stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ ספיטפייר (1912)

| --- | --- |

ספיטפייר לאחר שנפגעה על ידי אוניית המערכה הגרמנית נסאו במהלך קרב יוטלנד
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  אקסטה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Swan Hunter 
 הושקה:  23 בדצמבר 1912
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-9 במאי 1921
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 אורך:  81.53 מטר
 רוחב:  8.2 מטר
 שוקע:  3.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  29 קשרים
 צורת הנעה:  טורבינות קיטור
 אמצעי לחימה
 חימוש:  3 תותחי 4 אינץ' (102 מ"מ)   תותח 2 ליטראות "פום-פום"   2 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אה"מ ספיטפייר הייתה משחתת מסדרת אקסטה של הצי המלכותי. ספיטפייר השתתפה בקרב יוטלנד ב-1916.
תכנון ובנייה

המשחתות מסדרת אקסטה היו גדולות וחזקות יותר מהמשחתות מסדרת אקורן שהוזמנו במסגרת התוכנית של השנה הקודמת. נדרשה מהירות גבוהה יותר כדי להתאים למשחתות מהירות גדולות שנבנו עבור ציים זרים, בעוד שמאידך נדרש רדיוס פעולה גדול יותר. המשחתות שנבנו לפי התכנון הסטנדרטי של אדמירליות היו באורך כולל של 267 רגל 6 אינץ' (81.5 מטרים) ואורך בין הניצבים של 260 רגל 0 אינץ' (79.2 מטרים), עם רוחב של 27 רגל 0 אינץ' (8.2 מטרים) ושוקע של 10 רגל 5 אינץ' (3.2 מטרים). הדחק האוניות היה 892 טונות ארוכות (906 טונות) רגיל ו-1,072 טונות ארוכות (1,089 טונות) במעמס מלא. ארבעה דוודי Yarrow הזינו קיטור להנעה ישירה של טורבינות הקיטור של פארסונס בדירוג של 24,500 כוחות סוס (18,300 קילוואט) והניעו שני צילינדרים. זה העניק לאוניות מהירות של 29 קשרים (54 קמ"ש). באוניות הותקנו שלוש ארובות. טווח השיוט של האוניות היה 1,540 מיילים ימיים (2,850 ק"מ) במהירות 15 קשרים (28 קמ"ש).
חימוש האוניות כלל שלושה תותחי 4 אינץ' (102 מילימטרים) מותקנים על קו מרכז הספינה, עם אחד קדימה ושניים מאחור, עם 120 פגזים שנישאו לכל תותח, יחד עם שני צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מילימטרים). שני טורפדות לטעינה מחדש נישאו על האוניות. באוניות היו צוות של 73 קצינים ומלחים.
האונייה הושקה ב-23 בדצמבר 1912 במספנת Wallsend של Swan, Hunter & Wigham Richardson והצטרפה לשייטת המשחתות הרביעית.
שירות במהלך מלחמת העולם הראשונה

מתחילת מלחמת העולם הראשונה, ספיטפייר והשייטת שלה צורפו לצי הגדול.
שירות במהלך מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

בין הקרבות הקטנים שאירעו בלילה שבין 31 במאי – 1 ביוני 1916 במהלך קרב יוטלנד, הייתה אחת בין ספיטפייר לאוניית המערכה הגרמנית נסאו. ספיטפייר התחמקה מניסיון של נסאו לנגוח אותה, אך לא הצליחה להתרחק מהר מספיק, ושתי האוניות התנגשו. נסאו ירתה בתותחי ה-11 אינץ' קדימה לעבר המשחתת, אבל הם לא הצליחו להנמיך מספיק בשביל שנסאו תצליח לפגוע בה. למרות זאת, הפיצוץ מהתותחים הרס את הגשר של ספיטפייר. בשלב זה, ספיטפייר הצליחה להתנתק מנסאו, ולקחה איתה חלק באורך 20 רגל (6 מטר) של ציפוי הצד של נסאו. ההתנגשות השביתה את אחד מתותחי ה-5.9 אינץ' שלה, והותירה 11.5 רגל (3.5 מטר) שקע מעל קו המים. שתי האוניות שרדו כדי לחזור לנמל.
שירות במהלך מלחמת העולם הראשונה > סיוע לספינת בית החולים Rhodesia

ספיטפייר סייעה בחילוץ ניצולים מספינת בית החולים/ספינת הפינוי Rhodesia (לשעבר אוניית ה-Union Castle Galway Castle) שטורפדה במרחק של 160 מייל מפאסטנט על ידי הצוללת הגרמנית U-82 ב-12 בספטמבר 1918.
אחריתה

