stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספקטרוסקופיה

ספקטרוסקופיה הוא תחום מחקר, שבו נמדד ספקטרום של רמות אנרגיה או ספקטרום של תדרי קרינה אלקטרומגנטית, למשל תדרי אור. שיטות ספקטרוסקופיות נפוצות בכימיה, בפיזיקה ובביולוגיה, והן משמשות פעמים רבות לזיהוי חומרים.
אור ממנורת אדי כספית מגיע למנסרה ומופרד לפי אורך גל
המכשיר המשמש לספקטרוסקופיה קרוי ספקטרומטר, ויש סוגים שונים של ספקטרומטרים שההבדלים ביניהם גדולים ולכל אחד שם המייחד אותו. משותף למכשירי ספקטרוסקופיה רבים הוא שלב הפרדה בין הקרינה הנבדקת לבין הקרינה הנפלטת מהמערכת והפרדת הקרינה הנפלטת לרכיביה. הפרדה זו מתבצעת למשל על ידי סינון אורך גל מסוים על ידי מערך של סריגים, על ידי מונוכרומטור או על ידי הפרדה מרחבית על פריזמה או אלמנט הולוגרפי.
בספקטרוסקופיית פליטה, המודגמת בתמונה, הספקטרומטר מפריד לאורכי גל את הקרינה הנפלטת על ידי חומר מעורר שמתרחשים בו מעברי אנרגיה, כאשר בכל מעבר אטום או מולקולה עוברים מרמת אנרגיה גבוהה  E_{1} לרמה נמוכה יותר באנרגיה  E_{2} ופולטים את האנרגיה העודפת בצורה של פוטון. בספקטרוסקופיית בליעה, בודקים איזה אורכי גל בולע תווך מסוים. לשם כך מאירים את התווך במקור אור עם טווח אורכי גל רחב, מציבים אחרי התווך את הספקטרומטר ובודקים את ספקטרום האור העובר, בהשוואה לספקטרום ללא התווך הבולע. לחלופין, משתמשים במקור אור מונוכרומטי הסורק תחום רחב של אורכי גל. האנרגיה  h\nu  של הפוטון הנפלט או הנבלע ניתנת על ידי תנאי בוהר לתדירות,  h\nu =|E_{1}-E_{2}| כאשר אורך הגל λ נתון על ידי λ = c/ѵ.
בכימיה

בכימיה פיזיקלית, ספקטרוסקופיה עוסקת ביחסי הגומלין בין חומר ואנרגיה. הכימיה האנליטית עושה שימוש בשיטות ספקטרומטריות רבות המבוססות על ההבדלים בספיגת קרינה אלקטרומגנטית על ידי תרכובות שונות. בבדיקה שעושים באמצעות ספקטרוסקופיית בליעה מקרינים על החומר הנבדק סוג מסוים של קרינה; החומר קולט חלק מהקרינה ופולט חלק אחר, אותו מנתח גלאי. הגלאי שולח את ממצאיו למעבד מחשב, אשר מתרגם את התוצאות לצורה גרפית. התוצאות מוצגות על גבי צג או מודפסות על נייר, כמו בספקטרום השמיים הכחולים המוצג בתמונה בצד שמאל.
תהליך זה מתרחש במכשיר אלקטרוני סגור, האטום לאור המגיע מהסביבה, אשר עלול לשבש את התוצאות (כיוון שאור מהווה אף הוא סוג של קרינה אלקטרומגנטית). מכשירים ספקטרומטריים נחשבים לעדינים ויקרים מאוד.
החומרים הנבדקים הם בדרך כלל נוזלים, או שהם מומסים בנוזל. את החומר הנבדק מוזגים לתיבה קטנה (קיוֵוטָה; באנגלית: Cuvette), שמידותיה נעות סביב 1X1X3 ס"מ. התיבה עשויה לעיתים קוורץ, KBr או פלסטיק שקוף, המאפשרים מעבר בלתי-מופרע של הקרינה הנבדקת דרך דפנות התיבה (חומרים שונים בולעים אורכי גל שונים). לעיתים התיבה אטומה לגמרי, כשרק חור שקוף קטנטן מאפשר את מעבר הקרינה. את התיבה מניחים במקום המיועד במיוחד לכך במכשיר.
בפיזיקה

ספקטרוסקופיית בליעה - אפיון על ידי בליעת אור בחומר - מחולקת בדרך כלל לשני תחומים עיקריים: נראה ואולטרא-סגול, ואינפרא אדום.
ספקטרוסקופיית פליטה - מבוססת פלואורסצנציה, התפרקות חשמלית של גזים, התפרקות מושרית על ידי לייזר, ועוד.
ספטרוסקופיית פיזור - שיטות אלו הן בדרך כלל שיטות המבוססות על אינטראקציה לא-ליניארית בין אור לחומר, למשל פיזור ראמאן או תופעות של FOUR WAVE MIXING. ניתן גם להסתכל על אפיון חומר בעזרת מקדמי השבירה באורכי גל שונים כעל ספטרוסקופיית פיזור המאפיינת את האינטראקציה הליניארית בין אור לחומר.
בביולוגיה

