stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סהלאנתרופוס צ'אדנסיס
גילוי ומורפולוגיה

המאובן המסומן בסימון הקטלוגי 01-TM 266 התגלה בצפון צ'אד בשנת 2001 על ידי הסטודנט הצ'אדי אהונטה דג'ימדומלביי והצרפתי אלן בובילן, חברי צוות בראשות הפלאואנתרופולוג הצרפתי מישל ברונה. בשנת 2002 קיבל המאובן מנשיא צ'אד אידריס דבי את הכינוי טומיי, (שפירושו "תקווה לחיים" בניב מקומי) והוגדר כסוג ומין חדש, סהלאנתרופוס צ'אדנסיס, על ידי ברונה ועמיתים. הגילוי של טומיי פרסם את ברונה, ובין השאר זיכה אותו בפרס דן דוד לשנת 2003 בסך מיליון דולר מטעם אוניברסיטת תל אביב.
טומיי כולל גולגולת שלמה למדי אך מעוותת במקצת ומספר חלקי לסת תחתונה ושיניים. נפח המוח מוערך ב-340 עד 360 סמ"ק, כלומר דומה לזה של השימפנזה וקטן בהרבה מזה של האדם המודרני. רכסי הגבות מודגשים כשל קופי אדם, אבל הניבים קטנים מאלו של שימפנזים זכרים, ושאר השיניים והפנים תוארו על ידי מספר פליאואנתרופולוגים כדמויי הסוג אדם.
מתוך הגולגולת לבדה לא היה ברור באיזו מידה סהלאנתרופוס הלך זקוף. ברונה ועמיתים טענו שהחיבור של עמוד השדרה לגולגולת הוא יותר תחתי מאשר בשימפנזה, דבר שיעיד על עמידה זקופה יותר, ומספר פלאואנתרופולוגים בעלי שם אכן התייחסו אל סהלאנתרופוס כהולך על שתיים, אבל אחרים טענו שבגלל העיוותים בגולגולת לא ניתן לקבוע זאת בוודאות, וכי סביר יותר שהוא הלך על פרקי האצבעות כמו קוף-אדם.
בשנת 2022 פורסמו חלקי שלד נוספים מאותו אתר: עצם ירך חלקית ושתי עצמות גומד משתי הזרועות. ממצאים אלו אינם שייכים לשלדו של טומיי, ולמעשה אף אין ודאות מוחלטת בהשתייכותם למין סהלאנתרופוס צ'אדנסיס, אך המגלים משייכים אותם למין זה כהנחה הסבירה והחסכונית ביותר. המבנה של עצם הירך תומך בהשערה שבעליה הלך זקוף, בעוד שעצמות הגומד מראות התאמות לטיפוס על עצים. אורח חיים הכולל גם הליכה זקופה על הקרקע וגם טיפוס מיוחס היום גם לארדיפיתקוס רמידוס ולמיני אוסטרלופיתקוס.
מיקומו הגאוגרפי של הממצא בצ'אד, כ-2500 קילומטרים מערבה מריכוז ממצאי ההומינינים באזור הבקע הסורי-אפריקני שבמזרח אפריקה, הוא יוצא דופן אבל לא ייחודי, שכן מאובן אוסטרלופיתקוס בן 3.5 מיליון שנה, המסווג כמין אפרנסיס או כמין מיוחד בהרלגזלי, התגלה אף הוא באתר סמוך בשנת 1995, גם הוא על ידי הצוות בראשות ברונה. האתר שבו התגלה טומיי, המכונה TM 266, הוא מחצבה בשטח של כ-5000 מ"ר באזור טורוס-מנלה שבמדבר דג'ורב, והוא עשיר במאובנים של מיני בעלי-חיים קדומים האופייניים לתקופת המיוקן. אף שלא ניתן לתארך אותו ישירות באמצעות תיארוך רדיומטרי, מגוון המינים שהתגלה בו דומה לזה שנחשף באתרים בקניה, אבל מעט עתיק יותר. מכיוון שהאתרים הקנייתים מתוארכים בשיטה הרדיומטרית ארגון-ארגון לגיל של כשישה מיליוני שנה, מקובל להעריך את גיל השכבות של אתר TM 266 בכשישה עד שבעה מיליוני שנים. באותה תקופה היה האקלים לח יותר, והאתר לא היה מדברי כפי שהוא היום.
תיארוך ואבולוציה

