stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בישול
הערות שוליים

↑  אריאל אשל, מה קורה למזון בעת הבישול?, באתר מכבי שרותי בריאות, ‏אפריל 2020
↑  קייט וונג, הקומזיץ הראשון בהסטוריה, סיינטיפיק אמריקן (עיבוד ע"י מכון דוידסון)
↑  צוות האתר, המתכון הקדום בעולם לדג על האש, באתר אוניבסיטת תל אביב
↑  Eugene N. Anderson, The Food of China, New Haven: Yale University Press, 1988
↑  Beth Peterson, Majolica, The Spruce Craft, ‏ינואר 2018
↑  חיליק גורפינקל, דירוג 50 המסעדות הטובות במזה"ת: שש ישראליות, OCD - במקום השלישי, באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2022
| טכניקות בישול |
| --- | --- | --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |  |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |  |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • הקפצה |  |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |  |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |  |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |  |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4031445-5  LCCN: sh2010008400  NARA: 10675369  NDL: 00569854  NKC: ph115027
מאיר קייזרלינג

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1829 Gleidingen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  21 באפריל 1905 (בגיל 75) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 תפקיד:  רב ראשי 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב מאיר קייזרלינג (בהונגרית: Meyer Kayserling; גליידינגן (אנ') (הנובר) 17 ביוני 1829 – בודפשט, 21 באפריל 1905) היה רב, פילוסוף והיסטוריון הונגרי-גרמני. כיהן כרב ראשי בשווייץ ובבודפשט.
ביוגרפיה

מאיר קייזרלינג נולד בהנובר. אביו, אברהם קייזרלינג, היה סוחר. הוא סיים את לימודיו בתיכון בעיר הולדתו והמשיך את הכשרתו במדעי היהדות. להשגת מטרתו הלך לישיבה של גרשון יהושפט בהלברשטאדט ולאחר מכן בניקולסבורג ובפרנקפורט. כיוון שהוריו היו עניים מאוד ולא הצליחו לסייע לו בתקופת לימודיו קייזרלינג, עסק במתן שיעורי צרפתית ואנגלית. מפרנקפורט עבר לפראג, שם למד אצל שלמה יהודה לייב רפופורט במשך שישה חודשים. את לימודי התלמוד סיים למעשה בווירצבורג אצל הרב יצחק דב (זֶליגמן בֶּר) הלוי בַּמבֶּרגֶר. שם קיבל את הסמיכה לרבנות, ואז (1851) נרשם לאוניברסיטת וירצבורג; בשנת 1853 היה סטודנט באוניברסיטת הומבולדט של ברלין שם למד לימודי היסטוריה ופילוסופיה. בעידודו של לאופולד פון רנקה, למד ספרדית והחל לצלול לתוך היצירות על יהדות ספרד. כדי להמשיך את לימודיו הפילוסופיים עבר לאוניברסיטת האלה ובשנת 1856 השיג תואר דוקטור לפילוסופיה.
הוא היה כבר סופר ידוע כשהוזמן להיות רבם של יהודי שווייץ בשנת 1861. שם חיכתה לו עבודה עצומה: להילחם למען שוויון זכויות היהודים בשווייץ. בחוברותיו ועלוניו תקף בחירוף נפש את המפלגה הדתית, הקלריקלית. התוצאה של הטרדתו המתמדת הייתה לבסוף כי ביולי 1863 העניקה מועצת האומה ליהודים זכויות אזרחיות.
בשנת 1870 נענה להזמנת הקהילה היהודית של פשט להיות הדרשן והרב בקהילה, ומאז עד מותו פעל בבודפשט במשך 35 שנה. בזכות היכולות שלו בתחום מדעי ספרד, הוא נבחר כחבר באקדמיה למדעים בספרד והיה חבר גם במספר חברות מדעיות זרות.
חלק ממאמריו פורסמו ב:
Deutsches Museum, בעריכת רוברט פרוץ (Robert Prutz),
Monatsschrift של פרנקל (לייפציג, 1857–1868)
Wiener Jahrbücher של ורטהיימר (1860–1869), Hebräische Bibliographie של משה שטיינשניידר
Voshod של סנקט פטרבורג
Revue des études juifes בפריז
Israel Jahrbuch בפשט (1860. יוסף מנדלסון וגראף וילהלם משאומבורג-ליפה).
הוא כתב גם בכתב העת היהודי "שוויון" (Egyenlőség).
וגם בסקירה יהודית-הונגרית.
ב-Lexicon der Wissenschaften, בהוצאת Heinrich August Pierer כתב את כל הערכים שמתייחסים למדעי היהדות.
עבודותיו > בהונגרית

