stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
H.264/MPEG-4 AVC
יישומים

פורמט HD-DVD תוכנן על ידי פורום ה־DVD, וכולל בתוכו את H.264/AVC כמאפיין חובה של נגני ה־DVD התואמים לפורמט זה. גם פורמט Blu-Ray Disc תוכנן בצורה דומה על ידי איגוד Blu-Ray Disc. מוצרים התואמים לפורמטים אלה הגיעו לשוק לראשונה ב-2005.
DVB, גוף התקינה האירופי לשידורי וידאו דיגיטליים, אישר בסוף 2004 את השימוש ב־H.264/AVC עבור שידורי טלוויזיה באירופה.
ATSC, גוף התקינה של הוועדה לטלוויזיה מתקדמת בארצות הברית, שוקל את השימוש בתקן H.264/AVC לשידורי טלוויזיה בארצות הברית.
בקוריאה, השירות לשידורי מולטימדיה דיגיטלית (DMB) ישתמש ב־H.264/AVC.
שדרנים גדולים ביפן הכריזו על תמיכה ב־H.264/AVC לחלק הנייד של שרותי שידור קרקעיים.
פרויקט שותפות הדור השלישי (3GPP) אישר את הכללתו של H.264/AVC כמאפיין אופציונלי של גרסה 6 של ספציפיקציות טלפונית המולטימדיה הניידת שלו.
מועצת התקן לדימות תנועה (MISB) של משרד ההגנה של ארצות הברית (DoD) אימצה את H.264/AVC לערוצים המסוגלים להעביר Bit Rate נמוך (למשל פחות מ־1Mbits/sec) ושוקלת את אימוצו של התקן לשימושים אחרים.
כוח המשימה להנדסת האינטרנט (IETF) נמצא בשלבים אחרונים של העבודה על הגדרת פורמט "אריזת מטען במנות" לנשיאת וידאו H.264/AVC תוך שימוש בפרוטוקול RTP.
מדור התקנים של ITU-T אימץ את H.264/AVC למפרט של קבוצת מערכות טלפוניית המולטימדיה שלו – H.32x. כמעט כל מוצרי ועידות הווידאו החדשים כוללים תמיכה ב־H.264/AVC, הבולטים מביניהם - Polycom ו-Tandberg.
"קבוצת המומחים לקידוד וידאו" (MPEG) כללה תמיכה מלאה ב־H.264/AVC בתקן המערכות שלה (כלומר MPEG-2 ו־MPEG-4) וגם במפרט לפורמט קובצי המדיה בתצורת ISO שלה.
חברת "אפל" עובדת על שילוב H.264 לתוך "טייגר", מערכת ההפעלה של מחשבי מקינטוש (Mac OS X 10.4). אפל שילבה את H.264/AVC ישירות לתוך "QuickTime", נגן המולטימדיה שלה. גם נגן האייפוד של אפל, בגרסה תומכת הווידאו שלו, מנגן וידאו בפורמט H.264, עם סיומת MP4.
PSP, קונסולת המשחקים הניידת של סוני, כוללת מפענח חומרה לקובצי וידאו בפורמט H.264.
חברת התוכנה Ahead שילבה מקודד H.264 לתוך תוכנת הצריבה המפורסמת שלה, Nero.
ספריית x264

x264 היא ספריית תוכנה חופשית עבור קידוד זרמי וידאו לפורמט H.264/MPEG-4 AVC, המופצת תחת התנאים של הרישיון הציבורי הכללי של גנו. הספרייה נכתבה כחלק ממיזם Videolan שבו נכתב גם נגן המדיה VLC, הנחשב לאחד המימושים הטובים ביותר של x264. בתחילת השימוש בתקן H.264 לא היה ניתן לכתוב תוכנה הממירה וידאו לתקן זה ללא תשלום גבוה לארגון התקינה עבור רישיון שימוש בתקן. כיום, לאחר פיתוח הספרייה היא זמינה לשימוש חופשי ובנוסף ל VLC משתמשים בה מגוון רחב של כלים ויישומים חופשיים לקידוד, המרת ופענוח וידאו, כגון FFmpeg ו-HandBrake.
הערות שוליים

