stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית פיג'מה
היסטוריה > הכרה לאומית בארצות הברית

"Pj Library" נבחרה לאחת מהתוכניות מעוררות ההשראה במדריך בשם: "50 ארגונים ופרויקטים מעוררי השראה וחדשניים בקהילה היהודית בצפון אמריקה היום".
באפריל שנת 2009, קיבל הרולד גרינספון, הנשיא והמייסד של קרן הרולד גרינספון, את "פרס הצדקה של סידני שפירו", על עבודתו בתחום הפילנתרופיה היהודית, ועל הקמת תוכנית "Pj Library".
בינואר 2010, הגדיר שירות החינוך היהודי של צפון אמריקה את Pj Library כ"אחד מלהיטי העשור בתחום החינוך היהודי".
ספריית פיג'מה בישראל

בשנת 2009 החליטה הקרן להקים בישראל תוכנית אחות ל-Pj Library בשם "ספריית פיג'מה". בספטמבר אותה שנה החלה תוכנית ניסיונית של ספריית פיג'מה בישראל, ובשנה הראשונה השתתפו בתוכנית כ-3,500 ילדי גן. פעילות התוכנית הוגדרה על ידי הקרן כמוצלחת ובעקבות כך, הוחלט להרחיבה. בספטמבר 2016 התרחבה התוכנית גם לכיתות א'-ב', ומאז, משתתפים בה עשרות אלפי תלמידים במאות בתי ספר.
מטרותיה של התוכנית בישראל הן הנחלת אהבת הקריאה והספר ועידוד שיח בנושא ערכים ומורשת יהודית-ישראלית והיא פועלת בשיתוף פעולה בין קרן גרינספון ישראל ובין משרד החינוך ומעניקה למאות אלפי ילדים מגיל הגן עד כיתה ב' ספרים בעלי זיקה לערכים ולמורשת יהודית וישראלית.
בישראל, התוכנית פועלת בנפרד מהתוכנית המתקיימת מחוצה לה, ובמודל אחר: הספרים מחולקים דרך הגנים ובתי הספר ולא נשלחים ישירות לבתים. התוכנית פועלת בגנים ובבתי הספר בחינוך הממלכתי, הממלכתי-דתי, ובחינוך המיוחד והספרים שנכללים בתוכנית מאושרים מראש על ידי הפיקוח הממלכתי והממלכתי דתי במשרד החינוך.
באמצע העשור השני של המאה ה-21, ספריית פיג'מה פועלת בלמעלה מ-8,000 גני ילדים ברחבי המדינה. ילדי גן מקבלים שמונה ספרים במשך שנת הלימודים ותלמידי כיתות א'-ב' מקבלים ארבעה ספרים במשך השנה. בשנת 2016 חגגה ספריית פיג'מה את חלוקת הספר ה-10 מיליון בישראל.
הספרים כוללים הצעות לפעילויות משותפות של הילדים עם ההורים, המיועדות להעמקת ההבנה של החומרים הכתובים בספר.
ב-2015 פרסמה הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך דוח ובו ממצאי בחינה של פעילות "ספריית פיג'מה", כחלק ממחקר אשר בדק את התוכניות לעידוד הקריאה במוסדות החינוך, והתבסס על ראיונות עם הורים וצוותים חינוכיים. בדוח הוצגה ההצלחה של התוכנית. הוא בה לאחר מסמך אחר שפרסמה אותה רשות ב-2012, בו שולבה המלצה להמשיך את התוכנית ולהרחיבה, כולל שילוב שלה במערכת החינוך במגזר הערבי.
בשנת 2016 פרסמו הרב שלמה אבינר והרב צבי טאו מכתב בו רמזו כי מאחורי המיזם עומדים אנשי התנועה הרפורמית, קראו להימנע מהכנסת הספרים לבתים וביקרו את העומדים מאחורי המיזם. בין היתר כתבו במכתב: "הרוצה לעמוד על טיבם יעיין באתרים ויגלה קונסרבטיביים, רפורמים, דוגלים בפלורליזם, ואף גורמים הקשורים לקרן החדשה לישראל". עוד טענו, כי "אין זה החינוך הישראלי הטהור, זו יהדות אחרת". הרב שמואל אליהו תקף בתחילה את התוכנית, אולם לאחר מכן חזר בו.
בשנת 2015 החלה קרן גרינספון ישראל להפעיל את תוכנית "ספריית פיג'מה לקטנטנים", הפועלת במעונות יום, ומיועדת לילדים בני שנתיים-שלוש.
בשנת 2017 חילקה הקרן לילדי הגנים החילונים והדתיים את הספר "מישו", שבו מצויר דגל הלהט"ב, והוא מחנך לכך שאין זהות אמיתית ולכך שאפשר להחליף זהויות. חלוקת הספר בגני הילדים עוררה כעס רב של הורים בחינוך הדתי, שכעסו על הכפייה של תכנים המנוגדים לדעתם. הרב חיים נבון אף פרסם ב"מקור ראשון" מאמר המבקר בחריפות את הספר.
הערות שוליים

