stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פגיעת פיצוץ
סיווג פגיעות פיצוץ לפי דרגות חומרה > פגיעות פיצוץ ממדרגה רביעית

פגיעות פיצוץ מדרגה רביעית, או כל פגיעות נוספות בעלות שמות שונים, הם כל הפגיעות האחרות שלא נכללו בשלוש הקטגוריות הקודמות. אלה כוללים כוויות הבזק, פציעות מחיצה ופציעות בדרכי הנשימה. 
קטיעות גפיים טראומטיות נוטות לגרום במהירות למוות, ועל כן הן נדירות בניצולים, והם מלוות לעיתים קרובות על ידי פציעות משמעותיות אחרות. שיעור החומרה של פגיעה בעין יכול להיות תלוי בסוג הפיצוץ. פגיעה פסיכיאטרית, שבחלקה עשויה להיגרם על ידי נזקים נוירולוגים הנגרמים במהלך הפיצוץ, היא הפגיעה מדרגה רביעית הנפוצה ביותר, והפרעת דחק פוסט טראומטית עשויה להשפיע על אנשים שלא סבלו מפגיעות נוספות לחלוטין.
מנגנון הפגיעה

חומרי נפץ מסדר גבוה מייצרים גל הלם קולי בעל לחץ יתר, בעוד שחומרי נפץ מסדר נמוך שורפים (בעירה תת-קולית) ולא מייצרים גל לחץ יתר . גל ההדף הנוצר מהפיצוץ, מתחיל בפעימה אחת של לחץ אוויר מוגבר, שנמשך כמה אלפיות שנייה. הלחץ השלילי (יניקה) של גל ההדף בא מיד לאחר הגל החיובי. משך זמנו של גל ההדף, כלומר, הזמן שהאובייקט בדרכו של גל ההלם נתון להשפעות הלחץ, תלוי בסוגו של חומר הנפץ ואת מרחקו של האובייקט מנקודת פיצוץ. גל ההדף מתקדם ממקור הפיצוץ כתחום של גזים דחוסים ומתרחבים במהירות, אשר מחליף נפח שווה של אוויר במהירות גבוהה מאוד. המהירות של גל ההדף באוויר עלולה להיות גבוהה ביותר, בהתאם לסוג וכמות חומרי הנפץ ששמשו. ואכן, בעוד רוח בעצמה של הוריקן (כ- 200 קמ"ש) מפעילה רק 0.25 PSI לחץ יתר (כלומר 1.72 kPa), פיצוץ קטלני נגרם על ידי לחץ של 100 PSI (כלומר 690 kPa) הנוסע עם מהירות של כ-1500 קמ"ש (כלומר 2414 קמ"ש) . פרט הנמצא בדרכו של פיצוץ יהיה נתון לא רק ללחץ ברומטרי עודף, אבל גם ללחץ של הרוח במהירות הגבוהה נוסעת ישירות מאחורי חזית ההלם של גל ההדף. סדר הגודל של הנזק עקב גל ההדף תלוי בשיאו של הגל הראשוני החיובי בלחץ (בהתחשב בכך שלחץ יתר של 60-80 PSI או 414-552 kPa נחשב לפוטנציאלי קטלני), משך הזמן של לחץ היתר, המדיום שבו הוא מתפוצץ, המרחק מגל ההדף המתרחש, מידת ההתמקדות בשל אזור או קירות סגורים. לדוגמה, פיצוצים ליד או בתוך משטחים מוצקים קשיחים מוגברים פי 2 עד 9 פעמים בשל השתקפותו של גל ההלם. כתוצאה מכך, אנשים שבין הפיצוץ לבניין סובלים בדרך כלל פעמים עד שלוש פעמים את מידת פגיעה בהשוואה לאלו בשטחים פתוחים.
טראומה נוירולוגית

