stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suspicion (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  "כפולים" מאת מריה פלדמן ו- עמית כהן
 סוגה:  דרמת מתח
 יוצרים:  רוב ויליאמס
 בימוי:  כריס לונג
 שחקנים:  אומה תורמן קונאל נייאר נואה אמריך ג'ורג'ינה קמפבל אליז גייבל אליזבת הנסטרידג' אנג'ל קולבי טום ריס האריס צ'רלי קרטר
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8 
 תוכנית מקור:  כפולים
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ליאת בנסולי אבי ניר עמית כהן מריה פלדמן רוב ויליאמס כריס לונג אנה ווינגר הווארד בארצ'
 חברת הפקה:  שידורי קשת 
 מוזיקה:  גלעד בן עמרם 
 אורך פרק:  44 - 50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Apple TV+
 תקופת שידור מקורית:  4 בפברואר 2022 – 18 במרץ 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
Suspicion (מאנגלית: חשד) היא סדרת מתח אמריקאית המבוססת על סדרת הטלוויזיה הישראלית "כפולים". הסדרה  עלתה בבכורה ב-4 בפברואר 2022 בשרתי Apple TV+.
שחקנים ודמויות

אומה תורמן בתפקיד קתרין ניומן
קונאל נייאר
נואה אמריך
ג'ורג'ינה קמפבל בתפקיד ונסה
אליז גייבל
אליזבת הנסטרידג' בתפקיד טרה
אנג'ל קולבי
טום ריס האריס
צ'רלי קרטר
גראן האוול
הפקה

ביולי 2019, דדליין הוליווד דיווחה כי אפל מפתחת גרסה באנגלית של המותחן הישראלי עטור הפרסים כפולים, שתופק על ידי קשת הפקות, אותה חברה מאחורי הסדרה המקורית. דדליין הוליווד, במרץ 2020, אישרה כי אפל הזמינה את הסדרה, אותה ביים כריס לונג, כאשר רוב ויליאמס משמש כיוצר. שניהם גם הפיקו בפועל יחד עם הווארד בורץ', אבי ניר, אנה וינגר וליאת בנאסולי.
הפקה > ליהוק

יחד עם הזמנת הסדרה במרץ 2020, אומה תורמן לוהקה לככב, כאשר לצוות השחקנים הצטרפו גם קונאל נייאר, נואה אמריך, ג'ורג'ינה קמפבל, אליז גייבל, אליזבת הנסטרידג' ואנג'ל קולבי. בנובמבר 2020 דווח כי טום ריס האריס הצטרף לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

הצילומים החלו במרץ 2020, בבריטניה, אך היה צריך להשבית את תהליך ההפקה עקב הגבלות שהוטלו על רקע מגפת COVID-19. בספטמבר 2020, על פי הדיווחים, אפל התכוננה להתחיל מחדש את הצילומים באנגליה, עם אישור הצילומים שהחלו בפועל בנובמבר 2020 בבריקסהם. הצילומים התרחשו גם בניו יורק במאי 2021, כשכמה שחקנים נראו על הסט בסנטרל פארק, וושינגטון סקוור פארק ואפר איסט סייד. הצילומים הסתיימו ב-18 במאי 2021.
הערות שוליים

↑  White, Peter (30 ביולי 2019). "Apple Developing English-Language Remake Of Keshet International's Israeli Thriller 'False Flag'". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  White, Peter (11 במרץ 2020). "Uma Thurman To Headline Apple Drama Series 'Suspicion', Based On Israeli Thriller 'False Flag'". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "White Lines' Tom Rhys Harries joins Uma Thurman in new Apple TV+ show Suspicion". Metro (באנגלית). 9 בנובמבר 2020. נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ravindran, Manori (16 במרץ 2020). "Keshet Suspends U.K. Filming on Uma Thurman Series 'Suspicion' Over Coronavirus Fears (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kanter, Jake (30 בספטמבר 2020). "Apple Restarts UK Drama Production, As 'Suspicion' & 'Slow Horses' Prepare To Shoot". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Colleen (10 בנובמבר 2020). "Covid fears as Apple TV crew lights up harbourside at night". DevonLive (באנגלית). נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steves, Ashley (25 במאי 2021). "NYC What's Filming: Apple TV+'s 'Suspicion,' Starring Uma Thurman". Backstage. נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
בורדו

