ציר הזמן של ההפגנות באיראן (2022–הווה)
אוקטובר

1 באוקטובר – מחאות ברחבי העולם נערכו ב-1 באוקטובר כאות סולידריות עם ההתקוממות באיראן. תחת הסיסמה "אישה, חיים, חופש", התקיימו הפגנות בערים גדולות רבות, ביניהן אוקלנד, מלבורן, ניו יורק, לוס אנג'לס, פריז, אוטווה, סנט ג'ונס, מונטריאול, רומא, סיאול, סטוקהולם, סידני וציריך. על פי המשטרה המקומית של יורק (אנ'), מעל ל-50,000 איש השתתפו בהפגנת הסולידיות בריצ'מונד היל שליד טורונטו. בטהראן, כוחות השלטונות האיראניים ירו קליעים באוויר על מנת לפזר מפגינים באוניברסיטת אזאד האסלאמית (אנ').
איראן שחררה את שני האיראנים-אמריקאים באקר נמאזי ובנו סיאמאק נמאזי, במטרה לשחרר משאבים כספיים עליהם הוטלו סנקציות אמריקאיות; עם זאת, ארצות הברית הפריכה כי קיים כל קשר בין החטופים לסנקציות.
2 באוקטובר – ההפגנות נמשכו, כאשר המשטרה דיווחה על ירי לעבר סטודנטים בקמפוס של אוניברסיטת שאריף (אנ'). שר המדע, המחקר והטכנולוגיה האיראני, מוחמד עלי זולפיגול (אנ'), התערב בהצלחה וליווה חלק מהסטודנטים החוצה, אך אחרים נתפסו ונעצרו על ידי רשויות החוק.
כמו כן, תומכי המחאות המשיכו להפגין בערים שונות ברחבי העולם.
3 באוקטובר – בהצהרתו הראשונה מאז פרוץ גל המחאות הנרחב, דחה המנהיג העליון עלי ח'אמנאי את הגדרתן של התסיסה רחבת-ההיקף כ"התפרעויות", וכן ניסה לטעון כי היא מזימה זרה. בנוסף, הוא אמר: "אני אומר במפורש שההתפרעויות הללו וחוסר-הביטחון הזה היו תכנון של ארצות הברית ושל המשטר הציוני הכובש והמזויף ישראל ואלו המקבלים מהם כסף, וכמה איראנים בוגדים ממדינות אחרות עזרו להם". הוא טען כי המזימה תוכננה ובוצעה על ידי אויביה של איראן משום ש"הם מרגישים שהמדינה מתקדמת לעבר כוח בקנה מידה מלא, והם לא יכולים לשאת זאת". כמו כן, ח'אמנאי הצהיר כי בין היתר שריפת קוראנים, הסרת חג'אב על ידי נשים מכוסות ושריפת מסגדים הן "תגובות לא-נורמליות וטבעיות". לגבי המתיחות באזורי הכורדים והבלוצ'ים של איראן, הוא אמר: "חייתי בקרב בלוצ'ים אתניים, והם נאמנים עמוקות לרפובליקה האסלאמית", ו"הכורדים האתניים הם גם בין אחת הקבוצות המתקדמות ביותר באיראן שאוהבות את מולדתם, את האסלאם ואת הממסד". כפי שדווח ברשת אל-ג'זירה, ההנהגה הפקידותית של איראן מנסה להגדיר את ההפגנות כבעלות מטרות בדלניות.
בפעולות שכונו ב-BBC News "הבעת תמיכה חסרת תקדים", סרטונים שהתפרסמו ב-4 באוקטובר הראו נערות תלמידות בית ספר בערים שונות אשר מצטרפות למחאות, מסירות מעליהן את כיסויי הראש וקוראות סיסמאות נגד הממשלה. בסרטון שפורסם ברשתות החברתיות נראית קבוצה של תלמידות בכרג' מגרשות פקיד ממשלה בתחום החינוך אל מחוץ לבית הספר בו הן לומדות, תוך שהן צועקות עליו "תתבייש לך" וזורקות לעברו בקבוקי מים ריקים. בנוסף לכך, בערים כרג' ובסננדג' תלמידות בית ספר צעדו ברחובות ללא חג'אב וקראו "אישה, חיים, חופש". בשיראז, תלמידות בית ספר חסמו את התנועה בדרך ראשית, וקראו "מוות לדיקטטור" (ח'אמנאי). גם בעיר סאקז תלמידות בית ספר ערכו הפגנות. באחת התמונות ששותפו ברשתות החברתיות נראית קבוצה של תלמידות מניפות אצבע משולשת מול תמונותיהם של ח'אמנאי וח'ומייני.
