stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם למברט
אקטיביזם > זכויות להט"ב

למברט ידוע בעבודתו הבולטת למען צדק חברתי, וזכויות קהילת הלהט"ב בפרט. בראיון בשנת 2013 אמר, "אני מרגיש שכאשר אתה סלבריטאי ידוע בתעשייה, אתה נושא באחריות לנסות להפוך את העולם לטוב יותר... הפרסום הוא לא רק לגבי, אלא גם על לקחת אותו ולהעלות את המודעות בקרב אנשים ולגרום להם לשתף פעולה". הופעתו בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית בשנת 2010, עוררה תשומת לב תקשורתית כאשר נישק גבר על הבמה בשידור חי. למברט אמר כי "ההופעה שימשה להבאת גבולות חברתיים על ידי הדגשת הסטנדרט של האתיקה התקשורתית. באוגוסט 2011, זכה בפרס השוויון בקליפורניה על היותו מודל למופת לחיקוי קהילת הלהט"ב. מאוחר יותר זכה יחד עם אימו בטקס פרסי הארגון הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים בפרס עבור "קולו האותנטי". בשנת 2010, הועמד בקטגוריית אמן המוזיקה המצטיין של השנה בטקס פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה. באותה שנה השתתף בקמפיין עבור הארגון "It Gets Better". בחודש מרץ לאחר מכן, הוציא לאור גרסת רמיקס לשירו "Aftermath" מתוך אלבומו, "For Your Entertainment" אשר הכנסותיה נתרמו לפרויקט טרוור. לאחר ששיתף פעולה עם חברת התכשיטים "Pennyroyal" שבה הכין תליון במהדורה מוגבלת גייס כ-43,500 דולר עבור הפרויקט.
בשנת 2010, השתתף ביום המודעות כלפי קהילת הלהט"ב שהוקדש למען חיי להט"בים שהתאבדו. באוקטובר 2011 למברט קרא למעריציו לתרום לספיישל מרתון המחול של MTV למאבק בבריונות. בדצמבר הופיע בקונצרט הצדקה "Cyndi Lauper & Friends: Home for the Holidays" שגייס כספים לארגון הלהט"ב "True Colors Fund". בינואר 2012 בראיון בלעדי למגזין הבריטי "Pressparty" ציין כי "למרות ההתקדמות החברתית בארצות הברית הדרך עוד ארוכה במיוחד בתעשיית המוזיקה... אני מייחל למגוון קהילת הלהט"ב להיות מיוצגים באופן נרחב יותר בתעשיית הבידור, אני חושב שנעשו צעדים גדולים יותר בקולנוע והטלוויזיה, אבל אנחנו עדיין רק בתחילת הדרך במוזיקה. אני רוצה את עצמי גבר פוסט גיי שעובד בתעשייה טרום גיי". ב-14 באפריל 2013, למברט היה לזמר הראשי במצעד הגאווה במיאמי ביץ'. ב-11 במאי זכה בפרס מיוחד המוענק לאנשי מקצוע בתקשורת אשר עשו שינוי משמעותי בקידום שוויון הזכויות בקהילת הלהט"ב. ב-30 במאי זכה בפרס "התקווה של לוס אנג'לס" במסגרת חודש מורשת הלהט"ב השנתי השלישי בעיר. מאוחר יותר הופיע בקמפיין הבין לאומי "The F F New" בחסות הארגון "Friend Movement" שמטרתו העצמה עצמית והעלאת המודעות נגד בריונות. ב-15 ביוני 2013 הוכרז על ידי מועצת עיריית פיטסבורג כ-"יום אדם למברט". באותו חודש הנחה את המופע "גאווה ברחובות העיר" בפיטסבורג.
במאי 2013, שיתף פעולה עם חברת התקשורת AT&T ופרויקט טרוור כחלק מקמפיין להעצמת המודעות בקהילת הלהט"ב שגייס כ-50,000 דולר. באותה שנה, למברט כתב שיר למען פסקול הסרט הלהט"בי "Bridegroom". ביוני 2014 שיתף שוב פעולה עם AT&T בקמפיין השנתי השני של החברה "Live Proud" המוקדשת לקהילת הלהט"ב. באפריל 2015 זכה בפרס אייקון המוזיקה בטקס פרסי הלהט"ב הבריטי. ביוני 2017, נאם במצעד הגאווה בלוס אנג'לס והעביר מסר נגד שנאה של זכויות האדם. מאוחר יותר השתתף במחווה של מגזין הבילבורד כלפי חודש הגאווה וכינה את קהילת הלהט"ב כ-"השראה האמיתית שלו". באוקטובר 2017, הופיע עבור הארגון "Point Foundation" המעניק מלגות לסטודנטים להט"בים בעלי הצטיינות בארצות הברית. במאי 2018 אירח שיחה לבני נוער במרכז הצעירים הלהט"בי "LGBT Youth" בלונדון. בשנת 2019, הופיע בקליפ השיר "You Need to Calm Down" של הזמרת טיילור סוויפט אשר הוקדש לקהילת הלהט"ב. בינואר 2020 ייסד ארגון ללא כוונת רווח בשם "Feel Something Foundation" אשר מטרתו היא תמיכה בקרב אנשי להט"ב.
חיים אישיים

