stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונום 2
צוות השחקנים והדמויות

טום הארדי - אדי ברוק/ונום, עיתונאי חוקר צעיר מסן פרנסיסקו אשר הפך למארחו של חייזר טפיל סימביוזי בעל יכולות יוצאות דופן בשם "ונום".
מישל ויליאמס - אן וויינג, פרקליטה מחוזית וארוסתו לשעבר של אדי.
וודי הרלסון - קלטוס קסדי/קרנג', רוצח סדרתי שהופך למארחו של חייזר טפיל סימביוזי, בדומה לאדי.
נעמי האריס - פרנסס באריסון / שריק: מושא אהבתו של קסדי. סרקיס תיאר אותה כנשמה הרוסה שחיה בבידוד עם הצד האפל שלה
ריד סקוט - דן לואיס, רופא וארוסה של אן וויינג.
סטיבן גראהם - מאליגן, בלש שמקווה להשתמש בברוק כדי למצוא את קורבנות הרצח של קסדי.
בנוסף, פגי לו לוהקה כגברת צ'ן, בעלת חנות הנוחות בשכונת מגוריו של ונום. ג'יי קיי סימונס מופיע כג'יי. ג'ונה ג'יימסון וטום הולנד כפיטר פארקר / ספיידרמן בסצנה שאחרי הכתוביות.
הפקה > פיתוח

במהלך תהליכי הפיתוח הראשוניים שעבר הסרט "ונום", דמותו של קרנג' התעתדה להופיע במהלך הסרט בתור האנטגוניסט הראשי, אך לבסוף, צוות ההפקה בחר שלא לכלול את דמותו של קרנג' כדי שיוכלו להתמקד בהצגת ופיתוח הגיבורים, אדי ברוק וונום. הבמאי רובן פליישר הרגיש שהבחירה להציג את הנבל האימתני ביותר של ונום בסרט המשך ייתן ליקום "מקום להמשיך" ושזה יהיה זה הצעד הטבעי הבא, ולכן הוחלט להציג את דמותו של קרנג' בסצנה שאחרי הכתוביות של סוף הסרט הראשון, מתוך כוונה להציג אותו בסרט המשך פוטנציאלי. פליישר רצה ללהק את השחקן וודי הרלסון לתפקיד, והרגיש שיש "קשר טבעי" בין הדמות לביצועיו של הרלסון בסרט "רוצחים מלידה"; ודיבר על כך איתו בזמן שהשניים דנו על תוכניות לסרט המשך לסרט "ברוכים הבאים לזומבילנד". לאחר שנפגש עם פליישר והשחקן טום הארדי בארוחת ערב, הרלסון הסכים לקחת על עצמו את התפקיד. הרלסון תיאר את החלטתו להשתתף בסרט כ"הימור עיוור", מכיוון שלא היה יכול לקרוא את התסריט לסרט ההמשך לפני שחתם על חוזה לסרט הראשון. באוגוסט 2018, לקראת יציאת הסרט "ונום", הארדי אישר שהוא חתם על כיכוב בשני סרטי המשך.
בסוף נובמבר 2018, סרטי סוני נתנה את תאריך היציאה לאקרנים; ה-2 באוקטובר 2020; לסרט המשך של מארוול בהפקתה, שרבים האמינו שהוא סרט ההמשך עבור "ונום"; באותה התקופה, אנליסטים בקופות העריכו כי הסרט הצליח קופתית מספיק כדי להבטיח הפקת סרט המשך. חודש לאחר מכן, תסריטאי הסרט הראשון, ג'ף פינקנר, אישר שהפקת סרט ההמשך "מתרחשת", אך שנכון לאותו הרגע, הוא אינו מעורב בכתיבת הסרט. במקביל, פליישר התעקש על כך שהוא אינו יכול לדון על הפקת סרט ההמשך. בינואר, קלי מרסל חתמה על עסקה "משמעותית" עם סוני על כתיבת והפקה בפועל לסרט ההמשך לאחר שעבדה גם על התסריט עבור הסרט הראשון. עסקה זו סימנה את תחילת העבודה הרשמית על הפקת הסרט, ונחשף במקביל שאבי ארד, מאט טולמך ואיימי פסקל ישובו להפיק את הסרט. הארדי והרלסון התעתדו לחזור לגלם את דמויותיהם בסרט ההמשך, יחד עם מישל ויליאמס, ששבה לגלם את מושא אהבתו של ברוק, אן וויינג.
עם סוף יולי 2019, סרטי סוני קיוותה שהצילומים יתחילו בנובמבר של אותה השנה ונפגשה עם מספר מועמדים להחליף את רובן פליישר כבמאי, לאחר שפליישר עזב בשל חוסר זמינותו והתחייבותיו לפרויקט אחר; סוני נפגשה עם הבמאים אנדי סירקיס, טרוויס נייט ורופרט וייאט. סוני גם התעניינה באפשרות לשכור את הבמאי רופרט סנדרס למלאכת בימוי הסרט. באוגוסט 2019, אושר רשמית שסירקיס יביים את הסרט.
הפקה > צילומים

