stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי הווידאו קליפים של MTV
הערות שוליים

↑  טל לוין, עכבר העיר, ליידי גאגא היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הוידאו של MTV, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2010
1 2 3   דפנה ארד, המנצחת הגדולה של פרסי MTV אמש היא ביונסה, שקטפה שמונה פרסים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2016
↑  עמית שהם, הזוכים הגדולים: ואן היילן, נירוונה, אנני לנוקס וקלפטון, חדשות, 11 בספטמבר 1992
1 2  אבי אובליגנהרץ, מאחורי הקלעים דיברו על מייקל גי'קסון, חדשות, 5 בספטמבר 1993
1 2  שגיא בן נון, כריסטינה אגילרה - זמרת השנה של MTV, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2003
↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר, טקס פרסי ה- VMA: ליידי גאגא שוברת שיאי מועמדות, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2010
↑  עכבר העיר, ליידי גאגא היא אשת השנה של MTV, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2010
↑  עכבר העיר, פרסי הVMA: קייטי פרי זכתה בקליפ השנה, ביונסה חשפה הריון, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2011
1 2  מיילי סיירוס זכתה בקליפ השנה בפרסי ה-VMA, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2014
↑  מאת אור נוף, פרסי ה-VMA: הנאום המרגש שהקדישה פינק לבתה בת ה-6, באתר מגזין את, ‏2017-08-28
↑  איתי שטרן, קנדריק לאמאר הוא הזוכה הגדול בטקס פרסי הווידיאו של אם־טי־וי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2017
↑  מאיה בניטה, עכבר העיר, גל גדות כבשה את טקס ה-VMA, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2017
↑  טקס פרסי ה-VMA 2018: לילה של נשים גדולות, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2018
1 2   איה חיות, מיסי אליוט גנבה את ההצגה בטקס פרסי MTV, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2019
↑  ניצן פינקו, ליידי גאגא ולהקת BTS הן הזוכות הגדולות בטקס פרסי MTV, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2020
↑  Thania Garcia, Taylor Swift Beats Beyoncé’s Record for Most Solo MTV VMA Wins, Variety, ‏12 בספטמבר 2024 (באנגלית אמריקאית)
↑  הזוכים בתחרות האם.טי.וי, חדשות, 11 בספטמבר 1992
↑   ניצן פינקו, ליל נאס אקס, ג'סטין ביבר ו"פו פייטרז" בין זוכי טקס פרסי MTV, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2021
↑  Armando Tinoco, Taylor Swift Announces New Album Dropping October 21 After Winning MTV VMA For Video Of The Year, Deadline, ‏28 באוגוסט 2022 (באנגלית)
| פרסי הווידאו קליפים של MTV |
| --- | --- | --- |
| שנים | 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| פרסים | קליפ השנה • אמנ/ית השנה • שיר השנה • אלבום השנה • האמן החדש הטוב ביותר • להקה • פופ • רוק • R&B • היפ-הופ • דאנס • אלטרנטיבי • לטיני • קיי-פופ • שיתוף פעולה • קליפ ארוך • בימוי • כוריאוגרפיה • אפקטים • ניהול אמנותי • עריכה • צילום • שיר קיץ • מסר חברתי • חלוציות על שם מייקל ג'קסון |  |
| פרסים לשעבר | אתר אינטרנט • קליפ פורץ דרך • וידאו קונספט • קליפ של אישה • פרסי בחירת הצופים הבין-לאומיים • אמן לטיני • קליפ מילים • קליפ של גבר • הסינגל המפלצתי של השנה • הקליפ הניסיוני הטוב ביותר • הקליפ הראוי ביותר לשיתוף • פרס MTV2 • ההופעה הטובה ביותר • הופעה בקליפ של רוק בנד פפסי • קליפ פוסט-מודרני • האיום המרובע של השנה • קליפ ראפ • רינגטון השנה • מופע במה • קליפ בריטי • פרטיטורת משחק וידאו • פסקול משחק וידאו • קליפ מסרט • קליפ (שהיה צריך לזכות במונמאן) • בחירת הצופים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7118daa2-21b8-4641-bf46-53cbda531560
אליעזר פרמינגר

אליעזר פּרֶמינגר (13 באפריל 1920 – 15 בספטמבר 2001) היה פעיל פוליטי קומוניסטי ישראלי, חבר הכנסת הראשונה (1949–1951), ולאחר מכן מנהל חברות ממשלתיות בתחום משאבי הטבע.
ביוגרפיה