ספיטפייר נמכרה ל-Thos. W. Ward גורטי ספינות לגריטה ב-9 במאי 1921.
הערות שוליים

1 2 3  "Destroyers before 1918 at Battleships-Cruisers website". נבדק ב-2011-03-18.
↑  The Grand Fleet; Warship Design and Development 1906-1922, D K Brown, 1999, Chatham Publishing, מסת"ב 1-86176-099-X
↑  ""Arrowsmith" List: Royal Navy WWI Destroyer Pendant Numbers". נבדק ב-2008-07-01.
אובליסק קאחה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמוד, לוחית זיכרון 
 על שם:  300 שנים להיווסדו של בנק קאחה מדריד
 כתובת:  Plaza Castilla 1 
 מיקום:  מדריד 
 מדינה:  ספרד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 יוצר:  סנטיאגו קלטרווה 
 אדריכל:  סנטיאגו קלטרווה 
 קואורדינטות:  40°27′58″N 3°41′22″W﻿ / ﻿40.466067938011°N 3.6893214521482°W﻿ / 40.466067938011; -3.6893214521482
  (למפת מדריד מוגדלת) אובליסק קאחה(למפת מדריד רגילה) אובליסק קאחה
 
אובליסק קאחה (בספרדית: Obelisco de la Caja) הוא אנדרטה הממוקמת בפלאסה דה קסטייה במדריד, בירת ספרד.
היסטוריה

בשנת 2002 מלאו 300 שנים להיווסדו של בנק קאחה מדריד, שהציע לתרום לעיר מדריד אנדרטה לציון המאורע. לשם תכנון האנדרטה, פנה הבנק לאדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה. התכנון המקורי של קלטרווה כלל אובליסק בגובה 120 מטרים, אך בשל תשתיות הרכבת התחתית הנרחבות העוברות תחת פלאסה דה קסטייה, נוצרו מגבלות עומס וגובהו המיועד של האובליסק הונמך משמעותית. עבודות בניית האובליסק החלו בחודש יולי 2008 והאובליסק נחנך רשמית בדצמבר 2009 על ידי חואן קרלוס, מלך ספרד.
תיאור האובליסק

בנק קאחה מדריד החליט לקרוא לאנדרטה "אובליסק קאחה", אף על פי שהיא אינה עונה להגדרתו של אובליסק, האמור לכלול אלמנט בצורת פירמידה בקצהו, אלא דומה יותר לעמוד הנצחה. גוף האובליסק הוא פיר מתכת בקוטר 2 מטרים, הנח על שלוש רגלי מתכת במשקל 50 טונות האחת. כל אחת מהרגליים נתמכת על יסודות בטון בקוטר של כ-2 מטרים ובגובה 26 מטרים. פרישת התמיכה באופן רוחבי נבחרה כדי להקל על העומס הפועל על מנהרות הרכבת התחתית העוברות מתחת לכיכר.
על גוף האובליסק מותקנות 462 צלעות ארד באורך 7.7 מטרים האחת. האובליסק כולל מנגנון המעוות את צורתו באופן מחזורי על הציר הרדיאלי באמצעות עיוות הצלעות, ובכך נוצרת אשליה של סיבוב האובליסק כולו. האובליסק מתנשא לגובה של 92 מטרים.
ראו גם

אובליסק הטכניון
אונסקוצרטופס

| אונסקוצרטופס> תקופה |
| --- | --- |
קרטיקון עליון, 76.5–75 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: לפטוצרטופסיים
סוג:: אונסקוצרטופס
מין:: אונסקוצרטופס
שם מדעי
 Unescoceratops koppelhusae ‏2012

אונסקוצרטופס (שם מדעי: Unescoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר חי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון בגיל הקמפן לפני 75–76.5 מיליון שנה. המשמעות של שמו היא: "הצרטופסיד של אונסק"ו". היא ניתנה על שם החלטת הארגון להעניק יותר משקל לאתרים היסטוריים ברחבי העולם.
מאובני הדינוזאור התגלו באלברטה שבקנדה על יד הפארק הפרובינציאלי דינוזאור. הוא התגלה ב-2012 בידי משלחת מדענים, בהם פיליפ קורי ומיכאל ג. ראיין, שהעניק לו את שמו. הממצאים כללו מאובנים של שרידים חלקיים של שיניים ולסת תחתונה.
דינוזאור זה היה קרובו של הלפטוצרטופס והגיע למשקל 91 ק"ג בממוצע ולאורך 1–2 מטרים. המקור שלו היה קרני וקטן ובניגוד לצרטופסיים הוא היה דו-רגלי. ייתכן שהיו לו שרידי נוצות קטנות על זנבו.
אוטו סאס

