stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר סלניקוב
ביוגרפיה

סלניקוב נולד בלנינגרד. הוא בנו של רב חובל. בגיל 7 לקחה אותו אמו לקבוצת שחייה ולאחר שנה החל להתאמן בליווי אימון מקצועי. הוא התאמן בקבוצת זניט ואחר כך בקבוצת הספורט של הצבא.
ביוגרפיה > 1976

באולימפיאדת מונטריאול בהיותו בן 16 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 15:29.45 דקות.
ביוגרפיה > 1977

באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1978

באליפות העולם שנערכה במערב ברלין, גרמניה המערבית בשנת 1978 זכה סלניקוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.  מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:51.94 דקות, לפני ג'ף פלוט (3:53.42 דקות) וביל פורסטר (3:53.97 דקות), שניהם מארצות הברית ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אליפות חדש נוסף של 15:03.99 דקות, לפני בורוט פטריץ' מיוגוסלביה (15:20.77 דקות) ובובי האקט מארצות הברית (15:23.38 דקות). מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:28.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:20.82 דקות ולפני גרמניה המערבית (7:33.29 דקות).
ביוגרפיה > 1979

במרץ 1979, במינסק שבברית המועצות, קבע סלניקוב לראשונה שיא עולם חדש, במשחה ל-800 מטר חופשי, בתוצאה של 7:56.49 דקות, שיפור לשיא בן 3 השנים של בובי האקט (8:01.54 דקות) וכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שירד מתחת ל-8 דקות במשחה זה. אחרי כחודש, באפריל 1979, בתחרות בפוטסדאם שבמזרח גרמניה, הוא שיפר את שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.41 דקות.
ביוגרפיה > 1980

באולימפיאדת מוסקבה, למרות החרם שהובילו האמריקאים, הוכיח סלניקוב שהוא השחיין המוביל בתחומו בעולם, כשזכה בשלוש מדליות זהב. במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 14:58.27 דקות, לפני בן ארצו אלכסנדר צ'ייב (15:14.30 דקות) ומקס מטצקר מאוסטרליה (15:14.49 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מתחת לגבול 15 דקות במשחה זה. ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.31 דקות, לפני בני ארצו אנדריי קרילוב (3:53.24 דקות) ואיוואר סטוקולקין (3:53.95 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.50 לפני גרמניה המזרחית (7:28.60 דקות) וברזיל (7:29.30 דקות).
ביוגרפיה > 1982

באליפות העולם שנערכה בגואיאקיל שבאקוודור, הוא שיחזר את הישגיו באליפות הקודמת מברלין כשזכה בשתי מדליות זהב במשחים ל-400 מטר חופשי (3:51.30 דקות) וב-1500 מטר חופשי (15:01.77 דקות). נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:24.91 דקות) אחרי ארצות הברית (7:21.09 דקות).
ביוגרפיה > 1983

באליפות החורף בשחייה של ברית המועצות, בפברואר 1983 קבע במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 14:54.76 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד עד 1991 כשנשבר על ידי ירג הופמן מגרמניה.
בתחרות חנוכת הבריכה האולימפית בלוס אנג'לס ביולי אותה שנה קבע סלניקוב במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש בתוצאה של 7:52.23 דקות.
ביוגרפיה > 1984

סלניקוב לא השתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בגלל החרם הסובייטי.
ביוגרפיה > 1986

בשנת 1986 קבע את שיאו העולמי האחרון, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.64 דקות.
ביוגרפיה > 1988

באולימפיאדת סיאול נחשב סלניקוב בן ה-28 לשחיין מבוגר הנמצא מעבר לשיאו, אך הוא הוכיח שלא נס ליחו וזכה במדליית הזהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:00.40 דקות, לפני שטפן פייפר מגרמניה המערבית (15:02.69 דקות) ואווה דסלר מגרמניה המזרחית (15:06.15 דקות).
הישגים ותארים

