stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוזבקיסטן–טורקמניסטן
היסטוריה > מתחים > היחסים בסוף 2002

המתחים החמירו במיוחד בתקופת ממשלתו של נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב, שהאשים בנובמבר 2002 את אוזבקיסטן באחריות ניסיון הפיכה והתנקשות חייו. הוא האשים את שגריר אוזבקיסטן באשגבאט, עבדורשיד קדירוב, בסיוע למנהיג ההפיכה לכאורה, שר החוץ לשעבר בוריס שיחמיראדוב. כתוצאה מכך נאלץ השגריר האוזבקי לעזוב ובימים שלאחר מכן העבירו רשויות טורקמניות בכוח אוזבקים אתניים שגרים בסמוך לגבול טורקמניסטן. השיא במתח זה התרחש כעבור חודש, כאשר הכוחות המיוחדים של המשרד לביטחון לאומי בטורקמניסטן פשטו על שגרירות אוזבקיסטן באשגבאט ב-16 בדצמבר כדי לחפש את שיחמיראדוב. הפשיטה הפרה את אמנת וינה לחסינות של שליחויות דיפלומטיות. שלטונות טורקמניסטן נימקו את הפשיטה בכך שהם מנסים "לחפש מחבלים המסתתרים בשגרירות". במהלך הפלישה לשגרירות שהו השגריר קדירוב ואשתו בשגרירות קזחסטן, בקבלת פנים חגיגית לכבוד יום העצמאות של קזחסטן. בעקבות המאורעות נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב סירב באופן עקרוני להשתתף באופן אישי בהלווייתו של ניאזוב ב-2006.
היסטוריה > מתחים > גבולות

לטורקמניסטן ולאוזבקיסטן היו ויכוחים חמורים ביחס לגבול ההדדי שלהן עד למאי 2004, כאשר משרד החוץ הטורקמני פרסם הצהרה ב-31 במאי 2004 לפיה סכסוכים נפתרו. היחסים בנושא זה השתפרו בשנים האחרונות, ונמשכה העבודה להשגת הגבול המלא של הגבול.
היסטוריה > התפתחויות חיוביות

ביקורו הממלכתי של הנשיא קרימוב בטורקמניסטן באוקטובר 2007 וביקורו הממלכתי של נשיא טורקמני החדש גורבנגולי ברדימוחמדוב באוזבקיסטן במרץ 2008 הפכו לשלבים חשובים בהתפתחות החיובית של היחסים הטורקמניים-אוזבקיים. פגישות שלאחר מכן (במיוחד פגישתן בשנת 2012) בין ברדימוחמדוב לקרימוב תרמו לפיתוח היחסים. עד ששבקט מירזייאיב הפך לנשיא אוזבקיסטן בספטמבר 2016, טורקמניסטן נחשבה לשכנה היחידה במרכז אסיה שהיו לה יחסים דו-צדדיים טובים עם אוזבקיסטן.
שגרירים > שגרירים של טורקמניסטן באוזבקיסטן

סולטן פירמוחמדוב (1996–2012)
שירי שירייב (2012–2018)
יזקולי ממדוב (2018–הווה)
שגרירים > שגרירים של אוזבקיסטן בטורקמניסטן

עבדולחאת ג'לילוב (1995–1999)
עבדורשיד קדירוב (1999–2002)
אלישר קדירוב (2005–2009)
שרזוד פיזייב (2009–2012)
אקמלז'ון קוכקרוב (2016–הווה)
יחסי בולגריה–מלזיה

| יחסי בולגריה–מלזיה |
| --- | --- |
בולגריה: מלזיה


בולגריה: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 329,847
אוכלוסייה
6,746,791: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 11,206
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית פדרלית

