stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאטסון סוג 17
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון סוג 17" web.archive.org/web/20131117193222
↑  כלי רכב "ניסאן דאטסון" אשר יוצרו ביו השנים 1933 - 1938 / ראו "דאטסון סוג 17" דגמי סדאן ופאטון  myautoworld.com/nissan/cars/history/history-cars33-38/history
↑  מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו
↑  פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20
דיוויזיית השריון השלישית (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "חוד החנית"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיית שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1941–1992 (כ־51 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקים
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית השריון ה-3 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 3rd Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באפריל 1941, וכמפקדה הראשון מונה אלוואן קלום גילם, הבן. ב-15 בספטמבר 1943 הגיעה הדיוויזיה לאנגליה, וב-24 ביוני נחתה בחופי נורמנדי. הדיוויזיה הייתה "חוד החנית" של הארמייה הראשונה במהלך המערכה בנורמנדי, והשתתפה במספר קרבות, בעיקר בקרב סן-לו, שם היא ספגה אבדות משמעותיות. לאחר שהתמודדה עם קרבות קשים בגדרות ופיתחה שיטות להתגבר על הסבך העצום של שיחים ואדמה שהגבילו את ניידותה, פרצה היחידה במאריני לצד דיוויזיית הרגלים הראשונה והסתובבה דרומה למאין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב פאלז, וב-25 באוגוסט חצתה את הסן והתקדמה לעבר בלגיה. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב על יער הירטגן, ולאחר מכן השתתפה בקרב על הבליטה. במרץ 1945 השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, במהלכה נהרג מפקד הדיוויזיה מוריס רוז, וסייעה בכיתור כיס הרוהר. הדיוויזיה השתתפה בשחרור מחנות ריכוז, וב-10 בנובמבר 1945 הושבתה הדיוויזיה. במהלך המלחמה נהרגו 1,810 מחיילי הדיוויזיה ו-6,963 נפצעו.
בשנת 1947 הופעלה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית אימונים בקנטקי, ובשנת 1956 הועברה לגרמניה כחלק מהארמייה השביעית, שם שהתה עד לפירוקה בשנת 1992, למעט תקופת שירותה בערב הסעודית ובעיראק בעת מלחמת המפרץ.
דאטסון סוג 16

| --- | --- |

Datsun Type 16, שנת 1937
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון")
 שנות ייצור:  1937 – 1938
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  דאטסון סוג 15
 מודל אחריו:  דאטסון סוג 17
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,120 מ"מ
 רוחב:  1,190 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  610 ק"ג (דגם "סדאן")
 בסיס גלגלים:  2,005 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 722 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-3,600 סל"ד, יחס דחיסה 5.4:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
דאטסון סוג 16 (באנגלית: Datsun Type 16) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין השנים 1937–1938 ביפן.
בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun.
"דאטסון סוג 16"

דגמי "דאטסון סוג 16" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton", סדאן, קופה, רודסטר.
מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine).
סוג הנעה: הנעה אחורית.
4 נוסעים (דגם "סדאן").
2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "סדאן").
דגם דאטסון סוג 17 שיוצר לאחר דגם "דאטסון סוג 16" היה כמעט זהה ל"דאטסון סוג 16" שקדם לו אך נבדל על ידי מוט אנכי רחב באמצע הסורג הקדמי ובעיצוב פנים הרכב שהיו פשוטים יותר.
תמונות

"דאטסון סוג 16", דגם "סדאן", שנת 1937
"דאטסון סוג 16", דגם "סדאן", שנת 1937
"דאטסון סוג 16", דגם "סדאן", שנת 1937
"דאטסון סוג 16", דגם "סדאן", שנת 1937
ראו גם

