stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטרישיה קנדי לופורד
ביוגרפיה > ראשית חייה

פטרישיה הלן קנדי נולדה בברוקליין, מסצ'וסטס, השישית מתוך ילדי משפחת קנדי. אחייה היו ג'וזף קנדי ג'וניור, ג'ון קנדי, רוזמרי קנדי, קת'לין קנדי, יוניס קנדי, רוברט קנדי, ג'ין קנדי, ואדוארד קנדי. היא למדה בבית הספר המנזרי רוהמפטון שבלונדון, ולאחר מכן במנזר מייפלהרסט שבברונסקוויל, ניו יורק. בשנת 1945 סיימה תואר ראשון לאמנויות ממכללת רוזמונט, שם הייתה עסקה בין היתר בבימוי ובמשחק בהפקות תיאטרון.
פטרישיה נחשבה למתוחכמת ביותר אך המופנמת מבין חמשת בנות משפחת קנדי. כבר בילדותה הוקסמה מהוליווד ומטיולים ברחבי העולם. עם הזמן מימשה את רצונה לראות את העולם, ואף קיבלה משימות מהעיתונות לכתוב על מסעותיה. לאחר שסיימה את לימודיה בקולג' עברה קנדי להתגורר בהוליווד, בתקווה לעבוד כמפיקת קולנוע. זאת בעקבות אביה, שעבד זמן מה בעיר בראש חברת הפקה וסיפר על כך לבתו. ג'וזף קנדי האמין בבתו, ואמר פעם כי מילדיו, פטרישיה היא "זו עם ראש עסקי, שתוכל לנהל את כל הוליווד אם תרצה".
קנדי עבדה כעוזרת בהפקות פטריוטיות ודתיות, ביניהן תוכנית הרדיו של הזמרת קייט סמית' הקמפיין הקתולי Family Rosary Crusade. בגיל 22, הפיקה קנדי את I Love to Eat ברשת NBC, שהייתה תוכנית הבישול הראשונה בטלוויזיה המסחרית.
בצעירותה התיידדה פטרישיה עם אידית רוזנבאום (אנ'), ניצולה מספינת הטיטניק, שבמהמשך הייתה לסנדקית ילדיה של קנדי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

במהלך שנות ה-40 פגשה קנדי את השחקן האנגלי פיטר לופורד. השניים הכירו דרך אחותה של קנדי, יוניס. השניים נפגשו שוב ב-1949 וב-1953. החיזור נמשך זמן קצר, והוכרז רשמית על אירוסיהם בפברואר של שנת 1954. ב-24 באפריל 1954 נישאו השניים בכנסיית סיינט תומאס מור בניו יורק. הזוג עבר להתגורר בסנטה מוניקה, קליפורניה, שם התיידדו עם השחקנית ג'ודי גרלנד ומשפחתה. גרלנד וקנדי אף ילדו את בניהן באותו בית חולים ובאותו היום -- גרלנד את בנה ג'וזף וקנדי את בנה כריסטופר. לזוג לופורד נולדו ארבעה ילדים בעודם מתגוררים בסנטה מוניקה: כריסטופר לופורד (1955–2018) (אנ'), סידני מאליה לופורד (1956-), ויקטוריה פרנסיס לופורד (1958-), ורובין אליזבת לופורד (1961-).
פטרישיה ופיטר (שהיה חבר בחבורת הראט פאק של פרנק סינטרה) ערכו מסיבות מפוארות באחוזתם במאליבו במהלך שנות החמישים והשישים, בהן נכחו אורחים כגון מרילין מונרו.
על אף הדימוי הזוהר שהציגו בני הזוג, מערכת היחסים בין השניים סבלה ממתחים כבר מתקופת אירוסיהם. לופורד התקשה להסתגל לדימוי המשפחתי של משפחת קנדי ולאורך החיים הקתולי שחיו. קנדי התקשתה לסבול את הרגלי השתייה הכבדים של לופורד, את התמכרותו ההדרגתית לסמים, ולרומנים שניהל מחוץ לנישואים. זמן קצר לאחר רצח אחיה ב-1963, קנדי הגישה בקשה רשמית להיפרדות משפטית. קנדי ולופורד התגרשו רשמית בפברואר 1966, ופטרישיה מעולם לא נישאה בשנית.
ביוגרפיה > שנים מאוחרות

לאחר גירושיה, נאבקה קנדי באלכוהוליזם וסבלה מסרטן בלשונה. היא עבדה עם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון פ. קנדי, כמו גם עם המרכז הלאומי להתמכרות. בנוסף, הייתה ממייסדי הוועדה הלאומית לאומנויות הספרותיות, שעבורה ארגנה סדרת הרצאות ומלגות.
מותה

