stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' צ'קיריס

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1934 (בן 90) נורווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1947–1996 (כ־49 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1961)  פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (1962) 
 http://georgechakiris.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' צ'קיריס (באנגלית: George Chakiris; נולד ב-16 בספטמבר 1934) הוא שחקן קולנוע יווני- אמריקאי זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1961 על הופעתו בסרט "סיפור הפרברים".
חייו

צ'קיריס נולד בעיר נורווד שבאוהיו לסטיב וזואי צ'קיריס, זוג מהגרים יוונים.
למד בצעירותו ריקוד מקצועני בבית ספר לריקוד וערך את הופעתו הראשונה כנער מקהלה בסרטו של קלרנס בראון "שיר האהבה".
את תחילת דרכו כשחקן עשה בעיקר כרקדן ניצב בסרטים המוזיקליים "גברים מעדיפים בלונדיניות", "ריתמוס הדמים", "חג מולד לבן" ו"5,000 האצבעות של ד"ר טי".
צ'קיריס פרץ לקדמת הבמה בהוליווד בשנת 1961 בדרמת הפולחן המוזיקלית זוכת 10 פרסי האוסקר "סיפור הפרברים". בסרט הופיע צ'קיריס בתפקידו הגדול הראשון בתור ברנרדו נונייז מנהיג "כנופיית הכרישים" הלטינית וזכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
לאחר זכייתו באוסקר שיחק צ'קיריס בסרט המלחמה הבריטי "טייסת 633" בתפקיד לוטננט אריק ברגמן, בסרט ההרפתקאות "מלכי השמש" בתפקיד בלאם מנהיג שבט המעיין, בסרט המלחמה הצרפתי בהפקת פרנסיס פורד קופולה "האם פריז בוערת?" ובסרט המוזיקלי הצרפתי "הבנות הצעירות של רוקפור".
התפרסם בפעם האחרונה בתפקיד אורח באופרת הסבון הפופולרית "דאלאס" בתור ניקולס העוזר של אנג'ליקה נרו.
במקביל לקריירת המשחק שלו פיתח לעצמו גם קריירת מוזיקלית בתור זמר פופ ושחרר את הסינגל "Maria" שזכה להצלחה. צ'קיריס מעולם לא נישא ושמר בקנאות על סוגיית מיניותו. בשנים האחרונות נודע גם כמעצב תכשיטים.
פילמוגרפיה

שיר האהבה (1947)
5,000 האצבעות של ד"ר טי (1953)
גברים מעדיפים בלונדיניות (1953)
ריתמוס הדמים (1954)
חג מולד לבן (1954)
פגוש אותי בלאס וגאס (1956)
סיפור הפרברים (1961)
ראש יהלום (1963)
מלכי השמש (1963)
הבחורה של בבו (1963)
השמש הגבוהה הנוצצת (1964)
טייסת 633 (1964)
הטיסה מעשייה (1964)
האם פריז בוערת? (1966)
העלמות מרושפור (1967)
הקובייה הגדולה (1995)
ג'קל והייד שוב ביחד (1982)
וינונה ריידר

| --- | --- |

ריידר, 2010
 לידה:  29 באוקטובר 1971 (בת 53) וינונה, מינסוטה, ארצות הברית 
 שם במה:  וינונה ריידר
 שם לידה:  Winona Laura Horowitz 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  תיכון פטלומה (1989)  קונסרבטוריון האמריקאי לתיאטרון 
 בן זוג:  ג'וני דפ (1989–1993)   דייב פירנר (1993–1996)  מאט דיימון (1998–2000)  סקוט מקינלי האן (2011–הווה)
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1993)  פרס גילדת שחקני המסך (2017)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס יופיטר 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
וינונה לורה הורוביץ (באנגלית: Winona Laura Horowitz; נולדה ב-29 באוקטובר 1971), המוכרת בשם הבמה וינונה ריידר (Winona Ryder), היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1993. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "ביטלג'וס", "בתולות הים", "המספריים של אדוארד", "נשים קטנות", "הנוסע השמיני 4: התחייה" ו"נערה בהפרעה"; וכן גם בעבור תפקידה בסדרת המסתורין של נטפליקס "דברים מוזרים".
ביוגרפיה

