stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוניה קולודני
קורות חייה

סוניה קולודני נולדה ב-1901 בפינסק שבתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גורשה משפחתה לפולין. סוניה, נערה צעירה, עבדה במשך שנתיים כשוליה אצל צלם בוורשה ואף קיבלה ממנו דיפלומה. היא עלתה לארץ ישראל ב-1922 בעקבות אחיה, שמאי קולודני, אחד ממקימי חדרה שעלה שנתיים קודם ושלח לה רישיון  עליה וכסף למסע. אמהּ וששת אחיה ואחיותיה גם הועלו לארץ על ידי שמאי קולודני אחרי שהאב נפטר ממחלת הטיפוס. סוניה הקימה סטודיו לצילום במרפסת בית אחיה שמאי בחדרה והשתתפה בפרנסת המשפחה.
סוניה נישאה למשה פיחוטקה, ולזוג לא היו ילדים.
אוסף התצלומים והתשלילים של קולודני שרכש מוזיאון החאן עם הקמתו ב-1982 מהווים נדבך חשוב ביותר בארכיון ההיסטורי של רצועת החוף הפריפריאלית בכלל ושל חדרה בפרט. מספר מצלמות ואביזרים מהסטודיו של קולודני מוצבים בתצוגת הקבע של מוזיאון החאן.
סגנונה

בתקופה זו של ראשית הציונות, תחום הצילום נשלט ברובו המוחלט על ידי גברים שעבדו עבור מוסדות ציבור והציגו בצילומיהם נקודת מבט גברית-ציונית. בתמונותיה של קולודני ניתן למצוא יותר חופש ופחות פורמליות. היא תיעדה את מרחב המושבות מחוץ למשולש העירוני תל אביב-חיפה-ירושלים, ובצילומיה אפשר למצוא גם דמויות מחייכות שאינם ממורכזות, לעומת הפנים חמורות הסבר, המאפיינות את האסתטיקה הפדנטית של התקופה.
ביתה וסטודיו הצילום של קולודני היו בחדרה ולכן המושבה הצעירה היוותה את אזור פעילותה המרכזי אולם גם צילמה ביישובים קרובים כמו כרכור, פרדס חנה, כפר ויתקין, שפיה, שדות ים וגן שמואל. תיעדה בין השאר את ייבוש הביצות, העבודה החקלאית, הטקסים, פעילויות הספורט כמו כן צילמה גם דיוקנאות ומשפחות, טיולים, גני ילדים וגננות.
מורשת

מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 הוצגו תצלומיה של סוניה קולודני מהשנים 1922-1948 במסגרות שונות. התערוכה הראשונה, "פוטו סוניה", הוצגה במוזאון ארץ ישראל בתל אביב בשיתוף מוזאון "החאן" חדרה ובאוצרתו של גיא רז מנובמבר 2006 עד אפריל 2007. מדצמבר 2010 עד פברואר 2011 בגלריית בית האומנות של מבשרת ציון הוצגו תצלומיה בשנית. אוצרת התערוכה הייתה סוניה אברמוביץ'. במהלך חודש ספטמבר 2012 הוצגו תצלומיה בשלישית בתערוכה ושמה "הצלמניה" בקניון לב חדרה במסגרת הפרויקט "מוזיאון יוצא לקהלו" - שיתוף פעולה בין מוזיאון החאן לקניון לב חדרה. אוצר התערוכה היה גיא רז.
בשנת 2013 אישרה ועדת השמות של עיריית חדרה כי רחוב שעתיד להיסלל בשכונת ויצמן במערב העיר ייקרא על שמה של הצלמת. רחוב סוניה קולודני עתיד להתחבר למתחם ההייטק והתעשייה שיקום על שטח מעברת אגרובנק.
גלריית תמונות

התכנסות פועלים באחד למאי
טיפול בפרדס
דמויות בחדרה
שיעור התעמלות
שומרים ביער חדרה
לקריאה נוספת

גיא רז, פוטו סוניה: צילומים 1922–1948, מוזיאון ארץ ישראל, 2007.
רות מרקוס, נשים יוצרות בישראל, 1920–1970, הקיבוץ המאוחד, 2008.
גיא רז, צלמי הארץ: מראשית ימי הצילום ועד היום, הוצאת מפה, 2003.
הערות שוליים