פציעות הנגרמות על ידי פיצוץ עלולות לגרום לנזק מוחי נסתר והשלכות נוירולוגיות פוטנציאליות. התסמונת הקלינית המורכבת שלה נגרמת על ידי השילוב של כל השפעות הפיצוץ, כלומר, מנגנונים יסודיים, תיכוניים, שלישוני ורבעוני פיצוץ. פציעות אלו בדרך כלל באות לידי ביטוי בצורה של טראומה מרובה, כלומר פציעה המערבת איברים מרובים או מערכות איברים. דימום מאיברים שנפגעו, כגון ריאות או מעי גורם לחוסר חמצן בכל האיברים החיוניים, כולל המוח. נזק בריאות מקטין את פני השטח לספיגת חמצן מהאוויר, הפחתת כמות החמצן המועבר למוח. הרס רקמות יוזם את הסינתזה ושחרור של הורמונים או מתווכים לדם אשר, כאשר מועברים למוח, הם משנים את תפקודו. גירוי של קצות העצבים ברקמה פריפריאלית פגועה ו/או באיברים גם תורמים משמעותית לנוירו-טראומה שמקורה בפגיעות פיצוץ.
אנשים שנחשפו לפיצוץ באים לידי ביטוי לעיתים קרובות באיבוד זיכרון לאירועים של לפני ואחרי הפיצוץ, בלבול, כאבי ראש, פגיעה בתחושת המציאות ופגיעה ביכולת קבלת החלטות. חולים עם נזק מוחי הנרכש בפיצוצים לעיתים קרובות מפתחים באופן פתאומי ולא צפוי נפיחות במוח ועוויתות בכלי הדם למרות ניטור רציף. עם זאת, התסמינים הראשונים של נפגעי פיצוץ נוירוטראומי עלולים להתרחש חודשים או אפילו שנים לאחר האירוע הראשוני, ולכן הם מסווגים כפגועי מוח משניים. המגוון הרחב של תסמינים כולל ירידה במשקל, חוסר איזון הורמונלי, עייפות כרונית, כאבי ראש, ובעיות בזיכרון, בדיבור ובאיזון. שינויים אלה הם לעיתים קרובות מתישים ומפריעים לפעילויות יומיומיות. מכיוון שהפגיעות בנפגעי הפיצוץ מומעטות בערכן לעיתים, זמן יקר עלול לאבוד לצורך טיפול מניעתי ו / או בזמן שיקום.
ראו גם

פיגוע התאבדות
רפואת חירום
אמל"ח
הערות שוליים

↑  Blast Injury Translating Research Into Operational Medicine. James H. Stuhmiller, PhD. Edited by William R. Santee, PhD Karl E. Friedl, PhD, Colonel, US Army. Borden institute (2010)
↑  Chapter 1: Weapons Effects and Parachute Injuries, pp. 1–15 in Emergency War Surgery (2004)
↑  Sasser SM, Sattin RW, Hunt RC, Krohmer J (2006). "Blast lung injury". Prehosp Emerg Care 10 (2): 165–72. doi:10.1080/10903120500540912. PMID 16531371.
↑  Born CT (2005). "Blast trauma: The fourth weapon of mass destruction". Scandinavian Journal of Surgery 94 (4): 279–85. PMID 16425623.
↑  Keyes, Daniel C. (2005). Medical response to terrorism: preparedness and clinical practice. Lippincott Williams & Wilkins. pp. 201–202. ISBN 978-0-7817-4986-2
↑  Chapter 1: Weapons Effects and Parachute Injuries, pp. 1–15 in Emergency War Surgery (2004)
↑  Keyes, Daniel C. (2005). Medical response to terrorism: preparedness and clinical practice. Lippincott Williams & Wilkins. pp. 201–202. ISBN 978-0-7817-4986-2
↑  Keyes, Daniel C. (2005). Medical response to terrorism: preparedness and clinical practice. Lippincott Williams & Wilkins. pp. 201–202. ISBN 978-0-7817-4986-2
↑  Marks, ME (2002). The Emergency Responder's Guide to Terrorism. Red Hat Publishing Co., Inc. pp. 30–2. ISBN 1-932235-00-0.
↑  Cernak, I., and L. J. Noble-Haeusslein. 2010. Traumatic brain injury: An overview of pathobiology with emphasis on military populations. J Cereb Blood Flow Metab 30(2):255-266.
↑  Cernak, I., and L. J. Noble-Haeusslein. 2010. Traumatic brain injury: An overview of pathobiology with emphasis on military populations. J Cereb Blood Flow Metab 30(2):255-266.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552051005171  LCCN: sh2007009825 
חבלה ריאתית, נפוצה בפגיעת פיצוץ מדרגה ראשונה.
מוקש ממלחמת העולם השנייה, אחד הגורמים לפגיעת פיצוץ
פלנה (רוסיה)

