stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלף רמת בית שמש

| --- | --- |

מחלף רמת בית שמש
 תאריך הקמת המחלף:  11 באוקטובר 2020
 מיקום:  בית שמש
 כבישים במחלף:    כביש 38, שדרות נחל נובע
 קואורדינטות:  31°43′15″N 34°57′52″E﻿ / ﻿31.720707°N 34.964461°E﻿ / 31.720707; 34.964461
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) מחלף רמת בית שמש(למפת השפלה רגילה) מחלף רמת בית שמש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמת בית שמש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמת בית שמש  he מחלף רמת בית שמשhe מחלף רמת בית שמשמפת  __ בית שמש (in English: Beit Shemesh)מכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף רמת בית שמש הוא מחלף המחבר את כביש 38 עם שדרות נחל נובע המוביל לשכונות רמת בית שמש ג', א' ורמת אברהם. המחלף נמצא מדרום־מערב לבית שמש. טרם סלילת המחלף היה במקום צומת לא מרומזר ומסוכן לנוסעים לכיוון רמת בית שמש מכיוון צפון או ליוצאים מרמת בית שמש לכיוון דרום.
זהו המחלף הראשון שנסלל בבית שמש ועלותו נאמדת בכ־420 מיליון שקלים. בניית המחלף היא חלק מתוכנית כוללת להרחבת כביש 38 שעלותה נאמדת בכ־1.2 מיליארד שקלים. הפרויקט מבוצע אודות לבניית שכונות חדשות באזור הדרומי של בית שמש, ביניהן שכונת רמת בית שמש ד' שאמורה לאכלס כ־10,000 יחידות דיור.
על פי התכנון, עד סוף שנת 2021 סביבת המחלף תשופץ, ובכביש 38, במקטע שבין מחלף רמת בית שמש לכניסה הצפונית לבית שמש, יסלל נתיב נוסף. מלבד זאת, הוקמו כ־6 מחלפים נוספים, כ־3 גשרים להולכי רגל וכ־2 הפרדות מפלסיות (בסמוך למסילת הרכבת יפו–ירושלים) ויוקמו מספר שבילי אופניים.
המחלף נבנה על ידי חברת נתיבי ישראל, ונפתח לתנועה ב־11 באוקטובר 2020.
מחלף רמלה דרום

| --- | --- |
מחלף רמלה דרום מכיוון כביש 431 מזרח, בעת בנייתו, ינואר 2009
מחלף רמלה דרום מכיוון כביש 431 מזרח, בעת בנייתו, ינואר 2009
 תאריך הקמה:  פברואר 2009
 מיקום:  רמלה
 כבישים במחלף:    כביש 40   כביש 431
 אתרים סמוכים:  ישרש
 קואורדינטות:  31°55′02″N 34°51′50″E﻿ / ﻿31.917308°N 34.863803°E﻿ / 31.917308; 34.863803
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף רמלה דרום(למפת גוש דן רגילה) מחלף רמלה דרום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמלה דרום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמלה דרום  he מחלף רמלה דרוםhe מחלף רמלה דרוםמפת  __ רמלה (in English: Ramla) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד (in English: Ludd), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) ממערב: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף רמלה דרום הוא מחלף המקשר את כביש 40 וכביש 431. הוא נפתח לתנועה בפברואר 2009 ביחד עם פתיחת חלקו המזרחי של כביש 431.
המחלף נמצא מדרום לרמלה בין מצליח לישרש ומכאן שמו. הוא נבנה בתצורת מחלף יהלום עם שני גשרים בתוואי כביש 40 שהוסט בחלקו לטובת המחלף. ממערב למחלף זה נמצא מחלף רמלה מערב שמקשר את רמלה ובאר יעקב לכביש 431 בדרך נוספת הנקראת כביש 200. במחלף עלולה להיווצר בעיה בטיחותית עקב נתיבי האצה קצרים.
המחלף נבנה על ידי חברת דניה סיבוס.
המחלף הוא מסוג מחלף יהלום.
מיאנמר במשחקים הפאראלימפיים

