stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרגום התורה ליוונית

תלמי השני מדבר עם חלק מהמלומדים שתרגמו את התנ"ך. ציור מעשה ידי ז'אן בטיסט דה שמפיין, משנת 1672, המוצג כיום בארמון ורסי
קטע מפרק ב' במגילת אסתר, מתוך קודקס סינאיטיקוס, כתב יד של תרגום השבעים מהמאה ה-4 לספירה
תרגום התורה ליוונית הוא סיפור המוזכר בתלמוד לפיו תלמי השני מלך מצרים ציווה על שבעים ושנים מחכמי ישראל שיתרגמו עבורו את התורה ליוונית, על מנת שיוכל להבין את הכתוב בה. תרגום זה מוכר כיום בשם 'תרגום השבעים'.
במגילת תענית בתרא מצוין כי המעשה אירע ביום ח' בטבת ובעקבותיו תיקנו לצום ביום זה תענית צדיקים, משום שבעקבות תרגום התורה "החושך בא לעולם שלשה ימים". עובדה זו מצוינת גם בסליחות שהתחברו לעשרה בטבת.
הסיפור התלמודי

בגרסה המופיעה בתלמוד הבבלי תלמי כינס שבעים ושנים מזקני ישראל על מנת לתרגם את התורה ליוונית. אותם חכמים שינו בתרגום כמה שינויים, שנעשו על מנת למנוע לזות שפתים וטענות כפירה - וכל אותן 72 זקנים שינו בצורה זהה, על אף שלא ידעו זה מזה:
מעשה בתלמי המלך שכינס שבעים ושנים זקנים והכניסן בשבעים ושנים בתים ולא גילה להם על מה כינסן ונכנס אצל כל אחד ואחד ואמר להם כתבו לי תורת משה רבכם נתן הקב"ה בלב כל אחד ואחד עצה והסכימו כולן לדעת אחת וכתבו לו (בראשית א, כז) אלהים ברא בראשית...
סיפור דומה המפרט על התהוות תרגום השבעים מופיע גם במקור חיצוני הידוע בשם "איגרת אריסטיאס". על פי הסיפור מלך מצרים תלמי השני (פילדלפוס, שמלך בין השנים 285–247 לפנה"ס) הזמין שבעים ושניים זקנים יהודים לאלכסנדריה כדי לתרגם את התורה, לצורך צירופה לספרייה הגדולה באלכסנדריה.
המלך העניק להם תנאי מחיה נוחים למלאכת התרגום, בהושיבו אותם באי פארוס וזימונם לארמון מדי בוקר. הסיפור באיגרת אריסטיאס אפוף כולו אווירה חגיגית, ויחסו כלפי עצם מעשה התרגום אוהד. מקובל כי מידת האמינות ההיסטורית שלו נמוכה, וכי הוא נועד בעיקר לצרכים אפולוגטיים[דרוש מקור].
על אף שכאמור בתלמוד מופיעה רשימה של 15 שינויים, בתרגום השבעים שלפנינו נמצאים רק ארבעה מאותם שינויים מתוארים.
מלבד איגרת אריסטיאס והמקורות התלמודיים, מופיע הסיפור גם בחיבור של אפיפניוס מסלמיס (320–403 לספירה), "על מידות ומשקלות".
תענית צדיקים

כאמור, על פי חז"ל היום בו אירע מעשה זה היה ביום ח' טבת ובעקבותיו תיקנו חז"ל תענית צדיקים באותו יום וכפי שמופיע במגילת תענית בתרא:
בשמונה בטבת נכתבה התורה יונית בימי תלמי המלך והחשך בא לעולם שלשה ימים
מאורע זה נזכר גם במסכת סופרים, תחילה בקיצור בנוסח שלהלן, ובהלכה שאחריו מופיע הסיפור פעם נוספת בנוסח שקרוב לנוסח התלמוד:
”מעשה בחמישה זקנים שכתבו לתלמי המלך את התורה יוונית, והיה אותו היום קשה לישראל כיום שנעשה בו העגל, שלא הייתה התורה יכולה להתרגם כל צורכה” (מסכת סופרים פרק א' הלכה ז'.)
בסליחות לעשרה בטבת מזכיר הפייטן בפיוט 'אזכרה מצוק':
אֶזְכְּרָה מָצוֹק אֲשֶׁר קְרָאַנִי,
בְּשָׁלֹשׁ מַכּוֹת בַּחֹדֶשׁ הַזֶּה הִכַּנִי
גִּדְּעַנִי, הֱנִיאַנִי, הִכְאַנִי, אַךְ עַתָּה הֶלְאָנִי: (איוב טז, ז)
דִּעֲכַנִי בִּשְׁמוֹנָה בוֹ שְׂמָאלִית וִימָנִית,
הֲלֹא שְׁלָשְׁתָּן קָבַעְתִּי תַעֲנִית
וּמֶלֶךְ יָוָן אִנְּסַנִי לִכְתֹּב דָּת יְוָנִית,
עַל גַּבִּי חָרְשׁוּ חוֹרְשִׁים, הֶאֱרִיכוּ מַעֲנִית:
השינויים