↑  Harold Grinspoon Foundation
↑  PJ Library - Free Books for Jewish Children and Their Families - אתר האינטרנט של התוכנית
↑  אודות הרולד גרינספון וקרן הרולד גרינספון, באתר ספריית פיג'מה
↑  Dolly Parton's Imagination Library - USA, UK, CA, AU - אתר האינטרנט של המיזם של פרטון (באנגלית)
↑  PJ Around the World, pjlibrary.org
↑  pj library, פעילות pj library ברחבי העולם
↑  PJ Library - Cuentos Judíos Para Niños | PJ Library, www.pjspanish.org
↑  [www.pjlibrary.ru אתר pj c] (ברוסית)
↑  Free Books for Jewish Children and Their Families, PJ Library in the UK
↑  PJ Library - Free Books for Jewish Children and Their Families, pjlibrary.org.au
↑  http://www.pjlibrary.org/Donors-and-Funders.aspx
↑  Slingshot official website
↑  Jewish Funders Network presents awards, Philanthropy Journal April 7, 2009
↑  JESNA's Picks for the Best in Jewish Education of the Decade
↑  צור ארליך, על ספריית פיג'מה 2012
↑  טלי פרקש, הספר העשרה מיליון: המילארדר שמציל את יהדות העולם דרך ספרי ילדים, באתר ynet, 22 ביוני 2016
↑  ספריית פיג'מה, באתר pjisrael.org
↑  הערכת תוכניות לעידוד קריאה בגני הילדים ובבתי הספר, באתר האינטרנט של ראמ"ה, אוגוסט 2015
("ספריית פיג'מה" - הערכת התוכנית לעידוד קריאה בגני הילדים ובבתי הספר - פיילוט בכיתות א'-ב' בשנת הלימודים תשע"ד - קישור ישיר למסמך אודות תוכנית פיג'מה)
↑  הערכת תוכניות לעידוד קריאה בגני ילדים בשנת הלימודים תשע"א: 'מדף הספרים הביתי שלי', 'ספריית פיג'מה' ו'מצעד הספרים', באתר האינטרנט של ראמ"ה, מאי 2012 (המסקנות וההמלצות בעמ' 125-127)
↑  רבנים נגד ספריית פיג'מה: "להימנע מקריאת הספרים", באתר nrg‏, 27 בדצמבר 2016
↑  נתנאל כ"ץ, הרב אליהו: ניתן לקרוא בספרי "פיג'מה", באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2017
↑  ברוכים הבאים לספריית פיג’מה לקטנטנים, באתר האינטרנט של "ספריית פיג'מה לקטנטנים"
↑  הרב חיים נבון, משבר זהות: המסר הבעייתי שחמק מהרדאר של משרד החינוך, באתר www.makorrishon.co.il, ‏י״ד באדר ב׳ ה׳תשע״ט (21-03-2019 08:59)
סמליל התוכנית "Pj Library"
סוגסטיה

.
סוּגֵסְטְיָה או הַשָּׁאָה בעברית היא תהליך פסיכולוגי שבו ניתן לגרום לבני אדם לשנות את עמדותיהם, רגשותיהם ואמונותיהם על ידי השפעה תת מודעת על מרכיבים אלה. בעוד שהיפנוזה משנה את מצב התודעה, ומספקת גישה לזיכרונות או למידע הנמצאים במוחו של האדם, הסוגסטיה יכולה להיעשות גם במצב היפנוטי, אך גם במצב של הכרה מלאה.
המילה סוגסטיה נובעת מהמילה הלועזית suggestion שמשמעותה "הצעה" – וזו למעשה דרך פעולתה: היא מציעה לאדם דרך פעולה מסוימת. הסוגסטיה יכולה להיעשות בצורה מילולית – באמצעות שיחה, או בצורה פיזית, כלומר באמצעות סימני גוף.
הסוגסטיה מיוחסת גם לתהליכים היפנוטיים באמצעותם ניתן לשכנע בני אדם לשנות את עמדותיהם, רגשותיהם, אמונותיהם ואף את תחושות הגוף ופעילותו. כמו בכל הצעה, המקבל יכול להשתכנע ולקבלה, אך גם לסרב. במהלך היפנוזה אדם מצוי במצב תודעה ייחודי שגורם לנכונות לקבל סוגסטיות (הצעות) בצורה גבוהה יותר מאשר בחיי היום יום. לדוגמה, ניתן "להציע" לסובל מלחץ דם גבוה להוריד את לחץ הדם במהלך היפנוזה, למעשן לשנוא סיגריות וכיוצא באלה.
בני האדם מגיבים באופן שונה להשפעת סוגסטיה. אדם המושפע ממנה בקלות נקרא סוגסטבילי. מרבית האנשים סוגסטבילים, אך ישנם אנשים שאינם סוגסטבילים או שהם סוגסטבילים במידה נמוכה מאוד.
דוגמאות

