stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגייל וביוט
גאוגרפיה > פני השטח

המחוז מורכב מכמה אזורים. בדרום משתרע חצי האי קינטייר (Kintyre) לאורך כ-50 קילומטרים, החל בעיירה טרברט (Tarbert), דרך העיירה קמפבלטאון ועד כף צוקי קינטייר (Mull of Kintyre) שממנו ניתן לצפות באירלנד. צפונית למצר היבשה עליו שוכנת טרברט נמצא חצי אי נוסף, הנפדייל (Knapdale) שבינו לבין שאר המחוז מפרידה תעלת קרינן (Crinan Canal). מזרחה לנפדייל נמצא חצי האי קואל (Cowal), שבינו לבין האי ביוט (Bute) מפרידים מצרי ביוט (Kyles of Bute). החלק הצפוני של המחוז קרוי לורן (Lorne). במחוז ארגייל וביוט כלולים איים רבים, רובם בלתי מיושבים, וחלק ניכר משטח המחוז משתרע בים. אורכם הכללי של החופים הכלולים במחוז הוא 3,723 קילומטרים, האיים העיקריים מלבד ביוט, הם חלק מדרום ההברידיים הפנימיים וכוללים את האיים מאל (Mull), קול, טירי (Tiree), ג'ורה (Jura), קולונסיי, גיה (Gigha) ואיילה. האי ארן (Aran), אף שבינו לבין חצי האי קינטייר מפריד מצר קילברנן (Kilbrannan Sound) בלבד, אינו חלק ממחוז ארגייל וביוט ושייך למחוז נורת אירשיר. כמה מהאזורים המוכלים בארגייל וביוט מופיעים בתוארי אצולה כדוגמת דוכס ארגייל (Duke of Argyll), שהוא גם לורד קינטייר, לורד לורן (המקור לספינה השחורה בשלט האצולה שלו), לורד מאל והרוזן של קואל (Earl of Cowal).
הנוף הטיפוסי של מחוז ארגייל הוא של רכסי הרים וביניהם עמקים שבהם שוכנים מרבית הערים, נתיבי התחבורה והלוכים. חלק מלוך לומונד (Loch Lomond), האגם הגדול ביותר בבריטניה (71 קמ"ר) שעומקו המקסימלי קרוב ל-200 מטרים, שוכן במחוז ארגייל וביוט. מאפיין בולט נוסף הוא מפרצים צרים וארוכים. מפרצים אלו והעמקים בצורת האות U, המכונים בסקוטלנד גלן, הם תוצאה של פעילות סחיפה של קרחונים. היו באזור כמה תקופות קרח, אך התקופה שבה עוצבו העמקים והמפרצים החלה לפני כ-750,000 עד 800,000 שנים בתקופת הפליסטוקן. המקום הגבוה ביותר במחוז הוא פסגת ההר בן קרואכן (Ben Cruachan – "הר מעורם") בגובה 1,116 מטרים. בסקוטלנד נהוג לקרוא לכל הר שגובהו עולה על 3,000 רגל (כ-914 מטרים) בכינוי מונרו, ופרט לבן קרואכן קיימים מונרו נוספים במחוז: בן מור (Ben More – "הר גדול") שגובהו 966 מטרים – הפסגה הגבוהה ביותר באי מאל, בן אכלייב (Beinn a 'Chleibh – "הר סל הנצרים") שגובהו 916 מטרים והוא קשור ברכס למונרו נוסף שבחלקו שייך למחוז והוא בן לואי (Ben Lui – "הר העגל") שגובה פסגתו 1,130 מטרים. מחוז ארגייל וביוט הוא האזור המיוער ביותר בסקוטלנד. היערות מכסים שטח של 1,950 קמ"ר, כ-30% מכלל השטח היבשתי, וכמעט כפול מהממוצע בבריטניה.
גאוגרפיה > אקלים

| שיר המבול | Duan Na Dilinn |
| --- | --- |
ביום שני תבוא הסערה הגדולה  שכיפת הרקיע האוורירית תמטיר,  למשך זמן נהיה צייתנים,  כל אלה שיטו אוזן.: Di-luain thig an doireann trom,  A shileas am bith eutrom,  Bithidh sinn umhail gach greis,   Gach uile na dh' eisdeas.
האקלים בסקוטלנד הוא אקלים ימי. הרוחות נושבות בדרך כלל מהמערב, והן מביאות איתן את העננים הממטירים גשם כאשר הם עוברים מעל ליבשה. מחוז ארגייל וביוט נמצא מבחינה זו בחזית הקדמית של סקוטלנד, וכמות המשקעים שהוא מקבל נמדדת באלפי מילימטרים לשנה, שווה ערך לכמות היורדת על יער גשם טרופי. כמות הגשם הגדולה גורמת להיווצרות ביצות רבות במחוז במישורים שבהם אין ניקוז טבעי, והקרקעות, בייחוד קרקעות חרסיתיות, אינן מסוגלות לספוג את כמות המים הגדולה. למעט הגשמים המרובים, נהנים תושבי החופים מאקלים מתון, שהוא תוצאה של השפעת הים.
גאולוגיה

