stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקרת בית
מאפיינים

עבודתה של עקרת הבית כוללת שלל משימות, ובהן טיפול בילדים, בישול, כביסה, ניקיון ועוד. לעיתים שוכרת עקרת הבית עוזר או עוזרת המסייעים לה במשימותיה.
עקרת הבית איננה מקבלת שכר על עבודתה, ופרנסתה היא, בדרך כלל, על הכנסתו של בן זוגה (אם כי לעיתים יש לה הכנסה מפנסיה או מרכוש). לפי מחקר שפרסם אתר Salary.com, מתן תשלום לעקרת הבית בארצות הברית על עבודתה במשק ביתה היה מזכה אותה בשכר של 138,000 דולר בשנה. שכר גבוה זה נובע מכך ששעות עבודתה של עקרת הבית עולות במידה רבה על היקפה של משרה אחת. סימולציות המבוססות על סקר הוצאות משקי בית של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה העלו כי עבודת עקרות הבית תורמת 2.2–4.8 אחוזים מהתמ"ג בישראל (הערך התחתון מבטא ערך שעת עבודת עקרת בית לפי שכר המינימום והעליון על פי התשלום המקובל לעוזרת בית עבור אותו זמן. על-פי נתוני סקר תקצוב זמן שנעשה בשנים 1991–1992 נשים נשואות השקיעו בממוצע 268 דקות ביום בעבודות בית וטיפול בילדים נתון דומה לזה שנמצא במחקרים עדכניים יותר במדינות ה-OECD - כ-4.5 שעות עבודה ביום. הזמן המוקדש לעבודות הבית אצל נשים נשואות עם ילדים ארוך פי 3.3 בערך מהזמן אותו משקיעים גברים בעבודות הבית. במחקר שנערך בשנת 2017 נמצא כי 70% מהמשפחות בהן האישה היא עקרת בית משתייכות לארבעת העשירונים התחתונים בשכר. בקרב משפחות שיש בהן עקרת בית בגיל העבודה כ-49% היו עניות והכנסתן הייתה רחוקה ב-39% מהכנסת קו העוני לעומת כ-35% אצל כלל המשפחות העניות בישראל. בקרב הציבור היהודי בישראל ב-9.7% מהמשפחות הייתה עקרת בית, אצל חרדים כ-21% ואצל ערבים 49%.
עקרות הבית הן קהל צופים עיקרי בתוכניות טלוויזיה המשודרות בבוקר, ולוח השידורים בנוי במידה רבה בהתאם לכך. ברשת ב' של "קול ישראל" שודרה בשעות הבוקר תוכנית ששמה אמר זאת במפורש - "התוכנית לעקרת הבית".
בחוקי מדינת ישראל

השאלה האם יש להקל במיסוי על משפחה שבה האישה היא עקרת בית קיבלה בישראל תשובות שונות במהלך השנים. בחוק הביטוח הלאומי ניתן לעקרת הבית, הנשואה לתושב ישראל, פטור מדמי ביטוח לאומי, ופטור דומה ניתן לה מדמי ביטוח בריאות. בתחילת כהונתו של בנימין נתניהו כשר האוצר נקבע, בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל, חיוב של עקרות הבית בדמי ביטוח בריאות, בסכום קבוע. החלטה זו ספגה ביקורת, ובסופו של דבר לא מומשה ובוטלה. בפרק העוסק בביטוח נכות בחוק הביטוח הלאומי ובתקנות שהותקנו מכוחו נקבעו הוראות מיוחדות לעניין עקרת בית.
במשך שנים רבות ניתנה בפקודת מס הכנסה נקודת זיכוי בגין בן זוג שאין לו הכנסה, הקלה שמרבית הנהנות ממנה היו משפחות שבהן האישה היא עקרת בית. הקלה זו צומצמה מאוד בתחילת שנת 2005, והיא ניתנת רק במקרים חריגים. לפי דברי ההסבר להצעת החוק, ביטול נקודת הזיכוי נועד להוות תחליף לגביית מס בריאות מעקרות בית, אך הוא פוגע גם במשפחות שבהן הגבר הוא בן הזוג שאין לו הכנסה.
חילופי תפקידים