ערך זה עוסק בעיר בדרום צרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בורדו (בצרפתית: Bordeaux) היא עיר השוכנת סמוך לחופי האוקיינוס האטלנטי בדרום-מערב צרפת, בחבל אקיטן החדשה. העיר, המרוחקת כ-500 ק"מ מפריז, בנויה על גדותיו של נהר הגארון ומחולקת לשני חלקים – הגדה הימנית במזרח והגדה השמאלית במערב. מבחינה היסטורית, הגדה השמאלית מפותחת יותר. הגדה השמאלית היא מישור נמוך שחלקו ביצתי.
העיר מכוּנה גם "פנינת אקיטן" ו"היפהפייה הנרדמת" בזכות מרכז העיר העתיק שהקירות בו בצבע שחור בשל זיהום האוויר.
ארגון אונסק"ו הכיר בחלקה העתיק של העיר כאתר מורשת עולמית, בהיותו "מתחם עירוני וארכיטקטוני יוצא מן הכלל" של המאה השמונה עשרה.
המוטו של העיר הוא: "הפלר דה ליס לבדו שולט בירח, בגלים, בטירות ובאריה".
נהר הגארון בבורדו
בימי מלחמת העולם השנייה, הממשל הצרפתי נסוג מפריז במהלך הפלישה לצרפת והתמקם בבורדו ועוד ניסה לזמן קצר להמשיך להילחם בגרמניה הנאצית בטרם החליט להיכנע, למסור את העיר לשליטה ישירה של גרמניה, ולייסד את משטר וישי בעיר וישי.
יין בורדו

בורדו מוּכּרת ברחבי העולם כ"בירת היין", בעיקר בזכות הכרמים הרבים שמסביבה, ובזכות יין בורדו המיוצר באזור. אחת לשנה נערך בעיר יריד יינות בין-לאומי, וינאקספו, ומבקרים בו כ-50,000 איש מ-150 מדינות.
אקלים

בבורדו שורר אקלים ממוזג: הקיץ בעיר נוטה להיות חם יותר (ממוצע של 20 מעלות צלזיוס) והחורף קר יותר (ממוצע של 7 מעלות) לעומת רוב האזורים עם אקלים דומה.
אוכלוסייה

במפקד האוכלוסין ב-1999 היו בעיר 215,000 תושבים. במפקד של 2005 נצפתה עלייה חדה ומספר התושבים הגיע ל-230,000 איש. במפקד של 2010 שוב עלה מספר התושבים והגיע ל-240,000 תושבים. רוב התושבים הם צרפתים, אך יש בעיר גם קבוצות גדולות של איטלקים, ספרדים (כחמישית מתושבי העיר טוענים למורשת ספרדית במידה זו או אחרת), פורטוגזים, טורקים, גרמנים, וצפון-אפריקאים.
מבנים ואתרים

בורדו נחשבת כעיר של אמנות והיסטוריה. יש בה מעל 300 מבנים ואתרים, חלקם עוד מן התקופה הרומית. לא בכדי הוכרזה בורדו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בעיר נמצאת קתדרלת בורדו, אשר נחנכה ב-1096 על ידי האפיפיור אורבנוס השני. מהמבנה הרומנסקי המקורי נותר רק קיר בספינה הראשית. ב-1137 נישאה בכנסייה זו אלינור מאקוויטניה ללואי השביעי, מלך צרפת, מספר חודשים לפני שהוכתר כמלך. השער המלכותי הוא מהמאה ה-13 בעוד ששאר המבנה נבנה במאה ה-14 והמאה ה-15 בסגנון גותי. בעיר גם מגדל פעמונים שהוקם במאה ה-15 וגשר מ-1822.
חיי תרבות

בורדו היא העיר הראשונה בצרפת שהקימה, בשנת 1980, תערוכה ומרכז מחקר לארכיטקטורה בשם Arc en rêve ("קשת בענן"). בעיר מספר רב של בתי קולנוע, תיאטראות, והאופרה הלאומית של בורדו. יש אתרים רבים למופעי מוזיקה. מדי שנה מתקיימים בעיר מספר פסטיבלים.
תחבורה

בורדו מהווה צומת חשוב של מסילות רכבת בין פריז לספרד. העיר מחוברת לרשת הרכבות המהירות TGV. שדה התעופה של בורדו הוא החמישי בגודלו בצרפת, ועוברים בו כארבעה וחצי מיליון נוסעים בשנה. בעיר גם פעילות ימית חשובה. בנמל בורדו עוגנות מדי שנה כ-1,600 אניות המובילות 4 מיליון טון סחורות.
יהודים

