stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הביל"ויים
היסטוריה

הבית הוקם בשלהי המאה ה-18 או בראשית המאה ה-19, לא הרחק מהדרך מיפו לרמלה וירושלים. במהלך המאה ה-19 רכש אותו אנטון איוב, מעשירי יפו, שבבעלותו היו פרדסים רבים, ולו מיוחס פיתוח זן תפוזי השמוטי.
המבנה נבנה בהדרגה, ומעת לעת נוספו בו עוד חדרים וכן קומה נוספת. הבנייה המוקדמת פשוטה יחסית, וככל שנוספו אגפים וקומות, הוא כלל אלמנטים מפוארים ומורכבים יותר. ככל בית באר, כולל המבנה באר, בריכת אגירה ומערכת השקיה לפרדסים שסבבו אותו. הבאר עדיין קיימת, אך תעלות ההשקיה אינן קיימות עוד, וגם הבריכה נהרסה.
ב-1882 הגיעה לארץ ישראל קבוצה של 14 ביל"ויים. הקבוצה שכרה את הבית, שהיה בדרך מיפו למקווה ישראל, בה עבדו. הקבוצה כללה 13 גברים ושתי נשים, דאריה סרוט ופאני פרייזר, שהתגוררו בחדר נפרד. אחד מהם, חיים חיסין, תיאר כך את הבית: "נכנסנו לאולם מרווח עם סיפון מקומר. ליד הקירות ספות טורקיות רכות, מצופות קטיפה אדומה עם מלילות. על הרצפה שטיחים יקרים. על שולחנות גבוהים וצרים – מנורות. בצדדים ספסלים אחדים נמוכים מעשה מקלעת". זאב דובנוב ציין כי הם "מתגוררים כאן בשני חדרים גדולים ב-16 רובל לחודש; מלבד זאת לרשותנו מרפסת גדולה, חדר וגן...".
ב-1964 הוכרז הבית כאתר עתיקות. מדובר בהכרזה חריגה, שכן לפי חוק העתיקות, ניתן להכריז על מבנה שנבנה אחרי שנת 1700 כאתר עתיקות רק אם הוא בעל ערך היסטורי, ולפיכך נראה שנוכחותם של הביל"ויים במבנה היא שהביאה להכרזה. בהמשך כללה אותו עיריית תל אביב-יפו ברשימת המבנים המיועדים לשימור. חרף ההכרזות, סובל המבנה מהזנחה רבה, וחלקים רבים ממנו קרסו ונהרסו. בדו"ח מבקר המדינה על הרשויות המקומיות לשנת 2005, שעסק בין היתר בשימור מבנים ואתרים, נמתחה ביקורת על התנהלות הרשויות הנוגעות בדבר.
בראשית המאה ה-21 הושלמה סלילת נתיבי איילון לכיוון חולון ובת ים, והקטע שבין מחלף חולון למחלף וולפסון נסלל בסמוך לבית. לאחר סלילת הכביש התעורר הצורך להסיט את הנתיב הצפוני צפונה כדי לפנות מקום למסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום. חוות דעת של האדריכל אמנון בר אור שללה אפשרות להזיז את הבית ממקומו, מחשש שיקרוס, וכחלופה העבירה חברת נתיבי איילון את הנתיב במנהרה שאורכה 225 מטרים, ושמה "מנהרת הביל"ויים". המבנה מיועד לשיקום ולשרת את הציבור וסביבו הוקם "פארק הבילויים" לרווחת תושבי שכונת נווה עופר. שאלת מימון השיקום עודה פתוחה.
גלריה

ביקור משפחות הביל"ויים בבית לרגל 70 שנה לביל"ו, 1952
בית הביל"ויים ומסילת הברזל שעוברת למרגלותיו
מוצא המנהרה שנחפרה עבור הנתיב הצפוני של נתיבי איילון ובתיה של נווה עופר
בית הביל"ויים, 2017
ראו גם

אבו כביר
בית קברות טאסו
הערות שוליים

↑  דו"ח ביקורת על הרשויות המקומיות 2005, עמ' 80 ‏
↑  מאיה פולק, כאן ביל"ו, מוסף שבת, מקור ראשון, 27.11.2020
בנדיקוט קוצני

| בנדיקוט קוצני> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט קוצני
מינים
 5
שם מדעי
 Echymipera ‏לסון, 1842

בנדיקוט קוצני או בנדיקוט ניו-גינאי קוצני (שם מדעי: Echymipera) הוא סוג של כיסאי במשפחת הבנדיקוטיים שכולל 5 מינים החיים ברחבי מלנזיה וצפון אוסטרליה. הסוג תואר מדעית בשנת 1842 על ידי חוקר הטבע הצרפתי רנה לסון (René Lesson), והמינים שבו הם הגדולים ביותר במשפחה לאחר הבנדיקוט הענק. השם המדעי נועד לציין את הדמיון בין הסוג לבין החולדה הקוצנית.
מידע כללי

