stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Music for the Jilted Generation
סינגלים

השיר "One Love" יצא ב-4 באוקטובר כסניגל הבכורה מתוך האלבום. השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1995 נכלל השיר בפסקול הסרט "מרדף ממוחשב". "No Good (Start the Dance)" היה הסינגל השני שיצא לאור ב-16 במאי 1994. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי השבועי ולמקום ה-49 במצעד השנתי. השיר זכה להצלחה גם במדינות אחרות עם מקום ראשון בפינלנד, מקום שני בהולנד ומקום רביעי בגרמניה, איסלנד ואירלנד. בישראל הגיע השיר למקום השישי. גם שני הסינגלים הבאים "Voodoo People" ו-"Poison" הגיע למקום הראשון בפינלנד.
רשימת השירים

Intro – ‏ 0:45
Break & Enter – ‏ 8:24
Their Law – ‏ 6:40
Full Throttle – ‏ 5:02
Voodoo People – ‏ 6:27
Speedway – ‏ 8:56
The Heat (The Energy) – ‏ 4:27
Poison – ‏ 6:42
No Good (Start the Dance) – ‏ 6:17
One Love – ‏ 3:53
The Narcotic Suite: 3 Kilos – ‏7:19
The Narcotic Suite: Skylined – ‏ 5:56
The Narcotic Suite: Claustrophobic Sting – ‏7:13
Voodoo People (Radio 1 Maida Vale Session) –‏ 4:18
Poison (Radio 1 Maida Vale Session) – ‏ 4:42
Break & Enter (2005 Live Edit) – ‏4:56
Their Law (Live at Pukkelpop) – ‏5:27
No Good (Start the Dance) (Bad for You Mix) – ‏6:49
Scienide –‏ 5:49
Goa (The Heat The Energy Part 2) –‏ 6:03
Rat Poiso –‏ 5:31
Voodoo People (Dust Brothers Remix) – ‏5:55
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 7 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 9 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 12 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 22 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 9 |
הערות שוליים

↑  AllMusic Review by John Bush
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f9fa083f-db00-3048-99e7-5b186672bb09
בק (מוזיקאי)

| --- | --- |

בק, 2018
 לידה:  8 ביולי 1970 (בן 54) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  בק דייוויד קמפבל
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, אנטי-פולק, ארט פופ, אמריקנה, היפ הופ אלטרנטיבי
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה 12 מיתרים, גיטרת סלייד, גלוקנשפיל, קלימבה, Vocoder, מלודיקה, בנג'ו, מפוחית פה, סיטאר, כלי מקלדת, מערכת תופים, גיטרה בס, ביטבוקס 
 חברת תקליטים:  אקס-אל רקורדינגס, Bong Load Custom Records, Sonic Enemy, גפן רקורדס, DGC רקורדס, אינטרסקופ רקורדס, Flipside 
 בן או בת זוג:  מריסה ריביסי (2004–2019) 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לאלבום השנה (2015)  פרס גראמי 
 www.beck.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
בק דייוויד הנסן (באנגלית: Beck David Hansen; נולד ב־8 ביולי 1970) הידוע יותר בשם הבמה שלו בק, הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי-יהודי.
קורות חיים

נולד בשם בק דייוויד קמפבל (Bek David Campbell) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לאב נוצרי ולאם יהודייה.
שני הוריו מוזיקאים. אמו, ביבה הנסן, עבדה כמנהלת מוזיקלית, זמרת ושחקנית. אביו, דייוויד קמפבל, מלחין, מעבד ומנצח. בק ציין שכשגדל "חגג חגים יהודיים", ושהוא מחשיב עצמו כיהודי. אביו עבד, בין השאר, עם אוונסנס, גרין דיי ואירוסמית' ואף שיתף פעולה עם בק בכמה משיריו. סבו של בק הוא אל הנסן, אמן קולאז ויז'ואלי (מזרם הפלוקסוס). לאחר שהוריו של בק התגרשו, הוא אימץ את שם משפחתה של אמו ומאז הוא ידוע כבק הנסן.
בק הושפע מאוד כנער מהמוזיקה שמסביבו והחל בגיל מוקדם מאוד לנגן בגיטרה אקוסטית. כשהיה בן 16, הוא נשר מבית הספר התיכון ונסע לניו יורק. שם, כשהיה בשנות העשרים המוקדמות שלו, החל להיות פעיל בזרם האנטי פולק, זרם אשר משלב בין הסאונד של הפולק האמריקאי של שנות ה-60 לאסתטיקת הפאנק.
חיים אישיים

