stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1979 בישראל
פוליטיקה

מתפרסם ספר הזיכרונות של יצחק רבין, "פנקס שירות", בו הוא בין היתר מכנה את שמעון פרס "חתרן בלתי נלאה".
שר החוץ משה דיין מתפטר מתפקידו בשל מחלוקות שהתגלעו בינו לבין ראש הממשלה בגין באשר לאופי האוטונומיה הפלסטינית שהייתה אמורה להיות מוסדרת במסגרת הסכם השלום, ולאחר הצבתו של יוסף בורג בראש צוות האוטונומיה, תפקיד שהיה אמור להיות חלק מסמכויותיו של שר החוץ.
יובל נאמן וגאולה כהן מקימים את תנועת "התחייה", בעיקר על רקע הסכם השלום עם מצרים והנסיגה מסיני. משה שמיר מצטרף אליהם
ממשלת ישראל מעבירה באפריל את תוכנית המצפים בגליל, לפיה יוקמו יישובים יהודיים קטנים (מצפים) באזורים בגליל שבהם קיימת דלילות באוכלוסייה יהודית.
מוקמת ועדת קנת, ועדת חקירה ממלכתית בראשות מרדכי קנת לבדיקת מצב בתי הכלא בישראל
פלילים ושחיתויות: חבר הכנסת שמואל רכטמן (ליכוד) מורשע בנטילת שוחד ונידון למאסר בפועל - במהלך תקופת מאסרו מוסע מן הכלא לכנסת להצבעות, מכיוון שהוא אינו מתפטר מן הכנסת (ועדיין לא קיים חוק האוסר על אסיר להיות חבר הכנסת); שמואל פלאטו-שרון מורשע בהבטחות שווא של פתרונות דיור לקבוצות בוחרים.
פוליטיקה > יחסי חוץ

22 במרץ – הכנסת מאשרת את הסכם השלום בין ישראל למצרים. בהצבעה נמנע יצחק שמיר. ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-26 במרץ נחתם הסכם השלום על ידי ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, נשיא מצרים אנואר סאדאת ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר.
בעקבות המהפכה האיראנית מנותקים יחסי איראן–ישראל
פוליטיקה > צבא וביטחון

8 בינואר – הבריחה מכלא רמלה: שמונה אסירים מסוכנים ברחו מכלא רמלה
22 בינואר – לוחמי "המוסד" הורגים (במסגרת מבצע זעם האל) את המחבל עלי חסן סלאמה, שנחשב לאחראי לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972.
הצבא מתחיל את תוכנית תלפיות
14 במרץ – בעסקת חילופי שבויים מול ארגוני המחבלים, מוחלף חייל צה"ל שנפל בשבי במסגרת מבצע ליטני ב-76 מחבלים
24 במרץ – הרוג ו-13 פצועים מפיצוץ מטען חבלה שהוטמן בפח אשפה בכיכר ציון, ירושלים.
22 באפריל – חוליית מחבלים של ארגון החזית לשחרור פלסטין בפיקודו של סמיר קונטאר חודרת לעיר נהריה. בפיגוע שמבצעת החוליה נרצחים ארבעה אנשים, מהם שלושה בני משפחה אחת: דני הרן, עינת הרן (בת ארבע) ויעל הרן (בת שנתיים).
19 בספטמבר – שני הרוגים ו-37 פצועים מהתפוצצות אופניים ממולכדים שהונחו ליד קפה "אלנו" במדרחוב בן יהודה, ירושלים.
נעצרים ראשי אוסרת אל-ג'יהאד, ארגון טרור מוסלמי בישראל, שצמח מן התנועה האסלאמית בישראל
מפקד חיל הים מיכאל ברקאי מודח על ידי שר הביטחון והרמטכ"ל לאחר שמסתיים משפטו בעוון אונס חיילת שהייתה כפופה לו, בזיכוי מחמת הספק.
פוליטיקה > כלכלה ותשתיות

כתוצאה מהסכם השלום בין ישראל למצרים, ב-1 במאי חוצה לראשונה ספינה ישראלית מסחרית, צים "אשדוד", את תעלת סואץ
המצב הכלכלי הלא-יציב מתבטא בין היתר ב"ליל הברווזים" (17 ביולי): ממשלת ישראל מקיימת ישיבה לתכנון שינויים במדיניות הכלכלית, מה שיוצר גל שמועות על התייקרות מחירים באותו לילה
בשל המשבר הכלכלי מתפטר שמחה ארליך מתפקידו כשר האוצר ומוחלף ביגאל הורוביץ; בינואר ממונה דוד לוי לתפקיד השר לבינוי ושיכון בנוסף לתפקידו כשר הקליטה
שטראוס מתחילה לייצר את מעדן החלב "מילקי", בהתבסס על מעדן חלב נפוץ בגרמניה
שאול אייזנברג מקים את בית אסיה בתל אביב
חברה ותרבות > תנועות חברתיות

