stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרג טולנד
פילמוגרפיה נבחרת

סרטיו כצלם ראשי
| שנה | שם הסרט | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1931 | Palmy Days | אדוארד סאת'רלנד |  |
| 1931 | The Unholy Garden | ג'ורג' פיצמוריס |  |
| 1931 | הלילה או לעולם לא | מרווין לרוי |  |
| 1932 | Play-Girl | ריי אנרייט |  |
| 1932 | Man Wanted | ויליאם דיטרלה |  |
| 1932 | The Tenderfoot | ריי אנרייט |  |
| 1932 | הנער מספרד | לאו מקארי |  |
| 1933 | The Nuisance | ג'ק קונוויי |  |
| 1933 | Tugboat Annie | מרווין לרוי |  |
| 1933 | Roman Scandals | פרנק טאטל |  |
| 1934 | ננה | דורותי ארזנר  ג'ורג' פיצמוריס |  |
| 1934 | We Live Again | רובן מאמוליאן |  |
| 1934 | Forsaking All Others | ו.ס. ואן דייק |  |
| 1935 | עלובי החיים | ריצ'רד בולסלבסקי | מועמדות לאוסקר |
| 1935 | המלאך האפל | סידני פרנקלין |  |
| 1935 | אהבה מטורפת | קארל פרוינד |  |
| 1935 | ליל הכלולות | קינג וידור |  |
| 1936 | הדרך אל התהילה | הווארד הוקס |  |
| 1936 | These Three | ויליאם ויילר |  |
| 1936 | Come and Get It  | הווארד הוקס ויליאם ויילר | שותף לצילום |
| 1936 | אויב אהוב | ה.ס. פוטר |  |
| 1937 | ההיסטוריה מתרחשת בלילה | פרנק בורזייגי | שותף לצילום |
| 1937 | מבוי סתום | ויליאם ויילר | מועמדות לאוסקר |
| 1938 | החטוף | אלפרד וורקר |  |
| 1938 | The Cowboy and the Lady | ה.ס. פוטר |  |
| 1939 | אינטרמצו | גרגורי ראטוף | מועמדות לאוסקר |
| 1939 | אנקת גבהים | ויליאם ויילר | זכייה באוסקר |
| 1939 | Raffles | סם ווד |  |
| 1939 | תנו להם מוזיקה | ארצ'י מאיו |  |
| 1940 | ענבי זעם | ג'ון פורד |  |
| 1940 | המסע הארוך הביתה | ג'ון פורד | מועמדות לאוסקר |
| 1940 | איש המערב | ויליאם ויילר |  |
| 1940 | The Outlaw | הווארד יוז |  |
| 1941 | האזרח קיין | אורסון וולס | מועמדות לאוסקר |
| 1941 | השועלים הקטנים | ויליאם ויילר |  |
| 1941 | כדור אש | הווארד הוקס |  |
| 1943 | שבעה בדצמבר: הסרט | גרג טולנד   ג'ון פורד | צלם ושותף לבימוי |
| 1946 | שנות חיינו היפות ביותר | ויליאם ויילר |  |
| 1946 | שירת הדרום | הארווי פוסטר |  |
| 1946 | הנער מברוקלין | נורמן ז. מקלאוד |  |
| 1947 | אשת הבישוף | הנרי קוסטר |  |
| 1948 | שיר נולד | הווארד הוקס |  |
| 1948 | Enchantment | אירוינג רייס |  |

אורסון וולס וגרג טולנד בעבודה על האזרח קיין (1941)
כותרת הסיום של האזרח קיין, בה ניצב שמו של טולנד לצד זה של אורסון וולס, מעידה על החשיבות שייחס וולס לתרומתו של טולנד לסרט.
הבשלה

.
גויאבה ירוקה בוסרית וצהובה בשלה
אסנה על השיח - הפירות האדומים עדיין בוסר, בעוד השחורים כבר הבשילו
הבשלה היא תהליך המתרחש בפירות ובירקות, המהווה את המעבר בין היותם בוסר לבין היותם ראויים למאכל. בשלב זה הופכים הפירות למתוקים יותר, פחות חומצתיים, פחות ירוקים ורכים יותר.
השלבים בהבשלתו של הפרי מושפעים בידי הורמונים שונים. הורמון חשוב בתהליך ההבשלה של הפירות הוא ההורמון אתילן, סוג גז המופק על ידי צמחים מחומצת האמינו מתיונין.
במהלך תהליך ההבשלה נהרס הכלורופיל (נעלם הצבע הירוק), ובמקביל נוצרים פיגמנטים, המקנים לפרי או לירק את צבעו.
בפירות בעלי עמילן, כגון בננות, חל פירוק של העמילן, תוך עלייה בריכוז הסוכרים, ובעיקר פרוקטוז וגלוקוז.
הבחלת פירות

