stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחש הקדמוני
חטאיו של הנחש

פיתויה של חוה על ידי הנחש מתואר בפסוקים הראשונים של פרק ג' בספר בראשית:
וְהַנָּחָשׁ הָיָה עָרוּם מִכֹּל חַיַּת הַשָּׂדֶה אֲשֶׁר עָשָׂה ה' אֱלֹהִים, וַיֹּאמֶר אֶל הָאִשָּׁה: אַף כִּי אָמַר אֱלֹהִים לֹא תֹאכְלוּ מִכֹּל עֵץ הַגָּן. וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה אֶל הַנָּחָשׁ: מִפְּרִי עֵץ הַגָּן נֹאכֵל. וּמִפְּרִי הָעֵץ אֲשֶׁר בְּתוֹךְ הַגָּן אָמַר אֱלֹהִים לֹא תֹאכְלוּ מִמֶּנּוּ וְלֹא תִגְּעוּ בּוֹ פֶּן תְּמֻתוּן. וַיֹּאמֶר הַנָּחָשׁ אֶל הָאִשָּׁה: לֹא מוֹת תְּמֻתוּן. כִּי יֹדֵעַ אֱלֹהִים כִּי בְּיוֹם אֲכָלְכֶם מִמֶּנּוּ וְנִפְקְחוּ עֵינֵיכֶם וִהְיִיתֶם כֵּאלֹהִים יֹדְעֵי טוֹב וָרָע. וַתֵּרֶא הָאִשָּׁה כִּי טוֹב הָעֵץ לְמַאֲכָל וְכִי תַאֲוָה הוּא לָעֵינַיִם וְנֶחְמָד הָעֵץ לְהַשְׂכִּיל וַתִּקַּח מִפִּרְיוֹ וַתֹּאכַל וַתִּתֵּן גַּם לְאִישָׁהּ עִמָּהּ וַיֹּאכַל.
רש"י מפרש שהנחש ניצל את טעותה של חוה, שהוסיפה לאיסור האכילה מפרי עץ הדעת את איסור הנגיעה בעץ "וְלֹא תִגְּעוּ בּוֹ", והנחש "דחפהּ עד שנגעה בו. אמר לה: כשם שאין מיתה בנגיעה, כך אין מיתה באכילה". בכך ניכרת ערמומיותו של הנחש.
תפישה קדומה, שאזכורה הראשון מרומז כבר בספר מקבים ד', היא שהנחש הקדמוני שכב עם חוה בגן עדן, והוא ולא אדם הראשון היה אביו של קין. בכך מוסבר מקור הרוע של קין, ושל צאצאיו אחריו. הרעיון חוזר, בצורה מלאה או חלקית, בראשונה ליוחנן ג' (וְהַחֹטֵא מִן־הַשָּׂטָן הוּא כִּי הַשָּׂטָן רִאשׁוֹן לַחֹטְאִים... כְקַיִן אֲשֶׁר הָיָה מִן־הָרָע), בכתבים גנוסטיים מהמאות השנייה והשלישית, ומוזכר קצרות בגמרא באמירתו של רבי יוחנן ש"בשעה שבא נחש על חוה הטיל בה זוהמא". הצגת הנחש/השטן כאבי קין גונתה ככפירה על ידי אירנאיוס. היא מובאת במפורט בפרקי דרבי אליעזר, שם כתוב ש"בא אליה ורוכבת נחש ועברה את קין", ומנקודה זו חזרה לפרשנות היהודית של ימי הביניים.
עונשו של הנחש