הנשך והיהדות; Wodianer, Bp., 1882
נשים יהודיות בהיסטוריה, ספרות ואמנות ; תרגום מריה רייזמן. 1883
לקריאה נוספת

Szinnyei József
אדה נוימן: קייזרלינג. מתווה ביוגרפי. 1906 (ספרי מנורה)
ג'יימס ויטמור

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1921 וייט פליינס שבניו יורק שבארצות הברית
 פטירה:  6 בפברואר 2009 (בגיל 87) מאליבו שבקליפורניה שבארצות הברית
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  תיכון אמהרסט סנטרל  בית הספר צ'ואט רוזמרי הול  סייברוק קולג' 
 בן או בת זוג:  נורין נאש (2001–2009)  אודרה לינדלי (1972–1979) 
 צאצאים:  ג'יימס ויטמור ג'וניור 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב   פרס אמי   פרס טוני
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס אלן ויטמור, ג'וניור (באנגלית: James Allen Whitmore, Jr; ‏1 באוקטובר 1921 – 6 בפברואר 2009) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס הטוני. היה מועמד לשני פרסי אוסקר על הופעותיו בסרטים "שדה הקרב" ו"תעשה להם את המוות, הארי".
ביוגרפיה

ויטמור נולד בעיר וייט פליינס שבניו יורק לפלורנס בל ולג'יימס אלן ויטמור האב.
למד במכללה הפרטית "צ'וט רוזמרי הול" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת ייל" שם היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות
ויטמור שירת בתור קצין בחיל הנחתים האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה והוצב באזור תעלת פנמה.
קריירה

לאחר שחזר מהמלחמה שיחק בברודוויי במחזה הצבאי "החלטת פיקוד" וקיבל על הופעתו פרס טוני לשחקן החדש הטוב ביותר.
תפקידו הראשון של ויטמור בקולנוע היה ב-1949 בדרמת המלחמה של ויליאם ולמן, "שדה הקרב", בה גילם את סמל יחידה הרגלים האמריקאית קיני. על הופעת בכורתו קיבל ויטמור את פרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ויטמור עלה על גל ההצלחה המוקדם שלו והתפרסם בדרמת המתח הקלאסית של ג'ון יוסטון "ג'ונגל האספלט" בה שיחק בעל מסעדה שמגויס להיות נהג מילוט בשוד, ובסרטים "מעל ומאחור" בתור קצין הביטחון מייג'ור ביל אונה ו"הם!" בתור שוטר משטרת ניו מקסיקו סמל בן פטרסון.
ב-1952 שיחק לצידו של מריו לנצה בסרט בגלל שאת שלי.
ב-1955 שיחק בסרט המלחמה "זעקת הקרב" לפי ספרו של לאון יוריס. ב-1958 שיחק בדרמה "השנים הסוערות" לצדם של סנדרה די וג'ון סקסון.
שיחק בסרטים המוזיקליים "אוקלהומה!", "נשקיני קייט", "בגלל שאת שלי" (לצדו של מריו לנצה) ובדרמה הביוגרפית-מוזיקלית "סיפורו של אדי דוצ'ין".
ב-1968 שיחק בסרט המדע הבדיוני האפוקליפטי "כוכב הקופים" בתפקיד ד"ר זאיוס ראש מועצת המחוקקים.
ב-1970 גילם את סגן האדמירל ויליאם הלסי בדרמת המלחמה "טורה! טורה! טורה!".
ב-1975 היה לשחקן היחיד בהיסטוריה שהועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על סרט בו הוא היה השחקן היחיד. היה זה על תפקידו בסרט "תעשה להם את המוות, הארי", בו גילם את נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
ב-1994 שיחק בדרמת בית הכלא "חומות של תקווה" בתור ברוקס האטלן הספרן ואחד האסירים הוותיקים ביותר של כלא שושנק.
ב-1997 שיחק במותחן האימה "הרליק" בתפקיד ד"ר אלברט פרוק, המורה הרוחני של הביולוגית ד"ר מרגו גרין.
בשנת 2000 זכה בפרס אמי על הופעת האורח שלו בסדרת הדרמה "הפרקליטים".
ב-2001 הופיע בתור סטן קלר המוצא את התסריטאי ו"גיבור מלחמת העולם השנייה" פיטר אפלטון (ג'ים קארי) בדרמה הקומית "מג'סטיק".
חיים אישיים