↑  למשל MPEG-2, H.263, שכבה 2 של MPEG-4
| התקנים של שידורי הווידאו הדיגיטלי |
| --- | --- | --- |
|  תקני DVB (אירופה) | DVB-S (שידור לוויני) • DVB-S2 • ‏DVB-T‏ (שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי) • DVB-T2‏ • DVB-C (שידור בכבלים)‏  • DVB-C2‏ • DVB-H (שידור נייד) • ‏DVB-SH (שידור לוויני) |  |
| תקני ATSC (צפון אמריקה\קוריאה) | ATSC ‏(שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי/כבלים) • ATSC-M/H (סלולרי\שידור נייד) |  |
| תקני ISDB (יפן\אמריקה הלטינית) | ISDB-S (שידור לוויני) • ISDB-T‏ • (שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי) 1seg (סלולרי\שידור נייד) • ISDB-C (שידור בכבלים) • SBTVD/ISDB-Tb (ברזיל) |  |
| תקני DTMB (סין) | DTMB-T/H (שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי/שידור נייד) • CMMB (שידור נייד) |  |
| תקני DMB (שידור נייד בקוריאה) | T-DMB (שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי) • S-DMB (שידור לוויני) |  |
| קידודים | וידאו: MPEG-2‏ • H.264‏ • AVS שמע: MP2‏ • MP3 • ‏AC-3 • ‏AAC • ‏HE-AAC |  |
| גלי רדיו | VHF • ‏UHF • ‏SHF |  |
| שונות | MediaFLO |  |
סוגים שונים של מסגרות ב-H.264
דרכי היטהרות מטומאה

מקווה מודרני בקיבוץ טירת צבי
הלכות טומאה וטהרה מגדירות תהליכי טהרה כדי להיטהר מן הטומאות השונות. תהליך הטהרה הבסיסי נעשה על ידי טבילה במקווה או במעיין לאחר היפרדות מהגורם המטמא, והמתנה עד הערב. בטומאות החמורות תהליכי הטהרה הם מורכבים יותר, וכוללים המתנה של כמה ימים, הזאה, או הקרבת קורבנות. קיימים סטטוסים הלכתיים שונים, כמו "טבול יום" או "מחוסר כיפורים", למי שהתחיל בתהליך הטהרה אך עדיין לא השלים אותו.
תהליכי הטהרה קיימים רק עבור אדם שנטמא וכן עבור רוב סוגי החפצים שנטמאו. לעומת זאת מזון או משקה שנטמאו, וכן כלים העשויים מחרס שנטמאו - אינם יכולים להיטהר על ידי תהליכי טהרה, והם נשארים טמאים עד שהם שיעברו תהליך שישנה אותם באופן מהותי כגון זריעה באדמה או שבירת הכלי.
שלבי הטהרה הבסיסיים > היפרדות מגורם הטומאה

לעולם לא ניתן להיטהר מטומאה אלא כאשר הגורם המטמא הראשוני כבר לא קיים. בטומאות הנובעות ממקור טומאה חיצוני, מספיק לצורך כך להפסיק את המגע באותו גורם, על מנת שלא יהיה "טובל ושרץ בידו". בטומאות היוצאות מגוף האדם (נידה, זב, זבה, מצורע), יש צורך שהמצב הגופני המטמא ייפסק כדי להתחיל בתהליך הטהרה.
שלבי הטהרה הבסיסיים > טבילה

השלב העיקרי בכל תהליך הטהרה הוא הטבילה של האדם או הכלי במקווה או במעיין (מקור מים זורמים טבעי, ובלשון התורה: "מים חיים"). יוצא מכלל זה הזב, שחייב לטבול במעיין דווקא.
בתלמוד קיים דיון האם "טבילה בזמנה מצווה", כלומר, האם יש מצווה להיטהר ביום המוקדם ביותר האפשרי. על פי הפסיקה המקובלת ההלכה היא ש"טבילה בזמנה אינה מצווה", אבל נראה שבזמן שבית המקדש היה קיים הקפידו על זירוז הטבילה במידת האפשר.
שלבי הטהרה הבסיסיים > הערב שמש

נאמר בתורה על כלי שנטמא ממגע שרץ: "בַּמַּיִם יוּבָא וְטָמֵא עַד הָעֶרֶב וְטָהֵר". מכאן שגם לאחר הטבילה במקווה קיימת טומאה מסוימת עד הערב, ומצב זה נקרא "טבול יום". גם מי שטובל בלילה - נחשב "טבול יום" עד למחרת בערב. דרגת הטומאה שלו היא כ"שני לטומאה", שאסור לו לאכול תרומה והוא אף מטמא אותה במגעו, אבל מותר לו לאכול מעשר שני. אך בשונה מכל שני לטומאה, שהחמירו עליו חכמים לטמא משקים במגעו, טבול יום שנגע במשקה אינו מטמא אותו. מסכת טבול יום במשנה מוקדשת להלכותיה של טומאה קלה זו.
שלבי טהרה נוספים בטומאות חמורות > המתנת זמן

