stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים
פעילות הקרן

בשנות ה-80 של המאה העשרים התפרצות של נגיף ה-HIV גרמה למספר מקרי מוות של שחקני פורנוגרפיה, ונוצר צורך להתמודד עם בעיה זו.
מנהלת ה-AIM היא ד"ר שרון מיטשל(אנ'), שחקנית פורנוגרפיה שעזבה פעילות זו בשנת 1996, התמחתה בייעוץ לבריאות הציבור ובסקסולוגיה, והקימה את הקרן ב-1998.
הקרן עזרה להקמת מערכת בדיקות בארצות הברית ששחקני פורנוגרפיה פעילים נבדקים בה לפחות פעם ב-30 יום, לרוב מדובר בבדיקה כל 14 יום.
חברות הפקת סרטי פורנוגרפיה דורשות מכל שחקן תוצאה שלילית של בדיקה כזאת לפני השתתפות בסרט בו מקיימים יחסי מין ללא קונדומים. כאשר חלון הזמן המקובל בין ביצוע הבדיקה להשתתפות בסרט הוא בין 10 ל-30 יום ובדרך כלל מקובל חלון 14 יום.
מערכת זו של בדיקות הובילה לשיעור נשאות HIV נמוך במיוחד בענף סרטי הפורנוגרפיה (למרות שברוב רובם של סרטי הפורנוגרפיה ההטרוסקסואלי לא משתמשים בקונדומים): בארבע השנים שקדמו לשנת 2004 לא נרשם מקרה איידס בקרב שחקני פורנוגרפיה, וכן משנת 2004 ועד היום (2009) אף שחקן פורנוגרפיה לא אובחן כנשאי HIV.
ב-2004 ה-AIM סייע להשבתת ענף סרטי הפורנוגרפיה למשך כמעט חודשיים לאחר ששחקן הפורנוגרפיה דארן ג'יימס נמצא נשא בבדיקת HIV. כדי למנוע התפרצות של הנגיף נבדקו הפרטנריות שלו (והפרטנרים שלהן וכו') ו-4 שחקניות פורנוגרפיה שהשתתפו איתו בצילומי סרט פורנוגרפיה בברזיל נמצאו נשאיות HIV. ג'יימס קיים ככל הנראה יחסים עם 12 נשים מאז בדיקת ה-HIV הראשונית שלו במרץ 2004 ועד חזרתו מברזיל.
מאז 2006 מציעה AIM שירותים מקוונים להזמנת בדיקות למחלות מין ולתשלום עבורן בקליניקות מקומיות ומעבדות בערים רבות. גישה מקוונת לתוצאות הבדיקות מונעת זיוף מסמכי בדיקות, מאחר שהנבדקים יכולים לשתף אחרים בתוצאות דרך אתר האינטרנט, הדואר האלקטרוני או הטלפון הנייד, תוך שמירה על פרטיותם.
בתחילת שנת 2011 פרסם האתר Porn Wikileaks מאגר מידע ובו למעלה מ-15,000 שמות של שחקני סרטים פורנוגרפיים ותוצאות בדיקות למחלות מין שנעשו להם. בחודש מאי נסגרו משרדי הקרן, היא הכריזה על חדלות פרעון והפסיקה לספק שירותי בדיקה. נגד החברה הוגשה אף תביעה על פגיעה בפרטיות בטענה כי במחדליה גרמה לדליפת מידע מתוך מאגר המידע שהוחזק על ידה.
ראו גם

מחלות מין והתעשייה הפורנוגרפית
ELISA
בדיקה לגילוי HIV‏
PCR
ACT UP
הערות שוליים

↑  מיטשל היא בעלת תואר דוקטור לפילוסופיה (.Ph.D) במיניות האדם מטעם המכון ללימודים מתקדמים של מיניות האדם בסן פרנסיסקו, שאיננו אוניברסיטה.
↑  Porn Star HIV Test Database Leaked. Gawker, 30/3/2011
↑  Industry Scrambles to Find New STD Testing System LA Weekly, 03/5/2011
שרון מיטצ'ל (אנ')
הרפורמה המוניטרית בברית המועצות (1961)

הרפורמה המוניטרית בוצעה בברית המועצות בינואר 1961, בתקופת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב. במהלך הרפורמה הוחלפו כל השטרות ורוב המטבעות, ללא מגבלה, ביחס של 10:1, והמחירים הופחתו באותו יחס. שר האוצר, שכיהן בתפקידו עוד מתקופת יוסיף סטלין והיה אחראי על הרפורמה של שנת 1947, לא הסכים עם המהלך והתפטר מתפקידו במאי 1960, לאחר שהתקבלו ההחלטות על מתכונת הרפורמה.
השטרות היו בשימוש עד לשנת 1991, אז בוצעה רפורמה נוספת.
שטר של 10 רובל
רקע