הפגנותיהן של תלמידות בית הספר החלו בעקבות מותה של ניקה שקראמי (אנ'), מפגינה בת 16, שנעלמה במהלך הפגנה שהתקיימה 10 ימים קודם לכן. על פי דיווח ב-BBC Persian, משפחתה של שקראמי טענה כי היא נעדרה במשך 10 ימים לאחר הפגנה בטהראן ב-20 בספטמבר, בה השתתפה. בהודעתה האחרונה, שקראמי כתבה לחברתה כי היא נרדפת בידי כוחות הביטחון. ב-30 בספטמבר, משפחתה של שקראמי מצאה את גופתה בחדר מתים שבמתקן מעצר בטהראן. המשפחה הייתה היחידה שקיבלה אישור לראות את פניה שניות בודדות, והם ראו כי אפה וגולגולתה היו שבורים. ב-2 באוקטובר, המשפחה העבירה את גופתה של ניקה לעיר הולדתו של אביה, ח'ורמאבאד, בתאריך שהיה אמור להית יום הולדתה ה-17. המשפחה נאלצה להסכים תחת לחץ מצד השלטונות שלא לערוך הלוויה. דודתה של שקראמי, שפרסמה על מותה ברשתות החברתיות, נעצרה באותו יום לאחר שכוחות הביטחון פשטו על ביתה ואיימו להרוג אותה אם מי מבני המשפחה ישתתף בהפגנות, כפי שדווח ב-BBC Persian. דודתה של שקראמי סיפרה כי נאמר לה שאחייניתה נמצאת במעצר בידי משמרות המהפכה, ושהיא נכלאה לזמן קצר בכלא אווין שבצפון-מערב טהראן. ב-3 באוקטובר, המשפחה אמרה בריאיון ל-BBC Persian כי השלטונות גנבו את גופתה של שקראמי וקברו אותה בכפר וייסיאן (אנ'), הממוקם כ-40 קילומטרים מח'ורמאבאד.
4 באוקטובר – הנשיא אבראהים ראיסי אמר בנאומו כי הוא קורא לאחדות, תוך שחזר על הטענה הקודמת של ח'מינאי בדבר התערבות זרה. המוזיקאי שרווין האג'יפור, אשר נעצר ב-29 בספטמבר, שוחרר בערבות.
5 באוקטובר – כוחות הביטחון האיראניים הוצבו באוניברסיטאות במספר ערים, ביניהן אורמיה, תבריז, רשת וטהראן.
שחקניות צרפתיות בולטות, כדוגמת ז'ולייט בינוש ואיזבל הופר, גזרו את שערן במחאה על מותה של מהסה אמיני.
8 באוקטובר – המחאות נמשכו ברחבי המדינה. נשיא איראן ראיסי ביקר באוניברסיטת אל-זהרה (אוניברסיטה לנשים בלבד) והצטלם לתמונה קבוצתית, בזמן שנשים באזורים אחרים בקמפוס הפגינו נגדו בקריאות "מוות למדכא". כמו כן, התקיימו הפגנות בסאקז ובסננדג'. סרטון המראה אישה שנורתה למוות במשהד הופץ. הפגנות התקיימו גם בטהראן, אספהאן, כרג', שיראז ותבריז. שביתות נערכו בערים סאקז, סננדג', [[דיבנדרה|דיבנדרה (אנ')]] ומהאבאד. עם כניסת ההפגנות לשבוע הרביעי, סוכנויות הידיעות החצי-רשמיות של הממשלה ניסו לגמד את ההפגנות בטהראן, באומרן כי מתקיימות רק הפגנות "מצומצמות", וכן טענו כי בעלי הבאזארים סגרו את חנויותיהם מחשש לנזק, והכחישו כי הייתה שביתה. אדם נהרג בסננדג' במהלך הנהיגה; סוכנות הידיעות הממלכתית אירנ"א האשימה את הנהג בהיותו "מתנגד-מהפכה" והכחישה כי כוחות הביטחון השתמשו באש חיה. שידור חי של הטלוויזיה האיראנית נפרץ על ידי קבוצת האקרים בשם "הצדק של עלי" (בפרסית: عدالت علی, נהגה "עִדַאלָאת-אָ עַלִי"), במהלך שידור נאום של ח'אמנאי. עם קטיעת השידור הוקרנה תמונה של המנהיג העליון מוקף בלהבות עם כוונת על ראשו, לצד תמונות של צעירות שנהרגו במחאות וסיסמת המחאה "אישה, חיים, חופש". הגרדיאן תיאר את ההפגנות ביום זה כ"גדולות, אך לא ענקיות".
