stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1993/1994 בליגת האלופות
סיבוב שני

בסיבוב השני השתתפו 16 הקבוצות שניצחו בסיבוב הראשון. הגרלת המשחקים נערכה ב־1 באוקטובר 1993 בז'נבה, שווייץ. הסיבוב הראשון התקיים ב־20 באוקטובר, והסיבוב השני ב־3 בנובמבר 1993.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל פורטו | 1–0 | הולנד פיינורד | 1–0 | 0–0 |
| צרפת מונקו | 4–2 | רומניה סטיאווה בוקרשט | 4–1 | 0–1 |
| בולגריה לבסקי סופיה | 2–3 | גרמניה ורדר ברמן | 2–2 | 0–1 |
| דנמרק פ.צ. קופנהגן | 0–7 | איטליה מילאן | 0–6 | 0–1 |
| צ'כיה ספרטה פראג | 2–5 | בלגיה אנדרלכט | 0–1 | 2–4 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 3–3 (ש) | טורקיה גלאטסראיי | 3–3 | 0–0 |
| פולין לך פוזנן | 2–7 | רוסיה (1991–1993) ספרטק מוסקבה | 1–5 | 1–2 |
| ספרד ברצלונה | 5–1 | אוסטריה אוסטריה וינה | 3–0 | 2–1 |
שלב הבתים

שלב הבתים החל ב־24 בנובמבר 1993 והסתיים ב־13 באפריל 1994. שמונה הקבוצות חולקו לשני בתים בני ארבע קבוצות, וכל קבוצה שיחקה נגד חברותיה לבית בשני מפגשים, בית-חוץ, ובסך הכול שישה משחקים לכל אחת מהקבוצות. על ניצחון הוענקו 2 נקודות, ועל תיקו נקודה בודדת. בסיום שלב הבתים, עלו לחצי הגמר שתי הקבוצות בכל בית עם מירב הנקודות. מחזורי המשחקים התקיימו ב־24 בנובמבר, 8 בדצמבר, 2 במרץ, 16 במרץ, 30 במרץ ו־13 באפריל.
כל הקבוצות, מלבד מילאן ופורטו, ערכו את הופעת הבכורה שלהן בשלב הבתים של ליגת האלופות. ברצלונה ואנדרלכט השתתפו בשלב הבתים של עונת 1990/1991, העונה היחידה של גביע אירופה עם שלב בתים.
שלב הבתים > בית א'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ברצלונה | 6 | 4 | 2 | 0 | 13 | 3 | 10+ | 10 |
| צרפת מונקו | 6 | 3 | 1 | 2 | 9 | 4 | 5+ | 7 |
| רוסיה ספרטק מוסקבה | 6 | 1 | 3 | 2 | 6 | 12 | 6– | 5 |
| טורקיה גלאטסראיי | 6 | 0 | 2 | 4 | 1 | 10 | 9– | 2 |
שלב הבתים > בית ב'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה מילאן | 6 | 2 | 4 | 0 | 6 | 2 | 4+ | 8 |
| פורטוגל פורטו | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 6 | 4+ | 7 |
| גרמניה ורדר ברמן | 6 | 2 | 1 | 3 | 11 | 15 | 4– | 5 |
| בלגיה אנדרלכט | 6 | 1 | 2 | 3 | 5 | 9 | 4– | 4 |
שלב הנוקאאוט

אל שלב הנוקאאוט העפילו ארבעת הקבוצות שדורגו בשתי המקומות הראשונים בכל בית. המשחקים נערכו במפגש יחיד, כאשר אלופת בית א' אירחה את סגנית בית ב' בביתה, ואלופת בית ב' אירחה את סגנית בית א' בביתה. שתי המנצחות העפילו אל הגמר שנערך באצטדיון נייטרלי. שוויון בתום הזמן החוקי יוכרע בהארכה, ושוויון לאחר ההארכה יוכרע באמצעות דו־קרב בעיטות עונשין.
שלב הנוקאאוט > סיכום