ניסאן
דאטסון DC-3
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 14
דאטסון סוג 15
דאטסון סוג 17
דאטסון 17T
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון סוג 16" web.archive.org/web/20131117193348
↑  כלי רכב "ניסאן דאטסון" אשר יוצרו ביו השנים 1933 - 1938 / ראו "דאטסון סוג 16" דגם סדאן myautoworld.com/nissan/cars/history/history-cars33-38/history
↑  פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20
↑  "דאטסון סוג 16", סדאן nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_16_sedan
↑  "דאטסון סוג 16", קופה flickr.com/photos/42220226
↑  מכוניות דאטסון 1931–1945 / ראו "דאטסון סוג 16" דגם רודסטר nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_1931_1945
דיוויזיית השריון השנייה (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "תופת על גלגלים"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיית שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 ביולי 1940 – 1995 (כ־54 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת וייטנאם מלחמת המפרץ
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקים
 פיקוד
 מפקדים:  ארנסט הרמון אייזק וייט
דיוויזיית השריון השנייה של צבא ארצות הברית (באנגלית: 2nd Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1940, וכמפקדה הראשון מונה ג'ורג' פטון. ביולי 1942 מונה ארנסט הרמון למפקד הדיוויזיה, ואימן אותה לקראת הקרבות הצפויים. בנובמבר אותה שנה נשלחו חלק מיחידות הדיוויזיה לאלג'יריה במסגרת מבצע לפיד, ובפברואר 1943 סייעה הדיוויזיה לייצב את הקו בתוניסיה לאחר הכישלון בקרב מעבר קסרין. הדיוויזיה השתתפה במבצע האסקי, ולאחר מכן נשלחה בחזרה לאנגליה. ב-9 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחופי נורמנדי, ולאחר המערכה בנורמנדי, ובכלל זה מבצע קוברה, היא השתתפה בשחרור בלגיה. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה בחזית המערבית, ואף מילאה תפקיד חשוב במהלך הקרב על הבליטה. בהמשך לחמה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה, ולאחר זמן קצר כחיל כיבוש חזרה לטקסס.
הדיוויזיה הופעלה מחדש במערב גרמניה כחלק מהמלחמה הקרה בשנים 1951–1957, במהלכה השתתפה בתרגילים רבים של נאט"ו. כמה מיחידות הדיוויזיה שירתו במהלך מלחמת וייטנאם.
בשנת 1990, במהלך מלחמת המפרץ, השתתפה הדיוויזיה במהלך מבצע סופה במדבר, ובשנת 1995 פורקה הדיוויזיה.
גילוי תנועה בווידאו

גילוי תנועה של מכונית בתחנת דלק
הדגמה לגילוי תנועה בווידאו באמצעות תוכנת VLC, שבה תנועת הלייזר מסומנת במלבן.
VMD ראשי תיבות של (Video Motion Detection) גילוי תנועה בווידאו, ענף בתחום של הראייה הממוחשבת, שבו התוכנה מזהה ומבודדת תנועה של עצמים, באמצעות השוואת השינויים שבין פריימים של תמונות הווידאו. ענף זה מנסה לחקות את יכולת האדם ובעלי חיים נוספים להבחין בתנועת עצמים במרחב, ונעשה בו שימוש למטרות ניטור, השגחה, אבטחה, מדידה, ניתוח דפוסים ועוד.
השוואה של ניטור תוכנתי לעומת ראייה אנושית

