stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל פניג

| --- | --- |
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 עיסוק:  פסיכיאטר, פרופסור אמריטוס בחוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב.
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 
שמואל פניג הוא פרופסור אמריטוס בחוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב. פניג היה מנהל השירותים האמבולטוריים במרכז לבריאות הנפש שלוותה, וכן כיהן במשך 11 שנים כיושב ראש ועדת הבחינות של המועצה המדעית הרפואית. תחומי המחקר של פניג הם פסיכיאטריה משפטית, אפידמיולוגיה של פסיכוזה ראשונה, סוגיות אתיות בפסיכיאטריה ואפקט הפלצבו. במהלך השנים פרסם מאות מאמרים בתחומים אלה. פניג הוא .
מחקרים ומאמרים

תחומי המחקר של פניג הם קלסיפיקציה פסיכיאטרית: יציבות האבחנה הפסיכיאטרית, גבולות האבחנה, אפידמיולוגיה של פסיכוזה ראשונה, סוגיות אתיות בפסיכיאטריה, פסיכיאטריה משפטית ואפקט הפלצבו, ובמהלך השנים פרסם מאות מאמרים בתחומים אלה.
פניג השתתף והוביל מחקרים רבים, ופרסם מאות מאמרים בהמשך השנים. המחקר הראשון בו השתתף יחד עם פרופסור לבב היה מחקר אפידמיולוגי על דמורליזציה אצל ניצולות שואה בארץ ובמסגרת המחקר בדק גם מתודולוגית את הראיון הטלפוני לעומת ראיון-פנים אל פנים. תוצאות המחקר, שראיון הטלפוני שווה ערך מחקרית לראיון של פנים-אל-פנים היא נקודת ציון במתודולוגיה של המחקר הפסיכיאטרי. במסגרת המחקר בארצות הברית בו השתתף ושעסק באפיזודה פסיכוטית ראשונה התעמק פרופסור פניג נושא של יציבות האבחנה לאורך השנים הראשונות וכן התמקד בפסיכוזות קצרות ובהפרעה דלוזיונלית, עליה גם כתב עם עמיתיו את הפרקים בספר של סדוק וקפלן על הפרעה זו ועל פסיכוזות קצרות. מחקר זה היה הזדמנות לבחון את השלבים הראשונים של המחלה ומה קורה עם האבחון הראשוני, בעיקר כאשר הפסיכוזה מעורבת בשימוש בסמים: מחקר זה שארך שנים, אפשר מעקב אחרי השתנות האבחנות הפסיכיאטריות ופניג היה זה שריכז חלק זה של המחקר.
כך ניתן היה לראות האם לדוגמה יכול להיות מצב שאדם חווה אפיזודה פסיכוטית יחידה במהלך חייו או שבהכרח יגיעו עוד אפיזודות אחריה. במשך ארבע שנות המחקר, פרסם 40 מאמרים. בשנים 1996–2002 השתתף במחקר נוסף שהתקיים בארץ בשיתוף ארצות הברית. המחקר ביקש לבדוק בעזרת מידע שנאסף על 90 אלף יולדות באזור ירושלים שהשתתפו במחקר מה יכולים להיות המנבאים של סכיזופרניה בילדים של אותם שנים. אחד הממצאים החשובים של מחקר זה היה שגיל האב הוא משמעותי ושאם האב מאוד מבוגר מאוד יש סיכוי של פי 2–3 להתפתחות של סכיזופרניה אצל הצאצא.
כקלינאי וחוקר בדק במהלך עבודתו תופעות חברתיות שהיה להן ביטוי פסיכיאטרי כמו התופעה של הימנעות/פוביה ממילואים, כמו כן חקר את הביטויים של הסכסוך הישראלי-ערבי בתקופה של האינתיפאדה הראשונה במחלקה הפסיכיאטרית הסגורה: המפגש בין החולה הפסיכוטי היהודי והאח הערבי, הזהות החצויה של הפסיכיאטר כפסיכותרפיסט, או איך לגשר בין העמדה הרפואית-הפטרנליסטית ו"היודעת כל" לעמדה המתבוננת והמכילה בפסיכותרפיה. סוגיות אתיות בפסיכותרפיה כמו גבולות הטיפול ביחסי מטפל-מטופל, מדריך-מודרך, מורה-תלמיד כולל יחסי מין היו שדה אחר של מחקר אותו ריכז יחד עם עמיתיו ותוצאותיו התפרסמו בספרות הבינלאומית.
מחקרים ומאמרים > פרקים בספרים

