stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' רומני (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1734 (יוליאני) Dalton-in-Furness, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בנובמבר 1802 (בגיל 67) קנדל, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רוקוקו 
 יצירות ידועות:  Wilson Gale-Braddyll 
 צאצאים:  John Romney 
 
ג'ורג' רומני (באנגלית: George Romney; ‏26 בדצמבר 1734 – 15 בנובמבר 1802) היה צייר דיוקנאות אנגלי. הוא היה האמן האופנתי ביותר בימיו, וצייר דמויות רבות מהחברה הגבוהה - כולל המוזה האמנותית שלו, אמה המילטון, פילגשו של לורד הוריישו נלסון.
ביוגרפיה

רומני נולד בקאמבריה, בנם השלישי (מבין 11 ילדים) של ג'ון רומני, יצרן ארונות, ואן סימפסון. הוא נשלח לבית הספר בדנדרון הסמוכה. נראה שהוא היה תלמיד גרוע והוצא לעבודה בגיל 11 בעסק של אביו.
הוא התגלה כבעל יכולת טבעית לציור והכנת דברים מעץ - כולל כינורות (שעליהם ניגן לאורך חייו). מגיל 15 למד אמנות בצורה לא פורמלית על ידי שען מקומי בשם ג'ון ויליאמסון, אך לימודיו החלו ברצינות בשנת 1755, כאשר נסע לקנדל, בגיל 21, ללימודים של 4 שנים אצל האמן המקומי כריסטופר סטיל (שלמד בעצמו אצל האמן הצרפתי המכובד קרלו ונלו).
באוקטובר 1756, רומני התחתן עם מרי אבוט, אך בני הזוג נפרדו מיד כאשר הוא נקרא ליורק לצורך עסקים על ידי מעסיקו. לאחר שנה, הסכים סטיל בסופו של דבר לבטל את לימודיו לבקשתו של ג'ורג', והותיר את האמן הצעיר - להמשיך בקריירה שלו כצייר.
יצירה > ווסטמורלנד

בשנת 1757, רומני הצטרף שוב לאשתו ובנו הצעיר בקנדל, ועבד כצייר פורטרטים, נוף והיסטוריה. בתקופה זו התיידד עם אדם ווקר, הממציא והסופר, וגם עסק במוזיקה בזמנו הפנוי. במרץ 1762, הוא נפרד מאשתו, בנו ובתו, כדי לחפש את מזלו בלונדון, שם שהה עד 1799. לאורך כל הפרידה, הוא שמר קשר עם משפחתו ותמך בהם כלכלית, אך הם מעולם לא חיו איתו בלונדון.
יצירה > לונדון

בשנת 1763, רומני הציג את הציור שלו, "מותו של הגנרל וולף", לתחרות של החברה המלכותית לאמנויות (RSA). לדברי חבריו של רומני, הוא זכה בפרס השני בגובה 50 גינאה, אך הוא צומצם מאוחר יותר ל-25 גינאה. נראה שסר ג'ושוע ריינולדס עצמו היה המניע העיקרי מאחורי החלטה זו, עובדה שאולי הסבירה את הסלידה לכל החיים של שני האנשים זה מזה.
למרות הצלחתו המאוחרת, רומני מעולם לא הוזמן להצטרף לאקדמיה המלכותית לאמנויות (RA) (שנוסדה ב-1768), אם כי הוא התבקש, להציג שם. ההחלטה לא להיות חבר באקדמיה לאמנויות עלתה לו באי קבלת חסות מלכותית יקרת ערך ותמיכה ממקורבים לחצר המלכות. רק לקראת סוף חייו הביע את חרטה על דעותיו על האקדמיה.
שנותיו הראשונות בבירה היו מאבק קיומי. בספטמבר 1764, הוא נסע לפריז (עם חבר, עורך הדין תומאס גרין) לכמה שבועות כדי ללמוד את יצירותיהם של המאסטרים הישנים. בשנת 1765 הוא זכה שוב בפרס השני של 50 גינאה בתחרות החברה המלכותית לאמנויות. בשנת 1768, הוא ערך היכרות עם ריצ'רד קמברלנד, המחזאי, שאת דיוקנו הוא צייר, ואשר עזר בהצגתו בפני פטרונים משפיעים. הוא גם התיידד עם הצייר המיניאטורי אוזיאס האמפרי.
1769 הייתה שנת פריצת דרך - הוא הציג דיוקן גדול של סר ג'ורג' וורן ומשפחתו באגודת האמנים החופשית, שזכה להערצה רבה ועזר להניח את היסודות לפופולריות העתידית שלו. בשנת 1770 הוא החל להציג את עבודותיו באגודת האמנים של בריטניה הגדולה.
יצירה > איטליה

