stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהדי חסן

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1979 (בן 45) סווינדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  בית הספר טיילור למסחר  כרייסט צ'רץ' 
 מעסיק:  NBC, ניו סטייטסמן, אל ג'זירה (אנגלית), הפינגטון פוסט, The Intercept, Peacock, MSNBC 
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  mehdirhasan
 
מהדי ראזה חסן (נולד ביולי 1979) הוא עיתונאי פוליטי וסופר אמריקאי-בריטי ממוצא הודי. ידוע כפעיל פרו-פלסטיני ופעיל אנטי-ישראלי חריף.
ביוגרפיה

חסן נולד בהממלכה המאוחדת להורים הודים מוסלמים-שיעים.
ב-2015 חסן היגר לוושינגטון, ארצות הברית כדי לעבוד במשרה מלאה באל-ג'זירה בתוכנית UpFront וכמנחה של הפודקאסט Deconstructed בשנים 2018 עד 2020.
חסן הוא סופר המשנה בביוגרפיה של אד מיליבנד וכיהן בעבר כעורך הפוליטי של ההאפינגטון פוסט הבריטי.
חסן היה מנחה מספר תוכניות אנגליות של אל-ג'זירה, ביניהן: הקפה, ראש בראש, ו-UpFront.
הוא היה המנחה של "תוכניתו של מהדי חסן" בחברת הסטרימינג פיקוק מאז אוקטובר 2020 וב-MSNBC מאז פברואר 2021.
בפברואר 2024 כתב חסן בעיתון ה-"גרדיאן" כי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן צריך לשים קץ לרצח העם בעזה. במהלך ראיון בנושא "דמוקרטיה עכשיו!" בסוף מרץ 2024, חסן הביע את דאגתו מ"רצח עם בעזה" בכל הנוגע לפלישה של ישראל לעזה ב-2023 לאחר טבח ה-7 באוקטובר, וכי אין נקודות מבט פלסטיניות משותפות בתקשורת האמריקאית. ב-Middle East Eye דיווח כי חסן "קורא תיגר על יחסו של פירס מורגן לאורחים פרו-פלסטינים".
נחל אביחיל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־10 ק"מ
 אגן ניקוז:  24 קמ"ר
 שפך:  נחל אלכסנדר 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת נתניה מוגדלת) נחל אביחיל(למפת נתניה רגילה) נחל אביחיל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אביחיל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אביחיל
 
נחל אביחיל הוא נחל אכזב בצפון השרון הקרוי על שם המושב הסמוך אליו, אביחיל. אורכו כ־10 קילומטרים ושטח אגן הניקוז שלו הוא 24 קמ"ר.
הנחל הוא אחד מיובליו של נחל אלכסנדר.
תוואי הנחל

הנחל מתחיל בגבעות החמרה שבאזור פרדסיה. הוא זורם בכיוון מערב באדמת החמרה, מדרום לנורדיה. בהגיעו לנתניה נכנס הנחל למוביל מים תת-קרקעי. הנחל ממשיך מערבה עד שמגיע לרכס כורכר שמונע ממנו להמשיך לזרום מערבה אל הים התיכון. שם הוא פונה צפונה מעט ז=דרום־מזרחית למחלף נתניה וצפונה מהמחלף הוא יוצא מהמוביל התת-קרקעי. הנחל ממשיך צפונה במקביל לכביש 2 בעמק שנוצר בין שני רכסי כורכר, בין שטחים חקלאיים. הקרקע שם היא אלוביאלית, קרקע שנסחפה בזרם של מים והנחל זורם בתעלה ניקוז מבטון. משם מגיע הנחל אל עמק חפר ולבסוף מתרחב הנחל ונשפך לנחל אלכסנדר, בקרבת גשר הצבים, המושב כפר ויתקין וכביש 5720.
בעבר רכסי הכורכר חסמו את זרימת הנחלים מהרי השומרון, וכתוצאה מכך נוצרו ביצות באזורים שלא היו מנוקזים. במפות מתחילת המאה העשרים מופיע רק החלק ההתחלתי של הנחל שזורם ממזרח למערב, ובאזור המרזבה מסומנים חולות וביצה. ככל הנראה המשכו של נחל אביחיל נוצר בעקבות ניקוז הביצות בתקופה בה התחילה ההתיישבות החלקאית באזור.
הערות שוליים

