stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זריקה
הערות שוליים

↑  Morphine Syrette, באתר המסביר את הפרטים הטכניים של הסרט "להציל את טוראי ראיין"
↑  'Morphine lollipop' dulls pain for wounded troops, USA TODAY, 2013
↑   Injured US Marines to get 'lollipop' instead of morphine, The Telegraph, 1 November 2011
1 2 3  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson
↑  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550706905171  GND: 4027017-8  LCCN: sh85066433  LNB: 000333369  NARA: 10664379  NDL: 00573945
חיים ורנר

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1946 (בן 78) 
 רבותיו:  שלום נח ברזובסקי 
 אב:  אשר זאב ורנר 
 
הרב חיים שלמה ורנר (נולד בי"ב באדר א' ה'תש"ו 13 בפברואר 1946) הוא משפיע ותלמיד חכם חסידי. נמנה עם תלמידיו הקרובים של האדמו"ר מסלונים רבי שלום נח ברזובסקי.
תולדותיו

נולד לרב אשר זאב ורנר, רבה של טבריה, ולנחמה, בתו של הרב אהרן לוריא מחשובי העדה הסלונימאית בטבריה. בילדותו התייתם, ובתקופת בחרותו גדל אצל רבי שלום נח ברזובסקי, שכיהן אז כראש ישיבת בית אברהם. למד בישיבת בית אברהם. נישא לבת דודו הרב מרדכי יחיאל לוריא.
היה משגיח בולט ודומיננטי בישיבת זוויהל, והשפיע על תלמידים רבים מהישיבה לעבור לחסידות סלונים. בעקבות זאת נוצרו חיכוכים בינו לבין הסגל בישיבה והוא נאלץ לעזוב את משרתו. יחד עמו עזבו תלמידים רבים. לאחר מכן כיהן כר"מ ומשגיח בישיבת באבוב בקריית באבוב בבת ים, בישיבת איתרי ובישיבת אמשינוב.
בשנת תשל"ח עבר ורנר למושב חזון יחזקאל יחד עם קבוצה מחסידי סלונים, ועמד שם בראשות ישיבה מקומית בשם אור משה.
עם סגירת הישיבה בשנת תש"מ חזר לירושלים, והתמנה על ידי רבי שלום נח ברזובסקי לכהן כמשגיח בישיבה קטנה של חסידות סלונים. שם שוב צבר הערצה ואהדה והנחיל את גישתו לבני הנוער. במהלך כהונתו בתפקיד זה עלה מעמדו בחסידות, והוא נחשב לאדם המשפיע ביותר בחסידות אחרי האדמו"ר. לאחר מכן עבר לכהן כמשגיח בישיבת באר שלמה ("אטיק") עד שזו נסגרה בשנת תשס"ה (2005). בשנת תשנ"ט פתח בית כנסת וכולל ברחוב יואל בירושלים.
לאחר פטירת הרב שלום נח ברזובסקי היו מן החסידים שרצו למנות אותו לאדמו"ר במקומו, אולם מפני השלום החליטו בחסידות שבנו הגדול של הרב ברזובסקי רבי שמואל ברזובסקי יכהן כאדמו"ר.
כיום מנהל הרב ורנר קהילה הכוללת את בני משפחתו ומעט חסידים. עם זאת, הוא עדיין משתייך רשמית לחסידות סלונים ומשמש שם כבעל תוקע וכחזן בימים נוראים וביום הראשון של אמירת הסליחות. בשבת בבוקר הוא עורך מניין בבית מדרשו, המתנהל לפי הקצב האישי שלו: התפילה אורכת כארבע שעות, תפילת נשמת כל חי עורכת שעה תמימה. סגנון התפילה הייחודי מושך אליו סקרנים רבים מרחבי העיר.
בשנת תשפ"א הפסיק להתפלל גם את תפילת ראש השנה ויום כיפור בחסידות סלונים, כשבכך התנתק לגמרי מחסידות סלונים.[[דרוש מקור]]
הרב ורנר מוציא מדי שנה ספר חדש בנושאים שונים, מגמרא והלכה ועד חסידות וקבלה. חיבר שירי דבקות רבים אותם הצמיד למנגינות עממיות. כמו כן התאים מילים לניגונים חסידיים רבים, שנהפכו לנכס צאן ברזל בחסידות סלונים, כגון ניגון "ישמחו במלכותך", המוכר יותר כ"מי יתן לי כאבר כיונה" ששרים חסידי ברסלב ו"ואני תמיד עמך", הוא נוהג להאריך בשירה גם במהלך התפילה. הרב ורנר היה אחראי בחסידות סלונים על סדר שמחת תורה, ואף ביצע רפורמות בסדרי הניגונים שהיו מקודשים בחסידות, החל משמחת תורה תשע"ו חדל להיות אחראי על סדרי שמחת תורה בחסידות סלונים וערך את סדרי שמחת תורה בבית מדרשו הפרטי ברחוב יואל. בעבר היה מדריך החתנים בחסידות. כמו כן הוא עוסק בשלום בית.
רבו, הרב שלום נח ברזובסקי, החשיבו לאדם דגול וכך כתב לו במכתב המלצה: ”האי גברא רבא ויקירא הרב הגאון מוהרח"ש ורנר שליט"א... כאחד מכוחות המובחרים מיהדות החרדית הנאמנה, אב בחכמה ורך בשנים, כח כביר ובעל מעוף מיחידי סגולה, שמלבד גדלותו בתורה והצטיינותו באמירת שיעורים הוא מחנך דגול בלתי רגיל, שיודעים להדליק אור אלקות ואור התורה בלבות הצעירים לעלות במעלות התורה והיראה וטהרת המידות והוא איש הטוב והישר והאהוב על כל הבאים במגע איתו ושם שמים מתקדש ומתגדל על ידו בכל מקום המצאו ואשרי הישיבה שהוא יעמוד בראשה”.
גישתו