↑  שלמה הר-פז, צילומים זה הכל, "זמן מבשרת", 19 בינואר 2011.
↑  מוזיאון ארץ ישראל, תערוכת "פוטו סוניה", 2006.
↑  רונה סלע, "צלמות במרחב הפרטי/צלמות במרחב הציבורי".
↑  עדי שגיא, "תערוכת הצילומים 'צלמניה'", עדשה מקומית, מגזין המושבות, גיליון 331.
↑  איילת קדם, "סוניה קולודני פינת שושנה בלובשטיין: אושרו רחובות חדשים בחדרה", בלינקר, 22 באפריל 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276794  NLI: 987007416097705171  ISNI: 0000 0000 4950 0314  LCCN: nr2007007120  ULAN: 500483450  VIAF: 54115600   WorldCat (עם VIAF): 54115600
סיימון ג'ונסון

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1963 (בן 61) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מנחה לדוקטורט:  רודי דורנבוש 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר לניהול MIT סלואן  אוניברסיטת דיוק 
 תלמידי דוקטורט:  Amir Kermani, Quy Toan Do, Todd V. Mitton, Yunyong Thaicharoen, Todd A. Gormley 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (2024)  Clarivate Citation Laureates (2022) 
 
סיימון ה. ג'ונסון (באנגלית: Simon Johnson, נולד ב-16 בינואר 1963) הוא כלכלן בריטי-אמריקאי המכהן כפרופסור בבית הספר סלואן לניהול ב-MIT ועמית בכיר במכון פיטרסון לכלכלה בינלאומית. הוא מילא מגוון רחב של תפקידים אקדמיים והקשורים למדיניות, ובהם תפקיד שלפרופסור לכלכלה בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא באוניברסיטת דיוק. ממרץ 2007 ועד סוף אוגוסט 2008, הוא היה הכלכלן הראשי של קרן המטבע הבינלאומית.
בשנת 2024, זכו ג'ונסון, דרון אג'מולו וג'יימס א. רובינסון בפרס נובל לכלכלה על מחקריהם בנוגע לאופן שבו מוסדות כלכליים ושלטוניים משפיעים על צמיחה ושגשוג.
השכלה וקריירה

התואר הראשון של ג'ונסון הוא מאוניברסיטת אוקספורד,(1984) תואר שני בכלכלה (בהצטיינות) מאוניברסיטת מנצ'סטר (1986). הדוקטורט שלו בכלכלה הוא מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ועוסק באינפלציה, תיווך ופעילות כלכלית (1989).
מ-1989 עד 1991, היה ג'ונסון חוקר זוטר באוניברסיטת הרווארד, שם היה חבר באקדמיה של הרווארד ללימודי סביבה ויחסים בינלאומיים ועמית במרכז המחקר הרוסי שלה. מ-1991 עד 1997, הוא לימד בבית הספר למנהל עסקים Fuqua באוניברסיטת דיוק, שם היה עוזר פרופסור עד 1995, ופרופסור חבר עד 1997; הוא גם ניהל את המרכז לפיתוח מנהלים בסנט פטרסבורג, רוסיה מ-1993 עד 1995. הוא הצטרף לפקולטה של MIT ב-1997, ו'יבל קביעות ב-2002. ב-MIT, הוא שותף למחקר במעבדות Blueprint, שותף לניהול יוזמת Shaping the Future of Work של MIT, ועומד בראש קבוצת הכלכלה והניהול הגלובלית שלה.
ג'ונסון היה עמית מחקר ב-NBER מאז 2004, והוא שותף ב-BREAD . הוא עמית ב-CEPR, וישב במועצת המנהלים של פאני מיי מאז 2021. הוא היה שותף להקמת המועצה לסיכון מערכתי של מכון CFA, והוא בעל טור חודשי ב-Project Syndicate מאז 2010. בנובמבר 2020, ג'ונסון מונה כיועץ בצוות הביקורת של סוכנות המעבר לנשיאות ג'ו ביידן כדי לתמוך במאמצי המעבר הקשורים למשרד האוצר של ארצות הברית ולפדרל ריזרב .
ג'ונסון הוא עמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי. הוא חבר במועצה המייעצת הבינלאומית במרכז למחקר חברתי וכלכלי (CASE). ובפאנל היועצים הכלכליים של משרד התקציבים של הקונגרס . מ-2006 עד 2007, הוא היה עמית אורח במכון פיטרסון לכלכלה בינלאומית, שם הוא היה עמית בכיר מ-2008 עד 2019. הוא חבר בוועדת המערכת של ארבעה כתבי עת אקדמיים לכלכלה. הוא תרם לפרויקט סינדיקט מאז 2007.
מחקרים ופרסומים