עד 1772 רומני היה מספיק מבוסס כלכלית כדי לבצע מסע עם אוזיאס האמפרי לאיטליה כדי ללמוד את האמנים הגדולים של העבר, כפי שתמיד התכוון. הם יצאו לדרך במרץ, עשו את דרכם והגיעו לרומא ביוני. בעזרת מכתב המלצה התאפשר לו לפגוש את האפיפיור, קלמנס ה-14, שאישר לו להקים פיגומים בוותיקן כדי ללמוד את ציורי הקיר של רפאל. הוא בילה 18 חודשים ברומא ועשה מחקרים ורישומים של יצירות האמנות הגדולות הנראות שם. רומני חזר ללונדון ביולי 1775 לאחר היעדרות של למעלה משנתיים.
יצירה > קריירה מאוחרת

בשובו, ב-1775, עבר רומני לכיכר קוונדיש, בבית שהיה בעבר בבעלותו של הפורטרטיסט הנודע פרנסיס קוטס. הוא היה שרוי בחובות ניכרים, לא רק על חשבונו אלא גם בשל חובותיו של אחיו פיטר. עם זאת, הוצעו לו עבודות על ידי הדוכס מריצ'מונד וחוג חבריו, שעזרו להפוך את מזלו של האמן. בשנים 1776–1777, הוא עשה היכרות עם ויליאם היילי, יצר ידידות מתמשכת עם הסופר וצייר עבורו דיוקנאות.
1782 הייתה תחילתו של פרק חדש וחשוב בחייו של רומני, שכן באותה שנה הוא הוצג לראשונה לאמה המילטון (שנקראה אז אמה הארט) שהפכה למוזה שלו. הוא צייר יותר מ-60 דיוקנאות שלה בתנוחות שונות, לפעמים שיחקה את תפקידן של דמויות היסטוריות או מיתולוגיות.  הוא גם צייר מפורסמים אחרים, כולל האמנית מרי מוסר ב-1787, עלמה צעירה בת שבע-עשרה, באחת מיצירותיו "מיס קונסטבל בכובע ברז'ר".
בשנת 1797 עזב רומני את הסטודיו שלו בכיכר קוונדיש 32, שם עבד במשך יותר מעשרים שנה, כדי לעבור להוליבוש היל בהמפסטד. בהמפסטד החל רומני בשורה של מייזמי בנייה יקרים, ומכר את הבית כעבור שנתיים. בית רומני הוא כעת בניין רשום בדרגה I, ורומני מונצח על ידי לוח כחול שהוצב על הנכס.
בקיץ 1799 התדרדרה בריאותו, ולאחר היעדרות של כמעט ארבעים שנה חזר רומני לאשתו, מרי, בקנדל. היא תמכה בו במהלך שנתיים שנותרו לחייו עד שמת בנובמבר 1802.
הוא נקבר בחצר הכנסייה של כנסיית סנט מרי, דלטון-אין-פורנס.
גלריה

ארצ'יבלד קמפבל (קצין בצבא הבריטי), בין 1790 ל-1792
ליידי המילטון בתור בקאנטה, 1785
ליידי המילטון בתור מרים המגדלית, 1792
ליידי המילטון בתור טיטאניה עם פאק וצ'יינג'ינג, 1793
ליידי המילטון בתור קירקה, 1782
משפחת גאוור: חמשת הילדים הצעירים ביותר של הרוזן גרנוויל לבסון-גאוור, 1776 ל-1777
הערות שוליים

↑  Lee, Sidney,, Romney, George, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 49
↑  Rowley Cleeve, George Romney, London : G. Bell & sons, 1901
↑  George Paston, George Romney, London : Methuen & co., 1903
↑  Cross, David A. (2000). A Striking Likeness: The Life of George Romney. Ashgate.
↑  Emma Hamilton and George Romney, www.liverpoolmuseums.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276427405171  PLWABN: 9810683981105606  AAG: 11  AGSA: 2703  BNE: XX1241872  BnF: cb149564198 (data)  GND: 118749609  ISNI: 0000 0000 8118 9431  KulturNav: 70a6cdf2-3adb-497b-a89d-b97fdf60b1eb  LCCN: n50048289  NGV: 1205  NKC: ola2003192340  NLA: 35460763  NTA: 071093184  RKD: 67915  SELIBR: 310718  SNAC: w62b94fs  SUDOC: 028906497  Trove: 960875  ULAN: 500115779  VcBA: 495/193290  VIAF: 39646668   WorldCat (עם VIAF): 39646668 
ג'ורג' רומני, מקבת והמכשפות, 1785
ג'ורג' רומני, צעיר עם חליל, 1760
בית הכנסת של פאפה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  פאפה 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 11 בספטמבר 1846
 תאריך פתיחה רשמי:  11 בספטמבר 1846 
 קואורדינטות:  47°19′42″N 17°27′50″E﻿ / ﻿47.328439°N 17.463842°E﻿ / 47.328439; 17.463842
  (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פאפה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פאפה
 
