stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צעצועיה של אסנת
הערות שוליים

↑  עמיחי בגבול ירדן, אילנית בשירי הילדים באתר סטריאו ומונו
↑  האבן מיר א ניגונדל, 1967-01-01, נבדק ב-2023-04-29
↑  חוה אלברשטיין | בשירים עבריים, באתר דיסק סנטר
↑  צעצועיה של אסנת, 1967-01-01, נבדק ב-2023-04-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 57495563-b6d4-4603-8aa5-c8353def520f 
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "קרוסלה" • "התבהרות" • "קרוסלה 2" • "קרסולה לחגים" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אליי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "התגלית החדשה בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתכנית יחיד – חלק א'" • "בתכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" |  |
| שנות ה-1970 | "מירדף" • "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" |  |
כריסטיאן סורנסן

כריסטיאן ניקולאי סורנסן (נולד ב-6 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן דני המשחק כמגן שמאלי בפ.צ. קופנהגן.
קריירת מועדונים

סורנסן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות נוער מקומיות לפני שהצטרף לאודנסה בולדקלאב ב-2011.
לאחר תקופה בפרדריסיה, סורנסן חתם בויבורג ביולי 2019 ל-3 שנים.
ב-31 באוגוסט 2022, הודיעה אלופת דנמרק קופנהגן כי החתימה את סורנסן עד סוף 2025.
הערות שוליים

↑  F.C. KØBENHAVN KØBER CHRISTIAN SØRENSEN, fck
מרים ירון

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1929 גרמניה
 פטירה:  2 בינואר 1997 (בגיל 67) כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 ידועה בשל:  סגנית "מיס האומות המאוחדות", מיס ישראל (1950)
 מקצוע:  דוגמנית
 
מרים ירון (2 באפריל 1929 – 2 בינואר 1997) הייתה דוגמנית, מלכת היופי הראשונה של ישראל לשנת 1950.
מרים ירון (במרכז) וסגניותיה
ביוגרפיה

ירון נולדה במינכן שבגרמניה, בשם גיזלה פרויליך, ובגיל 6 עלתה עם אביה הדתי לארץ ישראל והתיישבו בפתח תקווה. שנתיים קודם לכן נפטרה אמה ממחלת הסרטן.
בגיל 16 נישאה לבעלה הראשון, ובגיל 21 ילדה את בנה. באותה שנה זכתה בתחרות מלכת היופי, כאשר טרם נקבעו כללים ברורים למועמדות ונשים נשואות עם ילדים יכלו להתמודד גם כן. בשנה שלאחר מכן נקבע שעל מלכת היופי להיות רווקה. בתחרות מיס תבל שהתקיימה בארצות הברית הוכתרה ירון כסגנית "מיס האומות המאוחדות". היא קיימה אורח חיים צמחוני.
ארבע שנים לאחר הזכייה בתחרות התגרשה ירון ועברה לסאו פאולו, כידועה בציבור של סימון פלדמן, איש עסקים ברזילאי ממוצא יהודי.
מרים הייתה דוברת שש שפות. בשנות ה-40 לחייה חלתה בסרטן מעיים, ממנו החלימה לאחר ניתוחים וטיפולים ממושכים שעברה בקליפורניה.
בשנת 1994 חזרה לישראל והתגוררה בכפר סבא, בסמיכות לבנה, כלתה ושלושת נכדיה.
בסוף שנת 1996 עברה מרים אירוע מוחי וכעבור מספר שבועות נפטרה, ככל הידוע מדום לב. נטמנה בכפר סבא.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  https://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-2593,00.html
↑  "מי יוותר על בשר ודג", "העולם הזה", גיליון 713 מ-28 ביוני 1951, עמוד 6
מרים ירון תדוג דגים בקנדה, חרות, 8 ביולי 1951
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלובוס גרופ

