stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף קושניר
ביוגרפיה

קושניר נולד בבנדרי שבבסרביה, היה פעיל בארגון צעירי ציון. עלה לארץ ישראל ב-1922. הוא למד בית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים והוסמך כעורך דין. הוא נמנה עם מנהיגי החוגים המרקסיסטיים ופועלי ציון שמאל שפעלו בישראל. בשנת 1945 הוא הצטרף למפלגת השומר הצעיר, שהצטרפה מאוחר יותר לשורות מפ"ם.
במסגרת פעילותו במפ"ם היה קושניר חבר מרכז המפלגה וחבר מזכירות סניף חיפה. בשנים 1950–1955 הוא כיהן כחבר מועצת העיר חיפה ובשנים 1960–1965 כיהן כחבר הכנסת. אל הכנסת הרביעית הוא נכנס כמחליפו של חיים יהודה (1960–1961) ואל הכנסת החמישית במקומו של חנן רובין (1962–1965). בשתי כהונותיו היה קושניר חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט ובכהונתו הראשונה הוא כיהן גם בוועדת הכנסת וועדת החינוך והתרבות.
כעורך דין נבחר קושניר ליו"ר הסתדרות עורכי הדין במחוז חיפה. על שמו רחוב בחיפה.
הערות שוליים

↑  קושניר נכנס לכנסת מטעם מפ"ם, דבר, 14 ביולי 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009448990505171  VIAF: 3808161152499435190008   WorldCat (עם VIAF): 3808161152499435190008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יגואר Mark IX

| --- | --- |

Jaguar Mark IX
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  1959 – 1961
 יחידות שיוצרו:  10,009
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  יגואר Mark VIII
 מודל אחריו:  יגואר Mark X
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,991 מ"מ
 רוחב:  1,854 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  1,757–1,814 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  3,048 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 12 שסתומים, 3,781 סמ"ק המפיק 223 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1  6 צילינדרים, 12 שסתומים, 3,781 סמ"ק המפיק 223 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  184.1 קמ"ש
 צריכת דלק:  19.8 ליטר ל-100 ק"מ
יגואר Mark IX (באנגלית: Jaguar Mark IX) היא מכונית סלון מפוארת מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1959 – 1961 בבריטניה.
"יגואר Mark IX"

יוצרו 10,009 יחידות.
4 דלתות.
4–5 מושבים.
מנוע בנזין קדמי-אורכי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
4 בלמי דיסק.
הגה כוח (סטנדרט).
צמיגים: 6.70–16 אינץ'.
קיבולת מכל דלק: 77 ליטר.
"יגואר Mark IX" > תאוצות

תאוצה בין 0–48.28 קמ"ש (30 מייל) היא 4.2 שניות.
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 10.1 שניות.
תאוצה בין 0–161 קמ"ש היא 28.8 שניות.
גלריה

"יגואר Mark IX"
"יגואר Mark IX"
"יגואר Mark IX", שנת 1960
"יגואר Mark IX", שנת 1959
"יגואר Mark IX"
"יגואר Mark IX", שנת 1960
"יגואר Mark IX", שנת 1960
"יגואר Mark IX", שנת 1960 - מבט לתוך הרכב
"יגואר Mark IX", שנת 1960 - מבט ללוח מחוונים
ראו גם

יגואר
יגואר Mark X
יגואר XKSS
הערות שוליים

↑  "יגואר Mark IX" vintagecarcollector.com/vehicles/791/1960-jaguar-mark-ix
↑  Oldtimer Katalog". Nr. 23. Königswinter: HEEL Verlag GmbH. 2009: Seite 187. ISBN 978-3-86852-067-5.
↑  "יגואר Mark IX", שנת 1961 classicdriver.com/en/car/jaguar/mk-ix/1961
↑  "יגואר Mark IX", שנת 1959 - מפרט carfolio.com/jaguar-mark-ix-3.8
יגואר F-פייס

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  2016-הווה
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר
 פלטפורמה:  יגואר-לנד רובר D7a
 אורך:  4,731 מ"מ
 רוחב:  1,936 מ"מ
 גובה:  1,667 מ"מ
 משקל:  1,775 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,874 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 צריכת דלק:  18.9 ק"מ לליטר (במנוע ה-2.0 ליטר) 16.7 ק"מ לליטר (במנוע ה-3.0 ליטר)
 קיבולת מכל דלק:  60 ליטר (במנוע ה-2.0 ליטר) 66 ליטר (במנוע ה-3.0 ליטר)
 קשר:  אאודי Q5, פורשה מאקאן
 מעצב:  איאן קאלום
 
