stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גריגורי מאיראנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1899 בתום, פלך כותאיסי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  1964 (בגיל 65 בערך) מחצ'קלה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של דאגסטן, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות ברית המועצות
 ידוע בשל:  ניהול מעבדת רעלים של נ.ק.ו.ד. וביצוע חיסולים פוליטיים
 השכלה:  אוניברסיטת מוסקבה השנייה
 תקופת הפעילות:  1937–1951 (כ־14 שנים)
 מקצוע:  חוקר
 מעסיק:  נ.ק.ו.ד.
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד 
 
גריגורי מאיראנובסקי (ברוסית: Григорий Моисеевич Майрановский;‏ 1899 – 1964) היה ראש המעבדה הטוקסיקולוגית של הנ.ק.ו.ד., המשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות (1937–1951), אלוף-משנה בחיל הרפואה הסובייטי מאז 1943, דוקטור למדעי הרפואה, ופרופסור (1943).
ביוגרפיה

לפי ביוגרפיה הרשמית שלו, מאירובסקי הצטרף ב-1917 למכון הרפואי של טיפליס (סביר להניח שהוא נכנס לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת טביליסי שאורגנה מחדש ב-1918), שם הפך לחבר ב"בונד". לאחר שעבר לבאקו, המשיך את לימודיו באוניברסיטת באקו. ב-1920 הצטרף למפלגה הקומוניסטית.
ביוגרפיה > בקומיסריון העם לבריאות (משרד הבריאות)

מ-1922 היה במוסקבה, שם סיים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מוסקבה השנייה (1923), עבד כרופא, עוזר במחלקה באוניברסיטה וראש מרפאת חוץ. עבד במשרה חלקית במכון הביוכימי. שם הנהגתו, תוך הבחנת יכולותיו ובתחומי העניין של מאיראנובסקי, הציעה לו את תפקיד ראש מחלקת טוקסיקולוגיה של המכון הסניטרי-כימי המרכזי של משרד הבריאות של ברית המועצות.
בשנת 1935 עמד מאיראנובסקי בראש מעבדת הרעילות של המכון לרפואה ניסויית של ברית המועצות שם גורש מהמפלגה "בגלל גרימה לקריסת עבודתה של המעבדה המיוחדת וניסיון לקבל גישה למידע סודי". עם זאת, כתב תלונה לוועדת הבקרה המרכזית, שם בוטלה החלטת ועדת המפלגה. חזר למכון הסניטרי-כימי המרכזי של קומיסריון הבריאות העממית לתפקיד ראש אגף ארגון ותכנון.
ביוגרפיה > בסוכנויות הביטחון של ברית המועצות