בהמשך הפרק מסופר שאלוהים גזר את דינם של שלושת החוטאים, ועונשו של הנחש הוא:
וַיֹּאמֶר ה' אֱלֹהִים אֶל הַנָּחָשׁ: כִּי עָשִׂיתָ זֹּאת אָרוּר אַתָּה מִכָּל הַבְּהֵמָה וּמִכֹּל חַיַּת הַשָּׂדֶה, עַל גְּחֹנְךָ תֵלֵךְ וְעָפָר תֹּאכַל כָּל יְמֵי חַיֶּיךָ. וְאֵיבָה אָשִׁית בֵּינְךָ וּבֵין הָאִשָּׁה וּבֵין זַרְעֲךָ וּבֵין זַרְעָהּ, הוּא יְשׁוּפְךָ רֹאשׁ וְאַתָּה תְּשׁוּפֶנּוּ עָקֵב.
רש"י מציג הקבלה בין תיאור החטא לתיאור העונש: "לפי ערמתו וגדולתו הייתה מפלתו, ערום מכל – ארור מכל".
יוסף בן מתתיהו מספר בספרו "קדמוניות היהודים", כי אלוהים "נטל את קולו" של הנחש, "שם עוקץ תחת לשונו" ו"גם את רגליו שלל ממנו".
על כך שקודם לחטא היה הנחש בעל רגליים, מסופר גם במדרש בראשית רבה: ”בשעה שאמר לו הקדוש ברוך הוא 'על גחונך תלך', ירדו מלאכי השרת וקצצו ידיו ורגליו, והיה קולו הולך מסוף העולם ועד סופו”. לפי מדרש זה, היו לנחש הקדמוני ידיים ורגלים, שבמסגרת עונשו נקצצו.
עוד מספר המדרש כי הקב"ה לא נתן לנחש אפשרות לממש את ערמומיותו כאשר דן אותו. המדרש מבחין שעם אדם וחוה שוחח הקב"ה קודם מתן העונש, אך עם הנחש נמנע מלשוחח, ומנמק המדרש: ”עם אדם נשא ונתן, עם חוה נשא ונתן, ועם נחש לא נשא ונתן?! אלא, אמר הקב"ה: נחש זה רשע בעל תשובות, ואם אומר אני לו, עכשיו הוא אומר לי: אתה צוית אותם ואני צויתי אותם, מפני מה הניחו צוייך והלכו להם אחר צוויי?! אלא, קפץ עליו ופסק לו את דינו”.
מלימוד זה לומדת הגמרא ש"אין מהפכים בזכותו של מסית", כלומר, אין מלמדים עליו זכות במשפט: "אמר רבי שמואל בר נחמן אמר רבי יונתן: מניין שאין טוענין למסית? [מהיכן למדנו שלא מלמדים זכות על מסית במשפטו?] מנחש הקדמוני. דאמר רבי שמלאי, הרבה טענות היה לו לנחש לטעון ולא טען, ומפני מה לא טען לו הקב"ה? לפי שלא טען הוא. מאי הוה ליה למימר? [מה יכול היה הנחש לטעון לזכותו?] דברי הרב ודברי תלמיד, דברי מי שומעין? דברי הרב שומעין! [כלומר, אדם וחוה אשמים על שבחרו לשמוע לי, התלמיד, ולא לשמוע לך, הרב!]"
התוספתא למסכת סוטה מייחסת לנחש הקדמוני רצון להרוג את אדם ולשאת את חוה, ולכן רואה בו דוגמה למי שביקש לקבל את מה שלא ניתן לו, ולכן מה שניתן לו נלקח ממנו (בדומה לסוטה, האסורה לבעלה ולבועלה):
נחש הקדמוני שהיה ערום מכל הבהמה ומכל חית השדה, שנאמר "והנחש היה ערום מכל וגו'", בקש להרוג את אדם ולישא את חוה. אמר לו המקום: אני אמרתי תהא מלך על כל בהמה וחיה [עכשיו שלא רצית] ארור אתה מכל הבהמה ומכל חית השדה; אני אמרתי בקומה זקופה תלך כאדם [עכשיו שלא רצית] על גחונך תלך; אני אמרתי תאכל מאכל אדם ותשתה [משתאו של אדם עכשיו שלא רצית] ועפר תאכל כל ימי חייך; אתה בקשת להרוג את אדם ולישא את חוה, עכשיו ואיבה אשית בינך ובין האשה. נמצאת אומר: מה שבקש לא ניתן לו ומה שבידו ניטל ממנו.
עונש המוות לאדם

כאשר הניח אלוהים את האדם בגן עדן, הזהירו שאם יאכל מפרי עץ הדעת – יהיה בן מוות: ”וּמֵעֵץ הַדַּעַת טוֹב וָרָע לֹא תֹאכַל מִמֶּנּוּ כִּי בְּיוֹם אֲכָלְךָ מִמֶּנּוּ מוֹת תָּמוּת”. ואכן, לאחר האכילה מעץ הדעת, בתוך הקללה שקלל אלוהים את האדם, נכללה קללת המוות: ”בְּזֵעַת אַפֶּיךָ תֹּאכַל לֶחֶם עַד שׁוּבְךָ אֶל הָאֲדָמָה כִּי מִמֶּנָּה לֻקָּחְתָּ כִּי עָפָר אַתָּה וְאֶל עָפָר תָּשׁוּב”.
על יחידי סגולה שלא חטאו מעולם נכתב בברייתא המופיעה בתלמוד שהם "מתו בעטיו [בגלל עצתו] של נחש", ומפרש רש"י: "לא היו ראוין למות אלא שנגזרה גזירת מיתה על כל תולדותיו של אדם הראשון בעצתו של נחש", כלומר אלמלא חטא עץ הדעת לא היו מתים, שהרי הם עצמם לא חטאו מעולם. יחידי סגולה אלה הם בנימין בן יעקב, עמרם אבי משה, ישי אבי דוד וכלאב בן דוד. התוספות מקשים כיצד טענה זו מתיישבת עם האמור במגילת קהלת ”כִּי אָדָם אֵין צַדִּיק בָּאָרֶץ אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה טּוֹב וְלֹא יֶחֱטָא”, ומתרצים שהאמור בקהלת, ברוב בני האדם נאמר. המהרש"א מפרש שהיה בהם קצת חטא, אך לא היה זה חטא שראוי למות בגינו. הפני יהושע אומר שוודאי אין אדם שלגמרי לא חטא מימיו אפילו בחטא של שוגג, אלא שהצדיקים הללו אפשר שאם חטאו בשוגג נתכפר להם על ידי ייסורים או על ידי יום הכיפורים ולא היו ראויים למות, אלא בעטיו של נחש. המהר"ל העיר שצדיקים אלה היו גם בני אבות גדולים או הורי בנים גדולים, וזכות האב והבן מצטרפת.
ראו גם

