stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רינה שפירא

| --- | --- |

 לידה:  ינואר 1932 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  25 בינואר 2025 (בגיל 93) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, חינוך 
 מקום לימודים:  בית החינוך ע"ש א"ד גורדון  האוניברסיטה העברית בירושלים  תיכון חדש  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו (2015)  פרס ישראל (1995) 
 
רנה ואורי שפירא, 1950
רח' לוי יצחק 9, בית משפחת נצר-שפירא
רינה שפירא (28 בינואר 1932 – 26 בינואר 2025) הייתה פרופסור בחוג לסוציולוגיה ובבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב וכלת פרס ישראל לחקר החינוך לשנת 1995.
חיים אישיים

פרופ' שפירא נישאה ב-1951 לאורי שפירא מכפר מלל. 
לאחר נישואיהם, עברו להתגורר בקומה נוספת שהוסיפו לבית הוריה בתל אביב.
אורי היה כלכלן שעבד עם לוי אשכול ופנחס ספיר ושימש כנציג רשות ההשקעות בארצות הברית, עבר לשוק הפרטי ובסוף שנות ה-80 חזר לעבודה ציבורית ושימש יועצו של יצחק נבון, עת כיהן כשר החינוך. לרינה ואורי שפירא שלושה ילדים. אורי שפירא נפטר ב-2002.
מספריה

מורה רנה אמרה שאנחנו יכולים, הוצאת כרמל, ירושלים, 2011
לוי יצחק 9, תל אביב, הוצאת כרמל, ירושלים, 2018
הערות שוליים

↑  פרופ' רינה שפירא, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  מינויים באוניברסיטת ת"א, דבר, 20 במרץ 1966
↑  יקירות העיר תל-אביב-יפו 2015 תשע"ה
↑  פרסום נישואין, הצופה, 16 בנובמבר 1951
| מנהלי רשות השידור |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | חיים יחיל • ולטר איתן • ראובן ירון • מיכה ינון • אהרן הראל • מיכה ינון • רינה שפירא • גיל סמסונוב • נחמן שי • אברהם נתן •  גבריאלה שלו • משה גביש • אמיר גילת |  |
| מנהלים כלליים | חנוך גבתון • שמואל אלמוג • יצחק לבני • יוסף לפיד • אורי פורת • אריה מקל • מוטי קירשנבאום • אורי פורת • רן גלינקא • יוסף בראל • יאיר אלוני • מרדכי שקלאר • יוני בן-מנחם • יונה ויזנטל • ברי בר-ציון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268050805171  GND: 1089764219  ISNI: 0000 0000 6644 5425  LCCN: nr91044724  NTA: 069666040  SUDOC: 030744326  VIAF: 12357118   WorldCat (עם VIAF): 12357118
גידי זר

גידי זר
גדעון (גידי) זר (נולד ב-18 במרץ 1951) הוא שחקן, זמר ובדרן שהופיע בשנות ה-70 וה-80.
ביוגרפיה

נולד בירושלים למרדכי זר, חבר הכנסת מטעם המערך וצאצא למשפחת אנוסים מפרס (אנוסי משהד).
למד בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר.
בצה"ל שירת בלהקת פיקוד הצפון בשנים 1979-1968 ובצוותי הווי פיקוד צפון בשנים 1970–1971.
בין 1967-1968 היה חבר בלהקת "המיג הצורח" יחד עם יוסי ברק ומולי הירשברג (שהיה בצוות הווי פיקוד הדרכה). שם הלהקה על שם ראשי התיבות של חברי ההרכב: מולי, יוסי וגידי (מי"ג). הלהקה ביצעה פזמונים ומערכונים מקוריים שכתב עבורם אבי ששון.
ב-1971, בזמן שביקר את אביו, נכווה זר מבקבוק תבערה שהושלך על ידי מפגינים של הפנתרים השחורים ליד הכנסת.
בסוף שנות ה-70 חזר בתשובה.
כתב מספר חיבורים תורניים: פרושים וחידושים על ספר שערי אורה, הספר "אישה ואיש" על זוגיות, ופירושים וחידושים על פרשות השבוע.
זר עסק בחינוך כרכז התרבות בנוער העובד, היה סגן מנהל המכון לציונות ויהדות בבר גיורא, סגן מנהל מרכז הקליטה במבשרת ירושלים, ומנהל אגף אולפני ההמשך בסוכנות היהודית.
ביוגרפיה > קריירת משחק

