stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות קרלסרוהה
היסטוריה > דמוגרפיה

| --- | --- |
מספר תושבים יהודים לפי שנים
שנה: מספר יהודים
1825: 893
1860: 1062
1875: 1488
1900: 2577
1910: 3058
1925: 3386
1933: 3199
1935: 2770
1937: 2600
1939: 1319
1941: 133
1945: 18
1946: 63
1960: 171
1965: 219
1970: 261
1980: 259
2009: 900
הערות שוליים

↑  התנפלות על יהודים בקרלסרוהא, דבר, 3 במרץ 1926
בית קברות Grötzingen
מלחמת העולם הראשונה
גג בית הכנסת הייחודי, בצורת מגן דוד. זכר לקהילה מפוארת שלא שרדה
אנדרטה בבית הקברות היהודי בקרלסרוהה לזכר בני הקהילה שנרצחו בשואה
ארמון, חנוכייה, 2006
חנוכה עם ראש העיר 2016
הילה וכסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ה'תר"ג שוואבך, פרנקוניה
 פטירה:  כ"ז בסיון ה'תרנ"ד (בגיל 51 בערך) הכברג(גר')
 מקום פעילות:  בוואריה
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  קבלה, מיסטיקה, פסיקת הלכה
 רבותיו:  הרב יצחק דב במברגר, הכתב סופר
 תלמידיו:  אברהם גרינבאום
 חיבוריו:  "דבר אזהרה לישראל"
 
הרב אלחנן-הענליין "הִילֶה" פנחס משה חיים וכסלר (בגרמנית: Heinrich "Hyle" Wechsler;‏ תר"ג, 1843 – כ"ז בסיון תרנ"ד, 1 ביולי 1894) היה רב, מורה לתלמוד ומקובל בפרנקוניה שבבוואריה. בשנת 1881 פורסמה בעילום שמו החוברת "דבר אזהרה לישראל", שבה טען שנגלה לו בחלום כי האנטישמיות העולה תביא השמדה וחורבן חסר תקדים על יהודי אירופה וכי עליהם להקדים ולעלות לארץ ישראל.
ביוגרפיה