בק התגורר במזרח לוס אנג'לס. ב-2004 הוא נישא לשחקנית מריסה ריביסי (אחותו התאומה של ג'ובני ריביסי). בספטמבר 2021 הזוג התגרש.
דיסקוגרפיה

Golden Feelings – 1993
Stereopathetic Soulmanure – 1994
Mellow Gold – 1994
One Foot in the Grave – 1994
Odelay – 1996
Mutations – 1998
Midnite Vultures – 1999
Sea Change – 2002
Guero – 2005
The Information – 2006
Modern Guilt – 2008
2014 – Morning Phase
2017 – Colors
2019 – Hyperspace
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'בק מוציא גרסה חדש של "אודליי", באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007
↑  הפלפל של ד'אנג'לו, הבוטלג של מובי, הדיכאון של בק, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2002
↑  רויטרס,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'בק יוציא אלבום חדש בסתיו, באתר הארץ, 12 ביוני 2006
↑  גיא חג'ג','"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'פלאש בק, באתר ynet, 7 ביולי 2008
↑  רותם רוזנטל, עכבר העיר אונליין,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'בק מחדש את לאונרד כהן, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2009
↑  עידו קינן,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'היצירה החדשה של בק: אלבום ללא אלבום, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2012
בן שלו,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'את האלבום החדש של בק תצטרכו לנגן בעצמכם, באתר הארץ, 1 בינואר 2013
↑  סגול 59, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'האלבום החדש של בק: פלצנות היפסטרית או יושר אמנותי?, באתר הארץ, 5 בפברואר 2014
'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'אבי פיטשון,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'האלבום הכי טוב של בק, באתר הארץ, 13 במרץ 2014
↑  דפנה ארד,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'טקס פרסי הגראמי: אפילו בק לא האמין שיזכה באלבום השנה, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'איתמר זהר,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'החדש של בק ועוד שירים חדשים שאולי פיספסתם השבוע, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2019
| פרס הווידאו קליפים של MTV לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1984–2009 | טים ניומן (1984) ‏•‏‏ ז'אן-בטיסט מונדינו (1985) ‏•‏‏ סטיב בארון (1986) ‏•‏‏ סטיבן ר. ג'ונסון (1987) ‏•‏‏ אנדי מוראהן וג'ורג' מייקל (1988) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1989) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1990) ‏•‏‏ טרסם (1991) ‏•‏‏ מארק פנסקה (1992) ‏•‏‏ מארק פלינגטון (1993) ‏•‏‏ ג'ייק סקוט (1994) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (1995) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (1996) ‏•‏‏ בק (1997) ‏•‏‏ יונאס אקרלונד (1998) ‏•‏‏ טורנס קומיוניטי דאנס דרופ (1999) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (2000) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (2001) ‏•‏‏ ג'וזף קאהן (2002) ‏•‏‏ ג'יימי תרבס (2003) ‏•‏‏ מארק רומנק (2004) ‏•‏‏ סמואל באייר (2005) ‏•‏‏ רוברט היילס (2006) ‏•‏‏ סמואל באייר (2007) ‏•‏‏ אריקה באדו ומיסטר רובוטו (2008) ‏•‏‏ מארק וב (2009) |  |
| 2010–הווה | פרנסס לורנס (2010) ‏•‏‏ אדם יאוך (2011) ‏•‏‏ רומיין גברס (2012) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (2013) ‏•‏‏ דניאל קוואן ודניאל שיינרט (2014) ‏•‏‏ קולין טילי ודה ליטל הומיס (2015) ‏•‏‏ מלינה מצוקס (2016) ‏•‏‏ דייב מאיירס ודה ליטל הומיס (2017) ‏•‏‏ הירו מוראי (2018) ‏•‏‏ קאלמאטיק (2019) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2020) ‏•‏‏ ליל נאז X וטאנו מוינו (2021) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2022) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2023) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345581105171  PLWABN: 9810661688005606  BIBSYS: 2038348  BNE: XX1023808  BnF: cb139685460 (data)  CiNii: DA16199657  GND: 122659686  ISNI: 0000 0000 8188 8304  LCCN: no96060331  MusicBrainz: 309c62ba-7a22-4277-9f67-4a162526d18a  NDL: 00731204  NKC: xx0018892  NLA: 61289254  NTA: 168482541  RERO: 02-A002982217  RKD: 217063  SUDOC: 086950347  Trove: 1822122  VIAF: 119844730   WorldCat (עם VIAF): 119844730
יוסף שידלובסקי

