stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטרוסל
אתרי טבע ותרבות > אתרי תרבות

מכלול הפולחן התראקי בתל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוֹגִילָה (בבולגרית: Четиньовата могила) במרחק של כארבעה קילומטרים מסטרוסל נתגלה על ידי הארכאולוג גיאורגי קיטוב בשנת 2000. המכלול מתוארך לסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-4 לפנה"ס. זהו המכלול התראקי המלכותי העתיק ביותר הכולל מאוזולאום.
במכלול כלולים שישה מקדשים תת-קרקעיים, ארבעה מתוכם נפרדים, כמו גם קברים מלכותיים. כל התל מוקף חומה מעגלית באורך 241 מטרים ובגובה 3.5 מטרים המסמלת על פי האמונה התראקית את השמש. בכניסה למקדש הראשי היה גרם מדרגות רחב ושני כנים שעליהם ניצבו פסלי אריות. גרם המדרגות מוביל לפלטפורמה שטוחה, ששימשה ככל הנראה לריקודים פולחניים. מסדרון מוביל אל החזית האמיתית של המקדש ולאולם עגול בגובה 4.80 מטרים המכיל 10 עמודים מקושטים הצמודים לקירות ומעליהם טריגליפים עם עיטורים בכחול ובאדום. בחלק הצפוני של התל נתגלה גת חצובה בסלע ומחסנים שבהם נתגלו אמפורות ליין ומים.
במקדש נערכו טקסים דתיים הקשורים לפולחן האלה האם, בנה השמש ואורפיאוס. האלה האם מזוהה עם הר או סלע. מקבץ התילים משחזר את ההר ואת הרחם של האלה האם. המלך התראקי משחק את תפקיד המתווך שבין בני האדם לאלוהים. לדברי ההיסטוריון והתראקלוג אלכסנדר פול (Александър Фол) החלה הדוקטרינה היוונית המכונה אורפיזם מהפולחנים האריסטוקרטיים של התראקים. למכלול בסטרוסל היה תפקיד כזה בדיוק. פולחנים אורפאיים סודיים נערכו באולם הפנימי. מטרתם הייתה להעלות את המלך-הכוהן התראקי למעלת אנטרופודמון ("חצי אל " -ביוונית άνθρωπος (אדם), δαίμων (אל)). הממצאים שנתגלו באתר מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בסופיה.
למרגלות תל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוגילה יש תל קטן המכונה "תל חוריזונט" (בבולגרית: "Могила Хоризонт" – "התל האופקי") ובו נחשף ההרון היחיד בתראקיה שבו יש אכסדרה. בעוד שבמקומות אחרים יש עמוד או שניים, במקדש זה מגיע מספרם לעשרה. העמודים הם בסגנון הסדר הדורי הקדום. במקדש זה נקבר נציג של האצולה התראקית. אף שהקבר נשדד בתקופה קדומה, החפצים מכסף וזהב שנותרו בו מעידים על מעמדו הרם של הנקבר.
תיירים יכולים לבקר במקדש הראשי ובהרון בתל חוריזונט. המכלול כלול במאה אתרי התיירות הלאומיים של איגוד התיירות הבולגרי.
תילים נוספים – באזור סטרוסל והכפרים השכנים יש תשעה תילים נוספים ובהם אלמנטים אדריכליים ייחודיים וקישוטים ססגוניים. התילים נחפרים ומשוחזרים, אבל אינם פתוחים לביקורי תיירים.
קוֹזִי גְרָאמָדִי (בבולגרית: Кози грамади) – הוא מכלול ארכיטקטוני מהמאות הרביעית והחמישית לפנה"ס, השוכן על אזור של 80 דונם. האתר שוכן ברכס סרדנה גורה, כ-20 קילומטרים צפונית לסטרוסל. המכלול כולל משכן מלכותי ייחודי וכמה מבנים מונומנטליים, המוקפים בחומה ריבועית. הבניין המרכזי הוא משכן מרשים של שליט. במקום נתגלו מטבעות רבות של המלכים טרס השני מממלכת אודריסה ושל אביו אמטוקוס השני, וכן גרזנים בעל להב כפול (ביוונית λάβρυς, בלטינית Labrys), המסמלים מלוכה.
אתרי טבע ותרבות > אתרי טבע