בעיר בורדו יש שרידי מבנים המעידים על קיום קהילה יהודית כבר במאה הרביעית. במאה ה-16 הגיעו לעיר יהודים 'פורטוגזים', שבאו מחצי האי האיברי, במסווה של 'נוצרים חדשים', וכן יהודים מקהילות שונות בפרובאנס, בעיקר אביניון. במהלך המאה ה-18 נעשתה העיר לאחד הנמלים החשובים ביותר במסחר הצרפתי עם הקולוניות הצרפתיות באמריקה ומספר משפחות יהודיות שהתגוררו בעיר הרוויחו הון רב מהמסחר הימי הנרחב. יהודי בורדו החלו לצבור זכויות באופן הדרגתי לאורך המאה ה-18 וחלקם אף זכו במעמד של אזרחים. בשנת 1776 קיבלו יהודי העיר כתב חסות מהמלך שאיפשר להם חופש תנועה ומגורים בכל רחבי צרפת. הקהילה היהודית בעיר (ובעיר באיון השכנה) מנתה ערב המהפכה כ-3,500 תושבים והייתה לקיבוץ היהודי השני בגודלו בצרפת אחרי יהדות אלזס ולורן.
עם ראשיתה של המהפכה חששו יהודי בורדו שזכו כבר למעמד כמעט זהה לאזרחים ולא נהנו מאוטונומיות משפטיות שהמהפכה תחיל חוק מיוחד על היהודים שאו יקנה להם זכויות חלקיות בלבד או יאזרח אותם באופן מדורג ובכך תפגע בזכויותיה. לבסוף ב-28 בינואר 1790 זכו יהודי העיר באזרחות צרפתית מלאה והפכו לקהילה היהודית הראשונה לקבל שוויון אזרחי מבין יהודי צרפת, במסגרת המהפכה הצרפתית. במרוצת המאה ה-19 פרחה הקהילה ויהודיה השתלבו בחיי המסחר והרוח בעיר. אברהם פורטדו, מראשי הקהילה כיהן כסגן ראש העיר.
בית הכנסת הגדול של בורדו נחנך ב-1882, בנוכחות הרב הראשי של צרפת, לזר איזידור, רב טולוז, אורי, ורבה הראשי של בורדו, שמעון לוי. בית הכנסת שקדם לו, ברחוב קאסרוז' שבלב הרובע היהודי הישן של בורדו, הוקם ב-1812, ונהרס בדליקה ב-27 ביוני 1873.
הנוסע מבורדו

הנוסע מבורדו הוא כינויו של מחבר אלמוני של הספר – מסע מבורדו (Itinerarium Burdigalense), יומן מסע המתאר את עלייתו לרגל בסביבות שנת 333 (בזמן כתיבת החיבור העיר בורדו הייתה הפרובינציה הרומית גאליה אקוויטניה).
תיאור המסע מתחיל בעיר בורדו, ומתאר מסע לארץ ישראל, ביקור באתרים בה וחזרה ממנה לבורדו. המסע לארץ ישראל ובחזרה מתואר בצורה יבשה, ומצוינים בה רק שמות המקומות בהם הנוסע החליף את סוסו, את המקומות בהם עצר ללינת לילה ואת שמות הערים שעבר בדרך. המרחק בין כל תחנה ותחנה מצוין במילים, ורק לעיתים רחוקות מצוין אתר בעל עניין בנתיב המסע, כגון קברו של חניבעל או עיר הולדתו של אלכסנדר מוקדון.
התיאור מפורט יותר לגבי אתרים בארץ ישראל, ביהודה וירושלים ובין השאר מתאר את הר ציון, הר הזיתים, קבר רחל, מעיין אלישע ובית אל, אם כי הוא לא חף מטעויות.
ערים תאומות

לבורדו 14 ערים תאומות (בסוגריים – שנת חתימת ההסכם):
הממלכה המאוחדת בריסטול, אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1947)
פרו  לימה, פרו (מ־1957)
קנדה  קוויבק סיטי, קוויבק, קנדה (מ־1962)
גרמניה  מינכן, גרמניה (מ־1964)
ארצות הברית  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית (מ־1968)
פורטוגל  פורטו, פורטוגל (מ־1978)
יפן  פוקוקה, יפן (מ־1982)
ספרד  מדריד, ספרד (מ־1984)
ישראל  אשדוד, ישראל (מ־1984)
אזרבייג'ן  באקו, אזרבייג'ן (מ־1985)
מרוקו  קזבלנקה, מרוקו (מ־1988)
הרפובליקה העממית של סין ווהאן, הרפובליקה העממית של סין (מ־1998)
אלג'יריה  אוראן, אלג'יריה (מ־2003)
לבנון זחלה, לבנון
ביבליוגרפיה