הבחלה היא תהליך שמביא להבשלה מהירה של פירות באמצעות חומרים כימיים. נהוג להבחיל בננות, תמרים, הדרים ועוד.
מאחר שפירות בשלים אינם מתאימים בדרך כלל להובלה, מאחר שהם עלולים להירקב לפני הגעתם ללקוח, נקטפים הפירות לעיתים בעודם בוסריים וממש לפני מכירתם, עוברים תהליך של הבחלה.
התהליך מתבצע במשך שנים רבות באמצעות גז אתילן (Ethylene). במספר ארצות מתבצע התהליך באמצעות סידן קרביד (Calcium carbide) שבתוספת לחות עובר תגובה כימית המשחררת גז אצטילן המאיץ את ההבחלה. גז זה עלול להכיל ארסן (Arsenic) וזרחן (Phosphorus) ולכן תהליך זה אסור לשימוש ברוב מדינות העולם.
הבחלת גבינות

הַבְחָלָה (בצרפתית אפינז' Affinage) הוא תהליך של הבשלת גבינות בתנאי טמפרטורה, לחות ואוורור מבוקרים, כדי להביא את הגבינה למצב אופטימלי לצריכה. זהו השלב האחרון והקריטי ביותר בתהליך ייצור גבינות והוא אחראי למרקמה הסופי של הגבינה ולמרבית טעמיה. הגבינה מכילה מיקרואורגניזמים ואנזימים רבים הפועלים בה. אלה מפרקים את החלבונים והשומנים שבגבינה, משחררים תמציות טעם ומשנים את מרקמה. תקופת ההבחלה מספקת תנאי סביבה אידיאלים לתהליכים ביו-כימיים אלה.
את כל הגבינות ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות: גבינות טריות וגבינות מובחלות. לגבינות טריות חיי מדף קצרים של שבועות אחדים, ואילו גבינות מובחלות הן מוצרי חלב עם חיי מדף ארוכים יותר, מסדר-גודל של חודשים ואף שנים. בניגוד לגבינות טריות בהן רמת החומציות מתפתחת ככל שעובר הזמן עד שהחומציות גבוהה מידי לצריכה, בגבינות מובחלות רמת החומציות מוגבלת בזכות תהליך ההגבנה והן נהנות מהגנה בקטריאלית כנגד מיקרואורגניזמים לא רצויים.
גלן קרטיס

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1878 המונדספורט, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביולי 1930 (בגיל 52) באפלו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת מכונות 
 מוסדות:  קודאק  וסטרן יוניון  קרטיס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי של התעופה (1964)  גביע קולייר (1911)  מדליית הזהב של לנגלי (1913)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2003) 
 מספר צאצאים:  2 
 תרומות עיקריות
 חלוץ תעופה ואופנוענות
 
"ג'ון באג", מטוס שפותח ועוצב על ידי גלן קרטיס
גלן האמונד קרטיס (באנגלית: Glenn Hammond Curtiss;‏ 21 במאי 1878– 23 ביולי 1930) חלוץ תעופה אמריקני.
ביוגרפיה

קרטיס, יליד המונדספורט ניו יורק, עבד בצעירותו בהרכבת אופניים (גם חלוצי תעופה אחרים, כמו האחים רייט, וריצ'רד פירס הניו זילנדי, עסקו קודם לכן באופניים). בשנת 1907 פיתח אופנוע ששבר את השיא לאותה תקופה במהירות של 218 קמ"ש. הוא הפסיד במאבק המשפטי על המטוס לאחים רייט שתבעו אותו על הפרת זכויות יוצרים בכך שלטענתם "העתיק" את מטוסם[דרושה הבהרה], אך למעשה הוא שכלל אותו.
בשנת 1909 הקים קרטיס את החברה הראשונה בעולם לייצור מטוסים. ב-26 בינואר 1911 הטיס את המטוס הימי הראשון אותו בנה בעצמו. בשל כך, זכה קרטיס בגביע קולייר, לו הוענק באותה השנה. בשנת 1914, קרטיס הטיס בהצלחה את כלי הטיס של סמואל לנגלי, במטרה לערער את זכויות הפטנט של האחים רייט, אשר בנו את המטוס הראשון, שכן הניסוי של לנגלי נערך זמן קצר לפני טיסת מטוסם של האחרונים. כיוון שטרם טיסתו של קרטיס נערכו שינויים בכלי הטיס של לנגלי, מטרת טיסתו של קרטיס לא הושגה.
קרטיס הלך לעולמו בשנת 1930, בגיל 52, כתוצאה מהתקף המעי העיוור.
השפעתו על עולם התעופה