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1896 חלם, רפובליקת פולין 
 פטירה:  16 ביולי 1988 (בגיל 91) קיסריה, ישראל 
 מקום מגורים:  רוסיה, צרפת, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות כנרת 
 עיסוק:  מהנדס
 הערות:  מייסד מנועי בית שמש
 תרומות עיקריות
 פטנטים בתחום מנועי סילון
 
יוסף שידלובסקי (בצרפתית: Joseph Szydlowski, ‏21 בנובמבר 1896, פולין – 16 ביולי 1988, קיסריה, ישראל) היה מהנדס, ממציא ותעשיין מנועים יהודי-צרפתי, יליד פולין, שפעל בצרפת ואחר כך בישראל.
קורות חיים

שידלובסקי נולד בשנת 1896, באחוזת סקריהיטשין שעל נהר הבוג (ביחידה האדמיניסטרטיבית של דוביינקה, בחבל חלם שבפלך לובלין) בפולין, שהייתה חלק מן האימפריה הרוסית. בזמן מלחמת העולם הראשונה, עת שירת כחייל בצבא האימפריה הרוסית, נלקח בשבי לגרמניה שם הועבד, בין היתר, במפעלי קרופ, גגנאו ויונקרס. לאחר המלחמה למד הנדסה בגרמניה, ואת הפטנטים הראשונים על שמו הוציא בשנת 1920.
בעקבות הצלחת המפלגה הנאצית היגר בשנת 1930 לצרפת שם הקים, ב-29 באוגוסט 1938, מפעל בשם "טורבומקה" לייצור מנועי סילון וחלקיהם, המבוסס על המצאותיו ופיתוחיו. בשל כיבוש צפון צרפת על ידי גרמניה הנאצית במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, העתיק את פעולותיו לסן פה דה ביגור (Saint Pé de Bigorre) שבדרום המדינה. בשנים 1942–1941 העביר את הייצור לבורד (Bordes) שבמחוז הפירנאים המזרחיים. כיבוש דרום צרפת על ידי הגרמנים (מבצע אנטון) אילץ אותו להימלט לשווייץ בשנת 1942, והמפעל שהקים נוצל על ידי הצבא הנאצי לביצוע תיקונים במשאיות. בספטמבר 1944, חזר שידלובסקי לבורד על מנת לפתוח מחדש את מפעלו. ב-1945 ייסד בברגנץ משרד מחקר עם צוות מהנדסים גרמניים שעבדו על מנועי דיימלר-בנץ. המשרד עבר ב-1946 לניי שבדרום צרפת, ומאוחר יותר לבורד. חברת "טורבומקה" שהקים יצרה טורבינות קטנות ובינוניות, שהותקנו במסוקים כמו "אלואט" (1955) ו"פומה" (1965) הצרפתיים, "ז'אגואר" (1968) הצרפתי-בריטי, "אלפאז'ט" (1973) הצרפתי-גרמני ואחרים.
לאחר מלחמת ששת הימים, ובתגובה לאמברגו שהטיל נשיא צרפת, שרל דה גול, על ישראל, הקים שידלובסקי בבית שמש, בשותפות עם ממשלת ישראל, מפעל לייצור מנועי סילון וחלקי מנועים, בשם "מנועי בית שמש". המפעל, שנחנך בינואר 1969, עסק גם בפיתוח מנועים ושיפוצם. חלקו של שידלובסקי נקנה על ידי המדינה ב-1981 והחברה הופרטה בשנת 1992. בנוסף היה שידלובסקי שותף להקמת מפעל "אורמת" ביבנה. שידלובסקי עלה לישראל והתגורר בקיסריה.
בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במדעים טכניים מהטכניון.
נפטר ב-16 ביולי 1988 ונטמן בבית הקברות כנרת, לא רחוק מקבר אחיו אהרון שידלובסקי, ממייסדי קבוצת כנרת. "קפיטליסט עם סוציאליסט, תעשיין עם אנרכיסט", תיאר זאת ענר שלו, נכדו של אהרון.
משפחתו

יוסף שידלובסקי היה נשוי לאידה קונופצקי, אזרחית גרמניה, ולזוג נולדו שתי בנות. אחיו של יוסף שידלובסקי הוא אהרון שידלובסקי, מאנשי העלייה השנייה ומראשוני קבוצת כנרת.
הערות שוליים

