stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבוע הספר העברי
דוח הספרייה הלאומית

לפי "חוק הספרים", הספרייה הלאומית מקבלת שני עותקים של כל ספר שפורסם בישראל. מדי שנה, לקראת שבוע הספר, מפרסמת הספרייה הלאומית את נתוני ההוצאה לאור בישראל. הדוח מפרט את כמות הספרים שיצאו לאור בשנה שחלפה, סוגות, נושאי הכתיבה, סוגי מו"לים ונתונים רבים נוספים. כך למשל, בשנת 2004 דווח כי הם קיבלו 6,436 ספרים חדשים. רוב הספרים פורסמו בעברית, ורוב הספרים שפורסמו בעברית היו ספרות מקור. כמעט 8% מהספרים שיצאו לאור ב-2004 הם ספרי ילדים ורק 4% היו ספרי לימוד. לפי סוג ההוצאה לאור, 55% מהספרים הופקו בהוצאות מסחריות, 14% בהוצאה עצמית, 10% בהוצאה ממשלתית, 7% בהוצאה למטרות חינוך, ו-14% הוצאו לאור על ידי גופים אחרים.
בעשור שבין השנים 2008–2018 חל גידול של 35% בהוצאות הספרים (6,326 ספרים בשנת 2008 לעומת 8,571 בשנת 2018).
תהליך איזואנתלפי

תהליך איזואנתלפי הוא תהליך תרמודינמי בו האנתלפיה נשארת קבועה. בתהליך איזואנתלפי חום המועבר למערכת מבצע עבודה בלבד.
בדיאגרמת  PV מסלול של תהליך איזואנתלפי בגז אידיאלי זהה למסלול של תהליך איזותרמי ולכן עקומה של תהליך איזואנתלפי תהיה איזותרמה. האיזותרמה של גז אידיאלי היא חלק מעקומה הנקראת היפרבולה.
מאפיינים

תהליך איזואנתלפי מתאפיין באנתלפיה קבועה  \Delta H=0 (עבור חישובים דיפרנציאלים  dH=Tds+VdP=0).
מאפיינים > עבודה

בדיאגרמת  PV השטח מתחת לאיזותרמה יהיה העבודה שביצע הגז על הסביבה ולכן:  -\Delta W_{env}=\Delta W_{gas}=P\Delta V=-T\Delta S=-Q\Rightarrow \Delta W_{env}=Q.
מאפיינים > אנרגיה פנימית

לפי החוק הראשון של התרמודינמיקה, האנרגיה הפנימית היא סכום העבודה והחום:  \Delta U=\Delta W+\Delta Q=2\Delta Q
מאפיינים > אנטרופיה

עבור גז אידיאלי, התהליך איזותרמי וניתן לחשב את השינוי באנטרופיה של המערכת:
\Delta S=NK_{B}\ln({\frac {P_{1}}{P_{2}}})
אטימולוגיה

השם "איזואנתלפי" נגזר מהמילים היווניות ἴσος ("איזוס") שמשמעותן "שווה", ו-ἐνθάλπω ("אנתלפו") שפירושו "לחמם בפנים".
ראו גם

תהליך תרמודינמי
אנתלפיה
תהליך אדיאבטי
אפקט ג'ול-תומסון
הצבר האיזוברי-איזואנתלפי
הערות שוליים

↑  החישובים בערך זה נעשים בהנחה כי מדובר במערכת סגורה שבה מספר החלקיקים קבוע ( \Delta N=0).
↑  ישנה מוסכמה בתרמודינמיקה שעבודה שהמערכת מבצעת על הסביבה היא חיוביות.
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסגר (1903–1976) |  |
שפות שמיות דרומיות

| --- | --- |
 תפוצה גאוגרפית:  תימן, עומאן, אתיופיה, אריתריאה והאיים לידן
 סיווג שפה:  השפות האפרו-אסיאתיותהשפות השמיותהשפות השמיות הדרומיות
 חלוקות משנה:    הדרומיות המערביות שפות דרום ערב העתיקות*  שפות אתיו-שמיות  הדרומיות המזרחיות (=שפות דרום ערב החדשות) 
 
