stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייסת 124
היסטוריה > קליטת מסוקי בל-212 ״אנפה״

אחד מלקח מלחמת יום הכיפורים היה הצורך להחליף את מטוסי הבל-205. הסתבר כי אין די בדחף שמספק מנועו היחיד של הבל-205, בשל תנאי החום בישראל והצורך להפעיל את המסוק גם באזורים גבוהים וחמים, כמו בחצי האי סיני ובחרמון. גורם נוסף שהחיש את הצורך במציאת מסוק חדש הייתה השחיקה במספרי המסוקים במלחמת יום הכיפורים. בשל כך החל חיל האוויר הישראלי לחפש מסוק אחר. הדגם שנבחר היה הבל-212 (אנפה), מסוק אזרחי דו מנועי שהיה פיתוח ושדרוג של הבל-205. שני המסוקים הראשונים הגיעו לישראל ביוני 1975 ובתוך כשנה הגיעו לארץ כל המסוקים שנרכשו.
עד לתחילת ינואר 1976 הועברו כל מסוקי הבל-205 של טייסת 124 לטייסת 123 ובזאת תם עידן הבל-205 בטייסת 124 שארך כ-8 שנים והחל עידן האנפה שנמשך כ-23 שנים.
היסטוריה > מבצע ליטני

מבצע ליטני נערך בחודש מרץ 1978 ובו חדר צה"ל לאזור הדרומי של לבנון עד נהר הליטני, במבצע ליטני ביצעה הטייסת עשרות גיחות לחילוץ ופינוי נפגעים וכן לתובלת כוחות ומפקדים.
היסטוריה > מבצע שלכת

מבצע שלכת היה מבצע פשיטה של צה"ל שנערך בלילה שבין 8 ל-9 ביוני 1978, ובו פשטו לוחמים מחטיבת הצנחנים ומשייטת 13, שהובלו ליעדם בספינות שייטת ספינות הטילים, על בסיס מחבלים בלבנון. פינוי פצועים מחוף לבנון לספינת חיל הים עליה קיבלו טיפול ראשוני וממנה לארץ נעשה על ידי מסוק אנפה של טייסת 124.
היסטוריה > מעבר מבסיס תל נוף לבסיס פלמחים

ב-23 באוגוסט 1981, נפרדה הטייסת מבסיס הקמתה, תל-נוף, ועברה למשכנה החדש: בסיס פלמחים.
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה (שלום הגליל)

במלחמת לבנון הראשונה ביצעה הטייסת גיחות לחילוץ ופינוי נפגעים וכן לתובלת כוחות ומפקדים.
היסטוריה > מסוק ימי

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 חיפש חיל הים הישראלי מסוק ימי למשימות הגדלת אופק המכ"ם של כלי השיט של חיל הים ולסיוע בטיווח מטרות ימיות. ב-1983 הודיע חיל הים על הבחירה במסוקי HH-65 מתוצרת חברת איירוספסיאל הצרפתית ויורוקופטר (כיום איירבוס הליקופטרס) האירופית.
שני מסוקים סופקו ב-26 ביולי 1985. תחילה הופעלו המסוקים על ידי טייסת 124 בבסיס פלמחים. המסוקים, שזכו לשם דולפין, הופעלו בגף נפרד שהפך ב-12 באוגוסט 1987 לטייסת נפרדת, טייסת 193 (מגיני המערב).
ב-20 בדצמבר 1989 הוחלט לסגור את טייסת 193, ולהחזיר את זוג המסוקים שלה לטייסת 124 בבסיס פלמחים שם יופעלו במסגרת של גף החל מיולי 1990.
בשנת 1993 נפתחה טייסת 193 מחדש בבסיס רמת דוד ומסוקי ה"דולפין" הועברו אליה חזרה מטייסת 124.
היסטוריה > האינתיפאדה הראשונה

בתקופת האינתיפאדה הראשונה לקחה טייסת 124 חלק פעיל בפעילות המבצעית השוטפת של צה"ל כולל פעולות לפיזור הפגנות, תוך שימוש באמצעים חדשים שפותחו במיוחד לצורך זה, ובהם: מערכת להטלת אבני חצץ קטנות (מערכת סגריר-אבא), מערכת להטלת רימוני עשן וגז מדמיע ומערכת להתזת צבע. כמו כן שימשו המסוקים למצוד אחר מבוקשים ופעולות חילוץ ופינוי פצועים.
היסטוריה > מבצע ״מרכבות האלים״

