stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גווארוליוס
אקלים

האקלים בגווארוליוס מאופיין בטמפרטורות גבוהות יחסית ומשקעים שמתפרסים באופן שווה לאורך כל השנה. לפי שיטת קפן, גווארוליוס נמצאת באזור Cfa‏‏.
| אקלים בגווארוליוס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בגווארוליוס> ינואר.21.67.20.14 | אקלים בגווארוליוס> פברואר.28.33.20.9 | אקלים בגווארוליוס> מרץ.26.67.19.44.11 | אקלים בגווארוליוס> אפריל.25.17.78.6 | אקלים בגווארוליוס> מאי.22.78.14.44.7 | אקלים בגווארוליוס> יוני.27.22.13.33.7 | אקלים בגווארוליוס> יולי.21.11.11.67.6 | אקלים בגווארוליוס> אוגוסט.22.22.12.22.7 | אקלים בגווארוליוס> ספטמבר.22.78.13.89.9 | אקלים בגווארוליוס> אוקטובר.24.44.16.11.10 | אקלים בגווארוליוס> נובמבר.26.11.17.78.10 | אקלים בגווארוליוס> דצמבר.26.67.18.33.13 | אקלים בגווארוליוס> שנה.24.44.16.11.109 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: בסיס מזג האוויר
תחבורה

הכביש הראשי שמשרת את תושבי גווארוליוס הוא הכביש על שם הנשיא רודוביה דוטרה, מסאו פאולו ועד ריו דה ז'ניירו. בשנת 2018, נפתח קו 13 – ג'ייד של חברת הרכבות המטרופוליטן סאו פאולו, המחבר בין תחנת סאו פאולו – נמל התעופה הבינלאומי גווארוליוס לבין תחנת אנגנהיירו גולארט. בשנת 2021 תחל הבנייה בקו הראשון של המטרו של סאו פאולו שעתיד לשרת את גוארולוס, קו 19 – שמיים כחולים.
הערות שוליים

↑  מקור: IBGE, המכון הלאומי לסטטיסטיקה בברזיל. דו"ח התוצר לפי ערים, פורסם בשנת 2005 עם נתונים משנת 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16086122-6  MusicBrainz: 38052c9b-6877-4ee4-a741-b4d589e67f90  VIAF: 146163703   WorldCat (עם VIAF): 146163703 
נמל התעופה הבינלאומי סאו פאולו-גווארוליוס
ג'ימי לוג'י

ג'יימס טוליס "ג'ימי" לוג'י (באנגלית: James Tullis "Jimmy" Logie;‏ 23 בנובמבר 1919 - 30 באפריל 1984) היה כדורגלן סקוטי.
ביוגרפיה

לוג'י נולד וגדל באדינבורו, ושיחק לראשונה בקבוצת הנערים לוצ'וק וולפר., לפני שהוחתם על ידי ארסנל ביוני 1939. זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, ולוג'י נקרא לשרת בצי המלכותי. הוא שירת בצי לאורך כל המלחמה, וכשמפקדיו אפשרו לו הוא ערך הופעות אורח במועדונים סנט ברנארדס, דאנפרמלין אתלטיק וגרימסבי טאון.
לאחר שחרורו מהצבא הוא הצטרף מחדש לארסנל, וערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק נגד וולבס שנערך ב-31 באוגוסט 1946. לוג'י היה שחקן מוכשר ויצירתי (מספר פעמים הוא הושווה לאלכס ג'יימס ששיחק בארסנל בשנות ה-30), ובמשך שמונה העונות הבאות הוא שיחק באופן קבוע בעמדת החלוץ של ארסנל. הוא נטל חלק בכל ההצלחות של ארסנל בתקופה המיידית שלאחר המלחמה; המועדון זכה בשתי אליפויות (1947/1948 ו-1952/1953) ופעם אחת בגביע ה-FA‏ (1949/1950), כאשר לוג'י מבקיע לוג'י את שני השערים של ארסנל בניצחון 2 - 0 על ליברפול במשחק גמר הגביע. לקראת סוף הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן.
למרות הצלחתו בארסנל הוא הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד שנערך ב-5 בנובמבר 1952. בסך הכול הוא השתתף ב-328 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 76 שערים. הוא עזב את ארסנל בפברואר 1955, והצטרף כמאמן-שחקן למועדון גרייבסנד אנד נורת'פליט שלא שיחק בליגה כלשהי, ועזב אותו ב-1960.
לאחר פרישתו הוא נקלע לתקופה קשה; כדורגל לא היה מקצוע יוקרתי ומכניס, ולוג'י סבל מהתמכרות להימורים. בסופו של דבר הוא החל לעבוד בדוכני עיתונים בכיכר פיקדילי.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
ג'ון ויקס

