stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולדסמוביל Curved Dash

| --- | --- |

Oldsmobile Curved Dash) שנת 1904 (מודל "Model 6C")
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Model 6
 יצרן:  Oldsmobile
 שנות ייצור:  1896–1919
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Oldsmobile Model 20
 אורך:  2,400 מ"מ
 גובה:  1,500 מ"מ
 משקל:  294 ק"ג (Model R) 300 ק"ג (Model 6C)  310 ק"ג (Model B)
 בסיס גלגלים:  1,676 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 1,560 סמ"ק המפיק 5 כ"ס ב-600 סל"ד (מנוע קירור מים) (יוצר בדגמי "Model R " בין השנים 1901–1903) 1 צילינדרים, 1,931 סמ"ק, המפיק 7 כ"ס (מנוע קירור מים) (יוצר בדגמי "Model 6C" בשנת 1904)  מנוע אחורי
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  32 קמ"ש
אולדסמוביל Curved Dash באנגלית: Oldsmobile Curved Dash) – היא מכונית פתוחה, 2 מושבים, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile) בין השנים 1901–1907.
מהדגם יוצרו כ־19,000 יחידות.
אולדסמוביל Curved Dash

מחיר היחידה בהשקה עמד על כ-650 דולר.
דגם ה"אולדסמוביל Curved Dash" היה הדגם הראשון לתקופה, שייצר כלי רכב בייצור המוני.
בשנת 1901 נמכרו 425 יחידות. בשנת 1902 נמכרו 2,500 יחידות.
היסטוריה

"אולדסמוביל" נוסדה בשנת 1897 על ידי "Ransom E. Olds", כחברה עצמאית לייצור כלי-רכב.
משנת 1908 נרכשה חברת "אולדסמוביל" על ידי "ויליאם דוראנט" והפכה לחטיבה לייצור כלי רכב תחת קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס.
דגמי "אולדסמוביל Curved Dash"

"Model R", יוצרו 6,850 יחידות (יוצר בין השנים 1901–1903)
"Model 6C", יוצרו 2,234 יחידות (יוצר בשנת 1904)
"Model B", יוצרו 6,600 יחידות (יוצר בין השנים 1905–1906)
"Model F" (יוצר בשנת 1907)
תמונות

דגם "אולדסמוביל Curved Dash"
דגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1902
מודעת פרסום לדגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1902
מנוע אולדסמוביל Curved Dash
דגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1904
דגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1904
מודעת פרסום לדגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1905
דגם "אולדסמוביל Curved Dash"
דגם "אולדסמוביל Curved Dash", שנת 1905
גיליון תווים "In My Merry Oldsmobile", שנת 1905 (בתמונה: דגם "אולדסמוביל Curved Dash"
הערות שוליים

↑  דגם "אולדסמוביל Curved Dash"
↑  דגם "אולדסמוביל Curved Dash"race-to-the-museum-oldsmobile-curved-dash
↑  דגם "אולדסמוביל Curved Dash"reoldsmuseum.org/curved-dash-oldsmobile
↑  מיקום בית החרושת למכוניות "אולדסמוביל Curved Dash"Location of Curved Dash factory
↑  דגם "אולדסמוביל Curved Dash"history.gmheritagecenter.com/wiki/index.php/Curved_Dash_Olds
ניסאן

| --- | --- |
לוגו חברת ניסאן
מטה ניסן ביוקוהמה, מחוז קנאגאווה
מטה ניסן ביוקוהמה, מחוז קנאגאווה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: NSANY
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (4 בינואר 1951–7201)  נאסד"ק (NSANY) 
 מייסדים:  Yoshisuke Aikawa, Den Kenjirō, ויליאם ר. גורהאם 
 תקופת הפעילות:  1932–הווה (כ־92 שנים)
 חברת אם:  רנו 
 חברות בנות:  ג'טקו  Nissan Network Holdings  AutoTechnicJapan CO.,LTD  Nissan Financial Services  NISSAN TRADING CO., LTD.  Nissan Car Rental Solutions  ניסאן ניו זילנד  Nissan Motor Ibérica  Nissan Motor Indonesia  Nissan Kohki  Automotive Energy Supply Corporation  רנו ניסאן הודו  Nissan Motor Manufacturing UK  Aichi Machine Industry  Calsonic Kansei  ניסאן ארצות הברית  Nissan Shatai  Nissan Motor Kyushu  Nissan France  אינפיניטי  Renault–Nissan–Mitsubishi Alliance  Nismo  Nissan Motor Car Carrier  דאטסון 
 מיקום המטה:  יוקוהמה 
 משרד ראשי:  טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  כלי רכב, מכוניות, מנועים, מוצרי אלקטרוניקה ותקשורת
 הכנסות:  75.63 מיליארד דולר אמריקני (2004)
 רווח תפעולי:  574,760,000,000 ין יפני (נכון ל־2018) 
 רווח:  763,657,000,000 ין יפני (נכון ל־2018) 
 מנכ"ל:  מקוטו אוצ'ידה 
 עובדים:  159,771 (2005)
  
