stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צור שיזף
ספריו

רומנים:
נמר בהרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, סימן קריאה (הספרייה), 1988.
הרקדנית, עם עובד, 1992.
בודהא האדום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995.
אהבה על קו השבר, הוצאת חרגול, 1998.
סערה היא מקום רגוע בשבילנו, הקיבוץ המאוחד, סימן קריאה (הספרייה), 2000.
האיש המאושר, סיפור, הוצאת חרגול, 2007.
אשת הטייס שנעלם, הוצאת חרגול-עם עובד, 2011
ההרפתקנים, הוצאת מסעות-פרוזה, 2024
ספרי מסע:
ספר ים – מסע לאורך קו החוף הישראלי, הוצאת ידיעות אחרונות, 1991
דרך המשי, הוצאת ידיעות אחרונות, 1992
הדרך לאושר, מסע במדבריות, כתר ספרים, 1994
כשפים בוואנקבמבה, כתר, 1997
הפנאמריקנה, כתר, 2001
שאנטי שאנטי בלגן - מסע ישראלי בהודו, חרגול, 2004
סוף הדרך - מותה של מדינה, עם עובד, סדרת מסעות, 2007
דאעש, מסע אל מפתנו של השטן, הקיבוץ המאוחד, 2016
אגדות:
השד מהסטף, אגדות טבע ארץ ישראליות, איורים - דניאלה רוג'רי-יפה, ספריית מסעות - אגדות, 2016
התנין מנחל תנינים, אגדות טבע ארץ ישראליות, איורים - דניאלה רוג'רי-יפה, ספריית מסעות - אגדות, 2019
מדריכי טיולים:
סיני ומצרים, כתר, 1994.
ירדן, כתר, 1995.
תערוכות צילום:
במקום בו האדמה רועדת – צילום מאזורי סכנה, על רציפי תחנת הרכבת של אוניברסיטת תל אביב, 2004
חלום שנת ישרים (עם הצייר יאן ראוכוורגר), 2005
צור שיזף תולה כביסה, מעל מדרחוב נחלת בנימין בתל אביב, 2006
הפרצוף של יפו – עטיפת מרכז עמיעד בשוק הפשפשים ביפו בארבעים פורטרטים יפואיים לחגיגות המאה של תל אביב, 2009
מהפיכות! בנמל יפו, 2011
סרטים:
מסע הייסורים של הפליטים – מסע בעקבות הפליטים מפרברי מוסול לברלין, מבט שני ערוץ 1 יוני 2016
מסע אל מפתנו של השטן. 46 דקות. עברית, אנגלית, כורדית, ערבית. תרגום לעברית. מבט שני ערוץ 1.
טיול בעיראק, תיעודי, 60 דקות, עברית, ערבית ואנגלית, תרגום לעברית.
ישראלי אנגלי וגמל – מסע חוצה נגב לערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 2000
הואדי של אלוהים – סיפור של מסע וגלישה בוואדי אבו חשייב בסיני לערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 2001
המצוד אחרי הצייד – סרט על קרקלים (חתול בר מדברי גדול) בערבה הישראלית לערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 2001
מסע בעקבות הפסים – סרט מסע על הרכבות ההיסטוריות, הקיימות והעתידיות של מדינת ישראל לערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 2001
הערות שוליים