גילוי תנועה באמצעות תוכנת מחשב יעילה בהרבה היבטים מאשר שימוש בראייה אנושית.
אמינות. ראשית, היא אמינה יותר, הן ביכולת לזהות תנועת עצמים שעין אדם מתקשה להבחין בהם, למשל בשל ניגודיות נמוכה, כאדם שלובש בגדים כהים בלילה, או בשל גודל קטן של אובייקט שתופס מספר נמוך של פיקסלים בתמונה. והיא אמינה יותר גם בהתמדת ורציפות הבקרה כיוון שהתוכנה יכולה לפעול ברציפות וללא הגבלת זמן במשך שבועות וחודשים, לעומת מפעיל אנושי שמתעייף ומאבד ריכוז לאחר מספר דקות, או צריך להפנות חלק מזמנו לצרכים אנושיים.
יעילות וחיסכון. הפעלת תוכנת בקרה חוסכת כוח אדם רב, מכיוון שהיא מאפשרת למחשב להחליף את המפעיל האנושי, וניתן באמצעות מחשב בודד לסרוק מספר רב של מצלמות בו זמנית, דבר שאדם יחיד איננו יכול לעמוד בו. שימוש במערכות אלו מאפשר לכוח אדם מצומצם יחסית לשלוט במספר רב של מצלמות ומוריד עלויות של כוח אדם. והוא למעשה מעביר מטלה של "עבודה שחורה" לבקרה של מכשיר.
לוגיקה. יתרון נוסף לשימוש של גילוי תנועה באמצעות תוכנה הוא לכידת תנועה שעונה לחוקיות מסוימת, כמו תנועה בכיוון מסוים (למשל זיהוי הליכה בנמל בתעופה בכיוון הפוך להליכת העולים למטוס), מעל מהירות מסוימת (לכידת כלי רכב ממונעים), חציה של קו דמיוני (גדר וירטואלית), צורת התנועה (הליכה בקו ישר) או התרעה לפי סיווג האובייקט (רק בני אדם) או תצורתו (כלי רכב בצבע אדום) ומאידך מניעת התרעה כאשר התנועה היא באזור מותר או שהיא מתחת למהירות מסוימת. דבר שאדם היה עלול להתקשות לשמור על עקביות, במיוחד כאשר יש צירוף של כמה תנאים ביחד.
אוטומציה. אפשר בתגובה לגילוי תנועה לבצע פעולה או סדרת פעולות באופן אוטומטי. למשל אם מצלמה מזהה הולך רגל או רכב בקרבה מסוכנת לפסי רכבת, נהג הקטר הקרוב יקבל על כך התרעה מיידית. אם התוכנה מזהה אדם שמסתובב בחצר הבית בשעות העבודה, בעל הבית יקבל אימייל עם תמונה או קליפ של האירוע, או שתופעל סירנה מקומית. יכולות להיות פעולות אוטומציה מורכבות יותר, שאדם היה מתקשה לבצע אותן באופן מיטבי כמו מכונה.
יישומיו של ענף זה מגוונים ורבים, הן בתחום הצבאי והן בתחום האזרחי, במערכות אבטחה, אזעקה, מעקב והשגחה. יתרונה של שיטה זו בשימוש בחיישנים אופטיים, על מערכות אזעקה רגילות היא הגמישות לקבוע תסריטים מורכבים שרק בהם יתבצעו התרעות, הפעלת פעולות שונות בתגובה לגילויים, והאינדיקציה הטובה שהוא נותן למפעילים ולמשתמשים על המתרחש בזירת האירוע, חסרונו לעומת מערכות אחרות הוא, העלות והעיבוד הרב שהוא דורש, מורכבות התקנתו, ורגישותו להתרעות שווא הנוגעות לאופטיקה.
התרעות שווא

אתגר מרכזי וקריטי, העומד בפני שיטות גילוי התנועה, הוא לכידת כל תנועות העצמים שהוגדרו במרחב מסוים, תוך סינון 'התרעות שווא', ובמיוחד כאשר תנאי התאורה אינם אופטימליים, או שישנם רעשים באותות הווידאו. טעויות בגילוי מתחלקות לשני סוגים חיוביות ושליליות.
שגיאת גילוי חיובית (False positive error או false alarm) היא מצב שבו התוכנה מדווחת על תנועת עצם שהוגדר לה, כאשר למעשה לא התרחשה כלל תנועה שכזו והדבר נובע מהפרעות, רעשים, תנועת עצים ושיחים ברוח, ושינויי תאורה כמו צל שנוצר בשל תנועת עננים. מצב כזה בדרך כלל מפריע, אך אין בו סכנה למשתמש.
שגיאת גילוי שלילית (False negative error או mis detect) היא מצב שבו התרחש אירוע אך התוכנה איננה מדווחת עליו. מצב זה נותן למשתמש אשליה של הגנה, בעוד שבפועל הוא חשוף לסכנה אך לא נוקט בפעולה להתגונן מפניה.
התרעה נוספת שקיימת היא התרעה מטרידה שאיננה התרעת שווא שכן מדובר בעצמים אמתיים שנעים אך אינם רלוונטית לבחינת המצב, כמו למשל תנועת בעלי חיים וציפורים.
מערכת שיש בה התרעות שווא שלילית היא מערכת בעייתית מאוד שאיננה צפויה וראויה לשימוש, ולכן אף מוכנים להעלות את רגישות המערכת ולספוג התרעות שווא חיוביות. לעומת זאת כלפי התרעות שווא חיוביות ומטרידות ישנה סלחנות מסוימת, אך כאשר מספר התרעות השווא עובר סף מסוים, בהקשר למקום שבו היא מותקנת, המערכת הופכת להיות מערכת טורדנית שגורמת לטרדה ושיבוש אצל המשתמש, ואף יכולה להפריע לטפל בהתרעות אמת. כדי להימנע מהתרעות שווא ומהתרעות מטרידות נוקטים בכל מיני שיטות תכנותיות, למשל חישובי פרספקטיבה או דפוסי תנועה. לאחרונה קיימת דרישה לשלב באלגוריתם סיווג אובייקטים כדי להימנע מהתרעות אלה.
כדי לסנן חלק מהתרעות שווא ניתן להשתמש במצלמה תרמית. שימוש במצלמה זו שמתבסס על חום שפולט האובייקט אינם רגישים לשינוי תאורה כמו פנסי רכב שמאירים מרחוק, אלא מגלים גופים. חסרונם הוא בעלות גבוהה, רזולוציה נמוכה וחוסר האפשרות לזהות את האובייקטים באופן פרטני.
התרעות שווא > סוגי מרחבי גילוי תנועה

