stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב גנות
ביוגרפיה

גנות נולד ברומניה בשם יעקב גנוט. בשנת 1963 עלה עם משפחתו לישראל. התגייס למשמר הגבול ב-1964, והתקדם במעלה שרשרת הפיקוד עד שהיה לסגן מפקד מג"ב ירושלים. ב-1980 עבר לשרת במשטרה, ומילא שם שורה של תפקידי פיקוד במחוז הצפוני של המשטרה, בהם סגן מפקד מרחב העמקים, מפקד מרחב הגליל ומפקד המחוז. באוקטובר 1997 מונה למפקד הראשון של אגף התנועה במשטרה ועמד בראשו עד ינואר 2001. בין השנים 2001–2002 כיהן כמפקד משמר הגבול. לאחר מכן, בשנים 2002–2003, היה ראש מנהלת ההגירה הראשון.
בשנת 1972 איבד את אחת מעיניו בגבול לבנון, כאשר ניסה לחלץ מפקד פלוגה מיחידת אגוז ואת נהגו. על פעולה זו קיבל ציון לשבח. על פעולת חילוץ נוספת, שבה נכנס לשדה מוקשים על מנת לחלץ אזרח דרוזי שרגליו נקטעו בשדה, קיבל את עיטור המופת של המשטרה.
באוגוסט 1994, בעת שהיה מפקד המחוז הצפוני, הואשם בחשד לקבלת שוחד, מרמה והפרת אמונים על קבלת טובות הנאה מקבלן מנצרת. במשפט זוכה מחמת הספק בכלל העבירות שיוחסו לו, אך שופטי בית המשפט העליון מתחו ביקורת חריפה על התנהגותו. שופטי הרוב, שזיכו אותו, כתבו: "כמות המקרים מקנה את הנופך המושחת, ואולם נותר ספק אם המקרים חצו את גבול השחיתות, ואם עברו מתחום העבירה המשמעתית לתחום העבירה הפלילית". בדעת מיעוט היה השופט יעקב קדמי, אשר ביקש להרשיע את גנות בעבירה של הפרת אמונים.
שירת כנציב בתי הסוהר בשנים 2003 עד 2007. בתקופת כהונתו עברו בתי הכלא לאסירים ביטחוניים מגידו, קציעות ועופר מצה"ל לשב"ס, וכן בתי המעצר שהיו שייכים למשטרת ישראל, והוכפל מספר האסירים והעצורים הפליליים והביטחוניים שנמצאים תחת פיקוח שב"ס, בהיותו כנציב שב"ס הוגדר כ"ארגון כליאה לאומי", כאשר הסוהרים שהיו משוייכים למשטרה בבתי המעצר הועברו לשב"ס. בזמן כהונתו הוקמה יחידת העילית של הארגון יחידת מצדה.
בהיותו נציב התרחש אירוע חמור שבו הורעל עד המדינה יוני אלזם, יום לפני שהיה אמור להעיד במשפט רצח במסגרת סכסוך בין ארגוני פשיעה.
בפברואר 2007, לאחר הצגת דו"ח ועדת זיילר על פרשת האחים פריניאן, ובעקבות התפטרותו של המפכ"ל משה קראדי, נבחר גנות על ידי השר לביטחון פנים אבי דיכטר למחליפו של רב-ניצב קראדי. היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, סבר שהמינוי כשר מבחינה חוקית וקבע כי "אין מניעה משפטית" שיכולה לגרום לפסילת מינוי גנות למפכ"ל. עם זאת, סבר מזוז כי המינוי בעייתי עקב עברו של גנות והביקורת שהועלתה נגדו, ועקב הצורך באמון הציבור במפכ"ל החדש.
עמותת אומ"ץ עתרה לבג"ץ נגד המינוי. בעקבות זאת, הודיע השופט בדימוס יעקב טירקל, העומד בראש הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה, כי הוועדה לא תתכנס לאשר את המינוי עד הכרעת בג"ץ בנושא. במרץ 2007 הסיר גנות את מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה.
ביולי 2007 מונה על ידי שר הפנים, רוני בר-און, לראש מינהל האוכלוסין במשרדו. בתפקידו זה הקים את רשות האוכלוסין וההגירה. בשנת 2009 מונה למנכ"ל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים. במשרד התחבורה שימש עד דצמבר 2010, עת עבר לשמש מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, זאת לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין הודיע שאין מניעה משפטית למינויו לתפקיד זה.
ב-1 באפריל 2012 מונה לתפקיד מנכ"ל רשות שדות התעופה, וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-31 בדצמבר 2021.
נפטר ב-3 ביולי 2024.
התגורר בתל אביב.
לאחר מותו הוחלט בשירות בתי הסוהר כי מתקני הכליאה בית הסוהר נפחא ובית הסוהר רמון הצמוד אליו יקראו מתחם גנות, על שמו של יעקב גנות,  הנציב ה-14 של שירות בתי הסוהר.
הערות שוליים

