stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי צ'אדוב
פילמוגרפיה

2001 — מפולת — אליק
2004 — רוסית — אדיק סאבנקו
2004 — מאפרת פניקס
2004 — הצוערים — פטיה גלושצ'נקו
2006 — חי — החייל קיר (סרגיי)
2006 — טרנס / Transe — החבר של סוניה
2007 — כלב הזאב הצעיר — קאטאי
2007 — ילדי הקפטן — ארטיופ
2007 — לב האויב — אריק לינדט
2008 — גדול מבן / Bigga than Ben — ספייקר
2008 — הלימוזינה / Limousine — F.
2008 — מרחב פתוח — אנטון
2009 — האלפיניסט — מקס פאבלוב
2011 — המשמר השקט — קפטן אנדריי פנקוב, מפקד המשמר
2011 — Slove. היישר בלב — סרגיי רונין
2011 — היית אהובתי — פאבל גרומוב
2012 — 20 שנה ללא אהבה
2012 — מדורה על השלג — פאבל סנסוב
2013 — עניין של כבוד — אלכסנדר נזארוב
2014 — תיק בטגאמי — איליה
2014 — זוג מושלם — קשה
2015 — פרובוקטור — אנטון קרפוב
2015 — המרדף אחר חלום (סרט קצר) — אולג קראסנוב
2015 — אמונה מיותרת (סרט קצר) — אולג קראסנוב
2016 — המאפיה: משחק הישרדות — איליה
2017 — חסרי בושה — דן / יבגני
2017 — דומיניקה
2017 — מעטה — ואלרי
2017 — אתחיל לאהוב אותך, טוב? — סרגיי
2018 — המעקלים — יגור גראצ'יוב
2018 — רייק — קיריל
2018 — מורשת — מקסים קראסנוב, פסיכיאטר
אנטוני קמינסקי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1860 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בספטמבר 1933 (בגיל 73) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 
אנטוני קמינסקי, פולנית: Antoni Kamieński (21 ביולי 1860 – 12 בספטמבר 1933) היה צייר, מאייר וחרט פולני-בלארוסי.
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה בעלת קרקעות, אך בחר להתעלם מבקשותיו של אביו ועזב את הבית כדי ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות מ-1882 עד 1885. המדריך העיקרי שלו שם היה בוגדן וילוואלדה. בשנת 1886, הוא נאלץ להפסיק את לימודיו כאשר משפחתו נקלעה לקשיים כלכליים ולחזור הביתה כדי לעזור להציל את אחוזתם  ב-1890 עבר לוורשה, שם מצא עבודה כמאייר בכתב העת Tygodnik Illustrowany.
בשנת 1891, הוא החליט לנסוע לפריז וללמוד באקדמיה ז'וליאן, שם למד פיסול מאנטונין מרסיה וציור אצל ויליאם-אדולף בוגרו. איוריו הופיעו ב-Le Monde illustré, ומדי פעם, ב-The Graphic.
הוא חזר לוורשה ב-1894 והמשיך לעבוד כמאייר עבור מגזינים מקומיים עד 1912, אם כי ערך נסיעות רבות לפריז כדי להציג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא היה בצרפת וכאזרח רוסי, נעצר בגבול אוסטריה כשניסה להגיע הביתה. בסופו של דבר הוא בילה את זמן המלחמה בשווייץ.
ב-1919, כשפולין הפכה לעצמאית, הוא הצטרף לצבא הכחול והפך לתומך נלהב של התחייה הלאומית. הוא היה אחד מהאמנים הרבים שציירו את דיוקנו של יוזף פילסודסקי.
אחת מיצירותיו הידועות ביותר היא האלבום, "סקיצות של יער ביאלוביה" (1912). הוא גם יצר סדרה של תחריטים פופולריים בהשראת המהפכה של 1905. בנוסף לאיורי המגזין שלו, הוא יצר רישומים לסיפורי האגדות של הנס כריסטיאן אנדרסן, וכן יצירות של אלייזה אורז'שקובה ומריה קונופניצקה, במגוון רחב של מדיה, כולל דיו, פחם ועפרונות צבעוניים. ב-1907 פרסם רומן משלו, שנקרא בוקר אביבי.
לאחר מותו, הוא נשכח במידה רבה.
הערות שוליים

