stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בצלאל טרייבר
ביוגרפיה

טרייבר נולד וגדל בבית יהושע, אחד משלושה בנים של מנחם ומינה טרייבר, ממייסדי היישוב.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר טרייבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס סיור. בהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שב לסיירת ושימש כמפקד צוות. במלחמת יום הכיפורים שימש כקצין המבצעים של הסיירת ולחם בחזית הדרום. במהלך המלחמה נפצע, אולם התאושש מפציעתו ושב לשירות. בהמשך שימש כסגן מפקד הסיירת וכמפקד גדוד 17. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כסגן קחצ"ר בדרגת אל"ם. בשירות המילואים שימש בין היתר כחונך למפקדי חטיבת גולני.
לאחר פרישתו מצה"ל שימש סמנכ"ל לארגון ומינהל ברשות שדות התעופה. ב-2005 מונה לראש מנהלת המעברים היבשתיים. מונה לסמנכ"ל משרד ביטחון וראש אמו"ן (אגף מבצעים לוגיסטיים ונכסים), בתפקיד זה היה אמון על בניית בסיסי צה"ל, על בניית הגדר כנגד המסתננים בגבול ישראל מצרים, ועל פריקת אמצעי הלחימה מאוניית הנשק "קלוס סי".
ביוני 2014 מונה טרייבר לממלא מקום ראש רח"ל. בנובמבר 2015 אישרה ממשלת ישראל את מינויו לראש רח"ל, לתקופת כהונה בת ארבע שנים. טרייבר שימש כראש רח"ל עד ינואר 2018, אז הודיע לשר הביטחון על רצונו לפרוש מהתפקיד.
הערות שוליים

↑   עמוס הראל, יעלון קורא בפומבי לסגור את המשרד להגנת העורף: "בזבוז כספי ציבור", באתר הארץ, 22 בינואר 2014
↑  איתי בונה, הגיל המקסימלי: ללא, באתר nrg‏, 21 במאי 2005.
↑  סיירת שקד – והצבא ככור היתוך, מתוך אתר "סיירת שקד יחידה 424".
↑  ערוץ 7, כצל'ה: "חופשי ומאושר", באתר ערוץ 7, 18 בפברואר 2013.
↑  פרוטוקול מס' 51 ישיבת הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים, כפי שהועלה באתר הכנסת, 13 ביוני 2011.
↑  עמרי אסנהיים, קפטן יונס והנבוט, באתר nrg‏, 11 ביוני 2005
↑  עומר ברק, "דגל ישראל - אל"ם (מיל') בצלאל טרייבר", במחנה, 11.05.2005, עמוד 16.
↑  מצטוותים, ביטאון "רוח צוות" של אגודת "צוות", גיליון 92, מרץ 2010, עמוד 19.
↑  אמיר בוחבוט, חטיבת גולני באימונים: "מוכנים למלחמה", באתר nrg‏, 4 ביולי 2007
↑  זוהר בלומנקרנץ, התפטר מנהל נתב"ג ברש"ת, באתר הארץ, 27 ביוני 2001.
↑  איציק סבן, מסתמן: אשכנזי ייחקר, ברק ימסור עדות, באתר ישראל היום, 6 באפריל 2014
↑  דרור מרמור, ‏בכיר במשרד הביטחון: "נפנה מיליוני מ"ר במרכז", באתר גלובס, 2 באפריל 2012
 נמרוד בוסו, "משרד התחבורה מעכב פינוי קרקעות בשווי עשרות מיליארדי ש' לבניית יותר מ-60 אלף דירות", באתר TheMarker‏, 1 בינואר 2014
↑  עמוס הראל, בלי בג"ץ ובצלם: ככה כן בונים חומה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2011
אמיר בוחבוט‏, ירידה חדה במספר המסתננים: אחדים חוצים בכל לילה, באתר וואלה, 22 ביולי 2012
↑  אמיר בוחבוט‏, הושלמה פריקת המכולות מספינת הנשק באילת, באתר וואלה, 9 במרץ 2014
↑  אמיר בוחבוט‏, סמנכ"ל משרד הביטחון מונה לראש הרשות לחירום לאומית, באתר וואלה, 13 ביוני 2014.
↑  החלטה מספר 670 של הממשלה, באתר משרד ראש הממשלה
↑  אמיר בוחבוט‏, הבולדוזר של משרד הביטחון: ראש הרשות הלאומית לחירום פורש, באתר וואלה, 11 בינואר 2018
אולם אירועים

