stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקאפי
התנהגות > רבייה

תקופת הייחום (וכן הרבייה) של הנקבה אינה תלויה בעונות השנה, זאת על פי תצפיות בשבייה, ומתרחשת בכל 14–15 ימים. כאשר נקבה מצאה לעצמה בן זוג, מתחיל החיזור בו הזוג עומד במקביל ראש אל זנב, סובבים אחד את השני, ומרחרחים זה את מפשעתו של זה. לאחר מכן מפגינים את תגובת פלהמן, והזכר עומד זקוף, מותח את צווארו, מניע את ראשו מעלה ומטה ובועט ברגליו. לפני הרבייה, הזכר ניגש אל הנקבה בזהירות עם ראש מורכן תוך שהוא משמיע נשיפות חזקות, וזו מגיבה בכך שהיא משנה את תנוחתה לכנועה עם ראש מורכן. הפעולה מהירה, ובשבייה זכרים התרבו עם מספר נקבות בפרק זמן רצוף. שם, היכן שהזכר והנקבה נאלצים לשהות אחד בקרבת השני, זה הראשון עלול להפוך תוקפני יותר, לעומת הטבע בו הזכר שוהה לפעמים בקרבת הנקבה מספר ימים. לאחר הלידה הנקבה מסוגלת לחזור במהירות לתקופת הייחום שלה: לדוגמה, נקבות בשבייה הפכו הרות לאחר חודש או שניים מלידתם.
כאשר נקבה נמצאת בעונת הרבייה שלה, היא מעדיפה טריטוריה בעלת אחוז גדול יותר של צמחים מועדפים; על צמחים אלו ניתן להבחין בסימני אכילה רבים וברורים יותר אם היא מניקה או כשהעגל שלה מלווה אותה. ההיריון נמשך יותר משנה – בין 414 ל-493 ימים (כ-13.5–16 חודשים) – ועם סיומו הנקבה מצליחה לשאת את צירי לידה ברוב הפעמים, ולאחריהם אוכלת את השליה. לאם נולד עגל אחד (לידת תאומים תועדה במקרה יחיד) שגובהו כ-80 ס"מ ומשקלו נע בין 14.6 ל-32 ק"ג. האוקאפי הצעיר מסוגל לתפקד באופן עצמאי מיד עם לידתו, לעמוד תוך חצי שעה ולהראות נכונות לינוק כעבור חצי שעה נוספת. בהתבסס על תצפיות בשבייה, מיד לאחר הלידה נוצר קשר אימהי הדוק עם העגל, הכולל טיפוח נרחב של הוולד ומגע מתמשך בו. עם זאת, נראה כי אין תהליך "החתמה", בו העגל נקשר בלעדית לאמו, שכן אוקאפים צעירים נצפו יונקים משתי אמהות. העגל דומה לאמו במופעו, אך בנוסף יש לו רעמת שיער קצרה לאורך עמוד השדרה שלו, אשר נעלמת בהדרגה כמעט לגמרי עם הגיעו לגיל 12–14 חודשים.
במהלך השבועות הראשונים אחר הלידה, האם משאירה את ילדה במקום סמוי מהעין, ומבקרת אותו לפרקים. האם מודיעה על בואה באמצעות קול נשיפה נמוך, וכשהעגל שומע זאת הוא ממהר להתקרב אליה. בניגוד למגבלות התזונה המוזכרות לעיל, לאוקאפים צעירים יש קצב גדילה מהיר במיוחד מבין מכפילי פרסה בעלי גודל דומה, בכך שהם משלשים את משקלם ב-50 הימים הראשונים לחייהם. למאפיין זה הוצע הסבר באמצעות ברירה טבעית כתוצאה מלחץ כבד מטורפים, וככל הנראה גם מחלב אם מזין במיוחד, אשר בו יש ריכוז חלבון הגבוה בשליש מזה של הפרה ואחוז שומן נמוך. הזכרים גדלים מהר יותר מהנקבות, אולם בגיל 8 שבועות קצב הגדילה משתווה, ולאחר מכן נמוך משלהן. העגל מתחיל לאכול מזון מוצק בגיל שלושה שבועות, ולעלות גירה בגיל שישה שבועות. בנוסף, הוא עושה את צרכיו (צואה) בפעם הראשונה בין ארבע לשמונה השבועות הראשונים לחייו, הסתגלות אבולוציונית העוזרת לו להתחמק מטורפים המרחרחים אחר בעלי חיים צעירים וחלושים.
העגל נשאר במחבואו למשך ששת עד תשעת השבועות הראשונים לחייו, יותר מכל עגלים של מינים אחרים. עם התפתחותו, סוקר האוקאפי הצעיר את האזור שמסביבו לעיתים תכופות יותר ויותר (אם כי אמו עדיין מבקרת אותו), עד שהוא מוכן לנדוד מביתו ולהשתקע במקום חדש. האוקאפי נוטה לעזוב את ביתו בהדרגה, כך שהוא מתרחק יותר בכל יום שעובר, אך פרטים מסוימים תועדו עוזבים את משכנם בפתאומיות תוך מסע ארוך אל עבר טריטוריה חדשה. בדרך כלל, עם הגיעו לגיל שישה חודשים האוקאפי הצעיר נגמל מחלב אמו, אם כי הוא יכול לינוק במשך זמן רב יותר. לאחר שלוש שנים מעת לידתו, האוקאפי מגיע לבגרות מינית, אך בשבייה נצפו פרטים מתרבים בגיל מוקדם יותר.
איומים וגודל האוכלוסייה