קנדי נפטרה מדלקת ריאות ב-17 בספטמבר 2006 בביתה במנהטן, בעודה בת 82. היא נקברה בבית הקברות של סאות'המפטון.
הערות שוליים

1 2 3  "Patricia Kennedy Lawford". John F. Kennedy Presidential Library and Museum. אורכב מ-המקור ב-1 בספטמבר 2017. נבדק ב-1 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Patricia Kennedy Lawford : People, Facts, Discussion". אורכב מ-המקור ב-19 בינואר 2012. נבדק ב-2011-10-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robertson, Patrick (2011). Robertson's Book of Firsts: Who Did What for the First Time (באנגלית). Bloomsbury Publishing USA. ISBN 9781608197385. נבדק ב-1 בספטמבר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Brewster, Hugh, Gilded Lives, Fatal Voyage (2012), p. 287; Lawford, Lady, Bitch: The Autobiography of Lady Lawford (1986), pp. 103−107.
↑  Her page on the website of the John F. Kennedy Presidential Library and Museum says that she and Lawford married on April 23, 1954.
↑  The Mystery of Marilyn Monroe: The Unheard Tapes https://www.imdb.com/title/tt19034332/
↑  Jacobs, Andrew (18 בספטמבר 2006). "Patricia Kennedy Lawford Dies at 82". New York Times. נבדק ב-2008-10-16. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0940 2495  LCCN: no2013051353  NARA: 10611527  VIAF: 302885314   WorldCat (עם VIAF): 302885314 
פטרישיה קנדי לופורד (בקצה הימיני) יחד עם טד קנדי, ג'ין קנדי סמית', ראיסה גורבצ'ובה ומיכאיל גורבצ'וב.
פרננדו יורנטה

פרננדו יורנטה טורס (בספרדית: Fernando Llorente Torres; נולד ב-26 בפברואר 1985 בפמפלונה שבנווארה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת המועדונים

יורנטה הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו בשנת 1996, בגיל 11. לאחר ששיחק במשך מספר שנים בקבוצות הצעירות של המועדון, ב-2003 הוא עבר לסי.די. בסקוניה - קבוצה מהליגה הרביעית בספרד שהייתה מסונפת למועדון אתלטיק בילבאו. לאחר שהבקיע 12 שערים ב-33 משחקים במדי בסקוניה, קודם יורנטה לקבוצת המילואים של המועדון, אתלטיק בילבאו ב', שנה לאחר מכן. עם קבוצה זו הוא שיחק במסגרת הליגה השלישית בספרד.
בראשית 2004 צורף יורנטה לקבוצה הבוגרת של אתלטיק בילבאו, וחתם על חוזה במועדון שתוקפו עד לשנת 2008. ב־16 בינואר 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, נגד אספניול במסגרת ליגת העל הספרדית, וכעבור מספר ימים כבש שלושער במשחקו השני, שנערך נגד לנזארוטה בגביע המלך הספרדי. עד לסיום העונה שותף יורנטה על בסיס קבוע במשחקי הליגה של קבוצתו, במסגרתם כבש שלושה שערים, וכן השתתף עם הקבוצה בגביע אופ"א.
לפני פתיחת עונת 2005/2006 קיבל יורנטה את חולצה מספר 9 של בילבאו, שבאופן מסורתי משתייכת לאחד מהחלוצים המובילים של הקבוצה. במהלך העונה הפגין יורנטה יכולת לא טובה, שנגרמה בעיקר כתוצאה מבעיות ופציעות סדרתיות מהן סבל בברכו, בשרירים ובמערכת העיכול. באותה עונה הוא הבקיע ארבעה שערים בלבד בכל המסגרות, שניים מהם במסגרת הליגה.
את העונה שלאחר מכן פתח יורנטה בתור החלוץ הרביעי של בילבאו, אחרי אריץ אדוריס, חוסבה אקסטברייה ואיסמאל אורסאיס, ובעקבות כך מיעט לקבל משחק. לאחר הגעת המאמן פליקס סריוגארטה השתפר מעמדו של יורנטה בקבוצה, אך הוא סיים את העונה עם שני שערים בלבד ב-24 משחקים.
לאחר שהצטיין במשחקי ההכנה לעונת 2007/2008, הפך יורנטה לחלוץ הפותח הקבוע של בילבאו. הוא פתח את העונה בצורה לא טובה, אך השתפר בהמשכה וכבש 11 שערי ליגה, שסייעו לקבוצתו לסיים במרכז הטבלה. עונת 2008/2009 הייתה מוצלחת במיוחד עבור יורנטה - הוא כבש 14 שערי ליגה ונכלל בתור מחליף בנבחרת העונה בספרד, ואף סייע לבילבאו להעפיל לגמר גביע המלך הספרדי, שם הפסידה לברצלונה. בעקבות הישג זה השיגה בילבאו מקום במוקדמות הליגה האירופית. יורנטה העפיל עם בילבאו לגמר הליגה האירופית 2012, שם הפסידה קבוצתו 0–3 לאתלטיקו מדריד.
בקיץ 2013, עבר יורנטה ליובנטוס האיטלקית בהעברה חופשית, עמה זכה בשתי אליפויות וכבש 23 שערי ליגה ב-66 הופעות.
ב-27 באוגוסט 2015 חזר יורנטה לספרד וחתם בסביליה, עמה זכה בליגה האירופית, על אף שלא שותף במשחק הגמר מול ליברפול.
ב-5 באוגוסט 2016 חתם יורנטה בסוונסי סיטי מהפרמייר ליג, ובמדיה כבש 15 שערים בעונת 2016/2017. ב-31 באוגוסט 2017 חתם יורנטה לשנתיים בטוטנהאם הוטספר. ב-17 באפריל 2019 כבש יורנטה שער חוץ חשוב נגד מנצ'סטר סיטי ברבע גמר ליגת האלופות, שער שהעלה את טוטנהאם לחצי הגמר. ב-2 בספטמבר 2019 חזר לאיטליה וחתם לשנתיים בנאפולי.
ב-27 בינואר 2021 חתם יורנטה באודינזה מהסרייה א' לשנה וחצי.
ב-27 באוקטובר של אותה שנה חתם באייבר מההליגה הספרדית השנייה לחוזה עד תום עונת 2021/22.
ב-17 בפברואר 2023, לאחר שלא מצא קבוצה הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת ספרד

