stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M10 וולברין
פיתוח

פיתוחו של הוולברין נבע מהצורך הטקטי האמריקאי לספק כוחות שריון שייעודם הוא לוחמת טנקים. בעוד שטנקים בינוניים וכבדים פעלו ככוחות תמיכה לחי"ר וככוחות הבקעה, היה צורך בכוח עתודה שהיה מסוגל להיכנס לקרב במהירות ולהתמודד עם התקלות בטנקי אויב. טקטיקות התמרון האגרסיביות שיועדו לוולברין, דרשו ממנו להיות מהיר וקל, אך, באותה עת בעל תותח חזק מספיק כדי להתמודד עם טנקי האויב בהצלחה.
קודמו של הוולברין לפיתוח היה ה-T35 (תומ"ת), שהיה בבסיסו הכלאה של תובת M4A2 וצריח של M6. דגם זה נפסל משום ששריונו לא היה משופע מספיק כדי להתמודד עם יעוד הכלי. השלב הבא היה פיתוחו של ה-T35E1, שכלל את תיקון הדרישות של צבא ארצות הברית ובעיקרן הוספת שריון משופע בצידי התובה וקיבל את כינויו הייעודי M10 וולברין כאשר הוחלף הצריח הכבד בצריח משושה פתוח ובעל משקולת אחורית לשיווי משקל כנגד התותח.
מאז פיתוחו, שירת הוולברין בכל אזורי הלחימה במלחמת העולם השנייה. הוא שירת בצבאות בעלות הברית בזירת האוקיינוס השקט ובזירה האירופית. סך הכול יוצרו 6,706 יחידות של דגמי הכלי השונים. לקראת סוף המלחמה הפך הוולברין למיושן ביחס למשמידי הטנקים שנוצרו אחריו, כגון ה-M36 ג'קסון, שהתמודדו טוב יותר מול הדור המתקדם יותר של טנקים גרמניים.
חימוש

חימושו של הוולברין היה תותח 3 אינץ' (76.2 מ"מ) מסוג M1918 כאשר התחמושת הייעודית ללוחמת טנקים הייתה פגז חודר שריון מסוג M79, אך גם תחמושת מסוגים נוספים.
לצד החימוש העיקרי נשא הוולברין מקלע כבד מסוג M2 בראונינג (12.7 מ"מ) כמקלע נגד חי"ר וכנגד מטוסים.
משתמשים

ארצות הברית
בריטניה
צרפת
ברית המועצות (קיבלה 52 יחידות במסגרת הסכם השאל החכר)
מצרים
ישראל
הפיליפינים
גרסאות

M10 - הגרסה הראשונית, ג'נרל מוטורס, בעלת מנוע דיזל ותובת M4A2
M10A1 - גרסה המיוצרת על ידי פורד, בעלת מנוע בנזין GAA ותובת M4A3
אכילס (או בשמו המלא "תותח מתנייע, 17 ליטראות, אכילס") - גרסה בריטית, על בסיס שני הדגמים, בה הוחלף תותח ה-76 מ"מ המקורי בתותח 17 ליטראות רב עוצמה. האכילס שירת בצה"ל בשנותיו הראשונות, כחלק מניסיון ליישם את רעיון משחית הטנקים בחיל השריון.
M35 - דגם המשמש כטרקטור ארטילרי והוסר ממנו הצריח
תמונות

משחית טנקים M10 אכילס, בעל תותח 17 ליטראות
משחית טנקים M10 של הצבא האמריקאי בפעולה, 1944
רנאטו גויקוביץ'

רנאטו גויקוביץ' (בבוסנית: Renato Gojković; נולד ב-10 בספטמבר 1995) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הבלם במכבי פתח תקווה.
קריירה

גויקוביץ'התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סלובודה טוזלה אליה הצטרף בגיל 7 ושיחק בכל קבוצות הגיל שלה עד הנוער. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד גוראז'דה. ב-28 באוקטובר הבקיע צמד בניצחון איסקרה בוגוינו.
ביולי 2013 חתם בצ'ליק זניצה בה שיחק שנתיים. ביולי 2015 חתם באיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית. בינואר 2018 חתם בפרטיזן טירנה מליגת העל האלבנית.
בינואר 2019 חזר לבוסניה וחתם בזרינסקי מוסטאר.
בספטמבר 2020 חתם באורנבורג מהליגה הרוסית הראשונה בכדורגל. בעונתו השנייה במועדון היה שותף לעלייה לליגת העל הרוסית.
בספטמבר 2024 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל
הערות שוליים

