stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב סריס

רב סריס, היה תואר באשור ובבבל שמשמעותו היא רב הסריסים. הרב סריס נזכר פעמיים בתנ"ך, פעם ראשונה בספר מלכים כאחד ממצביאיו של סנחריב. ובפעם השנייה בספר ירמיהו כאחד משריו של נבוכדנצר השני. בניגוד לפירוש המודרני, בבבל ובאשור פירוש המילה סריס היה משרת בארמון (ומכאן: רב סריס: המשרת הראשי), ורק יותר מאוחר נוצר הפירוש של מי שעבר פעולת סרוס.
בתנ"ך > מלכים

בספר מלכים, נזכר רב סריס דווקא כשם של מצביא אשורי שסנחריב שלח יחד עם רבשקה (שר המשקים) ותרתן (שר הצבא) למצור על ירושלים.
"וַיִּשְׁלַח מֶלֶךְ אַשּׁוּר אֶת תַּרְתָּן וְאֶת רַב סָרִיס וְאֶת רַבְשָׁקֵה מִן לָכִישׁ אֶל הַמֶּלֶךְ חִזְקִיָּהוּ בְּחֵיל כָּבֵד יְרוּשָׁלָםִ וַיַּעֲלוּ וַיָּבֹאוּ יְרוּשָׁלַםִ וַיַּעֲלוּ וַיָּבֹאוּ וַיַּעַמְדוּ בִּתְעָלַת הַבְּרֵכָה הָעֶלְיוֹנָה אֲשֶׁר בִּמְסִלַּת שְׂדֵה כוֹבֵס: וַיִּקְרְאוּ אֶל הַמֶּלֶךְ וַיֵּצֵא אֲלֵהֶם אֶלְיָקִים בֶּן חִלְקִיָּהוּ אֲשֶׁר עַל הַבָּיִת וְשֶׁבְנָה הַסֹּפֵר וְיוֹאָח בֶּן אָסָף הַמַּזְכִּיר:"
אם כי בהמשך נזכר רק רבשקה. לפיכך מסיקים המפרשים שקודם כל נשלח רבשקה ורק לאחר מכן נשלחו תרתן ורב סריס.
בתנ"ך > ירמיהו

בספר ירמיהו, דווקא נזכר רב סריס כתואר. לאחר שנבוכדנצר השני מחריב את ירושלים מגיעים אל העיר שרי בבל השונים. הנביא מפרט את שמותיהם ותואריהם, ובין היתר מזכיר את "נבו שרסכים רב-סריס".
" וַיָּבֹאוּ כֹּל שָׂרֵי מֶלֶךְ בָּבֶל וַיֵּשְׁבוּ בְּשַׁעַר הַתָּוֶךְ נֵרְגַל שַׂר אֶצֶר סַמְגַּר נְבוּ שַׂר סְכִים רַב סָרִיס נֵרְגַל שַׂר אֶצֶר רַב מָג וְכָל שְׁאֵרִית שָׂרֵי מֶלֶךְ בָּבֶל."
רב סריס במחקר ההיסטורי

בשנת 2007, פענח אשורולוג אוסטרי לוח שכונה לוח נבו שרסכים. בלוח נכתב כי אדם בשם נבו-שרוסו-אוכין, שהיה "רב-סריס" בתקופת המלך נבוכדנצר. העניק למקדש בבבל מנה וחצי (כ-0.75 ק"ג) זהב.
(לגבי) מנה וחצי של זהב, רכושו של נבו-שרוסו-אוכין, רב סריס, שהוא שלחו על ידי ארד בניטו הסריס ל (מקדש) אסנגילה: ארד בניטו העביר אותו לאסנגילה. בנוכחות בל אוסת, בן אלפייה, שומר ראשו של המלך, ונדין בן מרדוכ-זר-יבני. חודש אחד-עשר, יום שמונה-עשר, שנה עשירית לנבוכדראצר מלך בבל.
משערים כיום כי נבו-שרוסו-אוכין הוא למעשה נבו-שר-סכים הנזכר בתנ"ך.
הערות שוליים

