רדומיר אנטיץ'
קריירת אימון

קבוצתו הראשונה של אנטיץ' כמאמן הייתה ריאל סרגוסה, אשר בשורותיה גם שיחק כשנתיים.
במרץ 1991 מונה אנטיץ' למאמנה של ריאל מדריד במקומו של אלפרדו די סטפנו, וב-12 המשחקים אשר אימן באותה העונה הצליח להעלות את הקבוצה מהמקום השביעי אל המקום השלישי אשר מוביל לגביע אופ"א.
בינואר 1992 פוטר אנטיץ' מריאל מדריד, והוחלף על ידי לאו ביינהאקר, אף על פי שהוביל את הקבוצה למקום הראשון בליגה בפער של 7 נקודות מהמקום השני, ולרבע-גמר גביע אופ"א. בסיום אותה העונה הפסיד בינהקר את האליפות לברצלונה במחזור האחרון.
באמצע עונת 1992/1993 מונה למאמנה של ריאל אוביידו בדרך להישארות בליגה. בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה עד למקום התשיעי בליגה.
בעקבות הצלחתו עם אוביידו, מונה אנטיץ' למאמן קבוצת אתלטיקו מדריד, איתה זכה בדאבל היסטורי כבר בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן סיים עם הקבוצה במקום החמישי בליגה, והודח מליגת האלופות בשלב רבע הגמר מול אייאקס אמסטרדם.
לקראת עונת 1997/1998 רכשה הקבוצה את כרטיסו של כריסטיאן ויירי אשר זכה עם קבוצת יובנטוס בסרייה א'. הקבוצה רכשה בנוסף את כרטיסו של ז'וניניו מקבוצת מידלסברו תמורת 18 מיליון ליש"ט. באותה העונה סיימה אתלטיקו במקום השביעי בליגה, והודחה בשלב חצי גמר גביע אופ"א מול קבוצת לאציו האיטלקית. בסיום אותה העונה פוטר אנטיץ', ואריגו סאקי החליפו.
לאחר פיטוריו של סאקי מהקבוצה באמצע עונת 1998/1999, חזר אנטיץ' לאמן את הקבוצה ל-11 המשחקים האחרונים של העונה. הוא הצליח להעפיל עם הקבוצה עד לגמר גביע המלך הספרדי, אך הובס 0–3 מול ולנסיה. בסיום העונה הוא פוטר שנית מן הקבוצה, והוחלף על ידי קלאודיו ראניירי.
בפברואר 2000, מונה אנטיץ' למאמן אתלטיקו מדריד בשלישית, לאחר שגם ראניירי פוטר. באתה העונה הודחה הקבוצה מגביע אופ"א בשלב שמינית הגמר על ידי לאנס, ואף נשרה לליגת המשנה. אנטיץ' הצליח גם בעונה זו להעפיל לגמר גביע המלך, אך הפסיד שנית, הפעם לאספניול. במחזור ה-37, משחק אחד לפני שהסתיימה העונה פוטר אנטיץ' מהקבוצה.
לקראת עונת 2000/2001 חתם אנטיץ' בקבוצת ריאל אוביידו, אותה אימן בעבר, אך בתום העונה עזב את הקבוצה לאחר שלא הצליח להשאירה בליגה.
לאחר שנה וחצי בהן לא אימן אף קבוצה, חתם אנטיץ' בברצלונה בינואר 2003 בעקבות פיטוריו של לואי ואן חאל, ובכך הפך למאמן היחיד בהיסטוריה שאימן את שלוש הקבוצות הגדולות בכדורגל הספרדי – ברצלונה, ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד. הקבוצה הייתה ממוקמת במקום ה-15 בליגה כאשר צברה רק 23 נקודות ב-20 משחקים, והמשימה אשר לשמה הוא הובא הייתה להשאיר את הקבוצה בליגה. מחויב לסגל שחקנים אשר ירש מקודמו, חיפש אנטיץ' לרענן את השורות. לצורך כך הביא בהשאלה את חואן פאבלו סורין מלאציו ונתן דקות משחק רבות לשני שחקנים צעירים, ויקטור ואלדס ואנדרס אינייסטה.
ברצלונה סיימה את העונה במקום השישי בליגה, אשר הבטיח לה מקום בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, ובליגת האלופות הודחה ברצלונה בשלב רבע הגמר על ידי יובנטוס האיטלקית של מרצ'לו ליפי בהארכה.
על אף ההצלחה בברצלונה הוחלף אנטיץ' בסיום העונה על ידי פרנק רייקארד.
לאחר בעונה המוצלחת בברצלונה, יצר לעצמו אנטיץ' מוניטין כמאמן למצבי משבר. באמצע עונת 2003/2004 מונה אנטיץ' למאמן סלטה ויגו בנסיבות דומות לאלו אשר הובילו למינויו בברצלונה. לאחר מינויו הקבוצה אמנם הופיעה בצורה מכובדת בליגת האלופות, כאשר הודחה בשלב שמינית הגמר נגד ארסנל, אך נשרה לליגה השנייה, דבר אשר הוביל לפיטוריו של אנטיץ'.
ב-19 באוגוסט 2008 פורסם כי אנטיץ' מונה למאמן נבחרת סרביה. משחק הבכורה שלו על הקווים היה נגד איי פארו. אנטיץ' הצליח להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 2010, אשר זו לה ההעפלה הראשונה למונדיאל בשמה הנוכחי.
בדצמבר 2012 חתם לשנתיים בשאנדונג לואנג הסינית. לאחר כשנה פוטר מתפקידו.
בינואר 2015 מונה למאמנה של צ'אינה פורטון מהליגה הראשונה בסין.
באפריל 2020 אנטיץ' נפטר נסיבות המוות עדין לא ברורות.