בסך הכל קבע 12 שיא עולם. 3 פעמים במשחה ל-1500 מטר, 4 פעמים במשחה ל-800 מטר ו-5 פעמים במשחה ל-400 מטר.
במשחה ל-1500 מטר החזיק בזיא העולם כ-11 שנים ושיאו האחרון החזיק מעמד 8 שנים.
במשחה ל-800 מטר חופשי הזחיק בשיא העולם כ-12 שנים.
סלניקוב זכה 3 פעמים בתואר שחיין השנה בעולם (1979, 1981 ו-1982) ובשנת 1980 זכה בתואר שחיין השנה באירופה.
בשנת 1993 זכה סלניקוב להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  VLADIMIR SALNIKOV (URS) - 1993 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8880 9957  LNB: 000341992  NTA: 128769300  VIAF: 282022442   WorldCat (עם VIAF): 282022442
טיגריס טרינילי

| טיגריס טרינילי |
| --- | --- |

תקופה
פליסטוקן, כ-1,500,000–50,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: טיגריס
תת־מין:: טיגריס טרינילי
שם מדעי
 Panthera tigris trinilensis ‏דובואה, 1908

טיגריס טרינילי (שם מדעי: Panthera tigris trinilensis) הוא תת-מין נכחד של טיגריס, שחי לפני 50,000–1.2 מיליון שנים ונמצא ביישוב טירניל בג'אווה, אינדונזיה. כעת, שרידי הטיגריס מאוחסנים במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בבליידן, הולנד. למרות שמאובניו נמצאו בג'אווה (שם חי גם טיגריס הג'אווה, שאף הוא נכחד), הטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון של טיגריס הג'אווה. בנוסף, גם הטיגריס הבאלינזי לא קשור קשר הדוק לטיגריס הטרינילי, בגלל הבדלי זמן שונים.
הטיגיריס הטרינילי חי באינדונזיה, במיוחד בג'וואה ובטריניל. למרות שהטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון ישיר של אף אחד מתת-מיני הטיגריס באינדונזיה, ישנם כמה זואולוגים שסבורים כי הטיגריס הטרינילי אכן אב קדמון לכל תת-מיני הטיגריסים באיים. אולי, משום שבמזרח אסיה נמצאו שרידים של חתולים גדולים מהסוג פנתר. שרידי הטיגריס הקדומים ביותר בג'אווה תוארכו לפליסטוקן מוקדם (לפני 2 מיליון שנה). בתקופה זו הטיגריס היה נפוץ ברחבי מזרח אסיה. עם זאת, ייתכן שבעקבות שינויים אקלימיים ואירועי קרחונים גרמו לשינויים גאוגרפיים חוזרים ונשנים באזור.
טקסונומיה

מחקר רב נעשה על הטיגריס הטרינילי, אך אין מספיק מידע רחב עליו. מדענים גילו מאובן שאכן שייך לתת-המין. עם זאת, היו יותר ספקות לגבי המאובן והאם הוא בכלל של טיגריס טרינילי, עקב גודלו. כיום, נהוג לחשוב כי הטיגריס הטרינילי היה קטן יותר מטיגריס בנגלי ודמה בגודלו לטיגריס הודו-סיני. בדרך כלל, תחרות על מזון בין טורפים גדולים יכולה להוות תמריץ מרכזי של הגדלת משקל הגוף, כך שגם משקלו של הטיגריס הטרינילי היה יותר קטן ביחס לטיגריס בנגלי השוקל 200 ק"ג.
ספיידרמן: ממד העכביש

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  מיילס מוראלס מאת בריאן מייקל בנדיס
 בימוי:  פיטר רמזי, רודני רות'מן, בוב פרסיצטי 
 הופק בידי:  אבי ארד איימי פסקל פיל לורד כריסטופר מילר כריסטינה סטיינברג
 תסריט:  פיל לורד וכריס מילר 
 עריכה:  Robert Fisher Jr. 
 מדבבים:  שאמיק מור היילי סטיינפלד מהרשלה עלי ג'ייק ג'ונסון לייב שרייבר בריאן טיירי הנרי לורן ולז לילי טומלין
 מוזיקה:  דניאל פמברטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה סרטי סוני הנפשה מארוול קומיקס
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 בדצמבר 2018 ישראל 6 בדצמבר 2018
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט דרמה, סרט גיבורי-על, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ברוקלין 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות:  375.5 מיליון דולר (10 בפברואר 2019)
 הכנסות באתר מוג'ו:   animatedspider-man
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה פרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר פרס אנני לסרט הטוב ביותר
 סרט הבא:  ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספיידרמן: ממד העכביש (באנגלית: Spider-Man: Into the Spider-Verse; בתרגום חופשי לעברית: ספיידרמן: לתוך מימד העכביש) הוא סרט גיבורי-על בהנפשה ממוחשבת שיצא ב-13 בדצמבר 2018 העוקב אחר דמותו הבדיונית של מיילס מוראלס מחברת מארוול קומיקס. הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה וסרטי סוני הנפשה בשיתוף עם מארוול קומיקס.
ב-2 ביוני 2023 יצא לסרט המשך בשם "ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש", בעוד שהחלק השני של הסרט אשר ייקרא "ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש" צפוי לצאת לאקרנים ב-2024. סרט זה הוא הסרט הראשון בזיכיון סרטי ״ספיידרמן: ממד העכביש״.
דמויות

