stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ברמן
ביוגרפיה

אברהם ברמן נולד בוורשה שבפולין (אז באימפריה הרוסית) למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. אביו, איסר ברמן, היה פעיל ציוני וחבר "אגודת חובבי שפת עבר".
ברמן למד באוניברסיטת ורשה, וכסטודנט הצטרף לתנועת "פועלי ציון שמאל", מטעמה ערך את עיתוני המפלגה בפולנית וביידיש. את לימודיו סיים בוורשה ב-1932 בתואר דוקטור בפסיכולוגיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה ברמן מנכ"ל הארגון "צנטוס" (Centos,‏ Centrala Towarzystwa nad Sierotami) לעזרת ילדים בוורשה ומזכ"ל המועצה הפולנית לעזרת יהודים "זֶ'גוֹטָה". בגטו ורשה נמנה עם ראשי המחתרת היהודית האנטי-נאצית, וכן היה חבר נשיאות הוועד לתיאום יהודי המחתרתי.
בפגישות חשאיות עם חבריהם, בשלבים המתקדמים של הגירוש להשמדה מגטו ורשה, הוחלט שברמן ואשתו בתיה יעברו לצד הארי כדי ליצור קשר עם מי שעשויים לסייע בהצלה. ב-5 בספטמבר 1942 יצאו מגטו ורשה אל הצד הארי של העיר. היה זה בזכות קשר שיצרו עם אנשי אינטליגנציה ומכרים פולנים שהיו מוכנים להסתכן בעבורם. הקשר עם חבריהם בגטו נותק ורק לאחר ניסיונות רבים נענה להם משרד "צנטוס" והעבירו לבני הזוג ברמן הודעה מעמנואל רינגלבלום, באמצעותו חידשו את קשריהם עם מפלגת פועלי ציון שמאל. השהייה בצד הארי של ורשה הייתה קשה והזוג נאלץ פעמים רבות לעבור מדירה לדירה. הוא נפגש עם יז'י לרסקי שהוצנח לפולין מבריטניה.
בתום המלחמה נבחר ברמן כציר לפרלמנט בפולין הקומוניסטית ובשנת 1947 נבחר ליו"ר ועד יהודי פולין.
בשנת 1950 עלה ברמן לישראל והחל לפעול במוסדות מפ"ם. בשנים 1951–1955 כיהן מטעם המפלגה כחבר הכנסת השנייה, במהלכה פרש, יחד עם משה סנה ורוסתם בסתוני, לסיעת שמאל (1953), וחבר למק"י בשנת 1954. במהלך כהונתו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך והתרבות, ועדת הכנסת וועדת השירותים הציבוריים.
ברמן עמד בראש ארגון הלוחמים האנטי-נאציים בישראל, והיה חבר נשיאות הארגון העולמי של הפרטיזנים היהודים ואסירי הנאצים לשעבר.
משפחתו

אברהם ברמן נישא בשנת 1936 לבתיה טמקין. בשנת 1946 נולד בנם היחיד, עמנואל. באפריל 1953 התאלמן.
אחיו, יאקוב (Jakub Berman;‏ 1901–1984), שנותר בפולין, היה פוליטיקאי בפולין הקומוניסטית.
בנו, עמנואל ברמן, הוא פסיכואנליטיקאי ופרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.
כתביו

מימי המחתרת, תל אביב: המנורה, תשל"א.
במקום אשר יעד לי הגורל: עם יהודי ורשה: 1939–1942 (מכתב יד ביידיש: שלמה אבן שושן), בית לוחמי הגטאות והקיבוץ המאוחד, תשל"ח. (ראה אור גם ביידיש – "וואס דער גורל האט מיר באשערט: מיט יידן אין ווארשע, 1939–1942", תשמ"א-1980.)
עיטוריו

מדליה עבור וורשה
עיטור צלב גרונוולד מדרגה שנייה
הערות שוליים

↑  בתיה טמקין-ברמן, "פאן רודזבסקי", ילקוט מורשת ב', אפריל-מאי 1964 תשכ"ד, עמ' 12.
↑  ישראל גוטמן, "בתיה", עמ' 13.
↑  בתיה טמקין-ברמן, "פאן רודזבסקי", עמ' 12.
↑  בתיה טמקין-ברמן, עיר בתוך עיר, עמ' 50–52,55.
↑  א. ברמן עלה לארץ, על המשמר, 19 באפריל 1950
↑  סיעת השמאל בין ליבשיץ-למדן ומק"י, דבר, 3 בפברואר 1953
↑  בתיה ברמן נפטרה, על המשמר, 3 במאי 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312557705171  PLWABN: 9810690182005606  GND: 129881538  ISNI: 0000 0000 7872 8190  LCCN: n82137061  SUDOC: 26160645X  VIAF: 10936935   WorldCat (עם VIAF): 10936935 
אברהם ברמן אשתו בתיה טמקין ברמן ובנם עמנואל ברמן בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20
קורפוס האס אס העשירי

