stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוזלינד פרנקלין
קולג' בירקבק (1958-1953)

בחודש מרץ 1953 עזבה פרנקלין את מעבדת קינגס קולג' ועברה למעבדה למחקר ביומולקולרי בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון בניהולו של ג'ון דזמונד ברנל. מבחינת פרנקלין היה זה מעבר משמח. זה חודשים רבים שהיא כבר החליטה למצוא לעצמה מעבדת מחקר אחרת, עקב היחס הגרוע לו זכתה בקינגס קולג'.
ב-17 באפריל 1953, סמוך לעזיבתה של פרנקלין לבירקבק, שלח לה רנדל, ראש המעבדה בקינגס קולג', מכתב בו הוא מבקש בעיקר להדגיש בפניה כי עליה להפסיק לעבוד על DNA ולמצוא לעצמה נושא אחר:
"You will no doubt remember that when we discussed the question of your leaving my laboratory you agreed that it would be better for you to cease to work on the nucleic acid problem and take up something else".
והוא הוסיף בהמשך הדברים אמירה שבה הוא מבקש ממנה במפורש אפילו שלא תחשוב על ה-DNA:
I appreciate that it is difficult to stop thinking immediately about a subject on which you have been so deeply engaged, but I should be grateful if you could now clear up…
כלומר, במכתב רשמי ששלח לה כשבוע בלבד לפני פרסום מאמר שחלק מהותי שבו מתבסס על עבודתה במעבדה שלו, כתב ראש המעבדה לפרנקלין שלא תעז אפילו עוד לחשוב על DNA. מכתב זה מדגים בצורה הברורה ביותר את היחס שפרנקלין זכתה לו בקינגס קולג'. פרנקלין התעלמה לחלוטין מהאמור במכתב זה, והשלימה בחודשים הראשונים שלה בבירקבק הכנת דו"ח על עבודתה בשנה האחרונה ביחס ל-DNA וכן השלימה עוד מספר מאמרים שלה ושל גוסלינג.
עם תחילת עבודתה המתינה פרנקלין להגעת ציוד טכני שהיה נחוץ לה. בין היתר ניצלה זמן זה לביקור היחיד שערכה בישראל. היא הגיעה לחיפה, שם המתינה לה בת דודתה אייריני פרנקלין (מאוחר יותר נוינר), היחידה ממשפחתה שעלתה לישראל. פרנקלין ביקרה בירושלים ואף נסעה בטרמפים לאילת. היא ביקרה גם במכון ויצמן למדע, שם עבד כחוקר בתחום הכימיה דוד סמואל, בן דודה מדרגה שנייה, נכדו של הרברט סמואל. כאשר חזרה לאנגליה סיפרה לכל בני משפחתה וחבריה לעבודה על חוויות הטיול למדינה הצעירה שזה לא מזמן הוקמה. סיפוריה על ישראל הרשימו את חבריה לעבודה, וברנל החליט לנסוע לבקר בישראל, אם כי בסופו של דבר לא יצאה תוכנית זו לפועל, חוויות אלו היו בין הסיבות שהביאו את וולפי טראוב, אחד מהקריסטלוגרפים שבבירקבק, להצטרף שנים מעטות לאחר מכן למכון ויצמן ורוב הקריירה המדעית שלו התנהלה שם (בין היתר היה טראוב המנחה של עדה יונת בעבודת הדוקטור שלה).
קולג' בירקבק (1958-1953) > מחקר על נגיף מוזאיקת הטבק

