stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסנאט של אורגון

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  30 
  
 משכן
  
 Oregon State Capitol 
 אתר אינטרנט
 אתר רשמי
 
הסנאט של אורגון (באנגלית: Oregon State Senate) הוא הבית העליון של האספה המחוקקת של אורגון שבארצות הברית. הסנאט מקביל לבית הנבחרים של אורגון המשמש כבית תחתון. בסנאט חברים כ-30 נציגים הנבחרים במחוזות חד-נציגיים בעלי אוכלוסייה של כ-141,242 תושבים בממוצע. הסנאט של המדינה נפגש באגף המזרחי של קפיטול מדינת אורגון בבירה סאלם.
אורגון היא אחת מחמש המדינות היחידות בארצות הברית (ביחד עם אריזונה, מיין, ניו המפשייר וויומינג) שבהן סגן המושל אינו בעל התפקיד המכריע במקרה של תיקו. זאת בניגוד לבתים העליונים בשאר המדינות (כולל אף את סגן הנשיא בסנאט הפדרלי). במקום זאת, ישנה תפקיד נפרד של נשיא הסנאט, שהוסר מהרשות המבצעת של המדינה.
בדומה לבתים עליונים אחרים של בתי מחוקקים מדינתיים וטריטוריאליים וסנאט ארצות הברית, הסנאט של המדינה יכול לאשר או לדחות את מינויים של המושל למחלקות, ועדות, מועצות וסוכנויות ממשלתיות אחרות של המדינה. על פי חוקת אורגון, שני שלישים מהסנטורים נדרשים להרכיב קוורום.
הסנאטורים באורגון מכהנים בתקופת כהונה של ארבע שנים ללא הגבלת כהונה. בשנת 2002, בית המשפט העליון של אורגון ביטל את המדיניות המקומית שהתקיימה במשך עשור, שהגבילה סנאטורים לשתי כהונות (שמונה שנים) מטעמים פרוצדורליים.
חצי מהסנטורים נבחרים מדי שנתיים, בשנים זוגיות. השכר השנתי של הסנטורים עומד על כ-$21,612. נכון לינואר 2025, למפלגה הדמוקרטית יש רוב של כ-18 סנטורים, אל מול 12 סנטורים מהמפלגה הרפובליקנית.
הערות שוליים

↑  "Senate Home". www.oregonlegislature.gov. נבדק ב-2021-03-13.
↑  Green, Ashbel S.; Lisa Grace Lednicer (17 בינואר 2006). "State high court strikes term limits". Oregonian. Portland, Oregon: Oregonian Publishing. pp. A1. {{cite news}}:  (עזרה)
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366886605171  GND: 254604-8  LCCN: n79099478  VIAF: 158889569   WorldCat (עם VIAF): 158889569
משימה בלתי אפשרית: התרסקות

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  "משימה בלתי אפשרית" מאת ברוס גלר
 בימוי:  כריסטופר מק'קווארי 
 הופק בידי:  טום קרוז ג'יי.ג'יי. אברהמס בריאן בורק דייוויד אליסון דיינה גולדברג דון גריינג'ר כריסטופר מק'קווארי
 תסריט:  כריסטופר מק'קווארי 
 עריכה:  אדי המילטון 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז רבקה פרגוסון וינג ריימס סיימון פג הנרי קאוויל מישל מונאהן אלק בולדווין שון האריס אנג'לה באסט ונסה קירבי סיאן ברוק
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  רוב הארדי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Bad Robot Productions   Skydance Productions
 חברה מפיצה:  Paramount Pictures
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 ביולי 2018 ישראל 26 ביולי 2018 צרפת 12 ביולי 2018 (בכורה עולמית בפריז)
 משך הקרנה:  147 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח, סרט הרפתקאות 
 מקום התרחשות:  בלפסט, לונדון, קשמיר, פריז, ברלין, רמשטיין 
 תקציב:  178 מיליון דולרים
 הכנסות:  791.2 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   missionimpossible6
 סרט קודם:  משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים 
 סרט הבא:  משימה בלתי אפשרית 7 
 www.missionimpossible.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
משימה בלתי אפשרית: התרסקות (באנגלית: Mission: Impossible – Fallout) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר פעולה, מותחן וריגול משנת 2018, השישי בסדרת סרטי הקולנוע משימה בלתי אפשרית שמתבססים על סדרת הטלוויזיה באותו שם. הסרט נכתב ובוים על ידי כריסטופר מק'וורי. בסרט מככבים טום קרוז, רבקה פרגוסון, וינג ריימס, סיימון פג, מישל מונהן, אלק בולדווין ושון האריס ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים, עם הנרי קאוויל, ונסה קירבי, סיאן ברוק ואנג'לה באסט שמצטרפים לזיכיון.
הסרט הופק על ידי סרטי פרמאונט ב-2D ,3D ו-IMAX 3D והוא הסרט הראשון בסדרה שיצא בתלת מימד. צילומי הסרט החלו בפריז באפריל 2017 ונערכו גם בבריטניה, הודו, נורווגיה וניו זילנד. עם אורך של כ-147 דקות, הסרט הוא הארוך ביותר בסדרה.
כשלוש שנים לאחר מאורעות הסרט הקודם, איתן האנט וצוותו נאלצים להתמודד עם השלכות מרחיקות לכת של משימה שהשתבשה ויוצאים למשימה חדשה בה הם ישתפו פעולה עם ה-CIA כדי להציל את העולם מאסון טוטאלי.
הבכורה העולמית של הסרט נערכה בפריז ב-13 ביולי 2018 ובכורה נוספת נערכה בקוריאה ובבריטניה. אחרי הבכורה, הסרט זכה לשבחים נרחבים אדירים ברחבי העולם. המבקרים שיבחו את סצנות האקשן, הפעלולים, פסקול הסרט, משחקו של קרוז ושאר השחקנים, הצילום, הסיפור העלילתי, הכתיבה והבימוי. המבקרים הכריזו שהסרט הוא הטוב ביותר בסדרה וכן קראו לו אחד מבין סרטי הפעולה הטובים ביותר בכל הזמנים.
צוות השחקנים