פנים אולם אירועים בישראל, לפני הגעת האורחים
אירוע קבלת פנים לאחר חתונה באולם אירועים באנגליה
אולם אירועים הוא חלל במבנה המשמש לקיום אירועים פרטיים למספר רב של משתתפים על בסיס מסחרי. האירועים האופייניים הנערכים באולם אירועים הם חתונות, מסיבות שונות וכן (בחברה היהודית) חגיגות ברית מילה ובר מצווה.
אולמות אירועים עשויים לארח מספר משתנה של משתתפים בהתאם לתכולת המבנה. הקטנים שבהם יכולים לארח כ-100 עד 200 אורחים, ועד הגדולים ביותר – אלף אורחים ויותר. לעיתים קרובות קיים בצמוד לאולם המקורה גם שטח פתוח תחת כיפת השמיים, העומד לרשות אורחי האירוע.
קיימים בתי עסק לעריכת אירועים בשטח פתוח תחת כיפת השמיים, עם או בלי אולם המשולב בהם, שהוא לרוב שווה בשטחו לשטח האירועים הפתוח או קטן ממנו. השם השגור לאתרים אלו בישראל הוא גן אירועים.
אולמות אירועים מתקיימים לא רק כעסקים עצמאיים אלא גם במסגרת בתי מלון, המשכירים אולמות שלהם לשם עריכת אירועים. מצויות גם מסעדות המשכירות חלק משטחן או את כולו לשם עריכת אירועים, אך בהן מדובר לרוב באירועים בעלי קהל משתתפים מצומצם של עשרות אורחים בלבד.
אולם האירועים ערוך לארח אורחי אירועים בישיבה סביב שולחנות, מלבניים או עגולים שבהם גם מוגש האוכל. באולמות בישראל כיום מקובלת הישיבה סביב שולחנות שבהם שמונה עד שנים עשר מקומות ישיבה. בחו"ל מקובלת גם ישיבה סביב שולחנות מלבניים שבהם עשרות מקומות ישיבה. סידור הישיבה סביב השולחנות נקבע על יד בעלי האירוע.
בנוסף לשטח ישיבה יש באולם אירועים שטח פתוח המיועד לריקודים של משתתפי האירוע.
בחתונות בישראל מקובל לא פעם לערוך את טקס החופה במסגרת אירוע קבלת הפנים לאורחים ובנוכחותם. לשם כך קיים כמעט בתוך כל אולם אירועים מבנה דמוי חופה המאפשר את עריכת הטקס תחתיו. בחו"ל נערך לרוב טקס הנישואין בכנסייה או במשרדי העירייה (בטקס נישואין אזרחי) ואולם האירועים מיועד רק לשמש כמקום קיום קבלת הפנים לאורחי החתונה לאחר הטקס.
באולם קיימת בדרך כלל מערכת הגברה המאפשרת השמעת מוזיקה לריקודים, נאומים ודברי ברכה. לבעלי אירוע המתקיים באולם יש לרוב אפשרות לשכור תקליטן שינגן מוזיקה באירוע בנפרד משכירת האולם. כמו כן יש באפשרותם לשכור נותני שירותים נוספים שיופיעו באולם, כמו זמרים. לעיתים יש באולם גם אמצעים לצורך הקרנת תמונות וסרטים.
אולם אירועים ערוך להגיש לאורחי האירועים ארוחות ובדרך כלל קיים במסגרתו מטבח המכין את האוכל. ההגשה לאורחים נעשית ישירות לשולחנות על ידי מלצרים, או במתכונת של ארוחת מזנון ("בופה") באמצעות שולחנות הגשה הפזורים באולם. תפריט הארוחה נקבע על ידי בעלי האירוע. בגני אירועים שיש בהם גם אולם מוגשת הארוחה לאורחים בדרך כלל בתוכו.
באולם יש בדרך כלל גם דלפק באר, המגיש לאורחים משקאות קלים וחריפים. משקאות אלו גם מוגשים ישירות לשולחנות האורחים על ידי מלצרים.
גודלם ותכנונם הפיזי של אולמות האירועים הוא מגוון וכך גם עיצובם ורמת השירות הניתן בהם.
ראו גם

בית מלון
מסעדה
ספר הבישול של האנרכיסט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ויליאם פאוול
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 הוצאה:  לייל סטיוארט
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  1971
ספר הבישול של האנרכיסט (באנגלית: The Anarchist Cookbook) הוא ספר שפורסם בשנת 1971, המכיל הוראות לייצור חומרי נפץ, מכשירי טלקומוניקציה ראשוניים וכלי נשק, וכן הוראות לייצור ביתי של סמים אסורים, לרבות LSD. הוא נכתב על ידי ויליאם פאוול בתרבות הנגד של שנות ה-60 (אנ') בתור מחאה כנגד מעורבותה של ארצות הברית במלחמת וייטנאם. פאוול הפך לאנגליקוניסט ב-1976 ובשל כך, ניסה לעצור את פרסום הספר. עם זאת, זכויות היוצרים היו שייכים למוציא לאור, לייל סטיוארט, שהמשיך להפיץ את הספר עד שחברתו נרכשה בשנת 1991. חוקיות הספר הוטלה בספק במספר חקירות משפטיות.
היסטוריה