במיקרוביולוגיה ובביוכימיה משמשת הספקטרוסקופיה לעיתים קרובות לזיהוי עקיף של מספר גורמים אחרים, שאינם חומרים:
נוכחות מיקרואורגניזמים (חיידקים בעיקר) בתמיסה. חיידקים גורמים לעכירות בתמיסה, אותה ניתן למדוד בצורה מדויקת בעזרת הספקטרומטר ולחשב בצורה מדויקת למדי את ריכוז החיידקים בתמיסה. גם חיידקים מתים גורמים לעכירות; לעומת זאת, חיידקים מתים שדופן התא שלהם התפרק אינם גורמים לעכירות. בעובדה זו משתמשים לעיתים קרובות בבדיקת ההשפעה של אנטיביוטיקה על חיידקים, שכן סוגים רבים של אנטיביוטיקה גורמים לפירוק דופן התא.
מחקרים מהשנים האחרונות מאפשרים להשתמש בטכניקות כמו ספקטרוסקופיית ראמאן ופלואורסצנציה לזיהוי ואפיון של חיידקים ספציפיים בתמיסות ואף בסביבה.
פעילות אנזימטית. כשאנזים מזרז תגובה כימית שבסופה נוצר חומר מסוים הגורם לעכירות או לשינוי צבע או כושר הספיגה של התמיסה, ניתן למדוד זאת בצורה מדויקת בעזרת הספקטרומטר. בדרך-כלל מבוצעת מדידה כל פרק זמן מסוים (דקה, למשל); השינוי בעכירות כנגד הזמן נרשם על גרף, וממנו ניתן להסיק נתונים על אופי פעילות האנזים.
דימות תהודה מגנטית, שיטה המשמשת רבות ברפואה, היא סוג של ספקטרוסקופיה.
הערות שוליים

↑  Amir Nakar, Ze’ev Schmilovitch, Dalit Vaizel-Ohayon, Yulia Kroupitski, Quantification of bacteria in water using PLS analysis of emission spectra of fluorescence and excitation-emission matrices, Water Research 169, 2020-02-01, עמ' 115197 doi: 10.1016/j.watres.2019.115197
↑  Björn Lorenz, Christina Wichmann, Stephan Stöckel, Petra Rösch, Cultivation-Free Raman Spectroscopic Investigations of Bacteria, Trends in Microbiology 25, 05 2017, עמ' 413–424 doi: 10.1016/j.tim.2017.01.002
↑  Elfrida M. Carstea, John Bridgeman, Andy Baker, Darren M. Reynolds, Fluorescence spectroscopy for wastewater monitoring: A review, Water Research 95, 2016-05-15, עמ' 205–219 doi: 10.1016/j.watres.2016.03.021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565844205171  BnF: cb11969985z (data)  GND: 4056138-0  LCCN: sh85126423  LNB: 000081062  NDL: 00561016  NKC: ph116234 
ספקטרום השמיים הכחולים המושפע מספקטרום הפליטה של אור השמש, מספקטרום הבליעה של האטמוספירה ומהפיזור על ידי האטמוספירה
דימות תהודה מגנטית היא סוג של ספקטרוסקופיה
פרובינקיה דלמטיה

| --- | --- |

 
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  32 לפנה"ס
 פירוק:   
 פירוק:  481/482
 ישות קודמת:  פרובינקיה אליריקום
 ישות יורשת:  הממלכה האוסטרוגותית
 
פרובינקיה דלמטיה הייתה פרובינקיה רומית. שמה נגזר משמו של שבט אילירי בשם דלמטה, שחי באזור המרכזי של החוף המזרחי של הים האדריאטי. היא כללה את החלק הצפוני של אלבניה של ימינו, חלק גדול מקרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו וסרביה, ובכך כיסה שטח גדול משמעותית מהאזור הקרואטי והמונטנגרי הנוכחי של דלמטיה. במקור האזור הזה נקרא איליריה (ביוונית) או איליריקום (בלטינית).
פרובינקיה איליריקום התמוססה והוחלפה בשתי פרובינקיות נפרדות: דלמטיה ופאנוניה.
כיבוש

האזור שנמשך לאורך חופי הים האדריאטי והשתרע פנימה על הרי האלפים הדינריים נקרא בפי היוונים איליריהמ במקור, הרומאים קראו לאזור גם איליריה ומאוחר יותר, איליריקום. הרומאים נלחמו בשלוש מלחמות איליריות (229 לפנה"ס, 219/8 לפנה"ס ו-168 לפנה"ס) בעיקר נגד ממלכת הארדיאים מדרום לאזור. בשנת 168 לפנה"ס הם ביטלו את הממלכה הזו וחילקו אותה לשלוש רפובליקות. האזור הפך למדינת חסות רומית. מרכז וצפון האזור עסקו בפיראטיות ופשטו על צפון מזרח איטליה. בתגובה, אוקטביאנוס (שהפך מאוחר יותר לקיסר אוגוסטוס) ערך סדרה של מסעות באיליריקום (35–33 לפנה"ס). האזור הפך לפרובינקיה הסנאטורית הרומאית של איליריקום כנראה בשנת 27 לפנה"ס. עקב צרות בחלק הצפוני של האזור בשנים 16–10 לפנה"ס, הוא הפך לפרובינקיה אימפריאלית. הארגון המנהלי של איליריקום בוצע בשלהי תקופת שלטונו של אוגוסטוס (27 לפנה"ס – 14 לספירה) ובתחילת שלטונו של טיבריוס (14–37 לספירה).
חלק מאיליריקום

