פולה בן-גוריון
ביוגרפיה > דפוס הזוגיות של פולה ודוד בן-גוריון

דוד בן-גוריון ופאולינה מונבז נפגשו בשנת 1915 בניו יורק, לאחר שבן-גוריון גורש מארץ-ישראל עם יצחק בן-צבי על ידי הטורקים. כשנפגשו, היא כבר הייתה אחות ראשית בחדר ניתוח, לדוד לא היו הרבה מכרים באותה עת, הוא היה בודד וביקש ממנה שתבוא איתו לספרייה הציבורית לעזור לו: "שאעתיק לו את מה שמספרים על העתיד של ארץ-ישראל... היה לי כתב יד יפה". השניים נפגשו והתאהבו מיד, אך משפחתה של פולה התנגדה בתחילה לקשר בינה לבין בן-גוריון. בתקופת היכרותם פולה לא הייתה ציונית, ולדברי בן-גוריון היא העריצה את אמה גולדמן האנרכיסטית. באותה תקופה העריצה גם את טרוצקי. עם הזמן הושפעה פולה מפעילותו של בן-גוריון והתקרבה אל הציונות. הם נישאו ב-5 בדצמבר 1917. בבוקר החתונה עוד עבדה בחדר הניתוח בבית החולים, ומיד לאחר הטקס חזרה לעבודתה. בן-גוריון כינה אותה "פולה" ולאחר נישואיהם ניסה, ללא הצלחה, לשנות את שמה ל"פנינה".
הזוג שכר דירה בברוקלין, אולם כעבור ארבעה חודשים מנישואיהם, נפרדו לתקופה ארוכה. בשנה האחרונה של מלחמת העולם הראשונה, התנדב בן-גוריון ללגיון וב-29 במאי 1918 יצא למחנה האימונים בקנדה והשאיר מאחוריו את פולה כשהיא בהריון. הוא העריך את מסירותה המוחלטת ועוד בימי שירותו בגדוד העברי הביע הערצתו אליה בכתיבת מכתב מדי יום ביומו וכתב לה מכתבי אהבה מווינדזור שבקנדה:
קדוש, פוליה שלי, זוהי המלה היחידה המביעה במלוא העוצמה את המשמעות הנודעת לך בחיי. אהבתיך עוד לפני שהתחתנו, ואת יודעת זאת, אם כי לא אמרתי לך זאת. אהבתי גדלה לאחר החתונה שלנו, כי מצאתיך יותר יפה ויותר טובה משציפיתי. עכשיו זוהי יותר מאהבה - את הקדושה שלי, המלאך הסובל המרחף סביבי בלי שאראהו, שאליו נמשכת נשמתי, שאליו אני מביט בעיניים מורמות אל על, כי רואה אני אותך עומדת למעלה, מעלי, כי מה שאת עשית הוא גדול יותר, ללא שיעור יותר, ממה שאני ואחרים עושים. וקורבנך כה גדול, עד שאני רוצה לפעמים להסיר כובעי ולהשתחוות, להשתחוות עמוק לגבורתך, אשר כל חיי לא אחדל להשתומם לה ולהעריצה.
לפולה ודוד נולדו שלושה ילדים. גאולה נולדה בארצות הברית ב-11 בספטמבר 1918, ונקראה בשם זה, כפי שביקש אביה בצוואה שהשאיר לפני צאתו לאנגליה. ב-15 בנובמבר 1919 הגיעו פולה וגאולה לארץ ישראל. את אשתו לא ראה בן-גוריון במשך 18 חודשים ואת בתו ראה לראשונה בחייו. בתחילת יוני 1920 נסעה המשפחה ללונדון בשליחות של "פועלי ציון". ב-28 באוגוסט 1920, נולד באנגליה בנה, עמוס. לאחר שחודשו הקשרים עם פלונסק, שנותקו בזמן מלחמת העולם ומלחמת רוסיה-פולין, יצא בן-גוריון במרץ 1921 לשליחות בווינה מטעם תנועתו ואת פולה והילדים שלח לפלונסק, להכיר את אביו ולהתארח בביתו. באוגוסט 1921 שב בן-גוריון לארץ ישראל. ממשכורתו הנמוכה כמזכ"ל ההסתדרות שלח בן-גוריון מדי חודש כסף לפולה בפלונסק. ב-5 באפריל 1922, כשמונה חודשים לאחר ששב לארץ ישראל, חזרו גם פולה והילדים והצטרפו אליו לירושלים. הבת רננה נולדה בארץ ישראל ב-1925.
כאשר ישב בן-גוריון בלונדון בשנים הגורליות של המאבק להקמת מדינת ישראל, העלה את כל רשמיו על הנייר והפנה אותם אל "פולה היקרה". מכתבים אלה הועתקו לאחר מכן והופצו בין חברי הנהגת מפא"י:
אם אהבה גדולה, עמוקה, יש ביכולתה להביא אושר – אז פוליה יקרה, תהיי את המאושרת ביותר. אני אגאל אותך מהכאבים שלך עכשיו. איני יכול לנחם אותך עכשיו בצערך ובסבלך. אני יודע איזה מחיר את משלמת בנעורייך ובאשרך למעני, למען האידאל שלי. המחיר הוא גדול ואיני יודע אם אוכל לגמול לך כראוי, אבל זוהי האכזריות של אהבה עמוקה.
פולה ראתה את תפקידה העיקרי כשומרת על בן-גוריון. היא דאגה לו וטיפלה בו בכל שטחי החיים כדי שיוכל לעסוק בצרכי הציבור ללא הפרעה. בריאיון שהעניקה למירה אברך אמרה: "רק אחד כמוהו נולד בדור, ואם הוא ראש ממשלה או נהג - הוא תמיד דוד בן-גוריון וזה הרבה יותר מראש ממשלה!". פולה נטלה על עצמה את הטיפול בעניינים הכלכליים, דאגה לחינוך ילדיהם ונמנעה מלשתפו בדברים העשויים לגרום לו לדאגה. מקורבים לבן-גוריון טוענים שהוא מעולם לא ידע מה מצבה הכלכלי של המשפחה ופולה לא הטרידה אותו בעניין זה.
כשהתגוררו בתל אביב ובן-גוריון היה נוסע לחוץ לארץ לתקופות ארוכות, עבדה פולה בקיץ, ללא ידיעתו, כאחות עזרה ראשונה על שפת הים.
פולה דאגה לכל ענייני הבית ודוד מעולם לא דאג לניקיון הבית, לבישול, לקניות או לטיפול השוטף בילדים. דוד היה מעורב רק בעניין אחד במידה מסוימת – לימודיהם של הילדים. עניין זה עולה בבירור ממכתביו לילדים, במיוחד המכתבים משנות ה-30, אז הרבה לשהות באירופה עקב המצב הפוליטי הרגיש. מעבר לטיפול בבית ובילדים, פולה דאגה לבריאותו של בן-גוריון ולתזונתו. מאפיין זה בלט במיוחד כאשר התבגרו והזדקנו. בערוב ימיהם התקרבו בני הזוג בן-גוריון באופן ניכר. הוא אף הקדיש לה את הספר החמישי בסדרה "חזון ודרך" בפסוק מדברי הנביא ירמיהו: ”זָכַרְתִּי לָךְ חֶסֶד נְעוּרַיִךְ אַהֲבַת כְּלוּלֹתָיִךְ לֶכְתֵּךְ אַחֲרַי בַּמִּדְבָּר בְּאֶרֶץ לֹא זְרוּעָה” (ב', ב).