קללת האדם והאשה
צדיקים שנכנסו בחייהם לגן עדן
מתו בעטיו של נחש
לקריאה נוספת

Duane E. Smith, The Divining Snake: Reading Genesis 3 in the Context of Mesopotamian Ophiomancy, Journal of Biblical Literature 134, 2015, עמ' 31–49 doi: 10.15699/jbl.1341.2015.2757
הערות שוליים

↑  פרשת בראשית דף לה ע"ב
↑  רש"י על בראשית ג פס' ד
↑  Natalie B. Dohrmann (עורכת),Jewish Biblical Interpretation and Cultural Exchange. הוצ' אוניברסיטת פנסילבניה, 2013. עמ' 46-50.
↑  רש"י על בראשית ג פס' א
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר ראשון, פרק א, פסקה א, סעיף 50.
↑  בראשית רבה פרשה כ, ה
↑  בראשית רבה, פרשה כ, ב
↑  סנהדרין כט א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  ספר בראשית, פרק ב', פסוק י"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ז, עמוד א'.
↑  מגילת קהלת, פרק ז', פסוק כ'
↑  שמואל אליעזר בן יהודה אידלש, חידושי אגדות, באתר היברובוקס
↑  פני יהושע על שבת נ,ה ב, טקסט דיגיטלי באתר ספריא
↑  בועז שלום, האם הארבעה שמתו "בעטיו של נחש" לא חטאו כלל?, באתר "טעמו וראו"
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534074805171  LCCN: sh85120317
נאום ברק אובמה באוניברסיטת קהיר

| --- | --- |

נשיא ארצות הברית ברק אובמה נושא את נאומו "התחלה חדשה"
 תאריך:  4 ביוני 2009 
 שפה:  אנגלית
 מקום:  אוניברסיטת קהיר, קהיר, מצרים מצרים
 תמליל:   נאום ברק אובמה באוניברסיטת קהיר,  באתר ויקיטקסט
 סרט:  
 
ב-4 ביוני 2009, נשא נשיא ארצות הברית ברק אובמה נאום מתוקשר שכותרתו A New Beginning (בעברית: התחלה חדשה) באוניברסיטת קהיר שבמצרים בפני סטודנטים, פקידי ממשל וראשי השלטון המצרי. מטרת הנאום העיקרית הייתה להפגין את שינוי המדיניות של הממשל האמריקאי החדש כלפי העולם הערבי והמוסלמי והוא נתפס על ידי רבים כתפנית משמעותית ביחסים בין ארצות הברית לעולם המוסלמי.
הנאום נערך בין היתר בשל הבטחה אותה נתן אובמה במהלך הקמפיין שלו לנשיאות לפיה הוא מתכוון לשאת נאום בפני העולם המוסלמי מעיר בירה מוסלמית במהלך החודשים הראשונים של כהונתו כנשיא.
דובר הבית הלבן רוברט גיבס ציין כי מצרים נבחרה משום שהיא "מדינה אשר במובנים רבים מייצגת לב העולם הערבי". כמו כן, מצרים נחשבת גם לגורם מרכזי בתהליך השלום במזרח התיכון והיא גם מקבלת סיוע צבאי וכלכלי ניכר מארצות הברית. כתב רויטרס רוס קולבין דיווח כי הנאום היה ניסיון לתקן את יחסי ארצות הברית עם העולם המוסלמי, אשר לטענתו "נפגעו באופן קשה" במהלך נשיאותו של ג'ורג' בוש הבן.
תוכן הנאום