פרמינגר נולד בשנת 1920 בווינה בירת אוסטריה להורים ליברלים שומרי מסורת, הלל (היינריך) ועמליה (מכלה) פרמינגר. הם גדלו בבית דתי, עזבו את העיירה בגליציה ופנו לחפש את עתידם בבירת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
כשהפשיזם הלאומני פרח באוסטריה, הצטרף אליעזר פרמינגר הצעיר כחבר פעיל בתנועת הנוער הקומוניסטית, שפעלה במחתרת. בליל הבדולח נאלצה אמו להחביאו בארון כשפלוגות הסער של האס.אה (S.A.) ביקרו בביתם וחיפשו גברים יהודים. למחרת, כשאליעזר פרמינגר פנה לראש התא המחתרתי שלו וביקש את עזרתו, היה הלה חסר אונים והציע לו לעזוב לארץ ישראל. כך הבין הנער הצעיר לראשונה, שפתרון הבעיה היהודית לא יבוא מהקומוניזם. המשפחה חיפשה ללא הועיל קרובים בארצות שונות כדי להגר אליהן. אליעזר שהצטיין בלימודיו, קיבל אשרת כניסה לארץ ישראל במכסת מלגות כסטודנט בטכניון בחיפה, ונאלץ לוותר על חלומו ללמוד שפות קלאסיות לטובת לימודי הנדסה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. לאחר עלייתו נמנה עם פעילי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, ממנה פרש בשנת 1945 והקים עם פורשים נוספים את האיגוד הקומוניסטי.  ביולי 1947 הופיע מטעמה בפני ועדת אונסקו"פ. באוקטובר 1947 הפך האיגוד למפלגת הקומוניסטים העבריים.
בדצמבר 1948 הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית הישראלית, במסגרת הצטרפות האיחוד הקומוניסטים העבריים, בשנת 1949 נבחר לכהן בכנסת הראשונה.
בתחילת כהונתו כחבר הכנסת פרש פרמינגר מסיעת מק"י, על רקע מחלוקת בהתייחסות לסוגיה היהודית והציונית, והקים את מפלגת הקומוניסטים העבריים. ביוני 1949 הוכרה סיעתו הנפרדת. בהמשך אותה שנה הצטרף למפ"ם.
בתחילת 1956, מונה למשנה למנכ"ל משרד הפיתוח, על ידי שר הפיתוח בנטוב ממפ"ם. מינוי זה לא אושר על ידי נציבות שירות המדינה, בגלל התנגדות לעצם התפקיד ולמינוי אליו ללא מכרז. לבסוף, המינוי אושר בספטמבר 1956. בתחילת 1963 כיהן כמנכ"ל בפועל למשך חודשיים.
בתחילת 1963 עזב את משרד הפיתוח ומונה למנהל פיננסי ומסחרי של "כימיקלים ופוספטים".
בהמשך היה יו"ר חברת "חרסינה וחול נקי", יו"ר החברה לפיתוח אילת ודירקטור בחברות "מחצבי ישראל" ו"חברת הפוספטים".
בנו הוא הבמאי והפרופסור לקולנוע ענר פרמינגר.
הערות שוליים

↑  עדות האיגוד הקומוניסטי, דבר, 18 ביולי 1947
↑  "הקומוניזם העברי למען העצמאות הלאומית העברית", דבר, 5 באוקטובר 1947
↑  האחדות המלאה של המחנה הקומוניסטי הוחגה ברוב עם בתל אביב, קול העם, 19 בדצמבר 1948
↑  פילוג בין הקומוניסטים, על המשמר, 13 בפברואר 1949
↑  הוקמה בכנסת סיעת "הקומוניסטים העבריים", על המשמר, 9 ביוני 1949
↑  פרמינגר הצטרף לסיעת מפ"ם, חרות, 16 באוגוסט 1949
↑  איננו מאשרים מינוי פרמינגר, מעריב, 8 בפברואר 1956
↑  חשבון משרד הפיתוח בבנק, חרות, 15 במרץ 1956
↑  ועדת שרים תפסוק עניין פרמינגר, מעריב, 9 בספטמבר 1956
↑  נציבות שירות המדינה אשרה מינוי פרמינגר, דבר, 13 בספטמבר 1956
↑  א. פרמינגר - מנכ"ל בפועל של משרד הפיתוח, מעריב, 31 בדצמבר 1962
↑  א. פרמינגר לחברת כימיקלים ופוספטים, מעריב, 16 בינואר 1963
↑  חילופי גברי במשרד הפיתוח, חרות, 17 בינואר 1963
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418581805171  VIAF: 110152742966327730512   WorldCat (עם VIAF): 110152742966327730512
זאב יחזקאלי