הבנדיקוט הקוצני הוא הסוג השני בגודלו בקבוצת הבנדיקוטים החיים בגינאה החדשה. אורך הראש והגוף של המינים נע בין 20 ל-50 סנטימטרים, אורך הזנב 5–13 סנטימטרים, והמשקל בסביבות 2-0.5 קילוגרם. מיני הבנדיקוט הקוצני מתאפיינים במבנה גוף מוצק וקמור, ראש משולש וחוטם מוארך במיוחד. יש להם אוזניים עגולות וגדולות יחסית וזנב עבה באורך בינוני. סימן ההיכר שלהם הוא הפרווה הזיפית והקוצנית שהעניקה להם את שמם. צבעם של המינים בסוג נע בין חום כהה לחום בהיר או אדמוני, והצד התחתון חיוור יותר.
הבנדיקוטים הקוצנים חיים בעיקר בגינאה החדשה ואיים סמוכים, אך מין אחד מצוי גם בצפון אוסטרליה. בית הגידול שלהם מורכב מיער גשם טרופי ולח בשפלות או על מדרונות הרריים גבוהים עד רום 2,000 מטר מעל פני הים. הבנדיקוטים הללו חיים בבדידות רוב הזמן. במהלך היום, הם ישנים בקינים עשויים עלים, עשבים וזרדים שאותם בנו בגזעים חלולים, סבך שיחים או מאורות באדמה. בלילה, הם יוצאים לתור אחר מזונם, שכולל פירות, חרקים, תולעים ושבלולים. הבנדיקוטים הקוצנים יוצרים לעצמם בסבך רשת שבילים שבהם הם משתמשים כדי לנוע במהירות מאזור לאזור.
הנקבות יכולות להמליט עד שלוש פעמים בשנה. גודל השגר נע בין 1 ל-3 ולדות, והם מבלים בכיס מספר שבועות ומגיעים לבגרות בתקופה מוקדמת יחסית. תוחלת החיים המרבית של הבנדיקוטים הקוצנים עד 3 שנים. מלבד טורפים טבעיים מגוונים, הבנדיקוטים מאוימים מצד בירוא יערות ומלכודות. 3 מינים נמצאים במצב שימור ללא חשש, מין אחד בסכנת הכחדה ומין אחד חסר נתונים.
מינים

בסוג זה 5 מינים:
בנדיקוט קוצני מצוי (Echymipera kalubu)
בנדיקוט קוצני אדמוני (Echymipera rufescens)
בנדיקוט קוצני קלרה (Echymipera clara)
בנדיקוט קוצני מנזיס (Echymipera echinista)
בנדיקוט קוצני דוד ( Echymipera davidi)
בניין העירייה של לוס אנג'לס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, בניין ממשל מקומי 
 שימוש:  משרדי עירייה
 כתובת:  נורת' ספרינג 200, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מיקום:  לוס אנג'לס
 מדינה:  קליפורניה, ארצות הברית
 בעלים:  עיריית לוס אנג'לס
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1926–1928 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1928 
 אדריכל:  משרד האדריכלים .AC Martin Partners, Inc
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה:  138 מטר
 קומות:  32 
 קואורדינטות:  34°3′12.96″N 118°14′34.8″W﻿ / ﻿34.0536000°N 118.243000°W﻿ / 34.0536000; -118.243000
 http://www.lacity.org/
  (למפת מטרופולין לוס אנג'לס מוגדלת) בניין העירייה של לוס אנג'לס(למפת מטרופולין לוס אנג'לס רגילה) בניין העירייה של לוס אנג'לס
 
בניין העירייה של לוס אנג'לס' (באנגלית: Los Angeles City Hall) הוא גורד שחקים הממוקם בנורת' ספרינג 200, לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 138 מטרים והוא בעל 32 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים .AC Martin Partners, Inc ונבנה בסגנון אר דקו בין השנים 1926–1928.
ראו גם

גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין העירייה של לוס אנג'לס באתר Emporis
↑  בניין העירייה של לוס אנג'לס באתר Structurae
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 22337318-674c-4d45-b04e-699631d84582  VIAF: 316746226   WorldCat (עם VIAF): 316746226 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מבנים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברכיה שיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1872 א' בכסלו ה'תרל"ג קרצג, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1941  (בגיל 69 בערך) כ"ג בתשרי ה'תש"ב טימישוארה, ממלכת רומניה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה, ממלכת רומניה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב ברכיה (ברנאט) שיק (בהונגרית: Schück Bernát; קרצג, א' בכסלו ה'תרל"ג, 1 בדצמבר 1872 – טימישוארה, כ"ג בתשרי ה'תש"ב, 14 באוקטובר 1941) היה רב, סופר ותאולוג הונגרי.
ביוגרפיה