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1884 Dolná Súča, הונגריה 
 פטירה:  19 בספטמבר 1952 (בגיל 67) סינסינטי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Saint Martin's Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן (1908)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1911) 
 מנחה לדוקטורט:  ליפוט פייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1914–1933)  אוניברסיטת בראון (1934–1935)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1933–1934)  אוניברסיטת סינסינטי (1936–1952) 
 תלמידי דוקטורט:  קורט מאלר, Lee Lorch, H. David Lipsich, אדולף וינקלר גודמן, Nelson Paul Yeardley, Jr., Joshua Barlaz, George Everett Reves, Charles C. Goldman, Harry Sears Keival, H. David Lipsich 
 
אוטו סאס (במקור עד 1904 אוטו שלזינגר, בהונגרית: Szász Ottó; אלשוצ'וץ', 11 בדצמבר 1884 – מונטרה, 19 בספטמבר 1952) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטאות (פרנקפורט, סינסינטי).
ביוגרפיה

את לימודיו לתארים ראשון ושני באוניברסיטה סיים בבודפשט ובגטינגן. את הדוקטורט קיבל בבודפשט בשנת 1911, לאחר מכן לימד כמה שנים באוניברסיטאות במערב אירופה. בשנת 1914 הפך למרצה בכיר באוניברסיטת פרנקפורט ובשנת 1917 באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1920 עזב את הונגריה לצמיתות. משנת 1920 עד 1933 שימש כפרופסור באוניברסיטת פרנקפורט. לאחר עלית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הוא פוטר ממשרתו והיגר לארצות הברית, שם הפך במהרה לפרופסור באוניברסיטת סינסינטי, אוהיו.
מותו נגרם כתוצאה מאוטם שריר הלב ב־19 בספטמבר 1952, במהלך חופשתו בשווייץ.
עבודתו המדעית

תחומי המחקר העיקריים שלו בתחום האנליזה המתמטית תורת הקבוצות ותורת הקירובים. בנושאים אלה פרסם כמאה עבודות מדעיות.
תחומי המחקר שלו בפירוט רב יותר היו: דטרמיננטות, שברים משולבים, סדרות אקספוננציאליות וטור דיריכלה על שם המתמטיקאי הגרמני צרפתי יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, פולינומים טריגונומטריים, שיטות סיכום, פולינומים אולטרה-ספריים ופונקציות בסל.
סאס הציג הוכחה פשוטה למשפט המשותף המפורסם של האחים ריס. הוא היה עוזר העורך של שני כתבי עת מתמטיים אמריקאים.
פרסים והוקרה

בשנת 1930 הוענק לו "פרס דיולה קניג" על ידי החברה למתמטיקה ולפיזיקה בהונגריה.
פרסומיו

Szász, Otto (1955), Collected mathematical papers, Department of mathematics, University of Cincinnati, Cincinnati, Ohio, MR 0066285
הערות שוליים

↑  "Filep László: A 20. Századi matematikus emigráció, in. Magyar Tudomány, 2003/7".
↑  "Filep László: A 20. Századi matematikus emigráció, in. Magyar Tudomány, 2003/7".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007389310205171  GND: 117679526  ISNI: 0000 0000 7857 9826  LCCN: n86864522  MGP: 10310  NLG: 140850  NTA: 244385149  SUDOC: 083762132  VIAF: 47546049   WorldCat (עם VIAF): 47546049
אום סלאל (כדורגל)

נאדי אום סלאל א-ריאדי (מועדון הספורט אום סלאל; בערבית: نادي أم صلال الرياضي; בתעתיק מדויק: נאדי אם צלאל אלריאצ'י) הוא מועדון כדורגל מהעיר אום סלאל מוחמד שבקטר. בעבר הוא נקרא "מועדון הספורט א-תדאמון". זהו המועדון הקטרי הראשון שהעפיל לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות האסיאתית.
היסטוריה

מועדון הספורט אום סלאל נוסד בשנת 1979 תחת השם "מועדון ספורט א-תדאמון", ונכנס לליגת המשנה הקטרית לצד חמישה מועדונים אחרים. לאחר התפרקות של שני מועדונים בליגה, התפרקה גם קבוצת א-תדאמון.
הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 1996, כאשר השייח' עבדולעזיז בן עבדולרחמן אלת'אני עומד בראשה. היא זכתה באליפות ליגת המשנה הקטרית בעונתה השנייה ועשתה זאת גם בשנים 2000 ו-2006.
בשנת 2004 שונה שם המועדון ל"אום סלאל" בהחלטת הוועד האולימפי של קטר.
המועדון העפיל לליגת העל הקטרית בעונת 2006/2007. הוא נהנה מהצלחה בליגה, כשסיים במקום השלישי מספר עונות ברצף. בשנת 2008 העפיל המועדון לליגת האלופות האסיאתית 2009, לאחר שניצח את אל-גראפה בתוצאה 4:1 בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים בגמר גביע אמיר קטר.
כינויה של הקבוצה, "הבזים של ברזן", מתייחס למגדל ברזאן.
תארים