ענבר, אביטל. התענוגות של יינות בורדו. ירושלים, כתר, 2005.
הערות שוליים

↑  בלטינית: LILIA SOLA REGVNT LVNAM, VNDAS, CASTRA, LEONEM; בצרפתית: Les lis seuls règnent sur la lune, les flots, le château et le lion
↑  יהודים בעידן של תמורות - מדריך למידה, יונית עפרון.
↑  פנייתם שלבני "האומה היהודית הפורטוגזית לאב גרגואר, 3 באוגוסט 1789
↑  דברי ימי עם עולם – כרך ח, שמעון דובנוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550347105171  BnF: cb11862494p (data)  CiNii: DA06828042  GND: 4088072-2  ISNI: 0000 0001 2324 3476  LCCN: n79091189  MusicBrainz: 03a6d664-6d79-42e3-bb8a-c48aef1dcc2b  NARA: 10045167  NDL: 00710966  NKC: xx0034828  NSK: 000607570  SUDOC: 026362163  VIAF: 141427398   WorldCat (עם VIAF): 141427398
קואופ ישראל

| --- | --- |


סניף קואופ-שופ בירושלים, מאי 2017
 נתונים כלליים
 סוג:  אגודה שיתופית
 מוטו:  "הסופרמרקט שלנו"
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־86 שנים)
 חברת אם:  מחסני השוק
 משרד ראשי:  השדרה המרכזית 15, מודיעין-מכבים-רעות
 בעלות:  15,000 חברי האגודה
 ענפי תעשייה:  קמעונאות
 הכנסות:  כמיליארד ש"ח (2015)
 עובדים:  1,300
סניף קו-אופ בירושלים
קואופ ישראל (שמה הקודם "קו-אופ ירושלים, אגודה צרכנית שתופית בע"מ") הייתה אגודה שיתופית צרכנית שהפעילה רשת קמעונאות מזון. בתחילה פעלה באזור ירושלים בלבד, אך בתחילת שנות ה-2000 הורחבה פעילות האגודה גם מחוץ לגבולות ירושלים באמצעות רכישת סניפים של רשתות אחרות ומינימרקטים פרטיים, ושמה שונה ל"קואופ ישראל". היא פעלה גם תחת המותגים "קואופ שופ" ו"קואופ שופ בכפר".
קואופ ישראל הייתה אחת ממספר רשתות מזון שפעלו כאגודה שיתופית, ביניהן קו-אופ צפון וקו-אופ הריבוע הכחול (שהוקמה בשנת 1932 כקו-אופ תל אביב), אך כולן פורקו או נמכרו. בפברואר 2019 נמכרה קואופ לרשת "מחסני השוק", שבהמשך מיזגה את הסניפים תחת המותג "מחסני השוק בשבילך" ולמעשה מחקה את המותג קו-אופ מהשוק הקמעונאי בישראל.
היסטוריה

קו-אופ ירושלים נוסדה בשנת 1939 בירושלים, כאגודה שיתופית בתחום המזון. בשנת 1942 החלה האגודה להפעיל חנויות מכולת שכונתיות, המהוות את הבסיס ההיסטורי לפעילות הרשת. בתחילת דרכה מנתה האגודה 20 חברים. בשנת 1949 מוזגו מספר אגודות שתופית בירושלים לאגודה אחת.
ב-1 בספטמבר 1947 נפתחה חנות הכלבו הראשונה של המשביר לצרכן, בשותפות עם קו-אופ ירושלים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 פתחה האגודה סניפי "סופרמרקט" מודרניים, וסגרה בהדרגה את הצרכניות השכונתיות הקטנות שהפעילה. בשנת 1977 הפעילה האגודה 14 מרכולים בירושלים, אחד במבשרת ציון ואחד בבית שמש.
בשנת 1992 הקימה האגודה חברה בע"מ (קואופ ירושלים - רשת סופרמרקטים 1992 בע"מ) בבעלותה המלאה ופעילות רשת הסופרמרקטים עברה אליה. מטרת המהלך היה לגייס הון לצורך התרחבות, באמצעות הנפקה בבורסה או באמצעות משקיע חיצוני. בשנת 1993 הודיעה שתבצע הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הדבר לא יצא לפועל. באותה שנה גם פתחה את סניף הדגל שלה בקניון מלחה, בשיתוף קו אופ הריבוע הכחול.
בשנת 2003 ניהלה קו-אופ ירושלים משא ומתן עם רמי לוי לרכישת רשת שיווק השקמה שבבעלותו. רמי לוי דרש 10 מיליון שקל בעבור הרשת, שהפעילה אז 4 סניפים בירושלים, אך קו-אופ ביקשה לשלם בעבורה 5 מיליון שקל בלבד.
בשנת 2005 רכשה קו-אופ ירושלים את רשת המרכולים הירושלמית ספיר שמנתה ארבעה סניפים, כך שמספר הסניפים הכולל של הרשת הגיע ל-20.
היסטוריה > הרחבת פעילות האגודה מחוץ לירושלים