פַּלָנַה (ברוסית: Палана) היא עיירה ברוסיה בחצי האי קמצ'טקה, המשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של נפת טיגיל במחוז קמצ'טקה. העיירה נמצאת על חופו המערבי של חצי האי על הנהר פלנה, 8 ק"מ לפני השפכו לים אוחוצק.
בשנת 1937 היישוב הוכרז בירת מחוז לאומי של הקוריאקים. הוא היה במעמד זה עד לשנת 2005 כאשר המחוז בוטל ושטחו נכלל במחוז קמצ'טקה.
אוכלוסיית העיר הייתה כ-4,300 תושבים בשנת 1989 אך ירדה לכ-3,500 בשנת 2010.
בקרבת העיר קיים שדה תעופה ובמרחק של כ-7 ק"מ, על חוף הים ממוקם נמל.
לוסי סקוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בינואר 1971 (בת 53) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  אליסטר פטרי 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוסי סקוט (באנגלית: Lucy Scott; נולדה ב-19 בינואר 1971) היא שחקנית בריטית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד שרלוט לוקאס בסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד של ה-BBC משנת 1995 לרומן באותו שם.
ביוגרפיה

סקוט נולדה בלונדון. היא מופיעה מאז תחילת שנות התשעים של המאה העשרים בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. בתיאטרון שיחקה במחזה "אמה", עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן, בתיאטרון טריסייקל שבלונדון, כחלק מצוות של שבעה שחקנים. במחזה "Search and Destroy" הופיעה בתפקיד מרי בתיאטרון ניו אנד בהמפסטד שבלונדון, ובמחזה "Things We Do for Love" מאת אלן אייקבורן שיחקה בתפקיד ניקי.
עוד שיחקה בפרק "Modern Toss" בסדרה הקומית "Comedy Lab".
בנוסף למשחק היא עבדה כמפקחת על התסריט בסיטקום "Popetown" בפרק "The Double".
ביוגרפיה > חיים אישיים

סקוט נשואה לשחקן אליסטר פטרי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  | Micky Love | המזכירה של מרטין |  |
| 1995 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | שרלוט לוקאס | מיני-סדרה |
| 2000 | לבבות ועצמות | Hearts and Bones | פיליפה ביץ' |  |
| 2002 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries | ברנדט | בפרק "For the Sake of Elena" |
| 2003 |  | Perks | אלכס רייט |  |
| 2005 |  | Tom Brown's Schooldays | גברת ארתור |  |
| 2005 |  | Comedy Lab |  | בפרק "Modern Toss" |
| 2006 |  | Elizabeth David: A Life in Recipes | פטרישה | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | Rosemary & Thyme | קרוליין פרג'טר | בפרק "Seeds of Time" |
| 2006 | ספוקס | Spooks | ספרנית | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 |  | The Law of Moments | הלן | סרט קצר |
הערות שוליים

↑  Theatre Reviews Search and Destroy
↑  Belgrade Theatre press release - Things We Do For Love - March 1999
↑  Lucy Scott Movies - Lucy Scott Film - Lucy Scott TV Shows
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013040883  VIAF: 299858839   WorldCat (עם VIAF): 299858839
ליאה שולר

ליאה שולר (בגרמנית: Lea Schüller; נולדה ב-12 בנובמבר 1997) היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת החלוצה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת גרמניה. באוגוסט 2022, לאחר הגעת נבחרת גרמניה לגמר יורו 2022 בו הפסידה לנבחרת אנגליה, נבחרה שולר לכדורגלנית השנה בגרמניה על ידי קיקר(אנ').
קריירת מועדונים > נוער

שולר נולדה בתוניסוורסט(אנ') וב-2012 החלה לשחק בקבוצת הנוער Hülser SV. לקראת עונת 13–2012 עברה לקבוצת הנוער של אסן,, שם שיחקה במשך שתי עונות.
קריירת מועדונים > בוגרים > אסן

במהלך עונת 14–2013, בעודה משחקת בקבוצת הנוער של אסן, שולר נקראה לסגל הקבוצה הבוגרת וערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ב-1 בדצמבר 2013 בהפסד 2:0 לוולפסבורג, כשהיא רק בת 16. את צמד שעריה הראשונים בבונדסליגה כבשה ב-26 בפברואר 2014 בניצחון 3:1 על קלופנבורג(אנ').
קריירת מועדונים > בוגרים > באיירן מינכן

