stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זבזדה (מודול)
פעילות תאי עגינה

תא אחורי - חוברו חלליות מאוישות מדגם סויוז, חלליות מטען פרוגרס, ATV. שימוש הופסק בשנת 2016.
תא "נדיר" - בשנים 2001–2021 היה מחובר מודול "פירס". החל משנת 2021 מחובר מודול "נאוקה".
נא עגינה "זניט" - החל משנת 2009 מחובר מודול "פואיסק".
תא עגינה קדמי - החל משנת 2000 מחובר מודול "זאריה".
אירועים חריגים

בהתאם לתפישה תכנונית בסיסית ציוד שהותקן במודול לא מתאים להחלפה ולאחר תקלה נדרש תיקון.
בספטמבר 2019 לראשונה הובחנו דליפות אוויר מהמודול. היקף הדליפות גדל ובאוגוסט 2020 היה נדרש תיקון. בשנת 2021 התגלו דליפות נוספות שתוקנו.
ב-9 בספטמבר הופעלה התרעת אש. בארון רפואי של המודול התגלו חלקי פלסטיק שרופים.
בפברואר 2024 הדליפות חודשו. לאור לכך נשלח ציוד לסגירת מקום הדליפה.
מחשב מקורי של מודול הפסיק לפעול ובמקומו מנוצלים מחשבים ניידים שהובאו.
מערכת אספקת אוויר Electron (מאותו דגם שפעל בתחנת החלל מיר) הפסיקה לפעול ולא ניתן לתקנה.
הערות שוליים

↑  דליפות אוויר ממודול "זבזדה"
וספה PX

| --- | --- |

Piaggio Vespa PX200
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Piaggio Vespa PX
 יצרן:  פיאג'ו
 שנות ייצור:  1977 – 2017
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  קטנוע
 מרכב:  וספה
 אורך:  1,760 מ"מ (דגמים: "PX 125 E", שנת 1983, "P125X" שנת 1977, "P 125 T5" שנת 1985, "P200E" שנת 1978)  1,780 מ"מ (דגמים: "PX 125", שנת 2010, "PX 125", שנת 2010)
 רוחב:  695 מ"מ (דגמים: "PX 125 E", שנת 1983, "P125X" שנת 1977, "P 125 T5" שנת 1985, "P200E" שנת 1978)  745 מ"מ (דגמים: "PX 125", שנת 2010, "PX 125", שנת 2010)
 גובה:  1,110 מ"מ (דגמים: "PX 125 E", שנת 1983, "P125X" שנת 1977, דגם "P200E" שנת 1978)  1,170 מ"מ (דגם "P 125 T5", שנת 1985)
 משקל:  98-105 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  1,135 מ"מ (דגמים: "PX 125 E", שנת 1983, "P125X" שנת 1987, דגם "P200E" שנת 1978))  1,250 מ"מ (דגמים: "P 125 T5" שנת 1985, "PX 125", שנת 2010)
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 123.4 סמ"ק המפיק 8 כ"ס ב-5,600 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 123.4 סמ"ק המפיק 8.6 כ"ס ב-6,500 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 123.4 סמ"ק המפיק 6.5 כ"ס ב-6,000 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 150 סמ"ק המפיק 9 כ"ס ב-6,000 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 150 סמ"ק המפיק 7.9 כ"ס ב-6,000 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 198 סמ"ק המפיק 10 כ"ס ב-5,000 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 198 סמ"ק המפיק 12 כ"ס ב-5,700 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 79 סמ"ק המפיק 7 כ"ס ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  4 הילוכים בגוש עם מצמדי שיוט הזזה, בקרת ידית
 מהירות מרבית:  86–105 קמ"ש
וספה PX (באיטלקית: Vespa PX, קרוי גם: Piaggio Vespa PX) הן מספר סדרות של קטנועים מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה, אשר יוצרו באיטליה בין השנים 1977–2017.
דגמים

"P 125 X" - מנוע 123 סמ"ק, יוצר בין השנים 1977–1981.
"PX 125 E" - מנוע 123 סמ"ק, יוצר בין השנים 1982–1987.
"P 150 X" - מנוע 150 סמ"ק, יוצר בין השנים 1978–1997.
"PX 150 E" - מנוע 150 סמ"ק, יוצר בין השנים 1977–1997.
"P 200 E" - מנוע 198 סמ"ק, יוצר בין השנים 1981–1986.
"PX 200 E" - מנוע 198 סמ"ק, יוצר בין השנים 1982–1997.
"PX 80 E" - מנוע 79 סמ"ק, יוצר בין השנים 1986–1999.
"P 80 X" - מנוע 79 סמ"ק, יוצר בין השנים 1981-1983.
"PX 125 E" - מנוע 123 סמ"ק, יוצר בין השנים 1987–1998.
"PX 125 T5" - מנוע 123 סמ"ק, יוצר בין השנים 1998–2008.
"PX 200 E GS" - מנוע 198 סמ"ק, יוצר בין השנים 1998–2008.
"PX 125" - מנוע 123 סמ"ק, יוצר בין השנים 1998–2001.
"PX 150" - מנוע 150 סמ"ק, יוצר בין השנים 2011–2016.
"PX 200" - מנוע 198 סמ"ק, יוצר בין השנים 2011–2016.
"וספה PX"

מנוע קירור אוויר.
קיבולת מכל דלק - 8 ליטר (2–2.5 ליטר רזרבה).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.3 שניות (דגם "P 125 E", שנת 1983).
תמונות

דגם "וספה PX 125", שנת 2013
דגם "וספה PX 125", שנת 1998 (ברקע פיאט פנדה)
דגם "וספה PX 125"
דגם "וספה PX 125 E"
דגם "וספה PX 125 E"
דגם "וספה PX 200"
דגם "וספה PX 200", שנת 2003
דגם "וספה PX 150", שנת 2017
דגם מסדרה "וספה PX"
ראו גם

קטנוע
וספה
וספה GTS
וספה T5
וספה קוזה
וספה ספרינט
הערות שוליים

↑  היסטורית קטנועי "וספה" vespa.com/en_EN/Heritage
↑  "וספה PX" דגמים Vespa P125X, P150X & P200E scooterhelp.com/serial/service.VNX1T.VSX1T
↑  Sarti, Giorgio (2006). Vespa : [1946-2006 : 60 years of the Vespa]. St. Paul, MN: Motorbooks. p. 365. ISBN 9780760325773.
↑  וספה PX 150 vespa.com/it_IT
↑  וספה p80x moped-museum.de/vespa/vespa-p80x
↑  "וספה PX" web.archive.org/web/20120627173820
וספה 50 ספציאל

| --- | --- |

Vespa 50 Special
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאג'ו
 שנות ייצור:  1969–1983
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  קטנוע
 מרכב:  וספה
 אורך:  1,655 מ"מ
 רוחב:  610 מ"מ
 גובה:  1,000 מ"מ
 משקל:  72 ק"ג (משקל יבש)
 בסיס גלגלים:  1,180 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 49.77 סמ"ק, יחס דחיסה 7.2:1, קוטר קדח/מהלך בוכנה: 38.4/43 מ"מ, מנוע קירור אוויר, תערובת בנזין-שמן 2% (יוצר בין השנים 1969-1972)  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 49.77 סמ"ק, יחס דחיסה 9.0:1, קוטר קדח/מהלך בוכנה: 38.5/43 מ"מ, מנוע קירור אוויר, תערובת בנזין-שמן 2% (יוצר בין השנים 1972-1983)
 הילוכים:  תמסורת 3 מהירויות (יוצר בין השנים 1969-1975)  תמסורת 4 מהירויות (יוצר בין השנים 1975-1983)
 מהירות מרבית:  40 קמ"ש
וספה 50 ספציאל (באיטלקית: Vespa 50 Special, קרויה גם: Piaggio Vespa 50 Special) היא דגם של קטנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה, אשר יוצרה באיטליה בין השנים 1969–1983.
"וספה 50 ספציאל"

דגם ה"וספה 50 ספציאל" הוצג לראשונה בסלון האופנועים של מילאנו ("EICMA" (אנ')), בשנת 1969
מחיר היחידה בהשקה עמד על 139,000 לירה איטלקית
מחיר היחידה בשנת 1975 (סדרה שנייה) עמד על 289,000 לירה איטלקית
יוצרו 753,637 יחידות
סדרות "וספה 50 ספציאל"

סדרה ראשונה - יוצרה בין השנים 1969-1975, יוצרו  189,682 יחידות
סדרה שנייה - יוצרה בין השנים 1975-1983, יוצרו 563,955 יחידות
דגמי "וספה 50 ספציאל"

"V5A2T" (סדרה ראשונה, בין השנים 1969-1972))
"V5B1T" (סדרה ראשונה, בין השנים 1972-1975)
"V5B3T" (סדרה שנייה, בין השנים 1975-1983)
תמונות

"וספה 50 ספציאל" דגם "Elestart"
"וספה 50 ספציאל" דגם "Elestart"
ראו גם

קטנוע
וספה
וספה GTS
וספה LX 150
הערות שוליים

↑  היסטורית קטנועי "וספה", ראו: וספה 50 ספציאל vespa.com/en_EN/Heritage
↑  The Vespa Scooter
↑  "וספה 50 ספציאל" - נתונים טכניים ומידות
↑  "וספה 50 ספציאל" motori.virgilio.it/moto/la-storia-della-vespa-50-special
↑  "וספה 50 ספציאל" vespa.name/vespa-model/vespa-50-special
וספה 150 TAP

| --- | --- |

Vespa 150 TAP
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  TAP 56  TAP 59
 יצרן:  Ateliers de Construction de Motocycles et Automobiles (ACMA) (אנ')
 שנות ייצור:  1956 – 1959
 הרכבה:  צרפת צרפת
 חברת אם:  וספה בבעלות פיאג'ו
 סיווג:  קטנוע
 אורך:  1,700 מ"מ
 רוחב:  695 מ"מ
 גובה:  1,110 מ"מ
 משקל:  145 ק"ג (דגם 150 סמ"ק, ריק)
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 100 סמ"ק  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 146 סמ"ק
 מהירות מרבית:  60 קמ"ש
וספה 150 TAP (באיטלקית: Vespa 150 TAP, קרויה גם: TAP 59, TAP 56) היא דגם של קטנוע לשימוש צבאי בלבד, מתוצרת Ateliers de Construction de Motocycles et Automobiles (ACMA) (אנ') אשר יוצרה בצרפת, נבנתה ברישיון יצרנית הרכב הדו-גלגלי וספה בבעלות פיאג'ו האיטלקית, בין השנים 1956–1959.
יוצרו כ-600 יחידות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 יוצרו בצרפת כ-250,000 וספות במספר דגמים על ידי Ateliers de Construction de Motocycles et Automobiles (ACMA) (אנ') ברישיון וספה בבעלות פיאג'ו.
דגמים

"וספה 150 TAP" מנוע 100 סמ"ק
"וספה 150 TAP" מנוע 150 סמ"ק (בפועל 146 סמ"ק).
"וספה 150 TAP" לשימוש צנחנים צרפתים

"וספה 150 TAP" נבנתה לשימוש צנחנים צרפתים (אנ') מהכוחות המזוינים של צרפת, אשר הוגדרה כאמצעי לחימה נגד טנקים שמטרתה לנטרל טנקים וכלי רכב משוריינים של האויב. על הדגם הורכב תותח נגד טנקים, מסוג תותח ללא רתע (תול"ר) שהורכב על גבי מסגרת מחוזקת. התותח מסוג "M20 recoilless rifle" (אנ'), 75 מ"מ פעל נגד שריון קל.
את הוספות היו מצניחים כשהם נופלים בדבוקה זוגית, בליווי צוות של שני אנשים. התול"ר הועמס על "וספה 150 TAP" אחת ואילו התחמושת הועמסה על הוספה השנייה. בגלל היעדר מכשירים מכוונים כלשהם, התול"ר חסר הרתיעה מעולם לא תוכנן לירות מהקטנוע, התול"ר הותקן על חצובה מקלע בינוני מסוג "M1917 בראונינג", שנישא גם על ידי הקטנוע, לפני שנורה. עם זאת, במצב חירום ניתן היה לירות בו בזמן המסגרת, ובזמן שהקטנוע היה בתנועה.
הרתיעה טופלה על ידי אוורור גזי דחף אל החלק האחורי של הנשק, מה שחיסל את הצורך במערכת רתיעה מכנית, מה שאפשר לירות את הנשק ממסגרת הוספה.
טווח הנסיעה (ללא תדלוק) עמד על כ-200 ק"מ.
חימוש: M20 ללא דופן 75 מ"מ.
מהירות לוע: 300 מטר / שנייה.
זמן טעינה מחדש: 7-10 שניות.
אחסון פגזים: 6–8 פגזים.
תמונות

"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP"
"וספה 150 TAP" - תחמושת פגזים
ראו גם

קטנוע
וספה
הערות שוליים

1 2  "וספה 150 TAP" newatlas.com/vespa-150-tap-cannon-scooter
↑  וספה - היסטוריה vespa.com/en_EN/Heritage
↑  "וספה 150 TAP" forum.warthunder.com/index.php
↑  וספות ACMA scooterhelp.com/scooters/ACMA.125.55
↑  Bull, Stephen (2004). Encyclopedia of Military Technology and Innovation. Westport, CT USA: Greenwood Press. p. 283. ISBN 1-57356-557-1. LCCN 2004040431. Retrieved 2013-06-09. "Surely one of the oddest military vehicles, the Vespa "Scooter, Motor, 2-Wheel, Airborne" was in use by French paratroops from 1957. Weighing 90 kg and powered by a single-cylinder 146 cc two-stroke engine, it was fitted to carry a recoilless rifle."
↑  "וספה 150 TAP" web.archive.org/web/20120604210128
זוחלים לאומיים בארצות הברית

צבגון מצויר, הזוחל הלאומי של הכי הרבה מדינות.
זוחלים לאומיים מצוינים בסמלי 28 ממדינות ארצות הברית כשבמקרים רבים מדובר במונח לא רשמי, בניגוד לציפורים לאומיות למשל. חלק מזוחלים אלה נקבעו בחוק המדינה ואחרים רק ראויים להערצה במדינה ונחשבים לזוחלים החביבים במדינה. באתרים של מזכירי מדינות שונות מנהלים אתרים המתארים את זוחל המדינה הרשמי.
המדינה הראשונה שבחרה זוחל לאומי הייתה אוקלהומה שבחרה בלטאת קולר מצויה לזוחל הרשמי ב-1969. בשנות ה-70 נוספו אליה רק עוד שתי מדינות אך בעשורים לאחר מכן החלו להתווסף זוחלים לאומיים כמעט כל שנה. עדיין המספרים קטנים, בהשוואה למשל לציפורים לאומיות הקיימות בחמישים מדינות, הראשונה שבהם נבחרה ב-1927.
חלק מזוחלים אלה היו קמעות של אוניברסיטאות מפורסמות בכל מדינה בה נבחרו והעכסן המעוצה היה על הדגל הרשמי המוקדם של מערב וירג'יניה מ-1775.
הזוחלים הם בעלי דם קר ולכן נפוצים בעיקר במדינות הדרומיות שמתוכם 19 מדינות אימצו זוחלים לאומיים, מרביתם צבים. הזוחל השכיח ביותר בסמלי המדינות הוא צבגון מצויר שנבחר בידי ארבע מדינות שונות. מינים מסוימים מצויים בסכנת הכחדה והפיכתם לזוחלים לאומיים תורמת להגנה עליהם.
רשימת זוחלים לאומיים לפי מדינות

| מדינה/מחוז | שם | שם מדעי | תמונה | שנה | מצב שימור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלבמה | צב קוטר אלבמי | Pseudemys alabamensis |  | 1990 | בסכנת הכחדה |
| אריזונה | עכסן קרנפי | Crotalus willardi |  | 1986 | ללא חשש |
| קליפורניה | צב ערבות (הזוחל הלאומי) | Gopherus agassizii |  | 1972 | פגיע |
| קליפורניה | צב ים גילדי (הזוחל הימי הלאומי) | Dermochelys coriacea |  | 2012 | פגיע |
| קולורדו | צבגון מצויר | Chrysemys picta |  | 2008 | ללא חשש |
| פלורידה | אליגטור אמריקאי (הזוחל הלאומי) | Alligator mississippiensis |  | 1987 | ללא חשש |
| פלורידה | צב ים חום (הזוחל הימי הלאומי) | Caretta caretta |  | 2008 | פגיע |
| פלורידה | צב גופרי | Gopherus polyphemus |  | 2008 | פגיע |
| ג'ורג'יה | צב גופרי | Gopherus polyphemus |  | 1989 | פגיע |
| אילינוי | צבגון מצויר | Chrysemys picta |  | 2005 | ללא חשש |
| קנזס | צב סגיר אורנטי | Terrapene ornata |  | 1986 | קרוב לסיכון |
| לואיזיאנה | אליגטור אמריקאי | Alligator mississippiensis |  | 1983 | ללא חשש |
| מרילנד | טראפין היהלום | Malaclemys terrapin |  | 1994 | פגיע |
| מסצ'וסטס | נחש בירית (ללא מין ספציפי) | Thamnophis |  | 2006 |  |
| מישיגן | צבגון מצויר | Chrysemys picta |  | 1995 | ללא חשש |
| מיסיסיפי | אליגטור אמריקאי | Alligator mississippiensis |  | 1983 | ללא חשש |
| מיזורי | תת-מין של צב סגיר מצוי | Terrapene carolina triunguis |  | 2007 | קרוב לסיכון |
| נבאדה | צב ערבות | Gopherus agassizii |  | 1989 | פגיע |
| ניו ג'רזי | צב הכבול | Glyptemys muhlenbergii |  | 2018 | בסכנת הכחדה חמורה |
| ניו מקסיקו | מין של טגו | Aspidoscelis neomexicanus |  | 2003 | ללא חשש |
| ניו יורק | צב נשכן מצוי | Chelydra serpentina |  | 2006 | ללא חשש |
| קרוליינה הצפונית | תת-מין של צב סגיר מצוי | Terrapene carolina carolina |  | 1979 | פגיע |
| אוהיו | זעמן אמריקאי מזרחי | Coluber constrictor |  | 1995 | ללא חשש |
| אוקלהומה | לטאת קולר מצויה | Crotaphytus collaris |  | 1969 | ללא חשש |
| קרוליינה הדרומית | צב ים חום | Caretta caretta |  | 1988 | פגיע |
| טנסי | תת-מין של צב סגיר מצוי | Terrapene carolina carolina |  | 1995 | פגיע |
| טקסס | איגואנית מקרינה טקסנית (הזוחל הלאומי) | Phrynosoma cornutum |  | 1993 | ללא חשש |
| טקסס | צב ים רידלי (הזוחל הימי הלאומי) | Lepidochelys kempii |  | 2013 | בסכנת הכחדה חמורה |
| יוטה | הלודרמה מרירית | Heloderma suspectum |  | 2019 | קרוב לסיכון |
| ורמונט | צבגון מצויר | Chrysemys picta |  | 1994 | ללא חשש |
| וירג'יניה | תת-מין של נחש בירית מצוי | Thamnophis sirtalis sirtalis |  | 2016 | ללא חשש |
| מערב וירג'יניה | עכסן מעוצה | Crotalus horridus |  | 2008 | ללא חשש |
| ויומינג | איגואנית מקרינה (ללא מין ספציפי) | Phrynosoma |  | 1993 |  |
ראו גם

ציפורים לאומיות בארצות הברית
יונקים לאומיים בארצות הברית
דינוזאורים לאומיים בארצות הברית
ז'אן שאפלן

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1595 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  22 בפברואר 1674 (בגיל 78) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
ז'אן שאפלן (בצרפתית: Jean Chapelain;‏ 4 בדצמבר 1595 – 22 בפברואר 1674) היה משורר ומבקר ספרות צרפתי, ממייסדיה של האקדמיה הצרפתית.
קורות חייו

שאפלן נולד בפריז והיה בנו של נוטריון שרצה שבנו ילך בעקבותיו, אך אמו, שהכירה את פייר דה רונסאר, קיוותה שבנה יהפוך למשורר. שאפלן הצעיר למד יוונית, לטינית, איטלקית וספרדית והתמסר ללימוד הספרות. משסיים את חוק לימודיו שימש כמורה לספרדית של אחד מאנשי האצולה הצעירים, מה שסלל את דרכו לשמש כמורה פרטי לשני בניו של אחד ממזכירי המדינה.
חיבורו הראשון היה הקדמה לעלילה המיתולוגית "אדוניס" של המשורר האיטלקי גאמבאטיסטה מורינו. ב־1619 תרגם לצרפתית את הנובלה "השודד" או "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה" של הסופר הספרדי מתאו אלמן, תרגום שהביא לפרסומו בקרב החוגים הספרותיים של פריז. הוא פרסם גם ארבעה מזמורי תהילה שאחד מהם היה שיר הלל לקרדינל רישלייה.
ב-1632 ניהל שיחה עם רישלייה בדבר הצורך באחידות ספרותית של זמן, מקום ופעולה. רישלייה שהתרשם מדבריו, זיכה אותו בקצבה שנתית של אלף כתרים, ומינה אותו לחבר האקדמיה הצרפתית שנוסדה ב-1635. שאפלן הגה את רעיון "מילון האקדמיה הצרפתית" שהפך לחשוב במפעליה של אקדמיה זו. על פי הזמנת רישלייה הוא כתב את חיבורו "השגותיה של האקדמיה הצרפתית על המחזה לה סיד" (1638).
ב-1656 פרסם את 12 שירי העלילה הראשונים של הפואמה "העלמה ששחררה את צרפת", שאותה כתב במשך עשרים שנה. שש מהדורות של פואמה זו הופיעו במרוצת 18 חודש. אך ביקורתו הנוקבת של ניקולה בואלו על יצירה זו גרמה לירידת קרנו של שאפלן כמשורר. המוניטין שלו כמבקר ספרות נשאר בעינו, וב-1663 ז'אן-בטיסט קולבר העסיק אותו בעריכת מחקר על מחברים בני זמנו, מחקר ששימש למטרת מתן קצבאות למחברים על ידי המלך לואי הארבעה עשר.
וספה קוזה

| --- | --- |

Vespa Cosa, דגם 200 סמ"ק
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Piaggio Cosa
 יצרן:  פיאג'ו
 שנות ייצור:  1998 – 1988
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  וספה PX 
 סיווג:  קטנוע
 מרכב:  וספה
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 123.4 סמ"ק המפיק 8 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.2:1  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 150 סמ"ק המפיק 8.5 כ"ס ב-5,700 סל"ד, יחס דחיסה 9.2:1  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 197.97 סמ"ק המפיק 10 כ"ס ב-5,000 סל"ד  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 197.97 סמ"ק המפיק 12 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 8.8:1
 הילוכים:  4 הילוכים
 מהירות מרבית:  88 קמ"ש (מנוע 125 סמ"ק)  92 ק"מ (מנוע 150 סמ"ק)  95 ק"מ (מנוע 200 סמ"ק, המפיק 10 כ"ס)  100 ק"מ (מנוע 200 סמ"ק, המפיק 12 כ"ס)
 צריכת דלק:  2.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 125 סמ"ק)  2.5 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 150 סמ"ק)  3.0 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 200 סמ"ק, המפיק 10 כ"ס)  4.0 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 200 סמ"ק, המפיק 12 כ"ס)
 
וספה קוזה (באיטלקית: Vespa Cosa, קרוי גם: Piaggio Cosa) הוא קטנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה, אשר יוצר באיטליה בין השנים 1998–1988.
דגמים

"וספה 125" - שלדה דגם "VNR1T".
"וספה 150" - שלדה דגם "VNR1T".
"וספה 200" - שלדה דגם "VDR1M".
"וספה 200" - שלדה דגם "VSR1T".
ממאפייני "וספה קוזה"

המנוע של "וספה קוזה" (מנוע קירור אוויר) היה כמעט זהה לזה של סדרת הוספה PX באותה תקופה.
ישנם שלושה הבדלים עיקריים בעיצוב:
ציר מסתובב על דגמי "וספה קוזה" רחב יותר מזה של הוספה PX.
מתלה הקפיץ האחורי על בית המנוע מעוצב בצורה שונה. הסיבה לכך היא שהמתלה האחורי של קוזה ארוך מזה של הוספה PX.
ההרכבה לבולם האחורי שונה בגלל הבולם האחורי ההידראולי.
בנוסף, הגיע המלאי לדגמי "וספה קוזה" עם מאייד מצויד בשסתום דלק אלקטרוני ומשנק (צ'וק) אוטומטי. הדגם צויד גם בטכומטר דיגיטלי (דומה לזה שבגרסאות המאוחרות יותר של הוספה T5).
קיבולת מכל דלק - 7.7 ליטר.
תמונות

דגם "וספה קוזה", 2000 סמ"ק, שנת 1992
דגם "וספה קוזה" - מבט למנוע 200 סמ"ק
ראו גם

קטנוע
וספה
וספה GTS
וספה T5
וספה ספרינט
הערות שוליים

↑  היסטורית קטנועי "וספה" vespa.com/en_EN/Heritage
↑  [Sarti, Giorgio (2006). Vespa : [1946-2006 : 60 years of the Vespa]. St. Paul, MN: Motorbooks. p. 376. ISBN 9780760325773.
↑  "וספה PX" דגמים Vespa P125X, P150X & P200E scooterhelp.com/serial/service.VNX1T.VSX1T
חולדת קנים

| חולדת קנים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי קביה
משפחה:: חולדות קנים
סוג:: חולדת קנים
שם מדעי
 Thryonomys ‏פיטזינגר, 1867
תחום תפוצה


חולדת קנים (שם מדעי: Thryonomys) הוא סוג יחידי במשפחתו, בעל שני מינים חיים של דמויי קביה גדולים החיים במערב ודרום מזרח אפריקה, בעיקר בביצות סבוכות וערבות לחות. הם שייכים לקבוצה מיוחדת של מכרסמים בה נמצאים חולדה שפנית והמכרתניים.
אלו הם יצורים גדולים המגיעים לאורך 30-60 ס"מ ולמשקל של עד 10 ק"ג. הם בעלי פרווה חומה ומעט מנומרת בכתום או צהוב והם פעילי יום ולילה הניזונים מצמחים שונים. כפי ששמם אומר הם ניזונים גם ממטעי קני סוכר ובכך גרמו לנזקים כלכליים שגרמו לחקלאים להשמיד אותם בכמויות, אם כי הם ללא סכנה ממשית.
לחולדות הקנים ישנם ראשים גדולים ולסתות גדולות והם יכולים לגרום לנזק רציני בנשיכתם. הם ניצודים גם עקב ביקוש לפרוותם המשובחת.
בסוג שני מינים:
חולדת קנים ענקית (Thryonomys gregorianus)
חולדת קנים קטנה (Thryonomys swinderianus)
ז'אן רוסטאן

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1894 הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  4 בספטמבר 1977 (בגיל 82) Ville-d'Avray, צרפת 
 שם לידה:  Jean Edmond Cyrus Rostand 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  סורבון 
 פרסים והוקרה:  פרס קלינגה (1959) 
 בן או בת זוג:  Andrée Mante 
 תרומות עיקריות
 מחקרים ביולוגיים וספרים פופולריים.
 
ז'אן רוסטאן (בצרפתית: Jean Rostand‏; 30 באוקטובר 1894 – 4 בספטמבר 1977) היה ביולוג וסופר צרפתי.
ביוגרפיה

ז'אן רוסטאן היה בנם של המחזאי אדמון רוסטאן ושל המשוררת רוזמונד ז'ראר. הוא בילה את ימי ילדותו בעיירה קאמבו לה בין שבחבל אקיטן בצרפת. כבר בגיל עשר גילה את ספרו של המדען ז'אן פאבר "תורת החרקים". רוסטאן גמר את חוק לימודיו במדעים בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז. בשנת 1920 נשא רוסטאן לאישה את אנדראה מאנט. ב-1922 אחרי מות אביו התגורר בפרבר של פריז ויל ד'אבריי. הוא השתתף בהקמת המחלקה הביולוגית ב"ארמון התגליות" במוזיאון הגרנד פלה בפריז, וב-1936 הקים את מעבדתו בויל ד'אבריי.
רוסטאן התעניין מאוד בשאלת "מקורם של החיים". הוא התמסר למחקר הדו-חיים (קרפדות וצפרדעים) וגילה עניין בתורת התורשה.
רוסטאן החל את דרכו הספרותית בפרסום של מסות פילוסופיות, ומאז חילק את זמנו בין מחקר לבין כתיבה. מטרתו הייתה להביא את הביולוגיה אל ההמונים, ולגרום למודעות לבעיות האנושות שהוא הציג. הוא הזהיר מפני שימוש לא נכון בתורת הגזע. רוסטאן היה פציפיסט והתנגד לנשק אטומי ולעונש המוות. הוא היה אתאיסט מושבע ודגל בחופש המחשבה. ב-1959 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. באותה שנה גם זכה בפרס קלינגה.
ז'אן רוסטאן נפטר בפריז ב-1977.
ספרים

בין ספריו החשובים של רוסטאן:
הרהוריו של ביולוג (1938)
דפיו של איש מוסר (1952)
תורשת האדם (1952), יצא בעברית בתרגומו של חיים בן-עמרם, בהוצאת מ. מזרחי, 1964.
יומנו של ביולוג (1954)
תקוותיו וחרדותיו של ביולוג (1959)
ויקטור כריסטנקו

ויקטור בוריסוביץ' חריסטנקו (ברוסית: Ви́ктор Бори́сович Христе́нко; נולד בצ'ליאבינסק, ב-28 באוגוסט 1957) הוא ראש ממשלת רוסיה לשעבר (24 בפברואר - 5 במרץ 2004) ושר התעשייה (מ-4 במרץ 2004 ועד לינואר 2012).
ביוגרפיה

ב-1979 הוא סיים את לימודיו במכון להנדסה מכנית בצ'ליאבינסק תוך התמחות בכלכלה וניהול בנייה. ב-1983 השלים תואר שלישי במכון לניהול במוסקבה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

במהלך סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 היה בתפקידים שונים בממשל של מחוז צ'ליאבינסק. ביולי 1997 ויקטור כריסטנקו עבר למוסקבה והתמנה לסגן שר האוצר בממשלת ויקטור צ'רנומירדין. באפריל 1998 התמנה לסגן ראש הממשלה האחראי על מדיניות הפיננסית. בתפקיד זה הוא כיהן בממשלות שונות במהלך 1998-2000. כריסטנקו כיהן כראש ממשלת רוסיה בפועל (ממלא מקום ראש הממשלה) במשך מספר שבועות בשנת 2004 לאחר שהנשיא ולדימיר פוטין פיטר את מיכאיל קסיאנוב וממשלתו. מעמדותו לא הוגשה לאישור הדומה.
ב-1 במרץ 2004 פוטין קידם את מיכאיל פרדקוב לתפקיד ראש הממשלה הבא וחריסטנקו מונה לשר התעשייה בממשלת פרדקוב. הוא המשיך לכהן כשר התעשייה גם בממשלת פוטין השנייה והתפטר בינואר 2012. הוא מונה ליושב ראש הוועדה הכלכלית שאמורה לטפל בנושאים שונים של ברית כלכלית בין רוסיה, בלארוס וקזחסטן. תקופת הכהונה היא 4 שנים.
הוא קיבל עיטור הכבוד (2012) ומדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת (2006,2007)
רעייתו השנייה של כריסטנקו היא שרת הבריאות והרווחה, טטיאנה גוליקובה (משנת 2003). מנישואים קודמים יש לו 3 ילדים.
ויקטור לוי (כדורגלן)

ויקטור לוי (נולד ב-11 בנובמבר 1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. לוי מזוהה יותר מכל עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק ברוב הקריירה שלו, והיה שותף לזכייתה הראשונה בגביע המדינה בעונת 1976.
ביוגרפיה

לוי גדל בחצור הגלילית, ובשנת 1965 עשה את צעדיו הראשונים בבוגרים בקבוצה הפועל חצור ולאחר מכן עבר להפועל קריית שמונה, שם היה שחקן מפתח בקבוצת הבוגרים ושיחק בעמדה התקפית יותר.
בשנת 1971 זומן על ידי מאמן בית"ר ירושלים דאז אריה רדלר למבחנים בעקבותם צורף לקבוצה. לוי השתלב כשחקן הרכב חשוב במערך של בית"ר בשנים 1971–1978 והיה חלק משלישיית "שוקולד-מנטה-מסטיק" שכללה גם את דני נוימן ואורי מלמיליאן. לוי שיחק בעמדת הקשר האחורי והיה בצילם של נוימן ומלימיליאן ששיחקו בעמדות קדמיות והרבו לכבוש שערים בניגוד אליו, שהתמקד יותר בפעולות הגנתיות בקישור האחורי והרבה לחלץ כדורים. בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן הרכב בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה.
לאחר חילוקי דעות עם ראובן ריבלין שהיה יו"ר בית"ר באותן שנים לגבי חוזהו, סיים את דרכו בקבוצה בעונת 1977/1978 ועבר להפועל ראשון לציון. לאחר עונה בלבד חזר לבירה ליריבה העירונית הפועל ירושלים שם היה שותף בעליית הליגה של הקבוצה בעונת 1979/1980, לאחריה המשיך עוד שנתיים בקבוצה, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לאורך רוב שנותיו כשחקן כדורגל היה פקיד בעיריית ירושלים.
לאחר הפרישה אימן מספר שנים את קבוצת עירוני בית שמש, ומספר קבוצות נוער.
אחיינו של לוי, שלומי מלכה הגיע אף הוא מקבוצת הפועל חצור ושיחק בקבוצת בית"ר ירושלים, כאשר בשנת 1978 הביאו דודו ויקטור לוי לאימון הקבוצה, לאחר שמאמן הקבוצה דוד שויצר התפעל מכישרונו צירף אותו למדי בית"ר ירושלים, שם שיחק עד שנת 1983, לאחר מכן עבר לשחק בקבוצות מכבי רמת עמידר והפועל ירושלים, עד שפרש בתחילת שנות התשעים.
תארים

גביע המדינה: 1975/1976
אלוף האלופים: 1975/1976
הערות שוליים

↑  גביע המדינה 1975/6 באתר האוהדים של בית"ר ירושלים
↑  ש. גבאי, עיתון מעריב, מדור ספורט, ויקטור לוי מבקיע צמד לזכות הפועל חצור, 14 בפברואר 1965
↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, אני אוהב אותך בית"ר – תולדות בית"ר ירושלים, פרק שביעי, ויקטור לוי, עמוד 109, הוצאת Media41LTD
חבורת באומסלג-סוליטר

חבורות באומסלג-סוליטר  BS(p,q)=\langle a,t\,|\,ta^{p}t^{-1}=a^{q}\rangle  הן דוגמה חשובה למשפחה של חבורות בעלות יחס יחיד. זוהי הרחבת HNN של החבורה הציקלית האינסופית בעצמה.
החבורה קובעת את הפרמטרים p,q עד כדי סדר וסימן. ידוע שהחבורה מקיימת את תנאי הופף אם ורק אם p=1 או של-p,q יש אותם גורמים ראשוניים. ידוע ש- BS(p,q) היא residually finite אם ורק אם p=1 (זה המקרה שבו החבורה פתירה) או  \ q=\pm p.
חבורת האוטומורפיזמים החיצונית מדגימה הבדל דרמטי בין המקרה שבו p,q זרים לבין המקרה שבו אחד מהם מחלק את השני:  \ \operatorname {Out} (BS(2,3)) היא ציקלית מסדר 2, בעוד ש- \ \operatorname {Out} (BS(2,4)) אינה נוצרת סופית.