יחסי בולגריה–מלזיה הם יחסי החוץ בין בולגריה למלזיה.
סקירה כללית

במרץ 2016 ביקר שר החוץ הבולגרי דניאל מיטוב בקואלה לומפור, הביקור הראשון של שר בולגרי במלזיה. במהלך ביקורו הוא נפגש ב-29 במרץ עם עמיתו המלזי אניפה אמאן ואמר כי "ניתן לפתח ולהרחיב את היחסים בין בולגריה ומלזיה בהקשר לחברותה של בולגריה באיחוד האירופי, במסגרת השותפות המוגברת בין האיחוד האירופי לאיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN), אספת אסיה-אירופה (ASEM) ועוד פורומים רב-צדדיים".
שני שרי החוץ הסכימו כי בולגריה ומלזיה מעריכים מאוד את יחסי הידידות ביניהם וציינו כי שתי המדינות מוכנות לעשות כמיטב יכולתן להעצים את הדיאלוג הפוליטי אשר בתורו יקדם את שיתוף הפעולה בכל תחומי העניין ההדדי.
מיטוב אמר כי בולגריה מייחסת חשיבות עדיפה ליחסי הסחר והכלכלה עם מלזיה וציינה כי המדינה היא אחת הכלכלות המתפתחות במהירות בדרום-מזרח אסיה. הוא הדגיש כי בולגריה תקבל בברכה השקעות מלזיות בכלכלתה. שר החוץ הבולגרי אמר כי ארצו מציעה מוצרים מסורתיים לייצוא למלזיה, כולל מזון, יינות, חלב ומוצרי חלב, מים מינרליים, שמנים אתרים, שמן ורדים בפרט, מוצרי הנדסת מכונות והנדסת חשמל.
באירוע מיוחד שארגן ארגון מלזי לסחר בינלאומי קודם לכן, מיטוב הציג את בולגריה כיעד אטרקטיבי ליזמים מקומיים. מיטוב שוחח גם עם יושב ראש הבית התחתון של הפרלמנט של מלזיה, פנדיקאר אמין מוליה.
נציגויות דיפלומטיות

בולגריה מחזיקה במלזיה קונסוליה בקואלה לומפור.
מלזיה מחזיקה בבולגריה קונסוליה בסופיה.
יוהאן דוד מיכאליס

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1717 האלה, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1791 (בגיל 74) גטינגן, נסיכות הבוחר מהנובר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 בן או בת זוג:  Louise Philippine Antoinette Michaelis 
 צאצאים:  קרולינה שלינג, כריסטיאן פרידריך  מיכאליס 
 
יוהאן דוד מיכאליס (בגרמנית: Johann David Michaelis; ‏27 בפברואר 1717 - 22 באוגוסט 1791) היה חוקר ומבקר מקרא פרוסי. חבר בבית הספר להיסטוריה (אנ') של אוניברסיטת גטינגן והראשון ששימש כראש החוג למזרחנות ולביקורת המקרא בגטינגן.
מיכאליס, בן למשפחה פייטיסטית, שראתה בחקר המזרח ושפותיו הגשמת מטרות הכנסייה, נולד בהאלה שעל נהר הזאלה, הצטרף לסגל אוניברסיטת גטינגן ב-1745 כעוזר לפרופסור (פריבט-דוצנט) ונשאר חבר בסגל האוניברסיטה עד מותו.
הוא חיבר מאמרים וספרים רבים, בהם "משפט משה" ("Mosaisches Recht").
יהודית האופטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בת 81 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבה דפלטבוש  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יהודית רבקה האופטמן (באנגלית: Judith Rebecca Hauptman; נולדה בשנת ה'תש"ג, 1943) היא חוקרת תלמוד יהודית-אמריקאית, פרופסור בבית המדרש לרבנים באמריקה, רבה בתנועה המסורתית (קונסרבטיבית) בארצות הברית, וממובילות המחקר על תרבות האישה ומעמדה במשנה ובספרות התלמודית והרבנית.
האופטמן היא האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור בחקר התלמוד (1982).
תולדותיה

יהודית האופטמן נולדה בברוקלין בשנת 1943.
תולדותיה > קריירה אקדמית

לאחר תואר ראשון בכלכלה ממכללת ברנרד למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה (Jewish Theological Seminary) ובאוניברסיטה העברית. את ההסמכה (התואר השני) והדוקטורט (התואר השלישי בשנת 1982) קיבלה מבית המדרש לרבנים. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור בתחום התלמוד.
היא מכהנת כפרופסור במכון שכטר למדעי היהדות של המסורתית קונסרבטיבית וכראש החוג לתלמוד ולימודים רבניים במוסד זה.
תולדותיה > הסמכה לרבנות והעצמה נשית יהודית-דתית

בשנת 2003 הוסמכה יהודית האופטמן לרבנות בידי האקדמיה לדת היהודית (אשר עד שנות השישים נקראה האקדמיה ליהדות חפשית).
מעט אחרי ההסמכה הקימה את אוהל אילה - תוכנית להעצמת צעירים ובני נוער בארצות הברית, המקיים תפילות לחגים וכן את שתי סעודות ליל הסדר (כנהוג מחוץ לישראל) בלילה הראשון לקהל הרחב, ובלילה השני לצעירים בסביבות הגילאים 20 עד 30.
היא בין החברות הראשונות בתנועת "עזרת נשים", הקוראת לשוויונות בפולחן היהודי דתי, וטוענת במחקריה שקיים קו מנחה בהשתלשלות ההלכה היהודית ההולך ומוסיף חופש ושוויונות לאשה לאורך הדורות עוד מתקופת בית שני המשנה והתלמוד.
תולדותיה > גישה מחקרית: התוספתא קדמה למשנה

