stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחתות מסדרה 45

| --- | --- |
 אה"מ דרגון (D35)
אה"מ דרגון (D35)
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 סדרה קודמת:  המשחתות מסדרה 42 (אנ')
 סדרה עוקבת:  אין
 אוניות בסדרה:  6
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  BAE Systems Maritime – Naval Ships 
 הושקה:  1 בפברואר 2006
 תקופת הפעילות:  23 ביולי 2009 – הווה (15 שנים)
 מידות
 אורך:  152.4 מטר
 רוחב:  7.4 מטר
 שוקע:  21.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  כ-32 קשר (59 קמ"ש)
 טווח שיוט:  כ-7,000 מיילים ימיים (13,000 ק"מ) במהירות 18 קשר (33 קמ"ש)
 הנעה:  2 טורבינות גז WR-21 רולס-רויס ‏21.5 מגוואט (28,000 כ"ס) כל אחת 2 מנועי דיזל Wärtsilä שני מגוואט (2,700 כ"ס) כל אחד
 אמצעי לחימה
 חימוש:  טילי ים-אוויר:  מערכת ההגנה האווירית "צפע ים" עם עד 48 טילי אסטר 15 ו-30 (טווח עד 120 ק"מ)  טילי ים-ים:  2 x משגרי הרפון (8 טילים סה"כ)  תותחים:  1 × תותח ימי 4.5 אינץ' (BAE)  2 × תותח אורליקון 30 מ"מ  2 × תותח פלנקס  2 × M134 מיניגאן  6 × מקלעים לשימוש כללי 
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"מי פיקוח אוויר SAMPSON ו-S1850M  3 × מכ"מים (E/F Band ו-I Band)  מערכת ניווט אוויר (AHRS)  מערכת בקרת אש אלקטרו-אופטית (EOGCS)  מערכת ניתור מכ"מים  סונאר EDO MFS-7000
 מסוקים:  2 × AW159 ויילדקט או 1 × AW101 מרלין
 
סדרת המשחתות סוג 45 (באנגלית: Type 45 Destroyer, מכונה גם סדרת דארינג; Daring או D) היא סדרה של שש משחתות שנבנו עבור הצי המלכותי הבריטי.
סדרת המשחתות מיועדת בעיקר ללוחמה נגד מטוסים וטילים, ונועדה להחליף את המשחתות מסדרה 42 (אנ') המיושנת. עלות כל משחתת כמיליארד וחמישים מיליון לירות שטרלינג והיא כוללת כיום שש משחתות המשרתות בצי פני הים של הצי המלכותי בתור כוח המשחתות של הצי המלכותי ומרכיב חשוב ביכולת התקיפה הימית העיקריים של הצי.
מבנה

המשחתות פותחו והורכבו על ידי חברת BAE סיסטמס מ"בלוקים" טרומיים שנבנו במספנות שונות. הסוג 45 עוצב באופן שמקטין מאוד את חתימת המכ"ם של המשחתות, כאשר מעט מאוד ציוד נמצא חשוף מחוץ למבנה האוניות. משחתות אלו יוצאות דופן בצי המלכותי גם בכך שעוצבו כדי לאפשר יותר גמישות בשירות של נשים וגברים יחד.
המשחתות כוללות את מערכת ההגנה האווירית PAAMAS (הנקראת בשירות בריטי "צפע ים"), זו מורכבת ממערכות המכ"ם SAMPSON (אנ') ומערכת S1850M המסוגלות לזהות מאות מטרות אוויריות בטווח של עד 400 ק"מ. מבחינת תקיפת מטרות אוויריות, כוללות המשחתות את מערכת השיגור האנכי "סילבר" עם עד 48 טילי אסטר 15 (טווח 1.7 - 30 ק"מ) ואסטר 30 (טווח 3 - 120 ק"מ). בנוסף, המשחתות כוללות שני מערכות שיגור טילי ים-ים הרפון (כל מערכת שיגור עם ארבעה טילים) כנגד מטרות ימיות. חימוש נוסף המותקן על המשחתות כולל תותח ימי 4.5 אינץ' (קוטר 113 מ"מ) סימן 8 תוצרץ BAE עם טווח של 27.5 ק"מ, זוג תותחים אוטומטים נגד מטוסים "אורליקון" 30 מ"מ, זוג מערכות הגנה פלנקס, זוג מקלעי M134 מיניגאן ושישה מקלעי מאג.
בירכתי הספינות ישנו מנחת למסוק ימי עם תא פנימי לאחסון כלי הטיס, הן מסוגלות לשאת מסוק אחד מסוג AW101 "מרלין" (מסוק רב-תכליתי\לוחמה נגד צוללות), או זוג מסוקי AW159 "ויילדקט" (סיור\לוחמה ימית\חילוץ והצלה). מסוקים אלו מגבירים משמעותית את הגמישות של המשחתות לביצוע מגוון משימות, בנוסף הם מגבירים את יכולות התקיפה והסיור הימי של המשחתות באופן ניכר. המנחת עצמו מסוגל לשמש גם מסוק בואינג CH-47 צ'ינוק לפי הצורך.
אוניות הסדרה