גביע אמיר קטר (1) :
2008
גביע השייח' ג'אסם (1) :
2009
אובליסק תאודוסיוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אובליסק 
 על שם:  תאודוסיוס הראשון 
 כתובת:  היפודרום קונסטנטינופול 
 מיקום:  איסטנבול/העיר העתיקה 
 מדינה:  טורקיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־15 לפני הספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־15 לפנה״ס 
 קואורדינטות:  41°00′22″N 28°58′31″E﻿ / ﻿41.006055555556°N 28.975388888889°E﻿ / 41.006055555556; 28.975388888889
  (למפת איסטנבול מוגדלת) אובליסק תאודוסיוס(למפת איסטנבול רגילה) אובליסק תאודוסיוס
 
"אובליסק תאודיסיוס" או "עמוד תאודוסיוס" הוא אובליסק מצרי של תחותמס השלישי במקדש כרנכ, שהועבר להיפודרום קונסטנטינופול בידי הקיסר תאודוסיוס הראשון בשנת 390 לספירה.
היסטוריה

האובליסק העשוי אבן גרניט ורודה, נבנה עבור המקדש בכרנך בלוקסור בתקופת מלכותו של פרעה תחותמס השלישי. במקור היה גובהו כ־30 מטרים לפחות, אך בשלב מסוים, אולי לאחר הגעתו לקונסטנטינופול, נחתך, וכיום רק חלקו העליון (בגובה של כ־19 מטרים) שרד. האובליסק המקורי מתאר את צליחת הפרת והבסת מיתני (במצרית 𓈖𓉔𓂋𓈖𓈉 – נהרנ). האובליסק מוצב על בסיס אבן שעליו תבליטים המתארים את הקיסר ומלויו יושבים בתא בהיפודרום כשהם מוקפים בדמויות של שומרים וצופים.
הקומפוזיציה של התבליטים היא סימטרית. סימטריה זו באה לביטוי בהפניית ראשי הדמויות למרכז התבליט וסימטריה פנימית של כל פנל בנפרד, וגם ביחס שבין אורכו של הבסיס לרוחבו. בנוסף, הפנלים מחולקים לשתי רצועות אורך רגיסטרים (אנ') אותן אפשר לפרש הן כמיקום הגבוה ביותר בהיפודרום והן כראשיתה של קונבנציית התיאור הביזנטית של תיאור היררכי[דרושה הבהרה].
למרות קווי דמיון משותפים כגון אופי הדמויות והעובדה כי קיים "חלל" אשר בתוכו מתוארות הדמויות תוך תיאור חלקים ארכיטקטוניים רומיים, אופי תיאור הדמויות כבר שונה מרחק רב מן התיאור הרווח באמנות הרומית ממנו מושפעת האמנות הביזנטית. הדמויות הן שטוחות ועיצובן אינו יוצר עומק אלה דווקא תיאור שטוח ובעל נטייה לסמליות. מורגש בעיצוב התבליט נטייתו של היוצר לדקורטיביות ולהדגשה של מרקמים. נטייה זו תוארה לעיתים כיוצרת תחושה של תבליט העשוי מעץ.
תבליטים בבסיס האבן עם תיאור היררכי וחלוקה סימטרית של מיקום הפנלים

הצד הדרומי - המתאר את תאודוסיוס עם משפחתו, תבליט סימטרי ובו ראשי הדמויות מופנות למרכז התבליט
הצד הצפוני - הקיסר וחצרו
תחתית הצד הצפוני המתאר את העברת האובליסק
תחתית הצד הדרומי - המתאר מרוץ סוסים בהיפודרום
הצד המערבי - כניעת הברברים
הצד המזרחי - הקיסר מציע את זר הדפנה של הניצחון
לקריאה נוספת

Labib Habachi, The Obelisks of Egypt, skyscrapers of the past, American University in Cairo Press, 1985, עמ' 145–151
הערות שוליים

1 2 3  Labib Habachi, The Obelisks of Egypt, skyscrapers of the past, American University in Cairo Press, 1985, עמ' 145
↑  Labib Habachi, The Obelisks of Egypt, skyscrapers of the past, American University in Cairo Press, 1985, עמ' 147
↑  Rodley, Lyn, Byzantine Art and architecture, An Intreduction, Cambridge University Press, Cambridge, 1994, p. 30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7724550-7  VIAF: 235741376   WorldCat (עם VIAF): 235741376
אום ניילוק

