stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תשרי

בול ישראלי לחודש תשרי, מזל מאזניים.
תִּשְׁרֵי (מאכדית: tašrītu) הוא חודש בלוח הבבלי ובלוח העברי, השביעי במספר לפי המסורת המקראית והראשון לפי המסורת החז"לית. לפי חז"ל, בראש חודש זה נברא אדם הראשון ולכן תיקנו למנות ממנו את חודשי השנה. חודש זה חל בתחילת הסתיו בארץ ישראל.
בלוח הקבוע

על פי כללי הלוח העברי הקבוע, חודש תשרי הוא תמיד חודש מלא – בן 30 ימים. ראש חודש תשרי, שהוא ראש השנה, יכול לחול רק בימים שני, שלישי, חמישי או שבת, לפי הכלל "לא אד"ו ראש", שפירושו: ראש השנה לא יחול בימים א', ד' או ו'.
שמות החודש

ככל החודשים גם תשרי קיבל את שמו בגלות בבל, ומקור שמו במילה האכדית "תשריתו": (tašrītu): "התחלה". בביתא ישראל החודש נקרא תשרתו.
בתנ"ך, מלבד מספרו (החודש השביעי), מכונה החודש פעם אחת בשם "ירח האיתנים" בפסוק: ”וַיִּקָּהֲלוּ אֶל-הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה, כָּל-אִישׁ יִשְׂרָאֵל, בְּיֶרַח הָאֵתָנִים, בֶּחָג, הוּא, הַחֹדֶשׁ הַשְּׁבִיעִי” (מלכים א', ח', ב'). משמעות השם היא שבחודש זה מתחילים מי הנהרות לעלות על גדותיהם. שם זה מופיע בהשפעת שמות החודשים הפיניקיים ובהקשר של תיאור בניית המקדש, תיאור שופע במונחים פיניקיים בעקבות השפעות בנאי המקדש הפיניקים על כתיבתו. שם החודש מוכר מכתובות פיניקיות כגון כתובת מנחם, תעריפי כתיון (אנ') ועוד. לפי פרשנות היהדות המסורתית, נרמז בשם זה שבחודש זה נולדו האבות, איתני עולם, וכן שחודש זה עמוס במצוות.
סמלים ומאפיינים

מזל החודש הוא מזל מאזניים. הוא מסמל את ממד הדין שבחודש, שבו נשקלים המעשים. יש אומרים שהמאזניים מסמלים את בריאת העולם בחודש זה, שכן במבנה הבריאה הכול נעשה במידה ובמשקל. בלוח השנה במגילות קומראן מזל תשרי הוא מזל עקרב.
חודש תשרי הוא החודש העברי העמוס ביותר בחגים ומועדים. יש בו תערובת של ימי חגים, ימי חול המועד וימי צום (שני ימי ראש השנה, צום גדליה, יום הכיפורים, שבעת ימי סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה). ישנן שנים שבהן ימי החגים ביחד עם ימי הצום והשבתות וא' דראש חודש חשוון יתרים על מספר ימי החול שבו, לנוהגים יום טוב שני של גלויות זה תמיד כך. לכן חודש תשרי מכונה גם "חודש החגים".
מועדים עיקריים

א' וב' בתשרי: ראש השנה
א'–י' בתשרי: עשרת ימי תשובה
ג' בתשרי: צום גדליה
י' בתשרי: יום הכיפורים
ט"ו–כ"א בתשרי: סוכות
כ"ב בתשרי: שמיני עצרת ושמחת תורה (בחו"ל שמחת תורה בכ"ג בתשרי)
כ"ד בתשרי: יום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל
ל' בתשרי: יום הזיכרון לרחבעם זאבי
ראו גם

אחרי החגים
הערות שוליים

↑  ההגייה המקורית היא בחיריק שם חודש תשרִי - אות ריש מנוקד בחיריק - פורום אוצר החכמה, באתר forum.otzar.org
↑  חודשי השנה העברית, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏8 בספטמבר 2015
1 2  W. Muss-Arnolt, The Names of the Assyro-Babylonian Months and Their Regents, Journal of Biblical Literature 11, 1892, עמ' 160–176 doi: 10.2307/3268813
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק א', הלכה ב'.
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 142
↑  KAI 41, 37, וכן בכתובת KAI 289
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"א, עמוד א'.
↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י"ג
↑  לחוגגים שמחת תורה ביום שמיני עצרת יש 15 ימים ברוב השנים (כ-60.5%) ו-16 בשאר השנים (כ-39.5%), לחוגגים שמחת תורה ביום שאחרי שמיני עצרת יש 16 ו-17 בהתאמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538936905171  LCCN: sh85135584  LNB: 000304405 
חודש תשרי מזל מאזניים, פרט מפסיפס של גלגל המזלות בבית הכנסת העתיק בציפורי
ה'תר"ס

