stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנק מרכבה סימן 4

| --- | --- |
טנק מרכבה סימן 4 מבצע ירי טנק מרכבה סימן 4  מרכבה סימן 4מ 400 של חטיבה 188 מרכבה סימן 4מ 400 עם "מעיל רוח"
 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מפתחת:  ישראל ישראל
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל
 יצרן:  מנהלת המרכבה והרק"ם 
 משתמשים עיקריים:   צבא ההגנה לישראל  חיל השריון
 מחיר:  4.5 מיליון דולר לטנק
 שנת ייצור:  2003–היום
 תקופת השימוש:  2004–הווה (כ־21 שנים) 
 דגם קודם:  מרכבה סימן 3
 דגם עוקב:  מרכבה ברק
 מערכה מרכזית:  מלחמת לבנון השנייה, עופרת יצוקה, צוק איתן, שומר החומות, עלות השחר, חרבות ברזל
 יחידות שיוצרו:  850 (הערכה)
 מידע טכני
 אורך:  9.04 מטרים (29.7 רגל) עם התותח
 רוחב:  3.92 מטרים כולל הפלטות
 גובה:  2.66 מטרים לגג הצריח
 משקל:  בין 60 ל-80 טונות (תלוי בציוד)
 מהירות:  64 קמ"ש
 טווח פעולה:  500 ק"מ
 מנוע:  דיזל, 1,500 כ"ס (1,100 קילוואט), בפיתוח גרמני (MTU) וייצור אמריקני (דטרויט דיזל).
 שריון:  שריון מרוכב מסווג, מערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח", 12 מדוכות עשן דור ב'
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח טנק תע"ש 120 מ"מ חלק קדח
 קליבר:  120 מילימטרים (4.7 אינץ')
 אורך קנה:  5.56 מטר / L46
 סוגי תחמיש:  כדור טנק 120 מ"מ טיל להט
 מספר פגזים:  44
 זווית צידוד:  360 מעלות, 7°- / 20° צידוד אנכי (צריח הטנק)
 זווית עלרוד:  עד שיפוע של 50% בהגבהה
 חימוש משני:  2 מקלעי מאג 7.62 מ"מ, מקלע כבד 0.5 אינץ' M2 בראונינג, מרגמה פנימית 60 מ"מ סולתם דור ב', יש אפשרות למקלע נוסף.
 
טנק מרכבה סימן 4 הוא הדגם הרביעי מסדרת טנקי המרכבה – טנק מערכה ישראלי שפותח ומיוצר בישראל עבור חיל השריון של צה"ל. המפרט הטכני ויכולותיו של "סימן 4" עולים באופן משמעותי על אלו של קודמיו, וכוללים תותח טנק 120 מ"מ ומנוע דיזל בהספק של 1,500 כוחות סוס.
בשנת 2003 החלה הכנסתו לצבא. בשנת 2004 החלו טנקי מרכבה סימן 4 בפעילות מבצעית בג'נין. הדגם הבסיסי עבר מספר שדרוגים ותיקונים כדי לטפל ב"מחלות ילדות" שנתגלו בשירות המבצעי. ב-2009 החל צה"ל בקליטת דגם משופר – סימן 4מ – הכולל את "מעיל רוח", מערכת הגנה אקטיבית לטנקים תוצרת ישראל, ודגם זה הפך למבצעי כשנה לאחר מכן. בשנת 2020 החל להיקלט בצה"ל הדגם החדש של סימן 4, מרכבה סימן 4מ 400, הכולל את הדורות החדשים ביותר של מערכת בקרת הירי, מערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח", ומענ"ק צי"ד "משואה 750". ב-2023 החל להיקלט בצה"ל מרכבה ברק, הדור החדש ביותר של הטנק. כיום טנקי סימן 4מ משרתים בכלל החטיבות הסדירות ובחטיבת מילואים אחת (חטיבה 4), וסימן 4 ברק במספר גדודים בסדיר.
טנקי מרכבה סימן 4 השתתפו במלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל (כולל מבצע חיצי הצפון ומבצע חומת ברזל). הנמ"ר – נגמ"ש מרכבה מבוסס על התובה של טנק מרכבה סימן 4.
מיגון > שריון

מרכבה סימן 4 הוא אחד הטנקים הממוגנים בעולם. יש לו שריון משופר בחזית הטנק, בצידיו ואפילו בגג הצריח – מקום שנחשב מסורתית לחסר מיגון. השריון עצמו מודולרי, דבר המאפשר להשמיש בקלות ובמהירות טנקים שנפגעו, מאחר שכאשר הטנק נפגע יש להחליף רק את החלק הפגוע. שריון הצריח הוא שריון משופע. הטנק תוכנן בצורה כזו שרכיבי הטנק (כגון מנוע ומכלי דלק) יהוו שכבת מיגון נוספת אם השריון הראשי ייחדר, יספגו את הפגיעה ובכך יגנו על אנשי הצוות. 70% ממערכות הטנק, מבחינת משקל, מגינות על הצוות, לעומת 50% ממוצע בעולם. למרכבה סימן 4 יש מערכת מיזוג אוויר אינטגרלית המשולבת במערכת הגנת אב"כ. התחמושת מאוחסנת במכלים חסיני-אש.
מיגון > מעיל רוח