למברט הוא הומוסקסואל מוצהר, בראיון למגזין הרולינג סטון הוא סיפר בגלוי על נטיותיו המיניות. מנובמבר 2010 עד אפריל 2013 היה במערכת יחסים עם כתב הבידור הפיני סאולי קוסקינן. כאשר נפרדו, למברט אמר כי נשארו חברים. נכון לשנת 2020 הונו האישי נאמד בכ-30 מיליון דולר.
ממרץ עד נובמבר 2019 למברט היה במערכת יחסים עם הדוגמן ג'אבי קוסטה פולו. בראיון בשנת 2016, הצהיר על עצמו כ-"מכור לקעקועים". מאוקטובר 2020, למברט נמצא בזוגיות עם אוליבר גליאז.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2009: For Your Entertainment
2012: Trespassing
2015: The Original High
2020: Velvet
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים - אוספים

2009: Season 8 Favorite Performances
2009: Take One
2010: Remixes
2010: !Acoustic Live
2011: Glam Nation Live
2011: Beg for Mercy
2012: Trespassing EP
2020: Live Around the World (יחד עם להקת קווין)
הופעות > סיבובי הופעות

2009: American Idols LIVE! Tour
2010: Glam Nation Tour
2013: We Are Glamily Tour
The Original High Tour :2016
2020: The Velvet Tour
הופעות > סיבובי הופעות משותפים יחד עם להקת קווין

Queen + Adam Lambert Tour :2012
2015-2014: Queen & Adam Lambert Tour
Queen & Adam Lambert Summer Festival Tour :2016
Queen + Adam Lambert Tour :2017–2018
2019-2021: The Rhapsody Tour with Queen
אריה גולן

ערך זה עוסק בעיתונאי ישראלי. אם התכוונתם לקצין הנדסה ראשי, ראו .
| --- | --- |

אריה גולן
 לידה:  29 בנובמבר 1947 (בן 76) הרפובליקה העממית הפולנית ליגניצה, הרפובליקה העממית הפולנית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי, קול ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס מנכ"ל רשות השידור (2016)  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  golan_aryeh
 
אריה גולן (נולד ב-29 בנובמבר 1947) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי. ב-1995 החל להגיש את יומן הבוקר ברשת ב' של קול ישראל "הבוקר הזה", וממשיך להגיש אותו עד היום בכאן ב של תאגיד השידור הישראלי.
זוכה פרס סוקולוב על מפעל חיים בתחום התקשורת האלקטרונית לשנת 2008. ביוני 2016 עזב את רשות השידור ועבר לתאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה

גולן נולד בליגניצה שבפולין בשנת 1947 בשם ליאון סקורניק. עלה ארצה בגיל 10 וגדל בשיכון ויצמן שבהרצליה. ב-1962 התקבל לפנימיית בויאר בירושלים, שם סיים את לימודיו התיכוניים. הוא בוגר החוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1966 התגייס לצה"ל ושירת כקריין בגלי צה"ל, שם שידר במשך שנים את מצעד הפזמונים הלועזי.
מ-1969 הוא עובד בשידורי קול ישראל כקריין. ב-1974 הצטרף למחלקת החדשות של הרדיו. בשנים 1979–1984 היה כתב קול ישראל בכנסת.
בשנים 1984–1986 שירת כשליח המחלקה לנוער והחלוץ של הסוכנות היהודית, לענייני חינוך וסטודנטים, בפריז. עם שובו חזר לתפקיד כתב קול ישראל בכנסת. ב-1989 התמנה לכתב מדיני.
ב-1992 נשלח מטעם קול ישראל לוושינגטון, עם סיום תפקידו ככתב קול ישראל בארצות הברית. משנת 1995 הגיש גולן את יומן הבוקר של רשת ב' עד סגירתה במאי 2017, הוא ממשיך להגיש אותו בכאן ב.
אריה גולן שידר את מהדורת החדשות המפורסמת של השעה שלוש בצהרי יום הכיפורים בשנת 1973, אשר בישרה את פרוץ מלחמת יום הכיפורים. ב-2014, 41 שנה אחרי אותה מהדורה, סיפר גולן ביומן הבוקר ברשת ב': "איך תאריך אישי שלו (יום נישואיו השלישי, 6 באוקטובר 1973) הפך ליום חשוב בהיסטוריה הישראלית?". הוא השמיע את אותה מהדורה. בהקלטה שומעים: "קול ישראל מירושלים. שלום רב. השעה שלוש. דובר צה"ל...". במקום: "קול ישראל מירושלים. שלום רב. השעה שלוש והנה החדשות מפי אריה גולן. דובר צה"ל...". אחרי שהשמיעו את ההקלטה, הוא סיפר: "מרוב התרגשות שכחתי להגיד את השם שלי!".
בטלוויזיה, הגיש כמה פעמים את התוכנית "פופוליטיקה", והגיש מדי פעם תוכניות אקטואליה בערוץ 1.
ב-2013 זכה בפרס מפעל חיים על תרומתו לעיתונות מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב.
כיום עובד גולן בתאגיד השידור הישראלי ומגיש את יומן הבוקר של כאן ב', ומדי פעם משתתף בפאנל השבוע בימי שישי.
חיים אישיים

גולן נשוי ואב לשלוש בנות. מתגורר בגבעתיים.
הערות שוליים

↑  נורית אבן, הפזמונים הלועזיים נעשו סנטימנטליים, מעריב, 2 בינואר 1969
↑  אריה גולן, באתר לאטמה
אליעד מואטי

| --- | --- |

תת-אלוף אליעד מואטי, מפקד הגנת הגבולות
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) אלקנה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  מכינה קדם-צבאית בני דוד  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד יחידת דובדבן  מפקד גדס"ר גבעתי  מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי  מפקד גדוד גפן  סגן מפקד חטיבת גבעתי  מפקד עוצבת ברעם  קצין אג"ם של מפקדת העומק  מפקד חטיבת גבעתי  מפקד חיל הגנת הגבולות
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
אליעד מואטי (מאור) (נולד בשנת 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף המשרת כמפקד חיל הגנת הגבולות. שימש מפקד חטיבת גבעתי, קצין אג"ם של מפקדת העומק, מפקד עוצבת ברעם, סגן מפקד חטיבת גבעתי, מפקד גדוד גפן ומפקד גדס"ר גבעתי.
ביוגרפיה

