stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקלארן סנה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מקלארן אוטומוטיב
 שנות ייצור:  2018–הווה
 יחידות שיוצרו:  מוגבל ל-500 יחידות
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,744 מ"מ
 רוחב:  2,153 מ"מ
 גובה:  1,195 מ"מ
 משקל:  1,374 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים עם מגדש טורבו כפול המספק כ-800 כוחות סוס ומומנט מרבי של 81.6 קג"מ
 הילוכים:  תיבת הילוכים רובוטית בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  320 קילומטרים לשעה
 קשר:  מקלארן 720S, מקלארן ספידטייל, מקלארן אלבה
 מעצב:  רוברט מלוויל
מקלארן סנה (באנגלית: McLaren Senna) היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב בייצור מוגבל (500 יחידות) משנת 2018. היא הוצגה בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2018. המכונית נקראת על שם נהג המרוצים איירטון סנה.
מפרט טכני

הסנה כוללת מנוע טווין טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-800 כוחות סוס ומומנט מרבי של 81.6 קילוגרמים. תיבת הילוכים רובוטית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.5 שניות ותוך 6.8 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש ומ-0 ל-300 קמ"ש תוך 17.8 שניות. ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
במדיה

הסנה מוצגת כמכונית שאפשר לשחק בה במשחקי הווידאו אספלט 8, אספלט 9 ופרוזה הוריזון 4 ופורזה הוריזון 5.
המכונית קרויה על שמו של נהג המרוצים איירטון סנה, שנהג בקבוצת מקלארן תקופה במרוצי פורמולה 1.
גלריה

מבט לפגוש הקדמי
מבט לפגוש האחורי
מבט לצד
מבט לפנים הרכב
הערות שוליים

↑  טיילר הטלי, האיש שמאחורי המראה הייחודי של מקלארן סנה, באתר מוטור 1, ‏07 בפברואר 2018
↑  אדריאן פדאנו, מקלארן סנה שובר כיסוי עם 789 כ"ס ועיצוב מרשים, באתר מוטור 1, ‏09 בדצמבר 2017
↑  בוריס רונזר, נחשפה מקלארן סנה הקיצונית, באתר פורטל הרכב גיר, ‏10 בדצמבר 2017
↑  מיועדת למסלול, חוקית לכביש: מקלארן סנה, באתר קארטיוב, ‏13 בדצמבר 2017
| מקלארן אוטומוטיב |
| --- | --- | --- |
| אישיים | רון דניס - מייסד • מייק פלוויט מנכ"ל החברה • רוברט מלוויל - מנהל עיצוב |  |
| כלי רכב נוכחיים | מקלארן אלבה • מקלארן ספידטייל • מקלארן 570S • מקלארן 765LT • מקלארן 600LT • מקלארן 720S • מקלארן GT • מקלארן סנה • מקלארן סולוס GT |  |
| כלי רכב לשעבר | מקלארן 675LT • מקלארן 620R • מקלארן 540C • מקלארן P1 • מקלארן 650S • מקלארן MP4-12C • מקלארן F1 |  |
| חטיבות | מקלארן GT - חטיבת המרוצים של החברה |  |
| אחר | קבוצת מקלארן (חברת האם) |  |
גלורי הול

גלורי הול בשירותים ציבורים באזור שירות במדינת קליפורניה
גלורי הול (מאנגלית: Glory hole) הוא כינוי לחור בקיר או במחיצה אחרת, לעיתים קרובות בין תאי שירותים ציבוריים, או תאי צפייה בחנויות סקס וספריות וידאו לפורנוגרפיה. השימוש בגלורי הול נעשה למטרות השתתפות באקט מיני או צפייה בפעילות מינית בתא הסמוך לשם גירוי מיני. גלורי הול מאפשר, בחסות המחיצה, לבצע סוגים שונים של פעילויות מיניות באופן אנונימי.
השימוש בגלורי הולס החל כפי הנראה בראשית המאה ה-18 בבתי שימוש ציבוריים בסביבתה של לונדון, כשקודם לכן נודעו למונח מובנים שונים מהמובן המיני. ממחצית המאה ה-20 התפשטה התופעה ברחבי ארצות הברית ומדינות נוספות. ספרות הומוארוטית וסרטים פורנוגרפיים רבים הוקדשו לשימושים המיניים בגלורי הול, והוא הפך בקרב אוכלוסיות שונות לסמל ארוטי ולביטוי של תרבות הקרוזינג ההומוסקסואלית. ברבות השנים, זכתה תופעת השימוש בגלורי הולס להכרה גם בתרבות הפופולרית ביצירות אומנות וקולנוע שונות.
השימוש הספונטני בגלורי הולס נמצא במגמת דעיכה מסוימת שאחראים לה בעיקר התפתחות זירת ההיכרויות המקוונת, עלייה במיסוד ופתיחת מקומות פרטיים המיועדים לקיום יחסי מין אנונימיים או מזדמנים כגון סאונות ומועדוני מין שונים, מאבקם של רשויות ומוסדות שונים בקיום התופעה בתחומם והפחד הקהילתי והציבורי בשנות ה-80, תקופת פריצת מחלת האיידס כי מועדוני סקס שונים מפיצים את הנגיף.
התפתחות המונח והתופעה

