stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילנה פרדס
ספריה > התנ"ך של מלוויל

סופרים רבים בארצות הברית של טרום מלחמת האזרחים שאפו להמציא מחדש את התנ"ך אולם בעשותם כן אף אחד מהם, כך טוענת אילנה פרדס, לא דמה להרמן מלוויל וניסיונו העיקש להגדיר מחדש פרשנות המקרא. במובי דיק הוא לא רק מנסה לעצב תנ"ך חדש - עצום ומהופך, שבו המוקצים והמורדים של הטקסט המקראי זוכים להימצא במרכז הבמה, אלא גם לבקר כל אמצעי פרשני אפשרי למקרא, ותוך כך לקרוא למחשבה מחודשת על הפוליטיקה הטמונה בהתקבלותו של הטקסט המקראי. בספרה Melville's Bibles, פרדס מתחקה אחר תגובתו של מלוויל לקשת שלמה טקסטים: כתבים פרשניים מן המאה התשע-עשרה לכתבי הקודש, מחקר המקרא, סיפורי מסע לארץ הקודש, דרשות פוליטיות ותנ"כים נשיים. היא מראה כיצד, בחיות שאין דומה לה, בוחן מלוויל את השאלה מה נחשב עבורנו כתנ"ך ומה כפרשנות.
ספריה > אוהבים מוכי ירח: עגנון ושיר השירים בתרבות הישראלית

הדמיון הפרשני של עגנון חובק עולם ומזמין לחשוב מחדש על הגדרות נורמטיביות של ספרות, מקרא ופרשנות. בשילוב נדיר של קריאה ספרותית והיסטורית, מבקשת אילנה פרדס להאיר פן לא מוכר בפרויקט הפרשני של עגנון. עגנון מתגלה כאן לא רק כמי שמצוי בכל רובדי הפרשנות המסורתית, אלא גם כמי שמתבונן בחדות שאין דומה לה בעיסוק האובססיבי במקרא בהקשרים מודרניים.
"אוהבים מוכי ירח" מתחקה אחר תגובתו של עגנון למעמד המיוחד ששיר השירים זכה לו בתרבות הישראלית. באמצה את שיר השירים כטקסט מכונן ביקשה הציונות לשוב אל הסצנות הארוטיות והפסטורליות של "ניצנים נראו בארץ" ו"אל גינת אגוז", למצוא בארץ-ישראל מעין פומפיי שבה נשמר הטקסט המקראי הקדום בצורתו המקורית. עם זאת, בחיפוש זה אחר פשט ישן-חדש לא הצליחה הפרשנות הציונית להתנער מרוחות הרפאים של האלגוריות המסורתיות על שיר השירים. באירוניה ייחודית, עגנון מציב את התנ"ך הישראלי כפרק מרתק, גם אם מוזר, בהיסטוריה הפרשנית המפתיעה תמיד של הטקסט המקראי.
הספר מתמקד בשני סיפורי אהבה – "שבועת אמונים" ו"עידו ועינם" – המאופיינים ברצפים חלומיים בלילות לבנה במילואה. האוהבים ביצירות אלו מוצגים כאוהבים מוכי ירח, או מוכי לבנה, הנושאים את שיר השירים על גבם בלי כל יכולת לפענח את הטקסט העתיק. בדומה לשולמית הישנה שלבה ער, הם מחפשים אהבה אך אינם יכולים למוצאה; הם אינם מסוגלים ללכת בעקבות האהבות המטריפות אותם, אך גם אין בכוחם לנטוש אותן. בין שלל האהבות המעסיקות את עגנון ביצירות אלו מבצבצת גם אהבה ספרותית: המרוץ הסהרורי אחר שיר השירים עצמו.
לקריאה נוספת > ספרים

