stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופי אנאן
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

אנאן, בנם של הנרי רג'ינלד וויקטוריה אנאן, נולד ב-8 באפריל 1938 בעיר קומאסי בגאנה. לפי המסורת בגאנה, פירוש שמו הפרטי הוא "נולד ביום שישי", ומשמעות השם השני, "אטַה", היא "תאום", והוא ניתן לו בהיותו אחד משני תאומים. השם אנאן הוא גם שם פרטי הניתן לילד הרביעי במשפחה, אך במקרה של משפחת אנאן נעשה בדורות קודמים לשם משפחה. משפחתו הייתה שייכת לאליטה הגנאית - שני סביו ודודו היו מנהיגי שבטים, והוא משתייך לקבוצות האתניות אסאנטה ופנטה.
אנאן נישא לננה מריה אנאן (לגרגרן), עורכת דין ואמנית משוודיה, אחייניתו של חסיד אומות העולם ראול ולנברג. היו לו שני ילדים מנישואיו הקודמים לטיטי אלקיג'ה, ממנה התגרש בשנות השבעים.
ביוגרפיה > לימודים אקדמאיים

בין השנים 1954–1957 למד אנאן בפנימייה המתודיסטית היוקרתית מפאנטסיפים (Mfantsipim) בקייפ קוסט, מחוזה הראשי של גאנה. ב־1957, כשסיים את לימודיו, הייתה גאנה לקולוניה הבריטית הראשונה דרומית לסהרה שזכתה לעצמאות. ב־1958 החל אנאן את לימודיו לתואר בכלכלה באוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של קומאסי. הוא זכה למלגה מטעם קרן פורד, והשלים את לימודיו במק'אלסטר קולג' במינסוטה, ארצות הברית. בשנים 1961–1962 למד אנאן במכון ללימודים בינלאומיים מתקדמים (Institut universitaire des hautes études internationales) בז'נבה, שווייץ, וב־1972 השלים את לימודיו לתואר שני בניהול בבית הספר לניהול של MIT. הוא דבר שפות רבות באופן שוטף, ביניהן אנגלית, צרפתית, אקאן (אנ'), כמה שפות קרו (אנ') וניבים אפריקאיים שונים.
קריירה > הקריירה באו"ם

אנאן החל לעבוד עבור ארגון הבריאות העולמי (WHO) ב-1962. בין השנים 1974–1976 היה ראש מנהל התיירות בגאנה. לאחר מכן, שימש אנאן כתת-המזכיר הכללי של האו"ם בשלוש משרות בזו אחר זו: ניהול משאבי אנוש ומתאם אבטחה (1987-1990), ניהול תקציבי (1990-1992) ופעולות לשמירה על השלום (1993–1994). באוקטובר 1995 נתמנה אנאן לשליח האו"ם ליוגוסלביה.
בספרו של מפקד כוחות האו"ם ברואנדה רומאו דלאיר (Shake Hands with the Devil: The Failure of Humanity in Rwanda) מותח דלאיר ביקורת קשה על התנהלותו של אנאן במהלך רצח העם ברואנדה ב־1994, שעה שהיה תת-המזכ"ל לשמירה על השלום. לטענת דלאיר נקט אנאן מדיניות פאסיבית מדי ומנע מכוחות האו"ם להתערב במשבר, התערבות שיכולה הייתה לצמצם את היקף הטבח.
קריירה > הקריירה באו"ם > כמזכ"ל האו"ם

ב־13 בדצמבר 1996 נבחר אנאן בידי מועצת הביטחון לתפקיד המזכיר הכללי ומינויו אושר ארבעה ימים לאחר מכן בידי העצרת הכללית. הוא החל את הקדנציה הראשונה שלו ב־1 בינואר 1997, בהחליפו את המצרי בוטרוס בוטרוס ראלי, והיה למזכ"ל הראשון מבין אזרחי אפריקה שמדרום לסהרה.
ב־10 בדצמבר 2001 זכה אנאן בפרס נובל לשלום - מחצית הפרס הוענקה לו אישית, ומחציתו האחרת לארגון האומות המאוחדות כולו.
ב־1 בינואר 2002 חודשה כהונתו של אנאן והחלה הקדנציה השנייה שלו בתפקיד המזכיר הכללי. מהלך זה קבע תקדים בתולדות האו"ם, מכיוון שעל פי המדיניות הלא רשמית, עובר התפקיד בין יבשות מדי שתי קדנציות. זו הייתה הקדנציה השלישית ברציפות של תושב אפריקה.
בראשית שנת 2004 חשף ה"ניו יורק סאן" כי קוג'ו אנאן, בנו של מזכ"ל האו"ם, מעורב בשערוריית "נפט עבור מזון" בעיראק. על פי החשד, הוא קיבל במשך תשע שנים כספים מהחברה השווייצרית "קוטקנה" (Cotecna) שהייתה אחראית לפיקוח על התוכנית. על פי ההאשמות, קוטקנה נבחרה אף על פי שלא הגישה את ההצעה הטובה ביותר והמשתלמת ביותר עבור האו"ם. אנאן עצמו זוכה מהחשד כי התערב אישית על מנת להבטיח שחברה שבה מועסק בנו תזכה במכרז. עם זאת, החוקרים מצאו פגם בכך שלא הכריז על ניגוד אינטרסים, כנדרש.
ב־13 במרץ 2005 ביקר אנאן בישראל לרגל חנוכת המוזיאון החדש ביד ושם.
ב-14 בדצמבר 2006 סיים אנאן את תפקידו כמזכ"ל האו"ם, ובמקומו התמנה באן קי מון הדרום-קוריאני. פעולתו הבולטת של אנאן לאחר סיום תפקידו הייתה התיווך בין נשיא קניה מוואי קיבאקי ויריבו הפוליטי ראילה אודינגה, במשבר שהתעורר בתחילת 2008 עקב מחלוקת על תוצאות הבחירות לנשיאות. בתיווכו של אנאן הושג הסכם להקמת ממשלת אחדות במדינה.
קריירה > הביקורת על ישראל

