stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנה אני בא
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2006)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2006)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
מצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשס"ו)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשס"ו)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשס"ו)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשס"ו)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 20 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 2 |  |
הערות שוליים

↑  הדג נחש הנה אני בא מתוך ארץ נהדרת, באתר מאקו
↑  אלעד בן חמו, הכי לא פראייר, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2008
↑  הנה אני בא, מתוך אתר פזמונט
| הדג נחש |
| --- | --- | --- |
שאנן סטריט • גיא מר • דודוש קלמס • משה אסרף • יאיא כהן אהרונוב • שלומי אלון
| אלבומי אולפן | המכונה של הגרוב • לזוז • חומר מקומי • בעזרת הג'אם • 6 • זמן להתעורר • שותפים בעם • וולקאם טו איזראל • דג לייף |  |
| אלבומי הופעה | הדג נחש LIVE • הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה |  |
| סינגלים | "מספרים" • "שירת הסטיקר" • "הנה אני בא" • "עוד אח אחד" • "קובלנה על מפלגות ישראל" • "זמן להתעורר" • "יום שישי" • "תן לי מנגינה" • "בומבה" |  |
השריר מצדיד האגודל הארוך

| --- | --- |

 שיוך:  deep muscle of posterior compartment of forearm 
 עצבוב:  nerve to abductor pollicis longus
 פעולת שריר:  הרחקה של האגודל 
 שריר נגדי:  השריר מתוויך האגודל 
 תחל שריר:  posterior surface of radius 
 אחז שריר:  first metacarpal bone 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (455) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. abductor pollicis longus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.049 
 TA2 (2019):  2517 
 FMA:  38515 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224278 
 
שרירים עמוקים בחלק האחורי של אמה שמאל
השריר מצדיד האגודל הארוך (TA: Musculus abductor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו, השריר מרחיק (מצדיד) את האגודל ומיישר (פושט) אותו. גיד השריר מהווה יחד עם גיד השריר פושט האגודל הקצר את הגבול הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.
תיאור

השריר מצדיד האגודל הארוך מתחיל מהפנים האחוריים של הגומד, החישור והקרום הבין-גרמי שביניהן. תחל השריר מקורב במעט מזה של השריר פושט האגודל הקצר. גיד השריר נאחז בבסיס עצם המסרק הראשונה (של האגודל).
כאשר השריר פועל יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר הוא מרחיק את האגודל במפרקו עם עצמות שורש כף היד, וכאשר השריר פועל יחד עם השריר פושט האגודל הקצר הוא מיישר את האגודל באותו המפרק.
עצבוב

השריר מצדיד האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
תמונות נוספות

מבט אחורי על כף יד שמאל
מבט צידי על כף יד שמאל
המזכיר החברתי של הבית הלבן

בטי פורד עם מזכירות חברתיות לשעבר
המזכיר החברתי של הבית הלבן הוא האחראי על התכנון, התיאום והביצוע של אירועים חברתיים רשמיים בבית הלבן, מעונו הרשמי ומקום העבודה העיקרי של נשיא ארצות הברית.
מהות התפקיד

המזכיר החברתי הוא ראש המשרד החברתי של הבית הלבן, הממוקם באגף המזרחי של הבית הלבן. המזכיר החברתי מתכנן את כל האירועים המתנהלים בבית הלבן, החל מאירועים פשוטים כמו ביקורו של אדם יחיד וכלה בארוחות ערב ליותר מ-200 אורחים.
הוא עובד יחד עם הסדרן הראשי של הבית הלבן ועם פקידים מיוחדים מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית כדי לתכנן אירועים ממלכתיים, וכן מתאם עם משרד הגרפיקה והקליגרפיה של הבית הלבן את יצירת ההזמנות המיוחדות הנצרכות לאירועים.
הערות שוליים

↑  לטיטיה באלדריג'. In the Kennedy Style: Magical Evenings in the Kennedy White House. Doubleday: 1998. ISBN 0-385-48964-1.