ג'ון וינגייט ויקס (באנגלית: John Wingate Weeks;‏ 11 באפריל 1860 – 12 ביולי 1926) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית. הוא כיהן כראש עיריית ניוטון, מסצ'וסטס בין השנים 1902 – 1903, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס בין השנים 1905 – 1913, כחבר הסנאט של ארצות הברית בין השנים 1913 – 1919 וכמזכיר המלחמה של ארצות הברית בין השנים 1921 – 1925.
ביוגרפיה

ג'ון וינגייט וויקס נולד וגדל בלנקסטר, ניו המפשייר. הוא נכנס להכשרה באקדמיה הימית של ארצות הברית וסיים את לימודיו שם ב-1881 ושירת שנתיים בצי ארצות הברית. ב-7 באוקטובר 1885 הוא נשא לאישה את מרתה ארולין סינקלייר.
ויקס צבר את הונו בעסקי בנקאות במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19, לאחר שהיה שותף לייסוד החברה הפיננסית מבוסטון Hornblower & Weeks ב-1888. כשעושרו הובטח, נכנס ויקס לפעילות פוליטית, בתחילה ברמה המקומית בעיירת מגוריו, ניוטון, בה הוא כיהן כחבר מועצת העיר בין השנים 1899 – 1902 וכראש העיר בין השנים 1903 – 1904. לאחר מכן, ב-1905, הוא עבר לפוליטיקה הארצית, כאשר הוא נבחר מטעם מחוז הבחירה ה-12 של מסצ'וסטס לבית הנבחרים של ארצות הברית.
כחבר בית הנבחרים ולאחר מכן כחבר הסנאט, תרם ויקס כמה תרומות לצעדי חקיקה חשובים בתחום הבנקאות ובתחום הסביבתנות. ההישג הבולט ביותר שלו כחבר הקונגרס היה העברתו של החוק שנקרא על שמו ב-1911 שאפשר את הקמתם של היערות הלאומיים במזרח ארצות הברית.
על אף תבוסתו במרוץ לבחירה מחדש לסנאט ב-1918, המשיך ויקס להיות פעיל ומשפיע במפלגה הרפובליקנית במישור הארצי. הוא היה מראשוני תומכיו למרוץ לנשיאות של וורן הרדינג ב-1920, וכאשר נבחר הרדינג כנשיא ארצות הברית הוא מינה את וויקס כמזכיר המלחמה בקבינט שלו.
כמזכיר המלחמה היה ויקס מנהלן ויועץ מוכשר, הגון ומכובד, שהוביל את מחלקת המלחמה במהלך תהליך ההצטמצמות שלה בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה. עבודתו הקשה של ויקס ושעות העבודה הארוכות שלקח על עצמו, גרמו לו ללקות בשבץ מוחי באפריל 1925 בעקבות כך הוא הגיש את התפטרותו באוקטובר אותה השנה.
ג'ון ויקס נפטר כמה חודשים לאחר מכן בבית הקיץ שלו בהר פרוספקט בלנקסטר, ניו המפשייר. אפרו נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, בסמוך למה שקרוי כיום על שמו, דרך ויקס (Weeks Drive).
משפחתו

בנו של ויקס, סינקלייר ויקס, היה במשך תקופה קצרה גם הוא חבר הסנאט מטעם מסצ'וסטס ובתקופת ממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר הוא כיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית.
בן דודו של ויקס, אדגר ויקס, היה גם הוא חבר בית הנבחרים מטעם מישיגן. אחי סבו שגם הוא נקרא ג'ון וינגייט ויקס (1853-1781), היה קצין בדרגת מייג'ור במהלך מלחמת 1812 וחבר בית הנבחרים מטעם ניו המפשייר.
הנצחתו

בית הקיץ של ויקס, בו הוא נפטר, פתוח כיום לקהל כחלק מהפארק המדינתי ויקס. אחד ההרים הסמוכים קרוי על שמו.
גשר הולכי רגל הקרוי על שמו של ויקס חוצה את נהר צ'ארלס בקמפוס אוניברסיטת הרווארד נפתח ב-1927.
בית ספר חטיבת ביניים בניוטון, שנבנה ב-1930 נקרא על שמו של ויקס.
במלחמת העולם השנייה תוכננה בנייתה של משחתת ליווי בשם USS John W. Weeks. בנייתה של ספינה זו בוטלה ב-1944, אז נבנתה במקומה משחתת שנקראה על שמו של ויקס שהייתה בשירות צי ארצות הברית עד 1970.
בנק ההשקעות שויקס נמנה עם מייסדיו ב-1888, Hornblower & Weeks, המשיך להתקיים עד 1979, אז התמזג עם חברת Loeb, Rhoades & Co.
שדה התעופה של העיר פיירבנקס, אלסקה, שהתקיים בין השנים 1923 – 1951, היה קרוי Weeks Field. לאחר מכן הועברה פעילותו לנמל התעופה הבינלאומי של פיירבנקס וכיום שמו של השדה הישן ידוע כשם הקיבוצי של השכונות שנבנו על שטחו.
הערות שוליים

