stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דולינה (עיר)
היסטוריה

לפי סיפורי העם המקומיים היישוב הוקם ב-979 כשבמקום התגלה מלח. ב-מאה ה-15 במקום שלטו הפולנים, אז השם המלא של העיר היה "עיר המלך החופשית דולינה". המלך היה ממנה סטרוסטות(אנ') שבדרך כלל היו פולנים.
ב-1525 מלך פולין זיגמונט הראשון העניק לעיר זכויות מגדבורג, כמו כן זכויות להפקת מלח וייצור וודקה. ב-מאה ה-16 בעיר נבנה בית החולים. ב-1648 תושבי העיר השתתפו במרד של בוגדן חמלניצקי כנגד פולנים. ב-1668 באזור התרחש "מרד דולינה", הוא החל כשאחד האדונים הפולנים רצה להחרים רכוש מאחד הכפריים האוקראינים, המרד התגלגל לכל האזור, ודוכא בסופו של דבר על ידי פולנים.
ב-1772 לאחר חלוקת פולין דולינה עברה לידיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1886 בעיר השתוללה שרפה שהשמידה 320 בתים והשאירה אלפיים איש ללא קורת גג. ב-1902 החלה בנייתו של בית חולים חדש והושלמה ב-1904. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה דולינה תחת שליטתה של הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית נכללה העיר בתחום פולין.
עם פלישת הסובייטים לפולין בספטמבר 1939 נכבשה העיר על ידי הצבא האדום. ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, והייתה תחת שליטתם עד 31 ביולי 1944.
יהודי דולינה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בדולינה הוא מהמאה ה-15.
בעיר פעלו רבי צבי הירש מנדבורנה, תלמיד המגיד ממזריטש, רבי אברהם נח הלר (אחיו של רבי משולם פייבוש הלר) ורבי משה שוהם, תלמיד הבעל שם טוב. בהמשך פעלו בעיר חצרות חסידיות משושלת זידיטשוב. החצר הראשית הייתה בראשות רבי ישכר בעריש אייכנשטיין, בנו של רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין. אחריו כיהנו בנו רבי יהודה צבי, שחצרו מנתה אלפי חסידים, וחתנו רבי פנחס רוקח, בנו של רבי משה מקארוב בנו של רבי שלום רוקח מבעלז. אחרי רבי יהודה צבי כיהן חתנו רבי יהושע הלברשטאם, בנו של רבי משה מברדיוב נכדו של רבי חיים מצאנז. רבי יהושע נשרף עם בני משפחתו בשואה, בתוך בית הכנסת של הקהילה.
בעיר נולד הרב יצחק יעקב וייס, לימים גאב"ד העדה החרדית. אביו הרב יוסף יהודה כיהן כדיין בעיר.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות ציונית, ופעל בה בית ספר עברי. בסוף שנות השלושים סבלו יהודי העיר ממספר תקיפות אנטישמיות. בשנים אלו נמנו בעיר כ-2,500 יהודים, קרוב לשליש מסך תושביה.
יהודי דולינה > בשואה

ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי צבא הונגריה, וכעבור מספר שבועות הועברה לידי הגרמנים. בתקופה זו העבירו הגרמנים דרך העיר משלוח גדול של יהודים מהונגריה, אשר רובם הוטבעו בנהר דניסטר, וחלקם שניסו להסתתר בדולינה, נתפסו ונורו בידי הגרמנים. עד מהרה הוקם בדולינה יודנרט, בראשות יוליוש ויינרב, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, כסף ודברי ערך, וכן לכסות את עלות הובלתם והריגתם של יהודי הונגריה. בד בבד, ביצעו הגרמנים מעשי התעללות ביהודי העיר, ובהם גזיזת זקנים, ושילחו גברים יהודים לעבודות כפייה באזור הקרפטים, שם נספו מרעב ומקור.
בקיץ 1942 הובאו לעיר יהודים רבים מעיירות הסביבה, ומספר יהודי המקום הגיע לכ-4,000, כאשר רובם נאלצו ללון תחת כיפת השמיים. בסוף יולי 1942 נערכה בעיר אקציה בידי שוטרים גרמנים ואוקראינים, תוך רצח יהודים ברחובות ובבתים, והובלת היהודים הנותרים לבורות ירי בבית העלמין היהודי בעיר, שם צוו להתפשט, ונורו. יהודים שהצליחו להימלט מהעיר ליערות הסביבה, הוסגרו ברובם לגרמנים בידי איכרים מקומיים. כמה עשרות מבין המסתתרים היהודים הצטרפו לקבוצת פרטיזנים שביצעה פעולות חבלה באזור דולינה, ואשר חוסלה בידי הגרמנים בנובמבר 1943.
לאחר שחרור העיר בידי הצבא האדום ב-30 ביולי 1944, שבו אליה 3 יהודים בלבד.
כלכלה

