stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-יום א-סאבע
רקע

העיתון יצא לאור לראשונה באוקטובר 2008 במתכונת של שבועון היוצא לאור מדי שבת, בתחילה כמגזין המסקר את התחום החברתי והפוליטי של מצרים. העיתון פעל במתכונת זו במשך כשלוש שנים, עד שבמאי 2011, מספר חודשים לאחר המהפכה במצרים, הוחלט להרחיב את תפוצתו, והוא הפך לעיתון חדשות יומי. לאחר ההכרזה על המעבר למתכונת של עיתון יומי אמר מייסד העיתון וליד מוסטפא: "העיתון תומך בצורך העממי במדינה אזרחית, ויחתור להציג עובדות לקוראים ללא הטיה פוליטית וייצוג אמין של השקפות מגוונות".[דרוש מקור]
באוגוסט 2011 הודיע מנכ"ל העיתון סאלי פיש על הקמת אתר אינטרנט באנגלית, בשאיפה "לספק מידע רקע על פוליטיקאים מצרים, אנשי ציבור וארגונים במקום אחד".[דרוש מקור] גרסת האתר באנגלית פעלה עד חודש דצמבר 2012, אז הופסקה פעילותו.
דעות וביקורת

העיתון נקט קו ליברלי והרבה לבקר את האחים המוסלמים ואת טורקיה. בתחילה נחשב לשופרו של הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי, אך בשלבים מאוחרים יותר החל לבקרו בחריפות. בעקבות הביקורת על הממשל החלו להישמע האשמות כלפי העיתון כי הוא בודה ידיעות ופועל להשמצת השלטון ולפגיעה בו. ב-2016 החל משפט שבו נאשם עורך העיתון, ח'אלד סאלח, בהפצת ידיעות כוזבות לאחר שהעיתון דיווח על פרשת שחיתות גדולה בממשל המצרי.
העיתון חשף מספר פרשות גדולות:
ב-2011 חשף העיתון כי מצרים לא התכוונה להחזיר את השגריר המצרי מתל אביב לאחר אירוע שבמהלכו נהרגו חיילים מצרים בגבול ישראל-מצרים, אך לאחר פרסום הידיעה הוחזר השגריר.
ב-2016 חשף העיתון פרוטוקולים מסווגים מפגישה בין סאיב עריקאת לשר החוץ האמריקאי ג'ון קרי שעניינם תיאום הצבעות לגינוי ישראל בנושא ההתנחלויות ואי-הטלת וטו אמריקאי בנושא.
ב-2017 היה העיתון הראשון שחשף את זהותו של המחבל המצרי שביצע את הפיגוע בלובר.
ראו גם

א-שרק אל-אווסט
אל-אהראם
א-דוסתור
הערות שוליים

↑  El-Youm El-Sabaa chief editor referred to trial for publishing false news, Daily News Egypt, March 19, 2016.
↑  ניר יהב‏, שגריר מצרים יישאר בישראל? "ההודעה נשלחה בטעות", באתר וואלה, 20 באוגוסט 2011
↑  אמיר בוחבוט‏, חיילים מצריים נהרגו במרדף צה"ל אחר חמושים, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2011
↑  סוכנויות הידיעות‏, המסמכים שחושפים: "כך תיאמו קרי והפלסטינים את ההצבעה באו"ם", באתר וואלה, 28 בדצמבר 2016
↑  ירון שנידר, ‏דיווח: זה המחבל מהפיגוע בלובר, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2017
א-נבטיה

ערך זה עוסק בכפר בלבנון. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |

מרכז נבטיה ב-2006
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  א-נבטיה
 ראש העיר:  אחמד כחיל
 מושל:  חואידה אל-טורק
 תאריך ייסוד:  המאה ה-8 לפנה"ס
 שטח:  8 קמ"ר
 גובה:  418 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  40,000 (2011-06-09)
  ‑ במטרופולין:  85,000(סביבה)
 קואורדינטות:  33°22′00″N 35°29′00″E﻿ / ﻿33.366666666667°N 35.483333333333°E﻿ / 33.366666666667; 35.483333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 אתר הבית
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה ישראל סוריה הים התיכוןא-נבטיה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה ישראל סוריה הים התיכוןא-נבטיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַ-נַּבַּטִיַּה (בערבית: النبطية) היא עיר בדרום לבנון ובירת מחוז א-נבטיה. באזור העיר מתגוררים כ-85,000 תושבים, ובעיר עצמה – כ-40,000 תושבים. היא משמשת מרכז עירוני לשירותים שונים ליישובים סביב, ובהם השוק העירוני.
היסטוריה