כאמור, התלמוד מונה רשימת שינויים ששינו החכמים, על מנת להימנע מתרגום שיעלה קושיות אמוניות וכן לזות שפתים על בני ישראל. רשימת השינויים המופיעים בתלמוד הן:
"אלהים ברא בראשית". במקום: ”בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים” (ספר בראשית, פרק א', פסוק א')
"אעשה אדם בצלם ובדמות". במקום: ”נַעֲשֶׂה אָדָם בְּצַלְמֵנוּ כִּדְמוּתֵנוּ” (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ו)
"ויכל ביום הששי וישבות ביום השביעי". במקום: ”וַיְכַל אֱלֹהִים בַּיּוֹם הַשְּׁבִיעִי מְלַאכְתּוֹ אֲשֶׁר עָשָׂה וַיִּשְׁבֹּת בַּיּוֹם הַשְּׁבִיעִי מִכָּל מְלַאכְתּוֹ אֲשֶׁר עָשָׂה” (ספר בראשית, פרק ב')
"זכר ונקבה בראו". במקום: ”וַיִּבְרָא אֱלֹהִים אֶת הָאָדָם בְּצַלְמוֹ בְּצֶלֶם אֱלֹהִים בָּרָא אֹתוֹ זָכָר וּנְקֵבָה בָּרָא אֹתָם” (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ז) ”זָכָר וּנְקֵבָה בְּרָאָם וַיְבָרֶךְ אֹתָם וַיִּקְרָא אֶת שְׁמָם אָדָם בְּיוֹם הִבָּרְאָם” (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ז)
"הבה ארדה ואבלה שם שפתם". במקום: ”הָבָה נֵרְדָה וְנָבְלָה שָׁם שְׂפָתָם” (ספר בראשית, פרק י"א, פסוק ז')
"ותצחק שרה בקרוביה" במקום. במקום: ”וַתִּצְחַק שָׂרָה בְּקִרְבָּהּ לֵאמֹר אַחֲרֵי בְלֹתִי הָיְתָה לִּי עֶדְנָה וַאדֹנִי זָקֵן” (ספר בראשית, פרק י"ח, פסוק י"ב)
"כי באפם הרגו שור וברצונם עקרו אבוס". במקום: ”כִּי בְאַפָּם הָרְגוּ אִישׁ וּבִרְצֹנָם עִקְּרוּ שׁוֹר” (ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ו')
"וייקח משה את אשתו ואת בניו וירכיבם על נושא בני אדם". במקום: ”וַיִּקַּח מֹשֶׁה אֶת אִשְׁתּוֹ וְאֶת בָּנָיו וַיַּרְכִּבֵם עַל הַחֲמֹר” (ספר שמות, פרק ד', פסוק כ')
"ומושב בני ישראל אשר ישבו במצרים ובשאר ארצות (שלשים שנה ו) ארבע מאות שנה". במקום: ”וּמוֹשַׁב בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר יָשְׁבוּ בְּמִצְרָיִם שְׁלֹשִׁים שָׁנָה וְאַרְבַּע מֵאוֹת שָׁנָה” (ספר שמות, פרק י"ב, פסוק מ')
"וישלח את זאטוטי בני ישראל". במקום" ”וַיִּשְׁלַח אֶת נַעֲרֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וַיַּעֲלוּ עֹלֹת וַיִּזְבְּחוּ זְבָחִים שְׁלָמִים לַה' פָּרִים” (ספר שמות, פרק כ"ד, פסוק ה'),
"ואל זאטוטי בני ישראל לא שלח ידו". במקום: ”וְאֶל אֲצִילֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לֹא שָׁלַח יָדוֹ” (ספר שמות, פרק כ"ד, פסוק י"א)
"לא חמד אחד מהם נשאתי". במקום:”לֹא חֲמוֹר אֶחָד מֵהֶם נָשָׂאתִי” (ספר במדבר, פרק ט"ז, פסוק ט"ו)
"אשר חלק ה' אלהיך אתם להאיר לכל העמים". במקום: ”וּפֶן תִּשָּׂא עֵינֶיךָ הַשָּׁמַיְמָה וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם וְנִדַּחְתָּ וְהִשְׁתַּחֲוִיתָ לָהֶם וַעֲבַדְתָּם אֲשֶׁר חָלַק ה' אֱלֹהֶיךָ אֹתָם לְכֹל הָעַמִּים תַּחַת כָּל הַשָּׁמָיִם” (ספר דברים, פרק ד', פסוק י"ט)
"וילך ויעבוד אלהים אחרים אשר לא צויתי לעובדם". במקום ”וַיֵּלֶךְ וַיַּעֲבֹד אֱלֹהִים אֲחֵרִים וַיִּשְׁתַּחוּ לָהֶם וְלַשֶּׁמֶשׁ אוֹ לַיָּרֵחַ אוֹ לְכָל צְבָא הַשָּׁמַיִם אֲשֶׁר לֹא צִוִּיתִי” (ספר דברים, פרק י"ז, פסוק י"ג)
וכתבו לו "את צעירת הרגלים" ולא כתבו לו את הארנבת" במקום: ”וְאֶת הָאַרְנֶבֶת כִּי מַעֲלַת גֵּרָה הִוא וּפַרְסָה לֹא הִפְרִיסָה טְמֵאָה הִוא לָכֶם” (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ו')
ולמה לא כתבו לו את הארנבת מפני שאשתו של תלמי המלך ארנבת שמה כדי שלא יאמר: שחקו בי היהודים והטילו שם אשתי בתורה.
בהלכה

