stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטרינה פריירה
ביוגרפיה

בשנת 2010 הוזמנה קתרינה על ידי קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' (אותו הצוות שאחראי לשיר "Senhora do mar") לבצע את "Canta Por Mim" בפסטיבל דה קנסאו 2010; שיטת הבחירה הלאומית של פורטוגל לתחרות הזמר של האירוויזיון. מאז היום שהוצג על ידי RTP, הפך השיר לחביב על המעריצים בפורטוגל וברחבי אירופה. הוא היה לאחד מהשירים המצליחים ביותר ביוטיוב במהלך "תקופת האירוויזיון" ואחד מהמבוקשים ביותר באתר של RTP. ב-4 במרץ הופיעה קטרינה בחצי הגמר השני של התחרות, וסיימה במקום הראשון עם 4,614 קולות וזכתה במקום בגמר הגדול. בלילה שאירע ב-6 במרץ הופיעה קטרינה עם השיר. אף על פי ששהייתה חביבת הקהל שיועדה לזכות (ואף קיבלה ממנו 12 נקודות), סיימה קטרינה במקום השני, מכיוון שהיא הגיעה למקום החמישי בלבד בהצבעה של חבר השופטים. כמה שבועות לאחר אירוויזיון 2010, הועמדה למספר פרסים בטקס פרסי הגמר הלאומיים של ESCtoday לשנת 2010. היא זכתה בשני פרסים בקטגוריית – "שיר הפופ/דאנס הטוב ביותר" "ההופעה הטובה ביותר – אישה".
בשנת 2010 נבחרה קטרינה על ידי OGAE (אנ') המקומי לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE (אנ') לשנת 2010 עם "Canta Por Mim". פורטוגל סיימה במקום השלישי, לאחר שקיבלה 203 נקודות מ-21 המדינות המשתתפות האחרות ומשופטים אורחים. בשנת 2014 התחרתה קטרינה בפסטיבל דה קנסאו בפעם השנייה, עם שיר דאנס-פופ נוסף של קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' שנקרא "Mea Culpa"‏ (My Fault). הזמרת תיארה זאת כגרסה מודרנית ומבוגרת ל-"Canta Por Mim". היא הגיעה למקום השני בגמר, מאחורי השיר הזוכה "Quero Ser Tua" של סוזי. לאחר חשיפת התוצאה שרר זעם כביר בקרב מעריצים פורטוגזיים שטענו כי עמנואל, מלחין השיר שזכה השפיע על הטלוויזיה וגרם לסוזי לזכות במקום פריירה. טענה זו הועלתה גם בעבר בתחרויות אחרות של ה-RTP בהן עמנואל ניצח גם כן.
לאחר שלא זכתה בפסטיבל דה קנסאו 2014, פריירה נבחרה שוב לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE. היא סיימה שוב במקום השלישי, לאחר שקיבלה 197 נקודות מכל. את 12 הנקודות המקסימליות העניקו לה מדנמרק, ישראל, נורווגיה ושוודיה. בשנת 2019 השתתפה בעונה השביעית של The Voice Portugal.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2014: Mea Culpa
הערות שוליים

↑  Correio da Manhã: Portugal, Mundo, Sociedade, Cultura. Classificados., www.cmjornal.pt (ב־European Portuguese)
↑  Mea Culpa, נבדק ב-2021-05-22
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision National Final Awards: The winners - Part 1 - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏2010-04-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Polémica no Festival da Canção - Maior Tv, web.archive.org, ‏2014-03-17
↑  A. Televisão, «Festival da Canção»: Autor de «Mea Culpa» pede auditoria ao televoto (ב־European Portuguese)
↑  OGAE SECOND CHANCE 2014, www.sechuk.com
↑  The Voice Portugal 2019, 2019-10-13, נבדק ב-2021-05-22
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קטרינה פריירה".
קנאנגה

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 מחוז:  קסאי-מרכז
 תאריך ייסוד:  1884
 שטח:  743 קמ"ר
 גובה:  608 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,458,000 (2020)
 קואורדינטות:  5°53′46″S 22°25′00″E﻿ / ﻿5.8961111111111°S 22.416666666667°E﻿ / -5.8961111111111; 22.416666666667 
 אזור זמן:  שעון מרכז אפריקה
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. קנאנגה(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. קנאנגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קנאנגה, (בצרפתית:  Kananga, בעבר נקראה לולובאורג או לולואבורג) היא עיר הבירה של מחוז קסאי-מרכז ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. זהו האזור העירוני הרביעי המאוכלס ביותר במדינה, עם אוכלוסייה שנאמדות ב-1,458,000 נפשות (2020). שטח העיר הוא כ-743 קילומטרים רבועים והצפיפות היא כ-1,700 נפש לקמ"ר. הגובה המוערך של העיר הוא כ-600 מטרים מעל לפני הים. האקלים המקומי הוא אקלים סוואנה טרופי. העיר שוכנת ליד נהר לולואה, יובל של נהר קסאי ומסילת הברזל אילבו-לובומבאשי. העיר נחשבת למרכז מסחרי ואדמיניסטרטיבי חשוב, ובה שוכן נמל התעופה של קנאנגה.
העיר הוקמה בשנת 1884.
קו השלג (אסטרונומיה)