וינונה לורה הורוביץ נולדה במחוז וינונה, מינסוטה שבארצות הברית. אביה ממשפחה יהודית-אשכנזית שרבים ממנה נספו בשואה. שם המשפחה המקורי שלו היה "תומקין", אולם כשהיגרו לארצות הברית הוא שונה ל"הורוביץ". הוריה מייקל ד' הורוביץ וסינתיה פאלמר (לבית איסטס), הם סופרים ועורכים. ריידר מגדירה עצמה גם כיהודייה כמו אביה. אמה ממשפחה מרקע נוצרי ממוצא בלגי, גרמני, ובריטי.
ריידר נקראה על שם עיר סמוכה בשם וינונה. את שמה האמצעי "לורה" נתנו לה הוריה מפני שהיו ידידים קרובים של אשתו של הסופר הבריטי אלדוס האקסלי, לורה האקסלי. שם משפחתה המקצועי ריידר נגזר משם הבמה של זמר הסול והרוק האמריקאי מיטץ' ריידר(אנ'), שאביה העריץ.
על אף שאביה מגדיר עצמו כאתאיסט ואמה כבודהיסטית, הם חינכו את ילדיהם ללמוד על דתות שונות ורק אז לבחור אישית לחייהם את אותה האמונה שתתאים להשקפתם.
להר אח צעיר בשם אוּרי (על שם הקוסמונאוט הסובייטי יורי גגארין), ושני אחים-למחצה מנישואיה הראשונים של אמה. הסנדק של ריידר הוא הסופר האמריקאי טימותי לירי.
כשוינונה הייתה בת שבע, עברו הוריה להתגורר בקומונה ריינבו שבקליפורניה, ביחד עם שבע משפחות שותפות על חלקת אדמה השוכנת על כ-1.2 קמ"ר. בשל הריחוק מכל אזור מיושב, לא היו להם חשמל או מכשירי טלוויזיה, וינונה בילתה זמן רב בקריאה, והפכה למעריצה של הספר "התפסן בשדה השיפון". אמה הראתה לה סרטים שהוקרנו על מסך באסם, כשיותר מאוחר פיתחה וינונה עניין במשחק.
כשהייתה ריידר בת עשר עברה משפחתה לפיטלומנה שבקליפורניה. בשל הצקות של ילדי בית ספרה במקום, נטשה את בית הספר והחלה ללמוד בבית. ב-1983, החלה ללמוד משחק בקונסרבטוריון האמריקאי לתיאטרון, סמוך לסן פרנסיסקו. היא סבלה מפחד ממים בעקבות ההצקות בגיל 12.
קריירה

ב-1986 הופיעה ריידר לראשונה בקולנוע, בסרט "לוקאס" לצידם של קורי היים וצ'ארלי שין.
בשנת 1989 כיכבה בסרט "מלכות הכיתה", בתור ורוניקה סוייר לצד כריסטיאן סלייטר.
ב-1990 השתתפה בסרט "המספריים של אדוארד", לצידו של ג'וני דפ, בן זוגה דאז. הסרט זכה להצלחה ולהכנסה של 56 מיליון דולר בקופות הקולנוע בארצות הברית. בהמשך אותה שנה, הופיעה בסרט בתולות הים לצידן של שר וכריסטינה ריצ'י. בזכות תפקידה בסרט זה, היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקנית המשנה הטובה ביותר". באותה שנה היא הופיעה בקליפ של שר לשיר "The Shoop Shoop דong".
