stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הקוריאני הטוב ביותר
זוכים ומועמדים > שנות 2010

| שנה | זוכים | מועמדים |
| --- | --- | --- |
| 2013 (אנ') | אקסו |  B.A.P  בויפרנד (אנ')  סיסטאר (אנ')  U-KISS (אנ') |
| 2014 | B.A.P |  ביסט (אנ')  BTS  CNBLUE (אנ')  קארה (אנ') מועמדויות מוקדמות: טופ דוג (אנ')  בויז ריפבליק (אנ') |
| 2015 | BTS |  B1A4 (אנ')  GFriend (אנ')  Got7 (אנ')  VIXX (אנ') |
| 2016 (אנ') | B.A.P |  GFriend (אנ')  Got7 (אנ')  טווייס  VIXX (אנ') |
| 2017 (אנ') | GFriend (אנ') |  מאמאמו  היילייט (אנ')  סבנטין  וונה ואן (אנ') |
| 2018 | לונה (אנ') |  קוסמיק גירלז (אנ')  (G)I-dle  גולדן צ'יילד (אנ')  פנטגון (אנ') |
| 2019 | אייטיז |  AB6IX (אנ')  CIX (אנ')  איצי  Iz*One |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2020

| שנה | זוכים | מועמדים |
| --- | --- | --- |
| 2020 | סטריי קידס |  אסטרו (אנ')  קארד (אנ')  ויקטון (אנ')  אוורגלו |
| 2021 | אספה |  קראויטי (אנ')  STAYC  ויקלי (אנ')  WEi (אנ') |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
פרנסין ג'ורדי

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1977 (בת 47) Worb, שווייץ 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 סוגה:  מוזיקת שלאגר 
 www.francinejordi.ch
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנסין ג'ורדי (בגרמנית: Francine Jordi; נולדה ב-24 ביוני 1977) היא זמרת שווייצרית.
ביוגרפיה

ג'ורדי נולדה בקנטון ברן, מילדות החלה להופיע בשירה ובנוסף למדה לנגן על פסנתר בקונסרבטוריון, ב-1998 זכתה ב-"Grand Prix der Volksmusik", תחרות מוזיקה עממית הנערכת בין המדינות דוברת הגרמנית, בשנה זו הוציא את האלבום הראשון שלה והיא נהייתה לאחת הזמרות המצליחות בשווייץ. בנוסף היא הנחתה שתי תוכניות ב-ARD.
היא ייצגה את שווייץ באירוויזיון 2002 עם השיר "Dans le jardin de mon âme" בצרפתית, היא הייתה במקום ה-22 עם 15 נקודות. באותה שנה יצאה לסיבוב הופעות ברחבי מדינתה.
ב-2007 הופיעה לראשונה באופרה בהפקה של חליל הקסם שנערכה בקזינו של ברן.
ב-2015 החלה להנחות את תוכנית המוזיקה האוסטרית "Musikantenstadl".
ב-2009 התחתנה עם רוכב האופניים טוני רומינגר, ב-2011 הם נפרדו.
פרבר 13 (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  פייר מורל
 הופק בידי:  לוק בסון ברנרד גרנט
 תסריט:  לוק בסון
 עריכה:  פרדריק טוראבל 
 שחקנים ראשיים:  דוד בל סיריל רפאלי
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  EuropaCops, צרפת
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 2004
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן אקשן, סרט פעולה מדע בדיוני, סרט אמנויות לחימה, סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   district13
 סרט הבא:  פרבר 13: אולטימטום
 www.districtb13.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרבר 13 (בצרפתית: Banlieue 13) הוא סרט אקשן צרפתי משנת 2004, שבוים על ידי פייר מורל והופק על ידי לוק בסון ("לאון", "האלמנט החמישי", "ניקיטה").
בסרט נעשה שימוש נרחב באמנות הפארקור, ספורט אתגרי שפותח בצרפת בשנות ה-90. אחד מכוכבי הסרט, דוִד בל, הוא ממייסדי הפארקור. נוסף על כך, לא נעשה בסרט כל שימוש בגרפיקה ממוחשבת ובכבלים.
בדומה למתואר בסרט הקולנוע, העיר פריז מחולקת לפרברים ולשיכונים המסוכנים למחיה, היות שכנופיות רחוב שולטות בהם (אם כי בניגוד לסרט, לא בצורת גטאות מבוצרים). שנה לאחר צאת הסרט, פרצו המהומות בפרברי המהגרים בפריז, ושר הפנים ניקולא סרקוזי התבטא בחריפות בנושא.
צילומים לסרט המשך, "פרבר 13: אולטימטום", החלו באוגוסט 2008 במקומות כבלגרד וסרביה, והוא יצא לאקרנים ב-18 בפברואר 2009 בצרפת. שני כוכבי הסרט ממשיכים לגלם את דמויותיהם.
עלילה

