stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנריך סליוזברג
ביוגרפיה

סליוזברג נולד במשפחה חסידית. כשהיה בן פחות משנה עברה משפחתו להתגורר בפולטבה, שם אביו מצא עבודה בתור מלמד. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר. בין השנים 1875–1882 למד בגימנסיה מקומית. ב-1886 סיים לימודים משפטים באוניברסיטת פטרבורג, בין השנים 1886–1888 השתלם באוניברסיטאות של היידלברג, לייפציג וליון. בשנת 1889 הצליח לעבור בחינה לצורך קבלת תואר שני במשפטים באוניברסיטת פטרבורג.
ב-1893 התקבל סליוזברג למעמד עורכי דין שהותר להם לעבוד בבתי המשפט, אך מבחינה פורמלית נותר הוא בתפקיד עוזר עורך דין במשך 18 שנה עקב חוקי ההגבלה על היהודים משנת 1899. ב-1906 הוזמן על ידי פיוטר סטוליפין לתפקיד יועץ משפטי של משרד הפנים הרוסי.
פעילות חברתית

החל מ-1889, כלומר מאז שנחקקו החוקים המגבילים את זכויות היהודים נהיה סליוזברג לפעיל מאוד בנושא זכויות היהודים באימפריה הרוסית. הוא חקר את מעמדם החוקי והכלכלי של המתיישבים היהודים ברוסיה.
לאחר פרעות קישינב שימש כנציגם של הנפגעים בתביעות. היה בין היוזמים הבולטים של הקמת הוועד לעזרת נפגעי הפרעות שהוקם על ידי הוראצי גינצבורג.
לאחר מהפכת אוקטובר

לאחר פרוץ המהפכה הוא נאסר וישב זמן מה בכלא, ב-1920 הוא היגר קודם לפינלנד ואחרי זה לצרפת. בפריז הוא היה ראש קהילת יהודים רוסים.
הוא היה עד במשפט בברן בשנת 1934 שהתנהל ביוזמת הקהילה היהודית המקומית כנגד כוונת הנאצים המקומיים להוציא לאור את הפרוטוקולים של זקני ציון.
בג"ץ כהנא נגד הוועד המנהל של רשות השידור

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  5 בפברואר 1987
 החלטה
 חופש הביטוי יקר הוא מכדי שיופקד בידי מומחה לשידור שאינו בית המשפט, על רשות השידור לתת ביטוי להשקפות ודעות ללא הפליה ומתוך שוויון והגינות. מכוח עיקרון זה חייבת רשות השידור לתת זמן שווה לכל הדעות ואסור לה להפלות בין דעות והשקפות.
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרן ברק, גבריאל בך, שושנה נתניהו
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  חופש הביטוי גובר כזכות יסוד מרכזית במשפט החוקתי של מדינת ישראל על כל שיקול אחר, כולל ביטויי גזענות או פגיעה בשלום הציבור, כל עוד ניתן למנוע או להקטין את הפגיעה בשלום הציבור בדרך אחרת, ולא באמצעי של הגבלת חופש הביטוי.
 
בג"ץ כהנא נ' הוועד המנהל של רשות השידור הוא פסק דין של בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ, בו נקבע כי נוכח חשיבותו של חופש הביטוי כזכות יסוד במשפט החוקתי של מדינת ישראל, רשות השידור חייבת להקצות זמן שידור שווה לכל הדעות, אף אם הן גזעניות וקיצוניות, ואסור לה להפלות בין דעות והשקפות. זאת, כל עוד אין ודאות קרובה לפגיעה קשה ב"סדר הציבורי" וברגשות הציבור. נוכח זאת נקבע שעל רשות השידור לשדר את דבריו של חבר הכנסת מאיר כהנא על אף תוכנם הגזעני.
רקע > חבר הכנסת הרב מאיר כהנא

הרב מאיר כהנא נולד בשנת 1932 בברוקלין שבניו יורק, פעל בקרב הקהילות היהודיות, ייסד את "הליגה להגנה יהודית", עלה למדינת ישראל בשנת 1971 וייסד את התנועה הפוליטית "כך". נודע בדעותיו הקיצוניות ביחסי יהודים וערבים וניסה את כוחו להיבחר לכנסות השמינית והתשיעית בראש רשימת "כך" אך כשל, שכן הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. לבסוף הצליח להיבחר לכנסת ה-11 ועמד בראש רשימת "כך", אשר קיבלה מנדט יחיד. כהונתו נודעה בעימותים רבים עם ערביי ישראל ואתגרה את מערכות החוק בפעילותו להפיץ את האג'נדה שהטיפה לבצע טרנספר בערבים ולשלילת אזרחותם. בשנת 1988 נפסלה "כך" מהתמודדות לבחירות בכנסת, משנקבע שמטרותיה גזעניות, וכמה שנים לאחר מכן הוכרזה המפלגה על ידי ממשלת ישראל כארגון טרור.
רקע > חופש הביטוי