קו השלג (או קו הקרח או קו הכפור, באנגלית: Snow line, Ice line או Frost line בהתאמה) באסטרופיזיקה ומדעים פלנטריים זהו רדיוס סביב הכוכב שמעברו מים יכולים להתגבש לקרח. לפעמים משתמשים במונח זה לתיאור רדיוס בו אמוניה, מתאן או פחמן דו-חמצני, חנקן או גזים אחרים יכולים להתגבש למוצקים. לקו זה ישנה חשיבות רבה בהיווצרותה של מערכת פלנטרית, שכן לפי המודלים המקובלים, כמו ספיחה על ליבה, כוכבי לכת גזיים נוצרים עקב ספיחתו של גז על פני מוצקים. כלומר דורשים פלנטיסימלים להיווצרות כוכבי לכת ופלנטיסימלים יכולים להיווצר רק מקרח וסלעים. קו זה קיים מכיוון ששטף הקרינה מהכוכב יורד עם המרחק, וברדיוס קטן הקרינה מונעת התגבשות של קרח.
חשיבות להיווצרות כוכבי לכת

לקו השלג ישנה חשיבות קריטית בהיווצרות מערכת כוכבי לכת. בתקופה ראשונית לפני שכוכבי לכת נוצרים, הכוכב מוקף בדיסקה של אבק וגז, הנקראת דיסקה קדם-פלנטרית. מדיסקה זו למעשה נוצרים כוכבי הלכת הסלעיים והגזיים. יצירתו של כוכב לכת גזי דורשת גרעין מוצק שעליו יספח הגז. ספיחה מתרחשת ברגע שהמהירות התרמית של חלקיקי הגז משתווה למהירות המילוט מהמוצק. כלומר על המוצקים להתגבש לגוף מספיק מסיבי בשביל שהכבידה העצמית תהיה גבוהה דיה למשיכת הגז.
ברדיוס הקטן מקו השלג, המים נמצאים במצבם הגזי, והם יכולים להיספח על מוצקים אחרים כמו סלעים. סלעים אלו יכולים להיווצר בכל רדיוס, אך יצירתם של סלעים מאבק גוזלת זמן רב. זמן זה יכול להיות גדול מזמן חיי הדיסקה הקדם פלנטרית, כך שכוכבי לכת מסיביים מספיק אינם יכולים להיווצר קרוב לכוכב שלהם.
לעומת זאת, ברדיוס הגדול מקו השלג, המים הופכים למוצקים שעליהם יכול להיספח גז אחר. המים יוצרים פלנטיסימלים קרחיים שעם הזמן יכולים להתנגש בינם לבין עצמם וליצור פלנטיסימלים גדולים יותר. פלנטיסימלים גדולים אלו סופחים אליהם גז רב, דבר המגביר בצורה ניכרת את המסה ואיתה את האזור ממנו הגז יכול להיספח על כוכב הלכת המתהווה. מנגנון זה מהיר בהרבה ממנגנון בו גז נספח על פלנטיסימלים סלעיים, כך שכוכבי לכת גזיים נוצרים בשלב מוקדם יותר מכוכבי לכת סלעיים והם משפעים על היווצרותם של כוכבי לכת הסלעיים.
כך למעשה קו השלג מפריד בין שני מנגנוני יצירה שונים. ניתן להסיק מכך שלא יהיו כוכבי לכת גזיים קרובים לכוכב שלהם, אך התצפיות אינן תואמות את המסקנה הזו. תצפיות בכוכבי לכת חוץ שמשיים מראים כמות גדולה של כוכבי לכת מסוג צדק חם, כלומר כוכבי לכת גזיים ענקיים הנמצאים קרוב מאוד לכוכב. ההסבר המקובל הוא שכוכבי לכת אלו נוצרו מעבר לקו השלג, אך נדדו קרוב יותר עד להגעה לרדיוס בו אנו צופים בהם כיום.
אין מניעה עקרונית להיווצרות כוכבי לכת סלעיים מעבר לקו השלג, אך כוכבי לכת אלו יהיו בעלי כמות גבוהה בהרבה של קרח ביחס לכוכבי לכת קרובים לכוכב. כך לדוגמה כוכב הלכת הננסי פלוטו נחשב לסלעי והרכבו הוא בעיקר סיליקטים וקרח. זמן חיים של דיסקה קדם-פלנטרית הוא כ-5Myr, כך שמנגנון היווצרות כוכבי לכת גזיים צריך להיות מהיר מספיק. מנגנון היווצרות של כוכבי לכת סלעיים אינו מחויב להיות מהיר, מכיוון שהסלעים (בניגוד לגז) ממשיכים להתקיים גם לאחר התפוגגות של הדיסקה.
במערכת השמש