בינואר 1961 הוחלפו כל השטרות ביחס של 1:10. מטבעות בערכים של 1, 3 ו-5 קופיקות המשיכו להיות בשימוש. לאחר הכנסת השטרות החדשים לשימוש, ניתן היה להשתמש בשטרות ישנים עד לאפריל 1961.  במקביל הוקטנו פי 10 כל המחירים, התשלומים, המשכורות והמלגות. יחד עם זאת, שער הרובל לעומת הדולר השתנה רק פי 4.44; כתוצאה מכך, ממשלת ברית המועצות החלה לקבל יותר מטבע סובייטי ממכירת סחורות למדינות אחרות, ולעומת זאת, מחירי הסחורות המיובאות עלו.
הממשלה הודיעה רשמית על הרפורמה כבר במאי 1960. החל ממועד זה אסור היה להמיר סכומי כסף גדולים למטבעות שלא ייצאו מהמחזור גם לאחר 1961. כתוצאה מההודעה על הרפורמה הצפויה, החל גל קניות של דברי ערך.
המחירים בשוק הפירות והירקות, שהיו חופשיים מפיקוח ממשלתי, לא ירדו פי 10 כמצופה, ובפועל הורגשה עליית מחירים של סחורות אלו ומוצרי מזון נוספים. כתוצאה מכך הועברו מוצרי מזון מהחנויות הכפופות לפיקוח מחירים אל השווקים. במטרה לאזן את המצב הוחלט להעלות את המחירים בחנויות. בתגובה לכך היו הפגנות והתקוממויות נגד הממשלה במספר ערים ברחבי ברית המועצות, לרבות אירועי הדמים בנובוצ'רקסק.
השלטונות טענו שהרפורמה הקלה על ביצוע התחשבנות בין המוסדות הסובייטים ובכך הביאה לחיסכון של 3-4.5 מיליארד רובל.
בסלנג העממי היה מקובל במשך תקופה ארוכה לקרוא "כסף חדש" לשטרות שנכנסו לשימוש בשנת 1961.
הנרי וייט (כדורגלן)

הנרי (הארי) אלברט וייט (באנגלית: Henry (Harry) Albert White;‏ 8 באוגוסט 1895 - 27 בנובמבר 1972) היה כדורגלן אנגלי.
וייט נולד בווטפורד שבהרטפורדשייר, ובתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה שיחק בברנטפורד. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק במועדון במקביל לשירותו כרגלי בצבא הבריטי. אולם, לאחר המלחמה הוא הצטרף למועדון ארסנל שזה עתה העפיל לליגה הבכירה, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-30 באוגוסט 1919, שהיה גם משחק הליגה הראשון של ארסנל.
עד מהרה הוא זכה למוניטין של חלוץ בעל יכולת הבקעה טובה, והיה מלך השערים של ארסנל בעונת 1919/1920 עם 15 שערים, שסייעו לארסנל לסיים במקום העשירי; הוא הפגין יכולת מספיק טובה על מנת לקבל זימון למבחנים בנבחרת אנגליה, אך מעולם לא הופיע בהרכב הראשון. בעונת 1921/1922 הוא הבקיע 19 שערים (לאחר שבקודמת הבקיע עשרה), ופעם נוספת זכה בתואר מלך השערים של ארסנל. עם זאת, רמת המשחק של חוליית ההגנה בארסנל הייתה כה נמוכה עד שהמועדון סיים רק במקום ה-17. בעונת 1922/1923 הוא הפגין יכולת חלשה בדומה לשחקנים אחרים בארסנל, ובמרץ 1923 הוא הועבר לבלקפול לאחר שהוחלף בהרכב על ידי בוב טרנבול שהועבר מעמדת הבלם. הוא הספיק להשתתף ב-109 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 45 שערים.
בשתי עונותיו בבלקפול הוא השתתף ברוב משחקי הליגה, והבקיע בהם 18 שערים. לאחר מכן הוא הועבר לפולהאם, אך כמעט ולא שיחק בעונתו היחידה שם. כשעבר לוולסול הוא זכה להצלחה רבה בעונתו הראשונה. אולם, הוא עזב את וולסול ב-1927 ולאחר מכן שיחק במועדון הכדורגל נלסון, וולסול בפעם השנייה, סטפורד ריינג'רס ומועדון הכדורגל תמזה, כאשר הוא לא מפגין את היכולת הגבוהה שאפיינה אותו בשלבים המוקדמים יותר של הקריירה שלו. הוא פרש מכדורגל ב-1930.
בנוסף להיותו כדורגלן הוא היה גם שחקן קריקט, והשתתף בשמונה משחקים של מועדון הקריקט של מחוז וורוויקשייר. במשך תקופה קצרה הוא עבד כעיתונאי.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
מייקל ג'ויס, Football League Players' Records 1888 to 1939 (עמוד 277), (Nottingham: SoccerData (Tony Brown,‏ (ISBN 978-1-899468-67-6)
השביתה הכללית במצרים (2008)