מרבית המחוז בנוי ממסלע של סלעים מותמרים של הדלראדיין (Dalradian), המחולק לשלוש קבוצות מובחנות. העיקרית בנויה משיש, צפחה וקוורציט. השנייה, שכיוונה מצפון מזרח לדרום מערב במקביל ללוך פין, בנויה מצפחות ירוקות ואמפיבוליט. השלישית, הבנויה מלווחה, משתרעת במקביל, דרך גארלוכהד (Garelochhead). אזור נוסף הידוע בלווחה המצויה בו נמצא באייסדייל (Easdale), אחד מאיי הלווחה (Slate Islands), שהיה בעבר מרכז כריית הלווחה בבריטניה, וממנו החומר הופץ לרחבי האימפריה הבריטית. הלווחה נוצרה באגמים עמוקים שהתהוו בתוך שקעים שנוצרו על ידי העתקים.
סוגים נוספים של מסלע במחוז הם: האי מאל בנוי בעיקר מסלעים געשיים (בזלת ואנדזיט). מערב האי איילה, והאיים טירי וקול בנויים מסלעי משקע מחבורת הטורידוניאן (Torridonian), וכן הסלעים המותמרים מעידן הנאופרוטרוזואיקון של חבורת העל מוין (Moine Supergroup), שניהם על גבי הגנייס הגרניטי של מתחם לואיס (Lewisian complex). הסלעים של האי איילה הם תוצר של פעילות קרחונים והעתקים. דוגמאות מצויות למשל סמוך לכפר פורט אסקייג (Port Askaig) שעל החוף המזרחי של האי, שם יש שברי סלעים, המכונים טיליט, שנישאו על ידי קרחונים.
בין המינרלים המצויים במחוז: עופרת, ישפה, פנטלנדיט שנתגלה במכרה נחושת ליד אינוורארי וקבוצה של סוגי גבישים המכונה ספאר (Spar).
היסטוריה > ימי הביניים > היווצרות המערכת השבטית

המושג שבט סקוטי (Clan – קלאן) מקושר כיום עם סקוטלנד כולה, אבל המערכת השבטית נוצרה לראשונה אצל הגאלים בהיילנדס. משום כך השבטים הם שחקני מפתח בהבנת ההיסטוריה והפוליטיקה של ארגייל וביוט. קיימים שלושה סוגי שבטים.
שבטים גדולים – הללו השתלטו על שטחי אדמה באמצעות כיבושים, נישואים או קבלת צ'רטר מלכותי. ראש השבט נהג לחלק את ניהול השטחים בין קרוביו. השבט שישב מקודם בשטחים שסופחו עבד עבור הבעלים החדש, כדוגמת שבט מקאילוורנוק (Macilvernock), השייך לשבט קמפבל.
שבטים קטנים – הניהול בהם היה ביזורי יותר, וחברי השבט רכשו בעצמם שטחי אדמה קטנים. על מנת להרחיב את השטחים בבעלותם, תוך שמירה הנכסים הקיימים, העדיפו הגברים להינשא מחוץ לשבט, והנשים העדיפו להינשא בתוך השבט.
שבטים על בסיס עיסוק העובר בירושה – סוג זה של שבט, המקביל למעמד הביניים, נהג לעבוד עבור שבט גדול ממנו בעיסוק שעבר בירושה מדור לדור. סוג זה הוא המקור לשבטים רבים. רבים משמות השבטים הללו מציינים את התחום שהועסקו בו עבור אדון האיים, או שבט גדול כגון קמפבל: שבט מקספוראן (MacSporran – "בן הארנק") היו הגזברים, בני שבט מקפי (MacFee) באי קולונסיי היו אחראים לשמירת הרשומות של אדון האיים ולגניאולוגיה (בגאלית seanchaidhean) ובני שבט מקווריץ (MacVurich) היו משוררי החצר. בדומה, שבט מקאינלייסטר (MacInleister) הוא שיבוש של Macan leisdeir ("בן בונה הקשתות" – מכאן גם שם הענף המשפחתי של השבט, הקרוי פלצ'ר – Fletcher באנגלית "מצמיד הנוצות לחץ"), מקור שם השבט מקנוקאירד (MacNocaird) הוא מגאלית Mac na Cearda ("בן הנפח") ושבט מקפאיל (MacPhail) שימש כרופאים. שני האחרונים עבדו עבור שבט קמפבל. שמות שבטים רבים נגזרים מהתפקידים הדתיים בהם שרתו, ויכולים אז להכיל את המילה גיל (Gille) או נגזרת שלה שפירושה לשרת (כדוגמת שבט מקלאהייני (MacIlaheiney) שמקורו ב-MacGille sheathanaich(בגאלית "בן משרתו של יוחנן הקדוש"). שמות אחרים נגזרו ממעמד מייסד השבט, כדוגמת שבט מקפרסון (MacPherson) – "בן הכומר" או שבט מקאינספיק (Macinespic) – "בן הבישוף". ניהול הכנסייה היה בין התפקידים שמלאו בני שבטים אלו.
היסטוריה > ימי הביניים > האיים וסקוטלנד