ספר הבישול של האנרכיסט פורסם לראשונה ב-1971 על ידי ויליאם פאוול. פאוול היה סטודנט בן 19. אז, פאוול היה מעורב בתנועה נגד מלחמת וייטנאם והשתתף בעצרות שלום והפגנות רבות שהיו שייכות לתרבות הנגד של שנות ה-60. הספר, במובנים רבים, היה תוצר של הכעס שלו בגיל ההתבגרות בשל הסיכוי שלו להיכנס למלחמת וייטנאם, מלחמה שלא האמין בה.
על מנת לכתוב את הספר, הוא נעזר בעיקר בספריית העיר ניו יורק. רוב התוכן בספר נאסף ממדריכי צבא וכוחות מיוחדים. הוא לא היה חבר בשום קבוצה פוליטית רדיקלית.
הוא הגיש את הספר למספר מוציאים לאור ללא עזרה או עצה של סוכן. בסופו של דבר, הספר התקבל על ידי לייל סטיוארט בע"מ ופורסם - ללא עריכה - בתחילת 1970. בניגוד למנהג הרגיל, זכויות היוצרים של הספר חלו על המוציא לאור ולא על שם המחבר. ויליאם לא העריך זאת, אך רק כעבור מספר שנים, שרצה להפוך לאנגליקוניסט, הבין שצעד זה היה לטובתו.
הרעיון המרכזי בספר היה ש-"אלימות הוא אמצעי מקובל לחולל שינוי פוליטי", אך ויליאם הצהיר כמה שנים לאחר מכן שהוא לא מסכים עם הטענה הזאת.
בשנים האחרונות, ספר הבישול של האנרכיסט ראה מספר פרסומי "קופיקט", חלקם עם כותרות דומות מאוד לספר המקורי (Anarchist Cookbook II, III וכו'). ויליאם הצהיר כי הוא לא מכיר את הפרסומים הללו ואינו יכול להגיב עליהם, אך כן הצהיר שהספר המקורי שכתב, לא עודכן מאז הוצאתו לאור.
מאז הוצאתו לאור של הספר, פאוול הפך לאנגליקוניסט, ביקש את הפסקת הוצאתו לאור של הספר ונענה בשלילה. הספר כבר לא יוצא בהפצתו המקורית, אך עדיין מופץ ברחבי הרשתות והספריות.
תוכן > הקדמה

ספר הבישול של אנרכיסט מתחיל בסעיף הקדמה, המפרט את כוונות המחבר לטקסט. בזמן כתיבת שורות אלה, פאוול האמין שארצות הברית מדרדרת לקומוניזם, ולכן הוא מצא צורך לכתוב ספר שינחה אנשים להילחם כנגד המהפך הזה. הוא דגל ברעיון של "להחזיר את אמריקה למקום שבו הייתה לפני מאתיים שנה".
בתחילת הספר, פאוול דן בהגדרתו לאנרכיזם. אנרכיה, לפי הגדרתו, היא התקוממות המונית בקנה מידה רחב של העם, ואי ציות אזרחי באמצעות אלימות. פאוול האמין שהפוליטיקה, האמנות, המוזיקה והחינוך מכילים כולם עקרונות מולדים של אידיאלים אנרכיסטיים, ובכך הוא משווה את האנרכיזם לאינדיבידואליזם. עיקרון זה מניע את הטיעון של פאוול שכן הוא האמין שהאקלים הפוליטי הנוכחי ומלחמת וייטנאם ערערו את הערכים האנושיים, ולכן מהפכה המבוססת על תפיסתו של כבוד האדם וחירותו היא שהניעה אותו לכתוב את הספר. הוא מסיים את ההקדמה שלו באזהרה שעלולות להיות השלכות קטלניות אם משתמשים במדריכים שבספר בצורה לא נכונה.
תוכן > תוכן

הפרקים בספר הבישול של האנרכיסט כוללים תיאורים והוראות מפורטות באיך לבצע לחימה עם הידיים, באיך להכין חומרי נפץ, באיך לבצע מלכודות טמבל, באיך להכין סמים, באיך להכין ולהשתמש בגז מדמיע, באיך לחבל ולהרוס, באיך לעקב, באיך להכין ולהשתמש בנשקים מאולתרים ועוד.
ביקורות > ביקורות משפטיות

