stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזימות בינלאומיות

| --- | --- |

פתיח הסרט
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק 
 הופק בידי:  אלפרד היצ'קוק 
 תסריט:  ארנסט להמן 
 עריכה:  ג'ורג' תומסיני 
 שחקנים ראשיים:  קרי גרנט אווה מארי סיינט ג'יימס מייסון
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  רוברט ברוקס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  MGM
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 ביולי 1959
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט ריגול, סרט פעולה, סרט בלשי, סרט מתח, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  לונג איילנד, אינדיאנה, הר ראשמור, ניו יורק, שיקגו, מנהטן 
 תקציב:  4.3 מיליון דולר
 הכנסות:  9.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   northbynorthwest
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מזימות בינלאומיות (באנגלית: North by Northwest) הוא מותחן ריגול אמריקאי בבימויו של אלפרד היצ'קוק אשר יצא לאקרנים בשנת 1959. הסרט מתרכז בדמותו של רוג'ר ת'ורנהיל, בגילומו של קרי גרנט, אשר נחשד בטעות על ידי ארגון מסתורי למרגל המבקש להפריע לתוכניותיו. הסרט נחשב לאחד מסרטי המופת של היצ'קוק, ומחבר התסריט, ארנסט למן, היה מועמד לפרס אוסקר על עבודתו בסרט. לצד גרנט כיכבו בסרט אווה מארי סיינט, ג'יימס מייסון, ג'סי רויס לנדיס ומרטין לנדאו.
היצ'קוק החל להסריט את הסרט עוד בטרם היה התסריט שלם, ובמהלך ההסרטה חשש שלא יהיה לו המשך ראוי לעלילה. הסרט נחשב לאחד מסרטי המתח והריגול המפורסמים ביותר שנעשו.
צוות שחקנים

קרי גרנט בתפקיד רוג'ר ת'ורנהיל, איש פרסום הנחשד בטעות כסוכן ממשלתי והגיבור הראשי של הסרט.
אווה מארי סיינט בתפקיד איב קנדל
ג'יימס מייסון בתור פיליפ ואנדאם, האנטגוניסט הראשי של הסרט, מרגל ממשלתי המנסה להרוג את ת'ורנהיל.
הערות שוליים

↑  השחקנית סיד צ'ריס הייתה גם מועמדת לתפקיד זה
↑  אלפרד היצ'קוק הופיע בתחילת הסרט בהופעת קמע כאיש המחמיץ את האוטובוס
↑  הסצנה של המטוס הרודף נפתחת בשוטים ארוכים ופתוחים, המתחלפים בקלוז-אפים קצרים ומהירים, עם התפתחות המרדף.
↑  החליפה האפורה של גרנט נבחרה כאופנתית ביותר בקולנוע, וכבעלת ההשפעה הגדולה ביותר Cary Grant’s gray suit tops movie clothing list, TODAY.com (באנגלית)
↑  המרגל הדמיוני ג'ורג' קפלן מהווה בסרט מעין מקגאפין, אחריו כולם רודפים, כשלמעשה הוא איננו קיים כלל.
| אלפרד היצ'קוק |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | גן התענוגות (1925) • נשר ההר (1927) • הדייר (1927) ‏• הטבעת (1927) • במורד הגבעה (1927) • אשת החקלאי (1928) • קלת דעת (1928) • השמפניה (1928) • תושב האי מאן (1929) • סחיטה (1929)   ג'ונו והפייקוק (1930) • רצח! (1930) • אלסטרי מתקשרת (1930) • משחק העור (1931) • מארי (1931) • עשיר וזר (1931) • מספר 17 (1932) • וולטרס מוינה (1934) • האיש שידע יותר מדי (1934) • ‏ 39 המדרגות (1935) סוכן חשאי (1936) • סבוטז' (1936) • צעירים ותמימים (1937) • הגברת הנעלמת (1938) • ג'מייקה אין (1939)   רבקה (1940) כתב חוץ (1940) • מר וגברת סמית' (1941) • חשד (1941) • חבלן (1942) • צל של ספק (1943) • סירת הצלה (1944) • בכבלי השכחה (1945) • נודעת (1946) • משפט פאראדין (1947) • החבל (1948) • תחת חוג הגדי (1949)   פחד במה (1950) זרים ברכבת (1951) • אני מתוודה (1953) • אליבי (1954) • חלון אחורי (1954) • לתפוס גנב (1955) • מי רצח את הארי? (1955) • האיש שידע יותר מדי (1956) • הנאשם (1956) • ורטיגו (1958) • מזימות בינלאומיות (1959)   פסיכו (1960) הציפורים (1963) • מארני (1964) • המסך הקרוע (1966) • טופז (1969)   פרנזי (1972) מזימות (1976)   |  |
| ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל | ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588656105171  BNE: XX3863564  BnF: cb13561574v (data)  CANTIC: a12009477  GND: 4555777-9  LCCN: n93007598  SUDOC: 123265940  VIAF: 316751610   WorldCat (עם VIAF): 316751610 
קרי גרנט בסרט
אווה מארי סיינט בסרט
הגרעין הזנבי

