stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pretty Isn't Pretty
הערות שוליים

↑  Sam Joseph Semon, Olivia Rodrigo's almost kept a song off of her newest album Guts, Mail Online, ‏2023-10-24
1 2  Jason Lipshutz, Olivia Rodrigo’s ‘Guts’: All 12 Songs Ranked, בילבורד, ‏8 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Olivia Rodrigo is even angrier, wittier and rockier on second album GUTS – review, The Independent, ‏8 בספטמבר 2023 (באנגלית)
↑  Condé Nast, Olivia Rodrigo: GUTS, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
↑  Charles Lyons-Burt, Olivia Rodrigo ‘Guts’ Review: More Visceral and More Consistent, Slant Magazine, ‏2023-09-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  A release day ranking of every song on Olivia Rodrigo's new album GUTS, The Tab, ‏2023-09-08 (באנגלית בריטית)
↑  Rob Sheffield, Every Olivia Rodrigo Song, Ranked, רולינג סטון, ‏13 בספטמבר 2023 (באנגלית)
↑  Nicole Dominique, Ranking Every Song On Olivia Rodrigo's New Album "Guts" From Worst To Best, Evie Magazine, ‏11 בספטמבר 2023 (באנגלית)
↑  Billboard Global 200, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. US, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  ARIA Top 50 Singles, ARIA, ‏18 בספטמבר 2023
↑  Ireland Songs, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Hot 100, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Streaming Songs, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rosalie Cabison, Hot Trending Songs Powered by X, Billboard, ‏16 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  R. J. Cabral, Hot Alternative Songs, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  R. J. Cabral, Alternative Streaming Songs, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Alternative Digital Song Sales, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Official Streaming Chart, חברת המצעדים הרשמית, ‏15 בספטמבר 2023 (באנגלית)
↑  NZ Top 40 Singles Chart, The Official New Zealand Music Chart, ‏18 בספטמבר 2023
↑  TOP AFP/AUDIOGEST, ‏14 בספטמבר 2023
↑  Billboard Canadian Hot 100, Billboard, ‏23 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Alternative Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nov 2024 Single Accreds.pdf, Dropbox
| אוליביה רודריגו |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים
| אלבומי אולפן | Sour • Guts |  |
| סינגלים | "Drivers License" • "Deja Vu" • "Good 4 U" • "Traitor" • "Brutal" • "Vampire" • "Bad Idea Right?" • "Get Him Back!" • "Can't Catch Me Now" • "Obsessed" |  |
| סינגלים שיווקיים | "All I Want" |  |
| שירים נוספים | "1 Step Forward, 3 Steps Back" • "Enough for You" • "Happier" • "Jealousy, Jealousy" • "Favorite Crime" • "Hope Ur Ok" • "All-American Bitch" • "Lacy" • "Ballad of a Homeschooled Girl" • "Making the Bed" • "Logical" • "Love Is Embarrassing" • "The Grudge" • "Pretty Isn't Pretty" • "Teenage Dream" ‏•‏‏ "So American" |  |
| סיבובי הופעות | Sour Tour • Guts World Tour |  |
קטגוריה
שמואל אוסישקין

שמואל אוסישקין, בערך בשנת 1947
שמואל אוסישקין (יקטרינוסלב, 19 במאי 1899 – ירושלים, 2 באוגוסט 1978) היה עורך דין ואיש ציבור ישראלי.
ביוגרפיה