אום ניילוק
אום ניילוק (באנגלית: Nyloc; הלחם של: Nylon ו Lock), המכונה גם אום נעילה מניילון, אום נעילה פולימרי, או אום מעצור אלסטי, הוא מעין אום נעילה עם צווארון ניילון המגביר את החיכוך על הברגה.
הצווארון מניילון ממוקם בקצה האום, עם קוטר פנימי (ID) קטן מעט מהקוטר העיקרי של הבורג. הברגה לא חותכת לתוך תוסף הניילון, עם זאת, התוסף מתעוות בצורה אלסטית על הכריכות כאשר מופעל לחץ הידוק. התוסף נועל את האום כנגד הבורג כתוצאה מחיכוך, הנגרם מכוח הלחיצה הרדיאלי הנובע מעיוות הניילון. אומי ניילוק שומרים על יכולת הנעילה שלהם עד 121°C.
עקב יכולת הנעילה המצוינת של האומים, הם משמשים במערכות עם תנאים "קשים" כגון רעידות חזקות ותכופות או מצבים אחרים בהם אומים רגילים אינם יכולים להחזיק מעמד זמן רב.
סימן מסחרי

אין סימנים מסחריים רשומים שהוגשו בארצות הברית עבור "Nyloc" או "Nylock" הפעילים בכל הנוגע למחברים. באוסטרליה, "nyloc" הוא סימן מסחרי רשום.
הערות שוליים

↑  Smith, Carroll (1990), Carroll Smith's Nuts, Bolts, Fasteners, and Plumbing Handbook, MotorBooks/MBI Publishing Company, p. 104, ISBN 0-87938-406-9.
↑  "Trademark Search via Trademarkia". www.trademarkia.com (באנגלית). נבדק ב-2019-09-26.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
אוטו סוורדרופ

תצלום של אוטו סוורדרופ מ-1898.
אוטו נוימן קְנוֹף סְווֶרְדְרוּפ (בנורווגית: Otto Neumann Knoph Sverdrup ‏ 1 באוקטובר 1854 בבינדאל, הלגולנד - 26 בנובמבר 1930) היה ימאי וחוקר ארקטי נורווגי.
חייו

סוורדרופ נולד בבינדאל, בן למשפחת איכרים. בן משפחה רחוק שלו היה האוקיינוגרף האראלד סוורדרופ. בשנת 1872, בהיותו בן 17, החל אוטו סוורדרופ את הקריירה שלו כימאי בעסק הספנות של דודו. ב-1875 עבר בהצלחה את הבחינה לדרגת חובל וכעבור שנים אחדות את הבחינה לדרגת רב חובל.
בשנת 1875 רכש א. ט. אולסן, קרוב משפחה של אמו של סוורדרופ, את אוניית הקיטור "טריו" ומינה את סוורדרופ לרב החובל שלה. בערך בתקופה זו פגש סוורדרופ את עורך הדין אלכסנדר ננסן, אחיו של פריטיוף ננסן, ובאמצעותו התוודע אל חוקר הארצות הנורווגי הנודע.
חייו > קריירה ומשלחות