תנאי העבודה בבירקבק היו קשים בהשוואה לאלה של קינגס קולג'. המחלקה לקריסטלוגרפיה שכנה בכיכר טורינגטון (Torrington Square), בבניין שנפגע בהפצצה בתקופת הבליץ על לונדון ולא שופץ בצורה יסודית. משרדה שכן בקומה הרביעית, אך ציוד הרנטגן היה במרתף. בנוסף לכך, ההתעבות מצנרת המים שבתקרת המרתף גרמה לטפטוף קבוע שאילץ אותה לעבוד עם המכשור תחת מטרייה. אבל בבירקבק הרגישה פרנקלין שכישוריה ויכולתה זוכים להכרה ולתמיכה. היא גם כיבדה והעריכה מאוד את מנהל המעבדה ברנל, שנחשב לאחד מהאבות המייסדים של הקריסטלוגרפיה, ובמיוחד היה הראשון שהבין את האפשרות ליישם אותה לתחום הביולוגיה. ברנל היה מרוצה מהצטרפותה של פרנקלין למעבדתו, והמליץ לה להתחיל לחקור את נגיף מוזאיקת הטבק (המכונה בקצרה TMV, ראשי תיבות השם באנגלית) ביחד עם נגיפים נוספים הנמצאים בצמחים. נגיף TMV היה סוג של "מודל" למחקר על המבנה והתפקוד של נגיפים בכלל עוד בסוף המאה ה-19.
פרנקלין יצרה לעצמה במעבדה צוות של חוקרים מיומנים, כאשר החוקר הקרוב אליה ביותר ולמעשה השותף העיקרי למחקרים שלה, היה אהרון קלוג, יהודי יליד ליטא שהתחנך בדרום אפריקה, שהיה חוקר עמית בשלב הפוסט-דוקטורט. יחסיהם של פרנקלין וקלוג היו קרובים ביותר, והם היו צוות מושלם הן מבחינת כישרונותיהם והן מבחינת מזגם, כאשר שניהם יכלו להיות מאוד אגרסיביים כאשר נושא מדעי עמד על הפרק. בין פרנקלין לבין משפחתו של קלוג (אשתו ובנו) נקשרו גם קשרים אישיים קרובים ביותר, היא נהגה לבלות בביתם בלונדון לא מעט, ובצוואתה הורישה לקלוג סכום כסף נכבד, ביודעה כי מצבו הכספי אינו מזהיר. בנוסף לקלוג היו עוד שני עוזרי מחקר - קנת הולמס וג'ון פינץ'. בתקופה מסוימת הצטרף אל הצוות גם חוקר אמריקאי בשם דונלד קספר.
זמן לא רב לאחר שהחלה בעבודתה על נגיף TMV היא הגיעה, בזכות צילומים בקרני רנטגן שלא נעשו לפניה, לתוצאות שסתרו את ההנחה המקובלת באותה תקופה על החוקרים של נגיף זה, ולפיה מקלוני ה-TMV הם כולם באותו אורך (כ-3000 אנגסטרם). למרות התנגדותו של הווירולוג נורמן פירי (Norman Wingate Pirie‏; 1997-1907), שנחשב למומחה העיקרי של נגיפים אלו, היא עמדה על דעתה (שהתבררה בסופו של דבר כנכונה) ופרסמה את מסקנותיה במאמר ב-Nature. בתגובה החליט פירי להפסיק לספק לה את הדגימות למחקרה, אך דבר זה לא מנע ממנה להמשיך במחקריה. כיוון שבזכות מחקר ה-TMV היו לפרנקלין קשרים עם המחלקות המקבילות באוניברסיטת טובינגן ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, היא המשיכה לקבל דגימות של הנגיף, בעיקר מברקלי. ב-1956 פענחה פרנקלין ביחד עם צוות החוקרים שלה את המבנה של נגיף TMV. הם מצאו כי הנגיף בנוי מתת-יחידות חלבוניות המסודרות כמעין בורג מסביב לנקב שנמצא בליבת הנגיף, כאשר יחידות ה-RNA משוקעות בין תתי-היחידות של החלבון.
קולג' בירקבק (1958-1953) > שכר והערכה מקצועית