↑  אילן אבקסיס, כציפור בכלוב – על מסע סנחריב, מתוך הפודקאסט דברי הימים
↑  רש"י ספר מלכים ב', פרק י"ט
קתדרלת אילי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה אנגליקנית 
 על שם:  השילוש הקדוש 
 מיקום:  אילי (אנגליה) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1083
 תאריך פתיחה רשמי:  1083 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית, אדריכלות גותית אנגלית, אדריכלות נורמנית 
 קואורדינטות:  52°23′55″N 0°15′50″E﻿ / ﻿52.398611111111°N 0.26388888888889°E﻿ / 52.398611111111; 0.26388888888889
 www.elycathedral.org
  (למפת קיימברידג'שייר מוגדלת) קיימברידג' פטרבורו לינקולנשייר נורת' האמפט ונשייר  בדפורדשייר הרטפורדשייר אסקס ס א פ ו ק קתדרלת אילי(למפת קיימברידג'שייר רגילה) קיימברידג' פטרבורו לינקולנשייר נורת' האמפט ונשייר  בדפורדשייר הרטפורדשייר אסקס ס א פ ו ק קתדרלת אילי
 
קפלת הגבירה
גג מרכז הקתדרלה עם הספינה המרכזית ובסיס המגדל המתומן
המגדל המערבי
קתדרלת אילי (באנגלית: Ely Cathedral) היא קתדרלה אנגליקנית באילי שבקיימברידג'שייר. שמה הרשמי הוא "קתדרלת השילוש הקדוש הבלתי ניתן לחלוקה" (Cathedral Church of the Holy and Undivided Trinity). הקמתה הראשונית מיוחסת לכנסיית המנזר שהקימה אתלדרדה הקדושה בשנת 672. מקורו של המבנה הניצב כיום בשנת 1083 ובשנת 1109 קיבלה מעמד של קתדרלה. שמה עד הרפורמציה היה "כנסיית אתלדרדה הקדושה ופטרוס הקדוש". לאחר הרפורמציה היא הפכה לקתדרלת הדיוקסיה של אילי ומושב הבישוף של אילי.
מבחינה אדריכלית הקתדרלה היא שילוב של המבנה המרכזי, הבנוי בסגנון אדריכלות רומנסקית ואדריכלות נורמנית עם קפלת הגבירה שנבנה בסגנון אדריכלות גותית אנגלית. שני חלקים אלה מהווים דוגמה מרהיבה לסגנונות בהם נבנו. לקתדלה שני מגדלי פעמונים - המגדל המערבי שהוקם במאה ה-12 והמגדל המתומן שהוקם מעל מרכז הקתדרלה במחצית השנייה של המאה ה-14.
היסטוריה > מההקמה ועד הרפורמציה

המנזר באילי היה אחד המנזרים הבנדיקטינים החשובים באנגליה לפני הכיבוש הנורמני של אנגליה והיה מעוז חשוב של התנגדות לנורמנים. ב-1083 החלה בניית המבנה החדש של הקתדרלה וב-1109 היא נקבעה כמושב בישוף. סגנון הבנייה היה רומנסקי ובניין הספינה המרכזית, שארכה כ-100 מטרים, נמשך עד 1140, בסגנון אדריכלות נורמנית. במהלך המאה ה-12 במנזר נכתב ליבר אליאנסיס, ספר היסטורי חשוב.
הכניסה הראשית למבנה עבור מבקרים הייתה ממערב, דרך "מרפסת הגליל" (Galilee Porch) והמגדל המערבי. ב-1321 החלה הקמתה של קפלת הגבירה, מבנה עצמאי (30X14 מטרים גדלו) הצמוד לקתדרלה מצפון-מזרח ומקושר אליה במעבר מקורה. הקפלה הוקמה במהלך שלושים שנה בסגנון גותי אנגלי. באותה תקופה הוקם גם המגדל המתומן מעל מרכז הקתדרלה, אף הוא בסגנון גותי. במהלך המאות ה-15 וה-16 הוקמו קפלות נוספות בצמוד למבנה המרכזי.
היסטוריה > מתקופת הרפורמציה עד מלחמת האזרחים