 www.nissan-global.com
 
ניסאן אקסטרייל 2021
ניסאן מוטורס (ביפנית: 日産自動車株式会社) היא חברה יפנית ליצור כלי תחבורה. עד 1983 שווקו מכוניותיה גם תחת השם "דאטסון".
המשרדים הראשיים של ניסאן שוכנים ביוקוהמה. ניסאן הייתה בעבר יצרנית הרכב השנייה בגודלה ביפן, אחרי טויוטה, אך נעקפה בידי הונדה בשנות ה-80 של המאה ה-20. נכון לשנת 2007 היא הייתה במקום השלישי. בשנת 1999 רכשה רנו הצרפתית מניות שליטה בניסאן וקרלוס גוהן מונה כנשיאה, ושימש בתפקיד עד 2017.
ניסאן מוכרת גם כיצרנית מנועים איכותיים ומנועי ה-V6 מסדרת VG ו-VQ הופיעו ברשימת "10 המנועים הטובים" של המגזין Ward's AutoWorld במשך 12 שנה ברציפות.
בדירוג החברות פורצ'ן גלובל 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2024, מוקמה ניסאן במקום ה-136.
היסטוריה

חברת "קוואישינשה מוטורקאר וורקס" מטוקיו, שנוסדה ב-1911, בנתה שלוש שנים לאחר מכן את מכוניתה הראשונה שנקראה DAT, על שם ראשי התיבות של מייסדיה. בשנת 1925 שונה שם החברה ל-DAT. חברה זו התמזגה עם "ג'יטסויו ג'ידושה", יצרן רכב אחר מאוסקה, ובשנת 1931 יוצרה מכונית הדאטסון הראשונה. בשנת 1932 יוצרה דאטסון סוג 11. השם DATSON נוצר מהצירוף DAT ו-Son במשמעות "בן", אך משום של"סון" יש משמעות של "הפסד" ביפנית, שונה השם ל-DATSUN.
בשנת 1933 שם החברה הוסב ליפנית כ"ג'ידושה סייזו" והיא עברה ליוקוהמה. שנה לאחר מכן היא התמזגה עם יצרן רכב נוסף "ניהון-סאנגיו" שכונה בקיצור "ני-סאן". שם זה הפך לשמה הרשמי של החברה ב-1934. בדומה ליצרנים יפנים אחרים כאיסוזו והינו מוטורס, חברה ניסאן ליצרן רכב אירופאי כדי לקבל ידע בתכנון וייצור מתקדמים. ניסאן בחרה בחברת אוסטין האנגלית והחלה לבנות ביפן את דגמי "אוסטין 7" ו"דאטסון 1000" שהתבסס על אוסטין A50.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה ניסאן להציג מכוניות מתכנון עצמאי. ב-1967 הוצג מנוע ה"L" בן 4 הצילינדרים, שהיה מתקדם לתקופתו ובעל גל זיזים עליון. מנוע זה הורכב במכונית הסדאן החדשה דאטסון 510 שהצליחה במידה נאה בשוק המקומי ובשוקי היצוא. ב-1970 הציגה ניסאן את דגם מכונית הספורט 240Z עם גרסת שישה צילינדרים של מנוע ה "L". עיצובה המוחצן ויכולותיה הגבוהות של ה-240Z העלו את ניסאן לרמת יצרן רכב עולמי גדול. ב-1966 התמזגה ניסאן עם "פרינס", יצרן יפני נוסף, וזכתה בדגמי מכוניות מפוארים וגדולים יותר כ"סקייליין" ו"גלוריה".
עם התפרצות משבר הנפט של שנות השבעים, הייתה ניסאן לאחד מיצרני הרכב הגדולים בעולם, שכן מכוניותיה היו ברובן חסכוניות ובעלות מנוע קטן. החברה התפרסה בעולם והקימה מפעלים באוסטרליה, מקסיקו, בריטניה ומספר מפעלים בארצות הברית. המפעל באוסטרליה נסגר בסוף שנות ה-80 בשל אי הצדקה כלכלית, אך מפעל אחר נפתח בפרטוריה, דרום אפריקה.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 התדרדרה ניסאן, מכירותיה הצטמצמו, והחברה הגיעה עד לסף הליך פירוק. בשנת 1999 רכשה רנו הצרפתית מניות שליטה בניסאן וקרלוס גוהן מונה כנשיאה. גוהן יזם את "התוכנית לתחיית ניסאן" (NRP) שהצליחה באופן יוצא דופן. ניסאן חזרה לרווחיות וחידשה את קו מכוניות ניסאן ואינפיניטי, שהיה מותג אמריקאי מקומי באותה עת. בשנת 2001 המשיך גוסן בתוכנית "ניסאן 180" להמשך צמיחת החברה. הצלחתו בהשבת החברה לרווחיות הקנתה לו אהדה גדולה ופרסום רב ביפן, כמעט עד למעמד של גיבור לאומי, תוך אזכור רב במאנגה ובתרבות הפופולרית. הקיסר אקיהיטו העניק לו את מדליית יפן עם סרט כחול ב-2004. אחת מהמכוניות הקומפקטיות והיוקרתיות של ניסאן היא הניסאן מקסימה.
בשנת 2021 הציגה ניסאן את המכונית השביעית בסדרת Z, הניסאן Z.
מוצרים