↑  מפעל מנועי בית שמש נחנך על ידי ראש הממשלה, דבר, 16 בינואר 1969, המשך
↑  ענר שלו, אמא, הוצאת זמורה ביתן, 2012, עמ' 63
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268882305171  BnF: cb13537061z (data)  ISNI: 0000 0000 6700 7347  LCCN: n2002018379  SUDOC: 050672029  VIAF: 36272371   WorldCat (עם VIAF): 36272371 
משמאל יוסף שידלובסקי מימין אחיו אהרון על הדשא בקבוצת כנרת
שבק ס (אלבום)

שבק ס הוא שמו של אלבום הבכורה של שב"ק ס' בהרכבה המקורי, האלבום יצא בשנת 1995 על ידי חברת התקליטים NMC בהפקה מוזיקלית של יוסי פיין.
הפקה

האלבום יצא במתכונת ראשונה, אך אחרי סיומו הוא נגנז על ידי הלהקה, ונוצר מחדש עם המפיק יוסי פיין. האלבום ראה אור בשנת 1995, על ידי חברת התקליטים NMC.
האלבום מתאפיין בקו מחתרתי וצעיר של הלהקה בראשית דרכה. האלבום לא ניסה להעביר מסרים, אלא ליצור הנאה. באלבום ניכרה השפעה בולטת של להקת הביסטי בויז. גם כאן החליפו שלושה ראפרים שורות שנונות וילדותיות ביניהם, על רקע צליל של רוק כבד.
השיר "אימפריה" מהאלבום מוכר בזכות הקליפ שהופק לו. בקליפ נראית הלהקה גונבת מכונית, ושוברת אותה לחלקים. המחאה על הקליפ התפרסמה בחלק מהעיתונים הראשיים במדינה[דרוש מקור]. שיר זה יחד עם שירים אחדים מהאלבום הוא אחד משירי הראפ רוק הראשונים והיחידים שנוצרו בישראל. שיר נוסף שהתפרסם מהאלבום הוא "מכופף הבננות", חידוש של הלהקה לשיר בעל שם זהה. בניגוד לשיר המקורי, תוכנו של השיר של שב"ק ס' הוא אלים ושובניסטי, הדבר היחיד שנשאר דומה לשיר עצמו הוא הפזמון החוזר "מכופף הבננות". לשיר זה נוצר קליפ שגם הוא זכה להצלחה.
רשימת רצועות

02:53 - אימפריה
03:35 - המדינה בלהבות
03:46 - בעסקי הש'
03:27 - אסאסנים
04:22 - פטריות
04:20 - סכנה לחברה
03:56 - מכופף הבננות
02:41 - באים מיבנה
03:42 - הבלדה על פלומפי ב
03:26 - יום שמש
03:37 - שוב כאן
הרכב

מירו, מנהיג המהפכה הכתומה ואוחז במיקרופון - שירה.
חמי, מנכ"ל משרד התעמולה, מרטיב מיקרופון - שירה.
מוקי די, ראש להקת נשים, קול אפרסקי גבוה - שירה.
פלומפי בי, רב המתנקשים ונהג הכתומוביל - גיטרה.
פילוני, הכתומוביל, גיטרות 9 מ'מ - גיטרות וסמפלים.
דוידי, גיזבר המהפכה - בס.
ג'יימס, "הזיקית", ראש אגף הביון - תופים.
Midnite Vultures

Midnite Vultures הוא אלבומו השביעי של האמן האמריקאי בק אשר יצא לאור בנובמבר 1999 על ידי חברת התקליטים גפן. למרות דמיונו לאלבומיו הקודמים בו בק חקר סגנונות רבים, Midnite Vultures לא זכה להצלחה דומה שלה זכה אלבום פריצת הדרך שלו Odelay, למרות שמבחינה ביקורתית ומסחרית הוא התקבל היטב.
מוזיקה