ביולי 2020 חתמה שולר בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה במועדון ערכה ב-9 באוגוסט במשחק הכנה נגד פרייבורג(אנ'), תוך שהיא כובשת את צמד השערים הראשונים בניצחון 3:1.
שולר ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת האלופות ב-23 באוגוסט בהפסד 2:1 לאלופה המכהנת אולימפיק ליון. כתוצאה מהפסד זה הודחה באיירן לאחר תוצאה כוללת של 2:2, מה שגרם לליון להתקדם לחצי-הגמר כתוצאה מחוק שערי החוץ.
את עונת 21–2020 פתחה שולר בהרכב הפותח של באיירן, כשהיא כובשת 16 שערים לאורך העונה. בתום העונה זכתה באיירן באליפות הבונדסליגה בפעם השלישית בהיסטוריה, בהפרש של 2 נקודות מיריבתה, וולפסבורג. באותה עונה סיימה שולר במקום השלישי בכמות השערים בבונדסליגה.
שולר המשיכה ביכולתה הטובה גם בעונת 22–2021, כשהיא מסיימת את העונה ככובשת המצטיינת בבונדסליגה בפעם הראשונה בהיסטוריה של באיירן, וכן ככובשת המצטיינת בבאיירן עם 20 שערים בכל המסגרות. בנובמבר 2022 האריכה את חוזה במועדון עד ליוני 2026
קריירה בינלאומית > נבחרות צעירות

שולר שיחקה לראשונה עבור נבחרת גרמניה עד גיל 17(אנ') במרץ 2014, כשהשתתפה יחד עם נבחרתה בגביע העולם לנשים עד גיל עד 17(אנ') בקוסטה ריקה. בטורניר שיחקה בכל 3 המשחקים בשלב הבתים.
ביולי 2015, השתתפה יחד עם נבחרת גרמניה עד גיל 19(אנ') באליפות אירופה לנשים עד גיל 19(אנ') שהתקיימה בישראל. בטורניר שיחקה בכל משחקי שלב הבתים, וכן בהפסד בפנדלים בחצי הגמר נגד נבחרת שוודיה(אנ').
בנובמבר 2016 השתתפה יחד עם נבחרת גרמניה עד גיל 20(אנ') בגביע העולם לנשים עד גיל 20(אנ') שהתקיים בפפואה ניו גיני, בו הודחה על-ידי צרפת ברבע הגמר. שולר נפצעה בברכה במשחק הפתיחה של הטורניר, פציעה שדרשה ניתוח וגרמה לה להיעדר מהמגרשים לתקופה ממושכת.
קריירה בינלאומית > נבחרות בוגרות

ביוני 2017 נקראה שולר להתאמן יחד עם סגל נבחרת גרמניה הבוגרת, אך לא נכללה בסגל הנבחרת ליורו 2017.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במסגרת מוקדמות גביע העולם לנשים 2019(אנ') נגד איסלנד. במשחק עלתה שולר כמחליפה מאוחרת וכבשה את השער האחרון בהפסד 3:2 של נבחרתה. מאוחר יותר בשלב המוקדמות כבשה שולר את כל השערים בניצחון 4:0 על נבחרת צ'כיה.
שולר נכללה בסגל נבחרת גרמניה ליורו 2022, בו הגיעה יחד עם נבחרתה לגמר הטורניר והפסידה בו 2:1 לנבחרת אנגליה אחרי הארכה. שולר שותפה במשחק הראשון בשלב הבתים נגד דנמרק, וכבשה את השער השער השני בניצחון 4:0. למחרת המשחק נבדקה שולר כחיובית לנגיף הקורונה ועל כן נבצרה מלהשתתף ברוב משחקי הטורניר. את מקומה בהרכב תפסה אלכסנדרה פופ, מי שסיימה כמלכת השערים של הטורניר לצידה של בת' מיד. במשחק הגמר, דקות ספורות לפני פתיחת המשחק חשה פופ בכאבים בשרירים, ועקב זאת החליפה אותה שולר בהרכב הפותח.
חיים אישיים

שולר בזוגיות עם השייטת התחרותית לארה ואדלאו. שולר לומדת הנדסת תעשייה באוניברסיטת נידריין למדעים שימושיים(גר').
הישגים ותארים

באיירן מינכן
בונדסליגה: 2020-21
גרמניה
אליפות אירופה בכדורגל נשים; מקום שני: 2022
תארים אישיים
כדורגלנית השנה בגרמניה: 2022
הערות שוליים

↑  שולר חתמה באסן באתר הרשמי של אסן
↑  שולר חתמה בבאיירן, באתר הרשמי של באיירן
↑  שולר עושה היסטוריה, באתר קיקר
↑  שולר האריכה חוזה עד 2026, באתר sport
buzzer.de
↑  שולר בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל U20, באתר הפדרציית הכדורגל הגרמנית
↑  צרפת ניצחה את גרמניה 0:1, באתר הרשמי של ה-DFB
↑  שולר נפצעה בברכה, באתר ה-DFB
↑  שולר מתאמנת עם סגל גרמניה, באתר reviersport.de
↑  שולר לא בסגל גרמניה ליורו, באתר eurosport.de
↑  שולר לומדת הנדסת תעשייה, באתר ה-DFB
לוסי סקארבורו קונאנט

