אה"מ רויאל אוק (1914)
טביעת האונייה > מבצע מיוחד P: הפשיטה של U-47

מפקד צי הצוללות של הקריגסמרינה, קרל דניץ הגה תוכנית לתקוף את סקפה פלו בצוללת תוך ימים מפרוץ המלחמה. מטרתו הייתה כפולה: ראשית, עקירת צי הבית מסקפה פלו תקל את המצור הבריטי בים הצפוני ותעניק לגרמניה חופש גדול יותר לתקוף את השיירות האטלנטיות; שנית, המכה תהיה פעולת נקמה סמלית, שתכה באותו מקום שבו צי הים הפתוח הגרמני הוטבע לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה. דניץ בחר בעצמו את קפיטן-לויטננט גינתר פרין למשימה, ותזמן את הפשיטה ללילה של 13/14 באוקטובר 1939, כאשר הגאות והשפל יהיו גבוהים והלילה ללא ירח.
דוניץ נעזר בתצלומים איכותיים מטיסת סיור שבוצעה על ידי זיגפריד קנמאייר (שקיבל את עיטור צלב הברזל הראשון שלו על המשימה), שחשפו את חולשות ההגנות ושפע מטרות. הוא הנחה את פרין להיכנס לסקפה פלו ממזרח דרך קירק סאונד, ולעבור מצפון ללם הולם, אי קטן ונמוך בין בוריי למיינלנד. פרין טעה בתחילה במסלול הנבחר ב-Skerry Sound הדרומי יותר, וההבנה הפתאומית שלו ש-U-47 פונה למעבר החסום הרדוד אילצה אותו להורות על פנייה מהירה לצפון-מזרח. בהפלגה על פני השטח, ומוארת על ידי זוהר הקוטב שהיה באותו לילה, הצוללת השתחלה בין ספינות החסימה השקועות סריאנו ונומידיאן, וקרקעה את עצמה זמנית על כבל שנמתח מסריאנו. היא נלכדה לזמן קצר בפנסים של מונית על החוף, אך הנהג לא הפעיל אזעקה. בכניסה לנמל עצמו בשעה 00:27 ב-14 באוקטובר, פרין כתב ביומן כי "Wir sind in Scapa Flow!!!" (אנחנו בסקפה פלו!!!) וקבע מסלול דרום-מערבי למספר קילומטרים לפני היפוך כיוון. להפתעתו, נראה היה שהמעגן כמעט ריק; לא היה ידוע לו על הוראתו של פורבס לפזר את הצי, שבעקבותיה כמה מהמטרות הגדולות ביותר התרחקו. U-47 פנתה ישירות לעבר ארבע ספינות מלחמה, כולל הסיירת הקלה שהוזמנה לאחרונה, בלפסט, שעגנה מול פלוטה והוי במרחק 4 מיילים ימיים (7.4 ק"מ), אך פרין לא נתן שום אינדיקציה שראה אותן.
במסלול ההפוך, תצפית על הגשר זיהתה את רויאל אוק עוגנת כ-4,400 יארד (4,000 מטרים) צפונה, וזיהתה אותה נכון כאוניית מערכה מסדרת רוונג'. מאחוריה הסתתרה ספינה שנייה, שרק חרטומה נראה ל-U-47. פרין חשב שהיא סיירת מערכה מסדרת רינואון, המודיעין הגרמני מאוחר יותר תייג אותה כאוניה ריפאלס, אך היא הייתה למעשה נושאת המטוס הימי פגסוס (אנ') ממלחמת העולם הראשונה.
בשעה 00:58 שחררה U-47 מטח של שלושה טילי טורפדו מצינורות החרטום שלה, הרביעי נתקע בצינור שלו. שניים לא הצליחו למצוא מטרה, אבל טורפדו בודד פגע בחרטום של רויאל אוק בשעה 01:04, הרעיד את האונייה והעיר את הצוות. היה מעט נזק נראה לעין, אבל שרשרת העוגן הימני נשברה, וקרקשה ברעש בנופלה ממקומה. בתחילה עלה חשד כי אירע פיצוץ במחסן הדליק הקדמי של האונייה, המשמש לאחסון חומרים כגון נפט. בשל זיכרון הפיצוץ הבלתי מוסבר שהשמיד את אה"מ ואנגארד בסקפה פלו בשנת 1917, יצאה הודעה על מערכת הכריזה של רויאל אוק שהורתה לבדוק את טמפרטורות מחסן התחמושת, אך מלחים רבים חזרו לערסליהם, ולא היו מודעים כלל להתקפה על האונייה.
פרין סובב את הצוללת שלו וניסה ירייה נוספת דרך צינור הירכתיים שלו, אבל גם היא החטיאה. הוא טען מחדש את צינורות החרטום שלו, חזר לאחור וירה מטח של שלושה טילי טורפדו, כולם לעבר רויאל אוק. הפעם הוא הצליח. בשעה 01:16, שלושתם פגעו באוניית המערכה ברצף מהיר באמצע האונייה והתפוצצו. הפיצוצים פוצצו חור בסיפון המשוריין, הרסו את סיפון המֶס של המסיקים, המלחים והנחתים וגרמו לאובדן כוח חשמלי. קורדיט ממחסן התחמושת התלקח, וכדור האש שלו עבר במהירות דרך החללים הפנימיים של האונייה. רויאל אוק נטתה במהירות ל-15°, מספיק כדי לדחוף את האשנבים הפתוחים בצד הימני מתחת לקו המים. עד מהרה היא התגלגלה על צדה ל-45°, והיה תלויה כך כמה דקות לפני שנעלמה מתחת לפני המים בשעה 01:29, 13 דקות לאחר המכה השנייה של פרין. 835 אנשי צוות מתו עם טביעת האונייה או מתו מאוחר יותר מפצעיהם. ההרוגים כללו את אדמירל משנה הנרי בלגרוב, מפקד שייטת אוניות המערכה השנייה. 134 מההרוגים היו נערי צי, עדיין לא בני 18, האובדן הגדול ביותר אי פעם בפעולה אחת של הצי המלכותי.