| --- | --- |


אולפני ג.ג. בנווה אילן
 נתונים כלליים
 מייסדים:  מנחם גולן ויורם גלובוס
 תקופת הפעילות:  1964–2018 (כ־54 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב
 בעלות:  יורם גלובוס
 ענפי תעשייה:  קולנוע
יורם גלובוס (מימין), ונציגו בישראל, אורי פורת, בעת שכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "גלובוס גרופ", בתחילת שנות ה-90
קבוצת גלובוס גרופ או ג.ג (במקור קבוצת "גולן-גלובוס") היא תאגיד תקשורת ישראלי הכולל אולפני קולנוע וטלוויזיה קריית התקשורת נווה אילן ו- אולפני ג.ג. תל אביב, רשת בתי קולנוע גלובוס מקס, חברות הפצת הסרטים "גלובוס יונייטד" (כיום nmc united entertainment) ו-סרטי נח וחברת הפקת סרטים ותוכניות טלוויזיה (גלובוס הפקות). החברה הייתה בבעלות הקולנוען והמפיק יורם גלובוס.
היסטוריה

החברה הוקמה על ידי בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס, שהקימו בשנת 1963 את חברת ההפקות "סרטי נח" (על שם אביו של גולן) במטרה להפיק ולהפיץ את הסרטים שגולן ביים. במהלך שנות השישים והשבעים הם הפיקו עשרות סרטים, שחלקם זכו להצלחה ופופולריות רבה בישראל: "סאלח שבתי","אסקימו לימון", "קזבלן", "מבצע יונתן", שהצליח גם ברחבי העולם והיה מועמד לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב ועוד רבים. במקביל הוקמה בשנת 1970 רשת בתי הקולנוע "גולן-גלובוס", שרכשה או הקימה בתי קולנוע ברחבי הארץ.
בשנת 1978 עברו גולן וגלובוס להוליווד ורכשו בשנת 1979 את חברת הפקות הסרטים "קנון גרופ". תוך מספר שנים הפכה קנון גרופ לאחת מחברות הסרטים העצמאיות הגדולות בעולם.
בשנת 1983 השתלטו על 80% משוק הפצת הסרטים בישראל לאחר שרכשה את זכויות ההפצה של רוב האולפנים ההוליוודים בישראל. באותה שנה יזמו גולן וגלובוס תוכנית להקמת קומפלקס של אולפני קולנוע בישראל, בין האתרים שנשקלו למיקום המיזם היו מעלה אדומים ועטרות, לבסוף הוקמו בנווה אילן קריית התקשורת נווה אילן ונפתחו בשנת 1990. קריית התקשורת ג.ג נווה אילן הוא מתחם בין 60 דונם ובו 8 אולפני טלוויזיה וקולנוע בנווה אילן שבהרי ירושלים, המיועדים להפקות טלוויזיה וקולנוע כגון קשת 12, רשת 13, האח הגדול, ערוץ החדשות, The voice, ערוץ הקניות, ערוץ הכנסת ועוד גורמי תקשורת שונים בישראל. בין ההפקות ההוליוודיות אשר צולמו בנווה אילן היו רמבו 3 ועוד.
בשנת 1989 רכש יורם גלובוס את חלקו של מנחם גולן בקבוצה, ושמה שונה בהמשך ל"גלובוס גרופ". חברת הפקות הסרטים "קנון גרופ" מוזגה עם חברת הסרטים האמריקאית "MGM" (מטרו-גולדווין-מאייר), יורם גלובוס מונה לנשיא "MGM" ו-Chief Operating Officer של חברת MGM ויונייטד ארטיסטס. באותה עת בישראל ניהל את פעילות הפקת הסרטים ואולפני ג.ג. המפיק איציק קול, יונתן צ'יזיק שימש כיושב ראש משותף. את רשת בתי הקולנוע ניהל במשך שנים רבות אמנון גלובוס, אחיו של יורם גלובוס. אך ב-1997 התפטר, ותבע את אחיו על כספים שטען שהיה חייב לו.
בשנת 1993 "גלובוס גרופ" הייתה שותפה בקבוצה שהתמודדה במרכז להפעלת ערוץ 2, יחד עם איש העסקים שאול אלוביץ, העיתון "גלובס" ומשקיעים נוספים. הקבוצה לא זכתה במכרז.
בשנת 2007 הוקמה רשת בתי הקולנוע "גלובוס מקס" (בשותפות עם איש העסקים בנט קפלן), וגייסה הון בבורסה לניירות ערך בתל אביב. "גלובוס מקס" גם החזיקה גם בזיכיון IMAX בישראל.
בשנת 2014 מכר גלובוס את "ג.ג. אולפני ישראל ירושלים" לקרן ריאליטי ב-180 מיליון שקל, ואת חלקו בפעילות בתי הקולנוע גלובוס מקס ב-100 מיליון שקל.
החזקות