השלטון על האיים שנכבשו על ידי הוויקינגים עבור בירושה לצאצאיהם. הקשרים עם נורווגיה, ארץ המוצא שהייתה אז אסופה של ממלכות, שהיו קלושים מלכתחילה, נמוגו עם הזמן. ב-1098 יצא מגנוס השלישי, מלך נורווגיה בראש צי של 60 ספינות ו-5,000 לוחמים למסע כיבושים על מנת להשתלט מחדש על האיים. הוא הביס את הנורמנים וחתם ברית עם אדגר, מלך סקוטלנד שבמסגרתה הכיר האחרון בריבונות של הנורווגים על האיים ועל קינטייר. בתחילת המאה ה-12 שלט על האיים המלך אולאף הראשון, מלך מאן. בתו נישאה לסומרלד שהוכתר כמלך קינטייר. עליית כוחו של סומרלד באזור באה על חשבונו של הממשל המרכזי של סקוטלנד, בראשו עמד אז דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד. הצ'רטרים שחילק דייוויד מוכיחים כי הוא איבד את השלטון על האדמות של ארגייל בין 1141 ל-1152.
בתקופה זו חלו שינויים מפליגים בחברה. מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד שינה את חוקי הירושה להעדפת הבן הבכור, במקום השיטה הגאלית המכונה טניסטריה (Tanistry), על פיה המלך נבחר מבין מספר אצילים אפשריים. בשלהי מלכותו התחולל כיבוש אנגליה על ידי הנורמנים שהשפיע גם על המלכים לבית דאנקלד ששלטו על סקוטלנד. ההשפעה בלטה בעיקר בשינויים הארגוניים והחברתיים שיזם דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד המכונים המהפכה הדייווידית. השינויים כללו השלטת משטר פיאודלי, הקמת ממשל המבוסס על צורת המשטר הנורמנית, ומתן הרשאה לנורמנים רבים להגר לסקוטלנד. מבין האחרונים בולט וולטר פיצאלן (Walter FitzAlan) שמונה על ידי דייוויד הראשון למנהל העליון של סקוטלנד (High Steward of Scotland) וייסד את בית סטיוארט, שעתיד היה לשלוט בסקוטלנד בשלהי המאה ה-14. מול החידושים הסקוטו-נורמניים ניצבו הגאלים-נורווגיים של ארגייל כמגלמי המסורת העתיקה. וכך, סומרלד, מלך האיים והלורד של ארגייל, נחשב כמגן התרבות הקלטית העתיקה כנגד דייוויד הראשון, שהיה חלק מהמודרניזם הנורמני.
בתחילה לא הייתה עוינות בין סומרלד לדייוויד הראשון. עם זאת, אשתו של סומרלד הייתה אחותו של מלקולם מק אלכסנדר שניהל מאבק ארוך בדייוויד הראשון על השלטון בסקוטלנד בעזרתו של שליט ממלכת מוריי (Moray), ממלכה קלטית בצפון סקוטלנד, המכונה "מורמאר מוריי". מלקולם הובס ונכלא, אך בניו חידשו את המאבק כאשר דייוויד הראשון מת ונכדו ירש אותו. סומרלד התייצב לצד אחייניו והוביל את צבאות ארגייל והאיים בסדרת פשיטות לסקוטלנד. סומרלד נהרג ב-1164, כשצבאו הובס בקרב רנפרו (Battle of Renfrew) נגד צבאו של מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד בהנהגת וולטר פיצאלן.
היסטוריה > מורשת > מורשת תעשייתית

