stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דריסת ילד בנסיעה לאחור
הערות שוליים

↑  Child pedestrian safety: ‘driveway deaths’ and ‘low-speed vehicle run-overs’, Australia, 2001–10, pages 3, 9
↑  סקירת ספרות – היפגעות ילדים כתוצאה מדריסה בעת נסיעה לאחור, באתר "בטרם", 19 במאי 2008
↑  רועי צוקרמן, סע, סע, יש לך עוד: מצלמות רוורס - חובה משנת 2018, באתר ynet, 1 באפריל 2014
↑  יאסר עוקבי, ‏נתוני "אור ירוק": ממוצע של ילד ערבי אחד שנהרג בכל חודש ב'תאונות חצר', באתר מעריב אונליין, 31 בדצמבר 2014
↑  תוכנית ייחודית למניעת פגיעת ילדים בתאונות דריסה לאחור במגזר הערבי, באתר "אור ירוק"
↑  יאסר עוקבי, ‏נתוני "אור ירוק": ממוצע של ילד ערבי אחד שנהרג בכל חודש ב'תאונות חצר', באתר מעריב אונליין, 31 בדצמבר 2014
חוקוק

ערך זה עוסק בקיבוץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
בניין חדר האוכל בחוקוק, סוף שנות ה-70
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק הירדן
גובה ממוצע: ‎3 מטר
תאריך ייסוד: 1945
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 681 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 652 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) חוקוק(למפת הגליל העליון רגילה) חוקוק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוקוק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוקוק32°52′48″N 35°29′44″E﻿ / ﻿32.88011818653°N 35.4954218605179°E﻿ / 32.88011818653; 35.4954218605179  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק הירדן באדום - חוקוק בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

חוקוק (חוּקֹק) הוא קיבוץ ליד הכנרת, בקרבת הערים טבריה וצפת, בתחומי מועצה אזורית עמק הירדן. הוא הוקם ביולי 1945, א' באב ה'תש"ה, כיישוב לחיילים יהודים שהשתחררו מהצבא הבריטי לאחר מלחמת העולם השנייה.
האתר

שמו נגזר מחוּקוֹק המקראית; השם המקראי השתמר בשם הכפר הערבי יאקוק ששכן בקרבת מקום. על פי המסורת, קבר קדום בפאתי היישוב יאקוק הוא קברו של חבקוק הנביא.
היישוב היהודי חוקוק התקיים כבר מהתקופה הרומית - לפני כ-2000 שנה, ושימש ככזה גם בתקופות מאוחרות יותר; התלמוד הירושלמי והתלמוד הבבלי מזכירים שמות חכמים מהמאות ה-3 וה-4 לספירה שפעלו במקום, כגון ריש לקיש, רבי פנחס ורבי חזקיה.
בימי הביניים עלו עולי-רגל לקברו של חבקוק. השם חוקוק-יקוק נזכר בתיאוריהם של ר' שמואל ב"ר שמשון (שהיה בין מחברי אגרות ארץ ישראל), ואשתורי הפרחי שזיהו בכפר חורבות בית כנסת עתיק. במקום נמצאו בורות חצובים, קברים עשויים סלע ושברי עמודים. בעשור השני של המאה ה-21 נחשף בבית הכנסת העתיק פסיפס מרהיב.
בסמוך לפסיפס נחשפה מערכת מחילות מסתור ששימשו כחלק מההכנות של היהודים למאבק בשלטון הרומי, הן במרד הגדול והן במרד בר כוכבא בשנת 132 לספירה. לשם כך הסבו תושבי היישוב חוקוק העתיק את בורות המים שנחצבו עוד בתקופת בית המקדש השני למערכות המסתור.
תולדות הקיבוץ