בטומאות הקלות, כגון אדם הנוגע בשרץ או בנבלה, ניתן לטבול במקווה ולהיטהר מיד עם ההיפרדות מן הגורם המטמא. טומאות אלה נקראות "טומאת ערב", כי ניתן להיטהר מהן בערבו של אותו יום בו האדם נטמא. לעומת זאת, הטומאות החמורות יותר תמיד נמשכות לפחות שבוע, ולכן יש צריך להמתין עד לתחילת תהליך הטהרה.
משך ההמתנה משתנה בין הטומאות השונות:
בטומאות הקשורות למחלה (זב, זבה, מצורע) - צריך הטמא לספור שבעה ימים מאז שנתרפא ("שבעה נקיים").
נידה, בועל נידה, וטמא מת - טובלים ביום השביעי, כשהיום שבו הגורם המטמא נפסק נחשב ליום הראשון משבעת הימים.
יולדת - טובלת ביום השביעי מאז לידת הבן, או הארבעה עשר מאז לידת הבת. גם לאחר מכן נשארת עליה טומאה קלה מסוימת עד יום הארבעים ללידה בלידת בן, או עד היום השמונים ללידה בלידת בת. במשך הזמן הזה דינה של היולדת הוא כ"טבול יום", והיא נקראת "טבולת יום ארוך"
הטמאים שטומאתם נמשכת מספר ימים יכולים לטבול ביום האחרון לטומאתם החל מן הבוקר, פרט לנידה ויולדת, שטובלות רק בצאת היום.
שלבי טהרה נוספים בטומאות חמורות > הזאה

בשתי הטומאות החמורות ביותר – טומאת מת וטומאת מצורע – יש צורך בהזאה מיוחדים על מנת להיטהר.
טהרת טמא מת - אדם או כלי שנטמא ממת, זקוק לטהרתו לאפר פרה אדומה (אפר מפרה אדומה שנשחטה בהר הזיתים מול מקום המקדש, ובשרה נשרף שם). על כל אדם וכלי שנטמא יש להתיז ("להזות") פעמיים מי מעיין ("מים חיים") שמעורב בהם אפר זה: ביום השלישי מאז שנטמא (כולל יום הטומאה) וביום השביעי. לאחר ההזאה השנייה הוא טובל, ונטהר בערב או שאפשר לטבול במקווה ולהיטהר מטומאת מת[דרושה הבהרה].
טהרת מצורע - הליך היטהרות מצורע שהתרפא מתחלק לשלושה שלבים:
התזה ("הזאה") עליו מדם ציפור ומי מעיין: ביום שבו הכהן קובע שהמצורע נרפא מצרעתו, עליו להביא שתי ציפורי דרור וכלי חרס ובו מי מעיין ("מים חיים"). הכהן שוחט את אחת הציפורים, כך שדמה ישפך אל תוך המים שבכלי החרס. לאחר מכן לוקח הכהן את הציפור החיה, ומצרף אליה ענף של עץ ארז וענף מצמח האזוב, בתוספת צמר צבוע בתולעת שני. את כל אלה טובל הכהן במים המעורבים בדם, ומתיז ("מזה") על המצורע שבע פעמים. לאחר מכן הכהן שולח לחופשי את הציפור החיה.
גילוח שער כל גופו וטבילה במקווה לו ולבגדיו.
גילוח וטבילה נוספים כעבור שבעה ימים. במשך השבוע שבין הטבילות המצורע נקרא "מצורע בימי ספרו". הוא נחשב עדיין "אב הטומאה", המטמא אדם וכלים במגעו, אך לא בדרגת חומרתו הקודמת, והוא מותר להיכנס לעיר.
שלבי טהרה נוספים בטומאות חמורות > השלמת הטהרה בהקרבת קורבנות

לארבעה סוגי טומאות קבעה התורה שעליהם להביא קורבן להשלמת טהרתם, והם: זב, זבה, יולדת ומצורע. עד הבאת הקרבן אסור להם להיכנס לבית המקדש ולאכול מן הקרבנות, ומצב זה נקרא מחוסר כיפורים:
זב וזבה - מביאים את קורבנם ביום השמיני מאז שהתרפאו (לאחר "שבעה נקיים" וטבילה במקווה), והוא מורכב משני עופות, אחד לחטאת והשני לעולה.
יולדת - מביאה את קורבנה ביום הארבעים ואחד ללידת בן, או השמונים ואחד ללידת בת, והוא מורכב מכבש לעולה ועוף לחטאת. אם מצבה הכלכלי אינו מאפשר קניית כבש - יכולה היא להחליף אותו בעוף לעולה.
מצורע - מביא קורבנות למחרת טבילתו השנייה: אשם חטאת ועולה (שני כבשים זכרים לאשם ועולה, וכבשה נקבה לחטאת. אם המצורע עני, הוא יכול להחליף את החטאת והעולה בעופות, קורבן זה נקרא קורבן עולה ויורד), בתוספת לוג (כרבע ליטר בערך) שמן. המצורע עומד בשער המקדש, והכוהנים מורחים על חלקים מגופו (תנוך האוזן, בהונות היד והרגל) מדם האשם ומן השמן.
הערות שוליים