במהלך נאומו קרא אובמה להבנה הדדית ולשיפור היחסים בין העולם המוסלמי לעולם המערבי, ציין כי יש לעשות יותר על מנת להתמודד עם אלימות וקיצוניות. עם זאת, קריאתו של אובמה להשכנת שלום בין ישראל לבין הפלסטינים זכתה לעיקר תשומת הלב בכלי התקשורת.
הנאום התחלק לשבעה חלקים: האלימות והקיצוניות, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, נשק גרעיני (עם התייחסות מפורשת לאיראן), הדמוקרטיה, חופש הפולחן, זכויות הנשים והפיתוח הכלכלי.
בתחילת הנאום ניסה אובמה להדגיש את המשותף בין המוסלמים לארצות הברית. אובמה תיאר את התרומות של המוסלמים לתרבות המערבית כאשר הזכיר בין היתר את פיתוח הוראת האלגברה, פיתוח המצפן המגנטי וכלי ניווט, המצאת העט הנובע וההשפעה של האדריכלות האיסלאמית. הוא תיאר את הקשר האישי שלו לאסלאם, כולל העובדה שיש לו בני משפחה מוסלמים, שהוא גדל באינדונזיה, מדינה בעלת רוב מוסלמי ושהוא זוכר כיצד נהג לשמוע את קולו של המואזין בילדותו, כמו כן אובמה ציין כי כאשר הוא עבד בקהילות בשיקגו נוכח לראות ש"רבים מצאו כבוד ושלווה באמונתם המוסלמית".
במהלך החלק בנאום שעסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני, הצהיר אובמה כי הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים לסיום הסכסוך. כמו כן אובמה ציין כי הברית של ארצות הברית עם ישראל היא "בלתי שבירה", אך ציין כי המצב בו לעם הפלסטיני אין מדינה הוא מצב "בלתי נסבל" וכי שאיפותיהם של הפלסטינים למדינה ולכבוד לגיטימיות באותה המידה כפי שרצונה של ישראל להיות בית לאומי לעם היהודי היא לגיטימית. אובמה קרא להפסקת הבנייה בהתנחלויות הישראליות בגדה המערבית וקרא להשכנת שלום בין הפלסטינים לישראלים.
במהלך החלק בנאום שעסק בדמוקרטיה, הצהיר אובמה כי "אמריקה אינה מתיימרת לדעת מה טוב ביותר עבור כל אחד", "יש לי אמונה בלתי נדלית כי כל בני האדם שואפים לדברים מסוימים: היכולת לומר את העולה על דעתך ולהשתתף בהחלטה איך תראה צורת השלטון שלך; אמון בשלטון החוק ובצדק שווה לכולם; ממשלה שקופה שאינה גונבת מבני עמה; החופש לחיות כפי שאתה בוחר" כמו כן אובמה ציין כי החירויות הללו אינם רעיונות אמריקאים בלבד אלא זכויות אדם.
במהלך החלק בנאום שעסק בזכויות הנשים הצהיר אובמה כי יש לשמור על השוויון בין גברים לנשים, וכי נושאים הקשורים לשוויון נשים בשום אופן אינם עניין רק לאסלאם וכי המאבק לשוויון נשים ממשיך בהיבטים רבים של החיים האמריקאיים, ובמדינות רבות מסביב לעולם. כמו כן אובמה ציין כי זכותן של נשים לחינוך הוא תנאי בסיסי לשוויון בין המינים.
במהלך החלק בנאום שעסק בפיתוח הכלכלי, אובמה הזכיר מספר תוכניות מלגות ושותפויות שונות אשר מטרתם לתמוך בחינוך, בפיתוח טכנולוגי טוב יותר ובטיפולים בריאותיים טובים יותר במדינות בעלות רוב מוסלמי.
רקע > ההכנות לנאום

