stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה יאקונצ'יקובה
קריירה

יאקונצ'יקובה הייתה קשורה במיוחד למורה שלה ילנה פולנובה, שהחייתה את מלאכת היד המסורתית והעניקה לה השראה לרקום ולבצע עבודת בד. בין 1887 ל-1889 החלה לאסוף אמנות עממית.
אמנות נוף נותרה הז'אנר האהוב עליה, לאחר שקיבלה השראה לציור באוויר הפתוח על ידי פולנובה.
יאקונצ'יקובה נסעה לאוסטריה ולאיטליה ב-1888; בשנה שלאחר מכן נסעה לצרפת ולגרמניה, ומכאן ואילך עבדה בעיקר במערב אירופה. מ-1889 עד 1890 היא למדה באקדמיה ז'וליאן בפריז, ולמדה אצל ויליאם-אדולף בוגרו וטוני רוברט-פלורי. כאן היא ציירה סצנות בטבע, ולאחר מכן הציגה אותן בסלון דה שאמפ-דה-מארס. היא נשארה בפריז לאורך שנות ה-90, למעט נסיעות מזדמנות לרוסיה.
יאקונצ'יקובה יכולה להיחשב בקלות לאמנית הרוסית הראשונה בדורה שהתמזגה באופן מלא בעולם הציור האירופי; הנופים העירוניים שלה של ורסאי ופריז מוקדמים במידה רבה מהנופים המפורסמים יותר של אלכסנדר בנואה. יתרה מכך, הנוף העירוני שלה מפריז: "שדרת וואגרם ושער הניצחון בדמדומים" (1892) מתאר באופן רומנטי את העיר באורות מלאכותיים, ומקדים את מחזור הציורים המפורסם של קונסטנטין קורובין של העיר בלילה וביום.
בשנת 1897 החלה יאקונצ'יקובה לאייר ספרים. בשנה שלאחר מכן ואילך עיצבה גם טקסטיל וצעצועים. כמו כן בשנת 1898 היא הוזמנה על ידי סרז' דיאגילב לעצב שער למגזין שלו Mir iskusstva; זו הייתה תמונה בסגנון אר-נובו, עם עיצובים אמנותיים עממיים, של ברבור בבריכת יער, והופיעה ב-1899.
משנת 1899 היא ניהלה את סדנת רקמה באברמצבו לאחר מות המורה שלה ותכננה תערוכה של אמנות עממית במסגרת התערוכה הבינלאומית בפריז ב-1900.
הכרה

בשנת 1896 שיבח המגזין האמנותי "הסטודיו" את עבודתה ואת מזגה המבריק ואת תרומותיה האמנותיות הגדולות, באידיאליזם שלה, ברוחה ובדמיונה.
בשנת 1900, היצירה הגדולה של Little Girl and the Wood Spirits, שהייתה עבודה מעורבת הכוללת רקמה ואפליקציה, זכתה במדליית כסף ביריד העולמי של פריז. תרומתה העיקרית הנוספת לתערוכה הייתה הצגת יצירות של אומנים מסורתיים, שהאמנות השימושית שלהם יצרה התעניינות רבה.
יאקונצ'יקובה סבלה משחפת, מסוף שנות ה-80. בנה הראשון חלה במחלה בגיל שנתיים, ואף על פי ששרד, כשנולד בנה השני באפריל 1901, בריאותה כשלה ללא תקנה. כדי להתאושש, בעלה לקח את המשפחה לשווייץ. היא מתה מהמחלה ליד ז'נבה ב-1902.
בשנת 1905, בתערוכה השנייה של איגוד האמנים הרוסים במוסקבה, נערכה התערוכה של יאקונצ'יקובה לאחר מוותה.
חמש שנים מאוחר יותר, מוזיאון ראת' בז'נבה ערך תערוכה של עבודותיה.
הערות שוליים

1 2 3  Mikhail Kiselev (2000). "Maria Yakunchikova and the Russian Moderne
1 2  Alexander Tikhonov (May 11, 2008). "Maria Yakunchikova-Weber (1870-1902): Life between Russia and Switzerland". Nasha Gazeta (in Russian). Geneva
1 2  Maria Lipatova (2007). "Maria Yakunchikova: The First of the Few" (PDF). In Kirill Moskalenko (ed.). School of the Young Artist. Russian Gallery - XXI Century. p. 63. Retrieved November 27, 2012.
↑  The Studio V8: An Illustrated Magazine of Fine and Applied Art (1896). Kessinger. 2010
↑  Jean-Claude Marcardé (2011). "Artistic Connections between the Russian Empire and Europe in the Early 20th Century". In Angela Lampe (ed.). Chagall Et L'Avant-Garde Russe. Paris: Editions du Centre Pompidou. pp. 46–58. Retrieved November 27, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb161364699 (data)  GND: 133412512  ISNI: 0000 0001 2211 1068  LCCN: n80081000  NKC: jx20070226003  SUDOC: 136913970  ULAN: 500034795  VIAF: 52877234   WorldCat (עם VIAF): 52877234 
נוף כפר רוסי, 1889
מריסה מאייר