וכסלר נולד בשוואבך הסמוכה לנירנברג, בחבל ארץ שהשתמרו בו המסורות של יהודי בוואריה. הוא היה נכדו של מנדל רוזנבאום מצל, והיה ילד חולני וחלוש (השם "חיים" ניתן לו כסגולה לרפואה בזמן שהיה חולה מאוד). הוא הוסיף לסבול ממחלות, בעיקר שחפת, כל ימי חייו. כילד למד בבית הספר היהודי בשוואבך, ואצל דודו, הרב אברהם וכסלר, רבה של שוואבך. משבגר מעט עבר ללמוד בישיבה שהקים סבו מנדל רוזנבאום בעיירה צל על הנהר מיין, ולאחר מכן המשיך במוסד של הרב יצחק דב במברגר בווירצבורג. לימים נסע לישיבת פרשבורג בהונגריה, שם למד שלוש שנים אצל הרב ליבר ואצל הכתב סופר וקיבל היתר הוראה. אחד מחבריו לספסל הלימודים היה בן גילו הרב דוד צבי הופמן (שבהמשך אף נישא לבת דודו צירלה בת הרב יונה רוזנבאום). בגיל עשרים ושלוש נשא הרב וכסלר את קלרה (גערלה) בת דודו אליה רפאל רוזנבאום והתיישב בשוואבך, שם החל לעסוק במסחר ובמקביל שימש כדיין וכמורה לתלמוד במוסד להכשרת מורים יהודים. לבני הזוג נולדו שבעה ילדים. הוא כתב תשובות וניהל התכתבות בנושאי הלכה עם רבים מרבני גרמניה, כולל רש"ר הירש, עזריאל הילדסהיימר, במברגר והופמן. וכסלר השתייך לחוג המקורבים של במברגר.
רבים מקרובי משפחתו ומכריו של הרב וכסלר היו תלמידי תלמידיו של המקובל הפרנקפורטאי שהוחרם באותו הזמן רבי נתן אדלר, והוא עצמו החל להתעניין בנעוריו בקבלה ובמיסטיקה (הגם שלא הייתה לו משנה קבלית סדורה ופועלו בתחום היה מועט ואקלקטי), שהעיסוק בהן נגוז כמעט לגמרי ביהדות גרמניה בעידן האמנציפציה והנאורות. הוא העיד על עצמו שבתחילה נטה לאורח חשיבה רציונליסטי, אך בגיל צעיר השתכנע, לאחר שחווה חלומות וחזיונות שהבחין בתוכם בסדר פנימי ובמשמעות, שניתן להבדיל בין חלומות שווא רגילים לכאלו שצפונים בהם מסרים. הוא תיעד בפירוט כעשרים חלומות שחלם בימי חייו, ובין היתר העיד שפעם ראה את ישו בדמות אור בוהק ואילו הרב וכסלר היה היחיד בכל העולם שסירב לו והיה נכון למות על קידוש השם. בפעמים אחרות, טען שחווה מעין חוויות מגידיות כשחלם שהמשרתת ערבבה בשר וחלב וגילה כי אכן עשתה כן, או שחזה שהמזוזה באחד החדרים נעלמה וראה במציאות שהקלף נגנב.
יחד עם תחום עניינו אימץ חומרות ודקדוקים שכמעט ולא נראו עוד ביהדות גרמניה. לדוגמה, הוא הקפיד להתרחק מנשים, ובמכתביו ביקר קשות את אסכולת "תורה עם דרך ארץ" על המתירנות שסבלה בדבר זה בקרב הציבור. מבחינת התנהלותו והשקפתו היה רחוק מהנאו-אורתודוקסיה, שייצגה את שומרי המצוות בארצו: הוא אחז למשל בדעת הרמב"ן שהאגדה והקבלה מקורן בסיני ממש כמו ההלכה, והתמרמר על כך שבני דורו לא מכירים בחשיבות החלומות והחזיונות אף על פי שאלו מוזכרים במקורות למכביר. כפי שכתב יוסף שלמון, ניתן היה לשייכו לשרידיה של היהדות המסורתית בגרמניה, אישים כמו הרב צבי הירש קלישר, וגם לחוגים הקיצוניים שהתנגדו למודרנה ושצמחו אז בהונגריה, שעם מנהיגם עקיבה יוסף שלזינגר עמד בקשר התכתבות קרוב.
ב-1873 השתתף בפולמוס שהתעורר כשהרב דוד צבי הופמן חיבר מאמר אודות מר שמואל, תוך שימוש במתודה היסטורית-ביקורתית. הוא ורבנים אחרים, כולל רש"ר הירש, תקפו את הופמן על ההזדקקות לשיטה הזו וראו בכך פגיעה ביסודי האמונה.
בנוגע לסוגיית הפרדת הקהילה בפרנקפורט וכסלר נטה לדעת הרב במברגר. ב-1878 חיבר מנשר בשם "לשאלת פולמוס הירש-במברגר", בו הביע את עמדתו התומכת בקריאתו של הרב במברגר לאורתודוקסים שאל להם לפרוש, ונימק זאת בטיעונים מיסטיים של אחדות כלל ישראל. לבסוף החליט שלא לפרסם את המסמך, שנתגלה וזוהה רק שנים רבות לאחר מכן. באותה שנה, לאחר שהירש ונאמניו פרשו מהקהילה הכללית, דחה הרב וכסלר את הצעת הרוב האורתודוקסי בפרנקפורט דמיין שנותר בשותפות עם הרפורמים, לבוא ולכהן כרבם (המשרה ניתנה לבסוף לרב מרדכי הורוויץ).
ביוגרפיה > חיבור הקונטרס "דבר אזהרה לישראל"

