכנסת הגדול בעיר. הציירת ופסלת שולה רוס היא אחותה. דורית למדה בגימנסיה הריאלית בעיר הולדתה והיא בעלת תואר דוקטור בכימיה אורגנית מהטכניון בחיפה. לאחר השתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אלברטה בקנדה שימשה כמנהלת מפעל, כסמנכ"ל מחקר ופיתוח וכסמנכ"ל שיווק בחברות תעשייתיות בתחומי הכימיה, הפלסטיק וההתקנים הרפואיים בישראל.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה הראשון, עמקפלסט, העוסק בחייהם של עובדים במפעל פלסטיק בעמק יזרעאל. הספר זכה לשבחי הביקורת ובפרס משרד התרבות ליצירה ספרותית ונכלל ברשימה הארוכה של המועמדים לפרס ספיר.
בשנת 2017 יצא לאור ספרה השני, עונות מעבר, רומן בלשי שעלילתו ממוקמת באזור כפר ורדיםומעלות-תרשיחא, בגליל המערבי. הספר זכה בציון לשבח בפרס ברנר. השופטים ציינו כי הספר כתוב "בעברית עכשווית עגולה, מלאה, מעובה, עשירה בשכבות של ספרות, שפה שסגנונות יזהריים קנוניים שזורים בתוכה."
בשנת 2019 זכה הספר בפרס שולמית אלוני ליצירה עברית. מנימוקי השופטים: "עונות מעבר הוא רומן ישראלי עכשוי, שלא חושש להעמידבמרכזו את היחסים בין יהודים וערבים בגליל. דורית קלנר מצליחה לגעת בכל הפחדים, החששות והסטראוטיפים ביד רגישה ובדרך אותנטית ומספקת התבוננות מדויקת על יחסי שתי הקהילות – יהודית וערבית".
"מולטיפוקל', שיצא לאור ב-2022, הוא הספר השלישי ב'"טרילוגיית הגליל'. הספר מתמקד בחיי העבודה של דפנה, גיבורה שמאחוריה גם תקוות וגם אכזבות, במפעל רפואי באחד מקיבוצי הגליל, ומתבונן בהם בעין נוקבת, ביקורתית אך גם חומלת.
סיפורים קצרים של דורית קלנר פורסמו בכתבי העת המקוונים "הפתיליה" ו"המוסך", באתר "מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר"
 וב"מאזניים", גיליון פברואר 2020.
דורית קלנר היא כלת פרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול לשנת תשע"ח 2018. מנימוקי השופטים: סופרת שעלתה לא מכבר על במת הספרות העברית וכבר מתבלטת באיכויות שביצירתה. קלנר מיטיבה לצייר את המגזרים השונים המרכיבים את החברה הישראלית. היא נעה בנוחות על פני קווי המתאר של דת, לאום, קבוצה אתנית ומגדר – וגם חוצה את הקווים, כדי להעניק לדמויותיה חיים ואמינות. בחברה הישראלית, כפי שהיא עולה ביצירתה, חיים בני קבוצות שונות מאוד זה לצד זה – סובלים יחד, מתמודדים יחד, שותפים מרצון או מכורח. השכלתה המגוונת ניכרת בפרוזה שלה, שלוקחת את הקוראים אל מחוזות הגליל, אל מפעל תעשייתי, אל הדרמות הסיפוריות שמעידות על כלל פניה של החברה. ברגישות ובכוח סיפורי מובהק מוכיחה קלנר את כוחה ביותר מסוגה סיפורית אחת, ורבה הסקרנות לגלות לאן עוד תגיע בספריה הבאים.
הערות שוליים

↑  הוכרזו פרסי משרד התרבות לספרות, באתר ynet, 4 בנובמבר 2015
↑  פורסמה רשימת המועמדים הארוכה לפרס ספיר 2015, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2015
↑  גיא שרמן, רונית מטלון זכתה בפרס ברנר לספרות, באתר ynet, 9 בדצמבר 2017
↑  פרס שולמית אלוני, באתר https://www.shulamit-aloni-prize.org/, ‏דצמבר 2019
↑  תאונה, דורית קלנר, באתר הפתיליה • מגזין ספרות (באנגלית) (ארכיון)
↑  דורית קלנר, האם להקדיש ספר לאבא ששונא ספרים?, סיפור, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 14.06.2017
↑  הסיפור 'חופשת מולדת'. באתר מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583689705171  BnF: cb170159094 (data)  LCCN: no2015046155  VIAF: 315194870   WorldCat (עם VIAF): 315194870
איאת אבו שמיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1984 (בת 41 בערך) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  ערבית, אנגלית, צרפתית, עברית, ספרדית 
 
