stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ווה (קבוצה אתנית)
אישים בולטים

הייסטינגס קאמוזו בנדה (Hastings Kamuzu Banda); 1898–1997. מייסדה ונשיאה הראשון של מלאווי וראש מפלגת הקונגרס של מלאווי. רופא במקצועו. כיהן כנשיא מלאווי מייסודה בשנת 1964 ובמשך שלושים שנים רצופות כיהן כשליט יחיד דיקטטורי. בשנת 1993 הסכים לקיים משאל עם שקבע שבמדינה יתקיימו לראשונה בחירות דמוקרטיות ובעקבותיו הודח. בנדה קידם את החינוך והתשתיות בארצו ברמה גבוהה מהמקובל באפריקה וטיפח שוויון זכויות לנשים. עם זאת, ממשלו עסק ברדיפה ועינויים של מתנגדי משטר ובנדה עצמו חי חיי פאר וראווה מושחתים, כאשר ארצו התדרדרה להיות אחת העניות בעולם.
ג'ויס הילדה בנדה (Joyce Hilda Banda); נולדה ב-1950. פוליטיקאית, מדינאית ואשת עסקים ממלאווי, שכיהנה כנשיאת הרפובליקה של מלאווי בשנים 2012–2014. מחנכת ופעילה לזכויות הנשים, ג'ויס באנדה היא מנהיגת מפלגת העם אותה ייסדה בשנת 2011. חברת פרלמנט, בעבר שרה לענייני מגדר, ילדים וקהילה, היא הייתה בשנים 2006–2009 שרת החוץ של ארצה ובשנים 2009–2012 סגנית הנשיא של מלאווי. הייתה לנשיאה ראשונה במרחב הדרום אפריקאי.
רופיה בוואזני בנדה (Rupiah Bwezani Banda); נולד 1937–2022. פוליטיקאי זמביני שכיהן בתור נשיא זמביה בין השנים 2008–2011. במהלך נשיאותו של קנת קאונדה, היה בנדה בעל תפקידים דיפלומטיים חשובים והיה פעיל בפוליטיקה כחבר במפלגת העצמאות הלאומית המאוחדת (UNIP). הוא מונה לסגן הנשיא באוקטובר 2006, ובאוגוסט 2008, הוא נבחר לנשיא בפועל.
הערות שוליים

1 2  Ntara, Samuel Josia, and Harry W. Langworthy. . F. Steiner, 1973., The History of the Chewa (Mbiri ya Achewa)
↑  Page, Melvin E., "The great war and Chewa society in Malawi.", Journal of Southern African Studies 6.2 (1980): 171-182
↑  Amy Gough, Indigenous Peoples of the World — The Chewa, www.peoplesoftheworld.org (באנגלית)
↑  Phiri, Kings M., "Some changes in the matrilineal family system among the Chewa of Malawi since the nineteenth century.", The Journal of African History 24.2 (1983): 257-274.
↑  CHEWA PEOPLE: THE GREAT MATRIARCHAL BANTU PEOPLE OF AFRICA AND THEIR ANCIENT NYAU SECRET SOCIETY, kwekudee-tripdownmemorylane.blogspot.co.il
↑  Hodgson, A. G. O., “Notes on the Achewa and Angoni of the Dowa District of the Nyasaland Protectorate.”, The Journal of the Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland, vol. 63, 1933, pp. 123–164.
1 2  Linden, Ian., "Chewa initiation rites and Nyau societies: The use of religious institutions in local politics at Mua.", Themes in the Christian History of Central Africa. London: Heinemann(1975): 30-44.
↑  Drake, Ann M., Illness, ritual, and social relations among the Chewa of central Africa, Diss. ProQuest Information & Learning, 1977.
↑  Linden, Ian., "Chewa initiation rites and Nyau societies: The use of religious institutions in local politics at Mua.", Themes in the Christian History of Central Africa. London: Heinemann(1975): 30-44.
↑  The Chewa (Nyanja) People of Southern Africa, www.orvillejenkins.com
1 2  de Aguilar, Laurel Birch, and Laurel Birch de Aguillar., "Nyau masks of the Chewa: An oral historical introduction.", The Society of Malawi Journal 47.2 (1994): 3-14.
↑  Yoshida, Kenji, "Masks and Secrecy among the Chewa", African arts (1993) 34-45.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285684505171  BnF: cb11947194t (data)  LCCN: sh85023182  NDL: 00577274  NKC: ph861601  SUDOC: 027428354 
רקדני הניאו (Nyau)
הגט מקליווא