כאזור כפרי היו הדיג והחקלאות עמודי התווך של הכלכלה המקומית במשך זמן רב. דוגמה למעבר הדיג מפעילות של דייגים בודדים לפעילות בקנה מידה תעשייתי ניתן לראות בעיירה טוברמורי בירת האי מאל. העיירה נוסדה ב-1788, במקום בו היה מפרץ טבעי, ככפר מתוכנן על ידי ה-British Fisheries Society ("איגוד הדיג הבריטי"), אגודה של אריסטוקרטים סקוטים שישבו בלונדון, שמטרתה הייתה להקים קהילות של דייגים בצפון הרחוק של בריטניה. הכפר תוכנן על ידי תומאס טלפורד (Thomas Telford) ונועד לנצל את שפע דגי ההרינג בים שמסביב. התעשייה העיקרית שהתפתחה סביב החקלאות הייתה תעשיית הוויסקי. הענף התרחב בשלהי המאה ה-18 והגיע לשיא במאה ה-19 כשרק בעיירה קמפבלטאון לבדה היו 42 מזקקות. מזקקות אלו היו גורם מאיץ בהתפתחות ערים בחבל. אובן התפתחה סביב מזקקה, שהוקמה ב-1794 ושעדיין פעילה. על אף שתעשיית הוויסקי מזוהה מסורתית עם אזור סקוטלנד, לפחות על פי האמונה העממית הרווחת, הרי שבתחילת שנות ה-2000 פעלו בחבל 12 מזקקות בלבד.
גם לאצות היה שימוש תעשייתי, כאשר הוקמו מפעלים ששרפו עשב ים ובאפר השתמשו ביציקת זכוכית ובייצור סבון. תעשייה זו שגשגה כאשר לא ניתן היה לייצר נתרן פחמתי ממקורות אחרים, וכך עובדים רבים היגרו לאיים. הצורך להזין את כל התושבים נתמך בשינוי משמעותי שהתרחש בחקלאות באותה תקופה, עם הופעת תפוח האדמה, שמניב יבולים טובים גם באדמה שממנה לא הצליחו להשיג יבולים של צמחים אחרים. שיפורים טכנולוגיים הביאו קץ על תעשייה האצות וגרמו לגל של אבטלה, בייחוד באי מאל. גם לתעשיית הטקסטיל היה גורל דומה, כאשר לתקופה קצרה היא שגשגה, כפי שניתן לראות מהדוגמה של מפעל הטקסטיל שהוקם באינוורארי ב-1774, הועבר שלוש שנים אחר-כך לאוכידריין (Auchindrain), ונסגר ב-1809.
יש מעט משאבים טבעיים בחבל. מחצבות אבן פעלו באזור במשך שנים רבות, כפי שמעיד המספר הרב של טירות האבן. תעשיית אבן הגיר החלה ב-1940, ותוך מספר שנים צמחה לייצור שנתי של 430,000 טון. מחצבות הלווחה הפסיקו את פעילותן בתחילת המאה ה-20 לאחר שהשוק עבורן נעלם: אנשים השתמשו בעץ וברעפים לקרות בתים במקום בלווחה. נחושת הופקה ממכרה קרייגנור (Craignure Mine) שליד אינוורארי (המקום בו נתגלה לראשונה המינרל פנטלנדיט) וממכרה קילמרטין.
כלכלה

עיקר ההכנסה כיום היא מענפי התיירות והנופש. ההכנסה מהתעשייה בחבל שולית. עם זאת, באזור החלה לפעול תעשייה הקשורה בייצור אנרגיה. ניסיון לחפש נפט בשנות ה-70 של המאה ה-20 הסתיים בכישלון והוביל להקמת עיירת הרפאים פורטאוואדי (Portavadie). לעומת זאת, הניסיון ליישם אנרגיה מתחדשת הסתיים בהצלחה. סכר קרואכן (Cruachan Dam) המשתמש באנרגיה שאובה, נבנה בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. האתר נבחר על ידי המלכ"ר הבינלאומי Docomomo כאחד משישים מונומנטים ארכיטקטוניים עיקריים שנבנו בסקוטלנד לאחר המלחמה. כחלק מהסכר נחפרה גם מנהרה באורך קילומטר, והאתר הוא גם אתר תיירות שבו מבקרים מעל ל-60,000 איש מדי שנה.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמוגרפיה > אוכלוסייה

המחוז הוא כפרי באופיו ודל יחסית באוכלוסין. באמצע 2010 התגוררו במחוז 89,200 תושבים (מקום 23 במספר התושבים בין 32 המחוזות של סקוטלנד). צפיפות האוכלוסייה הייתה 13.1 תושבים לקמ"ר (מקום 30 מתוך 32). המחוז סובל מירידה מתמשכת בכמות התושבים, וב-2010 הוא היה בין המחוזות הבודדים בסקוטלנד שחלה בו ירידה, אם כי מזערית, במספר התושבים. תוצאה נוספת של עובדה זו הוא הזדקנות התושבים – הגיל הממוצע של תושבי המחוז לשנת 2010 היה 46. העיירות הגדולות ביותר במחוז הן: הלנסבורו (Helensburgh‏; 14,020 תושבים), דונון (Dunoon‏; 8,310), אובן (Oban‏; 8,050), קמפבלטאון (Campbeltown‏; 5,040) ורותסאי (Rothesay‏; 4,850).
שמעון מפראיה