חוגים בישראל מתחו ביקורת על תפקודו של אנאן בסכסוך הישראלי-פלסטיני. מרב הביקורות טוענות לחד-צדדיות ונקיטת עמדה פרו-פלסטינית מצדו ללא גינוי מספק של הטרור.
בזמן מבצע חומת מגן גינה אנאן את ישראל על הטבח לכאורה שבוצע בג'נין. לאחר שוועדת חקירה של האו“ם ניקתה את ישראל מאשמת הטבח, התנצל אנאן על השימוש במושג "טבח".[דרוש מקור]
ביוני 2006 נפגעה משפחת ראליה מפיצוץ על חוף ימה של עזה. צה"ל פתח בחקירה, וזו העלתה כי הפיצוץ נגרם כתוצאה ממוקש או מטען שהוטמן בחוף קודם לכן. קופי אנאן הטיל ספק בממצאי התחקיר הישראלי וטען כי "הטענה הישראלית נשמעת לי מוזרה". בתום פגישה עם שגריר ישראל באו"ם, דני גילרמן, חזר בו מזכ"ל האו"ם מהדברים שאמר וטען שהגיב לספקולציה עיתונאית.
ב-14 ביולי 2006, בזמן מלחמת לבנון השנייה, נהרגו ארבעה משקיפים של האו"ם במוצב אל-חיאם. המשקיפים נהרגו מתקיפת חיל האוויר, שכוונה לעמדת חזבאללה השוכנת כ-180 מ' מהמוצב אך פגעה בשוגג במוצב עצמו. אנאן טען כי "זו נראית כהתקפה מכוונת", ובתגובה לדבריו אמר ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט כי "האשמת אנאן לא תעלה על הדעת".
כאשר יאסר ערפאת מת, אנאן ספד לו ואמר כי אישיותו תחסר לעולם ופקד על כל מוסדות האומות המאוחדות לציין יום אבל על מותו.
אחרי הכהונה באו"ם

ב-2011 עמד יחד עם מנהיג השין פיין ג'רי אדמס בראש ועידת שלום בארץ הבסקים שהובילה להודעה של המחתרת הבסקית אט"א על הפסקת פעולות הטרור שלה. ב-2012 מונה לשליח הקהילה הבינלאומית לסוריה, בעקבות טבח האזרחים במהלך מלחמת האזרחים בסוריה. ב-2 באוגוסט 2012 התפטר מתפקידו.
קופי אנאן נפטר ב-18 באוגוסט 2018, עקב דום לב בשנתו.
דוונדה וייז

| --- | --- |

וייז בראיון מ-2019
 לידה:  30 במאי 1984 (בת 40) ג'סופ, מרילנד, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  Atholton High School 
 בן או בת זוג:  אלאנו מילר 
 פרופיל ב-IMDb
 
דוונדה וייז (באנגלית: DeWanda Wise; נולדה ב-30 במאי 1984) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של נולה דרלינג בסדרה "לא יכולה בלי זה" של נטפליקס, המבוססת על סרט באותו שם.
ביוגרפיה