איאת אבו שמיס (בערבית: ايات ابو شميس; נולדה בשנת 1984) היא משוררת ערבייה ישראלית מיפו.
ביוגרפיה

איאת אבו שמיס נולדה ביפו למשפחה מוסלמית. למדה בבית הספר הצרפתי בעיר והיא דוברת חמש שפות: ערבית, עברית, צרפתית, אנגלית וספרדית.
אבו שמיס הוציאה שני ספרי שירה, הראשון "סל מלא שפות שותקות" יצא בשנת 2013, השני "אני זה שנים" יצא לאור בסוף שנת 2018. היא זכתה בפרס למשוררים בתחילת דרכם מטעם משרד התרבות לשנת 2015.
אבו שמיס כותבת שירה בעברית.
שיריה מתרכזים בהתרחשויות יומיומית המאפיינות חיי נשים, בקשריה עם משפחתה והסובבים אותה, ובכאביה ושמחותיה האנושיות.
בשנת 2015 הקולנוענית נוגה קלינסקי עשתה סרט על אבו שמיס.
בשנת 2018 זכתה שמיס בפרס שולמית אלוני ליצירה בשפה הערבית על ספרה "אני זה שניים".
שמיס זכתה בפרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2020.
אבו שמיס נשואה ואם לילד.
הערות שוליים

↑  שירין פלאח סעב, "המחיר היה לכתוב בעברית והייתי מוכנה לזה. איני מתחרטת", באתר הארץ, 22 במרץ 2021
↑  כתבה על המשוררת איאת אבו שמיס
↑  ספרה הראשון של אבו שמיס "סל מלא שפות שותקות"
↑   יותם ראובני, "אני זה שניים": המשוררת הערבייה שכותבת בעברית ומנסה לשמור על זהותה, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2018
↑  מדוע אני כותבת בעברית
↑  סרט קצר בשם "שפות שותקות" על המשוררת איאת אבו שמיס
↑  אתר פרס שולמית אלוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462553405171  LCCN: n2015006298  VIAF: 313489048   WorldCat (עם VIAF): 313489048 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנרי גורו

| --- | --- |

גנרל אנרי גורו, תמונה משנת 1923
 לידה:  16 ביוני 1867 פריז, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  16 בספטמבר 1946  (בגיל 79) פריז, הרפובליקה הצרפתית הרביעית צרפת
 מקום קבורה:  Navarin Ossuary: Monument to the Dead of the Champagne Armies 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר  קולז' סטניסלס בפריז 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1890–1937 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל של ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-10 מפקד הקורפוס הקולוניאלי מפקד חיל המשלוח הצרפתי לדרדנלים מפקד הארמייה הראשונה מפקד הארמייה הרביעית הנציב העליון של סוריה ולבנון מפקד צבא הלבאנט המושל הצבאי של פריז
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת טורקיה–צרפת מלחמת הממלכה הערבית של סוריה-צרפת
 עיטורים
 הצלב הגדול של לגיון הכבוד
 
גנרל אנרי ז'וזף אז'ן גוּרוֹ (בצרפתית: Henri Joseph Eugène Gouraud;‏ 16 ביוני 1867 – 16 בספטמבר 1946) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה היה הנציב הצרפתי הראשון של סוריה ולבנון.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גורו נולד ב-16 ביוני 1867, בפריז, בירת הקיסרות הצרפתית השנייה. החלטתו להתגייס לצבא צרפת, נבעה, כמו רבים מבני דורו, מתוצאותיה של מלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1880 נכנס ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר. סיים את לימודיו בשנת 1890 ובשנת 1894 הוצב בסודאן. לחם בקרבות נגד אימפריית ואסולו. התפרסם כמפקד יעיל עם מזל, כאשר ב-29 בספטמבר 1898 לכדו חייליו את מנהיג האימפריה סאמורי טורה. לכידתו של סאמורי הפכה את גורו לדמות ידועה ומהוללת בצרפת. בשנת 1907 הועלה לדרגת קולונל.
בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, והועבר למרוקו הצרפתית. ב-1914 מונה למפקד כל הכוחות הצרפתיים במרוקו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר גורו לצרפת, ופיקד על הבריגדה המרוקאית הרביעית. ב-17 בספטמבר 1914 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה העשירית, ופיקד עליה עד 22 בינואר 1915. לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס הקולוניאלי, ופיקד עליו עד 29 באפריל של אותה שנה. לאחר מכן הוא מונה למפקד חיל המשלוח הצרפתי לדרדנלים, ופיקד עליו במהלך מערכת גליפולי. ב-30 ביוני 1915 הוא נפצע, ואיבד את ידו הימנית. ב-1 ביוני 1917 קיבל פיקוד על הארמייה הראשונה. פיקודו על ארמייה זו היה קצר ימים, וב-15 ביוני 1917 קיבל פיקוד על הארמייה הרביעית. גורו פיקד על הארמייה הרביעית במהלך בלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה הקרב השני על המארן.
ב-11 בנובמבר הוא נכנס בראש הארמייה שלו אל שטרסבורג, והפיל רפובליקה סובייטית שקמה בה. הארמייה שלו פורקה עם סיום המלחמה ב-8 באוקטובר 1919.
ביוגרפיה > הנציב העליון של סוריה ולבנון