גרעין הקיבוץ מורכב מיוצאי הפלמ"ח. לאחר הקמת הקיבוץ הצטרפו אליו כ-50 חברי הכשרה של הנוער העובד בנען, ברובם בוגרי בית הספר מקוה ישראל. בינואר 1954 נחנך הכביש המחבר את חוקוק עם כביש 90. בשנת 1957 הצטרפו לקיבוץ גרעין של תנועת דרור מארגנטינה ובשנת 1963 הצטרף גרעין של בוגרי תנועת דרור ממרוקו.
בקיבוץ הייתה רפת חלב שחוסלה בתחילת שנות ה-70.
כמו בקיבוצים רבים, גם בחוקוק החלו בקליטת תושבים שאינם חברי קיבוץ. בשנת 2006 נענה הקיבוץ לבקשת קבוצה של מעל 20 משפחות שחיפשו מקום לקיים בו שכונה אקולוגית, ללא קבלה לחברות בקיבוץ. לאחר אכלוס שתי הרחבות של תושבים שאינם חברי קיבוץ, החליט הקיבוץ שההרחבות הבאות תיועדנה רק למתקבלים לחברות בקיבוץ, והוא קולט חברים חדשים במסלול חברות מלאה.
החל משנת 2015 פועלת בחוקוק חוות קיימא חוקוק - פרויקט חברתי חקלאי לנוער שנשר ממסגרות החינוך הפורמליות.
גלריית תמונות

מצודת חוקוק בשלג, 1950
מצודת חוקוק לאחר שיקומה ב-2012
מצודת חוקוק בשנות ה-40
מבנה קבר המיוחס לחבקוק הנביא, בפאתי הקיבוץ
אנדרטת ההתגברות שיצר יחיאל שמי בכניסה לקיבוץ
הכניסה לחדר האוכל
חדר האוכל
חדר האוכל
חדר האוכל
חדר האוכל
ראו גם

מצודת חוקוק
אהרן (ג'ימי) שמי
לקריאה נוספת

חברים מספרים על ג'ימי, הוצאת אריאל, 2000 (הוצאה מחודשת)
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  חקוק - יישוב לחיילינו בגליל, דבר, 18 ביולי 1945
↑  יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר מסעות, מסע דפליסטינא מר' שמואל ב"ר שמשון (1210), עמ' 63.
↑  מנחם תלמי,אפרים תלמי,"כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי  של ישראל", הוצאת "עמיחי", ספטמבר 1966, עמוד 255
↑  זיו ריינשטיין, פסיפס של אלכסנדר הגדול נחשף בבית כנסת בגליל, באתר וואלה, 15 ביולי 2015;
שרה ג'ו בן צבי, דג בולע דג בולע דג, על פסיפס בית הכנסת בחוקוק, מגזין סגולה, 13 ביולי 2017;
 ניר חסון, ככל שנחשפים ממנו עוד חלקים, התעלומה סביב הפסיפס בחוקוק רק גדלה, באתר הארץ, 5 ביולי 2019
↑  זיו ריינשטיין‏, נחשפה מערכת המסתור הגדולה ביותר שהתגלתה עד כה בגליל, באתר וואלה, 18 במרץ 2024
↑  בחגה של חוקוק, דבר, 26 בדצמבר 1947 ; המשך
↑  עם חנוכת הכביש לחוקוק, על המשמר, 28 בינואר 1954
↑  נחנך כביש טבריה חוקוק, דבר, 1 בפברואר 1954
↑  ד. ניצוץ, עולי ארגנטינה משתרשים בחוקוק, דבר, 26 בפברואר 1961
↑  דוד שליו, חוקוק חנך את בית ג'ימי, דבר, 28 באוקטובר 1966
↑  גם בקיבוצים מחסלים את רפתות החלב, דבר, 1 באוגוסט 1974
↑  נעמה ריבה, הקיבוץ הירוק: חברים הגשימו חלום ובנו הרחבה אקולוגית בחוקוק, באתר Xnet‏, 15 באוקטובר 2014
↑  חוקוק בתנופת קליטה - לקיבוץ מתל אביב ומטבריה
↑  חוקוק, באתר "גיידסטאר ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467853805171
יקב הר-אודם

| --- | --- |
 סמליל היקב
יקב הר אודם
יקב הר אודם
 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 מייסדים:  עידית ומיכאל אלפסי, בעלים
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים) 
 מיקום המטה:  אודם (מושב)
 ענפי תעשייה:  חקלאות, יין
 מוצרים עיקריים:  יינות
 מנכ"ל:  אלון ארבל
  
 harodem.co.il
הכרם בגובה 1060 מטר מעל פני הים
יקב הר אודם הוא יקב בוטיק משפחתי ישראלי, במושב אודם.
היקב הוקם בשנת 2003. כרמי היקב נמצאים בצפון רמת הגולן ובגליל העליון. תפוקת היקב עומדת נכון לשנת 2020 על כ-95,000 בקבוקים בשנה.
ליקב מרכז מבקרים במושב אודם שבצפון רמת הגולן, בסמוך ליער אודם. יינות היקב נמכרים בארץ ובעולם.
היסטוריה