מבחינה מוזיקלית האלבום מכיל סגנונות מגוונים, כדוגמת Funk, סול, מוזיקה אלקטרונית וסינת'פופ. מספר שירים באלבום מושפעים ישירות משירים אחרים: ב-"Get Real Paid" מופיע מוטיב המזכיר את שירם של קראפטוורק "It's More Fun to Compute"; קטע מעבר בשיר "Milk & Honey" נשמע כמו שירם של Grandmaster Flash and the Furious Five ‏,"The Message";‏ "Beautiful Way" נוצר לאחר האזנה לשירם של הוולווט אנדרגראונד "Countess from Hong Kong"; ו-"Debra" נוצר בהשראתם של להיטו של פרינס "Raspberry Beret" ושירו של דייוויד בואי "Win".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בק האנסן, אלא אם כן צוין אחרת.
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sexx Laws  |   | 3:39 |
| 2. | Nicotine & Gravy  |   | 5:13 |
| 3. | Mixed Bizness  |   | 4:10 |
| 4. | Get Real Paid  |   | 4:20 |
| 5. | Hollywood Freaks  | האנסן, ג'ון קינג, מייקל סימפסון | 3:59 |
| 6. | Peaches & Cream  |   | 4:54 |
| 7. | Broken Train  |   | 4:11 |
| 8. | Milk & Honey  | האנסן, באז קליפורד | 5:18 |
| 9. | Beautiful Way  |   | 5:44 |
| 10. | Pressure Zone  |   | 3:07 |
| 11. | Debra (נגמר בשבע דקות של שקט מוחלט, ואז מופיע קטע נסתר של דקה של רעשים אלקטרוניים.)   | האנסן, קינג, סימפסון | 13:46 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 58:24 |
מנדל שקולניקוף

| --- | --- |
 לידה:  28 בינואר 1895 שרקובשצ'יזנה, גוברמנטת ויטבסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 ביוני 1945 כנראה El Molar, מדריד, ספרד 
 
מנדל שקולניקוף (בפולנית: Mandel Szkolnikoff;‏ 1895, שרקובשצ'יזנה - 1945, מדריד) היה איש עסקים יהודי, שנחשב לאחר ממשתפי הפעולה עם השלטון הנאצי במלחמת העולם השנייה. בתקופה בה היה הממשל הצבאי הגרמני בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה (אנ') מכר סחורות לגרמניה הנאצית וכן היה סוחר שפעל בשוק השחור. הוא היה ידוע פחות מאשר יוסף יואנוביצ'י, אך רווחיו לא היו פחותים משל יואנוביצ'י.
מוצא

