stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומוסוזומאב
התרופה בישראל

רומוסוזומאב אושר לשימוש על ידי משרד הבריאות הישראלי בהתוויות הבאות
: טיפול של דלדול עצם (אוסטיאופורוזיס) חמור בנשים, לאחר הפסקת המחזור החודשי, אשר נמצאות בסיכון גבוה לשברים, המוגדר כהיסטוריה של שבר אוסטיאופורוטי, או קיומם של מספר גורמי סיכון לשברים; או כאשר טיפול אחר בדלדול עצם נכשל, או כאשר המטופל אינו יכול להשתמש בתרופה אחרת לדלדול עצם.
רומוסוזומאב נכלל בסל הבריאות מתאריך 31 בינואר 2020.
התרופה כלולה בסל הבריאות הממלכתי לנשים וגברים עם אוסטיאופורוזיס על רקע שינויים הורמונלים ו/או תופעות גיל המעבר:
התרופה תינתן לטיפול בהתקיים אחד מאלה:
חולים עם אוסטיאופורוזיס קשה (t score נמוך מ-3.5-) או שבר אוסטאופורוטי (שבר באזור אופייני בשלד שלא נגרם מחבלה קשה) אשר אינם מסוגלים לקבל טיפול אחר (ביספוספונאטים במתן פומי או תוך ורידי או רלוקסיפן) עקב הוראות נגד או תופעות לוואי
חולי אוסטיאופורוזיס שבמהלך טיפולים אחרים (כולל ביספוספונאטים במתן פומי או תוך ורידי או רלוקסיפן) חלה הידרדרות משמעותית במצבם (*), המוגדרת כאחד מאלה:
שבר אוסטאופורוטי
הרעה מובהקת במדידות חוזרות של צפיפות העצם, מעבר לטעות המדידה (ירידה, הכוללת את טעות המדידה של המכשיר, של לפחות 5%, בעמוד השדרה או בירך (total hip)) לאחר שנתיים של מיצוי הטיפולים הקיימים. 
הערה: לאור ההסתייגות של האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה, יש לעשות שימוש במדד זה באופן זהיר ומושכל. 
האמור בפסקאות משנה (א) ו-(ב) כפוף לשלילת סיבות נוספות לכישלון הטיפולי כגון חסר בוויטמין D, עודף ב-PTH וכיוצא בזה.
במהלך מחלתו חולה יהיה זכאי לקבל טיפול באחת מהתרופות – Romosozumab, Teriparatide.
(*) הערה: על פי המלצות האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה: -הגדרת הידרדרות משמעותית במצב החולה היא רק לאחר שנה ומעלה של טיפולים בביספוספונאטים במתן פומי או תוך ורידי או רלוקסיפן.
הופעת שבר בעת הטיפול ברלוקסיפן אינו מהווה התוויה מיידית למתן Romosozumab וניתן לעבור קודם לטיפול בביספוספונאט תוך ורידי, ורק אם תחול התדרדרות תוך טיפול זה, לעבור לטיפול ב-Romosozumab
רוזנות פורטוגל

רוזנות פורטוגל (בפורטוגזית: Condado de Portugal) הייתה רוזנות שהתקיימה באזור צפון פורטוגל בין השנים 868–1071, ושוב בין השנים 1096–1139, ואשר היוותה את הבסיס להקמת ממלכת פורטוגל.
היסטוריה > הקמה ראשונה

המורים השלימו את כיבוש הבזק של חצי האי האיברי תוך שנים ספורות. לנוצרים, מאידך, נדרשו 500 שנים להשלמת הרקונקיסטה, מעת שהחלו להשיב מלחמה שערה. תהליך הדרגתי זה הביא להקמתן של ממלכות נוצריות קטנות, שהלכו והתעצמו ככל שהתקדמו הנוצרים דרומה, במהלך הרקונקיסטה. הראשונה מבין ממלכות אלה אשר קמו, אסטוריאס, נחלקה בין בניו של המלך אלפונסו השלישי, עם מותו. כך קמו בנוסף הממלכות קסטיליה ולאון. מאוחר יותר הופיעו בזירה גם ממלכת נווארה, ממלכת אראגון וממלכת גליסיה.
בשנת 868 כבש וימרה פרס את אזור פורטו, במהלך מלחמות הרקונקיסטה, וקיבל את השליטה באזור כרוזנות מאלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס. במהלך השנים לאחר מכן התרחבה הרוזנות, אשר הייתה כפופה לממלכת לאון, ובחלק מהזמן לממלכת גליסיה, אולם בשנת 1071 ביטל גרסיה השני, מלך גליסיה את הרוזנות, בעקבות קרב פדרוסו, שבו הביס את הרוזן נונו מנדס, ושטחיה שולבו בממלכתו, תוך שהוא מוסיף לתאריו את התואר "מלך פורטוגל".
היסטוריה > הקמה שנייה