| --- | --- |

 שיוך:  סטריאטום 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (833) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nucleus caudatus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.502 
 TA2 (2019):  5561 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_1373 
 מזהה נרוניימס:  226 
 FMA:  61833 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.249.487.550.184 
 מזהה MeSH:  D002421 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0007461 
 
מיקום הגרעין הזנבי במוח האנושי
הגרעין הזנבי (בלועזית: caudate nucleus) הוא חלק תת-קורטיקלי של המוח. הגרעין הזנבי נמצא בסטריאטום, אשר מכיל גם את הפוטמן ושייך לגרעיני הבסיס.
הגרעין הזנבי מגיע לגודלו המרבי בגיל 10 שנים.
לגרעין הזנבי יש שלוחות לאונה המצחית, המאפשרת חופש וגמישות מחשבתיים ועוסקת גם בתנועה ובתכנון של תנועה.
בנוסף, יש לו שלוחות גם לתלמוס, המקושר לקליפת המוח ומחבר בינה לבין אזורים תת-קורטיקליים. התלמוס קולט ומעבד את מרבית המידע התחושתי והתנועתי שמגיע אל קליפת המוח. הוא מעורב גם בתפקודים רגשיים ובתהליכי העוררות.
הפלט של הגרעין הזנבי מועבר לגלובוס פלידוס (Globus pallidus), שגם הוא חלק מגרעיני הבסיס.
הגרעין הזנבי מקבל דופמין מתאי עצב של החומר השחור.
מחלת פרקינסון נגרמת מניוון של התאים המחברים בין החומר השחור לגרעין הזנבי.
הערות שוליים

1 2 3  Hynd, G. W., Hern, K. L., Novey, E. S., Eliopulos, D., Marshall, R., Gonzalez, J. J., & Voeller, K. K. (1993). Attention deficit-hyperactivity disorder and asymmetry of the caudate nucleus. Journal of Child Neurology, 8(4), 339-347.
↑  Castellanos, F. X., Lee, P. P., Sharp, W., Jeffries, N. O., Greenstein, D. K., Clasen, L. S., ... & Rapoport, J. L. (2002). Developmental trajectories of brain volume abnormalities in children and adolescents with attention-deficit/hyperactivity disorder. Jama, 288(14), 1740-1748.
↑  Dietrich, A. (2004). Neurocognitive mechanisms underlying the experience of flow. Consciousness and Cognition, 13(4), 746-761.
1 2 3 4  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2 3  Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
↑  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
↑  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
| גרעיני הבסיס |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | סטריאטום (הגרעין הזנבי • פוטמן • גלובוס פלידוס • גרעין האקומבנס) •  אמיגדלה • פקעת ההרחה (אנ') • הגרעין התת-תלמי (אנ') • החומר השחור |  |
| תפקודים | שליטה מוטורית • למידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.1.09.502
איימי מולינס

| --- | --- |

איימי מולינס 2009
 לידה:  1976 (בת 49 בערך) אלנטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  בית הספר לשירות חוץ ע"ש אדמונד ולש  תיכון פארקלנד  אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 בן או בת זוג:  רופרט פרנד (2016–?) 
 https://aimeemullins.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי מולינס (באנגלית: Aimee Mullins; נולדה ב-20 ביולי 1975 באלנטאון) היא אתלטית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית, אשר לראשונה התפרסמה אודות להישגים האתלטיים שלה. היא נולדה עם מצב רפואי שבעקבותיו נקטעו רגליה התחתונות.
ביוגרפיה

מולינס נולדה עם Fibular hemimelia (ללא עצמות השוקית) שבעקבותיו היה צורך לקטוע את שתי רגליה מתחת לקו הברך כאשר הייתה בת שנה בלבד. היא בוגרת תיכון Parkland High School באלנטאון ושל אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון.
קריירה