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1867 
 פטירה:  31 בדצמבר 1920 (בגיל 53) בוסטון, ארצות הברית 
 
לוסי סקארבורו קונאנט (באנגלית:Lucy Scarborough Conant‏: 10 במרץ 1867 - 31 בדצמבר 1920) הייתה אמנית אמריקאית, ומעצבת תלבושות ותפאורות.
ביוגרפיה

נולדה בברוקלין, קונטיקט, לוסי סקארבורו קוננט הייתה בתם של אלברט קוננט מורמונט וקתרין סקארבורו קונאנט מקונטיקט. אביה היה מהנדס ואמן, והיא ושני אחיה הגדולים גדלו בבוסטון.
בתחילת הקריירה שלה, קונאנט למדה ציור בצרפת באקדמיה ז'וליאן, והפכה לתלמידה מסורה. היא גם למדה עם ז'וליין דופרה.
אבן דרך בתקופתה של קונאנט בצרפת הייתה קיץ 1888, אותו בילתה בעיר קונקרנו בברטון, יחד עם חברתה ססיליה בו. קונאנט ואמה קתרין, ובת דודתה מיי וויטלוק היו רביעייה בקונקרנו. באוטוביוגרפיה שלה, תיארה בו את פעילות הקיץ בפירוט.
המקום היה נעים להם. בו ציירה את דיוקן של קתרין, וקונאנט למדה רבות מבו, שהייתה מבוגרת ממנה בשתים עשרה שנים. בו תיארה אותה כ"ילדה עדינה ומבריקה, הנאבקת בבריאות לקויה וראייה לא מושלמת, כדי להפוך לאמנית שהיא נולדה להיות ...שהייתה בעלת אנושיות שופעת "
מפעם לפעם במהלך אותו קיץ, ביקרו אותם ארבעה אמנים אמריקאים גולים אחרים. תומאס אלכסנדר הריסון, שעורר עניין אצל קונאנט בציור סצנות ימיות, וצ'ארלס לזר, שהציע ביקורת ועידוד, ושיתפו איתם אולפן במקום. בו ציינה: "למעשה, נוכחותם הייתה גורם חשוב למשוך אותנו לקונקרנו. אלכסנדר הריסון מעולם לא נתן ביקורת, אבל לזר הגיע, אישר וייעץ."
הווירטואוזיות של קונאנט כאמנית שגשגה בצרפת, ואחד מציוריה, ״עץ התפוחים הישן״, הוצג בסלון פריז של 1891.
כשחזרה לאמריקה מצרפת, קונאנט התיישבה בבוסטון, שם התגורר אחיה תיאודור. היא הציגה שתי עבודות בארמון לאמנויות יפות בתערוכת הקולומביאנית העולמית בשיקגו - 1893. בבוסטון הפכה לציירת פעילה, והציגה במוסדות וגלריות ידועות, כולל מועדון האמנות של בוסטון. עם זאת, בניגוד לחברתה בו, שזכתה לתהילה כאמנית פורטרטים, עניינה העיקרי של קונאנט ברוב חייה היה ציור נוף בשמנים וצבעי מים. [10] במכון לאמנות בשיקגו בו הציגה קונאנט בשנת 1899, כל שלושת ציוריה היו נופים.
קונאנט השתתפה גם בתערוכות משותפות עם אמנים אחרים. בתקופה 1917–1918, היא וחמש ציירות נוספות מבוסטון - לורה קומס הילס, מרגרט ג'ורדן פטרסון, ג'יין פיטרסון, אליזבת וונטוורת' רוברטס ומרי ברדיש טיקומב - הציגו את עבודותיהן בגלריה בבוסטון דול אנד ריצ'רדס, וקראו לעצמן פשוט "הקְבוּצָה". כפי שציינה היסטוריונית האמנות סינדי ניקרסון: "הקבוצה כנראה ראתה את עצמה כעמיתיהן של עשרת הציירים האמריקאים. עבודותיהם נדדו במדינה, כולל מוזיאון האמנות של וסטר, מוזיאון האמנות של דטרויט ומוזיאון קליבלנד לאמנות."
עיצוב תפאורה ותלבושות