כתוצאה מאיומים חמורים אשר גוברים והולכים, ומחוסר פעולת שימור יעילה, עלול האוקאפי להיעלם מנופי אפריקה הפראית. איגוד השימור העולמי (IUCN), לאחר הערכה שנעשתה בשנת 2013, קבע כי יש להגדיר את המין כ"נתון בסכנת הכחדה" מכיוון שאוכלוסייתו חווה דלדול שעלה על 50% מאז שנת 1995 – ירידה אשר ממשיכה ומשוערת שתימשך גם בעתיד. ההערכה התבססה על סקרים שנערכו בשמורת אוקאפי והראו שיעור ירידה של 43% בין השנים 1995 ו-2007 וירידה נוספת של 47% בין השנים 2008 ו-2012, זאת בנוסף להידרדרויות או הכחדות מקומיות נוספות שדווחו מאזורים אחרים. אף על פי שמאז 2008 המין היה מוגדר כ"קרוב לאיום", הראתה ההערכה האחרונה שהיה צורך לשנות את מצבו עוד אז. אוכלוסיית המין הכללית הוערכה בשנת 1999 במעל 10,000 פרטים ובשנת 2013 בין 30,000 ל-50,000 פרטים, אך משוער כי המספרים האמיתיים נמוכים במידה רבה ובמגמת ירידה (נכון לשנת 2014), זאת אף על פי שאין הערכות מהימנות על גודלה האמיתי.
איומים וגודל האוכלוסייה > טורפים, טפילים ומחלות

הנמר האפריקאי הוא טורפו הכמעט בלעדי של האוקאפי, כאשר צעירים וזכרים בוגרים הם הנטרפים העיקריים. במהלך חמש שנים של מעקב מחקרי אחר פרטים מהמין, כ-18 אחוזים מהם נטרפו על ידי נמרים. בנוסף, עגל אחד הומת על ידי הכשת נחש. טורפים אחרים הם הסרוואל והחתול הזהוב האפריקני (Profelis aurata) הצדים לעיתים עגלים.
יותר מ-30 מיני טפילים תועדו במין זה, ביניהם תולעים נימיות. נִגּוּעַ של התולעת הנימית Monodontella giraffae, המשפיע על צינור המרה (Bile duct) והכבד קושרו לתחלואה ותמותה, אך השפעתם של הטפילים השונים על הבריאות, הרבייה ויכולת ההתחמקות מטורפיו של האוקאפי אינה מובנת כראוי. בנוסף, פרטים בשבייה הראו רגישות יתרה למגוון זיהומים חיידקים ומחלות חיידקיות ופטרייתיות.
איומים וגודל האוכלוסייה > איומים מעשי ידי אדם