בית הכנסת של פאפה ברחוב פטפי (בהונגרית: Pápai zsinagóga) היה בית התפילה של הקהילה היהודית המאוכלסת ביותר במחוז וספרם, בניין בית הכנסת היה השלישי בגודלו בהונגריה. הוא לא משמש למטרות תפילה מאז מלחמת העולם השנייה, נמצא במצב מוזנח וזקוק לשיפוץ. בסתיו 2012 אורגנה בה תערוכת צילומים על חיי הקהילה היהודית של פאפה.
היסטוריה

יהודים התיישבו בעיר פאפה ככל הנראה כבר במאה ה-17. בית התפילה הראשון שלהם לפי נתון משנת 1714 היה במבצר הפנימי, באזור שמכונה היום "ארמון המבצר" (הו') של ימינו. כבר בשנת 1743 נבנה בית כנסת ברחוב בצ'אני (Batsányi) של היום. מוסדות הקהילה היהודית הוקמו רק בשנת 1748 על בסיס איגרת החסות של הרוזן פרנץ אסטרהאזי שהתיר התיישבות של משפחות יהודיות נוספות בעיר. הקהילה שמנתה אז כמה תריסרי נפשות בלבד עברה כעבור מאה שנים את ה-2,700 נפשות, בהערכה, כ-20% מאוכלוסיית העיר. מסיבה זו היה צורך בבית כנסת הרבה יותר גדול.
בשנת 1841 יועד אתר עבור בית הכנסת החדש על מגרש ליד הקולג' הקלוויניסטי (המכונה כיום "המכללה העתיקה") ברחוב המכללה (נקרא אז גם "רחוב יהודי" מכיוון שרוב האוכלוסייה היהודית התגוררה באזור). כיוון הרחוב שנמשך בקו צפון-מזרח--דרום-מערב עמד בתקנות ההילכתיות ובית הכנסת נבנה במקביל לרחוב, כך שאחד מקירותיה הצדדיים פנה לרחוב. הבנייה, שתרם עבורה גם הרוזן פאל אסטרהאזי מאה אלף לבנים, החלה בשנת 1844. ב-11 בספטמבר 1846 נחנך בית הכנסת בנאום בשפה ההונגרית של הרב לאופולד לעף שנבחר ממש באותה השנה לרב של העיר פאפה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם נזק כבד לבית הכנסת. ב-1 ביוני 1944 הוקם גטו פאפה ברחובות הסמוכים לבית הכנסת (בין רחובות אטווש, ראקוצי, סנט לאסלו ובשטיה), שם הצטופפו תושבי העיר היהודים וגם התושבים היהודים של הכפרים מהסביבה (יותר מאלפיים וחמש מאות איש). בין 30 ביוני לבין 3 ביולי, הועמסו כל היהודים בצפיפות עצומה על קרונות בקר וגורשו לאושוויץ. הכוחות הגרמנים השתמשו בבית הכנסת לאחר מכן כאורוות סוסים והספסלים נעקרו לצורכי הסקה. רק כמה מאות מהיהודים המגורשים חזרו הביתה בחיים, ורבים מהם היגרו אחר כך אל מחוץ להונגריה.
בית הכנסת נפתח מחדש בשנת 1945 על ידי הרב עקיבא אייזנברג מגיור, לימים הרב הראשי של וינה ועל ידי החזן הראשי לזר לוי, אך בשל מספרם הקטן של חברי הקהילה, הבניין לא היה בשימוש במידה רבה מאז מלחמת העולם השנייה. שיפוצו וניצולו התרבותי היו על הפרק מאז שנות ה-80, אך בגלל מחסור במשאבים לא החלו בשיפוץ עד היום. בשנים האחרונות מארח המקום מדי פעם קונצרטים של מוזיקה קלאסית, למרות מצבו ההרוס. הבעלים הנוכחי, עיריית פאפה, מבקשת להפוך את הבניין למוסד תרבות ציבורי רב-תכליתי, אך בקשתה לתמיכת ממשלת הונגריה נדחתה עוד בשנת 2004, תוך ציון הסיבה:מחסור במשאבים. יוזמה נוספת הייתה ליצור את התנאים החומריים לשיפוץ באמצעות "הקרן לשימוש בית הכנסת של פאפה" שהוקמה בשנת 2007, בה השתתפו צאצאי יהודי פאפה שחיים בניו יורק. בית הכנסת המשופץ היה אמור לערוך תפילות בחגים היהודיים ואחר כך לתפקד כתערוכה, חדר קונצרטים וכנסים וכספרייה. על פי התוכניות, "בית הזיכרון היהודי ההונגרי" צריך לקום במקום.
ב-15 ביולי 2012 נפתחה תערוכה בבית כנסת בשם "שכנים שנשכחו - משפחות, גורלות, סיפורים מחיי יהדות פאפה במאתיים השנים האחרונות". חומר נוסף עבורה נאסף לקראת שנת 2019, 75 שנה לזכר גירוש היהודים למחנות ההשמדה. בקשתו של הארגון הלא-ממשלתי PÁZSIT לשלטון המקומי בפאפה הייתה לפתוח מחדש את התערוכה, אך זה לא קרה. בית הכנסת הקלאסיציטי העצום והמרשים ניצב ריק, מתדרדר, מתבלה, ומצבו מדאיג יותר ויותר.
מראה חיצוני