ככל שהקריירה שלה התקדמה, תחומי היצירה של קונאנט התרחבו. האמן הנרי האנט קלארק כתב בשנת 1921: "לוסי קונאנט לא התכוונה לנטוש את עניין הציור כאשר לפני כשש שנים [בערך בשנת 1915] החלה את לימוד העיצוב עצמו ... העניין והתפוקה הגדולים ביותר שלה היו בעיצוב במה, תפאורה, תלבושות והפקה. מספר ההפקות שנעשו על ידה הוא רב; שמונה הצגות עבור נגני נורת'המפטון, רבות אחרות לבתי ספר, ומועדונים, אך בולטים ביניהם הם מופעי פנטומימה. ההפקה של הקונסרבטוריון של ניו אינגלנד הוצגה בג'ורדן הול בדצמבר 1917, והועלתה כפנטומימה בשלוש סצנות."
המוניטין הגובר של קונאנט כמעצבת תלבושות ותפאורות הוביל להצעה ללמד באוניברסיטת קליפורניה - ברקלי. היא קיבלה תפקיד כמרצה לעיצוב ואמנות לשנת הלימודים 1918–1919, וניהלה מעבדה בהיסטוריה של תחפושות, לימדה קורס והעבירה סמינר לתואר ראשון בעיצוב תלבושות. בעת שהותה בברקלי, תרמה קונאנט גם את הידע שלה בתחפושות ועיצוב תפאורה לתחרות אביב שהוצגה מדי שנה על ידי סטודנטיות של ברקלי בשנים 1912 עד 1931.
מוות ומורשת

קונאנט לימדה באוניברסיטת קליפורניה - ברקלי רק שנתיים, לפני שמצבה הבריאותי הידרדר ואילץ אותה לחזור לבוסטון. היא נפטרה שם בסוף 1920, בגיל 53.
קיים בלבול מסוים לגבי תאריך מותה המדויק. הספד שנכתב בכתב העת האמריקאי לאמנות של 1921 מציין את יום מותה בתאריך 2 בינואר 1921. עם זאת תצלום של מצבתה של קונאנט, הממוקמת בבית הקברות הדרומי, מחוז ווינדהאם קונטיקט, הכתובת עליה מציינת "נולדה ב-10 במרץ 1867 מתה ב-31 בדצמבר 1920".
הערות שוליים

↑  Oakley, Thornton (August 1921). "Lucy Scarborough Conant – Artist". The American Magazine of Art. 12 (8): 269–273.
↑  "Conant, Lucy Scarborough (American painter and educator, 1867-1921)"
1 2  "Conant, Lucy Scarborough (American painter and educator, 1867-1921)"
↑  Heller, Jules; Heller, Nancy G. (2013). North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary. New York: Routledge. pp. 55–56
↑  Charles Augustus C. Lasar (1856-1936) | Terenchin (באנגלית אמריקאית)
↑  Hustin, Arthur (1891). Salon de 1891, Société des artistes français et Société nationale des beaux-arts. Paris: L. Baschet. Number 388.
↑  "Catalogue of the Eleventh Annual Exhibition of Water-Colors, Pastels, and Miniatures by American Artists May 2 - June 11, 1899"
↑  New England Conservatory of Music, New England Conservatory of Music concert programs, New England Conservatory of Music, 1917
↑  Obituaries 1920 - 1921, American Art Annual, עמ' 225
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 104084  ULAN: 500103339  VIAF: 96449179   WorldCat (עם VIAF): 96449179 
תלבושת מעוצבת על ידי לוסי סקארבורו קונאנט
פטריק אלן פרייזר

| --- | --- |

 לידה:  1813 ארברואת', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1890 (בגיל 77 בערך) 
 מקום לימודים:  קולג' אדינבורו לאמנות 
 
פטריק אלן פרייזר (באנגלית: Patrick Allan Fraser; ‏1813–1890) היה צייר ואדריכל סקוטי.
ביוגרפיה