סיימון ג'ונסון הוא מחבר הספר "13 בנקאים: ההשתלטות על וול סטריט וההתמוטטות הפיננסית הבאה" שיצא לאור בשנת 2010 ונכתב יחד עם ג'יימס קוואק. איתו גם ייסד ותורם באופן קבוע לבלוג הכלכלה "תרחיש הבסיס" (The Baseline Scenario). הוא גם מחבר הספרים "שריפת הבית הלבן: החוב הלאומי שלנו ולמה זה משנה לך" (2013); "מקפיצה את אמריקה: כיצד מדע פורץ דרך יכול להחיות את הצמיחה הכלכלית ואת החלום האמריקאי" (2019), אותו כתב עם ג'ונתן גרובר ; ו"כוח וקידמה: מאבקנו בין אלף השנים על טכנולוגיה ושגשוג" (2023), אותו כתב עם דרון אג'מולו.
מחקרים ופרסומים > כוח וקידמה

הספר מתמקד בקשר שבין התפתחות טכנולוגית, כוח כלכלי וצמיחה חברתית. הטענה המרכזית של הספר היא שההתפתחות הטכנולוגית כשלעצמה אינה מבטיחה קידמה חברתית. במקום זאת, האופן שבו החברה מנהלת ומווסתת את הטכנולוגיה הוא שקובע האם היא תשרת את הציבור הרחב או תתרכז בידי קבוצה קטנה. אג'מולו וג'ונסון כותבים בו על ההתפתחות ההיסטורית של הטכנולוגיה וההשלכות החברתיות והפוליטיות שלה. בספר יש ניתוח של שלוש מהפכות טכנולוגיות מרכזיות: המהפכה התעשייתית, המהפכה הדיגיטלית והמהפכה של בינה מלאכותית ואוטומציה. הכותבים טוענים שבכל מהפכה טכנולוגית יש מתח בין שתי אפשרויות: טכנולוגיה שמעצימה עובדים ומרחיבה הזדמנויות, לעומת טכנולוגיה שמחליפה עובדים ומרכזת כוחה טענה המוצגת בספר היא שטכנולוגיות אינן מניבות אוטומטית מוצרים שמשרתים את החברה, וקיימת סכנה שאליטה צרה תהיה המרוויחה מהיתרונות שלהן. הספר מציג מבט ביקורתי למדי על בינה מלאכותית (AI), תוך שימת דגש על השפעתה השלילית במידה רבה, על משרות ושכר ועל הדמוקרטיה.
ג'ונסון ואג'מולו מספקים גם חזון כיצד ניתן לרתום טכנולוגיות חדשות למען טוב חברתי. הם מדגישים את חשיבות המדיניות הציבורית והרגולציה בעיצוב השפעת הטכנולוגיה על החברה, וקוראים לגישה מאוזנת שתבטיח שהקידמה הטכנולוגית תשרת את החברה בכללותה. הם גם דנים ברשימה של הצעות מדיניות לניתוב מחדש של טכנולוגיה הכוללת: (1) תמריצי שוק, (2) פירוק הטכנולוגיה הגדולה, (3) רפורמת מס, (4) השקעה בעובדים, (5) הגנה על פרטיות ובעלות על נתונים, וכן (6) מס פרסום דיגיטלי.
הערות שוליים

↑  "Simon Johnson On Bank Bailout Plan". NPR.org.
↑  "Simon Johnson". PIIE. 2 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  LA Times, 29 November 1991, "Muscovites: Want Shares In Boeing For 44 ½?"
↑  "Simon Johnson's biography at MIT".
↑  "The Sveriges Riksbank Prize in Economic Sciences in Memory of Alfred Nobel 2024". NobelPrize.org. נבדק ב-2024-10-14.
↑  "Simon Johnson -- Biographical Information". www.imf.org. נבדק ב-2024-03-08.
↑  "Inflation, intermediation and economic activity". MIT library.
1 2 3 4  https://mitsloan.mit.edu/shared/ods/documents?PersonID=41226&DocID=11324
1 2 3  https://mitsloan.mit.edu/shared/ods/documents?PersonID=41226&DocID=11324
↑  "Agency Review Teams". President-Elect Joe Biden. נבדק ב-10 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Simon Johnson's biography at MIT".
↑  https://mitsloan.mit.edu/shared/ods/documents?PersonID=41226&DocID=11324
↑  "About". 25 בספטמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439253705171  PLWABN: 9810571770305606  BIBSYS: 3056002  BnF: cb16238872z (data)  CiNii: DA03899419  GND: 128759240  ISNI: 0000 0000 8090 5731  LCCN: n88231097  MGP: 209447  NDL: 01221910  NKC: mzk2011654003  NLK: KAC201201546  NTA: 087331381  RERO: 02-A024367476  SUDOC: 145376397  VIAF: 10906752   WorldCat (עם VIAF): 10906752 
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • גולדין (2023) • אג'מולו, ג'ונסון, רובינסון (2024) |  |
הספרייה הלאומית של לאוס

| --- | --- |

הבניין הישן של הספרייה הלאומית של לאוס
 מיקום:  ויינטיאן
 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1956
 קואורדינטות:  17°57′50.4″N 102°36′28.44″E﻿ / ﻿17.964000°N 102.6079000°E﻿ / 17.964000; 102.6079000
 http://www.nationallibraryoflaos.org
 he
הספרייה הלאומית של לאוס (בלאית: ຫໍສະໝຸດແຫ່ງຊາດ) היא הספרייה הלאומית של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס הממוקמת בעיר בירתה, ויינטיאן. היא הוקמה ב-1 ביולי 1956.
היסטוריה