בשנת 1096 מסר מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השישי את השליטה על דוכסות פורטוקלה לחתנו אנרי מבורגונדי. רוזנות זו, שנהנתה ממידה נדיבה של אוטונומיה, אף כי הייתה כפופה לממלכת לאון, הייתה הגרעין העוברי לממלכת פורטוגל. אנריקה הנהיג את החבל מתוך שאיפה לזכות באוטונומיה מלאה. עם מותו בשנת 1112, רוזנות פורטוקלה נהנתה מעצמאות רבה יותר. עתה, שלטה הלכה למעשה אלמנתו, תרזה מלאון, רוזנת פורטוגל על רוזנות פורטוקלה. היא שימשה כעוצרת, בהיות בנה אפונסו אנריקש קטין. מדיניותה של תרזה דמתה לזו של בעלה: חיזוק מרקם החיים ברוזנות וחתירה לעצמאות מלאה. תרזה עיטרה עצמה בתואר "מלכה", תוך שהשתדלה להתמודד עם המשברים הדיפלומטיים החריפים אליהם נקלעה הרוזנות. השפעתם של האצילים הגליסיים בענייני הרוזנות הייתה רבה ואלה גרעו ממעמדה, צמצמו את כושר השפעתה, ובמידה רבה הכתיבו לה את אופן האצלת הסמכויות בניהול ענייני הרוזנות. עם הגיעו של אפונסו אנריקש לגיל 14, הוא עוטר כאביר וסיגל לעצמו מנהגים מלכותיים. מעמדם המועדף של האצילים הגליסיים אצל תרזה, כשברקע אדישותם המופגנת של האצילים ואנשי הכנסייה ברוזנות, הכשירו את הזירה למרד ברוזנות, בהנהגתו של בנה אפונסו אנריקש.
מלחמה פרצה בין אפונסו אנריקש לאמו הרוזנת תרזה. בשנת 1128, הובסו חילותיה של תרזה בקרב סאו מאמדה, והיא נאלצה לגלות מהאדמות בהן שלטה במשך 15 שנים. בעיתוי זה, הכריז אפונסו אנריקש על עצמאותה של רוזנות פורטוקלה ועתה הפכה זו לממלכה עצמאית.
מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השביעי לא השלים עם אובדן השליטה על פורטוקלה. אי לכך, נאלץ אפונסו אנריקש להמשיך בלחימה נגד חילותיו של אלפונסו ובמקביל ניהל גם מערכה נגד המורים בדרום.
ב-25 ביולי 1139, הביס אפונסו אנריקש את המורים בקרב אוריקה. בגיבוי ההנהגה בנסיכות, הוא הכריז על עצמאותה של פורטוגל כממלכה והוכתר למלך תחת השם אפונסו הראשון. כך, נוסדה רשמית ממלכת פורטוגל, תחת מלכות השושלת הראשונה של הענף הפורטוגזי של בית בורגונדי הצרפתי.
פסל של מלכה הראשון של פורטוגל אפונסו הראשון, ליסבון
רוברט הנרי לינדזי

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1868 Prescott, קנדה 
 פטירה:  19 במרץ 1938 (בגיל 69) ברוקוויל, קנדה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
רוברט הנרי לינדזי (באנגלית: Robert Henry Lindsay‏; 23 באפריל 1868 – 19 במרץ 1938) היה צייר קנדי.
חיים אישיים

לינדזי נולד בפרסקוט, אונטריו ב-23 באפריל 1868. אביו ג'ורג' לינדזי העביר את משפחתו לברוקוויל, אונטריו בזמן שרוברט היה ילד צעיר. רוברט לינדזי התחתן עם מרגרט אלן בוצ'ר בקרלטון פלייס ב-30 בספטמבר 1907.
הוא עסק בפעילות גופנית והתעניין בחתירה והפך לחבר הכבוד הראשון של מועדון החתירה ברוקוויל. מלבד מקצועו כאמן וכצייר סטודיו, היה לו תחביב גילוף בעץ.
לינדזי נפטר בברוקוויל ב-19 במרץ 1938.
אמן