שמורת הטבע "בָּרִיקָדִיטֶה" (Барикадите – "הבריקדות") שוכנת בתחומי הכפר. שטחה 1,1197 דונם והיא נועדה לשמר את היער הקדום של עצי האשור. שמורת טבע נוספת בתחומי הכפר שנועדה להגן על עצי האשור בני למעלה ממאה שנים היא "צ'יווירה" (Чивира) ששטחה 1,065 דונם.
בתצורות הסלעים "קוזי גרמדי" (Кози грамади – "ערימות תיישים") מקננים העופות הנדירים עיט זהוב, אוח מצוי ודורסי לילה אחרים.
אגם רָקוֹבִיצָה (Раковица) הוא אגם הררי צלול, מאגר מים שנוצר על ידי סכר.
אתרי טבע ותרבות > אירועים שנתיים

בחג עליית ישו השמימה החל ביום חמישי, 39 ימים לאחר חג הפסחא, הקרוי בבולגרית ספאסובדן (Спасовден) נערך יריד באזור מָנָסְטִירָה (Манастира).
פולחן דיוניסוס נערך במקדש הפולחן התראקי והוא קשור למטרת המקדש וה"יקב" העתיק. יין היה חלק חשוב בפולחנים האורפאיים. באמצעות אש ויין ניחשו הכוהנים את העתיד. חגיגות נהדרות נחגגו תחת אות היין לכבוד האל דיוניסוס. הפולחן מבוצע על פי בקשה מוקדמת ממרכז התיירות בחיסריה.
אתרי טבע ותרבות > אתרים אחרים

מסלולי הליכה:
"שדות הציד הסודיים של המלכים התראקים" – דרך החוצה את רכס סרדנה גורה. מסטרוסל דרך אתר התיירות "בְּיָאלוֹ קָמֶנֶה" (Бяло камене), בקתות צ'יווירה (хижите „Чивира“), פסגת פנרה (Фенера) לחיסריה.
"הדרך הרומית העתיקה" – דרך העולה ויורדת ברכס סרדנה גורה. מסטרוסל דרך אתר התיירות "בייאלו קמנה" (Бяло камене), בקתות צ'יווירה (хижите „Чивира“), "בריקדיטה" (Барикадите), בונטובנה (Бунтовна) וקרסטוויץ' (Кръстевич).
יקב סטרוסל (Винарска Изба "Старосел") – מכלול מבנים השוכן בפאתי הכפר בדרך למקדש התראקי הכולל בית מלון, ספא ויקב שמרתף היינות שלו בנוי בצורת מקדש תראקי. במקום נערכים סיורים המסבירים את תהליך ייצור הראקיה והיין.
לקריאה נוספת

Georgi Kitov, A Thracian Cult Complex Near Starosel. Chetinyova Mogila in Light of the Investigations in 2000, – Early Symbolic Systems for Communications in Southeast Europe. Vol. 2. Oxford 2003, 505 – 518
ביאורים

↑  ביוונית ἡρῷον, בלטינית heroon, מבנה המוקדש לגיבור קדום ובו מתנהל הפולחן לכבודו
אולם הכניסה לקבר התראקי
האכסדרה בתל חוריזונט
עבדובוהיד נמאטוב

עבדובוהיד נמאטוב (נולד ב-20 במרץ 2001 בדז'יזק שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת נסאף מליגת העל האוזבקית ובנבחרת אוזבקיסטן.
קריירת מועדונים

נמאטוב גדל במחלקת הנוער של נסאף. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האוזבקית.
קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2020 ערך נמאטוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בניצחון 2-1 על נבחרת טג'יקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אוזבקיסטן לטורניר גביע אסיה 2023.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של אוזבקיסטן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

