stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורדן גבריס
קריירה > בתקשורת

המבטא האנגלי שגבריס משתמש בו בתפקידו כפליקס דוקינס צוין לטובה בזכות האותנטיות שלו, אף על פי שגבריס אינו אנגלי. הכתב דלטון רוס מאנטרטיינמנט ויקלי אמר כי הוא "לא משוכנע לגמרי שהמבטא שהוא מזייף הוא לא המבטא הרגיל שלו". גבריס אמר לרוס שמיכיל האוסמן, ג'רום פלין ומריה דויל קנדי חשבו כולם שהוא אנגלי:
כשהפסקתי את העמדת הפנים לאחר הקראת התסריט, מריה [קנדי] הייתה המומה. אני חושב ששימוש במבטא או בהעמדת פנים נתן לי חופש ללכת על תפקידים ואודישנים אחרים ולהתנסות עם קולות אחרים. התפקיד היה ללא ספק החוויה הכי משחררת שאדם בגילי יכול לחוות. יש כל כך מעט דמויות צבעוניות לאנשים בגילי, זה תענוג אמיתי להתנסות בעבודה על דמות.
חיים אישיים

גאווארי הוא הומוסקסואל מוצהר, ומאז ספטמבר 2013 הוא יוצא עם השחקן והתסריטאי דבון גריי.
הוא קרוב משפחה רחוק של הבמאי היווני-צרפתי קוסטה גברס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2008 | 45 R.P.M. | פרי טנדר |
| 2013 | קללתו של צ'אקי (אנ') | שליח לשעבר בארצות הברית |
| 2015 | ים של עצים (אנ') | אריק |
| 2017 | Maya Dardel (אנ') | קווין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | G2G: Got to Go! | בארי | דיבוב |
| 2009 | דגראסי: הדור הבא | נתן | 2 פרקים |
| 2010 | היסטוריה לא טבעית (אנ') | ג'ספר ברטלט | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2013–17 | אורפן בלאק | פליקס דוקינס | תפקיד ראשי; פרס המסך הקנדי עבור ההופעה הטובה ביותר של שחקן בתפקיד משנה בתוכנית או סדרת דרמה (2014, 2015) פרס קונסטליישן עבור ההופעה הגברית הטובה ביותר בפרק טלוויזיה מסוגת מדע בדיוני (2013, 2014) פרס EWwy עבור שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה (2014) |
| 2013 | Cracked (אנ') | גרנט מקנזי | פרק: "The Valley" |
| 2018 | Take Two (אנ') | מיק אנגלית | תפקיד משנה |
| 2019 | The Coop | נסיך | תפקיד ראשי |
| 2020 | Love in the Time of Corona (אנ') | שון | מיני-סדרה |
| 2021–2022 | Orphan Black: The Next Chapter | פליקס דוקינס | פודקאסט; 8 פרקים |
| 2023 | Orphan Black: Echoes | פליקס דוקינס | 2 פרקים |
| TBA | The Lake | ג'סטין | סדרת טלוויזיה עתידית של פריים וידאו |
הערות שוליים

↑  Jung, E. Alex (2017-06-14). "Jordan Gavaris On Why He Waited to Come Out". Vulture (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-19.
↑  "45 RPM Cast". 45rpmthemovie.com. אורכב מ-המקור ב-2 באוגוסט 2017. נבדק ב-7 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jordan Gavaris (UNNATURAL HISTORY) Exclusive Interview". TV Equals. 7 ביולי 2010. נבדק ב-7 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jordan Gavaris Talks BBC America's Orphan Black, Clones and Much More, "Orphan Black"". BioGamer Girl Magazine. 16 במאי 2013. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC Adds More Cast to 'clone drama', "Orphan Black"". The Hollywood Reporter. 23 באוקטובר 2012. נבדק ב-24 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Emily Claire Afan (8 בספטמבר 2010). "10 To Watch: Jordan Gavaris". Playback. נבדק ב-7 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://constellations.tcon.ca/#C1
↑  Mandi Bierly (18 באוגוסט 2014). "EWwy Awards 2014: Meet Your Winners". Entertainment Weekly. נבדק ב-18 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ross, Dalton (16 במרץ 2014). "Orphan Black: Jordan Gavaris Talks Felix and Having the Best Fake Accent On TV". Entertainment Weekly. נבדק ב-16 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jung, E. Alex. "Jordan Gavaris On Why He Waited to Come Out". Vulture (באנגלית). נבדק ב-2017-06-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061107809  ISNI: 0000 0004 2844 2820  LCCN: no2014024752  SUDOC: 196307279  VIAF: 307172951   WorldCat (עם VIAF): 307172951
אליפות ישראל בשחמט 2018