מאז קיץ 1937 עבר למחלקה מספר 12 של המנהל הראשי של ביטחון המדינה בנ.ק.ו.ד..
במסגרת המחלקה הזו עמד בין השנים 1937–1951 בראש המעבדה הטוקסיקולוגית ("מעבדת-X"): יחידה מיוחדת העוסקת במחקר בתחום החומרים הרעילים והרעלים.
כפי שפרסם בזכרונותיו פאבל סודופלאטוב, מאיראנובסקי הועבר לפיקוד נ.ק.ו.ד. יחד עם כל קבוצת המחקר שלו.
כפי שנודע מאוחר יותר מעדותו של מאירנובסקי עצמו ועובדיו בחקירה, השפעותיהם של רעלים שונים על בני אדם ושיטות השימוש בהם נבדקו במעבדה על אסירים שנידונו לעונש מוות.
סודופלאטוב הצהיר כי ידוע לו על ארבעה מקרים מאומתים של חיסול אנשים לא אהודים על ידי הממשלה הסובייטית, שבהן לקח מאירנובסקי חלק ישיר כמבצע בשנים 1946–1947 (סודופלטוב עצמו השתתף בפעולות הללו):
אלכסנדר שומסקי, מראשי התנועה הלאומית האוקראינית (שנעצר בשנות ה-30 ושוחרר מאוחר יותר מהכלא מסיבות בריאותיות והיה בגלות בסרטוב, שם יצר קשרים עם ארגוני מהגרים וניהל פעילות תעמולה פעילה; מאיראנובסקי נשלח לסרטוב במסגרת קבוצות מיוחדות, שלאחריהן נפטר שומסקי, לפי המסקנה הרשמית, בבית החולים מאי ספיקת לב;
תאודור רומז'ה, הארכיבישוף של הכנסייה המאוחדת האוקראינית באוז'הורוד (נחשד בשיתוף פעולה עם המחתרת הלאומית החמושה, ופעילותו נתפסה כאיום על היציבות הפוליטית של טרנסקרפטיה שהפכה לחלק מברית המועצות רק ב-1945); מאיראנובסקי נשלח לאוז'גורוד, שם מסר אמפולה עם רעל קורארה לסוכנת ביטחוני – אחות בבית החולים שבו שהה רומז'ה לאחר תאונת דרכים – שביצעה את הזריקה הקטלנית;
סאמט, יהודי פולני שנאסר ב-1939, עסק בעבודות חשאיות באוליאנובסק לשימוש בציוד הגרמני שנתפס בצוללות סובייטיות, יצר קשרים עם הבריטים והתכוון לעלות לארץ ישראל; מאיראנובסקי העניק לסמט זריקת רעל קורארה במהלך בדיקה מונעת;
ישעיהו אוגינס, אזרח אמריקאי שביצע משימות של נ.ק.ו.ד. בחו"ל, נעצר ב-1938 בחשד למשחק כפול ונידון על ידי אספה מיוחדת לשמונה שנות מאסר; בתום המלחמה ניסו השלטונות האמריקאיים, על סמך פנייה של אשתו, להחזירו לארצות הברית, דבר שנראה על ידי השלטונות עלול לגרום נזק חמור לברית המועצות; בשנת 1947 העניק מאיראנובסקי זריקה קטלנית לאוגינס במהלך בדיקה רפואית בכלא, ולאחר מכן הונחו סודופלטוב ואייטינגון לקבור את הגופה בבית הקברות היהודי בפנזה.
סודופלטוב מציע כי ניתן היה להשתמש במאיאנובסקי בחיסול ראול ולנברג.
ביוגרפיה > מחקר מדעי

בשנת 1940 מאירנובסקי הגן בישיבה סגורה של המועצה האקדמית של המכון הכלל סובייטי לרפואה ניסוית על עבודת הדוקטורט שלו שהנושא שלה הייתה "השפעה ביולוגית של מוצרים במהלך האינטראקציה של גז חרדל עם עור". המומחים שנתנו הערות במהלך ההגנה – אלכסיי ספרנסקי, גלב פרנק, ניקוליי גאברילוב ובוריס טארוסוב – נתנו משוב חיובי לעבודה אך ועדת הבחינות העליונה בוועדה להשכלה גבוהה דחתה את ההחלטה להעניק את התואר ודרשה לבצע השלמות לעבודה. עם זאת, בשנת 1943, לבקשת הנציב העממי (השר) לביטחון המדינה וסבולוד מרקולוב, הוגשה עתירה להענקת התואר האקדמי של דוקטור למדעי הרפואה ותואר פרופסור על סמך מכלול עבודות ללא הגנה על עבודת הדוקטורט. בעתירה נכתב כי "במהלך עבודתו בחבר ה-NKVD. מאירנובסקי השלים 10 פיתוחים סודיים בעלות חשיבות מבצעית רבה".
ביוגרפיה > משפט הרופאים, מעצרים וסוף חייו

ב-13 בדצמבר 1951 נעצר במסגרת משפט הרופאים. במהלך החקירה שלו בעקבות הלחץ שהופעל על ידי החוקר ריומין נתן וידוי מטעם מעבדתו כחלק מן המערכת אותה הפעילו הרופאים (בשנת 1958 פנה לביטול הווידוי הזה). כנראה, עקב כך שהווידוי לא תאם הודאה בפשע של אף רופא (שאף אחד מהם לאעבד איתו) ובעקבות החשיפה לתוצאות הפעלת מעבדתו המשפט שלו נערך בנפרד בוועדה המיוחדת של שר הביטחון והוא נשפט לתקופה של עשר שנים בכלא על שמירת רעלים בלתי חוקית וחריגה מן הסמכות שהייתה לו.בעת שהותו בכלא, נאבק מאירנובסקי למען ביטול הרשאתו, כתב מספר מכתבים שהופנו לשר לביטחון המדינה סמיון איגנטייב, ולאחר מכן ללברנטי בריה. בהמשך המכתבים הללו שימשו את התביעה בחקירה נגד מאיראנובסקי עצמו, בריה, אבאקומוב ומרקולוב.
לאחר ריצוי עונשו, הוא שוחרר בדצמבר 1961; ניסיון לבקש פתיחת החלטה על העונש למשפט חוזר הוביל למעצר נוסף שלו.
לאחר שחרורו בתחילת 1962 נאסר עליו לגור במוסקבה, לנינגרד ובירות כל הרפובליקות של ברית המועצות. בשנים האחרונות לחייו עבד באחד ממכוני המחקר במחצ'קלה.
נפטר בשנת 1964.
ביוגרפיה > פרסים ועיטורים שקיבל

