stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניתוח מוז
רקע

ניתוח מוז פותח על ידי הכירורג האמריקאי דוקטור פרדריק מוהס ב-1930, עוד כשהיה סטודנט לרפואה באוניברסיטת ויסקונסין בארצות הברית . [1]
הניתוח מיועד לטיפול בסוגים מסוימים של סרטן העור. הניתוח מתבצע בהרדמה מקומית ומשלב כריתה ואבחון מיקרוסקופי של הגידול ושל השוליים. יתרונותיו של ניתוח מוז הוא בריפוי מרבי ושמירה מרבית על רקמת עור בריאה.
שיטה ניתוחית זו פותחה בשנות ה-30 של המאה ה-20. מוז גילה שמריחת שילוב אבץ כלוריד ומשחת צמח שורשדם על רקמת עור ממאירה של חולדה, מאפשר לקבע כימית את הרקמה והגידול, ואפשרה להסירו בניתוח ולבחון אותו במיקרוסקופ [4]. באחד מניתוחיו, במקרה, הוא הצליח לבצע את אותו ניתוח גם על רקמת עור טריה מעפעף של חולה עם סרטן עור. וכך בוטל השלב הכימי של קיבוע הרקמה, דבר שזירז את משך הניתוח ושיפר את הצלקות. עוד מקרה שבו מקריות מדעית הובילה לסרנדיפיטי.
אחוזי הריפוי של המנותחים בה נחשבים גבוהים יחסית והשיטה נחשבת ליעילה במיוחד מאחר שההליך כולל ביצוע של בדיקה מיקרוסקופית מקיפה ופענוח פתולוגי מיידי (בדומה לביופסיה), תוך כדי ההליך הניתוחי עצמו. במידה ותוצאות הבדיקה מצביעות על שאריות של גידול בעומק העור, שאריות אלו מוסרות עוד במהלך הניתוח. שיטה זו מאפשרת הסרה מלאה של רקמות נגועות כדי למנוע הישנות הגידול תוך צמצום הסרת רקמה בריאה. ניתוח מוז מבוצע בחדר ניתוח בהרדמה מקומית ומחייב צמידות של מעבדה מיוחדת בה מבוצעת בדיקת הרקמה בזמן אמת.
הניתוח מיועד לגידולים בעלי גבולות ללא ברורים, שחזרו לאחר טיפול קודם, גידולים שמוכרים כבעלי סיכוי לחזור וגידולים באזורים בהם נדרש שימור מרבי של עור בריא לשחזור (כגון עור הפנים, כפות הידיים).
שיעור הריפוי בניתוח מוז המדווח ברוב המחקרים נע בין 97% ו-99.8% לקרצינומה של תאי בסיס ראשונית, הסוג הנפוץ ביותר של סרטן עור. בניתוח מוז משתמשים גם לקרצינומת תאי קשקש, אך עם שיעור ריפוי נמוך יותר. ההליך מתאים גם לסילוק סוגים שונים של נגעי עור אשר אינם סרטניים (גידולים שפירים).
שלבי ההליך

משך הניתוח משתנה ונע לרוב בין שעתיים ל-4 שעות, כאשר מרבית הזמן הוא ניתוח פתולוגי של הגידול במעבדה הסמוכה והחלטה על המשך הניתוח או צורך בהליך שחזור עור כמו השתלת עור (אנ').
בשלב הראשון, המנותח מורדם בהרדמה מקומית והגידול מוסר, יחד עם שכבת רקמה נוספת שאינה נראית לעין. מקום הניתוח נחבש והמנותח מועבר לאזור המתנה. בזמן זה, מכין המנתח מפת מוהס (Mohs map) ובה צילום הרקמה שהוסרה עם פצע הניתוח ואיור מפורט של הפצע.
בשלב השני, נצבעות דגימות הרקמה ומועברות לבדיקה מיקרוסקופית. בשלב השלישי, מזוהים כל שלוחות ושורשי הגידול ומסומנים על מפת המוז. תחת המיקרוסקופ נבחנים שולי הכריתה (היקפית סביב הגידול ועומק הרקמה תחת הגידול). אם זוהו שאריות גידול מעבר לרקמה שהוצאה, המנתח יסיר שאריות אלו בהתאם לזיהוי המדויק שסומן במפה.
רק לאחר שכל שאריות הגידול הוסרו, ייסגר פצע הניתוח, לרוב בהחלמה טבעית ללא ניתוח נוסף. במצבים בהם הוסר גידול נרחב, נדרשת לעיתים גם פעולה ניתוחית נוספת כגון תפרים או העברת רקמת עור מאזור הניתוח (מתלה עור) או חלק אחר בגוף (השתלת עור).
החלמה וסיבוכים

