stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי לרון
הערות שוליים

↑  Lya Benjamin "Prigoană și rezistență în istoria evreilor din România 1940-1944" studii, Hasefer, București 2001 מכתבו של זיגפריד יגנדרורף לד"ר ננדור גינגולד, 30 בינואר 1944
↑  אישים ומוסדות, מעריב, 31 באוגוסט 1966
↑  Zvi Laron, Hereditary Dwarfism with High GH Levels, March 7, 1990
↑  סימפוזיון על סכרת אצל בני הנעורים, מעריב, 31 במרץ 1970
↑  כנס רופאי ילדים - אנדוקרינולוגים, על המשמר, 23 במרץ 1967
↑  העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, הצופה, 15 באוגוסט 1967
↑  העלאות בדרגה בסגל האקדמי באוניברסיטת תל־אביב, מעריב, 13 באפריל 1971
↑  ישעיהו אביעם, הם עוזרים לילדים לגדול, מעריב, 11 במרץ 1963
↑  Zvi Laron, Hereditary Dwarfism with High GH Levels, March 7, 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264354905171  BnF: cb11911137x (data)  CiNii: DA01114264  GND: 108430715  ISNI: 0000 0001 1685 827X  LCCN: n50036028  NKC: xx0056100  NTA: 068492227  SUDOC: 026966808  Trove: 900200  VIAF: 92026232   WorldCat (עם VIAF): 92026232
קרחון סקאקליה

| --- | --- |

קרחון סקאקליה, בשורה התחתונה, ברביע השני משמאל
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°51′00″S 86°02′00″W﻿ / ﻿77.85°S 86.0333°W﻿ / -77.85; -86.0333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקאקליה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקאקליה
 
קרחון סקאקליה (באנגלית: Skaklya Glacier;בבולגרית: ледник Скакля) הוא קרחון במזרחו של רכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 5.6 קילומטרים ורוחבו 1.9 קילומטרים.
הקרחון ממוקם צפונית מערבית לקרחון זנדה, ודרומית מזרחית למוצאו של קרחון וידול. הקרחון מנקז את מורדותיו הדרומיים של הר ריימר, ואת מורדותיה הצפוניים של פסגת בלינקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח-צפון מזרח, ויחד עם קרחון זנדה מתחבר לקרחון סאבאזיוס, מערבית להר לאנינג ברמת סוסטרה.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם מפל סקאקליה שבמערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי של בולגריה (בבולגרית)
קרל ג'ון

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בן 71 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אימונולוגיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הימית של ארצות הברית (1975)  קולג' ביילור לרפואה (1979)  האקדמיה הימית של ארצות הברית  קולג' ביילור לרפואה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פנסילבניה (1999)  אוניברסיטת פנסילבניה 
 תלמידי דוקטורט:  מרסלה ו מאוס 
 פרסים והוקרה:  פרס פאול ארליך ולודוויג דרמשטדטר (2015)  פרס פריצת דרך במדעי החיים (2024)  Clarivate Citation Laureates (2023)  פרס המרכז הרפואי אלבני (2018)  AACR Award for Lifetime Achievement in Cancer Research (2023)  AACR-CRI Lloyd J. Old Award in Cancer Immunology (2015)  מדלית ג'ון סקוט (2016)  טיים 100 (2018)  פרס לאימנולוגיה קלינית של נוברטיס (2016)  פרס קיו למחקר רפואי (2022)  עמית האקדמיה של האגודה האמריקנית לחקר הסרטן (2017)  פרס דברצן לרפואה מולקולרית (2015)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  קרל לנדשטיינר 
 
קרל ג'ון (באנגלית: Carl Howard June, נולד ב-1953) הוא רופא וחוקר אמריקאי, פרופסור לפתולוגיה, רפואה ורפואה מעבדתית באוניברסיטת פנסילבניה, שהמציא את השימוש בנגיף HIV נגד לוקמיה, שיטה רפואית חדשה למלחמה בסרטן הדם, בעזרת נגיף HIV, גורם האיידס. ב-2011 וב-2012 ובהיקף נרחב יותר גם ב-2016 הוכיחה השיטה הצלחה מפתיעה בריפוי מוחלט לכאורה של לוקמיה, אצל אחוז גבוה של החולים הסופניים עליהם היא נוסתה. ב-2017 אושרה השיטה לשימוש רפואי, ריפוי גני ראשון שאושר אי פעם על ידי ה-FDA.
קורות חיים