1 2 3  ⁨סקר אקולוגי - נחל אביחיל⁩, באתר רשות ניקוז ונחלים שרון, דצמבר 2023
↑  נחל אביחיל - רשות ניקוז ונחלים שרון - מעצבים את הטבע בשבילנו, באתר רשות ניקוז ונחלים שרון
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כשל הכוונה

כשל הכוונה הוא מונח ספרותי, שנטבע על ידי ויליאם קורץ וימסט ומונרו קרטיס ברדסלי בשנת 1954, כשפרסמו את מאמרם The Intentional Fallacy בקובץ The Verbal Icon: Studies in the Meaning of Poetry.
לטענתם, כוונת היוצר אינה בהכרח משמעותית להבנת כוונת היצירה. "כשל הכוונה" הוא מונח מרכזי בהגות הביקורת החדשה, אסכולת מחקר בתורת הספרות. וימסט וברדסלי הם חלוצי ה-anti-intentionalism ("אנטי-התכוונות"), גישה שפרחה במחצית השנייה של המאה ה-20 והשוללת שימוש בביוגרפיית המחבר ובכוונתו בבואנו לקרוא ולפרש טקסט כלשהו.
כאשר סופר כותב יצירה הוא מסתמך הן על כך שהקוראים מבינים את השפה שבה היצירה נכתבה, והן על ידע עולם בסיסי. אפילו יצירת הפנטזיה האסקפיסטית ביותר מסתמכת על ידע עולם בסיסי של הקורא, על מנת שתוכל להיות מובנת. ניתן לראות יצירת ספרות, אם כן, כניסיון של המחבר לתקשר עם הקורא באמצעות שפה משותפת וניסיונות משותפים. ללא בסיס משותף, תקשורת אינה אפשרית.
עם זאת, תמיד יהיו הבדלים בין המחבר לקורא. המחבר שונה בחוויותיו האישיות מהקורא, ולעיתים גם שונה בדעותיו לגבי אספקטים מסוימים של המציאות ופירושם. בשל הבדלים אלו, המשמעות שהקורא מוצא ביצירה היא תמיד היסק, שלעולם אינו במדויק כוונת היוצר עצמה.
כמו כן, הן הקורא הן המחבר יכולים שלא להיות מודעים למוזרויות שונות בתפיסתם את המציאות, מוזרויות שיכולות לצבוע את היצירה או את האופן שבו הקורא מבין אותה בצבעים, שהמוען או הנמען אינם שמים אליהם לב.
לדוגמה, יצירה שנכתבה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יכולה להציג את הדעות שהיו מקובלות בתקופתה, כמו דעות קדומות בנוגע לגרמנים או יפנים. קורא מודרני יכול שלא להסכים עם דעות אלו, ולמצוא משמעויות שונות, שאליהן המחבר לא התכוון, לגבי האופן שבו הדעות הללו משפיעות על משמעות היצירה.
אחת התמיכות המפורסמות ביותר בגישת וימסט וברדסלי היא החיבור "מות המחבר" מ-1967 מאת רולן בארת, שבו טען כי ברגע שיצירה פורסמה, היא התנתקה מכוונותיו של המחבר ופתוחה לפרשנות מחודשת תמידית על ידי קוראים, המשתמשים בקריאתם בהקשרים שונים. לטענתו: "לתת לטקסט מחבר פירושו להטיל גבול על הטקסט הזה, לספק לו סימן סופי, לסגור את הכתיבה." עבור בארת, ופוסט-סטרוקטורליסטים אחרים כמו ז'אק דרידה, כוונות המחבר אינן ידועות ואינן רלוונטיות לפרשנויות המשתנות ללא הרף של הטקסט שמפיקים הקוראים.
ראו גם

מות המחבר
מחבר מובלע
מספר (ספרות)
דובר (ספרות)
ביקורת חדשה
תורת הספרות
הערות שוליים

↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Intentional fallacy | Rhetoric, Poetry, Analysis, Encyclopedia Britannica, ‏20 ביולי 1998
רצח רון קוקיא

| --- | --- |

 תאריך:  30 בנובמבר 2017
 תאריך עברי:  י"ב בכסלו ה'תשע"ח
 מקום:  ערד, ישראל ישראל
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  1
 פצועים:  0
 מבצע:  חאלד אבו ג'ודה
רצח החייל רון-יצחק קוקיא היה פיגוע דקירה שהתרחש ב-30 בנובמבר 2017 בערד.
הרצח

