stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי צרפת–קמבודיה

| יחסי צרפת–קמבודיה |
| --- | --- |
צרפת: קמבודיה


צרפת: קמבודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
643,801: 181,035
אוכלוסייה
66,574,294: 17,691,293
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,030,904: 31,773
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,527: 1,796
משטר
רפובליקה נשיאותית למחצה: מונרכיה חוקתית

יחסי צרפת–קמבודיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קמבודיה לצרפת. קמבודיה הייתה מדינת חסות של צרפת בין 11 באוגוסט 1863 ועד 9 בנובמבר 1953. המלך נורודום התקרב לצרפתים בשנת 1861 בניסיון לעצור את ניסיונות תאילנד ווייטנאם לכבוש את אדמת קמבודיה.
היסטוריה

הסכם נחתם בשנת 1863 על ידי המלך נורודום ואושר על ידי מקבילו נפוליאון השלישי. קמבודיה הפכה רשמית למדינת חסות של האימפריה הצרפתית ב-11 באוגוסט 1863. קמבודיה קיבלה את עצמאותה בנובמבר 1953, הודות לנסיך נורודום סיאנוק.
צרפת וקמבודיה נהנות מיחסים קרובים, הנובעים בחלקם מימי הפרוטקטורט הצרפתי ובחלק מהתפקיד שמילאה צרפת בחתימת הסכמי השלום בפריז בשנת 1991, אשר הוגברו עוד יותר על ידי השפה הצרפתית. יחסים אלה מסתגלים בהדרגה להשתלבותם ההולכת וגדלה של קמבודיה בסביבתה האזורית והתקדמותה לקראת מעמד של מדינה עם הכנסה בינונית, בתקווה עד 2020. "מסמך התמצאות ושיתוף פעולה" שנחתם בשנת 2010, מנחה את שיתוף הפעולה של המדינות למטרה הבאה: "תמיכה בצמיחה כלכלית ויצירת מקומות עבודה בקמבודיה על ידי פיתוח הון אנושי וקידום השקעות פרטיות בצרפת".
נשיא צרפת שארל דה גול ביקר בקמבודיה בשנת 1966 והתקבל על ידי הנסיך נורודום סיאנוק.
סיוע צרפתי

צרפת הייתה חלק מרשות המעבר של האו"ם בקמבודיה.
הגירה

בצרפת קיימת את אחת מקהילות הפזורה הקמבודיות הגדולות ביותר מחוץ לארצות הברית, בעיקר בשל הפליטים שנמלטו מקמבודיה שנמלטו מהקמר רוז' בשנות ה-70. נכון לשנת 2015 גרים בצרפת כ-80,000 קמבודים. מסעדה קמבודית בשם "Le Petit Cambodge" הייתה בין אתרי הפיגועים בנובמבר 2015, אם כי לא ברור אם קמבודים היו בין ההרוגים.
לואי אילשמיוס

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1864 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1941 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל  אקדמיה ז'וליאן  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית 
 הושפע על ידי:  רוברט קרנל מינור 
 יצירות ידועות:  הרכילות 
 
לואי מישל אילשמיוס (באנגלית: Louis Michel Eilshemius‏;  4 בפברואר 1864 – 29 בדצמבר 1941) היה צייר אמריקאי, בעיקר של נופים, פנטזיה ועירום.
ביוגרפיה

