stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניות המערכה מסדרת בלרופון
רקע ותיאור > חימוש ושריון

למען חיסכון בזמן, אוניות הסדרה שמרו על אותה פריסת סוללה וצריח ראשיים כמו הדרדנוט: עשרה תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ) נטעני עכוז (BL)‏ Mk X בחמישה צריחי תותחים, שלושה לאורך קו המרכז והזוג הנותר כצריחי כנפיים. הצריחים בקו המרכז סומנו 'A'‏, 'X' ו-'Y', מלפנים לאחור, וצריחי הכנף הימני והשמאלי היו 'P' ו-'Q' בהתאמה. בתחילה ניתן היה להנמיך את התותחים ל-5° ולהגביה ל-13.5°+, אם כי הצריחים שונו כדי לאפשר הגבהה של 16° במהלך מלחמת העולם הראשונה. הם ירו פגזים במשקל 850 ליברות (390 קילוגרם) במהירות לוע של 2,746 רגל לשנייה (837 מטר לשנייה); ב-+13.5°, זה העניק טווח מרבי של 16,500 יארד (15,100 מטרים) עם פגזים חודרי שריון (AP)‏ 2 פגזי crh. שימוש בפגזים האווירודינמיים יותר, אך מעט כבדות יותר, 4 crh AP באותה הגבהה, הטווח הוארך ל-18,850 יארד (17,240 מטרים). קצב האש של תותחים אלו היה כשני פגזים לדקה והאוניות נשאו 80 פגזים לכל תותח.
תותחי ה-12 פאונד (3 אינץ' (76 מילימטרים)) שבהם צוידה דרדנוט כדי לספק הגנה מפני סירות טורפדו זוהו כלא חזקים מספיק ותותחי 4 אינץ' (102 מילימטרים) החליפו את עשרים ושמונה התותחים על התותחים. אלה היו תותחי BL 4 אינץ' Mark VII /50 קליבר. זוגות של תותחים אלו הותקנו בצריחים לא ממוגנים על גגות צריחי 'A'‏, 'P'‏, 'Q' ו-'Y', ושמונת האחרים הוצבו בצריחים בודדים בגובה סיפון התצפית במבנה העילי. התותחים היו בעלי הגבהה מקסימלית של +15° מה שהעניק להם טווח של 11,400 יארד (10,424 מטרים). הם ירו פגזים במשקל 31 ליברות (14.1 קילוגרם) במהירות לוע של 2,821 רגל לשנייה (860 מטר לשנייה). הם סופקו עם 200 פגזים לכל תותח. האוניות נשאו גם ארבעה תותחי הצדעה 3 פאונד (47 מילימטרים (1.9 אינץ')). האוניות היו מצוידות בשלוש צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (450 מ"מ) שקועים, אחד בכל צד רוחב ואחר בירכתיים, עבורם סופקו ארבעה-עשר טורפדות.
על מנת להכיל את המשקל של המחיצות נגד-טורפדו המוגדלות, עובי חגורת קו המים של אוניות הסדרה הופחת מ 11 עד 10 אינץ' (279 עד 254 מילימטרים) בעובי. החגורה הייתה מורכבת משריון מוצק של קרופ שנמשך בין ברבטות 'A' ל-'Y', והצטמצם לעובי של 6 אינץ' (152 מילימטרים) קדימה ו-5 אינץ' (127 מילימטרים) מאחור לפני שהגיע לקצות האונייה. הוא כיסה את צד הגוף מהסיפון האמצעי ועד 5 רגל 2 אינץ' (1.6 מטרים) מתחת לקו המים הרגיל שבו הוא הצטמצם ל-8 אינץ' (203 מילימטרים) בקצה התחתון. מעל זה הייתה רצועה של שריון בעובי 8 אינץ' שקצהו העליון היה 8 רגל 6 אינץ' (2.6 מטרים) מעל קו המים. מחיצה אלכסונית בעובי 8 אינץ' חיברה את החלקים העבים ביותר של קו המים וחגורות השריון העליונות אל הברבטה האחורית; לא הייתה לה מקבילה מקדימה.
שלושת הברבטות בקו המרכז היו מוגנות על ידי שריון בעובי 9 אינץ' (229 מילימטרים) מעל הסיפון הראשי שהצטמצם ל-5 אינץ' (127 מילימטרים) מתחתיו, למעט הברבטה האחורית שעוביו היה 9 אינץ' לכל גובהו. ברבטות הכנפיים היו דומות פרט לכך שהיו להן מגני חזית בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים). לצריחי התותחים היו מגני חזית ודפנות בעובי 11 אינץ' (279 מילימטרים) עם גגות בעובי 3 אינץ'. שלושת הסיפונים המשוריינים נעו בעובי של 0.75 אינץ' (19 מילימטרים) עד 4 אינץ'. החלק הקדמי והצדדי של מגדל הניווט הקדמי היו מוגנים על ידי לוחות בעובי 11 אינץ', אם כי הדופן האחורית והגג היו בעובי 8 אינץ' ו-3 אינץ', בהתאמה. למגדל הניווט האחורי היו דפנות בעובי 8 אינץ' וגג בעובי 3 אינץ'. בעוד לדרדנוט היו מחיצות טורפדו שהגנו רק על מחסני התחמושת, לאוניות הסדרה בלרופון היו מחיצות אורכיות שלמות, בעובי 0.75 עד 3 אינץ', שכיסו את צידי גוף האונייה בין מחסני התחמושת הקדמיים והאחוריים.
רקע ותיאור > בקרת אש