סוורדרופ הצטרף למשלחתו של ננסן לחציית גרנלנד בשנת 1888. ב-1892 היה יועץ לפריטיוף ננסן בבניית הספינה פראם. בשנת 1893 קיבל סוורדרופ פיקוד על האונייה, וב-1895 מונה לפקח על האונייה ואנשיה כשננסן ניסה להגיע אל הקוטב הצפוני. סוורדרופ הצליח לשחרר את האונייה מן הקרח סמוך לסוולבארד באוגוסט 1896 והפליג לסקיירווי, לשם הגיע 4 ימים אחרי שננסן הגיע לנורווגיה.
בקיץ 1897 עבד סוורדרופ כרב חובל של "לופוטן", אוניית נוסעים אל סוולבארד וממנה. ב-1898 הצטרף למשלחת אחרת עם ה"פראם". סוורדרופ ניסה להקיף את גרנלנד דרך מפרץ באפין אבל נכשל בניסיון לחצות את מצר נארס. מאחר שנאלץ לחרוף באי אלסמיר, חקרו הוא ואנשיו וכינו בשם מספר רב של פיורדים וחצאי איים בחופיו המערביים של האי, שלא נחקרו עד אז.
בין -1899 ל-1902, חרף סוורדרופ עוד שלוש פעמים באי אלסמיר באזור הארקטי הקנדי עם ה"פראם", שם המשיך לעסוק במסעות חקר ובמיפוי, ששיאם בגלוי האיים שממערב לאי אלסמיר, דהיינו אקסל הייברג, אמונד רינגנס ואלף רינגנס, הידועים בשמם הקיבוצי כאיי סוודרופ. הודות לשיטות האינואיטים שאימצו, הצליחו סוורדרופ ואנשיו למפות שטח כולל של 260,000 קמ"ר - יותר מכל משלחת חקר אחרת לקוטב. האזור מופה בהצלחה רבה בידי הטופוגרף שלו, גונאר איזקסן, ו-35 פרסומים אקדמיים נכתבוכתוצאה מן המשלחת. עם שובו, התקבל סוורדרופ כגיבור לאומי בנורווגיה. אף על פי כן, הוא נשאר אלמוני יחסית בצפון אמריקה, ואלמוני יחסית בנורווגיה בכל הנוגע לחקר קנדה שעשה.
סוורדרופ טען לחזקת נורווגיה על שלושת האיים שגילה, והחל בכך מחלוקת ריבונות עם קנדה, שטענה לחזקה על כל היבשה, אם כזו שהתגלתה ואם שעוד לא התגלתה, במה שהוא עכשיו האזור הארקטי של קנדה. המחלוקת לא יושבה עד 1930, כשנורווגיה העבירה את האיים לחזקת קנדה. באותה שנה חתם סוורדרופ על הסכם עם ממשלת קנדה, לקניית הרשומות של משלחות סוורדרופ תמורת 67,000 דולר קנדי. סוורדרופ מת שבועיים לאחר חתימת ההסכם, אבל הכסף הבטיח את עתיד משפחתו. הרשומות נגנזו בארכיונים הלאומיים של קנדה, אבל לאחר זמן הוחזו לספרייה הלאומית של נורווגיה.
בשנים 1915=1914 יצא סוורדרופ במשלחת חיפוש והצלה של שתי משלחות רוסיות. משלחתו הרביעית והאחרונה במימי סיביר הארקטית הייתה בשנת 1921, כאשר פיקד, מעל גשר הפיקוד של שוברת הקרח הסובייטית "לנין" על צי של חמש אוניות משא במשט ניסוי דרך ים קארה אל שפך הנהרות אוב ויניסיי. האוניות הגיעו ליעדן ושבו בשלום. הפלגה זו נחשבה לצעד חשוב בפיתוח מגזר ים קארה של נתיב הים הצפוני. סוורדרופ ניסה גם את כוחו במיזם מטעים במחוז אוריינטה בקובה, שלא עלה יפה.
שנות חייו האחרונות ומורשתו

בשנות חייו האחרונות חי סוורדרופ בסאנדוויקה, על גבעה הנשקפת אל העיר. הוא מת בנובמבר 1930. פסל של אוטו סוורדרופ הוצב בסטיינקייר בשנת 1957, ובשנת 1999 הוצב פסל שלו בסאנדוויקה, בכיכר הקרויה על שמו, "אוטו סוורדרופ פלאס".
פרסים ואותות הוקרה

1889 - מדליית זהב מן החברה הגאוגרפית של נורווגיה
1902 - אות המסדר המלכותי הנורווגי של סנט. אולף
1903 - מדליית זהב מן החברה הגאוגרפית המלכותית
תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנט אנדרוז
סוורדרופ קיבל גם את אות הכתר הפרוסי, אבל במכתב פתוח לצירות הגרמנית באוסלו, ב-25 באוקטובר 1917, הצהיר שהוא מחזיר את אות המסדר במחאה על הלוחמה הלא-מוגבלת של הצוללות הגרמניות במלחמת העולם הראשונה, שגרמה למותם של מאות ימאים נורווגיים. יום לפני שסוורדרופ החזיר את אות המסדר שלו, החזיר גם עמיתו לחקר ארצות רואלד אמונדסן את אותות הכבוד שקיבל מגרמניה.
הערות שוליים