התפשטות התרגום השפיעה גם בעולם ההלכה, עד כדי שרבן שמעון בן גמליאל מתיר לכתוב את התנ"ך רק בעברית או ביוונית, ודרש עליו את הפסוק "יפת אלהים ליפת וישכון באהלי שם" - יפיפותו של יפת (השפה היוונית) תשכון באהלי שם (עם ישראל).
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט', עמוד ב'
תרועת מוות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טרי פראצ'ט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 נושא:  האנשה של המוות, מוות וגורל
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  297
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך:  1996
 תרגום:  נורית שרעבי
 פרסים
 The Big Read 
 סדרה
 סדרת ספרים:  עולם הדיסק (סדרת מוות)
 הספר הבא:  איש הקציר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001768926
 
תרועת מוות (באנגלית: Mort) הוא הרביעי בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט והראשון בסדרת ספרי "מוות", תת-סדרה בתוך סדרת הספרים הגדולה של "עולם הדיסק". בספר זה המוות של עולם הדיסק, המתגלם כשלד על-טבעי בגלימה שחורה עם חרמש, שוכר שוליה בשם מורט, שלומד על מקומם של המוות, הצדק, חמלה והגורל בעולם הדיסק.
עלילה

הספר עוסק במוות, אותו שלד בעל גלימה שחורה וחרמש (ובעולם הדיסק הוא מצויד גם בחרב), שלוקח את נשמות האנשים אחרי מותם. מוות מחליט לקחת לו שוליה, נער בשם מורטימר (בעל שם החיבה "מורט", המילה בצרפתית ל"מוות"). בזמן שמורט לומד את סודות המקצוע, הוא (והקוראים) מתוודעים לעולמו של מוות: מדובר בממלכה חוץ-ממדית בה הזמן הוא לא זמן (אין עתיד ועבר, רק הווה מוקדם יותר והווה מאוחר יותר. בפרט: אי אפשר למות שם וגם אי אפשר להזדקן) וכל החפצים - הבית, הגינה, ההרים והריהוט - מופיעים בגוונים שונים של שחור. את הממלכה ברא מוות והיא בעצם העתקה של דברים שמוות ראה בעולם בני האדם. מוות - שמואס בבדידותו - מעסיק משרת אישי בשם אלברט, רב-מג בעברו שלא רצה למות, ואימץ בת גותית בשם איזבל.
מוות מלמד את מורט את סודות המקצוע וכמה אמיתות חשובות בנוגע לעולם הדיסק וכעבור זמן מה מפקיד בידי מורט את העבודה העצמאית הראשונה שלו, בזמן שהוא לוקח חופשה ויוצא להסתובב בעולם, להכיר אנשים, להשתכר קצת ולאכול קארי בחיפוש אחר משמעות החיים ומזור לבדידותו.
מורט, שהוזהר מספר פעמים על ידי מוות לא להתייחס לתפקידו באופן שיפוטי ("אין צדק. יש רק אותי."), מצליח בקושי בשתי משימותיו הראשונות (מכשפה זקנה ונזיר מתגלגל-נשמות), אך בשלישית מציל את חיי הנסיכה קלי (הרנה) מסטו-לאט, שהייתה אמורה להיהרג (והוא היה אמור לקחת את נשמתה). בכך משנה מורט את ההיסטוריה, שלא שמחה במיוחד להשתנות.
בעזרתם של איזבל, אלברט, הנסיכה קלי והמכשף איגניאס חיתוכטוב על מורט לתקן את כל הבלאגן שיצר, לפני שהמציאות תסגור על הנסיכה קלי ומוות יחזור וייקח את השליטה לידיו.
עיבודים למדיות נוספות