ה'תר"ס (5,660) ובקיצור תר"ס – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 1899, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 23 בספטמבר 1900.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 13 שעות ו-500 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 4 (סימנה דיזז) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,831 לחורבן הבית, ושנת 2,211 לשטרות.
אירועים

ג' בחשוון – הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
נוסדה ישיבת אור תורה בטבריה
נולדו

ב' בתשרי – הרב יחיאל מיכל חרל"פ – מרבני יהדות ארצות הברית.
ד' בחשוון – יעקב דורי, ראש המטה הכללי הראשון של צבא הגנה לישראל (נפטר ב-ה'תשל"ג)
כסלו – יעקב יהודה, אדריכל ישראלי, בונה דגם המקדש (נפטר ה'תשמ"ז)
א' בשבט – צ'יאונה סוגיהארה, קונסול יפני וחסיד אומות העולם (נפטר ה'תשמ"ו)
ג' באדר ב' – יהושע אלוף, מבכירי תנועת מכבי ומייסדי תחום הספורט בארץ ישראל (נפטר בה'תש"ם)
ה' באדר ב' – אברהם שלונסקי משורר מתרגם ומחזאי עברי (נפטר ה'תשל"ג)
ו' באדר ב' – מליטה שיפר, אמנית, ממייסדי עין הוד (נפטרה ה'תשנ"ב)
כ"ב באדר ב' – אריך פרום, פסיכואנליטיקאי יהודי (נפטר ה'תש"ם)
ח' בסיוון – דניס גאבור, פיזיקאי יהודי-הונגרי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר בה'תשל"ט)
כ"ו באב – הרב שלום נתן רענן, מרבני ישיבת מרכז הרב (נפטר ה'תשל"ב)
נפטרו

ט' באלול – רבי צדוק הכהן מלובלין, אדמו"ר חסידי (נולד בה'תקפ"ג)
ט' טבת – רבי שמואל קרויס אב"ד וואגאש,
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
MQ-9 ריפר

MQ-9 ריפר (Reaper; מאנגלית: קוֹצֵר, השם גם מרמז למלאך המוות, שכינויו הוא The Grim Reaper; כינויו המקורי היה RQ-9 פרדטור B) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) בעל יכולת תקיפה שפותח על ידי ג'נרל אטומיקס אירונאוטיקל סיסטמס.
עיצוב

ה-MQ-9 ריפר גדול יותר מקודמו, ה-MQ-1 פרדטור, ובעל יכולת נשיאת חימוש במשקל הגדול פי 15 ומהירות שיוט גבוהה פי 3, בהשוואה ל-MQ-1. הוא יכול לשאת עד 4 טילי AGM-114 הלפייר.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כטב"ם מדגם MQ-9 ריפר חיסל את קאסם סולימאני ב-3 בינואר 2020.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פורסם כי כטב"מים אמריקאיים מדגם MQ-9 טסו בשמי רצועת עזה למטרות איסוף מודיעין. ב-8 בנובמבר 2023, במקביל לאותה מלחמה, כטב"ם אמריקאי מדגם זה יורט על ידי כוחות החות'ים בתימן בטענה שנועד לריגול לטובת ישראל. ב-26 באפריל 2024 יורט כטב"ם אמריקאי נוסף מדגם זה על ידי כוחות החות'ים בתימן. ב-04 אוגוסט 2024 יורט שוב כטב"ם נוסף מדגם זה על ידי כוחות החות'ים בתימן באזור סעדה. ב-28 בדצמבר 2024, הודיעו החות׳ים כי יירטו כטב״מ נוסף מסוג זה בשמי מחוז אלביצ׳אא׳.
מפעילים