ב-1539 השתלטו כוחותיו של הנרי השמיני, מלך אנגליה על הקתדרלה. ב-1541 ניתן לה מחדש צ'רטר מלכותי לשמש כקתדרלה ומרכז דיוקסיה והיא הוקדשה כ"קתדרלת השילוש הקדוש הבלתי ניתן לחלוקה". קפלת הגבירה הוענקה לקהילה המקומית ככנסיית-קהילה. בימי מלחמת האזרחים האנגלית ניהלו כוחותיו של אוליבר קרומוול קרבות באזור, שבגינם נגרמו נזקים כבדים לקתדרלה. ב-1648 החליט הפרלמנט לפרק את הבניין ולמכור את חומרי הבנייה והעיטורים. אך הדבר לא בוצע.
היסטוריה > מן המאה ה-18 ואילך

חזרתו לשלטון של צ'ארלס השני, מלך אנגליה סימנה את תחילת השיקום של הכנסייה כמוסד וכמבנה. בין היתר הוזמן האדריכל כריסטופר רן לסיוע בשיקום המבנה. השיפוצים נמשכו עד ראשית המאה ה-18. בשנות ה-40 של המאה ה-19 התקיים עוד מהלך שיקום ושיפוץ ברוח התחייה הגותית בניהולו של ג'ורג' גילברט סקוט. במסגרת שיפוץ זה הותקנו גם חלונות ויטראז' בביצוע אמנים ובתי מלאכה מאנגליה וצרפת. ב-1972 נפתח במקום מוזיאון לחלונות ויטראז' מכנסיות ברחבי אנגליה שנסגרו עקב חוסר שימוש.
קבורה

בקתדרלה קבורים אנשי שם, כולל רוב הבישופים של אילי, ובהם:
אתלדרדה הקדושה
אלפרד, בנו של אתלרד השני, מלך אנגליה
שימוש בסרטים וסדרות

בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה אודות משפחת המלוכה הבריטית משמשת הקתדרלה כתחליף למנזר וסטמינסטר בלונדון. כך למשל בסרטים "אליזבת: תור הזהב" ו"נאום המלך" ובסדרה "הכתר".
לקריאה נוספת

מדריך לקתדרלה, 1897
On the architectural history of Ely cathedral
קלט (קוגניציה)

קלט הוא כלל המידע המגיע אל המוח. זהו השלב הראשון במסלול קידוד וחלק מתהליך התפיסה.
מקור המושג הוא גישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב, אשר מגדירים קלט ככלל המידע המוזן במחשב דרך אמצעי הזנת הנתונים.
השפעות הקשב על הקלט

יכולת הריכוז מתייחסת לכלל הפעילויות המוחיות, המצבים הרגשיים והמצבים הסביבתיים, אשר מאפשרים לאדם לקלוט גירויים מסביבתו. על כן פגיעה ביכולת זו יכולה להשפיע על הרגישות של האדם לגירויים בסביבתו.
הקשב מעורב גם ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים.
בהתאם לכך, הפרעת קשב מאופיינת בקושי להתמקד בגירוי בודד.
קושי זה מוביל לנטייה למוסחות, אשר יכולה להיגרם מגירויים חיצוניים או מחשבות פנימיות של האדם עצמו.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים

בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים.
תהליכי העיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד מכונים קידוד.
שדה קלט של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו. זהו האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב, כלומר את קצב הירי (firing rate) שלו. על כן גירוי שלא נמצא בשדה הקלט של תא עצב מסוים לא יוכל להיקלט על ידו והמידע אודותיו לא יגיע אל המוח.
הערות שוליים

↑  מרים טוראל, ד"ר סמי שניידרמן, (2003). טיפול בהפרעת קשב וריכוז. תפנית: מכון ירושלמי למתבגרים
↑  Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
↑  ד"ר איריס מנור (2008). הילד הרע שבי. The Medical
↑  אבישר, אלון (2010). מהו התפקוד הנוירו-פסיכולוגי הלקוי בהפרעת קשב וריכוז (ADHD)?. מאתר פסיכולוגיה עברית
↑  Kooij, S. J., Bejerot, S., Blackwell, A., Caci, H., Casas-Brugué, M., Carpentier, P. J., ... & Asherson, P. (2010). European consensus statement on diagnosis and treatment of adult ADHD: The European Network Adult ADHD. BMC psychiatry, 10(1), 67.
↑  Leroux, J. A., & Levitt-Perlman, M. (2000). The gifted child with attention deficit disorder: An identification and intervention challenge. Roeper Review, 22(3), 171.
↑  שלמה שרן ויעל שרן (1971). ליקויי למידה ותיקונם. רעננה: ספרית פועלים.
↑  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה ובנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראביעה בלח'י