בצעירותו שיחק יורנטה במדי כל נבחרות הנוער השונות המייצגות את ספרד, לגילאי עד 17, עד 18, ועד 19. הוא השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנוער ב-2005, וזכה בפרס "נעל הכסף" בתור המבקיע השני בטיבו בטורניר, עם חמישה שערים.
בנובמבר 2008 זומן יורנטה על ידי המאמן ויסנטה דל בוסקה לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד, למשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה. במשחק זה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 0–3. בפברואר 2009 הבקיע יורנטה את שערו הראשון במדי הנבחרת, במשחק בו ניצחה ספרד בתוצאה 0–2 את נבחרת אנגליה. מאוחר יותר השתתף עם הנבחרת גם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
יורנטה נכלל בסגל נבחרת ספרד בטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והשתתף בשני משחקים במסגרתו. במשחק האחרון בשלב הבתים הוא כבש שער בניצחון 0–2 על נבחרת דרום אפריקה, וסייע לנבחרתו לזכות במקום השלישי בטורניר, לאחר ניצחון על דרום אפריקה במשחק המכריע על מקום זה. במונדיאל 2010, כאשר הוא משמש חלוץ מחליף לדויד וייה, פרננדו טורס ופדרו רודריגס, היה יורנטה שותף לזכייה הראשונה בתולדות הנבחרת במונדיאל.
מלבד הופעותיו בנבחרות ספרד, שיחק יורנטה חמש פעמים במדי נבחרת חבל הבסקים, בה הוא היה רשאי לשחק מאחר שנולד בנווארה. הוא הבקיע שער אחד עבור נבחרת זו, במשחק ראווה נגד נבחרת קטלוניה בקאמפ נואו ב-2005.
פיקוד הכוחות המיוחדים (גרמניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שיוך:  צבא היבשה הגרמני 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 בספטמבר 1996 – הווה (28 שנים) 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Alexander Krone 
 עיטורים
 עיטור הצי האמריקאי.
 
הכוחות המיוחדים באימון (2000).
מבצעי אימונים יבשתיים של KSK‏ (2017)
אימוני איגוף אנכי של KSK‏ (2017).
אימוני צלפים (2006).
Kommando Spezialkräfte (פיקוד הכוחות המיוחדים, KSK) הוא פיקוד צבאי של כוחות מיוחדים מובחרים המורכב מחיילי מבצעים מיוחדים שנבחרו משורות הבונדסוור הגרמני ומאורגנים תחת אוגדת הכוחות המהירים. לוחמי KSK זכו לעיטורים רבים ממדינות נאט"ו מתבקשים לעיתים קרובות ליטול חלק במבצעים משותפים נגד טרור, בעיקר בבלקן ובמזרח התיכון.
מאז 2018 מפקד הפיקוד הוא מרקוס קרייטמאיר.
היסטוריה

