stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפורמה הכלכלית בברית המועצות (1965)
יישום הרפורמה

יישום הרפורמה בוצע במהלך חומש עד לשנת 1970. באפריל 1969 בשיטה חדשה פעלו 32 אלף מפעלים שיצרו כ-77% מכלל תוצרת של המדינה. בחומש זה גידול התוצרת התעשייתית הגיע לכ-6.1% בשנה וזו הייתה רמה גבוהה מאוד שלא הושגה באף חומש אחר במהלך תקופת שלטונו של ליאוניד ברז'נייב.
אומנם לאחר שנת 1970 קידום הרפורמה נעצר. לכך היו מספר סיבות: ניקולאי פודגורני התנגד לתחילת הרפורמה, ניקולאי טיחונוב שהייתה לו השפעה גדולה על הכלכלה היה יריב של קוסיגין, דמיטרי אוסטינוב דרש הגדלה של משאבים שמופנים לפיתוח תעשייה ביטחונית. הגדלת רווחים ממכירת נפט השפיעה גם על התמריצים לשיפור יעילות המשק. בשנת 1971 אלכסיי קוסיגין ציין בשיחה עם ראש ממשלת צ'כוסלובקיה שקידום הרפורמה הופסק ובניהול המשק נמצאים אנשים שלא מעוניינים לקדם אותה.
גדי איזנקוט

גד (גדי) אַיזֶנקוֹט (נולד ב-19 במאי 1960, כ"ב באייר ה'תש"ך) הוא פוליטיקאי וחבר הכנסת מטעם סיעת המחנה הממלכתי. בעברו כמצביא, מונה להיות הרמטכ"ל ה-21 בין השנים 2015–2019, וכשר בלי-תיק בממשלת ישראל ה-37 בין השנים 2023–2024. קודם לכן, שימש כמפקד חטיבת גולני, כמזכירו הצבאי של ראש הממשלה אהוד ברק, כמפקד עוצבת נתיב האש, כמפקד אוגדת איו"ש, כראש אגף המבצעים, כמפקד פיקוד הצפון וכסגן-הרמטכ"ל.
ראשית חייו

גד איזנקוט נולד בטבריה, למאיר ואסתר איזנקוט שעלו לישראל ממרוקו, והיה השני מבין חמישה אחים. לאחר שהתגרשו הוריו, התחתן אביו פעם נוספת ונולדו לו עוד ארבעה ילדים. גדל באילת, והתחנך בבית ספר תיכון גולדווטר שבעיר במגמה ימית, ולמד לבגרות בבית ספר ערב אקסטרני.
הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. סיים לימודי צבא וביטחון במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.
קריירה צבאית

בנובמבר 1978 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני, שם שובץ לגדוד 51. עבר מסלול הכשרה כלוחם וסיים את הטירונות כחניך מצטיין פלוגתי, ובהמשך סיים קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך הקורס נפצע בראשו מכדור מקלע שחדר לתוך הנגמ"ש בו נהג. לאחר שהשתקם מן הפציעה שב לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד 51. במלחמת לבנון הראשונה החליף את מפקד פלוגה א' בגדוד 51, שנפצע בקרב על הבופור, ופיקד עליה בקרב לכיבוש עין א-תינה, בו איבד שניים מחבריו הטובים ובכיבוש א-נבטיה, ג'זין ושדה התעופה בביירות. שנה לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אך לאחר שלושה חודשים שב לשירות קבע, ונענה להצעת מפקד בית הספר לקצינים, אילן בירן, לשמש כמפקד פלוגת צוערים בקורס.
בשנים 1984–1985 פיקד על פלוגת הנ"ט של חטיבת גולני, והוביל את לוחמיה במבצעים מורכבים בלבנון. הוא הודח מתפקידו חודש טרם סיומו, לאחר שניהל ויכוח פומבי עם מפקד החטיבה, צבי פולג, וסירב פקודה להחזיר את פלוגתו באמצע חופשה. לאחר מכן נשלח להשתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשנים 1986–1987 שימש קצין אג"ם חטיבתי. לאחר שהשתלם בקורס מג"דים מונה למפקד גדוד 13 (גדעון) ולאחר מכן שימש סגן מפקד חטיבת גולני.
קריירה צבאית > תפקידי מח"ט

