stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילוי ברזיל
הצי של פדרו אלווארס קברל > ההגעה לורה קרוז

ב-24 באפריל, קברל, בליווי סאנצ'ו דה טובאר, סימאו דה מירנדה, ניקולאו קואליו, איירש קוריאה, ופדרו ואז דה קמיניה, קיבלו קבוצת תושבים ילידים על סיפון ספינתו. הם תוארו כמזהים את הזהב והכסף שהוצגו על הספינה – במיוחד חוט זהב ומנורת כסף. הפורטוגלים הסיקו כי הם מכירים את הזהב כתוצאה מכך שיש להם ממנו הרבה בארצם. אך במכתבו, קמיניה, כתב שלא הצליח לקבוע אם הילידים אמרו שיש שם זהב, או שהשתוקקותם של המלחים לזהב הייתה כה גדולה עד שהם דמיינו תשובה חיובית מהילידים. מאוחר יותר הוכח שהצוות דמיין פרשנות חיובית; הילידים לא טענו שיש זהב.
קמיניה גם תיעד במכתב את המפגש האלים שהתרחש מאוחר יותר בין הפורטוגלים לאנשי המקום על החוף. ההלם התרבותי היה ברור לכל צד. הילידים לא הכירו את החיות שהביאו המלחים, למעט תוכי שהקפטן החזיק איתו. המלחים הציעו לילידים אוכל ויין שהם לא הכירו ודחו. הם התעניינו בחפצים הלא מוכרים – כמו מחרוזת תפילה. הפורטוגלים הופתעו שהילידים נראו כמזהים מתכות יקרות. קברל לבש את כל הבגדים והקישוטים המתאימים לקפטן, כדי להרשים את הילידים, ובכל זאת הם עברו לידו מבלי להבחין בו מבין שאר אנשי הצוות.
הילידים היו סקרנים לגבי הנוודים והשתתפו במיסה הראשונה, שנחגגה על ידי האח אנריקה דה קוימברה, ביום ראשון, 26 באפריל 1500. הפורטוגלים אהבו לחשוב שהם הכירו לילידים את אמונתם. זמן קצר לאחר המיסה, צי קברל הפליג להודו, היעד הסופי שלו. הוא שלח אחת מהספינות בחזרה לפורטוגל עם מכתבו של קמיניה.
הצי של פדרו אלווארס קברל > העמים הילידים

העמים שחיו בברזיל בעת הגעת קברל מסווגים כמי שחיו בתקופת האבן מבחינת טכנולוגיה, כשהם עוברים מהתקופה הפלאוליתית לתקופה הנאוליתית. הם עסקו בצורה ראשונית של חקלאות (גידול תירס ומניהוט) וביות בעלי חיים. (הם גידלו חזירי בר וקפיבארות) אבל הם פיתחו ידע נרחב על ייצור משקאות אלכוהוליים מותססים (יותר מ-80 סוגים), תוך שימוש בשורשים, פקעות, קליפות ופירות, בין חומרי גלם אחרים.
כאשר הפורטוגלים הגיעו לברזיל, חופי באהיה היו מאוכלסים על ידי שני עמים ילידים שדיברו שפות טופי: הטופינאמבה, שאכלסו את הרצועה בין קמאמו לשפך נהר סאו פרנסיסקו; והטופיניקין, ששטחם השתרע מקמאמו עד לגבול עם מדינת אספיריטו סאנטו של ימינו. עמוק יותר בפנים הארץ, ברצועה מקבילה לזו שתפסו הטופיניקין, חיו האימוראה.
בתחילת הקולוניזציה של ברזיל, תמכו הטופיניקין בפורטוגלים. יריביהם, הטופינאמבה, תמכו בצרפתים. במהלך המאה ה-16 וה-17 ביצעו הצרפתים מספר פשיטות נגד אמריקה הפורטוגלית. נוכחותם של האירופאים ויצירת הבריתות החדשות הגבירה את המתחים העוינים בין שני השבטים. הנס שטאדן, נוסע גרמני, תיעד את מה שראה במהלך תקופת שביו אצל הטופינאמבה. שני השבטים עסקו בקניבליזם טקסי נגד יריביהם, כדרך להעניק כבוד ולרכוש את כוחותיהם של אויביהם. האירופאים הזדעזעו ונבהלו מהמנהג, ורדפו אחר הילידים בשל תרבותם.
תאריך הגילוי בהיסטוריוגרפיה הלוסו-ברזילאית

