בירדמן (סרט)
הפקה > ליהוק

איניאריטו ליהק כמה מהתפקידים הראשיים לפני מימון הסרט. מוקדם יותר, בפיתוח התסריט, לאניארריטו לא חשב על קיטון, אבל הוא שינה את דעתו עד הסוף: "כשסיימתי את התסריט, ידעתי שמייקל הוא לא הבחירה או האופציה, הוא היה הבחור". איניאריטו ליהק את קיטון בשל העומק שלו במגוון סגנונות משחק: הוא יכול היה להתמודד עם הדרישות של הבמה, עבודה מקרוב, קומדיה ואמפתיה "עם עומק עמוק לשניהם".
קיטון ידע על בירדמן לפני שאיניאריטו יצר איתו קשר. הוא היה באמצע הפקה של פרויקט אחר כשנודע לו שאיניאריטו עושה סרט נוסף. קיטון, מעריץ של עבודתו, טס הביתה כדי לברר עוד פרטים. איניאריטו שלח לו את התסריט והם דנו בו בארוחת הערב. הדבר הראשון שקיטון שאל את איניאריטו היה אם הוא לועג לו (לגבי תפקידו בסרטי באטמן של טים ברטון), אבל לאחר שיניארריטו הסביר את התפקיד, הטכניות שלו והפקת הסרט, קיטון הסכים לגלם את ריגן. למרות זאת, הסרט האחרון מכיל התייחסויות רבות לסרטי באטמן של ברטון, כולל השנה שבה מוזכר ריגן שגילם את בירדמן בפעם האחרונה ב-1992.
איניאריטו כינה את ההחלטה שלו מאחורי ליהוק גליפיאנקיס לג'ייק "הימור". גליפיאנקיס ענה על הקריטריונים של איניאריטו להיות חביב ומצחיק, אבל איניאריטו גם ראה בו רגיש, מה שהקנה לו את התפקיד. אמה סטון כבר ידעה שהיא רוצה לעבוד עם איניאריטו לפני שהוצע לה לתפקיד סם. התסריט שאיניארריטו נתן לה ולשאר צוות השחקנים הגיע עם התמונה של Man on Wire, שבה הופיע פיליפ פטי חוצה את מגדלי התאומים על חבל דק. איניאריטו אמר לצוות השחקנים, "אנחנו עושים את זה".
לאחר שהשחקנים הללו היו מחויבים, איניאריטו חיפש מימון. תחילה הוא הזמין את Fox Searchlight Pictures לממן את הפרויקט, אך הם דחו את הצעתו כי הם חששו שהתקציב המבוקש שלו גבוה מדי. בשלב מסוים מייגן אליסון מ־Annapurna Pictures רצתה להיות מעורבת בפרויקט, אך החליטה נגדו מכיוון שבניגוד לסרטים אחרים שלה, היא לא הייתה מעורבת מאז תחילת הדרך. איניאריטו פנה לבראד ווסטון, נשיא New Regency, שקיבל את ההצעה. כאשר קלאודיה לואיס, בכירה מ-Searchlight שמעה על העסקה, היא שקלה מחדש וביקשה להיכלל בעסקה. Searchlight ו-New Regency עבדו בעבר יחד כדי לממן את 12 שנים של עבדות, והם החליטו להצטרף יחד עבור בירדמן, בתקציב כולל של 16.5 מיליון דולר.
ווסטון ולואיס פיתחו מערכת יחסים קרובה עם איניאריטו, ערכו איתו את התסריט והחליפו חלק מהשחקנים. כשהם הצטרפו להפקה, ג'וש ברולין היה אמור לגלם את התפקיד של מייק שיינר, אבל אנשי הכספים החליטו להחליף אותו באדוארד נורטון בגלל סכסוכים בתזמון.
לדבריו, הניסיון של נורטון כשחקן תיאטרון, בשילוב עם הביטחון העצמי שלו, גרם לכך ש"במובן מסוים, הייתה איזושהי מציאות נפשית לאדוארד", אבל נורטון מאמין שהוא זה ששכנע את איניאריטו לקחת אותו. נורטון היה מעריץ של עבודתו של הבמאי והרשים מיכולתו לפרוץ מחוץ לגבולות יצירת הסרט. נורטון שמע על הפרויקט של איניאריטו מחבר. ברגע שהוא קיבל את התסריט, הוא קרא אותו ישר עד 3:00 לפנות בוקר. נורטון אמר, "צחקתי כל כך חזק שהערתי אנשים". נורטון רצה לפגוש את איניאריטו למחרת, וברגע שהם נפגשו, נורטון אמר לו שהוא לא יכול ללהק מישהו שהוא ה"התגלמות" של מה שהתסריט מכוון אליו. במקום זאת, הבמאי היה צריך ללהק מישהו "שיש לו לפחות קצת עומק אותנטי בעולם הזה". איניאריטו הסכים.
איימי ריאן, אחת השחקנים האחרונים שלוהקו, הוזמנה כי איניאריטו ראה אותה במחזה דטרויט. ללינדזי דאנקן הייתה ניסיון רב גם בעולם התיאטרון, והחליטה להיענות להצעה לגלם את "המבקרת" בגלל איכות התסריט, "זה משובח בגלל הכתיבה", אמרה. אבל כמו דמותו של שיינר, לאניאריטו היה קשה ללהק את לורה. אנדראה ריסבורו סיפרה מאוחר יותר על הפיגשה שהתקיימה בפינת רחוב על כוס תה, "אמרתי לו שאזחול על גחלים לוהטות לעבוד איתו". איניאריטו תיאר את לורה כ"תפקיד מאוד מטורף ומוזר", אבל אמר, "כש[אנדריאה ריסבורו] עשתה את זה, ידעתי שזו היא, כי היא עשתה את זה נכון בטון, והיא הבינה מי היא. - היא לא שופטת".