בשנת 1991 מונה לקצין המבצעים של פיקוד הצפון. ב-1992 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת כרמלי (חטיבת מילואים). בשנת 1994 מונה, במקביל לתפקידו הקודם, למפקד חטיבת אפרים. בשנת 1997 החליף את אל"ם ארז גרשטיין ומונה למפקד חטיבת גולני, זמן קצר לאחר אסון השריפה בוואדי סלוקי, בו נהרגו חמישה מלוחמי החטיבה ונפצעו חמישה נוספים. כמפקד החטיבה שינה נורמות התנהגות בפלוגות הוותיקות, ונאבק בתופעות של מרידות ויחסי צעירים וותיקים. בנוסף הוביל את לוחמי החטיבה במשך שנתיים בלחימה בדרום לבנון במהלכן הרגו כארבעים אנשי חזבאללה. לדברי תא"ל גיורא ענבר וכרמלה מנשה, הביע באותה העת תמיכה בנסיגה מלבנון בדיונים פנימיים.
קריירה צבאית > תפקידי תת-אלוף

בשנת 1999 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק. בתפקיד זה נטל בין היתר חלק במשא ומתן עם סוריה. בהמשך שימש כמזכירו הצבאי של אריאל שרון. בשנת 2001 מונה למפקד אוגדת מילואים משוריינת (עוצבת נתיב האש).
בשנת 2003 מונה למפקד אוגדת איו"ש. כמפקד האוגדה הוביל אותה איזנקוט להישגים רבים בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, ובהם בין היתר מבצע אישית לוחצת.
קריירה צבאית > תפקידי אלוף

ב-2005 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף המבצעים במטכ"ל. לאחר שמסקנות תרגיל "שילוב זרועות" שקיים צה"ל קבעו כי יכולת הפגיעה של צה"ל במשגרי הרקטות קצרות הטווח מוגבלת, הוביל איזנקוט תפיסה לפגיעה במרכז העצבים של ארגון חזבאללה ברובע הדאחייה בביירות כמרכיב מרכזי ליצירת הרתעה אל מול חזבאללה. במהלך מלחמת לבנון השנייה היה אמון, כראש אגף המבצעים, על תכנון וביצוע מהלכי צה"ל בשדה הקרב במלחמה. איזנקוט היה לאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל, דני חלוץ, ועל המהלכים שהציע. כך, למשל טען בתחילת המלחמה כי יש לגייס את כוחות המילואים כדי לשפר את המוכנות למהלך קרקעי רחב היקף, אף שהתנגד למהלך הקרקעי, משום שסבר שאת האפשרות לבצעו יש להפוך לבת יישום. בנוסף המליץ על תקיפה אווירית רחבה נגד תשתיות בלבנון על פי תוכנית "שוברת הקרח", והדגיש כי על ישראל לחתור לסיום מהיר של המלחמה. בתגובה לרעיון לבצע פשיטה מצומצמת על בינת ג'בייל שהעלה בני גנץ, תמך איזנקוט במבצע עתיר כוחות על היעד.
בספטמבר 2006, לאחר התפטרותו של האלוף אודי אדם בעקבות המלחמה, מונה למפקד פיקוד הצפון. עם כניסתו לתפקיד הוביל את הכנות ואימוני הפיקוד בתקופה שקדמה לתקיפת הכור הגרעיני בסוריה, שהייתה עלולה להביא לפרוץ מלחמה. הוא תמך ב"דוקטרינת הדאחייה", לפיה במקרה של פעולה מלחמתית מצד חזבאללה יש לגמול בהפצצת כפרים מהם נורו רקטות על ישראל, תוך הפעלת כוח לא פרופורציונלי בדומה להפצצת רובע הדאחייה במלחמת לבנון השנייה. הוא קידם מדיניות הפעלת כוח שהתבססה על מימוש ריבונות המדינה עד המטר האחרון של הגבול הבינלאומי (עד למלחמת לבנון השנייה, צה"ל נמנע מלחצות את הגדר אף במקומות שבהם נוצר פער בינה לקו הכחול, שנודעו בכינוי "מובלעות" – ואיזנקוט שינה את התפיסה ויזם פעילויות מעבר לגדר, אך לא מעבר לקו הכחול) ותגובה חריפה על כל אירוע. הדבר הביא לשקט ממושך בצפון מדינת ישראל מאז תום מלחמת לבנון השנייה. לכל אורך תקופת פיקודו לא נפגעו אזרחים ישראלים בצפון. ביולי 2011 סיים את תפקידו כמפקד פיקוד הצפון, לאחר שכיהן בתפקיד כמעט חמש שנים, והוחלף על ידי האלוף יאיר גולן.
עם סיום תפקידו כמפקד פיקוד הצפון, היה איזנקוט אמון על עבודת מטה שבעקבותיה הוחלט בצה"ל על הקמת מפקדת העומק. מפקדה זו אמונה על פעילות צה"ל בעומק האסטרטגי של מדינות האויב של ישראל. תפקידו של איזנקוט היה לעמוד בראש צוות הקמה של המפקדה. ב-2012 איזנקוט לקח חלק במבצע עמוד ענן.
איזנקוט כיהן כסגן הרמטכ"ל בני גנץ בין ינואר 2013 לדצמבר 2014, תקופה שבה התקיים מבצע צוק איתן.
פעילות אזרחית