↑  הדר יעקבי, ‏בלם נבחרת בוסניה חתם במכבי פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 17 בספטמבר 2024
וילהלם סטייר

| --- | --- |

 לידה:  22 ביולי 1893 ארצות הברית סולט לייק סיטי, יוטה, ארצות הברית
 פטירה:  26 בפברואר 1975 (בגיל 81) ארצות הברית קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 כינוי:  Bill 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
 השתייכות:   צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1916–1947 (כ־31 שנים)
 דרגה:    לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה (משלחת פנצ'ו וייה, הקרב השלישי על האן) מלחמת העולם השנייה (המערכה בדרום-מערב האוקיינוס השקט)
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין (2)  מסדר האימפריה הבריטית
 
וילהלם דלפ סטייר (באנגלית: Wilhelm Delp Styer;‏ 22 ביולי 1893 – 26 בפברואר 1975) היה קצין בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל. ב-1916 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, התגייס לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית והיה חלק ממשלחת פנצ'ו וייה במהלך החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. בין שתי מלחמות העולם למד הנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וקיבל תואר ראשון בתחום זה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה סטייר סגן מפקד חטיבת הבנייה בקורפוס הלוגיסטיקה (אנ') ולאחר מכן בחיל ההנדסה. במרץ 1942 הפך לראש מטה שירותי האספקה (אנ'). באוגוסט 1943 היה לסגן המפקד הכללי של כוחות השירות של צבא ארצות הברית. בתפקיד זה שירת בוועדה למדיניות צבאית, שפיקחה על פרויקט מנהטן.
במאי 1945 הפך לגנרל המפקד של כוחות הצבא במערב האוקיינוס השקט. ככזה עמד בראש בית הדין שדן והרשיע את הגנרלים טומויוקי ימאשיטה והומה מסאהרו בפשעי מלחמה. הוא פרש משירות צבאי ב-1947 ומת בגיל 81.
הערות שוליים

↑  Wilhelm D. Styer, Nuclear Museum
ניסים בנימין

ניסים בנימין (תמונת פספורט שצולמה בסביבות 1950)
ניסים בנימין (8 באפריל 1920 - 14 באוקטובר 1965) היה איש ביטחון ישראלי. שימש כמפקד מחנה העולים "גרנד ארנס" במרסיי, צרפת (1950–1952) ונהרג בפעולה חשאית בשליחות המוסד בשנת 1965. פעילותו הביטחונית וחלק מאירועי חייו נותרו חסויים עד היום.
ביוגרפיה

בנימין נולד באורפה, טורקיה, בן בכור לשולמית ובנימין. ב-1933 עלה ללא בני משפחתו ברגל, דרך סוריה לארץ ישראל. התגורר בראשון לציון אצל דודו. תחילה עבד בנימין בעבודות מזדמנות בבניין, בסבלות ועוד.
בני משפחתו עלו בשנת 1949 והתיישבו אף הם בראשון לציון.
בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס בנימין לצבא הבריטי ושירת בקורפוס 401 (פיוניר קורפוס 401). השתתף בפינוי דנקרק. בהמשך שירת בקומנדו 51, נלחם במדבר המערבי והשתתף בקרב על הגנת טוברוק. במשך המלחמה שירת ביוון, מצרים, לוב, צרפת וטורקיה.
בשנת 1944 הצטרף בנימין לבריגדה היהודית עם הקמתה. בתום המלחמה ביקר את משפחתו בטורקיה.
עם שובו של בנימין לארץ ישראל, נענה לקריאת דוד בן-גוריון לביסוס כוח צבאי לוחם ואיסוף נשק. כחבר בהגנה, הוא ניצל את קשריו והכרות בסיסי הצבא המצרי מזמן היותו לוחם בצבא הבריטי והבריח נשק רב ממצרים.
בנימין לחם בהגנה ככוח החלוץ של הפלמ"ח, וקיבל את אות ההגנה ב-1958.
בשנת 1948, התגייס בנימין לצה"ל, לגדוד 9 והשתתף בקרבות על ירושלים. בהמשך התנדב למשמר הגבול, שם שירת עד שנת 1950.
לאחר שחרורו מצה"ל נתמנה למפקד מחנה העולים "גרנד ארנס" במרסיי, צרפת, ופיקד עליו במשך שנתיים. מהמחנה שלח אניות רבות של עולים שהגיעו מצפון אפריקה לצרפת ומשם לישראל.
עם שובו של בנימין ארצה התמנה למנהל סניף הצפון של מינהל ההסברה. לאחר שנתיים בתפקיד פנה ללימודים במכון להשכלה ולמחקר בבית ברל.
בין השנים 1954–1965 מילא בנימין תפקידים ציבוריים שונים ביניהם מזכיר מפלגת מפא"י בהרצליה, טבריה וראשון לציון, ומנהל מחלקת הנוער בקואופרציה.
לצד פעילותו הציבורית והמפלגתית, עסק בפעילות ביטחונית חשאית בשליחות "המוסד" וגופי מודיעין בארצות שונות ונטל חלק בפעולות של "המוסד" שגם כיום לא ניתן לפרסמן. בנימין שלט בערבית.
בין שליחות לשליחות במסגרת "המוסד", ייסד בנימין גרעינים קואופרטיביים במסגרת מרכז הקואופרציה, לנוער בוגרי צבא ולחיילים המשרתים בנח"ל (גרעינים שנקראו נח"ל תעשייתי).
ב-14 באוקטובר 1965 נהרג בנימין במרסיי, שבצרפת, בהיותו בשליחות המוסד והובא לקבורה 11 יום לאחר מותו בבית הקברות הישן בראשון לציון.
לאחר מותו