↑  צור שיזף, עם ישראל, אלה הגנרלים שלך, באתר ynet, 11 באוגוסט 2019
↑  טלי חרותי-סובר, ‏רכבת לילה לסיביר, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2006
↑  אביבה קרול, ‏ערוץ "מסע אחר" יוצא בפרזנטציות לכבלים וללוויין, באתר גלובס, 28 בספטמבר 1999
↑  ישראלי מנסה לשמר את ההיסטוריה של היהודים בלוב, באתר העולם מבית PRX, ‏14 באוקטובר 2011 (באנגלית)
↑  צור שיזף, לא חשבתי שאנשים יכולים למות ממכות, חדשות, 13 ביולי 1990
↑   נירית אנדרמן, נורית קידר: "אני לא מתיימרת לשפוט, אבל כן רוצה להציב מראה. הרי לא כולם רוצחים", באתר הארץ, 26 באוקטובר 2021
צור שיזף, בקתות רובה, בצינורות, באגרופים: לכל שרשרת הפיקוד זה נראה נורמלי, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2021
↑  יואב זיתון, ערב יום הזכרון: צלבי קרס ודגלי פלסטין רוססו ביפו, באתר ynet, 18 באפריל 2010
↑  יגאל חי, למרות שיקום "הר הזבל", חוף הרחצה ביפו הולך וקטן, באתר הארץ, 7 ביוני 2007
↑  צור שיזף, ‏נמל יפו איננו של המינהל, באתר גלובס, 17 באפריל 2005
↑  רוני זינגר וצחר רותם, המשטרה ועיריית ת"א יפעילו כוח משותף ביפו, באתר הארץ, 23 במרץ 2005
↑  נח שלו, ‏לא קל לה, באתר גלובס, 30 ביולי 2001
↑  צפריר רינת, ביפו מפגינים נגד הצבת צינור ביוב בלב העיר. משרד הבריאות: הקו מנוגד לחוק, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2004
↑  צור שיזף, רק עוד 3,347 קילומטר, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2014
↑  טל זגרבה, מסופר לחקלאי: צור שיזף מפריח את הנגב, באתר Xnet‏, 29 באפריל 2014
חיליק גורפינקל, ‏ההרפתקה החדשה של צור שיזף היא כרם ליד מצפה רמון, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2018
↑  תמרה שרייבר, ‏פרס משרד המדע לסופרים ולמשוררים ישראלים, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2008
↑  צור שיזף, היה בירדן - מה ההבדל בין עקבה לאילת, למה כולם רוצים לסלע האדום, איו נראית בירת ההאשמים, חדשות, 27 באפריל 1990
↑  צור שיזף, טריפולי: אווירה חגיגית, ילדים בודקים מכוניות, באתר ynet, 25 באוגוסט 2011
צור שיזף, שליח ynet תחת אש ליד המתחם של קדאפי, באתר ynet, 26 באוגוסט 2011
צור שיזף, מיוחד מלוב: "אין מים וחשמל? העיקר החירות", באתר ynet, 27 באוגוסט 2011
 הלובים העתיקים, סרטון בערוץ "הרפתקאות שיזף", באתר יוטיוב (אורך: 7:20), 18 בספטמבר 2011, מתוך רואים עולם, הערוץ הראשון
↑  על מלחמת האזרחים בדרום סודן, באתר של צור שיזף.
↑  אל המהפכה האוקראינית, באתר של צור שיזף.
↑  מסע אל ארצות הכורדים - בין קובני לסכר מוסול, באתר של צור שיזף.
↑  היזידים הנעלמים, באתר של צור שיזף.
↑  מסע אל מפתנו של השטן, באתר של צור שיזף.
↑  מסע הייסורים של הפליטים, באתר של צור שיזף.
↑  אסונם של הרוהינגה, באתר של צור שיזף.
↑  פפואה, משלחת רופאים ישראלים מתקנת את עיני העולם, באתר של צור שיזף.
↑  עפרה ריזנפלד, עוטה עור הנמר, כל העיר, 4 במרץ 1988
↑  אריאנה מלמד, קוראת ספרים - אראנה מלמד - ביקורת - זה יכול להיות ספר נחמד, חדשות, 23 באפריל 1992
↑  ארז צפדיה, מי מפנטז על מרד בדווי בנגב, באתר הארץ, 3 בפברואר 2008
↑  עמיחי שלו, "אשת הטייס שנעלם" מאת צור שיזף | אנקת גבהים, באתר הארץ, 1 ביוני 2011
↑  הגר ינאי, ‏טיול משפחתי נטול משפחה, באתר גלובס, 22 באוגוסט 2004
↑  הארץ, המדינה המוצלחת הזאת גוססת, באתר הארץ, 25 באפריל 2007
↑   אוריה שביט, למי יש עניין מובהק בהישרדות של דאעש, באתר הארץ, 5 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306965405171  BnF: cb15518481s (data)  GND: 1096199785  ISNI: 0000 0000 6661 8066  LCCN: nr88007249  NTA: 185319149  VIAF: 34762113   WorldCat (עם VIAF): 34762113
הקול בראש (זיכיון)

| --- | --- |

 בימוי:  פיט דוקטר קלסי מן
 הופק בידי:  פיקסאר אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוגה:  סרט מונפש 
 הכנסות:  ‏$1,692,974,087
 סרטים בסדרה:  הקול בראש הקול בראש 2
 אתר רשמי
 
הקול בראש (באנגלית: Inside Out) הוא זיכיון אמריקאי של פיקסאר בהפצת חברת האם שלה סרטי אולפני וולט דיסני. נכון ליוני 2024 הזיכיון כולל שני סרטי הנפשה קולנועיים באורך מלא, סרט קצר ופיתוח עתידי לסדרת טלוויזיה.
סרטי הסדרה > הקול בראש (2015)

