עקרה (שיר)
הערות שוליים

1 2  רחל, "עקרה", התקופה, כה (אדר א' תרפ"ט–1929), עמ' 252. כרך זה של כתב העת, שראה אור בברלין, נערך על ידי שאול טשרניחובסקי, בן-ציון כ"ץ ושמעון ראבידוביץ.
↑  ראובן קריץ, "עקרה", על שירת רחל, תל אביב: פּוּרָה, תשמ"ז 1987 (להלן: קריץ, על שירת רחל), עמ' 266.
↑  בן-עמי פיינגולד, "עקרה", ללמוד רחל: ניתוח ספרותי ומערכי שיעור לחטיבת-הביניים ולחטיבה העליונה, תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ו 1996 (להלן: פיינגולד, ללמוד רחל), עמ' 83–84.
1 2 3 4  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 84.
1 2 3 4 5  מנשה דובשני, "עקרה", שִעורים בספרות עברית וכללית: לבתי-ספר תיכוניים, תל אביב: יבנה, 1964 (להלן: דובשני, שיעורים בספרות), עמ' 88–89.
↑  וכך הסביר המורה אריה אפלל את מבנה השיר: "סיטואציה בשני בתים, סיטואציה דמיונית. בכל בית הולכות השורות וקצרות – התרכזות בדבר האחד, העיקרי: ילד – קטן. ואולי גם קצרות-קטנות כהיות ילד קטן. שוב – בדידות, יגונה המיוחד, יגון האשה העקרה" (אריה אפלל, "משירי רחל", הוראת יצירות שונות מן הספרות העברית, חוב' ג, ירושלים: בית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך והתרבות – המחלקה להכשרת מורים, תשכ"ג 1963, עמ' 83; מובא אצל קריץ, על שירת רחל, עמ' 269).
1 2  שירי תפילה: "עקרה" / רחל, באתר אלמוג: מאגרי מידע פדגוגיים, המכללה האקדמית בית ברל.
1 2 3 4  מנשה רבינא, "המוסיקה לשירי רחל", בתוך: האחים מרדכי שניר, שמעון קושניר (כינסו וערכו), רחל ושירתה: מבחר דברי זכרונות והערכות, מהדורה חדשה מורחבת, תל אביב: דבר, תשל"א 1971 (להלן: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה), עמ' 304.
↑  ומנשה דובשני מעיר: "הרי מדובר כאן על בן!" (דובשני, שיעורים בספרות, עמ' 89).
↑  וראו דבריה של דנה אולמרט על אידאת האימהות אצל רחל להלן.
↑  רחל המשוררת אהבה להידמות בשיריה לרחל אִמנו, שבשמה נקראה (וכמוה גם היא רעתה צאן בצעירותה). כך גם בשירים "זמר נוגה" ו"רחל", שגם בו היא מבליטה את ההיבט האימהי של הדמות הקדומה, בכנותה אותה "אֵם הָאֵם" (חיה שחם, נשים ומסכות: מאשת לוט עד סינדרלה: תדמיות שאולות וייצוגי הדמות הנשית בשירי משוררות עבריות, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2001, עמ' 132).
↑  ”וַיִּזְכֹּר אֱלֹהִים אֶת רָחֵל וַיִּשְׁמַע אֵלֶיהָ אֱלֹהִים וַיִּפְתַּח אֶת רַחְמָהּ” (בראשית ל, כב); ”וַיֵּדַע אֶלְקָנָה אֶת חַנָּה אִשְׁתּוֹ וַיִּזְכְּרֶהָ ה'. וַיְהִי לִתְקֻפוֹת הַיָּמִים וַתַּהַר חַנָּה וַתֵּלֶד בֵּן” (שמואל א א, יט–כ).
↑  ”וַתֵּרֶא רָחֵל כִּי לֹא יָלְדָה לְיַעֲקֹב, וַתְּקַנֵּא רָחֵל בַּאֲחֹתָהּ; וַתֹּאמֶר אֶל יַעֲקֹב: הָבָה לִּי בָנִים, וְאִם אַיִן – מֵתָה אָנֹכִי” (בראשית ל, א).