↑  יעקב גנות., באתר הגבורה
מליסה טאנג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1985 (בת 39) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מליסה טאנג (באנגלית: Melissa Tang; נולדה ב־7 במאי 1985) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

טאנג נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה למשפחה ממוצא סיני.
בשנת 2007 סיימה לימודי תואר ראשון בדרמה מאוניברסיטת קרנגי מלון.
קריירה

היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בין היתר בסיטקום "המפץ הגדול", "ממי", "היחידה", "שקר לי", "CSI", "גוד לאק צ'ארלי", "הבחורה החדשה" ו"בייבי דאדי". היא הופיעה גם בסרטים "בגינרס" בשנת 2010 ובסרט האינטרנטי "Inside" בשנת 2011.
היא שיחקה בתפקיד אפריל צ'ו בקומדיית המצבים של רשת פוקס "משחקי גודווין",  שעלתה לראשונה במאי 2013.
בסדרה "המפץ הגדול" היא לוהקה בשנת 2015 לדמות מנדי, דמות שנישקה את לנארד במסע לים הצפוני. היא הופיעה בפרק השני של העונה התשיעית.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרה "שיטת קומינסקי" של נטפליקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | The Routes of Wild Flowers | מתמודדת |  |
| 2009 | בוגרת | חברה בקולג' |  |
| 2010 | בגינרס | ליז |  |
| 2011 | Inside | ג'ניפר מאייר |  |
| 2013 | מת לחיות ביום טוב | לוקאס |  |
| TBA | Who Invited Them | מרגו |  |
| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | היחידה | אנה | פרק: "Sacrifice" |
| 2009 | שקר לי | אישה צעירה | פרק: "Blinded" |
| 2010 | CSI | ארין נאגנו | פרק: "Long Ball" |
| 2011 | החוק של הארייט | מארני רוסרט | פרק: "Head Games" |
| 2012 | הבחורה החדשה | ג'ן | פרק: "Backslide" |
| 2012 | גוד לאק צ'ארלי | ריטה | פרק: "Special Delivery" |
| 2012 | בייבי דאדי | קייטי | פרק: "Something Borrowed, Something Ben" |
| 2013 | משחקי גודווין | אפריל צ'ו | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2013 | איך פגשתי את אמא | אמנדה | פרק: "The Broken Code" |
| 2014 | ממי | סוזן טיילור | 4 פרקים |
| 2015 | אקסטנט | מיי פונג | 2 פרקים |
| 2015 | המפץ הגדול | מנדי צ'או | פרק: "The Separation Oscillation" |
| 2016 | היפה והחיה | גרייס רוז | 2 פרקים |
| 2017 | Adam Ruins Everything | רייצ'ל | פרק: "Adam Ruins the Hospital" |
| 2017 | ההורים גרים ממול | בריטני | פרק: "Set Visit" |
| 2017, 2019 | שלדון הצעיר | מיס פנלי | 2 פרקים |
| 2018 - 2021 | שיטת קומינסקי | מרגרט | 20 פרקים |
| 2019 | הפשע: ג'יפסי רוז | ד"ר אשלי לונגהאם | פרק: "Stay Inside" |
| 2020 | Briarpatch | גרייס צ'ואו | 2 פרקים |
| 2020 | הוואי חמש-אפס | ארין הונג | פרק: "Ihea 'oe i ka wa a ka ua e loku ana?" |
| 2020 | מגנום, בלש פרטי | ארין הונג | פרק: "Desperate Measures" |
| 2021 | בי פלוס | מייגן | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  "School of Drama Class of 2017". Carnegie Mellon University School of Drama (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-02-04.
↑  Andreeva, Nellie (28 במרץ 2012). "Regina Hall To Co-Star In Martin Lawrence Comedy Pilot; 3 Other Pilots Add To Casts". Deadline.com. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (8 במאי 2012). "3rd Update: Fox Picks Up Kevin Williamson, Mob Doc Drama, Three Comedy Series". Deadline.com. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wagmeister, Elizabeth (12 באוגוסט 2015), Casting Roundup: ‘Big Bang Theory’ Casts Leonard’s Other Woman & More, Variety {{citation}}:  (עזרה)
↑  David Buchanan, GoldDerby, GoldDerby, ‏בנובמבר 2021
צפון קנדה