שלב הצילומים של הסרט החל בנובמבר 2019.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים ב-15 באוקטובר 2021 והוא יופץ בטכנולוגיית IMAX. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-2 בספטמבר 2020, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה ל-25 ביוני 2021; וב-17 במרץ 2021, נדחה שוב לספטמבר 2021 ואז ל-15 באוקטובר אותה שנה. ב-10 במאי 2021 הפיצה "סוני" קדימון רשמי. ב-2 באוגוסט 2021 הפיצה "סוני" את הקדימון השני.
הכנסות

הסרט הכניס 90.1 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-13.8 מיליון דולר בעולם, בסך כולל של 103.9 מיליון דולר.
בארצות הברית ובקנדה, הסרט הרוויח 37.3 מיליון דולר ביום הבכורה, כולל 11.6 מיליון דולר מימי ההקרנה המקדימה, מה שסימן את הסכום השני בגודלו מאז תחילת הקורונה, מאחורי "האלמנה השחורה" עם 13.2 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון שלו, הסרט הגיע לראשונה לסכום של 90.1 מיליון דולר, הפתיחה הטובה ביותר לסרט בזמן הקורונה.
סרט המשך

באוגוסט 2018 אישר הרדי כי חתם על חוזה לשלושה סרטים. בספטמבר 2021 הצהיר הרדי כי הוא "השקיע עמוקות" בסרטי ונום, תוך שהוא מכיר בכך שהעתיד עשוי לכלול אלמנטים של יקום מורחב יותר.
אנדי סירקיס ציין גם כי ספיידרמן בסופו של דבר יופיע בסרטי ונום, אם כי האמין שישנם סרטים נוספים שצריכים לצאת תחילה. סירקיס הצהיר שהוא ירצה לחזור כבמאי לסרט המשך, כשנבלי-על אחרים ממתקן רייבנקרופט עשויים להשתתף בסרטים נוספים.
וולטר קרטר

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 65 בערך) פאסקוג, רוד איילנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "טד", "סלאפ-שוט"
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 השתייכות:  צי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1981–2019 (כ־38 שנים)
 דרגה:   תת-אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד נושאת המטוסים קרל וינסון  מפקד קבוצת התקיפה 12  נשיא מכללת המלחמה של הצי  נשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ מבצע כוח מאוחד מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של הצי   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (2)  לגיון ההצטיינות (3)   כוכב הארד (2)   צלב התעופה המצוינת (עם אות V לאומץ לב)   מדליית האוויר (7, כולל פעמיים עם אות V לאומץ לב)
 
וולטר "טד" א. קרטר ג'וניור (באנגלית: .Walter "Ted" E. Carter Jr) (נולד ב-1959) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. לאחר שחרורו מונה לנשיא מערכת האוניברסיטאות של נברסקה.
ביוגרפיה