 הילרי קלינטון. An Invitation to the White House: At Home with History. Simon & Schuster: 2000. ISBN 0-684-85799-5.
 The White House: An Historic Guide. White House Historical Association and the National Geographic Society: 2001. ISBN 0-912308-79-6.
העבר (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  אסגאר פרהאדי 
 הופק בידי:  אלכסנדר מאלט גאיי
 תסריט:  אסגאר פרהאדי 
 עריכה:  ג'ולייט וולפינג
 שחקנים ראשיים:  ברניס בז'ו  עלי מוסאפה  טהאר רחים
 מוזיקה:  יולי גלפריין  יבגני גלפריין
 צילום:  מחמוד כאלארי 
 מדינה:  צרפת
 חברה מפיצה:  BiM Distribuzione 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במאי 2013
 משך הקרנה:  130 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית  פרסית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  $1,293,168 (16 במרץ 2014)
 הכנסות באתר מוג'ו:   past
 sonyclassics.com/thepast/
 דף הסרט ב־IMDb
 
העבר (בצרפתית: Le Passé) הוא סרט דרמה צרפתי שכתב וביים אסגאר פרהאדי משנת 2013. בסרט מככבים ברניס בז'ו, עלי מוסאפה וטהאר רחים. בישראל הסרט יצא לאקרנים במרץ 2014.
עלילה

הסרט עוסק באחמד, גבר איראני, שחוזר לצרפת לאחר 4 שנים על מנת להסדיר את גירושיו ולפגוש את בנותיה מנישואים קודמים של גרושתו לעתיד, מארי-אן. אחמד ביקש ממנה שתזמין לו חדר בבית מלון אך היא מתעקשת שישהה בביתה. שם הוא מגלה שהיא מנהלת מערכת יחסים עם סמיר, שיש לו בן ואשתו נמצאת בקומה. הקשר בין מארי-אן לבתה הבכורה לוסי מתערער בעקבות סלידתה של לוסי מהקשר של אמה עם סמיר.
דמויות ראשיות

ברניס בז'ו – מארי-אן
עלי מוסאפה – אחמד
טהאר רחים – סמיר
פולין בורלה – לוסי
אלייס אגווי – פואד
ז'אן ז'סטן – ליאה
ביקורת והצלחה

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעולם, באתר Rotten Tomatoes זכה לממוצע של 96% ובאתר Metacritic לממוצע של 85%. בעיתונות הישראלית זכה הסרט גם כן לביקורות חיוביות, אך צוין שהסרט לא מצליח להתעלות על סרטו הקודם של פרהאדי, "פרידה". נטען גם שהסרט גדוש יתר על המידה בסמליות, לעיתים ברורה מדי. בז'ו זכתה לשבחים על משחקה בתור הדמות המורכבת מארי-אן. הסרט זכה לממוצע של 4 כוכבים ב"טבלת המבקרים" של הארץ.
ביקורת והצלחה > פרסים בולטים

| שנה | מעניק הפרס | המועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פסטיבל הקולנוע בקאן | השחקנית הטובה ביותר (ברניס בז'ו) פרס חבר השופטים העולמי פרס דקל הזהב | זכה זכה לא זכה |
| 2014 | פרס סזאר ה-39 | הסרט הטוב ביותר הבמאי הטוב ביותר הכתיבה הטובה ביותר העריכה הטובה ביותר השחקנית הטובה ביותר | לא זכה לא זכה לא זכה לא זכה לא זכה |
| 2014 | טקס פרסי גלובוס הזהב ה-71 | הסרט הזר הטוב ביותר | לא זכה |
הערות שוליים

↑  The Past (2013), באתר Rotten Tomatoes
↑  The Past, באתר Metacritic
↑  "טבלת המבקרים", גלריה שישי הארץ, 18 באפריל 2014
השריר פושט האגודל הארוך

| --- | --- |

 שיוך:  deep muscle of posterior compartment of forearm, ישות אנטומית מסוימת 
 עצבוב:  nerve to extensor pollicis longus
 פעולת שריר:  פשיטה במפרק שורש כף היד, פשיטה של האגודל 
 שריר נגדי:  השריר כופף האגודל הארוך 
 תחל שריר:  posterior surface of ulna 
 אחז שריר:  distal phalanx of thumb 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (455) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. extensor pollicis longus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.051 
 TA2 (2019):  2516 
 FMA:  38521 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224285 
 