צפון קנדה (באנגלית: Northern Canada) הוא חבל הארץ הצפוני ביותר של קנדה. מבחינה פוליטית, המונח מתייחס לשלושת הטריטוריות הקנדיות: יוקון, הטריטוריות הצפון-מערביות ונונאווט. אזור צפון קנדה משתרע על פני 3,921,739 קמ"ר, המהווהים כ-39.3% משטחה הכולל של קנדה.
אזור צפון קנדה מכיל כמות אוכלוסייה דלילה במיוחד – נכון לשנת 2021 חיו באזור זה כ-118,160 תושבים, באזור עצום הזהה בגודלו לגודלה של מערב אירופה.
האזור נותר עני יחסית, בעיקר בשל העלות הגבוהה במיוחד של רוב מוצרי הצריכה באזור זה, ובשל כך האזור מקבל סובסדיות ממשלתיות רבות.
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2021 היישוב המאוכלס ביותר באזור צפון קנדה הייתה העיר וייטהורס, שהכילה באותה העת 28,201 תושבים.
גלריית תמונות

הפארק הלאומי איוואוויק
וייטהורס
הטונדרה בנונאווט
יער טייגה בקוויבק
הערות שוליים

↑  "Land and freshwater area, by province and territory". www12.statcan.gc.ca. Statistics Canada. 1 בפברואר 2005. אורכב מ-המקור ב-2011-05-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Population and dwelling counts: Canada, provinces and territories, and census subdivisions (municipalities), Yukon and Yukon [Territory]". www12.statcan.gc.ca. Statistics Canada. 9 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283206705171  LCCN: sh85019363  NKC: ge129525
נפילת ברלין (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מיכאיל צ'יאורלי 
 הופק בידי:  ויקטור צירגילדזה
 תסריט:  פיוטר פבלנקו
 עריכה:  טטיאנה ליכאצ'בה
 שחקנים ראשיים:  מיכאיל גלובאני
 מוזיקה:  דמיטרי שוסטקוביץ' 
 צילום:  לאוניד קוסמטוב, Boris Aretskiy 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 1950 ברית המועצות 23 בספטמבר 1950 ישראל
 משך הקרנה:  167 דקות (מקור) 151 דקות (מצונזר)
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט תעמולה, סרט אפי, סרט מלחמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נפילת ברלין (רוסית: Падение Берлина) הוא סרט תעמולה עלילתי סובייטי בבימויו של מיכאיל צ'יאורלי ובהפקת אולפני מוספילם שיצא ב-1950. הסרט הציג את קורות מלחמת העולם השנייה, בשילוב גיבורים ועלילה בדיוניים, תוך תיאור מהלל ומשבח במיוחד של יוסיף סטלין. "נפילת ברלין" נחשב לאחד משיאי פולחן האישיות של סטלין.
עלילה > חלק ראשון

אלכסיי "אליושה" איוונוב הוא עובד ביישן ומגושם במפעל פלדה בעיר שדה סובייטית, העוקף בהרבה את מכסת הייצור שלו. הוא נבחר לקבל את עיטור לנין ולטוס למוסקבה למפגש אישי עם סטלין. איוונוב המגושם מאוהב במורה האידיאליסטית נטשה, אך מתקשה להתוודות על כך. במוסקבה, הוא פוגש את סטלין העובד בגנו והמנהיג מסביר לו שעליו לשטוח את רגשותיו וממליץ שידקלם לה שירה. (בקטע שנמחק אחרי 1953: אליושה, סטלין ויתר הצמרת הסובייטית, כולל לברנטי בריה, סועדים יחד ארוחת צהריים). איוונוב חוזר לעירו, מספר לנטשה על רגשותיו והם יוצאים לטיול בשדה חיטה. לפתע עוברים מטוסים בשמים; נטשה מנופפת אליהם, והם מטילים פצצות. מולם מתקדם טור של חיילים גרמנים, הפולשים לברית המועצות ומטילים שלטון אימים על האוכלוסייה.
אליושה מאבד את הכרתו בהפצצה. הוא מתעורר לאחר מספר חודשים בבית-חולים בעורף; איש אינו יודע היכן נטשה, והוא מגלה שהפולשים בשערי מוסקבה. בבירה, מסביר סטלין למרשל גאורגי ז'וקוב ההססן כיצד לפרוס את כוחותיו. אליושה מתנדב לצבא האדום ומשתתף במצעד בכיכר האדומה ובקרב מוסקבה, בו נהדפים הגרמנים. בינתיים, בברלין, היטלר המברך את בעלי בריתו צופה בטור ארוך של עובדי כפייה סובייטים, ביניהם נטשה. הוא מתרתח לשמע הידיעה שהסובייטים ניצחו ומורה לתקוף את סטלינגרד. גרד פון רונדשטט מסרב לתפוס את מקומו של ולטר פון בראוכיטש המודח בפיקוד על הצבא, ומסביר להיטלר כי סטלין הוא מצביא אדיר ותבוסתם ודאית. הרמן גרינג נושא ונותן עם הקפיטליסט הבריטי בדסטון על אספקת חומרים נחוצים למאמץ המלחמתי. אחרי הניצחון הסובייטי בקרב סטלינגרד, מסביר וסילי צ'ויקוב לאליושה המשרת תחת פיקודו כי סטלין נמצא תמיד עם הצבא האדום. העלילה מזנקת לוועידת ילטה, בה דנים סטלין ובעלי-בריתו, וינסטון צ'רצ'יל הערמומי והבוגדני ופרנקלין דלאנו רוזוולט התמים והשוטה, בעתיד המלחמה. (הפסקה לקהל).
עלילה > חלק שני

