להקת הנח"ל
היסטוריה > שנות החמישים

להקת הנח"ל הוקמה בצה"ל ב-3 בנובמבר 1950 כממשיכת להקת הצ'יזבטרון של הפלמ"ח, מתוך חברי תנועות הנוער וגרעיני הנח"ל ביוזמתו של זאב חבצלת, קצין החינוך הראשון. בין מקימיה נמנו גיורא מנור (כמפקד הלהקה), יוסי בנאי, יונה עטרי, דרורה חבקין, אבא פורמן, גאולה גיל (לבבי), עזריאל פולני, אסתר גרינברג (שבק), זאב הילמן ושמואל שי, שהעלו את תוכניתה הראשונה של הלהקה, "מיריק מסתדרת". מנהלה המוזיקלי היה דובי זלצר, שהלחין ללהקה את שיריה הראשונים. הלהקה הופיעה בפני חיילים, את הקלטותיה הוציאה על תקליטי שדרים לרדיו. בין שירי ההרכב הראשון היו "נאחז בכל משלט" (זאב חבצלת/דובי זלצר), "העיקר הוא להעיז", "פזמון המ"מ" ועוד שהיו חלק מהתוכנית הראשונה.
החזרה הגנרלית של הלהקה, שהתקיימה באולם "קולנוע לב רמת השרון" של היום ברמת השרון, כמעט הייתה גם שירת הברבור שלה. על הבמה ניסתה הלהקה להציג קומדיה, שבלשון המעטה לא הצחיקה את קציני המטה שהיו נוכחים באולם. "מה אתם רוצים מהם? התוכנית הראשונה של הצ'יזבטרון הייתה הרבה יותר גרועה!", אמר חיים חפר שנכח גם הוא בהופעה וכך הציל את הלהקה מפירוק. וכך לאחר סיום ההצגות של התוכנית, העלתה הלהקה את התוכנית השנייה "האגדה על המ"כ הרע" ב-1951, ואת התוכנית השלישית, "חוליית בידור" ב-1952, כשבתוכנית זו שרו לראשונה את "יונתי בחגווי הסלע" ו"מעיין גנים" ששרה סולו יונה עטרי במחרוזת של שירים מ"שיר השירים".
באפריל 1953 הועלתה התוכנית הרביעית, "טעות לעולם חוזרת" אותה כתבו גיורא מנור ושבתאי רביב בבימויו של דוד ברגמן. התוכנית הציגה את רעיון הנח"ל דרך עיניו של הדוד מאמריקה, הבא לחפש את אחיינו באחת מהיאחזויות הנח"ל. לצד הצגה זו הייתה גם הצגת משנה על סיפור אהבה בין חייל לחיילת שגילמו יוסי בנאי ויונה עטרי. בתוכנית זו הופיע לראשונה השיר המצליח "הורה היאחזות" לצד שלושה שירים נוספים. באותה שנה לקראת חודש דצמבר עלתה התוכנית החמישית "נח"ל ונחלה". בתוכנית זו הוצגו לראשונה השירים "יא ירח", "המנון הנח"ל" ו"הורה ממטרה", כשהמנון הנח"ל הוקלט לתקליט שדרים לרדיו.
ביוני 1954 עלתה התוכנית השישית של הלהקה, "העיקר שנפגשים" בבימויו של מרדכי ידין. בתוכנית בלט השיר "הורה נתגבר". לתוכנית זו הצטרפו בין היתר חיים טופול, גליה טופול (פינקלשטיין), יאשה כץ, גבי עמרני, עדנה שביט (קדישביץ') וראובן לוי. לתוכנית השביעית שעלתה בנובמבר אותה שנה, "שמור על הגבול" הצטרפו נחמה הנדל, אברהם הפנר, אורי זוהר, יוסף אורג, שושיק שני (שפרונג) ומיכאל (מיקי) בבלי. בתוכנית בלטו השירים למילים של חיים חפר : "תותחים במקום גרביים" ו"הוא לא ידע את שמה" ששר סולו גבי עמרני. המדריך הקולי של הלהקה ב"שמור על הגבול" היה יוסי ואלד, שהלחין ללהקה את ההורה, "זיע זיע לא נזיע" למילים של חיים חפר. עוד הספיקה הלהקה להעלות ב-1955 את התוכנית "בין מגל וחרב" אליה הצטרפו עליזה קאשי ועדי עציון. בתוכנית בלטו השירים "כיתה אלמונית", "שיר ערש נגבי", "המפקד תמיד צודק" ו"בין מגל וחרב".