ג'ון מוסקר ורון קלמנטס פיתחו תסריט שיתבסס על הספר לסרט אנימציה עבור אולפני וולט דיסני, אך בעיות של זכויות יוצרים מנעו מהם להמשיך בפרויקט.
הערות שוליים

↑  Connelly, Brendon (6 באפריל 2013). "What Disney's Film Of Terry Pratchett's Mort Might Have Looked Like… And A Preview Of Things To Come". Bleeding Cool. נבדק ב-19 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: d2715620-4771-46f6-ad29-d9f2b150d125 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תגובות הומוגניות והטרוגניות

תגובה הומוגנית היא תגובה כימית שבה המגיבים נמצאים באותו מצב צבירה, בעוד שבתגובה הטרוגנית המגיבים נמצאים במצבי צבירה שונים. תגובות המתרחשות על פני השטח של זרז המצוי במצב צבירה שונה נחשבות גם כן כהטרוגניות. תגובה כימית בין שתי מולקולות גז, נוזל או מוצק היא הומוגנית. תגובה בין גז לנוזל, גז למוצק או נוזל למוצק היא הטרוגנית.
היישומים המעשיים של תגובות הטרוגניות מצויים בין השאר בממירים קטליטיים, תאי דלק ובמכשירי אדים. לאחרונה, מהנדסי ייצור החלו להשתמש בתגובות המתרחשות על פני השטח של חומר מסוים על מנת לייצר חומרים בקנה מידה מיקרוסקופי (ואף בקנה מידה של ננומטרים) עבור יישומים ביו-רפואיים.
באופן דומה בנוגע לתערובות:
תערובת הומוגנית: חומר שבו הרכיבים מעורבבים בצורה שווה, ישנם קשרים כימיים (לדוגמה: חלב, בושם, פלדה, אוויר וכו').
תערובת הטרוגנית: חומר שבו הרכיבים לא מעורבבים בצורה שווה, אין קשרים כימיים (החומרים לא מתערבבים אחד עם השני).
ניתן לראות כי מדובר בתערובת הומוגנית (כאשר אין הפרעות חיצוניות) כשהנוזל, גז או מוצק הם בעלי צבע וצורה בלתי משתנים. בהנחה שאכן מדובר בתערובת הומוגנית, גם במקרה של הוספת עצמים או חומרים כלשהם לחומרים אחרים לא יחול שינוי בתערובת.
ישנם מספר מודלים שהוצעו במהלך השנים על מנת לתאר את ריכוזי החומר במצבי צבירה שונים. התופעות שיש להתחשב בהן הן שיעורי העברת המסה וקצבי התגובה.
תאי דייטר

| --- | --- |

 שיוך:  תאי תמך, phalangeal cell of cochlea 
 מיקום אנטומי:  איבר קורטי 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 41) (649) 
 על שם:  אוטו דייטרס
 מזהים
 FMA:  75725 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0229471 
 
תאי דייטר או התאים הגליליים (באנגלית: Deiters' cells או phalangeal cells) הם תאי תמך במערכת השמיעה, הנמצאים באיבר השבלול לצד תאי תמך נוספים הנקראים תאי הנסן, קלאודיוס ובוטשכר (Hensen, Claudius & Boettcher).
מבנה

תאים אלו נמצאים על הממברנה הבזילרית וצורתם מזכירה גביע עם שלוחה. שלוחה זו נקראת זיז גלילי (phalangeal process), והיא מגיעה אל השכבה הרטיקולרית (reticular lamina) שמכסה את אבר קורטי, ונמצאת מתחת לממברנה הטקטוריאלית. על פי הגביע של תאי דייטר יושבים תאי שערה חיצוניים, ותאי דייטר הם אלו אשר מקשרים בין תאי שערה אלו לבין הממברנה הבזילרית. החיבור של תאי דייטר אל גוף הממברנה הבזילרית מתבצע באמצעות שלוחה נוספת הנקראת זרוע תחתונה (Lower limb) היוצאת מגוף התא, ומסתיימת במגע עם הקרום הבזילרי. מקום החיבור של תא דייטר עם הקרום נקרא כף הרגל (Foot) של תא דייטר. על תא הדייטר קיימים גם כפתורים טרמינלים של תאי עצב המגיעים מן ההגנגליון הספירלי.
תפקוד