בגלל שאוקטביאנוס הכניע את האזור הפנימי יותר של פאנוניה (לאורך אמצע נתיב נהר הדנובה), הרומאים שינו את שמו של אזור החוף לדלמטיה. בשנים 6–9 לספירה, היה מרד בקנה מידה גדול במחוז איליריקום, המלחמה הבטוניאנית. ווליוס פטרקולוס מתאר את גאיוס ויביוס פוסטומוס כמפקד הצבאי של דלמטיה בפיקודו של גרמניקוס בשנת 9 לספירה; זהו הכתב הקדום ביותר שקיים, המצביע על כך שפרובינקיה איליריקום כללה את דלמטיה ופאנוניה.
פרובינקיה איליריקום התמוססה בסופו של דבר והוחלפה בשתי פרובינקיות קטנות יותר: דלמטיה (האזור הדרומי) ופאנוניה (האזור הצפוני והדנובי). לא ברור מתי זה קרה. קובץ' ציין כי כתובת על בסיס פסל של נירון שהוקם בין השנים 54 ל-68 לספירה מעידה על כך שהוא הוקם על ידי ותיק הלגיון המוצב בפאנוניה וטוען שזו העדות האפיגרפית הראשונה לכך שפאנוניה נפרדת הייתה קיימת לפחות מאז מאז שלטונו של נירון. עם זאת, שסל-קוס מציין כי כתובת מעידה על מושל איליריקום תחת שלטונו של קלאודיוס (41–54 לספירה) ובדיפלומה צבאית שפורסמה בסוף שנות ה-90, מתוארכת ביולי 61 לספירה, יחידות עזר מהחלק הפאנוני של הפרובינקיה הוזכרו כמוצבים באיליריקום. כמה תעודות אחרות מעידות על כך. זה היה בתקופת שלטונו של נירון (54–68 לספירה). לכן, שסל-קוס תומך ברעיון שהפרובינקיה התמוססה בתקופת שלטונו של אספסיאנוס (69–79 לספירה).
שינויים אדמיניסטרטיביים

בשנת 337, כשקונסטנטינוס הגדול מת, חולקה האימפריה הרומית בין בניו. האימפריה חולקה לשלושה מחוזות פרטוריאניים: גאליה; איטליה, אפריקה ואיליריקום ; והמזרח. גודל המחוזות הצטמצם ומספרם הוכפל על ידי דיוקלטיאנוס. גם המחוזות קובצו בדיוקסיות. דלמטיה הפכה לאחד משבעת המחוזות של הדיוקסיה של פאנוניה. בתחילה, זה היה תחת הפרפקטורה הפרטוריאנית של איטליה, אפריקה ואיליריקום. נראה ששלוש הדיוקסיות של מקדוניה, דאקיה ופאנוניה קובצו לראשונה במחוז פרטוריאני נפרד בשנת 347 על ידי קונסטנס על ידי הוצאתן מהפרפקטורה הפרטוריאנית של איטליה, אפריקה ואיליריקום (שהפכה אז לפרפקטורה הפרטוריאנית של איטליה ואפריקה) או שהפרפקטורה הפרטוריאנית הזו הוקמה בשנת 343 כשקונסטנס מינה פרפקט לאיטליה.
רומניזציה

ההיסטוריון הגרמני תאודור מומזן כתב (ב"פרובינציות האימפריה הרומית") שחוף דלמטיה והאיים שלה עברו רומניזציה מלאה ודברו לטינית עד המאה ה-4.
ההיסטוריון הקרואטי אלכסנדר סטיפצ'ביץ' כותב שניתוח של חומר ארכאולוגי מאותה תקופה הראה שתהליך הרומנטיזציה היה סלקטיבי למדי. בעוד שמרכזים עירוניים, הן בחופים והן בפנים הארץ, היו רומניים כמעט לחלוטין, המצב באזורים הכפריים היה שונה לחלוטין. למרות שהאילירים היו נתונים לתהליך חזק של תירבות, הם המשיכו לדבר בשפת האם שלהם (השפה האילירית), ללכת בעקבות האלים והמסורות שלהם, ולקיים ארגון חברתי-פוליטי משלהם, שהותאם למינהל הרומי ולמבנה הפוליטי בלבד. בכמה צרכים.
התמוטטות