הספרייה נפתחה רשמית בשנת 1956 תחת אגף האומנויות של משרד החינוך.
עם סיומה של מלחמת האזרחים בלאוס החלה הספרייה לפעול בתור הרשות לספריות, מוזיאונים וארכאולוגיה תחת אותו משרד. החל משנת 1983 הספרייה פעלה תחת ניהולו של משרד המידע והתרבות והייתה ממוקמת באותו מבנה עם מוזיאון המהפכה.
בשנת 1987 הספרייה עברה למבנה חדש, מבנה זה נבנה בסגנון צרפתי ב-1923 ושימש כביתו של המושל בתקופת שלטונם של הצרפתי על לאוס. בניין הספרייה כלל שתי קומות והיה מחולק לארבעה חדרי קריאה ומשרדים. בשנת 1997 היא קיבלה מעמד של ספרייה לאומית.
באוקטובר 2007 החל שיתוף פעולה עם אוניברסיטת פסאו וספריית המדינה בברלין במטרה להקים ספרייה דיגיטלית של כתבי-יד בשפה הלאית. ממשלת לאוס אישרה להנגיש לכל משתמשי האינטרנט את כתבי-היד האלו.
ב-2012 נודע כי הספרייה תעבור למבנה חדש. בין 2013–2016 במרכז ויינטיאן נסנה בניין הספרייה החדש. ב-2016 הספרייה עברה לבניין בן ארבע קומות חדש. טקס חנוכת במנה החדש התקיים ב-29 בדצמבר 2016.
הערות שוליים

1 2  הודעה על מעבר הספרייה למבנה חדש (באנגלית)
↑  אתר המוקדש לספרייה הלאומית של לאוס (באנגלית)
↑  פרויקט הספרייה הדיגיטלית של כתבי-היד בשפה הלאית (באנגלית)
↑  כתבה על חנוכת בניין חדש (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10098250-5  VIAF: 153419357   WorldCat (עם VIAF): 153419357
אגט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  סיליקה (SiO2)
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  הגביש ניתן לצפייה במיקרוסקופ בלבד (קריפטוקריסטל)
 צבע:  מגוון בסוגים השונים
 ברק:  שמנוני
 שקיפות:  שקוף עד אטום
 פצילות:  אין
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  7.0 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.6
 שרטוט:  לבן
 סוגים
 :  ראו בערך
אגט הוא מינרל זעיר גביש נפוץ מאוד ממשפחת הקוורץ, הנמצא לרוב כגאודות בסלעים מסוגים שונים ומאופיין בפסים צבעוניים. מקור השם אגט הוא השם אכטיס שניתן לו על ידי הפילוסוף היווני תאופרסטוס על שם נהר בסיציליה (Achates), הקרוי היום דירילו (Dirillo). השם "אגט" בגמולוגיה משמש כדי להגדיר סוגי כלקדון מפוספסים, דוגמת אוניקס בעל פסים ישרים ו"אגט תחרה" (lace agate) בעל פסים מפותלים.
השימוש העיקרי באגט הוא כאבן חן המשובצת בתכשיטים וכחומר ליצירת חפצי נוי. בתרגומים אחדים של התנ"ך ובמקורות אחרים אגט היא אבן השבו שהייתה משובצת בחושן.
תכונות