ישנם זוגות בהם הגבר הוא שעוסק בעבודות הבית, והאישה מפרנסת אותו, אך מצב זה פחות נפוץ. גם החוק בישראל מערים קשיים על חילופי תפקידים אלה. כאמור, לעקרת בית, הנשואה לתושב ישראל, ניתן פטור מדמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות. פטור כזה אינו ניתן לגבר שהוא עקר בית. לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב הוגשה תביעה, לפיה מצב זה הוא בגדר הפליה פסולה, אך בית הדין דחה את התביעה. החלטה זו אושרה בבית הדין הארצי לעבודה, בעתירה לבג"ץ ובעתירה לדיון נוסף. עם זאת, בהחלטתה לדחות את הבקשה לדיון נוסף העירה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש:
פקודת מס הכנסה אינה מתייחסת במפורש לעקרת הבית, אך במשך שנים רבות נקבע בה שהנציג בפני פקיד השומה של בני זוג נשואים הוא הגבר. בשנת 1993 בוטלה קביעה זו, והנציג הוא אחד מבני-הזוג, המכונה בפקודה "בן-זוג רשום".
האקדמיה ללשון העברית עסקה בסוגיה מהי צורת הזכר של "עקרת הבית", והחליטה, באוקטובר 2007, על הצורה ”עֶקֶר הַבַּיִת” (עי"ן וקו"ף בסגול), וברבים ”עַקְרֵי בַּיִת”, שבה המילה "עקר" מרמזת לעיקר, ולא לעקרות.
ספרות הדרכה עברית על תפקיד עקרת הבית

בעברית יש ספרות הדרכה מעטה לתפקידי עקרת הבית. לעיתים הנושא מופיע כנספח לספר בישול. בספר הבישול "כך נבשל" שחובר על ידי מדריכות של ויצו בשנת תש"ח, והודפס מאז בעוד ועוד מהדורות, יש פרק "מדריך למשק הבית" המתחיל בפסקת "היעילות - וחשיבותה במשק הבית" ועובר דרך כל מה שיש לעשות יום יום, פרקים על מה ואיך מנקים כל דבר ועד "כיצד מארגנים קניות" כמו כן יש פרק על תורת התזונה, שני הפרקים משתרעים על פני 47 עמודים מכלל 288 עמודי הספר.
ב"ספר הבישול" של אביבה גולדמן יש פרק קצר בשם "אביזרי שולחן" המפרט את כמות "לבני השולחן" (כך במקור), כלי חרסינה, סכו"ם וכלי זכוכית, צריכים להיות בכל משק בית, "אביזרי מטבח" מפרט את כל ציוד המטבח הנחוץ ממקרר חשמלי ועד כלים וחומרים לניקוי.
בספר לבני הנעורים "לבת וגם לבן לא יזיק לדעת" שכתבה אסתר קל יש פרקים העוסקים בעזרה במלאכות הבית כביסה, ניקיון, קניות, בישול, גיהוץ וכדומה.
בספר "בוטיק בבית - 100 עבודות-יד נוספות לבנות הנעורים" של שולמית הרטל, יש פרק "דירה נאה או לעקרת הבית הקטנה" ובו הדרכה לקישוט הבית, פרק על תחזוקה נאותה של הבגדים, הכנת כיבוד למסיבה, סידור פרחים, הצעות של הכנת אוכל וניקוי הבית ליום האם. את הספר ציירה ואיירה אלישבע נדל-לנדאו.
היבט תרבותי חברתי

במשך מאות שנים חונכו נשים לקראת היותן עקרות בית ולמידת מקצוע לא נחשבה ראויה לבנות. מה שהותיר נשים גרושות או אלמנות בחוסר אפשרות להתפרנס.
בספר הרקמה "Creative Embroidery" שכתבה ג'ואן ניקולסון בשנת 1960, היא מציעה לרקום סינר לילדה קטנה כמתנה "שתתקבל בשמחה, ותתן לילדה הרגשה שהיא כבר מבוגרת כאשר היא תעזור בעריכת שולחן ארוחת הערב".
היחס להיותה של אישה עקרת בית שעובדת אך ורק במשק ביתה, שונה מתקופה אחת לשנייה, נתפס בצורה אחרת בקהילות שונות מסיבות דת או מסורת. בקהילות דתיות יש הגורסים שמקומה של האישה בבית, ויש חלקים של הקהילות שבהן מכובד שהאישה תצא לעבוד לפרנסת המשפחה בעוד הגבר לומד תורה.
נתן אלתרמן כתב סיפור בשם "עקרת הבית" שבו מסופר על "שיר לעקרת הבית" שנמצא בעזבונו של ישראל זמורה. השיר מופיע בקובץ ספרותי לזכרה של עדה זמורה "בשם האחת" הוצאת "מחברות לספרות", תל אביב, תשכ"ח.
בגניזת קהיר נמצאו תעודות שמהן אנו למדים שהציפייה מכלה צעירה הייתה שהיא תשעתק את ביתה של אם הבעל, עם זאת נראה שבערים הגדולות חלק ממלאכות הבית טחינת קמח, אפית לחם שנלוש בבית, הוצאו אל מחוץ לבית. בגלל חוסר בחומרי בעירה העדיפו לקנות מזון מבושל בשוק בימי החול. אריגים כבדים נמסרו לכובסות מקצועיות. עם זאת מבנות ציפו שתעזרנה במלאכת הבית.
3 בנובמבר הוכרז כ"יום עקרת הבית הבינלאומי".
בישראל נערכו מדי כמה שנים תחרויות 'עקרת הבית הישראלית'  ביניהם גם בשנת העשור למדינה'
ראו גם

