stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופי קוקסון
ביוגרפיה

קוקסון גדלה בסאסקס ואחר כך בסאפוק, שם למדה בבית הספר וודברידג'. מאז ילדותה עסקה בשירה ובמחזות זמר. אחרי ששיחקה עם להקת תיאטרון בסיבוב הופעות ביפן, החליטה לעזוב את תחום המשחק וללמוד תולדות האמנות וערבית באוניברסיטת אדינבורו. עד מהרה חזרה לקריירת המשחק והחלה ללמוד במשך שלוש שנים בבית הספר לדרמה של אוקספורד. את הלימודים סיימה ב-2013.
עוד בהיותה בבית הספר למשחק לוהקה קוקסון למיני-סדרה "מונפליט" של ערוץ SKY 1, המבוססת על הרומן באותו שם מאת ג'ון מיד פוקנר. בתחילת 2014 הופיעה קוקסון בעיבוד הקולנועי של הרומן "Unknown Heart" מאת רוזמונד פילצ'ר, בהפקת הרשת הגרמנית ZDF. באותה שנה שיחקה בתפקיד הגדול הראשון שלה בסרט קולנוע, בתפקיד הסוכנת החשאית רוקסן "רוקסי" מורטון, בסרט הריגול "קינגסמן: השירות החשאי", המבוסס על הקומיקס באותו שם מאת מארק מילר ודייב גיבונס.
ב-2016 הופיעה קוקסון בסרט "הצייד: מלחמת החורף" בתפקיד קטן בדמות ציידת בשם פיפה. החל מיוני 2017 הופיעה בסדרה "צוענייה" של נטפליקס בתפקיד הזמרת סידני פירס. אבל הסדרה בוטלה באוגוסט אחרי עונה אחת בלבד, אף על פי שהעונה השנייה כבר הוזמנה והייתה בפיתוח. ביולי שיחקה בסרט האימה "הצליבה" בתפקיד העיתונאית החוקרת את גירוש השדים שנעשה לנזירה. בספטמבר אותה שנה הופיעה מחדש בתפקיד רוקסי מורטון ב"קינגסמן: מעגל הזהב", סרט ההמשך של "קינגסמן: השירות החשאי". עוד הופיעה במחזמר קצר לשיר "Pleader" של להקת האינדי רוק הבריטית אלט ג'יי.
ב-1 במאי 2018 שיחקה קוקסון בתפקיד ג'והאנה מגנט בסרט הדרמה ההיסטורי "Emperor". ההפקה נדחתה אחרי שהאשמות בהונאה נגד המפיק הביאו למעצרו. בסופו של דבר הסרט יצא לאור בשירות הזרמת מדיה הולו. ב-2018 גילמה את דוטי בהפקה של המחזה "Killer Joe" לצדו של אורלנדו בלום, שהועלה בטרפלגר סטודיוס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | קינגסמן: השירות החשאי | Kingsman: The Secret Service | רוקסן "רוקסי" מורטון / לנסטלוט |  |
| 2016 | הצייד: מלחמת החורף | The Huntsman: Winter's War | פיפה |  |
| 2016 |  | Emperor | ג'והאנה מגנט |  |
| 2017 | הצליבה | The Crucifixion | ניקול רולינס |  |
| 2017 | קינגסמן: מעגל הזהב | Kingsman: The Golden Circle | רוקסן "רוקסי" מורטון / לנסטלוט |  |
| 2018 | הסודות של ג'ואן | Red Joan | ג'ואן אליזבת סטנלי הצעירה |  |
| 2018 |  | Ashes in the Snow | אונה |  |
| 2019 |  | Greed | לילי מקרידי |  |
| 2021 | אינסוף | Infinite | תמי |  |
| TBA |  | Emperor | ג'ואנה מריה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | מונפליט | Moonfleet | גרייס מוהון | מיני-סדרה |
| 2014 |  | Unknown Heart | מילי לנקסטר | סרט טלוויזיה |
| 2017 | צוענייה | Gypsy | סידני פירס | תפקיד ראשי |
| 2019–2020 | המשפט של כריסטין קילר | The Trial of Christine Keeler | כריסטין קילר | תפקיד ראשי |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | פרסי אמפייר | השחקנית החדשה הטובה ביותר | קינגסמן: השירות החשאי | מועמדות |
הערות שוליים

1 2  Halligan, Fionnulla (5 ביוני 2014). "Sophie Cookson, UK Stars of Tomorrow 2014". screendaily.com. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wallace, Chris (8 ביוני 2014). "Sophie Cookson". Interview Magazine. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Putchko, Kristy (5 ביוני 2014). "Newcomer Sophie Cookson Beats Out Emma Watson For Secret Service". Cinema Blend. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (2017-08-11). "'Gypsy' Canceled By Netflix After 1 Season". Deadline. נבדק ב-2017-08-11.