אילנה פרדס, הבריאה לפי חוה: גישה ספרותית פמיניסטית למקרא, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1996.
אילנה פרדס, אוהבים מוכי ירח: עגנון ושיר השירים בתרבות הישראלית, ירושלים: מוסד ביאליק, 2015.
אילנה פרדס, איתמר לוריא. יוסף וחלומותיו: מקרא, ספרות, פסיכואנליזה, מוסד ביאליק, 2023.
Pardes, I. Countertraditions in the Bible: A Feminist Approach. Harvard University Press, 1992.
Pardes, I. The Biography of Ancient Israel: National Narratives in the Bible. University of California Press, 2000.
New Perspectives on Freud's Moses and Monotheism, Co-Editor (with Ruth Ginsburg), Niemeyer, 2006.
Pardes, I. Melville’s Bibles. University of California Press, 2008.
Pardes, I. Agnon's Moonstruck Lovers: The Song of Songs in Israeli Culture. The Samuel and Althea Stroum Lectures in Jewish Studies, University of Washington Press, 2014.
Pardes, I. The Song of Songs: A Biography (Lives of Great Religious Books Series), Princeton University Press, 2019
Pardes, I. Ruth: A Migrant's Tale, Yale University Press, Jewish Lives, 2022. /
לקריאה נוספת > מאמרים

פרדס, א'. (1995). לדמיין את הארץ המובטחת: שנים עשר המרגלים בארץ הנפילים. תיאוריה וביקורת (6), 105–115.
פרדס, א'. (1995). ציפורה וחתן הדמים: נשים כמיילדות עם בספר שמות. תיאוריה וביקורת 7, 89–98.
Pardes, I. "Yocheved Bat-Miriam: The Poetic Strength of a Matronym,” Gender and Text: Feminist Criticism and Modern Jewish Literature, eds. Naomi B. Sokoloff, Anne Lapidus Lerner, Anita Norich, The Jewish Theologial Seminary of America, 1992 pp. 39-63.
Pardes, I. "Beyond Genesis 3: The Politics of Maternal Naming,” in Feminist Companion to Genesis, ed. Athalya Brenner, Sheffield Academic Press, 1993, pp.173-194.
Pardes, I. "Rachel’s Dream of Grandeur,” Out of the Garden: Women Writers on the Bible, eds., Christina Buchmann and Celina Spiegel, Fawcett Columbine, 1994, pp. 27-40.
Pardes, I. "Imagining the Promised Land: The Spies in the Land of the Giants,” History and Memory 6 (Fall/Winter 1994), pp.5-23.
Pardes, I. "Job’s Wife,” Job’s Daughters,” “Job’s Mother,” in Women in Scripture: A Dictionary of Named and Unnamed Women in the Hebrew Bible, The Apocryphal/Deuterocanonical Books, and the New Testament, eds. Carol Meyers, Toni Craven, Ross Kraemer, Houghton Mifflin Company, 2000, pp.292-293.
Pardes, I. "Imagining the Birth of Ancient Israel: National Metaphors in the Bible,” in Cultures of the Jews: A New History, ed. David Biale, Schocken Book, 2002, pp. 9-42.
Pardes, I. "The Daughters of Zelophehad,” in The Jewish Political Tradition, Vol. II, eds. Michael Walzer, Menachem Lorberbaum, Noam Zohar, Yale University Press, 2003, pp. 169-173.
Pardes, I. "Freud, Zipporah, and the Bridegroom of Blood: National Imagination in the Bible." New Perspectives on Freud's Moses and Monotheism, eds. Ruth Ginsburg and Ilana Pardes. Niemeyer, 2006, pp.149-164.
Pardes, I. "Remapping Jonah’s Voyage: Melville’s Moby-Dick and Kitto’s Cyclopedia of Biblical Literature,” Comparative Literature 57 (Spring 2005): 135-157.
Pardes, I. "Freud, Zipporah, and the Bridegroom of Blood: National Imagination in the Bible." New Perspectives on Freud's Moses and Monotheism, eds. Ruth Ginsburg and Ilana Pardes. Niemeyer, 2006, 149-164.
Pardes, I. "Job's Leviathan: Between Melville and Alter," Prooftexts 27, no. 2 (Spring 2008)
Pardes, I. "Modern Literature" in Reading Genesis: Ten Methods, ed. Ronald Hendel, Cambridge University Press, 2010, 176-195.
Pardes, I. “Morrison’s New Shulamites: The African-American Song,” in Remapping Feminist Criticism, ed. Yvonne Sherwood (Oxford University Press, 2017), 133-149
הערות שוליים