ב-1873 חווה הרב וכסלר סדרת חלומות אותם פירש כהתגלות של אליהו הנביא, שבא להזהיר אותו מחטאי עם ישראל ולבשר על עונש כבד הצפוי להם ועל קץ הימים המתקרב. הוא לא פרסם את דבר חזיונותיו, ורבקה הורוביץ שיערה שהמתין לאותות נוספים.
ב-1878 הופיעה האנטישמיות לראשונה בגרמניה, כשאדולף שטקר החל לדרוש נגדם בחצר הקיסר. הרב וכסלר ראה באירועים את התגשמות חזיונותיו מ-1873, וחיבר בדצמבר מנשר בגרמנית בשם Ein Wort der Mahnung an Israel um Beherzigung der Judenhetze und merkwürdige darauf bezügliche Träume ("דבר אזהרה לישראל לשים לב להסתה נגד היהודים ועל חלומות ראויים לציון הקשורים בכך").
בחיבור זה הציג את חלומותיו ואת פרשנותו להם. הוא כינה את שנאת הגזע כשנאה ל"אלמנט השמי" (עמוד 4) וכתב כי שנאת ישראל החדשה - "שנאת הגזע" - קשה מקודמתה "שנאת הדת" (עמוד 18) וכי היא תביא לאסון חסר תקדים ולהשמדה.
כמו כן בחיבור זה קרא לאחדות ולהשלמה בין היהודים מכל הזרמים וההשקפות והצהיר שהמוצא היחיד נמסר לו על ידי אליהו הנביא, ועליהם לעלות לארץ ישראל כדי לקיים בה חיי תורה ולעבוד את אדמתה. הוא סבר כי רש"ר הירש, הרב הילדסהיימר, ד"ר הרב מרקוס מאיר להמן וכמה נכבדים אחרים היו צריכים להנהיג את העולים.
רבקה הורוביץ ציינה כי בעוד שקריאות לעזוב את אירופה לארץ ישראל הועלו כבר קודם, הרב וכסלר היה ללא ספק היהודי הראשון שהבחין במאפיינים הגזעיים של האנטישמיות והבדיל בינה לשנאת היהודים הנוצרית המסורתית. בחיבורו הדגיש כי עקב מאפייניה הגזעיים של האנטישמיות אין הפעם אפשרות להינצל באמצעות התנצרות, והאויב נחוש "לכלות את היסוד השמי ולעקרו משורש כליל, לעשות את השמים סדן למקבת עמלק." כך בעת שיהודי גרמניה ביטלו את התופעה או התעלמו ממנה, הוא היה משוכנע שהיא תמיט עליהם חורבן.
הרב וכסלר החל לתור אחר הסכמות מרבנים בטרם פרסם את אזהרתו לציבור הרחב. "דבר אזהרה" ספג התנגדות כמעט מכולם, הן בשל תוכנו המיסטי-אפוקליפטי והן בשל נימתו ההיסטרית לנוכח האנטישמיות, שנתפסה כתופעת שוליים.
מכתב ביקורת חריף במיוחד, שמחברו לא ידוע בוודאות (אך כל החוקרים, ובכללם גרשם שלום ומרדכי ברויאר, סברו שנכתב בידי רש"ר הירש בהסתמך על הסגנון האופייני לו ובהסתמך על התייחסותו באחד ממכתביו ל"עניין מזיק" שהיה קשור לחלומות) שלל את "דבר אזהרה" בראש ובראשונה בשל קביעת הכותב כי מי שטוען לחלומות נבואיים בימים אלה חייב להיות מטורף או רמאי. מתיאס מורגנשטרן הצביע על כך שהירש התנגד גם כללית לגישה של אחדות מיסטית בכלל ישראל ללא שאלה של קיום מצוות, ואולי הונע בין היתר מהזיקה בין "דבר אזהרה" לשאלת פולמוס הפרדת הקהילות. בראשית 1881 שלח הרב וכסלר את בקשת ההסכמה האחרונה שלו לרב שלמה פלסנר. הוא העיד באיגרתו כי סבל פגיעות והשמצות רבות, בייחוד מצד מחבר המכתב הקשה (אותו האשים בלשון הרע), כי הוא חולה ומדוכא, אך גם כי חלם עוד חלומות בהם נאמר לו להוציא לאור את "דבר אזהרה."
לבסוף במאי 1881 פרסם את דבר אזהרה, בשם הבדוי "ישרן מִלּוֹ דְבָר איש וירצבורג". לחיבור זה הוא צירף כמה דברי פולמוס במחאה על היחס המזלזל בחלומות ובמיסטיקה שהיה עד לו.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

בשנותיו האחרונות כיהן כמחנך במוסד להכשרת מורים יהודיים בעיר הכברג(גר'), אם כי לא ירש את תפקיד המנהל שהותיר הרב אלעזר אוטנזוסר. הרב וכסלר נפטר בגיל 51 מסיבוכי מחלת הנשימה שממנה סבל כל ימיו. גרשום שלום החשיב אותו למקובל האחרון שפעל בגרמניה. בנו, הרב שלמה, שעלה לירושלים בשנת 1888, הצטרף לעדה החרדית ונעשה חסיד ברסלב, החשיב את אביו למעין נביא. גם הוא עסק בקבלה.
לקריאה נוספת

Berthold Baruch Strauss, The Rosenbaums of Zell - A Study of a Family, London, 1962
רבקה הורוביץ, The Mystical Visions of Rabbi Hyle Wechsler in the 19th Century, בתוך: Mysticism, Magic and Kabbalah in Ashkenazi Judaism. ולטר דה גרויטר, 2012. עמ' 257–274.
אריאל סמואל, "קדם-ציונות" – שורשי הציונות בשנות השבעים של המאה התשע-עשרה עיון בתוכניות ליישוב ארץ ישראל של שמעון ברמן ושל פינחס משה אלחנן (הילה) וקסלר כדוגמאות להגות ולפעולה קדם-ציוניות באותו פרק זמן. עבודת גמר, המכון ליהדות זמננו, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ו-2006.
James Kirsch, The Reluctant Prophet: An Exploration of Prophecy and Dreams. Sherbourne Press, 1973
דבר אזהרה לישראל, הוצאת מרכז דינור ירושלים תשנ"א מהודורה גרמנית מקורית ותרגום לעברית בצירוף מבוא מאת ד"ר רבקה הורוויץ.
הערות שוליים