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־10 בלח', אפגניסטן 
 פטירה:  בלח'
 מדינה:  האימריה הסמאנית 
 שפות היצירה:  פרסית 
 סוגה:  מרובע 
 
ראביעה בינת כעב אל-קוזדרי (בפרסית: رابعه بنت کعب), הידועה בכינוייה ראביעה בלח'י או זאין אל-ערב (כינוי שמשמעותו "היפה של ערב"), חיה במאה ה-10 והיא המשוררת המתועדת הראשונה בהיסטוריה של השירה הפרסית החדשה. עד היום, בלח'י מוכרת באפגניסטן כדמות נשית מעוררת השראה, ששברה מוסכמות בשל כתיבתה ובשל סיפור אהבתה לבן המעמד הנמוך יותר.
קורות חיים

ראביעה בלח'י, בת למשפחת המלוכה של העיר באלח' שבח'וראסאן (כיום, אפגניסטן), חיה במאה ה-10 לספירה. תאריכי לידתה ופטירתה המדויקים אינם ידועים, אך ידוע שהיא שימשה כמשוררת החצר של האימפריה הסמנידית, בתקופת שלטונו של האמיר נאסר השני (914-943).
בלח'י הייתה בת למשפחת מהגרים ערבים שהתיישבו במזרח פרס בתקופת שלטונו של אבו מוסלים (תחילת המאה ה-8). אביה של בלח'י, כעב אל קוזדרי, היה האמיר של באלח'. לאחר מותו, ירש אחיה של בלח'י, הארס, את תואר האמיר של באלח'. לימים, היה זה אחיה של בלח'י שהורה על המתתה.
כנערה, קיבלה בלח'י חינוך מקיף בתחומי האומנות והספרות, כפי שהיה מקובל באותה עת בקרב בני אצולה בח'וראסאן. בלח'י זכתה להערכה על כישוריה כמשוררת כבר בימי חייה ופועלה. אנשי התקופה אהבו אותה ואת שיריה. בלח'י מוזכרת בשיריהם של המשוררים הפרסיים הבולטים של התקופה, רודאקי ועטאר. המשורר בן זמנה, רודאקי, העריך את כתיבתה ואת שליטתה בשפה הפרסית החדשה.
ביוגרפיה ראשונה אודותיה נכתבה בשנת 1220 על ידי זאהיר אוד-דין אוופי בספרו "Lubab ul-Albab" ונערכה מחדש על ידי נור עד-דין דג'אמי.
בלח'י היא אחת מבין קבוצה קטנה של משוררות פרסיות מימי הביניים – תור הזהב של השירה הפרסית החדשה, לאחר 200 שנה של שלטון מוסלמי - שעבודותיהן נשמרו ושרדו. בספרו של המשורר האפגני Ghulam Habib Nawabi, כלולה הביוגרפיה של בלח'י, יחד עם מבחר משיריה.
סיפור חייה ויצירתה

את תחילת כתיבתה של בלח'י, הציתה ככל הנראה, התאהבותה בחייל/עבד טורקי בצבאו של אחיה, סיפור אשר הפך לאגדה ונשמר בתרבות האפגנית עד היום. מסופר שבלח'י ראתה לראשונה את החייל/עבד, בקטאש, והתאהבה בו מיד. היא החלה לכתוב לו שירי אהבה ולשלוח לו אותם במכתבים. באחד משירי האהבה ששלחה לאהובה בקטאש, היא הפצירה בו לבקר אותה:
Oh elusive presence, where are you?
You are avoiding me.
Where are you?
Come and let my eyes and heart feast on you,
Or if not, take up the sword and end my life
למשמע מילות שיריה, התעורר אצל אחיה של בלח'י חשד שהיא מאוהבת בעבד הטורקי שלו. הוא הורה לאסור את בקטאש, לכלוא את בלח'י בבית המרחץ ולחתוך את ורידיה. לא ידוע אם הדבר הוא אמת או חלק מהמיתוס שנבנה סביב סיפור חייה של בלח'י, אך האגדה הרווחת היא שבלח'י כתבה את שירה האחרון, "אהבה", בדם על קירות בית המרחץ בו נרצחה. שירה האחרון של בלח'י - "אהבה":
I am caught in Love’s web so deceitful
None of my endeavors turn fruitful.
I knew not when I rode the high-blooded stead
The harder I pulled its reins the less it would heed.
Love is an ocean with such a vast space
No wise man can swim it in any place.
A true lover should be faithful till the end
And face life’s reprobated trend.
When you see things hideous, fancy them neat,
Eat poison, but taste sugar sweet
מורשת

