stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה הריכוז ריימסדורף
לקריאה נוספת

ישראל לזר, מחנה ריימסדורף-טרגליץ, עמ' 111–123
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
מגנטר

מגנטר בעיני אמן, עם קווי שדה מגנטי
מגנטר (באנגלית: Magnetar) הוא סוג ייחודי של כוכב נייטרונים, הדומה במאפיינים רבים לפולסר. זהו עצם דחוס בעל שדה מגנטי חזק במיוחד, אשר דעיכתו גורמת להיווצרות כמות גדולה מאוד של קרינה אלקטרומגנטית בעלת אנרגיה גבוהה, במיוחד קרינת גמא ורנטגן.
התפרצות הגמא המתועדת הראשונה שמיוחסת למגנטר נצפתה ב-5 במרץ 1979, אך ההסבר התאורטי פותח על ידי רוברט דנקן וכריסטופר תומפסון רק ב-1992. במהלך העשור שלאחר מכן, התקבלה התאוריה המסבירה את המגנטרים כהסבר הסביר ביותר לפולסרים חריגים בתחום הרנטגן (AXP) ועצמים פולטי קרינת גמא רכה (SGR).
גילוי המגנטרים

התפרצות קרינת הגמא המתועדת הראשונה שמיוחסת למגנטר התרחשה ב-5 במרץ 1979. שתי חלליות סובייטיות, ששייטו אז במערכת השמש, נפגעו מפרץ קרינת גמא, במהלכו קריאות הקרינה בשתי החלליות עלו מ-100 פגיעות בשנייה ליותר מ-200,000 תוך שבריר מילישנייה.
פרץ הקרינה המשיך להתפשט ופגע במספר חלליות נוספות שהיו במשימות שונות סביב נוגה והשמש וכן בלוויינים במסלול סביב כדור הארץ, ביניהם לווייני ולה (Vela) של משרד ההגנה האמריקני, שמטרתם הייתה לגלות קרינה רדיואקטיבית מפיצוצים גרעיניים. אירוע זה היה פרץ קרני הגמא העוצמתי ביותר שתועד עד אז, עם עוצמה גבוהה פי מאה מכל התפרצות מתועדת קודמת שמקורה מחוץ למערכת השמש.
תחילה סברו אסטרונומים כי מקור ההתפרצות נמצא בקרבה הגלקטית של מערכת השמש, במרחק שאינו עולה על מספר מאות שנות אור. במקרה זה, עוצמתה המוחלטת של ההתפרצות הייתה קטנה מבהירות אדינגטון, כמות הקרינה הרגעית שכוכב יכול לפלוט ועדיין להישאר במצב יציב. כיוון שההתפרצות נרשמה במספר חלליות ולוויינים, ניתן היה לאכן את המקור, והתוצאה הייתה מפתיעה - פרץ קרני הגמא הגיע מענן מגלן הגדול, גלקסיה ננסית שכנה לשביל החלב, במרחק של כ-157,000 שנות אור. משמעות הדבר היא שעוצמתה המוחלטת של ההתפרצות הייתה גדולה פי מיליון מגבול אדינגטון. כלומר, מקור ההתפרצות לא יכול היה להיות כוכב רגיל. ניתוח נוסף של התצפיות העלה שלאחר ההתפרצות הראשונה, נראו פעימות נוספות, חלשות יותר, במחזוריות של כ-8 שניות, שנמשכו כ-3 דקות ואז דעכו. עובדה זו פסלה את האפשרות שמדובר בחור שחור. המועמד הנותר עבור מקור הקרינה המוזר היה כוכב נייטרונים.
נדרשו כשני עשורים עד אשר תצפיות נוספות, מדויקות יותר, שימשו לבנות בסיס מידע סביר לגבי תופעות מסוג זה. תצפיות אלה הובילו לבניית תאוריה שתספק הסבר לתופעות השונות שנראו, ותיתן תחזיות שניתן יהיה לבדוק בתצפיות נוספות.
תיאור כללי > מבנה