תאי דייטר נחשבים כגורם אשר מעביר את השינויים באורכם ובצורתם של תאי השערה החיצוניים לממברנה הבזילרית. שינויים אלו משופעלים על ידי זרמים חשמליים הנובעים מתנועת השערות על תאי השערה החיצוניים, ומשמשים להגביר את האות השמיעתי.
היסטוריה

התאים קרויים על שם הנוירואנטומאי הגרמני אוטו דייטרס (אנ') (1834 – 1863), את התאים פרסם במאמר שיצא בשנת 1859 על איבר קורטי. עיקר עבודתו התבססה על הסתכלות רקמות תחת מקרוסקופ ואפיון השינויים החלים ברקמה בעקבות לחצים פיזיקליים או כימיים. מחקריו התבססו על רקמות כלבים חתולים ועגלים. דייטר תיאר את השלוחה של תא דייטר כדומה לעצמות אצבע קטנטות, ומכאן שמם "התאים הגליליים" בדומה לגלילים.
גלריה

איור של איבר קורטי בו תאי דייטר צבועים באדום, מתוך הספר האנטומיה של גריי מהדורה 20. מאז פרסום תרשים זה התפתחה ההבנה של המורפולוגיה של תאי דייטר והם מוצגים בצורה נכונה יותר בתמונה הנמצאת בצד שמאל של תחילת הערך.
חתך של איבר השבלול, באדום צבוע האיבר על שם קורטי בו נמצאים תאי דייטר
ראו גם

מערכת השמיעה
אסטרוציט
אפיתל
לקריאה נוספת

.E. Hawkins (2018), The human ear, Encyclopædia Britannica
הערות שוליים

↑  Parsa, A., Webster, P., & Kalinec, F. (2012). Deiters cells tread a narrow path—The Deiters cells-basilar membrane junction—. Hearing research, 290(1-2), 13-20.
↑  Ashmore J. 2008. Cochlear outer hair cell mobility. Physiol Rev 88: 173–210.
↑  Nam JH, Fettiplace R. 2010. Force transmission in the organ of Corti micromachine. Biophys J 98: 2813–2821.
↑  Deiters, V. S., & Guillery, R. W. (2013). Otto Friedrich Karl Deiters (1834–1863). Journal of Comparative Neurology, 521(9), 1929-1953.
תאי הילה

| --- | --- |

 תיאור ב:  Large-scale characterization of HeLa cell nuclear phosphoproteins 
 על שם:  הנרייטה לאקס
 מזהים
 קוד MeSH:  A11.251.210.190.400 
 מזהה MeSH:  D006367 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0018873 
 
תאי HeLa שנצבעו בצביעת הכסט הצובעת את גרעין התא שלהם בכחול
תאי הילה (HeLa) הם שורת תאים של תאים נצחיים בשימוש נרחב במחקר רפואי. השורה נגזרה מתאי סרטן צוואר הרחם של הנרייטה לאקס, שמתה מסרטן בשנת 1951.
גילוי התאים

התאים התגלו לראשונה במהלך אבחון סרטן צוואר הרחם במטופלת בשם הנרייטה לאקס. התאים נלקחו ממנה מבלי לידע או לקבל רשות על ידי ג'ורג' א. גי. על פי פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק רקמות שמוצאות מגופו של אדם על ידי ניתוח, ביופסיה, אבחנה או כחלק מתרפיה אינם רכושו של הנבדק; אין צורך לבקש רשות כדי להשתמש בהם ואין לנבדק בעלות על מוצר שפותח מהם.
בתחילה, פרסמו החוקרים ששורת התאים באה מאישה בשם הלן ליין או הלן לרסון, כדי לשמור על סודיות של המקור האמיתי, אבל כמה שנים אחרי פטירתה פורסם שמה האמיתי בכלי התקשורת. המשפחה לא קיבלה תמורה מרווחי השימוש בתאים.
תאים נצחיים