אילשמיוס נולד למשפחה אמידה ליד ניוארק, ניו ג'רזי. הוא התחנך באירופה, ולאחר מכן בילה שנתיים באוניברסיטת קורנל לפני שהחל את לימודי האמנות בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. הוא גם למד באופן פרטי אצל צייר הנוף האמריקאי רוברט קראנל מינור. לאחר מכן למד בהדרכת בוגרו באקדמיה ז'וליאן בפריז ונסע רבות באירופה, באפריקה ובים הדרומי וחזר למשפחתו בעיר ניו יורק, שם היה אמור לחיות עד סוף חייו.
נופיו המוקדמים, מראים את השפעתם של בית הספר ברביזון ושל קורו, ג'ורג' איננס ואלברט פינהאם ריידר זכו לו מעט הכרה מצד המבקרים או הציבור.
בסביבות 1910, אלמנט הפנטזיה ביצירתו התבטא יותר בנושאי הציור, והטכניקה שלו הפכה גסה יותר. מכאן ואילך, לעיתים קרובות הוא צייר על קרטון במקום על בד. ככל שעבודותיו נעשו אגרסיביות יותר, כך גם התנהגותו, והוא פיתח הרגל מטריד לבקר בגלריות ולגנות בקול רם את העבודות המוצגות.
עבודותיו הפנטזיות המאוחרות מתארות נופים לאור ירח המאוכלסים בנימפות חושניות גרמו לבני דורו אי נוחות בגלל ציורי העירום. הנימפות מוצגות משתוללות ביערות או במפלים, לבד או בקבוצה, ולעיתים מאתגרות את כוח הכבידה על ידי ריחוף באוויר. ציוריו על גגות ניו יורק הם ציורים ליריים כמו הסצנות הפסטורליות שלו.
אילשמיוס גם כתב שירה ופרוזה, הלחין מוזיקה, וצייר. הוא התפרסם בזכות מכתביו הרבים, לעיתים קרובות לעורכי פרסומים שונים בעיר ניו יורק. היעדר ההכרה הציבורית הוביל אותו לפעולות נואשות: כך, לדוגמה, כאשר חשד כי לשמו הארוך אחריות להזנחתו, החל בשנת 1890 בערך לחתום על ציוריו "אלשמוס" (אך הוא חזר לאיות המקורי בשנת 1913). התיאורים שפרסם על עצמו חיזקו את הרושם, שכבר היה שכיח בציבור הרחב, של אדם מוזר, משוגע או שרלטן.
עם זאת, הוא לא נותר ללא תומכים. הוא זכה להכרה בעקבות תמיכתו של מרסל דושאן, שגילה את אילשמיוס בשנת 1917 והזמין אותו להציג איתו בפריז באותה שנה.
עבודתו התקבלה טוב בדרך כלל על ידי צופים ומבקרים צרפתים - בין מעריציו היה גם אנרי מאטיס. בהמשך עזר דושאן לארגן את תערוכת היחיד הראשונה של אילשמיוס בשנת 1920, בעיר ניו יורק. אולם קבלת הפנים הביקורתית העוינת שהייתה לתערוכה זו הביאה אותו לבסוף לוותר על הציור לחלוטין בשנת 1921.
הוא נפצע בתאונת דרכים בשנת 1932, בריאותו הידרדרה והונו המשפחתי אזל, הוא נפטר בשנת 1941.
לאחר מותו, עבודתו מצאה קהל אוהד רחב יותר. אחד הפטרונים העקביים הבודדים של האמן, רוי נויברגר, תרם גוף גדול מיצירותיו של אילשמיוס למוזיאון נויברגר לאמנות שבמדינת ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Eilshemius, Louis M(ichel), Oxford Art Online (באנגלית)
↑  Karlstrom, P. J. (1978). Louis M. Eilshemius: selections from the Hirshhorn Museum and Sculpture Garden. Washington, D.C.: Published for the Hirshhorn Museum and Sculpture Garden and Smithsonian Institution Traveling Exhibition Service by the Smithsonian Institution Press
↑  Schack, William (1939). And he sat among the ashes. New York: American Artists Grou
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499165405171  BNE: XX5502279  GND: 123712432  ISNI: 0000 0000 6684 0089  LCCN: n82128969  RKD: 25818  SNAC: w6pz5bq4  SUDOC: 189216107  ULAN: 500030951  VIAF: 69842455   WorldCat (עם VIAF): 69842455
יעקב ינאי

| --- | --- |

לוחית זיכרון ליעקב ינאי במבואה של גן לאומי מצדה
 לידה:  1911 פולין פולין (1815-1915)
 פטירה:  1996  (בגיל 85 בערך)
 תאריך עלייה:  1934
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 עוזר מפקד מחוז ירושלים בהגנה  עוזר ראש המפקדה הארצית  קצין קשר ראשי
 פעולות ומבצעים
 המרד הערבי הגדול   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 משנה למנכ"ל משרד הביטחון
 
יעקב "יאן" ינאי (1911–1996) היה בכיר במשרד הביטחון הישראלי וקצין קשר ראשי הראשון בצה"ל.
ביוגרפיה

ינאי נולד בשנת 1911 בפולין למשפחת ינובסקי ולמד באוניברסיטת ורשה. עלה ארצה בשנת 1934 והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
עם עלייתו ארצה הצטרף לארגון "ההגנה" ובמהלך המרד הערבי הגדול שירת ביחידת "הנודדת", אשר הייתה הניסיון הראשון של הארגון במערך יחידות שדה. בעקבות פציעתו במאורעות מונה ינאי לעוזר מפקד ההגנה במחוז ירושלים.
בשנת 1940 הועבר לתל אביב ושירת במחלקת ההדרכה של המפקדה הארצית. במשך כארבע שנים שימש עוזרו של ראש המפקדה הארצית, משה סנה, ובסוף 1945 מונה לקצין קשר ראשי בארגון "ההגנה". כניסתו לתפקיד הקבילה לסיום מלחמת העולם השנייה, התגברות ההעפלה והתעצמות המאבק ביישוב היהודי כנגד המנדט הבריטי. תחנת השידור הראשונה של "קול ישראל" הוקמה בתקופתו ורשתות קשר הוקמו ב-24 מדינות באירופה וארצות הברית.
לאחר הקמת המדינה נותר בתפקידו במסגרת צה"ל ושימש קצין קשר ראשי עד להחלפתו על ידי יצחק אלמוג בסוף 1949. פרש מצה"ל בשנת 1951, בדרגת אלוף-משנה והיה סמנכ"ל במשרד האוצר ומשרד הביטחון.
ב-1955 הקים את "המחלקה לשיפור נוף הארץ ופתוח אתרים היסטוריים" שהפכה לימים לרשות הגנים הלאומיים. הוא פעל לפיתוח אתרים היסטוריים כמו בית שערים, קיסריה ומצדה שבה הקים את הרכבל שאיפשר ביקור למיליוני מבקרים. במבואה לגן לאומי מצדה יש לוחית זיכרון לזכרו.
חיים אישיים