אגדת חייה של בלח'י, על גרסאותיה השונות, ממשיכה לעורר השראה גם היום. מוסדות חינוך ובתי חולים באפגניסטן, קרויים על שמה (כגון אוניברסיטת Rabia Balkhi Institute of Higher Education וכן בית החולים Rabia Balkhi Women's Hospital, שניהם בעיר קאבול). הורים אפגניים קוראים לבנותיהם בשם ראביעה. קברה של בלח'י (שהיה סגור בתקופת הטאליבן) מהווה מקום עלייה לרגל בקרב צעירים אפגנים. סיפור מותה הטראגי של בלח'י משמש השראה למשוררים פרסיים רבים עד היום ושירתה ששרדה, נלמדת גם כיום, בעל פה, על ידי דוברי השפה הפרסית.
בלח'י הפכה לסמל של אומץ ונחישות נשית בכך שאתגרה את המסורת, התרבות והנורמות החברתיות של זמנה. בלח'י חצתה גבולות של מעמד, החזיקה מקצוע והעזה לנהל מערכת יחסים רומנטית עם אדם זר ממעמד נמוך משלה.
קברה של בלח'י עומד כיום בעיר מזאר-י שאריף, אפגניסטן. במשך מאות שנים, עלו זוגות אוהבים לקברה כדי להתפלל להצלחת הזוגיות שלהם, והתייחסו אל בלח'י כמעין קדושה. כשהטאליבן השתלטו על מזאר-י שאריף, הם חסמו את הגישה לקברה של בלח'י ומנעו מזוגות לעלות ולהתפלל שם.
מורשת > אזכורים בתרבות המודרנית

ראביעה בלח'י, בשל מקומה המרכזי בתרבות הפרסית והאפגנית, הייתה הנושא המרכזי של סרט הקולנוע הראשון באורך מלא שאי פעם הופק באפגניסטן - "ראביעה בלח'י", אשר הופק ב-1974 ועסק בסיפור חייה. היה זה הסרט התקופתי ההיסטורי היחיד שאי פעם הופק באפגניסטן. כשיצא לאקרנים, הצליח הסרט מאוד באפגניסטן ושודר לעיתים בקולנוע ובטלוויזיה. מאז 1990, בשל פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, נגנז הסרט בשל הסתייגות המוג'הדין מהאופן בו מוצגת דמות נשית חזקה במרכז עלילת הסרט. עותקים של הסרט שרדו את מתקפת משטר הטאליבן על ארכיב ארגון הקולנוע האפגני (AFO) בקאבול, בשנת 1996, שמטרתה הייתה להשמיד אוצרות תרבות אפגניים. מנהלי הארכיב של ארגון הקולנוע האפגני סיכנו את חייהם, החביאו והצילו עותקים של הסרט על חייה של בלח'י, יחד עם אוצרות נוספים של מורשת הקולנוע האפגני. על אף שסלילי הסרט נמצאו ב־2002, במשך שנים רבות לאחר מכן, לא הוקרן הסרט באפגניסטן, בשל הגישות שהמשיכו להיות רווחות באפגניסטן בנושא מעמד האישה.
בהשראת ראביעה בלח'י, פועלת באפגניסטן עמותת "Free Women Writers", אשר מטרתה לקדם שוויון מגדרי, צדק חברתי וזכויות אדם, בעיקר באמצעות כתיבת נשים. בשנת 2013, הוציאה העמותה ספר בשם "Daughters of Rabia", שהוא אנתולוגיה של יצירות של נשים אפגניות, אשר נכתבו בהשראת סיפורה של בלח'י.
הערות שוליים