↑  ספרא שמיני פרשתא ז, יג: "אי אתה שובר אוכלים ומשקים לטהרתו". תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף נ"ב, עמוד א', ראו רש"י ד"ה כי קמיבעיא לן אוכלין, וכן רש"י, מסכת שבת, דף פ"ד, עמוד ב', ד"ה והא לית.
↑  ספר ויקרא, פרק י"א, פסוקים ל"ב–ל"ג. על כלי זכוכית ראו לעיל: הלכות טומאה נוספות שקבעו חכמים.
↑  בדרך זו ניתן לטהר גם מים על ידי הצמדתם למאגר מים (הצמדה זו נקראת "השקה"), ובכך הם נעשים כחלק ממנו - משנה, מסכת ביצה, פרק ב', משנה ג'. להסברת הדבר ראו רש"י לתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ד, עמוד ב' ד"ה מי החג.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"ח, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרי"ג, סעיף י"א, מאידך שיטת רבנו חננאל שטבילה בזמנה מצווה, ראה תוספות, מסכת נדה, דף ל', עמוד א', ד"ה ושמע מינה
↑  ראו "שערי היכל" על מסכת יומא (בהוצאת מכון המקדש) עמ' תיד הערה 6.
↑  ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ל"ב
1 2  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף צ', עמוד ב'
↑  משנה, מסכת נגעים, פרק י"ד, משנה ג'
↑  משנה, מסכת פרה, פרק ח', משנה ז'
↑  במצורע אין צורך ב"שבעה נקיים" אך גם הוא ממתין שבעה ימים בין טהרתו בדם הציפור לבין הבאת קרבנותיו (שם פסוק ח).
↑  ספר ויקרא, פרק י"ב, פסוקים ד'–ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף כ"ט, עמוד ב'
↑  ראו להלן שיש טמאים שזקוקים לקרבן להשלמת טהרתם, וגם זה אינו אפשרי בהיעדר בית מקדש, אבל טומאתם של הזקוקים לקרבן היא טומאה קלה יחסית, המונעת רק מכניסה לבית המקדש ומאכילת קרבנות, ואילו טמא מת הוא אב הטומאה. ועוד: לגבי הגברים, המקרים בהם הטמא צריך להביא קרבן הם מחלות נדירות (זיבה וצרעת). רק בנשים שכיחה טומאת היולדת.
↑  ספר ויקרא, פרק י"ד, משנה, מסכת נגעים, פרק י"ד, משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת צרעת, פרק י"א, ומשנה תורה לרמב"ם, ספר קרבנות, הלכות מחוסרי כפרה, פרק ד'-ספר קרבנות, הלכות מחוסרי כפרה, פרק ה'.
↑  משנה, מסכת כלים, פרק א', משנה א', משנה, מסכת נגעים, פרק י"ד, משנה ב'
↑  משנה מסכת כלים פרק א משנה ח, ומסכת נגעים פרק יד משנה ג.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4165950-8  NKC: ph541862 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ח'ליפות קורדובה

| --- | --- |

 
 ממשל
 ראש המדינה:  caliph of Córdoba 
 עיר בירה:  קורדובה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  929 
 תאריכי פירוק:  1031 
 ישות קודמת:  אמירות קורדובה   השושלת האידריסית
 ישות יורשת:  טאיפה של קורדובה   טאיפה של דניה   טאיפה של סרגוסה   טאיפה של בדחוס
 
דינר זהב של הישאם השני, 1006-7 לספירה.
עיטורי הפסיפס והקשתות המשולבות של המסגד הגדול של קורדובה, בהרחבה שהוסיף אל-חכים השני לאחר שנת 962.
ח'ליפות קורדובה (בערבית: خلافة قرطبة), הידועה גם בשם הח'ליפות הקורדובנית הייתה מדינה אסלאמית שנשלטה על ידי השושלת האומיית בין השנים 929 ל-1031. שטחה כלל את איבריה וחלקים מצפון אפריקה, ובירתה הייתה בקורדובה. היא ירשה את אמירות קורדובה עם הכרזתו העצמית של האמיר האומיי עבד א-רחמן השלישי כח'ליף בינואר 929.  התקופה התאפיינה בהתרחבות של מסחר ותרבות.
הח'ליפות התפרקה בתחילת המאה ה-11 במהלך הפיטנא של אל-אנדלוס, מלחמת אזרחים בין צאצאיו של הח'ליף הישאם השני ליורשיו של החאג'יב (פקיד בית המשפט), אל-מנסור. בשנת 1031, לאחר שנים של קרבות פנים, התפרקה הח'ליפות למספר טאיפה (ממלכות) מוסלמיות עצמאיות.
היסטוריה > עליית שושלת אומיה

