stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בילי מיטשל
תפיסתו של מיטשל והוויכוח על דמותו

תפיסתו של מיטשל על פגיעותה של אוניית המערכה למתקפה אווירית "בתנאי מלחמה" הוכיחה את צדקתה במלחמת העולם השנייה. כמה וכמה אוניות מערכה הוטבעו בהתקפות מן האוויר במהלך המלחמה, ובהן אוניות צי ארצות הברית שהוטבעו בפרל הארבור, אוניות הצי האיטלקי שהוטבעו בקרב טאראנטו, אה"מ פרינס אוף ויילס, טירפיץ, יאמטו, ועוד. חלקן הוטבעו, כאמור, בעודן בנמל, וחלקן הוטבעו בים. יחד עם זאת, רוב האוניות הללו הוטבעו בידי מטוסים שהמריאו מנושאות מטוסים, ולא על ידי מפציצים שבסיסם ביבשה, כפי שחזה מיטשל. ציי העולם למדו היטב את הלקח שלימד מיטשל, ונערכו בהתאם.
מיטשל היה האמריקאי הראשון שאימץ, באופן ציבורי, חזון של כוח אוויר אסטרטגי, שיוכל לשלוט במלחמה עתידית. הוא האמין שמטוסים הם ביסודם כלי נשק שנועד למתקפה; מטוסים יוצרים מהפכה באופי המלחמה, מכיוון שבאמצעותם מתאפשרת מתקפה ישירה על המרכזים החיוניים של מדינת האויב. אותם מרכזים חיוניים היו, לתפיסתו של מיטשל, אזורים תעשייתיים רבי עוצמה, שבהם מייצרים את הכמות העצומה של חימוש וציוד, שהם חיוניים למלחמה מודרנית. מיטשל לא ראה בהפצצות אלו מעשה לא חוקי או לא מוסרי; להפך, לאור הסבל הנורא ומיליוני הקרבנות במלחמת החפירות, שהייתה מרכיב מרכזי במלחמת העולם הראשונה, טען מיטשל שמתקפה אווירית מוחצת יכולה להיות דרך מהירה לסיים מלחמה, ואף הומנית יותר.
כדי לבצע ביעילות את המתקפה האסטרטגית, טען מיטשל שיש להפריד את זרוע האוויר מצבא היבשה ומן הצי; זרועות היבשה והצי היו יותר מדי שמרניות ויותר מדי מוכוונות ללוחמת שטח. לגלוגיו והקנטותיו של מיטשל כלפי הצי היו זדוניות במיוחד; יש הטוענים, שמעבר ליריבות החריפה שנוצרה בין הצי לבין שירות האוויר, תרם הדבר גם לדחיפת הצי ליצירת כוח אוויר המבוסס על נושאות מטוסים, תפיסה שהייתה מנוגדת לתפיסתו של מיטשל.
כמה וכמה ספרים נכתבו על מיטשל, והמחברים השונים חלוקים בדעותיהם לגבי דמותו. מיטשל היה גאוותן, קצר רוח, גזען, שתלטן ואנוכי. למרות שהגנתו על תפיסת הכוח האווירי זכתה לפרסום ותשומת לב ציבורית רבה, לא ברור האם מעשיו הביאו לשינוי בדעת הקהל הציבורית ובתפיסתם של מקבלי ההחלטות. מבקריו של מיטשל טוענים, שהתקפותיו המרושעות הבלתי פוסקות על הצי הזיקו יותר מאשר הועילו, ויצרו איבה בין הצי לבין חיל האוויר, שלא שככה למעשה עד היום.
מנגד, טוענים סנגוריו של מיטשל שחסרונותיו אוזנו על ידי חזונו על עתידה של המלחמה, חזון שנכונותו הוכחה במידה רבה; חזון זה גם תמך בשירות האוויר הצעיר וחסר הניסיון בשנותיו הראשונות והקשות. מחברים אחרים מרחיקים לכת מעבר לכך: יש הרואים בו נביא שלא הוערך דיו בדורו וקדוש מעונה שהקריב עצמו למען הכוח האווירי.
הנצחה