סטלין שואל את הגנרלים שלו מי יכבוש את ברלין, הם או בעלות-הברית המערביות; תשובתם היא שיגיעו לעיר ראשונים. היטלר סופג התמוטטות עצבים בעוד שיחידת המשמר של איוונוב מתקדמת בהתמדה לכיוון ברלין ומצווה על חייליו למות עד האיש האחרון. במחנה הריכוז בו מוחזקת נטשה, מתכננים השומרים לרצוח את האסירים לפני בוא הצבא האדום, אך יחידתו של אליושה מגיעה לשם בטרם הם מספיקים. נדמה לו שהוא שומע את נטשה, אך הם לא מוצאים זה את זה במהומה.
היטלר מצווה בייאושו להציף במים את תחנות הרכבת התחתית של ברלין כדי לבלום את הסובייטים, והמוני אזרחים טובעים. הוא נושא את אווה בראון לאישה ושניהם מתאבדים. הנס קרבס מתחנן להפסקת אש, אך סטלין מורה לצ'ויקוב לקבל רק כניעה ללא תנאי. אליושה, מליטון כנתריה ומיכאיל יגורוב נבחרים לשאת את הדגל שמונף על הרייכסטאג. הגרמנים נכנעים, וחיילים מכל רחבי ברית המועצות חוגגים את הניצחון הסופי.
מטוסו של סטלין נוחת מן העננים ומתקבל בהתלהבות על ידי החיילים ואלפי עובדי כפייה משוחררים מכל אירופה, המנופפים בכרזות עם דמותו ומהללים את שמו. סטלין מברך את הגנרלים והצבא ונושא נאום שבו הוא קורא לשלום עולמי. נטשה ואליושה הנמצאים בקהל מאתרים זו את זה ומתאחדים מחדש, מול סטלין המחייך, ומודים לו בהתרגשות על כל אשר עשה עבורם; נטשה אף מנשקת את לחיו. אסירי מחנות הריכוז המשוחררים קוראים "יחי סטלין" בשפות שונות, והסרט מסתיים במנהיג הסובייטי המאחל לכל שלווה ואושר.
שחקנים

מיכאיל גלובאני - סטלין
בוריס אנדרייב - אליושה
מרינה קובליובה - נטשה
אלכסיי גריבוב - וורושילוב
ניקולאי רז'וב - לזר קגנוביץ'
אלכסנדר חאנוב - לברנטי בריה (נמחק מהסרט ב-1953)
רובן סימונוב - אנסטס מיקויאן
פיודור בלאסביץ' - גאורגי ז'וקוב
בוריס ליבאנוב - רוקוסובסקי
יאן וריך - הרמן גרינג
ולדימיר סאבלייב - היטלר
מריה נובאקובה - אווה בראון
אולג פרייליך - פרנקלין רוזוולט
ויקטור סטניצין - וינסטון צ'רצ'יל
לקריאה נוספת

Richard Taylor, Film propaganda: Soviet Russia and Nazi Germany, I.B. Tauris, 1999. עמ' 99–127.
הערות שוליים

↑  Denise J. Youngblood . Russian War Films: On the Cinema Front, 1914–2005. 2007 ,University Press of Kansas. עמ' 95–101
↑  ראו כאן.
↑  Tony Shaw (2001). British Cinema and the Cold War: The State, Propaganda and Consensus. I.B. Tauris. עמ' 187–188.
↑  הקטע האבוד ניתן לצפייה כאן; הוא נערך החוצה מדקה 21:50 בחלק הראשון של הסרט.
↑  Olivia Khoo; Sean Metzger (2009). Futures of Chinese Cinema. Intellect Ltd. עמ' 80
הקרנת "נפילת ברלין" באמסטרדם, 8 בדצמבר 1950.
ג'נאן באו

