stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גינוסר
תולדות הקבוצה > הפרטת הקיבוץ

השינויים בתנועה הקיבוצית לא פסחו גם על קיבוץ גינוסר, וחלו גם בו שינויים משמעותיים באורחות החיים. הקיבוץ הופרט ועל כן החברים בקיבוץ מקבלים משכורות מעבודתם ומשלמים על כל השירותים שמקבלים, הכוללים: חינוך, בריאות, מזון, כביסה וכו'. בנוסף, משלמים החברים מסים לקהילה, כדי להמשיך ולשמור על המוסדות המשותפים, ולתמוך בוותיקים ובחולים.
בקיבוץ פועל מרכז חינוכי של תנועת הנוער הנוער העובד והלומד, מרכז זה נקרא "המארבל" והוא יושב בבית הספר "נופי ארבל" שבקיבוץ. חברים בו ילדים מהיישובים גינוסר, חוקוק, ליבנים, מגדל ואלמגור.
יגאל אלון נהג לארח בביתו בקיבוץ אורחים מחוץ לארץ. כן נהג לארח נכבדים ערבים בקיבוצו. בשנת 1968 אירח בגינוסר קבוצה של נכבדים דרוזים מרמת הגולן.
ביטחון

ההתיישבות של קיבוץ גינוסר סבלה מהתנכלות מצד השכנים הערבים. ביוני 1938 הוצת שדה בשטח של כ-250 דונם שעובד על ידי חברי הקיבוץ ועל הנוטרים נורו יריות. באוקטובר 1938 נורו יריות על חברי הקיבוץ מהן נהרגה סוסה. ביולי 1939 ארעה שרפה בשדות היישוב, והועלתה טענה שהיא הוצתה על ידי ערביי הסביבה. בקטטה שארעה בסוף שנת 1939 בין חברי הקיבוץ לערביי הכפר השכן ע'ויר אבו שושה כחלק מהמאבק בין הצדדים הניצים על השימוש במי נחל הרובדיה (צלמון), נהרג מוכתר הכפר. עשרה מחברי הקיבוץ נאסרו ונשפטו למאסר ממושך של בין 5–15 שנה. בתחילת מרץ 1941 התקיים סולחה בין חברי הקיבוץ לבין שבט אבו שושה, בתיווך קצין המחוז הבריטי. עצורי גינוסר הוזכרו ביישוב היהודי בארץ ביחד עם עצורי בן שמן ומ"ג אסירי ההגנה ולחץ כבד הופעל על שלטונות המנדט הבריטי לשחררם. בשנת 1941 זכו אסירי גינוסר לחנינה בשני גלים כך שהאחרון שבהם שוחרר תוך 21 חודשים.
קיבוץ גינוסר היה בסיס חשוב של ההגנה ושל הפלמ"ח, ובחורשת גינוסר נוסדה והתאמנה פלוגה א' של הכוח הלוחם וממנה יצאו לפעילויות רבות.
ענפי המשק

בתחילת 1939 החלו לעסוק בגינוסר בדיג, שברבות הימים היה למקור פרנסה חשוב לחברי הקיבוץ, אך גם מילא תפקיד נוסף, עוד לפני מלחמת העצמאות ועד מלחמת ששת הימים, בשמירה על הריבונות הישראלית בכנרת. דייגי גינוסר ועין גב מימשו את הריבונות הישראלית בימה מול הסורים, גם בעת תקריות גבול. עוד בשנת 1941 שיתפו פעולה דייגי עין גב וגינוסר בפעילות דיג, תוך הסכמי חלוקת שטחי דיג ומאבקים עם הדייגים הערבים. באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 נפתחה מגמת ימאות בבית הספר העל יסודי בקיבוץ במסגרת מגמה של הקיבוץ המאוחד להכשיר חברים לעבודה בספנות בחברת סלע.
מטיילים רבים נהגו לטייל באזור הגליל ולהתארח בקיבוצים. המתארחים הרבים היו למעמסה רבה על הקיבוצים שלא היו להם מקומות אירוח פנויים. במרץ 1945 פרסם הקיבוץ מודעה בעיתון דבר ובה הודיע שלא יוכל לקבל אורחים בתקופת החגים ללא הזמנה. באפריל 1945 פרסם הקיבוץ מודעה המזמינה קבוצת מטיילים להזמין שיט בסירת מנוע של הקיבוץ על פני הכנרת. בקיץ 1947 היה גינוסר מהקיבוצים הראשונים בגליל להקים פינת אירוח עבור מטיילים אשר עד אז נהגו לצפות לאירוח חינם מחברי הקיבוצים. בשנת 1964 הוקם בקיבוץ, בחורשת הפלמ"ח, בית ההארחה "נוף גינוסר" שנוהל על ידי רות אלון, אשתו של השר יגאל אלון. בית ההארחה השיג תפוסה גבוהה של כ-70-80% תוך שמירה על איזון של כ-50% ישראלים וכ-50% תיירים במתארחים. בבית מלון "נוף גינוסר" יש 170 חדרים, ולצידו פונדק ובו 67 חדרים, מסעדת דרכים, ואתר הנצחה ליגאל אלון - מוזיאון "בית יגאל אלון", בו מוצגת בין היתר סירת דייגים מראשית הספירה.
החברים מתפרנסים מחקלאות על שטח של כ-4300 דונם, ובהם גידולי שדה, בננות, פרי הדר, פירות סובטרופיים כמו אבוקדו, מנגו וליצ'י, מעבדה ומשתלה לשתילי בננות, וכן ענפי משק חי - הרפת, וענף הדיג.
ראו גם