האיום העיקרי מולו ניצב האוקאפי הוא צמצום והרס בית הגידול - בעיקר לשם שימוש בעץ והתיישבות - הממשיך מאז שנת 1980. בערך שליש משטח תפוצתו של המין נמצא בסכנה כתוצאה מהתיישבות אנושית שנמשכת מתחילת המאה ה-21, ומכריתת יערות ודלדולם מעצים. בשמורת אוקאפי, אשר הייתה ועודנה המקום הבטוח ביותר למין (נכון ל-2014), הגיע שיעור הירידה לכ-50%, ועל כן יש לסבור כי במקומות אחרים הוא שווה לכל הפחות. המין מסוגל להתקיים לצד התיישבות אנושית בקנה מידה קטן, אך נעלם מאזורים של התיישבות פעילה או כזו הגורמת להפרעה בבית הגידול. לכן, התיישבות היא אחד האיומים העיקריים של המין, ובמיוחד כיבוש שטחים בלתי חוקי באזורים מוגנים. האזורים שנמצאים בסכנה גבוהה הם בין היתר דרום-מזרח יער איטורי, אזור קִיסָנְגַנִי (Kisangani), רובי-טלה, הגבולות המערביים של תפוצת המין באגן הניקוז של נהר האבולה והגבול המזרחי באזור וירונגה-הוֹיוֹ (Virunga-Hoyo).
איום מרכזי נוסף המאפיל על קיומו של המין הוא אי היציבות הביטחונית אשר שוררת במדינה מאז שנות ה-90, המתבטאת במאבקים שונים, כגון: מלחמות קונגו הראשונה והשנייה, וסכסוך איטורי (Ituri conflict). במהלך מלחמות ועימותים אלו, ספגו בעלי החיים ובני האדם באזור אבדות רבות: המוני פילים, פרימטים וחיות אחרות נרצחו על ידי הכוחות המזוינים ששלטו בשמורת אוקאפי, כמו גם הפיגמים ושאר הקהילות האנושיות אשר נאלצו לחיות בפחד יום יומי לחייהם. אי יציבות זו מובילה להימצאות קבוצות חמושות ובלתי חוקיות בתוך ובסביבות אזורים מוגנים, ביניהם זה של האוקאפי. אלו מונעות פעולות שימור יעילות (כמו גם עריכת סקרים וניטור), ומתעסקות בציד פילים וחיות אחרות, כרייה בלתי חוקית (זהב, קולטן ויהלומים), כריתת עצים בלתי חוקית, ייצור פחם עץ והסגת גבול חקלאית. מצב זה משפיע ישירות ובעקיפין על שימור האוקאפי, ודוגמה לכך היא האוכלוסייה הקטנה השוכנת ביער וואטָלִינְגַה (Watalinga Forest), אשר נמצאת בסיכון מכיוון שאי אפשר לספק לה הגנה בשל קבוצות חמושות המונעות את הגישה לאזור או מאיימות על בטיחותה.
בנוסף לכל אלו, קיומו של האוקאפי מעורער בגלל ציד אשר נעשה בעיקר בשביל עורו ובשרו. על פי דיווחים, בעבר היה עור האוקאפי מוצר נפוץ בשוק הלא חוקי בתקופת מלחמת האזרחים שהתרחשה בין 1998 ל-2003. בכל זאת, עדיין פקחי טבע מוצאים מדי פעם עורות אוקאפי בתוך סחורה מוברחת שהוחרמה מציידים. בשל כך המין נעלם במהירות מאזורים בהם נעשה שימוש תמידי במלכודות.
שימור והחזקתו בשבי

האוקאפי הוא בעל חיים חשאי וביישני, כזה שנוכחותו יכולה בקלות שלא להתגלות, מה שמתעצם לאור העובדה כי לא נשארו עוד הרבה פרטים מן המין. יתר על כן, בית גידולו הנידח והבלתי נגיש, יחד עם אי היציבות הביטחונית השוררת במדינתו, הופכים את המחקר בשטח עליו למסובך מבחינה לוגיסטית, כך שאורח חייו נותר לא מובן לגמרי, חלקים נרחבים משטחים פוטנציאליים לתפוצת המין נחקרו בצורה גרועה, אם בכלל, ושימורו אינו תהליך פשוט.
אף על פי שהאוקאפי אינו מוכלל באמנת וושינגטון, המין מוגן לחלוטין על ידי החוק במדינה מאז 1933, שהרי סמל לאומי הוא. מלבד זאת, בשנת 2013 הקימה קרן שימור הג'ירף (Giraffe Conservation Foundation), יחד עם העמותה הזואולוגית של לונדון (Zoological Society of London) ואיגוד ה-IUCN, ועדת מומחים לשימור האוקאפי והג'ירף.
שמורת אוקאפי והפארק הלאומי מאיקו (10,800 קמ"ר) מהווים את מקומות המחיה המשמעותיים ביותר לאוכלוסיות העיקריות של המין, אם כי המספרים נמצאים בירידה (כפי שתואר בפסקה "איומים וגודל האוכלוסייה"). בנוסף, שמורת הציד רובי-טלה (Rubi Tele Hunting Reserve) נמצאת בשטחו, אם כי רמת השימור שם נמוכה יותר. משום כך, נטען כי חיזוק ההגנה בשני אזורים אלו הוא הפעולה הראשונה במעלה שיש לעשות על מנת להבטיח הישרדות ארוכת טווח של המין. לרבות אלו, יוזמה להקמת פארק לאומי המכסה שטח של 9,500 קמ"ר באזור צ'וּאַפּה–לומָמי-לוּאָלַבָּה (Lualaba) עוברת הליך רשמי ליישומה.
שימור והחזקתו בשבי > פרויקט שימור האוקאפי