העדה החרדית וחסידות סאטמר: לאחר פטירתו של יואל טייטלבוים מחליף אותו בראש העדה החרדית יצחק יעקב וייס. בחסידות סאטמר, שטייטלבוים עמד בראשה, מתפתח מאבק ירושה מר בין אלמנתו של יואל, אלטא פייגא טייטלבוים (שמקימה בסופו של דבר את פלג "בני יואל") ואחיינו משה טייטלבוים, יורשו הרשמי בראשות החסידות.
מוקמת "הקרן החדשה לישראל"
חנניה צ'ולק מקים את עמותת "עזר מציון"
בעקבות פעילות ציבורית, בין היתר של יוסף נדבה, מטוהר שמו של יוסף לישנסקי ועצמותיו הועברו להר הרצל, שם נטמנו לצידו של אבשלום פיינברג
מוקמת תנועת הנוער "נוע"ם"
יעקב חסדאי מקים את תנועת "לאו"ר"
חברה ותרבות > חוק ומשפט

מועבר בכנסת "חוק סמכויות שעת חירום (מעצרים)", המקנה לרשויות סמכויות נרחבות להפרת זכויות אדם במקרה של מצב חירום. מכיוון שמעמד זה מעולם לא בוטל, ניתנת בישראל הסמכות למעצרים מנהליים.
חברה ותרבות > חינוך ומחקר

שולמית הראבן היא האישה הראשונה המתקבלת כחברה באקדמיה ללשון העברית.
חתני וכלות פרס ישראל: מנחם אלון (משפט עברי); ברוך בן-יהודה (חינוך) ; טל ברודי (ספורט); יוסף יקותיאלי (קידום הספורט); יוחנן לינדנר (מדעי החיים); אריה סימון (קידום החינוך) ; אורנה פורת (תיאטרון); רפאל קלצ'קין (תיאטרון); ישעיה תשבי
נוסד כתב העת "זמנים"
חברה ותרבות > תרבות ותרבות פופולרית

אמנות יפה :
משה גרשוני מציב את המיצג "מי ציוני ומי לא" ב"ג'ולי מ."; באותה שנה גם מציג את התערוכה "עבודות אדומות קטנות" ב"גלריה שרה לוי"
טלוויזיה :
הטלוויזיה הישראלית מתחילה בהדרגתיות לשדר בצבע. אירוויזיון 1979 הוא אחד השידורים הראשונים בצבע והכוונה לשדרו בצבע מובילה לגל רכישת טלוויזיות צבעוניות, למרות היותו שידור חד-פעמי
תוכניות טלוויזיה חדשות: "החתול שמיל"
מוזיקה קלה :
ב-31 במרץ מתקיימת בירושלים לראשונה תחרות האירוויזיון. הזוכה היא גלי עטרי הישראלית עם להקת "חלב ודבש" והשיר "הללויה". את התחרות מנחים ירדנה ארזי ודניאל פאר. עטרי זוכה גם בתואר "זמרת השנה" של קול ישראל ו"הללויה" בתואר "שיר השנה" ושמרית אור זוכה בפרס כינור דוד
להקת גזוז מוציאה את אלבום הבכורה שלה; אפרים שמיר מקים את להקת חמסין
אלבומים חדשים: יוצא האלבום "אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת", המתעד את סיבוב ההופעות של השניים; איתן מסורי מוציא את אלבום הבכורה, "המון דברים"; להקת "גן עדן" באלבומם היחיד (שנושא את שם הלהקה); "הברירה הטבעית" מוציאים את "אלי שורשים"; "הגשש החיוור" בשירי נעמי שמר; חוה אלברשטיין "זינגט יידיש" (שרה ביידיש); נורית גלרון באלבום הופעה חיה; יגאל בשן, "אתך הלילה"; יוני רכטר עם אלבום הבכורה "התכוונות" ובאלבום משותף עם יהודית רביץ (שמוציאה באותה שנה את אלבום הסולו הראשון שלה), "באופן קבוע וחד פעמי"; עוזי חיטמן עם "נולדתי לשלום"; צליל מכוון מוציאים את תקליטם; רוחמה רז עם "חלומות"; שלמה ארצי עם "דרכים"
ב"שירוויזיון" זוכה עפרה חזה עם השיר "פלאש גורדון"
ספרות :
אבות ישורון ואהרן אפלפלד הם חתני פרס ביאליק לספרות יפה
חיים באר, חתן פרס ראש הממשלה ליצירה לשנה זו, מוציא את ספרו "נוצות"
אמנון שמוש הוא חתן פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, כמו גם פרס ירושלים ע"ש עגנון
ספרים נוספים: דן בן אמוץ מפרסם את "ילקוט הכזבים השלם" ואת "זיונים זה לא הכל"; מנחם בן מפרסם את "פלונטר"
קולנוע :
יוצאים לאקרנים: "אל תשאלי אם אני אוהב"; "אמי הגנרלית" של יואל זילברג; "דיזנגוף 99" עם גידי גוב ועם שיר הנושא "לגור איתו" של ריקי גל; "יוצאים קבוע", הסרט השני בסדרת סרטי אסקימו לימון (השחקנית אופליה שטראל זוכה גם בפרס כינור דוד על תפקידה בו); "טעות במספר" עם זאב רווח; "טרנזיט"; "לא לעלות יותר"; "נישואין נוסח תל אביב" עם טוביה צפיר ומירי אלוני; "נערת הפרברים" של ג'ורג' עובדיה; "נציב המלח"; "פרשת וינשל" של אברהם הפנר; "קשר הדבש" של יעוד לבנון; "רגעים" של מיכל בת-אדם; "רובה חוליות"; "שלאגר" בבימוי אסי דיין ובהשתתפות שלישיית "הגשש החיוור" (עם שירה של עפרה חזה, "שיר הפרחה", שהפך ללהיט ולפריצה הגדולה שלה);
חיים גורי יוצר את הסרט התיעודי "הים האחרון" על מסעם של ניצולי השואה לארץ ישראל בתקופת ההעפלה
נוסדת "הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים"
תקשורת ועיתונות :
קובי אור מתחיל להוציא לאור את הפנזין המחתרתי "חמור" בנושאי מוזיקה ותרבות
גלי צה"ל מתחילים לשדר את "קולה של אמא"; התחנה משדרת לראשונה את מופע התרומות "שירותרום"
רשת שוקן מתחילה להוציא לאור את המקומון "כל העיר" הירושלמי. ב"כל העיר" מתחילה להופיע רצועת קומיקס של קובי ניב ודודו גבע - "אהלן וסהלן"
חברה ותרבות > ספורט