כלכלת ותעשיית העיר מבוססות בעיקר על הפקת נפט ומלח.
גלוון

משטח פלדה מגולוון
המונח גִלווּן (בלועזית: גלווניזציה, Galvanization) הוא תהליך כימי של ציפוי ברזל או פלדה באבץ (Zn) כדי למנוע שיתוך (בעיקר – חלודה). התהליך מתבצע על ידי "טבילה חמה" (קיים גם "גלוון קר", אך הוא פחות יעיל). הטבילה נעשית על ידי לקיחת רכיב הפלדה וטבילתו בתוך אמבט המלא באבץ נוזלי מחומם לטמפרטורה של כ-460 מעלות צלזיוס. בתהליך הגלוון המתכת מצופה באבץ, המקנה לה גימור חלק ואסתטי. באבץ חשמלי (גילוון קר) עובי הציפוי הוא 15 מיקרון, ובאבץ חם עוביו הוא 80 מיקרון. ניתן לקבל את האבץ בגוון צהוב או לבן, עד לאורך של 6 מטרים. ציפוי האבץ מונע את חמצון המתכת המוגנת על ידי יצירת שכבת מגן. תחמוצת האבץ היא אבקה לבנה עדינה שבניגוד לתחמוצת ברזל (חלודה) לא גורמת להתפוררות משטח המצע כאשר היא נוצרת. תחמוצת האבץ, אם לא פוגעים בה, מהווה מחסום להתחמצנות נוספת, בדרך דומה לזו שיש לאלומיניום ופלדת אל-חלד בשל השכבות המחומצנות שלהם. הגלוון יוצר שכבה עבה שיכולה להיות אף יותר מהדרוש להגנת המתכת. בשלדות מכוניות למשל, בהן נדרשת שכבה דקה יותר, שכן השלדה תצופה אחר כך בצבע נוגד חלודה, משתמשים בגלוון מסוג שונה שנקרא "אלקטרו-גלוון" (Electrogalvanization).
מסמרים מגולוונים מיוצרים בעיקר על ידי אלקטרו-גלוון אך אלו בדרך כלל עמידים פחות מאשר אלו שיוצרו בתהליך הטבילה החמה, משתמשים באלו בעיקר לבניית גדרות.
בהגנה גלוונית משטחית-אנודית משתמשים במטילי אבץ שנקשרים, בהשפעת זרם חשמלי, למתכת עליה הם מגנים במקומות שבהם המתכת חשופה לתמיסה אלקטרוליטית. בתמיסה זו האבץ נספג באלקטרוליט על פני המתכת עליה הוא מגן.
אטימולוגיה

המונח גלוון קיבל את שמו מהמדען האיטלקי לואיג'י גלווני, והוא שימש במקור לתאר את התהליך של מתן "שוקים" חשמליים (תהליך שקיבל במאה ה-19 גם את השם "פארדיזם" על שם מייקל פארדיי). השם הוענק לאחר שגלווני הבחין בהתכווצויות רגלי צפרדעים בהשפעת זרם חשמלי שיצר.
גרנד פרי אירופה

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1983
 תאריך פירוק:  2016
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לרכב 
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: מיכאל שומאכר (6)   יצרנים: פרארי (7)
 
 
גרנד פרי אירופה הוא מרוץ גרנד פרי שהתקיים 23 פעמים כחלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1. על פי הכללים כל מדינה רשאית לארח מרוץ גרנד פרי אחד בשנה. גרנד פרי אירופה היווה דרך לעקוף את התקנה ולקיים מרוץ שני במדינה שבה כבר מתקיים מרוץ באותה עונה. המרוץ הראשון התקיים בשנת 1983 במסלול ברנדס האטץ' הבריטי והמרוץ האחרון התקיים בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן. כמחצית המרוצים (12) התקיימו במסלול נורבורגרינג בגרמניה.
בשנים מוקדמות לא היה גרנד פרי אירופה אירוע בפני עצמו, אלא תואר כבוד שניתן לאחד ממרוצי העונה שהתקיימו באירופה. המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923. המרוץ האחרון בו נעשה שימוש בשם היה גרנד פרי בריטניה שהתקיים בשנת 1977.
כתואר כבוד

