stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקאר
ביוגרפיה בדיונית > משמר האריות

אף על פי שמותו של סקאר התרחש זמן רב לפני קו העלילה של הסדרה "משמר האריות", לדמותו עדיין יש חלק משמעותי במהלכה. בעונה השנייה, סקאר מוחזר לחיים כרוח על ידי הנחש אושארי והצבועים. סקאר מאחד את כל החיות שמתגוררות בשטחי הפרא ומשתמש בהם כצבא, במטרה להשתלט על ארץ התקווה. סקאר מצליח להשתלט על חלקים מסוימים מארץ התקווה, אך לבסוף קאיון מצליח להעלים את סקאר וצבאו מתפרק.
פיתוח > דיבוב > גרסת הרימייק (2019)

ב-1 בנובמבר 2017 נבחר רשמית לתפקיד סקאר השחקן הבריטי צ'ואיטל אג'יופור, זאת לרגל הגרסה המחודשת (רימייק) לסרט המקורי שהפקתה החלה זמן קצר קודם לכן בבימויו של ג'ון פאברו. אף על פי שאיירונס הביע עניין בתפקיד ואף הצהיר שהוא חושק בו בראיון ללארי קינג ב-2016, הוא לא זכה בו משום שקולו כבר לא התאים לתפקיד, וצורת משחקו הייתה שונה ממה שכיוון הבמאי החדש פאברו. לעומתו, אגיופור התאים מאוד לתפקיד, והרשים את המלהקים בתפקידו כברון מורדו בסרט של אולפני מארוול, דוקטור סטריינג'. אגיופור טען כי "במיוחד עם סקאר, בין אם זו האיכות הקולית שמאפשרת ביטחון מסוים או דווקא תוקפנות מסוימת, לדעת תמיד שאתה משחק מישהו שטמונה בו היכולת להפוך הכל על פיו בתוך שבריר שנייה עם מעשי אלימות שערורייתיים - זה יכול לשנות לחלוטין את הטמפרטורה של הסצנה". פאברו התייחס לליהוק של אגיופור בכך ששיבח אותו ואמר "הוא פשוט שחקן פנטסטי, שמביא לנו קצת מהקצב המרכז-אטלנטי וזורק אור חדש על הדמות. הוא מביא את התחושה הזו של נבל שייקספירי עם הרקע שלו כשחקן. זה נפלא כשיש לך מישהו מנוסה ומתובל כמו צ'יווטל; הוא פשוט מפיח חיים נפלאים כל כך בדמות הזו".
| מדבבי סקאר בשפות שונות> שפת הדיבוב | מדבבי סקאר בשפות שונות> שם המדבב | מדבבי סקאר בשפות שונות>  |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית אנגלית | ג'רמי איירונס (ארצות הברית) |  |
| ברזילפורטוגל פורטוגזית | חורחה ראמוס (ברזיל) רוג'ריו סמורה (פורטוגל) |  |
| מקסיקוספרד ספרדית | קרלוס פטרל (מקסיקו) ריקרדו סולאנס (ספרד) |  |
| קוריאה הדרומית קוריאנית | קים ביונג-קוואן (קוריאה הדרומית) |  |
| הרפובליקה העממית של סין מנדרינית | שו ג'יאנצ'ון (סין) |  |
| איטליה איטלקית | טוליו סולנגהי (איטליה) |  |
| הרפובליקה העממית של סין מנדרינית תקנית | לו גוקסיונג (סין) |  |
| יפן יפנית | הרוהיקו ג'ו (יפן) |  |
| הולנד הולנדית | ארנולד גלדרמן (הולנד) |  |
| דרום אפריקה זולו | רוברט דלאמיני (דרום אפריקה) |  |
| ישראל עברית | אלי גורנשטיין (ישראל) |  |
פיתוח > דיבוב > דיבוב לעברית

הסרט תורגם ודובב, בנוסף לשפה האנגלית, לעשר שפות נוספות: פורטוגזית, ספרדית, קוריאנית, מנדרינית, איטלקית, קנטונזית תקנית, יפנית, הולנדית, זולו ועברית. שפרירה זכאי, מפיקת הדיבוב העברי, הציעה את התפקיד לשחקן אלי גורנשטיין. קולו העמוק ויכולותיו הווקאליות של גורנשטיין שיוו לו תפקיד של מדבב מפתח בסרט, וקולו של סקאר בישראל הפך למזוהה עם קולו של גורנשטיין. על כן, הוא המשיך לדבב את סקאר גם בסרט השני, מלך האריות 2: מלכות סימבה.
בשנת 2019 עמד לצאת בישראל הרימייק המדובר, ובו דיבב את סקאר השחקן שמעון סמיט. אולם האהדה שרכש גורנשטיין בעבר עם תפקידו כסקאר זכתה למחאה של ממש, אשר דרשה מחברת וולט דיסני לבחור בגורנשטיין לדיבוב הדמות המוכרת. השחקן הודה מספר ימים מאוחר יותר כי הוא מעוניין לחזור לדבב את דמותו המיתולוגית, גורנשטיין אף דיבב בטריילר העברי את סקאר, אם זאת, בעקבות הוראה של חברת דיסני עבור כלל הפקות הדיבוב שיש להימנע משימוש במדבבים שלקחו חלק בסרט המקורי, גורנשטיין עצמו סורב לחזרה לתפקידו
בראשית 2020, תקופת הגל הראשון של מגפת הקורונה בישראל, בחר גורנשטיין לחזור אל הדמות המוכרת עם שיר הנושא שלה, אך הפעם כמחאה על ניהול משבר מגפת הקורונה בישראל, ובפרט התנהלותו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אשר נהג להעביר מדי ערב הנחיות חדשות לציבור. גורנשטיין דיבב מחדש את סקאר עם השיר "מלך ההנחיות" - סאטירה על ראש הממשלה - ובמהלכו השתמש בדמותו הנבזית והנכלולית של סקאר המנסה לעלות לשלטון כמטאפורה על השלטון הנוכחי. השיר זכה לביקורות מעורבות, כאשר מצד אחד היו שכינו את הסרטון "צפיית חובה" ותיארו אותו כסאטירה גולמית, אך מן הצד השני היו שביקרו אותו וגורנשטיין עצמו זכה לטוקבקים מפי תומכי ראש הממשלה, ששלחו לו הודעות נאצה שונות.
פיתוח > מוזיקה