ההופעה החיצונית של מבנה בית הכנסת, שנבנה בסגנון הקלאסיציטי, מאוד צנוע ואף פוריטני ונשבר רק באמצעות החלונות התאומים המסודרים בשתי שורות ועל ידי שני החלונות העגולים הגדולים בצד המזרחי והמערבי. הבניין בן שתי הקומות בולט מתוך הבתים בני הקומה האחת של הסביבה. ממדיו החיצוניים הם 21.36 ו-31.87 מטר, שטחו הפנימי במפלס הכניסה הוא 398 מ"ר, גובהו הפנימי הוא 19.6 מטר ושטח האולם הראשי שלו הוא 10.20 על 21.23 מטר. קומת הקרקע והמרפסת (גלריה) התחתונה יכלו להכיל שמונה מאות גברים, עזרת הנשים הייתה במרפסת בקומה השנייה.
לבניין חמישה שערים. הכניסה הראשית מוקפת עמודים קורינתיים מעוטרים והיא לא נפתחת ישירות מהרחוב, אלא מחצר קטנה בצד המערבי. כניסה זו אטומה היום בקיר בלוקים. בטימפנון שלו היה ציטוט מתוך ספר שמות כח ח: "ועשו לי מקדש ושכנתי בתוכם" כהעתק המדויק של שער הכניסה מרחוב פטפי, היה רשום הפסוק מתהילים קיח כ: "זה השער ליהוה צדיקים יבאו בו". כיום שתי הכתובות קרסו, רק חלקן נראה לעין. מימין ומשמאל לכניסה הראשית יש דלת קטנה, דרכה ניתן לגשת לגלריות.
פנים בית הכנסת מחולק לשלושה אולמות על ידי שורת עמודים כפולה, כאשר העמודים הראשיים מחוברים בשורות ארקדות שנשענות על ארבעה עמודים כל אחת. למעט הצד המזרחי שמול הכניסה הראשית, כל פנים בית הכנסת מוקף במרפסת דו קומתית (עזרת הנשים): הגלריה בקומה הראשונה נתמכת על ידי עמודים מלבניים עבים, הקומה השנייה נתמכת בעמודים קורינתיים חינניים, והמפלס העליון נסגר על ידי קמרון שמשתרע על כל החלל. כאשר נבנה בית הכנסת, הושאר מקום גם לאורגן בקומה השנייה של הגלריה, אך הוא מעולם לא הוצב במקומו בסופו של דבר בגלל נסיגת המגמה הניאולוגית בקהילה. מעקות הברזל המעוצבים של הגלריות שהיו בעבר נעלמו היום. למרות ההזנחה של עשרות השנים, צביעת הקירות הקלאסית עם קישוטי צמחים על העמודים המרכזיים, שחוקים אמנם ברוב המקומות, אך עדיין נראים גם היום.
בצד המזרחי של הבניין ניצב ארון הקודש, בו הוחזקו פעם ארבעים עד ארבעים וחמישה ספרי תורה. צורתו מחקה את הכניסה הראשית של הבניין שמולו. בטימפנון שלו נכתבה כתובת עברית מוזהבת, פסוק משמות כב כה: "ונועדתי לך שם ודברתי אתך מעל הכפרת". שיאו מעוטר בשני לוחות האבן של עשרת הדיברות. בשני צדי ארון הקודש היו המושבים של ראשי הקהילה. דוכן הקריאה בתורה הוצב על ידי הקהילה הניאולוגית ממש מול ארון הקודש במהלך הבנייה. לימים, עם התחזקות המגמה האורתודוקסית בקהילה, המיקום הוליד התנגדויות רבות (על פי המסורת האורתודוקסיות מקומו הוא באמצע האולם).
החלון העגול מעל ארון הקודש מוקף בשני ציטוטים, למעלה מתהילים טז, פסוק ח: "שויתי יהוה לנגדי תמיד כי מימיני בל אמוט" ולמטה מהתלמוד: "דע לפני מי אתה עומד” ( מסכת אבות ג א). עמודי התמיכה העיקריים מכילים קטעים מפסוקים של תהילים יט ט: "פקודי יהוה ישרים משמחי לב מצות יהוה ברה מאירת עיניים".
בצד הנגדי, מול הכניסה הראשית, מוצגים הלוחות של חברה קדישא: שני לוחות אבן מוזהבים על העמודים שמחזיקים את הגלריה, זו מול זו, באותה צורה ועיטור.
ראו גם

רשימת בתי הכנסת בהונגריה
לקריאה נוספת

אדל נמט - לאיוש סאבו: פאפה (פנורמה - סדרת ערים הונגריות). בודפשט, 1989 (ISBN 963-243-383-1)
רודולף קליין: בתי כנסת בהונגריה 1918–1782 Rudolf Klein: Zsinagógák Magyarországon 1782–1918: fejlődéstörténet, tipológia és építészeti jelentőség/Synagogues in Hungary 1782–1918. Genealogy, Typology and Architectural Significance. TERC, Budapest 2011, [[:de:Spezial:ISBN-Suche/9789639968011|ISBN 978-963-9968-01-1]], S. 453.
הערות שוליים

↑  http://www.programturizmus.hu/tdestination-papai-zsinagoga.html
↑  http://infopapa.hu/hir_olvas/permalink:elfeledett-szomszedaink-rendhagyo-kiallitas-nyilt-a-papai-zsinagogaban-2012-07-15-152540/
↑  Zsido.com − Tanulva emlékezni
↑  2007. szeptember 23-án, a zsidó kultúra napján Antal Zsuzsanna és a Fischer's Company adott elő részleteket a Hegedűs a háztetőn és a Yentl című musicalekből. Napló, 2007. szeptember 28.
↑  Hiller István levele Kovács Zoltán polgármesternek
↑  "Mentik a zsinagógát – A Szombat cikke". אורכב מ-המקור ב-2007-09-28.
↑  Huszár Ágnes (2019-11-22). "Egy elfeledett kiállítás". ÉS.
↑  A magyar fordítások a Károli Bibliából származnak.
פנים המבנה לפני מלחמת העולם
המבנה כיום
בייסיק (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ון מקטירנן 
 הופק בידי:  מייק מדבוי   דרור סורף   מייקל טדרוס   ג'יימס וונדרבילט
 תסריט:  ג'יימס ואנדרבילט 
 עריכה:  ג'ורג' פולסי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון טרבולטה   סמואל ל. ג'קסון   קוני נילסן   טים דיילי   ג'ובאני ריביסי   רוזלין סאנצ'ז   טיי דיגס   הארי קוניק ג'וניור   בריאן ואן הולט   דאש מיהוק
 מוזיקה:  קלאוס באדלט 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני פיניקס   אינטרמדיה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במרץ 2003
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פעולה, סרט בלשי 
 תקציב:  $50,000,000
 הכנסות:  $42,792,561
 הכנסות באתר מוג'ו:   basic
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בייסיק (באנגלית: Basic) הוא סרט פעולה-מסתורין גרמני-אמריקני שבויים על ידי ג'ון מק'טיירנן בכיכובם של ג'ון טרבולטה וסמואל ל. ג'קסון.
עלילת הסרט

בתחילת הסרט שישה צוערים בקורס של יחידת הריינג'רס וסמל האימונים שלהם ניית'ן ווסט (מגולם על ידי סמואל ל. ג'קסון) יוצאים לתרגיל באש חיה ביום המתים בג'ונגל שליד תעלת פנמה. במהלך התרגיל מתחוללת סערת הוריקן.
לאחר שלא יצרו קשר עם הבסיס במשך שש שעות, יוצא מפקד הבסיס קולונל ויליאם סטיילס (מגולם על ידי טים דיילי) לחפש אותם. תוך כדי החיפושים, נצפה סמל ריי דנבאר (מגולם על ידי בריאן ואן הולט) כאשר הוא סוחב על גבו את סגן ליויי קנדל (מגולם על ידי ג'ובאני ריביסי) תוך כדי ניהול קרב יריות עם סמל מיולר (מגולם על ידי דאש מיהוק). דנבאר יורה ופוגע במיולר והמסוק מצליח לחלץ אותו ואת קנדל הפצוע.
קנדל נלקח לניתוח ואילו דנבאר נעצר ומובל לחקירה. קפטן ג'וליה אוסבורן (מגולמת על ידי קוני נילסן), קצינת משטרה צבאית בבסיס המתפקדת כחוקרת פנים, חוקרת את דנבאר וזה אינו מוכן לדבר ורק מגיש לה פתק בו כתוב שהוא אינו בוטח באף אחד בבסיס ומוכן לדבר רק עם חייל ריינג'ר מבסיס אחר, ובתחתית הפתק כתב את הספרה 8. אוסבורן מראה את הפתק לסטיילס שמתקשר לחברו משכבר הימים - טום הארדי (מגולם על ידי ג'ון טרבולטה) ריינג'ר לשעבר שעובד במחלק הסמים ונמצא בפנמה לרגל עבודתו. הארדי הושעה לאחר שקיבל פרסום שלילי בעיתון כאשר עבריין הפיץ עליו שקרים שהוא לקח שוחד, ולכן הוא מסכים לעזור לחברו. אוסבורן אינה רוצה שהארדי יתערב בעבודתה ויחסה אליו עוין.
עלילת הסרט > סיפורו הראשון של דנבאר