↑  "John W. Weeks (1860-1926)". John W. Weeks (1860-1926). Forest History Society. 2010-03-25.
↑  John Wingate Weeks at ArlingtonCemetery.net.
↑  אתר אודות השדה כולל תמונות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810593537405606  BnF: cb16669644q (data)  ISNI: 0000 0000 4154 0952  LCCN: no95039882  NARA: 10574064  SNAC: w62j6v5t  US Congress: W000246  VIAF: 56197201   WorldCat (עם VIAF): 56197201 
קברו של ויקס בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
דבורנית צהובה

דבורנית צהובה (שם מדעי: Ophrys lutea) היא גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים. מופיעה בכל החבל ההררי הים תיכוני. בארץ ישראל צומח תת-המין Ophrys lutea galilaea הצומח רק בארץ, בסוריה ובלבנון.
על השפית שרטוט חום דמוי אגרטל עם צוואר דק, מוקף בשוליים קרחים ירוקים-צהובים. אורך עמוד התפרחת 7-30 ס"מ, מספר הפרחים 2-12. הפרח חסר דורבן.
זמן הפריחה הוא מפברואר עד אפריל.
דבורנית צהובה יוצרת בני כלאיים עם דבורנית דינסמור.
ג'ימי טראורה

ג'ימי טראורה (בצרפתית: Djimi Traoré; נולד ב-1 במרץ 1980) הוא כדורגלן עבר מאלי-צרפתי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

טראורה החל את הקריירה שלו בקבוצת לאבאל המקומית, לפני שהוא הצטרף לליברפול. בעונת 2003/2004, הוא שיחק בקבוצת המילואים של ליברפול, שם הוא שימש כקפטן, וכמעט עזב את ליברפול לטובת יריבתם המקומית אברטון ביום האחרון של חלון ההעברות ב-2004. הוא כבש את השער הראשון שלו בקבוצה הבוגרת של ליברפול ב-6 בנובמבר 2003, במסגרת הסיבוב השני של הליגה האירופית נגד סטיאווה בוקרשט.
במהלך השנים, טראורה הפך לשחקן קבוע בליברפול, ואף היה בהרכב הפותח של ליברפול בגמר ליגת האלופות 2005 מול מילאן. לאחר שעשה עבירה בתחילת המשחק, שהובילה לשער של פאולו מלדיני, במחצית השנייה המשחק שלו השתפר, והוא אף בלם את הכדור בקו השער על מנת למנוע שער בטוח של אנדריי שבצ'נקו.
ב-2006, טראורה הופיע לראשונה בצ'רלטון אתלטיק. מאוחר יותר הוא הצטרף לפורטסמות' ולאחר מכן הושאל לבירמינגהאם סיטי. ב-2009 חתם במונקו וב-2011 באולימפיק מרסיי. טראורה כבש את שערו הראשון עבור סיאטל סאונדרס משחק במסגרת ליגת האלופות של CONCACAF. טראורה פרש ב-2014.
הערות שוליים

↑  Traore seals Pompey switch, skysports
↑  Djimi Traoré à l'AS Monaco FC, asm-fc
↑  Djimi Traoré will probably always be defined by a high and low at Liverpool, theguardian
ג'ון ולש (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1914 וקספורד, אירלנד 
 פטירה:  21 באפריל 1985  (בגיל 70) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  1953–1985 (כ־32 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון ולש (באנגלית: John Welch;‏ 7 בנובמבר 1914 - 21 באפריל 1985) היה שחקן אירי.
ביוגרפיה

ג'ון ולש נולד בווקספורד שבאירלנד.
ולש התחיל את קריירת המשחק על במות התיאטרון בדבלין. בשנות החמישים של המאה העשרים עבר לשחק בקולנוע ובטלוויזיה הבריטיים. ב-1967 גילם את ג'יימס פורסייט בעיבוד הטלוויזיוני "ההגדה לבית פורסייט" עיבוד לספריו של ג'ון גולסוורתי. הוא שיחק בתפקיד הבאטלר מרימן בסדרת הדרמה "הדוכסית מרחוב דיוק", סרג'נט קאף בעיבוד לרומן "אבן הירח", והשתתף בתפקיד קטן בסדרה חמדת ימים (אנ'). עוד הופיע ולש בקומדיה "Hancock's Half Hour", בסדרה "האחים", במיני-סדרה "Prince Regent", בסדרה "To Serve Them All My Days" ובעיבוד הטלוויזיוני לרומן "המצודה" מאת א. ג'. קרונין. כמו כן שיחק בתפקיד מפקד המשטרה בעונות הראשונות של הסדרה "Softly, Softly". הוא גילם תפקידים שונים בסדרת הדרמה "Danger Man" בהם דיפלומטים ובאטלרים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ולש נפטר בלונדון ב-21 באפריל 1985.
הערות שוליים