עובד מוערך של ה-נ.ק.ו.ד. (27 לאפריל 1940).
עיטור אות הכבוד (20 לספטמבר 1943)
עיטור הכוכב האדום (11 למאי 1944)
מדליית "פרטיזן המלחמה הפטריוטית" מדרגה ראשונה.
הערות שוליים

↑  "Именем Сталина: Лаврентий Берия - верный соратник?". אורכב מ-המקור ב-2016-06-10. נבדק ב-2011-12-20.
↑  12-й Отдел ГУГБ НКВД СССР (отдел оперативной техники и др.) создан 07.08.1937 г., в 1938 году реорганизован в самостоятельный Отдел опертехники (2-й Специальный отдел). В феврале 1941 года при разделении НКВД на два наркомата — НКВД СССР (нарком Берия Л. П.) и НКГБ СССР (нарком Меркулов В. Н.) Отдел оперативной техники передан в структуру НКГБ (4-й отдел). В июле 1941 года НКВД и НКГБ были вновь объединены в единый наркомат — НКВД СССР и отдел реорганизован во 2-й Специальный отдел НКВД. С апреля 1943 по март 1946 года отдел вновь в составе НКГБ/МГБ СССР (нарком Меркулов В. Н., затем Абакумов В. С.) (Воронцов С. А. Спецслужбы России. Учебник. — Ростов-на-Дону: Феникс, 2006. — 512 с.).
1 2  "Майрановский Григорий Моисеевич - "доктор Смерть", полковник, начальник секретной лаборатории ядов НКВД | Баку | Энциклопедия | "Неизвестные" бакинцы". www.baku.ru. אורכב מ-המקור ב-2021-02-06. נבדק ב-2021-06-21.
↑  Бурбыга, Николай (1992-05-16). "Приговорен к «медосмотру». Как действовали спецлаборатории НКВД". Известия № 114. אורכב מ-המקור ב-2019-06-02. נבדק ב-2019-06-02.
↑  "Штатный государственный убийца (реабилитированный). Два дня из жизни Павла Судоплатова". Новая газета (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2022-01-28. נבדק ב-2021-06-21.
↑  "Чем Шкуро хуже Судоплатова". Коммерсантъ (ברוסית). 2001-09-04. אורכב מ-המקור ב-2021-06-24. נבדק ב-2021-06-21.
1 2  "Смертельный укус Ленина". אורכב מ-המקור ב-2013-04-05. נבדק ב-2013-03-29.
1 2  "Кадровый состав органов государственной безопасности СССР. 1935−1939". אורכב מ-המקור ב-2021-01-11. נבדק ב-2020-08-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810673696105606  VIAF: 5077151778222418130002   WorldCat (עם VIAF): 5077151778222418130002
דיגי-ליסן

לוגו המצעד, דיגי-ליסן
דיגי-ליסן (באנגלית: DigiListan) היא תוכנית רדיו שוודית ב-SR P3 (אנ') האחראית על שידור הסינגלים המובילים הנמכרים ביותר בצורה אלקטרונית במחשבים, טלפונים ניידים וסוגים אחרים של נגני מדיה בשוודיה (מוזיקה דיגיטלית). הנתונים הסטטיסטיים נאספים באמצעות Nielsen SoundScan.
התוכנית שודרה לראשונה בינואר 2007 ומאז היא נחשבת לאחד מהמצעדים הרשמיים הפועלים בשוודיה.
שירי השנה במצעד