במונחים היסטוריוגרפיים, תאריך גילוי ברזיל השתנה לאורך המאות:
עד 1817 – 3 במאי (לפי גספר קוריאה)
1817 – 22 באפריל (על פי מכתבו של פדרו ואז דה קמיניה, שפורסם על ידי האב מנואל איירס דה קאסאל שמצא אותו בין המסמכים שהובאו לברזיל על ידי משפחת המלוכה בשנת 1808)
1823 – ז'וזה בוניפסיו הציע שהתאריך של פתיחת האספה המכוננת (3 במאי) יתאים לתאריך הגילוי (ככל הנראה מבלי לדעת על מכתבו של קמיניה שפורסם בשנת 1817).
מהמחצית השנייה של המאה ה-19 עד 1889, האזרחים המשכילים של ברזיל ידעו שתאריך הגילוי הוא 22 באפריל, אף על פי שהוא לא היה חלק מחגי האימפריה.
1890 – צו רפובליקני קבע את ה-3 במאי יום חג לציון הגילוי. עם זאת, העיתונות באותה תקופה כבר החשיבה את ה-22 באפריל כתאריך הנכון.
1930 – צו של גטוליו ורגאס ביטל את חגיגת ה-3 במאי. מאז, 22 באפריל אושר כתאריך הגילוי.
ראו גם

עידן התגליות
דודי שמחה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ע. הלל
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  שירי ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד, הוצאת משכל
 תאריך הוצאה:  1964
 מספר עמודים:  48
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003036183, 001376838, 002651577, 002651573, 002594453, 003566761
דודי שמחה בגן סיפור, חולון
דּוֹדִי שִׂמְחָה הוא ספר שירי ילדים של הסופר ע. הלל אשר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת משכל בשנת 1964. הספר מכיל סיפורים מחורזים על מעללי הדוד שמחה.
הספר מלווה באיורים מעשה ידי רות צרפתי.
ב-1978 זכה ע. הלל בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער עבור הספר "דודי שמחה".
עלילה

כבר בראשית כתיבתו לילדים יצר ע. הלל את הדמות הבדיונית "דודי שמחה", גיבור ששב והופיע בעלילות רבות בספריו לאורך השנים. סיפורי הדוד שמחה כתובים בחרוזים ומתארים אותו כאדם מבולבל ומוזר מעט, האהוב על אחיינו משום שאינו נוהג ככל המבוגרים, אלא משתטה ומשתובב כילד. הילד גר בבניין שבו גר גם דודו, והוא מתאר את הדוד על מגרעותיו ומעלותיו. הדוד והילד משחקים משחקים, מטפלים בחיות ויוצאים לטיולים.
הלל תיאר אותו כ"מין דוד שמח שאינו משתבץ בחיים הרגילים, אבל הוא שנותן להם טעם". סיפורי הדוד שמחה זכו למספר עיבודים בתיאטרון.
"ולא רק אנחנו - 

כולם,

כל רחוב שמגר

שמחים

כשהדוד שמחה שר!"
"וכשאומרים לדודי: אתה קצת מבולבל

מסביר שמחה לאמור: 

זה כנראה בגלל שהסבתא שלי בצל"
"אולם אימי קצת נאנחת, 

דומם לוחשת היא ושחה: 

שמחה, שמחה, דודי מדוד,

רק שלא תביא לנו עוד!"
מוצרי מדיה

ב-1966 יצא תקליטון "הדוד שמחה", ובו 5 סיפורים קצרים בקריינות של שמוליק סגל, בהוצאת CBS.
ב-1977 הפיקו טדי יזמות והפקות מופע וגם תקליט בשם "דודי שמחה" ובהם נכללו מיטב יצירותיהם של סופרים ומשוררים ישראלים כגון :ע. הלל, חיים נחמן ביאליק, לוין קיפניס, לאה נאור ודן פגיס. בכיכובם של: נירה עדי, אריאל פורמן, יונית שוהם ואלי חכמון.
ב-1988 יצאה קלטת שמע של "דודי שמחה" מסדרת "גידי גוב מגיש" בהשתתפותם של גידי גוב ועפרה ויינגרטן והופקה על ידי "קלסיקלטת".
ב-1992 יצאה קלטת וידאו של דודי שמחה בכיכובם של ג'וליאן שגרן בתפקיד הדוד שמחה, רולנדה שגרן בתפקיד המספרת ובתפקיד אם הילד, אחותו של שמחה, ואדם פרחי בתפקיד הילד עצמו. כשהקלטת מלווה בשירים בביצועו של גיא מרוז.
ב-1998 יצאה קלטת וידאו נוספת של דודי שמחה מסדרת "על סיפורים וילדים" בכיכובם של אריאל פורמן, ליאור כלפון, מיכל צפיר ואושרי כהן.
עיבוד לתיאטרון

תיאטרון המדיטק בשיתוף תיאטרון כפיים: יוצרים: אלית ובר, יובל כהן ואמיתי מילוא, שחקנים: יובל כהן, אמיתי מילוא.
ראו גם