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1975 (בת 49) ווסו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marissa Ann Mayer 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פאלו אלטו 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  תיכון מערב ווסו 
 מעסיק:  חברת גוגל, Yahoo!, Lumi Labs 
 תפקיד:  מנהלת כללית (16 ביולי 2012–יוני 2017)  חברת ועד 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 בן או בת זוג:  זאכרי בוג (12 בדצמבר 2009–?) 
 פרסים והוקרה:  תואר אקדמי לשם כבוד (2009)  רשימת 100 הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס (2013, 2014, 2016) 
 
מריסה אן מאייר (באנגלית: Marissa Ann Mayer; נולדה ב-30 במאי 1975) היא מנהלת אמריקאית בתחום ההיי-טק. שימשה כמנכ"לית !Yahoo בין השנים 2012–2017. קודם לכן שימשה כסגנית נשיא בחברת גוגל.
ביוגרפיה

מריסה מאייר נולדה ב-Wausau שבוויסקונסין, בת למרגרט, מורה לאמנות, ומייקל מאייר, מהנדס.
אחרי שסיימה ללמוד בתיכון Wausau West ב-1993,
הייתה אחת משני הנציגים של ויסקונסין בהם בחר מושל המדינה להשתתף במחנה הלאומי לנוער שוחר מדע במערב וירג'יניה.
קיבלה תואר ראשון בהצטיינות במערכות סימבוליות (Symbolic systems), ותואר שני במדעי המחשב, שניהם מאוניברסיטת סטנפורד. בשני התארים התמחתה באינטליגנציה מלאכותית.
מאייר עבדה במעבדת המחקר של UBS בציריך, שווייץ, וב-SRI International במנלו פארק, קליפורניה. ביוני 1999 עברה לחברת גוגל ונמנתה עם עשרים העובדים הראשונים של החברה.
מאייר מילאה תפקידי מפתח במוצרי גוגל, ובהם מנוע החיפוש גוגל, גוגל חדשות, גוגל ספרים ושירות הדואר האלקטרוני Gmail. שימשה כשומרת הסף של תהליך הפצת המוצרים וקבעה מתי מוצר מסוים מוכן להיות מופץ למשתמשים. עד לאוקטובר 2010 שימשה כסגנית נשיא ואחראית תחום חוויית המשתמש בחברה. שימשה כפנים הציבוריות של גוגל, נתנה ראיונות רבים לכלי התקשורת והשתתפה באירועים כדוברת בשם החברה.
ב-2009 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי של אילינוי עבור עבודתה פורצת הדרך בתחום החיפוש באינטרנט. כתב העת Fortune כלל אותה בשנים 2008, 2009, 2010 ו-2011 ברשימת חמישים הנשים המשפיעות ביותר בעולם, והיא האישה הצעירה ביותר שנכנסה לרשימה זו.
ב-16 ביולי 2012 מונתה למנכ"לית Yahoo!. באותו יום חשפה מאייר שהיא בהיריון.
ב-13 ביוני 2017, עם השלמת המכירה של Yahoo! לורייזון תקשורת, תמה תקופתה של מאייר בחברה.
מאייר חברה בדירקטוריון של וולמארט, מוזיאון קופר יואיט לעיצוב, הבלט של ניו יורק, הבלט של סן פרנסיסקו ומוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית.
חיים אישיים

בדצמבר 2009 נישאה מאייר לזכרי בוג (Zachary Bogue), משקיע בתחום הנדל"ן המסחרי. ב-30 בספטמבר 2012 נולד להם בן, ובדצמבר 2015 נולדו להם תאומות.
הערות שוליים

↑  "מודלים של הצלחה", תיכון Wausau West
↑  אתר הקרן הלאומית לנוער שוחר מדע של מערב וירג'יניה
↑  יו דרשר, "פגוש את מריסה מאייר", siliconvalleycurious.com‏, 10 ביוני 2010
↑  קלייר קיין מילר, "מאייר התמנתה לתפקיד חדש בגוגל", הניו יורק טיימס, 12 באוקטובר 2010
↑  לורה הולסון, Putting a Bolder Face on Google, ניו יורק טיימס, 28 בפברואר 2009
↑  "סגן נשיא גוגל מריסה מאייר זוכה בתואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי של אילינוי"
↑  סוזן ווקיקי, 50 Most Powerful Women - 42. Marissa Mayer, CNN‏ 30 בספטמבר 2010
↑  מריסה מאייר עורקת מגוגל ליאהו: תמונה למנכ"לית החברה, באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2012
ישראל פישר, הפרס על העריקה של מריסה מאייר ליאהו: 70 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2012
↑  Verizon completes its $4.48 billion acquisition of Yahoo; Marissa Mayer leaves with $23 million, באתר CNBC,‏ 13 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329052505171  dblp: 80/5451  GND: 1077198744  ISNI: 0000 0004 3378 8025  LCCN: n2014021950  NDL: 001233107  VIAF: 308229746   WorldCat (עם VIAF): 308229746 
מאייר בימיה ב"גוגל" - מרצה בכנס "Search On", ספטמבר 2010
מעוט