כשהספר התפרסם, תזכיר אחד של ה-FBI תיאר את ספר הבישול של האנרכיסט כ-"אחד מהספרים הגסים, הנמוכים והפרנואידים שנכתבו אי פעם". הספר נבדק על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית, הבית הלבן, האף-בי-איי, וגם על-ידי ג'ון דין ומארק פלט, עורך דינו של ריצ'רד ניקסון וג'יי אדגר הובר. למרות החששות, ה-FBI הגיע למסקנה שלא ניתן להסדיר אותו מכיוון שהוא פורסם בכלי תקשורת ציבוריים. יתר על כן, ה-FBI קבע שספר הבישול של האנרכיסט אינו מסית "התנגדות בכפייה לכל חוק של ארצות הברית" ולכן הוא מוגן על פי התיקון הראשון. מאז הוצאתו, ה-FBI שמר תיעוד של הספר, ופרסם את עיקר תיק החקירה עליו ב-2010.
ביקורות > אנרכיזם

הקולקטיב האנרכיסטי CrimethInc, שפרסם בתגובה את הספר Recipes for Disaster: An Anarchist Cookbook, מוקיע את הספר הקודם, באומרו שהוא "לא נוצר או שוחרר על ידי אנרכיסטים, לא נגזר מפרקטיקה אנרכיסטית, לא נועד לקדם חופש ואוטונומיה או קורא תיגר על כוח הדיכוי - ובקושי היה ספר בישול, מכיוון שרוב המתכונים בו ידועים לשמצה כבלתי אמינים".
ברשתות

הספר עבר העתקות והפך לזמין בתור מסמך טקסט באינטרנט, ומתפרסם דרך אתרי Usenet ו-FTP מאז אמצע שנות ה-90 ועד היום. הספר עבר שינויים ועדכונים, תחת השם הבדוי "The Jolly Roger".
עיתונים פרסמו מאמרים על כמה קל היה להשיג את הספר ולקרוא אותו באינטרנט, וטענו כי ככל הנראה יש לו השפעה על טרוריסטים, פושעים ובני נוער.
מקרים בולטים של שימוש לכאורה בספר

1976: המשטרה טענה כי רדיקלים קרואטים שהפציצו את תחנת גרנד סנטרל ופרצו לטיסת TWA, השתמשו בהוראות מספר הבישול של האנרכיסט.
1981: מורדים פורטו ריקנים שהפציצו מפקדה של ה-FBI, הואשמו בכך שהשתמשו בהוראות מהספר. תומאס ספינקס טען כי היה שימוש בספר גם במהלך הפצצות של 10 מרפאות להפלות בארצות הברית.
1995: על פי החשד, מבצעי הפיגוע באוקלהומה סיטי השתמשו בהנחיות מהספר.
1999: המשטרה מצאה את ספר הבישול האנרכיסטי ברשותם של היורים בטבח בתיכון קולומביין, בליטלטון, קולורדו; המשטרה טוענת שיש סיכוי כי הספר נתן להם השראה לבצע את הפיגוע.
2002: ממשלת קנדה התירה לייבא את הספר מארצות הברית. סוכנות המכס וההכנסה של קנדה הגיעה למסקנה שהספר אינו מפר חוקי שנאה או גסות, ולכן האיסור הקודם על הטקסט נאסר.
2007: צעיר בן 17 נעצר בבריטניה והועמד לדין לפי החוק נגד טרור בבריטניה בגין החזקת ספר הבישול של האנרכיסט. הוא נוקה מכל האישומים באוקטובר 2008, לאחר שטען שהוא רק רצה לחקור זיקוקים ופצצות עשן.
2010: במחוז דורהאם, בריטניה, איאן דייוויסון ובנו נכלאו בגין ייצור ריצין. שאסור על פי החוק נגד טרור במדינה. החזקתם בספר הבישול של האנרכיסט, יחד עם זמינותו, צוינה על ידי השלטונות. הדבר הוביל לשופט ולמשטרה בלונדון לפתוח בקמפיין לאיסור הספר במדינה.
2012: נמצא כי ספר הבישול של האנרכיסט היה ברשותו של ג'יימס הולמס, מבצע הירי בתיאטרון אורורה בקולורדו, ארצות הברית.
2013: בשל הירי בבית ספר בארפהו, קולורדו, ובסנטה מוניקה, קליפורניה, שבוצע על ידי קרל פירסון, רבים קראו לארצות הברית לאסור את פרסום הספר.
2015: המבצעים של הפיגועים בלונדון ב-2005 נאשמו בכך שהשתמשו בספר.
2016: מועצת הסיווג האוסטרלית סירבה לסווג את הספר, ובכך הפכה את הספר לאסור באוסטרליה.
2017: צעיר בן 27 הועמד לדין בבריטניה אך ורק על החזקת הספר. הוחלט לבסוף כי הוא חף מפשע.
2020: בוגר מתמטיקה בן 23 מאוניברסיטת קיימברידג' הורשע ב-"איסוף מידע שימושי לאדם שמבצע או מכין פעולת טרור" בהתבסס על החזקתו בספר.
2021: בן ג'ון, סטודנט בן 21, נמצא אשם בהחזקת עותק של הספר על כונן קשיח של המחשב האישי שלו, הוא קיבל מאסר על תנאי ושופט בבריטניה אמר לו "לקרוא ספרות קלאסית", כמו גאווה ודעה קדומה. בית המשפט לערעורים קבע את הצו הזה שלא כדין, שגזר על האיש שלוש שנים: שנתיים במעצר, שנה ברישיון.
הערות שוליים