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |
 
|   | 27 באפריל 1994 – מילאנו  | 27 באפריל 1994 – מילאנו  |  |  |  |  |
|   | 27 באפריל 1994 – מילאנו  | 27 באפריל 1994 – מילאנו  |  |  |  |  |
|   | איטליה מילאן | 3 |  |  |  |  |
|   | איטליה מילאן | 3 |  |  | 18 במאי 1994 – אתונה | 18 במאי 1994 – אתונה |
|   | צרפת מונקו | 0  |  |  | 18 במאי 1994 – אתונה | 18 במאי 1994 – אתונה |
|   | צרפת מונקו | 0  |  |  | איטליה מילאן | 4 |
|   | 27 באפריל 1994 – ברצלונה | 27 באפריל 1994 – ברצלונה |  |  | איטליה מילאן | 4 |
|   | 27 באפריל 1994 – ברצלונה | 27 באפריל 1994 – ברצלונה |  |  | ספרד ברצלונה | 0  |
|   | ספרד ברצלונה | 3 |  |  | ספרד ברצלונה | 0  |
|   | ספרד ברצלונה | 3 |  |  |  |  |
|   | פורטוגל פורטו | 0  |  |  |  |  |
|   | פורטוגל פורטו | 0  |  |  |  |  |
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

המשחקים נערכו ב־7 באפריל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 באפריל 1994 | איטליה מילאן | 3–0 | צרפת מונקו | סן סירו, מילאנו צופים: 78,650 שיפוט: ברנרד היינמן (גרמניה) |
| 27 באפריל 1994 | מרסל דסאי  14'   דמטריו אלברטיני  48'   דניאלה מסארו  66' | (סיקור) |   | סן סירו, מילאנו צופים: 78,650 שיפוט: ברנרד היינמן (גרמניה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 באפריל 1994 | ספרד ברצלונה | 3–0 | פורטוגל פורטו | קאמפ נואו, ברצלונה צופים: 98,000 שיפוט: ואדים ז'וק (בלארוס) |
| 27 באפריל 1994 | חריסטו סטויצ'קוב  10', 35'   רונאלד קומאן  72' | (סיקור) |   | קאמפ נואו, ברצלונה צופים: 98,000 שיפוט: ואדים ז'וק (בלארוס) |
שלב הנוקאאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 במאי 1994 | איטליה מילאן | 4–0 | ספרד ברצלונה | האצטדיון האולימפי, אתונה, יוון צופים: 70,000 שיפוט: פיליפ דון (אנגליה) |
| 18 במאי 1994 | דניאלה מסארו  22', 45+2'   דיאן סביצ'ביץ'  47'   מרסל דסאי  58' | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי, אתונה, יוון צופים: 70,000 שיפוט: פיליפ דון (אנגליה) |
מלכי השערים

להלן מלכי השערים של עונת 1993/1994 (לא כולל הסיבוב המקדים):
| דירוג | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הולנד רונלד קומאן | ספרד ברצלונה | 8 |
| 1 | ניו זילנד וינטון רופר | גרמניה ורדר ברמן | 8 |
| 3 | בלגיה לוק ניליס | בלגיה אנדרלכט | 7 |
| 3 | בולגריה חריסטו סטויצ'קוב | ספרד ברצלונה | 7 |
| 5 | גרמניה ברנד הובש | גרמניה ורדר ברמן | 5 |
| 5 | רוסיה ואלרי קרפין | רוסיה ספרטק מוסקבה | 5 |
| 7 | גרמניה מרקו בודה | גרמניה ורדר ברמן | 4 |
| 7 | גרמניה יורגן קלינסמן | צרפת מונקו | 4 |
| 7 | איטליה דניאלה מסארו | איטליה מילאן | 4 |
| 7 | רוסיה ויקטור אונופקו | רוסיה ספרטק מוסקבה | 4 |
| 7 | צרפת ז'אן-פייר פאפן | איטליה מילאן | 4 |
| 7 | רוסיה ניקולאי פיסאריב | רוסיה ספרטק מוסקבה | 4 |
| 7 | רוסיה סרגיי רודיאונוב | רוסיה ספרטק מוסקבה | 4 |
| 7 | שווייץ קובילאי טורקילמאז | טורקיה גלאטסראיי | 4 |
קבוצות ישראליות בתחרות