ערך זה עוסק במתקן להזנקת מטוסים. אם התכוונתם לכלי מצור, ראו .
הגלגל הקדמי של F/A-18 רתום למעוט, רגע לפני שיגור
הגלגל הקדמי של F/A-18 רתום למעוט על נושאת מטוסים אמריקנית
מָעוֹט (מוכר גם בשם קַטַפּוּלְטָה) הוא מתקן שמזניק מטוסים בנושאת מטוסים או משגר מל"טים קלים ללא צורך במסלול המראה.
הסבר

בהמראה ממסלול רגיל, מטוסי קרב זקוקים למרחקים גדולים הנעים בין 300 ל-1,000 מטר על מנת להאיץ עד מהירות גבוהה ממהירות הזדקרות ולהמריא, אך סיפונה של נושאת מטוסים קצר מדי ואין הוא מאפשר למטוס להמריא באופן עצמאי. לשם כך מותקן על הסיפון מתקן אשר מאיץ את המטוס למהירות הדרושה. מתקן זה נרתם לגלגל הקדמי של המטוס, נדחף בעוצמה רבה על ידי בוכנת-קיטור המופעלת על ידי קיטור בלחץ גבוה, וכך מעניק למטוס את המהירות הגבוהה הנחוצה להמראתו.
לאחר שהוכן לביצוע המשימה, המטוס מתקרב בעזרת הכוונה מצוות הסיפון אל חלק שבמסילה שבחלק העליון שלו נתפס מוט שמחובר לכן הנחיתה הקדמי של המטוס ותפקידו לוודא שהמטוס לא ינתק מהמעוט בזמן ההזנקה. לאחר שאיש צוות באפוד ירוק וידא שאכן המוט החליק כראוי אל המסילה ושמוט נוסף מאחורי כן הנסע הקדמי גם הוא בתוך המסילה, מסמן שוב בידו והמטוס מתקדם מעט עד שהמוט הקדמי בכן הנסע הקדמי מחליק במעלה המסילה ונופל קדימה וננעל. לאחר וידוא נוסף של הנעילה מתרחק איש הצוות באפוד הירוק מהמטוס ומסמן בידיו שהכול כשורה. איש צוות באפוד צהוב שתפקידו להכווין ולהזניק את המטוס מוודא שהכול מוכן ומסמן בידיו לטייס להגביר את דחף המנועים. לאחר שהדחף הוגבר הוא מתכופף, שולח יד אחת קדימה ומסמן צורת אקדח או מפנה אגודל למעלה ואז אנשי צוות שנמצאים בתא המכונה "בועה" הנמצא בצד הסיפון לוחצים על כפתור השיגור ומזניקים את המטוס לאוויר.
בנושאות מטוסים גרעיניות אמריקניות, מערכת מעוט השיגור מחוברת ישירות למערכת הכור הגרעיני, שיוצר במהירות רבה קיטור ממי ים, המועבר לבוכנת המעוט. דבר זה מאפשר הזנקה ושיגור מהירים יותר של מטוסים.
בנושאות המטוסים מסדרת ג'רלד פורד, מותקן מעוט אלקטרומגנטי המאפשר האצה הדרגתית יותר של המטוס, אשר מקטינה את הנזק המבני הנגרם לו.
ראו גם

כבל עצירה
וו עצירה
מסביב לעולם עם טימון ופומבה

| --- | --- |
 בימוי:  רוברטס גאנווי, Jeff DeGrandis, רוב לדוקה, רוברט ס. רמירז, Steve Moore, טוני קרייג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  InterCom 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 1996 
 משך הקרנה:  71 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסביב לעולם עם טימון ופומבה (באנגלית: Around the World with Timon and Pumbaa) הוא סרט הנפשה מסדרת טימון ופומבה, שהופק ב-1996.
תקציר העלילה

טימון הסוריקטה וחברו הטוב פומבה חזיר היבלות מטיילים יחדיו ביום שמש נאה ללא כל דאגה. השגרה מופרת כשמזג האוויר הופך גשום והשניים, שלא ציפו לכך, לא חפצו שהגשם יהרוס את הכל. לרוע מזלם של השניים נפגע פומבה מברק ובכך הוא מאבד את זיכרונו. טימון מוביל את פומבה למערה קרובה, בה הוא מדליק מדורה. טימון מנסה להשיב לפומבה את זיכרונו בכך שהוא מזכיר לו הרפתקאות שחוו מסביב לעולם, אבל ללא הצלחה. פומבה אינו זוכר מאום מן ההרפתקאות. הוא אף אינו זוכר שהוא וטימון ניזונים מחרקים ונגעל מאוד כשטימון מכניס אותם לפיו. בסוף הסרט זיכרונו של פומבה שב אליו. כשנראה היה כי כעת הכל טוב נפגע טימון מברק פתאומי ואף הוא מאבד את זיכרונו.
מסג'ד-י ג'אמע (אספהאן)