ב-25 באוקטובר 1965 במהלך הלווייתו של בנימין החנויות ובתי העסק בראשון לציון נסגרו לאות אבל על מותו של ניסים. הארון הוצב בבית מועצת הפועלים בראשון לציון, שם נישאו הספדים לזכרו. השר יגאל אלון הספידו:
"ניסים בנימין היה חייל אמיץ שמילא שליחות חשובה".
לאחר מכן הובל הארון על ידי קומנדקר ונישא אל חלקת הקבר על כתפיהם של שישה קציני צה"ל. ניסים הובא לקבורה בבית העלמין הישן "גני אסתר" בראשון לציון.
אל משפחתו של ניסים בנימין נשלח מברק חתום על ידי ראש הממשלה לוי אשכול ובו נאמר:
"אתכם באבלכם בהילקח מכם ללא עת הבן והאח ניסים. חבריו וידידיו והממונים עליו יודעים להעריך היטב את כושר מסירותו לארצו ולעמו".
על מצבתו של בנימין נחקק: "ניסים בנימין הי"ד נפל בעת תפקידו בניכר".
שמו של ניסים מונצח על גבי האנדרטה לזכר בני העיר ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל וכן גם באתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין.
על שמו של בנימין נקרא המתנ"ס "בית ניסים" בשכונת רמת אליהו שבראשון לציון (שלימים הפך ל"מתנ"ס רמת אליהו").
ב-8 בדצמבר 1966 נערך טקס משולב של קריאת "שכונת עזרא וביצרון" בשם "שכונת רמת אליהו" ע"ש המרגל הישראלי אלי כהן וקריאת מרכז נוער בשכונה בשם "בית ניסים" ע"ש ניסים בנימין. בטקס השתתפו נציג הממשלה שר הדואר אליהו ששון, בני משפחת אלי כהן ובני משפחת ניסים בנימין.
ראש הממשלה ושר הביטחון לוי אשכול שיגר איגרת לבאי הטקס ובה נאמר בין השאר:
"לעם ישראל מסורת ארוכה של התנדבות בעילום שם רחוק מזרקורי הפרסומת. עוד בימי השלטון המנדטורי יצאו מתנדבים לשליחויות עלומות - מי לרכישת נשק להגנת הישוב העברי, מי לארגון שירות המעפילים ומי ליצירת קשר עם אחינו הרחוקים מאחורי קווי האויב בלבה של אירופה הנאצית בעילום שם יצאו ובעילום שם חזרו. כי את אשר עשו לא למען התהילה עשו. זו אופייה של שליחות עלומה ורק במותם - יש ושמם של שליחים אלה מגיע לכותרות העיתונות. שליחות כזו הוטלה על אלי כהן ועל ניסים בנימין. שניהם עשו את שליחותם אולם לא זכו לשוב למולדת".
לאחר שניסים בנימין נרצח, פעלו ב"מוסד" כדי להכחיש את השתייכותו לארגון, ואף היה ניסיון להצמיד הכפשה לנסיבות מותו. אחיו דרשו את התערבות בית המשפט, אשר מינה שופט חוקר שזימן עדים ושמע את הצדדים, ופסק לטובת שמו הטוב של בנימין. עם זאת, במשך 53 שנה, תמונתו וקורות חייו נותרו חסויים. אתרי ההנצחה לא דייקו באזכור יום מותו, ולא פרסמו את תמונתו.
בשנת 2018 פעלה אחייניתו אסנת בנימין-כהן כדי לפרסם את סיפורו האישי ותמונותיו (ללא דרישה לפרסם פעילויות ביטחוניות), אך לא זכתה למענה. באוקטובר אותה שנה פרסמה בנימין כהן בפייסבוק את סיפורו האישי וקטעי עיתונות מ-1965, תוך דגש על הימנעות מעיסוק ביטחוני. סיפורה זכה לפרסום ב"ישראל היום" ובאתר רוטר.נט. בתוך ימים ספורים זכתה אחייניתו לתגובה ממערכות ההנצחה, ובהמשך קיבלה את אישור המוסד לפרסם את סיפורו ותמונותיו. ניסים בנימין הוכר כלוחם שנהרג בפעילות המוסד, ושמו וסיפורו הותרו לפרסום במגבלות הצנזורה הצבאית, למען שמירת ביטחון המדינה.
בערב יום העצמאות ה-71 למדינת ישראל התקיים טקס גילוי שלט המנציח את זכרו של בנימין בפינת הנצחה לבני עדת האורפלים שנפלו במערכות ישראל בבית הכנסת "מקור חיים" בו התפלל, בהשתתפות בני משפחתו.
הערות שוליים