קבוצת גלובוס גרופ כללה את החברות:
"ג.ג. אולפני ישראל - ירושלים", הפעילה 8 אולפני טלוויזיה וקולנוע בקריית התקשורת נווה אילן שבהרי ירושלים, המיועדים להפקות טלוויזיה וקולנוע שמשכירים ערוצי טלוויזיה (כגון ערוץ 2 וזכייניו רשת ושידורי קשת, ערוץ 10, ערוץ הקניות וערוץ הכנסת) וגורמי תקשורת שונים בישראל; החברה מספקת לשוכרים גם שירותי צילום ותפעול באולפנים.
רשת בתי הקולנוע "גלובוס גרופ".
"סרטי נח" - חברה להפצת סרטים, המפיצה סרטים של חברות בינלאומיות כגון האחים וורנר, סרטי פרמאונט, דרימוורקס ויוניברסל.
"אולפני ג.ג. תל אביב" - אולפני טלוויזיה שפעלו בין השנים 1991 ל-2008 במבנה המשרדים במתחם קולנוע תל אביב, ושימושו בעיקר את ערוץ 2 וערוץ 10. התוכנית האחרונה שהוקלטה באולפן הייתה "הלילה עם ליאור שליין" ששודרה בערוץ 10.
חברת הפקות סרטים וסדרות טלוויזיה.
"גלובוס יונייטד" (כיום nmc united entertainment) - חברת בת של גלובוס גרופ ויונייטד קינג וידאו.
החזקות > בתי קולנוע בישראל

בין בתי קולנוע באזור תל אביב, שהיו בבעלות חלקית או מלאה של הקבוצה במשך השנים היו:
קולנוע תל אביב – ברחוב פינסקר. נפתח ב-1957 ונרכש על ידי הקבוצה בסוף שנות ה-70. הבניין שימש גם את משרדיה ואת ארכיון הסרטים שלה. בשנות ה-90, עם הירידה במספר הצופים, פוצל האולם לשלושה בתי קולנוע, ובשנת 2000 נסגר בית הקולנוע סופית.
קולנוע אוריון – ברחוב מכבי ליד רחוב המלך ג'ורג'. נפתח ב-1943. נרכש על ידי הקבוצה באמצע שנות ה-70, שופץ ושמו שונה ל "קולנוע אורלי". ב-1991 נסגר ונהרס ובמקומו נבנה חניון ובנייני מגורים.
קולנוע מקסים – בשדרות בן ציון פינת המלך ג'ורג'. נפתח ב-1956. נרכש על ידי הקבוצה בתחילת שנות ה-70 ונסגר אחרי מספר שנים. כיום משמש כחנות של רשת "האוזן השלישית".
קולנוע שחף – בכיכר אתרים. נפתח ב-1977 ונסגר בשנות ה-90.
קולנוע רמת אביב – במרכז ברודצקי ברמת אביב הישנה. בשנות ה-80 המוקדמות שמו שונה לקולנוע "תמוז". נסגר בסוף שנות ה-80 ובמקומו פעל במקום בית הספר לעיתונאות ותקשורת "כותרת".
קולנוע הוד – בפסאז' הוד ברחוב דיזנגוף פינת רחוב פרישמן, נפתח ב-1961, פוצל לארבעה אולמות בשנות התשעים ונסגר ב-2007.
בירושלים הפעילה הקבוצה שמונה בתי קולנוע בשנות ה-80, חלקם בשותפות עם משה דדש. בשנים 1993–2009 הפעילה את מתחם בתי הקולנוע בקניון ירושלים, שנסגר לטובת סניף של רשת האופנה H&M. אחר כך הפעילה במשך מספר שנים מתחם של  4 אולמות קולנוע בבנייני האומה.
הערות שוליים