9 באוקטובר – תיעודים מתוך ההשתלטות ההאקטיביסטית על שידורי החדשות בטלוויזיה מיום קודם הופצו ברחבי הרשת. תלמידים צעירים נעצרו על ידי כוחות הביטחון בתוך בתי הספר והוכנסו לטנדרים חסרי לוחית רישוי, זאת על פי דיווחים ברשתות החברתיות מתוך המדינה. כל בתי הספר ומוסדות ההשכלה הגבוהה נסגרו גם כן באזוריה הכורדיים של איראן, במה שעשוי להדגיש את דאגת הממשל בנוגע להתקוממות המתמשכת. ההפגנות נמשכו בעשרות ערים ברחבי המדינה. מאות תלמידות תיכון וסטודנטיות השתתפו בהפגנות, ונתקלו בגז מדמיע, ובמקרים רבים גם בירי חי, מצד כוחות הביטחון. ממשלת איראן הכחישה כל שימוש בירי חי.
10 באוקטובר – המחאות נגד הממשלה נמשכו בכל רחבי המדינה, בעשרות ערים. על פי הגרדיאן, פקידי ממשלה פועלים על מנת להביא לקיצן. מעל ל-1,000 עובדי המפעלים הפטרוכימיים של איראן בבושהר ודמאוונד, איימו על הממשלה לפתוח בשביתה, בקריאות "מוות לדיקטטור". פעולה זו תוארה בתקשורת כ"התפתחות מבשרת רעות עבור המשטר".
בעוד איראן תלויה באופן רב בייצוא הנפט שלה, השלטון ינסה להבטיח כי ייצור הנפט יימשך, ולמנוע ממחאות מסוג מזה, בקרב עובדי הנפט, מלהתפשט לשאר תעשיית הנפט. בפעם השלישית מאז תחילת התסיסה, אנשים בקהילה הרפואית של איראן פרסמו הצהרה ובה דרשו מכוחות הביטחון לנהוג באיפוק רב יותר. בהצהרתם טענו כי המפגינים נלקחו מהאמבולנסים והוכו באלות על ידי כוחות הביטחון. מושל פרובינציית כורדסתאן, אסמאעיל זראי קושה, טען כי קבוצות בלתי מוכרות "זממו להרוג אנשים צעירים ברחובות" (כפי שדווח על ידי סוכנות ידיעות פרסית חצי-רשמית). על פי סוכנות הידיעות הרשמית של איראן, 24 אנשי ביטחון נהרגו מאז תחילתן של ההפגנות על ידי "מתפרעים", לדבריהם. על פי ארגון זכויות האדם הנגאו, כוחות הביטחון הוצבו בכמויות גדולות בערים סננדג', סאקז ודיבנדרה. בנוסף דיווח הארגון כי מאז 8 באוקטובר נהרגו לפחות חמישה תושבים כורדים, ומעל ל-150 נפצעו.