מסג'ד-י ג'אמע של אספהאן (בפרסית: مسجد جامع اصفهان, מַסְגִ'דֶ גָ'אמֶע אֶצְפַהָאן, מסגד יום השישי) הוא המסגד הגדול והקהילתי ("ג'אמע") של אספהאן שבאיראן. המסגד הוא תוצאה של בנייה ממושכת, של שיפוצים ושל תוספות באתר החל משנת 771 ועד סוף המאה ה-20. בצד הדרום-מזרחי של המסגד נמצא הבאזאר הגדול של אספהאן.
זהו אחד מהמסגדים העתיקים ביותר שעדיין בשימוש באיראן, והוא נבנה בסגנון הארכיטקטוני הנקרא "ארבעת האיוונים", כלומר יש בו ארבעה שערים העומדים אחד מול השני. "איוון" (אנ') הוא חדר פתוח מקומר. במאה ה-13 היה הצד הדרומי של המסגד מקומר ב"מוקרנס", תאים דמויי-נישה.
הבנייה באתר בתקופת השושלת הסלג'וקית כללה הוספת שני חדרים בעלי כיפה. הכיפה הדרומית נבנתה כדי לארח את המחראב ב-1086–1087 והייתה גדולה יותר מכל כיפה אחרת שנבנתה עד אז. הכיפה הצפונית נבנתה שנה אחר כך ותפקידה אינו ידוע בוודאות. על אף שהיא נמצאת על הציר הדרומי-צפוני, היא נמצאת מחוץ לגבולות המסגד. הכיפה נבנתה באיזון גאומטרי ודאי.
ציור של רחבת המסגד בשנת 1840
הערות שוליים

↑  Stokstad, Marilyn (2007). Art: a Brief History (3rd ed.). Upper Saddle River: Pearson Education, Inc. p. 201.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7550520-4  LCCN: n2017008768  VIAF: 3127148753688441320008   WorldCat (עם VIAF): 3127148753688441320008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מסגדים ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרלין ריס

מרלין ריס (באנגלית: Merlyn Rees;‏
18 בדצמבר 1920 - 5 בינואר 2006) היה חבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת מטעם מפלגת הלייבור מ-1963 עד 1992. בשנה זו קיבל תואר אצולה ונכנס לבית הלורדים. על מנת שיוכל להיות ידוע כלורד מרלין-ריס, שינה את שם משפחתו החוקי למרלין-ריס.
ריס נולד בסילפינד, ליד פונטיפריד שבדרום ויילס ולמד בגולדסמית'ס קולג' שם היה ראש אגודת הסטודנטים מ-1939 עד 1941. הוא שירת בחיל האוויר המלכותי בזמן מלחמת העולם השנייה והפך למפקד טייסת בגיל 25. לאחר מכן למד בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא מונה למנהל בית ספר בבית ספרו הישן בהרואו, לונדון ב-1949, שם לימד כלכלה והיסטוריה כאחת עשרה שנה. במשך זמן זה התמודד שלוש פעמים ללא הצלחה על תפקיד חבר הפרלמנט מטעם מזרח הרואו. הוא היה חבר במוסד לחינוך של אוניברסיטת לונדון מ-1959 עד 1962.
ב-1963 זכה בבחירות הביניים במושב בפרלמנט מטעם מחוז דרום לידס, אותו אייש במשך כשלושה עשורים (מאז 1983 מטעם מחוז מורלי ודרום לידס) עד עזיבתו לבית הלורדים ב-1992. הוא היה השר לענייני צפון אירלנד ממרץ 1974 עד ספטמבר 1976, אז עבר חזרה ללונדון כדי להתמנות לשר הפנים. בשנתיים שלפני עליית מפלגת הלייבור לשלטון ב-1974 היה דובר המפלגה בענייני צפון אירלנד. ריס כתב את דעותיו על צפון אירלנד בספר "צפון אירלנד: פרספקטיבה אישית".
הוא היה נשיא המועצה לתקני וידאו מ-1990 והנשיא הראשון של אוניברסיטת גלמורגן שבויילס מ-1994 עד 2002.
ריס סבל מפציעות ממספר נפילות ולא הצליח להחלים מהן. הוא נכנס לתרדמת ומת בגיל 85. לריס ואשתו הליידי קולין פיית' מרלין-ריס נולדו שלושה בנים.
ממלכת ברניקיה

| --- | --- |

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה אבסולוטית
 ראש המדינה:  מלך ברניקיה
 שפה נפוצה:  אנגלית עתיקה בריטונית
 עיר בירה:  במברג, נורת'מברלנד
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  420 בקירוב
 איחוד כתרים עם דיירה איחוד מדיני עם דיירה:  604 634
 תאריכי פירוק:  634 
 ישות יורשת:  ממלכת נורת'מבריה ממלכת נורת'מבריה
 דמוגרפיה
 דת:  פגניות
 
