stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעליים אדומות

| --- | --- |
נעליים אדומות
נעליים אדומות
 מבוסס על:  סיפור של הנס כריסטיאן אנדרסן
 בימוי:  אמריק פרסבורגר, מיקל פאוול 
 הופק בידי:  מייקל פאוול  אמריק פרסבורגר
 תסריט:  מייקל פאוול  אמריק פרסבורגר קיית וינטר
 עריכה:  רג'ינלד מילס
 שחקנים ראשיים:  מוירה שירר אנטון וולברוק מריוס גורינג ליאוניד מאסין
 מוזיקה:  בריאן אסדייל
 צילום:  ג'ק קרדיף
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  אולפני פיינווד 
 חברה מפיצה:  Rank Organisation
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 1948
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מוזיקלי, סרט דרמה, וידאו-דאנס 
 מקום התרחשות:  פריז, לונדון, מונטה קרלו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-40 של המאה ה-20 
 תקציב:  505,581‏ ליש"ט
 הכנסות:  5,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   redshoes
 פרסים:  פרס אוסקר לארט דיירקטור הטוב ביותר, צבע (Hein Heckroth, Arthur Lawson)  פרס אוסקר לפסקול דרמטי או קומדי מקורי הטוב ביותר (בריאן אסדייל)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נעליים אדומות (באנגלית: The Red Shoes) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1948 של צמד "הקשתים", מייקל פאוול ואמריק פרסבורגר. הסרט מבוסס בחלקו על אגדה בשם זה מאת הנס כריסטיאן אנדרסן.
תמצית האגדה היא על נערה שרצתה לרקוד וקיבלה נעלי ריקוד אדומות מכושפות שרקדו בעצמן והרקידו אותה ללא הרף עד למותה.
הסרט זכה בפרסי אוסקר על העיצוב האמנותי ועל המוזיקה. כן היה מועמד לפרס זה על הסרט הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והתסריט הטוב ביותר.
את הפסקול המוזיקלי מנגנת התזמורת הפילהרמונית המלכותית בניצוחו של סיר תומאס ביצ'ם.
בריאן דה פלמה ומרטין סקורסזה ציינו שזה היה הסרט החביב עליהם בכל הזמנים.
הסרט זכה להצלחה גדולה והיה שובר קופות במונחים של אז. בישראל הוקרן הסרט שבועות רבים בקולנוע אלנבי בתל אביב והשפיע על נערות רבות ללמוד בלט. הצלחת הסרט הביאה להפקת סרטי בלט נוספים כמו "אמריקאי בפריז" עם ג'ין קלי.
ב-1993 הועלה בברודוויי המחזמר "נעליים אדומות" המבוסס על סרט זה.
תקציר העלילה

ויקטוריה (ויקי) פייג' (מוירה שירר) היא רקדנית צעירה ממשפחה אריסטוקרטית. דודתה העשירה התומכת בלהקת הבלט מבקשת מבוריס לרמונטוב (אנטון וולברוק) מנהל "בלט לרמונטוב", לקבלה ללהקתו. לרמונטוב מתרשם מיופייה וכאשר הוא שואל אותה: מדוע את רוצה לרקוד? היא משיבה לו: ומדוע אתה רוצה לחיות?
הוא מקבל אותה כמתלמדת על ידי הרקדן הראשי גרישה ליובוב (לאוניד מאסין). לאחר שלרמונטוב נוכח בביצוע שלה לקטע מאגם הברבורים הוא מחליט לקבלה ללהקה.
באותו זמן הוא מקבל לעבודה מלחין צעיר בשם ג'וליאן קראסטר (מריוס גורינג) ומבקש ממנו לכתוב מוזיקה לבלט חדש בשם "נעליים אדומות" המבוסס על אגדה של אנדרסן. כאשר הרקדנית הראשית שלו (לודמילה צ'רינה) נאלצת לעזוב את הלהקה הוא מטיל על ויקי את התפקיד הראשי בבלט זה. לצידה רוקד גרישה בתפקיד הסנדלר שיצר את הנעליים האדומות.
הצגת הבכורה נערכת במונטה קרלו וזוכה להצלחה גדולה. ויקי מתמנית ל"פרימה בלרינה" של הלהקה וקוצרת הצלחה בכל אירופה.
עם הזמן מתפתחת אהבה בין ויקי וג'וליאן. דבר זה נודע ללרמונטוב שמתחיל לפתח רגש אישי כלפיה. הוא קורא לג'וליאן, מטיח בו שאינו מוכשר ומפטר אותו. לרמונטוב מבקש מוויקי להישאר בלהקה אולם היא מחליטה לעזוב עם אהובה.
בלונדון מתקדם ג'וליאן בהלחנה ומוזמן לנצח על אופרה שלו בקובנט גרדן. ויקי לעומת זאת מתוסכלת וכמעט אינה מוזמנת לרקוד בהופעות בלט.
כאשר לרמונטוב שומע שוויקי מגיעה לצרפת לחופשה עם דודתה, הוא מגיעה לחדרה ומשכנע אותה לחזור ללהקה ולרקוד את בלט נעליים אדומות המיועד רק לה.
ויקי לא יכולה לעמוד בפני הפצרותיו של לרמונטוב ובפני שאיפתה לרקוד והיא נענית לו. ג'וליאן מוותר על הופעתו בלונדון ומגיע לחדרה של ויקי ממש לפני ההופעה. הוא מפציר בה לעזוב את המקום ולחזור ללונדון אך ויקי אינה נענית לו והוא עוזב.
ויקי הולכת לכיוון הבמה כשהיא מלווה על ידי המלבישה ונועלת נעליים אדומות. היא מבולבלת ואחוזת רגשות. לפתע היא חשה דחף בלתי נשלט ברגליה. היא מתחילה לרוץ לעבר המרפסת של התיאטרון ומפילה את עצמה ממנה. היא נופלת פצועה אנושות ליד ג'וליאן ומילותיה האחרונות הן בקשה ממנו שיסיר את הנעליים האדומות.
לרמונטוב המזועזע ממותה, מודיע על כך לקהל הנדהם ומחליט על ביצוע הבלט כאשר את מקומה של ויקי ממלאת אלומת אור.
הערות שוליים