S. Fennig, L. Fochtmann, E.J Bromet, Delusional Disorders and Shared Psychotic Disorders, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1525-1533
S. Fennig, L Fochtmann, G. A Carlson, Schizoaffective Disorder, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1533-1536
S. Fennig, L Fochtmann, Psychosis Not Otherwise Specified, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1542-1544
הערות שוליים

↑  פרופ' שמואל פניג באתר Infomed
↑  ועדת הלסינקי, אתר שלוותא
↑  20 שנות מאסר לגרגורי בגייב שערף את ראשו של בן דודו, באתר וואלה, 26 ביוני 2000
↑  שמואל פניג, יוסף לריה, דייוויד רועה, הפרעות אישיות וענישה מופחתת, מזווית משפטית, רפואה ומשפט, גילון מס' 23, אוקטובר 2000
↑  ד"ר אורי ניצן, פרופ' שמואל פניג, אפקט הפלצבו ככלי טיפולי, אתר TheMedical, שנת 2010
↑  S. Fennig, I. Levav, Demoralization and Social Support among Holocaust survivors, Journal of Nervous and Mental Disease, Vol. 179, 1991, pp. 167-172; S. Fennig, I. Levav, R. Kohn, N. Yelin, Telephone vs Face-to-Face Interviewing in a Community Psychiatric Survey, American Journal of Public Health, Vol. 83, 1993, pp. 896-898
↑  S. Fennig, L. Fochtmann, E.J Bromet, Delusional Disorders and Shared Psychotic Disorders, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1525-1533, * S. Fennig, L Fochtmann, G. A Carlson, Schizoaffective Disorder, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1533-1536, * S. Fennig, L Fochtmann, Psychosis Not Otherwise Specified, Kaplan and Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 8th Edition, Lippincott Wiilliams & Wilkins, New York, 2005, pp. 1542-1544
↑  S. Fennig, I. Treves, G. Kashkush, G. Zmiro, The Arab nurse and the Jewish psychotic patient in the closed psychiatric ward, The International Journal of Social Psychiatry, Vol. 38, 1992, pp. 228-234
שרפרף

שרפרף עץ תלת־רגלי
ילדה יושבת על שרפרף, ציור שמן על בד (ויליאם אדולף בוגרו, 1874)
שרפרף הוא כיסא ללא משענת המיועד לאדם אחד. שרפרפים עשויים ממגוון חומרים; בדרך כלל מעץ, אך גם ממתכת או חומרים פולימריים; עשויים להיות מחומרים קשים או מרופדים בבד, עור וספוג. שרפרפים הם רהיט הנמצא בבתי משפחה, במסעדות וברים. זהו אחד מרהיטי הישיבה הראשונים.
ספורט ובריאות

סיבולת לב-ריאה ניתן לשפר על ידי מאמץ גופני מתון לאורך זמן. אחת הדרכים לעשות זאת היא ירידה ועלייה במדרגות או על גבי שרפרף.
שרפרפים מלכותיים

בכמה ממלכות באפריקה משתמשים בשרפרפים במקום כיסאות. המפורסם שבהם הוא שרפרף הזהב של אסאנטאנה בגאנה, שידוע כגורם למלחמה בין הבריטים לאשנטי.
ראו גם