↑  Lauren Sapala, The INFJ Revolution: Reclaim Your Power, Live Your Purpose, Heal the World, Lauren Sapala, 2019-09-16, ISBN 978-0-9988536-7-3. (באנגלית)
↑  William Powell, The Anarchist Cookbook Paperback – 1 ספטמבר 1989, באתר Amazon
1 2 3  "'Power Must Be Taken': Excerpts From 'The Anarchist Cookbook'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2017-03-29. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-25.
↑  Jesse Walker, The FBI on The Anarchist Cookbook, Reason.com, ‏2011-02-16 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5  Tony Dokoupil, Sorry About All the Bombs, Newsweek, ‏2011-02-20 (באנגלית)
↑  William Powell: Angry Young Man Who Inspired Terrorists, Hijackers and Crackpots Before He Became a Teacher of Children with Special Needs - The Washington Post
↑  Federal Bureau of Investigation (FBI) files on The Anarchist Cookbook, 1971-1999, governmentattic.org
1 2  "Documentarian Says 'Anarchist Cookbook' Author Was Filled With Remorse". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2022-07-25.
↑  Preview unavailable - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
↑  "Teenage bomb plot accused cleared" (באנגלית בריטית). 2008-10-23. נבדק ב-2022-07-25.
1 2  Behavioral sciences & the law., New York, NY: John Wiley & Sons, 0000 u. (בenglish)
↑  U.S. News: Breaking News Photos, & Videos on the United States, NBC News (באנגלית)
↑  Banned Books: Australia - A Selection, web.archive.org, ‏2016-02-03
↑  Ryan GallagherRyan GallagherOctober 28 2017, 9:57 A.m, How the U.K. Prosecuted a Student on Terrorism Charges for Downloading a Book, The Intercept (באנגלית)
↑  "Oliver Bel: Maths graduate jailed for owning bomb-making book". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-05-21. נבדק ב-2022-07-25.
↑  Cambridge graduate appears in court over possession of ‘Anarchist Cookbook’, Varsity Online (באנגלית)
↑  "Ben John: Extremist ordered to read books is jailed". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-01-19. נבדק ב-2022-07-25.
ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי

| --- | --- |

ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי
 לידה:  17 ביוני 1800 יורק, יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 באוקטובר 1867 (בגיל 67) Birr Castle, אירלנד 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  אנגליה, אירלנד
 מקום לימודים:  מודלין קולג'  טריניטי קולג' 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר פטריק הקדוש  הרצאת בייקר (1873)  המדליה המלכותית (1851)  מסדר פטריק הקדוש 
 בן או בת זוג:  Mary Rosse (14 באפריל 1836–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Lawrence Parsons, 4th Earl of Rosse, unknown daughter Parsons, Randal Parsons, unknown Parsons, Richard Parsons, unknown Parsons, צ'ארלס אלגרנון פרסונס 
 הערות:  בנה ב-1845 את הטלסקופ הגדול ביותר עד למאה ה-20
 תרומות עיקריות
 בניית טלסקופים גדולים, חקר ערפיליות, גילוי המבנה הספירלי של גלקסיות
 
ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי (אנגלית: William Parsons, 3rd Earl of Rosse‏, 17 ביוני 1800 – 31 באוקטובר 1867) היה אסטרונום אנגלי - אירי שנודע בעיקר בשל הטלסקופים הגדולים שנבנו עבורו, בפרט טלסקופ עם מראה בקוטר 1.80 מטר, שהיה הגדול בעולם עד לתחילת המאה ה-20, ובתצפיותיו בערפיליות במהלכן גילה את המבנה הספירלי של חלק מהגלקסיות.
קורות חייו