יהודית האופטמן סבורה שבאופן גורף התוספתא בגרסתה הראשונית קדמה למשנה ושימשה מקור ליצירת המשנה. דעה זו שנויה במחלוקת, ורוב החוקרים כיום חולקים על דעתה זו.
כתבים

Rereading the Rabbis: A Woman's Voice (1987).
Development of the Talmudic Sugya: Relationship Between Tannaitic and Amoraic Sources (1988).
"Abortion: Where We Stand" (United Synagogue Review, Spring 1990).
"Women in the Conservative Synagogue," in Daughters of the King: Women and the Synagogue (Philadelphia: Jewish Publication Society, 1992)
"A Time to Mourn, A Time to Heal" (Celebration and Renewal, Philadelphia: Jewish Publication Society, 1993).
"Women and Prayer: An Attempt to Dispel Some Fallacies" (JUDAISM, Winter 1993).  * "Judaism and a Just Economy," (Tikkun, January/February 1994).
"Conservative Judaism: The Ethical Challenge of Jewish Feminism" (The Americanization of the Jews, New York: New York University Press, 1995).
"Mishnah as a Response to Tosefta" (The Synoptic Problem in Rabbinic Literature, Shaye J.D. Cohen, Brown Judaic Series, 2000).
Rereading the Mishnah (Text and Studies in Ancient Judaism 109), Tübingen: Mohr Siebeck (2005).
ראו גם

מעמד האשה ביהדות
הערות שוליים

1 2  יהודית האופטמן, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
↑  על פרופסור יהודית האופטמן באתר מכון שכטר.
↑  פמיניזם בסגנון אמריקאי: נשים יהודיות ויצירת מהפיכה, פמלה ש' נדל תוכנית רודרמן ללימודי יהדות, עמוד 27 (אתר אוניברסיטת חיפה)
↑  חקר עריכתו של פרק א במשנת קידושין - מאין ולאן? אברהם וולפיש, בכתב העת נטועים של מכללת הרצוג (כיום המכללה האקדמית הרצוג. הקישור למאמר באתר דעת)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404535605171  BnF: cb15067833z (data)  GND: 130688282  ISNI: 0000 0003 7400 4058  LCCN: n87883253  NTA: 171602048  SNAC: w60w12pz  SUDOC: 09291070X  VIAF: 7675724   WorldCat (עם VIAF): 7675724
יחסי בולגריה–מונטנגרו

| יחסי בולגריה–מונטנגרו |
| --- | --- |
בולגריה: מונטנגרו


בולגריה: מונטנגרו
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 13,812
אוכלוסייה
6,746,791: 637,024
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 7,405
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 11,624
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הבולגרית לבין רפובליקת מונטנגרו.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בעת החדשה בשנת 1896, כאשר מונטנגרו הייתה ממלכה ולבולגריה הייתה מערכת שלטון עצמי מיוחדת כאשר היא בפועל הייתה חלק מהאימפריה העות'מאנית. בולגריה הכירה במונטנגרו בעידן המודרני ב-12 ביוני 2006. היחסים בין שתי המדינות בעידן המודרני כוננו ב-2 באוגוסט 2006.
נציגויות דיפלומטיות

מונטנגרו מיוצגת בבולגריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה.
בולגריה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפודגוריצה, בירת המדינה.
יחסי יוון–קפריסין

| יחסי יוון–קפריסין |
| --- | --- |
יוון: קפריסין


יוון: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 9,251
אוכלוסייה
10,020,238: 1,361,415
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 23,674
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

היחסים בין הרפובליקה ההלנית (יוון) לרפובליקת קפריסין הם היחסים הדו-צדדיים בין יוון לקפריסין. היחסים הדיפלומטיים החלו בשנת 1960. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ושתיהן בעלות רוב יווני.
היסטוריה