שאמיק מור (אנ') - מיילס מוראלס / הספיידרמן האולטימטיבי
היילי סטיינפלד - גוון סטייסי / ספיידר-גוון
מהרשלה עלי - ארון דייוויס, דודו של מיילס (אנ')
ג'ייק ג'ונסון - פיטר ב. פארקר / ספיידרמן, המנטור של מיילס
לייב שרייבר - קינגפין, לורד מרושע
בריאן טיירי הנרי - ג'פרסון דייוויס, אביו של מיילס, שוטר בתפקידו
לורן ולז - ריו מוראלס, אמו של דייוויס
לילי טומלין - מיי פארקר, דודתו של פיטר
ג'ון מולייני - פיטר פורקר / ספיידר-האם (אנ')
ניקולס קייג' - פיטר פארקר / ספיידרמן-נואר (אנ')
קימיקו גלן - פני פארקר / SP//DR (אנ')
קתרין האן - דוקטור אוליבה אוקטביוס / ליידי אוקטופוס (אנ')
זואי קרביץ - מרי ג'יין ווטסון
דמויות > דיבוב עברית

גל שמי - מיילס מוראלס - ספיידרמן
אורי זלצמן - פיטר ב. פארקר - ספיידרמן
ספיר דרמון - גוון סטייסי - ספיידרוומן
יורם יוספסברג - ג'פרסון דייוויס
אלדד פריבס - ארון דייוויס - פראולר
מיכה אוזין סליאן - וילסון פיסק - קינגפין
שירי גדני - דוקטור אוליבה אוקטביוס
רועי ויינברג - אר. איי פיטר - ספיידרמן
דייוויד זיסקינד - ספיידרמן נויר
רועי קקון - ספיידר האם
מייה קדוש - פני פארקר
ליאת אזר - מרי ג'יין פארקר
ענת ניב - דודה מיי פרקר
לימור שפירא - ריו מוראלס
שירלי לילו - ונסה פיסק
אברהם סלקטר - סטן לי
דדי זהר - ספיידרמן 2099
הפקה

באפריל 2015, הכריזה סוני שפיל לורד וכריסטופר מילר יכתבו ויפיקו סרט אנימציה קומי על ספיידרמן שיופץ על ידי אולפני ההנפשה של סוני. במקור, הסרט אמור לצאת לאקרנים ב-21 בדצמבר 2018, אולם סוני הכריזה ב-26 באפריל 2017 שההקרנה תצא שבוע לפני ב-13 בדצמבר 2018. ב-20 ביוני 2016 הוליווד ריפורטר אמר כי בוב פארסיצאטי יביים את הסרט. סוני הכריזה שמיילס מוראלס יהיה הספיידרמן בסרט ופיטר רמזי יהיה במאי המשנה.
ביקורות ופרסים > ביקורת

אתר עגבניות רקובות נתן לסרט דירוג של 97% המבוסס על 400 ביקורות.
נכון למאי 2019, הסרט קיבל באתר IMDb ציון של 8.4 על ידי כ-270 אלף מצביעים, ונמצא במקום ה-64 ברשימת הסרטים עם הדירוג הגבוה ביותר.
ביקורות ופרסים > פרסים

הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה, ב-7 פרסי אנני ובהם פרס אנני לסרט הטוב ביותר ובעוד מגוון פרסים נוספים.
סרטי המשך