בפריז של שנת 2010, כנופיות רחוב משתלטות על הפרברים הפריזאים, והן סוחרות בסמים תוך שימוש באלימות קשה כלפי תושבי המקום. השלטונות הקימו חומה מסביב לאזור ונטשוהו, בכך מבצרים אותו משאר העיר ומנתקים את התושבים מכל חינוך והגנה משטרתית. אחד התושבים, ליטו, מנהל מלחמה של איש אחד כנגד ברון סמים בשם טאהא כדי שזה יסיר את שליטתו מעל בניין המגורים בו הוא מתגורר. ליטו מחזיק ברשותו סמים השייכים לטאהא, ששולח את בריוניו להשיבם. ליטו משמיד את הסמים ונמלט מרודפיו בעזרת אמנות הפארקור. טאהא שובה את אחותו של ליטו, לולה, אך ליטו מצליח להצילה ולשבות את טאהא במקום. הוא לוקח את טאהא לבניין המשטרה באזור, אך מגלה שהם בתהליך נטישת המקום. על מנת למנוע סכסוך עם כנופייתו של טאהא, המשטרה משחררת אותו לחופשי. טאהא עוזב את המקום ולוקח איתו את לולה. ליטו הורג את פקיד המשטרה שאיפשר לברון הסמים להימלט עם אחותו.
חצי שנה לאחר מכן, שוטר סמוי בשם דמיאן מסתנן לתוך קזינו תת-קרקעי במטרה לעצור גנגסטר. תהליך החילוץ שלו משם נכשל והוא נאלץ ללחום את דרכו חזרה למעלה. מיד עם תום המשימה הוא מקבל חדשה - לעצור את ברון הסמים טאהא, שגנב פצצת ביקוע גרעיני והפעילה. על דמיאן לשכנע את ליטו, כעת אסיר בכלא, להוביל אותו לבסיסו של טאהא לצורך ניטרול הפצצה.
דמיאן מנסה לביים בריחה מהכלא כאסיר נמלט ועוזר לליטו להימלט לעבר פרבר 13, אך זה מגלה את תחבולתו ונוטש אותו בכניסה לפרבר המסוכן. לאחר שנלחם בכמה מבריוני המקום, הוא מוצא את ליטו ומתוודה בפניו בנוגע לתוכניתו. שניהם מחליטים לשתף פעולה לנטרל את הפצצה ולשחרר את לולה מידיו של טאהא. הם נשבים (אם כי במכוון) ונלקחים אליו, ומגלים שהפצצה מחוברת לרקטה המכוונת לאמצע פריז, כשלולה כבולה למרגלותיו, וכי טאהא מתכוון לסחוט את הממשלה. דמיאן מסכים לשלם עבורם כופר נפש, ומעמיד פנים שהעביר את הסכום הדרוש, 20 מיליון אירו, לחשבונות הבנק שמסר לו. טאהא מחזיקם תחת אבטחה עד שהבנק יאשר שההעברה בוצעה, אך בינתיים דמיאן וליטו מצליחים להימלט מהמקום. בדיעבד, טאהא מגלה שהחשבונות בחוץ לארץ שמסר לדמיאן רוקנו, וכשבריוניו מגלים זאת ומבינים שאין לו איך לשלם את משכורתם, הוא נורה למוות על ידם.
דמיאן וליטו עושים דרכם למגדל בו נמצאים הפצצה ולולה. דמיאן מתכוון לנטרל את הפצצה בעזרת קוד ביטול, אך ליטו מוצא שקוד הביטול הוא דווקא קוד שיגור. הוא נלחם בדמיאן למנוע את הכנסת הקוד, וכששעון העצר מגיע לאפס, הפצצה אינה מתפוצצת, בכך מוכיחה את התאוריה של ליטו, לפיה הממשלה שלחה אותם כדי להפעיל את הפצצה היות ששניהם ניתנים להקרבה. השניים עושים דרכם חזרה לבניין הממשלה יחד עם הפצצה, ומאלצים בכיר ממשלתי להודות בפעולות הממשלה להפטר בכל דרך אפשרית מהפרבר, אפילו על ידי פיצוץ גרעיני. ההודאה מוקלטת בחשאי ומשודרת לטלוויזיה.
פעולתם של הצמד גורמת למהומה ציבורית בנוגע למתרחש בפרבר 13. השניים נפרדים כידידים, ולולה מנשקת את דמיאן מתוך הבטחה שהם ישובו להיפגש.
שחקנים