ב-1991 שיחקה נהגת מונית צעירה שחולמת להיות מכונאית בסרט "מונית לילה". הסרט יצא במהדורה מוגבלת אך זכה לשבחים בביקורות.
בשנת 1993 שיחקה בסרט "עידן התמימות" לצידם של דניאל דיי-לואיס ומישל פייפר. על השתתפותה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ואף הייתה מועמדת לפרס האקדמיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1994 היא שיחקה בהופעת אורח בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון" בפרק "היריבה של ליסה" בתפקיד אליסון טיילור.
ב-1998 שיחקה בסרטו של וודי אלן, "סלבריטי".
ב-1999 ריידר כיכבה בסרט הדרמה "נערה בהפרעה" לצידה של אנג'לינה ג'ולי. הסרט מבוסס על ספרה האוטוביוגרפי של סוזנה קייסן בעל אותו השם.
בשנת 2000 שיחקה סרט הדרמה הרומנטיטת "סתיו בניו יורק" לצידו של ריצ'רד גיר. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, אך זכה להצלחה קופתית וגרף רווח של 90 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2001 שיחקה בהופעת אורח בסיטקום "חברים" בתור מליסה וורברט, כחברתה של רייצ'ל גרין מהקולג'.
ב-2004, הופיעה בתפקיד קטן כפסיכולוגית בסרט "דפיקות לב". בשנת 2005 היא הופיעה בסרט "מעשה בשמיכת טלאים" המבוסס על ספר באותו שם, לצידו של דרמוט מלרוני. בשנת 2006 היא הופיעה בסרט "סורק אפלה" המבוסס על הספר עם אותו שם, לצידם של קיאנו ריבס, וודי הרלסון ורוברט דאוני ג'וניור. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפסטיבל הקולנוע בסיאטל.
ב-2007, הופיעה ריידר בקומדיה השחורה "סקס ומוות 101".
בשנת 2009, שיחקה ריידר את אמנדה גרייסון, אימו של ספוק, בסרט המדע בדיוני "סטארטרק".
ב-2010 היא שיחקה רקדנית בלט מבוגרת בסרט דרמת המתח "ברבור שחור" לצידה של נטלי פורטמן. באותה שנה אף שיחקה בסרט העצמאי "להישאר קול", לצידה של הילרי דאף.
בשנת 2011, הופיעה בסרט הקומי "הדילמה" לצידו של וינס ווהן.
ב-2012, הופיעה ריידר בווידאו קליפ של להקת הקילרס לשיר "Here With Me". באותה שנה, היא דיבבה בסרט הסטופ-מושן "פרנקנוויני".
מאז שנת 2016 החלה לככב בסדרת המסתורין המצליחה "דברים מוזרים" מבית נטפליקס, בתור אמו של דמות אותה מגלם השחקן נואה שנאפ.
בשנת 2018 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "היעד...חתונה" לצד קיאנו ריבס.
קריירה > פרסים ומועמדויות