תורן החצובה של דרדנוט היה ממוקם מאחורי הארובה הקדמית כדי לאפשר לרגל האנכית לשמש כתמיכה למנוף הטיפול בסירה. משמעות הדבר הייתה שגזי הארובה החמים היו עלולים להפוך את החלק העליון של סיפון התצפית לבלתי ניתן למגורים בתנאים של רוח מועטה או אפילו ללא רוח. בסדרת בלרופון הזיזו את התורן הקדמי לפני הארובות כדי להפחית את הבעיה בחלק העליון של סיפון התצפית ותורן חצובה שני נוסף לטיפול במנוף, אך היה צריך למקם אותו מול הארובה האחורי כדי לעשות זאת, מה שגרם לחלק האחורי להיות כמעט חסר תועלת מכיוון שהוא היה עלול להיחשף לפליטה משתי הארובות בנסיבות מסוימות.
עמדות השליטה על החימוש הראשי היו ממוקמות בצמרות התצפית בראש החזית והתורנים הראשיים. נתונים מ 9 רגל (2.7 מטרים) מד טווח צירוף מקרים של Barr ו-Stroud הממוקם בכל עמדת בקרה הוזנה למחשב מכני Dumaresq והועבר חשמלית לשעוני טווח Vickers הממוקמים בתחנת השידור הממוקמת מתחת לכל עמדה בסיפון הראשי, שם הוא הומר לנתוני טווח והסטה עבור שימוש על ידי התותחים. נתוני המטרה גם תועדו בצורה גרפית על טבלת התווייה כדי לסייע לקצין התותחנות לחזות את תנועת המטרה. ניתן לחבר את הצריחים, תחנות השידור ועמדות הבקרה כמעט בכל שילוב. כגיבוי, צריחי 'A' ו-'Y' בכל ספינה יכולים להשתלט במידת הצורך.
במאי 1910 הותקן מנהל בקרת אש ניסיוני בחלק העליון, אשר סיפק נתונים חשמליים לצריחים באמצעות מצביעים, שצוות הצריח היה אמור לעקוב אחריהם. מנהל בקרת האש תזמן את ירי התותחים בו-זמנית מה שסייע באיתור ניתזי הפגזים ומזער את השפעות הסבסוב על פיזור הפגזים. מנהל בקרת האש הוסר לאחר מכן, אך לסופרב הותקן דגם ייצור עד מאי 1915 וגם טמרייר וגם בלרופון קיבלו את שלהם עד מאי 1916. מנהל בקרת האש של האחרונה, לעומת זאת, לא הותקן במלואה עד למועד קרב יוטלנד בסוף החודש והיא נלחמה בלעדיו. יתרה מזאת, על האוניות הותקנו טבלאות שליטה באש של Mark I Dreyer בתחילת 1916 בתחנות השידור. הוא שילב את הפונקציות של Dumaresq ושעון הטווח.
רקע ותיאור > שינויים