ב-20 באוקטובר 1919 נשלח גורו למזרח התיכון, כנציב עליון של סוריה ומפקד צבא הלבאנט, כוח מיוחד שהיה אמור לאכוף את תוצאות הסכם סייקס–פיקו מבחינת צרפת. ביוצאו אמר שאינו בא להקים ממשל צרפתי במזרח התיכון אלא לעזור לתושבי המקום להקים ממשלה עצמאית. גורו הגיע לנמל ביירות עם מטהו ב-21 בנובמבר 1919.
אל מול ההגירה הגדולה מלבנון לאחר מלחמת העולם הראשונה, גורו קרא לתושבי לבנון להישאר בארצם שעוד עתידה לשגשג הודות לעזרת הצרפתים.
הוא פיקד על כוחות הצבא הצרפתי במהלך מלחמת טורקיה–צרפת בין פברואר 1920 לאוקטובר 1921. הוא פלש בראש כוחותיו לטורקיה, אולם לאחר קרב מארש נסוג חזרה לסוריה. במרץ 1920 הוקמה "הממלכה הערבית של סוריה", אשר לא עלתה בקנה אחד עם תוכניותיה של צרפת. גורו הציב בעקבות האירועים אולטימטום לממשלה הסורית, לפרק את כוחותיה ולהיכנע לשליטה הצרפתית. המלך פייסל חשש מתוצאותיה של מלחמה ארוכה, ונכנע ב-14 ביולי 1920 בדמשק. אך שר ההגנה שלו, הגנרל יוסוף אל-עזמה, סירב להשלים עם הכניעה של המלך, והמשיך בלחימה. הוא הפנה כוחות סוריים לאזור מעבר מייסלון, בהרי מול הלבנון, במטרה לעצור את הכוחות הצרפתיים שהתקדמו לכיוון הממלכה. בקרב מייסלון, שהתקיים ב-24 ביולי, הביסו הכוחות הצרפתיים של גורו את הסוריים. אל-עזמה נהרג, ונהרגו 400 איש מלוחמיו.
ביום הגיעו לדמשק, עלה גורו לקברו של צלאח א-דין והכריז: "נוכחותי כאן היא הוכחה לניצחון הצלב על הסהר".
לאחר המלחמה הקים גורו מינהל אזרחי בסוריה, וחילק את השטח ל-6 "מדינות" תחת המנדט הצרפתי: לבנון הגדולה, דמשק, חלב, מדינת העלווים, סנג'ק אלכסנדרטה, ומדינת ג'בל א-דרוז שבהר הדרוזים. ב-23 ביוני 1921 הוא ניצל אך בקושי מניסיון התנקשות שארגנו ערבים מקומיים.
ביוגרפיה > אחריתו

בשנת 1923 הוא חזר לצרפת, ועד 1937 היה המושל הצבאי של פריז. אותה שנה הוא פרש מהצבא, ומת בפריז ב-16 בספטמבר 1946.
הערות שוליים