הסרט עוקב אחר ריילי אנדרסן, נערה שבדיוק חגגה יום הולדת 11 עם הוריה. בתוך ראשה של ריילי ישנה מפקדה, בה חמישה רגשות השולטים במוחה של ריילי: שמחה, עצב, פחד, גועל וכעס. הוריה של ריילי מבשרים לה שהם עומדים לעבור דירה ממינסוטה לסן פרנסיסקו.
חמשת הרגשות נבהלים מבשורה זו, וכך גם ריילי. לאחר מעבר הדירה, מתברר לריילי ולרגשות שהבית החדש הוא לא מה שציפו לו. הסיבוך בעלילה מגיע כאשר כאשר הרגש עצב נוגעת בזיכרונות הליבה של ריילי, הזיכרונות החשובים ביותר שלה, והופכת אותם בזיכרון של ריילי לעצובים. שמחה מנסה לעצור את עצב מלהכתים את הזכרונות, אך נשאבת יחד עם עצב אל מתחם הזיכרונות לטווח-ארוך של ריילי. שמחה ועצב פועלות לחזור למפקדה, ולהחזיר את זיכרונות הליבה של ריילי.
בשלב זה, רק הרגשות פחד, כעס וגועל נשארו במפקדה עצמה. עד ששמחה ועצב יחזרו, כעס שולט בעניינים ומחליט שריילי תבריז מבית הספר החדש ותמרוד בהוריה, בבחירה שלה לנסות לחזור חזרה למינסוטה. שמחה ועצב חייבות לחזור במהרה כדי לעצור את התוכנית הזדונית של כעס.
סרטי הסדרה > הקול בראש 2 (2024)

הסרט יצא תשע שנים לאחר הסרט הקודם, אך מבחינת המשכיות הסרטים, עברו שנתיים בלבד, וריילי חוגגת יום הולדת 13. ריילי יוצרת חברות עם שתי בנות שהכירה בחטיבה. לקראת סוף השנה, החברות מגלות שיש מחנה קיץ חדש להוקי קרח, הספורט האהוב על ריילי, בתיכון אליו רשומה ריילי לשנה הבאה. ריילי נרשמת ביחד עם שתי חברותיה מהחטיבה למחנה. כאשר שתי החברות מגלות לה ששנה הבאה הן לא יהיו באותו תיכון יחד איתה, כיוון שנרשמו לתיכון אחר, ריילי מחליטה להתחבר עם קבוצת נערות חברות נבחרת ההוקי קרח בתיכון, בשל רצונה להתחבב על הקפטנית של הקבוצה ולהתקבל לקבוצה בשנה הבאה. ריילי מתחילה עקב כך לזנוח את חברותיה מהחטיבה. .
בינתיים במפקדת הראש, מצטרפים ארבע רגשות חדשים לחמשת הרגשות המקוריים: חרדה, מבוכה, אנווי (שיעמום) וקנאה. רגש הנוסטלגיה מופיעה גם היא בהבלחות קצרות בסרט אך לא משחקת תפקיד משמעותי בו. חרדה היא מנהיגתם של קבוצת הרגשות החדשה, והיא מחליטה שלריילי יהיו חיים חדשים מעכשיו, ולצורך כך מסלקת את חמשת הרגשות המקוריים לזיכרונות טווח-ארוך של ריילי ונועלת אותם שם, כדי שלא יפריעו להתפתחות של ריילי.
ארבעת הרגשות החדשים משנים את ריילי באופן משמעותי, בעוד חמשת הרגשות הבסיסיים, פותחים במסע חזרה אל המפקדה כדי לעצור את חרדה מלשנות את ריילי.
במהלך הסרט מדברים על כך שרק מישהו במוחה של ריילי יודע את סודה הגדול ביותר, ובסצנה שאחרי הכתוביות רואים את שמחה שואלת אותו מה הסוד, והוא עונה לה שריילי עשתה חור בשטיח האהוב על אימה של ריילי.
סרטים קצרים > הדייט הראשון של ריילי? (2015)

סרט קצר מונפש שיצא כמה חודשים אחרי "הקול בראש".
הסרט מספר על כך שאחד הבנים בכיתתה של ריילי (נראה לראשונה בסרט) מגיע אל ביתה של ריילי בכך שיעשו דייט. אך ריילי מתעכבת עם אימה בחדרה, בעוד הילד ואביה של ריילי נשארים לבד. אביה של ריילי צריך להתמודד איתו עד שריילי תגיע ותעצור, מכיוון שהוא שונא את הילד.
בסוף הסרט הקצר הילד מדבר לראשונה (כולל בסרט) ואומר שהוא ממש אוהב להקה מוזיקלית מוכרת בסן פרנסיסקו. אביה של ריילי עונה לו בכך שגם הוא אוהב מאוד את הלהקה, ואז שניהם מתחברים ביחד ושרים שירים של הלהקה. ריילי חוזרת ביחד עם אימה, והסרט נגמר שהיא לא מבינה מה קורה ואומרת לילד לצאת מהבית ושבסוף לא ייקמו דייט.
סדרת טלוויזיה