בשנת 2004 הכריזה האגודה על תוכנית להרחיב פעילותה גם מחוץ לגבולות ירושלים. עם התפרסותה מחוץ לירושלים שינתה האגודה את שמה לקו-אופ ישראל.
באפריל 2005, החלה בהקמת סניף חדש בעיר מודיעין. ביולי 2005, רכשה האגודה את רשת המרכולים מטרו-מרקט, שמנתה 6 סניפים הפרוסים בין נתניה ואשדוד.
בינואר 2006, רכשה האגודה סניף סופרמרקט ביישוב אפרת. ביוני 2006, רכשה האגודה את רשת המרכולים ממן שפועלת באזור נתניה תמורת 50 מיליון שקל. ביולי 2006, פתחה שני סניפים חדשים ביבנה ובגבעתיים.
בשנת 2007, פתחה שלושה סניפים בתל אביב, ורכשה את רשת חנויות הנוחות התחנה הישראלית.
בנובמבר 2008, רכשה האגודה 6 מתוך 8 סניפי רשת סופר סטורי הפועלת בצפון הארץ.
ב-2012 החליטה הרשת למחוק את המותג "מיסטר זול", ואת מותג "כוכב הבית".
היסטוריה > הרחבת פעילות האגודה אל המרחב הכפרי

בשנת 2013, החלו תנועת המושבים ורשת קואופ ישראל במיזם לצירוף צרכניות ותיקות במושבים לרשת "קואופ-שופ בכפר". המיזם מאפשר לצרכניות בין השאר לנצל את כוח הקניה של רשת קואופ ישראל ולקבל מוצרים במחירים שיאפשרו להם להתחרות ברשתות השיווק הגדולות. נכון ל-2015, קואופ שופ בכפר מונה כ-160 חנויות.
היסטוריה > קריסת רשת קואופ

בסוף שנת 2018 קרסה הרשת עקב מצוקת מזומנים קשה שנבעה מניהול כושל . לרשת מונו נאמנים אשר פיטרו את המנכ"ל עופר פיינשטיין והיא הוצעה למכירה. בפברואר 2019 נמכרה קואופ לרשת "מחסני השוק".
באוקטובר 2020, הודיעה רשת "מחסני השוק" שתשנה את המותג "קו אופ", תסב את רשת החנויות קו אופ שרכשה ותמתג אותן מחדש תחת השם "מחסני השוק בשבילך", וכך נמחק מותג ה"קו-אופ" סופית מהחנויות הקמעונאיות בישראל.
תתי-רשתות ותחומי פעילות בעבר

בקואופ ישראל היו מאוגדים כ-15,000 חברים פעילים, וכ-1,300 עובדים, בכל חלקי הארץ משאר ישוב, לימן ונהריה בצפון דרך רמת מגשימים, קצרין ומעלה אדומים במזרח, נתיב העשרה ומבקיעים במערב ועד קדש ברנע ועידן בדרום. בכל חודש, לפי הערכות ביקרו בסניפי קואופ ישראל למעלה ממיליון לקוחות. מחזור המכירות של הרשת עמד בשיא על כמיליארד ש"ח בשנה, וקואופ ישראל הפעילה למעלה מ-210 נקודות מכירה בארבע תתי-רשתות שנפרסו בכל הארץ:
קואופ שופ – רשת מרכולים שכונתיים שמונה 42 נקודות מכירה.
קואופ שופ אקסטרה – רשת מרכולי דיסקאונט הפועלות בפאתי הערים. מונה 7 נקודות מכירה.
קואופ שופ בכפר – רשת מרכולים וחנויות בפריפריה ובמרחב הכפרי. ב-2015 מנתה כ-160 נקודות מכירה.
מוסדות האגודה