| --- | --- |

זאב יחזקאלי ב-1984
 לידה:  29 באוקטובר 1944 חיפה
 פטירה:  15 ביולי 1998 (בגיל 53)
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  חיל הים הישראליחיל הים
 תקופת הפעילות:  1962–1990 (כ־28 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין טנ"ץ במשחתת מדריך בקורס חובלים מפקד פלגת נחתות 922 מפקד פלגת נחתות 921 מפקד ספינת טילים מפקד פלגה 33 מדריך ראשי בה"ד חיל הים מפקד שייטת 5 ראש פרויקט סער 5 מפקד בסיס חיפה נספח צה"ל בסינגפור
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה
 
זאב יחזקאלי (29 באפריל 1944 – 15 ביולי 1998) היה תת-אלוף בחיל הים הישראלי. שירת כמפקד פלגת נחתות, מפקד ספינת טילים במלחמת יום הכיפורים, היה מפקד פלגה (מפל"ג) בשייטת ספינות הטילים, היה מדריך ראשי בבה"ד ח"י, היה מפקד שייטת 5, ראש פרויקט סער 5, מפקד בסיס חיפה, נספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בסינגפור.
ילדות ונעורים

זאב יחזקאלי נולד ב-29 באפריל 1944 בחיפה להוריו יצחק ורחל יחזקאלי. אח לחיים, אבנר, מומו וחזי. משפחת יחזקאלי: משפחה שורשית, דור עשירי למשפחה, שמבניה, כל אחד תרם כל עת, בכל מסגרת, לביטחון המדינה. זה באצ"ל. זה בלח"י. בפלמ"ח. ב"הגנה". בברית המילה של זאב במהלך הטקס הייתה אזעקה. המטוסים האיטלקיים הפציצו את חיפה, בתי הזיקוק בחיפה בערו שבוע ימים. המוהל הספיק לחתוך – ומיד כולם ירדו למיקלט.
זאב למד בבית ספר "אליאנס" בחיפה 1950–1958. על ציוניו אז מורתו אמרה לרוב "כמה משעממת התעודה. בכל המקצועות הוא טוב".
למד בבית הספר לקציני ים עכו 1958–1962 במחזור ז'. כבר בבית הספר התבלט. חוות דעת הצוות החינוכי "הבחור עם ניצני מנהיגות, יוצר, עקשן, עומד על דעתו". סיים את בית הספר כחניך מצטיין.
איש לא פתר עוד את סימן השאלה, איך זה שיחזקאלי סבל ממחלת-ים, לא אכל מאכלי-ים, אך הים היה אהבתו הגדולה.
שירות בחיל הים

בשנת 1962 (אוקטובר) התגייס זאב יחזקאלי לצה"ל יחד עם מרבית בני מחזורו מקציני ים עכו, והתנדב לקורס חובלים במגמת שייט מחזור חובלים י"א. במרץ 1963 סיים בהצטיינות קורס קצינים בבה"ד 1.
עם סיום קורס החובלים מחזור י"א במרץ 1964 מונה לסגן מפקד ספינת טורפדו  פלגה 912 בבסיס אילת ובאוקטובר 1964 מונה לסגן מפקד ספינת טורפדו פלגה 914 בבסיס חיפה. בסיום תפקידו יצא לקורס טנ"צ באנגליה ועם חזרתו ביולי 1965 הוצב במשחתת אח"י אילת כקצין טנ"צ.
באפריל 1967 שירת כמדריך בקורס חובלים מחזור ט"ז בבה"ד חיל הים. המנהיגות אצל יחזקאלי, לא הייתה לשמה. לחניכיו היה לו כושר להוציא את הנשמה. וגם אם לא היה זה בצורה הולמת, הביצועים בים בוצעו אז, בצורה מושלמת.
במהלך מלחמת ששת הימים מונה לקצין טנ"צ במשחתת אח"י חיפה (ק-38). ובסיום המלחמה חזר לתפקידו בבית ספר חובלים.
שירות בחיל הים > שרות בפלגת הנחתות