ניסאן מייצרת קו רחב של מכוניות נוסעים ומשאיות. החל משנות ה-50 הן מיוצאות בהצלחה לרחבי העולם, פרט לשנת 1953 בה שררה שביתת עובדים ארוכה במפעלי ניסאן. ניסאן גם מייצרת מכוניות ספורטיביות זולות יחסית בסדרת ה-"Z", ואת הסקייליין GT-R בעלת הנעה 4×4 ומנוע חזק. הסקייליין לא מיוצאת באופן רשמי אל מחוץ ליפן, אך ייצוא של מכוניות משומשות למדינות בהן נוהגים בצד שמאל של הכביש (בדומה ליפן) הפך לפופולרי.
בשנת 1985 ייסדה ניסאן את NISMO, חטיבת השיפורים והספורט המוטורי שלה, שמציעה שיפורים רשמיים למכוניות ניסאן. בשנת 1989 החלה ניסאן לשווק בארצות הברית מכוניות יוקרה תחת המותג אינפיניטי, ובשנת 2008 החלה לשווקו גם במדינות נוספות באירופה ובישראל. בבעלות ניסאן הייתה גם חברת סלולר יפנית בשם Tu-Ka (מאז שנת 2000 חלק מ-KDDI) וחטיבה ימית העוסקת בפיתוח מנועי סירות ואוניות.
בין השנים 1990–2000 הורכבו מנועי "ניסאן" מסוג "SR20DE" במכונית הספורט היפנית טומיקאירה ZZ, אשר יוצרה על ידי יצרן מכוניות הספורט "Tommykaira".
ב-20 במאי 2022 חשפה ניסאן את ניסאן סאקורה מכונית קיי במרכב האצ'בק חשמלית.
בישראל

כלי הרכב של ניסאן מיובאים לישראל על ידי חברת פסיפיק מקבוצת קרסו (יבואנית רנו). החברה שיתפה פעולה עם מיזם בטר פלייס של שי אגסי לייצורם של כלי רכב חשמליים ופריסת התשתיות התומכות בערים ובכבישים משנת 2011, בישראל, בדנמרק, בעמק הסיליקון, בפורטוגל ובמדינות נוספות.
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטיים ומסחריים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 10,952 | 7 | −30.2 |
| 2018 | 15,699 | 5 | 9.5 |
| 2017 | 14,325 | 6 | 23.6 |
| 2016 | 11,586 | 8 | −2.6 |
| 2015 | 11,896 | 8 | 21.0 |
| 2014 | 9,828 | 9 | −5.0 |
| 2013 | 10,341 | 8 | 5.8 |
| 2012 | 9,771 | 8 | −0.7 |
| 2011 | 9,841 | 10 | 49.3 |
| 2010 | 6,590 | 13 | −5.0 |
דגמי ניסאן המיוצרים בסין

ניסאן לאניה
מכוניות עבר

ניסאן S קרגו
ניסאן רשין
ניסאן 300C
מכונית שרד

ניסאן פרינץ רויאל
מכוניות קונספט

ניסאן פיבו
ניסאן סוואי
ניסאן טאון-פוד
אוטובוסים שיוצרו על ידי חברת הבת "UD Trucks Corporation"

ניסאן דיזל RN
ניסאן דיזל ספייס ראנר 7
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM
ניסאן דיזל ספייס ראנר RP
ניסאון דיזל ספייס ראנר A
ניסאן דיזל ספייס ראנר RA
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP
ניסאן דיזל ספייס דרים
משאיות

ניסאן C80
הערות שוליים

↑  מכירות ניסאן בישראל, קארזון
↑  "ניסאן לניה" בסין autoblog.com/2015/04/20/nissan-lannia
↑  "ניסאן לניה" reports.nissan-global
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265910805171  CiNii: DA00066814  ISNI: 0000 0001 2185 8821  LCCN: n81038497  MusicBrainz: 91a7f667-d40b-4965-a96f-2953805ae712  NDL: 00295589  SUDOC: 028694740  Trove: 629804  VIAF: 124401452   WorldCat (עם VIAF): 124401452 
ניסאן מודל 70 פייטון
ניסאן GT-R
ניסאן קשקאי (2017-2021)
תאגיד