↑  ויקי מקבלת נעליים אדומות רק במהלך ההופעה. יוצרי הסרט בחרו באפשרות שהיא תהיה נעולה בנעליים אדומות לפני ההופעה כדי לגרום לצופה להרהר האם היא קפצה אל מותה מבחירה או שהנעליים גרמו למותה כמו באגדה של אנדרסן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012600475905171  BnF: cb155153913 (data)  GND: 4997160-8  LCCN: nr2006012807  LNB: 000319822  SUDOC: 113108222  VIAF: 200817200   WorldCat (עם VIAF): 200817200
יום בניו יורק

| --- | --- |

כרזת הסרט משנת 1949
 מבוסס על:  On the Town 
 בימוי:  ג'ין קלי, סטנלי דונן 
 הופק בידי:  ארתור פריד, רוג'ר אדנס
 תסריט:  ג'רום רובינס, בטי קומדן, אדולף גרין
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ין קלי, פרנק סינטרה, בטי גארט, אן מילר, ורה-אלן.
 מוזיקה:  ליאונרד ברנשטיין, רוג'ר אדנס
 צילום:  הרולד רוסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  8 בדצמבר 1949
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   onthetown
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (רוג'ר איידן, לני הייטון) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
יום בניו יורק (באנגלית: On the Town) הוא סרט מוזיקלי משנת 1949. את המוזיקה לסרט כתבו ליאונרד ברנשטיין ורוג'ר אדנס, את המילים כתבו בטי קומדן ואדולף גרין. הסרט הוא עיבוד למחזמר שעלה על בימות התיאטרון בברודוויי בשנת 1944, אף על פי ששינויים רבים נעשו מהגרסה הבימתית המקורית; כך למשל שיריו של ברנשטיין, שנכתבו למחזמר המקורי, הוחלפו ברובם בשיריו של אדנס, ורק הפסקול נותר פרי יצירתו.
הסרט בוים בידי ג'ין קלי וסטנלי דונן והוא הופק בידי ארתור פריד באולפני MGM. הסרט צולם ברובו באולפני החברה, אך חלק מהסצנות צולמו באתרי צילום חיצוניים, דבר שהיה בחיתוליו באותן השנים. קלי התעקש כי הצילומים יבוצעו בעיר ניו יורק עצמה ולא במקומות חלופיים. בין המקומות בהם צולם הסרט: המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, גשר ברוקלין ומרכז רוקפלר.
הסרט זכה להצלחה מיידית וזכה בפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר.
בשנת 2006 הגיע הסרט למקום ה-19 ברשימת מכון הסרטים האמריקאי לסרטים המוזיקליים הטובים ביותר בכל הזמנים.
עלילה