↑  סרטי נח עבר הווה עתיד, מעריב, 5 במרץ 1972
↑  גולן וגלובוס רכשו חברה אמריקנית, מעריב, 31 במאי 1979
↑  "סרטי נח" רכשו השליטה על הפצת הסרטים בישראל, דבר, 18 בנובמבר 1983
↑  עירית שמגר, מבשרים בקול תרועה משנים - בצניעה, מעריב, 8 במאי 1983
↑  אדר אבישר, נוה הוליווד, מעריב, 20 בנובמבר 1990
↑  גולן-גלובוס יש הסכם, מעריב, 13 בדצמבר 1989
↑  גולן וגלובוס במיעוט בקנון, "העולם הזה", גיליון 2624 מ-16 בדצמבר 1987, עמוד 40
↑  אפי לנדאו, הפסד לפאתה, של גלובוס, ברבע השני של 90׳, חדשות, 19 באוגוסט 1990
↑  מנויים, מעריב, 18 בספטמבר 1990
↑  דוד חיון, ‏גלובוס-גרופ מבצעת רה-אירגון הכולל קיצוצים בשכר חלק מעובדיה, באתר גלובס, 23 בפברואר 1997
↑  יצחק דנון, ‏יורם גלובס נתבע לשלם לאחיו 1.3 מיליון שקל בטענה להפרת התחייבויות, באתר גלובס, 12 במרץ 1998
יצחק דנון, ‏יורם גלובוס: נסיונות אחי לנהל הסכסוך בינינו בביהמ"ש המחוזי נועדו ללחוץ עלי, באתר גלובס, 25 בינואר 1999
↑  הגר רם, יורקשייר הבריטית מבקשת להצטרף לגלובוס תקשורת במכרז על ערוץ 2, חדשות, 8 באפריל 1993
הגר רם, ג.ג הקימה תאגיד שיתמודד במכרז על שידורי ערוץ 2, חדשות, 22 במרץ 1993
↑  TheMarker digital, גלובוסמקס חונכת שני מתחמי קולנוע בקריות ובנתניה, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2007
↑  שרית מנחם כרמי, מה יהיה סוף הסרט של בעלי  איגרות החוב של גלובוס מקס?, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008
↑  רועי מלצר, ‏ה-IMAX מגיע לבורסה: גלובוס ואפיק בידור יגייסו 70 מיליון שקל באג"ח, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2006
גלי ברגר, גלובוס מקס צופה הכנסות של 20 מיליון שקל בשנה מאולם ה-IMAX בקריון, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2007
↑  שלומית צור, ‏יורם גלובוס מכר את מתחם נווה אילן ב-180 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2014
↑   נתי טוקר, יורם גלובוס מוכר את חלקו בפעילות בתי הקולנוע גלובוס מקס, באתר TheMarker‏, 17 באוגוסט 2014
↑  אופיר בר-זהר, אולפני ג.ג. יסגרו את האולפן בתל אביב; 17 עובדים יפוטרו, באתר TheMarker‏, 5 בנובמבר 2008
↑  "שחף" -אולם קולנוע ותיאטרון חדש ייחנך הערב בתל אביב, מעריב, 17 במרץ 1977
↑  אהוד מלץ, קולנוע - סינמה אל מול גולן, כל העיר, 8 בנובמבר 1985
↑  אילנית חיות, ‏בתי-הקולנוע של גלובוס מתפנים מקניוני עזריאלי ומלחה לטובת סניפי H&M, באתר גלובס, 19 ביולי 2009
↑  מתן שירם, ‏גלובוס גרופ יפתחו קולנוע חדש בבנייני האומה בירושלים, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304510705171  MusicBrainz: 05cdda91-161f-477a-a32d-a6d103c55996
ז'וסטין הנין

ז'וסטין הנין (צרפתית: Justine Henin, ‏האזנהקובץ:Justine henin.ogg‏Ⓘ‏, תעתיק מדויק: ז'וּסְטִין אֶנָאן; נולדה ב-1 ביוני 1982) היא טניסאית בלגית. באוקטובר 2003 דורגה בפעם הראשונה במקום הראשון בסבב ה-WTA. הנין דורגה במקום הראשון במשך 117 שבועות, ובו דורגה גם כאשר הודיעה על פרישה מטניס מקצועני במאי 2008. בספטמבר 2009 הודיעה על חזרתה לסבב ה-WTA. נכון ליוני 2011 היא אינה מדורגת עוד לאחר פרישה לאחר אליפות אוסטרליה הפתוחה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