↑  ”וְחַנָּה הִיא מְדַבֶּרֶת עַל לִבָּהּ, רַק שְׂפָתֶיהָ נָּעוֹת וְקוֹלָהּ לֹא יִשָּׁמֵעַ” (שמואל א א, יג); ”וְהִיא מָרַת נָפֶשׁ; וַתִּתְפַּלֵּל עַל ה', וּבָכֹה תִבְכֶּה. וַתִּדֹּר נֶדֶר וַתֹּאמַר: ה' צְבָאוֹת, אִם רָאֹה תִרְאֶה בָּעֳנִי אֲמָתֶךָ, וּזְכַרְתַּנִי וְלֹא תִשְׁכַּח אֶת אֲמָתֶךָ, וְנָתַתָּה לַאֲמָתְךָ זֶרַע אֲנָשִׁים; וּנְתַתִּיו לַה' כָּל יְמֵי חַיָּיו, וּמוֹרָה לֹא יַעֲלֶה עַל רֹאשׁוֹ” (שם, י–יט).
↑  הן יוסף והן שמואל הגיעו למעמדם לאחר התחלה צנועה.
1 2  ראובן קריץ, "עקרה", על שירת רחל, תל אביב: פּוּרָה, תשמ"ז 1987, עמ' 267.
↑  "אם נגדיר את המשקל כאַנַפֶּסְט-רשת, חסרות בכל שורה שתי ההשפלות הראשונות; ואם נגדירו כדקטיל, נקבל "מתיחות" רבה בין עמודי המשקל למלים" (קריץ, על שירת רחל, עמ' 267).
1 2  קריץ, על שירת רחל, עמ' 267–268.
↑  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 84–85.
1 2 3 4  קריץ, על שירת רחל (1987), עמ' 268.
↑  קריץ, על שירת רחל (1987), עמ' 268–269.
↑  Yehudit Ben-Zvi Heller, “ Barren,” New History, New Language: Biblical Intertextuality in the Poetry of Rahel Bluvshtain, Ph.D. dissertation,  University of Massachusetts – Amherst, 2007, p. 132, בגוגל ספרים.
1 2  Wendy I. Zierler, “Rachel Bluwstein’s “‘Akarah”,” And Rachel Stole the Idols: The Emergence of Modern Hebrew Women's Writing, Detroit: Wayne State University Press, 2004, p. 203, בגוגל ספרים.
1 2  אלי הירש, עדי עסיס, ילד. יעל נאמן, עקרות., ידיעות אחרונות, מוסף "7 לילות", מדור הספרות, 20 בספטמבר 2013, בבלוג "אלי הירש קורא שירה".
↑  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 89.
1 2 3  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 86.
1 2  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 87.
↑  דנה אולמרט, "עבדות ועונג – על ארס-פואטיקה ומזוכיזם בשירת רחל", ספרות ומרד (מחקרי ירושלים בספרות עברית, כב (תשס"ח/2008)), 52–53. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  אולמרט, "עבדות ועונג" (2008), עמ' 53.
↑  ענת לוין, הרהור על ערמות מלוכלכות, באתר של לוין "יכולה לפעמים", 20 בפברואר 2014.
↑  שושנה ויג, ‏חיות ומתות כמשוררות, רחל המשוררת ויונה וולך, "חדשות בן עזר" 580, 7 באוקטובר 2010.
↑  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 87–88.
↑  סשה וייטמן, "שמות פרטיים כמדדים תרבותיים: מגמות בזהותם הלאומית של ישראלים, 1882–1980", בתוך: נורית גרץ (עורכת), נקודות תצפית: תרבות וחברה בארץ-ישראל, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשמ"ח 1988, עמ' 147.
1 2 3  מיכל שקט, "תרומת הכלים הבלשניים בבחירת שמות פרטיים בזמר העברי", עבודת מוסמך, אוניברסיטת חיפה, 2008, ('דוגמת ניתוח שם (אורי) בשיר "עקרה"') (להלן: שקט, "תרומת הכלים"), עמ' 51.
1 2  שקט, "תרומת הכלים", עמ' 50.
↑  מובא אצל Arnold H. Modell, Imagination and the Meaningful Brain, Cambridge, Mass.: MIT Press (Bradford book.), 2003, pp. 74-75‏ (הספר בגוגל ספרים). וראו עוד Linda R. Waugh and Madeleine Newfield, “Iconicity in the Lexicon and Its Relevance for a Theory of Morphology,” in: Marge Landsberg (ed), Syntactic Iconicity and Freezes, Berlin: Mouton de Gruyter, pp. 189-222.
↑  כך בפי מרבית הדוברים של העברית הישראלית; המשוררת כנראה הגתה את האות ר' כעיצור מכתשי רוטט, כברוסית.