גישתו מתאפיינת באהבה לזולת, נתינת עדיפות לתחושה האישית, ופיתוח הרגש. הוא מתנגד חריף למשטר קשה וקולקטיבי, ומתאפיין בהבנה עמוקה לנפש האדם. כמו כן, הוא מעצים ומחשיב תפילה מתוך כוונה ולא מתוך הרגל - "מצוות אנשים מלומדה". אמרה ידועה שלו היא "אמרתי את המילים, כעת אני צריך להתפלל". רבים נוהגים להתייעץ עמו בנושאים מגוונים.
לשיטתו, התפילה היא עניין אישי בין האדם לה', ולכן, באופן עקרוני, יש להתמקד במטרה להגיע להרגשת חיבור זו ולא להתחשב בגורמים אחרים כמיקום התפילה או מניין. כדרך רבו, הוא עוסק בעיקר בחובת האמונה ובהחדרת האמונה ללב עד שמתעוררת אהבה באדם לה' ותשוקה להדבק בו ("דבקות"), ומכאן ההתמקדות שהוא שם על תפילת "נשמת כל חי". כמו כן הוא מחשיב את הרגשת קדושת השבת, המקשרת בין האדם לה' ונתונה לשקיעות רוחנית ללא ענייני העולם הזה. אמרה שלו המאפיינת את דרכו היא: "אל נושא היית להם" - הקב"ה צריך להיות הנושא.
משפחתו

גיסו הרב אברהם דב אוירבך רבה של טבריה
גיסו הרב צבי שרייבר הרב של חסידות בויאן בארץ הקודש
גיסו הרב חיים שלום דייטש
מחיבוריו

קונטרס יעד החיים, ירושלים, תשנ"א
חובת היהודי בעולמו, ירושלים, תשנ"ב
זיכרון צבי הירש: בענייני חובת היהודי בעולמו (יצא לקראת יום השנה לבנו צבי הירש), ירושלים, תשנ"ה
חוקי חיים: עיונים בחוקי המשפט, ענייני עדות ושטרות חזקות, קנינים והמסתעף, ירושלים, תשנ"ה
שמים וארץ קנין אחד, ירושלים, תשנ"ו
הליכות חיים: איגרת לצעירים, ירושלים, תשנ"ט
הליכות חיים: שיחות שבת קודש שנאמרו בישיבת אור משה, ירושלים, תשס"א
הליכות חיים: שיחות ימי החנוכה, ירושלים, תשס"ב
חוקי חיים: על מסכתות נדרים, קידושין ויבמות ירושלים כסלו תשס"ב
הגדה של פסח עם פירוש הליכות חיים, ירושלים, ניסן תשס"ב
חוקי חיים: על מסכתות כתובות, גיטין, חולין, מקואות, ירושלים, תשס"ג
רזא דאחד: שיעורים עיוניים בפרשיות התורה על דרך העבודה, ירושלים, תשס"ד-תשס"ה (2 כרכים). מהדורא שנייה עם השלמות בתשס"ו.
עטרת צבי: על מסכת אבות, עם פירוש רבינו עובדיה מברטנורא, ירושלים, בית ועד לחכמים, תשס"ה.
סביב לעמו: על מגילת אסתר, ירושלים, תשס"ז.
רזא דשבת דברי תורה מסעודות ליל שבת בביתו, חשוון תשע"א.
ולתתך עליון: שמועסן, ירושלים, תשע"א.
בהעלת הנרות (דברי תורה מהדלקות נרות חנוכה), ירושלים, חשוון תשע"ב.
ספר קדש הלולים על תהלים, ירושלים תשע"ה.
הערות שוליים