בשנת 2019, לאחר שחרורו מצה"ל, הצטרף איזנקוט למכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. בנובמבר 2019 מונה לדירקטור בחברת צור שמיר אחזקות והצטרף כעמית מחקר בכיר למכון למחקרי ביטחון לאומי. הוא זכה באות אביר איכות השלטון 2019 בקטגוריית צבא וביטחון מטעם התנועה לאיכות השלטון.
בינואר 2020 מונה לדירקטור בחברת הנדל"ן והארכיבאות וילאר. באפריל 2021 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת סטורג' דרופ, המתמחה בפיתוח טכנולוגיות מתקדמות לאגירת אנרגיה ירוקה.
פעילות אזרחית > קריירה פוליטית

באוגוסט 2022 הודיע איזנקוט על הצטרפותו לפוליטיקה במסגרת המחנה הממלכתי בראשות בני גנץ וגדעון סער. הוא קיבל ברשימה את המקומות 3,9,16,18. בבחירות השיגה המפלגה 12 מנדטים, ואיזנקוט הושבע כחבר הכנסת מטעם האופוזיציה. איזנקוט התנגד נחרצות לרפורמות לוין והיה דמות בולטת בתנועת המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
איזנקוט, מתוקף היותו חבר בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, העלה לדיון חששות ודאגות לגבי מוכנות צה"ל מוכנות העורף למלחמה גדולה מול חמאס וחזבאללה. יתרה מכך הבהיר, נוכח המצב הביטחוני הרעוע, כי בשעת מלחמה תצטרף סיעתו לממשלה. עוד בחודש מרץ, במסגרת ההפגנות נגד הרפורמה המשפטית, ניבא שבקרוב רבים מהמפגינים יגויסו למילואים, וטען שהממשלה אוטמת אוזניים בפני הציבור ובפני המציאות הביטחונית.
ב-7 באוקטובר, עם מתקפת הפתע של החמאס על ישראל, החלו מגעים לכניסת המחנה הממלכתי לשורות הממשלה לזמן המלחמה. חמישה ימים לתוך המלחמה הושלם התהליך, ואיזנקוט מונה, לצד רון דרמר מהליכוד, לחבר משקיף בקבינט המלחמה בו חברים ראש הממשלה נתניהו, שר הביטחון גלנט, והשר גנץ. במסגרת הצטרפותו לממשלה גם הושבע לשר בלי תיק. מתחילת המלחמה עמד איזנקוט על כך שישראל חייבת להשמיד את כל חמאס בעזה. לקראת סוף נובמבר תמך בהפוגה באש בתמורה להסדר בו יושבו חלק מהחטופים בפעימות. בתום שבוע, חמאס הפיל את ההפוגה, אך במהלך קיומה הושבו 114 חטופים. ב-7 בדצמבר, בעת סיור במפקדת אוגדה 162, נמסר לו על נפילת בנו גל בקרבות.
ב-9 ביוני 2024 התפטר איזנקוט מן הממשלה.
עמדות פוליטיות > אופי המדינה

איזנקוט מאמין במדינה שחזונה משקף ערכים לאומיים-יהודיים, וכי על המדינה לקיים שוויון זכויות לכל אזרחיה בלי הבדל דת, לאום, גזע ומגדר.
הוא הביע דרישה לקידום רפורמות שיחזקו את הפרדת הרשויות בישראל.
עמדות פוליטיות > הסוגייה הפלסטינית

איזנקוט מאמין בהיפרדות מהפלסטינים כדי להימנע ממדינה דו-לאומית וכדי לשמור על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לצד שמירה קבועה על בקעת הירדן וגושי ההתיישבות. הוא רואה בהסכמי אוסלו, בהסכם חברון ובתוכנית ההתנתקות צעדים משמעותיים להשגת ההיפרדות הרצויה מהפלסטינים.
בשנת 2020 טען איזנקוט שיש לחתור להסכם הפסקת אש ארוך טווח ברצועת עזה, הכולל את החזרת ששת השבויים והנעדרים הישראלים המוחזקים ברצועה, פירוז מוחלט מיכולת שיגור טילים ורקטות, שיקום הרצועה ופתיחת נמל ימי.
עמדות פוליטיות > ביטחון

