המבורג (סיירת, 1903)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה ביולי 1914, הוצבה שייטת הצוללות I בהלגולנד. ב-6 באוגוסט, היא והסיירת שטטין ליוו שייטת צוללות לים הצפוני בניסיון למשוך החוצה את הצי הבריטי, שאותו יכלו לתקוף על ידי הצוללות. הכוח חזר לנמל ב-11 באוגוסט, מבלי שנתקל בספינת מלחמה בריטית כלשהי. מבצע נוסף כזה התרחש למחרת, גם הוא מבלי שהביא למגע עם כלי אויב. ב-21 באוגוסט, הפיקוד הימי פיזר את שייטות הצוללות I ו-II וארגן מחדש את כלי השיט של שתי היחידות בפיקודו של באואר, שקיבל אז את התואר "Führer der Unterseeboote" (מפקד הצוללות). המבורג נשארה אוניית הדגל של היחידה.
המבורג גם פעלה עם צי הים הפתוח בתקופה זו, בדרך כלל ביחד עם הסיירות הקלות של קבוצת הסיור IV. המבצע הראשון מסוג זה היה הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי שנערכה במהלך 15–16 בדצמבר. קבוצת הסיור הרביעית הוטלה למסך את המרכיב העיקרי של הצי בזמן שסיירות המערכה של קבוצת הסיור I הפגיזו את העיירות; הכוונה הייתה לפתות חלק מהצי הבריטי ולהביס אותו עם כוחות עדיפים. בשעה 06:59 ב-16 בדצמבר נתקלו המבורג, הסיירת המשוריינת רון והסיירת הקלה שטוטגרט במשחתות בריטיות בפיקודו של קומנדר לופטוס ויליאם ג'ונס. ג'ונס עקב אחר הגרמנים עד 07:40, אז המבורג ושטוטגרט נותקו כדי להטביע את רודפיהן. דיווחים על המשחתות הניעו את אדמירל פרידריך פון אינגנול, מפקד הצי הגרמני, להורות לצי לסגת. בשעה 08:02 אותתה רון לשתי הסיירות הקלות והורתה להן לנטוש את המרדף ולסגת יחד עם שאר צי הים הפתוח.
האונייה המשיכה לפעול עם הצי עד שנת 1915, בנוסף לתפקידי הדגל שלה בזרוע הצוללות. בזמן ששייטה מול שפך נהר הווזר ב-21 באפריל, היא התנגשה בטעות בספינת הטורפדו S21, שברה אותה לשניים והטביעה אותה. המבורג הייתה צריכה לעגון במבדוק יבש לתיקונים, אם כי אלו הושלמו בזמן כדי שהאונייה תשתתף בגיחת צי ב-17–18 במאי. מבצע נוסף התרחש לאחר מכן ב-29–30 במאי; האונייה ראתה פעילות מועטה עד שהצי ביצע סריקה נוספת לים הצפוני ב-11–12 בספטמבר, אז ה-II. Führer der Torpedoboote (סגן מפקד סירות הטורפדו), קומודורה קרל פון רסטורף הניף את דגלו על סיפון המבורג. מבצע אחרון לשנת 1915 התקיים ב-23–24 באוקטובר. אף אחד ממבצעי השנה לא הביא למגע עם גורמים מהצי המלכותי הבריטי. הצי המשיך בפעולות אלו ב-1916, עם גיחות ב-5–7 וב-25–26 במרץ וב-21–22 וב-24–25 באפריל, כשהאחרונה שבהן הביאה לפשיטה על ירמות' ולואוסטופט.