סקאר מככב בשיר אחד בלבד בסרט: "Be Prepared" ("היה מוכן"), שנכתב על ידי המוזיקאים אלטון ג'ון וטים רייס. השיר הוא מקדם עלילה משמעותי שבמהלכו סקאר מצהיר על תוכניותיו לעלות לשלטון על ידי הרג אחיו מופסה, ומגייס צבא של צבועים לשם כך. השיר תואר כ"אפל ביותר" ו-"פיין פשיסטי לצעירים", כאשר סקאר תואר כ"חתול גדול ופאשיסט". לדברי אתר החדשות Business Insider, בנוסף לביסוס דמותו של סקאר באופן רופף על חזותו ההיסטורית של אדולף היטלר, יוצרי הסרט ביססו באופן ישיר את הקליפ לשירו "היה מוכן" על צעדה צבאית של המפלגה הנאצית משנות השלושים המוקדמות. ההשפעה ניכרת בתנועות הצבועים הצועדים בדומה לחיילי אס אה ובמיקומו של סקאר; הוא עומד גבוה מעליהם - בדומה לדרך בה עמד היטלר על המרפסת בסרט התעמולה הנאצי "ניצחון הרצון" משנת 1935, אשר מתעד את גרמניה הנאצית במהלך שנת 1934.
מקורו של הרעיון לבסס את השיר על מצעדים נאצים היה מערכון שיצר כבדיחה הסטוריבורדר יורגן קלוביין, בו סקאר הוצג כהיטלר. אף שתחילה חששו המפיקים שיו"ר דיסני לא יאשר את הרעיון, בסופו של דבר הם החליטו להמשיך עם הרעיון ולהפוך את השיר למעין "צעדת נירנברג".
ב-3 בפברואר 2019 דיווח אתר "The DisInsider" כי שירו של סקאר יהיה אחד מהשירים המופיעים במהדורה המחודשת של "מלך האריות" משנת 2019, בבימויו של ג'ון פאברו. ב-24 ביוני אותה שנה פרסמה דיסני את הדיסקוגרפיה הרשמית של הפסקול - ובכללה כאמור, את השיר.
מהדורות נוספות וספין-אופים > גרסת הרימייק (2019)

בראיון לרגל יציאת המהדורה המחודשת ל"מלך האריות" משנת 2019, סיפר מדבבו הנבחר של סקאר, צ'ואיטל אג'יופור, כי לפי דעתו האריה "אכזרי, פסיכולוגי וברוטלי" יותר מאשר בסרט המקורי. אגיופור הוסיף כי "מערכת היחסים [של סקאר ומופסה] נהרסת לחלוטין על ידי צורת החשיבה של סקאר. הוא סובל ממחלת האגו הזו ומהרצון שלו למלוך".
אחד השינויים המסיביים שנעשו בגרסה המחודשת לדמותו של סקאר היה שינוי האופי של צלקתו - בסרט החדש מסופר שהוא בכלל קיבל את הצלקת במהלך מריבה עם אחיו, זאת לאחר שהשניים חשקו בסאראבי, אשר לבסוף בחרה במופסה להיות לבעלה. בנוסף, בגרסה זו הצבועים הם לא בני הברית המובנים מאליהם של סקאר, אלא רק תומכים שלו אשר את אמונם היה עליו להרוויח בעמל רב. בתקופת שלטונו, סקאר לוקח תפקיד פעיל יותר בציד לצד להקת הצבועים, ומנסה לגרום לסאראבי להיות לו לאישה, אף שהיא אינה מעוניינת.
סקאר עבר מספר שינויים קלים בגרסת הרימייק אשר לא התקיימו בסרט מ-1994: הוא אוסר לומר בקול רם את שם אחיו המנוח, צלקתו אינה ורודה אלא שחורה והמראה הכללי שלו דומה להפליא לזה של אריה אסייתי, בעל רעמה דקה יותר ומבנה קל יותר.
במהלך סצנת השיא שבסוף הסרט, כאשר סקאר מנסה להפיל את סימבה מהצוק, הוא עושה טעות ומספר על רגעיו האחרונים של מופסה, מה שסותר את טענותיו הקודמות כי לא היה נוכח כלל באותו זמן - זאת בניגוד לסרט המקורי שבו הוא מגלה על כך לסימבה ברגעיו האחרונים לכאורה. כמו בסרט המקורי, סקאר מנסה לברוח בזמן שהצבועים נלחמים בלביאות, אך נרדף על ידי סימבה עד לפסגת צוק התקווה. שם נוצרת סצנה המושרת ממקבילתה המקורית אך שונה ממנה. סקאר מתחנף, מתחנן לרחמים ומנסה להאשים את הצבועים בפשעיו, כשהוא מכנה אותם "נבלות מורדות", מבלי להבחין שהם מאזינים לו. סימבה מסרב להאמין לשקרים של סקאר, אך חס על חייו בתנאי שיעזוב את ארץ התקווה לנצח. סקאר מסרב ותוקף את סימבה, והאחרון זורק אותו מהצוק לאחר מאבק קצר. סקאר שורד את הנפילה, אך עד מהרה הוא מוקף ומותקף על ידי הצבועים הנקמנים. בשינוי קל לסוף המקורי, סקאר נלחם בתחילה נגד הצבועים, אך הם גוברים עליו וטורפים אותו בעודו בחיים, חלק שהושמט אם כן בסרט המקורי שהיה מיועד לקהל הצעיר יותר.
מהדורות נוספות וספין-אופים > המחזמר מברודוויי

