stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לווייתן אפור

| לווייתן אפור |
| --- | --- |
   למעלה: לווייתן אפור מוציא את ראשו כדי לנשום  למטה: גודלו של לווייתן אפור יחסית לגודלו של אדם ממוצע
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתנים אפורים
סוג:: Eschrichtius
מין:: לווייתן אפור
שם מדעי
 Eschrichtius robustus ‏Lilljeborg, 1861
תחום תפוצה


לווייתן אפור (שם מדעי: Eschrichtius robustus) הוא מין של יונק ימי ממשפחת הלווייתנים האפורים. זהו לווייתן מתת-סדרת לווייתני המזיפות, הנקראים כך בגלל המסננים בפיהם אשר משמשים תחליף לשיניים. זהו לווייתן קטן יחסית לשאר לווייתני המזיפות, אורכו רק 15 מטרים ומשקלו 36 טון. תוחלת חייו בממוצע היא בין 50 ל-70 שנה.
תפוצה

תפוצתו של הלווייתן האפור משתרעת מים יפן (האוכלוסייה הקוריאנית) ומפרץ קליפורניה (באוכלוסייה הצפון אמריקאית) בדרום, לאורך חופה המערבי של אמריקה הצפונית, ים ברינג וחופה הצפוני של אלסקה וחופה המזרחי של רוסיה (אוכלוסייה צפון אמריקאית) וצפונה לתוך ים אוחוצק (באוכלוסייה הקוריאנית). האוכלוסייה הצפון אמריקאית מונה כ-26,000 פרטים ובמצב יציב יחסית, בזמן שהאוכלוסייה הקוריאנית מונה רק כ-100 פרטים ונמצאת בסכנת הכחדה חמורה יחסית.
בעבר התקיימו אוכלוסיות של הלווייתן האפור גם בצפון האוקיינוס האטלנטי, אחת מצפון ספרד לאורך חופיהן של בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, גרמניה, ודנמרק והסתיימה בערך בחוג הצפוני לחופיה של נורווגיה. אוכלוסייה זו נכחדה בערך בשנת 500 לספירה. האוכלוסייה השנייה התפרסה מפלורידה עד ניופאונדלנד אוכלוסייה זו נכחדה בערך באמצע המאה ה-17.
לאורך חודשי מאי ויוני בשנת 2013 נצפה לוויתן אפור כמה פעמים לחופיה של נמיביה. בנוסף ב-8 במאי 2010 נצפה לווייתן אפור מול החוף הישראלי של הים התיכון.
הערות שוליים

↑  לווייתן אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ארז ארליכמן, ביקור היסטורי: לוויתן אפור ענק מול חופי הרצליה, באתר ynet, 8 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555853105171  GND: 4158104-0  LCCN: sh85096469 
לווייתן אפור מוציא ראש מהמים
לין מקרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במאי 1952 (בת 72) ארצות הברית
 שם לידה:  לין קאי מקרי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1989–2011 (כ־22 שנים)
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
לין מקרי (באנגלית: Lynn McRee; נולדה ב-31 במאי 1952) היא שחקנית עבר אמריקאית הידועה בתפקידה בתור מורין פרסקוט בסדרת סרטי "צעקה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | "לחימת דרקון" | דיילת אוויר |  |
| 1989 | "מלכודת מכשפות" | מזכירת Q.T. |  |
| 1996 | "צעקה" | מורין פרסקוט | תמונה בלבד |
| 1997 | "צעקה 2" | מורין פרסקוט | תמונה בלבד |
| 2000 | "צעקה 3" | מורין פרסקוט |  |
| 2008 | "מילק" | המזכירה של מוסקונה |  |
| 2010 | "הסוג האלים" | לינדה |  |
| 2011 | "צעקה 4" | מורין פרסקוט | תמונה בלבד |
הערות שוליים

↑  Lentz III, Harris M. (1994). Science Fiction, Horror & Fantasy Film and Television Credits, Supplement 2: Through 1993. McFarland & Company. p. 641. ISBN 978-0899509273.
↑  Willis, John (2002). Screen World: 2001 Film Annual. Screen World. Vol. 52. Applause Theatre & Cinema Books. p. 15. ISBN 978-1557834782.
↑  Perkins, Claire; Verevis, Constantine (2012). Film Trilogies: New Critical Approaches. Palgrave Macmillan. p. 96. ISBN 978-0230250314.
↑  "Milk (2008) - BFI". British Film Institute. נבדק ב-14 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
לין מקלמנטס