השביתה הכללית במצרים נערכה ב-6 באפריל 2008. אף על פי שעל פי חוקי מצרים אסור לשבות, פועלי הטקסטיל במדינה פתחו בשביתה כמחאה על תנאי שכר נמוכים, תנאי עבודה ירודים, ליקויי בטיחות ועלייה במחירי המזון (אנ'). השביתה נקראה לעיתים בשם "האינתיפאדה המצרית", והיא התרחשה יומיים לפני מערכת הבחירות המוניציפליות במדינה. פעילי המחאה תיאמו את פעולותיהם באמצעות הרשתות החברתיות.
השביתה דוכאה בתקיפות על ידי משטרת מצרים, שניסתה ללא הצלחה לחדור לשורות השובתים ולהשתלט על מפעלי הטקסטיל. התקשורת הממלכתית במצרים, תחת השפעת הרודן חוסני מובארכ, הכריזה על השביתה ככישלון, אך בפועל השביתה השיגה את מטרתה: העלאת המודעות לתנאי העבודה הקשים של מעמד הפועלים במצרים וברחבי העולם הערבי. שביתה זו היוותה אירוע מקדים לאירועי האביב הערבי, בשנת 2011, והייתה ניסיון ראשון מסוגו לארגן פעולות מחאה המוניות בעזרת רשתות חברתיות בעולם הערבי.
ארגון השביתה

השביתה אורגנה על ידי תנועת הנוער של ה-6 באפריל ותנועת כפאיה, בהן הייתה נוכחות בולטת של פועלי תעשיית הטקסטיל. הם תכננו את השביתה לקראת ה-6 באפריל בעיקר בעזרת פייסבוק, בלוגים באינטרנט ומסרונים. הפעילים תכננו שביתה נרחבת בערים רבות במצרים, מלווה בהפגנות ופעולות מחאה, וביקשו מפועלי הטקסטיל לא להגיע לעבודתם באותו יום. שביתת הפועלים המרכזית הייתה במחלה אל-קוברא, ונתמכה על ידי פעילי האחים המוסלמים במצרים, כאות התנגדות לשלטון מובארכ.
ב-5 באפריל בשעות הערב עצרה משטרת מצרים בלוגר שהפיץ מידע על השביתה ושלושה פעילים ממפלגת העבודה האסלאמית שהפיצו מודעות לקראת השביתה.
יום השביתה

השביתה במחלה אל-קוברא, כשעה נסיעה מקהיר, הייתה אמורה להתחיל בשעה שבע בבוקר, אך אנשי כוחות הביטחון המצריים חדרו למפעלי הטקסטיל בלבוש אזרחי וניסו לאיים על העובדים. חלקם אילצו פועלים לעבוד, ועצרו קבוצות של פעילים בניסיון למנוע מחאה המונית. עיתונאים שנכחו במקום הכריזו על השביתה ככישלון ועזבו את המקום לפני שהמהומות החלו. רק לקראת הצהריים פרצה מחאה אלימה, ומשטרת מצרים השתמשה בגז מדמיע, כדורי גומי ותחמושת חיה נגד המפגינים. שני בני אדם, בהם נער בן 15, נהרגו על ידי המשטרה. כמו כן נעצרו מנהיגי מפלגות האופוזיציה ומארגני ההפגנות. הבלוגר מוחמד אל-שרקאווי נדון ל-4 שנות מאסר ועונה קשות בכלא המצרי.
ערוצי התקשורת הרשמיים, שנשלטו על ידי ממשלת מצרים, קראו לאזרחים לא להשתתף בשביתה, ואיימו במאסר על השובתים. כוחות משטרה נרחבים הוצבו במרכז קהיר, במחלה אל-קוברא ובאוניברסיטאות מצרים בניסיון להרתיע ולמנוע פעולות מחאה. בכיכר א-תחריר החלה הפגנה ספונטנית, אך המפגינים נעצרו מיד על ידי המשטרה. למרות נוכחות המשטרה, סטודנטים באוניברסיטת חלואן ובאוניברסיטת קהיר קיימו הפגנות והביעו הזדהות עם פועלי הטקסטיל.
השביתה העלתה את המודעות לתנאי העבודה הקשים של מעמד הפועלים במצרים וברחבי העולם הערבי, אך לוותה באלימות רבה ובהשתתפות נמוכה מזו שציפו לה המארגנים.
מארגני השביתה ניסו שוב את כוחם בארגון אירועי מחאה נגד ממשלת מובארכ לקראת ה-4 במאי 2008, יום הולדתו של מובארכ, אך נחלו כישלון. למרות זאת, השביתה הכללית ב-6 באפריל נחשבת לאירוע מקדים לאירועי האביב הערבי, בשנת 2011, והייתה ניסיון ראשון מסוגו לארגן פעולות מחאה המוניות בעזרת רשתות חברתיות בעולם הערבי.
כוחות הביטחון בקהיר מכים מפגינים, 6 באפריל 2008
התחנה הבלטית (סנקט פטרבורג)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1857 
 אדריכל:  אלכסנדר קרקאו 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  59°54′24″N 30°17′56″E﻿ / ﻿59.906666666667°N 30.298888888889°E﻿ / 59.906666666667; 30.298888888889
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  Saint Petersburg Baltiysky 
 בעלים:  רכבת אוקטובר 
 רציפים:  12 
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) התחנה הבלטית(למפת סנקט פטרבורג רגילה) התחנה הבלטית
 