ההחלמה מהליך אורכת כשלושה שבועות מיום ההליך עד לסגירת הפצע והחלמה איטית ממושכת אורכת עד כשנתיים עד היעלמות הצלקת. הימנעות מעישון אחרי הניתוח מגדילה את הסיכוי להחלמה מיטבית של הפצע. בשנה וחצי לאחר סיום הניתוח, ישנה חובה להשתמש בקרם הגנה מהשמש בעל מסנן גבוה והימנעות מחשיפת האזור לשמש ישירה שעשויה לגרום לסרטן העור.
החלמה וסיבוכים > סיבוכים אפשריים

דימום מסיבי באזור הניתוח עקב פגיעה בכלי דם
פגיעה בעצב באזור הניתוח שעלולה לגרום להפרעה תפקודית או תחושתית. לעיתים יוחלט לעשות זאת גם במודע במקרים בהם גבולות הגידול מחייבים את הכריתה הזו. לעיתים העצב ישתקם בתוך כמה חודשים ולעיתים הנזק יהיה בלתי הפיך.
זיהום באזור המנותח, שבמקרים מסוימים יצריך ניקוז או טיפול אנטיביוטי.
בשל ההרדמה המקומית צפויות הפרעות תחושה באזור המנותח. לרוב הן יחלפו עם הזמן.
במקרים נדירים בהם לא ניתן להסיר גידול במלואו תיתכן חזרה של הגידול. אם קיים חשש להיוותרות שארית גידול לאחר הניתוח יומלץ טיפול משלים מסוגים שונים.
סרטן העור

סרטן העור הוא סוג הסרטן הנפוץ ביותר. הסיבות להתפתחותו שונות ובהן חשיפה לשמש, עור בהיר, גנטיקה וכו'.
הניתוח מאפשר טיפול והסרת נגעי סרטן העור ובהם הגידולים השכיחים ביותר: קרצינומה של תאי בסיס (BCC) וקרצינומת תאי קשקש (SCC).
הערות שוליים

↑  נייר עמדה: ניתוח מיקרוגרפי בשיטת מוז, האיגוד הישראלי לרפואת עור ומין
↑  Mikhail, George R.; Mohs, Frederic Edward (1991). Mohs micrographic surgery. Philadelphia: W.B. Saunders. p. 13. ISBN 978-0-7216-3415-9.
↑  ניתוח מוהס, באתר www.sheba.co.il
↑  Frederic E. Mohs, Chemosurgery: microscopically controlled surgery for skin cancer, Springfield, Ill: Thomas, 1978, ISBN 978-0-398-03725-3
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נושה

נושה או מלווה הוא צד (כגון אדם, ארגון, חברה או ממשלה) שיש לו תביעה על שירותים או נכסים מצד שני. מדובר באדם או מוסד שלו חייבים כסף. לרוב, הנושה סיפק רכוש או שירות כלשהו לצד השני, בהנחה שהצד השני יחזיר רכוש או שירות מקביל (בדרך כלל בחוזה). הצד השני נקרא לעיתים קרובות חייב או לווה. הנושה, שהוא המלווה של רכוש, שירות או כסף, הוא זה שיש לו את הזכות לקבל את התמורה בחזרה.
סוגי נושים

ניתן לחלק את הנושים לשתי קטגוריות עיקריות: נושים מובטחים ונושים בלתי מובטחים.
נושה מובטח: נושה שיש לו ביטחון או ערובה כלשהי על נכסי החייב, אשר מבטיחה את השבת החוב במידה והחוב לא ייפרע. דוגמה לכך היא משכנתא, שבה הנכס משמש כבטוחה להחזר החוב.
נושה בלתי מובטח: נושה שאין לו ערובה על נכסי החייב, ולכן אין לו בטוחה אם החייב לא יעמוד בהתחייבויותיו.
המונח "נושה" נפוץ בעולם הפיננסי, במיוחד בהקשר להלוואות קצרות טווח, איגרות חוב ארוכות טווח ומשכנתאות. במשפט, אדם שזכה בפסק דין כספי לטובתו על ידי בית משפט נקרא "נושה פסק דין".
זכויות הנושים

זכויות הנושים כוללות אמצעים פרוצדורליים שמטרתם להגן על יכולתם של הנושים לגבות את הכסף שמגיע להם. זכויות אלו משתנות בהתאם לחקיקה המקומית, ויכולות לכלול, למשל, את הזכות לרשום עיקול על רכושו של החייב, לבצע תפיסה ומכירה כפויה של נכסי החייב, לבצע עיקול משכורת החייב, ולהורות על ביטול מתנות או רכישות שביצע החייב שהוכחו כהעברות מרמה. זכויותיו של נושה מסוים תלויות בסיבה שבגינה החוב קיים ובתנאי ההסכם שזוכו במסמך רשמי.
עדיפות הנושים