כבר בתחילת חייו התעניין לינדזי באמנות. הוא למד במכון ברוקוויל. היה זה מכון למכניקה שכלל גם בית ספר לאומנויות שהעניק חינוך לאמנות גרפית, שם פיתח לינדזי את כישוריו. הוא נכנס לתפקיד כצייר בחברת הייצור סמארט של ג'יימס.
בעודו מועסק בסמארט הוא למד ציור ורישום אצל פרסי פ. ודקוק, בבית הספר לאמנות ברוקוויל באונטריו. לימוד זה הוביל אותו לקריירה כאמן מקצועי וצייר שמנים וצבעי מים.
בשנת 1911 הוא הפך למורה לאמנות במשרה חלקית בבית הספר ובהמשך ירש את ודקוק כמדריך האמנות בבית הספר לאמנות באונטריו בברוקוויל, תפקיד אותו מילא במשך 12 שנים. הוא לימד גם רישום בבית הספר לבנים של סנט אלבנס. הוא צייר עם הרולד א. פרל מטורונטו, במיוחד במחוז ניובורו-ווסטפורט ובמחוז לידס. הוא החזיק סטודיו בברוקוויל ממנו ניהל עסקי אמנות מסחרית וכן את מאמציו האמנותיים.
הוא היה חבר במועדון האמנויות של מונטריאול. שסייע בהקמתו בשנת 1912. לינדזי טייל הרבה, וצייר במיין, פלורידה ואירלנד.
רוברט לינדזי הפך לנאמן של ספריית ברוקוויל. כאשר ספריית קרנגי הוקמה כבית הקבע של האוספים האמנותיים הוא הפך לסגן יו"ר מועצת הספרייה הציבורית ברוקוויל. הוא רשם רישומי עיפרון רבים את ברוקוויל שהם כעת בעלי ערך היסטורי.
לאחר מותו בשנת 1938 אלמנתו, מרגרט בושה לינדזי, תרמה לספרייה כארבעים משרטוטיו.
תערוכות ואוספים

הוא השתתף בתערוכות האביב של אגודת האמנות של מונטריאול בין השנים 1911 ועד 1934. לינדזי הציג גם ציורי שמן וגם צבעי מים עם האקדמיה המלכותית לאמנויות הקנדיות, אגודת האמנים אונטריו, ועמותת האמנות במונטריאול.
בנוסף להשתתפותו הקבועה באירועים אלה במונטריאול ובטורונטו, ידוע שהוא הציג גם באוטווה, ויניפג, שיקגו, ובלפסט, אירלנד. זמן לא רב לאחר מותו הוצגו עבודותיו של לינדזי במועדון האמנויות במונטריאול.
עבודותיו של רוברט ה. לינדזי קיימות באוספי הספרייה הלאומית והארכיונים של קנדה מוזיאון ברוקוויל.
הערות שוליים

↑  Macdonald, Colin S., ed. (1975). A Dictionary of Canadian Artists. 3(1st ed.). Ottawa: Canadian Paperback Publishing Ltd. pp. 855–856
↑  "Robert Lindsay Passed Saturday, Funeral Tuesday" (PDF). History Matters: Newsletter of the Brockville & District Historical Society. 4, No. 6: 2. September 2002 [21 March 1938, The Recorder & Times].
↑  Brockville Public Library, sites.rootsweb.com
↑  "Our Men of Affairs: Robert Lindsay" (PDF). History Matters: Newsletter of the Brockville & District Historical Society. 4, No. 6: 1–2. September 2002 [18 February 1932, The Recorder & Times].
↑  "About Robert Henry Lindsay"
רוברט לינדזי, סתו, 1913
רחוב מאה שערים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 אורך:  785 מטר בערך
 מיקום
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  שכונת מאה שערים
 קואורדינטות:  31°47′15″N 35°13′19″E﻿ / ﻿31.787583333333°N 35.221916666667°E﻿ / 31.787583333333; 35.221916666667
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב מאה שערים(למפת ירושלים רגילה) רחוב מאה שערים(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב מאה שערים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב מאה שערים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב מאה שערים הוא רחובה הראשי של שכונת מאה שערים בירושלים. הרחוב נמתח מכיכר השבת עד רחוב שבטי ישראל וחוצה את השכונה ממערבה ועד מזרחה. הוא מהווה את גבולה הצפוני של השכונה, מצפון לו שכונת בית ישראל.
שליש הרחוב המערבי רחב יחסית ובעבר הייתה התנועה בו דו-סטרית. הקטע שמפינת רחוב חבקוק מזרחה עד סוף הרחוב נעשה צר, מדרכותיו צרות מאוד, ומתאפשרת בו תנועת רכב רק בכיוון אחד. כיוון הנסיעה ברחוב, כמו גם מספרי הבתים בו ידעו שינויים: בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל החל הרחוב במזרחו, מספרי הבתים החלו בפינת רחוב שבטי ישראל והסתיימו בכיכר השבת. גם כיוון התנועה היה בהתאם ממזרח למערב. לאחר קום המדינה השתנה כיוון התנועה ושונה סדר מספרי הבתים כך שיתחיל במערב הרחוב. על בתים אחדים מתנוססים עדיין שלטי הרחוב האליפטיים בעלי מספר שאינו תואם. חלק מהרחוב נקרא בתקופת המנדט רחוב גאולה.
בתים ברחוב