הדום
תנועות להט"ב

דגל הגאווה מונף בצעדה בטולוז, צרפת
תנועות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) הן תנועות חברתיות שדוגלות בהכרה, סיוע וזכויות לאנשים להט"בים בחברה. אין ארגון ראשי או ארגון מרכזי כולל המייצג את כל הלהט"בים ואת האינטרסים שלהם, אך ארגוני זכויות להט"ב רבים פעילים ברחבי העולם. הארגון הראשון לקידום זכויות להט"ב היה הוועדה המדעית-הומניטרית, שנוסדה ב-1897 בברלין.
מטרה נפוצה בקרב תנועות אלו היא שוויון זכויות ללהט"בים, לרוב תוך התמקדות ביעדים ספציפיים כמו הפסקת ההפללה של הומוסקסואליות או חקיקה להכרה ב נישואים חד מיניים. תנועות אחרות התמקדו בבניית קהילות להט"ב או פעלו לשחרו החברה הרחבה מביפוביה, הומופוביה וטרנספוביה. תנועות להט"ב המאורגנות כיום מורכבות ממגוון רחב של אקטיביזם פוליטי ופעילות תרבותית, לרבות לובי פולטי, צעדות או אירועי רחוב (כמו מצעד הגאווה), קבוצות תמיכה, תקשורת, אמנות ומחקר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4140613-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שנונית ארוכת-כף

| שנונית ארוכת-כף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית ארוכת-כף
שם מדעי
 Acanthodactylus longipes ‏בולנז'ר, 1918

שְׁנוּנִית אֲרֻכַּת-כַּף (שם מדעי: Acanthodactylus longipes) היא מין של לטאה ממשפחת הלטאיים. היא מגיעה לאורך של 14 - 15 סנטימטר. צבעה חום צהבהב עם נקודות בהירות. היא חיה בצפון-אפריקה ובישראל. ישראל מהווה את גבול תפוצתה המזרחי. בישראל היא חיה בנגב ובמדבר יהודה. היא פעילת יום, וניזונה מחרקים. היא חיה באזורי מדבר חוליים.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 104-105, 278
הערות שוליים

↑  שנונית ארוכת-כף באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים א"י (תשס), 2000. האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שירותי כיבוי והצלה בתל אביב

תחנת הכיבוי הראשית בתל אביב בשנים 2022-1989 (נהרסה)
תחנת הכיבוי הראשונה של תל אביב
תחנת אביב א' (יפו) והפסוק: "כי תלך במו אש לא תכוה, ולהבה לא תבער בך" (ישעיהו, מ"ג)
תחנת אביב ג' (עתידים)
הכבאית "מאירה" ביום פתוח בתחנת הכיבוי הראשית בתל אביב
הכבאית "האמריקאית" במוזיאון ארץ ישראל
שירותי כיבוי והצלה בתל אביב-יפו הם השם הכולל לשירותי כבאות והצלה הניתנים בעיר תל אביב-יפו.
בניגוד למרבית שירותי הכבאות וההצלה בארץ המופעלים כאיגוד ערים, השירות בתל אביב הוא מחלקה עירונית הכפופה לעיריית תל אביב-יפו. מקורם של שירותי הכבאות וההצלה בתל אביב הוא בגדוד כבאים שהוקם ב-1925 על ידי אבא כהן, והיה לגדוד הכבאים הראשון ביישוב. השירות כיום הוא מהגדולים בישראל, ומתמודד דרך קבע עם איומים מגוונים בעיר.
היסטוריה > טרם קום המדינה