יעקב נישא בשנת 1942 לגלילה (גלה) ינאי (1915-2000), בתו של יעקב יכנאי (יכנוביץ'), מוציא לאור והמורה המיתולוגי של סג'רה ושל הלנה (ז'ניה) שוולוב אשר כונתה "הנסיכה הקווקזית".
בשנת 1944 נולד בנם הבכור יוסי לימים עיתונאי אשר היגר לארצות הברית, לאחריו נולדה בתם.
לקריאה נוספת

יעקב ינאי ומשה פרלמן: אתרים היסטוריים בישראל; הקדמה מאת יגאל ידין; תרגם והתקין לדפוס יהודה זיו, הוצאת מסדה, 1965. (מהדורה מורחבת ומעודכנת: רמת גן: מסדה, 1980
יספר לינדסטרום

יספר גראנגה לינדסטרום (בדנית: Jesper Grænge Lindstrøm; נולד ב-29 בפברואר 2000), הידוע בכינויו יספר, הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר באברטון ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים

לינדסטרום החל את הקריירה שלו ב-Tåstrup B.70 בגיל שלוש, קרוב למקום מגוריו. כשהוריו התגרשו, הוא עבר לברונדבי עם אמו כילד בן שש, והחל לשחק ב-BSI. הוא שיחק שם רק שישה חודשים, והצטרף ל-Valensbæk IF. בגיל 13 הצטרף לאקדמיה של ברונדבי.
באוגוסט 2018 הוא חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בגיל 18 בניצחון 4–1 על BK Marienlyst במסגרת הגביע הדני ב -22 בנובמבר 2018.
לינדסטרום עשה את פריצת הדרך שלו בקבוצה הראשונה בעונת 2019/2020, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הדנית ב-14 ביולי 2019 בניצחון 0–3 על סילקבורג. ב-28 ביולי כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על אודנסה בולקלוב. הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת עם 33 הופעות בהן כבש חמישה שערים.
ב-11 ביולי 2021 חתם באיינטרכט פרנקפורט בחוזה לחמש שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוגוסט בהפסד 2–0 בגביע הגרמני לוולדהוף מנהיים מהליגה השלישית. שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה, בהפסד 5–2 לבורוסיה דורטמונד. ב-21 בנובמבר כבש לינדסטרום את השער הראשון שלו עבור איינטרכט פרנקפורט בניצחון 0–2 על פרייבורג. בעונת 2021/2022 זכה עם הקבוצה בליגה האירופית.
ב-29 באוגוסט 2023 חתם לחמש שנים בנאפולי. ב-2 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 2-1 ללאציו.
ב-26 ביולי 2024 הושאל לאברטון לעונה אחת.
נבחרת דנמרק

לינדסטרום ערך את הופעת הבכורה שלו בנחרת דנמרק עד גיל 21 ב-9 באוקטובר 2020, בניצחון 1–3 על מלטה, והבקיע את שערו הראשון בדקות האחרונות של המשחק. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לאליפות אירופה עד גיל 21 2021.
ב-9 בנובמבר 2020 זומן לסגל של הנבחרת הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד שוודיה, לאחר שמספר שחקנים נדבקו בנגיף הקורונה. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה נגד שוודיה. ב-29 במרץ 2022 כבש שער בכורה בניצחון 0–3 על סרביה.
תארים

ברונדבי
אליפות דנמרק: 2020/2021
איינטרכט פרנקפורט
הליגה האירופית: 2021/2022
הערות שוליים

↑  Min vej til førsteholdet: Jesper ‘Jobbe’ Lindstrøm | 3point.dk, 3point.dk
| נבחרת דנמרק – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן | דנמרק |
כתב נושו

נושו - מילולית: 'כתב הנשים' (סינית מפושטת: 女书) הוא כתב סימניות סיני, שהומצא על ידי נשים במחוז חונאן שבסין. נושו הומצא לפני כמה מאות שנים והועבר מאם לבת. כתב הנושו היה כתב סודי שעבר בין נשים בלבד ורק הנשים ידעו לפענח את סימניו.
היסטוריה

