stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העולם אחרי האנושות
לוח הזמנים > 200 שנה אחרי האנושות

בניינים גבוהים קורסים בגלל מים וצמחים שממוטטים את הבטון והפלדה שמחזיקים אותם.
לוח הזמנים > 500 שנה אחרי האנושות

מבנים שבנויים מבטון מודרני מתפוררים לחלוטין.
תקופה זו תהיה מלווה בהתמוטטויות הרסניות בערים, כאשר גורדי השחקים הגבוהים, שאריות הגשרים ומגדלי הפלדה יקרסו.
לוח הזמנים > 1,000 שנה אחרי האנושות

הערים נעלמות לגמרי ומתכסות בפלורה. הבניינים שקרסו הופכים להיות גבעות חדשות. מנהטן וערים נוספות חוזרות להיות באותו מצב שהן היו לפני שבני האדם הגיעו אליהם. נחלים, נהרות ואגמים מחדשים את עצמם. נשארות עדויות מעטות לבני האדם כמו סכרי בטון שלא קרסו, החומה הגדולה של סין, הר ראשמור, הספינקס והפירמידות.
לוח הזמנים > 10,000 שנה אחרי האנושות

סכרי בטון, המבנים האחרונים ששרדו מהעידן המודרני, קורסים והנהרות שמאחוריהם מתחדשים.
הפירמידה הגדולה של גיזה תיקבר בחולות.
הספינקס יתפורר לחלוטין.
החומה הגדולה של סין והר ראשמור יישארו על תילם, וייתכן שייעלמו רק אחרי מאות אלפי שנים.
גורלם של בעלי החיים > כלבים

כדי לשרוד הכלבים בורחים מהבתים וחוזרים מיידית להרגלים של אבות אבותיהם.
כלבים קטנים: פאג, בולדוג, ופקינז יכחדו.
זאבי ערבות, שועלים, פומות ועוד, יהפכו למתחרים נגד הכלבים על מקורות מזון.
זאבים יתרבו במהירות רבה, ישתלטו על אזורים נרחבים ויחדרו לערים הנטושות.
בנוסף, הזאבים יזדווגו עם כלבים, ולאט לאט כלבי המחמד ייעלמו ויתפתחו גזעים חדשים.
גורלם של בעלי החיים > חתולים

ברגע שהבניינים יתמלאו בצמחים, יגיעו לשם עכברים, ציפורים ונחשים.
אחריהם יגיעו החתולים, שעם מלאי המזון הזה יהפכו להיות מלכי שרשרת המזון במרומי הבניינים.
יכול להיות שהם יפתחו יכולת דאייה מבניין לבניין כמו סנאים מעופפים.
גורלם של בעלי החיים > חיות גני החיות

חיות שמוחזקות בגני החיות יברחו מהכלובים שלהם, ובזכות זאת הם יתרחבו אל מעבר לגבולות הטבעיים שלהם.
דוגמה: אריות, טיגריסים וקרנפים על אדמת אמריקה.
גורלם של בעלי החיים > חיות ימיות

האדם השתמש באוקיינוסים בשתי דרכים מנוגדות בעת ובעונה אחת: "מזווה" ו-"בית שימוש".
בתקופה אחרי האדם האוקיינוסים מתאוששים בקצב מהיר וחוזרים למצב שלפני האדם.
השחפים מנצלים זאת וגם הם מתרבים ביחד עם כל בעלי החיים הימיים.
הוכחה לזה: במהלך מלחמת העולם השנייה, ספינות דיג של בעלות הברית נמנעו מלהיכנס לצפון האוקיינוס האטלנטי, דבר שהוביל להתפוצצות אוכלוסין של הדגים באזור.
גורלם של בעלי החיים > עכברים וחולדות

מפני שהמכרסמים חיו משאריות של בני אדם, הם יחסלו את כל שאריות המזון שנשארו.
אחרי שהם יגמרו אותם, הם יחזרו לטבע ולתחתית שרשרת המזון, מה שיגרום להפחתת מספרם באופן משמעותי.
גורלם של בעלי החיים > ציפורים

ציפורים יבנו קנים בבניינים הנטושים, ויצודו חיות קטנות יותר שחיות בערים.
כיוון שיונים גם חיות בטבע, וגם בערים של בני אדם, הן יהפכו את הבניינים לצוקים מלאכותיים, וילכו להשיג מזון מהטבע.
ברגע שהעצים יכסו את הערים, הן יתיישבו שם בהמוניהם, ולא יצטרכו לעזוב אותם בשביל אוכל.
בתקופת האדם, שחפים אכלו מזון ממזבלות פתוחות, מה שהוביל להתפוצצות אוכלוסין.
בימים אחרי האנושות תהיה ירידה עצומה באוכלוסיית השחפים, אבל בסופו של דבר הם ינצלו את האוקיינוסים המתאוששים ויתרבו בחזרה.
גורלם של בעלי החיים > חרקים