בצעירותו למד משחק בתיאטרון בימתינו.
בצוותי הווי פיקוד צפון הפיק שתי תוכניות. התוכנית הראשונה נקראה "פלאים בצפון" שהופקה ב-1971. בשירי התוכנית היו "פלאים בצפון", "עמנואלה", "אולי ננסה", "צהוב של לימונים", "בלדה לבת האסטרונאות", "סבא צפון" ועוד. השירים יצאו בצד אחד בתקליט משותף עם צוות הווי גולני. הצוות מנה שבעה זמרים, בהם אלי מנטבר. המנהל המוזיקלי של הצוות היה אלדד שרים. הצוות פורק באותה שנה.
קריירת הבמה שלו, לאחר שחרורו מהצבא, החלה בשנת 1972 כאשר הופיע כבדרן וכסטדנאפיסט מהראשונים בארץ ב"אני אוהב לחמניות" עם אבי ששון. השתתף בהצגה המוזיקלית "אל תקרא לי שחור" בה החליף את אחיו דודו זר. ההצגה עסקה באפליית השחורים בארצות הברית.
לאורך השנים זר עזר בהפקה קלטות הילדים לילה בגומחה 1999 (גילם בסרט זה מוכר במכולת) ואיך עושים לחם (2005).
בשנת 2008 הופיע בהצגות הילדים: "מוכרחים להיות שמח" ובמופע יחיד ערב שירי קרליבך וסיפורים חסידיים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי למרים (נכדתו של חכם מנחם מנשה) ולהם שני ילדים.
הפניקס פיננסים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  פנקס
 משרד ראשי:  דרך השלום 53, גבעתיים, ישראל ישראל
 מוצרים עיקריים:  ביטוח, בתי השקעות
 שווי שוק:  15.2 מיליארד ש"ח (30 בינואר 2025)
 הכנסות:  23.5 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  885 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  10.9 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  119 מיליארד ש"ח (2020)
 יו"ר:  בנימין גבאי
 מנכ"ל:  אייל בן סימון
  
 www.fnx.co.il
 
הפניקס פיננסים בע"מ (עד אוגוסט 2024: הפניקס אחזקות בע"מ) היא חברת החזקות ישראלית.  החברה נוסדה בשנת 1949, ובשנת 1978 הפכה לחברה ציבורית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תחומי פעילות

אחזקות עיקריות של החברה:
בעלות מלאה בחברת הביטוח "הפניקס חברה לביטוח בע"מ".
בעלות מלאה בחברת "הפניקס השקעות ופיננסים בע"מ", שבשליטתה:
חברת הפניקס בית השקעות בע"מ (בעבר אקסלנס השקעות, וקודם לכן אקסלנס נשואה), שהיא בית השקעות (78.43%).
מהדרין בע"מ (41.42%) - חברה בעלת החזקות בתחום החקלאות, ובמיוחד בתחום פירות ההדר
בעלות מלאה בחברת האשראי החוץ בנקאי גמא ניהול וסליקה בע"מ  - חברת שירותים פיננסיים בתחום כרטיסי האשראי.
בעלות חלקית בחברת "עד 120 מרכזי מגורים לאוכלוסייה המבוגרת בע"מ".
באמצעות הפניקס סוכנויות ביטוח 1989 בע"מ, מחזיקה הקבוצה בסוכנויות ביטוח, בשיעורי החזקה שונים.
הפניקס פנסיה וגמל בע"מ (100%)
הפניקס חח"י קופה מרכזית לקצבה בע"מ (100%)
החל מאפריל 2022 מחזיקה 26% מפרטנר תקשורת.
בעלי עניין

החברה נמצאה בשליטתה של קבוצת דלק בע"מ, שהחזיקה כ-55% מהבעלות בחברה. ביוני 2015 פורסם כי נחתמה עסקה למכירת הפניקס אחזקות מידיה של קבוצת דלק לתאגיד fosun הסיני תמורת 1.8 מיליארד שקלים. בפברואר 2016 בוטלה העסקה, עקב התנגדות המפקחת על הביטוח במשרד האוצר. לאחר מספר ניסיונות רכישה נוספים בחודש נובמבר 2019 הושלמה מכירת גרעין השליטה בהפניקס אחזקות מקבוצת דלק ל-Belenus Lux S.a.r.l, המוחזקת על ידי קרן השקעות פרטיות סנטרברידג' וגלאטין קפיטל. באפריל 2024 קיבלה Belenus אישור לרדת מהחזקה של 31% להחזקה של 10% בלבד, ועד יולי 2024 ירדה החזקתה ל-10%, והחברה הפכה לחברה ללא גרעין שליטה.
יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא בנימין גבאי ומנכ"ל החברה הוא אייל בן סימון.
הערות שוליים