קרטר גדל בעיירה פסאקוג שברוד איילנד. אמו הייתה מורה בתיכון ואביו עבד בבית המדינה של מדינת רוד איילנד. כנער הצטיין בענפי ספורט רבים. ב-1977 סיים את לימודיו בתיכון בורילוויל והחל ללמוד באקדמיה הימית של ארצות הברית. בתקופת הלימודים היה חבר נבחרת ההוקי קרח של האקדמיה, ושימש הקפטן שלה בשנתו האחרונה.
התגייס לצי ב-1981 ושנה אחר כך סיים קורס טיס והוכשר כנווט קרב במטוסי F-4 פנטום. הוא זכה לאות הקריאה "סלאפ-שוט" בשל עברו כשחקן הוקי קרח. ב-1985 סיים הכשרה בבית הספר טיסה קרבית ("טופ גאן") במחזור הפנטום האחרון. בהמשך שירותו הוכשר כמפעיל מערכות (RIO)‏ במטוסי F-14 טומקט והשתתף במלחמת המפרץ.
ביולי 1997 מונה לסגן מפקד טייסת הקרב 14 של הצי ובנובמבר 1998 מונה למפקדה. הוא הוביל את הטייסת שהוצבה על נושאת המטוסים "תאודור רוזוולט" במהלך "מבצע כוח מאוחד" לתקיפה כוחות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו. הוא הוביל את מבנה התקיפה הראשון של הצי וסך הכל נטל חלק ב-70 גיחות במהלך המבצע. על פועלו עוטר בצלב התעופה המצוינת עם סימון V לאומץ לב.
קרטר שירת כראש מטה כנף הקרב הפסיפית וכעוזר לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. הוא פיקד על אוניית העזר "USS Camden" ושימש סגן מפקד נושאת המטוסים "הארי טרומן". באוקטובר 2006 מונה למפקד נושאת המטוסים "קרל וינסון" ושירת בתפקיד עד יולי 2009. שימש מפקד פיקוד היכולת המשותפות בפיקוד התובלה של ארצות הברית ועמד בראש צוות התכנון למעבר בעת פירוק פיקוד הכוחות השלובים (הפיקוד האטלנטי).
בספטמבר 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 12 בראשות נושאת המטוסים "אנטרפרייז", ופיקד עליה עד אפריל 2013.
הוא הוביל את כוח המשימה "RESILIENT" שביצע מחקר בנושא התאבדויות. בעקבות המחקר עמד בראש המשרד שהקים הצי ב-2013 ("21st Century Sailor and Marine)" שמטרתו לספק לאנשי הצי, חיל הנחתים ומשפחותיהם את הכלים הדרושים על מנת להתמודד עם אתגרי המאה ה-21.
ביולי 2013 מונה לנשיא מכללת המלחמה של הצי. במהלך כהונתו הקים במכללה את המרכז למנהיגות ואתיקה. ביולי 2014 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו מהצי ביולי 2019.
במהלך שירותו צבר 6,150 שעות טיסה במטוסי F-4, ‏F/A-18 הורנט, ו-F-14 טומקט. 4,500 שעות הטיסה שלו במטוסי F-14 טומקט מציבים אותו שני בתולדות הצי. הוא השתתף ב-2,016 נחיתות על נושאות מטוסים, שיא לאנשי צוות אוויר, ועשה זאת על 19 נושאות מטוסים שונות, כולל כל 10 נושאות המטוסים מסדרת נימיץ. הוא נטל חלק ב-125 גיחות קרביות בבוסניה, קוסובו, עיראק ואפגניסטן.
קרטר עוטר במדליית השירות המצוין של הצי, פעמיים במדליית השירות העילאי של משרד ההגנה, שלוש פעמיים בלגיון ההצטיינות, בצלב התעופה המצוינת עם סימון V לאומץ לב, בכוכב הארד, פעמיים במדליית האוויר עם אות V וחמש פעמים במדליית האוויר היחידתית. הוא זכה בפרס הצי למנהיגות על שם ג'יימס סטוקדייל ובפרס הצי למנהיגות על שם ג'ון פול ג'ונס והיה בכך לקצין היחיד בתולדות הצי שזכה בשני הפרסים היוקרתיים ביותר שלו. ב-2014 נבחר להיכל התהילה של רוד איילנד.
בשנת 2014 הוא מונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא כיהן עד לשנת 2019 כאשר הוחלף על ידי שון באק.
בינואר 2020 מונה לנשיא מערכת האוניברסיטאות של נברסקה.
קרטר נישא ב-1982 ללינדה והם הורים לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  U.S. Naval Academy’s chief on sexual assault prevention, וושינגטון פוסט, 13 בפברואר 2015
1 2  Carrier Strike Group 12 Conducts Change of Command, אתר צי ארצות הברית, 16 באפריל 2013
↑  נושאת המטוסים קרל וינסון באתר uscarriers.net
↑  New Naval Academy superintendent outlines vision, בולטימור סאן, 21 באוגוסט 2014
טוביאס האריס

| --- | --- |

האריס ב-2019
 לידה:  15 ביולי 1992 (בן 32) אייסליפ שבניו יורק
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  12
 מכללה:  אוניברסיטת טנסי (2010–2011)
 דראפט:  בחירה מספר 19, 2011 שארלוט בובקאטס
 קבוצות כשחקן
 2011–2013   2013–2016   2016–2018   2018–2019   2019–2024   2024–:  מילווקי באקס   אורלנדו מג'יק   דטרויט פיסטונס   לוס אנג'לס קליפרס   פילדלפיה 76'   דטרויט פיסטונס
טוביאס ג'ון האריס (באנגלית: Tobias John Harris; נולד ב-15 ביולי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. גובהו של האריס 2.06 מטרים, והוא משחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. האריס הוא בן דודו של הפאוור פורוורד צ'אנינג פריי, ששיחק עמו באורלנדו מג'יק.
תיכונים ומכללות

האריס נולד וגדל בעיר אייסליפ שבניו יורק. בשנתו האחרונה בתיכון מקומי בלונג איילנד, קלע האריס 24.7 נקודות בממוצע למשחק והוכרז כ"שחקן התיכונים המצטיין של ניו יורק" (New York's Mr. Basketball) לשנת 2010. כמו כן זומן האריס להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית.
בעונת המכללות היחידה שלו, באוניברסיטת טנסי, קלע האריס 15.3 נקודות למשחק ונכלל בחמישיית הפרשמנים של מחוז ה-SEC וכן בחמישיית העונה השנייה של המחוז. בסיום עונת הפרשמן העמיד עצמו האריס לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA > מילווקי באקס