להשקפתו של איזנקוט, כפי שבאה לידי ביטוי במסמך אסטרטגיית צה"ל שהתפרסם בתקופתו כרמטכ"ל, המבחן של העשייה הצבאית הוא בקיום תקופות רגיעה ארוכות שמאפשרות למדינה להתפתח. היצירה והשימור של רגיעה ארוכת טווח הם תוצאה של הרתעה, שמושגת בעזרת עוצמה צבאית ונחישות להפעיל את הכוח במידת הצורך. כמו כן, לתפיסתו של איזנקוט קיים צורך לסיים עימות בזמן קצר ככל הניתן. צורך זה נענה בעזרת הנחתת מהלומה משולבת ומיידית. כך נוצר איום על השרידות השלטונית של האויב, שמביא להקטנת משך הלחימה, צמצום הפגיעה באוכלוסייה והקטנת הלחץ הבינלאומי על ישראל.
בספטמבר 2019 פרסמו איזנקוט ופרופסור גבי סיבוני עבודה שכותרתה "קווים מנחים לתפיסת ביטחון לישראל". עבודה זו התפרסמה במקביל במכון למחקרי ביטחון לאומי ובמכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. השניים קובעים כי האתגרים הביטחוניים שבפניהם ניצבת מדינת ישראל מאז הקמתה מחייבים את קברניטיה לעצב עקרונות כתובים לביטחון לאומי ולגבש לאתגרים אלה מענה רלוונטי המשתרע על מגוון מאמצי הביטחון הלאומי.
לדידם האיום המרכזי מולו מתמודדת ישראל הוא שאיפתה של איראן להשיג הגמוניה אזורית ונשק גרעיני. לצד אלה עולה הצורך להתמודד עם שינויים פנימיים בחברה הישראלית, כאשר לצד צמיחה באוכלוסייה, בעוצמה הכלכלית וביכולותיה מדעיות וטכנולוגיות, מתגלעים בקיעים מטרידים בלכידות החברה. העבודה מציעה מספר תובנות עיקריות בהם: עדכון למושגי היסוד הצבאיים-ביטחוניים, מרכזיות המערכה שבין המלחמות, חשיבות התמרון היבשתי, חשיבות המאמץ המדיני בדגש על הקשר האסטרטגי עם ארצות הברית, המאמץ הכלכלי, המאמץ החברתי ובמסגרתו החשיבות המכרעת של הקשר על יהדות התפוצות והצורך לחזק קשר זה.
המסמך מציג את עילות המלחמה של ישראל ובכלל אלה החשיבות של מערכה לפגיעה בבניין כוח של האויב לאור התפתחות אסטרטגית ומערכה לגמול מרתיע.
חיים אישיים

איזנקוט מתגורר בהרצליה, נשוי לחנה, אדריכלית, ולהם חמישה ילדים. במהלך מלחמת חרבות ברזל, נהרג בנו הצעיר, רס"ר גל מאיר איזנקוט, במהלך מבצע קומנדו לחילוץ גופות חטופים ממתקפת הפתע. באותו שבוע נהרג במלחמה גם אחיינו, בנה של אחותו שרון, סמ"ר מאור כהן איזנקוט. כמה חודשים אחר כך הוא איבד במלחמה אחיין נוסף מצד אשתו, סרן יוגב פזי.
לקריאה נוספת

עמוס הראל, אבי יששכרוף, המלחמה השביעית, תל אביב: ידיעות ספרים, 2004, מסת"ב 9655117677
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2011, מסת"ב 9789655179705
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, משכל, 2007, מסת"ב 9654824086
עפר שלח, "האומץ לנצח", תל אביב: ידיעות ספרים, 2015.
מאיר אלרן, גבי סיבוני, קובי מיכאל (עורכים), "אסטרטגיית צה"ל" בראי הביטחון הלאומי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2016.
מה פתאום?

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 יוצרים:  תמר אדר, דתיה בן דור 
 כותבים:  תמר אדר, דתיה בן דור 
 שחקנים:  נירה רבינוביץ, אבי יקיר (מפעיל בובות), ישראל גוריון, שלמה ניצן, חנה לסלאו
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  121 
 הפקה
 אורך פרק:  30 דק'
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 תקופת שידור מקורית:  1976–1981
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בול עם דמותו של קישקשתא, שהונפק בשנת 2007
"מה פתאום?!" היא תוכנית טלוויזיה פופולרית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בישראל בשנים 1981-1976 ובשידורים חוזרים במהלך שנות השמונים.
היסטוריה