מיטשל הונצח בכמה וכמה דרכים:
ב-1942 אישר הנשיא רוזוולט את העלאתו של מיטשל לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים), כהוקרה על תרומתו ליצירת הכוח האווירי. החלטה זו אושרה מחדש על ידי הקונגרס בשנת 2004.
ב-1946 אישר הקונגרס, בהמלצת הנשיא רוזוולט (כמה שנים לפני כן), להעניק למיטשל את מדליית הזהב של הקונגרס, כהוקרה על שירותו החלוצי היוצא דופן וראיית הנולד שלו בתחום הכוח האווירי.
ב-2007 העניק חיל האוויר האמריקני את מדליית הפעולה בקרב (Combat Action), שעיצובה מבוסס על הסמלים שהיו מצוירים על מטוסו של מיטשל במלחמת העולם הראשונה.
אחד המפציצים הידועים במלחמת העולם השנייה, נורת' אמריקן B-25, נקרא מיטשל, על שמו; זהו המטוס הצבאי האמריקני היחיד שנקרא על שמו של אדם מסוים.
במהלך השנים היו כמה קריאות לביטול משפטו הצבאי של מיטשל, בין השאר על ידי בנו; חיל האוויר לא קיבל בקשות אלה, אך הביע צער על הנסיבות שבהן נסתיימה הקריירה הצבאית של מיטשל.
דמותו של מיטשל הוזכרה בסרטים כמה פעמים, ביניהם הסרט "משפטו של בילי מיטשל" (1955), בבימויו של אוטו פרמינגר, שהציג את מיטשל באור דרמטי אך נקמני.
על שמו של מיטשל נקרא שדה התעופה במילווקי, ויסקונסין.
כמה מוסדות ובתי ספר נקראים על שמו, ברחבי ארצות הברית.
ב-1999 הופיע בול דואר עם תמונתו של מיטשל.
ב-2006 חשף חיל האוויר האמריקני חליפות מדים חדשות, שאחת מהן נקראה על שמו של מיטשל.
פצצת זרחן פוגעת באוניה האמריקנית אלבמה, במסגרת הניסוי של מיטשל. אלבמה הייתה אוניית פרה-דרדנוט ששימשה כמטרה בניסוי.
טוד וולטרס

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1960 (בן 64) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1982–2022 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית  סגן ראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית  ראש אגף מבצעים במטות המשולבים  מפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה  המפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה  מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק  מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (2)  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (3)  כוכב הארד (2)  מדליית האוויר (2)
 
טוד דניאל וולטרס (באנגלית: Tod Daniel Wolters) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כמפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית והמפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה. לפני כן שירת כמפקד כוחות חיל האוויר האמריקאי באירופה ובאפריקה, וכן פיקד על כוחות האוויר של נאט"ו.
ביוגרפיה

וולטרס סיים ב-1982 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר. שירת כמדריך טיסה וכטייס מטוסי OV-10 ברונקו ו-F-15 איגל.
בינואר 1999 מונה למפקד טייסת קרב 19 (טייסת F-15), בשנים 2002–2004 פיקד על להק המבצעים של כנף 1, ב-2003 עמד בראש כוח המשלוח האווירי 482 שהוצב במזרח התיכון. בשנים 2004–2006 פיקד על כנף האימונים 47 בבסיס לפלין שבטקסס. ביוני 2006 מונה למפקד כנף הקרב 325, המפעילה מטוסי F-22 ראפטור. במרץ 2008 מונה לתפקיד מטה במפקדת בעלות הברית בקאבול שבאפגניסטן. באפריל 2009 לקצין המבצעים של פיקוד החלל של חיל האוויר. במאי 2011 מונה למפקד כוח המשימה של חיל האוויר באפגניסטן וסגן מפקד פיקוד הכוחות האמריקאים באפגניסטן. ביוני 2012 מונה לראש הלשכה המשפטית במשרד מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.
בספטמבר 2013 מונה למפקד חיל האוויר ה-12 ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום של ארצות הברית. בדצמבר 2014 מונה לסגן לענייני מבצעים של ראש מטה חיל האוויר, ביולי 2015 מונה לראש אגף מבצעים במפקדת המטות המשולבים.
באוגוסט 2016 קודם לדרגת גנרל מונה למפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה, המפקד גם על כוחות האוויר של נאט"ו. במאי 2019 החלף על ידי ג'פרי הריגיאן ומונה למפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית ולמפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2022.
במהלך שירותו צבר מעל 5,000 שעות טיסה, על מטוסי T-38 טאלון, F-15C איגל, F-22 ראפטור, A-10 ת'נדרבולט II ו-OV-10 ברונקו.
לוולטרס תואר שני בביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצבא, תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמברי-רידל, ותואר ראשון בלימודי תעופה מאקדמיית חיל האוויר.
גלריה