יש עדויות לקיום כפר במקום זה כבר במאה ה-8 לפנה"ס. מקור שם העיירה הוא במילה פיניקית שמשמעותה לצפות.
מדרום לעיירה עומד מבצר הבופור, שעל פי חלק מהחוקרים, נבנה על ידי הצלבנים, בעוד אחרים טוענים כי הוא קיים כבר מהתקופה הרומית מאות שנים לפני כן, וכי הצלבנים שהגיעו למקום רק שיפצו אותו.[דרוש מקור] בתקופה הצלבנית הבופור היה המבצר המבוצר והחשוב ביותר באזור לבנון.
בנבטיה שני מסגדים עתיקים, האחד נבנה במאה ה-16 ונמצא במרכז העיר, והשני נבנה בתקופה הממלוכית.
בשנת 1860 ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בעיירה, וכתב: ”בשעה אחת עשרה וארבעים דקות המשכתי את דרכי דרומה, אחרי שחציתי בקעה נטועה עצי תאנה פניתי דרומה מערבה, ובשתים עשרה וחמש עשרה דקות חניתי בנבטיה א-תחתא (נבטיה תחתית) בעיירה הזאת, היושבת ברום 390 מטר מעל פני הים התיכון, יש אלף וחמש מאות מתואלים ושלוש מאות נוצרים, רובם יוונים אוניאטים והשאר מארוינים, התופסים רובע לעצמם. בתים רבים נבנו לאחרונה, ועל ידם יש גנים קטנים. מעיין אחד ויחיד מספק מים לכל התושבים. זה אתרו של יישוב קדמון, כפי שמעידות אבני הגזית הנראות במספר גדול למדי של בתים פרטיים והמחולצות מן הקרקע בכל עידור, ולו שטחי”.
בעת מאורעות תל חי מצאו מקלט בנבטיה מספר משפחות של תושבי מטולה אצל השיעים שאיתם היו ביחסים טובים באותן שנים.
ביולי 1941 כבשו כוחות הצבא הבריטי את העיירה, כחלק ממבצע שנועד להחליף את משטר צרפת של וישי, ששלט בלבנון, בכוחות צרפת החופשית של שארל דה גול.
היסטוריה > תקופת ה"פתחלנד"

לאחר מלחמת העצמאות התיישבו פליטים פלסטינים במחנה פליטים, שהוקם בסמוך לעיר. במחנה פעלה מפקדה של הפת"ח החל מסוף שנות ה-60. ב-15 בספטמבר 1972, פשט כוח צה"ל על המחנה, כתגובה על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. במבצע נהרגו כ-40 לוחמי פת"ח ושלושה חיילי צה"ל, נהרסו 150 בתים ופוצצו שני גשרים על הליטני.
במאי 1974 הופצץ מחנה הפליטים בידי חיל האוויר הישראלי. עקב כך, עברו חלק מן הפליטים למחנה עין אל-חילווה.
בינואר 1977, בזמן מלחמת האזרחים בלבנון, נכנס לעיירה גדוד של הצבא הסורי ובו 500 חיילים, לאחר שהצבא הסורי שכבר השתלט כמעט על כל שטח לבנון שמצפון. מדינת ישראל התנגדה למהלך ולאחר מגעים דיפלומטיים נסוג הצבא הסורי. בתקופה זו התושבים השיעיים פעלו במסגרת ארגון אמל. אזור נבטייה היה ברובו בשליטת כוחות של הארגונים הפלסטיניים, בעיקר הפת"ח, שגם השתלטו על רכס עלי טהר (רמת ארנון) החולש על העיירה ממערב (כולל מבצר הבופור בקצה הרכס), ומשם גם נהגו לשגר קטיושות לעבר ישראל. ממערב על רכס מרג' עיון שלט צבא לבנון החופשית שפעל בשיתוף פעולה עם ישראל החל מ-1977. בין צבא לבנון החופשית והארגונים הפלסטיניים התנהלו חילופי אש בקביעות בתקופה זו. במקביל ניהלו קרבות נגד המליציות השיעיות.
בסוף 1979, כמה חודשים לאחר המהפכה האיראנית, הגיעו לראשונה לאזור מתנדבים איראניים, שתוך מספר שנים החלו לעזור להקמת חזבאללה. באפריל 1980 פתחה איראן גם קונסוליה בנבטיה.
במאי 1980, גירשה מדינת ישראל את ראשי הערים של חברון וחלחול לנבטייה.
בפברואר 1981, פוצץ כוח של חטיבת גולני את מפקדת ארגון חזית השחרור הערבית, שהייתה ממוקמת כ-2 ק"מ מדרום לעיירה. בפיצוץ נהרגו 14 אנשים.
היסטוריה > במלחמת לבנון הראשונה