לראשונה משחק שחקן מן הליגה הישראלית בליגה האנגלית: הכדורגלן אבי כהן משחק בליברפול, הוא מוכרז ככדורגלן העונה של מעריב
מחזיקת גביע המדינה בכדורגל: בית"ר ירושלים; אלופת המדינה היא מכבי תל אביב
הישג היסטורי לנבחרת ישראל בכדורסל זכייה
בתואר סגנית אלופת אירופה לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברית המועצות. מיקי ברקוביץ' נבחר לשחקן המצטיין (M.V.P)בטורניר כולו.
זו הפעם הראשונה שנבחרת כדור ישראלית כלשהי עומדת על הפודיום באליפות אירופה.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979)
11 במרץ – קרן פלס, זמרת-יוצרת ומלחינה ישראלית
10 ביוני – אסי עזר, מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי
29 ביוני – יהודה לוי, שחקן קולנוע וטלוויזיה ודוגמן ישראלי
9 באוגוסט – ליאת הר לב, שחקנית ישראלית
25 באוקטובר – ציון ברוך, קומיקאי, יוצר ושחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי
13 בנובמבר – סאבלימינל, ראפר, אמן ומפיק ישראלי
25 בדצמבר – יעקב זדה-דניאל, שחקן ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979)
22 בפברואר – עמנואל הרוסי, סופר, משורר ופעיל ציוני (נולד ב-1903)
19 באפריל – שלמה פרלשטיין, פוליטיקאי, כיהן כחבר הכנסת (נולד ב-1902)
2 במאי – אברהם ברוידס, משורר ועורך עברי (נולד ב-1907)
3 במאי – אהרן אבדי, סופר וצייר ישראלי (נולד ב-1918)
7 ביוני – יהודית הררי, אשת חינוך וסופרת, ממייסדי תל אביב (נולדה ב-1885)
20 ביוני – ישראל ישעיהו-שרעבי, יושב ראש הכנסת השביעית והכנסת השמינית, ושר הדואר בממשלת ישראל ה-13 וה-14 (נולד ב-1911)
12 ביולי – אריה חן, מחזאי (נולד ב-1929)
14 באוגוסט – יהושע רבינוביץ, ראש העירייה השביעי של תל אביב, חבר הכנסת, שר האוצר ושר הבינוי והשיכון (נולד ב-1911)
19 באוגוסט – יואל טייטלבוים, מייסדה של חסידות סאטמר והאדמו"ר שלה, ראש העדה החרדית מ-1953 ועד מותו (נולד ב-1888)
17 באוקטובר – רבקה אליצור, משוררת, סופרת ומחנכת ישראלית (נולדה ב-1920)
10 בנובמבר – מחמוד א-נאשף, חבר הכנסת (נולד ב-1906)
15 או 16 בנובמבר (כ"ו בחשוון) - רחל ינאית בן-צבי, רעייתו של יצחק בן-צבי, סופרת, מחנכת ופעילת ציבור (נולדה ב-1886)
26 בנובמבר – בנימין שחור, חבר הכנסת וסגן שר הדתות מטעם מפד"ל (נולד ב-1916)
28 בנובמבר – אליעזר מרום, איש מערכת הביטחון בישראל, דיפלומט (נולד ב-1925)
יעקב דוד אברמסקי, סופר עברי, מתרגם, ספרן, בלשן ופולמוסן (נולד ב-1914)
חצקל איש כסית, המייסד והבעלים של בית הקפה התל אביבי הידוע "כסית" (נולד ב-1908)
נחמיה בן אברהם, כתב ספורט (נולד ב-1921)
מאיר בץ, מפקד בפלמ"ח, מהנדס, ממפתחי הנגב וממתכנני תעלת הימים (נולד ב-1916)
אברהם בויאר, איש ציבור דתי, מראשי הפועל המזרחי (נולד ב-1907)
דוד הורוביץ, כלכלן והנגיד הראשון של בנק ישראל (נולד ב-1899)
חיים הלחמי, במאי קולנוע, מחלוצי הבימוי בארץ (נולד ב-1902)
מרדכי טביב, סופר (נולד ב-1910)
משה טבנקין, משורר (נולד ב-1917)
יצחק יצחק, משורר, סופר ילדים (נולד ב-1906)
יעקב מזרחי, רב ואיש ציבור (נולד ב-1919)
אבי מרגלית, מאייר (נולד ב-1939)
חיים סינואני, רב ומקובל (נולד ב-1897)
ליאו פילר, במאי ותסריטאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי (נולד ב-1929)
ישראל פלדי, צייר (נולד ב-1892)
בומבה צור, בדרן ושחקן (נולד ב-1928)
יחזקאל קזז, ראש המועצה אור יהודה (נולד ב-1929)
אורי קיסרי, עיתונאי ואיש תרבות. עורכו הראשון של "העולם הזה" (נולד ב-1901)
שלום קלזאן, רב (נולד ב-1910)
זאב רב-נוף, מבקר קולנוע (נולד ב-1926)
צבי שור, צייר (נולד ב-1898)
אברהם שליט, היסטוריון, נמנה עם חשובי החוקרים של תקופת ימי בית שני וחתן פרס ישראל לשנת 1960 (נולד ב-1898)
יהודה שרת, מלחין, מנצח מקהלות ומחנך ישראלי (נולד ב-1901)
יגאל הורוביץ מתמנה כשר אוצר בתקופה שבה אי יציבות כלכלית
בומבה צור
הדת השומרונית