יגואר F-פייס (באנגלית: Jaguar F-Pace) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי יגואר משנת 2016. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט בספטמבר 2015 והגיעה לישראל ביולי 2016. בספטמבר 2013 הציגה יגואר את דגם הקונספט המקדים בשם יגואר C-X17.
היגואר F-פייס שבר שיא עולמי בכך שביצע לופ של 360 מעלות.
היגואר F-פייס קיבל במבחן הבטיחות חמישה כוכבים מתוך חמישה.
מפרט טכני > מנועים מקוריים

מנוע דיזל I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-180 כוחות סוס ב-4,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 208 קילומטרים לשעה.
מנוע דיזל V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר טורבו המספק כ-300 כוחות סוס ב-4,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 241 קילומטרים לשעה.
מפרט טכני > מנועים אחרי מתיחת פנים

היצע מנועי הבנזין כולל מנוע טורבו בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר המספק כ-340 או 400 כוחות סוס עם מערכת מיקרו היברידית בקיבולת 48 וואט העוזרת למנוע בתאוצה, ומנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטר המספק כ-250 כוחות סוס. למנועי הבנזין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. מנוע ה-2.0 ליטר מאיץ מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.3 שניות ומגיע למהירות מרבית של 217 קילומטרים לשעה.
היצע מנועי הדיזל כולל שני מנועי 2.0 ליטר טורבו עם מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט בהספקים של 163 כוחות סוס או 204 כוחות סוס, ומנוע טורבו דיזל I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר המספק כ-300 כוחות סוס עם או בלי מערכת מיקרו-היברידית. למנועי הדיזל תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
יגואר F-פייס SVR

יגואר F-פייס SVR היא גרסת הביצועים הגבוהים לגרסה הבסיסית שהוצגה באפריל 2018. היא עוצבה בעיצוב המעניק לה מראה ספורטיבי, הכולל גם שיפורים במתלים, במערכת ההיגוי וגלגלים בקוטר 22 אינץ'. היא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 5.0 ליטרים עם מגדש-על המספק כ-550 כוחות סוס ומומנט מרבי של 69.3 קילוגרמים. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 283 קילומטרים לשעה.
בדצמבר 2020 הציגה יגואר את מתיחת הפנים ל-F-פייס SVR, הכוללת העלאת המומנט ל-71.3 (תוספת של 2 קילוגרמים) והאצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.0 שניות במקום 4.3 שניות ומהירות של 286 קילומטרים לשעה במקום 283 קילומטרים לשעה בדגם היוצא. עם מתיחת הפנים עיצבה מחדש יגואר את תא הנוסעים המזכיר כרגע שילוב של ספורט ויוקרה, הכולל לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ' ומסך מגע בקוטר 11.4 אינץ'.
מתיחת פנים שנת 2020

בספטמבר 2020 הציגה יגואר בתערוכת הרכב במונטריאול את מתיחת הפנים ל-F-פייס. יגואר עיצבה מחדש את תא הנוסעים המשלב יוקרה וספורט, הכולל גם ידית הילוכים קטנה, מסך מגע מרכזי בקוטר 11.4 אינץ', מערכת מולטימדיה בקוטר 12.3 אינץ' ללוח המחוונים וגלגל הגה חדש המציג כפתורי מגע במקום כפתורים מכניים. המתלים עברו כיול מחדש.
בתחום ההנעה החליפה והוסיפה יגואר שישה מנועים, יגואר החליפה את שני מנועי הדיזל (2.0 ליטר, 180 כוחות סוס ו-3.0 ליטר, 300 כוחות סוס) בשני מנועים בנזין (2.0 ליטר, 250 כוחות סוס ו-3.0 ליטר, 400-340 כוחות סוס) והוסיפה שלושה מנועי דיזל (2.0 ליטר, 163 כוחות סוס ו-2.0 ליטר 204 כוחות סוס ו-3.0 ליטר, 300 כוחות סוס). המנוע השישי נמצא בגרסה היברידית פלאג-אין.
יחד עם מתיחת הפנים הציגה יגואר את הדגם היברידי פלאג-אין, הנקרא יגואר F-פייס P400e, הכולל מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר המספק כ-300 כוחות סוס למנוע חשמלי המספק כ-141 כוחות סוס, שניהם מספקים יחד 404 כוחות סוס ב-5500 סיבובים לדקה, וסוללת ליתיום-יון בקיבולת 17.1 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 53 קילומטרים, צריכת הדלק בדגם היברידי עומדת על 40 קילומטר לליטר. את הסוללה ניתן לטעון במטען מהיר בקיבולת 32 קילוואט המטעין את הסוללה מ-0 ל-80 בתוך חצי שעה, או במטען ביתי בקיבולת 7 קילוואט המטעין את הסוללה מ-0 ל-8 בתוך שעה ו-40 דקות. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 240 קילומטרים לשעה.
גלריה