שמעון מפֶּרָאיָה (המחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס) היה עבדו של המלך הורדוס, שעם מותו של זה, ניסה לתפוס את השלטון על ארץ יהודה, בזמן פולמוס וארוס בשנת 4 לפנה"ס.
יוסף בן מתתיהו מספר כי בתחילת שלטונו של ארכלאוס, בנו-יורשו של הורדוס, "סערה הארץ במקומות רבים, ורבים ראו בכך שעת כושר לנסות לתפוס את השלטון". קבוצות קנאיות בקשו לנצל את הנסיבות ההיסטוריות, למרוד ולהפיל את שלטון בית הורדוס. בין המתקוממים הללו היה שמעון מחבל פראיה (התחום היהודי שבעבר הירדן המזרחי) וגם יהודה בן חזקיה הגלילי ואתרונגאיוס וארבעת אחיו.
יוספוס מספר ששמעון היה "אדם יפה תואר וגבה קומה", שהצטיין מאוד גם בכוחו, ושמתוך ביטחון במראהו, הכתיר עצמו למלך. הוא אסף סביבו חבורת אנשים מהפראיה, סבב איתם בארץ והעלה באש בתי פאר גדולים של עשירים. יוספוס מכנה אותם "ליסטים", אשר "בשגעונם" הכריזו עליו מלך, וטוען כי השרפות הללו סיפקו לשמעון "הזדמנויות נוחות לביזה". בין הבניינים הללו היו בתים של המלך במקומות שונים בארץ ובראשם גם ארמון המלך ביריחו.
חבורה אחרת מפראיה שרפה את ארמון המלך בבית הרם (בית רמתה), סמוך לנהר הירדן.
גרטוס, מפקד חיל הרגלים של הורדוס, אסף את הקשתים של המלך מטרכון וכן לוחמים מובחרים מסבסטיה ויצא להילחם בשמעון ואנשיו. בין הצדדים נתלקח קרב גדול וממושך, אולם אנשי הפראיה היו חסרי הכשרה צבאית ולא היו ערוכים לקרב כזה, וכתוצאה מכך רבים מהם נהרגו. שמעון ניסה להימלט דרך בקעה צרה ועמוקה, אולם גרטוס חסם את דרכו והכה בו מהצד בצווארו וכרת את ראשו.
"ושמעון אמר להימלט דרך נקרה צרה, אולם גרטוס (=מפקד בצבאו של הורדוס) סגר עליו את הדרך והכה אותו בעת מנוסתו בצווארו מן הצד והמיתו".
הכרזתו של שמעון על עצמו כמלך נזכרת גם על ידי ההיסטוריון הרומי טקיטוס, שמציין כי הוא הוצא להורג על ידי הנציב הרומי בסוריה, פובליוס קווינקטיליוס וארוס.
יוסף בן מתתיהו מסכם את הלך הרוח שפשט בקרב היהודים בארץ ישראל בתקופה זו של חלל שלטוני לאחר מותו של הורדוס: "כך פשט טירוף־דעת גדול בעם, מפני שלא היה לו מלך משלו שיעצור בהמון בדרך יושר, ואילו הנכרים, שבאו כמדכאי המהומות של בני־האדם, ליבו את האש בהם על ידי מעשי־הזדון ורדיפת־הבצע שלהם".
שמעון כמשיח שקר

על פי פרופסור ישראל קנוהל האירוע המתואר באבן חזון גבריאל הוא המרד שהנהיג שמעון מפראיה. לדעתו אזכור "ארובות צרים" בסמוך ל"שר השרין" מרמז להריגתו של שמעון, מנהיג המרד שהוכתר כמלך, בנקרות הצורים בעבר הירדן.
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה א, סעיף 55.
↑  לדברי ישראל שצמן, בתרגום ליזה אולמן של תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, הערה לסעיף 57, עמ' 219: "משמע ששמעון זה הציג את עצמו למלך המשיח".
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה ב, סעיף 57; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ו, סעיפים 273–274.
↑  כך במלחמת היהודים, ספר ב, פרק ד, פסקה ב, סעיף 59. לעומת זאת, בקדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ו, סעיף 277: "בית המלך שבחמתא על נהר הירדן".
↑  טקיטוס, דברי הימים, ספר ה, פרק ט.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ו, סעיף 277.
↑  Israel Knohl, By Three Days, Live': Messiahs, Resurrection, and Ascent to Heaven in Hazon Gabriel' Journal of Religion 88/2 (2008), pp. 147-158
יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הרוסי