נולדה בשם דוונדה ג'קסון, בעיר ג'סופ שבמרילנד להורים ממוצא אפרו-אמריקאי וגדלה בערים נוספות במדינה ביניהם; בולטימור, וודלון ולורל.
כאשר למה ב"תיכון אתולטון" בעיירת קולומביה, רצתה להיות פסיכותרפיסטית אך לאחר שלקחה קורס בפסיכולוגיה החליטה שזה לא המקרה. וייז החלה לשחק במהלך שנתה השנייה בתיכון, כאשר במאי התיאטרון הציע לה תפקיד במחזה של בית הספר במקום ריתוק.  בשנת 2006 סיימה את לימודיה בבית הספר טיש לאומנויות של אוניברסיטת ניו יורק עם תואר ראשון באמנות יפה, בדרמה ובלימודים עירוניים. במהלך תקופת הלימודים, עבדה כעוזרת מתמחה וכסדרנית סחורה ברשת המזון טריידר ג'ו.
קריירה

ווייז החלה את דרכה בהופעות קצרות בסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: כוונה פלילית", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "האישה הטובה" ו"אימפריית הפשע". את הופעת הבכורה שלה בסרט עשתה בסרט הדרמה "במערבולת" משנת 2007 בכיכובה של שרה ג'סיקה פרקר, ומאוחר יותר הופיעה בתפקידי משנה בסרט העצמאי "Steam" משנת 2007, ובסרטו של לי דניאלס "פרשס" (2009) שזכה בשני פרסי אוסקר בטקס פרסי אוסקר ה-82.
בשנת 2016 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית העצמאי "How to Tell You're a Douchebag" שהוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס. בשנה שלאחר מכן, וייז קיבל תפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "הבריחה מג'ורג'יה" שיצרה, כתבה והפיקה מישה גרין, ובנוסף, שיחקה בתפקיד ראשי במיני-סדרה של פוקס "יריית פתיחה".
בשנת 2017 לוהקה ווייז לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית המקורית של נטפליקס "לא יכולה בלי זה" המבוססת על סרט באותו שם משנת 1986 של ספייק לי. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות בשנת 2019.
בשנת 2018 היא לוהקה לסרט גיבורי העל "קפטן מארוול", אך נאלצה לפרוש מהפרויקט בשל התחייבויות קודמות לסדרה.
בשנת 2019 כיכבה וייז לצד ג'ינה רודריגז ובריטני סנואו בסרט הקומדיה הרומנטית "לילה בניו יורק" של שירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2021 לוהקה וייז לאחת משלוש הדמויות המרכזיות בסדרת הטלוויזיה "שלוש נשים" של רשת שואוטיים המבוסס על ספרה באותו שם מאת הסופרת והעיתונאית ליסה טדאו.
בשנת 2022 הופיעה בסרט "עולם היורה: עולם חדש" בתור הטייסת קאילה ווטס.
בשנת 2025 יצא לאור סרט הדרמה הרומנטית "Love, Brooklyn" בו וייז מגלמת את ניקול, אלמנה שמתמודדת עם אבלה ומנהלת רומן מזדמן עם גבר, אשר הופך למשמעותי כאשר בתה הקטנה מתחילה לראות בו דמות אב.
חיים אישיים

מאז 2009 נשואה לשחקן אלאנו מילר, לאחר שלושה חודשים של זוגיות.  הזוג מתגורר כיום בפסדינה, קליפורניה ווייז היא טבעונית.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | במערבולת | קלאודיה תופמסון |  |
| 2007 | Soul Mates | פסיכופתית |  |
| 2007 | Steam | לין |  |
| 2009 | פרשס | מרים | ללא קרדיט |
| 2011 | Smoking Nonsmoking | כתבת |  |
| 2015 | Knucklehead | שרלוט |  |
| 2016 | How to Tell You're a Douchebag | רושאל מרסליס |  |
| 2018 | The Weekend | מרגו ג'ונסון |  |
| 2019 | לילה בניו יורק | ארין קנדי |  |
| 2021 | אבהות | ליזי |  |
| 2022 | עולם היורה: עולם חדש | קאילה ווטס |  |
| 2023 | מים רדודים | ג'ון דל ריי |  |
| 2024 | דמיוני | ג'סיקה |  |
| 2025 | Love, Brooklyn | ניקול |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | חוק וסדר: כוונה פלילית | אנג'לה | פרק: "World's Fair" |
| 2008 | לחיות את החיים | ג'וליאנה | פרק: "Jumpin' Jehosophat" |
| 2009 | הבלתי רגילים | אחות | פרק: "42" |
| 2011 | האישה הטובה | ג'ני סלרנו | פרק: "Breaking Up" |
| 2011 | חוק וסדר: מדור מיוחד | לקיישה ווטקינס | פרק: "Dirty" |
| 2011 | אימפריית הפשע | הנרי ווקר | פרק: "What Does the Bee Do?" |
| 2012 | Firelight | טרי | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2014 | המנטליסט | טניה דין | פרק: "Blue Bird" |
| 2015 | Sorta My Thing | אנדראה | 2 פרקים |
| 2017 | הבריחה מג'ורג'יה | קלרה | 5 פרקים |
| 2017 | יריית פתיחה | שאמקה קפמבל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019–2017 | לא יכולה בלי זה | נולה דרלינג | תפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים |
| 2019 | אזור הדמדומים | אלכסה ברנדט | פרק: "Six Degrees of Freedom" |
| 2024 | שלוש נשים (אנ') | סלואן | מיני סדרה של Starz |
הערות שוליים