במלחמת לבנון הראשונה נערך קרב קשה על מבצר הבופור, שבסופו נכבש בידי חטיבת גולני, למחרת, ב-7 ביוני 1982, התקדמה חטיבה 769 יחד עם כוח בפיקוד סמח"ט גולני גבי אשכנזי לכיוון נבטיה, ועם ערב נכבשה העיר והייתה בשליטת ישראל במשך שלוש שנים. תחילה התושבים השיעיים קיבלו באהדה את כוחות צה"ל, חיילי צה"ל אף נכחו בטקסי יום העשוראא בעיירה באוקטובר 1982 (שנה אחר כך כבר תקפו את חיילי צה"ל בנבטיה בעת יום העשוראא). נוכחות צה"ל בעיירה חיזקה את השליטה השיעית בעיר לאחר שמוסלמים סונים (פלסטיניים ומקומיים ברחו במהלך הקרבות) ורוב הנוצרים ברחו לאזורים שבשליטה נוצרית כבר בזמן מלחמת האזרחים. תוך פחות משנה, בעידוד כוהני דת ופעילים שהגיעו מאיראן, הפכה האוכלוסייה השיעית המקומית לעוינת את ישראל והחלו לבצע פיגועים נגד כוחות צה"ל (הפיגוע הגדול הראשון של השיעיים היה אסון צור השני שהתרחש ב-4 בנובמבר 1983). בין השנים 1983 ו-1985 ביצעו עשרות פיגועים נגד כוחות צה"ל ששהו באזור.
ביולי 1984 החל צבא דרום לבנון להתפרס בנבטיה במקום צה"ל, וב-11 באפריל 1985 פינה סופית את האזור והתפרס מחדש ברכס עלי טהר שמעל העיירה.
היסטוריה > בשליטת חזבאללה

לאחר שנסוג צה"ל לרצועת הביטחון החל חזבאללה במאבק להשתלט על האזור נגד הארגונים הפלסטיניים ותנועת אמל. בינואר 1989 ערכו פעילי חזבאללה טבח בכפרים תומכי אמל באזור נבטיה והרגו לפחות 50 איש. הפלסטינים ואמל, שנלחמו זה בזה בעת מלחמת האזרחים, החלו לשתף פעולה במאבק נגד חזבאללה ואף הצליחו לכבוש בחזרה מספר נקודות באזור. עד תחילת שנות ה-2000 כבר שלט חזבאללה באופן מוחלט באזור.
במלחמת לבנון השנייה, בעקבות מידע על מאגרי כספים של חזבאללה בעיר, נפגעה העיר וסביבותיה מהפצצות חיל האוויר הישראלי.
במהלך מלחמת חרבות ברזל התבצעה בעיר תקיפה אווירית ממוקדת בה נהרג מפקד בכיר בכוח רדואן של החזבאללה עלי מוחמד א-דבס שמו, יחד עם סגנו חסן אבראהים עיסא ועוד פעיל טרור נוסף בארגון.
א-דבס שימש בין היתר כמחזיק התיק הפלסטיני בארגון והיה אחראי על הפיגוע שאירע בצומת מגידו בשנת 2023.
בלילה בין ה-16 ל-17 באוגוסט 2024 תקף צה"ל מבנה מגורים בנבטיה עקב המצאות מחסן אמצעי לחימה של חזבאללה. בתקיפה נהרגו 10 בני אדם בהם נשים וילדים. בלבנון טענו לטבח עקב מספר ההרוגים הגבוה וחזבאללה איים בתגובה קשה עקב פגיעה באזרחים.
אוכלוסייה