התיארוך של סהלאנתרופוס הוא שישה עד שבעה מיליון שנה לפני זמננו, מוקדם יותר משל כל הומינין אחר בן תקופתו. על פי האומדנים המעודכנים ביותר מהשוואות מולקולריות של גנום האדם, השימפנזה והגורילה, ההתפצלות בין האדם לשימפנזה התרחשה כחמישה עד שישה מיליון שנה לפני זמננו, וההתפצלות בין שניהם לגורילה לפני כשישה עד שבעה מיליוני שנה לפני זמננו. אם התארוך של סהלאנתרופוס נכון, הוא מתאים איפוא להיות אחד משני האבות הקדמונים האלו. התארוך של שכבת המיוקן באתר TM 266 נחשב אמין למדי, ואולם במקרה זה הוא בעייתי, משום שגולגולת טומיי התגלתה כשהיא מכוסה רק בחלקה, ולכן לא ברור לחלוטין לאיזו שכבה יש לשייך אותה.
בנוסף, בשנים האחרונות התגלע עימות בין ברונה לבין בובילן, אחד מחברי הצוות המקורי שגילה את טומיי. בתחילה טען בובילן כי השיניים מן הלסת התחתונה של הממצא נתגלו בנפרד והודבקו על ידי הצוות ללסת של טומיי. בתגובה פרסם ברונה הודעה חתומה על ידי 28 פלאואנתרופולוגים בעלי-שם המאשרים שהם בדקו את תצלומי הלסת והשיניים, ולמיטב שיפוטם אלו אכן השיניים המקוריות. לאחר מכן טען בובילן שהגולגולת ושאר השרידים התגלו באופן הרומז על כך שהם נקברו מחדש בזמנים היסטוריים, ואף פרסם תצלום שלטענתו מראה את הממצאים באופן שבו התגלו. אם השרידים אכן נקברו מחדש פירושו שלא ניתן לדעת מאלו שכבות הן נלקחו במקור ומה התארוך המדויק שלהן. בנוסף טען בובילן שהממצא המקורי כלל גם חלק מעצם ירך שמעולם לא פורסמה, ונמצאת כיום בידי צוותו של ברונה ביחד עם שאר הממצאים. ברונה אינו מכחיש ואינו מאשר טענה זו, אך שומר על זכותו לחקור את הממצאים לפני שיפרסם את התוצאות. ב-2005 פרסמו ברונה וצוותו ממצא של שיני הומינידים מאתר סמוך, שסווגו על ידם כשיני סהלאנתרופוס ומחזקים את התיארוך שלו.
בין אם התיארוך מדויק ובין אם לא, ייתכן גם שסהלאנתרופוס הוא ענף מקביל או קדום מעט יותר הנמצא מחוץ לשושלת ההומינינית, ולפי השערה זו יסווג כקוף אדם קדום, כפי שאכן הציעו כמה פלאואנתרופולוגים. הומינינים אחרים בני אותה תקופה או מעט צעירים יותר הם אורורין טוגננסיס וארדיפיתקוס קדבה. עדיין לא ברור מה יחסי הקרבה בינם לבין סהלאנתרופוס, ומי מהם הוא הטוען הסביר ביותר לכתר האב הקדמון המשותף לאדם ולשימפנזה.
הערות שוליים

↑  Brunet, Guy, Pilbeam, Mackaye, Likius, Djimdoumalbaye, Beauvilain, Blondel, Bocherens, Boisserie, De Bonis, Coppens, Dejax, Denys, Duringer, Eisenmann, Gongdibé, Fronty, Geraads, Lehmann, Lihoreau, Louchart, Adoum, Merceron, Mouchelin, Otero, Pelaez Campomanes, Ponce De Leon, Rage, Sapanet, Schuster, Sudre, Tassy, Valentin, Vignaud, Viriot, Zazzo & Zollikofer, 2002. A new hominid from the Upper Miocene of Chad, Central Africa, Nature, 418 (6894): 145-151.
↑  Guy F., Lieberman D. E., Pilbeam D., Ponce de Leon M. S., Likius A., Mackaye H. T., Vignaud P., Zollikofer C. P. E. et Brunet M., 2006. Morphological affinities of the Sahelanthropus tchadensis (Late Miocene hominid from Chad) cranium  PDF fulltext Supporting Tables, PNAS, 102 (52) : 18836-18841.
↑  Wolpoff M. H., Hawks J., Senut B., Pickford M. et Ahern J., 2006. An Ape or the Ape : Is the Toumaï Cranium TM 266 a Hominid?, PaleoAnthropology, 2006: 36-50.
↑  Daver, G., et al. (2022). Postcranial evidence of late Miocene hominin bipedalism in Chad. Nature, 1-7.
↑  Lieberman, D. E. (2022). Standing up for the earliest bipedal hominins. Nature, 1-7
↑  Brunet M., Guy F., Pilbeam D., Lieberman D. E., Likius A., Mackaye H. T., Ponce de Leon M. S., Zollikofer C. P. E. et Vignaud P., 2005. New material of the earliest hominid from the Upper Miocene of Chad. Nature, 434 (7034): 752-755
שישה הבטים של העתק גבס של גולגולת טומיי. עיוות אסימטרי הנראה בבירור בהבט החזיתי (למעלה משמאל) נגרם לגולגולת כתוצאה מלחץ שכבות לאחר מותו של בעליה.
לוח זמנים של שושלת האדם על פי מיני הומינידים מאובנים (פסים כהים). המינים מסודרים אנכית על פי דמיון כללי ביניהם, אך קשה לקבוע במדויק איזה מין התפצל מאיזה מין אחר. מינים שמהם נמצאו מאובנים רבים יותר מסומנים בפסים יותר רחבים אנכית. העץ הפילוגנטי (ירוק) משחזר את יחסי הקרבה ותאריכי הפיצול על פי רצפי הגנום של אדם מודרני, שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה ואדם נאנדרטלי (מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות). סהלאנתרופוס הוא המין הקדום מכולם, בפינה השמאלית התחתונה.
ניקוס אנסטסיאדיס