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בת 54 בערך) נאנג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 ענף מדעי:  הנדסת כימיה, הנדסת חומרים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו (1995)  Nanjing Jinling High School  אוניברסיטת נאנג'ינג 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד  מעבדות נוקיה בל 
 פרסים והוקרה:  Beilby Medal and Prize (2009)  פרס וילארד גיבס (2020)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (2012)  Nature's 10 (2015)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2017)  מדליית וילהלם אקסנר (2018)  Clarivate Citation Laureates (2022) 
 אתר רשמי
 
ג'נאן באו (בסינית מדוברת: 鲍哲南)  נולדה בשנת 1970. באו היא פרופסור להנדסת כימית ומדעי החומר באוניברסיטת סטנפורד. היא ידועה בשל מחקרה על טרנזיסטורים אורגניים ומוליכים למחצה אורגניים.
בשנת 2015 נבחרה באו לאחת מעשרת האנשים הנחוצים ביותר לעתיד האנושות, על פי מגזין" Nature" בזכות עבודתה על ביגוד אשר כולל בתוכו רכיבים אלקטרוניים. המחקר שלה כלל גם פיתוח של ביגוד אלקטרוני המשמש כעור מלאכותי ומאפשר תחושת מגע כמו בעור טבעי.
חיים אישיים > ילדות ונעורים

ג'נאן באו נולדה בשנת 1970, בעיר נאנג'ינג במחוז ג'יאנגסו אשר בסין. באו נולדה לשני הורים חוקרים, אשר זיהו את הפוטנציאל שלה ככימאית מגיל צעיר. בשנות ה-80 החליטו הוריה  לעבור לארצות הברית, לשיקגו, אילינוי. באו הייתה צריכה לעבוד בשתי עבודות, ובנוסף ללמוד למבחן קבלה לאוניברסיטה, כדי שתוכל להתקבל לאוניברסיטה טובה.
חיים אישיים > קריירה מחקרית

באו למדה כימיה באוניברסיטת שיקגו ועשתה דוקטורט בהנחיית לפוינג יו. הדוקטורט שלה מ-1995 עסק בפולימרים נוזליים-גבישיים, שיכולים לשמש ליצירת חומרים חדשים עם תכונות ייחודיות.
אחרי סיום הדוקטורט שלה, הוצע לבאו לעבור לאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, אך היא העדיפה לעבוד במחלקת המחקר החומרי של מעבדות בל. שם החלה במחקר אשר היא מקוה שיוביל למהפכה תעשייתית בציוד אלקטרוני, שינוי בסדר גודל שיהווה לפי דבריה את ה"פלסטיק של העתיד".
בעקבות מחקרה במעבדות בל, החלה באו בשנת 2004 לעבוד עם אוניברסיטת סטנפורד בסן פרנסיסקו. שם קיבלה את התואר פרופסור להנדסה כימית והמשיכה לעבוד על המחקר שהתחילה במעבדות בל. כיום עובדים עם פרופסור באו מעל ל-50 חוקרים, וחברות רבות בארצות הברית ודרום קוריאה משקיעות תקציבים גדולים במחקרה.
מחקריה של פרופסור באו

מחקרה של באו הוביל לכמה תגליות חשובות בעולמות הכימיה והנדסת החשמל, להלן כמה מהן:
1. המעגל החשמלי הדק והאלסטי ביותר בעולם - מחקרה של באו, מחקה את היכולות של העור, שאחת מתכונותיו הקשות לחיקוי היא גמישותו. בעקבות כך, הצליחה באו ליצור את המעגל החשמלי האלסטי ביותר שנוצר אי פעם, אשר בתוכו עשרה טרנזיסטורים שעשויים מחומרים שונים. המעגל מתפקד כמו מעגל רגיל, אולם נמתח לממדים גדולים.
2. סוללה חשמלית חדשה דקה ונמתחת - אחת ממטרות המחקר של באו היא לאפשר טכנולוגיה מבוססת חשמל, אשר תהיה גמישה ותוכל להימתח לממדים גדולים. לצורך כך על המעגל החשמלי כולו להיות גמיש, כולל מקור החשמל. לפיכך, פיתחו פרופסור באו ועוזריה סוללה דקיקה ונמתחת אשר עשויה מהפלסטיק החדש שבאו עובדת עליו.
3. טרנזיסטור אשר "מרפא את עצמו" - תכונה נוספת של העור היא שיש לו יכולות להחלים. החומר החדש שפיתחה באו מסוגל לעשות זאת, וכאשר הוא נסדק או נשרט, הוא בעל יכולת לחזור למצב המכני המקורי שלו (ללא הפגיעות).
בנוסף, כל הפיתוחים של באו עשויים מחומרים ביו-מתכלים, כך שלאחר השימוש הם לא גורמים נזק לסביבה.
מחקריה של פרופסור באו > יישומים רפואיים