כשהדוד שמחה שר
המפוזר מכפר אז"ר
הערות שוליים

↑  IBBY, IBBY Honour List (1956-1980), April 1980, p.27.
דוד קאפח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ג' בחשוון ה'תרנ"ב
 פטירה:  ב' בכסלו ה'תרע"ט (בגיל 27)
 אב:  יחיא קאפח 
 צאצאים:  יוסף קאפח 
 
הרב דוד קאפח (ג' בחשוון ה'תרנ"ב, 4 בנובמבר 1891 - ב' בכסלו ה'תרע"ט 6 בנובמבר 1918) היה ממנהיגי תנועת דור דעה בתימן, בנו ותלמידו של הרב יחיא קאפח ואביו של הרב יוסף קאפח.
חייו > ילדותו ונעוריו

דוד, בנו השישי של הרב יחיא קאפח נולד בצנעא בירת תימן. שניים מאחיו הגדולים נפטרו מרעב בשנת 1905, ברעב הידוע בשם "חוזת אלנפר".
למד אצל אביו תורה (ובכלל זה תלמוד וספרי הרמב"ם) וכן לימודי חול בכללם דקדוק ומדעי התכונה (אסטרונומיה). מגיל צעיר גיבש סביבו חבורת תלמידים וחברים להם היה מעביר שיעור במשנה תורה החל מהשעה שתיים בלילה ועד עלות השחר. החבורה אף קבעה לעצמה תקנון ובו תשעה סעיפים.
בגיל 16, בט"ז באב התחתן דוד עם נצ'רה בת הרב יחיא בן הרב סלימאן בן רבי סאלם צאלח. לבני הזוג נולדו מספר ילדים שמתו בקטנותם. בנם היחיד שנותר בחיים היה הרב יוסף קאפח שנולד בי"ב בכסלו ה'תרע"ח (27 בנובמבר 1917).
חייו > הקמת בית הספר

בתחילה עסק הרב דוד בצורפות ובאריגת חגורות מקושטות בחוטי זהב וכסף עבור הערבים. בשנת 1910 ביוזמת הרב הראשי הרב יחיא יצחק הלוי פתחה הממשלה הטורקית בתימן בית ספר מסודר בשם "אלמכתב" ובו תוכנית לימודים שכללה לימודי קודש לצד לימודי חול. הרב הראשי מינה את הרב יחיא קאפח ובנו דוד לעמוד בראש בית הספר.
האב והבן שימשו כמורים בעברית ולימדו דקדוק ותנ"ך. את מקצועות החול לימדו מורים טורקיים. הקמת בית הספר הביאה למימוש את תוכניותיהם  של הרב יחיא והרב דוד להקמת בית ספר יהודי מודרני בתימן.
חייו > ההתנגדות לבית הספר

בתחילה זכה בית הספר לתמיכה רחבה בקהילה היהודית שחפצה בהשכלה אך בהדרגה התרבו מתנגדיו של בית הספר כיוון שראו כי מעבר להשכלה הוכנסו תכנים שלא היו מקובלים על הקהילה שסברה כי תכנים אלו יוציאו את ילדי הקהילה לתרבות רעה. ההתנגדות לבית הספר אף העלתה אל פני השטח את המחלוקת בת עשרות השנים שעורר הרב יחיא קאפח באשר למהימנות הקבלה.
פעילות המתנגדים כללה פניות והלשנות לערבים ולטורקים כנגד המלמדים בבית הספר. לערבים אמרו כי הלימודים בבית הספר מערערים את יציבות הקהילה, ולטורקים אמרו כי הרבנים קאפח יזמו פניה לאנגלים לקבלת חסות.
בעקבות הלשנה זו נכלאו המלמדים בבית הספר למשך עשרים יום ללא משפט, וזמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה סגרו הטורקים את בית הספר.
חייו > לאחר סגירת בית הספר

לאחר סגירת בית הספר מונה הרב דוד למנהל בית מסחר גדול לבדים ובגדים טורקיים בשוק בחלקה הערבי של צנעא. עבודה זו שיפרה את מצבה הכלכלי של המשפחה והביאה אותה לרווחה יחסית.
פעילות החבורה בהנהגתו של הרב דוד נמשכה ואף התרחבה. החבורה התמקמה בביתו של אחד החברים, ר' יחיא נסים מנצורה, הביאה ספר תורה וייחדה את המקום ללימוד ואף לתפילה. בנוסף, השכימו החברים שעה קודם לשם לימוד מורה הנבוכים, כהכנה לשיעור שמסר הרב יחיא קאפח במוצאי שבתות במחשבת ישראל. ר' דוד קאפח המשיך להתמחות בתורת הדקדוק והגיע לרמת בקיאות מרשימה.
בשנת ה'תרע"ג (1913) ייסד הרב דוד אגודת צדקה בשם "חברת פקוחי עין" ששמה לה למטרה לפקוח עין על נזקקים שסירבו לפנות בעצמם לקבלת צדקה, ביניהם בעלי בתים שירדו מנכסיהם ועוד. בהתאם להלכה, מונו שלושה מראשי החברה כמוסמכים להכריע בשאלת חלוקת הכספים, ביניהם הרב דוד. קופה זו התרחבה תוך שנים ספורות וסייעה לרבים מיהודי צנעא, זאת עד לסגירתה בעקבות פטירתו של הרב דוד מייסדה.
פנקסי האגודה, רשימות התורמים, ההכנסות וההוצאות נשמרו בידי בנו, הרב יוסף קאפח, אך אבדו יחד עם כתבים נוספים בשנת עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תש"ג (1943).
חייו > שיא המחלוקת בתימן ושנותיו האחרונות

