stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומבינטוריקה
מונחים בקומבינטוריקה > בעיות ושיטות נוספות

עם בעיות קומבינטוריקה מורכבות יותר מתמודד משפט פוליה, העושה שימוש בפונקציית אוילר. השאלה שעליה עונה משפט פוליה היא: "כיצד ניתן להכין מחרוזת בת n חרוזים מתוך מלאי חרוזים לא מוגבל ב-k צבעים שונים".
סדרות נסיגה - חלק מבעיות הספירה ניתנות לפתרון באופן רקורסיבי. לדוגמה, אם אדם יכול לעלות בגרם מדרגות בעליית מדרגה או בעליית שתי מדרגות בבת אחת, מספר הדרכים שבהן הוא יכול להגיע למדרגה ה-n, הוא מספר הדרכים שביכולתו להגיע למדרגה ה-n-1 ועוד מספר הדרכים שבהן הוא יכול להגיע למדרגה ה-n-2 (קל לזהות כאן את סדרת פיבונאצ'י).
בעיית נסיגה מפורסמת אחרת היא מגדלי האנוי, משחק הדורש העברה של n טבעות בגודל שונה ממוט אחד לשני, תוך כדי הסתייעות במוט שלישי, ובהקפדה על כך שטבעת לא תונח על גבי קטנה ממנה. מספר הצעדים הנדרשים במשחק כדי להעביר n טבעות הוא המכפלה בשתיים של מספר הצעדים הנדרשים להעברת n-1 טבעות, בתוספת אחת.
פותחו נוסחאות המאפשרות חישוב ישיר של איבר בנוסחת נסיגה, מבלי צורך לחשב איבר אחר איבר. שיטה אחת להוכחת נוסחה כללית היא האינדוקציה.
עקרון ההכלה וההפרדה - מאפשר לחשב את האיחוד של כמה קבוצות, באמצעות הגודל של כל אחת מהן ושל החיתוך של כל משפחה של קבוצות מתוכן. אחת הדוגמאות המוכרות לשימוש בעיקרון זה היא ספירה של התמורות ללא נקודות שבת: דוור מבולבל מחלק באקראי n מכתבים ל-n תיבות. מהו הסיכוי שאף מכתב לא יגיע לתעודתו הנכונה? מתברר שסיכוי זה שואף ל- {\frac {1}{e}}, כאשר e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי.
פתרון הבעיה נעשה באמצעות "עקרון ההכלה וההפרדה". יש להפחית מסך האפשרויות הכללי את מספר המקרים שבהם אחד מהנמענים מקבל את המכתב המיועד לו. אלא שהפחתה זו מקטינה מדי, שכן הופחתו כל האפשרויות שבהן נמען א' מקבל את מכתבו ובנוסף, כל האפשרויות שבהן נמען ב' מקבל את מכתבו, אולם אפשרויות אלו נחתכות. בחלק מהמקרים גם נמען א' מקבל את מכתבו וגם נמען ב' מקבל את המכתב שנשלח אליו, ואין סיבה לגרוע מקרים אלו פעמיים.
על כן יש להוסיף את מספר המקרים שבהם נמען א' ונמען ב' שניהם מקבלים את מכתביהם, אך זו הוספה מופרזת, משום שכך מונים יתר על המידה את המקרים שבהם נמען א', נמען ב' ונמען ג' מקבלים יחדיו את מכתביהם. לפיכך צריך להוסיף ולהפחית לסירוגין.
בתורת ההסתברות ובתורת הגרפים נעשה שימוש נרחב בקומבינטוריקה. כמו כן, קיימת קומבינטוריקה גאומטרית החוקרת למשל את האפשרויות לסידור מיטבי של כדורים בתיבה.
נושאים נוספים

משפט החתונה עוסק באפשרות לבחירה של איברים מייצגים שונים זה מזה למשפחה של קבוצות.
משפט רמזי עוסק בצורה שבה סדר חייב להתקיים בקבוצה אם היא גדולה מספיק.
בעיית הנהגים הגחמנים היא בעיה העוסקת במספר הדרכים לשבץ n עצמים ב-n מקומות, כאשר לכל עצם יש מקום מועדף, ועצם שהמקום המועדף עליו תפוס, מוסט באופן עקבי כלפי מעלה.
קילטרטן