פרשת הגט מקלֵיוֶוא הייתה מחלוקת הלכתית בדבר כשרותו של גט, שהסעירה את העולם הרבני באירופה בשנים 1766–1767. המחלוקת עסקה במקרה שבו חתן, ששפיות דעתו הייתה מוטלת בספק, ברח מייד לאחר החתונה בנמקו שהוא חש את עצמו בסכנה גדולה, ולשם כך גירש את אשתו. עלה חשש שבעת הגירושין הוא היה במצב נפשי בעייתי, שבעטיו הוא מוגדר כשוטה שגירושיו אינם תקפים. המחלוקת ההלכתית נבעה משאלת הגדרתו של החתן כשפוי, שכן אדם שאינו שפוי אינו יכול לגרש, אולם היא חרגה מגדר הדיון ההלכתי המצומצם, הציתה סכסוך נרחב בין רבנים ובין קהילות שונות, וחשובי רבני הדור התערבו בה. כתבים שנכתבו בעת הפרשה נחשבים מקור חשוב לעיסוק בסוגיות שוטה ובהגדרתו בכלל, גם מעבר לדיון המקומי בפרשה.
סיפור המעשה

בשנת 1766 (ה'תקכ"ו) השתדך בחור בשם יצחק (איציק) בן אליעזר נייבורג ממנהיים עם נערה בשם לאה בת יעקב גונצהויזן מבון (שתי הערים בגרמניה של ימינו). תאריך החתונה נקבע ליום ח' באלול באותה שנה. לקראת החתונה באו הכלה ומשפחתה למנהיים ונפגשו עם החתן. בבוקר שלאחר המפגש, אמו של החתן, שהוטרדה ממצב רוחו, שאלה אותו האם הוא מצא בה פגם כלשהו, אך הוא השיב לה שהוא מודאג בשל עניינים כספיים הקשורים לחתונה. בימים שלפני החתונה ובחתונה עצמה התרשמו הנוכחים ממצב רוחו הקודר של החתן, אך עם זאת, הוא התנהג באורח שקול ונראה מיושב בדעתו. החתונה נערכה ביום רביעי, כמתוכנן, והחתן נשא דברים ואף אכל לשובע בסעודת ליל שבת, בניגוד להוראת רופאו שלא להרבות באכילה. למחרת בבוקר, בשבת, לקח החתן את כסף הנדוניה והסתלק מהעיר בלי לומר דבר לאיש. ביום ראשון, לאחר חיפושים, נמצא החתן בעיירה סמוכה. את הכסף שמר בידיו ורק שילם על האירוח לבעל הבית שבו שהה. לאחר שהושב לביתו התעלף, וכשהתאושש ונחקר לפשר מעשיו, סירב לנמק את בריחתו. הוא רק הסביר כי נפל עליו פחד מוות במנהיים ולכן ברח. החתן נרגע לכמה ימים, אך בין המחותנים התפתח סכסוך כספי, ולאחר שיושב הסכסוך בידי רבי שמעון קופנהגן (רב מקהילתה של הכלה וקרוב משפחה שלה, חתנו של רבי יהודה מילר), החליטו כל הצדדים שהזוג הצעיר ייסע עם משפחת הכלה לבון, וקיוו כי שינוי המקום ייטיב גם את מצב רוחו של החתן, שהיה חשש כי לקה בטירוף.
שבעת ימי המשתה הסתיימו, ועד השבת הבאה הגיעו האנשים לבון. במוצאי שבת פנה החתן לרבי שמעון קופנהגן והודיע לו כי הוא מוטרד מיחסה של אשתו אליו, וכן שהוא נמצא בסכנה גדולה בבון והוא חייב לעזוב מיד את המדינה ולעבור לאנגליה. בשל כך ביקש לגרש את אשתו כדי שלא להשאירה עגונה. בהתייעצות עם הוריה הסכימה הכלה לגירושין, כדי שלא תישאר עגונה. מכיוון שבבון לא היה בית דין המוכר על ידי השלטון, ובדיסלדורף הסמוכה לא הסכים החתן להתגרש משום שרבים ממכריו היו מצויים בה, הוחלט שהגירושין יתקיימו בעיירה קליווא שבדרך להולנד, שבה התכוון החתן לעבור בדרכו לאנגליה. רבה של קליווא באותו זמן היה הרב ישראל ליפשיץ (בנו של ר' אליעזר ליפשיץ אב"ד אוסטרובצה, מחבר שו"ת "השיב ר' אליעזר" ו"דמשק אליעזר", וסבו של הרב ישראל ליפשיץ, מחבר הפירוש "תפארת ישראל"). הרב שוחח עם כל הצדדים ובאותו יום סידר את הגט. לפי טענת הרב ליפשיץ, החתן דיבר ביישוב הדעת ובהיגיון, ולא נראה כלל כמי שלקה בנפשו. לאחר שסודרו גם העניינים הכספיים והחתן הסכים להחזיר את כל כספי הנדוניה, שבו הכלה ומשפחתה לביתם, והחתן נסע לאנגליה והחל לעסוק במסחר.
השיקולים ההלכתיים