שרירים עמוקים בחלק האחורי של אמה שמאל
השריר פושט האגודל הארוך (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.
תיאור

השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.
עצבוב

השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
תמונות נוספות

מבט אחורי על כף יד שמאל
מבט צידי על כף יד שמאל
המאה ה-11

המאה ה-11 היא התקופה שהחלה בשנת 1001 והסתיימה בשנת 1100 (בין התאריכים 1 בינואר 1001 ל-31 בדצמבר 1100). בתקופה זו החלו ימי הביניים הנורמניים. המאה הייתה המאה הראשונה של האלף השני לספירה.
אירועים בולטים בעולם

תחילת המאה – ראטי מבית בר'וואשי, מתבסס ברצ'ה בראש השושלת הדוכסית, בית קחברידזה.
1000 – סנצ'ו השלישי מלך נווארה (985 לערך – 18 באוקטובר 1035), עולה על כס ממלכת אראגון, שעליה ימלוך עד מותו.
1010-1008 – בשנת 1008 השושלת הע'זנווית העולה במרכז אסיה, המתרחבת בכוחה והשפעתה האזורית, כבשה מספר מלכויות קטנות בצפון מערב תת היבשת ההודית. בשנת 1010 התחילה את פלישתה אל תוך תת-היבשת ההודית.
1008 – מורסקי שיקיבו מסיימת לכתוב את "מעשה גנז'י", אחד מהרומנים המוקדמים והמפורסמים ביותר.
1044-1017 – תחילת התגבשותה של האמונה הדרוזית במצרים.
1025 – פלישה מוצלחת של שושלת צ'ולה מדרום הודו לאזור אינדונזיה ומלזיה הייתה נקודת מפתח בהתפשטותה של התרבות ההודית בדרום מזרח אסיה.
1060-1027 – גל קור מתמשך במערב אסיה, שיוצר תקופה מתמשכת של בצורת ורעב, שגורמת בתורה לעימותים אלימים רבים.
שנות ה-30 – תיעודים שונים מהעיר נישאפור, שהייתה בין הערים הגדולות במזרח התיכון, מתארים את חורבן העיר, וחורבנם של יישובים סמוכים נוספים, בעקבות פשיטות של נוודים אלימים אשר מחפשים מזון, על רקע בצורת מתמשכת. מסתיים תור זהב תרבותי בערים ע'זני, בגדאד, נישאפור וח'וראסאן.
1038 – על רקע מהומות אלימות ורעב בשטחי השושלת הבויהית, נסגרות ישיבות חשובות של יהדות בבל, ביניהן הישיבות של סורא ופומבדיתא. בשנים שלאחר מכן נסגרת גם הישיבה של בגדאד.
1040 – עמי נוודים שונים ממערב ומרכז אסיה מתאחדים תחת הנהגת הסלג'וקים, ויוצאים למלחמה כנגד מנהיגים מקומיים, ביניהם מנהיג ח'וראסאן ואימפריה מקומית שמקומה היה בעיר ראזני שבאפגניסטן המודרנית. הצבא האימפריאלי שיוצא נגד הנוודים לא מצליח להשיג אספקה, והסלג'וקים זוכים בניצחון מפואר.
שנות ה-40 – שבטים פצ'נגים פושטים לאורך שנות ה-40 של המאה ה-11 על ביזנטיון, מה שמוביל את הביזנטים לשלם לפצ'נגים דמי כופר כדי שיפסיקו את המתקפות, ודבר זה מוביל בתורו לנפילת ערך המטבע של הביזנטיון, שהיה המטבע היציב ביותר עד לשנים האלו. במהלך 2 עשורים מאבד המטבע 27% מערכו.
1055 – ב-18 לדצמבר נכנסת ההנהגה הסלג'וקית לבגדאד, ולאחר כמה שנים של מאבקים פנימיים, מייסדים את השושלת הסלג'וקית.
שנות ה-50 – במהלך כמה שנים ספורות בסוף שנות ה-50 של המאה ה-11 נהרגים, על פי ההערכות, שליש מהתושבים באזור עיראק-איראן-ח'וראסאן, בגלל שילוב של רעב כבד, מלחמת אזרחים ומגפה קטלנית.
1057 – בעיות כלכליות המקשות על מימון שוטף לצבא הביזנטי יוצרת מחלוקות פוליטיות פנימיות חריפות באימפריה הביזנטית, אשר מגיעות לשיאן במלחמת אזרחים שפורצת בשנת 1057.
1066 – ויליאם הכובש מנורמנדי כובש את בריטניה, אחרי ניצחון בקרב הייסטינגס.
1073 – הסלג'וקים השתלטו על שטחים נרחבים במערב אסיה, מסוריה, דרך ירושלים ועד מכה. במהלך כיבוש זה נאלצה ישיבת גאון יעקב להימלט מישראל, ובכך תמה ההנהגה היהודית-ישראלית עד לתקופה הטרום-מודרנית.
1077 – ההליכה לקנוסה: האפיפיור גריגוריוס השביעי מוחל להיינריך הרביעי.
1096 – האפיפיור אורבן השני מכריז על מסע צלב לשחרור המקומות הקדושים בארץ ישראל מידי המוסלמים.
1099 – מסע הצלב הראשון מסתיים בכיבוש ירושלים.
לאורך המאה מתפשטת הנצרות באירופה, ומתחזקת בבוהמיה ונורווגיה, שמקבלות בהדרגה את הנצרות כדתן הרשמית.
במאה זו התפתחו והשתדרגו נתיבי המסחר באירופה, ואפשרו סחר יעיל יותר על המסלול בין אזור ונציה לארצות השפלה. אף על פי כן שדרוג זה לא תרם באופן משמעותי לעליה ברמת החיים.
ערים חדשות