מבצע מרכבות האלים היה מבצע צבאי שבוצע על ידי סיירת צנחנים ולוחמים מסיירת יעל. מטרת המבצע הייתה למלכד ציר תנועה כמה קילומטרים מצפון לגבול רצועת הביטחון ברכס ביר א-זהר. הכוח יצא למבצע ב-14 במאי 1997, בהתקלות עם אנשי החזבאללה היו לכוח הרוגים ופצועים. ומסוק ינשוף מטייסת 124 ובו צוות של יחידה 669, בליווי מסוקי קרב צפע, הגיע וחילץ את הפצועים ואת ההרוג. בהתקלות שנייה שוב היו הרוגים ופצועים. מסוק ה״ינשוף״ שחילץ את הפצועים מן המארב הראשון שב לשטח לבנון וחילץ את ההרוגים והפצועים מן ההתקלות השנייה. לאחר פינוי הפצועים הוחלט על חילוץ של הכוח כולו על ידי מסוק יסעור. צוות מסוק ה״ינשוף״, שהכיר את השטח, הציע להיכנס שוב (פעם שלישית!) ולחלץ את החיילים, למרות מספרם הגדול יחסית שחרג ממגבלות המסוק. מסוק ה״ינשוף״ הצליח לפנות את כל הכוח לשטח ישראל בחיפוי מסוקי קרב ובסיוע מזל"ט. על פעולות אלה הוענק צל"ש מח"א לצוות המסוק.
היסטוריה > מבצע חוק וסדר

מבצע חוק וסדר היה מבצע צבאי שנערך על ידי צה"ל ב-2–4 במאי 1988, ובמסגרתו פשטו כוחות צנחנים, הנדסה ושריון על בסיס מחבלי החזבאללה בכפר מיידון שבדרום לבנון.
בשלב מסוים נפצע קשה מפקד הפלוגה רס"ן ציון מזרחי. הוזנק מסוק חילוץ מטייסת 124. צוות המסוק נחת תחת אש כמה מאות מטרים מערבית למתחם ופינה את מזרחי לבית החולים רמב"ם בחיפה, תוך שהוא מבצע בדרך נחיתת חרום במנחת גיבור לצורך ניתוח חירום. 24 שעות אחרי הגעתו לרמב"ם נפטר ציון מזרחי ז"ל.
היסטוריה > הפיגוע בקו 405

הפיגוע בקו 405 אירע ביום חמישי, 6 ביולי 1989, ובו נרצחו 16 נוסעי אוטובוס "אגד" בקו 405, באמצעות דרדורו לתהום בידי מחבל בסמוך לקריית יערים.
מסוקי ״אנפה״ מטייסות "ציפורי המדבר" ו"החרב המתהפכת" חברו למסוק יסעור במשימת חילוץ הנפגעים. תפקידן של האנפות היה להעלות את הפצועים מהוואדי ולהעבירם אל היסעור שהעביר אותם לבתי-החולים. המסוקים טסו הלוך וחזור, מתדלקים ושבים לזירת האירוע. האנפות היו גם אלו שפינו מזירת הפיגוע את גופות ההרוגים.
היסטוריה > מ״אנפה״ ל״ינשוף״

בחודש אוגוסט 1994 נקלטו בטייסת 10 מסוקי "בלק הוק" UH-60A, שהיו בשירות הצבא האמריקאי, מתוצרת חברת סיקורסקי. המסוקים כונו "ינשוף".
צוות ההקמה לקליטת המסוקים החדשים, כלל 10 טייסים מטייסות שונות. בראש הצוות עמד רס״ן יוסי חצור, אשר לימים מונה למפקד הטייסת.
הפעילות המבצעית הראשונה של מסוקי ה״ינשוף״ הייתה במבצע ״ענבי זעם״.
בשנת 2002 הגיעו מסוקים נוספים כחלק מעסקת רכש של חיל האוויר הישראלי מדגם המתקדם יותר "בלק הוק" UH-60L - "לימה", כאשר היא עוזרת לטייסת 123 (טייסת ה"בלק הוק" השנייה בחיל) לקלוט את המסוקים, בהכנת חייליה והטייסת כולה.
היסטוריה > קארין איי

ב-3 בינואר 2002 לפנות בוקר, שייטה האונייה העמוסה בנשק קארין איי בין ערב הסעודית לסודאן. מסוקים של טייסת 124, בהובלת מפקד הטייסת אלכס דן, הגיעו אל מעל האונייה ומתוכם השתלשלו אל סיפון האונייה לוחמי שייטת 13 וכוח סילוק פצצות מיחידת יהל"ם. הלוחמים השתלטו על הספינה ואנשי צוותה תוך כשבע דקות
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

במלחמת לבנון השנייה ביצעה טייסת 124 עשרות טיסות חילוץ נפגעים משטח לבנון. רוב הפינויים בוצעו מתוך שדה הקרב, כשהמסוקים חשופים לאש האויב. על פעילות זו הוענק לטייסת צל"ש הרמטכ"ל. כמו כן הוענק צל"ש מפקד חיל האוויר למספר אנשי צוות אוויר שנטלו חלק בחילוצים שונים.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