רעיון שירותי כיבוי אש בתל אביב עלה לראשונה בחודש אפריל 1920, כאשר פנה המושל הצבאי הבריטי לועד תל אביב והעלה את הצורך בהקמת גדוד כיבוי אש. ועד העיר ענה בתגובה כי במשך 10 שנות קיום השכונה לא אירעו בה מקרי שרפה ודחה את הרעיון. בשנת 1925, בעקבות אירוע שיטפון גדול שאירע בשכונת ברנר בתל אביב, אשר במהלכו התקשו התושבים במאמצי ההצלה ללא ההכשרה והכלים המתאימים, הציע אבא כהן לראש העיר דאז, מאיר דיזנגוף, להקים גדוד כבאים מתנדבים.
גדוד כיבוי האש הוקם בראשותה של ועדה מארגנת שעל חבריה נמנו בין היתר אבא כהן, קצין כיבוי ברוסיה בטרם עלייתו לארץ, הקבלן שמואל נתן וילסון, חבר גדוד מכבי אש בטרם עלייתו לארץ ומפקד משטרת תל אביב, חיים אלפרין. בתחילת דרכו גויסו לגדוד 73 מתנדבים ונרכש ציוד חיוני על ידי העירייה. העירייה אף הקצתה לטובת הגדוד צריף קטן בשדרות רוטשילד. בשנת 1928 קיבל הגדוד מן העירייה מגרש הצמוד למגדל המים לצורך אימונים, וכן חדר מתחת למגדל המים.
הגדוד התבסס בשנותיו הראשונות על מתנדבים, ופעל באמצעות מימון מצומצם מאוד. נעשו ניסיונות לגייס כספים באמצעות יום סרט, נשפים והצגות קולנוע שהכנסותיהם הועברו לגדוד, והעירייה אף הטילה מס עינוגים על הצגות תיאטרון וקולנוע לטובת פעילות כיבוי האש. העירייה העבירה לרשות הגדוד רכב עליו הורכבה משאבת מים, וזה שימש לכיבוי שריפות ברחבי העיר.
ב-26 באוגוסט 1928, חל המפנה העיקרי במצבו של גדוד כיבוי האש, כאשר הגדוד קיבל הכרה רשמית מהממשלה. בעקבות ההכרה, החליטה העירייה להקציב 100 לא"י לפעילות הגדוד, אם כי התמיכה בפועל קוצצה בחצי ואף זו לא הועברה לגדוד, אלא שימשה כתשלום לעירייה עבור הרכב שהותאם לכיבוי אש.
בשנת 1930 רכש גדוד מכבי האש רכב כיבוי מחברת "אינטרנציונל", ובגרמניה נרכש התקן סירנה שהותקן על מבנה מגדל המים ושימש להזעקת כוחות הכיבוי בעת קבלת הודעה על שרפה. ב-1935 הוזמנה כבאית משוכללת מלונדון וזו זכתה לכינוי "מאירה", על שמו של מאיר דיזנגוף. בשנת 1942, בשל מכת שריפות והפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, עלה חשש מפגיעה בציוד כיבוי האש, והוקמה תחנת כיבוי אש חדשה ברחוב בזל. בשנת 1948 קיבל הגדוד בתרומה כבאית מעיריית ניו יורק, וזו כונתה "האמריקאית" ושימשה את מכבי האש של תל אביב עד ראשית שנות השישים. כיום מוצבת הכבאית בתצוגה במוזיאון ארץ ישראל.
היסטוריה > מאז קום המדינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > אירועים בולטים > שריפת בית צים

בית צים היה בניין משרדים שעמד בפינת שדרות רוטשילד ורחוב נחלת בנימין עד ל-4 בפברואר 1966, אז נשרף כליל. שריפת הבניין, שנמנית עם השריפות הגדולות בתולדות המדינה, נגרמה ככל הנראה מהתחממות משנק ניאון בבניין, והביאה למותו של אדם שנפל מהקומה השנייה ולפציעתם של 67 אחרים.
היסטוריה > אירועים בולטים > שריפת בית מרכזים

ב-24 ביוני 2003, פרצה שריפת ענק בבית מרכזים ששימש לעסקים ולתעשייה זעירה וניצב בקיבוץ גלויות בדרום העיר. השרפה, שפרצה במפעל צמיגים שפעל בבניין ללא אישור תקף, כובתה רק כעבור מספר ימים, בשל חשש הכבאים מקריסת המבנה והילכדות. כתוצאה מן השרפה נפצעו שני כבאים ואזרח אחד וכן קרסו מספר אגפים במבנה.
שטח שיפוט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תחנות