השפות השמיות הדרומיות הן אחת מהקבוצות של משפחת השפות השמיות. השפות השמיות עצמן הן חלק מענף רחב יותר של השפות האפרו-אסיאתיות. השפות השמיות הדרומיות חולקו בעבר לשתי קבוצות: לקבוצה המערבית, הכוללת את השפות האתיו-שמיות ואת שפות דרום-ערב העתיקות, ולקבוצה המזרחית שבה שפות דרום-ערב החדשות. כיום מקובל שכל אחת מהקבוצות עצמאית, כאשר שפות דרום ערב העתיקות (ובייחוד שבאית) קרובות בייחוד לשפות השמיות המרכזיות.
השפות האתיו-שמיות מדוברות בעיקר באתיופיה ובאריתריאה, שפות דרום-ערב העתיקות נכחדו כולן, ואילו שפות דרום-ערב החדשות מדוברות בעיקר בתימן (במחוז אל-מהרה) ובעומאן (במחוז הדופאר, בראש ובראשונה בעיר סלאלה). שפות דרום-ערב דעכו מאוד לאורך השנים כיוון שלאחר הכיבוש הערבי של המזרח התיכון, הערבית נעשתה הרבה יותר דומיננטית מהן, ולכן רק ה״חדשות״ עדיין מדוברות והן בסכנת הכחדה.
כיום מקובל להסתכל על השפות השמיות הדרומיות כעל קבוצה בעלת כמה מאפיינים משותפים, ולא כעל ענף המחייב מקור משותף אחד לכולן. מערכת היחסים בין המקור המשותף המשוער של השפות האתיו-שמיות ובין המקור המשותף המשוער של שפות דרום-ערב החדשות אינה ידועה, ואילו שפות דרום ערב העתיקות מציגות גיוון רב באיזוגלוסות שלהן עם שתי הקבוצות האחרות ואף עם שמית מרכזית (הקבוצה הכוללת את השפות השמיות הצפון-מערביות, את הערבית ואת שפות צפון-ערב העתיקות). כך למשל בשבאית כינויי הגוף בגוף שלישי הם בה״א כמו בעברית (הוא, היא, הם, הן) ואילו בקתבאנית, במינאית ובחצרמותית הכינויים הם בשׁ/ס כמו בשפות דרום-ערב החדשות.
מיון השפות במשפחה

השפות השמיות הדרומיות מתחלקת לשני ענפים – המערביות והמזרחיות (המסומנות בכוכבית נכחדו):
*
שמית מרכזית
שפות דרום ערב העתיקות*
שבאית*
?קתבאנית*
?מינאית*
?חצרמותית*
שפות אתיו-שמיות
שפות אתיו-שמיות צפוניות
געז*
תיגרינית
תיגרה
דאחלקית
שפות אתיו-שמיות דרומיות
אמהרית
ארגובה
שפות גוראגה
גאפאת*
הרארית
שפות דרום ערב החדשות
שפות דרום ערב החדשות המערביות
מהרי
הוֹבּיוֹת
בטחרית
חרסוסית
סוקוטרית
שֵחְרית (גִ'בּאלי)
ראו גם

האי סוקוטרה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531623105171  BnF: cb11933056t (data)  LCCN: sh85119967 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה שהם

ערך זה עוסק בשופט. אם התכוונתם לקרימינולוג, ראו .
| --- | --- |

שלמה שהם (2013)
 לידה:  1949 (בן 75 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  נציב הדורות הבאים (2001–2006) 
 
שלמה שהם (נולד ב-1949) הוא שופט בדימוס, שימש כיושב ראש ועדת שחרורים וכסגן הממונה הארצי על ועדות השחרורים, שימש כנציב הדורות הבאים היחיד, בשנים 2002–2006. סגן נשיא עולמי ל-NIFG ארגון העל של הנציבויות למען הדורות הבאים.
מכהן כראש תוכנית SGLA, התוכנית להכשרת מנהיגי העתיד וחבר דירקטוריון ב-World Intellectual Forum.
ביוגרפיה