היקב הוקם בשנת 2003 על ידי עידית ומיכאל אלפסי במושב אודם. 80% מהכרמים המספקים פרי ליקב נמצאים בחזקת המשפחה וממוקמים באזור החרמונית ובעמק הבכא.
החל משנת 2007 יינות היקב כשרים.
החל משנת 2009 צורף יובל גולן כשותף ביקב.
היינן הראשי של היקב הוא אדם אלפסי, הבן הבכור למשפחת אלפסי. גם יתר בני המשפחה עבדו או עובדים ביקב.
היקף היצור בבציר 2009 עמד על 70,000 בקבוקים בשנה. בשנת 2020 יוצרו ביקב כ-95,000 בקבוקים.
כרמי היקב

מרבית כרמי היקב נמצאים בחזקת המשפחה, כ-150 דונם של שטחים חקלאים בסביבות המושב אודם. כ-60 דונם הם חלק מהנחלה המשפחתית. צפון רמת הגולן הוא אזור הגידול החקלאי הקר ביותר בישראל וגובה הכרמים עומד על 1,100-1,200 מטר מעל פני הים. תנאי האקלים הקרים יחסית מאפשרים גידול כרמים בעלי איכויות ייחודיות. גם הקרקע היא קרקע ייחודית בזלתית וולקנית. 80% מהכרמים המספקים ליקב את הענבים גדלים בצפון הגולן. שאר הכרמים גדלים בצבעון שבגליל העליון, וביישובי הגולן כגון: - כרם בנוב, כרם בשעל, כרם בקדמת צבי וכרם סמוך למרום גולן.
יינות היקב

נכון ל-2020 היקב מייצר יינות בחמש סדרות:
יער אודם
סדרת יינות המיועדת לצריכה יומיומית, ובה שלושה יינות המורכבים משילוב זנים.
יינות מסדרת הר אודםוולקני
סדרת וולקני היא סדרה של יינות זניים שכוללת יינות אדומים ולבנים. ויויניה, מרלו, ריזלינג, קברנה סובניון ושרדונה.
היינות האדומים מתיישנים 12 חודשים בחביות עץ אלון.
הר אודם
סדרת היינות שבה יינות המתיישנים 18 חודשים בחביות עץ אלון. בסדרה יינות מרלו, קברנה פרנק, סירה, נביולו סירה וקברנה סובניון.
אלפסי
סדרת יינות הפרימיום של היקב. בסדרה יינות המתיישנים בין 24 חודשים בחבית ועד 36 חודשים. היינות בסדרה נקראים על שם מייסד היקב, לבד מהיין 1060 הנקרא על שם גובה הכרם שממנו נבצרו הענבים (בצמוד למבנה היקב). יין אלפסי הוא היין המשווק כיין הדגל של היקב. את היין מעטר איור פורטרט של אבי המשפחה ומייסד היקב והוא חלק מסדרה ממוספרת. האלפסי מיוצר מ-60% ענבי קברנה סוביניון 30% ענבי מרלו ו-10% קברנה פרנק. לאחר 15 בצירים שבעקבותיהם יוצר בלנד אדום, הוחלט ביקב לייצר גם אלפסי לבן. היין מיוצר מ-40% שרדונה, 30% ריזלינג, ו-30% ויוניה.
יינות קינוח
בסדרת יינות הקינוח יין ענבר שהוא יין לבן מתוק מחוזק שהתיישן 24 חודשים בשמש, ויין ענבר signature שהוא יין מחביות שהפיקו טעם ייחודי בעת יישון 42 חודש. יין שני, יין אדום מתוק מחוזק בסגנון פורט המתיישן 24 חודשים בחביות עץ אלון בשמש ובנוסף מייצר היקב שיכר דובדבנים המיוצר מדובדבנים וגודגדנים הגדלים בצפון רמת הגולן.
פרסים