| --- | --- |
מזוזה שומרונית
מזוזה שומרונית
 שורשים, סיווג והנהגה
 זרם:  דת 
 קבוצה:  שומרונים
 מספר מאמינים:  840 (2021)
 
הדת השומרונית (בערבית: السامرية) היא מכלול המסורות והמנהגים המונהגים על ידי עדת השומרונים. הדת השומרונית נחשבת לדת מונותאיסטית, אברהמית ואתנית. לפי האמונה השומרונית, שמה של הדת נגזר מהמילה "שֹמְרִים", כלומר שומרי התורה, לפי הנוסח המצוי בידם. הם מדגישים את נאמנותם לדת משה, כפי שמשתקפת מחמשת חומשי התורה. לשומרונים גרסה משלהם לחגים המקובלים ביהדות וכן מנהגיהם שונים מאלה הנהוגים בעם היהודי. השומרונים מאמינים בחומשי התורה ובספר יהושע, אך אינם מאמינים בשאר הנביאים והכתובים. עיקרי אמונתם מתבטאים בנוסח קצר זה:
אימנתי בך ה', ובמשה בן עמרם עבדך, ובתורה הקדושה, ובהר-גרזים בית אל וביום נקם ושלם.
בעשורים האחרונים השתקמה מעט אוכלוסיית בני הדת השומרונית, ונכון ל-2021 היא מונה כ-840 נפשות, מרביתם חיים בקריית לוזה שבהר גריזים ובעיר חולון.
עיקרי האמונה השומרונית

השומרונים מאמינים בחמשת עיקרי האמונה הבאים:
קיום אל אחד, אלוהי ישראל. אמונה היא באחדות הבורא שהיא אחדות מוחלטת. הוא - עילת העילות, והוא ממלא את העולם כולו. טבעו לא ניתן להבנת בני האדם, אלא לפי מעשיו ועל-פי התגלותו לעמו וחסדיו שהראה להם.
הספר הקדוש היחיד הוא תורת משה שהוכתבה למשה בן עמרם. הם נאמנים רק לקיום החוקים הכתובים בתורה. התורה נבראה לפני בריאת העולם ומי שעוסק בה מובטח לו שיש לו חלק בעולם הבא. השינוי העיקרי שבו לעומת התורה שבידי היהודים הוא בעשרת הדיברות. בדיבר העשירי מופיעה הפרשה הקשורה בבנית המזבח בהר גריזים (ראו תמונה משמאל). אין השומרונים מכירים בתורה שבעל פה הרבנית, עיקר תורתם היא התורה שבכתב ומעט תורה שבעל פה על פי גרסתם. כמו כן אין הכרה בנביאים ובכתובים למעט ספר יהושע השונה מאוד מנוסח המקרא.
משה הוא לא רק אדון הנביאים אלא גם הנביא היחיד שקם מעולם, תוך הדגשת דברי ספר דברים לפיהם "ולא קם נביא עוד בישראל כמשה אשר ידעו ה' פנים אל פנים". משה איננו אדם ככל ילוד אישה - הוא יצור מיוחד במינו. הוא דומה יותר למלאך מאשר לאדם. רוב התפילות מקושרות עם משה. לו מוקדשת השירה ומבחר האגדות. הוא גם הגואל העתיד לבוא - "התהב" - המשיח, שיביא גאולה לעולם כולו.
הר גריזים (במסורת השומרונית: הרגריזים) הוא מקום הפולחן שנבחר בידי אלוהים. השומרונים אינם מכירים בקדושת ירושלים והר הבית. לטענת השומרונים, בהר גריזים התרחשו האירועים הבאים: עקידת יצחק, יהושע בן נון הציב בהר את מצבת אבני בני ישראל, המשכן נבנה עליו לאחר שיהושע עבר את הירדן. גם המזבח שנח בנה אחרי המבול, מזבח אדם ושת וגן העדן ממוקמים בהר גריזים.
האמונה בתורת הגמול ובעולם הבא. עיקרון זה התגבש מאוחר יותר[דרושה הבהרה]. השומרונים מאמינים ביום נקם ושלם (אחרית הימים) שבו דמות בשם תַּהֵבּ (נביא, מעין משיח, אך בניגוד למשיח היהודי אינו מלך או שליט) משבטי יוסף, שיהיה נביא כמשה ויפעל כמותו ארבעים שנה[דרושה הבהרה], יביא לחזרתו בתשובה של כל בני ישראל. התַּהֵבּ יגלה את מקום המשכן שנגנז בהר גריזים בסוף תקופת הרחותה, וכך תסתיים תקופת הפנותה ויתחדשו ימי הרחותה. מותו וקבירתו לצד קבר יוסף בשכם תביא לתחיית המתים.
עיקרי האמונה השומרונית > ספר אבישע