שכרה של פרנקלין בבירקבק היה מבוסס על מלגות שנתיות שהצליח ברנל לגייס, בעיקר ממועצת המחקר החקלאי (ARC – Agricultural Research Council) בשל עבודתה על נגיפים המזיקים לחקלאות. מכיוון שברנל התקשה לחדש את המלגות פנתה פרנקלין לשירות הבריאות הציבורי בארצות הברית (Public Health Service כיום מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית) בבקשה לקבלת מימון למחקר נגיפים גורמי מחלות בבני אדם. סכום המימון השנתי שהצליחה לקבל, 10,000 ליש"ט, היה כה גדול שהנהלת האוניברסיטה הניחה כי נועד לממן מחקר במשך שלוש שנים, אחרת הייתה מסרבת לקבלו.
פרנקלין השתתפה במהלך עבודתה בבירקבק בכנסים מדעיים רבים. במרבית הכנסים הייתה האישה היחידה ברשימת המרצים. בקיץ 1956 יצאה (בפעם השנייה) לנסיעה ארוכה בארצות הברית, נסיעה ששילבה השתתפות בכנסים מדעיים ביחד עם טיולים רגליים וטיפוס הרים שכה אהבה לעשות בשעות הפנאי שלה במשך כל חייה. באותן הרצאות וכנסים (כמו בביקור הקודם שלה בשנת 1954) הרצתה פרנקלין, בין היתר, הן על התגליות שלה במחקר הפחם וגם על עבודתה הנוכחית על נגיפים. למרות גילה הצעיר היא התקבלה בכנסים אלו כאחת מהחוקרות הבולטות בתחום זה. באותה נסיעה שנייה לארצות הברית החל להירקם קשר אישי יותר בין פרנקלין, שככל הידוע לא ניהלה קשרים רומנטיים במהלך שנות חייה, ובין דונלד קספר, אשר חזר כבר לארצות הברית, קשר שלא היה לו המשך עקב מחלתה ופטירתה.
במהלך הנסיעה פגשה פרנקלין עמיתים מברקלי שהציעו לה דוגמאות של נגיף שיתוק ילדים אותן הצליחו לגבש. פרנקלין כתבה לברנל הצעה לחקור את מבנה הנגיף, ושנה אחר כך (ביולי 1957) הוא הצליח להשיג את הסכמת רקטור האוניברסיטה למחקר בנגיף המסוכן, לאחר שברנל טען בפניו כי החומר שייבדק לא היה פעיל.
במהלך שנות עבודתה בבירקבק שמרה פרנקלין על קשר מקצועי עם פרנסיס קריק ועם ג'ים ווטסון, ונהגה להיוועץ בהם (בכתב) לעיתים בנושאי המחקר שלה. קשר זה כלל מכתבים ידידותיים למדי, וכן מפגשים משותפים בכנסים מדעיים. מהמכתבים ששלחו אליה עולה כי זכתה להערכה רבה משניהם. השימוש שעשו השניים במידע שלה במהלך גילוי מבנה ה-DNA על ידם, לא הוזכר כלל על ידי אף אחד מהם. עובדה זו, של קיומם של קשרים מקצועיים קרובים בין פרנקלין לביניהם, מעלה תמיהה נוספת על הניסיונות של שניהם להסתיר בדיעבד - עם קבלת פרס נובל ולאחר פטירתה - את תרומתה החשובה לגילוי המבנה המרחבי של ה-DNA על ידם.
קבוצת המחקר שלה בבירקבק הפיקה מספר רב של מאמרים מדעיים בנושא המחקר שלה, בצירופים שונים של שמות המחברים כאשר שמה של פרנקלין הופיע בחלק גדול מהם.
קולג' בירקבק (1958-1953) > מותה

בחודש ספטמבר 1956, בסמוך לסיום שהותה בארצות הברית, החלה לסבול ממחושים בבטנה. כאשר חזרה לאנגליה הייתה האבחנה ברורה וחד משמעית – היא סובלת מסרטן השחלות. לאחר שני ניתוחים וסדרות ארוכות של טיפולים היא חזרה לעבודתה. במהלך תקופה זו אומנם החלה לחקור את מבנה הנגיף הגורם לשיתוק ילדים, אך לא הספיקה להשלים את מחקרה זה.
בסוף שנת 1957 החלה שוב לעבור טיפולים ותקופות ארוכות של אשפוז, אך ב-16 באפריל 1958 נפטרה ממחלתה.
בהספד שכתב ברנל לזכרה ב-Nature נכתב:
הצילומים שלה הם בין תצלומי קרני רנטגן היפים ביותר שנעשו לחומר כלשהו. איכותם הגבוהה היא פרי תשומת לב קיצונית בהכנת הדגימות ובהתקנתן כמו גם בביצוע הצילום עצמו. ידיה שלה עשו כמעט את כל העבודה. באותו הזמן, היא הוכיחה עצמה כמנהלת נערצת של צוות מחקר והיוותה השראה לאלו שעבדו איתה ששאפו לחקות את הסטנדרטים הגבוהים שלה. רגעי השיא של מסירותה למחקר היו בחודשים האחרונים לחייה. אף על פי שחלתה במחלה שידעה כי תהיה קטלנית היא המשיכה לעבוד עד הרגעים האחרונים.
התעניינות מחודשת

סיפור חייה של פרנקלין לא הסתיים עם מותה בטרם עת בשנת 1958. סיפורה עבר תהפוכות לא מעטות בשנים לאחר מכן, שהביאו למידע שלא היה ידוע קודם לכן, על תרומתה לגילוי המבנה המרחבי של ה-DNA. פרנקלין לא ידעה כלל במועד פטירתה כי למעשה עבודתה ומחקרה שימשו בסיס עיקרי לגילוי המבנה המרחבי של ה-DNA על ידי ווטסון וקריק.
ב-10 בדצמבר 1962 קיבלו ווטסון, קריק וגם וילקינס את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עבור גילוי המבנה המרחבי של ה-DNA. בנאום קצר שנשא ווטסון במעמד הענקת הפרס לא אוזכרה כלל פרנקלין. גם בהרצאות שנשא כל אחד מהם, כמקובל, יום לאחר הטקס, לא הזכירו ווטסון וקריק את פרנקלין. וילקינס אמנם טרח לציין את שמה בהרצאתו, אך עשה זאת רק במסגרת דברי תודה לקבוצת חוקרים שבשמותיהם נקב, על עבודתם המשותפת במעבדת קינגס קולג' שבה עבד. במועד קבלת פרס נובל, לא הייתה פרנקלין בין החיים זה ארבע שנים. קולה לא יכול היה עוד להישמע, והשאלה "מה הייתה תרומתה של פרנקלין לגילוי?" עדיין לא התעוררה כלל במועד זה. חלפו שש שנים נוספות עד שהשאלה החלה להעסיק את הקהילה המדעית, ולא רק אותה.
רחוב על שמה נקרא ב"קריית-המדע" בעיר נתניה.
התעניינות מחודשת > הסליל הכפול