טום קרוז בתפקיד אית'ן האנט הגיבור הראשי של הסרט וראש כוח משימה בלתי אפשרית.
רבקה פרגוסון בתפקיד אילזה פאוסט סוכנת שדה של ארגון הביון הבריטי (MI6) הייתה סמויה בארגון הסינדיקט של ליין ומסייעת בתפיסתו בסרט הקודם.
וינג ריימס בתפקיד לותר סטיקל סוכן טכני בכוח משימה בלתי אפשרית וחברו הטוב ביותר של אית'ן.
סיימון פג בתפקיד בנג'מין "בנג'י" דן סוכן שדה טכני בכוח משימה בלתי אפשרית.
מישל מונהן בתפקיד ג'וליה מיד, לשעבר אשתו של אית'ן.
אלק בולדווין בתפקיד אלן האנלי, ראש ה-CIA לשעבר שמונה לתפקיד מזכיר "כוח המשימה הבלתי אפשרית" (אחרי שהשר הקודם נרצח על ידי הרוסים בסרט הרביעי).
שון האריס בתפקיד סולומון ליין, האנטגוניסט הראשי של הסרט. אנרכיסט וטרוריסט גאון ומניפולטיבי אשר היה בעברו המנהיג של ארגון הסינדיקט ונמלט מן הכלא, אשר מתכוון ליצור שלום עולמי בעזרת שימוש בשלוש ליבות פלוטוניום גרעיניות. הופיע גם בסרט הקודם בסדרה.
ונסה קירבי בתפקיד אלאנה מיטסופוליס, הידועה בכינויה "האלמנה הלבנה", סוחרת נשק בשוק השחור.
הנרי קאוויל בתפקיד אוגוסט ווקר/ג'ון לארק, מתנקש בשירות ה-CIA אשר יוצא לצוד את האנט ומפקפק באמונו. האנטגוניסט המשני של הסרט.
פרדריק שמידט בתפקיד זולה, אחיה של "האלמנה הלבנה".
אנג'לה באסט בתפקיד אריקה סלואן, המחליפה את האנלי כראשת ה-CIA, ומפקחת עליונה של ווקר.
הפקה > תחילת הפקה וליהוק