האריס נבחר בבחירה ה-19 בדראפט 2011 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס שהעבירה אותו בטרייד למילווקי באקס. בעונתו הראשונה בליגה שיחק 42 משחקים בלבד, וקלע 5 נקודות למשחק כמחליף בעמדת הסמול פורוורד לקרלוס דלפינו. בחציה הראשון של העונה הבאה המשיך האריס לתפקד כמחליף זניח, עד שהועבר לאורלנדו מג'יק, בטרייד ששלח את ג'יי. ג'יי. רדיק בכיוון ההפוך.
קריירה ב-NBA > אורלנדו מג'יק

באורלנדו זכה האריס לראשונה למעמד של שחקן חמישייה כשהוצב בעמדת הפאוור פורוורד הפותח, ועד סיום העונה הפך לקלע המוביל של הקבוצה עם 17.3 נקודות למשחק. בעונות הבאות קיבע עצמו האריס כשחקן חמישייה במג'יק, המשחק בשתי עמדות הפורוורד, וכאחד מהשחקנים המובילים בקבוצה. ב-24 בינואר 2014 קלע האריס 28 נקודות והוריד שיא קריירה של 20 ריבאונדים בניצחון המג'יק על לוס אנג'לס לייקרס. בעונה הבאה, ב-6 בפברואר 2015, קלע האריס שיא קריירה של 34 נקודות, גם כן נגד הלייקרס. לפני עונת 2015/2016 חתם האריס על הארכת חוזה במג'יק ל-4 עונות נוספות עבור 64 מיליון דולר.
קריירה ב-NBA > דטרויט פיסטונס

ב-16 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לארסאן אילייסובה וברנדון ג'נינגס.
קריירה ב-NBA > לוס אנג'לס קליפרס

ב-30 בינואר 2018 עבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, יחד עם אייברי בראדלי ובובאן מריאנוביץ', בתמורה לבלייק גריפין, וילי ריד וברייס ג'ונסון.
קריירה ב-NBA > פילדלפיה 76'

ב-6 בינואר 2019 נשלח בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם בובאן מריאנוביץ' ומייק סקוט, בתמורה ללנדרי שאמט, וילסון צ'נדלר, מייק מוסקאלה ו-4 בחירות דראפט עתידיות. ביולי 2019 חתם על חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור כ-180 מיליון דולר.
קריירה ב-NBA > דטרויט פיסטונס (קדנציה שנייה)