לאחר ששקד על כתיבתו במשך שנתיים, פרסם ווטסון בשנת 1968 את ספרו: "The Double Helix: A Personal Account of the Discovery of The Structure of DNA" ("הסליל הכפול"), שבו הוא מספר על הגילוי מנקודת מבטו, תוך שהוא מתייחס לשאר האנשים שהיו מעורבים בעניין, לרבות פרנקלין עצמה. באופן אירוני למדי, דווקא ספרו, שהמעיט בחשיבות עבודתה ואשר צייר אותה באופן דמיוני לגמרי ואף מסולף, כמעין "טכנאית", שלא הבינה את המשמעות של הנתונים שלה, הוא שהביא למחקר על תרומתה ולגילוי חלקה שהוסתר זמן כה רב.
ווטסון חשב בתחילה לקרוא לספרו "זוג בסיסים" (Base Pairs), שם שהוא בעל משמעות כפולה בהקשר זה. ואולם קריק התנגד לשם זה מפני שלא רצה שיחשבו שהוא (קריק) מוגדר כבסיס. לאחר מכן הציע ווטסון את השם "ג'ים ההגון" (Honest Jim) קריק דווקא לא התנגד לשם זה, ואולם הוא הביע התנגדות עזה לתוכנו של הספר והגדיר אותו באחד ממכתביו לווטסון בעניין כרכילות ברמה של מגזינים לנשים. קריק שלח מכתבי התנגדות להוצאה לאור של אוניברסיטת הרווארד וכתוצאה מכך, לאחר פניות הן של קריק והן של מדענים אחרים, ההוצאה סירבה להוציאו לאור, בין היתר עקב חשש ממשפטי דיבה. עותקים של כתב היד המקורי נשלחו לכמה מדענים. אחד מהם, ג'ון קנדרו, קריסטלוגרף זוכה פרס נובל באותה שנה של ווטסון וקריק, שלח עותק של הספר לג'ון דזמונד ברנל. והלה כתב לו בתגובה כי אומנם נהנה מאוד מקריאת הספר, אבל הוסיף כי ווטסון "בלתי הגון באופן מיוחד לגבי התרומה של רוזלינד פרנקלין ואינו מזכיר את ההיטל שלה של המבנה הסלילי של ה-DNA המראה את מיקומם החיצוני של קבוצות הפוספטים", אך ברנל לא נקט ככל הידוע בפעולה על מנת לתקן מצב זה.
לאחר שפורסם הספר "הסליל הכפול" החלו להיכתב על חלקה ותרומתה מאמרים רבים, בתחילה בשנת 1968, ולאחר מכן בשנת 1974 על ידי אהרון קלוג, שותפה למחקר בבירקבק, שהצביע באותם מאמרים, בין היתר בהתבסס על מחברות העבודה שלה עצמה, על התרומה הרבה שלה לגילוי ועל עד כמה הייתה קרובה להגיע לגילוי המבנה בעצמה.
התעניינות מחודשת > ביוגרפיות

בשנת 1975 פרסמה חברתה אן סייר (Sayre, A) ביוגרפיה בשם Rosalind Franklin And DNA, אשר אף על פי שלא נכתבה כביוגרפיה לפי הגדרתה של סייר עצמה, היוותה למעשה כתב הגנה חריף כנגד הטענות השקריות שהעלה ווטסון בספרו "הסליל הכפול".
בשנת 2002 נכתבה עליה ביוגרפיה מלאה על ידי ברנדה מדוקס בשם Rosalind Franklin: The Dark Lady of DNA.
ביוגרפיה זו הופיעה בעברית בספטמבר 2009 בשם "רוזלינד פרנקלין: הגברת האפלה של הדנ"א", בתרגומה של עדי מרקוזה-הס.
השם "הגברת האפלה" הוא בעל משמעות כפולה. במקור בחודש מרץ 1953, כאשר פרנקלין עזבה את קינגס קולג', שלח וילקינס מכתב לקריק, ומיד בפתח הדברים כתב:
אני חושב שתהיה מעוניין לדעת כי הגברת האפלה שלנו עוזבת אותנו בשבוע הבא, וכי מרב החומר של שלושת הממדים נמצא כבר בידנו
באופן אירוני נקרא כיום אחד המבנים של קינגס קולג' בשם "בנין פרנקלין-וילקינס". אותה מעבדה שאותה עזבה פרנקלין בשנת 1953 עקב היחס שלו זכתה שם, ואשר את עזיבתה ליווה מכתב של וילקינס המכנה אותה "הגברת האפלה" החליטה לאחר שנים רבות כי ראוי שאחד המבנים שלה ייקרא על שמה.
התעניינות מחודשת > מורשת