מיאנמר השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בטורונטו (1976) ומאז לקחה חלק במשחקים עוד חמש פעמים. עד 1988 התחרתה המשלחת תחת שמה הקודם של המדינה - בורמה. במשחקי החורף לא נטלה מיאנמר חלק מעולם.
משלחתה של המדינה זכתה ב-1976 וב-1984 בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, שלש מדליות כסף ושתי מדליות ארד - כולן באתלטיקה מהשנים בהן התחרתה תחת השם בורמה.
ראו גם

מיאנמר במשחקים האולימפיים
מיאנמר במשחקים האולימפיים לנוער
מוזיאון דל בריו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אמנות אמריקה הלטינית והאיים הקריביים
 כתובת:  מנהטן
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 קואורדינטות:  40°47′35″N 73°57′05″W﻿ / ﻿40.7931°N 73.9514°W﻿ / 40.7931; -73.9514
 www.elmuseo.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון דל בריו(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון דל בריו
 
מוזיאון דל בריו (בספרדית: El Museo del Barrio, "מוזיאון השכונה"), הוא מוזיאון בעיר ניו יורק המציג את אמנות אמריקה הלטינית והאיים הקריביים. המוזיאון נוסד בשנת 1969, ונמצא באזור המוזיאנים במנהטן. המוזיאון מציג הן חפצי אמנות מסורתיים (אמנות פרה-קולומביאנית) מאמריקה הלטינית והקריביים, והן תערוכות של אמנים בני זמננו שמוצאם מאזורים אלה.
מיאקיים

| מיאקיים |
| --- | --- |
 שלד של Vulpavus ovatus
תקופה
תחילת פלאוקן- סוף אאוקן 65–33 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
משפחה:: מיאקיים
שם מדעי
 Miacidae ‏קופ, 1880

איור ראשים של בני המשפחה
שחזור של מיאקיס
מיאקיים (שם מדעי: Miacoidea) היא משפחה נכחדת של יונקים דמויי טורפים מקבוצת המיאקויים (שייתכן שהיא פרפילטית), הקרובה לטורפים ולעיתים נכללת בתוכה. המשפחה כוללת את המינים הקרובים ביותר לטורפים האמיתיים.
יונקים אלה חיו בתקופת הפלאוקן עד האאוקן והיו קטנים מאוד, מגודל חמוס עד לגודל של שועל. הם דמו במראם לגחנים או לדלקים מוארכים והתאימו לתנועה זריזה בין העצים, שם הם חיפשו טרף קטן. היו להם ניבים דומים לניבי הטורפים המודרניים, אך נראה שמבנה אוזניהם היה שונה. המאובנים שלהם התגלו באמריקה הצפונית בתחילת הפלאוקן, אך בהמשך הם הגיעו עד לאירופה ולאסיה. הם נכחדו בסוף האאוקן עקב התייבשות גדולה ועקב תחרות עם קרוביהם - הטורפים האמיתיים.
סוגים

Chailicyon
Eogale
Gracilocyon
Harpalodon
מיאקיס (Miacis)
Miocyon
Oodectes
Palaearctonyx
Pappidictops
Paramiacis
Paroodectes
Prodaphaenus
Quercygale
Simamphicyon
Uintacyon
Vassacyon
Vulpavus
Xinyuictis
Ziphacodon
מיה ניקולאי

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1996 (בת 28) אמסטרדם, הולנד 
 שם במה:  Mia Nicolai 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2018 
 מקום לימודים:  אקדמיית מאסטריכט לאמנות הבמה 
 שפה מועדפת:  הולנדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 nm14533478/ פרופיל ב-IMDb
 
מיה ניקולאי (בהולנדית: Mia Nicolai; נולדה ב-7 במרץ 1996) היא זמרת הולנדית, אשר ייצגה, יחד עם דיון קופר, את הולנד באירוויזיון 2023, שנערך בליברפול.
ביוגרפיה