הידיעות על מוצאו של שקולניקוף אינן ברורות. שקולניקוף עצמו לא מסר פרטים ברורים על מוצאו. בחלק מהמקרים מסרו אותן אנשים שביקשו לנקות את שמם לאחר המלחמה, ולכן לא כולן מהימנות. שקולניקוף סיפר שהוא בנו של תעשיין אמיד שהיה בעליהם של מפעלי תעשייה רבים ברוסיה הלבנה, מפעלים שהולאמו על ידי הבולשביקים, אך ככל הידוע מעדויות שהתקבלו מקרובי משפחתו לאחר המלחמה, היה בנו של סוחר טקסטיל אמיד. כמו כן, קיימים ספקות בדבר השתייכותו הדתית של שקולניקוף, ולא ברור אם היה יהודי או קראי, אם כי ההבדל בין יהודים וקראים לא תמיד היה רלוונטי בצרפת הכבושה, לא עבור הגרמנים הכובשים ולא מבחינת חוקי הגזע של משטר וישי. לא ידוע ששקולניקוף עצמו קיים את מצוות הדת, והוא נחשב, עם הגעתו לצרפת הכבושה וכן בחודשים שאחרי השחרור, בתור יהודי רוסי, ללא אזרחות.
במלחמת העולם הראשונה סיפק שקולניקוף סחורה עבור צבא הצאר. לאחר המהפכה הבולשביקית החל לספק סחורה לצבא האדום. בשנות העשרים חי בוורשה ובדנציג ועסק בבנקאות ובמסחר. לאחר מכן עבר לבלגיה, שם נשפט בעוון הונאה. בשנות השלושים הגיע לצרפת והקים עסק למכירת מוצרי טקסטיל. בשנת 1936 פתח חנות בפריז וחי ברווחה יחסית. בין היתר ייבא תכשיטים מרוסיה. הוא נהג לסחור עם החנויות הגדולות של פריז ולקנות את סחורתם של מתחריו, בעת שאלו נקלעו לקשיים עסקיים. גם בתקופה זו פעל ככל הנראה באופנים לא חוקיים, ביצע הונאות ונתן צ'קים ללא כיסוי. בשנת 1937, לאחר שהורשע בדין מספר פעמים, הורה בית המשפט על גירושו. הוא לא גורש, אך הושם תחת פיקוח משטרתי.
במלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה שגשגו עסקיו של שקולניקוף. הוא סחר עם הקריגסמרינה ועם רשויות גרמניות נוספות, של הממשל הצבאי הגרמני בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה (אנ'). אלה פתחו נציגויות בפריז וקנו משקולניקוף סחורה תוך שימוש בכספים שחויבה צרפת הכבושה לשלם לגרמניה בהסכם הכניעה של צרפת לגרמניה ב-22 ביוני 1940 - כספים שסכומם הגיע למחצית התקציב השנתי של צרפת. שקולניקוף מכר לא רק טקסטיל אלא גם מוצרי עור, בשמים, גבינות צרפתיות וחפצי מותרות אחרים. הוא יצר קשרים עסקיים עם גרמנים רבים, הן מתחום הצבא והן מתחומי המסחר והבנקאות. בדצמבר 1940 פתח חברה מסחרית שהלקוח היחיד שלה היה הקריגסמרינה. בתחילת 1941 שילם לו הקריגסמרינה עשרות מיליוני פרנקים בחודש. מספר יצרני טקסטיל בצרפת ובבלגיה החלו למכור באופן אקסקלוסיבי לשקולניקוף. משנת 1942 החל שקולניקוף להיות ספק גם של האס אס. הוא היה בקשר עם פריץ אנגלקה (Fritz Engelke), מנהל יחידת מינהל הכלכלה והמשק של האס אס (אנ') בפריז ולשעבר מזכירו של הימלר. השניים החלו לבלות בסופי שבוע ובחופשות יחדיו. עיקר הונו של שקולניקוף, שהוערך במיליארדי פרנקים, הצטבר בין השנים 1941-1943.
שקולניקוף הושם תחת פיקוח משטרתי וכן תחת פיקוח מודיעין הפנים הצרפתי. עקב הלשנות בדבר פעילותו בשוק השחור נערכו פשיטות על בית העסק שלו ולעיתים הוחרם חלק מרכוש העסק. באוגוסט 1943 הצטווה אנגלקה לשוב לגרמניה. לאחר עזיבתו את צרפת עצר הגסטפו את שקולניקוף ופשט על ביתו. אנגלקה שב מגרמניה, סייע לשקולניקוף להשתחרר ומאותה עת עסק שקולניקוף רק בנכסי דלא ניידי. הוא הקים חברות מלונות, עשה עסקים עם לואי השני, נסיך מונקו וקיבל זכות תושבות במונקו, שעשתה עסקים עם גרמניה הנאצית. בהמשך שנות הארבעים קנה שקולניקוף כחמישים בתים באזור השאנז אליזה, מספר דירות בריביירה הצרפתית וכן מספר מלונות יוקרה. רוב ההשתלטויות האלה התאפשרו בזכות מכירת המלונות בזול עקב פשיטת רגל שחוו בעליהם במשבר הכלכלי העולמי של 1929. לא ידוע אם בקניית המלונות האלה פעל שקולניקוף למען האינטרסים שלו בלבד או גם למען אינטרסים של גרמנים שעבורם היווה "איש קש", גרמנים שהיו מקורבים לגרינג והיו מעוניינים בהשתלטות על נכסים צרפתיים. בתקופה זו התגורר עם מאהבתו ליד כיכר שארל דה גול בפריז וביקר לעיתים תכופות במונקו.
בריחה לספרד ומוות

החל מינואר 1944 נסע שקולניקוף לספרד מספר פעמים עם כסף, זהב ותכשיטים, לכאורה כדי להפקידם. למרות שהיה בן חסותו של שר החוץ של ספרד, חוזה פליקס דה לקריצה (אנ'), נעצר שוב שקולניקוף על ידי הגסטפו עם שובו, למרות נוכחותו של אנגלקה, ושוחרר רק לאחר מספר ימים. במאי 1944, לאחר ששב מנסיעה נוספת לספרד, נעצר שוב עם תכשיטים ומאות מיליוני פרנקים במזומן, ונחקר שוב.
אין עדויות ברורות על מותו. לפי אחת העדויות, שקולניקוף מת במעצר של השירות החשאי של כוחות צרפת החופשית של דה גול כשהגיע למדריד, כשאלה ניסו להוציא ממנו מידע לגבי כספים שהיו ברשותו, כדי לסייע בשיקומה של צרפת על ידי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית לאחר מלחמת העולם השנייה. לפי שמועות אחרות הוא נמלט לדרום אמריקה. חלק משמעותי מרכושו הוחרם על ידי ממשלת צרפת לאחר מותו או היעלמותו, חלק ששוויו מוערך בשני מיליארד פרנק.
ב-8 במאי 1950 דן בית משפט צרפתי את שקולניקוף למוות בהיעדרו, בעוון בגידה. בשנת 1956 פנתה מאהבתו של שקולניקוף, הלן סנסון (Hélène Sanson), לבית המשפט בבקשה להכריז ששקולניקוף מת כבר משנת 1945, וזאת לשם ביטול גזר דין המוות. בית משפט ספרדי סיפק לבית המשפט הצרפתי נתונים באשר למותו של שקולניקוף, ולפיהם מותו נגרם בתאונה כשהיה עצור בידי סוכנים צרפתיים שהיו בספרד.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מנדל שקולניקוף".
שמואל שאול לוי