דגם הקונספט
מבט לפגוש הקדמי
מבט לפגוש האחורי
מבט לפנים המכונית
ביצוע ה"לופ" 360 מעלות
גרסת ה-SVR
גרסת ה-SVR, מבט לגלגל
הערות שוליים

↑  2016 יגואר F פייס - רכב הפנאי הראשון של יגואר, באתר קארטיוב, ‏16 בספטמבר 2015
↑  יגואר F פייס בישראל – מחיר החל מ- 389,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏13 ביולי 2016
↑  עמרי ספיר, יגואר C-X17 הוא הצצה לעתיד, אבל לא כמו שאתם חושבים, באתר אוטו, ‏11 בספטמבר 2013
↑  אוהד אלגוב, יגואר F-PACE - רק הוצג וכבר שובר שיא עולם, באתר אוטו, ‏16 בספטמבר 2015
↑  יגואר F-פייס מנוע טורבו דיזל 2.0 ליטר - מפרט טכני, באתר אוטו
↑  יגואר F-פייס מנוע טורבו דיזל 3.0 ליטר - מפרט טכני, באתר אוטו
↑  יגואר עושה שריר: F-PACE SVR עם 550 כ"ס, באתר קארטיוב, ‏04 באפריל 2018
↑  רועי צוקרמן, יגואר F-פייס במדי קרב: SVR עם 550 כ"ס, באתר אוטו, ‏02 באפריל 2018
↑  מתיחת פנים: 2021 יגואר F Pace SVR החדש, באתר קארטיוב, ‏02 בדצמבר 2020
↑  אלי שאולי, יגואר F-Pace 2021 נחשף רשמית, באתר אוטו, ‏17 בספטמבר 2020
↑  המנועים החדשים מוצגים במפורט בתחילת הערך בכותרת "מפרט טכני"
↑  מתיחת פנים: 2021 יגואר F Pace החדש נחשף כולל דגם פלאג-אין, באתר קארטיוב, ‏15 בספטמבר 2020
↑  יגואר F-פייס היברידי פלאג-אין - מפרט טכני, באתר אוטו
יוסף הקומס

יוסף הקומס או יוסף מטבריה היה יהודי מומר בן המאה ה-4 לספירה שחי בצפון ארץ ישראל וניסה לנצר את היהודים תושבי הגליל.
תולדות חייו

יוסף נולד בטבריה וחי בימי הקיסר קונסטנטינוס, ממנו קיבל תואר קומס (comes) ואישור לבנות כנסיות בטבריה, ציפורי, כפר נחום ועוד.
על פי אפיפניוס, כיהודי היה בעל משרה רמה (אפוסטול) אצל נשיא הסנהדרין.
לפי יוסף, כך כתב אפיפניוס, כאשר הלל הנשיא היה על ערש דווי הוא פנה לבישוף טבריה וביקש ממנו שיטביל אותו לנצרות ויעניק לו את המיסטריון (סקרמנט) ובתמורה העניק הלל לבישוף כמות זהב מכובדת. אחרי שלושה ימים נפטר הלל. לפני מותו מינה את יוסף כאחד משני מחנכיו של בנו של הנשיא, שהיה עדיין קטין. בעת היותו מחנך, מצא יוסף בגנזכו של הנשיא את ספרי הברית החדשה בעברית וקרא בהם, אולם עדיין לא השתכנע להמיר את דתו.
ישו הופיע ליוסף בחלום וציווה עליו להאמין בו, כשיוסף סירב - הוא חלה במחלה קשה. אחרי שהבריא ניסה את הנצרות על ידי כך שלקח אדם שהיה מטורף, התווה עם מים את צורת הצלב על פניו של המטורף תוך שהוא אומר ”:בשם ישוע הנוצרי הצלוב, צא מתוכו השד, ויהיה בריא” ואכן המטורף נרפא. יהודים סברו שאכן הריפוי התקיים אולם הוא נעשה בעזרת שימוש בשם המפורש.
כאשר הגיע לבגרות, מינה אותו הנשיא החדש להיות אפוסטול ומינה אותו להיות גובה המיסים והמעשרות בקיליקיה ואף הממונה על החיים היהודים שם. הוא נתפס שם קורא בבשורות ונלקח לבית הכנסת, אולם הבישוף המקומי חילץ אותו. יוסף התיידד עם הקיסר קונסטנטין, בפניו התוודה כי הוא הפך לנוצרי וזה מינה אותו להיות קומס ואישר לו מימון לבנות כנסיות ביישובי היהודים בגליל.
יוסף חזר לטבריה, שהייתה בירתם של יהודי הגליל, ובנה בה כנסייה בתוך מקדש פגאני שבנייתו לא הושלמה. 
בסוף ימיו עבר מטבריה לבית שאן, היה היחיד בבית שאן שגינה את האריאניות, על מנת להתחמק ממינוי כבישוף, נשא אישה שנייה אחרי מות אשתו הראשונה.
לקריאה נוספת

