מורפולוגיה של הצמח - מונחים
זרע ונבט

אֶלִיפְּסוֹאִידִי (Ellipsoid) – הזרע עשוי בדמות אליפסואיד, כלומר כגוף אשר החתך דרך צירו האחד דמותו כאליפסה, והחתכים דרך שאר הצירים דמותם כאליפסה או כעיגול.
אֶנְדּוֹסְפֵּרְם (Endosperm) – חלק בזרע המשמש רקמת אחסנה המספקת מזון לעובר הצמח המתפתח ולפעמים לנבט הצעיר, המכיל בדרך כלל עמילן עם חלבון וחומרי הזנה אחרים. בצמחים מסוימים נעכלת רקמת האנדוספרם כולה על ידי העובר המתפתח, ובצמחים אחרים היא גם מצויה בזמן נביטתו של הזרע.
אנדוספרם גרעיני (Nuclear Endosperm) – בטיפוס זה אין החלוקות הראשונות של גרעין הביצית מלוות ביצירת דפנות תאים, הגרעינים מסתדרים על פי רוב על יד הדפנות, ובמרכזו של שק העובר מופיעה חללית גדולה.
אנדוספרם תאי (Cellular Endosperm) – בטיפוס זה מלווה החלוקה הראשונה של גרעין האנדוספרם ביצירת דופן שכיוונו הוא בדרך כלל לרוחב, אך יש שכיוונו הוא לאורך או באלכסון.
אנדוספרם ראשוני (Primary Endosperm) – אנדוספרם המתפתח כתוצאה מתהליך ההתלכדות של הגמטה הזכרית השנייה עם הגרעינים הקוטביים.
אנדוספרם משני (Secondary Endosperm) – אנדוספרם המתפתח כתוצאה מתהליך ההתלכדות של הגמטה הזכרית השנייה עם הגרעין המשני שנוצר מהתמזגות הגרעינים הקוטביים.
אפיקוטיל, על-פסיג (Epicotyl) – החלק בצמח שנמצא מעל לעלים הראשוניים.
היפוקוטיל, תת-פסיג (Hypocotyl) – חלק מציר העובר, בקצהו העליון מצוי פסיג אחד או יותר, והניצן של הנצר, אילו בקצהו השני מצוי השורשון שבקצהו כיפת השורש.
הליוזום (Elaiosome) –מונח אקולוגי כולל המתייחס לתוספת (appendage) לזרע או לפרי, שהיא יותר או פחות בשרנית ואכילה. הליוזום עשיר בשמן ולעיתים מכיל גם חלבון ועמילן, ומשמש כגורם משיכה לנמלים, ובכך מעודד הפצה של הזרע למרחקים. למונחים מדויקים יותר בהקשר הבוטני של המבנים המעורבים, ראה: עֲטִי או אָרִילוֹס או אריל (Aril), קָרוּנְקוּלָה (Caruncle),  sarcotesta, סטרופיול (Strophiole).
זֶרַע (Seed) – 1. גרעין הפרי שממנוּ מתפתח צמח חדש; 2. איבר המתפתח מן הביצית המופרית והוא כולל: קליפת הזרע, עובר ועל פי רוב רקמה המכילה חומרי תשמורת אם רב או מועט (אֶנְדּוֹסְפֵּרְם).
זרע דְמּוּי בֵּיצה, סגלגל (Ovate) – עלה, פרי או זרע שאורכו גדול פי 1.5 בערך מרוחבו ושבסיסו רחב במידה ניכרת מראשו, ובסיסו מעוגל וראשו חד או מעוגל.
זרע דמוי ביצה הפוכה (Obovate) – עלה, פרי או זרע דמוי ביצה, אבל ראשו קהה ורחב ובסיסו צר וחד.
זרע מָאֳרָך מֻאֲרָךְ, מוארך (Oblong) – 1. עלה ארוך במקצת, שאורכו גדול פי 2 או יותר מרוחבו וצדדיו מקבילים פחות או יותר זה לזה; 2. עלה מלבני שקצותיו קהים (אינם ישרים).
טַבּוּרִית (Hilum) – צלקת בקליפת הזרע במקום שהיה החיבור של הזרע לעוקץ (דרכה חודרים המים ביתר קלות). טַבּוּרִית (הילום) יכולה להופיע במיקומים שונים על זירעון בהתאם לסוג הצמח ולמבנה הזרע. ישנם מספר מיקומים אפשריים לטַבּוּרִית על פני הזרע, ביניהם: בסיסי (Basal) – הטַבּוּרִית נמצאת בבסיס הזרע, כפי שתיארנו קודם; קודקודי (Apical) – הטַבּוּרִית ממוקמת בקצה העליון של הזרע, רחוק מהבסיס; צידי (Lateral) – הטַבּוּרִית ממוקמת בצד הזרע, בין הבסיס לקצה; מרכזי (Central) – הטַבּוּרִית ממוקמת במרכז הזרע, אך לא בהכרח בצד או בקצה.
כָּנָף (Wing) – 1. שפה או תוספת דקה, קרומית או גלדנית, המקיפה את הזרע או את הפרי או מצורפת אליהם; 2. מלל ירוק או קרומי העובר לאורך הגבעול או הענף.
ניצן הנצר – הוא כולל את ציר העל-פסיג, המכיל פרקים של התארכו ופרימורדיה אחת או יותר של עלים.
עובר (Embryo) – 1. השורשון, קודקוד הצמיחה והפסיגים; 2. כתוצאה מההתלכדות הגמטה הזכרית עם תא הביצה מתקבלת זיגוטה, המתפתחת אחר כך לעובר.
פְּסִיג (Cotyledon) – עָלֶה או עלים המהַווים חֵלק מן העוּבָּר בצמחים והממלאים תפקיד חשוב בהזנת הנֶבט הצעיר
סטרופיול (Strophiole) – גידול עוקץ (עטי מדומה) המצוי על התפר ולא בקרבת ראש הזרע.
סרקוטסטה (sarcotesta): קליפת זרע בשרנית, או שכבה בשרנית של הקליפה (mesotesta), הנמצאת מחוץ לשכבה הקשה (sclerotesta) כאשר זו קיימת.
קְלִפַּת זֶרַע (Testa) – החלק החיצוני של הזרע המגן על העובר.
קָרוּנְקוּלָה, קרונקולה (Caruncle) – גידול עוקץ (עטי מדומה) קטן, בשרני ושומני (לעיתים קשה) המצוי בקרבת הפומה (הנקודה שבה הזרע מחובר לצמח האם) ולא בקרבת ראש הזרע.
שָׁרְשׁוֹן, שורשון (Radicle) – חלק בעובר של צמח המתפתח בסופו של דבר לשורש ראשוני של הצמח.