ויטמור נישא והתגרש ארבע פעמים במהלך חייו: פעמיים לננסי מייגט איתה גידל את שלושת ילדיהם, פעם לשחקנית אודרה לינדלי ולבסוף לסופרת נורין נאש, לה היה נשוי עד למותו.
ויטמור, שסבל בשנותיו האחרונות מסרטן הריאה נפטר בשנת 2009 מהמחלה כשהוא בן 87 בביתו שבמאליבו. על פי בקשתו האחרונה גופתו נשרפה ואפרו פוזר באוקיינוס השקט.
פילמוגרפיה נבחרת

האיש הסמוי (1949)
שדה הקרב (1949)
בבקשה האמן לי (1950)
ג'ונגל האספלט (1950)
הקול הבא שאתה שומע (1950)
בגלל שאת שלי (1952)
מעל ומאחור (1952)
האישה שהיה לה הכול (1953)
נשקיני קייט (1953)
כל האחים היו נועזים (1953)
הם! (1954)
זעקת הקרב (1955)
אוקלהומה (1955)
פשע ברחובות (1956)
סיפורו של אדי דאצ'ין (1956)
מי הייתה הגברת הזאת (1960)
שחור כמוני (1964)
הטירון (1964)
צ'וקה (1967)
חור המים 3 (1967)
כוכב הקופים (1968)
מאדיגן (1968)
הפיצול (1968)
האקדחים של שבעת המופלאים (1969)
טורה! טורה! טורה! (1970)
הארץ של צ'אטו (1972)
הניסוי הקשה (1973)
תעשה להם את המוות, הארי (1975)
הביצה של סרפנט (1977)
החטא הקטלני הראשון (1980)
הרפאות קיו של מארק טוויין (1985)
שאלה של שפיות (1987)
חומות של תקווה (1994)
הרליק (1997)
מג'סטיק (1999)
A Ring of Endless Light‏(2002) - סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני
דיק וג'יין עושים את זה (2005)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

American Playhouse‏ (1987)
בן מועדף (1988) - מיני-סדרה
Mister Sterling ‏(2003)
מסתובב בעולם

"מסתובב בעולם" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה לפידות. השיר יצא לאור ב-19 ביולי 2015 בהוצאת חברת התקליטים ארומה מיוזיק, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני שלה, כמו בהתחלה (2015). ב-29 בדצמבר 2015, יצא לאור הרמיקס הרשמי של "מסתובב בעולם" עם עטיפה שונה.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד העברי השבועי של רשת ג', וה-24 ברדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן בידי דנה לפידות לבדה, בדומה לשירים נוספים שלה והופק בידי זוהר מזור. "מסתובב בעולם" יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום כמו בהתחלה (2015), לאחר שהוחלט להוציא את השיר "כמו בהתחלה" כסינגל המוביל מתוך האלבום. באותו הזמן, הכריזה לפידות על סיבוב הופעות חדש.
במעריב פורסמה ביקורת אודות השיר ונכתב שבאמצעותו, לפידות "מצליחה לכוון לאוזן וללב בדרך הנכונה".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דנה לפידות ב-19 ביולי 2015. בתחילתו, ניתן לראות שיירת גמלים, כשהם במדבר. בהמשך, ניתן לראות את לפידות, כשהיא לובשת שמלה לבנה ומהודרת. באמצע הקליפ, מחליפה לפידות את השמלה לשמלה בצבע שחור, בדומה לעטיפת הסינגל עצמו.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-100 אלף צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 24 |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  דנה לפידות - מסתובב בעולם, נבדק ב-2019-10-06
↑  דנה לפידות - מסתובב בעולם (רמיקס), נבדק ב-2019-10-06
↑  7.1.2016 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  ארכיון המצעדים (ארכיון)
↑  שירים שנכתבו והולחנו על ידי דנה לפידות, באתר שירונט
1 2  דנה לפידות - לינקיפדיה, באתר www.linktone.co.il
↑  לבנת אלפסי, ‏ככה זה שיש שניים: עומר אדם ומשה פרץ עם שיר שיגרום לבנות לרקוד, באתר מעריב אונליין, 2 באוגוסט 2015
ויליאם פינקני