הסדרה כוללת כיום שש משחתות שהורכבו בין השנים 2003–2010 והוכנסו לשירות בהדרגה החל מיולי 2009 ועד קליטת האחרונה שבהן בספטמבר 2013.
| שם | באנגלית | ציון הצי | הושקה | הוכנסה לשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אה"מ דארינג | HMS Daring‏ | D32‏ | 1 בפברואר 2006‏ | 23 ביולי 2009‏ | הספינה הראשונה ועל שמה קרויה הסדרה |
| אה"מ דונטלס | HMS Dauntless‏ | D33‏ | 23 בינואר 2007‏ | 3 ביולי 2010‏ | בשירות פעיל |
| אה"מ דיימונד | HMS Diamond‏ | D34‏ | 27 בנובמבר 2007‏ | 6 במאי 2011‏ | לוקחת חלק במבצע שומר השגשוג |
| אה"מ דרגון | HMS Dragon‏ | D35‏ | 117 בנובמבר 2008‏ | 20 באפריל 2012‏ | בשירות פעיל |
| אה"מ דפנדר | HMS Defender‏ | D36‏ | 21 באוקטובר 2009‏ | 21 במרץ 2013‏ | בשירות פעיל |
| אה"מ דנקן | HMS Duncan‏ | D37‏ | 11 באוקטובר 2010‏ | 26 בספטמבר 2013‏ | בשירות פעיל |

אה"מ דארינג (D32)
אה"מ דונטלס (D33)
אה"מ דיימונד (D34)
אה"מ דפנדר (D36)
אה"מ דנקן (D37)
ראו גם

המשחתות מסדרת ארלי ברק
המשחתות מסדרת זומוואלט
המשחתות מסדרה 55
הפועל כפר מנחם

| --- | --- |

הפועל כפר-מנחם
 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1961
 היכל:  כפר מנחם
 מאמן:  אריה גרשוביץ
 תארים
 מספר אליפויות:  נשים 5
 מספר גביעים:  נשים 5
הפועל כפר-מנחם הוא מועדון "כדוריד" מקיבוץ כפר מנחם, שהשתתף בעבר בין היתר בליגה הלאומית לנשים.
הקבוצה הוקמה בשנת 1961 והייתה פעילה בעבר משנות ה-60 ועד לשנות ה-80 המוקדמות. למועדון היה מחלקת נוער, גברים ונשים.
היא הקבוצה הראשונה שזכתה בגביע המדינה בכדוריד נשים שהתקיים לראשונה בעונת 1960/1961 ואף זכתה ב-4 גביעים רצופים נוספים לאחר מכן, וגם הקבוצה הראשונה שזכתה באליפות הליגה הלאומית לכדוריד נשים שהתקיים לראשונה בעונת 1962/1963 והוסיפה עוד 4 אליפויות רצופות לאחר מכן.
סך הכל לקבוצה יש חמש זכיות באליפויות בליגה הראשונה לנשים (בעונות: 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967) וחמישה גביעי מדינה לכדוריד נשים (בעונות: 1960/1961, 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966), כאשר 4 מתוכם הן דאבלים.
במלחמת יום כיפור ספגה הקבוצה אבדות בדמות מספר שחקנים ואנשי הנהלה, והצליחה לשרוד עד 1980, אז בעקבות אבדות נוספות התפרקה. אולם המשיכה לקיים חוגים וקבוצות נוער ונערים בקיבוץ.
בשנת 2014 הוקמה קבוצת הבוגרים מחדש וכיום לקבוצה מחלקת נוער ענפה וקבוצת גברים המתמודדת בליגה ארצית דרום בכדוריד.
ראו גם

קיבוץ כפר מנחם
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏לזכר הנופלים: הפועל כפר מנחם הוקמה מחדש, באתר ONE‏, 3 באוקטובר 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפועל כפר כנא