המחלקה לכיבוי אש בתל אביב פועלת בחמש תחנות הממוקמות בעיר - תחנה ראשית וארבע תחנות משנה.
תחנה ראשית (שי) - ממוקמת באזור שפך הירקון, סמוך לתחנת הכוח רדינג.
תחנת אביב א' (יפו) - ממוקמת בדרך בן צבי בשכונת אבו כביר בדרום העיר.
תחנת אביב ב' (אלון) - ממוקמת ברח' יגאל אלון, סמוך להיכל הספורט יד אליהו.
תחנת אביב ג' (עתידים) - ממוקמת בעבר הירקון, בכניסה לאזור תעשייה עבר הירקון (המכונה גם אזור תעשייה רמת החייל).
תחנת שרונה - ממקומת ברח' לאונרדו דה וינצ'י סמוך למתחם שרונה.
גלריית תמונות

אחד ממנופי הגבהים של המחלקה לכיבוי אש
רכב לטיפול בחומרים מסוכנים של המחלקה לכיבוי אש
רכב החפ"ק של המחלקה לכיבוי אש
רכב של המחלקה לכיבוי אש בעת אבטחת אירוע ליד שפך הירקון
הערות שוליים

↑  שאול הון, 25 שנים למכבי-אש בתל-אביב, דבר, 22 בספטמבר 1950
↑  כתבה בנענע10 על הנזק שנגרם בשרפה, 25.06.03
↑  כתבה באתר עיתון "הארץ" המסקרת את תהליך כיבוי השרפה, 24.06.03
↑  "תל אביב- טקס חנוכת תחנת כיבוי "אלון" וארבעה רכבי סער חדשים", אתר שרותי כבאות והצלה, 23.07.12
שפת סימנים לתינוקות

שפת סימנים לתינוקות היא שפת סימנים מיוחדת המשמשת לצורך תקשורת שאינה מילולית בין תינוקות ופעוטות עם הוריהם לפני שהילדים מסוגלים לדבר.
התומכים בשימוש בשפת סימנים עם תינוקות מאמינים כי לתינוקות ולפעוטות יש רצון לומר להוריהם מהם צורכיהם או רצונותיהם, אך אין להם את היכולת לעשות זאת באופן ברור משום שקיים פער בין היכולת הנדרשות כדי לדבר לבין היכולות הקוגניטיביות שלהם בחודשים ובשנים הראשונות לחייהם.
הפער בין הרצון לבין מיומנויות התקשורת מוביל לעיתים לתסכול ולהתפרצויות זעם בקרב תינוקות רבים. התומכים בשימוש בשפת הסימנים מאמינים כי משום שתינוקות מפתחים את יכולת התפקוד של הידיים עוד לפני שהם מצליחים ללמוד כישורי שפה, הם מסוגלים ללמוד לבטא את צורכיהם בפשטות בידיים. ניתן לעשות זאת באמצעות שימוש בסימנים מוסכמים נפוצים, עבור מילים כמו "אוכל", "לישון", "יותר", "חיבוק", "לשחק", "עוגייה", "דובון" וכו', לפני שהם מסוגלים לדבר באופן אשר יהיה מובן על ידי הסביבה.
לימוד שפת הסימנים

תינוקות יכולים להתחיל ללמוד את שפת הסימנים לתינוקות כבר בין הגילאים שישה - שמונה חודשים, משום שלרוב הזיכרון של התינוקות בגילאים הללו משתפר באופן ניכר. הלימוד בשלב הראשון מתחיל בדרך כלל בלמידת שלושה עד חמישה סימנים בסיסיים. מכיוון שהמטרה היא ללמד את התינוק בסוף לדבר, נהוג לומר את המילים במקביל לשימוש בסימנים. גם קשר העין עם התינוק ואמירת המילה באופן ברור יכולים לעזור.
יתרונות