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק א'
 מקורות נוספים:  שו"ת מהר"י וייל, סימן נב; שאגת אריה (תוספת קונטרס מיוחד בסוף הספר, סימן ב); דרושי הצל"ח, דרוש כח; אור הישר, סימנים י, כד, כט; אור ישראל
השיקולים ההלכתיים > כשירות נפשית לצורך מתן גט

השאלה ההלכתית שעמדה במוקד הדיונים הייתה שאלת מעמדו הנפשי של החתן. מי שמוגדר מבחינה הלכתית כשוטה, כלומר אדם הלוקה בנפשו, איננו יכול לתת גט לאשתו, משום שפעולת הגירושין דורשת גמירות דעת מוחלטת מצידו. השאלה הייתה באיזו מידה הלם מצבו של הבעל את ההגדרה ההלכתית של השוטה.
הרב ליפשיץ, מסדר הגט ומכשירו, טען כי אמנם בשעת סידור הגט לא ידע על מעשה הבריחה של החתן במנהיים, אך ידיעה זו לא הייתה מעלה או מורידה מבחינתו, שכן שאלת כשרותו של הגט נבחנת לאור מצב הבעל בשעת מתן הגט בלבד. הוא עצמו שוחח עם הבעל מספר שעות ביום נתינת הגט, והתרשם כי היה מיושב בדעתו לחלוטין: ”וישבו אצלי כמו ג' שעות, ודברנו מעסק הגט ומשאר דברים. וגם ר' יצחק דיבר ולא ראיתי בו שמץ מנהו משטות, רק כל דבריו בהשכל כמו שאר בעלי שכל והמדע.” לעומתו טענו רבני פרנקפורט, שפסלו את הגט, כי התנהגותו של החתן בימים שקדמו למתן הגט מוכיחה בעליל שהיה שוטה, ולכן גירושיו אינם גירושין. לטענתם, לא ייתכן כי שב לשפיותו בזמן הקצר שבין פרשת מנהיים לבין זמן סידור הגט בקליווא. את הבדיקה שנעשתה על ידי בית הדין, והמוכיחה לכאורה את שפיותו של החתן, הם פסלו בטענה כי ייתכן שמדובר ב"שוטה לדבר אחד" שהשיגעון שלו אינו ניכר כל הזמן. את דעתם גיבו בתשובה שכתב מהר"י וייל, ובה קבע כי ייתכן שאין אפשרות לבחון את שפיותו של שוטה בכך שהוא עונה לעניין ומדבר בחכמה, שהרי חז"ל נתנו שלושה סימנים לשוטה; ומכאן שגם אם השוטה מדבר כאדם רגיל – אם קיימים הסימנים המעידים שהוא שוטה (למשל – מאבד מה שנותנים לו) הוא נחשב לשוטה. לסיעתו של הרב ליפשיץ הצטרפו רבי אליעזר קצנלבויגן והיעב"ץ, שסברו שיש להניח שבית הדין בדק אותו בצורה המוציאה מידי ספק את האפשרות שהוא "שוטה לדבר אחד". באופן עקרוני הסכימה סיעת המכשירים שייתכן ששוטה יתנהג ביישוב הדעת, אלא שרבי שאול אמסטרדם (מכת המכשירים) קבע כי החתן לא הוחזק כשוטה באופן קבוע ולכן די בראיות כל שהן כדי להוציאו מחזקתו זו.
נקודות נוספות שהועלו: האם העובדה שהחתן שמר היטב על הכסף שלקח בידו בשעת בריחתו ממנהיים מוכיחה שהיה שפוי בדעתו בעת הבריחה? האם בקשתו לתת גט לאשתו כדי שלא תישאר עגונה מעידה על שפיותו? האם העובדה שסירב לגלות לאיש, כולל לאביו ולרב מקליווא, מאיזו סיבה הוא מבקש לנסוע לאנגליה או העובדה שוויתר על מרבית הממון למשפחת הכלה, ואף נתן לה כתובתה. בעוד שמצד הדין לא היה צריך להעשות כן הן ראיות דווקא על טירוף?
בדיון ההלכתי שהתפתח נדונו סוגיות שונות בדבר ההגדרה ההלכתית של שוטה, ורבות מן הנקודות שעלו משמשות עד היום במערכת השיקולים ההלכתית בענייני כשירות נפשית ובענייני גירושין.
בנוסף עלו בדיון שאלות הלכתיות בדיני ספקות. המתירים טענו שמכיוון שהתעוררו ספקות אודות שפיותו של המגרש וכעת הוא שפוי, יש להכריע על פי חזקה דהשתא שגם בשעת הגירושין הוא היה שפוי. מצד שני אין להכריע את הספק על פי חזקה דמעיקרא של האישה, הייתה אסורה לפני שהתעוררו הספקות ההלכתיים, ולאסור אותה גם עתה מספק, מכיוון שבמקרה של תרי ותרי, שבו ישנם עדים כשרים הטוענים כי חל שינוי מהמצב הראשוני של החזקה, החזקה דמעיקרא מתבטלת ושוב החזקה היחידה שנותרה היא החזקה דהשתא הקובעת שהאיש שפוי. כן נטען לעצם הספק אם נשתטה כלל בשלב כלשהו, שבהיות ונולד כאדם שפוי, ישנה חזקה דמעיקרא שגם בשעת הגירושין הוא היה שפוי.
השיקולים ההלכתיים > סמכות בית הדין