בית מס' 1 - בית שאול ברינקר, קבלן ירושלמי שבנה בתים רבים באזור מרכז העיר (אחיו של דב נתן ברינקר). בית זה גבוה יחסית לשאר בתי השכונה. במשך השנים נמכר הבית ושינה את שמו לבית בורוכוב. בבית זה שכנו במשך שנים רבות משרדי הסניף הירושלמי של תנועת פועלי אגודת ישראל. מרתף הבניין שימש במלחמת ששת הימים מקלט ציבורי. כיום שוכנים באחת הדירות משרדי ועד הרבנים לענייני צדקה. בחזית הבניין חנויות אחדות.
בית מס' 3 - דיירי אחת הדירות בבית זה שהייתה בבעלות תושב תל אביב, נחשדו כמיסיונרים. הדירה קיבלה את הכינוי "דירת המיסיונריות" לאחר שצעירים חרדים התפרצו לתוכה בחורף 1998 והשליכו את כל תכולת הדירה אל הרחוב. כמה מהם נעצרו ונשפטו וברחוב עומד "גלעד" מאולתר לזכר האירוע. בבניין זה התגורר הרב שמואל אלעזר היילפרין. בחזית הבניין היו חנויות תכשיטים, תשמישי קדושה וספרים. בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 שכנה כאן חנות הספרים של משפחת פפנהיים שמכרה גם ספרים נדירים מאוספים פרטיים והייתה מוקד כינוס לרבנים ואוהבי ספר. בין פוקדי החנות הקבועים נודעו: הרב עובדיה יוסף, הרב אליעזר יהודה וולדנברג, הרב שלמה גורן והרב שלמה שמשון קרליץ.
בית מספר 5 - (בתקופת המנדט: גאולה 18) בו שכנו מאז 1933 משרדי "מרכז אגודת ישראל בארץ ישראל" בהנהגת משה בלוי ומשה פרוש, ממשרד זה התנהלה פעילות אגודת ישראל הירושלמית בשנות המנדט וראשית המדינה, בין הפעילים הצעירים היו: אוריאל צימר, שמואל שאולזון ומנחם פרוש. במשך עשרים שנה שכנה במשרדים אלו מערכת השבועון "קול ישראל". בבית זה התגורר גם הרב חיים מאיר אונגר, אב"ד לוקנבך.
בית מספר 7 - במרתף הבית שכנה המחלבה של משפחת מקובקי שבמקביל ייבאה חמאה מחו"ל. בחזית הבית ובחלק מהדירות שכנו עסקים וחנויות רבות. גלריה לאמנות, חנויות הלבשה והנעלה, חנות למוצרי חשמל, סוכנות נסיעות ותחנת מוניות, חנות יין ומגדנייה.
בית מספר 9 - בבית זה נפתח זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה סניף של הדואר האוסטרי, סניף הדואר הראשון בירושלים שמחוץ לחומות. עוד בבית זה, חנות הוצאת הספרים "כתר", שמואל וולנר מבעלי ההוצאה נהרג בפיגוע בקו 2 (2003).
לקריאה נוספת

יוסף יואל ריבלין, מאה שערים, ירושלים: המחלקה לענייני הנוער - המדור הדתי של ההסתדרות הציונית, תש"ז.
צבי כהנא, ספר מאה שערים בעבר ובהווה: היסטוריה של 110 שנים של שכונת מאה שערים, ישיבותיה מוסדותיה אנשיה מייסדיה רחובותיה שווקיה ושעריה. ירושלים תשמ"ג
גבריאל ברקאי ואלי שילר (עורכים), מאה שערים וסביבתה, אריאל, 163-164, תשס"ד, עמ' 121–135.
בנימין קלוגר, רחוב מאה שערים: סיפורו של רחוב, ירושלים: הוצאת המודיע, 2016
הערות שוליים

↑  ראובן גפני, "לוחות ושברי לוחות". על בית הכנסת של חסידי צ'ורטקוב במאה שערים, באתר "צ'ורטקוב"
↑  עוד על טחנת הקמח, ראו: נ. בר אוריין, היה היתה טחנת קמח..., מעריב, 27 בנובמבר 1958.
↑  על אבי המשפחה, חיים מקובקי, ראו: דוד תדהר (עורך), "חיים מקובקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3481.
↑  דף לזכר שמואל וולנר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012301768905171 
עד ראשית העשור הראשון של המאה ה-21 עברו ברחוב קווי תחבורה ציבורית שגרמו לפקקי תנועה קשים ברחוב הצר. תנועת אוטובוסים עירוניים ברחוב פסקה בשל סכסוך של אגד עם הקנאים מפלג "נטורי קרתא" שחסמו את מעברם בקביעות
אחת הכניסות מהרחוב לבתי נייטין ביום שלג
צובאים על חלונות בית הכנסת של חסידות סטרופקוב במרכז הרחוב, 2009
"שוק ארבעת המינים" שהתקיים מדי שנה על מדרכות הרחוב, בסביבות 1983
הפרדה מגדרית התקיימה מדי שנה בחול המועד סוכות בחלקו המזרחי של הרחוב הסמוך למוסדות חסידות תולדות אהרן, בשל אירועי שמחת בית השואבה המסורתיים. נוהג זה הופסק בהוראת בית המשפט בעשור השני של המאה ה-21
רם קולהאס