בשנת 454 מרקלינוס, מפקד צבאי בדלמטיה, מרד בוולנטיניאנוס השלישי, הקיסר הרומי במערב. הוא השתלט על דלמטיה ושלט בה באופן עצמאי עד מותו בשנת 468. יוליוס נפוס הפך למושל דלמטיה למרות שהיה קרוב משפחה של קיסר המזרח, לאון הראשון התראקי, ודלמטיה הייתה תחת החלק המערבי של האימפריה הרומית. דלמטיה נותרה אזור אוטונומי. בשנת 474, לאון הראשון מינה את נפוס כקיסר של החלק המערבי של האימפריה על מנת להדיח את גליקריוס, טוען לתפקיד הקיסר. נפוס הדיח אותו, אך בתורו הודח בשנת 475 על ידי פלביוס אורסטס, שמינה את בנו רומולוס אוגוסטוס לקיסר במערב. לאון הראשון סירב להכיר בו ועדיין החזיק ביוליוס נפוס כקיסר המערב. רומולוס אוגוסטוס הודח בשנת 476 על ידי אודואקר, שהכריז על עצמו כמלך איטליה. נפוס נשאר בדלמטיה והמשיך לשלוט בה עד שנרצח ב-480. אובידה, מפקד צבאי, היה אחראי על דלמטיה לאחר מכן. עם זאת, אודואקר השתמש ברצח של נפוס כעילה לפלוש לדלמטיה, הביס את אובידה וסיפח את דלמטיה לממלכת איטליה שלו. בשנת 488 שלח זנון, הקיסר החדש של המזרח, את תיאודריך הגדול, מלך האוסטרוגותים, לאיטליה כדי להדיח את אודואקר. זנון רצה גם להיפטר מהאוסטרוגותים, שהיו בעלי ברית רומאים והתיישבו בחלק המזרחי של האימפריה, אך הפכו חסרי מנוחה וקשים לניהול. תיאודריך לחם במלחמה של ארבע שנים באיטליה, הרג את אודואקר, יישב את עמו באיטליה והקים בה את הממלכה האוסטרוגותית. דלמטיה ושאר הדיוקסיה לשעבר של פאנוניה עברו תחת הממלכה האוסטרוגותית.
הערות שוליים

↑  Theodor Mommsen; William Purdie Dickson; Francis Haverfield (1886). The Provinces of the Roman Empire: From Caesar to Diocletian. Gorgias Press LLC. pp. 203–. ISBN 978-1-59333-025-5.
דלמטיה במאה ה-4
דלמטיה עצמאית - היקף השליטה של מרקלינוס (454–468), שליטתו של יוליוס נפוס (468–480) ואובידה (480)
ACT (מבחן)

ACT (במקור קיצור של American College Testing ובתרגום לעברית בחינות למכללות אמריקאיות) הוא מבחן פסיכומטרי המשמש לצורך קבלה למכללות בארצות הברית. המבחן מועבר על ידי מוסד ללא כוונת רווח בשם זהה. מבחן ה-ACT בודק יכולות של מועמדים בארבעה תחומי מיומנות אקדמיים: אנגלית, מתמטיקה, קריאה וחשיבה מדעית. בנוסף נבחנים יכולים לבחור להיבחן גם במטלת כתיבה. תוצאות המבחן משמשות לצורך קבלה בכל המכללות הארבע שנתיות והאוניברסיטאות בארצות הברית וכן בלמעלה מ-225 אוניברסיטאות מחוץ לארצות הברית.
סולם הציונים של כל אחד מהתחומים בנפרד נע בין 1 ל-36. הציון הכולל של מבחן ה-ACT הוא המספר השלם הנובע מעיגול של ממוצע ציוני ארבעת התחומים וגם הוא נע בין 1 ל-36.
מבחן ה-ACT נערך לראשונה בנובמבר 1959 על ידי פרופסור אוורט פרנקלין לינדקוויסט מאוניברסיטת איווה, כמבחן מתחרה למבחן ה-SAT. במקור המבחן כלל ארבעה פרקים: אנגלית, מתמטיקה, מדעי החברה ומדעי הטבע. בשנת 1989 הוחלף המבחן במדעי החברה במבחן קריאה (שכלל בתוכו תת-מבחן בנושא מדעי החברה) והמבחן במדעי הטבע שונה למבחן בחשיבה מדעית, עם דגש רב על כישורי פתרון בעיות ופחות שינון עובדות מדעיות. החל מפברואר 2005 מועמדים יכולים לבחור להיבחן בנוסף גם במטלת כתיבה שציונה אינו נכלל בציון הכולל של ה-ACT. מאז 2017, מבחני ACT מבוססי מחשב זמינים בבתי ספר במספר מוגבל של מחוזות לימוד בארצות הברית, והצפי הוא שעם הזמן הזמינות של המבחנים הממוחשבים תגדל.
מאז שהוקם חלה עליה הדרגתית במספר הנבחנים במבחן ה-ACT ובשנת 2012 מספר הנבחנים ב-ACT עלה לראשונה על מספר הנבחנים במבחן ה-SAT מקרב כלל הנבחנים (1,666,017 לעומת 1,664,479 שנבחנו ב-SAT).
מטרת הבחינה