משק בית
גידול ילדים
בישול
כביסה
ביגוד
פמיניזם
אליפות וימבלדון 1890

| --- | --- |

וילובי המילטון - מנצח תחרות הגברים
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  30 ביוני 1890 – 23 ביולי 1890 (24 ימים) 
 מספר תחרות:  14 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:וילובי המילטון נשים:לנה רייס זוגות גברים:יהושע פים/פרנק סטוקר
 
 → אליפות וימבלדון 1889 אליפות וימבלדון 1891 ← 
 
אליפות וימבלדון 1890 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-30 ביוני והסתיימה ב-23 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-2 בתים. מנצח של השלב הראשון היה מקבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1889 על התואר. לתחרות מתמודדים נרשמו 29 טניסאים. לאחר מספר שנים שהתחרו רק ספורטאים בריטים, הפעם לתחרות נרשמו טניסאי מארצות הברית ומאוסטרליה. ארנסט רנשו הודח כבר בסיבוב הראשון. וילובי המילטון ניצח בגמר מתמודדים ובמשחק הקובע ניצח את ויליאם רנשו ב-5 מערכות. זו הייתה התחרות האחרונה בהשתתפות ויליאם רנשו. גם וילובי המילטון לא חזר לווימבלדון להגן על התואר.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 4 טניסאיות. לנה רייס ניצחה בתחרות ומכיוון שבלאנש בינגלי, מנצחת אליפות וימבלדון 1889, לא התייצבה, היא הוכתרה כאלופה.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 7 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד אחים רנשו, מנצחי אליפות וימבלדון 1889. הזוג הבריטי ארנסט ליוויס/ג'ורג' היליארד הפסידו בגמר ליהושע פים/פרנק סטוקר שהוכתרו כאלופים בהיעדר אחים רנשו.
לנה רייס - מנצחת תחרות הנשים
זלטה רזדולינה

| --- | --- |

זלטה רזדולינה
 לידה:  10 בדצמבר 1959 (בת 65) לנינגרד, ברית המועצות 
 מוקד פעילות:  ישראל, ברית המועצות 
 שפה מועדפת:  עברית, רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 http://www.razdolina.com
 
זְלָטָה רַזְדוֹלִינָה (רוזנפלד) (ברוסית: Злата Раздолина; נולדה ב-10 בדצמבר 1959) היא מלחינה, פסנתרנית וזמרת ישראלית ממוצא יהודי-רוסי.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300727405171  ISNI: 0000 0000 6846 3942  LCCN: n2019052354  VIAF: 97163656   WorldCat (עם VIAF): 97163656
מוד ווטסון

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1864 לונדון, בריטניה
 פטירה:  5 ביוני 1946 (בגיל 81) Charmouth, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פעילות כמקצוענית:  1884–1889 (כ־5 שנים) 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 2
 וימבלדון:  זכייה (1884, 1885)
 
מוד אדית אלנור ווטסון (באנגלית: Maud Edith Eleanor Watson; ‏9 באוקטובר 1864 – 5 ביוני 1946) הייתה טניסאית בריטית, אלופת וימבלדון הראשונה.
תולדות חייה

ווטסון, שהייתה בתו של כומר נולדה בלונדון. היא החלה לשחק טניס תחרותי עם פתיחת הענף לנשים ב-1881. למשחקים לבשו הנשים באותה עת שמלה לבנה ארוכה עם מחוך. באליפות וימבלדון 1884 הגיעה לגמר יחד עם אחותה הבכירה, ליליאן ווטסון (אנ') וניצחה אותה בשלוש מערכות 6–8, 6–3, 6–3. כך הייתה האשה הראשונה שזכתה בתואר אלופת וימבלדון. היא זכתה עם אחותה בגמר הזוגות ועם אלוף וימבלדון באותה שנה, ויליאם רנשו, בתחרות הזוגות המעורבים.
בשנה שלאחר מכן חזרה על הישגה, כאשר ניצחה בגמר את בלאנש בינגלי בשתי מערכות 6–1, 7–5. אולם, באליפות וימבלדון 1886 הפסידה ווטסון לבינגלי בגמר 6–3, 6–3. היה זה תואר אלופת וימבלדון הראשון של בינגלי שזכתה מאז בחמישה תוארי אליפות נוספים.
ב-1889 פרשה מהטניס התחרותי לאחר שכמעט טבעה בשחייה ליד האי ג'רזי ונותרה עם קשיים בריאותיים. במלחמת העולם הראשונה עבדה בהתנדבות כאחות וזכתה בעיטור מסדר האימפריה הבריטית.
הישגים