1 2  Hal Erickson. "John Welsh - Biography, Movie Highlights and Photos - AllMovie". AllMovie.
1 2  "John Welsh". BFI.
↑  "John Welsh". TV.com. CBS Interactive.
↑  "John Welsh".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140712913 (data)  GND: 1064141692  ISNI: 0000 0001 1044 7082  LCCN: no2010092966  VIAF: 22347617   WorldCat (עם VIAF): 22347617
גוודלחרה (ספרד)

גוודלחרה (בספרדית: Guadalajara) היא עיר בספרד, בקהילה האוטונומית של קסטיליה-לה מנצ'ה ובאזור הגאוגרפי של לה אלכריה שבמרכז ספרד. העיר היא בירת נפת גוודלחרה. גוודלחרה נמצאת כ-60 ק"מ מצפון-מזרח למדריד, על גדת נהר הנרס. אוכלוסייתה מונה 83,609 נפש (נכון לשנת 2008).
היסטוריה

תחילתו של היישוב גוודלחרה אינה ברורה. קיימות עדויות כתובות על קיומו של יישוב באזור בשם אריאכה, אשר נוסד ככל הנראה על ידי תרבות שקדמה לתקופת האימפריה הרומית. אולם, לא נמצאו ראיות ארכאולוגיות לקיומו של יישוב זה.
היסטוריה > יסוד העיר

גוודלחרה נוסדה בידי המורים במאה ה-8. שמה המקורי היה ואדי אל-חג'ארה (בערבית: وادي الحجارة; מילולית: ואדי הסלעים, "וואדי אל חגארה" בערבית יהודית). ייתכן כי שמה של העיר מרמז על שמו של היישוב העתיק שהיה במקום, אריאקה (Arriaca), שמשמעותו בשפה האיברית הקדומה הייתה כנראה "נהר סלעי" או "דרך סלעית". המורים בנו בעיר מספר מבנים גדולים, בהם טירה ומסגד, אשר הפך לאחר הכיבוש הנוצרי לקתדרלת סנטה מריה.
היסטוריה > הכיבוש הנוצרי וימי הביניים

בשנת 1085 נכבשה גוודלחרה בידי צבא אלפונסו השישי מלך לאון וקסטיליה. עד לשנת 1212, עת התחולל קרב לאס נבאס דה טולוסה, סבלה העיר מפשיטות שושלת אלמורביד הברברית. למרות זאת היגרה לעיר אוכלוסייה נוצרית מצפון חצי האי האיברי. בשנת 1133 קבלה העיר לראשונה רישיון לעסוק במסחר (fuero) מידי המלך אלפונסו השביעי. רישיון זה חודש בשנת 1219 בידי המלך פרננדו השלישי. בתקופת מלכות אלפונסו העשירי מלך קסטיליה, חסותו של המלך עודדה את התפתחות כלכלת העיר.
היסטוריה > העידן המודרני

במחצית הראשונה של המאה ה-19 ידעה העיר שני אירועים עיקריים אשר פגעו בהתפתחותה. הראשון היה המלחמה הפנינסולרית (1808-1814), שהייתה מאבק שליטה על חצי האי האיברי בין צרפת ובעלות בריתה של ספרד, בריטניה ופורטוגל. העיר נכבשה בשנת 1808 בידי כוחות צרפת והוחרבה. בשנת 1822 נסגר בעיר בית החרושת המלכותי לטקסטיל (בספרדית: Real Fábrica de Paños), שהיווה מקור תעסוקה מרכזי. בשנת 1840 נקבעה גוודלחרה כבירת נפת גוודלחרה. במאה ה-19 אף הועתקה לעיר האקדמיה למהנדסים צבאיים. בתקופה שבין מחצית המאה ה-19 לרבע הראשון של המאה ה-20 התפתחה העיר באיטיות. מלחמת האזרחים בספרד (1936-1939) זרעה חורבן בעיר. בשנת 1959 זכתה גוודלחרה להיכלל בתוכנית פיתוח מיוחדת שנועדה להעביר מפעלי תעשייה מתמחים מן האזור צפוף האוכלוסין של מדריד אל הפריפריה. מאז הפכה גוודלחרה לאחת מן הערים עם הצמיחה המהירה ביותר בספרד.
בניית תחנה רכבת ברשת AVE על הקו המהיר ממדריד, צפויה להגדיל את תושבי העיר בכ-30,000 נפש. בשנים הראשונות של המאה ה-21 ידעה העיר אף עליה תלולה במחירי הדירות.
ערים תאומות

מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו
קולומביה גוודלחרה, קולומביה
איטליה ליבורנו, איטליה
סלובקיה ניטרה, סלובקיה
בריטניה נונאיטון אנד בדוורת', בריטניה
איטליה פארמה, איטליה
צרפת רואנה, צרפת
הגדה לפסח

הגדה של פסח. רמ"ב. ואדי אלחגארה היא הגדה של פסח הראשונה שהודפסה. היא נדפסה בעיר גוודלחרה בספרד בשנת 1482. עותק יחידי נמצא בספרייה הלאומית בירושלים. ההגדה כוללת רק טקסט ואין בה לא ציורים ולא תווים.
ג'ון ויקרס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוקטובר 1926 פרינס אלברט, קנדה 
 פטירה:  10 ביולי 2015 (בגיל 88) אונטריו, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה קנדה
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה, הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  טנור הירואי 
 חברת תקליטים:  RCA ויקטור, דויטשה גרמופון, EMI, פיליפס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס מולסון (1976)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול (1978)  שותף במסדר קנדה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן סטיוארט ויקרס (באנגלית: Jonathan Stewart Vickers;‏ 29 באוקטובר 1926 - 10 ביולי 2015), הידוע בשם הבמה שלו "ג'ון ויקרס", היה "טנור גיבור" (heldentenor) קנדי.
חייו

ויקרס נולד בעיר הנסיך אלברט בססקצ'ואן שבקנדה, כשישי בין שמונת הילדים במשפחתו. בשנת 1950 קיבל מלגה ללימודי אופרה בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בטורונטו. בשנת 1957 הצטרף ויקרס ללהקת בית האופרה המלכותי, קובנט גארדן בלונדון. בשנת 1960 הצטרף למטרופוליטן אופרה. הוא זכה לפרסום בינלאומי הודות לקשת רחבה של תפקידים גרמניים, צרפתיים ואיטלקיים. קולו האדיר, רב-ההיקף של ויקרס והטכניקה היציבה שלו ענו על הדרישות לרבים מתפקידים אלה. גם הנוכחות הבימתית המרשימה שלו ואפיוני הדמויות השקולים והמושקעים שלו זכו להערכה גבוהה.
ב-1968 היה לחבר ב"מסדר של קנדה". ובשנת 1998 קיבל את פרס אמנויות הבמה של המושל הכללי על מפעל חיים באמנות, אות הכבוד הגבוה ביותר של קנדה בתחום אמנויות הבמה.
קריירה

