stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להט"ב ויהדות
להט"ב בקהילה הדתית

להט"בים בחברה היהודית הדתית מתמודדים עם קשיים דומים לאלה עמם מתמודדים עמיתיהם בחברה הכללית: קבלה עצמית, התמודדות עם דעות קדומות של החברה ושל האדם עצמו ויציאה מהארון. קשיים אלה מועצמים בחברה הדתית על שום היותה חברה שמרנית ובעלת מבנה קהילתי חזק, בגלל גילויים של הומופוביה שניתן למצוא בה וכן בגלל איסור משכב זכר ואיסורים נוספים הנוגעים להתאמה מגדרית שבהלכה.
למרות הקשיים שמעמידה החברה הדתית, ולמרות הדילמות האמוניות עמן נדרש להתמודד האדם הלהט"ב הדתי עצמו, שומרים לסביות, טרנסג'נדרים והומואים דתיים רבים על אורח חיים דתי, מבלי להתכחש לנטייתם המינית ולזהותם המגדרית ומבלי לוותר על זוגיות עם בן-זוג מאותו המין, ועל גידול ילדים. רבים אחרים בוחרים לעזוב את הדת ולצאת בשאלה. אצל חלקם הנטייה המינית או הזהות המגדרית מהווה גורם משמעותי בהחלטה לוותר על אורח החיים הדתי. גם אלה ממשיכים להתמודד עם החברה הדתית ויחסה ללהט"ב, משום שבני משפחתם ורבים מחבריהם נשארים דתיים.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 מתקיים בציבור הדתי שיח ער בנושא הומואים ולסביות (ראו להלן), ונראה כי יש תהליך של הגדרה מחדש של היחס להומואים וללסביות הן בקרב מנהיגים בציבור הדתי והן בקרב חלק מהקהל הדתי. הדיון בנושא טרנסג'נדרים לעומת זאת עדיין נמצא בראשיתו.
במדגם שנערך בשנת 2012, נמצא ששיעור בני הנוער הלהט"בים שדיווחו שניסו להתאבד, גבוה בקרב המסורתיים והדתיים (חמש מתוך תשע) יותר מאשר בקרב החילוניים (תשע מתוך 26). עורכת המחקר, הפסיכולוגית חנה בר יוסף, נימקה את הממצא במצוקה שהלהט"ב הדתיים חווים מול משפחותיהם. בשנת 2023 פורסם כי על פי דו"ח של התכנית הלאומית למניעת התאבדויות, 78% מבני הנוער הדתיים שהגדירו עצמם כלהט"ב דיווחו על מחשבות אבדניות בשנה האחרונה, לעומת 35% מבני הנוער הלהט"בים החילונים.
להט"ב בקהילה הדתית > התגבשות קהילה להט"בית דתית בישראל

להט"בים שגדלו בחברה הדתית בסוף המאה העשרים, כשנושא הנטייה המינית עוד היה טאבו, גדלו בתחושה כי הם הלהט"ב היחידים בסביבתם. האפשרות של שילוב הנטייה המינית וחיים אמוניים נתפסה כסתירה מובנית, והם נאלצו לבחור בין חיים בשקר בתוך החברה לבין יציאה בשאלה.
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, התארגנה לראשונה קבוצה של הומואים דתיים במסגרת אגודת הלהט"ב, הקבוצה שנקראה הו"ד-הומואים דתיים, פעלה במשך כמה שנים וקיימה מפגשים חברתיים. הקבוצה היוותה ניסיון בוסרי ליצור מסגרת להומואים דתיים והיא התפרקה כעבור מספר שנים מבלי שהגיעה להיקף פעילות ניכר.
הגורם המכריע בגיבוש קבוצות להט"ביות דתיות בנות קיימא ובהיקף שלא ניתן להתעלם ממנו היה האינטרנט. משהתרחב היקף השימוש באינטרנט בישראל בשלהי המאה העשרים, הוקמו פורומים מקוונים של הומואים ולסביות דתיים. הפורומים איפשרו לראשונה להומואים דתיים וללסביות דתיות ליצור קשר עם אנשים כמותם מבלי לפגוע במעטה האנונימיות. מספר רב של להט"ב דתיים נוכחו לדעת, לראשונה בחייהם, כי התחושות שהם חווים והדילמות איתן הם מתמודדות שותפות לרבים אחרים בציבור הדתי. לאחר זמן החלו הכותבים בפורום לארגן מפגשים, ונוצר הווי חברתי להומואים ולסביות דתיים שחרג מגבולות המרחב הווירטואלי.
אחת הקבוצות החברתיות הבולטות הייתה קבוצתו של בחור שהשתמש בשם הבדוי "אסף זהבי" - בחור ישיבה שחזר בתשובה על מנת להילחם בנטייתו המינית, ולאחר שנואש ממלחמתו האישית בחר להשלים עם נטייתו ופעל לריכוז קבוצות חברתיות של הומואים בציבור הדתי. בשנים 2001 עד 2005 ארגנה קבוצתו של "אסף זהבי" מפגשים קבועים שכללו פעילות חברתית ודיון על האפשרות להכיל את הנטייה המינית תוך שמירת האמונה. הקבוצה הזמינה רבנים מהציבור הדתי לאומי לדבר בפנייה והייתה מהגורמים שהניעו את השיח בין רבנים להומואים דתיים.
התבססות הקבוצות הלהט"ביות הדתיות, הפורומים באינטרנט והיצירה הקולנועית בנושא הביאו להט"בים דתיים להכרה כי מצבם אינו זמני או בר שינוי.
נוצרה מסה קריטית של נשים לסביות דתיות וגברים הומואים דתיים שביקשו לקיים זוגיות עם בן זוג מאותו המין תוך שמירה על אמונתם הדתית.
ארגוני להט"ב דתיים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא הפירוט על חלק מהארגונים ארוך מדי עבור תת-פרק בערך הכללי "להט"ב ויהדות", במיוחד בהתחשב בכך שישנם ערכים מורחבים על ארגונים אלו.
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה

"קהילה דתית גאה" היא קואליציה של הארגונים הדתיים הגאים חברותא ובת קול וכן המניין הגאה, שבל, ואיגי דתי, הרואים עצמם חלק מקהילה אחת בעלת ערכים משותפים ומטרות דומות. ארגונים אלה רואים בזהות מינית ומגדרית חלקים מרכזיים בהווייתו של אדם, ושואפים לקבלה והשלמה עם הנטייה המינית, בשילוב עם אורח חיים דתי. בין הארגונים קיימת מחויבות אסטרטגית לשיתוף פעולה, והם עושים שימוש במותג "קהילה דתית גאה" בפרויקטים קהילתיים משותפים כגון צעדה במצעד הגאווה ושבתות קהילתיות.
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה > חברותא - הומואים דתיים

חברותא - הומואים דתיים הוא ארגון יהודי דתי של הומואים בני החברה הדתית, דתיים ודתיים לשעבר בישראל, הפועל בפומבי לקידום סובלנות וקבלה בחברה דתית בנושא נטייה מינית ושונות מגדרית. הארגון הוקם בשנת 2007 על ידי בוגרי ישיבות הסדר ומכינות קדם צבאיות ומהווה בית חברתי להומואים מבתים דתיים הסייע לחבריו להשלים עם נטייתם המינית ולשלבה עם זהותם הדתית ולשם כך מספק מסגרת חברתית הכוללת פעילות חברתית חודשית, טיולים, ושבתות משותפות.
חברותא פועל לשילוב הומואים בחברה הדתית באמצעים ארגון כנסים על בסיס קבוע בירושלים, תל אביב וחיפה, פרסום עלונים, ופעולות אחרות לקידום שיח גלוי בנושא ומתחזקת אתר אינטרנט המשמש במה לדעות ולחוויות. הארגון נמצא בשיח ישיר עם רבנים ומחנכים בשיתוף פרויקט ההסברה "שבל - חינוך ותמיכה". חברי הארגון מדריכים את קבוצות הנוער הדתיות בארגון הנוער הגאה. אנשים מתוך חברותא היו שותפים בהקמת "המניין הגאה". במאי 2011 ארגון חברותא ובית הלל הפיקו במשותף כנס לציבור הרחב בהשתתפות הרב ד"ר בני לאו, הרב ארלה הראל, וחברים מהקהילה הדתית הגאה, ובנוכחות כמאתיים איש וכן עיתונאים וצוותי צילום. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הומואים, לסביות ורבנים מהציבור הדתי לאומי קיימו שיח פומבי בנושא.
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה > בת-קול – נשים דתיות לסביות ביסקסואליות טרנסג'נדריות וקוויריות

בת-קול – נשים דתיות לסביות ביסקסואליות טרנסג'נדריות וקוויריות היא עמותה המקיימת מסגרת של תמיכה ושל ערבות הדדית לנשים המבקשות לשלב בין שני חלקים בזהותן העצמית והחברתית – היותן להט"ביות מחד והיותן דתיות מאידך. הארגון מקדם חינוך לסובלנות ולשוויון בחברה הדתית, מתוך מטרה לאפשר ללסביות דתיות ולבני משפחותיהן לחיות חיים מספקים של כבוד ושותפות בתוך החברה הדתית. המקיים מפגשי שיחה קבועים ופעילויות חברתיות שונות ללסביות דתיות לאורך כל השנה, ביניהן קבוצת לימוד ושבת משותפת. מפגשים אלה מהווים מסגרת חברתית חשובה וקבוצת תמיכה וסיוע בקהילה הדתית-גאה. בנוסף להיותה מסגרת חברתית, העמותה מנסה לשנות את התפיסות של החברה הדתית בנושא זה, ולקדם את שילובן המלא של לסביות בחברה הדתית.
בת קול הוקמה בחורף 2005, ומראשיתה התנהלה כארגון קהילתי בעל ועדה נבחרת. בנוסף לפעילות הקהילתית פועלת בת-קול במישור הציבורי ומעוררת מודעות לנושא הנטייה המינית בחברה הדתית באמצעות ראיונות באמצעי התקשורת, ארגון כנסים, צעידה כארגון במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ובתל אביב, ושותפות בפרויקט ההסברה שבל. נשים מבת קול היו שותפות בהקמת המניין הגאה. בבת-קול חברות היום מעל מאתיים חברות. העמותה הוקמה בשם "בת-קול – ארגון לסביות דתיות", אך בינואר 2021 שינתה את שמה ל"בת-קול – נשים דתיות לסביות ביסקסואליות טרנסג'נדריות וקוויריות".
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה > המניין הגאה