הייתה מועמדת לפרס אוסקר פעמיים.
זכתה בפרס גלובוס הזהב לשנת 993.
חיים אישיים

ביוני 1989, פגשה את השחקן ג'וני דפ בפרמיירת הסרט "Great Balls of Fire". חודשיים לאחר מכן החלו השניים בזוגיות, והתארסו ביולי 1990. הזוג אמנם היה מאורס במשך כשלוש שנים, אם כי לא-נישאו טרם פרידתם. בין השנים 1993–1996 הייתה במערכת יחסים  זוגית עם המוזיקאי דייב פירנר, סולן להקת סול אסיילום. בין השנים 1998–2000, הייתה בזוגיות עם השחקן מאט דיימון; השניים התארסו, אך נפרדו מאוחר יותר. מאז 2011 היא בזוגיות עם מעצב האופנה סקוט מקינלי האן.
ריידר קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, באוקטובר 2000.
ב־12 בדצמבר 2001 נעצרה עקב גניבה של פריטי לבוש בשווי של 5 אלף דולר מחנות כל-בו בבוורלי הילס, קליפורניה, ובדצמבר 2002 גזר עליה בית המשפט שלוש שנות מאסר-על-תנאי, 480 שעות של שירות בקהילה, 3,700 דולר קנס ו-6,355 דולר פיצויים. לאחר מכן היא לקחה הפסקה של 3 שנים מעולם הבמה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | לוקאס | רינה |  |
| 1987 | תמימות נעורים | ג'מה דילארד |  |
| 1988 | ביטלג'וס | לידיה דיץ |  |
| 1988 | נערי 1969 | בת' קאר |  |
| 1989 | מלכות הכיתה | ורוניקה סויר | מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (1990) |
| 1989 | סקס, אהבה ורוקנ'רול | מיירה גייל בראון (אנ') |  |
| 1990 | רוקסי מסובבת את העיר | דינקי בוסטי |  |
| 1990 | המספריים של אדוארד | קים בוגס | מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר (1992) |
| 1990 | בתולות הים | שרלוט פלקס | מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1991) |
| 1991 | מונית לילה | קורקי |  |
| 1992 | דרקולה | וילהלמינה "מינה" מוריי (אנ') | מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר (1993) |
| 1993 | עידן התמימות | מיי וולנד | זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1994) מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1994) מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (1994) |
| 1993 | בית הרוחות | בלנקה טרובה |  |
| 1994 | מציאות נושכת | לליינה פירס |  |
| 1994 | נשים קטנות | ג'וזפין "ג'ו" מארץ' | מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (1995) |
| 1995 | מעשה בשמיכת טלאים | פין דוד |  |
| 1996 | נערים | פאטי וייר |  |
| 1996 | לחפש את ריצ'רד | אן נוויל |  |
| 1996 | ציד המכשפות | אביגייל ויליאמס (אנ') |  |
| 1997 | הנוסע השמיני 4: התחייה | אנאלי קול | מועמדת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1998) |
| 1998 | סלבריטי | נולה |  |
| 1999 | נערה בהפרעה | סוזנה קייסן (אנ') |  |
| 2000 | סתיו בניו יורק | שרלוט פילדינג |  |
| 2000 | נשמות תועות | מאיה לארקין |  |
| 2002 | מר דידס | בייב באנט / פאם דוסון |  |
| 2002 | סימון | ניקולה אנדרס |  |
| 2004 | דפיקות לב | פסיכולוגית |  |
| 2006 | פרס של טיפשים | סירי טיילור |  |
| 2006 | סורק אפלה | דונה הות'ורן |  |
| 2007 | העשר | קלי לה-פונדה |  |
| 2007 | סקס ומוות 101 | ג'יליאן |  |
| 2008 | המילה האחרונה | שרלוט מוריס |  |
| 2008 | לילות אל.איי. | שאריל ליין |  |
| 2009 | חייה הפרטיים של פיפה לי | סנדרה דולס |  |
| 2009 | תישאר קול | סקרלט סמית' |  |
| 2009 | סטארטרק | אמנדה גרייסון |  |
| 2010 | ברבור שחור | בת' מקנטייר |  |
| 2011 | הדילמה | ז'נביב בקמן |  |
| 2012 | פרנקנוויני | אלסה ואן הלסינג | דיבוב |
| 2012 | The Letter | מרטין |  |
| 2012 | אייסמן | דבורה קוקלינסקי |  |
| 2013 | בחזית | שאריל מוט |  |
| 2015 | הניסוי | סשה מנקין מילגרם |  |
| 2018 | היעד... חתונה | לינדזי |  |
| 2022 | Gone in the Night | קאת' |  |
| 2023 | טירה רדופה | פאט |  |
| 2024 | ביטלג'וס ביטלג'וס | לידיה דיץ |  מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מוזיקלי   מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר בסרט (2025) |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | משפחת סימפסון | אליסון טיילור | דיבוב; פרק: "Lisa's Rival" |
| 1996 | ד"ר כץ, מטפל מקצועי | וינונה | דיבוב; פרק: "Monte Carlo" |
| 2000 | זרים עם ממתקים | פראן | פרק: "The Last Temptation of Blank" |
| 2001 | חברים | מליסה וורברט | פרק: "The One with Rachel's Big Kiss" |
| 2010 | When Love Is Not Enough: The Lois Wilson Story | לויס וילסון | סרט טלוויזיה של CBS מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט (2010) |
| 2013–2014 | היסטוריה שתויה | מארי דייר / פגי שיפן | 2 פרקים |
| 2014 | Turks & Caicos | מלאני פול | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2015 | דרוש גיבור | ויני רסטיאנו | מיני-סדרה |
| 2016–הווה | דברים מוזרים | ג'ויס באיירז | תפקיד ראשי (5 עונות); 42 פרקים מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (2017)  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת מן הכלל של שחקנית בסדרת דרמה (אנ') (2017) |
| 2020 | הקנוניה נגד אמריקה | אוולין פינקל | מיני-סדרה |
| 2020 | שרה קופר: הכל בסדר | לייסי גרוין | ספיישל של נטפליקס |
הערות שוליים