בסקר שנערך בשנת 2003 על ידי המגזין Aviation Week & Space Technology בין מומחים בינלאומיים רבים בתחום התעופה, שנעשה לכבוד 100 שנה לטיסה המאוישת הראשונה בכלי-טיס הכבד מהאוויר, נבחר גלן קרטיס במקום החמישי מתוך מאה האישים שהשפיעו ביותר על התעופה (מקום אחד אחרי לאונרדו דה וינצ'י).
לקריאה נוספת

גלילה רון פדר, גלן קרטיס חלוץ המהירויות, הוצאת "אלישר", 1980.
הערות שוליים

↑  אורי דרומי, תחילתו של העולם כפי שהוא מוכר לנו, באתר הארץ, 5 בינואר 2004
↑  קורות חייו של גלן קרטיס
↑  רשימת 100 הגדולים בהיסטוריה של התעופה לפי מגזין Aviation Week
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463072305171  GND: 119127415  ISNI: 0000 0001 2126 3668  LCCN: n50018722  NARA: 10581624  NKC: xx0138379  SNAC: w6h715bt  VIAF: 30339875   WorldCat (עם VIAF): 30339875 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל חארקה

דניאל חארקה גונסאלס (בספרדית: Daniel Jarque González;‏ 1 בינואר 1983 בברצלונה – 8 באוגוסט 2009) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם באספניול.
ביוגרפיה

חארקה גדל במחלקת הנוער של אספניול, ובהמשך שיחק באספניול ב', קבוצת המילואים של המועדון. במהלך עונת 2002/2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, ורשם 15 הופעות במדיה בשתי עונות, כאשר במקביל שיחק גם בקבוצת המילואים.
בעונת 2004/2005 הפך חארקה לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של אספניול. ב-2006 הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי, וב-2007 הוא העפיל עמה עד לגמר גביע אופ"א, שהסתיים בהפסד לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. במהלך עונה זו הוא האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2009.
לפני עונת 2009/2010 קיבל חארקה את סרט הקפטן של אספניול מידי ראול טאמודו הוותיק. פחות מחודש לאחר מכן, במהלך מחנה אימונים של הקבוצה בקוברצ'נו שבאיטליה, לקה חארקה בדום לב ונמצא מת בחדרו בבית המלון. חארקה היה בן 26 במותו.
ב-11 ביולי 2010 הבקיע אנדרס אינייסטה את שער הניצחון לזכות נבחרת ספרד בגמר מונדיאל 2010 מול נבחרת הולנד, וחגג אותו באמצעות הורדת חולצתו וחשיפת גופיה שעליה הכיתוב בספרדית "DANI JARQUE SIEMPRE CON NOSOTROS", שתרגומו לעברית הוא "דני חארקה תמיד איתנו".
גרג וינטר

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1951 (בן 73) לסטר, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  Royal Grammar School 
 מנחה לדוקטורט:  אלן פרשט 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (31 בדצמבר 1996)  מדליית ביילי (2005)  פרס נובל לכימיה (2018)  Knight Bachelor (2004)  פרס הנסיך מחידול (2016)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (1989)  פרס גבאי (2002)  פרס המלך פייסל הבינלאומי לרפואה (1995)  מדליית קולוורת' (1986)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2013)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2012)  המדליה המלכותית (2011)  פרס שלה (1994)  פרס אמיל פון בהרינג (1990)  מדליית וילהלם אקסנר (2015)  פרס ויליאם ב' קולי (1999)  עמית האקדמיה למדעים רפואיים  עמית האקדמיה האוסטרלית למדעים טכנולוגיים והנדסה  עמית כבוד של החברה הביופיזיקאית הבריטית 
 