התותחים על גג הצריח הקדמי הועברו למבנה העילי בשנים 1913–1914 על בלרופון ועל אחיותיה ב-1914. במהלך השנה הראשונה למלחמה הועברו התותחים על צריחי הכנפיים לחלק האחורי של המבנה העילי. מתישהו בסביבות 1915, התותחים על צריח הירכתיים הוסרו כמו גם זוג מהמבנה העילי, מה שהפחית את החימוש המשני שלהם לסך של שנים-עשר תותחים. בערך באותו זמן, נוספו זוג תותחי נ"מ 3 אינץ' (76 מ"מ). בערך 23 טונות ארוכות (23 טונות) של שריון סיפון נוסף נוספו לאחר קרב יוטלנד במאי 1916. עד אפריל 1917, האחיות הרכיבו תותחי נ"מ יחידים בקוטר 4 אינץ' ו-3 אינץ' וצינור הטורפדו בירכתיים הוסר. תותח 4 אינץ' נוסף הוסר מסופרב בשנים 1917–1918. בשנת 1918 הותקן מד טווח בזווית גבוהה על החלק העליון של סיפון התצפית הקדמי וסיפוני טיסה הותקנו על גגות הצריחים הקדמיים והאחוריים של בלרופון. לאחר המלחמה, בטמרייר הוסרו ארבעה תותחי 4 אינץ' כדי לפנות מקום לצוערים ימיים ותותחי הנ"מ הוסרו ממנה ומסופרב.
אוניות הסדרה

| שם האונייה | המספנה | הונחה | הושקה | כניסה לשירות | עלות (כולל חימוש) לפי> ברט | עלות (כולל חימוש) לפי> פארקס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בלרופון | HM Dockyard, פורטסמות' | 6 בדצמבר 1906 | 27 ביולי 1907 | 20 בפברואר 1909 | 1,763,491 ליש"ט | £1,765,342 |
| טמרייר | HM Dockyard, Devonport | 1 בינואר 1907 | 24 באוגוסט 1907 | 15 במאי 1909 | £1,744,287 | £1,751,144 |
| סופרב | ארמסטרונג ויטוורת', אלסוויק | 6 בפברואר 1907 | 7 בנובמבר 1907 | 9 ביוני 1909 | £1,676,529 | £1,641,114 |
היסטוריית שירות

עם כניסתן לשירות, כל שלוש האוניות הוקצו לפלגה הראשונה של צי הבית ונסקרו על ידי המלך אדוארד השביעי והצאר ניקולאי השני, קיסר רוסיה במהלך שבוע קאוז ב-31 ביולי 1909. הם השתתפו בסקירת צי ההכתרה עבור המלך ג'ורג' החמישי בספיטהד ב-24 ביוני 1911. פחות משנה לאחר מכן, שונה שם הפלגה הראשונה לשייטת אוניות המערכה הראשונה (BS) ב-1 במאי 1912. סופרב וטמרייר ביקרו בשרבורג, צרפת, ביולי 1913. בלרופון הועברה לשייטת אוניות המערכה הרביעית במרץ 1914, וביולי הועברה אליה גם טמרייר. כל אחת מהאחיות עברה שיפוץ ממושך לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט.
בין 17 ל-20 ביולי 1914, האחיות לקחו חלק בניסוי גיוס ובדיקת צי כחלק מהתגובה הבריטית למשבר יולי. לאחר מכן, הם נצטוו להמשיך עם שאר צי הבית לסקפה פלו כדי להגן על הצי מפני התקפת פתע אפשרית של הצי הקיסרי הגרמני. לאחר הכרזת המלחמה הבריטית על גרמניה ב-4 באוגוסט, צי הבית אורגן מחדש כצי הגדול, והוצב בפיקודו של אדמירל ג'ון ג'ליקו. על פי הדוקטרינה שלפני המלחמה, תפקידו של הצי הגדול היה להילחם בקרב מכריע נגד צי הים הפתוח הגרמני. אולם הקרב הגדול הזה לא התרחש בגלל חוסר הרצון של הגרמנים לשלוח את אוניות המערכה שלהם נגד הכוח הבריטי העדיף. כתוצאה מכך, הצי הגדול בילה את זמנו באימונים בים הצפוני, עם משימה מדי פעם ליירט פשיטה גרמנית או גיחת צי גדולה. סופרב הצטרפה לאחיותיה בשייטת הרביעית בנובמבר 1915.
היסטוריית שירות > קרב יוטלנד