מקורו המדויק של המונח אינו ידוע, אך ישנן עדויות על שימוש בו כבר בשפת הסלנג פולרי (Polari), ששימשה את תת התרבות ההומואית של אזור הנמל בלונדון מסוף המאה ה-16. במספר תעשיות ומלאכות נוספות שימש הביטוי אף בטרם הפך למונח בעל משמעות מינית בעיקרה: בענף הכרייה היה זה כינויו של פיר כניסה, לרוב אנכי, לתוך מכרות של מחצבים יקרים ככסף וזהב. במלאכת ניפוח הזכוכית זהו כינויו של פתח הכור בו מחוממת הזכוכית בשלבי הניפוח השונים. הגלורי הול הוא גם כינוי לפתח הניקוז של מי מאגרים הנשאבים אל תוך סכר בדרכם לעברו השני. בקרב יורדי ים, המונח היה מצוי בשימוש הצי המלכותי וצי הסוחר כביטוי למקום בו שרר חוסר ניקיון וסדר, כמו בחדרי הדיילים או בתא הזנת הפחם למנוע הקיטור.
הגלורי הול במובנו המודרני הוא כאמור חור בקיר או במחיצה אחרת, באתרים ציבוריים, למטרות קיום אקט מיני. אחת הדעות הרווחות על מקורו של הגלורי הול הראשון במובנו המודרני היא כי מדובר היה בחור הצצה שהתרחב עם רצונם של גברים למגע פיזי ביניהם. יש הטוענים כי הגלורי הול המודרני הראשון נוצר בשנת 1700 במשתנה ציבורית סמוך למלון סבוי בלונדון, וכי גלורי הולס רבים פעלו באזור בשנים שלאחר מכן. קיימות גם עדויות לפעילות מינית של גברים בבתי שימוש ציבורים באמסטרדם, בשנות ה-60 של המאה ה-18.
מאמצע המאה ה-20 החלו להופיע גלורי הולס בבתי שימוש של בתי קולנוע, אוניברסיטאות, תחנות דלק, ברים גאים וחנויות למבוגרים ברחבי ארצות הברית. במקביל להופעתם החל שימוש במחיצות מפלדת אל-חלד במקום מחיצות השיש והעץ ששימשו להפרדת תאי השירותים והיוו מטרה נוחה למדי עבור יוצרי הגלורי הולס. לחלופין היו מקומות שבחרו למלא את החורים או להסיר את דלתות התאים מתוך תקווה שהדבר ימנע את הפעילות המינית שהתבצעה במקום.
בישראל פעלו ופועלים בזמנים שונים גלורי הולס בתחנות מרכזיות, כזו שבתל אביב, או בבאר שבע, במרכזי מסחר גדולים כבדיזנגוף סנטר, בסאונות ומועדוני סקס לגברים באזור תל אביב.
המעבר ממקומות מפגש ציבוריים כגון פארקים למקומות פרטיים למשל סאונות, מאבקם של מוסדות שונים בקיום הפרקטיקה בתחומם, התפתחות זירת ההיכרויות המקוונת וכן מחלת האיידס שהובילה להערכה מחודשת בקרב הומואים רבים באשר לפרקטיקות המיניות שלהם, הובילו במקומות שונים כיום לדעיכה מסוימת בשימוש בגלורי הולס. עם זאת, כיוון שהפרקטיקה נחשבת לארוטית ומעוררת גירוי מיני לכשלעצמה, הגלורי הולס מוצבים בסאונות ומועדוני מין רבים.
מניעים ואופן השימוש

את הגלורי הול מנקבים או קודחים לרוב בגובה המותניים במחיצות של בתי שימוש ציבוריים או בתאי הצצה של חנויות סקס, על מנת לאפשר קיום של יחסי מין שונים דרכו.  הפעילות השכיחה בגלורי הולס היא מין אוראלי, ובמידה פחותה מכך גם מין אנאלי, אוננות ומין וגינאלי.
האנונימיות שמתאפשרת בקיום פעילות מינית באמצעות הגלורי הולס עונה לצרכים של אוכלוסיות שונות שנמנעות מסיבות שונות מקיום פעילות זו באופן אחר. כך למשל, יש המשתמשים בגלורי הולס כדי להתגבר על דימוי עצמי נמוך שמקורו בתכונות פיזיות ומראה חיצוני. עבור אחרים המתאפיינים בהומופוביה מופנמת, המחיצה משמשת כדרך להחפצתו של הצד השני ושל היחסים המיניים. גם לעובדת היותם של הומואים רבים בארון, או להיותם נרדפים בידי גורמים שונים בחברות שונות יש השפעה על הבחירה בפעילות אנונימית ומזדמנת זו. בחלוף השנים ועם הפיכת השימוש בגלורי הול לפרקטיקה מינית שגורה בעיקר בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, החלו גברים שונים מוצאים את עצם ההשתתפות בה ואת האנונימיות הנלווית לה כמקורות גירוי וכסמל לארוטיקה.
סיכונים חברתיים משפטיים ובריאותיים