גרגורי (גרג) פול וינטר (באנגלית: Gregory Paul Winter; נולד ב-14 באפריל 1951) הוא ביולוג מולקולרי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2018, הידוע בעיקר בזכות עבודתו בשימוש טיפולי בנוגדנים חד שבטיים. קריירת המחקר שלו התבססה כמעט כולה במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית ובמרכז MRC להנדסת חלבונים בקיימברידג', אנגליה.
ראשית חייו

נולד בעיר לסטר ולמד בבית הספר המלכותי בניוקאסל על נהר הטיין. הוא המשיך ללמוד מדעי הטבע באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודיו בטריניטי קולג' שבקיימברידג' בשנת 1973. הוענק לו תואר דוקטור, ממעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית, לצורך מחקר על רצף חומצות האמינו של סינתטאז tRNA טריפטופניל מהחיידק Bacillus stearothermophilus בשנת 1977 בפיקוחו של בריאן ס. הרטלי. מאוחר יותר, וינטר השלים כהונתו של פוסט-דוקטורט באימפריאל קולג' בלונדון, ועוד אחד במכון לגנטיקה באוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה ומחקר

לאחר הדוקטורט שלו, וינטר סיים מחקר פוסט-דוקטורט במעבדה לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת קיימברידג'. הוא המשיך להתמחות ברצף חלבונים וחומצות גרעין והפך לראש הקבוצה במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית בשנת 1981. הוא התעניין ברעיון שלכל הנוגדנים יש אותו מבנה בסיסי, רק עם שינויים קטנים שהפכו אותם ספציפיים למטרה אחת. ז'ורז' קוהלר וסזאר מילשטיין זכו בפרס נובל לשנת 1984 על עבודתם במעבדה לביולוגיה מולקולרית, כשגילו שיטה לבודד ולהעתק נוגדנים בודדים, או חד-שבטיים, מבין שלל חלבוני הנוגדנים השונים שמערכת החיסון עושה כדי לחפש ולהשמיד פולשים זרים שתוקפים את הגופה. עם זאת, לנוגדנים החד-שבטיים הללו היה שימוש מוגבל ברפואה האנושית, מכיוון שנוגדנים חד-שבטיים של עכברים מושבתים במהירות על ידי התגובה החיסונית האנושית, מה שמונע מהם לספק יתרונות ארוכי טווח. וינטר היה אז חלוץ בטכניקה ל"הומניזציה של נוגדנים חד שבטיים בעכברים"; טכניקה ששימשה בפיתוח Campath-1H על ידי המעבדה לביולוגיה מולקולרית ומדעני אוניברסיטת קיימברידג'. נוגדן זה נראה כעת מבטיח לטיפול בטרשת נפוצה. נוגדנים חד-שבטיים הומאניים מהווים את רוב התרופות המבוססות על נוגדנים הקיימים כיום בשוק וכוללים מספר נוגדנים שוברי קופות, כגון Keytruda, הפועלת עם מערכת החיסון כדי לסייע במאבק בסוגי סרטן מסוימים.
וינטר הקים את טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' בשנת 1989, Bicycle Therapeutics. עבד בוועדה המייעצת המדעית של קובגן, (כיום חלק מסילאג) והוא גם יו"ר הוועדה המייעצת המדעית של ביוספטר אינטרנשיונל בע"מ.
בשנת 1989 היה וינטר מייסד חברת נוגדי קיימברידג', אחת מחברות הביוטכנולוגיה המסחריות המוקדמות העוסקות בהנדסת נוגדנים. אחת מתרופות הנוגדנים המצליחות ביותר שפותחו הייתה HUMIRA (אדלימומאב), אשר התגלתה על ידי טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' כ-D2E7, ופותחה ושווקה על ידי מעבדות אבוט ולאחר פיצולה על ידי חברת אבווי. HUMIRA, נוגדן ל-TNF אלפא, היה הנוגדן האנושי המלא בעולם שהפך לתרופות הנמכרות ביותר בעולם עם מכירות של מעל 18 מיליארד דולר בשנת 2017 טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' נרכשה על ידי AstraZeneca בשנת 2006 תמורת 702 מיליון ליש"ט.
פרסים והוקרה