המבורג שובצה לקבוצת הסיור הרביעית במהלך קרב יוטלנד ב-31 במאי–1 ביוני 1916. קבוצת הסיור הרביעית, בפיקודו של קומודורה לודוויג פון רויטר, עזבה את וילהלמסהאפן בשעה 03:30 ב-31 במאי, יחד עם שאר הצי. במשימה למיסוך עבור הצי, המבורג וסירת הטורפדו V73 הוצבו בצד השמאלי של הצי, לצד שייטת אוניות המערכה השנייה. המבורג וקבוצת הסיור IV לא היו מעורבים בכבדות בשלבים המוקדמים של הקרב, אבל בסביבות השעה 21:30, הם נתקלו בשייטת הסיירות הקלות הבריטית השלישית (LCS 3). אוניותיו של רויטר הובילו את צי הים הפתוח דרומה, הרחק מהצי הגדול הפרוס. בשל הטווח הארוך והראות הלקויה, רק מינכן ושטטין הצליחו להעסיק את הסיירות הבריטיות. המבורג ירתה רק מטח אחד, מכיוון שהאובך לא איפשר לזהות את נפילת הירייה. רויטר הפנה את אוניותיו בכוח לימינה, כדי לקרב את הבריטים לאוניות הראשה של הצי הגרמני, אך השיטת הסיירות הקלות השלישית סירבה לקחת את הפיתיון וניתקה מגע.
לאחר סדרה של קרבות לילה בין סיירות ומשחתות בריטיות לבין הגורמים המובילים של הצי הגרמני, כולל קבוצת הסיור IV ואוניות המערכה של שייטת אוניות המערכה I, צי הים הפתוח הצליח לעבור דרך הכוחות הקלים הבריטיים מבלי למשוך את תשומת לב אוניות המערכה של ג'ליקו, ובהמשך הגיע לשונית הורנס בשעה 04:00 ב-1 ביוני. במהלך הלחימה, המבורג והסיירות האחרות נשאו את נטל ההתקפות הבאות של סיירות ומשחתות בריטיות, שזכו למספר פגיעות משמעותיות על המבורג. השייטת הגרמנית הגיעה לווילהלמסהאפן כמה שעות לאחר מכן; כמה מאוניות המערכה שעדיין במצב לחימה תפסו עמדות הגנה מחוץ לנמל בזמן ששאר הצי נכנס לווילהלמסהאפן. במהלך הקרב, הצוות של המבורג סבל מ-14 הרוגים ו-25 פצועים. היא הייתה בתיקון עד 26 ביולי.
הניסיון הגרמני ביוטלנד הוכיח שכלי שיט ישנים יותר, במיוחד הפרה-דרדנוטים של שייטת אוניות המערכה השנייה וסיירות כמו המבורג היו בעלי מאפיינים הגנתיים נחותים ולא היו מתאימים עוד לפעולות התקפיות. להמבורג היה גם ציוד אלחוטי מוגבל, מה שהפריע ליכולתה לתאם עם הצוללות בים. היא השתתפה בגיחת הצי האחרונה שלה ב-18–20 באוגוסט, שבמהלכה עבר רסטורף לפרינצרגנט לואיטפולד, כדי להשתמש במערכות האלחוטיות המעולות שלה. המבצע הביא לפעולה של 19 באוגוסט 1916, למרות שהיא לא הייתה מעורבת בקרב הקטן. לאחר מכן שימשה המבורג כספינת מפקדה לשימוש בנמל, ולאחר מכן הוסבה לספינת בסיס עבור צוותי צוללות בווילהלמסהאפן. מחסור בצוות במקומות אחרים בצי הוביל לצמצום הצוות שלה ב-15 במרץ 1917, ומאז, קורבטנקפיטן פרידריך ליצו, שהיה ראש המטה של רסטורף, שימש גם את כמפקדה של המבורג.
בשבועות האחרונים של המלחמה, גרמניה נאלצה לנטוש את מערכת הצוללות כדרישה להפסקת אש. המבורג לא נכלאה בסקפה פלו תחת תנאי שביתת הנשק שסיימה את הלחימה, והיא נשארה בווילהלמסהאפן במהלך המשא ומתן על השלום שהוליד בסופו של דבר את הסכם ורסאי. ה-Führer der Torpedoboote והצוות שלו עלו על האונייה בפברואר 1919. לאחר חתימת ההסכם ביוני 1919, המבורג נלקחה ל-Reichsmarinewerft בווילהלמסהאפן והושבתה שם ב-16 באוגוסט.