↑  דבר אזהרה לישראל, הוצאת מרכז דינור ירושלים תשנ"א עמ' 9–10 ובמהדורה הגרמנית עמ' 13-14.
↑  Matthias Morgenstern, From Frankfurt to Jerusalem: Isaac Breuer and the History of the Secession Dispute in Modern Jewish Orthodoxy, Brill 2002. עמ' 180-182.
המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון

| --- | --- |


 צוות חשיבה
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים) 
 מייסדים:  דניאל אלעזר 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ד"ר דן דייקר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′50″N 35°12′49″E﻿ / ﻿31.76395°N 35.21361389°E﻿ / 31.76395; 35.21361389
 www.jcpa.org
 he
 
סמל המרכז הקודם
דניאל אלעזר, מייסד המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה (לימים המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון) ונשיאו, 1976 - 1999
המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון (באנגלית: Jerusalem Center for Security and Foreign Affairs) הוא מכון מחקר עצמאי ללא כוונת רווח.
המרכז, שממוקם בבית מילקן בשכונת קטמון בירושלים, עוסק בחקר מדיניות ובנושאים מרכזיים העומדים על סדר יומם של מדינת ישראל והעם היהודי. מאז ייסודו בשנת 1976, מקיים המרכז ימי עיון וכנסים, וכן מפרסם מחקרים ויוזמות במגוון רחב של נושאים אסטרטגיים. בראש המכון עומד ד"ר דן דיקר (אנ').
ייעוד ומטרות

מטרתו המרכזית של המרכז היא עריכת מחקר אקדמי בתחומי הביטחון הלאומי של ישראל ודיפלומטיה יישומית, המזרח התיכון והמערכת הבינלאומית. מטרה נוספת היא העמקת הדיון הציבורי ועבודת מקבלי ההחלטות ומעצבי דעת הקהל בארץ ובעולם בנושאים הנמצאים – או נדרשים להימצא – בראש סדר היום הביטחוני. התוכניות העיקריות שבהן עוסק המרכז הן יחסי החוץ של ישראל, הסברה, אנטישמיות ופוסט-שואה, הסכסוך הישראלי-ערבי, מדיניות כלכלית, חקר הקהילה היהודית והמסורת המדינית היהודית.
חוקרי המכון צברו את ניסיונם באקדמיה, בצה"ל או במסגרות דיפלומטיות מקומיות ובינלאומיות. חוקרי ועמיתי המרכז הירושלמי כוללים, בין היתר, את השגריר פרדי איתן, השגריר אלן בייקר, יהונתן דחוח-הלוי, ח'אלד אבו טועמה, ד"ר יצחק ארווין מנסדורף, לני בן דוד, פיאמה נירנשטיין ותא"ל (מיל') יוסי קופרווסר.
קורות המרכז

המרכז הוקם ב-1976 על ידי פרופסור דניאל אלעזר (אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת טמפל), אשר כיהן כנשיאו מאז ייסודו של מכון המחקר עד לפטירתו. בעת הקמתו איגד המרכז תחתיו את "המרכז לחקר הקהילות היהודיות" ואת "המרכז הירושלמי ללימודים פדרליים". עם הקמתו נקרא המרכז נקרא המרכז "המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה".
ב-1999, העתיק המרכז את משכנו לבית מילקן (רחוב תל חי 13 פינת רחוב רחל אמנו בשכונת קטמון, ירושלים). באותה שנה, לאחר פטירתו של נשיא המכון, אלעזר, מונה במקומו ד"ר דורי גולד ולצידו החל לכהן יו"ר מועצת מנהלים, מנפרד גרסטנפלד. גרסטנפלד סיים את תפקיד כיו"ר מועצת המנהלים ב-2012, והמשיך לכהן בדירקטוריון עד פטירתו ב-2021. המנכ"ל הראשון מרום פרש ב-2004 ומאז מכהנת בתפקיד זה חיה הרשקוביץ.
ב-2022, מונה לתפקיד נשיא המכון ד"ר דן דיקר (אנ').
המחקר והפרסומים