ויקרס למד אצל הבריטון ג'ורג' למברט בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה ושר כזמר מקצועי בקנדה מראשית עד אמצע שנות ה-50'. הקריירה הבינלאומית שלו החלה בתפקיד "ריקרדו" בנשף מסכות של ורדי בקובנט גארדן בשנת 1957. הוא המשיך להופיע שם עד שנות ה-80' והטביע את חותמו על תפקידי "אניאס" ב"הטרויאנים" של ברליוז, "רדמס" באאידה, "דון קרלוס" של ורדי, "שמשון" של הנדל, "פלורסטן" בפידליו של בטהובן, "טריסטן" בטריסטן ואיזולדה של וגנר, "קניו" בליצנים של רוג'רו ליאונקוואלו והתפקיד הראשי ב"פיטר גריימס" של בריטן.
הופעת הבכורה של ויקרס בפסטיבל ביירוית הייתה ב-1958, בתפקיד "זיגמונד" בוולקירה. בשנת 1964 שר שם את פרסיפל. מגעים שהתקיימו בהמשך עם וילנד וגנר באשר להופעות בתפקיד "זיגפריד" בדמדומי האלים נפסקו עם מות וילנד בשנת 1966. תפקידו הראשון של ויקרס במטרופוליטן אופרה בשנת 1960 היה "קניו" בליצנים. הוא שר במטרופוליטן במשך 22 עונות ב-280 הופעות של 17 תפקידים, בהם "פלורסטן" בפידליו, "זיגמונד" בוולקירה, "דון חוסה" בכרמן של ביזה, "רדמס" באאידה, "אריק" בהולנדי המעופף של וגנר, "הרמן" במלכת העלה של צ'ייקובסקי, "שמשון" הן באורטוריה של הנדל והן באופרה שמשון ודלילה של קאמי סן-סנס, כ"אותלו" באותלו וכ"דון אלווארו" בכוחו של גורל, שתיהן של ורדי, ב"פיטר גריימס" של בריטן, בטריסטן ואיזולדה, כ"לאצה" ב"ינופה" של לאוש יאנאצ'ק, "ואשק" ב"הכלה המכורה" של בדז'יך סמטנה, ו"פרסיפל" של וגנר. הופעת הפרידה שלו התקיימה בשנת 1987.
ג'ון ויקרס הופיע בפסטיבל ישראל, ביולי 1972 בשמשון ודלילה של קאמי סן-סנס, בניצוח זובין מהטה וביולי 1977, באופרה פידליו, שוב בניצוח זובין מהטה.
ויקרס היה מתוכנן לשיר בטנהויזר בקובנט גארדן בסוף שנות ה-70', אך ביטל את השתתפותו בטענה, שאיננו יכול להזדהות עם אופי הדמות, וכי האופרה עצמה היא כפירה מעצם היותה. ויקרס שר את נירון ב"הכתרת פופיאה" של מונטוורדי באופרה של פריז ואת אלווארו בכוחו של גורל במטרופוליטן אופרה (1975). תפקידיו כללו גם את דון קרלוס, אנדרה שנייה, "הרולד" ב"סלומה" של ריכרד שטראוס, "יאזון" במדאה (עם מריה קאלאס בתפקיד הראשי),
"פוליאונה" בנורמה של בליני ותפקידים נדירים בהשמעה כגון "צ'ליני" בבנוונוטו צ'ליני של ברליוז, ו"סרגיי" ב"ליידי מקבת ממחוז מצנסק" של שוסטקוביץ'.
מבקרים רבים ציינו לשבח את פרשנותו לאותלו של ורדי, שאותו הקליט פעמיים: ב-1960 עם טוליו סראפין וב-1973 עם הרברט פון קאראיין. לוויקרס הייתה גם היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה עם הפסנתרן האמריקאי ריצ'רד וויטאץ'
ויקרס שר גם ב"משכן" האופרה האיטלקית, לה סקאלה במילאנו, ובבתי אופרה חשובים אחרים כמו האופרה הלירית של שיקגו, האופרה של סן פרנסיסקו, האופרה של וינה ובפסטיבל זלצבורג. הוא פרש מן השירה בשנת 1988.
הקלטות

בין הקלטותיו החשובות של ויקרס "טריסטן ואיזולדה" בשנת 1972, בניצוח קאראיין, "הטרויאנים" של ברליוז (בתפקיד אניאס), עם קולין דייוויס, בשנת 1969, והקלטה אגדית ושנויה במחלוקת משנת 1959 של משיח מאת הנדל, עם תומאס ביצ'ם.
הערות שוליים

↑  =http://www.telegraph.co.uk/news/obituaries/11734490/Jon-Vickers-tenor-obituary.html הספד לג'ון ויקרס בעיתון הטלגרף,  הבריטי, 14 ביולי 2015
↑  http://ggpaa.ca/award-recipients/1998/vickers-jon.aspx  קרן המושל הכללי לאמנויות הבמה, ביוגרפיה של ג'ון ויקרס
↑  Jon Vickers (in German) Bayreuth Festival  סגל פסטיבל ביירוית (בגרמנית)
↑  http://www.metopera.org/News-Flash1/News-Flash/Remembering-Jon-Vickers-19262015 "זוכרים את ג'ון ויקרס" 2015-01926, מטרופוליטן אופרה
↑  מיכאל אוהד, "הפילהרמונית", עמ' 263
↑  מיכאל אוהד, "הפילהרמונית", עמ' 273
↑  http://tpr.org/post/farewell-canadian-born-tenor-jon-vickers  ג'ון בייקר, רדיו טקסס, "פרידה מהטנור הקנדי ג'ון ויקרס"
↑  =http://www.broadstreetreview.com/dance/tannhaeuser_blasphemy_or_piety סטיב כהן, ברודסטריט רביו, "טנהויזר: כפירה או יראת-שמים", 1 בינואר 2011
↑  https://www.nytimes.com/1983/05/10/arts/music-berlioz-s-cellini.html דונה הנהאן, Music: "צ'ליני של ברליוז" 10 במאי 1983
↑  http://chicagoclassicalreview.com/2009/08/vickers-moor-revisited-and-domingos-otello-farewell Chicago Classical Review (August 2009) שיקגו קלאסיקל רביו (אוגוסט 2009)
↑  https://www.nytimes.com/2015/07/13/arts/music/jon-vickers-opera-star-known-for-his-raw-power-and-intensity-dies-at-88.html הניו יורק טיימס, "ג'ון ויקרס, כוכב האופרה שנודע בכוחו ובעוצמת שירתו, מת בגיל 88. 12 ביולי 2015
↑  http://www.classical.net/~music/recs/reviews/a/arc23631a.php קלאסיקל.נט
↑  https://www.theguardian.com/music/2015/jul/12/jon-vickers הגרדיאן 12 ביולי 2015, הספד לג'ון ויקרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337190905171  PLWABN: 9810665777205606  BIBSYS: 2102318  BNE: XX1151434  BnF: cb13900840k (data)  GND: 121979865  ISNI: 0000 0001 0995 3690  LCCN: n82153049  LNB: 000098971  MusicBrainz: 5f6d1ebe-bba1-4ca9-a22b-f3b2a1baf10a  NKC: pna2009495389  SUDOC: 084290080  VIAF: 369145550336996660003   WorldCat (עם VIAF): 369145550336996660003
דבון