בניסיון לפתות ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח הגרמני, המורכב מ-16 דרדנוטים, שש פרה-דרדנוטים, שש סיירות קלות ו-31 סירות טורפדו, עזב את בסיס הצי מוקדם בבוקר 31 במאי. הצי הפליג בשיתוף פעולה עם חמשת סיירות המערכה והסיירות התומכות וסירות הטורפדו של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר. חדר 40 של הצי המלכותי יירט ופענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע. האדמירליות הורתה על הצי הגדול, הכולל כ-28 אניות דרדנוט ו-9 סיירות מערכה, להתייצב בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח.
לאחר שאוניותיו של ג'ליקו נפגשו עם שייטת אוניות המערכה השנייה, שהגיעו מקרומארטי, סקוטלנד, בבוקר 31 במאי, הוא ארגן את הגוף הראשי של הצי הגדול בטורים מקבילים של פלגות של ארבע דרדנוטים כל אחת. שתי הפלגות של שייטת אוניות המערכה השנייה היו משמאלו (מזרח), שייטת אוניות המערכה הרביעית הייתה במרכז ושייטת אוניות המערכה הראשונה מימין. כאשר ג'ליקו הורה לצי הגדול להתפרס שמאלה וליצור מערך אחורי בציפייה להיתקל בצי הים הפתוח, זה מיקם באופן טבעי את שייטות אוניות המערכה ה-4 וה-1 במרכז ובחלקו האחורי של מערך הקרב, בהתאמה, מה שאומר שהאחיות היו באמצע הצי הגדול לאחר שסיים את פריסתו. כל שלוש האוניות ירו לעבר הסיירת הקלה הנכה SMS ויסבאדן, ואולי פגעו בה כמה פגזים, כמו גם בסיירת המערכה SMS דרפלינגר. טמרייר הייתה היחידה מבין האחיות שקלעה מכה בסיירת המערכה, למרות שגרמה רק נזק קטן. גם בלרופון וטמרייר ירו לעבר משחתות גרמניות, אך לא הצליחו לקלוע פגיעה כלשהי. אף אחת מהאחיות לא ירתה יותר מ-62 פגזים מהתותחים העיקריים שלהן במהלך הקרב.
היסטוריית שירות > פעילות לאחר מכן

הצי הגדול התייצב ב-18 באוגוסט 1916 כדי לארוב לצי הים הפתוח בזמן שהתקדם לדרום הים הצפוני, אך שורה של תקלות וטעויות מנעו מג'ליקו ליירט את הצי הגרמני לפני שחזר לנמל. שתי סיירות קלות הוטבעו על ידי צוללות גרמניות במהלך המבצע, מה שגרם לג'ליקו להחליט שלא לסכן את היחידות העיקריות של הצי דרומית ל-55° 30' צפון עקב שכיחות הצוללות והמוקשים הגרמניים. האדמירליות הסכימה וקבעה שהצי הגדול לא יצא לפעולה אלא אם הצי הגרמני ינסה פלישה לבריטניה או שתהיה אפשרות חזקה שניתן יהיה לכפות עליו קרב בתנאים מתאימים.
במהלך יוני-ספטמבר 1917, שימשה בלרופון כספינת הדגל הזוטרה של השייטת הרביעית בזמן שספינת הדגל הרגילה עברה שיפוץ. הצי הגדול התייצב אחר הצהריים של 23 באפריל 1918 לאחר ששידורי רדיו חשפו שצי הים הפתוח נמצא בים לאחר ניסיון כושל ליירט את השיירה הבריטית הסדירה לנורווגיה. הגרמנים הקדימו יותר מדי את הבריטים, ולא נורו יריות. באוקטובר הועברו סופרב וטמרייר לצי הים התיכון וסופרב הפכה לספינת הדגל של הצי. האונייה הובילה שייטת של מדינות ההסכמה שנכנסה לבירת האימפריה העות'מאנית, קונסטנטינופול, ב-13 בנובמבר, לאחר הפסקת האש של מודרוס. בלרופון נכחה ברוזית', סקוטלנד, כאשר הצי הגרמני נכנע ב-21 בנובמבר והיא הפכה לספינת אימונים של תותחנים במרץ 1919 בנור, מכיוון שהסדרה התיישנה.
סופרב וטמרייר חזרו הביתה בחודש שלאחר מכן לאחר שתמכו בפעולות בעלות הברית במזרח הים התיכון ובים השחור והוכנסו לעתודה. מאוחר יותר באותה שנה, טמרייר הוסבה לספינת הכשרה לצוערים והמשיכה בתפקיד זה עד תחילת 1921, כאשר היא הוצאה משירות. בינתיים סופרב החליפה את בלרופון כספינת אימונים לתותחנים בסוף 1919 וזו האחרונה הועברה לעתודה. סופרב הוחלפה בתורה בסוף 1919 והוצאה משירות בתחילת 1920. האונייה שימשה לניסויי ירי החל מסוף השנה ושימשה כספינת מטרה במהלך 1922 לפני שנמכרה, האחרונה מבין האחיות שעדיין הייתה קיימת כיוון שטמרייר ובלרופון נמכרו לגרוטאות בסוף 1921.
תרשים של האוניות משמאל מ-Jane's Fighting Ships‏, 1915; אזורים מוחשכים מראים שריון
תרשים של האוניות מ-Jane's Fighting Ships‏, 1919
בלרופון יורה את החימוש העיקרי שלה
סדרת בלרופון על השטר הקנדי של 10$, 1913
תותח נ"מ 3 אינץ' על פלטפורמת הזרקורים לשעבר של בלרופון, בערך 1918
שייטת אוניות המערכה הרביעית מפליגה במערך צידי בים הצפוני, 1915. האונייה הקרובה ביותר למצלמה היא מסדרת איירון דיוק (כנראה בנבואו או אמפרור אוף אינדיה). האונייה השנייה היא אז'נקור. שתי האוניות במרחק הן (בלא סדר): בלרופון וטמרייר.
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
ציור של פרנק הנרי מייסון מסופרב המובילה את צי מדינות ההסכמה דרך הדרדנלים לקונסטנטינופול ב-1918
Selected Ambient Works 85–92