↑  Brief biography @ the Internetowy Polski Słownik Biograficzny.
↑  Brief biography @ the Encyklopedia Puszczy Białowieskiej.
↑  Brief biography @ Agra Art.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810657930905606  ISNI: 0000 0001 1078 6252  LCCN: no2010208591  RERO: 02-A024380232  RKD: 361783  ULAN: 500082274  VIAF: 96271442   WorldCat (עם VIAF): 96271442 
דיוקן, 1917
אנטוני קוזקייביץ'

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1841 קרקוב, העיר החופשית קרקוב 
 פטירה:  3 בינואר 1929 (בגיל 87) קרקוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 
אנטוני קוזקייביץ' (בפולנית: Antoni Kozakiewicz‏;  13 ביוני 1841 – 3 בינואר 1929) היה צייר ז'אנרים פולני בסגנון הריאליסטי.
ביוגרפיה

את לימודיו החל בשנת 1857 באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב בהנהלת ולדיסלב לושצ'קביץ', בין היתר, וסיים את לימודיו בשנת 1866.
לקח לו זמן נוסף להשלים את הקורסים שלו מכיוון שבשנת 1863 הוא היה שותף למרד ינואר, במהלכו נלכד בידי חיילים רוסים ונכלא עד לסיום המרד. לאחר סיום לימודיו המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
בשנת 1871, בזכות מלגה אימפריאלית, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. הוא חלק סטודיו עם פרנץ שטריט ואלכסנדר קוציס ולעיתים קרובות יצא איתם למסעות ציור בהרי בוואריה. עבודתו זכתה להצלחה רבה שם, ולכן החליט להישאר. הוא נשאר כמעט שלושים שנה בסך הכל, אף שביקר בקביעות בפולין.
בין השנים 1900 ל-1905 התגורר בוורשה, אך לא הצליח להשיג שם את אותה ההצלחה. בסופו של דבר הוא נשכח ופרש לכפר הנופש שצ'בניקה.
הוא חזר לקרקוב זמן קצר לפני מותו.
רבות מיצירותיו המוקדמות היו סצנות ממרד ינואר. במינכן צייר סדרת עבודות המתארות את חייהם של איכרים פולנים, יהודים וצוענים.
הוא יצר גם איורים לסיפורי ילדים ופאן תדיאוש מאת אדם מיצקביץ', כמו גם דיוקנאות ונופים.
אחיו הבכור, פיוטר קוז'קביץ (1836–1893), היה פסל ידוע.
גלריה

הכנר הקטן
איור לפאן תאדאוש
יהודים מתפללים
ברחוב
הערות שוליים

↑  Antoni Kozakiewicz, www.pinakoteka.zascianek.pl
↑  Brief biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596936205606  GND: 1018216391  RKD: 46158  ULAN: 500094718  VIAF: 220937705   WorldCat (עם VIAF): 220937705 
אנטוני קוז'יקביץ', צועניה
אפיפניוס הראשון

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1979 (בן 45) ווקוב, אוקראינה 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  אוניברסיטת אתונה (2007)  Kyiv Orthodox Theological Academy (1999)  Kyiv Theological Seminary (2003) 
 תפקיד:  מטרופוליטן קייב וכל אוקראינה (15 בדצמבר 2018) 
 השקפה דתית:  הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה 
 פרסים והוקרה:  דיפלומה לשם כבוד מקבינט השרים האוקראיני  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 חתימה:   
 
הצגת הטומוס המייסד של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית. אפיפניוס משמאל ונשיא אוקראינה פטרו פורושנקו, מימין. 7 בינואר 2019
אפיפניוס הראשון (באוקראינית: Епіфаній; שם חילוני: סרגיי פטרוביץ' דומנקו, נולד ב-3 בפברואר 1979) הוא המטרופוליט של קייב וכל אוקראינה (Митрополит Київський і всієї України) הראשון. ראש הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית החל מה-15 בדצמבר 2018.
תולדות חייו