ב-1 ביולי 2024 הצטרף לדטרויט פיסטונס בשנית כשחקן חופשי בחוזה של 52 מיליון דולר לשנתיים.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | טנסי | 34 | 33 | 29.2 | 0.460 | 0.303 | 0.753 | 7.3 | 1.3 | 0.7 | 0.9 | 15.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | מילווקי | 42 | 9 | 11.4 | 0.467 | 0.261 | 0.815 | 2.4 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 5.0 |
| 2012/2013 | מילווקי | 28 | 14 | 11.6 | 0.461 | 0.333 | 0.885 | 2.0 | 0.5 | 0.3 | 0.3 | 4.9 |
| 2012/2013 | אורלנדו | 27 | 20 | 36.1 | 0.453 | 0.310 | 0.721 | 8.5 | 2.1 | 0.9 | 1.4 | 17.3 |
| 2013/2014 | אורלנדו | 61 | 36 | 30.3 | 0.464 | 0.254 | 0.807 | 7.0 | 1.3 | 0.7 | 0.4 | 14.6 |
| 2014/2015 | אורלנדו | 68 | 63 | 34.8 | 0.466 | 0.364 | 0.788 | 6.3 | 1.8 | 1.0 | 0.5 | 17.1 |
| 2015/2016 | אורלנדו | 49 | 49 | 32.9 | 0.464 | 0.311 | 0.784 | 7.0 | 2.0 | 1.0 | 0.6 | 13.7 |
| 2015/2016 | דטרויט | 27 | 25 | 33.4 | 0.477 | 0.375 | 0.911 | 6.2 | 2.6 | 0.7 | 0.4 | 16.6 |
| 2016/2017 | דטרויט | 82 | 48 | 31.3 | 0.481 | 0.347 | 0.841 | 5.1 | 1.7 | 0.7 | 0.5 | 16.1 |
| 2017/2018 | דטרויט | 48 | 48 | 32.6 | 0.451 | 0.409 | 0.846 | 5.1 | 2.0 | 0.7 | 0.3 | 18.1 |
| 2017/2018 | קליפרס | 32 | 32 | 34.5 | 0.473 | 0.414 | 0.800 | 6.0 | 3.1 | 1.2 | 0.6 | 19.3 |
| 2018/2019 | קליפרס | 55 | 55 | 34.6 | 0.496 | 0.434 | 0.877 | 7.9 | 2.7 | 0.7 | 0.4 | 20.9 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 27 | 27 | 35.0 | 0.469 | 0.326 | 0.841 | 7.9 | 2.9 | 0.4 | 0.5 | 18.2 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 72 | 72 | 34.3 | 0.471 | 0.367 | 0.806 | 6.9 | 3.2 | 0.7 | 0.6 | 19.6 |
| 2020/2021 | פילדלפיה | 62 | 62 | 32.5 | 0.512 | 0.394 | 0.892 | 6.8 | 3.5 | 0.9 | 0.8 | 19.5 |
| 2021/2022 | פילדלפיה | 73 | 73 | 34.8 | 0.482 | 0.367 | 0.842 | 6.8 | 3.5 | 0.6 | 0.6 | 17.2 |
| 2022/2023 | פילדלפיה | 74 | 74 | 32.9 | 0.501 | 0.389 | 0.876 | 5.7 | 2.5 | 0.9 | 0.5 | 14.7 |
| 2023/2024 | פילדלפיה | 70 | 70 | 33.8 | 0.487 | 0.353 | 0.878 | 6.5 | 3.1 | 1.0 | 0.7 | 17.2 |
| קריירה | קריירה | 897 | 777 | 31.7 | 0.478 | 0.368 | 0.835 | 6.2 | 2.4 | 0.8 | 0.5 | 16.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | דטרויט | 4 | 4 | 39.0 | 0.457 | 0.333 | 0.923 | 9.5 | 3.0 | 0.8 | 0.8 | 14.5 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 12 | 12 | 36.9 | 0.425 | 0.349 | 0.846 | 9.1 | 4.0 | 1.1 | 0.5 | 15.5 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 4 | 4 | 37.3 | 0.383 | 0.133 | 0.789 | 9.5 | 4.0 | 0.5 | 0.3 | 15.8 |
| 2020/2021 | פילדלפיה | 12 | 12 | 36.5 | 0.488 | 0.372 | 0.875 | 8.5 | 3.5 | 1.0 | 0.4 | 21.8 |
| 2021/2022 | פילדלפיה | 12 | 12 | 38.8 | 0.500 | 0.386 | 0.864 | 7.6 | 2.9 | 1.1 | 0.8 | 16.9 |
| 2022/2023 | פילדלפיה | 11 | 11 | 35.6 | 0.522 | 0.366 | 0.867 | 7.3 | 1.6 | 0.6 | 0.5 | 15.3 |
| 2023/2024 | פילדלפיה | 6 | 6 | 36.3 | 0.431 | 0.333 | 1.000 | 7.2 | 1.5 | 0.2 | 0.5 | 9.0 |
| קריירה | קריירה | 61 | 61 | 37.1 | 0.471 | 0.349 | 0.863 | 8.2 | 3.0 | 0.8 | 0.6 | 16.3 |
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה של האריס, באתר אוניברסיטת טנסי
↑  האריס מודיע כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, באתר אוניברסיטת טנסי
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2011, באתר nba.com
↑  סיכום המשחק בין המג'יק ללייקרס ב-2014, באתר nba.com
↑  סיכום המשחק בין המג'יק ללייקרס ב-2015, באתר basketball-reference.com
↑  האריס חותם על הארכת חוזה באורלנדו, באתר sportando.com
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, "טוביאס האריס עובר לדטרויט, ג'נינגס ואיליאסובה לאורלנדו", באתר וואלה, 16 בפברואר 2016
↑  טרייד ענק ב-NBA: בלייק גריפין יעבור מלוס אנג'לס קליפרס לדטרויט, באתר וואלה, 30 בינואר 2018
↑  לברון "חגג" אחרי התבוסה, הקליפרס ופילדלפיה עם טרייד ענק, באתר וואלה, 6 בפברואר 2019
↑  האריס חותם על חוזה בפילדלפיה, באתר הקבוצה, 10 ביולי 2019
↑  האריס מסכם על חוזה בפילדלפיה, באתר ESPN,‏ 1 ביולי 2019
↑  Sources - Pistons, Tobias Harris agree to 2-year, $52M deal, באתר ESPN,‏ 1 ביולי 2024.
הקרבות על משלט עיבדיס

אזור משלט עיבדיס
הקרבות על משלט עיבדיס במלחמת העצמאות התנהלו בין 7 ביולי 1948 ל-12 בו, בין חיילי חטיבת גבעתי לבין יחידות מצוות-קרב חטיבתי מתוגבר של הצבא המצרי. המשלט, הנמצא על רכס במרחק של כ-2,000 מטר מצפון מזרח לנגבה, נכבש במבצע אנ-פאר וכוחות החטיבה המשיכו להחזיקו בעומדם מול מתקפות נגד של המצרים. בקרבות איבדה החטיבה 25 לוחמים.
טרום הקרבות

