stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת יפן בכדורגל
כל גביעי אסיה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הונג קונג (1876–1959) 1956: פרשה
קוריאה הדרומית 1960: פרשה
ישראל 1964: פרשה
איראן (1964–1979) 1968: לא העפילה
תאילנד 1972: פרשה
איראן (1964–1979) 1976: לא העפילה
כווית 1980: פרשה
סינגפור 1984: פרשה
| קטר (מדינה) 1988 | סיבוב ראשון | 4 | 0 | 1 | 3 | 0 | 6 |
| יפן 1992 | מקום ראשון | 5 | 3 | 2 | 0 | 6 | 3 |
| איחוד האמירויות הערביות 1996 | רבע גמר | 4 | 3 | 0 | 1 | 7 | 3 |
| לבנון 2000 | מקום ראשון | 6 | 5 | 1 | 0 | 21 | 6 |
| הרפובליקה העממית של סין 2004 | מקום ראשון | 6 | 4 | 2 | 0 | 13 | 6 |
| אינדונזיה מלזיה תאילנד וייטנאם 2007 | מקום רביעי | 6 | 2 | 3 | 1 | 11 | 7 |
| קטר (מדינה) 2011 | מקום ראשון | 6 | 4 | 2 | 0 | 14 | 6 |
| אוסטרליה 2015 | רבע גמר | 4 | 3 | 1 | 0 | 8 | 1 |
| איחוד האמירויות הערביות 2019 | מקום שני | 7 | 6 | 0 | 1 | 12 | 6 |
| קטר (מדינה) 2023 | רבע גמר | 5 | 3 | 0 | 2 | 12 | 8 |
| ערב הסעודית 2027 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 10/18 | 53 | 33 | 12 | 8 | 104 | 52 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
קופה אמריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1916 - 1997: לא הוזמנה
| פרגוואי 1999 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 8 |
2001 - 2007: לא הוזמנה
ארגנטינה 2011: פרשה
צ'ילה 2015: פרשה
ארצות הברית 2016: לא הוזמנה
| ברזיל 2019 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 7 |
ארגנטינה קולומביה 2021: לא הוזמנה
| סה"כ | 2/46 | 6 | 0 | 3 | 3 | 6 | 15 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
| ערב הסעודית 1995 | זוכת גביע אסיה 1992 | סיבוב ראשון | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 8 |
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
מקסיקו 1999: לא העפילה
| קוריאה הדרומית יפן 2001 | מארחת מונדיאל 2002 ומחזיקת גביע אסיה בכדורגל 2000 | מקום שני | 5 | 3 | 1 | 1 | 6 | 1 |
| צרפת 2003 | זוכת גביע אסיה 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 3 |
| גרמניה 2005 | זוכת גביע אסיה בכדורגל 2004 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 |
דרום אפריקה 2009: לא העפילה
| ברזיל 2013 | זוכת גביע אסיה 2011 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 4 | 9 |
רוסיה 2017: לא העפילה
| סה"כ |  | 5/10 | 16 | 5 | 2 | 9 | 19 | 25 |
שחקנים מפורסמים (שנות פעילות בנבחרת)

קונישיגה קמאמוטו (אנ') (1977-1964)
קאזויושי מיורה (2000-1990)
הידטושי נקטה (2006-1997)
שינג'י אונו (אנ') (2008-1998)
ג'וניצ'י אינמוטו (אנ') (2010-2000)
שונסוקה נקמורה (2010-2001)
אלכס (אנ') (2006-2002)
יסוהיטו אנדו (2015-2002)
מקוטו האסבה (2006-2018)
קייסוקה הונדה (2008-2018)
אטסוטו אוצ'ידה (2015-2008)
שינג'י קגאווה (2019-2008)
סגל הנבחרת

סגל נבחרת יפן למשחקי מוקדמות מונדיאל 2026 - אסיה, מול מיאנמר וסוריה ב-6 וב-11 ביוני 2024.
הנתונים מעודכנים ל-11 ביוני 2024.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | דאיה מאקאווה | 8 בספטמבר 1994 | 2 | 0 | יפן ויסל קובה |
| 12 | שוער | קייסוקה אוסאקו | 28 ביולי 1999 | 8 | 0 | יפן סאנפרצ'ה הירושימה (אנ') |
| 23 | שוער | קוסיי טאני | 20 בנובמבר 2002 | 2 | 0 | יפן מצ'ידה זלוויה (אנ') |