ערך זה עוסק בתקופה גאולוגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הדג הקדום אאוסתנופטרון
הדנקליאוסטיוס שהיה טורף העל בדבון
דֶּבוֹן הוא תור בעידן הפלאוזואיקון שנמשך 45.5 מיליוני שנים, מ-408.5 מיליוני שנים לפני זמננו עד לפני 363 מיליוני שנים. את הדבון נהוג לחלק לשלוש תקופות: דבון שלישי (הקרובה ביותר לזמננו), דבון שני ודבון ראשון (הרחוקה ביותר מזמננו).
בתור הדבון התקרבו יבשות אירואמריקה וגונדוונה, שמאוחר יותר יצרו את יבשת פנגיאה. במהלך תור דבון הופיעו הדו-חיים הראשונים וכן שבטבטנים.
התקופה נקראת על שם מחוז דבון באנגליה.
בעלי חיים מתקופת הדבון

צפלספיס
דנקליאוסטיוס
פטרספיס
דרפאנאספיס
אוסטאולפיס
איכתיוסטגה
ראו גם

לוח הזמנים הגאולוגי
ג'ון ון

| --- | --- |
ג'ון ון
ג'ון ון
 לידה:  4 באוגוסט 1834 האל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 באפריל 1923 (בגיל 88) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה – תורת הקבוצות
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  קולג' גונוויל וקאיוס  בית ספר הייגייט 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  Goulstonian Lectures (1818)  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Susanna Venn (20 ביוני 1867–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  John Archibald Venn 
 תרומות עיקריות
 דיאגרמות ון
 חתימה:   
 
ג'ון ון (באנגלית: John Venn;‏ 4 באוגוסט 1834 – 4 באפריל 1923) היה מתמטיקאי, פילוסוף ולוגיקן בריטי, כומר אנגליקני.
ון עסק בתחומי הלוגיקה וההסתברות, אך התפרסם בעיקר בזכות דיאגרמות ון לתיאור קבוצות ופעולות ביניהן.
קורות חייו ועבודתו

ג'ון ון נולד בשנת 1834 בהאל, יורקשייר. אמו, מרתה סייקס, הגיעה מסוונלאנד, ומתה בזמן שג'ון היה בן שלוש בלבד. אביו היה הכומר הנרי ון ובעת לידתו של ג'ון, היה הרקטור של קהילת דרייפול וכן חבר סגל של קווינס קולג', קיימברידג'.
חינוכו של ון היה נוקשה, תוך ציפייה שילך בעקבות המסורת המשפחתית לתפקידי כמורה. אחרי בית הספר הייגייט, החל לימודיו בקולג' גונוויל וקאיוס (Gonville and Caius) בקיימברידג', בשנת 1853. הוא סיים את לימודיו בשנת 1857 וזמן קצר לאחר מכן נבחר לסגל המכללה. הוא הוסמך כדיאקון בקתדרלת איליי בשנת 1858 והפך לכומר בשנת 1859. בשנת 1862 הוא חזר לקיימברידג' כמרצה במדעי המוסר.
לון היה גם כישרון נדיר בבניית מכונות. הוא השתמש בכישוריו כדי לבנות מכונה לזריקת כדורי קריקט. המכונה הייתה כל כך טובה שכאשר נבחרת הקריקט האוסטרלית ביקרה בקיימברידג' בשנת 1909, המכונה פסלה את אחד מכוכביה ארבע פעמים.
תחום העניין העיקרי של ון היה לוגיקה והוא פרסם שלושה מאמרים בנושא. ב-1866 פרסם את הלוגיקה של הסיכוי (The Logic of Chance) שהציג את תאוריית התדירות של הסתברות, ב-1881 פרסם את לוגיקה סימבולית (Symbolic Logic) אשר הציגה את דיאגרמות ון, וב-1889 את העקרונות של היגיון אמפירי (The Principles of Empirical Logic).
בשנת 1883, ון נבחר לחברה המלכותית. בשנת 1897, הוא כתב את ספר היסטוריה של המכללה בה למד, שנקרא "ההיסטוריה הביוגרפית של גונוויל וקאיוס, 1849–1897". הוא החל לאסוף רשימות ביוגרפיות של בוגרי אוניברסיטת קיימברידג', עבודה שנמשכה על ידי בנו, ג'ון ארצ'יבלד ון (1883–1958) ופורסם כ-Alumni Cantabrigienses ב-10 כרכים 1922–1953.
בשנת 1867 התחתן ון עם סוזנה קרנגי אדמונסטון, בתו של הכומר צ'ארלס אדמונסטון. היה להם ילד אחד, ג'ון ארצ'יבלד ון, שבשנת 1932 היה לנשיא של מכללת קווינס, קיימברידג'.
ג'ון ון מת בשנת 1923 באוניברסיטת קיימברידג', ונקבר בסמוך בעיירה טרמפינגטון.
הנצחה