המקקים יהפכו ניירות וקרטונים למזון.
אחרי תמותה ראשונית, השורדים ייהנו מעידן של זהב, שבו הם ייהנו מכל הדברים שהאדם השאיר אחריו.
אפילו שמקקים חיים באזורים טרופיים, הם יוכלו גם לשרוד באזורים הקרים יותר על ידי כניסה אל מתחת לאדמה.
הטרמיטים יחסלו את כל המבנים מעץ שהאדם השאיר אחריו, לפני שהם יחזרו לטבע כדי לאכול עצים מתים.
המחליפים של בני האדם

בתוכנית נאמר שככל הנראה מחליפי האדם יהיו שימפנזים, בעוד שבעלי חיים אחרים לא יגיעו לרמת תבונה כמו זו של האדם. אולם, החלפתו של האדם על ידי השימפנזים תהייה חלקית ביותר. הם לא יגיעו לרמה כזו של תבונה, לרמה של התבוננות בשמים ורמה כזו של יצירתיות. ביקום אין סיכוי לתפקיד משמעותי עבור השימפנזים. שיקום ה-"תאונה של האנושות", מבחינה זו, לא יהיה מלא.
סיבת הכחדת האדם

התוכנית מדברת על מה שיקרה למבנים מעשה ידי אדם וליצורים החיים אחרי שבני האדם יכחדו. אולם, בתוכנית לא מפרטים על הסיבה להכחדה. בנוסף, התוכנית לא מראה מה יקרה מיידית עם מותם או היעלמותם של בני האדם. לא מתוארות נפילות מטוסים, התנגשות רכבות וכו'.
ניו יורק מכוסה בצמחים
מגדל אייפל קורס
הפירמידות של גיזה נבלעות בחולות
אני מאמין (תפילה נוצרית)

.
תפילת הקְרֵדו (Credo) או תפילת אני מאמין היא הצהרת האמונה הנוצרית והיא חלק מסעודת האדון, או המיסה הנוצרית. בעבר היו לתפילה גרסאות קצרות שהיו כהצהרת אמונים לפני הטבילה. היום ישנן שתי גרסאות של התפילה: האחת נקראת "נוסח השליחים" והיא קצרה יותר; השנייה נקראת "נוסח ועידת ניקאה" והיא ארוכה יותר. כשנאמר קרדו הכוונה היא לרוב לנוסחה של הכנסייה הקתולית.
היסטוריה

תפילת "אני מאמין" הוזכרה לראשונה ב-390, כהצהרה לפני הטבילה לנצרות. לאחר מכן הוכנסה התפילה לליטורגיה של הכנסייה המזרחית על ידי פטריארך  קונסטנטינופול, טימותיוס. מועצת ההגמונים השלישית שהתכנסה בטולדו, ספרד, ספחה את התפילה לליתורגיה שלה בשנת 589. הכנסייה רצתה למנוע הסברים אחרים לאמונה, וזאת דרך החזרה על בסיסה. מספרד עברה התופעה לצרפת ושם התפשטה במאה ה-8. האפיפיור לאו השלישי אישר את זמר התפילה, וזאת לאחר בקשתו האישית של קרל הגדול. אך התפילה עצמה סופחה לריטוס הלטיני רק בשנת 1014 על ידי האפיפיור בנדיקטוס השמיני שמלא את בקשת הקיסר היינריך השני, שלפי המסורת, השתהה לאור העובדה שבתפילת הכתרתו הושמטה תפילה "אני מאמין".
להלן שני הנוסחים:
היסטוריה > נוסח השליחים

נוסח השליחים מחולק באופן מסורתי לתריסר משפטים, אחד עבור כל אחד משנים-עשר השליחים:
אני מאמין באלוהים אחד, האב הכול יכול, בורא שמיים וארץ, ובישוע המשיח, בנו יחידו, אדוננו, שהורה מרוח הקודש. נולד למרים הבתולה; סבל בימי פונטיוס פילאטוס; נצלב, מת ונקבר. ירד שאולה, קם מבין המתים ביום השלישי ועלה השמיימה. יושב לימין האב, אל שדי. משם יבוא לשפוט את החיים ואת המתים. אני מאמין ברוח הקודש, בכנסייה הקתולית הקדושה, באחדות הקדושים, במחילת החטאים, בתחיית הגוף ובחיי הנצח. אמן.
היסטוריה > נוסח ניקיאה-קונסטנטינופוליס (381)