| 2 | הגנה | יוקינארי סוגאווארה | 28 ביולי 2000 | 13 | 1 | הולנד א.ז. אלקמאר |
| 3 | הגנה | שוגו טאניגוצ'י | 15 ביולי 1991 | 28 | 1 | קטר (מדינה) א-ריאן (כדורגל) |
| 4 | הגנה | קו איטקורה | 27 בינואר 1997 | 29 | 1 | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבך |
| 14 | הגנה | דייקי האשיוקה | 17 במאי 1999 | 9 | 0 | אנגליה לוטון טאון |
| 16 | הגנה | קוקי מצ'ידה | 25 באוגוסט 1997 | 10 | 0 | בלגיה רויאל אוניון סן-ז'ילואז |
| 21 | הגנה | הירוקי איטו | 12 במאי 1999 | 19 | 1 | גרמניה באיירן מינכן |
| 22 | הגנה | טאקהירו טומיאסו | 5 בנובמבר 1998 | 42 | 1 | אנגליה ארסנל |
|  | הגנה | יוטו נגטומו | 12 בספטמבר 1986 | 142 | 4 | יפן טוקיו |

| 5 | קישור | הידמאסה מוריטה | 10 במאי 1995 | 34 | 3 | פורטוגל ספורטינג ליסבון |
| 6 | קישור | וטארו אנדו (קפטן) | 9 בפברואר 1993 | 62 | 3 | אנגליה ליברפול |
| 7 | קישור | טקומו קוואמורה (אנ') | 28 באוגוסט 1999 | 3 | 1 | יפן סאנפרצ'ה הירושימה (אנ') |
| 8 | קישור | טאקומי מינאמינו | 16 בינואר 1995 | 59 | 21 | צרפת מונקו |
| 10 | קישור | ריטסו דואן | 16 ביוני 1998 | 50 | 10 | גרמניה פרייבורג |
| 11 | קישור | יוקי סומה | 25 בפברואר 1997 | 14 | 5 | פורטוגל קאזה פיה א.ק. |
| 13 | קישור | קייטו נקמורה | 28 ביולי 2000 | 10 | 8 | צרפת סטאד ריימס |
| 15 | קישור | דייצ'י קמאדה | 5 באוגוסט 1996 | 33 | 7 | אנגליה קריסטל פאלאס |
| 17 | קישור | אאו טנאקה | 10 בספטמבר 1998 | 27 | 8 | גרמניה פורטונה דיסלדורף |
| 18 | קישור | ראו הטאטה | 21 בנובמבר 1997 | 9 | 0 | סקוטלנד סלטיק |
| 20 | קישור | טקפוסה קובו | 4 ביוני 2001 | 35 | 4 | ספרד ריאל סוסיאדד |

| 9 | חלוץ | איאסה אואדה | 28 באוגוסט 1998 | 26 | 12 | הולנד פיינורד |
| 19 | חלוץ | קוקי אוגאווה | 8 באוגוסט 1997 | 3 | 5 | הולנד אן.אה.סיי. ניימכן |
|  | חלוץ | דאיזן מאדה | 20 באוקטובר 1997 | 18 | 3 | סקוטלנד סלטיק |
|  | חלוץ | יואיטו סוזוקי (אנ') | 25 באוקטובר 2001 | 1 | 0 | דנמרק ברונדבי |
שיאי שחקנים

נכון ל-11 ביוני 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יסוהיטו אנדו | 2002 - 2015 | 152 | 15 |
| 2 | יוטו נגטומו | 2008 - 2022 | 142 | 4 |
| 3 | מאיה יושידה | 2010 - 2022 | 126 | 12 |
| 4 | מאסימי איהרה | 1988 - 1999 | 122 | 5 |
| 5 | שינג'י אוקזאקי | 2008 - 2019 | 119 | 50 |
| 6 | יושיקטסו קוואג'וצ'י | 1997 - 2010 | 116 | 0 |
| 7 | מקוטו האסבה | 2006 - 2018 | 114 | 2 |
| 8 | יוג'י נקזוואה | 1999 - 2010 | 110 | 17 |
| 9 | שונסוקה נקמורה | 2001 - 2010 | 98 | 24 |
| 9 | קייסוקה הונדה | 2008 - 2018 | 98 | 37 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קונישיגה קמאמוטו | 1964 - 1977 | 75 | 76 | 0.99 |
| 2 | קאזויושי מיורה | 1990 - 2000 | 55 | 89 | 0.62 |
| 3 | שינג'י אוקזאקי | 2008 - 2019 | 50 | 119 | 0.42 |
| 4 | הירומי הרה | 1978 - 1988 | 37 | 75 | 0.49 |
| 4 | קייסוקה הונדה | 2008 - 2018 | 37 | 98 | 0.38 |
| 6 | שינג'י קגאווה | 2008 - 2019 | 31 | 97 | 0.32 |
| 7 | טקויה טאקאגי | 1992 - 1997 | 27 | 44 | 0.61 |
| 8 | קזושי קימורה | 1979 - 1986 | 26 | 54 | 0.48 |
| 9 | יויה אוסאקו | 2013 - 2022 | 25 | 57 | 0.44 |
| 10 | שונסוקה נקמורה | 2000 - 2010 | 24 | 98 | 0.24 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
↑  FIFA.com - 1998 FIFA World Cup France
↑  FIFA.com - 2002 FIFA World Cup Korea/Japan
↑  FIFA.com - 2006 FIFA World Cup Germany
↑  FIFA.com - 2010 Fifa World Cup South Africa
| כדורגל ביפן יפן |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל היפנית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הליגה היפנית הראשונה • הליגה היפנית השנייה • ליגת הכדורגל היפנית • הליגות היפניות האזוריות |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות יפן בכדורגל נשים |  |
| תחרויות גביע | גביע הקיסר • גביע הליגה היפנית • הסופר קאפ היפני • גביע ג'ומו • גביע שאקאיג'ין • גביע סורוגה בנק |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנוער עד גיל 20 • נבחרת הנוער עד גיל 17 • נבחרת יפן בכדורגל נשים |  |
| תחרויות אזוריות | גביע פרינץ טאקאמאדו • אליפות כל תיכוני יפן |  |
נבחרת יפן לפני המשחק מול פולין במונדיאל 2018
יסוהיטו אנדו שיאן ההופעות (152) בנבחרת יפן בכל הזמנים.
קונישיגה קמאמוטו מלך השערים (75) בנבחרת יפן בכל הזמנים.
סיפור עם

