ריצ'רד קוקלינסקי
ביוגרפיה > קריירת הפשע > בשירות משפחת גמבינו ורוי ד'מאו

קוקלינסקי, במסגרת היכרותו ויחסיו המוקדמים עם חייל ממשפחת הפשע, רוי ד'מאו - יחסים שתחילתם בחוב שחב קוקלינסקי לאחד מאנשי חבורתו של ד'מאו- החל מתרועע עם משפחת הפשע גמבינו. ד'מאו נשלח "לדבר" עם קוקלינסקי, "דיבור" שנפתח לכדי תגרה והכאתו באמצעות אקדח כאלה (ע"ע באנגלית: "Pistol whipping"). אף על פי שקוקלינסקי היה חמוש באקדח באותה עת, הוא החליט שלא להשתמש בו. בעשותו כך, הוא הרוויח את כבודו של ד'מאו כלפיו.
לאחר שקוקלינסקי שילם את הכסף שהוא היה חייב, הוא החל מבצע מקרי שוד ומשימות אחרות עבור ד'מאו ומשפחת גמבינו, כאשר אחד מהם היה משלוח ומסחר בלתי חוקי בקלטות סרטי פורנוגרפיה. בשנת 2011, פעיל לשעבר של משפחת גמבינו בשם גרג ביוסירוני (מאנגלית: "Greg Bucceroni") טען שקוקלינסקי נדד באופן תכוף בין פילדלפיה, ניו ג'רזי וניו יורק בדאגה אחר ענייניה הרבים של משפחת גמבינו הקשורים לפורנוגרפיה, שביניהם, סחר בנשים, גביות ומעשי רצח בתשלום, בשמם של רוי ד'מאו ורוברט "DB" דיבראנדו.
לדבריו של קוקלינסקי, יום אחד ד'מאו לקח אותו במכוניתו והם חנו באחד הרחובות. ד'מאו בחר מטרה אקראית ברחוב, אדם ההולך עם כלבו, ואז הורה לקוקליסנקי להרוג אותו. בלי היסוס, קוקלינסקי יצא החוצה, הלך לעבר האיש וירה בו בראשו מאחור שעה שהוא חלף לידו. מרגע זה ואילך, קוקלינסקי היה "המוציא לפועל" החביב על ד'מאו.
בהתאם לדבריו של קוקלינסקי, חוסלו על ידו מספר רב של אנשים במרוצת שלושים השנים הבאות. את חוסר תשומת לב רשויות אכיפת החוק למעשיו, ניתן בחלקה לייחס לשיטות הרצח המשתנות בתמידות של קוקלינסקי; הוא השתמש באקדחים, סכינים, חומרי נפץ, שרפה, רעל, חנק, וגם הכאה למוות באגרופים חשופים, "רק בשביל התרגיל", כפי שניסח זאת. המספר המדויק של רציחותיו מעולם לא יושב סופית על ידי הרשויות, וקוקלינסקי עצמו במספר הזדמנויות טען כי רצח למעלה מ-100 אנשים. הוא העדיף את השימוש בציאניד מכיוון שזה הרג את מושא הרצח במהירות והיה קשה לאתרו בבדיקת רעלים שלאחר המוות. הוא היה מחדיר את הציאניד לגופו של מושא הרצח בדרכים שונות: זריקה, אוכל, ספריי, או פשוט על ידי שפיכת הרעל על עור הקורבן. אחת משיטותיו המועדפות להתפטרות מגופה היה הנחתה בחבית דלק. שיטותיו האחרות להעלמת גופה היה ביתורה, קבורתה, או הנחתה בתא המטען של מכונית וריסוקה. הוא גם טען שמדי פעם היה נוטש גופות סתם כך על ספסל בפארק.
אף על פי שקוקלינסקי טוען שהוא היה רוצח בתכיפות עבור ד'מאו, אף לא אחד מחברי צוותו של ד'מאו, שלימים הפכו לעדי מדינה, הודה שקוקלינסקי היה מעורב ברציחות שהם ביצעו. רק פעם אחת, הוא צולם בטרקלין ג'יימיני (מאנגלית: "the Gemini Lounge"), שם, על פי הדיווחים, ביקר על מנת לרכוש אקדח מהצוות שהיה אחראי על אזור ברוקלין. קוקלינסקי טען שהיה אחראי לרציחתו של ד'מאו, אף על פי שהעדויות והראיות הצביעו כי הרצח בוצע על ידי חברי צוותו של ד'מאו ג'וזף טסטה ואנתוני סנטר, בהנחייתו של האחראי על ד'מאו במשפחת גמבינו, אנתוני גאגי.
במהלך עבודתו בניו ג'רזי כמחסנאי, עוד בטרם החל לעבוד כרוצח שכיר, קוקלינסקי נישא לברברה פדריקי. אשתו טענה בתוכנית ששודרה על בעלה בערוץ הביוגרפיה, שפעם, במהלך ויכוח במכונית כאשר אמרה לו שהיא לא רוצה להישאר במכונית, היא חשה לפתע כאב בצווארה, וכאשר נגעה בו היא הרגישה וראתה שהיא מדממת. קוקלינסקי אמר לה "זה היה שיעור תכליתי, לעולם אל תעזבי אותי". היא טענה כי דקר אותה. לקוקלינסקי ואשתו היו שתי בנות ובן. משפחתו ושכניו לא היו ערים לפעילותו, והאמינו שהיה איש עסקים מצליח. לפעמים, הוא היה יכול לקום ולעזוב את הבית בכל זמן נתון, לילה או יום, גם אם זה היה באמצע ארוחת ערב.
קוקלינסקי הרוויח את הכינוי "איש הקרח" (מאנגלית: "The Ice man") בעקבות הניסויים שערך בהקפאת גופותיהם של האנשים שרצח במקרר תעשייתי על מנת להסוות את מועד מותם. לאחר תפיסתו, הוא אמר לסופר פיליפ קרלו שהוא שאב את הרעיון מקולגה אחר למקצוע בשם רוברט פרונגיי, הידוע בכינויו "Mister Softee" (ע"ש חברת גלידות אמריקאית), שנהג באוטו גלידה על מנת שלא לעורר חשד.
פרונגיי לימד את קוקלינסקי את שיטות השימוש השונות בציאניד. קוקלינסקי גם טען שהוא רכש רימון מפרונגיי. ולא זאת אף זאת, לטענתו של קוקלינסקי, האחרון אף ביקש ממנו לבצע התנקשות באשתו וילדו. ב-1984, פרונגיי נמצא ירוי באוטו הגלידה שלו.
שיטתו של קוקלינסקי נחשפה על ידי הרשויות כאשר הוא נפטר מאחת מגופות קורבנותיו בדרך קלינטון (Clinton Road) בליל קיץ חם בטרם נתן לה להפשיר לגמרי, ובניתוח לאחר המוות הפתולוג מצא גושים של קרח בליבו של הקורבן.
בספר The Iceman: Confessions of a Mafia Contract Killer, קוקלינסקי טוען לאחריות לרציחתו של ג'ימי הופה ראש איגוד נהגי המשאיות בארצות הברית שנחשד בשחיתות ובקשרים עם המאפייה. לאחר שקוקלינסקי רצח אותו עם סכין ציידים, גופתו הונחה בתוך חבית דלק והצית אותה באש. הוא הניח לאש לבעור במשך "חצי שעה בערך", ואז הוא הלחים את החבית וקבר אותה בחצר גרוטאות. לאחר מכן, כאשר שותף לדבר עבירה של קוקלינסקי החל מדבר עם הבולשת הפדרלית, היה לו פחד שהוא ישתמש באינפורמציה על עניין זה כדי לחלץ את עצמו מצרות. לאור כך, קוקלינסקי הוציא את החבית מקברה, הכניסה לתא מטען של מכונית ישנה וגרט את הגרוטאה לגוש מתכת מרובע בגודל של 1.5 מ' * 1 מ'. גוש זה נמכר ונשלח ליפן, ביחד עם עוד עשרות גרוטאות שבוצעה בהם גריטה, כמתכת לייצור מכוניות חדשות.