בשעות הלילה הגיע המחבל חאלד אבו ג'ודה, תושב היישוב כסייפה, לערד על מנת לבצע פיגוע כנגד חיילים. בשעה 21:26 צעד בצומת הרחובות חברון והקנאים החייל רון-יצחק קוקיא, שהתכוון ללכת לתחנת האוטובוס ומשם לנסוע בהסעה לבסיס בדרום הר חברון בו שירת. המחבל, שקיבל סיוע מתושב כסייפה, הסתער על קוקיא ודקר אותו למוות, לאחר מאבק, חטף את נשקו והחביא את הנשק אצל אחיו. אימו של המחבל היא בעלת תעודת זהות פלסטינית ונכנסה לישראל בצורה לא חוקית.
משפטם של הרוצח ואחיו

בשנת 2020 נגזרו על הרוצח מאסר עולם ועוד 20 שנות מאסר בכלא, ונקבע כי ישלם 258 אלף ש"ח למשפחתו של קוקיא.
ב-2017 נפתח משפטו של אחי המחבל, זאהי אבו ג'ודה, באשמת ניסיון לרצח. הפרקליטות ניהלה מגעים לחתימת הסדר טיעון עם הנאשם, אך חזרה בה מההסדר בעקבות בקשת משפחתו של קוקיא. בדצמבר 2023 הוא הורשע בקשירת קשר לביצוע פשע, בהחזקת נשק, בשיבוש מהלכי משפט ובסיוע לאחר מעשה פשע.
הנצחה

באפריל 2021 נחנכה לזכרו של קוקיא "חוות רון" (נקראת גם חוות אביר) על ידי אביו בועז, בכניסה המערבית לערד ליד אזור התעשייה מצפון למנחת ערד. בחווה מתנדבים פעילי ארגון השומר החדש.
במקום האירוע בערד קיימת אנדרטה לזכרו שכוללת חנוכיה שפוסלה על ידי איציק גמליאל.
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, מאסר עולם לרוצח החייל רון קוקיא בפיגוע בערד, באתר ynet, 1 באפריל 2019
↑  אילנה קוריאל, מסתמן: חמש שנות מאסר לאחיו של מחבל שרצח את החייל רון קוקיא. המשפחה מתנגדת: "לא להיסחף", באתר ynet, 14 בינואר 2022
↑  אילנה קוריאל, רצח החייל רון קוקיא: הפרקליטות חזרה בה מהסדר הטיעון עם אחיו של המחבל, באתר ynet, 10 בפברואר 2022
↑  אילנה קוריאל, אחיו של רוצח החייל רון קוקיא הורשע בקשירת קשר למעשה טרור: "היה מודע למעשה", באתר ynet, 26 בדצמבר 2023
↑  נחנכה חווה חקלאית על שם חלל צה"ל רון קוקיא ז"ל, באתר מעריב אונליין, 23 באפריל 2021
יחסי גינאה–צרפת

| יחסי גינאה–צרפת |
| --- | --- |
גינאה: צרפת


גינאה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 643,801
אוכלוסייה
14,898,408: 66,591,382
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,585: 45,515
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי גינאה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית (1827–1958)