המלכ"ר המחבר את מבחן ה-ACT, טוען כי המבחן מודד את ההתפתחות החינוכית הכללית של תלמידי התיכון ואת יכולתם להתמודד עם לימודים ברמה אקדמאית בעזרת מבחני בחירה מרובה המשתרעים על ארבעה תחומי מיומנות: אנגלית, מתמטיקה, קריאה והסקה. מטלת הכתיבה האופציונאלית מודדת מיומנות של תכנון וכתיבת חיבור קצר. באופן ספציפי, ב-ACT מציניים כי ציוני המבחן מספקים אינדיקטור ל-"מוכנות לקולג'", וכי ציונים בכל אחד מהתחומים במבחן תואמים מיומנויות אחרת הנדרשת מסטודנט מתחיל בקורסים במכללות. על פי מחקר שנערך על ידי ה-ACT בשנת 2003, קיים מתאם חיובי בין ציון ה-ACT לבין ההסתברות לסיום הלימודים וקבלת תואר ממכללה.
כדי לפתח את המבחן, ACT משלבים את יעדי ההוראה בחטיבות הביניים והתיכונים ברחבי ארצות הברית, סוקרים את ספרי הלימוד מאושרים למקצועות הנלמדים בכיתות ז'-י"ב, ומראיינים מורים בנוגע מיומנויות וידע רלוונטיים להצלחה בחינוך העל-יסודי. ה-ACT מפרסמים מדריך טכני המסכם מחקרים הנערכים על התוקף של בחינת ה-ACT בחיזוי ה-GPA של תלמידי שנה ראשונה, ובהשוואה בין ציונים של תיכונים שונים והישגים אקדמיים.
המכללות משתמשות במבחני ה-ACT וה-SAT מכיוון שיש הבדלים מהותיים במימון, בתוכניות לימודים, בדירוג ובקושי של בתי הספר התיכוניים השונים בארצות הברית, הנובעים מהפדרליזם האמריקני, מבנה השלטון מקומי, שכיחותם הגבוהה של תלמידים הלומדים בחינוך ביתי וכן מהיעדר מבחני כניסה אחידים להשכלה הגבוהה הדומים לאלה המשמשים במדינות אחרות. ציוני ה-ACT משמשים כהשלמה לנתוני בתי הספר העל יסודיים ועוזרים לאחראי הקבלה במוסדות השונים להציב את הנתונים מקומיים – כגון ציוני בית הספר – בהקשר לאומי.
למרבית המכללות אין העדפה מיוחדת למבחני ה-SAT או ה-ACT וניתן לייחס להם ערך דומה. על פי "Uni in the USA", מדריך מכללות בארצות הברית, מוסדות הדורשים ממועמדים להיבחן במבחני נושא המתקיימים על ידי SAT עושים זאת ללא קשר למבחן הקבלה הראשוני שעשה המועמד; יותר מכך, חלק מהמוסדות מוכנים לקבל את ה-ACT במקום מבחני הנושא של SAT וחלקם מכירים בחיבור האופציונלי ב-ACT כתחליף למבחן נושא ב-SAT. עבור מרבית המכללות ציון ה-ACT מהווה רכיב אחד מתוך מספר רכיבים במערך הרכיבים הנדרשים לצורך קבלה.
חלק מהמדינות והמחוזות בארצות הברית משתמשות בציוני ה-ACT כדי להעריך את הלמידה של התלמידים וכן את הביצועים של בתי הספר, ומחייבים את כל תלמידי התיכון לגשת למבחני ה-ACT, ללא קשר לשאלה אם הם מעוניינים ללמוד במכללה. ב-2001 קולורדו ואילינוי היו למדינות הראשונות ששילבו את ה-ACT כחלק מתוכנית בחינות החובה שלהן. בשנים שלאחר מכן מדינות נוספות אימצו גם הן את המבחן ככלי להערכת מערכת החינוך. במהלך שנת הלימודים 2018–2019, 13 מדינות דרשו מכלל תלמידי כיתות י"א לגשת למבחן ושש מדינות נוספות אפשרו למחוזות בתחומן לחייב את התלמידים לגשת למבחן.
למרות ההחלטה לגבי אופן השימוש בציוני ה-ACT לצורך קבלת סטודנטים למוסדות השונים נתונה בידי כל מוסד בפני עצמו, קיימות מדינות, שאינן ארצות הברית, שמתייחסות לציוני ACT (ו-SAT) כקריטריון משפטי בהחלטתם אם בעלי תעודות סיום תיכון אמריקאיות יתקבלו לאוניברסיטאות הציבוריות שלהם.
לאורך השנים ניתן היה לקבוע כי ה-ACT נמצא בשימוש נרחב יותר באזור המערב התיכון, הרי הרוקי ובדרום ארצות הברית, ואילו ה-SAT פופולרי יותר בחוף המזרחי ובחוף המערבי. אולם בשנים האחרונות מסתמן כי משתמשים יותר ב-ACT גם בחוף המזרחי. ניתן לייחס את השימוש הגובר ב-ACT כתוצאה מביקורות שונות על היעילות וההגינות של ה-SAT.
מבנה המבחן