ניקוס אנסטסיאדיס (ביוונית: Νίκος Αναστασιάδης;‏ נולד ב-27 בספטמבר 1946) הוא עורך דין ופוליטיקאי קפריסאי, ששימש כנשיא קפריסין בין השנים 2013 ל-2023. קודם לבחירתו לנשיא התשיעי של ארצו היה מנהיג המפלגה השמרנית האספה הדמוקרטית (DISY) (דימוקרטיקוס סינאיירמוס). בעל עיטור נשיא מדינת ישראל (2022).
ביוגרפיה

ניקוס אנסטסיאדיס נולד בפרה פדי במחוז לימסול (למסוס).
הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה, השתלם במשפט ימי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ופתח בקריירה של עורך דין בעיר לימסול. בעת הלימודים ביוון היה פעיל במפלגת "איחוד המרכז" של גאורגיוס פפאנדראו.
קריירה פוליטית

דרכו הפוליטית החלה משנת 1981, כשנבחר ברצף לבית הנבחרים של קפריסין. בשנים 1991–1993 ו-1993–1997 היה יושב ראש הסיעה "האספה הדמוקרטית" בפרלמנט. בשנים 1996–2001 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט. ב-8 ביוני 1997 נבחר ליושב ראש מפלגת "האספה הדמוקרטית".
בשנת 2013 הציג את מועמדותו לתפקיד הנשיאות כשהנשיא דימיטריס כריסטופיאס לא התמודד שוב לתפקיד.
בסיבוב הראשון של הבחירות ב-17 בפברואר 2013 לא הצליח להשיג את הרוב המוחלט הדרוש מול המועמד העצמאי סטברוס מאלאס, שנתמך על ידי המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד, ומול מועמד עצמאי נוסף יורגוס ליליקס, שנתמך על ידי המרכז הפוליטי, כולל הסוציאליסטים EDEK. אנסטסיאדיס נבחר בסיבוב השני ב-24 בפברואר 2013 כשגבר על מאלאס ברוב גדול (57.5% מהקולות מול 42.5% שקיבל מאלאס). אחוז ההשתתפות בבחירות היה 80.7% מבעלי זכות ההצבעה.
הוקרה

2022 עיטור נשיא מדינת ישראל על תרומתו ליחסים הקרובים של ישראל עם יוון וקפריסין
חיים אישיים

ניקוס אנסטסיאדיס נשוי לאנדרי מוסטקודי ויש לו שתי בנות וארבעה נכדים.
עמדות פוליטיות > בנוגע לפתרון הפילוג של קפריסין

למרות התנגדות מפלגתו, תמך ניקוס אנסטסיאדיס בתוכנית אנאן לגבי שאלת איחודה מחדש של קפריסין, שהציעה פתרון על בסיס פדרטיבי, שנדחה על ידי הצד היווני-קפריסאי והוא ספג על כך בקורת בתוך המפלגה. במהלך מערכת הבחירות לנשיאות בשנת 2013 התבטא לטובת פתרון דו-אזורי של בעיית קפריסין, עם אפשרות אימוצו של מודל פדרלי, למרות הקושי של הקפריסאים היוונים להסכים לפתרון כזה.
עמדות פוליטיות > בנושא המשבר הכלכלי

קפריסין נפגעה מאוד מהמשבר הכלכלי העולמי בשנים 2008–2009, במיוחד עקב קריסתם של הבנקים של יוון. בנוסף פיצוץ בתחנת הכוח הגדולה של המדינה בשנת 2011 פגע באופן משמעותי במקורות האנרגיה. כלכלת קפריסין נדרשה לסיוע, שהגיע בעשור השני של המאה ה-21 בעיקר מרוסיה. אנסטסיאדיס הבטיח שיפנה עם בקשה לחבילת חילוץ אל האיחוד האירופי ואל קרן המטבע הבינלאומית.
עמדות פוליטיות > בנושא ההצטרפות לנאט"ו

בשנת 2011 הצביע הפרלמנט של קפריסין בעד הצטרפותה של המדינה לנאט"ו, אולם הנשיא דימיטריס כריסטופיאס הטיל וטו על החלטה זו בטענה שהייתה עלולה להפריע לאיחודה מחדש של קפריסין. אנסטסיאדיס תמך בהצטרפות קפריסין לנאט"ו ורואה בכך דווקא סיכוי למציאת פתרון לבעיית פילוגה של קפריסין.
הערות שוליים