1 2 3  הפניקס אחזקות בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  הפניקס אחזקות בע"מ, באתר "מאיה", 20 באוגוסט 2024
↑  אתר מהדרין
↑  אתר גמא
↑  רון שטיין ואורי חודי, ‏נחתמה עסקת מכירת הפניקס לפוסון בכ-1.8 מיליארד שקל, באתר גלובס, 21 ביוני 2015
↑   מיכאל רוכוורגר, עסקת הענק שטורפדה: סלינגר אמרה לא - ומכירת הפניקס לסינים בוטלה, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2016
↑  ארז ליבנה, קבוצת דלק: עסקת הפניקס הושלמה בסכום של 1.57 מיליארד שקל, באתר ביזפורטל, 4 בנובמבר 2019
↑  דניאל דותן, הפניקס בדרך להפוך לחברה ללא גרעין שליטה: מניות בעלי החברה צפויות להימכר בבורסה, באתר Funder פאנדר, ‏22 באפריל 2024
↑  ניצן כהן, סנטרברידג' ירדה להחזקה של 10% בפניקס; ג'ארד קושנר: נהפוך את החברה לבינלאומית, באתר אייס, 16 ביולי 2024
ה'תרי"ט

ה'תרי"ט (5,619) ובקיצור תרי"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1858, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 בספטמבר 1859.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 13 שעות ו-209 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השג. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,790 לחורבן הבית, ושנת 2,170 לשטרות.
אירועים

ט' בניסן – עלילת הדם בגאלאץ: בגאלאץ מופצת עלילת דם ומתפרצות פרעות כנגד יהודי העיר.
כ"ד באייר – שרפה פרצה ביונגבונצלאו (בומסלא) שבבוהמיה. לזכר המאורע כתב מרא דאתרא של הקהילה היהודית המקומית, רבי יצחק אלבוגן (אנ'), סליחות.
נולדו

ל' בכסלו - רבי יוסף ענגיל, רב, ראש ישיבה ומחבר ספרים רבים, מייסד שיטה בלימוד התלמוד (נפטר ה'תר"פ)
כ"ו באדר א' - שלום עליכם, סופר יהודי, מחשובי הסופרים היידישאים (נפטר ה'תרע"ו)
ב' באלול - הרב יעקב מזא"ה, רב, סופר רבה של העיר מוסקבה ומנהיג ציוני חשוב (נפטר ה'תרפ״ה)
רבי אפרים דוב הכהן לאפ, אב"ד וורז'בלובה שבליטא ומחבר ספר גיליון אפרים וזבחי אפרים (נפטר ט״ז בחשון ה'תרפ״ו)
נפטרו

כ"ב בשבט - רבי מנחם מנדל מקוצק, מייסד חסידות קוצק
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
הערות שוליים

↑  סליחות לזיכרון האש, פראג תר"כ, באתר הספרייה הלאומית.
היסטוריה של עם ישראל
ארנסט ארתור גרדנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1862 Clapton, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בנובמבר 1939 (בגיל 77) מיידנהד, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' גונוויל וקאיוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון (1924–1926) 
 הערות:  אח של פרסי גרדנר
 תרומות עיקריות
 חקר יוון העתיקה
 
ארנסט ארתור גרדנר (1862 – 1939) היה ארכאולוג אנגלי.
גרדנר למד בבית ספר בלונדון ובקאיוס קולג', קיימברידג' (עמית, 1885).
הוא השתתף בחפירות במגלופוליס (יוון) ופאפוס בקפריסין.
בשנים 1887- 1895 היה מנהל של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה באתונה, ולאחר מכן שימש כפרופסור לארכאולוגיה ביוניברסיטי קולג' לונדון. אחיו, פרסי גרדנר, היה גם הוא ארכאולוג.
מספריו

הקדמה לאפיגרפיה יוונית (1887)
אתונה העתיקה (1902)
ספר שימוש על פיסול יווני (1905)
ששת הפסלים היוונים (1910)
רן שפיגלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 53 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב, יוניברסיטי קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  פרס מיכאל ברונו (2013)  עמית החברה האקונומטרית (2014) 
 
רן (רני) שפיגלר (נולד ב-1972) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב וביוניברסיטי קולג' לונדון. מחקריו עוסקים בתאוריות מיקרו כלכליות, כמו גם בתורת המשחקים, ובפרט במקרים של רציונליות מוגבלת.
אודות