ביוני 2024, ימים ספורים לאחר יציאת הסרט השני לאקרנים, בכיר בדיסני חשף כי יש פיתוחים אחרונים לסדרת טלוויזיה מונפשת שתהיה מבוססת על שני הסרטים. הסדרה, ששמה הוא "סטודיו לחלומות", עוסקת בחלומות וכיצד הם משפיעים על כל אדם, כאשר היא כוללת דמויות מהסרטים. הסדרה צפויה לעלות לדיסני+ ב-11 בדצמבר 2024.
דמויות ומדבבים

| דמות | תיאור הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית | צבע |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ריילי | נערה שבה הרגשות שולטים. בסרט הראשון בת 11 ובסרט השני בת 13. | קייטלין דיאס (סרט ראשון) קנסינגטון טלמן (סרט שני) | מאיה לבני |  |
| שמחה | רגש השמחה של ריילי. המנהיגה של המפקדה. | איימי פולר | דקלה הדר | צהוב |
| עצב | רגש העצב של ריילי. | פיליס סמית | שירלי לילו | כחול |
| כעס | רגש הכעס של ריילי. תמיד כועס וכל פעם שמוציא את הרגש לריילי עצמה מופיע לו אש על הראש. תמיד מסתובב עם עיתון שמראה את ההווה של ריילי. | לואיס בלאק | אלברט כהן | אדום |
| פחד | רגש הפחד של ריילי.. | ביל היידר (סרט ראשון) טוני הייל (סרט שני) | עידו רוזנברג | סגול |
| גועל | רגש הגועל של ריילי. | מינדי קלינג (סרט ראשון) ליזה לפירה (סרט שני) | עינת אזולאי | ירוק |
| חרדה | רגש החרדה של ריילי. מצטרפת בסרט השני. מנהיגת קבוצת הרגשות החדשה. משנה את ריילי באופן משמעותי מרוב שהיא חרדתית. | מאיה הוק | לורן סביר | כתום |
| מבוכה | רגש המבוכה של ריילי. תמיד מובך ולא מדבר בכלל. | פול וולטר האוזר | כפיר מדניצקי | ורוד |
| שממון | רגש השיעמום של ריילי. תמיד משתעממת ומסתובבת עם טלפון. | אדל אקסרופולוס | לור אזולאי | אינדיגו |
| קנאה | רגש הקנאה של ריילי. תמיד מקנאה ברגשות. | איו אדבירי | שחר קדוש | טורקיז |
| נוסטלגיה | רגש הנוסטלגיה של ריילי. מופיעה כתפקיד אורח לשתי הופעות קצרות בלבד בסרט. | ג'ון סקוויב | אריקה פנקס | בז' |
| אמא של ריילי | אימה של ריילי. | דיאן ליין | הילה מערבי |  |
| אבא של ריילי | אביה של ריילי. | קייל מקלכלן | אלדד פריבס |  |
| בינג בונג | החבר הדמיוני של ריילי. הופיע רק בסרט הראשון, במהלכו נפל לארץ השכחה, ובכך נשכח מריילי לעולם. | ריצ'רד קיינד | דרור קרן | ורוד-שחור |
הכנסות הסרטים

| סרט | תאריך הפצה | הכנסות> בארצות הברית | הכנסות> מחוץ לארצות הברית | הכנסות> ברחבי העולם כולו | תקציב | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הקול בראש | 19 ביוני 2015 | $356,461,711 | $501,149,463 | $857,611,174 | $175,000,000 |  |
| הקול בראש 2 | 14 ביוני 2014 | $400,662,913 | $434,700,000 | $835,362,913 | $200,000,000 |  |
| סה"כ | סה"כ | $757,124,624 | $935,849,463 | $1,692,974,087 | $375,000,000 |  |
ביקורת

| סרט | אתר Rotten Tomatoes | אתר Metacritic |
| --- | --- | --- |
| הקול בראש | 98% | 94% |
| הקול בראש 2 | 93% | 73% |
ראו גם

הקול בראש (2015)
הקול בראש 2 (2024)
בראש של הרמן (1991-1994) - קומדיית מצבים עם קונספט דומה
הערות שוליים

↑  "Inside Out". Box Office Mojo. נבדק ב-28 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Inside Out 2". Box Office Mojo. נבדק ב-28 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "הקול בראש", במסד הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "הקול בראש", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
↑  "הקול בראש 2", במסד הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "הקול בראש 2", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
יחסי טורקיה–מונגוליה

| יחסי טורקיה–מונגוליה |
| --- | --- |
טורקיה: מונגוליה


טורקיה: מונגוליה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 1,564,116
אוכלוסייה
87,545,061: 3,489,490
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 19,872
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,657: 5,695
משטר
משטר נשיאותי: רפובליקה