ביומים הראשונים של מלחמת חרבות ברזל עסקה הטייסת בחילוץ נפגעים והטסת כוחות למשימות שונות.
כלקח מרכזי מהמבצעים הקודמים בעזה פותחה שיטת פינוי חדשה שהפחיתה באופן ניכר את אחוז תמותת החיילים הפצועים שחולצו. משיעור של 15% במלחמת לבנון השנייה, לפחות מ-7% במלחמת חרבות ברזל.
בששת החדשים הראשונים של המלחמה בוצעו (על ידי כל טייסות המסוקים בחיל האויר) כ-950 פינויים במסוק מהרצועה. הזמן הממוצע של פינוי פצוע מהרצועה הגיע לשעה ושש דקות מרגע הפציעה ועד להגעה לבית החולים.
ב-8 ביוני 2024, במבצע ארנון לחילוץ 4 חטופים, הטיס מסוק מהטייסת את החטופה נועה ארגמני מחוף עזה לבית החולים שיבא.
ב-11 בספטמבר 2024, התרסק מסוק "ינשוף" תוך כדי נחיתה ברפיח, בעת הגעה לחילוץ לוחם הנדסה קרבית. בהתרסקות נהרגו שני לוחמים ונפצעו שמונה נוספים. המסוק שהתרסק שייך לטייסת 124, אך הוחזק בכוננות חילוץ לגזרת רפיח, עם צוות של טייסת האחות 123.
ציונים לשבח > צל"ש יחידתי

ב-2 בספטמבר 2007 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לטייסת 124 על פעילותה בפינוי נפגעים במהלך מלחמת לבנון השנייה. תיאור המעשה המלא בהערת השוליים.
ציונים לשבח > עיטור העוז

באפריל 1973 הוענק עיטור העוז לרס"ן כוכב הס, על שהמשיך תחת אש במשימת חילוץ טייס שצנח.
באפריל 1973 הוענק עיטור העוז לסרן יהודה פרי (פריצקר), על שהמשיך תחת אש במשימת חילוץ טייס שצנח
ציונים לשבח > עיטורי המופת

באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ן אורי ירום, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ן חיים נוה, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לסרן רפאל סברון, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ן אליעזר כהן, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ן אמיתי חסון, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ן נדיר סגל, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים.
אפריל 1973 הוענק עיטור המופת לסגן מנחם שגיא, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים
אפריל 1973 הוענק עיטור המופת לסגן מאיר בר, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ל דן סלע, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ל אשר אתרוג, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים
באפריל 1973 הוענק עיטור המופת לרס"ל מרדכי ניסן, על הובלת כוח של סיירת מטכ"ל למצרים
ציונים לשבח > צל"ש הרמטכ"ל

בשנת 1964 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לסרן רפאל סברון על ביצוע משימה בכישרון ובדקדקנות תוך התגברות על תקלות ומכשולי טבע.
בשנת 1965 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לרס"ן כוכב הס על ביצוע משימה קשה ומסובכת בצורה מופתית תוך משמעת ודיוק מרבי.
בשנת 1964 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לרס"ן חיים נוה על ביצוע מעולה של משימה בכישרון, בדייקנות ובקור רוח.
בשנת 1965 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לרס"ן חיים נוה על ביצוע משימה קשה ומסובכת באחריות, בשיקול דעת וללא דופי.
בשנת 1967 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לרס"ן חיים נוה על גילוי אחריות, דיוק, דבקות במטרה ועמידה במשימה בהצלחה מלאה.
ציונים לשבח > צל"ש מפקד חיל האוויר

על פעולות החילוץ במבצע מרכבות האלים (ב-14 במאי 1997) החליט מפקד חיל האוויר האלוף איתן בן אליהו להעניק ציון לשבח לצוות המסוק ולרופא סרן (מיל') פרופ' דורון הלפרין מיחידה 669. כמו כן הוענקו תעודות הערכה לשני מחלצים ולחובש מיחידה 669.
בספטמבר 2007 הוענק צל"ש מפקד חיל האוויר האלוף אליעזר שקדי למפקד המסוק אל"ם (מיל') שרון, לסרן אורי טייס המסוק ולסרן דני, המכונאי המוטס על חילוץ פצועים שנפגעו בקרב בבינת-ג'בייל ב-26 ביולי 2006. היה זה החילוץ הראשון במלחמת לבנון השנייה שנערך מתוך שדה הקרב באור יום מלא, תוך סיכון גבוה ביותר.
ציונים לשבח > אות הוקרה "מעל ומעבר"