↑  יאירה אמית, הילדות וההתבגרות של אלוהים ועמו, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2001
↑   חיים וייס, שיר השירים, הציונות ונקודת מבטו הייחודית של עגנון, באתר הארץ, 28 במאי 2015
↑  אוהבים מוכי ירח, באתר מוסד ביאליק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554150805171  GND: 122323653  ISNI: 0000 0004 0234 4202  LCCN: n91106026  NKC: jo20231191922  NTA: 114976228  SUDOC: 115366776  VIAF: 24734650   WorldCat (עם VIAF): 24734650 
עטיפת מובי דיק המקורית, משנת 1851
אימי שדאור ליכטנפלד

| --- | --- |

אימי ליכטנפלד
 לידה:  26 במאי 1910 בודפשט, אוסטרו-הונגריה
 פטירה:  9 בינואר 1998 (בגיל 87) נתניה, ישראל 
 תאריך עלייה:  1942
 מדינה:  צ'כוסלובקיה, ממלכת הונגריה, ישראל 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי   ההגנה   צבא הגנה לישראל
 דרגה:  טוראי 
 תפקידים בשירות
 מדריך קרב פנים אל פנים בפלי"ם, מפתח מערך הכושר גופני וקרב מגע בצה"ל וראש מדור קרב מגע בצה"ל
 עיטורים
 USTR Prize for Freedom, Democracy and Human Rights (2015) 
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מכון קרב מגע, יועץ ביטחוני
 
אִימִי (אימריך) שְׂדֵאוֹר (ליכטֶנפֶלד) (26 במאי 1910 – 9 בינואר 1998) היה אמן לחימה ישראלי יליד הונגריה. הוא המפתח של שיטת הלחימה וההגנה העצמית "קרב מגע", המהווה בסיס לרוב שיטות הלחימה הישראליות.
התבגרותו

שדאור (שאימץ את השם שדאור—מן הצירוף "שדה אור"—כתרגום בבואה לשמו הלועזי), נולד בבודפשט אך גדל בברטיסלאבה. בית משפחת ליכטנפלד התאפיין במשמעת נוקשה ובעיסוק מוגבר בספורט. אביו, סמואל ליכטנפלד, היה דמות יוצאת דופן בקהילה היהודית באזור. הוא עסק בהיאבקות והרמת משקולות ואף התפרנס מהפגנת כוח בקרקס מגיל צעיר. בעבודתו זו למד שיטות לחימה שונות מאנשים שפגש. לימים התגייס למשטרה כבלש. סמואל אימן את אימי מגיל צעיר ונטע בו משמעת ואהבה לספורט.
אימי עסק במספר תחומי ספורט, ביניהם שחייה, התעמלות ואגרוף. בשנת 1928 זכה באליפות סלובקיה בהיאבקות לנוער ובשנת 1929 בשלוש אליפויות בינלאומיות באגרוף, היאבקות והתעמלות לבוגרים. מאוחר יותר ועד שנת 1939, התמקד שדאור בהיאבקות, הן כמאמן והן כמתחרה, זכה בתארים רבים ואף נמנה עם סגל נבחרת סלובקיה בהיאבקות.
באמצע שנות ה-30, עם התחזקותן של קבוצות פשיסטיות ואנטישמיות, השתנו חיי היהודים בברטיסלאבה. שדאור הפך למנהיגה הלא מוכתר של קבוצת יהודים צעירים אשר פעלה להגן על השכונות היהודיות. עד שנת 1940 השתתף שדאור בקטטות אלימות רבות על רקע אנטישמי.
עלייתו לישראל

בשנת 1940 עלה שדאור על אניית המעפילים "פנצ'ו". במהלך ההפלגה קפץ למי הים התיכון לסייע לאדם שנפל מהספינה. בעקבות הצטברות נוזלים באוזנו ובשל היעדר תנאים רפואיים מתאימים, התפתח זיהום באוזנו. כאשר הפנצ'ו עלתה על שרטון ב-9 באוקטובר 1940, ליד האי כמילי, נשלח שדאור עם ארבעה אנשים נוספים בסירת משוטים קטנה להביא עזרה מהאי כרתים. לאחר חמישה ימים ובמצב תשישות מתקדם, אותרה סירת המשוטים על ידי משחתת של הצי הבריטי והחמישה חולצו. שדאור וחבריו הובאו למצרים, שם זכה לטיפול כירורגי בזיהום שהספיק להתפשט גם לפניו. ברם הטיפול לא צלח לחלוטין ושדאור נותר משותק במחצית מפניו.
שדאור גויס לצבא הבריטי ושירת בלגיון הצ'כי (אנ').
שירותו בהגנה ובצה"ל