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  11 בדצמבר 2018 – 20 בנובמבר 2018 
 מספר תחרות:  32 
 מספר מתמודדים:  45 
 עיר מארחת:  מעלות-תרשיחא 
 
אליפות ישראל בשחמט 2018 הייתה אליפות ישראל ה-34 בשחמט, התקיימה בין התאריכים 11–20 בדצמבר 2018 במלון "אחוזת אסיינדה ביער" שבמעלות-תרשיחא.
התחרות אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט בשיתוף ובתמיכת מפעל הפיס, והועברה בשידור ישיר באתר האיגוד.
באליפות הנשים זכתה יוליה שוויגר (שדורגה ראשונה גם בתחילת התחרות), בעלת דרגת אמן בינלאומי, שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות, והקדימה באיכות הנקודות את מרסל אפרוימסקי (שדורגה שנייה גם בתחילת התחרות), בעלת דרגת רב-אמן לנשים. הייתה זו זכייתה הראשונה של שוויגר באליפות ישראל.
האליפות הפתוחה הסתיימה בניצחונו של רב-אמן אלון גרינפלד (שדורג תשיעי בתחילת התחרות לפי מד כושר) שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות, והקדים בהתרת שובר השוויון את רב-אמן יבגני פוסטני (שדורג ראשון בתחילת התחרות). הייתה זו זכייתו השנייה של גרינפלד בן ה-54 באליפות ישראל, כאשר הפעם הקודמת הייתה 34 שנים קודם לכן בשנת 1984.
כללי

באליפויות הפתוחה התקיימו 9 סיבובים לפי השיטה השווייצרית.
את התחרות ניהלו אסי פילוסוף ואלון כהן רביבו, השופט הראשי ואחראי על השיבוצים היה ירון ליניק. שופטים נוספים: בתחרות הפתוחה - שאול ויינשטיין ובתחרות הנשים - אילנה דוד. אלמוג בורשטיין הוא יו"ר ועדת הערעורים.
קצב המשחקים היה: 40 מסעים ראשונים ל-90 דקות ועוד 30 דקות לסיום המשחק, עם תוספת של 30 שניות לכל מסע, החל מהמסע הראשון.
התרת שוויון הנקודות התבצעה לפי שיטת בוכהולץ.
קרן הפרסים עמדה על 75,000 ש"ח.
אליפות הנשים > משתתפות

עם 15 המשתתפות נמנו ארבע חברות נבחרת ישראל: יוליה שוויגר, מרסל אפרוימסקי, מאשה קלינובה ומיכל להב (שתי האחרונות היו גם אלופות ישראל, להב האלופה היוצאת).
אליפות הנשים > תוצאות התחרות

טבלת התוצאות בצמרת התחרות (מד הכושר נכון ל-1 בדצמבר 2018):
| מס' | שם | דרגה | מד כושר | דירוג בין הנשים בישראל | דירוג בתחילת התחרות | שנת לידה | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1-2 | יוליה שוויגר-ניידיץ' | אמן בינלאומי | 2393 | 1 | 1 | 1994 | 7 |
| 1-2 | מרסל אפרוימסקי | רב אמן לנשים | 2301 | 2 | 2 | 1995 | 7 |
| 3 | מאשה קלינובה | אמן בינלאומי | 2267 | 4 | 3 | 1969 | 6.5 |
| 4 | מיכל להב | אמן פיד"ה לנשים | 2059 | 12 | 5 | 1999 | 6 |
| 5-7 | אנג'לה נסטרובסקי | אמן פיד"ה לנשים | 2130 | רשומה תחת הפדרציה האוקראינית | 4 | 1991 | 5.5 |
| 5-7 | נדז'דה רפרון | ללא דרגה בינלאומית | 2016 | 14 | 6 | 1970 | 5.5 |
| 5-7 | מישל קטקוב | אמן פיד"ה לנשים | 1847 | 21 | 10 | 2003 | 5.5 |

הפתעת התחרות הייתה צעירת המשתתפות, נוגה אוריין בת ה-11, שצברה 4 נקודות.
התחרות הפתוחה > משתתפים

עם 30 המשתתפים בתחרות הפתוחה נמנו 10 רבי אמנים, מהם 5 אלופי ישראל בעבר: יהודה גרינפלד, אלון גרינפלד, גד רכליס, איליה סמירין ויקטור מיכלבסקי. בנוסף, השתתפו 5 אמנים בינלאומיים, ביניהם אלוף ישראל עד גיל 20, יהונתן בקלצ'וק. שניים מהמשתתפים היו חברי נבחרת ישראל באותה עת: סמירין ויבגני פוסטני.
התחרות הפתוחה > מהלך התחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התחרות הפתוחה > מהלך התחרות > סיבוב שני