1 2  Elizabeth C. Reilly and Quirin J. Bauer, Women Leading Education across the Continents: Overcoming the Barriers, Rowman&Littlefield, 2015, עמ' 187
↑  Rabi'ah Quzdari (באנגלית)
↑  Rābi‘ah Balkhī, Library of Congress (באנגלית)
1 2  https://www.bbc.co.uk/sounds/play/b03k0nkt אתר - BBC. פודקאסט בשם - The Islamic Golden Age, Rabia Balkhi and Mahsati Ganjvi. מאת - Narguess Farzad of SOAS.
↑  Rabia Balkhi – Afghan Histories Most  Respected Women & the First Farsi-Language Woman Poet
↑  Ahmed Rashid, Taliban, The Power of Militant Islam in Afghanistan and Beyond, I.B.Tauris, 2000, עמ' 116
↑  Arifa Akbar, Jewel of Afghan cinema saved from the Taliban, INDEPENDENT
↑  Farhad Azad, Rabia Balkhi: Afghanistan's Only Historical Period Film, AfghanMagazine
↑  Free Women Writers, Free Women Writers
↑  dokhtaran-e-rabea. (בפרסית)
↑  Ramin Mazhar, 11 Centuries After the Murder of a Poet, Afghan Women Are Fighting for the Right to Write, Haaretz, ‏14.06.2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130386197  ISNI: 0000 0000 2028 4451  VIAF: 8492299   WorldCat (עם VIAF): 8492299
קליקורה (ירח)

|  כוכב האם |
| --- | --- |
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2003
 מגלה:  סקוט שפרד
 על שם:  Callichore 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  23,112,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.2041
 זמן הקפה:  717.806 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.25 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  164.6°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  2 ק"מ
 מסה:  ‎1.5×1013‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.00081 מטר לשנייה בריבוע
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  23.7
 
קליקורה (נקרא גם Jupiter XLIV) הוא אחד הירחים של כוכב הלכת צדק.
קליקורה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד. לאחר גילוי קוטלג הירח בשם S/2003 J 11.
קוטרו של קליקורה הוא 2 קילומטרים והמהירות בה הוא מקיף את צדק היא 2.25 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו של קליקורה סביב צדק הוא 23,112,000 ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 717.806 ימים. קליקורה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2042.
קליקורה נקרא על שם המוזה קליקורה.
קליקורה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא־רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל־24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ־165°.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
רב סימונא

| --- | --- |
 לידה:  בבל
 פטירה:  540 ד'ש'
 מדינה:  בבל, האימפריה הסאסאנית
 מקום פעילות:  פומבדיתא, בבל
 תקופת הפעילות:  הדור השני לסבוראים
 השתייכות:  ישיבת פומבדיתא
 
רב סימונא (לעיתים: רב סמוניה, רב סמונא, רב סימוניא, רב סמוניא) - ראש ישיבת פומבדיתא. מראשי הדור השני של הסבוראים, החכמים היהודיים שפעלו בבבל לאחר תקופת האמוראים. במקביל לו עמד רב עינא בראש ישיבת סורא. נפטר בשנת ד'ש' (540).
כהונתו כראש הישיבה

לפי המשתמע מאיגרת רב שרירא גאון, מילא רב סימונא את תפקיד ראש הישיבה אחר פטירתו של רבה יוסי, ראש הדור הראשון של הסבוראים, שנפטר בשנת ד'רע"ד (514). שכן כתוב באיגרת:
אולם לפי "ספר הקבלה" להראב"ד כיהן רב סימונא כראש הישיבה בשנים ד'רפ"ו (526) - ד'ש' (540), וב-12 השנים שאחרי פטירת רבה יוסי כיהנו כראשי ישיבה החכמים רב אחאי בר הונא, רב שמואל בר רבא, רבינא מן אומצא ורב תחינה.
מעמדה של ישיבת פומבדיתא בתקופה זו היה בלעדי. הגזירות והפרעות שפקדו את יהודי בבל הקשו מאוד על הלימוד בישיבת סורא, אולם היישוב היהודי בעיר פומבדיתא היה גדול וחזק דיו כדי להתמודד ולהדוף את הגורמים המתנכלים.
כראש ישיבת פומבדיתא כיהן אחריו רב רבאי מרוב, אולם בשל המצב הקשה של היהודים בתקופה זו ובשל הגזירות הרבות לא יכול היה ראש הישיבה להעביר שיעורים בפני תלמידיו כמקודם, ובטל הלימוד בישיבת פומבדיתא. חכמי הישיבה העבירו אותה לעיר פירוז שבור הסמוכה לנהרדעא.
פעולותיו וההוספות בתלמוד

רב סימונא היה שותף בעריכת התלמוד הבבלי, שכללה הוספת ביאורים, הערות ודיוקים לשוניים, וכן פסיקות והכרעות במחלוקות אמוראים, לרוב באופן אנונימי, בלא הזכרת שם החכם הסבוראי. 