בסביבות 1600 לפנה"ס הגיעה לקפריסין תרבות יוון המיקנית. מושבות מתקופה זו עדיין פזורות ברחבי קפריסין. במהלך ההיסטוריה נכבשה קפריסין על ידי אימפריות רבות, בהן האשורים, המצרים והפרסים. לבסוף היא נכבשה מידי הפרסים על ידי שושלת בית תלמי, יורשת האימפריה של אלכסנדר הגדול במצרים, ועברה הלניזציה מלאה. בשנת 68 לספירה היא סופחה לאימפריה הרומית. ב-395, והאימפריה חולקה לשתיים וקפריסין שויכה לאימפריה הביזנטית.
ב-19 בפברואר 1959 נחתם בלונדון הסכם שהתקבל על ידי טורקיה, יוון, בריטניה ושתי הקהילות האתניות באי, ואשר לפיו תסתיים השליטה הבריטית בקפריסין והאי יזכה בעצמאות. ההסכם קבע כי האי לא יאוחד עם יוון ולא יחולק לשתי מדינות אתניות נפרדות, ובסעיף 3 קבע כי טורקיה, יוון ובריטניה ישמשו ערבות לשלום האי ולביטחונו, וכי ידונו יחדיו ביישומו התקין של ההסכם. עוד קבע סעיף 3 להסכם כי אם שלוש המדינות לא יבססו הסכמה בענייניו של האי, רשאית כל אחת מהן לעשות באופן חד-צדדי את הנדרש כדי להביא ליישומם של כללי ההסכם. בכך ניתנה לשלוש המדינות זכות להתערב בענייניו הפנימיים של האי. הן ממשלת טורקיה והן ממשלת יוון, שנשלטה החל מ-1967 בידי החונטה הצבאית, התערבו באופן תדיר בענייניו של האי, אשר נע בלאו הכי בין רעיון האיחוד עם יוון לבין רעיון ה"חלוקה" (Taksim) הטורקי.
היוונים מהווים כ-80% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה של קפריסין. רובם נוצרים אורתודוקסים, השייכים לנצרות האורתודוקסית הקפריסאית. לאחר שקפריסין קיבלה עצמאות בשנת 1960 ועלייתו לשלטון של הארכיבישוף מקאריוס השלישי, הצטרפותה ליוון הפכה לסוגיה העיקרית עבור קפריסאים יוונים במהלך העשורים הבאים. כתוצאה מכך, הדבר הביא לפלישה המזוינת של טורקיה על האי בשנת 1974 ולכיבוש החלק הצפוני של האי. כתוצאה מפעולות אלה, קפריסין חולקה לשני חלקים - יוונית וטורקית, ולכן יוונים רבים נאלצו לעזוב את בתיהם שבצפון קפריסין ולעבור לדרום האי או למדינות אחרות באירופה. למרות חלוקה זו, בשנת 2004 הצטרפה קפריסין לאיחוד האירופי, הרואה אותה מדינה הוליסטית.
פסגות > הפסגה המשולשת בקהיר ב-2014

ב-8 בנובמבר 2014, נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס וראש ממשלת יוון אנטוניס סמאראס נפגשו בקהיר ודנו על בעיות במזרח התיכון ובים התיכון. מנהיגי המדינות הסכימו להרחיב את שיתוף הפעולה בנושאי כלכלה, ביטחון, תיירות, אנרגיה ובנוסף, לקבוע את הגבול הימי בין המדינות ועל המים הכלכליים של המדינות.
במהלך הפסגה, מנהיגי יוון וקפריסין גינו את פעולות הטרור בשטחי מצרים, הסכימו להביע תמיכה בשלטון המצרי והסכימו על שיתוף פעולה הדדי בארגונים בינלאומיים ובפורומים. בנוסף, הם הסכימו להציג את עמדות מצרים באיחוד האירופי. שלושת המנהיגים הסכימו לעודד השקעות זרות בכלכלה המצרית ובתשתיות שהושפעו ממרידות האביב הערבי ולהשתתף בוועידת הכלכלה בקהיר בשנת 2015.
פסגות > הפסגה המשולשת בניקוסיה ב-2015

ב-29 באפריל 2015, התקיימה בניקוסיה פסגה נוספת, בה נפגשו מנהיגי מצרים וקפריסין המוזכרים לעיל וראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס, אשר הביעו את שאיפתם להמשך הרחבת הקשרים בין שלוש המדינות והסכימו על שיתוף פעולה בסוגיות בזירה הבינלאומית. בין הנושאים שנדונו היה פיתוח מרבצי פחמימנים במזרח הים התיכון לאורך הגבול הימי בין מדינות באזורים הכלכליים הבלעדיים שלהן.
פסגות > הפסגה המשולשת בניקוסיה ב-2017

ב-21 בנובמבר 2017, נפגשו שוב מנהיגי יוון, מצרים וקפריסין (המוזכרים לעיל) בניקוסיה. הם דנו בפיתוח מרבצי פחמימנים במזרח הים התיכון ובפרויקטים של אנרגיה מועילה הדדית. מנהיגי שלוש המדינות תמכו וברכו על יוזמות המגזר הפרטי ביישום פרויקטים של תשתיות אנרגיה החשובות לביטחונן של מדינות אלה כמו ה-EuroAfrica Interconnector.
יובב בן זרח

| --- | --- |
 לידה:  בצרה
 מדינה:  ממלכת אדום
 עיסוק:  מלך
 
יובב בן זרח היה, לפי המקרא, מלך אדום השני. מלך על אדום אחרי בלע בן בעור ולפני חשם מארץ התימני. עיר מושבו הייתה בצרה.
בצרה, עירו של יובב
יובב בן זרח מופיע בשני מקומות בלבד בתנ"ך: בפרשת שמונת מלכי אדום בפרק לו בבראשית, ובפרשייה המקבילה בדברי הימים (פרק א). שני האזכורים זהים במדויק אלו לאלו ”וַיָּמָת בָּלַע וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו יוֹבָב בֶּן זֶרַח מִבָּצְרָה. וַיָּמָת יוֹבָב וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו חֻשָׁם מֵאֶרֶץ הַתֵּימָנִי.”
במדרש