הסמל האלטרנטיבי של המועדון
הפועל כפר כנא היא קבוצת כדורגל ישראלית מכפר כנא המשחקת בליגה א' צפון.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בתחילת שנות ה-70 והחלה את דרכה בליגה ד' מחוז נצרת. בתום עונת 1976/1977 העפילה לליגה ג' מחוז חיפה, שם שיחקה 13 עונות, עד תום עונת 1989/1990 בה עלתה לליגה ב' צפון. לאחר ארבע עונות, בסיום עונת 1993/1994, העפילה לליגה א' צפון. שתי עונות לאחר מכן קבעה הקבוצה את הישג השיא שלה כשבעונת 1995/1996 סיימה במקום השני בליגה א' צפון וכמעט עלתה לליגה הארצית. הקבוצה שיחקה בליגה א' 19 עונות רצופות, עד עונת 2012/2013, בה סיימה במקום האחרון ושבה לליגה ב' צפון
בעונת 2013/2014 סיימה עם מספר נקודות זהה למוליכה בליגה ב' צפון, איחוד בני מג'דל כרום. במשחק הכרעה שנערך בין השתיים, בתום 120 הדקות הייתה התוצאה 1:1, וכפר כנא הפסידה בבעיטות עונשין מ־11 מטרים בתוצאה 3:4. בעקבות כך התמודדה הקבוצה במשחקי הפלייאוף אך הפסידה 4:1 להפועל שפרעם ונשארה בליגה ב'.
בעונת 2014/2015 סיימה במקום הראשון בליגה ב' צפון וחזרה לליגה א'.
הערות שוליים

↑  אחרי 19 שנים, אתר דאבל-פס, 6 במאי 2013
↑  בתום דרמה גדולה: מג'ד אל כרום עלתה לליגה א', אתר דאבל-פס, 30 באפריל 2014
הר סומגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,247 מ' 
 מדינה:  הפיליפינים 
 מיקום:  הפיליפיניםהפיליפינים
 רכס הרים:  Central Mindanao Cordillera
 קואורדינטות:  8°39′00″N 125°02′00″E﻿ / ﻿8.65000°N 125.03333°E﻿ / 8.65000; 125.03333
 Location within the Philippines
 
הר סומגאיה הוא הר בקטע הצפוני של מינדנאו בפיליפינים. ההר נמצא בשטח השיפוט של עיריית קלווריה. הוא ניצב בגובה של כ2,248 מטרים (7,375 רגל).
ההר הוא חלק ממרכז מינדנאו קורדילרה המשתרע מקמיגוין בצפון לסרנגאני בדרום. ההר התפרסם במהלך התרסקות טיסה 387 על ההר בשנת 1998, אחת מאירועי התעופה הקטלניים ביותר בפיליפינים.
הרדיו הבין-לאומי של סין

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 בעלות:  חברת המדיה של סין
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  עולמי
 www.cri.cn
 
הרדיו הבין-לאומי של סין (אנגלית: China Radio International - CRI, מנדרינית תקנית: 中国国际广播电台), היא תחנת רדיו, גוף תעמולה וחברת תקשורת ממשלתית של הרפובליקה העממית של סין, הממוקמת במערב העיר בייג'ינג. כאשר נוסדה החברה בדצמבר 1941 היא נקראה "רדיו פקינג", ובהמשך "רדיו בייג'ינג". זוהי אחת מתחנות הרדיו הפוריות בעולם, מאחר שהיא משדרת 1,520 שעות שידור בכל יום, ב-61 שפות שונות. CRI מפעילה כ-30 לשכות מחוץ לסין, בין היתר גם בעברית בישראל. בנוסף לשידורי הרדיו, מפעילה החברה אתרי אינטרנט במספר שפות, בהן עברית, וכן עמודים בפייסבוק וביוטיוב.
משימתו של הרדיו הבין-לאומי של סין היא קידום הידידות בין העם הסיני לבין הציבור הרחב בכל העולם. תוכניות הרדיו של CRI ואתרי האינטרנט שלה כוללים חדשות, פוליטיקה, כלכלה, מדע וטכנולוגיה, בידור, חברה ותרבות, טיולים ואוכל, וכן מידע אנציקלופדי על סין ומידע שימושי למבקרים בה.
כתחנת רדיו בבעלות ממשלתית, CRI מחויבת לעמדת הממשלה בנושאים שונים, כגון מעמדה הפוליטי של טאיוואן כחלק בלתי-נפרד מהרפובליקה העממית של סין.
ל-CRI יש את מערך שידורי החוץ המקיף ביותר ביבשת אסיה ומהגדולים בעולם, עם למעלה מ-50 משדרים לגלים קצרים בעלי יכולת לכסות את רוב כדור הארץ. בנוסף, ניתן לשמוע את שידורי CRI גם בשידורי AM.
היסטוריה