הביקור
טרי ורטס

| --- | --- |

טרי ורטס, 2009
 לידה:  1 בדצמבר 1967 (בן 56) בלטימור, מרילנד
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אונ׳ אמבריי-רידל לאווירונאוטיקה  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  Oakland Mills High School 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  2000–2016 (כ־16 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  213 ימים ו-10 שעות
 ביוגרפיה בנאס"א:  טרי ורטס
 משימות
 STS-130,‏ סויוז TMA-15M
  /
 עיטורים
  מדליית השירות הראוי לשבח   מדליית האוויר   מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (פעמיים)
 
טרי ורטס (באנגלית: Terry Wayne Virts;‏ נולד ב-1 בדצמבר 1967, בלטימור) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

טרי ורטס נולד בבלטימור וגדל בעיירה קולמביה שבמרילנד. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ממנה בשנת 1989 קיבל תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 1988 הוא היה בשנת לימודים בצרפת במסגרת החלפת סטודנטים. בשנת 1997 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-ריידל.
בשנת 1989 ורטס קיבל הסמכה כטייס קרב והוצב על מטוס "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון" בבסיס החיל בפלורידה. בהמשך הוא שירת בגרמניה ובקוריאה הדרומית. הוא ביצע מספר טיסות מבצעיות מעל עיראק.
בשנת 1997 ורטס קיבל הסכמה כטייס ניסוי לאחר סיום קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
בסך הכול ורטס הגיע ל-5,300 שעות טיסה ב-40 מטוסים.
שירות בתחום החלל

בשנת 2000 ורטס נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
בפברואר 2010 ורטס טס לחלל כטייס במשימה STS-130 במעבורת החלל אנדוור (ג'ורג' זאמקה היה מפקד צוות). המטרה הייתה להביא מודול מגורים חדש "טרנקוויליטי" (שלווה), ואת מודול "קופולה" ולבצע מספר ניסויים. בנוסף הובאו חלקי חילוף ומצרכים שונים.
בנובמבר 2014 הוא טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-15M והצטרף למשלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד ברי וילמור. לאחר סיום עבודת המשלחת ורטס מונה למפקד משלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 199 ימים בחלל.
בשנת 2016 ורטס פרש מנאס"א.
לאחר פרישה

לאחר פרישה ורטס עוסק במגוון נושאים. הוא מופיע עם הרצאות ובתוכניות טלוויזיה. הוא כתב מספר ספרים על ניסיונו בתחום החלל.
בשנת 2019 ורטס היה חבר צוות שהשלים טיסה סביב כדור הארץ דרך הקטבים בזמו שיא של 46 שעות ו-20 דקות.
בועת סבון

בועת סבון
ילד מפריח בועות סבון
הפרחת בועות סבון בהכנה ביתית
בועת סבון היא גוף חלול העשוי משכבה דקה מאוד של מי סבון. לרוב בועות סבון שורדות זמן קצר, לפני שהן מתפוצצות, בין אם בעצמן או בגלל מגע עם חפץ אחר. ילדים מרבים לשחק עם הבועות, אך מיצגים אמנותיים הראו שגם מבוגרים מתעניינים בהן. בועות סבון מהוות המחשה פיזיקלית לבעיה מתמטית מורכבת בנושא מינימום שטח פנים.
תכונות פיזיקליות > מתח הפנים

בועות יכולות להתקיים מכיוון שלשכבת הפנים של נוזל, (במקרה של בועות סבון, בדרך כלל מים) יש מתח פנים מסוים, אשר גורם לה להתנהג כיריעה אלסטית. למרות זאת, בועה המורכבת מנוזל בלבד איננה יציבה ולכן היא זקוקה לחומר כגון סבון כדי להתקיים. טעות נפוצה היא שהסבון מעלה את מתח הפנים שבמים - ההפך הוא הנכון: סבון מוריד את מתח הפנים של המים. למים שהומס בהם סבון יש בערך שליש ממתח הפנים של מים ללא סבון. סבון איננו "מחזק" בועות, הוא מייצב אותן. כשהסבון נמתח ריכוזו הולך ופוחת, מה שגורם למתח הפנים לעלות. כך מחזק הסבון את החלקים החלשים ביותר של הבועה, ומונע מהם מלהימתח עוד. בנוסף מונע הסבון התאיידות וכך מאפשר לבועה לשרוד מעט יותר זמן.
צורת הפנים הכדורית של הבועה נגרמת גם היא ממתח הפנים. המתח גורם לבועה ליצור כדור, שכן לכדורים יש את שטח הפנים הקטן ביותר עבור נפח נתון. צורת הכדור אמנם מושפעת מהאוויר, אבל בהנחה שהבועה מרחפת כשלעצמה במקום חסר רוח, היא תשמור על צורה קרובה מאוד לכדור, בעיקר בשל משקלה הנמוך.
תכונות פיזיקליות > קיפאון