ארצות הברית ארצות הברית – חיל האוויר מפעיל מאות מל"טים מסוג זה, סוכנות המכס והגנת הגבולות
בריטניה בריטניה – חיל האוויר המלכותי מפעיל 12 מל"טים
איטליה איטליה – חיל האוויר האיטלקי קנה 6 מל"טים אך אחד הופל. הוא מפעיל 5 מל"טים
ספרד ספרד – חיל האוויר הספרדי מפעיל 3 מל"טים
בלגיה בלגיה – חיל האוויר הבלגי מפעיל 4 מל"טים
הולנד הולנד – חיל האוויר ההולנדי מפעיל 4 מל"טים
צרפת צרפת – חיל האוויר הצרפתי קנה 16 מל"טים אך אחד הופל. הוא מפעיל 15 מל"טים
יוון יוון – חיל האוויר ההלני מפעיל 3 מל"טים
הודו הודו – חיל האוויר ההודי מפעיל 2 מל"טים חכורים
טאיוואן טאיוואן – חיל האוויר הטאיוואני מפעיל 4 מל"טים
מרוקו מרוקו – לאחר הסכם הנורמליזציה עם ישראל ב-2020, ארצות הברית אישרה מכירת 4 מל"טים למרוקו
הערות שוליים

↑  Predator / MQ–9 Reaper באתר AEROWEB
↑  מעריב השבוע, 5 בינואר 2020, עמ' 6.
↑  כטב"מים אמריקניים בשמי הרצועה: "מחפשים מידע על חטופים - ומעבירים לצה"ל", באתר ynet, 3 בנובמבר 2023
↑  גיא אלסטר‏, ארצות הברית תקפה מתקן איראני בסוריה, החות'ים הפילו מל"ט אמריקני בתימן, באתר וואלה, 8 בנובמבר 2023
↑  עמי רוחקס דומבה הולנד תרכוש את הריפר באתר ישראל דיפנס, 25 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575251905171  LCCN: sh2018000122 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יששכר רוזן-צבי

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1968 (בן 56) 
 ענף מדעי:  משפטים
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת סטנפורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
יששכר (איסי) רוזן-צבי (נולד ב-27 במאי 1968) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, חוקר בתחום סדר הדין האזרחי, המשפט הסביבתי, ודיני השלטון המקומי. היה המנהל האקדמי של הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת תל אביב, בשנים 2014–2019, ובשנים 2018 עד 2022 שימש כסגן הדקאן לעניינים אקדמיים. משנת 2023 הוא מנהל את מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה.
ביוגרפיה

איסי רוזן-צבי נולד בתל אביב, בן לפרופ' אריאל רוזן-צבי, שהיה דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. התגייס לצה"ל בשנת 1986 ושירת כקצין מודיעין ביחידה 8200 של חיל המודיעין.
סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במשפטים ובסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב. התמחה אצל נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק. את הדוקטורט כתב באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. עבד שנתיים במשרד עורכי הדין Kirkland & Ellis LLP בניו יורק. כמו כן לימד קורס במשפט סביבתי בינלאומי כמרצה אורח באוניברסיטת קורנל במדינת ניו יורק. היה חבר בסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, לאחר מכן הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בעבודתו האקדמית פרופ' רוזן-צבי חוקר את סדר הדין האזרחי, התאוריה של הפרוצדורה, משפט סביבתי ומשפט השלטון המקומי. מחקריו התפרסמו בביטאונים המשפטיים הטובים והחשובים ביותר בארץ ובעולם וביניהם: University of Pennsylvania Law Review, UCLA Law Review, Cornell Law Review, Journal of Empirical Legal Studies ועוד. בתחום סדר הדין האזרחי מצביעים מחקריו של פרופ' רוזן-צבי על היחסים המורכבים בין הפרוצדורה לבין הדין המהותי ומראים כיצד כללים טכניים וחסרי חשיבות לכאורה משפיעים באופן עמוק על הזכויות המהותיות של בעלי הדין.
בתחום המשפט הסביבתי, מעבר לדיון בסוגיות תאורטיות, עוסק רוזן-צבי גם בסוגיות סביבתיות ספציפיות העומדות על סדר היום בישראל כגון סילוק פסולת, מים, זיהום אוויר, ותכנון ובנייה, תוך ניתוח ביקורתי של החקיקה והפסיקה.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו Taking Space Seriously: Law, Space, and Society in Contemporary Israel. בשנת 2015 ראה אור ספרו "ההליך האזרחי". ובשנת 2021 יצא ספרו "הרפורמה בסדר הדין האזרחי: מורה נבוכים", ובשנת 2023 יצאה מהדורה מעודכנת של הספר. הוא זוכה פרס פתאל לחקר המשפט לשנת תשע"ז, ופרס צלטנר לחוקר בכיר לשנת תשפ"ג.
רוזן-צבי חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד הרפורמה המשפטית בישראל.
איסי רוזן-צבי מתגורר בתל אביב עם בת-זוגו עו״ד שרון המר. אחד מאחיו הוא פרופ' ישי רוזן-צבי.
הערות שוליים