אלן נולד בארברואת' בשנת 1813, בנו של סוחר האריגים רוברט אלן. הוא החל ללמוד משפטים, אך לאחר מכן התקבל לעבודה בעסק של צביעת בתים של סבו, שעודד אותו ללמוד באקדמיה בתום השתלמותו. שם הוא פגש את רוברט סקוט לאודר וליווה אותו לרומא באמצע שנות ה-30. הם חזרו לסקוטלנד ב-1838 אך פרייזר התיישב לפריז זמן מה, וצייר נופים של העיר. הוא חזר בארברואת' ב-1839, והתיישב בלונדון.
אלן חזר לארברואת' ב-1842 בהזמנתו של המוציא לאור של אדינבורו קאדל, שרצה שהוא יאייר מהדורה חדשה של הספר "העתיקות" של וולטר סקוט, אולם המהדורה מעולם לא פורסמה. בשנת 1843, אלן התחתן עם אליזבת פרייזר והוסיף את שמה לשמו. יחד הם שיפצו את בית הוספיטלפילד; השיפוץ נערך בעיקר בעזרת בעלי מלאכה מקומיים והסבה אסם מהמאה השמונה עשרה לגלריה, הוסיפו אגף בן חמש קומות ואגף גדול נוסף. בשנת 1856 החלו בני הזוג פרייזר בשיפוץ טירת בלאקקרייג בסטרטהרדל. פטריק הפך לאדריכל ופיקח על השיפוץ בעצמו. הוא הזמין דיוקנאות של חברי קבוצת האמנים האנגלים להוספיטלפילד.
סגנונו האדריכלי של פרייזר תואר בהרצאתו "אדריכלות עם התייחסות מיוחדת למבנים מקומיים", שהתפרסמה בגיליון The Building Chronicle ממאי 1854 כ"ביקורת חובבנית על עבודות אדריכלות". הוא שם דגש רב על בנייה ריווחית ומוסרית, מושגים שנפרשו ביצירתו משנת 1861.
לאחר מות אשתו ב-1873, הוא בנה מאוזוליאום על שמה, קפלת המתים פרייזר בבית הקברות המערבי, ארברואת'. קפלת המתים היא בניין רשום בקטגוריה A מאז 1997.
ב-1873 עבר לרומא ונבחר לנשיא האקדמיה הבריטית לאמנויות ברומא. הוא מת, ללא ילדים, ב-17 בספטמבר 1890.
הוא הסכים שהוספיטלפילד יהפך למכללה לאמנות "למען סיוע ועידוד של צעירים שאין להם אמצעים משלהם, שירצו להמשיך אחד או יותר מהמקצועות האמנות: ציור, פיסול, גילוף בעץ, אדריכלות ותחריט."
הערות שוליים

1 2  Dictionary of Scottish Architects - DSA Architect Biography Report (March 23, 2023, 9:23 am), www.scottisharchitects.org.uk
↑  ^Daniels, Terry (2008). "The History of Oldbury Manor". The Local History Societies of Langley, Oldbury and Warley. Retrieved 23 January 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6963 8812  LCCN: no2012003406  ULAN: 500021978  VIAF: 95816626   WorldCat (עם VIAF): 95816626 
הוספיטלפילד, ארברואת'
הקפלה לזכר אשתו בבית הקברות
פמפיל שיקארו

פמפיל שיקארו (ברומנית: Pamfil Șeicaru), אפריל 1894 - 21 באוקטובר 1980, היה עיתונאי רומני, פוליטיקאי ועורך, שגלה מרומניה לאחר כניסת הצבא האדום ונידון למוות בהיעדרו ומאוחר יותר זכה לחנינה.
שיקארו הוסמך כמשפטן ושירת במלחמת העולם הראשונה כקצין בצבא רומניה. ב-1918, לאחר שחרורו מהצבא, התחיל לעבוד כעיתונאי. הוא נבחר לפרלמנט הרומני, כציר עצמאי, שלוש פעמים, בשנים 1928, 1931 ו-1933.
שיקארו היה מנהל העיתון Bucovina, שהופיע בצ'רנאוץ והשתתף בכתיבת כתב העת Gândirea (המחשבה). ב-1923 קיבל את תפקיד העורך הראשי בעיתון Cuvântul (המילה). ב-1928 ייסד את כתב העת Curentul (הזרם) בעל המגמות הימניות ולעיתים אפילו ימניות קיצוניות והנהיג אותו עד עזיבת רומניה ב-1944.
שיקארו לקח חלק במסע ההכחשה שלאחר מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט הוא פרסם לאחר המרד, ב-17 בפברואר 1941, בעיתונו מאמר בשם "הוצאת הדיבה העגומה של האומה" ובו טען "שאינו יכול להאמין שאלה שהובילו בני אדם לבית המטבחיים לשחוט אותם כמו בהמות היו רומנים ולא זרים. איזה שם הוציאו לנו בקהילת העמים? איזה מוניטין ישאירו לנו?" ומכאן הגיע למסקנה: "מעשיהם הוכיחו כי מוצאם אינו רומני".
ב-1944 עזב את רומניה והתיישב בספרד, שם התכונן לפרסם כתב עת שיתמוך באינטרסים הרומנים. הוא נשאר בספרד 30 שנה. ב-1945, ברומניה, נידון למוות בהיעדרו, אך ב-1966 קיבל חנינה וב-1977 ערך ביקור חשאי ברומניה. לאחר עזיבת ספרד קבע את מושבו בדכאו, גרמניה, שם חי עד מותו.
פרסומיו מחוץ לרומניה