שלושה מלחים - גבי (ג'ין קלי), צ'יפ (פרנק סינטרה) ואוזי (ג'ולס מאנשין), מקבלים חופשה בת עשרים וארבע שעות בעיר ניו יורק. גבי מתאהב בתמונה של "גברת שער מסתובב", ששמה למעשה הוא איווי סמית' (וורה אלן). המלחים מתרוצצים ברחבי ניו יורק כדי למצוא אותה בזמן הקצר העומד לרשותם.
לעזרתם באות שתי נשים שלאחר זמן קצר מפתחות קשר רומנטי עם שני המלחים האחרים: אוזי עם קלייר (אן מילר), שבעיסוקה היא אנתרופולוגית, צ'יפ עם הילדי אסטרהזי (בטי גארט), נהגת מונית אגרסיבית המתאהבת במהירות בצ'יפ ולבסוף גבי המתחבר עם איווי, שחקנית מתחילה השואפת לעלות לגדולה.
איווי מזמינה את צ'יפ, "לעלות אליה הביתה". קלייר טוענת כי היא מצאה את התשוקה שלה, "האדם הפרה היסטורי" שלה, אוזי במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. ואילו גבי לוקח את איווי למסע דמיוני בשיר "ברחוב הראשי", בסטודיו של קרנגי הול. בשלב מאוחר יותר של היום צ'יפ מתאהב בכל ליבו בהילדי, כאשר הוא שר לה, "את נוראית, נורא נחמדה להיות איתה...". באותו הערב, כל הזוגות נפגשים במרומי בניין האמפייר סטייט כדי לחגוג את הלילה, "בעיר הגדולה".
אך כאשר איווי מוכרחה לצאת מוקדם לעבודה, כמאמנת רקדניות, החברים תומכים בגבי המאוכזב בשיר "אתה יכול לסמוך עלי". החבורה ממשיכה ועוברת חוויות נוספות בעיר ולבסוף מתאחדת עם איווי בקוני איילנד. לפני שעשרים וארבע השעות המוקצות לחופשה שלהם חולפות ועליהם לחזור לספינה המפליגה ללב ים. אף על פי שעתידם אינו בטוח, הבנים והבנות חולקים נשיקה אחרונה ומילות פרידה, כאשר על פניהם חולפים שלושה מלחים אחרים היוצאים לחופשה בעיר הגדולה בשיר הנושא של הסרט, "ניו יורק, ניו יורק".
שירים

I Feel Like I'm Not Out of Bed Yet
New York, New York
Miss Turnstiles Ballet
Prehistoric Man
Come Up to My Place
When You Walk Down Mainstreet with Me
You're Awful
On the Town
Count on Me
A Day in New York
New York, New York (סיום)
צוות שחקנים

ג'ין קלי - גבי
פרנק סינטרה - צ'יפ
בטי גארט - הילדי
אן מילר - קלייר
ג'ולס מאנשין - אוזי
ורה-אלן - איווי
שמואל

ערך זה עוסק בדמות המקראית שמואל הנביא. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שמואל הנביא הוא דמות מקראית, בנם של חנה ואלקנה מן הרמתיים צופים. שמואל היה נביא, ומנהיג עם ישראל בסוף תקופת השופטים, בין פטירתו של עלי הכהן להמלכתם של שאול המלך ודוד המלך. לשמואל היו שני בנים – יואל ואביה.
מוצאו

במגילת היוחסין שלו המופיעה בדברי הימים כתוב כי מוצאו משבט לוי ומצאצאי קורח. בספר שמואל נאמר על אביו, אלקנה כי מוצאו "מֵהַר אֶפְרָיִם" ושהוא "אֶפְרָתִי" הפרשנות המסורתית מניחה כי היה בן למשפחת לויים שהתגוררה בנחלת שבט אפרים שכן לשבט לוי לא הייתה נחלה משלו והלויים חיו בנחלות השבטים האחרים. בחקר המקרא המודרני מקובל כי מחבר ספר דברי הימים המציא לשמואל שושלת יוחסין אלטרנטיבית, כיוון שלתפיסתו רק מי שנמנה עם שבט לוי רשאי לשרת במקדש.
שמואל במקרא