1 2  איתמר אייכנר, עיטור הנשיא למנהיג קפריסין: "ידידות של אמת", באתר ynet, 8 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810574819305606  GND: 1105798917  VIAF: 61145602450201360521   WorldCat (עם VIAF): 61145602450201360521
נתן זוכובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  נובמבר 1937 (בן 86) כ"ו בכסלו תרצ"ח קובנה, ליטא 
 מדינה:  ישראל 
 
הרב נתן צבי זוכובסקי (נולד בכ"ח בכסלו תרצ"ח, 2 בדצמבר 1937) הוא ראש ישיבות גאון יעקב וחכמה ודעת, יו"ר ועדת הרבנים של דגל התורה ורב העיתון החרדי יתד נאמן.
ביוגרפיה

נולד בבית החולים בקובנה (התגוררו בסלבודקה) לרב דב זוכובסקי שכיהן כמשגיח בישיבת סלובודקה (קובנה) ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה ולרבקה בתו של הרב פסח פרוסקין, רבה של קוברין. בהיותו ילד עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בעיר פתח תקווה.
בגיל 12 נכנס ללמוד בישיבת חפץ חיים בכפר סבא בראשות הרב אהרן לייב שטינמן שהכין עמו את דרשת בר המצווה לאחר שאביו חלה במחלה קשה עד לפטירתו. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ונכנס ללמוד בכולל חזון איש.
לאחר מכן נקרא על ידי הרב משה שמואל שפירא לשמש כר"מ בישיבת באר יעקב. כשהוקמה ישיבת גאון יעקב בבני ברק מונה לר"מ בישיבה. בשנת תשס"ב (2002) מונה לשמש כראש ישיבה בישיבת חכמה ודעת ברחובות ומאז מכונה גם "ראש ישיבת גאון יעקב". בשנות ה-90 מונה לרב קהילת חניכי ישיבת חברון בבני ברק.
נשוי לחנה, בתו של הרב יוסף צבי גורביץ, אב לחמישה ילדים. חתנו, הרב שלמה כץ ראש ישיבה קטנה בבני ברק. בתו, צפורה רוטלוי היא סמנכלי"ת השיווק ביתד נאמן.
פעילותו הציבורית

בתחילת דרכו היה הרב זוכובסקי חבר סיעת צעירי אגודת ישראל שהייתה קרובה לרב שך ולרב יעקב ישראל קניבסקי. בעת הקמת העיתון יתד נאמן בשנת תשמ"ה מונה לחבר הוועדה הרוחנית של העיתון, בנוסף להיותו חבר העמותה הראשונה של העיתון. בשנת תשמ"ט בימים שלפני הקמת תנועת דגל התורה הורה לו הרב שך לכנס עשרות ראשי ישיבות וכוללים גדולים בעזרת נשים של ישיבת פוניבז' לגולל בפניהם את הדין ודברים מול אגודת ישראל, באספה זו נאם הרב שך בפני ראשי הישיבות וביקש את תמיכתם בהקמת מפלגה חדשה לציבור הליטאי.
כשהוקמה מפלגת דגל התורה מונה הרב זוכובסקי לשמש כחבר ועדת הרבנים של התנועה לצד הרבנים יוסף חיים קופשיץ, שלמה זלמן אולמן וברוך שמואל דויטש. מטבע הדברים, עובדת היותו של זוכובסקי בוגר ישיבת כפר סבא, והיותו נושא משרה בישיבת גאון יעקב, קירבה אותו לרב שטינמן ולאורך שנות פעילותו ביתד נאמן ובדגל התורה שמר לו אמונים במקרים שרבני דגל התורה צידדו בדעות שונות. לאחר הדחתם של הרבנים שמואל דויטש וצבי פרידמן מהנהגת דגל התורה, משמש היום זוכובסקי כשריד אחרון לחברי ועדת הרבנים שמונתה בידי הרב שך להנחות את פעילות התנועה.
חיבוריו

הרב זוכובסקי חיבר מספר חיבורים תורניים, בהם ביאורים וחידושים על מסכתות בש"ס, שיעורים שמסר בישיבות ודברי אגדה, על ספרו דביר הקודש זכה ב"פרס בני ברק לספרות תורנית". בנוסף, פורסמו רשימות תורניות שלו בקובצי "הנאמן" - ביטאון חניכי הישיבות שהיה יוצא לאור בשנות התש"כ, וכן בגיליון "הבאר" - שיצא לאור על ידי ישיבת באר יעקב שפרסם חיבורים תורניים של צוות הישיבה בשנות השמונים.
דביר הקודש - על מסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא.
דביר הקודש- על מסכתות נדרים, סוטה
דביר הקודש - על מסכת זבחים.
דביר הקודש - ביאורי אגדה בענייני תפילה.
שיעורים על מסכת קידושין מישיבת גאון יעקב.
שיעורי רבי פסח מקוברין - ב' חלקים.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: הרה"ג ר' דוד (בטעות) זוכובסקי זצ"ל - שבעה לפטירתו, שערים, 23 באוגוסט 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362790905171  VIAF: 3884995   WorldCat (עם VIAF): 3884995
סוליקו (להקה)