↑  ethnic, Winona Ryder, Ethnicity of Celebs | What Nationality Ancestry Race, ‏3 בינואר 2008 (באנגלית)
↑  AwardsWatch - 2024 International Press Academy Satellite Awards Nominations: ‘The Brutalist,’ ‘Shōgun’ Lead, AwardsWatch, ‏2024-12-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר – סרט קולנוע |
| --- | --- | --- |
| 1943–1960 | קטינה פקסינו (1943) • אגנס מורהד (1944) • אנג'לה לאנסברי (1945) • אן בקסטר (1946) • סלסט הולם (1947) • אלן קורבי (1948) • מרסדס מקיימברידג' (1949) • ג'וזפין האל (1950) • קים האנטר (1951) • קייטי חוראדו (1952) • גרייס קלי (1953) • ג'ן סטרלינג (1954) • מריסה פאוואן (1955) • איילין הקרט (1956) • אלזה לנצ'סטר (1957) • הרמיוני גינגולד (1958) • סוזן קוהנר (1959) • ג'נט לי (1960) |  |
| 1961–1980 | ריטה מורנו (1961) • אנג'לה לאנסברי (1962) • מרגרט רתרפורד (1963) • אגנס מורהד (1964) • רות גורדון (1965) • ז'וסלין לגארד (1966) • קרול צ'אנינג (1967) • רות גורדון (1968) • גולדי הון (1969) • מורין סטייפלטון/קארן בלאק (1970) • אן-מרגרט (1971) • שלי וינטרס (1972) • לינדה בלייר (1973) • קארן בלאק (1974) • ברנדה ואקרו (1975) • קתרין רוס (1976) • ונסה רדגרייב (1977) • דיאן קנון (1978) • מריל סטריפ (1979) • מרי סטינבורגן (1980) |  |
| 1981–2000 | ג'ואן האקט (1981) • ג'סיקה לאנג (1982) • שר (1983) • פגי אשקרופט (1984) • מג טילי (1985) • מגי סמית' (1986) • אולימפיה דוקאקיס (1987) • סיגורני ויבר (1988) • ג'וליה רוברטס (1989) • וופי גולדברג (1990) • מרסדס רוהל (1991) • ג'ואן פלורייט (1992) • וינונה ריידר (1993) • דיאן ויסט (1994) • מירה סורבינו (1995) • לורן באקול (1996) • קים בייסינגר (1997) • לין רדגרייב (1998) • אנג'לינה ג'ולי (1999) • קייט הדסון (2000) |  |
| 2001–היום | ג'ניפר קונלי (2001) • מריל סטריפ (2002) • רנה זלווגר (2003) • נטלי פורטמן (2004) • רייצ'ל וייס (2005) ג'ניפר הדסון (2006) • קייט בלאנשט (2007) • קייט וינסלט (2008) • מוניק (2009) • מליסה לאו (2010) • אוקטביה ספנסר (2011) • אן האת'וויי (2012) • ג'ניפר לורנס (2013) • פטרישה ארקט (2014) • קייט וינסלט (2015) • ויולה דייוויס (2016) • אליסון ג'ני (2017) • רג'ינה קינג (2018) • לורה דרן (2019) • ג'ודי פוסטר (2020) • אריאנה דבוז (2021) • אנג'לה באסט (2022) • דאווין ג'וי רנדולף (2023) ‏•‏‏ זואי סלדנה (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447698905171  PLWABN: 9810555729205606  BIBSYS: 98014236  BNE: XX1172912  BnF: cb13999325b (data)  CANTIC: a10919922  CiNii: DA10338706  GND: 11928779X  ISNI: 0000 0001 1450 5139  LCCN: no92031179  LNB: 000333469  MusicBrainz: 81fbaa16-9a5d-4391-bc25-6b66b16a2d3f  NDL: 00621417  NKC: xx0023907  NLA: 35202666  NTA: 094921911  SNAC: w6jq16rr  SUDOC: 060333480  Trove: 863222  VIAF: 85450712   WorldCat (עם VIAF): 85450712
מוסא אל-עלמי

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1897 האימפריה העות'מאנית ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  8 ביוני 1984 (בגיל 87) ירדן עמאן, ממלכת ירדן 
 שם לידה:  موسى فيضي موسى العلمي 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 
מוסא אל-עלמי (גם: אל-עלמה, אל עלמי; בערבית: موسى العلمي;‏ 3 במאי 1897, ירושלים – 8 ביוני 1984) היה משפטן ופקיד בכיר בממשלת המנדט הבריטי על ארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20, ממנהיגי התנועה הלאומית הפלסטינית וחבר הוועד הערבי העליון.
ביוגרפיה