בשנותיו האחרונות של הרב דוד הגיע לשיאה המחלוקת שבין הדרדעים לעיקשים בתימן. צעירים רבים מתנועת דור דעה נאסרו בהתאם לרשימות שנמסרו למשטרה. באחד מגלי המעצר נאסרו כעשרה חברים, ביניהם הרב דוד, תוך שהם סועדים סעודת שבת.
בהמשך הוטל איסור מטעם השלטונות לקיים תפילות בבתים פרטיים, ובתי הכנסת החדשים נסגרו. חבורת דור דעה הפסיקה את תפילותיה בביתו של ר' מנצורה אך המשיכה בסתר בלימוד המשותף.
במהלך שנת ה'תרע"ח (1918) החלה פרשיית מעצרים נוספת ובה נאסרו הרב יחיא קאפח שהיה אז כבן שבעים ובנו, הרב דוד. השניים נתפסו בהפתעה כתוצאה מהלשנה במהלך שיעור, כשהעילה למעצר הייתה הפרת החוק שאסר עליהם ללמד. השוטרים הכו את העצורים (לטענתם, ההכאה נעשתה לבקשת המוסרים היהודים) וקת אחד הרובים פגעה קשות בצלעותיו של הרב דוד. המכה גרמה לו לנזק רב שהלך והחמיר עד שהביא למותו.
בחודשים שהיה מוטל על ערש דווי, המשיך הרב דוד ביתר שאת להעתיק כתבי יד של ספרות תורנית, עד שנפטר בב' בכסלו ה'תרע"ט, 6 בנובמבר 1918, והוא כבן 27.
לאחר מותו

לאחר מותו של הרב דוד המשיכה אשתו בגידול בנם יוסף עד שמתה גם היא בשנת 1924. מכאן ואילך טיפלה ביוסף הצעיר דודתו סעדה ושצ'י, אחות הרב דוד אביו, תחת השגחתם של הסב והסבתא.
בשנת 1934 נישא הרב יוסף לברכה ולבנם הבכור שנולד בשנת 1936 קראו בשם דוד, על שם סבו.
לקריאה נוספת

אביבית לוי, הולך תמים - מורשתו, חייו ופועלו של הרב יוסף קאפח, תשס"ג (2003)
שלום עוזרי, גלי אור, ת"א תשל"ד
הרב יוסף קאפח, "דברי זיכרון לרב רצ'א צארם", בתוך: הנ"ל (מהדיר), תורת חובות הלבבות לרבנו בחיי, ירושלים תשל"ב
הרב יוסף קאפח, הליכות תימן, יד בן צבי, ירושלים תשס"ב (מהדורה חמישית)
הרב עמרם קרח, סערת תימן, ירושלים תשנ"ג (מהדורה שלישית)
דיימון בוסינו

המכובד דיימון ג'יימס בוסינו (באנגלית: Damon James Bossino) הוא פוליטיקאי גיברלטרי וחבר הפרלמנט מטעם הדמוקרטים הסוציאליים של גיברלטר (GSD). בוסינו נשוי, ויש לו 3 ילדים.
בוסינו למד בתיכון המקיף בייסייד יחד עם פביאן פיקארדו (המכהן כיום כראש השרים). הוא למד משפטים באוניברסיטת קינגסטון באנגליה, והשלים את הסמכתו בבית הספר למשפטים של אכסניות המשפט בלונדון. בוסינו הצטרף להתאחדות עורכי הדין ב-1995.
בוסינו היה מועמד של המפלגה הלאומית של גיברלטר בבחירות ב-1996, אך עזב את המפלגה לפני הבחירות בשנת 2000. בבחירות ב-2011 הוא נכנס לפרלמנט מטעם הדמוקרטים הסוציאליים של גיברלטר (לאופוזיציה), ומונה לשר הצללים לענייני תחבורה ותיירות.
הערות שוליים

↑  "Damon J Bossino LL.B", אתר TSN, אורכב ב-12 במאי 2013.
↑  "The Hon Damon J. Bossino, MP".
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל אמרטי