במרכזה של התוכנית התקיימה אינטראקציה בין המגישים לבין בובת יד בצורת צבר מצוי (כמחווה לדמות הצבר הישראלי) בשם "קישקַשתָא", שהופעלה בידי אבי יקיר, שגם סיפק את קולה. את הבובה יצר משה אסם, שחקן מתיאטרון החאן, אשר שיחק גם בכמה תוכניות בטלוויזיה החינוכית ולמד עיצוב בובות בארצות הברית.
בנוסף לבובה קישקשתא, שלעיתים הולבשה על ידי התפאורנית יהודית בן יהודה, באביזרים נשיים שונים כגון: מטפחת, כובע נשי, ושרשרת פנינים, וזאת כדי לייצר באופן זמני, דמות נוספת, בשם ״אמא של קיקשתא״,
השתתפו בהגשת התוכנית גם נירה רבינוביץ', ישראל גוריון, שלמה ניצן, חנה לסלאו, מיקי מרין, יצחק נוי, עזרא דגן, אוריאלה וייט,  מתי סרי, נחמה שוטן (שהיא גם אחת מחברי להקת אלפא ביתא), שולה חן, וחנן גולדבלט. ליוו אותם לסירוגין בפסנתר מישה בלכרוביץ' (שגם הלחין את נעימת הנושא) וריקי הראבן.
כל תוכנית כללה סרטון מדובב שהתלווה אליה, כגון: "בזיק ויויו", "החבורה העליזה", "קוטי הקטר", "המצחיקנים" או "הכפתוריאדה".
חוץ מלהופיע ב"מה פתאום?", הופיע קישקשתא גם בתוכנית "רגע עם דודלי" בתפקיד אחשוורוש בפרק "רגע עם ציפקישפורים", פרק מיוחד עם כל גיבורי הטלוויזיה החינוכית דאז.
רוב פרקי הסדרה כבר לא נחשבים כיום לאבודים מאחר שהטלוויזיה החינוכית הצליחה לשמרם באמצעות פרויקט הדיגיטציה.
בתחילת שנות התשעים דמותו של קישקשתא כיכבה בין היתר בהופעות אורח בתוכניות אחרות כגון: "האולפן הפתוח של החינוכית" כשכיכב לצד נירה רבינוביץ' שגם הפעילה אותו, זאורוס (עמי ויינברג) ומיכל ינאי מ"קשרים מצוירים" בפינתו של "גשש בלש" וב"זהו זה" בשנת 1998.
בשנת 2006 בחגיגות ה-40 לטלוויזיה החינוכית הופיע דמותו של קישקשתא בדודל לצד דמותה של אוזה מפרפר נחמד.
בשנת 2009 חזר קישקשתא לטלוויזיה החינוכית בתוכנית חדשה ששמה "מי בא לקישקשתא". מסגרת זו היא בעצם הנחיה של שידורי רצף והצגת תוכניות הילדים של החינוכית. בהמשך התוכנית משודרת בשידורים חוזרים עד ירידת הטלוויזיה החינוכית. כשבתוכנית עצמה הופיעו לצידו חביתוש (במודל קטן שאינו מוציא מילה), דג זהב בשם "דגדג" ובובת גרב בשם "ג'רבי" (שהופעלה אף היא על ידי אבי יקיר), ושבהמשך קיבלה שינוי ונוספו לה גפיים.
בשנת 2011 נבחר קישקשתא להופיע בקמפיין פרסומי
של מועצת החלב, לצדה של השחקנית עמית פרקש.
משנת 2011 התוכנית "מה פתאום?" משודרת בימי שבת בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית.
לדמותו של קישקשתא נכתבו שלושה מספר ספרים על ידי תמר אדר, וכן ב-1989 נוצרה הצגת ילדים מקורית המבוססת על דמותו של קישקשתא בשם "החברים של קישקשתא" בכיכובם של בני נדלר וסיגי חזמה.
לקראת אולימפיאדת לונדון ב-2012 בחר הוועד האולימפי הישראלי בדמות קקטוס בשם "שפיציק" כקמע הרשמי של המשלחת הישראלית במשחקים. הטלוויזיה החינוכית הגישה תביעה כנגד הוועד האולימפי, בטענה להפרת זכויות יוצרים מאחר שדמות הקמע חלקה קווי דמיון משמעותיים עם קישקשתא. לבסוף החליט בית המשפט לחייב את הוועד שלא להשתמש בדמות זו במשחקים. בעקבות כך הוחלט בוועד לאמץ את דמות התינוק של במבה כקמע, אך לבסוף אפשרות זו בוטלה גם היא.
בשנת 2017 הועלו לערוץ היוטיוב של הטלוויזיה החינוכית שתי תוכניות פיילוט של "מה פתאום" משנת 1982, כשהן בצבע ובהן יש לקישקשתא שיער על ראשו. התוכניות עצמן היו למעשה מין רצועת שידורים עם קטעי קישור של קישקשתא והיו שונות בתכנם וללא שחקנים נוספים. וכן, נחשף גם פתיח אחר לתוכנית שבו חבורת ילדים מחפשת את קישקשתא.
בשנת 2018 חזר קישקשתא לחינוכית בתוכנית חדשה לקראת יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל בשם "70 עם קישקשתא".
בשנת 2019 דמותו של קישקשתא, יחד עם הדמויות של "פרפר נחמד", פורסמו על קרטוני החלב של טרה במטרה למצוא אותן.
היסטוריה > בתרבות