שמואל אוסישקין נולד ביקטרינוסלב (כיום דניפרו, אוקראינה) ב-19 במאי 1899, למנהיג הציוני מנחם אוסישקין ואשתו אסתר לבית פליי. הוא נקרא שמואל על שם הרב שמואל מוהליבר, מראשוני חובבי ציון ברוסיה, שנפטר בשנת 1898. בשנת 1906, כאשר היה שמואל בן שבע, נבחר אביו מנחם אוסישקין כראש הוועד האודסאי של חובבי ציון, ועם בחירתו עברה משפחת אוסישקין להתגורר באודסה. בשנים הראשונות למד מפי מורים פרטיים בביתו, ורק לאחר שנים אחדות, בהיותו בן שתים-עשרה, החל ללמוד בבית-ספר. הוא סיים בהצטיינות את חוק לימודיו בגימנסיה רפופורט לבנים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה סייעו אוסישקין ואימו אסתר בבית חולים צבאי. הוא הקדיש הרבה מזמנו לפעילות בהסתדרות התלמידים הציונים, בעיקר לאחר מהפכת פברואר 1917 ונפילת המשטר הצארי. בשנת 1917, לאחר סיום לימודיו בגימנסיה, החל ללמוד רפואה באוניברסיטה, ובד בבד היה פעיל בהסתדרות הסטודנטים הציונים. בתום שנת הלימודים החליט לעבור ללימודי משפטים.
בינואר 1919 עזבו הוא ואביו מנחם אוסישקין לצמיתות את אודסה. מנחם אוסישקין השתתף בוועידת השלום בפריז, ועלה משם לארץ-ישראל, ואילו שמואל נסע לאנגליה, והמשיך את לימודי המשפטים באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1922 סיים את חוק לימודיו, ועלה לארץ-ישראל. תקופה מסוימת התגורר בתל אביב, ולאחר מכן בירושלים, שם עבד כעורך דין, ושנים ארוכות החזיק במשרד עצמאי.
בשנת 1926 קיבל אוסישקין על עצמו את עבודת הייעוץ המשפטי של הקרן הקיימת לישראל וזה היה עיסוק מרכזי בעבודתו המשפטית עד שיצא לגמלאות בשנת 1969. בשנת 1941, לאחר פטירתו של אביו מנחם אוסישקין, נבחר כחבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת מטעם מפלגת הציונים הכלליים. לאחר קום המדינה נטל חלק מרכזי בנושא הרישום המשפטי של הקרן הקיימת, שהייתה רשומה בבריטניה, כחברה ישראלית, ובנושאי העברת קרקעות בין הקרן הקיימת לבין מינהל מקרקעי ישראל.
אוסישקין לימד שנים ארוכות בבית-הספר למשפט וכלכלה בתל אביב שהיה באותה עת המוסד היחידי בארץ-ישראל להכשרת משפטנים. הוא היה חבר במפלגת הציונים הכלליים, ובתקופות מסוימות היה פעיל בה. שמואל היה פעיל במוסדות ציוניים, היה ציר במספר קונגרסים, והיה חבר בבית הדין העליון של התנועה הציונית. הוא פרסם ארבעה ספרים בנושאים היסטוריים, משפטיים וחוקתיים, וכן ספר זכרונות שיצא לאור לאחר מותו. במשך שנים רבות כתב בקביעות מאמרים בענייני השעה בעיתונים היומיים הארץ והבוקר. בבחירות לכנסת השנייה בשנת 1951 היה מועמד ברשימת הציונים הכלליים במקום העשרים ואחד, אלא שלא נבחר, שכן מרשימה זו נבחרו עשרים מועמדים בלבד.
נפטר בביתו בירושלים ממחלת לב בגיל 79 ב-2 באוגוסט 1978, נקבר בבית הקברות סנהדריה
.
משפחתו

שמואל אוסישקין היה נשוי לאלזה שנברג מיאשי, רומניה, בתה של העסקנית הציונית רחל שנברג, ואחותם של הפסנתרנית אירמה וולפה-רדמכר (אנ') והמתמטיקאי יצחק שנברג (אנ'). להם בן אחד, הארכאולוג דוד אוסישקין.
ספריו

פרקים במשפט הקונסטיטוציוני האנגלי (ספריה משפטית בהוצאת הד"ר יהודה יונוביץ, ירושלים 1927)
מערב במזרח – תולדות הצלבנים בארץ-ישראל (הוצאת מצפה, תל אביב 1931)
שיטות השלטון בקיסרות הבריטית (הוצאת מצפה, תל אביב 1937)
המשטר המדיני בבריטניה (הוצאת אומה ומולדת, תל אביב 1946)
אמא אודיסה – זכרונות ילדות ונעורים 1904–1919 (הוצאת הספרייה הציונית על-יד ההסתדרות הציונית העולמית, 1984)
לקריאה נוספת