בשנת 1942 עלה לבסוף לארץ ישראל. לבקשת יצחק שדה הצטרף להגנה והדריך בפלי"ם שחייה והצלה ובפלמ"ח שיטות לחימה בידיים ריקות ושימוש בנשק קר. באותם ימים נקראו שיטות הלחימה שלימד קפא"פ (קרב פנים אל פנים).
עם הקמת המדינה וייסוד צה"ל, גויס שדאור לשירות כמדריך אימון גופני וקרב מגע ראשי. שדאור שירת בצה"ל במשך 16 שנים במהלכן פיתח את תורת הקרב מגע. שדאור תרם רבות ליסוד, פיתוח וביסוס מערך ההדרכה בקרב-מגע וכן של תחומים נוספים במערכת האימון הגופני בצה"ל.
בשנים 1961-1962 שהה באתיופיה בשליחות רשמית.
בשנת 1964 פרש משירותו הצבאי ופתח מכון להוראת קרב מגע בנתניה. אימי אימץ את חליפת האימונים ושיטת החגורות של הג'ודו ופיתח סילבוס שיתאים לאזרחים וגם יכול לשמש ללמידה כאמנות לחימה ולא רק כשיטת לחימה.
תרומתו לשיטת קרב המגע

שדאור שאף ליצור שיטת לחימה והגנה עצמית פשוטה ויעילה שתתאים לכל אדם. תחת הנהגתו התפתחה שיטת הקרב מגע - שיטה מקורית, יעילה ופשוטה (ראה קרב מגע). תכונות אלה הפכו אותה לפופולרית מאוד בקרב כוחות ביטחון.
בזכות תכונות אלו, הפכה השיטה לפופולרית מאוד כדרך להגנה עצמית. השיטה זוכה לעדנה בקרב בני נוער, נשים, קשישים ושאר אוכלוסיות הנאלצות לרכוש כישורי הגנה עצמית.
בהוראתו הדגיש שדאור את החינוך לנימוס והליכות, ערכים, ציונות ואהבת הארץ. שדאור הקפיד לחנך את תלמידיו להימנע מעימותים ככל האפשר, להתעמת רק מתוך חוסר ברירה ולהשתמש בכח רק כמוצא אחרון.
תלמידיו הבולטים של אימי ליכטנפלד היו: אלי אביקזר, שהיווה את החגורה הבכירה שלו ומוביל הדרך, אבי מויאל, ירון ליכטנשטיין (פו') וכמו כן חיים זוט, רפי אלגריסי וחיים גדעון שהיו מתלמידיו הראשונים, ואייל ינילוב שהצטרף בשנות השבעים.
כיום ישנן מספר עמותות לקרב מגע בארץ הקשורות באופן ישיר לאימי. ביניהן הוא הקים 2 עמותות באופן ישיר: העמותה לקרב מגע ישראלי (חיים גדעון), האיגוד הבינלאומי לקרב מגע (אבי מויאל), ואחרים הוקמו על ידי חניכיו: קרב מגע גלובל (אייל ינילוב), העמותה לקרב מגע - חיים זוט (חיים זוט), העמותה לקרב מגע לחימה ישראלית קמ"י - קרב מגן ישראלי אלי אביקזר וה k.m.il (אילן פדלון), קרב מגע מלא (גיא דאר).
100 שנה להולדתו של אימי

בשנת 2010 ציינו מספר עמותות קרב מגע מישראל את שנת המאה להולדתו של אימי, ממציא הקרב מגע.
ספריו

התגוננות מפני תקיפה בסכין וכלי נשק קרים נוספים, הוצאת תמר, 1992.
הערות שוליים

↑  גיא מור- מאמר על ההסטוריה של הקרב מגע, באתר tandfonline, ‏2021-11-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390282205171  BNE: XX1652330  GND: 124815790  ISNI: 0000 0000 5542 5023  LCCN: n99042541  NDL: 00858235  NKC: xx0015463  NLK: KAC201421856  NTA: 239420713  SUDOC: 106968084  VIAF: 72336412   WorldCat (עם VIAF): 72336412
משה חלאווה

| --- | --- |
 לידה:  1290 ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  1370 (בגיל 80 בערך) 
 מדינה:  כתר אראגון 
 תקופת הפעילות:  ?–1370 
 רבותיו:  רשב"א, יהודה בן הרשב"א 
 