נולד בחיפה, ולמד משפטים באוניברסיטת בר-אילן. היה בעל משרד עורכי דין בתל אביב, ובשנת 1983 מונה כשופט בית משפט השלום באשדוד. בשנת 1995 פרש מתפקידו השיפוטי ומונה כיועץ משפטי לוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.
בשנת 2001 נבחר על ידי ועדה ציבורית לכהן כנציב הדורות הבאים בכנסת. הוא כיהן בתפקיד בשנים 2002–2006, ולאחריו לא מונה נציב במקומו.
שימש כמרצה למשפטים באוניברסיטאות בר-אילן, האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב. שימש כעמית כבוד קרן ברטלסמן בגרמניה. לימד מנהיגות חינוכית מוכוונת עתיד במכללות לחינוך, וכיום מלמד במכללת אוהלו שבקצרין. מחבר הספר "Future Intelligence" העוסק בחשיבת עתיד וביצירת עתיד רצוי. מעביר סדנאות וקורסים ברחבי העולם ובישראל כמנחה בקורסי הכשרה למנטורים, להכשרת מנחים למדיטציה דינמית.
יוצר מדיטציית "ניגון" - נפש גוף ונשמה.
בשנת 2010 הוענק לו פרס "מקדם העתיד" במסגרת הכינוס השנתי הראשון למדעי חקר העתיד, שנערך באוניברסיטת בר-אילן.
תשיר, חייל:

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  משה גרשוני
 תאריך יצירה:  1981
 טכניקה וחומרים:  טכניקה מעורבת על נייר
 ממדים בס"מ
 רוחב:  100 ס״מ 
 גובה:  70 ס״מ 
 
"תשיר, חייל:" (1981) הוא ציור מאת הצייר הישראלי משה גרשוני.
היצירה עשויה כציור אקספרסיוניסטי המהווה מסגרת לטקסט. הטקסט בראש הציור - "תשיר, חייל:" - מאפיין את היצירה כפנייה וכבקשת השתתפות מן המתבונן. בתוך מסגרת אדומה מצוטט קטע משירו של יעקב אורלנד "שיר החי"ל" המזוהה עם הבריגדה היהודית: "ואם את הברית נקימה, ואם תעמד לעד / אשרי ההולכים ההולכים קדימה, / אשרי הנופלים על יד". מתחת למסגרת, בתוך אזור המתוחם על ידי קו שחור עבה מצוטטות עוד משורות השיר - "עלי נא, עלי / שלהבת שלי / בדם חלליך / הדליקי נא אור" ו-"היי נא, היי / שלהבת שלי / בפי חייליך  / מזמור!". בצד הקומפוזיציה, בתוך מעין ריבוע מקווקו אדום מופיע הבית הראשון של השיר רשום בעיפרון:  "דמנו נהר ואשד / בריתנו קוראת נקם / נשבענו נשבענו אחים לנשק / אשר לא ישב ריקם".
המסגרת של הטקסט משובצת במוטיב גרפי של משיכות הצבעים היוצרות מקצב, בשרשרת של נקודות אדומות המתפצלות בסופן למעין "זרועות" קטנות, בטביעות אצבעות ועוד. צורת מריחת הצבע באימפסטו וכן מגוון הצבעים האדומים-צהובים השולטים ביצירה מעניקים תחושה של גופניות עזה. חלק ממשיכות הצבע הללו אף דומות לצורת איבר מין גברי, מוטיב אשר מופיע גם ביצירות נוספות של גרשוני כגון סדרת הציורים "ח"י רקפות".
צורת הפנייה הישירה הופכת את הצופה המתבונן לשותף פעיל בעבודה. הוא קורא את השורות כמעין שירון בערב שירה בציבור. בכך משחזר הצופה את תהליך היצירה של ציוריו של גרשוני באותה תקופה, תהליך אשר על פי הודאתו של גרשוני, לווה בשירה של מזמורים ושירים.
הערות שוליים

↑  הפיסוק ופיסוק השורות הוא על פי הטקסט בציור ואינו חופף תמיד את השיר המקורי.
| משה גרשוני |
| --- | --- | --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי  (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
תוכנה להסרת מטא-דאטה