אספה - חברי האגודה מהווים את האספה הכללית של האגודה והגוף הבוחר של קואופ ישראל. אחת לארבע שנים נערכות בחירות כלליות בקרב חברי האגודה. בבחירות אלה נבחר הגוף המייצג הכללי ('הרשות המחוקקת' של האגודה), הנקרא 'מורשון'.
מורשון - מונה 66 חברים, המייצגים את חברי האגודה בין בחירות לבחירות. המורשון מאשר את הדו"חות הכספיים, ממנה מבקר חיצוני, מאשר תיקונים בתקנון האגודה ומכריע בסוגיות עקרוניות בפעילות האגודה. ישיבות המורשון נערכות אחת לשנה.
מזכירות - נבחרת על ידי המורשון, מהווה את הגוף הביצועי שמנהל את האגודה באופן שוטף.
קואופ ישראל ניהלה את פעילותה הקמעונאית בחלקה באופן ישיר ובחלקה באמצעות חברה בת בבעלותה המלאה, הנקראת 'קואופ ישראל רשת סופרמרקטים בע"מ'. חברי הדירקטוריון של החברה הם, ברובם המכריע, חברי המזכירות של האגודה.
קשרים בינלאומיים

קואופ ישראל הייתה חברה במספר ארגונים קואופרטיביים בינלאומיים:
ברית הקואופרציה העולמית (ICA international cooperative alliance)
ארגון הקואופרציה של אירופה – Coperatives Europe
ארגון הקואופרציות הצרכניות העולמי CCW, והאירופי EURO COOP.
במסגרת הפעילות הבינלאומית, קואופ ישראל ייצגה את מדינת ישראל במספר קבוצות עבודה אירופאיות אשר מהוות גורם משפיע על גופים מרכזיים דוגמת האיחוד האירופי. כמו כן קואופ ישראל פועלת לחיזוק הקשרים העסקיים עם הקואופרציות העולמיות, הכוללים שיתופי פעולה בתחומי היבוא והיצוא של סחורות ושירותים. בנוסף פועלת, על מנת למנוע חרם על ישראל וחיזוק היחסים הדיפלומטים.
קואופ ישראל הייתה חברה פעילה בארגון הקואופרציה העולמית, ואירחה בארץ, בשנת 2013 את ביקורה של נשיאת הארגון, הדיים פאולין גרין.
ראו גם

קו-אופ צפון
הערות שוליים

1 2 3  מרדכי בסוק, הסופרמרקטים הגדולים של ירושלים, דבר, 12 במאי 1977
↑  ירושלים נפתח המשביר לצרכן, דבר, 2 בספטמבר 1947
↑  רוני חסיד, קואופ ירושלים תגייס הון בבורסה או על־ידי משקיע זר, חדשות, 20 בדצמבר 1992
↑  עירן סולומן, קואופ ירושלים תונפק לראשונה בנובמבר, חדשות, 13 בספטמבר 1993
↑  רונית מורגנשטרן, 90% משטח קניון ירושלים של עזריאלי כבר הושכר, שלושה חודשים לפני פתיחתו, חדשות, 20 בדצמבר 1992
↑  גל ניסים, ‏קו-אופ י-ם במו"מ לרכישת שיווק השקמה, באתר גלובס, 27 בפברואר 2003
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏קו-אופ ירושלים רוכשת את רשת הסופרמרקטים ספיר, באתר גלובס, 9 בינואר 2005
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏קו אופ ירושלים במו"מ להקמת סניף ראשון מחוץ לירושלים, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2002
סיון קלינגבייל, קו-אופ ירושלים מתכננת לצאת מהבירה - לדרום ולשפלה, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2004
↑  סיון קלינגבייל, למנכ"ל קו אופ ירושלים יש תוכניות גדולות: להגיע למחזור של מיליארד שקל ולפריסה בין באר שבע לחיפה, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2005
↑  גיא ימין, ‏מודיעין: קו-אופ ירושלים שכרה 1,400 מ"ר בשכונת קייזר ב-13.5 דולר למ"ר, באתר גלובס, 17 באפריל 2005
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏רשת קו אופ ירושלים השלימה את רכישת רשת הסופרמרקטים מטרו-מרקט, באתר גלובס, 17 ביולי 2005
סיון קלינגבייל, הממונה על ההגבלים העסקיים אישר את המיזוג בין קו אופ ירושלים למטרו מרקט, באתר TheMarker‏, 4 באוגוסט 2005
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏קו-אופ ירושלים רכשה סניף מקומי ביישוב אפרת, באתר גלובס, 2 בינואר 2006
↑  גלי ברגר, קו אופ ישראל רכשה את רשת המרכולים הפרטית ממן תמורת 50 מיליון שקל, באתר הארץ, 8 ביוני 2007
↑  הדס מנור, ‏קו-אופ ישראל חונכת שני סניפים חדשים באזור המרכז, באתר גלובס, 9 ביולי 2006
↑  הדס מנור, ‏קו אופ ישראל תפתח 3 סניפים בת"א בכ-10 מיליון שקל, באתר גלובס, 8 בינואר 2007
↑  הארץ, קו-אופ ישראל רכשה את רשת חנויות הנוחות התחנה הישראלית, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2007
↑  אילנית חיות, ‏קו-אופ ישראל רוכשת את רשת סופר סטורי תמורת 10 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2008
↑  אילנית חיות, ‏קו-אופ ישראל מוחקת את המותג "מיסטר זול", באתר גלובס, 26 בפברואר 2012
↑  הצרכניות הוותיקות במושבים עוברות מהפך, באתר פורטל חקלאות טבע וסביבה
↑   ערן אזרן, קריסת קואופ שופ: "הם שרפו מזומנים כל חודש - עד שזה התפוצץ", באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2018
 אפרת נוימן, טלי חרותי-סובר, גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, הדר קנה, ההסתבכות של רשת קואופ: "הם קנו מוצרים בכל מחיר והזיקו לתחרות", באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2018
↑   הדר קנה, נאמני קואופ פיטרו את המנכ"ל עופר פיינשטיין, באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2018
↑  שני מוזס, ‏מחסני השוק מובילה את התחרות לרכישת הקואופ: משפרת הצעתה ל-120.5 מ' ש', באתר גלובס, 20 בפברואר 2019
↑  שני מוזס, ‏מחסני השוק בדרך למחוק את המותג קו אופ ומשקיעה 90 מיליון שקל, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2020
↑  Search the Alliance's member directory | ICA: International Co-operative Alliance, ica.coop
↑  Member list, www.eurocoop.org (ארכיון)
↑  גלובס Dun’s 100 - קו אופ ישראל, באתר duns100.globes.co.il (ארכיון)
↑  מיכל גלנטי, ‏השיחה, באתר גלובס, 3 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363514705171  VIAF: 81151431589656301717   WorldCat (עם VIAF): 81151431589656301717 
הלוגו של החנויות השונות "קואופשופ"
סניף סגור של קואופ-שופ בירושלים, אפריל 2019
טיסה 203 של אוויאנקה

