stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאבוס אבן וושמגיר
שלטון

מותו של ביסוטון בשנת 977 סיפק לקאבוס הזדמנות נוספת להשתלט על המדינה הזיארית. קאבוס נהנה מתמיכת מושל  טברסטן מטעם ביסוטון, דובאג' בן באני מגילאן, כמו כן הוא יכול היה להסתמך על תמיכת האימפריה הסאמאנית. הוא זכה לנאמנותו של הצבא הזיארי וקיבל גם סיוע מהשליט הבויהי עצ'ד אל-דולה. הוא השתלט על גרגאן ולכד את בנו של ביסוטון בסמנאן. ב-978 או 979 העניק הח'ליף אל-טאי לקאבוס את התואר "שמס אל-מעלי ".
בשנת 980 הציע קאבוס מקלט לשליט הבויהי של ריי, פח'ר אל-דולה, שנלחם לפני כן במלחמה אבודה עם עצ'ד אל-דולה. האחרון הציע לקאבוס כסף ושטחים בתמורה הסגרת פח'ר אל-דולה, אך קאבוס סירב. לאחר מכן פלש עצ'ד וכבש את  טברסטן. בשנת 981, אחיו של עצ'ד, מועאיד אל-דולה, כבש את גרגאן. קאבוס ופח'ר אל-דולה נאלצו לברוח לח'וראסאן שבאימפריה הסאמאנית. הסמאנים שלחו כוח לכבוש חזרה את המחוזות, אך לא הצליחו.
בשנת 984 הצליח פח'ר אל דאולה לשחזר את שלטונו בשטחיו שבריי. עם זאת, בעצת הווזיר שלו, הוא סירב להחזיר את השליטה בגרגאן וב טברסטן לקאבוס. קאבוס נאלץ לחיות בגלות עד שנת 997, עם מותו של פח'ר אל-דולה בנו הצעיר, מג'ד אל-דולה ירש את מקומו. תומכי השושלת הזיארית השיגו את השליטה וב טברסטן ומשם כבשו את גרגאן. קאבוס חזר לגרגאן ב-998. מספר ניסיונות מאוחרים יותר של הבוהים לגרש אותו שוב, נכשלו.
אף על פי שהוא הכיר רשמית בריבונות של הח'ליפות, קאבוס שלט למעשה כשליט עצמאי למשך שארית שלטונו. הוא פתח את היחסים עם מחמוד מע'זנה, ובכך ייתכן שהכין את הרקע להשתלטות השושלת הע'זנווית על הזיארים. הבויהים לא יצאו נגדו במסעות נוספים. מצד שני, צרות פנימיות עלו עד מהרה לקאבוס במעמדו. גישתו הכבדה עם נושאי תפקיד רשמיים גרמה בסופו של דבר ליצירת קנוניה נגדו.
מנהיגי הצבא לא הצליחו ללכוד אותו בטירתו מחוץ לגרגאן, אך הם השתלטו על הבירה והזמינו את בנו של קאבוס מנוצ'יהר, מושל  טברסטן, להשתלט עליו. מנוצ'יהר חשש שיפסיד את הירושה אם יסרב להצטרף לקושרים.  הוא רדף אחרי קאבוס לבסתם, עיר בח'ורסאן הגדולה שם האחרון הסכים בסופו של דבר להתפטר. הקושרים שלחו את קאבוס לטירה בגרגאן. במהלך הדרך לטירה, שאל קאבוס את אחד המורדים, בשם עבדאללה, מי עומד מאחורי הקונספירציה. עבדאללה הגיב בשמות של חמישה גנרלים, וכן אמר שהוא אחד מהאנשים שמילאו תפקיד חשוב בקונספירציה. לאחר מכן הוא האשים את האכזריות של קאבוס כסיבה לנפילתו. קאבוס הסכים ואמר לעבדאללה שהיה צריך להורות על הוצאתם להורג של עבדאללה ושאר העבריינים לפני שהקנוניה התחילה.  לאחר מכן הגיע קאבוס לטירה, שם יוכל לבלות את שארית חייו במסירות. הקושרים, לעומת זאת, עדיין ראו בו איום והקפיאו אותו למוות בשנת 1012.
מגדל גונבאד קאבוס נבנה עבורו כקבר שלו, והוא הנושא ב- קאבוס נאמה, יצירה מרכזית בספרות הפרסית מהמאה האחת-עשרה, שנכתבה על ידי נכדו, קייקאבוס .
הערות שוליים