בעברית:
אני מאמין באל אחד, האב הכול יכול, עושה שמיים וארץ, כל הנראה וכל הבלתי נראה.
ובאדון אחד, ישוע המשיח, בן יחיד לאלוהים, אשר נולד מן האב לפני כול הדורות.
אל מאל, אור מאור, אל אמת מאל אמת.
מולד, ולא נברא, עצמו עצם האב, ועל-ידו נעשה הכול.
עבורנו בני האדם, ועבור ישועתנו, ירד מן השמיים.
ונהיה בשר על-ידי רוח הקודש ברחם מרים הבתולה, ונעשה אדם.
נצלב למעננו בימיו של פונטיוס פילאטוס, סבל ונקבר.
וקם לתחייה מקץ שלושה ימים, ככתוב בכתבים.
ועלה השמיימה, והוא יושב לימין האל האב.
והוא ישוב בתהילה, לשפוט את החיים ואת המתים, ולא יהיה קץ למלכותו.
וברוח הקודש, האדון המחייה, הנובע מן האב (בכנסייה הקתולית: ומן הבן),
לו אנו סוגדים ואותו אנו מוקירים, כאת האב וכאת הבן, והוא אשר דיבר בפי הנביאים.
ובכנסייה האחת, הקדושה, הכוללת והשליחית.
אני מכיר בטבילה האחת למחילת החטאים, ומצפה לתחיית המתים, ולחיי העולם הבא.
אמן.
בלטינית:
Credō in ūnum Deum, Patrem omnipotēntem, factorem cælī et terræ, vīsibilium omnium et invīsibilium.
Et in ūnum Dominum Jesum Christum, Fīlium Deī unigenitum, et ex Patre nātum ante omnia sæcula.
Deum de Deō, lūmen de lūmine, Deum vērum de Deō vērō.
Genitum, non factum, cōnsubstantialem Patrī, per quem omnia facta sunt.
Quī propter nōs hominēs et propter nostram salūtem dēscendit de cælīs,
 et incarnatus est de Spīritū Sānctō ex Mariā Virgine: 
et homō factus est.
Crucifixus etiam prō nōbīs sub Pontiō Pilatō, passus et sepultus est.
Et resurrēxit tertiā diē, secundum Scrīptūrās, et ascendit in cælum: sedet ad dexteram Patris.
Et iterum ventūrus est cum glōriā jūdicāre vīvōs et mortuōs: cujus rēgnī non erit fīnis.
Et in Spīritum Sānctum, Dominum et vivificāntem, quī ex Patre (Fīliōque) prōcēdit.
Quī cum Patre et Fīliō simul adōrātur et cōnglōrificātur, quī locūtus est per Prophetās.
Et ūnam, sānctam, Catholicam et Apostolicam Ecclēsiam.
Confiteor ūnum baptisma in remissiōnem peccātōrum, et expectō resurrectiōnem mortuōrum, et vītam ventūrī sæculī.
Amen.
ראו גם

תפילת המיסה - הטקסט המקורי הלטיני של נוסח ועידת ניקיאה.
הערות שוליים

↑  Apostles' Creed באנציקלופדיה הקתולית.
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224324
צווארון לבן (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  ג'ף אסטין
 שחקנים:  לחצו כאן לרשימה
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  6
 מספר פרקים:  81
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ף אסטין   ג'ף קינג   מארק גופמן
 חברת הפקה:  Fox 21 Television Studios
 הפצה:  פוקס המאה ה-20 בטלוויזיה, הולו, נטפליקס, דיסני+ 
 אתר צילומים:  ניו יורק
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  כ-42 דקות
 שידור
 רשת שידור:  USA Network
 רשת שידור בישראל:  Yes Action
 תקופת שידור מקורית:  23 באוקטובר 2009 – 18 בדצמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דיקיי ובומר במהלך צילומי העונה השלישית
צווארון לבן (באנגלית: White Collar) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית שעלתה לשידור ב-23 באוקטובר 2009 בערוץ USA. יוצר הסדרה הוא ג'ף אסטין ומככבים בה טים דיקיי ומאט בומר. לסדרה הופקו 6 עונות והפרק האחרון שודר ב-18 בדצמבר 2014.
רקע