שפיגלר סיים את כל תאריו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב. את התואר הראשון בכלכלה וחשבונאות סיים בהצטיינות בשנת 1992, את התואר השני בכלכלה סיים ב-1994 בהצטיינות יתירה, וב-1999 הוסמך לתואר ד"ר בכלכלה. בשנת 2001 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין. בשנת 2006 הצטרף לסגל הקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 2003 שימש כמרצה אורח למשך סמסטר אחד בבית הספר לכלכלה של לונדון היוקרתי.
נוהג לפרסם מעת לעת טורים בענייני כלכלה וחברה בעיתונות הכללית. כמו כן, הוא מוזיקאי חובב המנגן בפסנתר ואף עוסק בהלחנה.
פרסים והוקרה

לאורך השנים זכה במספר פרסים והוקרות. בשנת 2013 זכה בפרס מיכאל ברונו המוענק על ידי קרן יד הנדיב לחוקרים צעירים (עד גיל 50) מבטיחים. בשנת 2014 מונה כחבר בחברה האקונומטרית. משמש כעורך בכתב העת Theoretical Economics.
ספוריוס קסיוס

ספוריוס קסיוס ווקלינוס (לטינית: Spurius Cassius Vecellinus) היה קונסול רומי. כקונסול הוביל את הצבא הרומי לניצחונות על השבטים מסביב לעיר רומא וכרת עמם בריתות. כיהן כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור טיטוס לארגיוס. הגה את הרפורמה האגררית הראשונה ברפובליקה הרומית, דבר שהוביל להוצאתו להורג באשמת קשירת קשר למלוכה.
ביוגרפיה > מוצאו

יש הסוברים כי מוצאו היה פטריקי משום שרק בשנת 366 לפנה"ס מתועד כי נבחר קונסול פלבאי לראשונה. אך בשל שם משפחתו הפלבאי יש הסוברים כי היה פלבאי.
ביוגרפיה > חייו

בשנת 502לפנה"ס כיהן לראשונה כקונסול ונחל ניצחון צבאי.
בשנת 501או בשנת 498 לפנה"ס כיהן כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור, טיטוס לארגיוס.
בשנת 493 לפנה"ס כיהן בפעם השנייה כקונסול וחתם על ברית עם הלאטינים.
בשנת 486 לפנה"ס כיהן בפעם השלישית כקונסול. במהלך כהונתו קידם, לראשונה בתולדות הרפובליקה הרומית, רפורמה אגררית.
בשל קידום הרפורמה האגררית הוא נשפט והוצא להורג באשמת קשירת קשר למלוכה בשנת 485 לפנה"ס.
ביוגרפיה > מותו

המסורות הנוגעות לרפורמה ולכישלונה וכן להוצאתו להרוג של קסיוס מרובות גרסאות ואנכרוניזם – ישנם חוקרים הסבורים כי הסיפור עוצב מחדש בעקבות אירועים ברפובליקה המאוחרת. בפרט לגבי תיאורו של דיונסיוס, לגביו ישנם חוקרים הסבורים כי כולו מבוסס על סיפורם של האחים גרקכוס. למרות זאת יש הסוברים כי אין להניח שהסיפור בדוי הן ליוויוס ודיונסיוס מציינים כי הרפורמה האגררית שהציע עוררה התנגדות רבה. המתנגדים לרפורמה פעלו ממספר מניעים: שנאת ההרניקים – שגם להם קסיוס תכנן להעניק אדמות ודאגה לרכושם. אולם מעל לכל, וכך האשימו אותו בפומבי, חשדו שבעזרת הרפורמה קסיוס חותר למלוכהכאשר ורגיניוס, שהיה הקונסול הנוסף ששירת עם קסיוס הציע רפורמה חלופית וטען כי קסיוס חותר למלוכה – קסיוס החל לאבד את תמיכתו. כדי לנסות ולזכות בתמיכת העם בחזרה הציע קסיוס לחלק רווחים ממכירת התבואה לעם. הצעה זו רק חיזקה בלב העם את החשד כי קסיוס שואף למלוכה. שנה לאחר שסיים את כהונתו כקונסול הוא נשפט והוצא להורג. ליוויוס מוסר גרסה שאומרת כי היה זה אביו שהרגו. הוא שפטו בביתו ואז הוציאו להורג. לאחר מכן הקדיש את כל נכסיו לאלה קרס ויצר פסל של האלה שעליה נחרט "ניתן מנכסיו של קסיוס". הפסל שנבנה הוא כנראה הפסל הראשון של אלוהות מברונזה ברומא. מסורת נוספת שליוויוס מביא היא שקסיוס נאשם בבגידה על ידי הקוואיסטור והוא הורשע במשפט העם. לאחר מכן ביתו הוחרב בטקס פומבי.
פועלו > מדיניות חוץ