תאי הילה מכונים תאים נצחיים כי הם יכולים להמשיך להתחלק אין סוף פעמים במעבדה אם מחזיקים אותם בסביבה מתאימה (חמצן, מזון, וכו'). התאים מתחלקים בקצב מוגבר מאוד, אפילו בהשוואה לתאים סרטניים אחרים.
תאים אחרים לא מצליחים להמשיך להתחלק לעד, כי בכל דור הטלומרים מתקצרים, מה שמוביל להזדקנות ובסוף למות התא. בתאי הילה נמצא אנזים בשם טלומראז. האנזים פעיל בזמן רבייה תאית ומגן על התא מפני התקצרות זאת.
שימוש

תאי הילה נמצאים בשימוש במגוון רחב של מחקרים רפואיים: בעזרת תאי הילה פותח חיסון לנגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים (ד"ר יונה סאלק), כמו גם טיפולים לסרטן ואיידס. כמו כן הם איפשרו לחקור את הזדקנות התאים ושיבוט תאים. תאי הילה שימשו אף במחקר על תאים בחלל ותחת מתקפה גרעינית.
מעריכים שכמות תאי ההילה שהוצמחו בתרביות תאים גדולה בהרבה ממספר כל התאים שהיו בגופה של גברת לאקס.
זיהום שורות תאים אחרות עם תאי הילה

בגלל השימוש הנרחב בתאי הילה במעבדות רבות וחוסנם של התאים, זוהמו תאים ורקמות רבים במעבדות על ידי תאי הילה שהועברו באבק או בכלים מזוהמים. זיהום זה גרם להפסדים כספיים גדולים. גם כיום ממשיכים המדענים להיאבק בזיהום דגימות על ידי תאי הילה. הוכח ששיעור משמעותי משורות תאים אחרות "מזוהמים" עם תאי הילה – ההערכות נעות בין 10% ל-20%.
בעיות אתיות

המחקר בתאי הילה הוביל להתעוררות של בעיות אתיות. החל מהעובדה שהתאים נלקחו ללא הסכמתה של הנרייטה (אף על פי שהדבר היה חוקי באותה עת) ושמשפחתה של הנרייטה לא קיבלה כל גמול בעוד התאים נמכרים באופן מסחרי. בנוסף הדבר עורר את השאלה האם רקמות שהוצאו מאדם הם רכושו ושייכים לו או לחוקרים והאם על החוקרים ליידע את מטופליהם על המחקר שייעשה בתאים ועל הפוטנציאל המסחרי בהם.
ראו גם

מחזור התא
שורות תאים
הערות שוליים

↑  Moore vs. Regents of the University of California הפסיקה יצאה בשנת 1990.
↑  מספר הפעמים שאוכלוסיית תאים יכולה להתחלק נקרא "גבול הייפליק" (Hayflick limit)
↑  Sharrer T (July 2006). ""HeLa" Herself". The Scientist 20 (7): 22.
↑  Masters JR (April 2002). "HeLa cells 50 years on: the good, the bad and the ugly". Nat. Rev. Cancer 2 (4): 315–9. doi:10.1038/nrc775. PMID 12001993
תגובה קורטיקלית

איור של ביצית אנושית, מוקפת תאי גרנולוזה, מתוך האנטומיה של גריי
תגובה קורטיקלית זוהי תגובה המתרחשת בזמן הפריה כאשר תא זרע מתאחד עם קרום התא של תא ביצה, ויוצר שינוי של מעטפת ה-zona pellucida, מעטפת המקיפה את תא הביצה ומונעת כניסת זרעים נוספים לתא.
התגובה הקורטיקלית היא למעשה האקסוציטוזה של השלפוחיות הקורטיקליות (cortical granules). כאשר התא מופרה, משתחרר סידן מאתרי אחסון הסידן בתא הביצה, הגורם לעלייה בריכוזי הסידן בתא. הסידן משמש כאות להתחלת תהליך הפרשת תכולת השלפוחיות לחלל החוץ תאי. האיחוי של השלפוחיות עם מעטפת התא מתחיל ליד האזור דרכו נכנס תא הזרע, ובהמשך כשהסידן מגיע לכל התא, משתחרר זרם של שלפוחיות קורטיקליות, הגורם לכך שתאים נוספים לא יוכלו להיכנס אל תוך התא. 
התכולה של השלפוחיות הקורטיקליות עצמן שונה ממין למין.
שער פיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, אתר ארכאולוגי 
 על שם:  פיוס הרביעי 
 מיקום:  קאסטרו פרטוריו 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1565
 תאריך פתיחה רשמי:  1565 
 אדריכל:  מיכלאנג'לו 
 סגנון אדריכלי:  רנסאנס 
 קואורדינטות:  41°54′33″N 12°30′05″E﻿ / ﻿41.90930344757°N 12.501301830685°E﻿ / 41.90930344757; 12.501301830685
  (למפת רומא מוגדלת) שער פיה(למפת רומא רגילה) שער פיה
 