"פרויקט שימור האוקאפי" (Okapi Conservation Project) השוכן ביער הגשם איטורי ונוסד בשנת 1987, הוא פרויקט ששם לעצמו לשמר את האוקאפי, בעיקר על ידי ניהול שמורת אוקאפים, במטרה למנוע את הכחדת המין. הפרויקט מונה 96 אנשי סגל קונגולזים אשר בין השאר מסיירים בשמורה, ובדרכם אוספים מלכודות, מגרשים כורים, רודפים אחר ציידים ועוצרים אותם, ומשגיחים על התפשטות חקלאית. הפרויקט מנוהל על ידי מרכז השימור White Oak, מוסד ללא כוונת רווח שנוסד ב-2001 לשם שימור מינים מאוימים. הפרויקט נתמך על ידי אנשים פרטיים וגופים שונים מרחבי העולם, ועובד בשיתוף פעולה עם רבים מהם. שיתוף הפעולה ההדוק ביותר מתנהל עם המוסד הקונגולזי לשימור הטבע (Institut Congolais pour la Conservation de la Nature - להלן ICCN) - סוכנות ממשלתית (Government agency) ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, עליה מוטל התפקיד להגן על בעלי החיים והצומח של המדינה (פאונה ופלורה) – אשר הפרויקט תומך במעל 110 פקחיו, זאת כדי להבטיח ניצול משאבים יעיל ותגובות מהירות לאיומים. כתוצאה מעבודות השימור המשותפות, 95% משטח השמורה נתון לפיקוח והגנה שוטפים של ה-ICCN. כדי לבטא את חשיבותו של האוקאפי בפני המוסד, חרט הוא את דמות המין על סמלו.
שימור והחזקתו בשבי > פרויקט שימור האוקאפי > תוכניות

כדי לאפשר לשמורה להתנהל על בסיס יעיל, בטוח ומתפקד, אשר גם נתמך על ידי הקהילות המקומיות, הפרויקט מפעיל תוכניות שונות. בזכות התמיכה החיצונית, כולל זו של ארגון אונסק"ו, מצליח הפרויקט גם בניהול תוכניות אלו, ואף מממן פעולות שימור יקרות, כגון סקירה אווירית שנתית של השמורה העוזרת לחשוף הסגת גבול ומחנות ציידים וכורים בלתי חוקיים.
התוכניות מתחלקות לשלושה תחומים:
פקחים: פקחי השמורה ומשפחותיהם מקבלים תמיכה מהפרויקט, הכוללת שירותי בריאות ודיור, אספקת כלי רכב ומימון הוצאות שונות, ביניהן: דלק, מנות מזון לזמני הסיורים, ציוד שטח ותקשורת, ציוד משרדי ופיתוח תשתיות. בנוסף לכך, הפרויקט מממן את אימוניהם של הסגל, לימודיהם בנושאים שונים (כמו שיעורי שפות ונושאי המחשב) ואת השליטה על ההגירה אל תוך השמורה.
מקומיים: המקומיים החיים באזור זה של המדינה עניים מאוד, ומתבססים באופן כמעט מוחלט על היער כעל מקור מחיה. בנוסף, התשתיות במדינה אינן מספקות להם אף לו שירותים בסיסיים. הפרויקט תומך בסברתו של ג'ון לוקאס, מנכ"ל ארגון השימור White Oak, הטוענת שבלתי אפשרי לחנך בני אדם על חשיבות המגוון הביולוגי כאשר אלו רעבים, חולים או אינם מסוגלים לספק את צורכי ילדיהם. על כן, מספק הוא סיוע קהילתי הכולל הפעלת בתי ספר יסודיים ותיכוניים; חינוך בנושא שימור והקניית כישורי עבודה כגון תפירה וחקלאות יעילה; ניהול מקורות מזון ומים בריאים מאובטחים, מרכזים רפואיים, אנשי רפואה ואספקה רפואית. לדוגמה, אחת מהתוכניות מאפשרת פרנסה חלופית לציד, המקנה למתלמד מידע חיוני לגידול חיות לצורכי מאכל, רבייה ומסחר.
תוצאות העבודה עם המקומיים מנביטות פרי בכך שרבים מהפקחים החדשים המתווספים לסגל אלו הם המקומיים עצמם, אשר מהווים מקור מידע לתרבותם ונציגים העוזרים לתוכניות הפרויקט להתפשט בקרב האנשים.
מחקר: הפרויקט הנהיג מחקרים לאורך השנים כדי להעריך טוב יותר את אופיו של המין, הגנטיקה שלו ומספר הפרטים. מלבד זאת, מחקרים נעשים גם כדי לעזור למינים אחרים ואף ליער עצמו - אחד מנושאי מחקר אלו עליהם עובדים סגל הפרויקט הוא הפרימטים החיים בסביבות המפקדה שבאפולו, בו נבדקים אורח חייהם ויחסי הגומלין ביניהם לבין פרימטים אחרים. מטרת המחקר זה היא להסיק מתוצאות כיצד אוכלוסיית הפרימטים משתמשות במסדרונות אקולוגיים (Wildlife corridors) או ביערות שניוניים המתאוששים מהרס, ובכך להבין כיצד לעזור לשימור היער ולמינים החיים בו. יתר על כן, בעקבות שחרור והסתגלות לטבע מוצלחים של זכר אוקאפי ב-2004, נעשית עבודה בנושא רבייה ושחרור לטבע של פרטים נוספים.
: אוקאפי בגן החיות של לונדון, ראשו וצווארו של האוקאפי, אוקאפי מטפח את עצמו בגן החיות של בריסטול, אנגליה.
שימור והחזקתו בשבי > פרויקט שימור האוקאפי > שמורת אוקאפי