ב-1 בנובמבר 2019 נחשף שסרט ההמשך צפוי לצאת לאקרנים ב-8 באפריל 2022.
כמו כן, נודע כי פיל לורד וכריסטופר מילר יחזרו להפיק את הסרט ובנוסף סרט ההמשך יציג גם את ספיידרמן היפני מ-1978 בדיבובו של טאקויה יאמאשירו. ב-24 באפריל 2020, נודע כי הסרט נדחה ל-7 באוקטובר 2022.
בדצמבר 2021 נחשף שמו החדש של הסרט "ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש" והוא יפוצל לשני חלקים: החלק הראשון יוקרן בדצמבר 2022 והחלק השני צפוי לצאת לאקרנים ב-2023.
כמה זמן לאחר מכן נודע כי החלק הראשון יקרא: "ברחבי ממדי העכביש", והחלק השני יקרא: "מעבר לממדי העכביש".
באפריל 2022 נודע כי החלק הראשון יוקרן ביוני 2023 והחלק השני צפוי לצאת לאקרנים ב-2024.
| # | מספר סרט | סרט | תאריך יציאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | ספיידרמן: ממד העכביש | 13 בדצמבר 2018 |
|  | 2 | ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (חלק 1) | 2 ביוני 2023 |
|  | 3 | ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש (חלק 2) | 2024 |
בלאק ג'ק (סוס)

| --- | --- |

בלאק ג'ק במסע הלוויה של ג'ון קנדי
 לידה:  19 בינואר 1947
 מוות:  6 בפברואר 1976 (בגיל 29)
 גזע:  סוס מורגן 
 זוויג:  זכר 
 
בלאק ג'ק (באנגלית: Black Jack) היה סוס מעורב (בין גזע מורגן (אנ') לגזע סוס הקווטר), אשר שירת במחלקת הרוכבים והסוסים של גדוד החי"ר השלישי של ארצות הברית (המשמר הישן). הוא נקרא לכבודו של גנרל הצבאות ג'ון פרשינג, הוא שימש כסוס ללא רוכב (אנ') ביותר מ-1,000 הלוויות מלאות של הכוחות המזוינים (AFFHF), שרובם היו בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. עם מגפיים הפוכים בארכוף, הוא היה סמל של מנהיג שנפל.
חיים מוקדמים

בלאק ג'ק נולד ב-19 בינואר 1947, והגיע לפורט מאייר מתחנת הרכבת הפרשים בפורט רינו, אוקלהומה, ב-22 בנובמבר 1952.
בלאק ג'ק היה האחרון מבין הסוסים שמותגו במותג האמריקאי של הצבא (בכתף שמאל) ובמספר הסידורי של הצבא שלו 2V56 (בצד שמאל של צווארו).
קריירה

בלאק ג'ק שירת קריירה צבאית ארוכה ומכובדת.
בין היתר, השתתף בארבע הלוויות ממלכתיות:
נשיאי ארצות הברית:
ג'ון פ. קנדי (1963)
הרברט הובר (1964)
לינדון ב. ג'ונסון (1973)
גנרל חמישה כוכבים:
דאגלס מקארתור (1964)
מוות וקבורה

בלק ג'ק מת לאחר קריירה צבאית של 29 שנים, ב-6 בפברואר 1976. גופתו נשרפה, ושרידיו הובאו למנוחות בחלקה בפורט מאייר, וירג'יניה, בשדה סאמרול; מקום המנוחה האחרון שלו נמצא 200 רגל (60 מ) מצפון-מזרח לדגל בפינה הדרומית-מזרחית של מגרש המצעדים. הוא אחד מארבעת הסוסים בהיסטוריה של ארצות הברית שנקברו בהלוויה צבאית, האחרים הם צ'יף, סמלת רקלס וקומנצ'י.
הערות שוליים

1 2  "The Old Guard - 1/3 Battalion HHC Caisson Platoon". Army.mil. אורכב מ-המקור ב-2010-02-28. נבדק ב-2010-04-28.
1 2 3 4  Elsen, William A. (25 בינואר 1973). "Ceremonial Group Had Busy 5 Weeks". The Washington Post. p. D3. {{cite news}}:  (עזרה)
טליה שייר

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1946 (בת 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 מקום לימודים:  William A. Shine Great Neck South High School 
 בן או בת זוג:  דיוויד שייר (1970–1978)  ג'ק שוורצמן (1980–1994) 
 צאצאים:  רוברט שוורצמן, ג'ייסון שוורצמן 
 פרופיל ב-IMDb
 
טליה רוז שייר (באנגלית: Talia Rose Shire; נולדה ב-25 באפריל 1946) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, שהייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה

שייר נולדה בלייק סקסס שבניו יורק. אביה, קרמיין קופולה היה נגן חליל בתזמורות רדיו, ואמה, איטליה קופולה, הייתה שחקנית. כמי שנולדה למשפחה קתולית ממוצא איטלקי, שמה הוא קיצור של המילה "איטליה" לציון מוצאה. אחיה הוא הבמאי פרנסיס פורד קופולה, ואח נוסף, אוגוסט, היה לחוקר ספרות. סבה מצד האב, אוגוסט קופולה, היה פסנתרן שליווה את אנריקו קארוזו, והגיע מהעיר ברנלדה שבבזיליקטה לאמריקה במהלך מסע הופעות של קארוזו. סבה מצד האם היה אף הוא מוזיקאי, בשם פרנצ'סקו פנינו.
קריירה

את תפקידה הראשון קיבלה בשנת 1968 בתפקיד מינורי בסרט הקולנוע "מרוצים פרועים" לצדה של ג'ודי קורנוול. ב-1989 שיחקה בסרט "סיפורי ניו יורק" בבימויו של אחיה.
שייר ידועה בשל גילום דמותה של "קוני קורליאון" בסדרת סרטי "הסנדק" שביים אחיה, וכן בשל גילום דמותה של "אדריאן פנינו" אשתו של רוקי בלבואה בסדרת הסרטים בה כיכב סילבסטר סטאלון, על שני התפקידים הייתה מועמדת לפרס האוסקר.
בשנת 2018 התארחה בסדרות הטלוויזיה "ויל וגרייס" ו"מדריך החברות לגירושין".
חיים אישיים

שייר הייתה נשואה פעמיים, בפעם הראשונה למלחין דייוויד שייר ממנו יש לה בן אחד, ובפעם השנייה למפיק ג'ק שוורצמן, ממנו יש לה שלושה בנים, השחקן ג'ייסון שוורצמן, המוזיקאי רוברט שוורצמן והצלם ג'ון שוורצמן.
הערות שוליים

↑  Klmesrud, Judy (1976-11-22). "Talia Shire: No Longer the Kid Sister". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-01-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443728405171  PLWABN: 9810539470205606  BIBSYS: 99014302  BNE: XX1262012  BnF: cb14014568w (data)  CANTIC: a10157037  CiNii: DA17639041  GND: 129186929  ISNI: 0000 0001 1443 5855  LCCN: n94005244  NKC: xx0119657  NTA: 073158240  SNAC: w6mq80pn  SUDOC: 059671602  VIAF: 49420573   WorldCat (עם VIAF): 49420573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרוות ירושלים

| מרוות ירושלים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: מרווה
מין:: מרוות ירושלים
שם מדעי
 Salvia hierosolymitana ‏בואסייה, 1853

מַרְוַת יְרוּשָׁלַיִם (שם מדעי: Salvia hierosolymitana) היא צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף) ים תיכוני, ממשפחת השפתניים.
מאפיינים