הצלחתו של 'מלך האריות' בקופות הולידה מספר הפקות לוות, בהן מחזמר בעל אותו שם אשר עלה בתיאטרון ברודוויי ומבוסס על הסרט, בבימויה של ג'ולי טימור. בנוסף יצא גם ספרון נלווה שנכתב בידיי הבמאי השותף רוג'ר אלרס והתסריטאית אירנה מכי. לתפקיד סקאר לוהק השחקן והזמר ג'ון ויקרי, עובדה שהפתיעה את הקהל משום שקולו של ויקרי הוא גבוה יחסית ומהיר, ולא איטי, נמוך וסרקסטי כשל ג'רמי איירונס, מדבבו המיתולוגי. בהפקה הלונדונית של המחזמר לוהק השחקן הבריטי רוב אדוארדס שהתאים יותר לתפקיד ואף היה מועמד לפרס טקס פרסי לורנס אוליבייה 2000 בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזמר.
במחזמר מופיע שיר אחד בכיכובו של סקאר, שנקרא "טירוף המלך סקאר". במהלכו, הוא מנסה לפתות את נלה הצעירה ממנו בדור ולהפוך אותה למלכתו ולאם גוריו, אולם נלה דוחה את ההצעה ועוזבת את צוק התקווה. הקטע הוא רפרנט לרעיון המקורי לסרט בו סקאר חושק בנלה ואשר הושמט לבסוף מהסרט הסופי.
מהדורות נוספות וספין-אופים > סיפורם של שני אחים (ספר)

דמותו האייקונית של סקאר מופיעה פעמים אחדות בספר "שש הרפתקאות חדשות", המהווה מעין ספין אוף לזיכיון מלך האריות, כשהפעם הבולטת בהן היא בסיפור "סיפורם של שני אחים" (A Tale of Two Brothers). בסיפור, המתרחש כהמשך לסרטי מלך האריות המקוריים, סימבה המלך הבוגר מפר הבטחה שנתן לבנו קופה (Kopa). הקוף הזקן והחכם רפיקי, אשר מלווה את סימבה מאז הולדתו ומעניק לו עצות רוחניות, מתריס בפניו כי אל לו להפר ההבטחה, ומספר לו על יחסיו העכורים של סקאר עם סבו של סימבה, אהאדי. בשלב זה חל פלשבק לעבר, לתקופת ילדותו של סקאר. סקאר, בעודנו כפיר, חש כי מופסה הוא האח המועדף מביניהם, חרף ביטחונו כי הוא החכם והמתקדם מבין השניים. סקאר רוקם מזימה שבעזרתה יגרום למופסה להצטייר כשוטה תוך העמדתו ליד באפלו בשם בומה. עם זאת, מזימתו של סקאר, שטרם נקרא כך אלא נשא את השם "טאקה", כשלה והיחסים בינו לבין מופסה ואביו התדרדרו עד מאוד.
מהדורות נוספות וספין-אופים > משחקי מחשב