↑  "Lee Tamahori's Emperor caught up in legal battle involving producer Paul Breuls". Stuff. 11 ביולי 2017. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1202262422  LCCN: no2018000872  VIAF: 21151535353902890003   WorldCat (עם VIAF): 21151535353902890003
Clint Eastwood (שיר)

"Clint Eastwood" (בעברית: "קלינט איסטווד") הוא שיר של הלהקה הווירטואלית הבריטית גורילז, שיצא לאור כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלהם ב-5 במרץ 2001. השיר נקרא על שם השחקן בעל אותו השם בשל הדמיון שלו למוזיקת הנושא של הטוב, הרע והמכוער. השיר הוא שילוב של מוזיקה אלקטרונית, דאב, היפ הופ ורוק. הבתים מושרים על ידי דל הפאנקי הומוסאפין, המתואר כפנטום כחול בקליפ, בעוד שהפזמון מושר על ידי דיימון אלברן (2-D בקליפ).
"Clint Eastwood" הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-57 בבילבורד הוט 100 האמריקאי. "Clint Eastwood" הגיע גם למקום הראשון באיטליה, למקום השני בגרמניה ולעשירייה הראשונה בשבע מדינות נוספות. הסינגל מכר 1,200,000 עותקים בבריטניה והגיע למעמד פלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-38 ברשימת 100 השירים הטובים ביותר של שנות ה-2000. באוקטובר 2011, NME דירג אותו במקום ה-141 ברשימת "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות". המגזין גם דירג אותו במקום ה-347 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים". בשנת 2021, Double J דירג אותו במקום ה-14 ברשימת סינגלי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים.
נכון לאוגוסט 2022, לשיר יש כ-600,000,000 צפיות ביוטיוב.
הקלטה

גרסאות דמו של "Clint Eastwood" הוקלטו במקור על ידי דיימון אלברן על ארבע רצועות באמצעות מכונת תופים וגיטרה. הקלטה מחודשת הדומה לדמואים אלה הוקלטה לתוך לוג'יק לשימוש כרצועת רקע. המיתרים המופיעים בשיר הם ממכונת מיתרים, Solina String Ensemble. לדברי המהנדס, ג'ייסון קוקס, "דיימון נתן לנו אישור להצית את זה על הבמה, אבל אמרנו 'לא, אתה לא יכול להצית את זה! זו קלאסיקה!'", ובסופו של דבר נעשה בו שימוש בשיר, כמו גם בכמה רצועות אחרות באלבום. התופים מסופקים על ידי מכונת תופים והכלי העיקרי המשמש בשיר הוא המלודיקה, שאלברן השתמש בה גם כדי ליצור את הרצועה הבסיסית. הקצב האינסטרומנטלי של השיר מקורו בהגדרה המוקדמת הראשונה של סוזוקי אומניקורד.
הראפר דל הפאנקי הומוסאפין הובא לשיר ברגע האחרון. קטעי הראפ הוקלטו במקור על ידי הלהקה הבריטית Phi Life Cypher, אך המפיק דן האוטומטור ביקש מדל להקליט במהירות בתים משלו לשיר במהלך הקלטה של Deltron 3030 אותה הקליט עם דל באותו הזמן. דל כתב והקליט את הפסוקים שלו ב-30 דקות, תוך שימוש בספר "איך לכתוב שיר להיט" שהעניקה לו אמו. דל אמר מאוחר יותר שהוא לא היה מודע כלל ליציאת השיר ולהצלחתו עד שאנשים שהכיר באופן אישי החלו לספר לו שהוא מושמע בכל הרדיו.
על שם השיר הסביר אלברן בריאיון לרדיט Ask Me Anything: "הקלטנו בג'מייקה והקשבנו להרבה מוזיקת דאנסהול ודמיינו שכינוי מגניב יהיה קלינט איסטווד. כמו כן, אני מעריץ גדול של השחקן ושל סרג'ו לאונה ואניו מוריקונה".
קליפ

הווידאו קליפ המונפש בוים על ידי ג'יימי האוולט ופיט קנדלנד. זה מתחיל בלוגו של גורילז באדום על רקע מסך שחור, ובציטוט הבא מהסרט "Dawn of the Dead" מ-1978: "כל גופה שלא מושמדת, קמה והורגת. האנשים שזה הורג, קמים והורגים" ביפנית ואז באנגלית. ביטוי זה נחשב פוגעני במדינות מסוימות והופקה גרסה מצונזרת המשמיטה פתיח זה. שם הקליפ והשיר הוא התייחסות למערבון המפורסם בכיכובו של השחקן קלינט איסטווד, הטוב, הרע והמכוער. אינטרפולציה של הצעקה משיר הנושא של הסרט, ובמיוחד מוטיב הלייטמוטיב של גיבור הסרט טוקו, נשמעת בתחילת הסרטון, ואחריה צחוק מרושע מצד מורדוק. גם התווים שהמלודיקה מנגנת מבוססים על הצעקה.