ספר אבישע נחשב בעיני השומרונים לספר התורה העתיק ביותר. השומרונים העלימו את קיומו מעין זרים. עם זאת הכריזו על ערכו וקדמותו. הספר שימש ראיה לשומרונים לא רק לקדמות דתם, אלא גם לעליונות הנוסח השומרוני על הנוסח המסורה של תורת משה. אם כי, המחקר משער שהספר נכתב רק בימי הביניים, בסביבות המאה ה-11 לספירה.
השומרונים נוהגים לקרוא בספר אבישע רק פעם בשנה, ביום הכיפורים. בשאר ימות השנה הוא נשמר בכספת.
חגים ומועדים

השומרונים מחויבים לעלייה לרגל להר גריזים שלוש פעמים בשנה: בחג הפסח ובחג המצות שבא מיד אחריו, בחג השבועות ובחג הסוכות.
חגים ומועדים > יום השבת

השבת היא היום החשוב ביותר בדת השומרונית כיום, אף יותר מיום הכיפורים. השומרונים לא משתמשים באש וכן לא בשום מכשיר חשמלי לאורך כל השבת אף אם הודלק קודם השבת, ומיד עם כניסת השבת השומרונים מנתקים את כל מכשירי החשמל בבית. הם לא משתמשים במזגן ואפילו מכבים את המקרר. בשל כך שגם השימוש בפלטת שבת אסור, סעודת יום השבת תהיה מורכבת מאוכל קר בלבד. עם זאת, לפני כניסת השבת קיים היתר להדליק את האורות שיצטרכו במשך השבת, למשל בחדר האוכל, על בסיס הכתוב בתורה: "לִפְנֵי עִוֵּר לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל". דין "פיקוח נפש דוחה שבת" קיים גם בדת השומרונית, ובמקרה חירום רפואי מזעיקים השומרונים עזרה רפואית עם הטלפונים, ואף במקרה הצורך ייסעו ברכב אל בית החולים.
מנהגי התפילה ביום השבת מורכבים מארבע תפילות: תפילת ליל שבת, בוקר, צהריים ותפילה בצאת השבת. לאחר תפילת הבוקר, מנהג השומרונים להתכנס כל המשפחה יחדיו לצורך קריאת בפרשת השבוע. כמו כן, נוהגים השומרונים להתלבש בבגדים מסורתיים מיוחדים ביום השבת, הכוללים כובע וכתונת פסים. מנהג השומרונים הוא שהנשים אינן מגיעות כלל לבית הכנסת בשבת. כמו כן, אין לנשים בגדים מיוחדים ליום השבת, והמנהג היחיד הוא שהאישה לא תלבש מכנסיים.
חגים ומועדים > חג הפסח וחג המצות

חג הפסח תופס מקום חשוב במיוחד בחיי הקהילה של השומרונים ושיאו הוא זבח פסח שבו הם מקריבים כ-40 כבשים. הזבח מתקיים בקריית לוזה ומשתתפים בו כל השומרונים והוא גם מושך מאות תיירים ומבקרים מדי שנה ומאובטח על ידי צה"ל. הכבשים נשחטים לקראת ערב פסח ונצלים בבורוֹת ואז נאכלים על ידי השומרונים בלבד. החלקים שלא נאכלו נשרפים עד הבוקר.
חג הפסח- הוא יום הזבח בלבד. שאר ימי החג נקראים חג המצות. במהלכם, כל השומרונים נשארים בקריית לוזה ואוכלים רק את המאכלים שהם מייצרים. המצה השומרונית היא רכה (בדומה ל"מצה הרכה", הקרויה "מצה תימנית", כמנהג כמה עדות ביהדות) ומזכירה את הפיתה העיראקית ונאפית על סאג'. בבוקר של היום האחרון של חג המצות (שביעי של פסח) כל השומרונים עולים אל פסגת הר גריזים, הנמצאת בדרום מזרח ההר, סמוך לקריית לוזה, ושם עורכים תפילה.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
חגים ומועדים > השבוע לפני חג השבועות