וינטר נבחר לעמית האגודה המלכותית (FRS) בשנת 1990 והוענק לעיטור המלוכה על ידי החברה בשנת 2011 "על עבודתו החלוצית בהנדסת חלבונים ונוגדנים חד שבטיים טיפוליים, ותרומתו כממציא ויזם".
הוענק לו פרס שייל בשנת 1994.
בשנת 1995 זכה וינטר בכמה פרסים בינלאומיים, ביניהם פרס המלך פייסל הבינלאומי לרפואה (אימונולוגיה מולקולרית) ובשנת 1999 פרס המכון לחקר הסרטן. וינטר היה בעבר ראש המחלקה לכימיה-ביוטכנולוגיה של חלבון וחומצה גרעינית, והוא סגן מנהל במעבדה לביולוגיה מולקולרית, קיימברידג', מוסד במימון המועצה למחקר רפואי בבריטניה. הוא היה גם סגן מנהל המרכז להנדסת חלבונים של ה-MRC עד לקליטתו במעבדה לביולוגיה מולקולרית. הוא חבר במועצה המייעצת לקמפיין למדע והנדסה. וינטר מונה למפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1997 ו-Knight Bachelor בשנת 2004. הוא כיהן כמאסטר בטריניטי קולג 'בקיימברידג' בין השנים 2012–2019. בשנת 2015 קיבל את מדליית וילהלם אקסנר.
וינטר קיבל פרס נובל לכימיה ב-3 באוקטובר 2018 על עבודתו על תצוגת פאג'ים לנוגדנים, יחד עם ג'ורג סמית' ופרנסס ארנולד. בשנת 2020 הוצג ב"רשימת המדע" של טיימס. בשנת 2024 הוא קיבל את מדליית קופלי של החברה המלכותית.
דריפ קופי

דריפ קופי (pour over) היא שיטה לחליטת קפה בה מערים מים מלמעלה בצורות שונות על קפה שנמצא במסנן והמים מחלחלים בתוכו לתוך קנקן. בשיטה זו הקפה הנטחן גס יותר מאספרסו או מקינטה.
קנקן כמיקס מ-1941 בעיצובו של פיטר שלומבוהם; מוזיאון ברוקלין
היסטוריה

שתי שיטות החליטה העיקריות – כמיקס ו-v60 – הומצאו במאה העשרים. שיטת הכמיקס היא השיטה הראשונה מביניהן, והיא הומצאה ב-1941. שיטת v60 הומצאה בשנות החמישים. בתחילת המאה העשרים עד לשנות השישים היה נפוץ השימוש בדריפ קופי זול וחשמלי בעל קנקן מובנה.
שיטת החליטה

בצורת החליטה הזו יש להקפיד שיהיה פתח ליציאת אדי הקפה החמים.
יש שתי שיטות חליטה עיקריות:
כמיקס - הומצאה על ידי פיטר שלומבוהם בשנת 1941. השיטה קרויה על שם החברה שהמציאה אותה ומשווקת את המוצר. בשיטה זו חולטים בקנקן שחלקו העליון בצורת קונוס הפוך ובפיו שמים מסנן (פילטר - בדרך כלל עשוי מנייר או נייר קרטון), מרטיבים את הפילטר ושופכים לתוכו קפה טחון. בשיטה זו יש בקנקן משפך לכל אורך החלק העליון כך שגם אחרי שמניחים פילטר נייר הוא לא חוסם את יציאת אדי הקפה (צורת המסנן עגולה והמשפך נשאר גלוי). זמן החליטה בשיטה זו הוא בין 4-6 דקות וחום המים הרצוי הוא בין 92-94 מעלות.
בתוך שיטת הכמיקס התפתחו כמה שיטות, אחת מהן היא הבודום, קנקן בעל צורה מעוגלת בתחתיתו עם מסנן מתכת. בשיטה זו אדי הקפה יוצאים דרך מסנן המתכת ולא דרך המשפך. קנקן קפה של שיטת בודום עם פילטר עשוי מנייר בתוכו ופילטר מתכת לצידו
v60 - בשיטה זו מעל קנקן ייעודי מונח כלי בצורת קונוס (ששמו הוא v60, השיטה נקראת על שם הכלי) עם חריטות ספירלה בתוכו (להגברת עוצמת החליטה) בתוך הכלי מניחים פילטר מנייר ובתוכו את הקפה הטחון. אדי הקפה יוצאים דרך פתח הקנקן שאיננו מכוסה על ידי הכלי. הכלי העליון עשוי מקרמיקה, מתכת או זכוכית השומרים על החום, או פלסטיק הנוח לטלטול. זמן החליטה בשיטה זו הוא בין 1–3 דקות. חום המים הרצוי בשיטה זו הוא בין 92–96 מעלות.
hoop - בשנת 2023 הוציאה חברת ceado מוצר לדריפ שמטרתו לפשט את הכנת הקפה ואיננו מצריך קומקום עם צוואר ברבור או דיוק במזיגת המים. בשיטה זו יש לקפה מקום באמצע, שם הוא מונח מעל פילטר נייר ייעודי והמים נמצאים מסביב ומשם הם נוזלים לקפה ולכלי האיסוף.
בשתי השיטות הראשונות מזיגת המים תיעשה בצורה סיבובית ובאיטיות להארכת זמן מיצוי הקפה. עוצמת הקפה וטעמו יקבעו לפי מהירות העירוי, חום המים, רמת הטחינה ואיכות הפילטר.
ברוב שיטות החליטה משתמשים בקומקום בעל צוואר ברבור שמקל על עירוי המים ודיוקו.
ראו גם