גובה מרוות ירושלים הוא 40 עד 100 ס"מ, ופריחתו ארגמנית או ורודה (כתלות בזן) והוא בעל שושנת עלים גדולים ומקומטים, שממנה מתפתח גבעול אחד או יותר זקוף ומסתעף מבסיסו לגבעולי משנה נגדיים ואלכסוניים הנושאים תפרחות מסוג מכבד ארוך (על פי רוב כ-40 ס"מ).
הגבעול רָבוּעַ ומכוסה שערות בלוטיות וגם שערות פשוטות. גבעולי התפרחת דביקים (בשונה מרוות איג הדומה לה). וחלקם העליון אדום. העלים נגדיים, פשוטים, משוננים וירוקים, והם מקומטים וקירחים מלמעלה, שעירים מעט לאורך העורקים מלמטה. עלי השושנת גדולים (10 עד 25 ס"מ), דקים, שעירים במקצת, בעלי פטוטרת ארוכה, דמויי ביצה, קהים בקודקודם, שולי העלה בעלי שינון מעוגל בלתי סדיר ולעיתים יש אונות. עלי הגבעול דמויי אזמל, יושבים או בעלי פטוטרת קצרה נראים כלופתים את הגבעול, שפתם משוננת וקודקודם חד. עלי התפרחת קטנים יותר וחסרי פטוטרת, אורכם כאורך הגביע, הם כמעט קירחים, דמויי ביצה, מתחדדים ולעיתים אדמדמים והם קצרים בהרבה מהגביע. הפרחים נישאים בדורים מרוחקים זה מזה. בכל דור 2 עד 6 פרחים. עוקצי הפרחים מחוספסים. הגביע דו-שפתני, ירוק או אדום, משתייר ומתפרה מ-10 מ"מ ל-13 מ"מ והוא מחוספס-זיפני, עם שערות בלוטיות (בשונה ממרוות איג); השפה העליונה נוטה אחורה מעט ובעלת 3 שיניים קטנות ומחודדות; השפה התחתונה ישרה ובעלת 2 שיניים מתארכות לחוד דק וארוך ואורכן קצר מעט מאורך צינור הגביע. הכותרת דו-שפתנית, ארגמנית, מכוסה בשערות בלוטיות והיא ארוכה פי 2.5 עד 3 מהגביע; צינור הכותרת, שאורכה כ-15 מ"מ בולט מאוד מן הגביע וצבעו ארגמן; השפה העליונה בולטת מעל הגביע, זקופה וכפופה קדימה כחרמש, צבעה ארגמן; צבע הכותרת ורוד ארגמן בזן ירוק-הגביע בחורשים בצפון ישראל. השפה התחתונה בעלת שלוש אונות. האונה האמצעית רחבה פרושה ושמוטה (נטויה מטה) וצבעה בהיר יותר מהשפה העליונה; שתי האונות הצדדיות זקופות וצרות ונראות מעליה ולא מצדדיה.
העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד סוף מאי, והפריחה מתחילת פברואר ועד אמצע מאי. מרוות ירושלים היא מין אנדמי לישראל וסוריה והיא גדלה בקרקעות סלעיות בבתות ובחורשים בכל החבל הים-תיכוני של ישראל, אבל לא בקרקעות חרסיתיות עמוקות ומעובדות.
זיהוי מקראי

חוקר הצומח המקראי, נגה הראובני, מזהה את מרוות ירושלים עם צמח המוריה. זה אחד הפירושים המקובלים לשם הר המוריה, האתר בו נערכה עקידת יצחק לפי המסורת המקראית.
ייתכן שהשם מוריה קשור לשם מור, כצמחים בעלי ריחות עזים, שמפיקים מהם בשמים, תכונה המאפיינת את צמחי המרווה.
ראו גם

מרווה
מור
הערות שוליים

↑  נגה הראובני, טבע ונוף במורשת ישראל, מדרשת קדומים, עמ' עמ' 124-125
דיונונים

| דיונונאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
תת־מחלקה:: דיונונים
שם מדעי
 Decapodiformes
דיונונים (שם מדעי: Decapodiformes) היא תת-מחלקה של רכיכות ימיות ממחלקת הסילוניות, היכולים לנוע באמצעות הנעה סילונית. הם קרוביהם הרחוקים של התמנונים.
בני הקבוצה הם בעלי שמונה רגליים המשמשות לתנועה ועוד שתיים לתפיסת מזון. הם בעלי קונכייה פנימית קשה וכן מקור קרני, שלעיתים הוא בעל ארס. הם שוחים בצורה אחורית ופעילים בעיקר בשעות החשיכה. הדיונונאים מומחים בהסוואה - דבר העוזר להם נגד טורפים וגם להתקרב לטרפם ולתפוס אותו בזרועותיהם הדביקות.
בשנת 2021 קבע מחקר שבוצע בבית הספר לכלכלה של לונדון כי דיונונים, לצד תמנונים וסרטנים, הם יצורים בעלי תודעה אשר "מסוגלים להרגיש כאב, עונג, רעב, צמא, חמימות, אושר, נחמה והתרגשות". בעקבות זאת הודיעה ממשלת בריטניה על הכללת דיונונים בחוק לרווחת בעלי חיים בעלי מודעות (אנ').
מיון

סדרת ה-Boletzkyida - נכחדה
קבוצת הבלמניטים (Belemnoidea) - נכחדה
סדרת הספירולאים (Spirulida)
סדרת הדיונונאים (Sepiida)
סדרת הדיונונים המעוגלים (Sepiolida)
סדרת דיונוני הרחף (Teuthida)
גלריה

דוריטאותיס אופלסכנס
Euprymna berryi
דיונון הרוקחים
הערות שוליים

↑  London School of Economics and Political Science, Review of the Evidence of Sentience in Cephalopod Molluscs and Decapod Crustaceans, נובמבר 2021,עמ' 7-8
↑  ההודעה לעיתונות של ממשלת בריטניה, נובמבר 2021
דוב שחור אסייתי

| דוב שחור אסייתי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב שחור אסייתי
שם מדעי
 Ursus thibetanus ‏קיווייה, 1823
תחום תפוצה