↑  ניסים בנימין, באתר המרכז למורשת המודיעין
↑  אלי אלון, איש המוסד שנהרג בצרפת 1965, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בדצמבר 2018
↑  בנימין נסים אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון
↑  ניסים בנימין אלבום ההנצחה בבית יד לבנים ראשון לציון
↑  חנן גרינווד, 53 שנה לאחר מותו: "הנרצח יוכר כלוחם מוסד", באתר ישראל היום, 6 בינואר 2019
↑  לאחר 53 שנה נחשף סיפורו של המרגל למען ישראל ניסים בנימין ז"ל מראשון לציון אשר נרצח בצרפת ועל שמו היה נקרא בעבר המתנ"ס ברמת אליהו "בית ניסים" ראשון לציון be106
האב אשדוד

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה עירונית
 תקופת הפעילות:  מרץ 2021 – הווה (כ־3 שנים) 
 חברת אם:  מרכז כיוונים  עיריית אשדוד
 מיקום המטה:  מרכז כיוונים רובע הקריה ("הסיטי"),  אשדוד, ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′16″N 34°38′30″E﻿ / ﻿31.7877691974°N 34.64155795144°E﻿ / 31.7877691974; 34.64155795144 
 ענפי תעשייה:  תעשיית חללי עבודה משותפים, השקעה, קרן הון סיכון 
  
 hubashdod.co.il
  (למפת אשדוד מוגדלת) האב אשדוד(למפת אשדוד רגילה) האב אשדוד(למפת השפלה רגילה) האב אשדוד(למפת השפלה מוגדלת) האב אשדוד
 
מרכז כיוונים, 2023
הַאבּ אשדוד (באנגלית: Hub Ashdod), בעבר TheHive Ashdod (כוורת אשדוד), הוא מאיץ וחלל עבודה משותף השוכן במבנה של מרכז הצעירים של אשדוד, "כיוונים", ברובע הקריה ("הסיטי") באשדוד, בתכנונו של גיל מינסטר. הוא נמצא בבעלות משותפת של כיוונים ועיריית אשדוד.
היסטוריה

במרץ 2018 פרסמה עיריית אשדוד מכרז להקמת והפעלת המאיץ, בו זכתה זכתה עמותת "אחים בעד אחים" במאי.
במרץ 2021 המבנה נחנך על ידי ראש עיריית אשדוד, יחיאל לסרי, ומחזיק תיק הצעירים בעירייה, יניב קקון.
פעילות > פעילות ראשית

האב אשדוד מפעיל תוכנית מאיץ לחברות הזנק בתחילת דרכן מהעיר אשדוד, ומציע להן חלל עבודה משותף. המאיץ מעודד רישות עסקי עם יזמים שותפים בתוכנית.
פעילות > האביזנס

האב אשדוד מפעיל גם את "האביזנס" – חלל עבודה משותף הממוקם במרכז הראשי של כיוונים עבור צעירים עם עסקים ללא מקום פיזי (פרילנסרים). במקום נערכות הרצאות וסדנאות חינמיות לחברי המיזם ובתשלום סמלי לשאר התושבים. במבנה שוכן גם חדר ישיבות מרכזי המסונף ל"האביזנס" מאז הקמתו ביולי 2022.
גלריה

ראיון עם ניצולות מהטבח בפסטיבל נובה במרכז, אוקטובר 2023
משתמש בהאב
עמדת עבודה
אולפן הסכתים
האביזנס – פעילות במבנה המרכזי של כיוונים
חדר ישיבות הממוקם בתוך המבנה המרכזי של מרכז כיוונים
חלל העבודה לפרילנסרים
הערות שוליים