| --- | --- |

לוגו יחידה 313 של הקומנדו הימי
 פרטים
 כינוי:  הקומנדו הימי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שיוך:  משרד ההגנה של רוסיה
 סוג:  קומנדו ימי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־84 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה המלחמה הקרה מלחמת צ'צ'ניה הראשונה מלחמת גאורגיה–רוסיה מלחמת האזרחים בסוריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  לא ידוע
 ציוד עיקרי:  נשק קל, ציוד ייעודי, סירות קומנדו
 פיקוד
 יחידת אם:  מינהל הביון של הצי הצי הרוסי
 יחידות בת:  שלל יחידות ממוספרות
לוחם יחידת 311 של "כוחות ואמצעים חתרניים תת-ימיים" של צי האוקיינוס השקט, סמוך לספינת טילים.
יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הרוסי (רשמית: כוחות ואמצעים חתרניים תת-ימיים; ברוסית: «Подводные диверсионные силы и средства»; בראשי תיבות: «ПДСС»‏, PDSS) הוא יחידת ספצנאז של הצי הרוסי הכפופה מבצעית למינהל המודיעין הראשי. הכוחות המיוחדים של שירות הביטחון הפדרלי קבוצת אלפא וקבוצת וימפל מחזיקים גם הם ביחידות קומנדו ימי משל עצמן. לוחמי היחידה מכונים בשם "צוללנים לוחמים" וזו המקבילה הרוסית לשייטת 13.
היחידה פועלת בכפוף למינהל הביון של המטה הכללי של הצי הרוסי (Разведывательное управление Главного штаба ВМФ РФ), גוף המודיעין הימי של רוסיה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה ואחריה

ב-22 באוקטובר 1938, במהלך משחקי מלחמה בין יחידות של צי האוקיינוס השקט הרוסי בוולדיווסטוק, יצאה קבוצה של צוללנים צבאיים סובייטים מצוללת Shch-112 דרך צינור טורפדו, נכנסה לבסיס הימי והשלימה מעשי חבלה מסוימים. צוללנים קרביים אלה היו מצוידים בריפודי חמצן, חליפות יבשות, אקדחים ורימונים . מבצע זה לא הוביל להקמת יחידת צוללנים קבועה, אך זו הייתה ראשית ההיסטוריה של צוללנים קרביים בצי הרוסי.
ברית המועצות החלה במבצעי קומנדו ימי במהלך מלחמת העולם השנייה. היחידה הראשונה של צוללנים קרביים (או צוות RON), הוקמה בלנינגרד בשנת 1941. הבולט מבין המגויסים החדשים הללו היה ויקטור לאונוב, שהצטרף לצי הסובייטי בשנת 1937. הוא הוקצה לאימוני צוללות ואז הועבר לתחנת תיקון צוללות בצי הצפוני בפוליארני. לאונוב התאמן כצוללן והצטרף לגדוד ההתנדבות המיוחד, שם הוכיח את כושרו הנועז ומנהיגותו בביצוע פעולות חשאיות רבות וזכה פעמיים בתואר גיבור ברית המועצות. צוללני הציהיו מוצלחים למדי במהלך מלחמת העולם השנייה. הם ביצעו מגוון משימות המונות למעלה מ-200 פעולות. פעולות אלה כללו יותר מסתם פעולות קרב והריסה. היו משימות הצלה רבות שכללו גם צוללות שהחרימו נשק וציוד צבאי אחר מספינות משא שקועות. פעולות אחרות כללו גם תיקונים קלים של ספינות שהוצפו על פני המים ופינוי גישות למתקני רציף באתרים מעבר לנהר וולגה. היו גם פעולות שכללו חילוץ גופות מתים שנמצאו באוניות שקועות או בנהר וולגה.
בשנת 1953, על פי הנחיות המטה הראשי של חיל הים של ברית המועצות, הוחלט להקים נקודות סיור ימיות סודיות לחלוטין (OMRP). בהתחלה הם נקראו מחלקות הסיור הימי של המודיעין המיוחד, המיועדים לפעולות מיוחדות בסיכון גבוה.
המשימה של הספצנאז של חיל הים הייתה לנהל את מה שהסובייטים מכנים סיור מיוחד (Spetsialnaya Razvedka). במהלך המלחמה הקרה, לכל צי בצי הסובייטי הייתה חטיבה של "חלוצי תקיפה ימיים" שהכילה 1,300 לוחמים והייתה מסוגלת לפרוס כמאה צוותים. הכוחות המיוחדים של חיל הים היו מאורגנים לחטיבות מיוחדות המורכבות מחמישה גדודים, פלוגת איתות, יחידות תמיכה ומטה הכוללים חיילים מקצועיים מיומנים מאוד האחראים על ביצוע סיורים, חיסולים, חטיפות ומגע עם סוכנים מאחורי קווי האויב. ארגון החטיבות של הים משקף את הדגש על הסתננות בים, עם עד שלושה גדודי קומנדו ימי, גדוד צניחה אחד, פלוגת איתות, מפקדת מטה וגורמי תמיכה.
בשנת 1967 החלו הכוחות והאמצעים נגד חתרנות, שנודעו בראשי תיבות 'PDSS', להתפתח במסגרת צי הים השחור הסובייטי. PDSS הוא קומפלקס של אמצעים מיוחדים שפותח על ידי חיל הים הסובייטי כדי להתמודד עם התקפות אפשריות של אנשי קומנדו ימיים של צבאות האויב. PDSS כולל יחידות (צוותים) מאומנות במיוחד של חיל הים הסובייטי, אימוני צלילה ושימוש בכלי נשק וטקטיקות מיוחדות. על פי כמה היסטוריונים, מפקדי חיל הים הסובייטי החליטו להקים את PDSS לאחר תקרית ליונל קראב. ליונל קראב היה צוללן בריטי שנעלם במהלך משימה על אונייה סובייטית.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