דוגמה לסוגסטיה מילולית: מלצר השואל את הסועד במסעדה האם ברצונו לשתות תה או קפה. המלצר השתמש (ייתכן שבאופן בלתי מגמתי) בטכניקה סוגסטית – הוא גרם לסועד להניח שהוא צמא, ושהוא רוצה תה או קפה.
דוגמה נוספת לסוגסטיה מילולית: כשמתבקשים לא לחשוב על חתול שחור, תמונת חתול שחור קופצת מיד לתודעה, ומכאן רצף האסוציאציות כבר מושפע לכיוון הרצוי.
דוגמה לסוגסטיה גופנית: אליס מבקשת מבוב לחשוב על קלף משחק מסוים, תוך כדי שהיא מציירת באוויר בתנועות ידיים אקראיות, לכאורה, את הספרה 6 ואת צורת היהלום, ואז בוב חושב על אותו קלף.
דוגמה לסוגסטיה חזותית: המרצה מציג לסטודנט תמונה מטושטשת לאחר הרצאה על פרפרים, הסטודנט יחשוב שבתמונה מופיע פרפר.
קו סוגסטיבי
ראו גם

אוטוסוגסטיה
היפנוזה
דמיון מודרך
מניפולציה (פירושונים)
הערות שוליים

↑  הַשָּׁאָה, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565553105171  BnF: cb11950934p (data)  GND: 4058525-6  LCCN: sh85083665  NDL: 00560284  NKC: ph116333
עדשה (גאומטריה)

דוגמאות לעדשות. במרכז עדשה סימטרית, בצדדים עדשות אסימטריות
בגאומטריה אוקלידית, עדשה הוא שטח קמור החסום בין שתי קשתות מעגליות, ונמצא בתוך שני המעגלים. לעומת זאת, השטח החסום בין שתי קשתות מעגליות, אחת מבפנים למעגל והשנייה מבחוץ, קרוי סהרון. בעדשה מרכזי הקשתות נמצאים משני צדי העדשה ובצד אחד של הסהרון. בשני המקרים, לשתי הקשתות מיתר משותף יחיד.
פורמלית, עדשה היא חיתוך בין שני עיגולים (כאשר חיתוך זה אינו ריק, ואף עיגול אינו מכיל בשלמות את העיגול האחר). כלומר, אם  A,B עיגולים אזי  A\cap B הוא עדשה ו- A-(A\cap B) הוא סהרון.
כאשר לשתי הקשתות אותו רדיוס, העדשה היא עדשה סימטרית; כאשר לשתי הקשתות רדיוסים שונים, זו עדשה אסימטרית. עדשה סימטרית שבה המרכז של כל קשת נמצא על הקשת האחרת קרויה וסיקה פיסקיס.
עדשה מופיעה בחקר פונקציית בסל, סדרת קפטיין (אנ') ומשוואת קפלר.
שטח העדשה ואורכה

שטח של עדשה סימטרית עם קשתות שרדיוסן  \ R וקשת שגודלה  \ \theta  רדיאנים הוא
שטח של עדשה אסימטרית עם קשתות שרדיוסיהן הם  \ R ו- \ r והמרחק בין מרכזיהן הוא  \ d הוא
כאשר
הוא שטח המשולש שצלעותיו הן  \ R,  \ r ו- \ d.
שני העיגולים נחתכים (כלומר נוצרת עדשה) כאשר מתקיים  d<r+R.
אורך המיתר המשותף לשתי הקשתות  \ h הוא בעדשה סימטרית
ובעדשה אסימטרית
כאשר המרחק  \ d בין מרכזי העיגולים גדול דיו, המיתר המשותף לשתי הקשתות עובר בין שני המרכזים:
כאשר המרחק  \ d בין מרכזי העיגולים קטן, המיתר המשותף לשתי הקשתות עובר מחוץ לקטע המקשר בין שני המרכזים:
ראו גם

סהרון (גאומטריה)
לימון (גאומטריה)
ענף שורש היד הכפי (עורק הגומד)

| --- | --- |
 שיוך:  branch of ulnar artery 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (598) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  ramus carpalis palmaris arteriae ulnaris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.09.054 
 TA2 (2019):  4669 
 FMA:  22817 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0687037 
 
ענף שורש היד הכפי במרכז התחתון של התמונה.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַכַּפִּי (TA: ramus carpalis palmaris) הוא ענף עורקי בשורש כף היד המסתעף מעורק הגומד.
ענף שורש היד הכפי חוצה את קדמת שורש כף היד, מתחת לגידי השריר כופף האצבעות העמוק, ומשיק לענף שורש היד הכפי היוצא מעורק החישור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.09.054 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלייט

| --- | --- |

 מייסד:  מייקל קינסלי 
 בעלים:  קבוצת סלייט 
 תאריכי הופעה:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 www.slate.com
 