↑  סבו, אבי אביו הרב שמחה בונים היה חתנו של הרב יהודה לייב קסטלניץ אחיינו של היסוד העבודה מזקני ונכבדי החסידות. אבי אמו היה בנו של הרב צבי הירש לוריא, גיסו של רבי אברהם וינברג האדמו"ר מסלונים ה"ברכת אברהם" (שניהם חתני הרב מרדכי (מאטע) לידר אף הוא מזקני ונכבדי העדה).
↑  הסכמת הנתיבות שלום לספרו הליכות חיים עמ' 3.
↑  תהילים, צ"ט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310772505171  ISNI: 0000 0000 6694 0637  LCCN: n92065124  VIAF: 297328658   WorldCat (עם VIAF): 297328658
זלדה שחם

זלדה (זנאידה) קרמר-שחם היא פוליטיקאית ואחות מוסמכת ישראלית שכיהנה כראש המועצה המקומית רמת ישי בין השנים 1971–1974.
ביוגרפיה

נולדה ב-1943 בסין. בצעירותה עלתה לארץ עם משפחתה ומשנת 1958 מתגוררת ברמת ישי. שירתה בצה"ל והתשחררה כקצינה בדרגת סגן. הוסמכה כאחות והחלה לעבוד בתחנת "טיפת חלב" המקומית ובקריית עמל.
בשנת 1969 הועמדה בראש רשימת גח"ל בבחירות המקומיות, שהורכבה בעיקר מצעירים שמאסו בשלטון המקומי ברמת ישי.
הרשימה זכתה לשני מנדטים, וחברה לקואליציה משותפת עם המערך, במסגרתה קרמר נתמנתה כסגניתה של ראש המועצה מטעם המערך יהודית שושני (אחות אף היא). בינואר 1971 התפטרה שושני מתפקידה, ואת מקומה מילאה קרמר, והיא הייתה לראש המועצה הראשונה ברמת ישי שקיבלה שכר ולאשה הראשונה בישראל שילדה תוך כדי כהונתה כראש רשות מקומית.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 1973 התמודדה שוב בראשות הליכוד, שהפסיד למערך בשני קולות בלבד וזכה בשני מנדטים. בבחירות 1978 נבחרה שוב כחברת המועצה ברשימת הליכוד.
חיים אישיים

בשנת 1963 נישאה לאריה קרמר, קבלן בנייה, ולהם נולדו שלושה ילדים. קרמר נפטר ב-1977, והיא נישאה בשנית לדני שחם, ולהם בת.
הערות שוליים

1 2  רמת ישי - בין קופ"ח ל"טיפת חלב", מעריב, 28 בנובמבר 1969
↑  חנה בר אור, שלטון נשים ברמת ישי, למרחב, 19 בינואר 1970
1 2  יוסי ביילין, חלוק לבן לראש המועצה, דבר, 27 ביולי 1973
↑  התפטרה ראש מועצת רמת ישי, דבר, 26 בינואר 1971
↑  ברמת ישי, מעריב, 10 ביולי 1973
↑  יוסף וקסמן, אשה תמשיך לנהל מועצת רמת ישי, מעריב, 13 בינואר 1974
↑  ילקוט הפרסומים 1987, עמ' 869
↑  ילקוט הפרסומים 2496 עמ' 554
↑  פסק-דין בתיק ת"א 1273-04, באתר פסקדין
ולריה ג'נגה

ולריה ג'נגה (בהונגרית: Gyenge Valéria; נולדה ב-3 באפריל 1933 בבודפשט) היא שחיינית עבר יהודייה-הונגרייה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם.
ביוגרפיה

ג'נגה נולדה וגדלה בבודפשט. להוריה הייתה מכולת. משנת 1949 התאמנה ג'נגה אצל המאמן אימרה שארושי.
ביוגרפיה > 1952 > אלופה אולמפית

באולימפיאדת הלסינקי זכתה ג'נגה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש בתוצאה של 5:12.1 דקות, לפני בת ארצה אווה נובק ז'ראר (5:13.7 דקות) ואוולין קאוואמוטו מארצות הברית (5:14.6 דקות).
ביוגרפיה > 1953 > שיאנית עולם

בתחרות שחייה שנערכה בבודפשט ב-28 ביוני 1953 קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 10:42.4 דקות, שיפור לשיאה הוותיק בן ה-12 שנים של רנהילד ווגר מדנמרק (10:52.5 דקות). בתחרות שנערכה בבודפשט ב-24 ביולי אותה שנה היא קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מגדה הוניאדפי, קלרה קילרמן ואווה סקיי שיא עולם חדש של 5:10.8 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבוקרשט, רומניה ב-19 באוגוסט היא וחברותיה שיפרו את שיא העולם והעמידו אותו על 5:09.2 דקות.
ביוגרפיה > 1954 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכתה ג'נגה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.6 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:16.3 דקות.
ביוגרפיה > 1956