↑  Muhammad ibn al-Hasan Ibn Isfandiyar, Edward Granville Browne, An abridged translation of the history of Tabaristán, Leyden, E.J. Brill, 1905, עמ' 235
1 2  Muhammad ibn al-Hasan Ibn Isfandiyar, Edward Granville Browne, An abridged translation of the history of Tabaristán, Leyden, E.J. Brill, 1905, עמ' 223
↑  Encyclopaedia Iranica Foundation:C. Edmund Bosworth), ZIYARIDS, iranicaonline.org, ‏October 1, 2010 (באנגלית אמריקאית)
↑  Encyclopaedia Iranica Foundation: C. Edmund Bosworth, BĪSOTŪN, ABŪ MANṢŪR (עמ' Vol. IV, Fasc. 3, pp. 305-306), iranicaonline.org, ‏December 15, 1989 (באנגלית אמריקאית)
↑  Muhammad ibn al-Hasan Ibn Isfandiyar, Edward Granville Browne, An abridged translation of the history of Tabaristán, Leyden, E.J. Brill, 1905, עמ' 226
↑  Gérard Chaliand, The art of war in world history: from antiquity to the nuclear age, 6. [print], Berkeley: Univ. of California Press, 1994, עמ' 430, ISBN 978-0-520-07964-9
↑  Gérard Chaliand, The art of war in world history: from antiquity to the nuclear age, 6. [print], Berkeley: Univ. of California Press, 1994, עמ' 431, ISBN 978-0-520-07964-9
↑  Muhammad ibn al-Hasan Ibn Isfandiyar, Edward Granville Browne, An abridged translation of the history of Tabaristán, Leyden, E.J. Brill, 1905, עמ' 232-233
ג'ייק אנג'לי

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1988 (בן 36) פיניקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jacob Anthony Angeli Chansley 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Moon Valley High School  Glendale Community College 
 מעסיק:  צי ארצות הברית 
 
ג'ייק אנג'לי (נולד בשם ג'ייקוב אנתוני אנג'לי צ'נסלי; באנגלית: Jacob Anthony Angeli Chansley, מוכר גם בכינוי השמאן של QAnon; נולד ב-1987) הוא אקטיביסט וקונספירטור אמריקאי שהשתתף בהסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021.
הוא תומך בולט בקונספירציית QAnon ותומכו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ. הוא תועד משתתף בהפגנות באזור פיניקס כבר ב-2019, כשבין היתר השתתף בהפגנות התומכות בתיאוריות קונספירציה שונות, בהפגנות למען הסביבה, בהפגנות התומכות בנשיא טראמפ ובמחאות נגד תנועת "Black Lives Matter". הוא הוציא שני ספרים בהוצאה עצמית.
לאחר שצולם וסוקר בהרחבה בעת ההסתערות על הקפיטול, אנג'לי נעצר ב-9 בינואר 2021 באשמת "כניסה או שהייה ביודעין וללא סמכות חוקית לבניין או לקרקע שהכניסה אליהם מוגבלת, ובכניסה אלימה ובהפרת סדר במתחם הקפיטול". ב-3 בספטמבר 2021 הוא הודה באשמה באחד מהאישומים וב-17 בנובמבר 2021 נגזרו עליו 41 חודשי מאסר, אותם סיים לרצות ב-25 במאי 2023, לאחר שעונשו קוצר בשל התנהגות טובה.
ביוגרפיה

אנג'לי נולד בשנת 1987, וגדל בעיר פיניקס שבאריזונה. הוא למד בתיכון "Moon Valley" ובמכללה הקהילתית גלנדייל.
ב-26 בספטמבר 2005 הוא התגייס לצי ארצות הברית, ולאחר הטירונות הוצב על גבה של נושאת המטוסים USS קיטי הוק (CV-63). לאחר שסירב לקחת חיסון נגד גחלת הוא נשלח לאגף כח אדם והוצב במפרץ פיוג'יט, וב-11 באוקטובר 2007 שוחרר מהצבא. במהלך השירות הוא זכה במספר עיטורים ומדליות.
בעבר ניסה אנג'לי להיות שחקן, והחזיק פרופילים באתרים המקדמים שחקנים.
פעילות

אנג'לי מחזיק חשבונות ברשתות החברתיות בהם הוא תומך בטראמפיזם ובתאוריית הקשר QAnon, ואף השתתף בעצרות ובהפגנות באזור פיניקס, כשבחלקן הוא נשא שלט בו כתוב: "Q שלחו אותי".
במהלך שנת 2019 הפגין תכופות לבדו מחוץ לבניין הקפיטול של אריזונה, כשהוא תומך בתיאוריות קונספירציות שונות, ואף תמך בנאו-שמאניזם ובעצרות של אקטיביסטים למען הסביבה. הוא הצטרף להפגנות של "Black Lives Matter" ובהן הניף שלטים של קונספירציית QAnon. הוא גם הפגין נגד הטלת הסגרים והעוצרים של ממשלת אריזונה בעת מגפת הקורונה.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 טען אנג'לי כי הקלפיות באריזונה זויפו, ובזמן ספירת הקולות הפגין מחוץ למתחם בו נספרו. בעת נאום הניצחון של הנשיא הנבחר ג'ו ביידן ב-7 בנובמבר 2020, נשא אנג'לי נאום ובו טען כי הבחירות נשדדו והוא יגיש ערעור על התוצאות לבית המשפט העליון. הוא גם הכריז כי בקביעות נראה כי הנשיא טראמפ הולך להפסיד, אך בסוף מתהפך המצב והוא מנצח.
בשנת 2020 הוא אמר לעיתון The Arizona Republic (אנ') כי הוא החל לחבוש כובע מפרווה עם קרניים, ללכת ללא חולצה ולצבוע את פניו כדי למשוך אליו תשומת לב מיוחדת, שתחשוף יותר אנשים לדעותיו ואמונותיו.
פעילות > ההסתערות על הקפיטול