| --- | --- |

מטוס של חברת אוויאנקה מסוג בואינג 727-100, דומה לזה שהתפוצץ
 תאריך:  27 בנובמבר 1989 
 מיקום:  בוגוטה 
 גורם:  פצצה על סיפון המטוס
 קואורדינטות:  4°33′30″N 74°15′45″W﻿ / ﻿4.5583333333333°N 74.2625°W﻿ / 4.5583333333333; -74.2625
 הרוגים:  107 
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 727
 מספר זנב:  HK-1803
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו, בוגוטה, קולומביה
 יעד:  נמל התעופה הבינלאומי אלפונסו בונייה אראגון, קאלי, קולומביה
 מפעיל:  אוויאנקה
 נוסעים:  101
 אנשי צוות:  6
 הרוגים:  110 (כולל 3 על הקרקע)
 ניצולים:  0
  (למפת קולומביה מוגדלת) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט טיסה 203 של אוויאנקה (למפת קולומביה רגילה) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט טיסה 203 של אוויאנקה (למפת קונדינמרקה רגילה) בוגוטה סואצ'ה פוסגסוגה חירארדוט אובטה גואדואס טולימה וי. מטה סנטנדר בויאקה אנטי. קלדסטיסה 203 של אוויאנקה (למפת קונדינמרקה מוגדלת) בוגוטה סואצ'ה פוסגסוגה חירארדוט אובטה גואדואס טולימה וילה מטה סנטנדר בויאקה אנטיוקיה קלדסטיסה 203 של אוויאנקה 
 
טיסה 203 של אוויאנקה הייתה טיסת נוסעים מקומית בקולומביה מנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו בבוגוטה לנמל התעופה הבינלאומי אלפונסו בונייה אראגון בקאלי. ב-27 בנובמבר 1989 המטוס התפוצץ עקב פצצה שהוטמנה בו.
המטוס המריא מעיר הבירה הקולומביאנית בוגוטה במסלול לסנטיאגו דה קאלי. הוא היה באוויר במשך חמש דקות וטס במהירות של 794 קמ"ש, כאשר מטען חבלה התפוצץ על סיפונו מעל העיר סואצ'ה.
הטיסה