"חופש הביטוי" היא זכות מסוג חירות, לשם הגשמתה של חירות זו מעניק הדין זכויות נוספות, אחת מהן הזכות לקבל מידע והזכות להשיב על מידע. הקשר בין המשטר הדמוקרטי לבין חופש הביטוי הוא דו צדדי, ועמד על כך הנשיא שמגר, באומרו: "חירות הביטוי היא תולדה עיקרית של הדמוקרטיה ובין מאפייניה המרכזיים, מאידך גיסא, עצם התארגנותה של הדמוקרטיה מעת לעת מותנית בכך, שחופש הביטוי אכן יהיה קיים, ומבחינה זו הדמוקרטיה היא תולדה של הקניית החירויות ושמירתן. סיכומו של דבר, דמוקרטיה אמיתית וחירות הביטוי חד הן"
חופש הביטוי קיבל מעמדו כזכות יסוד על חוקתית, בשנת 1953 בפס"ד "קול העם" על ידי השופט אגרנט שקבע, כי חופש הביטוי חיוני במשטר דמוקרטי ומשרת את מטרת "גילוי האמת", אומנם חופש הביטוי אינו מוחלט ויש לאזן בינו לבין ערכים אחרים בשעת חירום כאשר המצב מחייב, עם זאת אסור שמצב זה יהווה הצדקה לאסור בצורה גורפת הבעת דעות המזיקה לפרט ולדמוקרטיה בכלל. ההתנגשות בכוח ובפועל בין ביטויים לבין זכויות אזרחיות ואינטרסים ציבוריים אחרים מחייבת יצירת איזון בין הזכות לחופש הביטוי לבין זכויות ואינטרסים אחרים, והיא מצריכה התוויית גבולות למימושו של חופש הביטוי בפועל.
חופש הביטוי לא זכה לעיגון מפורש בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, בפסיקה קיימות מספר גישות לעניין מעמדו של חופש הביטוי: גישה המשקפת את דעת הרוב בפסק דין שלמה כהן ופסק דין גולן, הגורסת כי חופש הביטוי הוא נגזרת של כבוד האדם ומכאן זכה לעיגון על-חוקתי. גישה פורמליסטית הגורסת כי מה שלא כלל המחוקק בחוק היסוד, לא זכה לעיגון על-חוקתי, וגישה נוספת המאזנת בין שתי הגישות, הקובעת כי יש לבחון את סוג הביטוי.
לאור חשיבותו של חופש הביטוי הוא עוגן במספר אמנות בין-לאומיות, בראש בראשונה בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, סעיף יט':
כל אדם זכאי לחירות הדעה והביטוי, לרבות החירות להחזיק בדעות ללא כל הפרעה, לבקש ידיעות ודעות, ולקבלן ולמסרן בכל הדרכים וללא סייגי גבולות.
עובדות פסק הדין

לאחר הבחירות לכנסת ה-11, התכנס פורום חדשות של רשות השידור, במטרה להבטיח שכלי התקשורת הממלכתיים לא ישמשו במה להשמעת דברי הסתה נגד אזרחים והצהרות הפוגעות במדינת ישראל והמנוגדות לעקרונות מגילת העצמאות. אחד מנושאי הפורום היה "מאיר כהנא". בפורום הוחלט בין השאר: "כי הכתבים והטכנאים יצלמו ויקליטו הכל, אך ישודרו רק אותם עניינים שיש בהם "ערך חדשותי מובהק ואשר אינן פוגעות בעקרונות אלה ובחוק רשות השידור ורוחו". בהתאם לכך שודרו קטעים מנאומיו של מאיר כהנא בכנסת. לעומת זאת, הוחלט שלא לשדר התבטאויות אחרות של כהנא ומפלגתו. כהנא ומפלגתו טענו שהימנעות משידור דעותיהם והשקפותיהם פוגע בחופש הביטוי שלהם ושל ציבור בוחריהם.
טענות הצדדים > טענותיו של כהנא