"מעיל רוח" (Trophy) היא מערכת הגנה אקטיבית לטנקים (APS) נגד איומי נ"ט. המערכת פותחה על ידי רפא"ל ואלתא. מכ"ם של המערכת סורק את המרחב שסביב הטנק, ברגע שהוא מזהה איום הוא מנתח אותו (קובע את סוגו, מהירותו וכיוון הגעתו) ומשגר מטען מיוחד שמפרק את האיום בעודו באוויר טרם הגיעו לטנק. למערכת יש יכולת להתמודד עם מגוון רחב של איומים ומספר התקפות בו-זמנית וכן יכולת לעבוד בתנועה ובכל תנאי מזג אוויר.
ב-2009 החלה הטמעת המערכת בטנקי המרכבה של חטיבה 401 וכיום כל טנקי מרכבה סימן 4 שבשירות סדיר הם מדגם מרכבה סימן 4מ הכולל את "מעיל רוח". כל טנק מרכבה סימן 4מ שיוצא כיום מפס הייצור כולל את המערכת. ב-2011 רשמה המערכת הצלחה מבצעית ראשונה כאשר יירטה רקטה נגד טנקים שנורתה לעבר טנק מרכבה סימן 4מ ברצועת עזה וכן הוכיחה את עצמה במבצע צוק איתן. ב-2014 החלה חטיבה 7 בקליטת טנקי מרכבה סימן 4מ, וקליטתו הושלמה במהלך שנת 2016. בשנים 2019–2021 הוסבה גם חטיבה 188 לטנקי מרכבה סימן 4מ, מסדרה 400.
בתחילת ההצטיידות ב"מעיל רוח" פורסם כי התקנת המערכת דורשת יציקת צריחים חדשים, ושרק טנקים חדשים היוצאים מפס הייצור יקבלו את המערכת. הטנקים שהותקנה עליהם המערכת קיבלו את הציון סימן 4מ. בשנים האחרונות התברר שהיה מדובר במהלך דיסאינפורמציה להטעיית מודיעין זר ושניתן להתקין את המערכת גם על טנקים ישנים מדגמי סימן 3ד וסימן 4, שלהם שריון מודולרי, באמצעות החלפת מודול השריון המתאים. למרות זאת, טנקי סימן 4 שעליהם מותקנת "מעיל רוח" עדיין מכונים "סימן 4מ" גם על ידי צה"ל וגם על ידי כלי התקשורת (כולל אלו העוסקים בצבא וביטחון).
נשק וחימוש

המרכבה סימן 4 חמוש בתותח טנק 120 מ"מ חלק-קדח תוצרת תע"ש-סולתם, מדגם MG253, דור שני ומשופר לתותח המורכב במרכבה סימן 3. התותח מיועד לירות פגזי 120 מ"מ שפותחו על ידי ישראל אך יכול גם לירות פגזי 120 מ"מ שמשמשים את מדינות ברית נאט"ו. המרכבה סימן 4 מסוגל לירות בין השאר טילי נ"ט להט, פגזי חץ-ח"ש (חודר שריון נגד טנקים), כלנית (פגז רב-תכליתי) וחצב (נגד מבנים וחי"ר מבוצר) בדיוק רב ביותר.
מערכת בקרת האש במרכבה סימן 4 היא מערכת בקרת אש מתקדמת, דור שני לברק זוהר. המערכת מדויקת ביותר הן כשהטנק נייח בעמדת ירי והן כשהטנק בתנועה. המערכת מסוגלת להינעל גם על מטרות בתנועה ולעקוב אחריהן ומאפשרת אחוזי פגיעה גבוהים מאוד בירי הפגז הראשון. המערכת מאפשרת לטנק לפגוע גם במסוקי קרב. בנוסף המערכת מסוגלת להסתנכרן עם פגזי כלנית ולקבוע את מצב הפעולה שלהם וסוג אפקט הפיצוץ בלחיצת כפתור של התותחן.
בנוסף לתותח הראשי, הטנק חמוש בשני מקלעי מאג ולעיתים גם במקלע כבד M2 בראונינג 0.5 אינץ' (או לעיתים נדירות מקל"ר 40 מ"מ) המתופעל כולו מתוך הצריח ובכך מאפשר לאנשי הצוות לירות במקלע הכבד בלי להיחשף לאש אויב. אחד משני מקלעי המאג 7.62 מ"מ הוא מקלע מקביל המופעל על ידי התותחן, והשני מותקן על הצריח מבחוץ, ומופעל בידי מפקד הטנק, יש גם אפשרות להתקנת מקלע נוסף לצידו של מקלע המפקד. בנוסף, הטנק מצויד בדגם חדש של מרגמה 60 מ"מ תוצרת תע"ש-סולתם.
בצריח הטנק מותקן תוף המכיל עשרה פגזים (ומכאן שמו: 10 פ'). הטען יכול לבחור בלחיצת כפתור את סוג הפגז, ולטעון אותו. שאר הפגזים מאוחסנים במארזים חסיני אש להגברת שרידות הטנק.
בשילוב המסדרון והדלת האחוריים (הקיימים בכל דגמי המרכבה), אפשרות הוצאת מארזי הפגזים לטובת נשיאת חיילים, המרכבה סימן 4 הוא טנק שמתאים במיוחד לשיתוף פעולה עם חיל הרגלים ומכאן ללוחמה בשטח בנוי ולחימה בעצימות נמוכה.
ניידות

