הרדופיים
מינים ממשפחת ההרדופיים הגדלים בישראל > צמחי המדבר

פְּתִילַת-הַמִּדְבָּר הַגְּדוֹלָה, תַּפּוּחַ סְדוֹם (שם מדעי: Calotropis procera) - עץ הגדל בבתי-גידול לחים-יחסית במדבר חם. תפוצתו בארץ ישראל: מצוי בערבות הירדן, בערבה ובאדום; נדיר במדבר שומרון, בבקעת ים המלח ובדרום הנגב; נדיר מאוד בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות, בחוף הגליל, בהר הנגב ובעמון. פתילת-המדבר הגדולה אינו בסכנת הכחדה. מין זה שויך בעבר למשפחת האסקלפיים.
אֲחִי-חַרְגָּל אַפְרִיקָנִי (שם מדעי:.Oxystelma esculentum (L.f.) Sm) - עשב רב-שנתי מטפס מדברי, אוהב חום ולחום, גדל בנאוות מדבר, נדיר מאוד במדבר יהודה ובבקעת ים המלח. אחי-חרגל אפריקני כנראה נכחד בבר או בסכנת הכחדה בישראל, אך לא בעולם. הוא היה מוכר מנאת עין גדי, נצפה בשנות השמונים מספר פעמים אולם הוא נעלם משם. יש מספר פרטים שתולים בחצר בית הכנסת העתיק בעין גדי, מספר פרטים הושבו לשמורת עין גדי, נמצא פרט בודד שהתפתח בתחומי השמורה, כנראה זריע של הפרטים שהושבו. מאפיינים: מטפס מעוצה בבסיסו בעל גבעולים ארוכים ודקים, מפותלים ומכילים מוהל חלבי. הגבעולים הצעירים לבידים-לבנים, מאוחר יותר הם מקריחים. העלים נגדיים, פשוטים, תמימים, ארוכים וצרים, מחודדים, הופכים צרים בהדרגה בחלק התחתון לפטוטרת, אורכם כעשרה ס"מ ורוחבם 2 עד 6 מ"מ. העלים מכילים מוהל חלבי ובעלי פטוטרת קצרה. הפרחים דמוי גלגלית-פעמון, נטויים מטה ומקובצים 2 עד 5 ביחד על עוקץ משותף בסוכך דליל. הפרח דו-מיני עם גביע שאונותיו סגלגלות. הכותרת לבנה או ורודה עם עורקים ארגמניים, קוטרה 15 עד 25 מ"מ. העטרה במרכז הפרח עשויה 5 אונות נפוחות בבסיסן ודקות כלפי ראשן. הפרי עשוי משתי מפוחיות שעשויות משני עלי שחלה סגורים, קרחות, צרות ומחודדות בקצותיהן, פרושות לצדדים (כמו ידיים בשונה מהרדוף הנחלים), ואורכם 3 עד 5 ס"מ. הזרעים רבים, בעלי ציצית המסייעת להפצתם באוויר. טיפוס התפוצה סודני. העלווה כל השנה והפריחה ממאי ועד דצמבר. מין זה שויך בעבר למשפחת האסקלפיים.
אֶצְבּוֹעַ אֵירוֹפִּי (שם מדעי:.Apteranthes europaea (Guss.) Murb, שם נרדף: caralluma europaea) - עשב רב-שנתי מדברי, גדל על מחשופים של סלעים קשים. תפוצתו בארץ ישראל: מצוי בהר הנגב; נדיר במדבר בשומרון, בהרי יהודה ואדום; נדיר מאוד בבקעת בית שאן, בשומרון, בשפלה, במערב הנגב, בצפון הנגב, בדרום הנגב ובערבה. למרות שמו, אצבוע אירופי אנדמי לישראל ולסיני, ואינו בסכנת הכחדה. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. גבעולו מצולע ולא עגול.
אֶצְבּוֹעַ יַם-הַמֶּלַח (שם מדעי: Caudanthera sinaica (Decne.) Plowes, שם נרדף Caralluma sinaica) - עשב רב-שנתי בשרני ומדברי, גדל בצוקים ובמדרונות סלעים במדבר החם. הפריחה בין דצמבר ועד מאי. ראו הרחבה בערך אצבוע.
אֶצְבּוֹעַ מְגֻבְשָׁשׁ (שם מדעי: Apteranthes tuberculata (N.E.Br.) Meve & Liede, שם נרדף: caralluma tuberculata) - עשב רב-שנתי מדברי, גדל על מחשופים של סלעים קשים ונדיר מאוד באדום. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים.
דֶּמְיָה לְבִידָה (שם מדעי: Pergularia tomentosa) - שיח ובן שיח מדברי, אוהב חום. תפוצה בארץ ישראל: נפוץ בדרום הנגב ובערבה; מצוי במדבר יהודה ובקעת ים המלח ובאדום; נדיר בהר הנגב. הוא אינו בסכנת הכחדה. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. בסיס העלה שלו לבוב.
חַלְבִּיב רָתְמִי (שם מדעי: Periploca aphylla) - שיח מדברי שגדל על מחשופים של סלעים קשים. תפוצה בארץ ישראל: מצוי בבקעת כנרות ובערבות הירדן; נדיר בבקעת ים המלח ובאדום; נדיר מאוד בשומרון, בדרום הנגב ובערבה. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. חלביב רותמי הוא צמח מוגן וצופני.
חַרְגַּל הַמִּדְבָּר (שם מדעי: Solenostemma arghel (Delile) Hayne) - בן שיח מדברי. חרגל מדברי נדיר בבקעה הדרומית ובסיני, כנראה נכחד. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. הפרי שלו מפוחית דמוית ביצה.
לַשְׁנַן בּוֹבֶה, גלוסונימה בובה (שם מדעי: Glossonema boveanum) - עשב רב-שנתי מדברי, אוהב חום. לשנן בובה נדיר בערבה, נדיר מאוד בדרום הנגב, ובסכנת הכחדה. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. הפרי שלו גדול מכוסה גבשושיות.
מְחֻמָּשׁ לוּלְיָנִי (שם מדעי: Pentatropis nivalis) - מטפס מדברי, אוהב חום, גדל בנחלים ובמעיינות של המדבר, מחומש לולייני מצוי בבקעת ים המלח, נדיר בערבה, נדיר מאוד בהר הנגב, ובסכנת הכחדה, מין זה שויך בעבר למשפחת האסקלפיים.
מִסְמוֹר סִינַי (שם מדעי: Gomphocarpus sinaicus) שיח מדברי, אוהב חום. מסמור סיני מצוי באדום, נדיר בדרום הנגב ובערבה. הוא אנדמי לסיני, מצרים וארץ ישראל. הפירות הן מפוחיות נפוחות שמתחדדות כלפי ראשן.
מַעֲלֵה-עָשָׁן מִדְבָּרִי (שם מדעי: Leptadenia pyrotechnica) - שיח מדברי, אוהב חום, נדיר מאוד בבקעת ים המלח, וגדל גם בסיני, באדום ובחצי האי ערב. הוא בסכנת הכחדה. הוא שויך בעבר למשפחת האסקלפיים. הוא מכיל חומרים זרחניים דליקים ולכן הבערת אחד הענפים גורמת לבעירה מהירה של כל הצמח בלהבה ענקית המיתמרת לגובה.