זכויות הנושים עוסקות לא רק בזכויותיהם כנגד החייב, אלא גם בזכויותיהם של הנושים אחד כלפי השני. כאשר מספר נושים תובעים זכות לעיקול על רכוש מסוים של החייב או על כלל נכסיו, הכללים המסדירים את זכויות הנושים קובעים איזה נושה יש לו את הזכות החזקה ביותר לקבלת ההחזר.
בדרך כלל, ניתן להבחין בין נושים אשר "שכללו" את זכויותיהם באמצעות יצירת רישום פומבי של החוב ושל הנכס המשמש כבטוחה, לבין נושים שלא עשו כן. נושים יכולים גם להיות מסווגים בהתאם לשאלה האם הם "מחזיקים" בנכס המשמש כבטוחה, והאם החוב נוצר כבטוחה לרכישת הנכס. נושה רשאי לפנות לבית המשפט בבקשה לבטל העברת נכסים שנעשתה במרמה על מנת למנוע ממנו גישה לנכסי החייב.
עורכי דין מיוחדים לזכויות נושים

ישנם עורכי דין המתמחים בתחום זכויות הנושים, שעוסקים בגביית חובות באמצעות תביעות והליכי גבייה אחרים. עורכי דין אלו מכונים לרוב עורכי דין לגביית חובות או עורכי דין לזכויות נושים. הם מבצעים מגוון תפקידים, כולל הגשת תביעות, ייצוג נושים בהליכי פשיטת רגל, ועיקול נכסים במידה והחייב אינו עומד בהתחייבויותיו.
הערות שוליים

↑  O'Sullivan, Arthur; Sheffrin, Steven M. (2003). Economics: Principles in Action. Upper Saddle River, NJ: Pearson Prentice Hall. p. 264. ISBN 0-13-063085-3.
↑  "Insolvency for creditors". Australian Securities and Investments Commission. נבדק ב-22 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4021126-5
נפתלי וגנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 75 בערך) ירושלים 
 ענף מדעי:  מוזיקולוגיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
נפתלי וגנר (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

וגנר, יליד ירושלים, נקרא על שם דודו (אחי-אמו) שנפל בקרב הקסטל במלחמת העצמאות. אחותו היא מנצחת המקהלות הקאמריות יעל וגנר-אביטל.
בילדותו למד נפתלי וגנר פסנתר אצל ברכה עדן, אורה רותם-נלקן ואחרים. את השכלתו המוזיקלית העיונית רכש באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, שם למד תאוריה וקומפוזיציה, ואחר-כך באוניברסיטה העברית, שם למד במסלול ישיר לדוקטורט וכתב את הדיסרטציה שלו על "הטוניקה לכאורה" (סוגיה בתחום התאוריה של היינריך שנקר), בהנחיית פרופ' רוג'ר קמיאן. העיסוק התאורטי והאנליטי במוזיקה טונאלית מערבית מלווה את עבודתו האקדמית של נפתלי וגנר עד עצם היום הזה.
בשנות ה-70 וה-80 היה וגנר פעיל כמלחין, וחיבר מוזיקה לתיאטרון ולטלוויזיה. הלחין בין השאר מוזיקה למחזות "חנברט", "המבול" ו"אבא אובו" שהוצגו בתיאטרון החאן, ל"מפי העם" שהוצג בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת ול"כיבוי אורות" שהוצג בבימת הקיבוץ. כן הלחין שירים לתוכניות טלוויזיה לילדים כמו ריצ'רץ' ו"שניים בראש אחד" בטלוויזיה הישראלית ול"קשת וענן" בטלוויזיה החינוכית.
בשנות ה-80 עסק וגנר גם בפיתוח לומדה מוזיקלית בבית התוכנה "קסנדו". במסגרת זאת פיתח תוכנות להוראת הרמוניה ליד המקלדת (Keyboard Harmony), פיתוח השמיעה ההרמונית, פיתוח מיומנויות קצב ועוד.
בשנות האלפיים בנה וגנר ערוצי מחקר והוראה נוספים, ובהם אפיון סגנוני-מוזיקלי של אוצר שירי הביטלס ובחינה של קורפוסים שונים בשדה הזמר העברי. לשם חקר שיריו של סשה ארגוב העמיד וגנר שיטה סדורה לבדיקת יחסי מילה וצליל סביב הגורם הפרוזודי, אשר יושמה על רפרטוארים נוספים; בין השאר, היא נוצלה כדי להתחקות על תהליך הטרנספורמציה שעברה על שירתו של ביאליק, שנכתבה במקורה בהברה אשכנזית, כאשר הולחנה בהטעמה דקדוקית (ספרדית). וגנר עוסק בחקר המוזיקה בספרות: כיצד עושה הספרות היפה שימוש נראטיבי במוזיקה אמיתית או פיקטיבית. כל תחומי מחקרו של וגנר מעובדים כקורסים וכסמינרים, ונלמדים בחוג למוזיקולוגיה בכל הרמות.
ספריו

