stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליטל נמו
הצייר

וינזור מקיי היה קריקטוריסט וצייר שהחל את דרכו בציורי רחוב ב-1903. ב-1904 יצר את הקומיקס ליטל נמו שפורסם עד 1915. בעקבות הצלחת הקומיקס ליטל נמו, החליט מקיי ליצור סרט מונפש שמבוסס על רצועת הקומיקס.
סרט זה לא זכה להצלחה משמעותית אולם זכה לביקורות אוהדות. מקיי יצר סרטי אנימציה נוספים, שחלקם היו מוצלחים יותר, כמו גרטי הדינוזאור שיצא שלוש שנים לאחר מכן וזכה להכרה משמעותית ולפיתוח תחום סרטי האנימציה.
חלק מהקומיקס "נמו הקטן בסלאמברלנד"
ליטל טובגו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  11°17′57″N 60°30′05″W﻿ / ﻿11.299166666667°N 60.501388888889°W﻿ / 11.299166666667; -60.501388888889
 שטח:  1 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טרינידד וטובגו 
 אזור זמן:  UTC-4
  (למפת טרינידד וטובגו מוגדלת) פורט אוף ספיין פוינט פורטין סן פרננדו סנגרה גראנדה סקרבורו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי ונצואלהליטל טובגו(למפת טרינידד וטובגו רגילה) פורט אוף ספיין פוינט פורטין סן פרננדו סנגרה גראנדה סקרבורו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי ונצואלהליטל טובגו
 
קן ציפור טרופית אדומת מקור.
מבט על האי ליטל טובגו מהאי טובגו
ליטל טובגו (באנגלית: Little Tobago – טובגו הקטן) המכונה גם אי ציפור גן העדן (Bird of Paradise Island) הוא אי קטן הממוקם צפונית מזרחית לאי טובגו ומהווה חלק מרפובליקת טרינידד וטובגו.
שטחו של האי 1 קמ"ר, והוא ממוקם כ-2.4 ק"מ מספייסייד שבטובגו. גובה הנקודה הגבוהה באי - 137 מטרים מעל פני הים. הים בין האי ליטל טובגו לאי טובגו רדוד, ובשל כך מהווה אתר תיירות שכן ניתן לצפות בשוניות האלמוגים באמצעות סירות זכוכית.
חי וצומח

באי גדל יער יבש המשמש כאתר קינון ורבייה לציפורים מקומיות רבות כגון פתון ים-סוף, יסעור גמדי, סולה לבנת-בטן, שחפית כהה ושחפית רסן.
בשנת 1909 יזם סר ויליאם אינגרם תוכנית להפוך את האי לבית גידול לציפור גן עדן (Paradisaea apoda), שהייתה אז בסכנת הכחדה בשל הציד הרב של הציפור בעבור נוצותיה. במסגרת התוכנית נרכש האי על ידי אינגרם והובאו לאי 45 ציפורים. לאחר מותו של אינגרם בשנת 1924 הורישו צאצאיו של אינגרם את האי לממשלת טרינידד וטובגו והורו שהאי ישמש כשמורת טבע. צוות של המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק תיעד את הציפורים בשנת 1958 אולם ככל הנראה כל ציפורי גן העדן מתו במהלך הוריקן פלורה בשנת 1963.
ליונל רוגוזין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בינואר 1924 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בדצמבר 2000 (בגיל 76) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  במאי קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 http://www.lionelrogosin.org
 פרופיל ב-IMDb
 
ליונל רוגוזין (מאנגלית: Lionel Rogosin; ‏22 בינואר 1924 - 8 בדצמבר 2000) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי. ביים סרטים דוקומנטריים וחברתיים בסגנון הנאו-ריאליזם איטלקי.
אודות

נולד בניו יורק, בנו של ישראל רוגוזין, איש עסקים יהודי ותעשיין טקסטיל. רוגוזין למד באוניברסיטת ייל, שם סיים תואר בהנדסת כימית כדי להצטרף לעסקי אביו. הוא שירת בחיל הים האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה. עם חזרתו הוא טייל במזרח ומערב אירופה ובישראל וכן באפריקה. אחר כך עבד בחברה של אביו עד לשנת 1954.
רוגוזין לימד את עצמו כיצד להשתמש במצלמת Bolex 16 מילימטר. הוא היה מעורב בפעילות חברתית ופוליטית, ויצר סרט דוקומנטרי קצר אודות מצוקת הפליטים ההונגרים בעבור האומות המאוחדות.
בשלב מסוים החליט לזנוח את המעורבות בעסקי אביו ולהתמסר לפעילות חברתית. הוא התמקד בנושאים חברתיים כמו גזענות ואימפריאליזם. מטרתו הראשונה הייתה משטר האפרטהייד. הוא יצר את הסרט "Wood-cutters of the Deep South" אודות קואפרטיב משותף לשחורים ולבנים בדרום ארצות הברית, ואת "Arab-Israeli Dialogue" המתאר מפגש של המשורר הפלסטיני ראשד חוסיין עם העיתונאי הישראלי עמוס קינן.
בשנות השמונים עבר לאנגליה ובשנות התשעים עבר ללוס אנג'לס.
מסרטיו