ערך זה עוסק במגזין אינטרנט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סלייט (באנגלית: Slate) הוא מגזין אינטרנט, העוסק בעניינים שונים, בעיקר פוליטיקה, תרבות, כלכלה וטכנולוגיה, ושייך לחברת וושינגטון פוסט.
היסטוריה

המגזין נוסד ב-1996 על ידי מייקל קינסלי, שהיה עורך בניו ריפבליק. הוא היה תחילה בבעלות MSN. העורך כיום הוא ג'ייקוב וייסברג. מקור הכנסת המגזין היא מפרסומות, והכניסה אליו היא ללא תשלום מאז 1999.
המגזין מכיל טורים קבועים, ובהם Dear Prudence, שהוא advise column, ו-Kausfiles, הבלוג של מיקי קאוס. בין הכותבים למגזין נכללים דליה ליטוויק, כריסטופר היצ'נס, אן אפלבאום והכלכלנים טים הארדפורד ופול קרוגמן.
המגזין נקט עמדה תוקפנית ליברלית כלפי המלחמה בעיראק, ורוב הכותבים הקבועים תמכו בה בתחילתה.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שיתפה החברה פעולה עם חברת הסקרים החדשה "Votecastr".
עדשה אפוכרומטית

אברציה כרומטית בעדשה בודדת גורמת למרחק מוקד שונה עבור כל אורך גל
דובלט אפוכרומטי או עדשה אפוכרומטית היא עדשה המתקנת את האברציה הכרומטית בצורה טובה יותר מאשר עדשה כרומטית רגילה.
בעיה זו נפוצה בעיקר בטלסקופים המכילים עדשות גדולות כך שהאברציה חזקה, ובמערכות אופטיות בהן משתמשים לעבודה עם טווח גדול של אורכי גל, כגון מצלמות.
עקרון פעולה

הפתרון הרגיל של עדשה אכרומטית הוא מיקום שתי עדשות זו אחרי זו כך שכל אחת נותנת אברציה כרומטית אחרת אבל הופכית, כלומר עדשה אחת נותנת לאדום מרחק מוקד רחוק מהכחול בעוד השנייה נותנת לאדום מרחק מוקד קצר יותר מהכחול, כך שאחרי העדשה מרחקי המוקד זהים (בדרך כלל לצבעים כחול ואדום) ומתלכדים במישור אחד.
בעדשה אפוכרומטית הקרניים משלושה צבעים מתלכדות למישור אחד (ולא רק שני צבעים קיצונים - אלא בדרך כלל לאדום, ירוק וכחול). פונקציית האברציה היא פונקציה חלקה ולכן ניתן לאחד שלושה צבעים למישור אחד בניגוד לפונקציית קיצון בעדשה הכרומטית. היצור של עדשה זו מצריך שימוש בזכוכית מפזרת מיוחדת ויקרה. בין שכבות הזכוכית מכניסים נוזל מיוחד ליצור את הפיזור הרצוי. התיקון בעדשה זו הוא עד סדר גודל קטן יותר מעדשה כרומטית בעלת נתונים זהים (מרחק מוקד ומפתח נומרי). כמו כן, האברציה הספרית מתוקנת טוב יותר מעדשה כרומטית רגילה.
ראו גם

עדשה אכרומטית
טלסקופ שובר-אור
סלאת אל-ג'נאזה

תהלוכת הלוויה אסלאמית בירושלים, בתקופת המנדט הבריטי או קודם לכן.
סלאת אל-ג'נאזה (בערבית: صلاة الجنازة, תעתיק: צלאת אל-ג'נאזה) היא תפילת האשכבה באסלאם, אשר אומרים אותה המוסלמים בהלוויה. התפילה נעשית בציבור, ובה המוסלמים מבקשים מחילה על חטאיו של המנוח, ועל חטאיהם של כל המוסלמים. לפי האסכולה החנפית והאסכולה המאלכית, התפילה חייבת להיעשות בנוכחות הגופה של הנפטר, בעוד שלפי האסכולה החנבלית והאסכולה השאפעית ניתן להגיד אותה גם שלא בנוכחות הגופה. בשריעה, סלאת אל-ג'נאזה נחשבת פרד אל-כִּפאיה, מצווה אשר אינה חובה על כל אחד ואחד מהמוסלמים, ומספיק שרק חלק מהקהילה מבצעים אותה כדי שכל הקהילה תצא ידי חובה. אחד ההבדלים המהותיים בין תפילת האשכבה לבין שאר התפילות באסלאם, הוא בכך שהיא מתבצעת כולה בעמידה, ללא השתחוות, סגידה או ישיבה, כשאר התפילות באסלאם.
מהלך התפילה