11 באוקטובר – נמשכו העימותים בין המפגינים לכוחות הביטחון, כשהאחרונים פעלו בדיכוי קשה, כפי שדווח. מתקני אנרגיה נפגעו משביתות שהתקיימו זה היום השני. בסרטונים שפורסמו בטוויטר נראו עובדים מפגינים בבית הזיקוק באבאדאן, בעיר קנגאן ובמפעל הפטרוכימי בבושהר. פקיד בממשלת איראן ניסה להכחיש שקיימת תסיסה במגזר האנרגיה, ואמר כי העובדים במפעל שבעיר אסאלויה שבבושהר "כעסו בשל מחלקות בנוגע לשכרם, ולא הפגינו על מותה של אמיני". כמו כן דיווחה סוכנות הידיעות הממלכתית של איראן, אירנ"א, כי בית הזיקוק באבאדאן עובד כרגיל, והכחישה כי התקיימו שביתות במתקן. עשרות אוניברסיטאות המשיכו בשביתותיהן.
12 באוקטובר – כפי שדווח ב-CBS News, ארגוני זכויות אדם שונים טענו כי מאות ילדים נעצרו במדינה, רובם בבתי כלא, מבלי להעניק להם את הזכות להיפגש עם עורכי דין ומבלי ליידע את הוריהם על כך. בתגובה לכך הצהיר שר החינוך של איראן, יוסוף נורי, כי התלמידים הצעירים שנעצרו מוחזקים ב"מרכזים פסיכולוגיים", וישוחררו לאחר ש"יתקנו דרכיהם".
מפקד המשטרה, חוסיין אשטרי (אנ'), הודה כי מתבצע ירי לעבר המפגינים, אך לא זקף זאת לכוחות המשטר אלא ל"קבוצות אנטי-מהפכניות" הלובשות מדי משטרה. על רקע המשך המחאות, פורסם בעיתון "א-שרק אל-אווסט" דיווח לפיו כוחות מיוחדים של משמרות המהפכה נפרסו באזור כורדיסטן על מנת לפעול נגד קבוצות אופוזיציה.
המפגינים הכריזו על קיום עצרת המונית בטהראן, בעקבות האלימות לילה קודם לכן בעיר וכן בערים סננדג', סאקז, בוקאן (אנ') ודהגולן. רבות מהחנויות בטהראן נותרו סגורות במחאה, בעוד שהפגנה שהתקיימה בראשות לשכת עורכי הדין של טהראן פווזרה על ידי כוחות הביטחון.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה בוושינגטון, אמר דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, נד פרייס, כי החייאת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית "אינה נמצאת בפוקוס שלנו כרגע", וכי ארצות הברית חושבת כיצד לתמוך במפגינים האיראנים בהפגנותיהם השלוות.
בתגובה לאכיפה המופרזת של חוקי החג'אב, הפוליטיקאי השמרן עלי לאריג'אני קרא "לבחון מחדש" את אכיפת חובת החג'אב, והודה כי להפגנות יש שורשים פוליטיים עמוקים, וכי הן אינן רק תוצאה של מזימה אמריקאית או ישראלית. הצהרה זו של לאריג'אני סימלה את "הסדקים הראשונים" בקרב האליטה הפוליטית של איראן באשר לתסיסה, כאשר הטון שלו מנוגד לזה של ח'אמנאי, הפרלמנט האיראני וכוחות הביטחון. לאריג'אני אמר לעיתון אטלעת (אנ'): "אם 50% מנשות ארצנו לא נוהגות ללבוש חג'אב באופן מלא, אז המשטרה לא צריכה להיות מעורבת [...] השאלה כאן היא כזו: האם הממשלה צריכה להתערב בכל העניינים כמו בעניין הזה?".
כוחות הביטחון המשיכו בלחימה באזורים הכורדיים של איראן, ובאותו לילה נהרגו 7 מפגינים. על פי ארגון זכויות האדם הנגאו, המפגינים התעמתו עם "האלימות העזה מצד כוחות הביטחון" ביום רביעי בלילה, כאשר שני אנשים נהרגו בעיר כרמאנשאה מאש ישירה שנורתה עליהם. הארגון הוסיף כי שלושה מאנשי כוחות הביטחון נהרגו בכרמאנשאה, ועוד כ-40 נפצעו. ממשלת איראן הכחישה שירתה על מפגינים.