לינט וילמה "לין" מקלמנטס-מקנזי (באנגלית: Lynette Velma "Lyn" McClements-McKenzie; נולדה ב-11 במאי 1951). היא שחיינית עבר אוסטרלית. אלופה אולימפית.
ביוגרפיה

מקלמנטס נולדה בנדלנדס שבמערב אוסטרליה. היא סבלה מאסתמה ולכן היא התאמנה בשחייה, כטיפול במחלתה. באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בשנת 1968 זכתה מקלמנטס בתואר הראשון שלה במשחה ל-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה מקלמנטס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.5 דקות, לפני אלי דניאל (1:05.8 דקות) וסוזן שילדס (1:06.2 דקות) שתיהן מארצות הברית, רביעית סיימה שיאנית העולם אדה קוק מהולנד ובמדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:30.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:28.3 דקות ולפני מערב גרמניה (4:36.4 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:40.7 דקות.
בשנת 1969 זכתה מקלמנטס באליפות אוסטרליה בשחייה במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר. אולם שנה לאחר מכן היא נפסלה בטענה שהשתמשה בסגנון לא חוקי. לאחר שלא נבחרה לנבחרת האוסטרלית למשחקי חבר העמים בשנת 1970 היא פרשה משחייה תחרותית.
בתה ג'קלין מקנזי אף היא שחיינית אולימפית שייצגה את אוסטרליה באולימפיאדת ברצלונה (1992).
לווייתן גוץ

| לווייתן גוץ |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני ענק
סוג:: לווייתן
מין:: לווייתן גוץ
שם מדעי
 Balaenoptera acutorostrata ‏לספד, 1804
תחום תפוצה
 

לווייתן גוץ או לווייתן מינקי מצוי או לווייתן מינקי צפוני (שם מדעי: Balaenoptera acutorostrata) הוא מין של לווייתן מזיפות קטן יחסית לקרוביו ולמעשה המין הקטן במשפחת לווייתני ענק והשני בקוטנו מבין לווייתני המזיפות לאחר הבלנית.
מאפיינים

זהו לווייתן מוארך ונפוץ שמצוי ברוב האוקיינוסים למעט באזורי הקוטב אליהם מגיע רק לעיתים רחוקות. ציידי לווייתנים התעלמו ממין זה במסעות הציד שלהם, עקב גודלו ושומנו הדל יחסית. אך לאחר שציד הלווייתנים הגדולים נהיה אסור ואכוף הציידים הפנו את תשומת לבם למין זה והוא ניצוד מעט יותר משאר הלווייתנים. למרות עובדה זו, הוא אחד הלווייתנים הנפוצים ביותר.
אורכו 9.4 - 12 מטר משקלו 2.85-4.23 טון כאשר הזכרים גדולים מהנקבות. לווייתן גוץ ניזון בעיקר מפלנקטון, דגים קטנים שונים ודיונונים.
נצפה לעיתים בחופי ישראל.
מיון

ישנם שני תת-מינים של לווייתן גוץ:
B.a.acutorostrata - זה תת-המין הנפוץ, הצפוני והגדול יותר.
B.a.scammoni - המכונה לווייתן מינקי גמדי והוא תת-המין הקטן יותר ונפוץ דרומה מקרובו.
הערות שוליים

↑  לווייתן גוץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מגדיר מינים של מחמל"י
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284505205171  LCCN: sh85011108
לווייתן (קבוצת כוכבים)

| לווייתן Cetus |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים לווייתן
 סמליות:  לווייתן
 עלייה ישרה:  1.4 שעות
 נטייה:  °‏07-
 שטח נראה:  1231 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־4
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  2
 הכוכב הבהיר ביותר:  דנב קאיטוס (β בלווייתן)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.04
 מטר מטאורים:  אין
 מערכות כוכבים גובלות:  ארידנוס  דגים  דלי  טלה  פסל  שור  תנור
 נראית בין קוי הרוחב °‏70 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש נובמבר
קבוצת הכוכבים לוויתן היא קבוצה גדולה על קו המשווה השמימי באזור של קבוצות "מים" נוספות כמו הנהר, דגים ודלי.
כוכבים חשובים