במדרש שכל טוב מהמאה ה-12 מסופר על יובב:
לנ) ”וימת בלע וימלוך תחתיו יובב”. אויבו של מקום: בן זרח. שהזריח אורה של מלכות הרשעה שכתבה שהייתה מלכות עקורה מאדום ובא זה ומלך עליהן ופרנסו מבצרה שעתיד להיבצר דכתיב ”אם בצרים באו לך הלוא ישאירו עללות” (ספר עובדיה, פרק א', פסוק ה'), והקב"ה בוצרן לגת ודורכן, שנאמר ”פורה דרכתי לבדי” (ספר ישעיהו, פרק ס"ג, פסוק ג') וכתיב ”ובגדיך כדורך בגת” (שם שם ב) א"ר אבהו כך אמר הקב"ה כבר הייתה מלכות עקורה מאדום ובאתה בצרה וסיפקה לה מלכים מעתה אין לי עסק אלא עם בצרה שנאמר כי ”זבח לה' בבצרה” (ספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק ו') ואחר כך ”טבח גדול בארץ אדום” (שם)
בספר הישר מסופר על מלכותו של יובב:
וכל אנשי בני עשו ובני קדם שבו איש אל עירו בבושה, כי נפלו כל הגיבורים אשר היו בהם במלחמה. ויראו בני עשו כי מת מלכם במלחמה וימהרו ויקחו איש מאנשי בני קדם יובב בן זרח שמו מארץ בצרה, וימליכוהו עליהם תחת בלע מלכם. וישב יובב על כיסא בלע תחתיו למלך, וימלוך יובב באדום על כל בני עשו עשר שנים. ולא יספו בני עשו עוד ללכת להילחם עם בני יעקב מהיום ההוא והלאה, כי ידעו בני עשו את גבורת בני יעקב וייראו מהם מאוד. אך מהיום ההוא והלאה שנאו בני עשו את בני יעקב, ותהי השנאה והאיבה חזקה ביניהם כל הימים עד היום הזה. ויהי אחרי כן מקץ עשר שנים, וימת יובב בן זרח מלך אדום.
בקבלה

בקבלה היהודית תופסת פרשת שמונת מלכי אדום מקום חשוב, ולכן הוצעו מספר הצעות למה שהוא מסמל.
בספר עץ חיים מזוהה יובב עם ספירת החסד: ”יובב הוא חסד וזהו בן זרח לשון זריחה כי הוא בחינת חסד הנקרא אור כנודע” (עץ החיים, שער ח, פרק ד).
בספר מגיד מישרים נכתב על יובב ”ושלטה אידך קליפה דמתקרייא יובב דאיהי לקבל גבורה ואיהי תקיפא בדינהא כמו בעל דבבא דיובב ובעל דבבא חד הוא. מן בצרה כלומר דאיהי מבצר ומקטרג עלמין ואיהו בן זרח כלומר אתי מקליפה קדמאה דזרחה בעלמא” (מגיד מישרים, פרשת אחרי מות, ביום ה' ח' לתשרי אחר חצות)
זיהוי עם איוב

קיימת מסורת דרשנית המזהה את יובב בן זרח עם איוב.
בתוספת המופיעה בסוף תרגום השבעים לספר איוב נכתב ש־Ἰὼβ (‏Iōb, איוב) נקרא בעבר Ἰωβάβ (‏Iōbab, יובב) ואביו נקרא Ζαρὲ (‏Zare, כלומר זרח).
לפי הספר החיצוני דברי איוב, שלפי אברהם כהנא נכתב בין המאה הראשונה לפני הספירה למאה הראשונה לספירה, אדם בשם יובב מזרע עשו מזוהה בתור איוב.
אברהם אבן עזרא דוחה את הזיהוי של יובב כאיוב בפירושו לפרשת שמונת מלכי אדום בבראשית ”גם יובב בן זרח איננו איוב, כאשר אמר היצחקי המהביל” (אבן עזרא על בראשית לו, לב), וגם בפירושו לפסוק הראשון של ספר איוב ”והאומר שהוא יובב בן זרח מבצרה, שמא בחלום ראה זה כי אין לו על מה ישען, לא על דברי הנביאים ולא על מה שהעתיקו חכמינו ז"ל”.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוקים ל"ג–ל"ד, ספר דברי הימים א', פרק א', פסוקים מ"ד–מ"ה
↑  תרגום השבעים לספר איוב ביוונית ובתרגום אנגלי, באתר ELPENOR, פרק 42 פסוק  17β–17γ:‏ "προϋπῆρχε δὲ αὐτῷ ὄνομα ᾿Ιωβάβ [...] ἦν δὲ αὐτὸς πατρὸς μὲν Ζαρὲ".
↑  למשל בפרק א פסוק א: ”ספר דברי איוב הנקרא יובב” (תרגום אברהם כהנא)
איוב, שלפי הספרות החיצונית מזוהה עם יובב. הציור צויר על ידי לאון בונה
יום זה שירו לאל