באולימפיאדת מלבורן לא הצליחה ג'נגה לשחזר את הישגיה ולא זכתה במדליה אולימפית. היא השתתפה במשחה ל-100 מטר חופשי וסיימה תשיעית (1:06.4 דקות). בגמר ניצחו שלוש שחייניות מאוסטרליה ובראשן השחיינית הגדולה דון פרייזר. במשחה ל-400 מטר חופשי עלתה מהמקום השביעי לגמר בתוצאה של 5:14.2 דקות, אך בגמר היא שחתה פחות טוב וסיימה במקום האחרון ושמיני כללי בתוצאה של 5:21.0 דקות, המנצחת הייתה לוריין קראפ אף היא מאוסטרליה (4:54.6 דקות). כמו כן היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וסיימה במקום השביעי בתוצאה של 4:31.1 דקות. במוקדמות שחו ההונגריות תוצאה של 4:28.1 דקות ועלו מהמקום החמישי.
חייה האישיים

ג'נגה היגרה לקנדה עם ארוסה, יאנוש גאראי הבן, שחקן כדורמים, בנו של יאנוש גאראי, אלוף אולימפי בסיף, שנספה בשואה. היא המשיכה להתאמן מספר חודשים בטורונטו עד פרישתה ואחר כך אימנה במועדון 3 שנים. לאחר מכן, היא התפרסמה בתור צלמת.
בתה סו גאריי היא שחקנית קנדית.
תארים והישגים

במהלך הקריירה קבעה ג'נגה 3 שיאי עולם, 23 שיאים לאומיים וזכתה ב-15 תארים לאומיים.
בשנת 1978 זכתה ג'נגה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  ISHOF - Valerie Gyenge (HUN) - 1978 Honor Swimmer, web.archive.org, ‏2008-01-22
זניט (אסטרונומיה)

ערך זה עוסק בכיוון המצביע ישירות "מעל" מיקום מסוים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
המחשת כיוון הזניט
זֵנִיט היא, באופן כללי, כיוון המצביע ישירות "מעל" מיקום מסוים (אנך, ניצב).
באסטרונומיה מוגדרת תפיסת "מעל" כנגדית לכוח הכבידה בכל מקום נתון. המונח "זניט" משמש גם לייצוג הנקודה הגבוהה ביותר הנראית לעין, בתצפית על מהלכו של גוף שמימי במסלולו סביב לנקודה מוגדרת כלשהי.
המונח לנקודה המקבילה לזניט (בכיוון כח הכבידה) הוא "נדיר" או "נאדיר".
כיוון הזניט חופף בקירוב לקו המרידיאן המקומי, אך אינו זהה לו. החפיפה בין שני המונחים אינה מלאה מפני שקו המרידיאן מוגדר במונחים של סיבוב עצמי המאפיינים גוף שמימי, לא במונחים של שדה כח המשיכה שלו. כיוון הזניט וקו המרידיאן עולים בקנה אחד רק עבור גוף סימטרי המסתובב על צירו באופן מושלם ללא סטיות. בכדור הארץ, ציר הסיבוב אינו קבוע ביחס לכדור אלא משתנה (למשל עקב גאות ושפל), כך שלעומת הזניט, לא ניתן להתייחס אל קו המרידיאן כאל קבוע מוחלט.
מקור המילה

המילה זניט היא במקור שיבוש למילה הערבית Zeenath כמו Samt ("יופיו של כיוון / נתיב"), נהגתה כ-Sent, לפי סופרים של ימי הביניים (במהלך המאה ה-14), בביטוי سمت الرأس (Samt ar-râs "נתיב מעל הראש").
כיוון הזניט

הזניט מצביעה אל עבר השמש רק באזור הטרופי, בין חוג הגדי לבין חוג הסרטן. כשהזניט מצביעה אל עבר השמש, האירוע חל ב"חצות היום", בצהרון, במצהר. בתחום האזור הטרופי, חוצה השמש את הזניט פעמיים בשנה בכל נקודה גאוגרפית. בקווי הרוחב המרכזיים באזור הטרופי, מתרחשת התופעה בזמנים הבאים:
בקו המשווה - הזניט מצביעה אל השמש בכל אחד משני ימי השוויון בשנה
בחוג הסרטן - הזניט מצביעה אל השמש ב-21 ביוני (למשל בעיר אסואן במצרים)
בחוג הגדי - הזניט מצביעה אל השמש ב-21 בדצמבר
שימוש