Selected Ambient Works 85–92 הוא אלבום הבכורה של אפקס טווין, שם הבמה של המוזיקאי האלקטרוני הבריטי ריצ'רד ד. ג'יימס. האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 1992 דרך אפולו רקורדס, חברת בת של חברת התקליטים הבלגית R&S Records. האלבום מורכב מרצועות טכנו אמביינט שהוקלטו על גבי קלטות, ככל הנראה משנת 1985, כאשר ג'יימס היה בן שלוש עשרה עד ארבע עשרה. עם יציאתו זכה האלבום לשבחים רבים. האלבום נכנס למצעד אלבומי הדאנס הבריטיים במקום ה-6 ב-26 בדצמבר 1992.
ב-2012, Selected Ambient Works 85–92 נבחר כהאלבום הגדול ביותר של שנות ה-90 על ידי מגזין Fact. האלבום נכנס מחדש למצעד הדאנס מיד לאחר יציאת אלבומו של אפקס טווין משנת 2014, Syro. ג'יימס המשיך את האלבום ב-1994 עם Selected Ambient Works Volume II.
רקע

ג'יימס החל להתנסות בכלי נגינה, כגון הפסנתר המשפחתי, בגיל צעיר. הוא יצר מוזיקה באמצעות ספקטרום סינקלייר וסמפלר, ואף החל להרכיב מחדש ולשנות סינתיסייזרים משלו. לדברי ג'יימס,  הוא הלחין מוזיקת אמביינט בשנה שלאחר מכן. בראיון למגזין Q בשנת 2014, הצהיר כי שיר האמביינט "i" יצא מההקלטות המוקדמות הללו. כנער צבר ג'יימס קהל מעריצים כדי ג'יי בפונדק שייר הורס בסנט אייבס, עם טום מידלטון בפונדק בוג'י בקרנטוק ובחופים סביב קורנוול. הוא למד בקורנוול קולג' בשנים 1988–1990 עד לקבלת דיפלומה לאומית בהנדסה. על לימודיו אמר כי "מוזיקה ואלקטרוניקה הלכו יד ביד".
האלבום הראשון של ג'יימס, תחת הכינוי של אפקס טווין (Aphex Twin), היה המיני-אלבום Analogue Bubblebath משנת 1991 בחברת התקליטים מייטי פורס. בשנת 1991, ג'יימס וגרנט וילסון-קלארידג' ייסדו את חברת התקליטים ריפלקס רקורדס (Rephlex Records) כדי לקדם "חדשנות בדינמיקה של האסיד - ז'אנר אהוב ולא מובן של מוזיקת האוס שנשכח על ידי אחדים ואכן חדש לאחרים, במיוחד בבריטניה". הוא כתב את "Digeridoo" כדי לנקות את הקהל שלו אחרי רייב. אף על פי שעבר ללונדון כדי לקחת קורס אלקטרוניקה בקינגסטון פוליטכניק, הוא הודה בפני דייוויד טופ שלימודי האלקטרוניקה שלו נזנחו בעודו מחפש קריירה בז'אנר הטכנו. בעודו מופיע במועדונים ועם קהל מעריצים מחתרתי קטן, הוציא ג'יימס את Selected Ambient Works 85-92, שהוקלט ברובו לפני שהחל לתקלט והורכב משירים אינסטרומנטליים שהיו בעיקר מכווני ביט. הוא הצהיר מאוחר יותר כי השירים באלבום הבכורה שלו "היו רק שירים שהחברים שלי בחרו, כאלה שהם אוהבים להירגע איתם".
מוזיקה