| שנה | שם | אמנ/ית |
| --- | --- | --- |
| 2007 | "The Worrying Kind" | ארק |
| 2008 | "I Kissed a Girl" | קייטי פרי |
| 2009 | "Fairytale" | אלכסנדר ריבאק |
| 2010 | "Waka Waka (This Time for Africa)" | שאקירה בהשתתפות פרשליגראונד |
| 2011 | "What Are Words" | כריס מדינה |
| 2012 | "Euphoria" | לורן |
| 2013 | "Wake Me Up" | אביצ'י |
| 2014 | "Happy" | פארל ויליאמס |
| 2015 | "Lean On" | מייג'ור לייזר בהשתתפות מו ודי ג'יי סנייק |
| 2016 | "Faded" | אלן ווקר |
| 2017 | "Shape of You" | אד שירן |
| 2018 | "Without You" | אביצ'י בהשתתפות סנדרו קוואצ'ה |
| 2019 | "Shallow" | ליידי גאגא ובראדלי קופר |
הערות שוליים

1 2  Svensk mediedatabas (SMDB), smdb.kb.se
ראו גם

סוורייטופליסטן
דנשפה

| --- | --- |
סמל דנשפהסמל דנשפה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת קאפובאר
 שטח:  17.54 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  397 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°27′28″N 17°02′02″E﻿ / ﻿47.457861111111°N 17.033969444444°E﻿ / 47.457861111111; 17.033969444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.denesfa.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.דנשפה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.דנשפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דנשפה (בהונגרית: Dénesfa) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית דנשפה קטנה משמעותית, מ-429 תושבים בשנת 1990 עד 339 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-20%).
בדנשפה חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 5 |  |
| 1880 | 5 | 850 |
| 1910 | 3 |  |
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת קאפובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קאפובאר • בבוט • בלד • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד |  |
דס ברמנר

דס ברמנר (באנגלית: Des Bermner; נולד ב-7 בספטמבר 1952 באברצ'ירדר שבסקוטלנד) הוא כדורגלן עבר סקוטי, ששיחק בעמדת הקשר.
ביוגרפיה

ברמנר נולד בכפר אברצ'ירדר שבסקוטלנד בשנת 1952. הוא גדל שם והיה חלק משמונת אחיו, אחד מהם בשם קווין ברמנר היה גם כן כדורגלן, וכדי להעביר את השעמום אהב לעסוק בתחומי הרכיבה על אופניים ושחייה. ברמנר אהב במיוחד כדורגל וכשהיה בן עשר מנהל בית הספר שלו העמיד אותו בהרכב הקבוצה עד גיל 15. מאוחר יותר ברמנר הגיע למחלקת הנוער של אברדין הסמוכה ובתחילת שנות השבעים התחיל את הקריירה הרשמית במדי היברניאן. לפני כן שיחק פחות מעשר משחקים במועדון הנוער של דברונבל, ומדצמבר 1972 מצא את עצמו משחק בעמדת המגן האחורי/ימני. במהלך השנים הבאות הפך בסופו של דבר לקשר.
ברמנר ערך יותר מ-200 הופעות רשמיות במדי היברניאן ובשנת 1979 עבר מאזורו לוסט מידלנדס, שם שיחק באסטון וילה. הוא הגיעה עימה להצלחות הגדולות בקריירה שלו ובהיסטוריית המועדון. בעונת 1980/81 זכו במפתיע בפוטבול ליג תחת המאמן רון סאונדרס ושנה אחר כך בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון 0–1 בגמר על באיירן מינכן. ברמנר היה הכרחי עבור אסטון וילה וביחד עם הקפטן דניס מורטימר קיבעו את הקישור. תוארו האחרון היה הסופר קאפ האירופי בשנת 1982 עם ניצחון 1–3 על ברצלונה בצמד משחקים.
במהלך עונת הזכייה בגביע אירופה לאלופות החליף המאמן טוני ברטון את סאונדרס בעקבות תוצאות מאכזבות בליגה. לאחר מכן הפך למאמן יריבתה, ברמינגהאם סיטי, ואיתו התאחד גם ברמנר. בעונתו הראשונה הצליחו לעלות לליגה הראשונה אך כעבור עונה אחת חזרו לשנייה. ברמנר עזב אותה בשנת 1989 ועבר לפולהאם שם נשאר עונה אחת ב-1989/90 ובין השנים 1990–1992 ערך 40 הופעות בסטפורד ריינג'רס. בשנת 1994 שיחק כמה משחקים במועדון החובבנים סוטון טאון.
תארים