הביטלס: שבע השנים הטובות, מאגנס, ירושלים (1999)
את המלל את הלחן ואת מה שביניהם : משקל פואטי ומוזיקלי בשירי סשה ארגוב, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים (2003)
מוזיקה אז ועכשיו, הוצאת מפה, תל אביב (2004)
מוזיקה קטלנית: המוזיקה בעיני הספרות, מאגנס, ירושלים (2018)
נסג

בטופולוגיה אלגברית, נסג (Retract) של מרחב טופולוגי הוא תת-מרחב אליו אפשר לסגת מהמרחב כולו על ידי פונקציה רציפה. נסג עיוותי (Deformation retract) הוא, אינטואיטיבית, תת-מרחב אליו ניתן להשתנות (או להתעוות) מהמרחב כולו בצורה רציפה.
אחת השאלות הבסיסיות בטופולוגיה אלגברית היא אילו תתי מרחבים של מרחב טופולוגי הם נסג/נסג עיוותי שלו.
הגדרה

יהי  X מרחב טופולוגי, ו- A\subseteq X תת-מרחב שלו. נאמר כי  A הוא נסג של  X, אם קיימת העתקה רציפה  r:X\rightarrow A כך ש- \forall a\in A:r(a)=a. המיפוי  r נקרא לעיתים נסיגה.
בשקילות, אם נסמן ב- i_{A} את העתקת ההכלה  i:A\rightarrow X,i(a)=a יש לדרוש כי  r\circ i_{A}=id_{A}, פונקציית הזהות על  A.
A ייקרא נסג עיוותי (Deformation retract) אם קיימת הומוטופיה  H:X\times [0,1]\rightarrow X כך ש-
\forall x\in X:H(x,0)=x
\forall a\in A,t\in [0,1]:H(a,t)=a
\forall x\in X:H(x,1)\in A
ההומוטפיה  H נקראת לעיתים נסיגה עוויתית. במילים אחרות,  H כזו היא הומוטופיה בין העתקת הזהות והעתקת נסיגה.
הערה: לעיתים בהגדרת נסג עיוותי מחלישים את הדרישה השנייה ל- \forall a\in A:H(a,1)=a, ואז להגדרה לעיל קוראים נסג עיוותי חזק. לאורך הערך נעסוק רק בנסג עיוותי חזק, וכאן הוא ייקרא פשוט נסג עיוותי.
נסגים והחבורה היסודית

קיים קשר הדוק בין נסגים לבין החבורה היסודית הראשונה של מרחב קשיר מסילתית  X סביב (כל) נקודה  a, אותה נסמן  {\pi }_{1}(X,a).
ראשית, אם  A\subseteq X נסג ו- i:A\rightarrow X העתקת ההכלה, אז ההעתקה  {i}_{*}:{\pi }_{1}(A,a)\rightarrow {\pi }_{1}(X,a), הנתונה על ידי  {i}_{*}([\phi ])=[i\circ \phi ] היא חד חד ערכית. יתרה מזאת, אם  A נסג עיוותי,  {i}_{*} איזומורפיזם חבורות. כלומר - למרחב טופולוגי ולנסג עיוותי שלו אותה חבורה יסודית.
טענות אלו עוזרות להראות למשל שתתי מרחבים מסוימים אינם מהווים נסג (ראו דוגמאות).
דוגמאות

בקבוצה קמורה (עם הטופולוגיה הממשית סטנדרטית) כל תת-מרחב הוא נסג.
כל נסג עיוותי הוא נסג.
נסג של מרחב כוויץ הוא מרחב כוויץ.
הספירה ה- n ממדית  S^{n} במרחב  {\mathbb {R} }^{n+1}-\{{\overline {0}}\}  היא נסג עיוותי, על ידי ההעתקה  H(x,t)=\left((1-t)+{t \over \|x\|}\right)x
S^{1} איננו נסג של העיגול ה-2 ממדי  D, לפי השיקול לעיל על החבורות היסודיות -  כאן  {\pi }_{1}({S}^{1},1)=\mathbb {Z} , אבל  {\pi }_{1}(D,1)=\{0\}, ואין בין הראשונה לשנייה העתקה חד-חד-ערכית! מתוצאה זו ניתן להסיק בקלות את משפט נקודת השבת של בראואר.
S^{1} נסג עיוותי של העיגול ה-2 ממדי בלי הראשית,  D-\{0\}, ולכן יש להם אותה חבורה יסודית, כלומר  {\pi }_{1}(D-\{0\},1)=\mathbb {Z} .
השפה של טבעת מביוס איננה נסג של הטבעת.
לכל  x\in S^{1}, תת-המרחב  S^{1}\times \{x\}\subseteq S^{1}\times S^{1} של הטורוס הוא נסג אך לא נסג עיוותי.
ראו גם