מרבית יחידות הספצנאז של חיל הים הסובייטי הועברו לחיל הים הרוסי שזה עתה הוקם ואז הצטמצמו לאחר מכן. לפחות יחידה אחת, חטיבה 17 למטרה מיוחדת של חיל הים, הועברה לאחריות חיל הים האוקראיני ושובצה מחדש כנקודת הסיור הימי 1464. זמן קצר לאחר מכן, יחידת 1464 שוב התארגנה מחדש, הפעם כבריגדה מיוחדת 7 של חיל הים האוקראיני, לאחר שכשני שלישים מאנשי היחידה נשבעו אמונים לאוקראינה. בשנת 2003 הפכה היחידה למרכז הצי הימי ה-73 לפעולות מיוחדות.
הספצנאז הימי הרוסי, פחות נראו בעקבות פירוק ברית המועצות. בסוף שנות התשעים הייתה באוצ'ארקוב שעל הים השחור רק חטיבת ספצנאז ימית אחת. עם זאת, בשנת 1998 אישר מפקד חיל הים הרוסי, האדמירל ולדימיר קורויידוב, כי היחידות המיוחדות למבצעים ימיים שנותרו מוקצות לציי הים הבלטי, הצפוני, האוקיינוס השקט והים השחור. למרות שהאדמירל סיפק מעט פרטים על גודל היחידות ויכולותיהן, הוא אכן הצביע על היותו יחידות עילית, שהם מצוידים בכלי נשק מיוחדים (כולל צוללות קטנות) וכי הם דומים ליחידות אריות הים של חיל הים האמריקני או ליחידת חיל הים הישראלי, השייטת 13 וקבע כי ליחידות אלה אין שם מיוחד מעבר ל"צוללנים לוחמים" או "הספצנאז הימי".
בנובמבר 2020 נחשף כי אנשי היחידה פועלים גם בבסיס הצי הרוסי בטרטוס שבסוריה.
ציוד

נשק קל
ציוד צלילה ייעודי
סירות קומנדו
רובי סער לתקיפה תת-ימית, כדוגמת AS Val ורובה APS
אקדח תת-ימי מדגם SPP-1
יחידות הקומנדו הימי הרוסיות

יחידה 101 (בסיס: פטרופבלובסק-קמצ'טסקי)
יחידה 27203 (בסיס: סבסטופול)
יחידה 75976 (בסיס: נובורוסיסק)
יחידה 72969 (בסיס: מחצ'קלה)
יחידה 69068 (בסיס: וידיאייבו)
יחידה 13106 (בסיס: פוליארני)
יחידה 153 (בסיס: גרמיחה)
יחידה 87200 (בסיס: רזבוייניק)
יחידה 09619 (בסיס: מורמנסק)
יחידה 30853 (בסיס: גאדז'ייבו)
יחידה 59048 (פטרופבלובסק-קמצ'טסקי)
יחידה 10742 (בלטייסק)
יחידה 39080 (קרונשטדט)
מינוח

צוללן סיור (Водолаз разведчик) היא מונח ברוסית ללוחמי ספצנאז ימי - СпН ВМФ.
שחיין לוחם (Боевой пловец) הוא מונח רוסי שמשמעותו לוחם ביחידות צוללנים נגד חבלה למטרה מיוחדת. כלי התקשורת הציבוריים ואחרים שאינם משרתים בספנאז הימי הרוסי או הסובייטי, משתמשים לעיתים במונח זה באופן לא רשמי.
איש הספצנאז הימי (Морской спецназовец) הוא מונח רוסי לא רשמי.
גלריה