עד כה, ידוע יחסית מעט אודות המבנה הפיזי של המגנטר. מכיוון שזהו סוג של כוכב נייטרונים, מגנטרים הם ככל הנראה בעלי קוטר של כ-20 ק"מ ובעלי מסה גדולה מהשמש, כלומר צפיפות החומר בהם גדולה מאוד, כ-‎1014‎ גרם לסמ"ק (100 מיליון טון לסמ"ק). ניתן לומר שכפית אחת של חומר ממגנטר ממוצע שווה במסתה למסת כל המשאיות והמכוניות על פני כדור הארץ. בדומה לפולסרים, מגנטרים סובבים על צירם במהירות רבה, אך בגלל השדה המגנטי רב העוצמה שלהם, קצב הסיבוב יורד מהר יותר. מרבית המגנטרים הנצפים היום הם בעלי זמן מחזור סיבוב של מספר שניות.
התפתלות קווי השדה המגנטי ותנועתם דרך הקרום החיצוני של המגנטר מעוותות את הקרום וגורמות לרעידות על פני השטח, אשר מובילות להתפרצויות חומר, בצורת אלקטרונים ופוזיטרונים, וקרינה, בתחום הרנטגן או קרינת גמא רכה. לעיתים רחוקות יותר, השדה המגנטי עובר ארגון מחדש בקנה מידה גדול, ואז עלולות להתרחש התפרצויות קרינת גמא עוצמתיות, כגון אלה שתועדו בשנים 1979, 1998 ו-2004.
אורך חייו הפעילים של מגנטר הוא ככל הנראה קצר יחסית. כאמור, השדות המגנטיים רבי העוצמה גורמים להאטה מהירה של קצב הסיבוב בתהליך של בלימה. כמו כן, הגוף פולט כמויות גדולות של אנרגיה הן בהתפרצויות רגעיות והן בפליטה תמידית של אנרגיה בתחום הרנטגן וחומר חלקיקי. ההאטה בקצב הסיבוב גורמת להיחלשות השדות המגנטיים, כך שאלה דועכים לאחר כ-10,000 שנים, ואז פליטת קרינת הרנטגן והגמא מפסיקה, והמגנטר הופך להיות כוכב נייטרונים רגיל.
הערכה מקורבת של גילם של חלק מהמגנטרים שנצפו עד היום, על פי עוצמת שדה מגנטי ומשך זמן סיבוב, היא כ-5,000 שנה.
תיאור כללי > שדה מגנטי

המאפיין העיקרי של המגנטר הוא שדה מגנטי רב-עוצמה. הערכות של שדות בסדר גודל של ‎1010‎ טסלה הופכות את המגנטרים לעצמים המגנטיים החזקים ביותר שנצפו ביקום. שדות אלה חזקים פי מיליונים משדה של כל מגנט שיוצר באופן מלאכותי על ידי בני אדם. השדה המגנטי של כדור הארץ, לצורך השוואה, הוא ‎30×10-6‎ עד ‎60×10-6‎ טסלה, ושל השמש ‎10-4‎ עד ‎5×10-4‎ טסלה. שדה מגנטי של ‎1010‎ טסלה יהיה קטלני ליצור חי גם במרחק של אלף ק"מ, מכיוון שהדיאמגנטיות של המים תקרע את הרקמות החיות.
בשדה מגנטי בעוצמה כזו מתרחשות תופעות מרתקות. פוטונים של קרינת רנטגן מתמזגים או מתפצלים, הריק עצמו עובר קיטוב ומופיעה בו תופעה של שבירה כפולה, בדומה למתרחש בגביש קלציט. אטומים עוברים עיוות ומקבלים צורה של גלילים ארוכים, בעלי קוטר קטן מאורך הגל הקוונטי-יחסותי של אלקטרון.
תהליך היווצרות

כאשר באירוע סופרנובה מסוג II כוכב בעל שדה מגנטי משמעותי קורס לכוכב נייטרונים, השדה המגנטי שלו גדל משמעותית. זאת מכיוון שעל פי משוואות מקסוול, שינוי של רדיוס הכוכב למחצית מרדיוסו המקורי, מכפיל את השדה המגנטי פי ארבעה. השדה המגנטי של כוכב נייטרונים שהופך לפולסר הוא בעל עוצמה לא מבוטלת של כ-‎108‎ טסלה, אך עדיין מותיר אותו רחוק מעוצמת השדה של מגנטר בכשניים עד שלושה סדרי גודל.
על פי התאוריה של דנקן ותומפסון, התוצאה הסופית של התהליך - האם הכוכב הקורס יהפוך לפולסר או מגנטר - תלויה בקצב הסיבוב של הגוף סביב צירו. אם קצב הסיבוב של כוכב הנייטרונים שנוצר לאחר קריסת הכוכב המקורי עובר גבול מסוים, שקשור לקצב סיבוב הליבה שלו ומוליכות השדות המגנטיים בתוכה, תהליך הדינמו נכנס לפעולה ומגביר את השדה המגנטי של הכוכב. התהליך כולו אורך כעשר שניות מרגע היווצרות כוכב הנייטרונים, אך התוצאה היא מגנטר - עצם דחוס בעל שדה מגנטי של ‎1010‎ טסלה ויותר. ההערכה לגבול זה היא מחזור סיבוב של כעשר מילישניות, או כמאה סיבובים בשנייה. לשם השוואה, הפולסר שבלב ערפילית הסרטן, שבזמן היווצרותו ביצע כ-50 סיבובים בשנייה, עדיין היה איטי משמעותית מהדרוש להפוך למגנטר.
בפברואר 2008 פרסמו חוקרים מנאס"א ואוניברסיטת מק'גיל כי גילו כוכב נייטרונים שהופך מפולסר למגנטר, מה שמרמז על אפשרות כי מגנטר הוא לא רק סוג נדיר של פולסר אלא שלב, וייתכן שהפיך, בחיי פולסרים, בתנאים מסוימים. כלומר, כנראה שישנם גורמים או תהליכים נוספים, מלבד קריסת הכוכב המקורי, שיכולים להתחיל את תהליך הדינמו בכוכב נייטרונים.
מגנטרים מוכרים