.
סיפור האגדה של ליידי גודייבה בציור מאת ז'ול ג'וזף לפבר מ-1891, מוצגת בסביבה אנכרוניסטית של ימי הביניים.
סיפורי עם או אגדות, הם סיפורי פולקלור נפוצים, אשר דרך הפצתם היא לרוב מפה לאוזן. בדרך כלל, המחבר הוא אנונימי ואין מקום וזמן מוגדרים. סיפורי העם, ככל יצירת פולקלור, מהווים חלק בלתי נפרד מן ההיסטוריה של תרבות מסוימת.
סיפורי עם נהוגים ונפוצים בכל תרבות ידועה, ולרוב מכילים שילוב של מאפיינים כלל אנושיים ומאפיינים ייחודיים לתרבות בה מסופר הסיפור. דוגמה לשילוב כזה בין המקומי לכללי הם האויקוטיפים: סיפורים הקיימים בתרבויות רבות, אך מסופרים באופן שונה בכל תרבות, בהתאם למאפייניה.
הסיפור העממי הוא ביסודו שמיעתי, נמסר מדור לדור על ידי מסרנים. המסרנים הצטיינו בזיכרון מעולה ובכושר משחק. פעולת העברת הסיפור נקראת "היגוד", והיא נעשתה בפני קהל, בסיטואציה עממית (משפחה, בית-ספר, וכדומה). המסרנים היו גם יוצרים, שהתאימו את העלילה לרוח התקופה אך נשארו נאמנים לאמצעים האומנותיים של הסיפור העממי. משמעותם של סיפורי העם נובעת מהסיטואציה בה סיפרו אותם, לא פחות מאשר מתוכנם. חוקרים רבים חקרו את הספרות העממית ומצאו שיש חוקים (יסודות) החוזרים על עצמם בסיפורי העם. חקר סיפורי העם, יחד עם אלמנטים נוספים השייכים לפולקלור, נקרא אתנופואטיקה.
חלוקה מקובלת של סיפורי העם לסוגות:
סוגות סיפוריות (מיתוס, מעשייה, אגדה, משל, אנקדוטה וסיפור נוסחאי)
סוגות שיריות (אפוס, בלדה וליריקה)
סוגות קטנות (פתגם, חידה ובדיחה).
מעשיה ואגדה

את הסוגה הסיפורית של הסיפור העממי ניתן לחלק לשני ז'אנרים: מעשיה ואגדה. ההבדל העיקרי ביניהם הוא ההקשר ההיסטורי: המעשיות אינן קשורות לזמן, מקום או אנשים מסוימים, לעומת האגדות, בהן מוגדר רקע מסוים להתרחשות.
מעשיה ואגדה > מעשיה