כשחקנית סופטבול צעירה, היא החזיקה את שיא הנוער לבסיסים גנובים. במהלך התיכון היא התחרתה גם בסקי במורד. מולינס הייתה קטועת הרגליים הראשונה שהתחרתה בתחרויות האתלטיקה של ה-NCAA מול ספורטאים ללא נכות. היא ייצגה את ארצות הברית במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) בה השתתפה בתחרויות ריצת 100 מטר וקפיצה לרוחק. היא החזיקה בשיאי העולם בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר וקפיצה לרוחק.
בשנים 2007 ו-2008 כיהנה כנשיאת ארגון Women's Sports Foundation.
חיים אישיים

מולינס נישאה לשחקן רופרט פרנד במאי 2016.
פילמוגרפיה > קולנוע

Cremaster 3‏ (2002)
מופלא (2006)
מגדלי התאומים (2006)
עין תחת עין (2008)
לשדוד את המאפיה (2014)
אדמה רעה: הדרך לזעם (2014)
התנהגות הולמת (2014)
נהר של יסוד (2014)
בסטריאו (2015)
לא שפויה (2018)
הורים תחת השפעה (2019)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Five Little Pigs‏ (2003)
קרוסבונז (2014)
סיפורי המסתורין של לורה (2015)
כוח (2015)
ללא גבולות (2016)
דברים מוזרים (2017–2016)
אמא יוצאת דופן (2017)
בול (2019)
Devs‏ (2020)
אקסטרפולציות (אנ') (2023)
אחת מהרגליים המלאכותיות של איימי
איימי מולינס
הביטחון הלאומי (הרשות הפלסטינית)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 בסיס האם:  רמאללה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים) 
 
הביטחון הלאומי (בראשי תיבות: הבטח"ל; בערבית: الأمن الوطني الفلسطيني) הוא אחד ממנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית שהוקמו בעקבות הסכמי אוסלו. תפקידו המוגדר של הכוח הוא שמירה על יציבות הרשות והגנה עליה. בפועל, תפקידו של הביטחון הלאומי הוא להעניק סיוע למנגנונים האחרים כאשר אלה אינם מסוגלים לספק את הביטחון בעצמם, למעשה הבטח"ל הוא הגוף שעושה מבצעים גדולים ומעצרים גדולים בשטחי הרשות. כוחות הבטח"ל גם פרושים בכניסות וביציאות של שטחי A. הביטחון הלאומי מונה תשעה גדודים, שחבריהם מוכשרים בירדן בפיקוח אמריקני ובאוניברסיטת איסתיקלאל ביריחו, בין היתר על ידי יועצים צבאיים של איטליה ובריטניה.
היסטוריה > 1993-2006

ב-1993 לאחר הסכמי אוסלו, והקמתם של מנגנוני הביטחון הפלסטיניים הוקם גם הביטחון הלאומי. המנגנון הוקם בעיקר על בסיס הקצונה הבכירה של מנגנוני אש"ף שהגיעה עם ערפאת מה"חוץ" (מגלות בתוניס ובמדינות ערביות נוספות) לאחר הסכמי אוסלו ורוב המגויסים היו מצבא שחרור פלסטין.
היסטוריה > 2006-2010 > הפיכת חמאס בעזה

מאז הפיכת חמאס בעזה במהלך 2007, מתפקד המנגנון רק ביהודה ושומרון, כאשר למעשה אין למנגנון מפקד של כלל הרשות (כמו שהיה נהוג עד אז) ומפקד המנגנון באיו"ש, ד'יאב אלעלי, כפוף ישירות לממשלה ולנשיא אבו מאזןב-19 באוקטובר 2023 ראש הארגון ברצעות עזה ג'יהאד מוחייסן נהרג בפעולת צה"ל.
ב-2008 ביצעו מנגנוני הביטחון הלאומי פעילות ביטחונית אינטנסיבית בנפת חברון, במסגרת מבצע ביטחוני רחב היקף בן שלושה שלבים. מטרתו הרשמית של המבצע, הייתה השבת הסדר הציבורי ולחימה בפורעי החוק. לצד זאת החלשת כוחן של התשתיות האזרחיות והצבאיות של חמאס במחוז חברון.
היסטוריה > 2010-2020