עוד בטרם לידתו הוקדש שמואל, על ידי חנה אמו, לעבודת ה' במשכן, והובא למשכן שילה עוד בהיותו פעוט, שם גדל וחונך על ידי עלי הכהן, שהיה הכהן הגדול והשופט של אותה תקופה. רבי נהוראי מפרש את הפסוק: ”וּמוֹרָה לֹא יַעֲלֶה עַל רֹאשׁוֹ”, שנדרה חנה טרם לידתו, כי שמואל הוקדש מרחם אמו להיות נזיר עולם שנאסר בתספורת. ראיה לכך מצויה בסיפורו של שמשון, שגם עליו נאמר "וּמוֹרָה לֹא יַעֲלֶה עַל רֹאשׁוֹ - כִּי נְזִיר אֱלֹהִים יִהְיֶה הַנַּעַר מִן הַבָּטֶן". בנוסף, המגילה 4QSama מאששת גם כן את דבר היות שמואל נזיר.
על פי המסופר בספר שמואל, אלוהים מתגלה וקורא לשמואל בלילה, כאשר הוא ישן בהיכל ה', היכן שנמצא ארון האלוהים; פעמיים חשב שמואל כי עלי קורא לו וקם לקראתו, אך בפעם השלישית בהדרכתו של עלי, הבין שה' קורא לו. ה׳ מתגלה לשמואל פעם נוספת, ומנבא לו על עונשו הצפוי של בית עלי. בבוקר חשש שמואל לגלות את נבואתו לעלי, ועשה זאת רק לאחר שעלי תבע ממנו שיספר לו. לאחר התגלות האל שמואל זכה לתואר נביא.
לאחר מותם של עלי ובניו במהלך המלחמה בפלשתים, שמואל יורש את תפקידם. מנהיגותו של שמואל התאפיינה בכך שהודגש שהנביא משמיע את דבריו ואת רצונו, בדומה למנהיגותו של משה שהייתה יותר "רוחנית". דגם ששמואל רצה להקים בעם ישראל, אך לא הצליח בו באופן מלא, כך שלאחר זמן העם דרש מלך בשר ודם, שיעמוד בראש העם ככל העמים, וכך נדחתה צורת ההנהגה הכריזמטית והנבואית של השופטים, לטובת משטר מלוכני העובר בירושה. בתחילה שמואל מתנגד בחריפות לרעיון המלוכה, ורואה בה מרד בשלטון ה', אך לבסוף הוא ממלא את בקשת העם, בהוראת ה'.
שמואל במקרא > המלכת שאול ודוד

שמואל המליך את מלכי התקופה: שאול המלך, שהקים וייסד את הממלכה הישראלית המאוחדת, ודוד המלך שהמשיך, גיבש והרחיב את מפעלו של שאול בכיבושים גדולים. תקופת שאול מתאפיינת בכך ששמואל ממשיך לשמש כמנהיג רוחני לצד שאול, אך לבסוף נאלץ להדיחו בשם ה'. המקרא מתאר יחסים מורכבים בין שמואל לשאול. יחסי אהבה של כביכול אב ובן, אשר מתחלפים ליחסים קשים שיש בהם כעס, צער ופחד. שמואל מוחה וזועק לה' על גזירת הדחתו של שאול, וממשיך להתאבל על גורלו לכל ימי חייו. עם זאת, הוא מוכיחו בחריפות על מעשיו, ואף בשעת מצוקה גדולה של שאול, בעת מלחמתו האחרונה, כאשר שאול נלחץ ומעלה את שמואל באוב, שמואל לא מגלה אמפתיה כלפי שאול, והוא ממשיך בכעסו ומדבר איתו קשות. במקרא מסופר שכאשר ביקש שאול להרוג את דוד, ודוד ברח לניות ברמה היכן ששמואל היה נמצא באותו הזמן, קיבל האחרון מקלט אצל שמואל. כאשר באו חייליו של שאול לבקש את דוד, כולם התנבאו ואחריהם גם שאול עצמו התחיל להתנבא כשבא לבקש את דוד משנואש לשלוח שליחים לבצע את העבודה במקומו.
על פי המסופר במקרא, מנהיגותו של שמואל התאפיינה בכך שהוא נהג לתור בין הערים והעיירות, כדי להיות זמין לציבור להתדיינות בפניו וללימוד התורה, ולא המתין לבואם של המתדיינים אל מקום מגוריו. בניו של שמואל - יואל ואביה בני שמואל - אשר היו שופטים בבאר שבע, לא המשיכו את דרכו בהנהגת העם, כיוון שלקחו שוחד והיטו משפט, זו הסיבה שהעם מאס בהנהגה של שופטים ודרש מלך, לצד הדרישה להיות "ככל הגויים". נכדו של שמואל היה הימן, המשורר בבית ה', שנתמנה לתפקידו על ידי המלך דוד בירושלים.
שמואל נפטר זמן קצר לפני סיום תקופת מלכותו של שאול המלך ונקבר ברמה, עירו. ביומן המסע של רבי בנימין מטודלה, שביקר בארץ בשנת 1173, מתואר שהצלבנים, במעברם דרך רמלה שזוהתה על ידם כ"רמה", מצאו במקום את עצמותיו של שמואל הנביא, והביאו אותן יחד איתם, וקברון מחדש בנבי סמואל. על פי המסורת, תאריך פטירתו היה בכ"ח באייר. ויש הסוברים שביום כ"ט באייר. בימים אלו מגיעים יהודים להתפלל במקום שקיבל בתקופה מאוחרת יותר את הזיהוי כקברו של הנביא - בנבי סמואל.
שמואל במקרא > בעלת האוב ומות שאול