עם סיום תפקידו בדצמבר 1968 הוצב בזירת ים סוף כמפקד נחתת וכמפקד פלגת נחתות, פלגה 922.
במסגרת זו פיקד על הנחתות במבצע רביב בספטמבר 1969, שבו הנחיתה הפלגה בפיקודו, יחידת שריון בחוף אפריקה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ – ואספה את הכוח בקצהו הדרומי של המפרץ.
עם סיום מבצע רביב כתב מח"י האלוף אברהם בוצר:
”למפל"ג 922
עם סיומה המוצלח של הפשיטה על חופי מצרים, רצוני להביע לך ובאמצעותך לכל אלה אשר לקחו חלק במבצע, את הערכתי על התכנון, ההכנות והביצוע המלא של הפעולה. במבצע רביב, הייתה זו הפעם הראשונה שחיל הים הנחית כוחות שריון בחוף האויב. המבצע בוצע בשלמות, למרות קשיי מזג האוויר, תקלות טכניות – עליהן התגברתם ותצפיות אויב – מהן התחמקתם.
הביצוע המדויק של חלקכם במבצע, הרים את קרנו של חיל הים ועשה אותו לשותף מלא בלחימתו של צה"ל.
מסור נא את הערכתי המיוחדת לסרן זאב יחזקאלי, מפקד 922, אשר הביא את יחידתו לרמת ביצוע כה גבוהה, אשר אפשרה השגת התוצאות כפי שהושגו.”
באוקטובר 1970 יצא יחזקאלי ללימודים במכללה לפיקוד ומטה (פו"ם) זרוע ים.
באוגוסט 1971 התמנה למפקד פלגת הנחתות 921.
באוגוסט 1972 התמנה לקצין אג"מ זירת ים סוף.
שירות בחיל הים > שייטת ספינות הטילים

ביולי 1973 מונה לפקד על ספינת טילים אח"י חנית (סער 3), השתתף בקרב לטקיה, למחרת עלה עם ספינתו על החוף בימת ברדוויל. הספינה הפליגה בדממת מכ"ם והייתה הערכה מוטעית לגבי המרחק מהחוף. הצלחתו כמפקד הנחתות במבצע רביב עמדה לזכותו. מפקד השייטת מיכאל ברקאי נמנע מלתחקר את האירוע. אח"י חנית הועמדה לתיקונים ויחזקאלי מונה לפקד על ספינת טילים אחרת, אח"י מזנק.
ביוני 1974 מונה יחזקאלי לפקד על פלגת ספינות טילים 33 בשייטת ספינות הטילים. והוענקה לו דרגת סגן אלוף בקיצור פז"ם של כשנה. בינואר 1976 מונה למדריך ראשי (מד"ר) בבה"ד חיל הים וסגן מפקד הבסיס.
באוגוסט 1977 מונה לסגן מפקד שייטת ספינות הטילים (סמש"ט) בבסיס חיפה. ביוני 1978 קיבל את הפיקוד על שייטת 5 שהוקמה במיוחד בשביל להעניק לו דרגת אלוף-משנה.
ביולי 1979 סיים את תפקידו והתמנה להקים את מוסד "קצין סטי"לים חילי". תפקיד חדש שלא היה קודם ולמעשה חפף את חובותיו של מפקד השייטת.
שירות בחיל הים > המשך השירות בחיל הים

ביוני 1980 יצא ללימודים במכללת המלחמה של צי ארצות הברית.
ביולי 1981 מונה כראש פרויקט סער 5. באוקטובר 1982 מונה למפקד בסיס חיפה והועלה לדרגת תא"ל.
ביוני 1985 התמנה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בסינגפור. סיים תפקידו באוקטובר 1989.
ביולי 1990 סיים שרותו הצבאי בדרגת תת-אלוף לאחר 28 שנות שרות.
תפקידים אזרחיים

לאחר שחרור מצה"ל נשלח לטאיוואן כנציג משלחת משרד הביטחון, שם שהה בשנים 1990–1993.
לאחר חזרתו מהשליחות, הצטרף לצי הסוחר כקדט, והפליג על אוניות סוחר. היה בכוונתו להתקדם במסלול הפיקוד לרב חובל בצי הסוחר הישראלי, מרחבי הים התאימו לו. את הפלגותיו תיעד בפרקי יומן מדי יום ביומו שהוקדשו לאשתו עמית ולבנו יצחק. כתב דברי פילוסופיה שאותה מאוד אהב – לחשוב בראש ולא להיכנס לנוסחאות יבשות. ראש עם לב עדיף. זאב התלבט רבות עם להמשיך להפליג בצי לאור הניתוק ממשפחתו.
משפחתו

יחזקאלי נישא לחמוטל והתגורר בשכונת דניה בחיפה. לימים נולדה בתם שירה והזוג נפרד והתגרשו.
בשנת 1984 נישא לעמית ובשנת 1987 נולד לזוג בן יצחק, התגוררו בהרצליה.
הנצחה