במהלך כהונתו הראשונה כקונסול, קסיוס נלחם וניצח שבטים מסביב לרומא. לפי ליוויוס הוא נלחם מול שבט האברונקים. ניצחונו לא היה מזהיר מבחינה צבאית, אך שנאת הרומאים לאברונקים זיכתה את קסיוס במצעד ניצחון. לעומת זאת דיונסיוס מספר כי בכהונתו הראשונה ניצח את שבט הסאבינים ובכהונתו השלישית ניצח את הוולסקים וההרניקים. דיונסיוס ועוד מספר מקורות מציינים כי קסיוס זכה לשני מצעדי ניצחון. כמו כן שירת כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור טיטוס לארגיוס בין כהונתו הראשונה לשנייה. דיונסיוס מספר כי לאחר הניצחון על שבט הלאטינים בקרב אגם רגיליוס, שלשיטתו נערך בשנת 496 לפנה"ס, קסיוס דרש בפני הסנאט להציב תנאים קשים ללאטינים בהסכם הכניעה. תיאור זה תמוה במיוחד לאור ההסכם שיחתום במהלך כהונתו השנייה עם הלאטינים. בכהונתו השנייה כקונסול כרת ברית עם הלאטינים. ברית זאת נקראה פודוס קאסיאנום על שמו, והיא מפורטת אצל דיונסיוס אך תוכנה שנוי במחלוקת. קיקרו מעיד כי בימיו ההסכם הוצג בפורום – זאת בשונה מהסכמים אחרים. בכהונתו השלישית חתם על ההסכם עם שבט ההרניקים.
פועלו > מדיניות פנים

יש המיחסים לקסיוס את יסוד הטריבונוס פלביס בכהונתו השנייה. דיונסיוס מציין כי במהלך כהונתו השנייה הוא מימש התחייבות של הדיקטטור אבלוס פוסטומיוס ובנה מקדשים לאלות קרס, ליבר וליברה. לאחר שחתם על הסכם עם ההרניקים בכהונתו השלישית, הציע רפורמה אגררית – לראשונה בתולדות הרפובליקה הרומית. במסגרת הרפורמה הציע קסיוס להעניק אדמות לפלבאים ואף לבעלי בריתה של רומא. חוקרים מסוימים מציעים כי המניע לרפורמה היה רעב ששרר ברומא באותו זמן.
דמותו לאורך הדורות

יש חוקרים הסוברים כי במסורת של הכותבים הרומים האנלים דמותו של קסיוס היא אחת משלוש דמויות המייצגות את הדמגוג שמנצל את העם כדי לנסות להגיע למלוכה וכי קסיוס הוא מעין ארכיטיפ לכל הבאים אחריו. אפשר לראות תופעה זאת אצל ליוויוס המתאר שלאחר שספוריוס מאליוס נרצח טען הדיקטטור, קינקינטוס, כי הוא שאף לעריצות והביא מספר דוגמאות לאנשים כאלו מהעבר וביניהם קסיוס.
לאחר התקופה הרומית דמותו של קסיוס מוזכרת אצל מאקיאוולי. טענתו של מאקיאוולי היא כי קסיוס לא יכול היה להגיע למלוכה, והוא מניח שזו הייתה שאיפתו, בשל המעמד המוסרי החזק של העם. בקרב ההיסטוריונים המודרניים, יש הסוברים כי קסיוס פעל מתוך רצון להיטיב עם העם ולשנות את המצב הפוליטי.
ליאור קררה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1997 (בן 27) רעננה, ישראל
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  8
 קבוצות כשחקן
 2015–2018   2018–2019   2019–2023  2023-:  מכבי עירוני רעננה   הפועל גליל עליון   עירוני נס ציונה   הפועל גליל עליון
 הישגים כשחקן
 גביע היורופקאפ (2021)
 
ליאור קררה (נולד ב-14 באוגוסט 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל גליל עליון.
קריירה