קפה טורקי
פרקולטור
הגל השלישי של הקפה
גרג ל. סמנזה

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1956 (בן 68) פלאשינג, ארצות הברית 
 שם לידה:  Gregg Leonard Semenza 
 ענף מדעי:  oxygen sensing, היפוקסיה, גורם שעתוק 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה ע"ש פרלמן באוניברסיטת פנסילבניה  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת דיוק 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 פרסים והוקרה:  פרסים
 
תרשים המציג כיצד תאים חשים ומגיבים לזמינות חמצן בסביבה
גרג לאונרד סמנזה (באנגלית: Gregg Leonard Semenza; נולד ב-1 ביולי 1956) הוא פרופסור לרפואת ילדים, רדיותרפיה, כימיה ביולוגית, רפואה ואונקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. משמש כמנהל תוכנית כלי הדם במכון להנדסת תאים. הוא זכה בשנת 2016 בפרס לסקר למחקר רפואי בסיסי. הוא ידוע בגילויו של גורם שעתוק HIF-1, המאפשר לתאי סרטן להסתגל לסביבות דלות חמצן. הוא קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 2019 על "תגליות כיצד התאים חשים ומסתגלים לזמינות החמצן".
הוא חקר בטא תלסמיה בעת שעשה תואר שלישי באוניברסיטת פנסילבניה. ד"ר זמנזה סיים את הכשרתו ללימודי רפואת ילדים במרכז הרפואי של אוניברסיטת דיוק.
מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בפוסט דוקטורט חקר סמנזה ביטוי גנים בחיות טרנסגניות וכיצד מושפע ייצור אריתרופויאטין (EPO), ההורמון שמופק כתגובה להיפוקסיה (מחסור בחמצן). סמנזה חקר את הגנים שמבטאים חלבונים גורמי היפוקסיה (HIF; Hypoxia-inducible factors).
ביטול ותיקון מאמרים

בשנות ה-20 של המאה ה-21 הועלו כנגד סמנזה ומחברים שהיו שותפים למאמריו, טענות בדבר הונאה במחקר. בשנת 2011 סמנזה ביטל מאמר שפרסם יחד עם הווירולוג נאוקי מורי ומחברים נוספים ובשנת 2022 ביטל ארבעה מאמרים שפורסמו ב-PNAS. 
נכון לשנת 2022 הועלו באתר PubPeer ספקות באשר לאמיתות צילומים שפורסמו ב-52 מאמרים שבהם סמנזה שותף כמחבר. טענות אלה הובילו לחקירה של ירחונים מדעיים בהם התפרסמו המאמרים ואשר הסתיימו בהודעות תיקון מרובות, ביטול מאמרים והודעות על חשש באשר לאמינותם.
בשנת 2023 בוטלו מאמרים נוספים בהם היה סמנזה מחבר שותף. and Oncogene נכון לשנת 2023 עשרה מן המאמרים שפרסם סמנזה בוטלו בגלל מידע מזויף שנוצר על ידי מניפולציה ושכפול תמונות.
פרסים

פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2010)
Scientific Grand Prize of the Lefoulon-Delalande Fondation (2012)
פרס א. מיד ג'ונסון (2000)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2019)
פרס סטנלי קורסמייר (2012)
פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (2016)
Scientific Grand Prize of the Lefoulon-Delalande Fondation (2014)
פרס מסרי (2018)
פרס ווילי (2014)
נבחר לחבר האקדמיה הלאומית לרפואה (2012)
נבחר לחבר האקדמיה הלאומית למדעים (2008)
נבחר לחבר באיגוד הרופאים האמריקאים (2008)
נבחר לחבר בחברה האמריקאית לחקירות קליניות (1995)
פרס לוסיל פ. מרקי למחקר במדע ביו-רפואי, מרקי אמון (1989)
דוב מאולף