↑  התעשייה החכמה של אשדוד, באתר עיריית אשדוד, ‏פברואר 2024
↑  מכרז להקמה והפעלה של מתחם עבודה משותף (HUB) ליזמים ובעלי עסקים, בעיר אשדוד, באתר עיריית אשדוד, ‏13 במאי 2018
1 2  HUB Ashdod
↑  חלל עבודה האב אשדוד, באתר spacing
↑  השקת האביזנס במרכז כיוונים, בעמוד הפייסבוק של יניב קקון, 11 ביולי 2022
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בנז'מן בוריז'ו

בנז'מן בוריז'ו (בצרפתית: Benjamin Bourigeaud; הגייה צרפתית: [bɛ̃ʒamɛ̃ buʁiʒo]; נולד ב-14 בינואר 1994) הוא כדורגלן צרפתי המשחק כקשר במועדון א-דוחייל מליגת העל הקטרית.
קריירת מועדונים > לאנס

בוריז'ו החל את הקריירה שלו באקדמיה של לאנס וב-11 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליג 2 הליגה השנייה בצרפת, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2 מול שמואה ניור. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוא שותף ב-16 משחקים ולא כבש. אך בסיום העונה לאנס סיימה במקום השני בליגה והעפילה לליג 1. את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית הבכירה ערך בוריז'ו ב-9 באוגוסט 2014 בהפסד של לאנס 0–1 לנאנט. ב-24 באוקטובר 2014 כבש בוריז'ו את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ובליגה הבכירה בניצחון של לאנס 2–0 על טולוז. ואת עונת 2014/2015 סיים עם 2 שערים ב-22 הופעות בכל המסגרות. אך זה לא עזר ללאנס שסיימה אחרונה בליגה ושבה לליג 2. בעונה לאחר מכן בליגה השנייה בוריז'ו החל לתפוס מקום מרכזי בקבוצה הוא סיים את העונה עם 5 שערים ב-32 הופעות בכל המסגרות כשברב המשחקים הוא פותח בהרכב. בעונתו הרביעית והאחרונה בלאנס הוא שוב כבש 5 שערים הפעם ב-38 משחקים, אך פתח בהרכב ברב המשחקים.
קריירת מועדונים > סטאד רן

ב-14 ביוני 2017, חתם בוריז'ו על חוזה ל-4 שנים בסטאד רן מהליג 1. ב-5 באוגוסט ערך בוריז'ו את הופעת הבכורה במועדון בתיקו 1–1 עם טרואה במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2017/2018 ושישה ימים לאחר מכן ב-11 באוגוסט, הוא כבש את שערו הרשמי הראשון בקבוצה בהפסד 1–2 לאולימפיק ליון. את עונת הבכורה שלו בקבוצה הוא סיים עם 12 שערים ב-41 הופעות בכל המסגרות. וסייע לרן להעפיל לליגה האירופית. ב-20 בספטמבר 2018 ערך בוריז'ו את הופעת הבכורה האירופית שלו בניצחון של רן 2–1 על פ.ק. יבלונץ מצ'כיה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. הוא גם כבש שער אירופי ראשון באותה עונה בניצחון של רן 3–1 על ארסנל בשמינית הגמר. וזכה בתואר הראשון שלו כשרן זכתה בגביע הצרפתי אחרי ניצחון בפנדלים על פריז סן-ז'רמן בגמר. ובסך הכל סיים את עונתו השנייה בקבוצה עונת 2018/2019 עם 9 שערים ב-52 הופעות בכל המסגרות. בעונתו השלישית בקבוצה עונת 2019/2020 שנקטעה באמצע העונה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בוריז'ו סיים עם 3 שערים ב-36 הופעות בכל המסגרות. אך רן סיימה במקום השלישי המזכה בכרטיס לליגת האלופות. ב-20 באוקטובר 2020 ערך בוריז'ו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 1–1 של רן עם קרסנודאר הרוסית במסגרת שלב הבתים. ואת עונת 2020/2021 סיים בוריז'ו עם 6 שערים ב-43 הופעות בכל המסגרות. בעונות הבאות המשיך בוריז'ו להיות בורג משמעותי בקבוצה. את עונת 2021/2022 הוא סיים עם 12 שערים ב-48 הופעות בכל המסגרות אליהם הוסיף 12 בישולים בליגה שמיקמו אותו בסוף העונה במקום השלישי בליגה בטבלת המבשלים המצטיינים כשמקדימים אותו רק קיליאן אמבפה וליונל מסי. והוא אף זכה בשחקן החודש בליגה הצרפתית לחודש אפריל. את עונת 2022/2023 הוא סיים עם 8 שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות, אליהם הוסיף 10 בישולים ששוב מיקמו אותו במקום השלישי בטבלת המבשלים המצטיינים אחרי מסי וניימאר. את העונה הבאה עונת 2023/2024 סיים בוריז'ו עם 15 שערים ב-44 הופעות בכל המסגרות. מתוכם 9 שערים בליגה אליהם הוסיף גם 6 בישולים.
קריירת מועדונים > א-דוחייל