בטורניר וימבלדון
הישגים > זכיות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1884 | הממלכה המאוחדת ליליאן ווטסון | 6–8, 6–3, 6–3 |
| 1885 | הממלכה המאוחדת בלאנש בינגלי | 6–1, 7–5 |
הישגים > הפסדים בגמר

בטורניר וימבלדון
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1886 | הממלכה המאוחדת בלאנש בינגלי | 6–3, 6–3 |
בוקר טוב ישראל (סדרת סרטים)

| --- | --- |

 בימוי:  אמיר הר-גיל
 הופק בידי:  אמיר הר-גיל, נחשון אקסלרוד
 עריכה:  יעל פרלוב
 צילום:  עופר ינוב
 מדינה:  ישראל 
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  18 ביוני 2007 
 משך הקרנה:  60 דק' 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בוקר טוב ישראל (1987, 1997, 2007) היא סדרת סרטים תיעודיים של במאי הסרטים ד"ר אמיר הר-גיל, העוקבת אחר חייהם של חמישה נערים, בפערים של עשר שנים זה מזה. הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס האולפנים המאוחדים לבוגר מצטיין בבית צבי, בית הספר לקולנוע. פרס דלתא פילם לבוגר מצטיין. וציון לשבח של המכון הישראלי לקולנוע. הסרט הופץ כסרט פתיח לדיונים על ידי המחלקה לדמוקרטיה משרד החינוך והתרבות, חיל חינוך, הסוכנות היהודית, הסתדרות הצופים, בני עקיבא, סל תרבות ארצי.
בוקר טוב ישראל

הסרט מתאר בוקר יום חול בחייהם של 5 נערים: קיבוצניק, צפון תל אביבי, נער מעיירת פיתוח, ערבי וחרדי. זו השעה הדומה ביותר בסדר היום שלהם, אך ההבדלים גדולים. מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית. הילדים הם: מאיר מקיבוץ מעברות, סער מרמת אביב ג', יוסי מעיירת הפיתוח אופקים, מונדר מהעיר טייבה, ויהושע מכפר חב"ד.
בוקר טוב ישראל- עשר שנים אחרי

כעבור עשר שנים מצילום הסרט המקורי, הבמאי חוזר אל גיבורי הסרט ומסקר את חייהם.
בוקר טוב ישראל- עשרים שנה אחרי

לפני 20 שנה תיעד אמיר הר-גיל חמישה ילדים בני 13 שהיו מיקרוקוסמוס קלאסי של החברה הישראלית: בן עיירת פיתוח, "צפוני" מרמת אביב ג', קיבוצניק, חרדי וערבי. הם שיקפו את מערכת הערכים בחברה הסובבת אותם והיו מוטרדים מהנושאים החוצים את החברה הישראלית: יחסי יהודים- ערבים, דתיים - חילוניים, עשירים - עניים, אשכנזים - מזרחיים.
20 שנים אחרי, יוצא הר-גיל שוב למסע אחר אותם גיבורי סרטו עטור הפרסים, כדי לבחון מה השתנה בהם ובו, מה קרה להם ומה עבר עליו בתקופה זו.
סיפורם המשולב של הבמאי וגיבוריו הוא למעשה סיפורה של המדינה: התקוות והערכים שהשתנו.
בוקר טוב ישראל- עשרים שנה אחרי > הסרט זכה בפרסים הבאים

פרס ראשון בתחרות הסרט הישראלי בפסטיבל הקולנוע ירושלים
ציון לשבח מהמכון הישראלי לקולנוע
פרס האולפנים המאוחדים על בימוי
פרס חברת דלתא פילם כסרט מצטיין
תגובות

דליק ווליניץ מראיין את אמיר הר-גיל על סרטו "בוקר טוב ישראל"  באתר YouTube
גדעון רייכר מראיין את אמיר הר-גיל בתוכנית ערב חדש על סרטו "בוקר טוב ישראל" באתר YouTube
דן שוורצפוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 מוסדות:  המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה 
 
דן שוורצפוקס הוא רופא פנימי ישראלי, סגן מנהל המרכז הרפואי סורוקה. משיא משואת יום העצמאות ה-76 למדינת ישראל.
ביוגרפיה