הנין נולדה בעיר לייז' שבחלק הוואלוני של בלגיה. היא החלה לשחק טניס מגיל צעיר ועד שנת 1998 זכתה בחמישה טורנירי ITF, כאשר אחד מן הטורנירים היה ברמת השרון, שם זכתה בזוגות, כשהיא משחקת לצידה של קים קלייסטרס. בשנת 1999 עשתה את צעדיה הראשונים בסבב הנשים בטורניר בבלגיה והפכה לשחקנית החמישית בעידן הפתוח שזכתה בטורניר ה-WTA הראשון בו השתתפה. שנת 2001 הייתה שנת הפריצה של הנין כאשר הגיעה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה, ובהמשך אותה שנה לגמר הגראנד-סלאם הראשון שלה בווימבלדון שם הפסידה בשלוש מערכות לוונוס ויליאמס.
ביוגרפיה > העלייה לצמרת

בשנת 2001, לאחר הפריצה הגדולה, החלה הנין לבסס את מעמדה בצמרת הטניס הנשי: בשנת 2002 היא זכתה בשני תוארי סבב נוספים, העפילה ל-4 משחקי גמר נוספים, וסיימה את השנה בחמישייה הראשונה בעולם. בשנת 2003 החלה הנין לשלוט בסבב הטניס הנשי, כאשר זכתה בטורניר הגראנד סלאם הראשון שלה באליפות צרפת הפתוחה לאחר ניצחון בגמר על בת ארצה קים קלייסטרס. בהמשך עונת 2003 זכתה הנין בגראנד סלאם השני שלה באליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר ניצחון נוסף בגמר על קלייסטרס וניצחון במשחק מרתק בחצי גמר 7-6 במערכה השלישית על האמריקאית ג'ניפר קפריאטי. הנין זכתה בחמישה תוארי סבב נוספים באותה שנה.
הנין המשיכה וזכתה בתחילת שנת 2004 בטורניר סידני באוסטרליה שם ניצחה את אמלי מורסמו בגמר ובגראנד סלאם השלישי שלה, אליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחון בגמר על קלייסטרס. הנין המשיכה להציג יכולת מרשימה וזכתה בטורניר דובאי ובטורניר אינדיאן-וולס לאחר ניצחונות על סבטלנה קוזנצובה ולינדזי דבנפורט בהתאמה בגמר.
ביוגרפיה > המחלה והחזרה לצמרת