חבר הכנסת כהנא ותנועתו – תנועת "כך" עתרו לבג"ץ כנגד הוועד המנהל של רשות השידור, כנגד מנכ"ל רשות השידור וכן כנגד רשות השידור. כהנא טען כי הוועד המנהל של רשות השידור הטיל "חרם" עליו ועל מפלגתו, ובכך פגע בחופש הביטוי שלהם ושל הציבור. לטענתו, בפעולתם זו הפר הוועד המנהל של רשות השידור את חוק רשות השידור, תשכ"ח–1965 והביאו להפלייתו של הרב כהנא, היות שמרגע בחירתו לכנסת יש להשמיע את דעותיו והשקפותיו הפוליטיות תוך שוויון בינו לבין שאר חברי הכנסת. לדבריו של כהנא, פעולתם זו היא פגיעה בדמוקרטיה ובשלטון החוק בשל שלילת חופש הביטוי, ומהווה צנזורה פרטית הפוגעת וסותרת את דוקטרינת ההגינות.
טענה נוספת שטען כהנא הייתה, כי על רשות השידור חלה החובה לשדר את מצעה הפוליטי של סיעה בכנסת ורק הוראת חוק מפורשת יכולה לשחרר אותה מחובה זו. לטענתו, אף על פי שהוראה זו אינה קיימת בחוק רשות השידור, אין למנוע דעות והשקפות פוליטיות של סיעה בכנסת גם אם יש ודאות קרובה לפגיעה בשלום הציבור, היות שבתחום הדעות וההשקפות הפוליטיות אין מקום למבחן הוודאות הקרובה. רשות השידור לא שקלה טענה זו ואף לא הגיבה עליה.
טענות הצדדים > טענות הוועד המנהל של רשות השידור

הוועד המנהל של רשות השידור טען, כי לא הטיל "חרם" על כהנא ומפלגתו, הרי רשות השידור המשיכה לשדר ידיעות הקשורות לכהנא שיש להן ערך חדשותי מובהק. בנוגע לטענה בדבר מניעת שידור השקפותיהם ודעותיהם של כהנא ומפלגתו, טען הוועד המנהל של רשות השידור, כי הסמכות לא לשדר את דעותיהם והשקפותיהם של כהנא ומפלגתו, היא מכוח סעיף 3 לחוק רשות השידור שמפנה לסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, תשי"ג–1953 שבו נאמר, כי רשות השידור צריכה לקדם את השאיפה לחברה בנויה על חירות, שוויון וסובלנות. אי לכך, רשאית רשות השידור למנוע פרסום עמדותיו של כהנא שיש בהן הסתה לגזענות, שנאה ופגיעה בדמוקרטיה.
בנוגע לטענה בדבר הפלייתם של כהנא ומפלגתו, טען הוועד המנהל של רשות השידור, כי כהנא ומפלגתו אינם יכולים לטעון להפליה, היות שאין שוויון בינם לאחרים, וכי הוועד המנהל אינו פוגע בדוקטרינת ההגינות, היות שדוקטרינה זו אינה מחייבת את רשות השידור לאפשר לכהנא ומפלגתו "לאזן" את הנטען נגדם, באמצעות הפצת שנאה ודברי הסתה, בכך שישודרו דעותיהם הגזעניות.
בנוגע לטענה בדבר מבחן הוודאות הקרובה לפגיעה בשלום הציבור, טען הוועד המנהל של רשות השידור, כי רשות השידור אינה יכולה להפוך מכשיר שמפיץ דעות גזעניות של כהנא ומפלגתו, ללא קשר לשאלה האם קיימת ודאות קרובה לפגיעה בסדר הציבורי או לא.
בעקבות פסק הדין