יחסי טורקיה–מונגוליה הם יחסי החוץ בין מונגוליה לטורקיה.
היסטוריה

המונגולים והטורקים פיתחו מערכת יחסים חזקה. שני העמים היו בדרך כלל עמים נוודים, והקשר התרבותי התפתח לתערובת של ברית וסכסוכים. אנשי שיונגנו נחשבו לאבותיהם של הטורקים והמונגולים המודרניים. גם הטורקים וגם המונגולים רואים עצמם לוחמים נודדים, ובמשך זמן רב פיתחו היסטוריה של טיפוח ברית נגד אימפריות סיניות שונות בניסיונותיה לשמור על תרבותה וגבולה.
שני העמים חלקו גם מסורת טורקו-מונגולית משותפת, שהתפתחה בהדרגה במובן השגוי של יראת כבוד לטנגריזם, בגאווה חזקה המבוססת על חופש וכבוד. האמונה הצליחה לשרוד גם כאשר המונגולים והטורקים אימצו דתות אחרות, בודהיזם ואסלאם, בהתאמה.
כאשר ג'ינגיס חאן הקים את האימפריה המונגולית התחלקו הטורקים בין ברית לעוינות. מספר שבטים טורקים כרתו ברית עם האימפריה המונגולית, בעוד מספר שבטים טורקים קמו ונלחמו נגד השליטים המונגולים, והמשיכו במסורות הנוודים. זה נמשך עם ממשלות טורקו-מונגוליות שונות כמו אורדת הזהב, השושלת הטימורית, האימפריה המוגולית עד לעליית האימפריה העות'מאנית, בתוצר נוסף של שושלת טורקו-מונגולית.
כיום ממשיכים עמים טורקים רבים לחלוק מנהגים תרבותיים כמעט זהים עם עמיתיהם המונגולים. לדברי ו' גורדלבסקי, אשר צוטט על ידי הטורקולוג והמונגולוג הרוסי אלכסנדר קדירבייב "על מנת להבין את ההיסטוריה של העמים הטורקיים יש צורך ללמוד את המונגולים".
יחסים מודרניים

טורקיה ומונגוליה כוננו יחסים בשנת 1969 כאשר מונגוליה הייתה מדינה קומוניסטית. היחסים הידידותיים בין שתי מדינות באו לידי ביטוי בטקס עוד בשנת 2019, כאשר שגריר טורקיה במונגוליה אחמט יזאל הצהיר כי "יש לנו יחסים היסטוריים, תרבותיים וחברתיים עוד מלפני 2000 שנה. אנו יכולים לעשות דברים רבים כדי להבטיח כי ידידות זו תביא אותנו הלאה", והוספנו שטורקיה תמיד תהיה שכנה שלישית של מונגוליה.
כמו כן, טורקיה ומונגוליה העמיקו את שיתוף הפעולה שלהן, אשר נע בין חינוך לסיוע כלכלי, כמו גם מחויבות היסטורית להבנת היחסים העתיקים של שתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה במונגוליה שגרירות באולן בטור.
מונגוליה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה.
אי גאות

לינדספרן, אנגליה, בגאות נמוכה
אי גאות (באנגלית: Tidal Island) הוא אי סמוך חוף שהופך לחצי אי לסירוגין בהתאם למחזוריות הגאות והשפל.
איי גאות מתחברים ליבשה במצר יבשה באופן טבעי כאשר מפלס הים נמצא בשפל, כשמפלס הים עולה בגאות הם חוזרים להיות איים. בשל הייחודיות של התופעה, נחשבו איים אלו כאתרים קדושים בתקופות קדומות ובהרבה מקרים ניתן למצוא בהם אתרי פולחן דתיים, כך לדוגמה באי גבעת סנט מייקל ובמון-סן-מישל. במקרים רבים, איי גאות כוללים כביש גישה או 'שביל מורם' (Causeway) שבעצמו מוצף לסירוגין ומאפשר גישה לאי רק בשעות מסוימות לאורך היום.
איי גאות נבחרים

מון-סן-מישל, צרפת
אי הגבירה, צרפת
ליהו, גרנזי
גבעת סנט מייקל, אנגליה
אפ לאי פאי, הונג קונג
האי ניוורק בים ואדן, גרמניה
האי שיפ, אנגליה
לינדספרן, אנגליה
איילין דונן, סקוטלנד
אי צ'ארלס, קונטיקט, ארצות הברית
צבי גילת

ערך זה עוסק בסופר ישראלי. אם התכוונתם לאיש צבא, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1954 (בן 70) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
צבי גילת (נולד ב-4 במרץ 1954) הוא מחנך, עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

גילת נולד וחי בפתח תקווה עד שירותו הצבאי. את שירותו עשה בסיירת שקד, במסגרתה השתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו למד חינוך ופילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
את דרכו העיתונאית החל בעיתון חדשות בשנת 1984, בו כתב את המדור השבועי "פני השטח", שסקר את היחסים בין ישראלים לפלסטינים בתקופת האינתיפאדה הראשונה. לאחר מכן היה הכתב המדיני של העיתון וסיקר בין השאר את הסכמי השלום בין ישראל לפלסטינים, את המהפכה ברומניה ואת נפילת חומת ברלין. כתב גם בעיתונים ידיעות אחרונות (כתבות בנושאי פוליטיקה וחברה ואת המדורים "נהג מונית" ו"היה שם"), במעריב (כתב וערך את המדור "ישראלים"), במחנה (מסלולי טיולים) ובמקומון "העיר" (מדור ביקורת מסעדות עממיות בשם "עודף ממאה").
בשנת 1988 כתב יחד עם חנוך מרמרי את התסריט לסדרה "כללי המשחק" ששודרה בטלוויזיה הלימודית.
בשנת 2001 השתתף בתוכנית "חלון ישראלי לטבע" ששודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, כחלק מרצועת שידור יומית ישראלית.
ספרו "שביל ישראל, המדריך השלם" בהוצאת מפה - מיפוי והוצאה לאור שיצא לאור לראשונה בשנת 1998, הפך עד מהרה למדריך המקובל ביותר לצועדים לאורכו של השביל. כמו כן הוציא במסגרת הוצאה זו את הספרים "מדריך לקברי צדיקים" ו"דרכים יפות" בשנת 2005. בסוף 2018 יצא לאור ספר סיפוריו הקצרים "תמיד יישאר סדק" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
חיים אישיים