מוסא אל-עלמי נולד ב-1897 למשפחה אריסטוקרטית ירושלמית ועשירה. מוצאה של משפחת עלמי בצפון אפריקה. היא הגיעה לארץ ישראל במאה ה-17 והתבססה בהדרגה בירושלים. אביו של מוסא, פיידי אל-עלמי, היה ראש עיריית ירושלים בסוף תקופת השלטון העות'מאני (1906–1909) וייצג את מחוז (סנג'ק) ירושלים בפרלמנט העות'מאני בין השנים 1914–1918.
מוסא אל-עלמי פגש את נציגי הלאומיות הפלסטינית בהיותו בדמשק בשנים 1917–1918 אליה עבר בעקבות שנת הבצורת הקשה בארץ ישראל. הוא נסע לאנגליה שם סיים באוניברסיטת קיימברידג' לימודי משפטים. הוא חזר לארץ ישראל וב-1924 החל לעבוד בתחום במחלקה המשפטית של ממשלת המנדט. לפרקים כיהן כמחליפו של הפרקליט הראשי.
בשנת 1931 מונה לעוזרו של הנציב העליון הבריטי בארץ ישראל, ארתור ווקופ, וב-1933 מונה למזכירו לענייני ערבים. בתפקיד זה ניסה לקדם את הנושאים הנוגעים לזכויות הפוליטיות של ערביי הארץ. במשפט נאשמי רצח ארלוזורוב היה עלמי עוזרו של התובע הראשי הארי הרברט טראסטד. עלמי היה תובע כללי במערכת המשפט של ממשלת המנדט ועזב את משרתו בזמן המרד הערבי הגדול כדי להתמסר לעבודת עורך-דין ועסקנות פוליטית ציבורית.
ביוגרפיה > אידאולוגיה וקשרים עם מנהיגים יהודים בשנות ה-30

בשנות ה-30 תמך עלמי בתוכנית קנטוניזציה ב"פיקוח השלטון המנדטורי". על פי תוכניתו, הקנטון היהודי היה אמור להשתרע ברצועת החוף שבין תל אביב ועתלית, אליו יוכלו היהודים להביא "כמה מהגרים שירצו, ולחוקק שם כל חקיקה שימצאו לנכון".
עלמי היה בין המנהיגים הפלסטינים הבודדים שנפגשו עם מנהיגים יהודים ציוניים בשנים 1934–1936, בחפשו בסיס לפשרות בחיים המשותפים בארץ ישראל.
בשנות ה-30 הגיע דוד בן-גוריון למסקנה שעליו ליצור קשר עם מנהיגי התנועה הלאומית הפלסטינית ולשאת ולתת עמם. הוא בחר לפנות אל עלמי, ובתחילת אפריל 1934 נפגש עמו לראשונה בביתו של משה שרת בירושלים. בן-גוריון תיאר בפניו עד כמה מועילה העלייה היהודית לארץ ישראל ולתושביה הערבים, אולם עלמי השיב: "אני בוחר שהארץ תהיה עניה ושוממה אפילו עוד מאה שנה, עד שאנחנו הערבים נהיה מוכשרים בכוח עצמנו להפריחה ולפתחה". הוא הציע בפני עלמי הקמת פדרציה ערבית, שאליה תצטרף המדינה היהודית, וכך יהוו ערביי ארץ ישראל מיעוט במדינה היהודית, אך חלק מהרוב הערבי הגדול בפדרציה. עלמי הסכים לדון בכך, אולם פגישתם הבאה התעכבה למספר חודשים, משום שעלמי היה עסוק בעבודתו במשפט רצח ארלוזורוב ולאחר מכן חלה. באמצע אוגוסט ביקר אותו בן-גוריון בביתו הכפרי ליד ירושלים. עלמי אירח אותו בביתו בכפר הקטן שרפאת, מדרום לירושלים. בן-גוריון הציע תוכנית בת שני שלבים: שלטון יהודי-ערבי משותף, שבו מעמד שווה לשתי הקהילות, שלא על פי יחס מספרי, ומאוחר יותר מדינה יהודית משני עברי הירדן, שתהיה חלק מפדרציה אזורית שתכלול את עיראק. עלמי, לעומת זאת, דיבר על אפשרות של קנטון אוטונומי בלבד ליהודים סביב תל אביב, שיהווה את הבית הלאומי היהודי ויהיה חלק מהמדינה הערבית העצמאית. הייתה זו הראשונה בסדרת שיחות שקיימו השניים בביתו הכפרי של עלמי ובדירתו בירושלים. באחת השיחות הרגיע בן-גוריון את עלמי בנוגע להר הבית והבטיח לו שהיהודים יבנו את בית המקדש רק כשיבוא המשיח. לאחר מספר שיחות, דיווח עליהן עלמי למופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני. בהמלצת עלמי, נפגש בן-גוריון בז'נבה עם ראשי מפלגת אל-איסתקלאל.
באותה תקופה מכרה משפחת אל-עלמי ליהודים 900 דונם באזור בית שאן, בהן אדמות הקיבוץ טירת צבי.
ב-1936 נפגש עלמי גם עם יהודה לייב מאגנס, שהביע את הסכמתו להגבלת העלייה היהודית ל-30 אלף נפש בשנה.
בסוף יוני 1936, בזמן המרד הערבי הגדול, הופעל לחץ מצד החוגים הקיצוניים להצטרפות פקידי הממשלה לשביתה הכללית. במקום לשבות, הגישו הבכירים שביניהם תזכיר לממשלה, שהוכן על ידי עלמי, שבו הביעו את תסכולם של הערבים מהמצב, קבעו שהפתרון היחיד הוא הפסקת ההגירה היהודית והביעו את הזדהותם עם מטרות השביתה. עלמי טרח על הכנת התזכיר רק לאחר שהנציב העליון ארתור ווקופ הביע את הסכמתו לקבל אותו. משרד המושבות והנציב העליון הבליגו על עצם הגשת התזכיר בשל "ניסוחו המתון".
ביוגרפיה > שיקום הפליטים וחוות "משרוע מוסא אל-עלמי"