יינות היקב זכו לפרסים ומדליות רבים, ביניהן מדליות זהב וכסף בתחרות אשכול הזהב לאורך השנים, ומדליות זהב רבות בתחרויות טרה וינו ישראל. בשנת 2018 זכה היקב בתואר יקב הבוטיק הטוב ביותר בתחרות טרה וינו הבינלאומית. בשנת 2006 זכה יין מרלו רזרב 2003 בתחרות La Mujer Elige. בשנת 2016 זכה יין 1060 במדליית זהב בתחרות Concours Mondial.
לקריאה נוספת

דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 133-137
יינות ישראלים - קטלוג יינות זוכים בתחרויות
הערות שוליים

↑  מירה איתן, ‏יקב משפחתי, באתר מעריב אונליין, 5 בפברואר 2019
↑  דניאל רוגוב, מדריך רוגוב ליינות ישראל, טובי, 2011
↑  לירון בונאנו שטרן, בין יערות ליקבים: המלצות מצפון רמת הגולן והר אודם, באתר טיולי, ‏2 בספטמבר 2020
↑  מערכת שישי בגולן, הגולן ארץ היין, ‏7 ביוני 2017
↑  אתר היקב
מרכז המבקרים ביקב
הכרם בעמק הבכא
עונת 2008/2009 בליג 1

| --- | --- |
 מארחת:  צרפת צרפת
 תקופת התחרות:  9 באוגוסט 2008 – 30 במאי 2009 (295 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  בורדו
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  858 (2.26 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  7,992,900 (21,034 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  צרפת אנדרה פייר ז'יניאק (24 שערים)
 → 2007/20082009/2010 ←
 
עונת 2008/2009 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא: Championnat de France de football) הייתה העונה ה-71 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-9 באוגוסט 2008 והסתיימה ב־30 במאי 2009.
בורדו זכתה באליפות בפעם השישית בתולדותיה. בסיום העונה ירדו לליג 2 הקבוצות קן, נאנט ולה האבר.
שחקנה הצרפתי של בורדו אנדרה פייר ז'יניאק זכה בתואר מלך השערים עם 24 כיבושים.
קבוצות

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת.
הקבוצות לה האבר, נאנט וגרנובל הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, כשהחליפו את הקבוצות לאנס, שטרסבורג ומץ שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2007/2008.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסר | אוסר | אצטדיון אב-דשאן | 24,493 |
| בורדו | בורדו | אצטדיון שאבאן-דלמאס | 34,327 |
| גרנובל | גרנובל | סטאד דס אלפס | 20,000 |
| ואלנסיין | ואלנסיין | סטאד נונגסה | 16,547 |
| טולוז | טולוז | האצטדיון העירוני (טולוז) | 35,672 |
| לה האבר | לה האבר | אצטדיון ז'ול דשאסו | 16,454 |
| לה מאן | לה מאן | אצטדיון לאון-בולה | 17,500 |
| לוריאן | לוריאן | אצטדיון דה מוסטוואר | 16,669 |
| ליון | ליון | סטאד דה ז'רלן | 43,051 |
| ליל | וילנב-ד'אסק | אצטדיון ליל-מטרופול | 21,803 |
| מונקו | מונקו | אצטדיון לואי השני | 18,500 |
| נאנט | נאנט | אצטדיון דה לה בוז'ואר | 38,285 |
| מרסיי | מרסיי | סטאד ולודרום | 60,031 |
| נאנסי | נאנסי | אצטדיון מרסל פיקו | 20,087 |
| ניס | ניס | אצטדיון המלך | 17,415 |
| סושו | מונבליאר | אצטדיון אוגוסט בונאל | 20,025 |
| סנט אטיין | סנט אטיין | סטאד ז'ופרואה-גישאר | 35,616 |
| קן | קן | אצטדיון מישל דורנאנו | 21,500 |
| פריז סן ז'רמן | פריז | פארק דה פראנס | 48,712 |
| רן | רן | סטאד דה לה רוט דה לוריאן | 31,127 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בורדו | 38 | 24 | 8 | 6 | 64 | 34 | 30+ | 80 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 2 | מרסיי | 38 | 22 | 11 | 5 | 67 | 35 | 32+ | 77 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 3 | ליון | 38 | 20 | 11 | 7 | 52 | 29 | 23+ | 71 | העפלה לשלב הפלייאוף בליגת האלופות |
| 4 | טולוז | 38 | 16 | 16 | 6 | 45 | 27 | 18+ | 64 | העפלה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית |
| 5 | ליל | 38 | 17 | 13 | 8 | 51 | 39 | 12+ | 64 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית |
| 6 | פריז סן ז'רמן | 38 | 19 | 7 | 12 | 49 | 38 | 11+ | 64 |  |
| 7 | רן | 38 | 15 | 16 | 7 | 42 | 34 | 8+ | 61 |  |
| 8 | אוסר | 38 | 16 | 7 | 15 | 35 | 35 | 0 | 55 |  |
| 9 | ניס | 38 | 13 | 11 | 14 | 40 | 41 | 1− | 50 |  |
| 10 | לוריאן | 38 | 10 | 15 | 13 | 47 | 47 | 0 | 45 |  |
| 11 | מונקו | 38 | 11 | 12 | 15 | 41 | 45 | 4− | 45 |  |
| 12 | ואלנסיין | 38 | 10 | 14 | 14 | 35 | 42 | 7− | 44 |  |
| 13 | גרנובל | 38 | 10 | 14 | 14 | 24 | 37 | 13− | 44 |  |
| 14 | סושו | 38 | 10 | 12 | 16 | 40 | 48 | 8− | 42 |  |
| 15 | נאנסי | 38 | 10 | 12 | 16 | 38 | 47 | 9− | 42 |  |
| 16 | לה מאן | 38 | 10 | 10 | 18 | 43 | 54 | 11− | 40 |  |
| 17 | סנט אטיין | 38 | 11 | 7 | 20 | 40 | 56 | 16− | 40 |  |
| 18 | קן | 38 | 8 | 13 | 17 | 42 | 49 | 7− | 37 | ירידה לליג 2 |
| 19 | נאנט | 38 | 9 | 10 | 19 | 33 | 54 | 21− | 37 | ירידה לליג 2 |
| 20 | לה האבר | 38 | 7 | 5 | 26 | 30 | 67 | 37− | 26 | ירידה לליג 2 |
סטטיסטיקות > מלכי השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת אנדרה פייר ז'יניאק | בורדו | 24 |
| 2 | צרפת כרים בנזמה | ליון | 17 |
| 2 | צרפת גיום אוארו | פריז סן ז'רמן | 17 |
| 4 | פולין אירנאוש ילן | אוסר | 14 |
| 4 | ברזיל מישל באסטוס | ליל | 14 |
| 4 | צרפת סטיב סאבידן | קן | 14 |
| 7 | מרוקו מרואן שאמח' | בורדו | 13 |
| 7 | ארגנטינה פרננדו קבנאגי | בורדו | 13 |
| 7 | סנגל מאמאדו ניאנג | מרסיי | 13 |
| 10 | צרפת יואן גורקוף | בורדו | 12 |
הערות שוליים

↑  Ligue 1 2008/2009 - 38. Round, worldfootball.net, ‏2025-01-17 (באנגלית)
↑  Ligue 1 2008/2009 - Top Scorer, worldfootball.net, ‏2025-01-17 (באנגלית)
| עונות בליגה הלאומית של צרפת ובליג 1 |
| --- | --- | --- |
| ליגה לאומית | 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 • 1938/1939 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 |  |
| Division 1 | 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 |  |
| ליג 1 | 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
גאולת קרקע

ערך זה עוסק במושג בהלכה היהודית. אם התכוונתם לרכישת קרקעות בארץ ישראל על ידי יהודים במטרה להתנחל בארץ וליישב אותה, ראו .
גאולת הקרקע הוא מושג בהלכה היהודית המדבר על השבת קרקע לידי בעליה המקוריים, שנאלץ למכור את נחלתו (שדה או בית שאינו בעיר מוקפת חומה) מפאת קשיים כלכליים, אפשרות אחת היא שהאדם עצמו יגאל את הקרקע על ידי החזרת החוב, אפשרות שנייה היא מצווה לפיה על קרובי משפחתו של האדם לקנות את הנכס בחזרה והאפשרות השלישית היא השבת הקרקע לאדם בשנת היובל.
מקור המצווה

המצווה מופיעה בפרשת בהר: ”כִּי יָמוּךְ אָחִיךָ וּמָכַר מֵאֲחֻזָּתוֹ וּבָא גֹאֲלוֹ הַקָּרֹב אֵלָיו וְגָאַל אֵת מִמְכַּר אָחִיו” (ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק כ"ה).
יש עדיפות שהקרקע תהיה בידי קרוב משפחה של הבעלים המקוריים ולא בידי אדם זר. הקונה אינו יכול לסרב למכור את הקרקע לגואל הקרקע.
בהפטרה של פרשת בהר, ספר ירמיהו, פרק ל"ב, מצווה הקב"ה את ירמיהו לגאול את הקרקע של בן דודו חנמאל בן שלום. ירמיהו מקיים את הציווי, אך אחר כך פונה לקב"ה בתמיהה: ”...הִנֵּה הַסֹּלְלוֹת בָּאוּ הָעִיר לְלָכְדָהּ וְהָעִיר נִתְּנָה בְּיַד הַכַּשְׂדִּים הַנִּלְחָמִים עָלֶיהָ מִפְּנֵי הַחֶרֶב וְהָרָעָב וְהַדָּבֶר וַאֲשֶׁר דִּבַּרְתָּ הָיָה וְהִנְּךָ רֹאֶה. וְאַתָּה אָמַרְתָּ אֵלַי אֲדֹנָי יֱֹיִ קְנֵה לְךָ הַשָּׂדֶה בַּכֶּסֶף וְהָעֵד עֵדִים וְהָעִיר נִתְּנָה בְּיַד הַכַּשְׂדִּים...” כלומר: ירושלים עומדת להכבש על ידי הבבלים והכשדים, אז למה אתה מצווה אותי לקנות את הקרקע של בן דודי - ואנו עומדים לצאת לגלות?!
טעם ודיני המצוה

מחמת חשיבות הקרקע בארץ ישראל, צוותה התורה על מצוות גאולת קרקע "כי ימוך אחיך ומכר מאחזתו" (ויקרא כה, כה). התורה מלמדת, שהתנאי המקדים ל"ומכר מאחזתו", הוא "כי ימוך". רק כאשר נעשה מצבו הכלכלי של האדם מך ודחוק, אז רשאי הוא, למכור את אחוזתו שבארץ-ישראל. גם אז מדייקת התורה "ומכר מאחזתו", מקצת אחוזתו ימכור ולא את כולה. אם די לו במכירת חלק מאחוזתו, אין לו רשות למכור יותר.
בנוסף "ובא גאלו הקרוב אליו וגאל את ממכר אחיו". אם כבר אירע שמכר אדם מאחוזתו, מצפה התורה שקרקע זו תיגאל מיד הקונה ותשוב לבעליה אפילו שלא בהסכמתו, דבר שלא מצינו בשאר מכירה וקניה. היות שחלקה בארץ ישראל כמוה כחלקה בעולם הבא, התורה עושה רבות על-מנת להניא את היהודי ממכירת חלקו בעולם הבא הנמצא עלי אדמות. אם בכל זאת גרם עוניו והוא נאלץ למכור מאחוזתו, מקלים ככל שניתן את השבתה לרשותו. זהו גם הטעם הכללי למצות היובל, בה הקפידה התורה שישוב כל אדם לשבת בנחלתו הוא.
צורת הגאולה

התורה מבחינה בין גאולת קרקעות של "בתי חצרים" (אשר אין להם חומה סביב) לבין "עיר חומה" (בית בתוך עיר המוקפת חומה, שחז"ל פירשו שמדובר בחומה מימות יהושע בן נון).
במסכת קידושין מובאת מחלוקת תנאים בשאלה האם גאולת הקרקע היא חובה או רשות. לדברי רבי אליעזר זו חובה, ולדברי רבי יהושע - רשות. נפסקה הלכה כרבי יהושע, ולפיכך כתב הרמב"ם: "אם רצו קרוביו לגאול - גואלים".
פירושים נוספים למושג

המושג המקראי לא מתייחס לרכישת קרקעות של עמים ושבטים אחרים, או להשתלטות על אדמות אלו. במהלך השנים קיבל המושג משמעות לאומית.
פירושים נוספים למושג > רכישת אדמות ארץ ישראל בטרם הציונות

יהודים רכשו אדמות בארץ ישראל לאורך הדורות. רכישות אלו התעצמו בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-19 והיו קשורות ליציאה מהחומות.
פירושים נוספים למושג > בציונות

רכישת אדמות בארץ ישראל באמצעות קניית הקרקע על ידי יהודים וייעודה לשימושים שונים הייתה אחד מיעדיו הבולטים של המפעל הציוני ומצאה ביטוי בהקמת הקרן הקיימת לישראל.
ראו גם

לא תחנם
גאולת קרקע בציונות
הערות שוליים

↑  שיחות לספר ויקרא עמ' שי"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"א, עמוד א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק י"א, הלכה י"ח
אייכמן בירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חנה ארנדט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מסה
 נושא:  אדולף אייכמן, רוע, לימודי השואה, פשע נגד האנושות, מוסר, פילוסופיה פוליטית, פילוסופיה של המשפט
 מקום התרחשות:  אירופה / ירושלים
 הוצאה
 הוצאה:  Viking Press
 תאריך הוצאה:  1963
 מספר עמודים:  312
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת בבל
 תאריך:  2000
 תרגום:  אריה אוריאל
 מספר עמודים:  328
אייכמן בירושלים: דו"ח על הבנאליות של הרוע (באנגלית: Eichmann in Jerusalem: A Report on the Banality of Evil) הוא חיבור מאת הפילוסופית היהודיה-גרמניה חנה ארנדט משנת 1963. החיבור נולד מיוזמתה של ארנדט, שנמלטה מגרמניה הנאצית כשלושים שנה קודם לכן, לסקר את משפט אייכמן עבור מגזין הניו יורקר. מהדורה מתוקנת ומורחבת של החיבור יצאה לאור ב-1964. בחיבור זה ארנדט טבעה את הביטוי המפורסם הבנאליות של הרוע. הביטוי מתייחס בחלקו להתנהגותו של אייכמן במשפט, שלא הפגין אשמה על מעשיו ולא שנאה כלפי מי ששפטו אותו, וטען שהוא לא נשא באחריות כי הוא פשוט "עשה את עבודתו".
שיתוף פעולה יהודי לכאורה

אחת הנקודות השנויות במחלוקת שהעלתה ארנדט בספרה היא הביקורת שלה בנוגע לתפקידם של ראשי הקהילות היהודיות בשואה. בכתביה הביעה ארנדט את התנגדותה לסירובה של התביעה להתייחס לשיתוף הפעולה של מנהיגי היודנראט עם הנאצים. בספר טוענת ארנדט כי ארגונים והנהגות יהודיות באירופה שיתפו פעולה עם הנאצים וולכן נטלו חלק באחריות להיקף הקורבנות היהודים:
בכל מקום שחיו בו יהודים היו מנהיגים יהודים מוכרים, וההנהגה הזאת, כמעט ללא יוצא מן הכלל, שיתפה פעולה בדרך זו או אחרת, מסיבה זו או אחרת, עם הנאצים. האמת כולה היתה שאם היהודים היו באמת לא מאורגנים ונטולי הנהגה היו משתררים כאוס ומצוקה נוראה אבל המספר הכולל של הקורבנות בוודאי היה בקושי בין ארבעי וחצי לשישה מיליון נפש. לפי חישוביו של פרוידנגר, בערך מחציתם יכלו להציל את עצמם לולא מילאו אחר הוראות המועצות היהודיות.
המקור באנגלית
Wherever Jews lived, there were recognized Jewish leaders, and this leadership, almost without exception, cooperated in one way or another, for one reason or another, with the Nazis. The whole truth was that if the Jewish people had really been unorganized and leaderless, there would have been chaos and plenty of misery but the total number of victims would hardly have been between four and a half and six million people. According to Freudiger's calculations about half of them could have saved themselves if they had not followed the instructions of the Jewish Councils.
ראו גם

משפט אייכמן
ניסוי מילגרם
ניסוי הכלא של סטנפורד
פקודה בלתי חוקית בעליל
הצו הקטגורי
לקריאות נוספות

חנה ארנדט, אייכמן בירושלים: דו"ח על הבנאליות של הרוע, תרגום: אריה אוריאל, הוצאת בבל, תל אביב 2000.
Hannah Arendt (2006) [1963, Viking Press , revised 1968]. Eichmann in Jerusalem: A Report on the Banality of Evil. Penguin Publishing Group. ISBN 978-1-101-00716-7. Full text: 1964 edition
לקריאות נוספות > ספרות משנית

סטיבן אשהיים (עורך), חנה ארנדט בירושלים (עריכה מדעית: מיכל אלטבאואר-רודניק; תרגום מאנגלית: יעקב גוטשלק, אנאלו ורבין), ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, המרכז להיסטוריה גרמנית ע"ש ר’ קבנר, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ז-2007
מיכל בן-נפתלי, הביקור של חנה ארנדט, ירושלים: מכון ון ליר בירושלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006.
עדית זרטל, משה צוקרמן (עורכים), חנה ארנדט: חצי מאה של פולמוס: קובץ מאמרים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2004.
שושנה פלמן ודורי לאוב, עדות: משבר העדים בספרות, בפסיכואנליזה ובהיסטוריה; תרגום מאנגלית - דפנה רז ; ייעוץ מדעי - עדו נייגר. תל אביב : רסלינג, 2008.
האנס באוור

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1897 Ampfing, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  17 בפברואר 1993 (בגיל 95) Herrsching am Ammersee, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  וסטפרידהוף 
 מדינה:  גרמניה 
 כינוי:  Hans Baur 
 השתייכות:  לופטוואפה (ורמאכט) 
 תקופת הפעילות:  מ-1915 
 דרגה:  גרופנפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב הברזל  אות הזהב המפלגתי  מסדר הוורד הלבן של פינלנד  אביר במסדר הכתר של איטליה 
 
האנס באוור (בגרמנית: Hans Baur;‏ 19 ביוני 1897 – 17 בפברואר 1993) היה טייס גרמני במלחמת העולם הראשונה ולימים הפך לטייסו האישי של היטלר ולמפקד טייסת.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לבאוור הוענק עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה על אומץ לב במלחמת העולם הראשונה. באוור מונה לגרופנפיהרר באס אס, ומאוחר יותר היה טייסו האישי של היטלר ומפקד טייסת "רייכסרגירונג".
הנס באוור התחתן עם אלפרידה בראור בשנת 1923. בתם היחידה אינגבורג נולדה שנה לאחר מכן. לאחר מותה של פרידה באוור מסרטן בשנת 1935, נישא באוור בשנית, כשהיטלר משמש כשושבין שלו. אשתו השנייה מריה, ממנה נולדו לו שתי בנות, מתה בגיל 46, בעת שהיה בשבי ברוסיה, בשנת 1953. אשתו השלישית, קרסנטיה, "סנטה", שרדה.[דרושה הבהרה]
בשנת 1926 הצטרף באוור למפלגה הנאצית. ב-1 באפריל 1931, טס באור בטיסת הפתיחה של קו ברלין-מינכן-רומא, שנודעה בשם הטיסה האלפינית, שבין נוסעיה היו נונטיוס אוג'ניו פיוס השנים עשר וצאר בולגריה בוריס השלישי. באוור הטיס את היטלר לראשונה במהלך הבחירות הכלליות של 1932, כאשר באוור נבחר אישית על ידי היטלר להיות טייסו הרשמי.
במלחמת העולם הראשונה

לאחר חמש שנות בית ספר יסודי ושלוש שנות בית ספר תיכון, סיים את לימודיו התיכוניים ולאחר מכן השלים התמחות מסחרית – ואז התנדב בצבא הקיסרות הגרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה, מסוף נובמבר 1915 עד ינואר 1916, הוא התגייס לחיל האוויר, קיבל הכשרה במחלקת תחליפי תעופה בשלייסהיים ולאחר מכן הוצב במחלקות חיל האוויר 1b עד מרץ 1916. לאחר מכן, עד סוף המלחמה, היה באור טייס וטייס ארטילריה במחלקת התעופה (ארטילריה) 295 b בחזית המערבית. הוא השיג תשעה ניצחונות נגד טייסים צרפתים. במהלך טיסה אחת, מטוסו של באוור חווה כשל במנוע ולאחר מכן החל לצלול, אך הוא הצליח להפעיל מחדש את המנוע.
באוור גויס לצבא הגרמני הקיסרי בשנת 1915, והתאמן בארטילריית שדה בשדה התעופה באוגסבורג. לאחר מכן הצטרף לחיל האוויר כתצפיתן ארטילרי.