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 בינואר 1945 – 7 במרץ 1945 (41 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 יחידת אם:  קבוצת ארמיות ויסלה
 מפקדים
 
קורפוס האס אס העשירי (בגרמנית: X. SS-Armeekorps) היה קורפוס של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-26 בינואר 1945, על בסיס המטה של קורפוס האס אס ה-14. כמפקדו הראשון של הקורפוס מונה אריך פון דם באך-צלבסקי. למרות שמפקדי הקורפוס באו מהוואפן אס אס, הרי שחייליו באו מהוורמאכט. הקורפוס כלל את הדיוויזיה ה-163 ודיוויזיית היגר ה-5. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה ה-11 ואחר כך ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות ויסלה, והשתתף בקרבות כנגד הצבא האדום והצבא הפולני בפומרניה. עד מהרה כותר הקורפוס בידי שלוש ארמיות (2 רוסיות ואחת פולנית), ובתחילת פברואר ירד פון דם באך למחתרת, והוחלף בידי גונטר קראפה שהוחלף ב-7 במרץ בידי הרברט גולץ. הקורפוס כותר והושמד סופית יום לאחר מכן ב-8 במרץ ו-8,000 אנשיו נפלו בשבי.
מפקדים

אוברגרופנפיהרר אריך פון דם באך-צלבסקי (26 בינואר 1945 - 10 בפברואר 1945)
גנרל-לוטננט גינתר קראפה (10 בפברואר 1945 - 7 במרץ 1945)
שטנדרטפיהרר הרברט גולץ (7 במרץ 1945 - 8 במרץ 1945)
יורם רבין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1967 (בן 57) נען, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המסלול האקדמי המכללה למינהל  אוניברסיטת תל אביב 
 תחומי מחקר:  משפט פלילי, משפט ציבורי 
 www.yoramrabin.org
 
יורם רבין (נולד ב-19 באוגוסט 1967) הוא משפטן ישראלי, פרופסור מן המניין, המכהן כנשיא המסלול האקדמי המכללה למנהל. שימש מאז 2015 ועד 2019 בתפקיד היועץ המשפטי למבקר המדינה. בין השנים 2011 ל-2016 היה דיקן הפקולטה למשפטים ע"ש חיים שטריקס של המסלול האקדמי המכללה למנהל. כתב וערך ספרים בנושאים של משפט ציבורי, זכויות אדם ודיני עונשין. ממייסדי התנועה לחופש המידע. חבר הוועד המנהל של העמותה למשפט ציבורי בישראל. היה חבר בוועדת דוברת לרפורמה בחינוך (2005).
ביוגרפיה

יורם רבין נולד וגדל בקיבוץ נען והוא דור שלישי למייסדי המקום. אביו - עפר רבין - איש שריון, נלחם במספר מלחמות ישראל ונפצע במלחמת יום כיפור. סבו מצד אביו, יוסף (יוסק'ה) רבינוביץ, הוא ממייסדי קיבוץ נען (1930). סבו מצד אמו, שמעון אנוך, אף הוא ממייסדי קיבוץ נען. לאחר שהשלים לימודי תיכון בבית הספר האזורי על שם י.ח. ברנר שבקיבוץ גבעת ברנר התגייס רבין לצה"ל, שירת כקצין חקירות ביחידת מצ"ח ולאחר מכן כמפקד בסיס מצ"ח דן. בשירות המילואים שימש כשופט צבאי בדרגת רס"ן.
לאחר שחרורו מצה"ל למד משפטים בבית הספר למשפטים של המסלול האקדמי המכללה למנהל, וקיבל תואר ראשון (.LL.B); בשנת 1995 התקבל כחבר בלשכת עורכי-הדין ועבד תקופה קצרה כעורך-דין במשרד עורכי דין פרופ' יובל לוי ושות' (כיום משרד תדמור ושות' פרופ' יובל לוי ושות'). במקביל לעבודתו כעורך דין המשיך בלימודי משפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, שם השלים בהצטיינות את לימודי התואר השני (.LL.M) והתואר שלישי (PHD) במשפטים. את עבודת המאסטר כתב בנושא זכות הגישה לערכאות בהנחייתה של פרופ' דפנה ברק-ארז. בשנת 1998 התפרסמה עבודת המאסטר בספר בשם "זכות הגישה לערכאות כזכות חוקתית". את עבודת הדוקטורט כתב בנושא הזכות החוקתית לחינוך אף היא בהנחייתה של פרופ' דפנה ברק-ארז. בשנת 2002 התפרסמה עבודת הדוקטורט בספר בשם "הזכות לחינוך".
בשנת 2005 שימש עורך כתב-העת המשפט של הפקולטה למשפטים של המסלול האקדמי המכללה למנהל, ובהמשך התמנה על ידי הוועד המרכזי של לשכת עורכי הדין לשמש כעורך כתב העת של לשכת עורכי הדין - "הפרקליט" (תפקיד בו שימש עד שנת 2016), וכיום משמש כיו"ר מערכת כתב העת. בשנת 2008 ראה אור חיבורו העיקרי דיני עונשין (ביחד עם ד"ר יניב ואקי). בשנת 2009 הוענקה לו דרגת פרופסור. בשנת 2011 מונה לשמש דיקן הפקולטה למשפטים ע"ש חיים שטריקס, במסלול האקדמי, המכללה למנהל.
נושאי המחקר וההוראה העיקריים של רבין הם משפט ציבורי (חוקתי ומנהלי), דיני זכויות האדם וזכויות חברתיות וכן דיני עונשין. ספריו ומאמריו צוטטו פעמים רבות בפסקי דין של בתי המשפט בישראל. הוא לימד גם כמרצה מן החוץ בפקולטות למשפטים של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת רייכמן.
ב-2015 מונה ליועץ המשפטי למבקר המדינה. בספטמבר 2019 פרש מתפקידו זה ומונה לנשיא המסלול האקדמי המכללה למנהל.
יורם רבין נשוי ואב לשלושה.
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית

יו"ר (במשותף עם פרופ' אורן גזל-אייל) של הוועדה לבחינת אפשרות החלת הסדרים מותנים במערכת השיפוט הצבאית ובחינת מדיניות העמדה לדין בעבירות הסמים בצה"ל, 2015.
חבר בוועדה לבדיקת כשירותם והתאמתם של מועמדים למשרת היועץ המשפטי לכנסת – נציג הדיקנים בפקולטות למשפטים, 2009.
ועדת דוברת - חבר בוועדת המשנה לזרמים וקהילות של ועדת דוברת, מכוח מינוי אישי של שרת החינוך והתרבות (לימור לבנת), 2005.
העמותה למשפט ציבורי – חבר העמותה משנת 2003, ומזכיר העמותה משנת 2006 עד 2009, חבר הוועד המנהל מאז 2009.
התנועה לחופש המידע בישראל – ממייסדי התנועה (2005) וחבר הנהלת התנועה (2005 עד 2015).
מחקריו

מחקריו של יורם רבין עוסקים במשפט הציבורי – הכולל את המשפט החוקתי והמשפט המנהלי - וכן במשפט פלילי. בתחום המשפט הציבורי הוא כותב בעיקר בנושאי זכויות אדם ואזרח, בדגש על זכויות חברתיות כגון זכות הגישה לערכאות והזכות לחינוך וכן בנושאים של חופש מידע וביקורת המדינה. בשדה המשפט הפלילי עוסקים מחקריו של רבין בעקרונות דיני העונשין, לרבות בסוגיות של אחריות פלילית וסוגיות הקשורות לענישה.
מחקריו > מחקריו בתחום המשפט הפלילי

חיבורו המרכזי של רבין בתחום המשפט הפלילי, שנכתב ביחד עם ד"ר יניב ואקי, הוא ספרו "דיני עונשין". המדובר בחיבור מקיף בן שלושה כרכים, המסכם את עקרונות האחריות הפלילית ועקרונות הענישה, ומשמש כספר הבסיס בתחום. הספר ראה אור לראשונה בשנת 2008, ובשנת 2014 ראתה אור המהדורה השלישית. ספר זה מצוטט תדיר על ידי בתי המשפט בישראל.
שני מחקרים נוספים שפרסמו רבין וואקי זכו לתהודה בולטת בפסיקת בתי המשפט. הראשון, מאמר בנושא הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה, אשר פורסם סמוך לאחר תיקון 113 לחוק העונשין, ואשר פירש לראשונה את העקרונות שנקבעו בו; השני, מחקר בנושא האחריות הפלילית בגין המתת עובר. במחקר זה נטען, כי בהתאם לדיני העונשין בישראל ניתן להרשיע אדם בעבֵרה של גרימת מוות בנסיבות שבהן עוּבּר ספג פגיעה לפני הלידה אך נולד חי ומת רק לאחר-מכן. טענתם זו של רבין וואקי אומצה על ידי בית המשפט העליון בפרשת חורי.
בשנת 2024 נבחר מאמרם של רבין, יניב ואקי וגיורא רהב ""זיכוי מחמת הספק - קריאה לביטולו!" לפרס המאמר המצטיין לשנת תשפ"ג של האגודה הישראלית למשפט פלילי.
ספרים וכתבי עת שכתב וערך

זכות הגישה לערכאות כזכות חוקתית (1998, הוצאת בורסי).
הזכות לחינוך, 2002, הוצאת נבו.
דיני עונשין, 2008, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, בשיתוף עו"ד יניב ואקי. הספר יצא במספר מהדורות
ספרים וכתבי עת שכתב וערך > ספרים שערך

זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות במשפט הישראלי (הוצאת רמות, 2004) (ביחד עם פרופ' יובל שני).
ספר עדי אזר ז"ל (הוצאה מיוחדת של כתב העת המשפט, 2007) (חבר מערכת ביחד עם אחרים).
ספר דויד וינר על משפט פלילי ואתיקה (הוצאת לשכת עורכי הדין, 2009) (ביחד עם עו"ד דרור ארד-אילון וד"ר יניב ואקי).
עורך מדעי של הספר תיק קצב מאת יובל יועז (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010).
ספרים וכתבי עת שכתב וערך > כתבי עת שערך

עורך כתב-העת הפרקליט (גיליון מח(2) עד נד(1) - משנת 2005 ועד 2016).
עורך כתב-העת המשפט (גיליון 20 – שנת 2005).
עורך כתב העת עיונים בביקורת המדינה (גיליון 63 - שנת 2018).
יו"ר מערכת כתב העת הפרקליט – משנת 2021.
צלחת סינית

"צלחת סינית" מאוזנת על מקל.
הצלחת הסינית היא אביזר להטוטנות שמקורו בסין.
אמני קרקס ולהטוטנים המשתמשים בצלחות סיניות נוהגים לסובבן על מקלות תוך הבאתם לאיזון מקסימלי במרכזן.
ניתן לראות להטוטנים המבצעים את הלהטוט עם מספר גבוה של צלחות במקביל. בעבר נהגו לסובב צלחות סיניות עשויות חרס, אך כיום קיימים מגוון תחליפים פחות שבירים בהם פח ופלסטיק.
יחיאל ברקוביץ'

יחיאל ברקוביץ'
יחיאל מאיר ברקוביץ' (תרט"ו, 1855 - כ"ב באב תרפ"ו, 2 באוגוסט 1926) היה ראש מתיישבי החורן, ממייסדי "האגודה של יהודי רומניה להתנחלות בארץ ישראל" וממקימי המושבה יבנאל.
תולדות חייו

נולד ביאשי שברומניה. בתקופה זו, מכיוון ששמות משפחה קבועים לא היו בשימוש, נקרא הבן על שמו הפרטי של אביו (ברקו גרוס) בשם המשפחה "בן ברקו" - ברקוביץ'.
למד בחדר ובישיבה עד גיל 17. נשא לאישה את טובה ברקוביץ' כשהייתה בת 14. הוא עסק במסחר כספק לצבא והצליח בעסקיו. מנעוריו היה חובב ציון. גידל את ילדיו בחינוך יהודי מסורתי.
בתרנ"ב (1892), בהיותו בן 37, ויתר על עסקיו וביקר בארץ ישראל. בשובו השתתף כציר בוועידה הציונית בגאלאץ, בה מסר את רשמיו ממסעו. לאחר הוועידה היה בין מייסדי "האגודה של יהודי רומניה להתנחלות בארץ ישראל", ובמסגרת זו נסע לצרפת להיפגש עם הברון אדמונד דה רוטשילד כדי לקדם את רכישת הקרקעות לקראת עלייה לארץ.
בתרנ"ו (1896) עלה לארץ, בראש הקבוצה הראשונה שהתיישבה בסאחם ג'ולן, באזור החורן (דרום סוריה). אשתו טובה ועשרת ילדיהם הצטרפו עם עוד 25 משפחות מאוחר יותר. לאחר שלוש שנות קשיי הסתגלות למקום, תנאי מחיה קשים, מחלות וגנבות מצד שכניהם הערבים, נאלצו המתיישבים לנטוש את המושבה בחיפזון ולעבור לראש פינה, בה ישבו למשך שנתיים. עם רכישת אדמות ימה, הוקמה המושבה יבנאל, ובה הקימו את ביתם אלו שנותרו ממתיישבי החורן.
ברקוביץ' היה איש ציבור וחבר ועד המושבה במשך שנים רבות. הוא נפטר בחיפה בתרפ"ו (1926) והובא לקבורה ביבנאל.
לקריאה נוספת

משפחת ברקוביץ': בדרך החורן ליבנאל (ערכה: הדסה שפיר), 1980
יואן דרגלינה

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1860 קאראנסבש, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  9 בנובמבר 1916 (בגיל 55) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלו 
 מדינה:  רומניה 
 צאצאים:  Corneliu Dragalina 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  רומניה במלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 מסדר מיכאי האמיץ  מסדר הכתר הרומני  עיטור הכוכב של רומניה 
 
יואן דרגלינה (ברומנית: Ioan Drăgălina;‏ 16 בדצמבר 1860 - 9 בנובמבר 1916) איש צבא רומני, מפקד הארמייה הרומנית הראשונה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