On the Bowery (1956)
Out (1957) (short film)
Come Back, Africa (1960)
Good Times, Wonderful Times (1965)
Oysters Are in Season (1966) (short film)
How Do You Like Them Bananas? (1966) (short film)
Black Roots (1970)
Black Fantasy (1972)
Woodcutters of the Deep South (1973)
Arab Israeli Dialogue (1974) (short film)
כונתילה

כּוּנְתִּילֶה (ערבית: كونتيلة) היא תחנת דרכים קדומה הנמצאת בצומת דרכים במזרח סיני, באגנו העילי של נחל פארן, כחמישה קילומטרים ממערב לגבול ישראל-מצרים. הצומת מחבר את דרב אל-ע'זה (הדרך מאילת לעזה ולאל עריש) עם דרב אל-חג'. ליד התחנה באר שופעת מים. באזור נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית. בתקופת המנדט הבריטי הוקמה במקום תחנת משטרה ובעת השלטון המצרי היה במקום בסיס צבאי. בשנות הסכסוך הצבאי בין ישראל ומצרים אירעו בכונתילה מספר התנגשויות בין צה"ל והצבא המצרי.
לא רחוק משם נמצאת כונתילת עג'רוד. כדי להבדיל בין השתיים מכנים המקומיים את כונתילה בשמה המלא - "כונתילת ג'ראפי" (ג'ראפי הוא נחל פארן).
ליד משטרת כונתילה זיהה הגאולוג הבריטי שו (Shaw), במהלך המיפוי הגאולוגי של הנגב בשנות ה-40 של המאה ה-20, משקעים אגמיים. זהו "פרט כונתילה" המורכב מחומרי סחף דקי גרגר המשולבים בתלכידי נחלים שבהם נסחפו ושקעו חלוקים עד לגודל של 50-40 ס"מ. בחתך זה משולבים גם משקעים אגמיים שהתפתחו במספר אתרים בנגב הדרומי ובערבה.
היסטוריה

מספר חוקרים מזהים את כונתילה עם "גֶרָסָה", יישוב הנזכר אצל תלמי, גאוגרף בן המאה ה-2, ואף במפת פויטינגר מן התקופה הרומית.
בגלל החיץ הטופוגרפי שיוצר הר הנגב המרכזי, המקום נמצא על הדרך מעזה, דרך קוסיימה, לעקבה. וכן על דרב אל חג', דרך עולי הרגל ממצרים למכה. ובנוסף לכך, היה על גבולה הדרומי של ארץ ישראל המנדטורית. על כן הוקמה בו תחנת משטרה.
היסטוריה > כונתילה במלחמות ישראל-מצרים

לאחר מלחמת העצמאות הקימו המצרים מספר מחנות צבא ומוצבים סביב בניין משטרת כונתילה כחלק ממערך ההגנה שלהם על גבול ישראל-מצרים.
ב-27 באוקטובר 1955 יצא צה"ל למבצע "אגד". גדוד 890 בפיקוד אריאל שרון פשט על משטרת ומוצבי כונתילה. לאחר מסע רגלי לילי וקרב קצר, כבש הכוח הישראלי את המשטרה, פוצץ אותה ושב לשטח ישראל. למצרים היו 17 הרוגים, שישה פצועים ו-29 שבויים. לצה"ל היו שני הרוגים ושני פצועים.
ב-29 באוקטובר 1956, כחלק מפתיחת מלחמת סיני, כבשה חטיבה 202 את מתחמי כונתילה. הכוח הישראלי המשיך במסע רכוב על גבי זחל"מים מערבה, כבש את ת'מד ואת נח'ל וחבר אל גדוד 890 שהוצנח בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה.
במהלך תקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים נערכה חטיבה 8 הישראלית, בפיקודו של אלברט מנדלר מול גיזרת כונתילה והיוותה כח הטעיה צה"לי כנגד הצבא המצרי בחזית סיני. ההטעיה הובילה לריכוז כוחות שריון מצרים רבים מול חטיבה 8 ובכך אפשרה למעשה את ההבקעה הצה"לית בצפון חצי האי ובמיוחד בקרב אום-כתף.
בלילה שבין ה-5 ל-6 ביוני חצה גדוד 129 של חטיבה 8 את הגבול והתקדם לעבר מערכי הדיוויזיה ה-6, בפיקודו של סעד א-שאזלי. בקרב שריון שהתפתח הושמדו טנקים מצרים רבים, בעוד לגדוד 129 נפגעו 2 טנקים בלבד. לאחר הקרב חזר גדוד 129 לתחומי הקו הירוק.
בהמשך הלחימה הועברה עיקר כוח חטיבה 8 לפיקוד צפון ואילו בסיני נשאר כח מוקטן של החטיבה (גדוד 89 ושתי פלוגות טנקים של גדוד 129), בפיקודו של סגן מפקד החטיבה מרדכי (מוטקה) בן-פורת. ב-7 ביוני כבש הכוח הישראלי את כונתילה והמשיך להתקדם עד לאזור נח'ל שם ניהל מארב שריון יחד עם כוחות אוגדה 38, בפיקודו של אריאל שרון, מול שריון מצרי נסוג.
לקריאה נוספת

מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1979, עמ' 74-73
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1979, עמ' 74-73
↑  זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969, עמ' 159
ליטל מילטון

| --- | --- |

ליטל מילטון
 לידה:  7 בספטמבר 1934 אינוורנס, ארצות הברית 
 פטירה:  4 באוגוסט 2005 (בגיל 70) ממפיס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאלם ממוריאל 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1953 
 סוגה:  בלוז, מוזיקת נשמה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  צ'קר רקורדס, צ'ס רקורדס 
 www.littlemilton.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ליטל מילטון ב-1982
ג'יימס מילטון קמפבל ג'וניור (באנגלית: James Milton Campbell, Jr.; ‏7 בספטמבר 1934 – 4 באוגוסט 2005), הידוע בכינויו ליטל מילטון (Little Milton), היה זמר וגיטריסט בלוז אמריקאי. שלושת להיטיו המפורסמים ביותר היו: "Grits Ain't Groceries", "We're Going to Make It" ו-"The Blues is Alright". זכה לפרסום בעיקר בשנות ה-60 ונחשב אחד מהפחות ידועים מבין המבצעים הגדולים של הבלוז. המוזיקה שיצר היא שילוב של מבנים ליריים מסורתיים יחד עם צליל חלק והפקה מהוקצעת.
ביוגרפיה

מילטון נולד באינוורנס, עיירה קטנה מצפון לג'קסון במדינת מיסיסיפי באזור הדלתא של מיסיסיפי, ומיד עם לידתו, עבר עם אמו לעיר סמוכה, גרינוויל. אביו החורג, "ביג מילטון קמפבל", היה מוזיקאי בלוז מקומי וממנו ספג את שורשיו המוזיקליים, כמו גם מהשתתפותו במקהלת הכנסייה המקומית ומהאזנה לשידורי מוזיקה חיים ברדיו, במיוחד למוזיקת הקאנטרי, אותה שילב מאוחר יותר בבלוז ובגוספל. בגיל 10 קנה את הגיטרה הראשונה שלו, למד לנגן ובן 12 כבר החל להתפרנס מנגינה בברים וברחוב. הושפע בעיקר מהמוזיקה החדשנית של טי-בון ווקר שמיזגה בלוז עם רוק'נ'רול, ומנט קינג קול בעל הקול הקטיפתי, אך בהופעותיו ניגן בכל הסגנונות וסוגי המוזיקה שהיו פופולרים באותה עת באזור מגוריו.
ב-1952, בעת שניגן כנער בברים מקומיים, נתגלה על ידי אייק טרנר שהיה מגלה הכישרונות של סם פיליפס וסאן רקורדס. הוא חתם איתם חוזה הקלטות, עבר לממפיס ואף הוציא מספר הקלטות אשר לא זכו להשמעות ולהצלחה מסחרית וכך, ב-1955 הסתיים החוזה שלו עם סאן רקורדס ופיליפס.
המשיך להקליט בממפיס עבור מספר חברות תקליטים, אך שוב, ללא הצלחה מסחרית. ב-1958 עבר לסנט לואיס והחל להקליט בצ'ס רקורדס. הוא זכה שם להצלחה ראשונה ואף סייע למוזיקאים כמו אלברט קינג וזמרת הריתם אנד בלוז, פונטלה בס, להתפרסם. ב-1962 הצליח בפעם הראשונה להכניס שיר, "So Mean to Me", למצעד להיטי ה-R&B של הבילבורד (מקום 14). לאחר הפסקה בה הוא ערך מסע הופעות, נכנס לאולפן ההקלטות ויצא ב-1965 עם אלבום בכורה, "We're Gonna Make It". בשנים אלו הפך הצליל שלו למלוטש יותר ודמה לזה של בי בי קינג. אלבומו זכה להצלחה גדולה (מקום שלישי במצעד אלבומי ה-R&B) ושיר הנושא של האלבום הגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B וזכה להיות בין 40 הלהיטים המושמעים ביותר ברדיו, דבר אשר היה שמור לרוב, באותה עת, לשירים שבוצעו על ידי זמרים לבנים.
עד 1969 הוציא מספר סינגלים אשר זכו להצלחה בינונית בלבד. באותה שנה עבר לחברת סטאקס והקליט אלבום נוסף, "Grits Ain't Groceries", אשר זכה להצלחה בינונית גם הוא (מקום 41 במצעד אלבומי ה-R&B). באותן שנים הכניס מילטון גם עיבודים תזמורתיים מורכבים יותר למוזיקה שלו והוציא עוד מספר אלבומים, אשר זכו גם הם להצלחה כלשהי, עד אשר חברת התקליטים פשטה את הרגל ב-1975.
לאחר מכן, נאבק כדי לשמר את הקריירה שלו ועבר בין מספר חברות תקליטים, עד שלבסוף, לאחר פרסום להיטו "The Blues is Alright" ב-1982, חתם על חוזה עם מלאקו רקורדס, חברה עימה נשאר כמעט עד סוף הקריירה שלו. להיטו האחרון, "Age Ain't Nothin' But a Number" יצא ב-1983 באלבום אשר נשא את אותו שם.
ב-1988 זכה ליטל מילטון להיכנס להיכל התהילה של הבלוז ובאותה שנה אף זכה בפרס האנדי, הפרס היוקרתי ביותר לאמני הבלוז בארצות הברית. הוסיף להקליט ולהופיע עד מותו משבץ ב-2005.
כוס (עוף)