בתקופה זו מנגנון הביטחון הלאומי ניסה לשפר את המוניטין שלו בציבור הפלסטיני. ב-2015 אנשי מנגנון "הביטחון הלאומי" ניסו למנוע מלוחמי צה״ל לעצור זורקי אבנים שיידו לעבר עמדה צבאית במזרח אל־בירה. באירוע אחר בבית לחם תועדו אנשי הביטחון הלאומי מאפשרים להתקרב לחומת ההפרדה ולעמדה הצבאית המבוצרת היטב בה ולבצע אירועי הפרות סדר.
היסטוריה > 2020-2024

ב-2023 לאחר עליית גלי הטרור והתארגנויות שונות ביהודה ושומרון, החל לחץ אמריקני וישראלי על הרשות הפלסטינית לפעול להחזרת השליטה הביטחונית באזור ג’נין, ופעילות זו נתקלת במתקפת הסברה מצד ארגוני הטרור הפלסטיניים המאשימים אותה בסיוע לאויב באמצעות התיאום הביטחוני. בתגובה לכך, בספטמבר 2023 החל הביטחון הלאומי בביצוע ספר מעצרים במחנה הפליטים ג’נין בין היתר של פעילי ג׳יהאד איסלאמי ביניהם אחמד ג’דעון שהוכרז כמבוקש על ידי ישראל, ובעקבות המעצר חמושים ביצעו ירי והשליכו בקבוקי תבערה לעבר מטה מנגנוני הביטחון בעיר. במהלך אותו סוף שבוע עצרו מנגנוני הביטחון הפלסטיניים בקבאטיה את מוסטפא אבו אל-רוב.
בנובמבר 2024 החלה מתיחות בין חמושי הג'יהאד האיסלאמי למנגנוני הביטחון הפלסטיניים, שהתלקחה לאחר שחמושים השתלטו על שני רכבי מנגנונים ונסעו בהם ברחובות מחנה הפליטים ג׳נין.
היסטוריה > 2020-2024 > מבצע הגנת מולדת

ב-15 בדצמבר 2024 בבוקר יום השנה ה-37 לייסוד חמאס פתחו מנגנון הביטחון הלאומי ב-״מבצע הגנת מולדת״ במחנה הפליטים ג׳נין. המבצע נועד "לשים קץ לכאוס ולהחזיר את השליטה במחנה" מידי חמושים ופלגים של חמאס וג׳יהאד איסלאמי. עם שחר, כוחות מתוגברים של הביטחון הלאומי, החלו לפתוח בחילופי אש אל מול החמושים ולנטרל מטענים. בעימותים נהרגו שני חמושים בידי מנגנוני הביטחון הלאומי, אחד מהם - מראשי גדוד ג'נין של הג'יהאד האיסלאמי שמבוקש בידי צה"ל יזיד ג'עאיצה. במהלך השבוע בו התרחש המבצע ביצעו מנגנוני הביטחון הלאומי 110 מעצרים של פעילי טרור ממחנה הפליטים ג'נין. הם ניטרלו 100 מטענים ו-8 רכבי תופת. במהלך חילופי האש נפצעו עד 32 מחבלים ו-2 חוסלו.
יחידה 101

יחידה 101 היא יחידה עילית מובחרת במנגנון הביטחון הלאומי של הרשות הפלסטינית היחידה הוקמה בשנת 2009. יחידה 101 כוללת לוחמים מיומנים, הפועלים לביצוע מעצרים של מחבלי הג'יהאד האיסלאמי וחמאס והיא זו שנשלחת למשימות מורכבות - כניסה למחנות הפליטים הפלסטיני ,בין היתר מתמחה יחידה 101 בדיכוי של מחאות ובחילוץ בני ערובה. לוחמיה לבושים במדים מדוגמים, חלקם מלווים בכלבי תקיפה מאולפים. היחידה מחזיקה בשריוניות החמושות במקלעים מסוג פורד, אמצעי לחימה חדישים ורובי צלפים.
לוחמי יחידת העילית מוכשרים לבצע משימות מורכבות מן הסוג הזה - ולקראתן עוברים הכשרה מסיבית, שכוללת פריצה למבנים ולוחמה בטרור. חלקם אפילו עברו קורסים בצניחה.
לקריאה נוספת