ויליאם פינקני (באנגלית: William Pinkney;‏ 17 במרץ 1764 –  25 בפברואר 1822) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'יימס מדיסון.
ראשית חייו

ויליאם פינקני נולד באנאפוליס שבפרובינציית מרילנד. הבית בו נולד ניצב על גדות נהר סוורן, אל מול מפרץ צ'ספיק. הוא למד בבית הספר המלך ויליאם. בגיל 13 הוא עזב את בית הספר, אך מורו, שהיה מודע לאינטליגנציה של הנער, העניק לו שיעורים פרטיים בביתו.
הוא למד רפואה (תחום שבו הוא לא עסק) ומשפטים, והוסמך כעורך דין עם קבלתו ללשכת עורכי הדין ב-1786. לאחר שעסק בעריכת דין במחוז הרפורד שבמרילנד, הוא השתתף בוועידה החוקתית של מרילנד.
פינקני היה נואם מוכשר בעל שליטה רחבה בשפה ונאמר עליו שהוא ניחן באופן דיבור נעים ורהוט.
קריירה פוליטית

באפריל 1788 נבחר פינקני כנציג לוועידה המדינתית של מרילנד שאשררה את חוקת ארצות הברית וכך החלה הקריירה הפוליטית שלו. הוא היה חבר בבית הנבחרים של מרילנד בשנים 1788–1792 ושוב ב-1795 ובשנים 1791 ו-1815 עד 1816 הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנים 1795–1800 כיהן פינקני כראש עיריית אנאפוליס. ב-1801 הוא מונה על ידי הנשיא תומאס ג'פרסון כתובע הכללי למחוז פנסילבניה. בשנים 1805–1806 הוא היה התובע הכללי של מרילנד.
בשנים 1806–1807 שירת פינקני יחד עם ג'יימס מונרו כשגריר-שותף בבריטניה. הנשיא ג'פרסון ביקש מהם לנהל משא ומתן על הפסקת ההטרדות של הספנות האמריקאית, אך בריטניה לא הראתה שום סימנים לשיפור היחסים. הם ניהלו משא ומתן על הסכם מונרו-פינקני (אנ'), אך בהסכם לא היו סעיפים להפסקת הגיוס הכפוי לצי ובסופו של דבר סירב ג'פרסון לחתום על ההסכם והוא מעולם לא נכנס לתוקף.
ב-1808 שב מונרו לארצות הברית ופינקני היה לשגריר הבכיר במקומו עד 1811. לאחר מכן הוא שב למרילנד, הוא כיהן כחבר הסנאט המדינתי. באותה שנה הוא הצטרף לקבינט של ג'יימס מדיסון כתובע הכללי של ארצות הברית. במלחמת 1812 הוא שירת כקצין בדרגת מייג'ור בצבא ארצות הברית ונפצע בקרב בלדנסבורג במרילנד באוגוסט 1814. לאחר המלחמה הוא שב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו בשנים 1815–1816. לאחר מכן הוא מונה כשגריר ארצות הברית ברוסיה וכיהן בתפקיד זה עד 1818. במקביל הוא היה חבר במשלחת מיוחדת לממלכת נאפולי.
פינקני ייצג בהצלחה בכמה תיקים חשובים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כולל התיק שהיה ציון דרך "מקולוק נגד מרילנד" (McCulloch v. Maryland) משנת 1819, בו אושרה זכותו של הקונגרס להעניק זיכיון לבנק של ארצות הברית. באותה שנה הוא נבחר כסנאטור מטעם מרילנד וכיהן בתפקיד זה עד למותו.
ויליאם פינקני נפטר ב-25 בפברואר 1822 בוושינגטון די. סי. ונטמן בבית הקברות של הקונגרס.
הערות שוליים