Selected Ambient Works 85–92 הוקלט בין השנים 1985 ל-1992 (החל כשג'יימס היה בן ארבע-עשרה) תוך שימוש בציוד תוצרת בית שנבנה מסינתיסייזרים סטנדרטיים, כמו גם ממכונות תופים. איכות הצליל תוארה כירודה בשל הקלטתה על קלטת שניזוקה על ידי חתול.
רצועות שונות משתמשות בסמפלים: "We Are the Music Makers" כולל דקלום של ג'ין ויילדר לשיר "We are the music makers, and we are the dreamers of dreams" מתוך שירו של ארתור אושונסי "Ode", מתוך הסרט וילי וונקה ומפעל השוקולד משנת 1971. "Green Calx" מכיל דוגמאות מהסרט רובוקופ משנת 1987 ומהשיר "Fodderstompf" משנת 1978 של Public Image Ltd, כמו גם עיוות של כותרות הפתיחה של סרטו של ג'ון קרפנטר משנת 1982 היצור.
עטיפה

עטיפת האלבום מציגה באופן בולט את הסמל של אפקס טווין, שעוצב על ידי פול ניקולסון, שהיה גם רקדן במה בכמה מהופעותיו החיות של ג'יימס בתקופה זו. ניקולסון הצהיר כי כוונת הצמד עבור הלוגו הייתה להיות צורה "אמורפית ורכה" עם "ללא קווים חדים". לדברי ג'יימס, זה היה מאמץ משותף: "הוא תכנן את הכל אבל אני הדרכתי, כמו 'לא עוד ככה, כן יותר ככה' וכו'. היו לא מעט חזרות לפני שהייתי מאושר. הייתי גם מספיק נבון כדי לקנות ממנו את הזכויות, עם הליש"ט האחרון שלי, הייתי עדיין סטודנט, כי ידעתי שזה יהיה מאוד חשוב לי וגם לא רציתי שום ויכוחים בהמשך הדרך". ג'יימס גם הציע שהיא מייצגת סיגל.
שחרור

Selected Ambient Works 85–92 יצא לאור ב-9 בנובמבר 1992 על ידי אפולו רקורדס, חברת הבת של חברת התקליטים הבלגית R&S Records. בבריטניה הוא היה זמין תחילה רק באמצעות יבוא מכיוון שעסקת רישוי בין R&S ו-Outer Rhythm קרסה מוקדם יותר השנה. האלבום היה התקליט הראשון שיצא על ידי R&S בבריטניה לאחר שהחברה החלה את פעילותה במדינה במקום להעניק רישיון לחברת תקליטים אחרת. ג'יימס עזב את חברת התקליטים R&S לאחר יציאת האלבום, כיוון שחתם בחברת התקליטים ווארפ ורצה להתמקד בחברת התקליטים שלו ריפלקס רקורדס.
רשימת רצועות

כל הרצועות נכתבו על ידי ריצ'רד ד. ג'יימס
| Selected Ambient Works 85–92> מס' | Selected Ambient Works 85–92> שם | Selected Ambient Works 85–92> משך | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  | Selected Ambient Works 85–92>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Xtal  | 4:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tha  | 9:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pulsewidth  | 3:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ageispolis  | 5:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | i  | 1:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Green Calx  | 6:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Heliosphan  | 4:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | We are the music makers  | 7:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Schottkey 7th Path  | 5:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ptolemy  | 7:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Hedphelym  | 6:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Delphium  | 5:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Actium  | 7:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 74:40 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