המצאת כתב הנושו, כמו הכתב עצמו, אינה ידועה. אחת הדעות הנפוצות ביותר טוענת כי הכתב הומצא על ידי פילגש צעירה של אחד הקיסרים שכתבה לאחיותיה על סבלה, כלה זו שינתה את סימניות הכתב הגברי על מנת ששומרי הארמון לא יוכלו להבינו. כתב הנושו כולל בתוכו כ-1,500 סימניות אשר הומצאו במהלך הדורות. הנשים בסין בעבר, מרגע שהחלו לקשור את רגליהן (בערך בגיל 6–8) ועד שנישאו לא היו יוצאות מביתיהם ורוב היום יושבו באגף הנשים בבית, כמו כן, לא הורשו הנשים ללמוד את הכתב הסיני האנזי, כתב הנושו שימש כאמצעי תקשורת בין אישה לחברותיה.
מאפיינים

בכתב הנושו קיימות כ-1,500 סימניות ידועות. במקור סימניות הכתב הסיני שונו מעט ונכתבו בקווים עגולים יותר אך במשך השנים הנשים המציא סימניות נוספות השייכות רק לכתב הנושו. הכתיבה בכתב הנושו נעשתה בחרוזים ונכתבה לא רק על דפים אלא גם על מניפות וכן רקמו הנשים את סימניות הכתב על בגדיהם.
כיום

כתב הנושו נתגלה כאשר יום אחד בשנות השישים התעלפה קשישה בסין בתחנת הרכבת, השוטרים, שחיפשו מידע עליה בתוך חפציה, מצאו דפים מלאים סימניות לא ידועות בתוכם. כיוון שהימים היו ימי  המהפכה התרבותית בסין, נעצרה האישה בחשד לריגול. המלומדים שהובאו על מנת שיפענחו את הצופן הסודי, הבינו כי הצופן אינו קשור למהפכה.
במשך שנות המהפכה בסין, כתב הנושו היה מחוץ לחוק, ולימוד הכתב ושימורו דעכו עד כי היום קיימות נשים בודדות המכירות את הכתב וכן נשארו מעט מאוד כתובות נושו המתעדות את סימניותיו.
כיום, כתב הנושו כבר אינו מחוץ לחוק, ואף מנסים לשחזרו עבור תיירים, ישנם מקומות בסין שכתב זה נלמד בבית הספר אבל תהילתו עברה מן העולם והוא נזכר ככתב המגדרי היחיד בעולם.
לקריאה נוספת

סיפור כתוב במניפה מאת: ליסה סי. מודן הוצאה לאור, 2005
יורגוס דאלארס

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1949 (בן 75) פיראוס, יוון 
 מוקד פעילות:  קפריסין, יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  מוזיקה עממית, רוק, מוזיקת פופ, מוזיקה לטינו-אמריקאית, מוזיקה קלאסית, מוזיקה סימפונית, אנטקנו, לאיקו, מוזיקה ביזנטית, Smyrneiko, רמבטיקו, אופרה 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 כלי נגינה:  בגלמה, tzouras, כלי הקשה, עוד, גיטרה, בוזוקי, כלי מיתר, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  מינוס EMI, Sirius 
 בן או בת זוג:  Anna Dalara (1982–?) 
 צאצאים:  Georgianna Dalara 
 www.georgedalaras.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יורגוס דאלארס
יורגוס דאלארס (ביוונית: Γιώργος Νταλάρας; נולד ב-29 בספטמבר 1949) הוא זמר יווני, שזכה לכינוי "הקול של יוון". בארבעים שנות הקריירה שלו שר דאלארס ז'אנרים רבים של מוזיקה יוונית, שירים ביזנטיים, פיוטים, שירים מודרניים, שירים דרום-אמריקאיים בספרדית, אופרה, יצירות קלאסיות, פופ ורוק. יותר מ-12 מיליון עותקים מאלבומיו של דאלארס נמכרו עד כה; מעל ל-70 אלבומים אישיים ומעל ל-60 אלבומים של שיתופי פעולה עם אמנים אחרים כזמר וכמפיק. דאלארס שיתף פעולה עם גדולי היוצרים של המוזיקה היוונית, מלחינים, כותבים וזמרים. הוא ידוע כאמן שוחר שלום, וכאות הערכה לפועלו נבחר על ידי האו"ם לשגריר כבוד של ארגון נציבות האו"ם לפליטים.
זיכרונותיו הראשונים היו קשורים לז'אנרים השונים של המוזיקה היוונית: דימוטיקו (δημοτικό), סמירנאיקו (σμυρνέικο), רבטיקו (ρεμπέτικο) ולאיקו (λαϊκό).
מבין להיטיו של דאלארס שזכו לגרסה עברית היו הלחנים "עיניים שלי" ו"בוקר יום ראשון" (יהודה פוליקר), ו"תודה" (חיים משה).
ביוגרפיה > ראשית חייו