↑  הגנרל גורו נפצע, הצפירה, 5 ביולי 1915
↑  מי הוא גורו, הארץ, 2 בנובמבר 1919
↑  לעיניני סוריה, הארץ, 24 באוקטובר 1919
↑  לשאלת סוריה, הארץ, 4 בנובמבר 1919
↑  המצביא גורו בבירות, דואר היום, 30 בנובמבר 1919
↑  בלבנון, הארץ, 6 ביוני 1920
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, יחידה 5, עמ' 171.
| המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון |
| --- | --- | --- |
| הסכמים | הסכם סייקס–פיקו (1916) • ועידת סן רמו (1920) • הסכם אנקרה (1921) • הסכם ניוקומב-פולה (1923) • חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936) • גבול טורקיה–סוריה • יום העצמאות של לבנון (1943) |  |
| ישויות פוליטיות | מנהלת שטחי האויב הכבושים • הממלכה הערבית של סוריה (1920) • יצירת לבנון הגדולה (1914–1920) • לבנון הגדולה (1920–1943) • מדינת דמשק (1920–1925) • מדינת חלב (1920–1925) • מדינת העלווים (1920–1936) • מדינת ג'בל א-דרוז (1921–1936) • סנג'ק אלכסנדרטה (1921–1938) • הפדרציה הסורית (1922–1925) • מדינת סוריה (1925–1930) • הרפובליקה הסורית הראשונה (1930–1946) |  |
| עימותים צבאיים | המרד העלווי של 1919 (אנ') • מלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת (1920) • קרב מייסלון (24 ביולי 1920) • כיבוש דמשק (24 ביולי 1920) • מאורעות תל חי (1920) • מרד הנאנו (אנ') (1920–1921) • מלחמת טורקיה–צרפת (1920–1921) • המרד הסורי הגדול (1925–1927) • השביתה הכללית הסורית 1936 (אנ') • הפלנגות הנוצריות • צבא הלבאנט • המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה (1941) • משבר הלבנט (אנ') (1945) |  |
| נציבים עליונים | אנרי גורו (1920–1922) • רובר דה קה (צר') (1923–1922) • מקסים וגאן (1923–1924) • מוריס סראי (1924–1925) • אנרי דה-ז'ובנל (אנ') (1925–1926) • אנרי פונסו (אנ') (1926–1933) • דמיאן דה מרטל (אנ') (1933–1939) • גבריאל פואו (1939–1940) • ז'אן שיאפ (אנ') (1940) • אנרי פרנאן דנץ (1940–1941) • ז'ורז' קאטרו (1941–1943) • ז'אן הלו (צר') (1943) • איב שטאיינו (אנ') (1943–1944) • אטיין פול באינט (Étienne Paul Beynet, 1944–1946) |  |
| הנהגה מקומית  | האמיר פייסל בן חוסיין • הקונגרס הלאומי הסורי (1919–1920) • יוסוף אל-עזמה • סאלח אל-עלי • אדהם ח'נג'ר • אבראהים הנאנו (אנ') • אליאס חויכ (אנ') • אמיל אדה • בשארה אל-ח'ורי • סולטאן אל-אטרש • עבד אל-רחמן שהבנדר (אנ') • חסן אל-חראט (אנ') • עיאש אל-חאג' (אנ') • אנטון סעאדה • שוכרי אל-קוותלי • האשם אל-אתאסי • הגוש הלאומי • זכי אל-ארסוזי • ריאד א-סולח |  |
פורטל צרפת צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294014305171  PLWABN: 9810653859105606  BNE: XX1651902  BnF: cb12032776q (data)  GND: 119250551  ISNI: 0000 0001 2282 5167  LCCN: no94008586  Léonore: 168224  NARA: 10576095  NKC: skuk0000495  NSK: 000303379  NTA: 163604118  RERO: 02-A011697392  SNAC: w6vn8q53  SUDOC: 028504984  VIAF: 85152898   WorldCat (עם VIAF): 85152898
עין לימון

| --- | --- |

 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°47′32″N 35°06′25″E﻿ / ﻿31.79220556°N 35.10687778°E﻿ / 31.79220556; 35.10687778
 נתוני המעיין
 סוג נביעה:  מעיין שכבה
 גישה למעיין
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) עין לימון(למפת הרי ירושלים רגילה) עין לימון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין לימון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין לימון
 
עין לימון, כנראה שיבוש של השם עין לימור, שגם הוא שיבוש של השם עין אל-עומור (על-שם הכפר ח'ירבת אל-עומור שהיה בסמוך), הוא מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כקילומטר מערבית לעין ראפה, למרגלות הר צובה. במפת PEF ובמפת המרכז למיפוי ארץ ישראל משנת 1948, המעיין נקרא "עין מחתוש".
לפני מלחמת העצמאות שכן במקום כפר, ח'ירבת אל-עומור והבריכה שימשה את תושביו. הכפר שכן על גבעה כ-700 מטר מערבית למעיין.
במקום בריכת בטון קטנה ורבועה הממוקמת בתוך חציבה בגודל 18X10 מטרים, שהיוותה ככל הנראה את הבריכה בעבר. הבריכה מקבלת את מימיה דרך נקבה באורך 15 מטרים המובילה אליה את מי הנביעה. תיארוך הנקבה והבריכה הוא מן התקופה הרומית בארץ ישראל.
המעיין נמצא על שביל ישראל, ורבים מן המטיילים נוטים לעצור בו לטבילה ולמנוחה (וחלקם גם לנים למרגלותיו).
גלריית תמונות

עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36
המעיין וסביבתו - ניתן לראות את הבריכה הנוכחית, ולידה וסביבה את גבולות הבריכה הגדולה, הקדומה יותר.
הברכה ותעלת המים המובילה אליה
המעיין
קטלב מצוי בפריחה מעל המעיין