ביום כיפור ה'תש"ע, ארגנה קבוצה של לסביות הומואים בי וטרנס דתיים מבת קול וחברותא, מניין במרכז הגאה בתל אביב. אף על פי שישנם מספר מניינים אורתודוקסים הפתוחים גם להומואים ולסביות גלויים, הרגישו המארגנים של המניין הגאה כי דווקא ביום כיפור הם רוצים ליצור מקום תפילה שבו לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים יוכלו לעמוד לפני קונם ללא הסתרה, וללא התכחשות.
המניין הוא הלכתי שוויוני על פי פרוטוקול שירה חדשה. בשל שיקולים הייחודיים לקהילה הגאה, בין היתר הצורך להכיל גם כאלה שאינם מזדהים במגדר מסוים, הוא מכיל בנוסף לעזרת הנשים ולעזרת הגברים גם עזרה מעורבת. המניין מהווה אבן שואבת גם ללהט"בים מסורתיים וחילוניים שעד אותו רגע לא ראו מקום בבית הכנסת. המניין מתאסף בחגי ישראל בלבד, ומקיים תפילות אליהם מגיע קהל של מעל מאתיים איש בכל פעם. העמותות חברותא ובת-קול תומכים במניין הגאה, למרות התנגדות של רבנים לקיומו.
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה > נוער גאה דתי

בנובמבר 2009 הוקמו בארגון נוער גאה קבוצות חברתיות להומואים וללסביות צעירים דתיים הפועלת במתכונת נפרדת. הקבוצה מחולקת לבנים ובנות והיא כוללת קבוצת בנים צעירה בגילאי 15–18, קבוצת בנים בוגרת לבני ה-18–23, וקבוצת בנות בגילאי 16-22. הקבוצות מרוכזות על ידי מתנדבים מארגון ההומואים הדתיים חברותא. ומתנדבות מארגון הלסביות הדתיות בת-קול. החניכים והחניכות הבגירים מצטרפים לשבתות הקהילה הדתית הגאה. תוכני "איגי דתי" מותאמים לבני נוער ולצעירים דתיים והפעילות מתקיימת במעטה של סודיות, תוך הקפדה על כללי חשאיות נוקשים. זאת על מנת שלא לבצע אאוטינג ולשמור על דיסקרטיות המשתתפים אשר כולם בארון.
ארגוני להט"ב דתיים > קואליציית קהילה דתית גאה > שבל - חינוך ותמיכה

"שבל - שהכל ברא לכבודו", מאגד בתוכו כשלושים גברים ונשים, מחברותא ומבת קול, המקיימים מאז שנת 2008 מפגשים עם מחנכים בחברה הדתית, לצורך קידום הבנה לבני נוער ובוגרים הומואים לסביות טרנסג'נדרים וביסקסואלים. מתנדבי שבל מגיעים לכ-30 פעילויות בשנה עם מחנכים ואנשי טיפול דתיים בבתי ספר ישיבות ואולפנות. פורמט הפעילות נלקח מארגון ההסברה החילוני "חוש"ן - חינוך ושינוי", בו מגיעים גבר הומו ואישה לסבית למפגש של כעשרה עד שלושים איש ומספרים על החוויות והקשיים בהם נתקלו כבני נוער וכבוגרים להט"ב. שבל זוכה לשיתוף פעולה ולסיוע בגיוס כספים מחברותא ומבת קול, לצד תמיכה מקצועית מ"חוש"ן - חינוך ושינוי".
ארגוני להט"ב דתיים > הו"ד - הומוסקסואלים דתיים