עטיפת "קילטרטן", 1964
קילטרטן הוא פרסום אוונגרדי שהוגדר כ"כתב עת חד-פעמי", שיצא בתל אביב בשנת 1964 בכמה מאות בודדות של עותקים ועסק בשירה ואמנות. שמו נלקח משירו של המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס "טייס אירי צופה מותו". עורכיו של כתב-העת היו המשורר מקסים גילן ונחום קיין (שם העט של נחום כהן, שהיה אז חייל). כמו כן השתתף בעריכה מאיר ויזלטיר.
קילטרטן נחשב חריג בתולדות הפרסומים הספרותיים הישראליים, חלק מייחודו הוא בשאיפתו להיות כתב עת חד-פעמי. בגיליון היחיד שלו כתבו מאיר ויזלטיר, ברנרדוס לוציוס, מיכאל קרבובי, הצייר ניצן אביב, המחזאי יוסף מונדי, דפנה ערוד, יאיר הורביץ ויונה וולך שטרם מלאו לה 20. בגיליון התקיים גם ריאיון עם הפסל יצחק דנציגר (יוצרו של הפסל נמרוד).
קילטרטן הציב את עצמו משמאל לרוח האוונגרד שאז החלה לנשב בעולם הפואטי של ישראל. בגיליון הפנו עורכיו מכתב מתריס לנתן זך, עורך כתב העת "יוכני", ולגבריאל מוקד, עורך כתב העת "עכשיו", בו כתבו:
”בעיני חלק מהציבור הנכם נחשבים כמי שמייצגים את הזרם החדש... אין אנו סבורים שאתם ממלאים את החובה המוטלת על כתבי עת בעלי רמה, בישראל, בחלק הראשון של שנות השישים, במאה העשרים... קילטרטן, שהוא אולי כתב העת הראשון בישראל שאינו מתימר ליהפך לתקדים, פונה אליכם: חדלו להעריך ספרות ואמנות טובה”.
בנוסף, ניסח העורך מקסים גילן מכתב הקורא לוועידת פרס נובל לספרות להעניק את הפרס למשורר עזרא פאונד, על אף היותו פשיסט, בשל השפעתו הגדולה על השירה.
קילטרטן הרבה ללעוג לפרובינציאליות הישראלית של אותה תקופה ובז למשוררים הוותיקים. הוא כלל כתיבה רעננה ועיצוב לא מוקפד, על גבול הפנזין. כיום עותקיו של פרסום זה נדירים ויקרים, אך אפשר לקרוא אותו דרך רשת האינטרנט. "קילטרטן" השפיע על כתבי עת שיצאו לאחר מכן בשנות השבעים ומשפיע עדיין על כתבי עת בעלי נטיות אוונגרדיות כ"מעין" ו"כתם"[דרוש מקור].
קוסקובו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אחוזה, מוזיאון, אחוזה, קומפלקס מבנים, סימן נוף 
 מיקום:  ושניאקי 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1737
 תאריך פתיחה רשמי:  1737 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  55°44′07″N 37°48′27″E﻿ / ﻿55.735277777778°N 37.8075°E﻿ / 55.735277777778; 37.8075
 www.kuskovo.ru
 he
 
אחוזת קוסקובו (ברוסית: Усадьба Кусково) היא אחוזה של משפחת שרמטייב (אנ') מהמאה ה-18. ממוקמת במזרח מוסקבה ברובע ושניאקי.
האנסמבל (אנ') כולל: ארמון שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-18 בסגנון הקלאסיציזם; פארק מפוסל עם ביתנים.
במרכז האנסמבל ממוקם ארמון, ששמר את פריסתו ועיצוב חללי הפנים עם יצירות אמנות רוסית ומערב אירופאית.
גלריה

כניסה ראשית לארמון
חצר קדמית
מבט על הפארק ואסטלה
ביתן
אורנז'רי אבן גדולה
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/routes/zdes-vsyakiy-chem-nibud-plenyalsya-i-m-dolgorukiy-poet-xviiiv-/
מבט על הארמון וכנסייה עם מגדל פעמונים
קארוק

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית. אם התכוונתם למכונית מתוצרת סקודה, ראו .
| --- | --- |