למרכבה סימן 4 ניידות משופרת, המאפשרת תנועה קלה יחסית בשדות הבזלת של רמת הגולן שמקשה על תמרון הטנקים. המזקו"ם שופר כדי לשרוד תוואי קרקע קשים ולצמצם את תופעת פריסת זחל.
את המרכבה סימן 4 מניעה חטיבת כוח עם מנוע דיזל GD 883 בן 12 צילינדרים בתצורת V מבוקר מחשב ומקורר מים המפיק 1,500 כוחות סוס. המנוע הוא מבין הרכיבים המעטים של הטנק שלא מיוצרים בישראל: הוא מיוצר על ידי MTU מגרמניה בשיתוף עם ג'נרל דיינמיקס מארצות הברית.
עוד חידוש שהותקן במרכבה היא מצלמת וידאו אחורית המיועדת לאפשר לנהג לנסוע אחורה ללא מכוון חיצוני.
מערכת צי"ד

שיפור מהותי הוא התקנת מערכת ניהול קרב (מענ"ק) דיגיטלית המהווה חלק ממיזם צבא יבשה דיגיטלי, שמטרתו למחשב את מערכות התקשוב, הפיקוד, השליטה והבקרה בקרב ולאפשר לכל הכוחות הלוחמים להיות בקשר אחד עם השני, לשתף מטרות ומידע מודיעיני ולקבל תמונה מלאה בזמן-אמת של שדה הקרב. הפרויקט מבוצע על ידי חברת אלביט מערכות. מערכת צי"ד מאפשרת למרכבה 4 לכוון למטרות על סמך תצלומי כלי טיס בלתי מאוישים, תצפיות ו-GPS ואף לסמן מטרות לכלי טיס, טילים מדויקים וכוחות ארטילריה. המערכת מאפשרת להקליט את מהלך הקרב על מנת לבצע תחקיר מבצעי ולנתח טעויות. המערכת רשמה טבילת אש מבצעית מוצלחת במבצע צוק איתן. הדגם החדש ביותר של המענ"ק, "משואה 750", מותקן על גבי טנקי מרכבה סימן 4מ 400 של חטיבה 188.
גרסאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש לפרט על השיפורים והשוני בין הגרסאות. ואם ידוע על גרסה נוספת אז ניתן להוסיף.
מרכבה סימן 4 – הגרסה הבסיסית של הדור הרביעי.
מרכבה סימן 4ב – תוקנו פגמים בדגם הבסיסי כלל בחלק מהטנקים שכבר יצא מפס הייצור, בין השינויים המרכזיים ניתן להצביע על השיקול להחזיר את הפתח והמקלע של הטען-קשר.
מרכבה סימן 4מ – נוספו הגנה אקטיבית נגד נ"ט (מה שעד אז היה נקודת התורפה העיקרית של טנקים), שיפור קל במחשב וזיהוי המטרות.
מרכבה סימן 4מ 400 – שיפורים כלליים ובפרט במחשוב ובמערכות זיהוי תוך תיאום ושיתוף נתונים בין המערכות.
מרכבה סימן 4 ברק – ראו להלן.
נגזרות נוספות הם של טנקים שהוסבו למטרות ייעודיות:
מרכבה סימן 4 LIC – מיועד ללוחמה בשטח בנוי.
"טנק-בולנס" מרכבה סימן 4 – טנק המיועד לחילוץ וסיוע לכוחות הרפואה.
רק"מ המבוסס או משלב טכנולוגיה של סימן 4:
טנקי גישור
טנקי חילוץ
נגמ"שים ממשפחת הנמ"ר
גרסאות > מרכבה 4 ברק

במנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון פותח במשך כחמש שנים שדרוג משמעותי לדור הנוכחי של הטנק, שנקרא מרכבה סימן 4 ברק או בקיצור מרכבה ברק (מכונה בצה"ל גם מרכבה דור חמישי). אחד החידושים המשמעותיים הוא דור חדש של מערכת הגנה אקטיבית לטנקים, שמשפרת עוד יותר את שרידות הטנק, וגם את הקטלניות שלו – המכ"ם מקושר לשאר מערכות הטנק, מזהה מטרות ומסייע להשמיד אותן. בנוסף זכה הטנק לחיישנים נוספים והוגברה הקישוריות עם גורמים אחרים ומערכת צי"ד. רכיב משמעותי בטנק הוא שילוב טכנולוגיות בינה מלאכותית לצורכי ניהול קרב, איכון מטרות, איסוף מודיעין קרבי וניווט. מפקד הטנק מצויד בקסדת היי-טק עם תצוגת קסדה עילית המאפשרת לו מודעות סביבתית רבה מבלי להוציא את הראש מהצריח וכן מציגה נתונים ומידע ממערכת ניהול הקרב. כלי הנשק של הטנק נשלטים חשמלית ויש לו את היכולת להילחם במדפים סגורים. הטנק החדש מדויק ועצמאי יותר, במטרה להתמודד טוב יותר בלוחמה בסביבה עירונית, שבה אויב יכול להפתיע, ולהיעלם במהירות.
ה"ברק" כולל:
מיגון משופר.
מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח" משודרגת עם יכולת איכון איומים לשם ניטרולם.
חיישנים מתקדמים שיאפשרו לו מודעות מצבית ועצמאות ברכישת מטרות ותקיפה מהירה.
אמצעי לוחמה אלקטרונית.
בינה מלאכותית ומחשבי עיבוד מידע מתקדמים.
כוונת תותחן משופרת.
מצלמות 360 מעלות אופטיות ותרמיות שמרחיבות את שדה הראייה של המפקד.
קסדת מפקד בעלת תצוגת קסדה עילית המציגה נתונים ומידע מכל מערכות הטנק.
יכולת לחימה במדפים סגורים.
כלי נשק נשלטים חשמלית.
מסכי מגע ושיפור ממשק משתמש.
שילוב עם הדור האחרון של מערכת צי"ד.
גרסאות > קליטה והצטיידות

תהליך הפיתוח הוכרז ב-2018, פס הייצור של טנק זה הוקם בתחילת 2022. המרכבה ברק החל להיקלט בגדוד 52 של חטיבה 401 בתחילת 2023 לניסויי שטח, ב-19 בספטמבר 2023 הודיע צה"ל על כשירות מבצעית של הטנק והשקה מבצעית בחטיבה 401.
הוא צפוי להחליף את כל טנקי המרכבה סימן 4מ בחטיבה 401 עד סוף 2025 (אך לא את המרכבה סימן 4מ 400, שצפוי להישאר עוד זמן מה בשירות פעיל ויעבור לשירות המילואים רק ב-2025, ככל הנראה).
גלריה

טקס הבאת הטנק ליד לשריון בלטרון
חזית הטנק
ירכתי הטנק
מרכבה סימן 4
טנקי מרכבה 4 באימונים
טנק מרכבה סימן 4 בבית הספר לשריון במחנה שיזפון
טנק מרכבה סימן 4מ עם מערכת "מעיל רוח" (עם ראשי נפץ דמה לאימונים כחולים מימין ומשמאל) באימון חטיבה 401
מרכבה סימן 4מ במבצע צוק איתן
מרכבה סימן 4מ, 2016
מרכבה סימן 4מ בחניה, 2019
מרכבה סימן 4מ של חטיבה 7 באימון, 2021
ראו גם

כרמל (רכב קרבי משוריין) – פלטפורמה משוריינת שעשויה לפעול לצד הטנק המרכבה בשדה הקרב
הערות שוליים

↑  אודי עציון, לראשונה: טנק המרכבה יימכר לצבא זר, באתר כלכליסט, 8 ביוני 2014
1 2  יואב זיתון, הטנקים החדשים בצה"ל שלא מפספסים אף מטרה | תיעוד, באתר ynet, 9 בינואר 2021.
↑  אמיר בוחבוט‏, הרגע שבו 20 טילים שוגרו לעבר טנק אחד של צה"ל, באתר וואלה, 22 בפברואר 2014
↑  יעקב לאפין, "The first Hebrew tank battalion switches to Merkava MK 4 tanks", הג'רוזלם פוסט, 24 ביולי 2016
↑  בן כספית, "האדם שבטנק" - על הטנקים במבצע צוק איתן, מעריב המוסף, 22 באוגוסט (מודפס), 25 באוגוסט (מקוונת) 2014
↑    אודי עציון, עד גיל 21 תגיע לירח, באתר "ידיעות אחרונות", 20 באפריל 2017
↑  טנק "ברק": איתור וסיווג אוטומטי של מטרות, שיפור הקטלניות - ושרידות גבוהה, באתר ישראל היום, 19 ביולי 2018
↑  ימי רוט, ‏מחשב חכם וקסדה משוכללת: חיל השריון מציג את טנק המרכבה החדש, באתר מעריב אונליין, 19 ביולי 2018
↑  אמיר בוחבוט‏, ברקע המלחמה באוקראינה: צה"ל מאיץ את שילוב טנק מרכבה סימן 5, באתר וואלה, 10 במרץ 2022
↑  אמיר בוחבוט‏, "מפלצת אש": הטנק החדש והמתקדם שנכנס לסדרת ניסויים בצה"ל, באתר וואלה, 12 בינואר 2023.
↑   שירה הלמן, ה"ברק" נכנס לפעולה - אתם תרגישו את הרעם. הצצה ראשונה, באתר צה"ל, 19 בספטמבר 2023.
↑  יואב זיתון, טנק "בלתי שביר", עם קסדות טייס ומסכי מולטי טאץ': ה"ברק" הגיע לצה"ל | תיעוד, באתר ynet, 19 בספטמבר 2023.
↑  ניר דבורי, ‏"מהפכה של ממש בשדה הקרב": זה "טנק העתיד" של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2023.
↑  אודי עציון, טנק קל עם יכולות אוטונומיות: זה הזוכה במכרז לרכב הלחימה העתידי של צה"ל, באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2021
|  טנק המרכבה |
| --- | --- | --- |
| הטנקים בסדרה | מרכבה סימן 1 • מרכבה סימן 2 • מרכבה סימן 3 • מרכבה סימן 4 • מרכבה סימן 4 ברק |  |
| רק"ם מבוסס מרכבה | נמ"ר • נמ"ר הנדסי • שולף • אופק • פר"ג |  |
| מערכות לחימה | תותח תעש 120 מ"מ • ברק זוהר (ב"ז) • מעיל רוח (מערכת הגנה אקטיבית) |  |
| נושאים קשורים |  צבא הגנה לישראל •  חיל השריון •  מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) |  |
תמונת פרופיל של מרכבה סימן 4מ. בתמונה ניתן לראות את תותח ה-120 מ"מ, מעליו מקלע M2 בראונינג 0.5 הנשלט מהצריח ומאג מפקד. לא נראים בתמונה: מקלע מקביל מאג 7.62x51 מ"מ נאט"ו ומרגמה פנימית 60 מ"מ תוצרת סולתם מערכות.
טנק מרכבה סימן 4מ ("מעיל רוח") בנסיעה בציר הוברס.
טנק מרכבה סימן 4מ 400 של גדוד 74.
מרכבה ברק
ירושלים המאוחדת