ב-30 באוגוסט 2024 חתם בוריז'ו על חוזה ל-3 שנים בא-דוחייל מליגת העל הקטרית. ב-7 בספטמבר ערך בכורה במדי א-דוחייל במשחק גביע הכוכבים נגד אל-אהלי.  ב-14 בספטמבר ערך בוריז'ו בכורה בליגת העל הקטרית בניצחון 2–0 על אל-וכרה. ב-23 בנובמבר 2024 כבש בוריז'ו את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 5–0 על אל-ערבי.
תארים > קבוצתיים

רן
הגביע הצרפתי: 2018/2019
תארים > אישיים

שחקן החודש בליג 1: אפריל 2022
הערות שוליים

↑  Benjamin Bourigeaud, nouveau milieu rennais ! | Stade Rennais F.C., www.staderennais.com, ‏2024-04-15 (בצרפתית)
1 2  Benjamin Bourigeaud, joueur UNFP du mois d’avril | Stade Rennais F.C., www.staderennais.com, ‏2024-04-15 (בצרפתית)
↑  Victor Garlan, Benjamin Bourigeaud s’envole pour Al-Duhail, Foot Mercato : Info Transferts Football - Actu Foot Transfert, ‏2024-08-30 (בצרפתית)
↑  Étranger : Benjamin Bourigeaud a disputé son premier match avec Al-Duhail, Foot National, ‏2024-09-08 (בצרפתית)
בנז'מן בוריז'ו במדי לאנס, 2015.
מועצת פיפ"א

| --- | --- |
 מדינה:  שווייץ 
 מטה הארגון:  ציריך 
 יושב ראש:  ג'אני אינפנטינו 
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־8 שנים) 
 אתר רשמי
 
מועצת פיפ"א (אנגלית: FIFA Council) היא חלק מהפדרציה הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א), האחראית לניהול השוטף של הארגון בין המפגשים של קונגרס פיפ"א אשר אחראי לבחירת חבריו. המועצה אינה גוף מבצע אלא אחראית על קביעת החזון של פיפ"א והכדורגל העולמי. ב-2016 הוקמה המועצה במקום הוועד המנהל של פיפ"א. נשיא המועצה הוא נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו, והמזכירה הכללית היא פאטמה סמורה.
מבנה המועצה

בעקבות הקונגרס המיוחד ב-2016 שנקבע עקב פרשת השחיתות בארגון, הוחלט להעניק למועצה כח רב יותר ולשנות את המבנה שלה כך שבראש המועצה עומד נשיא פיפ"א, המזכיר הכללי של אופ"א עבר להיות כחלק מהמועצה, והוכרז על קצין ציות.
במועצה 37 חברים המייצגים את קונפדרציות הכדורגל השונות לפי גודלן.
נשיא פיפ"א - נשיא המועצה ג'אני אינפנטינו.
אופ"א - שלושה סגני נשיא ושישה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אסיה - סגן נשיא ושישה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה - סגן נשיא ושישה חברים נוספים.
CONMEBOL - סגן נשיא וארבעה חברים נוספים.
CONCACAF - סגן נשיא וארבעה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה - סגן נשיא ושני חברים נוספים.
סגני הנשיא הם נשיאי הקונפדרציות, למעט אופ"א אשר קובעת שני סגני נשיאים נוספים.
ראו גם

פיפ"א
קונגרס פיפ"א
אמיל אבדרהלדן

| --- | --- |

צילום מאת ג'ורג' גרנת'ם ביין
 לידה:  9 במרץ 1877 אוברוצוויל, סנט גאלן, שווייץ
 פטירה:  5 באוגוסט 1950 (בגיל 73) ציריך, שווייץ
 ענף מדעי:  ביוכימיה ופיזיולוגיה
 מקום קבורה:  בית הקברות פלונטרן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל
 מוסדות:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג
 פרסים והוקרה:  מדליית קוטניוס (1914) 
 צאצאים:  Rudolf Abderhalden 
 
אֵמִיל אַבְּדֶרְהַלְדֶן (בגרמנית: Emil Abderhalden‏; 9 במרץ 1877 – 5 באוגוסט 1950) היה ביוכימאי ופיזיולוג שווייצרי אשר עסק בחקר מטבוליזם ואנזימים. תאוריית "אנזימי המגן" שהגה, ועל בסיסה פיתח גם בדיקת דם להיריון, הופרכה.
ביוגרפיה