↑  Murtada Elfadl, ‘Love, Brooklyn’ Review: André Holland, Nicole Beharie and DeWanda Wise Carry a Simmering Romantic Drama, Variety, ‏2025-02-05 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012089183  NKC: xx0310424  VIAF: 259818485   WorldCat (עם VIAF): 259818485
המדינות הבלתי-מזדהות

| --- | --- |

 מייסדים:  ג'ווהרלל נהרו, יוסיפ ברוז טיטו, גמאל עבד אל נאצר 
 יושב ראש:  ניקולאס מדורו 
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1955 – הווה (69 שנים) 
 nam.go.ug
 
מדינות החברות בארגון (כחול כהה) והמדינות המשקיפות (כחול בהיר)
המדינות הבלתי-מזדהות (באנגלית: Non-Aligned Movement או בקיצור NAM) המכונה גם "הגוש השלישי" הוא ארגון בינלאומי המאגד בתוכו 120 מדינות שאינן רואות עצמן כמשתייכות לחוג השפעתה של אף מעצמה. במקור, מדובר היה במדינות שביקשו שלא להזדהות עם העולם המערבי או עם הגוש המזרחי. עם התמוטטותה של ברית המועצות אבד במידה רבה הצידוק הגאופוליטי לקיומו של הארגון, והוא מתמקד היום בנושאים הומניטריים כמו חיסול העוני, פיתוח כלכלי וכן התנגדות לקולוניאליזם ולאימפריאליזם. הארגון מייצג 55% מתושבי כדור-הארץ וכשני שלישים מהמדינות החברות באו"ם. רוב מדינות הארגון הן מדינות עולם שלישי.
היסטוריה של הארגון

המונח "אי-הזדהות" נטבע על ידי ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו במהלך נאום שנשא ב-1954 בקולומבו שבסרי לנקה. בנאום זה תיאר נהרו את "חמשת העמודים" (פּאנְצְ'שִיל) עליהם יש לבסס את היחסים בין סין להודו. חמישה עקרונות אלו הפכו מאוחר יותר לבסיס ארגון המדינות הבלתי-מזדהות, ואלו הם:
כבוד לשלמות הטריטוריאלית (של המדינה האחרת)
אי-התקפה הדדית
אי-התערבות בעניינים פנימיים
שוויון ותועלת הדדית
דו-קיום בשלום
תחילתו של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות בוועידה שהתקיימה ב-1955 בבאנדונג שבאינדונזיה, שקיבלה את הכינוי ועידת באנדונג, שבה הצהירו המדינות המשתתפות על רצונן שלא להזדהות עם אף אחד מן הצדדים בעימות האידאולוגי שבבסיס המלחמה הקרה. ועידת באנדונג היא אבן דרך חשובה בהתפתחות ארגון המדינות הבלתי-מזדהות כגוף פוליטי.
בשנת 1961 התקיימה בבלגרד ועידת הפסגה הרשמית הראשונה של המדינות הבלתי-מזדהות ביוזמתו של נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו. מלבד טיטו ונהרו, המנהיגים שהיה להם חלק חשוב ביצירתו של הארגון היו נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ונשיא אינדונזיה סוקרנו.
ועידות פסגה

ועידות הפסגה של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות מתקיימות מדי שלוש שנים. ועידת הפסגה הראשונה התקיימה בבלגרד ב-1961 בנוכחות 25 צירים, רובם מאסיה ומאפריקה, וכן מיוגוסלביה, מקובה ומקפריסין.
הפסגה הבאה התקיימה בקהיר ב-1964 בהשתתפות 46 מדינות, כאשר רוב החברות החדשות היו מדינות בעלות ממשל חדש שהוקם בסמוך למועד הוועידה, בעקבות התמוטטות משטרים קולוניאליים באפריקה.
הפסגה ב-1970 התקיימה בלוסקה, זמביה והייתה בין החשובות ביותר, מאחר שנקבעו בה מנגנונים קבועים לטיפוח קשרים כלכליים בין המדינות.
הפסגה שהתקיימה ב-1973 באלג'יר עמדה בצילו של משבר האנרגיה, שהביא להתעשרות מהירה של כמה מחברות הארגון.
ב-2009 התקיימה ועידת הפסגה בשארם א-שייח' שבמצרים, וב-2012 התקיימה בטהראן שבאיראן, בהשתתפות המזכיר הכללי של האו"ם באן קי מון.
עמדות פוליטיות של הארגון