במערכת השמש, קו הקרח עובר במרחק הקטן מ-5 יחידות אסטרונומיות מהשמש, כלומר כל ארבעת ענקי הגזים במערכת השמש נמצאים מעברו. כלומר הקו למעשה מפריד בין כוכבי לכת גזיים לבין כוכבי לכת סלעיים מחקרים שונים נותנים מספר הערכות מספריות לקו השלג:
2.7 יחידות אסטרונומיות
3.2 יחידות אסטרונומיות
3.1 יחידות אסטרונומיות
הערכות שונות לטמפרטורה בקו השלג נעות בין 145 קלווין לבין 170 קלווין.
חגורת אסטרואידים

תצפיות ומודלים תאורטיים מראים כי ישנו קשר בין מיקום חגורות אסטרואידים במערכות פלנטריות לבין קו השלג, כלומר ניתן למצוא אבנים ואבק דווקא סביב הקו בו מים מתגבשים לקרח.
ראו גם

התפתחות מערכת השמש
הערות שוליים

↑  Imaging of the CO Snow Line in a Solar Nebula Analog
↑  UltraCarbonaceous Antarctic micrometeorites, probing the Solar System beyond the nitrogen snow-line
↑  Frost line or snow line or ice line in the solar system
↑  How Did Jupiter Shape Our Solar System?
↑  Towards Chemical Constraints on Hot Jupiter Migration
↑  Pluto and Charon : ice worlds on the ragged edge of the solar system
↑  Chen and Kamp, 2004
1 2  צ'ושירו הייאשי, 1981
1 2  מוריס פודולק ושי צוקר, 2004
↑  מריו ליביו ורבקה מרטין, 2012
↑  Asteroid Belts of Just the Right Size are Friendly to Life מחקרם של מריו ליביו ורבקה מרטין
קליבלנד קליניק

בניין המרכז ללב וכלי דם של קליבלנד קליניק
קליבלנד קליניק (באנגלית: Cleveland Clinic) היא רשת מרכזים רפואיים ובתי חולים שבסיסה בעיר קליבלנד שבמדינת אוהיו בארצות הברית. לרשת שלוחות בפלורידה, נבדה, קנדה ובאיחוד האמירויות הערביות. המרכז מדורג במקום השני מבין כלל בתי החולים בארצות הברית לאחר מאיו קליניק.
היסטוריה

בית החולים נוסד ב-1921. ב-1929 נהרס המבנה בו שכן כתוצאה משרפה ופיצוצים, בהם נהרגו 123 בני אדם כולל אחד ממייסדי בית החולים, לאחר השרפה התחדשו הטיפולים בחולים באופן זמני במבנים סמוכים עד לסיום שיפוץ המבנה ופתיחתו מחדש ב-1931. מאז התרחב המרכז הרפואי לבניינים נוספים באזור אוהיו, ברחבי ארצות הברית ומחוץ לה. בית החולים בקליבלנד הוא בית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב.
בקליבלנד קליניק בוצעו לאורך השנים מחקרים ופרוצדורות רפואיות פורצי דרך, בין היתר בודד לראשונה הסרוטונין, גורם מרכזי ביתר לחץ דם, בוצע לראשונה דימות רפואי של העורקים הכליליים, פותחו שיטות חדשניות לניתוחי מעקפים, בוצע לראשונה החלפת המסתם הצניפי בניתוח עם מינימום פולשנות (על ידי טובי קוסגרוב שנהיה למנכ"ל המכון), בוצעה לראשונה השתלה מוצלחת של בית הקול בגרון, בוצע לראשונה ניתוח בכליות דרך הטבור, השתלת פנים כמעט מלאה ראשונה בארצות הברית והשנייה בעולם, ניתוח ראשון בארצות הברית של החלפת מסתם הלב בטכנולוגיות טרנס קטטר (TAVR), השתלת רחם הראשונה בארצות הברית והשנייה בעולם.
מדי שנה מפרסמת קליבלנד קליניק את רשימת עשרת החידושים החשובים בתחום הרפואה.
מבנה ארגוני ושיתופי פעולה