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1944 (בן 79) רוטרדם, הולנד 
 מקום לימודים:  בית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלות בלונדון  הקולג' לאדריכלות, אמנות ותכנון של אוניברסיטת קורנל 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  דה-קונסטרוקטיביזם 
 יצירות ידועות:  Fondazione Prada Building, בית הנבחרים של הולנד, הספרייה המרכזית של סיאטל, Nederlands Dans Theater, Kunsthal, בית למואן בבורדו 
 פרסים והוקרה:  פרס פריצקר (2000)  פרס רולף שוק לאמנות חזותית (2022)  פרימיום אימפריאל (2003)  Oeuvre Awards BKVB (2002)  Rotterdam-Maaskant Prize (1986)  פרס יאן ורמיר (2013)  מדליית הזהב המלכותית (2004)  Prix de l'Équerre d'Argent (1998)  פרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית (2005)  RIBA Charles Jencks Award (2012)  Wolfert van Borselenpenning (2004)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  אביר בלגיון הכבוד 
 בן או בת זוג:  Madelon Vriesendorp 
 
קו רכבת ירוק העובר בצינור נירוסטה המגן מפני רעש במרכז קמפוס טריביון מקורמיק (המכון הטכנולוגי של אילינוי)(אנ'), שיקגו, ארצות הברית
רם קולהאס (בהולנדית: Rem Koolhaas; נולד ב-17 בנובמבר 1944) הוא אדריכל הולנדי, המזוהה עם זרם הדה-קונסטרוקטיביזם.
ביוגרפיה

קולהאס סיים את לימודיו באיגוד הארכיטקטוני (AA School of Architecture) שבלונדון ולאחר מכן הקים יחד עם איליה זאנגליס את OMA, משרד אשר הוא עומד בראשו עד היום.
פרסומו הרב הגיע גם מהמאמרים והספרים שכתב: "הזיית ניו יורק - Delirious New York" משנת 1978 והספר S,M,L,XL מ-1995 אותו הוציא בשיתוף עם המעצב הגרפי ברוס מאו, ספר אשר קרא תיגר על הפורמט המקובל של ספרי אדריכלות, ואשר הציג דרך עיון במאמרים, פרויקטים וחומרים גרפיים רבים מספור את רעיונותיו של קולהאס, ואת מצבו של מקצוע האדריכלות כולו. הספר הוביל לחיקויים רבים והשפעתו הייתה רבה.
קולהאס החל בהדרגה לבנות יותר פרויקטים וככל שהשפעתו גברה על דור של אדריכלים צעירים בהולנד ומחוצה לה כך הפך הוא עצמו לאייקון תרבותי, מעמד אשר בו הוא עושה שימוש מודע (יש האומרים סרקסטי) לאורך השנים. תכנן בין היתר את מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין.
בשנת 2000 הוא זכה בפרס פריצקר היוקרתי לאדריכלות ובשנת 2022 זכה בפרס רולף שוק.
רוזנות פפאלץ-זימרן-צווייבריקן

| --- | --- |
סמל

 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1410 
 תאריכי פירוק:  1459 
 ישות קודמת:   נסיכות הבוחר מפפאלץ    רוזנות ולדנץ
 ישות יורשת:   רוזנות פפאלץ-זימרן    רוזנות פפאלץ-צווייבריקן
 
רוזנות פפאלץ-זימרן-צווייבריקן (בגרמנית: Pfalz-Simmern-Zweibrücken) הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה שבסיסה בזימרן ובצווייבריקן בריינלנד-פפאלץ המודרנית, גרמניה.
היסטוריה

פפאלץ-זימרן-צווייבריקן הוקמה בשנת 1410 מתוך חלוקה של נסיכות הבוחר מפפאלץ לאחר מותו של המלך רופרכט השלישי עבור בנו שטפן. בשנת 1444 התווספה רוזנות ולדנץ למדינה אך מאוחר יותר שטפן חילק את שטחיו בין בניו פרידריך (שקיבל את זימרן) ולודוויג (שקיבל את צווייבריקן וולדנץ). בשנת 1448, שטפן ירש מחצית משטחי פפאלץ-נוימרקט אך מכר אותם לפפאלץ-מוסבאך.
הרוזן פלטין

שטפן, 1410–1459
ריטיינר

ריטיינר (מאנגלית: Retainer agreement; המונח שיצרה האקדמיה ללשון העברית: שכר טרחה עִיתִי) הוא מונח המתאר תשלום חודשי קבוע לנותן שירות, בלא שיתקיימו איתו יחסי עובד-מעביד. הסכם ריטיינר הוא חוזה למתן שירות, לזמן קבוע מראש (למשל למשך ביצועו של פרויקט מסוים), או ללא הגבלת זמן. ייחודו של הסכם ריטיינר בכך שמקבל השירות מתחייב מראש לשלם תמורת שירות המוגדר בינתיים באופן כללי בלבד, ויפורט ויבוצע בהמשך.
ההבדל בין פרילאנס לריטיינר