↑  https://books.google.com/books?ei=p1FaTeu8Fcy0hAeHmfCrDQ&ct=result&id=U5cFAAAAMAAJ&dq=Otto+Neumann+Sverdrup+arctic+adventures&q=Gustav+Adolf#search_anchor
↑  Gerard Kenney Ships of Wood and Men of Iron: A Norwegian-Canadian Saga of Exploration in the High Arctic, ISBN 0-88977-168-5, 1984
↑  T. C. Fairley, Sverdrup's Arctic Adventures, p. 272. London 1959
↑  https://www.baerum.kommune.no/organisasjonen/Plan-og-miljo/Natur--og-idrettsforvaltningen/Kulturvern/Manedens-kulturminne-2007/Manedens-kulturminne-januar-2007-Homewood/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294128505171  PLWABN: 9810650496205606  BIBSYS: 90334202  BNE: XX1448662  BnF: cb121623783 (data)  CiNii: DA04528649  GND: 117679151  ISNI: 0000 0001 1767 8182  KulturNav: d8902cf1-de98-4700-ba94-64e95fafa17e  LCCN: n97034963  NARA: 10574370  NKC: jn20010316211  NLA: 35533536  NLG: 258338  NTA: 070926662  RERO: 02-A003878184  SNAC: w6fv26ms  SUDOC: 030150051  S2AuthorId: 89642547  Trove: 987413  VcBA: 495/220835  VIAF: 66506369   WorldCat (עם VIAF): 66506369 
צילום של אוטו סוורדרופ במסע הראשון של הפראם.
גילויי סוורדרופ 1898-1902
סוורדרופ ב-1928.
אחלציחה

ערך זה עוסק בעיר בגאורגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אחלציחה בשנת 1887 לערך
העיר העתיקה של אחלציחה, המחצית השנייה של המאה ה-19
אחַלציחֶה (בגאורגית: ახალციხე; שמות ישנים: "ლომსია" - "לוֹמסיה"; בטורקית: Ahıska, "אהיסקה") היא עיירה בנפת אחלציחה שבדרום-מערב גאורגיה, ובירת מחוז סאמצחה-ג'אוואחתי. היא הוכרזה כעיר בשנת 1840. העיירה ממוקמת בגובה 1,029 מטר מעל פני הים, משני צדי גדות הנהר הקטן פּוֹצְחוֹבִי (גאו'), המחלק אותה לשניים: העיר העתיקה מצפון לנהר, והעיר החדשה מדרומו. פירוש שמה של העיר "אחל-ציחה" הוא "המצודה החדשה".
היסטוריה

העיר נזכרת לראשונה בכתובים בדברי ימי גאורגיה במאה ה-12. במאות ה-12 וה-13 הייתה אחלציחה מקום מושבם של ה"אחלציחלים" (אנ'), שליטי סאמצחה, ששניים מהבולטים שביניהם היו שלווה ואיוואן אחלציחלי (אנ'). מהמאה ה-13 ועד למאה ה-17 סאמצחה ואחלציחה בתוכה נשלטו על ידי משפחות פאודליות של ג'אקלי (אנ'). בתקופה זו הייתה גאורגיה מאגר בלתי נדלה לסחר עבדים מתושבי גאורגיה, בעיקר נערים ונערות, שהיו נמכרים מדי שנה בשוקי העבדים באחלציחה, תבריז, טרבזון וקונסטנטינופול.
בשנת 1576 נכבשה העיר על ידי האימפריה העות'מאנית, ומשנת 1628 הפכה למרכז נפת אחלציחה. ב-27 באוגוסט 1828, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, כבשו את העיר (אנ') 9,000 חיילים רוסים בפיקודו של גנרל (פילדמרשל) פסקביץ' מידי 30,000 חיילים טורקים בפיקודו של קיוס מחמוט פאשה. במרץ 1929 הצליח חיל המצב הרוסי בפיקודו של ניקולאי מוראביוב-קארסקי (אנ') להדוף את הניסיון הטורקי לכבוש מחדש את אחלציחה, תחת פיקודו של אחמד ביי. בסופו של דבר נמסרה העיר לאימפריה הרוסית, במסגרת הסכם אדריאנופול משנת 1829, בתחילה כחלק מפלך כותאיסי ולאחר מכן חלק מפלך טביליסי.
כלכלה

במאות המוקדמות הייתה אחלציחה שוק מרכזי למסחר בעבדים, ומאוחר יותר לבקר, עורות, חלב, שעווה ודבש. כמו כן, משמשת אחלציחה כמרכז לשיווק דגנים, חיטה, שעורה, כותנה, טבק ופשתה.
יהודי אחלציחה