ניקולאי נולדה באמסטרדם לאם רוסייה ולאב הולנדי. היא החלה ללמוד בכינור ובפסנתר כשהייתה בת שלוש.
כדי לבנות קריירה כאמנית, ניקולאי עברה לגור בלוס אנג'לס. בזמן זה, היא הוציאה שני סינגלים, "Set Me Free" ו-"Mutual Needs".
ב-1 בנובמבר 2022 הוכרז ב-NPO Radio 2 (אנ'), על ידי דאנקן לורנס, שניקולאי תייצג, ביחד עם דיון קופר, את הולנד באירוויזיון 2023. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Burning Daylight" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
הערות שוליים

↑  Marlies van Leeuwen (2022-11-01). "Duncan Laurence bracht 'gouden combinatie' samen: wie zijn Mia Nicolai en Dion Cooper?". ad.nl. DPG Media. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Duo Dion Cooper en Mia Nicolai namens Nederland naar het Eurovisie Songfestival". De Telegraaf. 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Mia Nicolai & Dion Cooper vertegenwoordigen Nederland op Eurovisie Songfestival 2023". NPO Radio 2 (בהולנדית). ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Mia Nicolai en Dion Cooper voor Nederland naar Songfestival". nos.nl (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 127212911X  MusicBrainz: a7bb8002-7483-4802-aafe-00c432b517a1  VIAF: 259166838898836200009   WorldCat (עם VIAF): 259166838898836200009
ליז'ייה JS2

| --- | --- |

Ligier JS2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Ligier
 שנות ייצור:  1971–1975
 יחידות שיוצרו:  225 
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Ligier JS1
 אורך:  4,250 מ"מ
 רוחב:  1,720 מ"מ
 גובה:  1,151 מ"מ
 משקל:  850-980 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,340 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6צילינדר, 12 שסתומים, 2,675 סמ"ק, המפיק 170 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מנוע מרכזי, מנוע  מזראטי מסוג "C114-1 ") V6 צילינדר, 2,600 סמ"ק, המפיק 165 כ"ס (מנוע מרכזי, מנוע פורד) V6 צילינדר, 12 שסתומים, 2,965 סמ"ק, המפיק 193 כ"ס (מנוע מרכזי, מנוע מזראטי מסוג "C114-11")  V8 צילינדר, מנוע 3,000 סמ"ק (מנוע פורד מסוג "Ford Cosworth DFV")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  241 קמ"ש (מנוע 2,675 סמ"ק)  246 קמ"ש (מנוע 2,965 סמ"ק)
 צריכת דלק:  16 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2,675 סמ"ק)
 מעצב:  Pietro Frua
 
ליז'ייה JS2 (בצרפתית: Ligier JS2) היא מכונית ספורטיבית, 2 דלתות, בתצורת מכונית מרוץ, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות הצרפתית "Ligier" בין השנים 1971–1975.
סך הכול יוצרו 225 יחידות.
את פרויקט התכנון והייצור של דגם ה"ליז'ייה JS2" הוביל "Guy Ligier".
ליז'ייה JS2

2 דלתות
2 מושבים
מנוע מרכזי - מנוע מזראטי
מנוע מרכזי - מנוע פורד
מרוצי מכוניות בולטים בהם זכתה "ליז'ייה JS2"

במרוץ 4 השעות של לה מאן, בשנת 1974 זכה במקום הראשון "Ligier JS2-Maserati n°6"
במרוץ 24 השעות של לה מאן, בשנת 1975 - הגיעה "ליז'ייה JS2" למקום השני, "Ligier JS2-Ford n°5"
בטור דה פראנס, שנת 1974, זכתה במקום הראשון "Ligier JS2-Maserati n°139"
תמונות

ליז'ייה JS2
ליז'ייה JS2
ליז'ייה JS2
ליז'ייה JS2
ליז'ייה JS2
ראו גם

מכונית מרוץ
ליז'ייה JS4
לקריאה נוספת

ליז'ייה JS2  (larevueautomobile.com/Actu/Ligier)
ליז'ייה JS2 - תמונות ממרוצי מכוניות (racingsportscars.com/type/photo/Ligier/JS2)
ליז'ייה JS2 (larevueautomobile.com/Actu/Ligier-js2)
הערות שוליים