שער פיה (באיטלקית: Porta Pia) הוא שער בחומות אורליאנוס שבעיר רומא, בירת איטליה. השער נבנה בהוראת האפיפיור פיוס הרביעי ונקרא על שמו.
השער ממוקם בקצה ויה פיה - דרך שהוקמה בהוראת האפיפיור. השער תוכנן על ידי מיכלאנג'לו במטרה להחליף את שער נומנטנה הנמצא כמה מאות מטרים דרומה לשער פיה, אשר נסתם באותה עת. עבודות בניית השער החלו בשנת 1561 והסתיימו בשנת 1565 לאחר מותו של מיכלאנג'לו. חלקו החיצוני של השער הושלם בשנת 1869 בסגנון נאו קלאסי על פי תכנונו של וירג'יניו וספיניאני.
היסטוריה

בניית השער החדש נדרשה מאחר שגידולה של העיר הביא לכך שלא ניתן היה להגיע בקלות דרך שער נומנטנה אל הויה נומנטנה. מיכלאנג'לו הכין עבור האפיפיור שלוש תוכניות לבניית השער, והאפיפיור בחר את הזולה מבין שלוש התוכניות. שלוש תוכניות אלה לא שרדו עד ימינו, ונותרו סקיצות מועטות של חלקים מהשער, מהם ניתן ללמוד כי השער שנבנה לבסוף היה שונה בצורתו מכל שלוש התוכניות.
מטבע משנת 1561 עליו הוטבעה דמות השער, ותחריט משנת 1568 מעידים על כך שהשער עבר מספר שינויים במהלך השנים, וכעת נראה שונה מבעת הקמתו.
השער היה המבנה האחרון שנבנה על ידי מיכאנג'לו, והוא נפטר זמן קצר בטרם הסתיימו עבודות הבנייה. השער הושלם על ידי ג'יאקומו דל דוצ'ה אשר בנה את שער סן ג'ובני.
מיכלאנג'לו תכנן קשת שער אחת בלבד, מטעמים של עיצוב וסימטריה. קשת שנייה נבנתה בשנת 1575 כדי להקל על מעבר התנועה. מיכלאנג'לו "התעלם" מעיצוב חלקו החיצוני של השער, ועיצב רק את חלקו הפנימי, הפונה אל העיר רומא.
תחריט משנת 1577 מתאר מגדל בסמוך לשער. לא ברור מתי נהרס מגדל זה, והאם התמוטט כתוצאה מהזנחה, או נהרס מטעמים אסתטיים.
חלקו החיצוני של השער נבנה בשנת 1869 על ידי וירג'יניו וספינייאלי, בהסתמך על התחריט משנת 1568 במטרה לדמות ככל האפשר את סגנונו של מיכלאנג'לו. עבודות בניית חלקו החיצוני של השער החלו בשנת 1853 בעקבות נזק שנגרם לשער בשנת 1851 כתוצאה מפגיעת ברק.
בקרבת השער ישנה פרצה המכונה "פירצת פורטה פיה" - פרצה דרכה פרצו ב-20 בספטמבר 1870 חילי צבא ממלכת איטליה וכבשו את רומא על מנת להפכה לבירת ממלכת איטליה המאוחדת. בשנת 1932 הוקמה באתר אנדרטה לזכר הפרצה.
בסמוך לשער, ב-11 בספטמבר 1926 ניסה ג'יאנו לוצ'טי לפגוע באמצעות פצצה במכוניתו של בניטו מוסוליני, בלא הצלחה.
תגובה מבוקרת דיפוזיה

תגובה מבוקרת דיפוזיה בכימיה פיזיקלית היא תגובה בה הגורם הקובע את קצב התגובה הוא תנועת הצורונים המגיבים. תנועה זו ממושטרת על פי כללי הדיפוזיה.
ישנם כמה גורמים המשפיעים על קצב תגובה כימית:
כמות האנרגיה במערכת, זאת מכונה גם (תרמודינמיקה). ההסתברות להיווצרות תגובה ממפגש עתיר אנרגיה בין המגיבים, מכונה גם קינטיקה. וקצב שינוע הצורונים.
קצב שינוע הצורונים נשלט אף הוא על ידי כמה גורמים:
ערבוב, מיגרציה (הגירה בהשפעת פוטנציאל חשמלי למשל), ודיפוזיה.
כאשר ישנה אנרגיה בכמות מספקת במערכת, קינטיקה מהירה דיה, ואין השפעה של ערבוב ומגרציה, מתרחשת תגובה מבוקרת דיפוזיה.
תגובה מבוקרות דיפוזיה באלקטרוכימיה