הו"ד - הומואים דתיים היא עמותה של הומוסקסואלים דתיים בישראל שהקומה על ידי רון יוסף ב-1 בפברואר 2008. לטענת אנשי הארגון, הארגון פועל לפי תורת ישראל ומחויב להלכה היהודית האורתודוקסית ומתנגד למשכב זכר, אך תומך בזוגיות חד-מינית. בסיס פעילותו הוא באתר אינטרנט ועמוד הפייסבוק, המרכזים את הפעילות, האידאולוגיה והמסרים החברתיים של הארגון. הארגון משמש כמרכז סיוע ותמיכה, חינוך והסברה ומקיים מפגשים, קבוצות לימוד, שבתות, הרצאות וימי עיון.
הו"ד נרשמה כעמותה במאי 2011, וטרם הגישה דוחות או קיבלה אישור ניהול תקין. בעקבות פרסום על מעצרו של ראש הארגון בחשד להונאה, ב-22 בפברואר 2016, פורסם בעמוד הפייסבוק של הארגון שהארגון ימשיך לפעול. אולם, עד אמצע שנת 2019 פורסמו בעמוד הפייסבוק רק שלושה פוסטים, אתר האינטרנט של הארגון חדל לפעול ושם הדומיין שלו עבר לידי ארגון אחר. השם הו"ד הוא ראשי תיבות של "הומוסקסואלים דתיים". הארגון אימץ את שמה של קבוצה חברתית שפעלה בתל אביב, במסגרת אגודת הלהט"ב, בשנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, והתפרקה. שמו של הארגון מתכתב עם ספירת ההוד בקבלה, ששמה מתקשר להודאה על האמת.
בכתבה שפורסמה ב-"ידיעות אחרונות" ב-12.2.2010 פורסמו שמות הרבנים שהביעו תמיכה בארגון הו"ד או "מסמך העקרונות" שלו: הרב יובל שרלו, הרב ד"ר בני לאו, הרב חיים נבון, הרב פרופ' דניאל שפרבר, הרב רונן לוביץ, הרב שמואל ריינר, הרב בני פרל, הרב שלמה וייס, הרב יהודה גלעד, הרב יהושע אנגלמן, הרב שי פירון והרב אליעזר מלמד. לדברי ארגון הו"ד נכון ל-2013, 163 רבנים חתמו על המסמך או הביעו הזדהות עם תוכנו בלי לאשר את פרסום שמם.
ארגוני להט"ב דתיים > הו"ד - הומוסקסואלים דתיים > מסמך העקרונות של הו"ד

המסמך נועד לשמש מקור הוראה והדרכה לרבנים ולציבור שומרי התורה והמצוות וכולל תשעה עקרונות:
אין מידע חד משמעי לגבי מקורה של הנטייה המינית ההומוסקסואלית. אחוז מסוים של אנשים בכל ציבור משוכנעים באופן פנימי ועמוק כי הם בעלי נטייה הומוסקסואלית, ואין בכוחם לשנות זאת. מדובר גם בכאלה אשר עשו מאמצים אדירים להשתנות ולא הצליחו.
משכב זכור – בניגוד לנטייה עצמה – הוא זה שאסור באופן גמור ומוחלט בתורת ישראל. זהו ניסיון קשה מאוד שעל האדם ההומוסקסואל לעמוד בו.
במציאות הנוכחית, התמודדותו של האדם ההומוסקסואל כורכת איתה קשיים לא פשוטים במישור הנפשי, על כן ניתן להמליץ לאדם הרוצה בכך לשתף בהתמודדות זו בעל מקצוע מוסמך על פי דין מתחום הנפש ובלבד שהדבר ייעשה תוך גילוי מידע מלא ומושלם למטופל בדבר הטיפול המוצע, סיכויי הצלחתו וסיכוניו. אין לראות אף שיטה כדרך האולטימטיבית והבלעדית.
אין לחייב אדם הומוסקסואל להתחתן שכן נישואין אינם פתרון בלעדי להומוסקסואליות. עידוד של אדם הומוסקסואל להתחתן מבלי לגלות לאישה את הדברים במפורש היא בגדר "מכשול בפני עיוור" ועוול מוסרי כלפי בת הזוג. מסוגלות להתחתן כוללת בתוכה לא רק מוכנות ל"פרו ורבו" אלא כשירות למערכת יחסים תקינה ומוסרית.
המאשים ומעליב הומוסקסואלים על נטייתם – נכשל באיסורים של 'בין אדם לחברו'.
כל חובות שבין אדם לחברו חלות גם כלפי אדם בעל נטייה הומוסקסואלית וחל איסור מוחלט על ביטויי שנאה ואלימות כלפיו. הוא אמור להיות חבר בקהילה הדתית לכל דבר ועניין. בכלל זה, מצטרף למניין, נושא כפים, עולה לתורה וכיוצא בזה, כשר לעדות ואין היחס אליו שונה מיחס לכל יהודי אחר.
חשוב לעודד אדם הומוסקסואל לשמור את כל המצוות. מדיניות של "הכל או לא כלום" אינה דרכה של ההלכה היהודית. על כל אדם יהודי קיימת המחויבות לשמור את כל המצוות ולעשות את כל שביכולתו ללכת בדרכי התורה. דרכי עבודת הקב"ה שונה מאדם לאדם ובכך גם התמודדותו של אדם המאמין כי יש לו נטייה הומוסקסואלית.
הומוסקסואלים אמורים להיות בקהילה יחד עם כל עם ישראל, אך חשוב מאוד לקיים קבוצות תמיכה לאנשים הומוסקסואלים. וארגונים כאלה הם ארגוני חסד. אם לאדם הומוסקסואל, יש אדם קרוב שיוכל לשתף אותו בנושא על מנת לקבל תמיכה ועזרה, רצוי שיעשה כן.
יש לעודד אדם הומוסקסואל שאינו מתחתן לעסוק בתורה ולקיים את כל המצוות, שבין אדם למקום ושבין אדם לחברו, ולפתח את כוחותיו השונים למען היעדים הגדולים שהועיד הקב"ה לישראל. רצוי להתייעץ בסוגיה זו עם רב.
ארגוני להט"ב דתיים > כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים

כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים היא עמותה מזרם הציונות הדתית, אשר הוקמה בשנת 2011 על ידי פעיל, עמית, אשר היה ממייסדי ארגון "חברותא - הומואים דתיים" ופעיל מרכזי בו. באוקטובר 2010 הוא פרש, בנימוק ש-"חברותא" הפכה ל-"רפורמית-קונסרבטיבית לכל דבר ועניין" ושרבים מראשי הארגון אינם דתיים, וחלקם אף מגדירים עצמם אתאיסטים ואינם צמים ביום הכיפורים. הוא הדגים זאת בכך שחברותא נותנת חסות ל-"מניין הגאה" שבו נשים משמשות כחזניות ושהארגון לוקח חלק פעיל במצעד הגאווה, שהרבנים האורתודוקסיים ואנשי "כמוך" מתנגדים לו. בא' בשבט ה'תשע"א הקים יחד עם חברים את עמותת "כמוך".
עמדת הבסיס של הארגון היא שחבריו דתיים לכל דבר ומשתדלים להקפיד על קיום תרי"ג מצוות במלואן, אך מאידך אדם המרגיש משיכה לבן מינו אינו חוטא, ובמקום להטיף לו מוסר על כך צריך להבין את מצבו ולנסות למצוא פתרונות להקל עליו. הארגון שואף להגביר את המודעות בקרב הציונות הדתית ורבניה למצבם של ההומוסקסואלים הדתיים ואת שילובם בקהילה. הוא מעודד השתתפות באירועים הקשורים לעולמם של ההומואים הדתיים, למעט אירועים שאותם הארגון רואה כמתריסים נגד אורח החיים האורתודוקסי, כגון אירועים לא צנועים בהן מצעד הגאווה. הארגון חבר לרב אהרן הראל במיזם שידוכים הנושא את השם "אנחנו". שיעור השידוכים ערב הקמת המיזם, על פי פרסומי הארגון, הוא של כ-12 זוגות מתוך כ-70 פונים, והקושי העיקרי הוא מיעוט לסביות הפונות למיזם. המיזם זכה לתמיכת מספר רבנים.
הארגון מקיים מפגשים חברתיים, הנערכים אחת לחודש בירושלים או בתל אביב, ולעיתים גם בצפון או בדרום. המפגשים ממוקמים במקום דיסקרטי שאינו מזוהה עם קהילת הלהט"ב. המפגשים מתחילים בהדגשת חשיבות השמירה על הדיסקרטיות של הנוכחים במקום ובדבר תורה קצר. המפגשים כוללים הרצאות, דיונים וסדנאות. בין האישים שהתארחו במפגשים: הרבנים יעקב מדן, מנחם בורשטין ורפי פוירשטיין, ד"ר מרדכי קידר, פרופ' דבורה גילולה, ד"ר ניסן נצר, ג'קי לוי, לייזי שפירא ומיכל בת שבע רנד. בין הסדנאות והקורסים שהיו במפגשים: סדנת צחוק, קורס עזרה ראשונה וקורס בשפת הסימנים. אחת לשנה הארגון מחלק תעודות הוקרה לאנשים מרכזיים שפעלו לטובת הקהילת ההומואים הדתיים. בארגון הביעו רבנים רבין כגון, אהרן הראל (שגם שותף במיזם השידוכים), הרב מנחם בורשטיין, הרב יובל שרלו, הרב יעקב מדן, הרב רפי פוירשטיין, הרב חיים נבון, הרב אבי גיסר, הרב בני לאו, הרב ברוך אפרתי (ראש רבני "דרך אמונה"), הרב רונן לוביץ' ועוד. לצד תמיכה רבנית, גם אנשי מקצוע בתחום הפסיכולוגיה בהם ד"ר צבי מוזס (ראש מכון שילה), פרופ' טוביה פרי (אונ' בר-אילן), ד"ר ברוך כהנא, ד"ר צבי כרמלי (ראש החוג לחינוך במכללה האקדמית הרצוג) ועוד הביעו תמיכה בארגון.
ארגוני להט"ב דתיים > רבני קשת