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  ראפ והיפ הופ, ראגה, דאב
 חברת תקליטים:  JDub Records
 שיתופי פעולה בולטים:  גוסטפייס קילה, ליריקס בורן, אקסום, תומר יוסף, סול ג'יי
 חברים
 אייל רוב רונן סאבו מיכאל אמת עידו סער
 
סוליקו (באנגלית: Soulico) הוא הרכב מוזיקלי ישראלי.
היסטוריה

בשנות ה-2000 המוקדמות, החליט ההרכב לשתף פעולה ביצירת מוזיקה ולקיים מסיבות. ב-2004, כשסאבו רונן ועידו סער חזרו מניו יורק, ההרכב הקליט את המיקסטייפ "Masabeha" (משחק מילים בין מסבחה ל"מסע בך"), שכלל שיתופי פעולה עם ראפרים כמו פישי הגדול, לצד שירים מקוריים ורמיקסים לשירים בביצוע שב"ק ס', הדג נחש, זהבה בן ואחרים.
ב-2004 הקליטו יחד עם הזמרת קרולינה את הלהיט "לא ציפיתי". גרסה ישראלית לשיר הרגאיי "It's a Pity" של הזמרת הג'מייקנית טניה סטיבנס. השיר הפך לאחד מחמשת השירים המושמעים ביותר באותה שנה בתחנות הרדיו בישראל, אף על פי שמעולם לא יצא באופן רשמי, ואף הגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ.
ב-2009 הוציאו את אלבומם הראשון, "Exotic on the Speaker". האלבום הופץ בארצות הברית באמצעות חברת התקליטים היהודית-אמריקאית "JDub Records" (אנ'), ובישראל תחת חסותה של חברת "היי פידליטי". האלבום כלל שיתוף פעולה עם הראפרים האמריקאים גוסטפייס קילה וליריקס בורן (אנ'), לצד שיתופי פעולה נוספים עם ראפרים ישראליים כמו תומר יוסף, אקסום וסול ג'יי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2009: Exotic on the Speaker
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2004: מסע-בך
2006: פעמיים שחור (עם אורי שוחט ודי ג'יי אלארם)
סוואמי שיבננדה

שיבננדה (מימין) עם קרישנננדה, 1945 בערך
סוואמי שיבננדה (8 בספטמבר 1887 – 14 ביולי 1963) היה סופר ומורה רוחני הודי.
נולד בשם קופוסוואמי בכפר השוכן לגדות הנהר טמרפראני בדרום הודו. כצאצא למשפחה מהקאסטה הגבוהה (קאסטת הברהמינים) התקבל בצעירותו ללימודי רפואה. בשנת 1913 עבר להתגורר במלזיה, שם שימש כרופא.
ב-1923 חזר להודו, הגיע למדרס והחל במסע שכלל ביקורים במקדשים. ב-1924 התיישב ברישיקש, והקדיש עצמו לתרגולים רוחניים. בשנה זו הוא פגש את הנזיר שרי סוואמי וישונננדה סראסווטי שהיה לאחר מכן המורה שלו, ממנו קיבל את השם בו התפרסם - סוואמי שיבננדה סרסוואטי.
בשנת 1936 הקים את אגודת "Divine Life", ששימשה כארגון דתי ומטרתה בין היתר הפצת ספרים ומאמרים בנושאי יוגה ודנטה והקמת מרכזים ללימוד יוגה. בשנת 1948 הוקמה אקדמיית היער יוגה ודנטה (Yoga-Vedanta Forest Academy), שנועדה להפצת ידע רוחני ואימון אנשים ביוגה ודנטה. בשנת 1953 כינס שיבננדה את הפרלמנט העולמי של הדתות.
שיבננדה כתב כשלוש מאות ספרים, שעוסקים במטאפיזיקה, יוגה, חינוך, אתיקה, אמנות ועוד.
תלמידו, סוואמי וישנו דבננדה ("הסוואמי המעופף"), יצא בשליחותו למערב ב-1957 והפיץ את תורתו של שיבננדה במערב, שם התפרסם. בהודו עצמה פרסומו היה נמוך יחסית למורים רוחניים אחרים.
מספריו

Yoga of Synthesis. Published by Yoga-Vedanta Forest University, 1956.
Lord Siva and His Worship'. Published by Yoga-Vedanta forest academy, Divine life society, 1962.
Practice of Yoga. Published by U.P., Divine Life Society, 1970.
Autobiography of Swami Sivananda. Published by Divine Life Society, 1980.
The Brihadaranyaka Upanishad: Sanskrit text, English translation, and commentary. Published by Divine Life Society, 1985.
Karma Yoga. Published by Divine Life Society, 1985. ISBN 094902705.
Lord Shanmukha and His Worship. Published by Divine Life Society, 1996
נפתלי סלומון