מואטי, בנם של צבי ופנינה מואטי, נולד וגדל באלקנה ולמד במכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי במחזור ט'.
התגייס לצה"ל בשנת 1997, והתנדב ליחידת דובדבן. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידת דובדבן ומונה למפקד צוות. חודש וחצי לאחר מינויו, ב-26 באוגוסט 2000, פיקד על צוותו במבצע סימפוניית החיים שהתקיים בכפר עסירה א-שמאלייה, במהלך המבצע נהרגו שלושה מחייליו מירי דו-צדדי, לאחר שצלפים מצוות אחר ביחידה סברו בטעות שהם למעשה מחבלים וירו בהם למוות. לאחר מכן השתתף במבצעים מיוחדים נוספים, במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ביהודה ושומרון. בשנת 2003 שירת כמפקד פלגת מסלול ביחידה. בשנת 2004 מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה. בשנים 2006–2007 שירת כמפקד בית הספר להכשרות של יחידת דובדבן. בשנים 2007–2008 שירת כסגן מפקד יחידת דובדבן. בשנת 2008 עבר לחטיבת גבעתי ומונה לסגן מפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. בתפקיד זה שירת עד שנת 2009. בהמשך שימש כמפקד "סדרת קומנדו" בחטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, ושירת בתפקיד עד שנת 2013. בשנים 2013–2014 שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. לאחר שבמהלך מבצע צוק איתן נהרג מפקד גדוד גפן, דולב קידר, מונה למפקד הגדוד והוביל אותו בהמשך הלחימה ברצועת עזה, לאחר המבצע המשיך לכהן בתפקיד עד שנת 2015. בשנים 2015–2016 שירת כסגן מפקד חטיבת גבעתי. ב-16 ביוני 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם, ושירת בתפקיד עד 27 ביוני 2018. בשנים 2018–2020 שירת כקצין אג"ם של מפקדת העומק. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2021-2020). ב-7 ביולי 2021 מונה למפקד חטיבת גבעתי, תפקיד אותו מילא עד 16 באוגוסט 2023.
ב-28 בספטמבר 2023 הועלה לדרגת תא"ל ונכנס לתפקיד מפקד חיל הגנת הגבולות.
ב-22 בנובמבר 2024 הוכרז כי ימונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י).
חיים אישיים

מואטי מתגורר במירב, נשוי לשלומית ואב לשבעה ילדים. בעל תואר ראשון בהיסטוריה צבאית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני בביטחון לאומי ומנהל, ותואר שני נוסף ביחסים בין-לאומיים, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, הרמטכ"ל מינה מח"טים חדשים, וכדאי לשים אליהם לב, באתר זמן ישראל, 16 בספטמבר 2020
↑  אור הלר, שנה ל"עופרת יצוקה": בצה"ל נערכים לסיבוב לחימה קשה יותר, באתר nana10‏, 14 בדצמבר 2009
↑  הדס דובדבני, עשור לגדס"ר גבעתי: חוד החנית של החטיבה הסגולה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 16 ביולי 2012
↑  לילך שובל, תפסו פיקוד בקרב, באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2014
↑  איתי בלומנטל, אלוף-משנה אליעד (מואטי) מאור מונה למפקד עוצבת ברעם בפיקוד הצפון, באתר ynet, 16 ביוני 2016
↑  קורות חיים שפורסמו בהודעת דובר צה"ל עם מינויו למח"ט גבעתי
↑  קובי פינקלר, סבב מינויים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 14 בספטמבר 2020
↑   נועם אמיר, ‏מח"ט גבעתי החדש: אל"מ אליעד (מואטי) מאור, אב לשבעה ילדים, בעיתון מקור ראשון, 8 ביולי 2021
↑   תא"ל אליעד מואטי נכנס לתפקיד מפקד חיל הגנת הגבולות, באתר צה"ל, 28 בספטמבר 2023
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל
| קציני הגנת גבולות ראשיים  |
| --- | --- | --- |
| קציני איסוף קרבי ראשיים  | אמנון סופרין • יובל חלמיש • גיא ליפקין • אריאל קארו • אלי פולק • גיא בר-לב • מרדכי כהנא |  |
| קציני איסוף קרבי ראשיים  ומפקדי מערך הגנת הגבולות | מרדכי כהנא • דן נוימן (ממלא מקום) • אמיר אבשטיין |  |
| קציני הגנת גבולות ראשיים  | אמיר אבשטיין • עמית ימין • אליעד מואטי |  |
קוף עכביש לבן-פנים

| קוף עכביש לבן-פנים |
| --- | --- |
 קוף עכביש לבן-פנים
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופי עכביש
סוג:: קוף עכביש
מין:: קוף עכביש לבן-פנים
שם מדעי
 Ateles belzebuth ‏סנט-אילר, 1806
תחום תפוצה