אף כי ארגון המדינות הבלתי-מזדהות נועד להיות ארגון מלוכד בדומה לנאט"ו או ברית ורשה, בפועל נוצרו בו חיכוכים רבים בין החברות, והקשר ביניהן רופף יותר מאשר בבריתות אחרות. חלק מן החברות מצאו את עצמן מצטרפות לאחד הגושים הגדולים למרות המחויבות לאי-הזדהות; כך למשל חברה קובה לברית המועצות בעת המלחמה הקרה. ניקיטה חרושצ'וב הפשיר את הגישה האידאולוגית הנוקשה שאפיינה את משטר סטלין והוביל גישה אוהדת כלפי גוש המדינות הבלתי מזדהות, לעומתו - טרומן ואייזנהאואר הובילו משטר אנטי קומוניסטי נוקשה שבא לביטוי גם במקארתיזם. גישתה המרחיקה של ארצות הברית מול גישתה המקרבת של ברית המועצות גרמו לגוש השלישי להיות קרוב יותר לברית המועצות מאשר לארצות הברית, וזאת עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר קנדי שינה את גישתה של ארצות הברית. סיבה נוספת לקרבה שחשו מדינות הגוש השלישי אל הגוש המזרחי היא היותן של המדינות הקולוניאליסטיות לשעבר (בריטניה וצרפת) משויכות לגוש המערבי.
לעיתים נוצרה מתיחות בין חברות בארגון - כגון המתיחות שבין הודו לפקיסטן והחל ב-2012 המתיחות שבין סוריה למצרים בעקבות ההפיכה במצרים ומלחמת האזרחים בסוריה, כאשר נשיא מצרים מוחמד מורסי מתנועת האחים המוסלמים הסונים ביקר בחריפות את נשיא סוריה בשאר אל-אסד והדרך בה דיכא את המפגינים והמורדים הסורים במהלך הוועידה ה-16 שנערכה בטהראן.
בעקבות התפרקותה של יוגוסלביה הביעו המדינות שבעבר הרכיבו אותה עניין מועט בלבד בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. כמו כן, סלובניה, קפריסין, קרואטיה ומלטה, עזבו את הארגון ב-2004 (שלושת הראשונות) וב-2013 (קרואטיה) עם הצטרפותן לאיחוד האירופי. קרואטיה עדיין קשורה לארגון במעמד של "משקיפה", כמו ברזיל, אשר מעולם לא הייתה חברה בו.
חברות הארגון

בסוגריים מצוינת שנת ההצטרפות לארגון:
חברות הארגון > אפריקה

אוגנדה אוגנדה (1964)
אלג'יריה אלג'יריה (1961)
אנגולה אנגולה (1976)
אריתריאה אריתריאה (1995)
אתיופיה אתיופיה (1961)
בוטסואנה בוטסואנה (1970)
בורונדי בורונדי (1964)
בורקינה פאסו בורקינה פאסו (1973)
בנין בנין (1964)
גאנה גאנה (1961)
גבון גבון (1970)
גינאה גינאה (1961)
גינאה ביסאו גינאה ביסאו (1976)
גינאה המשוונית גינאה המשוונית (1970)
גמביה גמביה (1973)
ג'יבוטי ג'יבוטי (1983)
דרום אפריקה דרום אפריקה (1994)
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1961)
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית (1964)
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו (1964)
זימבבואה זימבבואה (1979)
זמביה זמביה (1964)
חוף השנהב חוף השנהב (1973)
טוגו טוגו (1964)
טנזניה טנזניה (1964)
כף ורדה כף ורדה (1976)
לוב לוב (1964)
ליבריה ליבריה (1964)
לסוטו לסוטו (1970)
מאוריטניה מאוריטניה (1964)
מאוריציוס מאוריציוס (1973)
מאלי מאלי (1961)
מדגסקר מדגסקר (1973)
מוזמביק מוזמביק (1976)
מלאווי מלאווי (1964)
מצרים מצרים (1961)
מרוקו מרוקו (1961)
ניגריה ניגריה (1964)
ניז'ר ניז'ר (1973)
נמיביה נמיביה (1979)
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה (1976)
סודאן סודאן (1961)
סווזילנד סווזילנד (1970)
סומליה סומליה (1961)
סיירה לאון סיירה לאון (1964)
סיישל סיישל (1976)
סנגל סנגל (1964)
צ'אד צ'אד (1964)
קומורו קומורו (1976)
קמרון קמרון (1964)
קניה קניה (1964)
רואנדה רואנדה (1970)
תוניסיה תוניסיה (1961)
חברות הארגון > צפון ודרום אמריקה