ג'ון נולד ב-1953 בניו יורק, לרונלד ומרי ג'ון. למד וסיים תואר ראשון (BSc) בביולוגיה באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד, ב-1971 וקיבל תואר דוקטור לרפואה, בבית הספר לרפואה שביוסטון, טקסס, ב-1979. את השנתיים האחרונות ללימודי הדוקטורט (1978 - 1979) הוא עשה כחוקר חיסונים ומלחמה במלריה, במסגרת ארגון הבריאות העולמי בז'נבה, שווייץ. במשך עשרים השנים שלאחר מכן (1979 - 1999) שירת בצי האמריקאי, כאימונולוג, חוקר רדיואקטיביות, והשתלות מח עצם ומרצה. הוא החל את דרכו בצי כרופא מתמחה וחוקר, במרכז הרפואי של הצי האמריקאי בבת'סדה, מרילנד והתקדם במסגרת המוסדות הרפואיים והלימודיים השונים של הצי עד דרגת פרופסור מן המניין לרפואה ב-1995. ב-1999 עזב את הצי האמריקאי והצטרף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה, כפרופסור להנדסה תאית ומולקולרית.
ב-1996 אובחנה אשתו סינתיה (1953 - 2001), כחולה בסרטן השחלה, וב-2001 היא נפטרה מהמחלה. טראומה זו הייתה הגורם הישיר לכך שמאותה עת ואילך היפנה את מרבית תשומת לבו המחקרית למלחמה בסרטן. החל מ-2001 הוא משמש כפרופסור לפתולוגיה ורפואה מעבדתית והחל מ-2004 גם כפרופסור לרפואה, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה. חבר החברה האמריקאית להמטולוגיה (יו"ר הוועדה המדעית לביולוגיה של הלימפוציטים, 2002 - 2005), חבר החברה האמריקאית לרפואה גנטית (יו"ר הוועדה לחיסונים גנטיים, 2005 - 2007), דירקטור בקרן להסמכה בריפוי תאי החל מ-2007, וכן דירקטור בחברה הבינלאומית לריפוי ביולוגי החל מ-2008, ובנוסף גם חבר החברה לאימונולוגיה קלינית ומי שהיה נשיאה בשנים 2009 - 2010.
קיבל פרסים רפואיים רבים, החל מפרס החוקר המצטיין, עוד בתקופת לימודיו לדוקטורט ב-1978 ועד לפרסים צבאיים (כמו לגיון ההצטיינות), פדרליים, אזרחיים ואוניברסיטאיים שונים, במהלך השנים מאז ועד היום. בין השאר קיבל ג'ון גם פרס בגין מפעל חיים מטעם החברה האמריקאית ללימפומה ולוקמיה, לשנת 2002. ב-3 בינואר 2013 הודיע ה-Men's Health News כי ג'ון זכה במקום הראשון בין "12 גיבורי הבריאות לשנת 2012", בגין תגליתו בדבר הטיפול בסרטן. בשנת 2021 קיבל יחד עם פרופ' סטיבן רוזנברג מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ופרופ' זליג אשחר ממכון ויצמן למדע את פרס דן דוד.
ראו גם

רונלד דה פיניו
קייט פארמה
הערות שוליים

↑  סרטון קצר על השיטה והצלחתה, באתר Focus Forward Films
↑  שלושת מקבלי פרס נוברטיס לאימונולוגיה קלינית ל-2016, זליג אשחר, סטיבן רוזנברג וקרל ג'ון, באתר נוברטיס, 15 באוגוסט 2016
↑  ג'יימס גלאגר, "First cancer 'living drug' gets go-ahead", באתר BBC,‏ 30 באוגוסט 2017
↑  "Dr. Carl June, Cancer Buster", ספטמבר 2011, ביזנסוויק
↑  באתר המגזין
↑  על רקע מגפת הקורונה: הוכרזו הזוכים בפרס דן דוד, באתר וואלה, 15 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1048554368  ISNI: 0000 0004 4892 6734  LCCN: n2006182668  ORCID: 0000-0003-0241-3557  VIAF: 307295211   WorldCat (עם VIAF): 307295211
קבוצת סקאל

| --- | --- |


מתחם הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון בו הפעילה הקבוצה מספר חנויות
 נתונים כלליים
 מייסדים:  האחים סולי ומאיר סקאל
 תקופת הפעילות:  1979–2019 (כ־40 שנה)
 ענפי תעשייה:  קמעונאות
 מוצרים עיקריים:  יבוא, שיווק ומכירה של מוצרי צריכה
חנות של המותג טימברלנד אותה ייצגה הקבוצה בישראל
חנויות של המותגים "מיס סלפרידג'" ו"אוניל" בקניון ארנה הרצליה, אותם ייצגה הקבוצה בישראל
קבוצת סקאל הייתה קבוצת חברות ישראלית, שהוקמה על ידי האחים סולי ומאיר סקאל, ועסקה ביבוא ושיווק של מוצרי צריכה פטורים ממסים, ביבוא של מותגים בינלאומיים בתחומי האופנה וההנעלה, צעצועים, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה ביתית ובהפעלת רשתות קמעונאיות של אופנה, ספורט ומוצרי אלקטרוניקה.
היסטוריה > השנים הראשונות

