שגיאת כתיב
סוגים של שגיאות כתיב > אותיות בעלות צליל זהה או דומה

שגיאות כתיב רבות נובעות מקיומן של אותיות הנהגות באופן דומה או זהה. במקרים רבים נובעת הבעיה מכך שאותיות או צירופי אותיות שצלילם היה שונה הפכו דומות זו לזו עם הזמן, וטשטוש ההבדל מוביל לשגיאות כתיב. בעברית, נובעת הבעיה במקרים רבים מעיצורים שונים שההבדל ביניהם היטשטש. באנגלית נעוץ מקורן של שגיאות רבות בבלבול בין תנועות הנשמעות דומות מאוד, אך נכתבות באופן שונה. כך, לדוגמה, המילים site ו-sight נכתבות באופן שונה, אך צלילן זהה, בגלל השינוי באופן הגייתה של sight. בשפות כמו ספרדית או גרמנית יש קשר הדוק בין אופן הגיית המילה וכתיבתה. כך, לדוגמה, דובר השפה הגרמנית לא יתקשה באיות מילה מורכבת כמו Gemütlichkeit מהגייתה. מקרים של בלבול יש בעיקר במקרים של תצורת איות חריגה (למשל במילה Ekstase, המאויתת ב-ks ולא ב-x, כנהוג בדרך כלל בגרמנית).
בשפה העברית מקובלת חלוקת העיצורים על פי מקום חיתוכם בחלל הפה:
גרוניות - העיצורים האחר"ע
שפתיות - העיצורים בומ"פ
חכיות - העיצורים גיכ"ק
שיניות שורקות - העיצורים זסשש"צ
לשוניים מכתשיים - דטלנ"ת
משום אותה הקרבה שבין משפחות העיצורים הזו אנו עדים לתופעה של מילים נרדפות אשר מקורן בחילופי אותיות בתוך משפחות העיצורים השונות. לדוגמה: גמע/ גמא, ערו/ ערם.
בתוך משפחות העיצורים ישנם אותיות הומופוניות, בעלות צליל זהה ומשום קרבתן האחת לשנייה ישנה נטייה בקרב תלמידים בשלב רכישת השפה שלא להבדיל ביניהם.
כמה דוגמאות לשגיאות כתיב הנובעות מדמיון בצליל בין האותיות בעברית:
א'-ה'-ע': העיצור שמסמלת האות עי"ן הוא עיצור גרוני, אל"ף היא עיצור סדקי, ואילו ה"א היא לרוב עיצור חוכך סדקי בו מוציאים אוויר רב. דוברים רבים מתקשים בהגייה של הבדלים אלה - את העי"ן מבטאים לרוב כאל"ף; ובין אל"ף לה"א נותר הבדל מסוים בהגייה, אך גם הוא מיטשטש והולך. היעדר בידול פונטי בין העיצורים גורם לבלבול. דוגמאות לשגיאות מסוג זה: "מאולה" במקום "מעולה", "מאילה" במקום "מעילה" ו"שגיעות כתיב" במקום "שגיאות כתיב".
ח'-כ' רפה (ללא דגש קל או דגש חזק): בעבר הייתה ההגייה של האות חי"ת גרונית, אך כיום הוגים אותה רוב דוברי השפה כמו כ"ף רפה. דוגמאות לשגיאות מסוג זה: "ממלחה" במקום "ממלכה" ו"חיוח" במקום "חיוך". (ישנה הצלחה רבה יותר באיות חי"ת שורשית מאשר כ"ף שורשית)
ק'-כּ' דגושה - בעבר נהגו האותיות באופן שונה (האות קו"ף נהגתה גרונית), אך כיום הגייתן זהה, ומפני שהאות ק נהגית תמיד כעיצור פוצץ והאות כ לא לרוב כותבים ק במקום כ ולא להפך. דוגמאות לשגיאות מסוג זה: "קוס" במקום "כוס" ו"כפה" במקום "קפה".
ת'-ט': בעבר נהגו האותיות באופן שונה, אך כיום הגייתן זהה. דוגמאות לשגיאות מסוג זה: "השחטה" במקום "השחתה" ו"חתיבה" במקום "חטיבה". (ישנה הצלחה רבה יותר באיות תי"ו שורשית מאשר ט' שורשית)
ס'-ש' שמאלית (שׂין): הגיית שׂין שמאלית התלכדה עם הגיית סמ"ך כבר בימי המקרא. הבלבול בין האותיות נפוץ למדי, ולרוב נוטים השוגים לכתוב סמ"ך במקום שׂי"ן. דוגמאות: "סמחה" במקום "שמחה", "מפסעה" במקום "מפשעה", "סמול" במקום "שמאל" או "תשרוקת" במקום "תסרוקת". במקרים מסוימים היטשטשו ההבדלים, ושתי תצורות הכתיב תקינות. לדוגמה: שרטוט וסרטוט, שריטה וסריטה או משור ומסור.
ו'-ב' רפה: סוג נדיר יחסית של שגיאות. לרוב כותבים ב' במקום ו' ולא להפך (ישנה הצלחה רבה יותר באיות ו"ו שורשית מאשר בי"ת שורשית).
דוגמאות לשגיאות כתיב הנובעות מצליל דומה כשהאותיות נחתכות בחלל הפה באותו אופן:
ד'-ת: כיוון ששני עיצורים אלו הם לשוניים מכתשיים ניתן לראות שגיאות כמו "מתפסת" במקום "מדפסת".
פ' רפה - ב' רפה: כיוון ששני עיצורים אלה נחתכים בשפה ההבדל הוא דק וניתן לראות שגיאות כמו "ספתא" במקום "סבתא", "רפקה" במקום "רבקה".
דוגמאות של שגיאות כתיב באנגלית הנובעות מאותיות או צירופי אותיות שצלילם זהה:
ee נשמעת לעיתים כ-ea
u נשמעת לעיתים כמו oo
s נשמעת לעיתים כ-z
g נשמעת לעיתים כ-j
c נשמעת לעיתים כ-k
ph נשמעת לעיתים כ-f
ight נשמעת לעיתים קרובות זהה ל-ite
tion נשמעת ונהגית תמיד כ-shn