דוד בל - ליטו, מתיישב-גטו אקרובטי שנלחם בכנופיות
סיריל רפאלי - דמיאן, שוטר סמוי שמאמין בחוק ובממשל
טוני דיאמריו - קיי 2, בריון כנופייתו של טאהא
דני וריסימו - לולה, אחותו המתמרדת של ליטו
פריפורט

| --- | --- |
דגל פריפורטדגל פריפורט

 מדינה:  איי בהאמה איי בהאמה
 אי:  גרנד בהאמה
 מחוז:  פריפורט
 ראש העיר:  אנטיה דוהרטי
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1955
 שטח:  558 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  45,945 (2012)
  ‑ צפיפות:  48 נפש לקמ"ר (2000)
 קואורדינטות:  26°31′42″N 78°41′48″W﻿ / ﻿26.528472°N 78.696583°W﻿ / 26.528472; -78.696583
 אזור זמן:  UTC -5
 http://gbpa.com/home/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי בהאמה מוגדלת) נסאו קופרס טאון  אנדרוס טאון  קלרנס טאון  א ר ה ב  קובה איי טרקס וקייקוס  האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי פריפורט(למפת איי בהאמה רגילה) נסאו קופרס טאון  אנדרוס טאון  קלרנס טאון  א ר ה ב  קובה איי טרקס וקייקוס  האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי פריפורט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פריפורט (באנגלית: Freeport) היא עיר, מחוז ואזור סחר חופשי באי גרנד בהאמה  שבאיי בהאמה. ב-1955 הוענק שטח של ביצות וצמחייה נמוכה בהיקף של 202 קמ"ר על ידי ממשלת איי בהאמה לוואלס גרובס, יזם ממדינת וירג'יניה שבארצות הברית, כדי שיפתח את האזור. פריפורט התפתחה להיות לעיר השנייה בגודלה באיי בהאמה. את העיר משרת נמל תעופה בינלאומי. רשות הנמלים של גרנד בהאמה מפעילה בעיר אזור סחר חופשי, שהוקם ב-1955 על פי הסכמה של הממשלה שהעסקים באזור לא ישלמו מיסים עד ל-1980 ומאוחר יותר הוארך תוקפו של הסכם זה עד שנת 2054. בהמשך הורחב השטח שהוענק ל-526 קמ"ר.
האקלים בעיר הוא אקלים טרופי. ענף התיירות, שבשיאו היה בהיקף של מיליון תיירים בשנה, דעך קצת מאז 2004 עקב השפעתן של שתי סופות טרופיות שהכו את האי. כמה אוניות תענוגות עוגנות באי מדי שבוע.
פרס מקס בורן

| --- | --- |

 תיאור:  פרס מדעי גרמני
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, גרמניה 
 הגוף המעניק:  האגודה הגרמנית לפיזיקה, המכון לפיזיקה
 תקופת הפרס:  1973–הווה (כ־51 שנים) 
 נקרא על שם:  מקס בורן 
 