בזניט עושים שימוש לשתי מטרות. כיוון הזניט משמש כנקודת הכיוון במדידת הזווית בין כדור הארץ לבין גרמי שמים אחרים (כוכב, מערכת כוכבים), והוא גם מגדיר את אחד מצירי האופקיות בתיאום מערכות תצפית אסטרונומיות.
לנקודת הזניט ישנה גם חשיבות רבה במפות אסטרולוגיות, והיא זו שעל פיה נקבע הבית ה-10, או נקודת ה-MC.
הערות שוליים

↑  zenith – podictionary 856, באתר Podictionary
חיים דוד גז

| --- | --- |

 לידה:  בערך בשנת ה'תקפ"ג
 פטירה:  כ"ב בניסן ה'תרנ"ג
 מדינה:  תוניס
 רבותיו:  אברהם הכהן יצחקי
 חיבוריו:  ספר חיים לישראל (מכונה חיי"ל) חלקים א'–ב'
 אב:  יוסף גז 
 צאצאים:  הרב יוסף גז הרב הראשי לתוניסיה, מכלוף חי גז, רפאל גז ושמחה פיתוסי
 
הרב חיים דוד גז היה רב תוניסאי ובן למשפחת הרבנים גז. בנו של הרב יוסף גז (הראשון) ואביו של הרב הראשי של יהדות תוניסיה הרב יוסף גז (השני). מחבר הספר "חיים לישראל". ספרו זה מצוטט רבות בכתבי חכמי תוניס, בדרך כלל מכונה בראשי התיבות "חיי"ל".
ביוגרפיה

נולד בערך בשנת ה'תקפ"ג לרב יוסף גז מחבר ספר 'פי המדב"ר' ולבתו של הרב יהודה הכהן טנוג'י. אחיו הם הרבנים אליהו חי גג' ובן ציון גז.
היה תלמידו של הרב אברהם הכהן יצחקי, מגדולי רבני יהדות תוניסיה בכל הדורות ומחבר הספר "משמרות כהונה". ר' חיים דוד מצטט את רבו מספר פעמים בספרו "חיים לישראל".
נישא לג'אזלה, ביתו של הרב ישועה בלעיש, אותה תיאור בנו יוסף גז בהקדמה לספר "חיים לישראל" כתומכת משמעותית בפעילותו הרוחנית של בעלה: "תבורך מנשים הורתי מרת אמי ועטרת ראשי גאזלה נ"ע בת... החכם ושלם הכולל ישעיה בלעיש זצ"ל.. להשליך אחר גוה תמרוקי הנשים ותענוגיהן צופיה הליכות ביתה לעזור לבעלה לשקוד על דלתי בתי החכמה והמדע יומם ולילה לא ישבות... ובעבורה זכה לכל אלה".
נפטר כבן שבעים שנה, כפי שכתב בנו בהקדמה לספרו: "כי עלה מות בחלונינו יום שמת רבי אבינו רועינו הודנו והדרנו חשכו מאורות עינינו נפלה עטרת ראשנו כבן שבעים שנה עלה למנוחות. עוונותינו הטו אלה הצדיק אבד לא נצרכה אלא לקבלינהו בשמחה לכפר על בני ישראל".
כתביו

בנו הרב יוסף גז מתאר את ר' חיים דוד כמי שבימי חייו: "אחז מעשה אבותיו הקדושים ויש שכמו לסבול משא של תורה וזכה לחבר על רוב התלמוד והרמב"ם שולחן ערוך ונושאי כליהם ועל הרב קהלת יעקב ושמחת יום טוב ופשטים ושו"ת כי אם בתורה ה' חפצו תורת חכם מקור חיים".
לאחר פטירתו פעלו בני משפחתו להוציא לאור מכתביו, והספר היחיד שהודפס הוא ספר החידושים חיים לישראל על סדר מועד בתלמוד בבלי. בן המחבר מציין את השותפים המרכזיים בהדפסת הספר: דודו הרב אליהו חי גג', חתנו של דודו הרב יעקב אלחאייק והרב שלמה שתרוג.
חלק' א' של הספר הודפס בתוניס בשנת תרס"ט בדפוס יעקב בן הרב אליהו חי גג', ובמהדורה חדשה על ידי יצחק גבריאל מימראן בירושלים בשנת תשס"ט, לצד הוצאה ראשונה של חלק ב' של הספר מכתבי יד שנמצא באוסף הספרייה הלאומית. כתב היד כולל חידושים על המסכתות בבא קמא, בבא בתרא, מכות, עבודה זרה, תמורה וחולין, ואורכו נ"ט דף בכתיבה מערבית.
הערות שוליים