↑  ליז'ייה JS2 - נתונים טכניים carfolio.com/specifications/models/car
↑  ליז'ייה JS2 boitierrouge.com/2016/11/01/ligier-js2-l-hommage-a-jo
↑  ליז'ייה JS2 lautomobileancienne.com/ligier-js2-1971-1975
↑  ליז'ייה JS2 velocetoday.com/ligiers-js2
מגנליום

| --- | --- |
 מרכיבים:  אלומיניום (95%), מגנזיום (5%)
 צבע:  כסוף
 
מגנליום היא סגסוגת אלומיניום העשויה מאלומיניום (Al) וממעט מגנזיום (Mg).
מאפיינים

סגסוגות בעלות כמויות מגנזיום נמוכות, כמו מגנליום, נוטות להיות עמידות יותר בפני קורוזיה. צפיפות החומר בסגסוגות אלה נמוכה יותר מזו של האלומיניום. קל יותר להשתמש בסגסוגות מסוג זה מאשר באלומיניום ולבצע בהן ריתוך. עם זאת, ככל ששיעור המגנזיום בסגסוגת עולה, היא הופכת שבירה יותר מאשר אלומיניום, ופגיעה יותר לתהליכי קורוזיה מאשר אלומיניום.
שימוש

אף שמגנליום יקרה יותר מאלומיניום, הכוח הרב, הצפיפות הנמוכה והעבידות הגבוהה של סגסוגות בעלות כמות נמוכה של מגנזיום, מאפשרות שימוש במגנליום בייצור כלי טיס ומכוניות.
הערות שוליים

↑  magnalium — Infoplease.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיאגואס

מאיאגואס (בספרדית: Mayagüez) היא עיר נמל בפוארטו ריקו, והיא נמצאת בחופו המערבי של האי.
היסטוריה

מאיאגואס נוסדה באופן רשמי ב-18 בספטמבר 1760, והיא הוכרה כהתיישבות נפרדת על ידי השלטון הספרדי ב-1763. העיר נקראה במקור נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה דה מאיאגואס, שקוצר בהמשך לשם הנהוג כיום.
מאיאגואס קיבלה מעמד של עיר ב-1877.
ב-2010 העיר אירחה את משחקי מרכז אמריקה והקריביים.
כלכלה

העיר נמצאת בירידה במצב הכלכלי עקב סגירת מפעלי תעשיות הטונה והטקסטיל בשנות ה-90 של המאה ה-20, שגרמה לאבדן של כ-11,000 מקומות עבודה.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת פוארטו ריקו במאיאגואס ואוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פוארטו ריקו במאיאגואס.
תחבורה

במרחק של כ-6 קילומטרים מצפון למאיאגואס נמצא נמל התעופה אאוחניו מריה דה אוסטוס שמציע טיסות לבירת פוארטו ריקו, סן חואן.
ערים תאומות

מקסיקו קירוגה, מקסיקו.
קולומביה קרטחנה, קולומביה.
מחלף רמלה מערב

| --- | --- |
מכביש 431 במחלף רמלה מערב העתידי (ינואר 2009)
מכביש 431 במחלף רמלה מערב העתידי (ינואר 2009)
 מיקום:  רמלה, ישרש
 כבישים במחלף:    כביש 431   כביש 200
 קואורדינטות:  31°55′16″N 34°50′30″E﻿ / ﻿31.921242°N 34.841702°E﻿ / 31.921242; 34.841702
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף רמלה מערב(למפת גוש דן רגילה) מחלף רמלה מערב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמלה מערב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רמלה מערב  he מחלף רמלה מערבhe מחלף רמלה מערבמפת  __ רמלה (in English: Ramla) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד (in English: Ludd), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) ממערב: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף רמלה מערב הוא מחלף המחבר את כביש 431 לכביש 200. אשר נפתח במאי 2020. המחלף הוא מטיפוס מחלף חצוצרה הנועד לקשר בין שני כבישים מהירים.
המחלף ממוקם ממזרח למחלף נס ציונה וממערב למחלף רמלה דרום, מצפון לישרש ודרום-מערבית לרמלה ומכאן שמו. גשרי המחלף בתוואי כביש 431 נבנו על ידי חברת דניה סיבוס, חברת בת של אפריקה ישראל להשקעות.
המחלף יוצר קישור בין מספר שכונות ברמלה, ובפרט שכונת "נאות שמיר" לערי גוש דן והשפלה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף נס ציונה | מחלפים בכביש 431 | הבא: מחלף רמלה דרום |
מיגל, דוכס ברגנסה