אביהם של האחים סקאל היה בנקאי ואיש עסקים בבירות, וב-1956 עלתה המשפחה לישראל. אביהם הקים חנות שטיחים ברחוב דיזנגוף, סולי סקאל כנער הכניס את חסכונותיו לעסק ונהפך לשותף. שהיה חייל בן 19, אביו נפטר, וכשאמו נפטרה, ארבע שנים לאחר מות אביו, הוא קטע את לימודיו באוניברסיטה ונכנס לעולם העסקים שעול פרנסת המשפחה עליו. בשנת 1979 קיבל סולי סקאל, יחד עם אחיו מאיר, אישור לשווק מוצרים פטורים ממס לכוחות האו"ם וצד"ל בדרום לבנון, והם שיווקו להם סיגריות, משקאות חריפים ומוצרי חשמל. לאחר מלחמת לבנון הראשונה, שאזור דרום לבנון עבר לשליטת ישראל, התרחבו עסקי האחים מאחר שהאזור הפך למעין אזור סחר חופשי, בלי מיסים. ב-1986 פתחו האחים חנות גדולה למכירת מוצרים פטורים ממכס לתיירים, דיפלומטים וסגל האו"ם בתל אביב. החנות שפעלה בשם "סקאל סנטר" הוקמה בקומת הקרקע של מתחם בית הטקסטיל וזכתה להצלחה רבה. אחר כך פתחו חנות "סקאל סנטר" גם בירושלים.
היסטוריה > גידול והתרחבות

התרחבות עסקיה של הקבוצה הגיעה עם הזכייה במכרז להפעלת חנות הספורט במתחם הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון, בשנת 1989, שם מכרו בעיקר נעלי ספורט של מותגים פופולריים במחירים נמוכים. לצורך הפעלת החנות הקימו את חברת "סקאל ספורט", כיבואנית רשמית של מגוון מותגי אופנה אירופאים ואמריקנים בתחומי ההלבשה וההנעלה. "סקאל ספורט" החלה להתמודד על זיכיונות לשיווק מותגים בינלאומיים בישראל. שני המותגים הראשונים ששווקו על ידה היו טימברלנד וקדס, וב-1995 פתחה החברה שתי חנויות נוספות, מלבד זו שבנתב"ג. אחר כך הרשת פתחה במהירות סניפים נוספים עבור המותגים שייצגה בישראל. היא קיבלה גם את הייצוג של המותגים DKNY (קו האופנה העממי של המעצבת דונה קארן), קלווין קליין, פולו ראלף לורן, מותג האופנה השווצרי "באלי" (Bally) ומותגים נוספים. ב-1999 הוקמה רשת חנויות "אמפוריום" (Emporium), רשת יוקרה המשווקת מגוון מותגי אופנה בינלאומיים.
בשנת 1996, חיים סקאל, בנו הבכור של סולי, שקודם ניהל "סקאל ספורט", החל להקים עסקים משלו. הוא הקים חברת החזקות בשם VHS שעסקה גם ביבוא מותגי אופנה בינלאומיים. בנוסף הקימה עם שותף את "סקאל ביטוח", סוכנות ביטוח שהתמחתה בביטוח לעסקים, ביטוח ימי ואווירי וביטוח לוגיסטי. רכשה 15% ממניות בית ההשקעות ברגר הולדינגס, שנמכרו כעבור שנתיים. ורכשה ומיד מכרה את השליטה בחברת התעופה כים ניר. בתחילת 2005 רכש סולי סקאל 25% ממניות VHS.
היסטוריה > בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20