שידורי הרדיו הראשונים בסין התקיימו כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. עם זאת, ברוב משקי הבית בסין, ובעולם, לא היו עדיין מכשירי רדיו. בשנות ה-30, בהן כבר היו בסין כמה תחנות מסחריות, עדיין היה השימוש העיקרי בשידורי הרדיו לצרכים פוליטיים, ולעיתים קרובות ברמה מקומית ולא ארצית.
שידורי הניסיון הראשונים של הרדיו מטעם המפלגה הקומוניסטית הסינית עלו לאוויר בחודש מרץ 1940, ובכך הקדימו בשנתיים את תחנת השידור האמריקאית המקבילה, קול אמריקה. המשדר הובא ממוסקבה, בה כבר הייתה יכולת טכנולוגית מתאימה. עם זאת, רק מסוף 1945, לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה ניתן היה לבנות בשטח בסיס טכנולוגי שיאפשר פרישת השידורים לאזור גאוגרפי גדול יותר, והתוכניות מטעם המפלגה הקומוניסטית של סין הפכו לקבועות ורשמיות, עם שידורים של חדשות, הודעות רשמיות, אמנות ותוכניות ספרותיות.
ב-21 במרץ 2018, נוצרה צ'יינה מדיה גרופ, הקבוצה משמשת ארגון-על של מוסדות תקשורת ממשלתיים, על ידי מיזוג של שלושת הענקים בתחום: CCTV, רדיו סין הלאומי, ורדיו סין הבינלאומי.
המחלקה לעברית

אחת מהמחלקות בחברה היא המחלקה לעברית. המחלקה מפעילה אתר אינטרנט בעברית, המספק תכנים שונים על סין. נכון ליוני 2021, עמוד הפייסבוק של הגרסה העברית עומד על כ-76,000 עוקבים. למחלקה שיתוף פעולה עם תוכניות טלוויזיה ישראליות כגון "הצינור", שבמסגרתו משודרים קטעים בנושא תרבות סין וחיי היומיום, בדרך כלל בהקשר היתולי או בידורי.
המחלקה העברית מנוהלת על ידי סיני שאינו דובר עברית. סגנו הוא סיני דובר עברית בשם שִי שְיָאוׂצִ'י (Xī Xiàoqí בפין-יין), הידוע בכינוי "איציק הסיני", שלמד עברית באוניברסיטת סין לתקשורת בבייג'ינג ולאחר מכן באוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתו הוא עונה לשאלות של גולשים ישראלים בסרטונים קצרים בעברית. במאמר שפורסם מטעם מרכז בגין-סאדאת עולה הצורך בגישה ביקורתית של המסרים מטעם "איציק הסיני", בהיותם חלק משידורי התעמולה של סין.
הערות שוליים

↑  中共中央印发《深化党和国家机构改革方案》 (בChinese (China)). NetEase. Xinhua News Agency. 21 במרץ 2018. אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2018. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   השאלה הנשאלת ביותר בזמן המגיפה: מאיפה העברית שלך איציק?, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 15:45)
↑  Roie Yellinek, The Chinese Penetration of Israeli Media, Begin-Sadat Center for Strategic Studies, ‏2020-02-21 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb162615602 (data)  CiNii: DA10912164  GND: 1034403184  ISNI: 0000 0004 1791 591X  LCCN: n83133810  SUDOC: 150410727  VIAF: 137244121   WorldCat (עם VIAF): 137244121
הרוג את יקיריך

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  ג'ון קרוקידש
 הופק בידי:  מיצ'אל בנרויאה רוס גנגוזה כריסטין בצ'ון רנדי מניס מאטהו ווס קמפבל ג'ון ולס ג'יירד גולדמן
 תסריט:  ג'ון קרוקידש ואוסטין בון
 עריכה:  בריאן א. קת'ס
 שחקנים ראשיים:  דניאל רדקליף אליזבת אולסן
 מוזיקה:  ניקו מוהלי
 צילום:  ריד מורנו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Killer Films Benaroya Pictures
 חברה מפיצה:  Sony Pictures Classics, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בינואר 2014 
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט מתח, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 הכנסות:  $1,686,065
 הכנסות באתר מוג'ו:   killyourdarlings
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרוג את יקיריך (באנגלית: Kill Your Darlings) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2013, אשר בוים על ידי ג'ון קרוקידש.
תקציר העלילה