מיגל, דוכס ברגנסה (בפורטוגזית: Miguel Januário de Bragança;‏ 19 בספטמבר 1853 - 11 באוקטובר 1927) היה התובע המיגליסטי לכס המלוכה של פורטוגל מ-1866 עד 1920, והוא השתמש בתואר דוכס ברגנסה.
ביוגרפיה

מיגל נולד ב-19 בספטמבר 1853 בטירת לוונשטיין, קליינהויבאך, למיגל הראשון, מלך פורטוגל ולאדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ששהו בגלות לאחר שגורשו מפורטוגל במהלך המלחמות הליברליות. הוא היה נכדם של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל והמלכה קרלוטה ז'ואקינה.
על פי חוק הגירוש הפורטוגלי של 1834 והחוקה של 1838, נאסר על מיגל להיכנס לפורטוגל. לפיכך, הוא התחנך בגרמניה ואוסטריה.
הוא היה חבר במטה הקיסר פרנץ יוזף מאוסטריה והשתתף בכיבוש בוסניה והרצגובינה. נאמר כי הקיסר פרנץ יוזף חיבב מאוד את מיגל והעניק לו את זכותו לחופש טריטוריאלי, מה שאיפשר לו להישאר עם האזרחות הפורטוגזית, למרות גרושו על ידי פורטוגל. בנו השני, פרנסיסקו ז'ואאו, נסיך ברגנסה, נקרא על שמו של הקיסר האוסטרי, שהיה הסנדק שלו.
מיגל היה בדרגת אוברסט ברגימנט ההוסרים האוסטרי ה-7. במלחמת העולם הראשונה הוא היה בדרגת פלדמרשל-לוטננט בצבא האוסטרי, אולם הוא התפטר מתפקידו בשנת 1917, כאשר פורטוגל נכנסה לסכסוך לצד מדינות ההסכמה, ובילה את שארית המלחמה כאזרח במסדר מלטה. לאחר תום האימפריה האוסטרו-הונגרית הושלכו מיגל ומשפחתו לעוני יחסי.
ב-31 ביולי 1920, לאחר מריבות עם בנו הבכור (שהתחתן בנישואים מורגנטיים עם יורשת אמריקאית), ויתר מיגל על טענותיו כמלך פורטוגל לטובת בנו השלישי, דוארטה נונו, שהיה אז בן 13.
מיגל נפטר בזיבנשטיין, אוסטריה ב-11 באוקטובר 1927.
משפחתו

ב-17 באוקטובר 1877 התחתן מיגל ברגנסבורג עם אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס, אחייניתה של הקיסרית אליזבת מאוסטריה, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
הנסיך מיגל, דוכס ויזאו (1878–1923), התחתן עם אניטה סטיוארט.
פרנסיסקו ז'ואאו, נסיך ברגנסה (1879–1919).
מריה תרזה, נסיכת ברגנסה (1881–1945), התחתנה עם קרל לודוויג, נסיך טורן וטקסיס.
לאחר מותה של אשתו הראשונה, התחתן מיגל בפעם השנייה ב-8 בנובמבר 1893 עם בת דודתו מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השישי וסופיה, נסיכת ליכטנשטיין, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
איזבל מריה, נסיכת ברגנסה (1894–1970), התחתנה עם פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי.
מריה בנדיטה, נסיכת ברגנסה (1896–1971).
מאפלדה, נסיכת ברגנסה (1898–1918).
מריה אנה, נסיכת ברגנסה (1899–1971), התחנה עם קרל אוגוסט, נסיך טורן וטקסיס העשירי.
מריה אנטוניה, נסיכת ברגנסה (1903–1973), התחתנה עם סידני אשלי צ'אנלר (בנו של ויליאם אסטור צ'אנלר).
פיליפה, נסיכת ברגנסה (1905–1990).
דוארטה נונו, דוכס ברגנסה (1907–1976), התחתן עם מריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה.
מריה אדליידה, נסיכת ברגנסה (1912–2012), התחתנה עם ניקולאס ון אודן.
הערות שוליים