לאחר הסיבוב השני הובילו עם מלוא שתי הנקודות האפשריות מיכלבסקי, זנן, בקלצ'וק וא. גרינפלד.
התחרות הפתוחה > מהלך התחרות > סיבוב רביעי

לאחר הסיבוב הרביעי הוביל בתחרות מיכלבסקי עם 3.5 נקודות מ-4 אפשריות.
התחרות הפתוחה > מהלך התחרות > סיבוב חמישי

לאחר הסיבוב החמישי מובילים בתחרות א. גרינפלד, מיכלבסקי ופוסטני עם 4 נקודות מ-5 אפשריות, לפני סמירין ושטיינברג עם 3.5 נקודות.
התחרות הפתוחה > מהלך התחרות > סיבוב שישי

בסיבוב השישי במשחקי הצמרת מיכלבסקי ופוסטני סיימו בתיקו, סמירין גבר על א. גרינפלד וזנן ושטיינברג סיימו בתיקו.
לאחר סיבוב זה מובילים שלושת רבי האמנים שדורגו ראשונים בתחילת התחרות: מיכלבסקי, פוסטני וסמירין, שצברו 4.5 נקודות מ-6 אפשריות. אחריהם עם 4 נקודות: א. גרינפלד, בקלצ'וק ושטיינברג.
התחרות הפתוחה > תוצאות התחרות

טבלת הנקודות בצמרת התחרות (מד הכושר נכון ל-1 בדצמבר 2018):
| מס' | שם | דרגה | מד כושר | דירוג בישראל | דירוג התחלתי בתחרות | שנת לידה | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1-2 | אלון גרינפלד | רב-אמן | 2504 | 18 | 9 | 1964 | 6.5 |
| 1-2 | יבגני פוסטני | רב-אמן | 2615 | 5 | 1 | 1981 | 6.5 |
| 3 | איליה סמירין | רב-אמן | 2609 | 6 | 2 | 1968 | 6 |
| 4-9 | ויקטור מיכלבסקי | רב-אמן | 2579 | 10 | 3 | 1972 | 5.5 |
| 4-9 | יבגני זנן | אמן בינלאומי | 2521 | 16-17 | 7-8 | 1998 | 5.5 |
| 4-9 | יהונתן בקלצ'וק | אמן בינלאומי | 2442 | 40-41 | 12 | 1998 | 5.5 |
| 4-9 | סמיון דבויריס | רב-אמן | 2528 | רשום תחת הפדרציה הרוסית | 6 | 1958 | 5.5 |
| 4-9 | גד רכליס | רב-אמן | 2521 | 16-17 | 7-8 | 1967 | 5.5 |
| 4-9 | יהודה גרינפלד | רב-אמן | 2421 | 45 | 13 | 1956 | 5.5 |
הערות שוליים

↑  ישראל שרנצל, 34 שנים לאחר הפעם הראשונה, אלון גרינפלד זכה באליפות ישראל בשחמט, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2018
↑  אסי פילוסוף, גמר אליפות ישראל 2018 - הזמנה, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 17 בספטמבר 2018
שליה נעוצה

| --- | --- |
שלוש דרגות החיבור של שליה נעוצה - Accreta, Increta & Percreta
שלוש דרגות החיבור של שליה נעוצה - Accreta, Increta & Percreta
 תחום:  מיילדות 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  10091
 MeSH:  D010921
 סיווגים
 ICD-10:  O43.2
 
שליה נעוצה (בלועזית: פְּלָצֶנְטָה אָקְרֶטָה, Placenta Accreta) היא תופעה מיילדותית מסוכנת שבה השליה משתרשת באופן לא תקין אל דופן הרחם, ובאופן ספציפי, אל שכבת המיומטריום, שכבת האמצע השרירית של דופן הרחם. השליה עשויה להינעץ במיומטריום במלואה או בחלקה, מבלי שתהיה חציצה בין השניים על ידי הדצידואה, שהיא שכבה דקה של רירית רחם הריונית (חציצה זו מתקיימת בהשרשה תקינה של השליה).
תופעת השליה הנעוצה מתבטאת בקושי בהינתקות השליה מן הרחם לאחר הלידה, אשר מצריך הפרדה ידנית של השליה, ולעיתים אף ניתוח לכריתת רחם (תלוי בחומרת ההשרשה אל המיומטריום). הסכנה המרכזית בהתפתחות שליה נעוצה היא דמם שלאחר לידה, אשר עלול להיות מסיבי ואף מסכן חיים עבור האם.
סיווג