דניאל אמרטי (באנגלית: Daniel Amartey; נולד ב-21 בדצמבר 1994 בגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק כשחקן הגנה וכקשר בקבוצת בשיקטש.
קריירת מועדונים > יורגודן

אמרטי נולד באקרה בירת גאנה. הוא שיחק במחלקת הנוער של אינטרנשיונל אליס המקומית. בגיל 16 סומן על ידי מגנוס פהרסון, שערך סקאוטינג ביבשת אפריקה לקראת מינויו למאמן יורגודן. כאשר מונה פהרסון למאמן יורגודן, הוא הבטיח את רכישתו של אמרטי כאשר יגיע לגיל 18. על-מנת להכין את אמרטי למעברו העתידי לשוודיה, המועדון הביא אותו לתקופות קצרות בשנים 2011 ו-2012 על-מנת שישחק בקבוצת הנוער של המועדון.
ב-3 במרץ 2013 ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 80 דקות בניצחון 0–3 על אומאו במסגרת הגביע השוודי. ב-31 במרץ ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השוודית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–3 להלסינגבורג במסגרת המחזור הראשון. ב-26 במאי הבקיע אמרטי את שער הבכורה שלו במועדון, כשהשווה את התוצאה ל-1-1 בגמר הגביע השוודי לעונת 2013 נגד גטבורג, בו הפסידה יורגודן בדו-קרב בעיטות עונשין.
קריירת מועדונים > פ.צ. קופנהגן

בחודש יולי 2014 עבר אמרטי לפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית. ב-20 ביולי ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד סילקבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-19 באוגוסט הבקיע אמרטי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-13 בהפסד 2–3 לבאייר לברקוזן במסגרת מוקדמות ליגת האלופות 2014/2015. ב-8 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הדנית, שער בדקה ה-43 בניצחון 1–3 על ברונדבי במסגרת המחזור ה-20 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון זכה בגביע הדני.
קריירת מועדונים > לסטר סיטי

ב-22 בינואר 2016 עבר אמרטי ללסטר סיטי מהפרמייר ליג וחתם על חוזה ל-4 שנים וחצי. ב-27 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 78 דקות בניצחון 0–1 על נוריץ' סיטי במסגרת המחזור ה-27 בפרמייר ליג.
קריירה בין-לאומית

ב-19 בינואר 2015 ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לנבחרת סנגל במסגרת גביע אפריקה לאומות 2015. נבחרת גאנה סיימה את אותו טורניר כסגנית האלופה.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

הגביע הדני (1): 2014/2015
אליפות אנגליה: 2015/2016
הגביע האנגלי: 2020/2021
מגן הקהילה: 2021
דומיניק קוטרסקי

דומיניק קוטרסקי (בקרואטית: Dominik Kotarski; נולד ב-10 בפברואר 2000 בזאבוק שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.
קריירת מועדונים

קוטרסקי גדל במחלקות הנוער של טונדץ' בדקובצ'ינה ודינמו זאגרב. בשנת 2018 החל קוטרסקי לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-16 ביוני 2021 הושאל קוטרסקי למשך עונה אחת לגוריצה מליגת העל הקרואטית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2022 חתם קוטרסקי על חוזה לארבע שנים בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 34 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

קוטרסקי נכלל בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-26 במרץ 2024 ערך את הופעתו הבכורה במשחק ידידות נגד מצרים.
הערות שוליים

↑  HNK Gorica nieuwe club - Ajax verhuurt keeper Dominik Kotarski באתר De Telegraaf, ‏ 16 ביוני 2021 (בהולנדית)
↑  Ο Άγιαξ άνοιξε τον δρόμο του ΠΑΟΚ για τον Κοτάρσκι! באתר talentabout, ‏ 27 ביוני 2022 (ביוונית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דומיניק קוטרסקי".
דיים (מטבע אמריקני)

פני המטבע
מאחור
דַיים (באנגלית: Dime) הוא מטבע השווה לעשרה סנט, עשירית הדולר. הדיים הוא הקטן מבין המטבעות המיוצרים כיום להפצה בארצות הברית, הן בקוטרו והן בעוביו. כיום המטבע מיוצר מנחושת טהורה בציפוי נחושת וניקל. המטבע שוקל 2.268 גרם. מקור המילה "דיים" במילה "disme", שמשמעותה "עשירית" בצרפתית עתיקה.
הדיים יוצר לראשונה ב-1796, וכלל שבעה עיצובים שונים עד היום. כשנה לאחר מותו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1945, ביום הולדתו ה-64, החל ייצורו של המטבע עם דיוקנו של רוזוולט בצידו הקדמי, העיצוב שמופיע עד היום. מפאת חוסר זמן, בניגוד לרוב המטבעות, המטבע עוצב על ידי מעצב פנימי ששם את ראשי התיבות של שמו, "JS", בבסיס צווארו של רוזוולט. הדבר הוביל לשמועות שסוכן סובייטי שתל את ראשי התיבות של יוסיף סטלין. כמו כן, נטען שהמעצב העתיק את הדיוקן של רוזוולט מפסל אחר.
ראו גם