נכון לנובמבר 2013, מוכרים 21 מגנטרים, וחמישה מועמדים נוספים ממתינים לאישור.
המגנטר המקורי SGR-0526-66 שנתגלה במרץ 1979, שוכן בענן מגלן הגדול, מחוץ לשביל החלב. מלבדו, שאר המגנטרים המוכרים שוכנים בגלקסיה שלנו.
בין המגנטרים המוכרים נמנים:
SGR-1806-20 - נמצא במרחק 50,000 שנות אור ממערכת השמש, בצד הרחוק של שביל החלב, בקבוצת הכוכבים קשת. המגנטר סובב על צירו כל 7.5 שניות, מהירות של 30,000 קמ"ש על פני השטח. נכון ל-2007, זהו העצם בעל השדה המגנטי החזק ביותר שנתגלה, ועוצמתו ‎1011‎ טסלה.
SGR-1900+14 - נמצא במרחק 20,000 שנות אור, בקבוצת הכוכבים נשר. לאחר תקופה ארוכה של פעילות נמוכה (התפרצויות משמעותיות רק ב-1979 ו-1993), העצם הפך לפעיל באמצע 1998 וההתפרצות שהתרחשה ב-27 באוגוסט באותה שנה אילצה להפסיק את פעילותם של מספר לוויינים, כדי למנוע פגיעה בהם.
1E 1048.1-5937 - נמצא במרחק 9,000 שנות אור, בקבוצת הכוכבים שדרית הספינה. ככל הנראה, הכוכב המקורי ממנו נוצר המגנטר היה בעל מסה של 30-40 מסות שמש.
מגנטרים מוכרים > שכיחות

קיימות הערכות כי אחת מתוך עשר סופרנובות תהפוך למגנטר, במקום כוכב נייטרונים או פולסר רגילים. כמו כן, בהתבסס על ההערכה של אורך החיים הפעיל של מגנטר ובהינתן מספר המגנטרים הנצפים כיום, קיימות הערכות שבשביל החלב לבדו קיימים לפחות 30 מיליון מגנטרים שחדלו לפעול.
סוגים שונים של כוכבי נייטרונים (איור)
מור אפריים

מור אפריים (נולדה ב-18 בינואר 1988) היא כדורגלנית עבר ישראלית, ששיחקה לאחרונה כקשרית בקבוצת מ.כ רמת השרון בליגת העל בכדורגל נשים וכן בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

אפריים נולדה בירושלים למשפחה ממוצא אתיופי, ואומצה כתינוקת על ידי בת-שבע (לבית אברהם) ומאיר אפריים ממושב נבטים, שם גדלה. שיחקה מגיל צעיר בקבוצת הכדורסל של קיבוץ חצרים ובמקביל כדורגל במושב.
בגיל 12 הצטרפה לקבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע ושיחקה שם עד לאחר שירותה הצבאי, אותו ביצעה בבסיס צאלים כספורטאית מצטיינת.
נכון לשנת 2020 אפריים היא סטודנטית לתואר שני בחינוך באוניברסיטת בן-גוריון. את התזה שלה היא כותבת על עיצוב הזהות בקרב מאומצים ממוצא אתיופי.
בנוסף, עובדת כמדריכת ערכים של ספורט בבתי ספר יסודיים בבית קמה וגבעות בר, וכן נמנית עם המרצות הבכירות במסגרת אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט, ומרצה בנושאים של הגשמה עצמית והשפעת הספורט על חייה.
בשנת 2018 כתבה והוציאה לאור את הספר "המסע ביער", המספר על חוויות אישיות ומקומן ביחס לחברה, דרך עיניו של ילד החווה מסע לגילוי עצמי מחדש ובחירה של הדרכים בחייו.
קריירה מקצועית > מועדונים