בשנת 1994, מעט לאחר יציאת הסרט הראשון, הונפק משחק המחשב "מלך האריות" בו מופיעה, בין היתר, גם דמותו של סקאר. על פי אתר AllGame, המקביל ל-AllMusic ו-AllMovie, סקאר מופיע לקראת סיום משחק הווידאו כשסימבה "חייב להביס את דודו סקאר" ו"להפסיק את שלטון סקאר ולהחזיר לעצמו את מה שבצדק שייך לו".
במשחק "ההרפתקה האדירה של סימבה" משנת 2000 הדמות המרכזית (סימבה) נלחמת בסקאר במה שמכונה "קרב השיא של סימבה עם סקאר המסכם את שש הרמות הראשונות של המשחק". על פי אתר IGN, המפיקים הקליטו עבור המשחק את המדבבים המקוריים, ובכללם את איירונס.
במשחקים "Disney's Extreme Skate Adventure" ו-"Kingdom Hearts" הופיע סקאר כדמות שאיננה שחקן בתור 'שלב בוס' שבסופו הפך ל"חסר-לב" (Heartless) כתוצאה מהשנאה והקנאה שלו. בשני המשחקים סקאר דובב על ידי השחקן ג'יימס הארון.
מהדורות נוספות וספין-אופים > רפרנסים ביקום של דיסני

ישנם מספר אזכורים (רפרנסים) של סקאר בסרטים שונים של דיסני, המהווים חלק מתאוריית היקום של דיסני. המוכר שבאזכורים אלה מתרחש בסרט הרקולס מ-1997. באחת הסצנות מוצג הרקולס כשהוא מדגמן לצייר כדים כשהוא לובש פרווה של אריה בעל מראה זהה לזה של סקאר. יש המשערים כי זוהי פרפרזה להערתו של זאזו בסרט הראשון של 'מלך האריות' לפיה סקאר ייעשה "יכול להיות שטיח נאה" ("חשוב על כך: בכל פעם שהוא יתלכלך, תוכל לחבוט בו כרצונך!"). התאוריה קיבלה חיזוק מהעובדה כי אנדראס דג'ה, שהיה אחראי לאנימציה של סקאר, היה גם האנימטור המפקח בסרט הרקולס.
ביקורות ודירוגים > תשבחות בתקשורת > בהקשר לגרסת הרימייק משנת 2019

על אף שלא זכה לביקורות נלהבות כמו איירונס, גם תפקידו של צ'ואיטל אג'יופור זכה לתשואות יחסיות. רנאלדו מטאדין מאתר CBR Exclusives שיבח את גלגולו המחודש של סקאר ותיאר אותו "מפחיד יותר מהמקור", תוך שהוא ציין את מניעיו הפשוטים יותר של סקאר ושליטתו המעורערת יותר בצבועים לחיוב. מבקר הקולנוע אוון גלייברמן מכתב העת "וראייטי" שיבח את הביצוע הקולי של אגיופור, והעיר כי הצלקת שלו מעלה את הממדים הדרמטיים של הסרט. סקוט מנדלסון מעיתון העסקים "פורבס" כתב כי על אף שגרסתו של איירונס היא המועדפת עליו, אגיופור עדיין הפך את הופעת סקאר למצוינת וניואנסית.
ביקורות ודירוגים > דירוגים, השפעה ומורשת

על פי אתר IGN, סקאר, סימבה ומופסה הפכו מאז יציאת הסרט המקורי ל"שמות מוכרים בכל בית, וזאת הודות לפופולריות העצומה של [הסרט] ... אבל בשנת 1994, מי יכול היה לחזות שדמויות אלה ייכנסו ללקסיקון היצירות הפופולריות ביותר של דיסני?". סקאר נחשב על ידי רבים לאחד הנבלים הגדולים ביותר של דיסני בכל הזמנים. דזמונד ריאן ממגזין "פילדלפיה אינקוויירר" סקר את הדמות האנטגוניסטית וקבע כי הוא "הנבל הכי חי בכל סרטי דיסני לדורותיהם". ברשימה שערך כתב העת אנטרטיינמנט ויקלי נכלל סקאר כאחד מ-"10 הנבלים המונפשים הגדולים ביותר אי פעם". עורכי הרשימה הסבירו את הבחירה בכך ש"אתם יכולים לצפות רק לדמות אדירה כשאתה משייך דמות כובשת ומרתקת כל כך לקולו המפתה של ג'רמי איירונס". כמו כן, אלכס פלטשר מהמגזין האינטרנטי Digital Spy כתב על סקאר במאמרו "מיהו הנבל הגדול ביותר של דיסני אי פעם?" כי "הסצנה בה הוא נותן למופסה ליפול לתהום מלא חיות בר השאירה טראומה רגשית בקרב דור שלם".
במאמר שהופיע באתר ה-CNN, סקאר תואר כאחת מהדמויות המפחידות ביותר של דיסני. ריצ'רד קרוז מעיתון מטרו הגדיל ואמר כי השלב בו סקאר אומר "יחי המלך" בסרקסטיות כלפי אחיו מופסה הוא המשפט הכי מרושע של הדמות. הבלוגרים הרשמיים של חברת דיסני האמונים על ביקורות לסרטיה שיבחו רבות את הופעתו של סקאר וכתבו על שירו "עם זמרות הרקע שלו וכלי ההקשה העשויים מעצמות, הוא הטוב ביותר מכל שירי הנבלים של דיסני בעבר".
ביקורות ודירוגים > דירוגים, השפעה ומורשת > מיקומי שיא ברשימות שונות