ניל קאפרי הוא פושע גאון ואינטליגנט שנתפס על ידי יריבו המושבע, סוכן ה-FBI פיטר בורק, לאחר מאבק "חתול ועכבר" שנמשך שלוש שנים. לאחר ארבע שנים, קאפרי מצליח לברוח מבית כלא שמור היטב כדי למצוא את אהובתו האבודה, כשנותרו לו רק שלושה חודשים לסיום תקופת המאסר, ובורק מצליח ללכוד אותו בשנית. קאפרי מציע לבורק עזרה בפתירת תיקי פושעי צווארון לבן ושימוש בידע שלו מתוך עולם הפשע בתמורה לכך שישוחרר מהכלא תחת פיקוחו של בורק. בורק מסכים לעסקה בחשדנות רבה ועד מהרה מגלה שלקאפרי יכולות מדהימות בפתירת תיקי פשע. אף על פי שבורק מתקשה לתת אמון רב בקאפרי, הם מתחילים להתיידד, וקאפרי מצליח להצדיק פעם אחר פעם את האמון שניתן לו על ידי בורק.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 14 | 14 | 23 באוקטובר 2009 | 9 במרץ 2010 |
|  | 2 | 16 | 16 | 13 ביולי 2010 | 8 במרץ 2011 |
|  | 3 | 16 | 16 | 7 ביוני 2011 | 28 בפברואר 2012 |
|  | 4 | 16 | 16 | 10 ביולי 2012 | 5 במרץ 2013 |
|  | 5 | 13 | 13 | 17 באוקטובר 2013 | 2 בפברואר 2014 |
|  | 6 | 6 | 6 | 7 בנובמבר 2014 | 18 בדצמבר 2014 |
דמויות

| שם | שחקן | עונות בתפקיד ראשי | עונות בתפקיד אורח | מספר הפרקים בהם הופיע |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניל קאפרי | מאט בומר | 1-6 | --- | 81 |
| פיטר בורק | טים דיקיי | 1-6 | --- | 81 |
| מוזי | וילי גרסון | 1-6 | --- | 80 |
| אליזבת' בורק | טיפאני ת'יסן | 1-6 | --- | 75 |
| קלינטון ג'ונס | שריף אטקינס | 1-6 | --- | 81 |
| דיאנה בריגן | מרשה תומאסון | 2-6 | 1 | 60 |
| ג'ון אלינגטון | דיאן קארול | --- | 1-6 | 25 |
| שרה אליס | הילרי ברטון | 2, 3, 4 | --- | 19 |
| ריס היוז | ג'יימס רבורן (אנ') | --- | 1, 2, 4 | 16 |
| אלכסנדרה האנטר | גלוריה ווטסיס | --- | 1, 2, 4 | 9 |
| לורן קרוז | נטלי מוראלס | --- | 1 | 9 |
| רבקה לואו | ברידג'ט רגן | --- | 5, 6 | 9 |
| קייט מוראו | אלכסנדרה דדריו | --- | 1, 2 | 6 |
| אלן פרקר | ג'ודית אייבי (אנ') | --- | 3, 4 | 5 |
| מת'יו קלר | רוס מק'קאל (אנ') | --- | 1, 2, 3, 6 | 9 |
| סם פלפס | טריט ויליאמס | --- | 4 | 6 |
| קרטיס הייגן | מארק שפרד | --- | 1, 5 | 5 |
| גרט פאולר | נואה אמריך | --- | 1, 2 | 4 |
| פיליפ קריימר | בו ברידג'ס | --- | 3 | 3 |
| מאיה | מיה מאסטרו | --- | 4 | 2 |
| כריסטי | מורן אטיאס | --- | 3 | 2 |
| דייוויד סיגל | וורן קול | --- | 5 | 2 |
| סנאטור טרנס פראט | טיטוס ווילבר (אנ') | --- | 4 | 2 |
כמו כן, מופיעים בסדרה כאורחים שחקנים מפורסמים רבים, כמו: קתרין שינדל, גרג הנרי, ג'קסון ראת'בון, מיה מאסטרו, טובין בל, דני מסטרסון, ג'ונתן טאקר, ריצ'רד שיף, לנה הידי, גראהם פיליפס, רג'י לי, אדם גולדברג, מירצ'ה מונרו, קלי מקרירי, שרה וינטר (אנ'), קרלו רוטה (אנ'), ג'יין אטקינסון (אנ') ועוד.
צוות שחקני הסדרה
חיים שמואל שמרלינג

ציור דמותו של שמרלינג על ידי הצייר אהרון אבני לפי תאורים של בני משפחתו ואישים בני דורו.
חיים שמואל שמרלינג (תקפ"ו, 1826 - כ' באדר א' תרנ"ד, פברואר 1894) היה ממייסדי הקהילה האשכנזית ביפו, ואחר כך ממייסדי ועד הקהילה היהודית המשותף של יפו "שבה חברו אשכנזים וספרדים גם יחד", במאה ה-19.
ילדותו וראשית דרכו