דן הוא בנם של ליז ושמעון שוורצפוקס. נולד בפריז, צרפת. עלה ארצה בשנת 1964. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר, התגייס בשנת 1982 לגדוד שקד, והיה בדור המייסד של חטיבת גבעתי, שם שירת כמפקד פלוגת מסלול, כמפקד פלוגה בקורס קציני חי״ר וכמפקד פלוגת הסיור של גבעתי. נבחר כקצין המצטיין של חיל הרגלים בשנת 1985.
לאחר שחרורו מצה״ל, החל בלימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. סיים בהצטיינות את התמחותו במחלקה פנימית א׳ במרכז הרפואי סורוקה בשנת 2001. לאחר סיום ההתמחות מונה למנהל המרפאה של הקריה למחקר גרעיני. במקביל, שימש כרופא בכיר במחלקה פנימית א׳ בסורוקה, וכרופא משפחה בקיבוץ עלומים - תפקיד אותו הוא מבצע עד היום. בשנת 2015 מונה למנהל היחידה למיון פנימי ואמבולטורי במרכז הרפואי סורוקה, ומשנת 2017 משמש גם כסגן מנהל בית החולים.
במקביל ללימודיו ולעבודתו הרפואית, התקדם בתפקידיו הצבאיים כמפקד במילואים. בשנת 1993 סיים קורס קורס מג״דים, ובשנת 1997 ביצע השתלמות מפקדי חטיבות. בין השאר, שירת בחטיבה 5 בתפקידי מ"פ, מג"ד 7020, וסגן מפקד החטיבה בקרב בג׳נין במהלך מבצע חומת מגן.
שוורצפוקס הוא מרצה בכיר בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היה ממובילי קבוצת המחקר DIRECT יחד עם איריס שי אודות ההשפעות הבריאותיות של תזונה ים-תכונית בקרב עובדי הקריה למחקר גרעיני.
תושב באר שבע, נשוי לנורית לבית בודנהיימר, אב לעשרה וסב לנכדים.
פרסים והוקרה

פרס העובד המצטיין, הקריה לאנרגיה אטומית, שנת 2002.
בשנת 2006 זכה בפרס אות המופת לרופא, של האגודה לרפואה ולמשפט בישראל.
פרס ראש הוועדה לאנרגיה אטומית לשנים 2009–2010.
פרס מנכ״ל הכללית לאיכות לשנת 2017.
בשנת 2023 זכה בפרס הר"י למצוינות בין-אישית.
בשנת 2024, עבור תפקודו סביב ולאחר אירועי טבח שבעה באוקטובר, היה ממשיאי משואת הרפואה והשיקום ביום העצמאות ה-76 למדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  משואת רפואה ושיקום, באתר יום העצמאות 76 למדינת ישראל
↑  הרופאים המומחים שלנו - ד"ר דן שוורצפוקס, באתר קופת חולים כללית
↑  נחשון 7020 מובילים דרך, באתר עמותת עמכם
↑  פרק 2: סגן מפקד חטיבה 5 דן שוורצפוקס | By חטיבה 5 | Facebook, נבדק ב-2024-11-28
↑  הפקולטה למדעי הבריאות סגל אקדמי, באתר in.bgu.ac.il
↑  Iris Shai, Dan Schwarzfuchs, Yaakov Henkin, Danit R. Shahar, Shula Witkow, Ilana Greenberg, Rachel Golan, Drora Fraser, Arkady Bolotin, Hilel Vardi, Osnat Tangi-Rozental, Rachel Zuk-Ramot, Benjamin Sarusi, Dov Brickner, Ziva Schwartz, Einat Sheiner, Rachel Marko, Esther Katorza, Joachim Thiery, Georg Martin Fiedler, Matthias Blüher, Michael Stumvoll, Meir J. Stampfer, Weight Loss with a Low-Carbohydrate, Mediterranean, or Low-Fat Diet, New England Journal of Medicine 359, 2008-07-17, עמ' 229–241 doi: 10.1056/NEJMoa0708681
↑  Dan Schwarzfuchs, Rachel Golan, Iris Shai, Four-year follow-up after two-year dietary interventions, The New England Journal of Medicine 367, 2012-10-04, עמ' 1373–1374 doi: 10.1056/NEJMc1204792
↑  שרה דיקשטיין, מחקר ישראלי שנערך בקריה למחקר גרעיני בישראל השווה יעילות ובטיחות של שלושה סוגי דיאטות, באתר המוסד לבטיחות וגהות, ‏27.07.08
↑  ראיון עם משיא המשואה, ד"ר דן שוורצפוקס: "אם אתה חזק בשגרה, אתה תהיה טוב בחירום", באתר www.b7net.co.il
↑  ההסתדרות הרפואית בישראל – 21.6.2006: הודעות לעיתונות, באתר ד"ר אלן לוי גסטרואנטרולוג בירושלים
↑  ד"ר דן שוורצפוקס - פרס מצוינות בין-אישית | ההסתדרות הרפואית בישראל, באתר www.ima.org.il
↑  איתמר אייכנר, אדיר ינקו, אילנה קוריאל, הרופא הבכיר סיים לטפל בפצועי כרם שלום והתבשר: אתה תשיא משואה ביום העצמאות, באתר ynet, 5 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0002-2566-6023
ישראל פינקלשטיין