איי בהאמה איי בהאמה (1983)
אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה (2006)
אקוודור אקוודור (1983)
בוליביה בוליביה (1979)
בליז בליז (1976)
ברבדוס ברבדוס (1983)
גואטמלה גואטמלה (1993)
גיאנה גיאנה (1970)
גרנדה (מדינה) גרנדה (1979)
ג'מייקה ג'מייקה (1970)
דומיניקה דומיניקה (2006)
האיטי האיטי (2006)
הונדורס הונדורס (1995)
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית (2000)
ונצואלה ונצואלה (1989)
טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו (1970)
ניקרגואה ניקרגואה (1979)
סורינאם סורינאם (1983)
סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים (2003)
סנט לוסיה סנט לוסיה (1983)
סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס (2006)
פנמה פנמה (1976)
פרו פרו (1973)
צ'ילה צ'ילה (1973)
קובה קובה (1961)
קולומביה קולומביה (1983)
חברות הארגון > אסיה

אוזבקיסטן אוזבקיסטן (1993)
אזרבייג'ן אזרבייג'ן (2011)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות (1970)
אינדונזיה אינדונזיה (1961)
איראן איראן (1979)
אפגניסטן אפגניסטן (1961)
בהוטן בהוטן (1973)
בחריין בחריין (1973)
בנגלדש בנגלדש (1973)
ברוניי ברוניי (1993)
הודו הודו (1961)
האיים המלדיביים האיים המלדיביים (1976)
הפיליפינים הפיליפינים (1993)
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית (1976)
וייטנאם וייטנאם (1976)
טורקמניסטן טורקמניסטן (1995)
ירדן ירדן (1964)
כווית כווית (1964)
לאוס לאוס (1964)
לבנון לבנון (1961)
מונגוליה מונגוליה (1993)
מזרח טימור מזרח טימור (2003)
מיאנמר מיאנמר (1961)
מלזיה מלזיה (1970)
נפאל נפאל (1961)
סוריה סוריה (1964)
סינגפור סינגפור (1970)
סרי לנקה סרי לנקה (1961)
עומאן עומאן (1973)
עיראק עיראק (1961)
ערב הסעודית ערב הסעודית (1961)
פקיסטן פקיסטן (1979)
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית (1976)
קטר (מדינה) קטר (1973)
קמבודיה קמבודיה (1961)
תאילנד תאילנד (1993)
תימן תימן (1990)
חברות הארגון > אירופה

בלארוס בלארוס (1998)
חברות הארגון > אוקיאניה

פיג'י פיג'י (2011)
פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה (1993)
ונואטו ונואטו (1983)
חברות הארגון > חברות לשעבר

יוגוסלביה יוגוסלביה (1961–1992)
מלטה מלטה (1973–2004)
צפון תימן צפון תימן (1961–1990)
דרום תימן דרום תימן (1970–1990)
קפריסין קפריסין (1961–2004)
חברות הארגון > מדינות משקיפות

אורוגוואי אורוגוואי
אוקראינה אוקראינה
אל סלוודור אל סלוודור
ארגנטינה ארגנטינה
ארמניה ארמניה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
ברזיל ברזיל
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
מונטנגרו מונטנגרו
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
מקסיקו מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
סרביה סרביה
פרגוואי פרגוואי
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
קזחסטן קזחסטן
קירגיזסטן קירגיזסטן
פסגת המדינות הבלתי-מזדהות בטהראן, 2012
פואה גרינשפון

| --- | --- |

פואה גרינשפון, 31 בדצמבר 1965
 לידה:  16 באפריל 1900 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 בספטמבר 1966 (בגיל 66) ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 
פּוּאָה גרינשפּוֹן (16 באפריל 1900 – 26 בספטמבר 1966) היה מלחין, מורה למוזיקה ויצרן כלי נגינה ישראלי.
ביוגרפיה