1 2  The Bookman | Monarchs in Exile|last=Jenks|first=George C.|date=1911|publisher=Dodd, Mead and Company|page=273|language=en|access-date=1 March 2019.
1 2  Hastings, Derek (2018). Nationalism in Modern Europe: Politics, Identity, and Belonging since the French Revolution (באנגלית). Bloomsbury Publishing. p. 164. ISBN 9781474213417. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  The American Almanac, Year-book, Cyclopedia and Atlas (באנגלית). New York American and journal. 1902. p. 412. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "MISS STEWART WEDS; HOLDS TO HER FAITH; Becomes Bride of Prince Miguel, but Has Not Entered the Catholic Church. PRINCE RETAINS RIGHTS Has Not Yielded His Place in Line of Succession to the Throne -- Royalty at the Wedding". The New York Times. 16 בספטמבר 1909. נבדק ב-27 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Times ( 19 June 1919), p. 11.
↑  Melville Amadeus Henry Douglas Heddle de La Caillemotte de Massue de Ruvigny Ruvigny and Raineval (9th marquis of) (1914). The Titled Nobility of Europe: An International Peerage, Or "Who's Who", of the Sovereigns, Princes and Nobles of Europe (באנגלית). Harrison & Sons. p. 50. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Longo, James McMurtry (2007). Isabel Orleans-Bragança: The Brazilian Princess Who Freed the Slaves (באנגלית). McFarland. p. 287. ISBN 9780786432011. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Limited, Europa Publications (1990). The International Who's who: 1990-91 (באנגלית). Europa Publications Limited. p. 1585. ISBN 9780946653584. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "MARIA DE BRAGANCA MARRIED IN AUSTRIA; Princess Becomes the Bride of Ashley Chanler, a Son of Late Explorer and Represengatlve" (PDF). The New York Times (באנגלית). 15 ביוני 1934. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Duke of Braganza, Claimant to Throne, Is Dead in Portugal". The New York Times. 25 בדצמבר 1976. נבדק ב-1 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1048554511  VcBA: 495/188959  VIAF: 304921566   WorldCat (עם VIAF): 304921566
מיכה רגב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  פתח תקווה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד מילואים  מפקד חטיבת מילואים
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני מבצע מוביל   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 
מיכה רגב (נולד ב-1957) שימש כמנהל בכיר במגוון תפקידים בשירות הממשלתי והציבורי.
שירותו הצבאי

רגב נולד וגדל בפתח תקווה. לפני גיוסו למד בישיבת מרכז הרב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1976 שובץ רגב בחטיבת גולני. הוא עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך הקורס לחם במבצע ליטני. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שימש כמפקד צוות בבה"ד 1 לפני שחזר לחטיבת גולני, לתפקיד מפקד מחלקה. באחד הגדודים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ולקח חלק במבצע מוביל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במהלך שירות המילואים שימש כמפקד פלוגה ולחם במלחמת לבנון הראשונה, ובהמשך שימש כמפקד גדוד מילואים וכמפקד חטיבת מילואים.
הערות שוליים