לקראת סיומן של המלחמות הנפוליאוניות, לאחר שהשיבה לחיקה את האי גורֵה (Gorée) בסנגל של ימינו, החלה צרפת לגלות עניין בחבל ארץ זה. בו בזמן החלו הבריטים, ממקום מושבם בגמביה וסיירה לאון, לגלות עניין ב"נהרות הדרומיים" (Rivieres du Sud), כלומר שמדרום לסנגל, כפי שנקרא האזור באותו הזמן, וכן לאזור רכס הרי פוטה ג'אלון (Fouta Djallon) שבפנים הארץ. מסעו של מגלה הארצות הצרפתי רנה קאייה (René Caillé), האירופי הראשון ששב בחיים מטימבוקטו אפופת המסתורין, החל מהעיר בוקה (Boké) שבאזור בשנת 1827 והחיש את ההתעניינות הצרפתית בחבל הארץ. החל משנת 1838 החלו הקברניט הצרפתי בו-וילומה (Bout-Willaumez) וממשיכי דרכו ללמוד את אזור החוף ביסודיות.
גנרל פיידרבה (Faidherbe), שמונה בשנת 1854 למושל סנגל, פעל לביסוס השליטה הצרפתית באזור כנגד שאיפות בריטיות דומות. ביסוס השליטה נעשה באמצעות מספר הסכמים בין השנים 1848 ו-1865 עם שבטים מקומיים שהצדיקו את הנוכחות הצרפתית לשם הגנה על הילידים, והסכמים נוספים נחתמו בין השנים 1876–1880. בשנת 1881 הציב עצמו האמיר של פוטה ג'אלון תחת הגנת הצרפתים ובכך עלה בידי הצרפתים למנוע את יצירתו של רצף בריטי בין גמביה וסיירה לאון. שנה לאחר מכן, ב-1882, הכירה בריטניה בזכותה של צרפת על רצועת החוף, ובשנת 1886 זנחו הגרמנים את תביעותיהם באזור. בשנת 1886 הוסדר הגבול הצפוני של הפרוטקטורט עם פורטוגל. במהלך השנים הבאות חלו מספר שינויים בגבולותיה של המושבה בהתאם לשינויים מנהליים פנימיים בתוך גבולות אפריקה המערבית הצרפתית ובשנת 1891 הופרדה גינאה הצרפתית מסנגל והפכה למושבה עצמאית. עם זאת, הוכפפה גינאה הצרפתית לסמכותו של המושל הכללי שניהל את כלל מערב אפריקה הצרפתית החל משנת 1895 מדקר, על אף ששמרה על מידה מרובה של אוטונומיה ואף ניהלה תקציב נפרד.
הפרוטקטורט קיבל עצמאות מצרפת בשנת 1958 לאחר דחיית חוקת הרפובליקה החמישית של שארל דה גול, והיה למושבה היחידה שסירבה לקבל את החוקה החדשה. גינאה הצרפתית הפכה למדינת גינאה, ושמרה על הצרפתית כשפתה הרשמית, אך במדינה גם מדברים ערבית.
היסטוריה > גינאה העצמאית (1958–הווה)

מיד לאחר דחיית החוקה הכירה צרפת בעצמאותה של גינאה. מאז עליית הנשיא אלפה קונדה לשלטון התגברו היחסים הדיפלומטיים ושיתופי הפעולה הכלכליים בין שתי המדינות. לאחר הפיכה צבאית בגינאה ב-2021, ממשלת צרפת גינתה את ההפיכה ודרשה מחיילי ההפיכה לשחרר לאלתר את הנשיא אלפא קונדה.
נציגויות דיפלומטיות

גינאה מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה. גינאה מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בליון, ובבורדו.
צרפת מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה. צרפת מיוצגת בגינאה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר קמסר.
כנסיית אוגוסטינוס הקדוש (פריז)

| --- | --- |

חזית הכנסייה
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 על שם:  אוגוסטינוס 
 כתובת:  פריז 
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  עיריית פריז 
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1860–1868 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1871 
 אדריכל:  ויקטור בלטארד
 סגנון אדריכלי:  אקלקטיזם
 מידות
 אורך:  94 מ' 
 גובה:  61 מטר
 קואורדינטות:  48°52′33″N 2°19′09″E﻿ / ﻿48.875833333333°N 2.3191666666667°E﻿ / 48.875833333333; 2.3191666666667
 https://www.saintaugustin.net/
  (למפת פריז מוגדלת) כנסיית אוגוסטינוס הקדוש(למפת פריז רגילה) כנסיית אוגוסטינוס הקדוש
 
כנסיית אוגוסטינוס הקדוש בפריז או כנסיית סן אוגוסטין (צרפתית: Église Saint-Augustin de Paris) היא כנסייה קתולית הממוקמת ברובע ה-8 של פריז. הכנסייה גדולת הממדים, נבנתה כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז בזמן הקיסרות השנייה.
היסטוריה

בתקופת שלטונו של נפוליאון השלישי בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19, עברה פריז מהפך דרמטי בניצוחו של ז'ורז'-אז'ן אוסמן. במסגרת התוכנית, שדרות רחבות חדשות רבות נסללו דרך העיר שנותרה צפופה עוד מימי הביניים, ומבני ציבור בולטים הוצבו בקצוותיהן של שדרות על מנת לספק נוף מרשים. כנסיית אוגוסטינוס הקדוש, שנבנתה סמוך למקום שבו נולד האוסמן, נבנתה בקצה השדרה על מנת לספק קונטרה לכנסיית מדלן בקצה השני של השדרה.
הכנסייה תוכננה גם כך שניתן יהיה לראותה מגג שער הניצחון. המגרש צר עליו בנויה הכנסייה, והכיפה בגובה 61 מטרים, הקנו פרופורציות חריגות לבניין. הכנסייה תוכננה על ידי חברו הפרוטסטנטי של אוסמן, האדריכל ויקטור בלטארד, שתכנן גם את שוקי לה אל המפורסמים בעיר. בעוד שהשימוש של בלטארד בברזל במבנה של סן אוגוסטין זכה לשבחים על כושר ההמצאה שלו, מבקר אחר תיאר את הכנסייה כ"כאב עיניים: ממוקמת בצורה מגוחכת, ללא פרופורציה, מרוסקת מתחת לכיפה גדולה מדי".  השכונה סביב הכנסייה היא כיום אחת היקרות בפריז.
אדריכלות