ברניקיה (באנגלית (ובלטינית): Bernicia; באנגלית עתיקה: Bernice או Beornice) הייתה ממלכה שהוקמה על ידי שבטים ברטונים בדרום מזרח סקוטלנד ובצפון מזרח אנגליה של ימינו, במהלך המאה ה-6. במאה השביעית אוחדה הממלכה עם ממלכת דיירה לממלכה אחת - ממלכת נורת'מבריה.
גאוגרפיה

שטחה המדויק של ממלכת ברניקיה אינו ידוע. משערים כי שטחי הממלכה השתרעו על פני מחוזות נורת'מברלנד, דורהאם, ברוויקשייר ומזרח ולת'יין של ימינו, היינו בין הנהר פורת' לבין הנהר טיז.
מקור השם

ממלכת ברניקיה מוזכרת ב"היסטוריה בריטונום" מהמאה ה-9 בשם "ברניך" (Berneich) או "בירנייך" (Birneich), שמה הוולשי העתיק של הממלכה. לא ברור אם שם זה היה הצורה הוולשית של שם הממלכה, או אם מאוחר יותר, השם האנגלי התבסס על הכינוי הוולשי למקום בו הייתה ממוקמת הממלכה.
החוקר קנת' ג'קסון סבור כי משמעות השם "ארץ מעברי ההרים" (Land of the Mountain Passes).
היסטוריה

האזור בו הייתה ממוקמת הממלכה היה האזור בו ישבו הווטאדיני. אזור זה כונה בוולשית "הצפון הקדום" (Yr Hen Ogledd). בירת הממלכה הייתה ככל הנראה במקום בו ממוקם היישוב האנגלי המודרני במברג. ייתכן והמתיישבים האנגלים הראשונים, התיישבו באזור של ברניקיה עוד בשלהי התקופה הרומית, והיו שכירי חרב שהגנו על חומת אדריאנוס. סברה אחרת כי המתיישבים האנגלים הגיעו למקום מממלכת דיירה בראשית המאה ה-6. המלך המתועד הקדום ביותר של הממלכה הוא אידה אשר עלה לשלטון בשנת 547. לאחר מותו שלטו אחריו בניו, אשר לחמו בממלכות הבריטוניות שסביבם. בהמשך החלו האחים הלוחמים להילחם זה בזה ופרצה בממלכה מלחמת אזרחים.
היסטוריה > האיחוד עם ממלכת דיירה

נכדו של אידה, אתלפירת' איחד את ממלכתו עם ממלכת דיירה, בשנת 604 ושלט בשתי הממלכות כממלכה מאוחדת ששמה נורת'מבריה. אתלפירת' הובס ונהרג על ידי ראדוולד, מלך ממלכת מזרח אנגליה (אשר נתן מחסה לאדווין, בנו של אלה, מלך דיירה שהובס על ידי אתלפירת') בשנת 616. לאחר נפילתו של אתלפירת' בקרב עלה אדווין לשלטון ושלט על ממלכת נורת'מבריה המאוחדת. אדווין יצא כנגד השבטים הברטונים שסביב ממלכתו, ניצח אותם בקרבות רבים, והגדיל את שטחי ממלכתו לכיוון צפון ומערב (ובכך התקרב לשטחי ויילס). אדווין הובס ונהרג בקרב אטפילד צ'ייס ב-12 באוקטובר 633 על ידי קדוול'ון אפ קדוואן, מלך גווינד' ועל ידי בן בריתו פנדה מלך ממלכת מרסיה, ונורת'מבריה התחלקה שוב לשתי ממלכות נפרדות.
לאחר פירוד הממלכות נשלטה הממלכה על ידי אאנפירת' בנו של אתלפירת', אולם לאחר שנת שלטון אחת יצא לקרב נגד קדוול'ון, בו הובס ונהרג. אחיו של אאנפירת', אוסוולד תקף את קדוול'ון והביסו בקרב הייוונפילד בשנת 634. לאחר ניצחונו השתלט על ממלכת דיירה, ואיחד בשנית את הממלכות. החל מתקופה זו נחשבת ממלכת נורת'מבריה לממלכה אחת, אף שבמשך מספר שנים משלו מלכים הכפופים למלך נורת'מבריה בממלכת דיירה.
מלכי ברניקיה