קררה התחיל את דרכו במחלקת הילדים של מכבי עירוני רעננה, עיר מגוריו, בה שיחק כל השנים עד לקבוצת הנוער. הוא היה שותף לאליפויות של רעננה בליגת העל לנוער בשנים 2013 ו-2014. בשנת 2015 קררה נבחר לחמישיית העונה בליגת העל לנוער. בנוסף זכה עם תיכון מור מטרו-ווסט רעננה באליפות ליגת העל לתיכונים ולאחר מכן גם במדליית ארד במסגרת אליפות העולם לתיכונים כשהוא קולע 22 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר. באותה עונה החל לשחק בקבוצה הבוגרת של רעננה אשר שיחקה בליגה הלאומית. במשחק האחרון של העונה, נגד א.ס. רמת השרון, קרע קררה את הרצועה הצולבת ואת גיד הפיקה בברך מה שגרם לו להחמיץ את כל עונת 2016/2017. עונה לאחר מכן חזר וסיים עם 9.6 נקודות ו-3.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2018/2019 חתם קררה בהפועל גליל עליון שם שותף ב-37 משחקים והעמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים בכמעט 34 דקות למשחק. קררה הצליח להגיע עם הקבוצה עד לגמר הפלייאוף שם הפסידו 1–3 למכבי חיפה כשבניצחון היחיד שלהם, במשחק 2, קלע קררה שיא קריירה של 26 נקודות ו-5 שלשות.
לאחר העונה הטובה בגליל עליון, קיבל קררה הזדמנות ראשונה בליגת העל כשב-3 ביולי 2019 חתם לשנתיים בעירוני נס ציונה. בעונתו הראשונה שותף ב-15 משחקים והעמיד ממוצעים של 6 נקודות ו-3.1 ריבאונדים ב-18.5 דקות. קררה הצליח להגיע עם הקבוצה עד לרבע גמר הפלייאוף שם הפסידו 0–2 להפועל ירושלים.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את סטאל אוסטרוב ויילקופולסקי מפולין 74:82..
בתחילת עונת 2022/23, לאחר עזיבתו של טל דן, מונה ליאור קררה לקפטן המועדון.
לאחר משחק אחד בפתיחת הליגה וכמה משחקי אימון נפצע קררה בברך ולא שב לשחק עד תום העונה עקב הפציעה.
בעונת 2023/2024 חתם קררה בהפועל גליל עליון וחזר לקבוצה לקדנציה נוספת.
קריירה > קריירה בינלאומית

קררה זומן לנבחרת הנוער במסגרת אליפות אירופה עד גיל 18 של דרג ב'. קררה העמיד ממוצעים של 5.6 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק מה שעזר לנבחרת להגיע עד לשלב הגמר שם הפסידו לשוודיה וזכו במדליית הכסף דבר שהספיק לנבחרת כדי לעלות לדרג א'.
את כל שנותיו בנבחרת העתודה הפסיד קררה בעקבות פציעה.
בשנת 2019, זומן קררה לסגל האולימפי של נבחרת ישראל במסגרת האוניברסיאדה, שם תחת עודד קטש הצליחה הנבחרת להגיע למקום הרביעי.
הערות שוליים

↑  עולה כיתה: ליאור קררה חתם בנס ציונה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏3 ביולי 2019
↑  משה ברדה, ‏היסטוריה: עירוני נס ציונה זכתה ביורופקאפ, באתר ONE‏, 25 באפריל 2021
אלברו רודריגס

אלברו דניאל רודריגס מוניוס (בספרדית: Álvaro Daniel Rodríguez Muñoz; נולד ב-14 ביולי 2004 בפלמוס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת חטאפה מהלה ליגה בהשאלה מריאל מדריד.
קריירת מועדונים

רודריגס גדל במחלקות הנוער של גלובל פלמוס, ז'ירונס-סבט, ז'ירונה וריאל מדריד. בשנת 2021 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד. ב-3 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את אדן אזאר בניצחון 0–1 על קסרניו במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-19 בפברואר 2023, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה, בניצחון 2-0 על אוססונה שבו השיג את בישול הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה, ועוד בישול אשר נפסל בנבדל.
ב-25 בפברואר 2023, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה בתיקו 1-1 מול אתלטיקו מדריד בליגה הספרדית.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2023.
יחסי ישראל–תימן

| יחסי ישראל–תימן |
| --- | --- |
ישראל: תימן


ישראל: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 527,968
אוכלוסייה
10,023,983: 41,280,372
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 523
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

לישראל ולתימן אין קשרים דיפלומטיים רשמיים. תימן אינה מכירה בישראל ואנשים בעלי דרכון ישראלי, או דרכון אחר עם חותמת ישראלית מנועים באופן עקרוני מלהיכנס למדינה. על פי החוק הישראלי תימן נחשבת למדינת אויב של ישראל.
היסטוריה קדומה