דוד תדהר, "שמואל אוסישקין" באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך 4, עמ' 1731
נתן ביסטריצקי, "לזכר שמואל אוסישקין", על המשמר, 15 באוקטובר 1978, עמ' 8
יוסי כץ, בחזית הקרקע, קרן קיימת לישראל בטרם מדינה, ירושלים 2001
הערות שוליים

↑  יוסי כץ, מאנגליה לישראל: הרישום המשפטי של קק"ל כחברה ישראלית בראשית שנות החמישים והשלכותיו, קתדרה 155, עמ' 130–161 (2015)
↑  שמואל אוסישקין באתר GRAVEZ
↑  ביקורת על הספר: "ביבליוגרפיה", העולם, 30 בדצמבר 1927, עמ' 20
↑  ביקורת על הספר:"בעולם הספרות", דואר היום, 29 במאי 1931, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527279505171  ISNI: 0000 0000 6700 8948  LCCN: nr88007257  VIAF: 46605170   WorldCat (עם VIAF): 46605170 
חתימה על הסכם העברת קרקעות עם הקרן הקיימת. יושב במרכז לוי אשכול, אוסישקין יושב בצד השמאלי
הקסגרמה

הקסגרמה (באנגלית: Hexagram) היא צורה גאומטרית של כוכב בעל שישה קודקודים, עם סימון שלפלי (אנ') {6/2}, {3}2 או {{3}}.
לאור כך שלא קיימות הקסגרמות רציפות אמיתיות קבועות, במקום זאת המונח מתייחס לצורה מורכבת של שני משולשים שווי צלעות. ההצטלבות יוצרת משושה רגיל.
צורתה של ההקסגרמה שימשה במהלך ההיסטוריה לציון הקשרים דתיים ותרבותיים ומאוחר יותר כמוטיב דקורטיבי ביהדות ובתורת הנסתר. היהדות אימצה את ההקסגרמה כסמל ככל הנראה מההינדואיזם מהסמל הרוחני אנאהטה (אנ'). קיימים תיעודים לכך ששימש כסמל יהודי על קירות בתי כנסת בארץ ישראל עוד מאז ימי בית המקדש השני. הסמל שימש כמוטיב דקורטיבי בכנסיות נוצריות רק מאז תקופת ימי הביניים. הוא שימש לראשונה כסמל דתי על ידי הערבים בתקופת ימי הביניים, תחת הכינוי "חותם שלמה", שתואר כמו הקסגרמה או מחומש, מה שמזוהה כיום עם סמל מגן דוד.
תאוריה קבוצתית

במתמטיקה, מערכת השורשים (אנ') של חבורת לי פשוטה G2(אנ') היא בצורת הקסגרמה, עם שישה שורשים ארוכים ושישה שורשים קצרים.
שימוש בהינדואיזם

כוכבים בעלי שישה קודקודים נמצאו בתרשימים קוסמולוגיים בהינדואיזם, בבודהיזם ובג'ייניזם. הסיבות מאחורי הופעתו הנפוצה של סמל זה בדתות אלו ובמערב אינן ידועות. אפשרות אחת היא שמקורם משותף. האפשרות האחרת היא שאמנים ואנשים דתיים מכמה תרבויות יצרו באופן עצמאי את צורת ההקסגרמה, שהיא עיצוב גאומטרי פשוט יחסית.
שני המשלושים המרכיבים את הצורה קרויים בסנסקריט "אוֹם" ו"חְרִים" ומסמלים את מעמדו של האדם בין אדמה לשמיים. המשולש כלפי מטה מסמל את שאקטי, ההתגלמות המקודשת של הנשיות, והמשולש כלפי מעלה מסמל את שיווה, המייצג את ההיבטים של הגבריות. האיחוד המיסטי של שני המשולשים מייצג את הבריאה, המתרחשת באמצעות האיחוד האלוהי של הזכר עם הנקבה. שני המשולשים המוצלבים מכונים גם 'שאטקונה' (אנ') – שפירושו "בעל שש הפנים", המייצגים את שש הפנים של בנם של שיווה ושאקטי, סקאנדה. סמל זה הוא גם חלק ממספר ינטרות (אנ') ויש לו משמעות עמוקה בפולחן ובהיסטוריה ההינדית.
בבודהיזם, כמה גרסאות ישנות של בארדו טודול(אנ'), הידוע גם בשם "ספר המתים הטיבטי", מכילות הקסגרמה שבתוכה צלב קרס. בטיבטית היא מכונה "מקור התופעה" (צ'וֹס-קִיִי 'בְיוֹנְג-גְנׇאס'), והיא נקשרת במיוחד לוואז'ריאוגיני (אנ'), ומהווה את החלק המרכזי של המנדלה שלה. במציאות, זה נמצא בתלת מימד, ולא בשניים, אם כי זה יכול להיות מתואר בכל מקרה.
שימוש בהינדואיזם > אנאהטה

האנאהטה (אנ') מסומלת על ידי פרח לוטוס עם שנים עשר עלי כותרת, והיא קשורה לצבעים ירוק או ורוד. נושאים מרכזיים הקשורים לאנאהטה כוללים רגשות מורכבים, חמלה, עדנה, אהבה ללא תנאי, שיווי משקל, דחייה ורווחה.
שימוש בדתות המונותאיסטיות > ביהדות

מגן דוד הוא סמל המוכר והמזוהה בדרך כלל עם יהדות. השימוש בו כאות לזהות יהודית החל בימי הביניים, אף על פי שהשימוש הדתי בו החל מוקדם יותר. לדברי חוקר הקבלה גרשום שלום, מדובר באימוץ מאוחר של הסמל ומקורו אינו ביהדות.
שימוש בדתות המונותאיסטיות > בנצרות

ההקסגרמה עשויה להימצא בכנסיות מסוימות ובחלונות ויטראז'. בנצרות היא מכונה לעיתים 'כוכב הבריאה'. דוגמה מוקדמת ביותר, שפורסמה על ידי ניקולאוס פבזנר, נמצאת בקתדרלת וינצ'סטר באנגליה באחת מחופות בתי המקהלה, משנת 1308 לערך.
שימוש בדתות המונותאיסטיות > באסלאם

הסימן המכונה בערבית "חאתם סלימאן" (خاتم سليمان) או "נג'מת דאוד" (نجمة داوود). "חותם שלמה" עשוי להיות מיוצג גם על ידי כוכב בעל חמישה או שישה קודקודים. כתוב בקוראן שדוד ושלמה היו נביאים ומלכים, והם דמויות נערצות על ידי מוסלמים. כיום ניתן למצוא את הכוכב בעל שש הקודקודים במסגדים ובממצאים אחרים בערבית ובאסלאם.
שימושים נוספים

סמל להקת Bring Me the Horizon.
דגל ח'יר א-דין ברברוסה.
דגלי אוסטרליה בין השנים 1901–1908.
דגל ניגריה הקולוניאלית(אנ') בין השנים 1914–1960.
דגל רפובליקת ריף בין השנים 1921–1926.
גרסה חלופית לדגל מרוקו, על פי לה פטי לארוס שאוירה בשנת 1924.
שלט האצולה של צפון אירלנד בין השנים 1924–1973.
דגל נשיאות קוסובו ("דגל דרדניה") מאז שנת 2000. הוצע על ידי נשיאה הראשון שיהיה לדגל הלאומי, אך הוא לא זכה לפופולריות רבה בעיני הציבור.
דגל ישראל (1948 - היום)
דגל ברברוסה
דגל אוסטרליה בין השנים 1901–1903
דגל אוסטרליה בין השנים 1903–1908
דגל ניגריה הקולוניאלית בין השנים 1914–1960
דגל רפובליקת ריף בין השנים 1921–1926
גרסה חלופית לדגל מרוקו, 1924
שלט האצולה של צפון אירלנד 1924–1973
דגל נשיאות קוסובו
דגל ישראל
הערות שוליים

↑  King Solomon-s Seal, באתר משרד החוץ, ‏16 בפברואר 1999 (באנגלית)
↑  שרון כהן, הכוכב שלנו: סיפורו של מגן הדוד, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 22.07.2020
↑  Buildings of England: Hampshire and the North (now second edition) ISBN 978 0 300 12084 4, p.604.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph743340 
ציור של האל סקאנדה בעל שש הפנים
מנדלה טיבטית של ואז'ריאוגיני מהמאה ה-19
מנדלה של אנאהטה
עיטור בצורת הקסגרמה על תקרת קתדרלת יעקב הקדוש בירושלים
אהרן זאב בן ישי

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1902 מוהיליב-פודילסקי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 באפריל 1977 (בגיל 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אהרן זאב בן ישי (גם: א"ז בן ישי; 11 ביוני 1902 – 4 באפריל 1977) היה סופר, משורר, עיתונאי ועורך עיתונות ישראלי.
ביוגרפיה

בן ישי נולד בעיר מוגילב, בפלך מוגילב של האימפריה הרוסית (כיום מוהיליב-פודילסקי, באוקראינה). הוא למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת מוסקבה, שם גם החל את דרכו הספרותית וכתב שירים ומאמרים שיצאו לאור בכתב העת "העם" שבועון ויומון עברי שראה אור במוסקבה בין השנים 1916–1918. הוא כתב ברבעון "התקופה", ובשבועון הילדים "שתילים". היה פעיל בתנועת "צעירי ציון" במוסקבה, ושימש כראש הפעולה התרבותית העברית מטעם מרכז "תרבות" בקייב.
בראשית 1920 עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. החל לכתוב בעיתון "הפועל הצעיר" ובעיתון "הארץ" בימיו הראשונים. בין השנים 1923–1926 היה חבר מערכת ומשתתף קבוע של "התור", ובמקביל ערך את השבועון "על המשמר" שיצא לאור בירושלים.
בשנת 1926 נישא ליהודית רוזנבלום. בשנת 1931 נולדה בתם היחידה.
החל משנת 1926 ועד למינויו לעורך העיתון "ידיעות עיריית תל אביב" בשנת 1932, היה חבר מערכת "הארץ" וכתב בעיתון מדורים שונים, ובין השנים 1930–1932 שימש כעורך הלילה של העיתון.
באפריל 1925 יצא לאור ספרו הראשון "הקדוש די האן, בחייו ומותו". בן-ישי תרגם יחד עם אברהם שלונסקי את המחזה "חזיוני גאֻלה: הגֹלם, חלום הגֹלם, כבלי משיח: טרילוגיה" של ה. לייוויק אשר ראה אור בינואר 1927. הוא הוציא לאור חוברות הומוריסטיות ("דחליל" ועוד, בשלל שמות בדויים). כמו כן כתב את חוברות הפרסים של עיריית תל אביב.
החל משנת 1933 ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 1967 כיהן כמזכיר הכבוד של ועדת השמות של עיריית תל אביב, הוועדה בראשותו הציעה את רוב שמות רחובות תל אביב ואתריה, בעיקר בחלקה הצפוני של העיר, שנקבעו עד לפרישתו. הוא הנהיג את שיטת "משפחת השמות", כלומר אזור שמות בעל נושא אחד למשל: משוררים, מנהיגים, מלכים וכדומה. כמו כן חיבר את התקנות לקביעת שמות לרחובותיה של תל אביב, שבסופו של דבר קיבלו מעמד של חוק עזר עירוני. ערים רבות בישראל אימצו רבים מן השמות שנבחרו על ידי ועדה זאת, וכן את שיטת בחירת הרחובות של בן ישי. באותן שנים פרסם בן ישי פיליטונים בעיתונים בארץ ובכתבי עת בחו"ל ופרסם בשמו ובעשרות שמות עט.
בן ישי ניהל עד לפרישתו לגמלאות את מפעל ההוקרה והפרסים העירוניים של עיריית תל אביב ובהם פרס ביאליק ועוד כ-25 פרסים שונים שהעניקה עיריית תל אביב.
בין שיריו של בן ישי נמצאים השירים "טיילתי בעמק" שהפך להמנון של קיבוץ עין חרוד, "ולס בן שמן", ו"ביהודה ובגליל".
בנוסף לתפקידיו הרשמיים הרבה בן ישי לכתוב על תל אביב בכתבי עת ואנציקלופדיות, הוא יזם את הקמת המוזיאון ההיסטורי של תל אביב ואת ארכיב העירייה, ונחשב להיסטוריון של העיר.
בן ישי נפטר ב-4 באפריל 1977. על שמו נקרא רחוב בן ישי בתל אביב.
קריירת עריכה

בשנת 1923 החל בן ישי את דרכו כעורך עיתונות וערך את השבועון "על המשמר" שראה אור בירושלים, ובשנת 1930 החל לערוך בעיתון "הארץ" ושימש כעורך הלילה של העיתון.
בשנת 1932, ולאחר הפסקת פעילותו של העיתון "ידיעות עיריית תל אביב" למשך ארבע שנים בעקבות מחלתו של שמואל טשרנוביץ שהיה עורך העיתון, החליטה הנהלת העירייה לחדש את פעילותו של העיתון והחלה לחפש מועמדים לתפקיד העורך.
ביוני 1932 מונתה ועדה ל"איוש עורך לידיעות העירייה" והיא החלה לראיין מועמדים שונים אשר פנו אליה בבקשה להתמנות לתפקיד. באותה התקופה המליץ הסופר חיים נחמן ביאליק למאיר דיזנגוף למנות את בן-ישי לתפקיד העורך. דיזנגוף נפגש עם בן ישי והמליץ לו להגיש את מועמדותו לתפקיד. ב-25 באוגוסט הגיש בן ישי את מועמדותו לתפקיד באופן רשמי להנהלת העירייה, ובחודש ספטמבר אישרה הוועדה את מינויו של בן ישי לתפקיד העורך, בעיקר לאור המלצתו החמה של דיזנגוף.
תחת עריכתו של בן ישי שינה העיתון את פניו והחל לפרסם מאמרים קצרים בעניינים מנהליים שעמדו על הפרק, הרצאות כלליות במועצה העירונית, תמצית מקוצרת של ישיבות המועצה והחלטותיה, סקירה קצרה על עבודת הוועדות ועל עבודתן של מחלקות העירייה, פרסומים ממוסדות הנתמכים על ידי העירייה כמו מוזיאונים, ספריות וכו', עדכונים לגבי מצב התעשייה והמסחר בתל אביב, עדכונים על המתרחש במועצות ועיריות אחרות, חידושים ותיקונים בעיריות מתוקנות ברחבי העולם, פרסום סטטיסטיקות בדומה למפקד האוכלוסין המתקיים בימנו, תמצית מאמרים שהתפרסמו בעיתונות אחרת בישראל ומחוצה לה בדבר העיתון או העיר תל אביב, פרסום חוקי עזר חדשים ופרסום קטעי עבר של העיר תל אביב. העיתון יצא לאור אחת לשבועיים או אחת לחודש כגיליון כפול, ומספורן של המהדורות אופס בכל תשרי - במהדורת ראש השנה.
במשך שנות פעילותו כעורך העיתון היה בן ישי מקורב לראשי הערים של תל אביב ובעיקר לדיזנגוף, ישראל רוקח ומרדכי נמיר.
בשנת 1936, לרגל הוצאתה של המהדורה החגיגית שהופצה לרגל השנה השביעית להוצאת העיתון (כשבמניין זה נספרו השנים בהן העיתון יצא לאור בעריכתו של טשרנוביץ), פנה בן ישי להנהלת העירייה וביקש לשנות את שם העיתון ל"העיר תל אביב". בן ישי טען במכתבו כי השם "ידיעות עיריית תל אביב" התאים לעיתון בשנת 1927, אך אינו מתאים לעיתון בעת הזאת מאחר שהעיתון התרחב גם בצורה וגם בתוכן. הוא טען שהשם ארוך וקשה לביטוי בעיקר לעולים חדשים. בנוסף טען בן ישי כי לא יעלה על הדעת מבחינה עברית יבואו שלוש סמיכויות בזו אחר זו, ידיעות - עיריית - תל אביב, ועל כן יש לכתוב "הידיעות של עיריית תל אביב" או לחלופין "ידיעות העירייה של תל אביב". בקשתו של בן ישי לשינוי שמו של העיתון נדחתה.
בתקופתו של בן ישי זכה העיתון להד רב בקרב העיתונים בארץ, ואף בקרב העיתונות היהודית בגולה. עריכתו המחודשת של העיתון והדרך בה הוצגו הידיעות על הנעשה בתל אביב ובערים אחרות בארץ ישראל, זכו לציון לשבח במספר עיתונים.
לאחר מלחמת העולם השנייה ובעקבות מלחמת העצמאות והימים שלאחר קום המדינה, סבל העיתון מבעיות תקציביות. בן ישי קבל על צמצומים שנעשו בעיתון הן מבחינת תקציבים והן מבחינת כוח האדם. הוא הרבה להתלונן בפני ראש העירייה רוקח, ולאחר מינוי לתפקיד שר הפנים, בפני ראש העירייה חיים לבנון.
בין בן ישי ולבנון לא שררו יחסים חמים, בן ישי פנה במספר מכתבי תלונה ללבנון אך לרוב בקשותיו לא נענו והוא נאלץ להסתדר תחת התנאים שהיו קיימים באותה העת. בשנת 1955, וללא הודעה מוקדמת, הפסיק העיתון לצאת לאור לאחר 32 שנות פעילות. בן ישי היה עורך העיתון עד למהדורתו האחרונה.
לקריאה נוספת

'בן־ישי (הורוויץ), אהרן זאב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 91. (הספר בקטלוג ULI)
ידיעות עיריית תל אביב כמקור היסטורי לתולדות העיר, אילן שחורי - "גיליון קשר" מס' 39, סתיו 2009
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "אהרן זאב בן ישי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 942.
↑  דוד תדהר (עורך), "אהרן זאב בן ישי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4792
↑  א"ז בן ישי, "תל אביב ורחובותיה", ידיעות עיריית תל אביב 1-3, עיריית תל אביב יפו, 1952, עמ' 37-42
↑  יורם בר-גל, ‏שמות לרחובות תל-אביב, פרק בהיסטוריה תרבותית עירונית 1909–1933, קתדרה 47, מרץ 1988
↑  אהרון זאב בן-ישי, באתר שירה עובדת
1 2  א"ב יפה, "לזכרו של סופר נסתר, א"ז בן ישי", חותם אישי: מסות ספרותיות, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשמ"ד.
↑  מכתב המועמדות של בן ישי, ארכיון עיריית תל אביב, תיקי מזכירות 1932, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  מכתבו של בן ישי מיום 14/4/1936, ארכיון העיר תל אביב, תיק מזכירות 1936, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  י"ז, "כתוב לתל אביב", טורים, גיליון ג' (ה' בתמוז תרצ"ג) עמוד 12.
↑  ירחון "ההד": "על ידיעות עיריית תל אביב תל אביב" גיליון מספר 9, יהושוע רדלר-פלדמן, אפריל 1939.
↑  עמנואל בן-גוריון, עם קריאה ראשונה, דבר, 21 בנובמבר 1940
↑  אילן שחורי, ‏ידיעות עיריית תל אביב כמקור היסטורי לתולדות העיר, קשר 39, סתיו 2009, עמ' 102-112
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304445705171  PLWABN: 9810652003305606  BnF: cb11046274p (data)  GND: 1157683401  ISNI: 0000 0000 6668 8988  LCCN: n97104118  MusicBrainz: ee970e64-b6d5-44fb-8d6f-0b2b6c291335  NTA: 134014383  VIAF: 311142894   WorldCat (עם VIAF): 311142894
דוד בר-רב-האי

דוד בר-רב-האי (בורובוי) (10 ביולי 1894 – 14 ביולי 1977) היה מפעילי מפא"י והפועל הצעיר וחבר הכנסת מטעם מפא"י.
קורות חיים

בר-רב-האי, בן לאה (בת דוד בילליג) ויעקב בורובוי, נולד בניז'ין שבמחוז צ'רניהיב, שהשתייכה לאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). הוא אחיו של שאול בורובוי, היסטוריון וכלכלן סובייטי, ושל לב בורובוי, בלשן ומתורגמן. ב-1919 נשא לאישה את שולמית, בתם של מאיר ודינה ואחותו של נחום חת, אשר למדה רפואת ילדים ויותר מאוחר כיהנה כיו"ר ויצו. במסגרת הפועל הצעיר היה מזכיר קהילת אודסה בין 1919 ל-1921, פעילות זו הביאה אותו לריצוי עונש מאסר בסיביר. עלה לארץ ישראל בשנת 1924. למד בבית הספר המנדטורי למשפטים והוסמך כעורך דין. החל משנת 1944 שימש כחבר הוועד הלאומי והשתתף בקונגרסים הציוניים ה-14, ה-19, ה-20 וה-21. בשנים 1949–1965 כיהן בר-רב-האי כחבר הכנסת מהכנסת הראשונה עד הכנסת החמישית מטעם מפא"י. בבחירות אלו שימש כסגנו של יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת מנחם דונקלבלום. במקביל ולאחר סיום כהונתו בכנסת היה בעל משרד עורכי דין פעיל בחיפה, שייצג בין היתר במשך שנים רבות את הטכניון.
נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. על שמו רחוב בעיר.
ארכיונו האישי שמור בארכיון העיר חיפה.
לקריאה נוספת

'בר־רב־האי (בורובוי), דוד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 118 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Law students diploma day, פלסטיין פוסט, 9 במרץ 1933
↑  דוד בר-רב-האי באתר חברה קדישא חיפה
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314075905171  ISNI: 0000 0004 0213 810X  VIAF: 4755160667699403560006   WorldCat (עם VIAF): 4755160667699403560006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314075905171  ISNI: 0000 0004 0213 810X  VIAF: 4755160667699403560006   WorldCat (עם VIAF): 4755160667699403560006
Obsessed (שיר של אוליביה רודריגו)

"Obsessed" (בעברית: "אובססיבי/ת") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו, שיצא לאור ב-22 במרץ 2024 על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל רביעי מתוך המהדורה Spilled של אלבום האולפן השני שלה, Guts. כתבה רודריגו את השיר יחד עם אנני קלארק ודן ניגרו. בנוסף, כללה רודריגו את השיר ברשימת השירים בסיבוב ההופעות שלה, Guts World Tour.
רקע

לאחר הצלחתו של אלבום האולפן הראשון שלה, Sour, המשיכה אוליביה רודריגו לשתף פעולה עם דן ניגרו, שהפיק את כל הרצועות באלבום. ב-26 ביוני 2023, אלבומה השני, Guts, הוכרז, והסינגל המוביל "Vampire" שוחרר ארבעה ימים לאחר מכן. השיר הגיע למקום ראשון במצעדים במדינות שונות. לאחר מכן, שחררה רודריגו את הסינגל "Bad Idea Right?".
רודריגו כתבה את השיר "Obsessed" יחד עם אנני קלארק וניגרו. ב-31 ביולי 2023, פרסמה רודריגו סרטון שכלל רמזים על רשימת השירים של סיבוב ההופעות שלה, Guts World Tour. יחד עם שלושה שירים נוספים, "Obsessed" היה זמין רק במהדורת ויניל; לאחר מכן, השיר היה כלול כחלק מרשימת השירים של סיבוב ההופעות של רודריגו.
הרכב

צ'אפל רואן הקליטה קולות רקע בשיר, בנוסף לעוד שני שירים נוספים של רודריגו: "Lacy" ו-"Can't Catch Me Now", שהוא חלק מפסקול הסרט "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר".
ביקורות > הופעות ברשימות

| כתב עת | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות | 25 |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | הצילום הטוב ביותר | מועמדות |  |