לסלאת אל-ג'נאזה יש שישה שלבים:
1. הבעת הכוונה להתפלל על המת עם האימאם.
2. אמירת תכביר ראשונה לכניסה לתפילה, עם הרמת הידיים לאוזניים ושילובם. קוראים את תחינת הפתיחה שקוראים בתחילת כל תפילה.
3. אמירת תכביר שנייה, ולאחר מכן קריאת "צלאת אל-אבראהימייה"
4. אמירת תכביר שלישית, ואז נושאים תחינה עבור המת.
5. אמירת תכביר רביעית, ואז יש המבקשים בקשות עבור כל המוסלמים, בעוד אחרים לא אומרים שום דבר.
6. אומרים תסלים לצד ימין ואחר כך לצד שמאל, והתפילה מסתיימת.
ראו גם

צלאה
הערות שוליים

↑  John Paul C. Nzomiwu, The history and message of Islam, Awka, Anambra State, Nigeria: Meks-Unique, 1989, ISBN 978-2702-61-7
↑  How to perform janazah prayer hanafi [2020] (באנגלית אמריקאית)
↑  Muhammad Abdul Karim Saqib, A Guide to Salat (Prayer) in Islam, Salaam - Salah Vision, 2015-04-13. (באנגלית)
↑  קבורה ואבל, באתר מרכז רוסינג לחינוך ולדיאלוג
↑  כל נפש תטעם את המוות, באתר אדיגה ביסמן, ‏2017-01-14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12182369j (data)  LCCN: sh85052405  SUDOC: 030402530  TDVİA: cenaze
ענפי הלבלב

ערך זה עוסק בקבוצת ענפים עורקיים המסתעפים מעורק הטחול ומספקים דם ללבלב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 שיוך:  קבוצה של עורקים 
 מזהים
 לטינית (TA98):  Rami pancreatici arteriae splenicae 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.041 
 TA2 (2019):  4240 
 FMA:  71551 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226313 
 
ענפי הלבלב יוצאים מעורק הטחול אל תוך הלבלב.
עַנְפֵי הַלַּבְלַב (TA: rami pancreatici) הם קבוצה של ענפים עורקיים בבטן המסתעפים מעורק הטחול ומספקים דם ללבלב.
הענפים יוצאים מעורק הטחול במהלכו מאחורי גבולו העליון של הלבלב ומזינים את גופו וזנבו. מבין הענפים, חמישה מזוהים בשם, לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה:
עורק הלבלב הגבי (arteria pancreatica dorsalis),
עורק הלבלב התחתון (arteria pancreatica inferior),
העורק הקדם-לבלבי (arteria prepancreatica),
עורק הלבלב הגדול (ateria pancreatica magna)
ועורק זנב הלבלב (arteria caudae pancreatis).
עורק הלבלב הגדול הוא העורק הגדול מבין ענפי הלבלב. מוצאו סמוך לזנב הלבלב, ומהלכו משמאל לימין לצד חלקו האחורי של הלבלב, במסלולו של צינור הלבלב.
ענפי הלבלב יוצרים השקות עם ענפי הלבלב הבאים מעורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי ומעורק הלבלב והתריסריון העליון הקדמי ועם ענפים מעורק מתלה המעי העליון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.041 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל מונגוליה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מונגוליה 
 תאריך אימוץ:  1992 
 
סמל מונגוליה הנוכחי משמש כסמלה הלאומי של המדינה מאז הרפורמה הדמוקרטית בשנת 1992, והוא נקבע בחוקה החדשה.
הסמל מעוצב כמעגל כחול המסמל את השמים, על בסיס פרח לוטוס אשר מסמל טוהר. בקצה העליון של מסגרת המעגל ניתן לזהות את הצ'אנדאמאני, סמל לעבר, הווה ועתיד. במרכז הסמל נמצא שילוב של הסמל העממי סויומבו וסוס מכונף, המייצג חופש, עצמאות ואת רוחה של מונגוליה. בתחתית הסמל ניתן לזהות צורות הרים המסמלים את האדמה. בבסיס הסמל ניתן לזהות את גלגל הגורלות בבודהיזם, העטוף בצעיף הנקרא "חאדאג" - המסמל קבלת פנים. המסגרת של הסמל מעוטרת בצלבי קרס.
הסמל בין השנים 1940 - 1941
הסמל בין השנים 1941 - 1960
הסמל בין השנים 1960-1991
מרי רוז