נפתלי סלומון, עם ציוריו בסטודיו בראשון לציון
במורד הרחוב, ציור שמן, 1975
נפתלי (אריה לייב) סלומון (1917 ירושלים העתיקה - 2006) היה צייר ישראלי ומורה לציור.
נולד ב-1917 בירושלים. דור שישי בארץ. נצר ליואל-משה סלומון.
בוגר סמינר למורים בירושלים.
בד בבד עם לימודי ההוראה למד אצל הצייר והפסל זאב בן צבי.
בשנת 1939 הצטרף לקבוצה ראשונה ללימודים בסטודיו אבני בתל אביב, שם למד עם אהרון אבני, פרופסור שור, והפסל משה שטרנשוס.
רחוב בצפת, ציור שמן, 1993
ביוגרפיה מוקדמת

נפתלי (אריה לייב) סלומון נולד בירושלים. אחד מחמישה אחים ואחיות. דור שישי לאברהם-שלמה זלמן, שעלה מליטא בסוף המאה ה-18. צאצא של אותו אב קדום היה יואל משה סלומון, שיצא בשנות ה-70 של המאה ה-19 מחומות העיר העתיקה והיה לאחד האבות המייסדים של פתח-תקוה. נפתלי הוא נצר לאחד האחים שהעדיפו להישאר בירושלים.
סלומון שהגיע מבית דתי, החל לצייר מגיל 10. למרות היות אימו חרדית, נשלחו ילדי המשפחה לבתי ספר כלליים. נפתלי יועד להיות מורה ונשלח ללמוד בסמינר.
בגיל 17 עזב סלומון את סמינר המורים, את הדת ואת ירושלים, תפס טרמפ על משאית ונסע לתל אביב בהחלטה ללמוד ציור.
שנות ה-40

בראשית שנות ה-40, ברקע מלחמת העולם, מתפקד כחבר ומפקד בהגנה, מתפרנס מעבודה במחצבה וכאיש ביטחון במושב בית-הילל שבאצבע הגליל.
עם זאת את סלומון הצעיר התפרן לא עוזב הרצון העז להפוך לאמן.
הוא מתקבל ללא תשלום, בכעין מלגה, לסטודיו של אהרון אבני במרתף ברחוב פרישמן.
מוקד הפעילות של סטודיו אבני הכיל את מי שכונו בהמשך דור הביניים של אמני ישראל. בין המורים היו יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי אשר מרדו באבני ב-1945, שהיה אמן ומורה שמרן בעיניהם, ופתחו סטודיו עצמאי משלהם אליו פרשו רב תלמידיו של אבני.
לאחר זמן קצר, הפורשים מן הסטודיו הפכו לגרעין קבוצת ׳אופקים חדשים׳ שהיה לאבן דרך משמעותית בתולדות האמנות הישראלית.
"אני" אמר סלומון, "לא עזבתי יחד איתם, בעיקר מנימוקים של הכרת תודה לאבני, שקיבל אותי ללימודים חינם אין כסף."
אפשר שההחלטה ההיא, להישאר נאמן לאבני, מסבירה את מיקומו בדפי ההיסטוריה של אמני ישראל.
לסלומון לא היה גורו, גם לא אבני, הוא לא עקב אחרי טרנדים, הוא לא נטל חלק בוויכוח ההיסטורי בין יוסף זריצקי למרדכי ארדון (ותלמידיהם) באשר לאופי הראוי -מקומי או אוניברסלי- לאמנות הישראלית.
ב-1949 התיישב סלומון בחולון בהיותה עיירה מוקפת חולות. הוא צייר כל יום בסטודיו קטן מלא בציורים פזורים, בצד סלון המשפחה. ההתבודדות כנראה עיצבה את דיוקנו האמנותי, כמו את גורלו, שנותר במידה רבה מחוץ להקשר ההיסטורי.
ואולי דווקא השהות הזו מחוץ למיינסטרים היא זו שהקנתה לו מקוריות אמנותית ועצמאות מחשבתית.
תערוכות > תערוכות יחיד

1942, גלריה כץ, תל אביב
1944, גלריה כץ, תל אביב
1952, גלריה כץ, תל אביב
1952, בית התרבות, חולון
1956, גלריה צ׳מרינסקי, תל אביב
1961, יד לבנים, חולון
1963, משכן לאמנות, חולון
1966, משכן לאמנות, חולון
1967, גלריה דפנה, ירושלים
1969, רוז גלרי, ניו-יורק
1972, גלריה גרפילד, ניו-יורק
1975, משכן לאמנות, חולון
1978, תערוכת יחיד לרגל 100 שנה לפתח-תקוה, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה
1987, מוזיאון יד לבנים, פתח-תקוה
1997, תיאטרון חולון
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

1952, הצטרף לאגודת הציירים, השתתף בכל התערוכות המשותפות
1969, גלריה יוהנסבורג
לקריאה נוספת

נפתלי סלומון; ציירתי לך ארצי, המוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן, 2006
נטע מחלם

רבי נתן נטע מחלם (-א' בשבט תקע"ב, 1812) היה אדמו"ר חסידי בדור החמישי לתנועת החסידות.
תולדותיו