ב-1956 עלתה התוכנית "מה בוער". משירי התוכנית בלטו "השחרור", "רק לא סייר" של בנות הלהקה, "יא משלטי" שביצעה סולו עליזה קאשי ו"רחל רחל" שהיה סולו של איתמר כהן החבר החדש בלהקה, שגם שר בתוכנית את "סיפורו של כביש". הלהקה המשיכה להופיע עם התוכנית החל מפברואר לאורך כל השנה. עם כיבוש חצי האי סיני בעת מבצע קדש, הגיעו חבריה לסיני. המלחמה עצמה פרצה זמן קצר לאחר שחלק מחברי המחזור השתחררו וזימנו אותם למילואים להופיע לפני היחידות הלוחמות בסיני. באחד הימים בישרו להם שהמלחין משה וילנסקי חיבר שיר חדש. את מילות השיר, כך סיפר וילנסקי, קיבל בבוקרו של היום מיחיאל מוהר, ואחרי הצהריים השיר כבר היה מוכן. הפזמון של השיר ההרואי נחתם במילים: "עוד יסופר על זה היום, אחיי / בשוב העם אל מעמד סיני!". השיר החדש שנקרא "מול הר סיני", הושר בלהקת הנח"ל ב-1956, כחודשיים לאחר שהתוכנית "מה בוער" ירדה. בסוף אותה שנה הקליטה הלהקה 16 שירים שיצאו על שני התקליטים הראשונים של הלהקה, שכללו כמה מהשירים מ"מה בוער" לצד הקלטות מחודשות לשירים מתוך כלל התוכניות הקודמות של להקת הנח"ל, בהם "תותחים במקום גרביים", "הוא לא ידע את שמה", "הורה נתגבר", "המפקד תמיד צודק", "בין מגל וחרב", "הורה היאחזות" ועוד, וגם השיר שיצא זמן קצר לפני הקלטות אלו, "מול הר סיני".
"מול הר סיני" נכלל בתוכנית שעלתה בשנת 1957, "עד מאה ועשרים" שציינה עשר תוכניות של להקת הנח"ל, בה היו השירים החדשים "כרמלית", "עד מאה ועשרים", "כשנגמר מבצע קדש" ("שיר הצ'יזבאטים") ועוד, כשאל הלהקה הצטרפו אריק איינשטיין, רות אטיאס, יוסי פרוסט. איינשטיין קיבל לראשונה סולו בשיר "יא ירח". בתוכנית הבאה שנה לאחר מכן, "צריך לחיות", בלטו השירים "שתים עשרה טון", "פגישה בניכר" ו"בלדה על מעיין וים" ששר סולו איתמר כהן שהיה כבר מבין הוותיקים.
בשנת 1959 הועלו התוכניות "לא לצאת מן הכלים" ו"בדרך כלל", בהן כיכב אריק איינשטיין והשתתפו יהורם גאון, גבי אלדור, עליזה רוזנטל (רוזן), יצחק שאולי, גברי בנאי, ישראל פוליאקוב, חנן גולדבלט, יוסי פרוסט, יורם ארביטר (ארבל) והאקורדיוניסט עמי גלעד. הלהיט הגדול של הלהקה בתוכנית "לא לצאת מהכלים" היה "רוח סתיו" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי) בסולו נוסף שקיבל אריק איינשטיין, עם יהורם גאון שקיבל כמה שורות. ובנוסף הופיעו גם השירים "אחד גבוה ושניים קטנים" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי), "חופשה באדום" (עמוס אטינגר/סשה ארגוב), ו"דינה ברזילי" (חיים חפר/סשה ארגוב). במאי הלהקה היה יוסי בנאי והכוריאוגרפית, נעמי פולני. בתוכנית השנייה "בדרך כלל" (התוכנית ה-13) בלטו השירים "ויו יו גם", "שיר החמור", "חולשה של בת" ו"סיירים" הוקלטו לתקליט אריך נגן שנקרא כשם התוכנית. נוסף על זה הקליטה הלהקה את "שיר לבוקר" שהיה במסגרת התוכנית על תקליט שדרים עם סולו של עליזה רוזן.
בין היוצרים שכתבו ללהקה בשנות החמישים אפשר למצוא את משה וילנסקי, חיים חפר, יחיאל מוהר, סשה ארגוב, זאב חבצלת, דידי מנוסי ואפרים קישון. קישון היה זה שהביא ללהקה את "סאלח שבתי", דמות שהייתה מזוהה עם חיים טופול במשך שנים רבות.