| --- | --- |

 לידה:  1884 פריז
 פטירה:  1966  (בגיל 82 בערך) טרמבליי-לה-גונס (צר')
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס
 ידוע בשל:  ראש קהילה בפריז
 מקצוע:  תעשיין
 תואר:  לגיון הכבוד
 בת זוג:  שרה-אודט
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
שמואל שאול לוי (בצרפתית: Sam Levy) (כ"ח באייר תרמ"ד 1884 בפריז – ט"ז באב תשכ"ו 1966 בטרמבליי-לה-גונס (צר')) היה תעשיין יהודי צרפתי, וראש הקהל של הקהילה החרדית עדת יראים בפריז.
קורות חיים

נולד בפריז בכ"ח באייר תרמ"ד (1884) ילד חמישי לאביו נפתלי לוי, (דור שישי לרבי ידידיה וייל בן הקרבן נתנאל) ואסתר (לבית ווייל).
נישא לשרה-אודט בת יעקב ליאון.
שמואל עמד בראש המפעל הוותיק בצרפת ליצור אוטובוסים Carrosserie Currus. בהמשך חייו הצטרפו לחברה שני בניו איון (יצחק) ופייר (חיים).
בשנת 1936 מונה לכהן כראש הקהל בקהילת עדת יראים בפריז, וכיהן בתפקיד עד יום מותו.
היה ממייסדי ומנהלי בית ספר יבנה בפריז וישיבת חכמי צרפת (צר') באקס לה בן.[דרוש מקור]
כיהן כנשיא ה-CRJTF (ארגון המייצג את היהדות הדתית בצרפת).
בתקופה שלאחרי מלחמת העולם השנייה היה ממנהלי ועד ההצלה, ועבד בשיתוף פעולה עם הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. במסגרת זו השתמש בקשריו הרבים וארגן את הפגישה בין הרב הרצוג לנציג האפיפיור בפריז יוחנן העשרים ושלושה.[דרוש מקור]
בעת הגירת יהודי צפון אפריקה בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים, היה פעיל בהקמת מוסדות לקליטתם,[דרושה הבהרה] ועבד בשיתוף עם הרב חיים יצחק חייקין והרב אליהו מונק.[דרושה הבהרה]
בשנת 1965 הוענק לו העיטור אביר לגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת.
נפטר בטרמבליי-לה-גונס (צר') בט"ז באב תשכ"ו (2 באוגוסט 1966) בגיל 82 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי

בשנת תשי"ב הקים ארגון ללא כוונת רווח ע"ש אשתו שרה שנרצחה יחד עם אמה בשואה בי"ב בתשרי תש"ג באושוויץ.
הארגון הוציא בין היתר חומשים בצרפתית עם אונקלוס רש"י ופירוש "קול התורה" של הרב אליהו מונק. לאחר פטירתו נקרא הארגון המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי.
ספר מפורסם שהמוסד הוציא הוא מילון הארמי-עברי של הרב פרופ' עזרא ציון מלמד. המילון יצא גם במהדורה אנגלית וצרפתית.
צאצאיו

בתו אביגיל נשואה לצבי קושלנד - יקיר ירושלים ויו"ר העמותה למען נזקקי ירושלים.
נכדו הרב עזריאל לוי הוא העורך הראשי של התלמוד בבלי בהוצאת עוז והדר.
נכדתו אודט נשואה לרב מישל גוגנהיים, הרב הראשי לפריז, ורב ראשי זמני לצרפת.
הערות שוליים