חיים שמואל שמרלינג נולד בחברון בשנת תקפ"ו (1826). אביו, משה ואמו חנה דבורה, עלו יחד עם הסב שמעון שמרלינג ואשתו שרה משקלוב בשליחות אדמו"ר חב"ד הרב דובער שניאורי להקמת הקהילה החב"דית בחברון (בשנת ה'תקפ"א) שהייתה ראשית היישוב של חב"ד בעיר. וייתכן שעלו כבר בשנת ה'תקע"ט - 1819.
בצעירותו למד תורה וחסידות. נשא לאשה את מלכה חאשע (חסיה), ובניהם הם: יצחק דב, יחיאל אביגדור, מנחם צבי (הירש) ושמעון אורי.
לאחר נישואיו החל לעסוק במסחר בין חברון לירושלים. בכך הוא צבר ניסיון וניצל את שליטתו בשפה הערבית לכינון קשרי מסחר עם ערביי הסביבה. ניסיונו זה סייע לו רבות לאחר המעבר ליפו (בשנת 1866), בקשריו הן עם סוחרים יהודים וערבים והן עם השלטונות.
בשנת 1876 הלכה לעולמה אשתו, מלכה חאשע. חיים שמואל נשא לאשה את סימקע בת אחיו הבכור, הרב יוסף יהודה לייב, וממנה נולדה לו בת, בשם מלכה חאשע.
ישנן דעות שונות באשר למועד הגעתו של שמרלינג ליפו. דעה אחת טוענת שהוא התיישב ביפו בשנת 1866, עם הקמת העסק לעמילות מכס. אך על פי יצחק שמר, נינו וחוקר תולדות המשפחה, הוא התיישב ביפו בין שנת 1859 לשנת 1862 ועסק בה בחלפנות ומסחר.
פעילות עסקית

בשנת 1866 הקים יחד עם בניו שירות חדש שלא היה קודם לכן בנמל יפו - עמילות המכס שמרלינג, לשם טיפול בפריקת סחורות ייבוא מהאניות, שחרורן משלטונות המכס, שילוח למזמינים ברחבי הארץ וכן הטענת סחורות ייצוא על האוניות בנמל.
פעילות זו דרשה ניהול מערכות יחסים עם שלטונות הנמל והשלטונות העות'מאניים בארץ, עם הפקידים, הסוחרים וראשי הספנים. בפעולות העסק בא לידי ביטוי ניסיונו במסחר ושליטתו בערבית, אותם רכש בשנות פעילותו בחברון וירושלים. העסק שירת סוחרים יהודים וערבים מרחבי האזור וכן ייצג חברות זרות.
כמו כן, הרחיב שמרלינג את עסקיו למסחר בטבק כשותף בחברה בשם "לאנדא ושמרלינג".
חברה זו יסדה מפעל לעיבוד טבק ביפו והעסיקה בו פועלים יהודים.
פעילות ציבורית

שנים אחדות אחרי התיישבותו ביפו צבר שמרלינג מעמד אישי וציבורי.
בכוח מעמדו עזר רבות לעולים שהגיעו באותה עת לארץ. פעמים רבות מנע את גירושם, שימש כבורר בסכסוכים כספיים עם בעלי הסירות, ועזר בהמשך דרכם לירושלים. בעיקר שמח לעזור לעולים להשתקע ביפו ובכך להגשים את חזונו להפוך את יפו לעיר יהודית.
בשנת תר"ן (1890) השתתף בייסוד קהילה אשכנזית עצמאית ביפו. הוא גם יזם הקמת בית כנסת וחברה קדישא אשכנזיים בעיר.
שנה לאחר מכן השתתף בייסוד קהילה משותפת לאשכנזים ולספרדים, בשם "ועד העיר ליהודי יפו", והיה מראשי עסקניה, ומאז השתתף בכל הפעולות שהביאו לבסוף לידי ליכוד הספרדים והאשכנזים בקהילה אחת.
בשנות השמונים של המאה ה-19 הואצה פעילותו הציבורית. אנשי חובבי ציון מרוסיה ורומניה התכנסו בביתו, וכמו כן "ועד חלוצי יסוד המעלה". שמרלינג השתתף בהקמת חברת החסד "עזרת ישראל", אשר הקימה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 את בית החולים בית החולים שער ציון.
כדי לממן את פעילות הצדקה הוועד הטיל מס על משלוחי אתרוגים לחו"ל ושמרלינג, תוך כדי עבודתו בנמל, השגיח שהמס ישולם.
חצר שמרלינג