דאלארס נולד בפיראוס למשפחה בעלת רקע מוזיקלי עשיר. אביו, לוקאס דאראלס, היה אחד מגדולי הרבטיקאים היוונים ובוזוקאי מוכשר אשר שירתו ונגינתו היו מקור השראה וחיקוי לדאלארס.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

בשנת 1965, בגיל 16, החל דאלארס ללוות בגיטרה את הזמר ונגן הבוזוקי הוותיק סטליוס פרפיניאדיס, בנו של וואנגליס פרפיניאדיס, במועדון "Στου Στελλάκη" ("אצל סטלאקי") בחאידארי. וואנגליס, חבר טוב של אביו, כתב עבורו שני שירים בניסיון לעזור לו והציע לו להקליטם. לא אחת התוודה דאלארס ששמו של אביו תרם רבות לקידומו ופתח בפניו דלתות רבות.
בגיל 17, מצא דאלארס את דרכו לאולפן ההקלטות, כאשר הצבא תפס את השלטון בהפיכה צבאית, ורחובות אתונה התמלאו בטנקים. היה זה ביום שישי ה-21 באפריל 1967. מאורעות אלו מנעו מדאלארס להגיע לאולפן, והשירים נגנזו ומעולם לא הוקלטו.
על פי האוטוביוגרפיה של וואנגליס פרפיניאדיס, היו אלו השירים "Μπροστά στα σκαλοπάτια σου" ("לפני דלת ביתך") במקצב החסאפיקו; ו "Πάντα σε φίλους πίστευα" ("תמיד בטחתי בחברים") במקצב הזייבקיקו.
חמישה חודשים לאחר מכן, הקליט דאלארס את שירו הראשון, "Προσμονή" ("צִפִּיָּה"), שיר שכתב פאנאיוטיס קאלאפות'אראקוס והלחין ואסיליס ארכיטקטונידיס ב-1967. השיר יצא לאור על תקליט 45 אבל מיד הוחרם על ידי צנזורת החונטה בשל הטקסט שנשא אופי פוליטי.
דאלארס החל להופיע במועדונים שונים, כשהוא מלווה בקולו ובגיטרה זמרים כגון קטי גריי וניקוס קאלרגי ואחרים. מאוחר יותר, הזמין ספירוס זאגוראיוס, חבר קרוב של אביו, את מאקיס מאטסאס למועדון שלו בפלאקה, כדי להאזין לדאלארס.
מאטסאס התרשם מדאלארס ובתוך שבוע החתים אותו על חוזה הקלטה ראשון עם חברת התקליטים מינוס. היה זה חוזה שיתוף פעולה שעתיד היה לארוך מ-1968 עד 2005, שלושים ושבע שנים של יצירותיו החשובות ביותר של דאלארס.
לאחר ששר בכמה אלבומים של המלחין מנוס לואיזוס ויורגוס מיטסאקיס, הופיע אלבומו האישי הראשון של דאלארס, ובו שירים שהולחנו ונכתבו על ידי סטאברוס קויומטזיס, לוקיאנוס קילאידוניס, גריגוריס פונדאס, יורגוס מיטסאקיס, דאסקולופולוס, דימיטריס לאטרופולוס וקוסטאס בירבוס.
ביוגרפיה > הצלחה