כבר בשנת 1945 הגה עלמי, שב-1936 מכר לקרן הקיימת את החווה החקלאית שכעבור שנה קם עליה קיבוץ טירת צבי,  את הרעיון לתת לערביי ארץ ישראל חינוך חקלאי שיאפשר להם להתפרנס בכבוד מחקלאות וימנע מכירת קרקעות ליהודים. בשנת 1946 הביא עלמי את חבר המדינות הערביות להחליט על מימוש הרעיון, אולם רק עיראק הקציבה בפועל כסף למפעל. ברבע מיליון הלירות שנתנה לו ממשלת עיראק, רכש עלמי 20,000 דונם באזור יריחו.
לאחר מלחמת העצמאות התפנה עלמי להקים את "המפעל הקונסטרוקטיבי לקידום הכפר ומשקו", שהקימה חווה חקלאית לפליטים פלסטינים ממזרח ליריחו, חווה הקרויה היום "משרוע מוסא אל-עלמי". לצורך הקמת החווה ניסה עלמי לנתב אליו תקציב שנותר בקופת המשרד הערבי בלונדון. בחווה התגוררו נערים פלסטינים שגידלו פרות, והיא מומנה מתרומות, בין השאר של אוקספם וקרן פורד. המלך עבדאללה הקצה לחווה 20,000 דונם. החווה שגשגה בין 1951 ל-1955, נחפרו בה בארות, נבנו תעלות והיא העלתה יבולים חקלאיים, עבדו בה והתפרנסו ממנה פליטים פלסטינים. לצידה הוקמו בריכת שחיה, מרפאה, בית ספר ופנימיה למאות יתומים. 
בדצמבר 1954 נודע למודיעין הירדני כי אמין אל-חוסייני מתכנן להתנקש בחייו של עלמי משום ניסיונו לשקם פליטים ניסיון שנתפס כבגידה ברעיון של שימור זכות השיבה וקיבוע מצב הפליטות ככלי במאבק מול ישראל. בדצמבר 1955 כחלק ממהומות נגד ממשלת ירדן, הרס המון מתפרע את החווה ושרף אותה. הפורעים בזזו 15,000 תרנגולות ואווזים וגרמו נזק שהוערך בכ-10,000 דינר ירדני.
לאחר מספר חודשים שוקמה החווה, בין השאר הודות לתרומות שאסף עלמי בארצות הברית. במהלך מלחמת ששת הימים היה עלמי במסע גיוס כספים בלונדון. אחרי המלחמה הזמינה ישראל את עלמי לשוב ליריחו ובקשה לדאוג להמשך פעילות החווה. למנהל החווה נתנה רשות לערוך קניות לחווה בתל אביב ומדריכים ישראלים הגיעו להדריך בחווה בשיטות להדברת מזיקים. בתחילת 1968 עבדו ולמדו בחווה כ-125 נפשות.
במאי 1969 הופגזה החווה פעמיים על ידי תותחים שירו מעבר הירדן המזרחי.
ביוני 1969 נפגש עלמי עם בן-גוריון, לבקשתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר. הפגישה הסודית נערכה בחדר המלון של בן-גוריון בלונדון, והשניים שוחחו בה על האפשרויות להסדר מדיני בין ישראל וערביי השטחים. הם קבעו פגישה נוספת, אולם לא ידוע אם התקיימה.
בינואר 1970 נפגש עלמי עם מנהל החווה שלו ליד גשר אלנבי, ושבוע לאחר מכן הגיע אל החווה, לראשונה מאז מלחמת ששת הימים.
משפחתו, מותו והנצחה