בית"ר ירושלים, אלופת ישראל, ייצגה את ישראל במפעל. היא התחילה את העונה בסיבוב המקדים בו היא נפגשה עם אלופת מולדובה זימברו קישינב ועברה אותה בדרך לשלב הבא. בסיבוב הראשון של התחרות היא נפגשה עם לך פוזנן מפולין והפסידה פעמיים והודחה מהמפעל.
קבוצות ישראליות בתחרות > סיבוב מקדים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 באוגוסט 1993 | מולדובה זימברו קישינב | 1–1 | ישראל בית"ר ירושלים | סטאדיונל רפובליקן, קישינב, מולדובה צופים: 18,000 שיפוט: יוון פריקלס ואסילאקיס |
| 18 באוגוסט 1993 | וסיל אוזון  82' | (סיקור) | רונן חרזי  15' | סטאדיונל רפובליקן, קישינב, מולדובה צופים: 18,000 שיפוט: יוון פריקלס ואסילאקיס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 בספטמבר 1993 | ישראל בית"ר ירושלים | 2–0 | מולדובה זימברו קישינב | אצטדיון טדי, ירושלים, ישראל צופים: 7,000 שיפוט: בולגריה לובן ספאסוב |
| 1 בספטמבר 1993 | רונן חרזי  4'  ולדימיר גרשנייב  72' (פ) | (סיקור) |  | אצטדיון טדי, ירושלים, ישראל צופים: 7,000 שיפוט: בולגריה לובן ספאסוב |
בית"ר ירושלים ניצחה 3–1 בסיכום שני המשחקים.
קבוצות ישראליות בתחרות > סיבוב ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בספטמבר 1993 | פולין לך פוזנן | 3–0 | ישראל בית"ר ירושלים | האצטדיון העירוני, פוזנן, פולין צופים: 4,184 שיפוט: רומניה ג'ורג' יונסקו |
| 15 בספטמבר 1993 | קז'ימיש מוסקאל  8'   יז'י פודברוז'ני  32' (פ)   מירוסלב טשצ'יאק  60' | (סיקור) |  | האצטדיון העירוני, פוזנן, פולין צופים: 4,184 שיפוט: רומניה ג'ורג' יונסקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 בספטמבר 1993 | ישראל בית"ר ירושלים | 2–4 | פולין לך פוזנן | אצטדיון טדי, ירושלים, ישראל צופים: 2,500 שיפוט: סקוטלנד ג'ו טימונס |
| 29 בספטמבר 1993 | אלי אוחנה  12'   יעקב שוורץ  76' | (סיקור) | דמיאן לוקאשיק  4'   מירוסלב טשצ'יאק  24'   יז'י פודברוז'ני  31'   יאצק דמבינסקי  70' | אצטדיון טדי, ירושלים, ישראל צופים: 2,500 שיפוט: סקוטלנד ג'ו טימונס |
בית"ר ירושלים הפסידה 2–7 בסיכום שני המשחקים.
הערות שוליים

↑  Player stats, באתר הרשמי של אופ"א
| עונות בגביע אירופה לאלופות ובליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 |  |
| ליגת האלופות | 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פרלה ליברטורי

| --- | --- |

ליברטורי בשנת 2010
 לידה:  10 בנובמבר 1981 (בת 42) רומא, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 בן זוג:  ג'אנלוקה קריסאפי
 פרופיל ב-IMDb
פרלה ליברטורי (באיטלקית: Perla Liberatori; נולדה ב-10 בנובמבר 1981) היא מדבבת איטלקית, שמוכרת בדיבוב הדמויות סטלה וצ'אטה בסדרת ההנפשה "מועדון ווינX".
ביוגרפיה

ליברטורי נולדה בשנת 1981 ברומא, בירת איטליה, היא נכדתם של השחקנים פרנצ'סקה ומרקו גואדג'נו.
ליברטורי דיבבה בשפה האיטלקית שחקניות רבות, ביניהן הילרי דאף בסדרה "ליזי מקגוויר", סופיה בוש בסדרה "מגרש ביתי", סקרלט ג'והנסון בסרט "שכחו אותי בבית 3" וקירסטן דנסט בסרט "ג'ומנג'י". כמו כן היא דיבבה דמויות רבות בסרטי וסדרות הנפשה, ביניהן סטלה וצ'אטה בסדרת ההנפשה "מועדון ווינX", נלה בסרט "מלך האריות", שרי וטרי מקלברי בסדרה "משפחת סימפסון" לאחר מותה של המדבבת לאורה לאטני בשנת 2012, סיליה הילס בסדרת האנימה "אינאזומה 11", מלודי בסרט "בת הים הקטנה 2: השיבה לים", באבלס בסדרה "בנות הפאוור פאף" והפיה הכחולה בסדרה "פינוקיו וחברים". בשנת 1995 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה האיטלקי "Una bambina di troppo" בבימויו של דמיאנו דמיאני.
בשנת 2006 היא זכתה בפרס "הקול הטוב ביותר בסרט מצויר" בכנס Romics, ובשנת 2008, באותו כנס, היא זכתה בפרס "קול נשי בסרט מצויר" עבור דיבובה בסדרת האנימה "Black Lagoon". בשנת 2011 היא זכתה בפרס Leggio d'oro בקטגוריית "ההופעה הנשית הטובה ביותר".
באביב 2010 היא התחתנה עם המדבב ג'אנלוקה קריסאפי, איתו נולד לה בן.
פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה

פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה (בגרמנית: Friedrich II, Kurfürst von Sachsen; ‏ 22 באוגוסט 1412 - 7 בספטמבר 1464), היה הנסיך הבוחר מסקסוניה בין השנים 1428–1464, ורוזן תורינגיה בין השנים 1440–1445.
ביוגרפיה

פרידריך נולד בדרזדן ב-22 באוגוסט 1412, לפרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה וקתרינה מבראונשווייג-לינבורג בתו של היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1428 מת אביו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ופרידריך עלה לשלטון במקומו, יחד עם אחיו הצעירים זיגיסמונד מסקסוניה, היינריך מסקסוניה ווילהלם השלישי, רוזן תורינגיה. בשנת 1433 חתם פרידריך על הסכם שלום עם ההוסיטים, ובשנת 1438 הביס אותם בקרב זלניץ.
לאחר מותו של היינריך בשנת 1435 ומינויו של זיגיסמונד בשנת 1440 לבישוף וירצבורג, חילקו ביניהם פרידריך ווילהלם את הנחלות בשנת 1445, פרידריך קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, ואילו וילהלם קיבל את רוזנות תורינגיה. סכסוכים על החלוקה הובילו בשנת 1446 למלחמת האחים הסקסונית, שהסתיימה בשנת 1451 בשלום נוימבורג. בשנת 1459 חתמו פרידריך ווילהלם על אמנת אגר יחד עם גאורגה פודבראדי, מלך בוהמיה, ובה סוכמו הגבולות בין בוהמיה לסקסוניה בשיא הרי ההארץ ובאמצע נהר האלבה, ואלו הגבולות עד ימינו בין צ'כיה לגרמניה.
ב-7 בספטמבר 1464 מת פרידריך בלייפציג, ובנו ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו, תוך שאחיו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את התואר דוכס סקסוניה. בשנת 1482 ירש ארנסט יחד עם אלברכט את רוזנות תורינגיה, ובשנת 1485 פוצלה הנחלה בין האחים; ארנסט קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה).
משפחתו

בשנת 1431 התחתן פרידריך עם מרגרטה מאוסטריה, בתם של ארנסט, דוכס אוסטריה וצימבורגיס ממזוביה, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
אמליה מסקסוניה, דוכסית סקסוניה (1436–1501), התחתנה עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה
אנה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג (1437–1512), התחתנה עם אלברכט השלישי אכילס, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
פרידריך (1439–1451)
ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1441–1486)
אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה (1443–1500)
מרגרטה (1444–1498)
הדוויג, ראש המנזר של קוודלינבורג (1445–1511)
אלכסנדר (1447)
פינבול

.
מכונת פינבול (פליפר)
פינבול (באנגלית: Pinball) המכונה גם פליפר (Flipper) על שם המנופים החשמליים המותקנים בו, הוא משחק שולחני אלקטרוני-מכני שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל.
המשחק בנוי מלוח עץ צבוע שאליו מחוברים אביזרי משחק שביניהם נע הכדור. לוח העץ משופע בשיעור של 6.5 מעלות בדרך כלל ובחלקו התחתון מנופים חשמליים שתפקידם הרחקת הכדור מהקצה התחתון של הלוח.
המשחק מתחיל בהטלת הכדור במעלה הלוח באמצעות מוט המונף על ידי קפיץ מחזיר. בכל נגיעה של הכדור באביזרי המשחק מוקנות לשחקן נקודות. סיומו של המשחק מתרחש כאשר הכדור נופל לתחתית הלוח.
על אף שמשתתף במשחק שחקן יחיד הוא נחשב למשחק חברתי המצוי באזורי בילוי והשימוש בו נעשה בתשלום על ידי הכנסת מטבע. יכולים לשחק בו מספר שחקנים המתחרים ביניהם על צבירת הנקודות.
היסטוריה