לקראת הנאום אובמה נפגש ב-21 באפריל עם המלך עבדאללה בירדן ולאחר מכן ב-5 במאי עם נשיא ישראל שמעון פרס.
פגישות שערך ברק אובמה בטרם הנאום בחדר הסגלגל
פגישה עם ראש ממשלת ישראל , 18 במאי
פגישה עם נשיא הרשות הפלסטינית , 28 במאי
ב-19 במאי 2009, נפגש אובמה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בבית הלבן, שם דן עמו בסכסוך הישראלי-פלסטיני ובהתנחלויות הישראליות בגדה המערבית. על אף שאובמה ציין כי הממשל האמריקני רואה בפתרון שתי מדינות לשני עמים כדרך העדיפה לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני, נתניהו סירב להסכים מראש באופן מפורש להקמת מדינה עצמאית פלסטינית וטען בתוקף כי לישראל הזכות להמשיך את הבניה בהתנחלויות, בעוד שאובמה קרא להקפאת הבנייה בהתנחלויות. בנוסף לכך, אובמה ציין גם כי ישנם עדיין מגוון של צעדים אותם ניתן לנקוט נגד איראן במידה ואיראן תמשיך את תוכנית הגרעין שלה.
ב-28 במאי נפגש אובמה עם הנשיא הפלסטיני מחמוד עבאס. גם בפגישה זו אובמה הביע את תמיכתו בהקמת מדינה פלסטינית עצמאית והדגיש כי חובתה של ישראל תחת הסכם מפת הדרכים משנת 2003 להקפיא את המשך הבנייה בהתנחלויות ולהבטיח את הקמתה של מדינה פלסטינית בת קיימא.
רקע > סבב הפגישות של אובמה שהתקיים במקביל לנאום

בדרכו לקהיר, אובמה נשאר ללון בחוותו של עבדאללה מלך סעודיה הנמצאת מחוץ לריאד. בעודו שם, שני המנהיגים דנו בתהליך השלום במזרח התיכון ובפיתוח הכלכלי.
ב-4 ביוני, לפני שאובמה נשא את הנאום, נפגש אובמה עם נשיא מצרים חוסני מובארכ באחד מארמונותיו אשר ממוקם צפונית לקהיר. נשיא ארצות הברית אמר בהמשך על השיחות עם מובארק: "שוחחנו על המצב בין ישראל לפלסטינים. דנו כיצד נוכל להתקדם בתהליך באופן פרודוקטיבי אשר יביא שלום ושגשוג לכל תושבי האזור". הוא ציין כי ארצות הברית מחויבת לעבוד בשיתוף פעולה עם המדינות במזרח התיכון. לאחר מכן ביקר אובמה במסגד הסולטאן חסן בלב קהיר ומשם המשם לאוניברסיטת קהיר לשאת את הנאום.
לאחר הנאום, המשיך אובמה לגרמניה שם ביקר במחנה הריכוז בוכנוואלד על מנת לחלוק כבוד לקורבנות השואה. כמו כן, במהלך ביקורו בגרמניה נפגש אובמה עם קאנצלרית גרמניה אנגלה מרקל בדרזדן ב-5 ביוני.
התגובות לנאום

הנאום, אשר ציפו לו רבים בעולם המוסלמי, זכה בהמשך לשבחים רבים ברחבי העולם המוסלמי. עם זאת, מוסלמים רבים העבירו גם ביקורת רבה על הנאום, הן לפני והן אחרי שהוא נמסר.
התגובות לנאום > לפני הנאום

ב-3 ביוני 2009, ארגון אל-קאעידה פרסם סרטון וידאו בו אוסאמה בן לאדן העביר ביקורת חריפה על מדיניות החוץ של ממשל אובמה במזרח התיכון. בן לאדן ציין כי אובמה "המשיך את דרכו של קודמו בתפקיד בכך שהוא משניא את המוסלמים... ובכך שהוא מניח את היסוד למלחמות ארוכות טווח." כמו כן, בן לאדן ציין גם כי "אובמה וממשלו הצליחו לזרוע שנאה מחודשת כלפי אמריקה." יום לפני כן הופץ גם סרטון וידאו באתרי אינטרנט קיצוניים בו אימן אל-זואהירי, השני בהיררכיית ארגון אל-קאעידה, העביר ביקורת על מדיניות ממשל אובמה והכריז כי "מסריו המגואלים בדם התקבלו וממשיכים להתקבל על ידי מוסלמים, והם לא יוסתרו על ידי מסעות יחסי ציבור או ביקורי פארסה או במילים אלגנטיות".
הנשיא אובמה ספג ביקורת גם מהאייתוללה עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן, אשר מספר שעות לפני נאומו של אובמה בקהיר נשא נאום לציון יום השנה ה-20 למותו של האייתוללה רוחאללה ח'ומייני. האייתוללה חמינאי הגיב על הנאום המצופה של נשיא ארצות הברית והודיע כי "האומות בחלק הזה של העולם... בעלי שנאה מושרשת לאמריקה. גם אם הם ישאו נאומים נעימים ויפים לאומה המוסלמית, הדבר לא יוביל לשינוי. נחוצים מעשים".
התגובות לנאום > לאחר הנאום

נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס תיאר את נאומו של אובמה כנאום "ברור וכן... צעד פוליטי חדשני". עמר מוסא, מזכיר הליגה הערבית, שיבח את הנאום וציין כי הוא "היה מאוזן והציע חזון חדש של פיוס ביחסים עם מדינות האסלאם".
שר הביטחון הישראלי אהוד ברק ציין כי נאומו של אובמה היה "ישיר, חשוב והיה פנייה אמיצה של הנשיא אובמה במהלכה הוא פרש את חזונו ואת העקרונות האוניברסליים החשובים שהוא מבקש לחלוק עם העולם המוסלמי". נשיא מדינת ישראל שמעון פרס ציין כי הנאום היה "מלא חזון, נאום אמיץ בדרישה מכל הצדדים המעורבים למחויבות לעבוד קשה על מנת לקדם את תהליך השלום במזרח התיכון... רעיון השלום נולד במזרח התיכון כבסיס של שלוש הדתות המונותיאיסטיות - ביהדות, בנצרות, ובאסלאם - ובני אברהם צריכים לשלב ידיים על מנת לקחת על עצמם את האתגר הזה יחד, שלום בר קיימא במזרח התיכון". מנגד, פקידי ממשל רבים בישראל מתחו ביקורת על נאומו של אובמה, ובעיקר על כך שהנאום לא התייחס כלל לטרור הפלסטיני. שר המדע והטכנולוגיה דניאל הרשקוביץ ציין כי "אובמה התעלם לחלוטין מהעובדה שהפלסטינים טרם נטשו את דרך הטרור".
חאבייר סולאנה, הממונה על מדיניות החוץ והביטחון של האיחוד האירופי, שיבח את הנאום וציין כי "זה היה נאום יוצא דופן, נאום אשר ללא כל ספק הולך לפתוח דף חדש ביחסים עם העולם הערבי-מוסלמי". מזכ"ל האו"ם, באן קי מון, ציין כי הנאום היה "פתיחת פרק חדש ביחסים בין ארצות הברית לעולם המוסלמי".
האייתוללה עלי חמינאי, נשא בהמשך נאום אשר במהלכו לא התייחס ישירות לנאומו של אובמה בקהיר, אך ציין כי "הממשל האמריקני החדש מבקש לשנות את תדמיתם. אני אומר כעת באופן תקיף כי הדבר לא יושג בדיבורים, בנאומים או בסיסמאות".
העובדה כי אובמה לא הזכיר כלל את המילה "טרור" זכתה לתגובות חיוביות רבות בקרב רבים בעולם המוסלמי, במיוחד לאור העובדה שרבים מתוכם סבורים כי "המלחמה בטרור" הוא למעשה מונח אשר משמעותו האמיתית היא "המלחמה באסלאם". השמרנים בארצות הברית אשר גם כן שמו לב לכך וטענו כי צעד זה החליש למעשה את המסר הכללי של אובמה. ג'ון ביינר, מנהיג הרפובליקנים בבית הנבחרים, התייחס גם כן לנאום לאחר שהוא נמסר וציין כי נדמה היה שאובמה "מפיל את האשמה במידה שווה על הישראלים והפלסטינים... יש לי חששות לגבי כך בעיקר משום שהחמאס הוא ארגון טרור". כמו כן, ביינר ציין כי "בעוד שהוא ממשיך לומר כי הוא מוכן לדון עם האיראנים ללא תנאים מוקדמים, אני פשוט חושב שזה מעמיד אותנו במצב בו אמריקה נראית חלשה בעיני השליטים שלהם".
השפעות פוליטיות