מקובל מאוד לקבוע מראש עלות שכר שעה, אבל לא לקבוע מראש בדיוק מהן השעות הספציפיות הקצובות כך שרק לאחר ביצוע שעות העבודה בפועל מגיש בעל המקצוע נותן השירות חשבונית עם מספר השעות בפועל שהקדיש לעבודתו, ואלה מחושבות לפי הסיכום מראש של עלות שעת עבודה אחת כפול מספר השעות שעבד בפועל (זהו הסכם של "פרילאנס"). ואולם במקרה של הסכם הריטיינר, ישנה הבחנה בין התשלום החודשי הקצוב שנקבע מראש, ותשלום זה חל בין אם השלים נותן השירות את כל השעות שתוכננו עבורו מראש ובין אם לאו, לבין תשלום נוסף על שעות עודפות החורגות מהתפקיד המשוער הקבוע שנקצב לו מראש בהסכם הריטיינר. באופן זה מבטיח לעצמו נותן השירות שנשכר למלאכה, תשלום חודשי מובטח וקבוע, ולצידו יוכל עדיין להגיש חשבוניות גם על שעות עבודה עודפות ומיוחדות החורגות מהתחשיב החודשי הקבוע שסוכם עליו מראש בהסכם הריטיינר.
מקצועות בהם שכיח ריטיינר

מקובל, למשל, לשלם שכר ריטיינר עבור שירותיו של יועץ או עורך דין, מתוך כוונה שהלה יספק את שירותיו עד לגמר המיזם או גמר הטיפול בתביעה המשפטית. במובן זה, ייתכן גם ריטיינר חד-פעמי, המשולם מראש. ריטיינר נפוץ מאוד גם בתחום השירותים החשבונאיים (כגון שירותי ראיית חשבון והנהלת חשבונות) ושירותים עסקיים אחרים.
חוזה ריטיינר כמקור סמכות

בעבודתו של עורך דין, הסכם ריטיינר מהווה את הבסיס לסמכותו לטפל בתיק. הסכם ריטיינר מגביל את סמכותו, היות שזו אינה לכל נושא ולכל זמן. על כן זהו הסכם ספציפי מוגבל בטבעו, למשל רק למשך זמן התביעה מוסמך עורך הדין בידי הלקוח לשמש שליח או לייצג את הלקוח. סמכות מסוג כזה יכולה להיות מפורשת, משתמעת, גלויה מאליה או שכיחה בשל השימוש השגור של עורך הדין בסמכות זו בהתאם להוראות הלקוח שלו.
הערות שוליים

↑  מילים ומונחים חדשים (סיוון תשע"ט, יוני 2019) באתר האקדמיה ללשון העברית
רועי פולקמן

רועי שמואל פולקמן (נולד ב-5 באוגוסט 1975, כ"ח באב ה'תשל"ה) הוא מנהל ופוליטיקאי ישראלי; שימש חבר הכנסת בכנסות ה-20 וה-21 מטעם מפלגת "כולנו"; ממקימי הארגון הירושלמי "רוח חדשה". לפני כן, היה פעיל חברתי ויועץ אסטרטגי למגזר הציבורי.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב כבן יחיד לאנדריי אמנון פולקמן, יליד רומניה, ולנעמי לבית ליב, ילידת ישראל. ב שירותו הסדיר שימש כחובש קרבי בנח"ל. משרת במילואים בגדוד חי"ר בפיקוד דרום. בסיום שירותו הסדיר הקים וניהל את מחלקת "דור ההמשך" בחברה להגנת הטבע. בשנים 2008–2012 שימש כיועץ מדיניות לראש העיר ירושלים, ניר ברקת, ועמד בראש האגף למדיניות ותכנון אסטרטגי בעיריית ירושלים.
בוגר לימודי תואר ראשון בכלכלה ובלימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית. בעל תואר שני בממשל מבית-הספר ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד במסגרת תוכנית קרן וקסנר, וכן מוסמך האוניברסיטה העברית בירושלים במדיניות ציבורית, במסגרת תוכנית מצטיינים. בוגר תוכנית המנהיגות בבית-הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, ובוגר תוכנית מעוז.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית ופוליטית