הגביע האוזבקי (2): 2021, 2022
הסופר קאפ האוזבקי (1): 2023
הערות שוליים

↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
↑  Ўзбекистон U-23 терма жамоасининг Париж Олимпиадасида иштирок этувчи якуний таркиби эълон қилинди באתר Championat Asia, ‏ 9 ביולי 2024
| נבחרת אוזבקיסטן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 יוסופוב •  2 חמרלייב •  3 אליג'ונוב •  4 סאיפייב •  5 אשורמטוב •  6 חולמטוב •  7 שוקורוב •  8 איסקנדרוב •  9 חאמרובקוב •  10 משריפוב •   11 אורונוב •  12 נמאטוב • 13 נסרולייב •  14 בולטבוייב • 15 אשמורודוב • 16 ארגשייב • 17 עבדיחוליקוב • 18 עבדולאייב • 19 טורגונבוייב • 20 ארקינוב • 21 סרגייב • 22 פייזולייב • 23 אליקולוב • 24 אמונוב • 25 חוסאנוב • 26 עבדורחמטוב • מאמן: קטאנץ |  1 יוסופוב •  2 חמרלייב •  3 אליג'ונוב •  4 סאיפייב •  5 אשורמטוב •  6 חולמטוב •  7 שוקורוב •  8 איסקנדרוב •  9 חאמרובקוב •  10 משריפוב •   11 אורונוב •  12 נמאטוב • 13 נסרולייב •  14 בולטבוייב • 15 אשמורודוב • 16 ארגשייב • 17 עבדיחוליקוב • 18 עבדולאייב • 19 טורגונבוייב • 20 ארקינוב • 21 סרגייב • 22 פייזולייב • 23 אליקולוב • 24 אמונוב • 25 חוסאנוב • 26 עבדורחמטוב • מאמן: קטאנץ | אוזבקיסטן |
| נבחרת אוזבקיסטן – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 נמאטוב •  2 מירסיידוב •  3 חוסאנוב •  4 אליקולוב •  5 חמרלייב •  6 יולדושב •  7 פייזולייב •  8 ג'יאנוב •  9 נורצ'ייב •  10 ג'אלולידינוב •   11 אורונוב •  12 נזרוב • 13 עבדורחמטוב •  14 שומורודוב • 15 רחמונאלייב • 16 רחימז'ונוב • 17 חולמטוב • 18 בורייב • מאמן: קפדזה |  1 נמאטוב •  2 מירסיידוב •  3 חוסאנוב •  4 אליקולוב •  5 חמרלייב •  6 יולדושב •  7 פייזולייב •  8 ג'יאנוב •  9 נורצ'ייב •  10 ג'אלולידינוב •   11 אורונוב •  12 נזרוב • 13 עבדורחמטוב •  14 שומורודוב • 15 רחמונאלייב • 16 רחימז'ונוב • 17 חולמטוב • 18 בורייב • מאמן: קפדזה | אוזבקיסטן |
עבדול אקים סאני בראון

עבדול אקים סאני בראון (נולד ב-6 במרץ 1999) הוא אצן יפני, המתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

סאני בראון נולד בפוקואוקה שביפן, בן לאם יפנית ולאב מגאנה.
באליפות העולם לנוער מתחת לגיל 18 שנערכה בסנטיאגו דה קאלי בקולומביה ב-2015, זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אליפות של 10.28 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אליפות של 20.34 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-20 בחצי הגמר בתוצאה של 20.47 שניות. בנובמבר 2015 זכה בפרס הכוכב העולה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
ב-2016 סבל מפציעה שמנעה ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. הוא נרשם לאוניברסיטת פלורידה בה החל ללמוד ולהתאמן לקראת סוף 2017. יחד עם שישה אתלטים, נבחר על ידי מועצת הספורט של יפן, להשתתף בתוכנית אימונים מיוחדת לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020).
באליפות יפן באתלטיקה 2017 ניצח בריצת 100 מטר בשיא אישי של 10.05 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.32 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 השווה את שיאו האישי בריצת 100 מטר בשלב המוקדמות וניצח במקצה שלו, אך בחצי הגמר סיים במקום ה-19 בלבד ולא העפיל לגמר. בריצת 200 מטר היה לצעיר המשתתפים בתולדות התחרות שהעפיל למקצה הגמר, בו סיים שביעי בתוצאה של 20.63 שניות.
ב-2019 זכה שוב באליפות יפן בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. באליפות המכללות באתלטיקה שהתקיימה ביוני 2019 באוסטין, סיים שלישי בריצת 100 מטר בשיא יפן של 9.97 שניות ושלישי בריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.08 שניות. עם נבחרת השליחים של פלורידה זכה במדליית זהב בתוצאה של 37.97 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 100 מטר לאחר שקבע תוצאה של 10.15 שניות בחצי הגמר. עם נבחרת השליחים של יפן זכה במדליית ארד בשיא אסיה של 37.43 שניות. באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 21.41 שניות במוקדמות ריצת 200 מטר ולא העפיל לחצי הגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שביעי בתוצאה של 10.06 שניות.
באולימפיאדת פריז (2024) שיפר את שיאו האישי ל-9.96 שניות אך לא העפיל לריצת הגמר.
תוצאות השנה שלו

| שנה | 100 מטרים(בשניות) | 200 מטרים(בשניות) |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 10.45 | - |
| 2015 | 10.28 | 20.34 |
| 2016 | 10.22 | 20.54 |
| 2017 | 10.05 | 20.32 |
| 2018 | 10.46 | 20.64 |
| 2019 | 9.97 | 20.08 |
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 9.96 שניות (2024).
ריצת 200 מטר: 20.08 שניות (2019).
הטלת כידון: 73.40 מטרים (2017).
ריצת 60 מטר: 6.54 שניות, שיא יפן
הערות שוליים