נהוג להפריד בענף זה בין שיטות לגילוי תנועה במרחבים סגורים (Indoor) לבין מרחבים פתוחים (Outdoor).
במרחבים סגורים כמו למשל משרד, בית ואף מרפסת או חצר, שבהם קל יחסית להגיע למינימום של התרעות שווא, בשל מיעוט ההפרעות הקיימות בהם, הטווח הקצר של הצילום וגודלם של האובייקטים הנצפים, לעומת במרחבים פתוחים שבהם האובייקטים הנצפים מרוחקים וקטנים, וקיימים רעשי רקע רבים, אשר עלולים להפריע לגילוי התנועה, שיש לבודדם ולהתעלם מהם, כגון תנועות טבעיות של עננים, גשם, שלג, ברקים, עצים, אבק, צל, השתקפות שמש ועננים בשלוליות, חפצים שעפים ברוח, חרקים, ציפורים, בעלי חיים קטנים, מים וגלים (בחופי נהרות וימים) ושינויי תאורה כתוצאה מזריחה, שקיעה והחשכה עקב עננות, ערפל ותופעות אטמוספיריות אחרות, או תאורה מלאכותית כמו כיבוי והדלקה תאורת רחוב, ופנסי רכב שמאירים אזור מסוים.
מערכות למרחבים פתוחים נחשבות בדרך כלל למקצועיות יותר, מכיוון שהאלגוריתם הדרוש להפעלתם מורכב הרבה יותר, מאשר תוכנות למרחבים סגורים, שבהם העצמים בדרך כלל גדולים ומספר ההפרעות הפוטנציאליות קטן ואף ניתן לבקרה ושליטה.
תכונות מתקדמות

מעבר לניסיון ללכוד תנועות של עצמים, במערכות מקצועיות נעשה ניסיון לגבש את הפיקסלים לצורת עצם, לסווג את האובייקט הנע, לנתח את התנועה ולהבין את החוקיות שבה. פרמטרים נוספים שניתן לשלוט בהם בתוכנות אלו, הוא רגישות לניגודיות בין הצבעים, רגישות לגודל אובייקט הנע (כך אפשר לקבוע שהתוכנה תזהה תנועת מכוניות אבל לא אנשים, או אנשים אבל לא בעלי חיים קטנים), ורגישות למהירות תנועת האובייקט, (כך אפשר לקבוע שאדם העומד במקום אחד וזז מעט לא יזוהה, בניגוד לאדם שהולך בהליכה נמרצת).
במערכות מקצועיות קיימות תכונות נוספות כמו מיסוך אזורים לגילוי תנועה (אזורי חוסר עניין) ותיחום אזורים (אזורי עניין) שבהם ניתן לקבוע פרמטרים שונים משאר התמונה, כמו למשל לקבוע רגישות שונה לגודל עצם או מהירותו באזורים שונים, ורגישות שונה לקונטרסט של האובייקט מהרקע שלו (יזהה רק כשיש ניגוד בולט בין האובייקט לרקע). ישנן תוכנות שמשתמשות ב"תיל ממעיד" וירטואלי (Tripwire), או "גדר וירטואלית" (Virtual Fence) - קו דמיוני שמצויר על גבי תמונת הווידאו, שחצייתו ומעבר מצידו האחד לצידו השני יגרום לגילוי תנועה, אבל תנועה משני צדדיו תהיה חוקית ולא תיצור גילוי תנועה. ישנן תוכנות שתומכות בפרספקטיבה, כך שאם נקבע שהרגישות לגילוי תנועה תוגדר לגודל אדם, היא תבדק על פי המרחק של האובייקט מהמצלמה. ישנן מערכות שניתן למדוד את מרחק התנועה, ולקבוע שתנועה שאיננה עולה על מרחק שנקבע לא תיצור התרעה. במערכות אחרות משולבת יכולת מעקב אחר אובייקט, וצפיית מיקומו גם כאשר הוא מוסתר בתנועתו לפרקים מהמצלמה, כמו למשל תנועת אדם בין עצים.
עוד ניתן לאבחן את כיוון התנועה, ולקבוע שתהיה התרעה רק במקרה שיש תנועה בכיוון מסוים. (למשל בשדות תעופה כאשר הליכת נוסעים מותרת בכניסה למטוס רק בכיוון אחד). או שהתנועה תדווח לפי סוג האובייקט, למשל על כלי רכב ובני אדם ולא בעלי חיים, חרקים ועופות. בתכנות רבות משורטט וקטור של תנועת האובייקט על פני המסך, כדי להתמצא בתנועת האובייקט, וכדי לאפשר בדיקת התנועה בשלב מאוחר יותר. לעיתים משולבות במערכות כאלו תכונות נוספות כמו למשל תכונה של גילוי שינויי בסיס בווידאו, כמו למשל גילוי חפץ חשוד, שמאתרת חפץ נייח, שהושם במקום מעבר לזמן שנקבע, או זיהוי אובייקט שנע, גם במצב נייח.
בתחום הגבוה של גילוי תנועה, ישנן מערכות סורקות שמכסות תא שטח גדול, ומנסות לגלות תנועה תוך כדי תנועתה של המצלמה, וכן מערכות "מכ"ם אופטי", שסורקות רצועה שטח גדול במהירות ומשוות את תאי השטח מסריקה לסריקה. במקרים אלו מדובר באתגרים שיש לפתור, שכן תנועתה של המצלמה עצמה יוצרת כעין גילוי תנועה בשל השתנות הרקע.
טכניקה