תאגיד הוא התאגדות של אדם אחד או יותר לכלל אישיות משפטית בעלת מטרות, הפועלת בנפרד מבחינה משפטית מבעליה, מעובדיה ומחבריה (תופעה המכונה "תכונת האישיות המשפטית הנפרדת"). ככזה התאגיד כשר לבצע פעולות משפטיות ולשאת בהתחייבויות משפטיות, כאילו היה אדם. התאגיד כפוף לחוקים ולתקנות המיוחדים לסוג התאגידים אליו הוא משתייך. מכלול הדינים העוסקים בתאגידים קרוי דיני תאגידים.
בעלי התאגיד יכולים להיות אדם, קבוצת אנשים או תאגידים אחרים. הקמתו של תאגיד מתחילה עם רישומו בגוף הממונה על כך. סיום קיומו של תאגיד מתבצע על ידי פירוק התאגיד.
בהיות התאגיד אישיות משפטית מלאכותית, סוגי התאגידים ומאפייניהם משתנים ממדינה למדינה לפי חוקיה. בהמשך מתוארים תאגידים נפוצים בישראל. לאחדים מהם, כגון חברה או שותפות, יש מקבילים במדינות רבות.
היסטוריה

המשפט הרומי הכיר בסוגים אחדים של תאגידים, בהם המדינה עצמה (Populus Romanus), רשויות מקומיות והתאגדויות פרטיות כגון אגודות קבורה וגילדות של בעלי מלאכה. לגופים אלה הייתה הזכות להחזיק ברכוש, להתקשר בחוזים, לקבל מתנות וירושות, לתבוע ולהיתבע בבתי משפט ולפעול באמצעות נציגים.
גופים שניהלו עסקים והיו בעלי זכויות משפטיות התקיימו ברומא העתיקה ובאימפריה המאורית.
באירופה של ימי הביניים התאגדו כנסיות ורשויות מקומיות, כגון האיגוד של לונדון. הרעיון היה שהתאגיד יתקיים מעבר לתקופת חייו של כל אחד מהחברים בו. עוד פעלו בימי הביניים התאגדויות בצורה של שותפות ושל גילדה. תאגיד מסחרי שנחשב לראשון בעולם הוא מכרה הנחושת בפאלון, בשוודיה, שקיבל בשנת 1347 זיכיון ממגנוס הרביעי, מלך שוודיה.
חברות הוקמו כחלק מהפעילות הקולוניאליסטית של מדינות אירופה. שלוש חברות בולטות כאלה הן:
חברת הודו המזרחית הבריטית קיבלה צ'רטר מלכותי מאליזבת הראשונה ב-31 בדצמבר 1600 במטרה לתת זכויות מסחר מועדפות בהודו. הצ'רטר המלכותי העניק לחברה שהוקמה לא מכבר 21 שנות מונופול על כל המסחר עם הודו המזרחית. מחברת מסחר כלכלית הפכה חברת הודו המזרחית הבריטית לשליטה של הודו באמצעות קבלת תפקידים ממשלתיים וצבאיים עד פירוקה ב-1858 בעקבות תוצאות המרד ההודי הגדול.
חברת הודו המזרחית ההולנדית נוסדה ב-20 במרץ 1602, כאשר הפרלמנט ההולנדי העניק לה מונופול למשך 21 שנים לנהל את המושבות ההולנדיות באסיה והמסחר עם אסיה. היה זה התאגיד הרב-לאומי הראשון בעולם והחברה הראשונה בעולם שהנפיקה מניות (המניות נסחרו בבורסת אמסטרדם). החברה נותרה גורם כלכלי בעל השפעה במשך מאתיים שנה, עד שנקלעה לחדלות פרעון, ופורקה בשנת 1798 כאשר הרפובליקה הבטאווית השתלטה על נכסיה.
חברת מפרץ הדסון היא החברה המסחרית הוותיקה ביותר בצפון אמריקה ובין הוותיקות ביותר בעולם. נוסדה בלונדון ב-2 במאי 1670, כדי לחפש מעבר צפוני מערבי לאוקיינוס השקט, לכבוש את האדמות הסמוכות למפרץ הדסון, ולהמשיך בכל מסחר עם אותן אדמות שעלולות להתגלות כמשתלמות. בטרם ייסודן של מושבות אירופאיות בצפון אמריקה, פעלה החברה כממשלה בפועל בצפון אמריקה והייתה בעל האדמות הגדול בעולם.
באנגליה הוקמו חברות בצ'רטר מלכותי או בצו של הפרלמנט, אך אישורים כאלה ניתנו בצמצום. עקב כך קמו התאגדויות לא רשומות רבות, בהן כאלה שמנו אלפי חברים. התדיינות משפטית הצריכה ייצוג של כל אחד מהחברים ולכן הייתה מסורבלת. בשנת 1843 מונה ויליאם גלאדסטון ועדה פרלמנטרית בנושא, שהובילה לחקיקתו של חוק חברות המניות 1844, הנחשב לראשון בחוקי החברות המודרניים. מכוח החוק החל לפעול רשם החברות הבריטי, שבסמוכותו לרשום הקמתן של חברות.
תאגיד רב-לאומי