דב מאולף ומלוויו ב-1900
דב מאולף או דב מרקד הוא דב, שנלכד או גודל, ועבר אילוף, כדי לבצע תנועות דמויות ריקוד על מנת לבדר בני אדם.
הצגות של דובים מרקדים התרחשו באירופה ובאסיה מימי הביניים ועד המאה ה-19, אך יש מדינות שבהן התופעה קיימת גם במאה ה-21, כמו ספרד בה נחזתה התופעה באוקטובר 2007. לאורך ההיסטוריה עסקו באילוף דובים קבוצות ושבטים שונים, וביניהם רומאני וסינטי. שבט הרומאני אורסרי עסק בתחום ברומניה, אוקראינה וסביבותיהן, שבט הרומאני "מֶדְבֶדַרָה" עסק בכך בסלובקיה, ובבלקן מאלפי הדובים הרומאניים נקראים "מֶצְ'קַרָה". קבוצות אלה לא דוברות תמיד את אותם דיאלקטים רומאניים ולא בהכרח מכירות זו בזו כזהות.
הדרך לאלץ את הדובים לרקד בוצעה באמצעות הובלתם בכלוב עם רצפת פח כפולה, במרווח הוכנסו גחלים, והגברת האש חיממה את רצפת הפח, ואילצה את הדוב להרים את כפותיו מהפח הלוהט.
שחרור דובי הודו

הדובים המרקדים הם מסורת עתיקה בהודו. מיעוט הודי הנושא את השם "קאלאנדאר" התפרנס מאות בשנים מהפעלת דובים מרקדים. הם נהגו לנקב את סחוס אפם של הדובים ולהעביר דרכו חבל - משיכה בחבל גרמה כאב לדוב ואילצה אותו לבצע את מה שהמאלף רצה.
פעולה משולבת של שלטונות הודו וארגון פילנתרופי של מאמצי דובים מאוסטרליה הביאה בסופו של דבר לפדיון מאות דובים ושחרורם, תוך פיצוי הבעלים.
פעולות דומות, בקנה מידה קטן יותר, בוצעו גם בארצות נוספות.
הערות שוליים

↑  Dancing bears in Spain cause public outcry (באנגלית)
↑  Milena Hubschmannova, What is the Romani Language? University of Hertfordshire Press, 2000. עמ' 60.
↑  A Kalandar’s life beyond the bears (באנגלית)
↑  Salvatoarea ursilor (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4397459-4
דריק אוסדה

דריק אוסדה (בספרדית: Derik Osede; נולד ב-21 בפברואר 1993 במדריד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

אוסדה נולד במדריד למשפחה עם אב מניגריה ואם ספרדייה. הוא התחיל להתאמן בכדורגל ובגיל 8 והגיע לקבוצת ריאל מדריד בה בשנת 2012 שיחק במסגרת "ריאל מדריד ג'". בהמשך הוא שיחק כמה עונות בריאל מדריד קסטיליה בליגת משנה הספרדית.
ביולי 2015 אוסדה חתם בבולטון וונדררס שאז שיחקו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. הוא שיחק בקבוצה מספר עונות עד לשנת 2018. בשנת 2018 הוא חזר לספרד בה חתם בנומנסיה ונכנס להרכב הראשון על חשבון דני קלבו. הוא עזב אותם ביולי 2020 עם סיום החוזה ובעקבות ירידת המועדון לליגה נמוכה. באוקטובר 2020 הוא חתם בדפורטיבו לה קורוניה. השתתפותו במשחקים הייתה מוגבלת לאור הפציעה.
נבחרות נוער

אוסדה שיחק בנבחרות נוער של ספרד בשנים 2009-2014. בשנת 2012 הוא היה שותף לזכייה באליפות אירופה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2013 הוא הגיע עם הנבחרת עד לשלב שמינית הגמר.
הערות שוליים