רון ריד מנהיג קארוק אוסף דומדמניות (2014)
 אוכלוסייה
 6,115 (נכון ל-2010)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארצות הברית ארצות הברית (קליפורניה קליפורניה ואורגון אורגון)
 שפות
 קארוק ואנגלית
 דת
 ילידית, נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 יורוק
קארוק (באנגלית: Karuk או Karok) היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית, כששבט קארוק הוא אחד השבטים הגדולים בקליפורניה. בני קארוק הם חברים רשומים גם בשני שבטים מוכרים פדרלית (אנ') אחרים, "הקהילה האינדיאנית צ'ר-אי הייטס של טרינידד רנצ'ריה" (Cher-Ae Heights Indian Community of the Trinidad Rancheria) ו"הקהילה האינדיאנית של עמק קוורץ" (Quartz Valley Indian Community).
היישוב הפי קמפ בקליפורניה, ממוקם בלב הטריטוריה ההיסטורית של שבט קארוק, המשתרעת לאורך הנהר קלאמת מבלאף קריק (Bluff Creek, ליד קהילת אורלינס במחוז המבולדט) דרך מחוז סיסקיו ועד לדרום אורגון.
שם ושפה

שם השבט, המאוית באנגלית גם כ-"Karuk" וגם כ-"Karok", פירושו "אנשים במעלה הנהר", או אנשים "במעלה הזרם". בשפת טולווה (אנ') הם מכונים "צ'ום-נה" (Chum-ne).
בני הקארוק מדברים בשפת קארוק, שפה מבודדת. לשבט יש תוכנית פעילה להחייאת שפה.
אוכלוסייה

ההערכות לגבי גודל האוכלוסייה של רוב קבוצות הילידים לפני הגעת האירופאים לקליפורניה השתנו במידה ניכרת. אלפרד קרובר העריך שב-1770 מנתה אוכלוסיית הקארוק כ-1,500 נפשות. הפיזיולוג האמריקאי שרבורן פ. קוק (אנ') העריך בתחילה את גודל האוכלוסייה ל-2,000 נפשות, מאוחר יותר הוא הגדיל נתון זה ל-2,700. בשנת 1910 דיווח קרובר שגודל האוכלוסייה ששרדה של הקארוק הוא כ-800 נפשות.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, הזדהו 6,115 תושבים כבני קארוק, מתוכם ל-3,431 היו שני ההורים בני קארוק.
תרבות

במשך תקופה ארוכה מאוד, הקארוק התגוררו בכפרים לאורך הנהר קלאמת, שם הם ממשיכים כיום מסורות תרבותיות כמו ציד, ליקוט מזון, דיג, יצירת סלים וריקודים טקסיים. בני הקארוק היו השבט היחיד בקליפורניה שגידל צמחי טבק. ריקוד המברשת (Brush Dance), ריקוד הג'אמפ (Jump Dance) וטקסי הפיקיאוויש (Pikyavish) נמשכים מספר ימים ומתרגלים אותם כדי לרפא ו"לתקן את העולם", להתפלל לשפע בלוטים, צבאים ואלתית, ולהשיב רצון טוב חברתי כמו גם מזל טוב לפרט.
בקיצים של 1871 ו-1872, ביקר אתנוגרף חובב בשם סטיבן פאוורס (Stephen Powers) קבוצות של אינדיאנים בצפון קליפורניה. תצפיותיו שפורסמו מספקות תובנה על חייהם של הניצולים הילידים של הבהלה לזהב בקליפורניה. על פי פאוורס, הקארוק היו אחת משלוש קבוצות שחיו על הנהר קלאמת (האחרות הן היורוק והמודק). הוא גם ציין כי אין כל זיכרון על הגירה עתיקה לאזור. במקום זאת, היו אגדות על הבריאה והמבול, אשר על פי האגדות התרחשו על הקלאמת.
כמה מהתצפיות אחרות של פאוארס היו:
הקארוק הם מאוד דמוקרטיים. יש להם ראש שבט או קפטן בכל חווה, אם כי כשהם בנתיב המלחמה הם כפופים במידה מסוימת לשליטתו של צ'יף אחד... במלחמה הם לא מקרקפים את האויבים, אלא עורפים את ראש ההרוגים ולוקחים את הראשים כפרס ניצחון. הם נלחמים עם קשתות וחצים, ובעימות פנים אל פנים, המתרחש לעיתים קרובות, הם אוחזים בידיהם אבנים חדות ופוגעים זה בזה כשהאפקט נורא וקטלני.
יש שתי מחלקות של שמאנים - רופאי השורש והרופאים הנובחים... התפקיד של הרופא הנובח הוא לאבחן את המקרה, מה שהיא (רוב הרופאים הן נשים) עושה על ידי השתוחחות... לפני המטופל, ונובחת עליו... שעות ביחד. אחריה בא רופא השורשים, ובעזרת שיקויים רבים, רטיות חמות וכו', מבקש לרפא את החלק שבו גילה הרופא הקודם את המחלה.
אחד בספטמבר מביא את יום האותיות האדומות באפמריס של הקרוק, ריקוד הפיוס הגדול, שבו נוכחים כל השבט, יחד עם הנציגים מהיורוק, ההופה ואחרים. הם קוראים לזה sif-san-di pik-i-a-vish... מה שמסמל, פשוטו כמשמעו, "לעבוד את האדמה". מטרתו היא לפייס את רוחות האדמה והיער, כדי למנוע מפולות אדמה הרות אסון, שריפות יער, רעידות אדמה, בצורת ואסונות אחרים.
הקארוק פיתחו שימוש מתוחכם בצמחים ובעלי חיים לקיומם. מנהגים אלו כללו לא רק קציר מזון מהטבע, אלא גם שימוש בחומרים צמחיים ובעלי חיים ככלי עבודה, ביגוד ותרופות. הקארוק טיפח סוג של טבק, והשתמשו בעלים השסועים של השרך Dryopteris arguta כחומר אנטי-מיקרוביאלי בתהליך הכנת צלופחים למזון.
הערות שוליים