יש המזהים את אופיר המקראית, אשר המקרא מתאר כארץ הזהב אליה שלחו מספר מלכי יהודה אוניות להביא זהב ומוצרי מותרות אחרים עם תימן.
המקרא מספר גם על מלכת שבא שבאה לירושלים בימי שלמה.
קיימים ממצאים ארכאולוגיים המעידים על קשרי מסחר בין ממלכת שבא שבתימן וארץ ישראל בסביבת 600 לפני הספירה.
בשנת 25 לפני הספירה צירף הורדוס גדוד בן 500 חיילים לצבאו של אליוס גאלוס, שר צבאו של אוגוסטוס קיסר, שיצא לתימן בכדי להשתלט על דרך הבשמים. צבא זה הצליח בתחילה לכבוש את רמת מַארִבּ שבלב תימן ואף להחריב את נגׁראן, אך לבסוף הובס וגורש.
יוסף ד'ו נואס, המלך היהודי של חמיר, יצר קשר עם יהודי ארץ ישראל ומר זוטרא, וייתכן שנוצרה ברית מדינית בין השניים.
קייזר סוזה

| --- | --- |

 יוצרים:  כריסטופר מק'קוורי
 גילום הדמות:  קווין ספייסי, שחקנים נוספים בסצנות שונות
 מידע
 כינויים:  קייזר
 שמות נוספים:  רוג'ר "ורבל" קינט
 מקצוע:  מאפיונר, סוחר סמים, סוחר נשק וחומרים אסורים
קייזר סוזה (באנגלית: Keyser Söze) הוא דמות בדיונית, מגיבורי הסרט "החשוד המיידי", בבימויו של בראיין סינגר, משנת 1995. סוזה מתואר כארכי-פושע, שאכזריותו והשפעתו עשו להן שם אגדי, ולמעשה הפכו אותו למיתוס הן בקרב אנשי חוק והן בקרב פושעים אחרים.
בשנת 2003 דירג מכון הסרטים האמריקאי את 100 הגיבורים ו-100 הנבלים המובילים בתולדות הקולנוע. קייזר סוזה הגיע למקום ה-48 ברשימת הנבלים.
"ביוגרפיה" מוקדמת

גם בהקשר של הסרט עצמו, הביוגרפיה של קייזר סוזה היא בדיונית. היא מסופרת מפיו של רוג'ר "ורבל" קינט (מגולם בידי קווין ספייסי), אולם בסוף הסרט מתברר כי קינט בדה את כל סיפוריו מליבו.
על פי סיפורו הבדוי של קינט, סוזה "אמור להיות טורקי, ויש האומרים שאביו גרמני". הוא החל את דרכו בעולם הפשע כסוחר סמים קטן. המיתוס, אליו הפך להיות, נולד ביום בו יריביו, חבורה של מבריחים הונגרים ששמו להם למטרה להשתלט על "עסקיו", פורצים לביתו, אונסים את אשתו, ומחזיקים את ילדיו כבני ערובה. כשסוזה שב לביתו, הם רוצחים את אחד מילדיו כדי להראות לו את נחישותם, ומאיימים להרוג את שארית משפחתו אם לא יציית לדרישותיהם. סוזה מחליט שלא להיכנע, הורג בעצמו את בני משפחתו כדי שלא יחיו עם זיכרון החוויה שעברו, והורג את כל חברי החבורה ההונגרית פרט לאחד, אותו הוא משחרר כדי שיספר לשאר החברים בארגונו את שאירע.
לאחר מכן יוצא סוזה למסע נקמה באנשי החבורה ההונגרית. הוא רוצח אותם, את בני משפחותיהם, את ידידיהם, ואפילו אנשים שחייבים להם כסף; הוא גם שורף את בתיהם ומשמיד את בתי העסק שלהם. לאחר מכן הוא יורד למחתרת - מכאן ואילך הוא אינו עושה עסקים בעצמו, וכמו הופך בלתי נראה אפילו עבור האנשים העובדים עבורו, שבמרבית המקרים אף אינם מודעים עבור מי הם עובדים.
שמו של סוזה הולך לפניו, ואכזריותו הופכת לשם דבר. אויביו, כמו גם אנשים שלו הנוטשים את נאמנותם אליו, נרצחים באלימות קשה; הוא רוצח באופן אישי אנשים שראו אותו ומסוגלים לזהותו, כשסימן היכר שלו הוא רציחתם באמצעות שתי יריות אקדח בראשם. עסקיו, הכוללים עסקי סמים כמו גם מסחר בנשק ובחומרים אסורים, פורחים. כך גם מעמדו וסיפורו, ההופך למיתוס (כדבריו של קינט - "סיפור אימה שפושעים מספרים לילדיהם בלילה"), ולמעשה ישנם גם אנשי חוק וגם פושעים המטילים ספק בעצם קיומו של סוזה.
תגליות אודות סוזה בסרט