יחזקאלי נפטר ממחלת הסרטן ב-15 ביולי 1998 ונקבר בבית העלמין בהרצליה.
לזכרו הוקדש אולם כנסים בבסיס חיפה.
תמונות ממהלך חייו

יחזקאלי בילדותו בחיפה.
אליף בבית הספר לקציני ים עכו 1958.
גמיל בבית הספר לקציני ים עכו 1961.
בדרגת סגן במשחתת אח"י אילת (ק-40), 1966.
מפקד אח"י חנית (סער 3) עם שמעון פרס, 1973.
מפקד בסיס חיפה בביקור בתחנת מכ"ם בחוף ראש הנקרה.
מפקד בסיס חיפה.
נספח צהל בסינגפור מבקר בסידני, אוסטרליה
זאב שירה ועמית יחזקאלי.
יחזקאלי עם בנו יצחק.
ביאכטה עמית יצחק וזאב יחזקאלי.
מכתב הערכה ממפקד חיל הים אברהם בוצר בעקבות מבצע רביב.
לקריאה נוספת

מירה שחם-גולן, "בדרכו שלו - זאב יחזקאלי  1944-1998". סטודיו גולנארפ - קיבוץ יקום, ספטמבר 1999.
עמוס אטינגר, "מקאמה לזכרו של תא"ל זאביק יחזקאלי", בהוצאת בית הספר לקציני ים עכו, ספטמבר 1999.
ביאורים

↑  תפקיד "קצין סטי"לים חילי" בוטל בשנת 1985, לאחר החלפת מפקד חיל הים. תפקידיו חזרו לאחריות מפקד שייטת ספינות הטילים.
שלט אולם כנסים בבסיס חיפה על שמו של תא"ל זאב יחזקאלי.
רד ולווט

| --- | --- |

רד ולווט בטקס פרסי סוריבדה, אוגוסט, 2019 משמאל לימין: ג'וי, ירי, איירין, סולגי, וונדי
 מקום הקמה:  סיאול 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 סוגה:  קיי-פופ, אלקטרופופ, R&B
 חברת תקליטים:  SM אנטרטיינמנט, אווקס טרקס
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה של Melon (19 בנובמבר 2016)  פרסי גולדן דיסק (20 בינואר 2016)  פרסי המוזיקה של סירקל צ'ארט (17 בפברואר 2016)  פרסי גולדן דיסק (14 בינואר 2017)  פרסי המוזיקה של סיאול (19 בינואר 2017)  פרסי המוזיקה של סיאול (14 בינואר 2016)  פרסי המוזיקה של Melon (7 בנובמבר 2015)  פרסי MAMA (2 בדצמבר 2015)  פרסי גולדן דיסק (15 בינואר 2015)  Seoul Music Award for Rookie of the Year (22 בינואר 2015)  Soribada Best K-Music Awards (20 בספטמבר 2017) 
 אתר רשמי
 חברות
 איירין   סולגי   וונדי   ג'וי   ירי
 