חלק החובה במבחן ה-ACT מחולק לארבעה פרקים של שאלות רב-ברירה: אנגלית, מתמטיקה, קריאה והסקה מדעית. סולם הציונים של כל אחד מהפרקים נע בין 1 ל-36. כל הציונים הן מספרים שלמים. לפרקים באנגלית, במתמטיקה ובקריאה יש גם ציוני משנה שנעים בין 1 ל-18 (ציון הפרק אינו סכום ציוני המשנה). בנוסף, מועמדים יכולים לבחור להיבחן במטלת כתיבה שסולם הציונים עליה נע בין 2 ל-12. הציון של מטלת הכתיבה אינו משפיע על הציון המשולב. עד ספטמבר 2015 חושב עבור כל נבחן שביצע את מטלת הכתיבה ציון משולב המתבסס על פרק האנגלית ועל מטלת הכתיבה אולם החל מתאריך זה מחושבים רק שני ציונים משולבים: ELA (ממוצע ציוני האנגלית, קריאה וכתיבה) ו-STEM (ממוצע הציונים במתמטיקה והסקה מדעית).
בפרקי המבחן כל תשובה נכונה שווה נקודה גולמית אחת, ואין ענישה על תשובות שגויות. מועמדים יכולים לגשת למבחן מספר פעמים על מנת לשפר את ציוניהם. 55% מהנבחנים הניגשים שוב ל-ACT משפרים את ציוניהם, 22% מקבלים ציונים זהים ו-23% מקבלים ציון נמוך יותר מבמבחן החוזר.
מבנה המבחן > אנגלית

הפרק הראשון במבחן הוא פרק באנגלית, הזמן המוקצב לו הוא 45 דקות. השאלות בפרק בוחנות שימוש, מבנה משפט וכישורים רטוריים. הפרק מורכב מ-75 השאלות המחולקות לחמישה קטעים. בכל קטע חלקים שונים מודגשים בצד אחד של הדף ואפשרויות שונות לתיקון החלקים המודגשים בצד השני של הדף. באופן ספציפי, השאלות מתמקדות בשימוש, מכניקה, כישורים רטוריים, מבנה משפט ותקינה דקדוקית .
מבנה המבחן > מתמטיקה

הפרק השני במבחן הוא פרק במתמטיקה, הזמן המוקצב לו הוא 60 דקות. הפרק מורכב מ-60 שאלות רב ברירה במתמטיקה, כאשר בדרך כלל כ-14 שאלות עוסקות בנושאים של פעולות חשבון, 10 שאלות עוסקות באלגברה אלמנטרית, 9 שאלות עוסקות באלגברה מתקדמת וגאומטריה של המישור, 9 שאלות עוסקות בגאומטריה אנליטית ו-4 שאלות עוסקות בטריגונומטריה בסיסית. עם זאת, התפלגות הנושאים בין השאלה משתנה במקצת בין ממועד למועד. הפרק בנוי בדרך כלל בדרגת קושי עולה ולהבדיל מפרקים אחרים במבחן מותר להשתמש מחשבונים בפרק זה. להבדיל מפרקים אחרים בחלק זה לכל שאלה חמש אפשרויות תשובה במקום ארבע.
מבנה המבחן > קריאה

הפרק השלישי במבחן הוא פרק הקריאה, הזמן המוקצב לו הוא 35 דקות. הפרק מורכב מארבעה קטעים ו-40 שאלות. שלושה מהקטעים כוללים קטע פרוזה ארוך והקטע השלישי המכיל שני קטעי פרוזה קצרים יותר. רמת הידע הנדרשת לצורך מענה על הפרק מייצגת את הרמה המקובלת וסוגי הטקסט הנפוצים בתוכנית הלימודים במכללות בשנה הראשונה. מבחן קריאה זה מעריך מיומנויות בשלוש קטגוריות כלליות: רעיונות ופרטים מרכזיים, מבנה ושילוב ידע ורעיונות. השאלות במבחן בדרך כלל יבקשו מהנבחנים להפיק משמעות ישירה מטקסטים או למצוא משמעויות מרומזות. באופן ספציפי, השאלות יבקשו להשתמש בכישורי הפניה והנמקה כדי לקבוע רעיונות עיקריים; לאתר ולפרש פרטים משמעותיים; להבין רצפי אירועים; לערוך השוואה; להבין מערכות יחסים בין גורמים; לקבוע את המשמעות של מילים, ביטויים והצהרות תלויי הקשר; לציין הכללות; ולנתח את קולו ושיטתו של הסופר או המספר.
מבנה המבחן > הסקה מדעית