הכנסייה נבנה בין השנים 1860 ו-1868 בסגנון אקלקטי המשלב אלמנטים גותיים ואלמנטים רומנסקיים. המבנה הוא 300 רגל (91 מטרים) באורכו ו-240 רגל (73 מטרים) ברוחב, והיה אחד הבניינים הגדולים הראשונים בפריז שנבנו עם שלד מתכתי. חזית הכנסייה מציגה את ישו ושנים עשר השליחים, הניצבים מעל ארבעת האוונגליסטים. הכנסייה מציגה ציורים של ויליאם-אדולף בוגרו, ז'אן-היפפוליט פלנדרין, אמיל סינול, אלכסנדר-דומיניק דנואלה ופיסול מאת אלברט-ארנסט קארייר-בלוז והנרי צ'אפו.
גלריה

הכנסייה בשנות ה-90 של המאה ה-18
החלל הפנימי של הכנסייה
האורגן
ויטראז' המתאר את סנט וינסנט דה פול
בוקינג

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 חברת אם:  Booking Holdings 
 מיקום המטה:  אמסטרדם 
 ענפי תעשייה:  תיירות, בתי מלון, השוואת מחירי מלונות
 מנכ"ל:  Gillian Tans 
 עובדים:  17,500 
  
 www.booking.com
 
בוקינג (באנגלית: Booking.com) הוא אתר להזמנת מקומות לינה לרבות מלונות, דירות ואתרי נופש. במקור האתר הוקם על ידי מספר יזמים בהולנד אבל משנת 2005, הוא בבעלות חברת Priceline, קבוצת תיירות באינטרנט הממוקמת בארצות הברית.
האתר מונה כ -1,200,000 נכסים ב -225 מדינות, ומפרסם 1,200,000 לילות ביום. האתר זמין ב 43 שפות.
בשנת 2013, האתר היווה יותר משני שלישים מההכנסות של קבוצת Priceline.
תפעול

בחודש נובמבר 2010, השיקה בוקינג את אפליקציית הזמנת המלונות שלה בגרסת iPad ובחודש פברואר 2011, שחררה את אפליקציית הזמנת המקומות לאנדרואיד. בחודש אפריל 2012, הכריזה בוקינג על השקת האפליקציה הראשונה בעולם של הרגע האחרון, 'Booking.com Tonight'. שמיועדת למכשירי האייפון
בדצמבר 2012 השיקה בוקינג שירות למכשיר האמזון קינדל, הזמינה להורדה בכל האפליקציות של אמזון, כולל ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, ספרד, צרפת, איטליה ויפן.
מאז 2011 הוצג גידול מתמשך בהזמנות מאתר בוקינג. לצורך העניין, ב-2011, ההכנסות מהזמנות ממכשירים ניידים עמדו על 1 מיליארד דולר והן שולשו ליותר מ-3 מיליארד דולר בשנת 2012.
שיווק > שיטות קידום מכירות

ההכנסות של אתר בוקינג באות בעיקר מהזמנות ישירות באתר אבל לחברה יש מקורות הכנסה נוספים בדמות שותפויות צד ג׳. שותפויות כאלו כוללות ממשק הזמנת לסוכני תיירות או שיווק דרך שותפים בו אתרים מקבלים עמלות במידה וגולשים שהופנו דרכם מבצעים הזמנה.
שיווק > שותפויות והסכמים נבחרים