רוב התושבים בעיירה הם מוסלמים שיעים, אם כי קיים בכפר גם מיעוט של נוצרים יוונים-קתולים. לנבטיה שלושה נציגים בפרלמנט הלבנוני, כולם שיעים.
תמונות

השוק של העיר א-נבטיה, צילם: ריכרד ליכטהיים בתאריך 1 בינואר, שנת 1910 בעת "מסעו בארץ ישראל"
א-נבטיה א-תחתא (Nabatiyeh El Tahta)
הערות שוליים

↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שביעי : הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1987, עמוד: 292
↑  דני רובינשטיין, פעם, הרבה לפני שנסראללה נולד, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2006
↑  כאן היתה אתמול חזית..., הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1941
↑  התנגשות בין מחבלים וצבא לבנון במחנה־פליטים, דבר, 21 בנובמבר 1969
↑  שמשון עופר, כוח הפשיטה של צה"ל שהה הלילה בלבנון, דבר, 17 בספטמבר 1972
↑  שמשון עופר, טוהרו 16 כפרים: פוצצו 150 מבנים: נהרסו 2 גשרים, דבר, 17 בספטמבר 1972
↑  יעקב ארז, מטוסי חיל האויר ירדו בגלים, מעריב, 17 במאי 1974
↑  בתים נהרסו בכפר הלבנוני נבטייה בהפגזה של צה"ל, מעריב, 15 בדצמבר 1974
↑  יעקב ארז ועודד גרנות, צה"ל בוחן את המצב החדש שנוצר בהחל כניסתו של כוח סורי לנבטייה, מעריב, 25 בינואר 1977
↑  עידו דיסנצ'יק, סוריה ולבנון הודיעו בשדר לוושינגטון על נכונות לחסל במהירות משבר נבטיה, מעריב, 9 בפברואר 1977
↑  שמואל שגב, ישראל קיבלה את ההצעה הלבנונית ומצפה לביצוע הסורי, מעריב, 10 בפברואר 1977
↑  בתגובה לירי קטיושות של המחבלים תקפו מטוסי ח"א יעדים ברמת נבטיה, דבר, 21 באוגוסט 1980
↑  היקף הקרבות בלבנון כמו במלחמת האזרחים, דבר, 23 באפריל 1981
↑  המחבלים מבצרים עמדותיהם בלבנון, דבר, 16 באוקטובר 1981
↑  שמעון וייס, חילופי אש כבדים, דבר, 23 באוגוסט 1979
↑  שמעון וייס, הרוגים ופצועים בקרבות בין הימחיבלים וחשיעים בדרום־לבנון, דבר, 25 במאי 1980
↑  איראנים בנבטייה, דבר, 20 בדצמבר 1979
↑  צעיר שיעי נרצח בידי מחבלים מצפון לנקודה, דבר, 27 באפריל 1980
↑  המגורשים התקבלו בהתלהבות על־ידי התושבים בנבטייה, דבר, 4 במאי 1980
↑  כוח צה"ל פוצץ הלילה מפקדת ה"חזית" ליד נבטייה, מעריב, 23 בפברואר 1981
↑  איתי רום, ‏זה כאילו קרה רק אתמול, באתר גלובס, 27 ביולי 2006
↑  מאות פצעו לעצמם את הראשים בחגיגה בנבטיה, מעריב, 28 באוקטובר 1982
↑  נסיון פיגוע בכלי רכב של צה"ל בעיירה נבטיה, דבר, 17 באוקטובר 1983
↑  אמיר אורן, עכשיו פוזלת נבטיה לביירות, כותרת ראשית, 4 במאי 1983
↑  מוטי עדן, יש לנו בעיה עם השיעים, כותרת ראשית, 9 בנובמבר 1983
↑  טלי זלינגר, נסיון פיגוע בחיילי צה"ל בתור נבטייה, דבר, 13 בדצמבר 1983
שקט בנבטייה: נמשכות הסריקות אחר תוקפי שיירת צה"ל, דבר, 18 באוקטובר 1983
קצין חבלה נהרג וחברו נפצע בהתפוצץ מיטען צד ליד נבטיה, מעריב, 13 בספטמבר 1984
מכונית תופת התפוצצה ליד מחסום צה"ל בנבטיה, דבר, 3 במרץ 1983
↑  נבטיה: צבא דרום לבנון במקום צה"ל, מעריב, 11 ביולי 1984
↑  אתמול, כותרת ראשית, 17 באפריל 1985
↑  שפי גבאי, טבח בדרום לבנון: אנשי חיזבאללה חיסלו נשים וילדים בסכינים וכידונים, מעריב, 9 בינואר 1989
↑  שפי גבאי, אמל ופתח כבשו עמדות מצפון לאזור הבטחון, מעריב, 30 ביולי 1990
↑  צבי בראל, מביירות המלחמה נראית הרבה יותר טוב, באתר הארץ, 18 בפברואר 2003
↑  ספיר ליפקין, ‏חוסל בכיר בכוח רדואן של חיזבאללה - שאחראי על הפיגוע בצומת מגידו, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2024.
↑  גאנם איברהים, ‏דיווחים בלבנון: 10 הרוגים בתקיפה ישראלית בדרום המדינה, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535881605171  LCCN: nr98008394  VIAF: 129468590   WorldCat (עם VIAF): 129468590
א-דווארה (נפת חברון)