בשנת 2009, לאחר שחרורה מהצבא, עברה אפריים לארצות הברית לשחק בליגת המכללות בעיירה פולסקי, טנסי, במכללת מרטין מתודיסט קולג' (Martin Methodist College), שם שיחקה ארבע עונות בהן זכתה עם הקבוצה בארבע אליפויות מחוז. בנוסף הגיעה להישגים אישיים רבים:
בעונת 2010/2011 כבשה 9 שערים ונכללה בנבחרת השחקניות הראשונה במחוז (TranSouth All conference first team).
את עונת 2011/2012 סיימה עם 19 שערים וכשחקנית השנה במחוז. במהלך העונה הוכתרה פעמיים כ"שחקנית השבוע" ובתום העונה נכללה בנבחרת השחקניות השנייה הארצית (NAIA 2nd team All American). בסיום העונה דורגה במקום ה-11 בדירוג הארצי של ממוצע עם ממוצע של 1.06 שערים למשחק.
גם את עונתה האחרונה בקולג' (2012/2013) סיימה כשחקנית השנה במחוז ועם הישגים אישיים מרשימים: מקום תשיעי בדירוג הארצי של כובשות השערים (24 שערים בסך הכל); מקום רביעי בדירוג הארצי של ממוצע הבקעת שערי ניצחון במשחק; מקום עשירי ארצי בניקוד הכללי לשחקניות הכדורגל. בסיום העונה נכללה בנבחרת השחקניות השלישית הארצית (NAIA 3rd team All American).
בשנת 2014 חזרה אפריים לישראל והצטרפה במחצית עונת 2013/2014 למ.ס קריית גת, שם שיחקה ארבע עונות, בהן שימשה גם כקפטנית הקבוצה. בעונת 2014/2015 זכתה בתואר השחקנית המצטיינת של הליגה, ובעונת 2015/2016, בה הבקיעה 10 שערים, סייעה לקבוצה לזכות לראשונה בתולדותיה בגביע המדינה.
בעונת 2016/2017 זכתה אפריים עם מ.ס קריית גת באליפות הראשונה בתולדות הקבוצה כאשר היא מבקיעה 8 שערים. בעונת 2017/2018 זכתה עם מ.ס קריית גת באליפות שנייה ברציפות כאשר היא כובשת 16 שערים.
לקראת עונת 2018/2019 עברה אפריים לשחק בשורות אס"א תל אביב. את העונה סיימה כמלכת השערים של הקבוצה עם 12 שערים, וכן סייעה לה לזכות בדאבל, כאשר היא כובשת שני שערים בחצי גמר הגביע ושער נוסף בגמר.
בעונת 2019/2020 עברה לקבוצת מ.כ רמת השרון, אולם העונה לא הגיעה לסיומה המתוכנן והופסקה לאחר 14 מחזורים בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל. ב-13 באפריל 2020 הוכרז על סיום הליגה והענקת האליפות לרמת השרון שצעדה במקום הראשון בהפרש של 5 נקודות מקבוצת מ.ס קריית גת שבמקום השני. בעונה זו כבשה אפריים 11 שערים שזיכו אותה בתואר מלכת שערי הקבוצה ובמקום השני בדירוג הכובשות בליגה כולה.
קריירה מקצועית > נבחרת ישראל

בשנת 2015 זומנה לסגל הבוגרות של נבחרת הנשים של ישראל. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-22 באוקטובר נגד נבחרת קזחסטן.
נכון לאפריל 2020 לאפריים 9 הופעות בנבחרת, בהן כבשה שער אחד.
תארים > מרטין מתודיסט קולג'

אליפות מחוז: 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
תארים > מ.ס קריית גת

אליפות המדינה: 2016/2017, 2017/2018
גביע המדינה: 2015/2016
תארים > אס"א תל אביב

אליפות המדינה: 2018/2019
גביע המדינה: 2018/2019
תארים > מ.כ רמת השרון

אליפות המדינה: 2019/2020
תארים > תארים אישיים

כדורגלנית העונה במחוז טנסי, ארצות הברית: 2011/20102, 2012/2013
כדורגלנית העונה בישראל: 2014/2015
הערות שוליים