τ בלווייתן הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב במרחק של 11.7 שנות אור הנראה לעין בבהירות מדרגה 3.5, אחד הכוכבים הקרובים ביותר והדומים ביותר לשמש.
מירה (ο בלווייתן) הוא הכוכב המשתנה הראשון שהתגלה. הכוכב משנה את בהירותו במחזוריות של 331 ימים ונע בין דרגה 3, אז ניתן לראותו בעין, לדרגה 9, אז ניתן לראותו בטלסקופ בלבד. השתנותו של הכוכב התגלתה בשנת 1596 על ידי האסטרונום ההולנדי דוד פבריציוס וחיזקה את המהפכה הקופרניקית שסתרה את הטענה שהשמים אינם משתנים.
דנב קאיטוס, מכונה גם דיפדה (β בלווייתן) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה עם בהירות מדרגה 2.
מנקר (α בלוויתן) הוא ענק אדום משתנה לא-סדיר איטי עם בהירות מדרגה 2.5.
גליזה 65 הוא כוכב כפול המורכב מזוג ננסים אדומים עם בהירות כוללת מדרגה 12 במרחק של כ-8.7 שנות אור. זו אחת ממערכות הכוכבים הקרובות ביותר למערכת השמש.
GJ 1005 (נקרא גם LHS 1047) הוא כוכב כפול אשר כולל שני ננסים אדומים, המערכת ממוקמת במרחק של 19.58 שנות אור (6 פארסק) מכדור הארץ.
גרמי שמים נוספים

בקבוצה נמצאות מספר גלקסיות:
M77 היא הבהירה שבהן, זו גלקסיה ספירלית עם בהירות מדרגה 9 סמוך ל-δ בלווייתן.
NGC 247 היא גלקסיה ספירלית נוספת עם בהירות מדרגה 9, שנמצאת כ-3 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב דנב קאיטוס.
גלקסיית הפסל, שאמנם שייכת לקבוצת הכוכבים פסל, נמצאת כ-7 מעלות מדרום לדנב קאיטוס, סמוך מאוד לגבול עם קבוצת הכוכבים לווייתן. בהירותה מדרגה 7 כך שאפשר לראותה באמצעות משקפת.
מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית הקבוצה מסמלת את מפלצת הים שאליה הקריבו את אנדרומדה לפני שניצלה בידי פרסאוס.
במיתולוגיה המסופוטמית הקבוצה סימלה את תיאמת - אלת הים הקדמון.
מארי דה גיז

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1515 בר-לה-דוק, צרפת 
 פטירה:  11 ביוני 1560 (בגיל 44) טירת אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  צרפת, ממלכת סקוטלנד 
 מקום קבורה:  Abbaye Saint-Pierre-les-Dames de Reims 
 בן או בת זוג:  לואי השני מאורליאן, דוכס לונגוויל (4 באוגוסט 1534–?) ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד (12 ביוני 1538–?) 
 
מארי דה גיז וג'יימס החמישי
מארי דה גיז (בצרפתית: Marie de Guise; ‏22 בנובמבר 1515 - סביבות 11 ביוני 1560) הייתה רעייתו של ג'יימס החמישי, מלך ממלכת סקוטלנד, ואמה של מרי מלכת הסקוטים. דה גיז הייתה עוצרת ממלכת סקוטלנד בין השנים 1554–1560.
ביוגרפיה

