צבי אלחייני
ספרים ופרסומים

בשנת 2022 ראה אור בסדרת ספרי האדריכלות של הוצאת אסיה ספרו של אלחייני יחד עם האדריכל מיכאל יעקובסון "סעודה אחרונה בקיבוץ: האדריכלות הברוטליסטית של ארנונה אקסלרוד". הספר עוסק בחדרי האוכל שתכננה אקסלרוד ברחבי הארץ, בעיקר בקיבוצי גבול, ביניהם כאלה שהותקפו קודם טבח שבעה באוקטובר ובמהלכה, בהם ניר עם וכפר גלעדי.
שנה קודם לכן ראה אור בסדרה זו ספרם של אלחייני ויעקובסון "אחרי המודרניזם: האדריכלות של משה לופנפלד וגיורא גמרמן" (2021). שני הספרים, שראו אור בסמוך, פורשים יריעה מקיפה על עשייתם של יוצרים פחות מוכרים של הברוטליזם והפוסטמודרניזם האדריכלי בישראל במחצית השנייה של המאה ה-20. במרכז הספר נידונה בהרחבה ההיסטוריה של הקמתו של בניין הספרייה העירונית המרכזית בתל אביב היא ספריית בית אריאלה ותכנון הכיכר שבחזיה שמאז מתקפת השבעה באוקטובר 2023 משמשת ככיכר החטופים והנעדרים.
בשנת 2020 ראה אור בעריכתו של אלחייני בסדרה ארכיטקטורות של הוצאת בבל הספר "גולדרייך דה שליט מקום" על עבודתם של ארטור גולדרייך ותמר דה שליט (עורכת משנה דיאנה דולב). בספר עב-הכרס מאמרים מקיפים מאת אלחייני והחוקרות לואיז בית-לחם, אורנה בן מאיר, מיכל חכם ואיילה לוין ומאות דימויים מארכיונם של גולדרייך ודה שליט ומאוספים אחרים.
בסוף שנת 2019 ראה אור בהוצאה פרטית של האדריכל יוסי פרידמן הספר "סילו ישראלי" שאלחייני ערך יחד עם ד"ר אדריכל אור אלכסנדרוביץ. הספר מקיף מאות תצלומי ממגורות בישראל מאת צחי אוסטרובסקי ומאמרים מקיפים על ההיסטוריה הטכנולוגית, האדריכלית והתרבותית של מבני אסמים וממגורות בעולם ובישראל מאת אלכסנדרוביץ ואלחייני.
בסוף שנת 2017 ראתה אור המונוגרפיה שמעון פובזנר אדריכל מאת אלחייני ויעקובסון (הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר) ופורשת לראשונה את מכלול עבודתו של אחד מנציגיה הבולטים של אדריכלות ישראל בעשוריה הראשונים, זוכה פרס רוקח, שהיה מעורב בין השאר בתכנון משכן הכנסת, כיכר מלכי ישראל וכיכר העצמאות (נתניה), מכון ון ליר ובית הספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, בית החייל בתל אביב ובנתניה, אתרי הנצחה רבים, בנייני המכון למחקר ביולוגי בישראל ועוד.
בשנת 2016 פרסם אלחייני עם יעקובסון את המונוגרפיה הדו-לשונית האדריכלות של נדלר-נדלר-ביקסון-גיל: 1946-2010 הפורשת לראשונה את מכלול עבודת אחד ממשרדי האדריכלים הפעילים בארץ, מייסודם של האדריכלים שולמית נדלר ומיכאל נדלר.
אלחייני מעורב בשורה ארוכה של מאמרים, קטלוגים, ספרים ותערוכות העוסקים באדריכלות ישראל. עם תום לימודי התואר הראשון שימש עורך המשנה של שני כרכי הספר הפרויקט הישראלי: בניה ואדריכלות 1948-1973 (עורך: צבי אפרת, 1,055 עמ', הוצאת מוזיאון תל אביב לאמנות 2005), המהווים לקסיקון נרחב של ההיסטוריה של אדריכלות ישראל בעשורים הראשונים של הריבונות הישראלית.
בין השנים 2004–2006 שימש אלחייני עורך הארכיטקטורה של סטודיו (כתב עת) לאמנות ובמסגרת זו פרסם מספר שורה של מאמרים וכן ערך עם יעל ברגשטיין גיליון ארכיטקטורה מיוחד שעסק באדריכלות שנות ה-70 וה-80 בישראל, תקופת המעבר שבין הברוטליזם והפוסטמודרניזם באדריכלות ישראל על רקע המהפך הפוליטי והתמורות הטריטוריאליות והכלכליות בארץ באותם עשורים.
בשנת 2009 שימש יועץ מדעי לתרגום העברי של המונוגרפיה מוניו גיתאי-ויינרויב: ארכיטקט באוהאוס בארץ ישראל מאת ריצ'רד אינגרסול (הוצאת בבל ומוזיאון תל אביב לאמנות).
כמייסד המנהל של ארכיון אדריכלות ישראל היה אלחייני שותפו של ד"ר אדריכל אור אלכסנדרוביץ בהוצאת הספר להעז את התריס: התגוננות סולארית בבנייה התל אביבית של שנות ה-50 וה-60 (הוצאת פאבליק סקול, 2016) וכן יועץ מלווה של הספר אפוריה: ארכיטקטורה של עצמאות, הסגנון הברוטליסטי של תל אביב יפו 1948-1977 בעריכתם של ד"ר ירמי הופמן והאדריכלית הדס נבו-גולדברשט (הוצאת מרכז המורשת לארכיטקטורה בטכניון, 2017) הסוקר ומנתח למעלה מ-120 מבנים ברוטליסטיים שנבנו בתל אביב לאחר הקמת המדינה ומתבסס ברובו הגדול על חומרים מתוך אוספי ארכיון אדריכלות ישראל.
נוסף על אלה אלחייני פרסם עשרות מאמרים בנושאי אדריכלות ואמנות בכתבי-עת, מגזינים, עיתונים ואתרי חדשות בישראל (xnet, הארץ, העיר, כל העיר, גלובס, סטודיו, המדרשה, מעין, משקפיים, מוזה, מבנים, העין השביעית, עת־מול, בלוק ועוד) ובכתבי-העת הבינלאומיים לאדריכלות ולעיצוב Blueprint, ARCHIS, VOLUME, LOG ואחרים, וכן בספרים, אנתולוגיות וקטלוגים בישראל ובחו"ל.