| --- | --- |

ישראל פינקלשטיין, 2007
 לידה:  29 במרץ 1949 (בן 75) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (1974)  אוניברסיטת תל אביב (1978)  אוניברסיטת תל אביב (1983) 
 מנחה לדוקטורט:  משה כוכבי 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1990) אוניברסיטת הרווארד (1992–1993) אוניברסיטת שיקגו (1987–1987) אוניברסיטת בר-אילן (1976–1990) אוניברסיטת פנתאון-סורבון (1998–1999) בית הספר לארכאולוגיה ותרבויות ימיות, אוניברסיטת חיפה (2021--)
 תלמידי דוקטורט:  ערן אריה, שירלי בן-דור אבין, יובל גדות, יפעת טהרני, אסף יסעור לנדאו, איתן לוי, אלכסנדר פנטאלקין, נורמה פרנקלין, אסף קליימן, אריה שאוס  ועוד
 פרסים והוקרה:  פרס דן דוד (2005) 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 תקופות הברונזה והברזל, צמיחת ישראל הקדום, חפירות בתל מגידו, חקר ממלכות ישראל ויהודה, הצגת הכרונולוגיה הנמוכה, שיטות מתחומי המדעים המדויקים במחקר הארכאולוגי
 
ישראל פינקלשטיין (נולד ב-29 במרץ 1949) הוא ארכאולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב וראש בית הספר לארכאולוגיה ולתרבויות ימיות באוניברסיטת חיפה. עד 2021 היה מופקד על הקתדרה לארכאולוגיה של ארץ ישראל בתקופות הברונזה והברזל על שם יעקב מ' אלקוב באוניברסיטת תל אביב. הוא חוקר מוביל בתחום הארכאולוגיה של הלבנט העוסק, בין השאר, בשילוב מדעי החיים והמדעים המדויקים במחקר ההיסטורי והארכאולוגי. פינקלשטיין הוא החופר של מגידו – אתר מפתח לחקר תקופות הברונזה והברזל בלבנט.
פינקלשטיין חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והוא associé étranger באקדמיה הצרפתית Académie des Inscriptions et Belles Lettres, וחבר זר באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים. בשנת 2005 הוא זכה בפרס דן דוד על התיקון המהותי שערך בהיסטוריה של ישראל הקדום במאות העשירית והתשיעית לפנה"ס. בשנת 2009 זיכה אותו שר התרבות של צרפת באות האביר (Chevalier) של המסדר Ordre des Arts et des Lettres, ובשנת 2010 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לוזאן שבשווייץ. הוא חבר בוועדת הבחירה של הפורום הארכאולוגי של שנחאי (Shanghai Archaeology Forum) באקדמיה הסינית למדעי החברה.
ביוגרפיה

נולד ב-1949 בתל אביב לצבי פינקלשטיין ומרים פינקלשטיין לבית אלנהורן, נכדה של אחד מראשוני פתח תקווה. לאחר ששירת בצה"ל (1967–1970) הוא החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב. למד לקראת התואר הראשון בחוג לגאוגרפיה ובחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום, שם היה תלמידו של פרופ' יוחנן אהרוני, וסיים את לימודי הבוגר בשנת 1974. את לימודיו המתקדמים עשה בהנחייתו של פרופ' משה כוכבי. הוא סיים תואר שני בארכאולוגיה בשנת 1978 לאחר שכתב עבודה בנושא "התיישבות כפרית בשולי ההר באגן הירקון בתקופה הישראלית-הלניסטית", וזכה בתואר דוקטור בשנת 1983 בעקבות מחקרו על "חפירות עזבת צרטה וההתנחלות הישראלית בהר".
בין השנים 1976–1990 לימד פינקלשטיין, תחילה כעוזר הוראה ואחר כך כמרצה, במחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בשנה האקדמית 1983–1984 השתתף בקבוצת מחקר בראשות פרופ' יגאל ידין במכון הישראלי ללימודים מתקדמים בירושלים. בשנת 1986–1987 הוא לימד במחלקה לשפות ולתרבויות של המזרח הקרוב באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1987 הוא מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן, וב-1990 עבר למחלקה לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1992 קיבל דרגת פרופסור מן המניין. ב-1992–1993 בילה פינקלשטיין שנת שבתון במחלקה לשפות ולתרבויות של המזרח הקרוב באוניברסיטת הרווארד. הוא כיהן כראש המחלקה לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום (1994–1998) וכראש המכון לארכאולוגיה ע"ש סוניה ומרקו נדלר (1996–2003) באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998–1999 היה פינקלשטיין חוקר אורח במרכז למחקר ארכאולוגי של המזרח (Centre de Recherche d’Archéologie Orientale) ובבית הספר ללימודים גבוהים (École Pratique des Hautes Études) בסורבון בפריז. פינקלשטיין היה מופקד על הקתדרה לארכאולוגיה של ארץ ישראל בתקופות הברונזה והברזל על שם יעקב מ' אלקוב באוניברסיטת תל אביב. החל משנת 2021 הוא עומד בראש בית הספר לארכאולוגיה ולתרבויות ימיות באוניברסיטת חיפה.
פינקלשטיין הרצה בכנסים בינלאומיים ובאוניברסיטאות בכל העולם. בין השאר העביר סדרות של הרצאות על ההיסטוריה והארכאולוגיה של ישראל הקדום באוניברסיטה הנוצרית בטקסס (Texas Christian University; 2002), באוניברסיטת בואנוס איירס (University of Buenos Aires; 2011), בקולג' דה פראנס College de France); 2012), באוניברסיטה המתודיסטית של סאו פאולו (Methodist University of Sao Paolo; 2019, 2015), באוניברסיטה הבינלאומית הנוצרית בטוקיו (2017) ובמכון המקראי האפיפיורי ברומא (Pontifical Biblical Institute; 2017).
פינקלשטיין שימש כעורך של Tel-Aviv, כתב העת של המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב 2008–2021, והעורך של סדרת המונוגרפיות של המכון לארכאולוגיה, 2005-2021.
מחקר בשדה