הגלורי הולס היו בשיאם בתקופות בהן הומואים נחשבו לסוטים, ומקומות המפגש של הומואים היו מחתרתיים והיו יעד להתנכלויות, הן מצד הרשויות והן מצד אנשים פרטיים. התנכלויות הומופוביות מצד אנשים פרטיים כללו בין השאר הכאה, התעללות, ניסיונות שוד ופציעות גופניות. קיום סקס בפרהסיה אסור על פי חוק במרבית העולם, ופעולות שיטור חשאיות משמשות לאכיפת חוקים מעין אלו. ההשלכות האישיות על המשתתפים בפעילות הגלורי הולס כוללות חשיפה לפיקוח משטרתי, השפלה ציבורית, הוצאה מהארון והסתכנות בהרשעה פליליות.
סביב פרוץ מחלת האיידס בשנות ה-80 ואי-הוודאות לגבי גורמיה, המחלה כונתה כשל חיסוני של הומוסקסואלים (GRID-Gay-Related Immunodeficiency). הייתה סברה כי מועדוני סקס כגון סאונות להומואים הם הגורמים למחלה. במרוצת השנים כאשר גילו כי נגיף האיידס עובר בסקס לא מוגן התפרסמו מחקרים רבים אשר בודקים האם במועדוני סקס מקיימים סקס מוגן או לא. במחקרים שונים מצאו כי במועדוני סקס יש נטייה גדולה יותר לסקס בטוח מכיוון שיש בהם לחץ חברתי ורצון לא להיות מתוייג בצורה שלילית וכמו כן במקומות הללו אמצעי מניעה זמינים.
בתרבות הפופולרית

החל משנות ה-80 של המאה ה-20 אוזכר ה"גלורי הול" באמנות, בקולנוע, בטלוויזיה, במוזיקה ובתחומים נוספים בתרבות הפופולרית, ובכך הפך לביטוי ידוע גם מחוץ לגבולות תרבות הלהט"ב.
בתרבות הפופולרית > בקולנוע ובטלוויזיה

ההתייחסות ל"גלורי הול" בקולנוע נעשתה ברובה במסגרת קומדיה או פארודיה על התופעה. בסדרות טלוויזיה וסרטים שונים שולב הגלורי הול באופן מובלע בעלילה, באחרים הוצגה התופעה כזרה בעיקרה לסטרייטים, ובמיעוטם נבנתה העלילה סביב התופעה.
בקומדיה השחורה "אמא סדרתית" של ג'ון ווטרס משנת 1994, רואה אחד מעדי משפט הרצח מבעד לגלורי הול את הדמות הראשית מתחבאת בתא השירותים הסמוך לו ובידה כלי הרצח. סרט קודם של ווטרס מ-1977, "Desperate Living", כולל סצנה בשירותי הנשים, שבה מופיע גלורי הול כפול בגובה החזה שמיועד דווקא עבור שדיים. אזכור מובלע אחר קיים למשל בסרט המדע הבדיוני מ-1987, "ג'ונסון הלוחמת בדרכים" (Cherry 2000), שמתרחש בחלקו בעיירה הדמיונית "גלורי הול" שבמדינת נבדה.
בקומדיית הפארודיה משנת 2000 "מת לצעוק", מופיעה דמותו של ריי, שנרמז על מיניותו ההומוסקסואלית והיותו בארון. באחת הסצנות בסרט ניגש ריי לשירותים בבית הקולנוע, שם הוא שומע קולות של פעילות מינית מהתא הסמוך. הוא מצמיד את אוזנו לגלורי הול שבין התאים ובמהרה חש באיבר מין נוגע באוזנו. סצנות דומות באופיין הופיעו בסרטים נוספים כגון "הכי מתוק שיש" משנת 2002, בו נפגעת הדמות שמגלמת קמרון דיאז בעינה בעת הצצה לא מכוונת בגלורי הול; או בקומדיה "סקס דרייב" משנת 2008, בה הדמות הראשית, בעודה בשירותים ציבוריים, מקיימת מבלי משים מגע באמצעות הגלורי הול עם גבר מהתא הסמוך.
בקומדיה הטרגית "אירינה פאלם" מ-2007, בכיכובה של מריאן פיית'פול, נאלצת הדמות הראשית לחפש מקור הכנסה למימון הוצאות נסיעה לטיפול רפואי לנכדה. מקור זה נמצא בדמות מתן שירותי מין דרך גלורי הול בחנות סקס.
במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "המגן", נבנתה העלילה בין היתר סביב אירועים של תקיפת גברים בעת השימוש בגלורי הולס. כך גם אחד מפרקי הקומדיה "פילדלפיה זורחת" נסוב בחלקו סביב גילוי גלורי הול בבית השימוש בפאב שבו מתרחשת הסדרה, על ידי אחת הדמויות, פרנק (דני דה-ויטו). הגלורי הול אוזכר גם בסדרות המצוירות "משפחת סימפסון","איש משפחה" ו"דירת המצוירים".
בתרבות הפופולרית > תחומים נוספים