גילת מתגורר במבשרת ציון ועוסק בעיקר בהנחיית קבוצות-לומדות בבית המדרש הפלורליסטי קולות, בבית מדרש אלול ובמסגרות אחרות.
לגילת ולאשתו ניצה שלושה ילדים.
ספריו

מדריך מפה לשביל ישראל, הוצאת מפה, 1998
קברי צדיקים: האנשים, המקומות, הסיפורים, האגדות, הוצאת מפה, 2005
אלה החיים שהייתי רוצה לחיות, הוצאת עם עובד, 2003 (אסופת סיפורים מאת סופרים שונים הנקראת על שם הסיפור מאת גילת שהתפרסם בה)
דרכים יפות, הוצאת מפה, 2009
תמיד יישאר סדק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2018
הערות שוליים

↑  לאה ענבל, הנוצות המרוטות, כותרת ראשית, 8 ביוני 1988
↑  חוזה על הדמוקרטיה, מעריב, 22 בדצמבר 1988
↑  סמדר הירש, ‏החלון השלישי., באתר גלובס, 7 במאי 2001
↑  הגר ינאי, ‏משוודיה עד טאבה, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2005
ענת גל-און, ‏בשביל הכיף, באתר גלובס, 26 באפריל 2006
↑  עירית רוזנבלום, ספרי טיולים חדשים, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2005
↑   עמרי הרצוג, "תמיד יישאר סדק": צבי גילת כותב סיפורים קצרים בשלים ומלאים, באתר הארץ, 1 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312471105171  BnF: cb155434351 (data)  ISNI: 0000 0001 0796 4441  LCCN: n98100924  VIAF: 1792632   WorldCat (עם VIAF): 1792632
מיסופוניה

| --- | --- |
 שמות נוספים:  Selective Sound Sensitivity Syndrome; תסמונת רגישות קולית סלקטיבית; רגישות שמיעתית
 תסמינים:  מצוקה רגשית בהישמע קולות מסוימים
 
מיסופוניה (Misophonia) או רגישות שמיעתית היא הפרעה שמיעתית המוגדרת כ'שנאה לרעש' (מיסו=שנאה, פוניה=צליל/רעש). ההפרעה היא נוירופסיכיאטרית, ומתבטאת ברגשות שליליים המגיעים עקב שמיעה של קול מסוים, הקול יכול להיות בעוצמה חלשה או חזקה. המושג נטבע לראשונה בידי מדעני המוח האמריקאים פבל ומרגרט ג'אסטרבוף.
מיסופוניה – חוסר סבילות ספציפית מאוד למגוון קולות מסוימים, במקרים רבים ההגדרה חופפת להיפראקוזיס של הקולות החלשים - קולות הלעיסה – בליעה – נשימה שתוארו לעיל. גם המיסופוניה קשורה להפרעת בקרה במערכת השמיעה המרכזית.
למרות שהחולים סובלים מסטרס ניכר, המיסופוניה לא מסווגת כהפרעה פסיכיאטרית נפרדת במדריכי האבחון הפסיכיאטריים DSM-5 (ארצות הברית) או ב-ICD-10 (אירופה), אלא מסווגת כתת-סעיף של היפראקוזיס. בשנת 2013, שלושה פסיכיאטרים מהמרכז האקדמי-רפואי באמסטרדם גיבשו אבחנה להפרעה זאת לפיה הומלץ שהיא תסווג כהפרעה פסיכיאטרית נפרדת.[דרוש מקור]
לפעמים מיסופוניה נגרמת כתוצאה של OCD או בעיות פסיכולוגיות.
תסמינים

אנשים הלוקים במיסופוניה חשים לרוב עצבנות או חרדה בעת האזנה לקולות מסוימים כגון: כחכוח בגרון, גזיזת ציפורניים, לעיסה, שתייה, צחצוח שיניים, נשימה, דיבור, התעטשות, פיהוק, הליכה, לעיסה של מסטיק, הטלת צואה, צחוק, נחירה, בליעה, הקלדה, שיעול, זמזום, שריקה, חריטה של סרגל או סכו"ם במשטח, שירה, חזרה של אותו הצליל מספר פעמים, מתיחת שריר ועוד. חלק מהלוקים בתסמונת מפתחים עצבנות או חרדה רק אם הקולות נגרמים בידי אחרים ולא בידיהם עצמם.
מאחר שהצלילים מעוררים תגובת חרדה או סטרס, מופיעים סימפטומים של תגובת הילחם או ברח כגון: מתח שרירים, ריור, חוסר אונים וקצב לב מואץ. חלקם אפילו מושפעים מגירויים חזותיים. ההפרעה מאופיינת גם בחרדה שיוצרת התנהגות נמנעת - מה שעלול להוביל לירידה בסוציאליזצייה.
טיפול