מארי, בתם הבכורה של קלוד, דוכס גיז, ראש בית גיז הצרפתי, ושל אנטואנט דה בורבון, נולדה בבאר-לה-דוק, לורן ב-4 באוגוסט 1534. בהיותה בת שמונה-עשרה נישאה ללואי מאורליאן, דוכס לונגוויל. נישואיהם היו מאושרים, ובנם הבכור פרנסואה נולד ב-30 באוקטובר 1535. בחורף שנת 1536 נכחה מארי בטקס נישואיו של בעלה לעתיד, ג'יימס החמישי מסקוטלנד, לבתו הבכורה של מלך צרפת, מאדלן דה ולואה, בקתדרלת נוטרדאם בפריז.
ב-9 ביוני 1537 מת לואי בעיר רואן. מארי הייתה לאלמנה בגיל עשרים ואחת. ב-4 באוגוסט ילדה את בנה השני, לואי. ג'יימס החמישי, אשר אשתו הראשונה מאדלן מתה משחפת בחודש יולי, חיפש, באותו זמן, כלה צרפתייה נוספת, על מנת לחזק את הברית הסקוטית-צרפתית נגד ממלכת אנגליה. המשא ומתן על נישואיו התמקד במארי. דודו של ג'יימס, הנרי השמיני, מלך אנגליה, ביקש את ידה של מארי, על מנת למנוע נישואים מסוכנים אלו. פרנסואה הראשון, מלך צרפת, העדיף את הצעת הנישואין של ג'יימס על פני הצעתו של הנרי, ודיווח זאת לאביה של מארי; היא קיבלה את הידיעה בהלם ובחשש. האפשרות כי תעזוב את משפחתה ואת ארצה לא שימחה את מארי, אשר שכלה את בנה לואי, בן ארבעת החודשים, באותה תקופה. אביה נקלע לתסבוכת דיפלומטית; הוא ניסה לעכב את תוכניות הנישואין ככל האפשר. ג'יימס, שחש, כנראה, באי-רצונה של מארי, כתב לה מכתב בו פנה אליה בבקשה לעצה ולתמיכה. מארי קיבלה את הצעת הנישואין, ומיהרה להסדיר את ענייני הנסיעה.
ב-18 במאי 1538 נישאו ג'יימס החמישי ומארי בקתדרלת נוטר דאם, באמצעות בא-כוח, רוברט, לורד מקסוול. מארי עזבה את צרפת ביוני, מלווה בצי ששלח ג'יימס; היא נאלצה להשאיר את בנה הקטן פרנסואה בצרפת. ב-10 ביוני הגיעה מארי לפייף, שם קידם ג'יימס את פניה. הם נישאו, פנים מול פנים, לאחר כמה ימים, בסנט אנדרוז. מארי הוכתרה למלכת סקוטלנד ב-22 בפברואר 1540, במנזר הולירוד. שני בנים נולדו לה ולג'יימס: ג'יימס וארתור (רוברט); ג'יימס חי במשך פחות משנה, וארתור במשך שמונה ימים בלבד. בתם מרי נולדה ב-8 בדצמבר 1542; ג'יימס מת כעבור שבוע, ומארי נהייתה לעוצרת.
הייתה זו מארי אשר שלטה, למעשה, בסקוטלנד, בשמה של המלכה מרי, אשר נשלחה לצרפת בגיל חמש, כדי לחיות לצד בעלה לעתיד, בנו של אנרי השני, מלך צרפת. מארי נהגה תמיד להתייעץ עם שני אחיה רבי העוצמה - שארל, הקרדינל מלורן, ופרנסואה הדוכס מגיז, אשר נשאו בתפקידים בממשלה הצרפתית. סקוטלנד וצרפת פעלו כבעלות ברית בכל הנוגע ליחסיהן עם אומות אחרות.
השפעתם ההולכת וגוברת של הפרוטסטנטים הסקוטים, אשר נתמכו בחשאי בידי מלכת אנגליה, אליזבת הראשונה, ערערה את יציבות שלטונה של מארי. הם הדיחו אותה, למעשה, בגלל סיבות דתיות. לאחר מותה של מארי, שאירע ב-10 או ב-11 ביוני 1560, נלקחה גופתה לצרפת. היא נקברה במנזר סן-פייר בעיר ריימס, אשר אם המנזר שלו הייתה אחותה, רנה.
בעת המודרנית הועלתה השערה כי אליזבת הראשונה הורתה להרעיל את מארי למוות. להשערה זו, המופיעה בסרט "אליזבת" ובספרה של פיליפה גרגורי, "מאהבה של הבתולה", אין כל בסיס; מותה של מארי היה אחד ממקרי המוות הבודדים של בני מלוכה במאה ה-16 שבני תקופתה הפרנואידים לא ייחסו להרעלה.
מאפיית דגנית עין בר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  קיבוץ עינת
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים)
 מיקום המטה:  עינת 
 קואורדינטות:  32°05′02″N 34°56′32″E﻿ / ﻿32.084021°N 34.942226°E﻿ / 32.084021; 34.942226 
 משרד ראשי:  קיבוץ עינת
 מוצרים עיקריים:  לחם, לחמניות, פיתות ועוגות
  
 www.einbar.co.il
 he
 
מאפיית דגנית עין בר היא המאפייה השלישית בגודלה בישראל. המאפייה הוקמה בשנת 1952 על ידי חברי קיבוץ עינת. כיום (2011) המאפייה היא שותפות הנמצאת בשליטה של 50% קיבוץ עינת ו-50% מאפייה מרחבית.
אתר הייצור העיקרי של המאפייה נמצא בקיבוץ עינת, ובו מיוצרים לחם אחיד, לחמים מלאים, לחמים קלים ולחמניות. שני אתרי ייצור נוספים נמצאים בפתח תקווה, באחד מיוצרות פיתות "תנעמי", ובשני מיוצרים מוצרי קונדיטוריה.
היסטוריה > הקמה