התחנה הבלטית היא תחנת רכבת בסנקט פטרבורג, אחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר ברוסיה לפי נפח התנועה הפרברית.
את התחנה עיצב האדריכל אלכסנדר קרקאו בהשראת גאר דה ל'אסט בפריז. הבנייה החלה בשנת 1854. התחנה נפתחה ב־21 ביולי 1857 כתחנת הרכבת פטרהוף.
סקירה כללית

התחנה שומרת על גג זכוכית מעל פלטפורמות המסוף ומוקפת שוליים דו קומתיות. המבנה השמאלי היה אמור להיות שמור לבני משפחת המלוכה הרוסית שנסעו לארמונותיהם בסטרלנה, פטרהוף ואורניינבאום. לוח זכוכית בחזית עדיין מציג את השעון המקורי שתוכנן על ידי פאבל בור, שען מהולל של הצאר ואביהם של שחקני הוקי קרח.
בשנת 1872, לאחר שהוארך קו הרכבת לרוול (טאלין), שונה שם תחנת הרכבת פטרהוף לשם הנוכחי. בשנים 1931–1932 שופצה התחנה. מבוא סמוך לתחנת הרכבת התחתית הבלטית נפתח בשנת 1955. מאז 1933 שימשה התחנה לטיפול ברכבות פרבריות בלבד.
בשנת 2009 יצאה הרכבת ההיברידית המרובת יחידות DT1 לנסיעת הבכורה שלה מתחנה זו.
גלריה

אולם ההמתנה
רציפים בתחנה
התחנה בשנת 1909
הערות שוליים

↑  "Первая "гибридная" дизель-электричка выходит на линию" [The first 'hybrid' a diesel engine-electric train leaves on a line]. 47 news.ru (ברוסית). 2009-05-28. נבדק ב-2009-08-10.
הצבעה בדואר

הצבעה בדואר הוא הליך בו ההצבעה או לפחות חלק ממנה מתבצע באמצעות הדואר. פתקי ההצבעה והמעטפות מחולקים לאזרחים דרך הדואר, והם מחזירים את המעטפה דרך הדואר, דרך מרכזים ייעודיים, או דרך תיבת איסוף ייעודית. הצבעה בדואר הפכה מקובלת ונפוצה יותר בשני העשורים האחרונים וכיום היא מקובלת ביותר מעשרים מדינות וביניהן הונגריה, אוסטריה, גרמניה, שווייץ, ארצות הברית, פינלנד, איטליה, בריטניה, ספרד, הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, מקסיקו וקנדה.
הצבעה בדואר בארצות בארצות הברית