באוגוסט 2012, חברת הנסיעות הסינית המקוונת Ctrip ו-Booking.com הקימו שותפו מסחרית המאפשר לגולשי האתר לגשת לכל מקומות הלינה שקיימים בבוקינג.
קבוצת Panorama, חברת התיירות הגדולה ביותר באינדונזיה, הוציאה 2 מיליון דולר על השקת bookpanorama.com. מדובר על שותפות אסטרטגית שמאפשרת גישה ליותר מ-270,000 בתי מלון ברחבי 179 מדינות בעולם.
בהמשך, בוקינג חתמה גם על הסכמי שותפויות עם חברות תעופה שמקדמות הזמנת מלונות בתוך מערכת הזמנת הטיסות שלהן. לדוגמה, באוקטובר 2014, הודיעה אוראל איירליינס כי היא הקימה שותפות עם בוקינג.
כחלק משיטתה של החברה להציע מחירים נמוכים ממחיר השוק, היא מקיימת הסכמים מול מלונות שמטרתם להבטיח שהמחיר באתר יהיה הנמוך ביותר. בנובמבר 2020 רשות התחרות של האיחוד האירופי ביקרו שיטה זו, בטענה שהחברה מנצלת את הדומיננטיות שלה בענף הזמנת המלונות והנופש כדי למנוע אפשרות לתחרות הוגנת מצד אתרים מתחרים.
שיווק > תבניות אפלות

האתר עושה שימוש נרחב בתבניות אפלות, המפעילות מניפולציות שונות על הגולשים, כמו תחושת דחיפות מוגזמת, בניסיון לגרום להגביר את הרכישות, גם אם לא תכננו לבצע אותן מלכתחילה.
הערות שוליים

↑  Booking.com על החברה
↑  אתר בוקינג מתאגר את חברת פרייסליין בשוק התיירות בארה״ב
↑  בוקינג מפתחת אפליקציות
↑  השקת אפליקציה לקינדל לשירות אמזון
↑  הודעה על הכנסות מאתר בוקינג ב PR Newswire
↑  Ctrip בהסכם מסחרי עם בוקינג Booking.com
↑  Panorama בהסכם מסחרי עם בוקינג Booking.com
↑  חברת התעופה אוראל בהסכם מסחרי ראשון עם בוקינג
↑   הדר קנה, רשות התחרות נגד בוקינג: החברה לא תוכל למנוע מבתי מלון להציע מחירים נמוכים יותר, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2020
↑  ד"ר לירז מרגלית, ‏ללא בחירה חופשית: כיצד חברות הדיגיטל מתמרנות את הליך קבלת ההחלטות, באתר מעריב אונליין, 17 באפריל 2020
אוניברסיטת דמשק

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1923–הווה (כ־101 שנים) 
 סטודנטים
 :  137,980 (נכון ל־אוגוסט 2011) 
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 קואורדינטות:  33°30′41″N 36°17′29″E﻿ / ﻿33.51138889°N 36.29138889°E﻿ / 33.51138889; 36.29138889
 damascusuniversity.edu.sy
  (למפת דמשק מוגדלת) אוניברסיטת דמשק(למפת דמשק רגילה) אוניברסיטת דמשק
 
אוניברסיטת דמשק (בערבית: جامعة دمشق) היא האוניברסיטה הגדולה והוותיקה בסוריה, ומהגדולות בעולם הערבי כולו, עם 85,837 סטודנטים. היא ממוקמת בדמשק, בירת המדינה. לאוניברסיטה קמפוסים בערים נוספות בסוריה.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1923 ממיזוג של בית הספר לרפואה (שנוסד ב-1903) ושל בית הספר למשפטים (נוסד ב-1913). עד לשנת 1958 שמה היה "אוניברסיטת סוריה", אולם שמה שונה לאחר ייסוד האוניברסיטה בחלב. בהמשך הוקמו אוניברסיטאות גם בערים חומס, לטקיה, ודיר א-זור. אוניברסיטת דמשק הייתה בין המוסדות האקדמיים המובילים בעולם הערבי, עד לעלייתו לשלטון של חאפז אל-אסד. אולם הזנחת ההשכלה הגבוהה בסוריה בתקופת אל-אסד הביאה להתדרדרות רמת ההוראה באוניברסיטה זו.
באוניברסיטת דמשק 16 פקולטות. בין השאר קיימת בה מחלקה להוראת השפה הערבית לסטודנטים זרים, מהמחלקות הגדולות מסוגה בקרב העולם הערבי. האוניברסיטאות הסוריות מתהדרות בכך שרוב תוכניות הלימודים בהן נלמדות בשפה הערבית, דבר שאינו קיים בחלק מהאוניברסיטאות במדינות ערב.
פקולטות, בתי ספר ויחידות אחרות > פקולטות