אבדרהלדן נולד באוברוצוויל שבקנטון סנט גאלן בשווייץ. השלים את חוק לימודיו ברפואה באוניברסיטת בזל, שם במהלך הלימודים הצטרף למועדון החתירה והיה ממייסדי מועדון הכדורגל פ.צ. בזל.
הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1902, ולאחר מכן למד במעבדתו של הרמן אמיל פישר ועבד באוניברסיטת ברלין. ב-1911 עבר לאוניברסיטת האלה-ויטנברג ולימד פיזיולוגיה בבית הספר לרפואה. מ-1931 עד 1950 כיהן כנשיא אקדמיה לאופולדינה. בשנת 1936 מונה לחבר האקדמיה האפיפיורית למדעים.
במלחמת העולם הראשונה הקים בית חולים לילדים וארגן את הוצאתם של ילדים בתת-תזונה לשווייץ. לאחר מכן, חידש את מחקרו בכימיה פיזיולוגית והחל לחקור מטבוליזם וכימיה של מזון.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזר אבדרהלדן לשווייץ וקיבל משרה באוניברסיטת ציריך. הוא נפטר שם בגיל 73. כוכב הלכת הקטן 15262 אבדרהלדן נקרא על שמו.
עבודתו המדעית והמחלוקת סביבה

אבדרהלדן נודע בעבור בדיקת הדם להיריון שפיתח, תגובת אבדרהלדן, המבוססת על איתור של פרוטאזות, שרמתם, לפי התיאוריה של אבדרהלדן, עולה בזמן חשיפה לחלבון זר, ועל כן גם נקראו "אנזימי מגן". תבחין ההיריון התברר כלא אמין כבר מספר שנים לאחר פיתוחו, והתיאוריה שעליה התבסס, אף שקיבלה לכאורה תימוכין מחוקרים נוספים, הופרכה בניסיונות חוזרים לאוששה עד שנדחתה לחלוטין בשנות ה-90 של המאה ה-20.
הפסיכיאטר אוגוסט פאוזר משטוטגרט עשה שימוש בתבחין לאיתור אנזימי מגן שפיתח אבדרהלדן לאבחנה של סכיזופרניה (נקראה אז דמנציה פרקוקס) ולהבדילה מהפרעות נפשיות אחרות. יתרה מזאת, תוצאותיו עד מהרה שוחזרו על ידי חוקרים בגרמניה ובארצות הברית. ברם, למרות הפרסום העולמי של "בדיקת הדם לשיגעון", תוך שנים ספורות הופרכה "תגובת אבדרהלדן-פאוזר", ורק קומץ חוקרים פסיכיאטרים אמריקאים המשיכו להאמין בה.
עם זאת, המוניטין של אבדרהלדן המשיך לצמוח בגרמניה, שם הצליחו עמיתיו לשחזר לכאורה את תוצאותיו, בדרך כלל על ידי חזרה שוב ושוב על ניסויים עד שהצליחו והתעלמות מהתוצאות השליליות. מכיוון שאבדרהלדן נתפס כמייסד הביוכימיה המדעית בגרמניה, הטלת ספק בעבודתו הייתה עלולה לפגוע בקריירה של מטיל הספק, כפי שנוכח לדעת לאונור מיכאליס, כאשר דיווח על חוסר יכולתו לשחזר את טענותיו של אבדרהלדן לבדיקת ההיריון שלו. המוניטין של מיכאליס בגרמניה הוכתם עד כדי כך שנאלץ לעזוב את המדינה כדי להתחיל בקריירה יוצאת דופן של הצלחה מדעית בחו"ל.
בעבודתו של אבדרהלדן נעשה גם שימוש אידאולוגי לרעה. אוטמר פרייהר פון פרשוהר ויוזף מנגלה ניסו באמצעות ניסויים בבני אדם לפתח בדיקת דם להפרדה בין "ארים" ל"לא-ארים". בעוד אבדרהלדן עצמו לא השתתף בעבודה זו, ואף התבטא אתית נגד הרעיונות האיגניים הנאציים, עדויות מצביעות על כך שהוציא לפועל אידאולוגיה נאצית באקדמיה הגרמנית למדעני טבע לאופולדינה על ידי סילוק החברים היהודים והחלפתם בנאצים. אבדרהלדן מחק שמותיהם בעפרון, ונטען להגנתו ולהגנת האקדמיה שבמקרים רבים לא היו קיימות החלטות מפורשות והודעות רשמיות לגבי סילוק החברים היהודים.
אף על פי שהתיאוריות שלו נדחו כבר באמצע העשור השני של המאה ה-20, התבלט אבדרהלדן כסוג של "דמות אב" בחלקים מהקהילה המדעית הגרמנית, ורק לאחר סקירתם החריפה של דייכמן (Deichmann) ומילר-היל (Müller-Hill) משנת 1998, נדחו הממצאים והתיאוריה סופית. עם זאת, בימיו של אבדרהלדן, מדע האימונולוגיה טרם התפתח, והעובדה שהניסויים שלו אכן הביאו לתוצאות חיוביות מדי פעם נבעה כנראה מקיומם של משקעים חיסוניים. ההבדל המכריע בין זה לבין התיאוריה של אבדרהלדן הוא שהראשון הוא אפקט של נוגדנים, בעוד ההשערה לגבי אנזימי המגן הייתה שהם פרוטאזות, הבדל בעל השלכות גדולות על ביוכימיה ואימונולוגיה.
אבדרהלדן גם פיתח בדיקה לאיתור ציסטין בשתן והסביר את המנגנון של תסמונת אבדרהלדן-קאופמן-ליניאק, מחלה אוטוזומלית נסגנית של הכליה המתבטאת בהפרשת ציסטין בשתן.
הערות שוליים