מעשיות הן סיפורי עם שבהם מוטיבים רבים החורגים מההתנסות היומיומית, ומוטיבים על-טבעיים שאינם ניתנים לאישור אמפירי. כמו כן, מאופיינית המעשיה בעקרונות נוספים:
אלמקום: המעשייה מתרחשת במרחב גאוגרפי לא מוגדר או מוגדר בכלליות גסה בלבד (לדוגמה, "מרכז אירופה").
אל-זמניות: המעשייה מתרחשת בתקופה היסטורית לא מוגדרת או מוגדרת בכלליות גסה בלבד (לדוגמה: "ימי הביניים").
אלמוניות: הדמויות במעשייה הן סתמיות ואינן מוכרות לקהל.
דוגמה למעשיות הן מעשיות האחים גרים וסיפורי חכמי חלם.
ממאפייני המעשייה:
אין נקודת אחיזה גאוגרפית וגם לא נקודת אחיזה בזמן.
אין מצפים מהקורא שיאמין שהמעשה התרחש במציאות.
יסודות על-טבעיים.
הדמויות במעשייה הן טיפולוגיות, הן אינן דמויות היסטוריות, או אפילו דמויות בשר ודם. הן מייצגות תכונות או מעמדות.
למעשייה פונקציות רבות: המרכזית היא הפונקציה הפסיכולוגית, פונקציה אסתטית, פונקציה חינוכית.
במעשיות ישנם שני סוגים מרכזיים דומים אך בעלי שוני: מעשיית הגיבור והמעשייה הנשית.
במעשיית הגיבור, הגיבור הוא גבר שצריך לעבור הרפתקאות ומשימות עד להשגת ידה של הנסיכה.
במעשייה הנשית, הגיבורה היא אישה שעוברת הרפתקאות עד להשגת הנסיך. במעשיות הקלאסיות, הנשים עושות זאת על ידי היותן פאסיביות מאוד: הן מצפות ומצפות בתוך חלל סגור לנסיך החלומות שלהן.
מעשיה ואגדה > אגדה

אגדה היא האנטיתזה של המעשיה. היא סיפור עממי ריאליסטי בו מוגדרים וידועים לקהל המרחב הגאוגרפי והזמן ההיסטורי. לרוב גם ידועות הדמויות הפועלות, ולעיתים הקהל משער דרכן את המיקום ומועד ההתרחשות. יסוד על-טבעי בסיפור יתפרש כנס.
בחברה בה מסופרת האגדה חשוב כי המאזינים יאמינו שהדברים קרו במציאות, וזאת כי לאגדה יש תפקיד דידקטי חשוב. אף על פי שאין באגדה בהכרח יסודות על-טבעיים, אם יש יסוד כזה הוא מוגדר כנס. הדמויות באגדה הן של גיבורים היסטוריים, כמו משה רבנו ורבי עקיבא. ביהדות התופעה נקראת "ספרות שבחים (הגיוגרפיה)". ההגיוגרפיה עוסקת לרוב בשבחים דתיים. לא פעם יש אגדות הקשורות באנשים פשוטים, האגדה היא סיפור חברתי ופחות סיפור משפחתי. המספרים באגדות נוטים להיות גברים באופן מסורתי: דרשנים, רבנים וכו'.
סוגי האגדות הן: אגדות היסטוריות, גאוגרפיות, ואגדות קודש. אגדות הקודש מתפצלות לאגדות שכר ועונש ואגדות ביוגרפיות. אגדות השכר והעונש מתחלקות לאגדות שכר ועונש, אגדות צידוק הדין ואגדות קידוש השם. ישנם גם אגדות ביוגרפיות, אשר פורשת ביוגרפיה שלמה של חיי הגיבור. מדובר במחרוזת אגדות, הפורשות את ביוגרפיית הגיבור או הקדוש. קיימת קונבנציה ספרותית שעל פיה נוצרות אגדות על גיבורים, לכן בתרבויות השונות הביוגרפיות של הגיבור מאוד דומות.
דוגמאות לאגדות הן אגדות המלך שלמה ואגדות הבעל שם-טוב.
צורה מודרנית שלבשה האגדה היא האגדה האורבנית, ממאפייניה: תיאור חוויה מודרנית, יסודות אימה לצד יסודות קומיים, נטייה "להישבע" לעדות אישית אף על פי שהאגדה לא באמת קרתה למספר. הסיפורים משקפים לרוב חרדות (סיפורי בייביסיטר לדוגמה).
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק

האתנופואטיקן הדני אקסל אולריק שחקר אלפי סיפורי עם אירופאים, מצא כי לסיפורים אלה מאפיינים משותפים רבים המחולקים לשני סוגים: מאפיינים צורניים-שמיעתיים ומאפיינים תוכניים.
מאפיינים צורניים-שמיעתיים: מאפיינים המתייחסים לשפה ולצורת השימוש בה. בסיפור העממי נועדת לפן השמיעתי חשיבות רבה בשל השימוש בהיגוד, אשר אופיו וחיותו מושפעים רבות מן המודעות לשומעים. מאפיינים אלו מקשרים את חקר הסיפור העממי למדע הלינגוויסטיקה, וכן מעניקים חשיבות לבחינת הז'אנרים המינוריים (פתגמים, חידות וכו') בסיפור.
מאפיינים תוכניים: מאפיינים המתייחסים לרקע, לעלילה ולתכונות הדמויות בסיפור.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים

כמה מן המאפיינים הצורניים-שמיעתיים המרכזיים הנהוגים בסיפורי עם הם: משחקי מילים, דו-שיח, שילוש, שאלות רטוריות, חזרות ופתגמים.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > פתיחה

בסיפור עם הפתיחה קצרה, ללא תיאורים, ויש לה ביטויים ותבניות קבועות.
הפתיחה בדרך כלל רגועה ושלווה כדי לתת פתח להפתעה בהמשך וליצור מתח באשר להמשך הסיפור. פתיחות אופייניות לסיפורי עם הן: 'היה היה…', 'יום אחד…', 'לפני שנים רבות…', 'מעשה באחד ש…', 'פעם אחת…', ועוד.
עם הסיום מצפה לקורא סוף טוב – כל הבעיות שהועלו בסיפור נפתרות, משאלות הלב מתגשמות, והדמות השלילית נענשת.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > אחידות העלילה

הסיפור העממי מתרכז באירוע אחד, שסביבו נכתב הסיפור, לא יהיה מידע כלשהו על עלילה שלא קשורה/חשובה להתקיימות העלילה הראשית.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > הדמויות

בסיפור העממי תופענה בדרך כלל שלוש דמויות (שלושה גיבורים). דמות אחת חיובית בתפקיד החכם, העני, הצדיק, הטוב וכדומה. הדמות שנייה – שלילית, בתפקיד הטיפש, העשיר, הרשע וכדומה. הדמות השלישית תהיה דמות נייטרלית, שתפקידה לפשר ולגשר בין שתי הדמויות או להכריע לטובת אחת מהן. במערכה מרכזית בסיפור תופענה שתי הדמויות המרכזיות, הטובה והרעה, כשהדמות השלישית תופיע מאוחר יותר, לעיתים כשהמצב נראה תקוע, ותניע את העלילה.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > תאומים

פירושו פיצול אחד הגיבורים לשניים: שתי דמויות שאין הבדל מהותי ביניהן. מול שני הגיבורים הללו (שהם בעצם אחד) עומד היריב (לדוגמה: אם חורגת ומולה האחים עמי ותמי, שהם גיבור אחד).
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > חוק משחק המילים

גם חוק זה נועד למשוך את תשומת לבו של המאזין אל המספר וסיפורו. בסיפור העממי יש ריכוז רב יותר של משחקי מילים, חריזה וכדומה, מאשר בכל סיפור אחר.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > חוק השאלה הרטורית

המספר העממי משתמש באמצעי זה כדי להביא לשינוי הטון, להגביר את המתח בהשהיה, ולשמש כרמז לבאות ("ומה, אתם חושבים, הוא עשה"?).
המספר חוזר על הדברים שאותם הוא רוצה להדגיש, לדוגמה: את הגיבור הטוב והחיובי ידגיש על ידי תכונות טובות – חכם, טוב לב, ועוד. המספר משתמש בחזרות רבות, על מילים, עובדות, מעשים וכו'. החזרות הרבות מארגנות את העלילה ותורמות לתחושת הזדהות והנאה של הקורא. החזרה משמשת גם כתבנית קבועה היוצרת רציף קוהרנטי של העלילה: "אבל העני לא הסתפק במה שיש לו".
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים צורניים־שמיעתיים > חוק הדו-שיח

חוק הדו-שיח הוא אחד החוקים, הנובעים מהצורך להשפיע על המאזין. מכיוון שהמטרה היא לרתק את הקהל ולשתפו בעלילה – משנה המספר את קולו, ומשחק את שתי הדמויות הפועלות. לכן יהיו ביטויים כמו "אמר לה", "ענתה לו" ולא שימוש בדיבור עקיף כמו "היא סירבה לצאת".
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים תוכניים

כמה מן המאפיינים התוכניים המרכזיים הנהוגים בסיפורי עם הם מוטיבים אי-רציונליים ולרוב מאגיים, עימות ומשאלה כמוסה.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים תוכניים > היסוד העל-טבעי

נקרא גם בשם מוטיב הפלא. בסיפור העממי קיימת התרחשות של נס או פלא, התרחשות של דברים מעל להיגיון ולטבע האנושי. לדוגמה: מפלצת, קוסם המגשים משאלות, פיות, חיות מדברות וכו'. מעניינת העובדה שסיפורים חסרי אחיזה במציאות לעיתים נשמרים בזיכרון הקולקטיבי טוב יותר מאשר סיפורים ריאליסטיים.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים תוכניים > חוק העימות