הפקולטה לרפואה - נוסדה בשנת 1903.
פקולטה לרפואת שיניים - נוסדה בשנת 1921
הפקולטה לרוקחות - נוסדה בשנת 1903.
הפקולטה לטכנולוגיית מידע - נוסדה בשנת 1994.
הפקולטה להנדסה אזרחית - נוסדה בשנת 1961.
הפקולטה להנדסת מכונות והנדסת חשמל - נוסדה בשנת 1963.
הפקולטה לכלכלה - נוסדה בשנת 1956.
הפקולטה לאומנויות ומדעי הרוח - נוסדה בשנת 1928.
הפקולטה לחינוך - נוסדה בשנת 1946.
הפקולטה לחקלאות - נוסדה בשנת 1963.
הפקולטה לתורת המשפט האסלאמית - נוסדה בשנת 1954.
הפקולטה לאדריכלות - נוסדה בשנת 1960.
הפקולטה למדעי המדינה - נוסד בשנת 1979.
הפקולטה למשפטים - נוסד בשנת 1913.
הפקולטה לתיירות
פקולטות, בתי ספר ויחידות אחרות > מכוני מחקר

באוניברסיטת דמשק פועלים מכוני מחקר בתחומים: מחקר ויישומי לייזר, פיתוח מנהלי, מחקרים סייסמולוגיים, המכון לשפות, מכון לתרגום ופרשנות.
והמכון לשפה הערבית המוכר כאחד ממרכזי לימוד השפה הערבית הטובים בעולם עבור דוברי שפות אחרות.
סמל האוניברסיטה

הסמל של אוניברסיטת דמשק בא לשקף את חשיבות המדע ואת הרצון האינסופי של האדם לידע כמו גם את תרומתה הייחודית של דמשק בהתפתחות המדע בעולם.
צבע הפטל בא לבטא את הפטל הדמשקני שהוא פרי שנמצא בעיקר בדמשק, ומבטא את הייחודיות של האוניברסיטה ממש כמו הפרי. הצבע קיים גם בחתימתו של נשיא אוניברסיטת דמשק.
המנורה היא סמל הידע בתרבויות שונות, מקרינה את האור של הידע והמדע, עטופה בפסוק מהקוראן (סורה 20:114): "אמור ריבוני, הוסף לי דעת" שהוא המוטו של אוניברסיטת דמשק.
דירוג

נכון לשנת 2024 האוניברסיטה לא נכנסה לדירוג במדד שנגחאי.
ראו גם

חינוך בסוריה
המטבח השווייצרי

שוקולד שווייצרי
המטבח השווייצרי, הוא מטבח שמשתנה בין ארבעת האזורים הלשוניים/תרבותיים של שווייץ:
שווייצרים דוברי גרמנית מושפעים מהמטבח שמעברו הצפוני של הריין.
תושבי טיצ'ינו דוברי האיטלקית, מאמצים השפעות ים תיכוניות.
בקנטונים דוברי הצרפתית מבשלים בהשפעת המטבח הצרפתי העילי.
ואנשי ההרים תושבי גראובינדן דוברי הרומאנש נשענים על שיטות גידול ובישול מסורתיות, שכמו שפתם העתיקה השתמרו במהלך אלפי שנים.
למרות זאת ניתן להגדיר בקלות את מאפייניו של המטבח והבישול השווייצרי.
קינוח בירנברוט נפוץ באזורים שונים של המדינה אך במתכונים שונים.
גבינה שווייצרית

השווייצרים גאים במסורת ובאיכות הגבינות שלהם. גבינות שווייצריות נושאות את שם האזור בו הן מיוצרות. "גבינת ההלווטים" - הייתה ידועה עוד בתקופת האימפריה הרומית כגבינה הראויה לשולחנם של מלכים. השם מיוחס עד היום לגבינת אמנטל המיוצר בעמק (בגרמנית Thal) אמן (Emmen) על ידי שווייצרים הרואים בעצמם צאצאים ישירים של ההלווטים. גבינת גרוייר מאזור האלפים הצרפתיים מוזכרת במסמכים משנת 1115. גבינת אפנצלר היא בת אותה מאה.
גבינה שווייצרית > אמנטל

הגבינה הפכה לשם נרדף של הגבינות השווייצריות: מיוצרת מחלב פרות הרועות באלפים, כאשר דרושים 1,000 ליטר ליצור חריץ גבינה של 80 קילו. התוצר הסופי מתקבל לאחר 5 ימים של בישול, 12 שבועות של המלחה ולפחות 4 חודשים של הבשלה. ככל שתהליך ההבשלה ארוך יותר לגבינה טעם עז יותר - לגבינות אמנטל המשובחות ביותר ארומה חריפה, המורגש בחלק העליון של החיך מספר שניות לאחר הטעימה.
גבינה שווייצרית > מאכלים המבוססים על גבינה שווייצרית