כתב העת הפינגטון פוסט דירג את סקאר במקום הראשון ברשימת "הדירוג הסופי של 25 הנבלים הקלאסיים ביותר של דיסני". בדומה לכך, גם אתר BuzzFeed דירג את סקאר במקום הראשון ברשימת "הדירוג הסופי של 20 הנבלים הטובים ביותר של דיסני". עוד הוסיף באותה רשימה הסופר ג'אבי מורנו כי סקאר אחראי ל"העלמת תמימותם של בני דור שלם". סקאר עמד בנוסף גם בראש רשימת "10 הנוולים הגדולים של דיסני" שערך אתר About.com. במסגרת הרשימה סיכם הסופר דייוויד נוסייר "יש מעט דמויות בקולקטיב של דיסני שניתנות לגינוי ושפלות כמו סקאר, אשר הועצמו על ידי הדיבוב הזחוח להפליא של ג'רמי איירונס". נוסייר גם כלל את איירונס בין "5 המדבבים הטובים ביותר לדמויות מונפשות אי פעם", וציין כי אף על פי ש"שיחק הרבה נבלים במהלך הקריירה שלו [...] לאף אחד מהם לא הייתה השפעה מתמשכת כמו סקאר ממלך האריות".
מלבד בסרטי דיסני ובאנימציה, סקאר זוכה לעיתים קרובות לאהדה כאחד מנבלים הקולנועיים הגדולים בכל הזמנים, כולל סרטים מצולמים לקהל בוגר. מגזין דיגיטל ספיי פרסם טור ביקורת דמויות של הסופר סיימון ריינולדס (אנ'), ובו דורג סקאר בין "25 הנבלים הקולנועיים הגדולים ביותר אי פעם". באופן דומה, בשנת 2012, כתב העת אנטרטיינמנט ויקלי דירג את הדמות בין עשרים וחמישה "הנבלים הקולנועים הנוראים בהיסטוריה". המגזין טוטאל פילם העריך פחות את הדמות, אך עדיין דירג את סקאר במקום שישים ושבע המכובד ברשימת "הנבלים הקולנועיים הגדולים ביותר אי פעם" בשנת 2014.
סקאר מככב בצמרת רשימות רבות של אתרי אינטרנט ומגזינים החל מיציאתו המקורית של 'מלך האריות' ועד לימינו אנו, רבות בזכות היותו שונה וייחודי ביחס לנבלים אחרים של דיסני. מגזין אורלנדו סנטינל דירג את סקאר במקום השישי ברשימת "הנבלים הגדולים ביותר של דיסני בכל הזמנים". ברשימה דומה, גם האתרים Babble.com ו-Moviefone הציבו את הדמות במקום השישי. האתר יאהו! סרטים דירג את סקאר במקום השני ברשימת "12 הנבלים המפורסמים ביותר של דיסני מהגרוע ביותר לטוב ביותר". ערוץ E! דירג את סקאר במקום החמישי ברשימת הנבלים הטובים ביותר של דיסני, כשהסופר ג'ון בון כתב כי הדמות "תכננה את אחד ממקרי המוות הכואבים ביותר בתולדות דיסני, כך שהוא לעולם לא יישכח". ברשימה שערך מגזין "סטנפורד דיילי" ובו דורג סקאר במקום החמישי, נכתב כי "מההרגל שלו לשחק בצורה סדיסטית עם טרפו ועד לצבוע המטומטם שעוקב אחריו בעיוורון. ממלכת צוק התקווה הגיעה לתקופת רעב וצער, כשהוא הדיקטטור". אתר BuzzFeed ערך רשימה של שירי הנבלים הגדולים ביותר של דיסני ומיקם את השיר "Be Prepared" במקום ה-2, תוך שנכתב עליו "מבין כל הנבלים של דיסני, סקאר הוא החכם והשטני ביותר, והשיר הזה מסכם אותו בצורה מושלמת". רשימה דומה מיקמה אותו במקום ה-6.
ביקורות ודירוגים > ביקורת ומחלוקות