↑  18-year-old Sani Brown sets sights high in London, ‏japantoday.com, ‏27 ביוני 2017
1 2  Japan’s rising sports stars look to raise the bar at Tokyo 2020 Olympics, ‏japantimes.co.jp‏, 4 בינואר 2017
↑  Japan's Abdul Hakim Sani Brown awarded with IAAF Rising Star award, התאחדות האתלטיקה של אסיה
↑  Star sprinter Sani Brown decides to attend University of Florida, ‏japantimes.co.jp‏, 10 בנובמבר 2016
↑  Japan Sports Council selects sprinter Sani Brown, six other athletes for new overseas training program, ‏japantimes.co.jp‏, 6 באוקטובר 2016
↑  Sani Brown seals sprint double with 200-meter victory, ‏japantimes.co.jp‏, 25 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14671546
עמיחי (הוצאת ספרים)

סמל ההוצאה
עמיחי היא הוצאת ספרים ישראלית.
היסטוריה

הוצאת עמיחי נוסדה בשנת 1949 על ידי יהודה אורלינסקי לזכר בנו עמיחי (עמי), שנהרג בקרב שהתחולל על הקסטל ב-25 בינואר 1948, כחלק מהמלחמה לפריצת הדרך לירושלים הנצורה במלחמת העצמאות.
בראשית דרכה ראו אור בהוצאה אנתולוגיות בנושאי התגוננותו של עם ישראל לאורך ההיסטוריה. כך לדוגמה בשנת תשי"ב-1952 הופיע בהוצאת עמיחי הספר "ישראל במערכה: פרקים ממלחמת העצמאות, תש"ח–תש"ט", בעריכת אפרים תלמי (אשר הוקדש לעמיחי אורלינסקי).
בשיחה שנערכה עם המו"ל אורלינסקי מטעם עיתון "דבר" ב-1960 סיפר כי "היות שההוצאה שלי נוסדה לזכר בני המנוח, הריני שואל את עצמי תדיר, קודם שאוציא לאור ספר – מה היה רוצה בני לקרוא? ורק כשאני מדמה בלבי כי ניתן לי האישור שלו, אני מוכן להוציא את הספר לאור".
במשך יותר מ-60 שנות פעילותה של ההוצאה היא הוציאה לאור אלפי כותרים בתחומים שונים. כעבור שנים ספורות עברה ההוצאה להוציא לאור אנציקלופדיות, ספרי לימוד וספרי עזר לתלמידים. בשנות ה-50 הופיע בהוצאה המילון הלועזי עברי מאת דן פינס שעודכן על ידי קפאי פינס (בנו של דן פינס) בשנות ה-80. בשנת תשי"ח-1958 הופיעה בהוצאה ה"אנציקלופדיה לעם" ("אוצר ערכים יהודיים וכלליים מתחומי התרבות, החברה, המדע, והטכניקה והחיים" בעריכת דן פינס. בשנות ה-50 וה-60 ראתה אור האנציקלופדיה לילדים "מרגליות" שבעריכת ידידיה ספרא.
בשלהי 1954 החליט המו"ל אורלינסקי להוציא לאור את הרומן הראשון שנכתב על רקע השרות בצה"ל בידי הסופר עמוס אריכא, אז בן עשרים ואחת. בעת הכנת הספר בדפוס "ישראל" באזור התעשייה של נמל תל אביב, הוקף לפתע הבניין באנשי המשטרה הצבאית שנשלחו מטעם הצנזורה להחרים כל יריעה וכל פיסת ניר הקשורה ברומן. הייתה זו היצירה הספרותית הראשונה שנכתבה במדינה הצעירה שהוחרמה על ידי הצנזורה. כשהובא הדבר לידיעתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, מיד לאחר שקיים בירור עם עמנואל הרוסי ראש האגף ליחסי ציבור במשרד הביטחון בדבר אמיתות העובדות העוסקות בטרטורים בצה"ל, הורה בן-גוריון להתיר מיד את פרסום הרומן שנקרא בשם "הכומתות השחורות" והפך אז לרב-מכר.
בהוצאת עמיחי ראו אור גם שורה של ספרי קריאה: ספריה הראשונים של דבורה עומר, ובהם סדרת "דפי תמר", סדרת "הרפתקאות עמרי" וסדרת "הכלב נו-נו-נו". הוצאת עמיחי היא הוצאת הבית של אסתר שטרייט-וורצל, שספריה "אליפים" ו"אורי" זכו במקומות הראשונים במצעד הספרים הישראלים שנערך לרגל 60 שנה למדינה. כמו כן הופיעו בהוצאה ספריהם של תמר פיש נחשון, אליעזר שמאלי, שרגא גפני ויצחק לבנון ("על כל שאלה תשובה"). "עמיחי" הוציאה לאור גם ספרים מתורגמים רבים ובהם ספריהם של ז'ול ורן, הרוזנת דה-סגיר וקורנל מקושינסקי.
הוצאת עמיחי הוציאה מאות רבות של חוברות לעבודה עצמית בכיתה ובחופשה לילדים בתחומי הלימוד השונים.
בשנים האחרונות יצאו לאור ספרי לימוד אקדמיים בסטטיסטיקה ובכלכלה, והם משמשים כספרי הקורסים במרבית המוסדות האקדמיים בישראל. כמו כן הוציאה ההוצאה ספרים העוסקים בנושא הבורסה, שוק ההון והתמודדות עם בעיות פיננסיות המיועדות לציבור הרחב.
הערות שוליים