משחק הפינבול מבוסס על משחק מזל חברתי ישן שהיה נפוץ באירופה (כנראה מהמאה ה-18 או ה-19) שבו כדור ברזל הופל במורד לוח שעליו מסמרים רבים ותחתיתו תאים שאליהם נפל הכדור. ליד כל תא היה רשום מספר שהוא הניקוד שאותו מקבל השחקן שהטיל את הכדור.
המשחק הובא לארצות הברית על ידי המהגרים מאירופה. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20 במסגרת המלחמה במאפיה בהימורים ובפשיעה בניו יורק הוצא המשחק (שנחשב למשחק מזל) מחוץ לחוק. בתקופה זו פשטה משטרת ניו יורק על מועדוני הבילוי והשמידה אותו. בשנת 1947 במטרה להתגבר על החוק האוסר את השימוש במשחק, הותקנו בתוך לוח המשחק מנופים (פליפרים) אשר מאפשרים שליטה מסוימת בתנועת הכדור ובכך הוציאו אותו מקטגוריית משחקי המזל והפכו אותו למשחק בקטגוריית המיומנות. המשחק החדש הפך נפוץ מאוד בתצורתו החדשה והשתכלל. בשנות ה-70 היה המשחק לנפוץ מאוד בארצות הברית והפך לסמל תרבות אמריקאי אשר ייצג את תרבות הפנאי האמריקאית. בשנות השמונים פחתה מאוד הפופולריות של המשחק כאשר נפוצו משחקי וידאו המודרניים.
למשך תקופה קצרה בתחילת שנות התשעים, הפופולריות של המשחק חזרה, אך דעכה בסוף שנות התשעים.
בשנות ה־2000 נותרה חברה אחת בלבד שייצרה מכונות פינבול בעולם: Stern Pinball. בעשור השני של המאה ה־21 יצאה המכונה הראשונה עם מסך LCD בצבע מלא במקום תצוגת ה-DMD הכתומה עליהן הושתתו רוב המכונות משנות ה־90 עד לשנת 2012. ובנוסף, נוספו עוד חידושים טכנולוגיים ששכללו את המשחק. כיום פינבול חוזר להיות פופולרי בעולם, אמנם בקנה מידה קטן יותר מפעם, ומתקיימות למשחק תחרויות וטורנירים ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  עיניים על הכדור: נחשו איזו מכונת משחק עושה קאמבק מהסרטים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548689405171  BnF: cb122567575 (data)  GND: 4196979-0  LCCN: sh85102190  NDL: 00576773
פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Friedrich II., Kurfürst von Brandenburg;‏ 19 בנובמבר 1413 - 10 בפברואר 1471) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1440–1470.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-19 בנובמבר 1413, לפרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך, דוכס בוואריה ומדאלנה ויסקונטי. בשנת 1421 התארס פרידריך עם ידוויגה יגלו, בתו של ולדיסלב השני, מלך פולין, אולם היא מתה בשנת 1431 קודם שהתקיימו הנישואים.
בשנת 1440 מת אביו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ונחלותיו חולקו בין הבנים, ופרידריך ירש את נסיכות הבוחר מברנדנבורג. בניגוד לאביו פרידריך התעלם מהפוליטיקה הקיסרית, והתרכז במאמציו להשלים עם תושבי הנסיכות. בשנת 1448 התמרדו תושבי ברלין  נגד בניית הארמון המלכותי החדש על ידי פרידריך השני. התנגדות זו לא הצליחה, וציבור האזרחים איבד רבות מן הפריבילגיות הפוליטיות והכלכליות שלו. מלבד זאת פרידריך הפריד את ברלין וקלן מחדש לשתי ערים (מדיניות של הפרד ומשול). קיימת סברה שפרידריך עצמו שיסה מתחילה את האזרחים באצילים, ולאחר מכן דיכא בכוח את המרד שנגרם מתככיו. בשנת 1451 הפך פרידריך את ברלין לבית המגורים המלכותי של נסיכי ברנדנבורג, וברלין ויתרה על מעמדה כעיר הנזאטית חופשית. בשנת 1470 התפטר פרידריך לאחר מאבק ארוך עם דוכסי פומרניה, ואחיו אלברכט עלה במקומו לשלטון. לאחר מכן התיישב פרידריך בעיר נוישטאדט על האייש, שהייתה חלק ממרקיזות ברנדנבורג-קולמבאך, וב-10 בפברואר 1471 מת פרידריך.
משפחתו