ב-2028 ישוגר למאדים הרובר הבריטי רוזלינד פרנקלין (אנ'). תפקידו יהיה לחפש עדויות לחיים בהווה או בעבר.
ראו גם

אפקט מטילדה
לקריאה נוספת

ברנדה מדוקס, רוזלינד פרנקלין: הגברת האפלה של הדנ"א, תרגום עדי מרקוזה-הס, בהוצאת ידיעות ספרים וספרי עליית הגג
אילת ברעם-צברי, טלנובל, כתבה על פרנקלין במוסף זמנים מודרניים של ידיעות אחרונות מתאריך 14 באוקטובר 2009 המבוססת גם על ראיונות עם עדה יונת ופרופ' דוד סמואל, בן דודה של פרנקלין.
Judson, F. H.(1996). The Eight Day of Creation (second edition). New Work: Cold Spring Harbor Laboratory Press.
Klug A. (1992). From Macromolecules to Biological Assemblies, Nobel Lecture, December 8, 1982. In T. Frängsmyr (Ed.), Nobel Lectures, Chemistry 1981-1990. Singapore: World Scientific Publishing Co.
Maddox, B. (2002). Rosalind Franklin: The Dark Lady of DNA. London: Harper Collins.
Sayre, A. (1975). Rosalind Franklin And DNA (reissued 2000). New York: W.W .Norton.
Olby, R. (1974). The path to the double helix - The discovery of DNA (1994 edition). New York: Dover publication inc.
Watson, J. D. (1968). The Double Helix: A Personal Account of the Discovery of The Structure of DNA (2001 edition). New York: Touchstone.
Wilkins M. (2003). The third man of the double helix. New York Oxford University Press.
Wilkins, H.F.M. (1964). The molecular configuration of nucleic acids, Nobel Lecture, December 11, 1962. In Nobel Lectures, Physiology or Medicine 1942-1962. Amsterdam: Elsevier Publishing Company.
Abir-Am, P. (2004). DNA AT 50: Institutional and Biographical Perspectives, Minerva, 42, 191–213.
Bernal, J.D. (1958). Dr. Rosalind E. Franklin, Nature, 182, 154-154.
Elkin, l. (2003). Rosalind Franklin and the double helix, Physics today, 56, 42-48.
Franklin, R. E. & Gosling, R.G. (1953). Molecular Configuration in Sodiom Thymonucleate, Nature, 171, 740-741.
Franklin R. E and Gosling R.G. (1953). The structure of sodium thymonucleate fibres. II. The cylindrically symmetrical Patterson function Acta Cryst. 6, 678-685.
Glynn. J. (2008) Rosalind Franklin: 50 years on, Notes and Records of the Royal Society, 62, 253–255.
Klug, A. (1968). Rosalind Franklin and the Discovery of the Structure of DNA, Nature. 219, 808-810, 843-844.
Klug, A. (1974). Rosalind Franklin and the double helix, Nature, 248, 787-788.
Klug, A. (2004). The Discovery of the DNA Double Helix, Journal of Molecular biology, 335, 3-26.
Paterlini, M. (2003). History and science united to vindicate Perutz, Letter to the editor, Nature, 424, 127-127.
Perutz, M.F., Wilkins M. H. F. and Watson J.D. (1969). DNA Helix, Science 27, 1537-1539.
Watson, J. D & Crick, F.H.C. (1953). Molecular Structure of Nucleic Acids, Nature, 171, 737-738.
Angela N. H. Creager and Gregory J. Morgan, After the Double Helix - Rosalind Franklin's Research on Tobacco mosaic virus, Isis, Vol. 99, No. 2, June 2008, in JSTOR
הערות שוליים