צופים ומבקרים רבים שמו לב עם יציאת הסרט הראשון של מלך האריות שסקאר הוא למעשה הנבל הראשון של דיסני שבאופן מפורש רצח דמות אחרת בהצלחה. בדומה לסרט דיסני "במבי" שיצא לפני כן, מלך האריות - שכונה הסרט "האפל ביותר" של האולפן בזמן צאתו לאקרנים - היה חסר תקדים מבחינת תוכנו הרציני והנושאים בהם הוא עוסק: אשמה, רצח, בוגדנות, נקמה ומוות, ובמיוחד כאשר הוא מציג על המסך באופן חד וברור את מותו של דמות האב הגיבור והמושיע, שנרצח בידי אחיו. על פי IGN, "מושגי המוסריות והמוות [...] היו חדשים עבור דיסני"; מגזין הוושינגטון פוסט 'ניבא' כבר עם יציאתו של הסרט כי "מותו ההרואי של מופסה יהיה ההיבט הכי שנוי במחלוקת במלך האריות, כאשר אנשים יתחילו להתווכח האם תוכן שכזה מתאים או לא מתאים לילדים, בדיוק כפי שהיה עם הרג אמו של במבי". גם מגזין וראייטי כתב זמן קצר לאחר מכן כי "אותו הדור שצפה במות אמו של במבי בתור ילד וזוכר אותו כטראומטי צריך להחליט למי כדאי לִצְפּוֹת במלך האריות". מבקרי קולנוע והורים רבים הביעו חשש כאחד שהאלימות הברוטלית והמפורשת של סקאר תפחיד ותטריד את הצופים הצעירים. בדומה לכך מבקרים רבים הזהירו את הצופים אף ממותו המטריד של סקאר עצמו; אתר האינטרנט Movieline הזהיר את הקהל בביקורת שפרסם כי הסרט "מציג את חוש הצדק האפל של האגדה", ומציין בין השאר את היותו של סקאר "נאכל על ידי בעלי הברית הצבועים שלו לאחר שהוא בוגד בהם". מבקר הקולנוע המוערך ג'יימס בררדינלי כתב בבלוג שלו, ReelViews, כי:
המוות, דבר שלא ממש נגעו בו בשלושת סרטי האנימציה האחרונים מבית דיסני, נמצא בחזית עלילת "מלך האריות". בסצנה שעלולה להטריד את הצופים הצעירים יותר מופיע בגלוי מותו של מופסה. זהו רגע מצמרר שמזכיר לרבים את אותה סצנה קשה ב"במבי". בנוסף, הסרט מכיל גם חלק נכבד המוקדש לאלימות, כולל קרב גרפי למדי בין שני אריות. על ההורים לשקול זאת היטב לפני שהם לוקחים אוטומטית ילד מתחת לגיל שבע לצפות בסרט הזה.
בביקורת שפרסם קנת' טורן במגזין "לוס אנג'לס טיימס" הוא הזהיר את הצופים מכך ש"מותו של מופסה על המסך והקרב האלים בסיום הסרט עלולים להפחיד עד מאוד ילדים קטנים". עם זאת, מבקרים שונים התלוננו על כך שסופו של סקאר היה קומי ועליצי מדי ביחס לפעולותיו ואישיותו; מגזין דזרט ניוז (אנ') פרסם ביקורת בה התלונן על סצנת הסיום של הסרט, בה נכתב כי "קרב השיא בין סימבה לדודו המרושע סקאר [...] היה בחירה גרועה של היוצרים, כאשר סימבה וסקאר נלחמים זה בזה בהילוך איטי, רגע רציני שנראה קומי בלי כוונה". על פי מאמר שפרסם כתב העת סיאטל טיימס (אנ'), "ישנם מבקרים שהתלוננו כי הסרט מצחיק וטוב לב מכדי להכיל את הסיפור העגום שלו".
לקריאה נוספת > מאמרים

ג'ורג'יה וורקטה, The Representations of Gender, Sexuality and Race in Disney‟s The Lion King, עמ' 3–5
לקריאה נוספת > ספרים

ג'נט רמירז, Disney Lion King Scar and Hyenas I M Surrounded by Idiots, הוצאת Independently Published, נובמבר 2020.
"פרפקט פייפרס", What Would Scar Do?: The Lion King Characters Designer Notebook, הוצאת Independently Published, יוני 2018.
ביאורים

↑  טייק אוף, מאנגלית "Take of", היא פעולה ספרותית המבוססת על יצירה מוקדמת שעקבותיה מזוהים בה.
↑  כך על פי התרגום העברי הרשמי. המשפט באנגלית הוא "you won't get a sniff without me" אשר מופיע באמצע הבית השני של השיר המקורי.
↑  למעשה, ההשוואה נעשתה משום שסנדרס היה המדבב בשפה האנגלית של שירחן מהסרט של ספר הג'ונגל משנת 1967
אריק לינדרוס