ההצלחות הגדולות של אלבומיו בעודו בגיל 20 היו "Ο ουρανός φεύγει βαρύς" ("השמים חולפים בכבדות") ו"Που' ναι τα χρόνια" ("היכן הן השנים") אלו נשארו להיטים גדולים עד היום. כאשר יצא האלבום האישי הראשון של דאלארס לאור, שמעה הזמרת מרינלה את דאלארס ברדיו שר "Ο ουρανός φεύγει βαρύς". מרינלה יצרה קשר עם מאטסאס וביקשה ממנו להיפגש עם דאלארס במטרה לשתף אותו בתוכניתה במרכז "סטורק". בזמן שרותו הצבאי בספרטה באוגוסט 1969, קיבל דאלארס אישור מהצבא להיפגש עם מרינלה. פגישה זו הניבה שיתוף פעולה בין השניים וכתוצאה מכך נחשף דאלארס במשך שלוש שנים מכריעות בחייו אל הקהל הרחב.
ב-1970 יצא לאור האלבום "Να΄τανε το 21", ("לו רק היה זה 21") (1821), אזכור למלחמת העצמאות היוונית. את האלבום הלחין סטאברוס קויומטזיס והוא כלל שירים קלאסיים כגון:
"Αν δεις στον ύπνο σου ερημιά" ("אם תראי שממה בחלומך"), "Μ'εκοψαν, με χώρισαν στα δυό" ("הם חתכו אותי, ביתרו אותי לשניים") ו-"Κάπου νυχτώνει" ("היכן שהוא יורד הלילה") והשיר שנושא את שם האלבום. הצלחתו של דאלארס הלכה והתעצמה.
שיתוף הפעולה עם המלחין מנוס לואיזוס הניב בין היתר שירים כגון "Αχ χελιδόνι μου" ("אוח, סנונית שלי"), "Έχω ένα καφενέ" ("יש לי בית-קפה"), "Μάνα δεν φυτέψαμε" ("אמא לא זרענו"), "Δέκα παλικάρια" ("עשרה בחורים"). את כל השירים כתב המשורר לפטריס פאפאדופולוס (Λευτέρης Παπαδόπουλος).
שיתוף הפעולה עם המלחין אפוסטולוס קאלדארס (Απόστολος Καλδάρας) היה מאוד משמעותי. האלבומים המשותפים שלהם "אסיה הקטנה" ("Μικρά Ασία") שיצא לאור באוגוסט 1972 והאלבום "תְּפִלַּת עַרְבִית בִּיזַנְטִינִית" ("Βυζαντινός Εσπερινός") שיצא לאור ב-1973, וכמו כן מספר שירי לאייקה כגון "Φαντασία" ("הפנטזיה"), ו"Αχ ο μπαγλαμάς" ("אוח, הבאגלמה"), היו פסגת עבודתם המשותפת. האלבום "אסיה הקטנה" יצא לאור במלאת 50 שנה לטרגדיה של אסיה הקטנה.
הקלטת האלבום "Λιανοτράγουδων της πικρής πατρίδας" של המלחין מיקיס תאודוראקיס והמשורר יאניס ריטסוס, בביצוע אינסטרומנטלי, ציינה נקודת מפנה עם שינוי המשטר ב-1974. שירים שהיו ציוני דרך כגון "אל תבכה את הרוח היוונית" ("Τη ρωμιοσύνη μην την κλαις"), "כאן האור" ("Εδώ το φως"), "שיחה עם פרח" ("Κουβέντα με ένα λουλούδι"), הרקפת ("Το κυκλάμινο"), "צִפִּיָּה" ("Καρτέρεμα") ואחרים.
הפזמונים הוקלטו באתונה בחשאי (בשל הדיקטטורה) עם דאלארס ועם אנה ויסי, בהופעתה הראשונה. שנתיים לאחר מכן, ב-1976, הוקלטו שני שירים: "ורד אדום" ("Κόκκινο τριαντάφυλλο") ו"הוא היה לבדו" ("Εκείνος ήταν μόνος") לזכרו של אלקוס פאנאגוליס. שירים אלו הוקלטו על פורמט קטן של 45 אך מאוחר יותר הוקלטו על אריך-נגן.
דאלארס וישראל

דאלארס הופיע בישראל פעמים רבות. הוא הוזמן להופיע על ידי יהודה פוליקר בעקבות הפקת תקליטו "עיניים שלי" (1985), שכלל שירים מתורגמים לעברית שהיו במקור להיטים של דאלארס. שנה אחר כך גם חיים משה הקליט כמה משיריו באלבום "תודה" (1986). דאלארס ביקר לראשונה לישראל באפריל 1987 והופיע בתוכנית "סיבה למסיבה" יחד עם יהודה פוליקר. וביולי אותה שנה שלוש הופעות, בהיכל התרבות בתל אביב, באמפיתיאטרון בקיסריה, ובריכת הסולטן בירושלים. דאלארס התקבל באהבה וחום רב על ידי הקהל הישראלי, וההופעות זכו לשבחי הביקורת.
באפריל 1989 הגיעה לישראל לשלוש הופעות בהיכל התרבות בתל אביב. במהלך הביקור התארח בקיבוץ יד חנה, שם מתגוררת קהילה של יוצאי יון, וצפה בהקרנה מיוחדת של הסרט "בגלל המלחמה ההיא".
בספטמבר 1991 הגיעה לישראל לארבע הופעות, שאת ההכנסות מהמופע שלו בירושלים תרם להקמת כפר זוהרים, כפר לגמילה מסמים על שם זוהר ארגוב.
בנובמבר 1999, הופיע והקליט יחד עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית מופע שכלל שירים בעברית ולדינו. אולם בעקבות האינתיפאדה השנייה ויחסה של ישראל לפלסטינים החליט להחרים את ישראל וחדל להופיע בה עד שנת 2007. בשנת 2007 הוא חזר להופיע בישראל ואת ההכנסות מהמופע הראשון שלו בארץ הוא תרם לארגון "רופאים לזכויות אדם". הוא ערך שני הופעות בהיכל התרבות בתל אביב והופעה באמפיתיאטרון קיסריה. בשתיים מההופעות ארח את גליקריה.
באוגוסט 2011 הגיע דלאראס לשתי הופעות בישראל, באמפיתיאטרון בקיסריה. בעקבות ביקור זה יצא בישראל אלבום אוסף של דאלארס בעריכת שמעון פרנס ואבינועם קוניבסקי. ביוני 2015 הופיע ב יחד עם אלני ויטלי וגליקריה.
ביוני 2017 הופיע יחד עם יהורם גאון והקליט איתו דואט.
דיסקוגרפיה