ט' קרויטרו, ‏פסק זמן באיו"ש, מערכות 445, אוקטובר 2012
הערות שוליים

↑  אליאור לוי, המוסד, השב"כ והקומנדו - של הפלסטינים, באתר ynet, 23 באפריל 2016
↑  פעילות ביטחונית אינטנסיבית של כוחות הביטחון הפלסטינים במחוז חברון (תמונת מצב ומשמעויות), באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על-שם אלוף מאיר עמית, ‏30/10/2008
↑   עמירה הס, פרשנות || מנגנוני הביטחון ברשות מנסים לתמרן בין נאמנותם לעבאס למחויבותם לרחוב הפלסטיני, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2015
↑  דלית הלוי, דיווח: הרשות הפלסטינית פועלת נגד פעילי הג’יהאד בג’נין, באתר ערוץ 7, ‏19.09.23
↑  עינב חלבי, חילופי האש בג'נין, המחבל הבכיר שחוסל - וההסלמה: "הוכן רכב ממולכד למנגנונים" | תיעוד, באתר ynet, 14 בדצמבר 2024
↑  ספיר ליפקין, ‏החשש שהחמושים יקבלו השראה מסוריה והסערה בשטחים: המבצע החריג של הרשות הפלסטינית בג'נין מכה גלים, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2024
↑  ניר דבורי, ‏הסיבה לפעולה בג'נין, ומה שהשיגה הרשות הפלסטינית: הנתונים מהמבצע החריג, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2024
1 2  ספיר ליפקין, ‏החשש שהחמושים יקבלו השראה מסוריה והסערה בשטחים: המבצע החריג של הרשות הפלסטינית בג'נין מכה גלים, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2024
| כוחות צבאיים בעולם הערבי |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אלג'יריה אלג'יריה • בחריין בחריין • קומורו קומורו • ג'יבוטי ג'יבוטי • מצרים מצרים • עיראק עיראק • ירדן ירדן • כווית כווית • לבנון לבנון • לוב לוב • מאוריטניה מאוריטניה • מרוקו מרוקו • עומאן עומאן • קטר (מדינה) קטר • ערב הסעודית ערב הסעודית • סומליה סומליה • סודאן סודאן • סוריה סוריה • תוניסיה תוניסיה • איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות • תימן תימן • צ'אד צ'אד |  |
| מדינות עם הכרה מוגבלת | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הרפובליקה הדמוקרטית הערבית הסהראווית • סומלילנד סומלילנד |  |
| כוחות מזוינים אזוריים אוטונומיים | פשמרגה |  |
| שחקנים משמעותיים אחרים | המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית • חמאס חמאס • חזבאללה חזבאללה • חות'ים חות'ים • היחידות להגנת העם |  |
אנשי הביטחון הלאומי בבית לחם
מישל סבאח

מישל סָבּּאח (בערבית: ميشيل صباح; נולד ב-1 במרץ 1933 בנצרת) היה הפטריארך הלטיני של ירושלים בין השנים 1987–2008, הפלסטיני הראשון בתפקיד זה.
ביוגרפיה

נולד בנצרת לאסד סבאח וע'נדורה אבו נסאר. בגיל 10 (2 באוקטובר 1943) החל ללמוד בסמינר התאולוגי של הפטריארכיה הלטינית בבית ג'אלא, ובו עשה שנותיו כנער צעיר. הוא הוסמך לכמורה ביולי 1955 ומאז מילא שורה של תפקידי הוראה ומנהל במוסדות חינוך של הפטריארכיה הלטינית בירדן, בישראל ובתחומי הרשות הפלסטינית. בין היתר שימש כנשיא אוניברסיטת בית לחם בין השנים 1980–1988.
ב-11 בדצמבר 1987 הוא מונה לפטריארך הלטיני של ירושלים, ומילא תפקיד זה עד לפרישתו לגמלאות ב-22 ביוני 2008, לאחר שהגיע לגיל 75. החליף אותו הארכיבישוף פואד טוואל. בין השנים 1999 ל-2007 שימש כנשיא ארגון השלום הקתולי פקס כריסטי.
השכלה

הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת הסורבון בתחום הפילולוגיה של השפה הערבית.
הוקרה

בתאריך 6 בנובמבר 2006 עוטר סבאח באות לגיון הכבוד בדרגת "קצין בכיר" בסוף שנת 2006.
התייחסות לסכסוך הישראלי פלסטיני ולמחלמת חרבות ברזל

באפריל 2024 פרסם סבאח איגרת בנושא ובה קרא לסיום מיידי של המלחמה (חרבות ברזל), תוך שהוא מתייחס, בין היתר, לאחריותם של שני הצדדים, הצורך במשא ומתן ישיר בין הצדדים והצורך ההדדי בביטחון.
הערות שוליים