ירושלים המאוחדת הוא תיאור של מצב גאו-פוליטי היסטורי של ירושלים, עיר הבירה של מדינת ישראל. ירושלים אוחדה בעקבות מלחמת ששת הימים, אז כבש צה"ל את מזרח ירושלים והעיר העתיקה, אשר נכבשו על ידי הירדנים במהלך מלחמת העצמאות. זמן קצר לאחר מכן החילה מדינת ישראל את ריבונותה על מזרח העיר לפי החלטת הממשלה בהתאם לסעיף 11ב של פקודת סדרי השלטון והמשפט, והכריזה על איחוד ירושלים. גבולותיה העירוניים של העיר המאוחדת משתרעים ממערב העיר (שהיווה חלק ממדינת ישראל מאז הקמתה בשנת 1948) ועד למזרחה, אשר היה במשך 19 שנה, ממלחמת העצמאות עד מלחמת ששת הימים, תחת שלטון ירדן.
ב-30 ביולי 1980 עבר בכנסת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, המדגיש כי "ירושלים השלמה והמאוחדת היא בירת ישראל" וקובע שהיא "מקום מושבם של נשיא המדינה, הכנסת, הממשלה ובית המשפט העליון". ב-19 ביולי 2018 עבר חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, המכיל הצהרה זהה. הקהילה הבין-לאומית רואה בשטחי מזרח ירושלים חלק מיהודה ושומרון, ולעיתים קרובות השכונות היהודיות במזרח ירושלים מכונות "התנחלויות". כך למשל בהחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, לפיה "ההתנחלויות הישראליות בשטחים הפלסטיניים שנכבשו מאז 1967, כולל מזרח ירושלים, מהוות הפרה בוטה של המשפט הבין-לאומי". בחוות דעת של בית הדין הבין-לאומי לצדק מיולי 2024 נקבע כי נוכחותה המתמשכת של ישראל במזרח ירושלים אינה חוקית, וכי על ישראל לסיים את נוכחותה בשטח בהקדם האפשרי.
שינויים במבנה העיר במאה ה-20