התומכים בשימוש בשפת סימנים לתינוקות טוענים כי השימוש בה משפר את כישורי התקשורת בין הילד לבין ההורה והמטפלים בו. התינוקות מסוגלים ללמוד במהירות יחסית לקשר בין פריט מסוים לסימן מסוים, ובכך לומר מה הם באמת חושבים, מרגישים ולמה הם זקוקים.
לימוד שפת הסימנים לתינוקות מזרז את פיתוח כישורי השפה שלהם ומחזק את כישורי השפה אותם הם כבר רכשו. כמו כן השימוש ביכולת זו מאפשרת לרוב גם לימוד של מיומנויות קריאה וכתיבה בשלבים מוקדמים יותר בהמשך. החוקרים טוענים גם כי תינוקות שמתקשרים באמצעות שפת סימנים, שמחים יותר מאשר תינוקות שלא עושים זאת. לתינוקות המתקשרים באמצעות שפת סימנים לתינוקות, קיימת גם סבירות נמוכה יותר להתקפי זעם ובמקרים מסוימים הם גם מפתחים מנת משכל גבוהה יותר. יכולת זו מאפשרת לילדים לומר מה הם צורכיהם ורצונותיהם ובכך עוזרת להם לפתח הערכה עצמית, מיומנויות חברתיות-רגשיות ויכולת לתקשר בצורה יעילה עם סביבתם. יכולת זאת מלמדת את התינוקות גם כיצד להתחיל שיחה. כמו כן היא מספקת לתינוקות תחושת הישג וסיפוק.
ביקורת

חלק מהמומחים אינם רואים יתרון וערך מוסף בלימוד השפה לתינוקות, וטוענים שהתינוק מסוגל להעביר לסביבתו מסרים לגבי צרכיו באמצעים לא-מילוליים רבים העומדים לרשותו. הורה קשוב היטב לתינוקו יוכל להבין מסרים אלה גם ללא שפת סימנים, והשקעה זאת בקשר ובתשומת הלב של ההורה היא המביאה להתפתחות התינוק, לא השפה. כך גם מתן שם לרגש אינו מזרז את ההתפתחות הרגשית (תינוק עשוי לדעת איך לסמן, למשל, "אני כועס", מבלי להיות מסוגל להבין רגש זה - התפתחות שחלה מאוחר יותר בהתפתחות, בגיל הפעוטות).
בחלק מהמחקרים שנערכו לא נמצאו הוכחות לכך שרכישת שפת סימנים לתינוקות מפחיתה את התיסכול ביחסי התינוק עם הוריו. נטען גם כי התנועות שמבצע תינוק שלמד את השיטה אינן ממש שפה, אלא התנסות טבעית בתנועות ומקטעים של סימנים, מעין "מלמול ידני", ללא הבנת המשמעות הסמלית שמאחורי הסימנים. כיום רוב החוקרים מסכימים כי השיטה אינה מזיקה, אך חלקם טוענים שכל אינטראקציה מושקעת אחרת של ההורים בתינוק (למשל הקראת ספרי תמונות לתינוק ודיבור עליהם איתו), עשויה לתרום להתפתחות התינוק באותה מידה.
בתרבות הפופולרית

בסרט הקולנוע האמריקני "פגוש את הפוקרס" משנת 2004, ג'ק (מגולם על ידי רוברט דה נירו) מלמד את נכדו התינוק לתקשר עם סביבתו באמצעות שפת סימנים לתינוקות. התאומים אשר גילמו את דמותו של הנכד של ג'ק בסרט (בראדלי ופיקרן ספנסר), למדו את שפת סימנים על ידי צפייה בסרטי הווידאו "!Signing Time".
ראו גם

רכישת שפת אם
שפת סימנים
הערות שוליים

↑  שרון אנגל, מה הבן שלי רוצה?, מגזין את
↑  ליאת משאט, "שלך", איתות מכיוון הטיטול, באתר ynet, 24 באפריל 2003
שביל הראשונים ראשון לציון

מגדל המים של ראשון לציון. תחנה מס. 17 לאורכו של "שביל הראשונים" של העיר
שביל הראשונים בראשון לציון מציין מסלול הליכה בראשון לציון העובר בין כ-30 אתרים הקשורים לתקופת ייסוד המושבה. המסלול הותווה ביוזמת ובחסות מוזיאון ראשון-לציון ועיריית ראשון לציון. חלקם הגדול של האתרים הפך לאתרי מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רקע

ראשון לציון נוסדה ב-1882, על ידי עולי העלייה הראשונה, כמושבה חקלאית. במהלך התקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה התרחב המקום והוקמו בה מבנים רבים (הן פרטיים והן מבני ציבור) בסגנונות שונים. בניגוד ליישובים אחרים, נמנעה, בראשון לציון, הריסתם של רבים מאותם מבנים, על אף התפתחות העיר, ועם הזמן פעלו גופים שונים לשמר חלק מהם.
על הקמת השביל