ערך זה עוסק בפרשן התלמוד הבבלי מהמאה ה-14. אם התכוונתם לרב ממגורשי ספרד שפעל במרוקו, ראו .
רבי משה חלאווה (ידוע כמהר"ם חלאווה) היה רב ספרדי במאה ה-14, פרשן התלמוד הבבלי ופוסק הלכה מן הראשונים.
ביוגרפיה

נולד לרב דוד מקנגי, היה מתלמידי רבי יהודה בן הרשב"א, חי ופעל בעיר טורטושה שבספרד והיה מעורה בחיי הציבור היהודי במרחב בו פעל. ידועה התערבותו בפולמוס על משרת הרב הראשי ליהדות צרפת בין רבי ישעיה אשטרוק ורבי יוחנן טריוויש, במהלכה התעמת עם רבי מאיר בן ברוך מווינה.
עמד בקשרי מכתבים עם הר"ן, ועם רבנו פרץ הכהן, וכפי הנראה קיים קשרים עם תלמידם הריב"ש.
מתוך חיבורו על התלמוד, שרד רק הפירוש על מסכת פסחים. תשובותיו בהלכה הודפסו לראשונה בה'תשמ"ז (1987) מתוך כתב יד.
הוא האריך ימים עד סוף המאה ה-14 ואולי אף יותר. בנו רבי יהודה חלאווה חיבר את הספר "אמרי שפר", ביאור על ספר בראשית. בין תלמידיו נמנה הרב חיים גליפפה.
לקריאה נוספת

משה יהודה הכהן בלוי, פירושים ושאלות ותשובות למהר"ם חלאווה, בתוך: הקדמת המו"ל לספר גיליון התוספות לרבינו אליעזר מטוך, ניו יורק: שיטת הקדמונים, תשל"ז.
משה הרשלר, בפתח, בתוך: שו"ת מהר"ם חלאווה, ירושלים: מכון שלם, תשמ"ז, עמ' 15–21.
הרב גבריאל ציננער, חידושי מהר"ם חלאווה - על מסכת פסחים, עם ביאורים בשם נטעי גבריאל ומראי מקומות וליקוט גדולי האחרונים, ברוקלין, תשמ"ז, מהדורה חדשה ומתוקנת תשס"ה, עמוד ט–יד
הערות שוליים

↑  מאוית גם: חלאגאווה, חליגוואה וכדומה.
↑  נפתלי יעקב הכהן, "אוצר הגדולים אלופי יעקב" ח"ו עמ' ש, אות תצד. אך יש הסבורים שהיה בצעירותו גם תלמיד הרשב"א עצמו.
↑  שו"ת ריב"ש, סימנים רע-רעא.
↑  אין פרטים מדויקים על שנת פטירתו, אבל התשובה המתוארכת האחרונה שקיימת ממנו נכתבה בי"ז באב ה'קנ"ט (20 ביולי 1399), ומכאן שחי עד סוף המאה ה-14, ואולי אף בראשית המאה ה-15.
↑  אודותיו ראו: קובץ אור ישראל, תמוז תשס"ט, עמוד ו.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יעקב אלאמשאטי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307930005171  LCCN: nr94016124  NTA: 298884550  VIAF: 7272483   WorldCat (עם VIAF): 7272483
פיט דייווידסון

ערך זה עוסק בשחקן אמריקאי. אם התכוונתם לשיר של הזמרת אריאנה גרנדה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1993 (בן 31) סטטן איילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Peter Michael Davidson 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  קומיקאי,  סטנדאפיסט, שחקן
 מקום לימודים:  Xaverian High School (2011)  St. Francis College  St. Joseph by the Sea High School  Tottenville High School 
 בן או בת זוג:  אריאנה גרנדה (מרץ 2018–אוקטובר 2018)  קייט בקינסייל (ינואר 2019–אפריל 2019)  קים קרדשיאן (נובמבר 2021–אוגוסט 2022) 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר מייקל "פיט" דייווידסון (באנגלית: Peter Michael "Pete" Davidson; נולד ב-16 בנובמבר 1993)‏ הוא שחקן וקומיקאי וסטנדאפיסט אמריקאי. חבר לשעבר בצוות שחקני "סאטרדיי נייט לייב" ("SNL").
ביוגרפיה