בשנת 1441 התחתן פרידריך עם קתרינה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה וקתרינה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
דורותיאה מברנדנבורג, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג (1446–1519), התחתנה עם יוהאן החמישי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג
מרגרטה מברנדנבורג (1450–1489), התחתנה עם בוגיסלאב העשירי, דוכס פומרניה
יוהאן (1452–1454)
ארזאמוס (1453–1465)
הערות שוליים

↑  פרדריק טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961- 9 בנובמבר 1989 עמ' 31.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג   בית הוהנצולרן   נולד:19 בנובמבר 1413 מת:10 בפברואר 1471
| פרידריך הראשון מברנדנבורג | נסיכות הבוחר מברנדנבורג   1440–1470 | אלברכט השלישי אכילס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11853565X  ISNI: 0000 0000 6127 417X  VcBA: 495/130797  VIAF: 22932880   WorldCat (עם VIAF): 22932880
פינאר דל ריו

| --- | --- |
סמל פינאר דל ריוסמל פינאר דל ריו
מטע טבק בפינאר דל ריו
מטע טבק בפינאר דל ריו
 מדינה:  קובה קובה
 מחוז:  פינאר דל ריו
 תאריך ייסוד:  1669
 שטח:  691,120,000 מ"ר
 גובה:  60 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  188,614 (2012)
 קואורדינטות:  22°24′44″N 83°40′19″W﻿ / ﻿22.412222°N 83.671944°W﻿ / 22.412222; -83.671944
 אזור זמן:  UTC-5
 http://www.pinardelrio.pinar.cu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקופינאר דל ריו (למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקופינאר דל ריו   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פינאר דל ריו (בספרדית: Pinar del Río) היא עיר במערב קובה, כ-150 ק"מ דרומית-מערבית להוואנה, בגובה של 60 מ' מעל פני הים. העיר משמשת גם כבירתו של מחוז פינאר דל ריו, המהווה את מרכז גידולי הטבק במדינה. בשנת 2012 התגוררו בעיר כ-190 אלף תושבים. בפינאר דל ריו יש שפע של בניינים ניאו קלאסיים מעוטרים היטב.
היסטוריה

העיר הוקמה ב-1669 בשם נואבה פיליפינה ("הפיליפינים החדשים"). ב-1774 ניתן לה שמה הנוכחי, שפירושו "אורן הנהר", בשל יערות האורנים שבסביבתה ונהר גואמה שהעיר הוקמה בסמוך לו. העיר התפתחה במהירות בשל תעשיית הטבק שהתפתחה סביבה, אך אף על פי כן נחשב האזור לעני ביחס לשאר חלקי המדינה. כאשר קנה סוכר הפך למקור הגדול ביותר של ההכנסה הכלכלית, חשיבותו של יבול הטבק ירדה והעיר סבלה הזנחה מינהלית. היום, פינאר דל ריו מייצרת כמה סיגרים הטובים ביותר של קובה, באמצעות עלי טבק שגדל ליד העיר. לאחר המהפכה הקובנית נסלל כביש מהיר שחיבר בינה לבין הוואנה, והדבר תרם להתפתחותה.
בפינאר דל ריו שני מוזיאונים, האחד למדעי הטבע והשני להיסטוריה של המחוז.
הערות שוליים

↑  Cuba Junky, Pinar del Rio City
Capital of Pinar del Rio Province
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562170205171  LCCN: n81126250  MusicBrainz: bfabbd36-21c7-4df1-8c67-c645f8fd5b15  VIAF: 155736638   WorldCat (עם VIAF): 155736638 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של קובה ובנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פעולות טרור בירושלים