↑  מיכה רגב, "שיכרון הגאולה", ידיעות ספרים, 2011, עמודים 147-194.
↑  יעקב ארז, מ"ישיבת נחלים" לפשיטה בארנון, מעריב, 22 באוגוסט 1980.
↑  מיכה רגב, "שיכרון הגאולה", ידיעות ספרים, 2011, עמודים 231-237.
↑  מיכה רגב, "שיכרון הגאולה", ידיעות ספרים, 2011, עמודים 263-288.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחלף רוזמרין

| --- | --- |

 כבישים במחלף:    כביש בגין   כביש 60
 קואורדינטות:  31°43′55″N 35°12′10″E﻿ / ﻿31.73206299685°N 35.202734745644°E﻿ / 31.73206299685; 35.202734745644
  (למפת ירושלים מוגדלת) מחלף רוזמרין(למפת ירושלים רגילה) מחלף רוזמרין(למפת הרי ירושלים רגילה) מחלף רוזמרין(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מחלף רוזמרין he
 
מחלף רוזמרין הוא מחלף הממוקם בסמוך לשכונת גילה שבירושלים המחבר את כביש בגין (כביש 50) לכביש 60. מחלף רוזמרין משמש תושבים מאזור רחב הכולל את שכונות הר חומה, גילה, בית צפפה, ארנונה, תלפיות ארמון הנציב וגוש עציון. המחלף נחנך בספטמבר 2017 לאחר עבודות של כשנתיים בעלות של כ-140 מיליון ש"ח (מתוך 1.25 מיליארד ש"ח שהושקעו בכביש בגין. בחנוכת המחלף נכחו ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר התחבורה ישראל כץ. עם חנוכתו, הפך מחלף רוזמרין לעשירי בכביש בגין. הקמת המחלף בוצעה על ידי חברת מוריה.
בעתיד המחלף אמור לשמש גם את הקו הכחול של הרכבת הקלה בתהליך הרחבה בעלות 120 מיליון ש"ח.
הערות שוליים

↑  ליאת בכרך, הצצה מדהימה, הכביש החדש שחובה שכל ירושלמי יכיר | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏9 באוגוסט 2017
↑  ליאת בכרך, לחצות את ירושלים מצפון לדרום ללא רמזורים | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏7 בספטמבר 2017
1 2  אתר ביזנעס, ‏בגין, סוף: מעתה תוכלו לחצות את ירושלים ללא רמזורים, באתר JDN‏, 6 בספטמבר 2017
↑  מחלף רוזמרין המחבר בין כביש בגין לכביש המנהרות, באתר מוריה, ‏11 ביוני 2018
מיגל אלמאן ולדס

מיגל אלמאן ולדס (בספרדית: Miguel Alemán Valdés,‏ [miˈɣel aleˈman]; ‏29 בספטמבר 1900 – 14 במאי 1983) היה נשיא מקסיקו ה-46. ולדס היה פוליטיקאי מקסיקני וכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1946–1952. בתקופת כהונתו ניתנה לנשים זכות הצבעה בבחירות לרשויות המקומיות. תקופת כהונתו נחשבת למוצלחת מבחינה כלכלית המתוארת לעיתים כ"נס הכלכלי של מקסיקו".
בתקופת המלחמה הקרה תמך ממשלו של ולדס בעמדותיה של ממשלת ארצות הברית והביע עמדה אנטי קומוניסטית. ולדס ביטל חלק נרחב מהדיכוי הממשלתי על הכנסייה הקתולית שהיה קיים עוד מתקופת פלוטארקו אליאס קאייס. רק לקראת נפילת שלטונה של המפלגה המוסדית המהפכנית במקסיקו בשנת 2000 נפתחו לציבור הרחב תיקי השחיתות השלטונית שבהם היה ולדס מעורב.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