בתכנית "הקומדי סטור", במסגרת הפרודיה על "חיים שכאלה", התארח קישקשתא (המופעל על ידי אסף אשתר) כשהוא התלונן על כך שההפקה דכאה את רצונותיו האמתיים, כמו לנגן רוק. וכן, הם אירחו את נירה רבינוביץ' (בגילומו של איתי שגב).
בתכנית "שערורייה" בפרק "תיק דולי" הוצגה התכנית כפרויקט ממשלתי לחינוך במסווה של תכנית ילדים תמימה.
באחד המערכונים של "זהו זה!" משנת 1998 הופיע קישקשתא לצד פיסטוק (ספי ריבלין), בהקשר של הבעיה של השם.
הערות שוליים

↑  כאן חינוכית, מה פתאום | אמא של קישקשתא | פרק 14, באתר כאן חינוכית
↑  גלובס,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'‏מחאה נגד התינוק של במבה: "סמל העושק נבחר לייצג את ישראל", באתר ‏מאקו‏, 13 במרץ 2012
↑  אילנית חיות,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'‏הלחץ עבד: התינוק של במבה לא ישמש כקמע באולימפיאדה, באתר גלובס, 13 במרץ 2012
↑  על רקע סגירתה הצפויה של החינוכית: קישקשתא התארח בבית הנשיא, באתר וואלה, 16 באפריל 2018
↑  החדש של טרה והחינוכית: הבובות האבודות, באתר מנהלי שיווק מצייצים, ‏2019-11-25
↑  הבובות של "פרפר נחמד" נעלמו ממחסן החינוכית, באתר "סרוגים", 26 בנובמבר 2019, 25 בנובמבר 2019
↑  ריבלין מתגייס למבצע להשבת בובות החינוכית שנעלמו, דודו זר: "זה לא אני", באתר וואלה, 27 בנובמבר 2019
↑  מעריב אונליין,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'‏אחרי 20 שנה, פינגי חוזר כדי להציל את הבובות האבודות מ"החינוכית", באתר מעריב אונליין, 26 בנובמבר 2019
קישקשתא - צולם במרכז הבינתחומי 2018
ישיבת כרם ביבנה

.
| --- | --- |


חזית בניין הישיבה
 כפר נוער
 השתייכות:  ישיבות הסדר   ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  1953 ה'תשי"ג – הווה (כ־72 שנים)
 מייסדים:  הרב חיים יעקב גולדוויכט ור' אלי קליין
 בעלי תפקידים
 מנהל:  צבי זלצר
 ראש הישיבה:  הרב מרדכי גרינברג (נשיא); הרבנים גבריאל סרף ואהרן פרידמן  
 מיקום
 מיקום:  סמוך לקבוצת יבנה, חבל יבנה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°49′00″N 34°43′00″E﻿ / ﻿31.816667°N 34.716667°E﻿ / 31.816667; 34.716667
 אתר הישיבה
  (למפת השפלה מוגדלת) ישיבת כרם ביבנה(למפת השפלה רגילה) ישיבת כרם ביבנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת כרם ביבנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת כרם ביבנה
ישיבת כרם ביבנה היא ישיבת ההסדר הראשונה והישיבה הגבוהה הראשונה של בני עקיבא. הישיבה שוכנת ליד גבעת וושינגטון וקבוצת יבנה.
היסטוריה