פונדו (בצרפתית: Fondue) גבינה, המאכל השווייצרי המפורסם ביותר. בקדירה מסורתית בשם קָקֵלון (caquelon) מבושל מרק סמיך של יין לבן, קירש, שום, פלפל שחור בשפע ותערובות גבינות, לכל קנטון, כפר ומשפחה הרכב מדויק האהוב עליהם, אך הבסיס הוא של גבינות גרוייר ואמנטל. הקקלון ובו הפונדו המבעבע מונח על מבער במרכז השולחן והסועדים טובלים חתיכות לחם יבש בקדירה, מערבבים ואוכלים. לאכילת הפונדו מספר כללים: הפלת הלחם נחשבת ״חטא חמור״, ומסופר שהעונש המקובל לגבר הוא לשיר שיר או לקנות בקבוק יין ולאשה לנשק את כל הגברים בשולחן. חוק אחר באכילת הפונדו המגביר את השמחה ושומר על הסועדים מפני כאבי בטן, אוסר על שתיית משקאות קרים למעט יין, קירש או שנפס במהלך הארוחה.
רקלט (Raclette) - בשם רקלט נקראים הן המאכל והן הגבינה שבה משתמשים באכילתו. הגבינה מוצמדת לברזל מלובן, מותכת עד שקצתה מתקשה ומוגשת מיד עם תפוחי אדמה ובצלצלים מוחמצים. ניתן לאכול רקלט בבית אך פופולרי יותר לראות אותו בירידים, שם הוא מוכן מחצאים ענקיים של חריצי גבינה המוצמדים לברזל מלובן ואחר כך מגורדים בעזרת סכין גדול לצלחתו של הלקוח.
תפוחי אדמה

בשווייץ ובמטבחה נפוצים תפוחי אדמה, זוהי התוספת העיקרית בארוחות שווייצריות.
מאכל תפוחי אדמה ידוע הוא הרוֹשטי (במקור: רֶשְׁטִי או רוסטי; בגרמנית Rösti), מעין לביבה גדולה עשויה תפוחי אדמה. תפוחי האדמה המבושלים מגוררים גס, לרוב בתוספת בצל, מטוגנים בחמאה או בשומן בעלי חיים לכדי לביבה אחת ענקית. רועי הפרות ההרריים בגראובינדן נוהגים לטבול את הרושטי בקפה הראשון של הבוקר.
דגים ובשר

לשווייץ אין חוף ים, כך שכל הדגה שלה היא דגה של מים מתוקים.
אף כי השווייצרים יודעים לטפל היטב בדגה שלהם, אין להם מאכלי דגים ראויים לציון מיוחד. כמו כן הם מרבים לגדל ולאכול בשר חזיר אך רואים בו בשר פשוט וזול. עוף והודו אינם חלק מהתפריט השווייצרי המסורתי.
הבקר השווייצרי לעומת זאת נחשב למעולה, הוא ניזון מעשב טרי, מים ואוויר אלפיניים, בנוסף למוצרי החלב השווייצרים יודעים לעשות בהן עוד כמה פלאים, במיוחד אוהבים השווייצרים בשר עגל:
גשנצלטס (בגרמנית Geschnetzeltes), נתחים קטנים של פילה עגל מטוגן בחמאה עם בצל ופטריות ברוטב יין לבן ושמנת מוגש בתוספת רושטי.
ברטוורסט (בגרמנית Bratwurst), נקניקיות שווייצריות עממיות הייחודיות במרקמן החלק ובצבען הלבן, ישנן נקניקיות רגילות שהן מתערובת עגל וחזיר וישנן נקניקיות שהן רק של עגל. ברטוורסט הוא מאכל הרחוב הפופולרי ביותר בחלקים הגרמניים של שווייץ ונהוג לאכול אותו ביד עם קצת חרדל חריף ולחמנייה.
בינדנר פלייש (בגרמנית bündner Fleisch), בשר בקר כבוש ומיובש באוויר. שיטת שימור בקר זו המוכרת באיטליה כברזאולה (באיטלקית bresaola) היא מהעדינות ביותר, הבשר המשובח ביותר נכבש כבישה יבשה ואחר כך מיובש בתלייה באוויר האלפיני הקר למשך כמה חודשים. התוצר נשמר לאורך שנים, ומוגש כפרוסות דקיקות ושקופות, לצד יין.
ברסי - נופץ באזור גבול עם צרפת.
פונדו גבינה נאכל בחברותא
אופן אכילת פונדו