לאחר מות שמואל נערכת מלחמה נוספת בין ישראל לפלשתים. לאחר שפניותיו של שאול לה' מעלות חרס, הוא מחליט לפנות לבעלת אוב מעין דור, על אף שפעל בעצמו לגירוש בעלי האוב והידעונים מהארץ. בעלת האוב מזמנת את רוחו של שמואל, ושאול מבקש את עצתו, אך זה כועס עליו על שהעלהו באוב ומבשר לו שה' סר מעליו, ושהוא יובס בידי הפלשתים ומלכותו תיקרע ממנו ותינתן לדוד על שום שלא שמע לה'. דבריו של שמואל מתגשמים בפרק ל"א, ושאול נהרג עם בניו בקרב. עם זאת, חז"ל פרשו ששמואל התפייס עם שאול במפגשם האחרון, ועל מותו בקרב הוא מציין "ומחר אתה ובניך עימי". לביטוי "עימי" פרשנות הגורסת שעוונותיו של שאול נמחלו והוא יזכה להיות עם שמואל בעולם הבא.
שמואל במקרא > מעילו של שמואל

”וּמְעִיל קָטֹן תַּעֲשֶׂה לּוֹ אִמּוֹ וְהַעַלְתָה לוֹ מִיָּמִים יָמִימָה”. חנה אם שמואל, שבאה לבקר אותו במקדש בשילה מדי שנה בשנה - הייתה מכינה לכל מפגש מעיל, שניתן לשמואל כמזכרת ממנה וביטוי לחיבה, בדומה לכתונת שעשה יעקב ליוסף בנו.
המעיל ליווה את שמואל בהמשך חייו, והפעם הבאה בה הופיע היא אחרי המלחמה עם עמלק. שאול, לא הרג את המלך אגג - בניגוד לצו אלוהים. שמואל מתבקש להודיע לשאול שאלוהים נטש אותו ויעביר את שלטונו לאדם ראוי ממנו. כששמואל סב ללכת, שאול תופס במעילו - וזה נקרע. שמואל רואה בכך סימן, ומשווה את הקרע במעיל לקרע שנוצר בין שאול למלכות:”וַיִּסֹּב שְׁמוּאֵל לָלֶכֶת וַיַּחֲזֵק בִּכְנַף מְעִילוֹ וַיִּקָּרַע. וַיֹּאמֶר אֵלָיו שְׁמוּאֵל קָרַע ה' אֶת מַמְלְכוּת יִשְׂרָאֵל מֵעָלֶיךָ הַיּוֹם וּנְתָנָהּ לְרֵעֲךָ הַטּוֹב מִמֶּךָּ”. בעקבותיו, עושה הנביא אחיה מעשה דומה בשעה שהוא מנבא לירבעם את קריעת הממלכה מבית דוד.
אחרי מות שמואל, נכתב כי שאול מבקש את העלאתו באוב. שאול זקוק לסימנים מזהים כדי לדעת אם באמת מדובר בשמואל - וכשאומרת המעלה באוב שהיא רואה אדם זקן עם מעיל, מבין שאול כי מדובר בשמואל.
שמואל במקרא > שמואל ושמשון

קיימים קווי דמיון מובהקים בין שמואל לשופט שחי מעט לפניו, שמשון, אך גם קווי שוני מהותיים.
שניהם מוקדשים מבטן אמם לחיי נזירות, דבר המייחד את שניהם בלבד בתנ"ך כולו. שניהם נולדים לאם עקרה שנפקדה בנס, ואצל שניהם אמותיהם דומיננטיות יותר מאביהם. בדומה לשמואל, גם הורי שמשון זוכים להתגלות אלוהית ולא מבינים זאת בתחילה. בנוסף, הפלשתים הם האויב המשותף לשניהם.
אולם לצד הדמיון, קיים גם ניגוד מהותי: בעוד שמשון פועל לבד ולא משמש כמנהיג דתי כלל, שמואל, כמי שגדל והתחנך במשכן בשילה כבן חסותו של עלי הכהן, אוסף את העם כולו למעמד תשובה לאומי, דבר חריג בימי השופטים. בניגוד לשמשון שנלחם לבדו ומכה באויביו בעצמו, שמואל מתפלל ומקריב קורבנות בזמן שהעם לוחם בפלשתים, דבר המייחד אותו מיתר השופטים שהובילו את העם במלחמה (פרט לדבורה שהייתה אישה, ועלי שהיה זקן מאוד ועיוור).
ככלל, שמשון מזוהה עם גבורה פיזית יוצאת דופן, ואילו שמואל עם גדולה רוחנית מיוחדת, ונחשב בין הנביאים הבולטים בתנ"ך. במספר מקומות נזכר שמואל כשני במעלת נבואתו ותפילתו למשה בלבד. בדבריו לירמיהו אומר ה' "אִם יַעֲמֹד מֹשֶׁה וּשְׁמוּאֵל לְפָנַי אֵין נַפְשִׁי אֶל הָעָם הַזֶּה", וכן בתהילים "מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן בְּכֹהֲנָיו וּשְׁמוּאֵל בְּקֹרְאֵי שְׁמוֹ קֹרִאים אֶל ה' וְהוּא יַעֲנֵם".
שמואל במשנת חז"ל