בועת סבון המופרחות באוויר בטמפרטורה של פחות ממינוס 15 מעלות צלזיוס תקפא כשתיגע בקרקע. אז יפעפע האוויר שבתוך הבועה החוצה לאטו עד שהיא תקרוס תחת משקלה.
בועת סבון המופרחת באוויר בטמפרטורה של פחות ממינוס 25 מעלות צלזיוס תקפא עוד באוויר, ועלולה להתנפץ כשתפגע בקרקע. בטמפרטורה הזו, בועה מופרחת כשהיא מלאה באוויר חם, ולכן בהתחלה תקפא ככדור כמעט מושלם, אך ככל שהאוויר יתקרר ובכך יקטן בנפחו יתחילו חלקים מהבועה לקרוס. בועה שמופרחת בטמפרטורה כזו תמיד תהיה קטנה יחסית בגודלה. היא תקפא מהר, וניסיון להמשיך ולנפח אותה יוביל לניפוצה.
תכונות פיזיקליות > איחוד

כששתי בועות מתאחדות פועל אותו עיקרון פיזיקלי והבועות יתפסו את הצורה בעלת שטח הפנים הקטן ביותר. המשטח המשותף ביניהן ישתנה כדי להתאים לצורת הכדור של הבועה הגדולה מבין השתיים, והבועה הקטנה תהפוך לכעין בליטה. זאת מכיוון שלבועות קטנות יותר לחץ פנימי גבוה יותר. אם הבועות שוות בגודלן יהיה המשטח ביניהן מישורי.
במקרה שבו מתאחדות שלוש בועות הן מסתדרות בזווית של 120° אחת מהשנייה. זוהי הבחירה היעילה ביותר, וזו גם הסיבה שדבורים משתמשות גם הן בזווית 120° ובכך יוצרות משושים משוכללים בכוורותיהן.
בנקודה אחת עשויות להיפגש ארבע בועות לכל היותר, והזווית בין כל הקווים שבהם נפגשות שלוש בועות היא 109.47°.
תכונות פיזיקליות > צבע

הצבעים המשתנים של בועות סבון נגרמים מהתאבכות של גלי האור. כשהאור פוגע בקצה הבועה הוא נשבר: חלקו מוחזר מהדופן החיצונית וחלקו נשבר דרכה ומוחזר רק בהגיעו אל הדופן הפנימית. אלומת האור המוחזרת מהבועה נקבעת, אם כן, על סמך התאבכות שני המרכיבים. הפרש הפאזה שנוצר בכל מסע בין המשטח החיצוני והמשטח הפנימי של הבועה הוא ביחס ישר לעובי הבועה וביחס הפוך לאורך הגל. מכאן שעבור כל עובי אפשרי של הבועה, ההתאבכות היא בונה עבור אורכי גל מסוימים, והורסת עבור אחרים. אם מקרינים על בועה אור לבן (כלומר, אור שמכיל את כל אורכי הגל הנראים), יבלטו מספר צבעים שיוחזרו ממנה בעוד שאחרים ייעלמו. הדבר ייצור מעין גוון צבעוני שמשתנה כשמשתנה עובי הבועה.
את שינויי הצבע אפשר לראות בבירור כשהבועה מתכווצת כתוצאה מאידוי. בתחילה, כאשר הבועה עבה, אין גלי האור הארוכים נראים, והבועה נראית ירוקה וכחולה, ואין בה כמעט אדום. לעומת זאת כשהבועה מתכווצת והמרחק בן הדפנות קטן, נעלם הצהוב, (ונותרת בועה כחולה יחסית). אחריו נעלם הירוק (מה שמשאיר בועה אדומה יחסית) ואחריו הכחול (מה שמשאיר בועה צהובה). לבסוף, כשהבועה דקה מאורך הגל הנראה, יבטלו כל הגלים זה את זה ולא תראה שום השתקפות. בשלב זה יהיה עובי הבועה פחות מ-25 ננומטרים וקרוב לוודאי שהיא תהיה על סף פיצוץ.
השפעת ההתאבכות קשורה גם לזווית שבה פוגעת קרן האור בבועה. אפילו אם עובי הבועה הוא אחיד (מצב בלתי אפשרי שכן כוח המשיכה מושך את הנוזל כלפי מטה) ישתנו הצבעים בגלל תנועה של הבועה או של מקור האור.
היבטים מתמטיים של התופעה