השומרונים מתחילים את ספירת העומר ממחרת השבת שבחול המועד של פסח (חג המצות), ולכן חג השבועות נחוג תמיד ביום ראשון בשבוע (50 ימי ספירת העומר שהם 7 שבועות ועוד יום אחד), כמו בלוח הקראי ובלוח השנה במגילות קומראן. בחג השבועות מתקיימת עלייה לרגל לפסגת הר גריזים, כמו בחג פסח ובחג הסוכות. בעלייה לרגל משתתפים כל השומרונים.
חכמי השומרונים קבעו כי את חג השבועות יחוגו שבעה ימים בדומה לחג המצות וחג הסוכות, שכן מבחינתם, מעמדו של חג השבועות שווה לשני המועדים של העלייה לרגל. שבעת ימי חג השבועות מתחילים בשבוע שלפניו ביום שני, והחג עצמו, שבו עולים לרגל, חל ביום השביעי מתחילת החג.
להלן סדר ימי חג השבועות:
יום פתיחת שבעת ימי החג מכונה יום קהלה - יום הקהל. הוא נקרא כך כי זה היום שבו נקהלו בני ישראל "השומרים על האמת". היום בו התכוננו לקראת העלייה לרגל, בפעם השנייה במשך השנה (הפעם הראשונה היא בחג הפסח). יום זה מוקדש לביקור, תוך כדי שירה ותפילה, באתרים המהווים את תחומי גן העדן העתידי, שהם התחומים של בית הבחירה, "הרגרזים בת אל". המקומות שכל העולה אליהם לרגל במועדם וזובח את זבח הפסח בהם יוצא ידי חובתו בקיום המצווה לעלות לרגל "במקום אשר בחר ד' לשכן את שמו שם" - אצל השומרונים: הר גריזים.
היום השני בשבעת הימים נקרא יום מקרתה או יום מעמד הר סיני, ותמיד הוא יחול ביום שלישי בשבוע. ביום זה מתכנסים בבתי הכנסת בערב לתפילה מיוחדת.
ביום השלישי בשבעת הימים, נערכת תפילה מחצות הלילה ועד הערב. היא מוקדשת לזיכרון מעמד הר סיני. שרים פיוטים וקוראים את התורה כולה.
חמשת הימים הראשונים מותרים בעבודה.
בימים הרביעי והחמישי בשבעת ימי החג, ביום חמישי ושישי בשבוע, עוברים השומרונים לבתיהם ב"קריית לוזה" על הר גריזים לצורך ההכנות לעלייה לרגל. ביום השישי, יום שבת בשבוע, מוקדשת התפילה לתיאור מתן תורה. ומשום כך נקראת השבת הזאת "שבת הדיברים". במרכז התפילה פיוט שחובר במאה ה-14, המתאר את מעמד הר סיני.
היום השישי של החג הוא יום השבת בשבוע והוא מכונה: שבת עשרת הדברים. השבת המוקדשת כולה לאזכור עשרת הדברים שנאמרו במעמד הר סיני.
חגים ומועדים > חג השבועות

חג השבועות עצמו מתחיל בלילה של יום ראשון (בשעה 1 אחר חצות) בתפילה בבית הכנסת ולקראת הבוקר, בשעה 4:00, המתפללים עולים ברגל לפסגת הר גריזים כשהם מתפללים ללא הפסקה. הם עוברים מתחנה לתחנה:
מקום ה"אבנים", המקום בו, לפי אמונתם, נמצאות 12 האבנים שיהושע בן נון הציב בעת הכנסו לארץ ישראל.
מקום מזבח אדם ושת בנו.
מקום "גבעת עולם".
מקום "אלהים יראה" - בו היה, לפי אמונתם, האייל שנראה בסבך לאברהם העוקד את יצחק בנו.
מזבח יצחק.
מקום מזבח נח.
בעבר זיהו במקום שתי מצבות יעקב בתחנה השלישית[דרושה הבהרה].
הנשים עולות לרגל להר בנפרד מהגברים. הן לא משתתפות באופן פעיל בתפילות. בעלייה לרגל משתתפים כל בני הקהילה, ללא יוצא מהכלל.
החג מסתיים בארוחה חגיגית.
חגים ומועדים > ראש השנה