Brother, Can You Spare a Dime?, שיר פופולרי על השפל הגדול
הו קנדה! (דיסני)

| --- | --- |
 בימוי:  רנדי ברייט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  1982 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הו קנדה! (באנגלית: O Canada!) הוא סרט 360 מעלות המוצג בביתן קנדה באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.
שמו של הסרט מתבסס על "הו קנדה!" - המנון קנדה.
הסרט נועד להציג את ההיסטוריה, התרבות, והאופי של קנדה, ומבצע זאת באמצעות צילומים פנורמיים היקפיים של אתרים בעלי חשיבות ואירועים בקנדה ובהם פרובינציות קוובק ואונטריו, העיר ונקובר ונהר אוטווה. כן ניתן לראות בסרט את המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה ומופע פסטיבל הרודיאו של העיר קלגרי (Calgary Stampede).
הסרט צולם בשנת 1981 על ידי חברת WED מיזמים ומוצג מאז פתיחת פארק השעשועים ב-1 באוקטובר 1982 עד ימינו.
היסטוריה

הסרט הופק בהשראת סרט 360 מעלות דומה שנקרא "קנדה 67" (Canada 67) בהפקת הבמאי הקנדי רוברט בארקלי והוצג בביתן של חברת בל קנדה בתערוכת אקספו 67 שנערכה במונטריאול שבקנדה.
בארקלי ביקר קשות את גרסת דיסני לסרט בטענה שהגרסה של דיסני שטחית, ומציגה את דמותה של קנדה באמצעות סטריאוטיפיים.
במהלך עשרים השנים שחלפו מאז צילום הסרט, הסרט נותר בלא שינוי. ביקורת ציבורית רבה הועלתה כנגד הסרט, המציג תמונה מיושנת של קנדה, ולאחר לחץ ציבורי שנמשך כשבע שנים, ביוזמת רשות התיירות הקנדית, הסכימה חברת וולט דיסני לעדכן את הסרט. מספר קטעים מהסרט צולמו מחדש בשנת 2007, ובמסגרתם עודכנו צילומי הערים הקנדיות, וכן צולמו מחדש מפלי ניאגרה.
לסרט הוקלט פסקול חדש בהנחייתו של מרטין שורט. שיר הנושא של הסרט: "קנדה (את מסע לחיים)" ("Canada (You're a Lifetime Journey)") הוקלט מחדש על ידי אווה אווילה, זוכת העונה הרביעית של הגרסה הקנדית של "כוכב נולד" (Canadian Idol).
ראו גם