| --- | --- |
שרידי "מרי רוז" במהלך שימורם בפורטסמות'
שרידי "מרי רוז" במהלך שימורם בפורטסמות'
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  קאראק
 צי:   ממלכת אנגליה
 ציוני דרך עיקריים
 תחילת הבנייה:  29 בינואר 1510
 הושקה:  יולי 1511
 תקופת הפעילות:  1512–1545 (כ־33 שנים)
 אחריתה:  טבעה בקרב ב-1545, שרידיה נמשו ב-1982. אוניית מוזיאון
 מיקום:  נמל פורטסמות'
 מלחמות וקרבות:  מלחמת ליגת קמברה המלחמה האיטלקית 1521-1526 המלחמה האיטלקית 1542-1546 קרב סולנט
 מידות
 תפוסה:  500 טון (700–800 טון אחרי 1536)
 אורך:  אורך כללי: 110 רגל (33.6 מ')
 רוחב:  25.5 רגל (7.80 מ')
 עומק הספנה:  15 רגל (4.6 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  200 מלחים, 185 חיילים ו-30 תותחנים
 מספר תרנים:  4
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  78-91 תותחים (כולל כלי נשק קלים)
מרי רוז (באנגלית: Mary Rose) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית אנגלית מהמאה ה-16, שטבעה בקרב ב-1545. שרידיה נמשו מקרקעית הים ב-1982, והם מוצגים כיום במוזיאון "מרי רוז" בנמל פורטסמות'.
האונייה, מסוג קאראק, הושקה ב-1511, בתקופת שלטונו של הנרי השמיני, ובמהלך שירותה נטלה חלק בכמה מן המלחמות שניהל נגד צרפת, סקוטלנד וברטאן. ב-1536 שופצה האונייה שיפוץ מקיף, וממדיה וחימושה גדלו. ב-19 ביולי 1545, תוך כדי הקרב במצר סולנט נגד צי פלישה צרפתי, התמלאה לפתע האונייה מים וטבעה. טרופת האונייה התגלתה ב-1971, והיא נמשתה ב-1982 באחד מהפרויקטים המסובכים והיקרים ביותר בתולדות הארכאולוגיה הימית. האונייה עצמה ואלפי הממצאים שנחשפו במקום טביעתה הם בבחינת כמוסת זמן רבת ערך להכרת תקופת בית טיודור. הממצאים כוללים כלי-נשק, חלקי מעטה המפרשים, אפסניה ימית-מלחמתית ומגוון רחב של חפצים ששימשו את אנשי הצוות. רבים מן הממצאים אינם מוכרים משום מקום אחר זולת "מרי רוז", והם מרחיבים את הידיעה על התקופה בתחומים רבים, מלוחמה ימית ועד מבנה כלי הנגינה של התקופה. מאמצע שנות השמונים, תוך כדי עבודות שימור השרידים שנמשו, הוצגו שרידי האונייה למבקרים במספנה ההיסטורית בפורטסמות'. ב-31 במאי 2013 הושלמה בנייתו של המבנה החדש של מוזיאון "מרי רוז" והוא נפתח לקהל. מוצגים בו האונייה עצמה והממצאים הרבים שנמשו מתוכה וממקום טביעתה.
"מרי רוז" הייתה כנראה אחת מאוניות המלחמה הייעודיות הראשונות שנבנו עבור צי המלחמה האנגלי, שכן אין כל עדות לכך ששימשה גם כאוניית סוחר כנהוג באותה תקופה. היא חומשה בתותחים כבדים מסוגים חדשים שיכלו לירות דרך פתחים בדפנות האונייה, שיטה חדשה שפותחה בתקופה שבה נבנתה. לאחר השיפוץ המקיף שנעשה באונייה ב-1536, היא הייתה אחת האוניות הראשונות שיכלו לירות מטח דופן, אם כי טקטיקות המערך הטורי, שהתבססו על שיטת ירי זו, עדיין לא פותחו. הסיבות המדויקות לטביעתה אינן ידועות. קיימות תאוריות שונות הנשענות על עדויות היסטוריות, על ידע על אודות בניית אוניות במאה ה-16 ועל ניסויים בני זמננו, אך בשל העדויות הסותרות והיעדרם של ממצאים פיזיים, לא ניתן לקבוע בוודאות מה גרם לטביעתה. הסברה הרווחת היא כי "מרי רוז" איבדה את יציבותה, התמלאה במים וטבעה.
רקע היסטורי