דרגלינה נולד בקאראנסבש, בבאנאט, באותן ימים חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, אלכסנדרו דרגלינה, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי כקצין ומהנדס, אך ב-1859 התפטר ועבר עם רעייתו, מרתה לאזארוני, את הגבול לרומניה, שם מונה להיות סטרוסטה (תפקיד אדמיניסטרטיבי) ברמניקו ולצ'אה. לקראת הלידה העדיפה מרתה לשוב אל בית הוריה, שם נולד יואן, הבן הבכור, הראשון מבין 4 אחים.
יואן למד בבית הספר לקדטים של טימישוארה והמשיך לאקדמיה הצבאית של וינה ובדומה לאביו, למד במקביל הנדסה. בגיל 26 התחתן עם אלנה ג'יורג'יקה ושנה מאוחר יותר התפטר מהצבא האוסטרו-הונגרי ועבר אל הצבא הרומני, אליו התקבל בדרגת סגן משנה. הוא התקדם בסולם הדרגות בהתמדה. באותו זמן גם משפחתו גדלה - היו לו שני בנים ו-4 בנות.
ב-1908 מונה למפקד בית הספר הצבאי לחיל רגלים ובאפריל 1911 הועלה לדרגת קולונל וקיבל את הפיקוד על רגימנט 34, קונסטנצה. ב-1915 הועלה לדרגת גנרל בריגדיר ועסק בביצור עמק הפראחובה. עם תחילת מעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של חיל רגלים שהייתה מוצבת בדרובטה-טורנו סברין ולחמה באורשובה ובעמק נחל הצ'רנה. עם תחילת הלחימה יחידתו יצאה לכבוש את הפסגות השולטות והצלחתה בכך איפשרה לה לעמוד מול מתקפת הנגד של מעצמות המרכז עד אוקטובר. באוקטובר הועלה יואן לתפקיד מפקד הארמייה הראשונה ונדרש לנסות לעצור את מתקפת האויב דרך עמק נחל הז'יו. הוא יצא לבדוק את המצב בשטח במכונית ובה נהגו ועוד שני קצינים. במהלך סיורו נפתחה על המכונית אש מקלע וכדור דום-דום ריסק את זרועו לפני שהמכונית הצליחה להימלט משטח האש. פצעו נוקה ונחבש והוא הועבר לטיפול לקראיובה ושם הרופא המליץ לקטוע את היד והגנרל הסכים, אך מברק שהגיע מהמטה הראשי הורה על העברתו הדחופה לבוקרשט. הוא הועבר לשם, אך המנתח הראשי היה בעיר אחרת וממלא מקומו הסתפק בניקוי הפצע והוצאת הכדור וקיבע את היד בגבס. עם הגעת המנתח, ארבעה ימים לאחר הפציעה, קטעו את ידו ומצבו השתפר, אך כעבור עוד ארבעה ימים הסתבר שהזיהום התפשט, חומו עלה והוא מת.
ג'ו קירי

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1992 (בן 32) ניובריפורט, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 שם במה:  Cool Cool Cool 
 שם לידה:  Joseph David Keery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דהפול  תיכון ניובריפורט 
 בן או בת זוג:  מייקה מונרו (2017–2023) 
 https://www.djomusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף דייוויד קירי (באנגלית: Joseph David Keery; נולד ב-24 באפריל 1992) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, הידוע בשל גילום דמותו של סטיב הרינגטון בסדרה "דברים מוזרים" של נטפליקס.
ביוגרפיה

קירי נולד בעיר ניובריפורט שבמסצ'וסטס, לדייוויד, פרופסור ללימודי אנגלית ונינה קירי, אדריכלית. הוא השני מתוך חמישה ילדים; יש לו ארבע אחיות, קרוליין, ליזי, קייט ואמה. במהלך שנותיו הצעירות הוא למד בתיאטרון מחנה לאמנויות הבמה בפארק המדינה מודלסאי, אך בסופו של דבר החל לשחק בתיכון, והופיע שם בתחילה בעידודה של אחותו. קירי המשיך ללמוד לתואר ראשון בבית הספר לתיאטרון מאוניברסיטת דה פול וסיים את לימודיו בשנת 2014.
מלבד המשחק, קירי הוא גם מוזיקאי. הוא אחד הגיטריסטים למוסך מבוסס שיקגו ולהקת הפסי-רוק פוסט חיה. אלבום הבכורה שלהם באורך מלא יצא לאור באוקטובר 2015. אלבומו השני של הלהקה, When I Think Of You In A Castle, יצא באפריל 2018 וראה את קירי תורם את הנגינה בגיטרה שלו כמו גם שירה. נכון לשנת 2019 קירי כבר פרש מלהקה.
קריירה > משחק