הצבעה בדואר היא אחת ממגוון הליכי הצבעה לא סטנדרטיים המקובלים בארצות הברית. הליך הצבעה סטנדרטי הוא הצבעה ביום הבחירות בקלפי שהאזרח רשום אליה ואילו הצבעה בדואר מתבצעת בחלקה או במלואה דרך רשות הדואר של ארצות הברית.
בשונה מרוב הדמוקרטיות בעולם, בארצות הברית אין מנגנון בחירות מרכזי אחד. הואיל ומדובר בפדרציה יש לכל מדינה עצמאות רבה בקביעת כללי ההצבעה בבחירות בתחומה. לכן, יש הבדלים ניכרים בהליכי ההצבעה הלא סטנדרטיים בין מדינה למדינה ולעיתים גם בתוך אזורים שונים במדינה עצמה וההיסטוריה של התפתחות הליכי ההצבעה הלא סטנדרטיים שונה ממדינה למדינה.
בזמן מלחמת האזרחים אימצה ארצות הברית הליך הצבעה לא סטנדרטי הקרוי "הצבעת נפקדים", שנועד לאפשר לחיילים הנמצאים רחוק מביתם להצביע בבחירות. עם חלוף השנים הוחל הליך זה במדינות מסוימות גם על האזרחים. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 החלו מדינות ארצות הברית להתנסות בסוגים נוספים של הליכי הצבעה לא סטנדרטיים בנוסף להצבעת נפקדים. כך, למשל, מספר מדינות הוסיפו הליך של הצבעת נפקדים בה ויתרו על דרישת המגורים ועל הדרישה של סיבה מוגדרת.עם הזמן החלו המדינות לאמץ גם הליכי הצבעה מוקדמת.
התפתחות נוספת חלה עם יצירתו של הליך הצבעה כללי בדואר (vote-by-mail). כעיקרון, הצבעה בדואר היא כל הליך הצבעה בו רשות הדואר של ארצות הברית ממלאת תפקיד בפרוצדורה של ההצבעה. כאמור, בהצבעת נפקדים ובהצבעה מוקדמת ניתן להצביע דרך הדואר, אך אפשר להצביע בהליכים אלו גם בדרכים אחרות. על כל פנים, כל מדינות ארצות הברית מתירות להצביע הצבעת נפקדים דרך הדואר. בהליך הצבעה כללי בדואר מקבלים כל המצביעים הרשומים במדינה את פתקי ההצבעה ואת מעטפות ההצבעה בדואר בשבועות לפני הבחירות. המצביעים יכולים לשלוח חזרה את המעטפות עם הצבעתם בדואר, או להפקיד אותן בתיבות איסוף ייעודיות (Drop Box) או להביא אותם לאתרים איסוף ייעודיים.
מ-1981 ואילך התנסתה אורגון בהליך הצבעה בדואר לכלל האוכלוסייה (all-mail) – בתחילה בבחירות מקומיות, ואז בבחירות פדרליות – ובשנת 2000 הייתה המדינה הראשונה להנהיג הליך הצבעה בדואר לכלל האוכלוסייה בבחירות לנשיאות. בשנת 2011 מדינת וושינגטון אימצה את הליך all-mail, קולורדו בשנת 2013, ולאחר מכן אימצו הליך זה גם יוטה, הוואי ומחוז קולומביה, עם זאת לצד הליך ההצבעה בדואר, עדיין אפשר להצביע במדינות אלו גם בהליך הצבעה המסורתית בקלפי.
בארבעת העשורים האחרונים התווספו הליכי הצבעה לא סטנדרטיים שונים ומגוונים להצבעת הנפקדים הקלאסית הקיימת מאז מלחמת האזרחים. מספר המצביעים בהליכי הצבעה לא סטנדרטיים גדל בהתמדה.
בבחירות של 2012 כ-46 מיליון בוחרים – שליש מכלל הבוחרים – הצביעו בהליכי הצבעה לא סטנדרטיים. מחצית ממספר זה הצביעו בהצבעת נפקדים, כ-17 מיליון מצביעים הצביעו בהצבעה מוקדמת ויותר משישה מיליון מצביעים הצביעו דרך הדואר.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2016 כ-33 מיליון מצביעים הצביעו באמצעות הדואר (כרבע מכל המצביעים).
בארצות הברית הבוחרים רשאים להצביע מוקדם יותר או להצביע בדואר. ברוב האזורים בארצות הברית המצביעים אינם נדרשים לספק סיבה מיוחדת שתאפשר להם לעשות זאת.
האפשרות להצביע בדואר קיימת כיום הן במדינות כחולות והן במדינות אדומות.
אף על פי כן, הנושא הפך שנוי במחלוקת במהלך מערכת הבחירות לנשיאות של שנת 2020. הזמינות של האפשרות להצביע בדואר הוכחה כדרך להגדלת אחוזי ההצבעה בקרב הציבור האמריקני.
מספר האמריקנים שהצביעו מוקדם יותר, או בדואר הגיע לשיא בשנת 2020 בשל מגפת הקורונה.
הצבעה בדואר בממלכה המאוחדת

הצבעה בדואר בממלכה המאוחדת היא דרך הצבעה נדירה אך כל אזרח יכול לבקש אישור להצביע בדרך זו ובמרבית המקרים אינה מצריכה סיבה וזמינה בכל הממלכה, מלבד בצפון אירלנד, שם ניתן לקבל אישור להצביע בדואר רק אם המצביע לא יכול לקלפי הקרוב לביתו בשל סיבות שונות, שהעיקריות מבניהן הן עבודה, נכות או לימודים.
הצבעה בדואר בפיליפינים