עבד א-רחמן הראשון הפך לאמיר קורדובה בשנת 756 לאחר שש שנים בגלות לאחר שהאומאיים איבדו את תפקיד הח'ליף בדמשק לעבאסים בשנת 750. מתוך כוונה להחזיר את השלטון, הוא הביס את השליטים האיסלאמיים הקיימים באזור ואיחד נחלות מקומיות שונות לאמירות.  הפשיטות אז הרחיבו את גודלה של האמירות; בשנת 806 כבשה האמירות את קורסיקה.
שליטי האמירות השתמשו בתואר "אמיר" או "סולטאן" עד המאה ה-10. בתחילת המאה ה-10, עבד א-רחמן השלישי התמודד עם איומי פלישה מצפון אפריקה על ידי הח'ליפות הפאטמית, אימפריה אסלאמית שיעית מתחרה שבסיסה באיפריקיה. מכיוון שהפאטימים תבעו גם את הח'ליפות, בתגובה טען עבד א-רחמן השלישי לתואר הח'ליף עצמו.  לפני הכרזתו של עבד א-רחמן כח'ליף, הכירו האומיים בדרך כלל בח'ליף העבאסי של בגדאד כשליטים החוקיים של הקהילה המוסלמית. גם לאחר שהדף את הפאטימים, הוא שמר על התואר היוקרתי יותר.  למרות שתפקידו כח'ליף לא התקבל מחוץ לאל-אנדלוס ושלוחותיה בצפון אפריקה, מבחינה פנימית האומיים הספרדים ראו עצמם קרובים יותר למוחמד, ולפיכך לגיטימיים יותר, מהעבאסים.
היסטוריה > שגשוג

הח'ליפות נהנתה משגשוג מוגבר במהלך המאה ה-10. עבד א-רחמן השלישי איחד את אל-אנדלוס והכפיף את הממלכות הנוצריות של הצפון לשליטתו בכוח ובדיפלומטיה. עבד א-רחמן השלישי עצר את ההתקדמות הפאטמית לתוך מרוקו ואל-אנדלוס על מנת למנוע פלישה עתידית. התוכנית לפלישה פאטימית סוכלה כאשר עבד א-רחמן השלישי אבטח את מלייה ב-927, את סאוטה ב-931 ואת טנג'יר ב-951 בשנת 948, האמיר האידריסי אבול-עייש אחמד הכיר בח'ליפות, למרות שסירב לאפשר להם לכבוש את טנג'יר. האומיים צררו על טנג'יר ב-949, הביסו את אבול-עייש, ואילצו אותו לסגת. האומיים כבשו בעקבות כך את שאר צפון מרוקו. למרות שפלישה פאטימית נוספת למרוקו התרחשה בשנת 958 תחת הגנרל שלהם, ג'וואר. אל-חסן השני היה צריך להכיר בפאטימים. 75האומיים הגיבו בפלישה למרוקו האידריסית ב-973 עם הגנרל שלהם, גאליב. עד 974 נלקח אל-חסן השני לקורדובה, והאידריסידים הנותרים הכירו בשלטון האומיי. 75תקופת שגשוג זו התאפיינה ביחסים דיפלומטיים מתוגברים עם שבטים ברברים בצפון אפריקה, מלכים נוצרים מהצפון ועם צרפת, גרמניה וקונסטנטינופול.  הח'ליפות הפכה לרווחית מאוד בתקופת שלטונו של עבד א-רחמן השלישי, על ידי הגדלת הכנסות הציבור ל-6,245,000 דינרים מעבד א-רחמן השני. הרווחים שהושגו בתקופה זו חולקו לשלושה חלקים: תשלום המשכורות ואחזקת הצבא, שימור מבני ציבור וצרכי הח'ליפה. מותו של עבד א-רחמן השלישי הוביל לעלייתו של בנו בן ה-46, אל-חכם השני, בשנת 961. אל-חאכם השני המשיך במדיניות אביו כלפי מלכים נוצרים ומורדים בצפון אפריקה. ההסתמכות של אל-חאכם על יועציו הייתה גדולה מזו של אביו מכיוון שהשגשוג הקודם תחת עבד א-רחמן השלישי אפשר לאל-חאכם השני לתת לח'ליפות להתנהל בעצמה. סגנון שלטון זה התאים לאל-חאכם השני שכן הוא התעניין יותר בעיסוקיו המלומדים והאינטלקטואליים מאשר בשלטון בח'ליפות. הח'ליפות הייתה בשיאה האינטלקטואלי והלימודי תחת אל-חאכם השני.
היסטוריה > קריסת הח'ליפות