משנת 1973 ועד להקמתה של KSK בשנת 1996, ממשלת מערב גרמניה (ובהמשך גרמניה) הקצתה את כל הפעולות ללוחמה בטרור והמבצעים המיוחדים ליחידת GSG 9, כוח משטרה מיומן מאוד שנוצר זמן קצר לאחר משבר בני הערובה שהתרחש במהלך אולימפיאדת מינכן 1972.
לפני 1973, יחידת Fernspäher של הצבא, יחידת Kampfschwimmer של הצי, ועד 1989 חברות ליווי הנשק המיוחדות - Sonderwaffenbegleitkompanien היו היחידות הצבאיות היחידות הדומות לכל מה שהיה במדינות אחרות ופעלו כיחידות מיוחדים ייעודיים. לאחר הפיכת KSK למבצעי ב-1 באפריל 1997, מרבית היחידות מוזגו לתוכו. כשאר יחידות הצבא הגרמניות, גם KSK דורשות אישור מהבונדסטאג הגרמני. היחידה קיימה מספר מבצעי לוחמה בטרור, באירופה ומחוצה לה; מבצעים ידועים כוללות מבצעים בקוסובו, בוסניה והרצגובינה ולאחרונה באפגניסטן.
במהלך המלחמה באפגניסטן, אף על פי שהם נקראו תחת פיקוד OEF, עבד ה-KSK בפיקוד ISAF מאז 2005, בביצוע פעולות רבות בסביבת הפריסה הגרמנית בקאבול, כולל פשיטה מוצלחת על מחסן של אל-קאעידה באוקטובר 2006.
כצפוי ביחידות מסוג זה, פרטים מבצעיים ספציפיים כמו הצלחה ושיעורי נפגעים נחשבים לסודיים ביותר ומידע כזה נמנע אפילו מהחברים הבכירים ביותר בבונדסטאג. נוהג זה עורר כמה חששות רציניים, וכתוצאה מכך הוסכם להגדיל את השקיפות וגם את האחריות, על ידי חשיפת פרטי משימה לחברי בונדסטאג.
ב-4 במאי 2013 דיווח יחידת KSK על נפגעים ראשונים. סמל ראשון דניאל וירט נורה אנושות במחוז בגהלן - אפגניסטן במהלך מבצע "מייוונד". כוחות צבא ארצות הברית היו חלק מניסיון החילוץ. דניאל וירט זכה לכבוד על ידי אחותו קתרין וירט-טורנטה בספר שכותרתו "אחים בגבורה", המספר לא רק את סיפורו של אחיה, אלא גם על 40 אנשי צבא נוספים שאיבדו את חייהם בזמן שנלחמו במלחמה העולמית בטרור במזרח התיכון. הספר ראה אור על ידי קרן טרוויס מניון בספטמבר 2017.
בשנת 2018, חשף משרד המשטרה הפלילית הפדרלית הגרמנית מזימה שכללה חיילי KSK שזממו לרצוח פוליטיקאים גרמנים בולטים כמו קלאודיה רוט, הייקו מאס ויואכים גאק בין היתר, ותכננו פיגועים נגד מהגרים החיים בגרמניה. כמו כן, מוקדם יותר באותה השנה בחקירה נפרדת, תובעי המדינה בעיר טובינגן חקרו אם נעשה שימוש בסמלים נאו-נאצים באירוע "פרידה" בו היו חברים אנשי KSK.
ביוני 2020 הודיעה שרת ההגנה הגרמני אנגרט קראמפ־קארנבאואר כי היחידה תפורק חלקית עקב התגברות כוחות הימין הקיצוני בשורותיה. ה-KSK התנתקה משרשרת הפיקוד של צבא גרמניה, עם תרבות הנהגה רעילה. אחת מארבע הפלוגות של היחידה, שבה תופעת הנאו-נאציזם הייתה הרווחת ביותר, פורקה.
ראו גם

פיקוד המבצעים המיוחדים (אוסטרליה)
פיקוד המבצעים המיוחדים (ניו זילנד)
פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
פיקוד המבצעים המיוחדים
פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה
מערך המבצעים המיוחדים
פיקוד המבצעים המשולב (קנדה)
הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  "Vita Kommandeur KSK". German Bundeswehr (בגרמנית). נבדק ב-2 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Neville, Leigh,  Special Forces in the War on Terror (General Military), Osprey Publishing, 2015 ISBN 978-1-4728-0790-8, p.142
↑  https://www.ynetnews.com/articles/0,7340,L-5398245,00.html
↑  https://www.dw.com/en/far-right-extremism-probe-into-elite-german-army-unit-opens/a-40138355
↑  'Toxic leadership culture': Germany shakes up elite army force over far-right links, thelocal.de, ‏30/06/2020
↑  Germany far right: Elite KSK commando force 'to be partially disbanded', BBC, ‏30/06/2020
↑  עדי קנטור וד”ר אבנר ברנע, נאו-נאציזם וימין קיצוני בצבא גרמניה - האיום והמענה - עדי קנטור ואבנר ברנע (מתוך פודקאסטרטגי 131), באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי - INSS, ‏23/07/2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4745662-0  VIAF: 239214314   WorldCat (עם VIAF): 239214314
פלאוניקטיס