בפסקי דין לאחר פרשת כהנא, התמודדו השופטים בפסיקותיהם עם מעמדו של חופש הביטוי כאשר הוא מתנגש עם ערכים אחרים. נקבע בפסקי הדין כי, זכות הגישה לאמצעי התקשורת, כזכות הנכללת בחופש הביטוי, חובתם של כלי התקשורת הממלכתיים להעניק במה למגוון דעות – כנגזרת מחופש הביטוי.מניעת פרסום פוגעת בזכות החוקתית לחופש הביטוי שהיא נשמת אפו של כל משטר דמוקרטי. לכן עליה לעמוד במבחנים החוקתיים שנקבעו להגבלת חופש הביטוי ועיקרם – קיומה של ודאות קרובה לפגיעה ממשית באינטרס מוגן. לעניין האיזון שבין חופש הביטוי לפגיעה בתקינות ההליך הפלילי נקבע בעבר, בהקשר שונה במעט, כי יש הצדקה לפגיעה בחופש הביטוי על דרך של מניעה מוקדמת רק בהתקיים "וודאות קרובה לפגיעה ממשית בתקינות ההליך הפלילי".
הועלתה הצעת חוק חדשה שמטרתה להשלים את מהלך החקיקה ולהרחיב את הגדרת הגזענות בסעיף זה, החלה על פרסום הסתה לגזענות והחזקת פרסומים גזעניים, ולהשוות אותה לקבוע בסעיף 144ו, המתייחס לעבירות שנאה, שהן עבירות שנעברו מתוך מניע של גזענות. סעיף זה קובע מפורשות, כי בגדר פשעי שנאה יבואו בין היתר עבירות המבוצעות עקב עוינות כלפי ציבור גם מחמת דת, קבוצה דתית, מוצא עדתי, נטייה מינית, או היותם עובדים זרים. הצעת חוק זו קובעת הגדרות אלה בסעיף 144א, כך שגם פרסום הסתה כלפי ציבור או חלקים באוכלוסייה בשל דתם, עדתם, נטייתם המינית, זהות המגדר שלהם או היותם עובדים זרים, תיחשב כהסתה לגזענות ותישא בעונש הקבוע בחוק. אין ספק כי חופש הביטוי הוא זכות בסיסית המהווה עמוד תווך במשטר דמוקרטי. ואולם, המשפט הישראלי מכיר בתכליות שונות להגבלתו באמצעות איסור פלילי, בין היתר כשמדובר בהסתה לגזענות ולאלימות כלפי אוכלוסיות שונות, העלולה להוביל לרדיפה, השפלה, ביזוי, ואף לביצוע פשעי שנאה מתועבים. הצעת החוק ערה להגבלה הנוספת שהיא מטילה על חופש הביטוי. בפסק הדין המרכז לפלורליזם יהודי נ' היועץ המשפטי לממשלה, התייחס כבוד המשנה לנשיאה ראובן ריבלין לזהירות המיוחדת הנדרשת מרשויות התביעה בהחלטות על הגשת כתבי-אישום פליליים ב"עבירות חופש ביטוי", על מנת לאזן בין פגיעה אפשרית באוכלוסיות שמלכתחילה מצויה אליהן התייחסות בחוק (סעיף 144ו), לבין ההגבלה על חופש הביטוי, תוך הקניית שיקול דעת ליועץ המשפטי לממשלה להגיש כתבי אישום במקרים המתאימים, כקבוע בסעיף 144ה.
כמו כן, הפסיקה קבעה רף גבוה להגבלת חופש הביטוי, לדבריו של השופט ניל הנדל אף על פי שהמבחן המקובל לשם הגבלת חופש הביטוי הוא מבחן של "וודאות קרובה", המחוקק, בהקשר של הסתה, בחר בדרך אמצע, וקבע רמת הסתברות של "אפשרות ממשית" שהפרסום אכן יביא לעשיית מעשה אלימות או טרור. יש לבחון את האפשרות הממשית לפי כל נסיבות המקרה כמכלול. הנשיאה דורית ביניש הוסיפה על דברי השופט הנדל והדגישה את האיזון הראוי לטעמה שהמחוקק עשה בקבעו את רמת ההסתברות של "אפשרות ממשית": "בשל חשיבותו של הערך המוגן אף קבע המחוקק במפורש את רף ההסתברות להתרחשות הסיכון הצפוי מתוכן הדברים והעמידו על אפשרות ממשית, להבדיל מהגבלות אחרות על חופש הביטוי שנקבע בהן רף הסתברות גבוה יותר – כ"ודאות קרובה".... נוכח עוצמת הסיכון הנשקפת מפרסום גזעני ומהסתה לטרור מתחייב בעבירות אלה מבחן הסתברותי ברמה נמוכה יותר, וזאת בהתחשב באופיו ועוצמתו של הסיכון".
ראו גם

זכויות האדם
חופש הביטוי
מאיר כהנא
תנועת כך
רשות השידור
לקריאה נוספת

רע"א 10520/03 איתמר בן גביר נ' אמנון דנקנר
בג"ץ 5239/11, אורי אבנרי נ' הכנסת
אהרן ברק, מבחר כתבים א (תש"ס), שער ב: חוק יסוד וערכי יסוד-חופש הביטוי ומגבלותיו,509
אהרן ברק, פרשנות במשפט - פרשנות חוקתית (תשנ"ד), שער ד: שיקול דעת שיפוטי בפרשנות חוקתית - פרק 4: שיקול דעת שיפוטי באיזון בין ערכים חוקתיים מתנגשים,215
מרדכי קרמניצר, ליאת לבנון, "הגבלת חופש הביטוי בשל חשש לאלימות", משפט וממשל ז 305, תשס"ד
יעל כהן-רימר, מרדכי קרמיצר, "פסילת תשדירי הפרסומת הפוליטיים-האומנם פגיעה בחופש הביטוי?", פורסם בתאריך 28 באוקטובר 2008
מרדכי קרמניצר, "הגנה על חופש הביטוי במשטר דמורקטי", דברי יום עיון:אפריל 2002
הערות שוליים