לאחר הפתיחה המרשימה ב-2004 תקף את הנין וירוס מסוכן אשר לקח ממנה אנרגיות רבות. למרות הווירוס, ניסתה הנין להגן על תארה באליפות צרפת הפתוחה בו הייתה מדורגת ראשונה אך הפסידה בסיבוב השני לטטיאנה גארבין. לאחר האכזבה בצרפת, הנין הודיעה על פרישה מהטורנירים הבאים ביניהם טורניר וימבלדון היוקרתי.
הנין חזרה באוגוסט 2004 והוכיחה את החוזק המנטלי שלה פעם נוספת לאחר שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, יוון, לאחר ניצחון בגמר על הצרפתייה אמלי מורסמו. בדרך למדליית הזהב נתקלה הנין ביריבה עיקשת בדמות אנסטסיה מיסקינה אותה ניצחה הנין 8-6 במערכה השלישית, לאחר שחזרה מפיגור 1-5. הנין קיוותה להמשיך את הזכייה ביוון אך הווירוס הכריע אותה, ומספר טורנירים לאחר האולימפיאדה היא הודיעה על פרישה מכל הטורנירים עד סוף שנת 2004.
המזל לא האיר פנים להנין פעם נוספת כאשר נפצעה ברגלה בתחילת שנת 2005. פציעה זו עיכבה את חזרתה לסבב כחודשיים נוספים, עד שבמרץ 2005 היא חזרה לסבב וניצחה בטורניר היוקרתי בצ'ארלסטון, כשהיא מנצחת בדרך לתארים את לינדזי דבנפורט וילנה דמנטייבה, ובטורניר ורשה כשהיא מנצחת את סבטלנה קוזנצובה הרוסייה בגמר. בהמשך 2005 הנין השלימה את הקאמבק המוצלח שלה על ידי זכייה באליפות צרפת הפתוחה בפעם השנייה, לאחר ניצחון משכנע על הצרפתייה מארי פירס בגמר.
הנין פתחה היטב את שנת 2006, כאשר זכתה בתואר יחידים נוסף בסבב ה-WTA, ה-24 שלה במספר. לאחר מכן הגיעה לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה שם הפסידה לאמלי מורסמו הצרפתייה, לאחר שפרשה בפיגור מערכה בגמר, והפכה לשחקנית הטניס הראשונה בעידן הפתוח שפורשת במהלך גמר גראנד סלאם.
הנין סבלה מביקורות רבות בעקבות פרישתה, ואף הודיעה כי היא מצטערת שעלתה לאותו גמר, אך הביקורות לא מנעו ממנה להמשיך את יכולתה הטובה כאשר זכתה בטורניר דובאי, הגיע לגמר בברלין ולעוד 2 חצי גמר בטורנירי הסבב בארצות הברית.
ביוני 2006 זכתה הנין בגראנד סלאם נוסף - אליפות צרפת הפתוחה, בפעם השלישית בקריירה שלה, כשהיא מנצחת במשחק הגמר ב-2 מערכות את סבטלנה קוזנצובה.
בנובמבר 2006 זכתה הנין בטורניר המאסטרס היוקרתי במדריד, הנועל את עונת הטניס, ומשתתפות בו 8 הטניסאיות הטובות בסבב באותה שנה. בכך היא השלימה שנה מפוארת עם עליה לגמר בכל ארבעת טורנירי הגראנד-סלאם (מתוכם זכייה אחת), זכייה במאסטרס, וחזרה לראש הדירוג העולמי.
את 2007 פתחה הנין בגרושים מבעלה ואהוב ילדותה פייר הארדן (Pierre-Yves Hardenne), לאחר שהיו נשואים במשך למעלה מארבע שנים. עקב הגירושים, החליטה הנין לוותר על טורנירי פתיחת העונה, ביניהם גם טורניר סידני ואליפות אוסטרליה הפתוחה. בעקבות כך פינתה הנין את המקום הראשון בדירוג לטובת מריה שראפובה, וירדה למקום השני. לאחרונה חזרה הנין למגרשים, והוכיחה שלפחות על המגרש היא נשארה חזקה ומרתיעה וזכתה בטורנירי המזרח התיכון בדובאי (זכייה שלישית בטורניר זה ועדיין ללא הפסד שם. גברה בגמר על אמלי מורסמו) וקטר.
החזרה המופלאה של הנין לסבב ב-2007 הכתה שוב כשזכתה בטורניר החימר היוקרתי אליפות צרפת הפתוחה לאחר ניצחון מוחץ על הסרבית הצעירה אנה איבנוביץ' 6-1 6-2. זוהי זכייתה השלישית ברציפות של הנין בתואר הצרפתי. בכך השוותה הנין את שיאה של מוניקה סלש ב-1992, שזכתה באותה תקופה ב-3 תארים רצופים על החימר.
פרישה ראשונה

במאי 2008 (כשהיא בת 25 בלבד) הכריזה הנין באופן מפתיע על פרישתה מטניס מקצועני. הנין הסבירה שהיא השיגה כל מה שיכלה להשיג בטניס ושאין לה מוטיבציה להמשיך ולשחק.
הנין זכתה ב-41 טורנירי WTA ביחידות ו-2 בזוגות. באמתחתה שבע זכיות בטורנירי גראנד סלאם, כאשר רק טורניר וימבלדון נשאר מחוץ להישג ידה. הנין הרוויחה מטניס (באופן ישיר) 19,461,375 דולר במהלך הקריירה שלה.
2010

בתחילת עונת 2010 הנין החליטה לחזור לסבב העולמי. באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה עד לשלב הגמר כאשר גברה בסיבוב השני על ילנה דמנטייבה, בשמינית הגמר גברה על נדיה פטרובה, ברבע הגמר גברה על מריה קירילנקו ובחצי הגמר גברה על ג'יה ג'נג 0:6 1:6, אבל בגמר הפסידה לסרינה ויליאמס בתוצאה 6-4 3-6 6-2.
פרישה שנייה