באוניברסיטת האל הוקם בניין על שמו ב-1928
בקולג' גונויל וקאיוס הותקן חלון ויטראז' בחדר האוכל המציין את עבודתו
שרבוט גוגל ב-4 באוגוסט 2014 הוקדש לו לרגל 180 שנה מיום לידתו
מעבודותיו

Venn, John (בינואר 1876). "Consistency and Real Inference". Mind (journal). 1 (1). {{cite journal}}:  (עזרה)
Venn, John (1881). Symbolic Logic. London: Macmillan and Company. ISBN 1-4212-6044-1.
Venn, John (1880). "On the Employment of Geometrical Diagrams for the Sensible Representation of Logical Propositions". Proceedings of the Cambridge Philosophical Society. 4: 47–59.
The Logic of Chance: An Essay on the Foundations and Province of the Theory of Probability
First Edition (1866): Google Book Search
Second Edition (1876): Google Book Search or Internet Archive or University of Göttingen(הקישור אינו פעיל)
Third Edition (1888): Google Book Search or Internet Archive
Venn, John (1901). Caius College. London: F. E. Robinson & Co.
John Caius, John Venn (1904). The Annals of Gonville and Caius College. Printed for the Cambridge Antiquarian Society, sold by Deighton, Bell & Co. (1904) – by John Caius, edited by John Venn
הערות שוליים

↑  הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-180 של ג'ון ון, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296797205171  PLWABN: 9810634757505606  BNE: XX1476069  BnF: cb12355074r (data)  CiNii: DA02168440  dblp: 28/9315  GND: 1143124758  ISNI: 0000 0001 0922 5829  LCCN: n50019977  NLA: 35579440  NLG: 160013  NTA: 068554362  RERO: 02-A018466201  SNAC: w64b6dn8  SUDOC: 032539835  Trove: 1002392  VcBA: 495/156999  VIAF: 88054980   WorldCat (עם VIAF): 88054980 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גראנד קיימן

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  19°20′N 81°14′W﻿ / ﻿19.33°N 81.24°W﻿ / 19.33; -81.24
 שטח:  197 קילומטר רבוע
 אורך:  35.4 קילומטר
 רוחב:  15.1 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  63,807 (2018)
 אזור זמן:  UTC-5
 עיר ראשית:  ג'ורג' טאון 
  (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) גראנד קיימן(למפת אמריקה המרכזית רגילה) גראנד קיימן
 
איגואנת גרנד קיימן (Cyclura lewisi) - איגואנה הייחודית לאי.
גראנד קיימן (באנגלית: Grand Cayman, "קיימן הגדול") הוא הגדול מבין שלושת איי קיימן. שטחו 197 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-53,000 תושבים (2010). הגדולה בערי האי היא ג'ורג' טאון, בה מתגוררים כ-20,636 תושבים (1999). צפיפות האוכלוסין באי היא 224.6 נפשות לקמ"ר.
עיקר כלכלת האי מתבססת על התיירות ועל שירותי בנקאות הניתנים לחברות חוץ. באי אתרי צלילה ודיג רבים, המושכים תיירים רבים.
גאוגרפיה

האי גראנד קיימן מישורי ברובו. הנקודה הגבוה באי מגיעה לגובה של 24 מטרים מעל פני הים. באי אין מקורות מים מתוקים טבעיים, ואספקת מי השתייה של האי מתבססת על איסוף מי גשמים ועל התפלת מי ים.