ויליאם פרסונס נולד בעיר יורק שבאנגליה למשפחת אצולה אירית. הוא התחנך בטריניטי קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד וסיים את לימודיו במתמטיקה בהצטיינות בשנת 1822. בשנת 1841 עם מות אביו, לורנס פרסונס, רוזן רוס השני, ירש את אחוזת המשפחה במחוז אופאלי שבפרובינציית לנסטר, באירלנד, וכן את התואר רוזן רוס השלישי. הוא התחתן בשנת 1836 עם מארי פילד, שבדומה לו הייתה חובבת אסטרונומיה, ונולדו להם 13 ילדים, ארבעה מהם הגיעו לבגרות. מחוץ לעיסוקיו באסטרונומיה, כיהן כחבר הפרלמנט של בריטניה בין השנים 1821 ו-1834 וכחבר בית הלורדים בין השנים 1862 ו-1867. הוא התקבל לחברה המלכותית בשנת 1834 והתמנה לנשיאה בשנת 1849, תפקיד בו כיהן עד שנת 1854. כיהן גם כנשיא האוניברסיטה של טריניטי קולג' בדבלין משנת 1862 ועד למותו בשנת 1867.
עבודתו המדעית

כחובב אסטרונומיה בעל אמצעים, בנה פרסונס כמה טלסקופים מחזירי אור כשבכל פעם הגדיל את קוטר המראה הראשית. הטלסקופ הראשון היה עם מראה בקוטר של 38 סנטימטר, השני בקוטר של 61 סנטימטר, השלישי בקוטר של 91 סנטימטר והרביעי, שהושלם בשנת 1845, היה עם מראה בקוטר של 180 סנטימטר וכונה "הלווייתן של פרסונס".
יציקה וליטוש של מראות בקוטר כה גדול הצריכה פיתוח של טכניקות חדשות והמשקל של הטלסקופ הצריך בניית מערכת תמיכה חזקה שפותחה על ידי פרסונס ואשתו. באמצעות טלסקופים אלה היה פרסונס הראשון לגלות שלחלק מהערפיליות יש מבנה ספירלי, שאותו שרטט, ושמאוחר יותר התברר שאלו הן גלקסיות. פרסונס היה זה שטבע את השמות ערפילית הסרטן וערפילית המערבולת. ג'ון דרייר ייחס לפרסונס גילוי של 225 ערפיליות שנכנסו לקטלוג הכללי החדש, אבל כנראה שרק 2 מהן היו תגליות שלו והשאר נצפו על ידי עוזריו.
שרטוטים של ערפיליות

שרטוט של גלקסיית המערבולת
שרטוט של ערפילית הסרטן
שרטוט של ערפילית הינשוף
שרטוט של M99
שרטוט של גלקסיית המשולש
הערות שוליים

↑  Telescopes from the Ground Up: Lord Rosse’s Reflectors, Amazing Space
↑  Dr. Wolfgang Steinicke: William Parsons, 3rd Earl of Rosse, Biographical information on 180 NGC/IC observers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423721605171  BIBSYS: 8042640  BnF: cb17808791h (data)  GND: 117595888  ISNI: 0000 0000 8232 2468  LCCN: n87822627  NKC: js20031027007  NTA: 117326569  PIC: 273430  RERO: 02-A025060262  SELIBR: 262263  SNAC: w61j9h42  SUDOC: 084997656  VIAF: 9670149296300680670003   WorldCat (עם VIAF): 9670149296300680670003 
ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי
"הלווייתן של פרסונס"
תבונה ורגישות

ערך זה עוסק ברומן מאת ג'יין אוסטן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עמוד השער של המהדורה הראשונה של הרומן
 מידע כללי
 מאת:  ג'יין אוסטן 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 הוצאה
 הוצאה:  תומאס אגרטון 
 תאריך הוצאה:  1811 
 סדרה
 הספר הבא:  גאווה ודעה קדומה 
 
תבונה ורגישות (באנגלית: Sense and Sensibility) הוא הרומן הראשון של ג'יין אוסטן שיצא לאור.
על הספר