בדת השומרונית משמעותו של ראש השנה ("יום תרועה") שונה מביהדות. היות שאמנם החודש השביעי מוזכר בתורה כפותח את השנה, אך אין אזכור מפורש בתורה לכך שהראשון בחודש הוא היום הראשון של השנה, אין השומרונים מתייחסים אליו כראש השנה העברית וכינוי הרשמי הוא "ראש החודש השביעי", אף שלעיתים קרובות גם בני העדה מכנים אותו בשם "ראש השנה", בהשפעת היהודים. יום זה מסמל את היום הראשון מבין עשרת הימים הנוראים שבין ראש החודש השביעי ליום הכיפורים. עם תחילת החג, מנהג השומרונים לתקוע בשופר בבתי הכנסת - מעשה שמכריז על כניסת החג. בסיום תפילת הלילה, פונים השומרונים לבתיהם לסעוד את סעודת הלילה.
תפילת הבוקר בראש השנה נערכת עם עלות השחר, ונמשכת כ-7 שעות. סעודת הבוקר שנערכת לאחר התפילה, בדומה ליום השבת, מורכבת ממאכלים קרים, ולא ממאכלים שחוממו בחג עצמו. לאחר הסעודה נוהגים כהני העדה לארח את בני הקהילה בבתיהם, ולכבד אותם במאכלים ובמשקאות משכרים.
חגים ומועדים > ימים נוראים

הימים הנוראים (הימים שבין ראש השנה ליום הכיפורים) בדת השומרונית באים לידי ביטוי בתפילות ייחודיות הנערכות בוקר וערב, מדי יום. בסוף כל תפילה, נוהגים השומרונים לקרוא את הפרשה האחרונה בתורה, את שירת האזינו ואת ברכת משה לשבטים לפני מותו.
חגים ומועדים > יום הכיפורים

כל השומרונים צמים במהלך יום הכיפורים, כולל ילדים קטנים ואף תינוקות. רק תינוקות שיונקים ממשיכים לינוק, ואילו התינוקות שנגמלו צמים. במקרים של פיקוח נפש ודאי, דוחים את הצום. התפילות בבתי הכנסת נערכות מתחילת יום הכיפורים ועד לסיומו ללא הפסקה. ישנם שומרונים שלא הולכים לישון בבתיהם ומנמנמים בבתי הכנסת. הנשים משתתפות בתפילות (שלא כמו בשבתות) והן אינן מופרדות מהגברים. בניגוד לנהוג ביהדות, השומרונים אינם תוקעים בשופר בסיום החג.
חגים ומועדים > חג הסוכות

השומרונים חוגגים את חג הסוכות במשך שבעה ימים ככתוב בתורה. את הסוכות בונים השומרונים בביתם, תחת תקרת הבית. עד המאה ה-16 היו השומרונים בונים את הסוכה תחת כיפת השמים, אך בשל מעשים של חילול הסוכה מצד שכניהם הערבים, החליטו השומרונים לשנות את המנהג.
הסכך בסוכה השומרונית עשוי מפירות "הדר" - שפירושו אצל השומרונים פירות עם הדר ויופי. הם נוהגים לצאת לפני סוכות לפרדסים ולמטעים ובוחרים פירות יפים ומושלמים. במרכזו אתרוג גדול (בימינו בדרך כלל מזן תימני בשל גודלו) והוא מסודר בצורה ייחודית. כל סוכה בנויה מכ- 400-500 פירות.
מצוות הסוכה אצל השומרונים משולבת עם מצוות ארבעת המינים וכך בסוכה ניתן למצוא את ארבעת המינים, בין השאר - פירות הדורים, ענפי עץ תמר (ראו מעל הסכך), ענפי ער אציל ריחניים.
בזמן החג, השומרונים נוהגים להתארח איש אצל רעהו ודלתם פתוחה לכל מאן דבעי.
ביום הראשון של סוכות נערכת תפילה על פסגת הר גריזים ובה משתתפים כל בני הקהילה.
חגים ומועדים > שמחת תורה

ביום האחרון של חג הסוכות, הוא שמיני עצרת מציינים השומרונים את חג שמחת תורה. יום זה הוא יום שבתון האסור במלאכה כמו שאר החגים, ומנהג השומרונים להוציא את ספר התורה מחוץ לכותלי בית הכנסת ולהקיף את שכונת השומרונים בקול שירה, תופים ומחולות.
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > בתי הכנסת בעבר