| פלאוניקטיס |
| --- | --- |
 גולגולת של פלאוניקטיס מהמין Palaeonictis occidentalis
תקופה
סוף פלאוקן-תחילת אאוקן 55–34 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: Oxyaenodonta
משפחה:: אוקסינודונים
סוג:: פלאוניקטיס
מינים
 Palaeonictis gigantea  Palaeonictis occidentalis  Palaeonictis peloria  Palaeonictis wingi
שם מדעי
 Palaeonictis ‏בלנוויל, 1842

פלאוניקטיס (שם מדעי: Palaeonictis; מילולית: "סמור עתיק", מאחר שבעבר נחשב לסוג של לוטרה) הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת האוקסינודונים, שבסדרת הקראודונטים, אשר התקיים בין סוף הפלאוקן לתחילת האאוקן שלפני 55 עד 34 מיליון שנה, באמריקה הצפונית, בה התגלה בויומינג ובקולורדו ובמערב אירופה, בה התגלה בבלגיה, אנגליה וצרפת ונמצאו צפונה עד לאי אלסמיר שבעבר היה חמים בהרבה. הסוג הוגדר ב-1842 בידי החוקר הצרפתי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל (אנ'). ידועים ארבעה מינים מסוג זה.
מאפיינים

הפלאוניקטיס דמה מעט גרגרן, גודלו נע בין גודל של קויוט, לגודל פומה ואף של דוב כשלמין הגדול שבהם, Palaeonictis peloria הייתה לסת באורך 20 ס"מ והוא היה גדול טורפי התקופה בה חי. הוא היה בעל מערכת לסתות קצרות רחבות ושיניים רחבות מגודלות בקדמת הלסת שפנו כלפי חוץ, ומהזכירו מעט לסתות צבוע. לסתות אלה הותאמו לנשיכה מרסקת עצמות וכנראה הותאמה לאכילת נבלות.
אוכלוסיית הפלאוניקטיס האמריקאית נכחדה עם תחילת האאוקן. באירופה הם שגשגו עד סוף האאוקן והמין האחרון שחי בסוג זה, Palaeonictis gigantea התקיים עד לפני 34 מיליון שנה מהיום יחד עם שאר משפחת האוקסינודונים. ככל נראה ההכחדה התרחשה עקב תחרות מצד טורפים חדשים כמו הנימרווידיים והמיאקויים שהחלו להתפתח אז. לעומתם ההאינודונטים המשיכו לשגשג עד המיוקן.
פיקוד המבצעים המיוחדים (ניו זילנד)

| --- | --- |

 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים) 
פיקוד המבצעים המיוחדים הוא גוף באגף המבצעים המשולבים של מפקדת כוחות ההגנה של ניו זילנד המופקד על כוחות המבצעים המיוחדים של ניו זילנד (NZSOF).
הפיקוד הוקם בתחילה בשנת 2008 כמנהלת המבצעים המיוחדים ותפקידו הורחב כאשר הוא אורגן מחדש לפיקוד המבצעים המיוחדים ב-1 ביולי 2015.
כוחות המבצעים המיוחדים של ניו זילנד (NZSOF) הם כוחות מיוחדים המאפשרים תגובה הרחבה ומהירה מול האיומים על ניו זילנד ואינטרסים שלה, תמיכה במבצעים במצבי ביטחון מקומיים, אזוריים ועולמיים.
מרכיבי המערך

שירות האוויר המיוחד ה-1 (1 NZSAS Regt) - מבצע איסוף מודיעיני אסטרטגי וטקטי, פעולות התקפה מוגבלות, פעולות התאוששות ופעולות נגד טרור מעבר לטווח או יכולתם של יחידות הצבא הקונבנציונליות.
טייסת D (קומנדו) - תפקידה העיקרי הוא מלחמה בטרור מקומי.
טייסת E (סילוק פצצות נפץ) - תפקידה העיקרי לאבטח ולטפל במתקני פסולת כימית, ביולוגית, רדיולוגית, גרעינית ונפיצה הנמצאים בניו זילנד מעל קו המים.
היסטוריה