ירדה השבת
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2 3 4 5  דויד שליו,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'אנשי החומות - 25 שנה ליישובי חומה ומגדל בעמק הירדן, דבר, 30 במאי 1962
↑  הנוער העובד למפעלי הגשמה חדשים, דבר, 6 במרץ 1939
↑  מ. בן יצחק,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'על גדות ירדן וכנרת, דבר, 7 בפברואר 1947
↑  אבשלום,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'חמש שנים לקבוצת גינוסר, דבר, 16 ביוני 1939
↑  בין מגדל וגנוסר, דבר, 10 בנובמבר 1940
↑  על השחתת יבול, דבר, 28 בפברואר 1941. פסק הדין בוטל בערעור בהיעדר זיהוי של המשחיתים
↑  קבוצת הנוער העובד גנוסר,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'הצהרה, דבר, 22 בדצמבר 1947
↑  גנוסר ומחניים קבלו הלוואות מפיק"א, דבר, 12 בינואר 1951
↑  Hannah Senesh, Marge Piercy, Roberta Grossman, Hannah Senesh: Her Life and Diary, the First Complete Edition, Jewish Lights Publishing, 2007, page 104
↑  אנשי הקיבוץ המאוחד מעין גב עוברים לגינוסר, דבר, 4 בינואר 1954
↑  הסכסוך על אדמות החולה - למינהל מקרקעי ישראל, דבר, 8 באפריל 1968
↑  י. אלון מסייר ברמת הגולן, דבר, 16 ביולי 1968
↑  הצתות ויריות ליד טבריה, דבר, 15 ביוני 1938
↑  מאורעות הימים האחרונים - יריות לקבוצת גינוסר, דבר, 2 באוקטובר 1938
↑  קבוצת גינוסר ניצלה מדליקה, דבר, 9 ביולי 1939
↑  שלום בין גנוסר לאבו שושה, דבר, 4 במרץ 1940
↑  שוחררו אסירי גינוסר, דבר, 22 באוגוסט 1941
↑  כינוס הדייגים העברים, דבר, 28 במאי 1939
↑  בכפר - קבוצת הדייגים במשותפת לגינוסר ועין גב, דבר, 24 ביוני 1941
↑  "סלע" נכנסת בשותפות עם "צים", דבר, 27 במרץ 1968
↑  משק גנוסר,'"`UNIQ--nowiki-00000023-QINU`"'מודעה, דבר, 20 במרץ 1945
↑  טיולים על פני ים כנרת, דבר, 20 באפריל 1945
↑  מ. בן יצחק,'"`UNIQ--nowiki-00000026-QINU`"'לפתרון בעיית התיור והנופש, דבר, 5 בספטמבר 1947
↑  דויד שליו,'"`UNIQ--nowiki-00000028-QINU`"'"נוף גינוסר" על נחל הברבורים, דבר, 13 באוגוסט 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467859105171  GND: 4594974-8  LCCN: no89018236  VIAF: 142171620   WorldCat (עם VIAF): 142171620 
ספינה בכניסה לקיבוץ גינוסר
בית ההארחה בגינוסר בתכנון האדריכלית זיוה ארמוני
אורן אבמן