נולד לרב אברהם ברוידא. סבו רבי אהרן היה בנו של רבי ישראל, מרבני וילנה ומחבר "אבן תקומה" ו"אבן גדולה" על השולחן ערוך. משפחתו הייתה מיוחסת למשפחת איינטיגן שהייתה מצאצאי המהר"ם פדובה ורבי שאול וואהל מלך פולין.
היה תלמידו המובהק של רבי אלימלך מליז'נסק וכן נסע לרבי ברוך ממז'יבוז'. לאחר פטירת רבי אלימלך החל לנסוע לרבי מרדכי מנישכיז, אותו החשיב לרבו אף אחר שהחל להתנהג בעצמו באדמו"רות.
לפני שהחל להתנהג באדמו"רות היה מלמד תינוקות אצל מוכסן יהודי שהתגורר בכפר סמוך לעיר וולדובה. באחד הימים גילו בעלי ביתו את צדקותו וביקשו ממנו שיפסיק ללמד את ילדיהם ויגור בביתם ויעסוק בענייניו בשקט. רבי נטע נסע לרבו רבי מרדכי להתייעץ מה לעשות ורבו הורה לו להתחיל להתנהג באדמו"רות. עם הזמן יצא שמו גם לעיר וולדובה ולבקשת חסידי וולדובה עבר לגור בעירם. לאחר מספר שנים עבר לחלם לבקשת פרנסי העיר שם נבנה לו בית מדרש ודירת מגורים. בזמן שהותו בחלם התפרסם שמו ברחבי פולין וחסידים רבים נסעו אליו והיה חביב על המון העם. תוך כדי כהונתו באדמו"רות נסע גם לחוזה מלובלין שם גם התחבר לרבי דוד מלעלוב, היהודי הקדוש ורבי שמחה בונים מפשיסחא. בסוף ימיו חלה במחלה קשה ממנה נפטר בראש חודש שבט תקע"ב.
רוב דברי תורתו נשרפו מלבד כתב יד אחד שנשמר אצל רבי שלמה לייב מלנטשנה. כתב יד זה הודפס  בשנת תרנ"א בספר "נטע שעשועים" בהוצאת נכדו רבי נחמיה בידרמן (נכדו של חתן חתנו רבי אלעזר מנדל מלעלוב, חתן רבי מנחם מנדל קאליש מוורקא).
ספרו יצא בשנית במהדורת צילום בשנת תשכ"ו, בתוספת תולדות וקווים לחייו ולדמותו, על ידי הרב יעקב זונדל קרויזר שאשתו התייחסה לרבי נטע. מהדורה חדשה ומפוארת יצאה בשנת תשס"ה בידי הרב מרדכי ישראל קרויזר, צאצא לרבי נטע.
משפחתו ושושלתו

בנו רבי אהרן מילא את מקומו. בן נוסף היה רבי יעקב. חתניו היו רבי צבי בנו של החוזה מלובלין ורבי שלמה מקנסקלווה.
נכדיו של רבי נטע, רבי טודרוס ורבי נטע לרר בני בנו רבי יעקב, שימשו גם הם כאדמו"רים. רבי טודרוס נפטר בשנת תרמ"ז (1887).
בנו של רבי טודרוס, רבי פנחס כיהן אחרי פטירת דודו רבי נטע. היה חתנו של רבי ישראל יצחק מרדושיץ. לפני שהתמנה לאדמו"ר היה חסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר מגור, ה"שפת אמת". היה פרוש מענייני העולם והיה מתמיד גדול. נפטר בעיירה סלץ בשנת תרס"ז (1907) ונקבר בחלם.
לאחר פטירת רבי פנחס הסתיימה השושלת, אך נכדים רבים של רבי נטע משמשים באדמו"רות בעיקר בחסידות לעלוב וחסידות בוסטון, נכדיו דרך חתנו רבי צבי שהיה חותנו של רבי אלעזר מנדל בידרמן האדמו"ר השלישי מלעלוב. נכדו של רבי אלעזר מנדל, רבי שמעון נתן נטע נקרא גם על שם רבי נטע מחלם.
לקריאה נוספת

נטע שעשועים, תשס"ה. בהוצאת מרדכי קרויזר.
המודיע, המוסף התורני פרשת וארא תשע"ב, כ"ה בטבת תשע"ב.
סוואמי ויווקאננדה

| --- | --- |

ויווקאננדה בסביבות 1890
 לידה:  12 בינואר 1863 Swami Vivekananda's Ancestral House & Cultural Centre, הראג' הבריטי 
 פטירה:  4 ביולי 1902 (בגיל 39) Belur, הודו 
 שם לידה:  নরেন্দ্রনাথ দত্ত 
 השקפה דתית:  הינדואיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרזידנסי, קולג' הכנסייה הסקוטית, אוניברסיטת קלקוטה 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, הינדואיזם, דת, Social Reform or Revolution, יוגה 
 עיסוק:  נזיר, מורה, spiritual leader, נואם, משורר, פילוסוף, סופר, זמר 
 מדינה:  הראג' הבריטי 
 יצירות ידועות:  Bartaman Bharat 
 חתימה:   
 
סוואמי וִיוֵוקָאנַנְדַה (מסנסקריט: स्वामी विवेकानन्द;‏ Swami Vivekānanda; בבנגלית: ‏স্বামী বিবেকানন্দקובץ:Swami Vivekananda.ogg‏Ⓘ‏,‏ Shami Bibekānondo;‏ 12 בינואר 1863 – 4 ביולי 1902) היה אחד מהמאסטרים הגדולים של היוגה, והראשון שהשפיע בצורה משמעותית על הפצת היוגה בעולם המערבי. בספרו "רָאגַ'ה יוֹגַה" – אחת הקלאסיקות החשובות על הרבדים העמוקים של תורת היוגה – הסביר בבהירות ובחדות את המסתורין של תורת היוגה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1863 בכלכותה בשם נארנדראנט ("נארן") דאטא (Narendranath Datta) לעורך דין שעבד בבית המשפט של כלכתה, למשפחה השייכת לרובד הנמוך של ברהמינים ומתפרנסת באופן מסורתי מהעתקת כתבי יד. בשם "ויווקאננדה" החל להשתמש לפני שנסע לארצות הברית. באמצע שנות העשרה לחייו החל ללמוד בקולג' של כלכותה. הוא הצטרף לתנועת ברהמו-סמאז' – תנועה של הינדואיזם מודרני שעיקריה התכחשות לפולחנים הקדומים ולכהונת התרמית, שחרור נשים וביטול נישואי ילדים. במהרה עזב את הקבוצה.
בנובמבר 1881 הוזמן ויווקאננדה לשיר בבית שבו התארח סרי ראמאקרישנה, אחד מהוגי הדעות הגדולים של הודו, והלה הזמינו לבקר אותו במקום מגוריו במקדש דקשינסוואר. מאז נהג לבקרו לעיתים קרובות והחל נמשך למעגל החניכים הצעירים, עד אשר הפך לנזיר. בשנת 1893 הפליג ממומבאי דרך הונג קונג ויפן לוונקובר ומשם נסע ברכבת לשיקגו על מנת לייצג את ההינדואיזם בפרלמנט העולמי של הדתות במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893), שם היה לאחד מבכירי הדוברים.
ויווקאננדה הציג את ההינדואיזם כמכוון אל האחדות בין הנשמה הלכאורה פרטית של האדם והאלוהות האחת הכללית. לדעתו, כל הדתות מובילות אל האיחוד השלם והמוחלט בין הנשמה לאלוהות האחת. בפרלמנט הוא פנה אל הנוכחים במשפט הידוע "אחי ואחיותיי באמריקה" אשר הדהים את הקהל שמחא כפיים בהתלהבות. לאחר פרלמנט הדתות הרצה במקומות שונים בארצות הברית והפיץ את גרסתו ליוגה ולפילוסופיה הודית. לבקשת תלמידיו ייסד את ארגון הוודאנטה הראשון באמריקה. הוא קיבל שתי הצעות עבודה, אחת לשמש יושב ראש החוג לפילוסופיה מזרחית באוניברסיטת הרווארד והצעה דומה מאוניברסיטת קולומביה אך דחה את שתי ההצעות באומרו שכנזיר הוא לא יכול להקדיש את עצמו לעבודה כזו. הוא שב להודו ונפטר ב-4 ביולי 1902. ביקורו של ויווקאננדה בארצות הברית וההרצאות שלו על פילוסופיית הוודאנטה ושיטות היוגה השונות איפשרו בפעם הראשונה לאנשים במערב להציץ לתוך תוכני הלימוד של הרישים הגדולים של הודו.
נשיא האיטי

נשיא האיטי (בצרפתית: Président d'Haïti; בקריאולית האיטית: Prezidan peyi Ayiti) הוא ראש המדינה של האיטי. הכוח הביצועי בהאיטי מתחלק בין הנשיא לממשלה.
נכון לספטמבר 2021, אין נשיא מבחינה רשמית, אך אריאל אנרי מכהן כנשיא מבחינה רשמית, עד הבחירות.
קדנציה ובחירות

הנשיא נבחר לקדנציה בת 5 שנים והוא רשאי עד 2 קדנציות, אך עם הפסקה של 5 שנים לפחות בין כל קדנציה.
הבחירות נערכות ביום ראשון האחרון בנובמבר בשנה החמישית לכהונתו של הנשיא הנוכחי. עם זאת, זמן ההצבעה אינו קבוע.
אם אף מועמד לא מקבל רוב קולות, נערכות בחירות בין שני המועמדים שקיבלו הכי הרבה קולות.
כל כהונה לנשיאות בתפקיד מתחילה ומסתיימת ב-7 בפברואר הראשון לאחר קיום הבחירות לנשיאות, אך בשנת 2011, מישל מרטלי נתמנה לנשיא ב-11 במאי.