נולד באודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) למשפחה בת שלושה ילדים.
אמו הייתה פרל-פנינה ואביו נחום גרינשפון היה יוצק ברזל במקצועו, שהוזמן ב-1902 לנהל את בית היציקה של ליאון שטיין, חלוץ התעשייה הישראלית, בנווה צדק. נחום שב ב-1904 לאודסה והעלה את משפחתו לארץ ישראל. ביפו נולדו לבני הזוג עוד ארבעה ילדים.
למד בגימנסיה הרצליה והיה תלמידו של המורה למוזיקה והמלחין חנינא קרצ'בסקי. גרינשפון היה מהתלמידים הראשונים של קונסרבטוריון שולמית ולמד נגינה בכינור אצל משה הופנקו.
ב-1917 גורש ביחד עם תושבי תל אביב על ידי הטורקים. משפחתו השתקעה בחיפה, שם היה אביו למנהל בית יציקה ומורה בבית המלאכה שליד הטכניון. גרינשפון הופיע שם בקונצרטים של מוזיקה קאמרית. הוא ניגן גם לפני גנרל אוטו לימן פון סנדרס שהיה באותה תקופה מפקד כוחות הצבא העות'מאני בארץ ישראל. גרינשפון לימד מוזיקה בבית הספר הריאלי ובאותו זמן החל להלחין את שיריו הראשונים.
ב-1923 יצא לאיטליה להשתלם בנגינה ובלימוד הוראת כינור בקונסרבטוריון וֶרדי במילאנו.
ב-1928 חזר ארצה ומונה למורה לזמרה ומוזיקה בגימנסיה הרצליה, לאחר שתפקיד זה התפנה עקב מותו של חנינא קרצ'בסקי. הוא הדריך גם מורים ומחנכים בהוראת זימרה וסולפג'. הקים מכונים ללימוד מוזיקה לתלמידי בבתי ספר בתל אביב, ירושלים וחיפה. ניהל את המכון להשכלה מוזיקלית בבתי הספר העירוניים בתל אביב.
הכלי האהוב עליו היה חלילית. הוא טבע מונח זה בעברית כדי להבדילו מחליל צד. הוא הדריך גם בבניית חליליות וכאשר פרצה מלחמת העולם השנייה ואי אפשר היה לייבא חליליות, קבל אישור מהשלטונות הבריטיים להשתמש בעץ מאדני מסילת רכבת. בשנת 1941 פתח את מפעל "חלילית" (חלילית גרינשפון פ. ובניו) לייצור ושיווק כלי נגינה. כיום חברת חלילית היא רשת לכלי נגינה עם מספר סניפים ברחבי הארץ.
נקבר בבית עלמין הדרום.
הותיר אישה, וירה פנינה גרינשפון (1902–1989), וילדים.
אחותו יונה נישאה ליצחק בן-יעקב. אחיו הרצל גרינשפון היה מחלוצי תעשיית המתכת בארץ וחלוץ הקמת ענף הספנות בישראל. אחיו, דוד גרינשפון, ניהל את "חוט-בר" למוצרי מתכת ואת "גוויל" ליצור נייר.
אחותו, נחמה נישאה ליצחק ארמן, ממנהלי חברת שמן תעשיות.
ב-18 ביוני 2012, במסגרת המפעל להנצחת אמנים של עיריית תל אביב, נערך טקס הסרה הלוט מעל ביתו של פואה גרינשפון בתל אביב. בטקס הושרו שיריו ואליהו הכהן סיפר על פעלו בחינוך המוזיקלי ובזמר העברי.
ספריו

שירת הדור: מנגינות לבית הספר ולעם ליחיד ולמקהלה, תל אביב: פ. גרינשפון, תרפ"ט 1929. (תווים)
מחברת כללית לזמרה ונגינה בבתי הספר הכלליים, 2 חוברות, תל אביב: אמנות, תרצ"ו.
אני לומד תווים: (צעדים ראשונים) לשעורי הזמרה והנגינה בבתי הספר העממיים, תל אביב: אמנות, תרצ"ו.
חמשים קנונים לשירה ולנגינה; חוברו ולוקטו על ידי פ. גרינשפון ומ. למפל, תל אביב: הוצאת המכון לשעורי נגינה ותזמורת מרכזית בבתי הספר העירוניים ('ספריה מוזיקלית לנער ולעם "רננים"'), 1938. (תויים)
קנונים לשירה ולנגינה: בחלילים סופרנו אלט טנור ובס עם או בלי מנדולינה מנדולה גיטרה כנור צ’לו ועוד; חוברו ולוקטו על ידי פ. גרינשפון, תל אביב: הוצאת חלילית, 1959. (תווים)
שירים, תל אביב–יפו: חלילית, [תשכ"-]. (לחנים שלו לשירים של משוררים אחרים) (תווים) (התוכן: שירי שבת וחג; שירי טבע; שירי ערש; שירים שונים; קנונים)
ספר לימוד לחלילית (שנות ה-50)
תקליטור

כבה השמש שיקד / משירי פואה גרינשפון. [רמת גן] : חלילית, [תשס"ד 2004].
צעוד צעוד -- אל השמש -- אל השדה -- ערב בגליל -- הכרמלה -- לא נזוז מזה -- ואף על פי כן -- גד גדי -- מחול הגשם -- שיר ערש -- סוב סביבון -- 
היום פורים לנו -- היום נהיה לאחרים -- ירק לחג -- אל השמש -- ציפור ביער -- פרפר פרפר -- פואה גרינשפון מספר על "כבה השמש"
מבצעים: 
זמרה: חני דינור, רמי הראל, יגאל מזרחי. גיטרה: אבי סינגולדה. כלי הקשה: גדי סרי. גיטרה בס: גלעד אפרת. חלילים אמיר מילשטיין. פסנתר וקלידים: רמי הראל.
לקריאה נוספת