נכון ל-2017 כולל הקמפוס הראשי בקליבלנד 42 מבנים בהם 1,437 מיטות אשפוז, 10 חדרי ניתוח.
בנוסף למרכז בקליבלנד פועלים במסגרת קליבלנד קליניק עוד 10 בתי חולים, 18 מרפאות חוץ ושלושה מכוני בריאות באזור אוהיו. מחוץ לאוהיו פועל מרכז רפואי בעיר וסטן שבדרום פלורידה, הכולל בית חולים בן 155 מיטות, מרכז נוירולוגיה וטיפול בסרטן ומרפאות ומכוני בריאות. בלאס וגאס שבנבדה כולל המרכז מכון לבריאות המוח העוסק בחקר וטיפול בהפרעות קוגניטיביות וכן מכון אורולוגיה וכליות.
מחוץ לארצות הברית פועל מרכז רפואי גדול בטורונטו שבקנדה, וב-2015 הוקם מרכז רפואי באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות הכולל 364 מיטות קבועות ו-3,200 אנשי סגל.
במהלך 2015 טופלו בקליבלנד קליניק 6.2 מיליון מטופלים. המרכז כולל 3,432 רופאים ומדענים ו-1,962 מתמחים. מחזור הפעילות השנתי הסתכם ב-7.2 מיליארד דולר.
לקליבלנד קליניק שיתופי פעולה בישראל, כולל חברות ישראליות, מכבי שירותי בריאות, אוניברסיטת בן-גוריון והטכניון.
הערות שוליים

↑  דירוג בתי החולים באתר U.S. News & World Report
1 2 3 4  עובדות ומספרים, באתר קליבלנד קליניק
↑  סוכנויות הידיעות, ‏צפו: מושתלת הגרון הראשונה מדברת, באתר ‏מאקו‏, 21 בינואר 2011
↑  סטפני דסמון, בולטימור סאן, שליפות מהפופיק: ניתוח בשיטת החתך הבודד, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2009
↑  ד"ר איתי גל, השתלת הפנים הראשונה בארה"ב: הפרטים נחשפים, באתר ynet, 18 בדצמבר 2008
↑  ד"ר איתי גל, רחם מאישה מתה הושתל בעקרה בת 26 - שתוכל להרות, באתר ynet, 8 במרץ 2016
↑  הרשימה
↑  בית החולים קליבלנד קליניק מרחיב את פעילותו בישראל, אתר משרד הכלכלה והתעשייה, 26 ביולי 2015
↑  מאת אורה קורן, קליבלנד קליניק האמריקאית מתכננת הרחבת פעילות בישראל, באתר הארץ, 25 ביוני 2001
↑  פז וייסמן, קליבלנד קליניק השקיע מיליון דולר בסטארט אפים הישראלים קרדיוסטאר, סנסיבל מדיקל, ווסוסטאר, באתר TheMarker‏, 18 ביוני 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327865505171  ISNI: 0000 0001 0675 4725  LCCN: n85029487  NKC: nlk20040151487  VIAF: 158770457   WorldCat (עם VIAF): 158770457
קייסון (הנדסה)

חתך סכמטי של קייסון בסביבה ימית או מי תהום
בהנדסה גיאוטכנית (אנ'), קייסון (/ˈkeɪsən/ או /ˈkeɪsɒn/; מושאל מצרפתית caisson, מאיטלקית cassone, כלומר קופסה גדולה, תוספת של cassa) הוא מבנה תת-קרקעי אטום למים המשמש, למשל, לעבודה על יסודות לעמודים תומכים של גשרים, לבניית סכרי בטון, או לתיקון אוניות. קייסונים בנויים בצורה בה ניתן לשאוב מהם מים החוצה, תוך שמירה על סביבת העבודה יבשה. כאשר עמודים תומכים נבנים באמצעות קייסון פתוח, ואין זה מעשי להגיע לקרקע מתאימה, ניתן לבסס כלונסאות חיכוך (אנ') ליצירת תשתית מתאימה. כלונסאות אלו מחוברים באמצעות משטח יסוד שעליו מוקם העמוד התומך.
סוגים

כדי לבצע קייסון, יש לחפור לעומק דרך שכבה האדמה הרכה עד הגעה לקרקע יציבה. בעוד שהגעה לקרקע סלעית היא האידיאל, כאשר שכבת הסלע עמוקה מדי, חופרים עד שכבת קרקע חולית, קשה דיה ויציבה. כל זאת על פי סקר קרקע הנעשה בעזרת קידוחי ניסיון מקדימים ומשמשים את מתכנני המבנה לקביעת עומק היסודות. ארבעת הסוגים העיקריים של קיסון הם קופסה, קיסון פתוח, קיסון פנאומטי וקייסון מונוליטי.
סוגים > קופסה