יוֹם זֶה שִׁירוּ לָאֵל הוא פיוט שנכתב על ידי הרב מרדכי עבאדי (1826–1884). הפיוט כולל שירה לכבוד יום השבת ושבת לכבוד האל.
הפיוט משויך לרפרטואר שירת הבקשות על פי מסורת יהודי חלב. רעיון הפיוט אשר נכתב על ידי הרב מרדכי עבאדי הוא הכתה של שירת השבת ואת השירה לאל. לחנו של הפיוט המותאם למילות הטקסט מתרונן ומזמין לפייט ולשורר. הפיוט נחתם בכך שהוא מעודד ומחזק את היהודים הקמים בלילות לשורר שירה לשבחו של האל, ומברכם בכך שיזכו להגיע לגבורות ולשבת בחצרות ביתו של הקדוש ברוך הוא (כלומר, לזכות ולהגיע לגאולה).
הפיוט

יוֹם זֶה שִׁירוּ לָאֵל שִׁיר וּמִזְמוֹר	 	עֵת כִּי בוֹ שָׁבַת מְלַאכְתוֹ גָּמוֹר

 

עַל כֵּן הוּא צִוָּה זָכוֹר וְשָׁמוֹר	 	יוֹם הַשְּׁבִיעִי שַׁבָּת לַה'



שַׁבָּת מְנוּחָה מִכָּל מְלָאכָה	 	שָׂשוֹן וְשִׂמְחָה כִּי הוּא חֶלְקְךָ

בּוֹ יְבָרֶכְךָ וְיִשְׁמְרֶךָ	 	תִּשָּׂא בְרָכָה מֵאֵת ה'



שִׂפְתֵי רְנָנוֹת כָּל לָשׁוֹן תּוֹדֶה	 	תַּפְטִיר בְּשָׂפָה לְהַזְכִּיר חַסְדֵי

אֵל כִּי הִנְחִיל זֹאת נַחֲלַת עַבְדֵי	 	אֵל וְצִדְקָתָם נְאֻם ה'



בֶּן אִישׁ חַיִל חַי חַי הוּא יוֹדֶךָ	 	כִּי טוֹב לְהוֹדוֹת לְזַמֵּר שְׁמֶךָ

גַּם לְהַגִּיד בַּבֹּקֶר חַסְדֶּךָ	 	מַה גָּדְלוּ מַעֲשֶׂיךָ ה'



יְמִין ה' כֹּח נֶאְדָּרִי	 	עֻזִּי מָעֻזִּי מָגִנִּי סִתְרִי

אֲרוֹמְמֶנְהוּ אוֹדֶה מִשִּׁירִי	 	כִּי מִי בַשַּׁחַק יַעֲרֹךְ לַה'



חִזְקוּ וְאִמְצוּ בְּרֹאשׁ אַשְׁמוּרוֹת	 	קוּמוּ הַעֲרִיצוּ לָאֵל בִּזְמִירוֹת

כִּי הוּא חַיֵּיכֶם לָבוֹא בִּגְבוּרוֹת	 	תֵּשְׁבוּ בְחַצְרוֹת בֵּית ה'
יחסי בולגריה–ליטא

| יחסי בולגריה–ליטא |
| --- | --- |
בולגריה: ליטא


בולגריה: ליטא
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 65,300
אוכלוסייה
6,746,791: 2,851,781
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 77,836
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 27,294
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–ליטא הם יחסי החוץ בין בולגריה לליטא.
סקירה כללית