נולד בווקוב שבמחוז אודסה, אוקראינה. בשנת 1996 החל ללמוד בסמינר התאולוגי בקייב, ולאחר שלוש שנים עבר לאקדמיה התאולוגית, אותה סיים בשנת 2003 בתואר דוקטור לתאולוגיה. בשנים 2006-2007 למד פילוסופיה באוניברסיטת אתונה. עם שובו לקייב מונה לראש המחלקה לפילולוגיה באקדמיה התאולוגית של קייב, היה לנזיר ולקח לעצמו את השם "אפיפניוס".
ב-2008 היה למזכירו האישי של פליארט דניסנקו, ראש הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב (UOC-KP; Украї́нська Правосла́вна Це́рква – Ки́ївський Патріарха́т (УПЦ-КП), אשר נשא בתואר "פטריארך קייב", תואר שלא הוכר על ידי שאר הפטריארכים של הכנסייה האורותודוקסית. ב-2009 מונה לבישוף וישגורוד מטעם UOC-KP. ב-2010 מונה לרקטור האקדמיה התאולוגית של קייב.
ב-23 בינואר 2012 העניק לו פליארט דניסנקו את התואר ארכיבישוף. ב-2013 מונה לממונה על דיוקסיות בילה צרקווה ופריאסלאב-חמלניצקי וחבר הסינוד הקדוש (חבר בכירי הכנסייה).
ב-15 בדצמבר 2018 נבחר אפיפניוס בן ה-39 על ידי ועידת איחוד הכנסיות האוקראיניות לכהן כראש (פרימאט) הכנסייה החדשה - הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית בתואר מטרופוליט של קייב וכל אוקראינה.
בטקס הראשון שנשא לאחר בחירתו, לא הזכיר את קיריל הראשון של מוסקבה, ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אליה הייתה הכנסייה האוקראינית כפופה עד אז. בכך ביטא את שחרורה של כנסייתו משליטת מוסקבה.
ב-5 בינואר יצאו נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו, המטרופוליט אפיפניוס, פליארט דניסנקו ובכירים נוספים לאיסטנבול. באותו יום קיים אפיפניוס קיים טקס דתי יחד עם ברתולומאיוס פטריארך קונסטנטינופול. למחרת, במסגרת טקסי חג ההתגלות, הוענק לו הטומוס הרשמי, המאשר חוקית את כינון הכנסייה האוקראינית.
פעילות אקדמית ונוספת

אפיפניוס הוא ראש ועדת העורכים של כתבי העת של האקדמיה התאולוגית וחיבר מאמרים ומונוגרפיות בנושאי דת ויחסי דת ומדע ודת וחברה. הוא דמות מוכרת בממשל האוקראיני ומשמש כיועץ למשרדי ממשלה שונים בנושאי דת. בעל עיטור מסדר ההצטיינות (Орден «За заслуги» דרגות III ו-II) ועיטורים אזרחיים נוספים.
הערות שוליים

↑  Ukrainian Primate Avoids Commemorating Moscow Patriarch in First Liturgy
↑  Ukraine Receives Tomos Officially and Forever
↑  Ecumenical Patriarch hands tomos of autocephaly over to leader of Orthodox Church of Ukraine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1142252280  VIAF: 311348521   WorldCat (עם VIAF): 311348521
ארמינאס נרבקובאס

אלכסנדר גנריחוביץ' בורודיוק (בליטאית: Arminas Narbekovas, נולד ב-28 בינואר 1965) הוא כדורגלן עבר סובייטי-ליטאי ממוצא טטרי ששיחק בעמדת קשר התקפי ומאמן בהווה. שיחק בנבחרת ליטא. נרבקובאס שיחק גם בנבחרת האולימפית של ברית המועצות, עימה זכה במדליית זהב באולימפיאדת סיאול (1988).
בשנת 2003 נבחר על ידי איגוד הכדורגל הליטאי לייצג את ליטא ברשימת כדורגלני הזהב של אופ"א.
ביוגרפיה

נולד בעיר גרגז'דאי בליטא (שהייתה אז חלק מברית המועצות) לאב טטרי ולאם ליטאית. אביו שירת כקצין בצבא הסובייטי. הוא הוצב בליטא, שם התחתן והתיישב בתום השירות. ארמינאס היה הילד השמיני (והקטן ביותר) במשפחה. מגיל צעיר שיחק כדורגל, מגיל 12 למד בפנימייה לספורטאים מחוננים בעיר פוניבז'.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים

את קריירת הבוגרים שלו החל בשנת 1983 בז'לגיריס וילנה, שבאותה שנה עלתה לליגת העל הסובייטית הוא שיחק במועדון במשך 7 שנים, היה למלך השערים של הקבוצה ולאחד משחקני המפתח שלה. בשנת 1990 עזב את ז'לגיריס לטובת לוקומוטיב מוסקבה. הוא רצה לשחק מחוץ לגבולות ברית המועצות וחשב שאם ישחק בקבוצה מוסקבאית, יגדלו סיכוייו "להתגלות" על ידי ציידי הכישרונות ממדינות אירופיות. וכך אכן היה, לאחר מספר חודשים בשורות לוקומוטיב הוא קיבל הצעה מקבוצת אוסטריה וינה.
נרבקובאס שיחק בשורות אוסטריה וינה במשך שש שנים. זכה עימה בשלוש אליפויות ובשני גביעי המדינה. בתום החוזה עם הקבוצה הוא נשאר באוסטריה, שיחק במספר קבוצות מהליגות הנמוכות באוסטריה, ביניהן אדמירה ואקר מדלינג ווינר ספורט קלוב. בשנת 2004 קיבל אזרחות אוסטרית.
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית

נרבקובאס לקח חלק בזכייתה של נבחרת ברית המועצות האולימפית במדליית זהב באולימפיאדת סיאול (1988). הוא נטל חלק בכל ששת משחקי הנבחרת בתחרות והבקיע שני שערים. בתחילת שנת 1990 זומן על ידי ולרי לובנובסקי לסגל הנבחרת הבוגרת של ברית המועצות. אבל, בתחילת מאי הודיע איגוד הכדורגל של ליטא על יציאת הקבוצות הליטאיות מאיגוד הכדורגל הסובייטי. בעקבות כך עזב נרבקובאס את נבחרת ברית המועצות והצטרף אל נבחרת ליטא שזה עתה הוקמה. הוא השתתף במשחקה הראשון של הנבחרת ב־27 במאי 1990. הוא גם הבקיע שער במשחק - שער ראשון של הנבחרת מרגע הקמתה.
ביוגרפיה > קריירת אימון

בשנת 2004 הצטרף נרבקובאס אל הקבוצה "וייקרסדורף" מהליגה החמישית באוסטריה כמאמן-שחקן. לאחר עונה אחת בקבוצה שב לליטא, שם מונה למאמן של ז'לגיריס וילנה. לאחר עונה אחת פוטר ממשרת המאמן, לאחר שז'לגיריס סיימה את העונה במקום הרביעי. הוא חזר לאוסטריה להמשיך לאמן קבוצות מהליגות הנמוכות. בשנת 2009 נענה להצעה לאמן את קבוצת בנגה מעיר הולדתו גרגז'דאי בליטא. הוא אימן את הקבוצה במשך 3 שנים. בשנת 2010, במקביל לאימון בנגה גרגז'דאי, היה עוזרו של ריימונדס ז'וטאוטאס באימון הנבחרת הלאומית של ליטא. בשנת 2012 אימן תקופה קצרה את קבוצת ספרטקס יורמלה מלטביה. בהמשך אימן את הנבחרת הצעירה של ליטא.
בשנת 2016 פתח בווילנה בית הספר לכדורגל לילדים, אותו הוא מנהל מאז.
תארים וזכיות > כשחקן

אלוף אולימפי - 1988
אליפות אוסטריה (3) - 1990/91, 1991/92, 1992/93
הגביע האוסטרי (2) - 1991/92, 1993/94
נציג ליטא בפרסי היובל של אופ"א
ארמין שפיגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בינואר 1883 קורנויבורג, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 במרץ 1945 (בגיל 62) מאוטהאוזן, אוסטריה עילית, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 במרץ 1945 
 
ארמין שפיגל (בהונגרית: Spiegel Ármin; קורנויבורג [Korneuburg] 28 בינואר 1883 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 27 במרץ 1945) היה רב הונגרי, רב ראשי, מורה דתי. דמות בולטת בחיי התרבות היהודית בהונגריה, לרבות תפקידיו הציבוריים.
קורות חייו

ארמין שפיגל הוא בנם של ליפוט שפיגל ושל מגדולנה שטרן. הוא השלים את לימודיו בין השנים 1898 לבין 1909 בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-1910 וקיבל תואר דוקטור במדעי הרוח. ב-1910 היה הרב של הקהילה היהודית בעיר סרווש, ובשנים 1911 עד 1944 רב ולאחר מכן רב ראשי באסטרגום. הוא היה גם מורה לדת בבית הספר הריאלי העירוני בעיר אסטרגום ובגימנסיה המקומית. ביוני 1944 גורש לאושוויץ, משם נלקח מאוחר יותר למאוטהאוזן.
הרב שפיגל היה דמות בולטת בקרב האינטלקטואלים היהודים, היה חבר באגודה הספרותית היהודית-ההונגרית והיה בין עורכי הלקסיקון היהודי ההונגרי.
משפחתו