המונח הלועזי "Placenta Accreta" (שליה נעוצה) הוא המונח המקובל לתיאור תופעת הינעצות השליה בדופן הרחם באופן כללי, אם כי באופן מילולי, "Placenta Accreta" היא ההגדרה לדרגה אחת מתוך שלוש דרגות חומרת החיבור של השליה, אשר מדורגות לפי עומק החדירה אל המיומטריום, מהקלה והשכיחה ביותר עד החמורה והנדירה ביותר:
| דרגה | שכיחות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| Placenta Accreta | 75-78% | סיסי השליה מתחברים בחוזקה לשטח הפנים של שכבת המיומטריום; דרגה זו נקראת גם "Placenta Accreta Vera" |
| Placenta Increta | 17% | סיסי השליה חודרים לעומק שכבת המיומטריום |
| Placenta Percreta | 5-7% | דרגת החומרה הקשה ביותר: סיסי השליה חודרים את כל עוביה של שכבת המיומטריום ומגיעים עד לשכבת הפרימטריום, השכבה החיצונית של דופן הרחם. השליה עלולה להינעץ באיברים חוץ-רחמיים סמוכים, כגון: שלפוחית השתן והרקטום |
אפידמיולוגיה

דיווחים משנות ה-80 של המאה ה-20 העלו כי ישנן כ-0.8 לידות הכוללות שליה נעוצה מתוך אלף לידות. בעשור האחרון שיעור הלידות הכוללות שליה נעוצה עלה לכ-3 לידות כאלה מתוך אלף לידות.
שיעור ההריונות שבהם יש שליה נעוצה עלה במקביל לעליה בביצוע ניתוחים קיסריים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 דווח על ביצוע ניתוח קיסרי אחד לכל 4,027 הריונות, ואילו בין השנים 1982–2002, השיעור עלה לניתוח קיסרי אחד לכל 533 הריונות. בשנת 2002, איגוד הגינקולוגים האמריקאי (איגוד ה-ACOG) העריך כי שיעור השליות הנעוצות עלה פי עשרות בחמישים השנים האחרונות. הסבירות להתפתחות שליה נעוצה במהלך הריון שלאחר ביצוע ניתוח קיסרי עומדת על 0.4-0.8%. מטופלות שהייתה להן שליית פתח ועברו ניתוחים קיסריים קודמים הן בעלות סיכון גבוה יותר להתפתחות שליה נעוצה בהריון הבא, אשר עומד על סבירות של 3%, 11%, 40%, 61% ו-67% כעבור הניתוח הקיסרי הראשון, השני, השלישי, הרביעי והחמישי בהתאמה.
נוסף על כך, הסבירות להימצאות שליה נעוצה אצל נשים הרות מעל גיל 35 שעברו ניתוח קיסרי בהריון קודם ובעלות שליית פתח בהריון הנוכחי, עומד על 40%.
גורמי סיכון

הסיכון להתפתחות שליה נעוצה מתגבר כאשר יש ברחם רקמה צלקתית, אשר עשויה להיווצר כתוצאה מן הגורמים הבאים:
ניתוח קיסרי קודם - גורם הסיכון הידוע המשמעותי ביותר להתפתחות שליה נעוצה. השליה עלולה להשתרש באזור בדופן הרחם שבו נמצאת צלקת מן הניתוח. ככל שהאם עוברת ניתוחים קיסריים רבים יותר, כך עולה הסבירות להתפתחות שליה נעוצה בהריון הבא.
שליית פתח בהריון קודם - גורם סיכון מרכזי להשתרשות שליה נעוצה בהריון הבא, שכן דרך הטיפול השכיחה בתרחישי שליית פתח היא באמצעות ניתוח קיסרי, אשר עשוי להותיר רקמה צלקתית בתוך הרחם.
שליה נעוצה בהריון קודם
ניתוחים תוך-רחמיים (כגון: ניתוח להסרת מיומה)
תסמונת אשרמן
גרידת רחם
גורמי סיכון נוספים להתפתחות שליה נעוצה:
הקרנה של הרחם
אבלציה (כריתה) של רירית הרחם
פגמים ומומים רחמיים
הריון חוץ-רחמי
יתר לחץ דם
עישון
אבחון