אלן גינסברג, מי שעתיד להפוך לאחד המשוררים החשובים במאה ה-20, לומד באוניברסיטת קולומביה. לוסיאן קאר (דין דיהן), סטודנט ממשפחה עשירה בעל מזג מרדני וחתרני מתאהב בסגנון הכתיבה שלו. השניים מבלים שעות יחד, משוחחים על שירה ופרוזה, מה שמוביל את העניין המשותף באומנות גם להתאהבות. הם חוברים לשני סופרים צעירים נוספים, ויליאם ס. בורוז וג'ק קרואק, שביחד השתייכו ל"דור הביט" שהתעניינו בפילוסופיה ובספרות. חברי הקבוצה נהגו להשתמש בסמים, לנהל חיי מין חופשיים ואף לעסוק בפשע. השייכות לקבוצה בעלת האופי המיני המתירני הקלה על גינסברג לקבל את נטייתו ההומוסקסואלית ולנהל כמה רומנים מזדמנים. דייוויד קראמר (מייקל סי הול), מורה לאנגלית, מאהבו לשעבר של קאר, צץ בחייהם כדי להחזיר את הצעיר המרדן לזרועותיו. כאשר גופתו נמצאת, קרואק, בורוז וקאר חשודים ברצח ומאותו רגע חייהם משתנים. הסרט בוחן מחדש את מקרה הרצח והקשר שלו למשוררים והסופרים האמריקאיים הגדולים של התקופה - אלן גינסברג, ויליאם ס. בורוז וג'ק קרואק.
צוות השחקנים

| שם הדמות | שחקן/ית |
| --- | --- |
אלן גינסברג: דניאל רדקליף
אידי פרקר: אליזבת אולסן
לוסיאן קאר: דיין דיהן
דייוויד קמרר: מייקל סי הול
ויליאם ס. בורוז: בן פוסטר
נעמי גינסברג: ג'ניפר ג'ייסון לי
לואי גינסברג: דייוויד קרוס
ג'ק קרואק: ג'ק יוסטון
גוונדלין: ארין דארק
מריאן קאר: קירה סדג'וויק
הדקאן: דייוויד ראסשה
פרופסור סטיב: ג'ון קולום
פיתוח

בשנת 2008, בעוד דניאל רדקליף הופיע על הבמה במחזה "אקווס", הוא נבחן לדמותו של אלן גינסברג והתקבל. ג'ון קרוקידש נתן לדניאל שהות זמן על מנת לסיים לצלם את שני סרטי הארי פוטר האחרונים. באותו פרק זמן, ג'ון קרוקידש עשה אודישנים נוספים לתפקידו של אלן גינסברג, אך ללא הצלחה. בין אלו שנבחנו ניתן למצוא את כריס אוונס ובן אייזנברג. זמן קצר לאחר שקיבל מימון לעשיית הסרט. קרוקידש הציע שוב לרדקליף את תפקידו בחזרה, וקיבל תשובה חיובית מצד רדקליף.
הערות שוליים

↑  מילה קוניס? כולם מצפים לאשטון קוצ'ר
הרדוק

ערך זה עוסק בעיר קטנה במחוז ויטבסק בבלארוס. אם התכוונתם לכפר במחוז מינסק, ראו .
הרדוק (בבלארוסית: Гарадок; ברוסית: Городок, גורודוק) היא עיר קטנה במחוז ויטבסק שבצפון מזרח בלארוס, כ-29 ק"מ מצפון לוויטבסק. העיר ממוקמת על גדות נהר הגורוז'אנקה, ונמצאת על קו רכבת בין נוול לויטבסק. עד השואה התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

נהוג לציין כי האזכור הראשון של הרדוק מופיע ב"כתבי איפטי" (Hypatian Codex) כחלק מתיאור מסע צבאי שערך נסיך קייב מסטיסלב וולדימירוביץ', והוא מתוארך לשנת 1128. בימי הביניים נשלטה העיר על ידי נסיכות פולוצק תחילה, ולאחר מכן על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא - במפתו של טומאש משקובסקי (1613) מופיע הרדוק כישוב הנמצא בפרובינציית וויטבסק. לאחר חלוקת פולין הראשונה בסוף המאה ה-18, עברה הרדוק לשליטת האימפריה הרוסית, ולאחר מספר שנים זכתה לסטטוס של מרכז אוּייזד (נפה) - תחילה במחוז פולוצק, לאחר מכן, במחוז בלארוס, וב-1802 - במחוז ויטבסק. בחצי השני של המאה ה-19, התפתחה העיר סביב הכביש המהיר בין ויטבסק לסנקט-פטרסבורג, התפתחות שהואצה עם חיבורה לקו מסילת הברזל ב-1904.
לאחר המהפכה הקומוניסטית, הפכה העיר ב-1919 חלק מהרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, וב-1924 קיבלה סטטוס של מרכז ראָיון (נפה) על שמה, כחלק ממחוז וויטבסק.
יהדות הרדוק