הטיפול במיסופוניה כמו גם ברגישות יתר לרעש בכללותה, היפראקוזיס, הוא על ידי TRT (אנ') או טיפול CBT. אמנם קיים מספר מוגבל של מאמרים וסקירות ספרות על הטיפול במיסופוניה מאחר שהיא תת-סעיף קטן יחסית של ההיפראקוזיס, אולם ישנם מספיק נתונים מבוקרים על TRT והיפראקוזיס או CBT והיפראקוזיס. חלק מהטיפול יכול להיות על ידי הוספת צליל חיצוני - על ידי מחולל קול חיצוני, בדומה לטיפול בטנטון או בהיפראקוזיס.
ראו גם

סינסתזיה
היפראקוזיס
טתיס

ערך זה עוסק בטתיס הטיטאנית, אם התכוונתם לתטיס אמו של אכילס ראו תטיס (מיתולוגיה). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  אורנוס 
 אם:  גאיה 
 אחים:  אוקיינוס, תיאה, תמיס, יאפטוס, קרונוס, היפריון, ריאה 
 בן או בת זוג:  אוקיינוס 
 צאצאים:  Alpheus, דאיירה, Hydaspes, Hebrus, Haliacmon, קלימנה, Ismenus, Hermus, Granicus, Borysthenes, Baphyras, Erasinos, Caystrus, Elisson, Brychon, Ascanius, Cephissus, קפיסוס, הפוטמוי, Termessus, האוקיינידים, קאנתוס, Zeuxippe, Cephissus, Symaithos, Kydnos, Clitumnus, Phyllis, Chremetes, Cladeus, Caicus, Apidanus, Anigrus, Cerceis, Amphiro, Pactolus, Euphrates, Ganges, Evenus, Plexaure, Pasithoe, Xanthe, Thrace, Argie, Thoe, Ianire, Anaurus, Eudore, Ephyra, Ocyrhoe, Almo, פאסיס, Anapos, Amnisus, Evagore, Galaxaura, Asterodeia, Dodone, Hippo, קוריפה, Beroe, Klytia, Europa, Asterope, Istrus, Telesto, Eidyia, Enipeus, קליטיאה, קלירואה, דוריס, פריבויה, בולבה, קליפסו, Acaste, Admete, קטו, Zeuxo, סטיקס, Hesione, רודה, מטיס, טיכה, נמסיס, אמלתיאה, אמפיטריטה, Plouto, פיליירה, פלאיונה, פייתו, Aethra, Chryseis, אורינומה, אסיה, Menestho, ליסיתאה, אכלואוס, Eridanos, אסופוס, Crinisus, Argeia, אלקטרה, Ianthe, Aeas, Aegaeus, Capheira, Ardescus, אוונוס, Aesar, Aesepus, נראוס, דיונה, Axius, Sangarius, פניוס, סקמנדר, ניילוס, אינכוס, לאדון, צברן, Simoeis, Asterion, מאיאנדרוס, סטרימון, Spercheus, Melobosis 
 
טתיס
טתיס (יוונית עתיקה: Τηθύς) היא טיטאנית ואלת מים מהמיתולוגיה היוונית.
תפקידיה

כאחת מאלפי אלי המים, טתיס מונתה להיות האלה של מקורות המים. בנוסף מונתה להיות פטרונית הטיפול בילדים. במוזאיקות מסוימות היא מופיעה עם זוג כנפיים קטנות ברקותיה.
משפחתה

הוריה של טתיס היו גאיה, "אמא אדמה", ואורנוס, מלך היקום הראשון, עד לנפילתו בידי אחיה הקטן ביותר של טתיס, קרונוס, שקצץ את איבר מינו של אביו, ממנו נוצרו אחים נוספים לטיטאנים. מאוחר יותר בנו של קרונוס, זאוס, ניצח אותו והפך לשליט היקום השלישי, האחרון והנצחי. בזמן המלחמה בין האב ובנו, טתיס וחמש הטיטאניות האחרות מתוך ה-12 המקוריים הייתה לצד זאוס, אולם היא לא נלחמה בעצמה, אלא רק בניה, האוקיינידים.
טתיס הייתה אשתו ואחותו של אוקיינוס, וילדה לו את אלי הנהרות החשובים, את אלי העננים, וכן את שלושת אלפים האוקיינידים - הנימפות ואלי המים שהיו ממונים על כל נקודות המים בעולם (נחלים, אגמים ומעיינות) - שהיא עצמה הייתה המקור להם.
משפחתה > צאצאיה