↑  אהרן ברק, מבחר כתבים א (תש"ס), שער ב: "חוק יסוד וערכי יסוד-חופש הביטוי ומגבלותיו", 503.
↑  בג״צ 84/372 קלופפר־נוה נ' שר החינוך והתרבות, פ״ד לח(3) 233,238-239.
↑  בג"ץ 73/53 חברת "קול העם" בע"מ נ' שר הפנים, פ"ד ז (1) 871.
↑  בג"ץ 957/97 עו"ד ד"ר שלמה כהן נ' ראש לשכת עורכי-הדין (43עמ'), נב(3) 486.
↑  עע"א 4463/94 אבי חנניה גולן נ' שירות בתי הסוהר, נ(4) 136.
↑  בג"ץ 6126/94 גיורא סנש נ' רשות השידור, פ"ד נג(3) 817.
↑  דוקטרינת ההגינות - משמעותו של עיקרון זה הוא, כי לצורך מימוש חופש הביטוי המלא בחברה, יש להעניק בשידורים במה לכל מגוון העמדות בסוגיות ציבוריות שנויות במחלוקת תוך איזון ראוי ביניהן. דוקטרינת ההגינות נולדה בארצות הברית, אך היא אינה חלה היום בארצות הברית, לאחר שבוטלה בשנת 1988 בנימוק של ריבוי ערוצי תקשורת המייתרים את הצורך במתן במה לדעות שונות באותו מישדר. דוקטרינת ההגינות תקפה בישראל - בג"ץ 6218/93 ד"ר שלמה כהן נגד לשכת עורכי הדין, מט(2) 529, בג"ץ 1/81 ויקי שירן נגד רשות השידור,לה(3) 365 וסעיף 47 לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
↑  בג"ץ 7144/01, גוש שלום עמותה רשומה נ' רשות השידור, נו(2) 887.
↑  ע"א 409/13, שידורי קשת בע"מ נ' שמעון קופר (פורסם בנבו, 11 באפריל 2013)
↑   שלבי החקיקה של הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה לגזענות), התשע"ה–2015, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  בבג"ץ 6702/05 המרכז לפלורליזם יהודי נ' היועץ המשפטי לממשלה (ניתן ביום 16 במרץ 2009).
↑  מרדכי קרמניצר, ליאת לבנון-מורג, "הגבלת חופש הביטוי בשל חשש לאלימות – על ערכים מוגנים ומבחני הסתברות בעבירות של הסתה להמרדה והסתה לאלימות, בעקבות פרשת כהנא", משפט וממשל ז, תשס"ד, 305, עמ' 352.
דנה אברמוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1994 (בת 31 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
דנה אברמוביץ' (נולדה ב-1994) היא עורכת וידאו, יוצרת טלוויזיה ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה

אברמוביץ' נולדה ב-1994 באזרבייג'ן ועלתה עם הוריה לישראל כשהייתה בת שנה, בת יחידה להוריה ודים ואירנה. היא גדלה בבית שאן, עד גיל 4 דיברה רק רוסית. הוריה היו מתכנתים. בצבא שרתה כעורכת וידאו ביחידת ההסרטה הב"ט.
בגיל 21 עברה לגור בתל אביב. היא נרשמה לתואר ראשון דו־חוגי במתמטיקה וקולנוע באוניברסיטת תל אביב אך אחרי חודש פרשה מהמתמטיקה ונשארה רק עם לימודי הקולנוע. היא סיימה תואר ראשון בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה על שם סטיב טיש בפקולטה לאמנויות ע"ש יולדנה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב ב-2019.
קריירה

אחרי הצבא ובמהלך הלימודים באוניברסיטה הייתה עורכת וידאו עצמאית. בשנים 2016–2018 ערכה את התוכנית "DIY עם יואב וליאון", ב-2017 ערכה את התוכנית "נכנסים לארון" גם היא עם יואב וליאון.ב-2020 ערכה את התוכנית "הקופסה" עם השניים.
בנוסף ערכה סרטים קצרים ביניהם "כמו כוכבים בחוץ" של עינב ניצני, "הברווז" בבימוים של יעל רוזנטל ומוסטפא קאדח, ו"טריטוריה" של אלמוג פרחי ולידיה מורוזוב.
ב-2020 יצרה וכתבה את הסדרה "סובייצקה" כחלק מפרויקט הגמר של לימודי הקולנוע באוניברסיטת תל אביב. הרעיון של אברמוביץ' לסדרה זכה באירוע הפיצ'ינג שנערך בסיום מסלול תסריטאות באוניברסיטה. הסדרה נבחרה לפיתוח על ידי תאגיד השידור הציבורי ״כאן״, הופקה על ידי "ארצה הפקות" ושודרה בכאן 11 באוגוסט 2023 ובוימה על ידי ענת סטלינסקי. הכתיבה והבימוי זכו לשבחי הביקורת.
הערות שוליים