תוכנה להסרת מטא-דאטה היא תוכנה להגנה על הפרטיות המיועדת להסיר מטא-דאטה העלול להכיל מידע פרטי מקבצים לפני שיתופם עם אחרים (לדוגמה על ידי שליחתם בדואר אלקטרוני או על ידי פרסומם באתר אינטרנט).
ישנם סוגי קבצים רבים העלולים להכיל מטא-דאטה בהם מסמכים, גליונות אלקטרוניים, מצגות, תמונות, וקובצי שמע. ה-מטא-דאטה בקבצים אלו עלול להכיל מידע על יוצרי הקובץ, מועדי יצירת ושינוי הקובץ, היסטוריית השינויים של הקובץ, והערות.
הואיל ו-מטא-דאטה לעיתים אינו נראה בבירור בתוכנות (תלוי בתוכנה ובקונפיגורציה שלה), ישנו סיכון שהמשתמש לא יהיה מודע לקיומו של מטא-דאטה, או שיישכח מקיומו, ואם הקובץ ישותף, מידע פרטי או מסווג ייחשף בשגגה. מטרתם של כלים להסרת מטא-דאטה היא למזער את הסיכון של דליפת מידע כזה.
ניתן לחלק תוכנות להסרת מטא-דאטה הקיימות כיום לארבע קבוצות:
כליי הסרת מטא-דאטה מובנים, הכלולים בתוכנות מסוימות, דוגמת ה-Document Inspector באופיס 2007
כליי הסרת מטא-דאטה מקבוצת קבצים, היכולים להסיר מטא-דאטה ממספר רב של קבצים בבת אחת
תוספים לתוכנות דואר אלקטרוני, המיועדים להסיר מטא-דאטה מקבצים המצורפים להודעות רגע לפני שליחתם
מערכות מבוססות שרת, המיועדות להסיר מטא-דאטה באופן אוטומטי בשער הכניסה של הרשת הארגונית
שירות עצמי

ערך זה עוסק בשיטה של מתן שירות. אם התכוונתם לשיר של להקת כוורת, ראו .
דוכן להרכבת ארוחה, במסעדה בשירות עצמי
שירות עצמי היא שיטה של מתן שירות, שבה חלק מהפעילות הכרוך בקבלת השירות מועבר מהספק אל הלקוח, כלומר הלקוח משרת את עצמו, לעיתים בעזרת מכונות המיועדות לכך. שיטה זו התפתחה כתחליף לשיטה שבה השירות ניתן על ידי עובדיו של ספק השירות.
יתרונות של שירות עצמי

לשיטה של שירות עצמי יש יתרונות עבור הספק והלקוח:
השירות מהיר יותר, משום שאינו מצריך המתנה לעובד שיספק את השירות.
השירות זול יותר, בזכות החיסכון בכוח אדם המשמש למתן השירות.
כאשר השירות העצמי מחליף את מלוא הפעילות הכרוכה בקבלת השירות, ניתן לקבל אותו במשך כל שעות היממה.
לעיתים השירות העצמי פחות נוח למקבל השירות. במצבים אלה מוצע לעיתים מסלול של שירות עצמי לצד מסלול של שירות מלא, כך שהלקוח יכול לבחור את המסלול המתאים לו.
שיטות לתפעול שירות עצמי

קיימות שתי שיטות נפוצות לתפעול של שירות עצמי:
העברה לשליטת הלקוחות של פעילויות שנעשו קודם לכן על ידי נותן שירות. שיטה זו מתקיימת בחנויות שבהן המוצרים נמצאים בהישג ידו של הלקוח, בהשוואה לחנויות שבהן על הלקוח לבקש ממוכר את המוצרים הנחוצים לו.
החלפת נותני השירות במכונות אוטומטיות, שהפעלתן נעשית על ידי הלקוח.
דוגמאות לשירות עצמי