המרכז יוזם מחקרים וניתוחים אסטרטגיים, מדיניים ומשפטיים, תוך התמקדות בסוגיות הרלוונטיות בנושאי ביטחון לאומי ודיפלומטיה יישומית: זכויותיה של ישראל על–פי המשפט הבינלאומי, הטרור הגלובלי, הגרעין האיראני ובחינת רעיונות חדשים לפתרונות אזוריים במזרח התיכון. המכון מפרסם את תוצאות מחקריו במאמרים, ניירות עמדה, ספרים ופרסומים; רוב הפרסומים רואים אור בעברית ובאנגלית, במקביל. הם מופצים אלקטרונית לרשימת מנויים ולמקבלי ההחלטות ומעצבי דעת קהל בארץ ובעולם, וכן מועלים לאתר האינטרנט של המרכז.
המחקר והפרסומים > פרסומי המכון

סוגיות מדיניות, אסטרטגיות וביטחוניות במזרח התיכון — הפרויקט עוסק בצורכי הביטחון של ישראל (גבולות בני הגנה), מעקב אחר ההתפתחויות באיראן ובמדינות האזור, והטרור הגלובלי. הפרויקט כולל מחקרים ופעילות נרחבת בזירה הבינלאומית להסברת עמדותיה הביטחון ופעולותיה של ישראל בנוגע לסכסוך הישראלי–פלסטיני והמלחמה נגד הטרור.
(ICA (Institute for Contemporary Affairs — מכון להצגת עמדותיה של ישראל בסוגיות שוטפות באמצעות תדרוכים לדיפלומטים ועיתונאים זרים, הכנה והפצה של מידע רלוונטי. המכון הוקם בשנת 2002 בשיתוף עם קרן משפחת וקסלר מארה”ב. במסגרת המכון מתפרסמות הסדרות Jerusalem Issue Brief, Jerusalem Viewpoint
ירושלים והתהליך המדיני — הפרויקט כולל מחקרים על הזכויות המשפטיות וההיסטוריות של ישראל בירושלים על פי הסכמים קיימים ומסמכי או”ם וניתוח הסכנות בתרחיש של חלוקת הבירה.
הפורום למשפט בינלאומי — הפורום מתמודד עם סוגיות הנוגעות למשפט הבינלאומי במאבקה של ישראל נגד הטרור ומספק מענה להאשמות נגד ישראל בגין החזקתה בשטחים הנתונים במחלוקת וזכותה להגנה עצמית. כמו כן פועל המרכז לקידומה של אמנה בינלאומית נגד הסתה לטרור.
המאבק בדה–לגיטימציה של ישראל — המרכז פועל בכל הזירות הרלוונטיות נגד המהלכים לערעור מעמדה של ישראל כמדינה לגיטימית במשפחת העמים, ולהכפשתה באמצעות דוחות עוינים של המועצה לזכויות אדם של האו"ם (דו"ח שאבאס) בדבר התנהגות צה"ל בעת לחימה.
יחסי ישראל-אירופה — ניתוח מערכת היחסים בין אירופה לישראל על רקע ההתפתחויות המדיניות האחרונות והפצת חומר הסברתי בשפות אירופאיות.
שנות ה-50 של המאה ה-5

שנות ה-50 של המאה ה-5 היו העשור השישי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 450 והסתיימו ב-31 בדצמבר 459.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

26 במאי 451 – קרב אווריאר בין הארמנים בהנהגת ורטן הקדוש לאימפריה הסאסאנית, אירוע מעצב בתודעה הארמנית
20 בספטמבר 451 – אטילה ההוני פולש לגאליה ומובס על ידי המצביא הרומאי פלביוס אאטיוס בקרב שאלון
8 ביוני 452 – אטילה ההוני פולש לאיטליה
2 ביוני 455 – הוונדלים כובשים את רומא ובוזזים את העיר במשך שבועיים
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

8 באוקטובר עד 1 בנובמבר 451 – ועידת כלקדון, הוועידה האקומנית ה-4 מבין 7 הוועידות הכנסייתיות הראשונות
453 - אטילה ההוני נפטר. האימפריה ההונית מחולקת בין בניו של אטילה.
455 - העיר צ'יצ'ן איצ'ה נוסדה באזור בו נמצאת בעת המודרנית מקסיקו.
457 –הקמת ממלכת סואסון בגאליה הרומית.
7 בפברואר 457 – לאון הראשון מומלך על האימפריה הביזנטית
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

ההונים עולים על רומא. ציור רומנטי מהמאה ה-19
אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2021