↑  'עמיחי', בתוך: קטלוג ספרים כללי לפי בתי ההוצאה, כרך ג, תל אביב: המחלקה לפרסומים ולפרסומת – התאחדות הוצאות ספרים בישראל, 1969, עמ' 243.
↑  ש. אלידן, מצבת אמת ביד לא נאמנה, חרות, טור 1, 5 בספטמבר 1952.
↑  חוה רזילי, מה היו הבסטסלרס בישראל?, דבר, טור 3, 4 במרץ 1960.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבדול ולי ח'אן

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1917 אוטמנזאי, הודו הבריטית
 פטירה:  26 בינואר 2006 (בגיל 89) אסלאמאבאד, פקיסטן 
 מדינה:  פקיסטן
 מקצוע:  פוליטיקאי ופעיל זכויות אדם
 תפקיד:  ראש האופוזיציה 
 מפלגה:  מפלגת עוואמי הלאומית של פקיסטן
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  Nasim Wali Khan 
 
עבדול ולי ח'אן (באנגלית: Abdul Wali Khan בפשטו:  عبدالولي خان; באורדו:  عبدالولی خان; 11 בינואר 1917 – 26 בינואר 2006) היה פוליטיקאי סוציאליסט דמוקרטי פקיסטני שכיהן כיושב ראש המפלגה הלאומית עוואמי ומאוחר יותר בקריירה הפוליטית שלו, תרם לכתיבת החוקה שלישית של פקיסטן. הוא היה בנו השני של המנהיג הפשטוני הגדול ולוחם החירות האגדי, עבדול ג׳אפאר חאן וכמוהו, פעל וכתב נגד הראג׳ הבריטי.
חייו האישיים

ולי ח'אן נולד ב-11 בינואר 1917, למשפחה של בעלי בית מקומיים בעיירה אוטמנזאי במחוז צ'ארסדה במחוז הגבול הצפון-מערבי (NWFP). אביו, עבדול ג'אפר חאן, היה לאומן פשטוני בולט ואיש סודו של גנדי. אמו, מֵהַר קָנְדָה, מהכפר רזאר הסמוך, נישאה לבאצ'ה חאן ב-1912 ומתה במהלך מגפת השפעת לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ח'אן, השני מבין שלושה בנים, קיבל את השכלתו המוקדמת מבית הספר אזאד איסלאמיה באוטמנזאי. בשנת 1922 התמזג בית הספר ההוא עם רשת בתי ספר שהקים אביו במהלך פעילותו הרפורמית החברתית. תנועת Khudai Khidmatgar התפתחה מאותה רשת של בתי ספר, ובסופו של דבר קראה תיגר על הסמכות הבריטית במחוז הגבול הצפון-מערבי באמצעות מחאה לא אלימה והיוותה את אחד האתגרים החמורים ביותר לשלטון הבריטי באזור. מאוחר יותר הוא נשלח לבית ספר בדהראדון, משם עבר את מבחן קיימברידג׳ ב-1933. לצערו, הוא לא יכל להמשיך את לימודיו בגלל קשיי ראיה, הגרמו לכך שהרכיב משקפיים למשך כל חייו.
קריירה פוליטית