אשתו הייתה גיזלה וכסלר (1888–?), לה נישא ב-1910. התחתן ב-8 ביוני בארז'בטווארוש, בודפשט.
בתו היא ליוויה שפיגל, נשואה למיקלוש בלומנטל. נכדתו אגנש בלומנטל (1936–?).
עבודותיו העיקריות

הקדמה והקדמה להיגיון של יוסף אבן כספי "צרור הכסף"(בודפשט, 1924)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Emlékhely (ELTE) (אתר הנצחה של אוניברסיטת אטווש לוראנד - ELTE)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 791/1883. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-28.
ארס אנטיקווה

מזמור גרגוריאני בתיווי מרובע
ארס אנטיקווה (בלטינית: Ars antiqua), הנקראת גם "ארס וטרום" או "ארס וטוס", מתייחסת למוזיקה של אירופה בשלהי ימי הביניים, בין 1170 ל-1310 בקירוב, התקופה של אסכולת נוטרדאם הפוליפונית והשנים הבאות, שהיו עדות להתפתחות המוקדמת של המוטט.
המונח מוגבל בדרך כלל למוזיקת קודש ואיננו כולל את השיר החילוני של הטרובדור והטרובר; עם זאת, לפעמים משתמשים במונח באופן חופשי יותר, החל על כל המוזיקה האירופאית של המאה ה-13 וקצת לפניה. המונח ארס אנטיקווה עומד בניגוד למונח ארס נובה, המתייחס לתקופת הפעילות המוזיקלית בין 1310 ל-1375 בקירוב.
כמעט כל מלחיני הארס אנטיקווה הם אנונימיים. בין המעטים שנודעו בשמם נמנים הילדגרד מבינגן, אם מנזר, משוררת ומלחינה שפעלה בגרמניה במאה ה-12, לאונין (פעל בשלהי המאה ה-12) ופרוטין (פעל בשנים 1180 בקירוב עד 1220 בקירוב), שני מלחינים שנודעו בשמם מאסכולת נוטרדאם; בתקופה שאחריה, פטרוס דה קרוצ'ה, מלחין מוטטים, הוא אחד המעטים ששמם נשמר.
ב-תאוריית המוזיקה, הארס אנטיקווה הייתה תקופה של תופעות קדמה בנהלים קיימים, רובן בהבנה ובתיווי של ריתמוס. תאורטיקאי המוזיקה המפורסם ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-13, יוהנס דה גרלנדיה, היה מחברה של "מנזוראבילי מוזיקה" (בסביבות 1240), מסה שהגדירה והבהירה אפנונים ריתמיים באופן המלא והשלם ביותר. תאורטיקאי גרמני מתקופה מאוחרת יותר במקצת, פרנקו מקולון, היה הראשון שתיאר את שיטת התיווי, שבה תווים בצורות שונות נושאים ערכים ריתמיים שונים לגמרי (ב"ארס קנטוס מנזוראביליס" משנת 1260 בקירוב), חידוש שהייתה לו השפעה כבירה על תולדות המוזיקה האירופאית מאז ואילך. רוב המוזיקה ששרדה בכתב תווים מן המאה ה-13 עושה שימוש באפנונים ריתמיים כפי שהגדיר אותם גרלנדיה.
הארס אנטיקווה מתחלקת לעיתים לשתי תקופות לא-מדויקות, הידועות כגותית המוקדמת והגותית העיקרית. התקופה הגותית המוקדמת כוללת את המוזיקה הצרפתית, שחוברה באסכולת נוטרדאם עד 1260 בקירוב, והתקופה הגותית העיקרית כוללת את כל המוזיקה שחוברה מאז ועד 1310 או 1320, המועד שמקובל לראות בו את ראשית הארס נובה. צורות האורגנום והקונדוקטוס הגיעו לשיא התפתחותם בגותית המוקדמת והחלו לדעוך בגותית העיקרית, כאשר החליף אותן המוטט.
אף כי סגנון הארס אנטיקווה יצא מן האופנה באופן פתאומי למדי, בשני העשורים הראשונים של המאה ה-14, הרי להגנתו נחלץ במועד מאוחר ז'אק מליאז' (או יאקוב מליאז'), שיצא בהתקפה משתלחת על הארס נובה "מחללת הקודש והמושחתת" ב"ספקולום מוזיקה" שלו (1320 בקירוב) והגן בשצף קצף על הסגנון הישן במילים, שהזכירו מבקרי מוזיקה שונים מאז ימי הביניים ועד ימיו. בעיני ז'אק, הארס אנטיקווה הייתה musica modesta (מוזיקה צנועה) ואילו הארס נובה הייתה musica lasciva (מוזיקה תאוותנית) - מוזיקה שאותה פירש כעונה על סיפוק יצרים, גחמנות, חוסר צניעות וחושניות (אנדרסון ורוזנר, 2001).
לקריאה נוספת