פתקי הצבעה בדואר הם אפשרות הצבעה עבור פיליפינים שגרים מחוץ למדינה, קולות כשרים של הצבעה בדואר במקום הן קולות ממספר מדינות שנבחר מראש ונשלח לשגרירות הפיליפינית במדינה בו האזרח מתגורר ומצביע.
הצבעה בדואר בהונגריה

בבחירות לפרלמנט ההונגרי שנערכו ב-2018 הוגשו בדואר כ-267,233 קולות (4.6% מכלל הקולות).
ראו גם

Absentee ballot
הצבעה מוקדמת
הצבעה ממוחשבת
הערות שוליים

↑  Corse, Alexa; McMillan, Robert (23 במאי 2020). "Voting by Mail in November? States Need to Prepare Now". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2020-06-02. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Voting Outside the Polling Place: Absentee, All-Mail and other Voting at Home Options". www.ncsl.org. נבדק ב-2020-07-02.
↑  Wines, Michael (2020-05-25). "Which Party Would Benefit Most From Voting by Mail? It's Complicated". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-05-28.
↑  Hill, Charlotte; Grumbach, Jacob; Bonica, Adam; Jefferson, Hakeem (2020). "We Should Never Have to Vote in Person Again". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-05-17.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Thompson, Daniel M.; Wu, Jennifer A.; Yoder, Jesse; Hall, Andrew B. (2020-06-09). "Universal vote-by-mail has no impact on partisan turnout or vote share". Proceedings of the National Academy of Sciences (באנגלית). 117 (25): 14052–14056. doi:10.1073/pnas.2007249117. ISSN 0027-8424.
↑  Gamio, Lazaro; Keefe, John; Lu, Denise (2020-09-22). "Tracking Absentee Votes in the 2020 Election". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-09-23.
↑  White, Isobel (19 ינואר 2010). "Postal Voting & Electoral Fraud" (PDF). Parliament and Constitution Centre, House of Commons Library. SN/PC/3667. אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 אפריל 2010. נבדק ב-3 מאי 2010.
| בחירות |
| --- | --- | --- |
| שיטות בחירה | בחירות ישירות • בחירות יחסיות • טופס כללי • בחירות אזוריות • בחירות ארציות • בחירות רובניות • הצבעה בשני סיבובים • הצבעת אישור • שיטת בורדה • שיטת ג'פרסון • שיטת הבונוס להשגת רוב קואליציוני • שיטת שולצה • שיטת הקול הנייד • חבר האלקטורים |  |
| הצבעה | אחוז הצבעה • הצבעה בדואר • הצבעה במעטפות כפולות • הצבעה חשאית • הצבעה מוקדמת • הצבעה ממוחשבת • הצבעה מרחוק • הצבעה באינטרנט • זכות בחירה • חובת הצבעה |  |
| אמצעי הצבעה | קלפי • מכונת הצבעה • פתק הצבעה • קלרוטריון |  |
| מונחים | כלכלת בחירות • דממת בחירות • רשימה • שריון • הסכם עודפים • עימות בחירות • בחירות מקדימות • חוג בית • בחירות ביניים • בחירות בזק |  |
| נוספים | פיקוח על בחירות • אחוז החסימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535046005171  GND: 4146615-9  LCCN: sh2004014462  NLK: KSH1999004091
הנס ברינקר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מרי מייפס דודג'
 איורים:  פליקס אוקטביוס קאר דארלי 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים ונוער 
 מקום התרחשות:  הולנד 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־19 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1865
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מסדה
 תאריך:  1944
 תרגום:  ליב חזן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002321024
 
הילד שסותם את הסכר באצבעו, במדורודם, הולנד
הנס ברינקר, או מחליקיים של כסף (באנגלית: Hans Brinker, or The Silver Skates) הוא ספר ילדים מאת הסופרת האמריקאית מרי מייפס דודג', שפורסם בשנת 1865. הספר עוסק בהרפתקאות של אח ואחות הולנדים עניים ובקשרי הגורל בינם לבין אנשים אחרים. בפרק 18 בספר מופיע לראשונה המשל על הילד ההולנדי שסתם פרצה בסכר באצבעו.
חברים לעת צרה