פעולות הפרויקט תרמו רבות להקמת שמורת אוקאפי ב-1992 ואבטחתה מאז, אשר מקיפה שטח של 13,700 קמ"ר - פי 1.5 משטחו של הפארק הלאומי ילוסטון. חלק זה של העולם מהווה מקום מחיה למגוון ביולוגי בעל חשיבות אקולוגית רבה, שכן שוכנים בו בעלי חיים אנדמיים רבים, כמו טווס הקונגו (Afropavo congensis), גורילת השפלה המזרחית והשימפנזה הננסי (בונובו). כ-15% ממיני השמורה אנדמיים (מעל 1,500 מספרם), שעור שהוא אחד מהגבוהים בעולם, ובמקום זה נמצא גם עושר מיני יונקים הגדול יותר מאשר בכל פארק באפריקה. כמו כן, מקום זה נחשב אחד מהאתרים החשובים ביותר לשימור עופות באפריקה, ואף מהווה מרכז תרבותי לקהילות הפיגמים המקומיות – בני מבוטי (Mbuti) ואֵפֶה (Efe). על כן, ב-1996 הוכרה כאתר מורשת עולמי על ידי ארגון אונסק"ו, – אשר על פי מילותיו עצמו, שומרת על מערכת אקולוגית ומגוון ביולוגי חשובים ונדירים, ועל תרבות אנושית ייחודית – והפכה לאחד מחמשת אתרי המורשת הלאומית של המדינה. אף על פי היותה מוגנת בכך, כשנה לאחר מכן נוספה השמורה לרשימת אתרי מורשת עולמיים הנמצאים בסכנה.
שימור והחזקתו בשבי > פרויקט שימור האוקאפי > השמורה תחת מתקפה: דוגמה לאי היציבות הביטחונית

מאז שנות ה-50 המוקדמות, אוקאפים הובאו למכלאות גדולות במרכז השימור והמחקר אפולו (Epulu Conservation and Research Center) - המפקדה של הפרויקט - אשר נמצא נכון לשנת 2014 בשטח השמורה ליד הכפר אפּוּלוּ של בני מבוטי. אוכלוסיית שבי זו היוותה מקור לייצוא פרטים לגני חיות ברחבי העולם, וכן מושא מחקר, שהרי התנאים במכלאות אשר חיקו את תנאי הטבע העניקו אפשרות נדירה לצפות במין במצבו הטבעי.
למרות הקשיים הרבים העומדים בפניו, ובראשם אי היציבות הביטחונית, הצליח הפרויקט לטפל באופן שוטף ולספק הגנה לאוקאפים של אפולו, כך שאף אחד מהם לא נהרג במהלך מלחמת קונגו השנייה. יתר על כן, כאשר שררה שוב היציבות הביטחונית לאחר שש שנות מלחמה, התאפשר גם להפעיל שוב תיירות אקולוגית, אשר היוותה מקור הכנסה רב ערך לפרויקט. משום כך, נבנו פעם נוספת מבני בונגלו ובתי הארחה לאורך גדתו של נהר אפולו.
אולם, שלוותה של השמורה הופרעה בשעות הבוקר המוקדמות של 24 ביוני 2012, כאשר חמושים השתלטו על מרכז אפולו והרגו שבעה אנשים ואת כל האוקאפים ששכנו במתקנים הסמוכים - חמישה-עשר מספרם. בתקיפה זו כל מבני המרכז נפגעו או נהרסו, ובאופן דומה גם כל הרכוש נבזז או נהרס. חמושים אלו היו ציידי פילים וכורים בלתי-חוקיים, אשר חיפשו לנקום ב-ICCN על מאמציו לתקל את פעולותיהם בשטח השמורה. כעבור כשנתיים, נהרג מנהיג קבוצת חמושים זו, פול מורגן סדלה (Paul “Morgan” Sadala), כאשר פרץ קרב יריות בינו לבין צבא המדינה.
שימור והחזקתו בשבי > בשבייה