ניתן להעריך כי קהילה יהודית התקיימה בהרדוק לפחות מתחילת המאה ה-19 - כך למשל מרשימת בעלי הבתים של יהודי הרדוק מ-1869 אפשר ללמוד כי חלק מהבתים היו נכון לכתיבת הרשימה בבעלות יהודית מעל 70 שנה. ממקורות סטטיסטיים רשמיים ניתן ללמוד כי מניינם של היהודים בהרדוק במאה ה-19 (לא כולל את תושבי האוּייזד) היה:
1825 - 1291 יהודים.
1855 -2000 יהודים מתוך סך 3500 תושבי העיר.
1864 - 2408 יהודים מתוך סך 4173 תושבי העיר.
1884 - 2710 יהודים מתוך סך 5475 תושבי העיר.
1897 - 3411 מתוך סך 5023 תושבי הרדוק.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בהרדוק כ-3,400 יהודים, רוב תושביה. בעיר פועלים מספר בתי כנסת, ושני בתי ספר עבריים.
עם עליית הבולשביקים לשלטון, התחילה שקיעתם של חיי התרבות היהודית בהרדוק - בהדרגה נסגרו בתי הכנסת ומוסדות הלימוד, כאשר בסוף שנות ה-30 נסגר בית הספר היהודי האחרון, וכן בסוף שנת 1938 העבירה הקהילה היהודית את בתי הכנסת האחרונים לרשות השלטונות. ערב מלחמת העולם ה-2, ב-1939, עמד מספרם של יהודי הרדוק על כ-1584, כאשר אליהם נוספו עם פרוץ המלחמה גם פליטים מפולין.
ב-9 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, כאשר רק חלק קטן מיהודי העיר הספיקו לעזוב טרם כיבושה. עד מהרה הוטלו על יהודים שנותרו תחת כיבוש נאצי גזירות שונות, כשהראשונה בהן הייתה נשיאת טלאי צהוב (לא בצורת מגן דוד, אלא עגול). לאחר מכן נשדד ונבזז רכושם של היהודים, כאשר אלה החלו מבתי יהודים עמידים יותר (ברחוב קרל מרקס למשל), וסופם בפוגרום שפגע בכל יהודי העיירה. הונהגו עבודות כפייה משפילות וחסרות תכלית - למשל היהודים חויבו לנכש בידיהם עשבים ברחובות העיר. בד בבד, החלו הגרמנים בהוצאות להורג המוניות. תחילה, כדי למנוע אפשרות של התנגדות יהודית נרצחו בכפר ברזובקה הסמוך גברים צעירים וחלק מהנשים הצעירות.
בסוף קיץ 1941, מספר שבועות בלבד לאחר נפילתה של העיר בידי הגרמנים, רוכזו כ-500 היהודים שנותרו בעיר בגטו, אשר הוקף בהמשך בגדר תיל, ואמנם הגטו גבל בנהר הגורוז'אנקה, מה שאפשר בריחה מהגטו. בגטו התקיימו תנאי צפיפות ורעב, שהפילו חללים רבים, ומעת לעת נרצחו קבוצות של עשרות יהודים ממנו. ב-14 באוקטובר 1941 נלקחו כל היהודים שנותרו בגטו (זקנים, נשים וטף) לוורובייבי גורי (Vorobyevy Gory) הסמוכה לעיר, ונרצחו שם. בזמן זה הועלו באש בתי הגטו.
הרדוק שוחררה ב-24 בדצמבר 1943, ולמושל הצבאי מונה אברהם בודמן, מפקד גדוד הצבא האדום אשר פרץ ראשון אל העיר. בודמן, יליד המולדובה שהשתקע בהמשך בעיירה, זכה לפגוש את המשפחות היהודיות שחזרו אל העיר לאחר שחרורה, סה"כ כ-400 איש. הקהילה הקטנה ששרדה את המלחמה ניהלה גם לאחריה חיי קהילה יהודית, בהנהגת גרעין של זקני העיר (אוסואצוב, בוגטיר, חזנוב, קוז'בניקוב ואחרים) שדאגו לשמר את המסורת - נחגגו חגי ישראל, נערכה בעיר שחיטה כשרה, קיימו את מצוות ברית המילה. לאחר המלחמה דאגו "הזקנים" לגדר את בית העלמין היהודי, ולא נערכה הקבורה בו ללא ברכתם. במהלך שנות ה-60 הוקמה על ידי יהודי העיירה אנדרטת זיכרון לזכר הנספים בשואה ליד ברזובקה, ובאמצע שנות ה-70, החליטה הקהילה בהנהגתו של אהרון אוסואצוב (שהיה לראש הקהילה הבלתי רשמי לאחר המלחמה) לשקם את אתרי הזיכרון לנספים ולאחר איסוף כסף בוצעו עבודות וביניהן בניית קשת בדרך אל אנדרטת הזיכרון בוורובייבי גורי.
הערות שוליים