| תקופה | שליט | שם ותארים בכתבים היסטוריים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 לערך | אסה | ESA INGVING CYNING ESA REX BERNICIA CYNING |  |
| 520 לערך | אאופה | EOPPA ESING BERNICIA CYNING EOPPA REX BERNICIA |  |
| 547–559 | אידה | IDA EOPPING BERNICIA CYNING IDA REX BERNICIA |  |
| 559–560 | גלאפה (או קלאפה) | GLAPPA BERNICIA CYNING GLAPPA REX BERNICIA |  |
| 560–568 | אדה | ADDA IDING BERNICIA CYNING ADDA REX BERNICIA |  |
| 568–572 | אתלריק | ÆÞELRIC IDING BERNICIA CYNING ÆÞELRIC REX BERNICIA |  |
| 572–579 | תאודוריק | ÞEODRIC IDING BERNICIA CYNING ÞEODRIC REX BERNICIA |  |
| 579–585 | פירתאוולד | FRIÞVVALD BERNICIA CYNING FRIÞVVALD REX BERNICIA |  |
| 585–593 | הוסה | HVSSA BERNICIA CYNING HVSSA REX BERNICIA |  |
| 593–616 | אתלפירת' | ÆÞELFRIÞ ÆÞELRICING BERNICIA 7 DEIRA CYNING ÆÞELFRIÞ REX BERNICIA ET DEIRA | מלך נורת'מבריה, נהרג בקרב. |
שושלת דיירה
| 616 - 12 או 14 באוקטובר 632 | אדווין | EDVVIN ÆLLING BERNICIA 7 DEIRA CYNING EDVVIN REX BERNICIA ET DEIRA | נהרג בקרב על ידי פנדה, מלך ממלכת מרסיה |
שושלת ברניקיה
| שלהי שנת 632–633 | אינפירת' | EANFRIÞ ÆÞELFRIÞING BERNICIA CYNING EANFRIÞ REX BERNICIA |  |
| 634 - 5 באוגוסט 642 | אוסוולד | OSVVALD ÆÞELFRIÞING BERNICIA 7 DEIRA CYNING OSVVALD REX BERNICIA ET DEIRA | נהרג בקרב על ידי פנדה מלך מרסיה; נחשב לקדוש נוצרי. |
| שלהי שנת 642–654 | אוסוויו | OSVVIO ÆÞELFRIÞING BERNICIA CYNING OSVVIO REX BERNICIA | מלך ממלכת נורת'מבריה המאוחדת |
ראו גם

נורת'מבריה
מלכי נורת'מבריה
משגר רקטות M-270 MLRS

| --- | --- |

MLRS משגר רקטה
 מידע כללי
 סוג:  משגר רקטות רב-קני
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  לוקהיד מרטין, Diehl BGT Defence 
 שנת ייצור:  פותח ב-1977
 תקופת השימוש:  31 במרץ 1983 – הווה (41 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן (2001-2014), מלחמת עיראק, מלחמת לבנון השנייה, הפלישה הרוסית לאוקראינה,מלחמת חרבות ברזל
 מידע טכני
 אורך:  7.07 מטרים (23.2 רגל)
 רוחב:  3.25 מטרים (10.7 רגל)
 גובה:  2.85 מטרים (9.4 רגל)
 משקל:  25,191 קילוגרם (55,537 ליברות)
 מהירות:  80 קמ"ש בכביש, 56 קמ"ש בשטח
 טווח פעולה:  480 ק"מ
 מנוע:  "Cummins" דיזל בעל 500 כ"ס (370 קילוואט)
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  משגר רקטות
 קליבר:  משתנה כתלות במארז  בדגם המקורי: 227 מילימטרים (8.9 אינץ')
 סוגי תחמיש:  ארצות הברית: נפיץ, מצרר, מונחה (GMLRS), נ"ט מתביית עצמאי (SADARM), מיקוש פזיר, אימונים (גבס), כימי צה"ל: רקטת M26 מצרר, אימונים (גבס), רמ"ם/רעם איתן (מצרר/נפיץ), רומח (נפיץ)
 משקל פגז:  308 ק"ג (רקטת M26)
 קצב אש:  12 רקטות M26 ב-60 שניות
 טווח מקסימלי:  42 ק"מ עם רקטות M26, 35–40 ק"מ עם רקטות ישראליות
 
משגר רקטות MLRS M-270 (ראשי תיבות באנגלית של Multiple-Launch Rocket System) הוא מערכת שיגור רקטות רב־קנית מתנייעת, על תובת נגמ"ש בראדלי מתוצרת לוקהיד מרטין, ארצות הברית. המערכת פותחה במיזם משותף עם מדינות אחדות בברית נאט"ו ובהן: ארצות הברית, בריטניה, צרפת וגרמניה. כינויו בחיל התותחנים הישראלי הוא "מנתץ".
מבנה והנדסה