ב-23 במאי 2015 מערכת The Tracking Board דיווחה כי Paramount Pictures מפתחת סרט שישי בסדרת משימה בלתי אפשרית עם טום קרוז וג'יי ג'יי אברהמס כמפיקים. ביולי אותה שנה קרוז עצמו אישר את הידיעה והוסיף כי צילומי הסרט יחלו בקיץ 2016. בנובמבר 2015 כריסטופר מק'קווארי נשכר על ידי פרמאונט לשוב ולסיים גם את סרט ההמשך שצילומיו תוכננו להתחיל באוגוסט 2016. בדצמבר 2015 אושר כי רבקה פרגוסון תשוב לגלם את דמותה מהסרט החמישי.
באוגוסט 2016, The Hollywood Reporter דיווח שההפקה נעצרה עקב חילוקי דעות עם טום קרוז על גובה השכר שהיה אמור לקבל. בספטמבר אותה שנה דווח כי האולפנים הגיעו להסכמות עם קרוז וכי ההפקה תתחדש באביב 2017. בנובמבר 2016 ג'רמי רנר, שגילם את דמותו של ויליאם ברנדט בשני הסרטים הקודמים, הצהיר כי אינו בטוח כי יצטרף שוב לצוות השחקנים, בשל התנגשות עם לוח הזמנים שלו בצילומי הנוקמים: מלחמת האינסוף והמשכו מבית אולפני מארוול. במרץ 2017 כבר היה ברור שג'רמי רנר אינו חוזר לגלם את ברנדט בסרט השישי.
בפברואר 2017 מק'קווארי הכריז כי הסרט יקבל נופך דרמטי ויכלול סיפור רקע נרחב ואישי יותר על חייו של אית'ן האנט. ביוני 2017, מישל מונאהן לוהקה לשוב ולגלם את ג'וליה, אשתו של האנט.
הפקה > צילומים

הצילומים יצאו לדרך בפריז, צרפת ב-10 באפריל 2017, ובמיקומים נוספים כמו לונדון, הודו וניו זילנד. הצילומים החלו רשמית ב-8 באפריל 2017 והושלמו ב-25 במרץ 2018.
הפקה > שיווק

בפברואר 2018 פורסמה כרזת הסרט הראשונה, בחודש מאי אותה שנה פורסמה הכרזה הרשמית, יחד עם צאת קדימון רשמי מלא.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים בישראל ביום חמישי, ה-26 ביולי 2018 ב-2D ,3D וב-IMAX 3D והוא הסרט הראשון בסדרה ששוחרר בתלת מימד. אורך הסרט הוא 147 דקות והוא הסרט הארוך ביותר בסדרה.
סרטי המשך

בינואר 2019 נודע שהסרטים השביעי והשמיני בסדרה יצולמו אחד אחרי השני עם טום קרוז שיככב וכריסטופר מק'קווארי שיביים את שני הסרטים שיציאתם לאקרנים מתוכננת ל-23 ביולי 2021 ול-5 באוגוסט 2022, בהתאמה. כבר בפברואר 2018, רבקה פרגוסון אישרה כי תשתתף בצילומי הסרט השביעי בסדרה.
בספטמבר 2019 כריסטופר מק'קווארי, הודיע על ליהוקה של היילי אטוול לתפקיד בסרט. בנובמבר 2019, מק'קוורי הודיע על לעבודה של פום קלמנטייף ובדצמבר אותה שנה הצטרף שיה ויגהם לצוות השחקנים. בינואר 2020, לוהק ניקולס הולט לתפקיד בסרט. הצילומים החלו באיטליה בפברואר 2020 וכללו אתרים כמו ונציה, ברם בעקבות התפרצות נגיף קורונה-ווהאן צוות ההפקה הוכרח להפסיק את הצילומים, להימצא בבידוד ולעזוב את המדינה.
ב-17 במאי 2023 פורסם הטריילר הרשמי של הסרט השביעי - Mission: Impossible – Dead Accounting.
אושרית סרוסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוקטובר 1989 (בת 35) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  שחקנית וקומיקאית
 מקום לימודים:  מכללת ספיר
 יצירות בולטות:  זאת וזאתי
 בן זוג:  פורת אביגל
 צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אושרית סרוסי (נולדה ב-1 באוקטובר 1989) היא קומיקאית, תסריטאית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

סרוסי נולדה וגדלה בבאר שבע. בעלת תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הקול והמסך במכללת ספיר.
קריירה