↑  וולפגאנג ביאלס, האתיקה הנאצית: מבצעי פשעים שמצפונם נקי, דפים לחקר השואה, מאסף כ"ז, המכון לחקר השואה, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257307405171  PLWABN: 9810672446205606  BIBSYS: 90553581  BNE: XX1171201  BnF: cb130730222 (data)  CANTIC: a1191029x  CiNii: DA02862672  GND: 118643576  HDS: 014263  ICCU: GEAV004283  ISNI: 0000 0001 2278 2398  LCCN: n83828121  LNB: 000002533  NKC: nlk19990074409  NLA: 35782440  NTA: 068652887  SNAC: w6r51g67  SUDOC: 050148702  Trove: 1085101  VIAF: 34593815   WorldCat (עם VIAF): 34593815
הרובע השני של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע השני של פריזסמל הרובע השני של פריז
בנין בשדרות האופרה שברובע השני
בנין בשדרות האופרה שברובע השני
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  ז'אק בוטו
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  0.99 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  21,119 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  19,743 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  48°52′01″N 2°20′26″E﻿ / ﻿48.86688°N 2.34047°E﻿ / 48.86688; 2.34047 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairiepariscentre.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע השני של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע השני של פריז (בצרפתית: 2e arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ממוקם בגדה הימנית של נהר הסן, הרובע השני, יחד עם הרבעים השמיני והתשיעי, מאכלס אזור עסקים חשוב, בו מרוכזת פעילות כלכלית רבה. ברובע נמצאת הבורסה הישנה של פריז והמטות של כמה בנקים גדולים. כמו כן, זהו מרכז טקסטיל ומקום משכנה של האופרה קומיק.
הפסאז'ים המקורים

הרובע השני הוא גם מקום משכנם של כמה משרידי הפסאז'ים המקורים המסחריים בני המאה ה-19. בראשית המאה ה-19 מרבית רחובות פריז היו חשוכים, בוציים וללא מדרכות. מספר יזמים העתיקו את הצלחתו של פסאז' דה פנורמה, שהיה מעבר (passage) מקורה זכוכית, מרוצף, מואר היטב ויבש. באמצע המאה ה-19 היו כשני תריסרי מעברים כאלו, שלאורכם נפרסו חנויות מסחריות. ב"מדריך המצויר של פריז" נכתב עליהם:
פסאז'ים אלה, המצאה חדשה זו של המותרות התעשייתיים, הם מעברים מקורי זכוכית ומצופי שיש, העוברים במפולש דרך גושי-בתים שלמים, שבעליהם התאחדו לצורך יוזמות כגון אלה. משני צידי המעברים הללו, המקבלים את אורם מלמעלה, נמשכות המהודרות שבחנויות, כך שפסאז' כזה הוא בגדר עיר, אף עולם בזעיר אנפין
מרבית הפסאז'ים נעלמו בזמן ששלטונות העיר סללו את השדרות המרכזיות, והוסיפו מדרכות ותאורת רחוב. הפסאז'ים ששרדו, בנוסף לפסאז' דה פנורמה, הם "גלרי ויויאן", "פסאז' שואזל" (Passage Choiseul), "גלרי קולבר", "פסאז' דה פּרנס", "פסאז' די גרן סר" (Passage du Grand Cerf), "פסאז' למואן", "פסאז' ז'ופרואה" (Passage Jouffroy), "פסאז' בָּפוּר" (passage Basfour), "פסאז' בורג-ל'אבה" ו"פסאז' די פונסו".