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 57 בערך) 6 בנובמבר 1968
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2016 (כ־29 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גולני  סגן מפקד יחידת אגוז  מפקד גדוד רכס הבופור  מפקד גדוד 12 (ברק)  סגן מפקד חטיבת גולני  מפקד חטיבת מנשה  ראש מחלקת תורת לחימה בזרוע היבשה  מפקד חטיבת אלכסנדרוני  מפקד חטיבת כפיר  ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה  מפקד עוצבת עידן  מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה הראשונה   האינתיפאדה השנייה     מלחמת לבנון השנייה   מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
אורן אבמן (נולד ב-6 בנובמבר 1968) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, בעברו שימש כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, כמפקד עוצבת עידן, כראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה וכמפקד חטיבת כפיר.
קורות חייו

אבמן התגייס לצה"ל ב-1987, ושירת בפלחה"ן גולני. לאחר קורס קצינים, חזר לפלוגת החבלה כמפקד צוות. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון). בהמשך מונה לפקד על פלחה"ן גולני בין השנים 1993–1995. ולאחר מכן יצא להשתלמות לוחמת חי"ר בצבא האמריקאי. ב-1995 מונה אבמן לסגן מפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקידו במהלך השנה הראשונה לפעילותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, כולל במבצע ענבי זעם. לאחר מכן שימש פרויקטור ביטחון שוטף במפקדת קחצ"ר.
בספטמבר 1999 הועלה אבמן לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רכס הבופור ומילא תפקיד זה עד נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000. בשנים 2000–2001 עמד בראש ענף תורה ולחימה (תו"ל) במפקדת קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי. בתפקידו הבא מונה למפקד גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני בין השנים 2001–2002, ולחם בראש הגדוד בין היתר במבצע חומת מגן, בכיבוש מחנה הפליטים ג'נין וטול כרם, הקסבה של שכם ו"המוקטעה" ברמאללה. בשנים 2002–2003 שימש סגן מפקד חטיבת גולני.
ב-2003 הועלה לדרגת אל"ם, ומונה למפקד חטיבת מנשה באוגדת אזור יהודה ושומרון. זאת, בתקופה סוערת של לחימה בטרור בגזרת ג'נין. בתפקיד זה שימש, גם, בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות ופינוי היישובים חומש ושא-נור בגזרה תחת פיקודו, בתפקידו שימש עד שנת 2005. ב-2006 מונה לראש מחלקת תורת לחימה (תו"ל) בזרוע היבשה, ולאחר מלחמת לבנון השנייה עסק בהפקת הלקחים ממנה ויישומם, במקביל מונה ב-2007 למפקד חטיבת אלכסנדרוני, חטיבת חיל רגלים במילואים, בנוסף, שימש כמפקד בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, בתפקידיו אלו שימש עד שנת 2009. באוגוסט 2009 מונה למפקד חטיבת כפיר, בתקופתו כמפקד, החטיבה פעלה בתחום הביטחון השוטף והלחימה בטרור בגזרת יהודה ושומרון ובפעם הראשונה גם בגבול הצפון. בנוסף, החטיבה ביצעה את התרגיל החטיבתי הראשון בתולדותיה והתאמנה לפעילות במתאר לחימה בצפון. במהלך כהונתו התרחשו בחטיבה מספר מקרים של מחאות חיילים על רקע סירוב לפנות יישובים ביהודה ושומרון, שני חיילי גדוד שמשון, שהניפו שלט בטקס השבעת הלוחמים בכותל המערבי, נשלחו על ידי אבמן ל-30 ימי מחבוש, הורדו בדרגה והודחו מהחטיבה וחיילים אחרים מגדוד נחשון שהניפו שלטים בתקרית מאוחרת יותר, נשלחו אף הם למחבוש והודחו מתפקידי לוחמה. כך נהג גם כלפי חייל תושב חוות גלעד שנפקד מהשירות על רקע פינוי ביתו. ביוני 2011 סיים את תפקידו כמפקד החטיבה, והוחלף על ידי אל"ם אודי בן-מוחה.
באוגוסט 2011 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה, בתפקידו שימש עד אוגוסט 2014. באוגוסט 2014 מונה למפקד עוצבת עידן, תחת פיקודו הפכה העוצבה מאוגדה משוריינת לאוגדה קלה רב-זירתית המתמחה בלחימה כנגד טרור וגרילה, בשטחים בנויים ומורכבים בכל צורות הקרב, ובמקביל מונה במרץ 2015 לשמש כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. ב-6 ביולי 2015 הוחלט על מינויו למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ביוני 2016, לפני כניסתו לתפקיד מפקד מל"י, הודיע תא"ל אבמן לרמטכ"ל כי הוא מבקש להשתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו הקים חברה בתחום ייעוץ וניהול פרויקטים. בנוסף, הוא הקים ביחד עם טל טיניקיג'יו, חברת סטרט אפ בתחום הירי והקליעה שבמסגרתה פיתחו אפליקציה ייחודית, בעלת פטנט רשום, שמטרתה שיפור יכולות הירי וייעול השיטה הידנית לאיפוס כלי נשק, שנהוגה כיום בצה"ל ובעולם.
במלחמת חרבות ברזל, שימש תא״ל אבמן כפרויקטור לאלוף פיקוד צפון בגיבוש תפיסת ההגנה, לאור לקחי ה-7/10 ומימושה הלכה למעשה
אבמן נשוי ואב לארבעה. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי, קורס חי"ר מתקדם בצבא ארצות הברית, בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים במדעי המדינה ולימודי המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
מתגורר בגליל.
הערות שוליים