↑  La lesión del defensa del Deportivo Derik se queda en un mes de baja, La Voz de Galicia, ‏2020-11-02 (בספרדית)
גרג וייז

| --- | --- |

גרג וייז בפסטיבל הסרטים של לונדון באוקטובר 2013
 לידה:  15 במאי 1966 (בן 58) ניוקאסל, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת האריוט-ואט  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד  בית הספר סנט פיטר 
 בן או בת זוג:  אמה תומפסון (2003–?) 
 צאצאים:  Tindyebwa Agaba Wise, Gaia Wise 
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו גרגורי "גרג" וייז (באנגלית: Matthew Gregory "Greg" Wise; נולד ב-15 במאי 1966) הוא שחקן ומפיק אנגלי. הוא ידוע מהופעותיו בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. תפקיד בולט שלו הוא כג'ון וילובי בסרט "על תבונה ורגישות".
ביוגרפיה

וייז נולד בניוקאסל על נהר הטיין שבמחוז נורת'מברלנד, והתחנך בבית הספר "סיינט פיטר" בעיר יורק. הוא למד אדריכלות באוניברסיטת הריוט-וואט, והופיע עם להקת התיאטרון של אוניברסיטת אדינבורו. אחרי כן עבר לגלאזגו ולמד בבית הספר למשחק "האקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה". לאחר מכן נסע ללמזרח הרחוק.
בטלוויזיה הופיע וייז בדרמות תקופתיות של ה-BBC: "אבן הירח" יחד עם קילי הוז, בסדרה "מעמד וממון" לצדה של קרלה גוג'ינו, בעיבוד לרומן "מאדאם בובארי" בכיכובה של פרנסס או'קונור וכן בשנים 1992 ו-1993 שיחק ב-"The Riff Raff Element". הוא גילם את דמותו של סר צ'ארלס מאולוור במיני סדרה "קרנפורד" משנת 2007. ב-1999 כיכב בדרמה "Wonderful You" לצידה של מי שעתידה להיות חמותו, פילידה לאו, ומי שיהיה גיסו, ריצ'רד לומסדן. ב-2011 הופיע בסרט "Honeymoon for One" של רשת הולמרק לצידה של ניקולט שרידן.
בשנת 2010 הפיק עבור ה-BBC את העיבוד הטלוויזיוני של "The Song of Lunch" בכיכובם של אשתו, השחקנית אמה תומפסון ושל אלן ריקמן. וייז חזר להופיע בתיאטרון במרץ 2015 במחזה "Kill Me Now" מאת בראד פרייזר, בתיאטרון פארק שבפינסברי פארק בלונדון.
ביולי 2015 שיחק וייז בעיבוד לרומן הביכורים של סיידי ג'ונס "Outcast" בתפקיד אב מנותק רגשית, גילברט אולדרידג'.
ביוגרפיה > חיים אישיים

וייס נשא לאישה את השחקנית אמה תומפסון, ששיחקה לצידו בתפקיד אלינור בסרט "על תבונה ורגישות". לבני הזוג יש בת שנולדה ב-1999, ובן מאומץ מרואנדה, שהצטרף למשפחה ב-2003 בגיל 16.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | על תבונה ורגישות | Sense and Sensibility | ג'ון וילובי |  |
| 1997 | אבן הירח | The Moonstone | פרנקלין בלייק |  |
| 1998 | נשיקת הבוגד | Judas Kiss | בן דייסון |  |
| 1999 | אפריקה | Africa |  |  |
| 1999 |  | Mad Cows | אלכס |  |
| 2001 |  | The Discovery of Heaven | מקס דיליוס |  |
| 2002 |  | Hills Like White Elephants | האמריקאי | סרט קצר |
| 2003 | כיכר חמשת הירחים | Five Moons Plaza | פרנצ'סקו דוני |  |
| 2003 | ג'וני אינגליש | Johnny English | סוכן 1 |  |
| 2004 |  | Every Seven Years |  | סרט קצר |
| 2005 |  | The Adventures of Greyfriars Bobby |  |  |
| 2005 | טריסטרם שנדי | A Cock and Bull Story | גרג |  |
| 2008 |  | The Disappeared | ג'ייק ריאן |  |
| 2009 |  | Morris: A Life with Bells On | מילוסלאב וילאנדרי |  |
| 2013 |  | Effie Gray | ג'ון ראסקין |  |
| 2014 |  | Walking On Sunshine | דאג |  |
| 2020 | נשים בחזית | Military Wives | ריצ'רד |  |
| 2022 | חליל הקסם | The Magic Flute | ג'יימס ווקר |  |