↑  Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 11.
↑  Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 14.
↑  Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 81.
↑  Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 17.
↑  Wheaton, Henry (1826). Some account of the life, writings, and speeches of William Pinkney. J. W. Palmer & co, p.128.
↑  The Monroe-Pinkney Treaty - American Battlefield Trust
↑  "William Pinkney, United States statesman". Encyclopædia Britannica.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275416705171  GND: 1051404843  ISNI: 0000 0000 8060 2132  LCCN: n80097865  NARA: 10569769  RERO: 02-A022960674  SNAC: w6h4248v  SUDOC: 165150645  US Congress: P000362  VIAF: 11149287   WorldCat (עם VIAF): 11149287
פאריד פרג'ד

| --- | --- |

 לידה:  1938 (בן 86 בערך) טהראן, איראן 
 מוקד פעילות:  איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
פאריד פרג'אד (בפרסית: فرید فرجاد, נולד ב-1938) הוא כנר וירטואוז איראני אשר גלה לארצות הברית. הוא ידוע בתור " האיש שגרם לכינור לבכות " ונחשב לאחד הכנרים הטובים בעולם.
פרג'אד הוא מוזיקאי איראני שנולד בטהרן ב-1938. הוא החל לנגן בכינור כשהיה בן 8. בשנת 1966 סיים פרג'אד את התואר השני שלו במוזיקה קלאסית קונסרבטוריון למוזיקה בטהרן, ובצעד הבא שלו, הוא לקח על עצמו תפקידים חשובים בתזמורת הסימפונית של טהראן. פרג'אד, בעל הניסיון במוזיקה פרסית עממית, למד לנגן על כינור ולמד על המוזיקה המערבית הקלאסית. ליצירות אלו היה מקום חשוב בהתפתחות המוזיקה הפרסית.
פרג'אד נולד בתקופת שושלת פהלווי, אך עזב את ארצו לפני המהפכה האסלאמית באיראן ב-1979 והתיישב בקליפורניה שבארצות הברית. תוך שנה הוא הפך לאזרח ארצות הברית והתגורר בארצות הברית. עם זאת, הוא עדיין רואה את עצמו בתוך איראני ופרסי, לא אמריקאי. לאחר המהפכה, כשהמוזיקה הוצאה מחוק לחוק באיראן, פרג'אד ומוזיקאים אחרים לא הורשו לחזור לאיראן.
האמן מתגורר לוס אנג'לס כבר שנים רבות.
לפרג'אד יש סדרת אלבומים המורכבת מחמישה אלבומים בשם (Those Were the Days), אותם יצר באמצעות פסנתר וכינור בלבד. בנוסף, שני האלבומים בשם Golha Orchestra הם בין יצירותיו של האמן. באלבומים האלה פרג'אד הצליח הכניס המון רגש לתווים. הוא הסביר שאחת הסיבות שבגללן נוצרו אלבומיו היא שהוא תרחק מארצו לאחר המהפכה ונאלץ לחיות הרחק ממנה.
באלבום הרביעי בסדרת האלבומים אנרוז׳ה, פרגא'ד לווה על ידי הפסנתרן עבדי ימיני, ובאלבום החמישי, ליוותה אותו אשתו מיטרה טבקולי פרג'אד בפסנתר.
הערות שוליים

↑  Haber7, Farjad: Türk vatandaşı olmak istiyorum, Haber7 (בטורקית)
↑  Yusuf DOĞAN, Hiçbir Şey, Her Şey, Başka Birkaç Şey, Turkish Studies - Language and Literature Volume 18 Issue Ö1, 2023, עמ' 51–52 doi: 10.7827/turkishstudies.73492
↑  "Farid Farjad Adana'ya geliyor" (בטורקית). timeturk.com. 24 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Farid Farjad yine kemanı ağlattı". CHA (בטורקית). Antalya: haber7.com. 20 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keman, Hüzün ve Farid Farjad" (בטורקית). cemaat.com. 20 בספטמבר 2007. אורכב מ-המקור ב-4 בינואר 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dünyaca Ünlü Keman Virtüözü Farjad Türkiye'de" (בטורקית). zmir: aa.com.tr. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2013. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Farid Farjad İzmir'de" (בטורקית). zmir: aa.com.tr. אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2015. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Vatansız Bir İnsanım Ben" (בטורקית). stanbul: yeniaktuel.com.tr. pp. 2. sayfa. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2013. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kültür Sanat ve Edebiyat Dergisi "D'Oku"" (PDF) (בטורקית). Niğde 75. Yıl M. Göker Anadolu Tekstil Meslek Lisesi: okulweb.meb.gov.tr. pp. 8. sayfa. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)(הקישור אינו פעיל, December 2022)
1 2  "Farid Farjad" (בטורקית). lastfm.com.tr. אורכב מ-המקור ב-30 באפריל 2015. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Farid Farjad: Türkiye'den başka hiçbir ülkede bu kadar sahiplenilmedim" (בטורקית). stanbul: zaman.com.tr. 20 במרץ 2010. pp. 3. sayfa. אורכב מ-המקור ב-29 בינואר 2011. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Farid Farjad: Türkiye'den başka hiçbir ülkede bu kadar sahiplenilmedim" (בטורקית). stanbul: zaman.com.tr. 20 במרץ 2010. pp. 2. sayfa. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2010. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Music, Farid Farjad" (באנגלית). iranian.com. 7 במאי 1999. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2014. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Farid Farjad - eWorld Records" (באנגלית). eworldrecords.com. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2014. נבדק ב-30 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011345739305171  LCCN: no2017115286  MusicBrainz: a5192436-eea7-44a8-af11-4c990c9294e4  VIAF: 3662150518482403650003   WorldCat (עם VIAF): 3662150518482403650003
מושבת קונטיקט