זאב רובין, פרשת הקומס יוסף והניסיונות לניצור הגליל במאה הרביעית לספירה קתדרה, 26 (תשמ"ג), עמ' 116-105. כולל תרגום מלא של סיפורו של יוסף הקומס כפי שהוא מובא אצל אפיפניוס
אלחנן ריינר, חותמו של כריסטוס ומרקחת הסם שכשלה: יוסף הקומס איש טבריה והשיח היהודי-נוצרי בגליל במאה הרביעית בתוך "רצף ותמורה" יהודים ויהדות בארץ ישראל הביזנטית נוצרית, מרכז דינור לחקר תולדות ישראל ויד יצחק בן צבי, ירושלים, בעריכת ישראל לוין, עמ' 355-386
הערות שוליים

↑  אפוסטול, מילולית שליח היה מקורב הנשיא, מעמד חברתי ממנו התמנו בעל תפקידים כולל שליח הנשיא לגולה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 308282012   WorldCat (עם VIAF): 308282012
טראוויס סקוט: Look Mom I Can Fly

| --- | --- |

 בימוי:  וייט טראש טיילר
 הופק בידי:  טראוויס סקוט דייוויד סטרומברג אנגוס וול
 שחקנים ראשיים:  טראוויס סקוט
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  נטפליקס 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  28 באוגוסט 2019
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דוקומנטרי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טראוויס סקוט: Look Mom I Can Fly (בתרגום מלא לעברית: טראוויס סקוט: תראי אמא אני יכול לעוף) הוא סרט דוקומנטרי מ-2019 בבימויו של וייט טראש טיילר ובהפקת טראוויס סקוט, דייוויד סטרומברג ואנגוס וול ובכיכובו של טראוויס סקוט. העלילה מציגה את הזמן בו טראוויס עבד על אלבומו השלישי, ASTROWORLD.
הסרט יצא לאור ב-28 באוגוסט 2019 בנטפליקס.
הערות שוליים

↑  "Watch Travis Scott's 'Look Mom I Can Fly' Netflix Documentary Trailer". Rolling Stone. נבדק ב-24 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Travis Scott: Look Mom I Can Fly' Gives an Intimate Perspective of the Rapper's Life-Changing Moments". Hype Beast. נבדק ב-24 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| טראוויס סקוט |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Rodeo • Birds in the Trap Sing McKnight • Huncho Jack, Jack Huncho • Astroworld • Utopia |  |
| אלבומי אוסף | JackBoys |  |
| מיקסטייפים | Owl Pharaoh • Days Before Rodeo |  |
| סינגלים | "3500" • "Antidote" • "Pick Up the Phone" • "Champions" • "Goosebumps" • "Butterfly Effect" • "Watch" • "Sicko Mode" • "Yosemite" • "Wake Up" • "Chopstix" • "Power Is Power" • "Antisocial" • "Highest in the Room" • "Out West" • "The Scotts" • "TKN" • "The Plan" • "Franchise" • "Goosebumps (Remix)" • "Durag Activity" • "Escape Plan" • "Mafia" • "K-pop" • "Delresto (Echoes)" • "Meltdown" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Chimes" (RMX) • "Workin" • "Whole Lotta Lovin'" • "Bake Sale" • "Love Galore" • "Portland" • "4 AM" • "Know No Better" • "Sky Walker" • "Krippy Kush" (Remix) • "Dark Knight Dummo" • "Champion" • "Zeze" • "Mile High" • "First Off" • "The London" • "Take What You Want" • "Give No Fxk" • "Turks" • "Wash Us in the Blood" • "Buss It" (Remix) • "Hold That Heat" • "Never Sleep" |  |
| שירים אחרים | "Fair Trade" • "Pussy & Millions" • "Cinderella" |  |
| סיבובי הופעות | Astroworld – Wish You Were Here Tour |  |
| ערכים קשורים | קקטוס ג'ק רקורדס • האנצ'ו ג'ק • טראוויס סקוט: Look Mom I Can Fly • אסון פסטיבל אסטרו-וורלד |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יגואר Mark 1