דוב שחור אסייתי או דֹּב הַהִימָלָאִים (שם מדעי: Ursus thibetanus) הוא מין בסוג דוב. הדוב השחור האסייתי חי ביערות הרריים במזרח אסיה, כולל טאיוואן ויפן. הדוב השחור האסייתי המצוי בטאיוואן הוא מתת המין U. t. Formosanus.
מאפיינים

אורכו של הדוב השחור האסייתי 130 עד 190 ס"מ. הזכרים שוקלים בדרך כלל 110 עד 150 ק"ג בעוד שהנקבות שוקלות בין 65 ל-90 ק"ג.
פרוותו שחורה בצורה אחידה, עם חרטום חום בהיר וכתם לבן בצורת קשת בבית החזה. יש לו אוזניים חומות מעוגלות הקבועות נמוך בראשו ועיניים קטנות. שיער קצר באופן יחסי מכסה כמעט את כל גופו. יש לו זנב קצר (6.5-10.6 ס"מ) ועבה. רגליו עבות וחזקות וכפות רגליו רחבות.
הדוב השחור האסייתי מגיע לבגרות מינית בגיל 3-4 שנים.
עונת ההזדווגות נמשכת מיוני ליולי, אך באזורים דרומיים עונת ההזדווגות יכולה להימשך עד אוגוסט. הזוג נשאר ביחד במשך מספר ימים במהלך עונת הרבייה ומזדווג פעמים רבות. בינואר ובפברואר נולדים במאורה 1-4 גורים עיוורים שמשקלם כ-300 גרם. לאחר שבוע הגורים פותחים את עיניהם ולאחר 3 חודשים הם נגמלים מיניקה. הגורים ממשיכים לחיות עם אמם עד לגיל 2-3 שנים.
הדוב השחור האסייתי הוא אוכל-כול, אך ניזון בעיקר מצמחים. הוא צורך מגוון רחב של מזונות כולל פירות, גרגרים, עשבים, זרעים אגוזים, חסרי חוליות, דבש ובשר (דגים, ציפורים, מכרסמים ויונקים קטנים אחרים, וגם גוויות).
תת-מינים

דוב שחור פורמוסני (Ursus thibetanus formosanus) - בטאיוואן
דוב בלוצ'יסטן (Ursus thibetanus gedrosianus) - באיראן ופקיסטן
דוב שחור יפני (Urus thibetanus japonica) - ביפן
דוב שחור ההימלאיה (Ursus thibetanus laniger) - ההימלאיה של טיבט, נפאל, סין והודו.
דוב שחור הודו-סין (Ursus thibetanus mupinensis) - בהימלאיה והודו-סין
דוב שחור טיבטי (Ursus thibetanus thibetanus) - באסאם, נפאל, מיאנמר ותאילנד
דוב שחור אוסורי (Ursus thibetanus ussuricu) - בדרום סיביר, צפון מזרח סין ובחצי האי קוריאה
הערות שוליים

↑  דוב שחור אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529472205171  LCCN: sh85119680  NDL: 01018064
אפונת שלג

| אפונת שלג |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
סוג:: אפון
מין:: אפונה
שם מדעי
 Pisum sativum var. macrocarpum ‏Lejeune

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  88.89 ג'
 
 קלוריות:  42 קק"ל
 
 חלבונים:  2.8 ג'
 פחמימות:  7.55 ג'
 שומן:  0.3 ג'
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  1087 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.150 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.08 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.6 מ"ג
  ‑ ויטמין B5:  0.75 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.16 מ"ג
  ‑ ויטמין B9:  42 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  60 מ"ג
  ‑ ויטמין D:  0 מ"ג
  ‑ ויטמין E:  0.39 מ"ג
  ‑ ויטמין K:  25 מק"ג
 
 ברזל:  2.09 מ"ג
 סידן:  43 מ"ג
 מגנזיום:  24 מ"ג
 מנגן:  0.244 מ"ג
 זרחן:  53 מ"ג
 אשלגן:  200 מ"ג
 נתרן:  4 מ"ג
 אבץ:  0.27 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2.6 ג'
 