1 2  "2010 Census CPH-T-6. American Indian and Alaska Native Tribes in the United States and Puerto Rico: 2010" (PDF). census.gov. אורכב מ-המקור (PDF) ב-9 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cher-Ae Heights Indian Community of the Trinidad Rancheria." (אורכב 24.02.2012 בארכיון Wayback Machine) Alliance for California Traditional Arts. 2009. Retrieved 25 June 2012.
1 2 3  Maureen Bell (1991). Karuk: The Upriver People. Naturegraph Publishers. ISBN 978-0-87961-208-5.
↑  "Siletz Talking Dictionary".
↑  Walters, Heidi (27 באוקטובר 2011). "In Karuk: A family struggles to bring its ancestral tongue back to life". North Coast Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Powers, Stephen (1876). Tribes of California. Berkeley & Los Angeles: University of California Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541066305171  LCCN: sh85071664 
השטח שבו חיו בני הקארוק לפני המגע עם האירופאים
קבלה (הנהלת חשבונות)

קבלה היא מסמך המאשר את קבלתו של תשלום. מקבל התשלום כותב את הקבלה ומוסר אותה למשלם במעמד התשלום (או שולח אותה אליו כאשר המשלם מרוחק ולא מתאפשרת מסירה מידית).
קבלה כוללת את הפרטים הבאים: מספר סידורי, שם מקבל התשלום וחתימתו, תאריך הוצאת הקבלה, סכום התשלום ומהות התשלום (תיאור המוצר או השירות שבגינם ניתן התשלום). פעמים רבות כוללת הקבלה גם את שם המשלם ותיאור של אמצעי התשלום: מזומן, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית וכדומה. כאשר התשלום מפוצל לתשלומים אחדים, מפרטת הקבלה את מועדי התשלום ואת הסכום שייפרע בכל אחד מהם.
כאשר מקבל התשלום הוא עוסק, קודמת הוצאת חשבונית למסירת הקבלה, ולעיתים משולבים שני מסמכים אלה למסמך אחד, המציג במשולב את הפרטים הנדרשים בשניהם.
מוסר הקבלה שומר לעצמו העתק של כל קבלה שנתן. פנקס הקבלות משמש בסיס לקביעת ההכנסה של העסק, הן לשם הניהול הפנימי שלו והן למתן הוכחה לרשויות המס. בידי מקבל הקבלה משמשת הקבלה אסמכתה להוצאות שהיו לו.
חובת ניהול מערכת חשבונות, ובכלל זה מתן קבלה על כל תשלום, מוסדרים בישראל בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973. את הקבלה יש להפיק מיד עם קבלת התשלום. קבלת תשלום ללא מתן קבלה היא עבירה פלילית, העלולה להביא לפסילת ספרי החשבונות של הנישום ולקביעת שומה לפי מיטב השפיטה.
הנפקת קבלות היא מרכיב בסיסי של מערכת הנהלת חשבונות ממוחשבת. קופה רושמת משמשת לרישום מוצרים שרכש קונה, והיא מפיקה קבלה בסוף תהליך הרישום.
גם מלכ"רים מוסרים קבלות על שירות או מוצר שהם מספקים, וכן על תרומות הניתנות להם. כאשר תרומה למלכ"ר מזכה בזיכוי ממס הכנסה, כוללת הקבלה גם את מספר האישור לזיכוי תרומות, המאפשר לתורם לקבל את הזיכוי המגיע לו.
קונסטנטינוס השישי, קיסר האימפריה הביזנטית