בשנת 2016 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "מסובך" שיצר וכיכב בו רן שריג בערוץ עשר.
ב-2017 השתתפה בתוכנית המערכונים "טלוויזיה מהעתיד", ובמספר פרקים בסדרה "רון" ב-Yes.
ב-2018 הייתה אחת מכותבי הסדרה "ויקי ואני" בערוץ עשר, שם גם גילמה את דמותה של טובה. התארחה גם בסדרה "עיר מקלט" ב-Yes. באותה שנה הגישה פינה בתוכנית האקטואליה של ערוץ עשר "היום שהיה" בהנחייתו של גיא זהר.
ביחד עם חן רוטמן היא יצרה את סדרת הרשת "מכבית וחנאל". השניים גם מגלמים את הדמויות הראשיות, זוג דתי פרוד.
ב-2019 כתבה, יחד עם גיתית פישר וחן רוטמן את הסדרה הקומית "זאת וזאתי" ברשת 13, ושיחקה בתפקיד הראשי את דמותה של מילעל.
בשנת 2021 יצאה הסדרה "האחיין שלי בנץ" בערוץ כאן חינוכית, בה היא מגלמת את המורה שיא-גל.
בשנת 2022 השתתפה בסדרה "העיר הטובה", ששודרה בחברת התקשורת והכבלים "HOT", בתפקיד עובדת רווחה. בנוסף השתתפה בתוכנית הקומדיה "זה לא אולפן שישי" שמשודרת בקשת 12 ומונחה על ידי ישראל קטורזה וארז טל. כמו כן, החלה לבצע מערכונים שונים בתוכנית הרדיו של שרון טייכר וערן זרחוביץ' ברדיו תל אביב.
בשנת 2023 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "השגרירות". באותה השנה השתתפה בעונה השלישית של התוכנית "סיפורים מהכורסה" בכאן 11 בתפקיד עצמה, והשתתפה בעונה השישית של הסדרה "אבא מטפלת" בניקלודיאון בתפקיד חזיזה בר-מינן.
הצטלמה לסדרה "ממושטרות", בה היא תגלם פעם נוספת את דמותה של מילעל.
בשנת 2024 שיחקה בסדרה "מי זאת?" בכאן 11.
חיים אישיים

סרוסי נשואה לפורת אביגל ולהם 2 ילדים, מתגוררת ברמת גן.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

עידו רוזן, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, אוניברסיטת קיימברידג', 2023
הערות שוליים

↑  Ido Rosen, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, 2023-10-12 doi: 10.17863/cam.101964
↑  סמדר שילוני, אושרית סרוסי: "אנשים רוצים לצחוק, אבל צריך להיזהר עם העיתוי", באתר ynet, 12 במאי 2023
↑  New Directions in Israeli Media: Film, Television, and Digital Content, University of Texas Press, 2025, ISBN 978-1-4773-3104-0. (באנגלית)
תינוק שנשבה

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ח, עמוד א'–עמוד ב
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות ממרים, פרק ג', הלכות א'–ג'
 מקורות נוספים:  חזון איש, יורה דעה, סימן ב', ס"ק כח
 
בתלמוד, תינוק שנשבה לבין הגויים הוא אדם יהודי, שכאשר היה תינוק - נפל בשבי, וגדל אצל הגויים. משום כך הוא לא למד תורה, אינו יודע את ההלכה, ואף אינו יודע את עיקרי האמונה היהודית. לכן, כאשר הוא עובר עבירות, הוא נחשב לאנוס או שוגג, ולא מזיד.
בהלכה המאוחרת יותר, הביטוי תינוק שנשבה מציין כל יהודי אשר – מסיבות שאינן תלויות בו – לא למד תורה מילדותו. החל מן המאה ה-19, עשו פוסקי ההלכה שימוש במושג כדי להתמודד עם מעמדם ההלכתי של חילונים שמקטנותם לא התחנכו לתורה ולמצוות.
בתלמוד

המונח מופיע לראשונה בתלמוד הבבלי, בהלכות שבת:
כלל גדול אמרו בשבת: כל השוכח עיקר שבת ועשה מלאכות הרבה בשבתות הרבה אינו חייב אלא חטאת אחת. כיצד? תינוק שנשבה לבין הגויים, וגר שנתגייר בין הגויים ועשה מלאכות הרבה בשבתות הרבה – אינו חייב אלא חטאת אחת.
הסוגיה עוסקת בילד יהודי קטן (תינוק, בלשון חז"ל) שגדל בקרב גויים, ובעקבות כך גדל כגוי לכל דבר ולא התוודע לדיני השבת. המחלוקת בין האמוראים שם היא האם אדם שגדל כך פטור מכל עונש, כדינו של אנוס, או מחויב בקרבן חטאת כדינו של שוגג.
בדברי הרמב"ם > רקע