1 2  Patriarch: Biography, web.archive.org, ‏2007-06-25
↑  Patriarch Sabbah: The real cause of the war in Gaza—and the only path to peace, America Magazine, ‏2024-04-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267320905171  BnF: cb13598734g (data)  GND: 124418783  ISNI: 0000 0001 1691 2694  LCCN: n2002116837  SUDOC: 056548893  VIAF: 98172873   WorldCat (עם VIAF): 98172873
סימה שיין

| --- | --- |

סימה שיין, ינואר 2025
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, המכון למחקרי ביטחון לאומי 
 
סימה שיין (נולדה ב-1949) היא בכירה לשעבר במערכת הביטחון הישראלית, ששירתה כראש חטיבת המחקר ב"מוסד".
ביוגרפיה

סימה שיין שירתה 17 שנים בחטיבת המחקר באמ"ן, ועסקה בנושאי ברית המועצות ואיראן. לאחר מכן, שירתה 17 שנים בחטיבת המחקר של "המוסד", וב-2004 מונתה לראש החטיבה. מונתה לראש האגף לנושאים אסטרטגיים במטה לביטחון לאומי ולסגנית ראש המל"ל, תפקידים מהם התפטרה באפריל 2009, לאחר עימות עם ראש המל"ל, עוזי ארד.
שימשה ראש אגף איראן במשרד לנושאים אסטרטגיים ומשנה למנכ"ל המשרד. בדצמבר 2015 פרשה מתפקידים אלה.
מכהנת כראש תוכנית איראן במכון למחקרי ביטחון לאומי.
היא בעלת תואר ראשון בלימודי המזרח-התיכון, בוגרת המכללה לביטחון לאומי ובעלת תואר שני במדע המדינה ולימודי ביטחון.
נבחרה להשיא משואה ביום העצמאות ה-67 למדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  נדב זאבי, טלטלה במטה לביטחון לאומי, באתר nrg‏, 18 במאי 2009
↑  אטילה שומפלבי, בישראל מאשימים: "ג'ון קרי לא שוחה בחומר", באתר ynet, 21 בנובמבר 2013
↑  סימה שיין באתר המכון
↑  איתי בלומנטל, ממציא כיפת ברזל ידליק משואה: הכרה בהישג, באתר ynet, 8 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 39156674899333580043   WorldCat (עם VIAF): 39156674899333580043 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-קובאב

| --- | --- |
צילום אוויר של הכפר במאי 1948
צילום אוויר של הכפר במאי 1948
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה המנדטורית
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  13,918 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  יולי 1948
 יישובים יורשים:  משמר איילון, כפר בן-נון
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,980(הערכה) (1945)
 קואורדינטות:  31°52′00″N 34°57′15″E﻿ / ﻿31.86663889°N 34.95416667°E﻿ / 31.86663889; 34.95416667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) אל-קובאב(למפת גוש דן רגילה) אל-קובאב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-קובאב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-קובאב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-קובאב (בערבית: القباب) היה כפר ערבי בנפת רמלה, כ-10 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר. תושביו גורשו או נמלטו בחודש יולי 1948 כחלק ממבצע דני שהונהג על ידי חטיבת יפתח.
היסטוריה

ההיסטוריון מוג'יר א-דין כתב בספרו על ירושלים שאל-קובאב היה כפר בתחום השיפוט המנהלי של אל-רמלה בשנת 1483.
בכפר הוקם בית ספר יסודי בשנת 1921. במפקד האוכלוסין משנת 1931, נמנו בכפר 382 בתים מיושבים ואוכלוסייה של 1,502 ערבים מוסלמים. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל האוכלוסייה הוערכה בכ-1,980 אנשים, ושטח הכפר ב-13,918 דונם עות'מאני.
ב-14 במאי 1948 נכבש הכפר (שתושביו עזבוהו לפני כן) בידי גדוד 54 של חטיבת גבעתי, שאורי אבנרי נמנה עם לוחמיו.
ב-13 בספטמבר 1948 נהרסו בתי אל-קובאב כמעט לחלוטין, למעט בית ספר ומספר בתים שנשארו עומדים.
על שטחו לשעבר של הכפר נטוע כיום יער משמר איילון.
הערות שוליים

↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  http://zope.gush-shalom.org/home/he/channels/avnery/1209841932
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008880386405171
כתובת קעקע