בועות סבון הן ההתגלמות הפיזית של בעיית מינימום שטח הפנים של נפח נתון, שהיא בעיה מתמטית מסובכת. אף על פי שכבר מ-1884 ידוע שבועה היא הדרך לעטוף נפח נתון בשטח הפנים הקטן ביותר, רק בשנת 2000 הוכיחה קבוצת מדענים ששתי בועות מאוחדות הן הדרך לעטוף שני נפחים בשטח פנים הקטן ביותר.
בועות סבון שואפות להקטין את שטח הפנים שלהן, ולכן הצורה המושלמת עבור בועה, היא כדור, כיוון שלו שטח הפנים המינימלי עבור נפח נתון. עם זאת, כשמספר רב של בועות נמצא יחד, לדוגמה בקצף, יש להן צורות מורכבות הרבה יותר.
אופן הכנת בועות הסבון

הדרך הקלה ביותר ליצור בועות סבון היא באמצעות קניית נוזל בועות מסחרי (המשווק כצעצוע), או על ידי ערבוב מעט מסבון מדיח הכלים במים (אך שיטה זו אינה עובדת טוב במיוחד). ישנן מספר שיטות לשפר את נוסחאות נוזל הבועות הביתי, כדי להפוך אותו ליעיל יותר:
אופן הכנת בועות הסבון > תוספים

הוספת חומר שמוריד את מתח הפנים של המים, כגון סבון נוזלי או שמפו תינוקות. שיטה זו פועלת היטב כשהסבון טהור (ללא מבשמים או תוספים אחרים). סבונים יקרים בדרך כלל יעזרו יותר מסבונים זולים.
הוספת חומר המעבה את המים. החומר השימושי ביותר הוא גליצרין הנמכר בבתי מרקחת, כיוון שבנוסף לעיבוי הוא גם יהפוך את הבועה לצבעונית יותר. סוכר הוא התחליף הטוב ביותר, אך מומלץ להמיס אותו קודם במים חמים. אם התמיסה תהיה סמיכה מדי, קשה יהיה להכין בועות, ולכן חשוב לא להוסיף יותר מדי מחומר זה.
מים מזוקקים עדיפים על מי ברז שכן אין בהם סידן שידוע כמנטרל לסבון.
אופן הכנת בועות הסבון > הליכים

השארת הסבון במכל פתוח לאורך הלילה תהפוך אותו לסמיך יותר, (אך אם התמיסה תהיה סמיכה מדי יהיה קשה להכין בועות).
עדיף להימנע מהשארת בועות או קצף על פני שטח הנוזל, ניתן להעלימם בעזרת ערבוב קל, העפתן מעל פני שטח הנוזל או על ידי המתנה.
אופן הכנת בועות הסבון > מתכונים להכנת נוזלי הבועות

3.5 ליטר מים.
2⁄3 כוס אבקת מדיח כלים.
2 עד 3 כפיות גליצרין.
1.4 ליטר מים (עדיף מזוקקים).
150 מיליליטר של אבקת מדיח כלים.
12 מיליליטר גליצרין.
100 גרם סוכר.
2 עד 4 כפיות מלח .
1⁄3 כוס מים.
1⁄3 כוס נוזל בועות מסחרי.
1⁄3 כוס גליצרין.
200 מיליליטר מים.
60 מיליליטר שמפו לתינוק.
3 כפיות סוכר.
אופן הכנת בועות הסבון > מפריח הבועות

מפריח הבועות קל גם הוא להכנה וניתן לקנותו יחד עם נוזל בועות בחנות צעצועים. הדרך הקלה ביותר להכין מפריח בועות שימושי היא ללפף חוט מתכת ולעטוף את החלק המרכזי שלו בתחבושות או בחוטים כדי שהסבון יידבק ביתר קלות. ניתן גם להשתמש במקטרת בועות, מכשיר בצורת מקטרת עישון שיש לנשוף לתוכו, והבועות מופרחות מהפתח ממנו יוצא עשן במקטרת רגילה.
אופן הכנת בועות הסבון > מפריחי הבועות כצעצועים

האזכור הראשון שנמצא לבועות כמשחק הוא בציורים פלמים מהמאה ה-17 שבהם נראים ילדים מפריחים בועות באמצעות מקטרות מחרס. חברה משיקגו בשם צמוטוי החלה למכור נוזל בועות כצעצוע ב-1940, והאופנה לא חלפה מאז. המוצר כצעצוע בימינו, מצליח ביותר [דרוש מקור].
מיצגים אומנותיים

הופעות של בועות סבון משלבות בידור עם הישגים אומנותיים. אמנים מסוימים יוצרים בועות שעוטפות חפצים ענקיים, אפילו אנשים. אחרים מצליחים לייצר בועות בצורת קוביות, משולשים ופסלים, וזאת לרוב בעקבות הוספת מרכיבים שונים למי הסבון שמהם מיוצרות הבועות. בדרך כלל מטופלות הבועות בידיים. כדי להוסיף לאפקט הוויזואלי מוסיפים להן לפעמים עשן או הליום, המשולב עם לייזר ועם אש. אפשר למלא בועות בחומר דליק ואז להציתן, אף על פי שפעולה כזו הורסת את הבועה.
לקריאה נוספת