ציור מהמאה ה-11 של קונסטנטינוס השישי
קונסטנטינוס השישי (ביוונית: Κωνσταντῖνος Ϛ;‏ נולד ב-771, נפטר בתאריך לא ידוע בסמוך לשנת 805). היה קיסר האימפריה הביזנטית משנת 780 לשנת 797.
קורות חייו

קונסטנטינוס היה בנם היחיד של לאון הרביעי הכוזרי, קיסר האימפריה הביזנטית, ואשתו, אירנה האתונאית. הוא נולד ב- 14 בינואר 771. באוגוסט 775 נפטר סבו הקיסר קונסטנטינוס החמישי, ולאון הרביעי עלה לשלטון.
קורות חייו > עלייתו לשלטון

ב-14 באפריל 776, הכתיר לאון את בנו הקטין לקיסר בשם קונסטנטינוס השישי - תופעה נפוצה בביזנטיון, בה הוכתר יורש העצר בעודו ילד לקיסר, כדי להבטיח שאכן הוא יעלה לשלטון בבוא העת. שלטונם המשותף של האב והבן נמשך עד לפטירתו של לאון בשנת 780, אז התמנתה אירנה, המלכה האם, להיות העוצרת בשמו של קונסטנטינוס הקטן, שהיה בן תשע בלבד.
קורות חייו > שלטון תחת עוצרות אירנה

מיד לאחר מותו של לאון התרחש ניסיון הפיכה מצד אחיו למחצה, אך הוא סוכל, הקושרים נענשו והוגלו, והאימפריה נותרה בניהולה של אירנה, בעוד בנה הקיסר לא מעורב בשלטון. כדי לבסס את שלטונה, אירנה השאירה בעמדות מפתח רבים מנושאי המשרות ששירתו בתקופתו של בעלה המנוח לאון, אך גם העלתה לתפקידים בכירים סריסים רבים מאנשי שלומה. שלטונה דה פקטו של אירנה יצר קרע בין הכנסייה הביזנטית לכס הקדוש, שהתנגד לשלטון של נשים, והאפיפיור לאו השלישי הכתיר את קרל הגדול לקיסר "הכתרה בחסד האל" (gratia dei rex); זה היה היסוד להקמת הקיסרות הגרמנית של ימי הביניים, שכונתה האימפריה הרומית הקדושה. הכתרתו כקיסר קראה תיגר על מעמדה של האימפריה הביזנטית כיורשת רומא החוקית.
בשנת 787 כינסה אירנה, בחסות הפטריארך של קונסטנטינופול, את ועידת ניקיאה השנייה בעיר ניקאה. הוועידה החזירה את מנהג כיבוד האיקונין, אשר בוטל וגונה בועידת האיקונוקלסטים בשנת 754, וסיימה את מלחמת האיקונין (איקונוקלאזמוס) הראשונה. במקביל, חל שינוי לרעה ביחסים בין האימפריה הביזנטית לאימפריה הקרולינגית, בעקבות כיבושיו של קרל הגדול בדרום איטליה. עקב כך ביטלה אירנה את אירוסי קונסטנטינוס עם בתו של קרל הגדול, רוטרודיס (אנ'), ובנובמבר 788 נישא קונסטנטינוס למריה מאמניה. אירנה יזמה גם מהלך צבאי על מנת להגן על האינטרסים הביזנטיים באיטליה, ושלחה כוחות צבאיים לדרום איטליה; אך המערכה נסתיימה בתבוסה, שהחלישה את מעמדה של אירנה.
קורות חייו > נישואים ראשונים

בשנת 784 התארס קונסטנטינוס עם רוטרודיס, בתו בת ה-6 של קרל הגדול. אירוסים אלו, שאורגנו על ידי אירנה, נועדו לשמור את האינטרסים הביזנטיים באיטליה מול הכוח העולה של האימפריה הקרולינגית. הידרדרות היחסים בין שתי האימפריות עקב ההשתלטות של קרל הגדול על חלקים מאיטליה וההתרחקות של הכנסייה הביזנטית מהכס הקדוש הביאו לביטול האירוסים בשנת 788.
באותה שנה הכריזה אירנה על תחרות בין שלוש-עשרה מועמדות, שנבחרו מבתי-אצולה שונים לשמש כאשתו של קונסטנטינוס. בתחרות זכתה מריה מאמניה, שנבחרה על ידי אירנה, והזוג נישא כדת וכדין  בנובמבר 788. לבני הזוג נולדו שתי בנות, אך לאחר שש שנים עלו הנישואים על שרטון. ככל הנראה הסיבה העיקרית הייתה כישלונה של מריה ללדת יורש עצר, אבל היסטוריונים ביזנטיים בני התקופה טוענים כי אירנה הייתה הגורם העיקרי והכוח מאחרי הקלעים שהביא לפרוד. את שארית חייה העבירה מריה כנזירה.
קורות חייו > שליט יחיד