ברכה ליכטנברג אטינגר, סמלת תורנית בדרגת רב"ט מבסיס אל עריש (ולפני כן פקידת מבצעים בטייסת 124) יזמה ופיקדה על הפינוי האווירי של נפגעי המשחתת אילת במבצע ההצלה הנועז במשך למעלה מ-13 שעות. חיל האוויר הכיר פומבית במעשה הגבורה שלה לאחר 51 שנה, ובאוגוסט 2020 הוענק לה אות הוקרה ממפקד חיל האוויר אלוף עמיקם נורקין.
מפקדי הטייסת

| שם | משנה | עד שנה | מסוקים בטייסת |
| --- | --- | --- | --- |
| אורי ירום | 1958 | 1963 | אלואט, S-55, S-58 |
| חיים נוה | 1963 | 1966 | S-58 |
| אליעזר (צ'יטה) כהן | 1966 | 1969 | S-58, בל-205 |
| יגאל מור | 1969 | 1972 | בל-205 |
| מיכאל כהן | 1972 | 1974 | בל-205 |
| יעקב "ביקו" בירן | 1974 | 1977 | בל-205, בל-212 (אנפה) |
| יוסי רון (טרון) | 1977 | 1979 | בל-212 (אנפה) |
| יורם קורן | 1979 | 1982 | בל-212 (אנפה) |
| רן מרוז | 1982 | 1984 | בל-212 (אנפה) |
| ציון בראור | 1984 | 1986 | בל-212 (אנפה) |
| בועז פלג | 1985 | 1988 | בל-212 (אנפה) |
| חגי יעקב | 1988 | 1990 | בל-212 (אנפה) |
| איל בן-דוד | 1990 | 1992 | בל-212 (אנפה) |
| גדי פלדמן | 1992 | 1994 | בל-212 (אנפה) |
| יוסי חצור | 1994 | 1996 | בל-212 (אנפה) |
| שרון שילה | 1996 | 1998 | בל-212 (אנפה) |
| רונן שפירא | 1995 | 1998 | UH-60 (ינשוף) |
| שרון שילה | 1998 | 2000 | UH-60 (ינשוף) |
| אלכס דן | 2000 | 2002 | UH-60 (ינשוף) |
| יואב לאור | 2002 | 2005 | UH-60 (ינשוף) |
| נועם אדר | 2005 | 2007 | UH-60 (ינשוף) |
| יואב עמירם | 2007 | 2009 | UH-60 (ינשוף) |
גלעד בר-טל:
סמלים נוספים בטייסת

סמל מערך ה"ינשוף המשופר"
תאוקרטיה

תאוקרטיה (מיוונית: "תאוס" (θεός) – אל, "קרטוס" (κράτος) – שלטון) או שלטון אנשי דת היא שיטת ממשל שבה לאל, חוקיו ונציגיו תפקיד מרכזי. לתאוקרטיה מספר הגדרות ודגמים.
במשטרים תאוקרטיים לרוב מערכת המשפט מותאמת גם היא לדת השולטת, ובתי המשפט פוסקים בהתאם. דוגמאות בולטות לכך הן המשפט העברי היהודי, השריעה המוסלמית, והמשפט הקאנוני הנוצרי.
מקורו של המושג

את המונח תאוקרטיה טבע יוסף בן מתתיהו, כדי לאפיין את המשטר המדיני היהודי בזמנו, במאה הראשונה לספירה. מונח זה נחשב למקובל עד לתקופת הנאורות, אשר ממנה והלאה נהוג להשתמש במושג זה כדי לתייג פוליטית חברות דתיות. המונח נמצא בשימוש בסוציולוגיה וכן במדעי חברה נוספים וזוכה לפרשנות רחבה, בעיקר ברטוריקה פופולרית. בישראל החליף המונח מדינת הלכה את המונח תיאוקרטיה.
הגדרות של תאוקרטיה

מכתבי בן מתתיהו עולה שהוא הגדיר תאוקרטיה כמשטר בו שולטים הכוהנים כפי שהיה מקובל בתקופתו בשלהי בית שני. במחקר מקובל לטעון שהגדרה זו סותרת את המקורות היהודיים הנורמטיביים, כגון, המקרא ודברי חז"ל, מהם עולה שישנה הפרדה בין המלוכה לכהונה.
הגדרות של תאוקרטיה > ואסקי

ואסקי הציע שש הגדרות שונות לתאוקרטיה:
1. תאוקרטיה משיחית או תיאוקרטיה ישירה (Eschatological Theocracy) – שלטון ישיר של האל על בני האדם, שיתממש בימות המשיח או באחרית הימים.
2. תאוקרטיה תיאונומית (Theonomy) – שלטון שבו חוקי הדת הם חוקי המדינה.
3. תאוקרטיה הירוקרטית (Hierocracy) – שלטון הכהונה, אנשי הדת או הממסד הדתי (Ecclesiocracy).
4. תאוקרטיה מלוכנית (Royal Theocracy) –שלטון לפי התפיסה שהמלך הוא אדם קדוש או נציגו של האל עלי אדמות.
5. מלכות מכוחה של זכות אלהית (Divine Right) – שלטון מלוכני על יסוד ההנחה התאולוגית שהמלך, אף שאיננו אדם קדוש, מקבל את סמכותו מידי האל, ולכן סמכותו היא בלתי מוגבלת.
6. תאוקרטיה כריזמטית (Charismatic Theocracy) – שלטון בעל אופי דתי בלתי ממוסד, הנובע ממנהיג בעל דחף רוחני המייצג את רצון האל.
הגדרות של תאוקרטיה > רכניץ