קוף עכביש לבן-פנים (שם מדעי: Ateles belzebuth) הוא מין של פרימט מהמשפחה קופי עכביש, החי ביערות הגשם הטרופיים של צפון אמריקה הדרומית. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד והרס בית גידולו המיוער.
מאפיינים

קוף זה הוא שוכן עצים מובהק בעל מבנה גפיים גמישות הנעות ביעילות בין ענפי העצים, נוסף על זנב לופת ייחודי. צבע פרוותו הוא חום כהה עד שחור, בעיקר מאחורי הראש ובגפיים, הפנים אפורות בהירות עם כתב צהוב על המצח והבטן לבנה ומעט צהובה. אורך הקוף 34 עד 58 סנטימטרים, אורך הזנב הארוך 61 עד 88 סנטימטרים, ומשקלו 7 עד 10 קילוגרם, כשהזכרים מעט יותר גדולים מהנקבות.
קוף העכביש הוא אוכל כל, אך הוא ניזון בעיקר מפירות וזרעי פירות טרופיים, שהוא מסייע לפזר ברחבי היערות בהם הוא חי. בין הענפים אין לו הרבה טורפים, אך כשהוא יוצא מהסבך הוא עלול להיטרף בידי יגואר, פומה, אנקונדות והרפיות רעבות.
קוף זה נמצא בסכנה ובאזורים מסוימים נעלמה 50% מהאוכלוסייה.
הערות שוליים

↑  קוף עכביש לבן-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדוארד דרינקר קופ

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1840 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באפריל 1897 (בגיל 56) פילדלפיה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מוסדות:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 תלמידי דוקטורט:  הנרי פיירפילד אוסבורן 
 פרסים והוקרה:  הפרס הגאולוגי לזכר היידן (1891)  מדליית ביגסבי (1879) 
 בן או בת זוג:  אנני פים קופ 
 צאצאים:  ג'וליה קופ קולינס 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אדוארד דרינקר קופ (באנגלית: Edward Drinker Cope;‏ 28 ביולי 1840 – 12 באפריל 1897) היה פלאונטולוג וצייד מאובנים וכן איכתיולוג והרפטולוג אמריקאי. נודע בזכות תגליותיו וממצאיו המדעיים, בהם גילוי 56 מינים של דינוזאורים.
ביוגרפיה

קופ נולד בפילדלפיה, פנסילבניה ב-1840 לאלברט וחנה קופ, משפחה קווייקרים. הוא התעניין במדע מגיל צעיר ואת עבודתו הראשונה במדעים הגיש בגיל 19.
למד אנטומיה באוניברסיטת פנסילבניה והחל לכתוב חיבורים על עופות ועל זוחלים ב-1861.
לאחר סיום הלימודים ובמשך מלחמת האזרחים האמריקנית בין 1863–1864 טייל ברחבי אירופה במוזיאונים שונים ונפגש עם אישים חשובים מדעיים, ביניהם גם עם מי שיהיה יריבו – עותניאל צ'ארלס מארש באוניברסיטת ברלין ב-1863. מארש היה אז בעל שני תארים, לעומת קופ שלא למד באופן מסודר, אך הגיש מעל 37 עבודות במדעים, לעומת 2 בלבד למארש.
הוא חזר לפילדלפיה ב-1864 והפך לחוקר שהסתובב בעולם והחל לחפור מאובנים בכל רחבי ארצות הברית, בעיקר בצפונה ובמערבה, וגילה שלל מאובנים חדשים למדע להם נתן שמות מדעיים.
באוגוסט 1878 חזר לאירופה, לאחר שקיבל הצעה להתמנות לאגודת החברה הבריטית למדע בדבלין ושם הסתובב ברחבי אנגליה וצרפת ונפגש עם אישים חשובים. הוא גם רכש אוסף של מאובנים מארגנטינה אך את הארגזים שלהם לא פתח מעולם.
החל משנות ה-60 של המאה ה-19 ולאחר שחזר לארצות הברית, החלה יריבות בינו לבין צ'ארלס מארש, אשר כונתה מלחמת העצמות (אנ'). למרות היחסים הטובים ששררו לפני כן מארש החל לזלזל בקופ ובתגליותיו. הדבר הגיע לפיצוץ עם מציאה של שרידי האלאסמוזאורוס – פלסיוזאור גדול שקופ הניח את הראש באזור הקצר יותר. מארש הוכיח אותו בכך שהדביק את הראש על הזנב והפך את ההחלטה, כך שהראש יהיה מאחורי צוואר ארוך ודק ולא קצר ורחב.
שני החוקרים היו תחרותיים ביותר, וניהלו מרוץ על גילוי מאובנים וזיהוי מינים חדשים. במהלך המרוץ גילו ותיעדו יותר מ-130 מינים חדשים של דינוזאורים. מבחינה כמותית, מארש ניצח במרוץ: הוא גילה 80 מינים חדשים לעומת 56 שגילה קופ.
לקראת סוף חייו הוא הפסיד את רוב ממונו ואף את ממצאיו ומאובניו, עקב עסקים כושלים בכרייה, שאותם ניצל כדי להשיג מאובנים שלא נמצאו.
הוא נפטר לאחר מחלה דלקתית ב-1897.
תגליות ומורשת