ב-790 היה קונסטנטינוס בן 19 ומאס בשלטון אמו. בתמיכת הצבא הוא תפס את השלטון, ובאוקטובר 790 הוכר כשליט היחיד של ביזנטיון. עם עלייתו לשלטון יחיד, פעל קונסטנטינוס לבסס את שלטונו ולהתרחק מהשפעתה וצילה של אימו. הוא הוציא לגלות את סריסי החצר, ואת אימו הוא כלא בארמון אלתריוס (Ελευθέριος).
קונסטנטינוס לא הצליח לבסס את מעמד האימפריה הביזנטית מול אויביה. לאחר כישלון צבאי להדוף את כוחות בית-אומיה, הובס הצבא הביזנטי בשנת 792 בקרב מָרְקָלַה מול השבטים הבולגריים, תבוסה שחייבה אותו לשלם מס שנתי לבולגרים ולהכיר דה-פקטו בשליטתם במזרח הבלקן. כישלונות אלו הביאו לתסיסה בצבא, שניסה לקדם את ניקופורוס, דודו של קונסטנטינוס, כשליט. קונסטנטינוס הגיב באכזריות, וציווה שעיני דודו ומשפחתו ייעקרו ולשונם תכרת. גזר דין דומה ציפה לגנרל ארמני שהוביל מרד כנגד קונסטנטינוס.
בשנת 795 התחתן קונסטנטינוס בפעם השנייה עם תיאודוטה, מנשות הלוויה של אירנה, והעניק לה את התואר אוגוסטה. הנישואים לא היו מקובלים על הכנסייה, בגלל הגירושים ממריה שלא קיבלו את ברכת הכנסייה ונעשו למרות התנגדות אנשי הדת; הנישואים לתיאודוטה התקבלו כניסיון לתת מעטה של כשרות למעשה ניאוף. ההתנגדות הייתה כל כך עזה, שהפטריארך של קונסטנטינופול, שנאלץ לתת את הסכמתו בדיעבד לגירושים, סירב לערוך את טקס הנישואים, ובסופו של דבר הטקס בוצע על ידי אחד הכמרים של כנסית איה סופיה. האירוע הרחיק מקונסטנטינוס את מעט התמיכה שנותרה.
ב-796 הצליחה אירנה לקרב אליה את מתנגדיו של קונסטנטינוס, והיא גייסה לצידה קציני צבא על ידי שוחד. קונסטנטינוס, שהבין כי נותר ללא בני ברית וללא תמיכת מוקדי הכוח, החליט לברוח מקונסטנטינופול, אך נתפס, נאסר ועיניו נעקרו בפקודת אימו, השליטה החדשה של האימפריה, והוא נעלם מעל דפי ההיסטוריה. ההשערה היא שהוא נפטר, ככל הנראה, זמן קצר לאחר שהתעוור, ולא מאוחר משנת 805.
הערות שוליים