↑  "אורי – זה היה כינויו של ברל כצנלסון, וכך גם כינתה אותו רחל. מסורת היא במשפחתנו, שהשיר "עקרה" גם הוא הוקדש לברל." (אורי מילשטיין, "דודתי רחל", בתוך: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה (1971), עמ' 79).
↑  לפי דוד כנעני, "ברל [ידע] לבחור לו שמות-לווי ספרותיים קולעים: אסיר, אסיר תקוה, אסיר חיים, אבל בולט מכולם השם, אורי ערערי. יש בו מן הסמל בשם כפול זה – אורי האהוב כה על רחל המשוררת, המביע אהבה לחיים, לנוער, וערערי שפירושו בודד, ערער וגם מערער" (דוד כנעני, "המערער הגדול", בתוך: מרדכי שניר (עורך), על ב' כצנלסון: זכרונות ודברי הערכה, תל אביב: מפלגת פועלי ארץ ישראל, תשי"ב, עמ' 92).
↑  פיינגולד, ללמוד רחל (1996), עמ' 85.
↑  וכבר ב-1939 הוגדר השיר "שירה הידוע כל כך [של רחל]" (תמר דולז'נסקי, שירת רחל במהדורה החדשה, דבר, "דבר הפועלת", טור 3, 5 ביוני 1939).
↑  פיינגולד, "מבוא", ללמוד רחל, עמ' 7–8.
↑  קריץ, על שירת רחל, עמ' 380. לדברי טלי אשר, אף כי "במשך דורות נישא נושא העקרות כהד מעל שירת רחל [...] מעטים הם השירים העוסקים בסוגיית העקרות. השיר הפופולרי ביותר (שתרמו לכך הלחנותיו הרבות) בהקשר זה – 'עקרה' – הוא היחידי שעוסק בכמיהה לחוויית האימהות באופן ישיר ובעצמה חזקה, מבחינה אישית וכלל-נשית ('כרחל האם', 'כחנה בשילה')" (טלי אשר, "איש ונבו לו – אישה ונבו לה: שתיקה הולכת ונמשכת של משוררת", בתוך: מרגלית שילה, רות קרק, גלית חזן-רוקם (עורכות), העבריות החדשות: נשים ביישוב ובציונות בראי המגדר, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ב, עמ' 366).
↑  קריץ, על שירת רחל, עמ' 380.
↑  יעקב פיכמן, בטרם אביב: מסות, תל אביב: מחברות לספרות, תשי"ט 1959, עמ' 168.
↑  משה דור, רחל בכתב-ידה, מעריב, טור 2, 20 ביוני 1969.
↑  אברהם אפשטיין, "שירת רחל", מקרוב ומרחוק: פרקי מסה ובקורת, ניו יורק: אוהל, תש"ד 1943, עמ' 158; אהרן בן-אור (אורינובסקי), תולדות הספרות העברית בדורנו, כרך א, תל אביב: יזרעאל, תשי"ד, עמ' 201; משה אונגרפלד,  הוגים ומשוררים: (מבחר מסות), תל אביב: עם הספר, תשל"ד 1974, עמ' 276.
↑  תמר דולז'נסקי, שירת רחל במהדורה החדשה, דבר, "דבר הפועלת", טור 3, 5 ביוני 1939.
1 2  רות קרטון-בלום, ‏מרטירולוגיה ומלנכוליה: שירת נשים ישראלית והעקידה, מכאן ד', ינואר 2005, עמ' 80–107
↑  נעם פרתום, הדם מחפש פרצה, בית אבי חי, 10 באוקטובר 2012 (המאמר באתר הארץ).
↑  אלי שביד, "שירת-יחיד במעגל הרבים" (על שירי רחל וזיקתם למקרא), שלוש אשמורות, תל אביב: עם עובד, תשכ"ד, עמ' 137 (פורסם קודם לכן ב"ניב הקבוצה", ד, עמ' 181; נדפס שוב בתוך: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה (1971), עמ' 215.
↑  אברהם ברוידס, "במחיצתה", בתוך: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה (1971), עמ' 103.
↑  יעקב ניב, "אהבת הילד בשירת רחל", בתוך: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה (1971), עמ' 270 (גרסה מוקדמת של המאמר, עם הופעת קובץ שיריה האחרון של רחל, "נבו": יעקב הלפרין, "הילד בשירת רחל", הפועל הצעיר, שנה 25, גיליון 37 (12 באוגוסט 1932, י' באב תרצ"ב), עמ' 15).