פרופסור באו רוצה להחזיר את התחושה לאנשים אשר חלו בשיתוק של חוש המישוש, בעזרת "עור" מלאכותי, אשר יחוש עבורם את הסביבה.
מאמרים ופטנטים

בתקופת מחקרה באוניברסיטה, פרסמה באו 525 מאמרים, כ-285 מהם צוטטו על ידי כותבי מאמרים אחרים. כיום רשומים על שמה 65 פטנטים.
הערות שוליים

1 2  ZHENAN BAO, stanford
1 2 3 4 5 6  Zhenan Bao: Breaking the barriers of futuristic skin, youtube
1 2 3 4  Organic and Carbon Nano Materials for Electronic Devices, bao reaserch
↑  Self-Healing Tech Of the Future, youtube
↑  Stanford Engineering team invents sensor that uses radio waves to detect pressure changes, youtube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426071305171  BIBSYS: 58770  BnF: cb177172641 (data)  ISNI: 0000 0001 1783 7649  LCCN: no00094973  ORCID: 0000-0002-0972-1715  SUDOC: 06110518X  VIAF: 162345014   WorldCat (עם VIAF): 162345014
דונלד ב. רדפורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בספטמבר 1934 טורונטו, קנדה 
 פטירה:  18 באוקטובר 2024 (בגיל 90) 
 ענף מדעי:  אגיפטולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורונטו  אוניברסיטת מקגיל 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו (1962–1998)  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (1998) 
 בן או בת זוג:  סוזן רדפורד 
 
דונלד ברוס רדפורד (באנגלית: Donald Bruce Redford;‏ 2 בספטמבר 1934 –  18 באוקטובר 2024) היה ארכאולוג ואגיפטולוג קנדי, פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
קריירה אקדמית

רדפורד קיבל את התואר הראשון, השני והדוקטורט שלו באוניברסיטת מקגיל ובאוניברסיטת טורונטו בקנדה. בשנים 1969–1998 היה פרופסור חבר באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1986 היה פרופסור אורח באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בישראל. בשנת 1998 עבר לאוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית.
רדפורד ניהל מספר חפירות חשובות במצרים, בין השאר בכרנכ, במנדס ובנקרופוליס של תבאי. ביחד עם רעייתו סוזאן רדפורד, אף היא אגיפטולוגית, הוא מנהל את מיזם מקדש אחנתון.
מראשית הקריירה האקדמית שלו עסק גם בארכאולוגיה מקראית ובחקר המקרא.
דעות

בספרו Egypt, Canaan, and Israel in Ancient Times, אשר זכה בפרס Biblical Archaeology Society לספר הטוב בארכאולוגיה לשנת 1993, טען כי שלטון החיקסוס במצרים וגירושם הפך למיתוס בתרבות כנען, והבסיס לסיפור יציאת מצרים ודמותו של משה.
עוד טען בספר כי כמעט כל שמות המקומות בסיפור יציאת מצרים המקראי משקפים מציאות של השושלת ה-26 בהיסטוריה של מצרים העתיקה, במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס. עמדה זו פותחה והורחבה על ידי ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן בספרם ראשית ישראל.
מספריו

History and Chronology of the Eighteenth Dynasty of Egypt: Seven Studies. Toronto University Press, 1967.
A Study of the Biblical Story of Joseph (Gen 37-50). Leiden: Brill, 1970.
Akhenaten: the Heretic King. Princeton University Press, 1984. ISBN 0-691-03567-9
Pharaonic King-Lists, Annals, and Day-Books: a Contribution to the Study of the Egyptian Sense of History. (SSEA Publication IV) Mississauga, Ontario: Benben Publications, 1986. ISBN 0-920168-08-6
Egypt, Canaan, and Israel in Ancient Times. Princeton University Press, 1992. ISBN 0-691-00086-7
The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt (editor). Oxford University Press, 2001. ISBN 0-19-510234-7
The Wars in Syria and Palestine of Thutmose III. (Culture and History of the Ancient Near East 16) Leiden: Brill, 2003. ISBN 90-04-12989-8
Slave to Pharaoh: the Black Experience of Ancient Egypt. Johns Hopkins University Press, 2004. ISBN 0-8018-7814-4
City of the Ram-Man: the Story of Ancient Mendes. Princeton University Press, 2010. ISBN 978-0-691-14226-5
The Oxford Guide: Essential Guide to Egyptian Mythology (editor), Berkley, 2003, ISBN 0-425-19096-X
הפריה