"Ars Antiqua". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vols. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Anderson, Gordon A., and Edward H. Roesner. "Ars Antiqua [Ars Veterum, Ars Vetus]". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell. 29 vols. London: Macmillan, 2001. ISBN 1561592390
Franco of Cologne. "Ars cantus mensurabilis". English translation by Oliver Strunk in his Source Readings in Music History, New York: W.W. Norton & Co., 1950.
Gleason, Harold, and Warren Becker. Music in the Middle Ages and the Renaissance, third edition. Music Literature Outlines, Series 1. Bloomington, Indiana: Frangipani Press, 1981. ISBN 0-89917-034-X
Hoppin, Richard H. Medieval Music. New York, W.W. Norton & Co., 1978. ISBN 0-393-09090-6
"ארס אנטיקווה", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, מקמילן, לונדון, 1980
אנדרסון, גורדון ואדוארד רוזנר, "ארס אנטיקווה (ארס וטרום, ארס וטוס)" מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, בעריכת סטנלי סיידי וג'ון טירל, כרך 29, לונדון, מקמילון, 201
פרנקו מקולון, "ארס קנטוס מנזוראביליס". תרגום לאנגלית אוליבר סטראנק ב"מקראות מקור בתולדות המוזיקה" ניו יורק: נורטון ושות', 1950
גליסון, הרולד ווארן בקר. "מוזיקה בימי הביניים והרנסאנס", הוצאה שלישית. בלומינגטון, אינדיאנה: הוצאת פרנג'יפאני 1981.
הופין, ריצ'רד. "מוזיקה של ימי הביניים". ניו יורק, נורטון ושות', 1978.
ארמין רוטמן

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1860 Žbince, סלובקיה 
 פטירה:  19 ביולי 1932 (בגיל 71) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1883) 
 
ארמין רוטמן (בהונגרית: Rothman Ármin; ז'בינצה, 30 באוקטובר 1860 – בודפשט, 19 ביולי 1932) היה רופא שיניים יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

ארמין רוטמן נולד במשפחה יהודית כבנם של אלעזר רוטמן, סוחר ושל פפי שוורץ. בשנת 1883 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). מספטמבר 1884 עבד כעוזר פרופסור (junior assistant professor) במשך שלוש שנים, ואז למד רפואת שיניים במכון יוז'ף ארקבי (מקודם: אַרנשטיין). בשנת 1891 הוסמך כמרצה בכיר בתחום פתולוגיית וריפוי השיניים. בין השנים 1887–1932 הוא היה הרופא הראשי של הפוליקליניקה של בודפשט. הוא היה חלוץ היסטולוגיית השיניים ההונגרית, ועסק בעיקר בהיסטופתולוגיה של דלקות כרוניות ומוך השן.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אולגה הלר, בתם של הסוחר ארמין הלר ושל יוהנה זילברברג, אותה נשא לאישה ב-20 באוגוסט 1890 בבודפשט. ילדיהם:
קלרה רוטמן (1892–1944). בעלה היה ד"ר פאל בק (1884–1969) מהנדס מכונות.
אישטוואן רוטמן (1894–1963) היה רופא עור. אשתו, אירן מנהיים (1895–?), הייתה רופאה.
קטלין רוטמן (1896–1913)
אנה רוטמן (1901–?). בעלה ד"ר אלק פלדי (1895–?) היה רופא שיניים.
עבודותיו העיקריות