1 2  אביחי בקר, "אחרונים על הרכס", הארץ, 16.06.2000, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  משה (צ'יקו) תמיר. מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 146-147.
↑  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'132 מחבלים הרוגים ב-36 שעות: הקרב הנשכח שהכין את צה"ל לחומת מגן, באתר ynet, 19 במרץ 2022
↑  עמרי חפץ ואביתר אורן,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'אני חוזר לגדוד, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 באפריל 2012.
↑  דניאלה בוקור,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'תא"ל אורן אבמן נכנס לתפקידו כרח"ט יבשה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 8 באוגוסט 2011.
↑  תא"ל אורן אבמן מונה למפקד עוצבת "עידן חדש", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 13 באוגוסט 2014.
↑  עידן יוסף,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'חטיבת "כפיר" הועברה לעוצבת "עידן", באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בספטמבר 2014
↑  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'הוקמה חטיבת קומנדו, מפקדי צוק איתן יקודמו, באתר ynet, 6 ביולי 2015.
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"' יוסי יהושוע,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'הודעה מפתיעה: תת־אלוף אורן אבמן פורש מצה"ל, באתר "ידיעות אחרונות", 7 ביוני 2016
↑  אתר החברה
↑  Double Shoot - Home, www.double-shoot.com
↑  החליפו את המדים במסכים: הלוחם והרל"שית שהקימו סטארט-אפ, באתר ערוץ עשר
↑  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'24 שעות של קרב מול חיזבאללה - "כמו בבופור": צוות ynet עם לוחמי גולני | תיעוד מיוחד, באתר ynet, 16 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416524305171  VIAF: 46156674990333581477   WorldCat (עם VIAF): 46156674990333581477
אורטל עמר

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1990 (בת 34) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר ראשון בכלכלה
 מעסיק:  ערב טוב עם גיא פינס, רדיו תל אביב
 מספר צאצאים:  1
 
אורטל עמר (נולדה ב-3 בספטמבר 1990) היא מנחת טלוויזיה, שדרנית ומפיקה ברדיו, שחקנית וכתבת ישראלית.
ביוגרפיה

עמר נולדה, גדלה והתחנכה בפתח תקווה כבת בכורה ולה אח קטן הסובל מאוטיזם. שירתה בצה"ל כרס"פית מתגייסים בבסיס תל השומר.
עם שחרורה מצה"ל בשנת 2010, השתלבה בתפקידה הראשון בעולם התקשורת כעוזרת עורך ראשי של אתר חדשות הספורט "ONE". במקביל, החלה לשמש מפיקה ראשית בתוכנית הספורט של רדיו תל אביב בהגשתם של אופירה אסייג ואייל ברקוביץ'. לאחר זמן קצר בתפקיד החלה גם להגיש בתוכנית פינות שבועיות בנושא ספורט לסירוגין עם הדוגמנית שיר אלמליח.
לעמר תואר ראשון בכלכלה מהמכללה למנהל בראשון לציון.
בשנת 2014 הצטרפה לצוות תוכנית הרדיו בהגשתו של ירון אילן "ריח מנטה", אשר שודרה בימי חמישי. במסגרת התוכנית הגישה פינה שבועית קבועה העוסקת בעולם הרכילות בזמר הים-תיכוני. לאחר הצלחתה של פינתה בתוכנית הרדיו, השתלבה ככתבת שטח בתוכניתו של ירון אילן "שישי שמח", אשר שודרה מדי יום שישי בערוץ מוזיקה 24.
החל מסוף שנת 2014 הצטרפה עמר לצוות כתבי השטח של התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס", והפכה לחברה קבועה במערכת התוכנית.
בשנת 2018, במקביל לעבודתה בתוכניתו של גיא פינס, הצטרפה עמר לפאנל התוכנית "חדשות הבוקר" בקשת 12, לצידם של ניב רסקין ומירי מיכאלי. ביולי 2021 הצטרפה ל"נינג'ה ישראל" ככתבת שטח.
ב-2021 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "גולסטאריות". באותה השנה הובילה סרט קצר על חייה של קארין באומן והתמודדותה עם מחלת האנורקסיה.
ב-2022 גילמה עמר את דמותה של ושתי במחזמר "מגילת אסתר". החל מחודש מאי אותה השנה היא מגישה תוכנית יומית ברדיו לב המדינה לצידו של ליאור דיין.
חיים אישיים