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, נבחן קירי ליותר ממאה אודישנים. תפקידיו המוקדמים כוללים בין היתר פרסומות לחברות כמו KFC, דומינו'ס פיצה ואמיבו, ושיחק בתפקידי אורח בסדרות "אימפריה" ו"שיקגו FIRE". הופעתו הראשונה בסרט באורך מלא הייתה בסרט הדרמה העצמאי " Henry Gamble's Birthday Party" משנת 2015 בבימויו של סטיבן קון.
בסוף שנת 2015 לוהק קירי לסדרה "דברים מוזרים" בשירות הסטרימינג של נטפליקס. בתחילה הוא נבחן לתפקיד של ג'ונתן, אך בהמשך קיבל את התפקיד של סטיב הרינגטון. העונה הראשונה ב-15 ביולי 2016. הוא קודם מצוות השחקנים המשני לצוות השחקנים הראשי בעונה השנייה של הסדרה, אשר עלתה בבכורה ב-27 באוקטובר 2017. קירי שב לדמותו כסטיב לעונה השלישית, שעלתה בבכורה ב-4 ביולי 2019.
קירי שיחק גם במספר סרטים, כולל סרט הסאטירה "Spree" משנת 2020 בו כיכב בתפקיד הראשי, והוא לוהק לקומדיית האקשן "לשחרר את גיא" של אולפני וולט דיסני בבימוי של שון לוי. הסרט היה עתיד לצאת לאקרנים ב-11 בדצמבר 2020 אך בעקבות מגפת הקורונה נדחה הסרט ל-3 באוגוסט 2021..
קריירה > מוזיקה

מלבד משחק, קירי הוא גם מוזיקאי. בעברו היה אחד הגיטריסטים של להקת הרוק הפסיכדלי "Post Animal". מיני-אלבום הבכורה שלהם "Post Animal Perform the Most Curious Water Activities" יצא ב-3 בדצמבר 2015. ב-22 ביולי 2016 הוציאו את המיני-אלבום השני שלהם "The Garden Series".
את אלבום הבכורה של הלהקה, "When I Think Of You In A Castle", יצא ב-20 באפריל 2018 ובנוסף לגיטרה קירי גם ביצע מספר קטעי שירה באלבום. בשנת 2019, קירי פרש מהלהקה.
ב-19 ביולי 2019, קיירי הוציא את סינגל הבכורה שלו "Roddy" כאמן סולו תחת שם הבמה "Djo". קירי הוציא סינגל שני ב-9 באוגוסט 2019, שכותרתו "Chateau (Feel Alright)". ב-13 בספטמבר 2019 הוציא קירי את אלבום הבכורה שלו בשם "Twenty Twenty". ב-9 בספטמבר 2020 הוא הוציא סינגל חדש, "Keep Your Head Up".
בשנת 2022 הוא השתתף בסיבוב הופעות של פסטיבל מוזיקה במהלך הקיץ. אלבומו השני "Decide" הוכרז ביוני 2022, יחד עם יציאת הסינגל הראשון מתוך האלבום "Change". האלבום יצא ב-16 בספטמבר 2022 וזכה לביקורות חיוביות.
חיים אישיים

בשנת 2017, החל קירי לצאת עם השחקנית מייקה מונרו, אותה הכיר כאשר בצילומים לסרט "After Everything‏".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Twenty Twenty - 2019
Decide - 2022
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Henry Gamble's Birthday Party | גייב |  |
| 2016 | The Charnel House | סקוט |  |
| 2017 | המשחק הגדול | קול |  |
| 2018 | After Everything‏ | כריס |  |
| 2018 | Slice | ג'קסון |  |
| 2020 | Spree | קורט קנקל |  |
| 2021 | לשחרר את גיא | קיז |  |
| 2024 | שחר של יום חדש (אנ') | שון לוקווד |  |
| 2024 | Marmalade | בארון |  |
| TBA | Cold Storage | טרוויס מיצ'האם |  |
| TBA | Pavements | סטיבן מלקמוס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Sirens | סנסטר | פרק: "Screw the One Percent" |
| 2015 | כבאי שיקגו | אמט | 2 פרקים |
| 2015 | אימפריה | טוני טריצ'ר השלישי | פרק: "Who I Am" |
| 2016–הווה | דברים מוזרים | סטיב הרינגטון | תפקיד ראשי (4 עונות); 34 פרקים |
| 2019, 2021 | רגעים מתים | השוטר אד ריינדהארט | 2 פרקים |
| 2020 | מוות ל-2020 | דיוק גוליס | ספיישל של נטפליקס |
| 2021 | מוות ל-2021 | דיוק גוליס | ספיישל של נטפליקס |
| 2023 | פארגו | גאטור טילמן | תפקיד ראשי (עונה 5) |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 2024 | שיר רוק מוביל | "End of Beginning" | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Katie Atkinson, Here Are the 2024 Billboard Music Awards Winners: Full List, Billboard, ‏2024-12-13 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384888805171  BIBSYS: 1606126540400  GND: 1142190161  ISNI: 0000 0004 7845 4598  LCCN: no2018080965  MusicBrainz: 48f30c03-cce7-4329-bb0d-1c77e398a218  SUDOC: 26334374X  VIAF: 8150939972626601998   WorldCat (עם VIAF): 8150939972626601998
אח"י נגה (ק-22)