במשחק המחשב "GTA: San Andreas", משודרת פרסומת בתחנת הרדיו של המשחק, הקוראת לבקר בפארק השעשועים "גלורי הול" הפתוח עד השעות הקטנות של הבוקר, ובו "זרים הופכים לחברים ואין צורך לדעת שמות".
ביצירתו של האמן האמריקאי קית' הרינג מ-1980 הקרויה "גלורי הול", מתואר אדם הניצב מעברה האחד של מחיצה, ומן העבר השני קהל המונים מניף זרועותיו לעבר איבר מינו המזדקר דרך גלורי הול במחיצה.
אמן נוסף שבחר לציין את התופעה באחד ממיצגיו הוא ז'אן-מישל אותונייל הצרפתי (1995). מוזיקאים שונים כזמר בנג'מין ביוליי, או להקת הניו ווייב הצרפתית Indochine, בחרו לכנות את שיריהם בשם גלורי הול. המונח "גלורי הול" מצא את דרכו אף לעולם הפרסום.
ראו גם

חדר חושך
סאונה
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים
מציצנות
יחסי מין בשירותים ציבוריים
לקריאה נוספת

Bapst, Don (June 2001). Glory Holes and the Men who use Them. Journal of Homosexuality 41 (1). pp.89–102.
Jenkins, Olaf Pitt (1948). Geologic Guidebook Along Highway 49, Sierran Gold Belt: The Mother Lode Country. Division of Mines. pp. 7, 13, 19.
Tewksbury, Richard (2004). The Intellectual Legacy of Laud Humphreys: His Impact on Research and Thinking about Men’s Public Sexual Encounters(הקישור אינו פעיל, 15.7.2021). International Journal of Sociology and Social Policy 24 (3/4/5). p.47.
Humphreys, Laud (1970), a study of homosexual encounters in public places, Duckworth.
הערות שוליים

↑  Murphy, Timothy F. (1994). Gay Ethics: Controversies in Outing, Civil Rights, and Sexual Science. Haworth Press. pp. 237. ISBN 9781560230564.
1 2  Woods, William J.; Diane Binson (2003). Gay Bathhouses and Public Health Policy. Haworth Press. pp.7, 184-185,188. ISBN 1560232730.
↑  Burger, John Robert (1995). One-Handed Histories: The Eroto-Politics of Gay Male Video. Haworth Press. pp.70,87,90,96. ISBN 1560248602.
↑  Suzanne Golubski and Bob Kappstatter, Daily News (New York), Swinging doors shut: City probe KO's Plato's
↑  Cummings, Keith (2002). A History of Glassforming. University of Pennsylvania Press. p.69. ISBN 0812236475.
↑  Baker, Paul (2004). Fantabulosa: a dictionary of Polari and gay slang. Continuum International Publishing Group. p. 31
↑  Healey, James (1936). Foc's'le and glory-hole: a study of the merchant seaman and his occupation. Merchant marine publishers association. p.49.
↑  Rictor Norton, A Critique of Social Constructionism and Postmodern Queer Theory, Queer Subcultures, 24. October 2002.
↑  למשל ב'בק רום' (החדר האחורי) שמפעילה חנות הסקס 'סקסי שופ' הפונה בעיקר לקהל ההומואים. אתר סקסי שופ
↑  גיא ארליך, העיר תל אביב, הסצנה ההומואית יוצאת מכל החורים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2010
↑  Dean, Tim (2000). Beyond Sexuality. University of Chicago Press. ISBN 0226139344. נבדק ב-2007-12-31.
↑  Jaffe, Harold (2005,). Terror-Dot-Gov. Raw Dog Screaming Press. pp. 28. ISBN 1933293098.
↑  Suzanne Golubski and Bob Kappstatter, Daily News (New York), Swinging doors shut: City probe KO's Plato's
↑  Murray, Stephen O. (1996), "Chapter 4: The Promiscuity Paradigm, AIDS, and Gay Complicity with the Remedicalization of Homosexuality", American Gay, University of Chicago Press
↑  תסריט הסרט באתר dailyscript
↑  המגן, עונה 5, פרק 6, דקה 0:32.00 ועד דקה 32.52; עונה 5, פרק 10, דקה 10:14.
↑  תיאור הפרק "Mac & Charlie Die" במסד הנתונים הקולנועיים IMDb
↑  פרק הפתיחה של העונה ה-12 - "Treehouse of Horror XI"
↑  Keith Haring, "Glory Hole", Acrylic, Spray Enamel, and Ink on Paper, 1980, The Keith Haring Foundation, haring.com
↑  ראו גם הערך ז'אן-מישל אותונייל בוויקיפדיה באנגלית
↑  ראו גם הערך בנג'מין ביוליי בוויקיפדיה באנגלית, או באתר הרשמי של האמן
↑  Brian Moylan, New York's Last Remaining Glory Hole Featured Prominently on the NYTimes.com, gawker, 11/04/2009
גלורי הול של כור לניפוח זכוכית
1923 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1923  בספרות |  |
< · 1921 · 1922 – 1923 – 1924 · 1925 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1923 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
רומן מאת דורותי סאיירס, "גוף של מי?"
קובץ סיפורים מאת פ. סקוט פיצג'רלד, "סיפורים מעידן הג'אז".
"אלגיות דואינו" מאת ריינר מריה רילקה.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 בינואר – ירוסלב האשק, סופר צ'כי (נולד ב-1883)
9 בינואר – קתרין מנספילד, סופרת ניו זילנדית (נולדה ב-1888)
22 ביוני – מוריס רוזנפלד, סופר פולני (נולד ב-1862)
16 ביולי – לואי קופרוס, סופר הולדני (נולד ב-1863)
5 בדצמבר – מוריס בארס, סופר צרפתי (נולד ב-1862)
פרסים