עניין שלכאורה לא היה בעל משקל מרכזי בדיון, אך עלה רבות במהלך הדיונים, היה בשאלת סמכותם הפרוצדורלית של הרבנים השונים. מרגע שהצטרפו רבני פרנקפורט לדיון, שמלכתחילה לא היה להם כל קשר אליו, הם הכריזו כי כל הדיון המשפטי בנושא הגט הוא בסמכותם הבלעדית וכי פסק דינם הוא סופי ומוחלט ואין כל אפשרות לערער עליו. יתר על כן, הם סירבו לפרסם את השיקולים שהובילו אותם להחלטתם: ”מי יכריחנו לכתוב שו"ת בדבר הזה (...) שאין אנו צריכים לזולתנו, רק בעז"ה צירופנו יחד יכולים לברר וללבן שמעתא אליבא דהלכתא (=ללבן את הסוגיה כפי ההלכה) בלי שום סיוע משאר חכמים שבזמננו (...) ושום אדם לא יכול לדון בדבר הזה הן לימין הן לשמאל.”
טענה זו גררה תשובות חריפות מרבנים רבים. המתנגדים ציינו שמעולם לא הייתה דרכו של המשא-ומתן ההלכתי להתנהל ללא טיעונים וטיעונים שכנגד; אפילו בית הדין הגדול שבירושלים, שרבני פרנקפורט השוו עצמם למעמדו, היה מבהיר את שיקוליו ההלכתיים ומעמיד אותם לביקורת. רבי יחזקאל לנדא כתב בעניין זה בשו"ת שלו: ”וכבר נתעוררו רוב חכמי המדינות הללו וכתבו לק"ק פפד"מ (=קהילת קודש פרנקפורט דמיין) לברר דבריהם כשמלה על מה ומאיזה טעם הם מבטלים הגט הנ"ל, שמסדרו הוא גדול בתורה, ויפרשו טעמם ונימוקם כראוי לכל חכמי ישראל לישא וליתן בדבר הלכה. וחכמי ק"ק הנ"ל מיאנו להשיב שום טעם וראיה, רק כך עלתה במחשבה לפנינו ואין אנו צריכים לפלפל בזה עם שום חכם מחכמי ישראל (...) ושאין רשות לשום חכם מישראל לדבר דבר בעסק זה. (...) ומיום הוסדה הארץ לא נעשה בזיון לכל חכמי הדור כאשר נעשה בזמנינו ובדורינו מאת דייני ק"ק פפד"מ בכרוז הנ"ל.”
המערערים על דברי רבני פרנקפורט ציינו גם שגביית העדות שלהם נעשתה שלא כהלכה משום שלא נעשתה בפני בעלי הדין. מה גם, שהם לא הסכימו לפרסם את תוכן העדויות והפרוטוקולים של הדיונים שערכו.
טענה נוספת שעלתה על ידי המתירים היא שאין שום תוקף לפסק בית הדין של האוסרים מאחר שאסור לבית הדין לקבל עדות שלא בנוכחות בעלי הדין, ולפי דעתם אין תוקף לפסק משפטי שניתן בהתבסס על עדויות כאלו.
השיקולים ההלכתיים > היחס לעגונה