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 קואורדינטות:  31°33′20″N 35°08′36″E﻿ / ﻿31.555663888889°N 35.143311111111°E﻿ / 31.555663888889; 35.143311111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) א-דווארה(למפת הר חברון רגילה) א-דווארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-דווארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-דווארה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-דווארה (בערבית: الدوارة) הוא כפר פלסטיני קטן הממוקם כארבעה קילומטרים מזרחית לעיר חברון. לאחר הקמת הרשות הפלסטינית, הכפר נכלל בנפת חברון, באחריות עיריית סעיר.
א-דווארה נמצאת כ־3 ק"מ דרומית מזרחית לסעיר.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר עמדה באמצע שנת 2006 על כ-1,685 איש. במפקד הכללי מ 2017 נמצא שהאוכלוסייה גדלה ל-2,281 איש.
הערות שוליים

↑  West Bank Health care (אורכב 13.03.2006 בארכיון Library of Congress Web Archives)
↑  Projected Mid -Year Population for Hebron Governorate by Locality 2004- 2006 (אורכב 20.09.2008 בארכיון Wayback Machine) الجهاز المركزي للإحصاء الفلسطيني (הקישור אינו פעיל)
↑  النتائــج الأوليــة للتعداد العام للسكان والمساكن والمنشآت 2017، عدد السكان في التجمعات التابعة. (אורכב 20.04.2018 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582049705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
א-זהרא

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ח'אן יונס
 תאריך ייסוד:  1998
 על שם:  מדינה אזאהרה 
 שטח:  4.7 קמ"ר
 גובה:  17 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,338 (2017)
 קואורדינטות:  31°28′18″N 34°24′05″E﻿ / ﻿31.471580555556°N 34.401283333333°E﻿ / 31.471580555556; 34.401283333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) א-זהרא(למפת מערב הנגב רגילה) א-זהרא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-זהרא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-זהרא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-זהרא (בערבית: الزهراء) הוא יישוב במרכז רצועת עזה, בנפת עזה, מדרום לעיר עזה.
א-זהרא הוקמה בשנות ה-90 בהחלטת יאסר ערפאת, כאזור מגורים לעובדי הרשות הפלסטינית. בשנת 2017 מנתה האוכלוסייה 5,338 נפשות.[דרוש מקור].
בתחילה נבנו בו 30 בניינים, ובהמשך נוספו מבנים נוספים ובתים פרטיים[דרוש מקור].
בתקופת האינתיפאדה השנייה, באוקטובר 2003 נכנסו לכפר כוחות צה"ל עם דחפורים וכלים כבדים, והרסו שלושה בניינים בני 13 קומות, שהיו בשלבי בנייה אחרונים, וכן תחנת משטרה. ההדף מהפיצוצים גרם לנזק למבנים הסמוכים. לפני ההריסה פונו 2,000 מתושבי הכפר.
רוב הבנייה מרוכזת בצד המזרחי של היישוב. באזורים המערביים והדרומיים נמצאות אדמות חקלאיות. נחל הבשור נשפך לים התיכון מדרום.
ביישוב נמצאת אוניברסיטת פלסטין וכן האוניברסיטה הפתוחה "אומה".
בינואר 2005 התקיימו בחירות ברצועת עזה, ורשימת החמאס זכתה בשליטה בשבע מעשר הרשויות שבהן התקיימו הבחירות. רשימת הפת"ח ניצחה רק בשלוש רשויות: א-זהרא, אל-מוסדר ומחנה הפליטים מע'אזי.
באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, צה"ל הרס בהפצצות 25 בניינים רבי-קומות.
הערות שוליים