פינקלשטיין הוכשר כארכאולוג חופר בחפירות תל באר-שבע בראשות יוחנן אהרוני (1971) ובחפירות תל אפק בראשות משה כוכבי ופרחיה בק (1973–1978). החל משנת 1976 הוא ערך מחקרים משלו בכמה אתרים ואזורים.
מחקר בשדה > חפירות וסקרים בעבר

עזבת צרטה (1976–1978): מנהל בשטח בחפירות עזבת צרטה, כפר מתקופות הברזל א-ב1 ליד ראש העין.
דרום סיני (1976–1978): מנהל סקר שרידי מנזרים ביזנטיים בדרום סיני.
תל בני ברק (1977): מנהל חפירת הצלה בתל בני ברק הקדומה.
תל עירא (1980): מנהל שותף (יחד עם יצחק בית-אריה) בתל עירא, אתר מתקופת הברזל ב בבקעת באר-שבע.
שילה (1981–1984): מנהל החפירה בשילה המקראית. באתר שרידים מתקופות הברונזה התיכונה, הברונזה המאוחרת והברזל א. נודעת לו חשיבות גדולה לחקר צמיחת ישראל הקדום.
סקר דרום השומרון (1981–1987): מנהל סקר בחבל דרום השומרון, חבל ששטחו כ־1000 קמ"ר.
ח'רבת דווארה (1985–1986): מנהל חפירה בח'רבת דווארה, אתר מתקופות הברזל א וראשית הברזל ב-1 בספר המדבר מצפון-מזרח לירושלים.
דהר מרזבנה (1987): מנהל חפירות בדיקה באתר מתקופת הברונזה הביניימית בספר המדבר מצפון-מזרח לירושלים.
מחקר בשדה > חפירות בהווה

מגידו (החל מ-1994): מנהל החפירה (1994–2012 עם דוד אוסישקין, מאז 2014 עם מת'יו ג' אדמס ומריו א"ס מרטין). מגידו נחשב אחד האתרים החשובים ביותר מתקופות הברונזה והברזל בלבנט; לממצאיו ערך בולט בשחזור התרבות החומרית וההיסטוריה של ארץ-ישראל, הלבנט ומזרח הים התיכון.
הר הנגב (החל מ-2006): מנהל שותף (עם רות שחק-גרוס, אוניברסיטת חיפה) של חפירות ומחקר גיאו-ארכאולוגי בארבעה אתרים בהר הנגב: אתר הרועה ונחל בוקר (תקופת הברזל) ומשאבי שדה ועין זיק (תקופת הברונזה הביניימית).
קריית-יערים (החל מ-2017): מנהל שותף (עם כריסטוף ניקול ותומס רומר מן הקולג' דה פרנס) בחפירות קריית-יערים, אתר מפתח מקראי ממערב לירושלים הקשור לסיפור ארון הברית בספר שמואל. בנובמבר 2020 שודר בכאן 11 הסרט התיעודי "בעקבות ארון הברית" הסוקר את החפירות של פינקלשטיין ורומר בקריית יערים.
פרויקטים חשובים אחרים > בעבר