1 2  ליאור ברטל, ‏מור אפרים: "צריך לעשות שינוי תפישתי בארץ בנוגע לספורט נשים", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בינואר 2018
↑  מור אפריים שגרירת אתנה, באתר אתנה
↑  "המסע ביער" קסם של ספר מאת מור אפריים, מתוך הבלוג "בחירות נכונות",‏ 24 באפריל 2018
↑  בתאל אלון, "אנחנו משחקות בדיוק כמו גברים – חוץ מהשכר", באתר ספירלה – עיתון המחלקה לתקשורת במכללת ספיר ,‏ 5 בספטמבר 2018
↑  ליאור ברטל, ‏ליגת העל לנשים בכדורגל הופסקה בשל הקורונה, רמת השרון הוכרזה כאלופה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 באפריל 2020
מאואר פארק

| --- | --- |

חלק ממאואר פארק
 מידע כללי
 על שם:  חומת ברלין 
 תאריך הקמה:  1922–1924
 נתונים ומידות
 שטח:  0.15 קמ"ר
 גובה ממוצע:  47 מ' 
 מיקום
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  פנקו 
 שכונה:  בגבול בין שכונת פרנצלאואר ברג שבפנקו לגזונטברונן שבמיטה
 קואורדינטות:  52°32′37″N 13°24′12″E﻿ / ﻿52.543611°N 13.403333°E﻿ / 52.543611; 13.403333
  (למפת ברלין מוגדלת) מאואר פארק(למפת ברלין רגילה) מאואר פארק
 
מאואר פארק (בגרמנית: Mauerpark, "פארק החומה") הוא פארק בברלין. מקור שמו של הפארק בחומת ברלין שנבנתה בשנת 1961 ויצרה את הגבול בין פרנצלאואר ברג לוודינג במקום זה. כיום נמצא הפארק בגבול בין פרנצלאואר ברג שבפנקו לגזונטברונן שבמיטה. במערב הפארק ברונן פירטל שבגזונטברונן, ובמזרחו גליים פירטל שבפרנצלאואר ברג. הפארק משתרע לאורך נתיב התחבורה שוודטר שטראסה, אברסוואלדר שטראסה, ברנאואר שטראסה כמו גם כביש הטבעת. מאחר שיש יחסית מעט שטחים ירוקים בפרנצלאואר ברג המאוכלסת בצפיפות, מאואר פארק התפתח למקום בילוי ומשך, בין השאר, אמנים, מוזיקאים שונים וחסרי בית.
מאואר פארק נודע בשל שוק הפשפשים הגדול המתקיים בו מדי יום ראשון.
היסטוריה

צידו המזרחי של הפארק היה בתחילה קרקע חקלאית, ולאחר מכן מגרש מסדרים. לאחר בניית חומת ברלין ב-1961 היה הפארק בגבול בין מערב ברלין למזרחה. חלקו המזרחי של שוודטר שטראסה, שלאורך הפארק, היה בתוך החלק מברלין שניתן לסובייטים, והמערבי חלק מן הצרפתי. באזור זה נפתחה ב-1877 תחנת הרכבת alte Güterbahnhof der Nordbahn, שנקראה מאוחר יותר Bahnhof Eberswalder Straße ונסגרה בשנת 1985.
היסטוריה > השימוש הראשון בשטח

עד להכללתו בחלק הנקרא כיום "אלט-ברלין" (Alt-Berlin, קרי "ברלין הישנה") בשנת 1829, האזור בו נמצא כיום המאואר פארק שכן מחוץ לעיר, במקום שנקרא Berliner Hufen, שטחים משותפים לחברי הקהילה החקלאית. חלק גדול מאדמות אלו הפך לחלק מאדמות המלך בנידרשנהאוזן (Niederschönhausen) בשנת 1709, במקום שהיה מקביל לדרך המובילה לפנקו (Schönhauser Allee מאז 1841) והוארך על פי צו מלכותי מערבה עד לשוודטר שטראסה בשנת 1780. המקום סיים את פעילותו באותה מתכונת בשנות ה-20 של המאה ה-19.
היסטוריה > מגרש מסדרים