ב-25 באוגוסט 2008 הוקמה מנהלת המבצעים המיוחדים כמרכיב של מטה ההגנה של ניו זילנד. באתר האינטרנט של הצבא נכתב כי תפקיד המנהלת היה "להפחית את הנטל המבצעי והאסטרטגי" על מפקד השירות האווירי המיוחד של ניו זילנד (NZSAS) וכי המנהלת סיפקה "מטה מבצעים מיוחדים ברמה האסטרטגית".
מנהלת המבצעים המיוחדים קיבלה את שמה כפיקוד המבצעים המיוחדים ב-1 ביולי 2015. שינוי זה לווה בהרחבה משמעותית של תפקידו, כאשר מפקד הפיקוד הפך למקביל למפקדי הצי, היבשה והאוויר של כוח ההגנה הניו זילנדי.
מפקד המבצעים המיוחדים מדווח לראש כוח ההגנה וראש הצבא. גדוד השירות האווירי הראשון של ניו זילנד מדווח ישירות למפקד, שאחראי על יכולות הפעלת מטעני הצד והפעלת חומרי נפץ של כח ההגנה הניו זילנדי.
מערך
ראו גם

פיקוד המבצעים המיוחדים (אוסטרליה)
פיקוד המבצעים המיוחדים (ארצות הברית)
הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת
פיקוד כוחות המבצעים המיוחדים (קנדה)
הערות שוליים

↑  New Zealand's Special Operations Forces, NZDF
1 2  "Special Operations Command". New Zealand Defence Force. נבדק ב-6 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Changes Afoot for Special Operations Command" (PDF). Army News. New Zealand Army. ביולי 2015. p. 10. נבדק ב-6 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
צ'אד במשחקים האולימפיים

צ'אד משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). היא החרימה את המשחקים פעמיים: את אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה תוך הפרת הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה. ארבע שנים מאוחר יותר הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת צ'אד במשחקים ברציפות. במשחקי החורף לא השתתפה מעולם.
עד כה, אף ספורטאי צ'אדי לא זכה במדליה אולימפית. שני קופצים לגובה מצ'אד העפילו לשלב הגמר: מחמט אידריס סיים במקום התשיעי באולימפיאדת טוקיו, ואחמט סנוסי הגיע למקום ה-12 באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
האתלטית ביבירו עלי טאהר במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
ראו גם

צ'אד במשחקים האולימפיים לנוער
פרסי TCA

ערך זה עוסק בפרסים המוענקים על ידי איגוד מבקרי הטלוויזיה. אם התכוונתם לשם טקס פרסי הנוער המכונה גם TCA, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית קנדה
 הגוף המעניק:  איגוד מבקרי הטלוויזיה
 תקופת הפרס:  1985–הווה (כ־39 שנים)
 tvcritics.org/tca-awards
 
פרסי TCA הם פרסים המוענקים על ידי איגוד מבקרי הטלוויזיה כהוקרה למצוינות בטלוויזיה. ישנן 11 קטגוריות, המוענקות מדי קיץ.
בשל מגפת הקורונה, בשנים 2020 ו-2021 הוענקו באינטרנט.
הערות שוליים

↑  Goldberg, Lesley (14 בספטמבר 2020). "'Watchmen' Rules 2020 TV Critic Awards Winners". The Hollywood Reporter. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
צ'אגאטאי (חאנות)

| --- | --- |


 
 ממשל
 משטר:  חאנות
 שפה נפוצה:  מונגולית, טורקית צ'אגאטאי
 עיר בירה:  קרשי, אל-מליכ
 רשות מחוקקת:  קורילטאי 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1260
 פירוק:   
 תאריך:  1687
 ישות קודמת:  האימפריה המונגולית
 
החאנות של צ'אגאטאי (במונגולית: Tsagadaina Khaanat Ulus/Цагаадайн Хаант Улс) הייתה אחת ממדינות הירושה של האימפריה המונגולית.
חאנות זו התפתחה מהאולוס של צ'אגאטאי חאן, בנו השני של ג'ינגיס חאן. לאחר מותו של מונגקה חאן, נקלעה האימפריה ל מלחמת האזרחים הטולויית שהביאה להתפרקות המסגרת האימפריאלית המאחדת ולעלייתן של חאנויות עצמאיות. החאנות של צ'אגאטאי שלטה על שטחים נפרדים במרכז אסיה. חאנות זו עברה שני תהליכים חשובים של התאסלמות ושל טורקיזציה. בתוך החאנות התפתחה שפה טורקית, המכונה טורקית צ'אגאטאי. השושלת הטימורית והשושלת המוגולית קשרו קשרי משפחה עם השושלת הצ'אגאטאית, בשל היוקרה שהייתה לצאצאיו של ג'ינגיס חאן.
תחומי חאנות צ'אגאטאי בסוף המאה ה-13
ראו גם