בית-הכנסת השומרוני דומה ביותר לבית הכנסת היהודי - אף כי קיימים גם הבדלים. ההבדל הבולט הוא כיוון בית הכנסת: הר גריזים בשומרוני, הר-הבית שבירושלים ביהודי. הבדל נוסף הוא בכתובות: בכתב גופו ובתוכן.
קווי הדמיון
מקומו החשוב בחיי-הקהילה. בית הכנסת משמש את העם, ולא את הכהנים. נערכות בו סעודות מצווה ומלמדים בו תורה לילדים.
שמו של המוסד - בית-כנסת, בית-העדה. מכאן גם שמו בעברית וגם בשפה השומרונית 'כנשתא' פירושה עדה.
תפקידו כמקום תפילה, קריאת התורה ולימוד. בית-הכנסת השומרוני כמו בית הכנסת היהודי נועד מלכתחילה לקיום מצוות קריאת התורה בציבור. בשלב שני נוספה לקריאה גם התפילה וכך הייתה הקריאה אט-אט לחלק מהתפילה.
פרטי קריאת-התורה. לדוגמה, ביום ראשון של פסח השומרונים קוראים את פרשת 'משכו' (שמות, י"ב), כמו המנהג שהיה אצל יהודי בבל וכיום מקובל בכל עדות ישראל, אך בניגוד למנהג היהודי הארץ ישראלי שהיה בתקופת המשנה והתלמוד לקרוא את פרשת 'שור או כשב' (ויקרא, כ"ב, כ"ו ואילך).
הווי התפילה בשבת (זמן התפילה, הטלית, מקומה של האשה בבית-הכנסת).
האמנות בבית-הכנסת.
כיוון התפילה למקום הקדוש: הר גריזים.
מקום הפתח.
צורת המבנה.
בניית המקווה בצמוד לבית-הכנסת.
הבדלים שבין בית-הכנסת השומרוני והיהודי מובאים להלן:
מקומו של הכוהן.
נוסח הכתובות, לשונן וצורת כתיבתן.
הזיקה להר גריזים.
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > בתי הכנסת בהווה

כיום קיימים ארבעה בתי כנסת שומרוניים פעילים: שניים בחולון ושניים בהר גריזים. בית הכנסת בשכונה השומרונית הישנה בשכם הפסיק את פעילותו עם עזיבת השומרונים ב-1988 ונותר סגור, בשנת 2016 נפתח לתפילת ראש חודש אחת, בית הכנסת מתוחזק ומשופץ על ידי הקהילה. כמו כן מצויים ברחבי הארץ שרידים של בתי כנסת שומרוניים עתיקים. בראש כל בית כנסת נמצא ארון הקודש, בתוך מובלעת בקיר לכיוון החוץ, הפונה לכיוון פסגת הר גריזים. מעל ארון הקודש כתוב: "ועשו לי מקדש ושכנתי בתוככם".
מעל בית כנסת או מעל שער הכניסה ישנה מנורה (מגן דוד אינו מופיע בבתי כנסת שומרוניים). סימן נוסף שמופיע מעל שער הכניסה וגם על הקירות הפנימיים הוא המשפט "שמע ישראל" המעוצב בצורת להבה והוא מעין הלוגו השומרוני ונמצא גם בתוך הבתים של השומרונים. כך השומרונים מקיימים את מצוות "וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך" (דברים ו, יג). אין איורים בתוך בתי הכנסת, ועל הקירות מרבים לתלות מסגרות עם פסוקים מהתורה.
הרצפה מכוסה בשטיחים והמתפללים יושבים או עומדים על הרצפה כשהם משאירים את הנעליים בחוץ (רק הזקנים יושבים על כיסאות). ספרי התפילה מונחים על שרפרפים. השומרונים נוהגים להשתחוות כשהם מצמידים את הידיים כסמל לעשרת הדיברות. אין עזרת נשים והנשים לא משתתפות בתפילות, למעט ביום כיפור כשהן לא מופרדות מהגברים.
התפילות בבתי כנסת מתקיימות בשבתות ובמועדים. התפילות כוללות פסוקים מהתורה וכן פיוטים בעברית ובארמית (בהיגוי שומרוני מיוחד) שחוברו באלף הראשון לספירה. סידור תפילה שומרוני נקרא דַּפְתֵר. התפילות בשבת נערכות במתכונת קבועה מזה כ-800 שנים שכוללת: תפילה ביום ששי בערב שנמשכת כשעה ומסתיימת עם שקיעת השמש. בשעה שלוש בלילה לערך השומרונים קמים לתפילת הבוקר שמסתיימת עם זריחת השמש. מיד אחרי תפילה זו, בני הקהילה מתחילים לקרוא את פרשת השבוע (לפי החלוקה השומרונית) בבתיהם, עם קרובי משפחה (דודים, אחים). בצהריים ישנה תפילה בת כשעה וחצי ובסיכום יש תפילת מוצאי השבת שמסתיימת עם שקיעת החמה. השומרונים אינם מאמינים בכוכבים כסמל ליציאת השבת. התפילות והפיוטים השומרוניים כוללים מאות מנגינות ומהווים סגנון מוזיקלי יוצא דופן שלא נמצא דומה לו בנעימת מוזיקליות של עמים אחרים, ולכן הוא מושך תשומת לב של מוזיקולוגים. השומרונים עצמם טוענים שמדובר במוזיקה ישראלית קדומה שהועברה מדור לדור עד ימינו.
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > כשרות

אין הכרה בכשרות היהודית - אכילת בשר מותרת רק אם הבשר הוא משחיטה שומרונית. 24 שעות לפני ביצוע השחיטה, על השוחט להיות טהור. השוחט מעביר את להב הסכין על צוואר הבהמה פעם אחת בלבד, כאשר ראשה מופנה להר גריזים. השומרונים נוהגים להמתין 6 שעות בין אכילת בשר לחלב, וכן להפך - בין חלב לבשר.
אכילת בשר אווז נחשבת לטאבו ועל כן מתנזרים הם מבשרו.