פרטי אוקאפי רבים מוחזקים בשבייה במקומות רבים ברחבי העולם, בהם מתנהלים גרעיני רבייה לשימור המין. נכון לשנת 2011, 42 מוסדות זואולוגים הציגו את המין במכלאותיהם. לפיכך התכנסו בנובמבר 2011 נציגים ממוסדות בצפון אמריקה ובאירופה, כדי לדון במעמדה של אוכלוסיית השבי ביחס לשימור המין, והסכימו על תוכנית עולמית לשימור אוכלוסייה בת-קיימא, המנוהלת תוך שיתוף פעולה. גני החיות ושאר המוסדות הזואולוגים מהווים גוף שימור עיקרי בשביל המין. לדוגמה, ב-2010 הם תרמו לפרויקט שימור האוקאפי 225,000 דולרים אמריקנים, 33% מתקציבו באותה השנה.
האוקאפי הוצג לראשונה לציבור בשנת 1919, בגן החיות של אנטוורפן ‏(ZOO Antwerpen) שבבלגיה. זהו גן החיות הראשון שבו אוקאפי הצליח לשרוד בשבייה. המין מתרבה ללא קושי, אך גידול עגלים נתקל בקשיים: עד שנות ה-50, כחצי מהם מתו במהלך החודש הראשון לחייהם. כמו כן, גידול האוקאפי מסובך בגלל בריאותו העדינה.
בתרבות

האוקאפי מהווה "מין-דגל" (Flagship species) ו"מין מטרייה" (Umbrella species) של יער איטורי‏. משמעות הדברים היא שהאוקאפי נחשב כבעל חיים מיוחד, ובכך מושך את תשומת לב הציבור לשימורו (מין דגל) ובכך גם עוזר לשימור בית גידולו והמינים האחרים החיים בו (מין מטרייה). מלבד זאת, האוקאפי מופיע על כמעט כל מטבעות ושטרות של המדינה (פרנק קונגולזי), בין אם תמונתו מתנוססת ובין אם כסימן מים (Watermark).
בתרבות > בתרבות הפיגמים

המילה Okapi נגזרת מהמילה o’api שמקורה בניב Karo משפתם של בני Lese, קבוצה אתנית החיה במקביל לפיגמי Efé (אלו האחרונים אף מדברים בשפה זו). המילה היא הלחם של שתי מילים משפה זו: הפועל oka שמשמעותו לחתוך ושם העצם kpi שמתייחס לעיצוב המפוספס על חיציהם של ה-Efé שנוצר בתהליך הכנתם – הפסים על רגליו של האוקאפי מזכירים את הפסים על החצים.
במסורת של בני מבוטי הציידים-לקטים נתפס האוקאפי כבעל חיים מוערך ביותר. אף על פי שזה אינו מונע מהם לצוד אותו, שכן בשר האוקאפי הוא היקר ביותר בשבילם, ומעורו מכינים חגורות מעוטרות, הציד עצמו נחשב אירוע מיוחד המצריך תהליך טהרה דתי. לדוגמה, כתוצאה מכך נצפה פעם צייד מאפשר לאוקאפי לברוח שכן הטאבו על הריגתו ללא טהרה חל עליו. בנוסף, אגדה מקומית אומרת כי האוקאפי מקשט עצמו בפסים כדי להסתוות בצמחיית וצללי הג'ונגל.
בתרבות > כסמל הקריפטוזואולוגיה

קריפטוזואולוגיה, תחום פסאודו-מדעי העוסק בחקר יצורים אשר קיומם משוער, אך חסר הוכחות מוצקות, כולל יצורים מיתולוגיים, דמיוניים או נכחדים. כפי שתואר בפסקה "היסטוריה של המין ואטימולוגיה", במשך שנים נפוצו שמועות על "חד-קרן אפריקני" החי בנבכי יערות הגשם, עד אשר התגלה האוקאפי, יצור אשר קרוביו הג'ירפיים הדומים לו נכחדו לפני אלפי שנים. משום כך, קריפטוזואולוגים אימצו את האוקאפי כדוגמה טובה ליצור גדול אשר נשאר בלתי ידוע למדע גם בתקופה המודרנית, ועל כן מהווה נציג של היצורים הבלתי ידועים באשר הם. יותר מזה, האגודה הבינלאומית לקריפטוזואולוגיה לשעבר (International Society of Cryptozoology), השתמשה בו כנציגה וחרטה אותו על סמלה.
לקריאה נוספת

אוסף מקיף של מחקרים ומאמרים בנושא האוקאפי, מאת The okapi management site.
לקריאה נוספת > ספרות כללית

D. Mallon (2013), "(הקישור אינו פעיל, 15 באוקטובר 2019)Okapia johnstoni", IUCN Red List of Threatened Species.
Gordy Slack, "The Elusive Okapi Okapia johnstoni",pp.1–3, American Museum of Natural History.
J.A. Hart (2013), "Okapia johnstoni", In: J.S. Kingdon and M. Hoffmann (eds), "The Mammals of Africa", Volume 6: Pigs, Deer, Giraffe, Bovids and Hippos, pp. 95 and 110-115, A&C Black. ISBN 9781408189962.
"Okapi - between legend and science (אורכב 15.04.2014 בארכיון Wayback Machine)", Zoo e-News, The National Zoological Gardens of South Africa ,The National Research Foundation.
"Okapi", San Diego Zoo Animals.
Okapi Conservation Project: Home page, "History of Okapi", "Okapi Wildlife Reserve", "Research".
"Okapi Fact Sheet", San Diego Zoo.
Susan Lyndaker Lindsey, Cynthia L. Bennett and Mary Neel Green, "The Okapi: Mysterious Animal of Congo-Zaire", University of Texas Press, 1999. ISBN 9780292747074 (2010 edition: ISBN 9780292788329).)
Richard E. Bodmer and George B. Rabb (1992), "Okapia johnstoni", Mammalian Species, No.422: pp.1-8, The American Society of Mammalogists.
לקריאה נוספת > כתבים שפורסמו לפני ובתקופת גילוי המין