בחלק הקדמי של ה-M-270 MLRS ממוקם תא מפעיל המשמש גם כתא נהג ותא בקר ירי, ומאחור – משגר רקטות ניתן לצידוד הכולל שני תאי שיגור הנטענים על ידי מנוף אינטגרלי. כל תא שיגור יכול להכיל מארז שיגור ("פוד"). ה-M-270 MLRS בנוי כך שאת הכלי אפשר לחמש במארזים של רקטות מסוגים שונים, דבר המגדיל את מגוון החימושים, היכולות והמטרות של הכלי.
המארז הסטנדרטי כולל שישה צינורות לשיגור 6 רקטות 227 מ"מ בעלות טווח של כ-40 ק"מ. עם שני מארזי M26 יכול ה-M270 MLRS לשגר מטח של 12 רקטות ב-60 שניות. קיימות רקטות נוספות בשימוש בעלות טווח ארוך יותר, שגם אותן ניתן לשגר מה-M270 MLRS כגון ה־GMLRS בעלת הטווח של עד 70 ק"מ, ורקטת MGM-140 ATACMS Block IA בעלת טווח מרבי של 300 ק"מ. שתי הרקטות הנ"ל נמצאות בשימוש צבא ארצות הברית.
בשל היותו בנוי על תובה של נגמ"ש בראדלי ה-M-270 הוא בעל עבירות שטח וניידות מצוינת וזאת עקב השילוב בין עבירות השטח של כלי רכב זחלי למשקל קל יחסית (רק כ-25 טון) המאפשר נסיעה במהירות גבוהה.
כל כלי M-270 בנוי כך שהוא מסוגל לפעול באופן עצמאי, לקבל מטרות ממערכת השליטה והבקרה של כוחות הצבא (בצה"ל ממערך האיכון של חיל התותחנים), לבצע ירי מהיר של מספר רקטות ומיד לאחר מכן לשנות מיקום כדי להימנע מירי נגדי של אש נגד סוללות מצד האויב. גם הטעינה מחדש של ה-M-270 היא מהירה יחסית ונעשית באמצעות מנוף אינטגרלי המותקן מעל תאי השיגור ונראה כשתי מסגרות מתכת ריבועיות הנמצאות בחזית המשגר ובולטות החוצה.
משגר M270 MLRS
מארז צינורות שיגור ל-MLRS המכיל 6 רקטות
משגר MLRS מבצע ירי באימון
משגר M270 MLRS באימון
משגר MLRS בתצוגה
משגר MLRS טעון בשתי כוורות בנות 6 רקטות כל אחת
משגר MLRS משגר רקטת GMLRS מונחית
משגר MLRS של צבא דנמרק מצודד את צריח המשגר
מטרות וייעוד

ה-MLRS הוא מערכת ארטילריה רקטית ומשמש לירי ארטילרי בכינון עקיף לטווחים בינוניים ורחוקים (20–40 ק"מ בדרך כלל, ישנן רקטות עם טווח מוגדל) והוא יכול לשגר חימוש מגוון.
במלחמה כוללת ייעודו:
השמדת מערכי אויב, כגון אוגדות שריון וסוללות ארטילריה, הפרושות בשטח פתוח ונרחב.
אש נגד-סוללות: שיתוק והשמדת סוללות ארטילריה של האויב.
מיסוך אש ואש רתק על מנת לאפשר תמרון קרקעי או חילוץ כוחות בשטח.
ירי רקטות מתקנות מסלול, כגון ה"רומח", על מנת להשמיד מטרות נקודתיות נייחות.
ירי ארטילרי לטווחים שונים.
שימוש בעולם

ה-MLRS M-270 נמצא בשרות צבאות רבים בברית נאט"ו ואחרים, הכוללים את צבא ארצות הברית, ישראל, בריטניה, בחריין, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, יפן, קוריאה הדרומית, נורווגיה, מצרים, טורקיה, פינלנד (נרכשו מדנמרק והולנד), אוקראינה (תרומה מבריטניה ונורווגיה).
שימוש בעולם > שימוש במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שימוש בצה"ל