ברכיה-ברנאט שיק היה בנם של הרב הראשי של נפת קרצג (מחוז בקש בדרום הונגריה), שלמה צבי שיק (1844–1916) ושל רוזה רוזנפלד. הוא למד בישיבת פרשבורג (אז חלק מממלכת הונגריה, היום בסלובקיה), ובהמשך למד פילוסופיה ושפות מזרחיות באוניברסיטאות בבוואריה. בצעירותו הוא תרגם מאמרים מגרמנית ופרסם מאמרים עצמאיים בעיתונים בהונגריה. הוא שירת כרב ראשי של בית הכנסת יוספין בקהילה היהודית האורתודוקסית בעיר טימישוארה (אז חלק ממלכת הונגריה, היום ברומניה). הוא היה חבר בוועד הפועל של האיגוד הלאומי היהודי שנוסד בדצמבר 1918 בטימישוארה.
כמה ממחקריו וספריו ראו אור. הוא כתב את ההיסטוריה של התנועה הלאומית היהודית. עם הכנסת קטעים עבריים הוא פרסם את ספרו "האמונה והמדינה" בשנת 1904 בטימישוארה בהונגרית ובגרמנית. בעבודה זו ניתח ודן במקומה ובתפקידה של הדת במדינה המודרנית. בנוסף, הדפיס בשנת תרע"ב את הקונטרס 'להצדיק צדיק', שנועד להגן על אביו מפני האשמות בכפירה, שהופנו כלפיו מצד רבנים שונים.
נפטר בטימישוארה בכ"ג בתשרי ה'תש"ב, ובנו מאיר ירש את תפקידו כרב הקהילה האורתודוקסית בטימישוארה.
ביוגרפיה > משפחתו

ב-14 בנובמבר 1898 נישא לשרה זינגר בווארפלוטה. בנו מאיר מילא את מקומו בטימישוארה לאחר פטירתו, ולאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וכיהן כרב במספר קהילות בה.
לקריאה נוספת

לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה:
Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés V. (S–Zs). Főszerk. Dávid Gyula. Bukarest–Kolozsvár: Kriterion; Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 2010.
אטילה גידו (עורך): בדרך. ניסויים בבניית חברה ואומה יהודית בטרנסילבניה. 1918–1940 (Miercurea Ciuc, 2009).
הערות שוליים

↑  ולהצדיק צדיק, סאספאלא תרע"ב, באתר היברובוקס.
↑  A házasságkötés bejegyezve a várpalotai állami házassági akv. 37/1898. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299198105171  ISNI: 0000 0000 7920 847X  LCCN: no2003087087  VIAF: 121535605   WorldCat (עם VIAF): 121535605
גאר פורמן

| --- | --- |
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) מוראגה, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  ג'נרל מנג'ר
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של יוטה
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 2009–2020:  שיקגו בולס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 זכייה בפרס מנהל השנה ב-NBA‏ (2011)
גאר פורמן (באנגלית: Gar Forman; נולד בשנת 1960) הוא מאמן ומנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, אשר שימש כג'נרל מנג'ר של שיקגו בולס מליגת ה-NBA בין השנים 2009–2020.
קריירת אימון

פורמן נולד בעיר מוראגה אשר באזור מפרץ סן פרנסיסקו בקליפורניה. בין השנים 1978–1982 למד שיווק ומנהל עסקים באוניברסיטת המדינה של יוטה, ובמהלך שנתו האחרונה שימש במקביל כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 1982 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של "מכללת המדבר" (College of the Desert), אשר בעיר פאלם דזרט בדרום קליפורניה. בין השנים 1985–1987 היה עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, ובעונת 1987/1988 החזיק בתפקיד דומה באוניברסיטת המדינה הפוליטכנית של קליפורניה בפומונה ("קאל פולי פומונה").
בשנת 1988 חזר לקבוצת מקסיקו סטייט, בה החזיק בתפקיד עוזר המאמן עד לשנת 1994. ב-4 העונות הבאות היה עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של איווה, תחת המאמן הראשי טים פלויד.
קריירה כג'נרל מנג'ר