| --- | --- |

Jaguar Mark 1
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  1948–1951
 יחידות שיוצרו:  37,397
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Jaguar Mark IV (אנ')
 מודל אחריו:  יגואר MK2
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,591 מ"מ
 רוחב:  1,695 מ"מ
 גובה:  1,461 מ"מ
 משקל:  1,480-1,300 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,727 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 2,483 סמ"ק, המפיק 114 כ"ס ב-5,750 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1, מנוע "יגואר" מסוג "XK"  6 צילינדרים, 3,442 סמ"ק, המפיק 210 כ"ס, מנוע "יגואר" מסוג "XK", יוצר משנת 1957
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 4 מהירויות + אוברדרייב  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  163.3 קמ"ש (מנוע 2.4 ליטר)  192.8 קמ"ש (מנוע 3.4 ליטר)
 צריכת דלק:  15.48 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2.4 ליטר)  13.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 3.4 ליטר)
יגואר Mark 1 (באנגלית: Jaguar Mark 1) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר אשר יוצרה בין השנים 1955 – 1959 בבריטניה.
מצויד בקו המסוגל לשלב בין מסורת (חזית בסגנון יגואר XK140), מודרניות (גוף נושא, לראשונה ביגואר) ואגרסיביות (צד מפותל, עם פגושים משולבים לחלוטין, החלק האחורי מכוסה חלקית וזנב משופע), לדגם "יגואר Mark 1" הייתה מכניקה מסורתית (אם כי עם כמה אלמנטים מודרניים): הנעה אחורית, בלמי התוף על ארבעת הגלגלים, מתלה קדמי עצמאי עם עצמות עצה ומתלה אחורי עם קפיצי עלים (אנ').
ייצור "יגואר Mark 1"

מנוע 2.4 ליטר - 19,992 יחידות.
מנוע 3.4 ליטר - 17,405 יחידות.
"יגואר Mark 1"

4 דלתות.
מנוע בנזין קדמי, הנעה אחורית.
שלדת מונוקוק.
מתלים: המתלה הקדמי היה עצמאי עם עצם עצה כפולה, קפיצי סליל ומוט נגד גלגלים. מסגרת העזר של הקצה הקדמי קבועה לגוף באמצעות תומכי גומי. הציר האחורי של הציר הקשיח היה קפיצי עלים, עצמות עצה ומוט פנהרד ("Panhard rod" (אנ')).
עם ההשקה התקין ה"יגואר Mark 1" בלמי תוף של 283 מ"מ, אך בסוף שנת 1957 הופיעו בלמי דיסק ארבעה גלגלים, אשר היו פורצי דרך באותה תקופה, כאופציה.
"יגואר Mark 1" > תאוצות

תאוצה בין 0–97 היא 14.4 שניות (מנוע 2.4 ליטר).
תאוצה בין 0–97 היא 11.2 שניות (מנוע 3.4 ליטר).
תמונות

"יגואר Mark 1", שנת 1957
"יגואר Mark 1", שנת 1956
"יגואר Mark 1"
"יגואר Mark 1", שנת 1959
"יגואר Mark 1"
"יגואר Mark 1"
"יגואר Mark 1"
"יגואר Mark 1", שנת 1955
"יגואר Mark 1", שנת 1955
ראו גם

יגואר
יגואר Mark X
יגואר XKSS
יגואר Mark IX
הערות שוליים

↑  Schrader, Halwart: Typenkompass Jaguar – Personenwagen seit 1931, Motorbuch-Verlag, Stuttgart (2001), ISBN 3-613-02106-4
↑  Paul Skilleter, Andrew Whyte, Jaguar Saloon Cars, Haynes, 1980, ISBN 0-85429-263-2.
↑  "יגואר Mark 1", שנת 1957 - תמונות cargurus.com/Cars/1957-Jaguar-Mark-I-Pictures
↑  "יגואר Mark 1" jag-lovers.org/brochures/section_mk1
↑  "יגואר Mark 1" מנוע 2.4 ליטר - מפרט carfolio.com/jaguar-2.4-mark-1
↑  מוט פנהרד (נקרא גם מוט מסלול או מוט מסלול) הוא חוליית מתלים המספקת מיקום רוחבי של הציר
טקסיבוט