לפי פסקם של חכמי פרנקפורט, בהנחה שהבעל היה נשאר באנגליה, האישה הייתה נשארת עד סוף ימיה עגונה, ואילו לפי הרב מקליווא שערך את הגט - הרי שנתאפשר לה להינשא לאדם אחר ולהקים משפחה. בין הפוסקים המתירים היו שציינו במפורש את גורלה הקשה של האישה כשיקול העומד ברקע הדיון ההלכתי, כמקובל בשאלות ממין זה.
בהקשר זה של עיגון האישה הוזכר בדיון ההלכתי גם חרם שהכריז רבנו תם על כל מי שיערער על תקפותו של גט לאחר שניתן. הרב יחזקאל לנדא הכריז כי יערוך בעצמו את טקס הקידושין למי שיבקש לשאת את האישה, ואף נשבע ברבים כי האישה מותרת להינשא ואסור להוציא לעז על הגט.
השלכות

בעקבות המחלוקת קבעה קהילת פרנקפורט בתקנותיה, כי כל מי שתמך בהכשרת הגט לא ישמש בה כרב. לגבי הרב יחזקאל לנדא – שעמד בראש המחנה המכשיר, ודעתו הכריעה את הדיון – קבעה הקהילה כי גם צאצאיו אחריו לא ישמשו בה כרבנים. ואכן, כשנפטר רב הקהילה אברהם אביש והקהילה חיפשה מועמדים להחליפו, נמצאו רק שלושה רבנים שהתאימו לתפקיד ולא השתתפו בפולמוס, ובסופו של דבר נבחר לתפקיד הרב פנחס הורוויץ (מחבר "ספר הפלאה"). היו שאמרו שאף דעת ההפלאה הייתה לצד המתירים, אלא שלא פרסם את דעתו.
שני ספרים הסוקרים את הדיון ואת המכתבים שנשלחו בעניינו חוברו על ידי הרבנים מן המחנה המכשיר את הגט. הרב אהרון שמעון מקופנהגן כתב את אור הישר (אמסטרדם, תקכ"ט), והרב ישראל ליפשיץ כתב את אור ישראל (קליווא, תק"ל). דברי הרב אריה לייב גינצבורג (מחבר שו"ת "שאגת אריה") בפרשת הגט מקליווא מצוטטים בקונטרס מיוחד בסוף ספרו, וכך גם בחלק מהמהדורות של שו"ת "נודע ביהודה".
מחלוקת עזה זו הייתה השנייה שהסעירה את יהדות גרמניה בפרק זמן קצר, לאחר המחלוקת הגדולה בין רבי יהונתן אייבשיץ ורבי יעקב בן צבי עמדן (יעב"ץ), בה האשים יעב"ץ את רבי יהונתן בשבתאות. הפולמוסים הבאים שהעסיקו את יהדות גרמניה כבר חרגו מגבולו של העולם הרבני, שכן הם באו מצדם של אנשי תנועת ההשכלה, וישנם היסטוריונים הסבורים שערעור כבודה של הרבנות בפרשת הגט מקליווא סייע לעלייתם של המשכילים ולחיזוק ביקורתם כלפי העולם הרבני.
מבחינה הלכתית, היווה מעשה הגט מקליווא תקדים חשוב ששימש בהמשך לדיון בשאלות הנוגעות למעמדם של בעלי מוגבלויות נפשיות שונות במשפט העברי
ראו גם