שמרלינג היה מראשוני היהודים שבנו בית מחוץ לתוואי חומות העיר יפו, עוד לפני הקמתה של שכונת נווה צדק. ביתו היה בפועל חלק מראשית ההתיישבות היהודית הראשונה מחוץ ליפו.
בתי משפחת שמרלינג נקראו בפי המשפחה "חצר שמרלינג" (בהגייה אשכנזית יידישאית - "חוֹצֶר שמרלינג"). החצר נבנתה בשכונת מנשיה (גן צ'ארלס קלור של ימינו), קרוב לים, בין בתי הערבים, לימים השכונה היהודית, יפה נוף (יפו), בשטח שנרכש או נחכר מסגן הקונסול האוסטרי, יעקב פאסקאל.
החצר שכנה כמה מאות מטרים מדרום למסגד חסן בק. במזרח גבלה החצר בביתו של הספרדי אבו נעים ובין המשפחות שררו יחסי שכנות טובים. ביתו של אבו נעים גבל במזרחו בבית החולים שער ציון. ממערב ומצפון לחצר שמרלינג היה שטח חולי עד לים. מדרום לחצר שכן ביתו של בורסקאי (מעבד עורות) ערבי.
המבנה כלל חצר פנימית, וסביבה ביתנים בצורת האות ח'. במרכז החצר עמדה באר ממנה שאבו מים לכל צורכי החיים. הביתנים כללו דירות מגורים בנות שני חדרים אשר שימשו את בני המשפחה.
פטירתו וקבורתו

חיים שמואל שמרלינג נפטר בגיל שישים ותשע ביום כ' באדר א' תרנ"ד (1894).
על פי צוואתו, הוא נקבר בהר הזיתים בירושלים בחלקת שמרלינג. גופתו הועברה לקבורה בירושלים באמצעות מסילת הרכבת יפו–ירושלים.
לפי החלטת מועצת העיר תל אביב-יפו משנת 1950, נקבע שמו של חיים שמואל שמרלינג על רחוב בשכונת נווה צדק.
משפחתו

בנו הבכור, יצחק דב שמרלינג (1850-1914).
נינו, יצחק שמר (שמרלינג), נכדו של יצחק דב, היה מבכירי רואי החשבון בישראל והיו"ר השני של עמותת אקים בשנים 1965–1973. (1924-2009)
בנו יחיאל אביגדור שמרלינג היה מעסקני ומקימי היישוב היהודי ביפו. (1852-1920).
נכדו ישראל מלך שמרלינג, בנו של יחיאל אביגדור, היה מראשוני המתיישבים ב"עיר גנים" (רמת-גן), שימש יו"ר המועצה הראשונה של רמת גן, ואחר כך סגנו של אברהם קריניצי. (1892-1978)
בנו מנחם מנדל צבי הירש שמרלינג היה שו"ב.
נכדו הרב יוסף מנדל שמרלינג (בן מנחם מנדל צבי) היה אף הוא שוחט ובודק ראשי של העדה החסידית ביפו (1876–1956).
ייצוגיו בתרבות הישראלית

רחוב בשכונת נווה צדק בסמוך לחצר שהקים, נקרא על שמו.
הוקמה אנדרטה, ביוזמת נינו, יצחק שמר-שמרלינג, בשנת 2008.
בלוח האבן של האנדרטה נכתב:
לקריאה נוספת

יצחק שמר, השמרלינגים - חברון, יפו, תל אביב : שישה דורות בארץ-ישראל, תל אביב: הוצאת מלוא, תשס"ד, 2004.
יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), הערך: חיים שמרלינג, לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1983.
דוד תדהר, הערך: חיים שמרלינג, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, תל אביב: ספרית ראשונים, תש"ז, 1947.
דוד תדהר, חיים ש. שמרלינג, תל אביב, ספרית ראשונים, תש"ו, 1946.
זאב ענר, סיפורי משפחות - משפחת שמרלינג, הוצאת משרד הביטחון, 1990, עמודים 201–208
הערות שוליים

↑  העיתון "הבוקר" 4.4.1962 עמ' 2
↑  הערך: חיים שמרלינג, לקסיקון האישים של ארץ-ישראל 1948-1799
↑  היה מדייני חב"ד והוא חתום על שתים מהאגרות למונטיפיורי בקיץ תקצ"ט - בהוספת התואר "גבאי הכנסת"
↑  ראו: מעשה חתונם בדרך לארץ ישראל בספר תולדות משפחת הרב מלאדי, עמ' 60.
↑  בן רבי חיים שמרלינג משקלוב.
↑  ראו: כרם חבד עמ' 134.
↑  כך על פי יצחק שמר, השמרלינגים, עמ' 53-54.
1 2  דוד תדהר, חיים ש. שמרלינג, תל אביב: ספרית ראשונים, תש"ו
↑  גם בחברון היו אחותו טרנא נעכא ובעלה ר' לוי יצחק סלונים (בן מנוחה רחל סלונים) הראשונים שבנו את ביתם מחוץ לתחומי הרובע היהודי
↑  החצר הפכה לנקודת ציון כמו "חוף הים ליד בתי שמרלינג" - ראו עיתון "מוריה" 11.7.1911 עמוד 2
↑  מצבת חיים שמואל שמרלינג בהר הזיתים
↑  מצבת יצחק דוב בהר הזיתים
↑  יצחק שמר, מבכירי רואי החשבון בישראל, 1924-2009, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2009
↑  מצבת יחיאל אביגדור בהר הזיתים
↑  דוד תדהר (עורך), "ישראל-מלך שמרלינג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4048
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310822505171  VIAF: 97596582   WorldCat (עם VIAF): 97596582 
שלט רחוב על שמו
לוח האבן שנקבע במקום בו הייתה חצר שמרלינג
פאדל