הטקסיבוט (TaxiBot) הוא כלי רכב חצי רובוטי המשמש לגרירת מטוסים מגשר העלייה למטוס אל מסלול ההמראה ולהפך הנשלט על ידי הטייסים. הכלי פותח על ידי חטיבת להב של התעשייה האווירית, בשיתוף עסקי עם חטיבת הקרקע של חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה ויצרנית הגוררים הצרפתית TLD.
פיתוח

פיתוח הטקסיבוט החל בשנת 2008 כפרויקט משותף של התעשייה האווירית, לופטהנזה, וקבוצת TLD. בשנת 2011 נוסה הכלי בגרירת מטוס איירבוס A340-600 בטולוז, ומטוס בואינג 747-400 בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
הכלי מיועד לחסוך לחברות התעופה אחוזים ניכרים של דלק סילוני. לדוגמה; מטוס בואינג 747, צורך בממוצע 1.25 טונות דלק, ב-17 הדקות הקודמות להמראה. לעומת זאת, הטקסיבוט צורך בין 25 ל-30 ליטר דלק בלבד.
בנובמבר 2014 קיבל הטקסיבוט אישור רשות התעופה האזרחית והסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA) לגרירת מטוסי בואינג 737, ובפברואר 2015 החל לפעול בשירות לופטהנזה בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
בין יתרונות הכלי; הפחתה בצריכת דלק, הפחתה בזיהום אוויר ורעש, נדרשת השקעה מועטה בהסבת המטוסים לשימוש בכלי, וכן שיפור בבטיחות כיוון שמנועי הסילון מופעלים רק בסמוך למסלול ההמראה.
שימוש בעולם

ביולי 2018 פורסם כי הודו תרכוש TaxiBots לנמלי התעופה במומבאי וניו דלהי. עוד פורסם כי לצורך כך נחתם שיתוף פעולה בין KSU ההודית לתעשייה האווירית כאשר בשלב הראשון יופעלו כלים באופן נסיוני בנמלי התעופה בהודו ובשלב השני יירכשו 38 כלים מבצעיים
ב-15/10/19 הודיעה אייר אינדיה שהחלה בשימוש במערכת, להובלת מטוסי A320 מרחבת החנייה אל מסלול ההמראה. זאת כאשר מנועי המטוס דוממים.
דובר אייר אינדיה ציין שהטקסיבוט חוסך דלק ומפחית את זיהום האוויר ואת בלאי מנועי המטוס, ההתנעה מתבצעת על מסלול ההמראה.
הערות שוליים

↑  מערכת TAXIBOT® של התעשייה האווירית עושה היסטוריה - רשויות התעופה של ישראל ואירופה העניקו רישוי לגרירת מטוסי נוסעים מסוג בואינג 737 להמראה על ידי מערכת TAXIBOT® של התעשייה האווירית באתר התעשייה האווירית לישראל, 3 בנובמבר 2014
↑  הזמנה ראשונה לטקסיבוט של התע"א, בהיקף של 97 מיליון דולר, באתר TechTime‏, 17 ביולי 2012
↑  אילן גטניו, טקסיבוט יחסוך מיליארדים לחברות התעופה, באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2014
↑  רובוט הגרירה הענק של התע"א נכנס לשלב הניסויים המתקדמים, באתר TechTime‏, 5 ביולי 2012
↑  יובל אזולאי, ‏פריצת דרך משמעותית לתע"א בתוכנית הטקסיבוט, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2014
↑   אמיר טייג, הרכב האוטונומי של התעשייה האווירית קיבל אישור פעולה בנתב"ג ובאירופה, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2014
↑  יובל אזולאי, ‏לופטהנזה החלה להפעיל את הטקסיבוט של תע"א, באתר גלובס, 19 בפברואר 2015
↑  Pilot controlled dispatch towing - without engines running באתר lufthansa-leos (באנגלית)
↑  Israeli Semi-Robotic Aircraft Towing Vehicles For Indian Airports, באתר defenseworld
↑  דוד אדלר, [passportnews.co.il אייר אינדיה מציגה:הטקסיבוט מוביל את המטוס מהחנייה אל מסלול ההמראה], באתר passportnews.co.il, ‏17/10/19
יגואר Mark V

| --- | --- |

Jaguar Mark V
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Jaguar SS
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  1948–1951
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  יגואר Mark IV
 מודל אחריו:  יגואר Mark VII
 אורך:  4,762 מ"מ
 רוחב:  1,765 מ"מ
 גובה:  1,588 מ"מ
 משקל:  1,767 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,048 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,664 סמ"ק המפיק 104 כ"ס ב-4,500 סל"ד, יחס דחיסה 7.3:1 (מנוע מסוג "Straight-six engine")  6 צילינדרים,  3,485 סמ"ק, המפיק 125 כ"ס, ב-4,250 סל"ד, יחס דחיסה 7.8:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  146 קמ"ש  (מנוע 3,485 סמ"ק)
יגואר Mark V (באנגלית: Jaguar Mark V) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר אשר יוצרה בין השנים 1948–1951.
יוצרו 10,499 יחידות (גרסת סלון) ו-1,001 יחידות (גרסת קבריולה).
תאוצת דגם "יגואר Mark V" מנוע 3,485 סמ"ק בין 0-100 קמ"ש היא 20.4 שניות.
תצורות "יגואר Mark X"

סלון
קבריולה
ייצור "יגואר Mark V"

מנוע 2.6 ליטר - 1,661 יחידות, דגם סלון
מנוע 2.6 ליטר - 29 יחידות, דגם קבריולה
מנוע 3.5 ליטר - 7,831 יחידות, דגם סלון
מנוע 3.5 ליטר - 972 יחידות, דגם קבריולה
תמונות

"יגואר Mark V", שנת 1950
"יגואר Mark V"
"יגואר Mark V", שנת 1950
"יגואר Mark V", שנת 1949  - קבריולט
"יגואר Mark V", שנת 1948  - קבריולט, מבט לתוך הרכב ולוח מחוונים
"יגואר Mark V", שנת 1949  - קבריולט, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"יגואר Mark V", שנת 1950  - קבריולט
"יגואר Mark V", שנת 1949
"יגואר Mark V", שנת 1950
"יגואר Mark V", שנת 1948  - קבריולט
"יגואר Mark V", שנת 1949  - קבריולט
ראו גם

יגואר
יגואר Mark X
יגואר XKSS
יגואר Mark 1
לקריאה נוספת

"יגואר Mark V" - תמונות
הערות שוליים

↑  קטלוג יגואר - דגם  "יגואר Mark V" Standard Catalog of Jaguar
↑  "יגואר Mark V" - מפרט טכני auto.howstuffworks.com/1948-1951-jaguar-mark-v
↑  "יגואר Mark V" classicdriver.com/de/car/jaguar/mk-v/1951
טור גרנדי

במתמטיקה, טור גרנדי הוא הטור האינסופי אשר מוגדר על ידי:
טור זה נקרא על שם גואידו גרנדי - מתמטיקאי, פילוסוף ונזיר איטלקי, אשר תרם רבות להבנת הטור בשנת 1703.
הטור מתבדר לפי ההגדרה המקובלת. עם זאת, לפי הגדרות מרחיבות לסכום של טור כגון סיכום צזארו, סכומו 1/2.
לפי כל הגדרה מרחיבה של התכנסות שמכבדת אסוציאטיביות (של מספר סופי של סוגריים) סכום הטור הוא חצי, מכיוון שמתקיים:
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף קיסרי

אין תמונה חופשית
יוסף קיסרי (17 בדצמבר 1894 – 30 בדצמבר 1963) היה עורך דין שפעל בארץ ישראל בתקופת היישוב ולאחריה בתקופת מדינת ישראל ולאחר מכן כיהן כשגריר.
חייו