רעיון הקמת ישיבה באזור יבנה עלה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1940 הודיע מנחם אוסישקין על ייעוד אדמות שנרכשו בידי הקרן הקיימת להקמת ישיבה גבוהה בידי המזרחי באתר של "כרם ביבנה" ההיסטורית, ויישוב דתי לידה. במרץ 1941 יצאה ועדה של הקרן הקיימת לסימון המיקום המדויק של הישיבה ובאוגוסט 1941 זכתה תוכניתם של מאיר בן אורי עם מאיר רובין בתחרות לבחירת מתכנן הישיבה. הבנייה מומנה מעזבונו של רפאל שלמה גוץ.
בניית הישיבה נדחתה עד לאחר התבססות קיבוץ יבנה שעלה לאזור בסוף 1941 והחלה בסוף 1946 על ידי חברת הבונה של הפועל המזרחי. המקום נמסר באופן זמני בשנת 1949 לעליית הנוער לקליטת נוער דתי.
הישיבה הוקמה ב-1953 על ידי 13 מחברי גרעין "גחל"ת" של שבט איתנים שהתגבש בישיבת בני עקיבא כפר הרואה בתחילת שנות ה-50. המקימים חיפשו ראש ישיבה ופנו אל הרב שאול ישראלי בבקשה שיעמוד בראשה, אך הוא סירב. הרב חיים יעקב גולדוויכט, בהתייעצות עם רבו החזון איש, מונה לתפקיד. הוא הנהיג את הישיבה כישיבה ליטאית לכל דבר, למעט העובדה שתלמידיה הם בוגרי בני עקיבא. בשנותיה הראשונות שימש המוסד כישיבה גבוהה לבוגרי ישיבות תיכוניות ולחברי גרעיני בני עקיבא שביקשו להישאר זמן נוסף בישיבה מעבר לתקופה הקצובה של גרעיני בני עקיבא שלמדו בישיבות אחרות של התנועה. בשנת 1956 למדו בישיבה כ-50 תלמידים. בנוסף לראש הישיבה לימד בישיבה הרב סיני אדלר. שיעורים במחשבת ישראל נמסרו על ידי הרב אלימלך בר שאול. בצמוד לישיבה פעלה ישיבת הקיבוץ הדתי. משנת תשי"ז החלה הישיבה לקלוט גרעינים של נוער מארצות הברית לחצי שנת לימוד בישיבה במסגרת תוכנית הכשרה בישראל.
כבר בראשית שנות ה-60 שירתו תלמידי הישיבה בצבא במסגרת מסלול של נח"ל תורני. ב-1965 החלה הישיבה לפעול במתכונת של ישיבת הסדר. כשקיבלו ישיבות ההסדר את פרס ישראל בשנת ה'תשנ"א, קיבל את הפרס בשמן הרב גולדוויכט, כראש ישיבת ההסדר הראשונה.
ב-1994 פרש הרב גולדוויכט מראשות הישיבה ובמקומו שימש בוגר הישיבה, הרב מרדכי גרינברג, כראש הישיבה. בשנים תשע"ג-תשע"ד שימש הרב בן ציון אלגאזי, ר"מ בישיבה וראש מכון צורבא מרבנן, כראש ישיבה משני. החל מאלול תשע"ד החל לשמש הרב מנחם מנדל בלכמן, ר"מ בישיבה, כמשנה לראש הישיבה. באלול ה'תשע"ז התמנו הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן, שהיו עד אז ר"מים בישיבה, לשמש כראשי הישיבה, והרב גרינברג מונה לנשיאה.
הישיבה נוהלה משנת 1965, כ-40 שנים, על ידי  אלי קליין, שפרש לגמלאות ב-2006. במסגרת זו יצר קשר עם יהדות העולם וייסד את חוג ידידי הישיבה לחיזוק הקשר ולסיוע פיננסי. הרב ארי כץ התמנה במקומו עד תשע"ה. מנהל הישיבה כיום הוא צבי זלצר.
שם הישיבה

מקור שמה של הישיבה בדברי חז"ל, כגון במשנה במסכת עדויות פרק ב' משנה ד': "שלשה דברים אמר רבי ישמעאל לפני חכמים בכרם ביבנה", וכן במסכת כתובות פרק ד' משנה ו': "זה מדרש דרש רבי אלעזר בן עזריה לפני חכמים בכרם ביבנה...". בתלמוד הירושלמי (פרק ד' הלכה א') נאמר על לשון זו: "וכי כרם היה שם? אלא אלו תלמידי חכמים שהיו עשוין (יושבים) שורות שורות ככרם".
רבני הישיבה

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל יבנה
גובה ממוצע: ‎50 מטר
תאריך ייסוד: 1954
סוג יישוב: יישוב מוסדי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 565 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 565 תושבי ישראל
 (למפת השפלה מוגדלת) כרם ביבנה(למפת השפלה רגילה) כרם ביבנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרם ביבנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרם ביבנה31°49′06″N 34°43′21″E﻿ / ﻿31.8184398835965°N 34.7224001215787°E﻿ / 31.8184398835965; 34.7224001215787
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