בפרק 18 של הספר, הנקרא "חברים לעת צרה" (Friends in Need), קוראים הנס וחבריו לכיתה סיפור הנקרא 'גיבורהּ של הארלם'. גיבור הסיפור, ילד בן 8 שאינו מזוהה בשמו, יוצא מהעיר אל צדו השני של סכר הפולדר המקומי, כדי למסור עוגות לאיש עיוור. בדרכו חזרה לעיר מבחין הילד בפרצה זעירה בסכר דרכה החלו לזרום מים. הילד מבין כי המים עלולים לסחוף את הסכר ולהציף את העיר. בהבזק של רגע הוא מטפס על הסוללה וסותם בזרתו את הפרצה. הוא זועק לעזרה אך איש לא שומע והוא מבלה את הלילה הצונן על הסוללה. עם שחר מבחין אחד התושבים בילד וממהר להזעיק עזרה, שמגיעה עד מהרה.
בשלב זה קוטע המורה את הקראת הסיפור כדי לגעור בתלמידה ג'ני. אחד התלמידים, בן, אומר לחברו למבר כי שמע על התקרית בעבר, אך לא ידע שהיא אכן ארעה. על כך משיב למבר בהתרגשות כי הסיפור אמיתי בעליל, כפי שסיפרה לו אמו לפני שנים. "אין איש בהולנד שלא יודע זאת" מצהיר למבר ומוסיף כי הילד מייצג את נשמתה של אומה שלמה: "אין דליפה שיכולה להתגלות בפוליטיקה, כבוד או שלום הציבור, שמיליון אצבעות אינן נכונות לעצור, בכל מחיר". בן מניח ללמבר לומר את המילה האחרונה בנושא והפרק מסתיים.
השפעה תרבותית

ספרה של דודג' מתאר את הולנד כאומה אידילית של חוואים אמיצים, ישרים ויראי-שם המתהלכים בקבקב עץ. בזכות הספר נפוץ המשל על הילד ההולנדי והאצבע בסכר, שהם ככל הנראה פרי דמיונה של דודג', בקרב הציבור האמריקאי. עם השנים יוחס שם גיבור הספר, הנס ברינקר, לילד האלמוני עליו קוראים הנס וחבריו בפרק 18.
הספר תורגם להולנדית כבר בשנת 1867 על ידי פ. ג'. אנדריסן (P.J. Andriessen), שהעיר בפתיחתו כי "סיפור מתוק זה הוא כולו השקפת המחברת". תיירים אמריקאים שביקרו בהולנד התאכזבו לגלות שהמקומיים לא מכירים את הסכר, הילד או הסיפור הקשור בהם. לטובתם הציבה לשכת התיירות ההולנדית בשנת 1950 פסל בעיירה ספארנדם המנציח את הילד ואצבעו שבסכר. רק בשנת 1954 שוכתב הסיפור בהולנדית כך שיתרחש בעיירה ספארנדם.
נאמר על דודג' :"מעטים האנשים שעשו יותר ממנה להעלאת רמתה של ספרות הילדים" (אלמוני) . - הנס ברינקר או מחליקי הכסף הוא הטוב והידוע בספריה.
תרגום לעברית

הספר יצא לאור בעברית לראשונה ב-1944 בשם "מחליקיים של כסף" בעיבודו של פייר-ז'יל אטצל (בשם העט "סטאל") ובתרגום ליב חזן, ושמה של הסופרת מופיע בו בטעות כ"דודג' וסטל". בשנת 1976 תרגם את הספר י בן פינחס בהוצאת יסוד בשם "מחליקי כסף". בשנת 1994 יצא הספר לאור בתרגומה העברי של יעל רון-לרר.
שיטפון הים הצפוני

מקרה אמיתי דומה למעשייה האמריקאית התרחש בהולנד בשנת 1953 במהלך שיטפון הים הצפוני. ראש העיירה ההולנדית ניברקרק (אנ') הורה להשיט ספינה לתוך פרצה בסכר, ובכך הציל את העיירה מהשיטפון.
הערות שוליים

↑  לקסיקון אופק לספרות ילדים, כרך א' עמ' 171
↑  http://www.itamar-books.co.il/?mode=nl&n=136
הנרי ויליאם ביצ'י

| --- | --- |
 לידה:  1788 או 1789 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  1862 ניו זילנד 
 
הנרי ויליאם ביצ'י (באנגלית: Henry William Beechey‏; 1788 או 1789 – 4 באוגוסט 1862) היה צייר וחוקר אנגלי. אביו היה הצייר סר ויליאם ביצ'י, ואמו החורגת הייתה הציירת אן ג'זופ.
ביוגרפיה וקריירה