לקראת עונת 1998/1999 מונה פלויד למאמן הראשי של שיקגו בולס, ובהמלצתו מונה פורמן לסקאוט של הקבוצה. בשנת 2004 קוּדם פורמן לתפקיד סקאוט ראשי, ובמאי 2009 מונה לג'נרל מנג'ר של הבולס. בקיץ 2010 מינה את טום ת'יבודו למאמן הקבוצה במקומו של ויני דל נגרו, וצירף את קרלוס בוזר במסגרת עסקת "החתמה והעברה" (Sign-and-trade) עם יוטה ג'אז; פעולות אלו זיכו את פורמן בפרס מנהל השנה ב-NBA לעונת 2010/2011, אותה סיימו הבולס עם המאזן הטוב ביותר בליגה, 62–20. באותה עונה העפילה שיקגו לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, בהובלתו של ה-MVP של העונה הסדירה דריק רוז, אך הודחה על ידי מיאמי היט בתוצאה 1–4.
באפריל 2020 פוטר פורמן מתפקידו בשיקגו, לאחר 22 שנים במועדון, והוחלף על ידי ארתוראס קרנישובאס.
בין פעולותיו הבולטות לאורך תקופתו בשיקגו:
בדראפט 2011 בחר את ג'ימי באטלר בבחירה ה-30.
בינואר 2014 העביר את לואול דנג לקליבלנד קאבלירס בתמורה לאנדרו ביינום ו-3 בחירות דראפט עתידיות.
בדראפט 2014 בחר את יוסוף נורקיץ' (בחירה 16) וגארי האריס (בחירה 19), ושלח את שניהם בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לדאג מקדרמוט (בחירה 11) ואנתוני רנדולף.
ביולי 2014 החתים את פאו גאסול וניקולה מירוטיץ'.
ביוני 2016 העביר את דריק רוז וג'סטין הולידיי לניו יורק ניקס, בתמורה לרובין לופז, חוסה קלדרון וג'ריאן גרנט.
ביולי 2016 החתים את דוויין וייד.
ביוני 2017 העביר את ג'ימי באטלר וג'סטין פטון למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לזאק לאבין, כריס דאן ולאורי מארקנן (הבחירה השביעית בדראפט 2017).
בדראפט 2018 בחר את ונדל קרטר בבחירה השביעית.
בפברואר 2019 העביר את בובי פורטיס וג'בארי פארקר לוושינגטון ויזארדס, בתמורה לאוטו פורטר.
בדראפט 2019 בחר את קובי וייט בבחירה השביעית.
הערות שוליים

1 2  שיקגו ממנה את פורמן לג'נרל מנג'ר, באתר הקבוצה, 4 במאי 2009
↑  פורמן וריילי זוכים במשותף בפרס מנהל השנה, באתר USA Today,‏ 10 במאי 2011
↑  פורמן מפוטר מתפקידו בשיקגו, באתר הקבוצה, 13 באפריל 2020
↑  רשימת הפעולות של פורמן כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
בנדיקוט קוצני מנזיס

בנדיקוט קוצני מנזיס או בנדיקוט קוצני נהר-פליי (שם מדעי: Echymipera echinista) הוא מין כיסאי נדיר בסוג בנדיקוט קוצני שאנדמי למרכז גינאה החדשה. הוא התגלה ותואר מדעית בשנת 1990 על ידי ג'יימס מנזיס (James I. Menzies) וקרוי על שמו. עד שנת 2020 זוהו בוודאות רק שתי דגימות של מין זה, והמידע אודות האקולוגיה והתפוצה שלו לוטה בערפל.
מידע כללי

לבנדיקוט מנזיס מבנה גוף גוצי ומקושת, ראש משולש, וחוטם מאורך וצר במיוחד. האוזניים בינוניות ועגולות. בניגוד לשאר המינים בסוגו, אצל בנדיקוט מנזיס הפרווה כולה מורכבת משיער דוקרני או זיפי, ללא שילוב של שיער רך. צבע הפרווה חדגוני, ובצידי הפנים יש שני פסים שחרחרים שנמשכים מהחוטם לאוזניים ומקיפים את העיניים. שתי הדגימות שנאספו היו ממין נקבה. אורך הראש והגוף שלהם היה 32–39 סנטימטרים, אורך הזנב 10 סנטימטרים והמשקל בסביבות קילוגרם אחד. מידות הגוף של הזכר אינן ידועות וסביר להניח שהוא גדול במעט.
בנדיקוט מנזיס אנדמי לדרום ומרכז גינאה החדשה. שתי הדגימות הידועות של המין, נאספו בשני מקומות נפרדים בצפון ובדרום אגן הניקוז של נהר פליי הנמצא בשטחה של פפואה. בית הגידול של בנדיקוט מנזיס מורכב מיערות גדותיים הנמצאים לאורך נהר פליי בשפלה הדרומית של האי. עם זאת, דגימה שלישית שעשויה להיות שייכת למין זה, נאספה ברכס במרכז גינאה בגובה 1,000 מטר מעל פנים הים.
למרות שבנדיקוט מנזיס אוכל-כל, המורפולוגיה של השיניים מצביעה על תזונה שמורכבת בעיקר מחרקים. מעבר לכך, אין מידע זמין אודות האקולוגיה והביולוגיה שלו.
מצב