↑  NIAB_LA_2502_1_197_047_till_077, Minsk state archive - NIAB, 1869
↑  NIAB_LA_1416_5_496_169b -
↑  Михаил Осипович Безкорнилович, Исторические сведения о примечательнейших местах в Белоруссии, 1855, עמ' 149
↑  А.М.Сементовский, 2, Памятная книжка Витебской губернии, 1864, עמ' 203
↑  А.М.Сементовский, Памятная книжка Витебской губернии, 1884, עמ' 165
↑  Первая всеобщая перепись населения Российской Империи 1897 г.
↑  ХРОНИКА ЗАКРЫТИЯ ГОРОДОКСКИХ СИНАГОГ
↑  Демоскоп Weekly - Приложение. Справочник статистических показателей., www.demoscope.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477344505171  LCCN: n84008193  NKC: ge1223553  VIAF: 140764443   WorldCat (עם VIAF): 140764443
הרוגם הארוך של מערב קנט

הרוגם הארוך של מערב קנט (באנגלית: West Kennet Long Barrow) הוא קבר או רוגם נאוליתי, השוכן על רכס קירטון בולט, בסמוך לגבעת סילברי, כ-2 קילומטרים דרומית לאייווברי במחוז וילטשייר באנגליה. האתר שייך לקרן המורשת האנגלית ומנוהל על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי. הרוגם הוא חלק מאתר המורשת העולמית סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים של ארגון אונסק"ו. האתר תואר במאה ה-17 על ידי האנטיקוואר והארכאולוג החובב ג'ון אוברי (John Aubrey‏; 1697-1626), ובמאה ה-18 על ידי הכומר והאנטיקוואר ויליאם סטקלי (William Stukeley‏; 1765-1687).
הארכאולוגים מסווגים אתר זה כרוגם ארוך המחולק לתאים ואחד מקברי סוורן-קוטסוולד. ברוגם יש מעבר שלאורכו שני זוגות של תאים מנוגדים והוא מסתיים בתא אחרון שכולם שימשו לקבורה. תאי הקבורה העשויים מאבן שוכנים בקצה המזרחי של רוגם. צורתו טרפזית ואורכו 100 מטרים, אחד הרגמים הארוכים ביותר בבריטניה. החומר לבניית הרוגם נלקח מהחפיר הרדוד המקיף את התלולית שבינתיים התמלא בקרקע. הכניסה בנויה מחצר קדמית חצי מעגלית עם חזית בנויה מלוחות אבני סארסן גדולות שהוצבו על מנת להסתיר את הכניסה. סקר גאופיזי שנערך ב-1992 גילה כי הרוגם נבנה בלפחות שני שלבים, דבר המסביר את צורתו. מעריכים כי נדרשו 15,700 שעות אדם על מנת לבנות את הרוגם.
בניית הרוגם הארוך של מערב קנט התבצעה סביב שנת 3,600 לפני הספירה, כ-400 שנים לפני השלב הראשון בהקמת סטונהנג', והוא היה בשימוש עד סביב שנת 2,500 לפני הספירה. התל ניזוק מחפירות חסרות הבחנה, אבל חפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 1859 ובשנים 1955–56 גילו לפחות 46 שלדים, שגילם נע מתינוקות ועד זקנים. העצמות הופרדו במפרקים כשחלק מהגולגולות והעצמות הארוכות חסרים. ההשערה היא שהעצמות נלקחו מהקברים מדי פעם לצורך תצוגה או שהועברו למקום אחר כאשר כל פעם הוזזו אבני החזית שחסמו את הכניסה והוחזרו אחר כך למקומם. תיארוך מחודש של העדויות העלה שכל 46 האנשים ברוגם מתו בתוך 20–30 שנים האחד מהשני, וכי הקבר היה פתוח במשך כ-1,000 שנים.
החפירות הראשונות באתר נערכו על ידי ג'ון תורנם (John Thurnam) ב-1859. הוא חשף את הפרוזדור וחלק מהתא המערבי. התאים האחרים נחשפו ב-1955 על ידי הארכאולוגים סטיוארט פיגוט (Stuart Ernest Piggott‏; 1910–1996) וריצ'רד אטקינסון (Richard John Copland Atkinson‏; 1994-1920). הכניסה שוחזרה לאחר חפירות אלו.
החפירות האחרונות ביותר חשפו גם שהתאים הצדדים שוכנים על צלעות של משולש שווה-שוקיים מדויק, שגובהו כפול מבסיסו. ממצאים ארכאולוגיים הקשורים לקברים כוללים כלים מחורצים דומים לאלו שנתגלו בגבעת וינדמיל הסמוכה.
משערים שהקבר היה בשימוש במשך כ-1,000 שנים ובסיומה של תקופה זו מילאו בני תרבות ביקר את המעבר והתאים עד לתקרה באדמה ואבנים, שבהם נתגלו שברים של כלים מחורצים, של כלי פיטרבורו ושל חרסים של תרבות ביקר, פחם עץ, כלי עצם וחרוזים. הארכאולוג סטיוארט פיגוט, שחפר תערובת של חומר משני זה, משער שהוא נאסף ממתחם קבורה מגודר מה שמוכיח שאתר זה שימש לפעילות פולחנית זמן רב אחרי שהוא שימש לקבורה. הממצאים מאתר זה מוצגים במוזיאון וילטשייר בדוויזס (Devizes), כולל כמה מגביעי הפעמון (ביקר) המרשימים ביותר שנתגלו בבריטניה.
הסופר, האמן וחוקר הפרהיסטוריה מייקל דיימס (Michael Dames) העלה תאוריה מורכבת של טקסים עונתיים, בניסיון להסביר את המטרה של הרוגם הארוך של מערב קנט והאתרים הנלווים אליו (גבעת סילברי, מעגל האבנים של אייווברי, המשכן וגבעת וינדמיל).
גלריה