בדרך כלל משולבים בתוכנות מעין אלו, פילטרים שונים להגברת יעילות המערכת, כמו פילטר ליצוב שינויי תאורה (הסרת תדרים נמוכים) ומניעת הבהובים, כדי לקבל תמונה יציבה. פילטרים להסרת רעשים, ופילטרים לייצוב תמונה, כדי שיהיה אפשר לבצע גילוי תנועה גם במצב שבו המצלמה רועדת, וזרם הווידאו איננו יציב, למשל במקרה מצלמות על עמודים גבוהים שזזים ברוח חזקה, או במקרה של מצלמה סורקת, הנמצאת בתנועה וסורקת תאי שטח משתנים.
כדי שגילוי התנועה יהיה יעיל, נהוג להוריד את עומק הצבע לגווני אפור, כך שכל פיקסל ייצג רק 256 גוונים שבין שחור ללבן, במקום עשרות אלפי ומיליוני אפשרויות של גוני צבע. לעיתים נהוג גם להוריד את הרזולוציה של התמונה לפני בדיקתה, מכיוון שבדיקת גילוי תנועה ברזולוציה גבוהה, זוללת את משאבי המחשב. שיטה נוספת לייעל את גילוי התנועה, הוא להקטין את מספר הפריימים בשנייה למספר נמוך יותר ("דילול פריימים"). נהוג לנקוט בשיטה זו במיוחד כאשר מחשב אחד מבצע גילוי תנועה במקביל במספר ערוצים או כאשר קיים מחשב עם יכולת עיבוד נמוכה.
סוגים שונים של מערכות גילוי תנועה

במערכות מקצועיות קיימים כמה סוגים של גילוי תנועה:
מערכות נייחות שבהן המצלמה קבועה במקום אחד. מערכת זו נחשבת לתחום הקל יחסית בגילוי תנועה.
מערכות סורקות שבהן המצלמה מגלה תנועה בתוך תא שטח, תוך כדי תנועתה האוטומטית או הידנית. מערכת זו מורכבת יותר, שכן היא צריכה להתחשב בתנועת המצלמה, שבמצב רגיל תזוזתה כשלעצמה גורמת לגילוי תנועה.
מערכות "ראדר" שבהן המצלמה סורקת שטח גדול, ומשווה כל תא שטח לאותו תא שטח בסריקה הקודמת.
מערכות בתנועה. מערכות שמורכבות על כלי רכב וטיס שאמורות לגלות תנועה בזמן תנועת המצלמה. עקב התנועה המהירה של המצלמה העצמים הקרובים נחזים כנעים (היסט).
קיימות אף מערכות מקצועיות שמשלבות מעקב של המצלמה אחרי העצם הנע. ניתן לבצע גילוי תנועה לא רק במערכות אופטיות רגילות אלא גם במצלמות תרמיות, ובכך להרחיב את הטכנולוגיה הזו גם לתנאי חשיכה מוחלטים.
יישומים