הלהקה נראית מנגנת את המוזיקה שלה על רקע לבן לחלוטין. 2-D נראה לובש חולצת T-Virus שככל הנראה מתייחסת ל-Resident Evil. כובעו של ראסל מתחיל לעלות מעצמו באופן מסתורי, ורוחו של דל נראית מגיחה מתחתיו. הוא מתחיל לעשות ראפ, משאיר את שאר חברי הלהקה המומים, והרקע מפתח אט אט עננים שחורים בשמיים, ומצבות ענק מתחילות לבצבץ מהאדמה, והסצנה הופכת לזו של בית קברות, כשמתחיל מטר של גשם וסופות רעמים. זמן קצר לאחר מכן, ידי גורילת זומבים מתרוממות מהקרקע. מורדוק נתפס במפשעה ונמשך לקרקע, רפרנס לסרט הזומבים של פיטר ג'קסון "Braindead". שניות לאחר מכן, גורילות הזומבים עצמן מתרוממות. מרודוק נמלט מיד, וכמה מהן רודפות אחריו. לאחר מכן הוא מסתובב ומביט בהן מתוך תסכול על חוסר יכולתו לברוח, וקופי הזומבים עוסקים בשגרת ריקודים ביזארית לפני שמורדוק מופל בחזרה על ידי ברק; שגרת ריקוד זו דומה לכוריאוגרפיה של הקליפ ל-"Thriller" של מייקל ג'קסון.
לאחר מכן נראית נודל מדלגת בשמחה, כמעט כאילו אינה מודעת כלל לסביבתה, ובדילוג שלה היא מספקת בעיטה חזקה לאחת הגורילות הזומביות. מיד לאחר מכן, דל נשאב בחזרה לראשו של ראסל כאשר כל הגורילות מתפוררות, וחברי הלהקה נותרים עומדים בבית הקברות, עכשיו בהיר באור השמש. הקליפ מסתיים במסך מפוצל המציג כל אחד מארבעת חברי הלהקה ואת שמותיהם. לקליפ יש זמן ריצה של 4:32, שהוא שונה משמעותית מגרסת האלבום, שרצה בערך 5:42, עם זאת, גרסת האלבום כוללת בערך 1:10 של רצועת הרקע המנוגנת ללא שירה מלמעלה. ה-BPM של הקליפ גם מעט איטי יותר מזה של גרסת האלבום, ולגרסת הקליפ יש סוף אחרי הפעם האחרונה שבה "My future" מושר, בעוד גרסת האלבום דועכת בסוף.
הקליפ ל-"Clint Eastwood" זכה בפרס בטקס פרסי פסטיבל הסרטים הקצרים ראשס סוהו בשנת 2001, והביס את הקליפים של בלר, פאטבוי סלים, רדיוהד ורובי ויליאמס.
משתתפים

דיימון אלברן - שירה
דל הפאנקי הומוסאפין - ראפ
דן האוטומטור - מפיק
גורילז - מפיק
טום גירלינג - מפיק שותף, מהנדס, Pro Tools
ג'ייסון קוקס - מפיק שותף, מהנדס
טובי וילן - עוזר מהנדס
טים בורל - מהנדס מאסטרינג
רוברט סטיוארט, הוויקונט קאסלריי

רוברט סטיוארט, שנודע יותר בתוארו, לורד קאסלרֵיי, המרקיז השני של לונדונדרי (אנגלית: Robert Stewart, 2nd Marquess of Londonderry, Viscount Castlereagh, נולד בדבלין ב-18 ביוני 1769, מת בהתאבדות בנורת' קריי (North Cray), אז בקנט, וכיום רובע של לונדון, ב-12 באוגוסט 1822), היה מדינאי בריטי ממוצא אירי. כמזכיר ראשי בפועל לענייני אירלנד, היה אחראי לדיכוי המרד האירי של 1798. כיהן כשר החוץ הבריטי בסוף תקופת המלחמות הנפוליאוניות בממשלת הלורד ליברפול, והיה לו תפקיד מרכזי בעיצוב הקואליציה שהביאה למפלתו של הקיסר הצרפתי. קודם לכן כיהן בשתי כהונות נפרדות כשר המלחמה, וקידם רפורמה רחבה בצבא האימפריה הבריטית.