בשנת 1952, כאשר הוקם קיבוץ עינת על ידי קבוצה מפורשי רמת הכובש (כתוצאה מהפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד), החליטו החברים להמשיך לעסוק באפיית לחם, כפי שעשו בקיבוץ האם שלהם, והקימו מאפייה בקיבוץ החדש.
עד תחילת שנות ה-70 פעלו בישראל מאפיות קטנות רבות, שכל אחת מהן סיפקה לחם בסביבתה. באותה תקופה לא הייתה קיימת מאפייה המספקת לחם בתפוצה ארצית.
היסטוריה > הרחבת המאפייה

בתחילת שנות ה–70 החלה תנופה גדולה של הענף. הממשלה קיבלה החלטה על חיזוק מאפיות תעשייתיות גדולות, העמידה כספים להשקעה ולפיתוח, וגם מאפיית "עין בר" נכנסה לפרויקט.
מבנה המאפייה גדל מ-1,000 ל-3,000 מ"ר, נרכש ציוד חדש, הוכנסו קווי יצור אוטומטיים ונקנה תנור בעל ספיקה גדולה יותר. בשורת צעדים אסטרטגיים נרכשו בזו אחר זו כל המאפיות הקטנות באזור, כ-9 במספר. כתוצאה מכך הפכה "עין בר" למאפייה הגדולה באזור פתח תקווה, כפר סבא ורעננה, עם 25 קווי חלוקה.
הייצור עדיין התמקד בלחם בסיסי בתפזורת. ברמת גן מאפיית מייברג ייצרה מוצרים, כמו לחם פומפרניקל וחלות מיוחדות, בעלי חיי מדף ארוכים יותר מאלה של הלחם הרגיל. המאפייה נקנתה על ידי קיבוץ עינת ופס הייצור הועבר לקיבוץ, הוקמה מחלקה שנקראה "מעדני בר" שפעלה רק ביום ומוצריה שווקו בכל הארץ. בהמשך הוחלט לפתח את המחלקה הזו למפעל עצמאי ומודרני.
היסטוריה > המשבר והיציאה ממנו

בשנת 1984 ההחלטה להקמת מפעל נוסף השתלבה עם צעד אסטרטגי, מכירת המאפייה ל"כור מזון", שרצתה להיכנס לתעשיית הלחם והתעניינה ברכישת מאפיית "עין בר". ההכנסות ממכירות המאפייה נועדו לממן את הקמת המפעל החדש. ברגע האחרון נפלה העסקה וקיבוץ עינת נכנס לחובות עתק, אינפלציה דוהרת ומשבר שאיים לחסל את הקיבוץ.
בעקבות תהליך התייעלות התקבלה החלטה לנצל את יתרונות שני המפעלים: "עין בר" עם מערך ההפצה ושיווק ומעדני בר עם המוצרים חדשים וטכנולוגיה חדשה. בשלב זה החלה מאפיית "עין בר" לייצר ולשווק לחם פרוס וארוז בהפצה ארצית, המהלך הקפיץ את הקיבוץ מדרגה והוציא אותו מהמשבר.
בשנת 1996 נשרפה מאפיית "דגנית" בקיבוץ משמר השרון שהייתה מתחרה של "עין בר" בתחום הלחם ואזור ההפצה שלה גבל בתחום השיווק וההפצה של מאפיית "עין בר". מאפיית דגנית הייתה המאפייה הראשונה בארץ שייצרה לחם קל.
בעלי "עין בר" חפשו דרך לנהל משא ומתן עם קיבוץ משמר השרון כדי להציע הצעה אטרקטיבית למיזוג. בסופו של דבר, ההצעה של קיבוץ עינת הועלתה באספת קיבוץ משמר השרון כשבסיומה נערכה הצבעה שבה הוחלט להתאחד עם המאפייה מקיבוץ עינת.
כך הוקמה מחדש מאפיית דגנית בקיבוץ עינת כשותפות שנקראה "דגנית-עין בר", כאשר 50% בשליטת קיבוץ עינת ו-50% בשליטת מאפייה מרחבית. השם "דגנית" נשאר מטעמי מוניטין. מפעל "מעדני בר" לא נכנס לשותפות והוא נותר כיחידה עצמאית של הקיבוץ.
מאוקטובר 1997 ועד היום שם המאפייה נותר "דגנית עין-בר". הוקם מבנה חדש סמוך למאפייה הישנה ונבנתה תשתית של כ-15,000 מ"ר למאפייה חדשה.
במשך השנים המאפייה גדלה והתרחבה ונרכשו מאפיות נוספות: בשנת 2002 נרכשה מאפיית מרגלית מראשון לציון, בשנת 2005 נרכשה מאפיית הפיתות תנעמי ונוסף קו ייצור של פיתות. בשנת 2006 נקנתה מאפיית סלפק וב-2007 נקנתה מאפיית המיוחד המייצרות לחמים וחלות מיוחדות. בשנת 2008 נקנתה מאפיית תקומה מאשקלון והורחבו קווי החלוקה בדרום. בשנת 2009 נרכשה קונדיטוריה והתחילו לייצר ולשווק מוצרי קונדיטוריה.
המאפייה כיום