הגט מווינה
לקריאה נוספת

שלמה טל, "הגט מקליבה", בתוך: סיני, גיליון כד, תש"ט, עמ' קנב–קסז, ריד–רל; נדפס בסוף הספר אור ישראל
יצחק שטרן, "הסערה סביב הגט מקליווא", בתוך: בנין אריאל מרבי שאול מאסטרדם, ירושלים תשכ"ה, עמ' ג–מא
סטנלי שניידר, "כשירות רגשית: ניתוח הלכתי ופסיכולוגי של הגט מקליווא", בתוך: החיים כמדרש – עיונים בפסיכולוגיה יהודית, תל אביב 2004, עמ' 103–122
שלמה שבא, עלילות הגט מקליווא, דבר, 1 בדצמבר 1972
הרב משה מרדכי פרבשטין, משפטי הדעת : עיונים וברורי הלכה בגדרי הדעת ובהלכות שוטה, נוספו עליהם תשובות קדמונים בעניינים אלו ובתוכן תשובות הפוסקים על 'הגט מקליווא', מכון שער המשפט, ירושלים תשנ"ה.
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נשים, הלכות גירושין, פרק ב', הלכה ט"ו.
↑  אור הישר, עמ' ד.
↑  אור הישר עמ' ה.
↑  יש המפקפקים ביחס למידת מעורבותו בפועל של רבי אברהם אביש מליסא בפולמוס; אף על פי שחתמו בשמו על כל הכרוזים, הוא חתום בעצמו בפועל רק על המכתב הראשון, וגם על חתימה זו הודיע רבי שמעון קופנהגן כי הוא חזר בו מיד לאחר החתימה וכעס על אלו שהפעילו נגדו לחץ כבד כדי שיחתום על ידי סילוף סיפור המעשה (ראו במאמרו של טל בירחון "סיני").
↑  הכרוזים באתר HebrewBooks.
↑  אור הישר סימן ה'.
↑  אור הישר.
↑  הרב לוביצקי ב"כבודן של ראשונים", מובא במאמרו של שלמה טל בירחון סיני.
↑  שו"ת מהר"י וייל, סימן נב.
↑  אור הישר סימנים י' וכ"ד.
↑  אור הישר, סימן כט.
↑  ראו למשל במאמרו של הרב משה מרדכי פרבשטיין, "משפטי הדעת".
↑  אור הישר סימן כ"ז עמ' ל, אור ישראל. במאמרו של שלמה טל בירחון סיני מביא כי בנימוקים דומים ממש השתמשו הנודע ביהודה ורבי יוסף שטינהרט מפירט.
↑  הרב ישראל ליפשיץ, אור ישראל עמ' י"ב.
↑  אור הישר סימן כ"ט, אור ישראל עמ' י"ד בנימוקים אלו השתמשו רבים מהרבנים המתירים, ביניהם גם הנודע ביהודה שציטט את הרא"ש בשו"ת הרא"ש סימן מ"ו ושאר הרבנים, ראו במאמרו של שלמה טל בירחון סיני.
↑  דרושי הצל"ח, דרוש כח.
↑  הרב צבי יחזקאל מיכלסון באתר היברו בוקס. וראו בעלי תמר לתלמוד ירושלמי, מסכת קידושין,  פרק ג', הלכה י"ב שכתב: "ולפעמים לא יוצא לפועל פסק הלכה של אדם גדול בהשגחה פרטית מן השמים כדי להושיבו על כיסא ההוראה המגיע לו, וכידוע המעשה מהגאון הקדוש בעל ההפלאה זצ"ל, שלאחר שהיה ער כל הלילה בתשובתו בנדון הגט מקליווא שהצטרף להגאונים המתירים הגט, וקרוב לאור הבוקר נשפך הדיו על התשובה ולא שלחה. וזו הייתה הסיבה העיקרית שנבחר לרב אב"ד בפרנקפורט, שהוא היה יחיד בין גאוני הדור שלא חיוה דעתו נגד הבי"ד, ובראשם הגאון הקדוש ר"א זצ"ל".
↑  ראו למשל: הרב אברהם צבי גאופטמן, האם הסובל מסכיזופרניה כשר לעדות קידושין?,
בתוך	: תחומין ל"ג (תשע"ג), עמ' 125-135.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
רבי ישראל ליפשיץ פרסם לאחר הפרשה את ספרו "אור ישראל", ובו חילופי דברים הלכתיים בעניין
קהל מדומה

קהל מדומה (אנגלית: imaginary audience) היא תופעה פסיכולוגית בה חש אדם שכלל הסובבים מתבוננים בו ומבקרים את מראהו ומעשיו, למרות שבמציאות אין הדבר כך. התופעה, בדומה לתופעת המעשיה האישית, אופיינית למתבגרים צעירים (בסביבות גיל 12-13). לדוגמה, מתבגר עלול לחשוב שהכל מודעים לפצעון שהופיע על פניו.
תאוריה אחת מסבירה את התופעה כהשלכה של אגוצנטריות (התמקדות מוגזמת של האדם בעצמו) האופיינית לגילאים אלה. המתבגר, אשר זה עתה התחיל לפתח את יכולת החשיבה המופשטת, מבין שלאחרים יש תהליכי מחשבה דומים, אך מתקשה להבדיל בין תוכן מחשבותיו שלו ותוכן מחשבותיהם של אחרים. כתוצאה מכך מייחס המתבגר את מחשבותיו לאחרים. תאוריה אחרת מסבירה את התופעה כנטייה של המתבגר לחלום בהקיץ על עצמו במצבים בין-אישיים, וקובעת שהיא הכרחית בתהליך הניתוק מהמשפחה וגיבוש הזהות העצמית.
הערות שוליים

↑  David Elkind, 1967
↑  לפי תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה, החשיבה המופשטת מופיעה לראשונה בגילאים אלו, בשלב האופרציות הפורמליות
↑  Lapsley, D. K (1993). Toward an integrated theory of adolescent ego development: The "new look" at adolescent egocentrism. American Journal of Orthopsychiatry, 63, 562-571.
קבוע הגזים