↑  מדוקס - רוזלינד פרנקלין - הגברת האפלה של הדנ"א עמ' 49
↑  מדוקס - רוזלינד פרנקלין - הגברת האפלה של הדנ"א עמ' 55
↑  ציוני ההצטיינות באוניברסיטאות האנגליות נחלקים ל"ראשון,"שני גבוה", "שני נמוך" ו"שלישי".
↑  במקרה אחד בסיום שליש הלימודים היא רכבה על אופניה מקיימברידג' עד ללונדון. להוריה המופתעים והמבוהלים מכך היא ענתה "מה אתם מתרגשים כל כך מרכיבה על אופניים ללונדון? רציתי שהאופניים יהיו כאן איתי וזו הדרך הפשוטה ביותר להביא אותם", מדוקס עמ' 76
↑  "This means that as far as the Experimental X-ray effort is concerned there will be at the moment only yourself and Gosling."
↑  "In short, an upper-middle-class anglo-jewish women with French tastes in serious discourse suddenly found herself in an environment friendly to everything she was not."
↑  "When I got back from my summer holiday I had a terrific crisis with Wilkins which nearly resulted in my going straight back to Paris"
↑  And they seem to collect a large proportion of foreigners on the stuff, which is a good sign. King's has neither foreigners nor Jews.
↑  Linus Pauling, Robert B. Corey, and H. R. Branson, The Structure of Proteins, PNAS, April 1951
↑  Linus Pauling and Robert B. Corey, A Proposed Structure For The Nucleic Acids, PNAS, February 1953
↑  מידע נוסף על תהליך כתיבת המכתב ניתן למצוא במכתבה של מרתה פטרליני לנייצ'ר History and science united to vindicate Perutz(הקישור אינו פעיל, 4 ביוני 2017)
↑  Rosalind Franklin and the Double Helix
↑  מכתבו של ברנל לקנדרו מ-20 בדצמבר 1966
↑  Klug, A. "Rosalind Franklin and the Double Helix", Nature 248 (26 April 1974): 787–788
↑  Klug, A. Rosalind Franklin and the Discovery of the Structure of DNA, Nature 219 (24 August 1968): 808–810 & 843.
↑  Jeff Foust, ExoMars official says launch unlikely before 2028, spacenews.com, May 3, 2022
↑  הקיוריוסיטי נכנס לתרדמת ושלוש משימות חדשות בדרך למאדים, באתר סוכנות החלל הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261379805171  PLWABN: 9810629930805606  BIBSYS: 2111890  BNE: XX1305459  BnF: cb14486659t (data)  GND: 12408544X  ISNI: 0000 0000 6679 9514  LCCN: n2001016339  NDL: 00620682  NKC: xx0059521  NLG: 325314  NSK: 000403274  NTA: 073528498  RERO: 02-A014241355  SELIBR: 313786  SNAC: w6mb0zqv  SUDOC: 083368078  VIAF: 5856648   WorldCat (עם VIAF): 5856648 
הספרייה בקינגס קולג'
מודל של DNA
תצלום 51
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מבנה נגיף מוזאיקת הטבק
אוניברסיטת רוזלינד פרנקלין למדע ורפואה בצפון שיקגו
השלט של בניין פרנקלין וילקינס בכניסה לקינגס קולג'
שלט רחוב ע"ש רחל פרנקלין בעיר נתניה
גמר הקונפרנס ליג 2024

גמר הקונפרנס ליג 2024 היה המשחק האחרון לעונת 2023/2024 בקונפרנס ליג. העונה השלישית בהיסטוריה של טורניר הקונפרנס ליג האירופי, הטורניר האירופי השלישי בחשיבותו המאורגן על ידי אופ"א אחרי ליגת האלופות והליגה האירופית. המשחק נערך אצטדיון איה סופיה באתונה, יוון ב-29 במאי 2024.
המשחק הפגיש את המועדונים אולימפיאקוס מיוון ופיורנטינה מאיטליה. אולימפיאקוס ניצחה בתוצאה 1–0 לאחר הארכה וזכתה בגביע ועל כן העפילה לשלב הליגה של הליגה האירופית בעונת 2024/2025.
המנצחת בגמר, אולימפיאקוס זכתה במקום בשלב הליגה בעונת 2024/2025 בליגה האירופית.
האצטדיון המארח

המשחק יערך באצטדיון איה סופיה, באתונה, יוון. אשר נפתח בספטמבר 2022.
האצטדיון המארח > תהליך הבחירה