המאפייה משתרעת על שטח של 15,000 מטר, והיא המאפייה השלישית בגודלה בישראל. במאפייה מועסקים כ–400 עובדים. במאפייה נאפים בכל יום כ–100 טון מוצרי מאפה, מתוכם כ-120,000 כיכרות לחם. המאפייה משווקת מוצרי לחם לרוב אזורי מדינת ישראל.
למאפייה יש כשרות בד"ץ העדה החרדית, בד"ץ שארית ישראל והרבנות של מועצה אזורית דרום השרון.
משנת 2008 למאפייה היא בעלת תו תקן איכות בינלאומי ISO 9001.





בעל מקצוע במאפיית "עין בר" בעינת בוחן את החלות האפויות, שנות ה-60
מארי דה קוסי

מארי דה קוסי (בצרפתית: Marie de Coucy;‏ 1218 לערך - 1285) הייתה בתם של אנגראן השלישי, לורד קוסי ושל רעייתו השלישית מארי דה מונמיירה.
ביוגרפיה

מארי דה קוסי הייתה המלכה הרעיה של מלך סקוטלנד אלכסנדר השני לו נישאה ב-15 במאי 1239. נישואי בני הזוג נערכו ברוקסבורג שבסקוטלנד.
מארי ילדה לאלכסנדר את בנם היחיד - אלכסנדר, לימים מלך סקוטלנד.
נישואי בני הזוג היו נישואים פוליטיים שמטרתם לקשר בין בית המלוכה הסקוטי לבין בית קוסי - משפחת אצולה חזקה מצרפת. נישואים אלה אפשרו קשרי מסחר, החלפת חיילים וסיוע פוליטי שניתן על ידי בית קוסי העשיר למלוכה הסקוטית.
לאחר מותו של אלכסנדר השני בשנת 1249 שבה מארי לפיקרדי והתגוררה בה, אולם נהגה לשוב לעיתים לביקורים בסקוטלנד. בפיקרדי נישאה מארי לבעלה השני ז'אן דה בריאן.
מארי גי-סטפאן

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1818 פריז, צרפת 
 פטירה:  21 באוגוסט 1873 (בגיל 54) הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Marie Antoinette Stéphan 
 מדינה:  צרפת 
 עיסוק:  רקדנית
 