אוסלו (1048)
ברגן (1070)
האנוי (1010)
מרקש (1069)
אישים בולטים

ויליאם הכובש
סלג'וק, אבי השושלת הסלג'וקית.
קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס (1000 לערך – 11 בינואר 1055), קיסר האימפריה הביזנטית
אישים בולטים > אישים בולטים ביהדות

בית הכנסת בוורמסשמואל הנגיד
רבנו גרשום מאור הגולה
רבנו חננאל
שלמה אבן גבירול
רי"ף
רש"י (רבי שלמה יצחקי) (1040 בקירוב – 1105).
משה אבן עזרא משורר, פייטן, ופילוסוף ביהדות ספרד.
רבנו בחיי אבן פקודה, מחבר חובות הלבבות.
רבי יהודה הלוי, מחבר ספר הכוזרי.
תגליות והמצאות

שנות ה-40 – אומן סיני מפתח סוג ראשוני דפוס.
1088 – תיעוד ראשון בכתובים למצפן מגנטי בסין.
מופיעות במזרח אסיה גרסאות קדומות של מכונות לעיבוד תעשייתי של ברזל.
עבודתו של איבן סינא, הקאנון של הרפואה (אנ'), התפרסמה בהדרגה ברחבי העולם והשפיעה רבות על תפיסות הרפואה למשך מאות שנים.
תרבות ואמנות

לאורך המאה נבנים באזור הודו המקדשים החשובים ביותר מבין המקדשים של קהג'וראהו.
תור הזהב של האסלאם. בתקופה זו פורחת בארצות המוסלמיות, בין היתר, אמנויות של שירה ופרוזה, לצד התפתחות בתחומים כמו פילוסופיה, מדע ותאולוגיה. בתקופה זו שגשגה השירה האפית. במאה זו התבצע ניתוח פילולוגי יוצא דופן ברמת היסודיות שלו, של חקר האמנות והשירה על ידי עבד אל-קאהיר אל-ג'ורג'אני (אנ'). צפון מערב הודו, לימים פקיסטן וסביבתה, הפכה בתקופה זו למרכז הספרות האיסלאמית, כאשר ערי המזרח, דלהי, אגרה וע'זני היו בין בירות התרבות החשובות של התקופה. מאה זו עמדה במפנה בנורמות המוסלמיות לגבי מבני הנצחה, ובהמשך למגמה שמתחילה בהדרגה בסוף המאה ה-10, התחילו להיבנות בארצות האסלאם מאוזוליאומים, במיוחד באזור איראן ועיראק המודרניות. במקביל עלתה תנועה שלמה בתוך האסלאם שיצרה אסלאמיזציה של מקומות וגיבורים אזוריים וקשרה אותם במסורות אסלאמיות כקדושים. בנוסף, החלה תופעה נרחבת של מבני מדרסה וחזרו להיבנות מבני ריבאט (אנ') מבוצרים, לצד התפתחויות נוספות במצודות, מבני ביצור עירוניים ובנייה פרקטית כמו גשרים ובניית חאנים עבור שיירות סוחרים.
עלה במאה זו מעמדה של הפרסית בתור שפה ספרותית מקובלת בעולם על חשבון השפה הערבית.
1040 – ייסוד מבשלת הבירה וייהנשטפאן בפרייזינג, גרמניה.
הערות שוליים