ערך זה עוסק בקורבטה. אם התכוונתם לאוניית אימונים ואספקה, ראו .
| --- | --- |
 סמל האונייה אח"י נגה בחיל הים הישראלי
אח"י נוגה ק-22, מבקרת בבסיס הקומנדו של הצי הצרפתי בטולון, 1966
אח"י נוגה ק-22, מבקרת בבסיס הקומנדו של הצי הצרפתי בטולון, 1966
 תיאור כללי
 מוטו:  קוף עשרים ושתים
 סוג אונייה:  ספינת סיור נגד צוללות, קורבטה
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  PC-461-class submarine chasers
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Gibbs Gas Engine Co., Jacksonville, Florida
 תחילת הבנייה:  הושקה 1945
 הושקה:  לראשונה 31 בינואר 1944, שופצה בניו יורק 18 ספטמבר 1953
 תקופת הפעילות:  16 אוקטובר 1953 – 1970 (כ־16 שנים)
 אחריתה:  הוצאה מהשירות והושקעה כדי לשמש שובר גלים בבסיס דפנה
 מיקום:  מול חוף סיני בעומק 50 מטר
 מלחמות וקרבות:    מבצע קדש    מלחמת ששת הימים
 מידות
 הֶדְחֶק:  450 טון
 אורך:  52 מטר
 רוחב:  7 מטר
 שוקע:  2.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  מרבית 22 קשר, טווח הפלגה במהירות 10 קשר 5000 מייל.
 גודל הצוות:  כ-25 קצינים ובעלי דרגות אחרים
 טווח שיוט:  5,000 מייל ימי ב-10 קשר
 מספר תרנים:  1
 גובה התרנים:  18 מטר
 הנעה:  2 מדחפים
 צורת הנעה:  תשלובת לבחירה בין 2 מנועי מרצדס או 4 מנועי GM משולבים לשני צירי מדחף.
 אמצעי לחימה
 חימוש:  1 תותח בופורס 40 מ"מ ושני תותחי אורליקון 20 מ"מ. שני מסלולי פצצות עומק נגד צוללות
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם שטח, סונאר אמריקאי לגילוי צוללות
אח"י נגה ק-22 הייתה אונייה ששירתה בחיל הים הישראלי, ושימשה כבסיס צף לשייטת 13 ולמשימות אבטחה נגד צוללות מ-1953 עד 1970. היא הייתה כלי השיט השני שנשא שם זה בחיל הים; הראשונה הייתה אח"י נגה (ק-26), שולת מוקשים שהייתה הרכש הראשון מארצות הברית; שירתה בחיל הים בשנים 1948 – 1951 והשתתפה בהטבעת האמיר פארוק, והשלישית, אח"י נגה, הייתה אוניית אימונים ואספקה ששירתה בין השנים 1971–1992.
אח"י נגה (ק-22), נשואת ערך זה, נבנתה כציידת צוללות עבור צי ארצות הברית ונכנסה לשירות בספטמבר 1944. במהלך מלחמת העולם השנייה שירתה במשימת לליווי שיירות לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית ובים הקריבי. לאחר המלחמה הועברה האונייה לאיים האזוריים, ושימשה למשימות הצלה בים.
בשנת 1948 נרכשה אונייה על ידי ישראלים, אך עקב האמברגו האמריקאי על נשק לישראל עוכבה בארצות הברית. ב-1953 הותקנו בה שני מנועי מרצדס למהירות גבוהה וארבעה מנועי GM לשיוט ארוך, והאונייה יצאה לארץ, לאחר שהוגדרה כאוניית סוחר ישראלית. האונייה כונתה "סנונית" והניפה את דגל צי הסוחר הישראלי. בדרך לישראל נקלעה להוריקן "עדנה" (אנ'), סופה שארכה חמישה ימים. האונייה תדלקה בפונטה דלגדה ובמסינה והגיעה ארצה ב-16 באוקטובר 1953.
עם הגיעה ארצה הותקנה כאוניית אם לשייטת 13 וצוידה בציוד להובלה של 6 סירות נפץ, וסופחה לשייטת המשחתות בתרגילי לחימה בצוללות. אחרי מלחמת ששת הימים הוצאה "נגה" מהשרות בחיל הים. ב-1977 הוטבעה האונייה ליד בסיס דפנה, בימת ברדוויל, כדי ליצור שובר גלים שיהיה בסיס למעגן עבור ספינות דבור. יחד עם "נגה" הוטבעה גם הצוללת אח"י דולפין ונחתת ישנה. לאחר הסכם השלום עם מצרים ופינוי הבסיס פורק שובר הגלים, וחלקי האוניות הוטבעו בעומק הים.
השמשה, זיווד, איוש והפלגה לארץ