תמלילי בית המשפט מראים כי אנג'לי סיפר בחקירתו ב-FBI שהוא הגיע לגבעת הקפיטול יחד עם 'פטריוטים' נוספים מאריזונה בשל קריאתו של הנשיא לשעבר דונלד טראמפ לכל הפטריוטים להגיע לוושינגטון.
לפני שהתחילה ההסתערות קרא אנג'לי למפגינים סביבו להצטרף אליו בתפילה, באומרו: "תודה לך שאפשרת לארצות הברית להיוולד מחדש. אנחנו אוהבים אותך ומודים לך. בשמו של הקדוש המשיח אנו מתפללים".
במהלך ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021, פלש אנג'לי לתוך הסנאט של ארצות הברית כשהוא לבוש בלבושו השמאני, שכלל כובע פרווה עם קרניים, פנים צבועות באדום, כחול ולבן וחנית באורך 1.8 מטרים שדגל ארצות הברית קשור תחת להבהּ.
הוא צולם עומד על הדוכן מול כסאו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, ומושך אליו תשומת לב תקשורתית משמעותית.
בתחילה הוא טען כי השוטרים פינו לו את הדרך ונתנו לו להיכנס למתחם, אך ב-16 במרץ פרסם בית המשפט המחוזי בוושינגטון צילומי וידאו המראים כיצד פרץ אנג'לי לבניין הסנאט אחרי ניפוץ החלונות.
ב-8 בינואר הודיעה משטרת וושינגטון כי אנג'לי הוא מבוקש. בהיותו מבוקש, התראיין אנג'לי לרשת NBC ואמר כי הוא מאמין שלא עשה שום דבר רע, וכי הוא בסך הכל עבר דרך דלת פתוחה, ובראיון לרשת KPNX אמר כי הוא לא מודאג מאישומים אפשריים. לאנג'לי אין רישום פלילי קודם.
פעילות > ההסתערות על הקפיטול > מעצרו ומשפטו

אנג'לי נעצר ב-9 בינואר 2021 באשמת "כניסה או שהייה ביודעין וללא סמכות חוקית לבניין או לקרקע שהכניסה אליהם מוגבלת, ובכניסה אלימה ובהפרת סדר במתחם הקפיטול". הוא דיבר מרצונו עם משרד ה-FBI בוושינגטון טרם מעצרו.
ב-14 בינואר הגישו התובעים הפדרליים בקשה לבית המשפט, ובה צוין כי אנג'לי הותיר פתק על שולחנו של סגן הנשיא לשעבר מייק פנס בחדר הסנאט ובו כתב: "זה רק עניין של זמן, הצדק מגיע".
בהיותו במעצר סירב לאכול, עד שבית המשפט הורה שיביאו לו מזון אורגני.
מי שמייצג את אנג'לי הוא עורך הדין אלברט ווטקינס. בהצהרת ההגנה הוא טען כי אנג'לי לא נטל חלק באלימות, לא הסתיר את זהותו, לא היה חמוש, לא נטל חלק בהרס הרכוש וציית להוראות אנשי אכיפת החוק. בראיון לרשת KSDK הוסיף ווטקינס כי אנג'לי נוטל אחריות על מעשיו ומתחרט עליהם. הוא גם קרא בצורה פומבית לנשיא טראמפ לחון את מרשו, לנוכח העובדה שהייתה זו קריאתו של טראמפ שגרמה לו לעשות מעשים אלו. בסוף ינואר הוא הגיש בקשת חנינה למארק מדוז, שהיה אז ראש סגל הבית הלבן. לאחר שהחנינה לא ניתנה, אמר ווטקינס כי אנג'לי לא מתחרט רק על כך שהוא רומה על ידי הנשיא, אלא גם על כך שהוא אפשר לדברי הנשיא לשבש את שיקול דעתו ולגרום לו לבצע פעולות שעליהן הוא מתחרט.
לדברי ווטקינס, אנג'לי היה מוכן להעיד נגד טראמפ בהליך ההדחה השני נגדו, אך ההליך הסתיים בזיכויו של טראמפ ללא צורך בזימון עדים.
ב-8 במרץ 2021 קבע השופט הפדרלי רויס למברט כי אין לשחרר את אנג'לי ממעצרו, וטען כי "טיעוניו של עורך דינו קלי-דעת עד עלבון באינטליגנציה של בית המשפט", ובהצהרה בכתב הוסיף כי "הנאשם אינו מעריך נכונה את חומרת הטענות נגדו".
ב-3 בספטמבר 2021 הודה אנג'לי באישום אחד של שיבוש הליכי הקונגרס, והתביעה ביקשה לגזור עונש שבין 41 ל-51 חודשי מאסר.
בתזכיר העונש בן 23 העמודים המבקש גזר דין קל טענה ההגנה כי הוא בילה יותר מ-300 ימים בבידוד "סגור לגמרי" למרות היותו עבריין לא אלים. לפני גזר הדין אמר אנג'לי כי זה היה שגוי מבחינתו להיכנס לקפיטול ושהוא מקבל אחריות על מעשיו. הוא הדגיש שהוא לא מתקומם והוא מוטרד מהאופן שבו הוצג בכתבות בחדשות שלאחר המהומה.
ב-17 בנובמבר 2021 נידון אנג'לי ל-41 חודשי מאסר בפועל.
ב-20 בינואר 2025, היום הראשון לכהונתו השנייה של טראמפ כנשיא ארצות הברית, הוא העניק חנינה לכ-1,500 המורשעים בהסתערות על הקפיטול, ביניהם אנג'לי.
פעילות > ההסתערות על הקפיטול > מידע מוטעה על פעולותיו