צ'ארלס ורנון בויס, בועות סבון והכוחות המעצבים אותן, מצרפתית: חיים בן-עמרם, הוצאת דביר ועם עובד, 1966.
זאב לוז, קרומי סבון ובועות סבון כמודלים מתימטיים, פי האטום א-2, מרץ 1982.
ספר על סבון בועות ומתמטיקה:
Isenberg, Cyril (1992) The Science of Soap Films and Soap Bubbles ; (Dover) ISBN 0486269604.
"בועות סבון", ז'אן-בטיסט סימאון שארדן, השליש השני של המאה השמונה עשרה
בועת סבון קפואה
בועות בקערת שטיפה
בתרשים זה פוגעת קרן האור בנקודה א'. חלק מהאור מוחזר מהדופן החיצונית של פני המים וחלקו נשבר לתוך המים ומוחזר מהדופן הפנימית.
בתרשים זה שתי קרני אור (קרן 1 וקרן 2). שתי הקרניים פוגעות בבועה בנקודה א' ונשברות כמו בדוגמה הקודמת, כך שהן עוקבות אחרי שני מסלולים. הקרן היוצאת מהבועה בנקודה ב' מורכבת משני חלקים: חלק מקרן 2 שמוחזר מהדופן החיצונית של מעטפת המים, וחלק מקרן 1 שחודר את הדופן החיצונית, מגיע לנקודה ג' ומוחזר משם. אם הקטע א-ג-ב שווה באורכו לאורך הגל של הקרניים או לכפולה שלמה שלו, שתי הקרניים נעות באותו מופע ונוצרת ביניהן התאבכות בונה.
ההבדל בין תרשים זה לתרשים הקודם הוא שבמקרה הזה אבג איננו כפולה שלמה של אורך הגל, כלומר קרן 1 וקרן 2 מגיעות בפאזה שונה. הקרניים מתאבכות באופן הורס והאור הכחול אינו נראה.
תמונת המחשב הזו מראה את הצבעים המשתקפים מדופנה של בועת מים, המוארת על ידי אור לבן. הרדיוס יחסי לעובי הבועה, והזווית הקוטבית שווה לזווית הפגיעה של האור.
ילדה רודפת אחרי בועות סבון כמשחק.
הפרחת בועת ענק
התמים (רומן מאת איאן מקיואן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איאן מקיואן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 נושא:  המלחמה הקרה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1990
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  2007
 תרגום:  מיכל אלפון
 סדרה
 סדרת ספרים:  ספריה לעם
 
התמים (באנגלית: The Innocent) הוא רומן משנת 1990 מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן.
הרומן מתרחש בברלין בשנים 1955–1956 בתחילת המלחמה הקרה ובמרכזו ״מבצע זהב״ (אנ') המשותף ל-CIA ול-MI6, לבניית מנהרה מהגזרה האמריקאית של ברלין אל הגזרה הרוסית במטרה לצותת לקווי טלפון של הפיקוד העליון הסובייטי. לאונרד מרנהאם הוא אנגלי בן 25 שמקים ומתקן את הרשמקולים המשמשים במנהרה. הוא מתאהב במריה אקדורף, גרמנייה גרושה בת 30. הסיפור סובב סביב מערכת היחסים ביניהם ותפקידו של לאונרד במבצע.
עלילה