עמר הייתה בזוגיות עם בן-אל תבורי, ולהם בן.
עמר מתגוררת עם בנה בשכונת כוכב הצפון בתל אביב.
יצחק קוב'ו

הרב יצחק ב"ר חזקיהו יוסף קוב'ו (ירושלים, ה'תק"ל (1770) – אלכסנדריה, כ"ד באב ה'תרי"ד, 1854) היה שד"ר והראשון לציון, מגדולי חכמי ירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-19.
ביוגרפיה

רבי יצחק בן חזקיה יוסף קובו נולד בירושלים בשנת ה'תק"ל. היה בן למשפחת קובו משפחת רבנים ומנהיגי ציבור חשובה. אביו, חזקיה יוסף בן יצחק, היה שד"ר שנשלח 3 פעמים לפחות - סביב שנת ה'תקס"ב (1802) לטורקיה ויוון, סביב ה'תקס"ה למרוקו והמערב, ובפעם האחרונה בשנת ה'תקפ"ב, בה נפטר במהלך שליחותו. כתב תשובות בהלכה ודרשות.
מספר מקורות[דרושה הבהרה] מציינים שהחל לעסוק בכתיבה כבר בגיל 9. חתם בירושלים על אגרות שליחות רבות, הראשונה בהם כבר בשנת ה'תקנ"ג (1793). כמו כן נתן באותה שנה הסכמה להדפסת חידושי המאירי למסכת שבת. חתום גם על תקנות ירושלים.
יצא לתקופה מסוימת לפולין כנראה לטובת קבלת גלות על עצמו כפי שנהגו לעשות יחידי סגולה או לשם שליחות לעצמו בשל מצבו החומרי. בשנת ה'תקע"ה (1815), נשלח כשד"ר לטורקיה שלוש שנים לאחר שאביו נשלח לשם כשד"ר. בזמן שהותו אצל הגביר יצחק ארדיט חיבר את הקונטרס "דגל מחנה" שאלות ותשובות על ספרו של ר' אפרים נבון מחנה אפרים. לאחר מכן נשלח שוב כשד"ר לארצות אשכנז.
בחזרתו לירושלים שימש בה כדיין. כמו כן שימש כראש ישיבת כנסת ישראל שהקים האור החיים וכן כראש ישיבת "בית יעקב פירירא" שהיו אז מהחשובות שבעיר ונתמכו בידי נדבנים מאיטליה. בין תלמידיו היו מגדולי חכמי ירושלים ביניהם נמנים ר' חיים חזקיהו מדיני ואף ר' יעקב שאול אלישר מציין ששימשו כשלושה חודשים בשנת 1830. היה מראשי כוללות העדה הספרדית בירושלים ונמנה עם שבעת טובי העיר של הכולל.
זמן מה ישב בחברון וחתם בה בשנת ה'תקפ"ח (1828) על איגרת השליחות של יוסף דוד עייאש שהיה מרבני קהילת שכם. ב-1836 לא היה בין 31 הרבנים שחתמו על כתב מינויו של הראשון לציון יהודה נבון. כמוהו לא חתמו גם הרב אג"ן ור' יונה משה נבון. ב-1837 היה בין חברי בית הדין הספרדי שחתמו על מכתב תמיכה לבנין בית הכנסת החורבה. וכן נתן כתב שליחות לרב זכריה זמירו. איגרת השליחות האחרונה הידועה לנו שחתם עליה הייתה בשנת ה'תר"ט (1849).
בשנת ה'תר"ח (1848), עם פטירת החכם באשי ר' חיים אברהם גאגין, מונה במקומו לתפקיד הראשון לציון בגיל 78.
בשנת 1854 בשל מצבה הקשה של העדה בירושלים והתגברות הגעת עולים עניים אליה, הפצירו בו לצאת כשד"ר ללונדון ומצרים לגיוס כספים וזאת למרות גילו המופלג. הרב קובו הצליח לגייס סכומים נכבדים במצרים אך באותה שנה חלה ונפטר בכ"ד באב ה'תרי"ד (1854) באלכסנדריה. רבי חיים פלאג'י הספידו באיזמיר.
חיבר ספרים רבים. רובם נשמרו בכתבי-יד בגנזיו של נכדו הרב יצחק בדאהב בירושלים והתפרסמו בחלקם על ידו בקבצים "פרדס התורה והחכמה" ו"בציון וירושלים".
אחיו, ר' ברוך קובו, היה גם הוא שד"ר ונפטר במרוקו במהלך שליחותו. בעקבות מותו בלא בנים ייבם ר' יצחק את אשת אחיו.
השאיר אחריו שתי בנות אסתר ולאה אמו של הרב יצחק בדאהב.
חיבוריו