בשנת 1942, כשהוא רק בן 25, הצטרף ולי ח'אן לתנועת Khudai Khidmatgar. זמן קצר לאחר מכן, הוא נכנס רשמית לפוליטיקה על ידי הצטרפות לקונגרס הלאומי ההודי, שם שימש בסופו של דבר כמזכיר משותף פרובינציאלי של המפלגה. הוא נעצר והואשם על פי תקנות פשעי הגבול, בשנת 1943, בשיא הדיכוי נגד תנועת צאו מהודו. המאסר הראשון מיני רבים. עד שנת 1947, ולי ח'אן נהיה חבר בוועדת הקונגרס של כל הודו ומזכיר משותף של סניף ה-NWFP של המפלגה.
עד אוקטובר 1953 הוא היה בכלא לסירוגין במשך 5 שנים ו-5 חודשים בסך הכל.
ולי ח'אן עמד בחזית עם אביו במאבק לביטול תוכנית יחידה אחת, שהוקמה ב-1954, והיה בין החברים המייסדים של מפלגת העוואמי הלאומית (NAP) שנוצרה ב-1956. הוא מונה לנשיא ANP ביוני 1968 וב-13 בנובמבר באותה השנה הוכנס מאחורי סורג ובריח בכלא מונטגומרי. מאוחר יותר הוא הועבר לכלא גוג'ראט ושוחרר לחופשי במרץ 1969. במהלך הקריירה הפוליטית שלו, ולי ח'אן שרד ארבעה ניסיונות התנקשות בחייו - שניים בסוכנות מלקאנד, ושניים שהיו בברוואלפינדי ובגוג'רנוולה.
בפברואר 1975, הוא נעצר שוב ונשלח לכלא. הפעם הוא נעצר על רקע ההתנקשות במנהיג מפלגת העם של פקיסטן, חייט מוחמד חאן שרפאו. הרצח של שרפאו הוביל למעצרם של כמה מנהיגי NAP ובעקבותיו, המפלגה הפכה לבלתי חוקית ונסגרה. לבסוף, ולי ח'אן וחבריו הואשמו בפרשת קונספירציית היידראבאד על כך שתכננו לכאורה מזימה במטרה לפרק את פקיסטן.
הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית הלאומית (NDP) שהוקמה לאחר איסור ה-NAP בשנת 1975. NDP, בראשות שרבז חאן מזארי, הצטרפה לברית הלאומית של פקיסטן לאחר שמפלגות האופוזיציה התאספו יחד כדי להתמודד בבחירות הכלליות ב-1977.
במהלך מאבקו הפוליטי הממושך, הוא ניצח בבחירות ממחוז בחירתו יותר מפעם אחת והפך לחבר באספה הלאומית ב-1970 וב-1988.
ולי ח'אן פרש מפוליטיקה פעילה לאחר התבוסה האלקטורלית שלו למואלנה חסן ג׳אן שהועמד נגדו במשותף על ידי PPP ו-JUI-F אבל הוא המשיך לשלוט בפוליטיקה של הגבול ושמר על אחיזתו ב-NAP באמצעות אשתו נאסים וואלי, פעילה פוליטית בפני עצמה.
מותו

אחרי מחלה קשה, ולי ח'אן מת מהתקף לב ב-26 בינואר 2006 בפשאוואר, פקסיטן. הלווייתו הייתה גדולה כמו של אביו המוהלל, באצ׳ה חאן. פקידי ממדינה בעלי פרופיל גבוה, מכובדים זרים ומאות אלפי פשטונים התאבלו על מותו בכל העולם. ולי ח'אן הותיר אחריו מורשת של פוליטיקה כנה ושירות ציבורי כנה, שנותרה הנכס האמיתי של עמו.
הערות שוליים

↑  Fight well Fought, web.archive.org, ‏2010-02-11
1 2 3  Khan Wali Khan - New World Encyclopedia, www.newworldencyclopedia.org
1 2  Abdul Wali Khan, web.archive.org
↑  Wali Khan: A life of struggle, DAWN.COM, ‏2006-01-27 (באנגלית)
↑  Ashfaq Yusufzai, Wali Khan passes away, DAWN.COM, ‏2006-01-27 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 170768694  ISNI: 0000 0000 6323 8551  LCCN: n85103304  SUDOC: 193138034  VIAF: 58046145   WorldCat (עם VIAF): 58046145
על גלגלים