אגט שקוף בצורתו הטהורה, והצבעים שבו נוצרים משינוי כימי בתמיסה היוצרת אותו כתוצאה מחדירה של חומרים זרים לתוכה: צבעים שחורים וחומים מתקבלים מחדירת חומצה גופרתית, אדומים מתקבלים מחדירת תחמוצות ברזל, כחולים מתקבלים מחדירת אשלגן פֶרוֹציאנידי (potassium ferrocyanide), ירוקים מתקבלים מחדירת סלדוניט (Celadonite) – מינרל אשלגני מקבוצת הנציצים. חדירת חומרים אלה הופכת את האגט משקוף לשקוף למחצה, ואף אטום לחלוטין.
אגט מתאפיין בפסים בעוביים שונים, חלקם ישרים וחלקם קונצנטריים, הנוצרים בשוליו הפנימיים של החלל ומתקדמים אל מרכזו. פסים ישרים מתקבלים כאשר הסלע שבו מתגבשת התמיסה אינו משנה את מקומו במשך תקופה ארוכה, ופסים עגולים מתקבלים כאשר הסלע משנה את תנוחתו, למשל כאשר הוא מתגלגל כחלוק במורד נהר. דרך נוספת ליצירת פסים עגולים היא חדירה חוזרת ונשנית של התמיסה אל החלל מכמה כיוונים והתגבשות הדרגתית בשוליו. במקרים רבים נוצרים פסים ישרים ועגולים לסירוגין בשל שינוי במנח הסלע.
רבים מן האגטים חלולים במרכזם כתוצאה מהפסקת תהליך ההתגבשות, אם בגלל שינויים בתמיסה – שברוב המקרים יוצרים גבישי קוורץ גדולים הצומחים למרכז, או עקב שינוי בתנאים – למשל סידוק ותהליכי בליה אחרים הגורמים לתמיסה לצאת מן החלל.
מאחר שאגט הוא חומר קשה (7 בסולם מוס, בדומה לקוורץ), במקרים רבים הוא נותר חשוף לאחר שתהליכי בליה כילו את הסלע המכיל אותו.
משקלו הסגולי של האגט נמוך מעט מזה של קוורץ - 2.6.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת

אגט נוצר מתמיסה סיליקטית בסדקים או בחללים שנוצרו בתוך סלעים הנמצאים בעומק לא רב (בין 100–200 מטרים) ומתגבשת בתוכם. במקרים רבים נמצא אגט בחללים שנוצרו בסלעים געשיים מבועות גז שהתנדפו והותירו חלל. אגט נמצא גם כחומר מחליף במאובנים רבים. תהליך ההתגבשות ממושך מאוד ואורך מיליוני שנים.
על אף תפוצתו הנרחבת של האגט, הבנת התהליכים היוצרים אותו נתקלה בשאלות לא פתורות רבות.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > מקורות הסיליקה

אף שרבים מאמינים שהאגט נוצר בו זמנית עם הסלע המארח, קיימת טענה נגדית כי היווצרות האגט החלה מיליוני שנים לאחר היווצרות הסלע המארח. אי ודאות נוספת קשורה למקור הסיליקה ממנה נוצר אגט. הדעות נחלקות לשני מחנות, ולשניהם ראיות תומכות רבות.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > מקורות הסיליקה > חדירה במהלך פעילות הידרותרמית

דעה אחת היא כי הסיליקה, שמקורה בסלע המארח או בסביבתו הקרובה, הושקעה בחללים במהלך פעילות הידרותרמית חוזרת ונשנית. דעה זו נשענת על ההנחות הבאות:
סיליקה אמורפית (חסרת צורה גבישית מוגדרת) היא המשקע הראשון מתמיסות בעלות ריכוז גבוה של סיליקה והיא נמצאת במעיינות חמים, מה שמרמז על תהליכים דומים ביצירת אגט.
התגבשות ממקור אמורפי גורמת להתכווצות ולירידה בנפח, ועל כן דרושה תוספת של 20% סיליקה על מנת לשמור על צורת אמיגדלה (ביוונית: שקד) האופיינית לכלקדון. מסקנה: אמיגדלות של אגט הנוצרות בחללים סגורים נשענות על חלחול חוזר של תמיסה ברוויית יתר של סיליקה.
זרימה מחזורית של נוזלים בשינויים תוך ובתר געשיים בסלע המארח – הנחה זו נשענת על הדמיון בין צורתם של יסודות ארץ נדירים לצורת הסלעים הגעשיים בהם מתגבש אגט.
בהתבסס על מבני תנודה (oscillatory structures) הוצע כי ההתגבשות נוצרת מתוך נוזלים בעלי רמות לא יציבות של פלמור. בדומה הוצע כי התגבשות לסירוגין - שנצפתה בקוורץ ובכלקדון - נגרמת כנראה בשל שינויים ברמת הרוויה של הסיליקה יוצרת הסלע בנוזלים הנושאים אותה.
למרות העדויות התומכות בתאוריה זו, אחד ההיבטים הבעייתיים בה הוא כי השקעת הגיבוש הראשונית של כלקדון אמורה לבלום את חדירתן החוזרת של תמיסות סיליקטיות.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > מקורות הסיליקה > מקור מגמטי