ריצ'רד ד. ג'יימס - כתיבה, הפקה, אלקטרוניקה, סמפלר
הערות שוליים

1 2  Selected Ambient Works 85-92, by Aphex Twin, Apollo Records (באנגלית)
1 2  Selected Ambient Works 85-92 : Aphex Twin : Review : Rolling Stone, web.archive.org, ‏2009-05-25
↑  Kiran Sande, Tom Lea, Joseph Morpurgo, Angus Finlayson, Mr Beatnick, Tim Purdom, Robin Jahdi, Tam Gunn, The 100 Best Albums of the 1990s, Fact Magazine, ‏2012-09-03 (באנגלית אמריקאית)
1 2  The Quietus | Features | Rock's Backpages | A Classic Aphex Twin Interview. Simon Reynolds Talks To Richard D. James, The Quietus (באנגלית אמריקאית)
1 2  The Aphex Twin Community / Learn / Interviews & Articles / The Face Magazine, www.aphextwin.nu
↑  ~~~ The definitive RePHLeX ~~~, groups.google.com
↑  The Aphex Twin Community / Learn / Interviews & Articles / Lost in space, web.archive.org, ‏2008-06-03
↑  Mixmag (May 1995) (updated 29/11/2020) – Lanner Chronicle, web.archive.org, ‏2021-03-17
↑  Condé Nast, Aphex Twin: Selected Ambient Works 85-92, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
↑  Selected Ambient Works 85-92 - Aphex Twin : Songs, Reviews, Credits, Awards : AllMusic, web.archive.org, ‏2012-06-08
↑  Aphex Twin logo designer Paul Nicholson shows more unseen sketches · News ⟋ RA, Resident Advisor (באנגלית)
↑  user18081971, SoundCloud (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6842c81d-ea77-3dfd-abf7-4323add3f4d4
שיטה סלילנית

| שיטה סלילנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קיטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: מימוסיים
סוג:: שיטה
מין:: שיטה סלילנית
שם מדעי
 Acacia raddiana ‏Savi
שיטה סלילנית (שם מדעי: Acacia raddiana) היא עץ מדברי, קוצני, מסוג שיטה, הצומח בר בערבה ובחלקים מהנגב.
מאפיינים

לשיטה שורשים ארוכים, רובם מופנים לכיוון הגעת המים ובחלק העליון של הקרקע, כך העץ מנצל את המים בחלק העליון של הקרקע. לכן רוב עצי השיטה הסלילנית גדלים בסמוך לערוצי זרימה. שורשי השיטה יכולים להגיע למרחק של 40 מטר מהעץ.
מספר רב של בעלי חיים מתקימים מעץ השיטה הסלילנית הן כמזון והן כמחסה: חרקים, זוחלים, עופות ויונקים. לכן עץ השיטה נחשב ל״מין מפתח״, מין שהרבה בעלי חיים תלויים בקיומו.
עונת הלבלוב והפריחה העיקרית של העץ היא בסוף הקיץ, אז מתפתחים על ענפיה פרחים לבנבנים מדיפי ריח ובעלי צוף. חרקים, עופות, זוחלים ויונקים נהנים מלבלוב זה ומהפירות שמתפתחים לאחר מכן.
פירות השיטה הם תרמילים מסולסלים, ובתוכם ישנם זרעים קטנים וקשים. את זרעי השיטה מפיץ בעיקר צבי הנגב.
הצל שמטילים ענפי השיטה מגן על היצורים החיים המתקיימים בסביבתה מפני קרינת השמש החזקה. בין הענפים ומתחת לנוף העץ שוררת טמפרטורה נמוכה יותר מהטמפרטורה שבסביבה.
שיטה סלילנית היא צמח מוגן בישראל. העץ הוא בית הגידול של העש עשקוץ השיטים.
לפי הספרות הבוטנית שיטה סלילנית היא צמח אלרגני.
הערות שוליים

↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
תרמילי השטה הסלילנית
חצוצרת השמע

| --- | --- |

 שיוך:  איבר בעל חלל, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1042) 
 על שם:  ברתולומאו אאוסטקיו
 מזהים
 לטינית (TA98):  tuba auditoria 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A15.3.02.073 
 TA2 (2019):  6926 
 FMA:  9705 
 קוד MeSH:  A09.246.397.369 
 מזהה MeSH:  D005064 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0015183 
 
חצוצרת השמע (TA: Tuba auditiva; Tuba auditoria; מכונה גם צינור השמע, תעלת השמע או תעלת אוסטכיוס, על שם ברתולומאו אאוסטקיו) היא צינור באוזן המחבר בין האוזן התיכונה אל הלוע, ומאפשר כניסה של אוויר לתוך האוזן ויציאה ממנה. הודות לפתח זה, לחץ האוויר באוזן התיכונה נשמר ברמה של הלחץ הסביבתי, ומאפשר תפקוד תקין של האוזן התיכונה. במהלך טיסה, צלילה או נסיעה בכבישים תלולים עשויים בני אדם לחוש "סתימה" באוזניים, עקב שינויי הלחץ על עור התוף, שאינם משתקפים מייד באוזן התיכונה. פיהוק או בליעה מסייעים לפתיחה של חצוצרת השמע ולהשוואת הלחצים בין האוזן התיכונה והסביבה החיצונית ומאפשרים לעור התוף לחזור למצבו התקין.
בן דודנו האמריקאי