ההלכה מבדילה בין יהודים לגויים בעניינים רבים. כמו כן, ההלכה קובעת לגבי יהודים מסוימים, כמו מומר, שהם נידונים כגויים בגלל התנהגותם או דעותיהם. עניינים אלו כוללים בין השאר:
גוי אינו יכול להצטרף למניין.
מגע של גוי ביין הופכת אותו לסתם יינם.
שחיטה של גוי פסולה גם אם יהודי ראה שהשחיטה נעשתה כראוי.
באופן כללי, חייב יהודי לעזור ליהודי אחר, ”בין רשעים בין צדיקים, מאחר שהם נלווים אל ה' ומאמינים בעיקר הדת, שנאמר 'אמור אליהם חי אני נאום ה' אלוהים, אם אחפוץ במות הרשע, כי אם בשוב רשע מדרכו, וחיה'”, אולם לגבי מי שאינו מאמין בתורה שבעל פה, אמר הרמב"ם שהוא אינו בכלל ישראל ואין מצווה להצילו.
בדברי הרמב"ם > מומרים לעומת תינוקות שנשבו

לפי הרמב"ם, הקראים - למרות שאינם מאמינים בתורה שבעל-פה - אינם נחשבים ל"מומרים", אלא כתינוקות שנשבו:
מאחר שנתפרסם שהוא כופר בתורה שבעל פה, לא מעלין; והרי הוא כשאר כל האפיקורוסין והאומרין אין תורה מן השמים והמוסרין והמומרין, שכל אלו אינם בכלל ישראל ואין צריך לא לעדים ולא התראה ולא דיינים.
במה דברים אמורים, באיש שכפר בתורה שבעל פה ממחשבתו ובדברים שנראו לו, והלך אחר דעתו הקלה ואחר שרירות ליבו, וכפר בתורה שבעל פה תחילה, וכן כל הטועים אחריו. אבל בני אותן הטועים ובני בניהם, שהדיחו אותם אבותם ונולדו במינות, וגידלו אותן עליו – הרי הן כתינוק שנשבה לבין הגויים וגידלוהו הגויים על דתם, שהוא אנוס; ואף על פי ששמע אחר כך שהיה יהודי, וראה היהודיים ודתם – הרי הוא כאנוס, שהרי גידלוהו על טעותם. כך אלו האוחזים בדרכי אבותיהם שתעו.
הקראים אינם גויים, וגם אינם שבויים. למרות זאת, הרמב"ם משתמש במושג "תינוק שנשבה לבין הגויים" בהשאלה, כדי לתאר אנשים שלא הייתה להם אפשרות ללמוד את התורה שבעל-פה מילדותם, ולפיכך אינם נחשבים למומרים.
בעת החדשה

הרב יעקב אטלינגר היה ככל הנראה מהראשונים בעת החדשה לדון בהיקף תחולת תינוק שנשבה. בתשובה משנת 1860, כתב הרב אטלינגר שאמנם ראוי להחמיר שלא לשתות יין שנגע בו יהודי שמחלל שבת בפרהסיא, אך מי שמקל יש לו על מה לסמוך, ובלבד ש”לא מבורר לנו שיודע דיני שבת ומעיז פניו לחללו בפני עשרה מישראל יחד, שזה ודאי כמומר גמור ונגיעת יינו אסור”. על הסיבה שיש מקום להקל כתב:
... והנה עד כה דברנו מעיקר הדין איך לדון מחלל שבת בפרהסיא. אבל לפושעי ישראל שבזמנינו לא ידענא מה אדון בהם, אחר שבעוונותינו הרבים פשתה הבהרת לרוב, עד שברובם חילול שבת נעשה כהיתר [...] ויש בהם שמתפללים תפילת שבת ומקדשים קידוש היום, ואחר כך מחללים שבת במלאכות דאורייתא ודרבנן, והרי מחלל שבת נחשב כמומר בלבד [רק] מפני שהכופר בשבת כופר בבריאה ובבורא וזה מודה על ידי תפילה וקדוש. ומה גם בבניהן אשר קמו תחתיהן אשר לא ידעו ולא שמעו דיני שבת, שדומין ממש לצדוקין [...] והם כתינוק שנשבה לבין עובדי כוכבים".
דין חילונים בימינו