ראשיתם של יישומי גילוי תנועה החל בתחומי האבטחה המקצועיים. יישומיים אלו מיועדים לאבטחה של בסיסים ומתקנים רגישים, גבולות, מתקני חברות, קמפוסים ושדות תעופה. עלותם של יישומים זו מוערכת בין אלפי לעשרות אלפי שקלים לכל נקודת ניטור, ותפעולן מורכב ומתוחכם (לרוב מצריך חדר בקרה ייעודי) ואיננו מתאים בדרך כלל למשתמש ביתי.
בתחילת המאה ה-21 עקב פריחתן של מצלמות האינטרנט, החלו להופיע מוצרים ביתיים פשוטים וזולים המיועדים לשימוש ביתי, בשילוב עם מצלמות אינטרנט פשוטות. ככל שתחום המצלמות יתפתח, תחום זה עשוי להחליף את מערכות האזעקה המסורתיות או להשתלב לצידן, בשל יתרונותיו. בעשור הראשון של המאה ה-21 גילוי תנועה מתחיל להיות משולב במצלמות וידאו זולות לרכבים, ואף בהתקנים ניידים כמו מצלמת IP ומקליט DVR לרכב (אם כי ראוי לציין שברוב המקרים לא מדובר במקרים אלו בגילוי תנועה איכותי, וקשה לסמוך עליהם שיתנו אינדיקציות טובות).
במקביל ליישומים הצבאיים ישנם יישומים אזרחיים המשתמשים בגילוי תנועה: החל ממערכות אזעקה, השגחה ובקרה ועד כימות אובייקטים כאנשים ורכבים העוברים בתא שטח מסוים וניסויי מעבדה הבודקים תגובות של חיות לטיפולים תרופתיים. זיהוי מכוניות העוברות בכבישי אגרה, וביצוע OCR של לוחית הרכב. לאחרונה התפרסם כי חברה ישראלית בשיתוף קוריאני מפתחת מערכת לניטור מתרחצים בחופי הים.
בעוד שבתחום החובבני והביתי קיימות בעולם מספר רב של חברות העוסקות בו, בתחום המקצועי קיימות בעולם מספר קטן של חברות, ובהן בולטות במיוחד מספר חברות ישראליות.
שיטות לגילוי תנועה

ישנן מספר גישות לזהות גילוי תנועה ולכל גישה יתרונות וחסרונות:
גישה ראשונה היא כמו בדחיסת וידאו, לנסות ולאתר את ההפרשים הקיימים בין תמונה אחת לקודמתה, וברגע שנוצר הפרש גדול מהסף שנקבע, יוכרז גילוי תנועה במיקבץ הפיקסלים שהשתנו. כמובן שבגישה זו מקבלים הרבה אזורים נפרדים וקשה לקבוע את גודלם האמיתי של האובייקטים שנעים ומספרם.
גישה אחרת מתחילה מתמונת בסיס ומשווה אליה את השינויים הקיימים בתמונות השונות. בעיה עיקרית בגישה זו היא הצורך לעדכן את תמונת הבסיס כאשר עצם שהיה בה זז ונעלם, שאם לא כן יהיו גילויי תנועה כוזבים בכל התמונות הבאות.
גישה נוספת קובעת את הרקע של התמונה ומשווה אליה את התמונות הבאות, תוך כדי שהיא "מושכת" את הרקע לאזור שנחשף על האובייקט בתזוזתו. בגישה זו ניתן למפות את האובייקט במדויק.
גילוי התנועה יכול להיות מיושם בתוכנה אך גם בחומרה, בכרטיס או שבב ייעודי. ישנן מצלמות שמשלבות גילוי תנועה בחומרה בתוך המצלמה ללא צורך בשימוש במחשב אישי ובתוכנה נילוות וישנן מערכות הקלטה DVR שמיישמות גילוי תנועה בחומרה. וכמובן, שלכל גישה יש יתרונות וחסרונות. יישום בחומרה מאפשר למערכת להיות ממוזערת, יעילה מבחינה אנרגטית, ומהירה, מבטל תלות במחשב ומערכת הפעלה, ומאפשר להרכיבה כמערכת משובצת מחשב בהתקני ווידאו, ואילו יישום בתוכנה מאפשר למערכת להיות גמישה, פתוחה ומורכבת יותר, ניתנת לשדרוגים בקלות, לא מצריכה מערכת ייעודית, וביצועיה מתקדמים ביחס ישר להתקדמות הטכנולוגית של המחשוב הבסיסי.
ראו גם