| --- | --- |
דגל

 
 מושבות קונטיקט, ניו הייבן וסייברוק
 ממשל
 שפה נפוצה:  אנגלית 
 רשות מחוקקת:  האסיפה הכללית של קונטיקט 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1636 
 תאריכי פירוק:  1776 
 ישות קודמת:  מושבת ניו הייבן   מושבת סייברוק
 ישות יורשת:  קונטיקט קונטיקט
 
מושבת קונטיקט, הידועה במקור בתור מושבת נהר קונטיקט או פשוט מושבת הנהר, הייתה מושבה אנגלית בניו אינגלנד שלימים הפכה לקונטיקט. היא אורגנה ב-3 במרץ 1636 כיישוב לקהילה פוריטנית, והאנגלים השיגו לצמיתות את השליטה באזור ב-1637 לאחר מאבקים עם ההולנדים. המושבה הייתה מאוחר יותר זירת מלחמה עקובה מדם בין המתיישבים לפקווטים הידועה בשם מלחמת פקוווט. מושבת קונטיקט מילאה תפקיד משמעותי בביסוס השלטון העצמי בעולם החדש עם סירובה למסור את הסמכות המקומית לדומיניון ניו אינגלנד, אירוע המכונה תקרית צ'רטר אוק שהתרחשה בפונדק ובטברנה של ג'רמי אדמס.
שני יישובים אנגליים נוספים בקונטיקט אוחדו לתוך מושבת קונטיקט: מושבת סייברוק ב-1644 ומושבת ניו הייבן ב-1662.
המושבה הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שפרשו מממלכת בריטניה הגדולה בהכרזת העצמאות של ארצות הברית ב-1776.
מנהיגים