הומוטופיה (טופולוגיה)
נמל התעופה רייקיאוויק

מבט דרומה אל מסלול 19
נמל התעופה רייקיאוויק (באיסלנדית: Reykjavíkurflugvöllur) הוא נמל תעופה בעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד, הממוקם בצמוד למרכז העיר ומדרום לו.
היסטוריה ועתיד

הטיסה הראשונה המריאה מהנמל ב-3 בספטמבר 1919, אך רק בחודש מרץ 1940 הוא החל לשמש כמרכזה של חברת פליגפיילג איסלנדס (Flugfélag Íslands) שהחלה מפעילה ממנו טיסות סדירות. הנמל הנוכחי הוקם בידי הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, ועבודות הבנייה וסלילת המסלולים שהיו עשויים עד אז מעשב החלו בחודש אוקטובר 1940. לאחר המלחמה, ב-6 ביולי 1946 מסר הצבא הבריטי את הנמל לידיה של רשות שדות התעופה של איסלנד (Flugstoðir - "פליגסטודיר"), ומאז הוא נמצא בבעלותה ומופעל על ידיה. בשנת 2000 עבר הנמל עבודות שיפור שנמשכו שנתיים ואשר שכללו את הרחבת המסלולים.
מאז הקמת הנמל התרחבה העיר וכיום שכונותיה מקיפות אותו. הנמל תופס שטח עירוני חיוני במרכז העיר וגורם למטרדי רעש, אך הוא מבטיח את זמינות הקשר האווירי לרחבי המדינה, שבשל תנאי האקלים הופך לעיתים לדרך היחידה להגיע לערים ולעיירות מרוחקות באיסלנד. מסיבה זו עתידו של הנמל אינו ברור עדיין, ובאיסלנד מתקיים דיון ציבורי בעניין זה. בשנת 2001 נערך משאל עם בנושא ו-49.3% מהקולות תמכו בהעברת הנמל ממרכז העיר, בעוד ש-48.1% ביקשו לשמר את המצב עד שנת 2016 לפחות.
הפעילות בנמל

מסלולי ההמראה בנמל קצרים למדי, ולכן הוא משמש מטוסים קטנים הפועלים בטיסות פנימיות ואזוריות לנמל התעופה נרסארסואק בגרינלנד ולנמל התעופה ואוגר באיי פארו, מטוסים פרטיים, וטיסות שכר בינלאומיות המתבצעות במטוסים קטנים יחסית. נמל התעופה משמש לעיתים כנמל חליפי לנמל התעופה הבינלאומי קפלוויק הממוקם כ-50 ק"מ דרומית-מערבית לעיר כאשר מזג האוויר מחייב זאת, אולם כעניין שבשגרה, רוב הטיסות הבינלאומיות עושות שימוש באחרון.
הנמל משמש כמרכז פעולתן של חברות התעופה פליגפיילג איסלנדס ופליגפיילגיד ארניר (Flugfélagið Ernir), ובו שני טרמינלים. הטרמינל הראשי משמש את כל הטיסות למעט טיסותיה של חברת פליגפיילגיד ארניר, והטרמינל הקטן משמש את האחרונה. בשנת 2006 עברו 386,844 נוסעים דרך הנמל בטיסות פנים, ואלה היוו 45.3% מסך תנועת הנוסעים האווירית הפנימית באיסלנד. באותה שנה שימש הנמל 33,203 נוסעים בטיסות בינלאומיות, ואלה היוו 1.6% מתנועת הנוסעים הבינלאומית במדינה. תנועת המטען בטיסות פנים עמדה על 1,184.9 טון ועל 182.7 טון בטיסות בינלאומיות, וסך התנועות האוויריות עמד על 77,872 בטיסות פנים ו-5,014 בטיסות בינלאומיות.
הערות שוליים

↑  Aviaion fact file
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1778152139975711100009   WorldCat (עם VIAF): 1778152139975711100009
נשק קטלני (סדרת סרטים)

| --- | --- |

 בימוי:  ריצ'רד דונר 
 הופק בידי:  ג'ואל סילבר 
 שחקנים ראשיים:  מל גיבסון (Martin Riggs) ג'ו פשי (Leo Getz) דני גלובר (Roger Murtaugh) רנה רוסו (Lorna Cole) 
 מוזיקה:  מייקל קאמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  1987 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט באדי קאפ, סרט פעולה 
 