↑  יהודית שמחונית, על שירת רחל: ליום הזכרון, דבר, טור 5, 21 באפריל 1947.
1 2  זלמן שזר, צרור היקר, דבר, טור 2, 9 בנובמבר 1956.
↑  עקרה, בתוך: רחל'ס לידער; אידיש פון ז. ר.; ארויסגעגעבן פון דער פּיאָנערן פרויען אָרגאניזאציע אין אמעריקע און קאנאדע, (ויניפג: דפוס דאָס אידישע וואָרט), 1932, עמ' 40, בארכיון האינטרנט.
↑  בשבועון "דבר" בשפה הגרמנית: Rachel, "Kinderlos"; Aus dem Hebräischen: Dow Stock, Dawar (Deutsche Wochenausgabe), Jahrg. 2, Nr. 19 (9. Sept. 1931), p. 150 (כך על פי ה ביבליוגרפיה של כתבי סדן בלקסיקון הספרות העברית החדשה; על פי הערך "עקרה" ברשימה שבקובץ שירת רחל, תל אביב: דבר, תשל"ו 1975: בגיליון 7 (20 במאי 1931)).
↑  Rachel: Lieder, hebräisch und deutsch; ausgewählt und übersetzt von Ruth Ollendorff, Berlin: Hechaluz-Verlag, 1936.
↑  in: The Plough Woman: Records of the Pioneer Women of Palestine; ed. by Rachel Katzenelson-Rubashov; rendered into English by Maurice Samuel, New York N.L. Brown; Published under the auspices of the Pioneer Women's Organization, 1932. לפרסומים נוספים של תרגום זה ראו פריט מס' 1101 (“Barren”) בתוך: Yohai Goell (compiled), Bibliography of Modern Hebrew Literature in English Translation, Jerusalem: The Executive of the World Zionist Organization, Youth and Hechalutz Department, and Israel Universities Press, 1970, p. 35, בגוגל ספרים.
↑  Rachel, “The Childless One”; tr. A. M. Klein, The Jewish Standard 8,5 (May 1937), 4. לפרסומים נוספים של תרגום זה ראו פריט מס' 1104 ("The Childless One") בתוך: Goell (compiled), Bibliography of Modern Hebrew Literature in English Translation, Jerusalem 1970, p. 36.
↑  Four Poems By Rachel: “Barren”; translated from the Hebrew by L. V. Snowman, The Jewish Quarterly 1,3 (Winter 1954), 59. לפרסומים נוספים של תרגום זה ראו פריט מס' 1102 (“Barren”) בתוך: Goell (compiled), Bibliography of Modern Hebrew Literature in English Translation, Jerusalem 1970, p. 35, בגוגל ספרים.
↑  התפרסם לראשונה ברבעון לאמנויות ולמדע "אריאל": “Galilee Harvest: Poems of Rachel”: “Barren”; trans. Robert Friend with Shimon Sandbank, Ariel 94 (1993), 55; ולאחר מכן נדפס בקובץ תרגומי שיריה לאנגלית: “Barren,” Flowers of Perhaps: Selected Poems of Ra’hel; translations of Robert Friend with Shimon Sandbank, London: Menard Press, 1994, p. 38.
↑  Vivian Eden, Poem of the Week / A would-be mother waits, Haaretz, 17 September 2013.
↑  באנתולוגיה של תרגומיו מהשירה העברית החדשה, "חמסין": Chamsin: preklady z novohebrejskej poezie; Leopold Friedmann, Bratislava: Nakl. casopisu Haderech, 1940.
↑  "משירי רחל": "עקרה / Sterile", אורות (כתב עת לדברי ספרות ואמנות), נג (אדר א' תשכ"ה, פברואר 1965), 29.
↑  Рахель, “Ури,” в Ветви: стихи и проза; Мириам Ялан-Штекелис, Тель-Авив: Давар, 1966, p. 182.
↑  שירי רחל מתורגמים לרוסית: שמונה שירים מאת רחל מתורגמים לרוסית על ידי משה בילינסון ומועתקים מחדש על ידי זלמן שזר, 1937, ארכיון רחל בלובשטין, מכון גנזים – אגודת הסופרים, באתר הספרייה הלאומית.