תאגיד רב-לאומי הוא תאגיד המשתרע על פני מדינות רבות, עם מפעלי משנה, משרדים או סניפים בארצות שונות. לרוב, לתאגיד כזה יש משרד ראשי מרכזי, בו מתואם הניהול העולמי של התאגיד. התאגידים הרב-לאומיים המודרניים מובחנים מחברות בין-לאומיות במספר מובנים. חברות בין-לאומיות נהגו בדרך כלל לייבא חומרי גלם ממדינה אחת או מספר מדינות, להרכיבם במפעל או במספר מפעלים במדינת האם של החברה ולשווקם במדינות שונות. תאגידים רב-לאומיים, לעומתם, מבזרים גם את פעולת הייצור בין מדינות שונות. ייתכן מצב, לדוגמה, בו רכיב אחד של המוצר ייוצר במדינה אחת, אחר בעבר השני של העולם, והרכבתם יחדיו במפעל במקום שלישי.
במוצרים שבהם השירות הוא מרכיב מרכזי, וכדאיות ייבוא חומרי גלם נמוכה יחסית, נהוגה פעמים רבות גם שיטת הזכיינות, שבה מעניק התאגיד הרב-לאומי זיכיון הפעלה ליצרנים או נותני שירות במדינה מסוימת, כשאלו פועלים במדינתם כיצרנים עצמאיים שיש להם זיכיון לשימוש במותג של החברה הרב-לאומית, ונהנים מהדרכה וסיוע (במובן כללי יותר) מהחברה האם, וחסכון בהוצאות פרטניות כמו פרסום, מחקר ופיתוח (מו"פ), לוגיסטיקה וניהול או שיווק אסטרטגי. במקרים כאלה, התאגיד הרב-לאומי מעניק זיכיונות פעולה לתאגידים שאינם רב-לאומיים. (ראו הרחבה על מיתוג וגלובליזציה)
דוגמאות:
חברת IBM, שמרכזה בארצות הברית, פועלת במדינות רבות בעולם באמצעות סניפים מקומיים.
חברת מקדונלד'ס, שמרכזה בארצות הברית, פועלת במדינות רבות בעולם באמצעות זכיינים.
קרן ויקימדיה היא תאגיד ללא כוונת רווח שמרכזו בארצות הברית, ומקיימת קשר רציף עם 39 אגודות ויקימדיה מקומיות ("צ'פטרים"). הצ'פטרים, ובהם "ויקימדיה ישראל", פזורים ברחבי העולם ופועלים, כל אחד במדינתו, לקידום מיזמי הקרן ולשיפור ההפצה של תוכן חופשי. הקרן תומכת באגודות אלו בדרכים שונות, ובהן מענקים כספיים.
בישראל

בארץ ישראל הוקמו תאגידים לפי החוקים שהנהיגו שליטיה, תחילה המג'לה של האימפריה העות'מאנית ואחר כך הפקודות של ממשלת המנדט. לאחר הקמת מדינת ישראל נוספה על חקיקה זו חקיקה של הכנסת. בחוק הפרשנות, תשמ"א–1981 מוגדר תאגיד כ"גוף משפטי, כשר לחיובים, לזכויות ולפעולות משפטיות".
בישראל > סוגי תאגידים בישראל

בישראל נפוצים סוגי התאגידים המפורטים להלן:
בישראל > סוגי תאגידים בישראל > חברה

בישראל, התאגיד הנפוץ ביותר הוא החברה, אשר מוסדרת בעיקר בחוק החברות ובפקודת החברות. חברה היא גוף משפטי שתכליתו העיקרית היא השאת רווחים לבעליה. בעלות בחברה נוצרת עקב החזקה במניות, שהן נייר ערך. כמשתקף מתכליתן, חברות הן לרוב גופים עסקיים שמייצרים טובין, מספקים שירותים או מעורבים בעקיפין בפעילות עסקית (למשל חברת החזקות, שאין בה פעילות עסקית אך היא מחזיקה בחברות אחרות ומנהלת אותן). חברות הן תאגידים שנועדו לפעול לאורך שנים רבות וככאלו הן אינן תלויות באדם זה או אחר כדי להתקיים.
חוק החברות קובע שלחברה שלושה אורגנים (מוסדות) עיקריים: אספת בעלי מניות, דירקטוריון והנהלה מעשית (דרג הניהול ממנכ"ל ומטה). חברה יכולה לבחור האם לשאת באחריות מוגבלת (אשר תמנע ייחוס חובות של החברה לבעלי מניותיה) או לא. חברות מפוקחות ומאושרות על ידי רשם החברות, תחת רשות התאגידים במשרד המשפטים.
סוג נוסף של תאגיד היא חברה לתועלת הציבור, שתכליתה אינו השאת רווחים לבעלי מניותיהן אלא הגשמת תכלית ציבורית, כגון איכות הסביבה, בריאות או הצלת חיים, מדע, ספורט, צדקה, וכדומה. חברות אלו מתפקדות כחלופה לעמותה, אולם פועלות בהתאם לחוק החברות ואינן כפופות להוראות חוק העמותות.
בישראל > סוגי תאגידים בישראל > שותפות

