הרברט מולין
הרציחות

ב-1972 שב מולין לגור בבית הוריו שבפלטון, קליפורניה, באזור הרי סנטה קרוז. בתקופה זו החל לשמוע קולות בראשו אשר הזהירו אותו מפני רעידת אדמה קרובה אשר יכולה להימנע רק באמצעות קורבן אדם. הזיות אלו התגברו עוד יותר בשל העובדה כי יום הולדתו, 18 באפריל, חל ביום השנה של רעידת האדמה בסן פרנסיסקו אשר התרחשה ב-1906, צירוף מקרים שנראה בעיניו משמעותי ביותר.
מולין האמין כי מלחמת וייטנאם הובילה לכמות מספקת של מקרי מוות אמריקאים כדי לעכב את רעידות האדמה הצפויות, מעין קורבן דם עבור הטבע, אולם עם סיומה ההדרגתי של המלחמה והשבת הכוחות האמריקאים לארצות הברית, הבין כי בקרוב מאוד יצטרך להתחיל להרוג אנשים כדי לאזן את המצב.
ב-13 באוקטובר 1972, הכה מולין למוות את לורנס "ווייטי" ווייט בן ה-55, הומלס אשר תפס טרמפים על כביש מהיר מספר תשע בקליפורניה. מולין הכה אותו בראשו עם אלת בייסבול לאחר ששכנעו להסתכל מתחת למכסה המנוע של רכבו התקול. מאוחר יותר טען שקורבנו היה הלכה למעשה יונה מהתנ"ך, ושהוא מסר לו הודעה טלפתית האומרת "אסוף אותי וזרוק אותי מעבר לדופן הסירה. הרוג אותי כדי שאחרים יינצלו". גופתו של ווייט נמצאה למחרת.
ב-24 באוקטובר 1972, אסף מולין את מארי גווילפויל בת ה-24, סטודנטית מקברילו קולג' אשר תפסה טרמפים כדי להגיע במהרה ללימודיה. לאחר שדקר אותה דרך החזה והגב, ביתר מולין את גופתה ופיזר את החלקים באזורי הגבעות של הרי סנטה קרוז.
ב-2 בנובמבר 1972, נסע מולין לכנסייה הקתולית על שם סנט מארי בלוס גאטוס והתוודה על חטאיו בפני הכומר הנרי תומיי, אולם סבר כי איש הדת התנדב להיות קורבנו הבא אשר ימנע את רעידות האדמה, ובפרץ הזייתי החל להכות, לבעוט ולדקור את תומיי, אשר דימם למוות בתא הווידוי. אחד מעובדי הכנסייה הספיק לראות את מולין בורח מהמקום, ותיאר בעדותו למשטרה אדם צעיר וגבוה אשר לבש בגדים שחורים ומגפיים.
לאחר מכן ניסה מולין להתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית והצליח לעבור את מבחני הכשירות הפיזיים והמנטליים בהצלחה, אולם נדחה משנכשל בבדיקת הסמים. כישלונו הצית את הזיותיו הפרנואידיות בנוגע לתככים ולקונספירציות, אשר מאחוריהן עמדו, כך האמין, קבוצת היפים. עד ינואר 1973 נגמל מסמים לחלוטין.
בדצמבר 1972 רכש אקדח מסוג רוהם RG-14 תמורת 24 דולרים בחנות לאביזרי רכב בפלטון. במשפטו אמר כי בעל החנות, אנתוני בלאק, אותו תיאר כ"מסודר, מגולח ולבוש היטב", אמר לו שהאקדח נועד למטרות אימונים.
כשהאקדח ברשותו, החליט מולין להרוג את ג'ים גיאנרה, חבר ילדות שמכר לו מריחואנה מעת לעת, אותו האשים באי-קבלתו לצבא. כשהגיע לביתו ב-25 בינואר 1973, מצא שם את קת'י פרנסיס, מכרה ותיקה של גיאנרה אשר סיפרה לו כי חברו עבר לגור בסנטה קרוז ומסרה לו את כתובתו המדויקת. משהגיע מולין לביתו החדש של ג'ים, רצח אותו ואת אשתו לאחר שירה בראשם ודקר את גופותיהם מספר פעמים רב.
משם חזר לביתה של פרנסיס ורצח אותה ואת שני בניה, דיימון בן ה-4 ודייוויד היוס בן ה-9. מאחר שבעלה, אשר לא נכח בבית באותה שעה, היה סוחר סמים ידוע, חמש הרציחות יוחסו לפרשת סחר בסמים שהסתבכה. מאוחר יותר השתמשו התובעים במשפטו של מולין במותה של פרנסיס כהוכחה לשפיותו בזמן הרציחות, בטענה כי רצח את פרנסיס במודע ומתוך כוונה להעלים כל קשר בינו לבין מותו של גיאנרה.
כעבור חודש, ב-10 בפברואר 1973, שוטט מולין ברחבי פארק רדוודס על שם הנרי קאוול, שם פגש ארבעה נערים שיצאו לטיול קמפינג. לאחר ששוחח איתם במשך מספר דקות וטען להיותו סייר, ציווה עליהם לעזוב את המקום מפאת זיהום הסביבה, אולם הם סירבו. מולין ירה בהם למוות עם אקדחו וגנב עשרים דולרים ורובה ציד שהיו ברשותם. גופותיהם נמצאו כעבור שבוע.
הרצח האחרון התרחש אחרי שלושה ימים, ב-13 בפברואר 1973. מולין נהג לאורך הצד המערבי של סנטה קרוז כשנתקל בפרד פרז בן ה-72, דייג זקן אשר יצא זה מכבר לתקופת פרישה, ובאותו הזמן ניכש עשבים בגינתו. ללא כל סיבה נראית לעין ביצע מולין פניית פרסה ועצר בסמוך לביתו של פרז, כיוון את הרובה הגנוב לעברו והרג אותו באופן מידי משפגע הקליע בלבו. לאחר מכן נכנס לרכבו ונסע באופן איטי ורגוע חזרה לדרכו.
מספר עדים ראו את מולין רוצח את פרז לאור יום ודיווחו על כך למשטרה, והוא נעצר כעבור מספר דקות ללא מאבק על הכביש המהיר. השוטר שעצר אותו ראה את רובה הציד הגנוב במושב הסמוך אליו ושלף את נשקו, מתכונן לקרב ירי מטווח קצר, אולם מולין לא הראה כל התנגדות.