ממלכת בולגריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם לטביה ב-3 בנובמבר 1924. ב-26 באוגוסט 1991 הכירה בולגריה ברפובליקה העצמאית של ליטא, וב-10 בספטמבר 1991 שתי המדינות חזרו וכוננו יחסים דיפלומטיים, לאחר פירוק ברית המועצות. כיום, שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
מאז חידוש היחסים הדיפלומטיים נחתמו בין המדינות ההסכמים הבילטרליים הבאים: הסכם להובלה בינלאומית של נוסעים ומטענים בכביש (נחתם ב-1995, אושרר ב-2002), הסכם לשיתוף פעולה סחר-כלכלי ומדעי-טכני (1996), הסכם על נוהל נסיעה ללא ויזה (1996), הסכם על שיתוף פעולה בתחומי החינוך, המדע, הלימודים והתרבות (1996), הסכם על מסגרת יחסי ידידות ושיתוף פעולה (נחתם ב-1996, אושרר ב-1997), הסכם על הכוחות המזוינים של הרפובליקה של ליטא, המשתתפים בכוחות המזוינים הרב לאומיים "KFOR", התנאים והנהלים למעבר דרך שטחה של הרפובליקה של בולגריה (2000), ההסכם על הימנעות מכפל מס על הכנסה והון ומניעת העלמת מס (2006), הסכם להגנה הדדית על מידע מסווג (2007), הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות (2009).
יחסים כלכליים

בשנת 2020 מחזור הסחר בין ליטא לבולגריה הסתכם ב-169.5 מיליון אירו, ובולגריה הייתה שותפת הסחר ה-31 של ליטא במונחים של נפח סחר. היצוא הסתכם ב-92.8 מיליון אירו, ואילו היבוא הסתכם ב-76.7 מיליון אירו. היבוא כלל בעיקר מוצרים פרמצבטיים (20%), מכונות חשמליות וחלקיהן (10%), מכשירים מכניים, דוודים וחלקיהם (10%), צמר, חומרים לא ארוגים, חוטים (9%), קקאו ומוצריו (7%), פלסטיק ומוצריו (5%) ועוד. לפי גודל ההשקעות הזרות הישירות בליטא, בולגריה נמצאת במקום ה-58 (ההשקעות מסתכמות ב-0.34 מיליון אירו). בתורו, גודל ההשקעות הישירות של ליטא בבולגריה ב-2020 היה 100.62 מיליון אירו.
נציגויות דיפלומטיות

בולגריה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
ליטא מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה.
יחסי בולגריה–מצרים

| יחסי בולגריה–מצרים |
| --- | --- |
בולגריה: מצרים


בולגריה: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 1,001,450
אוכלוסייה
6,746,791: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 3,384
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–מצרים הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הבולגרית לבין רפובליקת מצרים הערבית. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון.
ב-22 במאי 2017, שר החוץ המצרי, סאמח שוכרי, פגש את שרת החוץ הבולגרית, יקטרינה זהרייבה. במהלך פגישתם, שוכרי הדגיש את הצורך בחיזוק היחסים בין המדינות.
יחסים כלכליים

בשנת 2016 ייצאה בולגריה למצרים סחורה בשווי 322 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט מזוקק, קאוליניט, קרבונט, נחושת מזוקקת, שסתומים, סוללות חשמליות, חיטה, תירס, טבק מעובד. לעומתה, מצרים ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 367 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט גולמי, מלח, דשנים חנקניים, אורז, תבלינים ומרגרינה.
ייצוג

בולגריה מיוצגת במצרים על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקהיר, בירת המדינה.
מצרים מיוצגת בבולגריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה.
ראו גם

יחסי בולגריה-טורקיה
יחסי בולגריה-דרום אפריקה
יחסי בולגריה-צרפת
לקריאה נוספת

Studies in Arabic and Islam: Proceedings of the 19th Congress : Halle 1998
יוהאן גלאוביץ

| --- | --- |
 לידה:  7 במרץ 1710 שווידניצה, ממלכת בוהמיה 
 פטירה:  30 במרץ 1767 (בגיל 57) וילנה, האיחוד הפולני-ליטאי 
 זרם באמנות:  בארוק 
 יצירות ידועות:  Saint Sophia Cathedral in Polotsk, Bishops palace in Mahilioŭ, Church of the Holy Apostles Peter and Paul in Hlybokaje, Church of the Exaltation of the Holy Cross, Lida 
 
יוהאן גלאוביץ (בגרמנית: Johann Christoph Glaubitz; ‏1700, שווידניצה – 30 במרץ 1767, וילנה) היה אדריכל גרמני שפעל בדוכסות הגדולה של ליטא.
ביוגרפיה