מחקר פטרוגרפי של תעודות אל-עמרנה, בניסיון לאתר את המקומות מהם נשלחו המכתבים (1997–2000), עם יובל גורן ונדב נאמן (אוניברסיטת תל אביב).
שחזור ישראל הקדום 2009-2014,עם סטיב ווינר ממכון ויצמן למדע, פרויקט שמומן בידי המועצה האירופית למחקר ERC.
(Reconstructing Ancient Israel: The Exact and Life Sciences Perspectives)
המחקר נערך בעשרה מסלולים: תיארוך בשיטת פחמן 14; דנ"א קדום; גיאו-ארכאולוגיה; אקלים קדום; פטרוגרפיה; מטלורגיה; מתמטיקה של יום-יום; הדמיה מתקדמת של אוסטרקאות; ניתוח שקיעים מולקולאריים בכלי חרס; וארכיאוזאולוגיה. למעלה מארבעים חוקרים, תלמידי מחקר ופוסט-דוקטורנטים השתתפו בפרויקט, ודגימות נלקחו מאתרים רבים בישראל וביוון. המחקר הניב עשרות רבות של מאמרים, שפורסמו בכתבי עת ברחבי העולם.
אקלים קדום בלבנט (2014-2009): עם דפנה לנגוט (אוניברסיטת תל אביב) ותומס ליט (אוניברסיטת בון).
הרקע הארכאולוגי וההיסטורי של החומש (2016–2019), עם קונרד שמיד (אוניברסיטת ציריך), תומאס רומר וכריסטוף ניהן (אוניברסיטת לוזאן) ועודד ליפשיץ (אוניברסיטת תל אביב).
פרויקטים חשובים אחרים > פרויקטי מחקר נמשכים

אוסטרקאות עבריים מתקופת הברזל בעידן הסיליקון: פליאוגרפיה ממוחשבת (החל מ-2008): עם אלי פיסצקי (אוניברסיטת תל אביב) ואחרים.
שימוש בשיטות מתחום מדעי המחשב בחקר טקסטים במקרא: עם אלי פיסצקי ונחום דרשוביץ (אוניברסיטת תל אביב), תומאס רומר (הקולג' דה פרנס), ברק סובר (האוניברסיטה העברית) ואחרים.
DNA קדום, בעלי חיים ובני אדם (החל מ-2009): עם מירב מאירי (אוניברסיטת תל אביב); במשך השנים בשיתוף פעולה עם ג'וזף מרן ופיליפ שטוקהמר (אוניברסיטאות היידלברג ומינכן), לירן כרמל (האוניברסיטה העברית) ודייוויד רייך (אוניברסיטת הרווארד).
תרומה מחקרית

פינקלשטיין כתב על מגוון נושאים, ביניהם הארכאולוגיה של תקופת הברונזה ותרומת מדעי החיים והמדעים המדויקים לארכאולוגיה, אולם חלק ניכר מעבודתו הוקדש לתקופת הברזל בלבנט ובעיקר להיסטוריה וההיסטוריוגרפיה של ישראל הקדום.
בשנת 1986 פרסם פינקלשטיין מאמר בו הראה שצמיחת ישראל הקדום החלה בחבל ההר המרכזי שמצפון לירושלים וכי רק מעטים מהאתרים הראשונים היו באזורי הר יהודה והגליל. בהמשך המאמר העריך פינקלשטיין את האוכלוסייה הפרוטו-ישראלית במאה ה-11 לפני הספירה בכ-55,000 נפש ובכ-20,000 נפש בלבד במאה ה-12 לפני הספירה. פינקלשטיין טען שממצאים אלו תואמים את האסכולה הסוברת שההתיישבות בחבל ההר הייתה תהליך איטי בו היו מעורבות קבוצות של רועים-נוודים. במחקריו הוא הדגיש את המימד המחזורי של גלי ההתיישבות בחבל ההר בתקופות הברונזה והברזל וראה בזאת ראיה לכך שישראל הקדום צמח מתוך אוכלוסיית כנען.
אף שהוא מקבל את קיומו ההיסטורי של דוד (בין היתר בגלל כתובת תל דן מהמאה התשיעית לפני הספירה בה מוזכר בית דוד כשמה של ממלכת יהודה), פינקלשטיין אינו מקבל כי הייתה ממלכה מאוחדת נרחבת בראשותו עקב דלותה של יהודה וירושלים ובעיות אחרות בארכאולוגיה של המאה ה־10 לפנה"ס. דווקא למלוכת שאול הוא מוצא סימנים בכתובת פרעה שושנק (שישק) המתארת את מסעו באזורי ההר המופיעים בסיפורי שאול.
לשיטתו של פינקלשטיין חלק גדול מן החומרים ההיסטוריוגרפיים בתנ"ך נכתבו בממלכת יהודה במאה השביעית לפנה"ס למען מטרות פוליטיות ודתיות של בני התקופה, בין היתר הצורך לשלב את פליטי ממלכת ישראל החרבה בתוך ממלכת יהודה. עוד הוא גורס כי הכתיבה בישראל ויהודה נפוצה רק במאה ה-8 לפנה"ס וכי לכך יש משמעות במחקר שלבים קדומים של תולדות ישראל הקדום.