כתובת קעקע על כף יד
כמה מ-13 הקעקועים של הכוכבת אנג'לינה ג'ולי
מקעקע כתובות קעקע על רגלה של בחורה
כתובת קעקע או קעקוע הוא שרטוט הנעשה בעזרת דיו או בחומרי צבע אחרים המוחדרים באופן קבוע לשכבת העור המכונה ''אדרמיס'' בעור לקישוט או סימון. השם הטכני לקעקוע הוא "השתלת מיקרו פיגמנט". צורה נוספת אם כי נפוצה פחות לקעקוע היא הכנסת חוטים צבעונים תחת העור ובכך יוצרים דוגמאות דמויות קעקועים קלאסים.
מקור השם

המילה "קעקע" מופיעה בתורה, באיסור ההלכתי על עשיית כתובת קעקע, המופיע בספר ויקרא: ”וּכְתֹבֶת קַעֲקַע לֹא תִתְּנוּ בָּכֶם”.
באנגלית מכונה כתובת הקעקע Tattoo, מילה שמקורה בטהיטי שבפולינזיה ומשמעותה "לסמן". גם בשפות רבות אחרות נגזרת המילה לכתובת קעקע מהמקור הפולינזי.
היסטוריה > פרהיסטוריה

ישנן עדויות לכתובות קעקע כבר בתרבויות קדומות. בחפירות באירופה נתגלו כלים מהתקופה הפלאוליתית המאוחרת (בין 38,000 לפני הספירה ל-10,000 לפנה"ס) שכנראה שימשו לביצוע קעקועים. הכלים כללו דיסקה עשויה מחרס, אוכרה אדומה ומחטי עצם ששימשו ככל הנראה לדקור את העור. צלמיות אדם מחימר ואבן שעליהם חריטות שכנראה מייצגות כתובות קעקע נתגלו בסמוך לכלים. המומיה העתיקה המפורסמת ביותר הקרויה "אצי, איש הקרח" שנתגלתה בהרי האלפים ומתוארכת ל-3000 לפנה"ס, מקועקעת. גם במצרים נמצאו מומיות מקועקעות מאותה תקופה.
היסטוריה > בימי הביניים

הכנסייה הקתולית הוציאה צו דתי האוסר על קעקועים ב-787 לספירה, אך ידוע כי כל המלכים האנגלו־סקסונים נהגו להתקשט בכתובות קעקע. על המלך האנגלו-סקסוני האחרון, הרולד השני שהובס בקרב הייסטינגס בשנת 1066, נאמר כי גופתו הושחתה בקרב עד כדי כך שרק כתובות הקעקע שעל גופו אפשרו את זיהויו.
הרמב"ם בפירושו לאיסור קעקוע בתורה מציין שהגויים היו רושמים על עצמם כתובת קעקע כדי לציין את נאמנותם לאלילים שלהם. (הלכות עבודה זרה פרק י"ב). ר' אברהם אבן עזרא, פרשן המקרא בן המאה ה-12, מציין בפירושו שהיו בימיו צעירים הרושמים כתובות קעקע בפניהם. בפירושו לתורה כותב אבן עזרא שהיו עושים כתובת קעקע כזיכרון למתים ולכן איסור הקעקע מופיע באותו פסוק בו מופיע האיסור לעשות שריטה על המת.
ספר החינוך שנכתב בסביבות המאה ה-13, כותב שבימיו הישמעאלים (הכוונה לערבים) היו עושים כתובות קעקע.
היסטוריה > בעת החדשה

מסורת כתובות הקעקע פסקה באירופה בימי הביניים, אך התחדשה כאשר נתגלו איי פולינזיה במסעותיו של הקפטן ג'יימס קוק במאה ה-18. החוקרים האנגליים חזרו לאירופה עם ילידים מקועקעים. מאז החלה מסורת מחודשת של ביצוע כתובות קעקע בין תושבי אירופה, בעיקר בין מלחים ויורדי ים אחרים.
בסוף המאה ה-19 החלה מסורת של ביצוע קעקועים גם לבני האצולה. החל בכך יורש העצר (לימים אדוארד השביעי) שבשנת 1862 ביקר בארץ ישראל וחקק את סמל הצלב על זרועו. בתקופת מלכותו הוסיף אדוארד השביעי לגופו עוד כמה כתובות קעקע. כאשר שני בניו, ביניהם מי שלימים יהיה המלך ג'ורג' החמישי, ביקרו ביפן ב-1882, הוא הורה למחנכם לקחתם לאומן קעקועים מפורסם. הדוגמה שנתנה משפחת המלוכה הפכה את הקעקוע ביפן לפופולרי מאוד אצל משפחות האצולה באנגליה עד כדי כך שסופר אמריקאי העיר בלעג:
לקארל הארבעה עשר, מלך שוודיה ונורווגיה (שהייתה אז חלק מממלכת שוודיה) בשנים 1818–1844, הייתה כתובת הקעקע "Mort aux rois" ("מוות למלכים").
בשנת 1891 הוציא האמריקאי סמואל או'ריילי פטנט על אקדח הקעקוע החשמלי. האקדח התבסס על עקרונות העט החשמלי שהמציא תומאס אדיסון 16 שנה לפני כן. המכשירים בהם משתמשים כיום הם שיפור האקדח של או'ריילי. המכשיר הוזיל את עלות העבודה וקיצר את הזמן הנדרש לעשיית קעקוע.
באמצע המאה ה-20 החלו לראות בקעקועים כבעלי ערך אידאולוגי שמסמל מרדנות ונון-קונפורמיזם. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 החלה לאמץ אותם תרבות הנגד הצעירה והמהפכנית, והם התחילו להיות פופולריים יותר ויותר. שנות ה-90 סימנו את נקודת המפנה ביחס לקעקועים. טכניקות וטכנולוגיות חדשות אפשרו עבודה מדויקת והיגיינית יותר, אשר פנתה לקהלים חדשים שהלכו והעריכו יותר ויותר את ערכם האומנותי של הקעקועים.
מטרות הקעקוע