"שביל הראשונים" נחנך ב-1980, במקביל לייסודו של מוזיאון ראשון-לציון. בשנות ה-90 הוא חודש וב-2010 חודש פעם נוספת. מטרתו של השביל הייתה להביא לידיעת הציבור את ההיסטוריה של העיר.
ההליכה "בשביל הראשונים" ממחישה את רקמת חייה של המושבה ראשון לציון ואת פועלם של מייסדיה. בית קשור בבית, סיפור נוגע בסיפור ובתוך כדי הסיור בין אתרי שביל הראשונים קורמת עור וגידים ההיסטוריה הענפה של ראשון לציון, המושבה הראשונה של העלייה הראשונה... אני קורא לתושבי העיר ללכת עימנו בשביל הראשונים, להכיר, ללמוד וללמד גם את הדורות הבאים על סיפורה המופלא של ראשון-לציון
.
אחת המטרות העיקריות בחידוש שביל הראשונים היא חינוכית – הטמעת ערכים ולימוד כלל תלמידי מערכת החינוך בעיר את ההיסטוריה של ראשון לציון. "שביל ראשונים" מהווה שלד איתן לכל פעולות ההדרכה שעורך המוזיאון העירוני. תצוגות המוזיאון והפעילות בו חורגות מתחום קריית המוזיאון ומהווים את לב המרכז השימורי, התיירותי והתיעודי של המושבה הישנה
.
שלטי זיכרון ושימור

בית העם
בית הפקידות
מגדלי ביל"ו
כיכר המייסדים
בית פריימן
בית ספר חביב
בית הייסמן
בית מאירוביץ'
הקליניקה
בית הרופאים
באר המושבה ומגדל המים
בית קנר
גן המושבה
בית הפקידות הראשון ואורוות הברון
יד לברון
הערות שוליים

↑  המודל לפיו נבנה השביל היה שביל החירות בבוסטון
↑  חודש "שביל הראשונים" ההיסטורי באתר "ראשון נט", 1 ביוני 2010
↑  מפת "שביל הראשונים" באתר המוזיאון
שנונית חולות

| שנונית חולות |
| --- | --- |
 שנונית חולות, נקבה, אוגוסט 2010, חולות עגור
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית חולות
שם מדעי
 Acanthodactylus scutellatus ‏אודואן, 1827