ב-21 ביוני 2022, אופ"א פתחה את המכרז לאירוח גמר 2024, שנערך במקביל לזה של גמר 2025. כל אחת מהניגשות למכרז יכלה להציע הצעות לאחד או לשני הגמרים. האצטדיונים המוצעים היו צריכים לכלול דשא טבעי ולהיות מדורגים כאצטדיון בקטגוריה ארבע של אופ"א, עם קיבולת ברוטו של בין 30,000 ל-50,000 מושבים. ציר הזמן להגשת הצעות היה כדלקמן:
21 ביוני 2022: הזמנה להגשת הצעות לגשת למכרז.
31 באוגוסט 2022: תאריך אחרון לרישום כוונה לגשת למכרז.
7 בספטמבר 2022: דרישות המכרז הסופיות הועברו לרשות הניגשים למכרז.
3 בנובמבר 2022: הגשת תיק הצעה ראשוני.
23 בפברואר 2023: הגשת תיק ההצעות הסופי.
28 ביוני 2023: הכרזה על הזוכה במכרז.
הוועד הפועל של אופ"א הכריז על אצטדיון איה סופיה כמארח במהלך פגישתם בניון, שווייץ, ב-28 ביוני 2023. מכיוון שאיה סופיה הוא אצטדיון חדש שנפתח רק בספטמבר 2022, ומעולם לא הופעל על ידי המועדון לתחרויות בינלאומיות בעת זכיותו במכרז, הוכרז שההחלטה כפופה לתקופת תצפית עד נובמבר 2023 עבור משחקים ששישוחקו בתחרויות המועדונים של אופ"א ובמוקדמות יורו 2024 של אופ"א. אם האצטדיון יעמוד בדרישות, המינוי יאושר רשמית בדצמבר 2023.
הקבוצות

| קבוצה | הופעות קודמות בגמר (בכתב מודגש: זכיות) |
| --- | --- |
איטליה פיורנטינה: 1 (2023)
יוון אולימפיאקוס: אף פעם
מהלך המשחק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במאי 2024   22:00 | יוון אולימפיאקוס | 1–0‏ה | איטליה פיורנטינה | אצטדיון איה סופיה, אתונה צופים: 26,482 שיפוט: פורטוגל ארתור סוארש דיאש |
| 29 במאי 2024   22:00 | איוב אל-כעבי  116' | (סיקור) |  | אצטדיון איה סופיה, אתונה צופים: 26,482 שיפוט: פורטוגל ארתור סוארש דיאש |
| --- | --- |
              אולימפיאקוס :               פיורנטינה
ראו גם

עונת 2023/2024 בקונפרנס ליג
גמר ליגת האלופות 2024
גמר הליגה האירופית 2024
הערות שוליים

↑  Radiotileoptiki S. A. (OPEN Digital Group), Η ΑΕΚ επέστρεψε σπίτι της! Λαμπερά εγκαινία στην υπερσύγχρονη OPAP Arena - Όλα όσα έγιναν στη γιορτή της Ένωσης, ΕΘΝΟΣ, ‏2022-09-30 (ביוונית)
↑  UEFA.com, Lisbon to host UEFA Women's Champions League final in 2025 | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2023-06-28 (באנגלית)
גמר הקונפרנס ליג 2023

גמר הקונפרנס ליג 2023 היה המשחק האחרון של עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג. הגמר היה השני בהיסטוריה של טורניר הקונפרנס ליג האירופי, הטורניר האירופי השלישי בחשיבותו המאורגן על ידי אופ"א אחרי ליגת האלופות והליגה האירופית. והוא נערך בפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה ב-7 ביוני 2023.
המשחק הפגיש את המועדונים פיורנטינה מאיטליה ווסטהאם יונייטד מאנגליה. וסטהאם ניצחה בתוצאה 2–1 וזכתה בגביע וכן העפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2023/2024.
האצטדיון המארח

הפורטונה ארנה אירח את משחק גמר הסופרקאפ האירופי 2013. וכן 4 משחקים במסגרת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 ביניהם משחק הגמר.
האצטדיון המארח > תהליך הבחירה