גרנד פרי אירופה נוסד על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (AIACR) כתואר של כבוד. המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923 במונצה. בהמשך התקיים המרוץ בצרפת, בבלגיה ובספרד. בשנת 1929 לא התקיים המרוץ, אך הוא שב להתקיים בשנת 1930 בבלגיה. היה זה המרוץ האחרון שהתקיים עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 חודש המרוץ והתואר הוענק למרוצים שונים במהלך 30 השנים הבאות (למעט 4 שנים שבהן לא התקיים המרוץ: 1953, 1969-1971).
פורמולה 1

גרנד פרי אירופה לא תוכנן להתקיים מראש ונוצר כפתרון זמני. בעונת 1983 תוכנן לקיים מרוץ במהלך חודש ספטמבר בפארק פלאשינג מדוז, ניו יורק, אך האירוע בוטל כשלושה חודשים לפני התאריך. מנהלי מסלול ברנדס האטץ' שבבריטניה הציעו לקיים מרוץ חלופי במסלול. מכיוון שבותה עונה כבר התקיים גרנד בריטניה ניתן למרוץ הנוסף השם גרנד פרי אירופה. ההצלחה הגדולה של האירוע הובילה להחלטה לשוב לקיימו גם בעונה הבאה. ברנדס האטץ' היה המסלול שאירח את הגרנד פרי הבריטי בשנים זוגיות (בשנים אי זוגיות התקיים המרוץ במסלול סילברסטון) ולכן לא התאפשר לקיים בו את המרוץ בשנת 1984. במקום זאת נקבע כי המרוץ יתקיים במסלול הנורבורגרינג הגרמני. המרוץ שב לברנדס האטץ' בשנת 1985. לקראת שנת 1986 הוצא המרוץ מן הסבב ואת מקומו תפס גרנד פרי הונגריה.
בשנת 1990 בנה איש העסקים היפני את מסלול הניפון אוטופוליס במטרה לארח בו מרוצי פורמולה 1. בשנת 1992 נעשו תוכניות לקיים במסלול החדש את גרנד פרי אסיה, שאמור היה להתקיים שנה לאחר מכן. בסופו של דבר התוכניות נגנזו. במקומן החזיר ברני אקלסטון לסבב את גרנד פרי אירופה, שהתקיים במסלול דונינגטון פארק(אנ'). שנה לאחר מכן עבר המרוץ למסלול חרס בספרד. המרוץ שב להתקיים בחרס גם בעונת 1997 ונודע בעיקר בשל האירוע בו התנגש מיכאל שומאכר בז'אק וילנב. בעקבות התאונה נענש שומאכר באיבוד כל הנקודות שצבר במהלך העונה (לפני הפסילה דורג במקום השני בטבלת האליפות).
המרוץ שב לנורבורגרינג בעונת 1995 והתקיים במסלול גם שנה לאחר מכן. בשנים 1997 ו-1998 שונה שם המרוץ לגרנד פרי לוקסמבורג. בשנת 1998 לא נכלל הגרנד פרי האירופאי בסבב התחרויות. המרוץ שב לגרמניה בעונת 1999 והמשיך להתקיים במסלול עד לשנת 2007. בין השנים 2008 - 2012 התקיים המרוץ בולנסיה, ספרד.
לאחר הפסקה של שלוש שנים בהן לא התקיים המרוץ הוא התחדש בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן. שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי אזרבייג'ן וגרנד פרי אירופה הוצא מסבב התחרויות.
מנצחי גרנד פרי אירופה > נהגים שניצחו את המרוץ מספר פעמים

ברשימה  נכללים רק נהגים שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.
| מספר ניצחונות | נהג | שנים |
| --- | --- | --- |
| 6 | גרמניה מיכאל שומאכר | 1994, 1995, 2000, 2001, 2004, 2006 |
| 3 | ספרד פרננדו אלונסו | 2005, 2005, 2012 |
| 2 | ברזיל רובנס באריקלו | 2002, 2009 |
| 2 | גרמניה סבסטיאן פטל | 2010, 2011 |
מנצחי גרנד פרי אירופה > קבוצות שניצחו את המרוץ מספר פעמים

ברשימה  נכללים רק קבוצות שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.
| מספר ניצחונות | יצרן | שנים |
| --- | --- | --- |
| 7 | איטליה פרארי | 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2008, 2012 |
| 4 | בריטניה מקלארן | 1984, 1993, 1997, 2007 |
| 3 | בריטניה ויליאמס | 1985, 1996, 2003 |
| 2 | בריטניה בנטון | 1994, 1995 |
| 2 | אוסטריה רד בול | 2010, 2011 |
מנצחי גרנד פרי אירופה > מנצחים לפי שנה

| שנה | נהג | יצרן | מסלול |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גרמניה ניקו רוזברג | מרצדס | אזרבייג'ן באקו |