↑  משה חלמיש, הקבלה בצפון אפריקה למן המאה הט"ז: סקירה היסטורית ותרבותית, הקיבוץ המאוחד, תשס"א - 2001, עמ' 76
↑  רפאל כהן, מלכי תרשיש, תשמ"ו, עמ' קמ"א
↑  אוצר ההלכה סימנים <א'-כ"ד>, בני ברק: מכון הרב מצליח, תשס"ז
↑  הרב אברהם הכהן יצחקי, משמרות כהונה חלק א', באתר HebrewBooks
↑  הרב חיים דוד גז, חיים לישראל ח"א, תונס: יעקב בן אליהו חי גג', תרס"ט, עמ' דף ע"ח ודף ו' ע"ב
1 2 3 4  חיים דוד גז, הקדמת בן המחבר, חיים לישראל, תוניס: יעקב בן הרב אליהו חי גג', תרס"ט
↑  חיים דוד גז, שער, חיים לישראל, תוניס: יעקב בן הרב אליהו חי גג', תרס"ט
↑  על פי רישומי בעלות בשער הספר, כתב היד היה שייך לרב מאיר מאזוז ראש ישיבת כסא רחמים.
↑  חידושים על הש"ס, גג' חיים דוד בן יוסף, באתר הספרייה הלאומית
חשבון נוסטרו

נוֹסְטְרוֹ (מלטינית: Nostro, "שלנו". על פי האקדמיה ללשון העברית: חֶשְׁבּוֹן עַצְמִי), הוא חשבון בנק אשר בו מנוהל תיק ההשקעות של חברה, המנהלת גם כספים עבור לקוחות אחרים. באמצעות חשבון כזה מבצעת החברה פעולות קניה ומכירה של ניירות ערך עבור עצמה. בחשבון זה לא ניתן לבצע פעולות עבור לקוחות החברה, שחשבונותיהם צריכים להיות מופרדים לחלוטין מחשבון הנוסטרו. גם הניהול השוטף של תיק הנוסטרו אמור להיות מופרד מניהול חשבונות הלקוחות, ומנוהל על ידי אנשי מקצוע שאינם מעורבים בניהול תיקים אחרים.
נוסטרו הוא גם כינוי לחשבון הבנק שבו מנהל הבנק את תזרים העובר ושב שלו, הוא החשבון ממנו משולמת הריבית על הפקדות הלקוחות ואליו מוזרמות תנועות ריבית החובה מחשבונותיהם.
נוסטרו בשוק ההון הישראלי

בעוד ובעולם השימוש במונח הוא בעיקר לפעילות בנקאית במישור הפיקדונות, בשוק ההון המקומי ההתייחסות היא בעיקר לחשבונות ניירות הערך של בתי השקעות אשר עוסקים גם בניהול השקעות באמצעות ניהול תיקי השקעות, ניהול קרנות נאמנות, ניהול כספי גמל ופנסיה וכן לחשבונות העצמיים של חברי הבורסה, בנוסף לבנקים.
בעבר היו בבנקים ניגודי עניינים אפשריים בין חשבונות נוסטרו ללקוחות, אולם רפורמת בכר הפחיתה את הריכוזיות של המערכת הבנקאית בשוק ההון והביאה לסיום הבעלות של הבנקים על קופות גמל וקרנות נאמנות.
בשנים האחרונות נתקל שוק ההון במספר מקרים בהם נחקרו בתי השקעות, כגון בית ההשקעות פסגות, על ידי  רשות ניירות ערך, בחשד שעשו שימוש לרעה בנוסטרו על מנת להשיא רווחים בצורה שאינה כשרה שיצרה ניגוד אינטרסים בין פעילות ההשקעות העצמית לבין ניהול כספם של העמיתים.
זאב פקטור

זאב פקטור (5 באפריל 1926 - 17 בינואר 2015) היה מנהל ישראלי שכיהן כמנהל "ויטה" וממייסדי מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל והקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
ביוגרפיה

זאב פקטור נולד ב-5 באפריל 1926 בלודז' שבפולין. הוא התחנך בבית ספר עברי על שם יצחק קצנלסון, שבו הילדים חונכו חינוך ציוני מובהק.
ביוגרפיה > במהלך השואה