לפי תפיסת חז"ל, שמואל הנביא נחשב כמנהיג האופטימלי, לצד משה ואהרן, או בלשונם: "שלשה חֲמוּרֵי עולם" (משה, אהרן ושמואל הם שלושת גדולי העולם).
"וַיִּשְׁלַח ה' אֶת יְרֻבַּעַל וְאֶת בְּדָן וְאֶת יִפְתָּח וְאֶת שְׁמוּאֵל, וַיַּצֵּל אֶתְכֶם מִיַּד אֹיְבֵיכֶם מִסָּבִיב, וַתֵּשְׁבוּ בֶּטַח", ואומר: מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן בְּכֹהֲנָיו, וּשְׁמוּאֵל בְּקֹרְאֵי שְׁמוֹ", שקל הכתוב שלשה קלי עולם כשלשה חמורי עולם, לומר לך: ירבעל בדורו כמשה בדורו! בדן בדורו כאהרן בדורו! יפתח בדורו כשמואל בדורו!
בתלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ד', עמוד ב' נאמר: רבי אלעזר כי מטי להאי קרא בכי "ויאמר שמואל אל שאול למה הרגזתני להעלות אותי" ומה שמואל הצדיק היה מתיירא מן הדין אנו על אחת כמה וכמה, שמואל מאי היא (מנין שהתיירא)? דכתיב; "ותאמר האשה אל שאול אלוהים ראיתי עולים" עולים תרי משמע חד שמואל ואידך דאזל שמואל ואתייה למשה בהדיה אמר ליה (שמואל למשה) דלמא חס ושלום לדינא מתבעינא קום בהדאי דליכא מילתא דכתבת באורייתא דלא קיימתיה. (פירוש - "עולים" ברבים, משמעותו שלפחות שניים עולים, אחד שמואל והשני משה רבנו שהביאו שמואל איתו. אמר לו שמואל למשה: שמא אני מבוקש לעמוד לדין על מעשיי, בוא איתי ותעיד שאין דבר שכתבת בתורה ואני לא קיימתיו.)
בברייתא שבמסכת בבא בתרא המייחסת את ספרי התנ"ך למחברם, מייחסים לשמואל הנביא את כתיבת ספר שמואל (מלבד הקטעים שלאחר מותו, שנכתבו על פי המסורת בידי גד החוזה ונתן הנביא), ספר שופטים ומגילת רות.
שמואל במשנת רבני ימי הביניים

הרמב"ם מתאר את המידות הלא מתוקנות של הנביאים כמחיצות שטשטשו להם את הנבואה, ובהקשר של שמואל הוא אומר שלקה במידת הפחד, כאשר פחד מפני שאול, וחשש ללכת להכתיר את דוד למלך כצוויו של האל, ככתוב "וַיֹּאמֶר שְׁמוּאֵל אֵיךְ אֵלֵךְ וְשָׁמַע שָׁאוּל וַהֲרָגָנִי".
לקריאה נוספת

עדין שטיינזלץ, ‏דמויות מן המקרא, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980, פרק ז' - "שמואל כמחדש דתי".
בנימין אופנהיימר, הנבואה הקדומה בישראל, פרק ד, שמואל - האיש ופעלו, הוצאת מאגנס, תשל"ג
משה גרנות, התנ"ך - כף החובה, הוצאת ירון גולן, 1986, פרק 12 : דמויות מופת, פרק משנה ד': שמואל, עמוד 119.
שמעון בר-אפרת, שמואל א ושמואל ב (סדרת "מקרא לישראל"), עם עובד והוצאת מאגנס, 1996.
משה אילת, שמואל וכינון המלוכה בישראל, הוצאת מאגנס, 1998.
אוריאל סימון, קריאה ספרותית במקרא: סיפורי הנביאים, מוסד ביאליק, 2001.
משה גרסיאל, ראשית המלוכה בישראל: עיונים בספר שמואל (ארבעה כרכים), האוניברסיטה הפתוחה, 2008.
אמנון בזק, שמואל א': מלך בישראל, הוצאת קורן - ספרי מגיד, תשע"ג. שמואל ב': מלכות דוד, הוצאת קורן - ספרי מגיד, תשע"ד.
הרואה ואינו נראה (ה.ג'. ולס)

| --- | --- |

המהדורה הראשונה של הספר
 מידע כללי
 מאת:  הרברט ג'ורג' ולס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  לונדון, סאסקס 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1897
 סדרה
 הספר הבא:  מלחמת העולמות 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001284454, 003750708
 