מצאצאיה היו:
רודה (האוקיינוסית המבוגרת ביותר, מגינת האי רודוס שנקרא על שמה)
נילוס (אל נהר הנילוס)
אַכֶלוֹאוֹס (מגדולי הנהרות ביוון)
מיאנדר (נהר בדרום מערב טורקיה)
אכרון (צפון מערב יוון)
אלפאוס (הנהר הגדול בפלופונסוס)
אמלתיאה (אמו המאמצת של זאוס)
אמפיטריטה (אלת הים ואשתו של פוסידון)
אסיה (או קליימן - אשתו של הטיטאן יאפטוס)
אסופוס (נהר ביוון)
קליררואה (נימפת מים)
קטילוס (מייסד העיר האיטלקית טיבורי)
קברן (נהר ליד טרויה)
צור (העיר הפיניקית)
קפיסוס (נהר ביוון ואבי נרקיסוס)
קריניסוס (נהר בסיציליה)
דוריס (אמן של הנראידות)
אלקטרה (אוקיינידית)
אניפאוס (נהר בתסליה)
אורינום (אשת אופיון)
אינכוס (מייסד ארגוס)
ליסיתיאה (מנשותיו של זאוס)
מליאה (אשת אינכוס או פוסידון)
מליבואה (אם ליקאון מלך ארקאדיה)
פנאוס (שם נהרות ביוון)
פרסה (אשתו של הליוס או אפולו)
פיליירה (אלת הבושם, יופי, רפואה, כתיבה ונייר)
פליאונה (אשת אטלס ואם הפליאדות)
סקמנדר (מהאלים שהשתתפו במלחמת טרויה)
סטיקס (אלת הנהר שבגבול השאול)
פורטונה (אלת המזל והשפע).
הרמוס (נהר בלידיה).
טיברינוס (במיתולוגיה הרומית אל נהר הטיבר).
טיבריטוס (במיתולוגיה הרומית אל הנהר אניאן).
וולטורנוס (אל המים במיתולוגיה הרומית).
פקטולוס (נהר בלידיה).
מטיס (אם אתנה ואשתו הראשונה של זאוס).
לעיתים מבלבלים בין טתיס לבין נכדתה תטיס, אמו של אכילס.
אאסקוס שהיה מצאצאיה של טתיס השליך את עצמו לים מרוב צער על מות אהובתו "הספרייה", טתיס ריחמה עליו והפכה אותו לציפור הטבלן.
טתיס והרה

טתיס גידלה את הרה והייתה האם המאמצת שלה, הרה שלא הייתה שבעת רצון משיבוצם במרכז השמים של קליסטו וארקס כקבוצות הכוכבים "הדובה הקטנה" ו"הדובה הגדולה" כיוון שקליסטו הייתה פילגש של בעלה זאוס, ביקשה מטתיס שתעזור לה. טתיס קיללה אותם שיסתובבו במעגלים - במקום בו יראו אותם פחות, ולכן הם מסתובבים במסלול שמקיף את אזור הקוטב הצפוני.
גומר סמית'

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1896 קנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית  
 פטירה:  26 במאי 1953 (בגיל 56) אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, ארצות הברית ארצות הברית (48 כוכבים) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 
גומר גריפית' סמית' (באנגלית: Gomer Griffith Smith‏; 11 ביולי 1896 – 26 במאי 1953) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן קדנציה אחת כחבר ארצות הברית מאוקלהומה בין השנים 1937 ל-1939.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

סמית', שנולד ב-11 ביולי 1896 בחווה ליד קנזס סיטי, מיזורי, היה בנם של ג'וזף מ. ואליזבת לואיס סמית', ולמד בבתי הספר הציבוריים והתיכוניים של מיזורי. הוא סיים את לימודיו באקדמיית רוקינגהאם, קנזס סיטי, מיזורי, ב-1915.
בזמן שלימד בבית ספר כפרי ליד אקסלסיור ספרינגס, מיזורי מ-1916 עד 1918, סמית' למד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מיזורי ב-1920, ללשכת עורכי הדין של אוקלהומה ב-1922, והחל לעסוק בכך באוקלהומה סיטי, אוקלהומה.
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

סמית', שנבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-75 כדי למלא את התפקיד שהתפנה בשל מותו של רוברט פ. היל, וכיהן מ-10 בדצמבר 1937 עד 3 בינואר 1939.  הוא לא הועמד למינוי מחדש בשנת 1938, אך ניסה להיבחר לסנאטור של ארצות הברית מטעם הדמוקרטים ונכשל, וחידש את העיסוק בעריכת דין באוקלהומה סיטי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הוא התחתן עם הייזל מיי מיזנר, והם היו הורים לבן ושלוש בנות. הם גם אימצו את אחיו הצעיר של גומר.