↑  תמרה לב, המתמחים של נשיא בית המשפט העליון אהרון ברק: איפה הם נמצאים היום?, באתר הארץ, 28 בפברואר 2005
↑  תיאור הספר "ההליך האזרחי", באתר "בורסי"
↑  "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296481905171  LCCN: nr2003015860  VIAF: 12622510   WorldCat (עם VIAF): 12622510
לאסלו קאבוש

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1923 שארוואר, הונגריה 
 פטירה:  26 בספטמבר 2004 (בגיל 80) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  אריקה אורבן 
 פרסים והוקרה:  פרס יאסאי מארי (1966)  צלב האבירים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (1994)  אמן מצטיין של הונגריה (1983)  אות מסדר ההצטיינות של הונגריה בדרגת קצין (1998) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוח זיכרון ברחוב רֵבַאִי 16, בודפשט
לַאסְלוֹ קַאבּוֹש (במקור קראוס, בהונגרית: Kabos László; שַארווַאר, הונגריה, 28 בספטמבר 1923 – בודפשט, 26 בספטמבר 2004) היה שחקן וקומיקאי יהודי-הונגרי עטור פרסים כגון פרס מארי יאסאי, פרס האמן המצטיין (1983). אשתו היא השחקנית אריקה אוּרְבַּאן.
קורות חיים

קאבוש למד בבית ספר יסודי (4 כיתות) ולאחר מכן בבית ספר ה"אזרחי" כלומר חטיבת הביניים (4 כיתות) בעיירת הולדתו שארוואר. "קאבוש הקטן" (שהפך לכינוי שלו במרוצת השנים), רצה להיות ליצן, אך למד גננות, כי במהלך מלחמת העולם השנייה נאמר לו כי עובדים יהודים חקלאיים לא יגורשו. בשנת 1943 נקרא לשרות העבודה בקסֶג (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן. הוא וחבריו צעדו ברגל, יחפים או בנעלי עץ, על גדות נהר ה"אִין" ואחר כך בהרי האלפים של אַיזֶנֶרז עד למאוטהאוזן. כשהמחנה שוחרר על ידי הצבא האמריקאי, הוא שקל 31 ק"ג והיה חולה בטיפוס הבהרות. עם הגעתו הביתה לשארוואר מצא כי דירת הוריו ברחוב הרכבת נמסרה למשפחה לא-יהודית, יחד עם כל המטלטלין שלהם.
בשנת 1948 סיים את המכללה לגננות. לאיוש באלינט, מנהל התיאטרון הלאומי של בודפשט, התחיל ללמד אותו משחק בחינם. באלינט הציע לו את שם האומן קוֹש במקום קראוס, אבל הוא בחר בשם קאבוש לכבוד קרובו הרחוק, השחקן והקומיקאי ההונגרי-יהודי הגדול דיולה קאבוש.
לראשונה הופיע קאבוש בשנת 1946, על במת תיאטרון ה"קברט פודיום" בפרודיה. מאוחר יותר שיחק בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. בין השנים 1951 עד 2000 היה חבר בתיאטרון הבמה העליזה, שם הופיע בעיקר בבדיחות ובמערכונים. בשנת 1957 נבחר להוביל את קמפיין הפרסום של הגרלת הלוטו שהתחילה אז. בשם "אוטו לוטו" שאל את השאלה "האם קנית השבוע?".
הקריירה הקולנועית שלו התחילה עם הסרט יאניקה בשנת 1949. בין השנים 1972 לבין 1980, הופיע 32 פעמים בחודש, לעיתים קרובות פעמיים ביום, השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה ושיחק בתוכניות הגאלה של ערב השנה החדשה. הוא נעצר מספר פעמים בשל נהיגה בשכרות ואף בשל תאונות דרכים. מעבר לקנסות גם ישב כחצי שנה בכלא לריצוי העונש שנגזר עליו.
בסוף 1990 הופיע עם אשתו על במות בניו יורק, בניו ג'רזי, בקנדה, בהמילטון ובטורונטו. עם זאת, בשל הקור של מינוס 28 מעלות צלזיוס, חזר לבודפשט עם דלקת ריאות. בשנת 1999 נסע שוב לאוסטרליה, ולאחר מכן חזר לפסטיבל התרבות היהודי הראשון בבודפשט. משנת 2000 לא הופיע יותר בשל בעיות סרטן הגרון שלו.
בינואר 2004, בביקורת של סרטן הגרון נאמר לו שהוא נקי, אך בביקורת של 10 במאי באותה השנה נאלץ לעבור ניתוח. ב-22 בספטמבר מעד, נפל והועבר ליחידת הטראומה של בית חולים בבודפשט עם שבר בירך. ב-26 בספטמבר, ביום כיפור, מת אחרי הצהריים. הוא נקבר ביום הולדתו ב-28 בספטמבר בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
סרטיו