ויקטור לאונוב עזר להניח את היסוד למבצעים ימיים מודרניים עבור ברית המועצות ורוסיה.
לוחם קומנדו ימי של חיל הים הרוסי
רובה תקיפה תת-ימי מדגם APS.
אקדח תת-ימי מדגם SPP-1.
לוחם קומנדו ימי רוסי נושא רובה סער תת-ימי מדגם APS.‏
לוחם יחידת החתרנות התת-ימית של שייטת הים הכספי
לוחמי יחידת 313 של יחידת החתרנות התת-ימית, 2017.
לוחם קומנדו ימי רוסי בפעולה
צוללן יחידת החתרנות התת-ימית ה-311, 2012.
לקריאה נוספת

Borovikov, Pavel (28 בנובמבר 2016). Soviet Combat Divers in World War Two (1st ed.). Schiffer Military History. ISBN 978-0764351907. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  לוחמיה מכונים בשם "הצפרדעים" בכלי תקשורת אזרחיים
1 2  staff (29 בינואר 2009). "Delfin". ShadowSpear: Russian Special Operations. www.shadowspear.com. נבדק ב-23 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Водолазы особого назначения". nvo.ng.ru.
↑  Leonov, Viktor (באפריל 2011). Blood on the Shores. Ballantine Books. ISBN 0804107327. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Borovikov p.35
↑  Borovikov p.75
↑  Borovikov p.77
↑  "Dum spiro spero. The most secret Spetsnaz of the GRU: combat divers of the Special Intelligence of the Navy". dss.army.lv.
1 2  "Naval Spetsnaz [Spetsialnaya Razvedha]". www.globalsecurity.org.
↑  http://colonelcassad.ru.com/3767885.html
↑  Тартус – самый безопасный порт Восточного Средиземноморья
↑  staff (15 בדצמבר 2016). "Подводный планшет для спецназа разработан в России [Underwater tablet for special forces developed in Russia]". vpk-news.ru. Военно-промышленный курьер [Military-Industrial Courier]. נבדק ב-23 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
ההפיכה בזימבבואה (2017)

טנק במרכז העיר במהלך ההפיכה
ההפיכה בזימבבואה החלה בערב ה-14 בנובמבר 2017. אלמנטים של הצבא הלאומי התאספו סביב הארארה, עיר הבירה של זימבבואה, השתלטו על תאגיד השידור של זימבבואה ואזורים אחרים של העיר. למחרת, פורסם כי האירועים האחרונים בזימבבואה אינם בגדר הפיכה, וכי הנשיא רוברט מוגאבה ששלט במדינה 37 שנים בריא ושלם, אך כי המצב יחזור לשגרה רק לאחר שיטופלו ה"עבריינים" סביב מוגאבה שאחראים לבעיות הסוציו-אקונומיות של זימבבואה.
ההפיכה הייתה להפיכה שקטה, חריגה במיעוט האלימות שבהתנהלותה, ללא נפגעים כלל.
ב-17 בנובמבר 2017, שלושה ימים לאחר ההפיכה, הושבע לתפקיד הנשיא אמרסון מננגגואה, סגן הנשיא לשעבר.
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בשבוע הראשון של אוקטובר 2017, גברה משמעותית המתיחות בין סגן הנשיא אמרסון מננגגואה לבין גרייס מוגאבה, אשתו של הנשיא המכהן באותה עת רוברט מוגאבה. השניים נחשבו למועמדים המובילים להחליף את השליט הוותיק בן ה-93. מננגגואה, שהיה בן טיפוחיו של רוברט ויד ימינו מאז שנות ה-60, אמר שרופאים אישרו שהוא הורעל באוגוסט 2017 והובהל לבית החולים בדרום אפריקה לטיפול, אולם נשאר נאמן למפלגה השלטת ולנשיא ואמר שהסיפור שהופץ על כך שגרייס היא זו שיזמה את ההרעלה אינו נכון.
בנובמבר 2017, בפעם הראשונה לאחר עשרות שנים יחד, גינה הנשיא את מננגגואה, ואשתו האשימה אותו בקשירת קשר להפלת השלטון. הוא ברח מהמדינה ורבים מנאמניו הושמו במעצר.
הבתים העגולים במוסקבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  housing series 
 מיקום:  המחוז האדמיניסטרטיבי המערבי 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1970
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־70 של המאה ה־20 
 אדריכל:  Evgeny Stamo 
 
 קואורדינטות:  55°43′21″N 37°30′49″E﻿ / ﻿55.72255°N 37.513569444444°E﻿ / 55.72255; 37.513569444444
 he
 
הבתים העגולים במוסקבה הם מבני מגורים בני תשע קומות שנבנו בצורה מעגלית, במערב מוסקבה ב-1970 על פי פרויקט של האדריכל יבגני סטאמו והמהנדס אלכסנדר מרקלוב. המבנים בקוטר של 155 מטר נבנו מחלקים, המחוברים בזווית של 6 מעלות.