Padel area en ISPO 2014
פאדל הוא משחק מחבט המושאל ממשחק הטניס. הפאדל מאפיין את דוברי השפה הספרדית, והוא נפוץ בעיקר באמריקה הלטינית ובספרד, אף שהוא התפשט גם לכל אירופה.
היסטוריה

הפאדל הומצא בשנת 1969 באקפולקו שבמקסיקו על ידי אנריקה קורסוארה פימנטל כאשר עשה שינויים במגרש טניס שהיה ממוקם בביתו באקפולקו. המשחק התפשט לראשונה לאורך חוף התיירים הדרומי במרבייה שבספרד, ומשם התפשט לארגנטינה בשנת 1977. המשחק הפך לפופולרי ומשחקים אותו לפחות 4.5 מיליון אנשים ברחבי העולם. המשחק התפשט בעיקר בקרב העשירים בדרום אמריקה (ארגנטינה, מקסיקו וברזיל בפרט) ובספרד וצרפת. בספרד המשחק שכיח בעיקר במועדוני הטניס והגולף הפרטיים, ובברזיל משחקים את הפאדל במדינות הדרומיות האמידות המאופיינות בסגנון אירופאי, הוכחה נוספת של משחק הפאדל כספורט המשויך לאליטה. טורניר בינלאומי ראשון של משחק הפאדל התקיים במקסיקו בשנת 1991 עם משתתפים מ-14 מדינות. ההתאחדות הבינלאומית של הפאדל ממוקמת בבואנוס איירס. ענף הפאדל צבר פופולריות בעקבות אימוץ הספורט על ידי כדורגלנים ידועים כדוגמת זלאטן איברהימוביץ' הבעלים של מועדון פאדל בשוודיה, וכן הכדורגלנים קרלס פויול וג'רארד פיקה בעלי מועדון פאדל בספרד.
על המשחק

את הפאדל משחקים במגרש חוץ הדומה למגרש פאדל טניס מבחינת גודלו וגובה הרשת. הדיקט בו משתמשים זהה לשל הפלאטפורם טניס (ר' להלן). ההבדל העיקרי הוא כדור הטניס בו משתמשים במשחק, בעוד שבמשחקי הפאדל האחרים בוחרים להשתמש בכדור גומי ספוגי רך, וההגשות הראשונה והשנייה, שחייבות להיעשות מתחת לגובה הכתפיים.
על המשחק > חוקי המשחק ומהלכו

חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה.
הבדלים בין פאדל, פאדל טניס ופלאטפורם טניס

לעיתים מבלבלים את משחקי הפאדל, פאדל טניס והפלאטפורם טניס אחד בשני, שכן הם שלושה משחקים שונים. הפאדל שונה מהשניים האחרים במספר דברים:
המשחק היחיד מבין השלושה שלא הומצא בצפון אמריקה.
המשחק היחיד בו למגרש יש קירות אחוריים וצדדיים (למגרש הפלאטפורם יש גדר תיל ומגרש הפאדל טניס לא מגודר כלל).
הפאדל בישראל

בישראל קיימים עשרות מתחמי מגרשים של פאדל שנפתחו החל משנת 2020, בניהם במרכז הספורט של אוניברסיטת תל אביב שנפתח בשנת 2020, במועדון כפר המכביה שנפתח בשנת 2022 כחלק מתחרויות למשחקי המכביה העשרים-ואחת. מתחם שלישי בהרצליה שנפתח בשנת 2021 על חוף הים במתחם מלון דן אכדיה, מרכז G בסביון, מגרשי הפאדל בפארק יצחק ולד, ובקאנטרי בכפר סבא, במתחם החוף הירוק בנתניה, על גג האומן 17 בירושלים ובפארק המשפחות בראשון לציון שניהם נפתחו בשנת 2024. בקאנטרי דקל בתל אביב-יפו, קאנטרי וספורטק רחובות כולם נפתחו בשנת 2024.
ראו גם