| כוֹס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי לילה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ינשופיים
סוג:: כוס
שם מדעי
 Athene ‏בויה, 1822

כוס החורבות.
כוס המחילות הנפוץ באמריקה הצפונית והדרומית.
כּוֹס (שם מדעי: Athene) הוא סוג של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים, בתת-המשפחת Surniinae. מרחב תפוצתו בעולם כולל את כל היבשות פרט לאוסטרליה, אנטארקטיקה ואפריקה שמדרום לסהרה.
גודל הינשופים הוא כגודל פרגית, אך בגלל נוצותיהם הם נראים גדולים יותר מגודלם הממשי; צבעם של הינשופים - חום מנומר; הכנפיים והזנב שלהם מחוספסים. רגליהם של הינשופים חזקות מאוד, קצרות ומכוסות בנוצות. בנוסף, כל רגל של הינשוף מצוידת בטפרים חדים, כאשר שתי אצבעות של הרגל פונות קדימה, והשתיים האחרות פונות אחורה. ראשו של הינשוף גדול ורחב, ועיניו נמצאות בחלק הקדמי של הראש (כמו אצל בני האדם, אך אצל עופות אחרים מסוגו, עיניים בחלק הקדמי הן תכונה נדירה). העיניים בולטות קדימה, ועל ידי כך מקנות לינשוף יכולת ראייה סטריאוסקופית. ככל דורסי הלילה, פרצוף-השמע שלהם משמש לקליטת זעזועי אוויר והעברתם לחלל האוזן. צווארו של הינשוף ארוך וגמיש, דבר שמקנה לו יכולת לסובב את ראשו בזווית של עד 270 מעלות, אף יותר מחצי סיבוב ימינה ושמאלה.
בניגוד ליתר הינשופיים, מספר מינים של כוס פעילים גם בשעות היום, אך הם לרוב נמנעים מהחום בשעות הצהריים ומנהלים את מרבית פעילות הצייד שלהם בשעות הדמדומים.
מזונו העיקרי של הכוס בקיץ הוא חרקים גדולים, עקרבים, זוחלים וצפרדעים ובחורף הוא ניזון גם מעופות קטנים ממנו ויונקים קטנים כחדפים ועכברים.
מינים

שישה מינים מסווגים תחת הסוג כוס, והם:
Athene brama – נפוץ בהודו ובדרום-מזרח אסיה (באזורי אקלים טרופי).
Athene blewitti.
כוס המחילות (Athene cunicularia) – נפוץ ביבשות אמריקה הצפונית והדרומית. מקנן במחילות.
כוֹס הֶחֳרָבות (Athene noctua) – מין הכוס הנפוץ סביב הים התיכון באירופה, אפריקה ומרכז אסיה, ובפרט בארץ ישראל.
Athene superciliaris.
ממצאים פלאונטולוגיים הראו שבתקופת הפליסטוקן הפרה-היסטורית היה באי כרתים מין של כוס (Athene cretensis) שגודלו כ-60 ס"מ, חסר או כמעט לגמרי חסר יכולת תעופה, שנכחד מעט לאחר תקופת ההתיישבות האנושית על האי. מאובנים מתקופת המיוקן המאוחרת, אשר התגלו ברודבאניה שבהונגריה, שויוכו למין זה, אך על פי הערכות זהירות ייתכן שמקורם במאובן מענף יותר קדום בסוג כוס.
במיתולוגיה