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה האירופית 
 תקופת התחרות:  4 במרץ 2021 – 7 במרץ 2021 (4 ימים)
 מספר תחרות:  36 
 מספר מקצועות:  26
 מספר מתמודדים:  733
 עיר מארחת:  טורון, פולין
 www.torun2021.pl
 
 → גלאזגו 2019 איסטנבול 2023 ← 
 
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-36 נערכה בטורון, פולין בין ה-4 במרץ ל-7 במרץ 2021.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה |   |   |   | סך הכול |
| 1 | הולנד הולנד | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 2 | פורטוגל פורטוגל | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 3 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 4 | בלגיה בלגיה | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 5 | צרפת צרפת | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 6 | אוקראינה אוקראינה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 7 | שווייץ שווייץ | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 9 | פולין פולין (מארחת) | 1 | 5 | 4 | 10 |
| 10 | ספרד ספרד | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 11 | שוודיה שוודיה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 12 | איטליה איטליה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | בלארוס בלארוס | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 15 | יוון יוון | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | גרמניה גרמניה | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 17 | פינלנד פינלנד | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 18 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 | סלובניה סלובניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | איילה דל פונטה   שווייץ שווייץ | 7.03 שניות | לוטה קמפינן   פינלנד פינלנד | 7.22 שניות | ג'מיל סמואל   הולנד הולנד | 7.22 שניות |
| ריצת 400 מטר | פמקה בול   הולנד הולנד | 50.63 שניות | יוסטינה שוויינטי-ארסטיץ   פולין פולין | 51.41 שניות | ג'ודי ויליאמס   בריטניה בריטניה | 51.73 שניות |
| ריצת 800 מטר | קילי הודג'קינסון   בריטניה בריטניה | 2:03.88 דקות | יואנה יוזביק   פולין פולין | 2:04.00 דקות | אנג'ליקה צ'יחוצקה   פולין פולין | 2:04.15 דקות |
| ריצת 1500 מטר | אליז ונדרלסט   בלגיה בלגיה | 4:18.44 דקות | הולי ארצ'ר   בריטניה בריטניה | 4:19.91 דקות | האנה קליין   גרמניה גרמניה | 4:20.07 דקות |
| ריצת 3000 מטר | איימי-אלואיז מרקובץ   בריטניה בריטניה | 8:46.43 דקות | אליס פינו   צרפת צרפת | 8:46.54 דקות | וריטי אוקנדן   בריטניה בריטניה | 8:46.60 דקות |
| ריצת 60 מטר משוכות | נאדינה ויסר   הולנד הולנד | 7.77 שניות | סינטיה סמבר   בריטניה בריטניה | 7.89 שניות | טיפאני פורטר   בריטניה בריטניה | 7.92 שניות |
| ריצת 4X400 מטר | הולנד הולנד | 3:27.15 דקות | בריטניה בריטניה | 3:28.20 דקות | פולין פולין | 3:29.94 דקות |
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | ירוסלבה מהוצ'יך   אוקראינה אוקראינה | 2.00 מטר | אירינה גראשצ'נקו   אוקראינה אוקראינה | 1.98 מטר | אלה יונילה   פינלנד פינלנד | 1.96 מטר |
| קפיצה במוט | אנג'ליקה מוסר   שווייץ שווייץ | 4.75 | טינה שוטיי   סלובניה סלובניה | 4.70 מטר | הולי בראדשו   בריטניה בריטניה  אירינה ז'וק   בלארוס בלארוס | 4.65 מטר |
| קפיצה לרוחק | מרינה בך רומנצ'וק   אוקראינה אוקראינה | 6.92 מטר | מלאיקה מיהמבו   גרמניה גרמניה | 6.88 מטר | קאדי סנייה   שוודיה שוודיה | 6.75 מטר |
| קפיצה משולשת | פטריסיה ממונה   פורטוגל פורטוגל | 14.53 מטר | אנה פלטיירו   ספרד ספרד | 14.52 מטר | נלה אקהרדט   גרמניה גרמניה | 14.52 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | אוריול דונגמו   פורטוגל פורטוגל | 19.34 מטר | פאני רוס   שוודיה שוודיה | 19.29 מטר | כריסטינה שוואניץ   גרמניה גרמניה | 19.04 מטר |
| קרב חמש | נפיסטו ת'יאם   בלגיה בלגיה | 4904 נקודות | נור וידטס   בלגיה בלגיה | 4791 נקודות | קסניה קריז'אן   הונגריה הונגריה | 4644 נקודות |
תוצאות התחרות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | מרסל ג'ייקובס   איטליה איטליה | 6.47 שניות | קווין קראנץ   גרמניה גרמניה | 6.60 שניות | יאן וולקו   סלובקיה סלובקיה | 6.61 שניות |
| ריצת 400 מטר | אוסקר אוסיוס   ספרד ספרד | 46.22 שניות | טוני ואן דיפן   הולנד הולנד | 46.25 שניות | לימרבין בונבאסיה   הולנד הולנד | 46.30 שניות |
| ריצת 800 מטר | פטריק דובק   פולין פולין | 1:46.81 דקות | מתאוש בורקובסקי   פולין פולין | 1:46.90 דקות | ג'יימי וב   בריטניה בריטניה | 1:46.95 דקות |
| ריצת 1500 מטר | יקוב אינגבריגטסן   נורווגיה נורווגיה | 3:37.56 דקות | מרצ'ין לבנדובסקי   פולין פולין | 3:38.06 דקות | חסוס גומס   ספרד ספרד | 3:38.47 דקות |
| ריצת 3000 מטר | יקוב אינגבריגטסן   נורווגיה נורווגיה | 7:48.20 דקות | איזק קימלי   בלגיה בלגיה | 7:49.41 דקות | אדל מצ'אל   ספרד ספרד | 7:49.47 דקות |
| ריצת 60 מטר משוכות | וילם בלוסיאן   צרפת צרפת | 7.42 שניות | אנדרו פוזי   בריטניה בריטניה | 7.43 שניות | פאולו דל מולין   איטליה איטליה | 7.56 שניות |
| ריצת 4X400 מטר | הולנד הולנד | 3:06.06 דקות | צ'כיה צ'כיה | 3:06.54 דקות | בריטניה בריטניה | 3:06.70 דקות |
תוצאות התחרות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | מקסים נדסקאו   בלארוס בלארוס | 2.37 מטר | ג'יאנמרקו טאמברי   איטליה איטליה | 2.35 מטר | תומא קרמואה   בלגיה בלגיה | 2.26 מטר |
| קפיצה במוט | ארמנד דופלנטיס   שוודיה שוודיה | 6.05 מטר | ולנטין לאבילני   צרפת צרפת | 5.80 מטר | פיוטר ליסק   פולין פולין | 5.80 מטר |
| קפיצה לרוחק | מילטיאדיס טנטוגלו   יוון יוון | 8.35 מטר | טוביאס מונטלר   שוודיה שוודיה | 8.31 מטר | קריסטיאן פולי   פינלנד פינלנד | 8.24 מטר |
| קפיצה משולשת | פדרו פאבלו פיצ'רדו   פורטוגל פורטוגל | 17.30 מטר | אלקסיס קופלו   אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 17.04 מטר | מקס הס   גרמניה גרמניה | 17.01 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | תומאש סטאנק   צ'כיה צ'כיה | 21.62 מטר | מיכל הראטיק   פולין פולין | 21.47 מטר | פיליפ מיאלייביץ'   קרואטיה קרואטיה | 21.31 מטר |
| קרב שבע | קווין מאייר   צרפת צרפת | 6392 נקודות | חורחה אורנייה   ספרד ספרד | 6158 נקודות | פאבל ויישולק   פולין פולין | 6133 נקודות |
ישראל באליפות > אתלטיות