ראייה ממוחשבת
גורן קתרין פורברגסדוטיר

גורן קתרין פורברגסדוטיר (באיסלנדית: Guðrún Katrín Þorbergsdóttir; ‏ 14 באוגוסט 1934 – 12 באוקטובר 1998) הייתה הגברת הראשונה של איסלנד, ורעייתו של נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון.
ביוגרפיה

פורברגסדוטיר נולדה ברייקיאוויק בירת איסלנד, כאחת מארבעה ילדים, מ-1956 ועד 1963 עבדה במכון האיסלנדי להיסטוריה של הטבע (The Icelandic Institute of Natural History).
היא למדה ארכאולוגיה באוניברסיטת גטנבורג בשוודיה ולאחר מכן למדה סוציולוגיה במחלקה למדעי החברה של אוניברסיטת איסלנד.
ב-1979 החלה לעבוד בחברת הדואר הארצית של איסלנד, שם עבדה שנים רבות, והייתה המנהלת הכללית של איגוד עובדי הדואר כמעט 20 שנה. בנוסף היא ניהלה חנות בגדים ברייקיאוויק.
בנוסף לעבודתה הייתה פעילה פוליטית, ובעלת תפקיד במועצת העיירה "Seltjarnarnes".
ב-1974 נישאה לאולפור רגנר גרימסון וזמן קצר לאחר מכן נולדו להם זוג תאומות, ב-1996 נבחר בעלה לנשיאות איסלנד, והיא החלה לכהן כגברת הראשונה של איסלנד.
היא הייתה ידועה בכריזמה שלה, והייתה אהודה על ידי הציבור האיסלנדי, יש שטענו שדבר זה תרם לבחירתו של בעלה לנשיאות.
בספטמבר 1997 אובחנה כחולת לוקמיה, ועברה את החודשים האחרונים לחייה בטיפול מומחים בסיאטל, וושינגטון, עם משפחתה לצדה, עד מותה באוקטובר 1998.
הערות שוליים

↑  Gudrún Katrín Thorbergsdóttir, PEOPLE PILL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 3303152140030311100002   WorldCat (עם VIAF): 3303152140030311100002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גדילן מצוי

| גדילן מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: גדילן
מין:: גדילן מצוי
שם מדעי
 Silybum marianum ‏גרטנר, 1791
גְּדִילָן מצוי (שם מדעי: Silybum marianum; קרוי על שם הקוצים הנראים כגדילים) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת המורכבים. שמו באנגלית thistle.
מיון

'גדילן מצוי' הוא מין השייך לסוג גדילן (Silybum) הכולל שני מינים בלבד, אך הגדילן המצוי הוא היחיד המצוי בארץ ישראל. מקור הצמח באגן הים התיכון ובעיקר במזרח התיכון ובדרום אֵירסיה, אם כי כיום הוא נפוץ בכל העולם.
מאפיינים

לצמח פרחים גדולים ועגולים בצבעים ורוד עד סגול. עלי הצמח שסועים וקוצניים, גדולים בבסיס הצמח והולכים וקטנים ככל שהם ממוקמים גבוה יותר. העלים בעלי אזורים בהירים לאורך העורקים. לעלים כתמים לבנים. הצמח מתנשא עד 2 מטרים ויותר. באחרונה נפוץ בישראל תת-מין בעל פרחים לבנים.
הגדילן המצוי מזכיר במראהו את הברקן הסורי, אבל שני המינים משתייכים לסוגים שונים.
הגדילן רעיל לצאן ולכן תפוצתו הרחבה פוגעת לעיתים באיכות שדות המרעה. זרעיו אהובים במיוחד על החוחית ומהווים חלק נכבד מתפריטה. חלזונות נוהגים להתקבץ בין קוציו למשך הקיץ.
גדילן מצוי שימש כצמח מרפא עוד מתקופת יוון העתיקה ומיוחסות לו סגולות מסוימות בהקלה על מחלות כבד, או אף של הכשת נחש ארסי או דיכאון. החומר הפעיל העיקרי בצמח נקרא Flavonol. מאמרים לא מדעיים, טוענים כביכול, ליעילות תמצית הצמח כטיפול תומך במחלות הכבד וניקויו מהצטברות רעלים. מזרעי הגדילן ניתן להכין "פופ-גדילן" בדומה לפופקורן, על ידי חימום הזרעים עד שהם מתפצחים.
הגדילן גדל כצמח בר בישראל ובמדינות אחרות במזרח התיכון. בשנים האחרונות גבר הביקוש לגדילן בתחום הרפואה הטבעית בישראל ומחוצה לה, לכן החל גידול חקלאי מסחרי של צמח המרפא.
גלריה