מותו של אל-חאכם השני ב-976 סימן את תחילת סופה של הח'ליפות. לפני מותו, אל-חכאם מינה את בנו היחיד הישאם השני ליורשו. למרות שהילד בן ה-10 לא היה ראוי להיות ח'ליף, אלמנסור אבן אבי עמיר (יועצו הבכיר של אל-חאכם, הידוע גם בשם אלמנזור), שנשבע שבועת ציות להישאם השני, הכריז עליו כח'ליפה. בשנת 996 שלח אלמנזור כוח פלישה למרוקו. לאחר שלושה חודשים של מאבק, כוחותיו נסוגו לטנג'יר. אלמנזור שלח אז תגבורת חזקה תחת בנו עבד אל-מאליק. הצבאות התעמתו ליד טנג'יר. האומיים נכנסו לפאס ב-13 באוקטובר 998 לאחר פתיחת שערי העיר. לאלמנזור הייתה השפעה רבה על סובח, אמו ויורש העצר של הישאם השני. אלמנזור, יחד עם סובח, בודדו את הישאם בקורדובה תוך מיגור שיטתי של ההתנגדות לשלטונו, ואיפשרו לברברים מאפריקה להגר לאל-אנדלוס כדי להגדיל את בסיס התמיכה שלו.  בזמן שהישאם השני היה ח'ליף, הוא היה רק דמות ייצוגית. הכוח שהוחזק באופן נומינלי על ידי הח'ליף הישאם נשמר על ידי בניו של אלמנזור, עבד אל-מאליק אל-מוזאפר, שמת ב-1008, ועבד אל-רחמן סנצ'ואלו. אולם בזמן שעבד אל-רחמן הוביל פשיטה על הצפון הנוצרי, מרד קרע את קורדובה והדיח אותו, והוא נהרג כשניסה להחזיר את עצמו לשלטון.
התואר ח'ליף הפך לסמלי, ללא כוח או השפעה. מותו של עבד אל-רחמן סנצ'ואלו בשנת 1009 סימן את תחילתה של פיטנה של אל-אנדלוס, עם יריבים שטענו שהם הח'ליף החדש, אלימות סחפה את הח'ליפות ופלישות לסירוגין של שושלת חמודי. ח'ליפות שהושפעה מפלגים, התפוררה בשנת 1031 למספר טאיפות עצמאיות, כולל הטאיפה של קורדובה, הטאיפה של סביליה והטאיפה של סרגוסה. הח'ליף הקורדובאני האחרון היה הישאם השלישי (1027–1031).
כלכלה

כלכלת הח'ליפות הייתה מגוונת ומוצלחת, כשהמסחר בולט. דרכי סחר מוסלמיות חיברו את אל-אנדלוס עם העולם החיצון דרך הים התיכון. תעשיות שהתחדשו במהלך הח'ליפות כללו טקסטיל, קרמיקה, כלי זכוכית, עבודות מתכת וחקלאות. הערבים הכניסו גידולים כמו אורז, אבטיח, בננה, חצילים וחיטה קשה. שדות הושקו בגלגלי מים. כמה מהסוחרים הבולטים בח'ליפות היו יהודים. לסוחרים היהודים היו רשתות מסחר נרחבות שהשתרעו לאורך הים התיכון. מכיוון שלא הייתה אז מערכת בנקאית בינלאומית, התשלומים הסתמכו על רמה גבוהה של אמון, ורמת אמון זו יכולה להתבסס רק באמצעות קשרים אישיים או משפחתיים, כגון נישואין. יהודים מאל-אנדלוס, קהיר והלבנט נישאו כולם מעבר לגבולות. לכן, לסוחרים יהודים בח'ליפות היו עמיתים בחו"ל שהיו מוכנים לעשות איתם עסקים. גם כלכלת קורדובה הייתה פעילה בצורה יוצאת דופן בין היתר בשל מערכת המטבעות החזקה שלה, שנשמרה ושופרה על פי השלטון העבאסי. קורדובה הייתה אחד המרכזים המרכזיים בסחר בעבדים בים התיכון. זה נבע בחלקו מהמיקום הגאוגרפי שלה ובחלקו מההסתמכות שלו על הנוהג. מבחינה גאוגרפית, קורדובה נמצאת בדרום האזור המרכזי של ספרד, עם גישה לים דרך נהר הגואדלקיביר. היא השתמשה במיקום זה לטובתה שכן ספקיה העיקריים של עבדים נוצרים היו אדמות צפון אירופה והקונים של אותם עבדים היו בארצות המוסלמיות, אזורים שכבר היו לה קשרי מסחר איתם. סחר העבדים בקורדובה שגשג גם בגלל הסתמכות הממשל על עבדים. עבדים אלו היו בבעלות הח'ליף ומילאו תפקידים חשובים במשק הבית ובצבא. עבדים במיוחד היוו חלק ניכר מצבא הח'ליפות.
דת