קופ פרסם במשך חייו מעל 1,400 מאמרים מדעיים שונים. הוא גילה בסך הכל 56 מיני דינוזאורים חדשים במהלך מלחמות העצמות ומעל 1,000 מיני חולייתנים פרהיסטוריים שונים. בנוסף הוא גילה מעל 300 מיני דגים, בהיותו איכתיולוג. כמו כן גילה מספר זוחלים, בעיקר לטאות ונחשים.
בנוסף הוא הציג תאוריה המציעה גידול בגודל גופם של יונקים בהתאם לנסיבות חייהם, לאורך הזמן האבולוציוני (זאת אף על פי שקופ התנגד לאבולוציה ותמך בלאמארקיזם כתחליף). התאוריה נקראה על שמו – חוק קופ (אנ').
עטארה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 שטח:  9.545 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,905 (2016)
 קואורדינטות:  32°00′09″N 35°12′23″E﻿ / ﻿32.0025°N 35.206388888889°E﻿ / 32.0025; 35.206388888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) עטארה(למפת גוש דן רגילה) עטארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עטארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עטארה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עטארה (בערבית: عطارة) הוא כפר פלסטיני בשומרון, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית, ונמצא 15 ק"מ מצפון לרמאללה. סמוך להתנחלות עטרת. הכפר מונה כ-2,905 תושבים, והוא ממוקם על קו רכס הרים עם ארבע פסגות. שטח הקרקע הכולל של עטארה הוא 9,545 דונם, שרובם מעובדים. עטארה גובל בסילואד ממזרח, עבווין ורוואבי מצפון, בורהם עג'ול, וסאפא ממערב, וביר זית מדרום.
היסטוריה

בכפר נמצאו חרסים מתקופת הברזל הראשונה והשנייה, וכן מהתקופות הפרסית, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, והממלוכית. אדוארד רובינסון זיהה את עטרה עם היישוב עטרות אדר המקראי המוזכר בספר יהושע. עם זאת, יש המזהים את עטרות אדר עם מקום אחר בארץ ישראל.
היסטוריה > התקופה העותמאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, שילמו תושבי הכפר מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים. בכפר התגוררו 55 משפחות.
לפי ויקטור גרן, בשנת 1870 גרו בכפר 300 תושבים. בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים.
היסטוריה > המנדט הבריטי ואילך

במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 133 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 559 תושבים, כולם מוסלמים.
לאחר מלחמת העצמאות, והסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, הייתה עטארה תחת שלטון ממלכת ירדן, עד לכיבוש האזור במלחמת ששת הימים, אז עברה תחת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים.
היסטוריה > לאחר 1967

בשנת 1981 הופקעו 163 דונם מאדמות הכפר לצורך הקמת ההתנחלות עטרת.
בהסכם אוסלו ב' סווגו 40.8% מאדמות הכפר כשטח A,‏ 43.8% כשטח B ו-15.4% כשטח C.
בשנת 2009, החלה בנייתה של העיר רוואבי מצפון לכפר ובשנת 2015 הסתיימו העבודות על שתי שכונות ראשונות בעיר, והוחל באכלוסן.
מחסום עטארה

על קטע כביש 465 מדרום לכפר נמצא מחסום גדול של צה"ל, "מחסום עטארה", המיועד לבידוק ביטחוני של פלסטינים. המחסום נבנה לאחר האינתיפאדה השנייה במטרה לפקח על הכניסה הצפונית לעיר רמאללה, וכדי לנתק את קשרי התנועה הישירים ללא בידוק ביטחוני בין צפון הגדה לדרומה לתושבים הפלסטינים.
במחסום הוקמה תשתית הכוללת מגדל תצפית המאויש בקביעות על ידי חיילים, אך המחסום עצמו מאויש חלקית, ללא לוח זמנים קבוע.
שיח' קטרווני

בגבעה שנמצאת כ-820 מטר מעל פני הים בכניסה הדרומית לכפר ("דארהת חמודה"), ממוקם מקאם "שייח' קטרווני" (נכתב גם "שייח קטרואני"). במקום שרידי כנסייה ביזנטית ומגדל שמירה מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל, שעליהם נבנה במאה ה-16 קבר שיח בעל שתי כיפות. סביב הקבר עצים מקודשים ומצפון אליו 4 בורות מים מתקופה הביזנטית.
על פי המסורת המוסלמית, שיח' אחמד אל קָטְרָוָּואנִי, דרוויש סופי, שהגיע מהכפר קאטרה שנחרב במלחמת 1948, וששרידיו נמצאים במרכז העיר גדרה, טען שלגבעה זו הובא בידי מלאכים על מנת לצום ולהתפלל כאן עד שימות, ולאחר ארבע שנים, כשמת, אנשי הכפרים מסביב קברוהו בצד המערבי של הבניין. לפי המסורת הנוצרית, המסורות הללו מתקשרות לקתרינה מאלכסנדריה ולכנסייה הביזנטית ששרידיה נמצאים בבסיס המבנה ושכנראה הייתה מוקדשת לה, ומכאן השתבש השם.
דמוגרפיה

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בעטארה הייתה אוכלוסייה של 530 נפש, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-696 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 840 תושבים, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ההגירה מהכפר התגברה בין השנים 1952 ו-1955 למדינות המפרץ הערביות, בשל התנאים הכלכליים הקשים ששררו בגדה המערבית. כמה אחרים עברו לרמאללה ולירושלים למטרות מציאת תעסוקה. בשנת 1961 הייתה האוכלוסייה 1,110, אך היא ירדה מאוד אחרי מלחמת ששת הימים. אוכלוסיית הכפר גדלה באיטיות ל-903 נפש, ב-1982, ולאחר מכן ל-976 ב-1987.
במפקד הראשון של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 1997 הגיעה אוכלוסיית עטארה ל-1,661, מתוכם היו 92 פליטים פלסטינים (5.6%). החלוקה המגדרית הייתה 50.2% ו-49.8% נשים. על פי אומדני הלמ"ס, "עטארה הייתה אוכלוסייה של כ-2,400 תושבים באמצע שנת 2006. במפקד הלמ"ס בשנת 2007 היו בעטארה 2,270 תושבים, מתוכם 1,139 גברים ו-1,131 נשים. כמו כן נספרו בכפר 495 יחידות דיור, וגודל משק הבית הממוצע היה 5.5 בני משפחה. במפקד היו בעטארה 2,905 תושבים.
כלכלה

עד ראשית שנות ה -50, תושבי עטארה היו תלויים בחקלאות כמקור הכנסה עיקרי. לאחר 1967 החלו תושבים רבים לעבוד בישראל. כתוצאה מכך, הייצור החקלאי צומצם, וחלק ניכר מעסקי עטרה נהפכו לתושבים תלויים בכלכלה שאינה מקומית. התחבורה בכפר היא בעייתית, מפני שיש דרך אחת בלבד לצאת מהכפר, דרך זו עוברת דרך ביר זית.
ביצים הן מוצר חקלאי עיקרי, ויש 11 לולים בכפר. גם זיתים מיוצרים בהרחבה ונשלחים למפעל בעיר ארורה, שם מופק מהם שמן זית. לטענת התושבים המחסומים הישראלים סביב עטארה, חיסלו את כלכלת הכפר.
הערות שוליים

1 2 3  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 2,  p.   80
↑  Yoram Tsafrir; Leah Di Segni; Judith Green (1994). Tabula Imperii Romani: Judaea, Palaestina. Jerusalem: Israel Academy of Sciences and Humanities. p. 71.
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 114
↑  Guérin, 1875, p. 169
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 289
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 47
↑  Atara Village profile, ARIJ, p. 18
↑  עמירה הס, כביש מזופת, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2005
↑   גילי כהן, ג'קי חורי, צה"ל הסיר את הכתר שהוטל הבוקר על רמאללה, באתר הארץ, 2 בפברואר 2016
↑  חיילים תקפו את תאמר תמימי, בן 23, פעמיים באותו יום במחסומים, התעללו בו והכו אותו עד שאיבד את הכרתו ונזקק לאשפוז, בצלם, 5 ביולי 2017
↑  השתלטות ישראלית על אתרי מורשת ודת פלסטינים בגדה, 15 בנובמבר 2018, באתר מחסום ואטש
↑  כפר קטרה טוהר ופורק מנשקו, על המשמר, 7 במאי 1948
1 2  Taha, Hamdan. The Sanctuary of Sheikh al-Qatrawani Studium Biblicum Franciscanum - Jerusalem.
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramallah, p. 16
↑  Mills, 1932, p. 47
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520389605171 
"מקאם שיח' קטרווני" בעטארה
יחסי ונצואלה – טרינידד וטובגו

| יחסי טרינידד וטובגו – ונצואלה |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: ונצואלה


טרינידד וטובגו: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 912,050
אוכלוסייה
1,508,918: 28,443,019
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,649: 16,959
משטר
דמוקרטיה ליברילית: רפובליקה פדרלית

יחסי ונצואלה–טרינידד וטובגו הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה לטרינידד וטובגו. לוונצואלה יש שגרירות בפורט אוף ספיין, ולטרינידד וטובגו יש שגרירות בקראקס.
היסטוריה

נשיא ונצואלה הראשון שביקר בטרינידד וטובגו היה חיימה לוסינצ'י (אנ'), שביקר בה ב-1986. במהלך ביקורו נחתם הסכם על זכויות טכניות, ייצור ודיג. כמה מחברי משמר החופים של טרינידד וטובגו לימדו ספרדית כדי להתמודד עם מצבים עתידיים עם ונצואלה. למרות החתימה על הסכמי דיג, היו כמה ספינות מטרינידד וטובגו שנתפסו על ידי תושבי ונצואלה בעקבות הביקור.[דרוש מקור]
בשנים האחרונות, טרינידד וטובגו עדה להגירה מוגברת מוונצואלה, כאשר לפי הערכות 40,000 ונצואלנים היגרו למדינה עד 2018. היחסים נותרו מתוחים בשנים האחרונות בשל הלחץ שההגירה הגדולה של תושבי ונצואלה מפעילה על שירותי הבריאות והשירותים הציבוריים בטרינידד וטובגו. 16,500 פליטים ונצואלנים קיבלו אשרות עבודה זמניות ותעודות זהות עם תמונה למשך 6 חודשים עד שנה.
קשרי מסחר

ההסכם בין ונצואלה לקהילייה הקריבית על סחר והשקעות מבטל מכסים על סחורות מסוימות בין טרינידד ומדינות אחרות בקריביים לוונצואלה. ההסכם כולל פטור ממכס על מוצרים ספציפיים וביטול מכסים עבור ייצוא מסוים לוונצואלה.