דגל מחנה - שאלות ותשובות הספר "מחנה אפרים" לר' אפרים נבון - נדפס על ידי נכדו ר' יצחק בדאהב בספרו "עטרת זהב" ירושלים תרנ"ז. הספר מחלוק לשני חלקים: חלק א' בשם "גרסה דינקותא" על הש"ס וחלק ב' "תפארת בחורים" השו"ת על ספרו של הרב אפרים נבון.
אסופי - על המשנה והש"ס.
תלי תלים - דרשות על ספר תהילים.
יצחק לשוח - דרשות על המקרא ועל פירושי רש"י והרא"ם.
ויזרע יצחק בארץ - חיבור על השו"ע.
ידו בכל - חיבור על השו"ע.
הדר זקנים - 1065 מאמרים שונים בכל מקצועות התורה.
זרע יצחק
אור עיני - חיבור העוסק בספר בראשית (יצא לאור מחדש על ידי נין הנין  בשנת 2016)
המאורות הגדולים  כתב יד (יצא לאור מחדש על ידי נין הנין  בשנת 2016)
ראו גם

משפחת קובו
לקריאה נוספת

אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, עמ' 701-702, מוסד הרב קוק, תשס"ב.
גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי, ירושלים תשס"ב.
אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים: חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת שלם: 2007.
בנימין ארנון - ספר גידולי הארץ  הנכתב על ידי סבו של הראשון לציון (הראשון לציון נקרא ע״ש סבו רבי יצחק)
הערות שוליים

↑  בירושלים נודעו שני חכמים בשם ר' יצחק בן חזקיה יוסף קוב'ו. הראשון מכונה ר' יצחק בכור קוב'ו הראשון והשני היה כנראה נכדו ונקרא בשם ר' יצחק יוסף קוב'ו שהיה הראשון לציון עליו ערך זה.
↑  כך מקובל בעקבות מ. ד. גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל חלק ב עמ' 615. אמנם לדעת אברהם יערי נולד בשנת תקמ"א, על פי הערה שמצא בכתב יד שלו. ראה א. יערי, "אגרות שליחי ירושלים", ירושלים - רבעון לחקר ירושלים ותולדותיה, שנה ב עמ' קלד.
↑  גלות -"טלטולא דגברא" ע"פ נכדו ר' יצחק בדאהב שכתב כך בקובץ "כבוד אם" ירושלים תרפ"ח, כך מוזכר בחיבורו של משה דוד גאון יהודי המזרח בארץ ישראל עמ' 623.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 47.
↑  נוסח ציונו מופיע בספר "יהודי המזרח בארץ ישראל" חלק שני עמ' 624
↑  ארצות החיים, ירושלים תרל"ב דרוש ד'
↑  אברהם יערי, "אגרות שליחי ירושלים", ירושלים - רבעון לחקר ירושלים ותולדותיה, שנה ב עמ' קלה-קלו.
↑  נישאה לרבי שלמה חי בן ר' דניאל אלקלעי ובנה הוא ר' דוד אלקלעי
↑  נישאה לרבי מיכאל ב"ר רפאל באדהב
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 225.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 330.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 331.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 334-345.
| הראשונים לציון |
| --- | --- | --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט  • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |  |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף • הרב דוד יוסף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310548205171  ISNI: 0000 0000 7057 5484  VIAF: 97267372   WorldCat (עם VIAF): 97267372
ג'וסיה וילארד גיבס