מפלישת הצבא המצרי במאי 1948 ועד תחילת ההפוגה הראשונה ביוני, עמד קיבוץ נגבה תחת התקפות של חיל המשלוח המצרי בנסיונותיו לפלס דרך צפונה. נגבה הייתה בנויה במעין בקעה ומשלושת עבריה שכנו כפרים עוינים שנתפסו על ידי הכוחות המצריים. הצד הצפוני של הקיבוץ, שבסמוך לו נמתח מצפון למזרח רכס עיבדיס, ואשר לצידו עבר הכביש לנגבה, היה האזור היחיד שנותר פתוח לתנועה לילית לאספקה ולפינוי נפגעים. המטכ"ל המצרי תכנן להרחיב את המערך שהחזיק מיד בתום ההפוגה - כיבושה של נגבה, תפיסת גשר הקשתות בסוואפיר, וכיבוש כפר ורבורג ובאר טוביה. לשם הצלחת משימה זו היה עליהם לתפוס ולהחזיק ברכס גבעות עיבדיס וזאת כדי למנוע את תפיסתו על ידי כוחות ישראלים ולהשלים את טבעת החנק על הקיבוץ.
הכפר עיבדיס שהיה במרחק של כ-600 מטר דרומית מזרחית למשלט היווה חלק ממוצב מצרי שנתפס על ידי הצבא המצרי החל מחודש יוני 1948. המוצב המצרי היה פרוס על רכס בצורת האות "ח" שהצד הפתוח שלה כלפי מזרח. המצרים חפרו ברכס תעלות קשר ועמדות שחלקן היו מדופנות בפח גלי לאורך של כ-300 מטר. כך הפך משלט עיבדיס למוצב גדודי.
בערב 6 ביולי יצא המג"ד יצחק פונדק ברכבו מנגבה צפונה לבאר טוביה. בהיותו סמוך לגבעה 105, נפתחה עליו אש מקלעים כבדה. המג"ד דווח על האירוע למפקד החטיבה שמעון אבידן שהורה לשלוח סיורים לאזור. בליל 7 ביולי יצא המ"מ יוסקה אלגור (ז'אבין) בראש כיתה לסיור מודיעין בשטח שמצפון לנגבה. היחידה הגיעה לשטח שממזרח לגבעה 105 בסמוך להסתעפות הדרך לעיבדיס. פה נפתחה על הסיור אש שמנעה מהיחידה לחזור לנגבה. המ"מ החליט לנוע צפונה למפקדת הגדוד בבאר טוביה ולדווח למג"ד. יצחק פונדק פקד על מפקד פלוגה א' שחנתה בנגבה לתקוף ולכבוש את מוצב עיבדיס עוד באותו לילה. לפנות בוקר 8 ביולי הוחזרה הכיתה לנגבה במטרה להצטרף לכוח שעמד לתקוף את משלט עיבדיס עם חשיכה.
קרב הכיבוש