נשק קטלני (באנגלית: Lethal Weapon) הוא סדרת סרטי פעולה בכיכובם של מל גיבסון ודני גלובר אשר מגלמים את מרטין ריגס ורוג'ר מרטאו, צמד בלשים של משטרת לוס אנג'לס אשר נקלעים למצבים קיצוניים שונים. ריגס ומרטאו לחמו בעברם במלחמת וייטנאם, בטרם גיוסם למשטרה. ריגס כסמל מחלקה וצלף בכוחות המיוחדים ומארטו כמפקד מחלקה בחטיבת הצנחנים ה-173 של הצבא. בשל כישורי הקליעה של ריגס, כמו גם מיומנותו באמנויות לחימה, מכנה אותו מארטו בסרט הראשון- "נשק קטלני" ומכאן שמה של סדרת הסרטים.
כל ארבעת הסרטים בסדרה בוימו על ידי ריצ'רד דונר. בסרטים שיחקו גם ג'ו פשי, רנה רוסו, כריס רוק, דארלין לאב (אנ'), טרייסי וולף(אנ'), דיימון היינס, אבוני סמית'(אנ'), סטיב קאהן ומרי אלן טריינור. את פסקול סדרת הסרטים הלחינו מייקל קיימן ואריק קלפטון.
עד היום יצאו ארבעה סרטים בסדרה:
נשק קטלני - יצא לאקרנים בשנת 1987 שהכניס כ-120,207,127 דולר ברחבי העולם.
חסינות דיפלומטית (נשק קטלני 2) - יצא לאקרנים בשנת 1989 שהכניס כ-227,853,986 דולר ברחבי העולם.
נשק קטלני 3 - יצא לאקרנים בשנת 1992 שהכניס כ-321,731,527 דולר ברחבי העולם.
נשק קטלני 4 - יצא לאקרנים בשנת 1998 שהכניס כ-285,444,603 דולר ברחבי העולם.
בספטמבר 2016 עלתה ברשת FOX סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת הסרטים, בכיכובם של קליין קרופורד בתפקיד מרטין ריגס ודיימון וואיינס בתפקיד רוג'ר מרטאו.
נורמן לינדזי

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1879 קרסוויק, אוסטרליה 
 פטירה:  21 בנובמבר 1969 (בגיל 90) סידני, אוסטרליה 
 צאצאים:  Raymond Lindsay, Jack Lindsay, Philip Lindsay 
 
נורמן אלפרד ויליאם לינדזי (באנגלית: Norman Alfred William Lindsay‏; 22 בפברואר 1879 – 21 בנובמבר 1969) היה אמן, פסל, סופר, מבקר אמנות, קריקטוריסט ומתאגרף חובב אוסטרלי. אחד האמנים האוסטרלים הפוריים והפופולריים בדורו, לינדזי קיבל שבחים לצד מחלוקות בזכות עבודותיו, שרבות מהן הכניסו אל הנוף האוסטרלי אלמנטים פגאניים ארוטיים ונחשבו בעיני מבקריו כ"אנטי נוצריות, אנטי-חברתיות ומנוונים".
ביוגרפיה

לינדזי נולד בקרסוויק, ויקטוריה, בנם של המנתח האנגלי-אירי רוברט צ'ארלס ויליאם אלכסנדר לינדזי (1843–1915) וג'יין אליזבת לינדזי (1848–1932), בתם של הכומר תומאס ויליאמס, מיסיונר מקרסוויק. החמישי מבין עשרה ילדים, הוא היה אחיהם של פרסי לינדזי (1870–1952), ליונל לינדזי (1874–1961), רובי לינדזי (1885–1919), ודריל לינדזי (1889–1976).
לינדזי התחתן עם קתרין (קייט) אגתה פרקינסון, במלבורן ב־23 במאי 1900. בנם ג'ק נולד במלבורן ב-20 באוקטובר 1900, ואחריו ריימונד בשנת 1903 ופיליפ בשנת 1906. הם התגרשו בשנת 1918. מאוחר יותר הוא התחתן עם רוז סודי שהייתה גם מנהלת העסקים שלו, מודלית מוכרת ביותר. נולדו להם שתי בנות: ג'יין לינדזי, ילידת 1920, והלן לינדזי, ילידת 1921.
לינדזי קבור בבית העלמין ספרינגווד בספרינגווד, קרוב לפולקונברידג' בו התגורר.
קריירה