הדעה השנייה גורסת כי האגט מתגבש מחומרים המצויים בתוך המאגמה הראשונית היוצרת גם את הסלע המארח. בתוך מאגמה זו מוצעת נוכחותם של ג'ל, גושים של סיליקה פולימרית או זכוכית סיליקטית המכילים מים. בתאוריה זו נפתרת הבעיה המוצגת בתאוריה הקודמת – בלימת חדירה חוזרת של תמיסות סיליקטיות - זאת, מאחר שכל הסיליקה הנדרשת ליצירת אגט תימצא שם מלכתחילה.
רעיון דומה מציע כי האגט בסלעים געשיים הוא בעצם קסנולית של חלמיש ימי בגלל הדמיון בערכי δ18O‏ שלהם. קסנוליתי חלמיש אלה אינם נספגים במאגמה אלא נישאים בה כטיפות נמסות המשתנות לאגט.
על אף מחקרי עומק רבים ושיפור בטכנולוגיה ובשיטת המחקר, מקור הסיליקה הנדרשת לצמיחת אגט אינו ידוע בוודאות. משקעי אגט – שהם תהליכים מורכבים ורב שלביים – מייצגים בעיה גדולה למדענים.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > מקורות הסיליקה > מעורבות ביולוגית

אגטים מייצגים אחת מן הדוגמאות המרשימות ליצירתן של תבניות וצורות אוטונומיות בטבע. התאוריות המודרניות טוענות כי אין מקום למעורבות של תהליכים ביולוגיים ביצירת תבניות אלה. לחלופין קיימים מחקרים הגורסים כי מעורבת בהם סיליקה שנוצרה על ידי פטריות, בעיקר בסביבה חמה והידרותרמית.
במחקרים אלה נטען כי קיימת נוכחות של חומצות אורגניות – למשל חומצה אוקסילית, חומצה אסקורבית וחומצת לימון – המאיצות פירוק של קוורץ בתוך תמיסה הנשלטת על ידי נוכחותם של מיקרואורגניזמים מסוימים.
דיווחים דומים התקבלו ממכרה ברזל בהודו, שם נצפו דוגמאות פוליאמין בברזל כתוצאה מנוכחותן של בקטריות. בקטריות אלה מייצגות כוחות סביבתיים התורמים לבליה של סלעים בטבע. הן מוכרות קולקטיבית כ"מפרקות סלעים" (lithotrophs) ונמצאו בקרום כדור הארץ בעומק של יותר מ-3 ק"מ. קיימים סוגים רבים של בקטריות כאלה, אולם הידועות ביותר הן בקטריות כ"תיובקילוס" (Thiobacillus) ו"סולפולובוס" (Sulpholobus). בקטריות אלה ממירות גופרית - הנמצאת בסלעים כאחד ממרכיביהם - לחומצה גופרתית המאיצה תהליכי בליה.
לפירוק הביוגני של קוורץ ולדה-פלמור (פירוק פולימר למונומר) יש חשיבות יסודית במחזור הסיליקה הביולוגית. אורגניזמים כאלה - בקטריות ופטריות - המפרקים סיליקטים הם מתווכים חשובים ליצורים כצורניות, המטמיעות ומרכזות סיליקה.
מה לצורניות ולאגט? כנראה כלום, אבל קיימת אפשרות שאגט הוא צורה מבוססת פחמן או צורן של תרכיז ביולוגי מסוג כלשהו, או שיירים מאובנים של תהליכים כאלה.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > אופני השקעה

ניסיונות לגדל אגט במעבדה לא עלו יפה עד כה, והשאירו את החוקרים מבולבלים באשר לאופן ההשקעה של אגט. רבים מאמינים כי יצירת אגט היא פנ-זמנית (כמעט בו זמנית) להיווצרות הסלע המארח, אך ידיעת הזמן היחסי ותנאי הסביבה החיצוניים במהלך ההשקעה בלבד אינם מספיקים על מנת לענות על כל שאלותיהם של המדענים בנוגע להשקעת אגט. כמו בשאלות בלתי פתורות אחרות בנושא היווצרות אגט, נערכו מחקרים רבים שעוצבו לפענוח המסתורין מאחורי אופן ההשקעה של אגט.
מציאת רצועות מיקרוסקופיות של כלקדון-קוורצין (סוג של כלקדון) באגט תורמת לאי הבהירות. לפי אחד המחקרים, תנודות אִיזוּר אלה הן תוצאה של הדדיות מחזורית בין שיעור הצמיחה של האגט ושיעור הדיות (איבוד מים) באזור המגע שבין הגביש לתמיסה. מחקרים אחרים גורסים כי מעבר מרקם מכלקדון לקוורצין עשוי להיגרם גם משינויים ברמת הרוויה של הסיליקה בתמיסה.
"תאומי ברזיל" – פגם בצפיפות המופיע בשולי תאומי גביש (צמיחה של גביש אחד על גבי גביש אחר) האופייני לסוגים שונים של קוורץ – נצפה גם באגט. פגם זה, בנוסף לאי טוהר באגט, מצביעים על צמיחה מהירה של סיליקה מתמיסה ברוויית יתר, כנראה ללא שלב גיבוש מקדים. תהליך השקעה זה נחשב כאִרגון עצמי של המבנה הפנימי במינרל, שאינו תלוי בתנאים חיצוניים.
מחקרים אחרים השתמשו בדגמי בקרה כימית מתוך ניסיון להסביר את טבעם המעוות של סיבי הקוורץ וכיצד נוצרים בו הפסים הנראים לעין. דגמים אלה מניחים כי אגט נוצר מגוש סיליקה בתוך מאגמה, והם מנבאים כי גודלם של הסיבים משתנה באופן מחזורי, כפי שאכן נצפה באגט.
נראה כי המחקרים מסבירים השקעה באגט במידה רבה של הצלחה, אולם אף אחד מהם לא השיג אותה הצלחה במעבדה. ייתכן והבנת זמן ההיווצרות, שעדיין לוקה בחסר, תוביל ליצירה של דגם השקעה ברור ומעשי.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > טמפרטורת היווצרות