בתחילה דנבאר אינו מוכן לדבר בבקשו חייל ריינג'ר מבסיס אחר. הארדי מערים עליו ומשכנעו לדבר לפני שהוא חושף בפניו כי הוא חייל ריינג'ר לשעבר ואף שירת תחת פיקודו של סמל ווסט. הארדי ודנבאר משווים סיפורים המתארים את ווסט כקשוח, חסר רחמים ואכזר שאינו מהסס לגרום ל"תאונת אימונים" לאלו שאינם ראויים בעיניו ומסרבים לפרוש מן הקורס. דנבאר מגלה כי הייתה איבה גלויה בין ווסט לצוער שחום עור בשם פייק (מגולם על ידי טיי דיגס) שווסט שנא ללא סיבה. הריינג'רים יצאו לאימון מפרך במיוחד בשם "גיהנום ירוק" - בו התאמנו הצוערים כ-20 ימים, הלכו כ-40 קילומטרים ביום עם מטען של 40 קילוגרמים על גבם. ווסט המשיך להתנכל לפייק ואמר לו שנשקו של חייל הריינג'ר הוא מוחו ועשתונותיו וטוען כי לפייק אין תחמושת. ווסט פקד על פייק להוריד את התרמיל שלו ואז זרק אותו במורד מדרון תלול במיוחד, ואמר לו לשוב בחזרה ולטפס בשנית עם התרמיל. דנבאר אמר שזה הפריע לחיילים רבים, אפילו למיולר, שהיה גזען והשרה תחושה שלא נוח לישון לידו. מייד לאחר האימון פקד ווסט על חמישה חיילים: נונייז, מיולר, דנבאר, קנדל וקסטרו להיכנס למסוק כדי להגיע לתרגיל מהולל. פייק מביע את מחאתו ומקבל אף הוא הוראה להצטרף לתרגיל. התרגיל הוא באש חיה ומטרתו היא להסתובב בג'ונגל ולירות במטרות ולאחר מכן להגיע לבונקר שנמצא במעבה היער, תוך כדי הסופה המשתוללת. טעמו של ווסט לאימון הוא שחיילי ריינג'ר אינם מחכים למזג אוויר טוב כדי לתקוף. הארדי ואוסבורן מסיקים כי לפייק הייתה טינה כנגד ווסט ודנבאר מסרב לומר עוד מילה.
עלילת הסרט > סיפור של קנדל

אוסבורן והארדי מגיעים לבית החולים לאחר שליווי קנדל, בנו של גנרל ג'ונתן קנדל מן המטות המשולבים, מתאושש מן הניתוח. בבית החולים הם פוגשים את ד"ר פיטר וילמר (מגולם על ידי הארי קוניק ג'וניור) שאף הוא שירת עם הארדי וסטיילס. מתברר כי לווילמר ולאוסבורן היה רומן בעבר. קנדל לא מוכן לשתף פעולה ומדבר בצורה מעורפלת וערטילאית ומתחמק משאלותיהם. הארדי מטיח בו כי הוא אינו יודע מה דנבאר כבר סיפר להם ורק אז ניאות קנדל לדבר. קנדל מגלה לאוסבורן והארדי כי הוא הומוסקסואל ואביו הגנרל ביקש מסטיילס להשתיק שערורייה בה התגלה כי ניהל רומן עם צעיר מקומי ובד בבד העביר אותו לקורס הריינג'רים תחת ווסט. ווסט לא אהב את ההתערבות החיצונית הזו וניסה לגרום לקנדל לפרוש. בתחילה על ידי שגילה לכולם שהוא הומוסקסואל ובתרגיל הרטוב סימן תנועת איום בצורת ירי אקדח עם ידו. קנדל טוען כי היה מבועת וחשש לחייו. ווסט ציוות את מיולר עם דנבאר, נונייז עם פייק ואותו עם קסטרו והיה בטוח כי הוא זה שאמור לגרום לו לתאונת אימונים. הם שמעו יריות ופיצוץ רימון זרחן וראו את גופתו של הסמל ווסט מפוחמת, שם פגשו את נונייז שהופרדה מפייק שהיה בן הזוג שלה. קסטרו תיחקר את נונייז שלא שיתפה פעולה וניכר כי היא חיפתה על פייק. הם הגיעו לבונקר, שם פגשו שם את מיולר ודנבאר שסיימו את התרגיל ראשונים. הם מבינים כי רוצחו של הסמל ווסט פוצץ רימון זרחן ולכן כל אחד מציג את רימון הזרחן שלו. מייד לאחר מכן נכנס פייק לבונקר והודיע כי הוא רצח את ווסט. קנדל סבור כי פייק התוודה כי ציפה לתמיכתם של חבריו הלוחמים, אך הללו כפתו אותו. קנדל ממשיך ואומר כי פייק ניסה לשכנעו להרוג את מיולר ונונייז ולשכנע את דנבאר וקסטרו להפליל אותם ברצח ווסט ולתמוך בהם. כך הם יראו כגיבורים שהרגו את רוצחי מפקדם, וכל שעליהם לעשות הוא לספר את הסיפור בצורה נכונה. קנדל טוען כי הוא סירב לפייק, אך הלה דיבר מאוחר יותר עם דנבאר, זה הוציא אקדח מתיקו וכיוון אל מיולר הרדום. מיולר התעורר ובין השניים התפתח קרב שמהר מאוד התדרדר ליריות. דנבאר הרג את קסטרו, שרפלקס המוות שלו הרג את נונייז ופייק ופצע את קנדל. דנבאר סחב את קנדל על גבו ומיולר הזועם רדף אחריהם עד שדנבאר פגע בו.
עלילת הסרט > סיפורו השני של דנבאר