בהמשך לכך ייצג את בריטניה בקונגרס וינה והיה מאדריכלי הקונצרט האירופי והברית הקדושה נגד הסנטימנט המהפכני שהופרח ברחבי אירופה וערער על המשטרים האבסולוטיים השמרנים והריאקציונרים לאחר פרוץ המהפכה הצרפתית. סדר הכוחות האירופי החדש שהקים החזיק מעמד במשך כמאה שנים, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. משנת 1812 ואילך, קאסלריי היה מנהיג בית הנבחרים (Leader of the House of Commons), התואר השני במעלה בממשל הבריטי לאחר ראש הממשלה.
ללורד קאסלריי היה חלק משמעותי במאבק לביטול סחר העבדים האטלנטי, והוא הביא לסדרת הסדרים בין בריטניה להולנד, צרפת, ספרד ופורטוגל שלפיהם הסכימו אותן המדינות להגביל את סחר העבדים. לצד הלורד פלמרסטון נחשב למדינאי הבריטי שתרם יותר מכל אחר לביטול העבדות. מעמדו הציבורי התערער לאחר המלחמות, לנוכח שפל כלכלי שהכה את בריטניה, תסיסה אזרחית שנגרמה עקב חקיקת חוקי הדגן, ודיכוי ממשלתי כפי שנראה בטבח פיטרלו. הוא חשד שנרדף בידי מתנגדיו ובריאותו הנפשית התערערה עד אשר התאבד ב-1822 בגיל 53. ירש אותו בתפקיד שר החוץ יריבו משכבר הימים ושנוא נפשו, ג'ורג' קנינג. פעילותו המדינית והפוליטית ביססו אותו כמעין "נמסיס" בעבור התנועות המהפכניות שקמו ברחבי אירופה והעולם כולו, בהשראת המהפכה הצרפתית ובעקבותה.
שנותיו המוקדמות > תחילת דרכו

רוברט סטיוארט נולד ב-18 ביוני 1769 (שהייתה גם שנת הולדתם של נפוליאון ושל הדוכס הראשון מוולינגטון) בדבלין, ממלכת אירלנד (אשר הייתה כפופה לריבון, ממלכת בריטניה הגדולה) למשפחת אצולה אנגלו-אירית רמת מעלה. משפחת סטיוארט היו במקור מתיישבים סקוטים באירלנד וחברים בכנסייה הפרסבטריאנית ולא הכנסייה האנגליקנית הממוסדת. משפחתו הייתה משפחה רבת השפעה, שרבים מבניה נשאו משרות מפתח מדיניות. כבר מעת הולדתו נדמה היה, כי מקצועו והדרך שאליה יפסע בחייו קבועים לפי מוצאו. אמו, שרה פרנסיס, מתה בעת לידה בהיותו כבן שנה. חמש שנים לאחר פטירתה של אמו, אביו, רוברט סטיוארט האב, נישא בשנית, לפרנסיס פראט.
סטיוארט עצמו חווה ילדות נוחה כאשר גם אביו וגם אמו החורגת קידמו וטיפחו אותו לקראת קריירה מדינית. היו לו אחד עשר אחים ואחיות למחצה, מתוכם הוא שכל שניים במלחמת חצי האי. הדמות שהשפיעה עליו יותר מכל בעת ילדותו היה סבו החורג, צ'ארלס פראט, לימים הרוזן קאמדן. פראט היה מדינאי, עורך דין, שופט ופוליטיקאי מטעם המפלגה הוויגית. בעידוד סבו החורג נרשם ללימודים בקולג' סנט ג'ון אשר באוניברסיטת קיימברידג', ב-1786. סטיוארט עצמו, בדומה לאימו, סבל מבריאות לקויה, ובעטיה גם הפסיק לבלי שוב את לימודיו באוניברסיטת קיימברידג' שנה לאחר שהחל בהם, ב-1787, אף על פי שהפגין במהלכם מוטיבציה רבה והישגיו בהם היו גבוהים. ב-1790 נבחר רוברט סטיוארט לפרלמנט האירי כציר עצמאי מטעם מחוז דאון היושב באלסטר (לחופי הים האירי), אך במקביל היה מקורב למפלגה הוויגית. משפחתו השקיעה כספים רבים לממן את התמיכה בו בבחירות, ומאמצים אלו צלחו, והביאו לניצחונו בבחירות ולבחירתו לפרלמנט היושב בדבלין. בתפקידו זה לא השקיע מאמץ רב, ואף לא בלט ביותר. משפחת קאסלריי התחרתה מספר פעמים על המושב הפרלמנטרי של דאון מול משפחת דאונשייר, שהייתה בעלת אדמות וחלקות רבות במחוז.