תא זרע מפרה תא ביצית
הפריה (באנגלית: Fertilization) היא תהליך בו נפגשים שני תאי רבייה או תאי מין (הקרויים "גמטות"). בבעלי חיים, תא המין הזכרי קרוי זרע, ותא המין הנקבי קרוי ביצית. שני התאים הללו מתלכדים לתא אחד הקרוי זיגוטה. התהליך מתרחש רק ביצורים המתרבים ברבייה זוויגית (מינית). ביונקים, ההפריה מכונה גם התעברות (מהמילה עובר).
תהליך ההפריה מחייב היווצרות קודמת של תאי מין (תאי זרע ותא ביצה) ובהמשך מתקיים תהליך ההפריה עצמו, מחוץ או בתוך הגוף של הנקבה. בהתאם, השמות לשתי האפשרויות הם הפריה חיצונית או הפריה פנימית.
הזיגוטה הנוצרת בהפריה מתחלקת בחלוקות מיטוטיות. התאים הנוצרים מתמיינים בכמה שלבים לכל הרקמות והאיברים שמרכיבים את היצור הבוגר. אצל היונקים, היצור הנמצא בתהליך הגדילה וההתמיינות קרוי עובר והוא מתפתח בזמן ההיריון ברחם, הנמצא בגופה של הנקבה.
הפריה באדם

בגיל הפיריון של אישה, אחת לתקופת מחזור חודשי מבשיל אחד הזקיקים ומתהווה חור בעטיפה החיצונית שלו. בשלב זה נוזל הזקיק דולף החוצה ותוך כך יוצאת גם הביצית. זהו תהליך ביוץ. הזקיק הופך לגופיף צהוב המפריש הורמונים המשפיעים על רירית הרחם. לאחר הביוץ נודדת הביצית מן השחלה אל החצוצרה, שם היא תפגוש תאי זרע, ורק אחד מהם יפרה אותה. לאחר ההפריה, נודדת הביצית המופרית אל הרחם. השינויים החלים ברירית הרחם בהשפעת הורמוני הגופיף הצהוב מאפשרים את קליטת הביצית המופרית והשתרשותה שם.
לתאי הזרע אין חוש כיוון. הם נודדים בכיוונים אקראיים, ותוך כך גם מתנגשים ביניהם. תא הזרע גם אינו מבחין במכשולים ואפשרות התנועה היחידה שלו היא קדימה. מערכת המין של האשה מלאה חריצים וסדקים, ואחוז גבוה מתאי הזרע נתקעים בתוך חריצים אלה. עצם ההגעה של תא זרע לחצוצרה כרוך בקשיים רבים: הוא חייב לעבור דרך הריר הסמיך המצוי בצוואר הרחם. תא זרע שעבר את מחסום הריר צריך להמשיך ולעבור לכל אורך הרחם ולהגיע בתנועתו האקראית לפתח אחת החצוצרות. אולם, מדי חודש מגיעה ביצית רק לאחת משתי החצוצרות. לכן, הגעה לחצוצרה האחרת היא מהלך סרק. תא זרע שהגיע לחצוצרה המתאימה חייב להמשיך בתנועתו לאורך הצינור. נראה כאילו אין כמעט סיכוי שתא זרע יצליח להגיע אל תא הביצה ולהפרות אותה. התשובה התקבלה במחקרים אשר הראו שתא הזרע, לאורך רובו של המסלול, נדחף קדימה על ידי התכווצויות של שרירי הרחם ושרירי החצוצרה.
בבני אדם, לא כל ההפריות מסתיימות בלידת תינוק בריא. מכל 100 ביציות הנחשפות לתאי זרע, רק ב-85 מתרחשת הפריה. מתוכן, רק 70 מצליחות להישתל ברחם בצורה מוצלחת ולהמשיך להתפתח. גם לאחר שזה מתרחש דברים רבים עלולים להשתבש, ועוברים רבים אינם שורדים את תשעת חודשי ההריון.
הפריה בצמחים בעלי פרחים (מכוסי זרע)