טמפרטורת ההיווצרות של אגט בסביבה געשית אינה ידועה כלל, והיא מפתח להבנת המחלוקת הנוגעת למקורות האגט. מחקרים שנערכו בנושא השתמשו בטווח טמפרטורות שבין 50°C לבין 400°C. טווח רחב זה מציע אחד מן השניים: או שהאגט נוצר בטווח טמפרטורות רחב, או שהמסקנות ממחקרים אלה אינן מדויקות. חוקרים הציעו עדויות המצביעות על כך שאגט נוצר בטמפרטורות נמוכות (50°C) מנוזלים המכילים שרידי מטאוריטים. חוקרים אחרים ערכו מחקרים איזוטופיים באגטים שהציעו כי אגט נוצר בטמפרטורות שבין 50°C ל-120°C. מניתוח רצועות הכלקדון והקוורצין הסיק אחד החוקרים כי סדר הגודל של ההבדלים בין השניים רומז על טמפרטורות שמעל 100°C עד גבול של 169°C. בהתבסס על חישובים של שינויים בהרכב התמיסה, הוצע טווח של 50°C עד 250°C. בנוסף, הוצעו 375°C על יסוד מדידת גאותרמומטר (geothermometer) של גודל תא יחידה, וקיימות תאוריות היווצרות המציעות טמפרטורות גבוהות יותר, עד 400°C. ניסויים הבוחנים היווצרות כלקדון הגיעו לטמפרטורות גבוהות למדי. לבסוף נמדד ריכוז אלומיניום בקוורץ והוצע טווח טמפרטורות של 50°C עד 200°C.
לסיכום, קשה להעריך במדויק את טווח הטמפרטורות בהן מתגבש אגט, וריבוי המחקרים בנושא לא הניב פתרון. ובכל זאת, רוב המחקרים מתחילים בהשערת פלמור של תמיסות סיליקטיות בטמפרטורה של 100°C.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > גילם של אגטים

אף שרבים מאמינים שהאגט נוצר בו זמנית עם הסלע המארח, קיימת טענה נגדית כי היווצרות האגט החלה מיליוני שנים לאחר היווצרות הסלע המארח.
מחקרים הראו כי אגט משתנה עם הזמן ("מזדקן") בשיעורים ידועים. הוכח כי הזדקנות יצרה ירידה כללית בכמות המוגניט (moganite, מינרל סילקטי שהתגלה ב-1984) ובתכולת המים באגט. למעשה, מוגניט לא נוכח כלל באגטים שנמצאו בסלעים אשר נוצרו לפני תור הסילור (לפני כ-445 מיליון שנה). מים מעורבים בטרנספורמציה של מוגניט לכלקדון, ושינוי זה אחראי לצמיחה הפנימית של תאי היחידה של כלקדון. ניידותם של מים במהלך הזמן הגאולוגי מאפשר לחלק מן הסיליקה באגט להתמוסס ולהתגבש מחדש. צמיחתם של תאי היחידה והירידה בנפחם גורמים לעלייה בצפיפות, עם עלייה של 2% לערך בצפיפות באגטים זקנים לעומת אגטים צעירים.
תאי יחידה של אגט בן 400 מיליון שנה לערך הגיעו לגודלם המרבי, עובדה המציינת כי הדינמיקה של צמיחת הגביש מוגבלת ל-400 מיליון שנה. מכאן עלתה ציפייה שהמשך צמיחתם יוביל להידרדרות איטית בקשרים הפנימיים ובסופו של דבר להרס המבנה הסיבי של הכלקדון באגט, אך לא כך נמצא. עם זאת, שינוי כזה בתאי היחידה מוצע כשיטה לתיארוך ממוצע של אגטים שנמצאו בסלעים מארחים בני פחות מ-400 מיליון שנה, כמו גם למציאת הבדל - אם קיים - בין הגיל היחסי של האגט לגילו של הסלע המארח. בנוסף, מדידת גודל תאי היחידה, צפיפותם, תכולת המים והמוגניט עשויים לספק ראיות לפעילות קדומה באזור. נדרשים מחקרים נוספים כדי לראות אם תהליך יצירת האגט יכול לשמש לתיארוך משקעים סיליקטיים ומאובנים.
אופן היווצרות שנוי במחלוקת > בעיות נוספות