בשנת 1825 נמכר המקום חלק גדול מהשטח לצבא הפרוסי, שבנה שם מגרש מסדרים לרגימנט הקיסר אלכסנדר.
במקום צמחו מספר עצי צפצפה, מה שהעניק למגרש את הכינוי העממי "מגרש המסדרים לצפצפה הבודדה" (Exerzierplatz zur einsamen Pappel). בזמן אביב העמים התרחשה במגרש המסדרים ב-26 במרץ 1848 הפגנה: קהל ברלינאי ענק של כ-20,000 עובדים הפגין שם בדרישה ממלך פרוסיה לקצר ולהסדיר את שעות העבודה, לקבל שכר גבוה יותר על עבודה בימי ראשון ובחגים, ולהקדים חינוך החובה. המקום המשיך לשמש מגרש מסדרים עד תחילת המאה העשרים. המקום גם הפך נפוץ יותר ללימוד ושימש לתרגילים ספורטיביים, בשל חוסר בשטחים פתוחים מתאימים בשכונה המאוכלסת. עם תחילת הפופולריות של משחק הכדורגל, גם בחוגי פועלים, התקיים במגרש ב-18 באפריל 1892 משחק בין הקבוצה שבחרו תושבי ברלין לבין זו של תושבי דרזדן, המשחק נגמר בתוצאה 0:3 לטובת הברלינאים. ביוני אותה שנה הוקם מועדון הכדורגל הרטה ברלין, שמגרש המסדרים שבמקום שימש לו מקום מפגש במשך שנים רבות.
בשנת 1900 האזור שסביב מגרש המסדרים "הצפצפה הבודדה" כבר היה מאוכלס בצפיפות רבה, ולכן החלו תושבי המקום - רובם בני מעמד הפועלים - לפקוד את המקום. לעיתים קרובות יותר ויותר התלוננו התושבים על חוסר בתנאים מקובלים באתר זה, שאליו הגיעו אנשים רבים. התוכנית של הצבא, לגדור את מגרש המסדרים בחומה, לעומת זאת, נכשלה משום שהעיר לא רצתה לקחת על עצמה את עלויות הבנייה. אבל כשהתלונות לא הסתיימו בשנות העשור הראשון של המאה העשרים, הסכים משרד המלחמה למכור חלק ממגרש המסדרים. לנכס נמצאו שני בעלי עניין: ראשית, רכבת מדינת פרוסיה, שרצתה להרחיב את שטח תחנת הרכבת הצפונית הישנה, והכנסייה הפרוטסטנטית, שרצתה להרחיב את בית אריך פרומל (Fürsorgehaus Erich-Frommel-Heim) משנהאוזר אלֶה מערבה. סופו של דבר קנו הרשויות המקומיות של ברלין בשנת 1912 ב-6.5 מיליון מארק, לאחר אישור מועצת העיר ביוני 1911, את חלקו המזרחי של מגרש המסדרים, על מנת ליצור בו פארק, גן שעשועים ומתקני ספורט. החוזה לתכנון ובניית המקום נחתם עם מנהל הגן העירוני אלברט ברודרזן (Albert Brodersen).
השימוש במקום כמקום למשחק ולספורט לא פסק, למעט בזמן מלחמות העולם, אז נסגר האזור באופן זמני ושימש למטרות צבאיות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמו במקום בקתות וצריפים, שסמנו את מיקומו של האזור עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מתחם ספורט

ב-1951, לרגל פסטיבל הנוער העולמי השלישי (אנ'), נבנה בפארק בחודשים ספורים פארק הספורט הברלינאי החדש ואצטדיון הצפצפה הבודדה, בתכנונו של האדריכל רודולף אורטנר (Rudolf Ortner). חלקו המערבי-האחורי של האצטדיון שנבנה, שהיה מלא בהריסות ובזבל, ייצג את הגבול בין הסקטור הרוסי לזה הצרפתי, ולאחר חלוקת העיר את הגבול בין ברלין המערבית לזו המזרחית.
פארק הספורט שכן ב-DDR. שיפוצו נעשה כחלק מה-Nationalen Aufbauwerk ("עבודות שיקום לאומי") שביצעה גרמניה המזרחית לאחר מלחמת העולם השנייה. חברי הנוער הגרמני החופשי ומתנדבים היו מעורבים בניקיון והשיקום הנרחבים בימי ראשון, שכללו, בין היתר, הסרת פסולת מלחמתית. לציון יום השנה ה-100 למותו של פרידריך לודוויג יאן שינה הפארק בשנת 1952 את שמו לשם הנוכחי "פרידריך-לודוייג-יאן-שפורטפארק", ובשנים 1986 ו-1987, שופץ האצטדיון לחלוטין.
היסטוריה > תחנת רכבת (1877–1985)

בעת שהאזור בין שוודטר שטראסה לשנהאוזר אלֶה שימש את הצבא ואת האולוסייה הכללית לאימונים ולהנאה, נבנתה במערב שוודטר שטראסה "תחנת הרכבת הצפונית" (Nordbahnhof, נורדבאנהוף). היא הייתה התחנה האחרונה ברכבת צפון-ברלין (גר'), שהגיעה לפינת הרחובות שוודטר שטראסה וברנאואר שטראסה. תחילת ההקמה נעשתה על ידי חברה פרטית, ובמהלך הבנייה עברה לידי המדינה. התחנה נפתחה ב-1 באוקטובר 1877, בהתחלה למשא בלבד. תנועת הנוסעים טופלה בתחנת הרכבת שטטין (Stettiner Bahnhof). מ-1892 טיפלה הנורדבאהוף בנוסעים מן הפרברים, במטרה להקל על תחנת שטטין. זה היה הסדר זמני בלבד, וככזה היה חסר קישוטים ונבנה ריק כמעט לגמרי. התחנה שימשה בתפקיד זה בלבד עד 1898.
בשנת 1950, שונה שם התחנה לשם "תחנת אברסוואלדר שטראסה" (Bahnhof Berlin Eberswalder Straße). כנקודה להטענת משא המשיך המקום לשמש עד 1970, ובשנת 1985 הושבתה רכבת ההרים (גר') שעברה במקום.
היסטוריה > שטח ההפקר (1961–1989)