13 באוקטובר – תלמידות תיכון בעיר ארדביל חויבו להצטרף להפגנה בעד המשטר, בה היו אמורות לבצע את השיר "סלאם פרמנדה", שיר הלל למדינה ולסמליה. כאשר קבוצה של תלמידות סירבה לשתף פעולה, כוחות הביטחון הוזעקו לבית הספר. התלמידות הוכו על ידם ו-10 מתוכן נעצרו. 12 תלמידות אחרות נזקקו לטיפול רפואי, כאשר אחת מהן, אסרה פנאהי, מתה מפצעיה.
14 באוקטובר – הפוליטיקאי הספרדי-קטלוני, ז'וזפ בורל, המכהן כנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, קרא לאיראן להפסיק את דיכוי המפגינים, וכתב בציוץ בטוויטר כי "לאנשים באיראן יש את הזכות למחאה שלווה". בשידור בטלוויזיה הממלכתית של איראן, השווה ח'אמנאי את הרפובליקה האיראנית ל"עץ אדיר" ואמר כי "אף אחד לא צריך להעז לחשוב שהוא יכול לעקור אותו מהשורש". הפגנות התקיימו באהוואז ובזאהדאן. רשת CNN דיווחה כי על פי אמנסטי אינטרנשיונל, לפחות 23 ילדים נהרגו מאז תחילת ההפגנות.
סרטון מאחת ההפגנות ובו נראו כוחות משטרה שהטרידו מינית מפגינה, הופץ ברשתות החברתיות וגרם לזעם רב. כפי שדיווחה סוכנות הידיעות הממלכתית של איראן, אירנ"א, משטרת טהראן מסרה כי האירוע נמצא בחקירה, ונמנעה מפרסום פרטים על אודותיו תוך שהצהירה כי "אויבים המשתמשים בלוחמה פסיכולוגית ניסו לגרום לחרדה בציבור ולהסית לאלימות".
בכתבה בגרדיאן העלה העיתונאי פטריק וינטור (אנ') כי האליטה הפוליטית באיראן הייתה חלוקה באשר לדרך בה ימסגרו את התסיסה המתמשכת: כמזימה סמויה של מודיעין זר, או כ"אזהרה מסוכנת לכך שערכי המהפכה האסלאמית איבדו את השפעתם על דור חדש הנגוע בידי האינטרנט שבשליטה מערבית".
ממשלת איראן תלתה שלט חוצות ענק בטהראן, ובו נראות כ-50 נשים איראניות בולטות לבושות חג'אב, תחת הסיסמה "נשות ארצי". עם זאת, היא נאלצה להוריד את שלט החוצות תוך יממה בלבד, עקב תלונות של הנשים בכרזה או קרובי משפחותיהן על השימוש בתמונתן, שכן הן התנגדו להצטייר כתומכות במשטר ובחובת החג'אב. שלט החוצות היה בבעלות משמרות המהפכה.
15 באוקטובר – ברחבי הרשת התפרסמו צילומים מתוך כלא אווין (בו עצורים מפגינים ועיתונאים רבים, וכן אסירים פוליטיים אחרים) בהם הוא נראה עולה באש. סוכנות התקשורת הממלכתית של הרפובליקה האסלאמית, אירנ"א, טענה בדיווחה כי האסירים בכלא הציתו חדרי אחסון, אך לא ניתן היה לאמת זאת מעדות כלשהי. בסרטונים שהופצו מתוך המקום ניתן היה לשמוע ברקע יריות, סירנות וקריאות של מפגינים נגד הממשלה, כאשר משפחות האסירים התאספו מול השער הראשי של בית הכלא. כמו כן נראו בסרטונים שוטרי פיזור ההפגנות וכוחות כיבוי האש נכנסים לבית הכלא. בשרפה נהרגו לפחות 8 אסירים, ונפצעו לפחות 61.
16 באוקטובר – בג'רוזלם פוסט דווח כי על פי מקורות עלומי שם, כוחות השייכים לארגון חזבאללה שבלבנון ומיליציית אל-חשד א-שעבי שבעיראק סייעו במהלך דיכוי ההפגנות.
17 באוקטובר – האיחוד האירופי הטיל סנקציות על אחד עשר אנשים וארבעה גופים בשלטון האיראני, ביניהם הבסיג' ומשטרת המוסר.