הו קנדה! - המנון קנדה.
דוכסות קלווה

דוכסות קלווה (בגרמנית: Herzogtum Kleve; בהולנדית: Hertogdom Kleef) הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה שצמחה מהטרגאו (גר') בימי הביניים. הדוכסות הייתה ממוקמת בצפון חבל הריין משני צידי הריין התחתון, סביב בירתה קלווה והערים וסל, קלקר, קסאנטן, אמריך, ריס ודיסבורג הגובלות באדמות הנסיכות-בישופות של מינסטר במזרח ובדוכסות בראבנט במערב. ההיסטוריה שלה קשורה קשר הדוק לזו של שכנותיה הדרומיות: הדוכסות יוליך וברג, כמו גם חלרה ורוזנות מארק בווסטפאליה.
שטחה של הדוכסות כיסה בערך את המחוזות הגרמניים של היום קלווה (החלק הצפוני), וסל והעיר דיסבורג, כמו גם חלקים סמוכים של מחוזות לימבורג, צפון בראבנט וחלדרלנד בהולנד.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-11 הפקיד הקיסר היינריך השני את ניהול ה-Klever Reichswald, אזור מיוער גדול מסביב לקייזרפפאלץ בניימכן שהיה כפוף ישירות לשלטון הקיסרי, בידי האצילים המקומיים של דוכסות לורן התחתית בחלרה ובקלווה. רוזנות קלווה הוזכרה לראשונה במאה ה-11. בשנת 1417 הפכה המחוז לדוכסות. עם מותו של הרוזן יוהאן ב-1368, ירש אחיינו אדולף השלישי, רוזן מארק את הנחלה. קלווה ומארק נשלטו לבסוף באיחוד אישי על ידי בית לה מארק לאחר שאחיו הבכור של אדולף הרוזן אנגלברט השלישי מת ללא יורשים ב-1391. המלך זיגיסמונד העלה את הרוזן אדולף הראשון למעמד של דוכס ונסיך האימפריה הרומית הקדושה ב-1417.
שטחי קלווה-מארק הפכו בשנת 1500 לאחת האחוזות המשמעותיות ביותר של החוג הרייני התחתון-וסטפאלי בשנת 1500, המתחרים של הנסיכים-הבישופים של מינסטר. בשנת 1511 ירש יוהאן השלישי, דוכס קלווה, בנו של יוהאן השני, דוכס קלווה, על ידי נישואיו עם מריה מייליך-ברג את הנחלות של ייליך וברג עם מות חותנו וילהלם הרביעי, דוכס ייליך-ברג. כאשר יוהאן השלישי ירש את אביו כדוכס קלווה בשנת 1521, המדינות ייליך, ברג, קלווה ומארק הקימו את הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג. בתו אן אף הפכה למלכה בת הזוג באנגליה לכמה חודשים בשנת 1540, שכן אחיה וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג, מאז 1539, הסתכסך עם הקיסר קרל החמישי על החזקת חלרה וביקש תמיכה מהמלך הנרי השמיני.
כאשר הדוכס האחרון של ייליך-קלווה-ברג מת ללא יורשים ב-1609, פרצה מלחמת הירושה של ייליך. הנחלות חולקו לבסוף בין דוכסי ויטלסבאך של רוזנות פפאלץ-נויבורג (ייליך וברג) לבין מרקיזי ברנדנבורג, שזכו בקלווה עם מארק ורייבנסברג על פי הסכם קסאנטן משנת 1614. מרקיזי הוהנצולרן קיבלו בכך דריסת רגל ראשונה באזור הריין; עם זאת, חלקים גדולים מדוכסות קלווה נכבשו על ידי המחוזות המאוחדים עד למלחמת צרפת-הולנד ב-1672. לבסוף שולבו השטחים בברנדנבורג-פרוסיה על ידי פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ב-1666 והפכו לחלק מממלכת פרוסיה לאחר 1701. קלווה נכבשה על ידי כוחות צרפתים במלחמת שבע השנים (1757–1762).
בשנת 1795 נכבשה דוכסות קלווה ממערב לנהר הריין והווזל על ידי צרפת, והפכה לחלק מהמחוז הצרפתי של הרור. שאר הדוכסות נכבשה בין 1803 ל-1805, והפכה לחלק ממחוז איסל-סופרייה ומהדוכסות הגדולה של ברג (לאחר 1811, המחוז של ליפה). ב-1815, לאחר תבוסתו של נפוליאון, הפכה הדוכסות לחלק מהפרובינציה הפרוסית ייליך-קלווה-ברג, שהתמזגה בפרובינציית ריינלנד הפרוסית ב-1822. הערים Gennep, Zevenaar ו-Huissen הפכו לחלק מהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה כתוצאה מקונגרס וינה ב-1815.
שליטי קלווה > רוזני קלווה > בית קלווה

1092–1119 – דיטריך הראשון
1119–1147 – ארנולד הראשון
1147–1172 – דיטריך השני
1172–1188 – דיטריך השלישי
1188–1198 – דיטריך הרביעי
1198–1201 – ארנולד השני
1201–1260 – דיטריך החמישי
1260–1275 – דיטריך השישי
1275–1305 – דיטריך השביעי ממייסן
1305–1310 – אוטו הראשון השליו
1310–1347 – דיטריך השמיני החסיד
1347–1368 – יוהאן
שליטי קלווה > רוזני קלווה > בית לה מארק

1368–1394 – אדולף השלישי ממארק
1394–1448 – אדולף הראשון, בנו של אדולף השלישי
שליטי קלווה > דוכסי קלווה > בית לה מארק

1394–1448 – אדולף הראשון, דוכס קלווה
1448–1481 – יוהאן הראשון, בנו של אדולף הראשון
1481–1521 – יוהאן השני החסיד, בנו של יוהאן הראשון
1521–1539 – יוהאן השלישי השליו, בנו של יוהאן השני
1539–1592 – וילהלם העשיר, בנו של יוהאן השלישי
1592–1609 – יוהאן וילהלם, בנו של וילהלם
טירת שווננבורג, קלווה
מפה של תחום דוכסות קלווה ורוונשטיין מאטלס חדש של מפות וייצוגים של כל האזורים, בעריכת וילם וג'ואן בלאו, 1645
סמל משפחת קלווה הישן
דוכסות שוואביה

| --- | --- |
סמל

 
 ממשל
 שפה נפוצה:  גרמנית שוואבית
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת הדוכסות
 תאריך:  915
 פירוק:  פירוק הדוכסות
 תאריך:  1313
 ישות קודמת:  אלמאניה
 ישות יורשת:   רוזנות וירטמברג    הקונפדרציה השווייצרית הישנה    מרקיזות באדן    דוכסות בורגונדיה    רוזנות צולרן    נסיכות פירסטנברג
 שונות
 