להקת הבנות רד ולווט
רד ולווט (באנגלית: Red Velvet; בהנגול: 레드 벨벳) היא להקת בנות דרום קוריאנית שהוקמה ומנוהלת על ידי SM אנטרטיינמנט. הלהקה הוכרזה רשמית ב-1 באוגוסט 2014 כאשר פורסם הסינגל הדיגיטלי Happiness. בלהקה חברות חמש בנות; איירין, סולגי, וונדי, ג'וי וירי, שהצטרפה ללהקה במרץ 2015, לאחר פרסום המיני-אלבום הראשון שלהן, Ice Cream Cake. מבחינה מוזיקלית, הפעילות של רד ולווט משקפת את שם הלהקה שלהם: הצד האדום ("Red") שלהן מסמל בעיקר את שירי הפופ, האלקטרוני, הפאנק וההיפ הופ, ואילו צד הקטיפה ("Velvet") שלהן מתמקד ב-R&B בהשפעת שנות ה-90 עם אלמנטים של בלדה וג'אז.
נכון לפברואר 2021, הדיסקוגרפיה של הלהקה בשפה הקוריאנית כוללת שני אלבומי אולפן, אלבום הוצאה מחודשת, אלבום אוסף אחד ותשעה מיני-אלבומים - אחד עשר מהם הגיעו לראש מצעד האלבומים הדרום-קוריאני של גאון. הלהיטים "Red Flavour" ו-"Power Up" הגיעו למקום הראשון במצעד הדיגיטלי של גאון. מבין הסינגלים האחרים שנכנסו לחמישייה הפותחת של המצעד נכללים "Happiness"‏, "Ice Cream Cake"‏, "Dumb Dumb"‏, "Russian Roulette"‏, "Rookie"‏, "Peek-a-Boo"‏, "Bad Boy" ו-"Psycho". ביציאת המיני-אלבומים #Cookie Jar (שנת 2018) ו-Sappy (שנת 2019), החלה הלהקה החלה לשיר גם ביפנית.
הלהקה זכתה לשבחים רבים על הדיסקוגרפיה המגוונת ושירי ההוק שלה, שזכו להצלחה גדולה. בין היתר, זכתה הלהקה בפרס האמן החדש של גולדן דיסק לשנת 2015, פרס המוזיקה האסייתית של Mnet לשנת 2017 בקטגוריית להקת הבנות הטובה ביותר, פרס המוזיקה הקוריאנית לשנת 2018 על "Red Flavor", בקטגוריית שיר הפופ הטוב ביותר, וכן פרס שיר השנה בטקס פרסי האמנים האסייאתי "Umpah Umpah". בשנת 2020, הפכה רד ולווט ללהקת הקיי פופ השנייה אי פעם שזכתה ב-Daesang ("הפרס הגדול") על טרילוגיית האלבומים The ReVe Festival: Day 1‏, Day 2 ו-Finale. בנוסף, נמנתה הלהקה ברשימת הסלבריטאים הגדולים ביותר בדרום קוריאה של פורבס קוריאה.(במקום ה-11 בשנת 2018, ובמקום ה-5 בשנת 2019). מבחינה בינלאומית, כונתה רד ולווט אחת מלהקות הקיי-פופ הפופולריות ביותר על ידי פורבס ובילבורד, בהיותן אמניות הקיי-פופ במקום החמישי מבחינת הצלחתן בספוטיפיי בפברואר 2020.
בשנת 2020 יצאה מהדורה מוגבלת של מותג העוגיות אוראו בטעם ״רד ולווט״: עוגיות בצבע אדום בטעם ״קטיפה אדומה״ עם קרם שמנת. הטעם היה לטעם הפופולרי ביותר מבין הטעמים של עוגיות אוראו בתקופה ששווק בחנויות. בספטמבר 2023 אוראו הוציאה את המהדורה שוב.
דיסקוגרפיה

The Red‏ (2015)
Perfect Velvet‏ (2017)
(2023) ‏Chill Kill
Bloom (2022) (יצא ביפן)
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס MAMA | 2024 | הביצוע הווקאלי הטוב ביותר - להקה | "Cosmic" | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "포브스코리아 선정 2019 파워 셀러브리티 40". 중앙시사매거진. 23 באפריל 2019. נבדק ב-9 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "[2018 대한민국 셀러브리티(8)] 한국 연예계의 세대교체". 중앙시사매거진. 23 במרץ 2018. נבדק ב-9 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oreo's 'Most Requested' Flavor Is Back, Peoplemag (באנגלית)
↑  Jeff Benjamin, Here Are the 2024 MAMA Awards Winners, Billboard, ‏2024-11-22 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6046 0703  LCCN: no2019112574  MusicBrainz: 4f0cb3b7-6c06-4317-ae35-ddf3106a17ee  NLK: KAB201710502  VIAF: 37150468338004172206   WorldCat (עם VIAF): 37150468338004172206
דו"ח ורבה-וצלר

אחת המפות בדו"ח ורבה-וצלר
דו"ח ורבה-וצלר, שהיה חלק מהפרוטוקולים של אושוויץ (וגם: דו"ח אושוויץ), הוא מסכת העדויות הראשונה שנרשמה מפיהם של אסירים שנמלטו ממחנה הריכוז אושוויץ באפריל 1944. הדו"ח הופץ בעולם המערבי החל מאמצע מאי 1944, וגרם בפעם הראשונה להבנה לגבי מהות והיקף ההשמדה של היהודים בשטחי הכיבוש של גרמניה הנאצית ולעצירה חלקית של השמדת יהודי הונגריה.
בריחתם של ורבה ווצלר