קיימים מספר סוגים של שירות עצמי:
לעומת מכולת, שבה ליקוט המוצרים נעשה על ידי החנווני, בהתאם להוראות שהוא מקבל מהקונה, במרכול הקונה אוסף בעצמו לעגלת קניות את המוצרים שברצונו לקנות, ורק התשלום נעשה במעבר אצל קופאי. בחלק מהמרכולים גם שקילת המוצרים נעשית על ידי הלקוח, ויש אף המאפשרים תשלום בשירות עצמי, כך שכל פעולת הקנייה נעשית בשירות עצמי. שירות עצמי בחנויות מזון פותח בארצות הברית בשנת 1917 על ידי קלארנס סונדרס, שרשם פטנט על כך.
תרופות ללא מרשם לשיווק כללי נמכרות בישראל בשירות עצמי, לאחר שנעשה שינוי בחקיקה המתיר זאת (עד לשינוי זה הותרה מכירה של תרופת אלה רק בשירות של רוקח).
בנקים מעמידים בכניסה לסניף הבנק אמצעים שונים לשירות עצמי, כגון כספומטים למשיכת מזומנים, עמדות (ממוחשבות ולא ממוחשבות) להפקדת המחאות, עמדות מידע ועוד, המאפשרים ללקוח לקבל שירותים אלה ללא הסתייעות בפקיד. השירות העצמי פעיל במשך כל שעות היממה והוא מהיר יותר וזול יותר מהשירות המלא, הניתן על ידי פקידי הבנק בשעות הפעילות של הסניף.
תחנות דלק רבות מאפשרות רכישת דלק בשירות עצמי, במחיר מוזל מרכישה בשירות מלא. מדינות ניו ג'רזי ואורגון בארצות הברית אוסרות תדלוק בשירות עצמי.
מסעדה בשירות עצמי מאפשרת לסועד להרכיב בעצמו את ארוחתו, כשרק התשלום בקופה מצריך שירות מעובד המסעדה. בווריאציה מצומצמת יותר, הרכבת הארוחה נעשית על ידי עובדי המסעדה, ורק ההגשה לשולחנו של הסועד נעשית בשירות עצמי.
מכבסה בשירות עצמי מאפשרת ללקוחות להפעיל בעצמם מכונות כביסה ומייבשי כביסה לשם כביסת בגדיהם.
מכונות למכירת משקאות ומזון מוצבות במקומות ציבוריים (בתי חולים, מקומות עבודה ואף ברחוב) ומאפשרות רכישה בשירות עצמי של מוצריהן.
כרטיסי נסיעה בתחבורה ציבורית ניתן לרכוש גם באמצעות אוטומטים המיועדים לכך.
מערכת מענה קולי מאפשרת שירות עצמי בפנייה למוקד שירות טלפוני. לעיתים מקבל הפונה בשירות עצמי את מלוא השירות שהוא נזקק לו, ולעיתים המערכת מאפשרת רק הגעה לנותן שירות אנושי המתמחה בשירות הנדרש.
אתרי אינטרנט רבים מאפשרים שירות עצמי של קניית מוצרים, הזמנת שירותים, תשלום חשבונות ובירור מידע.
הערות שוליים

↑  צבי זרחיה, שוק התרופות נפתח לתחרות: רכישה בלא מרשם תתאפשר החל מפברואר, באתר TheMarker‏, 11 באוגוסט 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529465705171  GND: 4054383-3  NKC: ph1062752 
מכונה לתשלום בשירות עצמי בעד חניה בחניון
שפחה

מרס מפתה את ונוס בנוכחותה של שפחה. המאה ה-1 לספירה, פומפיי.
שפחה היא צורת הנקבה של עבד. לרוב השפחות הועסקו במשק הבית וכפילגשים.
עבדות

בדרך כלל העבד יכול לקבל את מזונו וצרכיו האחרים מידי אדונו, ועליו לבצע כל עבודה שתידרש ממנו. פירותיה של עבודה זו יהיו לאדון. זאת בניגוד לעובד השכיר, הנהנה ממשכורת ואיננו תלוי באופן בלעדי במעסיקו לסיפוק מחייתו, מה גם שהשכיר עושה זאת מרצון בעוד שהעבדות נכפית. העבד שונה מהצמית הפיאודלי. שעבוד הצמית לאדונו מתבטא בתשלום מס, והוא אחראי לאספקת צרכיו. לעבד, לעומת זאת, אין בעלות על גופו ועל תוצרי מלאכתו, ואף את צורכי הקיום המינימליים שלו אין הוא משיג בעבודתו, אלא כלחם חסד מבעליו.
סעיף ד' של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם אוסר על קיום עבדות, שעבוד בני אדם, וסחר בעבדים. העבדות הוצאה מחוץ לחוק בכל מדינות העולם, אך בפועל מתקיימות גם כיום צורות של עבדות, שקורבנותיהן הן בעיקר ילדים ונשים, בכמה ממדינות העולם השלישי. העבדים בהיסטוריה היו לעיתים קרובות ממוצא גזעי, אתני או דתי השונה מזה של משעבדיהם. תקופת עבדותם החלה בחטיפה או בנפילה בשבי במלחמה. סיבות לעבדותם של אנשים לבני עמם היו בדרך כלל הרשעה בפשע או חוסר יכולת לפרוע חוב. לעיתים נאסף תינוק נטוש לבית משפחה שגידלה אותו כעבד. ילדיהם של עבדים נעשו לרוב לעבדים בעצמם.
על פי ארגון העבודה העולמי, גם היום נמצאים מעל 40 מיליוני בני אדם במצב של עבדות מודרנית. רוב עצום מנפגעי העבדות המודרנית (70%) הן נשים
בתורה ובהלכה