ספרה של ג'יין אוסטן "תבונה ורגישות" פורסם לראשונה בשנת 1811 בעילום שם, במקום שם הסופר נכתב "מאת גברת" ("By a lady"). הרומן זכה לביקורות טובות ונמכר היטב, אך זהות הכותבת הייתה ידועה רק לבני משפחתה. בהוצאה השנייה של הרומן היה כתוב על הכריכה "מאת מחברת גאווה ודעה קדומה" (שפורסם ב-1813).
ג'יין אוסטן כתבה גרסה מוקדמת של הרומן בשם "אלינור ומריאן" בשנת 1795 כנראה בסגנון רומן מכתבים. היא שכתבה את הרומן (מסופר בגוף שלישי) ב-1797 / 1798 והגיהה אותו שוב ב־1809 / 1810 לפני פרסומו.
זהו סיפורן של שתי אחיות אלינור ומריאן דאשווד (כאשר אלינור מייצגת "תבונה" ומריאן "רגישות"). אחרי מות אביהן הן נשארות חסרות בית משלהן, יחד עם אמן ואחותן הצעירה מרגרט הן נאלצות לעבור לבית כפרי שמציע להם קרוב משפחה נדיב. אלינור נקשרת לאדוארד פררס האדיב ומתון ההליכות, אך אינה מודעת לכך שהוא כבר מאורס בסתר לאחרת. מריאן מתאהבת בווילובי, צעיר נמרץ ושובה-לב, שמוביל אותה להתנהגות לא נאותה, ומתעלמת מחיזוריו של קולונל ברנדון הנאמן.
עלילת הספר

כאשר מר הנרי דשווד מאחוזת נורלנד נפטר, בנו מנישואיו הראשונים ג'ון יורש את אחוזת המשפחה. ג'ון דשווד, אשתו פאני ובנם הקטן עוברים לגור בנורלנד כבעלי הבית, האלמנה מרת דשווד ושלוש בנותיה מורדות לדרגה של אורחות. הן נשארות ללא בית וכמעט ללא הכנסה משלהן. מרת דשווד מוזמנת עם בנותיה (אלינור מריאן ומרגרט) לגור בבארטון קוטג' במחוז דבונשייר, בית ששייך לקרוב משפחה שלה סר ג'ון מידלטון. אלינור נעצבת כשהיא צריכה לעזוב את ביתה כיון שנוצר קשר אהבה בינה לאדוארד פררס, אח של פאני דשווד. מריאן נפרדת מנורלנד בדמעות, כשהיא עוזבת את ביתה האהוב.
בבארטון פארק הם מתוודעים למכרים חדשים, ביניהם מרת ג'ינינגס אמה של ליידי מידלטון, קולונל ברנדון קצין בדימוס רווק שמתאהב ממבט ראשון במריאן. ג'ון וילובי הוא צעיר הפוגש את מריאן כשהיא נוקעת את רגלה תוך כדי ריצה בגשם, והוא נושא אותה אל ביתה. וילובי מחזר אחר מריאן והיא משיבה לו אהבה בגלוי, עד שלפתע הוא מודיע שדודתו, מרת סמית שאצלה הוא מתגורר, מחייבת אותו לנסוע ללונדון לטפל בעסקיה. הוא נוטש את מריאן חולת-אהבה ואומללה.
אן (ננסי) ולוסי סטיל הן דודניות של מרת ג'נינגס, מתארחות בבארטון פארק (בית משפחת מידלטון). לוסי מספרת לאלינור שהיא מאורסת למר פררס, אך משביעה אותה לשמור זאת בסוד, בגלל התנגדות משפחתו ללוסי שהיא חסרת פרוטה. אלינור חושבת בתחילה שלוסי מתכוונת לאחיו הצעיר של אדוארד, רוברט, והיא המומה כשמתגלה לה שלוסי מאורסת לאהובה אדוארד.
בחלק השני של הרומן אלינור ומריאן נוסעות ללונדון עם מרת ג'נינגס. קולונל ברנדון אומר לאלינור שבלונדון כולם מצפים לנישואי מריאן ווילובי, למרות שמריאן לא הודיעה למשפחתה על אירוסים רשמיים. מריאן משתוקקת להפגש עם וילובי, כשהיא פוגשת אותו במסיבה הוא דוחה אותה באכזריות. למחרת הוא שולח לה מכתב בו הוא מכחיש לחלוטין שהיה ביניהם קשר אהבה. קולונל ברנדון מספר לאלינור על התהוללותו של וילובי, ועל כך שהוא פיתה ונטש את בת חסותו של הקולונל. מרת ג'נינגס מגלה שוילובי עומד להינשא למיס גריי יורשת עשירה.
בחלק השלישי ננסי סטיל מגלה בשוגג את דבר ארוסיהם הסודיים של אדוארד ולוסי. אמו של אדוארד זועמת על כך מנשלת אותו מירושתו, ומבטיחה את כל רכושה לרוברט בנה הצעיר. בדרכן לביתן מלונדון אלינור ומריאן מתארחות ב"קליבלנד" בית משפחת פאלמר, הבת הצעירה של מרת ג'נינגס. מריאן נופלת למשכב אחרי שהיא מטיילת בגשם, אלינור ומרת ג'נינגס מטפלות בה. כשמתגלה שמחלתה חמורה משחשבו תחילה הם חוששים לחייה, וקולונל ברנדון נשלח להביא את מרת דשווד מבארטון. כשוילובי שומע על מחלתה של מריאן הוא בא לראות אותה, אך פוגש רק את אלינור. הוא מנסה להסביר לה את התנהגותו ומבקש את סליחתה. אלינור שומעת את הווידוי שלו ומרחמת עליו. כשמרת דשווד מגיעה ל"קליבלנד" עם קולונל ברנדון מריאן מתחילה להחלים.
כשמרת דשווד אלינור ומריאן חוזרות לבארטון, אלינור מספרת למריאן על הווידוי של וילובי. מריאן מבינה שהיא התנהגה בחוסר אחריות, ושהיא לעולם לא הייתה יכולה להיות מאושרת עם וילובי. אחרי זמן מה נודע להן שלוסי סטיל נישאה למר פררס. הן מניחות שהכונה היא לאדוארד פררס, אך אדוארד מופיע בעצמו ומתברר שלא הוא אלא אחיו רוברט התחתן עם לוסי שרדפה אחרי כספו. אדוארד חופשי להציע נישואין לאהובתו האמיתית אלינור.
אלינור מתחתנת עם אדוארד ומריאן נעתרת לבסוף להצעת הנישואין של קולונל ברנדון.
הדמויות