באפריל 1944 הצליחו שני יהודים סלובקים בשם רודולף ורבה (ולטר רוזנברג) ואלפרד וצלר להימלט ממחנה הריכוז אושוויץ. אף על פי שהיו ניסיונות בריחה קודמים, רובם ככולם נכשלו בשל השמירה ההדוקה והאכזרית על המחנה, ובשל הצורך של הנמלטים לעבור קילומטרים רבים בסביבה עוינת, במצב פיזי ירוד ובלי כל יכולת להסוות עצמם כאזרחים מקומיים. ייתכן שהיו ניסיונות מוצלחים קודמים, אך הם לא נרשמו.
ורבה ווצלר שיתפו פעולה עם מחתרת שפעלה באושוויץ, וריכזו מידע רב מתוך תצפיות והאזנה לדברי שומרים נאצים במקום. את הדברים הידועים להם העבירו מיד עם הגיעם, כעבור שבועיים של נדודים, לעיירה הסלובקית ז'ילינה (Zillina), לידי נציג "מרכז היהודים" הסלובקי במקום, ארווין שטיינר. שטיינר הזמין מיד את ראש מרכז היהודים מברטיסלאבה, אוסקר קרננסקי, להגיע למקום ולרשום את העדות. קרננסקי כתב דו"ח בן כ-30 עמודים, הוא "פרוטוקול אושוויץ של ורבה ווצלר".
פרטי העדות

ורבה ווצלר מסרו את הידוע להם מתוך התרשמות, תצפיות, עדויות של חברי מחתרת אחרים והאזנה לדברי שומרים. הם העריכו את מספר הנרצחים באושוויץ בכ-1,750,000 נפש, רובם יהודים. הם גם דיווחו על ההיערכות ל"קליטת" 800,000 יהודי הונגריה לצורך השמדתם.
העברת העדות למערב

הדו"ח הועבר לברטיסלאבה, לראש "קבוצת העבודה" במקום, הרב מיכאל דב ויסמנדל. ב-16 במאי, עם התחלת גירוש יהודי הונגריה להשמדה, שיגר הרב מסר מקוצר ליצחק שטרנבוך, נציג ועד ההצלה של אגודת הרבנים בארצות הברית, שישב בשווייץ. בסוף המסר תבע מבעלות הברית להפציץ את מחנה הריכוז ואת מסילות הרכבת המובילות אליו.
נקודה חיונית נוספת שראה הרב לעצמו הייתה להזהיר את יהודי הונגריה. ב-28 באפריל ביקר בברטיסלאבה ישראל (רז'ה) קסטנר, ממנהיגי יהדות הונגריה, וקיבל לידיו את הדו"ח, אך לא ברור מה עשה קסטנר עם הדו"ח. לדעתה של רות לין, הוא ככל הנראה לא פרסמו מחשש לסכן את העסקה שחתם עם אדולף אייכמן "סחורה תמורת דם". על גרסה זו ערער החוקר יהודה באואר, בטענה לחוסר הוכחות לביקורו של קסטנר בברטיסלאבה או לקבלתו את הדו"ח.
במקביל העביר ויסמנדל, לצד עמיתו אוסקר נוימן, אזהרה מפורשת לנציג ועד ההצלה האורתודוקסי בהונגריה, פילפ פרוידיגר. בעדותו של פרוידיגר במשפט אייכמן הוא מסר שהעביר את האזהרה לראש היודנראט בבודפשט, לאנג'לו רוטה, נונציו (שגריר האפיפיור) בעיר, ולעוצר מיקלוש הורטי. במאי 1944 הועבר הדו"ח גם לנונציו בברטיסלאבה.
ויסמנדל גם הצליב את הנתונים עם עדויותיהם של בצלאל (צ'סלב) מורדוביץ' וארנושט רוזין שברחו ב-27 במאי מאושוויץ. הם אימתו את בסיס העדות של ורבה ווצלר ובמיוחד את התחלת רצח יהודי הונגריה והוסיפו עוד לגבי 3,000 יהודים יוונים שנשלחו להשמדה במחנה. הוא הרחיב את הדו"ח וניסה להעבירו למערב דרך איסטנבול. שליח אחד, שנחשב מהימן, העביר את הדו"ח לידי הגסטפו [דרושה הבהרה] בבודפשט. ב-13 ביוני קיבל לידיו נציג ממשלת צ'כוסלובקיה בגולה בז'נבה, דוקטור ירומיר קופצקי, עותק של הדו"ח המלא מידי נציג של "קבוצת העבודה". הוא העביר מברק לנציג הקונגרס הציוני העולמי ולקונסוליה הבריטית בברן. משם התגלגל הדו"ח גם לקונסוליה האמריקאית ולסוכנות הביון האמריקאית בשווייץ. ב-18 ביוני 1944 שודרו חלקים מן הדו"ח ברשות השידור הבריטית, ה-BBC.
ערוץ הפצה נוסף עבר דרך משה קראוס, שהיה מנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט, שפעל בחסות הקונסול השווייצרי, חסיד אומות העולם קרל לוץ. הוא קיבל, כנראה בסוף מאי 1944, עותק של הדו"ח מיוסף רייזנר, יהודי שעבד בקונסוליה הטורקית בבודפשט והפיץ אותו בשישים עותקים – שהועברו ליודנרט, לנציגים ציונים (אך לא לקסטנר), לנציגי מדינות נייטרליות כאל סלוודור, שווייץ, שוודיה ועוד, ולאישים בכירים בצמרת ההונגרית.
ג'ורג'ה מנדל-מנטלו יהודי ודיפלומט של אל סלוודור בשווייץ, יזם נסיעה של בלדר לבודפשט לבירור המצב. משה קראוס מסר לו דו"חות, כולל תמצית של דו"ח ורבה-וצלר, וב-21 ביוני 1944 הגיעו הדו"חות לג'ורג' מנטלו, שמיד הפיץ עותקים ליעדים רבים, בשווייץ ובעולם, וההשמדה באושוויץ עלתה לכותרות העיתונים השווייצריים ואחר כך העולמיים. בעקבות הרעש התקשורתי פנו מדינות וגופים רבים לשליט ההונגרי מיקלוש הורטי בבקשה להפסיק את ההשמדה.
השפעת הדו"ח