בשל העדר מידע עדכני אודות טווח התפוצה ומצב האוכלוסייה, הרשימה האדומה של IUCN לא הצליחה לקבוע את מצב השימור של בנדיקוט מנזיס, והוא מסווג כמין חסר נתונים (DD). המין לא תועד בטבע מאז 1990, כנראה בשל חוסר בסקרים בבתי גידול המאוכלסים על ידו. בית הגידול בטווח התפוצה האפשרי של המין שלם ברובו, והאיום העיקרי על המין נשקף מצד כלבי בית משוטטים.
הערות שוליים

↑  בנדיקוט קוצני מנזיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
גאפסה

| --- | --- |
הבריכה הרומית של גאפסה
הבריכה הרומית של גאפסה
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מחוז:  גאפסה (מחוז)
 שטח:  45 קמ"ר
 גובה:  297 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  105,264 (2014)
 קואורדינטות:  34°25′48″N 8°47′20″E﻿ / ﻿34.43°N 8.7888888888888888°E﻿ / 34.43; 8.7888888888888888
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.commune-sousse.gov.tn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו לוב אלג'יריה הים התיכוןגאפסה(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו לוב אלג'יריה הים התיכוןגאפסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גאפֿסה (בערבית: قفصة, ברומית: Capsa) היא בירת מחוז גאפסה בתוניסיה. העיר ממוקמת במערב תוניסיה במרחק של 370 ק"מ מהבירה תוניס. העיר נתנה את שמה הלטיני לתרבות הכאפסית (Capsian culture) שהתקיימה במגרב בתקופה האפיפלאוליתית. לפי המפקד של תוניסיה משנת 2004 בעיר 84,676 איש, היא העיר התשיעית בתוניסיה מבחינת גודל האוכלוסייה.
היסטוריה

גאפסה היא נווה מדבר בו נמצאו שרידים להתיישבות אנושית מלפני כ-15 אלף שנה.
לפי המיתולוגיה הוקמה קפסה על־ידי הרקלס הלובי. המלך יוגורתה שלט בה ושמר בה את אוצרותיו. העיר נכבשה על־ידי גאיוס מריוס ב־106 לפנה"ס. מאוחר יותר היא הוקמה מחדש במתכונת פיניקית תחת שופטים, ובהמשך הפכה לקולוניה רומית. גאפסה הייתה עיר חשובה באפריקה הרומית. שתיים מהבריכות הרומיות בעיר שרדו והן משמשת את תושביה עד היום. השלטון הרומי היה נתון להתקפות חוזרות ונשנות מצד הברברים, וקצו בא עם הכיבוש הערבי במאה השביעית. גאפסה ירדה מגדולתה אחרי ייסוד קירואן וקביעתה כמרכז השלטון הערבי באזור.
ב-1886 נמצא בקרבת העיר מכרה פוספטים שעד היום הוא אחד ממכרות הפוספטים הגדול בעולם.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הייתה נתונה להפצצות מצד הגרמנים והאיטלקים, וחלק גדול מהקסבה של העיר נחרב.
ב-1980 קבוצת טרוריסטים חמושים שאומנו על ידי לוב השתלטו על העיר כמחאה על השלטון של חביב בורגיבה. 48 איש נהרגו בקרבות שפרצו לאחר מכן, עד שצבא תוניסיה השתלט מחדש על העיר. בינואר 2008 החלו מהומות בעיר בעקבות יוקר המחיה בתוניסיה ונגד שלטונו של זין אל-עאבדין בן עלי. המהומות דוכאו באלימות, והיום רבים מחשיבים את המהומות והתנועה שקמה בעקבותיהם כתחילת המחאה נגד בן-עלי, ואשר התעצמה עם האביב הערבי, כמה שהביא להפלת שלטונו של בן-עלי ושלטונם של מנהיגים נוספים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון.
ערים תאומות

איטליה אלסנדריה, איטליה
ספרד פלמה דה מיורקה, ספרד
הערות שוליים

1 2 3  Siméon Vailhé,‏ "Capsa", האנציקלופדיה הקתולית
↑  J. A. Ilẹvbare, The Impact of the Carthaginians and the Romans on the Administrative System of the Maghreb Part I, Journal of the Historical Society of Nigeria 7, 1974, עמ' 187–197
בעיטת רבונה