הרב ישעיהו הדרי היה המשגיח הרוחני עד סוף שנת תשכ"ו. החליף אותו הרב זאב חיים ליפשיץ עד תשל"ב. אחריו שימש בתפקיד הרב אברהם ריבלין עד לסוף שנת תשע"ה. כיום ממלא את התפקיד הרב שרון יוסט. הרב דוד קב היה מעביר שיעור כללי בישיבה פעם בכמה שבועות וכן היה ראש הישיבה, בתקופה שבין פרישתו של הרב גולדויכט למינויו של הרב גרינברג.
ראשי הכולל ללימודי דיינות הם הדיינים הרב בנימין בארי, לשעבר אב בית הדין באשקלון וחבר בית הדין הגדול בגמלאות. בעבר שימש כראש הכולל גם הרב ישי בוכריס, חבר בית הדין באשקלון. ראשי הכולל ללימודי רבנות הם הרב זכריה טובי והרב יצחק שטרן. פוסק הישיבה המשמש גם כרב היישוב הוא הרב אפרים רובינשטיין וקודמו בתפקיד היה הרב יוסף אפרתי.
מרבית הר"מים בישיבה שייכים למגזר הדתי לאומי ורובם בוגרי הישיבה. הר"מים בישיבה: ראשי הישיבה הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן, הרב מנחם מנדל בלכמן, הרב שלמה פרידמן, הרב אריה שטרן, הרב יצחק דעי, הרב עומרי קראוס, הרב שאול אלעזר שנלר והרב יצחק ג׳מאל.
בעבר כיהן בישיבה כר"מ במשך שנים רבות הרב משה דימנטמן. הרב אורי כהן היה גם הוא ר"מ בישיבה. בעבר כיהנו הרב משה אמסלם, הרב קלמן בר, הרב אהרן סילבר, הרב משה סתיו, הרב יצחק לוי, הרב ישי בוכריס והרב אורי בצלאל פישר כר"מים.
באלול תשע"ו הוכרז על מינוים של הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן כסגני ראש הישיבה. באלול תשע"ז הוכתרו כראשי הישיבה, עם פרישת הרב מרדכי גרינברג, שהפך לנשיא הישיבה.
התלמידים בישיבה

בישיבה לומדים כ-350 בחורים, כמאה מהם מגיעים מחו"ל לשנה או יותר.
בנוסף, לומדים בישיבה כשבעים אברכים וחלקם הגדול מתגורר במקום. רובם של האברכים לומדים למבחני הסמיכה של הרבנות, חלקם לומדים לדיינות וחלקם (בעיקר הצעירים) לומדים במסגרת הלימודים הרגילה.
חלק גדול של הבחורים מתגייסים בסוף שנתם השנייה למשך שנה וחצי, ויש הדוחים את הגיוס לטווח ארוך יותר, במעמד של תורתו אומנותו.
פרסומים וספריית שיעורים

הוצאת ספרים של רבני הישיבה
סדרת ספרים על המועדים "מועדי ה' ".
סדרת הספרים "מדרכי הכרם" - ספרים עיונים בסוגיות אמוניות. חובר על ידי נשיא הישיבה, הרב מרדכי גרינברג.
סדרת הספרים "מדרכי הפרשה", מאמרים קצרים לפרשיות השבוע מאת הרב מרדכי גרינברג.
סדרת הספרים "עיוני פרשה" - חמישה כרכים על פרשיות השבוע. חובר על ידי הרב אברהם ריבלין, משגיח הישיבה לשעבר.
"לקט שיעורים" - משיעורי ראש הישיבה הרב גבריאל סרף על מסכתות סנהדרין ופסחים.
"ארץ חיים" - שיעורי ראש הישיבה הרב אהרן פרידמן על מסכת שביעית.
"בלכתך בדרך" - חוברת דו שנתית המכילה רעיונות של הר"מים והתלמידים בישיבה
"ספרית תירוש" - ספריית שיעורים שנמסרו על ידי רבני הישיבה ורבנים אורחים, בקובצי קול ווידאו
"אשכולות" - עלון שבועי המופץ בישיבה ובסביבתה וכן באתר הישיבה ובדואר אלקטרוני
"זמורות" - עלון חודשי לחיילי הישיבה
מסלולים ופעילות נוספת

כולל סמיכה לרבנות ודיינות
המכון ללימודי קידוש החודש ע"ש דרייזין ללימוד הלוח העברי והלכות קידוש החודש (בשילוב עם אסטרונומיה), בניהולו של הרב ד"ר שי ואלטר. המכון פעל בין השנים תש"ס-תשע"ה, ונסגר באלול תשע"ה.
כנס אסופות לתלמידי ישיבות הציונות הדתית מתקיים מדי שנה בישיבה.
מכון הוראה למורים - המעניק תעודת הוראה מוכרת ממשרד החינוך, בראשותו של הרב מרדכי דימנטמן. המכון הוקם על ידי הרב ד"ר ברוך ארליך.
שיעורי תורה באשדוד, יבנה ויישובי האזור, וכן שיעורים לתושבי האזור במסגרת "כולל יום השישי" ומסגרות נוספות.
פעילות חסד בבית חולים הרצפלד ובבית חולים קפלן והתנדבות בעמותת החסד "יד יששכר ויצחק" שהקימו תלמידי הישיבה.
עד סוף שנת תשע"ד פעל במסגרת הישיבה מכון צורבא מרבנן בראשות הרב בן ציון אלגאזי העוסק בלימוד הלכה לציבור הרחב. המכון מוציא דיסקים וחוברות בנושאים בהלכה (כגון: צורבא כיס, צורבא חיילים, צורבא נשים, צורבא חו"ל). המכון פועל היום כמכון עצמאי.