Philip Henry Gosse, "The Romance of Natural History", Gould and Lincoln, 1861, pp.284–191.
Sir Edwin Ray Lankester, "Extinct Animal", pp.155–190, A. Constable, 1905.
Sir Edwin Ray Lankester (1901), "On Okapia, a new Genus of Giraffidæ, from Central Africa", The Transactions of the Zoological Society of London, 16(6): 279-314.
Sir Edwin Ray Lankester and William George Ridewood (1901), "(הקישור אינו פעיל, 15 באוקטובר 2019)Monograph of the Okapi".
Sir Harry Hamilton Johnston "The Okapi", in Charles John Cornish (editor), "The Living Animals of the World Vol.I", Chapter XVI, pp.267–270, Dodd, Mead and Company, 1902.
Sir Harry Hamilton Johnston (1901), "The okapi. The newly discovered beast living in Central Africa", McClurés Magazine, pp.497-501.
Sir Harry Hamilton Johnston, "The Uganda protectorate", Hutchinson, 1902.
William Lutley Sclater, "The Mammals of South Africa: Vol. I", R. H. Porter, 1900 (reproduced by BiblioBazaar in 2010). ISBN 9781172188154.
Thomas Oldfield (October 1901), "On the more notable Mammals obtained by Sir Harry Johnston in the Uganda Protectorate", Proceedings of the Zoological Society of London, 71(1): pp.85–90.
לקריאה נוספת > כתבים מאוחרים יותר

דוחות שנתיים של פרויקט שימור האוקאפי: שנת 2011, שנת 2012.
Ahmed Afshar, Werner Dutz and Mark E. Taylor (1974), "Giraffes at Persepolis", Archaeology 27(2): 114-117.
C. Bennett and S. L. Lindsey (1992), "Some notes on the physiological and behavioral ontogeny of okapi (Okapia johnstoni) calves", Zoo biology, 11(6), 433-442.
David W. G. Stanton et al (2010), Microsatellite loci for the okapi (Okapia johnstoni), Conservation Genetics Resources 2' 2(1; Supp 1): 337-339.
Franz Schwarzenberger et al (1993), "Fecal progestagen evaluations to monitor the estrous cycle and pregnancy in the okapi (Okapia johnstoni)", Zoo biology 12(6): 549-559.
Franz Schwarzenberger et al (1999), "Noninvasive reproductive monitoring in the okapi (Okapia johnstoni)", Journal of Zoo and Wildlife Medicine: 497-503.
Naida Loskutoff et al (1986), "Urinary steroid evaluations to monitor ovarian function in exotic ungulates: II. Comparison between the giraffe (Giraffa camelopardalis) and the okapi (Okapia johnstoni)", Zoo biology 5(4): 331-338.
(1965), Part 6 Order: ARTIODACTYLA Suborder: RUMINANTIA Infraorder: Pecora Family: Giraffidae Genus: "Okapia". The Transactions of the Zoological Society of London, 30(6): 169–174.
R. C. Reason (1991), "Preliminary observations on growth and development in the Okapi: Okapia johnstoni at Brookfield Zoo, Chicago", International Zoo Yearbook, 30(1), 216-219.
S. L. Lindsey et al (1994), "Calf management and the collection of physiological data for Okapi Okapia johnstoni: at Dallas Zoo", International Zoo Yearbook 33(1): 263-268.
Stuart Christopher Nixon and T. Lusenge (2008), "Conservation status of okapi in Virunga National Park, Democratic Republic of Congo", ZSL Conservation Report No. 9, The Zoological Society of London, London.
הערות שוליים > הסברים

↑  קוֹל תַּת-שִׁמְעִי (Infrasound) קול הנמוך בתדירותו מכדי שאוזן אנושית תוכל לשומעו.
↑  סיעוף (Coppicing) היא שיטה מסורתית לניהול יערות, שבה חותכים מדי פעם את גזע העץ בסמוך גובה קרקע. בשנים שלאחר מכן העץ ממשיך לחיות ולהצמיח מספר רב של חוטרים, ולאחר מספר שנים מתחיל מחזור חדש של חיתוך וגידול מחדש. סיעוף מאט את תהליך הסוקצסיה ומשאיר את העצים בצורה דמוית שיחים, ללא התפתחות של יער בוגר. מקור: ", אקו-ויקי.
↑  "מין מטרייה" (Umbrella species) הוא מין בעל חיים המהווה מעין נציג של בית גידולו או תפוצתו, לשם החלטות שימור כלשהן, מכיוון ששימורו משפיע על שימורם של מינים אחרים.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4172534-7  NDL: 01092792 
בצד שמאל ניתן לראות את החיה המשוערת כאוקאפי

(ראו תמונות ברורות יותר בקישורים החיצוניים)
ציור של ג'ונסטון שצירף לחבילתו השנייה אשר שלח לסקלייטר. בציור תיאר את המראה המשוער של החיה החדשה, אף על פי שעדיין לא ראה אותה בעצמו באותו הזמן בשנת 1901.
כתום: תפוצת האוקפי

כחול: נהר הקונגו

טורקיז: הנהרות לומָמי וצ'וּאַפּה (Tshuapa)

ירוק: הפארק הלאומי מאיקו (הכתם התחתון), שמורת הר הוֹיוֹ (הנקודה הקטנה מימין), שמורת אוקאפי (הכתם האמצעי), שמורת רובי-טלה (הכתם שמאלי).
אוקאפי מוסווה בין הצללים
עגל ואמו במרכז השימור White Oak.
הנמר האפריקאי: טורפו העיקרי של האוקאפי
אוקאפי בגן החיות מרוול (Marwell Wildlife), אָאוּסֶלְבּרִי (Owslebury), המפשייר, הממלכה המאוחדת.
אוקאפי בגן החיות ZooParc de Beauval, צרפת.
אוקאפי עומד ליד שלושה חזירי נהרות
בוקר טוב אמריקה

| --- | --- |

 סוגה:  מהדורת חדשות, תוכנית אירוח 
 יוצרים:  William F. Baker, Roone Arledge 
 מנחים:  רובין רוברטס, ביאנה גולודריגה, מייקל סטראהאן, Lara Spencer, ג'ורג' סטפנופולוס, Ginger Zee, Amy Robach 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  45 
 מספר פרקים:  8,779 
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני ABC 
 הפצה:  הולו 
 אתר צילומים:  Times Square Studios 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 מוזיקה:  מרווין האמליש, Michael Whalen, Frank Gari, דזמונד צ'יילד 
 אורך פרק:  120 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 תקופת שידור מקורית:  3 בנובמבר 1975 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 www.goodmorningamerica.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בוקר טוב אמריקה (באנגלית: Good Morning America) היא תוכנית בוקר אמריקאית המשודרת ברשת ABC בשעות הבוקר בימי חול מ-7:00 עד 9:00 בכל רחבי ארצות הברית בהתאם לאזור הזמן של כל מדינה; בחוף המזרחי היא משודרת בשידור חי, ובשאר האזורים משודרת התוכנית המוקלטת של אותו בוקר. התוכנית עלתה במקור לשידור ב-3 בנובמבר 1975.
הפקת התוכנית נעשית במחלקת החדשות של ABC, והיא מצולמת באולפני טיימס סקוור שבטיימס סקוור, ניו יורק.
תוכן

תוכני התוכנית הם בעיקר חדשות-שעשועים, וכוללים חדשות, דיונים, ראיונות, הרחבה בנושאי סגנון חיים ומזג אוויר, ועיסוק בנושאים שונים שעל סדר היום.
מנחים

המנחים הנוכחיים של התוכנית (נכון ל-2022) הם רובין רוברטס, ג'ורג' סטפנופולוס ולארה ספנסר.
מדרוג

נתוני הרייטינג של התוכנית מבטאים דירוג יציב יחסית במקום השני מבין תוכניות הבוקר בארצות הברית, כאשר "The Today Show" של NBC ניצבת לרוב במקום הראשון מ-1995. עם זאת,
בוקר טוב אמריקה היא תוכנית הבוקר הנצפית ביותר בארצות הברית בכל שנה מקיץ 2012 ואילך. בין השנים 1995 עד 2012 היתה זו "The Today Show" של NBC שהיתה תוכנית הבוקר הנצפית ביותר בארצות הברית. אף על פי כן בוקר טוב אמריקה זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר מ-"Today", בתקופה שבין סוף שנות השמונים עד 1995, כאשר צ'ארלס גיבסון וג'ואן לנדן הינחו את התוכנית.
פרסים

בשנת 1992 התוכנית זכתה בפעם הראשונה בפרס אמי. התוכנית זכתה שלוש פעמים בפרס אמי לתוכניות יום, בקטגוריית תוכנית הבוקר הטובה ביותר: ב-2008 ו-2009, וכן במשותף עם "Today" ב-2007.
גלריה

המנחה הראשון של "בוקר טוב אמריקה", דייוויד הרטמן, מארח בתוכנית את הגברת הראשונה של ארצות הברית רוזלין קרטר, 1978
האולפנים בהם מצולמת התוכנית בטיימס סקוור, ניו יורק