| --- | --- |

 כתיבה:  טום טיילור 
 סוגה:  פארסה 
 הצגת בכורה:  1858 
 שפה:  אנגלית 
 
ג'וזף ג'פרסון (אנ') מגלם את דמותו של אסא טרנצ'ארד, הדמות הראשית במחזה
בן דודנו האמריקאי (באנגלית: Our American Cousin) הוא מחזה מאת המחזאי האנגלי טום טיילור (אנ'). המחזה נסוב סביב סיפורו של אסא טרנצ'ארד, אמריקאי מגושם ומתנשא שמתוודע לקרוביו האנגלים האריסטוקרטים בעת נסיעתו לאנגליה. ההצגה הועלתה לראשונה בניו יורק בשנת 1858 וזכתה להצלחה רבה, כמו גם ההפקה הארוכה של המחזה בלונדון שהועלתה ב-1861.
המחזה נשאר פופולרי מאוד לאורך המחצית השנייה של המאה ה-19. למרות שזכה לשבחי הביקורת והקהל לאורך כל היסטוריית ההפקה שלו, המחזה ידוע בעיקר כהצגה שבה צפה נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, בתיאטרון פורד בוושינגטון, בעת שנרצח על ידי ג'ון וילקס בות', שחקן ותומך הקונפדרציה.
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏מלינקולן דרך קנדי ועד טראמפ: מה היסטוריית ההתנקשויות יכולה ללמד?, באתר מעריב אונליין, 15 ביולי 2024
קורפוס אס אס הררי החמישי

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 ביולי 1943 – 8 במאי 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
קורפוס אס אס הררי החמישי (בגרמנית: V. SS-Gebirgs-Korps) היה קורפוס הררי של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-1 ביולי 1943, וכמפקדו הראשון מונה ארתור פלפס. הקורפוס כלל 3 דיוויזיות אס אס: דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן", דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר", ודיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג", ושתי דיוויזיות ורמאכט: הדיוויזיה ה-369 ודיוויזיית היגר ה-118. הקורפוס נכלל במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, שהייתה חל מקבוצת ארמיות F. באוקטובר 1943 הקורפוס נשלח לבוסניה, ונלחם שם כנגד הפרטיזנים של טיטו. בסיס הקורפוס היה במוסטר. בסוף 1944, לאור התקדמות הצבא האדום לתוך הבלקן, הקורפוס נסוג מבוסניה יחד עם כל קבוצת ארמיות F. בפברואר 1945, לאחר מבצע ויסלה-אודר, הועבר הקורפוס לפיקוד הארמייה התשיעית מקבוצת ארמיות ויסלה. באפריל השתתף הקורפוס בקרב רמת זלו, ולאחר הקרב על ברלין והתאבדותו של היטלר, החליט מפקד הארמייה התשיעית תאודור בוסה לנסות ולחבור אל הארמייה ה-12 של ולטר ונק. הארמייה נסוגה מערבה בתוך יערות שפרוולד, והסתבכה בקרב האלבה כנגד הצבא האדום. רוב הקורפוס ההררי החמישי הושמד בקרב זה, והמעטים ששרדו חברו אל הארמייה ה-12 ונכנעו לצבא ארצות הברית.
מפקדים

אובר-גרופנפיהרר ארתור פלפס (21 באפריל 1943 - 21 בספטמבר 1944)
בריגדפיהרר קרל פון אוברקאמפ (21 בספטמבר 1944 - 1 באוקטובר 1944)
אובר-גרופנפיהרר פרידריך-וילהלם קריגר (1 באוקטובר 1944 - 1 במרץ 1945)
אובר-גרופנפיהרר פרידריך יקלן (1 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)
קודש (הלכה)

בהלכות טומאה וטהרה, קודש הוא כל דבר מן החי ומן הצומח, שלפחות חלק ממנו עלה או הוקדש להקרבה בבית המקדש (ונכלל גם בקודשי מזבח). דינו של הקודש להיאכל בטהרה בירושלים בלבד. הקודש נחלק לכמה סוגים עיקרים: קדשי קדשים וקדשים קלים - שהם כל הקורבנות שיש מן החי, ומנחות - שהם הקורבנות שבאים מהצומח.
קודש הוא גם שם מושאל לדרגת טומאה הנקראת רביעי לטומאה, טומאה הקיימת בקודש בלבד.