ישנם הגורסים שהחילונים בימינו נחשבים לתינוק שנשבה. בדומה לכך כתב הרב דוד צבי הופמן:
:
... ואפשר שסמכו על-זה מה שכתוב גם-כן בשו"ת בנין ציון החדשות סימן כ"ג, שמחללי שבת בזמנינו נחשבים קצת כתינוק שנשבה לבין הנכרים, מפני שבעוונותינו הרבים רוב ישראל בארצנו מחללי שבת הם, ואין דעתם בזה לכפור בעיקרי אמונתנו, עיין שם. וכן הגיד לי הרב מו"ה משולם זלמן הכהן ז"ל בשם הגאון בעל שואל ומשיב, שכתב שהאנשים מאמעריקא אינם נפסלים ע"י חילול שבת שלהם, מפני שהם כתינוק שנשבה לבין הנכרים, וכו'. עוד יש סניף להקל, דבזמננו לא מיקרי מחלל שבת בפרהסיא, כיון שרובן עושין כן, דבשלמא אם רוב ישראל זכאין, ומעטים מעיזים פניהם לעשות איסור זה, הרי הוא כופר בתורה ועושה תועבה ביד רמה ופורש עצמו מכלל ישראל, אבל כיון דבעוונותינו הרבים רובם פורצים הגדר, תקנתם קלקלתם, היחיד חושב שאין זה עבירה גדולה כל כך ואין צריך לעשות בצנעה, ופרהסיא שלו כבצנעה, ואדרבה היראים קרואים בזמננו פרושים ומובדלים, והפושעים הם ההולכים בדרך כל הארץ.
דברים דומים כתבו הרב חיים עוזר גרודזנסקי והרב ישכר שלמה טייכטל.
דעת כמה מאחרוני דורנו

החזון איש כתב, על סמך דברי הרמב"ם, שבימינו כל החילונים הם אנוסים, משום שבימינו אין רואים ניסים והשגחת ה´ מאוד נסתרת ו"אין מי שיודע להוכיח" כלומר אין מי שיודע להציג בפניהם את חובתם לשמור את המצוות באופן שאם לא יקשיבו הם ייחשבו כרשעים. כמו כן כתב, שמותר לעשות עירוב חצרות גם אם אחד השכנים הוא תינוק שנשבה:
ותינוק שנשבה בין העכו"ם דינו כישראל ושחיטתו מותרת, שהוא בחזקת שאם יודעוהו וישתדלו עמו כשיעור ההשתדלות שהוא ראוי לשוב לא יזיד לבלתי ישיב. אמנם אחר שהשתדלו עמו והוא מזיד וממאן לשוב דינו כמומר; ושיעור ההשתדלות תלוי לפי התבוננות הדיינים כאשר יופיעו ברוח קדשם בהכרעת דינו. ומה שנחלקו האחרונים ז"ל בצדוקים בדורות האחרונים אי חשובי כאנוסים, היינו בהכרעת שיעור הידיעה שיודעים ממציאות ישראל ושאבותיהם פירשו מהם ונותנין כתף סוררת, אי דיינינן להו כשיעור ידיעה למחשב מזיד כו', או לא ואכתי אנוסים הם. ובאמת צריך לדון על כל איש ואיש בפרט. וכמו כן, אותן שאבותיו פרשו מדרכי ציבור והוא נתגדל ללא תורה, דינו כישראל לכל דבר, ונמי צריך לימוד שעור ידיעתו אי לא חשוב מזיד, ואותו שדיינינן ליה כאנוס זוכין עירוב עבורו.
הרב אליהו ירוחם דרבקין, רב רמתיים והוד השרון, העיד שהחזון אי"ש אמר לו להעלות לתורה חילוניים, שהם בגדר תינוק שנשבה. וכן העיד עליו הרב חיים ברים:
המליץ על ישראל בדור עני שכזה, ואמר 'דור שכולו זכאי' הכוונה על אחינו בני ישראל התינוקות שנשבו, הם המה כולו זכאי. כי לא באשמתם ולא ברצונם מרו את פיו, ומה יעשה הבן שלא ידע מעולם את אביו
הרבי מליובאוויטש - רבי מנחם מנדל שניאורסון, החזיק אף הוא על כך שדורנו (מכאן מצוטט:) "דור יתום, שהוא 'יתום' כל-כך שיהודים זקוקים לעזרה [לפני דברים אלו, עורר הרבי אודות הצורך לצאת ולקרב יהודים שאינם שומרים תורה ומצוות]. אין הם 'אפיקורסים' ולא 'מינים'. הם אינם אלא בבחינת 'תינוקות שנשבו', שנחשבים בגדר 'אנוסים', כדברי הגמרא במסכת שבת (ס"ח, ע"א), ואם-כן ודאי שיש לעזור להם".
כמו כן החזיקו בשיטה זו, הרב מרדכי אליהו, הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, הרב גרשון אדלשטיין, הרב יעקב אדלשטיין, והרב חיים קניבסקי. גם הרב עובדיה יוסף תמך בעמדה זאת, והזכיר במיוחד את בתי הספר החילוניים או קרובים להם, שאינם מחנכים לשמירת תורה ומצוות.
לעומת זאת, היו שסירבו להחיל את הגדרת "תינוק שנשבה" על חילונים, וטענו שמכיוון שיש מסביבם דתיים והם רואים את מעשיהם, לא ניתן לטעון שהם תינוקות שנשבו. בעמדה זאת החזיקו, למשל, הרב עובדיה הדאיה לפחות לגבי מחללי שבת בפרהסיה, הרב ישראל דוד הארפענעס והרב יוסף קאפח.
הרב יצחק הרצוג כתב שספק אם חילוני כשר לעדות מכיוון שהוא מודע למחאות הדתיים על חילול שבת ונראה שגם הוא סבר שאין לחילוני דין תינוק שנשבה.
אחד מגדולי תלמידיו של החזון איש, הרב שמואל הלוי ואזנר הסתייג מהקביעה הגורפת שחילונים בני ימינו נחשבים כתינוק שנשבה, ולכן פסק בניגוד לעמדת רבו במגוון סוגיות שנגזרות מהגדרה זו.
גם הרב יוסף שלום אלישיב סבר שהחילונים של היום אינם נחשבים תינוקות שנשבו, מפני שהם נחשפים לקיומן של המצוות ומקיימיהן, וכי רק לגבי חובות מוסריות אנושיות, יש להתייחס אל החילונים כאל תינוקות שנשבו. הוא טען שאולי ניתן להחיל דין "תינוק שנשבה" על יהודים שעלו לאחרונה מברית המועצות לשעבר.
הרב יואל בן נון טען שרבים האומרים שיש לדון את החילונים כתינוקות שנשבו אינם מתכוונים לכך, ולקרוביהם הם אומרים שיש לדונם כגויים או מומרים.
דעת כמה מאחרוני דורנו > לגבי יוצאים בשאלה