רבני קשת הוא ארגון חברתי של רבנים קונסרבטיבים המגדירים עצמם "גיי פרנדלי", ומחזיקים בדעה לפיה להט"ב יהודים דתיים צריכים להתקבל בפתיחות ובצורה מלאה בכל הקהילות הדתיות המסורתית והקונסרבטיביות, וכן במוסדות השונים של קהילות אלה. נכון לשנת 2010, בארגון חברים כ-200 רבנים מארצות הברית, 20 מישראל ואחדים נוספים ממדינות אחרות בעולם.
בשנת 1992 קיבל ועד הרבנים הקונסרבטיבי העולמי החלטה שקבעה כי להט"בים גלויים יתקבלו בברכה כחברי התנועה הקונסרבטיבית, אך לא יוכלו לשמש בתפקידים ציבוריים או להיות מוסמכים לרבנות במוסדות התנועה. הארגון "רבני קשת" הוקם בעקבות ההחלטה, והוא כולל רבנים קונסרבטיביים מכל העולם התומכים בשוויון זכויות מלא ללהט"בים קונסרבטיבים ועורכים טקסי נישואים חד-מיניים הצהרת הארגון היא: "אנו מצהירים שהומואים, לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים יהודים ישתלבו באופן מלא בחיי הקהילה ויגיעו לעמדות מקצועיות ומנהיגותיות". לפי הארגון, מטרתו היא להפגיש וליצור קשר בין רבנים גיי פרנדלי, להוות בסיס לקול משותף של רבים קונסרבטיבים התומכים בשוויון זכויות ללהט"ב, ולהיות כתובת לפניות שונות של יהודים קונסרבטיביים או מסורתיים הומואים או לסביות. הארגון מפנה להט"ב יהודים דתיים ובני משפחות שלהם לרבנים שהם גיי פרנדלי לצורך עזרה ומתן סיוע בנושאים שונים, ייעוץ אישי, שאלות בנושא הלכה וקיום טקסים יהודיים. בנוסף לרבנים, חברים בארגון גם חזנים המסייעים בטקסים אלה.
ארגוני להט"ב דתיים > מענה ארגוני לטרנסג'דרים דתיים

ככלל ארגוני הקהילה הדתית הגאה מנסים להכיל טרנסג'נדרים. גברים טרנסים הנמשכים לגברים, משתתפים בפעילויות חברותא, ואילו נשים טרנסיות משתתפות בפעילויות בת קול, הפעילויות המשותפות לחברותא ובת קול תחת הכותרת קהילה דתית גאה, פתוחות ללא הבדל מגדר ונטייה מינית ומאפשרות מקום נוח יותר לטרנסג'נדרים. טרנסים אף נכללים בפעילויות ההסברה של "שבל - שהכל ברא לכבודו". סידורי הישיבה במניין הגאה נבנו על מנת ליצור עזרה מעורבת שאינה דורשת הזדהות מגדרית, דבר שהביא לביקורת מצד מספר רבנים כלפי ארגון חברותא התומך במניין.
עקב מספרם המועט של הטרנסג'נדרים בקהילה הדתית הגאה, והתמחותם של הארגונים במענה להומואים ולסביות, לא ניתן מענה מספק לקשיים הייחודים עמם מתמודדים טרנסג'נדרים. כדי לתת מענה ייחודי לצרכים אלה, הוקמה ב-2008 קבוצה לטרנסג'נדרים דתיים, דתיות ודתיים לשעבר. הקבוצה התכנסה כפעמיים בחודש בירושלים ופעילותה נמשכה כשנה וחצי. הקבוצה עברה כעת למתכונת אינטרנטית. במקביל קיים מזה כחמש שנים קו תמיכה טלפוני ותמיכה במייל המיועד לאוכלוסייה זו.
שיח ציבורי

סנונית ראשונה לדיון הציבורי בנושא הופיעה בשנת 2001 בכתב העת "דעות" בהוצאת תנועת נאמני תורה ועבודה, שהמשיך לדון בנושא מזוויות שונות בגיליונות נוספים. עד 2007 התקיימו דיונים בבמות שונות, למשל בכתב העת "אקדמות" שמוציא לאור בית מורשה, בדיוני שאלות ותשובות באתרי אינטרנט דתיים מרכזיים (למשל, "כיפה") ובביטאון רבני צהר.
שיח ציבורי > קולנוע

