חיל הלוגיסטיקה
מורשת החיל

יחידת התובלה הראשונה של היישוב העברי הייתה גדוד נהגי הפרדות של הצבא הבריטי, שהוקם על ידי יוסף טרומפלדור בשנת 1915.
במלחמת העולם השנייה הוקמו שתי פלוגות תובלה עבריות (יחידה עברית להובלה,יע"ל), וחבריהן עסקו גם בין היתר בארגון ספינות העפלה לישראל. חיילי התובלה הקימו שירות תובלה בארגון ההגנה, שעל בסיסו הוקם  אג"א (אגף אפסנאות) בצה"ל.
1 במאי 1943 – האוניה "ארינפורה", שנשאה על סיפונה את חיילי פלוגת ההובלה 462, טובעה ליד האי מלטה על ידי חיל האוויר הגרמני. 140 מחיילי הפלוגה טבעו בעקבות מתקפה זו.
מלחמת העצמאות (נובמבר 1947 - ינואר 1949). חלוקת אגף האפסנאות (אג"א) לחמישה שירותים:
ציוד והספקה
תחבורה
אחסון
חימוש
השירות הווטרינרי
אג"א הפעיל שירותים לוגיסטיים שהופקדו על רכישה מרוכזת של שירותי הלוגיסטיקה עבור צה"ל, בהשראת מבנה הצבא הבריטי. ביולי 1948 נטלו שירותי ההספקה חלק עיקרי בפריצת דרך בורמה לירושלים הנצורה. בתום המלחמה חולקו השירותים הלוגיסטיים לשלושה חילות: חיל ההספקה וההובלה, חיל החימוש והציוד וחיל הטכנאים.
1949 – העברת מפקדת חיל ההספקה מהמטכ"ל לצריפין.
1950 – פירוק חיל חימוש וציוד. כל נושא הציוד הוﬠבר לחיל הספקה וכל נושא החימוש הוﬠבר לחיל הטכנאים.
1951 – חיל הספקה ותובלה התפצל לחיל הספקה וחיל הובלה.
1952 – העברת מפקדת החיל מצריפין לתל השומר.
1953 – אחריות ﬠל מﬠרך התובלה חזרה לחיל הספקה. "חיל חימוש וציוד" הפך לחיל חימוש
מבצע קדש (אוקטובר 1956) – החילות הלוגיסטיים ערכו מבצע רכש מסיבי וחשאי מצרפת, וגייסו כלי רכב רבים מהמשק האזרחי.
1966 – נערכה רפורמה במערך הלוגיסטי של צה"ל והוקמו תשעה מרכזים מקצועיים שריכזו את הפעילות הלוגיסטית באחריות אגף האפסנאות - מרכזי ציוד, דלק, תחמושת, הובלה, ציוד לחימה ומרכזי שיקום ואחזקה (מש"א).
מלחמת ששת הימים (יוני 1967) – חיל ההספקה גייס כלי רכב רבים, והקמת המרכזים הלוגיסטיים הוכיחה יעילות רבה.
מלחמת ההתשה (1968–1970) – החיל ביצע אספקות למוצבי קו בר-לב שספגו אש כבדה, הוקמו בסיסי הספקה בסיני והאחריות לבינוי בצה"ל עברה לאגף האפסנאות.
מלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973) – חיילי הלוגיסטיקה שולבו בכוחות הלוחמים, גויסו כלי רכב כבדים ששימשו להעברת כוחות בין זירות הלחימה והוקמה שלוחה של מרכז ההספקה ממערב לתעלת סואץ.
2 בנובמבר 1975 – במסגרת הארגון מחדש של צה"ל בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הוקם חיל התחזוקה ומפקדו הראשון היה תת-אלוף פנחס להב.
1978 – בסיס ההדרכה של החיל, בה"ד 6, הוקם בצריפין.
מלחמת לבנון הראשונה (1982) – נעשה שימוש נרחב באספקה מוטסת, עקב העומס בצירי התנועה המעטים בלבנון.
תקופת רצועת הביטחון (1985–2000) – מוצבי הרצועה מוגנו על ידי מרכז הבינוי וחיל ההנדסה. מרכז לוגיסטי שהוקם בתוך הרצועה הפעיל נהגים לבנוניים שביצעו אספקות למוצבים. בשנת 1999 נערך מבצע למיגון מוצבים משלים, בביצוע קבלן לבנוני ובפיקוח מרכז בינוי. חלק מהביצורים פוצצו עם פינוי רצועת הביטחון במאי 2000.
מבצע חומת מגן (2002) – הוקמו מרכזי אספקה אזוריים, הוקמו מתקני מעצר בכל החטיבות המרחביות והוקם מתקן מעצר פיקודי.
בשנת 2003 שונה שם החיל לחיל הלוגיסטיקה.
מלחמת לבנון השנייה (2006) – 12 חיילי פלוגת מפקדה מגדוד מילואים 9255 נהרגו באחד מהאירועים הקשים ביותר במלחמה והקשים ביותר של החיל.
בין השנים 2006–2008, בעקבות שינויים ארגוניים, הועבר החיל יחד עם חיל החימוש לסמכות זרוע היבשה. בשנת 2008 הוחזרו החילות הללו לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל).
שנת 2012 – סגירת מרכז הבינוי, הקמת אגף ההנדסה והבינוי בכפיפות למשרד הביטחון והשארת מרחבי הבינוי תחת אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל)/חיל הלוגיסטיקה.
ב-1 בינואר 2016 אוחדו מרכז הציוד (מר"ץ) ומרכז ציוד רפואי (מצר"פ).
בשנת 2017 הוחלט על ידי ראש אט"ל למזג את מרכז דלק תחת מר"ץ המהלך בוצע ב-1 בינואר 2018.