באחת מאגרותיו בענייני שידוכים, כתב הרב יעקב ישראל קניבסקי שיש לברר אולי נתקלקל אחיה של הכלה טרם נתחנך בתורה ויראת שמים ונטמע בין הגויים מבלי דעת ענייני התורה הקדושה, אשר הוא בגדר תינוק שנשבה, שאולי על כיוצא בזה לא כוונו חז"ל, מאחר שלא ברצונו בחר ברע. הרב גרשון אדלשטיין מחזיק בעמדה זו שבשל רוח שטות גם החוזרים בשאלה מוגדרים כתינוק שנשבה.
הרב קוק (ואחרים כמותו) כתב שאפילו מי שגדל בסביבה דתית ולאחר מכן חזר בשאלה נחשב תינוק שנשבה, מכיוון שרוח הזמן מלא בכפירה הרווחות בדור.
לעומת זאת, אחרים כתבו שמי שיצא בשאלה אינו תינוק שנשבה. למשל, הרב משה פיינשטיין כתב שמסתבר שמי שגדל במקומות שיהודים כשרים נמצאים שם וגם אבותיהם מאמינים בה' והיו יכולים להיגרר אחרי הכשרים, ובמיוחד שבן נוטה להמשך אחרי אביו ורק בבחירתו התפתה ללכת אחרי הרשעים נחשב לכופר ואינו מוגדר כתינוק שנשבה, והביא ראיה לדבריו מהרמב"ם. הרב אהרן סולובייצ'יק כתב שיהודים ההולכים לבית כנסת קונסרבטיבי יש להם דין תינוק שנשבה, אבל הרב הקונסרבטיבי שמנהיג את הקהילה נחשב מומר ואינו תינוק שנשבה שכן הוא למד בישיבה ופרש.
גם לפי רוב מי שגורסים שלחילונים יש דין תינוק שנשבה, דין תינוק שנשבה חל גם על חילוניים שמחללים שבת בפרהסיה. אולם, הרב אהרן סולובייצ'יק כתב שלדעת התוספות והרשב"א יש הבדל בין סתם תינוק שנשבה לבין תינוק שנשבה שהוא גם מחלל שבת בפרהסיא, וכי מחלל שבת בפרהסיא, אפילו הוא תינוק שנשבה, נידון כמומר.
הלכות הנוגעות לדין תינוק שנשבה

דין תינוק שנשבה נוגע למגוון נושאים. למשל:
החזון איש כתב את הסברה שתינוק שנשבה מחייב בייבום וחליצה, בניגוד למומר שאינו מחייב את אלמנת אחיו בייבום וחליצה.
רבי יעקב אטלינגר כתב שתינוק שנשבה אינו פוסל את היין שהוא נוגע בו להיות "סתם יינם"
הרב אהרן סולובייצ'יק כתב סברה שתינוקות שנשבו כשרים לעדות, עניין שנוגע במיוחד להלכות קידושין, שכן אם אין עדים כשרים לקידושין הם אינם תופסים והאשה אינה צריכה גט כדי להתחתן עם אחר
מותר להלוות לגוי בריבית, בניגוד ליהודי שאסור להלוות לו בריבית. החכמת אדם מחלק לשלוש רמות: מומר שראוי להחמיר לא להלוות לו בריבית הואיל והוא נחשב כגוי, הרשעים דשבקי היתירא ואכיל איסורא שעוד יותר יש להחמיר לנהוג בהם כיהודים, ותינוק שנשבה ואינו יודע מתורת ישראל כלל שמעיקר הדין אסור להלוות לו בריבית.
הרב ישראל דוד הארפענעס כתב שיש לחלל שבת כדי להציל תינוק שנשבה, בניגוד למומר שאין להצילו אם הדבר כרוך בחילול שבת.
היו שחלקו וסייגו את תחולת דין תינוק שנשבה להלכות מסוימות בלבד. למשל, על אף שהרב יוסף שלום אלישיב סבר שחילונים אינם נחשבים בדין "תינוק שנשבה", לגבי חובות מוסריות אנושיות הוא אמר שיש להתייחס אליהם כאל תינוקות שנשבו.
ביקורת חוץ-הלכתית

יש מבין החילונים המביעים ביקורת על הגדרתם כתינוקות שנשבו, הן משום שלטענתם היא איננה עומדת במבחן המציאות, והן משום שהיא נתפסת כהתנשאות של דתיים על חילונים. בתשובה לטענות אלו הוצגה תפיסה מורכבת יותר של המושג "תינוק שנשבה", שלפיה לא מדובר בשלילת הבחירה החופשית של האדם אלא בתיחום הבחירה החופשית שלו למרחב התרבותי והערכי שלתוכו הוא נולד, ובהקשר הספציפי – לעולמה של היהדות החילונית; באותה מידה שבחירתו החופשית של האדם הדתי מתוחמת לעולמו שלו. תפיסה מורכבת זו מנוגדת להשקפות החילוניים, מכיוון שבבסיסה נמצאת התפיסה לפיה תיחום הבחירה החופשית של האדם הדתי עולה על זו של החילוני [דרוש מקור].
ראו גם

יציאה בשאלה
לקריאה נוספת

אביעזר רביצקי, חירות על הלוחות, תל אביב: 1999, עמ' 128–133 ועמ' 229–232, ושם ביבליוגרפיה נוספת
אדם פרזיגר, "זהות אורתודוקסית ומעמדם של יהודים שאינם שומרי הלכה: עיון מחודש בגישתו של הרב יעקב עטלינגר", בתוך: יוסף שלמון, אביעזר רביצקי ואדם פרזיגר (עורכים), אורתודוקסייה יהודית – היבטים חדשים, ירושלים: תשס"ו
תמר אלאור, "תינוקות שנשבו": תפיסת החילוניות בקהילה החרדית, מגמות לד, 1, תשנ"ב, עמ' 104–121
הרב יואל שוורץ, התנהגות עם מי שאינם שומרי תורה, חשיבותו של כל יהודי לעומת אסור התחברות עם הרשעים.
עמרם אוחיון

הרב עמרם אוחיון (נולד ב-3 ביוני 1947, ט"ו בסיון ה'תש"ז) הוא רב חרדי-ספרדי, רב העיר אופקים, וממלא מקום רב העיר באר שבע.
ביוגרפיה

נולד במרוקו ליעקב וסול. בשנת 1962 עלה לישראל.
בשנת 1999 התמודד לרבנות העיר אופקים כמועמדה של מפלגת ש"ס מול הרב שמעון כהן מועמד המפד"ל. אוחיון ניצח בתוצאות צמודות.
החל מ-יוני 2024 מכהן כרב ראשי זמני לעיר באר שבע.
ביוגרפיה > מינויו למ"מ ברבנות העיר באר שבע

ביולי 2024 נפטר באופן פתאומי רבה של העיר באר שבע יהודה דרעי.
ב-27 ביוני, הודיע ראש העיר באר שבע רוביק דנילוביץ כי בחר ברב עמרם אוחיון כמחליף זמני לרב יהודה דרעי, וכי יתקיים הליך דמוקרטי מסודר לבחירת רב חדש כפי שמחייב החוק.
משפחתו

נשוי לתמר ומתגורר באופקים.
בנו יוסף חיים נפטר לאחר מחלה בגיל 38.