אלכס אוקסלייד-צ'מברלין מבצע בעיטת רבונה.
בעיטת רַבּוֹנָה היא סוג של בעיטה בכדור במסגרת משחק הכדורגל. הבעיטה המיוחדת מתבצעת כך שהרגל הבועטת מונפת לקראת הבעיטה מאחורי הרגל הניצבת על הקרקע, מקיפה אותה מאחור ומוצלבת אתה לפני המגע עם הכדור. כך, למשל, אם יש כוונה לבעוט ברגל ימין, הבעיטה תצא מצד שמאל, וכך עשויה להתבלבל ההגנה. על כן הבעיטה ידועה גם בשם "crossed-kick", או "בעיטה מוצלבת".
בעיטת הרבונה המתועדת הראשונה בוצעה על ידי הכדורגלן הארגנטינאי ריקרדו אינפאנטה, במשחק בין אסטודיאנטס לה פלאטה לבין רוסאריו סנטראל בשנת 1948 [דרוש מקור]. למחרת המשחק, פרסם שבועון הספורט אל גראפיקו תמונה ובה נראה אינפנטה לבוש כתלמיד בית ספר, ותחתיה הכיתוב "El Infante que se hizo la rabona" (בספרדית: "התינוק ש'הבריז' (התחמק) מבית הספר.") מאז נודעה הבעיטה בשם "רבונה".
בעיטת הרבונה המצולמת הראשונה נבעטה על ידי השחקן פלה במסגרת אליפות מדינת סאו פאולו שבברזיל בשנת 1957.
למרות שלסגנון הבעיטה המיוחד עשויים להיות שימושים מעשיים בהטעיית היריב או בביצוע בעיטה מזווית קשה אל השער או במסירה - לרוב מתבצעת הבעיטה רק כדי "להשוויץ" ולבדר את הקהל באמצעות מהלך לא שגרתי וקשה לביצוע.
בהשאלה, נתנה הבעיטה את שמה לצעד בריקוד הטנגו, שמוצאו מארגנטינה.
בניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה

| --- | --- |

הדמיה של בניין הסקיי סיטי
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מעורב
 מיקום:  צ'אנגשה
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 בעלים:  Broad Sustainable Building 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  20 ביולי 2013 – בהמתנה
 עלות:  9 מיליארד ¥
 מידות
 גובה:  838 מטר
 שטח:  1,050,000 מטר רבוע
 קומות:  202
 קואורדינטות:  28°19′14″N 112°53′51″E﻿ / ﻿28.320556°N 112.8975°E﻿ / 28.320556; 112.8975
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסקיי סיטי(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסקיי סיטי
 
סקיי סיטי (בכתב סיני: 天空 城市; בפין-יין: Tiankong Chengshi), או סקיי סיטי אחד, היה גורד שחקים בתהליכי תכנון ותחילת בנייה, שהיה מתוכנן להגיע לגובה 838 מטרים. הבניין נמצא בעיר צ'אנגשה, במחוז חונאן, בדרום מרכז הרפובליקה העממית של סין. המגדל עתיד להשתרע על שטח של 1,050,000 מטרים רבועים ולכלול 93 מעליות. ביולי 2013 הופסקו עבודות ההכנה לבנייה, עקב דרישות הממשל לעמידה בתקנים נוספים, בנובמבר 2015 חודשו עבודות הבנייה אך הופסקו שוב לאחר שנה בעקבות הכרזה על האזור כ"אזור ללא בניה". אם ייבנה, הבניין צפוי לעבור בגובהו את מגדל בורג' ח'ליפה בעשרה מטרים. הכרזת האזור המורחב סביב מיקום המגדל כאזור מוגן עצרה בפועל את תהליך הבנייה לזמן בלתי ידוע.
בנייה

הבניין מתוכנן להיבנות באופן לא קונבנציונלי, ומתכנני הבנייה העריכו כי היא תימשך רק 90 יום, בנוסף ל-120 ימי הכנה של בנייה טרומית באתר העבודה. אם יושלם, הוא יהיה הבניין השני בגובהו בעולם, לאחר מגדל ג'דה שבערב הסעודית שיהיה גבוה ממנו ב-170 מטרים. עלות בניית המגדל נאמדת ב-9 מיליארד יואן סיני (1.46 מיליארד דולר אמריקני).
החברה הבונה התכוונה לבנות בניין בגובה 666 מטרים, אך השלטון המקומי רצה שבניין זה יהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם, ומכאן תוכניותיו הנוכחיות.
הבניין יכלול קניונים, בתי מגורים, בתי ספר ובית חולים שישרתו 30,000 תושבים. הוא יהיה עמיד לרעידת אדמה בעוצמה של 9 בסולם ריכטר.
הערות שוליים