שׁנונית חולות (שם מדעי: Acanthodactylus scutellatus) היא זוחל ממשפחת הלטאיים סוג שנונית. גודלה קטן, עד 21 ס"מ, כאשר אורך הזנב מהווה פחות משני שלישים. משקלה עד 10 גרם לרוב. ראשה מחודד בקדמתו. לשנונית החולות סימן היכר המייחד אותה משאר בני סוגה: מגיני הגחון שלה סדורים באלכסונים היוצאים ממרכז הגחון ונמשכים אחורה ולצדדים, לעומת המינים האחרים בסוגה אצלם מגיני הבטן מסודרים בשורות ישרות, שתי וערב.
משמעות השם המדעי של שנונית החולות (scutellatus) הוא "מכוסה קשקשים קטנים".
צבע שנונית החולות לרוב צהבהב, בהתאם לסביבה החולית בה היא חיה. לעיתים צבעה נוטה לגוון אפור או חום בהיר. על צבע רקע זה מפוזרים כתמים צרים וכהים, היוצרים דגם של רשת (ראו תמונה) הבולט יותר בזכרים. בשונה ממרבית מיני השנוניות הנפוצים בארץ, לא ניתן להבחין בפסי אורך אצל שנונית החולות. כמרבית המינים במשפחת הלטאיים, גם אצל שנונית חולות קיימים שינויי צבע פיזיולוגיים - בשעות החמות הגוונים בהירים יותר, בהשוואה לשעות הבוקר או אחר הצהריים בהן השנונית זקוקה לקרינת השמש על מנת לווסת את חום הגוף.
הזכר גדול מן הנקבה - ראשו ושורש זנבו עבים יותר.
הצעירים דומים בצבעם לבוגרים.
שנונית החולות שוכנת בישראל בחולות מערב הנגב ובחולות של דרום מישור החוף, בנוף של חולות נודדים ומיוצבים למחצה. בעבר הייתה נפוצה גם עד הרצליה ושפיים בצפון, אך העיור המתקדם בארץ, שגרם להשמדת בית גידולה, כנראה הביא לכך שאין עוד פרטים צפונה לחולות בת ים וחולון. באזורים בהם מצויה שנונית חולות, היא עשויה להיות בחפיפה עם מינים אחרים מהסוג שנונית. מדרום לנחל הירקון, קיימת חפיפה בתפוצת שנונית חולות עם המין שנונית השפלה (שם מדעי: Acanthodactylus schreiberi), ואנו עדים לחלוקה בין שני המינים ברמת תת-בתי הגידול שבשטח: שנונית חולות מאכלסת חולות נודדים ומיוצבים-למחצה, וככל שהחולות יותר מיוצבים (פחות נודדים) היא נעלמת ומחליפה אותה שנונית השפלה. בדרום מישור החוף, שני המינים הללו מהווים הלכה למעשה סמנים (אינדיקטורים) לרמת יציבות החולות, למשל במחקר ארוך-הטווח הנערך בשמורת חולות ניצנים. מחקר שנערך בעבר בחולות חולון מצא ששני המינים מסוגלים לחיות באותו אזור בזכות חלוקת משאבים שונה בכל מין, אשר מונעת תחרות ישירה בשנים בהן תנאי האקלים וכמות המזון ממוצעים; בשנת בצורת עלולה להיווצר תחרות ביניהם. בחולות מערב הנגב ובחולות צפון סיני, קיימת חפיפה באתרים רבים בין שנונית חולות לבין המין שנונית ארוכת-כף (שם מדעי: Acanthodactylus aegyptius), כאשר האחרונה מחליפה את שנונית חולות בבתי גידול של החולות הנודדים ביותר.
שנונית החולות פעילה ביום ומתחפרת בחול היטב. מחילותיה אינן עמוקות והיא שוכנת בהן בלילה ובקיץ בשעות החמות. כשהיא מגלה אויב היא רצה למחילה, בין אם היא שלה או לא.
עונת הרבייה של שנונית חולות מתחילה בסוף החורף. בתקופה זה הזכר שומר על נחלתו שמקיפה את מחילתו, תוך שהוא מחזר אחר נקבות ומנסה להזוודג עימן ובמקביל מגרש זכרים אחרים הנחשבים "פולשים" לנחלתו. הנקבה מטילה באביב 3-6 ביצים מוארכות, בעלות קליפה גמישה. הצעירים בוקעים בחודשי יוני ואוגוסט. אורכם לאחר הבקיעה הוא 7-8 ס"מ, והם שוקלים כ-0.5 גרם. בצפון סיני נתפסו צעירים בגודל זה גם באפריל.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 106-108, 278
הערות שוליים

↑  שנונית חולות באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  בעז שחם, ניהול וממשק של דיונות וזוחלים: השלכות לגבי שחזור בתי גידול ואסטרטגיות שימור. חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2010
↑  איתן אביטל, חלוקת משאבים בין שני מיני לטאות מהסוג שנונית (Acanthodactylus) החיים באותו אזור חולות. עבודת גמר לתואר מוסמך בזואולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1981
שנונית השפלה

| שנונית השפלה |
| --- | --- |
 שנונית השפלה, זוג בהזדווגות בחולות ניצנים,  אוגוסט 2006. הזכר משמאל, הנקבה מימין
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית השפלה
שם מדעי
 Acanthodactylus schreiberi ‏בולנז'ר, 1878

שׂנונית השפלה (שם מדעי: Acanthodactylus schreiberi) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים, המזכירה במראה את שנונית הנחלים. היא נפוצה בישראל, קפריסין, לבנון וטורקיה.