האונייה נרכשה עוד בשנת 1948 אך עוכבה בארצות הברית עקב האמברגו האמריקאי על נשק לישראל. בקיץ שנת 1953 נמצאה הדרך לעקוף את האמברגו ולהעבירה לישראל. האונייה נרשמה במרשם האוניות הישראלי כאוניית סוחר בשם א/מ סנונית הוכנה לה ניירת מתאימה והיא הניפה את דגל צי הסוחר הישראלי.
עובד משרד הביטחון בניו יורק בן הלפרין שהיה בעל ניסיון כקצין מכונה בצי האמריקני שיפץ את האונייה והכין אותה להפלגה. הלפרין החליף את מנועי המילטון במערכת מיוחדת במינה שכללה שני מנועי מרצדס 20 צילינדר כל אחד וארבעה מנועי GM. תשלובת להנעת שני צירים. אפשרות בחירה בין מנועי המרצדס איתם היה ניתן להגיע למהירות 16 קשר או על ידי מנועי הGM בצורה חסכונית יותר אך במהירות 11 קשר. האונייה עמדה במבדוק בניו יורק לטיפול כולל.
מפקד חיל הים מרדכי לימון הטיל את המשימה על רס"ן אברהם תבור. באוגוסט 1953 במקביל לסיוע חיל הים הישראלי לנפגעי הרעש באיי יוון ובלי קשר לכך, יצא צוות שכלל 17 איש במטוסי אל על לניו יורק דרך רומא וניו פאונדלנד. בניו יורק הצטרפו ארבעה בעלי מקצוע יהודים אמריקנים וקצין מחיל הים שהגיע בנפרד מהקבוצה. הצוות עמד על 22 איש כולל המפקד.
בן הלפרין צייד את האונייה במזון ובדלק כולל חביות שמן ודלק קשורות ומאובטחות על הסיפון. ב-17 ספטמבר 1953 יצאה סנונית את נמל ניו יורק לכיוון פונטה דלגדה נמל האיים האזוריים. בדרך נקלעה לסערה טרופית הוריקן EDNA שארכה חמישה ימים. גלים מכל הכיוונים שיחקו עם האונייה. המכ"ם, ריטאון ישן, הפסיק לעבוד וגם הקשר עם תחנת החוף אבד. הראות הייתה אפסית. באחד הימים נבהלו לראות מעליהם ירכתיים אדומים של אונייה גדולה ובנס נמנעה התנגשות. כשחלף ההוריקן וניתן היה לראות כוכבים ואופק, ביצע המפקד ניווט אסטרונומי ותיקן את תנועת האונייה.
ב־26 ספטמבר 1953 נראו שחפים על הים וסנונית הגיעה לנמל פונטה דלגדה באיים האזוריים בדיוק רב. לאחר תקופת מנוחה והצטיידות המשיכה לנמל מסינה שם המתין לה הנספח הימי באיטליה אל"ם צבי קינן. במסינה עמדה חמש יממות לתיקון המנועים החשמליים שהוצפו בטעות ביציאה מפונטה דלגדה.
כאוניית סוחר הייתה סנונית נתונה לבקורת המכס במסינה ונדרשה לדווח ולסגור את המחסן בנמל. בן הלפרין שצייד את האונייה בסיגריות ומשקאות טעה בדיווח למכס. רב החובל הוזמן למעצר. הדברים הוסדרו כשהחלק העודף של הסיגריות והשתייה מעל הרשום בהצהרה נמסר לתיקי המבקרים. נוהל קבוע באוניות צי הסוחר שתורגל על גב המפקד הצבאי.
הסנונית יצאה ממסינה ב-30 בספטמבר וההפלגה במזרח הים התיכון עברה בשקט יחסי. הסנונית הגיעה לארץ ביום ששי 16 אוקטובר 1953, הניפה נס שירות פעיל ועברה לשם אח"י נגה ק-22. נקראה נגה ע"ש בתו של דוידקה נמרי שליח ההגנה ומשרד הביטחון, שרכש את האונייה.
ספינת צי ארצות הברית PC-1168 אחות לאח"י נוגה.
הכנת אח"י נגה (ק-22) בארצות הברית, 1952
רס"ן בן הלפרין בעת שירותו בצי ארצות הברית
הכנת האונייה בשמה א.מ. סנונית במבדוק בניו יורק לקראת הפלגה לישראל, אוגוסט 1953.
חרטום א.מ. סנונית בסערת הוריקן בלב האוקיינוס האטלנטי 18 ספטמבר 1953.
מפקד האונייה ורב החובל אברהם תבור עם קצין המכונה ומשפץ האונייה בן הלפרין, על סיפון א.מ. סנונית בנמל פונטה דלגדה 26 ספטמבר 1953.