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1839 ניו הייבן, ארצות הברית 
 פטירה:  28 באפריל 1903 (בגיל 64) ניו הייבן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Josiah Willard Gibbs 
 ענף מדעי:  פיזיקה, כימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות גרוב סטריט 
 מקום לימודים:  קולג' ייל  אוניברסיטת ייל  בית הספר הופקינס  בית הספר להנדסה ומדע שימושי של ייל  אוניברסיטת היידלברג  Sheffield Scientific School 
 מנחה לדוקטורט:  Hubert Anson Newton 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל 
 תלמידי דוקטורט:  אדווין בידוול ווילסון, Lynde Wheeler, Henry Andrews Bumstead, אירווינג פישר, לי דה פורסט 
 פרסים והוקרה:  מדליית קופלי (1901)  חבר זר של החברה המלכותית (4 במרץ 1897)  פרס רומפורד (1880) 
 תרומות עיקריות
 אבי הכימיה הפיזיקלית, אנתלפיה, אנרגיה חופשית של גיבס, משוואת האנטרופיה של גיבס, אנליזה וקטורית, משוואת גיבס-הלמהולץ, משוואת גיבס-דוהם, חוק הפזות של גיבס, תופעת גיבס, פרדוקס גיבס, ועוד
 חתימה:   
 
ג'וסיה וילארד גיבס (אנגלית: Josiah Willard Gibbs‏, 11 בפברואר 1839 – 28 באפריל 1903) היה תאוריטיקן אמריקאי בתחומי הפיזיקה, הכימיה והמתמטיקה.
גיבס תרם ליסודות התאורטיים שהובילו לתרמודינמיקה הכימית, ולכימיה הפיזיקלית. כמתמטיקאי, הוא המציא את האנליזה הווקטורית (בנפרד מאוליבר הביסייד). אוניברסיטת ייל העניקה לגיבס את תואר הדוקטור הראשון בארצות הברית בהנדסה ב-1863, והוא פעל באוניברסיטה זו לאורך כל הקריירה שלו. בשנת 1901 הוענק לגיבס תואר הכבוד הגבוה ביותר על ידי הקהילה המדעית הבינלאומית של אותם ימים, אשר הוענק למדען אחד בשנה: מדליית קופלי של החברה המלכותית של לונדון. התואר הוענק לו בשל התרומה הגדולה ביותר המיוחסת לו, יישום החוק השני של התרמודינמיקה בקשר בין אנרגיה כימית, חשמלית, תרמית וקיבולת לבין עבודה חיצונית.
ביוגרפיה

גיבס נולד למשפחה בעלת שורשים אקדמאיים כבר מהמאה ה-17. לאחר שסיים ללמוד בבית הספר הופקינס, בניו הייבן שבקונטיקט, נרשם גיבס לקולג' של אוניברסיטת ייל בגיל 15. הוא סיים את לימודיו בשנת 1858, וזכה בפרסים במתמטיקה ולטינית.
בשנת 1863 קיבל גיבס את תואר הדוקטור הראשון בארצות הברית בהנדסה מאוניברסיטת ייל. הוא החל להרצות באוניברסיטה, שנתיים בלטינית ושנה אחת בפילוסופיית הטבע (כיום מדעי הטבע, בעיקר פיזיקה). בשנת 1866 עבר לאירופה כדי ללמוד בפריז, ברלין, והיידלברג, שם הושפע מקירכהוף והלמהולץ. בתקופה הזאת אקדמאים גרמנים היו הסמכויות המובילות בכימיה, תרמודינמיקה ומדעי הטבע התאורטיים. שלוש השנים הללו הן היחידות בחייו בהן שהה מחוץ לניו הייבן.
בשנת 1869 חזר גיבס לאוניברסיטת ייל והתמנה לפרופסור לפיזיקה מתמטית (הראשון בארצות הברית) ב-1871, וקיבל משרה בה החזיק לשארית חייו. בין השנים 1876 ו-1878 כתב גיבס סדרה של מאמרים שעסקה באנליזה גרפית של מערכות כימיות במצבים שונים. הם התפרסמו יחד תחת השם "על שיווי משקל של חומרים הטרוגניים". זוהי אחת העבודות הידועות ביותר שלו שנחשבת כיום לאחד ההישגים המדעיים הגדולים של המאה ה-19 ואחד היסודות של הכימיה הפיזיקלית. במאמרים אלו השתמש גיבס בתרמודינמיקה כדי להסביר תופעות כימיות-פיזיקליות, שבעבר היו אוסף עובדות מבודדות. כמו כן הוא התייחס בהם לנושאים נוספים כגון אנרגיה חופשית ופוטנציאל כימי, צבר, אפקט מרנגוני, מיסודות הפיזיקה הסטטיסטית וחוק הפזות של גיבס. בנוסף לכך כתב גיבס גם על תרמודינמיקה תאורטית. בשנת 1873 הוא פרסם מאמר על ייצוג גאומטרי של כמויות תרמודינמיות.
בשנים 1880–1884 שילב גיבס את הרעיונות של שני מתמטיקאים, אלגברת הקווטרניונים של המילטון (ויליאם רואן המילטון), ומכפלת יתד (הרמן גראסמן), ויצר את האנליזה הווקטורית (שנוסחה באופן עצמאי על ידי הפיזיקאי המתמטי והמהנדס הבריטי אוליבר הביסייד). הוא הגה את האנליזה הווקטורית על מנת להבהיר ולקדם את הפיזיקה המתמטית. בשנים שלאחר מכן הוא המשיך לפתח את האנליזה הווקטורית, כתב על אופטיקה ופיתח תאוריה חשמלית חדשה על האור. הוא נמנע במכוון מלהמשיך לכתוב על מבנה של חומרים, החלטה נכונה לאור פריצות הדרך המהפכניות בנושא חלקיקים תת-אטומים ומכניקת הקוונטים.
ב-1889 גיבס עבד על פיזיקה סטטיסטית והניח את היסודות והמסגרת המתמטית למכניקת הקוונטים ולתאוריות של מקסוול. בנוסף לכך הוא תרם גם לקריסטלוגרפיה ויישם את האנליזה הווקטורית שפיתח למסלולים של כוכבי שביט וכוכבי לכת.
גיבס מעולם לא התחתן וחי את כל חייו בבית ילדותו עם אחותו וגיסו. הוא נפטר בשנת 1903 בניו הייבן בגיל 64.
ראו גם