מארי-אנטואנט גי-סטפאן (בצרפתית: Marie-Antoinette Guy-Stéphan ‏ 18 בנובמבר 1818 - 20 באוגוסט 1873) הייתה רקדנית, ששיחקה בתיאטראות ספרד בין 1843 ל-1851.
ריצ'רד פורד, סופר מסעות, הגיע לספרד בשנת 1830 וכתב על היריבות בין גי-סטפאן למריה בראמבייה, מומחית לדוניצטי ורקדנית ראשונה בבית האופרה לה סקאלה במילאנו.
גי-סטפאן רוקדת את "לה בולראס דה קאדיס" בלונדון 1843
גי-סטפאן הופיעה לראשונה במדריד בשנת 1840 ובסביבות 1844 רקדה בתפקיד הראשי בהפקה הראשונה של ז'יזל בספרד. היא רקדה במספר רב של יצירות מאת מריוס פטיפה ולעיתים קרובות כבת-זוגו לריקוד. בשנת 1853 עברה לפריז והופיעה לראשונה באופרה של פריז ב-Aelia et Mysis מאת ז'וזף מאזילייר.בערך באותה תקופה הופיעה גם בתיאטר ליריק ובתיאטר דה לה גאיטה. בין התפקידים שיצרה Néméa, ou l'Amour vengé ב-1864, מאת ארתור סן-לאון.
סיריל ו. בומון צייר תמונה בעקבות ג'. ה. לינץ', של גי-סטפאן רוקדת את "לה בולגראס דה קאדיס" מתוך הבלט דיברטיסמאן "ל'אורור" בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון בשנת 1843 (הציור מוצג עכשיו באוסף של מוזיאון ויקטוריה ואלברט) ותחריט של גי-סטפאן רוקדת באותו בלט התפרסם ב"לה אילוסטרסיון" ב-23 במרץ 1850. יש גם דאגרוטיפ, שבו נראית רקדנית עם קסטנייטות, אשר זוהתה כמארי גי-סטפאן.
הערות שוליים

↑  גוגל בוקס, הספד. רקדנית האופרה מארי גי-סטפאן מתה בבריסל בגיל 55. (בצרפתית)
↑  אן קומייר ודבורה כלזמר, "מילון של נשים ברחבי העולם: 25,000 נשים במהלך הדורות" הוצאת תומסון-גייל, 2007, isbn=9780787675851  כרך 1, עמ' 1176
1 2 3  קומייר וכלזמר
↑  V&A website מארי גי-סטפאן בציור של לינץ', אתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט
↑  הספרייה הלאומית של ספרד, "מאדאם גי-סטפאן בבלט "לה אורורה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1238649645  VIAF: 8390162906496578110009   WorldCat (עם VIAF): 8390162906496578110009
מאפיית לנדנר

מתי לנדנר
מאפיית לנדנר הייתה מאפייה משפחתית בירושלים, ואחת מהמאפיות הוותיקות בישראל.
המאפייה שנוסדה בשנת 1893, נסגרה ב-2019 לאחר 126 שנות פעילות, עקב קריסת תנור האבן הייחודי עליו הייתה מבוססת המאפייה, שיצר נזק כלכלי בלתי הפיך.
פועלה וייחודה של המאפייה

עיקר עיסוקה של המאפיה היה אפיית לחם וחלות לשבת באמצעות תנור לבנים אירופאי. בנוסף, נאפו במאפייה גם חלות ולחמים מיוחדים לאירועים כגון חתונות, פדיון הבן וכדומה.
בימים קדומים, טרם היה נפוץ תנור אפיה ביתי, נהגו רבים מתושבי ירושלים לאפות ולחמם את מזונם בתנור המאפייה הגדול.
היסטוריה

המאפייה נוסדה בשנת 1893 בשכונת בית ישראל בירושלים בידי משה דב לנדנר, נצר לשושלת אופים ידועה מהעיירה צ'רנוביץ' שבאוקראינה.
באמצע המאה ה-20 התקין בה בונה התנורים משה רוגובסקי תנור לבנים, חמישה מטרים אורכו וארבעה מטרים רוחבו, שנבנה במתכונת אירופאית טיפוסית. רצפת האבן של התנור ושיטת האפייה המיוחדת (לוע הבוער בתוכו אש מספר שעות לפני האפייה ואוצר בתוכו חום רב) הקנו ללחם של מאפיית לנדנר, ובעיקר לחלות השבת, מוניטין מקומי ובינלאומי. בנוסף לחלות השבת נאפו במאפייה גם חלות לפדיון הבן, חלות לכלה ולחתן ומגוון חלות מיוחדות לאירועים, לחגים ולמועדים יהודים. בימים בהם לרוב תושבי העיר לא היה עדיין תנור אפייה ביתי נהגו תושבי השכונה להכניס לתנור מיני מאפים ותבשילים ביתיים, והתנור הגדול שימש במשך למעלה ממאה שנים כמוקד של חיי קהילה ערים.
לאחר פטירתו של המייסד, ירש בנו זלמן את המאפייה, ובהמשך ירש אותה מתי לנדנר, נכדו ויליד 1930. מתי המשיך את מסורת האפייה המשפחתית בעזרת צוות עובדים קטן. בשנותיו האחרונות, כשהגיל החל לתת את אותותיו באופה הקשיש, פעלה המאפייה רק לקראת סוף השבוע, ומבחר מיני המאפה הצטמצם לחלות בלבד. מתי לנדנר הלך לעולמו בדצמבר 2016. בניו של מתי, דובי ועודד, התעתדו תחילה לסגור את המאפייה אבל בסופו של דבר השאירו אותה פתוחה. עודד שעבר להשתקע בארצות הברית, התרחק מניהול המקום, ודובי, הבן הבכור ופנסיונר של משטרת ישראל, הופקד על המאפייה המשפחתית, והמתכונת של אפיית חלות רצופה, מבוקר רביעי ועד כניסת השבת, נשמרה. כמו גם המתכון המסורתי, שלדברי בעלי המקום מעולם לא נוספו לו משפרי אפייה או חומרים משמרים.
היסטוריה > סגירת המאפייה