קייסון קופסה הוא קופסת בטון טרומית (עם דפנות ותחתית), המונח על בסיסים מוכנים. בעת הנחתו במקומו, ממלאים אותו בבטון על מנת שיהפוך ליסוד מבנה קבוע, כמו ביסוס ממנו צומח עמוד יסוד לגשר. מבני בטון חלולים כמו קייסוני קופסה הם, בדרך כלל, בעלי צפיפות נמוכה מצפיפות המים בהם נבנים ולכן יש למלא אותם, זמנית, בסלעים או לעגן אותם לקרקעית כדי למנוע מהם לצוף עד שיסתיימו העבודות עליהם ויהיה ניתן למלא אותם בבטון. לפעמים עשויות להידרש מערכות עיגון משוכללות, כגון באזורי גאות ושפל. מערכות עיגון מתכווננות בשילוב עם סקר GPS מאפשרים למהנדסים למקם קייסוני קופסה באופן מדויק.[דרוש מקור]
סוגים > פתוח

קייסון פתוח דומה לקייסון קופסה, אלא שאין לו משטח תחתון. הוא מתאים לשימוש באדמות חרסיתיות רכות (למשל באפיקי נהרות מסוימים), אך לא למקומות שבהם עלולות להיות חסימות גדולות בקרקע. קייסון פתוח משמש באדמות רכות או במקומות בהם מפלס מי תהום גבוהים, וחפירות תעלות פתוחות אינן מעשיות. קייסון פתוח יכול לשמש גם בעת התקנת שוחות ביוב עמוקות, תחנות שאיבה ובורות קליטה או שיגור לביצוע מיקרו-מנהרות, חפירות עבור הנחת צינורות ופעולות אחרות.[דרוש מקור]
קייסון מוטבע על ידי משקלו העצמי, בטון או עומס מים המוצבים על גביו, או על ידי שקעים הידראוליים. הקצה המוביל (או נעל החיתוך) של הקייסון משופע החוצה בזווית חדה כדי לעזור לו לשקוע בצורה אנכית. הוא עשוי בדרך כלל מפלדה. התחתית שלו בדרך כלל רחבה יותר מהקיסון כדי להפחית את החיכוך, והקצה התחתון המוביל (בזמן השקיעה) עשוי להיות מסופק עם תמיסת בנטוניט בלחץ, המתנפחת במים ומייצבת אותו על ידי מילוי השקעים והחללים שבקרקע. קיסון פתוח עלול להתמלא במים במהלך שקיעתו.[דרוש מקור]
סוגים > מונוליטי

קייסון מונוליטי (או פשוט מונוליט) גדול יותר משאר סוגי הקייסונים, אך דומה בצורתו לקייסונים פתוחים. קייסונים כאלה נמצאים לעיתים קרובות בקירות נמלים ומזחים, שם נדרשת עמידות גבוהה בפני פגיעות מאוניות.[דרוש מקור]
סוגים > פנאומטי

קייסונים רדודים עשויים להיות פתוחים לאוויר, בעוד שקייסונים פנאומטיים (הנקראים לפעמים קסונים בלחץ), החודרים לאדמות רכות, הם קופסאות ללא תחתית, אטומות בחלק העליון וממולאות באוויר דחוס כדי לשמור על אי חדירת מים ובוץ בעומק. מנעל אוויר מאפשר גישה לתא. עובדים, הנקראים חוליות, מעבירים בוץ, פסולת וסלעים מקצה מרחב העבודה אל בור מלא במים, המחובר בצינור (הנקרא צינור בוץ) אל פני השטח. מנוף על פני השטח מסיר את האדמה עם כף. לחץ המים בצינור מאזן את לחץ האוויר, כאשר אוויר עודף בורח במעלה צינור הבוץ. זרימת האוויר בלחץ חייבת להיות קבועה כדי להבטיח החלפות אוויר סדירות לעובדים ולמנוע זרימה מוגזמת של בוץ או מים בבסיס הקייסון. כאשר הקייסון פוגע בסלע, החולות יוצאים דרך מנעל האוויר וממלאים את הקופסה בבטון, ויוצרים עמוד יסוד מוצק.
לקייסון פנאומטי (דחוס) יש יתרון במתן תנאי עבודה יבשים, העדיפים גם בעת יציקת הבטון.
פועלי בניין שעולים מהסביבה בעלת הלחץ הגבוה של הקייסון אל פני הקרקע, חייבים לפרוק את הדחיסה בקצב המאפשר שחרור ללא סימפטומים של גזים אינרטיים המומסים ברקמות הגוף אם ברצונם להימנע ממחלת הפחתת הלחץ (אנ'), מצב שזוהה לראשונה אצל עובדי הקייסון, ונקרא במקור "מחלת קייסון". מתוך הכרה בסכנה התעסוקתית, בניית גשר ברוקלין, אשר נבנה בעזרת קייסוני לחץ, הביאה לכך שעובדים רבים נהרגו או נפצעו לצמיתות ממחלת הקייסון במהלך בנייתו. בארוטראומה של האוזניים, חללי סינוס וריאות ואוסטאונקרוזיס דיסברית הם סיכונים נוספים בעבודות אלו.
שימושים נוספים