מהקמת המדינה, ועוד לפני כן, אירעו פעולות טרור רבות בירושלים, שגבו קורבנות רבים. ירושלים היא עיר מעורבת המאוכלסת על ידי ישראלים ופלסטינים המקודשת ליהדות, הנצרות והאסלאם - מה שמגביר את המתיחות הפוליטית והביטחונית שבה.
פיגועים בולטים לאורך השנים > עד 1948

עד מלחמת העצמאות נרצחו בירושלים יהודים במהלך מאורעות תר"פ, מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב ומאורעות תרפ"ט.
בשנת 1946 נהרגו אזרחים יהודים רבים בשתי פעולות של האצ"ל:
פיצוץ מלון המלך דוד – התרחש ב-22 ביולי 1946 בשעה שחברי מחתרת אצ"ל הניחו מטעני חבלה במלון ששימש את שלטונות המנדט. בפיצוץ נהרגו 121 אנשים ו-47 נפצעו.
פיצוץ תחנת הרכבת המנדטורית בירושלים התרחש ב-30 באוקטובר 1946 כשמחתרת אצ"ל פוצצה מטעני נפץ בתחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים. בפיגוע נהרגו 2 שוטרים בריטים.
פיגועים בולטים לאורך השנים > החל ממלחמת העצמאות

22 בפברואר 1948 – הפיגוע ברחוב בן-יהודה שבו נרצחו כ-60 איש ונפצעו כ-123.
13 באפריל 1948 – שיירת הדסה שעברה בשייח' ג'ראח הותקפה ו-78 מאנשיה נרצחו.
הפיגוע בשוק מחנה יהודה – התרחש ביום שישי, 22 בנובמבר 1968. כ-12 איש נרצחו ועשרות נפצעו.
הפיגוע בגלידריה בכיכר ציון – בוצע ב-13 בנובמבר 1975. שישה בני נוער נרצחו וכ-42 נפצעו.
הפיגוע בקו 12 – התרחש ב־2 ביוני 1978 בשכונת בית וגן עם כשישה נרצחים ו-19 פצועים.
הפיגוע באוטובוס בקו 18 שנסע בשדרות הרצל ב-6 בדצמבר 1983. בפיגוע זה נרצחו שישה אנשים ונפצעו 44.
רצח אמיל גרינצווייג – התרחש ב-10 בפברואר 1983 כשבמהלך הפגנה של השמאל זרק איש הימין יונה אברושמי רימון לעבר המפגינים שגרם למותו של גרינצוויג ולפציעת 9 נוספים.
פיגועים בולטים לאורך השנים > שנות ה-90

הפיגוע בקריית היובל ב-10 במרץ 1991 שבו נרצחו בדקירות ארבע נשים וילדה נפצעה.
ב-5 בנובמבר 1992 התרחש הפיגוע בשוק הקצבים כשטרוריסטים מארגון כהנא חי זרקו רימון בעיר העתיקה וגרמו למותו של אחד ולפציעת שבעה.
הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בחורף 1996 – שני פיגועים שבוצעו בהפרש של חודש במרכז העיר. בפיגועים אלו נרצחו 45 בני אדם ונפצעו עשרות נוספים.
הפיגוע בשוק מחנה יהודה ב-30 ביולי 1997. בפיגוע נרצחו 16 בני אדם ונפצעו 178.
הפיגוע ברחוב בן-יהודה ב־4 בספטמבר 1997. בפיגוע נרצחו 5 ישראלים.
פיגועים בולטים לאורך השנים > האינתיפאדה השנייה