הנרי ביצ'י נולד בשנת 1789. אמו הייתה אשתו הראשונה של אביו שנולדו לה חמישה ילדים לפני מותה. את הנרי ביצ'י גידל אביו ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. אביו ואמו החורגת היו ציירים והם התחתנו בשנת 1793. נולדו להם ילדים נוספים, וחלקם הפכו לציירים בולטים. ביצ'י למד באקדמיה המלכותית.
זמן מה לפני 1816 מונה למזכירו של הנרי סולט (אנ'), הקונסול הכללי הבריטי במצרים, ולבקשת של הקונסול ליווה את החוקר ג'ובאני בלזוני (אנ') באותה השנה ובשנה שלאחריה לצורך לימוד של המונומנטים הקדומים בתבאי. ביצ'י השתתף בחפירה של מקדש אבו סימבל וכן העתיק את הציורים בקברי הפרעונים בעמק המלכים שנפתחו על ידי ג'ובאני בלזוני.
במשותף עם הנרי סולט, לביצ'י היה הרבה מה לחשוש מהטבע החשדן והקנאי של בלזוני. בערך בשנת 1820 הוא חזר לאנגליה, ובשנה שלאחר מכן מונה על ידי באת'רסט, מהמשרד הקולוניאלי, לבחון ולדווח על עתיקות קירנאיקה, בעקבות הסקר שערך אחיו, סרן פרדריק ויליאם ביצ'י, בקו החוף מטריפולי לדרנה.
תוצאות משלחת זו, שנמשכה בשנים 1821–1822, נכתבו ביומן שנערך על ידי שני האחים, אליו הוסיף הנרי ביצ'י רישומים רבים, הממחישים את האמנות ותופעות הטבע של האזור בו הם חקרו. רבים מהם לא הושארו לדפוס, לאחר הפרסום של הסקר בשנת 1828.
מלבד חלקו ביצירה עם אחיו, הנרי ביצ'י כתב ספר זיכרונות קפדני על סר ג'ושוע ריינולדס, שפורסם לפני הוצאה לאור של המהדורה הספרותית של רינולנדס, בלונדון, 1835.
משאר חייו של הנרי ביצ'י אין כמעט תיעוד. הוא חווה תהפוכות רבות ובשנת 1851 היגר לניו זילנד, שם נפטר בשנת 1862.
הערות שוליים

↑  "Henry William Beechey", www.racollection.org.uk
↑  John Wilson, 'Beechey, Sir William (1753–1839)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Oct 2006
↑  Gordon Goodwin, Beechey Henry William, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 4395  VIAF: 215432644   WorldCat (עם VIAF): 215432644 
ציור של הנרי ביצ'י, מקברו של סתי הראשון במצרים.
ויל קלייבורן

| --- | --- |

קלייבורן תמיר בשנת 2018
 לידה:  17 במאי 1990 (בן 34) דטרויט שבמישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, קלע
 גובה:  2.01 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של איווה
 דראפט:  לא נבחר
 קבוצות כשחקן
 2013–2015 2015–2016 2016–2017  2017–2022   2022–2024   2024–:  רטיופארם אולם   הפועל חולון   דרושפאקה   צסק"א מוסקבה   אנאדולו אפס   וירטוס בולוניה
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות היורוליג (2019)   MVP של פיינל פור היורוליג (2019)   חמישיית העונה ביורוליג (2019)   זכייה באליפות ליגת ה-VTB‏ (2018)   זכייה באליפות הליגה הטורקית (2017)
ויליאם דיילן "ויל" קלייבורן (באנגלית: William Dalen "Will" Clyburn, נולד ב-17 במאי 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת וירטוס בולוניה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוליג. גובהו 2.01 מטרים.
קריירה

קלייבורן למד ושיחק בשלוש אוניברסיטאות - מכללה קהילתית מרשלטאון, אוניברסיטת יוטה ואוניברסיטת המדינה של איווה.
בשנת 2013 חתם קלייבורן על חוזה לשנתיים בקבוצת רטיופארם אולם מליגת העל הגרמנית.
ב-2015 חתם בהפועל חולון, ובעונת 2015/2016 הוביל את קלעי ליגת העל הישראלית עם 20.9 נקודות בממוצע למשחק ולאחר מאמצים רבים השאיר אותה בליגת העל.
לקראת עונת 2016/2017 חתם בדרושפאקה מליגת העל הטורקית, אותה אימן דייוויד בלאט. בסיום העונה עבר לצסק"א מוסקבה בעונת 2018/19 הוביל את צסק"א לזכייה ביורוליג, תוך כדי זכייה בתואר השחקן המצטיין של הפיינל 4, בעונת 2019/20 נפצע וחזר עונה לאחר מכן.
לקראת עונת 2024/2025 סיכם בוירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית אותה מאמן לוקה באנקי.
העלייה מארצות הברית

העלייה מארצות הברית החלה עוד טרם ימי המדינה, ועד לשנת 1967 ממדיה לא היו גדולים. אך עלייה זו נמשכת באופן רציף ונכון לשנת 2020 העלייה מארצות הברית היא השישית בהיקף העולים ממדינה אחת לישראל. ככלל, העולים הם משכילים, בעלי מקצוע ועולים ממניעים ציוניים ודתיים.