מושג העבדות קיים בתורה ובהלכה היהודית. בתורה המושג שפחה ניתן לנשים ששירתו את בעלת הבית כגון הגר השפחה של שרה, זלפה השפחה של לאה ובלהה השפחה של רחל. בכל אחד מדוגמאות אלו האדונית נתנה את שפחתה לבעלה כדי שתשמש כפילגש ותלד לו ילדים.
שפחה כנענית מאורסת קרויה "שפחה חרופה", ויש מחלוקת האם מדובר בשפחה ודאית או במי שהיא בת חורין למחצה.
ראו גם

עבדות מין
עובד משק בית
מעשה השפחה
תולדות ביתא ישראל

תולדות ביתא ישראל התאפיינו במלחמות ואיומי שמד, אך גם בתקופות זוהר של פריחה תרבותית.
בעקבות הגעתם של יהודים מתימן וממצרים החלה להתהוות קהילה יהודית באזור אתיופיה של ימינו, עד אשר קיסרות אקסום קיבלה עליה את הנצרות והחלה בלחימה נגד היהודים שבעקבות זאת הקימו ממלכה עצמאית בתחילת המאה ה-4. המלחמות בין שתי מדינות אלה המשיכו עד שממלכת ביתא ישראל כבשה את האימפריה החבשית ושלטה ביד רמה על צפון אתיופיה. בתחילת המאה ה-13 קמה שושלת קיסרים אשר החלה להילחם שוב נגד היהודים, וכוחה של ממלכתם החלה לרדת עד שנכבשה במאה ה-17.
עצמאות מדינית > תור הזהב: 858–1270

בשנת 960 התקוממו בני ביתא ישראל יחד עם בני האגאו נגד ממלכת אקסום הנוצרית, שהונהגה על ידי השושלת הסולומונית. בראשם עמדה יהודית המלכה, המכונה גם אסתר במקורות יהודיים ו-"יהודית גוּדית" במקורות נוצריים עוינים. לפי ליקה כהנת ברהן ברוך, יהודית היא בתו של המלך גדעון הרביעי משושלת הגדעונים ששלטה בממלכה היהודית בצפון אתיופיה, בעוד שלפי מקורות נוצריים יהודית התגיירה לרגל נישואיה. המורדים בראשות יהודית הבעירו כנסיות ומנזרים, הרגו נזירים וכמרים וחתרו להכרית את הנצרות באתיופיה. המרד הביא לנפילת ממלכת אקסום ועליית שושלת זאגווה לשלטון באתיופיה. קיסרי שושלת זאגווה בני האגאו שיתפו פעולה עם היישוב העצמאי של ביתא ישראל בצפון אתיופיה, עד שנת 1270, בה הרג יקונו אמלאק את אחרון מלכיה, יטברק וייסד את השושלת הסולומונית העוינת ליהודים. תקופת העצמאות הגמורה הייתה תור הזהב של יהודות אתיופיה.
עצמאות מדינית > הישרדות: 1270–1529