לאונרד מרנהאם הוא "התמים" של הרומן, מהנדס משרד הדואר המועסק על ידי האמריקאים כדי להתקין ציוד ניטור במנהרה שהם בונים במיוחד כדי להאזין לרוסים. בין האמריקאים לבריטים שורר אי אמון. לאונרד מתיידד עם בוב גלאס, אמריקאי אובססיבי לביטחון.
הבריטים מודעים לכך שהאמריקאים נמצאים על סף פריצת דרך עם הפענוח, ומתרגזים על כך שהם לא היו חלק מזה. מקנאמי, מדען, מתעקש שלאונרד ישמש עבורם מרגל, שכן הוא נמצא עם האמריקאים. לאונרד נכשל בצורה עגומה בתפקידו כמרגל.
למרבה האירוניה, לאונרד גר בדירה מעל דירה בה דמות די מחניקה בשם ג'ורג' בלייק, שהיה סוכן סובייטי שנכלא בשנות ה-60, ומי שנמלט מ־Wormwood Scrubs . הרומן משלב בצורה מסודרת מפגשים בדיוניים בין שני הגברים, ואחת הבגידות הידועות לשמצה של בלייק זוכה למבט מחודש בעקבות המעשה הטיפשי של לאונרד.
כשהוא יושב בבר יחד עם עמיתיו האמריקאים לאונרד פוגש בחורה בשם מריה, עבורה הוא 'תמים' בגלל שמעולם לא קיים יחסי מין לפני כן. הם מתארסים אך לאחר מסיבת האירוסין, בעלה לשעבר של מריה, אוטו, מופיע. אוטו הוא גיבור מלחמה ואלכוהוליסט. אוטו פותח בריב אלים עם בני הזוג. בזמן שהוא מגן על מריה, לאונרד מוכה קשות. מריה הורגת את אוטו ע״י מכה בראש.
בני הזוג לא יכולים לדווח על הרצח למשטרה, מכיוון שאוטו היה מיודד עם המשטרה ומחליטים שהם צריכים להיפטר מהגופה. הם חותכים את גופתו של אוטו ואורזים אותו בתיבות שלאונרד לקח מהמנהרה. לאונרד, תשוש והלום, משוטט בברלין עם הארגזים הכבדים מנסה למצוא היכן להשאיר את חלקי הגופה, אך מוותר וחוזר איתם לדירתו. בעודו עוזב את דירתו שוב עם התיקים למחרת, הוא נתקל בבלייק במעלית וטוען שהתיקים מכילים ציוד מארצות הברית, שישמש במנהרה במשך עשרים וארבע השעות הקרובות ולאחר מכן יחזור לאַרה״ב. לאכן מכן, לאונרד נתקל בגלאס, שמזהיר אותו על הוצאת הציוד ממקום העבודה ומאלץ אותו להחזיר את התיקים למנהרה ומסיע אותו לשם בעצמו. לאונרד מפקיד את התיקים במנהרה, ואז מסגיר את קיומם לרוסים כדי להימנע מכך שהתוכן הממשי של התיקים יתגלה על ידי עמיתיו. (אם כי מתברר מאוחר יותר שבלייק כבר בגד בקיומה של המנהרה הרבה לפני כן. בלייק מספר לרוסים על הציוד החדש שיש ללאונרד, אז הרוסים פורצים למנהרה שלהם מהקצה שלהם במטרה לתפוס את הציוד לשימושם האישי)
נראה כי מערכת היחסים של לאונרד ומריה עומדת להתפרק עקב המתח שבביתור גופתו של אוטו, ושניהם חשים הקלה כאשר לאונרד מחליט לחזור לאנגליה לזמן קצר. בדיוק כשהמטוס שלו עומד להמריא הוא רואה את מריה ובוב גלאס ביחד על גג מסוף שדה התעופה. לנארד משוכנע שהם מנהלים רומן ומחליט שהקשר נגמר בינו לבין מריה, לאחר שכבר חשד בהם במשך זמן מה.
בחלק האחרון, הרומן מדלג קדימה שלושים ושתיים שנים. שניהם בגיל העמידה המאוחר (ליאונרד כיום בסביבות 57, מריה בסביבות 62). לאונרד קיבל מכתב ממריה שמסבירה שהיא מעולם לא בגדה בו עם גלאס לאחר שלא השיב למכתביה היא הסיקה שהדברים הסתיימו בינה לבין לאונרד. מריה מספרת לליאונרד שלימים נישאה לבוב גלאס בניו יורק, עברה לאמריקה והם עשו יחד שלושה ילדים. מריה גם מספרת שגלאס מת לאחרונה מהתקף לב. היא מגלה שגלאס גילה על אוטו ועזר לחפות על הרצח, שהיה הסיבה האמיתית להתנהגותם החשידה ביחד. הרומן מסתיים בכך שלאונרד מחליט לטוס לאמריקה ולערוך ביקור פתע אצל מריה בביתה.
נושאים

לאונרד מסתבך קשות בחייה של חברתו הגרמנייה, מריה. הוא מוצא שחייו השתנו לנצח תוך ערב אחד. בבתוליו הוא מתוודע לתענוגות הסקס ע״י מריה שבעצמה מוקסמת מתמימותו היא לא מאוימת ממנו וזה מאוד חשוב לה. אולם עברה משיג אותה לילה גורלי אחד. המנהרה, הנאמנויות, כולם הופכים לחלק מהניסיון הנואש של לאונרד להימלט ממעשהו. הרומן חושף את "תמימותו" של לאונרד בצורה קומית מטעה: הצעיר האנגלי, מתרוצץ וסובל בדיחות ועלבונות מהאמריקאים, מוצא את עצמו לפתע במצולות הפחד והאימה, שם הבגידה הופכת לקלה.
קַבָּלָה