ניתן לאבחן את השליה הנעוצה טרם הלידה, לרוב ע"פ ממצאי בדיקת אולטרה-סאונד בשליש השני או השלישי להריון. אינדיקציות להתפתחות שליה נעוצה שניתן למצוא בבדיקה כוללות:
היעדר אזור היפואקואי בצד האחורי של השליה (אזור בגוף בעל צפיפות נמוכה, אשר מחזיר באופן חלש את גלי הקול של סורק האולטרה-סאונד)
ריבוי כלי דם באופן לא סדיר באזור השליה
כלי דם או רקמת שליה שמתקשרים לשולי הרחם
חיבור בין שכבת המיומטריום של דופן הרחם לבין שלפוחית השתן
שכבת מיומטריום בעובי נמוך מ-1 מ"מ באזור ההשרשה של השליה לדופן הרחם
גילוי ברור של כלי דם בבדיקת אולטרה-סאונד דופלר, גם בסריקה שטחית במהלך בדיקה זו
אף כי דווחו מקרים בהם אובחנה שליה נעוצה כבר בשליש הראשון להריון, יש סבירות גבוהה יותר לאתר את השליה הנעוצה מהשליש השני והלאה. מומלץ לנשים הרות בעלות שליית פתח או שליה ששוכנת באזור בו קיימת צלקת על דופן הרחם, לעבור סריקות מעקב עם חשד להימצאות שליה נעוצה.
אם עולה חשד להימצאות שליה נעוצה, ולא ניתן לאשש זאת סופית בבדיקת האולטרה-סאונד, מומלץ לפנות לבדיקת MRI.
סיבוכים

סיבוכים אפשריים בעקבות שליה נעוצה:
דימום מסיבי וקטלני לאחר הפרדת השליה
נזק לאיברים סמוכים, כגון: המעיים, שלפוחית השתן והשופכנים, וכן נזק לכלי דם ועצבים מאחורי הצפק ובצדי האגן, עקב הינעצות השליה או עקב הפרדתה
תסחיף של קריש דם לאחר ניתוח
תסחיף מי שפיר
ליקוי בקרישת דם
תגובות קטלניות של הגוף עקב מתן עירוי דם, אשר נזקק לעיתים קרובות בתרחישי שליה נעוצה בעקבות אובדן דם
זיהום
כשל רב-מערכתי
טיפול

הטיפול בשליה נעוצה תלוי בחומרה ובעומק של הינעצות השליה, ביציבות ההמודינמית של המטופלת ובתכנון הפוריות שלה בעתיד.
הדרך הבטוחה ביותר לטיפול בשליה נעוצה היא ביצוע ניתוח קיסרי וניתוח לכריתת רחם מתוכננים מראש. אם השליה הנעוצה אובחנה מראש, משמע טרם הלידה, נהוג להשתמש בפיטוצין ובתרופות אנטיביוטיות לשם טיפול ושמירה על מצבה היציב של המטופלת לאחר הניתוח הקיסרי, וכן להכין מראש פקטורי קרישה ומנות דם למתן עירוי. בנוסף, יש להיערך לחסימת כלי דם ולנחיצות בביצוע כריתת רחם וכריתה של איברים סמוכים, במידת הצורך. במהלך הניתוח הקיסרי, מתבצעת הערכה של חדירות השליה הנעוצה והקשר שלה לאיברים סמוכים. לאחר הוצאת היילוד, ניתן לבצע כריתת רחם מיידית ללא הפרדת שליה, אם אין אפשרות לשימור פוריותה של המטופלת בעתיד.
כאשר נראה שניתן להימנע מכריתת רחם (לדוגמה, כאשר השליה נעוצה בדופן הרחם באופן חלקי וממוקד), דרך הטיפול העדיפה היא הוצאת השליה ותפירת האזור הפגוע בתוך הרחם. לעיתים מבצעים ניתוח להסרה חלקית של הרחם, באזור שבו מושרשת השליה הנעוצה, במיוחד כאשר יש חשיבות גבוהה לשמירה על הרחם להריונות נוספים בעתיד.
טיפול שמרני נוסף במקרה של שליה נעוצה הוא ניתוח שאינו מערב את הרחם, אך הוא אינו תמיד מוצלח והוא בעל סבירות גבוהה יותר לסיבוכים. הטכניקה של טיפול זה כוללת:
השארת השליה בתוך הרחם וגרידתו. לשם כך משתמשים במתוטרקסט, אך אין בטחה שטיפול מסוג זה הוא יעיל דיו.
צנתור כלי דם תוך-רחמיים
אמבוליזציה (תסחוף) של כלי דם באזור האגן
קשירת עורק הכסל הפנימי
קשירת העורק הרחמי הדו-צדדי (בי-לטרלי)
במקרים שבהם השליה ננעצת גם בשלפוחית השתן, רצוי להימנע מהפרדה ידנית של השליה, שכן מדובר בדרגה החמורה והמסוכנת ביותר של הינעצות השליה. בתרחישים מסוג זה יש לבצע לעיתים כריתת רחם, ואף כריתה של שלפוחית השתן.
אם המטופלת מחליטה לבצע לידה וגינאלית סטנדרטית במקום ניתוח קיסרי, יש להכין מראש מנות דם למתן עירוי בעת הצורך, ולדאוג לזמינות של רופא מרדים במהלך הלידה.
ראו גם