על גלגלים היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בשנים 1987 - 1994 בערוץ הראשון של רשות השידור ועסקה בנושאי רכב.מעבר לפינתו המשעשעת של ג’ו קריידן היו בתוכנית מבחני דרכים מקצועיים של מכוניות ואופנועים שהגיש רם לנדס, באותן שנים אלוף ישראל במרוצי ראלי-קרוס. בתוכנית אחת נבחן אופנוע ספורט והמגיש רם לנדס השכיב בפניות את הרכב כשהברך שלו נוגעת באספלט. למחרת התקשר שר החינוך, בורג, שהחזיק גם בתיק רשות השידור, ואיים לסגור את הברז לרשות אם השחתת הנוער הזאת לא תיפסק במיידית. ולמרות זאת מבחני הדרך המצולמים המשיכו. זאת הייתה הפעם הראשונה שדברים מסוג זה שודרו בטלוויזיה בישראל
רקע

התוכנית עלתה לשידור בדצמבר 1987. תחילה נקראה התוכנית "גלגלים", ובהמשך שונה שמה ל"על גלגלים". מגיש התוכנית היה דניאל פאר. "על גלגלים" שודרה מאולפן שעוצב כמוסך, ועסקה בענייני תחזוקת כלי רכב ונהיגה נכונה.
בתוכנית נערכו ראיונות עם מומחים מתחום הרכב ושודרו כתבות חוץ. במהלך שנותיה של התוכנית הגיש ג'ו קריידן פינת עצות לנהגים.
בסיום התוכנית נהג המגיש דניאל פאר לומר "שימרו מרחק, שנוכל להפגש".
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, "כלבוטק", אירוויזיון ושידור בצבע: הרגעים שלא נשכח מדניאל פאר, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עפיצות

בקבוק חומצה טאנית, הצורה המסחרית של עפצן (טאנין)
עֲפִיצוּת (באנגלית: Astringency) היא תחושת יובש או חספוס בפה הנגרמת מאכילת מזונות או שתיית משקאות המכילים עפצן (טאנין), כמו יין אדום ותה.
הרוק המופרש מבלוטות הרוק שבלסת התחתונה (באנגלית: Submandibular salivary gland) ומהבלוטות שמתחת ללשון (באנגלית: Sublingual salivary glands) מכיל גליקופרוטאין (חלבון אליו קשורות קוולנטית מולקולות סוכר) הנקרא מוצין (mucin). המוצין מקנה לרוק צמיגות ו"שמנוניות" המאפשרת תנועה חלקה של הלשון בחלל הלוע. כאשר טאנינים שמקורם בקליפת הענב ממנו ייצרו את היין (או מכל מקור אחר) מגיבים עם המוצין שבפה, החלבון שאמור לצפות את החך מתכווץ ונוצרים גושים הניתקים מפני השטח. הרוק מאבד מצמיגותו והלשון מרגישה חיכוך מוגבר שהמוח מפרש כ"יובש". תחושה זו היא ה"עפיצות".
אחת המטרות של טועם יינות כשהוא מגלגל את היין בפיו היא להבחין במידת העפיצות של היין על פי הקלות בה נעה הלשון בפה. כיוון שהפה אינו יבש באמת, שתיית מים לא מפחיתה מיד את תחושת היובש והחספוס בפה.
העפיצות מבדילה בין יינות אדומים (עפיצים) ללבנים (חסרי עפיצות ולכן "קלים" יותר).
על גבול האור

על גבול האור הוא אלבום האולפן ה-25 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי מיקי גבריאלוב, שיצא בנובמבר 1987.
זהו שיתוף הפעולה החמישי והאחרון של איינשטיין וגבריאלוב, לאחר האלבומים ”בדשא אצל אביגדור“, ”סע לאט“, ”חמוש במשקפיים“ ושנה לאחר האלבום ”אוהב להיות בבית“.
כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי גבריאלוב, למעט ”שיר השיירה“ בעל הלחן העממי, והרצועה ההומוריסטית ”בין שתיים לארבע“ שהולחנה על ידי שם טוב לוי. איינשטיין כתב חמישה משירי האלבום. את השאר כתבו לאה גולדברג נתן אלתרמן ועלי מוהר. בין השירים הבולטים באלבום: ”עוּף גוזל“, ”שיר השיירה“ ו”עיתונאי קטן“.
השיר ”האוהבים על שפת הים“ (המוכר בשורתו ”בואי כלה“) התפרסם כעבור כמה שנים בלחן מחודש של אחינועם ניני (שגם שרה את השיר) וגיל דור וניתן לו השם הוא (בואי כלה). השיר ”שירי סוף הדרך“ הולחן קודם לכן על ידי שם טוב לוי והושר על ידו, וכן על ידי גידי גוב.
בצילום שעל העטיפה נראה איינשטיין, בצעירותו, קופץ לגובה באצטדיון המכביה על רקע תחנת הכוח רדינג. ברקע התמונה עוד ארבעה גברים, ביניהם האדריכל זלמן ברחנא.
התקליט הוקדש לזכרו של משה איש כסית, חברו הטוב של איינשטיין, שנפטר באותה שנה.
באופן חריג מתחת לשם האלבום נכתב 'למוישלה', כפי שקראו לו חבריו.
רשימת רצועות