יצירה קולנועית שיחקה תפקיד חשוב בשיח הציבורי והרבני בנושא ההומואים והלסביות הדתיים, אף שמרבית הסרטים לא הוצגו בהקרנות מסחריות אלא רק בפסטיבלי סרטים והקרנות פרטיות.
בשנת 2001 יצא הסרט התיעודי "לפניך ברעדה" בארצות הברית. הסרט מביא את סיפוריהם האישיים של הומואים ולסביות דתיים בארצות הברית ובישראל, ומשלב ראיונות עם רבנים אורתודוקסים ועם אנשי טיפול המתמחים בדיכוי נטייה מינית באמצעים כימיים. הסרט היה פורץ דרך בהעלאת הנושא לשיח ציבורי. יציאת הסרט עוררה דיון מורכב בציבור הדתי שנמשך עד לימים אלה, ומבוסס על ההנחה שהומואים ולסביות בציבור הדתי היא מציאות קיימת.
בשנת 2004 יצא הסרט התיעודי "את שאהבה נפשי", המספר את סיפורן של שלוש נשים לסביות דתיות וחרדיות בירושלים, המנסות כל אחת בדרכה לגשר בין הצורך באינטימיות עם אישה ובין אורח חייהן ואמונתן. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט תיעודי ובפרסים נוספים.
בשנת 2005 יצא הסרט התיעודי "תגיד אמן", של הבמאי דוד דרעי, בן זקונים למשפחה דתית מרובת ילדים מירוחם, בו הוא מתעד לאורך חמש שנים את יציאתו מהארון, מול משפחתו, משלב החששות והניחושים ועד לשלב ההתמודדות של ההורים והאחים. השפעת הסרט על השיח הלהט"בי הדתי בארץ מצומצמת מאחר שהסרט נגנז למעשה, לבקשת אחיו של הבמאי, ואינו מוקרן בפומבי בישראל. לעומת זאת זכה הסרט להקרנות רבות ולביקורות חיוביות בפסטיבלים בינלאומיים.
בשנת 2007 יצר חיים אלבום את הסרט העלילתי "ואהבת" במסגרת בית הספר הדתי לקולנוע מעלה, ובתמיכתו.
הסרט מספר את סיפורו של בחור דתי הלומד בישיבת הסדר, ונקרע בין אהבתו לאלוהיו ורצונו להיות שותף מלא בחיי התורה והישיבה, לבין נטייתו המינית. ההכרה במשיכתו לגברים יוצרת אצל הגיבור קונפליקט אמוני וזהותי קשה הנשאר ללא פתרון. הסרט מציג את הקונפליקט בו שרויים הומואים דתיים, והוא הוקרן מול רבנים וקהל דתי כפתיח לדיון בנושא. בין השאר הוקרן הסרט בכנס במסגרת "מכון תורה ויצירה" של בית ספר מעלה בו דנו בנושא רבנים יחד עם הומואים ולסביות דתיים.
בשנת 2020 יצא הסרט התיעודי "חתונה הפוכה" מאת הרב והבמאי מרדכי ורדי, העוסק בהומואים דתיים ולסביות דתיות שהיו נשואים לבני המגדר השני, ובהתמודדויות שלהם אז והיום. הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב.
סרטים נוספים:
ירושלים גאה להציג - מציג את פעילותו של הרב יהודה לוין לביטול מצעד הגאווה בירושלים בשנת 2005, ואת מאבקו של הבית הפתוח לקיים את המצעד למרות המחאות.
הסודות - סרט משנת 2007 בבימויו של אבי נשר מתאר קבוצת נערות דתיות הלומדות במדרשה תורנית שבצפת, שם שתים מהן מנהלות רומן לסבי.
עיניים פקוחות - משנת 2009 בבימויו של חיים טבקמן עוסק ברומן בין שני גברים חרדים, ובמלחמת משמרות הצניעות בהם.
שיח ציבורי > ספרים

בין היצר ליוצר – נרטיבים של הומואים דתיים מאת ד"ר איל זק: ספר עיון המביא את קולותיהם וסיפוריהם של גברים דתיים שנמשכים לגברים ונשואים לאישה, בעבר או בהווה.
'לרעות בגנים' מאת הרב ארלה הראל, העוסק בחלקו בחייהם של הומו ולסבית דתיים הנישאים זה לזה, ומהווה יצירה ספרותית ראשונה הנכתבת על ידי איש דת המתמודדת עם הסוגיה.
אהבת נפש מאת יהושע בר יוסף: נובלה המתארת את עולמו הפנימי של חרדי בן מאה שערים המאוהב בגבר.
שני סיפורים קצרים מאת יצחק בשביס-זינגר שיצאו בעברית בקובץ "ינטל, בחור הישיבה": הסיפור "השניים" מספר את סיפור אהבתם הטראגית של שני אברכים צעירים, העוברים מן העיירה לעיר גדולה כדי שיוכלו לחיות יחד; והסיפור "ינטל, בחור הישיבה" (שעליו מבוססת באופן רופף עלילת הסרט ינטל), המספר על נערה צעירה המשתוקקת להיות גבר, ובסופו של דבר לובשת בגדי גברים, עוברת לעיר אחרת, חיה שם כגבר ומתחתנת עם בחורה.
"החתן העשירי" הוא ספר מאת סופיה רון-מוריה, העוסק באישה המגלה היא חתנה לעתיד אותו הכירה דרך שידוך הוא למעשה הומוסקסואל ארוניסט.
"זוג יונים בנים" מאת נדב שטכמן הוא ספר ילדים אודות הדילמה בה נמצא יוני היון (זכר היונה) אשר מצוּוה להיכנס לתיבת נח עם בת זוג ממין נקבה, אך אינו יכול להתנכר למני, בן הזוג האהוב שלו, ולהפקירו נוכח המבול המתקרב.
ראו גם