Díszmagyar (1949) התלבושת הלאומית ההונגרית
Janika (1949) יאניקה
A képzett beteg (1952) החולה המדומה
Állami Áruház (1953) הכלבו של המדינה
Csapj az asztalra (1953) הכה על השולחן
Böske (1955) בושקה
אדוני המורה, בבקשה Tanár úr, kérem... (1956; szerep: a sofőr)
Az eltüsszentett birodalom (1956) האימפריה שנעלמה בהתעטשות
אבא דולר Dollárpapa (1956; szerep: Kandel Ágost, szabómester)
Terülj, terülj asztalkám (1956) שיערך, שיערך שולחני
משלוח מוזר Különös küldemény (1958; szerep: Kelemen)
אור שמש על הקרח Napfény a jégen (1961; szerep: a fiú)
להינשא אסור! Férjhez menni tilos! (1964; szerep: ifj. Conessy)
Dunai kirándulás (1964) טיול על הדנובה
Minden kezdet nehéz (1966) כל התחלה קשה
Plusz egy fő (1966) ועוד אחד
Nem várok holnapig (1967) לא אחכה עד מחר
גם הפשוש היא ציפור A veréb is madár (1968; szerep: Holló Zoltán / Holló Sándor)
Lehet egy kilóval kevesebb? (1971) אפשר קילו פחות?
שבעה טון דולרים Hét tonna dollár (1973; szerep: Luciano, a bohóc)
Mindent vállalunk (1982) הכול עלינו
קומדיה של כלבים Kutyakomédia (1982; szerep: Bakonyi)
הגבר הראשון Az első férfi (1983; szerep; Fekete)
Kikkel vagyunk körülvéve? (1984) מי סובב אותנו?
Három testőr (1984) שלושת המוסקיטרים
דירה בהשאלה Kölcsönlakás (1984; szerep: Dobos Géza)
Nyitott ablak (1988) חלון פתוח.
פרסים

(1966) פרס מארי יאסאי
(1983) פרס האמן המצטיין
(1994) פרס הצלב הקטן של הרפובליקה הונגרית
(1998) פרס צלב הקצונה של הרפובליקה הונגרית
אזרחות כבוד של שארוואר (לאחר מותו)
פרס הקול האנושי (לאחר מותו) 2016
לקריאה נוספת

ריאיון עם קאבוש לעיתון ההונגרי-יהודי "שבת" Interjú Kabos Lászlóval
מי ומי בקולנוע ההונגרי Ki kicsoda a mai magyar filmművészetben? Főszerk. Dr. Papp Sándor. Szerk. Karsai Kulcsár István. Bp., 1983
Magyar filmlexikon. Szerk. Veress József. Bp., Magyar Nemzeti Filmarchivum, 2005. הלקסיקון ההונגרי לקולנוע
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993– הלקסיקון ההונגרי הגדול
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994. הלקסיקון ההונגרי לאומנות הבמה
Prominent Hungarians home and abroad, 5. ed. Edited by Márton Fekete [Sárközi Mátyás]. Bp., HVG Rt., 1991.
הערות שוליים

↑  Kabos László Életrajza. www.szineszkonyvtar.hu. [2011. július 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. december 29.). קורות חייו (בהונגרית)
↑  מיקום קברו בבית הקברות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297075105171  GND: 132019108  ISNI: 0000 0001 1493 2739  LCCN: no2006050038  VIAF: 70079032   WorldCat (עם VIAF): 70079032
מאיר בר-אשר

| --- | --- |

מאיר בר-אשר, 2010
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) אלרשידיה, מרוקו
 ענף מדעי:  שפה וספרות ערבית
 מנחה לדוקטורט:  פרופסור איתן קולברג
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
מאיר מיכאל בר-אשר (נולד ב-1955) הוא פרופסור מן המניין בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים, כיהן בראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה ובראש החוג לשפה וספרות ערבית והיה מופקד הקתדרה בחקר האסלאם על שם מקס שלזינגר באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופסור בר-אשר שימש כיו"ר מכון בן-צבי (2013-2015).
מחקריו > תחומי מחקריו