יהודי אחלציחה הגיעו לאחלציחה יחד עם תושביה האחרים כבר במאה ה-12, ומילאו תפקיד חשוב בהתפתחותה של העיר. עם הכיבוש העות'מאני, במאה ה-16 הורע מצבם כמו לתושביה הנוצרים של העיר. למרות זאת, נבנה, בשנים 1741–1742, בית כנסת גדול, ומאוחר יותר גם תלמוד תורה.
מצבם של יהודי העיר בתקופת השלטון העות'מאני היה גרוע. הם סבלו מדיכוי דתי, שהתבטא במעצר רבנים, חוקים שאסרו מלבושים מסוימים ועוד. במיוחד בתקופת שלטונם של הסולטאנים מוראט השלישי ומוראט הרביעי. עלילות, מיסים ומעשי שוד היו מנת חלקם היומי של יהודי העיר. הרדיפות הגיעו לשיא לקראת 1828, לפני המלחמה העות'מאנית-רוסית והקרב הראשון שנערך בעיר, קרב אחלציחה (אנ'). הרדיפות הביאו להידלדלות היהודים בעיר.
בתקופת שלטון האימפריה הרוסית הפכה לעיר מסחר חשובה. בשנות השמונים של המאה ה-19 נבנה בית כנסת נוסף.
בשנת 1951, בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה, נסגר בית הכנסת הישן של הקהילה. ובית הכנסת שנבנה במאה ה-19 הוחרם והוסב לבית תרבות.
בשנת 1991 זכתה גאורגיה בעצמאותה ורוב יהדות גאורגיה עלתה לישראל, וכך גם יהודי אחלציחה.
אתרים

בית הכנסת של אחלציחה
מצודת רבאתי
כנסיית עליית המושיע (גאו') כנסייה אורתודוקסית גאורגית הממוקמת בצומת הרחובות מירב קוסטבה וזכריה דידימאמישווילי באחלציחה. בניית הכנסייה הסתיימה ב-2010
מנזר ספרה (אנ') (מאות ה-10 - ה-14) על ההר שליד העיר
מוזיאון ההיסטוריה של סאמצחה-ג'אוואחתי
ערים תאומות

ארמניה ירוואן, ארמניה
טורקיה ארטווין, ארטווין, טורקיה
טורקיה ארדהאן, ארדהאן, טורקיה
טורקיה קארס, קארס, טורקיה
אובליק סוויל

אובליק סוויל (באנגלית: Oblique Seville; נולד ב-16 במרץ 2001) הוא אתלט ג'מייקני המתחרה בריצת 100 מטר.
קריירה מקצועית > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים סוויל במקום 12 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.09 שניות ובמקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.84 שניות.
קריירה מקצועית > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.97 שניות.
קריירה מקצועית > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם אקים בלייק, ריים פורד ורוהאן ווטסון בתוצאה של 37.76 שניות, אחרי ארצות הברית (37.38 שניות) ואיטליה (37.62 שניות). הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.88 שניות, במרחק של שלוש אלפיות השנייה מז'ארנל יוז מהממלכה המאוחדת שזכה במדליית ארד וארבע אלפיות השנייה מלטסיל טבוגו מבוטסואנה שזכה במדליית כסף.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 60 מטר: 6.42 שניות (2023)
ריצת 100 מטר:' 9.86 שניות (2022)
ריצת 200 מטר: 20.86 שניות (2019)
ריצת 400 מטר: 47.71 שניות (2022)
אולי הלילה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע משה פרץ
 מתוך האלבום כל המילים השמחות
 יצא לאור:  5 בספטמבר 2012
 סוגה:  פופ ים-תיכוני ‏•‏‏ דאנס-פופ
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.18 דק' 
 כתיבה:  משה פרץ
 לחן:  משה פרץ
 עיבוד:  משה פרץ
 
אולי הלילה הוא שיר מאת הזמר הישראלי משה פרץ. את השיר כתב, הלחין ועיבד פרץ. השיר נכלל באלבומו השישי של פרץ, "כל המילים השמחות" והוא גם הסינגל הראשון מתוכו. הוא הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-13 בספטמבר 2012, זכה להצלחה וצעד כ-11 שבועות, עד 27 בדצמבר של אותה השנה. בשיאו הגיע למקום החמישי במצעד, ובמצעד השנתי תשע"ג דורג במקום ה־17.
רקע

השיר יצא לאור ב-5 בספטמבר 2012. ביום צאתו ביצע פרץ את השיר לראשונה במהלך גמר כוכב נולד 10 יחד עם שלישיית הגמר - אור טרגן, איטן גרינברג ואניטה גסין. השיר תואר כ"שיר רוק עם אלמנטים אלקטרוניים וביט של דאנס".
הצלחה

לפי מדיה פורסט, השיר היה המושמע ביותר בתחנות הרדיו הישראליות לשנת תשע"ג. ועל פי אקו"ם השיר הוא השלישי המושמע ביותר לשנה זו, לאחר "עוד" של נתן גושן ו"לייק וואנקה" של קרן פלס.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ יצא בצמוד לצאת השיר ובוים על ידי יריב פיין וגיא כושי-זאביק דרור. הקליפ כולל תכנים פרסומיים של מותג הספורט הגרמני, אדידס. הווידאו הוא בשחור-לבן ומציג את פרץ רץ ברחבי העיר תל אביב בלילה.
נכון לשנת 2022 צבר הקליפ מעל ל-2.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |