stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל מיכל פיינשטיין
משפחתו

בנו הרב חיים הוא ראש כולל "בית יהודה" וראש ישיבת עטרת שלמה בראשון לציון שבראשות הרב שלום בער סורוצקין.
בנו הרב דוד הוא ראש כולל "בית יהודה".
חתנו הוא הרב צבי קפלן, ראש ישיבה בדרך בריסק בירושלים.
בתו הינדה הייתה נשואה במשך כעשור לרב אריה מלכיאל קוטלר. לבני הזוג לא נולדו ילדים. לאחר פטירת אביו, הרב שניאור קוטלר, בשנת 1982, נקרא הבן למלא את מקומו בראשות ישיבת לייקווד בניו ג'רזי. הינדה סרבה להגר עמו לארצות הברית או להתגרש ממנו, ובסופו של דבר קיבל הרב קוטלר היתר מאה רבנים לשאת אישה נוספת. הפרשה משכה תשומת לב רבה.
ספריו

בשנת תש"ו הדפיס את הספר מעלות התורה לאחי הגר"א, יחד עם הרב ניסן וקסמן. חידושיו למסכת כריתות נדפסו בסוף חידושי חותנו הרב מבריסק לאותה מסכת.
לאחר פטירתו הוציאה משפחתו את חידושיו למסכתות חגיגה, סוטה, בבא קמא ח"ב, סנהדרין, שבועות, זבחים ח"א, מנחות ח"ד וח"ה, בכורות ח"א, כלים ג"כ, ומקוואות.
מאמרים תורניים שפרסם בקבצים תורניים יצאו לאור תחת השם "חידושי הגרי"מ".
שאר כתביו יוצאים לאור על ידי הרב אריה זאב קראוס.
הערות שוליים

↑  לימים נישא לבתו של הרב יחיאל מרדכי גורדון.
↑  בנו של רבי אלחנן וסרמן, נהרג עם אביו בפורט השביעי בקובנה.
↑  ממחברותיו נדפסו לאחר המלחמה, חלק מחידושי הרב מבריסק בסטנסיל.
↑  דיון על תאריך הפטירה בפורום אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303403705171  GND: 140900497  ISNI: 0000 0000 7736 6116  LCCN: n2005008964  VIAF: 51090238   WorldCat (עם VIAF): 51090238
יחסי איסלנד–קטר

| יחסי איסלנד–קטר |
| --- | --- |
איסלנד: קטר (מדינה)


איסלנד: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 11,586
אוכלוסייה
394,617: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 76,916
משטר
רפובליקה: מונרכיה אבסולוטית

היחסים בין הרפובליקה של איסלנד לבין מדינת קטר.
קטר מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירות, הנמצאת בלונדון שבממלכה המאוחדת, ובאמצעות שגריר שאינו תושב יוסוף בן עלי אאל חאטר. איסלנד לא מיוצגת בקטר, האינטרסים של קטר באיסלנד מטופלים על ידי שגרירות איסלנד באיחוד האמירויות הערביות או בשגרירות איסלנד בבחריין.
יוחנן טרייוויש (איטליה)

בית הכנסת בפרארה כיום משמש כמוזיאון ליהדות העיר
רבי יוחנן בן יוסף טרייוויש (נולד: 1490 ה'ר"ן איטליה נפטר: 1557 ה'שי"ז) היה רב מחכמי איטליה, דיין, פוסק, מורה, מגיה ספרים, משורר, ומראשי קהילת יהדות איטליה. ידוע בעיקר בשל חיבורו קמחא דאבישונא על התפילות והפיוטים בנוסח איטליה, שנדפס במחזור בולוניה ש"א.
על פי מסורת משפחתו, שהגיעה לאיטליה מצרפת, היה טרייוויש בן לשושלת רבנים, דור אחר דור עד לרש"י (שם המשפחה טרייוויש, התקבל על שם טרוייש עירו של רש"י).
ייסד את בית הכנסת האשכנזי בפדובה. למרות גדולתו בתורה, ולמרות שנחשב כפוסק בולט, לא שימש טרייוויש ברבנות. לפרנסתו, הוא בחר לו כמקצוע את ההוראה, בבתיהם של יהודים עשירים באיטליה, אשר תמורת הקניית תורה לילדיהם, סיפקו לו מגורים כלכלה ושכר.
הערות שוליים

↑  דניאל גולדשמידט, מבוא לשד"ל, מבוא למחזור בני רומא, תל אביב, תשכ"ו, עמ' 13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286768205171  GND: 142403415  ISNI: 0000 0000 8429 7753  LCCN: nr93045219  NTA: 408069546  VIAF: 17101274   WorldCat (עם VIAF): 17101274
יוגב גלוסמן

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1990 (בן 34) באר שבע, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון מקיף א' באר שבע, התזמורת הפילהרמונית הצעירה 
 סוגה:  אינדי רוק 
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור, גיטרה, פסנתר, גיטרה בס, תוף, מקלדת אלקטרונית 
 iogimusic.com/ewi
 
יוגב גלוסמן (נולד ב-25 בפברואר 1990), הידוע בשם הבמה iogi, הוא מוזיקאי ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה

גלוסמן הוא אמן ומוזיקאי, מלחין, כותב ויוצר מוזיקלי המנגן על כלי נגינה שונים: תופים, בס, גיטרה, כינור וקלידים. הוא שיתף פעולה עם אמנים רבים בישראל ובעולם, והיה במשך כמה שנים הבסיסט בלהקת ההופעות של עידן רייכל. הוא ניגן גם עם ההרכב הנשי המוזיקלי A-WA, עם יוני רכטר ועוד.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

גלוסמן נולד וגדל בבאר שבע להורים שעלו מדרום אמריקה. הוא ספג בבית ההורים השפעות מוזיקליות שונות, בעברית ובספרדית. אחותו הייתה כבר בילדותם פסנתרנית קלאסית, והוא החל ללמוד נגינה על כינור בגיל 6, למד נגינה קלאסית על כינור עד גיל 18 אצל מורים שונים וניגן על כינור בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. כשהיה בן 15 בערך נחשף לסוגות מוזיקה נוספות והחל לנגן גם בגיטרה ובס.
הוא מציין שבאותה תקופה, במקביל לנגינה בכינור הוא נמשך גם לעולם הרוק, ובעיקר למוזיקה מסוגת הפרוגרסיב מטאל. למד בבית הספר התיכון מקיף א' באר שבע. במסגרת ההכנה לשירות בצה"ל גלוסמן ניגש לבחינה ללהקה צבאית כבסיסט ובמקביל נבחן ככנר לצורך קבלת מעמד של מוזיקאי קלאסי מצטיין. הוא לא עבר את הבחינה כבסיסט והתקבל ככנר אבל למרות זאת לאחר הגיוס הוא התקבל ללהקה צבאית ושימש בסיסט לאורך השירות, במהלכו זנח חלקית את הנגינה בכינור.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

לאחר השחרור מצה"ל החל גלוסמן לנגן בלהקה של אפרים שמיר, ובתוך זמן קצר החל להופיע עם אמנים רבים, תחילה עם מוזיקאים ותיקים כמו שלמה גרוניך ושלמה יידוב ובהמשך עם מוזיקאים שנחשבים בתחום המיינסטרים: עידן רייכל, אמיר דדון, עידן חביב ועוד. הוא המשיך להופיע בנגינה עם אמנים שונים, בין היתר עם להקת מרסדס בנד, גם לאחר שהוציא את אלבומי הסולו שלו. מתגורר בתל אביב.
בשנת 2018 יצא האלבום the ceiling - אלבום בכורה בשפה האנגלית. בהפקת נועם חבקין (ידוע בכינוי "nomok").
באוקטובר 2019 הוציא את אלבומו הראשון בעברית, מישהו בדלת. השירים באלבום הושפעו מיוצרים כמו הביץ' בויז, פול מקרטני, בי ג'יז ועוד. האלבום זכה לשבחי המבקרים, בין היתר נכתב עליו: "הכתיבה והשירה בעברית מוציאות ממנו ממד נוסף – כעת המולטי אינסטרומנטליסט הזה נשמע כמו המשך טבעי לרוק הישראלי הרך של שנות ה־90".
אלבומו השלישי, everything's worth it, ראה אור באפריל 2021.
מתוך אלבומו הראשון שני השירים: Creature ו־Magic Trick שולבו בפלייליסטים פופולריים וצברו מיליוני האזנות בספוטיפיי.
ב-19 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "we can be friends". בהמשך השנה, יצא אלבומו הרביעי, הנושא את אותו השם.
ב-15 בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא גלוסמן את השיר "אתה כולם". את מילות השיר כתב אלון שמריז, שנחטף לעזה ב-7 באוקטובר ונורה בשוגג בידי כוח צה"ל. את השיר כתב שמריז כשהיה בן 18, והוא התגלה לאחר מותו. גלוסמן הוציא את השיר לאחר קבלת אישור מהמשפחה. ב-20 במאי הוציא את הסינגל "את", שמאוחר יותר נכנס לפלייליסט הלילה של גלגלצ. ב-17 ביוני הוציא את הסינגל "לב". ב-24 ביוני יצא לאור אלבומו החמישי, "ידיים על הלב".
דיסקוגרפיה

2018: The Ceiling
2019: מישהו בדלת
2021: Everything's Worth It
2023: We Can Be Friends
2024: ידיים על הלב
הערות שוליים

1 2   בן שלו, "אנחנו אוהבים את השירים שלך, לא היה לנו מושג מי שר אותם", באתר הארץ, 28 באפריל 2021
↑  יאיר צוקרמן, יוגב גלוסמן מדבר על עצמו (me), על אחרים (you) ועל כולם (everyone), באתר שימו אוזן, ‏2021-05-22
↑  מאת מערכת טיים אאוט, יוגב גלוסמן נראה כמו מוזיקאי אינדי מופנם אבל הוא יכול לעשות הכל, באתר טיים אאוט, ‏2019-11-04
↑  יובל אראל‏, יוגב גלוסמן - you\me\everyone, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 11 בפברואר 2021
↑  נועם כהן, ‏"כשתעלם יתפללו לשובך וכשתופיע לראותך איש לא יוכל": השיר המצמרר שכתב אלון שמריז ז"ל והלחין יוגב גלוסמן, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2024
 אתה כולם (מילים - אלון שמריז ז״ל), בביצוע יוגב גלוסמן, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑  14.8 מעודכן.pdf, באתר Google Docs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009760990105171  MusicBrainz: bed7e745-fd0c-45e3-a3d2-2866fee294e7  VIAF: 19162178996707852563   WorldCat (עם VIAF): 19162178996707852563
יחיאל מיכל טוקצינסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1871 ט"ו בטבת ה'תרל"ב לחוביצ'ה, בלארוס 
 פטירה:  31 במרץ 1955 (בגיל 83) ח' בניסן ה'תשט"ו ירושלים 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 במרץ 1955 
 
הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי (נכתב ונהגה לעיתים טיקוצ'ינסקי; ט"ו בטבת ה'תרל"ב, 27 בדצמבר 1871 – ח' בניסן ה'תשט"ו, 31 במרץ 1955) היה ראש ומנהל ישיבת "עץ חיים", אבי ה"לוח לארץ ישראל" ומחברם של ספרים הלכתיים רבים. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשי"ב.
תולדותיו

נולד בעיירה לחוביץ' שבליטא. לר' אהרן וטיובא טוקצינסקי, אביו נפטר כשהיה צעיר, ואמו נישאה בשנית לרב יהושע רבינוביץ. באדר תרמ"ב (1882), בגיל 10 עלה ארצה עם שיירת עולים ללא משפחתו, והתגורר בירושלים אצל סבו רבי משה פיזיצער. הוא התקבל ללמוד בישיבת עץ חיים שם למד אצל הרב יהושע העשיל בסן ונקשר אליו במיוחד עקב חיבתו היתירה ללימוד הלכות חישובי זמנים ותקופות. בתקופה זו אף למד בחברותא עם הרב צבי פסח פרנק (לימים רבה של ירושלים). בשנת תרנ"ז (1897) נסמך להוראה על ידי רבי שמואל סלנט רבה של ירושלים. הרב סלנט גם ביקש למנותו כדיין ומו"צ בבית דינו, אך הוא סירב וביקש שימנו במקומו את רעהו, הרב פרנק. בשנת תר"ן, בהיותו בגיל 18, נישא לטויבא, נכדתו של בנימין סלנט ונינתם של רבי שמואל סלנט ורבי ישעיה ברדקי.
במשך השנים עסק רבות בפעילות ציבורית ובחיבור ספרים ומאמרים הלכתיים. היה הראשון בארץ ישראל להוציא לאור לוח שנה המפרט את מנהגי הימים השונים. התגורר בשכונת עץ חיים הסמוכה כיום לתחנה המרכזית בירושלים. נפטר בח' בניסן ה'תשט"ו (1955) ונטמן בבית הקברות סנהדריה.
עיריית ירושלים הנציחה את זכרו ברחוב "גשר החיים" בשכונת מקור ברוך על שם ספרו.
מהנהגותיו

מלבד גדלותו בתורה ויראה, אהב אהבת נפש את ארץ ישראל וירושלים. מסופר כי פעם ביקרו בביתו קבוצת רבנים, ולפתע נשר עפר מן התקרה אל הרצפה. לשאלת אורחיו מדוע הוא גר בדירה רעועה שכזו, השיב: "על עפר זה דרכו אבותינו הקדושים, נביאינו, חוזינו, התנאים והאמוראים! כמה הליכות של קדושה ספג עפר זה, והרי הוא קדוש וטהור!". מתוך אהבתו העזה לארץ, נמנע מלצאת לחוץ לארץ מיום בואו אליה.
פעילותו הציבורית

מלבד חיבור ספריו המרובים (ראו להלן), עסק רבי יחיאל מיכל בהרבצת תורה בישיבת עץ חיים. ישיבה זו, הכוללת תלמוד תורה וישיבה, נוסדה בקיץ ה'תר"א (1841) בידי הרב שמואל סלנט בעיר העתיקה בירושלים. בתרס"ח רכש רבי יחיאל מיכל, שהיה נשוי לנינתו של הרב שמואל סלנט, קרקע ברחוב יפו להקמת סניף של הישיבה. בנוסף, באותה עת פתחה הישיבה גם כולל לתלמידים נשואים. הרב יחיאל מיכל כיהן כראש ומנהל הישיבה, הן בתפקיד ניהולי והן כר"מ.
השקפת עולמו הייתה חרדית, אך יחסו לציונות היה מתון. הוא תמך ברב קוק ונמנה עם חותמי כתב המינוי שלו לרבנות ביפו יחד עם רוב ראשי המוסדות הירושלמיים. הוא נהג ביום העצמאות לתלות את דגל ישראל על בניין ישיבת עץ חיים.
לוח לארץ ישראל

רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי היה חלוץ הוצאת הלוח היומי ההלכתי בארץ ישראל. הלוח, שיצא לראשונה בשנת תרס"ה (1905), כלל את ההלכות והמנהגים שנתגבשו בקהילות הפרושים תלמידי הגר"א בארץ ישראל. בלוח הובאו דעות רבנים נוספים, ביניהם האדר"ת. מלבד זאת כלל הלוח גם את זמני היום בהלכה ואת זמני כניסת ויציאת השבת, שאותם קבע הרב טוקצינסקי על סמך קביעות הלכתיות שהחליט עליהן בפסיקותיו, ועל סמך תצפיות מדויקות שערך, כדי לקבוע את זמני זריחת החמה ושקיעתה.
היוזמה להופעת הלוח הייתה של האדר"ת, והובאו בו כמה הוספות מהראי"ה קוק, שגם כתב מכתב חיזוק להפצת הלוח.
הלוח נפוץ כיום במהדורת קיר ובמהדורת חוברת קטנה, ונפוץ בבתי כנסת רבים בישראל. בבתי הכנסת רבים של מתפללי נוסח אשכנז נוהגים בסדרי התפילה על פיו.
בסוף הלוח, לאחר זמני היום, מופיעים גם זמני המולדות האמתיים של חודשי השנה וזמני ליקויי החמה והלבנה במהלך השנה. ללוח נספחים רשימת מנהגים לפי נוסח ספרד, כללים לשימוש בזמני היום, והחל משנת תשפ"ב גם מנהגי החזון איש (מאת הרב אברהם ישעיהו קניבסקי, על פי רשימות אביו הרב חיים קניבסקי). בשנת שמיטה נוספים ללוח גם דיני שביעית בקיצור ופרוזבול (פרוזבול מופיע לעיתים גם בשנה שמינית).
רבי יחיאל מיכל הוציא את הלוח במשך חמישים שנה, בין השנים תרס"ה - תשט"ו (1905-1955), כשבשנותיו האחרונות ערך את הלוח בנו רבי ניסן אהרן טוקצינסקי, שהמשיך בהוצאת הלוח גם לאחר פטירת אביו ועד למותו שלו (בט"ו בטבת תשע"ב). לאחר פטירתו ממשיך בנו רבי צבי אריה טוקצינסקי להוציא לאור את הלוח, בעזרת אחיו ר' יוסף.
פסיקות בולטות > הכרעתו בסוגיית 'קו התאריך'

שמו של רבי יחיאל מיכל התפרסם במיוחד בעקבות פולמוס השבת ביפן. כאשר עלתה, בקיץ ה'תש"א לדיון סוגיית קביעת יום השבת ביפן, התלויה בהכרעה בשאלת מיקומו של קו התאריך ההלכתי, שאלה שהייתה לה משמעות דחופה עבור בני הישיבות ששהו אז במדינה, לגבי זמנו של צום יום כיפור, פנה האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר, האדמו"ר מגור אל הרב טוקצ'ינסקי, שנודע כאחד ממורי ההוראה הבולטים בירושלים וכמומחה גם בסוגיות של זמני היום בהלכה, בבקשה להכריע בשאלה זו. לאחר בירור שערך הרב טוקצ'ינסקי, גיבש את מסקנותיו, שעיקרם הייתה ההוראה לשמור את השבת ביפן ביום השביעי למניינם של בני המקום - ואת צום יום הכיפורים ביום רביעי. באספת רבני ירושלים שכינס הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג בד' בתשרי ה'תש"ב, בפניה נאם הרב טוקצ'ינסקי, הוחלט לקבל את הכרעתו בנידון ולהורות לבני הישיבות שביפן לצום ביום רביעי. לעומת אספה זו, יצא החזון אי"ש בהוראה משלו, לצום את צום יום הכיפורים ביום חמישי, על בסיס שיטתו לפיה קו התאריך ההלכתי עובר בגבולה של סין, והיום ההלכתי ביפן הוא כיומו של חצי העולם המערבי.
כעבור שנתיים הוציא הרב טוקצ'ינסקי את ספרו "היומם בכדור הארץ", בו הוא מבאר ומבסס באריכות את שיטתו לגבי 'קו התאריך ההלכתי', העובר לדעתו באמצע האוקיינוס השקט, 180° מירושלים. החזון אי"ש, מצידו, הוציא לאור את 'קונטרס י"ח שעות', בו הוא תוקף באריכות ובחריפות את גישתו של הרב טוקצ'ינסקי. השניים החליפו ביניהם מכתבים בנושא, ואף נפגשו פנים אל פנים כדי ללבן את הסוגיה, אך לא הגיעו לעמק השווה.
פסיקות בולטות > קריאת המגילה בירושלים החדשה

פסיקה חדשנית נוספת שלו, שהוא מהווה בה כמעט יחידי ורוב הפוסקים חלקו עליו בה, מופיעה בספריו "ארץ ישראל" ו"עיר הקודש והמקדש". ולפיה זמן קריאת המגילה בירושלים החדשה, בשכונות אשר: א. רחוקות מעל מיל מחומות העיר העתיקה ב. אינן מחוברות אליה ברצף בתים ללא הפסק "שבעים אמה ושיריים" - הוא בי"ד באדר כדין הפרזים, ולא בט"ו כדין ירושלים. הוא סייג פסיקה זו ביחס לשכונות הניתנות לצפייה מהעיר העתיקה (כגון שכונת תלפיות), שבהן גם במצב האמור יש על מי לסמוך לקרוא בט"ו.
התעוררות הדיון החלה לגבי שכונת עץ חיים שבכניסה לירושלים (בין הרחובות יפו ושדרות הרצל) שהוא כיהן כרבה. פסיקתו נשמרת בבית הכנסת שבשכונה עד היום, וזמני הקריאה בו בי"ד באדר מתפרסמים בלוח לארץ ישראל מדי שנה. אנשים רבים המתעתדים לצאת מירושלים במשך יום י"ד וזקוקים לשמוע מגילה ביום זה, מגיעים אף הם לשמעה שם.
ספריו

תקופת החמה וברכתה - על מחזור השמש והלכות ברכת החמה. ירושלים תרפ"ה (1925).
בין השמשות, ירושלים תרפ"ח - על מהותו והלכותיו של הזמן שבין שקיעת החמה לצאת הכוכבים.
היומם בכדור הארץ, ירושלים תש"ג (1943) - על שאלת קו התאריך ההלכתי. בספר מחווה המחבר את דעתו בשאלה סבוכה זו.
גשר החיים - ביקור חולים, קבורה ואבלות, בהלכה ובמחשבה - 3 חלקים. ירושלים תש"ז (1947). חיבור זה הוא החיבור המקיף הראשון העוסק בהלכות ומנהגי הטיפול במת, טהרה וקבורה, אבלות ומנהגיה במשך השבעה, השלושים והשנה הראשונה לפטירה. הספר משמש בסיס לחיבורים רבים שהתפרסמו אחריו ועסקו בנושאים אלו.
השמיטה - על הלכות שמיטה. ירושלים תשי"א (1951). בספר זה דן המחבר באריכות גם בביסוס והעמדת תוקפו של היתר המכירה.
ארץ ישראל, ירושלים תשט"ו - על המצוות התלויות בארץ. בספר זה דן המחבר, בין השאר, בפסיקה הנזכרת לעיל על זמן קריאת המגילה בשכונותיה החדשות של ירושלים.
עיר הקודש והמקדש (חלק א, חלק ב, חלק ג, חלק ד', חלק ה') - על כל הנושאים ההלכתיים הקשורים לירושלים ולבית המקדש - 5 חלקים. ירושלים תש"ל (1970). חלק א' - קדושת המקום והמחיצות. חלק ב' - ירושלים וציון ורובעיה, מפות ותרשימי החומות. חלק ג' - כל הדברים והדינים הנאמרים והקשורים לירושלים וגם הנוגעים לזמן הזה. חלק ד' - בית הבחירה - הר הבית והמקדש. חלק ה' - על אפשרות הקרבה בזמן הזה והשאלות הכרוכות בו. הספר יצא לאור אחר פטירתו, על ידי בנו היחיד הרב ניסן אהרן, מתוך כתב יד שהשאיר.
האשה על פי תורת ישראל, הוצאת "התור", ירושלים תר"ף.
קורות חצר רבי יהודה החסיד תרס"ד.
הערות שוליים

↑  יחיאל מיכל טוקצינסקי באתר GRAVEZ
↑  מכתב מלומדי הישיבה המתנגדים לתליית הדגל, אתר בית המכירות "קדם".
↑  יש טוענים שהזמנים בלוח לארץ ישראל מוקדמים בכשתי דקות מהמציאות. ראו לוח עתים לבינה לאופק ירושלים, בקונטרס ביאורים לזמני הלוח (נדפס בסוף הלוח בכל שנה פשוטה), בביאורים על שקיעת החמה. מאידך, בד"ץ העדה החרדית פרסם מודעה[דרוש מקור] שהזמנים הנכונים הם כפי שכתוב בלוח.
↑  ראו מועדי הראי"ה פרק יד, מהדורת תשנ"א עמ' קפט.
↑  אך לא לגמרי. לדוגמה, הוא קובע שיש להשלים אחרי חזרת הש"ץ את הפיוטים שמדלגים עליהם, בין בארבע פרשיות ובין בימים טובים. ברוב הקהילות לא נוהגים להשלים כלל, ויש בתי כנסת שמשלימים בארבע פרשיות (וכן את פיוטי ברח דודי ויום ליבשה בפסח), אבל בקהילות הפרושים לא משלימים את הקרובות בימים טובים חוץ מבבתי נייטין, וגם שם רק באופן חלקי.
↑  כבר בשנת תש"ג ערך את הלוח רבי ניסן אהרן, כפי שהוא מעיד במכתב שפרסם בקובץ "תבונה" יב-לד (כרך ג) עמוד קלד
↑  משה ויסברג, עץ חיים היא • רבי ניסן אהרן טיקוצינסקי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 10 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309124405171  BnF: cb11282474f (data)  GND: 1053485573  ISNI: 0000 0004 5303 7309  LCCN: no90002520  NTA: 306651564  SUDOC: 242444776  VIAF: 11864133   WorldCat (עם VIAF): 11864133 
שער "לוח לארץ ישראל" לשנת תשפ"א
יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין

יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Joseph Wenzel I von Liechtenstein;‏ 9 באוגוסט 1696 - 10 בפברואר 1772), היה נסיך ליכטנשטיין וגנרל בכיר בצבא ההבסבורגי.
ביוגרפיה

יוזף ונצל נולד ב-9 באוגוסט 1696 בפראג, לפיליפ ארזמוס, נסיך ליכטנשטיין ולכריסטינה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט, בתם של פרדיננד קרל, רוזן לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט ואנה מריה, רוזנת פירסטנברג.
בשנת 1712 הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, אולם בשנת 1718 מסר את התפקיד לדודו אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין. משנת 1716 עד לשנת 1718 לחם יוזף ונצל כחלק מהצבא ההבסבורגי במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) בדרגת אוברסט לוטננט, ובמהלך מלחמת הירושה הפולנית הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1732 מונה יוזף ונצל שוב לנסיך ליכטנשטיין כאפוטרופוס של בן דודו יוהאן נפומוק קרל, נסיך ליכטנשטיין, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1745. בין השנים 1735–1740 שירת כדיפלומט בחצרו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתחילה כשגריר בממלכת פרוסיה, ולאחר מכן כשגריר בממלכת צרפת. בשנת 1739 קיבל יוזף ונצל את עיטור מסדר גיזת הזהב והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1744 הוא מונה למפקח הכללי על הארטילריה, וביצע בה שיפורים מהותיים. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית פיקד יוזף ונצל על המערכה בצפון איטליה, ואף נחל ניצחון חשוב בקרב פיאצ'נצה בשנת 1746.
בשנת 1748 שוב הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, ובשנת 1753 מונה למושל הכללי של הונגריה. בשנת 1760 נסע יוזף ונצל מטעם מריה תרזה אל ספרד, כדי להביא את איזבלה, נסיכת פארמה - כלתו של הארכידוכס יוזף. בשנת 1764 מונה יוזף לנציב ראשי, ובתפקיד זה השתתף בהכתרתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-10 בפברואר 1772 מת יוזף ונצל בווינה, ואחיינו פרנץ יוזף הראשון, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-19 באפריל 1718 התחתן יוזף ונצל עם בת דודתו אנה מריה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין ואלאונורה ברברה, רוזנת טונד-הוהנשטיין, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
פיליפ אנטון, נסיך ליכטנשטיין (1719)
פיליפ אנטון, נסיך ליכטנשטיין (1720)
פיליפ ארנסט, נסיך ליכטנשטיין (1722–1723)
מריה אליזבת, נסיכת ליכטנשטיין (1724)
מריה אלכסנדרה, נסיכת ליכטנשטיין (1727)
יחסי איי שלמה – פיג'י

| יחסי איי שלמה – פיג'י |
| --- | --- |
איי שלמה: פיג'י


איי שלמה: פיג'י
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 18,274
אוכלוסייה
824,057: 929,884
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 5,495
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 5,909
משטר
מונרכיה חוקתית פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי איי שלמה–פיג'י הם היחסים הבילטרליים בין איי שלמה לפיג'י אשר משגשגים ביותר.
היסטוריה

היחסים החלו במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר חיילים מפיג'י לחמו במסגרת הצבא הבריטי כנגד האימפריה היפנית באיי שלמה.  היחסים נוסדו באופן רשמי ביולי 1978 עם עצמאות איי שלמה. כיום חיילים מפיג'י נוכחים במשימות סיוע לאיי שלמה. בהוניארה, בירת איי שלמה קיימת קהילת מהגרים ואנשי עסקים מפיג'י. גם בסובה בירת פיג'י יש קהילה גדולה מאיי שלמה של חקלאים ומהגרים אשר מהווה הקהילה הגדולה יותר של תושבי פיג'י מחוץ לארצם.
ב-11 ביולי 2022, במהלך פורום איי האוקיינוס השקט ה-51 (אנ'), חתמו שתי המדינות על הסכם להגדרת גבולותיהן הימיים ויחסיהן הדיפלומטיים.
נציגויות דיפלומטיות

השגרירות של פיג'י בפפואה גינאה החדשה פועלת גם באיי שלמה. לאיי שלמה יש נציבות בסובה.
יחסי איי שלמה – ישראל

| יחסי איי שלמה – ישראל |
| --- | --- |
איי שלמה: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

איי שלמה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 22,072
אוכלוסייה
824,057: 9,961,867
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 51,185
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי איי שלמה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין איי שלמה לבין מדינת ישראל.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין שתי המדינות נוסדו לראשונה בשנת 1998. לישראל אין שגרירות במדינה.
בשנת 2008 הצביעה איי שלמה בעצרת הכללית של האו"ם בעד אימוץ דו"ח גולדסטון, ובכך, הייתה למדינה היחידה באזור האוקיינוס השקט שהצביעה בעד ההחלטה בניגוד למדינותיה השכנות אוסטרליה, איי מרשל, מיקרונזיה, נאורו, ופלאו שהתנגדו.
בנובמבר 2012 בעת ההצבעה בעצרת הכללית של האו"ם על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה (החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם) הצביעה איי שלמה בעד ההחלטה, בניגוד לרוב המדינות באזור אשר הצביעו נגד לצד ישראל (איי מרשל, מיקרונזיה, נאורו, פלאו), נמנעו (אוסטרליה, פיג'י, פפואה גינאה החדשה, סמואה, טונגה, ונואטו) או נעדרו מן ההצבעה (קיריבטי).
יוחנן יוסף מזרחי

יוחנן (יוסף) מזרחי (שממה) (ה'תר"ס, 1900, אורמיה איראן - י"ז בשבט ה'תרצ"ח, 18 בינואר 1938, ירושלים) היה איש ציבור בשכונת בית ישראל החדשה, מחללי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
ביוגרפיה

יוחנן מזרחי (שממה) בן שרה ויוסף מזרחי נולד בשנת ה'תר"ס, 1900, באזור אורמיה שבצפון איראן, אז בשליטת הטורקים העותמאנים.
בשנת 1914 עלה לארץ ישראל בגפו ממניעים ציוניים. הוא עשה דרכו ברגל, עם עוד משפחות, דרך עיראק וסוריה, ולבסוף התיישב בירושלים. למד תקופה מסוימת בתלמוד תורה, אך כבר בגיל צעיר החל לעסוק במסחר ובפעילות ציבורית. בהשפעתו עלו ארצה גם אחיו ואחותו.
בשנת 1923 התחתן. היה חבר בארגון ההגנה והתנדב כשוטר מוסף במשטרת ירושלים - דבר שאפשר לו לסייע ליהודי העיר גם בעת עוצר.
הוא נתמנה להיות מוכתר שכונת בית ישראל החדשה. פתח בית-מסחר למנופקטורה (בדים ותפירה) בעיר, ששירת יהודים וערבים. תרם תרומות רבות [דרושה הבהרה] לבית הכנסת "יבנה" בשכונת בית ישראל רחוב הרב שמשון אהרון פולנסקי, שבו שימש כגבאי.
ביום ח' בשבט ה'תרצ"ח, כאשר היה בדרכו לעיר העתיקה לשם גביית חובות מתושבים ערבים, נורה בקרבת תחנת משטרת בית הסראייה מן המארב ונפצע קשה. עשרה ימים נאבק על חייו. ביום ט"ז בשבט (או י"ז בשבט) ה'תרצ"ח (18 בינואר 1938) מת מפצעיו. הוא השאיר אישה בהיריון, ארבעה בנים, בת, שני אחים ואחות.
מזרחי נקבר בחלקת הקדושים שבבית-העלמין שעל הר הזיתים. על מצבתו כתוב: "מצבת קבורת הקדוש יוחנן בן יוסף מזרחי (שממה), נפצע מהמארב על ידי מרצחים בירושלים העתיקה, ביום ח' שבט תרצ"ח, נפטר ט"ז שבט תרצ"ח תנצב"ה". בהלווייתו השתתפו ראשי המוסדות הלאומיים ובאי כוח של עדות שונות[דרוש מקור] והושמעו קריאות כלפי המשטר הבריטי בצפייה שידאג למצות את הדין עם האשמים. מספר חודשים לאחר מותו, נעצר ערבי החשוד ברצח שלו ובמספר מקרי רצח נוספים של יהודים.
מזרחי מונצח באנדרטה בהר הרצל בלוח מס' 81. עיריית ירושלים קבעה על שמו רחוב בשכונת בית ישראל.
הערות שוליים

↑  רחוב מזרחי יוסף יוחנן, באתר עיריית ירושלים.
↑  לפי נוסח המצבה
↑  לפי הלוח לזכרו בהר הרצל
↑  נקבר באזור: חברה קדישא הראשית והכללית, גוש: קדושים, חלקה: א, שורה: 10
↑  מזרחי ואשכנזי, הבוקר 15 במאי 1961.
יהלום הופ

יהלום הופ בתצוגה מוארת במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן
יהלום הופ (באנגלית: Hope Diamond; בצרפתית: Le bleu de France ואף Le Bijou du Roi) הוא יהלום גדול במשקל 45.52 קרט (9.10 גרם), בצבע כחול כהה, המוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן בוושינגטון די. סי. היהלום הצבעוני נראה למתבונן בצבע כחול כיוון שבמבנהו הגבישי קיימים שרידים של היסוד הכימי בור, אולם בחשיפה לקרינת על-סגול הוא פולט אור אדום זרחני. יהלום הופ מסווג כיהלום מסוג IIb, יהלומים בהם קיים היסוד בור. אלה יהלומים נדירים ביותר המהווים רק 0.1% מכלל היהלומים הטבעיים שנמצאו.
קיימת אמונה עממית ידועה ולפיה יהלום הופ מקולל. ההיסטוריה של הבעלויות הרבות על יהלום הופ מעת כרייתו בהודו, העברתו לצרפת, בריטניה ולבסוף לארצות הברית, מתועדת היטב, להוציא פערי זמן קטנים. יהלום הופ תואר כיהלום המפורסם ביותר בעולם ונטען כי זהו מוצג האומנות הזוכה למספר המבקרים השני בגודלו בעולם לאחר תמונת המונה ליזה.
תכונותיו הפיזיות

משקל. בחודש דצמבר 1988 נשקל יהלום הופ על ידי מעבדת מסחר אבני החן של המכון הגמולוגי של אמריקה, אשר קבעה כי משקלו הוא 45.52 קרט (9.10 גרם).
גודל וצורה. היהלום הושווה בגודלו לביצת יונה, או לפרי אגוז מלך וצורתו אגסית. אורכו 25.60 מילימטר, רוחבו 21.78 מ"מ, ועוביו 12.00 מ"מ.
צבע. היהלום תואר בצבע "כחול-אפרפר כהה מפואר", או "כחול כהה בצבעו", וכן בצבע "כחול-מתכתי". צבעו של יהלום הופ הושווה לעיתים לצבע ספיר.
קרינה אדומה זרחנית. לאחר חשיפה לאור על-סגול, היהלום פולט בחושך אור אדום זרחני חזק באופן יוצא מן הכלל הנמשך זמן מה לאחר שנפסקה חשיפתו לאור על-סגול. תכונתו זו של יהלום הופ תרמה לאמונה העממית בדבר היותו מקולל. קרינה זרחנית זו מסייעת למדענים ליצור "טביעת אצבע" של יהלומים כחולים טבעיים ומאפשרת להבחין ביניהם לבין יהלומים מלאכותיים. הקרינה האדומה מעידה על תערובת נדירה של היסודות בורון וחנקן ביהלום.
בהירות. דרגת הבהירות של יהלום הופ היא VS1. משמעות דרגה זו היא שהיהלום מכיל פגמים מרובים קטנים מאוד, אשר קשה לראותם מתחת להגדלה של פי 10. ביהלום נראים גרגירים לבנבנים.
חיתוך. צורת חיתוכו של יהלום הופ תוארה כ"כרית בריליאנט ישנה". צורת חיתוך אשר מטרתה להכניס את מידת האור המרבית לתוך האבן באמצעות יצירת משטחי פנים מרובים.
הרכב כימי. בשנת 2010 הוסר יהלום הופ מן התכשיט שבו היה מקובע כדי לבדוק באופן מדעי את הרכבו הכימי. לתוך היהלום נקדח חור לעומק ננומטר אחד (מיליארדית המטר). תוצאות ראשוניות של בדיקות החומר ממנו עשוי היהלום העלו נוכחות בור, מימן וחנקן. ריכוזי הבור באבן נעים בשיעור שבין 0–8 חלקים למיליון.