שלושה ימים לאחר הנאום, ההתחזקות של הקואליציה הפרו-מערבית בבחירות הכלליות בלבנון וההפסד של ארגון החזבאללה בבחירות נתפסו על ידי אנליסטים רבים בעולם כתוצאה אשר הושפעה, ולו במעט, מנאומו של אובמה בקהיר. אנליסטים אחרים ציינו כי הנאום שיחקו רק תפקיד משני לעומת האירועים המקומיים בלבנון כגון פנייה של הרגע האחרון מצד הפטריארך המרוני של לבנון אשר ביקש מהאוכלוסייה הנוצרית בלבנון להצביע נגד החזבאללה.
בעקבות נאומו של אובמה בקהיר כינס ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו באופן מידי פגישה מיוחדת של הממשלה. ב-14 ביוני, עשרה ימים בלבד לאחר הנאום של אובמה בקהיר, נשא נתניהו נאום מדיני באוניברסיטת בר-אילן בו פרש את חזונו המדיני בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני. באופן כללי, נאום בר-אילן היווה תפנית משמעותית לעמדות הנציות של נתניהו כלפי תהליך השלום אותם הפגין לפני כן ונתפס על ידי רבים כנאום תגובה לנאומו של ברק אובמה בקהיר. במרכז הנאום הביע נתניהו לראשונה, הסכמה עקרונית להקמת מדינה פלסטינית המותנית בפירוזה ובהכרה של הפלסטינים בישראל כמדינת העם היהודי. נתניהו הדגיש בנאומו כי יהיה מוכן לקבל מדינה פלסטינית רק אם ירושלים תישאר בירתה המאוחדת של מדינת ישראל, אם לפלסטינים לא יהיה צבא, ואם הפלסטינים יוותרו על תביעותיהם לזכות השיבה של הפליטים הפלסטינים. כמו כן נתניהו הדגיש גם כן לישראל הזכות ל"צמיחה טבעית" בהתנחלויות היהודיות בגדה המערבית והסטטוס הסופי שלהם יקבע רק במהלך משא ומתן.
כמו כן, אנליסטים אחדים סברו כי ייתכן שנאומו של אובמה השפיע באופן כלשהו על הבחירות לנשיאות באיראן ביוני 2009, אך סברו כי ממשל אובמה ככל הנראה ממאן לדבר על השפעה זו בפומבי מחשש שגורמים אנטי מערביים באיראן יעשו שימוש בדברים על מנת לגרום לשינוי בדעת הקהל באיראן. אף על פי כן, כשבוע לאחר מכן מספר פקידים בממשל אובמה אכן ציינו בעיתון הוושינגטון פוסט, בעילום שם, שהם סבורים כי לנאומו של אובמה בקהיר הייתה השפעה כלשהי על הבחירות באיראן.
הערות שוליים

1 2  Colvin, Ross (2009-05-08). "Obama to reach out to Muslims in Egypt speech". Reuters. נבדק ב-2009-05-10.
↑  Office of the Press Secretary (2009-05-08). "Briefing by White House Press Secretary Robert Gibbs". Whitehouse.gov. נבדק ב-2009-05-10.
↑  "Bin Laden pours scorn on Obama charm offensive". Agence France Presse. France 24. 3 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Al Qaeda number two hits out at Obama's 'bloody messages'". Agence France Presse. France 24. 2 ביוני 2009. אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-2010-11-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Barack Obama set for keynote Egypt speech". BBC News. BBC. 4 ביוני 2009. נבדק ב-4 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑
1 2  "Reaction: Obama's Cairo speech". BBC News. 4 ביוני 2009. נבדק ב-5 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Somfalvi, Attila (4 ביוני 2009). "Israel says shares Obama's hopes for peace". Yedioth Ahronoth. נבדק ב-19 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ministers split over Obama's Cairo speech". Yedioth Ahronoth. 4 ביוני 2009. נבדק ב-19 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Obama meets with Saudi king - politics - White House | NBC News
↑  Supreme Leader of Iran: Muslim Nations 'Hate America'
↑  BBC NEWS | Middle East | Reaction: Obama's Cairo speech
↑  Slackman, Michael (2009-06-08). "Hopeful Signs for U.S. in Lebanon Vote". Middle East - News Analysis. The New York Times. נבדק ב-2009-06-17.
↑  Federman, Josef (14 ביוני 2009). "Netanyahu endorses Palestinian independence". Associated Press. נבדק ב-18 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stannard, Matthew B. (13 ביוני 2009). "Iran election scrutinized for 'Obama effect'". The San Francisco Chronicle. נבדק ב-18 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Scott. "Iran Unrest Reveals Split In U.S. on Its Role Abroad". The Washington Post.
| ברק אובמה |
| --- | --- | --- |
| משפחה | ברק אובמה האב (אב) • אן דנהאם (אם)  • מישל אובמה (רעיה) • מלאייה אובמה (בת) • נטאשה "סשה" אובמה (בת) • בו (כלב) |  |
| ספרים | חלומות מאבי (1995) • תעוזת התקווה (2006) • ארץ מובטחת (2020) |  |
| הנצחה | המרכז הנשיאותי על שם ברק אובמה • הר אובמה • אפטוסטיכוס ברקאובמהי • ברק אובמה פלאזה |  |
| נשיא ארצות הברית ה-44 | נשיא ארצות הברית ה-44 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 2008 • הבחירות לנשיאות 2012 |  |
| אירועים מרכזיים בכהונתו | מלחמת אפגניסטן (2001-2014) • מלחמת עיראק (2003–2011) • אובמה-קר (2010) • פרשת קייבלגייט (2010) • גל סופות הטורנדו בארצות הברית (2011) • מבצע חנית נפטון (2011) • הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק (2012) • הפיגוע במרתון בוסטון (2013) • מתקפת ההאקרים על סרטי סוני (2014) • הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (2015) |  |
| קבינט | ג'ו ביידן (סגן הנשיא) • הילרי קלינטון (מזכירת המדינה) • ג'ון קרי (מזכיר המדינה) • רוברט גייטס (מזכיר ההגנה) • ליאון פאנטה (מזכיר ההגנה) • צ'אק הייגל (מזכיר ההגנה) • אשטון קרטר (מזכיר ההגנה) |  |
| שונות | השבעתו הראשונה לנשיאות (2009) • נאומו באוניברסיטת קהיר • כרזת ה"תקווה" (2008) |  |
אובמה במהלך הנאום
סאני אומורגי