 מקור: [דרוש מקור]
אפונת השלג (באנגלית: Snow pea) היא סוג של אפונה בעלת תרמילים שטוחים להם קירות תרמילים דקים. אפונת השלג נאכלת בשלמותה, מבושלת או חיה גם עם הזרעים וגם עם התרמיל, כשהיא עדיין לא בשלה. פרחי אפונת השלג לבנים - ורודים.
שמות

נראה שהשם הנפוץ אפונת שלג הוא שם שגוי שכן עונת השתילה של אפונה זו אינה מוקדמת מזו של סוגי אפונה אחרים. שם נפוץ נוסף, אפונה סינית, קשור כנראה לבולטות שלו במטבח הסיני המוגש במערב. היא מכונה לעיתים קרובות מנג'טאוט ("לאכול הכל") באיים הבריטיים, אבל שם זה ניתן לעוד סוגים של אפונה.
אפונת שלג שייכת לקבוצת מקרוקרפון המבוססת על הזן Pisum sativum var. macrocarpum Ser שם שניתן לו בשנת 1825.
מאפיינים

התרמיל של האפונה האנגלית מרופד מבפנים בקרום דק, קשה וקשיח שמתכווץ עם הבשלת התרמיל ומתייבש, מה שגורם לתרמיל להיפתח, להתפתל ולפזר את הזרעים שלו. לעומת זאת, לתרמילים של אפונת שלג אין את הממברנה הזו והם אינם נפתחים כשהם בשלים.
שימושים > קולינריה

אפונת שלג ניתן לאכול מבושלת, מוקפצת ונהוג להשתמש במנות מהמטבח הסיני. בנוסף היא טעימה כירק חי.
שימושים > מקבעי חנקן

כמו ברוב הקטניות, אפונת השלג מארחת חיידקים מועילים, ריזוביה, בקשריריות השורש, המגדילים את כמות החנקן באדמה ולכן הם צמח נלווה שימושי במיוחד לגידול בשילוב עם ירקות ירוקים ועליים, הנהנים מתכולת חנקן גבוהה באדמתם.
גידול

אפונת שלג ניתנת לגידול בשדות פתוחים בעונות קרירות וכך ניתן לגדל אותה בעונות החורף והאביב.
גידול > אחסון

את אפונת השלג יש לאחסן עם פולימתילפנטן (אנ') (סוג של פולימר) בטמפרטורה של 5 מעלות צלסיוז ואוויר מבוקר עם ריכוז חמצן ופחמן דו-חמצני של 5 פסקל מה שמגדיל את חיי המדף של הצמח.
גלריה

פרחי אפונת שלג
ניצני אפונת שלג מוקפצים, מנה פופולרית במטבח הסיני
ילד מחזיק אפונת תרמיל אכילה בקניה
פרח של אפונת שלג
הערות שוליים

↑  Myers, James R.; Baggett, James R.; Lamborn, Calvin (2010-06-22),  Janick, Jules (ed.), "Origin, History, and Genetic Improvement of the Snap Pea (Pisum sativum L.)", Plant Breeding Reviews (באנגלית), John Wiley & Sons, Inc.: 93–138, doi:10.1002/9780470650196.ch3, ISBN 978-0-470-65019-6
1 2  Kiple, Kenneth F.; Ornelas, Kriemhild Coneè (2000). The Cambridge World History of Food (באנגלית). Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-40215-6.
↑  Candolle, Augustin Pyramus de (1825). Prodromus systematis naturalis regni vegetabilis, sive, Enumeratio contracta ordinum generum specierumque plantarum huc usque cognitarium, juxta methodi naturalis, normas digesta. Vol. 2. Paris, France: Sumptibus Sociorum Treuttel et Würtz. p. 368.
1 2  HS643/MV110: Pea, Snow?Pisum sativum L. (Macrocarpon group), web.archive.org, ‏2019-11-02
↑  "Peas Companion Planting Guide: 10 Plants to Pair With Peas". MasterClass. 7 ביוני 2021. נבדק ב-30 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  De Ron, AM;  et al. (2005). "Identifying superior snow pea breeding lines" (PDF). HortScience. 40 (5): 1216–1220. doi:10.21273/HORTSCI.40.5.1216.
↑  Pariasca, JAT;  et al. (2001). "Effect of modified atmosphere packaging (MAP) and controlled atmosphere (CA) storage on the quality of snow pea pods (Pisum sativum L. var. saccharatum)". Postharvest Biology and Technology. 21 (2): 213–223. doi:10.1016/S0925-5214(00)00149-6.