| שם | התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סלאמוויט באיולין-טפרי | ריצת 3000 מטר | מוקדמות | 8:57.26 דקות | 9 |  |
| סלאמוויט באיולין-טפרי | ריצת 3000 מטר | גמר | 8:49.13 דקות | 6 |  |
| חנה קנייזבה-מיננקו | קפיצה משולשת | מוקדמות | 13.73 מטר | 10 |  |

דיאנה ויסמן קבעה את הקריטריון לאליפות בריצת 60 מטר, אך לא השתתפה בה עקב פציעה.
לי סינג-מן

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
לי סינג-מן (בקוריאנית: 이승만; 26 במרץ 1875 –  19 ביולי 1965) היה מדינאי קוריאני שכיהן כנשיא הראשון של הממשלה הזמנית של קוריאה וכנשיא הראשון של רפובליקת קוריאה, שמה הרשמי של קוריאה הדרומית. נשיאותו, שהתמשכה על פני שלוש תקופות כהונה מאוגוסט 1948 ועד אפריל 1960, הושפעה מאוד מהמתיחויות של המלחמה הקרה בחצי האי קוריאה.
לי, שנחשב כאנטי-קומוניסט וכמנהיג סמכותני, הנהיג את קוריאה הדרומית במהלך מלחמת קוריאה. תקופת נשיאותו באה לקיצה עם התפטרותו בעקבות מחאות המונים כנגד מערכת בחירות שנויה במחלוקת. הוא מת בגלות בהונולולו שבהוואי.
ראשית חייו