פרס נובל לספרות מוענק לויליאם בטלר ייטס
מדליית ניוברי לספרות ילדים מוענקת ליו לופטינג, על ספרו מסעות דוקטור דוליטל
פרס גונקור מוענק ללוסיאן פאברה (אנ') על ספרו Rabevel ou Le mal des ardents
פרס פוליצר:
לדרמה: מוענק לאוון דייוויס (אנ') על ספרו Icebound
לשירה: מוענק לעדנה סנט וינסנט מיליי על שירה The Ballad of the Harp-Weaver: A Few Figs from Thistles: Eight Sonnets in American Poetry, 1922. A Miscellany
לסיפורת: מוענק לווילה קאתר על ספרה One of Ours
אגיס השלישי

אגיס השלישי (Agis III) היה בנו הבכור של ארכידאמוס השלישי, והמלך האוריפונטידי ה-21 של ספרטה מ-2 באוגוסט 338 לפנה"ס עד 331 לפנה"ס. אגיס השלישי היה צאצא לשושלת האוריפונטידית, נלחם כנגד אלכסנדר מוקדון וקיבל עזרה מאנשי פלופונסוס וממלכת פרס.
בין השנים 338 ל-331 לפנה"ס. הוא ניסה להוביל מרד נגד ההגמוניה המקדונית על יוון, אך הובס על ידי אנטיפטרוס - יורש העצר של אלכסנדר מוקדון ביוון - בקרב מגלופוליס בשנת 331 לפנה"ס, שם מת.
חייו