על גרעיני השרירים. בודפשט, 1885. (עבודות גמר בתחום מדעי הטבע XV. 14. מאמרים מהמכון לפיזיולוגיה של האוניברסיטה ההונגרית המלכותית השנייה, שהוצגו על ידי ינה ינדרשיק יחד עם עבודתו של אימרה נאג')
Patho-Histologie der Zahnpulpa und Wurzelhaut (שטוטגרט, 1889)
מדריך ההצלה הרפואית. פורסם על ידי מערכת של מגזין של איגוד האמבולנסים בהונגריה (בודפשט, 1891, עם אחרים)
לקריאה נוספת

גרגיי אנדראש: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים. בודפשט, מכבי, 2001.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1967–1969.
לקסיקון יהודי הונגרי. עורך. פטר טויווארי. בודפשט, 1929. עמ' 755. גישה מקוונת
יוזף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1891–1914. ויקטור הורניאנסקי גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Gyászjelentése (1932. július 21.) Pesti Napló, 83. évfolyam, 161. szám
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 372/1890. folyószáma alatt".
↑  "Rothman Klára házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 183/1913. folyószáma alatt".
↑  "Rothman István házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 290/1919. folyószáma alatt".
↑  "Manheim Anna házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1931/1923. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1028565623  VIAF: 284136264   WorldCat (עם VIAF): 284136264
אפיציקלואיד

העקומה האדומה היא אפיציקלואיד המתואר כשהמעגל הקטן (רדיוס r = 1) מתגלגל סביב החלק החיצוני של המעגל הגדול (רדיוס R = 3) .
בגאומטריה, אפיציקלואיד הוא עקומה הנוצרת על ידי התחקות אחר הנתיב של נקודה נבחרת על היקף מעגל – המכונה "אפיציקל" – שמתגלגל סביב מעגל קבוע על היקפו. זהו סוג מסוים של רולטה.
משוואות

אם למעגל הקטן יש רדיוס r, ולמעגל הגדול יש רדיוס R, אזי ניתן לבטא את העקומה על ידי המשוואות הפרמטריות הבאות:
או, אם נסמן k=R/r:
או, בהצגה במישור המרוכב:
כאשר בכל הנוסחאות,  \theta \in [0,2\pi ].
שטח ומאפיינים נוספים

אם k, היחס בין הרדיוס של המעגל הקבוע לרדיוס המעגל שמסתובב עליו, הוא מספר שלם חיובי, אז השטח של האפיציקלואיד הוא
במקרה זה, העקומה סגורה, פשוטה, ויש לה k פינות חדות.
אם k הוא מספר רציונלי שניתן לכתיבה כשבר מצומצם כ-k=p/q עם q>1, אז העקומה סגורה, אינה פשוטה ויש לה p פינות. המעגל המסתובב מקיף את המעגל הקבוע q פעמים עד שהעקומה נסגרת.
אם k הוא מספר אי-רציונלי, העקומה לעולם לא תחזור על עצמה, והגרף שלה מהווה קבוצה צפופה בשטח שבין המעגל הקבוע (שרדיוסו R) לבין מעגל בעל רדיוס R+2r.
בכל המקרים, המרחק מראשית הצירים אל העקומה משתרע על הטווח שבין R ל- R+2r.
דוגמאות לאפיציקלואידים
k = 1: קרדיואידה
k = 2: נפרואידה
k = 3: טרפולואידה
k = 4: קוואטרפולואידה
k = 2.1 = 21/10
k = 3.8 = 19/5
k = 5.5 = 11/2
k = 7.2 = 36/5
האפיציקלואיד הוא מקרה מיוחד של האפיטרוכואיד.
אפיציקלואיד עם פינה אחת נקרא קרדיואידה, ועם שתי פינות - נפרואידה.
האפיציקלואיד והאבולוט שלו דומים זה לזה.
ראו גם

ציקלואידה
אפיטרוכואיד
היפוטרוכואיד
קבוצת מולטיברוט
הערות שוליים

↑  Epicycloids and Blaschke products by Chunlei Cao, Alastair Fletcher, Zhuan Ye
אפיציקל

המודל הגאוצנטרי של תלמי (כוכב חמה)
אפיציקל - ביוונית "על המעגל", והכוונה היא לגוף שנע במעגל סביב גוף אחר שגם הוא נע במעגל. באסטרונומיה אפיצקלים שימשו במודל הגאוצנטרי לצורך חישוב מיקום כוכבי הלכת.
הצורך באפיציקלים