↑  Arachosia, historyfiles
1 2  Interactive World History Atlas since 3000 BC, Geacron
↑  כיצד השפיעה הודו על תרבויות דרום אסיה, באתר הדיפלומט
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקה 19:03
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקה 28:10
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקה 11:05
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקות 48:18-39:12
↑  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקות 30:15-23:58
1 2  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקות 1:24:23-1:07:11
1 2  היסטוריה ושינויי אקלים - שיעור 5, דקות 1:01:23-39:12
↑  היהודים בימי הביניים בעולם הנוצרי ובעולם המוסלמי (עמ' 35-34, 78-71)
↑  Christianity, britannica
↑  HISTORY OF GLOBAL ECONOMY, האוניברסיטה של דרום אינדיאנה
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  הינדואיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
1 2  אמנות אסלאמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  אמנות אסלאמית - מבנים דתיים מוקדמים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שנים במאה ה-11
| ___ | 1001 | 1002 | 1003 | 1004 | 1005 | 1006 | 1007 | 1008 | 1009 |
| 1010 | 1011 | 1012 | 1013 | 1014 | 1015 | 1016 | 1017 | 1018 | 1019 |
| 1020 | 1021 | 1022 | 1023 | 1024 | 1025 | 1026 | 1027 | 1028 | 1029 |
| 1030 | 1031 | 1032 | 1033 | 1034 | 1035 | 1036 | 1037 | 1038 | 1039 |
| 1040 | 1041 | 1042 | 1043 | 1044 | 1045 | 1046 | 1047 | 1048 | 1049 |
| 1050 | 1051 | 1052 | 1053 | 1054 | 1055 | 1056 | 1057 | 1058 | 1059 |
| 1060 | 1061 | 1062 | 1063 | 1064 | 1065 | 1066 | 1067 | 1068 | 1069 |
| 1070 | 1071 | 1072 | 1073 | 1074 | 1075 | 1076 | 1077 | 1078 | 1079 |
| 1080 | 1081 | 1082 | 1083 | 1084 | 1085 | 1086 | 1087 | 1088 | 1089 |
| 1090 | 1091 | 1092 | 1093 | 1094 | 1095 | 1096 | 1097 | 1098 | 1099 |
1100: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540848005171  BnF: cb11994076x (data)  KulturNav: c7838047-723e-435f-be45-2237827f0a30  LCCN: sh85042563  NKC: ch460549
וולטר גאסקין

| --- | --- |

וולטר גאסקין
 לידה:  8 במאי 1951 (בן 73) סוואנה, ג'ורג'יה, ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  Savannah State University  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  Savannah High School 
 השתייכות:   חיל הנחתים של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1974–2013 (כ־39 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הנחתים השנייה סגן יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק
 עיטורים
 מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  כוכב הארד  אות הסיוע ההומניטרי 
 
וולטר אי גאסקין (באנגלית: Walter E. Gaskin;‏ 8 במאי 1951) הוא לוטננט גנרל בדימוס בחיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד דיוויזיית הנחתים השנייה וכסגן יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו.
ביוגרפיה