בימי המאורעות בשנות ה-20 וה-30, נתדלדל מאוד היישוב היהודי בעיר העתיקה ובמזרחה של ירושלים, מלבד אלה שנותרו והתרכזו ברובע היהודי. במלחמת העצמאות, במהלך המצור והקרבות על ירושלים, נותק הרובע היהודי ממערב העיר וגישה אליו הצריכה מעבר דרך שכונות ערביות עוינות. מגיני העיר העתיקה המשיכו להילחם עד שאזל המזון ולא נותרה תחמושת, אך עקב הימצאות משפחות עם נשים וילדים ברובע היהודי, הוחלט על כניעה ללגיון הירדני. לוחמי הרובע ותושביו הלכו בשבי, והעיר העתיקה נפלה בידי הלגיון הירדני.
במשך 19 שנה נותרה העיר העתיקה ריקה מיהודים תחת שלטון ירדן, עד שנכבשה במהלך מלחמת ששת הימים. הגבול בין ישראל לירדן חצה את העיר באמצעה והיא חולקה למזרח ומערב. גבול זה נקרא בשם הקו העירוני, שהוא למעשה קטע בן כ-7 קילומטרים מהקו הירוק אשר היווה קו גבול זמני לפי הסכם שביתת הנשק. ממזרח לקו העירוני הייתה ירושלים הירדנית, הידועה בכינוי "מזרח ירושלים", וממערב הייתה ירושלים הישראלית, עיר הבירה של מדינת ישראל באותם ימים.
עם סיום מלחמת ששת הימים, עבר מזרח העיר לשליטה ישראלית. ראש הממשלה, לוי אשכול, הכריז על איחוד ירושלים, והכנסת העבירה תיקון לפקודת סדרי השלטון והמשפט, המוסיף את סעיף 11ב של "פקודת סדרי השלטון והמשפט", שנוסחו: "המשפט, השיפוט והמנהל של המדינה יחולו בכל שטח של ארץ-ישראל שהממשלה קבעה בצו". הממשלה השתמשה בסמכותה זו על מנת לאחד את ירושלים. במסגרת האיחוד בוצע איחוד מוניציפלי ופוזרה מועצת העיר הירדנית. ב-29 ביוני 1967, הוקמה רשות מוניציפלית אחת לירושלים המאוחדת, וראש העיר טדי קולק, שהיה ראש העיר של מערב העיר מ-1966, היה לראש העיר המאוחדת.
בעקבות הסיפוח גדל מספר התושבים בירושלים הנמצאים בשליטה ישראלית פי אחד וחצי.
תהליך האיחוד לאחר ששת הימים

עקרונות שונים הנחו את ישראל באיחוד העיר:
עיקרון לאומי – איחוד ירושלים המערבית עם ירושלים המזרחית, עיר הבירה ההיסטורית של העם היהודי, וחזרה אליה לאחר 2,000 שנה. איחוד זה התאפשר לאחר כיבוש העיר העתיקה.
עיקרון ביטחוני – הגבול עם ירדן אשר עבר בתוך העיר עצמה לא אפשר הגנה על העיר, צלפים ירדנים ממזרח העיר ירו דרך קבע על אזרחים ישראלים במערבה.
עיקרון טריטוריאלי – החלת ריבונות על אזורים מעוטי תושבים, על מנת לאפשר הקמת שכונות חדשות והרחבת העיר ירושלים.
עיקרון אסטרטגי – כחלק משיקולי ביטחון, השתדלו משרטטי תוואי העיר החדש להכליל בתוך גבולות ירושלים חלק ניכר מרכסי ההרים המקיפים אותה. הכללת מתקנים חשובים כמו שדה התעופה עטרות, הר הזיתים ועוד.
תהליך האיחוד לאחר ששת הימים > קביעת גבולות

עם סיום המלחמה, מינה שר הביטחון משה דיין ועדה של שלושה אלופים (חיים הרצוג, רחבעם זאבי ושלמה להט) על מנת לקבוע את גבולות ירושלים. ממצאי הוועדה של האלופים הוגשו לקראת סוף יוני 1967 ואל ירושלים המערבית הצטרפה ירושלים המזרחית יחד עם עוד אזורים שנכבשו במהלך המערכה על ירושלים במלחמת ששת הימים. במסגרת האיחוד נוספו לירושלים 70,000 דונם, מתוכם כ-6,000 דונמים אשר היוו את מזרח העיר, וכן כפרים ואזורים לא מיושבים, אשר מאוחר יותר נבנו עליהם שכונות הטבעת, שכונות הבריח ושכונות יהודיות נוספות.
כחלק מהסכמי השלום עם ירדן ויתרה ירדן על כל תביעותיה לריבונות בירושלים, ונקבע גבול משותף אשר התוואי שלו עובר לאורך נהר הירדן.
תהליך האיחוד לאחר ששת הימים > אתרי דת

בנוגע לאתרים המקודשים לדתות השונות בעיר העתיקה, בחרה ישראל לקיים סטטוס קוו. אתרים אלו נקראו ה"אגן ההיסטורי" ומשתרעים על כ-1,500 דונם. ממשלת ישראל העניקה לנוצרים ריבונות דה פקטו בכנסיית הקבר ובחלקים אחרים של הרובע הנוצרי, ואילו את הר הבית, המקום הקדוש ביותר לעם היהודי, הותירה ממשלת ישראל בידי המוסלמים, וליהודים אפשרה רק לבקר בו ובלבד שלא יקיימו בו פעילות דתית כלשהי. מדינת ישראל כבשה את הכותל המערבי, והאחריות אליו הועברה לידי הרבנות הצבאית ומאוחר יותר לידי הרבנות הראשית.
תהליך האיחוד לאחר ששת הימים > מעמדם של תושבי מזרח העיר

במזרח ירושלים מתגוררים 60% מאוכלוסיית העיר: כ-443,800 תושבים. מתוכם ישנו רוב ערבי של כ-55%. לאחר מלחמת ששת הימים הוצעה אזרחות ישראלית לתושביה תמורת ויתור על הדרכון הירדני בו החזיקו רוב התושבים. תושבי מזרח העיר העדיפו לקבל מעמד של תושבי קבע הן מתוך התנגדות עקרונית והן בעקבות העובדה שהחזקת דרכון ישראלי משמעותה איסור כניסה לכל מדינות ערב.
תהליך האיחוד לאחר ששת הימים > הקמת שכונות חדשות