הידיעות הבדוקות שהגיעו למערב בסמוך לגירוש יהודי הונגריה גרמו להפעלת לחץ מצד ממשלות נייטרליות על עוצר הונגריה, מיקלוש הורטי.
נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט שלח מכתב מאיים (על ידי שר החוץ קורדל הול) ב-26 ביוני 1944 לשליט הונגריה מיקלוש הורטי ובו נכתב: "אני סומך לא רק על שיקולים הומניטריים אלא גם על כוח הנשק... גורל הונגריה לא יהיה כמו אף אחת מהארצות התרבותיות... אלא אם המשלוחים יופסקו מידית". מספר ימים אחר כך, ב-2 ביולי 1944, הוכתה בודפשט קשות בהתקפת 600 מפציצים אמריקאים. המכתב (עם מכתבים נוספים של מלך שוודיה, האפיפיור ועוד) יחד עם ההפצצה שכנעו את הורטי להפסיק את המשלוחים לאושוויץ.
ואכן הורטי עצר את המשלוחים ב-9 ביולי, למעט יוצאים מהכלל.
פרסום הדו"ח במדינת ישראל

עד שנת 1998 לא פורסם הדו"ח בספרי הלימוד בשפה העברית.
בשנת 1998 יזמה פרופ' רות לין (אנ') מהפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה, הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לרודולף ורבה על ידי האוניברסיטה, וכן יזמה את פרסום זיכרונותיו בתרגומם של יהושע בן עמי ושלומית קדם.
במאמרה משנת 2004 ובספרה (שפורסם בשפה האנגלית באותה שנה), תיארה פרופ' לין את היעדר סיפור דו"ח ורבה-וצלר בספרי לימוד ההיסטוריה בישראל עד פרסום ספרו של ורבה בשפה העברית.
לעומתה, טען פרופ' יהודה באואר כי קיום הדו"ח לא הוסתר. עם זאת, הוא הביע את הערכתו לוורבה ולפועלו, ובריאיון לעיתון "מקור ראשון" משנת 2006, אף צוטט באומרו כי "הסיפור צריך להיכתב בספרי הלימוד לבתי הספר. מדובר במעשה גבורה בלתי רגיל".
לקריאה נוספת

ג'ונתן פרידלנד: אמן הבריחה, רודולף ורבה האיש שברח מאושוויץ כדי להזהיר את העולם, (תרגום תמי זר, עריכה יעל ינאי),  הוצאת כנרת זמורה, 2024.
רודולף ורבה, ההכנות לשואה בהונגריה: דיווח על ידי עד ראייה (תרגם: יהושע בן עמי; ערכה: יעל זיידמן), ונקובר: University of British Columbia,‏ 1994.
רודולף ורבה (עם אלן בסטיק), ברחתי מאושוויץ (תרגמו מאנגלית: יהושע וייס בן עמי ושלומית קדם; עריכה לשונית: גבריאלה אביגור-רותם), הוצאת אוניברסיטת חיפה, תשנ"ח-1998.
יהודה באואר, הפרוטוקולים של אושוויץ, ילקוט מורשת פ, תשס"ו, עמ' 159–167
Linn, Ruth (2004). Escaping Auschwitz: A Culture of Forgetting. Cornell University Press. ISBN 0-8014-4130-7.
Randolph L. Braham and William J. vanden Heuvel, The Auschwitz Reports and the Holocaust in Hungary, New York, Columbia University Press, 2011