בבעלות המשפחה היו נכסי אדמות רבים בארץ, החל מאדמות ביריחו עליהן הקים חווה חקלאית, מקרקעין בירושלים, ונכס קטן במישור החוף הדרומי ששימש כבית קיט, הוא בית מוסא עלמי בסמוך לקיבוץ זיקים.
חותנו של עלמי היה המנהיג הסורי הגולה אחסאן ביי אל-ג'אברי.
אחייניתו של עלמי (בת אחותו וגיסו ג'מאל אל-חוסייני), סירין אל-חוסייני שהיד (אנ'), כתבה את הספר "ירושלמית".
עלמי מת בעמאן ב-8 ביוני 1984 כתוצאה ממחלה במחזור הדם. המעבר המזרחי לאזור יריחו שבידי הרשות הפלסטינית מכיוון גשר אלנבי נקרא על שמו – מעבר מוסא עלמי.
מספריו

מוסא אל-עלמי, עברת פלסטין (ערבית: 'לקח פלסטין'): בספר זה טען עלמי בזכות איחוד מדינות ערב בתחומי מדיניות חוץ, ביטחון, כלכלה, חינוך, תוך שמירה על אוטונומיה חלקית בשאר הנושאים - תקציר באנגלית
לקריאה נוספת

דוד בן-גוריון, פגישות עם מנהיגים ערבים, הוצאת עם עובד, 1967, עמ' 19–21, 29–38
הדרה לזר, שישה יחידים: דמויות חריגות במחלוקת בארץ בשנות השלושים, הקיבוץ המאוחד, 2012
תהילה ביגמן, "גשר עלמי", סגולה גיליון 127, טבת, ה'תשפ"א.
מיכאל אסף, התעוררות הערבים בא"י ובריחתם, תל אביב, דבר 1967.
אריה יצחקי, משרוע מוסא עלמי, קרדום 28–30, 1983, עמ' 156
תורת הגזע

אדם המשתייך לגזע הנורדי באמנות נאצית מן המאה העשרים
תורת הגזע היא תאוריה פסאודו-מדעית המקטלגת את המין האנושי לגזעים המקיימים סדר היררכי, כך שחלק מהגזעים עליונים ביחס לאחרים.
מקור המונח

על אף שהנחות מסוג זה רווחו בתרבויות שונות, בדתות שונות ובזמנים ומקומות שונים, את הביטוי "תורת הגזע" נהוג לייחס למסורת של חשיבה ומחקר שהתחילו באירופה ובארצות הברית במהלך המאה ה-19, והגיעו לשיאם בגרמניה הנאצית. מסורת זו, שהתיימרה להיות דיסציפלינה מדעית, הייתה למעשה אוסף אקלקטי של הגיגים, ששאבו ממקורות שונים, דרוויניזם (שפורש בהתאם להשקפתם), דרוויניזם חברתי, רעיונות אאוגניים, תורות פסבדו מדעיות שונות כתורת הפרנולוגיה, פיזיונומיה ותורתו של צ'זארה לומברוזו, ראייה היסטורית מעוותת, רעיונות פילוסופיים של רומנטיקה, ניהיליזם, פרשנות מעוותת לתורת פרידריך וילהלם ניטשה ואנטישמיות לשמה. כל אלו אוחדו לתאוריה שאמורה הייתה להיות מדעית, ומתבססת על מדידות מדויקות המסוגלות להבחין בין הגזעים ותת הגזעים השונים לפי מאפיינים כצבע העור, צורת ומידת הגולגולת, צבע העיניים והשיער, וכיוצא בזה.
ההבדל העיקרי בין אתנולוגיה ואתנוגרפיה לבין תורת הגזע שמהווה חלק מעולם האנתרופולוגיה הפיזית היא העובדה כי השנייה מתייחסת יותר למאפיינים הפיזיים של בני האדם וכיצד הם משפיעים על עולמנו כיום. עם זאת, האתנולוגיה והאתנוגרפיה מתבססות יותר על חקר המנהגים, דתות ומוסדות ולכן מבוססות פחות על אפיון פיזי וקשר ישיר שלו אל העולם כיום.