נקרא גם בשם יסוד הניגוד, יסוד הקונפליקט. בכל סיפור עם ישנם ניגודים רבים וקיצוניים. הם יכולים להיות ניגודים גילאיים בין זקן לצעיר, ניגודים מעמדיים בין עשיר לעני או מלך לעבד. הניגודים יוצרים מאבקים ועימותים בין הדמויות, בין המצבים ובין האירועים המתרחשים בסיפור.
מאפייני סיפורי העם וחוקי אולריק > מאפיינים תוכניים > משאלה כמוסה

בכל סיפור עם עהולה משאלת ליבו של אדם פשוט ושל החברה שבה הוא חי. המשאלה מייצגת ומדגישה את בעיותיו וכאביו של האדם הפשוט, ולכן הסיפור מביא להזדהות ולתחושת שייכות. את המשאלות המודחקות של הפרט ושל החברה אפשר להעלות מן התת-מודע על ידי השלכה על דמויות בעלי-חיים, על עמים זרים וכדומה. המשאלה היא בעצם המסר שלשמו ספרו את הסיפור. פעמים רבות בהגשמתה או אי הגשמתה של המשאלה יש משום הבעת דעה לגבי טיבה וערכה של המשאלה. משאלות אותן רוצה המספר לסמן כראויות יזכו להגשמה בעוד אלו שאינן ראויות לא יוגשמו בסוף הסיפור. וייתכן שהמביע אותן ילמד על כך שלא היו ראויות מלכתחילה. הגשמת המשאלות בסיפור נועדה לתת תקווה למאזינים. סיפורי העם מהווים מעיין תיקון לעוולות ולמצוקות של חיי היום יום. סיפור עממי הוא בדרך כלל סיפור שאין יודעים מי המחבר והוא בדרך כלל סיפור קצר שיודעים אותו בעל פה וקל לספרו בלי לתכנן.
ז'אנרים נוספים בספרות עממית

המיתוס - קיימת סברה שזהו הז'אנר הקדום ביותר. שני הסוגים העיקריים הם סיפורי האלים (מיתולוגיה) וסיפורים אטיולוגיים הנותנים סיבה לתופעות הטבע. המיתוס נותן מענה לצורך חשיבתי – הוא עוזר לתת הסברים לתופעות טבעיות. מענה לצורך פסיכולוגי ולצורך פולחני. המיתוסים מתרחשים בזמנים קדומים, ובמקומות שונים. יש ריבוי של יסודות על-טבעיים ובזמנים קדומים אנשים חשבו שכך הדברים קרו – הייתה אמונה במסופר.
הנובלה (אין לבלבל את הנובלה העממית עם הסוגה הספרותית הנושאת שם זה) - בספרות עממית הנובלה לוקחת מן המאפיינים של המעשיה ושל האגדה, אך היא לא זו ולא זו. הנובלה דומה למעשיה בכך שמדובר בסיפור מורכב מיסודות רומנטיים/ארוטיים. היא משתמשת במרכיבים ריאליסטיים, כמעט ואין יסודות על-טבעיים. את מקומם של אלה תופסת תכונה אנושית בולטת. למשל במקום שתופיע פיה כמו במעשייה, בנובלה תכונת האנוש היא שתחלץ את הגיבור מן הבעיה. לנובלות תכונות בולטות ועל פיהן הן מחולקות – נובלת חכמה, נובלה רומנטית, נובלת תרמית, נובלת שוטים.
החידה - ז'אנר קטן בספרות העממית. החידה מכילה לרוב פרדוקס בולט שיש לפתרו. החידות לרוב משולבות בסיפור העממי ולהן תפקיד דרמטי. ישנם חידות סופרלטיביות, חידות מעשיות ומעשים חידתיים – מעשים אניגמטיים.
הסיפור האישי והממורט - שניהם מסופרים בגוף ראשון על ידי מספר שחווה את החוויה בעצמו. ממורט – סיפור אישי שחדר אליו יסוד על-טבעי. ישנם סיפורים של אנקדוטה, סיפור שמועה, סיפור חיים.
המשל - אנשי דת וחינוך הבינו את הפוטנציאל שבמשלים – יכולתם להכיל מוסר השכל. הסיפורים היו קיימים בתרבות והפכו למשל עם הוספת המרכיב הדידקטי. המשל הוא כלי חינוכי ממדרגה ראשונה עד היום. למשל שני חלקים, משל ונמשל. הוא לרוב מאוד קצר ותמציתי והדמויות מאוד סטראוטיפיות. ישנה האנשה של הדמויות אשר הם בעיקר בעלי חיים.
הבדיחה והסיפור ההומוריסטי - אין הבדל בין בדיחה לסיפור הומוריסטי, בדיחה היא פשוט קצרה יותר. הבדיחה היא הז'אנר הנפוץ ביותר של הסיפור העממי בימינו. זיגמונד פרויד העלה את המשמעויות הנסתרות של הבדיחה ומאז מתייחסים אל ז'אנר זה ברצינות. לבדיחה על פי פרויד שני רבדים, הגלוי-המשעשע, והסמוי – על מה בדיוק צוחקים. פרויד טען שההומור מאפשר לבטא את יצר התוקפנות ואת יצר המין. ישנה רמות שונות להומור, מהרמה הנחותה ביותר שהיא בדיחות סלפסטיק ו"בדיחות קרש", ועד להומור עצמי שנחשב הגבוה ביותר.
הפתגם - משפט תחבירי שלם המסכם חוכמת חיים של החברה בנושא מסוים. פופולריות הפתגם נובעת מכך שאנו יכולים לשלבו בהקשרים שונים. ממאפייני הפתגם: חריזה, משחקי מילים, מצלולים. הפתגם שומר על צורה יציבה, הוא מכיל פעמים רבות מילות ציווי או תנאי. הפתגם הופך לעממי כאשר אנו פוגשים בו בהקשרים שונים. יש פתגמים מטאפוריים ויש שאינם. כיום נוצרים פתגמים דרך אמצעי התקשורת, דרך שירים, ובמסגרות חברתיות.
ראו גם

סיפורי חסידים
סיפורי מעשיות (ספר) של רבי נחמן מברסלב
עושה פלא – ספר סיפורי עם ידוע
ספר המעשיות – סדרת טלוויזיה לילדים המבוססת על סיפורי עם
סיפורים מלמדים
לקריאה נוספת

גיליון המוקדש לנושא "אגדות", משקפיים 6, מאי 1989
הערות שוליים

↑  בשנת 1979, אידריס שאה ערך את הספר World Tales, אוסף של 65 סיפורי עם מארצות רבות. לכל סיפור יש הקדמה קצרה שנכתבה על ידי העורך הנותנת היסטוריה קצרה של האגדה, והמציינת את הדומות יוצאת הדופן של גרסאות הסיפור ממקומות רחוקים גאוגרפית או היסטורית.
↑  הדה יזון, האסכולה הפורמליסטית במחקר הספרות העממית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588455905171  BNE: XX4349724  BnF: cb119322386 (data)  GND: 4035028-9  LCCN: sh2014002741  NDL: 00561420  NKC: ph124458 
סיפור העם מימי הביניים של גנובפה מברבנט. תחריט מ-1854 מאת הוגו בורקנר לפי רישום של יוליוס היבנר מ-1837.
פסלו היושב של הדמות האגדית, הולגר הדני, מאת הפסל הנס פדר פדרסן-דן, מ-1907, בטירת קרונבורג.
ברוריה

ערך זה עוסק בתלמידת חכם ואשתו של רבי מאיר. אם התכוונתם לסרט קולנוע ישראלי, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-1 / המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה יודיאה / פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-2 פרובינקיה סוריה פלשתינה / בבל
 שם מלא:  ברוריה בת חנינא
 תקופת הפעילות:  דור רביעי לתנאים
 השתייכות:  חז"ל
 תחומי עיסוק:  הלכה, אגדה
 בני דורה:  יהושע בן חנניה, רבי טרפון, יהודה בן בבא, יוסי הגלילי
 בן זוג:  רבי מאיר
 אב:  חנינא בן תרדיון
 מספר צאצאים:  2
בּרוּריָה (לעיתים ברוריא) הייתה תלמידת חכמים מהיחידות בספרות חז"ל, בת הדור הרביעי של תקופת התנאים (המחצית השנייה של המאה ה-2 לספירה), אשת התנא רבי מאיר ובתו של התנא רבי חנינא בן תרדיון. זכתה להערכה רבה בזכות חוכמתה והיקף ידיעותיה בענייני הלכה ואגדה, ומסופר עליה שלמדה מחכמים שלוש מאות הלכות ביום אחד. אביה הוצא להורג על ידי הרומאים יחד עם אימה כיוון שלמד תורה, ואחותה נשבתה, אך היא המשיכה לעסוק בדברי תורה.
דמותה ופועלה