שמו הלועזי של הכוס, Athene, נובע משיוכו ביוון העתיקה, ובעיקר באתונה, לאלת החוכמה - אתנה. במיתולוגיה היוונית, אתנה מתוארת רבות עם ינשוף המכונה גלאוקוס (Γλαῦκος), אשר הועתק גם בייצוגה של מינרווה, מקבילתה במיתולוגיה הרומית. גלאוקוס נתפס כסמל מייצג לחוכמה ולדריכות בזכות יכולתם של הינשופיים לראות בחשכה ועובדת היותם ערים ופעילים בשעות הלילה.
מסיבה זו נעשו דמויות ממשפחת הינשופיים לסמל המדע, והוטבעו על מטבעות אתונה, בהם הוא מופיע בדרך כלל.
במקרא

במקרא, הכוס נזכר כאחד מהעופות הטמאים האסורים למאכל, בספר ויקרא: "וְאֶת-אֵלֶּה תְּשַׁקְּצוּ מִן-הָעוֹף, לֹא יֵאָכְלוּ שֶׁקֶץ הֵם:", "וְאֶת הַכּוֹס וְאֶת הַשָּׁלָךְ וְאֶת הַיַּנְשׁוּף:" (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוקים י"ג–י"ז), וכן בספר דברים: "אֶת הַכּוֹס וְאֶת הַיַּנְשׁוּף וְהַתִּנְשָׁמֶת:" (ספר דברים, פרק י"ד, פסוק ט"ז). הוא נזכר גם כעוף מדברי המסמל חורבן ושממה, ובהקשר זה הוא מוזכר גם בספר תהילים: "דָּמִיתִי לִקְאַת מִדְבָּר הָיִיתִי כְּכוֹס חֳרָבוֹת:" (ספר תהילים, פרק ק"ב, פסוק ז').
בגמרא הוא נזכר במסכת ברכות יחד עם ינשוף ותנשמת כעופות שהופעתם בחלום זהו סימן רע.
הערות שוליים

↑  Faunal Extinction in an Island Society - Pygmy Hippopotamus Hunters of Cyprus (Interdisciplinary Contributions to Archaeology) by Alan H. Simmons and G.A. Clarke (Pg.176)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566157705171  BnF: cb13191789c (data)  LCCN: sh97004319  NKC: ph717414
ליגת העל המוזמביקית

| --- | --- |

 שם מלא:  אליפות הכדורגל המוזמביקית בכדורגל
 כינוי:  מוזמבולה
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  Federação Moçambicana de Futebol 
 מדינות:  מוזמביק מוזמביק
 קונפדרציה:  CAF
 קבוצות:  14
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים)
 אלופה נוכחית:  פרוביאריו דה ביירה (2023)
 מירב הזכיות:  פרוביאריו דה מפוטו (18 זכיות)
 מפעל מקביל:  טאקה דה מוזמביק
 מפעל נמוך:  ליגת המשנה המוזמביקית
 אתר רשמי
 
ליגת העל המוזמביקית (בפורטוגזית: Campeonato Moçambicano de Futebol; מכונה גם ע-Moçambola - מוזמבולה) היא ליגת הכדורגל הבכירה במוזמביק, שהוקמה רשמית בשנת 1976.
היסטוריה

הליגה התחילה לפני עצמאות מוזמביק, עוד בתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית החל מ-1956, בה האלופה הראשונה הייתה פרוביאריו. ליגה לא רשמית זו התקיימה עד 1974, ואז הוקמה רשמית מדינת מוזמביק תחתיה התחילו האליפויות הרשמיות בכדורגל בליגה ב-1976.
הליגה כיום מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של מוזמביק, אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
נכון לעונת 2022, בליגה 14 קבוצות, המשחקות ביניהם ב-2 סיבובים בבית ובחוץ כאשר סך הכל ישנם 26 מחזורים. הליגה משוחקת ממרץ/אפריל ועד אוקטובר/נובמבר של אותה השנה קלנדרית. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית, בעוד הקבוצות בשלושת המקומות האחרונים יורדות לליגת המשנה המוזמביקית.
קבוצת פרוביאריו דה מפוטו היא הקבוצה המצליחה ביותר במוזמביק, עם 18 זכיות באליפות הליגה (מאז 1956). שנייה בדירוג היא קוסטה דו סול עם 10 אליפויות ושלישית בדירוג היא GD מפוטו עם 8 אליפויות, כאשר מקור שלושתן הוא בעיר הבירה של מוזמביק, מפוטו.
היסטוריה > הזוכות באליפות הליגה מ-1976

