מאיה דוניץ
2010 ואילך

בשנת 2010 הקליטה דוניץ מספר גרסאות כיסוי כזמרת, לרבות Can we kiss של קלווין ג'ונסון, ו-"I'll Be Your Mirror" של מחתרת הקטיפה. כמו כן כתבה את עיבודי המיתרים לאלבום האחרון "1000" של הרכב הפוסט פאנק הצרפתי שבו. הופיעה והציגה בשתי התערוכות הראשונות של חלל התצוגה החדש של בצלאל בירושלים, "יפו 23". הופיעה בסולו פסנתר בפסטיבל "You Make Remake" בתל אביב בניהולה של רננה רז. הופיעה עם עוזי פיינרמן (גיטרה) ורם גבאי (תופים) במסגרת פסטיבל הפסנתר "פסנתריו" בתל אביב. העלתה מיצג מוזיקלי ביחד עם האמנית אלונה רודה באירוע הפתיחה המרכזי של שנת העיצוב בחולון. דוניץ שיתפה פעולה עם רודה גם ביום שישי, יצירה רב תחומית שהוצגה לראשונה במרכז לאמנות עכשווית במסגרת פסטיבל "עוז בעיר" בתל אביב. אותה יצירה הוצגה מאוחר יותר גם במוזיאון לאמנות באשדוד, במסגרת התערוכה "בדרך לשום מקום". בקיץ 2010 דוניץ הופיעה עם ג'ון בוצ'ר, אדי פרבוסט וגיום וילטאר ב"קפה אוטו" בלונדון, ועם ניל דייווידסון וג'ון צ'נג בגלאזגו ואדינבורו, סקוטלנד. הופיעה עם די ג'יי עופר (סקולמאסטר) טל בפסטיבל 20 שנה לגדה השמאלית. באוקטובר 2010 הופיעה דוניץ בטולוז, צרפת עם "וורטקס", דואו צרפתי הכולל את הדי בובייקר וסבסטיאן סירוטו. בינואר 2011 הופיעה בתל אביב ובירושלים עם סטיב אומאלי (ארצות הברית) ויאנקו דומיטרסקו (רומניה). באותו חודש הפיעה עם אנסמבל היפריון בבוקרשט רומניה, וכן בכנס בינלאומי אודות מוזיקה קולית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בירושלים. מאוחר יותר באותה שנה הופיעה דוניץ עם שתי פסנתרניות נוספות - מיסה שימומורה (יפן) וקטיה טובול (ישראל), והציגה את המיצג המרכזי בתערוכה הקבוצתית "הדרך לשומקום" במוזיאון אשדוד לאמנות. באפריל ומאי 2011 דוניץ אצרה סדרה של 5 מופעים מוזיקליים בתחום מוזיקת האוונגארד ב"קפה אוטו" בלונדון. היא נטלה חלק פעיל בכל אחד מהמופעים, אשר ארחו בין היתר את המוזיקאים אורן אמברצ'י, דניאל היגס, סטיב ברספורד ופריץ וולש. מאוחר יותר באותה שנה הוציאה דיסק עם ג'והן אדווארדס (בס) וסטיב נובל (תופים), אשר הוקלט בשנת 2008 באולפני איסטקוט בלונדון.
באביב 2011 דוניץ נטלה חלק ב"קזינו", פרויקט בינלאומי בהשתתפות שנים עשר אמני מיצג, בעריכתה וניהולה של דר' סטפני וונר ב-HAU3, ברלין. שנה מאוחר יותר, באפריל 2012, היא שבה לברלין עם "מיצב 12", שהוצג תחת הכותרת "Kurtzstrecke" ("טווח קצר") במרכז "אאוסלנד" לאמנות עכשווית כחלק מפרויקט שכלל מיצב סאונד גדול ממדים ו-4 מופעי פרפורמנס. בביאנלה של ונציה 2011 דוניץ הציגה את "The Dark Side of the Funny Face", אותו יצרה עבור סדרת קונצרטים בביתן הפולני שבתערוכה. יצירה זו הוצגה גם בתל אביב, ב"לבונטין 7", "מרכז פליציה בלומנטל" ו"וויטרינה". לאותה ביאנלה, דוניץ הלחינה גם יצירה למקהלת ילדים עבור "zamach", סרטה של יעל ברתנא אשר הוצג לראשונה אז. בעקבות הפרויקט הזה הוזמנה דוניץ כנציגה בקונגרס הראשון של תנועת התחייה בפולין (JRMiP), פרויקט של ברתנא לביאנלה ה-7 של ברלין. בתחילת 2012 אצרה דוניץ את סדרת המופעים "מועדון הסרט האילם" במועדון התיבה ביפו, של מוזיקה מאולתרת המבוצעת עם הקרנת סרטים אילמים קלסיים. מאוחר יותר באותה שנה ילדה דוניץ את בתה השנייה. בספטמבר 2012 הציגה שוב את "מיצב 12", הפעם בהזמנת מחלקת התרבות של עיריית תל אביב-יפו, ובתחילת 2013 את העונה השנייה של "מועדון הסרט האילם", והפעם בהשתתפות אמנים כרם אוריון, ויקטוריה חנה, אסף ואייל תלמודי, אסיף צחר, וכן להקת הבילויים. הלהקה, המונה מלבד דוניץ גם את נועם ענבר וימי ויסלר, חזרה לפעילות בסוף 2012, ובחודש מאי 2013 הוציאה לאור את אלבומה השלישי, הורה הסלמה!. ביולי 2013 זכתה יצירתה "6 גלים" לביצוע בכורה עולמי על ידי אנסמבל מיתר.