↑  Judith Herrin, Women in Purple: Rulers of Medieval Byzantium (Princeton, N.J.: Princeton University Press, 2001) p. 65   ..
↑  Herrin, Women in Purple, p. 67
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406606705171  GND: 118565176  LCCN: n79082463  SELIBR: 192446  VcBA: 495/187786  VIAF: 27863342   WorldCat (עם VIAF): 27863342
קונג פו פנדה 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  ג'ניפר יו נלסון
 הופק בידי:  מליסה קוב
 תסריט:  ג'ונת'ן אייבל   גלן ברגר
 עריכה:  מאריאן ברנדון 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק בלאק   דסטין הופמן   אנג'לינה ג'ולי   ג'קי צ'אן   גארי אולדמן
 מדבבים:  ג'ק בלאק (פו) דסטין הופמן (Master Shifu) סת' רוגן (Mantis) דני מקברייד דניס הייסברט ז'אן-קלוד ואן דאם מישל יאו ג'יימס הונג דייוויד קרוס לוסי לו ויקטור גרבר אנג'לינה ג'ולי גארי אולדמן ג'קי צ'אן 
 מוזיקה:  הנס צימר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס
 חברה מפיצה:  דרימוורקס, סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 במאי 2011
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פלאשבק 
 תקציב:  150 מיליון דולר
 הכנסות:  665.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   kungfupanda2
 פרסים:  פרס אנני 
 סרט קודם:  קונג פו פנדה
 סרט הבא:  קונג פו פנדה 3
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קונג פו פנדה 2 (באנגלית: Kung Fu Panda 2) הוא סרט הנפשה ממוחשבת בתלת־ממד שיצא לאקרנים ב-26 במאי 2011. הסרט הוא סרט המשך ל"קונג פו פנדה" שיצא בשנת 2008.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כשפו היה קטן, הלורד שן, בנו של הטווס המולך על העיר גונגמן, זומם לפתח כלי נשק המבוססים על זיקוקים. לאחר שהלורד שן שומע נבואה האומרת כי הוא יובס בידי 'לוחם בשחור ולבן' הוא שולח את צבאו על מנת להכחיד את אוכלוסיית הפנדה שבסין. מבוהלים וזועמים הוריו מגרשים אותו והוא יוצא לגלות.
שלושים שנה לאחר מכן, פו וחבריו 'החמישייה הזועמת' מגנים על עמק השלום. במהלך קרב נגד פולשים המנסים לשדוד כלי מתכת, פו מקבל פלאשבק ובו הוא רואה את אמו. הוא שואל את אביו האווז בקשר לכך ואביו מגלה לו כי הוא אימץ אותו לאחר שמצא אותו בתור תינוק.
מאסטר שיפו מקבל הודעה כי לורד שן חזר לעיר גונגמן והרג את ראש מועצת הקונג-פו המגנה על העיר, מאסטר ת'אנדרינג רינו, בעזרת תותח שבנה ובעזרתו הוא מתכוון להשמיד את הקונג-פו ולכבוש את סין. החמישייה ופו יוצאת לעיר ומגלה כי היא נשלטת בידי שן וכי שניים מחברי המועצה, מאסטר קרוק ומאסטר סטורמינג אוקס נתונים במאסר ומנסים לשחרר אותם אך המאסטרים טוענים שעדיף להישאר בכלא. פו והחמישייה מנסים לחצות את העיר ולהגיע אל שן אך הם מתגלים ונלקחים בשבי. כשהם ניצבים מול שן הם מצליחים להשתחרר להרוס את כלי הנשק ולתפוס את שן אך דעתו של פו מוסחת שוב על ידי פלאשבק של אימו ונותן לשן לחמוק ולהרוס את הארמון בו הם היו באמצעות תותחים נוספים.
הם הולכים לכלא שבו כלאו את מאסטר קרוק ומאסטר אוקס ושם הטיגריסית מכריחה את פו לומר מה קרה עם שן. פו מסביר לחבריו ששן היה נוכח בעת שהוריו נהרגו. מאסטר טיגריס מגלה סימפתיה מפתיעה אך פוקדת על פו להישאר במקום ולא לצאת להילחם עם שן. החמישייה יוצאת ופו יוצא אחריהם בהחבא. הוא מגיע למפעל שבו שן מייצר את כלי נשקו ומתעמת עמו ובכך הורס את תוכניתם של החמישייה. שן יורה בפו אשר עף אל מחוץ לעיר ונוחת בנהר. פו ניצל על ידי מנבאת העתידות של שן אשר הוגלתה לכפר בו פו נולד. היא עוזרת לפו להזכר בילדותו ובכך שהוריו הקריבו את עצמם על מנת שהוא ישרוד. פו מבין שלמרות המאורעות הקשים שעבר חייו היו מאושרים, והוא מצליח להשיג 'שלווה פנימית'.
פו חוזר לעיר גונגמן ומציל את החמישייה הזועמת אשר נשבתה בידי הלורד שן. במהלך הקרב מצטרפים אליהם מאסטר שיפו, מאסטר אוקס ומאסטר קרוק. הם מצליחים להביס את רוב צבאו של שן אך הוא יורה בהם ומעיף אותם לנהר. פו נעמד ושן פוקד לירות בו. אך פו משיג שלווה פנימית ומצליח להדוף את כדורי התותח לעבר ספינותיו של שן. שן מובס ופו אומר לו כי צלקות יכולות להתאחות ולמרות מה שנעשה - שן יכול להתחיל מחדש. שן מסרב וממשיך להילחם, אך הוא נהרג. פו חוזר לעמק השלום אל אביו המאמץ ומכריז כי הוא אביו.
באותו זמן, מתגלה כי אביו האמיתי של פו עדיין חי, במושבה של דובי פנדה. הסרט נגמר כאשר אביו הביולוגי של פו חש כי בנו חי.
דיבוב הדמויות