↑  F_200788, Hunan drops ambition on world’s tallest building amid protests - People's Daily Online, en.people.cn
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בנדיקוט עכברי

| בנדיקוט עכברי> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט ננסי
מין:: בנדיקוט עכברי
שם מדעי
 Microperoryctes murina ‏שטיין, 1932
תחום תפוצה


בנדיקוט עכברי או בנדיקוט ויילנד (שם מדעי: Microperoryctes murina) הוא מין בנדיקוט קטן בסוג בנדיקוט ננסי שאנדמי לאזור קטן במערב גינאה החדשה. הוא התגלה ותואר מדעית על ידי הזואולוג הגרמני גאורג הרמן וילהלם שטיין (Georg Hermann Wilhelm Stein), ולעיתים נחשב לטקסון מונוטיפי בשל המורפולוגיה והמראה הייחודי שלו. משמעות השם המדעי שלו היא "חופר כיס זעיר דמוי עכבר". הבנדיקוט העכברי לא נצפה בטבע על ידי זואולוגים מערביים מאז שנות ה-30 של המאה ה-20.
מידע כללי

הבנדיקוט העכברי הוא המין הקטן ביותר בסדרת הבנדיקוטאים לאחר קרובו בנדיקוט ננסי ארפקי: אורך ראשו וגופו 15–17 סנטימטרים, ואורך זנבו 10.5–11 סנטימטרים; משקלו מוערך בכ-100 גרם. מבנה גופו קומפקטי וצר, ראשו ארוך ומחודד ואוזניו קטנות. זנבו ארוך, דקיק וחשוף. הפרווה של הבנדיקוט העכברי בצבע חדגוני של אפור עשן כהה או חום אפרורי, ללא הפסים הכהים בחלק האחורי שאופיינים למינים בסוגו. הזנב בצבע כהה לכל אורכו, וללא קצה בהיר. חלקי הגוף החשופים (האף, האוזניים והכפות) בצבע ורוד. מבחינה חיצונית הוא נראה כעכבר עם ראש מחודד.
הבנדיקוט העכברי אנדמי למערב גינאה החדשה, באזור מצומצם על רכס ויילנד סביבות הכפר המבודד גונונג סומורי. שלוש הדגימות הידועות למדע נאספו כולם על ידי גאורג שטיין בגובה של 2,500 מטר מעל פני הים, כך שנראה שהמין מוגבל ליערות עננים טרופיים בגובה רב. אין מידע על אורח החיים והביולוגיה של המין. ככל הנראה, הוא פעיל ביום ובלילה, וניזון מחסרי חוליות וצמחים שאותם הוא מוצא באמצעות נבירה וחפירה באדמת היער הרטובה. סביר להניח שהוא חופר לעצמו מקלט קטן באדמה שמשמש לו למקלט מפני נמיות כיס ונחשים.
מצב

הבנדיקוט העכברי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU) מכיוון שככל הידוע הוא מוגבל לאזור יחיד שגודלו המשוער 20 קילומטרים רבועים בלבד או אף פחות. בשל בית הגידול ההררי והקשה לגישה, הבנדיקוט לא נצפה או נלכד בטבע מאז 1931, וככל הנראה נדיר למדי. האיומים העיקריים עליו אינם ידועים, אך סביר להניח שהוא סובל מבירוא יערות וממלכודות. לא ידוע האם הוא קיים באזור מוגן כלשהו. נדרשים מחקרים נוספים באשר לתפוצה, לביולוגיה ולמצב המין.
הערות שוליים

↑  בנדיקוט עכברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברכיה הלוי

| --- | --- |
 לידה:  1130 ז'ירונה, ספרד 
 מדינה:  כתר אראגון 
 תקופת הפעילות:  ? – ערך בלתי־ידוע 
 אב:  יצחק בן זרחיה הלוי 
 צאצאים:  יהודה בן ברכיה  יצחק בן ברכיה הלוי 
 
רבי ברכיה הלוי היה רב ופייטן בפרובנס במאה ה-12, אחיו הצעיר של רבי זרחיה הלוי (בעל המאור).
ביוגרפיה

ר' ברכיה הלוי נולד בסביבות שנת 1130 לרבי יצחק הלוי, מתלמידי החכמים בגירונה, שהיגר לפרובנס והתיישב בנרבונה. אחיו הגדול היה רבי זרחיה הלוי (הרז"ה) בעל ספר המאור, שמזכיר אותו בספרו ספר המאור הגדול ואף הקדיש לו כמה משיריו. מצויות בידינו התכתבויות של שני האחים, ובהן גם שאלות ששאל רבי ברכיה את אחיו הגדול. לא ידוע לנו רבות על קורות חייו, אך ככל הנראה הוא לא ישב בלוניל אלא בנרבונה. תא שמע מעריך כי עם שובו של הרז"ה לגירונה היה שם אחיו. ידועים לנו מספר פיוטים שחיבר.
צאצאיו