↑  A fall from Grace … Al Zahra building towers victims of the Israeli explosives – POICA, באתר המכון למחקר יישומי - ירושלים, ‏8 בנובמבר 2003 (באנגלית)
↑  ארנון רגולר, בפתח חוששים מהפסד נוסף ופועלים לדחיית הבחירות לפרלמנט ביולי, באתר הארץ, 30 בינואר 2005
↑  The end of Gaza's most beautiful neighbourhood, BBC News
אנה מנון

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1985 (בת 39) יוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Anna Wilhelm 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  האוניברסיטה הנוצרית של טקסס (מאי 2008)  אוניברסיטת דיוק (דצמבר 2010) 
 מעסיק:  אוניברסיטת טקסס A&M, Wyle Laboratories, אוניברסיטת דיוק, Wyle Laboratories, SpaceX 
 בן או בת זוג:  אניל מנון 
 מספר צאצאים:  2
 
אנה מנון (באנגלית: Anna Menon; נולדה ב-24 בדצמבר 1985) היא מהנדסת אמריקאית המועסקת בחברת SpaceX כמנהלת מבצעי חלל ומנהלת משימה. היא טסה ב־Polaris Dawn, טיסה פרטית לחלל המופעלת על ידי SpaceX מטעמו של ג'ארד אייזקמן. במהלך המשימה בספטמבר 2024, היא שירתה כקצינת הרפואה על הסיפון, ויחד עם שרה גיליס, קבעה את השיא לנשים שטסו הכי רחוק מכדור הארץ.
מנון עבדה בעבר כבקרית טיסה ביו-רפואית בנאס"א במשך שש שנים ופיקחה על הפעילות בתחנת החלל הבין-לאומית לפני שהצטרפה ל-SpaceX.
השכלה

מנון סיימה את לימודיה באוניברסיטת טקסס הנוצרית בשנת 2008 עם תואר ראשון במתמטיקה וספרדית. היא המשיכה לתואר שני בהנדסה ביו-רפואית מאוניברסיטת דיוק בשנת 2010.
קריירה > נאס"א

מנון עבדה בנאס"א במשך שבע שנים, מתוכן במשך שש שנים שימשה כבקרת טיסה ביו-רפואית של תחנת החלל הבין-לאומית, סייעה לצוותי תחנת החלל במרכז החלל ג'ונסון של נאס"א ביוסטון, טקסס, והובילה פעולות ביו-רפואיות עבור משלחת 41
קריירה > SpaceX

מנון הצטרפה ל-SpaceX ביולי 2018 כמהנדסת תפעול חלל. היא קודמה למהנדסת תפעול חלל מובילה בנובמבר 2019. בנוסף היא עבדה בבקרת המשימה של החברה, כולל במהלך טיסת Demo-2.
במהלך Inspiration4, טיסת חלל פרטית במימון המיליארדר ג'ארד אייזקמן, היא שימשה כיועצת טכנית לבני המשפחה של הצוות הכלל-אזרחי. זמן קצר לאחר שחזרה מהחלל, אייזקמן בחר במנון להיות חלק ממשימת Polaris Dawn. במהלך המשימה, מנון שימשה כקצינת הרפואה על הסיפון וסייעה בביצוע ניסויים מדעיים במהלך המסע.
חיים אישיים

מנון נישאה לאסטרונאוט של נאס"א אניל מנון ב-15 באוקטובר 2016, בטקס ביוסטון. יש להם שני ילדים משותפים. גם היא וגם בעלה הופיעו בפרק האחרון של סרט הטלוויזיה הדוקומנטרי בן חמישה פרקים בשם Countdown: Inspiration4 Mission to Space, שיצא בנטפליקס בספטמבר 2021.
ראו גם

תוכנית פולאריס
הערות שוליים

↑  Washam, Delaney (28 במאי 2024). "Arithmetic and Astronauts: Alumna Anna Menon Apart of Polaris Dawn Mission". Texas Christian University ollege of Science & Engineering (באנגלית). נבדק ב-12 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History in the Making: Alumna's Journey Will Be Out of This World". Texas Christian University (באנגלית). נבדק ב-12 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dixon, Mandy (3 בנובמבר 2023). "To Infinity and Beyond". Pratt School of Engineering at Duke University (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-12 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Quint, The (17 בפברואר 2022). "SpaceX Engineer Anna Menon Part of Crew for New Mission Called 'Polaris Dawn'". TheQuint (באנגלית). נבדק ב-18 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Team, Polaris Program (באנגלית אמריקאית)
↑  Expedition 41 US Spacewalk EVA 28 October 15 Part 2 (באנגלית), 16 באוקטובר 2014, נבדק ב-4 במרץ 2022 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Anna (Wilhelm) Menon". LinkedIn. נבדק ב-26 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SpaceX's Polaris Dawn mission: Who are the astronauts doing the spacewalk?". Reuters. 26 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wattles, Jackie (26 באוגוסט 2024). "Meet the 4-person crew spearheading SpaceX's daring Polaris Dawn mission". CNN. נבדק ב-26 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jared Isaacman, who led the first all-private astronaut mission to orbit, has commissioned 3 more flights from SpaceX". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-16 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet the crew: SpaceX engineer Anna Menon to be on next space mission announced by Jared Isaacman". The Economic Times. נבדק ב-18 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anil & Anna". The Knot.
↑  "Who Is Anna Menon? The SpaceX Engineer Part Of Mission Polaris Dawn" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-16 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (3 באוגוסט 2021). "Netflix Greenlights 'Inspiration4' All Civilian Space Mission Docuseries From 'The Last Dance' Team". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2023060044  VIAF: 33169819269220172993   WorldCat (עם VIAF): 33169819269220172993
א-זוואידה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  דיר אל-בלח
 גובה:  34 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  15,483 (2006)
 קואורדינטות:  31°25′42″N 34°21′57″E﻿ / ﻿31.42843889°N 34.36595°E﻿ / 31.42843889; 34.36595 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) א-זוואידה(למפת מערב הנגב רגילה) א-זוואידה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-זוואידה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-זוואידה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-זוואידה (בערבית: الزوايدة) היא עיירה פלסטינית בנפת דיר אל-בלח. העיירה ממוקמת כשלושה קילומטרים צפונית-מזרחית לדיר אל-בלח וממערב למחנה הפליטים מע'אזי. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה ב-2006 היו בעיירה 15,483 תושבים.
הערות שוליים

↑  Projected Mid -Year Population for Deir Al- Balah Governorate by Locality 2004- 2006, web.archive.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602629605171  VIAF: 863146461606427731771   WorldCat (עם VIAF): 863146461606427731771 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
א-נג'ף

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 בירת המחוז:  נג'ף
 תאריך ייסוד:  1976 
 שטח:  28,824 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,400,000 (2012)
 קואורדינטות:  31°07′00″N 43°48′00″E﻿ / ﻿31.116666666667°N 43.8°E﻿ / 31.116666666667; 43.8 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מְחוֹז אַ-נַּגַ'ף (בערבית: محافظة النجف) הוא מחוז בעיראק ששטחו 28,824 קמ"ר.
ב-2003 נאמד מספר התושבים בו ב-931,600 בני אדם, רובם שיעים. בירתו היא העיר נג'ף. עיר חשובה נוספת במחוז היא כופה (الكوفة). שתי הערים קדושות לשיעים. לעיר כופה יש חשיבות רבה בהיסטוריה ובתרבות הערבית והמוסלמית, כיוון שבה ישבה אסכולה חשובה של מדקדקים ערבים.
טבח מסגד פלסטין