הפרק הרביעי הוא פרק ההסקה המדעית, הזמן המוקצב לו הוא 35 דקות. הפרק מורכב שישה קטעים, לאחר כל אחד מהקטעים מופיעות חמש עד שבע שאלות (סך הכול 40 שאלות). לקטעים שלושה מבנים שונים: ייצוג נתונים, סיכום מחקרים ונקודות מבט סותרות. כמות הקטעים בכל אחד מהמבנים משתנה מנוסח מבחן אחד לשני אולם מעולם לא הוצג יותר מקטע אחד שעסק בנקודות מבט סותרות. פרק זה עבר שינויים במהלך שנת המבחנים של 2019–2020 וההתייחסות היחידה אליהם עד כה היא במבחן התרגול שפורסם באתר ACT.
מבנה המבחן > מטלת כתיבה

מטלת הכתיבה היא רשות, ומתקיימת בסוף המבחן. הזמן המוקצב לכתיבת המטלה הוא 40 דקות. במהלך מטלת הכתיבה הנבחנים מתבקשים לכתוב חיבור בנושא המופיע בגריין. הנושאים של החיבור הם בדרך כלל נושאים חברתיים. הנבחנים צריכים לנתח שלוש נקודות מבט שונות הניתנות בגריין ולהראות כיצד עמדתם מתכתבת עם נקודות מבט אלו. הציון על מטלת הכתיבה אינו משפיע על הציון הכולל או על הציון הנפרד של פרק האנגלית אולם כאמור הוא מהווה רכיב בציון ה-ELA. מטלת הכתיבה נבדקת על ידי שני מעריכים הבוחנים את המטלה לפי ארבעה פרמטרים: רעיונות וניתוח, פיתוח ותמיכה, ארגון, שימוש בשפה ומוסכמות. לכל אחת מהקטגוריות ניתן ציון בין 1 ל-6. חיבורים ריקים, כאלו שאינם נוגעים לנושא המופיע בגריין, כאלו שאינם כתובים באנגלית, כאלו שלא נכתבו בעיפרון או שאינם קריאים מקבלים ציון 0. הציון הסופי עבור כל פרמטר הוא חיבור ציוני שני המעריכים והוא נע בין 2 ל-12 (או 0). אם קיים פער של יותר מנקודה בין ציוני שני המעריכים בכל אחד מהפרמטרים המטלה מוערכת על ידי מעריך בכיר הקובע את הציון הסופי באותו פרמטר. ציוני ארבעת הפרמטרים משולבים בתהליך שלא פורסם ויוצרים ציון סופי על סולם בין 1 ל-36.
אף על פי שמטלת הכתיבה אינה נדרשת לשם קבלת ציון במבחן ה-ACT מכללות רבות דורשות ציון גם עבור מטלת הכתיבה עבור מועמדים המעוניינים ללמוד אצלם.
מבנה המבחן > ממוצעים

עם פיתוח מבחן ה-ACT נקבע כי הציון הממוצע יהיה 18 וסטיית התקן 6. מטבע הדברים הממוצע וסטיית התקן הם דינמיים ומשתנים מדי שנה בהתאם ליכולת של הנבחנים.
התרשים שלהלן מציג הממוצע של כל אחד מהפרקים במבחן בשנת 2018.
| פרק | מספר השאלות | זמן (דקות) | טווח ציונים | ציון ממוצע (2018) | מדד מוכנות למכללה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגלית | 75 | 45 | 1–36 | 20.2 | 18 |
| מתמטיקה | 60 | 60 | 1–36 | 20.5 | 22 |
| קריאה | 40 | 35 | 1–36 | 21.3 | 22 |
| הסקה מדעית | 40 | 35 | 1–36 | 20.7 | 23 |
| ציון סופי |  |  | 1–36 | 20.8 |  |
| מבחן כתיבה (אופציונלי, לא כלול בציון הכולל) |  | 40 | 1–12 | 6.5 |  |
מבנה המבחן > מספר בעלי הציון המושלם ושיעורם

הטבלה שלהלן מציגה את מספר הנבחנים שקיבלו ציון מושלם (36) במבחן ה-ACT בין השנים 1997–2008.
| שנה | מספר הנבחנים שקיבלו ציון מושלם | מספר הנבחנים בסך הכול | שיעור המועמדים שקיבלו ציון מושלם |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | 3,741 | 1,914,817 | 0.1954 |
| 2017 | 2,760 | 2,030,038 | 0.1359 |
| 2014 | 1,407 | 1,845,787 | 0.07622 |
| 2013 | 1,162 | 1,799,243 | 0.06458 |
| 2012 | 781 | 1,666,017 | 0.04687 |
| 2011 | 704 | 1,623,112 | 0.04337 |
| 2010 | 588 | 1,568,835 | 0.03748 |
| 2009 | 638 | 1,480,469 | 0.04309 |
| 2008 | 428 | 1,421,941 | 0.03010 |
| 2007 | 314 | 1,300,599 | 0.02414 |
| 2006 | 216 | 1,206,455 | 0.01790 |
| 2005 | 193 | 1,186,251 | 0.01627 |
| 2004 | 224 | 1,171,460 | 0.01912 |
| 2003 | 195 | 1,175,059 | 0.01659 |
| 2002 | 134 | 1,116,082 | 0.01201 |
| 2001 | 89 | 1,069,772 | 0.00832 |
| 2000 | 131 | 1,065,138 | 0.01230 |
| 1999 | 85 | 1,019,053 | 0.00834 |
| 1998 | 71 | 995,039 | 0.00714 |
| 1997 | 74 | 959,301 | 0.00771 |
מבנה המבחן > קבלה למכללות