 
דוכסות שוואביה או סואביה הייתה אחת מחמש הדוכסויות השבטיות שהתקיימו בממלכת גרמניה בימי הביניים, ודוכסיה היו מהאנשים החזקים בגרמניה. הדוכסות הוקמה רשמית בשנת 917 על ידי בורכארד השני, דוכס שוואביה, שהיה בעל בריתו של היינריך הראשון, מלך גרמניה. בין השנים 1079–1268 שלטו בשוואביה במהלך רוב התקופה בני בית הוהנשטאופן, וחלקם אף כיהנו כקיסרי האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מותו של קונרד הרביעי, דוכס שוואביה בשנת 1268, התבטלה למעשה הדוכסות. לאחר שרודולף הראשון, מלך גרמניה עלה לשלטון בשנת 1273, הוא ניסה לחדש את התואר והעניק אותו לבנו רודולף השני, דוכס אוסטריה, אולם לאחר מות רודולף ירש אותו בנו יוהאן רוצח האב שמת בשנת 1313 ללא בנים, ובכך התבטל התואר.
היסטוריה > רקע

בשנת 496 הובסו שבטי האלמאנים על ידי כלוביס הראשון, מלך הפרנקים, והוכרחו להמיר את דתם לנצרות. במאה ה-7 הוקמו בישופות אוגסבורג ובישופות קונסטנץ, ובשנת 730 חזר קרל מרטל וכבש שוב את שטחי אלמאניה. במהלך השנים שלאחר מכן נהנה האזור מאוטונומיה רבה, כתוצאה מהיחלשות האימפריה הפרנקית.
היסטוריה > הקמת הדוכסות

בתחילת המאה ה-10 התנהל מאבק שליטה בין שתי משפחות על השליטה בשוואביה, ולבסוף ניצח במאבק בורכארד הראשון, דוכס שוואביה בשנת 909. בשנת 915 הוצא בורכארד להורג, לאחר שתמך בארנולף, דוכס בוואריה נגד קונרד הראשון, מלך גרמניה, ובשנת 917 הוצא להורג גם בנו ארכאנגר, דוכס שוואביה, שאף הוא מרד בקונרד הראשון. כתוצאה מכך עלה לשלטון בורכארד השני, דוכס שוואביה, שבשנת 919 הוכר כדוכס שוואביה על ידי היינריך הראשון, מלך גרמניה. בורכארד הביס בווינטרטור את רודולף השני, מלך בורגונדי, ובכך גרם לו לסגת מתביעותיו על אזור תורגאו.
היסטוריה > המאה ה-10 וה-11

לאחר מותו של בורכארד השני בשנת 926 ירש אותו חתנו הרמן הראשון, דוכס שוואביה, ולאחר מותו בשנת 949 ללא בנים, מסר אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את הדוכסות לבנו ליאודולף, דוכס שוואביה. בשנת 954 מרד ליאודולף באביו, ובעקבות כך הודח, ובמקומו מונה בנו של בורכארד השני - בורכארד השלישי, דוכס שוואביה. לאחר מותו של בורכארד השלישי בשנת 973, מונה במקומו בנו של ליאודולף - אוטו הראשון, דוכס שוואביה ובוואריה. לאחר מותו בשנת 982 עלה לשלטון קונרד הראשון, דוכס שוואביה, שהיה קרוב משפחתו של הרמן הראשון. לאחר מכן שלטו הרמן השני, דוכס שוואביה והרמן השלישי, דוכס שוואביה, ולאחר מותו של הרמן השלישי ללא ילדים, עברה הדוכסות לאחיינו ארנסט השני, דוכס שוואביה - בנה של אחותו גיזלה משוואביה וארנסט, מרקיז אוסטריה, אולם אביו משל בשמו כעוצר עד שמת בשנת 1015. במשך כל התקופה היו דוכסי שוואביה נאמנים לקיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1030 הסתכסך ארנסט השני עם אביו החורג קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשל כך הודח על ידי קונרד, שמסר את הדוכסות לאחיו של ארנסט הרמן הרביעי, דוכס שוואביה. לאחר מותו של הרמן הרביעי בשנת 1038 מסר קונרד השני את הדוכסות לבנו היינריך הראשון, דוכס שוואביה. בשנת 1045 מסר היינריך את הדוכסות לאוטו הראשון, רוזן הפלטינט של לותרינגיה, ולאחר מותו בשנת 1048 מסר את הדוכסות לאוטו, רוזן שוויינפורט. בשנת 1057 עלה לשלטון רודולף מריינפלדן, אולם הוא הודח בשנת 1079 עקב מאבקו בהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך מאבק האינווסטיטורה, ובמקומו מונה פרידריך הראשון, דוכס שוואביה מבית הוהנשטאופן שתמך בהיינריך הרביעי.