פרס מקס בורן (באנגלית: Max Born prize) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האגודה הגרמנית לפיזיקה (DPG) והמכון לפיזיקה (IOP), לזכרו של הפיזיקאי מקס בורן. הוא נוסד בשנת 1972, והוענק לראשונה בשנת 1973. הפרס ניתן בעבור תרומה יוצאת דופן לפיזיקה. הפרס מוענק שנה אחת לזוכה בריטי או אירי ובשנה שלאחריה לזוכה גרמני. יחד עם הפרס מוענקת מדליית כסף בקוטר כ-6 ס"מ ובעובי 0.5 ס"מ, אשר בצד אחד מציגה את הפרופיל של מקס בורן, שמו ותאריכיו, ובצד האחר את המשוואה pq - qp = h/2πi, ואת שמות שני הארגונים המעניקים את הפרס. שמו המלא של המקבל ושנת הענקת הפרס חקוקים מסביב. המדליה מלווה ב-3,000 אירו.
בשנת 1981 זכה הפיזיקאי, יחיאל דומב בפרס. לאחר מכן עלה לישראל.
פסק דין אקס פארטה מרימן

פסק דין אקס פרטה מרימן (באנגלית: Ex parte Merryman; מראה מקום: 17 F. Cas. 144 (1861)) הוא פסק דין של בית המשפט העליון בארצות הברית בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. התיק עסק בסמכותו של נשיא ארצות הברית להגביל את צו הביאס קורפוס, צו המעוגן בחוקת ארצות הברית, המחייב את רשויות המדינה לדון בהצדקת כליאתו של עציר. לפי החוקה, מוסמך הנשיא למנוע את קיומו של צו הביאס קורפוס רק במקרה של פלישה או מרד.
לאחר שהנשיא אברהם לינקולן החליט להגביל את הצו במהלך מלחמת האזרחים, קבע בית המשפט הפדרלי כי ההגבלה אינה חוקית והצו יחול. חרף זאת, החליט הנשיא לינקולן להתעלם מפסיקת בית המשפט, ומנע משפט מעצירים שנכלאו במסגרת המלחמה.
חשיבותו של פסק דין זה נובעת בעיקר מהחלטתו של לינקולן שלא לקיים את פסיקת בית המשפט – מהלך שיוחסה לו השפעה על ביצור מעמדו של נשיא ארצות הברית, בפרט בזמן מלחמה.
רקע

כאשר אדם נכלא בידי אחת מרשויות המדינה, רשאי בית המשפט להורות לאותה רשות להמציא עילה מוצדקת לכליאתו, כגון הגשת כתב אישום פלילי, או לשחררו. עיקרון זה, הקיים בדמוקרטיות רבות ברחבי העולם, נקרא הביאס קורפוס. זכות הגישה להביאס קורפוס מעוגנת בסעיף 9 של הפרק הראשון בחוקת ארצות הברית, אך הגנה זו מסויגת במפורש בשעה שהשהיית הזכות חיונית לשם הגנה על ביטחון הציבור במקרה של מרד או פלישה:
The Privilege of the Writ of Habeas Corpus shall not be suspended, unless when in Cases of Rebellion or Invasion the public Safety may require it.
הזכות לצו הביאס קורפוס לא תושעה, למעט כאשר בזמן מרד או פלישה הביטחון הציבורי עשוי לחייב זאת.
בראשית מלחמת האזרחים בשנת 1861 הייתה מדינת מרילנד בקו החזית בין מדינות הדרום, שביקשו לפרוש מהאיחוד בין מדינות ארצות הברית ולהקים קונפדרציה; לבין מדינות הצפון, שביקשו להגן על האיחוד. מחוז קולומביה, שבו שוכנת הבירה וושינגטון, גובל במדינת וירג'יניה מדרום, הנמנית עם מדינות הקונפדרציה, ובין מרילנד מצפון. אם הייתה מרילנד נופלת לידי מדינות הדרום, וושינגטון הייתה מתנתקת מהצפון, מה שעלול היה להכריע את המלחמה לטובת הדרום.
על מנת למנוע מצב זה החליט לינקולן להטיל על מרילנד ממשל צבאי, אשר במסגרתו הסמיך בין היתר את המפקד הצבאי באזור, או מי מטעמו, לבטל צווי הביאס קורפוס במידת הצורך.
פרשת מרימן