2015 – 2013: לא התקיים
| 2012 | ספרד פרננדו אלונסו | פרארי | ספרד ולנסיה |
| 2011 | גרמניה סבסטיאן פטל | רד בול-רנו | ספרד ולנסיה |
| 2010 | גרמניה סבסטיאן פטל | רד בול-רנו | ספרד ולנסיה |
| 2009 | ברזיל רובנס באריקלו | בראון-מרצדס | ספרד ולנסיה |
| 2008 | ברזיל פליפה מאסה | פרארי | ספרד ולנסיה |
| 2007 | ספרד פרננדו אלונסו | מקלארן-מרצדס | גרמניה נורבורגרינג |
| 2006 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי | גרמניה נורבורגרינג |
| 2005 | ספרד פרננדו אלונסו | רנו | גרמניה נורבורגרינג |
| 2004 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי | גרמניה נורבורגרינג |
| 2003 | גרמניה ראלף שומאכר | ויליאמס-ב.מ.וו | גרמניה נורבורגרינג |
| 2002 | ברזיל רובנס באריקלו | פרארי | גרמניה נורבורגרינג |
| 2001 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי | גרמניה נורבורגרינג |
| 2000 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי | גרמניה נורבורגרינג |
| 1999 | בריטניה ג'וני הרברט | סטויארט-פורד | גרמניה נורבורגרינג |
1998: לא התקיים
| 1997 | פינלנד מיקה האקינן | מקלארן-מרצדס | ספרד חרס |
| 1996 | קנדה ז'אק וילנב | ויליאמס-רנו | גרמניה נורבורגרינג |
| 1995 | גרמניה מיכאל שומאכר | בנטון-רנו | גרמניה נורבורגרינג |
| 1994 | גרמניה מיכאל שומאכר | בנטון-פורד | ספרד חרס |
| 1993 | ברזיל איירטון סנה | מקלארן-פורד | בריטניה דוניגטון |
1992 – 1986: לא התקיים
| 1985 | בריטניה נייג'ל מנסל | ויליאמס-הונדה | בריטניה ברנדס האטץ' |
| 1984 | צרפת אלן פרוסט | מקלארן-טאג | גרמניה נורבורגרינג |
| 1983 | ברזיל נלסון פיקה | ברבהאם-ב.מ.וו | בריטניה ברנדס האטץ' |
הערות שוליים

↑  Schumacher loses championship runner-up crown, BBC, 11 November 1997
גרנד פרי סן סבסטיאן (1926) זכה בתואר גרנד פרי אירופה באותה שנה
מיכאל שומאכר בגרנד פרי אירופה בעונת 2001 בו השיג את אחד מששת הניצחונות שלו במרוץ
גלוונומטר

תיל הנושא את הזרם הנמדד

קפיץ מחזיר

שני קוטבי המגנט: צ (צפון) ו־ד (דרום)
גלוונומטר (Galvanometer) הוא סוג של מתמר אלקטרומכני היוצר תנועה זוויתית של מחט על פני קשת קבועה, בתגובה למעבר זרם חשמלי בסליל. הגלוונומטר הוא רכיב משמעותי במדי זרם, במתח והתנגדות.
הגלוונומטר קרוי על שמו של המדען האיטלקי לואיג'י גלווני.
גלוונומטר טנגנטי