| דמות | מדבב/ת | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| פּוֹ - פנדה ענקית | ג'ק בלאק | דביר בנדק |
| מאסטר שיפו - פנדה אדומה | דסטין הופמן | שמיל בן ארי |
| מאסטר טיגריס - טיגריסית דרום סינית | אנג'לינה ג'ולי | אביגיל אריאלי |
| מאסטר מאנקי - חרומף זהוב | ג'קי צ'אן | דידי הררי |
| מאסטר מאנטיס - גמל שלמה סיני | סת' רוגן | אמנון וולף |
| מאסטר וייפר - צפע-עצים ירוק | לוסי לו | דקלה הדר |
| מאסטר קריין - עגור אדום כתר | דייוויד קרוס | עידו מוסרי |
| מר פינג - אווז | ג'יימס הונג | אוהד שחר |
| מאסטר ריינו - קרנף | ויקטור גרבר | אוהד שחר |
| מגדת עתידות - עז | מישל יאו | מיה בכר |
| מאסטר קרוק - תנין | ז'אן-קלוד ואן דאם | מתי אטלס |
| מאסטר אוקס - תאו | דניס היסברג | אריה צ'רנר |
| לורד קיסר האל שן - טווס לבקן | גארי אולדמן | יוסי טולדו |
| בוס וולף - זאב מצוי | דני מקברייד | יגאל שדה |
דיבוב הדמויות > מדבבים נוספים

צביקה שוורצברג
יורם יוספסברג
ליל כהן
גבריאל כהן
גלעד קלטר
הדר שחף
יהלי מרגלית טופול
מתן קליגר
ניסו שליו
נעמה שטרית
עידו גביש
ערן בוהם
רונה בקרמן
שרון כהן
ראו גם

קונג פו פנדה
קונג פו פנדה אגדת המגניבות
קונג פו פנדה (זיכיון)
קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס

הכתרתו של קונסטנטינוס פורפירוגנטוס על ידי ישו, על שנהב מסביבות שנת 945. מוצג במוזיאון פושקין במוסקבה
קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס (או פורפירוגניטוס, ביוונית: Κωνσταντῖνος Ζ΄ Πορφυρογέννητος, ‏ 17–18 במאי 905 – 9 בנובמבר 959) היה הקיסר הרביעי מהשושלת המקדונית של האימפריה הביזנטית. הוא שלט בשנים 913–959 והיה בנו של הקיסר לאון השישי הפילוסוף ושל אשתו הרביעית, זואי קרבונופסינה, וכן אחיינו של קודמו, הקיסר אלכסנדר השלישי.
קונסטנטינוס נולד ב-905 כילד לא חוקי של הקיסר לאון השישי. אביו עשה מאמצים כדי שהוא יוכר כיורש העצר ומשנת 908 כשותף למלכות, על אף היותו ילד קטן.
במרבית שנות מלוכתו הונהגה האימפריה על ידי שותפיו לשלטון: הפטריארך ניקולאוס מיסטיקוס (913) ואמו, זואי קרבונופסינה, בתור עוצרת (בשנים 913–919) ואחר כך על ידי חמיו, רומנוס לקפינוס, שותף כפוי למלכות (בשנים 920–945). קונסטנטינוס שלט בפועל לבד רק בשנים 945–959.
כינויו - "פורפירוגנטוס" - רומז על "חדר הארגמן" שבארמון הקיסרי, שהיה מקושט בארגמן ובו נולדו בדרך כלל הילדים החוקיים של הקיסרים. קונסטנטינוס נולד גם הוא באותו חדר, על אף שבאותה שעה לא הייתה אמו זואי עדיין נשואה רשמית לאביו. הכינוי ביקש להדגיש את היותו בן לגיטימי מול כל הטוענים לכתר שקמו נגדו בימי חייו. באימפריה הביזנטית, לבנים שנולדו לקיסר מכהן הייתה זכות קדימות בירושת כס המלכות לעומת בנים בכורים שלא נולדו ב"חדר הארגמן".
קונסטנטינוס השביעי נודע במיוחד הודות לארבעת הספרים שכתב: "לבני רומנוס", הידוע בכותרתו בלטינית De Administrando Imperio ("על ניהול האימפריה"), "על טקסי המלך" (De Ceremoniis),‏ De Thematibus ו"חיי בסיליאוס".