בשנת 1895 עבר לינדזי למלבורן והחל לעבוד במגזין מקומי עם אחיו הבכור ליונל.
בשנת 1901 הוא וליונל הצטרפו לצוות השבועון "סידני בולטין" מגזין לעסקים ולביקורת שנוסד ב-1880. עבודתו שם תימשך חמישים שנה.
לינדזי נסע לאירופה עם עמיתו (וגיסו לעתיד) ויליאם דייסון בשנת 1909, רוז באה אחריו. בנאפולי צייר כ־100 איורי עט ודיו לסאטיריקון של פטרוניוס. משם המשיך ללונדון, ועשה ביקורים במוזיאון דרום קנזינגטון, שם ביצע רישומים של ספינות מודל מאוסף המוזיאון, שעוררו אצלו עניין בכל חייו בדגמי ספינות. לינדזי חזר לאוסטרליה בשנת 1911.
לינדזי כתב את הקלאסיקה לילדים "פודינג הקסמים" שיצא לאור בשנת 1918 והפך לספר ילדים קלסי שעדיין מפורסם.
לרבים מהרומנים שלו יש כנות וחיוניות שתואמים את האמנות שלו. בשנת 1930 הוא יצר שערורייה כאשר הרומן שלו Redheap (מבוסס כביכול על עיר הולדתו קרסוויק) נאסר בגלל חוקי צנזורה.
בשנת 1938 פרסם לינדזי את "עידן ההסכמה", שתיאר את חווייתו של צייר בגיל העמידה בטיול באזור כפרי, הפוגש נערה מתבגרת המשמשת כמודל שלו, ואז מתאהב בה. הספר, שיצא לאור בבריטניה, נאסר באוסטרליה עד שנת 1962.
לינדזי עבד גם כקריקטוריסט, שבלט לעיתים קרובות בהמחשת הנטיות הפוליטיות הגזעניות והימניות ששלטו בשבועון באותה תקופה: "האיום האדום" ו"הסכנה הצהובה "היו נושאים פופולריים באיורים המצוירים שלו. עמדות אלו זלגו מדי פעם ליצירותיו האחרות, ובמהדורות המודרניות של "פודינג הקסם" משמיטים לעיתים קרובות משפט אחר שבו נאמר "יהודי חסר הכבוד", ביטוי המשמש כעלבון.
לינדזי היה קשור למספר משוררים, כמו קנת סלדור, פרנסיס ווב והשפיעה עליהם בין השאר באמצעות מערכת פילוסופית המתוארת בספרו Creative Effort. הוא גם אייר את הכריכה לספר של הנרי לוסון המכונן, While the Billy Boils. בנו של לינדזי, ג'ק לינדזי, היגר לאנגליה, שם הקים את ה"פרנוליקו פרס", שהוציאה לאור עבודות שאוירו על ידי לינדזי.
לינדזי השפיע על אמנים רבים, בעיקר המאיירים רוי קרנקל ופרנק פרזטה; הוא גם היה בידידות קרובה עם ארנסט מופיט.
יצירה

לינדזי נחשב לאחד מגדולי האמנים באוסטרליה, וייצר עבודות רבות במדיות שונות, כולל רישום בעט, תחריט, צבעי מים, שמן ופסלים בבטון וברונזה.
חלק גדול מעבודותיו שוכן בביתו לשעבר בפולקונברידג', ניו סאות' ויילס, כעת הגלריה והמוזיאון על שם לינדזי, ועבודות רבות שוכנות באוספים פרטיים ובארגוניים. האמנות שלו ממשיכה לעלות בערכה גם היום. בשנת 2002 הושג מחיר שיא עבור ציור השמן שלו Spring's Innocence, שנמכר לגלריה הלאומית של ויקטוריה תמורת 333,900 דולר ארצות הברית.
עירומיו הכנים והמפוארים זכו לביקורת. בשנת 1940 לקח לינדזי ששה עשר ארגזי ציורים, רישומים ותחריטים לארצות הברית כדי להגן עליהם מפני המלחמה. אבל הם נפגעו כאשר הרכבת בה הם הובלו עלתה באש והם הושמדו לאחר מכן לאחר שהוגדרו כפורנוגרפיה על ידי גורמים אמריקנים. אחיו הגדול של האמן ליונל זכר את תגובתו של לינדזי: "אל תדאג, אני אעשה יותר."
התפוקה היצירתית של לינדזי הייתה גדולה והאנרגיה שלו עצומה. מספר עדויות ראייה מספרות על שיטות העבודה שלו בשנות העשרים של המאה העשרים. הוא היה מתעורר מוקדם ומצייר בצבעי מים לפני ארוחת הבוקר, ואז באמצע הבוקר הוא היה עובד בסטודיו על תחריט עד שעות אחר הצהריים המאוחרות. הוא עבד על פסל בטון בגינה בשעות אחר הצהריים, ובערב היה כותב פרק חדש ברומן שעליו עבד באותה עת.
כהפסקה ביצירה, הוא היה עובד על דגם של ספינה במשך כמה ימים. הוא היה ממציא מאוד פורה כולל - רהיטים מגולפים ומעוטרים, עיצב ובנה כיסאות, יצר אדניות גינה, עמודים רומאיים ובנה תוספות משלו לביתו בפולקונברידג'.
יצירות ספרותיות

A Curate in Bohemia (1913)
Redheap (1930) (published in the U.S. as Every Mother's Son)
Miracles by Arrangement (1932) (published in the U.S. as Mr. Gresham and Olympus)
Saturdee (1933)
Pan in the Parlour (1933)
The Cautious Amorist (1934) (first published in the U.S. in 1932); movie version: Our Girl Friday 1953
Age of Consent (1938); movie version: Age of Consent 1969
The Cousin from Fiji (1945)
Halfway to Anywhere (1947)
Dust or Polish? (1950)
Rooms and Houses (1968)
The Magic Pudding 1918
The Flyaway Highway 1936
Creative Effort: an essay in affirmation 1924
Hyperborea: Two Fantastic Travel Essays 1928
The scribblings of an idle mind 1956
Norman Lindsay: Pencil Drawings 1969, Angus & Robertson, Sydney
Norman Lindsay's pen drawings 1974
Bohemians of the Bulletin 1965
My Mask (autobiography) 1970
גלריה