אלינור דשווד היא גיבורת הרומן בת 19, הבכורה מבנות משפחת דשווד, היא נבונה ובעלת שכל ישר. היא מתאהבת באדוארד אך היא זהירה כי אינה בטוחה ברגשותיו אליה. למרות סערת הנפש בה היא נמצאת היא מסתירה את רגשותיה. היא רגישה וחשה כאב כשאדוארד מתעלם ממנה, וכשלוסי חושפת בפניה שהיא מאורסת לאדוארד. אך אלינור מעמידה פנים שהכל כשורה כדי למנוע כאב ממשפחתה, בניגוד למריאן שבמצב דומה חושפת את יגונה בפני כל.
מריאן דשווד הבת השנייה במשפחה בת 17 רגשנית ורומנטית. מריאן אינטליגנטית, אוהבת טבע, מנגנת בפסנתר וקוראת שירה. היא מביעה את רגשותיה בגלוי, ומתנהגת לעיתים בחוסר נימוס הגובל כמעט בגסות. כשווילובי עוזב אותה היא מפגינה את שברון-לבה לעיני כל. על אף גילה הצעיר מריאן בטוחה בדעותיה, ואינה מאמינה שאנשים יכולים לאהוב פעם שנייה אחרי אהבתם הגדולה. לדעתה רק צעירים ונלהבים יכולים לאהוב, לכן וילובי הוא מושלם בעיניה, והיא אינה מוכנה לקבל את חיזוריו קולונל ברנדון שהוא מבוגר ממנה ב-18 שנים. אחרי מחלתה שהביאה כמעט למותה היא משנה את דעותיה ונישאת לקולונל ברנדון.
אדוארד פררס - אחיה של פאני דשווד, הוא צעיר נבון אך ביישן ומופנם. בני משפחתו רוצים שהוא יתבלט בעולם, אך הוא מעדיף חיים שקטים ככומר. הוא מתיידד עם אלינור כשהם שוהים בנורלנד, אך מסתיר ממנה את דבר אירוסיו ללוסי. כאשר הדבר מתגלה לאימו הוא נשאר נאמן להבטחתו ומסרב לנתק את קשריו עם לוסי אף על פי שכתוצאה מכך נושל מירושתו.
ג'ון וילובי - צעיר יפה-תואר ושובה-לב, גלומות בו כל התכונות הרומנטיות שמריאן מעריכה. מצד שני הוא הולל, ונוטש נערה צעירה שנכנסת להריון ממנו. וילובי מעדיף לשאת אישה בעלת ממון שאינו אוהב, ומוותר על אהבתה של מריאן. בסופו של דבר מתברר שהוא הוליך שולל את כל הסובבים אותו.
קולונל ברנדון - בן 35 איש צבא לשעבר וידיד ותיק של סר ג'ון מידלטון. אלינור נהנית להיות בחברתו, לעומתה מריאן חושבת שהוא זקן מידי לאהבה.
לוסי סטיל - היא שנונה וערמומית, אנוכית ורודפת בצע. הייתה מאורסת לאדוארד בסתר ארבע שנים, אך כשהוא מנושל מירושתו היא נוטשת אותו ומתחתנת עם אחיו רוברט. היא מספרת את סודה לאלינור מתוך קנאה, כי היא מבינה שאדוארד מעדיף את אלינור על פניה.