אליפות אנגליה: 1980/81
מגן הקהילה: 1981 (משותף)
גביע אירופה לאלופות: 1981/82
הסופר קאפ האירופי: 1982
דן תיכון

דן תיכון (5 בינואר 1937 – 30 בספטמבר 2024) היה פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בשנים 1981–1999 וכיושב ראש הכנסת בכנסת ה-14 בשנים 1996–1999.
ביוגרפיה

דן תיכון (סרדני) נולד בקריית חיים לצילה ולאליעזר תיכון (סרדני), איש העלייה השלישית, שהיה חבר בגדוד העבודה. למד בבית הספר היסודי "אחדות" בקריית מוצקין ואת לימודיו התיכוניים השלים בשנת 1955. כנער, היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת גולני.
תיכון הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודיו נתמנה למנהל בחברת "דן פרסלין" החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1965 נבחר לתפקיד מזכ"ל "התאחדות הסוחרים בירושלים" והצטרף כחבר למפלגה הליברלית במסגרת גח"ל.
בשנת 1969, בעת כינונה של ממשלת הליכוד הלאומי, מונה תיכון ליועץ שר המסחר והתעשייה יוסף ספיר (גח"ל) וכממונה על תיעוש אזורי פיתוח, המסחר והמלאכה ואחראי על תיעוש המגזר הלא יהודי. בשנת 1970, עם נפילת ממשלת הליכוד הלאומי - עזיבת גח"ל את הממשלה, המשיך לכהן בתפקידו ושימש יועץ לשרים פנחס ספיר וחיים בר-לב (המערך). בנוסף לתפקידיו באותן השנים, יזם וסייע בהקמת פארקים לתעשיות עתירות מדע במת"מ בחיפה, בהר חוצבים בירושלים, במכון ויצמן ברחובות וברמת החייל בתל אביב.
בשנת 1974 פרש ממשרד המסחר והתעשייה והצטרף כשותף ל"הלוי תיכון - משרד לייעוץ כלכלי" יחד עם שלמה (מומו) הלוי. שלוש שנים אחר כך, מונה למנכ"ל חברת הבנייה הגדולה בישראל, "שיכון ופיתוח" ולאחר מכן נבחר לכהן כיו"ר מועצת המנהלים שלה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1981 נבחר תיכון לכנסת העשירית מטעם הליכוד ומאז ועד למועד פרישתו בשנת 1999, נבחר ברציפות כחבר הכנסת מטעם הסיעה. במרוצת כהונתו כח"כ היה פעיל בוועדות הכנסת: ועדת הכספים (מרכז האופוזיציה והקואליציה), הוועדה לענייני ביקורת המדינה (יו"ר הוועדה), ועדת הכנסת וועדת הפנים. תיכון עמד בראשות מספר ועדות משנה. בשנים 1983–1992 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת וכממלא מקומו בכנסות ה-10, ה-11 וה-12.
במהלך כהונתו כחבר כנסת היה שותף לחקיקתם של חוקים רבים, ביניהם:
חוק איסוף ופינוי פסולת למחזור (חוק המיחזור) 1993
חוק ביטוח בריאות ממלכתי (1995)
תיקונים חשובים לחוק החברות (חובת פרסום שכר הבכירים בחברות ציבוריות)
חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות (1995)
ביוזמתו (באמצעות בקשה להכנת דו"ח מיוחד) פרסם מבקר המדינה יצחק טוניק דו"ח מיוחד בנושא ויסות מניות הבנקים, בעקבות פרסום הדו"ח המיוחד ב-1985, יזם במשותף עם ח"כ דוד ליבאי הקמת ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט בייסקי לבדיקת משבר ויסות המניות הבנקאיות.
בשנת 1989 יזם במשותף עם ח"כ שמחה דיניץ הכרזה (במסגרת חוק גנים לאומיים ושמורות טבע) על הקמת אתר הנצחה ממלכתי בגבעת התחמושת.
בשנת 1996, בתחילת כהונתה של הכנסת ה-14, נבחר תיכון לכהונת יושב ראש הכנסת ומעת לעת, בהיעדרו של נשיא המדינה, מילא את מקומו. בהיותו יו"ר הכנסת קידם את החקיקה שהגבילה את כהונות הנשיא ומבקר המדינה לתקופה אחת בת שבע שנים.
יזם את הקמת ועדת המדע (ועדה ראשית) והקים ועדה מיוחדת לבדיקת החשבונות הסמויים (חסומים) בבנקים השווייצרים.
תיכון עמד בראש האגודה הבין-פרלמנטרית ישראל-גרמניה ועשה רבות לטיפוח היחסים בין שתי המדינות. כביטוי והערכה על תרומתו להידוק היחסים ההדדיים בין שתי המדינות העניק לו נשיא גרמניה רומן הרצוג, בטקס ממלכתי בבון, את צלב הכבוד הגדול ממסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בהמשך, וכהערכה על פעילותו לשיקום היחסים בין גרמניה לישראל, הוענק לתיכון אות הערכה מטעם קרן קונראד אדנאואר.
כיו"ר הכנסת, תיכון דאג להכנסת שקיפות בדיוני הבית במליאה ובוועדות הכנסת, ואיפשר לציבור הרחב, בזמן אמת, לעקוב מקרוב ולעיין בפרוטוקולים של הדיונים בכנסת. תיכון יזם והקים את ערוץ הטלוויזיה של הכנסת (ערוץ 33 שהפך במרוצת השנים לערוץ 99). הערוץ החל את שידוריו בשידורים חיים ב-1990 ובהמשך הפך לתחנת טלוויזיה שסיקרה את דיוני הכנסת וועדותיה (החלטת תיכון כיו"ר הכנסת משנת 1997). ב-1998 יזם, כיו"ר הכנסת, את הליך מחשוב הכנסת ואת הקמת אתר האינטרנט של הכנסת. בהמשך פעל והחליט על הקמת האגף החדש של משכן הכנסת ובו זמנית, דאג להפיכת משכן הכנסת הישן ("בית פרומין") למוזיאון שיתעד את תולדות הפרלמטריזם בישראל.
מאמץ רב הקדיש להידוק הקשרים הבין-פרלמנטריים בין הכנסת לפרלמנטים רבים ברחבי העולם. בין היתר גם במסגרת האיגוד הבין-פרלמנטרי (IPU - INTER PARLIAMENTRY UNION). בנוסף, היה בין יוזמי ומקימי הארגון הבין-פרלמנטרי של מדינות הים התיכון (בהשתתפות מדינות המזרח התיכון וצפון אפריקה).
ביום 4 בפברואר 1999, בשלהי הדיון על אישור תקציב המדינה לשנת 1999, מסר תיכון הודעה אישית, לפיה בתום הקדנציה (1 ביולי 1999) יסיים את כהונתו כח"כ וכיו"ר.
ביוגרפיה > לאחר הכהונה בכנסת

בשנת 1999, זמן קצר לאחר פרישתו של תיכון מהחיים הפוליטיים, פורסם תחקיר עיתונאי על ידי רביב דרוקר בגלי צה"ל, שבו נטען כי תיכון יזם פטור ממס על רכישת מוצרים בני קיימא על ידי חברי כנסת, מתקציב "קשר עם הבוחר", ואף נהנה בעצמו מן הפטור. תיכון תבע את דרוקר ועמיתיו לשידור, גולן יוכפז וזאב דרורי (מפקד התחנה), בגין הוצאת דיבה ולשון הרע. בית המשפט המחוזי קיבל את טענותיו של תיכון ופסק פיצוי כספי בסך 450,000 ש"ח. דרוקר ערער על ההחלטה בפני בית המשפט העליון, שדחה את הערר, אולם הקטין את סכום הפיצוי ל-300,000 ש"ח.
בשנת 2001 מונה לדירקטור בחברת "מקורות", ושנתיים לאחר מכן נבחר לכהן כיו"ר רשות הנמלים. בשנת 2005, בעקבות הרפורמה בנמלים, מונה תיכון ליו"ר חברת נמלי ישראל (חנ"י). ב-4 בינואר 2006 התפטר מתפקיד יו"ר חברת נמלי ישראל, בשל התנגדותו לרפורמה שהוצעה על ידי הממשלה ואושרה בחקיקה על ידי הכנסת (הפרטת הנמלים), שלטענתו לא הייתה ישימה. את התפטרותו גם נימק באי סדרים שאפיינו את עבודת הנמלים ואוזלת ידה של ממשלת שרון במלחמתה בנגע השחיתות בנמל אשדוד.
במרוצת השנים כיהן תיכון כחבר בדירקטוריון החברות הבאות:
מבני תעשייה בע"מ (חברה ממשלתית)
הבנק לפיתוח התעשייה (חברה ציבורית)
בנק למלאכה (חברה ממשלתית)
בנק כרמל למשכנתאות (חברה ציבורית)
תים מחשבים בע"מ (חברה ציבורית)
צ'אם בע"מ (חברה ציבורית)
מקורות בע"מ (חברה ממשלתית)
חברת נמלי ישראל בע"מ (חברה ממשלתית)
בשנת 2009 נבחר תיכון ליו"ר ה-ITF International Task Force for International Cooperation on Holocaust Rememberance and Research, ארגון בינלאומי שחברות בו כ-35 מדינות. ה-ITF שם לו למטרה לחנך נגד אנטישמיות, גזענות, הוקעת רצח עם והנחלת לקחי השואה. משרדי הארגון מצויים בברלין.
בשנים 2013–2018 כיהן כחבר מועצת העירייה בעיר מגוריו, נשר.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש ב-2022 הודיע תיכון כי לא יצביע לליכוד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

תיכון היה נשוי ללודמילה ואב לבן ובת התגורר בנשר. לתיכון 5 נכדים ונין אחד.
נפטר ב-30 בספטמבר 2024, בגיל 87, ונקבר למחרת בחלקת גדולי האומה בהר הרצל בירושלים.
הערות שוליים

↑  פרוטוקול ישיבת מליאת הכנסת מס 2084 של הכנסת ה-14 – דיון במליאת הכנס
↑  בית המשפט המחוזי בירושלים, ת"א 1624/99, דן תיכון נ' צבא ההגנה לישראל – יחידת גלי צה"ל, באתר העין השביעית
↑  שמואל דקלו, ‏העיתונאי רביב דרוקר יפצה את דן תיכון ב-450 אלף שקל, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2004
↑  ע"א 653/05
↑  אסף כרמל‏, יו"ר הכנסת לשעבר, דן תיכון יחזיר לגל"צ 150 אלף שקל, באתר וואלה, 4 ביולי 2006
↑  בשל שינוי שם הארגון מ-ITF ל-IHRA שונה בהמשך שם האתר באינטרנט בהתאם
↑  יעקב בר-און, ‏“אינני תומך במדיניות שלה": דן תיכון מסביר מדוע לא יצביע לליכוד, באתר מעריב אונליין, 8 באוגוסט 2022
↑  בנצי רובין, ‏"איש של עקרונות שפעל לטובת עמו": דן תיכון הובא למנוחות, באתר מעריב אונליין, 1 באוקטובר 2024
תיכון יחד עם נכדו, יו"ר "נוע תנוע" רועי שוורץ תיכון, ופעילים נוספים, באוקטובר 2015
דאו (ספינה)

ספינת דאו סמוך לדאר א סלאם, טנזניה
דאו (בערבית: داو) היא ספינת מפרש ערבית מסורתית המצוידת במפרש לטיני (משולש) אחד או יותר. ספינות הדאו נפוצות במיוחד בחופי חצי האי ערב, הודו, מזרח אפריקה וצפונה. ספינת דאו גדולה עשויה לשאת צוות של כשלושים ספנים, בעוד שבספינות הדאו הקטנות יש בדרך כלל תריסר ספנים.
לצורך ניווט לילי לפי כוכבי השמיים, ספני ספינות הדאו השתמשו באופן מסורתי בקמל. באמצעות מכשיר ניווט זה מוצאים את קו הרוחב על ידי מדידת הזווית שבין כוכב הצפון לקו האופק.
עד לשנות השישים של המאה ה-20, ספינות דאו ביצעו הפלגות מסחריות בין חופי המפרץ הפרסי לבין נמלי מזרח אפריקה בכוח מפרשיהן בלבד. עיקר מטענן של ספינות אלה היה תמרים ודגים בדרכן למדינות מזרח אפריקה ועצי מנגרובים (כחומר גלם) בדרכן למדינות המפרץ הפרסי. הספינות הפליגו דרומה עם רוחות המונסון בחורף או בתחילת האביב, ושבו צפונה לחצי האי ערב בסוף האביב או בתחילת הקיץ.
סוגי ספינות דאו

ר'נג'ה – ספינה גדולה עם ירכתיים מעוגלות ומעוטרות באופן מסורתי.
בר'לה – ספינת הדאו המסורתית למים עמוקים.
באטיל – ספינה עם ירכתיים ארוכות המסתיימות במוט דמוי אלה.
באדאן – ספינה קטנה יותר המשמשת לשיט במים רדודים.
ספינת דאו
ספינת דאו מעבירה נוסעים סמוך לחופי מוזמביק
ספינת דאו כפולת מפרשים על בול מעדן משנת 1937
דיסק בין-חולייתי

| --- | --- |

 שיוך:  intervertebral joint 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (289) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  discus intervertebralis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A03.2.02.003 
 TA2 (2019):  1684 
 FMA:  10446 
 קוד MeSH:  A02.165.308.410 
 מזהה MeSH:  D007403 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0021815 
 
חוליה חזית, צלעות ודיסק במבט על
חתך במישור חיצי דרך חוליות מותניות
דיסק בין-חולייתי (TA: Discus intervertebralis) הוא רקמת סחוס עבה הנמצאת בין כל שתי חוליות בעמוד השדרה. הדיסק מהווה מפרק מסוג מאחה בין גופי החוליות, הוא מחבר בחוזקה את החוליות, מאפשר תנועה מעטה ומתפקד כבולם זעזועים.
מבנה ותפקידים

דיסק בין חולייתי, שצורתו מעוגלת ושטוחה, מחבר בין גופי חוליות שכנות. בין שתי החוליות הראשונות (חולית הציר והאטלס) אין דיסק והדיסקים בין חוליות עצם העצה ועצם העוקץ מתנוונים ומתגרמים בהתבגרות.
חלקו החיצוני או ההיקפי של הדיסק מכונה הטבעת הליפית (Anulus fibrosus) והוא מורכב מסחוס סיבי. סחוס הטבעת הליפית מחובר לשפתי גופי החוליות ויוצר שכבות בתוך שכבות של סיבים הנעים באלכסון מחוליה אחת לשנייה.
חלקו הפנימי של הדיסק הוא הגרעין הַמּוֹכִי (Nucleus pulposus), חומר ג'לטיני המכיל יותר סחוס מאשר סיבים ומאופיין באלסטיות גדולה ובתכולת מים גבוהה (כ־88 אחוזים באנשים צעירים). הגרעין המוכי בא במגע עם פני גופי החוליות המכוסים סחוס זגוגי.
הטבעת הליפית מחברת בחוזקה את החוליות זו לזו ומתחמת את הגרעין המוכי. היא מאפשרת מעט תנועה בין כל שתי חוליות. כאשר מתרחשת התנועה, משנה הגרעין המוכי את צורתו בהתאם לכיוון התנועה ושומר על חלוקת המאמצים בין גופי החוליות. הגרעין המוכי משנה את צורתו גם בתגובה למאמץ לחיצה (הפועל בכיוון מקביל לעמוד השדרה) וסופג חלק מהזעזוע.
מבנה הדיסק

הדיסק הבין חולייתי מורכב משני סוגים של מאקרו-מולקולות-פרוטאוגליקן שנמצא בגרעין המוכי, ואשר סופח מים לצורך קבלת רקמה ג'לטינית המהווה את הכרית של הדיסק, וקולגן- שרמותיו עולות ככל שמתרחקים ממרכז הדיסק (הגרעין המוכי) אל עבר הפריפריה. סוג הקולגן העיקרי בגרעין המוכי הוא קולגן מסוג 2, בעוד שבטבעת הליפית סוג הקולגן העיקרי הוא 1.
בדיסק יש מעט כלי דם- הוא מקבל אספקת חמצן וחומרי מזון מכלי הדם הנכנסים אל הטבעת הליפית, ובנוסף כלי דם קטנים הנכנסים לדיסק מהעצם התת-סחוסית של החוליה.