הרואה ואינו נראה (באנגלית: The Invisible Man - A Grotesque Romance) הוא ספר בריטי מאת ה.ג'. ולס משנת 1897, המספר על מדען שחלומו להפוך לבלתי נראה מתגשם. הספר נחשב לאחד משיאי יצירתו של ולס ומעלה דילמות באשר למוכנות החברה ואפילו המדען עצמו להתמודדות עם השלכות המחקר המדעי, מהי אנושיות ומיהו אדם.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי דב קמחי והופיע בשנת 1960 בהוצאת יהושע צ'צ'יק. ב-2001 יצא לאור תרגום נוסף בשם "האיש הבלתי נראה: רומאן גרוטסקי" בהוצאת אסטרולוג, בתרגום אהובה גסנר ושלה מאיר.
עיבודים > קולנוע

בשנת 1933 יצא הסרט "הרואה ואינו נראה" (The Invisible Man) בבימויו של ג'יימס וייל בהפקת סרטי יוניברסל כאשר לדמותו של גריפין ניתן השם הפרטי ג'ק, שגולם על ידי קלוד ריינס. הסרט היווה אחד מסרטי מפלצות יוניברסל ובהמשך נוספו לו סרטי המשך וסרטי ספין-אוף שהתרחקו מהמקור הספרותי. סרטי ההמשך והספין-אוף היו: The Invisible Man Returns מ-1940, עם וינסנט פרייס כג'ופרי רדקליף, הרואה ואינו נראה; סרט הקומדיה The Invisible Woman מאותה שנה בכיכובה של וירג'יניה ברוס וג'ון ברימור בתור המדען שהמציא את נוספת הבלתי נראות; Invisible Agent מ-1942 ו-The Invisible Man's Revenge מ-1944 עם ג'ון הול בתפקיד הראשי; Abbott and Costello Meet the Invisible Man משנת 1951 עם ארתור פרנץ כטומי נלסון, מתאגרף שנחשד ברצח ולוקח את נוסחת הבלתי נראות על מנת לטהר את שמו. וינסנט פרייס דיבב את הרואה ואינו נראה בסרט אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה מ-1948.
The Amazing Transparent Man, מותחן פשע מדע בדיוני אודות פצחן כספות בלתי נראה משנת 1960.
הסרט Mad Monster Party מ-1967 כלל את דמות הרואה ואינו נראה בדיבובו של אלן סוויפט.
The Invisible Man מ-1975 הציג את הרואה ואינו נראה כדמות טובה המשתמשת יכולותיה על מנת לסייע. הסרט כולל את קורותיו של ד"ר דניאל ווסטין (בגילומו של דייוויד מק'קאלם) שמנסה להפוך עצמו לבלתי נראה במעבדות תאגיד KLAE.
Человек-невидимка (הרואה ואינו נראה), סרט סובייטי מ-1984 בבימויו של אלכסנדר זכארוב עם אנדריי חאריטונוב כגריפין. העלילה מגוללת את קורותיו של המדען המוכשר גריפין ששותפיו מתקשים להבינו, כאשר קמפ הוא נבל המבקש להשליט שלטון טרור בסיועו של גריפין. כשגריפין מסרב, קמפיין מנסה להורגו ולבסוף מצליח.
Amazon Women on the Moon משנת 1987 הוא סרט קומי המגולל את קורות בנו של הרואה ואינו נראה.
Memoirs of an Invisible Man מ-1992 הוא גרסה מודרנית לסיפור עם צ'בי צ'ייז בתור אדם שגורם לעצמו בטעות להפוך לבלתי נראה ונרדם על ידי סוכנים ממשלתיים המבקשים להשתמש בו כנשק.
Hollow Man, סרט משנת 2000 בכיכובו של קווין בייקון בבימוי פול ורהובן. ב-2006 יצא סרט המשך "Hollow Man 2" בכיכובו של כריסטיאן סלייטר כמייקל גריפין. בוים על ידי קלאודיו פה.
עיבודים > טלוויזיה

The Invisible Man, סדרת טלוויזיה משנת 1958 שרצה במשך 2 עונות.
Gemini Man, סדרת טלוויזיה משנת 1976 שעלילתה מגוללת קורותיו של הסוכן סם קייסי המשתמש ב"מייצב דנ"א".
The Invisible Woman, סרט טלוויזיה מ-1983 עם בוב דנבר.
The Invisible Man, סדרת טלוויזיה בריטית מבית BBC בת 6 פרקים.
The Invisible Man, סדרת טלוויזיה מדע בדיונית ששודרה בשנים 2000–2002 עם וינסנט ונטרסקה כדאריין פוקס, פורץ מורשע שמוצע לו להשתחרר מהכלא אם יסכים ליטול חלק בפרויקט ממשלתי חשאי שמנוהלת על ידי אחיו וממומן על ידי סוכנות ממשלתית. הוא רוכש את היכולת להיות בלתי נראה באמצעות שתל שמושתל במוחו אך עד מהרה גורם לו לאבד שפיותו.
The Invisible Man, סדרת אנימציה משנת 2011. מבוססת באופן רופף על הספר.
רמי קלינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1962 (בן 62) ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 סוגה:  רוק פופ זמר עברי
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי, ארומה מיוזיק, הליקון
 שיתופי פעולה בולטים:  ריטה, קרן פלס
 צאצאים:  משי קלינשטיין, נועם קלינשטיין 
 www.ramikleinstein.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי קלינשטיין (נולד ב-10 בנובמבר 1962) הוא זמר-יוצר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