אריק בראיין לינדרוס (באנגלית: Eric Bryan Lindros; נולד ב-28 בפברואר 1973) הוא שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני לשעבר.
לינדרוס נולד בלונדון, אך גדל בטורונטו. הוא שיחק בהוקי לצעירים ב־OHL עבור האושווה ג'נרלס לפני שנבחר ראשון בסך הכל בדראפט ה-NHL 1991 על ידי הקוויבק נורדיקס.
הוא סירב לשחק עבור הנורדיקס ולבסוף הועבר בעסקת חילופין לפילדלפיה פליירס ביוני 1992 בתמורה לחבילת שחקנים ובחירות דראפט כולל פיטר פורסברג.
במהלך הקריירה שלו ב-OHL, לינדרוס הוביל את הג'נרלס לזכייה בגביע הזיכרון ב-1990.
לפני שנבחר בדראפט ב-1991, לינדרוס זכה בגביע רד טילסון כשחקן המצטיין ב-OHL, וגם נבחר לשחקן השנה של ה-CHL.
לינדרוס החל את הקריירה שלו בליגת ההוקי הלאומית עם הפליירס במהלך עונת 93–1992.
הוא היה פאוור פורוורד למופת וצבר יותר מנקודה בממוצע למשחק.
הסגנון הקשה שלו גרם לו להחמיץ זמן משמעותי עם פציעות והיו לו בעיות רבות עם זעזועי מוח.
לינדרוס זכה בגביע הארט כ-MVP של הליגה ופרס לסטר פירסון כשחקן המצטיין ביותר לאחר עונת הנעילה המקוצרת 95–1994.
באוגוסט 2001, לינדרוס הצטרף לניו יורק ריינג'רס באמצעות עסקה.
לאחר מכן חתם עם הטורונטו מייפל ליפס לעונת 06–2005 לפני שסיים את הקריירה שלו ב-07–2006 בדאלאס סטארס.
מבחינה בינלאומית, לינדרוס ייצג את קנדה בבאליפות העולם לנוער שלוש פעמים וזכה במדליות זהב בשנים 1990 ו-1991.
הוא היה מוביל הנקודות של קנדה בכל הזמנים באליפות העולם לנוער עם 31 נקודות. לימים, קונור בדארד עקף אותו ב-2023, חמש נקודות יותר מג'ורדן אברלי ובריידן שן.
לינדרוס גם ייצג את הנבחרת הבוגרת של קנדה באליפות העולם, והוביל את הנבחרת בניקוד בטורניר 1993.
במשחק האולימפי, לינדרוס ייצג את קנדה שלוש פעמים, זכה במדליית כסף ב-1992 ובזהב ב-2002.
ב-2016, לינדרוס נכנס להיכל התהילה של הספורט של אונטריו, שם זיכה את המתקנים האיכותיים בלונדון, ואת מאמניו והוריו על הצלחתו.
בשנת 2016 לינדרוס נכנס להיכל התהילה של ההוקי.
בשנת 2017, הוא נבחר לאחד מ-100 שחקני ה-NHL הגדולים בהיסטוריה.
החולצה של לינדרוס, מס' 88, הופרשה על ידי הפליירס ב-2018.
קריירת משחק

בצעירותו, לינדרוס שיחק בתחרויות ההוקי הבינלאומי לקטינים בקוויבק בשנים 1985 ו-1987 עם קבוצות הוקי קרח קטנות כמו טורונטו מרלבורוס וטורונטו יאנג נשיונלס, בהתאמה.
קריירת משחק > קריירת נוער (1989-1992)

בתור פאוור פורוורד מתבגר שמשחק בהוקי לצעירים, לינדרוס הפך למפורסם לאומי הן בשל יכולת ההבקעה שלו והן בשל יכולתו לבלוט פיזית על שחקנים בוגרים ממנו.
הוא למד במונרק פארק ומאוחר יותר בקולג' צפון טורונטו בטורונטו. גם אריק וגם אחיו הצעיר ברט שיחקו בליגת מטרו ג'וניור איי לפני שעברו ל-OHL.
צורת משחקו של לינדרוס הפכה אותו לשחקן החובבן המוערך ביותר בצפון אמריקה ולעיתים קרובות כונה בביטוי "האחד הבא", בהתייחסות לכינויו של וויין גרצקי "הגדול".
לאורך הקריירה שלו, לינדרוס תויג בכינויים שונים אחרים, כולל" האל"ף הגדול" (באנגלית: "The Big E").
השמועות סביב לינדרוס במהלך הקריירה המוקדמת שלו הובילו לעסקה בלעדית עם יצרנית כרטיסי הספורט Score.
בניסיון למנף את ההסדר הזה ככל האפשר, הוא אפילו הוצג בכרטיס בייסבול בו הוא נראה כשחקן בסיס שלישי של הטורונטו בלו ג'ייז, אם כי הכי קרוב שהוא הגיע לקריירת בייסבול מקצועית היה אימון חבטות יום אחד עם הבלו ג'ייז.
לינדרוס סירב לחתום בסולט סטה. מארי גרייהאונדס לאחר שגויס על ידי סנט מייקל. הבעלים של גרייהאונדס,  פיל אספוזיטו, גייס אותו בכל מקרה, מה שאיפשר לאספוזיטו למכור את חלקו בקבוצה במחיר גבוה יותר.
לינדרוס הועבר בעסקה לאושווה ג'נרלס במקום זאת.
הוא שיחק חלקים משלוש עונות עבור הג'נרלס מ-1990 עד 1992.
במהלך הזמן הזה, הוא כבש 97 שערים, 119 אסיסטים, 216 נקודות ב-95 משחקים.
לינדרוס עזר להוביל את הג'נרלס לגביע ג'יי. רוס רוברטסון ב-1990, ולניצחון בגביע הזיכרון ב-1990.
במהלך עונת 91–1990, לינדרוס זכה בגביע הזיכרון של אדי פאוורס בתור המבקיע המוביל, בגביע רד טילסון כ-MVP, פרס שחקן השנה של ה-CHL ופרס פרוספקט מוביל בדראפט של CHL.
הג'נרלס חזרו לגמר גביע רוברטסון, מול סולט סטה. מארי. הסדרה הייתה אחת הדרמטיות ביותר בהיסטוריה של ה-OHL בהתחשב ביחסו של לינדרוס לקבוצה, כאשר אוהדים מהקבוצה היריבה קראו לו בקול בכל פעם שהוא נגע בדסקית.
הגרייהאונדס הרגיזו את האלופה האהובה ביותר בסדרה של שישה משחקים, וניצחו במשחק האחרון בביתם.
ב-6 במרץ 2008, הג'נרלס הוציאו לגמלאות את החולצה שלו, מספר 88, המספר השני שהופרש על ידי הזכיינית, ויום זה הוכרז כיום אריק לינדרוס באושווה.
קריירת משחק > דראפט 1991