בעקבות ואסקי, הציע רכניץ דגם לניתוח משנה מדינית-תיאוקרטית המתייחס לשני מרכיבים עיקריים בנפרד:
המרכיב ההירוקרטי: היחס בין ההנהגה הדתית להנהגה הפוליטית.
המרכיב התיאונומי: היקפו של החוק הדתי ואופן פרשנותו.
המרכיב ההירוקרטי כולל ארבעה דגמים אפשריים:
א. דגם האיחוד – המנהיג הפוליטי העליון הוא גם המנהיג הדתי העליון.
ב. דגם הכפיפות – המוסד הפוליטי כפוף ומשרת את מטרותיו של המוסד הדתי.
ג. דגם ההשלמה – יש יחסי גומלין בין המוסד הפוליטי והמוסד הדתי.
ד. דגם ההפרדה – ישנה הפרדה ברורה בין תחומי העיסוק של המוסד הפוליטי ותחומי העיסוק של המוסד הדתי.
המרכיב התיאונומי כולל שלושה דגמים עיקריים:
א. תיאונומיה ישירה – מקור כל החוקים והפרשנות שלהם באל.
ב. נומוקרטיה דתית – החוק כולו דתי אך נתון לפרשנות בידי בני אדם.
ג. תיאונומיה חוקתית – החוק הדתי מאפשר חקיקה אנושית הכפופה לו.
מדינות עם מאפיינים תאוקרטיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מדינות עם מאפיינים תאוקרטיים > איראן

איראן נחשבת לרפובליקה איסלאמית, מכיוון שהנשיא והרשות המחוקקת נבחרים. אך עם זאת, נבחרים אלו נתונים לפיקוחם של שני משרדים השמורים לכוהני השיעה. לא כל "רפובליקה איסלאמית" מסווגת בהכרח כתאוקרטיה, מכיוון שבחלקן המשטר מבסס את שלטונו על הכוח הצבאי ומתפקד תחת המעטפת של האסלאם. על פי ההגדרות של רכניץ איראן היא תיאונומיה חוקתית בדגם הכפיפות.
מדינות עם מאפיינים תאוקרטיים > ערב הסעודית

ערב הסעודית מסווגת לרוב כתאוקרטיה אך בפועל היא מונרכיה. אף על פי שהמדינה מנוהלת על פי חוקי השריעה והקוראן מוכרז כחוקת המדינה, לשליט יש כוח בלתי מוגבל על כלל מוסדות המדינה ובהם גם מוסדות הדת ולכן יש הסבורים כי לא ניתן לראות בה תאוקרטיה, אולם, על פי ההגדרות של רכניץ היא תיאונומיה חוקתית בדגם ההשלמה.
מדינות עם מאפיינים תאוקרטיים > אפגניסטן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
האמירות האסלאמית של אפגניסטן, שהוקמה לאחר השתלטות הטליבן על אפגניסטן ב-2021, היא תאוקרטיה במובן זה שחוקיה (לפחות בפועל) מבוססים על השריעה. מנהיג אפגניסטן מכונה  בתואר "אמיר המאמינים", שהוא תואר דתי (בראשית ימי האסלאם התואר היה ביטוי נרדף לח'ליף)
מדינות עם מאפיינים תאוקרטיים > הוותיקן

הוותיקן היא תאוקרטיה במובן מוגבל, כיוון שהיא בעלת שליטה על שטח אדמה מצומצם אך זהו אינו תפקידה העיקרי.
דוגמאות למדינות עם שרידים או מאפיינים מעין תאוקרטיים > נורווגיה

נורווגיה היא מדינה דמוקרטית שהיא מונרכיה חוקתית. מרבית תושבי נורווגיה אינם דתיים אדוקים בחיי היומיום, אך עם זאת מחזיקה המדינה הנורווגית בשרידים דתיים. כמו במונרכיות חוקתיות רבות, גם בנורווגיה ראש המדינה הוא גם ראש הכנסייה. הסעיף ה-12 בחוקה הנורווגית דורש כי יותר ממחצית מחברי מועצת המדינה הנורווגית יהיו חברים בכנסייה של המדינה.
דוגמאות למדינות עם שרידים או מאפיינים מעין תאוקרטיים > ישראל