1947 Pax Americana o Pax Sovietica שלום אמריקאי או שלום סובייטי
1948 Dotla. Să rămână doar cenușaדוטלה, שיישאר רק האפר
1959 Istoria partidelor politice în Româniaההיסטוריה של המפלגות הפוליטיות ברומניה
1968 La Roumanie dans la Grande Guerreרומניה במלחמה הגדולה
1968 Karl Marx - Însemnări despre România קרל מרקס - רישומים על רומניה
1975 Die Donau - Fluss der Fünf Meere. Ein Europäisches Problem im Lichte der rumänisch-sowietischen Kontroversenהדנובה - נהר בין חמישה ימים. בעיה אירופאית לאור המחלוקות בין רומניה ובין הסובייטים.
1980 Adevăruri care trebuie amintite אמיתות שצריך להזכיר
הערות שוליים

↑  ז'אן אנצ'ל, "תולדות השואה - רומניה", כרך א' עמוד 399
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300039405171  BNE: XX879868  BnF: cb129727403 (data)  GND: 1016894368  ISNI: 0000 0000 5512 1943  LCCN: n85115472  NKC: jn19990008403  NTA: 069041016  SUDOC: 081618468  VIAF: 24734217   WorldCat (עם VIAF): 24734217
פמלן

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סיקסו
 שטח:  12.4 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  57 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°29′40″N 20°55′42″E﻿ / ﻿48.494330555556°N 20.928461111111°E﻿ / 48.494330555556; 20.928461111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://selyeb.hu/pamleny/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פמלן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פמלן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פמלן (בהונגרית: Pamlény) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פמלן קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-95 תושבים בשנת 1990 עד 41 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-56%).
בפמלן חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 8 | 398 |
| 1910 | 10 |  |
| 1920 | 10 |  |
| 1930 | 10 |  |
| 1941 | 9 | 448 |
פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרדריק דאגלס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה, מסה
 נושא:  זכויות אזרחיות ומדיניות, עבדות 
 הוצאה
 הוצאה:  The Anti-Slavery Office 
 תאריך הוצאה:  1845
 מספר עמודים:  164
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת נהר
 תאריך:  2006
 תרגום:  מיכל אילן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002505537
 
המהדורה משנת 1845
פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו (באנגלית: Narrative of the Life of Frederick Douglass, an American Slave) הוא חיבור אוטוביוגרפי ומסה בזכות ביטול העבדות שנכתב על ידי הנואם והעבד המשוחרר פרדריק דאגלס, ויצא לאור בשנת 1845. בדרך כלל הוא נחשב לידוע ביותר מבין מספר סיפורים שכתבו עבדים משוחררים במרוצת אותה תקופה בארצות הברית. האוטוביוגרפיה מתארת את חייו מיום היוולדו באחוזה בדרום, ועד לבריחתו אל החופש, והתיצבותו בחזית המלחמה נגד העבדות.
בשנים שקדמו לצאתו של הספר לאור עסק דאגלס במסע הסברה שבו הציג את קורות חייו והטיף במרץ לביטול העבדות. השפה העשירה שבה השתמש דאגלס גרמה לכך שמאזיניו חשדו בו בהונאה: כיון  שלא סיפר  לשומעיו מהו שמו המקורי, המחוז בו נולד ומהם שמות אדוניו, (כדי לשמור על ביטחון אישי)  ובנוסף, השכלתו סתרה את הידוע לגבי בורותם של עבדים. כדי לְהָזֵם את טענות ההתחזות החליט דאגלס לכתוב את סיפורו האוטוביוגרפי. בשנת 1845 יצא לאור ספרו Narrative of the Life of Frederick Douglass, An American Slave (בתרגומו העברי "פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו"), המתאר לפרטי פרטים את תולדות חייו של המחבר תוך שימוש בשמותיהם האמיתיים של כל הנוגעים בדבר, כך שלא ניתן היה לפקפק באמיתות הסיפור. לספר זה מקום חשוב בהיסטוריה של ארצות הברית: הייתה זו הפעם הראשונה שבה עבד שחור העלה על הכתב תיאור מפורט של סיפור חייו.
יחד עם "אוהל הדוד תום", היה ספר זה אחד מיצירות הספרות המשפיעות ביותר, שהניעו את התנועה לביטול העבדות באמצע המאה התשע-עשרה בארצות הברית.