שליית פתח
היפרדות שליה
ניתוח קיסרי
דמם שלאחר לידה
פיטר אינג, ברון אינג

| --- | --- |

פיטר אינג
 לידה:  5 באוגוסט 1935 הממלכה המאוחדת קרוידון, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  20 ביולי 2020  (בגיל 84)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  Wrekin College  סאמר פילדס סקול  האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 בן או בת זוג:  Letitia Marion Beryl Thornton-Berry (26 בנובמבר 1960–?) 
 צאצאים:  Antonia Inge, Verity Inge 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1956–1997 (כ־41 שנים)
 דרגה:   פילדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-2 מפקד הקורפוס הראשון מפקד ארמיית הריין הבריטית מפקד קבוצת הארמיות הצפונית ראש המטה הכללי ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מצב החירום המלאי מבצע באנר מלחמת בוסניה
 עיטורים
  אביר מסדר הבירית  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט
 
פיטר אנתוני אינג, ברון אינג (באנגלית: Peter Anthony Inge, Baron Inge; 5 באוגוסט 1935 - 20 ביולי 2020) היה פילדמרשל בצבא בריטניה אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 1992–1994, וכראש מטה ההגנה בין 1994–1997.
ביוגרפיה

אינג נולד בקרוידון ב-5 באוגוסט 1935. הוא למד במכללת ריקין ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1956 הוא התגייס לצבא בריטניה והועלה לדרגת לוטננט ב-27 ביולי 1958, הוא הוצב בהונג קונג ובגרמניה המערבית ולאחר מכן השתתף במצב החירום המלאי. ב-27 ביולי 1962 הועלה לדרגת קפטן והוצב במשרד ההגנה. ב-31 בדצמבר 1967 הוא הועלה לדרגת מייג'ור, מונה למפקד פלוגה, נשלח לצפון אירלנד והשתתף במבצע באנר. ב-31 בדצמבר 1972 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למדריך במכללה הצבאית קימברלי. ב-1974 הוא מונה למפקד גדוד. ב-31 בדצמבר 1976 הוא הועלה לדרגת קולונל, וכעבור שלוש שנים הועלה לדרגת בריגדיר. ב-1980 הוא מונה למפקד כוח המשימה C של ארמיית הריין הבריטית. ב-1982 הוא מונה לראש מטה הקורפוס הראשון. ב-12 בינואר 1982 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1986 הוא מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד ההגנה.
ב-8 באוגוסט 1987 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס הראשון. ב-27 בנובמבר 1989 הוא הועבר לפקד על קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו, ובמקביל שימש כמפקד ארמיית הריין הבריטית. ב-3 בינואר 1990 הוא הועלה לדרגת גנרל. בפברואר 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-15 במרץ 1994 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ומונה לראש מטה ההגנה. בתקופת כהונתו בתפקיד, הוא פיקח על המעורבות הבריטית במלחמת בוסניה. ב-1 באפריל 1997 הוא פרש מהצבא. עם פרישתו מהצבא הוענק לו התואר "ברון אינג"
ארז'בט וזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1915 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 ביולי 2003 (בגיל 88) אויפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 פרסים והוקרה:  Paul Demeny award (1994) 
 
ארז'בט וזר (במקור וינטר, בהונגרית: Vezér Erzsébet;‏ בודפשט, 23 בינואר 1915 – בודפשט, 5 ביולי 2003) הייתה היסטוריונית ספרות יהודייה-הונגריה, מורה לספרות. דודה היה ארנה וינטר מהנדס כימי וממציא. היא קנדידטית במדעי הספרות (דוקטורט .CSc) ספריה הרבים והן מחקריה פורסמו לאורך כמעט שבעה עשורי יצירתה. וזר הייתה מן הבולטות של היסטוריוני הספרות ההונגריים.
קורות חיים

ארז'בט וינטר נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאנדור וזר (וינטר) (1879–1957), פקיד ושל תרזיה פְלֶש (1886–1965). היא השלימה את לימודיה האקדמיים באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בין השנים 1932 לבין 1937. בין השנים 1937-1946 הייתה כתבנית במפעלי גנץ לקרונות רכבת (בשל יהדותה לא הייתה יכולה ללמד). בשנת 1941 קיבל תעודת הוראה. בין השנים 1946–1948 היה תועמלנית במרכז התעשייה הכבדה ובין השנים 1948–1950 היה תועמלנית במרכז סחר החוץ של התעשייה הכבדה. בשנת 1950 עבד כמרצה במשרד החינוך הציבורי. בין 1952 ל-1953 הייתה מורה. בין 1954 ל-1957 הייתה מלקטורית בהוצאת הספרים האקדמית. במשך שש השנים הבאות, היא הייתה עמית מחקר במכון ללימודי ספרות של האקדמיה ההונגרית למדעים. בין 1963 לבין 1972 הייתה מנהלת המוזיאון הספרותי פטפי. היא פרשה ב-1972. בין 1973 ל-1974, הייתה בעלת מלגת IREX בניו יורק. משנת 1990 הייתה חברת נשיאות של החברה למדעי החברה.
היא פרסמה 8 כרכים. כתביה פורסמו ב-
Élét és Irodalom
Kritika
Nagyvilág
ספריה, מחקריה

בנדק אלק (מחקר, 1937)
זיכרונות (ראיונות, 1967)
לאור יצירותיו והווידויים של אנדרה אדי (1968)
האם אני חי בלבבות צעירים? וידויים על אדי (1969)
חייו והקריירה של אנדרה אדי (מונוגרפיה, 1969)
הערות ומכתבים מהמערב (עריכה, 1975)
חייה של אנה לסנאי (מונוגרפיה, 1979)
חוג יום ראשון (מחבר שותף, 1980)
ספר זיכרונות ביבו (מחבר שותף, 1980)
דורות של קרוא וכתוב (כרך דוקומנטרי, 1986)
ג'רג' לוקאץ': חי את החשיבה. ביוגרפיה בקלטת (עם אישטוואן ארשי, כרך ראיון, 1989)
אנדרה אדי (1995)
"הייתי רוצה להראות את עצמי" (1999)
אני חושב על אדי. 125 שירים על אנדרה אדי ; עם. ועורך. ארז'בט וזר, אישטוואן מארוטי; מוזיאון לספרות פטפי, בודפשט, 2002
ממרחק אל העכשיו. עדויות על אנדרה אדי. ארז'בט וזר ואישטוואן מארוטי; החברה ההונגרית להיסטורייה של הספרות, בודפשט, 2002 (ספריית החברה ההונגרית להיסטוריית הספרות)
צלילים ישנים שנשמרו. ראיונות נבחרים ; עם כמה, הודעה לעיתונות. המוזיאון לספרות פטפי, בודפשט, 2004
פרסים והוקרה

קנדידטית למדעי הספרות (1969)
עיטור מסדר הכוכב של הרפובליקה של הונגריה (1990)
מדליית הזיכרון של פאל דמן (1994)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1995)
לקריאה נוספת

פטר הרמן : מי זה מי 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó מסת"ב 963-8477-64-4
מי זה מי בספרות ההונגרית? הוצאת Könyvkuckó, בודפשט, 1999 מסת"ב 9-638157-91-7
הערות שוליים

↑  נפטרה ארז'בט וזר
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 1278/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275675405171  PLWABN: 9810535144005606  BIBSYS: 98001897  BnF: cb12172541h (data)  GND: 124839002  ICCU: VEAV057339  ISNI: 0000 0001 0870 3366  LCCN: n81055309  NTA: 071724346  SUDOC: 081596138  VIAF: 12349365   WorldCat (עם VIAF): 12349365
אילונה לדאני

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1901 מישקולץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 בדצמבר 1952 (בגיל 51) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Lichtmann Ilona 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 הושפעה על ידי:  Frida Vadnai 
 
אילונה לדאני (במקור ליכטמן, בהונגרית: Ladányi Ilona; מישקולץ, 3 בספטמבר 1901 – בודפשט, 21 בדצמבר 1952) הייתה זמרת אופרה (סופרן קולורטורה). היא הייתה הצלחה גדולה בכל תפקידיה עד מותה הטרגי בטרם עת.
קורות חייה

אילונה ליכטמן נולדה במשפחה יהודית כבתם של חייט הגברים ליפוט ליכטמן ושל רוזה לווינגר. כבר בילדותה קיבצה נדבות בעיר הולדתה באמצעות שירה בקולה היפה. כשגדלה הצליחה ללמוד לשיר בתמיכה הכספית של אגודת הנשים היהודיות של מישקולץ, תוך כדי עבודתה כקלדנית במכונת כתיבה. היא עברה לבודפשט עם הנהלת חברת הביטוח שהעסיקה אותה, כדי שתוכל להמשיך את לימודיה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. שם התקבלה ישר לשנה השלישית. היא סיימה את האקדמיה כתלמידתם של בלה סבאדוש ושל פרידה ודנאי, תוך כדי המשך עבודתה בחברת הביטוח.
בעונת 1932–1933 הפכה למקבלת מלגה של בית האופרה. הופעת הבכורה שלה הייתה ב-25 באוקטובר 1932 בתור המשרתת הראשונה בנישואי פיגארו של מוצרט. היא המשיכה את לימודיה באיטליה, ולאחר מכן חזרה לאופרה כחברה קבועה בסתיו 1933. לדאני עוררה סערה רבה כשנכנסה להחליף את הזמרת המפורסמת לויזה סאבו החולה שאכן נפטרה ב-1934. היא הייתה הצלחה גדולה בכל תפקידיה עד שבשנת 1939 פוטרה מהמוסד בשל החוק היהודי השני. הופעתה האחרונה הייתה ב-7 ביוני, גם היא בנישואי פיגארו, אבל כבר בתור ברברינה. לאחר מכן, היא הייתה יכולה להופיע רק בתיאטרון גולדמרק (בפני קהל יהודי) במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך.
בין 1939 לבין 1944 היא שיחקה ושרה תפקידים רבים. בחודשים הראשונים שלה בתיאטרון גולדמארק שרה מהרפרטואר שלה בערבי בידור ובתוכניות ספרותיות. תפקיד האופרה הראשון שלה היה אז מרצֶלינֶה ב"פידליו" של בטהובן בסתיו 1940. אחר כך, לעיתים קרובות, כמעט מדי שבוע: לוצ'יה די למרמור, סיפורי הופמן, החטיפה מן ההרמון, ריגולטו, לה בוהם וכמעט כל ספרות האופרה. ב-1944 שיחקה בתפקיד מלכת שבא. ההופעה האחרונה שלה באולם גולדמארק הייתה ימים ספורים לפני כניסת הגרמנים לממלכת הונגריה (מבצע מרגרטה), בתפקיד סוזנה ב"נישואי פיגארו".
בדצמבר 1944, היא ושלוש אחיותיה נגררו מאחד הבתים מוגנים בדרך פוז'וני וגורשו דרך תחנת הרכבת Józsefváros (ששימש לרכבות סחורות ובהמות) למחנה הריכוז ברגן-בלזן. היא הצליחה לשרוד וחזרה להונגריה בקיץ 1945.
באחד מהראיונות שלה אחרי המלחמה נשאלה האם הצליחה לשיר לחברותיה בברגן בלזן. היא פרתה בבכי שקט והשיבה:
"שם... לא יכולתי, חברותי התחננו לשווא ואכן רציתי לנחם אותם ביופי המוזיקה והשיר. נשימתי נחנקה, שום קול לא יצא מגרוני. הרגשתי שאין יותר מנגינה בכל העולם. אבל בלילה, כששמיכת החושך נפלה עלינו והסתירה ממני את עולם האימה, התעטפתי בחושך הגדול ושרתי לעצמי מתחת לפיסת הסמרטוט שנקראה השמיכה"."
לאחר מכן הצליחה לחזור לבית האופרה. ב-2 במרץ 1946 היא שרה את תפקידה הישן, אסטארוט, שפחת המלכה, במלכת שבא. הופעתה האחרונה בבודפשט הייתה ב-22 במרץ 1947 בתור אוסקר (נשף המסכות). בנובמבר 1948, היא שרה את התפקיד הראשי של לוצ'יה די למרמור בתיאטרון הלאומי של מישקולץ יחד עם כמה אמנים שנרדפו בעבר (שאנדור פרקש, פאל פהר). חברותה באופרה של בודפשט פסקה ב-1949.
היא נפטרה מסרטן השד וקברה נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
אילונה לדאני עבדה כסופרן קולורטורה לירית וכ"סוברט" (סוג של קול אופראי). לדאני הופיעה גם באופרטות.
חייה הפרטיים

בעלה הראשון היה בעל האחוזות פטר ארווין לדרר, לו נישאה ב-7 ביולי 1936 בבודפשט. הם התגרשו ב-1945.
בעלה השני היה איז'ו באבוש (במקור שוורץ), איתו היא חיה מ-1948 ועד מותה.