אגיס היה בנו של המלך ארכידאמוס השלישי (360 לפנה"ס-331 לפנה"ס) ונכדו של אגסילאוס השני (400 לפנה"ס-360 לפנה"ס), והיה שייך לאחת משתי שושלות/משפחות המלוכה של ספרטה.
בעקבות תבוסתה בליאוטרה נגד תבאי בשנת 371 לפנה"ס, איבדה ספרטה את מעמדה כמעצמה הגדולה בעולם היווני, ובמספר טריטוריות. בשנת 351 לפנה"ס, ארכידאמוס ואגיס ניהלו מלחמה בפלופונסוס נגד מגלופוליס, עיר שהוקמה על ידי התבאים על מנת להוות איום קבוע על ספרטה. היו מקרבות גם נגד ארגוס, שקיבלה תמיכה מכוחות תבאנים. למרות תמיכתם של 3000 שכירי חרב מפוקיס, המערכה הייתה עקרה.
בתחילת שנת 338 עזב ארכידאמוס השלישי את יוון כדי לשרת כמפקד שכיר עבור טאראס, עיר שנוסדה על ידי ספרטה במגנה גרציה. כמה מדינות נאבקו באותה תקופה על ההגמוניה על יוון: ממלכת מקדוניה וערי המדינות בראשות אתונה ותבאי. העובדה שארכידאמוס עזב בזמן שהקרב המכריע עמד להתרחש מראה שהוא לא חשב שליוונים יש סיכוי לנצח. ארכידאמוס מת בלחימה בלוקאניים באותו יום בו התרחש קרב צ'אירוניאה, ב-2 באוגוסט 338 לפנה"ס, כאשר המלך פיליפ השני הביס את היוונים באופן נחרץ. אגיס, שהיה עד כה יורש עצר בהיעדרו של אביו, הפך למלך לאחר שנודע על מותו, כנראה בסוף אוגוסט.
לאחר ניצחונו בצ'ירוניאה, פיליפ השני ייסד את ליגת קורינתוס, קואליציה של מקדוניה וכל מדינות הערים היווניות. אגיס עומד ככל הנראה מאחורי ההחלטה הספרטנית לדחות את ההצטרפות לליגה הקורינתית, מה שהניע את פיליפ למסע בחירות בלקוניה בסתיו 338. פוליביוס מספר כי פיליפ הובא אל הפלופונס על ידי המשיחים והארקדים, אך התאריך המדויק של האירועים לא ידוע. פיליפ העניק מספר שטחים שהיו שייכים לספרטה לשכנותיה ולאויביה: דנטליאטים למסנה, אייגיטיס ובלמינטיס למגלופוליס, סקריטיס לטיגאה ותיריאטיס לארגוס. נראה שהוא השתמש בבית דין פנהלני, אולי הליגה של קורינתוס עצמה, כדי לאשר את העברות הקרקע שלו.
מבצע תגר

מבצע תגר הוא שמו של מבצע שתוכנן על ידי חיל האוויר ב-1970 ונועד להשמיד את סוללות הטילים המצריות שבגזרת תעלת סואץ. לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים תכנן הפיקוד הישראלי לבצעו, אך כשנודע כי מצב הכוחות הישראלים ברמת הגולן קשה ביותר, הוסט הכוח האווירי שיועד למבצע צפונה ורק חלקו הראשון (והפחות משמעותי) של המבצע יצא אל הפועל בבוקר 7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים.
תוכנית המבצע

מבצע "תגר" תוכנן מאז אוגוסט 1970. תוכנית המבצע כללה ארבעה גלי התקפה:
גל התקיפה הראשון תוכנן לפגוע בבסיסי חיל האוויר המצרי ולשתקם כך שלא יוכלו להפריע לגלי התקיפה הבאים.
גל התקיפה השני נועד לנטרל את תותחי הנ"מ המצרים ששובצו במערכי הסוללות והגנו עליהם מפני תקיפה מגובה נמוך.
גל התקיפה השלישי נועד לפגוע במכ"ם של הסוללות בעזרת הטלת חימוש רוכב מכ"ם ממרחק. התכנון כלל שימוש במטוסי F-4 פנטום ובמטוסי A-4 סקייהוק וסופר מיסטר המצוידים באמצעי לוחמה אלקטרונית לדיכוי הסוללות.
גל התקיפה הרביעי נועד להתבצע על ידי מטוסי הסקייהוק ולהשמיד פיזית את הטילים.
תוכנית המבצע, שעל מתכנניו נמנה גם אביהו בן-נון, הייתה מורכבת מאוד וחייבה שימוש מתוזמן באמצעי הלוחמה האלקטרונית השונים בד בבד עם שיגור החימוש. אחד ממתנגדי התוכנית היה מפקד טייסת הפנטומים 107, יפתח ספקטור, שטען שהתוכנית המורכבת והמתוזמנת ברמת "שעון שווייצרי" היא "פשע" ומתירה חופש פעולה מועט מדי לטייסים הישראלים שהיו מורגלים באלתור ודורשת מהם להיות בורג במכונה מסורבלת הפגיעה לכל שינוי מהתרחיש המתוכנן. הוא אף סבר שהתוכנית היא קיצונית מדי ונותנת לחיל האוויר הישראלי סיכויי הצלחה של "הכל או לא כלום"
גם מפקד חיל האוויר, בני פלד, לא היה שלם עם התוכנית, שהייתה לדעתו מורכבת מדי ונסמכה על הנחה מוטעית, לטעמו, כי חיל האוויר הישראלי מסוגל להתמודד לבדו, ללא סיוע קרקעי, עם איום סוללות הטילים המצריות. במועד מאוחר יותר הוא טען: "כשקיבלתי את התפקיד (מפקד חיל האוויר), כל אחד ידע שהתכוונתי לחסל את כל התוכניות דמויות-ה'מוקד' האלה". בהציגו את תוכניות "תגר" לפני שר הביטחון והרמטכ"ל, מיד עם מינויו כמפקד החיל, במאי 1973, הדגיש פלד כי הצלחת המבצע מותנית בהתראה של 48 שעות לביצוע התקיפה ובכך שיוזמת התקיפה תהייה של חיל האוויר הישראלי ולא כתגובה למתקפה ערבית. לטענת פלד, הרגיעו אז שר הביטחון, משה דיין ואמר כי בכל מצב בו ידעו על כוונה ערבית לתקיפה, יאפשרו לחיל האוויר הישראלי להקדים ולתקוף.
יישומו החלקי של המבצע