בשנת 1994 נקלטה המערכת בחיל התותחנים הישראלי, שם הוקם עבורה מערך מקצועי נפרד, לרבות אימונים ומערכי הדרכה. למערכת ניתן השם "המנתץ" או פשוט "מנתץ", היות שמדובר במערכת הנשק הטקטית ההרסנית ביותר בצה"ל. בשנות ה-2000 עברה המערכת שורה של שיפורים ושדרוגים ישראליים, והתקנת מערכות בקרת אש מתקדמות מתוצרת ישראל.
השימוש המבצעי הראשון במנתץ בוצע רק 12 שנים לאחר קליטתו בצה"ל. ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה. כתוצאה מהשימוש בה, נפגעו עשרות משגרי קטיושות ונהרגו עשרות מחבלי חזבאללה וכ-24 אזרחים לבנונים, חלקם עקב פצצונות שנותרו לאחר המלחמה. השימוש ב-MLRS והשלכותיו עוררו ביקורת גדולה בעולם. בעקבות זאת הכחיש הרמטכ"ל, דן חלוץ, שהתיר ירי בקרבת ריכוזי אוכלוסייה, ואמר שהירי נעשה בניגוד לפקודתו.
לדברי מפקד ביחידה המפעילה את המערכת, במהלך מלחמת לבנון השנייה ירתה ישראל כ-1,800 רקטות מצרר שהתפרקו למעל למיליון פצצות. מעריכים שכ־2% מהן נותרו בשטח כנפלים. לאחר המלחמה אסף האו"ם כ־12 אלף פצצונות מצרר שלא התפוצצו, לפי טענות שונות גם בריכוזי אוכלוסייה. האו"ם טען שתעבור שנה שלמה עד שניתן יהיה לפרק את כל הנפלים. תוך כדי המלחמה, החליטו שר הביטחון והרמטכ"ל להקים ועדה בראשות האלוף גרשון הכהן לבדיקת הנושא. בעקבות מסקנות הוועדה, קבע הפרקליט הצבאי הראשי, תא"ל אביחי מנדלבליט כי השימוש שנעשה בחימוש מצרר תאם את עקרונות דיני הלחימה של המשפט הבין-לאומי.
במלחמה גם נעשה שימוש עולמי ראשון ברקטה ישראלית חדשה בשם רקטה מתקנת מסלול (רמ"מ) – רקטה בעלת רש"ק מצרר ודיוק גבוה ביחס לרקטה. בעקבות המלחמה בלבנון הוחלט להגביר את ההצטיידות ברקטות מתקנות מסלול מתוצרת התעשייה הצבאית.
רקטה נוספת שפותחה היא "רומח" – זוהי רקטה קטנה יותר, בעלת ראש קרב נפיץ ודיוק גבוה ביותר, שלמעשה היא טיל מונחה GPS, אשר נכנסה לשימוש מבצעי ב-2014.
ב-2016 נכנסה לשירות בצה"ל רקטת "רעם איתן". מדובר בדגם מתקדם יותר של הרקטה מתקנת מסלול והשיפור העיקרי בו הוא בפצצונות המצרר והקטנת אחוז הנפלים באופן משמעותי ל-0.01% בלבד.
באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, השתמש צה"ל, לראשונה מאז 2006, במערכת 'מנתץ' בתקיפת אתר צבאי של חמאס ברצועת עזה באמצעות טילי רומח.
"מנתץ" חמוש במארז אימון ממוחשב בתצוגת חיל התותחנים של צה"ל
"מנתץ" משגר רקטה בעת אימון של צה"ל
"מנתץ" משגר רקטה בעת תרגיל של צה"ל
משגר רקטות MLRS "מנתץ" צה"לי
מנתץ בתצוגת יום העצמאות ה-68. הפוד השמאלי הוא מארז 18 רקטות רומח, והפוד הימני הוא מארז 6 רקטות אימון.
מנתץ בתערוכת צה"ל שלנו בחגיגות ה-70 למדינת ישראל ולצידו רקטת "רומח".
שימוש בצה"ל > תחמושת

רקטת M26 – רקטות מצרר תוצרת ארצות הברית, נקראות בצה"ל "מנתץ" ומוחלפות ברמ"ם הישראליות.
רקטת אימון עם ראש קרב גבס.
רקטה מתקנת מסלול/רעם איתן – רקטת מצרר ישראלית מדויקת תוצרת התעשייה הצבאית. ב-2016 נכנס לשירות דגם מתקדם יותר, "רעם איתן", ובו אחוז הנפלים קטן באופן משמעותי מאוד.
רומח – רקטה ישראלית מדויקת (CEP < 10 m) בקוטר 122 מ"מ תוצרת התעשייה הצבאית/תעש מערכות וכיום אלביט מערכות.
ראו גם

ארטילריה
ארטילריה רקטית
רקטה
חיל התותחנים הישראלי
משגר רקטות "להב"
מערכות מתחרות:
גראד תוצרת ברית המועצות, רוסיה והרפובליקה העממית של סין
PULS תוצרת ישראל
הערות שוליים

↑  globalsecurity.org
↑  מפרט באתר לוקהיד־מרטין
↑  יובל אזולאי, צה"ל מפעיל לראשונה רקטות MLRS, באתר הארץ, 16 ביולי 2006
↑  מירון רפופורט, עדות: המטכ"ל אישר את כל היעדים לירי רקטות מצרר, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2006
↑  אמיר בוחבוט, חלוץ: מי הורה על שימוש בפצצות מצרר?, באתר nrg‏, 19 בנובמבר 2006
↑  מירון רפפורט, מפקד יחידת רקטות: ירינו יותר ממיליון פצצות מצרר בלבנון, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2006
↑  ניר חסון ומירון רפופורט, חלוץ ימנה אלוף לבדוק ירי מצרר בניגוד להנחיותיו, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2006
↑  איציק וולף, הפצ"ר: "ישראל פעלה כדין בירי המצרר", באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בדצמבר 2007
↑   תקיפה כזו לא נעשתה כבר 17 שנה. זה הסיפור מאחוריה, באתר צה"ל, 11 באוקטובר 2023
מנתץ M-270 MLRS בתצוגת יום העצמאות ה-66 לישראל, 2014, עם שלטי הסבר על הכלי.
המנתץ - ה-MLRS של צה"ל
MLRS משגר רקטה
מספר ההתרבות הבסיסי

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D050936
 
מספר ההתרבות הבסיסי (באנגלית: Basic Reproduction Number, נקרא גם קצב התרבות בסיסי או מקדם הדבקה ומסומן  R_{0}
) הוא מדד לקצב שבו מגפה מתפשטת בתנאי שגרה. המדד משמש לבחינת סיכויי הידבקות במחלה במטרה להגדיר את הכיסוי החיסוני הנדרש למיגור התפשטות מגפה.