האפיציקלים הוכנסו לתורתו של אריסטו כדי לספק הסבר לשתי תופעות המאפיינות את כוכבי הלכת:
תנועה אחורית המגיעה לשיאה כאשר כוכב לכת חיצוני (מאדים, צדק או שבתאי) נמצא בניגוד. התנועה היחסית של כדור הארץ וכוכבי הלכת במהלכם סביב השמש גורמת לכך שבמשך תקופה מוגבלת תנועתו של כוכב הלכת היא ממזרח למערב ולא ממערב למזרח (תנועה קדומנית).
בהירות נראית כוכבי הלכת משתנה בצורה משמעותית. הדבר בולט במיוחד בכוכבי הלכת הפנימיים (כוכב חמה, נוגה) וגם במאדים.
לפי המודל הגאוצנטרי של אריסטו, כוכבי הלכת נעים סביב כדור הארץ במעגלים מושלמים, אולם המודל בצורתו המקורית לא סיפק הסבר לתנועה אחורית או לשינויים בבהירות.
תיאור האפיציקל

את רעיון האפיציקל הציע האסטרונום אפולוניוס מפרגה בסוף המאה ה-3 לפנה"ס. לפי הצעתו, שאומצה על ידי תלמי, כוכבי הלכת נעים במעגל קטן שמרכזו נע על פני מעגל גדול אשר מרכזו הוא כדור הארץ (לעיתים המעגל הגדול נע במהירות קבועה סביב האקוונט שממוקם בנקודה באמצע הדרך בין כדור הארץ למרכז המעגל הגדול). הקו המחבר בין כוכב לכת למרכז האפיציקל שלו – יהיה תמיד מקביל לקו המחבר בין כדור הארץ לשמש.
בגלל התנועה המורכבת של כוכבי הלכת היה צורך להוסיף עוד ועוד אפיצקלים כדי לדייק את המסלול שלהם. עם התגלית של יוהאנס קפלר שמסלולי כוכבי הלכת אינם מעגליים אלא אליפטיים, ועם ניסוח חוקי הכבידה ששולטת בתנועת גרמי השמיים, יצאו האפיציקלים משימוש באסטרונומיה.
אפיציקלים במתמטיקה

טור פורייה יכול לשמש לתיאור אפיציקלים. הסיבה היא שהאברים בטור פורייה הם פונקציות מחזוריות מרוכבות, ואפשר לתאר אותן בקואורדינטות פולריות כוקטורים שמסתובבים בתוך מעגל. סכום הווקטורים האלה יוצר שרשרת של אפיציקלים, כלומר אפיציקלים שמחוברים זה לזה בהשקה, ואפשר ליצור בעזרת עוד ועוד אפיציקלים כל מסלול מסובך ככל שיהיה, כולל ציורים.
הערות שוליים

↑  כמו שהסיבה לתאוריית האפיצייקלים היא הצורך להתאים לתצפיות, כך גם הוספת האקוונט. האקוונט מקרב את מסלולי כוכבי הלכת לאליפסה, אך עדיין לא מפיק אליפסה של ממש. מכך נובע שמרגע שהמדידות היו מדויקות דיין גם אחרי הוספת האקוונט המודל מפיק תוצאות שגויות. בעיה זו נפתרה רק עם המודל של קפלר.
↑  הדגמה לשרשור אפיצקלים
אפיק (קיבוץ)

| --- | --- |
חדר האוכל באפיקחדר האוכל באפיק
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: גולן
גובה ממוצע: ‎339 מטר
תאריך ייסוד: 1972
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 387 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎8.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) אפיק(למפת הגליל העליון רגילה) אפיק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אפיק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אפיק32°46′43″N 35°42′07″E﻿ / ﻿32.7784783782276°N 35.7019476216668°E﻿ / 32.7784783782276; 35.7019476216668  heמפת היישובים של מועצה אזורית גולן (in English: Golan Regional Council) באדום - אפיק בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.kibutz-afik.org
אָפִיק הוא קיבוץ של התנועה הקיבוצית המאוחדת השוכן בדרום רמת הגולן. הקיבוץ שוכן בגובה של 335 מטרים מעל גובה פני הים, ובגובה של 545 מטרים מעל פני הכנרת, ונמצא בין שני יובלי נחל עין גב.