שנותיו המוקדמות > התחלות פוליטיות

ב-1791 ערך מסע לאירופה היבשתית וביקר בממלכת צרפת החוקתית, וכך עמד נוכח שלביה המוקדמים של המהפכה הצרפתית וחזה בנאומים בתוך האספה הלאומית הצרפתית. הוא התפעם מכישרונם הרטוריים של חברי האספה, זאת בהתחשב בקשייו שלו בנאומים לאורך כל חייו. אף על פי כן, הכאוס השלטוני שהמהפכה הביאה לה, כפי שהוא עצמו צפה בה במסעו לצרפת, הובילה את סטיוארט להתחיל לחזור בו מדבקותו ומשיתוף הפעולה שלו עם המפלגה הוויגית, שהייתה בעלת סנטימנט מהפכני-למחצה. בחזרה באירלנד הוא פעל באופן פרגמטי במטרה לחזק את השפעתו שלו ולעלות בשדרת ההנהגה: הוא תמך בממשלה כל עוד הביעה סלידה מן המהפכה בצרפת, ובמקביל תמך בקידום רפורמות חברתיות למניעת תסיסה דומה בארצו שלו, כולל אמנציפציה חלקית ומוגבלת לקתולים.
ב-1793 הוקמה באירלנד מיליציה כדי להתמודד מול אפשרות של פלישה צרפתית לאי כ'דלת אחורית' לבריטניה, ורוברט סטיוארט התגייס אליה כקצין בדרגת לייטננט קולונל (סגן-אלוף בקירוב). בשנת 1794 נישא רוברט סטיוארט לאמיליה הוברט (Hobart), שהייתה אף היא בת למשפחת אצולה אנגלו-אירית רמת מעלה. לזוג לא נולדו ילדים, אך נישואיהם היו מוצלחים ושמחים. לאורך הקריירה של סטיוארט אמיליה תמכה בו וחיזקה אותו. באותה שנה, הודות לזכאותו למועמדות בשל קשרים משפחתיים, נבחר לפרלמנט הבריטי. בהדרגה התקרב סטיוארט למפלגה הטורית, בעיקר עקב נאמנותו האישית לויליאם פיט הבן, עליה זכה לימים לתגמולים לא מעטים.
סטיוארט תמך במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה לבלימת המהפכה הצרפתית אך לעיתים ביקר את אופן התפעול והביצוע שלה. היה זה דרך עמדותיו התקרב יותר ויותר לתחום השפעתו של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן. ב-1794 נענה להצעתו של פיט וניתן לו מושב בפרלמנט הבריטי היושב בווסטמינסטר (לונדון) במקביל למושב הפרלמנטרי שאחז בו בדבלין. לצד זאת, באותה העת עדיין ריכז את עיקר פעילותו הפוליטית בתוך אירלנד כך שנמנע עקרונית מלהתערב בנושאים הנוגעים לכלל האיים הבריטיים. ב-1796 ניתן לאביו תואר האצולה "המרקיז הראשון של לונדונדרי" ובעקבות כך ניתן לסטיוארט הבן תואר האצולה "ויקונט קאסלריי".
המזכיר הראשי לענייני אירלנד > המרד האירי

ב-1795 נתמנה דודו של רוברט סטיוארט, הרוזן השני מקמדן (Camden) ללורד לויטננט (Lord Lieutenant, מעין משנה למלך) של אירלנד. בשל חוסר ניסיונו של קמדן, שסבל גם מחוסר פופולריות, הפך רוברט סטיוארט, שחזר לאירלנד, ליועצו, וכוחו ככזה גדל בהדרגה, כאשר גם סמכויותיו באירלנד גדלו בהתאם: שומר חותם המלך באירלנד (Keeper of the King's Signet for Ireland, מעין שר בלי תיק וחבר הקבינט) ואחר כך שר האוצר. בשל היעדרויות תכופות של המזכיר הראשי לענייני אירלנד (Chief Secretary for Ireland), האחראי לניהול היום יומי של הארץ, הפך סטיוארט, הלורד קאסלריי, למזכיר הראשי בפועל בשנת 1798 וכיהן כשני לדודו, הרוזן מקמדן.
התסיסה האזרחית באירלנד לאורך שנות ה-90 של המאה ה-18 הביאה אותה לסף מהפכה של הרוב הקתולי נגד המיעוט הפרוטסטנטי השלט. קאסלריי הטיף מזה שנים כי יש לערב את הרוב הקתולי בפרלמנט האירי כדי להימנע מתסיסה אזרחית רפובליקנית וקתולית. לצד זאת הוא התנגד נחרצות לתנועה המהפכנית של חברת 'האירים המאוחדים'. יום לאחר מינויו למזכיר הראשי פרסם הצהרה נגד שיסוי והסתה והרשויות החלו לרדוף אחר מנהיגי 'האירים המאוחדים'. בעקבות כך ובהשראת המהפכה הצרפתית פרץ המרד האירי של 1798. בתפקידו היה ללורד קאסלריי חלק חשוב בדיכוי המרד. הוא התמקד ברדיפת מנהיגי המרד תוך הצעת חנינה נרחבת לתומכים במורדים. צרפת מצידה שלחה צי לתמוך במהפכנים הרפובליקנים האירים אך צי זה הושמד כליל בסופה בעת ששט דרך תעלת למאנש.
מבחינה גאוגרפית, אירלנד לא מתאימה למלחמת גרילה, וכך, מרגע שהמורדים ניסו להילחם בקרבות סדורים או להשתלט על שטח, ידם הייתה על התחתונה. דיכוי המרד נעשה בתקיפות, ולעיתים באכזריות, על ידי הבריטים ותומכיהם בקרב האוכלוסייה המקומית. בין הפרקטיקות שהופעלו בעת דיכוי המרד ניתן למצוא רצח שבויים ופצועים, מעשי טבח, עינויים, אונס ושריפת בתים של המורדים ותומכיהם, שאף הם לא ישבו בחיבוק ידיים. מעשי אכזריות אלה הוזנו מהיות המרד, במובנים רבים, מלחמת אזרחים. זאת כיוון שמגזרים חשובים בחברה האירית תמכו בשלטונות, וכתוצאה, הייתה מעורבות רגשית רבה כרוכה במאבק זה. סיבה אחרת למעשי האכזריות הייתה שהמורדים, נתיני הכתר הבריטי, נחשבו לבוגדים, והיחס אליהם היה בהתאם. עם כישלון המרידה כשל ניסיונה של צרפת המהפכנית להשיג דריסת רגל בתוך האיים הבריטיים.
המזכיר הראשי לענייני אירלנד > חוק האיחוד בין בריטניה לאירלנד

בעקבות המרידה האירית הרפובליקנית, הרוזן מקמדן הוחלף בתפקיד הלורד לויטננט בצ'ארלס קורנווליס, גנרל נודע מימי מלחמת העצמאות של ארצות הברית. קורנווליס כקודמו העריך את סגולותיו ומיומנותו של קאסלריי, כמו גם נאמנותו לאימפריה. שניהם ניסו לעתור לממשלת פיט בווסטמינסטר שתחון את עיקר המורדים ותומכיהם, אך ללא הצלחה נרחבת. לאחר שבמאי החל ראש הממשלה פיט לקדם את תהליך האיחוד, בדצמבר 1798 הוזמן קאסלריי ללונדון להתדיין על האפשרות של איחוד בין ממלכת אירלנד לבין ממלכת בריטניה הגדולה (בנוסח דומה לחוקי האיחוד של 1707 בין ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד).
משנת 1799 החל קאסלריי לפעול למען איחוד רשמי של אירלנד עם בריטניה, בעוד מעמדה של אירלנד עד אז היה של מלוכה נפרדת תחת הכתר הבריטי. הוא פעל מתוך אמונה שהדבר עשוי להרגיע את אי השקט המתמיד באי, כמו גם לחזק נקודת תורפה בהגנה על בריטניה שלחמה באותה עת כנגד צרפת (שהיוותה בעצמה איום על ארץ מולדתו כפי שהתברר במהלך המרד האירי). קאסלריי עבד יומם ולילה ושקד על שכנוע חברי הפרלמנט האירי בדבלין למעשה שיפזרו את עצמם – שכן משמעות האיחוד הייתה שיתקיים רק פרלמנט אחד בממלכה המאוחדת, וזה ישב בווסטמינסטר. כאשר כשל בשכנוע דרך נאומיו לעיתים העביר שוחד לחברי פרלמנט איריים כדי שישנו את עמדתם. לנוכח מאמציו להביא לאיחוד הממלכות עמד קאסלריי לנוכח ביקורת עזה מבית כאשר מתנגדים שונים לאיחוד איימו עליו בניסיון להביא לסחיטה ויריביו הפוליטיים תקפו אותו ופרסמו ברבים את העובדה שאין לו ילדים כדי להשמיצו ולפגוע במוניטין שלו.
בהדרגה התחזק מעמדם של תומכי האיחוד, עד שאכן התקבל חוק האיחוד של 1800, ונכנס לתוקף בתחילת השנה שאחריה, כאשר ב-1 בינואר 1801 הסתיים קיומה של אירלנד כישות מדינית עצמאית והיא התאחדה עם ממלכת בריטניה הגדולה לכדי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד. כיוון שלא נלוותה לאיחוד אמנציפציה לקתולים ובפרט, רשות לישיבתם בפרלמנט המאוחד, כפי שקאסלריי הבטיח באופן לא רשמי, הוא התפטר במחאה, ביחד עם כל הממשלה בראשות פיט. עם זאת, קאסלריי נחשב בעיני קתולים רבים כמפר של ההבטחה האמורה. האמנציפציה לא ניתנה עקב התנגדותו העזה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, שהחשיב מהלך שכזה כבגידה בשבועת ההכתרה שלו ובעקרון היותו ריבון פרוטסטנטי וראש הכנסייה האנגליקנית. על אף ההתנגדות לפעולותיו מבית, קאסלריי האמין כל חייו כי פעל לטובתה של אירלנד ותמיד הגדיר עצמו אירי ולא בריטי.
מזכיר המלחמה והדו-קרב מול קנינג

קאסלריי תפס את מושבו בפרלמנט המאוחד בווסטמינסטר. תחילה לא הוצעה לו משרה בקבינט אך הוא נחשב לכוכב פוליטי עולה. בהמשך, בדומה לקאסלריי עצמו, גם פיט התפטר מתפקידו, בהיותו ראש הממשלה, בעקות סירוב המלך להביא לאמנציפציה. לאחר 17 שנים בשלטון נפלה ממשלת פיט ולפי בקשתו של זה מינה המלך את הנרי אדינגטון (חבר ילדות של פיט), לראש הממשלה החדש. פיט שכנע את קאסלריי, שבנקודה זאת פנה לשורות המפלגה הטורית בעקבות התנגדותו לזיקה המהפכנית של הוויגים, לפעול להשיג משרת קבינט בממשלת אדינגטון. ב-1802 נכנס לקבינט כנשיא הוועד המפקח (President of the Board of Control), הממונה מטעם הממשלה לפיקוח על חברת הודו המזרחית הבריטית (האחראית על הודו הבריטית). בתפקידו זה הצליח להרגיע את המחלוקות הקשות שבין החברה לבין המושל הכללי של הודו, ריצ'רד ולזלי. עוד באותה השנה ניכר קרע זמני ביחסיו עם פיט בעקבות תמיכתו בשלום הזמני של ממשלת אדינגטון עם צרפת בהנהגת נפוליאון בונפרטה.
מזכיר המלחמה והדו-קרב מול קנינג > המלחמות הנפוליאוניות

ב-1803 התחדשה המלחמה כנגד צרפת, וב-1804 התמנה ויליאם פיט הבן לראש ממשלה בשנית. קאסלריי שב לתמוך במלחמה לנוכח ההפרות הממושכות של ההסכם בידי נפוליאון והאיום שהטיל על השליטה הבריטית במלטה, הנושאת חשיבות אסטרטגית מרכזית מעצם היותה יושבת בלב הים התיכון. בנוסף, ב-1804 נפוליאון הכתיר עצמו לקיסר הצרפתים והקים את הקיסרות הצרפתית הראשונה, צעד שהיווה קריאת תיגר על מלכי אירופה והשפיע על פרוץ מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית. קאסלריי התמנה לשר המלחמה והמושבות (Secretary of State for War and the Colonies) בממשלתו החדשה של פיט, ולמעשה היה יד ימינו.
פיט היה אחראי על הקמתה של הקואליציה נגד צרפת בעוד קאסלריי השקיע את רוב זמנו ברה-ארגון ורפורמה נרחבת של צבא האימפריה הבריטית. בחזית הימית, ב-1805 קרב טרפלגר הוכיח אחת ולתמיד את העליונות הימית הבריטית וקטל כל סיכוי של התעלות צרפתית על הצי הבריטי. במקביל, בחזית היבשתית, הקואליציה השלישית התמוטטה בקרב אוסטרליץ וזמן קצר אחריה גם הקואליציה הרביעית נפלה בקרב ינה-אאורשטדט. הגרנד ארמה הצרפתי בפיקודו של נפוליאון הוכיח עצמו במערכות אלו כצבא היבשה הגדול והחזק באירופה. חיל המשלוח שקאסלריי מיהר לארגן לתמיכה בממלכת פרוסיה לא שינה את המצב בשטח ופרוסיה, כמו גם האימפריה האוסטרית, הושפלו ונפוליאון הטיל עליהן פיצויי מלחמה כמו גם ויתורים טריטוריאליים חריפים. רוסיה המשיכה במלחמה נגד הצרפתים עד אשר חוזה טילזיט ב-1807 פורר סופית את הקואליציה הרביעית והביא לפנייתה של האימפריה הרוסית לברית עם צרפת נגד בריטניה.
בשל בריאותו הרופפת של פיט, שהובילה למותו ב-1806, נטל ממנו קאסלריי יותר ויותר סמכויות. לאחר מותו של פיט התפטר קאסלריי מהממשלה, אך נתמנה שוב לאותו תפקיד ב-1807, בממשלתו החדשה של ויליאם קוונדיש, הדוכס פורטלנד. ב-1808 ניסה נפוליאון להפוך את ספרד למדינת חסות צרפתית נוספת דרך הכתרת אחיו למלך עליה ובמקביל נאבק בממלכת פורטוגל שלא נענתה לדרישותיו ושמרה על קשריה עם בריטניה. המהלך הוביל לפרוץ מלחמת חצי האי שבמהלכה התמודד הצבא הצרפתי מול גרילה ספרדית, הצבא הפורטוגזי כמו גם חיל משלוח בריטי שקאסלריי הורה לשלחו למערכה. קאסלריי ראה את הצבא מוכן למערכה לנוכח השלמת הרפורמה ומינה את הקצין הצעיר, ארתור ולסלי, לימים הדוכס הראשון מוולינגטון, לפקד על חיל המשלוח שנועד לשחרר את ליסבון מידי הצרפתים. קאסלריי הפך לפטרון של ולסלי ותמך בקידומו לתפקידי מפתח בצבא לאורך המשכן של המלחמות הנפוליאוניות.
לאחר ניצחון בקרב וימיירו ב-1808, ולסלי הוחלף בפיקוד על צבא המשלוח וחילות הברית נחלו מפלה נוספת בידי הצרפתים. הנסיגה הבריטית-פורטוגזית ביישה את ולסלי ואת קאסלריי ופגעה במוניטין של שניהם. ב-1809, בהמשך למדיניותו של פיט למימון ממלכות אירופה למלחמה בצרפת, קאסלריי תמך במימון הכלכלי של אוסטריה למערכה נוספת שהוביל לפתיחת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית. הקואליציה החמישית, כקודמותיה, הסתיימה בכישלון, אך היא דרשה מנפוליאון להסיט חלק ניכר מכוחותיו הרחק מהמערכה בחצי האי האיברי.
מזכיר המלחמה והדו-קרב מול קנינג > הדו-קרב מול קנינג וההתפטרות

עוד ב-1809 הסתכסך קאסלריי עם שר החוץ, ג'ורג' קנינג, באשר לשיגור חיל משלוח לוולכרן (Walcheren) שבארצות השפלה כדי לתמוך במאמץ המלחמה האוסטרי. משלחת זאת נראתה לקנינג כפיזור כוחות אשר יפגע במאמץ העיקרי, שהיה באותו זמן בחצי האי האיברי, מה גם שהתוכנית נראתה לו כחסרת סיכוי (ואכן נכשלה). קאסלריי וקנינג שניהם היו אירים שנולדו בהפרש של שנה. בעוד קאסלריי נולד למשפחת אצולה, קנינג נולד למשפחה מוכת עוני והיה תלוי בכספי דודו למימון לימודיו. כמו כן, קנינג נחשב לרטוריקן המוצלח של העת בעוד קאסלריי התקשה בנאומיו. קנינג ניסה להביא להדחתו של קאסלריי מן הקבינט ונעזר בעובדה שראש הממשלה הישיש, הדוכס מפורטלנד, התקשה להביא להסדר בין שריו.
הדוכס מפורטלנד הסכים תחילה לדרישת קנינג לפטר את קאסלריי, אך נמנע מלפעול במשך מספר חודשים ובסופו של דבר אפשר לפרשה לזלוג לידיעת הציבור הרחב. כשגילה קאסלריי שקנינג פעל להדחתו מהממשלה קרא את קנינג לדו-קרב. קנינג, שלא ירה מעודו באקדח, נענה, ירה, והחטיא. קאסלריי, מצידו, ירה ופצע את קנינג בירכו. הדו-קרב הפך לשערורייה לאומית כאשר עיקר דעת הקהל צידדה בעמדתו של קאסלריי, מעצם כך שהיה זה קנינג שזמם להביא לפיטוריו ומכאן שקאסלריי היה הקורבן של הפרשה. ויליאם פיילי (William Paley) תאולוג נוצרי ופילוסוף רב השפעה כתב: ”דו-קרב כעונש הוא אבסורד מאחר ויש סיכוי שווה שהעונש יפול על הפוגע או הנפגע, הדו-קרב גם איננו יעיל כאמצעי לתיקון מאחר ולא ניתן להסביר מה הוא הדרוש לתיקון או כיצד יחזיר את הגלגל לאחור או יציע פיצוי על הנזק שנגרם”. לנוכח הביקורת על כך ששני שרים בכירים בחרו באמצעי מרחיק לכת זה ליישוב המחלוקות שביניהם, שניהם התפטרו.