גאסקין נולד ב-8 במאי 1951 בסוואנה, ג'ורג'יה. ב-1974 הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא שימש כמפקד גדוד הנחתים השני, וביוני 2006 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השנייה ושימש בתפקיד עד יולי 2008. במקביל הוא שימש כמפקד כוח המשלוח ה-22 של הנחתים. בתפקיד זה הוא שימש כמפקד כוח רב לאומי בעיראק. ב-22 במרץ 2010 הוא מונה לסגן יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-18 בנובמבר 2011 פרש יו"ר הוועדה ג׳יאמפאולו די פאולה מהתפקיד כדי לשמש כשר ההגנה בממשלתו של מריו מונטי. גאסקין מונה לממלא מקום עד 2 בינואר 2012 אז מונה קנוד ברטלס לתפקיד. ב-2013 פרש גאסקין מהצבא.
הכחשת השואה ברומניה

במהלך מלחמת העולם השנייה יהדות רומניה נרדפה בצורה שיטתית על ידי שלטונות רומניה. במסגרת הרדיפה הזאת נשללו מיהודי רומניה הזכויות האזרחיות, הוטלו עליהם מיסים מיוחדים ועבודות כפייה, רכושם הולאם או נשדד, רבים מהם הוגלו, הוכו, עונו ואף נרצחו במסגרת מה שמכונה שואת יהודי רומניה. במלחמת העולם השנייה רומניה הייתה בעלת ברית נאמנה של גרמניה הנאצית (עד 23 באוגוסט 1944), לחמה לצידה ושיתפה פעולה איתה בפעולות להשמדת העם היהודי. במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה, השלטונות הרומניים ורבדים גדולים מהאוכלוסייה, כולל אינטלקטואלים רבים, בתקופה יון אנטונסקו ולאחריו בתקופה המלכותית, בתקופה הקומוניסטית ולאחריה, התכחשו לחלקה של רומניה באירועים אלה, ניסו למזער אותם או להצדיקם.
הכחשת השואה ברומניה התבצעה בדרכים הבאות:
עיוות נתונים לשם יצירת תמונה כללית כוזבת.
הכחשה כללית.
הכחשה חלקית תוך מזעור נתונים כמותיים.
הכחשת השואה במחוזות שבשלטון רומני.
הצדקת השואה תוך שימוש באמתלות שונות.
שילוב של כמה מהשיטות שכבר הוזכרו.
התקופה הבתר קומוניסטית

ביולי 2001, בבוקרשט, הפרופסורים האוניברסיטאיים גאורגה בוזאטו ויון קוז'ה ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în Romania?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה. כתוצאה מהסימפוזיון הקים בוזאטו את Liga pentru Combaterea Antiromânismului (הליגה למאבק באנטירומניות) והכתיר את עצמו כנשיאה.
ב-סתיו 2003 שלח יון קוז'ה, שהיה מועמד לראשות עירית בוקרשט על המצע שקרא לטיהור יון אנטונסקו, מכתב פתוח לניקולאה קאז'אל, נשיא פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה, ובו טען שפוגרום בוקרשט בינואר 1941 לא היה ולא נברא.
במרץ 2002 הוציאה ממשלת רומניה צו מס' 31/2002 האוסר טיפוח ארגונים וסמלים עם אופי פשיסטי, גזעני או קסנופובי או קידום דמותם של אישים שנמצאו אשמים בפשעים נגד השלום והאנושות. בעקבות החקיקה הזו, גאורגה בוזאטו, שהיה סנאטור בשנים 2000 - 2004, הציע תיקון לחוק. התיקון שהציע היה בהגדרת השואה, שעל פי הגדרתו הייתה אמורה להיות "השמדה שיטתית, בקנה מידה גדול, של האוכלוסייה היהודית באירופה, שאורגנה על ידי השלטונות הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה". לו התקבל תיקונו, ניתן היה לטעון שלא הייתה שואה ברומניה, כי ההשמדה לא אורגנה על ידי השלטונות הנאציים, אלא על ידי השלטונות הרומנים.
ועידת ההיסטוריונים והחקיקה