יוסי ספיבק, 'הנחבא אל הכלים – פואה גרינשפון', רוקדים המגזין לריקודי עם ומחול) 43 (1997), 18–19.
הערות שוליים

↑  פואה גרינשפון באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  פנינה גרינשפון באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק גדליה בן-יעקב (ינקלזון)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1651
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286825605171  LCCN: n93047402  MusicBrainz: 2eaddb58-390a-4a86-809f-02249e4627b3  VIAF: 41050641   WorldCat (עם VIAF): 41050641 
לוחית זיכרון על ביתו של פואה גרינשפון ברח' חיסין 18 בתל אביב
מודל ה-OSI

מודל ה־OSI (קיצור של: Open Systems Interconnection) הוא מודל המציג את הפעולות השונות הנדרשות על-מנת להעביר נתונים ברשת תקשורת, ואת הסדר בין הפעולות השונות. המודל מתייחס לחומרה, לתוכנה ולשידור וקליטת הנתונים, ובין השאר, מספק הסבר כללי על מרכיביה השונים של הרשת ועל תפקידי המרכיבים. המודל נוצר על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (iso) בצורה של מודל שכבתי בעל 7 שכבות שכל שכבה בו מבצעת חלק מסוים מהפעולות הדרושות לביצוע התקשורת.
למרות שהמודל נוצר בעבור רשתות מחשבים, הוא יכול לייצג בקלות גם שיטות תקשורת אחרות, כגון שיחות טלפון או העברת מכתבים בדואר.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מחשב (לקוח), טלפון IP  | מחשב (לקוח), טלפון IP  | Application |
| מחשב (לקוח), טלפון IP  | מחשב (לקוח), טלפון IP  | Presentation |
| מחשב (לקוח), טלפון IP  | מחשב (לקוח), טלפון IP  | Session |
| מחשב (לקוח), טלפון IP  | מחשב (לקוח), טלפון IP  | Transport |
| נתב | BRouter | Network |
| מתג, כרטיס רשת, גשר  | BRouter | Data Link |
| מרכזת, משחזר, מודם  | מרכזת, משחזר, מודם  | Physical |
הרקע לפיתוח המודל

בתחילת שנות השמונים חברות וארגונים רבים הבינו כי השימוש ברשת מחשבים טומן בחובו מספר יתרונות:
עבודה משותפת בין מספר משתתפים – לדוגמה עבודה על מיזם משותף בתוך החברה. נעשה על ידי שמירת העבודה במסד נתונים משותף, בכך מתאפשר למספר משתתפים לערוך את הפרויקט ולעבוד עליו במקביל.
שימוש בתוכנה בקרב מספר משתתפים – ניתן להתקין את התוכנה על שרת משותף ובכך לאפשר למספר משתתפים להשתמש בתוכנה ממקום מרכזי אחד, במקום להתקין את התוכנה בנפרד על כל תחנת עבודה.
שימוש בתוכנות אשר מיועדות לעבודה ברשת – כגון דואר אלקטרוני. מאפשר תקשורת מהירה יותר בין חברי הרשת.
יכולת אחסון וגיבוי מהיר יותר של נתונים.
הדבר הוביל להקמתן של רשתות חדשות רבות ולהתפתחותן המואצת של הרשתות הקיימות. עם התפשטותן של הרשתות השונות החלו להתגלות בעיות תאימות, שכן רשתות רבות נבנו לפי טכנולוגיות ומפרטים בלתי־תואמים, כך שככל שהפיתוח הואץ, כך קטנה יכולתן של רשתות בבעלות ספקים שונים לתקשר ביניהן. בעקבות הקשיים, עלתה הקריאה לקביעתו של תקן משותף, לפיו יבנו הרשתות של הספקים השונים. את התקן פרסם ארגון התקינה הבין-לאומי ב־1984 כמסמך הנקרא X.200. התקן עודכן בשנת 1994, וזוהי המהדורה שבתוקף כיום.
המבנה

מודל ה-OSI מורכב משבע שכבות. התפקיד של כל שכבה הוא לטפל בנתונים שנוצרו על ידי השכבה הקודמת (והשכבות שלפניה), על מנת שיהיה ניתן להעביר אותם לצד השני של ההתקשרות. הטיפול בכל שכבה כולל ניתוח וסיווג הנתונים שהוסיפה השכבה הקודמת, והוספת נתונים טכניים חדשים, אשר יסייעו לשכבה הבאה להמשיך לטפל בהעברת הנתונים אל היעד. לאחר שהנתונים הגיעו לצד השני, יש צורך לפענח את התוספות של השכבות הקודמות על מנת להגיע חזרה למידע המקורי. על מנת ששני הצדדים יוכלו לתקשר ביניהם – הם עובדים בדרך כלל על פי פרוטוקול מוסכם.