לינדרוס נבחר ראשון בסך הכל על ידי הקוויבק נורדיקס בדראפט 1991. לינדרוס סימן מראש שהוא לעולם לא ישחק עבור הנורדיקס, תוך ציון הבעלות.
למרות זאת, הקבוצה בחרה בו בכל זאת. הבעלים של הנורדיקס, מרסל אובוט, הודיע בפומבי שהם יהפכו את לינדרוס למרכז התפנית של הזיכיון שלהם וסירב להחליף את לינדרוס.
הוא אמר שהדרך היחידה שהוא ישחק ב-NHL תהיה במדי הנורדיקס.
בזמן שהוא ממתין לעסקת חילופין, לינדרוס בילה את זמנו במשחקים עם הג'נרלס וגם השתתף באולימפיאדת החורף 1992, וזכה במדליית כסף עם קנדה.
בדראפט 1992 הנורדיקס עשו עסקאות עם לינדרוס במעורבות פילדלפיה פליירס וניו יורק ריינג'רס. בעסקת הפליירס, קיבלו הנורדיקס את סטיב דושן, רון הקסטול, קרי האפמן, מייק ריצ'י, את הזכויות לפיטר פורסברג, בחירת הסיבוב הראשון של הפליירס ב-1992 וב-1993 ו-15 מיליון דולר. בעסקת הריינג'רס, קיבלו הנורדיקס את טוני אמונטי, אלכסי קובלב, ג'ון ונביסברוק, דאג ווייט, שלוש בחירות סיבוב ראשון (ב-1993, 1994 ו-1996) ו-12 מיליון דולר. בנוסף, אם ונביסברוק היה מוכרז כשחקן חופשי ללא הגבלה, ג'יימס פטריק היה מחליף אותו בעסקה. הפליירס, שהאמינו שסיימו תחילה את העסקה שלהם עם הנורדיקס, הגישו תלונה וה NHL-הודיעה על מינויו של בורר עצמאי.
ב-30 ביוני 1992, 11 ימים לאחר הדראפט, פסק הבורר לארי ברטוזי לטובת הפליירס. ברטוזי קבע שהפליירס והנורדיקס הסכימו לעסקה 80 דקות לפני שהריינג'רס והנורדיקס הגיעו להסכמה. מכיוון שהפליירס השתמשו בבחירה של 1992 כדי לבחור את ראיין סיטלר ולקוויבק לא היה עניין בסיטלר, הפליירס והנורדיקס נאלצו להסכים על חילוף בבחירה. ב-21 ביולי, ברטוזי קבע כי בחירת הסיבוב הראשון של כריס סיימון והפליירס ב-1994 תתווסף לעסקה.
לאחר שלינדרוס הועבר רשמית לפליירס, הוא הצהיר שהוא נזהר מלשחק עבור הנורדיקס בעיקר בגלל מה שהוא כינה "חוסר רוח מנצחת" בארגון. בזמן שהם בחרו בו, הנורדיקס סיימו במקום האחרון בליגה במשך שלוש שנים ברציפות. עם זאת, ב-2016, הוא אמר ל-ESPN שהתנגדותו לשחק בקוויבק מבוססת "בלבד" על אובוט. אף על פי שלא פירט, הוא אמר, "לא התכוונתי לשחק עבור האישיות הזאת - תקופה."
קריירת משחק > ניו יורק ריינג'רס

בובי קלארק העביר בסופו של דבר את לינדרוס לניו יורק ריינג'רס ב-20 באוגוסט 2001, בתמורה ליאן חלאבץ', קים יונסון, פאבל ברנדל ובחירה בדראפט בסיבוב השלישי ב-2003. הריינג'רס קיבלו בתנאים אותו בכך שיקבלו גם בחירת דראפט בסיבוב הראשון ב-2003 אם לינדרוס יסבול מזעזוע מוח בקדם העונה או ב-50 המשחקים הראשונים של העונה הסדירה, ולא יחזר לפעולה במשך 12 חודשים לפחות.
ב-2002, לינדרוס עמד על ממוצע של קצת יותר מנקודה במשחק עם 37 שערים ו-36 אסיסטים ו-73 נקודות ב-72 משחקים. הפתיחה המרשימה שלו הובילה גם לבחירתו השביעית והאחרונה באולסטאר, אך בשל פציעה הוא לא יכול היה להשתתף והוחלף על ידי חברו לקבוצה מייק יורק. אף על פי ש-2003 הייתה העונה הראשונה ללא פציעות בקריירה שלו, הוא התקשה להשוות את עונתו הקודמת וצבר רק 53 נקודות ב-81 משחקים. ב-2004, זעזוע המוח השמיני של לינדרוס הגביל אותו ל-39 משחקים בלבד, אם כי הוא צבר 32 נקודות. הוא שוב הפך לשחקן חופשי ללא הגבלה בתום העונה.