אלמאן נולד בסיולה שבמדינת וראקרוס, בנו של גנרל מיגל אלמאן גונסאלס ותומסה ולדס לדסמה. כילד, הוא לא הורשה ללמוד בבית הספר שבעיר הולדתו, בגלל דעותיו הפוליטיות של אביו (הוא היה גנרל מהפכני לשעבר), וגם לא למד בבתי ספר אחרים. הוא למד בבית ספר התיכון אסקואלה נסיונל פרפרטוריה (Escuela Nacional Preparatoria) במקסיקו סיטי משנת 1920 ועד 1925, ולאחר מכן הלך לבית הספר הלאומי למשפטים, שם למד עד שנת 1928. התזה שלו עסקה במחלות תעסוקתיות ותאונות בקרב עובדים. כעורך דין מצליח היה המשפט הראשון שלו בייצוג כורים הסובלים מסיליקוזיס. הוא זכה בשני ניצחונות משפטיים ראויים לציון בהגנת עובדים נגד תאגידים. הראשון היה בהבטחת פיצוי לשאירים של עובדי רכבת שנהרגו בקרבות; השני היה בהשגת פיצויים לכורים שנפגעו בעבודה. בעקבות ניצחונות אלו זכה לאהדה באיגודים המקצועיים של מקסיקו.
הוא כיהן כסנטור מדינת וראקרוס מטעם מפלגת המהפכה המקסיקנית (כיום ה-PRI) בין השנים 1934–1936. כשמלינו פאביו אלטמורנו, המושל הנבחר של וראקרוס נרצח, קיבל אלמאן מינוי כמושל המדינה, וכיהן בין השנים 1936–1939. משנת 1940–1945 כיהן כמזכיר הפנים תחת מנואל אבילה קמאצ'ו, וניהל את הקמפיין הנשיאותי של זה האחרון. אלמאן רץ לנשיאות בשנת 1946 כמועמד של מפלגת המהפכה המקסיקנית. בבחירות שנערכו ב-7 ביולי של אותה שנה הוא ניצח את שר החוץ לשעבר אסקייל פדייה, והיה למועמד הלא-צבאי הראשון שזכה בנשיאות מקסיקו. הוא שימש כנשיא הרפובליקה בין השנים 1946–1952.
ביוגרפיה > נשיא מקסיקו > מדיניות חוץ

בתקופתו ניהלו מקסיקו וארצות הברית מערכת יחסים קרובות, שהתפתחו כבר במהלך מלחמת העולם השנייה, והמשיכו אף על פי שסירב לשלוח כוחות מקסיקניים למלחמת קוריאה. הוא ניהל משא ומתן עבור קבלת הלוואה גדולה מארצות הברית בשנת 1947. במישור הבינלאומי, הוא חתם לאחר מלחמת העולם השנייה על הסכמי שלום עם יפן, גרמניה ואיטליה. ההשפעה המצטברת של הרפורמות הקודמות, החיסכון שנכפה על ידי מלחמת העולם השנייה וגישתו העמוקה לחיזוק היחסים עם ארצות הברית שהגיעה לשיאה בביקור הראשון בבירת מקסיקו בידי נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, היו הגורמים המרכזיים להתפתחות "הנס הכלכלי" של מקסיקו. בסופה של מלחמת העולם השנייה לארצות הברית ומדינות נוספות במערב אירופה היה מחסור בכוח אדם, אשר בין לבין מולא בידי השקעות של חברות בעובדים מקסיקנים שהיו זולים עבור העסקה. בתקופת ולדס החל מעבר בקנה מידה רחב של עובדים מקסיקניים דרך גבול ארצות הברית–מקסיקו בכדי לעבוד בארצות הברית ביום ולשוב לבתיהם במקסיקו בערב.
מצד שני, מקסיקו בהנהגת ולדס חידשה את היחסים המסחריים עם המדינה הספרדית תחת הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו. בשנת 1947 נחתמה בריו דה ז'ניירו, בירת ברזיל דאז, האמנה הבין-אמריקאית לסיוע הדדי. הגידול בהוצאות הציבוריות והחובות הגוברים של הממשלה הובילו לפיחות בערך הפסו המקסיקני. ב-18 ביוני 1949, השווי של הפסו עבר מ-4.85 ל-8.65 עבור השוואה לדולר אמריקאי, ערך המטבע הופחת "כאמצעי המתאים ביותר להצלת הרזרבות הכספיות שנבזזו ממקסיקו ובאופן זה הצעד נוטה להימנע מכל הנזק גדול יותר למדינה", כפי שהסביר הנשיא ולדס עבור התעשיינים.