המחקרים שפורטו עד כה נוגעים בתחומים אחדים של היווצרות אגט, אך אינם עונים, למשל, על שאלת תנאי סביבה הנחוצים להתגבשותו.
אגט בהיסטוריה

היכרותם של בני האדם עם האגט מתחילה בתקופות פרהיסטוריות, ונעשה בו שימוש כמו גם בסוגי קוורץ וכלקדון אחרים. קשיותם של סוגי הקוורץ השונים איפשרה ליצור מהם כלי נשק וכלי עבודה, וכך נעשה גם באגט.
כלים מאגט נמצאו ביישובים קדומים וכן בחפירות באתרים בבליים עתיקים.
במצרים העתיקה ובמקומות נוספים נעשה שימוש ב"אגט עין" כתחליף לעיניים בצלמיות מגולפות.
למיתרידטס הראשון מלך פרתיה היה אוסף של אלפי קערות אגט. קערות כאלה היו פופולריות גם בתקופת האימפריה הביזנטית ובאצולה של תקופת הרנסאנס. העיר אידר-אוברשטיין בגרמניה נודעה בגילוף קערות אגט וחפצים נוספים, וקיים תיעוד מסוף המאה ה-15 על כרייה נרחבת באחד מיובלי נהר הריין.
אגט בהיסטוריה > אמונות

אמונות שונות נקשרו לאגט:
יוחסו לו סגולות רבות כמשרה נינוחות, מפיג נדודי שינה ומקדם חלומות נעימים.
ל"אגט עין" יוחסו תכונות מגוונות בחברות שונות. חלק מהן האמינו כי יש ביכולתו לרפא נגעי עור, בעוד חברות אחרות ייחסו לו תכונות שליליות וכינו אותו עין הרע.
אגדות שונות מספרות על יכולתו של האגט להעניק ללוחמים אומץ ולהגן עליהם מסכנה, וכי לוחמים אלה נהגו לענוד קמעות שגולפו למטרה זו.
במיסטיקה ההינדית העתיקה מופיע האגט כמי שמסייע לילדים ללמוד ללכת, לשמור על שיווי משקל ולהתגבר על פחדים.
מכשפים בממלכת פרס האמינו כי ביכולתו של האגט להטות סופות, והם נהגו לענוד טבעות משובצות אגט. טבעות כאלה הידועות בשם הפרסי "עקיק" או "עגג" עונדים גם מוסלמים שיעים, ובאבן המשובצת חרוט שמו של אללה או שמו של אחד האימאמים.
בתרבויות רבות האמינו כי האגט מרפא הכשת עקרבים ונחשים, משמר אהדה לבעלי השררה ומסייע לנצח במלחמות.
בתרבויות פגניות שררה אמונה כי בכוחו של האגט לעורר אהבה, צלילות מנטלית והצלחה במשחקי קלפים.
סוגים > סוגי כלקדון

סוגים אחדים של כלקדון אינם אגט, אם כי המילה "אגט" מופיעה בשמם:
אגט אזוב (Moss Agate) או אגט עץ (Tree Agate) – כלקדון שקוף למחצה שנראים בו תכלילים ירוקים של הורנבלנדה או מינרלים מקבוצת הכלוריט
אגט גאודה (geode agate) – גאודה מלאה לחלוטין בכלקדון בגווני חום, אפור ולבן ועשויים להימצא בה גם גבישי קוורץ מסוגים שונים
אגט דנדריט (Dendritic agate) – כלקדון בהיר ושקוף למחצה המופיעים בו תכלילים כהים הדומים לדנדריט
אגט טוריטלה (Turritella agate) – כלקדון אפור עד חום כהה שמופיעים בו עיגולים לבנים או כתמים בצבעים שונים המוקפים בפסים לבנים
ראו גם

קוורץ
כלקדון