סאני אוגבמודיה אומורגי (באנגלית: Sunny Ogbemudia Omoregie; נולד ב-2 בינואר 1989) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ באסטורגה.
קריירה

אומורגי התחיל את הקריירה שלו באוסמדה באבס המקומית. בגיל 14 עזב לספרד והצטרף לנומנסיה. בהמשך שיחק אומורגי גם במחלקות הנוער של ריאל מדריד, אספניול ומונטאנירוס.
בגיל 18 חזר לנומנסיה והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. במהלך הקריירה שלו שיחק גם בוויקטוריה, טורבייחה, בינפאר, טומלוסו ופלנסיה. בשנת 2013 עזב את ספרד לראשונה מזה 10 שנים וחתם בגזירה יונייטד מליגת העל המלטזית בה שיחק חצי עונה. בקיץ 2013 חתם בתאנדר ביי צ'יל מארצות הברית. אחרי תקופה קצרה חזר לספרד כאשר חתם במרידה. בקיץ 2014 חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע 12 שערי ליגה ב-35 משחקים. ביולי 2017 חתם במריבור. ב-1 בפברואר 2017 הושאל להפועל כפר סבא עד לסיום העונה.
ב-14 בפברואר 2021, אומורגי חתם בלינקולן רד אימפס מליגת העל של גיברלטר בכדורגל.
בקיץ 2021 אומורגי חתם באסטורגה.
הערות שוליים

↑  גל ברקן, ‏רכש נוסף: סאני אומורגי חתם בהפועל כפר סבא, באתר ONE‏, 1 בפברואר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סאני אומורגי".
משפט ניקומאכוס

משפט ניקומאכוס הוא משפט בתורת המספרים הקובע כי הזהות הבאה מתקיימת לכל מספר טבעי n:
כלומר שסכום n המספרים המעוקבים הראשונים (חזקות שלישיות) שווה לריבוע סכום n המספרים הראשונים. המשפט קרוי על שם המתמטיקאי היווני בן המאה ה-1, ניקומאכוס, שכתב אודותיו.
היסטוריה

הזהות של ניקומאכוס נתגלתה באופן בלתי תלוי פעמים רבות במהלך ההיסטוריה. בין השאר גילו אותה ההודי אריאבהטה (המאה ה-5), הפרסי אל-קאראג'י (המאה ה-10), היהודי צרפתי רלב"ג (המאה ה-14) וההודי נילקנטה סומיאג'י (המאה ה-15).
תיאור המשפט

מבחינה פורמלית משפט ניקומאכוס קובע שלכל n טבעי מתקיים:
סכום המספרים הטבעיים מ-1 עד n נקרא המספר המשולשי ה-n, והוא מסומן  T_{n}. ישנה נוסחה מפורשת למספרים משולשיים:  T_{n}={\frac {n(n+1)}{2}}, ובאמצעותה ניתן לתאר את משפט ניקומאכוס גם כך:
הוכחות

למשפט ניקומאכוס הוכחות רבות. קודם להצגתן נציין שלוש זהויות שישמשו לשם קיצור ואסתטיות. את שלוש הזהויות ניתן להוכיח בפשטות בדרך אלגברית מתוך הנוסחה המפורשת למספר משולשי. עם זאת, לכולן ישנן גם הוכחות גאומטריות וקומבינטוריות.
כמו כן נניח כי  \ T_{0}=0 (כפי שאכן משתמע מכל הנוסחאות והזהויות).
הוכחות > הוכחה באינדוקציה

ההוכחה הסטנדרטית למשפט היא באינדוקציה. בסיס האינדוקציה הוא המשוואה  1^{3}=1^{2}. נניח כי  T_{n-1}^{2}=1^{3}+2^{3}+\ldots +(n-1)^{3} ונראה כי  T_{n}^{2}=1^{3}+2^{3}+\ldots +n^{3}:
נציב את הנחת האינדוקציה ואת הנוסחה למספר משולשי ונקבל:
כנדרש.