טבח מסגד פלסטין הוא עימותים בין כוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית עם מפגינים מתנועת חמאס לאחר תפילת יום השישי ב-18 בנובמבר 1994 ליד המסגד פלסטין במרכז העיר עזה, שהובילו להרג 11 מפגינים ופציעתם של כ־120 אחרים. האירוע התרחש חצי שנה אחרי החתימה על הסכם קהיר וארבעה חודשים לאחר הגעתו של יאסר ערפאת לשטחים שקיבל לשליטה בעקבות ההסכם.
התרחשות האירועים

תנועת חמאס קראה לתומכיה לצאת בצעדה מאסיבית לאחר תפילת יום השישי, 18 בנובמבר 1994, מהמסגד הפלסטין במערב העיר עזה, כתמיכה בתנועת הג'יהאד האיסלאמי, שאחד מחבריה ביצע פיגוע התאבדות בצומת נצרים ב-11 בנובמבר בטענה לנקמה על חיסול מנהיג האני עאבד.
הפגנה זו הפכה לאלימה מול מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית שהיו פרוסים בכבדות במקום, כאשר המפגינים יידו לעברם אבנים, והם הגיבו בירי כדורים חיים לעבר המפגינים, מה שהוביל למותם של יותר מעשרה ולפציעתם של עשרות, במיוחד בסביבת בית החולים שיפא בעזה, שאליו זרמו רוב הפצועים. הנרטיבים של תנועת חמאס והרשות הפלסטינית סותרים זה את זה לגבי מה שגרם להתפרצות העימותים, בעוד מהנרטיב של תנועת חמאס עולה כי העימותים פרצו עקב התגרות המשטרה הפלסטינית ואנשי ביטחון במפגינים וניסיונם לתפוס את רמקולים מהמכונית ורק בעקבות זאת מתוך הצעדה השלווה, המפגינים יידו אבנים על כוחות הביטחון של הרשות, ובתגובה מפקדה ע'זי אל ג'באלי הורה להתחיל בירי כדורים חיים, כוחות הביטחון מסרו כי היה להם מידע מוקדם על כוונת חמאס לקיים הפגנות אלימות, והאשימו את אנשי חמאס בהתחלת ירי.
לפי דיווח של הלוס אנג'לס טיממס, נהרגו באירוע 11 מפגינים ונפצעו כ־120. בנוסף, נהרג קצין במשטרת הרשות. משה יעלון כותב באוטוביוגרפיה שלו כי נהרגו בטבח 12 או 13 מפגינים.
המפגינים שרפו את התיאטרון היחיד בעיר עזה, ושרפו עמדה ישראלית בקרבת צומת נצרים.
הערות שוליים

↑  مجزرة مسجد فلسطين: ذاكرة الناس القصيرة (אורכב 15.12.2019 בארכיון Wayback Machine)
↑  "بيان صحفي تعقيبا على مجزرة مسجد فلسطين". حركة حماس. 1994-11-19. אורכב מ-המקור ב-1 מאי 2021. נבדק ב-2021-05-01.
↑  مجزرة مسجد فلسطين (אורכב 29.07.2017 בארכיון Wayback Machine)
1 2 3  Mary Curtius, Gaza Police Fire on Militants; 12 Dead in Clashes, Los Angeles Times, ‏Nov. 19, 1994
↑  משה (בוגי) יעלון, דרך ארוכה קצרה, תל אביב: ידיעות אחרונות ספרים, 2008, עמ' 75
אל-ג'רידה

אל-ג'רידה (בערבית: الجريدة) הוא עיתון יומי כוויתי בערבית.
מאפייני העיתון

העיתון נוסד בכווית בשנת 2007 ונמצא בבעלות איש העסקים מוחמד אל-סאגר, העורך הראשי לשעבר של העיתון אל-קבאס ונשיא הפרלמנט הכוויתי לשעבר. העורך הראשי של העיתון הוא חאלד הילאל אל-מוטארי. נג'מה אידריס בין העיתונאיות הבולטות של העיתון ובעלת טור שבועי.