בינואר 2011 הודיעה הנין כי היא פורשת מטניס מקצועני בגלל פציעה במרפק.
סגנון המשחק

ז'סטין הנין היא שחקנית מגוונת בעלת חוכמת משחק גבוהה במיוחד. היא מסוגלת לבצע כמעט כל חבטה ש"כתובה בספר". המכה הטובה ביותר שלה היא מכת גב היד אשר נחשבת למכת גב היד הטובה ביותר בסבב הטניס הנשי, ויש הטוענים (כדוגמת הפרשן ושחקן הטניס בעבר ג'ון מקנרו) כי גם בסבב הגברי. להנין סגנון מיוחד בחבטת גב היד - היא חובטת ביד אחת בלבד לעומת רוב הטניסאים (בעיקר נשים) החובטים את חבטת גב היד כאשר שתי הידיים אוחזות במחבט.
הנין נחשבה לאחת השחקניות העקשניות וה"פייטריות" בסבב, כאשר חזרה מפיגורים הנראים בלתי ניתנים למחיקה ברמות הגבוהות ביותר.
פרסים

2003 - שחקנית הטניס של השנה בסבב ה-WTA.
2003 - הספורטאית הבלגית של השנה.
2003 - אלופת סבב ה-ITF.
2004 - הספורטאית הבלגית של השנה.
2005 - Family Circle/State Farm "השחקנית אשר עושה את ההבדל"
2005 - Whirlpool 6th Sense Player of the Year.
הערות שוליים

↑  אילנה ברגר, ‏הנין פרשה בשיא, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810620108905606  GND: 1330645839  ISNI: 0000 0000 5586 435X  LCCN: n2008030887  NKC: js20080328002  NTA: 270953167  RERO: 02-A016876466  VIAF: 84270920   WorldCat (עם VIAF): 84270920 
ז'וסטין הנין, 2006
פטר אנקרסן

פטר אנקרסן (בדנית: Peter Ankersen; נולד ב-22 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן דני המשחק כמגן בפ.צ. קופנהגן.
קריירת מועדונים

אנקרסן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסביירג. בקיץ 2010 עבר לויילה בולדקלאב מהליגה הדנית השנייה.
במרץ 2012 נמכר אנקרסן לרוזנבורג הנורווגית, אך לאחר 18 משחקים בלבד שב לאסביירג ל-4 שנים. בקיץ 2015 עבר אנקרסן לסאלצבורג האוסטרית.
בקיץ 2015 הצטרף אנקרסן לפ.צ. קופנהגן, תחילה בהשאלה ולאחר מכן בעסקת קבע. ב-2019 עבר לגנואה האיטלקית, אך לאחר עונה אחת שב לקופנהגן על חוזה עד 2024.
נבחרת לאומית

ב-17 במאי 2013, זומן אנקרסן לראשונה לסגל נבחרת דנמרק לקראת משחק הידידות נגד גאורגיה, אך נותר על הספסל לכל אורך המשחק.
ב-14 באוגוסט 2013, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–3 לפולין, כשעלה כמחליף במחצית.
אנקרסן כבש את שערו הראשון במדים הלאומיים ב-11 בנובמבר 2016, בניצחון 4–1 על קזחסטן במוקדמות מונדיאל 2018.
במאי 2018, זומן לסגל המורחב של 35 שחקנים למונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי של 23 השחקנים.
הערות שוליים

↑  PETER ANKERSEN VENDER TILBAGE TIL FCK, fck
↑  Denmark 4-1 Kazakhstan, BBC
איאן מלקולם

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  פארק היורה
 הופעה אחרונה:  עולם היורה: עולם חדש
 יוצרים:  מייקל קרייטון
 גילום הדמות:  ג'ף גולדבלום
 מידע
 מקצוע:  chaotician
 אזרחות:  ארצות הברית 
 
ד"ר איאן מלקולם הוא דמות בדיונית של מדען מסרטי פארק היורה מאת מייקל קרייטון, המהווה את אחת מהדמויות האייקוניות ביותר בזיכיון.
מלקולם הוא מתמטיקאי המומחה בתורת הכאוס שמגיע ל"פארק היורה" בידי העו"ד דונלד גנארו כדי לבחון את בטיחות הפארק ועל אף שאין לו ידע על הדינוזאורים בפארק הוא מצליח לנחש שהקיום של בני אדם עם דינוזאורים משוחזרים צפוי מראש לאסון, אשר מתחיל במהירות בעת ביקורם. הוא מוצג כגרוש בשלישית עם מספר ילדים ובקשר עם החוקרת שרה הרדינג.
דמותו של איאן מלקולם