קייסונים שימשו גם בהתקנת מעליות הידראוליות שבהן כבש חד-שלבי מותקן מתחת לפני הקרקע.[דרוש הבהרה]
קייסונים, בשם הקוד הפניקס (אנ'), היו חלק בלתי נפרד מבניית נמלי מאלברי ששימשו במהלך פלישת בעלות הברית לנורמנדי במלחמת העולם השנייה.
פטנטים

פטנט ארצות הברית 123,002 - שיפור בבניית יסודות תת-מימיים
ראו גם

סכר עצירה
הערות שוליים

↑  "Caisson" def. 3. Knight, Edward Henry. Knight's American mechanical dictionary A description of tools, instruments, machines, processes, and engineering; history of inventions; general technological vocabulary; and digest of mechanical appliances in science and the arts. vol. 1. Boston: Houghton, Osgood and Co., 1880. 420. Print.
↑  Aichel, Ordulf George. The caisson as a new element in concrete dam construction; a proposal made in connection with the Columbia River Power Project. New York: Spon & Chamberlain; [etc.], 1916. Print.
↑  Wilson, Theodore Delavan, and Edward J. Reed. An outline of ship building, theoretical and practical. New York: J. Wiley & son, 1873. 383. Print.
↑  Chudley, R.; Greeno, R. Advanced construction technology. Third Edition. Oxford: Longman, 1999. מסת"ב 9780582316171, 0582316170. 173. Print.
↑  Wallace, Mike (2018). Greater Gotham: A History of New York City from 1898 to 1919. New York: Oxford University Press. pp. 155–56. מסת"ב 9780195116359.
↑  Butler WP (2004). "Caisson disease during the construction of the Eads and Brooklyn Bridges: A review". Undersea Hyperb Med. 31 (4): 445–59. PMID 15686275. Archived from the original on 2011-08-22. Retrieved 2008-10-08.
↑  Stellman, Jeanne Mager. Encyclopaedia of occupational health and safety. 4th ed. Geneva: International Labor Office, 1998. 36.5. Print.
↑  Staff. "The story of the Mulberry harbours". arromanches-museum.com. Arromanches: Musée de Débarquement. Retrieved 1 June 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4244887-6 
קייסון פנאומטי, מסופק עם אוויר דחוס
קרל דיביטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בינואר 1899 הנובר, הרייך הגרמני 
 פטירה:  6 באוגוסט 1985 (בגיל 86) קרויט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
קרל דיביטש (בגרמנית: Karl Diebitsch;‏ 3 בינואר 1899 – 6 באוגוסט 1985) היה אמן וקצין אס.אס, האחראי על תכנון חלק ניכר מהעיצוב של האס אס בתקופת הנאצים. דיביטש עבד עם המעצב הגרפי ולטר הק כדי לעצב את מדי האס אס השחורים הידועים.
ביוגרפיה

דיביטש נולד ב-3 בינואר 1899 בעיר הנובר שבגרמניה. שם סיים את חניכותו כצייר לאחר מלחמת העולם הראשונה, בגלל התגייסותו לחיל הים הגרמני הקיסרי בשנת 1915. הוא זכה בצלב הברזל.
לאחר תקופה קצרה שהועסק כסוחר, חזר ללמוד ונרשם לבית הספר לעיצוב של האקדמיה לאמנות פלסטית וגרפית במינכן ב-29 באוקטובר 1919.
הצטרפות למפלגה הנאצית

ב-1 במאי 1920 הצטרף דיביטש למפלגה הנאצית, כשמספר חבריה היה 1,436 איש.
שנתיים לאחר הפוטש במרתף הבירה, בשנת 1925, המשיך את לימודיו האמנותיים הרשמיים ואחריהם חי מספר שנים ועבד במינכן כצייר וגרפיקאי. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, דיביטש העביר את משפחתו לברלין ושם הצטרף "לאגודה הלאומית לאמנות חזותית גרמנית". בשנת 1932 עוצבו על ידי דיביטש מדי ה-SS השחורים עם המעצב הגרפי וולטר הק. בנובמבר 1933 הצטרף לאס.אס., וב-1937 הצטרף מחדש למפלגה הנאצית, עם מספר חברות של 4,690,956.
יצירה בגרמניה הנאצית