גלוונומטר טנגנטי הוא שמו של מכשיר אשר בעזרתו ניתן למדוד זרם במעגל חשמלי.
בנוסף, ניתן בעזרת מכשיר זה לחשב את גודל הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ במקום מסוים, ולבדוק קשרים פיזיקליים שונים.
המכשיר מורכב משלושה רכיבים עיקריים:
טבעת עשויה חומר לא מגנטי (לדוגמה אלומיניום).
תיל מוליך המתלפף סביב הטבעת מספר פעמים הניתן לשינוי.
מחט מצפן המונחת על מישור המאונך למישור הטבעת.
המכשיר ופעולתו מבוססים על העובדה כי זרם חשמלי יוצר מסביבו שדה מגנטי בכיוון מסוים, וכי לכדור הארץ שדה מגנטי.
יש לכוון את הטבעת והמצפן כך שהטבעת תהיה מכוונת בכיוון צפון־דרום והמצפן יורה על הצפון, ככל שניתן לדייק. כך וקטור השדה המגנטי אשר יצור התיל סביב הטבעת יהיה מאונך לרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ, מה שיקל בביצוע המדידות.
מזרימים זרם חשמלי בתיל המעגלי, ומודדים את סטיית המצפן במעלות.
נניח שמחט המצפן סטה ב־a מעלות מכיוונו המקורי (ראו תמונה).
את התוצאות נוכל לקבל על ידי החישובים הבאים:
 \ tan(a)={\frac {Bi}{Be}}
כאשר Be הוא הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ, ו־Bi הוא השדה המגנטי הנוצר על ידי הזרם החשמלי בתיל.
את גודל השדה המגנטי הנוצר על ידי תיל מעגלי מחשבים באמצעות:
\ Bi={\frac {\mu _{0}NI}{2R}}
כאשר μ0 מייצג את פרמאביליות הריק, N את מספר הליפופים סביב הטבעת, I את גודל הזרם ביחידות אמפר, ו־R את רדיוס הטבעת.
נציב זאת בחישוב הקודם ונקבל:
\ tan(a)={\frac {\frac {\mu _{0}NI}{2R}}{Be}}={\frac {\mu _{0}NI}{2RBe}}
אם ברצוננו לגלות את גודל הזרם הזורם במעגל, נצטרך לדעת את גודל הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ במקום בו אנו מודדים.
נציב את הנתונים בנוסחה שפיתחנו ונקבל את התוצאות בהתאם.
אם ברצוננו לגלות את גודל הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ במקום המדידה, נצטרך לדעת את גודל הזרם החשמלי במעגל.
נוכל למדוד גודל זה בעזרת אמפרמטר.
נציב את הנתונים בנוסחה שפיתחנו ונקבל את התוצאה.
מדידות יחידות אינן מדויקות לרוב, ולכן מומלץ לבצע מספר רב של מדידות ולבצע קירוב ליניארי של הפונקציה:
 \ f(I)=tan(a)
מכשיר זה אינו אידיאלי לשימוש בתור מד זרם מהסיבות הבאות:
אי דיוק באיפוס המצפן עלול לגרום לשגיאות אקראיות במדידה.
אי דיוק במדידת המעלות עלול לגרום לתוצאות בלתי סבירות.
על מנת למדוד זרם בעזרת מכשיר זה, יש לדעת את גודל הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ במקום המדידה, וגודל זה אינו קבוע והוא מושפע מגורמים רבים ועל כן המדידה אינה אמינה במלואה.
סטיית מחוג המצפן ב־a מעלות, כאשר Bi מייצג את השדה המגנטי הנוצר על ידי הזרם החשמלי בתיל, ו־Be מייצג את הרכיב האופקי של השדה המגנטי של כדור הארץ והוא מכוון צפונה.
דבד

| --- | --- |
 נהר דבד זורם ליד העיר אלוורדי שבארמניה
 מידע כללי
 אורך:  178 ק"מ מתוכם: בארמניה: 152 ק"מ בגאורגיה: 26 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  29.7 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  4,050 קמ"ר
 מוצא:  ליד הכפר דסר, צפון ארמניה
 גובה מוצא הנהר:  2,091 מטרים
 יובלים:  Pambak River, Dzoraget River, Marts, בפסקה זו 14 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  נשפך לנהר חראמי
 מדינות באגן הניקוז:  ארמניה, גאורגיה
 נהר דבד ויובליו בצפון ארמניה
 
נהר דבד (בארמנית: Դեբեդ, בגאורגית: დებედა, דֶבֶּדה) הוא נהר בארמניה ובגאורגיה, שבחלקו משמש גבול טבעי בין ארמניה וגאורגיה (כ-12 ק"מ). מוצאו במפגש הנהרות דזוראגט ופאמבק, ליד הכפר דסר (Dsegh) שבמחוז לורי, צפון ארמניה.
בגאורגיה מהווה הנהר יובל ימני של נהר חראמי (ხრამი) שנשפך בסופו של דבר לנהר הקורה.
אורכו של הנהר הוא 178 ק"מ (כולל פאמבק) כאשר 152 ק"מ מתוכו זורם בארמניה. אגן הניקוז של הנהר משתרע על 4,050 קמ"ר. היישובים בהם או לידם עובר הנהר הם - בארמניה: דסר (Դսեղ, כפר הולדתו של המשורר הארמני הוואנס טומאניאן), אודזון (Odzun), שאנאהין (Սանահին, כפר שבה נותרו עדיין שרידים של גשר אבן מעל נהר הדבד), אלוורדי, הר'פאט (Հաղպատ, כפר), אחטלה (Ախթալա, עיירה). בגאורגיה, סאדאחלו (სადახლო, כפר).
בארמניה משמשים מי הנהר להשקיה ויצירת אנרגיה.
לקריאה נוספת