משחקי כדור
פיקלבול
הערות שוליים

↑   What is Padel? Presented by USPTA, סרטון בערוץ "RSPA", באתר יוטיוב (אורך: 00:59)
מחבט פאדל. כדור טניס במקום כדור ספוג כמו בשאר משחקי הפאדל
ניקיטה (סדרת טלוויזיה, 1997)

| --- | --- |
לוגו הסדרה
לוגו הסדרה
 מבוסס על:  ניקיטה 
 סוגה:  פעולה / מתח / ריגול
 יוצרים:  ג'ואל סארנואו 
 שחקנים:  פטה וילסון   רוי דופואה   דון פרנקס   אלברטה ווטסון   יוג'ין רוברט גלייזר   מת'יו פרגוסון   סינדי דולנק
 פסקול:  La Femme Nikita: Music from the Television Series 
 ארץ מקור:  קנדה 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  96 
 הפקה
 מפיק:  Jamie Paul Rock 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  שון קלרי 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קנדה; CTV‏  ארצות הברית; USA
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 3   AXN   HOT Zone
 תקופת שידור מקורית:  13 בינואר 1997 – 4 במרץ 2001
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ניקיטה (באנגלית: La Femme Nikita) היא סדרת טלוויזיה קנדית המבוססת על הסרט הצרפתי באותו שם, שביים לוק בסון. הסדרה נוצרה על ידי ג'ואל סארנואו, והופקה בשיתוף פעולה בין ג'יי פיירסטון מחברת Fireworks Entertainment, והאחים וורנר.
הסדרה שודרה לראשונה ב-13 בינואר 1997 בערוץ USA Network, ושודרה במשך ארבע ושליש עונות עד לסיומה.
בישראל, הסדרה שודרה במקור בערוץ 3, והשידורים החוזרים במספר ערוצים נוספים. בספטמבר 2010 הוציאה הרשת האמריקאית CW גרסה חדשה לסדרה הוותיקה.
מסגרת

הסדרה עוסקת באישה צעירה בשם ניקיטה, אשר חיה ברחוב, ובשל צירוף מקרים, מואשמת ברצח שוטר שלא ביצעה ונשפטת למאסר עולם. מיד לאחר מאסרה, היא מסוממת ומוצאת את עצמה מוחזקת על ידי ארגון סודי, הקורא לעצמו "מדור 1", אשר זייף את מותה, ומאלץ אותה לעבוד כמתנקשת בשורותיו, או להיות מוצאת להורג. (מבוטלת, בז'רגון המכובס של המדור)
בלית ברירה, ניקיטה מתחילה באימוניה, ולאחר שנתיים מתחילה את עבודתה כסוכנת מהמניין, ונשלחת למשימות שונות בשירות המדור. המדור מצהיר על עצמו כארגון לוחמה בטרור, אך משתמש בשיטות מפוקפקות מוסרית וחוקית כאחד, ומשתמש באופן שגרתי בעינויים, סחיטה ורצח של פושעים וחפים מפשע כאחד ככלים להשיג את מטרותיו. ניקיטה, גם לאחר שנים של עבודה במדור, אינה מקבלת את פעולותיו הבלתי מוסריות של המדור, והסדרה כוללת התנגשויות רבות בין תפיסתה המוסרית של ניקיטה ובין פעולת המדור.
לצד נושא הסדרה העיקרי, קיימים ניסיונותיה של ניקיטה להימלט מהמדור, המעסיקה בכפייה, וקשר רומנטי המתפתח בינה לבין הסוכן שהכשיר אותה, מייקל, קשר אשר לא מתקבל בחיוב על ידי המדור.
למרבית פרקי הסדרה קיימת קשת עלילתית יחידה, אשר פותחת בתחילתם ונגמרת בסיומם, אך קיימות גם קשתות עלילה איטיות יותר, הנמשכות על גבי מספר פרקים ועונות.
סיפור העלילה של הסרט, עליו מבוססת הסדרה, נבדל בכמה פרטים. העיקרי שבהם, הוא שבסרט היא אכן אשמה ברצח אותו ביצעה ואשר הביא אותה לעבוד במדור.
שחקנים ראשיים

פטה וילסון - ניקיטה, הדמות הראשית
רוי דופואה - מייקל סמואל, המפעיל של ניקיטה
יוג'ין רוברט גלייזר - פול "מבצעים" וולף, מפקד מדור 1
אלברטה ווטסון - מדליין, סגניתו של מבצעים
מת'יו פרגוסון - סימור בירקוף, אחראי בקרה ומחשוב
דון פרנקס - וולטר, אחראי אמל"ח
סינדי דולנק - קווין