↑  כך על פי חוקר הזמר העברי אליהו הכהן. הכהן העיד בשנת 1997 כי זיהה 15 לחנים לשיר (אליהו הכהן, "צפצופי נעורים", עת־מול, כב (133) (1997), 6; ראו המאמר אצל דוד אסף, רחל המשוררת ויהודה שרת: 85 שנה לכתיבת 'ואולי', "עונג שבת", 13 ביוני 2012).
↑  מילות השיר "עקרה" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  יוסי שיפמן, "מוסיקת לילה זעירא" – קלאסיקה ישראלית לשמה, הבמה, 30 באפריל 2006.
↑  באלבום "מוסטקי איש באר שבע שר את שיריו", CBS‏, 1967.
↑  באלבומה של אלברשטיין "שירי רחל", CBS‏, 1968. זהו המוּכר בשירי האלבום שהולחנו על ידי חבקין ( בן שלו, עשרים שנה למותה של דרורה חבקין: היוצרת הכי פרועה בזמר העברי, באתר הארץ, 12 ביוני 2015).
↑  'עקרה (אורי)', באלבום אחינועם ניני, גיל דור – בהופעה חיה (1991), באתר סטריאו ומונו). אלבום זה, הראשון של ניני, הוקלט בהופעה חיה שנערכה במועדון "צוותא" ב-28 בפברואר אותה שנה (יורם רותם, אחינועם ניני: ביוגרפיה, באתר סטריאו ומונו). השיר יצא גם כסינגל ב-1992 (אחינועם ניני – אורי (1992), באתר סטריאו ומונו).
↑  והוא גם משיריה הידועים ביותר של ניני (ראו: אחינועם ניני באתר "סטריאו ומונו"; יובל אראל, החיים היפים של אחינועם ניני, מגפון, 27 בינואר 2013;  מיכאל הנדלזלץ, אחינועם ניני שורפת את החרם באש היצירה, באתר הארץ, 1 ביולי 2014).
↑  באלבום "חצאי צבעים, חצאי קולות" (2008), בהפקתו המוזיקלית של עדי רנרט, שהוקדש לשירת רחל (חיים אברהם‏, אלבום חידושים לשירי רחל המשוררת, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2008; טל גורדון, הדור שלא ידע את רחל?, "הבמה", 9 בדצמבר 2008; יסמין שמש, חינוך מוזיקלי, באתר ynet, 7 בדצמבר 2012; יעקב בר-און, על התפר: אוריאל הרמן מזגזג בין רוק לקלאסיקה(הקישור אינו פעיל, 18.1.2024), באתר מעריב, 28 בפברואר 2014).
↑  יורם ק, ביקורת על חווה אלברשטיין ודני גרנות: שירי רחל, באתר השרת העיוור (עותק שמור), 29 בספטמבר 2005.
↑  ילי ורדי, יום הניצחון של השירה העולמית, Andy Was Wrong,‏ 14 במאי 2014.
↑  יוסי חרסונסקי, רחל המשוררת, מבחר משיריה, סדרת המשוררים הגדולים (אן.אם.סי, 2007), באתר "חרסונסקי מיוסיק", 9 ביוני 2007.
↑  יוסי חרסונסקי, חצאי צבעים, חצאי קולות, פרויקט שירי רחל (אוריאל הרמן אהוד אטון, דצמבר 2008), באתר "חרסונסקי מיוסיק", 8 בדצמבר 2008.
↑  ראו שני ביצועים לשיר: ביצוע מאת משה לוסטיג (פסנתר) ואורי פלידרבאום (בנו של המלחין) (קלרינט), באתר הספרייה הלאומית; ביצוע(הקישור אינו פעיל) מאת אריה זקס (פסנתר) ומשה פלידרבאום (כינור), קול ישראל, 1952.
↑  עליה ראו  האזנה לשירי רבקה לוינסון, באתר זמרשת.
1 2  יהואש הירשברג, פאול בן-חיים: חייו ויצירתו, תל אביב: עם עובד, תשמ"ג 1983 (להלן: הירשברג, פאול בן-חיים), עמ' 118.
↑  מרים לוית (עורכת), משירי רחל: לקול יחיד ולפסנתר, תל אביב: המרכז לתרבות ('ספריה מוסיקלית'), תש"ח 1948 (תווים).
↑  יהואש הירשברג, פאול בן-חיים (1983), עמ' 116–117.
↑  רבינא, "המוסיקה לשירי רחל", עמ' 305.