1 2  רותה קופפר, "כל משפט של האמא הסובייטית שלי יכול להפוך לעלילה שלמה", באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2023
↑  תמה ספיר, ‏הקומדיה הזו על העלייה הרוסית הפכה להפתעה הטלוויזיונית של העונה, באתר גלובס, 21 בספטמבר 2023
1 2  Geekonomy - פרק #779 – דנה אברמוביץ׳ עושה סובייצקה, באתר Geekonomy, ‏2023-09-20
↑  דנה אברמוביץ', באתר www.ishim.co.il
↑  סובייצקה WHO?, באתר www.tau.ac.il
↑  אילן קפרוב‏, "סובייצקה": הגאווה של הסדרה במורשת ובגיבוריה מכסה על הפגמים, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2023
↑  תתכוננו כי לאנשי הדור השני לעלייה מברית המועצות יש הרבה מה לומר, באתר www.israelhayom.co.il, ‏30 ביולי 2023
↑  רועי אבן, ‏"סובייצקה" היא קול חשוב בטלוויזיה, ולא רק בגלל המוצא שלה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2023
↑  "סובייצקה": הסדרה שמביאה את קולם של העולים מברית המועצות, באתר אייס, 30 ביולי 2023
דקלה ברקאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 1970 (בת 54) פתח תקווה
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
דקלה ברקאי (נולדה ב-6 באוקטובר 1970) היא מפיקת טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בפתח תקווה, בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ברקאי החלה את דרכה בתחום הקולנוע והטלוויזיה כמפיקה במשרד ההפקה טליסמה. במסגרת זו הפיקה בפועל בין השנים 1998-1995 את שלוש העונות של הסדרה המצליחה "הפוך" בבימויו של שמואל חיימוביץ' ובהפקתו של יונתן ארוך.
מאוחר יותר הקימה את חברת ההפקות אבוט-ברקאי בשותפות עם מפיק הטלוויזיה איתן אבוט וכיום היא מנהלת את מחלקת הדרמה בחברת אבוט המאירי מקבוצת Fremantle העולמית.
ברקאי ידועה כמעורבת יצירתית בסרטים ובסדרות אותם היא מפיקה.
בין סדרות הטלוויזיה הבולטות שהפיקה נמצאת "שטיסל" שלוש עונות מאת אורי אלון ויהונתן אינדורסקי ובבימויו של אלון זינגמן. הסדרה הופקה עבור yes ובדצמבר 2015 עלתה לשידור בNETFLIX, שם זכתה להכרה והצלחה בינלאומית רבה. הסדרה זכתה ב-11 פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2013, ביניהם פרס סדרת הדרמה הטובה ביותר ו-6 פרסי אקדמיה נוספים לשנת 2015.
ברקאי הפיקה והיא יוצרת שותפה של סדרת הטלוויזיה - "המנצח" מאת אורי אלון, בבימויו של אלון זינגמן ובכיכובו של ליאור אשכנזי, הסדרה הופקה עבור yes בשנת 2018.
כמו כן הפיקה גם את סדרת הטלוויזיה "סרוגים", שלוש עונות של הסדרה המצליחה בבימויו של לייזי שפירא, שהופקה עבור yes ושודרה גם בערוץ 2 ובערוץ 10. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לקולונוע ולטלוויזיה לסדרה הטובה ביותר לשנת 2009 ובפרסי אקדמיה נוספים.
ברקאי הפיקה גם את סדרת הטלוויזיה "הנספח" שיצר וביים אלי בן דוד, עבור הוט ואת הסדרה "מתי נתנשק" שיצרה דלית קהן ושנמכרה לרימייק ולשידור בארצות שונות בעולם.
בתחום סרטי הקולנוע הפיקה את סרט הקולנוע "סיפור קיץ" שביים שמואל חיימוביץ', את סרט הקולנוע "היו לילות" בבימוי רוני ניניו ובכיכובם של משה ודאנה איבגי, ואת הסרטים התיעודיים "רעות" בבימוי סיגל עמנואל, זוכה פרס הביכורים בפסטיבל דוקאביב 2011, ו"הביטחוניים" בבימוי שמעון דותן שהופק בשיתוף עם ARTE צרפת וזכה בפרס מיוחד בפסטיבל סאנדנס.
דלית אורבך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1966 (בת 58) ישראל רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  קופירייטרית וסופרת ישראלית
 
דלית אורבך (נולדה ב-26 במאי 1966) היא קופירייטרית וסופרת ישראלית - פרסמה 7 ספרי פרוזה בהוצאות לאור: ידיעות ספרים, כתר, זמורה.
ביוגרפיה

אורבך נולדה ברמת גן. למדה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
אורבך עבדה מעל 25 שנים במשרדי פרסום המובילים בישראל, משרד פרסום. עבדה עשר שנים במשרד הפרסום מקאן תל אביב, שלוש שנים במשרד הפרסום באומן-בר-ריבנאי., ארבע שנים במשרד הפרסום גיתם וארבע שנים במשרד הפרסום אריאלי, ומאז עובדת כפרילאנסרית עצמאית.
היא אם לשלושה, מתגוררת בגבעתיים.
ספריה

קונפטי (זמורה ביתן, 2002)
קיפודים (ידיעות ספרים, 2005)
וזה הסוף (ידיעות ספרים, 2007)
בדידותו של קורא המחשבות (ידיעות ספרים, 2010)
יותר מדי נינה (ידיעות ספרים, 2011)
חתיכת סיפור (ידיעות ספרים, 2014)
נפש מסכות (כתר, 2019)
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של דלית אורבך
↑  דלית אורבך עוזבת את באומן-בר-ריבנאי, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2008
הספרים שכתבה דלית אורבך / אתר סימניה / https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=1656
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308749605171  LCCN: no2002092304  VIAF: 19353968   WorldCat (עם VIAF): 19353968
י"ח בטבת

י"ח בטבת הוא היום השמונה עשר בחודש הרביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמונה עשר בחודש העשירי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי"ח טבת היא ברוב השנים פרשת שמות. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת ויחי.
אירועים היסטוריים

ה'תרע"ח – נוסד הוועד הזמני היהודי הראשון בארץ ישראל, מיד לאחר שהבריטים כבשו את הארץ
ה'תש"ט – המעפילים שנשלחו לקפריסין מגיעים לישראל
ה'תש"ל – מבצע תרנגול 53 – כוחות צה"ל משתלטים על תחנת מכ"ם מצרית ומביאים את המתקן לישראל
ה'תשל"ג – מעל 10,000 הרוגים ברעידת אדמה שפוקדת את ניקרגואה
ה'תשנ"ו – חוסיין מלך ירדן מגיע לביקור ראשון בתל אביב
ה'תשס"א – 5,000 הרוגים ברעידת אדמה בעוצמה של 7.7 בסולם ריכטר באל סלוודור
ה'תשס"ב – מבצע "תיבת נח": חיל הים תופס את אניית הנשק קארין איי
נולדו

ה'תרנ"ט – אליהו דובקין, ממנהיגיה של תנועת העבודה בארץ ישראל, חבר הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, מחותמי מגילת העצמאות וממייסדי מוזיאון ישראל (נפטר ב-ה'תשל"ז)
ה'תרס"ח – אברהם שטרן (יאיר), משורר, מהפכן, ומייסד ארגון המחתרת "לח"י" (נהרג בה'תש"ב)
ה'תר"ץ – שמואל פלאטו-שרון, איש עסקים וחבר הכנסת
ה'תרפ"ה – הרב שלמה קרליבך המכונה "הרבי המרקד" (נפטר בה'תשנ"ה).
ה'תשי"ב – הרב יצחק יוסף, הרב הראשי הספרדי לישראל
ה'תשי"ח – דב חנין, חבר הכנסת מטעם חד"ש
ה'תשכ"ה – יוסי בבליקי, זמר ישראלי וסולן להקת פונץ'
ה'תשל"א – ענבל פרלמוטר, מוזיקאית ישראלית (נפטרה ב-ה'תשנ"ז)
נפטרו

ד'ר"ל – ראש הגולה בבבל, רב הונא מרי בר מר זוטרא, ומשרשיא בר פקוד, הוצאו להורג במצוות מלך פרס (איגרת רב שרירא גאון)
ה'תר"א – רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב, האדמו"ר הראשון של חסידות דינוב, ומחבר "בני יששכר". (נולד בה'תקמ"ג)
ה'תרכ"ו – רבי משה טברסקי, אבי חסידות קוריסטשוב
ה'תש"י – הרב כלפון משה הכהן מחכמי יהדות תוניס
ה'תשכ"ב – אוטו לוי, פרמקולוג יהודי-גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, מגלה האצטילכולין (נולד ב-ה'תרל"ג)
ה'תשל"ג – הרב אברהם יהושע השל מההוגים החשובים של המחשבה היהודית הדתית של יהדות ארצות הברית במחצית השנייה של המאה ה-20. חוקר מחשבת ישראל ופילוסוף
ה'תש"ם – דב יוסף, המושל הצבאי של ירושלים בזמן מלחמת העצמאות, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד ב-ה'תרנ"ט)
ה'תשפ"ג – הרב שמעון בעדני  ראש כולל תורה וחיים בבני ברק, ונשיא מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס.
ה'תשפ"ה – זאב רווח, שחקן, מפיק, תסריטאי, זמר, קומיקאי ובמאי ישראלי (נולד בה'ת"ש)
י"ז בטבת – י"ט בטבת
טבת
אברהם שטרן
הדס איילון

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בת 47 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית, תסריטאית, עורכת
 פרופיל ב-IMDb
 
הדס איילון (נולדה ב-1978) היא במאית, תסריטאית ועורכת ישראלית, זוכת פרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
ביוגרפיה

איילון היא בוגרת תואר שני בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
סרטה הקצר "פריז על המים" זכה בשנת 2014 במקום השני בקטגוריית הסרט הזר בתחרות פרס אוסקר לסרטי סטודנטים. באותה שנה זכה בקטגוריית פרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
סרטה "הדווקאים" היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר ולפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר של הפורום הדוקומנטרי בישראל.
בשנת 2023 נבחרה כאחת משמונה יוצרים מכל העולם לקחת חלק בחממת הבימוי של מכון סאנדנס שנוסד על ידי השחקן והבמאי רוברט רדפורד.
בשנת 2016 עתרה איילון יחד עם מור ארקדיר לבית המשפט על מנת שיכיר בשתיהן כאמהות חוקיות לבן המשותף שלהן. כתוצאה מהעתירה, פסק בית המשפט העליון פסק דין ראשון מסוגו, בו הכיר רטרואקטיבית בהורות של זוג נשים מיום היוולדו של תינוקן וקבע שהמדינה תחויב להכיר בהורות של זוגות חד-מיניים, שנקבעו כך באמצעות צו הורות פסיקתי, מרגע לידתו של התינוק גם אם הצו ניתן בשלב מאוחר יותר.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2008 | המלחמה השנייה | עורכת |
| 2011 | מוסטאר הלוך ושוב | עורכת |
| 2011 | שישה מיליון ואחד | עורכת |
| 2013 | יומנים - סדרה דוקומנטרית בת 6 פרקים על יומני גבע | עורכת |
| 2014 | פריז על המים | במאית ותסריטאית |
| 2015 | חנה ארנדט: ביוגרפיה רוחנית | עורכת |
| 2019 |  אחותי ג'קי | יוצרת שותפה, עורכת, תסריטאית ובמאית נוספת |
| 2019 |  הדווקאים | במאית ותסריטאית |
| 2021 | סודות המוח - סדרה דוקומנטרית בהנחיית יורם יובל | עורכת |
| 2021 | המספר העגול | עורכת |
| 2022 | אייכמן: ההקלטות האבודות | עורכת |
הערות שוליים

↑  The 41st Student Academy Awards, פרס אוסקר, ‏2014-06-06 (באנגלית)
↑   נירית אנדרמן, סרט ישראלי מועמד לפרס הסרט הזר בתחרות האוסקר לסטודנטים, באתר הארץ, 3 במאי 2014
↑  אוסקר הסטודנטים: ישראלית בין הזוכים, באתר ynet, 17 במאי 2014
↑   אורון שמיר, אופיר 2014: ההפתעות, ההחמצות והזוגות, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2014
↑  אינה טוקר, פרסי אופיר: "אסיה" מוביל במספר המועמדויות, באתר ynet, 22 בספטמבר 2020
↑  המועמדים הסופיים בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי 2019, באתר הארץ, ‏2014-08-12
↑  Meet the Sundance Institute 2023 Directors, Screenwriters, and Native Lab Fellows, פסטיבל הסרטים סאנדנס, ‏2023-04-27 (באנגלית)
↑  עומרי אפרים, שנתיים אחרי הלידה: זוג נשים הוכרו כהורים, באתר ynet, 12 בדצמבר 2016
↑  בע"מ 5544/18 היועץ המשפטי לממשלה נ' הדס איילון ואחרים, ניתן ב־14 בפברואר 2021
↑  אייכמן: ההקלטות האבודות, באתר כאן, ‏2023-11-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061383415  VIAF: 311617091   WorldCat (עם VIAF): 311617091