בשנת 2019 קרס תנור האבן הייחודי שפעל במאפיה למעלה ממאה שנים. בעקבות קריסת התנור הידוע נתקלה המשפחה בהתלבטות האם לסגור את המאפיה או לנסות לתקן את התנור ולהמשיך להפעיל את המאפייה. התיקון היה יקר ובנוסף נדרש אף לשבור קירות בשטח המאפיה על מנת לתקנו, וכמעט לבנותו מחדש, והמאפייה שהצטמצמה לא מכרה מספיק חלות על מנת לכסות את העלויות לשיפוצה. לאחר דין ודברים בין בני המשפחה, התקבלה ההחלטה לסגור את המאפיה.
בשנים שלאחר הסגירה הוצעו לבני המשפחה הצעות רבות בקשר למימוש השטח הנדל"ני, וביניהם הקמת מוזיאון ירושלמי אותנטי בשטח המאפיה.
הערות שוליים

↑   רונית ורד, מאפיית החלות הירושלמית "לנדנר" נסגרה לאחר 126 שנה, באתר הארץ, 10 ביוני 2019
למוסיים

| למוסיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: אוגריים
תת־משפחה:: ארוויקוליים
שם מדעי
 Lemmini

למוסיים (שם מדעי: Lemming) הוא שם כולל למספר סוגים מתת-משפחת הארוויקוליים (Arvicolinae) שבמשפחת האוגריים. הלמוסיים חיים רק בחצי הכדור הצפוני באזורי טונדרה ויערות מחטניים והם ניזונים בעיקר מעשבים שונים. ישנם 6 סוגים שונים של למוסיים. המין המוכר ביותר הוא המין Lemmus lemmus, החי בצפון אירופה.
אלו יצורים קטנים החיים מתחת לשלג וניזונים מזרעים ומצמחים קטנים. הם מצמיחים פרווה עבה שבחורף משתנה צבעה ללבן והם ישנים שנת חורף. בעת רעב הלמוסיים עולים לפני השטח ונודדים לעבר מקורות מזון חדשים. הם נטרפים על ידי חיות רבות של האזורים הארקטיים.
מיון

שבט Dicrostonychini
סוג Dicrostonyx
שבט Lagurini
סוג Eolagurus
סוג ומין יחיד Lagurus lagurus
שבט Lemmini
סוג למינג (Lemmus)
סוג ומין יחיד Myopus schisticolor
סוג Synaptomys
למור (סוג)

| למור |
| --- | --- |
 למור חום
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור
שם מדעי
 Eulemur ‏Simons & Rumpler, 1988
תחום תפוצה


למור (שם מדעי: Eulemur), הוא סוג פרימטים ממשפחת הלמוריים החיים באי מדגסקר.
אורך למורים אלה 30–50 ס"מ ומשקלם 2–4 ק"ג. הם בעלי חוטם שחור מוארך ועיניים זהובות גדולות. הם שעירים ובעלי זנב ארוך והם יודעים לקפץ במהירות בין הענפים. הם יכולים לקפץ גם על הקרקע. צבע הפרווה משתנה מאדום אצל המין למור אדום לחום אצל המין למור חום. חלק מהמינים חיים ביערות גשם ואילו אחרים חיים ביערות יבשים. תקופת ההיריון היא עד 125 יום ובסיומה נולדים עד 2 צאצאים ותוחלת החיים של המינים בטבע היא עד 18 שנה אך בשבי תוחלת החיים ארוכה יותר. המינים בסוג נמצאים בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.
תזונתם צמחונית כמעט לגמרי ומבוססת על פירות, עלים ופירות. בשבי הם יאכלו גם חרקים.