כשאר החכמים מתקופת הסבוראים, המידע שידוע עליו מצומצם ביותר, כיוון שהסבוראים לא חיברו חיבורים עצמאיים ותוספותיהם בתלמוד הן אנונימיות. המעט שידוע לנו מבוסס, רובו ככולו, על איגרת רב שרירא גאון, וגם על ספרי כרונולוגיה קדומים כ"סדר תנאים ואמוראים" ו"ספר הקבלה" לראב"ד.
רב שרירא גאון, באיגרתו לחכמי קירואן, מביא שמות של סבוראים בליווי דוגמאות לדבריהם שנקבעו בתלמוד הבבלי, ולאחר מכן מציין:
בתרגום מארמית:
ובספר "סדר תנאים ואמוראים" מפליג בשבחם:
"רב סימונא סוף סברא"

בציטוט שהובא לעיל מן הספר "סדר תנאים ואמוראים", וכן ב"ספר כריתות" לרבי שמשון מקינון, מוזכרת המסורת ש"רב גיזא ורב סימונא סוף סברא", כלומר - סוף תקופת הסבוראים. רבים זיהו את "רב גיזא" זה עם רב עינא. הבסיס לזיהוי זה הוא העובדה שהמקורות הקדומים שמזכירים את רב עינא - איגרת רב שרירא גאון וסדר הקבלה להראב"ד - אינם מזכירים חכם בשם רב גיזא או רב גדא; וכן להפך, במקורות שמוזכר רב גיזא (או רב גדא) - סדר תנאים ואמוראים וספר כריתות - רב עינא אינו מוזכר.
מספר חוקרים המאמצים את המסורת של "רב גיזא ורב סימונא סוף סברא" מציינים, על פי זיהוי זה, את סופה של תקופת הסבוראים עם פטירתם של רב עינא ורב סימונא, בסביבות שנת ד'ש' (540). אולם חוקרים רבים מאריכים אותה אל מעבר לכך.
אמנם, יש שמפקפקים בזיהוי של "רב גיזא" עם "רב עינא". לדעה זו, אפוא, יש לומר ששני חכמים היו בשם "רב סימונא": האחד היה בן זוגו של רב עינא, והאחר חי מאוחר יותר, בסוף תקופת הסבוראים, והיה בן זוגו של רב גיזא. לפי נוסחאות אחרות ניתן לומר ש"רב עינא ורב סימונא" לחוד, וזוג אחר חי מאוחר יותר - "רב גדא ורב הונא", או "רב המנונא", והם היו "סוף סברא". החוקר ר' יצחק אייזיק הלוי מצדד בגרסה שמופיעה במחזור ויטרי - "רב גיזא ורב הונא". הסבר אחר, המסתמך על נוסחה אחרת - "רבי גיזא ורבי סימונא סוף חברא", הוא שמדובר בביטול הישיבות בארץ ישראל בפקודת המלכים הביזנטים, ואין לכך כל קשר לרב סימונא ולסופה של תקופת הסבוראים.
הערות שוליים