מפלוגה א' גדוד 53 המוקטנת שחנתה בנגבה, יצאו לפעולה 39 לוחמים. היחידה יצאה למשימה ללא מודיעין על כוחות האויב וללא מידע על השטח עליו חולש המשלט. הימצאותו של שדה מוקשים לא מתועד נגד אדם ונגד רכב בדרומה של הגבעה, מנע כל אפשרות לתקוף מדרום לצפון. ולכן החליט מפקד הכוח לתקוף באיגוף מצפון לדרום.
יוסקה אלגור (ז׳בין) פיקד על כל הכוח. מפקד המחלקה השנייה יוחנן ליפשיץ היה תחת פיקודו. המחלקות הצליחו להתקדם בשקט מוחלט עד למרגלות הגבעה הצפונית, מבלי שהאויב הבחין בהן. קשיי תקשורת ופיגור של אחת הכיתות הביאו לכך שברגע שניתנה פקודת ההסתערות סמוך לשעה 02:00, הגיחו על הגבעה הראשונה מצד צפון רק שתי כיתות מהכוח וכבשו תוך הפתעה מלאה את האגף הצפוני של המשלט. תוך כדי הסתערות ניתכה על התוקפים אש מקלעי ברן קלים, מקלעי ויקרס בינוניים ומרגמות "2. ארבעה חיילים מצריים נהרגו בהסתערות. השאר ברחו לכיוון הכפרים עיבדיס ובית עפה.
לאחר התארגנות קצרה התברר שנשארו בכוח התוקף רק 12 איש. המפקד אסף אותם במטרה להמשיך ולכבוש את קצהו המזרחי של המשלט הגדול. רוב אנשי הכוח נשארו במרחק של כ-100 מטר מאחור. המ"מ יוסקה שלח להביא את יתרת הכוח אולם רק בודדים הגיעו, ביניהם שני מקלענים. הכוח החל להסתער לעבר העמדות במעלה הגבעה אל רום הרכס תוך השלכת רימונים וירי מקלעים. מולם ניצב תותח נגד טנקים 6 ליטראות אשר לוחמיו המצריים נטשו אותו. עם עלות השחר, התגלה מתחם גדודי שהוקם על הרכס הבנוי בצורת האות "ח" אשר במרכזו חנו מספר משאיות עמוסות תחמושת, שני נושאי ברן, שני טנדרים חדשים, מכונית אלחוט, מכונית אמבולנס, שני ג'יפים, מקלעים בינוניים מסוג ויקרס, מספר מרגמות "3 וכן שני תותחי 6 ליטראות.
מפקד הכוח יוסקה ביקש תגבורת אך זו לא הגיעה. המצב החמיר בעת שהמצרים המטירו אש תותחים ומרגמות. לוחמים רבים החלו להיפגע וכלי נשק יצאו מכלל פעולה. עדיין נשארו כיסי התנגדות ברחבי המשלט, חלקם במרחקים של 20–30 מטר מהלוחמים. הכוח שמנה 14 חיילים הצליח לטהר את כל המשלט עד למדרון הדרומי. הפעם ברחו המצרים לשלושה כיוונים: לכיוון בית עפה, לכפר עיבדיס וכיוון כפרי הסוואפיר. בין כלי הרכב חנה נושא ברן חמוש בשני מקלעים. ניסיונות להגיע אליו כשלו עקב הצליפות של המצרים. לאחר הסתערות על העמדות וטיהורן, הגיע אחד הלוחמים האמיצים אל נושא הברן ופרק את שני המקלעים. האויב פתח בהתקפת נגד במקביל לירי פגזי רסק שפגעו בחיילים נוספים. המצרים השתמשו בסוללת  מרגמות "3 ותותחי 6 ליטראות בכינון ישיר מאזור הכפר בית עפה, מרחק של כ-1,800 מטר.
בעיצומן של אחת ההפגזות, הגיע משוריין בודד בו נסעו המג"ד וקצין המודיעין והביאו מים לשתייה. בואם היווה עידוד רב ללוחמים התשושים, הצמאים והרעבים. המג"ד והקמ"ן הצטרפו אל הלוחמים בחפירות ובתעלות והשיבו אש. הקמ"ן החל לפנות את הפצועים ל"שטח מת" מוגן.
קרב הבלימה

בשעות אחר הצהריים יצא טור אויב ממשטרת עיראק סווידאן תוך איגוף ממזרח לבית עפה, בתנועה לכיוון משלט עיבדיס. הטור כלל ארבע שריוניות נושאות תותחים מסוג האמבר ושלושה טנקים קלים מסוג לוקסט M22. הטנקים לא ירו מתותחיהם, אבל אש המקלעים הכבדים שלהם, זרעה הרס רב. מאחוריהם נעו שתי מחלקות רגלים. כאשר הגיעו השריוניות למרחק של כ-800 מטר מהמשלט הן פתחו בירי. באש שהושבה על ידי המגינים נפגעה שריונית אחת והחלה להתפוצץ. השריונית שלידה הסתובבה והחלה לסגת ובעקבותיה נסוג כל הטור.
בשלב זה שככה ההפגזה הארטילרית אולם מדי פעם הופצץ המשלט על ידי מטוסים שהטילו פצצות רסק.
בליל 8–9 ביולי ולאורך 28 שעות לחימה, נפלו משורות פלוגה א' גדוד 53 גבעתי שישה לוחמים ונפצעו עשרות.
מחלקה מגדוד 54 הגיעה למשלט עיבדיס ב-9 ביולי והוכנסה לקרב בשעות אחר הצהריים כתגבורת לפלוגה א'. למחלקה היו עשרות נפגעים ובתוכם חמישה חללים.
פלוגה א' מגדוד 52 מחטיבת גבעתי החליפה את פלוגה א' 53. הפלוגה הגיעה עם ערב והחלה מיד להתחפר. בשעה 07:30 בבוקר פתחו מקלעי ויקרס מהכפר עיבדיס באש על המשלט. מיד לאחר מכן הצטרפה לירי סוללת  תותחי 25 ליטראות מאזור החווה החקלאית בצפון מג'דל (כיום כפר סילבר). לאחר שלוש שעות הפגזה, יצא לתקיפה כוח מצרי מכיוון בית עפה. בראש הכוח נעו טנקים, משורייני האמבר נושאי תותחי 2 ליטראות ונושאי ברן זחלילים בשלוש קבוצות. מאחוריהם נעו שתי פלוגות חי"ר. סוללת תותחי 6 ליטראות שהייתה מוצבת בכפר ירתה בכינון ישיר על המשלט. בהגיע התוקפים למרחק של כ-300 מטר, עצרו כלי השריון ואפשרו לחיילי החי"ר להתקדם תוך מתן אש חיפוי קרובה וסיוע של עשן סמיך. המגינים אפשרו להם להתקרב למרחק של כ-150 מטר ואז פתחו באש. התוקפים נסוגו תוך השארת נפגעים רבים.
עד לצהרי היום ערכו המצרים מספר הסתערויות דומות שנבלמו. תחמושת המגינים התדלדלה וגם הם ספגו נפגעים רבים. בצהריים חדלו ניסיונות ההסתערות ואז חודשה האש הארטילרית. הפגזים נחתו בצרורות. המ"פ נפצע בכתפו וחולץ על ידי חוליית ג'יפים מיחידת שועלי שמשון. במקביל הצטרפו להתקפה המצרית מטוסי ספיטפייר. אחד מהם פגע בצוות מקלע הבזה ובצוות הפיאט.
בשבת, 10 ביולי לפני הצהריים, הוזעקה לסיוע פלוגה ב' מגדוד 52. האש הארטילרית נמשכה עד רדת החשיכה. הפלוגה נשארה במשלט עוד יומיים נוספים עד יום ב', 12 ביולי, יום המתקפה המצרית על נגבה.
בקרב שנמשך לאורך יומיים, הדפו לוחמי פלוגה ב' מספר התקפות של שתי פלוגות רגלים מצריות שתקפו בסיוע שריוניות נושאות תותחי 2 ליטראות. עד לתחילת ההתקפה פגעו פגזי סוללות הארטילריה המצרית בפלוגה המדולדלת שעמדה בכל ההתקפות, כולל מספר התקפות חוזרות של מטוסי ספיטפייר, אולם המחיר היה כבד: עשרות נפגעים, מתוכם 14 הרוגים.
לאחר הכישלון המצרי לכיבוש נגבה חדלו הניסיונות המצריים לכבוש את המשלט. בקרבות איבדה חטיבת גבעתי 25 לוחמים: ארבעה עשר לוחמים - מגדוד 52 ; שישה לוחמים - מגדוד 53 וחמישה לוחמים - מגדוד 54.
הנצחה