פולקמן היה מנכ"ל אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, נמנה עם מקימי הארגון הירושלמי "רוח חדשה" וניהל את מחלקת "דור ההמשך" בחברה להגנת הטבע. במשך שנתיים נמנה עם הרכב חברי המועצה הארצית לתכנון ובנייה כנציג הדור הצעיר מטעם התאחדות הסטודנטים הארצית. כמו כן, היה חבר הנהלה בבית יצחק בן צבי, בחברה לפיתוח מזרח ירושלים, בחברת הדיור הציבורי פרזות ובמכון ירושלים לחקר ישראל וכן בארגונים עסקים וציבוריים נוספים.
בין השנים 2013–2015 היה בעל עסק לייעוץ אסטרטגי לשלטון המקומי לארגוני המגזר השלישי ולגופי אקדמיה. פולקמן כותב ומרצה על תפקידו של הימין הליברלי בפוליטיקה הישראלית.
בספטמבר 2020 מונה כיו"ר הוועדה לאסדרת העל בתחום השידורים. הוועדה הגישה המלצותיה ביולי 2021.
ביולי 2021 פורסם גם מודל ליישום תהליכי פיתוח כלכלי אזוריים אותו כתב עבור ג’וינט אלכא וקרן ראסל ברי.
באוקטובר 2021 יצא לאור ספרו "עדכון גרסה - כללים חדשים לדמוקרטיה" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר סוקר את תופעת הפופוליזם בגרסתה הישראלית ואת התופעות שהובילו למשבר הפוליטי שהחל ב-2019.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית ופוליטית > בעיריית ירושלים

בשנת 2008 ניהל את מטה הצעירים בקמפיין של ניר ברקת לראשות העיר. לאחר ניצחון ברקת בבחירות, שימש פולקמן כיועץ מדיניות לראש עיריית ירושלים ובהמשך ניהל את אגף המדיניות והאסטרטגיה בעיריית ירושלים.
בשנת 2013, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, הוצב במקום השישי ברשימתו של ניר ברקת כנציג הצעירים למועצת העיר ירושלים, אך לא נכנס למועצה, כאשר רשימתו של ברקת קיבלה ארבעה מושבים בלבד במועצת העיר.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית ופוליטית > כחבר הכנסת > חקיקה שקידם

במהלך פעילות הכנסת העשרים אושרו למעלה מ-20 חוקים אותם קידם ח"כ פולקמן, ובהם בין היתר:
חוק הגרייס (מתן דחייה בתשלומי משכנתא) – הצעת החוק קובעת כי בנקים למשכנתאות יחויבו להציע מסלול המאפשר דחייה במועדי תשלומי המשכנתא למינימום של שלושה חודשים, אם הלווים לא מסוגלים לעמוד בתשלומי המשכנתא, במצבי אבטלה, מחלה או חופשת לידה.
חוק המרשמים – בעבר צרכנים יכלו לבחור היכן לממש את המרשם אותו קיבלו בקופת החולים, ובתי המרקחת פעלו בהסכמים מול כלל קופות החולים. עם שינוי המדיניות בשנים האחרונות, ניתן לרכוש תרופות רק בבתי מרקחת שיש להם הסדר עם קופת החולים בה חבר הלקוח. הצעת החוק קובעת כי בתי מרקחת יהיו מחויבים לכבד כל מרשם, וכי קופות החולים יאפשרו לבתי המרקחת להתחבר למערכות הממחושבות שלהן, עבור מימוש מרשמים דיגיטליים.
חוק מכון התקנים – החוק מאפשר למעבדות תקנים פרטיות לערוך בדיקות תקניות למוצרים וכך להתחרות במכון התקנים. ההצעה מבקשת ליצור תחרות בתחום אישור מוצרים המיובאים לארץ, מתוך מטרה להוזילם לציבור הצרכנים.
חוק מוסר תשלומים (חוק "שוטף 30+") – החוק מבקש לשפר ולהסדיר את מוסר התשלומים במשק על ידי כך שהוא מחייב גופים ציבוריים כולל משרדי ממשלה לשלם לספקים בתוך 30–45 יום, לכל היותר, מאז קבלת שירות או מוצר.
חוק שכירות הוגנת מסדיר את מערכת היחסים בין השוכר והמשכיר ומגדיר מהי דירה ראויה למגורים, החוק קובע על איזה צד מוטלים תשלומים שונים וכן, מהו גובה הערבות המקסימלי שניתן לדרוש, וחוקיות סעיפים הפוטרים את השוכר ממחויבותו כלפי המשכיר.
חוק דיור בהישג יד – תיקון לחוק התכנון והבניה (תשכ"ה-1965) ומאפשר לוועדות התכנון להקצות תוספת שטחי בנייה של עד כ-25% מסך השטח המותר לבנייה במגרש, בתנאי שהיזמים יקצו רבע מהדירות שנבנו במסגרת תוספת הבניה לטובת שכירות מוזלת ארוכת טווח, והדירות הללו ישווקו לזכאים במחיר מוזל בכ-20% ממחירי השוק באותו אזור.
חוק פנסיה לעצמאים – החוק הוגש יחד עם שר הכלכלה, אלי כהן, וקובע כי החל מינואר 2017 יחויבו עצמאים להפריש סכום העומד על כ-8.5% מהכנסתם לפנסיה, כאשר במקביל יופחתו שיעורי הביטוח הלאומי לעצמאים בדרגות ההכנסה הנמוכות ויועלו תשלומי הביטוח לעצמאים המשתכרים מעל 21 אלף שקל.
חוק הסדר ההימורים בספורט – החוק מסמיך את שר האוצר לבטל את ההימורים על מרוצי סוסים, וכן קובע כי תקרת הצמיחה בהיקף המכירות של הטוטו לא תעלה על 2.7% לשנה, בדומה לגידול בהוצאות הממשלה. עוד קובעת ההצעה כי התמריץ למוכרי כרטיסי הגרלות יקטן, וכי תיקבע תקרת הכנסה חודשית ממוצעת שתהיה פי ארבעה מהשכר הממוצע במשק.
ביוגרפיה > לאחר הכהונה בכנסת