קבוע הגזים הוא קבוע פיזיקלי המסומל לרוב באות R. גודלו נקבע אמפירית על ידי מדידות. ערכו של R ביחידות MKS הוא  8.314472{\frac {J}{K\cdot mol}}.
קבוע הגזים האוניברסלי מתאר את היחס הקבוע הבא
R=PV/nT
כאשר:
P הוא לחץ ביחידות של פסקל
V הוא נפח ביחידות של מטר מעוקב
n הוא מספר המולים בגז ביחידות של מול
T הוא הטמפרטורה ביחידות של קלווין
משוואת הגז האידיאלי

קבוע הגזים מופיע במשוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי, המשוואה מתארת יחס ישר הקיים בין לחץ הגז לבין הטמפרטורה שלו, ויחס הפוך בין הלחץ לנפח. הקבוע   R הוא מקדם היחס במשוואה זו.
משוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי נראית כך:
\ PV=nRT
כאשר  \ Pהוא הלחץ,  \ T הטמפרטורה בסולם קלווין,  \ Vהנפח, ו- \ nמספר המולים של הגז.
מהמשוואה מתחייב כי שיהיו ל־R יחידות של אנרגיה למול למעלה.
היחס לקבועים פיזיקליים אחרים

קבוע בולצמן kB הוא היחס בין קבוע הגזים R לבין מספר אבוגדרו, כלומר
הוא המקבילה של R בסקאלה אטומית. לדוגמה, אם האנרגיה הקינטית של מול גז הוא  \ {\frac {3}{2}}RT אז האנרגיה הקינטית הממוצעת של מולקולה בודדת בגז תהיה  \ {\frac {3}{2}}k_{B}T
בעזרת משוואה זו נוכל לרשום את המשוואה:
כש  \ N הוא המספר המדויק של המולקולות.
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות (תהליך הפיך, תהליך בלתי הפיך) • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסאגר (1903–1976) |  |
פרנקו ארמני

פרנקו ארמני (נולד ב־16 באוקטובר 1986) הוא שוער כדורגל ארגנטינאי המשחק כיום עבור המועדון קלוב אתלטיקו ריבר פלייט ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים > תחילת דרכו

ארמני החל את דרכו בכדורגל בקבוצת הנוער של אסטודיאנטס, אך לא הספיק לערוך במדיה בכורה רשמית ועבר ב-2007 כשהוא בן 20 לקבוצת פרו קאריל. במדי פרו ערך את הבכורה המקצוענית שלו. בעונת 2008 עבר לקבוצת דפורטיבו מרלו מהליגה השנייה, שם שימש כמחליף. ארמני לא קיבל את הביטחון והתמיכה מהצוות המקצועי ושיחק רק שני משחקים בעונת הבכורה שלו בדפורטיבו מרלו ולמרות ששקל לעזוב, לבסוף החליט להישאר. בעונתו השנייה כבר הפך לשוער הראשון, שיחק 37 משחקים וזכה להתעניינות מקבוצות מסוימות בליגה הבכירה וכן כמה הצעות מחוץ לארגנטינה. לבסוף חתם ארמני על הארכת חוזהו ל-3 עונות.
קריירת מועדונים > אתלטיקו נסיונל

לקראת טורניר הפינליססיון 2010, יצאה אתלטיקו נסיונל למסע של משחקי אימון בארגנטינה ובין היתר שיחקה מול דפורטיבו מרלו. מאחר ששלושת שועריה היו פצועים, עבר ארמני ללבוש את המדים של נסיונל באותו משחק אימון והרשים מאוד את הצוות המקצועי. ראשי המועדון החליטו להחתימו מיד ובתמורה העבירו לדפורטיבו מרלו שני שחקנים: אוסוולדו בלנקו וחואן דויד בראבו. ב-22 בספטמבר 2010 ערך ארמני את הופעת הבכורה במשחק רבע גמר הגביע שבו שיחקה נסיונל מול איטגווי דיטאיירס וכבר בדקה הראשונה ספג גול מרגליו של לואיס פאאס. בסופו של דבר ניצחה נסיונל 1-5 אבל בסיכום המשחקים התוצאה הייתה 5-5 ובדו-קרב הפנדלים ארמני לא עצר שום כדור ואיטגווי העפילה לחצי הגמר. מאותו משחק הוא מיעט לקבל הזדמנויות ובשלב מסוים הפך לשוער החמישי של הקבוצה. למרות מספר הצעות מהMLS ומהליגה בוונצואלה, ארמני החליט להישאר ב-2011 ולהילחם על מקומו. הוא אומנם היה שותף לאליפות שהשיגה הקבוצה בטורניר האפרטורה, אך שוב מיעט לשחק בליגה וכן גם בטורניר הפינליססיון. במסגרת הגביע הקולומביאני, לעונת זאת, פתח בכל המשחקים, 24 סה"כ.
בשנת 2012 ארמני עוד נלקח פחות בחשבון על יד המאמן סנטיאגו אסקובר, עד שחשב אפילו לעזוב את הכל ולחזור לארגנטינה, כאשר ראה שהמועדון רכש את כריסטיאן בונייה, אז שוער הנבחרת הצעירה. השיא היה כאשר החליף את גסטון פסוטי שנפצע במשחק גביע, אך במהלך המשחק קרע את הרצועות וסיים את הטורניר. כשבונייה וקאמילו ורגאס הופכים לשוערי הקבוצה הבכירים, ארמני ביקש לחזור למולדתו.
קריירת מועדונים > השינוי במעמדו