עד 2007 הקליט דאלארס יותר מ-70 אלבומים אישיים שנמכרו במעל 12 מיליון עותקים בעולם כולו, ומעל ל-60 אלבומים של שיתופי פעולה כזמר, נגן ומפיק.
מספר אלבומים של דאלארס המהווים ציוני דרך בדרכו המוזיקלית הם: "Μικρές πολιτείες" ("ערים קטנות"), "Μικρά Ασία" ("אסיה הקטנה"), "Οι Μάηδες οι ήλιοι μου" ("שמשות חודש מאי שלי"), "Λάτιν" ("לטיני"), "50 Χρόνια Ρεμπέτικο" ("חמישים שנות רמבטיקו"), "Τα Τραγούδια μου" ("השירים שלי"), "Ζωντανή Ηχογράφηση στο Αττικόν" ("הקלטה חיה באתיקון"), "Live recording at the Mann Auditorium" ("דאלארס והפילהרמונית הישראלית - הקלטה חיה מהיכל התרבות").
האלבום "Μικρά Ασία" ("אסיה הקטנה") שיצא ב-1972 היה נקודת שיא בהיסטוריה של מכירת התקליטים היות שנמכר מעל ל-50,000 עותקים ונחשב לתקליט הזהב הראשון ביוון. האלבום "50 Χρόνια Ρεμπέτικο" ("חמישים שנות רמבטיקו"), שיצא ב-1975, הפך לפלטינום כעבור מספר חודשים מאז הוצאתו לאור ונמכר במעל ל-500,000 עותקים. אין זה אומר שלפני כן לא נמכרו תקליטים כגון אלו של קזנדזידיס, בית'יקוציס ות'אודוראקיס, אבל בזמנו לא הוענקו תוארי ה"פלטינה". לעומת זאת, האלבום שמחזיק בשיא המכירות הוא "Τα Τραγούδια μου" ("השירים שלי") שיצא ב-1983 ונמכר ב-700,000 עותקים וממשיך להיות אחד האלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים. אחריו מוביל האלבום "Λάτιν" ("לטיני") שיצא ב-1987 עם 600,000 עותקים והאלבום "Μη μιλάς, κινδυνεύει η Ελλάς" ("אל תדבר, יוון בסכנה") שיצא ב-1989 ונמכר במעל ל-180,000 עותקים.
דיסקוגרפיה > הלחנים של דאלארס

לעיתים הלחין דאלארס שירים אך רבים מהם מעולם לא הוקלטו ומדי פעם השתמש בהם בשעה שהופיע ברדיו ובטלוויזיה.
לחניו שהוקלטו באלבומים הם:
"Ορχηστρικό" ("קטע אינסטרומנטלי") מתוך האלבום "Ζωντανή ηχογράφηση" ("הקלטות חיות") שיצא ב-1987.
"Στο ίδιο έργο θεατές" ("צופים באותו מחזה"), מילים של אנדוניס אנדריקאריס, וביצוע של דאלארס עם וסיליס פאפאקונסטנדינו מתוך האלבום "Ζωντανή ηχογράφηση στο Αττικόν" ("הקלטות חיות באתיקון") שיצא ב-1991.
"Καλωσόρισμα" σε στίχους του Πάνου Κατσιμίχα, από τον δίσκο "Υπάρχει λόγος" το 1992. Στο τραγούδι τραγουδάει ο Γ.Νταλάρας με τον Χάρη και τον Πάνο Κατσιμίχα.
"Για τα τραγούδια και εγώ φταίω" σε στίχους του Γιάννη -Μπαχ- Σπυρόπουλου από τον ομώνυμο δίσκο το 1993. Το τραγούδι το τραγουδάει μόνος του και κατά κάποιο τρόπο οι στίχοι του αναφέρονται στην καριέρα του ίδιου του Γ.Νταλάρα.
"Μια βραδιά στο Λεβερκούζεν" σε μουσική του ίδιου και του Μάνου Ξυδούς και σε στίχους του Μάνου Ξυδούς, από τον δίσκο "Νυχτερινός περίπατος στην Ιερά Οδό" το 1996. Το τραγούδι το τραγουδάει ο ίδιος μαζί με τους Πυξ Λαξ και έχει μπει και σε άλλους δίσκους ηχογραφημένο ζωντανά.
"Φτερωτό μου τραγουδάκι" σε στίχους του Κώστα Φασουλά. Το τραγουδάει μόνη της η Ελένη Τσαλιγοπούλου στον δίσκο "Στην εποχή του ονείρου" το 1998.
"Όλα γραφτήκανε για σένα" σε στίχους του Λευτέρη Παπαδόπουλου από τον δίσκο-βιβλίο "Σπάει το ρόδι" το 2006. Το τραγούδι το λέει ο Γιώργος Νταλάρας μαζί με την Χαρούλα Αλεξίου.
הערות שוליים