רבני קשת
נטיות הפוכות
הומוסקסואליות בתנ"ך
לקריאה נוספת

עירית קורן, ארון בתוך ארון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
סטיבן גרינברג, הומוסקסואליות ואלהים - לבטים של רב אורתודוקסי, בספר: אסא קידר (עורך), שיחות עם יצר הרע, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007.
סטיבן גרינברג, עם אלוהים ועם אנשים - הומוסקסואליות במסורת היהודית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013.
י. בליי, א-אינטגרציה כמנגנון התמודדות בקונפליקט בין דת והומוסקסואליות. עבודת גמר לשם קבלת תואר מוסמך. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 2008.
יפעת יוסף, התמודדות דתית ובריאות נפשית בקרב הומואים יהודים דתיים בישראל, עבודת גמר לשם קבלת תואר מוסמך. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 2013.
עטרה זבולון, משה זיידנר, זהות מינית הומוסקסואלית וזהות דתית: הקונפליקט והשפעותיו על בריאות נפשית, עיונים בחינוך, 2017, עמ' 380–392
ירון בן נאה, "יהדות ויהודים על להט"ב ומולם: יחסן של ההלכה והקהילות היהודיות להומוסקסואליות, לסביות וטרנס - סקירה היסטורית", בתוך זכויות הקהילה הגאה בישראל: משפט, נטייה מינית וזהות מגדרית, עורכים: עינב מורגנשטרן, יניב לושינסקי ואלון הראל, הוצאת נבו, 2016.
Padva, G. (2011). Gay Martyrs, Jewish Saints and Infatuated Yeshiva Boys: The Emergence of the New Israeli Religious Queer Cinema. Journal of Modern Jewish Studies 10(3): 421-438.
הרב אליעזר מלמד, שמחת הבית וברכתו, פרק ד - שמירת הברית.
אבישי מזרחי ורונית עיר-שי, 'כבוד הרב, אני נמשך לגברים - מה לעשות? אסטרטגיות שמרניות להתמודדות עם הקונפליקט שבין הומוסקסואליות והלכה בקרב רבני הציונות הדתית', דעת: כתב-עת לפילוסופיה יהודית וקבלה 92 (תשפ"ב), עמ' 401–443.
אטיראו

אטיראו (בקזחית: ‏Atyrau/Атырауקובץ:Kk-atyrau.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר הנמל הראשית של קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה במערב המדינה. העיר מרוחקת כ-1,500 ק"מ דרום-מערבית לבירה אסטנה. העיר היא טרנסקונטיננטלית (בין-יבשתית) ומהווה את הגבול הגאוגרפי בין יבשת אירופה ויבשת אסיה, נהר אורל זורם לתוך הים הכספי דרך העיר. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 401,648 בני אדם.
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1640 על ידי הסוחר הרוסי מיכאיל גורייב, שהקים יישוב סביב מצודה, עם השנים נקראה העיר בשמות: "יאיצ'קי", "יאיצ'קי תחתונה" ו"אוסט-יאיצ'קי". בשנת 1885 קיבלה מעמד של עיר. מאז שנת 1708 ובתקופת השלטון הסובייטי נקראה העיר "גורייב" (ברוסית: "Гурьев") כמחווה למייסדה של העיר. ומשנת 1991 נקראת העיר בשמה הנוכחי.
כלכלה ותחבורה

אטיראו נחשבת לעיר נמל ראשית של קזחסטן בים הכספי הנמל ממוקם בדלתא של נהר אורל. בית זיקוק לנפט השלישי בגודלו בקזחסטן ממוקם באטיראו. בית הזיקוק בעל קיבולת של 16,600 מ"ק ליום בשנת 2012.
בקרבת העיר קיים "נמל התעופה הבינלאומי של אטיראו", המפעיל טיסות לרוסיה, הולנד, אזרבייג'ן וטורקיה, וכמו כן טיסות פנים. בעיר קיימת תחנת רכבת המקשרת את העיר לכל חלקי המדינה. בעיר פועלת "אוניברסיטת אטיראו" וסניף גדול של הבנק הרוסי סברבנק.
ספורט

בעיר קיימת קבוצת כדורסל בשם ברסי אטיראו, המתמודדת בליגת הכדורסל הקזחית והליגה הבלטית, שהיא מחזיקת הגביע לעונת 2008/09 ואלופת הליגה לעונת 2010/11. בעיר קבוצת כדורגל בשם אטיראו המתמודדת בליגת העל הקזחית, שהיא סגנית האלופה לעונות 2000/01, 2001/02, ומחזיקת הגביע הקזחי לעונת 2008/09. בעבר זכתה קבוצת "ינבק גורייב" (Yenbek Guryev) מהעיר באליפות הליגה הקזחית בשנת 1960. כמו כן קיימת קבוצת הוקי קרח בשם בייבאריס אטיראו המתמודדת בליגה הבכירה, שהיא האלופה לעונות 2010/11, 2011/12.