לרוב שותפות היא תאגיד המשמש לתכלית עסקית של השאת רווחים והיא מנהלת על פי הוראת פקודת השותפויות. ההבדלים העיקריים בין חברה לשותפות מצויים בקשר האישי בין השותפים המקימים את השותפות לבין השותפות עצמה. כך למשל, מוות או פשיטת רגל של אחד שותפים מפרק את השותפות. בנוסף, כל אחד מן השותפים יכול לפרק את השותפות בכל עת. מכאן ששותפויות מתאימות לניהול עסקים ארעי ביחס לחברות, כיוון שהן תלויות בשותפים עצמם. מאפיין ייחודי נוסף המשקף את הקשר ההדוק בין השותפים לשותפות מצוי ביכולת של השותפות להשתמש בתכונת האחריות המוגבלת. ניתן להגדיר את חלק מהשותפים כ"שותפים מוגבלים" (יהנו מתכונת האחריות המוגבלת), אך לפחות אחד מן השותפים חייב להיות "שותף כללי" ובכך להיות חשוף לתביעות נושיה של החברה. שותפות נחשבת ל"תאגיד השיורי", קרי אם תאגיד אינו מתאים להגדרה של אף תאגיד אחר (חברה, עמותה, אגודה שיתופית) – נראה בו שותפות. הגוף המפקח על שותפויות בישראל, הוא רשם השותפויות, הכפוף לרשות התאגידים במשרד המשפטים.
בישראל > סוגי תאגידים בישראל > עמותה

עמותות מוקמות לרוב לשם קידום מטרה לא עסקית, למשל קידום מטרות חברתיות או פעילות ציבורית. עמותות מתנהלות בפיקוחו של רשם העמותות במשרד המשפטים. בכל עמותה קיימים שלושה אורגנים (מוסדות) לפחות על פי הנחיות חוק העמותות: ועד מנהל, שהוא אורגן מקביל לדירקטוריון; ועדת ביקורת וכן אספה כללית (כלל חברי העמותה) המשמשת כמוסד העליון של העמותה הבוחר את הוועד המנהל, את ועדת הביקורת ומאשרת את הדו"חות הכספיים והמילוליים של העמותה מדי שנה, וכן רשאית לשנות את תקנון העמותה ואת מטרות העמותה.
בישראל > סוגי תאגידים בישראל > אגודה שיתופית

על פי הגדרתה בפקודת האגודות השיתופיות, אגודה שיתופית הוא תאגיד שמטרתו טיפוח החיסכון, עזרה עצמית ועזרת גומלין בין אנשים בעלי אינטרסים כלכליים משותפים. לכן באופן מסורתי אגודות שיתופיות התנהלו כקואופרטיבים דמוקרטיים. למרות זאת, ישנן אגודות שיתופיות המתנהלות כחברה לכל דבר, דוגמת "אגד" שחבריה הם העובדים בה ו"תנובה" שחבריה הם הספקים אשר מספקים לה תוצרת וחומרי גלם. הפיקוח על אגודות שיתופיות נתון לרשם האגודות השיתופיות, במשרד התעשייה המסחר והתעסוקה. חברי אגודה שיתופית יכולים להיות יחידים בני 18 ומעלה או אגודות שיתופיות אחרות.
בישראל > סוגי תאגידים בישראל > אגודה עות'מאנית

אגודה עות'מאנית היא תאגיד המורכב מקבוצה של בני-אדם או תאגידים אחרים אשר חברו יחד, בהגדרה, למען מטרות ציבוריות ולטובת ציבור נהנים רחב, משתמשות בכספי ציבור. אגודה עות'מאנית מתנהלת על פי הוראותיו של החוק העות'מאני על האגודות משנת 1909. החוק לא עודכן מאז, להבדיל מחוקים העוסקים בעמותות או גופים ציבוריים אחרים, וחריג בכך שאינו כולל הוראות חוק המאפשרות פיקוח ואכיפה, ואף לא רישום מסודר של כלל האגודות העות'מאניות הקיימות.
ממועד כניסתו לתוקף של חוק העמותות, באפריל 1981, לא ניתן להקים אגודות עות'מאניות חדשות, אולם המחוקק מאִפשר את המשך פעילותן של האגודות הקיימות.
בישראל > תאגיד סטטוטורי

לעיתים נקבעת הקמתו של תאגיד בחוק הקובע זאת, ומפרט את מטרת התאגיד ואת דרכי פעולתו. תאגיד כזה קרוי תאגיד סטטוטורי או תאגיד חָקוּק. בישראל הוקמו תאגידים סטטוטוריים אחדים, ובהם המוסד לביטוח לאומי, בנק ישראל, תאגיד השידור הישראלי ורשות שדות התעופה.
בישראל > מספר רישום התאגיד

לתאגיד בישראל יש מספר רישום המזהה אותו. זהו מספר בן 9 ספרות, שניתן עם רישום התאגיד ברשות התאגידים.
על פי רוב שתי הספרות הראשונת במספר רישום התאגיד קשורות לסוג התאגיד, כדלהלן:
50 = חברה ממשלתית, קופת גמל, קרן פנסיה, ועד מקומי
51 = חברה פרטית
52 = חברה ציבורית
53 = שותפות מנדטורית
54 = שותפות כללית
55 = שותפות
56 = חברה זרה
57 = אגודה שיתופית, קיבוץ
58 = עמותה, מלכ"ר, חברה לתועלת הציבור
59 = הקדש (אינו תאגיד).
הספרה הימנית ביותר במספר התאגיד היא ספרת ביקורת, שכללי חישובה זהים לאלה של חישוב ספרת הביקורת במספר זהות.
ראו גם

שם תאגיד
אחריות תאגידית
מוסד ללא כוונת רווח
לקריאה נוספת

הדרה בר-מור, דיני תאגידים, האוניברסיטה הפתוחה, 2007
הערות שוליים

↑  מענקי ויקימדיה, באתר "מטא-ויקי" (באנגלית)
1 2  הפיקוח על אגודות עות'מאניות, באתר משרד הפנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565198305171  GND: 4128521-9  LCCN: sh85032928  LNB: 000059943  NARA: 10638871 
מניה שהונפקה על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית בשנת 1623, וערכה הנקוב 2,400 פלורינים
חברת מקדונלד'ס פועלת במדינות רבות בעולם ומוכרת בסמל המסחרי שלה
Ginetta G15

| --- | --- |

Ginetta G15
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Ginetta Cars
 שנות ייצור:  1968–1974
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  3,658 מ"מ
 רוחב:  1,448 מ"מ
 גובה:  1,130 מ"מ
 משקל:  581 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,083 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 875 סמ"ק (מתוצרת "Coventry Climax" (אנ')) (מנוע מדגם הילמן אימפ)  4 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 998 סמ"ק המפיק 66 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.0:1, מנוע קירור מים (סדרה "MK IV")
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  174 קמ"ש (מנוע 998 סמ"ק)
Ginetta G15 היא מכונית ספורט, בתצורת מכונית קופה, בעלת מרכב פיברגלס, מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ הבריטית Ginetta Cars (אנ') בין השנים 1968–1974.
סך הכול יוצרו 800 יחידות.
Ginetta G15

דגם ה-"Ginetta G15" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבין-לאומית בלונדון בשנת 1967
2 דלתות
2 מושבים
מנוע אחורי של מכונית הילמן אימפ
גוף הדגם בנוי מפיברגלס (אנ')
המתלים נלקחו מיצרני הרכב הבריטים "הילמן" (אנ') ו"טריומף"
2 מאיידים
תאוצה מ-0–80 קמ"ש ב-7.6 שניות (מנוע 998 סמ"ק)
סדרות Ginetta G15

"Mk i" (יוצר בשנת 1968)
"Mk ii" (יוצר בשנת 1969)
"MK III" (יוצר בשנת 1970)
"MK IV" (נפח המנוע הוגדל ל-898 סמ"ק)
תמונות

דגם "Ginetta G15", שנת 1972
דגם "Ginetta G15", שנת 1970
דגם "Ginetta G15"
דגם "Ginetta G15"
דגם "Ginetta G15", שנת 1974 – מבט למנוע
דגם "Ginetta G15"
דגם "Ginetta G15"
דגם "Ginetta G15"
דגם "Ginetta G15", שנת 1974
ראו גם

Ginetta G57 P2
Ginetta G32
לקריאה נוספת

דגם "Ginetta G15" כולל תמונות (coys.co.uk/cars/1972-ginetta-g15)
הערות שוליים

↑  דגם "Ginetta G15" - מפרט carfolio.com/specifications
↑  דגמי "Ginetta G15"(בין השנים 1968-1974) classics.honestjohn.co.uk/reviews/ginetta/g15
↑  Culshaw, David; Horrobin, Peter (1974). Complete Catalogue of British Cars. Macmillan. ISBN 0-333-16689-2
↑  סדרות "Ginetta G15" imps4ever.info/specials/ginetta
מכונת ירייה בזה 15 מ"מ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת 
 יצרן:  BSA 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידע טכני
 קליבר:  7.92 מ"מ (כמקלע בינוני) 15 מ"מ (כמקלע כבד)
 