לח'ליפות הייתה חברה מגוונת מבחינה אתנית, תרבותית ודתית. מיעוט של מוסלמים אתניים ממוצא ערבי תפס את עמדות הכוהנים והשליטות, מיעוט מוסלמי נוסף היו בעיקר חיילים ומתאסלמים "מולדים" נמצאו ברחבי החברה. היהודים היוו כעשרה אחוזים מהאוכלוסייה: מעט יותר מהערבים ומספרם שווה בערך לברברים. הם עסקו בעיקר בעיסוקים עסקיים ואינטלקטואליים. המיעוט הנוצרי (המוזרבים) השתייך בגדול על צורת הטקס הוויזיגוטית. המוזרבים היו בשכבות נמוכות יותר של החברה, בעלי מיסים כבדים עם מעט זכויות אזרח ומושפעים תרבותית מהמוסלמים. ערבים אתניים כבשו את ראש ההיררכיה החברתית; למוסלמים היה מעמד חברתי גבוה יותר מיהודים, שהיה להם מעמד חברתי גבוה יותר מאשר לנוצרים. נוצרים ויהודים נחשבו לדיממים, שנדרשו לשלם ג'יזיה (מס הגנה). מדווחים כי מחצית מהאוכלוסייה בקורדובה הייתה מוסלמית עד המאה ה-10, עם עלייה ל-70 אחוז עד המאה ה-11. זה נבע פחות מהמרה מקומית מאשר מהגירה מוסלמית משאר חצי האי האיברי ומצפון אפריקה. הנוצרים ראו את מעמדם יורד משלטונם תחת הוויזיגותים, בינתיים השתפר מעמדם של היהודים במהלך הח'ליפות. בעוד יהודים נרדפו תחת הוויזיגותים, הקהילות היהודיות נהנו משלטון אומיה על ידי השגת חופש רב יותר, שפע ומעמד חברתי גבוה יותר.
אוכלוסייה

לדברי תומאס גליק, "למרות הנסיגה של מספרים ניכרים במהלך הבצורת והרעב של שנות ה-50 של המאה ה-8, הגירה טרייה של ברברים מצפון אפריקה הייתה מאפיין קבוע של ההיסטוריה של אנדלוסיה, עלתה בקצב במאה העשירית. היספנו-רומאים שהתאסלמו, שמנו שישה או שבעה מיליונים, היוו את רוב האוכלוסייה וגם תפסו את השלבים הנמוכים ביותר בסולם החברתי. ההערכה היא גם שעיר הבירה החזיקה בסביבות 450,000 אנשים, מה שהפך אותה לעיר השנייה בגודלה באירופה באותה תקופה.
רשימת הח'ליפים > הח'ליפים של קורדובה > הח'ליפים האומיים של קורדובה

עבד א-רחמן השלישי (16 בינואר 929 - 15 באוקטובר 961)
אל-חכאם השני (15 באוקטובר 961 - 16 באוקטובר 976)
הישאם השני (16 באוקטובר 976 - 1009)
מוחמד השני (1009)
סולימאן אבן אל-חכאם (1009–1010)
הישאם השני (1010 - 19 באפריל 1013)
סולימאן אבן אל-חכאם (1013–1016)
עבד א-רחמן הרביעי (1017)
רשימת הח'ליפים > הח'ליפים של קורדובה > ח'ליפים חמודיים של קורדובה

עלי אבן חמוד אל-נאסיר (1016–1018)
אל-קאסים אבן חמוד אל-מאמון (1018–1021)
יחיא אבן עלי אבן חמוד אל-מוטלי (1021–1023)
אל-קאסים אבן חמוד אל-מאמון (1023)
רשימת הח'ליפים > הח'ליפים של קורדובה > הח'ליפים האומיים של קורדובה (משוחזר)

עבד א-רחמן החמישי (1023–1024)
מוחמד השלישי (1024–1025)
רשימת הח'ליפים > הח'ליפים של קורדובה > ח'ליפים חמודיים של קורדובה (אינטרגנום)

יחיא אבן עלי אבן חמוד אל-מוטלי (1025–1026)
רשימת הח'ליפים > הח'ליפים של קורדובה > הח'ליפים האומיים של קורדובה (משוחזר)