לקראת הטורניר של 2013 רכשה נסיונל את שוער הנבחרת בעבר, לואיס מרטינס, שימלא את מקומו של פסוטי שחזר לארגנטינה. שני השוערים הנוספים היו כריסטיאן בונייה וקאמילו ורגאס. מעמדו של מרטינס התערער לאחר שלא הצליח לשמור על יציבות וזימונים תכופים של בונייה לנבחרת הצעירה, הכניסו שוב את ארמני לרוטציה, כאשר שיחק ברוב משחקי הגביע ובמחזור האחרון בליגה הסדירה מול קוקוטה דפורטיבו, במה שהיה למשחק ששינה את מעמדו בקבוצה. ארמני היה המצטיין ואף הדף פנדל שמנע את הפסדה של נסיונל ולמעשה מאותו הרגע לא איבד את מקומו בהרכב. בפלייאוף עמד ארמני בכל שמונת המשחקים ועזר לקבוצה לזכות באליפות על חשבון אינדפנדיינטה סנטה פה, כאשר היא מנצחת 0-2 בסיכום שני המשחקים. התצוגה של ארמני לאורך משחקי הפלייאוף היקנו לו הארכת חוזה בקבוצה עד יוני 2016.
בחצי השני של שנת 2013 ירדו הופעותיו של ארמני בליגה בעיקר מאחר שהמאמן, חואן קרלוס אוסוריו, ביצע שינויים תכופים בשחקנים בין המסגרות השונות וארמני שיחק לראשונה בטורניר בין לאומי, כשנסיונל השתתפה בקופה סודאמריקנה. ב-2 באוקטובר 2013 שבר ארמני את השיא בקולומביה של אוטוניאל קינטאנה לשוער ששמר על שער נקי כאשר לא ספג במשך 1046 דקות בכל המסגרות. ארמני אף נבחר לשוער הטוב ביותר לאורך טורניר הקופה סודאמריקנה. לקראת סוף השנה זכה ארמני עם הקבוצה בעוד אליפות, למרות שמרטינס היה השוער שעמד בשער בגמר וכן בגביע אחרי ניצחון על דפורטיבו קאלי 0-2 בסיכום שני המשחקים.
קריירת מועדונים > השתתפות ראשונה בקופה ליברטדורס

בתחילת 2014 המשיך אוסוריו את חלוקת המשחקים בין ארמני למרטינס, כאשר ארמני יועד לשחק בליגה ומרטינס בקופה ליברטדורס. הופעות לא משכנעות של האחרון הביאו לכך שארמני ערך את משחק הבכורה שלו בטורניר הבכיר של היבשת מול גרמיו באצטדיון אטנאסיו חירארדוט. הוא שיחק גם במשחק האחרון של שלב הבתים מול ניואל'ס אולד בויס ובשמינית הגמר מול מחזיקת הגביע היוצאת, אתלטיקו מיניירו, היה המצטיין בקבוצה בעיקר במשחק החוץ בברזיל, שעזר מאוד לאתלטיקו נסיונל להדיח את הברזילאים. ב-21 במאי 2014 היה אחד המצטיינים בניצחון של נסיונל בגמר הליגה על ג'וניור ברנקייה בדו-קרב פנדלים ובזכייה השלישית ברציפות באליפות. אתלטיקו נסיונל הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בשלוש אליפויות רצופות במסגרת הטורנירים הקצרים. ב-26 בנובמבר באותה שנה, היה הגיבור של הקבוצה במשחק חצי גמר הקופה סודאמריקנה מול סאו פאולו כשהדף שני פנדלים בדו-קרב הבעיטות והעלה את אתלטיקו נסיונל לגמר הטורניר, אותו הפסידה מול ריבר פלייט.