הכניסה לקבר
האבן האחרונה בכניסה לקבר (מעל ל-2 מטרים גובה)
המעבר המרכזי
אחד מהתאים הצפוניים
אחד מהתאים הדרומיים
התא המערבי
חלק מהכניסה
האבן "הקטנה ביותר" משורת האבנים בכניסה
הכניסה לקבר עם האבן האחרונה
מבט מהרוגם אל גבעת סילברי
מבט מבחוץ על הרוגם הארוך של מערב קנט
הרוגם הארוך של מערב קנט
האבנים החיצוניות עם תצפית על גבעת סילברי
חלון אור מודרני בגג
מבט מבפנים על הכניסה לרוגם
מבט צידי מבפנים אל הכניסה
לקריאה נוספת

David Field, Earthen long barrows: the earliest monuments in the British Isles. Stroud, Tempus, 2006.
Stuart Piggott, The Excavation of the West Kennet Long Barrow: 1955-6. Antiquity 32, 1958, 235 ff.
Stuart Piggott, The West Kennet Long Barrow: Excavations 1955-6. (London, HMSO 1962).
Julian Thomas, Alistair Whittle 1986. Anatomy of a tomb: West Kennet revisited. Oxford Journal of Archaeology 5, 1986, 129-156.
John Thurnam, Archaeologia: or miscellaneous tracts relating to antiquity. Society of Antiquaries of London 38, 1861/2:405-421.
ביאורים

↑  Chambered long barrow – סגנון המונומנטים שנבנו במערב אירופה באלף החמישי והרביעי לפני הספירה, בתקופה הנאוליתית המוקדמת. הם נבנו בדרך כלל מתלולית אדמה מוארכת שבסופה כמה תאי אבן שבהם נתגלו שלדים, כלומר הם שימשו לקבורה של כמה בני אדם. הם מייצגים את המסורת העתיקה ביותר של בניית אבן בעולם.
↑  Severn-Cotswold tomb – סוג של תא קבר מגליתי שנבנה על ידי בני התקופה הנאוליתית מאזורי ויילס ודרום-מערב אנגליה בסביבות 3500 לפנה"ס
↑  Beaker culture – מונח לתרבות ארכאולוגית של מערב אירופה ומרכז אירופה הפרהיסטוריים, החל מן התקופה הנאוליתית המאוחרת או הכלקוליתית המאוחרת ועד לתקופת הברונזה הקדומה (במינוח הבריטי). המונח נטבע על ידי ג'ון אברקרומבי, שהתבסס על כלי החרס המיוחדים של התרבות, שאותם פירש כגביעים (באנגלית Beaker)
↑  Peterborough ware – סוג של כלי אבן מקושטים המתוארכים מתחילת התקופה הנאוליתית עד אמצעה מאזור העיר פיטרבורו
הערות שוליים

↑  Wiltshire Museum
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |