stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרמן סטאמפ
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1903 התחתן סטאמפ עם מרי פרננדס דה ולסקו (1853–1944) מניו יורק, אולם לא היו להם ילדים. הוא היה חבר בכנסייה האפיסקופלית.
סטאמפ מת בווייברלי ב-9 בינואר 1917, ונקבר בבית הקברות של סנט מרי באמורטון, מרילנד.
הערות שוליים

↑  "Herman Stump, Jr". Maryland Manual On-Line. Maryland State Archives. 2000-09-05. נבדק ב-2022-11-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: S001043
החברה לפיתוח אשדוד

ערך זה עוסק בזרוע המבצעת של עיריית אשדוד. אם התכוונתם לחברה להקמת ופיתוח העיר אשדוד, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  עיריית אשדוד חברת אשדוד מינהל מקרקעי ישראל החברה לפיתוח חוף ים המלח חבל סדום וערד החברה לפיתוח עכו העתיקה החברה לפיתוח חוף אילת החברה לפיתוח מזרח ירושלים
 תקופת הפעילות:  14 בפברואר 1969 – הווה (55 שנים)
 מיקום המטה:   אשדוד, ישראל ישראל
 משרד ראשי:  מגדל דמרי, רחוב צה"ל 1, רובע הקריה מע"ר (צפון)
 שליטה בחברה:  עיריית אשדוד
 ענפי תעשייה:  תכנון ערים ואזורים 
 יו"ר:  אלי נכט 
 מנכ"ל:  אבי עזר 
 
החברה העירונית לפיתוח אשדוד בע"מ (ידועה בעיקר בראשי התיבות חפ"א) היא חברה עירונית בבעלות ובשליטת עיריית אשדוד, המהווה זרועה הביצועית. היא הוקמה בפברואר 1969, ונהייתה פעילה ב-1984. יושב ראש החברה הוא אלי נכט (רו') מאז מרץ 2024.
היסטוריה > רקע

ב-14 בפברואר 1969 הוקמה "החברה לפיתוח חוף ים אשדוד בע"מ" ונרשמה כחברה ציבורית בשותפות עיריית אשדוד, "חברת אשדוד", מינהל מקרקעי ישראל וכן חברות אחרות לפיתוח קרקעות בישראל, חלקן ממשלתיות: "החברה לפיתוח חוף ים המלח חבל סדום וערד", "החברה לפיתוח עכו העתיקה", "החברה לפיתוח חוף אילת", "החברה לפיתוח מזרח ירושלים". במשך שנותיה הראשונות הייתה לא-פעילה, וב-33 במרץ 1977 הוגשה בקשה לפירוק החברה עבור ההנהלה. הפירוק הובל על ידי חברת אשדוד, השותפה בחברה, אך לא בוצע לבסוף והחברה נותרה לא-פעילה.
היסטוריה > תחילת פעילות

ב-1984, עיריית אשדוד החליטה על חידוש "החברה לפיתוח חוף ים אשדוד", ועל שינוי שמה ל"החברה העירונית לפיתוח אשדוד בע"מ". כמו כן, נערכו שינויים בהנהלת החברה – עיריית אשדוד הפכה לבעלת השליטה בה, כאשר שאר החברות השותפות מסרו את מניותיהן אליה.
ישיבת הדירקטוריון הראשונה של החברה נערכה ב-24 בדצמבר באותה שנה, ובה הוחלט על מטרותיה לעתיד וכן שינוי שמה. בשנותיה הראשונות, הועסקו בחברה עובדי עיריית אשדוד ללא שכר.
מיזמים > פיתוח רבעים

המיזם הראשון של החברה היה הקמת שכונה במדיניות "בנה ביתך" ברובע ט"ו. הגרלת הקרקעות הראשונה נערכה ב-29 באוקטובר 1985. בשלבים א' ו-ב' של המיזם הוצעו 180 מגרשים בסך הכל, ובשלב ג', כ-320. ההגרלה הראשונה, על 120 מהם, הצליחה חלקית כאשר נמכרו 82 מהם, במחיר של 220,000 דולר למגרש. לבסוף נמכרו מגרשי שני השלבים הראשונים, וההצלחה בשלבי הפיתוח הובילה את עיריית אשדוד להטיל על החברה מיזמים נוספים לביצוע, במשותף עם מינהל מקרקעי ישראל. המיזם הסתיים בסוף שנות ה-90.
ביולי 1990, הוחלט על הקמת רובע ט' המורכב מבתים צמודי קרקע, כדי לתת מענה לביקוש לדיור בעיר, יחד עם הוזלת מחירי הקרקעות ופיתוחן ברובע. החברה לפיתוח אשדוד החלה בפיתוח הרובע בראשית 1991. בעקבות ביקוש יתר, הוחלט על בנייה רווייה ברובע, שבוצעה מ-1992 ועד 1993, ונתנה מענה לגל העלייה מברית המועצות לשעבר.
ברבעים י' ו-י"ג, שהוקמו יחדיו בתחילת שנות ה-90, הוקמו על ידי משרד הבינוי והשיכון, הופקדה החברה לפיתוח אשדוד על השלמת הקמת הגנים הציבוריים. באופן דומה, השלימה עבודות תשתית של משרד השיכון ברובע ז'.
בשלהי 1997, חפ"א ניגשה לפיתוח רובע י"ב, שקרקעותיו בבעלות מינהל מקרקעי ישראל ו"קבוצת בוני ערים" (חברת האם של "חברת אשדוד"). לשם פיתוח הרובע, חתמו שלוש החברות על "ההסכם המשולש" בדצמבר.
מיזמים > בית עיריית אשדוד

בתחילת שנות ה-90, משרדי עיריית אשדוד היו פזורים ברחבי העיר. העירייה הפקידה בידי החברה לפיתוח אשדוד את המטלה להכנת המכרז וניהול המיזם. בשנים הראשונות למיזם, התעוררו קשיים בבנייה עקב ריחוק הזוכים במכרז ממרוקו. עם הצטרפות חברת "רסידו סי" באמצע העשור, הבנייה התקדמה במהירות, וב-1996, עברה עיריית אשדוד למבנה החדש, השוכן ברחוב הגדוד העברי 10 שבקריית התרבות ע"ש צבי צילקר.
מיזמים > קאנטרי קלאב אשדוד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקמת מועדון הספורט (קאנטרי קלאב) ברובע י"ג ידעה תלאות רבות ועיכובים ממושכים. הקאנטרי הוקם בשטח בבעלות עיריית אשדוד מתוקף הסכם שנחתם בין העירייה לחברה במרץ 2004. בינואר 2020 יצאה החברה לפיתוח אשדוד למכרז על הקמת המיזם, בו זכתה רשת מכוני הכושר "הולמס פלייס" בהשקעה של 20 מיליון ש"ח. היא התחייבה להקימו תוך 18 חודשים, והופקדה על ניהולו והפעלתו למשך 25 שנה.
בפברואר 2021, יו"ר החברה, חנוך דרך ארליך, הודיע על ביטול זכייתה של "הולמס פלייס" במכרז, עקב עיכובי צד שלישי למיזם, משרד הפנים. במאי זכתה "הולמס פלייס" בשנית במכרז, שכלל הפעם רק את ניהול והפעלת הקאנטרי, כאשר על הקמתו הופקדה החברה לפיתוח אשדוד.
ב-19 ביוני 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נפתח המועדון לציבור.
מיזמים > דיור מוגן ומבני ציבור

בתחילת 2000, הקימה החברה את "בית התמר" ברחוב אברהם (יאיר) שטרן שברובע א' הכולל 100 יחידות דיור. בית התמר מופעל בידי החברה.
כמו כן, החברה הקימה גני ילדים, בתי ספר ומוסדות דת בעיר ברבעים שונים.
מיזמים > עבודות תשתית עבור עיריית אשדוד

החברה לפיתוח אשדוד אחראית על ביצוע מיזמים בעלות חסכונית עבור עיריית אשדוד.
בין מיזמים אלו, נמנים:
הקמת טיילת חוף הקשתות
חידוש רחוב רוגוזין
שדרות ירושלים
חידוש מרכזים מסחריים רובעיים
בעלי תפקידים

| מס' | שם | זמן כהונה | תפקיד נוסף | ראש עירייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אריה אזולאי | 1984–1988 | כיהן במקביל כראש העירייה | צבי צילקר, אריה אזולאי |
| 2 | אבינועם סרי | 1989–1998 | כיהן במקביל כסגן ראש העירייה | צבי צילקר |
| 3 | ולדימיר גרשוב | 1998–2019 | כיהן במקביל כממלא מקום ראש העירייה | צבי צילקר, יחיאל לסרי |
| 4 | חנון דרך ארליך | 2019–2023 | כיהן במקביל כחבר מועצת העירייה | יחיאל לסרי |
| 5 | אלי נכט (רו') | 2024–מכהן | מכהן במקביל כסגן ראש העירייה | יחיאל לסרי |
| מס' | שם | זמן כהונה | ראש עירייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | גלעד טרודלר | 1995–2010 | צבי צילקר, יחיאל לסרי |
| 2 | יהודה אבידן | 2010–2019 | יחיאל לסרי |
| 3 | אבי עזר | 2019–2024 | יחיאל לסרי |
גלריה

כיכר מצדית אשדוד ים, רובע ט"ו
בית עיריית אשדוד
פארק הוורדים, רובע ט'
מעגנת מרינה אשדוד
קאנטרי קלאב אשדוד, רובע י"ג
גן אבנר גרעין, רובע י"ג
תחנת מגן דוד אדום, קריית פרס
מלון לאונרדו פלאזה, רובע ט"ו – הוקם בשותפות עם החברה
ביאורים

1 2 3 4  וכחבר במועצת עיריית אשדוד
↑  התפטר ב-8 ביוני 2023
הערות שוליים

1 2 3  יו"ר חפ"א החדש מבטיח: "הקאנטרי יפתח בקרוב", באתר אשדוד אונליין, ‏28 במרץ 2024
↑  שנתון סטטיסטי אשדוד 2023, עמ' 279
1 2 3 4  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 10
1 2  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 11
1 2 3  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 12
1 2 3  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 16
↑  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 23
↑  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 20
1 2 3  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 17
↑  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 19
↑  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 43
↑  אורנה יפת, הולמס פלייס תקים באשדוד קאנטרי קלאב בהשקעה של 20 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 8 בינואר 2020
↑  שמואל סרדינס, בוטלה זכיית הולמס פלייס להקמת הקאנטרי – חפ"א תקים אותו בעצמה, באתר אשדוד נט, ‏16 בפברואר 2021
↑  עופר אשטוקר, חפא תסיים את בניית הקאנטרי – חברת הולמס פלייס תנהל אותו, באתר אשדוד נט, ‏27 במאי 2021
↑  חן בוקר אמר, אחרי 20 שנה: הקאנטרי באשדוד נפתח הבוקר, באתר אשדודי, ‏19 ביוני 2024
1 2  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 31–33
↑  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 29
1 2  חפא – 20 שנות פיתוח, 2002, עמ' 9
↑  מייק וייצמן, יו"ר חפ"א גרשוב הודח מתפקידו, עו"ד דרך-ארליך במקומו, באתר כאן דרום אשדוד, ‏13 בפברואר 2019
↑  דוד לוי, לאחר עימות חריף: דרך ארליך תוקף את לסרי ומתפטר מחפ"א ומהקואליציה, באתר כאן דרום אשדוד, ‏8 ביוני 2023
↑  עופר אשטוקר, תום הסאגה: יהודה אבידן מונה כמנכ"ל חפא, באתר אשדוד נט, ‏7 בדצמבר 2010
↑  דור גפני, יהודה אבידן מסיים את תפקידו: "אני חכם, אבל אני לא קוסם", באתר כאן דרום אשדוד, ‏30 במאי 2019
↑  מנחם דויטש, פרסום ראשון: מנכ"ל חפ"א אבי עזר הודיע לראש העיר על סיום תפקידו, באתר חרדים אשדוד, ‏19 בספטמבר 2024
↑   רינה רוזנברג קנדל, אחרי 4 שנים שהמבנה עמד נטוש - רשת פתאל תפתח את המלון באשדוד, באתר TheMarker‏, 11 באוגוסט 2014
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • אדריכלות • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף ריביירה • מסוף בני ברית • מסוף ביג |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • אוניברסיטת אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
אתר בנייה של הרובע המיוחד בניהול החברה, 2024
יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

יוזף השני (בגרמנית: Joseph II, בשמו המלא: יוזף בנדיקט אוגוסט יוהאן אנטון מיכאל אדם; Josef Benedikt August Johann Anton Michael Adam;‏ 13 במרץ 1741 – 20 בפברואר 1790) לבית הבסבורג, היה קיסר הקיסרות הרומית הקדושה משנת 1765 ועד מותו בשנת 1790. עלה לשלטון באופן רשמי לאחר מות אביו פרנץ הראשון, אך בפועל פעל באופן עצמאי רק לאחר מותה של אמו מריה תרזה בשנת 1780.
יוזף תמך בעקרון האבסולוטיזם הנאור אך מחויבותו לרפורמה הליבראלית יצרה התנגדות שפגעה בישומה. החקיקה הענפה שיזם בתחומי מדיניות הפנים שכללו את ביטול הצמיתות וחיזוק השלטון המרכזי דובר הגרמנית על חשבון האוטונומיה לנסיכויות השונות גרמה להתעוררות מרידות ולהתערערות השלטון המרכזי. זמן קצר לאחר מותו של יוזף השני בוטלו רבות מן הרפורמות שיזם.
קורות חיים

יוזף נולד בעיצומה של מלחמת הירושה האוסטרית, חינוכו התרכז בלימוד המנגנונים הבירוקרטיים של השטחים השונים שעליהם היה עתיד לשלוט.
יוזף נשא בשנת 1760 את איזבלה, נסיכת פארמה, שילדה את בתו היחידה - מריה תרזה. הנישואים נועדו לחזק את הברית עם צרפת, היות שהכלה הייתה נכדתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. איזבלה נפטרה ב-1763 ובתה מריה תרזה ב-1770. בשנת 1765 נישא למריה יוזפה, נסיכת בוואריה, בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. היא נפטרה שנתיים מאוחר יותר מאבעבועות שחורות.
קורות חיים > אידאולוגיה ופעילות שלטונית

את השראתו הפוליטית קיבל יוזף מתנועת הנאורות האירופית, ובייחוד מכתביו של וולטר והאנציקלופדיסטים. שלטונו של המלך פרידריך הגדול מפרוסיה שימש ליוזף דוגמה לשליט נאור. הערכים שניסה ליישם בעת שלטונו היו סובלנות דתית והגבלת כוחה של הכנסייה, ביטול הצמיתות והפאודליזם, ביטול ההגבלות על סחר חופשי ועל ההשכלה. למרות נטיתו הליבראלית, יוזף השני לא תמך בדמוקרטיזציה של מוסדות הממשל כיוון שהאמין שהשלטון צריך להיות בידי דספוט (רודן) יחיד המושל על פי ההיגיון והתבונה. כפועל יוצא ביקש יוזף השני לאחד את הקיסרות המשוסעת תחת השלטון המרכזי בווינה, על מנת למנוע את פירוקה לאחוזות פאודליות.
לאחר מות אביו בשנת 1765 היה יוזף השני לקיסר הקיסרות הרומית הקדושה ועוצר ביחד עם אמו על השטחים שבשליטת אוסטריה, אך התואר קיסר העניק ליוזף (כמו גם לאביו) סמכות ניהול ממשית מצומצמת כיוון שזאת נותרה בידי אמו הקיסרית מריה תרזה. חילוקי הדעות בין יוזף לאמו עלו בעת חלוקת פולין הראשונה ובעת מלחמת בוואריה (1778–1779), אז ביקש יוזף להרחיב את שטח שלטון בית הבסבורג גם במחיר מלחמה, ואמו התנגדה לכך.
עם מותה של מריה תרזה קיבל יוזף השני את יכולתו לעצב את מדיניותו כרצונו. בתוך זמן קצר חוקק יוזף כ-17,000 חוקים ותקנות חדשים אשר שינו סדרי שלטון רבים בקיסרות, על פי עקרונות הנאורות, הרציונליות והאחידות השלטונית. החוקים שללו כל העדפה בהתאם למעמד ולאומיות וקבעו שקידומו של כל אדם יותנה ביכולתו האישית.
קורות חיים > רפורמות

בין השינויים החברתיים שיזם:
ביטול הצמיתות - מטרתו החשובה ביותר, שאותה החל ליישם מיד עם עלייתו לשלטון ב-1781. מאוחר יותר ב-1789 קבע יוזף כי על האיכרים לשלם את דמי החכירה במזומן ולא במתן תוצרתם החקלאית. בנוסף הכנסות חכירה אלו ימוסו כך שלא יועברו ללא פיקוח למגנאטים. מדיניות זאת הובילה להתנגדות רבה הן מצד האצולה והן מצד האיכרים, שהיו מורגלים לסחר חליפין ולא לשימוש בכסף מזומן.
כתב הסובלנות מ-1781, החוק העניק חירות דתית לנוצרים שאינם קתולים, כלומר לפרוטסטנטים ונוצרים אורתודוקסים, אשר בתחום שטח הקיסרות הרומית הקדושה.
כתב הסובלנות השני מ-1782, העניק ליהודים את הזכות לעסוק בכל תחומי המסחר ואת הזכות ללמוד בבתי ספר כלליים. יש הרואים בו את כתב הזכויות הראשון שניתן ליהודים ברוח עקרונות הנאורות והאמנציפציה.
קביעתה של הגרמנית כשפה רשמית יחידה לממשל, חינוך ומסחר, תוך כדי ביטול הלטינית והשפות המקומיות כשפות רשמיות.
רפורמה בכנסייה הקתולית- יוזף השני ביקש לנתק את הכנסייה הקתולית ממרכזה ברומא בכך שהמדינה שלטה על תהליך הכשרת הכמרים בסמינרים, כמו כן, הבישופים, ראשי הכנסיות המחוזיות, חויבו להישבע אמונים לקיסר. כבן לתנועת הנאורות לעג יוזף השני על היעילות בה ניהלו המסדרים הדתיים את אדמותיהם, רבות מן האדמות נמכרו והוצאו משליטת הכנסייה. בוטלו בתי הדין הדתיים שעסקו בדיני המשפחה וסמכותם הועברה לבתי המשפט האזרחיים.
איחוד מנהלי של הנסיכויות שהרכיבו את הקיסרות כולל איחוד מערכת המיסוי ותקציב במדינה. איחוד זה נעשה באופן חפוז וללא הכנה מוקדמת, ולכן גרם להתמרמרות בנסיכויות הלא-גרמניות של הקיסרות.
הערכת שוֹוי כל הקרקעות בקיסרות למטרות מיסוי שוויוני יותר תוך הפחתת נטל המס על האיכרים.
ביטול סמכויות האספה ההונגרית, ובכך חיסול האוטונומיה המוגבלת של המחוזות ההונגריים.
בתחום המשפט, ביטל את עונש המוות ועונשי עינויים. בנוסף קבע את עקרון השוויון בפני החוק, ללא הבדל מעמד.
ביטול הצנזורה על העיתונות והתיאטרון.
חינוך יסודי חובה לבנים ובנות, ואפשרות לחינוך מקצועי מסובסד גבוה לבני עניים בעלי פוטנציאל לימודי.
יסוד בית החולים המרכזי בווינה Allgemeines Krankenhaus שנועד לטפל באופן יעיל במגפות. בית החולים אומנם לא סייע רבות בעצירת המגפות אך וינה הפכה למרכז חשוב ביותר למחקר רפואי עד לסיפוח לגרמניה בטרם מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים > אחרית ימיו

בנובמבר 1788 חזר יוזף לווינה לאחר שחלה, וכל שנת 1789 היה חולה אנוש, ב-30 בינואר 1790 בהיותו על ערש דוויי ביטל יוזף את הרפורמות שיזם בהונגריה, וב-20 בפברואר נפטר. לבקשתו נחקקה על מצבתו הכתובת: "פה קבור יוזף השני שנכשל בכל אשר ביקש לעשות".
לאחר מותו תפס את מקומו אחיו לאופולד השני.
משפחתו

ב-7 בספטמבר 1760 התחתן יוזף עם איזבלה, נסיכת פארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת, ממנה היו לו שתי בנות:
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1762–1770).
מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1763).
אורות (צמח)

בן חרדל מצוי אחד הצמחים המזוהים עם הצמח אורות המופיע בתנ"ך
אורות הוא שמו של צמח המופיע במקרא, בספר מלכים ב'. הצמח זוהה עם בן-חרדל מצוי, עם ירקות וצמחי שדה ועם פקועות השדה.
אורות במקרא

בספר מלכים ב':
וַיֵּצֵא אֶחָד אֶל-הַשָּׂדֶה, לְלַקֵּט אֹרֹת, וַיִּמְצָא גֶּפֶן שָׂדֶה, וַיְלַקֵּט מִמֶּנּוּ פַּקֻּעֹת שָׂדֶה מְלֹא בִגְדוֹ"
בזמן הרעב בארץ מצווה אלישע על נערו לבשל נזיד לבני הנביאים. אחד מבני הנביאים יצא ללקט ”אֹרֹת”, כדי לאכול. המלקט טעה ואסף צמח רעיל בשם גפן שדה והשליך ממנו לסיר הנזיד. אלישע תיקן את הנזיד באמצעות השלכת קמח לסיר. זה אחד מסיפורי הניסים המסופרים על אלישע הנביא.
זיהוי האורות

קיימות מספר שיטות עיקריות בשאלה מהו אותו צמח:
לפי הגמרא במסכת יומא ”תנא משמיה דר' מאיר זה גרגיר אמר ר' יוחנן למה נקרא שמן אורות שמאירות את העינים”, הווה אומר זהו צמח "מאיר עיניים". גם התנא רבי מאיר, מפרש כי אורות ”זה גרגיר”.
זיהוי האורות > בן-חרדל מצוי

יש המציעים לזהות את הצמח המקראי עם בן חרדל מצוי (ארוגולה/גרגיר הנחלים), ממשפחת המצליבים אשר צורתו מזכירה את הצנון. צמח זה גדל בכל אזורי הארץ, בשדות ובגידולי בר. עליו שימשו למאכל ובזרעיו השתמשו כתבלין.
לשיטתו של רש"י: ”"ללקט אורות" - גרגיר שקורין אורגא שמאיר את העינים ויש שפותרין אורות ירקות כמו (ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ד') כחם צח עלי אור”
Eureca sativa; כמו הלע"ז שציין רש"י אורג"א, כך גם פירש הרד"ק.
זיהוי האורות > ירקות וצמחי שדה כללים

לפירושו השני של רש"י: ”"ללקט אורות" - גרגיר שקורין אורגא שמאיר את העינים ויש שפותרין אורות ירקות כמו (ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ד') כחם צח עלי אור” מדובר בירקות. ומצודת ציון מבאר: ”"אורות" - ענינו צמחי שדה כמו:”טַל אוֹרֹת טַלֶּךָ” (ספר ישעיהו, פרק כ"ו, פסוק י"ט)”
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ח, עמוד ב'
↑  יהודה פליקס, עולם התנ"ך: מלכים ב', דוידזון עתי, תל אביב, 1994, עמ' 39.
↑  ראו משה קטן, אוצר לעזי רש"י על התנ"ך, מספר 3404
Eruca sativa צמח הרוקט המזוהה עם הצמח המקראי אורות
גן של צללים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ו. ס. אנדרוז
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 תאריך הוצאה:  1987
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת הפרחים
 ספר קודם:  פרחים נבלו קמלו
 
"גן של צללים" הוא הרומן החמישי בסדרת הפרחים (הידועה גם בשם סדרת דולנגיינג'ר) פרי עטה של הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הספר פורסם לראשונה ב-1987, שנה לאחר מותה של הסופרת. מכיוון שאנדרוז הלכה לעולמה ב-1986,  לא ברור אם היא עצמה השלימה את כתיבת הרומן או שסופר הצללים אנדרו ניידרמן הוא זה שכתב אותו לפי רשומותיה. הספר נכתב בהשראת ארבעת הרומנים שקדמו לו – פרחים בעליית הגג, עלי כותרת עפים ברוח, פרחים הצמיחו קוצים ופרחים נבלו קמלו, ואף על פי שהוא האחרון שיצא לאור בסדרה זו, הוא משמש כקדימון, מאחר שעלילתו מתרחשת טרם עלילת הספר הראשון בסדרה, "פרחים בעליית הגג".
עלילה

עלילת "גן של צללים" מתמקדת בסיפורה של אוליביה ווינפילד פוקסוורת', הסבתא מ"פרחים בעליית הגג", ומביאה את סיפור חייה החל מנערותה כצעירה אמידה ועד זקנותה. הספר מתאר את  סיפור היכרותה עם מלקולם פוקסוורת', נישואיהם והחיים לצידו, ומגלה מהם הגורמים להפיכתה לאישה אכזרית וקרת רוח  כפי שהיא מצטיירת בשאר הרומנים. בין אותם גורמים – בגידותיו התכופות של מלקולם ואכזריותו כלפיה. מלקולם מכריח אותה לגדל את בתו מחוץ לנישואין,קורין, שנולדה כתוצאה מיחסיו עם אליסה, אשתו הצעירה של אביו. העובדה שקורין בעצם אינה בתה הביולוגית של אוליביה מתגלה רק בספר זה ושופכת אור על  מעשיה של אוליביה ב"פרחים בעליית הגג". למרות שהספר מציג את אוליביה באור חיובי יותר ומעורר הזדהות עם דמותה בקרב הקוראים, הספר מסתיים כאשר אוליביה הזקנה כולאת את ארבעת נכדיה, ילדיה של קורין מאחיה למחצה, כריסטופר.
ספרים נוספים בסדרה

פרחים בעליית הגג
עלי כותרת עפים ברוח
פרחים הצמיחו קוצים
פרחים נבלו קמלו
מי-רן מנקס

| --- | --- |

מי-רן מנקס, 2022
 לידה:  1 בספטמבר 1989 (בת 35) חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, דוגמנית, שחקנית
 בן או בת זוג:  רום ברנע (2015–2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מֵי-רַן מֵנְקֵס (נולדה ב-1 בספטמבר 1989) היא מנחת טלוויזיה, דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

מנקס נולדה וגדלה בחיפה, למדה בתיכון חוגים וסיימה את לימודיה ב-2007. אמה, אתי פנקס (ברנט), היא מרצה לעברית במכינה באוניברסיטת חיפה ומוזיקאית. אביה, אבי הוא איש עסקים מתחום ההייטק. יש לה שתי אחיות צעירות.
קריירה > דוגמנות

בשנים 2011–2012 דגמנה לרשת האופנה הישראלית קסטרו.
בשנים 2012–2014 דגמנה לקמפיינים של חברת האופנה הישראלית TNT.
ב-2014 דגמנה עבור רנואר, דלתא, גוטקס, ולמוצרי טיפוח מבית Schwarzkopf.
ב-2015 דגמנה לחברת מגנוליה, והוכתרה כאחת מהכוכבים המבטיחים של השנה של מגזין פנאי פלוס.
ב-2016 כיכבה על שערים של כתבי עת ישראלים, ביניהם "מגזינה" ו"מנטה", נבחרה כפרזנטורית של מיזם האופנה "Get Style" באינטרנט, והצטלמה לקמפיין של רשת "דזיגוואל" הספרדית.
בשנים 2017–2018 הייתה מנקס פרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "זיפ" לצד דין מירושניקוב, עמיתה לסדרה "תאג"ד".
ב-2018 השתתפה בישראל בקמפיינים של Aerie (מבית אמריקן איגל), ושל דיזל.
קריירה > טלוויזיה

שוברי גלים (2015) – מנקס הצטרפה לעונה שנייה של הסדרה בערוץ הילדים בתפקיד אסיה, לצד גפן ברקאי ויהונתן בשן.
הבנים והבנות (2015) – הנחיה לצד שירן סנדל.
חדשות הבידור (2015–2016) – הנחית מהדורת ימי חמישי, לצד ירדן הראל.
צינור לילה (2015–2017) – הגשת פינות לצד גיא לרר.
תאג"ד (2016 – 2020) – בתפקיד התצפיתנית אוריין שיינברג, לצד שירה נאור.
שאטו עין כרם (2017) – בתפקיד דין דין.
החברים של נאור (2017) – תפקיד אורח בדמות של פעילה צמחונית.
זה הדיבור (2023) – פינה קבועה בתוכניתו של דני רופ.
קריירה > קולנוע

ב-2022 שיחקה את דמותה של "אליק", התפקיד ראשי בסרט "החבר השמן שלי" לצדו של צחי סדן. הסרט זכה בפסטיבל חיפה בפרס סרט הביכורים ובפרס השחקן.
חיים אישיים

החל מ-2012 מתגוררת בתל אביב. היא צמחונית.
בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן רום ברנע.
החל משנת 2022 היא נמצאת במערכת יחסים עם איש ההייטק אסף פורת, לו התארסה בשנת 2023.
ביולי 2024 הכריזה בחשבון האינסטגרם שלה כי היא בהריון ראשון
הערות שוליים

1 2  עמית שאטו, מי-רן מנקס: "יופי זה ממש לא הכל בחיים", באתר פרוגי, 12 ביוני 2015
↑  מלי זיידמן, עולה מהמים, ניזונה מהאדמה: מי-רן מנקס מציגה את ה־DIY לחיים שלה, באתר ynet, 31 ביולי 2016
↑  מיכל טראורי ורעות מתתיהו־ארגון, בתופים ובמחולות: הכוכבים המבטיחים של 2015, באתר ynet, 24 במאי 2015
↑  שער "מגזינה", ינואר 2016
↑  שער "מנטה", אוגוסט 2016
↑  נאוה סילוורה‏, קארה בריקוד סוער, מי-רן בקמפיין בינלאומי: רגעי הסטייל של השבוע, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2016
↑  ליהי עטר בכר‏, הזוגיות החדשה של כוכבי תאג"ד, באתר וואלה, 19 בפברואר 2017
↑  גיל משעלי, ‏זוג חדש: מירן מנקס ורום ברנע ביחד, באתר ‏מאקו‏, 26 ביולי 2015
↑  שבת של חגיגות: השחקנית מי-רן מנקס התארסה, באתר מעריב אונליין, 2 בספטמבר 2023
אינסוף (סימן)

סימן האינסוף
סימן האינסוף (∞) הוא סימון מתמטי המייצג את מושג האינסוף. הסימן מכונה לעיתים גם "שמונה שוכב" או "למניסקטה", על שם עקומת הלמניסקטה המשמשת בגאומטריה אלגברית, שצורתה דומה לצורת הסימן.
הראשון להשתמש בסימון היה ג'ון ואליס במאה ה-17, על אף שלפני כן שימש למטרות אחרות. במתמטיקה, הסימן מתייחס לעיתים קרובות לתהליכים אינסופיים ולאו דווקא לערכים אינסופיים. הסימן משמש פעמים רבות גם בתחום העיצוב הגרפי, בין היתר בסמלילים של חברות.
ביוניקוד, הקידוד שניתן לתו אינסוף הוא U+221E.
היסטוריה

סימן האינסוף שימש כמוטיב דקורטיבי כבר בעת העתיקה. בין היתר, ניתן למצוא אותו על מסרקים מהתקופה הוויקינגית.
השימוש המוקדם ביותר בסימן האינסוף במשמעותו המתמטית מיוחס למתמטיקאי האנגלי ג'ון ואליס, בשנת 1655, בחיבורו De sectionibus conicis. ואליס לא הסביר את בחירתו בסמל זה. ההשערה הרווחת היא שמדובר בווריאציה על ספרה רומית כלשהי, ככל הנראה על הספרה ששימשה לכתיבת המספר 100 מיליון - סימן שדומה לאינסוף המוקף במסגרת מלבנית. תאוריה נוספת מעלה את האפשרות שהוא התבסס על הסימון CIↃ ששימש לייצוג המספר 1,000. הצעה נוספת היא שהסמל נגזר כווריאציה של האות אומגה ω שהיא האות האחרונה באלפבית היווני.
במקרים מסוימים, בשל מגבלות טיפוגרפיות, שימשו סמלים אחרים הדומים לסימן האינסוף באותה המשמעות. לאונרד אוילר השתמש בצורה פתוחה הדומה יותר ל-S שוכבת מאשר לסימן האינסוף. במקרים מסוימים השתמשו גם בסימן "O–O" כסמל לאינסוף.
שימושים > במתמטיקה

במתמטיקה, סמל האינסוף משמש בדרך כלל לייצוג אינסוף פוטנציאלי, ונפוץ בביטויים מתמטיים הכוללים גבול, סכום אינסופי או אינטגרל, כפי שמוצג בשוויון הבא בין הסכום האינסופי של הסדרה  {\frac {1}{2^{n}}} לבין הגבול של הפונקציה  f(x)={\frac {2^{x}-1}{2^{x-1}}} באינסוף, ששווים ל-2:
\sum _{n=0}^{\infty }{\frac {1}{2^{n}}}=\lim _{x\to \infty }{\frac {2^{x}-1}{2^{x-1}}}=2
ברוב המקרים, המשמעות המתמטית של סימן האינסוף היא ציון משתנה שממשיך לגדול כך שערכו שואף לאינסוף, ולאו דווקא ציון ערך אינסופי.
כאשר מתעסקים בפועל עם גדלים של אינסוף ועם ערכים אינסופיים, משתמשים לרוב בסימונים אחרים כדוגמת  \aleph _{0} (אלף אפס), שהוא המספר הקרדינלי המציין את גודל קבוצת המספרים הטבעיים, ו-ω (אומגה) המציין את המספר הסודר הטרנספיניטי הקטן ביותר.
שימושים > בספרות ובתרבות

בעבודותיו של ולדימיר נבוקוב, צורת הספרה שמונה משמשת באופן סימבולי להתייחסות לטבעת מביוס ולאינסוף, כפי שבא לידי ביטוי בתיאור הצורה של עקבות צמיגי האופניים, וקווי המתאר של אנשים שזכורים באופן חלקי. שירו של נבוקוב "אש חיוורת" מתייחס במפורש ל"נס הלמניסקטה". גם סופרים אחרים השתמשו בסימן האינסוף במשמעותו הסימבולית, כדוגמת ג'יימס ג'ויס ביוליסס, ודייוויד פוסטר וולאס במהתלה אינסופית.
במיסטיקה המודרנית, סמל האינסוף הפך למזוהה עם וריאציה של האורובורוס, תמונה עתיקה של נחש שאוכל את זנבו, שמסמל את האינסוף. לעיתים מצויר האורובורוס בצורת סמל האינסוף כדי לשקף זאת, ולא בצורת העיגול המסורתי.
שימושים > שימושים טכניים

בתחומים אחרים, סמל האינסוף עשוי לקבל משמעויות אחרות הקשורות למושג האינסוף. בעבר הדפיסו את הסמל על כריכות ספרים כדי לציין שהספר הודפס על נייר נטול חומצה (אנ'), ולכן יחזיק לזמן ממושך. בעדשות של מצלמות, סמל האינסוף מציין שהעדשה ממוקדת למרחק אינסופי (אנ'), והסמל הוא ככל הנראה אחד מהסמלים העתיקים ביותר בשימוש במצלמות.
שימושים > בעיצוב גרפי

הצורה של סימן האינסוף והמשמעות שלו, הפכו אותו לאלמנט טיפוגרפי נפוץ בעיצוב גרפי. לדוגמה, דגל מטיס המייצג את המסטיסים הקנדיים מאז תחילת המאה ה-19, מבוסס על הסמל. לאורך ההיסטוריה הועלו תיאוריות שונות למשמעות סמל האינסוף המופיע על הדגל, וביניהן התקווה לעתיד אינסופי בעבור תרבות המטיס, ושילוב מסורת אירופאית עם מסורת של האומות הראשונות.
סמל אינסוף בצבעי קשת משמש גם כסמל המגוון הנוירולוגי, וכנגזרת שלו משמש סמל האינסוף המוזהב כסמל האוטיזם. סימן האינסוף מסמל את השונות ואת המגוון האינסופיים של הקוגניציה האנושית. בנוסף, נעשה שימוש בסמל של לב משולב עם אינסוף כסמל הפוליאמוריה.
חברת הבקליט השתמשה בסמל האינסוף כחלק מהסמליל שלה, כדי לסמל את המגוון הרחב של היישומים האפשריים של הבקליט. גרסאות שונות של הסמל משמשים כחלק מסימנים מסחריים ומסמלילים נוספים, כולל אלו של פוג'יטסו, ושל מונדיאל 2022.
ביאורים

↑  בחיבורו משנת 1929 מציג Cajori את סמל האינסוף כ-S שוכבת, כפי שאוילר השתמש בה בכתביו. ניתן לראות את הדוגמאות בעמוד 174 ובעמוד 188.