תחילת תהליך ההפריה בנביטת גרגר האבקה על הצלקת. תנאי לנביטה הוא המצאות "נוזל הצלקת" שהוא נוזל דביק ועשיר בסוכרים ובחומרים אחרים, וגורם לפריצה כמעט מיידית של הדופן הפנימי של גרגר האבקה דרך פתח הנביטה. דפנות גרגר האבקה הריק נותרות דבוקות לפני הצלקת בעוד החלק המבצע את הפריצה הופך במהירות לנחשון נביטה. הוא חודר אל בין תאי הצלקת ומתקדם מטה, אל תוך עמוד העלי, לכיוון השחלה, תוך כדי המסת רקמות עמוד העלי בעזרת האנזים צלולאז, המפרק דפנות תאים. הנחשון ניזון מחומרים שהוא סופג מהתאים המתפרקים, והאנרגיה הנוצרת משמשת להמשך צמיחתו.
כאשר הנחשון מגיע לשק העובר – מתרחשת "הפריה כפולה": קצה הנחשון, אשר מקורו בגרגר האבקה, מתפרק ומשחרר שני תאי רבייה. אחד מהם מתמזג עם גרעין הביצית ויוצר זיגוטה שתתפתח לעובר הצמח, בעוד שהשני מתמזג עם תא משק העובר, נוצר תא טריפלואידי, שהופך לאחר מכן לרקמת תשמורת (אנדוספרם) שתפקידה להזין את העובר.
השחלה מתפתחת לאחר מכן לפרי, והביצית המופרית מתפתחת לזרע.
ראו גם

תא גזע
הפריה מלאכותית
אי פריון
הפריה חוץ גופית
תגובה קורטיקלית
הערות שוליים

↑  פרי קרייצר, תורת הרביה, תל אביב: משרד הבטחון, 1979, אוניברסיטה משודרת, עמ' 30–39
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529120605171  BNE: XX527389  BnF: cb11971184p (data)  GND: 4005234-5  LCCN: sh85047904  NKC: ph168743  TE: E1.0.0.0.0.0.15
יצחק זילבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1917 ג' באב ה'תרע"ז קאזאן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 ביולי 2004 (בגיל 86) ח' באב ה'תשס"ד ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 מקום פעילות:  ברית המועצות, ישראל
 תקופת הפעילות:  ?–2004 
 
הרב יצחק יוסף זילבר (ג' באב ה'תרע"ז, 22 באוגוסט 1917 - ח' באב ה'תשס"ד, 26 ביולי 2004) היה מחנך, פעיל למען קירוב יוצאי ברית המועצות אל הדת היהודית.
ביוגרפיה

נולד בקאזאן, בירת הרפובליקה הטטרית שברוסיה, לרב בן-ציון חיים זילבר, רב העיר, וללאה גיטל בת הרב משה מישל שמואל שפירא, רב העיר רוגובה שבליטא, מחבר הספר "תבואות שמש" ועוד. אביו התגלגל לקאזאן, שבחלקים הפנימיים של האימפריה הרוסית, בעקבות העברת האוכלוסייה מהאזורים הקרובים לקו החזית במלחמת העולם הראשונה. אביו לא שלח אותו לבית הספר, כדי להימנע מחילול שבת, אלא לימדו בעצמו את מקצועות החול בנוסף לתנ"ך, למשנה ולתלמוד. מגיל ארבע עשרה החל לעבוד בבית מלאכה לתיקונים. בגיל שבע עשרה התקבל למכון טכנולוגי לכימיה, אף על פי שלא סיים בית ספר. כיוון שהלימודים שם היו כרוכים בחילול שבת, עבר ללמוד באוניברסיטת קאזאן בפקולטה למתמטיקה תחת הנחייתו של ניקולאי צ'בוטריוב. ב-1945 נשא לאישה את גיטה-לאה זיידמן מהעיר סמרה. למרות הקשיים שמר מצוות בדקדקנות ועל רקע זה התחכך עם השלטונות הקומוניסטים. הוא פוטר מעבודתו ונקרא לחקירות. ב-1951 הפקיד אצלו ידיד איגרות חוב ממשלתיות, שעל פי חוקי ברית המועצות נאסר לסחור בהן, בחשבו שלא ייערך חיפוש בביתו של הרב זילבר. כאשר באופן אקראי נערך חיפוש בביתו, נמצאו האיגרות האסורות. הרב זילבר, שסירב להפליל את הידיד, תלה את האשם בעצמו, ונשפט לשנתיים מאסר במחנה עבודה. בשנת 1960, בעקבות הביקורת שהושמעה נגד אורח חייו הדתי מעל גבי העיתונות הסובייטית, ובגלל החשש מהפקעת האחריות על ילדיו, עבר להתגורר בעיר טשקנט.
בשבט ה'תשל"ב (19 בפברואר 1972) עלה לישראל והשתכן בשכונת סנהדריה מורחבת בירושלים. עבד כמורה למתמטיקה בישיבה התיכונית והמקצועית קריית נוער. יסד את ישיבת "שבי גולה" ואת ארגון "תולדות ישורון" לעולים מרוסיה.
נפטר בערב תשעה באב ה'תשס"ד (26 ביולי 2004) ונקבר בליל הצום בהר המנוחות בירושלים.