תחומי מחקריו של מאיר בר-אשר הם הקוראן ופרשנותו, השיעה וכיתות מוסלמיות אחרות שהתפצלו מתוכה, פילוסופיה מוסלמית ויחסי גומלין בין היהדות והאסלאם. במוקד עניינו ומחקריו נמצאת השיעה, הן השיעה האימאמית הן ובעיקר קבוצות הטרודוקסיות בשיעה, כגון הדת הנוציירית-עלווית.
מחקריו > הקוראן ופרשנותו

בתחום זה כתב מאיר בר-אשר את ספרו "כתב קודש ופרשנות בשיעה האמאמית הקדומה" (Scripture and Exegesis in Early Imami Shi`ism). ספר זה הוא עיבוד מורחב של עבודת הדוקטורט שלו. הספר עוסק בפרשנות הקוראן אצל השיעה האימאמית, הקרויה גם השיעה השנים עשרית. הקוראן עומד בלב ליבה של המחלוקת בין השיעה לסונה. בין ההאשמות הבולטות שהפנה האסלאם השיעי נגד האסלאם הסוני תופסת מקום מיוחד ההאשמה שהסונים זייפו את הקוראן, מתוך מניעים פוליטיים. הספר סוקר את הוויכוח על הטקסט המכונן של דת האסלאם הנמצא במוקד של פולמוס בין שני המחנות כמעט מראשית האסלאם. כן מבקש בר-אשר להראות בספר כיצד השתמשה השיעה בטקסט של הקוראן כמנוף לקידום רעיונות פוליטיים ודתיים וגם כעוגן לתפישותיה המיוחדות שבהן היא נבדלת מהאסלאם הסוני. לשם כך נקטה השיעה בדרך כלל פרשנות אליגורית, סימבולית וטיפולוגית.
בר-אשר מתאר ומנתח את דרכי הפרשנות שבאמצעותן ביקשה השיעה לעגן בטקסט של הקוראן את תפישותיה הייחודיות. למשל מאחר שהשיעה טוענת שהשלטון על האומה המוסלמית היה צריך להיות בידי צאצאיו של מוחמד, דהיינו השיעים, היא ניסתה לפרש פסוקים רבים בקוראן כמלמדים עיקרון זה. כיוצא בזה מאחר שהשיעה רואה באישים מרכזיים באסלאם חוטאים חטא חמור בכך שגזלו את השלטון מעלי בן אבי טאלב (חתנו של מוחמד ובן דודו ואביהם של כל הפלגים השיעים) ומצאצאיו הם מפרשים פסוקים רבים כמרמזים לאישיותם ולחטאיהם החמורים של אותם אישים.
עוד פרסם בר-אשר בתחום הקוראן ופרשנותו ערכים באנציקלופדיה של הקוראן, באנציקלופדיה איראניקה, וכן בלקסיקון על הקוראן בצרפתית. בין הערכים שפרסם בלקסיקון זה: המקרא והברית החדשה כפי שהם נתפשים בקוראן, גבריאל, שאול, מרים, שועיב (המזוהה עם יתרו המקראי), פרה אדומה, קין והבל.
מחקריו > הדת הנוציירית-עלווית: לחקר הדוקטרינה והליטורגיה שלה

ספר זה (The Nusayri-`Alawi Religion: An Enquiry into its Theology and Liturgy) שראה אור בשנת 2002, בהוצאת בריל, בליידן, כתב מאיר בר-אשר בצוותא עם פרופ' אריה קופסקי מהחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, שהוא מומחה לנצרות. זה קרוב לשני עשורים הם עוסקים במחקר על הדת הנוציירית-עלווית, דתם של בני הכת העלווית המחזיקה ברסן השלטון בסוריה מאז ראשית שנות השבעים של המאה העשרים. כת זו, שהתפתחה לדת עצמאית מתוך השיעה, נחשבת לכת שיעית רדיקלית מבחינת האמונות הדתיות שלה. היא נמנית עם הכיתות המוגדרות 'ע'וּלאת' (דהיינו 'מגזימים' או 'מפליגים'), תיוג שגם השיעה וגם הסונה נוהגות לכנות בו קבוצות רדיקליות). הרדיקליות הדתית באה לידי ביטוי למשל בראייתו של עלי כהתגלמות של האל ובאנטינומיזם, דהיינו ביטול ערכן של מצוות האסלאם וממילא הצורך לקיימן.
בספר זה, שכמה מפרקיו פורסמו תחילה כמאמרים בכתבי עת מזרחניים ידועים, נידונות שאלות שונות בתאולוגיה הנוציירית, כגון תפיסת השילוש (המושפעת בין היתר מן הנצרות), האצלה של ישויות מן האלוהות, אנטינומיזם ועוד. אחד ההיבטים שבהם מתייחדת דת זו ואשר זוכה לדיון נרחב בספר הוא הסינקרטיזם (=מיזוג של יסודות דתיים שמקורם בדתות שונות). לצד יסודות מוסלמיים בולטים שמקורם באסלאם הסוני והשיעי כאחד כוללת הדת הנוציירית יסודות שמקורם בנצרות, בדתות איראן וכן יסודות פגאניים.
הספר כולל פרסום של חיבור הנקרא "ספר לימוד הדת הנוציירית" (כתאב תעלים אלדיאנה אלנוצייריה) שהוא קטכיזם, דהיינו ספר להכרת הדת הבנוי במתכונת שאלות ותשובות, דוגמת חיבורי קטכיזם נוצריים וככל הנראה גם בהשראתם. ב-101 שאלות ותשובות ניתן ביטוי כמעט לכל ההיבטים המרכזיים של הדת הנוציירית.
לאחרונה השלים מאיר בר-אשר בשיתוף עם אריה קופסקי ספר נוסף הכולל מהדורה ביקורתית של החיבור הנוציירי "כתאב אלמעארף" (=ספר הידיעות), זהו חיבור מן המאה האחת עשרה מפרי עטו של אבו אלקאסם אלטבראני, אחד מן התאולוגים החשובים של הדת הנוציירית בימי הביניים. מהדורה זו כוללת הצגה של הטקסט הערבי על יסוד שני כתבי יד (האחד מאוניברסיטת המבורג והאחר מאוסף ספרית הסוליימנאייה באיסטנבול) וכן מבוא מקיף, הספר שכותרתו היא Kitab al-ma'arif by Abu Sa'id Maymun b. Qasim al-Tabarani, critical edition with an introduction, critical edition with an introduction (Louvain: Peeters, 2011), 195 pp. עתוד לראות אור במהלך החודשים הקרובים.
בשנת 2021 הופיע בעברית ובאנגלית הספר הדת העלווית: אנתולוגיה - תרגמו מערבית בצירוף מבוא והערות: מאיר מ' בר-אשר ואריה קופסקי.
מחקריו > השיעה והיהדות

מאיר בר-אשר כתב מאמר שעניינו ביחסה של השיעה ליהדות ובמקום שתופסים יהודים ויהדות בשיעה. בר-אשר מראה שם כיצד השיעה (בעיקר הזרם האימאמי או השנים-עשרי) לצד העובדה שראתה ביהודים טמאים והחמירה בענייני המגע עימהם יותר מן האסלאם הסוני, החזיקה בתפיסה הרואה ביהודים (או ליתר דיוק בבני ישראל הקדמונים) פרוטוטיפים של השיעה. במסורות שיעיות מצויות אמירות רבות שבהן מובע הרעיון שהשיעה רואה בעצמה ממשיכתו של עם ישראל. כל דבר טוב שנאמר בקוראן יש לראות, נאמר באותן מסורות, מוסב על אודות בני ישראל וכנגד זה כל דבר רע הנזכר בקוראן מכוון כנגד אויביהם. בר-אשר בוחן את המסורות הללו ומבקש להציע הסבר לתפיסה שיעית ייחודית זו. לדעת בר-אשר, בני ישראל בגלות ובמיוחד בגלות מצרים סימלו לשיעה דגם של קבוצת מיעוט נרדפת הסובלת תחת עול משעבדיה אך סופה שהיא יוצאת מגלות לגאולה, מכניעה את אויביה וזוכה לעצמאות דתית ומדינית. הדבר שימש מקור לתקווה ולתעצומות נפש לשיעה שהייתה לאורך רוב תולדותיה מיעוט נרדף תחת הרוב הסוני. כשם שאחריתם של בני ישראל במצרים הייתה טובה כך, מאמינים השיעים, עתידה להיות אחריתם.
מחקריו > המאגרב

בר-אשר כתב מאמר על יחס האסלאם המאגרבי ליהודים

וכן מאמר על היסודות האסלאמיים ביסודות הדיאלקטיים במרוקו

המאמר סוקר כמה עשרות ביטויים ומטבעות לשון מוסלמיים בערבית שיהודים השתמשו ברובם הן במגעם עם שכניהם המוסלמיים הן בינם לבין עצמם לצד ביטויים שיהודים השתמשו בהם רק במגעם עם מוסלמים. בחינת הביטויים ונסיבות השימוש בהם מעידה בבירור שהמגע בין התרבויות היה מוגבל. הדבר נבע הן מן הרתיעה שחש היהודי כלפי הסביבה הנוכרית הן מן המחסום הלשוני, הכרת מועטה של הלשון הספרותית שחתמה בפניו את האפשרות להכיר הכרה מעמיקה את דתם ותרבותם של שכניו המוסלמיים.
מחקריו > מחקריו הנוכחיים