השירות הסטטיסטי הלאומי של רפובליקת ארמניה, מאפיינים גאוגרפיים של רפובליקת ארמניה (באנגלית)
גרנד פרי אוסטרליה

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1928 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לרכב 
 עיר מארחת:  מלבורן, אוסטרליה
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: אוסטרליה לקס דווידסון (4)   גרמניה מיכאל שומאכר (4)   יצרנים: איטליה פרארי (14)
 www.grandprix.com.au
 קואורדינטות:  37°50′59″S 144°58′06″E﻿ / ﻿37.849722°S 144.968333°E﻿ / -37.849722; 144.968333
 he
 
 מתווה מסלול אלברט פארק, המסלול בו מתקיימת התחרות מדי שנה
 
גרנד פרי אוסטרליה הוא מרוץ גרנד פרי המתקיים באוסטרליה מדי שנה החל משנת 1928, והחל משנת 1985 הוא מתקיים במסגרת סבב אליפות הפורמולה 1. הגרנד פרי התקיים ב־23 מסלולים שונים מאז נערך לראשונה באי פיליפ ב־1928, והחל משנת 1996 הוא נערך במסלול אלברט פארק במלבורן, למעט 2020 ו־2021 בהן המרוץ בוטל בשל מגפת הקורונה.
היסטוריה > טרום עידן פורמולה 1 (1928–1951)

בשלושת המרוצים הראשונים (1928–1930) מכוניות עם נפח מנוע עד 2,000 סמ"ק (2 ליטר) יכלו להירשם, והמכוניות שהתקבלו סווגו לארבע מחלקות לפי נפח המנוע שלהן, בסדר עולה. שעת הזינוק הושפעה מהסיווג, אך המנצח היה הנהג שקבע את הזמן המהיר ביותר, ללא תלות בשעת סיום המירוץ. המרוץ הראשון שהתקיים בשנת 1928 היה למעשה שני מרוצים נפרדים, כאשר שתי מחלקות התחרו בבוקר והמחלקות הנותרות התחרו אחר הצהריים. המרוץ התקיים במסלול עפר באורך 10.6 קילומטר באי פיליפ, סמוך למלבורן. כאמור, המנצח היה הנהג שקבע את הזמן המהיר ביותר בשני המרוצים, ופרסים משניים חולקו גם למנצח וסגנו בתוך כל מחלקה. בגרנד פרי של 1929 התקיים מרוץ יחיד עם מספר הקפות כפול מזה של השנה הקודמת, כאשר 4 המחלקות מזנקות בזו אחר זו בהפרשי זמנים משתנים. ב־1930 רק מכונית אחת סווגה במחלקה הגבוהה ביותר ולכן החליטו המארגנים לספחה למחלקה הנמוכה יותר, ושלוש המחלקות זינקו בזו אחר זו בהפרש של 3 דקות אחת מרעותה. המרוץ של 1931 התקיים לראשונה בפורמט הנדיקאפ, בו כל מכונית מזנקת בהתאם לכושרה החזוי (ככל שהמכונית איטית יותר, כך היא מזנקת מוקדם יותר), אך המנצח הרשמי היה הנהג שקבע את הזמן המהיר ביותר. למרות זאת, הפרסים חולקו הן למנצח והן לנהג שסיים ראשון את המירוץ.
ב־1932 בוטל הסיווג לארבע מחלקות, והחל משנה זו ועד 1948 המרוצים התקיימו בפורמט הנדיקאפ, בהם המנצח היה הנהג שחצה הראשון את קו הסיום, בעוד הנהג שקבע את הזמן המהיר ביותר הסתפק בגביע ופרס כספי. במירוץ עצמו ניצח ביל תומפסון שזינק אחרון, וקבע בנוסף את הזמן הטוב ביותר. גם ב־1933 היה תומפסון אחרון המזנקים (מבין הנהגים שסיימו את המירוץ), ולמרות זאת הוא השכיל לנצח בשנית. בשני המרוצים הבאים, 1934 ו־1935, שוב היה תומפסון האחרון לזנק והנהג המהיר ביותר, אך בשני המקרים הוא נאלץ להסתפק במקום השני, וכך לראשונה ניצח נהג שלא סיים את המירוץ בזמן המהיר ביותר. 1935 הייתה השנה האחרונה בה הגרנד פרי התקיים באי פיליפ, ועד 1980 לא היה למירוץ מסלול קבוע. הגרנד פרי של 1936 נדחה ל־1938 בגלל גרנד פרי המאה של אוסטרליה הדרומית שהתקיים בדצמבר 1936, אך בדיעבד הוא הוכר כגרנד פרי האוסטרלי של 1937. הוא התקיים בוויקטור הארבור והיה למירוץ הראשון שהתקיים באוסטרליה הדרומית. ב־1938 הגרנד פרי האוסטרלי התקיים בניו סאות' ויילס, פיטר וייטהד זינק אחרון אך הצליח לסיים ראשון ולנצח, דקה וחצי לפני לס בורוז שזינק רבע שעה לפניו. ב־1939 המרוץ חזר לאוסטרליה הדרומית והתקיים לראשונה על אספלט, במסלול ארוך במיוחד בן 13.8 קילומטרים. לאחר כניסתה של אוסטרליה למלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, הגרנד פרי האוסטרלי חדל מלהתקיים, והוא חודש רק ב־1947, אז התקיים במסלול ששימש בשנת 1938. הנהג שקבע את הזמן המהיר ביותר היה לקס דווידסון שסיים במקום השלישי. הגרנד פרי של 1948 נערך על מסלוליו של שדה תעופה צבאי ליד מלבורן, וזה של 1949 נדד לשדה תעופה בקווינסלנד. מרוץ זה היה הראשון שהציג זינוק אחיד של כל הנהגים בו זמנית, כפי שנהוג בספורט המוטורי המודרני. בשנתיים הבאות המרוצים התקיימו בדרום ובמערב אוסטרליה בפורמט הקודם, הנהגים סווגו לפי שיטת הנדיקאפ אך הניצחון במירוץ הוענק לנהג בעל הזמן המהיר ביותר.
מנצחים בגרנד פרי > ניצחונות לפי נהג