סיבות מגוונות גורמות לאנשים לעבור תהליך של קעקוע. הגורמים הנפוצים ביותר הם: אמצעי זיהוי, הצהרת ייחודיות, קישוט, סיבות דתיות או אמונה בהשפעה המאגית של כתובת הקעקע. הכאב הכרוך בתהליך הקעקוע לעיתים נתפס כאמצעי להפגנת אומץ לב. כיום כתובות קעקע הן סוג של אופנה. בעשור האחרון תחום הקעקועים התפתח מאוד בישראל, המון אמנים מחליטים ללמוד לקעקע כדי להתפרנס מהאומנות שלהם.
ישנם הרואים בקעקוע דרך להנציח אדם יקר שנפטר. זו דרך להתחבר עם האדם שאבד ולהשפעה שהייתה לו על מי שנושא אותם.
אסירים בבתי כלא נוהגים לקעקע עצמם כסימן של שותפות באחת מכנופיות הכלא. מלחים מאירופה נהגו לקעקע את תמונת הצליבה על גבם על מנת למנוע ענישה באמצעות הצלפה. ראשי שבטים מאורים נהגו לקעקע תבניות מסובכות על פניהם - תבניות אלה שימשו כתחליף חתימה ונעשה בהם שימוש בעת חתימה על חוזה שלום. בארצות שונות התפתחה בשנים האחרונות מגמה אצל נשים חולות בסרטן השד שעברו כריתת שד לקעקע פרחים על החזה.
קיימים גם מקרים בהם אנשים הוכרחו לעבור קעקוע כנגד רצונם מסיבות שונות. הדוגמה הידועה ביותר היא קעקוע מספר זיהוי על האמה של אסירי מחנה הריכוז באושוויץ II (בירקנאו).
כתובות קעקע נחקקות גם על בעלי חיים, אם כי לעיתים נדירות נעשה הדבר בשל רצון לקשט. סימני זיהוי מקועקעים לעיתים על חיות מחמד וחלקי גוף מסוימים (לדוגמה האפים) מקועקעים למניעת כוויות-שמש. סימני זיהוי מקועקעים לפעמים על בעלי חיים השייכים לחוות. סימני זיהוי מקועקעים על שפתיהם של כל הסוסים הגזעיים מיד לאחר שנגמלו. כתובות קעקע אלו מבוצעות על ידי וטרינרים, ובעלי החיים עוברים הרדמה על מנת למנוע את תחושת הכאב ולשמור על ביטחונם.
מטרות הקעקוע > שימוש ברפואה

לעיתים, לצרכים רפואיים, יש לסמן מיקום מדויק על הגוף שיהיה קבוע לאורך זמן. לדוגמה, בעת מתן הקרנות לחולה במחלת סרטן, יש לתת טיפול נקודתי חוזר על אותה נקודה בדיוק. כדי למנוע את הצורך החוזר ונשנה במדידת המיקום המדויק, תהליך שאורך זמן רב, מבצעים את המדידה המדויקת בטיפול הראשון. בסיום המדידה מסמן הרופא את נקודות המיקום המדויקות למכשיר ההקרנה בעזרת עט קעקע מיוחד. עט זה רק מסמן נקודה קטנה על הגוף שאינה ניכרת אלא במבט מקרוב.