יוסף קיסרי נולד ביפו בשנת 1894. אביו היה האגרונום נתן קייזרמן, פעיל ציבור נודע בתקופת היישוב, מנהל סניף בנק אנגלו-פלשתינה בחיפה וישב ראש ועד הקהילה בחיפה. אחיו היה אורי קיסרי, עיתונאי ואיש תרבות ישראלי, עורכו הראשון של "העולם הזה".
יוסף קיסרי היה בוגר המחזור השני של הגימנסיה הרצליה ולאחר מכן למד משפטים בז'נבה, ובשנת 1921 הוסמך לעורך דין. עסק בעיקר במשפטים פליליים והופיע כסנגור במגוון משפטים, החל מהגנה על שובתים שגרמו נזק למפעל בו עבדו, דרך נאשמים בסרסור וכלה בעבירות הריגה, ניסיון לרצח ויותר מ-50 משפטי רצח. בנוסף עסק בדיני נזיקין וייצג בין השאר את פיק"א ועניינים אזרחיים. לאחר מאורעות תרפ"ט הוא הגן על נאשמים יהודים שנתפסו עם נשק ועל כאלו שהגנו נגד הפורעים.
בשנת 1934 יצג קיסרי (קייזרמן - כשמו אז), לצדו של הוראס סמואל, הסניגור הראשי של הנאשמים, את אברהם סטבסקי במשפט רצח ארלוזורוב שנערך בבית המשפט לפשעים חמורים בירושלים.
זאב ז'בוטינסקי, שפעל בטרם החל המשפט למציאת סניגורים לנאשמים, גייס בתחילה את קייזרמן להיות אחד מבאי כוח ההגנה. שבתי טבת, בספרו "רצח ארלוזורוב", כתב כי לקייזרמן החלו אך זה עתה לצאת מוניטין של עורך דין פלילי מבריק, אך הוא לא נחשב עדיין "גדול". בעזרת כספי תרומות הצליח ז'בוטינסקי לאחר מכן לגייס את הוראס סמואל מלונדון, שהיה בעל ניסיון ומוניטין, להיות לסניגור הראשי של שני הנאשמים. בעוד קייזרמן יצג את סטבסקי, היה הנאשם השני במשפט צבי רוזנבלט מיוצג על ידי עורך הדין יצחק בן ימיני, שפעל אף הוא לצדו של סמואל.
בפסק דינו, שניתן ב-8 ביוני 1934, זיכה בית המשפט את רוזנבלט אך הרשיע את סטבסקי, ברוב דעות של השופטים אוון קורי ואוליבר פלאנקט הבריטים ועלי חסנה הערבי, כנגד דעתו החולקת של יוסף משה ולירו היהודי. על סטבסקי נגזר עונש מוות. לאחר ערעור בבית המשפט העליון המנדטורי זיכה בית המשפט גם את סטבסקי על בסיס דיני הראיות שנהגו בארץ ישראל המנדטורית (אך לא בבריטניה עצמה), לפיהם אין להרשיע אדם ברצח על סמך עד ראייה אחד בלבד, ללא עדות מסייעת. על כן נפסק שעדותה של אלמנת הנרצח, שזיהתה את סטבסקי, אך לא נתמכה בראיה נוספת, אין בה כדי להרשיעו.
החל משנת 1934 היה קיסרי יושב הראש הראשון של מועדון רוטרי בחיפה ועמד בראש אגודת עורכי הדין בחיפה. הוא היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין, הגוף שקדם ללשכת עורכי הדין בישראל. בשנים 1954–1956 היה שגריר ישראל במקסיקו וציר לא תושב בגואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית וקובה.
יוסף קיסרי נפטר בשנת 1963.
לקריאה נוספת

שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, תל אביב: שוקן, 1982.
אב"א אחימאיר, המשפט, בהוצאת הוועד להנצחת כתביו, 1968.
הערות שוליים

↑  המצב בנור, דבר, 4 במרץ 1927
↑  משפט יונים, דואר היום, 26 באוקטובר 1926
↑  נדון למאסר שנה, דבר, 13 בינואר 1928
↑  בבית הדין, הארץ, 11 בנובמבר 1928
↑  בביה"ד לערעורים, הארץ, 21 בנובמבר 1923
המשפט בין אכרי חדרה והבדואים, דואר היום, 10 בינואר 1929
↑  בוסתאני והברואים נדונו לקנס ותשלומי נזק, דבר, 15 ביוני 1927
↑  הודעה ממשרד ההוצאה לפועל בחיפה, הארץ, 18 ביולי 1926
לענין ביהח"ר לעורות בעכו, הארץ, 23 בפברואר 1927
↑  בית המשפט מאשר את זכות ההגנה, דואר היום, 27 בספטמבר 1929
↑  משפטו של יוסף קרנץ, הארץ, 3 באוקטובר 1929
יוסף קראנץ יצא זכאי, הארץ, 7 באוקטובר 1929
↑  שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, תל אביב: שוקן, 1982, עמ' 196.
↑  עוה"ד י. קייזרמן נבחר לנשיא רוטארי־חיפה, הארץ, 8 באפריל 1943
↑  ציר ישראל במכסיקו הגיש כתב האמנתו, דבר, 1 בנובמבר 1953
↑  ד"ר קיסרי ציר ברוב ארצות דרום אמריקה, חרות, 15 ביוני 1954
↑  עו"ד יוסף קיסרי - למנוחות, חרות, 1 בינואר 1964