דיביטש שימש כמנהל ומעצב במפעל החרסינה של אס.אס (Allach porcelain (אנ')) משנת 1936 עד שמפעל האס.אס העביר את מתקן הייצור שלו לדכאו, והעובדים הגיעו ממחנה הריכוז דכאו. המפעל ייצר קרמיקה אמנותית נאצית כפסלים וקישוטים שונים. באותה שנה תכנן חלקי פגיון ואת חרב האס.אס, יחד עם פריטי אס אס רבים אחרים. בשנת 1938 הוא קיבל את אחד הפרסים בתערוכת האמנות הגרמנית במינכן על ציורו בשם "מוטר" (אמא). בשנת 1939 תכנן דיביטש את לוגו נייר המכתבים עבור קציני אס אס. במאי 1939 תכנן חלון לקיר חיצוני של כיפת "קניג-היינריך" במנזר קוודלינבורג. דיביטש גם עיצב בולי דואר גרמניים רבים במהלך הרייך השלישי.
יצירה בגרמניה הנאצית > שנות המלחמה

מלבד היותו אמן, היה דיביטש גם קצין מילואים בוואפן אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא עבר בין מספר גדודים ויחידות, ולקראת סוף המלחמה היה מוצב באיטליה והועלה לדרגה של אלוף-משנה, והיה קצין אס.אס הבכיר באיטליה בשנת 1944.
במקביל להתקדמותו באס אס, דיביטש עבד עבור הימלר כבר ב-1934, ועסק בנושאים אמנותיים תרבותיים נאציים (אנ'). בשנת 1937 הוא היה חבר בסנאט התרבות של הרייך, בשנת 1939 הוא קיבל את תואר הכבוד "פרופסור" מהיטלר. בשנת 1942 מינה אותו הימלר כראש המחלקה לנושאים אמנותיים ואדריכליים.
הוא נפטר בשנת 1985.
הערות שוליים

↑  McNab, Chris. Hitler's Elite: The SS 1939–45, Osprey 2013, p 90.
↑  Troost, House of German Art and the Entartete Kunst exhibition (video), Khan Academy (באנגלית)
↑  Grosshans, Henry (1983). Hitler and the Artists. New York: Holmes & Meyer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 6068  GND: 1065670907  RKD: 344965  ULAN: 500135019  VIAF: 138283448   WorldCat (עם VIAF): 138283448
קרלוס גרייסי

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1902 בלם, ברזיל 
 פטירה:  7 באוקטובר 1994 (בגיל 92) פטרופוליס, ברזיל 
 מידע כללי
 מדינה:  ברזיל 
 מספר צאצאים:  21 
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו 
 
קרלוס גרייסי (Carlos Gracie; ‏14 בספטמבר 1902 - 7 באוקטובר 1994) היה הראשון מבני משפחת גרייסי שלמד ג'ודו מיטסויו מאדה. בהסתמך על אימוניו, יסדו קרלוס ואחיו את אמנות המלחמה ג'ו ג'יטסו ברזילאי. קרלוס גרייסי נפטר ב-1994 בגיל 92. הוא היה בן למשפחת גרייסי ואחיו הבוגר של הליו גרייסי.
ג'ודו וג'ו ג'יטסו ברזילאי

קרלוס למד ג'ודו אצל מיטסויו מאדה, מהגר יפני שהיה בעל דרגת דאן 4. לאחר שעבר עם משפחתו לריו דה ז'ניירו החל קרלוס ללמד את אחיו הצעירים אוזוולדו, גסטאו ג'וניור, ג'ורג' והליו. ב-1925 פתחו האחים את האקדמיה הראשונה שלהם בברזיל, ובכך למעשה יסדו את הג'ו ג'יטסו הברזילאי.
ביוגרפיה

לקרלוס היו 21 ילדים, מתוכם הגיעו 13 לדרגת חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
ראו גם

משפחת גרייסי
ג'ו ג'יטסו ברזילאי
קימברלי טומס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1956 (בת 68) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kimberly Louise Tomes 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  יוסטון 
 השכלה:  אוניברסיטת טקסס A&M 
 
קימברלי טומס (באנגלית: Kimberly Tomes;‏ נולדה ב-20 באוגוסט 1955) היא דוגמנית אמריקאית.
ביוגרפיה