ביוני 2003 פרסמה ממשלת רומניה הודעה בה נקבע שבגבולות רומניה לא התרחשה שואה בין השנים 1945-1940. זאת נוכח ראיות סותרות, הקובעות כי רומניה רצחה מאות אלפי יהודים על ידי שימוש בכוחות צבא ומשטרה רומניים בשטחים בהם שלטה באוקראינה - טרנסניסטריה ורומניה עצמה - וכן נוכח פרסומו באותה עת של ספרו של ז'אן אנצ'ל תולדות השואה - רומניה, בהוצאת יד ושם, ובו תיעוד מקיף של רצח 420,000 יהודים - 240 אלף אזרחי רומניה ו-180 אלף אזרחי ברית המועצות לשעבר - בעיקר אוקראינה הקומוניסטית.
ביולי 2003 התראיין נשיא רומניה יון איליאסקו לעיתון "הארץ" והצהיר שוב הצהרות שגימדו את היקף השואה, את אחריות רומניה לשואה בשטחים שהיו בשליטתה במלחמת העולם השנייה, וניקה את העם הרומני מרצח היהודים ברומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אחרי פרסום הראיון פנה אבנר שלו לנשיא רומניה בהזמנה להקים ועדת היסטוריונים בנושא. הפניה זכתה לתמיכת מוזיאון השואה בוושינגטון, ארגון בני ברית ומשרד החוץ בישראל.
לאחר שהרשויות הרומניות לא חזרו בהן מהודעה זו, פנה יו"ר יד ושם אבנר שלו לשרת החינוך של רומניה אקטרינה אנדרונסקו (אנ') וקבע כי מדובר בשקר היסטורי:
"אם גרמניה הייתה מאמצת הבחנה דומה לזו שעושה היום ממשלת רומניה היא הייתה יכולה לטעון כי בשטח גרמניה לא הייתה שואה, היות ורצח שיטתי של יהודי גרמניה נערך רק לאחר שגורשו לאתרי הרצח במזרח אירופה".
ב-14 בפברואר 2013 הופיע בפני מליאת האקדמיה הרומנית הפרופסור ולדימיר איליאסקו (Vladimir Iliescu), המועסק באוניברסיטה באאכן כפרופסור להיסטוריה ובמהלך הרצאה הנוגעת להשקת ספרי היסטוריה בנושא הקומוניזם הצהיר שהשואה ברומניה היא "שקר קוסמי". לדברי הפרופסור, השואה התרחשה בהונגריה ובגרמניה, אך לא ברומניה, שם היהודים אומנם נרדפו, אך פרט ל-20,000 הם לא נרצחו. ההרצאה עברה בניחותא, עם הנהוני הסכמה. לאחר שהדברים התפרסמו והתחיל גל של מחאות בעולם, האקדמיה הרומנית הוציאה הודעת הסתייגות מדברי הכחשת השואה ברומניה.
ביולי 2015 חתם נשיא רומניה על חוק המטיל עונש של עד שלוש שנות מאסר על מכחישי השואה.
ביולי 2016 אישר גם הפרלמנט של רפובליקת מולדובה את הדו"ח של ועדת ויזל.
ב-7 ביולי 2018 נכנס לתוקפו החוק הרומני 157/2018 למניעת ומאבק באנטישמיות. החוק מפרט מה הן תופעות אנטישמיות וקובע עונשי מאסר לפי חומרת העבירות. החוק התקבל בתמיכת כל המפלגות ובהצבעה כמעט פה אחד - רק חבר אחד בבית הנבחרים נמנע.
הצדקת השואה

פאול גומה יצר תת-זרם מיוחד שבמרכזו תורה סדורה המצדיקה, עם הסתייגויות מסוימות, את אירועי השואה ברומניה. על פי פאול גומה השואה ברומניה הייתה קטנה, מכפי שמתארים אותה, לא מכוונת מלמעלה, אלא נקמה עממית של בני העם הרומני הזועמים על פשעי היהודים נגד הרומנים. בספרו, השבוע האדום, מתרכז גומה באירועים שנלוו לנסיגת הצבא והאדמיניסטרציה של רומניה מבסרביה ומצפון בוקובינה, לאחר האולטימטום של ברית המועצות בקיץ 1940. על פי גומה, יהודי בסרביה ובוקובינה פגעו בצבא הרומני הנסוג, פגיעות שקוממו את העם הרומני, שנקם בהם לאחר כיבוש אזורים אלה במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-1941.
טריוויאליזציה באמצעות השוואה

בפרק על הכחשת השואה ברומניה, בדו"ח ועדת ההיסטוריונים שזומנה על ידי נשיא רומניה, מוקדש דיון נרחב להשוואת השואה למקרים אחרים של רצח עם במטרה לפגוע בייחודיותה. השיטה, קבעו ההיסטוריונים, היא אומנם אינה הכחשת שואה ישירה, אלא קטגוריה שונה, אך קרובה מאוד להכחשת השואה. בין הנוקטים בהשוואות כאלה יש מכחישי שואה מובהקים, קיצוניים מוכרים, לצד אישים בעלי מוניטין ללא רבב. קיימת הסכמה בין ההיסטוריונים המרכזיים על כך ששואת היהודים במלחמת העולם השנייה הייתה ייחודית, בעיקר בגלל הטוטליות הגלומה בכוונת מבצעיה, הפתרון הסופי, אך קיימים הבדלים לגבי הסיבות לייחודיותה - ההשוואות, טוענים ההיסטוריונים, נועדו לטשטש את ייחודיותה.
מחקרים השוואתיים התחילו מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 והתרבו למדי בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. במחקרים אלה משווים את השואה לפגיעה באוקראינים ומעשי מזוויעים אחרים שהיו בברית המועצות, לרצח העם הארמני ולכל רצח עם שזוכה לכותרות מסיבה זו או אחרת. בין הרומנים מתבלטים בתחום זה פאול גומה, מוניקה לובינסקו ודורין טודוראן. בראיון שערך ג. אדמשטאנו עם מוניקה לובינסקו, בדצמבר 1998, שאלה האחרונה: "מדוע 85 עד 100 מיליון קורבנות הקומוניזם לא יכולים להשתוות ל-20 מיליוני קורבנות הנאציזם?".
לקריאה נוספת

Pogromul de la Iaşi (28 -30 iunie 1941) - Prologul Holocaustului din România, המכון הלאומי לחקר השואה ברומניה על שם אלי ויזל - יצא לאור באוקטובר 2006, בהוצאת Polirom.
Randolph L. Braham, Romanian Nationalists and the Holocaust : The Political Exploitation of Unfounded Rescue Accounts, Rosenthal Institute for Holocaust Studies, Graduate School of the City University of New York, New York 1998.
הערות שוליים

↑  Rezistenţa spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului מאת יעקב גלר, הוצאת HASEFER, עמוד 40
↑  Rezistenţa spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului מאת יעקב גלר, הוצאת HASEFER, עמודים 39, 40
↑  Rezistenţa spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului מאת יעקב גלר, הוצאת HASEFER, עמוד 40
↑  http://www.romanianjewish.org/ro/antisemitism_in_romania_01.html#i12 Comunitatea Evreiască din România
↑  בעקבות הודעתה של ממשלת רומניה המכחישה את השואה בתחומה: יו"ר יד ושם במכתב מחאה חריף לשרת החינוך הרומנית - "מדובר בשקר היסטורי ובקו מסוכן בהתמודדותכם עם העבר" - הודעת יד ושם, 18 יוני 2003
↑  Cum se neagă Holocaustul în Aula Academiei Române. Vezi ce spune Academia  (ברומנית)
↑  Academia Romana respinge afirmatiile lui Vladimir Iliescu privind negarea Holocaustului (ברומנית)
↑  תיקון היסטורי: רומניה אוסרת הכחשת שואה, באתר ynet, 22 ביולי 2015
↑  Declaratia Parlament RM Privind Acceptarea Holocaust Raport Elie Wiesel (ברומנית)
↑  Legea nr. 157/2018 privind unele măsuri pentru prevenirea și combaterea antisemitismului (ברומנית)
↑  Legea care pedepsește antisemitismul cu închisoarea a fost adoptată, în timp record și unanimitate de Camera Deputaților. Doar un singur parlamentar s-a abținut (ברומנית)
הכחשת המוות (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ארנסט בקר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  מוות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  31 בדצמבר 1973 
 
הכחשת המוות הוא ספר פסיכולוגיה ופילוסופיה משנת 1973 מאת האנתרופולוג התרבותי ארנסט בקר, בו המחבר מסתמך על יצירותיהם של סרן קירקגור, זיגמונד פרויד, נורמן א. בראון ואוטו ראנק. הספר זכה בפרס פוליצר לספרות עיון בשנת 1974, חודשיים לאחר מותו של הסופר.