↑  יאסו פוליקר, יש תקליט, חדשות, 26 באוגוסט 1985
↑  יוסי חרסונסקי, למתיוונים בעם, מעריב, 28 בפברואר 1986
↑  העיניים של דלארס ופוליקר, מעריב, 9 באפריל 1987
↑  נילי פרידלנדר, דאלארס היה כאן, מעריב, 24 ביולי 1987
↑  שרון מולדבי, בכורה - ערב יווני חלומי, חדשות, 14 ביולי 1987
יוסי חרסונסקי, אמש בבידור -דאלארס עד הסוף, מעריב, 14 ביולי 1987
↑  רונן טל, דאלארס באביב הוא ישוב בחזרה, חדשות, 21 בדצמבר 1988
↑  דאלארס בקיבוץ, מעריב, 6 באפריל 1989
↑  רונן טל, אמן מקומי - דאלארס ראה עם פוליקר וגלעד את "בגלל המלחמה ההיא", חדשות, 2 באפריל 1989
↑  יואב בירנברג, הזמר היווני דלארס הגיע לארץ, חדשות, 22 בספטמבר 1991
↑  נילי ברקן, ‏חשמל נשפך לו מהגרון, באתר גלובס, 3 בנובמבר 1999
↑  תמר סוקניק, דאלארס יבוא היום להופעות בישראל, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2007
↑  ארז שוייצר, אהבה בלתי מסוייגת לקהל, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2007
↑  עכבר העיר, יורגו דלאראס חוזר לישראל, באתר הארץ, 30 במרץ 2011
↑  עומר שומרוני, ‏יורגוס דאלארס עם אלבום חדש שנראה כי נבנה עבור הטעם הישראלי, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2011
↑  עומר שומרוני, ‏מוזיקה יוונית - דאלארס, אלני ויטאלי וגליקריה על במה אחת, באתר גלובס, 18 ביוני 2015
↑  רן בוקר, יאסו: הדואט של יהורם גאון ויורגוס דאלארס, באתר ynet, 4 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601365405171  PLWABN: 9810639910805606  BnF: cb14014003x (data)  GND: 134783867  ISNI: 0000 0001 2020 1932  LCCN: no98030636  LNB: 000115386  MusicBrainz: 457a3e37-cbf5-41f5-8c0a-b6f20a2ed905  NKC: xx0190099  NLG: 332862  NTA: 073180874  SUDOC: 243901747  VIAF: 5130002   WorldCat (עם VIAF): 5130002 
יורגוס דאלארס בהופעה בתיאטרון קיסריה, ספטמבר 2011
כתב נסח'י

סורה מהקוראן כתובה בכתב נסח'י
כתב נסח'י (בערבית: قلم النسخ, מהשורש הערבי ن-س-خ (נס"ח) שפירושו להעתיק) הוא כתב קטן ועגול בקליגרפיה ערבית. הכתב הנסח'י הוא אחד מהראשונים להתפתח בקליגרפיה באסלאם, והוא שימש לרוב לכתיבה של מסמכים אדמיניסטרטיביים ולהעתקת ספרים, בכללם הקוראן, בשל היותו קריא ורהוט. הכתב הנסח'י עבר סטנדרטיזציה על ידי אִבְּן מוקלה (אנ'), פקיד פרסי בממשל הח'ליפות העבאסית, כאחד מששת הכתבים העיקריים של הקליגרפיה האסלמית במאה ה-10 לספירה.
בספרו של תומאס ואן תומאס ארפניוס (אנ') ״Grammatica Arabica״ מהמאה ה-17, האותיות הנסח'יות הוגדרו "צורת הכתיבה האצילית והנכונה ביותר" של הערבית.
מקור

כתבים עגולים הפכו פופולריים במאות ה-11 עד ה-13, בשל השימוש הרווח בהם בקרב סופרים. הכתב הנסח'י הוא אחד מששת הכתבים הסטנדרטים באסלאם, בהם: ת׳ולות׳, תוק'ע (אנ'), רקעה (אנ'), מחקק (אנ') וריחן (אנ'). הם ידועים בשם "הכתבים בעלי המידות" (אלח׳ט אלמנצוב) או ״ששת הכתבים״ (אלאקלאם אלסתא).
קיימת השערה רווחת כי הכתב הכופי קדם לכתב הנסח'י. אולם היסטוריוניים הצליחו לשחזר שני כתבים שהתקיימו בו זמנית הרבה לפני הקודיפיקציה של שני כתבים אלו על ידי אבן מוקלה, שכן הכתבים שימשו לשתי מטרות שונות. הכתב הכופי שימש בעיקר לעיטור, בעוד הכתב הנסח'י שימש לכתיבת ספרים יומיומית.