בשנת 1270 הוקמה מחדש השושלת הסולומונית במחוז אמהרה כשהיא נתמכת בידי אנשי תיגראי. מטרתה של השושלת החדשה-ישנה הייתה להשיב את השטחים הצפוניים שאבדו לה כמו ווגרה סמיין וצלמת בהם חיו רוב היהודים.בין השנים 1316-1332 התנהלו מספר מלחמות בין כוחות היהודים לבין כוחותיו של הקיסר עאמדה ציון שגייס צבא עצום ממספר מחוזות כמו דאמות,סקלת,גונדר וגם מסולטנות האדייה המוסלמית   .בין אמצע המאה ה-14 היהודים החלו להילחם שוב כנגד האתיופים קרבות מזעריים על הגבול בין שתי המדינות, בעקבות זאת הקיסר יסחק הראשון פלש לממלכה היהודית בעוצמה, דרש מהם להתנצר, והדביק את הכינוי "פלשים" לבני העדה. יסחק הראשון גם כבש וסיפח שטחים מהממלכה היהודית וחילק אותם לשלושה מחוזות שליטה, וכן עודד פעילות מסיונרית באזורים אלו. באמצע המאה ה-15 היו רובם של היהודים תחת שליטת ממלכת ביתא ישראל, אך היו מספר אזורים שנכבשו על ידי האתיופים. על אזורים אלו שלטו מושלים מקומיים שהיו מאותם קהילות יהודיות ושיתפו פעולה עם המשטר האתיופי. קיצו של הכיבוש האתיופי באותם קהילות החל ב-1434 כאשר הומלך גדעון החמישי כמלך היהודים וב-1450 סיפח את אותם קהילות חזרה לממלכת ביתא ישראל. סיפוח זה היווה התגרות בקיסר, ושימש כצעד ראשון – ולא אחרון – של היהודים לקראת לחימה עתידית.
בשנת 1462 החלו כוחות צבא יהודיים לפלוש לתוך שטח האימפריה האתיופית ולהתקדם על עבר הבירה, תוך ניצול היעדרותו של הקיסר זרע יעקב בשל נוכחותו בקרבות מול המוסלמים מעדאל בדרום. התוכנית של המנהיגים היהודים הייתה הדחת הקיסר והמלכת בנו אסקל כקיסר. אמו של אסקל, ציון ציפורה, הייתה יהודייה וקרובת משפחתו של המלך גדעון, כך שבין שני הצדדים היה שיתוף פעולה. הקיסר שמע על המזימה, ונסג בזעמו מהקרבות בדרום המדינה ישירות צפונה. כאשר כוחות הקיסר התנגשו עם היהודים התוצאה הייתה הרת אסון ולוחמים יהודים רבים נהרגו. הקיסרית ציון ציפורה נרצחה על ידי הקיסר, ומנהיגים יהודים רבים נלקחו בשבי, ביניהם הנזיר אבא צברה. הלחימה הסתיימה בניצחון אתיופי והיהודים נסוגו. לאחר הלחימה, הוסיף זרע יעקב לשמו את התואר "משמיד היהודים". בנו של זרע יעקב, הקיסר באדה מריאם הראשון המשיך את הלחימה ביהודים, חתם על הסכם שלום עם עדאל – הסכם שתרם להזרמת חיילים מהגבול בדרום צפון לממלכת ביתא ישראל. המלחמה ארכה שבע שנים בין 1465–1472 ותוצאותיה היו קשות מנשוא: יהודים רבים נרצחו בפקודה ישירה, ורבים אחרים נדרשו להתנצר פן ייענשו במוות כנקמה על רצח ישו.
בין 1478–1507, היו הקיסרים האתיופים עושי דבריה של הקיסרית הלני, ואזור הרמה האתיופית היה שליו יחסית. יחסי האיבה בין האתיופים לביתא ישראל הפסיקו, והיהודים שיקמו את עצמם. בתקופת שלטונו של הקיסר לבנה דנגל, תקפו המדינות המוסלמיות שמסביב את האימפריה האתיופית, בתמיכת האימפריה העות'מאנית. אתיופיה, יחד עם בעלת בריתה החדשה פורטוגל, הצליחו למוטט זמנית את ההתנגדות האסלאמית. ב-1520 החל מרד רחב היקף בסולטנות אדעל שהעלה לשלטון את האימאם אחמד גראן. האימאם הצליח לאחד את המדינות והנסיכויות המוסלמיות לתוך אדעל כאימפריה אזורית מתחרה לאתיופיה. לאחר שהצליח לאחד את המוסלמים, יצא אחמד גראן כנגד האתיופים וההתנגשות הראשונה בין הצדדים התרחשה בקרב שימברה קור ב-9 במרץ 1529. הקרב נגמר ללא מנצחים אך הראה שכוחם של האדעלים שווה לכוח האתיופים.
עצמאות מדינית > תבוסה: 1529–1632