באינתיפאדה השנייה ירושלים נפגעה בפיגועים רבים ובהם פיגועי התאבדות. זאת גם בשל הסתננות של מחבלים רבים משטחי יהודה ושומרון ואף ממזרח ירושלים. הפיגועים הבולטים בתקופה זו היו:
9 באוגוסט 2001 – הפיגוע במסעדת סבארו. בפיגוע התאבדות שבוצע על ידי חמאס במסעדת סבארו שבצומת האיקסים, נהרגו כ-15 איש ונפצעו כ-140.
4 בנובמבר 2001 – פיגוע הירי בקו 25 - פיגוע ירי בגבעה הצרפתית בירושלים, ובו נרצחו 2 נערים יהודים ונפצעו מעל 48 אנשים.
1 בדצמבר 2001 – הפיגוע ברחוב בן-יהודה. 11 נרצחים ו-180 פצועים.
2 במרץ 2002 – הפיגוע בשכונת בית ישראל ובו נרצחו עשרה אזרחים.
9 במרץ 2002 – הפיגוע בקפה מומנט שבשכונת רחביה. בפיגוע נרצחו כ-11 איש ונפצעו כ-65.
29 במרץ 2002 – הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל, שבו נרצחו שני אנשים ונפצעו 28.
18 ביוני 2002 – הפיגוע בקו 32א שבסמוך לצומת פת. בפיגוע התאבדות זה נרצחו 19 בני אדם ונפצעו 74.
21 בנובמבר 2002 – הפיגוע בקו 20 בקריית מנחם. 11 נרצחו ויותר מ-50 נפצעו. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.
11 ביוני 2003 – הפיגוע בקו 14א שנסע בסמוך לכיכר הדוידקה. בוצע על ידי חמאס ובו נרצחו כ-17 איש ונפצעו כמאה.
19 באוגוסט 2003 – הפיגוע בקו 2 שבוצע בכיכר זוועהיל, בפינת הרחובות שמואל הנביא ומשה זקס. בפיצוץ נרצחו 23 אנשים, ונפצעו למעלה מ-130.
29 בינואר 2004 – הפיגוע בקו 19 כשנסע בדרך עזה שברחביה. 11 בני אדם נרצחו בפיגוע ו-44 נפצעו, מהם 10 באורח קשה.
פיגועים בולטים לאורך השנים > מסוף האינתיפאדה השנייה ועד ימינו

ב-6 במרץ 2008 אירע הפיגוע בישיבת מרכז הרב שבקריית משה. בפיגוע נרצחו 8 צעירים ונפצעו 9.
ב-23 במרץ 2011 בוצע פיגוע ליד בנייני האומה ובו נרצחו אישה ונערה ונפצעו 37 אנשים.
למרות זאת, שנת 2012 הייתה השנה הראשונה מזה 40 שנה, בה לא נהרגו ישראלים בפיגועים בגדה ובירושלים - אך בשנים שלאחר מכן חלה התחממות במצב הביטחוני. בסתיו 2015 פרץ גל טרור ממושך שכלל פיגועים רבים, שכללו במיוחד פיגועי דקירה ופיגועי דריסה (ורבים מהם בירושלים). פיגועים רבים אלו התאפיינו בספונטניות, ובמיעוט נפגעים בכל פיגוע.
-18 בנובמבר 2014 נרצחו 6 בני אדם בהפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה
בשנת 2021 חלה הסלמה בסכסוך הישראלי-פלסטיני אשר באה לידי ביטוי במבצע שומר החומות ובמהומות ברחבי ישראל. גם בירושלים התרחשו מהומות בתקופה זו.
ב-8 באוקטובר 2022 בוצע הפיגוע במחסום שועפאט (2022) בו נרצחה לוחמת מעברים.
ב-23 בנובמבר 2022 בוצע הפיגוע הכפול בירושלים (2022) בו נרצחו 2 יהודים, פיגוע זה היה פיגוע התופת הראשון בעיר מאז הפיגוע בקו 12 (2016).
ב-27 בינואר 2023 התרחש פיגוע הירי בנווה יעקב ובו נרצחו שבעה אנשים.
ב-10 בפברואר 2023 התרחש פיגוע הדריסה בשכונת רמות בו נרצחו שני ילדים וצעיר
ב-13 בפברואר 2023 התרחש הפיגוע במחסום שועפאט (2023) בו נרצח לוחם מג"ב.
ב-24 באפריל 2023 התרחש פיגוע דריסה בשוק מחנה יהודה, 5 נפצעו בהם אחד באורח קשה.
ב-6 בספטמבר 2023 התרחש פיגוע דקירה בשער יפו, אחד נפצע קשה ואחד נפצע קל.
ב-6 בנובמבר 2023 התרחש פיגוע הדקירה בשער הפרחים בו נרצחה לוחמת מג"ב.
ב-30 בנובמבר 2023 התרחש פיגוע הירי בשדרות בן-גוריון בהם נרצחו 3 יהודים ונהרג בשוגג יובל קסטלמן שנחשד כמחבל.
ראו גם

פעולות טרור בתל אביב