לאחר ההסתערות על הקפיטול ניסו פעילי ימין טראמפיסטים להתנער מפעילותו של אנג'לי, וטענו כי הוא משתייך לתנועות שמאל קיצוניות כגון "אנטיפה" ו-"Black Lives Matter", ושהצטרפותו להסתערות הייתה כדי לעורר פרובוקציה. דיווחים אלו כללו תמונות ערוכות של אנג'לי בהפגנת BLM, מבלי לציין כי הוא הגיע להפגנה במטרה למחות נגדה. אנג'לי הכחיש את הטענות האלו בציוץ מחשבון הטוויטר שלו.
אחרים טענו כי אנג'לי מסייע לננסי פלוסי, לאחר שצולם עם חתנהּ מחוץ לבניין הקפיטול. אתר האינטרנט "סנופס" שלל את הטענה, והבהיר כי השניים צולמו בעת שאנג'לי התראיין לחתנה של פלוסי, שמשמש ככתב של רשת המדיה ההולנדית RTL.
דעותיו

אנג'לי טוען כי מכשירי הטלוויזיה והרדיו פולטים תדרים מסוימים שאינם נשמעים לאוזן האנושית המשפיעים על פעילות גלי המוח. הוא גם מאמין ב-קונספירציית בילדרברג וטוען כי הבונים החופשיים עיצבו את וושינגטון די. סי. על פי קווי ליי כדי להגביר את עוצמת פעילות השדה המגנטי של כדור הארץ.
התובעים בתיקו טענו כי הוא סובל מהתמכרות לסמים וממחלות נפש שונות, לאחר שטען כי הוא חיזר או יצור נעלה אחר שנמצא על כדור הארץ בדרכו לעלות למציאות נעלית יותר.
ספריו

ב-2017 הוציא בהוצאה עצמית את ספרו הראשון, "רצון וכח: בתוך ספריה חיה", תחת שם העט 'זאב בודד'.
ב-2020 הוציא את ספרו השני, "מחשבה אחת בכל פעם: מצב עמוק של אשליה".
בתרבות הפופולרית

דמותו של אנג'לי הופיע בפרק ספיישל של סדרת האנימציה "סאות' פארק", "ספיישל החיסונים של סאות' פארק", ששודר ב-10 במרץ 2021. בפרק מופיע אנג'לי כמורה בחינוך ביתי.
משה ארנרייך

| --- | --- |

 לידה:  1946 (בן 79 בערך) ה'תש"ו רפובליקת פולין 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת היישוב החדש  ישיבת כרם ביבנה 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  ראש כולל ארץ חמדה  אב בית הדין "ארץ חמדה - גזית"
 רבותיו:  הרב שאול ישראלי, הרב משה דימנטמן
 חיבוריו:  שו"ת "במראה הבזק" - שמונה כרכים בעריכתו והכוונתו
 
 תפקידים נוספים:  ר"מ  מרצה במדרשת נשמת  דיין בבית הדין המיוחד לענייני גיור מטעם הרבנות הראשית לישראל
 
הרב משה ארנרייך (נולד בשנת ה'תש"ו (1946) בפולין) הוא ראש הכולל "ארץ חמדה", ראש המכון שלו ואב בית הדין "ארץ חמדה - גזית".
למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת כרם ביבנה ושימש ר"מ באחרונה כעשרים שנה. שירת בצה"ל והשתתף במלחמת יום הכיפורים.
ראש כולל ארץ חמדה ביחד עם הרב יוסף כרמל, מרצה במדרשת נשמת ודיין בבית הדין המיוחד לענייני גיור מטעם הרבנות הראשית לישראל.
מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
ספריו

בעריכתו ובהכוונתו: שו"ת במראה הבזק - סדרת ספרי שו"ת שכתבו רבני המכון לשואלים ורבנים מרחבי העולם בכל תחומי ההלכה
חמדת משה - שיעורים בחושן משפט ובנושאים נוספים שהעביר בכולל ארץ חמדה.
הזירה הימית במלחמת העצמאות

הזירה הימית במלחמת העצמאות התקיימה, רובה ככולה, בים התיכון, עורק התעבורה הימי הבלעדי של מדינת ישראל עד לכיבושה של אילת בסוף המלחמה. הפעילות הקרבית בים התנהלה בשני שלבים. בשלב הראשון של העימות היה המאבק בין היישוב העברי בארץ ישראל ובין כוחות האימפריה הבריטית, שנעלו את שערי הארץ בפני אוניות המעפילים הנושאות את פליטי השואה ומאבק לסיכול ניסיונות הברחת נשק למדינות ערב. הצד הערבי לא היה פעיל בזירה בשלב זה. לאחר עזיבת הבריטים החל השלב השני של המערכה, במהלכה תקף הצי המצרי מטרות לאורך חופי ישראל וסייע לכוח הפלישה המצרי בנגב.
כללי

החלטת עצרת האו"ם על תוכנית החלוקה ב-29 בנובמבר 1947 לא גרמה לממשלת בריטניה לחדול מפעילות כנגד המדינה שבדרך. מדיניותם של הבריטים כללה הסגר ימי שנועדה למנוע כניסת מעפילים וציוד צבאי שנרכש על ידי ההגנה והאצ"ל לארץ ישראל. העימות שהתחולל בין הצי המלכותי הבריטי לבין אוניות המעפילים של המוסד לעלייה ב' היה האירוע העיקרי בזירה הימית בחודשים אלה. ב-14 במאי 1948 הסתיים רשמית המנדט הבריטי בארץ ישראל עם עזיבת הנציב העליון. עם תום המנדט הופסק ההסגר הימי שהטילו אוניות הצי המלכותי הבריטי, על חופי ארץ ישראל, אולם נמל חיפה נותר תחת שליטה בריטית עד ל-30 ביוני 1948.
מיד לאחר סיום המנדט הבריטי והכרזת העצמאות של מדינת ישראל, פתחו צבאות המדינות הערביות השכנות בפלישה לתחומי ארץ ישראל. במסגרת פלישת צבא מצרים נכנס גם הצי המלכותי המצרי ללחימה נגד המדינה היהודית הצעירה. כלי שיט מצריים ניסו לתקוף את הנמלים של ישראל והעבירו אספקה ותגבורות לחיל המשלוח המצרי, שתקף את ישראל בדרך היבשה. למרות העדיפות הטכנית והכמותית המצרית הצליח חיל הים הישראלי, המאולתר ברובו, להדוף את התקפות הצי המצרי ולשמור על נתיבי השיט לישראל פתוחים.
הפיקוד של חיל הים הישראלי השכיל לנהל את העימות עם הצי המצרי תוך ספיגת נזק מועט. לעומתם, הצי המצרי לא השכיל לתרגם את העדיפות הטכנית והכמותית שלו לשליטה בזירה הימית. בהזדמנויות בהן גילו המצרים יוזמה התקפית נשלח כלי שיט בודד לבצע הפגזה של החוף הישראלי. לעומת זאת, חיל הים הישראלי, שהיה מודע לנחיתותו בחימוש כלי השיט, הפעיל את כוחותיו (שייטת אוניות הקרב) בצורה מרוכזת, טקטיקה שאפשרה לו להשיג עדיפות מספרית בכל העימותים הימיים עם הצי המצרי. באמצעות פעילות אופרטיבית נכונה מנע חיל הים מהמצרים להשיג שליטה בזירה הימית, ולנצל אותה לטובת מאמץ המלחמה שלהם, ואף הצליח להעניק סיוע מהים למבצעי כוחות הקרקע הישראליים, בעיקר בשלבים המאוחרים של המלחמה.
לדברי אלוף יוחאי בן נון:
עלה בידו של חיל הים הישראלי המאולתר להדוף את צי האויב מחוף תל אביב, לקיים את עורקי השיט למדינה פתוחים ואף לעבור לאופנסיבה תוך השגת שליטה מלאה בזירה הימית, לאחר המכה האנושה שהנחית על הצי המצרי באוקטובר 1948.
רקע היסטורי

בשלהי מלחמת העולם הראשונה הכריזה בריטניה, במסגרת הצהרת בלפור, על כוונתה לסייע בהקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל, ולאחר תום המלחמה היא קיבלה את המנדט על ארץ ישראל מחבר הלאומים לשם הגשמת כוונה זו. אולם החל מראשית שנות ה-30 גברה ההשפעה של גורמים בממשלה ובפקידות הבריטית, שייחסו חשיבות לטיפוח קשרים טובים עם העולם הערבי, על חשבון היישוב היהודי בארץ ישראל, והבריטים החלו להטיל מגבלות שונות על העלייה היהודית ועל זכותם של יהודים לרכוש קרקעות בארץ ישראל (כפי שבא לידי ביטוי בספר הלבן השני והשלישי). מדיניות זו קיבלה חיזוק נוסף לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ופרוץ המלחמה הקרה, בעקבות רצונה של בריטניה להבטיח את תמיכת המדינות הערביות במזרח התיכון במעצמות המערב, כדי למנוע חדירה סובייטית לאזור.
לאחר מלחמת העולם השנייה נוצר מתח בין הגוש המערבי, בהובלת ארצות הברית ובריטניה, לבין ברית המועצות, שגרם לפרוץ מלחמה קרה בין שני הצדדים. מעצמות המערב חששו מפני התפשטות הקומוניזם במזרח התיכון, שתוביל לחדירה של ברית המועצות לאזור. בצפון איראן הוקמה רפובליקה עממית קומוניסטית, ביוון פרצה מלחמת אזרחים בין כוחות הממשלה והקומוניסטים, והיה חשש מפני השתלטות קומוניסטית על טורקיה. על רקע זה הכריזה ארצות הברית בפברואר 1947 על אימוץ דוקטרינת טרומן. הצי השישי של ארצות הברית בפיקוד אדמירל שרמן, נשלח לים התיכון ומפקדתו הוקמה באי רודוס. את השינוי במדיניות ברית המועצות ביחס לזכות העם היהודי למדינה בארץ ישראל, שבא לידי ביטוי בנאומו של אנדריי גרומיקו בעצרת האו"ם ב-14 במאי 1947, יש לראות בהקשר למאבק בין מעצמות המערב לגוש הסובייטי על השליטה במזרח התיכון.
רקע היסטורי > העימות בין בריטניה והתנועה הציונית

הגורם העיקרי שקבע את הפעילות בזירה הימית הארצישראלית היו הבריטים. במטרה לרצות את מדינות ערב החליטה ממשלת בריטניה על בלימת ההעפלה ומניעת העברת חימוש ליישוב העברי בארץ ישראל. ממשלת בריטניה ניהלה מלחמה משולבת – פוליטית, דיפלומטית, מודיעינית, משטרתית וצבאית. החלטות בכל הנושאים התקבלו בדרגים הרמים ביותר. ”האימפריה הבריטית יצאה נגד שארית הפליטה, נעלה את שערי הארץ היחידה בה עשויים היו למצוא מקלט. בריטניה הגדולה הפעילה את מלוא כוחה, הקדישה לכך מאמצים רבים.... אך כל אלה לא הועילו בריטניה היא שנטשה את המערכה בהעבירה את "שאלת פלשתינה" להכרעת האו"ם.”
כנגד שארית הפליטה, העושה דרכה בים בספינות רעועות, הפעילו את הצי המלכותי הבריטי שהיה הגדול והחזק ביותר באזור, וכלל שתי סיירות, שש משחתות, שלוש אוניות גירוש. הצי המלכותי הבריטי הקים בבניין מגדלור בכרמל "מפקדת קצין ימי בכיר לפלשתינה". במסגרת המטה האימפריאלי למזרח התיכון הועמד גנרל מק-ניל גרהם ובראש הכוח הימי הועמד קצין ימי בדרגת קומודור, אנטוני פאן דה סאליס מפקד שייטת משחתות לשעבר. בשנת 1946 פרסמה ממשלת בריטניה ”כנגד העליה הבלתי ליגלית יפעיל הצי את אותן התכניות שתוכננו בשנים הראשונות של מלחמת העולם השניה כדי למנוע מהגרמנים והאיטלקים להחיש תגבורת לכוחותיהם באפריקה.” בלא שמץ בושה יפעלו כנגד פליטי חרב כמו נגד הנאצים והפאשיסטים.
כלי שיט נוספים בצי המלכותי בים התיכון עסקו במעקב אחרי אוניות חשודות בהעפלה או בהובלת רכש ביטחוני ליישוב, בקרבת נמלי המוצא מאירופה לארץ ישראל. במאי 1947 חיבל קומנדו ימי בריטי באונייה פאן קרסצנט בנמל ונציה. בדצמבר 1947, לאחר צאת הפאנים עם המעפילים על סיפוניהן, הן יורטו על ידי שתי פריגטות ושייטת שכללה שתי סיירות ושש משחתות בפיקוד אדמירל.
מול הכוח הימי החזק והמקצועי של בריטניה התמודדה התנועה הציונית באמצעות כוחות וארגונים כמו הפלי"ם, המוסד לעלייה ב' והחבל הימי לישראל. המדיניות הציונית הייתה להימנע מלדרדר את המאבק בבריטים למצב של לחימה כדי לשמור על הכוח לקראת הלחימה בערבים.
רקע היסטורי > העימות בין בריטניה והתנועה הציונית > כלי השיט הבריטים

רשימת אוניות הצי המלכותי הבריטי שהשתתפו בפעילות כנגד ההעפלה בשנות המלחמה:
, Chequers (אנ'), Virago (אנ'), Venus, Volage, Mauritius, Empire Rival, Chivalrous, Marauder, Verulam,Mermaid, Octavia, Ocean Vigour, Cheviot, Childers, Cardigan Bay, Ajax, Phebe, St Brides Bay, Runnimede Park, Widemouth Bay, Marauder, Verulam, Pelican, St Austele Bay, Auryalos
הסיירת אג'קס
הסיירת מאוריציוס אוניית פיקוד בעימות עם הפאנים
הסיירת פואבה השתתפה בעימות עם הפאנים
משחתת צ'יפטיין שהצליחה להרוג מעפיל באונייה לנגב.
משחתת צ'קרס אוניית הדגל של שייטת המשחתות הראשונה שפעלה נגד ההעפלה.
משחתת וורולם ירטה את לא תפחידונו ואת יחיעם.
המשחתת שביוט אשר יירטה את ירושלים הנצורה.
משחתת צ'ילדרס אשר ירטה את גיבורי כפר עציון ולקוממיות.
משחתת וונוס אשר ירטה את בונים ולוחמים מול ראש הכרמל.
המשחתת וויראגו אשר ירטה את טירת צבי.
המשחתת וולאג שהשתתפה בהסגר.
המשחתת שיבלרוס שהשתתפה בהסגר.
המשחתת שברון אשר ירטה את כ"ט בנובמבר ואת משמר העמק.
פריגטה מארמייד גררה את לא תפחידונו לחיפה.
הפריגטה פליקן שפעלה נגד אונית הנשק בוראה בתל אביב.
הפריגטהסט אוסטל ביי שהופעלה נגד אוניות רכש בתל אביב.
הסיירת אוריאלוס שפינתה את הנציב העליון בתום המנדט.
רקע היסטורי > העימות בין בריטניה והתנועה הציונית > המשך המצור בריטי

הצי הבריטי המשיך לקיים את הסגר הימי על חופי ארץ ישראל עד לסיום המנדט ב-15 במאי 1948. לצורך השלמת הפינוי המשיך להחזיק את הנמל ושדה התעופה בחיפה עד 30 ביוני 1948. ולא אפשר פריקת מעפילים או אוניות הנושאות חימוש עד יציאתו. אף כי בריטניה הכריזה שהיא מתנתקת מהמנדט בארץ ישראל, הראתה הפעילות הבריטית כוונות להכשיל את היישוב היהודי. ב-13 במרץ 1948 מצטט דוד בן-גוריון את דבריו של מפקח האו"ם הקולונל הנורווגי לונד ”ההתנהגות הבריטית מכוונת לסייע להשמדת הישוב…”
האונייה הבריטית האחרונה שעזבה הייתה נחתת טנקים HMS STRIKER. הצי הבריטי המשיך לסייר במזרח הים התיכון לאחר הפינוי מארץ ישראל. הסיורים בוצעו על ידי משחתת, שאחד מתפקידיה היה לאבטח את תנועת העולים ממחנות המעצר בקפריסין לישראל. וזאת משום שנוצר אינטרס משותף, לישראל ולבריטניה, לפנות את מחנות המעצר בזמן קצר.
מפקדים בריטים ומצרים

| מפקדים במלחמת העצמאות> תפקיד  | מפקדים במלחמת העצמאות> שם | מפקדים במלחמת העצמאות> אירוע / ציון לשבח | מפקדים במלחמת העצמאות>  | מפקדים במלחמת העצמאות>  | מפקדים במלחמת העצמאות>  | מפקדים במלחמת העצמאות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדים בריטיים: 
| הנציב העליון לפלשתינה | גנרל אלן קנינגהם |  |  |  |  |  |
| מפקד צי הים התיכון | אדמירל אלגרנון אוסבורן ויליס | הצי המלכותי הבריטי בסיסו במלטה |  |  |  |  |
| מפקדה למלחמה בעלייה הבלתי לגלית | בריגדיר גנרל מק-ניל גרהם | כחלק מהמטה הכללי של הצבא האימפריאלי במזרח התיכון. |  |  |  |  |
| קומודור פלשתינה | Commodore A. F. De Salis | מפקדתו הייתה במגדלור ראש הכרמל |  |  |  |  |
| מפקד שייטת המשחתות הראשונה | Sir (Robert) Dymock Watson |  |  |  |  |  |
| מפקד המבצע לעצירת הפאנים | Vadm Richard Victor Symonds (אנ') | בסיירת מאוריציוס עם שתי סיירות ושש משחתות. |  |  |  |  |
| מפקד בריטי אחרון | גנרל גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן | מפקד הדיביזה השישית המוטסת, החזיק בנמל חיפה עד 30 יוני 1948 |  |  |  |  |
מפקדים מצריים: 
| הרמטכ"ל המצרי | גנרל עלי חידאר |  |  |  |  |  |
| מפקד הצי המלכותי המצרי | אדמירל מחמוד חמזה | הוחלף באוקטובר 1948 במחמוד באדר |  |  |  |  |
| מפקד כוח המשלוח בנגב | גנרל אחמד אל מאוואווי |  |  |  |  |  |
מפקדים ישראלים

| מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל> תפקיד  | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל> שם | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל> ציון מיוחד | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל> תמונה | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל>  | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל>  | מפקדי המדינה שבדרך ומדינת ישראל>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ממונה על תיק הביטחון בסוכנות / ראש הממשלה ושר הביטחון | דוד בן-גוריון |  |  |  |  |  |  |
| מפקד הפלמ"ח | יגאל אלון |  |  |  |  |  |  |
| מרכז המוסד לעלייה ב' והרכש באירופה | שאול מאירוב | לאחר נפילת בנו מסר לפנחס ספיר אוגוסט 1948. |  |  |  |  |  |
| מרכזי המוסד לעלייה ב' באיטליה | יהודה ארזי, עדה סרני ומשה זקימוביץ |  |  |  |  |  |  |
| מרכז הרכש בצרפת | מוניה מרדור, יהודה ארזי | במרסיי |  |  |  |  |  |
| מרכז הרכש בארצות הברית | יהודה ארזי ואחריו טדי קולק | איסוף כספים לרכש גולדה מאיר |  |  |  |  |  |
| מפקד פרשת הלינו | מוניה מרדור |  |  |  |  |  |  |
| שליחי הרכש והעפלה בצ'כוסלובקיה ויוגוסלביה | אהוד אבריאל ושייקה דן |  |  |  |  |  |  |
| מרכז הרכש הארצי | פנחס וזה |  |  |  |  |  |  |
| מפקד יחידת החבלה באירופה | אמנון יונה |  |  |  |  |  |  |
| מרכז המוסד לעלייה ב' בארץ | דוד נמרי |  |  |  |  |  |  |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף יעקב דורי |  |  |  |  |  |  |
| ראש אגף המבצעים | אלוף יגאל ידין |  |  |  |  |  |  |
| ראש השירות הימי | גרשון זק |  |  |  |  |  |  |
| מפקד המבצעים הימיים | סגן-אלוף פול שולמן |  |  |  |  |  |  |
| ראש מחלקת המודיעין הימי | שמעון הורן |  |  |  |  |  |  |
| קצין המבצעים של השירות הימי | סא"ל אברהם זכאי |  |  |  |  |  |  |
| קצין כוח האדם | אברהם עופר |  |  |  |  |  |  |
| קצין המנהלה של השירות הימי | לובה אליאב |  |  |  |  |  |  |
| ראש מחלקת ההדרכה | שמואל טנקוס |  |  |  |  |  |  |
| מפקד השייטת הקטנה | זלמן פרח |  |  |  |  |  |  |
| מפקד שייטת הנחתות | ישראל אורבוך |  |  |  |  |  |  |
| מפקד יחידת הצוללים | יוסף דרור |  |  |  |  |  |  |
| מפקד פלוגת הנמל ויחידת סירות הנפץ | יוחאי בן-נון |  |  |  |  |  |  |
| יחידת הנחתים | אפרים פילרסדורף מפקד ימי אליעזר טל | לאחר קרבות בית עפה – אחיה בן עמי |  |  |  |  |  |
|  | עמוס בן צבי |  |  |  |  |  |  |
| אח"י אילת (א-16) | יוסף אלמוג |  |  |  |  |  |  |
| אח"י וג'ווד, אח"י מעוז (ק-24) | מילה ברנר |  |  |  | אריה קפלן |  |  |
| אח"י הגנה | דוד מימון, |  |  |  |  |  |  |
|  | יעקב אפשטיין |  |  |  |  |  |  |
| אח"י פלמ"ח | שלמה אראל |  |  |  |  |  |  |