במסגרת תהליך הגשת הצעות לאירוח הגמר לשנים 2022 ו-2023 שהושק על ידי אופ"א היה על ההתאחדויות הרוצות לארח את הגמר להגיש מועמדות עד 20 בפברואר 2020.
| מדינה | אצטדיון | עיר | קיבולת | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלבניה | אצטדיון אייר אלבניה | טירנה | 22,500 | התמודד על אירוח הסופרקאפ האירופי לשנת 2019 ו-2020 |
| צרפת | סטאד ז'ופרואה-גישאר | סנט אטיין | 41,965 | אירח משחקים ביורו 1984, מונדיאל 1998, גביע הקונפדרציות 2003, ויורו 2016 |
| יוון | אצטדיון פנקריטיו (אנ') | הרקליון | 26,240 | אירח משחקים במסגרת טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה 2004 |
| מקדוניה הצפונית | טושה פרואסקי ארנה (אנ') | סקופיה | 33,460 | אירח את משחק הסופר קאפ האירופי 2017 |
ההחלטה הייתה אמורה להתקבל במקור על ידי אופ"א במהלך פגישתם ב-3 בדצמבר 2020. עם זאת, אופ"א החליטה מאוחר יותר לפתוח מחדש את תהליך הגשת ההצעות לאחר שהכריזה על האצטדיון המארח לגמר 2022 בלבד כשאצטדיון אייר אלבניה הוכרז כזוכה. ופתחה מחדש את האפשרות להגשת הצעות לאירוח גמר 2023. למעוניינות באירוח היה עד 30 בספטמבר 2021 לאשר את כוונתן להגיש הצעה, בעוד שההצעות היו צריכות להיות מוגשות עד 23 בפברואר 2022. שש מועמדות הביעו עניין באירוח הגמר.
| מדינה | אצטדיון | עיר | קיבולת | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
קפריסין: 
| צ'כיה | פורטונה ארנה | פראג | 20,800 | אירח את משחק הסופר קאפ האירופי 2013 |
| יוון | אצטדיון איה סופיה | נאה פילדלפיה | 32,000 |  |
ישראל: 
| צפון אירלנד | וינזדור פארק | בלפסט | 18,614 | אירח את משחק הסופר קאפ האירופי 2021 |
| סלובקיה | אצטדיון טהלנה פולה | ברטיסלאבה | 22,500 |  |
ב-10 במאי 2022 במהלך פגישה שנערכה בווינה, אוסטריה. הודיעה אופ"א כי הפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה נבחר לארח את גמר הקונפרנס ליג 2023.
מהלך המשחק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביוני 2023   22:00 | איטליה פיורנטינה | 1–2 | אנגליה וסטהאם יונייטד | פורטונה ארנה, פראג צופים: 17,363 שיפוט: ספרד קרלוס דל סרו גרנדה |
| 7 ביוני 2023   22:00 | ג'אקומו בונאוונטורה  67' | (סיקור) | סעיד בנרחמה  62' (פ) ג'רוד בואן  90' | פורטונה ארנה, פראג צופים: 17,363 שיפוט: ספרד קרלוס דל סרו גרנדה |
מהלך המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              פיורנטינה :               וסטהאם יונייטד
ראו גם

עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג
גמר ליגת האלופות 2023
גמר הליגה האירופית 2023
הערות שוליים

↑  UEFA.com, UEFA Europa Conference League: all you need to know | UEFA Europa Conference League, UEFA.com, ‏12 בינואר 2023 (באנגלית)
↑  EPO plans to submit bid to host UEFA Europa Conference League final, AGONAsport.com (באנגלית)
↑  UEFA.com, UEFA Executive Committee agenda for December meeting | Inside UEFA, UEFA.com, ‏27 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  UEFA.com, Tirana to stage first Europa Conference League final in 2022 | UEFA Europa Conference League, UEFA.com, ‏3 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  Konferenční liga s vrcholem v Praze? V roce 2023 chce finále šest zemí, iDNES.cz, ‏5 באוקטובר 2021 (בצ׳כית)
↑  ΑΕΚ: Κατατέθηκε ο φάκελος για τον τελικό του Conference League 2023 στην «Αγιά Σοφιά - OPAP Arena» | Gazzetta, www.gazzetta.gr (ביוונית)
↑  SFZ, UEFA – Slovenský futbalový zväz sa uchádza o usporiadanie finále Európskej konferenčnej ligy, futbalsfz.sk, ‏6 באוקטובר 2020 (בסלובקית)
↑  UEFA.com, UEFA EURO 2024 match schedule approved | Inside UEFA, UEFA.com, ‏10 במאי 2022 (באנגלית)
שוב (שיר)

| --- | --- |
 שיר בביצוע חוה אלברשטיין
 מתוך האלבום נמל בית
 יצא לאור:  1983
 שפה:  עברית
 אורך:  4:28
 כתיבה:  דפנה עבר הדני
 לחן:  שמוליק קראוס
 
"שוב" הוא שיר עברי שנכתב על ידי דפנה עבר-הדני והולחן על ידי שמוליק קראוס. השיר בוצע לראשונה ב-1976 על ידי קראוס עם בת זוגו דאז, ג'וזי כץ, ומספר שנים לאחר מכן אוגד לאלבום האוסף הראשון של שמוליק קראוס, "שבעים שמונים" (1981). במהלך השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, המפורסמות בהן הן דואט של אפרת גוש ויוני בלוך ודואט של חוה אלברשטיין ואריק סיני (בו נוסף בית שלא נכלל בביצוע המקורי).
גרסה לשיר בביצועה של בר בלפר הופיעה בסרט "מישהו לרוץ איתו" (2006).