סטיילס מבקש מהארדי לחלץ הודאה חתומה מדנבאר כדי לסגור את הגולל על הפרשה. הארדי ואוסבורן מתעמתים עם דנבאר בשנית. הארדי מטיח בו כי קנדל טען כי הוא שיתף פעולה עם פייק. דנבאר אומר כי קנדל משקר וכי הוא לא ירה בווסט. הארדי מבחין כי קנדל אמר שווסט נהרג מפגיעת רימון זרחן ואילו דנבאר אמר שהוא נורה. דנבאר טוען כי מיולר צוות עם פייק, קנדל עם קסטרו והוא עם נונייז. קסטרו ומיולר סחרו בסם הנקרא "קוקטייל קרב" המפיג את כאבי האימונים ומחדד את המוח העייף. ווסט גילה על כך ומיולר פוצץ רימון זרחן כדי למשוך את ווסט ואז הרג אותו בשיתוף עם קסטרו. פייק טוען כי מיולר כנראה גנב את רימון הזרחן שלו במסוק והפיל עליו את האשמה. פייק הכפות הפציר בדנבאר לשחרר אותו. הוא היה זה שסיפר לדנבאר על הסמים ומראה לו את צלקות הזריקות. הוא הודה שהוא שנא את ווסט, אך לא מספיק כדי להיות "רוצח ארור". הוא שאל אותו כיצד נראתה גופתו של ווסט ודנבאר אמר כי פלג גופו העליון נראה "כמו המבורגר". פייק הסביר כי זהו סימן של ירי מטווח קרוב, לא של פגיעת רימון זרחן. הוא גם ביאר כי הרוצח היה צריך להיות מכוסה בדם וציין כי מיולר הגיע לבונקר ללא חולצה שכנראה כוסתה בדם לאחר הירי ואילו חולצתו של פייק הייתה ללא רבב. רימון הזרחן של פייק היה חסר ופייק הסביר כי מיולר כנראה גנב את הרימון ממנו במסוק. דנבאר כמעט ושחרר את פייק אך הדבר התגלה. פייק שהבין כי זמנו קצר החליט להאשים את מיולר ברצח הסמל וצעק כי הוא נפטר מחולצה מגואלת בדם. מיולר אמר כי הוא זרק את חולצתו כי היא הייתה רטובה, אך קנדל הבין כי זהו תירוץ וכי חולצה רטובה עדיפה מלהיות ללא חולצה בכלל. פייק לחץ על מיולר והודיע לו כי הוא נתון במעצר צבאי, צעק כי הוא יואשם ברצח וכי הוא ראה אותו הורג את הסמל. מיולר שלף אקדח וירה בראשו של פייק. דנבאר ההמום שלף את נשקו והתברר כי קסטרו, נונייז ומיולר פועלים יחדיו. ברק הכה, קרב יריות התפתח ודנבאר ירה בקסטרו שרפלקס המוות שלו הרג את נונייז ופצע את קנדל. דנבאר מוציא מכיסו זוג מזרקים מלאים ואומר להם לתחקר את יצרן הסמים, בחור בשם וילמר.
עלילת הסרט > סיפורו של וילמר

אוסבורן והארדי חוזרים לבית החולים כדי לתחקר את וילמר. וילמר מכחיש ומקניט את אוסבורן. אוסבורן שוברת את אפו של וילמר ומאיימת עליו אם לא יודה. וילמר המפוחד מספר כי הוא שכנע את מיולר וקסטרו להיות מפיצי הסם לחיילים ואילו הוא ידאג שתוצאות בדיקות הסמים האקראיות שמבצעים לחיילים יצאו נקיות. וילמר נעצר וסטיילס פוקד על אוסבורן והארדי לא לדבר שוב עם קנדל.
עלילת הסרט > סיפורו השני של קנדל