טומס נולדה בשיקגו, ב-1974 שימשה כנציגת טקסס בתחרות לבחירת נציגת ארצות הברית במיס עולם. ב-1977 נבחרה למיס טקסס ארצות הברית, בתחרות מיס ארצות הברית 1977 זכתה במקום הראשון ובכך הייתה לנציגת טקסס הראשונה שזכתה בתואר. במסגרת תפקידה כמיס ארצות הברית טיילה ברחבי המדינה וכמו כן בפיליפינים ובמקסיקו.
בתחרות מיס תבל 1977 עלתה לשלב חצי הגמר.
היא השתתפה בתוכנית השעשועון "Family Feud" במסגרת פרויקט בו מלכות יופי לקחו חלק בתוכנית.
היא סיימה תואר בחינוך גופני מאוניברסיטת טקסס A&M.
היא הנחתה מספר פעמים את תחרות מיס טקסס ארצות הברית, ב-1979 שפטה במיס ארצות הברית.
ב-2011 השתתפה במפגש איחוד של זוכות מיס ארצות הברית שנערך בלאס וגאס.
קהילת יהודי באדן-וירטמברג

קהילת יהודי באדן-וירטמברג התגבשה בתחומי המדינה הפדרלית באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה החל מהמאה ה-11. תולדות הקהילה כוללות עליות ומורדות כפועל יוצא מן המאורעות שהתרחשו בשטחי המדינות המארחות.
המדינה הפדרלית באדן-וירטמברג נמצאת בדרום מערב גרמניה. היא הוקמה בשנת 1952 לאחר איחוד הרפובליקות וירטמברג ובאדן. רפובליקת באדן התקיימה בין השנים 1918 – 1952. קדמו לה הדוכסות הגדולה של באדן שהתקיימה בין השנים 1806 – 1919 ומרקיזות באדן שהתקיימה בין השנים 1112 – 1803. רפובליקת וירטמברג התקיימה בין השנים 1918- 1952. קדמו לה ממלכת וירטמברג (1806-1918), נסיכות הבוחר מווירטמברג (1803 – 1806), דוכסות וירטמברג (1495 – 1803) ורוזנות וירטמברג כחלק מהאימפריה הרומית הקדושה (1083 - 1495).
הדוכסות הגדולה באדן (1819 - 1945)
ממלכת וירטמברג (1806-1918)
בין המאה ה-13 למאה ה-18 > יהודי באדן

העדויות הראשונות לקיומם של יהודים ביישובים שונים במרקיזות באדן מתוארכות למאה ה-13.
במאה ה-14 היו קיימות קהילות יהודיות רבות במרקיזות באדן. היהודים עסקו בעיקר במסחר, במתן הלוואות ובניהול בתי עבוט, עיסוקים שהיו אסורים על הנוצרים. במהלך מגפת המוות השחור, בין השנים 1348 - 1349, היהודים הואשמו בהרעלת בארות ובאחריות לפרוץ המגפה. הקהילות הושמדו או גורשו. היהודים הורשו לחזור למרקיזות בתחילת המאה ה-16. במשך מאתיים השנים הבאות הם גורשו והוחזרו לסירוגין.
בשנת 1722, פרסם הרוזן של קרלסרוהה כתב חסות מיוחד למשך 30 שנה, שקבע בין היתר כי זכות ישיבתם של היהודים במקום מותנית בבעלות על רכוש ששוויו 500 גילדן לפחות. בשנת 1723 נפתח בית קברות יהודי בעיר. בשנת 1725 כבר היה ברשות הקהילה בית כנסת עם מקווה ובניין נוסף.
בין המאה ה-13 למאה ה-18 > יהודי וירטמברג

קיימות עדויות לקהילה יהודית בעיר היילברון כבר במאה ה-11. לפני פרוץ המגפה השחורה, בשנת 1348, היו קיימות באזור 65 קהילות יהודיות.
לאחר הגירוש והטבח שבאו בעקבות המגפה, יהודים התחילו לחזור במספרים קטנים בסוף המאה ה-14. תחילה הם שילמו מיסים ישירות לדוכס וירטמברג ולאחר מכן לערים בהן הם התגוררו. המיסים הכבדים גרמו ליהודים רבים לעזוב. צו שפורסם בשנת 1521 הורה על גירוש היהודים מכל שטחי הדוכסות. למרות שבאופן רשמי היה אסור ליהודים להתגורר ולעבוד באופן קבוע בשטחי הדוכסות, קיימות עדויות לנוכחותם ולפעילותם של יהודים בודדים שקיבלו היתרים מיוחדים לעסוק במסחר ובמתן הלוואות.