יוהאן גלאוביץ נולד בשווידניצה ולמד אדריכלות בדרום גרמניה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-18 הוא עבד בדנציג. בעקבות שרפות שהתרחשו בווילנה בשנים 1737, 1748 ו-1749 הוא הוזמן להשתתף בעבודות שיקום העיר.
בשנים 1738–1748 הוא עבד על שיקום כנסיית יוהאן הקדוש הלותרנית. במשך שנים זה היה הבניין הגבוה בעיר (עד 68 מטר כולל הצלב) ומבנה חשוב בסגנון הבארוק בעיר.
בשנים 1741–1743 הוא שיקם את כנסיית יקטרינה הקדושה הפולנית ובשנים 1749–1753 את כנסיית רוח הקודש האורתודקסית-רוסית. בתקופה זו הוא עבד על העיצוב הפנימי של בית הכנסת הגדול של העיר.
בנוסף לכך הוא תכנן בתים פרטיים ברחבי וילנה.
בשנים 1748–1765 עבד יוהאן גלאוביץ על כנסיית סופיה הקדושה בפולוצק, הבניין הגדול בבלארוס בסגנון בארוק. במקביל הוא תכנון מערך של מנזר דומיניקני בוולינצי.
יחסי בולגריה–מונגוליה

| יחסי בולגריה–מונגוליה |
| --- | --- |
בולגריה: מונגוליה


בולגריה: מונגוליה
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 1,564,116
אוכלוסייה
6,746,791: 3,485,969
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 19,872
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 5,701
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–מונגוליה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הבולגרית לבין מדינת מונגוליה, לבולגריה יש שגרירות באולן בטור ולמונגוליה יש שגרירות בסופיה.
היסטוריה

בשנת 1242 פלשה האימפריה המונגולית לאימפריה הבולגרית השנייה מה שגרם לאיבוד שטחיה הריבוניים לטובת מדינותיה השכנות. בתקופה המודרנית המדינות כוננו יחסים לראשונה ב-22 באפריל 1950 וב-1961 אף פתחו שגרירויות זו בבירתה של זו, היחסים ושיתוף הפעולה בין מונגוליה לבולגריה התפתחו באופן פעיל בכל התחומים מ-1960 עד 1990, היחסים הידרדרו במקצת בעשר השנים הבאות, אולם מאז 2001, הם נמצאים במסלול חיובי יותר. עד שנות ה-90 בולגריה הייתה שותפת הסחר השלישית בגודלה של מונגוליה, כאשר מוצרים חקלאיים ומוצרי תעשייה קלה היו היצוא העיקרי. היקף הסחר בין בולגריה למונגוליה הסתכם ב-2 מיליון דולר בשנת 2008.
1985–1989

המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ויו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של בולגריה תודור ז'יבקוב ביקר במונגוליה ביוני 1985 בהזמנתו של המזכיר הכללי של המפלגה המהפכנית העממית המונגולית ויו"ר הנשיאות של מדינת ח'ורל הגדולה ג'מבין באטמונק.
משלחת פרלמנט בולגרית בראשות יושב ראש האספה הלאומית של הרפובליקה העממית של בולגריה סטנקו טודורוב ביקרה במונגוליה במאי 1987.
המזכיר הכללי של המפלגה המהפכנית העממית המונגולית ויו"ר נשיאות המדינה הגדול ח'ורל ג'מבין באטמונק ביקר בבולגריה 1987 בהזמנת המזכיר הכללי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ויו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של בולגריה, תודור ז'יבקוב .
שר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה פטר מלדנוב ביקר במונגוליה ביולי 1987. שר החקלאות והייעור של הרפובליקה העממית של בולגריה אלקסי איבנוב ביקר במונגוליה בספטמבר 1988 לישיבה ה-22 של הוועדה הבולגרית-מונגולית הבין-ממשלתית. שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני באולן בטאר, שם התקבל על ידי ראש ממשלת מונגוליה דומגיין סדנום (Dumaagiin Sodnom)
מ-1990

נשיא בולגריה ז'ליו ז'לב (Zhelyu Zhelev) ביקר במונגוליה בשנת 1995 ונשיא מונגוליה נאצאגיין בגבאנדי (Natsagiin Bagabandi) ביקר בבולגריה בשנת 2000. נשיא בולגריה ג'ורג'י פרבנוב (Georgi Parvanov) ערך ביקור רשמי באולן בטור בקיץ 2007. נשיא בולגריה רוזן פלבנלייב (Rosen Plevneliev) ביקר במונגוליה בשנת 2015 (65 שנה לכינון היחסים)
מסחר

עד תחילת שנות ה-90 בולגריה הייתה שותפת הסחר השלישית בגודלה של מונגוליה. מוצרים חקלאיים ומוצרי תעשייה קלה היו היצוא העיקרי. עקב השינויים הכלכליים והפוליטיים שהתרחשו בשתי המדינות היקף הסחר הצטמצם במידה ניכרת. היקף הסחר בין בולגריה למונגוליה הסתכם ב-2 מיליון דולר לשנת 2008, כאשר היצואנית העיקרית היא בולגריה.