להלן רשימת הנהגים שניצחו את המרוץ פעמיים או יותר.
נהגים המופיעים בכתב מודגש עדיין פעילים
מרוצים המופיעים ברקע ורוד לא היו חלק מאליפות פורמולה 1 (1928–1984)
| ניצחונות | נהג | שנים |
| --- | --- | --- |
| 4 | אוסטרליה לקס דווידסון | 1954, 1957, 1958, 1961 |
| 4 | גרמניה מיכאל שומאכר | 2000, 2001, 2002, 2004 |
| 3 | אוסטרליה ביל תומפסון | 1930, 1932, 1933 |
| 3 | אוסטרליה דאג וייטפורד | 1950, 1952, 1953 |
| 3 | אוסטרליה ג'ק ברבהאם | 1955, 1963, 1964 |
| 3 | ניו זילנד גראהם מקריי | 1972, 1973, 1978 |
| 3 | ברזיל (1968–1992) רוברטו מורנו | 1981, 1983, 1984 |
| 3 | צרפת אלן פרוסט | 1982, 1986, 1988 |
| 3 | בריטניה ג'נסון באטן | 2009, 2010, 2012 |
| 3 | גרמניה סבסטיאן פטל | 2011, 2017, 2018 |
| 2 | אוסטרליה לס מרפי | 1935, 1937 |
| 2 | ניו זילנד ברוס מקלארן | 1962, 1965 |
| 2 | אוסטרליה פרנק מאטיץ' | 1970, 1971 |
| 2 | אוסטרליה מקס סטיוארט | 1974, 1975 |
| 2 | אוסטריה גרהרד ברגר | 1987, 1992 |
| 2 | ברזיל איירטון סנה | 1991, 1993 |
| 2 | בריטניה דיימון היל | 1995, 1996 |
| 2 | בריטניה דייוויד קולטהרד | 1997, 2003 |
| 2 | פינלנד קימי רייקונן | 2007, 2013 |
| 2 | בריטניה לואיס המילטון | 2008, 2015 |
| 2 | גרמניה ניקו רוזברג | 2014, 2016 |
מקור:
מנצחים בגרנד פרי > ניצחונות לפי קבוצה