ברוריה נודעה בלמדנותה יוצאת הדופן, שאף היוותה סמל ליכולת לימוד גבוהה. התנא רבי יהושע העריך מאוד את דבריה במחלוקת בין חכמים לרבי טרפון ואמר: "יפה אמרה ברוריה". ברוריה הייתה מעורה מאוד בדיונים ההלכתיים של חכמי התקופה. היא חולקת בתוספתא על אביה, בענייני טומאה וטהרה, וגם שם דבריה זוכים לשבח, מפי רבי יהודה בן בבא. היא אף הציעה דרכים לייעול לימוד התורה, עד כדי כך שבעטה בתלמיד שלמד בלחישה, ואמרה לו שצריך ללמוד בקול רם, על מנת שיוכל לזכור את לימודו.
ברוריה הייתה ידועה באישיותה המושחזת ובתקיפותה המרובה. כפי שמסופר עליה בתלמוד, שאל אותה רבי יוסי הגלילי מה הכיוון לעיר לוד, והיא השיבה לו בהערה שהרבה לדבר איתה, בניגוד לדעת חכמים במשנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ה', שאמרו "אל תרבה שיחה עם האישה", והשתמש בארבע מילים ("באיזה דרך נלך ללוד") במקום בשתיים ("באיזה ללוד"). רוב הפרשנים סברו שכוונת דבריה הם כפשוטם, אך יש הסוברים שקשה להניח שדווקא היא כאישה תטען שאין להרבות בשיחה עם נשים", טענה שמרמזת על תפיסה מיזוגנית לכאורה. דעה פרשנית אחרת מפרשת את דבריה כעקיצה המכוונת כלפי החכם או כלפי האימרה ממסכת אבות, בהיותה היא עצמה הוכחה לכך ששיחה עם אישה עשויה להועיל ולהחכים. עוד מסופר בתלמוד על שהתנצחה עם צדוקי בפרשנות פסוק בנביא, והחזירה לו מענה ניצח.
מסופר עליה בתלמוד, שלימדה את בעלה רבי מאיר להתפלל לחזרתם בתשובה של הרשעים ולא לכיליונם. מסופר שם כי לרבי מאיר היה שכן רע שהיה מצער אותו מאוד, עד שרבי מאיר התפלל עליו שימות. אמרה לו ברוריה, על דרך הדרש, כי כתוב "יתמו חטאים" (מלשון חֵטְא) ולא חוטאים, ו"רשעים עוד אינם" מכיוון שחזרו בתשובה. וזאת על דרך המדרש יש אם למסורת ואין אם למקרא שכן על דרך הפשט, משמעות המילה "חַטָּאִים" (עם פתח ודגש) היא חוטאים, בעוד שמשמעות המילה "חֲטָאִים" (בחטף פתח ובלי דגש) היא המעשים.
עוד מסופר עליה כי ביקשה מרבי מאיר בעלה לחלץ את אחותה מ'קובה של זונות' בה נכלאה על ידי הרומאים. במסע ההצלה הממושך שלו גילה רבי מאיר שהאחות שמרה על תומתה גם במקום שבייה בבית בושת. הוא הצליח להציל אותה, אבל אז הוא עצמו הפך למבוקש על ידי השלטונות וכמעט נתפס. חלקו האחרון של הסיפור עוסק בקורותיו של רבי מאיר המבוקש, שניצל גם הפעם בנס. במסע זה התגלו כוחותיו העל טבעיים, שבעטיים זכה לכינוי 'בעל הנס'.
במדרש משלי המאוחר יותר היא גם מתוארת כבעלת חוזק נפשי ותבונת חיים רבה. מסופר ששני בניה, שהיו בעלי מידות טובות ותלמידי חכמים, מתו בשבת. היא כיסתה את הגופות בסדין, וחיכתה שבעלה יגיע מבית המדרש במוצאי שבת, כיוון שלא מתאבלים בשבת. כשהגיע הביתה דאגה ברוריה שיעשה הבדלה ויאכל דבר מה, ולאחר מכן שאלה אותו: אם אדם שהפקיד אצלך פיקדון וכעת הוא מבקש אותו חזרה, מה לעשות? ענה רבי מאיר נחרצות שיש להשיב את הפיקדון. לקחה אותו ברוריה אל שני הבנים המתים ואמרה כי הקב"ה נתן להם פיקדון וכעת הוא מבקש אותו חזרה. כך הצליחה לנחם אותו, עד שקראו עליה את הפסוק "אשת חיל מי ימצא". ברוריה, המכונה בסיפור מפורסם זה 'אשת רבי מאיר', משמשת דוגמה ומופת לאם שכולה מאופקת, בעלת שליטה עצמית מפליאה, המבכרת את קדושת השבת והדאגה לבעלה על פני אבלה ורגשותיה.
טענה נפוצה היא שברוריה הייתה מניחה תפילין. מקור הטענה ככל הנראה ממקורות שונים בתלמוד, בהן מוצגת שיטתו של בעלה, רבי מאיר, המחייב נשים בתפילין מאחר שלשיטתו תפילין אינה מצוות עשה שהזמן גרמא. רבנים שונים טוענים שאין לטענה כל מקור.