מאיר בר-אשר עוסק עתה, במחקר חדש על מקומו של הקוראן והפרשנות עליו אצל כיתות שיעיות לא-אמאמיות. מחקר זה מבקש להיות נדבך נוסף על ספרו הקודם שהוקדש לזרם האמאמי של השיעה. בין היתר תידון בו שאלת יחסן של כיתות הטרודוקסיות, כגון הנוציירים והדרוזים, לקוראן ודרכי פרשנותן לו. מיזם אחד שבו עוסק בר-אשר, בשיתוף פעולה עם עמיתו ד"ר פריץ צימרמן מאוניברסיטת אוקספורד הוא הכנת מהדורה ביקורתית של החיבור שֻכּוּכּ עַלַא גַ'אלִינוּס (השגות על גאלינוס) מאת אַבּו-בַּכְּר אל-ראזי, הרופא והוגה הדעות הנודע שפעל בשלהי המאה התשיעית ובראשית המאה העשירית. אף כי אלראזי חיבר עשרות חיבורים פילוסופיים ומדעיים, רוב כתביו, למעֵט חיבוריו הרפואיים, לא הגיעו לידינו. החיבור הנוכחי הוא אחד המעטים בתחום ההגות שהגיעו לידינו ומכאן החשיבות הרבה שבמחקר עליו והוצאתו לאור.
ספרים

Scripture and Exegesis in Early Imami Shiism, Jerusalem and Leiden 1999.
Bar-Asher Meir M. and Kofsky Aryeh, The Nusayri-Alawi Religion: An Enquiry into its Theology and Liturgy, Leiden 2002.
Bar-Asher Meir M. and Kofsky Aryeh, Kitab al-ma'arif by Abu Sa'id Maymun b. Qasim al-Tabarani, critical edition with an introduction, critical edition with an introduction (Louvain: Peeters, 2011), 195 pp (forthcoming) .
ספרים בעריכתו ובתרגומו

ספונות, ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח. רואה אור בירושלים בהוצאת מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, כרך כ"ב (1999); כרך כ"ג (2003).
החשישים, כת קיצונית באסלאם מאת ברנרד לואיס, (תרגום מאנגלית: משה אילן); עריכה מדעית: מאיר מ’ בר אשר, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ס 2000.
מייקל קוק, הקוראן: מבוא קצר מאוד, תרגמו מאנגלית מאיר מ' בר-אשר ונורית צפריר, תל אביב 2005.
דבר דבור על אופניו: מחקרים בפרשנות המקרא והקוראן בימי הביניים מוגשים לחגי בן-שמאי, בעריכת מאיר מ' בר-אשר, סימון הופקינס, שרה סטרומזה וברונו קיאזה, ירושלים תשס"ז-2007.
האסלאם - היסטוריה, דת ותרבות, בעריכת מאיר מ' בר-אשר ומאיר חטינה, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים: תשע"ח 2017.
Le Shi'isme Imamite Quarante Ans Apres - Hommage a Etan Kohlberg, sous le direction de Mohammad Ali Amir-Moezzi, Meir M. Bar-Asher, Simon Hopkins, Paris 2009.
מאמרים נבחרים > בעברית

"על היסודות הנוצריים של הדת הנוציירית-עלווית", בתוך: האסלאם ועולמות השזורים בו, קובץ מאמרים לזכרה של חוה לצרוס-יפה, בעריכת נ' אילן, ירושלים תשס"ב-2002, עמ' 89–114.
"על מקום היהודים והיהדות בספרות הדתית של השיעה הקדומה", פעמים, 61, תשנ"ה-1995, עמ' 16–36.
"קווי יסוד של פרשנות הקוראן האסמאעילית-הפאטמית הקדומה", בתוך: דבר דבור על אופניו: מחקרים בפרשנות המקרא והקוראן בימי הביניים מוגשים לחגי בן-שמאי, בעריכת מאיר מ' בר-אשר, סימון הופקינס, שרה סטרומזה וברונו קיאזה, ירושלים תשס"ז-2007, עמ' 303–333.