בשנת 1997, זכתה הקבוצה במכרז של רשות שדות התעופה להפעלת חנות מוצרי חשמל ואלקטרוניקה בנמל התעופה בן-גוריון. החנות של סקאל הורידה את המחיר של מוצרים שונים, בעיקר של מכשירי וידאו, מתחת ל-200 דולר, רף תשלום המס, והדבר הפך את חנות האלקטרוניקה בדיוטי-פרי לעמוסה ביותר. קבוצת סקאל גם ניצלה בצורה יעילה את הסדר ה"פטור ושמור", המאפשר ללקוחות להשאיר את המוצרים שרכשו בשדה התעופה ולאסוף אותם לאחר שובם לישראל. רשתות מוצרי חשמל ואלקטרוניקה אחרות בישראל עתרו נגד הסדר ה"פטור ושמור" לבג"ץ, אך הפסידו בעתירה. פעילות "סקאל דיוטי פרי" התרחבה גם לנמל התעופה חיפה (שם זכתה החברה בזיכיון להפעלת מתחם הדיוטי-פרי כולו), למעבר הגבול עם ירדן ולנמל התעופה עובדה.
בשנת 1998, נבחר סולי סקאל, על ידי איגוד הפרסומאים והמפרסמים, לאיש השיווק של השנה. באותה שנה רכשה קבוצת סקאל 50% מקבוצת "פלאנט איי", יבואנית של מוצרי צריכה שכללה שלוש חברות בת: "פלאנט ספורט" שהייתה יבואנית המותג ריבוק, "פלאנט טויס" שהייתה יבואנית של צעצועי מאטל, פישר פרייס וטייקו, ו"פלאנט טיים" שהייתה יבואנית שעוני ראדו, אוריינט, סקטור ופייר בלמן. ב-2001 מכרו את "פלאנט טיים".
בשנת 1999, הקימה הקבוצה את חברת "סקאל ישיר" למכירת מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, תחילה פעלה בתוך סניפי המשביר לצרכן. שותפות זו הסתיימה ב-2002 בעקבות קשיים במשביר לצרכן. אחר כך תכננה לפעול בתוך סניפי רשת "אייס קנה ובנה". במקביל הקימה קבוצת סקאל רשת חנויות משלה, שהחלה לפעול החל מ-2003 תחת השם "סקאל אלקטריק". רשת "סקאל אלקטריק" כללה בשיאה כ-25 סניפים.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000, הקימה הקבוצה את חברת "סקאל און ליין" חברה בת למסחר אלקטרוני. האתר שהוקם התמקד תחילה בעיקר במכירת מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, ואחר כך הציע גם מוצרי ספורט, הלבשה, צעצועים ושעונים. אלו נשלחו לבית הלקוח ישירות ממחסני ההפצה של סקאל. האתר הפך תוך זמן קצר לאתר המסחר אלקטרוני הפופולרי בישראל, ולטענת החברה היה רווחי כבר מימיו הראשונים.
בשנת 2001, חברת הבת "סקאל דיוטי פרי" קיבלה את הזיכיון לייבא ולשווק בישראל את מוצרי החשמל והאלקטרוניקה של התאגיד הקוריאני LG ושל התאגיד היפני JVC. בנוסף פתחה חנות מחשבים ומולטימדיה, בשם "סקאל היי טק", בדיוטי פרי בנתב"ג. בספטמבר 2005, נחתם הסכם בין קבוצת סקאל וניופאן (יבואנית של מוצרי אלקטרוניקה ומכשירי חשמל) על הקמת חברה בבעלות שווה, לייבוא מותגי האלקטרוניקה LG ו-JVC. ניופאן וסקאל לא הצליחו להגיע להסכמה בנוגע לשווי העסקה והיא התפוצצה במאי 2006 מבלי שיצאה לפועל - סקאל החליטה להמשיך לשווק בעצמה את שני המותגים. ביולי 2007 נכנסה ניופאן לשותפות בחנות החשמל של סקאל בדיוטי פרי.
בשנת 2002, הקימה הקבוצה את "סקאל אאוטלט", מרכז לשיווק עודפים של הקבוצה בקניון קסטרא בחיפה. במרכז העודפים פעלו כ-20 חנויות של מותגים בינלאומיים מתחום האופנה, ההנעלה, החשמל והאלקטרוניקה ששיווקה הקבוצה. בשנת 2005 נסגר מרכז העודפים. באותה שנה זכתה הקבוצה במכרז להפעלת חנות דיוטי-פרי בטרמינל הנוסעים של נמל אשדוד. הקבוצה זכתה שוב במכרז של נמל אשדוד ב-2010.
בשנת 2003, זכתה קבוצת סקאל בזיכיון לשיווק מותג האופנה "נאוטיקה" בישראל, וביוני 2003 פתחה חנות ראשונה של המותג בקניון ארנה הרצליה. קבוצת סקאל הייתה לקוח עוגן של קניון ארנה שנפתח באותה עת, היא שכרה 7,500 מ"ר מסך כל שטחי המסחר בקניון, במטרה להקים מספר חנויות עובר המותגים הבינלאומיים ששיווקה בישראל ועבור רשת מוצרי החשמל והאלקטרוניקה שלה. היא גם הקימה מתחם בקניון בשם "View", ששילב חנויות אופנה וספורט, אזור למופעי מוזיקה ובילוי, ולרכישת מזון ומשקאות. באותה תקופה גם הקימה רשת אופנת ילדים בשם "סקאל קידס".
בסוף שנת 2004, החלה "קבוצת סקאל" להפעיל שורה של חנויות בטרמינל 3 החדש, בנמל התעופה בן-גוריון, לאחר שזכתה במספר מכרזים. כולל חנות החשמל והאלקטרוניקה, חנות השעונים, חנות אופנת הילדים, וחנות הצעצועים והמשחקים בדיוטי פרי.
ב-2006 מכרה הקבוצה 50% מחברת הבת "סקאל שעונים" לה.שטרן לפי שווי של 10 מיליון ש"ח. בעקבות העסקה נפתחה חברה משותפת - "סקאל ה.שטרן שעונים" וחנויות השעונים שבידי "סקאל שעונים" בנתב"ג הועברו לידי החברה המשותפת.
היסטוריה > קשיים ומכירת פעילות הקבוצה

החל משנת 2005 חלה האטה בעסקי המשפחה, ממספר סיבות: פעילות הקבוצה בדיוטי פרי בנתב"ג נפגע קשה בעקבות החלטת שר האוצר בנימין נתניהו להפחית את שיעורי המכס ומס הקנייה בצורה חדה. מחירי מוצרי החשמל בישראל ירדו ונמחק פער מחיר המוצרים בדיוטי פרי. במקביל ספגה קבוצת סקאל הוצאות רבות על העברת החנויות לטרמינל 3, והיה לה חוזה בו התמלוגים לרשות שדות התעופה הוצמדו לעלייה בכמות הנוסעים בנמל. אך למרות העלייה בכמות הנוסעים, המכירות בדיוטי פרי ירדו ב-50%. במשך מספר שנים ניסתה הקבוצה לצאת מהחוזה עם רשות שדות התעופה, שמקביל צברה הפסדים של מאות מיליוני שקלים על פעילות זו. ב-2008, לאחר שרשות שדות התעופה הסכימה להתיר את החוזה (שבמקור היה אומר להמשיך עד 2013), חנות מוצרי החשמל של הקבוצה בנתב"ג נסגרה ואיתה גם פעילות רשת "סקאל אלקטריק". בנוסף ההשקעה הגדולה של משפחת סקאל בקניון ארנה התבררה כטעות. הקמת מתחם "VIEW" בקניון עלתה לקבוצה כ-7 מיליון דולר. אך הקניון לא עמד בציפיות, מספר הקונים בו היה נמוך בצורה משמעותית מהתחזיות, והקבוצה נאלצה לסגור את המתחם, דבר שהוריד לטמיון את כל ההשקעה בו.
במשך כעשור, במטרה לכסות את ההפסדים ולהחזיר את החובות שצברה, מכרה קבוצת סקאל בהדרגה את כל הפעילות שלה. ב-2008 חברת סקאל ספורט מכרה 50% מהבעלות בחברת "סופר ברנדס" לחברת האופנה וההנעלה בריל. "סופר ברנדס" ייבא את מותגי האופנה ניין ווסט, קדס, אן קליין ואיזי ספיריט ב-2010 מכרה חברת סקאל ספורט את מלוא הבעלות לבריל. ב-2011 הפסידה החברה במכרז רשות שדות התעופה והפסיקה להפעיל את חנויות הצעצועים, בגדי הילדים והשעונים בנתב"ג, וב-2012 הפסידה החברה במכרז להפעלת חנות הדיוטי פרי בנמל התעופה עובדה. ב-2014 מכרה 50% מפעילות יבוא מותגי האופנה האחרים של חברת "סקאל ספורט" לקבוצת בריל. ב-2015 מכרה את זיכיון טופשופ בישראל. ב-2018 מכרה הקבוצה לאיש העסקים טדי שגיא את חברת "לים" ואת פעילות הדיוטי פרי שלה. ב-2019 חברת SBN, חברה בבעלות משותפת של קבוצת בריל וסקאל רכשה את פעילות רשת חנויות אמפוריום שהייתה בבעלות מלאה של קבוצת סקאל. ב-2021 מכרה את מלוא הבעלות בחברת SBN לבריל.
במקביל בתקופה זו, למרות הקשיים ומכירה של פעילות, הקבוצה פתחה עסקים חדשים. בין השאר הקימה רשת חנויות עבור המותגים קוויקסילבר ורוקסי, והקימה ב-2010 רשת חנויות נעליים של המותג Payless Shoes, אך היא נסגרה לאחר 4 שנות פעילות.
בתחום הדיוטי-פרי, הקבוצה פתחה מספר חנויות פטורות ממכס לאחר שזכתה במכרזים להפעלתם - ב-2011 נפתחו חנויות בנמל אשדוד ובנמל חיפה וכן 3 חנויות לממכר שוקולד בנתב"ג, ב-2013 נחתם הסכם להפעלת חנויות באוניות של מנו ספנות, וב-2015 חזרה הקבוצה להפעיל את חנויות הצעצועים ובגדי הילדים בנתב"ג. ב-2017 אף גברה הקבוצה על הצעתה של ג'יימס ריצ'רדסון להפעלת חנויות הדיוטי-פרי בנמל חיפה, והפכה להיות המפעילה היחידה של חנויות אלו (לאחר שבמכרז הקודם זכו 2 החברות ביחד והפעילו זו לצד זו חנויות בנמל).
החזקות

בין החברות שהחזיקה הקבוצה במשך השנים היו:
חברת "אחים סקאל" - חברה שהוקמה בשנת 1979, ועסקה בשווק מוצרים פטורים ממס ואחר כך הפכה לחברת האם של הקבוצה.
חברת "לים סקאל" - חברה שנרכשה ב-2002 מחברת "צים". היא נוסדה ב-1936 ועיקר פעילותה הוא באספקת ציוד לספינות העוגנות בנמלי ישראל, בנוסף הכניסה לתוכה קבוצת סקאל את פעילות השיווק של מוצרי צריכה פטורים ממסים לקהיליית הדיפלומטים, לשגרירויות, לכוח הרב-לאומי המוצב בישראל. היא גם הפעילה את חנויות הדיוטי-פרי בנמלי הים בישראל, ושיווקה מוצרי דיוטי-פרי לאוניות נוסעים, לאוניות מסע ולחברות התעופה הישראליות.
חברת "סקאל ספורט" - עסקה ביבוא מותגי אופנה בתחומי ההלבשה וההנעלה, והפעילה חנויות של המותגים בישראל.
חברת "סקאל אינטרנשיונל" - חברת בת של סקאל ספורט, שעסקה במתן זיכיונות על מותגים המיוצגים על ידי סקאל ספורט בישראל.
חברת SBN - חברה שמנהלת את המותג האופנה האמריקני "נאוטיקה" בישראל והייתה בבעלות משותפת שווה של "קבוצת סקאל" וחברת "בריל".
חברת "סקאל דיוטי פרי" - הוקמה בשנת 1997 והפעילה חנויות פטורות ממכס בנתב“ג. אחר כך עסקה גם בייבוא ובשיווק סיטונאי של מוצרי אלקטרוניקה, שעונים וצעצועי ילדים (תחת מותגי סקאל אלקטריק, סקאל שעונים וסקאל טויס).
חברת סקאל INFLIGHT - חברה שפעלה מסינגפור, עסקה באספקת מוצרי דיוטי פרי לחברות תעופה.
קאקורו

תשבץ קאקורו קל
פתרון התשבץ
קאקוּרוֹ (ביפנית: カックロ) הוא תשבץ מספרים (כמו סודוקו) שמקורו ביפן. בקאקורו צריך לשבץ את הספרות מ-1 עד 9 (או חלקן), כך שסכום המספרים בשורה או בטור יהיה שווה לתוצאה הרשומה בסוף השורה או הטור. גם כאן, כמו בסודוקו, אין לחזור על ספרה יותר מפעם אחת בטור או בשורה (או חלק מהטור/השורה שנתחם בתוצאה), רק שבקאקורו החידה מורכבת יותר ולעיתים אף דורשת מחשבון.
כך לדוגמה, נניח שצריכים להגיע לסכום של 8 באמצעות שלוש משבצות. התוצאות האפשרויות על פי הכללים לעיל הם:
1, 2, 5
1, 3, 4
כל אחד מהצירופים הנ"ל בשינוי סדר הספרות. לדוגמה 4, 3, 1.
צירוף של 3, 3, 2 אינו בא בחשבון כי מופיעה בו פעמיים אותה ספרה.
עובדות המסייעות בפתרון קאקורו

תוצאה המחייבת שיבוץ ספרת מינימום.
צירופים קבועים לקבלת תוצאה מסוימת עבור מספר קבוע של משבצות:
| צירוף | משבצות | סכום |
| --- | --- | --- |
| 2+1 | 2 | 3 |
| 3+1 | 2 | 4 |
| 9+7 | 2 | 16 |
| 9+8 | 2 | 17 |
| 3+2+1 | 3 | 6 |
| 4+2+1 | 3 | 7 |
| 9+8+6 | 3 | 23 |
| 9+8+7 | 3 | 24 |
| 4+3+2+1 | 4 | 10 |
| 5+3+2+1 | 4 | 11 |
| 9+8+7+5 | 4 | 29 |
| 9+8+7+6 | 4 | 30 |
ואפשר לחשב את המשלים ל-45 עבור חמש עד שבע משבצות.
בדוגמה הנ"ל בה סכום הספרות בשלוש משבצות צריך להיות 8, אם הצלחנו לגלות שבמשבצת מסוימת מהשלוש נמצאת הסיפרה 2, אזי הפתרון של 1,3,4 על כל צירופיו יורד מהפרק, ונשאר לשבץ את 1,5 בשתי המשבצות האחרות.
ראו גם

סוק"ק - שילוב של סודוקו וקאקורו
היטורי
פורמוזה ההולנדית

פורמוזה ההולנדית הייתה מושבה הולנדית שהתקיימה בין השנים 1624–1662, ושוב בין 1664–1668. במהלך שנים אלו ביססה חברת הודו המזרחית ההולנדית את שלטונה באי, הגדילה את הסחר עם שושלת מינג בסין ושוגונות טוקוגאווה ביפן, ופעלה כדי להכשיל את הסחר והפעילות הקולוניאלית הספרדית והפורטוגזית במזרח אסיה.
ההולנדים לא התקבלו בברכה באי, ומרידות מצד אוכלוסיית ההאן והאבוריג'ינים דוכאו יותר מפעם אחת. עם עליית שושלת צ'ינג בסין, מיהרה הולנד לנתק את קשריה עם מינג וזכתה בגישה בלתי מוגבלת לנתיבי הסחר. השלטון ההולנדי הסתיים ב-1662, אחרי המצור על פורט זילנדיה, כשהמצביא הסיני קושינגה הקים את ממלכת טונגנינג הנאמנה לשושלת מינג וגירש את ההולנדים.
רקע

הולנד ואנגליה, שהצטרפו אחרונות למרוץ בימים ברחבי העולם, היו על מסלול התנגשות עם ספרד ופורטוגל. במונחים אידאולוגיים, המעצמות האיבריות היו קתוליות, בעוד הולנד ואנגליה ניתקו את הקשר הדתי שלהן עם האפיפיור.
ההולנדים ניסו לפתוח במסחר עם סין לראשונה ב-1601, אך נתקלו בדחייה מצד הסינים, שסחרו עם הפורטוגלים שבמקאו כבר מאז 1535.
במשלחת מ-1604 שיצאה מבטאוויה (ג'קרטה של ימינו) שהייתה הבסיס ההולנדי הגדול ביותר באסיה, יצאו ההולנדים במטרה לתקוף את מקאו, אבל סופת טייפון שינתה את מסלולם וכך הם הגיעו לאיי פסקאדור, קבוצת איים במרחק 50 ק"מ מערבית לפורמוזה. שם ניסו ההולנדים לפתוח במשא ומתן עם הסינים על המסחר, אבל הם נדרשו לשלם מחיר גבוה מדי. בלית ברירה, ההולנדים שבו על עקבותיהם.
חברת הודו המזרחית ההולנדית ניסתה להשתמש בכוח צבאי כדי לגרום לסין לפתוח את נמל פוג'יאן לסחר ודרשה לגרש את הפורטוגלים, אחרי מלחמת הולנד–פורטוגל. ההולנדים פשטו על ספינות סיניות ב-1618, בניסיון לא מוצלח לקחת בני ערובה כדי לגרום לסין להיענות לדרישותיהם.
בשנת 1622, אחרי מתקפה הולנדית לא מוצלחת נוספת על מקאו, והכישלון ההולנדי להקים עמדת סחר בהונג קונג, הפליג הצי ההולנדי שוב לאיי פסקאדור, הפעם במכוון, והקים בסיס במגונג(אנ'). ההולנדים אילצו פועלי כפייה סינים לבנות את המבצר, ובגלל מנות מזון מועטות ופיקוח נוקשה, 1,300 מתוך 1,500 הסינים מתו במהלך הבנייה. באותה שנה טבעה ספינה הולנדית בשם אריה הזהב בסמוך לחוף הדרום–מערבי של טאיוואן, והניצולים נטבחו על ידי המקומיים. ב-1636 ערכו ההולנדים טבח במקום כנקמה.
ב-1623 הגיעו לאי לראשונה סוחרים הולנדים כדי לחפש בסיס מתאים, ובכוונה להשתמש באי כתחנה במסחר עם סין. ההולנדים דרשו מסין לפתוח את הנמלים בפוג'יאן למסחר הולנדי, ואילו הסינים סירבו ואיימו שאיי פסקאדור הם שטח סיני, ודרשו מהם לסגת לפורמוזה, שם יתאפשר להם לעסוק במסחר. הדבר הוביל למלחמה בין סין להולנד שב-1624 נאלצה לסגת לפורמוזה. בתגובה, הולנד איימה בפשיטות על הנמלים והספינות הסינים אלא אם אלה יאפשרו לסחור מאיי פסקאדור, וכן בתנאי שסין תסחור באופן בלעדי עם ההולנדים בבטאוויה, סיאם וקמבודיה.
בניסיון ההולנדי ב-1623 לאלץ את סין לפתוח את נמליה נשלחו חמש ספינות למשימה שהסתיימה בכישלון עם מספר מלחים שנפלו בשבי ואובדן ספינה. לאחר מכן ההולנדים חיזקו את ביצוריהם ותגברו את חיל המצב שלהם בפסקאדור. ההתבצרות ההולנדית הביאה את הסינים להוציא התקפה נגד הולנד בפברואר 1624, כש-5,000 חיילים ו-40–50 ספינות מלחמה תקפו את המבצר ההולנדי, מה שהביא אותם לבקש הסכם שלום ולהיכנע לדרישות הסיניות לסגת לפורמוזה. בחגיגות הניצחון על "הברברים אדומי השיער", כפי שכונו ההולנדים בפי הסינים, הוצעדו 12 שבויים הולנדים בפני הקיסר בבייג'ינג.
היסטוריה > 1624–1625: הקמת המושבה

עם הגעתם לפורמוזה, מצאו ההולנדים בדרום–מערב האי אוכלוסייה של 1,500 תושבים, רובם תושבים זמניים סינים. בהתאם לנוהג המקובל באותם ימים, ההולנדים מיהרו לבנות מבצר הגנה שישמש גם כבסיס להוצאת פעולות במחוז טאויואן. המבצר שם הוחלף כעבור ארבע שנים במבצר בפורט זילנדיה.
היסטוריה > 1626–1636: הפיוס עם האבורג'ינים