ממוצעי הציונים הנדרשים לצורך קבלה למכללות ואוניסיטאות התפרסמו בדו"ח באתר ACT.org. מחברי הדוח מסתייגים ומציינים כי מדיניות הקבלה שונה בכל מוסד וכי המוסדות מתבססים על פרמטרים נוספים מלבד ציוני ה-ACT ולכן יש לקחת את הממוצעים המוצגים בדוח בערבון מוגבל.
מכללות סלקטיביות ביותר (רוב הסטודנטים בשנה הראשונה באים מתוך 10% מבעלי ההישגים הגבוהים ביותר בתיכון): ציונים 27–30
מכללות סלקטיביות (רוב הסטודנטים בשנה הראשונה באים מתוך 25% מבעלי ההישגים הגבוהים ביותר בתיכון): ציונים 25–27
מכללות בעלות סלקטיביות מסורתית (רוב הסטודנטים בשנה הראשונה באים מתוך 50% מבעלי ההישגים הגבוהים ביותר בתיכון): ציונים 22–24
מכללות בעלות תנאי קבלה מקילים (חלק מהסטודנטים בשנה הראשונה באים מתוך 50% מבעלי ההישגים הנמוכים בתיכון): ציונים 18–21
מכללות פתוחות (קבלה של כלל בוגרי התיכון ללא קשר לציון עד למגבלת המקום במכללה): ציונים 17–20
זמינות של מבחנים

מבחן ה-ACT נערך שבע פעמים בשנה בארצות הברית ובטריטוריות וכן בפוארטו ריקו ובקנדה: בספטמבר, אוקטובר, דצמבר, פברואר, אפריל, יוני ויולי (במדינת ניו יורק המבחן לא מוצע ביולי). במדינות אחרות המבחן נערך חמש פעמים בשנה: בספטמבר, אוקטובר, דצמבר, אפריל ויוני. באופן רגיל המבחן מתקיים בשבתות אולם מועמדים שאינם מעוניינים להיבחן בשבת מסיבות דתיות יכולים, בתיאום מראש, להיבחן בימים אחרים.
כמו במבחנים פסיכולוגים אחרים מבחן ה-ACT מתוכנן, מנוהל ומצוינן כך שאין יתרון לניגשים אליו במועד מסוים.
מועמדים בעלי צרכים מיוחדים הניתנים לאימות ובכללם מוגבלות פיזית וקשיי למידה, זכאים עם התאמות. גיליון הציונים של מועמדים שנבחנו בתנאים מיוחדים לא מכיל התייחסות לתנאים אלו כדי למנוע אפליה בקבלה למכללות.
תוצאות המבחן נשלחות למועמדים, לבתי ספר התיכונים בהם הם לומדים ולעד ארבע מכללות לפי בחירת המועמד (לא חובה).
התפלגות הציונים והשוואה עם SAT

כ-2.03 מיליון שהם כשישים אחוזים מתלמידי י"ב ניגשו לבחינת ה-ACT בשנת 2017 וקיבלו ציון ממוצע של 21.0. מבין הנבחנים הללו 46% היו גברים ו-52% נשים, כאשר היתר לא דיווחו על מגדר. 2,760 מתוך קבוצה זאת קיבלו 36, הציון הגבוה ביותר שניתן לקבל במבחן.
הלוח שלהלן מציג, את התפלגות ציונים באחוזונים בטווח ש11 ל-36 ואת הציון או טווח הציונים המקביל במבחן ה-SAT.
| ציון SAT | ציון ACT | אחוזון הנבחנים שקיבלו ציון זה או נמוך ממנו במבחן ה-ACT |
| --- | --- | --- |
| 1600 | 36 | 100% |
| 1560–1590 | 35 | 99.9% |
| 1520–1550 | 34 | 99% |
| 1490–1510 | 33 | 98% |
| 1450–1480 | 32 | 97% |
| 1420–1440 | 31 | 96% |
| 1390–1410 | 30 | 94% |
| 1350–1380 | 29 | 92% |
| 1310–1340 | 28 | 89% |
| 1280–1300 | 27 | 86% |
| 1240–1270 | 26 | 82% |
| 1200–1230 | 25 | 78% |
| 1160–1190 | 24 | 74% |
| 1130–1150 | 23 | 69% |
| 1100–1120 | 22 | 63% |
| 1060–1090 | 21 | 57% |
| 1020–1050 | 20 | 51% |
| 980–1010 | 19 | 44% |
| 940–970 | 18 | 38% |
| 900–930 | 17 | 31% |
| 860–890 | 16 | 25% |
| 810–850 | 15 | 19% |
| 760–800 | 14 | 13% |
| 720–750 | 13 | 8% |
| 630–710 | 12 | 4% |
| 560–620 | 11 | 1% |