התמים זכה לשבחים מצד מבקרי הספרים. מייקל ווד מ"לונדון ריוויו אוף בוקס" דן ברומן כ״רומן גותי״ וכותב כי "הכישרון הגדול של מקיואן הוא להביא את הדמויות שלו לרמת החוויה הזו באמצעים הכי סתמיים". ווד טוען כי הקשר בין יצירתו של לאונרד לחייו האישיים נעשה בצורה מפורשת מידי, אך שיבח את הדיוק של תיאור הרגש של מקיואן, וטען כי הרומן הוא "חקירה שרודפת את האפשרויות המגוונות והמטרידות של ידע".  ג'ואן סמית' התייחסה לרומן כ"יצירה הבוגרת ביותר של מקיואן" וכ"הישג יוצא מן הכלל ".
מבקר של Kirkus Reviews קבע כי התמים הוא "מלאכת מחשבת של תכנון [ו] ביצוע" כמו עבודות קודמות של מקיואן.  סופר שכתב עבור Publishers Weekly טען, "למרות שעלילתו מתחרה בכל מותחן ביכולת לבנות מתח נרטיבי, הרומן הזה הוא גם עבודת מחקר על טיפוסים. טיפוס של צעיר המתבגר בנסיבות מוזרות, ושל הבדלים באופי הלאומי: הבריטים הג'נטלמנים, כולם נימוסים ואדיבות; האמריקנים העזים וחסרי הסבלנות. הגרמנים הציניים, הפרוזה הנקיה והמתוחה של מקיואן, מעלה את הספר הזה לרמה הגבוהה ביותר של הז'אנר.  ג'ורג' סטאד מהניו יורק טיימס ריוויו אוף בוקס כתב שהמרכיבים השונים בחומר הסיפור משולבים היטב, ואמר שהספר מבסס את מקיואן כ"פסיכולוג חריף של הנפש היום יומית״ אנתוני בורגס הוא מעריץ של הרומן, וכותב ש"הרומן מהדהד הרבה אחרי הקריאה"
מיצ'יקו קאקוטאני מה"ניו יורק טיימס" שיבח את התמים כ"עוצמתי ומטריד", וכינה אותו "הדוק כך שכל פרט בכל אירוע עובד כפצצת זמן, מחכה להתפוצץ, בעוד שכל תמונה נראית משתלמת במונחים של עלילה, אווירה או נושא". קאקוטאני טען כי "בעוד שאירועי גראנד ג'יניול אינם סבירים כמעט בסטנדרטים היומיומיים של המציאות [...] התיאור הקריר והנשלט של מר מקיואן על האירועים המקאבריים משווה ל[אירועים סבירים בקושי] סוג של היגיון בלתי נמנע".  עם זאת, ריצ'רד אדר מלוס אנג'לס טיימס כתב ביקורת לא אוהדת. על אף שהוא שיבח את התיאור של מקיואן על הבנייה וההתקנה של ברז התקשורת כ"מתוח ומרגש", הוא אמר שהסיפור של לאונרד ומריה "יוצא משליטה" כשבעלה מופיע ושהסוף, "אחרי כל כך הרבה מתח, [...] נראה חסר מעוף ושגרתי. האפילוג, שנקבע שנים מאוחר יותר, הופך את הסוף השגרתי הזה לסוף 'שמח' שהוא בנאלי לחלוטין". אדר סיכם שהרומן משעשע אך חסר רגש.
רוג'ר בוילן מ"בוסטון ריוויו" טען ב-2006 שהיחסים של לאונרד עם הבוס האמריקני שלו והרומן עם מריה "הם מערכות יחסים מתוחות ודינמיות, שנחשפו בצורה מופתית, והאווירה היא מהשורה הראשונה. לרומן הברלינאי של מקיואן יש ריח של הדבר האמיתי, אדי הדיזל וריחות הבירה וה- Wurstwagens והברלינר לופט המתחזק, האווירה של ברלין".  במאמר מ-2014 ל- The Irish Times, איילין באטרסבי שיבחה את הרומן כ"מחקר מעניין של חוסר אמון" ואחד משלושת הספרים הטובים ביותר של מקיואן  . טינה ג'ורדן וסוזן אלינגווד מהניו יורק טיימס ציינו את התמים ב-2018 כאחת משש היצירות הראויות לציון של מקיואן.
עיבוד לקולנוע

מקיואן כתב גם את התסריט לסרט באותו שם משנת 1993.