ידועים שמותיהם של שנים מבניו: האחד, רבי יהודה בן ברכיה (ריב"ב), מחבר שיטת ריב"ב - פירוש על הלכות הרי"ף, המבוסס הרבה על תורת דודו בעל המאור. בן נוסף הוא רבי יצחק בן ברכיה, פייטן. לעיתים החליפו בינו ובין בן דודו רבי יצחק בן זרחיה.
פיוטיו

חיבר קדושתא לשבת פרה שהשתמרה במחזורי נוסח קטלוניה. הקדושתא מופיעה בחלק מכתבי היד של נוסח פרובנס, שכנראה מייצגים את מנהג לנגדוק, אך בכתבי יד אחרים, וכן במנהג פרובנס הנדפס, מופיעה קדושתא אחרת. בכתיבת הקדושתא, הלך בדרך פייטני ספרד הקלאסיים, ושילב בתוכה לאחר פיוטי ה"מגן", ה"מחיה" וה"משלש" פזמונים הכתובים בסגנון ספרדי.
ישראל דוידזון מונה 8 פיוטים ממנו: אודה אתכם, אשמתי ואשמו, בוחן לבות, בנים בלבב, ברבות עתים, ברום גלגל, המן על, שובו שובבים. עוד 5 פיוטים מר' ברכיה פרסם אברהם יצחק כ"ץ: אל נערץ מסוד קדושים, בניהם רחם כמאז, בנים מבית עבדים, בסוד אלהים אין לחקור, יום לך רעיוני ננהים. נוסף להם פיוט אזהרות שחיבר לשבת קודם חג הסוכות.
לקריאה נוספת

בנימין בר-תקוה, סוגות וסוגיות בפיוט הפרובנסלי והקטלוני, באר שבע תשס"ט.
ישראל מ' תא-שמע, רבי זרחיה הלוי בעל המאור ובני חוגו, ירושלים: תשנ"ג, עמ' 15-16.
אברהם יצחק כ"ץ, יגל חזון : חמישים שירים חדשים מתקופת ספרד / יוצאים לאור לראשונה, על-פי כתב-יד מברצלונה באוסף גינצבורג במוסקבה, עם מבואות והערות מאת אברהם יצחק כ"ץ. ירושלים: מ. ניומן, 1964.
יעקב שפיגל, "אזהרות לרבי ברכיה הלוי לשבת קודם סוכות", אור ישראל כה [ז א] (תשרי תשס"ב), עמ' ט–כב, באתר אוצר החכמה
אוצר הגדולים, ג, הכהן, נפתלי יעקב, תשכ"ז - תש"ל, ערך קעז.
הערות שוליים

↑  גיטין, דף ז עמ' א בדפוס וילנא
↑  עידן פרץ, "נוסח קטלוניא: קווי יסוד בתפילות הקבע ובמערכות הפיוטים", מכילתא ב (תשפ"א), עמ' 113.
↑  פרץ, "נוסח קטלוניא: קווי יסוד בתפילות הקבע ובמערכות הפיוטים", עמ' 114.
↑  בנימין בר-תקוה, "'אביר אזרחים לאור עולם כיצא': קדושתא לראש השנה קרוב לוודאי מאת מנחם המאירי", דרך אגדה יג (תשע"ו), עמ' 38–40.
↑  אוצר השירה והפיוט - ד השלמות ומפתחות, עמ' 373
↑  אברהם יצחק כ"ץ, יגל חזון : חמישים שירים חדשים מתקופת ספרד / יוצאים לאור לראשונה, על-פי כתב-יד מברצלונה באוסף גינצבורג במוסקבה, עם מבואות והערות מאת אברהם יצחק כ"ץ. ירושלים: מ. ניומן, 1964, עמ' 141
↑  יעקב שפיגל, "אזהרות לרבי ברכיה הלוי לשבת קודם סוכות", אור ישראל כה [ז א] (תשרי תשס"ב), עמ' ט–כב, באתר אוצר החכמה.
בית הקברות היהודי בבז'ג

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1800 
 מיקום:  Makarskiego 
 קואורדינטות:  50°50′46″N 17°27′29″E﻿ / ﻿50.846°N 17.458°E﻿ / 50.846; 17.458
 he
 
בית הקברות
בית הקברות היהודי בבז'ג (בפולנית: Brzeg) הוא בית קברות יהודי הממוקם ברחוב מקארסקי, בעיר בז'ג שבפולין. הוקם בשנת 1798. הקבורות הראשונות התקיימו בשנת 1801, והאחרונות נערכו בשנת 1937. במקום נשתמרו עד היום כ-150 מצבות.