שושלת יואן
אורדת הזהב
אילחאן
טימור לנג
צ'אד אלן

| --- | --- |

צ'אד אלן, 2009
 לידה:  5 ביוני 1974 (בן 50) סריטוס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  St. John Bosco High School  Young Actors Space 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'אד אלן (באנגלית: Chad Allen; נולד ב-5 ביוני 1974) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "ד"ר קווין, רופאה במערב", את מתיו קופר.
ביוגרפיה

צ'אד אלן לזארי (Chad Allen Lazzari) נולד וגדל בלונג ביץ' שבקליפורניה. בהיותו בגיל צעיר שלחה אמו אותו ואת אחותו התאומה צ'אריטי לתחרויות יופי לתאומים, ולאחר מספר זכיות, הדרך לעולם השעשועים הייתה קצרה. בגיל 4 השתתף בפרסומת ל"מקדונלד'ס", ובשלב מוקדם זה כבר הוחלט ששם המשפחה האיטלקי אינו מתאים לילד בלונדיני ותכול עיניים, ולכן החלו בשימוש בשמו השני, אלן.
הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 1983, בגיל 8, כשגילם ילד אוטיסט בסדרת הטלוויזיה "מקום אחר". אלן גילם את התפקיד במשך חמש שנים, עד לירידתה של הסדרה מהמסכים. במקביל להשתתפותו בסדרה זו, השתתף גם בסדרות נוספות, והפך לכוכב נוער. בגיל 16, אחרי ארבע שנים שבהן למד בעזרת מורים פרטיים באולפני הטלוויזיה, החליט לחזור לבית הספר, על מנת לנסות ולחיות כנער רגיל. מאוחר יותר העיד על כך אלן כי הייתה זו החלטה נכונה, אם כי התלמידים האחרים לא התייחסו אליו כנער רגיל.
עם סיום לימודיו, התקבל אלן לאוניברסיטת ניו יורק, אך החליט להמשיך בקריירת המשחק. הוא הצטרף לסדרה "ד"ר קווין, רופאה במערב", לצידה של ג'יין סימור, בה גילם, במשך שש שנים, את דמותו של מתיו קופר, בנה של ד"ר קווין. במקביל להשתתפותו בסדרה, החל אלן להופיע גם בתיאטרון.
ב-1996 פרסם ה-Globe תמונות של אלן משתכשך בג'קוזי עם גבר אחר. ב-9 באוקטובר 2001, בריאיון לעיתון אדבוקט, סיפר אלן כי הוא הומוסקסואל. במקביל, החל בפעילות למען זכויות הומוסקסואלים, וכן למען ארגונים ועמותות. בניגוד לתחזיות של כמה ממבקרי הקולנוע, הקריירה של אלן לא נעצרה לאחר שיצא מהארון, והוא המשיך לגלם תפקידים בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה, ואפילו גילם את דמותו של מיסיונר נוצרי באחד מהסרטים.
עונת 2023 בגביע הליגות

| --- | --- |

 מארחת:   ארצות הברית    קנדה
 תקופת התחרות:  21 ביולי 2023 – 20 באוגוסט 2023 (31 ימים)
 מספר משתתפות:  47
 הזוכה:  ארצות הברית אינטר מיאמי
 מספר משחקים:  77
 מספר שערים:  251 (3.26 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארגנטינה ליונל מסי  (10 שערים)
 → 2022 (משחקי ראווה)2024 ←
עונת 2023 בגביע הליגות הייתה המהדורה השלישית של גביע הליגות, שהוא טורניר כדורגל בין קבוצות מליגת ה-MLS ומליגת העל המקסיקנית. הטורניר נערך בין 21 ביולי ל-19 באוגוסט 2023, כאשר כל 77 המשחקים נערכו בארצות הברית או בקנדה. הטורניר מאורגן על ידי ה-MLS והתאחדות הכדורגל המקסיקנית ומאושר על ידי CONCACAF, הגוף המנהל היבשתי של הספורט בצפון אמריקה.
לראשונה בתולדות הטורניר, התחרו בו כל קבוצות ה-MLS וליגת העל המקסיקנית (47 בסך הכל), כאשר שתי הליגות משהות את העונות שלהן על מנת להתחרות בטורניר. בנוסף, הקבוצות שמגיעות לגמר גביע הליגות זכאיות להשתתפות בליגת האלופות של CONCACAF 2024, כאשר הזוכה מתקדמת אוטומטית לרבע הגמר של הטורניר.
פורמט