ביום הכיפורים, 6 באוקטובר 1973, בצהריים, פתחו מצרים וסוריה במלחמה כוללת נגד ישראל. בשעה 14:00 חצו מאות מטוסי קרב מצריים וסוריים את הגבול ופתחו במתקפה נרחבת של מטרות איכות צבאיות ישראליות בסיני ובצפון הארץ. בתגובה למתקפה הזניק מפקד חיל האוויר את כל מטוסי הקרב הישראליים למשימת "הגנת שמי המדינה". לאחר שובם של מטוסי חיל האוויר הישראלי ממשימה זו ועד לסוף היום, עסקו בסיוע לכוחות הקרקע של צה"ל.
בערב אותו יום התקבל רושם במטה הכללי מידיעות ראשוניות שכוחות צה"ל הודפים את מתקפות השריון הסורי ברמת הגולן אך מצב כוחות צה"ל חמור בצפון הגזרה המצרית, היא גזרת הארמייה המצרית השנייה. בהערכת המצב הוחלט לבצע בבוקר המחרת, 7 באוקטובר, את "מבצע תגר" בחזית המצרית ושעת ה"ש" נקבעה ל-06:45. במשך הלילה נעשו בחיל האוויר ההכנות הדרושות: בוצעו תדריכים לטייסים, המטוסים חומשו בחימוש מתאים לתקיפת שדות תעופה וציוד ל"א נלווה נערך בחצי האי סיני וחולקו משימות לגלי ההתקפה הבאים.
בשעה 03:50 הצטברו ידיעות על המצב הקשה בו נמצאים הכוחות צה"ל ברמת הגולן. נודע על חדירת שריון סורי לרמת הגולן עד ממערב לחושנייה על שחיקת חטיבת השריון הישראלית 188 בקרבות ועל כיתור חלק ממוצבי צה"ל ברמת הגולן. לנוכח הידיעות פנה הרמטכ"ל למפקד חיל האוויר וביקש סיוע. בתגובה הבטיח מפקד חיל האוויר "טייסת סקייהוק כמעט שלמה" החל מהבוקר.
בשעה 05:00 משהוברר שהשריון הסורי פורץ לרמת הגולן במספר מוקדים וכי אין כוח של צה"ל שיכול לבלום אותו, נשאל מפקד חיל האוויר האלוף בני פלד אם יוכל להוציא אל הפועל את מבצע תגר בבוקר ואת מבצע דוגמן באותו יום אחר הצהרים. משהשיב בשלילה, הוחלט לבטל את מבצע תגר ולהוציא ב-7 באוקטובר את מבצע דוגמן בלבד.
מאחר שבשלב זה המטוסים כבר חומשו והטייסים היו מתודרכים וערוכים ליציאה לתקיפה, החליט פלד להוציאם בכל זאת את גלי התקיפה הראשונים והגדיר זאת כ"תוספת אש לקו".
בשעה 06:40 התקשר שר הביטחון משה דיין ששהה בחפ"ק פיקוד צפון למפקד חיל האוויר והודיע לו שחיל האוויר הוא הכוח היחיד שיכול לעצור את השריון הסורי שצפוי לכבוש כבר בצהריים את עמק הירדן. בשלב זה הודיע מפקד חיל האוויר לרמ"ח מבצעים גיורא פורמן לבטל גם את גל התקיפה השני ולבצע רק את הגל הראשון. בשעה 06:57 הונחו כל טייסות הקרב שהתכוננו לבצע מטס שני על ביטול תגר ועל הפעלה דחופה של דוגמן 5 באותו יום בשעה 11:30 שמטרתו השמדת סוללות הטילים הסוריות על מנת לאפשר לחיל האוויר לפעול בחופשיות בגזרה זו ולסייע לכוחות הקרקעיים, שניהלו קרב נואש לבלימת שטף השריון שהוזרם לרמת הגולן.
בגל התקיפה הראשון והיחיד השתתפו כ-80 מטוסי סקייהוק שתקפו את מערך הנ"מ הקני שהגן על סוללות הטק"א ו-40 מטוסי פנטום שתקפו שבעה שדות תעופה. גל התקיפה הזה כלל מטוסי סקייהוק מטייסת העמק, בהובלת יצחק דוד, ומטייסת הדרקון המעופף, בהובלת גיורא רום, וטייסות נוספות. בשלב ההתקפה הראשון, הצליחו המטוסים לפגוע בכ-7 בסיסים של חיל האוויר המצרי ולהוציא ארבעה מהם מכלל פעולה. כן הופלו 6 מטוסים של חיל האוויר המצרי. בתקיפה הופלו באש נ"מ שני מטוסי סקייהוק ישראלים וטייסיהם, שמעון אש וליבי דולר נהרגו.
מבצע דוגמן 5 שבוצע לאחר הפסקת מבצע תגר נכשל ואבדו בו שישה מטוסי פנטום מבלי שפגע כמעט בכוחות הנ"מ הסורים. חלק מהסיבות לכישלון המבצע היו אי הפעלת כוחות הל"א התומכים שנערכו בסיני לקראת הפעלת מבצע תגר ולא הספיקו לעבור לחזית הצפון.
תוצאות