סיפורו של סוזה, כמו חלק נכבד מעלילת הסרט כולה, מסופר בידי רוג'ר "ורבל" קינט, אמן רמאויות נכה באחת מידיו ואחת מרגליו, שקיבל חסינות משפטית, לחוקר המכס דייוויד קויאן (צ'אז פלמינטרי). קינט, על פי הסיפור, היה חלק מחבורת פושעים ידועים לשמצה החשודה בהשמדת ספינה בנמל סן פדרו שבקליפורניה, על כמעט כל נוסעיה.
במהלך החקירה מגלה קויאן את מעורבותו של סוזה בפרשה, ודורש תשובות מקינט. קינט מספר כיצד הוא וחבריו נסחטו בידי סוזה, דרך עורך דינו קובאיאשי (פיט פוסלתווייט), ונאלצו לבצע את פעולת השמדת הספינה, שהייתה שייכת ליריביו של סוזה - פושעים ארגנטינאים. מהפעולה יצאו בחיים רק קינט ונוסע אחד בספינה, הונגרי שזיהה על סיפונה את סוזה; בסיפור מתברר שהפעולה כולה נעשתה כדי שסוזה, כדרכו, יוכל לרצוח אישית נוסע בספינה שראה אותו ואיים לזהותו עבור יריביו.
בעוד קויאן משוכנע שסוזה היה למעשה שותף אחר בחבורתו של קינט - דין קיטון, שוטר לשעבר שהפך לפושע אכזרי, שהיה הסיבה בגללה קויאן היה מעורב בחקירה מלכתחילה - הרי שבסופו של דבר, על פי תיאורו של הנוסע הנוסף ששרד את השמדת הספינה, מתברר שקייזר סוזה הוא למעשה קינט עצמו. מתברר שסיפוריו של קינט היו בדויים כולם, ידו ורגלו הנכות-כביכול בריאות לחלוטין, ולמעשה, אם אכן קייזר סוזה קיים - הוא וקינט חד הם. קויאן מגלה את האמת מאוחר מדי, לאחר שקינט כבר עזב את תחנת המשטרה, ונעלם במכונית של שותף ההולם את תיאורו של עורך הדין קובאיאשי (שאף הוא ספק אמיתי ספק בדוי).
יצירת דמותו

במסגרת סיפור העלילה הבדוי שמספר קינט, נראית מדי פעם צללית של דמותו הבדויה של קייזר סוזה הצעיר כגבר בעל שיער ארוך (שונה לחלוטין משיערו המקריח של קינט). הדמות שוחקה בידי עוזר הפקה זוטר, שנבחר לצילומים בשל אורך שיערו. למעשה, חמישה אנשים נראים בסרט בדמותו של סוזה: פרט לספייסי ולעוזר ההפקה בעל השיער הארוך, מופיעים בתפקיד סוזה גם גבריאל ביירן, המגלם בסרט את השוטר שהפך לפושע דין קיטון, בסצנה בה הוא מואשם על ידי קויאן בהיותו סוזה; ג'ון אוטמן, העורך וכותב המוזיקה של הסרט, שידו מצולמת מקרוב כביכול כידו של סוזה כשהוא מצית לעצמו סיגריה בסצנת הפתיחה של הסרט; ובצילום אחר באותה סצנה, בה נראות רגליו של סוזה נעולות נעליים הדורות, מגלם אותו הבמאי בראיין סינגר.
אחד המשפטים הידועים שאומר קינט כשהוא מתאר את סוזה, הוא "התכסיס הטוב ביותר שעשה השטן אי פעם הוא לשכנע את העולם שהוא אינו קיים". המשפט הוא למעשה ציטוט מתורגם משיר של שארל בודלר; הבמאי סינגר והתסריטאי כריסטופר מק'קוורי טענו כי לא ידעו זאת מלכתחילה, ושמעו את המשפט מפי צד שלישי שציטט להם אותו בלא שאמר להם את מקורו.
הערות שוליים

↑  AFI's 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS חפשו את "Verbal Kint"
יום זה לישראל

יוֹם זֶה לְיִשְׂרָאֵל הוא פיוט הנהוג לשירו במסורת קהילות אשכנז כזמירות לסעודת ליל שבת, ונהוג כשיר לשבת גם בקהילות נוספות. מחבר הפיוט הוא רבי יצחק סלמה חזן, כפי שחתום בראשי החרוזים.
הפיוט זכה לחיבה ולאהדה רבה בקרב תפוצות עם ישראל. יהודי אשכנז נוהגים לפייטו בזמירות של ליל שבת, ובמסורת צפון אפריקה הוא מושר כשיר וזמרה ביום השבת. יהודי חלב מפייטים אותו בשירת הבקשות. לפיוט מספר לחנים, אחד מתוכם מושאל מלחנה של נעמי שמר לשיר 'העיר באפור'.