בפעם הראשונה אי פעם, גביע הליגות כולל את כל קבוצות ה-MLS וליגת העל המקסיקנית, בסך הכל כ-77 משחקים שיתארחו בארצות הברית ובקנדה. 15 הקבוצות המובילות מכל ליגה יסומנו ל-15 קבוצות על בסיס דירוג הליגה שלהן מהעונה הקודמת, בעוד שאר הקבוצות יקבלו סיכוי גדול להפגש על בסיס קרבה גאוגרפית. שלב הבתים כולל 3 קבוצות ושתי הקבוצות המובילות (מקומות 1-2) יעפילו לשלב הנוקאאוט. שתי קבוצות נוספות יקבלו העפלה אוטומטית לשלב הנוקאאוט: אלופת ליגת ה-MLS המכהנת ואלופת ליגת העל המקסיקנית.
דירוג והגרלה

הטורניר יכלול את כל 47 הקבוצות משתי הליגות: 29 מה-MLS ו-18 מליגת העל המקסיקנית. הקבוצות יסודרו לפי מיקומם בליגה המקומית. אלופת כל ליגה תקבל כרטיס חופשי לשלב הנוקאאוט. 15 הקבוצות הנותרות המובילות מכל ליגה יוכנסו לקבוצות על בסיס דירוג ובסדר הפוך (לדוגמה, המועדון ה-2 בדירוג של ה-MLS ישחק נגד מועדון במקום ה-16 בדירוג של ליגת העל המקסיקנית). הקבוצות הנותרות (13 מה-MLS ו-2 מהליגה המקסיקנית) יכנסו לקבוצות ויופרדו לפי אזורים גאוגרפיים.
קבוצות שסיימו במקום ה-1 בליגה המקומית, ומעפילות אוטומטית לשלבי הנוקאאוט.
קבוצות שישוייכו לשלב הבתים עם קבוצות בהתאם לדירוג הליגה.
קבוצות שיוגרלו לשלב הבתים בהגרלה.
לוח זמנים

לוח הזמנים של התחרות הוא כדלקמן.
| שלב | ראונד | תאריך |
| --- | --- | --- |
| שלב הבתים | מחזור 1 | 21–23 ביולי 2023 |
| שלב הבתים | מחזור 2 | 25–27 ביולי 2023 |
| שלב הבתים | מחזור 3 | 29–31 ביולי 2023 |
| שלב הנוקאאוט | סיבוב ראשון (32 האחרונות) | 2–4 באוגוסט 2023 |
| שלב הנוקאאוט | שמינית גמר | 6–8 באוגוסט 2023 |
| שלב הנוקאאוט | רבע גמר | 11–12 באוגוסט 2023 |
| שלב הנוקאאוט | חצי גמר | 15 באוגוסט 2023 |
| שלב הנוקאאוט | משחק על המקום השלישי | 20 באוגוסט 2023 |
| שלב הנוקאאוט | גמר | 20 באוגוסט 2023 |
שלב הבתים

בשלב הבתים, הקבוצות מחולקות ל-15 בתים כשבתוך כל בית כ-3 קבוצות, כאשר שתי הקבוצות הראשונות מעפילות לשלב הנוקאאוט. אם אחד המשחקים מסתיים בתיקו לאחר 90 דקות, הקבוצות מקבלות נקודה אחת. עם זאת, המשחק חייב להסתיים בהכרעה, כך שבמידה והמשחק עדיין ללא הכרעה לאחר 90 דקות, שתי הקבוצות יחלו בדו-קרב פנדלים. הקבוצה שמנצחת בדו-קרב הפנדלים תקבל נקודה נוספת.
שלב הבתים > מערב > מערב 1

| קבוצה | משחקים | נקודות |
| --- | --- | --- |
| מקסיקו טיגרס | 2 | 6 |
| ארצות הברית פורטלנד טימברס | 2 | 3 |
| ארצות הברית סן חוזה ארת'קווייקס | 2 | 0 |
שלב הבתים > מערב > מערב 2

| קבוצה | משחקים | נקודות |
| --- | --- | --- |
| מקסיקו מונטריי | 2 | 6 |
| ארצות הברית ריאל סולט לייק | 2 | 3 |
| ארצות הברית סיאטל סאונדרס | 2 | 0 |
שלב הבתים > מערב > מערב 2 > מערב 3

| קבוצה | משחקים | נקודות |
| --- | --- | --- |
| מקסיקו לאון | 2 | 5 |
| קנדה ונקובר וייטקאפס | 2 | 4 |
| ארצות הברית לוס אנג'לס גלאקסי | 2 | 0 |
שלב הבתים > מרכז > מרכז 1

| קבוצה | משחקים | נקודות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית קולומבוס קרו | 2 | 6 |
| מקסיקו קלוב אמריקה | 2 | 3 |
| ארצות הברית סנט לואיס סיטי | 2 | 0 |