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מיקי גבריאלוב (למעט היכן שמצוין אחרת).
| על גבול האור> מס' | על גבול האור> שם | על גבול האור> מילים | על גבול האור> לחן | על גבול האור> משך | על גבול האור>  | על גבול האור>  | על גבול האור>  | על גבול האור>  | על גבול האור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הסתכל בקנקן  | נתן אלתרמן |   | 03:17 |  |  |  |  |  |
| 2. | נודניק  | אריק איינשטיין |   | 03:15 |  |  |  |  |  |
| 3. | עוף גוזל  | אריק איינשטיין |   | 04:18 |  |  |  |  |  |
| 4. | שיר השיירה  | עלי מוהר | עממי | 04:11 |  |  |  |  |  |
| 5. | שירי סוף הדרך  | לאה גולדברג |   | 03:42 |  |  |  |  |  |
| 6. | האוהבים על שפת הים  | לאה גולדברג |   | 02:51 |  |  |  |  |  |
| 7. | על גבול האור  | לאה גולדברג |   | 03:44 |  |  |  |  |  |
| 8. | עיתונאי קטן  | אריק איינשטיין |   | 04:50 |  |  |  |  |  |
| 9. | בין שתיים לארבע  | אריק איינשטיין | שם טוב לוי | 01:25 |  |  |  |  |  |
| 10. | יום היין  | אריק איינשטיין |   | 04:00 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 35:33 |  |  |  |  |  |
קרדיטים

אריק איינשטיין: שירה
מיקי גבריאלוב: גיטרות, קולות רקע
מיכה מיכאלי: גיטרה בס
יצחק קלפטר: גיטרות
מאיר ישראל: תופים, כלי הקשה, קולות רקע
יוני רכטר: קלידים, סינתיסייזר
יהודה פוליקר: בוזוקי, בגלמה
מירל רזניק: כינור
עלי מוהר: קולות רקע
מיכאל תפוח: מפיק
מנחם רגב: עיצוב עטיפה
יעקב מורנו: טכנאי הקלטה, קולות רקע
רפי פרסקי: עוזר טכנאי הקלטה
שחר צרפתי: עוזר טכנאי הקלטה
אמיר קרטס: עוזר טכנאי הקלטה
ירון בכר: עיבוד תמונה באמצעות מערכת סייטקס (פיוניר לגלופות 1976)
עונת 2014/2015 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  23 באוגוסט 2014 – 24 במאי 2015 (275 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  ברצלונה
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  1009 (2.66 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו   (48 שערים)
 השחקן המצטיין:  ארגנטינה ליונל מסי
 → 2013/20142015/2016 ←
 
עונת 2014/2015 הייתה העונה ה-84 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 באוגוסט 2014 והסתיימה ב-24 במאי 2015.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו אייבר (בפעם הראשונה בתולדות המועדון), קורדובה (לאחר שהייה של 42 שנים בליגה השנייה) ודפורטיבו לה קורוניה.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-23 בתולדות המועדון. היא לא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך הפסד לאתלטיק בילבאו (שהיו סגנים של גביע המלך הספרדי) בסיכום מפגש כפול בזכות חוק שערי חוץ- 1:1, 4:0.
קורדובה, אלמריה ואלצ'ה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל), ריאל מדריד, שכבש 48 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו גם בנעל הזהב האירופית.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק העונה:  קלאודיו בראבו (צ'ילה צ'ילה), ברצלונה, שספג 19 שערים ב-37 משחקים.
"פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק:  אריץ אדוריס (ספרד ספרד), אתלטיק בילבאו, שכבש 18 שערים.
פרסי LFP הוענקו ל:
השחקן המצטיין:  ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה)
השוער המצטיין:  קלאודיו בראבו (צ'ילה צ'ילה)
הבלם המצטיין:  סרחיו ראמוס (ספרד ספרד)
הקשר המצטיין:  חאמס רודריגס (קולומביה קולומביה)
החלוץ המצטיין:  ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה)
המאמן המצטיין:  לואיס אנריקה (ספרד ספרד)