להלן רשימת היצרנים שניצחו את המרוץ פעמיים או יותר.
יצרנים המופיעים בכתב מודגש עדיין פעילים
מרוצים המופיעים ברקע ורוד לא היו חלק מאליפות פורמולה 1 (1928–1984)
| ניצחונות | יצרן | שנים |
| --- | --- | --- |
| 14 | איטליה פרארי | 1957, 1958, 1969, 1987, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2007, 2017, 2018, 2022, 2024 |
| 12 | בריטניה מקלארן | 1970, 1986, 1988, 1991, 1992, 1993, 1997, 1998, 2003, 2008, 2010, 2012 |
| 6 | בריטניה ויליאמס | 1980, 1985, 1989, 1994, 1995, 1996 |
| 5 | בריטניה קופר | 1955, 1960, 1961, 1962, 1965 |
| 4 | צרפת בוגאטי | 1929, 1930, 1931, 1932 |
| 4 | בריטניה MG | 1935, 1937, 1939, 1947 |
| 4 | בריטניה לולה | 1974, 1975, 1977, 1979 |
| 4 | בריטניה Ralt | 1981, 1982, 1983, 1984 |
| 4 | גרמניה מרצדס | 2014, 2015, 2016, 2019 |
| 2 | צרפת טלבו־לאגו | 1952, 1953 |
| 2 | איטליה מזראטי | 1956, 1959 |
| 2 | בריטניה ברבהאם | 1963, 1964 |
| 2 | בריטניה BRM | 1966, 1967 |
| 2 | אוסטרליה מאטיץ' | 1971, 1976 |
| 2 | ניו זילנד מקריי | 1973, 1978 |
| 2 | צרפת רנו | 2005, 2006 |
| 2 | אוסטריה רד בול | 2011, 2023 |
מקור:
הערות שוליים

1 2 3 4  "2020 Motorsport Australia Manual - Titles - Australian Grand Prix" (PDF). Motorsport Australia (באנגלית). 1 בינואר 2020. אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 באפריל 2020. נבדק ב-28 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Australian GP". ChicaneF1. ארכיון מ-9 בדצמבר 2021. נבדק ב-9 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLA: 35415253  VIAF: 181401038   WorldCat (עם VIAF): 181401038 
מסלול הרחוב באדלייד, אירח את הגרנד פרי במסגרת אליפות פורמולה 1 בין השנים 1985–1995.
מסלול אלברט פארק במלבורן, מארח את הגרנד פרי במסגרת אליפות פורמולה 1 החל משנת 1996.
דארק אנ סטורמי

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  dark rum, כוס הייבול, פלח ליים, בירה ג'ינג'ר, קוביית קרח 
 אופן ההכנה:  מזיגת ג'ינג'ר ביר לכוס הייבול עם קרח, תוספת רום מלמעלה
 כוס:   כוס הייבול
 קישוט:  פלח ליים
 
דארק אנ סטורמי (באנגלית: Dark 'n' Stormy, אפל וסוער) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב מג'ינג'ר ביר ורום שחור, במקור של מותג Gosling's. לעיתים מוספים לו מעט סירופ סוכר או מיץ ליים.
היסטוריה

הקוקטייל נרשם כסימן מסחרי ב-1991, אך לטענת הרומשים הוא הומצא לאחר מלחמת העולם הראשונה בברמודה. רושמי הסימן הם חברת Gosling Brothers (אנ'), חברת משקאות חריפים ברמודית. במקור, הקוטייל היה חייב להכיל ג'ינג'ר ביר בריט (Barritt's) ורום שחור של מותג גורסלינג, אך בהמשך (לאחר פירוק שיתוף הפעולה), חברת גרוסלינג החלה לייצר ג'ינג'ר ביר משלהם.
היסטוריה > השם

השם המקורי שרשמה חברת גרוסלינג הוא Dark n' Stormy (עם גרש בודד). השם שמופיע באיגוד הברמנים הבינלאומי הוא Dark 'n' Stormy (עם שני גרשים). חברת גרוסלינג משתמשת בזכויות על השם המסחרי על מנת למנוע שימוש ברום של מותג אחר לצורך הכנת הקוקטייל. לכן ברים מסוימים מגישים את הקוקטייל תחת שמות אחרים.
קוקטיילים דומים

הקוקטייל דומה מאוד למוסקו מיול ולמעשה נבדל ממנו ברכיב אחד: וודקה במקום רום שחור. קיימת וריאציה בה מוספים גם סיידר תפוחים. לקוקטייל הזה קוראים לעיתים קוראים דארק אנ סטורמי סיידר.
הערות שוליים

↑  story-dark-n-stormy-cocktail, אתר sailingscuttlebutt
↑  dark-n-stormy-cider, אתר thebermudian
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים

הכניסה למתחם בית הסוהר המרכזי בירושלים
ב-20 בפברואר 1948 נערכה בריחת 12 אסירים מאצ"ל ולח"י מבית הסוהר המרכזי בירושלים.