הישאם השלישי (1026–1031)
ראו גם

תור הזהב של יהדות ספרד
הערות שוליים

↑  Hughes, Aaron W. (2013). Muslim identities : an introduction to Islam. New York. p. 108. ISBN 9780231531924. OCLC 833763900.
↑  Stanton, Charles D. (2015-06-30). Medieval maritime warfare. Barnsley, South Yorkshire. p. 111. ISBN 9781473856431. OCLC 905696269.
1 2 3  O'Callaghan, J. F. (1983). A History of Medieval Spain. Ithaca: Cornell University Press. p. 119.
1 2 3  Abun-Nasr, Jamil (1987). A history of the Maghrib in the Islamic period. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0521337674.
1 2  Catlos, Brain A. (2014). Infidel Kings and Unholy Wars: Faith, Power, and Violence in the Age of Crusades and Jihad. New York: Farrar, Straus, and Giroux. p. 30.
↑  Abi Zar, Ibn; al-Qirtas, Rawd (1964). Annotated Spanish translation: A. Huici Miranda, Rawd el-Qirtas. 2nd edition, Anubar Ediciones (בספרדית). Vol. 1. Valencia. ISBN 84-7013-007-2.
↑  Catlos, Brain A. (2014). Infidel Kings and Unholy Wars: Faith, Power, and Violence in the Age of Crusades and Jihad. New York: Farrar, Straus, and Giroux. p. 23. ISBN 9780374712051.
↑  עבדים אירופאים
↑  ילידי חצי האי שהתאסלמו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4230249-3  VIAF: 246167987   WorldCat (עם VIAF): 246167987 
שרידים שנחפרו ושוחזרו מחלקה של מדינה א-זהרה, מחוץ לעיר קורדובה, ספרד (המאה ה-10).
כותרת עמוד עשויה שיש ממדינת א-זהרה, המאה ה-10.
הפיקסיס של אל-מוג'ירה, קופסת שנהב מגולפת בעיטורים מפוארים, שנמצאה במדינת א-זהרה. מתוארך לשנת 968.
חיילי אלמנזור, כפי שהם מיוצגים ב-Cantigas de Santa Maria. הלשכה ביצעה רפורמות צבאיות רחבות היקף.
דינר קורדובאני של הישאם השני
חזית מגולפת בקפידה של בניין אבן החלק החיצוני של המסגד הגדול
מטאס בוזליס

| --- | --- |
 לידה:  13 באוקטובר 2004 (בן 20) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  13
 דראפט:  בחירה 11, 2024 שיקגו בולס
 קבוצות כשחקן
 2023–2024   2024-הווה   2024:  ג'י ליג איגנייט   שיקגו בולס   ← וינדי סיטי בולס
 הישגים כשחקן
 מקדונלד'ס אול אמריקן (2023)
מטאס ארווידאס בוזליס (בליטאית: Matas Arvidas Buzelis; נולד ב-13 באוקטובר 2004) הוא כדורסלן ליטאי-אמריקאי המשחק בקבוצת ג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
נעוריו

בוזליס נולד בשיקגו לשני כדורסלני עבר ליטאים, אשר היגרו לארצות הברית לאחר קריירת המשחק; אביו, איידאס בוזליס, שיחק במספר קבוצות ליטאיות ובהמשך שימש כמעסה בנבחרת ליטא בכדורסל, בעוד אימו, כריסטינה ינקאוסקייטי, שיחקה עבור נבחרת ליטא בכדורסל נשים. כמו כן שני סביו של בוזליס – ארווידאס ינקאוסקאס ופטראס בוזליס – היו בעברם שחקני כדורסל מקצועיים.
בשנת 2022 נבחר להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט, ושנה לאחר מכן שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. כמו כן השתתף ב-2023 במחנה הבינלאומי של "כדורסל ללא גבולות", ונבחר לשחקן המצטיין של המחנה.
קריירה מקצועית > ג'י ליג איגנייט

במאי 2023 חתם בוזליס על חוזה בקבוצת ג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, יחד עם שני צעירים מבטיחים נוספים – רון הולנד וטיילר סמית'. בעונתו היחידה בקבוצה שותף ב-35 משחקים ורשם ממוצעים של 13.7 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים ו-1.9 חסימות למשחק.
קריירה מקצועית > NBA

ביוני 2024 נבחר על ידי שיקגו בולס כבחירה ה-11 בסיבוב הראשון של הדראפט.
הערות שוליים

↑  Lithuanian Buzelis takes home MVP of BWB Global Campכיוון=שמאל
↑  McDonald's All-American Matas Buzelis Signs With Igniteכיוון=שמאל
אנדרו רוברטסון

אנדרו הנרי רוברטסון (באנגלית: Andrew Henry Robertson; נולד ב-11 במרץ 1994) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בליברפול ובנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים > ראשית דרכו

רוברטסון נולד בגלאזגו, העיר הגדולה ביותר בסקוטלנד והיה אוהד אדוק של סלטיק בילדותו. אביו בראיין, שכונה "פופ", היה כדורגלן חובב שלא הצליח להפוך למקצוען בשל פגיעה בעמוד השדרה. בתיכון סט.ניניאן בו למד שימש כקפטן קבוצת הכדורגל של בית הספר. בנעוריו גילה כישרון רב גם בגולף והיה לקפטן של קבוצת הגולף המקומית לנוער. הוא שיחק במרכז הכדורגל במקום הולדתו, ובגיל צעיר החל להתאמן עם אקדמיית הנוער של סלטיק, אך שוחרר טרם הגעתו לגיל 15 כי נחשב לקטן מדי פיזית. בשל כך, עבר לקבוצת הנוער של קווינס פארק.