1 2 3  עוז אלמוג, הצבר – דיוקן, תל אביב: עם עובד (ספרית אופקים), תשנ"ז 1997, עמ' 149. ואמנון לורד כותב: "אורי, השם שרחל הפכה לשמם הקולקטיבי של כל הצברים" (רצח בין ידידים: אורי אבנרי – סיפור מלחמה פוליטי, קריית גת: דני ספרים, תשע"א 2010, 49).
↑  לכך מקורות רבים. לדוגמה: יוסף הלוי, עם הזרם ובאפיקיו: "דור בארץ" ו"דור המדינה" ביצירתו של מרדכי טביב, ירושלים: המכון לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח, תשמ"ח 1988, עמ' 114); אברהם שטאל, מוצא השמות: מקורותיהם וגלגוליהם של השמות שלנו, אור יהודה: דביר, תשס"ה 2005, עמ' 67–68; רוביק רוזנטל, "קריאת שמות בישראל בעת החדשה", בתוך: זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני: מבט אנציקלופדי, כרך ב, ירושלים: כתר, 2007, עמ' 291, טור 2 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"); דן אלמגור, ‏"שני בנים לוּ היו לי – אורי ודן", "חדשות בן עזר" 513, 28 בינואר 2010 ("נראה כי השיר הקצר הזה אחראי לכך שהשם הפרטי אורי הפך מיד לאחד משני השמות הפרטיים ל-בנים הפופולריים ביותר בעשור שבא בעקבות פרסום השיר. [...] אין ספק שהשיר "עקרה" הוא שגרם לכך, שהשם "אורי" הפך לאחד השמות האופייניים ביותר לדור הצברים הראשון"); נורית גוברין (מקריאה),  "עקרה" מאת רחל המשוררת, סרטון  באתר יוטיוב, בפרויקט בן-יהודה, 2013.
↑  אורי מילשטיין, "דודתי רחל", בתוך: שניר וקושניר (עורכים), רחל ושירתה (1971), עמ' 80. והסופר והלשונאי אורי סלע, במאמר על שמות, העיר: אי-אפשר לסיים בלי להזכיר את חלקה של האופנה בקביעת שמות. שמו של כותב שורות אלו, אורי, מסגיר את שייכותו לדור שבו נכתב השיר המרגש של רחל" (אורי סלע, מלה בסלע | אלה שמות (ב'), דבר, "דבר השבוע", טור 4, 16 בינואר 1976; נדפס שוב בתוך: אורי סלע, מלה בסלע, ירושלים: כתר, 1990, עמ' 191). היו שקראו לבניהם כך במפורש על שם הבן שבשיר (לדוגמה, הוגה הדעות מנחם דורמן, שהעיד על כך בספרו גלגל שאינו חוזר: סיפור ביוגרפי 1909–1932, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1991, עמ' 120).
↑  מאיר נדב, סטנלי רבין, אשר שיבר, יצחק בן ציון, בנימין מעוז, העצמי במראת השם: מבט תרבותי-פסיכולוגי על שמות ונרקיסיזם; עורכת: לאה שניר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ('קו אדום'), 2008, עמ' 149. לדברי המחברים, לשמות ישנם איכויות "המתפתחות על ציר הזמן דווקא על רקע העמדות החברתיות הראשוניות כלפי השם. השם אוּרי היה פופולרי לפני כשלושים וארבעים שנה בעיקר משום שייצג הוויה חברתית מסוימת, פופולרית באותה עת. עם שינוי הדגשים החברתיים סביר היה שתחול שחיקה בערך החברתי שאותו ייצג השם, ולפיכך יתפוס שם אחר, המייצג ערכים חברתיים חדשים את מקומו הפופולרי של השם" (שם, עמ' 43).
1 2  דב רוזן, באהלי שם: ספר שימושי חינוכי ופולקלורי לבית ולמשפחה ..., ירושלים: [חמו"ל], תשמ"ב, עמ' 120.
↑  וכנראה גם לאחר מכן; כמו בנו של הסופר דויד גרוסמן, אורי גרוסמן, יליד אמצע שנות ה-80, שנקרא לפי השיר (כך על פי קורות החיים של אוּרי גרוסמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון.
↑  עומרי אפרים, מוחמד ואורי, תמר ואדל - השמות הנפוצים בישראל, באתר ynet, 6 באוקטובר 2016.