↑  הפרדס,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'לתולדות הקהילה החרדית עדת יראים, ‏1954
↑  (CURRUS (carrosserie'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'(בצרפתית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  LE MINIBUS CITROËN CH 14 CURRUS'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'(בצרפתית)'"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'
↑  תעדות באתר LEONORE'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'(בצרפתית)'"`UNIQ--templatestyles-00000009-QINU`"'
↑  An Inventory to the Rescue Children, Inc. Collection'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  LEONORE
↑  דברים אחדים על המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי
↑  למען נזקקי ירושלים'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'(ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Léonore: 234134
המהדורה הצעירה

| --- | --- |
צילום מסך "המהדורה הצעירה"
צילום מסך "המהדורה הצעירה"
 סוגה:  חדשות, אקטואליה, ילדים
 בימוי:  עפר קרמר
 מנחים:  גדעון אוקו עידו סולומון גל חן יעל אודם בן מיטלמן דני דויטש שיר אפשטיין נטעלי שם טוב לירון זייד שיבל כרמי מנסור  עידו פוס - 2018  ירון אברהם  אורי איזק לי נעים 
 משתתפים:  עמית אטיאס
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 הפקה
 מפיק:  חגית כרמון
 חברת הפקה:  חדשות 12 
 עורכים:  סיגל ריבה, ענבל שרביט
 אתר צילומים:  קריית התקשורת נווה אילן
 אורך פרק:  מהדורה יומית - 20 דקות מהדורת סוף השבוע - 30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (עד 1 בנובמבר 2017) קשת 12 (1 בנובמבר 2017-רץ) ערוץ הילדים (עד 31 בדצמבר 2016) ערוץ לוגי (עד 31 בדצמבר 2016) KIDZ (1 בינואר 2017 – 30 בדצמבר 2020) זום (3 בינואר 2021 – הווה)
 תקופת שידור מקורית:  מאי 2011 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית באתר N12 (קשת)
 
המהדורה הצעירה היא תוכנית אקטואליה וחדשות יומית מבית חדשות 12 שמותאמת במיוחד לילדים ונוער, בהגשת כתבי חברת החדשות. המהדורה משודרת בערוץ זום בכל יום ב-14:15. בימי שישי ושבת משודרת גרסת סוף השבוע של המהדורה הצעירה - לקט מקטעי השבוע, בימי שישי בערוץ זום ובימי שבת בקשת 12 ב-06:00. התוכנית שודרה בעבר בערוץ 2 בסופי שבוע, ובערוץ הילדים, לוגי וערוץ KIDZ במהדורות יומיות. החל מ-3 בינואר 2021 התוכנית עברה להיות משודרת בערוץ "זום".
מכיוון שקהל היעד של התוכנית הוא בעיקר ילדים ונוער, הכתבות והראיונות שמשודרים בתוכנית מתואמים במיוחד לילדים ונוער.
היסטוריה

התוכנית עלתה לראשונה לשידור על ידי חברת החדשות של ערוץ 2 במאי 2011 בהגשת גדעון אוקו. התוכנית שודרה בתחילתה רק במהדורה שבועית בגרסת סוף השבוע בלבד. התוכנית שודרה בימי שישי בשעה 15:00 ושידור חוזר בשבת בשעה 07:30 בערוץ 2. בגרסה זו, התוכנית סיכמה את האירועים המרכזיים של השבוע החולף מנקודת מבט של ילדים ונוער. בהמשך היה ניסיון בערוץ 2 גם לעשותה תוכנית יומית ובסוף השבוע לעשות לקט.
באוקטובר 2013 נוספה לתוכנית המקורית גם מהדורה יומית והתוכנית עברה לשידור גם בימי חול בערוץ הילדים. מאז התוכנית שודרה בימי ראשון עד רביעי בשעה 18:00 בערוץ הילדים ולאחר מכן בשעות מאוחרות יותר בשידור חוזר בערוץ לוגי. ב-1 בינואר 2017 עברה התוכנית לערוץ KidZ כששידר רק ב-yes, ומ-1 בינואר 2018 שודרה גם ב-HOT. אחרי ירידתו של ערוץ KidZ עברה המהדורה להיות משודרת בערוץ זום החל מ-3 בינואר 2021, מה שהפך את המהדורה למשודרת גם בפרטנר tv. החל מאוקטובר 2023 התוכנית זמינה בסלקום tv בשירות ה-VOD. בפורמט זה של התוכנית היא מסכמת בכל יום את אירועי היום החולף.