נבט הגדילן
צמח הגדילן בפריחה
פרח הגדילן, יער חולדה
גדילן מצוי, באר יעקב
גדילן מצוי במזרח רחובות
דבורה על גדילן מצוי
פרח הגדילן, יער עפר
פרח הגדילן בסוף הקיץ
חרק על גדילן
עלי גדילן
הערות שוליים

↑  גדילן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  גדילן מצוי
↑  גדילן מצוי - מאמר מאת דוקטור ניר עמיר
↑  A review of plants used in the treatment of liver disease, 1998
↑  גדילן מצוי, באתר "צמח השדה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551751005171  GND: 4168887-9  LCCN: sh97008688 
חלקי הקוץ
דבורה על פרח הגדילן: רבבה
דאטסון DC-3

| --- | --- |

Datsun DC-3
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון")
 שנות ייצור:  1952
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Datsun Roadster (אנ')
 מודל אחריו:  Datsun Sports (אנ') דגם "Datsun S211"
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  3,150 מ"מ
 רוחב:  1,360 מ"מ
 גובה:  1,450 מ"מ
 משקל:  750 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,150 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 860 סמ"ק המפיק 25 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 מעצב:  Yuichi Ōta
דאטסון DC-3 (באנגלית: Datsun DC-3) היא מכונית ספורט קבריולה קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצרה בשנת 1952 ביפן.
"דאטסון DC-3"

יוצרו 50 יחידות, נמכרו 30 יחידות ו-20 יחידות הוסבו לטנדרים, שהיו קרויים "Datsun 5147", (שם מלא: Datsun 5147 Pick-up).
2 דלתות.
4 מושבים.
בדגם הורכב מנוע ניסאן סדרה "Nissan D engine" (אנ') מסוג "D10".
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
1 מאייד.
דגם "דאטסון DC-3" צולם בסרטים שיצאו לאקרנים בשנת 1952 ובשנת 1966. בשנת 1952 בסרט "Karumen junjô su" ובשנת 1966 בסרט "Gojira, Ebirâ, Mosura: Nankai no daiketto".
תמונות

"דאטסון DC-3"
"דאטסון DC-3"
"דאטסון DC-3"
ראו גם

ניסאן
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 14
דאטסון סוג 16
דאטסון סוג 17
דאטסון 17T
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון DC-3" earlydatsun.com/datsundc3
↑  "דאטסון DC-3" - מפרט automobile-catalog.com/make/datsun/dc-3/dc-3/1952
↑  "דאטסון DC-3" datsun.org/fairlady/DC3
↑  "דאטסון DC-3" imcdb.org/vehicles_make-Datsun_model-DC-3
דאי (מטבע מבוזר)

| --- | --- |

 סמל:  DAI
 יחידות משנה
 תחילת שימוש:  18 בדצמבר 2017 
 בנק מרכזי
 https://makerdao.com/en
 
דאי (באנגלית: Dai; קוד: DAI; סימול: ◈) הוא מטבע מבוזר יציב הנצמד לערכו של הדולר האמריקאי באמצעות מערכת אוטומטית של חוזים חכמים הבנויה על גבי הבלוקצ'יין של אתריום. המערכת מתוחזקת על ידי מייקרדאו, ארגון אוטונומי מבוזר המורכב מבעלי השליטה וממחזיקים במטבע מייקר, הרשאים להצביע מעת לעת על שינויים ותיקונים הנדרשים כדי לשמור על יציבות המטבע.
מקור השם

על פי רון כריסטנסן, מייסד ארגון מייקרדאו, שמו של המטבע נגזר מהאות הסינית 貸 אותה תרגם לביטוי, "להלוות או לספק הון עבור הלוואה".