כשעלה הנרי השמיני לשלטון ב-1509 הייתה אנגליה ממלכה חלשה יחסית למעצמות אירופה האחרות – צרפת, האימפריה הרומית הקדושה וספרד. מכל נחלותיה הגדולות של אנגליה ביבשת מניצחונותיה על צרפת במלחמת מאה השנים (1337 – 1453), נותרה רק מובלעת קטנה בקאלה. הנרי הצעיר שאף לשחזר את הניצחונות הצבאיים המהוללים של קודמיו, ובמיוחד של הנרי החמישי, ובכך להאדיר את שמו. הוא היה נחוש בדעתו לממש את טענתו ההיסטורית לכתר צרפת, ולהשיב לידיו את נחלות אבותיו בצפון צרפת. כבר בשנה הראשונה למלכותו ביצר את קאלה, הורה על גיוס חיילים, חימש את צבאו בתותחים נוספים וציווה על חיזוק הצי המלחמתי.
במקביל להכנותיו הצבאיות, פעל הנרי לבידודה המדיני של צרפת. באותו זמן הייתה צרפת חברה בליגת קמברה, שכללה את פרננדו השני, מלך אראגון, האפיפיור יוליוס השני ומקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1509, שישה שבועות לאחר הכתרתו, נישא הנרי לנסיכה הספרדית קתרין מאראגון, וב-1511 הצליח במשא ומתן דיפלומטי לשכנע את האפיפיור לנטוש את בריתו עם צרפת ולכונן ברית חדשה נגדה, היא "הליגה הקדושה", שכללה מלבד אנגליה גם את ספרד ואת האימפריה הרומית הקדושה.
הצי המלחמתי הקטן שירש הנרי השמיני מאביו כלל רק שתי אוניות גדולות: הקאראקים "רִיגֶ'נְט" ו"סוֹבֶרֵיין". חודשים אחדים בלבד לאחר הכתרתו, הוזמנה בנייתן של שתי אוניות גדולות, "מרי רוז" בתפוסה של 500 טון, ו"פיטר פוֹמְגְרֶנֶט" (שנקראה לימים, לאחר שיפוצה ב-1536, בשם "פיטר") בתפוסה של 450 טון. לא ידוע איזה מלך הורה על בניית "מרי רוז". בנייתה החלה אומנם בתקופת מלכותו של הנרי השמיני, אך אין להוציא מכלל אפשרות שהתוכניות להתחמשות ולהתעצמות הימית הוכנו עוד לפניו. עם זאת, הנרי השמיני הוא שפיקח על פרויקט בנייתה, ואף ציווה לבנות אוניות גדולות נוספות, שהמפורסמת שבהן היא "אנרי גראס א-דייה" ("הנרי חסד האל"), או בשמה האחר "גרייט הֶרי", שתפוסתה מעל 1,000 טון. בעשור השני של המאה ה-16 כוננה אנגליה למעשה צי קבע מלכותי, שממנו צמח לימים הצי המלכותי המודרני.
רקע היסטורי > הבנייה

בניית "מרי רוז" החלה בפורטסמות' ב-1510, היא הושקה ביולי 1511, ואחר כך נגררה אל נמל לונדון, שם התקינו בה מעטה (תרנים, מפרשים וחבלים), וחימשו אותה בתותחים. מלבד חלקי המעטה, האפסניה והחימוש, צוידה "מרי רוז" גם בדגלים, ניסים וניסי-שירות צבועים או מוזהבים.
בניית אוניית מלחמה בגודלה של "מרי רוז" הייתה משימה כבירה, שנדרשו לה כמויות גדולות של חומרי גלם מאיכות גבוהה, ובעיקר עצי אלון. מאחר שכשליש בלבד שרד מהאונייה, ניתן לחשב במקורב את כלל כמות העצים שנדרשו לבנייתה. יש המעריכים כי נזקקו לכ-600 עצים, מרביתם עצי אלון גדולים, התופסים חלקת יער ששטחה כ-160 דונם. עצים גדולים כאלו, שהיו נפוצים באירופה ובאיים הבריטיים במאות השנים הקודמות, כבר הידלדלו במאה ה-16, והיה לפיכך צורך לכרות ולהביא עצים קטנים מהם מכל רחבי דרום אנגליה. ממדי העצים הגדולים ביותר שבהם השתמשו לבניית האונייה, היו כשל העצים ששימשו לבניית גגות הקתדרלות הגדולות ביותר בשיא ימי הביניים. לוח דופן בלתי מעובד שקל למעלה מ-300 קילוגרם, וקורה אחת של הסיפון הראשי יכלה להגיע למשקל של 750 קילוגרם בקירוב.
רקע היסטורי > שם האונייה

ההסבר הנפוץ לשמה של האונייה הוא כי נקראה "מרי" על שמה של מרי טיודור, אחותו האהובה של הנרי השמיני, ו"רוז" על שום השושנה שבסמל בית טיודור. ברם, סבורים היסטוריונים אחדים כי אין כל עדות ישירה לכך. באותם ימים היה מקובל הרבה יותר להעניק לאוניות שמות נוצריים דתיים, מסורת ארוכת שנים במערב אירופה, או לרמז בשמן לפטרוניהן המלכותיים. שמות כמו "גראס דייה" (חסד האל) ו"הוליגוסט" (רוח הקודש) היו נפוצים מאז המאה ה-15. אוניות אחרות של צי המלחמה הטיודורי נשאו שמות כמו "ריג'נט" (העוצר) ו-Three Ostrich Feathers ("שלוש נוצות היען", רמז לציצת הנוצות של הנסיך מוויילס). סביר יותר כי האונייה נקראה על שם מרים (מרי) הבתולה, אשר הסמל שייחד אותה הייתה שושנה. האונייה-האחות ל"מרי רוז", "פיטר פּוֹמֶגְרָנֶט", נקראה – כך סבורים – על שמם של פטרוס (פיטר) הקדוש, מייסד הכנסייה הנוצרית, והרימון, סמלה של המלכה קתרין מאראגון. חוקרים אחדים סבורים, כי שתי האוניות, שנבנו בערך באותו זמן, נקראו האחת לכבודו של המלך והשנייה לכבודה של המלכה.
מבנה האונייה