מדינת ישראל היא דמוקרטיה פרלמנטרית, אך רבים רואים בהצדקה לקיומה של ישראל הצדקה תיאוקרטית, כמתואר בתנ"ך ובביטוי "בני ישראל".
אחד המאפיינים התיאוקרטיים שיש בישראל הוא היעדר מנגנון אזרחי לנישואין וגירושים. הסמכות לדיני המשפחה בישראל מסורה למימסדים דתיים: בתי הדין הדתיים, בהם לכל אמונה ודת קיימים חוקי נישואים משלה: יהודים על-פי ההלכה, מוסלמים על-פי השריעה וכן הלאה.
בנוסף, רשויות דתיים מרכזיות הוקמו בידי המדינה וממומנים מתקציבה, ביניהם: מימסד הרבנות, בתי הדין הדתיים, הרבנות הצבאית ומשרד הדתות. בנוסף, קיימת בישראל חקיקה דתית ענפה, בתחומים מגוונים הנוגעים לחיי האזרח, ביניהם: שבת, כשרות, חינוך וקבורה.
בתקופת המקרא, הייתה למערכת השלטון הישראלית מאפיינים תיאוקרטיים רבים. המלכים הראשונים שיסדו את שושלות המלוכה בישראל, שאול, דוד וירבעם, נמשחו על ידי הנביאים שליחי האל, אם כי לא היו מנהיגים דתיים. הקשר בין המלך לבין הכהן הגדול התבטא בהדרכה ובשאלות שהפנה המלך לאל דרכו על ידי האורים והתומים. לכל אורך תקופת המלכים הייתה למלכי ממלכת ישראל וממלכת יהודה הדרכה צמודה מצד הנביאים (אם כי במקרים רבים לא שמעו המלכים לקולם). זאת ועוד, לפי המקרא, משה, מנהיגם הראשון של בני ישראל היה שליחו הישיר של האל, כמו גם ממשיכו יהושע בן-נון וחלק מהשופטים.
דוגמאות למדינות עם שרידים או מאפיינים מעין תאוקרטיים > הממלכה המאוחדת

לכנסייה האנגלית תפקיד מגוון כגוף המייצג של הזהות האנגלית מאז הקמתה בידי הנרי השמיני, במיוחד בתקופת המחאה הפרוטסטנטית, כאשר התפקיד הגאופוליטי של אנגליה אל מול ספרד גרם לקתוליות להיתפס ככוח המנסה לפגוע באינטרסים האנגליים. בדומה למצב בנורווגיה, גם בממלכה המאוחדת המונרך הוא ראש הכנסייה האנגליקנית, ובנוסף הלורד צ'נסלור חייב על פי חוק להיות אנגליקני.
תאוקרטיות במשך ההיסטוריה

התאוקרטיות הגדולות והידועות ביותר היו הח'ליפות האומאית והעבאסית וכן מדינת האפיפיור. דוגמה שכיחה נוספת מימי קדם היא מצרים הפרעונית, שבה נחשב המלך, פרעה, לישות אלוהית אשר שלטה בממלכה באמצעות כוהנים. למעשה הייתה זו יותר קיסרות מאשר תאוקרטיה, כיוון שהחוקים הגשמיים שלטו בדת ולא להפך, אך מהרגע בו הפרעה (מימי רעמסס הגדול) הוכר כאל שתי ההגדרות הפכו לתקפות, דהיינו תאוקרטיה וקיסרות.
באירופה של תחילת ימי הביניים היה האפיפיור תלוי במלכים, השפעתו כשלעצמו הייתה קטנה והתמקדה בתחום המוסרי. המלכים המרובינגים שהיו פרנקים סאלים לא נמשחו בטקס ההכתרה שלהם ולא ציפו להכרה כנסייתית. אולם עם עליית השושלת הקרולינגית נזקקו אלו לתמיכת הכנסייה על מנת להיות מוכרים כמלכים בחסדי האל. מצד שני לאנשי הכנסייה היה אסור לשפוך דם ולכן לא יכלו לכפות את דעתם או להעניש. השילוב בין הרצונות הביא לעליית כוחה של הכנסייה וליצירת משטר תאוקרטי בו השלטון החילוני נשמע לאליטה הדתית.
בנצרות, ז'נבה בתקופת השפעתו הגדולה של ז'אן קלווין, מייסד הקלוויניזם, מתויגת לרוב כתאוקרטיה פרוטסטנטית. מונטנגרו היא דוגמה נוספת למונרכיה אשר נכנעה לשליטת הכנסייה האורתודוקסית המקומית במטרה לחזק את עצמאותה הלאומית אל מול סכנת הפלישה העות'מאנית ובכך הפכה לתאוקרטיה. הכנסייה היוותה גורם משמעותי בשלטון עד שנת 1851 בה החליט השליט הדתי דנילו השני לעזוב את תפקידו ככומר, להתחתן ולהכריז על עצמו כנסיך - בכך הסתיימה התקופה התאוקרטית של מונטנגרו. דוגמה לתאוקרטיה נוצרית נוספת ניתן למצוא בפירנצה תחת שלטונו של ג'ירולמו סבונרולה.
באסלאם, מדינה נחשבת לתאוקרטיה בתקופה שבה נשלטה על ידי הנביא מוחמד. מוחמד יסד תאוקרטיה נוספת במכה עד 630 לספירה. דוגמאות לתאוקרטיות נוספות באסלאם ניתן לראות בסודאן המהדית ובמדינת הטליבאן באפגניסטן (1996-2001) וכן בשלטון האימאמים בסוואט, חבל ארץ בצפון-מערב פקיסטן.
תימן נשלטה עד להפיכת 1963 בידי אמאם זיידי, שהיה ראש כל השיעה הזיידית.
טיבט, בתקופה שבה נשלטה על ידי הדלאי לאמה, בעיקר לפני הרפורמות של המאה העשרים, מסווגת כתאוקרטיה בודהיסטית. משטר זה התקיים עד להגלייתה של ממשלת השלטון לאחר הפלישה הסינית. טבעו של הבודהיזם הטיבטי גורם למושג תאוקרטיה להתפרש באופן לא מדויק. גם במונגוליה החיצונית התקיים משטר תאוקרטי של הלאמה (עד שהסובייטים כינונו במקומו משטר קומוניסטי), גם כאן יש לסייג ולומר כי משנת 1639, כאשר בנו של המונגול קאן מאולן בטור הוכרז כבודהה, תמכה השושלת במקביל הן במשטר התאוקרטי והן בסמכויותיה של האריסטוקרטיה החילונית.
משטר תאוקרטי או דמוי תאוקרטיה הוקם, בתקופות מסוימות בהיסטוריה, כסוג של מחאה חברתית או כתוצאה מאידיאליזם אוטופי. הדוגמה הבולטת לכך היא "הממלכה השמימית של השלום הגדול" שהוקמה במאה התשע עשרה בסין. כמו גם "עיר הנביאים" של האינדיאני טנסקוואטאה משבט השיין, שהיוותה סוג של עיר מדינה דתית, אך ייתכן וצביונה היה יותר של קהילה רצונית מאשר תאוקרטיה.
מושבת מפרץ מסצ'וסטס פעלה גם היא כתאוקרטיה תחת שלטונם של הפוריטנים במהלך המאה השבע עשרה.
ראו גם

הפרדת הדת מהמדינה
אתאיזם מדיני
רפובליקה איסלאמית
קיסרופאפיזם
ג'וזף קוני
לקריאה נוספת

גרשון וילר, תיאוקרטיה יהודית, תל-אביב: עם עובד, תשל"ז/ 1976
אביעזר רביצקי, האם תיתכן מדינת הלכה?: הפרדוקס של התאוקרטיה היהודית, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, תשס"ד / 2004
Ankerl, Guy. . INU Press, 2000. ISBN 2881550045
הערות שוליים

↑  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק טז.
↑  J. L. A. Waskey, 'Theocracy', International Encyclopedia of Government and Politics, F. N. Magill (Ed.), London–Chicago 1996, Vol. 2, pp 1354-1357.
↑  תיאוקרטיה דמוקרטית: עיון במשנתם המדינית של הריא"ה הרצוג, הרא"י וולדינברג והר"ש גורן, באתר www.dintora.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534169405171  BnF: cb12653253c (data)  GND: 4185071-3  LCCN: sh85134643  LNB: 000338705  NKC: ph385070
מגח

מגח 7ג' מסתער באימון
מגח הוא הכינוי שניתן בצה"ל לטנק המערכה האמריקאי פטון (M60/M48), אשר שירת בחיל השריון משנות ה-60 של המאה ה-20, עד ליציאתו משירות והעברתו למערך המילואים בתחילת שנות ה-2000 והוצאתו הסופית ממערך המילואים ב-2014. טנק המגח שודרג במהלך שירותו על ידי התעשייה הצבאית, כדי לאפשר לו להתמודד בהצלחה עם טנקים מודרניים ממנו.
אי־הבנה של המונח העברי "מגח" (מלשון נגיחה בקרניים) הביאה לתפיסה השגויה כי מדובר בראשי תיבות – מג"ח.
רקע

בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה חיל השריון הישראלי מבוסס עדיין על טנקי השרמן המיושנים, בעוד צבאות ערב החלו להתחמש בטנקי T-54 החדישים מתוצרת ברית המועצות. צה"ל חיפש תשובה הולמת, ומצא אותה בשני טנקים: שוט (טנק צנטוריון בריטי) היה הראשון, והשני היה M48 פטון. ארצות הברית סרבה בתחילה למכור טנקי פטון לישראל, בטענה שהדבר יפר את מאזן החימוש במזרח התיכון. לאחר שנמצא בבירור שמאזן הנשק כבר הופר על ידי עסקאות הנשק הסובייטיות עם הערבים, החליטו האמריקאים לאפשר את רכישת הטנקים. ישראל רכשה את הטנקים מגרמניה, על מנת שארצות הברית לא תהיה מעורבת ישירות בעסקה. משלחת של קציני שריון מצטיינים של צה"ל בראשותו של יעקב (ג'קי) אבן יצאה לגרמניה כדי ללמוד את תפעול הטנק, ובשובם לישראל הקימו את גדוד 79 שהיה גדוד המגחים הראשון בצה"ל. נסיעת המשלחת לגרמניה נשמרה בסודיות בשל היחס בישראל אל גרמניה בתקופה שלאחר השואה. בהמשך החלו יחסי ישראל – ארצות הברית להשתפר, ומשלחת ההכשרה השנייה כבר יצאה לבית הספר לשריון בפורט נוקס.
כמה עשרות פטונים הגיעו לישראל מגרמניה לפני שלחץ ערבי כבד הופעל על הגרמנים והם נאלצו להפסיק את העסקה. האמריקאים החליטו להתעלם מהלחץ ועד שנת 1965 סיפקו לישראל עוד כ-100 פטונים. לקראת מלחמת ששת הימים היו בשירות צה"ל כ-150 טנקים שמישים, ששירתו תחת השם מגח.
במלחמת ששת הימים המגח שירת בגדוד 79 (חטיבה 7) ובגדוד 46 (חטיבה 401) בחזית המצרית. עיקר הטנקים (ארבע הפלוגות של גדוד 79, ושלוש פלוגות של גדוד 46) היו מגרסת M48-A2, במפרט האמריקאי המקורי עם מנוע בנזין ותותח 90 מ"מ. בגדוד 46 לחמה פלוגה רביעית בפיקוד שלום אנגל (עין-גל), עם טנקי מגח M48-A3 משופרים - מנוע דיזל ותותח 105 מ"מ. במהלך המלחמה נפלו שלל עשרות טנקי M48 מירדן שהעצימו את צי המגחים של צה"ל. בנוסף לטנקים הירדניים, נרכשו עוד מאות מגחים מארצות הברית. כבר לפני המלחמה דובר על שדרוג הטנקים, ועם הגידול בצי והתחזקות חיל השריון בצה"ל של אחרי המלחמה בוצעו השיפורים הראשונים. התוצאה הייתה מגח 3.
מקור השם מגח

עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 נקראו הטנקים בצה"ל בשמות ששימשו בצבאות השונים שהשתמשו בהם, דוגמת טנקי שרמן, קרומוול ו-AMX-13 (שכונה באותם ימים אמכ"ס-13). בשנת 1958 החלו מגעים לרכישת טנקי צנטוריון מבריטניה, וכתוצאה מהצורך לשמור על סודיות העסקה, לפחות בשלביה הראשונים, הוחלט להעניק לטנק שם עברי – "שוט". נוהג זה השתרש וכך זכו כל הטנקים וכלי הרק"מ שנכנסו לשימוש צה"ל בשנים הבאות לשמות עבריים. כך קיבל טנק הצ'יפטיין את הכינוי "אביר", נגמ"ש ה-M-113 זכה לכינוי "ברדלס", וטנק הלאופרד הגרמני זכה לכינוי "ברק".
טנק ה"פטון" האמריקאי קיבל בצה"ל את הכינוי "מגח", מהשורש נ.ג.ח., על שם כלי מלחמה עתיק, הידוע יותר בשם "איל ניגוח", אשר שימש לפריצת שערים וחומות. גלגולו המודרני של המגח הוא חוטר (מעין מוט הנגיחה "Ram-Rod") המשמש לנגיחת הפגז לבית הבליעה בתותחי שדה ובתותחים ימיים, לפני הטענת המטען ההודף.
בניגוד לשמות הפשוטים של הטנקים האחרים, הכינוי "מגח" התגלה כשם שמשמעותו אינו ברורה דיה. הניסיונות להסביר את משמעות השם הובילו לתפיסה המוטעית כי מדובר למעשה בראשי תיבות – מג"ח, והגרסאות לפירושן היו רבות:
גרסה אחת טענה כי שמו של הטנק הוא למעשה ציונו האמריקאי (M48A3) בגימטריה – מ"ח = 48, ג' = 3.
גרסה נוספת, המתבססת על רעיון דומה, טענה כי השם הוא שילוב של דגם הטנק (מ"ח = 48) וגרמניה (ג') אשר מכרה לישראל את טנקי ה"פטון" הראשונים.
בחיל השריון נטבע הביטוי "מרכבת גיבורי חיל" או: "מבחר גיבורי חש"ן" (חש"ן – חיל השריון).
פירושים נוספים כללו את "מוביל גייסות חילי", "משופע גחון", "מכונת גילוח חשמלית" (נטען כי הטנקים שנשלחו לארץ הוסוו בתעודות המשלוח כמכונות גילוח חשמליות) ואף "מוות גיבורנו חינם" (בשל הנטייה של הטנק להתלקח בקלות).
במלחמת יום הכיפורים זכה הטנק לכינוי המקברי "מוביל גופות חרוכות", וגם "צ'יפס" מאחר שהטנק נטה להתלקח כשנפגע מטילי נ"ט.