תורת האינפורמציה
אנטרופיה (סטטיסטיקה)
משוואות מקסוול
מכפלה וקטורית
פיזיקה סטטיסטית
אנרגיה חופשית
אריה א.אריה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 במאי 1921 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  18 בספטמבר 1999 (בגיל 78) 
 ענף מדעי:  הנדסה אלקטרו-אנרגטית
 עיסוק:  מהנדס, חוקר, מרצה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פוליטכניקה בבוקרשט (1947) 
 מנחה לדוקטורט:  קונסטנטין דינקולסקו
 מוסדות:  אוניברסיטת פוליטכניקה בבוקרשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קונסטנטין דינקולסקו של האקדמיה הרומנית
 בת זוג:  אקתרינה אריה
 תרומות עיקריות
 פיתוח מערכות להובלת אנרגיה חשמלית ולהפצתה ברומניה
 
אריה אברהם אריה (ברומנית: Arie Avram Arie:‏ 12 במאי 1921 – 18 בספטמבר 1999) היה מהנדס יהודי-רומני, מומחה בתחום האלקטרו-אנרגטיקה. הוא עסק בנושא רשתות החשמל, בין שאר היה חלוץ ברומניה בקידום הובלת החשמל בחיבורים של זרם ישיר. כיהן כפרופסור ראש הקתדרה לרשתות חשמל באוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט אחרי פרישת מורו, מרטין ברקוביץ'.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

אריה אברהם אריה נולד בשנת 1921 במשפחה יהודית בבוקרשט, רומניה. למאיר לייבוּ ולוטה זלאטה ציפרה, שמוצאה היה בעיר קראיובה. אחרי סיום התיכון, עקב החוקים בשנים 1940–1941 שאסרו על היהודים, שנחשבו "גזע יהודי", ללמוד באוניברסיטאות ברומניה, השתלב אריה בשנים 1940–1944 בקורס להשתלמות טכנית במסגרת בית הספר העל-תיכוני ליהודים שנפתח בדצמבר 1940  באישור השלטון בבוקרשט על ידי ארנסט אבאסון ומרטין ברקוביץ' . בימי לימודים אלה הוא הכיר את אקתרינה פרידמן שבשנת 1943 הייתה לאשתו. אחרי נפילת המשטר של המרשל יון אנטונסקו באוגוסט 1944 התאפשר לאריה א. אריה ללמוד במכון הפוליטכני בבוקרשט (הנקרא כיום האוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט), שם סיים בהצטינות (cum laude) עם דיפלומת מהנדס ב-1947.