בהיותו בן 13 פרצה מלחמת העולם השנייה. שבוע לאחר פרוץ המלחמה הגיע הצבא הגרמני ללודז', חלק מבני משפחתו נשלחו לחלמנו ונרצחו שם. אביו מת בגטו וזאב הפך ל"אב המשפחה", והיה צריך לדאוג לאמו ולאחותו הקטנה. בגטו לודז' פגש את אסתר, רעייתו לעתיד. בשנת 1944 חיסלו הגרמנים את הגטו. כל מי שנותר הועלה לרכבת והובל לאושוויץ. הוא הגיע לשערי אושוויץ עם אימו רחל ואחותו הקטנה בת ה-9, חיה-הלושה. אחותו פרצה בבכי מר והוא ניסה לנחם אותה באמרו "אל תבכי ילדה, הכל יהיה בסדר". מאז לא ראה את אמו ואחותו לעולם, פחות משעה לאחר הגעת הטרנספורט נשלחה כל משפחתו לתאי הגזים.
במחנה אושוויץ טיפל זאב פקטור בסוסים של הגרמנים. כל יום עבד מ-4 בבוקר עד 10 בלילה, עבודה מפרכת בתנאים קשים שרק מעטים שרדו בה. בינואר 1945 הוצאו כל האסירים לצעדת מוות אל מחנה הריכוז בוכנוואלד. מבין כ-5,000 אנשים שיצאו לצעדה, שרדו עד בוכנוואלד רק כ-500. באפריל 1945 שוחרר המחנה על ידי האמריקאים. פקטור בן ה-19 שקל רק 32 ק"ג.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה שהה פקטור תקופה בהחלמה בשווייץ, השלים לימודים תיכוניים והתחיל ללמוד ארכיטקטורה. הוא הפסיק את לימודיו על מנת להיות פעיל בארגון ההגנה ופעל במשימות חילוץ והעפלה עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1947. התחתן בארץ ויחד עם אשתו אסתר הקים משפחה.
בשנותיו הראשונות בישראל עבד בסוכנות היהודית בקליטת עליה, אך החליט לעבור לתחום התעשייה, שכן הבין כריאליסט מובהק שעתידה של מדינת ישראל תלוי בפיתוח תעשייה איכותית וביצוא. בשנת 1953 התחיל לעבוד במפעל ויטה והתקדם עד להיותו מנהל החברה. ביתו רחל מרום, עוסקת בנושא חינוך והנצחת השואה מ 1999 במוזיאונים ומוסדות החינוך של בית לוחמי הגטאות ובית טרזין.
במקביל לעבודתו התנדב משך שנים ארוכות במשמר האזרחי בבת ים, שם התגורר. במקביל התמיד בפעילות למען ניצולי שואה והיה בין המייסדים של מרכז הארגונים לניצולי השואה ושל הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
ב-17 בינואר 2015 נפטר זאב פקטור.
סיוע לניצולי השואה > בעיות ניצולי השואה

עם פרישתו מויטה החלו להגיע אליו פניות של ניצולי שואה (שכונו על ידו "אחים" ו"אחיות") אשר נקלעו למשברים בריאותיים, סיעודיים, רפואיים, משפטיים, משפחתיים, חברתיים. התחוור לו כי מה שהודחק משך כל השנים פיזית ונפשית עולה וצף ביתר שאת בעת עם ההזדקנות והפרישה מהעבודה; חלומות קשים בלילות, פגיעות פיזיות, בעיות שיניים וחניכיים. לחלק מהניצולים אין אמצעים כלכליים מספיקים כדי לטפל בקשיים ובמחלות מהן סבלו גם בגלל התנאים הקשים במחנות ובגטאות. חלקם מקבלים פיצויים מועטים ולפעמים כלל לא, הכנסותיהם נמוכות ולרבים אין פנסיה, שכן לא מצאו עבודות ראויות עם העלייה ארצה. מחקרים מצאו שניצולי השואה סובלים ממחלות מסוימות ביחס גבוה יותר מאשר כלל האוכלוסייה, וזאת בשל הרעב והתנאים הקשים.
סיוע לניצולי השואה > הקמת הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל

כשהבין פקטור שכמות הפניות ואופיין לא מאפשרות טיפול פרטני ואישי, החליט במקום תוכניתו לפרוש לפנסיה, להקדיש את כל זמנו ומרצו למען הסיוע לניצולי השואה הנצרכים. הוא פעל משנת 1996 עד 2010 כאחד ממייסדי וכיו"ר הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל ורתם את כל ניסיונו ויכולתו כדי להפוך אותה לגוף משמעותי שיוכל לתת מענה לעשרות אלפי פניות של ניצולי שואה לעזרה סיעודית, מענקים לצרכים רפואיים בסיסיים, התמודדות עם הבדידות באמצעות ביקורי מתנדבים, פרויקט "פרח לניצול" במסגרתו מבקרים חיילים, בני נוער ומבוגרים אצל ניצולי שואה עריריים ועוד.
פקטור הצליח להפוך את הקרן מגוף קטן שסייע באמצעים מינוריים לכמה עשרות ניצולי שואה, לגוף מאורגן שמסוגל להעניק מדי שנה סיוע לעשרות אלפי ניצולי שואה נצרכים. הוא עסק הן בהפעלת מערכות הסיוע לניצולי השואה והן בביסוס מעמדה של הקרן אצל הגופים המממנים (במיוחד ועידת התביעות). הוא הגיע למקומות רבים, שם הרצה והסביר על מצוקת ניצולי השואה ודרש למצוא פתרונות מעשיים לסיוע. לדוגמה, כשהגיעו קולות מהשטח בדבר בעיה לניצולי שואה עריריים עם השחרור לאחר אשפוז בבית החולים, יזם ודאג להפעיל פרויקט במסגרתו ימתין מטפל סיעודי לניצול בעת ההגעה הביתה וילווה אותו משך הימים הראשונים שלאחר האשפוז. לפי מחקר שנעשה באוניברסיטת חיפה – סיוע זה מנע מרבים מניצולי השואה אשפוז חוזר ואפשר להם להשתקם טוב יותר. דוגמה נוספת היא הפעלת פרויקט 'פרח לניצול' – במסגרתו מבקרים בני-נוער וחיילים אצל ניצולי השואה העריריים. פקטור גם דאג להיות שותף פעיל להם מדי יום ובזמנו היה מבקר בעצמו ניצולי שואה בודדים ולהיות מעורב באיתור פתרונות למקרים מיוחדים. הוא יזם מחקרים סטטיסטיים ורפואיים שונים שהיוו בסיס חשוב להוכחת הצרכים של ניצולי השואה. בכך ניצל את ניסיונו בתעשייה, כדי להבטיח כי הסיוע שניתן לא יהיה ספורדי ומצומצם, אלא יהפוך למאורגן, יעיל ומשמעותי.
עם סיום תפקידו כיו"ר הקרן בשנת 2010 התמנה פקטור לנשיא הכבוד שלה. כמו כן קיבל את אות הנשיא למתנדב.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
חצוצרה (איבר)

| --- | --- |

מבנה מערכת המין הנקבית. החצוצרות בראש האיור
 שיוך:  מערכת הרבייה הנקבית 
 מיקום אנטומי:  חלל האגן 
 אספקה עורקית:  tubal branches of ovarian artery 
 ניקוז לימפטי:  Lumbar lymph nodes 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1257) 
 על שם:  Gabriele Falloppio
 מזהים
 לטינית (TA98):  tuba uterina 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A09.1.02.001 
 TA2 (2019):  3486 
 FMA:  18245 
 קוד MeSH:  A05.360.319.114.373 
 מזהה MeSH:  D005187 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0015560 
 
החצוצרות הן שתי צינוריות דקות המחברות בין השחלות לרחם אצל נקבות היונקים.
ישנן שתי חצוצרות, המחוברות כל אחת לצד שונה של החלק העליון של הרחם מצד אחד, ומול שחלה מהצד השני. החצוצרות אינן מחוברות באופן ישיר אל השחלות אלא נפתחות לעבר השקע הצפקי. אצל נשים, אורכן של החצוצרות נע בין 7 ל-14 ס"מ.
כאשר מתפתחת ביצית בשחלה, היא נעטפת בשקיק המכונה "זקיק שחלתי". כשהביצית מוכנה, נקרעים קיר השחלה והזקיק, והיא משתחררת לעבר החצוצרה, בתוכה היא עושה את דרכה לעבר הרחם, כשהביצית נדחפת בעזרת תנועות הריסים שבתוך הציפוי הפנימי של החצוצרות. המסע אל הרחם אורך מספר שעות עד מספר ימים. אם הביצית מופרית בעת שהיא בתוך החצוצרה, אז בדרך כלל היא משתרשת ברירית הרחם כאשר תא זה מגיע אל הרירית, מה שמסמן את תחילתו של היריון. לעיתים קורה שהביצית המופרית משתרשת בחצוצרה ולא ברחם, ואז נוצר היריון חוץ-רחמי.
החצוצרות אינן הומולוגיות לצינור הזרע או לכל חלק אחר בגוף הזכר. לעוברים יש שני זוגות של פתחים ליציאת תאי רבייה מהגוף. זוג אחד מתפתח אצל נקבות לחצוצרות, רחם ונרתיק, בעוד הזוג השני מתפתח אצל זכרים ליותרת האשך וצינור הזרע. בדרך כלל אחד מזוגות הפתחים יתפתח בעוד השני יתמוסס וייעלם עוד בעת שהיית העובר ברחם.
בלועזית מכונות החצוצרות Fallopian tubes על שם האנטומיסט האיטלקי גבריאלה פלופיו, בן המאה ה-16, שגילה אותן.
ראו גם

כריתת חצוצרות מניעתית
זלהלאפ

זלהלאפ (בהונגרית: Zalahaláp) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי זלהלאפ

בזלהלאפ חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 3 |  |
| 1880 | 14 | 691 |
| 1910 | 7 |  |
| 1920 | 6 |  |
| 1930 | 10 |  |
| 1941 | 8 | 1,456 |
מקור השם

הכפר נקרא על שם ראש הכפר לשעבר, אדם ששם משפחתו היה "Halápi".
היסטוריה > ראשי הכפר

1990-2010: Szencz Lajosné (עצמאי)
2010-: Bedő Lajos Sándor (עצמאי)