בסדרת הסרטים הוא מגולם בידי ג'ף גולדבלום, הופעה שהפכה את גולדבלום למפורסם כשמלקולם הפך לאחד הדמויות האייקוניות והחביבות בזיכיון וידועה בעיקר בתרבות הפופולרית אמרתו: "החיים ימצאו דרך". בנוסף מלקולם הוא הדמות שהופיעה הכי הרבה עד כה על המסך, בארבעה מתוך שישה סרטים וגם נראה על גבי ספרים שכתב בתוך הסרט "עולם היורה", זאת בנוסף להופעתו בשני הספרים.
ב-2018 הוצב בפארק פוטרס פילדס (אנ') ברובע סאת'ק של לונדון פסל של מלקולם (Statue of Jeff Goldblum) בעיצובו מתוך קטע מהסרט פארק היורה, בו הוא נפצע קשה ושוכב על גבו ללא חולצה, מראה שנחשב לסמל מין. הופעה זו גררה גם ממים רבים ברשתות על מראהו.
דמותו של מלקולם מבוססת על המתמטיקאי איואר אקילנד וההיסטוריון ג'יימס גלייק, ובגדיו השחורים מזכירים את בגדי החוקר הגרמני היינץ אוטו פייטגין.
בספרים

בספר הראשון: מלקולם מוצג כמדען שנבחר בידי עו"ד ג'נארו לתת חוות דעת על הבטיחות של הפארק, אך מהרגע הראשון הוא מזהיר אותם בהתבסס על תורת הכאוס שאין לפארק סיכוי להחזיק מעמד. רוב אנשי הצוות לועגים לו ואומרים לו שהוא ישנה את דעתו מהרגע שיגיע לפארק. ואולם מלקולם מזועזע מרעיון השיבוט של מינים נכחדים ומנסה לשכנע ללא הועיל את האמונד לסגור את הפארק.
באמצע היציאה לסיור הדינוזאורים חלה סערה טרופית וכשל חשמלי הגורם לדלתות הרכבים להיפתח ולטירנוזאורוסים של הפארק לצאת. הם פוצעים את מלקולם אך הוא מצליח עד להגעת צוות חילוץ. בהמשך מתברר שהוא נפצע קשה ונאלץ לקבל כמויות של מורפיום אך נאמר שהוא לא שרד.
בספר השני: בספר השני מתברר שהוא שרד ומותו היה מסקנה מוקדמת מדי. הוא שרד אך צולע ומשתמש במקל הליכה. הוא נפגש עם החוקר ריצ'רד לוין ולא עם המונד שמת כבר ואיתו הוגה רעיון לגלות אי ובו דינוזאורים (לאחר איבוד זכרונו בעודו חסר הכרה). הוא גם נוסע לעזור לד"ר לוין שנתקע לבד באי ולא לחברתו שרה, אף שהיא מגיעה בהמשך.
הערות שוליים

↑  שחקנים נוספים שהיו מיועדים לקבל את התפקיד הם: ג'ים קארי, קמרון ת'ור (שבהמשך שיחק את ד"ר לוויס דודג'סון), ג'וני דפ, מייקל קיטון, ברוס קמפבל, מייקל ג'יי פוקס, טד דנסון, סטיב גוטנברג והבמאי ג'יימס קמרון הציע במקור שיגולם בידי ביל פקסטון
↑  Jurassic Snark: Dr. Ian Malcolm’s 10 Most Iconic Quotes
↑  The star of Jurassic World isn’t T-Rex. It’s Malcolm
↑  Giant Jeff Goldblum statue appears in London
ג'ף גולדבלום, השחקן שמגלם את ד"ר איאן מלקולם.
מוחמד אל-יונסי

מוחמד אמין אל-יונסי (נולד ב-4 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן נורווגי המשחק כקיצוני בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית ובנבחרת נורווגיה.