המפלצת הגרמנית
הקריאה האחרונה
כרזת גיוס
איור כריכת מגזין
פסל עירום
פסל עירום
הערות שוליים

↑  Tully, Caroline (1992). The Pagan Lindsay. Ostara. GE Vol. XXV, 10. NO. 96, pp. 1–3.
↑  Norman Lindsay - Biography, www.normanlindsay.net
↑  Barnes & Noble, The Satyricon (Barnes & Noble Digital Library)|Paperback, Barnes & Noble (באנגלית)
↑  John Baxter, Carnal knowledge : Baxter's concise encyclopedia of modern sex, New York : Harper Perennial, 2009, ISBN 978-0-06-087434-6
↑  Norman Lindsay - Biography of an Australian Artist, www.normanlindsay.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277775405171  AAG: 744  ADB: lindsay-norman-alfred-7757  AGSA: 5737  BIBSYS: 3041380  BNE: XX880321  BnF: cb12819080p (data)  CiNii: DA11554784  DAAO: norman-lindsay  GND: 119525852  ISNI: 0000 0000 8126 653X  LCCN: n50051943  NDL: 00447749  NGV: 3297  NKC: xx0100659  NLA: 35306961  NLK: KAC200802970  NTA: 070676321  RKD: 50191  SELIBR: 71748  SNAC: w61r6x8r  SUDOC: 193705702  TePapa: 1376  Trove: 499270  ULAN: 500020684  VIAF: 47573680   WorldCat (עם VIAF): 47573680 
נורמן לחנדזי, תרועת החצוצרה, כרזת מלחמה.
נורמן לינזי, כרזת מלחמה
משפט הלדר (תורת החבורות)

משפט הלדר הוא משפט בתורת החבורות הסופיות. המשפט קובע שכל חבורה מסדר שהוא מכפלה של שלושה מספרים ראשוניים (לאו
דווקא שונים) או פחות היא חבורה פתירה. המשפט הוכח על-ידי אוטו הלדר בשנת 1893.
הוכחת המשפט מתבססת על משפטי סילו. המשפט הוא אחת הדוגמאות הראשונות לשימוש במשפטי סילו.
ניסוח שקול

ניסוח שקול למשפט הלדר הוא שכל חבורה לא ציקלית מסדר שהוא מכפלה של שלושה מספרים ראשוניים (לאו דווקא שונים) או פחות איננה פשוטה.
ניסוח שקול > הוכחת השקילות > הניסוח הראשון גורר את השקול

תהי  G חבורה מסדר שהוא מכפלה של שלושה ראשוניים או פחות. לפי הניסוח הראשון  G פתירה. מכיוון ש  G לא ציקלית זה גורר ש
 G אינה חבורה פשוטה כי כל חבורה פשוטה ופתירה היא חבורה ציקלית.
ניסוח שקול > הוכחת השקילות > הניסוח השקול גורר את הראשון

נוכיח באינדוקציה על  n שכל חבורה מסדר  n מקיימת את הניסוח הראשון.
בסיס  n=1:
\{e\} היא פתירה.
מעבר:
הנחת האינדוקציה היא שלכל חבורה מסדר קטן מ- n, אם הסדר שלה הוא מכפלה של עד שלושה ראשוניים, אז היא פתירה.
נוכיח שאם  n מכפלה של עד שלושה ראשוניים שונים אז כל החבורות מסדר  n פתירות.
תהי  G חבורה מסדר  n. אם  G ציקלית אז היא פתירה, ואם היא לא ציקלית אז לפי הניסוח השקול  G אינה פשוטה, לכן  G היא הרחבה של שתי חבורות. נסמן אותן ב- H_{1} ו- H_{2} (זאת אומרת ש -  H_{1} היא תת-חבורה נורמלית ב -  G ו -  H_{2}\cong G/H_{1}). הסדרים של  H_{1} ו- H_{2} מחלקים את  n. ולכן הם מכפלות של עד שלושה ראשוניים. נקבל לפי הנחת האינדוקציה שהחבורות  H_{1} ו- H_{2} פתירות. לכן  G פתירה כי היא הרחבה של חבורות פתירות.
הוכחת המשפט

ההוכחה מחולקת לארבעה מקרים:
סדר החבורה הוא חזקה של מספר ראשוני
סדר החבורה הוא מכפלה של שני ראשוניים שונים
סדר החבורה הוא מכפלה של מספר ראשוני וריבוע של מספר ראשוני אחר
סדר החבורה הוא מכפלה של שלושה ראשוניים שונים