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בטאקה דה מוזמביק באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
↑  בעקבות השפעת התפרצות נגיף הקורונה הוחלט לבטל את העונה כך שאין אלופה ואין יורדות.
טבלת אליפויות

| # | קבוצה | אליפויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרוביאריו דה מפוטו (לורנצו מרקוס) | 18 | (לא רשמי: 1956, 1961, 1963, 1966, 1967, 1968, 1970, 1972), 1982, 1989, 1996, 1997, 1998/1999, 2002, 2005, 2008, 2009, 2015 |
| 2 | קושטה דו סול | 10 | 1979, 1980, 1991, 1992, 1993, 1994, 1999/2000, 2000/2001, 2007, 2019 |
| 3 | דשפורטיבו דה מפוטו (לורנצו מרקוס) | 8 | (לא רשמי: 1957, 1964), 1977, 1978, 1983, 1988, 1995, 2006 |
| 4 | מקסקין | 7 | (לא רשמי: 1960, 1962), 1984, 1985, 1986, 2003, 2012 |
| 5 | טקסטפריקה דה וילה פרי | 4 | (לא רשמי: 1969, 1971, 1973), 1976 |
| 5 | ליגה דספורטיבה | 4 | 2010, 2011, 2013, 2014 |
| 6 | פרוביאריו ביירה | 3 | (לא רשמי: 1958, 1974), 2016 |
| 7 | מצ'דג'ה מפוטו | 2 | 1987, 1990 |
| 7 | יו.די. סונגו | 2 | 2017, 2018 |
| 9 | ספורטינג נמפולה | 1 | (לא רשמי: 1959) |
| 9 | טקסטיל פונגו | 1 | 1981 |
| 9 | פרוביאריו דה נמפולה | 1 | 2004 |
| 9 | בלאק בולס | 1 | 2021 |
כריס פרגוסון

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1963 (בן 61) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  בית הספר התיכון פאליסיידס צ'ארטר 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 הישגים
 שיאים אישיים:  6 צמידי אליפות העולם בפוקר, מתוכם פעם אחת באירוע המרכזי שחקן השנה של אליפות העולם בפוקר (2017)
 
כריס פרגוסון באליפות העולם בפוקר 2007
כריס פיליפ פרגוסון (באנגלית: Chris Ferguson;‏ נולד ב-11 באפריל 1963) הוא שחקן פוקר אמריקאי. זכה ב-6 צמידים באליפות העולם בפוקר, כולל האירוע המרכזי של שנת 2000. פרגוסון מוכר בכינוי "ישו" לאור מראהו – זקן ושיער ארוך.
שנותיו הראשונות

פרגוסון נולד וגדל בלוס אנג'לס קליפורניה. אביו היה פרופסור למתמטיקה שלימד את תורת המשחקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1999 קיבל פרגוסון תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם למד גם תואר ראשון. יחד עם אביו חיבר פרגוסון מאמר על מודל הפוקר של ג'ון פון נוימן.
קריירה כשחקן פוקר

פרגוסון החל לשחק פוקר בגיל 10. תחילה החל לשחק בצורה חובבנית, והיה מהראשונים ששיחקו באמצעות האינטרנט. בשנת 1994 החל לשחק בטורנירים חיים בקליפורניה, ובשנת 1995 לקח חלק לראשונה באליפות העולם בפוקר. הוא ניצח את טי ג'י קלוטיה באליפות העולם בפוקר בשנת 2000, וגרף פרס של מיליון וחצי דולרים. בשנת 2004 סיים פרגוסון במקום ה-26 (מתוך 2576 שחקנים), וגרף כ-120,000 דולר. באותה שנה, היה פרגוסון ממקימי אתר הפוקר המצליח פול טילט. הוא סיים פעמיים במקום השני באליפות ההדס אפ הלאומית (National Heads-Up Poker Championship), ופעם אחת במקום הראשון. פרגוסון הרוויח סך כולל של מעל 4 מיליון דולרים באליפויות העולם, ב-59 אליפויות שונות. הישג זה מיקם אותו במקום ה-3 בכל הזמנים במספר ההכנסות מאליפויות עולם.
פרגוסון טוען כי הצליח בחצי שנה בלבד להפוך דולר אחד ל-20,000 דולר במשחק באינטרנט, וזאת לאחר שהציב זאת לעצמו כאתגר אישי. בצורה דומה, הוא טוען כי הצליח להרוויח 10,000 דולר באמצעות הרווחת סכום ראשוני מטורנירי פרירול.
לקריאה נוספת

טים הרפורד, יש היגיון בחיים - החוקים הכלכליים שמאחורי הכל, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר 2009, עמ' 61–64.
כונר

| --- | --- |
עמק קורנגאל בשנת 2009
עמק קורנגאל בשנת 2009
 מדינה / טריטוריה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מושל:  הקמאל מעמונד
 בירת המחוז:  אסדאבאד
 שפה רשמית:  פשטו, דארי
 שטח:  4,339 קמ"ר
 גובה:  1,906 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  648,800 (2006)
 קואורדינטות:  35°00′N 71°12′E﻿ / ﻿35°N 71.2°E﻿ / 35; 71.2 
 אזור זמן:  UTC+4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כונר (בפשטו: کونړ; בפרסית/דארי: کنر) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. כונר ממוקם במזרח אפגניסטן וגובל בגבול בינלאומי (קו דוראני) עם מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה ברפובליקה האסלאמית של פקיסטן. בתוך אפגניסטן המחוז גובל במחוז נורסתאן מצפון, לגמאן ממערב וננגרהאר מדרום. שטחו של המחוז 4,339 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 648,800 איש.
גאוגרפיה

אזורים הרריים מקיפים את המחוז ויוצרים עמקים מישוריים אליהם יורדים מי גשמים מרכס הינדו-כוש שיוצרים אדמה פורייה מותאמת לחקלאות. הגידולים החקלאיים הגדולים במחוז הם חיטה, אורז, קנה סוכר, תירס, ירקות ושעורה. מבחינת משק חיי מטפחים לרוב פרות, כבשים, עזים, חמורים ותאואים.
אוכלוסייה

כמעט כל אוכלוסיית המחוז פשטונית מבחינה עדתית וישנו מיעוט נוריסתאני הכולל חמישה אחוזים מהאוכלוסייה הכוללת. כמעט כל תושבי המחוז מאמינים באסלאם סוני וישנם 1,349 מסגדים במחוז. ישנם 110 מוסדות חינוך במחוז ו-20 אחוז מכלל התושבים יודעים אוריינות. ל-53 אחוזים מכלל התושבים ישנה זמינות יום-יומית לחשמל. ישנם 3 בתי חולים ו-46 קופות חולים. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר היא אסדאבאד, דרכה עובר כביש מהיר אל בירת המדינה קאבול דרך מחוז לגמאן.
ביטחון

רוב הנפות במחוז כונר מחולקים בין כוחות הממשלה האפגנית לפלגים חמושים שונים, למעט נפת בירת המחוז, אסדאבאד, שמסווגת תחת שליטה ממשלתית מלאה ונפת צ'אפ דרה, שמסווגת תחת שליטה מלאה של הטליבאן. בשנת 2017 דיווחו מקורות כי לפחות 15 ארגוני טרור, ביניהם אל-קאעדה ולשקאר-א-טייבה, פעילים במחוז כונר.
דווח על 174 אירועים הקשורים למורדים בתקופת שבין ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2.9 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות עימותים בין כוחות ארגון הטרור ISKP וכוחות הביטחון האפגניים, כמו גם עימותים בין הטאליבן ל-ISKP. פיגועי התאבדות התרחשו בנפת סווקאי, והרגו ופצעו שוטרים ואזרחים במחסום של המשטרה. בכמה מחוזות דווח על תקיפות אוויריות כמו גם על פעולות קרקע צבאיות של כוחות הביטחון האפגניים, שגרמו בין לבין לאבידות אזרחיות.
תועדו 397 נפגעים אזרחיים (128 הרוגים ו-269 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 82 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 77% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות בשטחים מיושבים ואחריהם התקפות אוויריות והטלת מטעני חבלה. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 311 אנשים ממחוז כונר. השפעות נוספות על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, איומים מצד מורדים על אנשי הבריאות להפסיק את פעולות חיסון, כולל נגד שיתוק ילדים.
חלוקה מנהלית

מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז כונר ואוכלוסייתן.
אסדאבאד – 49,177
באר כונר – 30,716
צ'פא דרה – 38,681
דאנגמן – 19,50
דרה-י פץ' – 69,958
ע'זיאבאד – 19,500
ח'אס כונר – 39,950
מראווארה – 110,500
נרנג או בדיל – 38,937
נארי – 38,510
נורגאל – 31,047
סוואכי – 46,905
שהיגאל – 33,781
סירקאני – 39,080
ווטא פור – 32,778
ראו גם

הינדו-כוש
מחוזות אפגניסטן
פשטונים
מפת נפות כונר
ליטל ידין

| --- | --- |

ליטל ידין, 1979
 לידה:  1956 (בת 68 בערך) 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
ליטל ידין (נולדה בשנת 1956) היא אדריכלית ומתכננת ערים, וכן מתרגמת ישראלית מאנגלית.
ביוגרפיה

ידין נולדה בירושלים לפרופ' יגאל ידין וכרמלה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר ראשון בעיצוב סביבתי מבצלאל ותואר שני בתכנון ערים מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בשנות ה-90 שימשה מנהלת המחלקה לתכנון עיר בעיריית ירושלים, וסמנכ"לית לתכנון בחברה הממשלתית לתיירות.
לצד עיסוקה בתחום האדריכלות עוסקת ידין בתרגום ספרות יפה מאנגלית. בין תרגומיה: רבי-המכר "נערה עם עגיל פנינה" מאת טרייסי שבלייה ו"הפסנתרן" מאת ולדיסלב שפילמן - שניהם עובדו לסרטים ידועים. היא תרגמה גם את סדרת ספריו של אלי ויזל "בלהט הנשמה" ו"הנשמה החסידית", העוסקת בדיוקנאות אדמו"רים ובסיפורי חסידים.
אחד מתרגומיה הוא ספר העוסק בתחום הקרוב לה: "דמיון של מהנדס", מאת פיטר רייס, הנחשב אחד המהנדסים החשובים באירופה במחצית השנייה של המאה ה-20. הספר תורגם לשפות רבות וזכה בפרס "ספר הארכיטקטורה הטוב ביותר בשנת 2001" בצרפת.
ידין מתנדבת בעמותת עיר עמים, במחסום Watch ובמיזמים שונים העוסקים בדו-קיום ישראלי-פלסטיני.
נשואה לעורך הדין דן עברון, בנו של אפרים עברון, ואם לבן ובת. היא מתגוררת בביתה של משפחת ידין בשכונת רחביה בירושלים.
מתרגומיה

סודות גלויים - אליס מונרו
שקרים יפים – ליסה אונגר
הפקיד ההודי – דויד לויט
הפסנתרן – ולדיסלב שפילמן
צייר השכבות – ג'יין ארקהארט
דמיון של מהנדס – פיטר רייס
אחריות - מאט הייג
סוחר הקפה – דייוויד ליס
גשם פתאומי – מאריטה וולף
בלהט הנשמה - אלי ויזל
הנשמה החסידית - אלי ויזל (עם מיכל צוקרמן)
ליונלו מנפרדוניה

ליונלו מנפרדוניה (באיטלקית: Lionello Manfredonia; נולד ב-27 בנובמבר 1956) הוא כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדות הבלם והקשר. כיום, הוא אחראי על הנוער של ברשה.
קריירת מועדונים

במהלך קריירת המועדונים שלו, מנפרדוניה שיחק עבור הקבוצות האיטלקיות לאציו (85–1975), יובנטוס (87–1985) ורומא (89–1987). מנפרדוניה נמצא אשם במעורבותו בפרשת הטיית המשחקים טוטונרו 1980, ואף הורחק מהמגרשים למשך שלוש שנים, בעוד שלאציו ירדה לסרייה ב'. במהלך עונתו האחרונה ברומא במסגרת משחק חוץ מול בולוניה ב-30 בדצמבר 1989 בתנאי משחק קפואים של מינוס חמש מעלות, מנפרדוניה התמוטט לאחר שסבל מהתקף לב; חברו לשעבר מלאציו, ברונו ג'ורדאנו, היה הראשון שהגיע כדי לעזור לו. אף על פי שמנפרדוניה ביצע שיקום מלא וחזר למגרשים, הוא החליט לפרוש מכדורגל בתום העונה בגיל 33.
קריירה בינלאומית

מנפרדוניה ייצג את נבחרת איטליה בין השנים 1977 ל-1978, כשאת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך במסגרת הניצחון 0–3 על נבחרת לוקסמבורג ב-3 בדצמבר 1977. הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית למונדיאל 1978, שבו איטליה סיימה במקום הרביעי.
תארים > קבוצתיים

סרייה א' (1): 1985/86
הגביע הביניבשתי (1): 1985
ישראל הגר (אהבת ישראל)

הרב הגר במרכז, שני מימין נראה ניסן יוסט
רבי ישראל הגר (מכונה ה"אהבת ישראל" על שם ספרו; ב' באלול ה'תר"ך, 20 באוגוסט 1860 - ב' בסיוון ה'תרצ"ו, 22 במאי 1936), היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות ויז'ניץ. ממנהיגי החסידות ברומניה ובהונגריה בדור שלפני השואה.