stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוני הרציקוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1957 (בן 67) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  בעלי מועדון הכדורגל מכבי תל אביב בשנים 1995–2007
 
אילון (לוני) הרציקוביץ' (נולד ב־28 בינואר 1957) הוא איש עסקים ישראלי. הרציקוביץ' מנהל את חברת ישפאר, יבואנית סוני לישראל, ובשנים 1996–2007 ניהל לבדו את מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. בשנת 2005 העריך הירחון "שם המשחק" את הונו של הרציקוביץ' בכ-70 מיליון דולרים.
ביוגרפיה

הרציקוביץ' בנם של עמנואל וז'קלין, גדל בתל אביב, אביו היה יבואן מכשירים חשמליים מהמזרח הרחוק. בצה"ל שירת בחטיבת הצנחנים.
בשנת 1995 רכש הרציקוביץ' את מכבי תל אביב יחד עם קבוצת הניהול "מופת", ושם לעצמו מטרה לשפר את תרבות הניהול בכדורגל הישראלי. בתחילת דרכו במכבי זכה לוני, יחד עם שאר חברי קבוצת "מופת", להערכה מצד האוהדים, אחרי שהקבוצה זכתה בשתי אליפויות עם המאמנים אברהם גרנט ודרור קשטן. בסוף 1996, אחרי זכייתה של מכבי תל אביב בדאבל, כל חברי "מופת" עזבו את הקבוצה, ואילו הרציקוביץ' נשאר לבדו. באחד ממהלכיו הראשונים, לקראת עונת 1996/1997, החליט להדיח את קשטן ולהחזיר את גרנט לתפקיד, מהלך שגרם לביקורת קשה נגדו ועוינות מצד קשטן ואוהדי מכבי תל אביב. השנים הגרועות שלאחר מכן, בהן מכבי לא זכתה באליפות והציגה יכולת מאכזבת, רק החריפו את המחאות כנגדו מצד האוהדים, עד שבשנת 2000 עזב גרנט את הקבוצה.
שלמה שרף, שזה עתה סיים קדנציה ארוכה בנבחרת ישראל, מונה במקומו למאמן מכבי תל אביב, הביא את טל בנין והציפיות היו בשמיים. אך תוך זמן קצר מערכת היחסים בין שרף לכוכב הקבוצה, אבי נמני, עלתה על שרטון. שרף דרש להשעות את השחקן ולהסיר ממנו את סרט הקפטן, והרציקוביץ', שניסה לפייס בין הצדדים ללא הצלחה, עמד לצידו של נמני, פיטר את שרף ומינה במקומו את ניר לוין שגמל לו בשני גביעים בשתי העונות שבהן אימן את מכבי תל אביב.
ב-2002 מינה הרציקוביץ' את ניר קלינגר למאמן. בעונתו הראשונה זכה קלינגר באליפות, אך בעונה שאחריה הדיח את אבי נמני וטל בנין מהקבוצה במהלך שזכה לגיבוי מלא מצד הרציקוביץ'. הדחת נמני, שנחשב לסמל עבור האוהדים של מכבי, גרמה לקרע גדול בין האוהדים למועדון, ששיאו הגיע בעונת 2004/2005, בה אוהדים החרימו משחקים ולבשו חולצות שחורות לאות מחאה, על אף שהקבוצה השתתפה בשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה. בסוף אותה עונה נכנע הרציקוביץ' ללחץ האוהדים, ובעזרת סיוע מדייוויד פדרמן החזיר את נמני והחתים שורת כוכבים בקבוצה, לרבות אייל ברקוביץ', ג'ובאני רוסו, בלסינג קאקו וז'וזה דוארטה. הציפיות מהקבוצה היו גדולות והאוהדים רכשו מספר שיא של כ-10,000 מנויים. הרציקוביץ' והמנהל האדמיניסטרטיבי אלי דריקס הצליחו לשמור על "אש קטנה" את העימותים בין ניר קלינגר לאייל ברקוביץ', אך רצף הפסדים לקבוצות תחתית ויכולת חלשה הביאו להתפטרותו של קלינגר ומינוי טון קאנן במקומו.
במהלך עונת 2005/2006 הצהיר הרציקוביץ' שהוא מעוניין למכור את מכבי תל אביב. הוזכרו מספר רוכשים פוטנציאלים, ואף נחתמה עסקה עם פיליפ סולומון. בגלל פרסומי מעריב על עבירות של סולומון שאף ישב בגינן בכלא בצרפת ובארצות הברית חזר בו הרציקוביץ' מהעסקה. לקראת עונת 2007/2008 הגיע הרציקוביץ' להסכם עם רוני מאנה על רכישת הקבוצה, אך העסקה התפוצצה.
בדצמבר 2007 נגמרו כ-12 שנותיו של הרציקוביץ' כבעלים יחיד במכבי תל אביב: המיליארדר הקנדי-יהודי אלכס שניידר רכש 80% ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב בסכום המוערך ב-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות מוחזקות על ידי אגודת מכבי תל אביב.
אחיו של לוני, דורון הרציקוביץ', היה הבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל אילת.
המטורף מהוולגה

| --- | --- |
 לידה:  מאי 1982 (בן 42) Kinderle, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מרץ 2011 – ספטמבר 2012 (כשנה)
 עיסוק:  רוצח סדרתי
 
המטורף מהוולגה (ברוסית: Пово́лжский манья́к ידוע גם כ"רוצח הזקנות", Убийца старушек) הוא כינויו של הרוצח הסדרתי הרוסי רדיק טגירוב, שביצע סדרת מעשי רצח של נשים קשישות בכמה אזורים בשנים 2011–2012, ונלכד בשנת 2020.
הרציחות

ממרץ 2011 ועד ספטמבר 2012 התרחשו במחוזות הפדרליים בוולגה ובאורל מספר מקרי רצח דומים מאוד של נשים קשישות. החוקרים סבורים שכל הפשעים בוצעו על ידי אדם אחד, שכן כל הקורבנות היו נשים רווקות בגילאי 75 עד 90, שכל אחת מהן חיה בחרושצ'ובקה. לדברי החוקרים, העבריין חדר לדירה והעמיד פנים שהוא עובד בוועד הבית או בשירות הסוציאלי. כל הקורבנות נחנקו בחפצים מאולתרים (למשל חגורת חלוק אמבטיה). לאחר הרצח, הפושע היה גונב כסף ודברי ערך מהדירה. אולם החוקרים סבורים שגניבת כספי הגמלאים לא הייתה בראש סדר העדיפויות של הרוצח.
תשעת הרציחות הראשונות התרחשו בקאזאן. אחת הקורבנות שרדה, אך לא הצליחה לתאר את התוקף. מעשי רצח דומים התרחשו באוליאנובסק, ניז'ני נובגורוד, איז'בסק, פרם (שני מעשי רצח באפריל 2012) וסמרה (שני מעשי רצח באפריל–מאי 2012). עד 1 באוגוסט 2012 בוצעו 18 מעשי רצח. בין התאריכים 25–27 בספטמבר 2012 בוצעו 3 רציחות אחרונות באופה. המספר הכולל של מעשי הרצח הוא 32.
ב־26 בספטמבר 2012, התוקף נתפס במצלמת טלוויזיה במעגל סגור בפתח אחד מבתי קורבנו. הודות לכך הורכב קלסתר פנים.
בשנת 2013 משטרת הפדרציה הרוסית הבטיחה פרס של מיליון רובל בתמורה למידע הנוגע לחקירה. באותה שנה הופיעה תאוריה לפיה הרוצח מסתתר במחוז סחלין.
בליל ה־7 באוקטובר 2016, בקאזאן, צולם אדם החשוד בהיותו הרוצח במצלמת אבטחה בבית ברחוב צ'ויקוב, אך ועדת החקירות הפדרלית הכחישה שהוא החשוד.
ב-6 בפברואר 2017, סגן ראש המנהל הראשי לזיהוי פלילי במחלקת החקירות הפליליות במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית, איוואן סטרלצוב, אמר לעיתונאים כי לחוקרים יש סיבות טובות להאמין כי האדם המבוקש הוא תושב אודמורטיה. כן עלתה השערה כי האיש החזיק ברשימת גמלאים. עם זאת, החוקרים לא שללו כי ייתכן שנכלא, או שהוא כבר לא בחיים.
לטענת סטרלצוב, הפרס למידע שיעזור לבסס את זהותו של העבריין הועלה ל־3 מיליון רובל.
ב־28 במרץ 2017, קזחי בן 37 בשם פאבל שאיאחמטוב נעצר בסמרה בחשד למעורבות ברצח, אחרי שהרג שתי קשישות בסמרה ב־25 וב־27 במרץ 2017.
ב-25 במאי 2017 הציעו החוקרים כי החשוד הוא יליד טטרסטן ולמד באחד מבתי הספר של קאזאן.
הרוצח

ב־1 בדצמבר 2020 עוכב רדיק טגירוב על ידי משטרת קאזאן והודה ב־25 מהרציחות. ראיות דנ"א והדפסי נעליים סייעו לזהותו בתור הרוצח. החשוד הורשע בגניבה בשנת 2009, הוא שוחרר בשנת 2010 ובשנתיים שלאחר מעצרו הטיל אימה על נשים קשישות בטטרסטן, מארי אל, אודמורטיה וצ'ובשיה. כשבכל המקרים פעל באותה צורה: עקב אחר קורבנו בחנות או בכניסה לבית הדירות, הציג את עצמו כעובד שירותי דיור ושירותים קהילתיים וחברתיים ונכנס לדירה. ברגע שהדלת נטרקה, תקף מאחור וחנק את הנשים ולקח את כל החסכונות והתכשיטים והתחבא. בחקירתו הרוצח עצמו התקשה למנות את המספר המדויק של הקורבנות, שכן עבר זמן רב: בשנת 2012 הוא הפסיק. "כל זה באופן ספונטני. רציתי לאכול. גרתי עם אמי," טען טגירוב את המניע לרציחות, אם כי החוקרים הפדרליים נטו להאמין שלא מדובר בניסיונות גניבה מהקורבנות. הבדיקה הגנטית וסימני נעליים שהושארו בזירת הפשע הם אלה שאפשרו לשוטרים להתחקות אחריו וללכוד אותו בדירתו בקאזאן.
תיאור

מראה: לא סלאבי
גיל: 20–35 שנים
גובה: 175 ס"מ
מבנה גוף: דק
לבוש: ז'קט כהה וקצר עם כובע, מכנסיים שחורים ונעלי ספורט.
ראו גם

המרטש מאטלנטה
המפלצת מפירנצה
הערות שוליים

1 2  "Russia detains suspected serial killer dubbed the "Volga maniac"". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-01.
↑  "Russian man confesses to killing more than 25 women, investigators say". the Guardian (באנגלית). 2020-12-01. נבדק ב-2020-12-01.
↑  "В Поволжье и на Урале ищут маньяка, убивающего пенсионерок: 18 жертв". NEWSru.com. 2012-08-01. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Жертвами приволжского маньяка-душителя стали уже более 30 старушек". NEWSru.com. 2012-10-16. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "В Приволжье разыскивают маньяка, жестоко убившего 32 пенсионерки". TOPNews.RU. 2013-10-29. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Серийный убийца пенсионерок попал на видео в Казани". Новости Татарстана и Казани. 2016-10-14. נבדק ב-2018-05-29.
↑  ""Приволжского маньяка", убившего больше 30 старушек, ищут на Сахалине за 1 миллион рублей". NEWSru.com. 2013-11-11. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Маньяк, убивший несколько десятков пенсионерок в ряде регионов России, может быть из Удмуртии - СКР". Interfax-Russia.ru. 2017-02-06. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "В Самаре поймали маньяка, убивавшего пенсионерок". Комсомольская правда. 2017-03-29. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Пойманный в Самаре возможный "Поволжский маньяк" разыскивался за убийство в другом городе". ПРО город Самара. 2017-03-29. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Предполагаемый "Поволжский маньяк" остается пока под арестом". КТВ-ЛУЧ. 2017-06-04. נבדק ב-2018-05-29.
↑  "Учителей Татарстана призвали искать маньяка среди своих выпускников". Вечерняя Казань. 2017-05-25. נבדק ב-2018-05-29.
↑  https://www.theguardian.com/world/2020/dec/01/radik-tagirov-suspected-of-killing-25-women-caught-russian-volga-maniac
↑  "Тихий, быстрый, безболезненный": поволжский маньяк сознался в убийстве пенсионерок
88

שנת 88 היא השנה ה-88 במאה ה-1. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 88 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

88 - קלמנס הראשון יורש את אנקלטוס כאפיפיור
נולדו

מרקוס לפידוס, גנרל רומאי ומחברי הטריאומווירט השני
נפטרו

אנקלטוס, האפיפיור השלישי.
מיתרידטס השני שליט האימפריה הפרתית
פובליוס סולפיקיוס רופוס, פוליטיקאי רומי מסיעת הפופולרים ובין האחראים לפריצתה של מלחמת האזרחים הרומית
ראו גם

ילידי 88‎
נפטרים ב-88‎
אומבריה

מסלול נהר הטיבר
אומבריה (באיטלקית: Umbria) הוא מחוז הררי באיטליה, בעמק נהר הטיבר. המחוז שוכן בחלק הפנימי של חצי האי האיטלקי בין רכסי הרי האפנינים. גבולות המחוז הם: בצפון-מערב – מחוז טוסקנה, במזרח – מחוז מארקה ובדרום – במחוז לאציו בדרום. מצפון לחבל נמצא מחוז אמיליה-רומאניה. שטח המחוז 8,456 קילומטר רבוע ואוכלוסייתו מונה 834,000 תושבים. בירת המחוז היא העיר פרוג'ה.
המחוז קרוי על שם שבט האומברים אשר התיישבו באזור במאה ה-6 לפנה"ס. האומברים דיברו שפה קרובה לשפה הלטינית הקרויה "אומברית". על אף שהמחוז קרוי על שמם של האומברים שטחו של מחוז אומבריה שונה משמעותית משטחי האומברים מתקופת רומא העתיקה. כך לדוגמה, פרוג'ה, בירת המחוז, הייתה בימי הרומים שייכת לאטרוסקים ועד היום ניתן למצוא בה שרידים מרשימים מאותה התקופה.
סמל המחוז כולל את שלושת הנרות אשר מובלים ב"מרוץ הנרות" (Festa dei Ceri), בעיר גוביו, המתרחש כל שנה ב-15 במאי, מאז המאה ה-12, והמסתיים בריצה, כאשר הנרות נשמרים במצב ניצב. במעלה התלול של הר אינג'ינו (Ingino), שמתחתיו בנויה העיר.
גאוגרפיה

אומבריה היא מחוז במרכז איטליה, אשר מתוחם במערב על ידי מחוז טוסקנה, במזרח – מארקה ובדרום – לאציו. רוב האזור הוא הרים או גבעות. הטופוגרפיה שלו ניכרת בגובה הרי האפנינים במזרח, עם הפסגה הגבוהה של האזור מונטה ווטורה (Monte Vettore), בגבולה עם מארקה (2,476 מטר מעל גובה פני הים) ואגן היקוות של נהר הטיבר במערב, עם הנקודה הנמוכה ביותר באזור אטליאנו (Attigliano) ‏(96 מטר מעל פני הים).
נהר הטיבר מהווה את הגבול בין אומבריה לבין לאציו. אף על פי שמוצאו של הנהר מהצפון, בטוסקנה, והוא עובר לאורך המחוז כולו, מעטות הערים הבנויות על גדותיו. הסיבה לכך הם השינויים במסלולו, במרוצת ההיסטוריה, עקב השינויים בנפח הזרימה. לנהר לא הייתה השפעה רבה על תולדות האזור ועל ההיסטוריה שלו. לעומת זאת לשלושת יובליו, בדרכם דרומה, הייתה חשיבות.
נהר צ'יאסקו (Chiascio) – עובר בשטח לא-מיושב עד לעיר בסטיה אומברה וכעבור 10 קילומטר נשפך לטיבר.
נהר טופינו (Topino) – נובע למרגלות הרי האפנינים, ממשיך לאורך דרך האורך הרומית החשובה ויה פלמיניה וממשיך עד פוליניו ושם מתחבר ליובל הקודם.
נהר נרה (Nera) – ממשיך דרומה יותר. בטרני הוא יוצר עמק רחב, עמק וולרינה (Valnerina), הניכר במראה הייחודי שלו, המאפיין את האזור. בעוד החלק העליון של הנהר זורם בין הרים, הרי חלקו התחתון, באזור צ'אסקו-טופינו, מציף שטחים רחבים, אשר בעבר התנקזו לשני מקוואות מים :Lacus Clitorius ו-Lacus Umber, אשר היו בשימוש הרומאיים מאות בשנים. רעידת אדמה מהמאה ה-4 ונפילת הקיסרות הרומית הביא לחידוש ההצפה של האזור. רק במאה ה-13 המסדר הבנדיקטיני ייבש שוב את השטח ובמאה ה-18 הושלמה המלאכה. ראו גם מפלי מרמורה.
בספרות התיירים נוהגים לכנות את אומבריה "הריאות הירוקות של איטליה". פראזה שמקורה בשירתו של ג'וזואה קרדוצ'י. הכוונה אינה למחוז עצמו אלא למקורות נהר צ'יאסקו. מאז העת החדשה זהו האזור היחידי שאינו בקרבת חוף הים ולא בשכנות לארץ זרה, שהוא ירוק כל השנה, חוץ מאשר בחודשים אוגוסט וספטמבר.
גאוגרפיה > האקלים

אקלים האזור דומה לאקלים הקיים בתוך חצי אי שאינו גובל עם ים. האקלים ניתן להגדרה כאקלים ים-תיכוני, אך בשל ריחוקו היחסי מהים, האקלים מעט פחות נוח ולעיתים ישנם קייצים חמים מאוד או חורפים קרים במיוחד.
הרי האפנינים מהווים מחסום מפני חדירת אוויר קר מצפון-מזרח, מכיוון הים האדריאטי. מחסום זה גם מפחית את כמות המשקעים באזור, בהדרגה, ממזרח למערב לכיוון הים הטירני. כמות המשקעים השנתית היא בין 800 ל-1,200 מילימטר. מבנהו הגאומורפולוגי של האזור, גבעות והרים נמוכים, גורם לפיזור האוויר והמשקעים ברחבי האזור, ובכך נמנע אקלים קיצוני בחלקים ממנו. החודש השחון ביותר הוא יולי, והחודשים בהם המשקעים פחותים הם מיולי עד ספטמבר.
כלכלת המחוז

כלכלת המחוז מורכבת מפעילות בענפים הכלכליים הבאים: חקלאות, תעשייה, מלאכת יד-אומנותית, תיירות ושירותים.
עסקים קטנים באזור, עם פחות מעשרה עובדים, מעסיקים 95% ממועסקי האזור – 230,000 עובדים. בשנת 2006 היה שיעור האבטלה באזור נמוך יותר מאשר במחוזות הסובבים אותו, שיעור של 6.1%, כאשר 3.8% לגברים ו-8.8% לנשים.
החקלאות תרמה בשנת 2000 69% מה"ערך המוסף"  בתוצר לאומי גולמי
כלכלת המחוז > חקלאות

החקלאות מעסיקה 2.7% מן המועסקים במחוז. מוצרי החקלאות העיקריים הם טבק ויין. כן מייצרים באזור שמן וחיטה. היינות המפורסמים הם מאורבייטו, טורג'אנו (Torgiano), גבעות טראזימנו ומונטפלקו (Rosso di Montefalco). גידול מפורסם אחר של האזור הוא כמהין – 45% מהיצור האיטלקי בא מאומבריה. ייצור הטבק באזור שהחל רק במאה ה-20 היה למרכז הגידולים החקלאיים.
כלכלת המחוז > תעשייה ומלאכת יד

החל מהמאה ה-19 הוקמו בנפת טרני תעשיות כבדות של כימיה ומתכת. בתחילת המאה ה-21 אחראיות חברות הפלדה ועיבוד הפלדה בתחומי הרכב, הצינורות ומכונות לתעשיית המזון לכרבע מהתוצר של אומבריה.
בטרני מתרכזות גם חברות רב לאומיות בתחומי הכימיה, אנרגיה מתחדשת וטקסטיל (אלקנטרה). באזור אגם טראזימנו מפיקים יינות ובאזור ספולטו שמן. אזור אומבריה נודע גם בזכות מוצרי הקדרות שלו. כמו כן מיוצרים רהיטי עץ, מוצרי נחושת ומוצרי הלבשה הנעשים במלאכת יד.
כלכלת המחוז > שירותים ותיירות

שרותי התיירות מהווים מרכיב כלכלי יציב וגדל. לאומבריה מגיעים שני מיליון תיירים לשנה, מהם חצי מיליון מחוץ לאיטליה. מוקדי המשיכה הם דתיים, היסטוריים ואומנותיים ומושפעים מרשת השירותים הקיימת באזור.
כלכלת המחוז > התפתחות התוצר הלאומי המקומי

לשנים 2000–2006 – במיליוני אירו, סה"כ ולתושב
| השנה | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סך הכל | 17.824 | 17.520 | 16.537 | 18.316 | 19.257 | 19.766 | 20.631 |
| לתושב (באירו) | 21.231 | 20.105 | 21.469 | 21.777 | 22.563 | 22.892 | 23.703 |
כלכלת המחוז > תוצר לאומי לפי סקטורים

המקור
| הסקטור | התוצר – מיליוני אירו | השיעור באזור ב-% | השיעור באיטליה ב-% |
| --- | --- | --- | --- |
| חקלאות, יעור ודיג | 403 | 1.95 | 1.84 |
| תעשייה – במובן המצומצם | 3,671 | 17.8 | 18.3 |
| בנייה | 1.404 | 6.81 | 5.41 |
| מסחר תיירות ושירותים | 4.094 | 19.85 | 20.54 |
| פיננסים ותיווך | 5.475 | 22.3 | 24.17 |
| השאר | 4.202 | 18.97 | 20.37 |
| סך כולל | 20.631 | 100 (מעוגל) | 100 (מעוגל) |
בהשוואה ארצית, המחוז מוביל התוצר הלאומי בענפי: הבנייה, שירותים ציבוריים, בריאות וחינוך. התוצר הלאומי לנפש נמוך באזור לעומת התוצר במחזות הסובבים אותו. יתרון קל יש לנפת פרוג'ה על נפת טרני.
על המחוז

למחוז שתי נפות : נפת פרוג'ה ונפת טרני. להלן פרטים עליהן:
| הנפה | השטח (אלפי-דונם) | תושבים | צפיפות יחסית |
| --- | --- | --- | --- |
| פרוג'ה | 6,334 | 660.040 | 104.2 |
| טרני | 2,122 | 232.131 | 109.5 |
הערים הגדולות במחוז הן :
| דירוג | שם העיר | מספר התושבים |
| --- | --- | --- |
| 1 | פרוג'ה | 157,842 |
| 2 | טרני | 108,989 |
| 3 | פוליאנו | 53,818 |
| 4 | צ'יטה די קאסטלו | 39.301 |
| 5 | ספולטו | 38,563 |
| 6 | גוביו | 32,563 |
| 7 | אסיזי | 26,196 |
| 8 | אורבייטו | 20,841 |
| 7 | בסטיה אומברה (Bastia Umbra) | 19,471 |
| 8 | נארני (Narni) | 20,212 |
| 9 | טודי | 17.075 |
כפרים ועיירות באומבריה

אקווהספרטה (אנ')
אלרונה (אנ')
ארונה (אנ')
אסיזי
בטונה (אנ')
בוונגה (אנ')
קסטיליונה דל לאגו (אנ')
צ'יטה דלה פייבה (אנ')
קורצ'יאנו (אנ')
דרוטה (אנ')
ג'נו דל-אומבריה (אנ')
לוניאנו אין טברינה (אנ')
מסה מרטנה (אנ')
מונטה קסטלו די ויביו (אנ')
מונטפלקו (אנ')
מונטלאונה די ספולטו (אנ')
מונטלאונה די אורבייטו (אנ')
נוצ'רה אומברה (אנ')
נורצ'יה (אנ')
פאצ'יאנו (אנ')
פאניקאלה (אנ')
פאסיניאנו סול טרסימנו (אנ')
סן ג'מיני (אנ')
ספלו (אנ')
סטרונקונה (אנ')
טרווי (אנ')
וואלו די נרה (אנ')
יהודים

נוכחות יהודית הייתה באומבריה כבר במאה ה-13, לפי הזמנת שליטי המחוז, יהודים הגיעו לאזור במטרה לפתוח דלפקים למתן הלוואות – לימים "בנקים". המסמך הראשון המזכיר יהודים הוא משנת 1287. בשנת 1322 הגיעה לאומבריה קבוצה של יהודים מרומא. הם סבלו מהטרדות אשר כללו שרפה של ספרי התלמוד שלהם. בשנת 1569 גורשו היהודים מהמחוז כמו שנהגו במדינת האפיפיור.
קהילות יהודיות קטנות היו בערים: פרוג'ה, ספולטו, אסיזי, טודי ואורבייטו. אסיזי שימשה מקלט לפליטים יהודים במלחמת העולם השנייה, כאשר קבוצה של איטלקים, בעיקר כמרים, שפעלה במסגרת המחתרת באסיזי הצילה פליטים יהודים שהגיעו לעיר. איש ממאות היהודים שהסתתרו בעיר ובסביבתה לא הוסגר לגרמנים.
אגודת ידידות אומבריה-ישראל

בפרוג'יה פעילה אגודת ידידות בנשיאות דר' אלברטו קראצ'מאלניקוף (Alberto Krachmalnicoff), נוצרי בעל שורשים יהודיים. האגודה שיקמה את בית הקברות היהודי בפרוג'ה. במאי 2008 היא השתתפה באירוע במכון ון ליר בירושלים מטעם המחוז ואגודת דנטה-אלגיירי בירושלים בנושא "אומבריה, ליבה הירוק של איטליה". במהלכו הוצגו תולדות יהודי אומבריה וכן יחסי המחוז עם מדינת ישראל, אשר תחילתם בשנת 1948, כאשר אל שווימר ויהודה ארזי בקשו מחברה איטלקית SAI מאומבריה לסייע בהעברת נשק ל"מדינה שבדרך" באמצעות הסדר נחיתה של מטוסי מטען מצ'כוסלובקיה – C-16 – בשדה תעופה שבמחוז.
קיים שיתוף פעולה מדעי עם פרופ' יאיר רייזנר, ראש המחלקה לאימונולוגיה במכון ויצמן למדע לביצוע מחקר בנשאי השתלת מח עצם ללא צורך בזיהוי מלא של הרקמות.
כן פועלות באומבריה ארבע חברות מסחריות העוסקות בין השאר במוצרי השקיה ובקיום רשת אינטרנט אלחוטי.
האגודה תומכת היום במחקר כתבי יד עבריים שנמצאו בפרוג'ה ובצ'יטה די קאסטלו. אלו נחקרים על ידי פרופ' אריאל טואף אשר אביו אליהו טואף, לשעבר רבה של יהדות רומא, מצא מקלט באזור בימי כיבוש איטליה על ידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה. תוצאות מחקריו מהווים היום מקור חשוב למידע על תולדות יהדות אומבריה.
האגודה הציבה לעצמה שתי מטרות:
המשך והעמקת המחקר בתולדות יהדות אומבריה באמצעות מציאת כתבי יד נוספים בארכיוני האזור.
עידוד תיירות איכותית לערי ונופי מחוז אומבריה.
מראות מאומבריה

הרי אומבריה
אגם בלב ההרים
נוף אומבריה
נהר וולינו
אחד ממקורות הטיבר
יינות מונטפלקו
ראו גם

המחתרת באסיזי – על סיפור ההצלה של יהודים באסיזי במלחמת העולם השנייה
הגלריה הלאומית של אומבריה
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי של אומבריה
לקריאה נוספת

Annie Sacerdoti,Guida All'Italia Ebraica,Marietti, Casale Monferrato,1986
הערות שוליים

↑  Labour market information - Italy - Umbria
↑  Portrait of the Regions - ITALY - UMBRIA - Economy
| מחוזות איטליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים רגילים | אברוצו • אומבריה • אמיליה-רומאניה • בזיליקטה • ונטו • טוסקנה • לאציו • לומברדיה • ליגוריה • מארקה • מוליזה • קלבריה • קמפניה • פוליה • פיימונטה |  |
| אזורים אוטונומיים | ואל ד'אוסטה • טרנטינו - אלטו אדיג'ה • סיציליה • סרדיניה • פריולי-ונציה ג'וליה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559652205171  BNE: XX452339  BnF: cb119515026 (data)  GND: 4061581-9  ISNI: 0000 0001 2337 4150  LCCN: n79039994  MusicBrainz: 76c96288-1551-4570-a7e2-2a778119c73f  NDL: 00650612  NKC: ge131213  NLA: 36521163  RERO: 02-A003919165  SELIBR: 160205  SUDOC: 027485552  VIAF: 154755801   WorldCat (עם VIAF): 154755801 
נוף אומבריה
נפות וערי המחוז החשובות
אופק 13

| --- | --- |

 מידע כללי
 מפעיל:   צבא ההגנה לישראל  אגף המודיעין  יחידה 9900
 יצרן:  ישראל התעשייה האווירית לישראל
 תאריך שיגור:  29 במרץ 2023
 משגר:  שביט
 אתר שיגור:  בסיס פלמחים
 משימה
 סוג משימה:  לוויין ריגול
 ביצוע יעף על:  איראן, סוריה ואזורים נוספים
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  retrograde orbit 
 זמן הקפה:  כ-90 דקות
 משך המשימה הכולל:  29 במרץ 2023 – הווה (שנה)
 מידע טכני
 משקל:  350 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  56083
 מאגר המידע הלאומי:  2023-044A
 
אופק 13 הוא לוויין צילום וריגול ישראלי מכ"מי ממשפחת לווייני אופק, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור משרד הביטחון. אופק 13 שוגר מבסיס פלמחים על גבי משגר הלוויינים שביט, ב-29 במרץ 2023.
רקע

משרד הביטחון, באמצעות מנהלת החלל במפא"ת, ובמעורבות יחידה 9900 באגף המודיעין וחיל האוויר הזמינו את אופק 13 מחטיבת מערכות טילים וחלל של התעשייה האווירית (הקבלן הראשי), חטיבת אלתא ומפעלים נוספים בחברה. החברות תומר ורפאל ייצרו את מנועי טיל השיגור – שביט.
המסלול של אופק 13 בנוי כך שהוא חולף על פני כדור הארץ אחת לשעה וחצי, ונע במסלול שעובר גם מעל סוריה ואיראן.
השיגור

השיגור לחלל התבצע ב-02:10 לפנות בוקר, בלילה שבין 28 ל-29 במרץ 2023, באמצעות משגר הלוויינים שביט של מפעל מלמ, מבסיס פלמחים על ידי יחידת ניסוי טילים.
ב-10 באפריל 2023 התקבלו תמונות ראשונות מהלוויין.
יכולות

התמונה שהלוויין מייצר מבוססת על מכ"ם הלוויין. הלוויין משגר קרן מיקרוגל לקרקע וההחזר והשינויים בקרן המכ"ם שחוזרת ללוויין מאפשרים ליצור תמונה הדומה לתמונה שנוצרה במצלמה אלקטרואופטית. כך הלוויין יכול לייצר תמונות באור, בחושך, דרך עננים, וכמעט בכל תנאי מזג אוויר.
הייחודיות של הלוויין היא שהוא מבוסס מכ"ם (כלווייני אופק 8 ואופק 10), בניגוד לשאר לווייני אופק שהם לוויינים אופטיים, ולכן אין בו רכיבי מצלמה שעשויים להיפגע משימוש בחלל.
ראו גם

לוויינים של צה"ל
לוויינים ישראליים
הערות שוליים

1 2 3  יואב זיתון, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין אופק 13 | תיעוד, באתר ynet, 29 במרץ 2023
1 2  אבי בליזובסקי, ‏שוגר לוויין התצפית הצבאי אופק 13, באתר "הידען", 29 במרץ 2023
↑  לילך שובל, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין "אופק 13", באתר ישראל היום, 29 במרץ 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין "אופק 13", באתר וואלה, 29 במרץ 2023
↑  כשבועיים אחרי ששוגר: תמונות ראשונות התקבלו מהלוויין "אופק 13", באתר ynet, 10 באפריל 2023,
ד"ש מהחלל: התקבלו תמונות ראשונות מאופק 13,  באתר כיפה, 10 באפריל 2023.
↑  איתי בלומנטל וכרמלה מנשה, מעל איראן וסוריה, בחושך ובכל מזג אוויר: נחשפו פרטים על לוויין הריגול של ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 במרץ 2023
| ישראל לוויינים ישראליים ותוכניות חלל אחרות |
| --- | --- | --- |
| לווייני תקשורת | עמוס (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6) • דרור 1 |  |
| לווייני צילום מסחריים | ארוס • אופטסאט |  |
| לוויינים צבאיים ולוויינים של צה"ל | אביר • אופק (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 16 • 13) • טכסאר |  |
| לווייני מחקר וטלסקופים | ULTRASAT‏* • ונוס*  • DIDO  •  *SHALOM  • *SLOSHSAT |  |
| לווייני סטודנטים ואוניברסיטאות | טכסאט  • דוכיפת 1 • דוכיפת 2 • דוכיפת 3 • SAMSON • BGUSAT  • SATLLA-1  • SATLLA-2B |  |
| חלליות וגשושיות | בראשית • בראשית 2* |  |
| יכולות שיגור | משגר שביט • בסיס פלמחים |  |
| משימות אנלוגיות למאדים | D-MARS |  |
| מיזמים שהוקפאו | טאווקס* • ‏MuSAR‏* • דוד* |  |
| ארגונים ישראליים קשורים | סוכנות החלל הישראלית • מפא"ת • מנהלת תוכנית החלל • התעשייה האווירית לישראל • SpaceIL |  |
* שיתופי פעולה בינלאומיים
מותו של סוכן

| --- | --- |

סט המחזה "מותו של סוכן" בהפקה הראשונה משנת 1949
 כתיבה:  ארתור מילר 
 סוגה:  טרגדיה 
 הצגת בכורה:  10 בפברואר 1949 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס פוליצר לדרמה 
 
מותו של סוכן (באנגלית: Death of a Salesman) הוא מחזה שכתב המחזאי ארתור מילר וביים איליה קאזאן ב-1949. המחזה נחשב לסאטירה חריפה על החלום האמריקאי ועל הקפיטליזם המוקצן שאפיין את ארצות הברית באמצע המאה ה-20, ומציג את התמוטטות החלום הבורגני.. המחזה התקבל בביקורות נלהבות וזכה בשנת 1949 בפרס פוליצר, בפרס טוני ובפרס חוג מבקרי הדרמה של ניו יורק למחזה הטוב ביותר. מילר התפרסם בעולם כולו בזכות המחזה, שהיה הראשון שזכה בשלושת הפרסים האלה בו-זמנית.