חיל האוויר הישראלי המשיך לפעול בחזית המצרית תחת איום כבד של סוללות הטילים שכונה "מסך האש" וספג אבדות משמעותיות. בהמשך הלחימה תקף חיל האוויר הישראלי שלוש פעמים את מערך הטילים באזור פורט סעיד ורק בפעם השלישית הצליח לפגוע בו בצורה שהביאה להפסקת פעולתו. לאחר מכן תקף בנפרד את סוללות הטילים בגזרות קנטרה, אסמאעיליה וסואץ-שלופה. הפגיעה במערך הטילים המצרי נמשכה על ידי כוחות הקרקע של צה"ל. תחילה, במבצע פשיטה שנערך ב-16 באוקטובר, לאחר חציית תעלת סואץ ובו נוטרלו חמש סוללות. לאחר מכן, עם התקדמות כוחות צה"ל בגזרה הדרומית בחזית המצרית, פגעו הכוחות הישראלים בכל הסוללות שהיו בגזרת הלחימה בצידה המערבי של תעלת סואץ.
ביקורת

לאחר המלחמה נטענו טענות קשות נגד בני פלד בנוגע להחלטתו על ביטול מבצע תגר והעברת מרכז הכוח האווירי של חיל האוויר לצפון. בין השאר נטען כי בניגוד לטענת פלד, היה אפשר לתמוך בכוחות הסדיר בצפון באמצעות מערך הסקייהוקים והנשרים ולהמשיך עם מבצע תגר. טענה נוספת שהשמיעה מחלקת המבצעים בחיל האוויר בראשותו של גיורא פורמן כנגד הביטול הייתה כי תא השטח בגולן קטן מדי להפעלה יעילה של הכוח שהוסט מ"תגר" צפונה וכי במקביל לחוסר יעילות זה תופקר החזית הדרומית לשליטה אווירית מצרית. טענות אלו הושמעו בזמן אמת על ידי פורמן אך נדחו כיוון שהוראתו של דיין הייתה חד משמעית. לאחר ששמע על ההצלחה של גל ההתקפה הראשוני, ניסה בני פלד לעצור את ביטול המבצע, אך דברי דיין היו: "הסיני הוא חולות, כאן יש בתים" ונראה כי חששו מאיבוד "הבית השלישי" הביאו למתן פקודה חותכת ובלתי מתפשרת על נטישת "תגר".
היסטוריון חיל האוויר וראש ענף מחלקת היסטוריה של חיל האוויר, יוסי עבודי טוען כי כיוון שתוכנית "תגר" לא הוצאה אל הפועל, לא ניתן כלל לדעת עד כמה היה תכנונה מוצלח וכי אין ביטחון כי גם לו הייתה מופעלת הייתה התוצאה חיובית מבחינת צה"ל. כמו כן, לדבריו, בהינתן ערפל הקרב ששרר בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים והידיעות שהגיעו לפיקוד הישראלי העליון לגבי מצב כוחות צה"ל ברמת הגולן, ההחלטה על ביטול "תגר" והסטת העתודה האסטרטגית היחידה שהייתה קיימת באותה עת אל הצפון הייתה הכרחית.
ראו גם

חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים
מבצע דוגמן 5
מבצע ערצב 19
לקריאה נוספת

יוסי עבודי, מה בין תגר לדוגמן, חוברת פרסומים מס' 27, מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר, הוצאת ספריית מעריב.
רונן ברגמן, גיל מלצר, מלחמת יום כיפור - זמן אמת, הוצאת משכל, 2003
אורי בר-יוסף, הצופה שנרדם - הפתעת יום הכיפורים ומקורותיה, הוצאת זמורה ביתן, 2001
אורי בר-יוסף, התאוששות: צה"ל במבחן מלחמת יום הכיפורים, הוצאת דביר, 2023
בני פלד, ימים של חשבון, הוצאת מודן, 2004
יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, הפרק "במערכה להשגת עליונות אווירית - מבצעי 'תגר 4' ו'דוגמן 5'", עמ' 141–162.