לי נולד במחוז הואנג-הה (כיום בקוריאה הצפונית), כבן יחיד למשפחת חקלאים מעוטת אמצעים. מוצאה של משפחתו מהמלך טאג'ונג משושלת ג'וסאון (מלך 1418-1400). הוא עצמו היה הדור ה-16 לנסיך ינגניונג. ב-1877, בהיותו בן שנתיים, הוא עבר עם משפחתו לסיאול.
בסיאול קיבל לי חינוך קונפוציאני מסורתי. הוא תואר כמועמד פוטנציאלי לגשת למבחנים לשירות הציבורי (גווגאו – 과거). בהיותו בן תשע הוא כמעט ולקה בעיוורון כתוצאה ממחלת האבעבועות השחורות שלקה בה ובזכות הטיפול שקיבל מהרופא המיסיונר האמריקאי, הוראס ניוטון אלן, הוא נרפא.
ב-1894, כאשר בוטלו בחינות הגווגאו בעקבות רפורמות, נרשם לי ללימודים בבית ספר מתודיסטי אמריקאי, שם למד אנגלית. בסוף שנת 1895 הוא הצטרף למועדון היובסונג שהוקם על ידי סו ג'אי פיל ששב מארצות הברית. הוא עבד כעורך וככותב העיקרי של העיתון של המועדון ושל העיתון מאיל שינמון, העיתון היומי הראשון בקוריאה. במהלך תקופה זו, הוא השתכר משיעורי קוריאנית שנתן לאמריקאים. הוא המיר את דתו לנצרות. ב-1895 הוא סיים את לימודיו בבית הספר המתודיסטי.
המאבק לעצמאות

לי היה מעורב במזימה לנקום את רציחתה של הקיסרית מיאונגסונג, אך רופאה אמריקאית סייעה לו להימנע מאישום פלילי. בנקודת זמן זו הוא המיר את דתו לטאואיזם. לי היה אחד ממבשרי התנועה השורשית של קוריאה. הוא ארגן כמה פעולות מחאה כנגד השחיתות והשפעתן של האימפריה היפנית והאימפריה הרוסית.
לאחר שנכנס לשירות הממשלתי, הוא היה פעיל בקשר להפלתו של המלך גוג'ונג על ידי גיוסו של פארק יונג יו. כתוצאה מכך בינואר 1899 הוא נאסר. מקורות אחרים מציינים ששנת מאסרו הייתה 1897, או 1898.
ביום העשרים למאסרו ניסה לי להימלט, אך הוא נתפס ונדון למאסר עולם. בעת מאסרו הוא עסק בכתיבה.
נשיא > דיכוי פוליטי

זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו, הפעיל לי חוקים שדיכאו כל התנגדות פוליטית. רבים ממתנגדיו מהצד השמאלי של המפה הפוליטית נעצרו ובמקרים מסוימים היו ביניהם כאלה שנהרגו. ב-26 ביוני 1949 נרצח יריבו הפוליטי הגדול ביותר של לי, קים קו. המתנקש תואר על ידי מקס הייסטינגס כאחד מאנשיו של לי. עד מהרה נעשה ברור שסגנון משטרו של לי הופך להיות משטר סמכותני. הוא התיר לכוחות ביטחון הפנים (בראשות יד ימינו, קים צ'אנג ריונג) להחזיק במעצר ולענות חשודים בקומוניזם וסוכנים צפון קוריאנים. ממשלתו של לי הייתה אחראית גם לכמה מעשי טבח, כולל דיכויה של מרידת ג'ג'ו, באי ג'ג'ו, שם דווח על 14,373 קורבנות, ש-86% מתוכם נהרגו על ידי כוחות הביטחון ו-13.9% נהרגו על ידי מורדים קומוניסטים.
נשיא > בחירה מחדש

בשל אי שביעות הרצון הנרחבת מהשחיתות ומהדיכוי הפוליטי של רי, לא נראה היה סביר שהוא יוכל להיבחר מחדש לאספה הלאומית. כדי לסכל זאת, ניסה לי לתקן את החוקה כך שיתאפשר לו לקיים בחירות לנשיאות בבחירה ישירה. כאשר האספה דחתה את התיקון הזה, הורה לי על מעצרים המוניים של פוליטיקאים מהאופוזיציה ואז, ביולי 1952, הוא העביר את התיקון שבו חפץ. בבחירות לנשיאות שהתקיימו לאחר מכן הוא זכה ב-74% מקולות הבוחרים.