ב-26 באפריל 2004 נחנך אתר הזיכרון לקרב, שהוקם על ידי משפחת גיסין שבנה אריה (ארקה) גיסין, מגדוד 52, נפל בקרב. בכל שנה, בתאריך ג' בתמוז, מתבצע טקס לזכר חללי הקרב באתר הזיכרון.
לקריאה נוספת

אורי אבנרי, בשדות פלשת 1948, הוצאת טברסקי, 1950
אברהם אילון, חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי, מערכות, 1963
תא"ל (מיל.) יצחק פונדק חמש משימות, הוצאת ירון גולן, 2000
יעקב נחמיאס, גדוד 52 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות תש"ח 1948, הוצאת אפי מלצר, 2001
עודד נגבי, הייתי חבלן, הוצאת ירון גולן, 2001
אריה חשביה (עורך), עד הלום, הוצאת משרד הביטחון, 2005
גדוד 53 הפרברים בחטיבת גבעתי תש"ח, הוצאת ירון גולן, 2006
הערות שוליים

↑  מפה עם סימון הכפר Ebdis 1918 (גליון Falujeh בהוצאת צבא בריטניה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  אשר גולדברג, אביחי בקר, ליום הזה קראו "השבת השחורה" של הקרבות, באתר הארץ, 25 באפריל 2004
תותח נ"ט 6 ליטראות דגם Mk-IV
אנשי גדוד 53 ליד התותח שננטש במשלט עיבדיס, 9 ביולי 1948
תותח שדה 25 ליטראות 87 מ"מ
משוריין האמבר סימן 4
טנק לוקסט M22
אתר זיכרון במשלט עיבדיס
אתר הזיכרון בעיבדיס
הפיצוץ בשגרירות רוסיה באפגניסטן

| חלק מהסכסוך באפגניסטן |
| --- | --- |
בניין השגרירות הרוסית בקבול, אפגניסטן
בניין השגרירות הרוסית בקבול, אפגניסטן
 תאריך:  5 בספטמבר 2022
 מקום:  שגרירות רוסיה בקאבול, אפגניסטן
 מטרה:  פגיעה באזרחים
 קואורדינטות:  34°29′31″N 69°08′24″E﻿ / ﻿34.4918688768141°N 69.14013647403164°E﻿ / 34.4918688768141; 69.14013647403164
 סוג:  נסיון התאבדות עם חגורת נפץ, רצח המוני 
 נשק:  מטען נפץ
 הרוגים:  7–10
 פצועים:  15–20
 מבצע:  מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור
 he
 
ב-5 בספטמבר 2022, התרחש פיגוע התאבדות של מפגע בודד מחוץ לשגרירות רוסיה, בקאבול, אפגניסטן. בפיגוע נהרגו מזכיר השגרירות ומאבטח ועוד כ-7 אזרחים אפגנים שעמדו בתור מחוץ לשגרירות להגשת בקשות לויזות.