דייווידסון נולד בסטטן איילנד, ניו יורק, בנם של איימי (לבית ווטרס) וסקוט מת'יו דייווידסון. אביו היה יהודי , ואמו קתולית-אירית; דייווידסון גדל כקתולי. יש לו אחות צעירה בשם קייסי. אביו היה כבאי במחלקת הכבאות של העיר ניו יורק שנפטר בעת מילוי תפקידו בפיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית. הוא נראה לאחרונה במעלה המדרגות של מלון מריוט מרכז הסחר העולמי (אנ') במרכז הסחר העולמי, ממש לפני קריסתו. בריאיון לעיתון "הניו יורק טיימס" משנת 2015 סיפר דייווידסון, שהיה בן שבע בעת האירוע, כי הושפע עמוקות מאובדן אביו. באוקטובר 2016, חשף דייווידסון בתוכנית הרדיו The Breakfast Club, שהוא נאבק עם מחשבות אובדניות כשהיה צעיר יותר, וכי המוזיקה של אמן הראפ קיד קאדי הצילה את חייו.
דייווידסון החל להתנסות בסטנד-אפ בגיל 16, באולם באולינג בסטטן איילנד, שם קבוצה של חברים, שידעו על שאיפותיו להיות קומיקאי, דרבנו אותו לעלות על הבמה. הוא עשה זאת רק לאחר עישון מריחואנה. דייווידסון, שסובל ממחלת קרוהן מאז גיל 17 או 18, אמר אז כי הוא "לא יכול לתפקד" ללא מריחואנה, והוסיף כי הוא לא יוכל לעבוד על "סאטרדיי נייט לייב", וכי ניסיונות שלו לתפקד ללא מריחואנה לא צלחו בעבר. הוא הסביר כי הוא "יכול לתפקיד כאשר הוא [לא] תחת השפעת סמים, אבל זה לא יהיה מהנה כל כך [עבורו]." הוא למד בבית הספר St. Joseph by-the-Sea High School, ולאחר מכן ב־Tottenville High School לפני שעבר ל-Xaverian High School בברוקלין שבו הוא סיים את לימודיו בשנת 2011. אמו עדיין עובדת בתפקיד אחות בבית ספר זה. אחרי התיכון, הוא נרשם ללימודים ב-St. Francis College in Brooklyn Heights,‏ אך פרש לאחר זמן קצר.
קריירה

הופעתו המוקדמת ביותר של דייווידסון בטלוויזיה הייתה בפרק השלישי של הסדרה Failosophy של MTV ששודר ב-28 בפברואר 2013.‏ כחודש לאחר מכן, הוא הופיע בפרק של תוכנית המציאות Guy Code, גם כן בערוץ MTV.‏ ביוני 2013 הוא הופיע בקומדי סנטרל, כחלק מהתוכנית Gotham Comedy Live המציגה סטנד-אפיסטים המופיעים במועדון סטנד-אפ בניו יורק. בחודש שלאחר מכן, הוא שב והופיע ב-MTV, בתוכנית Wild 'n Out.‏
לאחר מכן, דייווידסון הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן Adam DeVine's House Party,‏ Jimmy Kimmel Live!, ‏Comedy Underground with Dave Attell וברוקלין תשע-תשע. בשנת 2014 הוא הופיע בפיילוט של רשת פוקס, בשם "Sober Companion",‏ אולם בסופו של דבר הפיילוט לא הפך לסדרה.
דייווידסון הצטרף לצוות השחקנים של סאטרדיי נייט לייב בפרק פתיחת העונה ה-40 של התוכנית, ששודר ב-27 בספטמבר 2014. בגיל 20 הוא היה חבר הצוות הראשון שנולד בשנות ה-90, ואחד מחברי הצוות הצעירים ביותר אי פעם. דייווידסון, שהיה השחקן החדש הראשון שהצטרף לצוות השחקנים בעונה זו, קיבל את ההזדמנות לעבור אודישן לתוכנית באמצעות חבר צוות אחר, ביל היידר, איתו נפגש במהלך צילומי תפקיד קטן בסרטו של ג'אד אפאטו משנת 2015 "Trainwreck".‏ לאחר הצילומים, היידר המליץ על דייווידסון ללורן מייקלס. הופעת הבכורה שלו זכתה לתגובות חיוביות, כאשר המערכון הבולט שהופיע בו במהלך העונה היה פרודיה על אינדיאנה ג'ונס לצד דוויין ג'ונסון. במערכון אחר, דייווידסון נורה בחזהו עם חץ שנורה על ידי נורמן רידוס, כוכב הסדרה "המתים המהלכים".
במרץ 2015, דייווידסון השתתף בתוכנית Comedy Central Roast של קומדי סנטרל בהשתתפות ג'סטין ביבר, והסטנד-אפ שלו זכה לשבחים כאחד הטובים ביותר של אותו מופע. בין הבדיחות הנועזות שלו הייתה אחת על חשבונם של סנופ דוג והמנחה קווין הארט בגין סרטם משנת 2004 "Soul Plane". דייווידסון, שאביו הכבאי נהרג במהלך פיגועי 11 בספטמבר, כינה את הסרט "החוויה הגרועה ביותר בחיי הקשורה במטוס".
בשנת 2016, דייווידסון נכלל ברשימת Forbes 30 Under 30 של פורבס.‏ כמו כן, בשנת 2016, דייווידסון צילם את מופע הסטנד-אפ שלו בניו יורק עבור תוכנית ספשייל של קומדי סנטרל. באותה שנה הופיע גם בסיטקום The Jim Gaffigan Show.
בנובמבר 2018 ביקורת ציבורית נמתחה על דבריו של דייווידסון אודות לוחם אריות הים בעבר והמועמד לקונגרס דן קרנשו, העונד רטייה בעקבות פציעה ממלחמת אפגניסטן". במונולוג קומי בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" בה הוא מככב, דייווידסון השווה את מראהו של קרנשו ל"רוצח שכיר בסרט פורנו", ומיד אחר כך הוסיף:" אני מצטער, אני יודע שהוא איבד את העין שלו במלחמה, או מה שלא יהיה". מאוחר יותר, ביום הווטרנים, דייווידסון הזמין את קרנשו להופיע בתוכנית סאטרדיי נייט לייב והתנצל בפניו. קרנשו ואחרים העריכו כי ייתכן והדבר סייע לקרנשו להיבחר בסופו של דבר לקונגרס, בבחירות אמצע הכהונה.
ב-2019 כיכב בסרט קומדיית הנעורים "מבוגר אחראי", לצד גריפין גלוק.
ב־20 במאי 2022 פורסם כי דייווידסון יעזוב את התוכנית בסיום עונתה ה־47. באותה השנה נכלל ברשימת טיים 100.
ב-29 בספטמבר 2023 יצא לאור הסרט "כסף טיפש" בכיכובו.
הוא הנחה את פרק הבכורה של עונה 49 של סטרדיי נייט לייב.
חיים אישיים