תומאס הוקר נשא דרשה לקהילתו ב-31 במאי 1638, על עקרונות הממשל, והיא השפיעה על אלה שכתבו את הפקודות היסודיות של קונטיקט מאוחר יותר באותה שנה. ייתכן שהפקודות היסודיות נוסחו על ידי רוג'ר לודלו מווינדזור, עורך הדין המיומן היחיד שחי בקונטיקט בשנות ה-30 של המאה ה-17; הם הועתקו לרשומה הרשמית על ידי המזכיר תומאס וולס. הכומר ג'ון דבנפורט והסוחר תיאופילוס איטון הובילו את מייסדי מושבת ניו הייבן, שנקלטה במושבת קונטיקט בשנות ה-60 של המאה ה-17.
בשנותיה הראשונות של המושבה, המושל לא יכול היה לכהן קדנציות רצופות, כך שמשרת המושל התחלפה במשך 20 שנה בין ג'ון היינס ואדוארד הופקינס, שניהם מהארטפורד. ג'ורג' ויליס, תומאס וולס וג'ון ובסטר, גם הם אנשי הרטפורד, ישבו על כיסא המושל לתקופות קצרות בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-17.
מייג'ור ג'ון מייסון היה המנהיג הצבאי של המושבה המוקדמת. הוא היה המפקד במלחמת פקוווט, שופט, ומייסד ווינדזור, סייברוק ונוריץ'. הוא גם היה סגן המושל תחת וינתרופ. רוג'ר לודלו היה עורך דין בעל השכלה באוקספורד וסגן המושל לשעבר של מושבת מפרץ מסצ'וסטס. הוא עתר לבית המשפט הכללי בבקשה לקבל זכויות ליישוב האזור, והוא הוביל את ועדת מארס ביישוב סכסוכים על זכויות בקרקע. הוא זכור כמנסח הפקודות היסודיות של קונטיקט (1650) בשיתוף פעולה עם הוקר, וינתרופ ואחרים. הוא גם היה סגן המושל הראשון של קונטיקט.
ג'ון וינתרופ הצעיר מניו לונדון היה בנו של מייסד מושבת מפרץ מסצ'וסטס, והוא מילא תפקיד חשוב באיחוד יישובים נפרדים למושבה אחת על נהר קונטיקט. הוא גם כיהן כמושל קונטיקט בין השנים 1659 ל-1675, והוא היה גורם מרכזי בהשגת אמנת המושבה משנת 1662 ששילבה את ניו הייבן בקונטיקט. גם בנו פיץ-ג'ון וינתרופ שלט במושבה במשך 10 שנים החל מ-1698.
ויליאם לייט מגווילפורד כיהן כנשיא המושבה ניו הייבן לפני מיזוגה לקונטיקט, והוא גם שימש כמושל קונטיקט לאחר מותו של וינתרופ ב-1675. הוא האיש היחיד שכיהן כמושל של ניו הייבן ושל קונטיקט. רוברט טריט ממילפורד שימש כמושל המושבה, הן לפני והן לאחר הכללתה בדומיניון ניו אינגלנד תחת סר אדמונד אנדרוס. אביו ריצ'רד טריט היה אחד מהמתיישבים המקוריים של המושבה. רוג'ר וולקוט היה אורג, מדינאי ופוליטיקאי מווינדזור, והוא שימש כמושל בין השנים 1751 ל-1754. אוליבר וולקוט היה חתום על הכרזת העצמאות וגם על תקנון הקונפדרציה, כנציג קונטיקט והמושל התשעה עשר. הוא היה גנרל של המיליציה של קונטיקט במלחמת העצמאות בשירות ג'ורג' וושינגטון.
דת

המושבות המקוריות לאורך נהר קונטיקט ובניו הייבן הוקמו על ידי פוריטנים בדלנים שהיו קשורים למושבות מסצ'וסטס ופלימות'. הם החזיקו באמונות דתיות קלוויניסטיות הדומות לפוריטנים האנגלים, אך הם טענו שיש להפריד את הקהילות שלהם מהכנסייה הממלכתית האנגלית. הם היגרו לניו אינגלנד במהלך ההגירה הגדולה. באמצע המאה ה-18 הגבילה הממשלה את זכויות ההצבעה עם הגבלת רכוש ודרישת חברות בכנסייה. קהילתיות הייתה הכנסייה המבוססת במושבה בזמן מלחמת האזרחים האמריקאית.
היסטוריה כלכלית וחברתית

הכלכלה החלה עם חקלאות קיום במאה ה-17 והתפתחה עם גיוון רב יותר והתמקדות מוגברת בייצור לשווקים מרוחקים, במיוחד המושבות הבריטיות באיים הקריביים. המהפכה האמריקאית ניתקה את היבוא מבריטניה ועוררה מגזר יצרני שעשה שימוש רב ביזמות ובכישורים המכניים של האנשים. במחצית השנייה של המאה ה-18 נוצרו קשיים ממחסור בקרקע חקלאית טובה, בעיות כספיות תקופתיות ולחצי מחירים כלפי מטה בשוק היצוא. בחקלאות חל מעבר מתבואה למוצרים מן החי. הממשלה הקולוניאלית ניסתה לקדם סחורות שונות כפריטי יצוא מעת לעת, כגון קנבוס, אשלג ועץ, על מנת לחזק את כלכלתה ולשפר את מאזן הסחר שלה עם בריטניה הגדולה.
האדריכלות הביתית של קונטיקט כללה מגוון רחב של צורות בתים. הם שיקפו בדרך כלל את המורשת האנגלית השלטת ואת המסורת האדריכלית.
פרובינציית ניו ג'רזי

פרובינציית ניו ג'רזי (באנגלית: Province of New Jersey) הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שנפרדו מבריטניה בהכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776. המושבה הוקמה לאחר שממלכת אנגליה כבשה את המושבה ההולנדית הולנד החדשה.
היסטוריה > הקמת המושבה