בשנת 1531, אחמד גראן הכין את צבאו ותקף שוב. לאחר ניצחון האדעלים, הוכרחו לראשונה האתיופים לסגת. בתחילת הפלישה, התנגדו היהודים לאדעלים ותמכו באתיופים, כנראה עקב חשש ממתחרה חדש באזור. קרב אחר קרב, ניצחו האדעלים את האתיופים שניגפו מפניהם, והצליחו לחדור לתחומי ממלכת ביתא ישראל, לכבוש חלקים גדולים ממנה, ולדרוש התאסלמות של האזרחים שאזוריהם נכבשו. ההתמוטטות המהירה של אתיופיה הובילה את הקיסר לבקש עזרה צבאית מפורטוגל, וב-22 במאי 1541 הגיע לאזור חיל משלוח פורטוגזי לעזרת האתיופים. היהודים, שהגנותיהם לא הועילו מול האדעלים, ביקשו עזרה מהאתיופים והפורטוגזים. בעקבות ההסכם ביניהם, אשר כלל הגנה על היהודים בתמורה להתנצרות מלך היהודים ואחיו, שחררו האתיופים, הפורטוגזים והיהודים את ממלכת ביתא ישראל מהכיבוש האדעלי במהלך קיץ 1542. לאחר גירושם של האדעלים מהרמה האתיופית, פנה הקיסר גלאוודיוס צפונה לנקום ביהודים, והוציא להורג את המלך היהודי יורם על הפרה של התנצרותו.
בשנת 1557, עמדה האימפריה האתיופית שוב מול האימפריה העות'מאנית – אלא שבפעם הזו העות'מאנים נלחמו ישירות באתיופים, ולא כתומכים באדעלים. לאחר מותו של יורם, המליכו היהודים את רדאית כמלך ושיתפו פעולה עם העות'מאנים, בתקווה שאתיופיה לא תצליח לעמוד בלחימה בשתי חזיתות. היהודים החלו בכיבוש אזורים והצליחו להשיב לשליטת את אזור וגרה וחיזקו את ההגנותיהם, הקרבות כנגד הקיסר החדש מינאס היו מוצלחים וחייליו הובסו בקרב. העות'מאנים הצליחו ב-1560 לכבוש את חבל תיגראי יחד עם מלך מדיר בהר בהר נגוס יסחק, והכוחות היהודים שיתופו איתם פעולה. למרות הברית הנרחבת, הצליח צבא אתיופיה לכבוש שוב את תיגראי ולהדוף את העות'מאנים צפונה לחוף הים האדום. כתוצאה מכך, חתם קיסר אתיופיה על הסכם שלום עם המלך המורד של מדיר בהר ב-1562. שנה לאחר ההסכם נפטר הקיסר, ובנו סרצה דנגל ירש את כס האימפריה. ב-1579 הפר יסחק את ההסכם, פנה שוב לעות'מאנים יחד עם היהודים, שנלחמו שוב כנגד האתיופים, שבקרבות אלו הפסידו הפסד צורם. במקביל ללחימה, תקפו היהודים עמדות של הצבא הקיסרי ושני המחנות נלחמו.
ב-1579 ניהל הקיסר סרצה דנגל מערכה צבאית כנגד ביתא ישראל, אשר הסתיימה בהגלייתו של מנהיג היהודים, רדאית.
ראו גם

מוצא ביתא ישראל
הערות שוליים

1 2  יעקב מלקמו, סולומון מברטו, זיוה מקונן, שושנה סמואל, אורלי אוסדון, רחמים מלקו, מורשת יהדות אתיופיה - קהילת "ביתא ישראל" באתיופיה ובישראל, המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך, 2002
↑  james quirin "the evulotion of ethiopian jews" p.49 ]
| תולדות ביתא ישראל |
| --- | --- | --- |
| רקע | מוצא ומקור | הרמה האתיופית וראס דשן ברקע |
| הגדעונים | תקופת ההתגבשות • עידן תור הזהב • תקופת ההישרדות • תקופת התבוסה | הרמה האתיופית וראס דשן ברקע |
| הכיבוש האתיופי | עידן הנאורות • נפילה ושקיעה • בנייה מחדש | הרמה האתיופית וראס דשן ברקע |
| כיום | העלייה לישראל • יוצאי אתיופיה בישראל | הרמה האתיופית וראס דשן ברקע |
מטבעות עם דמותו של הקיסר אזנה.
שלמה שונפלד

| --- | --- |

שלמה שונפלד במדים שתפר לעצמו לקראת ביקורו באושוויץ ובברגן-בלזן
 לידה:  21 בפברואר 1912 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 בפברואר 1984 (בגיל 71) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בפברואר 1984 
 
שלמה שונפלד (באנגלית Solomon Schonfeld;‏ 21 בפברואר 1912, לונדון, הממלכה המאוחדת - 6 בפברואר 1984, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה רב באנגליה. היה שותף להצלת מאות ילדים ממזרח אירופה בשנות השואה.