בעשור השלישי של המאה ה-21, פולקמן משמש יו"ר "פורום מחוללי תחרות פיננסית", המאגד מספר גופים פיננסיים חוץ בנקאיים.
פולקמן נשוי לקים, מורה בתיכון הראל במבשרת ציון, ואב לארבעה. הוא מתגורר במושב נס הרים.
הערות שוליים

↑  הבוגרים שלנו, באתר קרן וקסנר
↑  פולקמן ברשימת הבוגרים של תוכנית מעוז
↑  ועדת פישמן, התנועה לאיכות השלטון, ‏4 במרץ 2019
1 2  אגף דוברות הכנסת, הוועדה המיוחדת לנושא הרפורמה בשירות המדינה, באתר הכנסת, ‏יולי 2016
↑  רועי פולקמן (2016-02-13), מינוף הפריפרייה - אשכולות אזוריים / יו"ר סיעת 'כולנו' - חה"כ רועי פולקמן, נבדק ב-2018-06-04
↑  שלומית צור, ‏מחר בכנסת: הצעת חוק שתסמיך אדריכלים לאשר היתרי בנייה, באתר גלובס, 18 בנובמבר 2018
↑  אורי חודי, ‏בגלל טעות בהצבעה על התקציב: אושרה הקמת רשם שכירויות, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2016
↑  בילי פרנקל, בגלל המתווכים: בישראל יותר יקר לשכור דירה, באתר ynet, 22 בדצמבר 2018
↑   שירית אביטן כהן, ‏הצעת חוק: תוסר תעמולת בחירות שמומנה בידי מי שאינם זכאים להצביע בישראל, בעיתון מקור ראשון, 9 בדצמבר 2018
↑  איציק וולף, השרים אישרו: תוקטן תלות חברות האשראי בבנקים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 באוקטובר 2018
↑  אות הפרלמנטר המצטיין לשנת 2017, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏17 ביולי 2017
↑  עטרה גרמן, ‏רועי פולקמן פורש מהכנסת; מוותר על השריון בליכוד, באתר "סרוגים", 28 ביולי 2019
↑  ענת דניאלי, אושר לקריאה שנייה ושלישית: בנקים יחויבו לאפשר דחיית תשלומי המשכנתא בנסיבות מיוחדות, באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2018
↑  נורית קדוש, אושר חוק התקנים שנועד לפשט את היבוא ולהקל על הרגולציה, באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2017
↑  אושר חוק מוסר התשלומים: עוברים לשוטף + 30, באתר גלובס, 22 במרץ 2017
↑  אורי חודי, ‏חוק "דיור בהישג יד" אושר סופית במליאת הכנסת, באתר גלובס, 5 בפברואר 2018
↑  חזי שטרנליכט, חוק פנסיה חובה לעצמאיים אושר בועדת העבודה והרווחה לקריאה שנייה ושלישית, באתר ישראל היום, 7 בדצמבר 2016
↑  שחר אילן, אושרה הרפורמה בטוטו: מירוצי הסוסים יופסקו, רשת ביטחון לתקציב הספורט, באתר כלכליסט, 6 בפברואר 2017
↑  עומר שרביט, חקיקה תאפשר העברה מהירה מהעו"ש לקופה, באתר זמן ישראל, 20 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305913405171  ISNI: 0000 0004 0245 9560  VIAF: 297776458   WorldCat (עם VIAF): 297776458
רוזנות פפאלץ-זולצבאך

| --- | --- |


 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 ישות קודמת:   רוזנות פפאלץ-צווייבריקן
 ישות יורשת:   נסיכות הבוחר מפפאלץ
 
רוזנות פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Pfalz-Sulzbach) היה שמם של שתי מדינות נפרדות של האימפריה הרומית הקדושה הממוקמות באמברג-זולצבאך המודרנית, בוואריה, גרמניה, אשר נשלטו על ידי ענף של בית ויטלסבאך.
פפאלץ-זולצבאך (1569–1604)

פפאלץ-זולצבאך הופרדה מפפאלץ-צווייבריקן עם מותו של וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ב-1569. צוואתו קבעה שפפאלץ-זולצבאך תופרד מפפאלץ-צווייבריקן ותישלט על ידי בנו הצעיר אוטו היינריך. אוטו היינריך נפטר בשנת 1604 ללא יורשים, ובעקבות כך פפאלץ-זולצבאך נמסרה לפפאלץ-נויבורג.
| שם | תקופת שלטון |
| --- | --- |
 אוטו היינריך: 1569–1604