קלינשטיין נולד בניו יורק, ארצות הברית ועלה לישראל בגיל 8. עוד טרם התפרסם עסק במוזיקה, וב-1978, בעודו בתיכון, הקים קלינשטיין להקה בשם ליקוי חמה יחד עם ירמי קפלן, אשר למד שנה מעליו בבית הספר אליאנס תל אביב. בשנת 1980 התגייס לצה"ל, והיה למנהל המוזיקלי של הלהקה הצבאית "צה"ל 80", בה היה גם חבר לצידם של אשתו לעתיד ריטה והזמרות שלווה ברטי וחני דינור.
בשנת 1983 יצר, יחד עם יוריק בן דוד את פסקול הסרט "הפנימיה", ובסוף אותה שנה הלחין את רוב שירי הלהקה הצבאית "צה"ל 84", שבה היו חברים בין היתר יובל זמיר, אופירה יוספי ואורנה דץ (כהן דאז).
ב־1984 הלחין את פסקול הסרט "זעם ותהילה" בבימויו של אבי נשר. פרסומו הגדול הגיע בשנת 1985, כאשר הלחין את שירו של יורם טהרלב "עוד לא תמו כל פלאייך", שהפך ללהיט בביצועה של להקת פיקוד הצפון עם הסולנית יסמין גמליאל (שאחר כך הייתה חלק משלישיית הבנות "מנגו"). באותה שנה אף הפיק ועיבד את אלבום הבכורה של דני בסן.
הפריצה הגדולה, הן של קלינשטיין והן של ריטה, הגיעה בשנת 1986 עם הוצאת אלבומי הבכורה של שניהם - "ביום של הפצצה" של רמי, ו"ריטה" של ריטה. "ביום של הפצצה" נחשב לאחד האלבומים המצליחים ביותר של קלינשטיין, ונכללו בו הלהיטים: "זמן גשום", "את שרה ברדיו", "אש", "שבועה" בדואט עם ריטה, "במקום שבו אני עומד", "הניחי לי", "ביום של הפצצה" ו"שיר מדבר". בגרסת ה־CD נכלל השיר "אורה" אותו הלחין קלינשטיין למילים של שמעון גלבץ וגם גרסת כיסוי של השיר "ככה את רצית אותי" של אריאל זילבר כבונוס. בעקבות הצלחת האלבום, יצא קלינשטיין לסיבוב הופעות בשם "אש על הבמה".
אלבום הבכורה של ריטה כלל בעיקר שירים שהלחין ועיבד קלינשטיין, הבולט ביותר מביניהם הוא "שביל הבריחה", איתו הגיעה ריטה למקום הרביעי בתחרות הקדם-אירוויזיון באותה שנה והופעתה שם עוררה עניין ציבורי עקב שמיטת הכתפייה אותה לבשה ריטה. בנוסף הלחין קלינשטיין לאלבום את רוב השירים, ביניהם "שיר אהובת הספן", "עבד של הזמן", "בגידה" ו"לקבל ולתת".
בשנת 1988 יצא האלבום העברי השני של ריטה, "ימי התום", אשר גם בו היה קלינשטיין המלחין והמעבד העיקרי. בין השירים הבולטים באלבום היו "תחת ירח ערבי" (שהופיע רק במהדורת הדיסק), "עטוף ברחמים", "הנסיכה והרוח" (עיבוד של קלינשטיין ללחן של יהודה פוליקר), "אני חיה לי מיום ליום" (שכתב חנוך לוין, ושביצעה במקור תיקי דיין בלחן שונה) והמוכר יותר כ"לא בת 16", "ימי התום", "בוא", "כמו בִּתמונה" ו"חברה", שכתבה ריטה עוד בצעירותה לחברתה פנינה עסיס, לימים המעצבת פנינה טורנה. באותה שנה הפיק קלינשטיין את סיבוב ההופעות של גידי גוב "דרך ארץ", בו גם שר חלק משיריו. באלבום שיצא בעקבות המופע, שר קלינשטיין את "הניחי לי" לבד, ואת "ככה את רצית אותי" יחד עם גוב.