בשיטות אלקטרוכימיות ניתן לעקוב אחרי הגורמים המשפיעים על קצב התגובה: בפוטנציאלים הקרובים לפוטנציאל המנוחה של המערכת, הפוטנציאל המופעל על המערכת, המייצג את כמות האנרגיה, הוא הקבוע את קצב התגובה.
בפוטנציאלים מרוחקים מה מפוטנציאל המנוחה, הקינטיקה היא הקובעת את קצב התגובה.
תגובה מבוקרת דיפוזיה, אם כן, מתרחשת בפוטנציאלים המרוחקים ביותר מפוטנציאל המנוחה של המערכת. מכיוון שהדיפוזיה היא זו הקובעת את קצב התגובה, הזרם הנמדד במערכת אינו תלוי בפוטנציאל המופעל. מבחינה גרפית תיוצג תגובה זו על ידי ישר המקביל לציר הפוטנציאל.
בבדיקות אלקטרוכימיות מסוג מדידות עכבה חשמלית ממודלת תגובה מבוקרת דיפוזיה בעזרת עכבת וארבורג. ניתן לדלות ממנה מידע על מקדם הדיפוזיה של הצורונים, שטח הפנים של האלקטרודה ועוד. ייצוגה הגרפי של תוגבה מבוקרת דיפוזיה בסוג מדידות זה הוא ישר בשיפוע 45 בדיאגרמת נייקוויסט.
תרגום המעריצים של Mother 3

מסך זה הוא התמונה המקורית היחידה שנוספה למשחק בתרגום המעריצים.
תרגום המעריצים של Mother 3 הוא לוקליזציה מלאה בשפה האנגלית של משחק הווידאו היפני Mother 3 משנת 2006 על ידי מעריצי EarthBound, בראשם קלייד "Tomato" מנדלין. המשחק המקורי שוחרר ביפן לאחר עשור של גיהנום פיתוחי. חברי אתר המעריצים starmen.net הכריזו על תרגום מעריצים משלהם בנובמבר 2006 לאחר שהתגלה כי נינטנדו אינה מתכננת להוציא לאור את המשחק מחוץ ליפן.
המעריצים שעבדו על הפרויקט נבדקו על ידי מנדלין והיו להם ניסיון קודם בלוקליזציה. אלפי שעות הושקעו בפרויקט, מפריצת נתוני המשחק ועד תרגום 1,000 עמודי התסריט. הם בנו כלים משלהם לעבודה על לוקליזציית המשחק. הגרסה שהושלמה יצאה לאור באוקטובר 2008 והונפקה כטלאי. הטלאי הורד יותר מ-100,000 פעמים בשבוע הראשון שלו. לצד התרגום יצא לאור מדריך שחקנים בצבע מלא, בעל 200 עמודים.
קהילת מעריצים

לאחר עשור של "עיכובים, הורדות וביטולים", Mother 3 יצא לאור באפריל 2006 לקהל היפני, בקונסולת ה-Game Boy Advance. זהו משחק ההמשך של למשחק הווידאו EarthBound משנת 1995, שכותרתו Mother 2 ביפן. קהילת מעריצי EarthBound האמריקאית גייסה תמיכה באמצעות אירועים ועצומות להוצאה לאור של המשחק. עצומה אחת כזו השתמשה בתוכנת עצומה מותאמת אישית ובאימות שמות שנבדק ידנית, ו-819 העמודים של העצומה, המכילים 31,000 חתימות נשלחו למשרדים היפנים והאמריקאים של נינטנדו עם אמנות מעריצים. למרות שקיבלה את הגיבוי של קהילת המשחקים הרחבה יותר, נינטנדו לא הגיבה. 1UP.com כתבו כי "אף משחק אחר בהיסטוריה של הזמן לא זכה לביקוש כה נלהב לתרגום".
קהילת המעריצים לא ציפתה ללוקליזציה רשמית באנגלית כאשר Mother 3 יצאה לאור באפריל 2006. ארבעה חודשים לאחר מכן, הם קיבלו חדשות שנינטנדו לא מעוניינת, ובנובמבר, קיבלו אישור לכך בראיון עם קבוצת הלוקליזציה "Treehouse" של נינטנדו אמריקה. בתוך ימים, הוכרז תרגום המעריצים באתר הקהילה starmen.net. ריד יאנג, מייסד שותף של האתר, אמר שתרגום מעריצים "עסק במעריצים באותה מידה שהוא עסק על המשחק".