ההוראה הראשונה עם הגיעם לפורמוזה, הייתה להעניש כפרים שהתנגדו להולנדים ולגרום לאבורג'ינים בטאיוואן להיות נאמנים לחברת הודו המזרחית ההולנדית. משלחת ראשונה שיצאה לנקום פעלה נגד הכפרים מתאו ובקלואן. במתאו היה המאמץ קל מאוד, והתושבים נכנעו אחרי שהכפר שלהם נהרס בשריפה. הפעולות הללו שימשו גם כהרתעה נגד כפרים אחרים.
בעוד המאמץ להרגיע את הרוחות נמשך, בים, היחסים עם הסינים נעשו מתוחים יותר עם הניסיון ההולנדי להטיל מס על הספינות שעברו במצר טאיוואן. הדבר גרם לבסוף למלחמה בין שושלת מינג להולנד, וההולנדים הובסו בקרב מפרץ ליאולו ב-1633.
מספר מיסיונרים הולנדים מצאו את מותם מידי האבורג'ינים שאותם ניסו להמיר.
היסטוריה > 1636–1642: השלום ההולנדי וגירוש הספרדים

אחרי המאמצים ההולנדיים לבסס את שליטתם בפורמוזה, עוד ועוד כפרים נשבעו אמונים להולנד, לעיתים מתוך פחד מפעולות הצבא ההולנדי, ולעיתים בשל היתרונות של הסיוע ההולנדי במזון ובביטחון. כפרים אלה התפרסו מדרום עד מרכז טאיוואן. השקט היחסי בתקופה זו כונה "פקס הולנדיקה" (השלום ההולנדי, בדומה ל"פקס רומנה").
לעומת זאת, צפון טאיוואן נשלט על ידי הספרדים מאז 1626, שהתיישבו בניו טאיפיי של ימינו, בייחוד בערים טמוסי וג'ילונג. הביצורים בג'ילונג היו מוזנחים בגלל היעדר יכולות ספרדיות לממן את התחזוקה שלהם, אבל הבסיס שלהם בפורט סנטו דומינגו בטאמוסי היה מכשול משמעותי בפני השאיפות האימפריאליות ההולנדיות.
אחרי כישלון בסילוק הספרדים ב-1641, בשנת 1642, בסיוע תגבורות הולנדיות ואבוריג'יניות, הצליחו ההולנדים לגרש את הכוח הספרדי–פיליפיני הקטן ממבצרו ולסלקו מהאי. בעקבות הניצחון, השתלטו ההולנדים גם על צפון טאיוואן במסע דומה למסע שקיימו בדרום ובמרכז מספר שנים קודם לכן.
היסטוריה > 1643–1659: התחזקות ההאן ומרד גואו הואיי

ההולנדים החלו לעודד הגירה משמעותית של אוכלוסיית האן, בעיקר מדרום פוג'יין. רוב המהגרים היו גברים צעירים ורווקים, שלא תכננו להישאר באי, שכונה לעיתים על ידם "השער לגיהנום", בשל החיים הרבים של מלחים ומגלי ארצות שאבדו בו. ב-1652 התרחש מרד גואו הואאיי שהיה התקוממות מאורגנת נגד השלטון ההולנדי בשל הכעס על העונשים הכבדים והשחיתות. התגובה ההולנדית הייתה קשה, ו-25% מהמשתתפים במרד נהרגו בתוך מספר שבועות.
היסטוריה > 1650 והלאה: מרידות האבורג'ינים

כפרים אבורג'ינים רבים מרדו בהולנדים החל מ-1650, ממספר סיבות, ביניהן הדרישה ההולנדית לספק נשים עבור יחסי מין וכן לקיחת עורות ואורז מהאוכלוסייה המקומית. הדבר עורר מרידה שהתפרצה בדצמבר 1652 בכפר וו–לאו–ון במקביל למרד ההאן. במהלך המרידה נערפו ראשיהם של שני מתורגמנים הולנדים ובקרב שנערך נהרגו 30 אבורג'ינים ושני הולנדים. אחרי אמברגו מלח וברזל שהוטל על הכפר, בפברואר 1653 ביקשו האבורג'ינים לחתום על שלום.
היסטוריה > 1660–1662: המצור על זילנדיה ופירוק המושבה

בשנת 1661 הגיע לאי צי של 200 ספינות סיניות בראשות אדמירל קושינגה שהיה נאמן לשושלת מינג בכוונה לגרש את ההולנדים ולבנות בסיס לנאמני השושלת. אחרי מצור של תשעה חודשים, כבש האדמירל קושינגה את זילנדיה. הוא אילץ את נציגי חברת הודו המזרחית ההולנדית לחתום על שלום ב-1 בפברואר 1662 ולעזוב את האי. בכך הפך קושינגה את האי לבסיס של שושלת מינג.