"מרי רוז" שופצה שיפוץ מקיף ב-1536, תפוסתה הוגדלה מ-500 לכ-700 טון ונוספה לה שורת תותחי דופן שלמה. המחקר ההיסטורי מתבסס בעיקר על הממצאים הפיזיים של האונייה בגרסתה זו, והמידע על מבנה האונייה בצורתה המקורית מ-1509 מעט ואינו מוצק דיין.
כמו כל הקאראקים בני זמנה, נבנתה "מרי רוז" עם צוּרִים גבוהים בחרטום ובירכתיים, ומותניים נמוכים בסיפון הפתוח באמצעיתה. גוף האונייה כרסתני ורחב בחלקו שמתחת למים, שם הוצבו התותחים הכבדים, והוא הולך וצר בהדרגה מעל קו המים כדי להקשות על האויב לפשוט על הסיפונים. מאחר שרק חלק מגוף האונייה שרד, אין אפשרות לקבוע במדויק מה היו מידותיה. רוחבה המקסימלי של האונייה מעל קו המים היה כ-12 מטר ואורכה בגובה הַשִׁדְרִית כ-32 מטר. אורכה המרבי אינו ידוע בוודאות.
לאונייה היו שלושה סיפונים וארבעה מפלסים. בעומקה של האונייה, בין תחתיתה לקו המים שלה, נמצאה הַסַפְנָה ("בטן האונייה"), בו היה מטבח האונייה, ומאחוריו אֶדֶן התורן, מִגְרָע בצידה העליון של השדרית שנשא את התורן הראשי, ובסמוך לו משאבת השיפוליים הראשית. כדי להוריד את מרכז הכובד של האונייה ולהגדיל בכך את יציבתה, הונחה בספנה זבורית, שבה אוחסנה רוב האספקה. מעל הספנה נמצא הסיפון התחתון (orlop) והנמוך ביותר. כמו הספנה גם הוא חולק על ידי מחיצות, ושימש כחלל אחסון לפריטי ציוד ואספקה.
מעל הסיפון התחתון השתרע הסיפון הראשי, שבו הוצבו התותחים הכבדים ביותר. בדפנות האונייה, בגובה הסיפון הראשי, נקבעו שבעה אשנבי-תותחים בכל צד, שצוידו במכסים כבדים שמנעו חדירת מים פנימה בהיותם סגורים. זה היה גם הסיפון הגבוה ביותר שחריצי הלוחות שלו נאטמו בנעורת פשתן ספוגה בעטרן, והיה אטום למים. בצידי הסיפון הראשי, מתחת לצורי החרטום והירכתיים, נמצאו קבינות שזוהו כמגוריהם של הנגר, הגלב-מנתח (barber-surgeon), הנווט וכנראה גם התותחן הראשי ואחדים מהקצינים. הסיפון הגבוה ביותר היה הסיפון העליון (או הסיפון הגלוי). הוא שימש כסיפון לחימה, לא היו בו מחיצות כלשהן, והוצבו בו כלי ירי מסוגים שונים, כבדים וקלים. במותני האונייה היה הסיפון חשוף לטבע, וכוסה רק ברשת גסה להגנה מפני פּוֹשְׁטִים. מן הסיפון העליון שרד אומנם חלק קטן בלבד, אך החוקרים סבורים כי בו, מתחת לצור החרטום, התגוררו רוב מלחי האונייה. במקום זה נמצא חור ניקוז, שאולי שימש כמשתנה ציבורית, נוסף על השירותים הרגילים שנמצאו קרוב לוודאי בחרטום.
סיפונים נוספים היו גם בצורי החרטום והירכתיים, אך מאחר שדבר לא שרד מהם, ניתן היה לשחזר את צורתם רק על פי מסמכים היסטוריים. בתעודות מהתקופה שבהן נזכרות אוניות בממדים דומים, יש בכל אחד מן הצורים שלושה סיפונים. סידור משוער זה נתמך גם על ידי ציור האונייה במגילת אנתוני ועל ידי אזכורים ברשימות-מלאי של התותחים.
בשלבים המוקדמים של החשיפה והחפירה סברו החוקרים כי האונייה נבנתה במקורה עם ליווח מרועף, טכניקה שבה מצמידים את לוחות הדופן זה לזה באופן דומה להצמדת רעפי גג, ואשר מעניקה לגוף האונייה חוזק מבני. קריעת אשנבי תותחים בגוף שבנוי בליווח מרועף גורמת להחלשה מבנית של גוף האונייה, וההנחה היא כי היא שופצה מאוחר יותר על מנת להתקין בה ליווח משווה וצלעות שיעניקו את החוזק הדרוש לגוף למרות אשנבי התותחים שנפערו בו. למרות זאת, הסתבר מבדיקה מאוחרת יותר כי אין בשום מקום באונייה ליווח מרועף; רק צידו החיצוני של צור הירכתיים בנוי מלוחות צמודים, אך לא בשיטת הליווח המרועף המקובלת.