שלטון ישראל במזרח ירושלים אפשר הקמת שכונות יהודיות חדשות כמו גילה, פסגת זאב, נווה יעקב ועוד. בשכונות אלו מתגוררים קרוב ל-200,000 ישראלים. ישראל הייתה ועודנה מעוניינת לשמור על רוב יהודי בירושלים.
במשך שנים רבות ישראל נמנעה מיישוב יהודי בתוך שכונות ערביות מתוך תפיסה שהדבר עלול להוביל לחיכוכים מיותרים. אולם, מאז שנות ה-90 השתנתה מגמה זו וגופי השלטון העירוניים והממשלתיים מסייעים להתיישבות מסוג זה. יש הטוענים שאחד הגורמים המשמעותיים שהובילו לשינוי המגמה הקודמת הייתה האפשרות שירושלים תחולק בעקבות תהליך השלום של שנות ה-90.
פערים בין חלקי העיר

אף על פי שהשליטה הישראלית חלה הן על מזרח העיר והן על מערבה ועיריית ירושלים מחויבת לשני חלקי העיר, קיימים פערים משמעותיים ביניהם בנושאי תעסוקה, חינוך, תשתיות ועוד.
פערים בין חלקי העיר > בנייה ותשתיות

על פי חוקי מדינת ישראל, מערב ירושלים ומזרחה שייכים שניהם לעיר אחת ועל שניהם חלים חוקי המדינה, ולכן אין להבדיל ביניהם. לפיכך, ועדות התכנון אמורות לדון בכל תוכנית המובאת להן ללא הבחנה בזהותו של המגיש, יהודי או ערבי, וללא הבחנה בין מזרח העיר למערבה. למרות זאת, עולות טענות על אפליה בין יהודים לערבים, לטובה או לרעה, במזרח ירושלים. ישנם גורמים הטוענים כי קיימת מדיניות אפרטהייד אנטי יהודית במזרח ירושלים וכי אישורי הבנייה ניתנים רק לערבים.
ישנם פערים משמעותיים בין התשתית במזרח העיר לבין מערבה: 50% משטחי ירושלים הם בלי רשת מים וניקוז. בנוסף, ל-50% אין תוכניות מתאר מתואמות, מפורטות ומאושרות, דבר הגורם לקושי בתכנון מערכות כבישים ותשתיות. למעשה, באופן עקבי הקצתה עיריית ירושלים בממוצע פחות מ-10% מתקציבה העירוני לשכונות הערביות, אף על פי שמתגוררת בהן שליש מהאוכלוסייה.
עם זאת, מערכות התשתית של מים, חשמל, ביוב וטלפון משותפות לכל חלקי העיר, וכבישים עורקיים ומשניים חוצים את העיר לאורכה ולרוחבה ומקשרים בין כל חלקיה. לצד חברת התחבורה הערבית של מזרח העיר, קווי אגד בכל חלקי העיר והרכבת הקלה משרתים את כלל תושבי העיר בהם גם רבבות ערבים. תוצאות סקר שערך האיחוד האירופי בשכונות הערביות על אודות שביעות הרצון מהרכבת הקלה, החמיאו לפרויקט.
פערים בין חלקי העיר > תעסוקה

אף על פי שלכוח העבודה הערבי ישנה גישה חופשית לשוק התעסוקה היהודי בירושלים, הרי שבעיר מתקיימים בפועל שני שוקי תעסוקה סקטוריאליים בשני חלקי העיר. מבחינת אבטלה ישנו פער של 3% באחוזי האבטלה בין מזרח ירושלים למערבהּ, כשהפער הוא לטובת מערב ירושלים. בנוסף, 70% מתושבי מזרח העיר חיים מתחת לקו העוני, בשעה שבציבור היהודי בירושלים כ-22.7% חיים מתחת לקו זה. אולם, למרות טענות שונות על אפליה לאומית המובילה לעוני רב בציבור הערבי-ישראלי הרי שהעדפות דתיות ותרבותיות שונות בקרב הציבור המוסלמי המובילות לריבוי ילדים, הימנעות יציאת האישה לעבודה ויחס תלות (היחס בין המפרנסים באוכלוסייה לתלויים בהם כלכלית) גבוה הם גורמים מרכזיים לתחולת העוני הגבוהה בקרב ערביי-ישראל ובכללם גם תושבי מזרח ירושלים.
פערים בין חלקי העיר > חינוך