↑  לדבריו, "האסוציאציה היתה אכן כפולה – המשוררת רחל בשיר שלה 'עקרה' [...] ואברהם-אורי קובנר. אהבתי את אישיותה של רחל, ועל דמותו הטראגית של א״א קובנר (קרוב-רחוק שלי) חלמתי לכתוב." (אבא קובנר, על הגשר הצר: מסות בעל פה; כינס וערך: שלום לוריא, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"א 1981, עמ' 242.
↑  דוד אסף‏, גלגוליו של מכתב (ה): 'שנינו מחכים' ומשהו על השם אורי, בבלוג "עונג שבת", 31 במאי 2012.
↑  מילות השיר "אורי" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "אני סביבון" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  ש. שלום, פלא גמע, תל אביב: דבר, תרצ"ד.
↑  מכס מאיר, לשירת ש. שלום, דבר, טור 4, 15 במאי 1936; אבידב ליפסקר, שירת ש' שלום: תרפ"ב-תש"א: מאקספרסיוניזם נוסח העלייה השלישית לסימבוליזם, תל אביב: ספרית פועלים, תשנ"ב 1992, עמ' 180. לדברי ליפסקר, "בעצם גיוסו של שיר זה מנוטרלים המטענים האירוטיים לטובת המובן האימהי הרחב יותר".
↑  דליה רביקוביץ, "אבל היה לה בן", אמא עם ילד, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשנ"ב 1992, עמ' 22–23.
↑  חזי לסקלי, "אוּרי", הליקון, 7 (סתיו 1992).
↑  דינה קטן, זמנים בתוכנו: שירים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1993.
↑  אורי סטריזובר, "בן לוּ היה", הליקון, 57: שער לשירה חדשה 2003 (חורף 2003); ושוב בספר שיריו, רחל, בנך משַחֵק: שירים, ירושלים: כרמל, תש"ע 2010.
↑  נעם פרתום, להבעיר את המים באש, תל אביב: חרגול; עם עובד, תשע"ג 2012. ראו  נעם פרתום (פואטיוב) - שירת הפוסטינור, סרטון  באתר יוטיוב (המשוררת קוראת את שירהּ). לדברי המחברת, זהו "שיר שנכתב בתוך מסורת ספרותית ענפה, שבו אני מתכתבת עם מורשת של שירה נשית, ספציפית על הרצף הזה של אובדנם של חיים פוטנציאליים שהיו יכולים לצמוח בקרבך וברחמך" (נעם פרתום, הדם מחפש פרצה, בית אבי חי, 10 באוקטובר 2012).
↑  ידידיה יצחקי, "אחדות מתוך ריבוי", בתוך: זיוה שמיר ואביבה דורון (עורכות), מסות על תום האלף: עיונים ברומן של א"ב יהושע מסע אל תום האלף, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1999, עמ' 160; וראו גם ניצה בן-דב, ""אל הנער הזה התפללתי": על מקומו של הילד ברומן "מסע אל תום האלף" של א.ב. יהושע", עתון 77, 205 (תשנ"ז), עמ' 22–24 (פורסם בהמשך בתוך "מסות על תום האלף" (1997), עמ' 116–125).
↑  לדוגמה, הרומן "חייו ומותו של יונתן ארגמן" ליוסף בר-יוסף; "בין המתים ובין החיים" מאת יונת ואלכסנדר סנד; "מנוחה נכונה" לעמוס עוז; "בן לו היה לי" לנח טמיר (בקובץ סיפוריו "דמויות, תואמות ונוגדות"); "גילוי אליהו" לס. יזהר.
↑  דן מירון, אמהות מייסדות, אחיות חורגות: על ראשית שירת הנשים העברית, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 126 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
↑  נתן א., הטור השביעי | הֵאִיר הַשַּׁחַר, דבר, 31 בדצמבר 1954. נדפס שוב בשינויי נוסח קלים בהטור השביעי, תשי"ד-תשכ"ב (תשכ"ב), עמ' 182–185, ובהטור השביעי, ספר שני (תשל"ב), עמ' 182–185 (הטור השביעי – 1949 עד 1956, בלקסיקון הספרות העברית החדשה).
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| שירת רחל |
| --- | --- | --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |  |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |  |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |  |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |  |
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "קרוסלה" • "התבהרות" • "קרוסלה 2" • "קרסולה לחגים" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אליי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "חוה אלברשטיין בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתוכנית יחיד – חלק א'" • "בתוכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |