ראילה אודינגה
מאמצי התיווך בין הצדדים

כבר בשלב ההתחלתי של המשבר עלו ניסיונות לתיווך בין שני הצדדים על מנת להגיע למצב של הסכמה ורגיעה. ממדי האלימות העצומים של המשבר שלאחר הבחירות בשנת 2007 הפתיעו מאוד את האליטה בקניה. כבר בשבוע האחרון להתפרצויות האלימות ניסו גורמים רבים בעלי השפעה בעולם העסקים של קניה ליזום הסכם חשאי בין מפלגתו של ראליה אודינגה לזו של מוואי קיבאקי, הסכם שיפסיק את ההרג וההרס הרב. קבוצה זו של אנשי עסקים זיהתה את הצורך בהסכם חלוקת כוח בין קיבאקי לבין אודינגה ככזה שיביא להפסקת הכאוס ששרר במדינה ויחזיר למדינה את היציבות שכה חסרה לי. קבוצה זו של אנשים בעלי השפעה רבה הצליחה להביא למסמך הבנות לגבי עקרונות ההסכם, ההסכם אמור היה להיחתם מספר ימים לאחר מכן. מסמך הבנות זה אמור היה להוות בסיס לתהליך הגישור בין שני הצדדים היריבים, דרך ניסיון לפתור את המחלוקות הנוגעות לתהליך הבחירות שהביא לאלימות הקשה. בנוסף המסמך היה עתיד ליצור מצב של הסכמה פוליטית בין הצדדים. אך מסמך ההבנות בסופו של דבר נדחה על ידי קיבאקי ואנשיו בטענה כי האלימות תסתיים לפני חתימה על הסכם כלשהו.
האליטות בקניה הגיעו למסקנה כי עליהם לעזור לעם דרך קידום חתימת ההסכם בין אודינגה וקיבאקי וזאת בעיקר משום שהם הבינו כי המשך האלימות יביא לשקיעתה של קניה מבחינה כלכלית. לכן, מבחינתם ההשלכות של מצב בו מתרחשת מלחמת אזרחים הן קשות לכלכלת המדינה, תהליך שבאופן ישיר ישפיע עליהם ויפגע בהם. הצדדים הפוליטיים בסכסוך הבינו גם הם כי אמנם אלימות פוליטית יכולה לשמש כעזר להשגת הזכאות לשלטון אך מצד שני ההרס שהאלימות תביא על המדינה ישאיר אותה במצב של מדינה מדממת שקשה מאוד לשלוט בה- מצב שאף מנהיג לא מעוניין בו.
בעקבות כישלון ניסיונותיה של האליטה בקניה לקידום חתימת ההסכם בין ראליה אודינגה ומוואי קיאבקי, החלו האיחוד האפריקאי, העם הקנייתי והאיחוד האירופי בשורת ניסיונות שמטרתם לגרום לאודינגה וקיבאקי לחתום על הסכם שמסדיר את חלוקת הכוחות בין שני הצדדים. ניסיונות התיווך של האיחוד האפריקאי זכו לתמיכה רבה מצד ארצות הברית, בריטניה, האיחוד האירופי וגורמים מתוך האיחוד האפריקאי עצמו. אודינגה מצידו הסכים להתחיל במשא ומתן עם קיבאקי אך הוא רצה ביטחונות מגורמים בינלאומיים כי הסכם שיחתם יכובד. זאת, משום שבשנת 2002 קיבאקי ואודינגה חתמו על הסכם כי בתמורה לתמיכתו של אודינגה ומפלגתו בקיבאקי, קיאבקי ימנה את אודינגה לראש ממשלה. אך בסופו של דבר קיבאקי חזר בו ממימוש הסכם זה ואודינגה לא מונה לראש ממשלה כפי שהובטח לו בהסכם.
לאחר שנכשלו המאמצים הראשוניים לגישור בין שני הצדדים, ביוזמתו של נשיא גאנה ג'ון קופור (John Kufour), החל מזכ"ל האומות המאוחדות דאז קופי אנאן פעילות לניסיון לגשר בין הצדדים. הוא הצליח לגרום לשני הצדדים להיפגש לראשונה מאז פרוץ המשבר והם החלו במשא ומתן וכל אחד מינה נציגים מטעמו לתהליך.
במחצית חודש ינואר בשנת 2008 הפרלמנט הקנייתי בחר דובר חדש. עם 105 קולות נבחר כדובר הנציג ממפלגתו של אודינגה, דבר שהמחיש את הרוב לו הוא זוכה בפרלמנט. מתוך כך קרא אודינגה לקיבאקי להגיע להסכם שיכיל את העקרונות הבאים: כהונה של קואליציה רחבה משני הצדדים, התחלת ניסוחה של חוקה חדשה, חקיקת חוקים חדשים הנוגעים להתנהלות בזמן בחירות והקמת ועדת בחירות בלתי תלויה חדשה. בנוסף, האופוזיציה דרשה שוועדת חקירה בלתי תלויה תחקור את תוצאות הבחירות משנת 2007 ותבצע ספירה מחדש של הקולות בתוך שנתיים. בסוף חודש פברואר הממשלה והאופוזיציה חתמו על הסכם שכלל הסכמות על מגוון רחב של נושאים ביניהם הסכמה על הצורה בה תעשה חלוקת הכוח בין שני הצדדים היריבים והסכמה על הקמת ועדת חקירה לבחירות שנת 2007. להלן מצוינים עיקרי ההסכם:
1. ימונה ראש ממשלה לקניה שיפקח על ביצוע החלטות הממשלה.
2. ראש הממשלה יהיה חבר בבית המחוקקים והמנהיג של המפלגה הגדולה ביותר בבית המחוקקים.
3. כל מפלגה תמנה אדם אחד מטעמה שישמש כסגן ראש הממשלה.
5. הקבינט יהיה מורכב מהנשיא, סגן הנשיא, ראש הממשלה, שני סגני ראש הממשלה ושרים אחרים. פיטוריו של אחד מהשרים מצריך אישור מצד שני מנהיגי המפלגה.
6. ראש הממשלה וסגניו יפוטרו רק אם הצעת אי אמון עברה ברוב מוחלט בבית המחוקקים.
7. הסכם זה יקבל תוקף גם על ידי קביעתו בחוקה.
אמנם שני הצדדים היריבים הצליחו להגיע להסכמה ביניהם אך בהסכם זה היו חסרים שלושת המרכיבים העיקריים הבאים: ראשית, אוטונומיה למחוזות ושיטת שלטון פדרלית. שנית, הזכות לוטו לכל אחד מהצדדים ולבסוף, שיטת בחירות אשר תהיה מושתתת על ייצוג פרופורציונלי של האוכלוסייה. אולם, למרות כל זאת, ההסכם הוא סמל להצלחה וזאת משום שהוא מכיל שינויים מרחיקי לכת בתחומים החוקתיים והרפורמות שהוא כולל בתוכו. בשל המאמצים הרבים שהשקיעו קיבאקי, אודינגה וקופי אנאן לשקם את קניה ולהחזיר את השלום למחוזותיה הוענקו להם בשנת 2008 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניירובי.
למרות כל הנאמר לעיל, הסכם חלוקת הכוח והקואליציה הרחבה שהוקמה הוכיחו עצמם כבעייתיים. המחסור ברפורמות נחוצות שיתקיימו במקביל לחוקה הותירו את מירב הכוח בידיו של מוסד הנשיאות וכך נמנעה מראש הממשלה אודינגה היכולת להשיג את ההתקדמות אותה הוא מעוניין להנחיל דרך הרפורמות. הפילוג בפרלמנט והעוינות בין חברי הפרלמנט שתומכים באודינגה מחד ובקיבאקי מנגד, הביאו לשיתוק מרבית הפעילויות של הפרלמנט ונטרלו אותו מכוחו. בנוסף, הברית שיצרו מפלגות קטנות עם מפלגתו של קיבאקי הובילו לכך שלמפלגתו של אודינגה אין את הרוב הנדרש בפרלמנט כדי להעביר שינויים חוקתיים.