לאחר החלת ריבונותה של ישראל על מזרח ירושלים דרשה ישראל לאכוף בבתי הספר את תוכנית הלימודים הנהוגה בבתי הספר הערביים בישראל. בעקבות התנגדות חזקה מצד התושבים וויתרה ישראל ונסוגה מכוונה זו. משרד החינוך ברשות הפלסטינית הוא זה שאחראי על תוכנית הלימוד במזרח ירושלים כך שהתלמידים, לדוגמה, נבחנים בסוף לימודיהם במבחן הבגרות הפלסטיני (תוג'יהי) ולא במבחן הישראלי, אף על פי שממשלת ישראל היא זו שמממנת את מערכת החינוך שם. מאז תחילת המאה ה-21 הרשות הפלסטינית, באמצעות האחראי מטעמה עדנאן חוסייני, מזרימה כספים למאבק נגד הכנסת תוכנית הלימודים הישראלית לבתי הספר.
עם זאת, חלק מהתלמידים הערביים לומדים בבתי ספר עירוניים לפי תוכנית הלימוד הישראלית (המותאמת לערבים) ובעשור השני של המאה ה-21 חל זינוק מ-300 תלמידים במערכת החינוך העירונית לכ-5,000 תלמידים וכ-40% מכלל התלמידים במגזר הערבי בירושלים הביעו רצון לעבור למערכת החינוך העירונית.
פערים בין חלקי העיר > עוטף ירושלים

עוטף ירושלים הוא קטע בגדר ההפרדה באזור ירושלים, שמשאיר אזורים מסוימים בעלי אוכלוסייה פלסטינית מופרדים מהעיר. גם האזורים שנמצאים מעבר לעוטף ירושלים שייכים לעיריית ירושלים, זכאים לשירותיה ותושביהם משלמים ארנונה.
ההחלטה על בניית גדר ההפרדה התקבלה בתחילת הקדנציה של אריאל שרון כראש הממשלה, שנתיים לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה, בשנת 2000. בניית הגדר הייתה חלק מהמאבק בטרור הבא מהגדה המערבית ותפקידה הוא למנוע ולעכב כניסה בלתי מבוקרת של פלסטינים תושבי הגדה המערבית לתוך תחומי ישראל.
עוטף ירושלים הוא למעשה חלק בגדר בן 202 ק"מ שרובו חומת בטון. תוואי גדר ההפרדה הותיר מחוצה לו מספר שכונות ירושלמיות בעלות אוכלוסייה ערבית כמו כפר עקב או חלק מאל-ולג'ה. תושבים אשר נמצאים בצד הפלסטיני של הגדר צריכים לעבור מחסומים כדי להיכנס לירושלים. ישנם 13 מחסומים פעילים, אולם פלסטינים בעלי תעודות זהות של הגדה המערבית רשאים לחצות בשלושה מחסומים בלבד: קלנדיה שבצפון, בית לחם שבדרום ומעבר הזיתים שבמזרח.
אף על פי שמטרת הגדר הרשמית היא ביטחונית הרי שגורמים שונים טוענים ששיקולים נוספים כמו התרחבות טריטוריאלית ושיקולים דמוגרפיים היו קווים מנחים בשרטוט התוואי. ראש עיריית ירושלים לשעבר אהוד אולמרט התבטא בנושא זה כי השארת מחנה הפליטים שועפאט ואזור כפר עקב, מעברה השני של הגדר, נועדה לשפר את המאזן הדמוגרפי בעיר. גדר ההפרדה הוכיחה את יעילותה לאחר סיום בנייתה בירושלים, ובאזוריה האחרים. באזור השומרון, לדוגמה, צנח מספר הפיגועים והנפגעים ביותר מ-80%. צניחה ניכרת חלה גם בירושלים.
טענות שונות באשר לאופי הענקת השירותים המוניציפיאלים שעיריית ירושלים חייבת לספק לאזורים שמחוץ לעוטף ירושלים עולות פעמים רבות. יקיר שגב, מחזיק תיק מזרח ירושלים הודה בעבר כי "לעיריית ירושלים אין כל תפקיד בניהול אותן שכונות שמעבר לגדר ההפרדה". דהיינו, אף על פי שתושבי שכונות אלו משלמים את סכומי הארנונה עיריית ירושלים מקצה תקציב זניח לטיפול בשכונותיהם ובכך נמנעים מהם שירותים עירוניים כמו תברואה, רפואה דחופה וחינוך.
עיריית ירושלים מצידה טוענת שקשיים ביטחוניים הם שמקשים על העירייה להעניק שירותים עירוניים לאזורים אלו. על פי ראש מנהל התפעול של ירושלים ארז לזובר, חוסר משאבים לליווי נציגי העירייה לא מאפשר נוכחות שוטפת של גורמי אכיפה מה שמקשה על האכיפה. מתוך מטרה לפתור בעיה ביטחונית זו הפריטה עיריית ירושלים את שירותי הניקיון עקב חששם של עובדי העירייה לעבוד בשכונות הערביות שמעבר לגדר ההפרדה. בתגובה להאשמות כי היא אינה מספקת שירותים בסיסיים הגיבה העירייה כי "העירייה מספקת שירות לשכונות עוטף ירושלים בתחומי הניקיון, התשתיות, החינוך והתברואה כבכל שכונות העיר" וכי נבחן תהליך שיאפשר מענה שוטף יעיל יותר באמצעות המנהל הקהילתי עוטף ירושלים.