המטוס שנרכש מחברת "פאן אם", היה מדגם בואינג 727-21 עם מספר רישום HK-1803. הוא המריא כמתוכנן ב-7:13 בבוקר, חמש דקות לאחר מכן, מטען שהונח ליד מכל הדלק התפוצץ בגובה 13,000 רגל. הפיצוץ קרע את המטוס לגזרים: אזור האף הופרד מהחלק האחורי, אשר ירד בלהבות. כל 107 האנשים על המטוס נהרגו, כמו גם שלושה אנשים על הקרקע שנהרגו משברי המטוס הנופלים. על פי התחקירים, אדם לבוש חליפה הביא את הפצצה במזוודה.[דרוש מקור]
לאחר האירוע

פיצוץ טיסה 203 הייתה הפשיעה הפלילית הקטלנית ביותר בעשרות שנות אלימות בקולומביה. פבלו אסקובר מנהיג קרטל הסמים מדיין תכנן את הפיגוע, בתקווה שיצליח להרוג את המועמד לנשיאות קולומביה ב-1990 ססאר גוויריה. עם זאת, גוויריה לא היה על המטוס, והפך לנשיא קולומביה. שני אמריקאים היו בין המתים, מה שגרם לממשל בוש להתחיל פעילות תמיכה מודיעינית במטרה למצוא את אסקובר.
דנדני מוניוס מוסקרה, המתנקש הראשי של קרטל מדיין, הורשע בפיגוע בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית, ונידון לעשרה מאסרי עולם.
התפתחויות

ב-28 בנובמבר 2016, העיתון הקולומביאני העיתון El Espectador החל לפרסם תחקירים בהיקף של 8 פרקים, בנוגע לטיסה 203. נטען כי הפיצוץ נגרם על ידי תקלה במשאבת הדלק בתוך המכל, תקלה אשר דווחה מספר פעמים בעבר.
הערות שוליים

↑   Testigo Directo "Vuelo 1803, 20 años después" Rafael Poveda Televisión Parte 3, סרטון  באתר יוטיוב
1 2  Bowden, Mark, 1951- author., Killing Pablo : the hunt for the world's greatest outlaw, עמ' 80-81, ISBN 978-0-8021-2773-0
↑  [www.semana.com/nacion/articulo/objetivo-gaviria/25450-3 OBJETIVO: GAVIRIA], semana.com, ‏1995-08-05
↑  Alan Prendergast, The Hit Man Nobody Knows, Westword, ‏2001-05-17
↑  Avianca 203, la historia que nunca nos contaron, www.elespectador.com (בספרדית)
↑  Avianca 203, la historia que nunca nos contaron, www.elespectador.com (בספרדית)
נהר קרוטון

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפך:  הדסון 
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 
 אגן הניקוז של נהר קרוטון, המשתרע על שטח בן 971 קמ"ר
 
נהר קרוטון (באנגלית: Croton River) הוא נהר בדרום מדינת ניו יורק עם שלושה יובלים עיקריים (ראו במפה משמאל): היובל המערבי(אנ'), היובל התיכון(אנ') והיובל המזרחי(אנ'). מי הנהר, שהם חלק ממערכת הובלת המים לעיר ניו יורק, מצטרפים למערכת במורד הזרם ממאגר מפלי קרוטון(אנ'). יחד עם מאגרי המים המקושרים אליהם, מייצגים מי הנהר את הקטע הצפוני של מערכת המים של העיר ניו יורק - היא אגן הניקוז של נהר קרוטון(אנ').
היובלים התיכון והמערבי של נהר הקרוטון נפגשים מדרום למאגר מפלי קרוטון (מסומן במפה) עם היובל המזרחי, ויוצרים את נהר קרוטון עצמו. הנהר, יחד עם יובלו, נהר מוסקוט(אנ'), מתנקזים אל מאגר מוסקוט(אנ'), ולאחר מכן מתנקז הנהר למאגר קרוטון החדש(אנ') (מסומן במפה), המזין את אמת המים קרוטון החדשה(אנ'), המספקת מים לעיר ניו יורק. עודפי מים עוזבים את הנהר בסכר ניו קרוטון (לא מסומן במפה - ראו ביאור אודות המיקום), ונשפכים לנהר ההדסון בעיירה קרוטון און הדסון, ניו יורק(אנ'), בקרוטון פוינט(אנ'), כ-50 ק"מ צפונית לעיר ניו יורק. אגן הניקוז של הנהר משתרע על פני 971 קמ"ר.
תחריט משנת 1887 שהופיע בכתב העת סיינטיפיק אמריקן. מבט דרומה מצפון לנהר קרוטון. אמת המים החדשה מסומנת בקו עבה ורצוף, והעתיקה מסומנת בקו מקווקו (אין מיפוי חופשי עדכני יותר).