מכונת ירייה בזה על חצובה לשימוש חיל רגלים
גרסת vz.37 – מקלע בינוני בקוטר 7.92
מכונת ירייה בזה היא מקלע כבד בקוטר 15 מ"מ, שפותחה במפעלים בצ'כיה ויוצרה ברישיון על ידי תעשיית הנשק הבריטית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש הבזה כנשק המשני (אחרי התותח) החשוב ביותר בכל סוגי הטנקים והשריוניות הבריטיות לאורך כל שנות המלחמה.
פיתוח

המקלע תוכנן על ידי הצ'כי ואצלב הולק (Václav Holek).
בשנת 1937 החלו בצבא הבריטי בחיפושים אחר נשק הפועל על קירור אוויר שיחליף את מכונת הירייה הישנה מתקופת מלחמת עולם ראשונה מסוג ויקרס שפעלה על קירור מים.
הכוונה הייתה לספק מכונת ירייה מסוג אחד לכל יחידות החי"ר והמשוריינות, כולל הטנקים.
בסופו של דבר נבחרה מכונת ירייה בשם ZB vz/53 שנקראה גם vz/53.
המקלע פותח בשני קטרים: 7.92 מ"מ כמקלע בינוני שנקרא על ידי היצרן בשם vz.37, וה"בזה", בקוטר 15 מ"מ אשר שימש כמקלע כבד.
מיצובישי מיצושימה

| --- | --- |

Mitsubishi Mizushima, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mitsubishi Leo
 יצרן:  "Mitsubishi Heavy Industries"
 שנות ייצור:  1946–1962
 הרכבה:  יפן יפן
 אורך:  2,830 מ"מ (דגם "MITSUBISHI Leo") 2,797 מ"מ (דגם TM3A) 3,360 מ"מ (דגם TM6D)
 רוחב:  1,280 מ"מ (דגם "MITSUBISHI Leo") 1,197 מ"מ (דגם TM3A) 1,840 מ"מ (דגם TM6D)
 גובה:  1,520 מ"מ (דגם "MITSUBISHI Leo") 1,452 מ"מ (דגם TM3A) 1,752 מ"מ (דגם TM6D)
 משקל:  360 ק"ג כושר מטען – 400 ק"ג (דגם MITSUBISHI Leo)  400–585 ק"ג (דגם TM3A)  750 ק"ג (דגם TM6D)
 בסיס גלגלים:  1,880 מ"מ (דגם TM3A) 2,120 מ"מ (דגם TM6D)
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 4 פעימות, 744 סמ"ק המפיק 13.5 כ"ס ב-3,000 סל"ד (דגם מיצובישי Mizushima, מודל "TM3A" ומודל "TM6A")  1 צילינדרים, 4 פעימות 744 סמ"ק המפיק 15 כ"ס (דגם מיצובישי Mizushima, מודל "TM6D")  1 צילינדרים, 309 סמ"ק המפיק 12.5 כ"ס ב-4,500 סל"ד (מנוע קירור אוויר מסוג "ME20") (דגם MITSUBISHI Leo)  1 צילינדרים, 310 סמ"ק המפיק 13.0 כ"ס ב-4,700 סל"ד (מנוע קירור אוויר מסוג "ME20") (דגם MITSUBISHI Leo)
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  65 קמ"ש
מיצובישי מיצושימה (ביפנית: 三菱・みずしま, באנגלית: Mitsubishi Mizushima) הוא טנדר בתצורת תלת אופן המוגדר כמכונית מיקרו, מתוצרת "Mitsubishi Heavy Industries", אשר מאפריל 1970 היה קרוי התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצר בין השנים 1946–1962.
סך הכול יוצרו 90,000 יחידות.
דגמי "מיצובישי מיצושימה"

"TM3D" (יוצר בין השנים 1948–1950)
"TM3A"
"TM6A"
"TM6D"
"TM7B" (יוצר בין השנים 1957–1962)
"Mitsubishi Leo" (יוצר בין השנים 1959–1962)
תמונות

"מיצובישי מיצושימה"
"מיצובישי מיצושימה" (קרוי גם "MITSUBISHI Leo")
"מיצובישי מיצושימה"
ראו גם

מיצובישי מוטורס
מכונית מיקרו
הערות שוליים

↑  "מיצובישי מיצושימה" mitsubishi-motors.com/en/innovation/history/year/1950
↑  דגם "Mitsubishi Leo" mitsubishi-motors.com/en/innovation/history/year/1950