אזור תחנת הרכבת היה סמוך לגבול בין ודינג ופרנצלאואר ברג: ודינג הייתה חלק מהסקטור הצרפתי, ופרנצלאואר ברג מן הסקטור הסובייטי. סגירת הגבול העירוני ב-13 באוגוסט 1961 (בניית חומת ברלין) הפרידה את שטח התחנה לאורך שוודטר שטראסה (Schwedter Straße), גבול הסקטור בפועל. סמוך לתחנה היה הגבול בצומת אברוואלד, אודרברגר שטראסה, שוודטר שטראסה וברנאואר שטראסה, משם התעקל מערבה והמשיך בצידו הדרומי של רחוב ברנאואר. באמצע הצומת ניצבה, בשטח מערב ברלין, אחת מפלטפורמות הצפייה המפורסמות שאיפשרו מבט מעל החומה למזרח ברלין.
בשל הבדלי הגובה בין הפארק לבין שטח תחנת הרכבת לשעבר, ניצבו שומרי הגבול של מזרח ברלין במשך 20 שנים בפני מצב קשה: רצועת גבול כביכול, במישור משופע ותלול מתחת לאצטדיון הספורט, בעוד ששטח התחנה, הגבוה יותר, כבר היה שייך למערב ברלין. בחילופי שטחים ב-1988 רכש המזרח את חלקו המזרחי של מתחם תחנת הרכבת. שאריות מן הגבול נשארו עד היום: כ-300 מטרים מחלקה האחורי של החומה נשארו בפארק.
היסטוריה > תחילת "מאואר פארק"

זמן קצר לאחר פתיחת המעבר בין ברלין המערבית למזרחית ואיחודה המחודש של גרמניה החלה רצועת הקיר שנותרה בשוודטר שטראסה לשמש כשטח ירוק פתוח. בקיץ 1990 עוד נותרו במקום מגדלי השמירה שבהם השתמשו שומרי הגבול של מזרח ברלין, ואילו כר הדשא שלידם כבר החל לשמש את התושבים.
במהלך "די ונדה" (Die Wende, "שינוי"), תהליך חברתי-פוליטי שליווה את איחודה של גרמניה, הועלה רעיון לממש את תקוותיהם של התושבים וליצור במקום פארק מסודר. לאחר שעמותת איכות הסביבה אליאנץ (Allianz Umweltstiftung) התחייבה לתרום סכום של כ-4.5 מיליון מארק לעיצוב של הפרק החדש, החליט סנאט ברלין ב-23 ביוני 1992 לבנות את הפארק על שטח של כ-7.1 דונם מתחנת הרכבת נורדבאנהוף.
עבודת התכנון הושלמה על ידי אדריכל הנוף תושב המבורג גוסטב לנגה (Gustav Lange). העבודה הסתיימה עם פתיחת הפארק ב-9 בנובמבר 1994. חלקת קרקע מוודינג לא הייתה מעורבת בתחילה, אלא הייתה שייכת לקרן הרכבת של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנת 2001 הועבר השטח לבעלותה של חברת הנדל"ן "Vivico". התושבים השתמשו במקום כשטח לאחסון חומרי בנייה, והחל מ-11 ביולי 2004‏ גם כשוק פשפשים פופולרי.
אם כן, באותה תקופה לשטח המאואר פארק היו שייכים מחציתה המזרחית של מסילת הרכבת שעברה במקום, והמדרון התלול שתחת התחנה.
היסטוריה > הרחבתו הראשונה של הפארק (2005)