בשנת 1664 הפכה ניו ג'רזי לשטח אנגלי עם כניסת צי אנגלי בפיקודו של הקולונל ריצ'רד ניקולס למפרץ ניו יורק וכיבוש המושבה ההולנדית כמעט ללא התנגדות.
לאחר מלחמת האזרחים האנגלית חולקו המושבות של אנגליה באמריקה בין המלך צ'ארלס הראשון לאחיו, לימים המלך ג'יימס השני; ניו אינגלנד נותרה בידי צ'ארלס, ואילו אזור מרילנד וניו ג'רזי הועברו לג'יימס. ג'יימס העניק את שטח מדינת ניו ג'רזי לשני אצילים שהיו נאמנים לבית המלוכה במהלך מלחמת האזרחים: סר ג'ורג' קרטרט והלורד ג'ון ברקלי.
ברקלי מכר מחצית מהמושבה שלו ב-18 במרץ 1673 לקבוצה של קווייקרים, בראשות ויליאם פן שביקשו להתיישב באזור. ניו ג'רזי חולקה לשתי מושבות - ג'רזי המערבית וג'רזי המזרחית. חלוקה זו הייתה בתוקף בין 1674–1702, עת אוחדו המושבות ומונה מושל מטעם בית המלוכה לשלוט עליהן.
היסטוריה > מושבת כתר

בשנת 1702 אוחדו מזרח ומערב ג'רזי למושבת כתר ואדוארד הייד, הרוזן השלישי מקלרנדון מונה למושל הראשון של פרובינציית ניו ג'רזי וגם של פרובינציית ניו יורק. המושלים מילאו תפקיד כפול זה עד 1738. כאשר התעורר מתח עם העמים הילידים עקב רכישת המושבה של תומאס פן, מונה לואיס מוריס למושל ניו ג'רזי בלבד. המושל הבריטי האחרון של ניו ג'רזי היה ויליאם פרנקלין, בנו של בנג'מין פרנקלין, בשנים 1763–1776.
פרובינציית ניו ג'רזי הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שהכריזו על עצמאותו מממלכת בריטניה הגדולה והקמת ארצות הברית בשנת 1776.
היסטוריה > המהפכה האמריקאית

ניו ג'רזי הייתה אחת מ-13 המושבות שמרדו נגד השלטון הבריטי במהלך המהפכה האמריקאית.
ב-2 ביולי 1776, יומיים לפני שהקונגרס הקונטיננטלי השני הכריז על עצמאות ארצות הברית משלטון בריטניה, הכריז קונגרס המושבה על עצמו כבית המחוקקים של המדינה, וקיבל את חוקת המדינה. אולם על מנת למנוע מתחים פנימיים בין תומכי ההישארות תחת שלטון בריטניה לבין תומכי העצמאות הכריז הקונגרס כי אם ניו ג'רזי תגיע להסכמה עם בריטניה, החוקה לא תהיה בת תוקף.
נציגי ניו ג'רזי בקונגרס: ריצ'רד סטוקטון, ג'ון וית'רספון, פרנסיס הופקינסון, ג'ון הארט ואברהם קלרק חתמו על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית נערכו מספר קרבות במדינה, והיא עברה מידי המורדים לצבא הבריטי ושוב לידי המורדים מספר פעמים. בשל קרבות חשובים אלה מכונה המדינה "צומת הדרכים של המהפכה" ("The Crossroads of the Revolution"). ב-25 בדצמבר 1776 חצה ג'ורג' וושינגטון עם הצבא הקונטיננטלי את נהר הדלאוור ותקף את הכוחות ההסיאנים הבלתי מוכנים שהיו בטרנטון (קרב זה מכונה כיום "קרב טרנטון"). ב-3 בינואר 1777 זכו כוחות האמריקאים בניצחון נוסף בקרב טרנטון השני, והביסו את הפרשים של קורנוואליס. זמן קצר לאחר מכן הפתיע וושינגטון את הכוחות הבריטיים בפרינסטון וכבש את העיר. בקרב מונמאות' לא הצליחו כוחותיו של וושינגטון להביס את כוחותיו של הנרי קלינטון.
בשנת 1783 התכנס הקונגרס הקונטיננטלי באולם נאסאו שבאוניברסיטת פרינסטון ובכך הפכה פרינסטון לבירת ארצות הברית למשך ארבעה חודשים.
ראו גם

שלוש עשרה המושבות
אוניברסיטת ראטגרס שנוסדה בשנת 1766 כ"מכללת המלכה".