נכון לאוקטובר 2015, דייווידסון מתגורר בברוקלין הייטס, ניו יורק.
אביו סקוט, היה כבאי, בין אנשי כוחות החילוץ הראשונים שהגיבו לפיגועי 11 בספטמבר, הוא נהרג במהלך ניסיונות החילוץ. מספר התג של אביו, 8418, מקועקע על זרועו השמאלית של דווידסון.
דייווידסון תמך בהילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016, וב-5 בדצמבר 2017 פרסם בחשבון האינסטגרם שלו כי עשה קעקוע בדמותה על רגלו, וכינה אותה "הגיבורה" שלו ו-"אחד האנשים החזקים ביותר ביקום". קלינטון עצמה הודתה לדיווידסון על המחמאה, וציינה: "זה עושה את זה קצת פחות מביך שיש לי קעקוע של פיט דייווידסון מזה שנים." בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 תמך בג'ו ביידן.
בגיל 17 לערך הוא אובחן עם מחלת קרוהן, עבורה הוא מקבל טיפול ומשתמש בקנאביס רפואי כמשכך כאבים. ב-6 במרץ 2017, דייווידסון פרסם בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא הפסיק לצרוך סמים לראשונה מזה 8 שנים. במהלך ריאיון בפודקאסט של מארק מארון, דיווידסון הבהיר כי התרופה היחידה שבה הוא משתמש היא מריחואנה, ואף צמצם את השימוש בה במידה ניכרת. הוא ציין כי בתחילה הניח שהבעיות האישיות היו תוצאה של הרגליו לצרוך סמים על בסיס יומי, אך למעשה הן נבעו מהפרעת אישיות גבולית בה הוא לוקה, שעליה הוא מקבל טיפול.
דייווידסון יצא עם הקומיקאית קרלי אקווילינו בין 2014 ל-2015‏, ועם קייזי דייוויד מ-2016 ועד 2018.‏ ב-20 ביוני 2018 דייווידסון אישר כי הוא והזמרת-שחקנית אריאנה גרנדה מאורסים זה לזה. ב-14 באוקטובר 2018 נמסר כי האירוסין מבוטלים. באלבומה של גרנדה משנת 2018 "Sweetener" מופיע שיר בשם "Pete Davidson". כמו כן, היא התייחסה אליו בשיר אחר שלה, "Thank U, Next", הכולל את המילים הבאות: "אפילו כמעט התחתנתי, ועל פיט אני כל כך אסירת תודה". בווידאו קליפ הרשמי של השיר מופיעה תמונה של בני הזוג, עם הכיתוב: "סליחה שנפרדתי מפיט, אוהב אותך תמיד", מה שנראה ככל הנראה כהתנצלות על הפרידה.
ב-15 בדצמבר 2018, דייווידסון פרסם פוסט באינסטגרם בו התוודה שהוא בעל נטיות אובדניות, וזמן קצר לאחר מכן מחק לחלוטין את חשבונותיו בפלטפורמות מדיה חברתית שונות. דאגתם של גרנדה, חבריו ועוקביו במדיה החברתית הובילו לכך שמשטרת העיר ניו יורק ערכו ביקור לדייוידסון, שבאותה העת היה באולפני סאטרדיי נייט לייב. דייווידסון הופיע פעם אחת בלבד בתוכנית SNL ששודרה באותו הערב, כאשר הציג את מיילי סיירוס, מארק רונסון ושון לנון.
ב-20 בינואר 2019, דייווידסון שב והופיע ב-SNL לצד הקומיקאי ג'ון מולייני, במערכון שכלל אזכור קצר לפוסט האינסטגרם שלו.
בנובמבר 2021 החל לצאת עם קים קרדשיאן. באוגוסט 2022 הם נפרדו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ריקוד מגניב | "אצבעות מסריחות" |  |
| 2015 | אסון מהלך | מטופל |  |
| 2018 | הבוס שלי בדייט | דנקן |  |
| 2019 | הלכלוך: סיפורה של מוטלי קרו | טום זוטוט |  |
| 2019 | מבוגר אחראי (אנ') | זיק |  |
| 2019 | Going Places | ג'ק |  |
| 2019 | מה גברים רוצים | דני |  |
| 2019 | אנגרי בירדס - הסרט 2 | ג'רי הנשר | דיבוב |
| 2020 | המלך של סטטן איילנד | סקוט |  |
| 2020 | The Jesus Rolls | ג'ק ברסאם |  |
| 2021 | יחידת המתאבדים 2 | ריצ'רד הרץ |  |
| 2022 | אני רוצה אותך חזרה (אנ') | ג'ייס |  |
| 2022 | מרמדיוק | מרמדיוק | דיבוב |
| 2022 | משחקי רצח (אנ') | דייוויד |  |
| 2022 | Good Mourning | ברי |  |
| 2022 | Meet Cute | גארי |  |
| 2023 | רובוטריקים: עליית החיות | מיראז' | דיבוב |
| 2023 | גוד בורגר 2 (אנ') | לקוח עצבני |  |
| 2023 | כסף טיפש | קווין גייל |  |
| 2025 | איש הכלב | פיטי | דיבוב |
| TBA | הבית | מקס |  |
| TBA | Wizards! |  |  |
| TBA | Riff Raff |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Guy Code | בתפקיד עצמו | 4 פרקים |
| 2013–2017 | Nick Cannon Presents: Wild 'N Out | בתפקיד עצמו | 7 פרקים |
| 2013 | ברוקלין תשע-תשע | סטיבן | הפרק: "The Slump" |
| 2013 | Adam DeVine's House Party | בתפקיד עצמו | הפרק: "Stunt Audition" |
| 2014–2022 | סאטרדיי נייט לייב | בתפקיד עצמו, תפקידים שונים | תפקיד ראשי |
| 2016 | The Jim Gaffigan Show | ג'פי | הפרק: "The List" |
| 2020 | The Real Bros of Simi Valley | גריידי | 2 פרקים |
| 2020-2022 | הטירון | פיט | 3 פרקים |
| 2022 | The Kids in the Hall | דונובן |  |
| 2023-הווה | באפקיס (אנ') | פיט דיווידסון | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2024 | סיפורם של צבי הנינג'ה | רוד | דיבוב |
| TBA | The Now | אדם |  |