הארדי ואוסבורן מפרים את פקודתו של סטיילס ומתעמתים עם קנדל. קנדל שוב טוען שדנבאר משקר וכי הוא האשם, אך התנהגותו מוזרה מאוד. אוסבורן אומרת לו שמיולר ירה בווסט בדם קר. קנדל טוען כי הוא אינו זוכר את זה כלל, למרות שהוא לא פוסל את האפשרות, מפני שמיולר היה טיפוס שלא נוח לישון לידו. אוסבורן מבינה כי קנדל ודנבאר תיאמו גרסאות. קנדל מתחיל לדמם מן האוזניים וכשאוסבורן מבחינה כי משהו אינו כשורה, כמות עצומה של דם פורצת מפיו. השניים מזעיקים עזרה, אבל קנדל שיודע שזמנו אזל כותב בדמו על ידה של אוסבורן. קנדל נפטר ואוסבורן אומרת להארדי כי הוא התלוצץ על האינסוף עד הרגע האחרון ומראה להארדי כי הוא צייר על ידה את הסימן  \infty . הבלחה של הבנה מופיעה על פניה והיא מראה להארדי כי קנדל בעצם צייר על ידה את הספרה 8 כמו בפתק של דנבאר. הארדי טוען שהוא לא יודע מה פשר הדבר ואוסבורן המתוסכלת נאבקת איתו. הקרבה בין השניים גורמת להארדי לספר לאוסבורן כי שכשהוא דיבר עם סטיילס בתחילה, סטיילס סיפר לו כי קבוצה של ריינג'רים לשעבר שהתאמנה תחת ווסט הפכו לסוחרי סמים. הקבוצה הזו נקראת "סעיף 8".
עלילת הסרט > התפנית בעלילה

סטיילס רותח מזעם על הארדי ואוסבורן על שדיברו עם קנדל לאחר שהוא הורה להם במפורש לא לעשות זאת. הוא מדיח את אוסבורן מתפקידה, מסלק את הארדי מהבסיס ואומר לשניים שהחקירה הסתיימה וכי וילמר ודנבאר עומדים לצאת מן הבסיס בטיסה. אוסבורן והארדי חוזרים למעצר, שם וילמר מבחין כי יש ביניהם קרבה. הוא מעיר באגביות כי הוא ופייק יחלקו את הטיסה. הארדי מתקן אותו ואומר לו כי דנבאר יחלוק איתו את הטיסה ואילו וילמר אומר לו כי ריי דנבאר הוא שחור. הם מבינים כי פייק החליף את דיסקיות הזיהוי שלו ושל דנבאר וכי הוא היה זה ששנא את ווסט, שנכפת בבונקר וכי כנראה הוא החליט להרוג את כל האחרים.
עלילת הסרט > סיפורו של פייק

השניים נוסעים למסלול הטיסה בבסיס. הארדי אחוז אמוק, מפיל את פייק, מכוון אקדח לרקתו, יורה באוויר, לופת את פייק ומקרב את ראשו בצורה מסוכנת אל להבי מדחפי המטוס. פייק מתמוטט מן החוויה הקשה וניאות לומר את האמת. הוא מספר להארדי, אוסבורן וסטיילס כי ווסט גילה כי כולם מבריחי קוקאין והחליט להתעמת איתם בבונקר. לאחר מרדף וקרב, הרג ווסט את נונייז, דנבאר וקסטרו. קסטרו פצע את קנדל, ומיולר הרג את ווסט, ונורה על ידי פייק. פייק נותן להם את המספר הסידורי של תיבת ציוד רפואי המיועדת להישלח לארצות הברית, ומכילה את הקוקאין. אוסבורן שולחת שוטרים צבאיים להביא את התיבה והסמים מתגלים. פייק שואל את הארדי האם הוא השיג את מה שרצה, והארדי אומר לו שלא.
עלילת הסרט > העימות עם סטיילס

במשרדו של סטיילס, הוא מודה לחברו משכבר הימים על עזרתו בפתירת התעלומה. הארדי שואל אותו מדוע ווסט לא פנה אליו בנוגע לסחר בסמים? הוא מסיק כי ווסט אכן פנה אליו ודיווח לו כי וילמר והריינג'רים מבריחים קוקאין לארצות הברית ואילו סטיילס פקד על מיולר וקנדל להרוג את ווסט במהלך אימון. סטיילס צוחק, מכחיש ואומר כי הארדי לא יכול להוכיח שום דבר. הארדי צוחק גם הוא ואומר כי אין לו צורך להוכיח דבר וכי חוקרי המשטרה הצבאית יעשו זאת. סטיילס מרצין ומציע להארדי שליש מרווחי הסמים. סטיילס חושב כי הכתבה בעיתון על הארדי נכונה וכי הוא יסכים לשוחד, אך הארדי מסרב בנימוס ואומר לו כי הוא יחשוב על זה. הארדי מסתובב ללכת וסטיילס שולף אקדח, אך נורה בידי אוסבורן.