ב-2005 נוספו כשני דונמים של קרקע בחלקו הצפוני של גליים שטראסה (Gleimstraße), שנמצאים סביב חוות הילדים "מוריצהוף" בסוף קופנהגנר שטראסה (Kopenhagener Straße), לשטח המאואר פארק. ביולי 2013 שני דונמים נוספים – בשטח שבין גליימטוּנל (Gleimtunnel, מנהרת גליים) לבין לורצינג שטראסה המורחב (Lortzingstraße). בשטחים אלו דרכים להולכי רגל והם משמשים כאזור המחבר בין ברוננפירטל לפרנצלאואר ברג. מאז הפארק בשימוש כמקום רגיעה.
במיוחד בקיץ, זהו מקום מפגש, בעיקר עבור אנשים צעירים, וזהו מקום פופולרי לשחקני כדורת דשא, כדורגל וכדורסל, להטוטנות ומוזיקאים. אצטדיון יאן הוא אזור מפגש וציור לאמני גרפיטי. המאואר-פארק מלא גם בלילות הקיץ, אבל כמעט חשוך לגמרי. מאז שנות התשעים, מתקיימת במאואר פארק כל שנה בערב 30 באפריל חגיגת ליל ולפורגה עם מדורות ומופעים אמנותיים. בעת האירוע התרחשו בשנים האחרונות שוב ושוב מהומות אלימות, כהקדמה לחגיגות אחד במאי בקרויצברג, שנודעות כאלימות.
היסטוריה > הרחבה (2013)

המשאבים הכספיים של קרן אליאנץ היו כפופים לתנאי, שלפיו לפחות עשרה דונם מן הפארק יושלמו עד שנת 2010. אחרת, צריכה הייתה עיריית ברלין להחזיר את הכסף. בעיקרון, ההארכה הייתה חייבת להיעשות רק בששת הדונמים שבבעלות חברת הנדל"ן Vivico, שסופק בתחילה כחלק מהקיר המערבי בתכנוני הפארק הראשוניים. עיריית ברלין הייתה חייבת, אם כן, לקנות את השטח מ-Vivico. המצב הפיננסי של העירייה לא יכול היה להתיר שימוש כזה בכספים, ולכן שני הצדדים הסכימו על פשרה: עיריית ברלין תקבל שטח של שני דונם ותבנה אותו ללא Vivico, ועל ארבעה הדונמים האחרים תקבל Vivico זכויות בנייה.
הערות שוליים

↑  Schwedter Straße
↑  Hans Meier-Welcker: Seeckt. Bernard und Graefe Verlag, Frankfurt 1967, S. 519
↑  25 ביוני בברלין (בגרמנית)
↑  Vom Exerzierplatz zur modernen Sportstätte (בגרמנית)
↑  Güterbahnhof Eberswalder Straße/Bernauer Straße (בגרמנית)
↑  Der zwischen Ost und West vereinbarte Gebietsaustausch beseitigt vielerlei Berliner Skurrilitäten
↑  ידיעה מארכיון הברלינר צייטונג
↑  Stefan Strauß, [neuer-troedelmarkt-am-mauerpark,10810590,10192162.html Neuer Trödelmarkt am Mauerpark], באתר ברלינר צייטונג, ‏07.07.2004 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1079254935  MusicBrainz: 82ebc908-61f1-49c3-b9e0-4de6b59e0178  VIAF: 161144898784550290476   WorldCat (עם VIAF): 161144898784550290476
מוחנגה

| --- | --- |

 מדינה:  רואנדה רואנדה
 מחוז:  מחוז הדרום
 נפה:  נפת מוחנגה
 גובה:  1,812 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  87,613 (2015)
 קואורדינטות:  2°04′42″S 29°45′29″E﻿ / ﻿2.0783333333333°S 29.758055555556°E﻿ / -2.0783333333333; 29.758055555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רואנדה מוגדלת) קיגאלי גיסאניי בורונדי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  טנזניה אוגנדהמוחנגה(למפת רואנדה רגילה) קיגאלי גיסאניי בורונדי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  טנזניה אוגנדהמוחנגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוחנגה (בצרפתית: Muhanga) היא העיר והמטרופולין השנייה בגדולה ברואנדה והיא נמצאת בנפת מוחנגה (אנ') שבמחוז הדרום (אנ').
שם העיר הקודם של מוחנגה היה גיטאראמה (בצרפתית: Gitarama) והוא היה בשימוש עד ל-2006.
גאוגרפיה

העיר נמצאת כ-45 ק"מ מבירת המדינה קיגאלי, כ-85 ק"מ מהעיירה הקטנה קיבחו (אנ') וכ-40 ק"מ מהעיירה ניאנזה (אנ').
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד הכבישים RN1 ו-RN7. בנוסף, בעיר נמצא מספר רב של תחנות דלק.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא מאי (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 989 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (150 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (3 מ"מ גשם).
מוסדות בעיר

בעיר יש בית חולים, אצטדיון, תחנה מרכזית, מרכז לאמנויות, תחנת משטרה ובית כלא. בנוסף יש מספר רב של סניפי בנק, כנסיות, סופרמרקטים, בתי מלון, מכללות ובתי ספר.