↑  "ספר הקבלה" להראב"ד.
↑  למניין השטרות, והיינו שנת ד'רע"ה (515).
↑  אבל יש מי שכתב שפסקה זו מוסבת על חכם אחר, ולא על רב יוסי שמוזכר אחרי רבינא. ראו "רבנן סבוראי וכללי ההלכה" עמ' 20 בהערה, וכן בערך רבה יוסי#זהותו ואזכוריו בתלמוד.
↑  ראו ספרי המחקר בנושא.
↑  על כך ראו בהמשך.
↑  המשפט מופיע בנוסחאות אחרות ובשיבושים רבים בשמות החכמים, כגון: "רב זגאי ורב סימונא", "רב גדא ורב הונא", "רב סגי ור' סמי'", "רב עינא ורב המנונא" ועוד.
↑  גרץ בספרו "דברי ימי ישראל" חלק ג; רפאל הלפרין, אטלס עץ חיים, כרך ד עמ' 320, מרדכי מרגליות - אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, ועוד.
↑  צבי גרץ בספרו "דברי ימי ישראל" חלק ג, עמ' 389. וכן כתב החוקר אייזיק הירש וייס בספרו "דור דור ודורשיו" חלק ד. הרב ד"ר בנימין מנשה לוין, במהדורתו לאיגרת רב שרירא גאון, עמ' 71 בהערה. אבל ראו "תקופת הסבוראים וספרותה", לר' יעקב אליהו אפרתי (אגודת "בני אשר" פתח תקווה ה'תשל"ג) לדיון בנושא זה.
↑  ראו בהערה לעיל על השיבושים השונים שנפלו בשני שמות הסבוראים הללו.
↑  ר' יצחק אייזיק הלוי בספרו "דורות הראשונים" חלק ג. ראו "תקופת הסבוראים וספרותה" עמ' מג.
↑  רי"א אפרתי, "תקופת הסבוראים וספרותה" עמ' מח-מט.
| סבוראים |
| --- | --- | --- |
בהתאם לספר הקבלה שחילק את הסבוראים לדורות
| דור ראשון | רבה יוסי ראש ישיבת פומבדיתא • רב רחומי השלישי |  |
| דור שני | ראשי ישיבת פומבדיתא: רב סימונא • רב אחא בר הונא • רב אחאי • רב שמואל בריה דרב אבהו • רב רבאי מרוב  ראשי ישיבת סורא: רב עינא |  |
| דור שלישי | רב חנן מאישקיא • רב מרי בר רב דימי סורגו • מר בר רב הונא • רב חנניה (חיננאי) |  |
| דור רביעי | רב יצחק (פירוז שבור) • |  |
| דור חמישי | רב ששנא • מר הונא |  |
תנאים • אמוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
קליקסטוס השני

קליקסטוס השני (בלטינית: Callixtus II;‏ 1065 – 13 בדצמבר 1124) היה האפיפיור מ-1 בפברואר 1119 עד מותו.
ביוגרפיה

גי דה בורגונדי נולד בשנת 1065 בקינגי, והיה בנו של גיום הראשון, רוזן בורגונדיה, שהיה אחד השליטים העשירים ביותר באירופה. הוא החל בקריירה רוחנית וב-1088 מונה לארכיבישוף של וינה, שהשתייכה לאימפריה הרומית הקדושה. עבור השלטון החילוני על אדמות הארכיבישופות שלו, הוא היה אדון פיאודלי של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לאחר מותו של האפיפיור גלסיוס השני, הוא נבחר לאפיפיור ב-2 בפברואר 1119, ואימץ את השם קליקסטוס השני. בשנת 1120 הוא הוציא בולה אפיפיורית, שבה הוצגה עמדתה הרשמית של האפיפיורות ביחס ליהודים. היא התעוררה בעקבות מסע הצלב הראשון, שבמהלכו נטבחו באירופה למעלה מחמשת אלפים יהודים. הבולה נועדה להגן על היהודים וחיזקה את עמדתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון, שהיהודים זכאים "ליהנות מחירותם החוקית". הבולה אסרה על נוצרים, לכפות על יהודים להתנצר, לפגוע בהם, לקחת את רכושם, לפגוע בחגיהם, או להשחית את בתי הקברות שלהם. באפריל 1121 הוא נידה את האנטי-אפיפיור גרגוריוס השמיני, והיינריך החמישי כלא אותו עד למותו.
ב-23 בספטמבר 1122 נחתם הסכם וורמס לפיו הכנסייה היא זו שממנה את הבישופים, אך לקיסר יש את הזכות להיות נוכח בבחירה, ולהיות הקול המכריע במקרה של חוסר הכרעה. האפיפיור ביטל גם את נידויו של היינריך. הסכם זה סיים למעשה את המאבק הממושך בין הכנסייה והאימפריה הרומית הקדושה.
ב-13 בדצמבר 1124 מת קליקסטוס ברומא, ובמקומו נבחר לאפיפיור הונוריוס השני.