סגן ג'ון מרימן היה פעיל במדינת מרילנד לטובת מדינות הדרום, והיה מעורב בפעולות מרידה כגון חבלה בחוטי טלגרף וגשרי רכבת. במאי 1861 נכלא מרימן, באשמת בגידה וחברות בצבא אויב.
עורכי דינו של מרימן פנו לשופט רוג'ר טוני, שהיה אז נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ובו זמנית כיהן כשופט אזורי במדינתו מרילנד. כמה שנים קודם לכן כתב טוני את דעת הרוב בפסק הדין בעניין דרד סקוט, שקבע כי אפרו-אמריקנים בארצות הברית הם רכוש, אינם בעלי זכויות אזרח ואינם רשאים לתבוע את חירותם בבית המשפט. פסק דין זה היה שנוי במחלוקת עמוקה בארצות הברית, והיווה זרז משמעותי לפריצתה של מלחמת האזרחים.
טוני הוציא צו הביאס קורפוס למרימן. למרות זאת, מפקד הכלא בפורט מקהנרי שבו הוחזק מרימן הודיע כי הוא מונע את יישום הצו בעניינו של מרימן. בתגובה טוני שלח מרשל לבית הכלא כדי להביא את מרימן בפניו, לינקולן בתגובה שלח את חיילי צבא האיחוד, וברגע האחרון ויתר טוני, ומנע התנגשות אלימה בין הכוחות. בעקבות זאת, פסק טוני כי הסמכות למנוע ביצוע של צווי הביאס קורפוס או להסמיך אחרים לעשות זאת נתונה בידי קונגרס של ארצות הברית, ושעקב כך אין הנשיא יכול לפגוע בזכות להביאס קורפוס בלי חקיקה מפורשת של הקונגרס שתתיר לו לעשות זאת, ושלח את פסיקתו לנשיא לינקולן. הפסיקה כללה ביקורת חריפה נגד לינקולן ומדיניותו.
לינקולן התעלם מפסיקת בית המשפט. לאחר מכן נכשל הנשיא בניסיונו להעביר הצעת חוק המקבעת את השעיית הביאס קורפוס. בנאום לאומה האמריקנית ביום העצמאות ציטט לינקולן חוות דעת משפטית המגנה על זכותו להשעות את הצו, ואמר בין השאר: "הייתכן שכל החוקים זולת אחד יופרו, והממשלה תתפרק בשמירתה על אותו חוק?". מספר בתי משפט מקומיים חזרו על פסיקתו של טוני, אולם לינקולן קבע כי פסיקות אלו הן  אות מתה, ובשנת 1863 הצליח לבסוף להעביר את חוק השעיית הביאס קורפוס, במסגרתו השעה את הצו בכל רחבי ארצות הברית, עד לסיום מלחמת האזרחים.
תגובות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ראו פסקת "Aftermath" בערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית.
השלכות

חוקת ארצות הברית עוסקת באופן נרחב בהגנה על האזרח מעריצות השלטון. כלל יסוד בחוקה הוא עקרון שלטון החוק, המכפיף את כל רשויות השלטון לחוק, ובתוכו לפסיקות בית המשפט. עם זאת, החוקה יצרה מספר פתחים לחריגה מעקרון שלטון החוק במקרי חירום, ובפרט בזמן מלחמה. אחד מהפתחים הללו הוא זכות הממשל לעכב את צו הביאס קורפוס. מאז הקמת ארצות הברית ועד מלחמת האזרחים, לא עמד למבחן אותו סעיף בחוקה.
מבחינה מהותית, האירועים לאחר פסק הדין מהווים את הבסיס המשפטי למוסד המעצר המנהלי, במסגרתו מוסמכת המדינה הדמוקרטית במקרים מיוחדים להגביל חרותם של אנשים ללא משפט. אם היה לינקולן מיישם את פסק הדין בעניין מרימן ייתכן שמוסד המעצר המנהלי לא היה מתקיים במדינות דמוקרטיות.
נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בתצלום משנת 1861
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, רוג'ר ברוּק טוֹני, בתצלום מ-‏1855-‏1860.
ציור שמן של ג'ון מרימן, מיוחס לצייר מרדית' ג'אנווייר, 1910-1920
צ'ואפה (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  160 ק"מ
 אגן ניקוז:  8,124 קמ"ר
 גובה מוצא הנהר:  1,000 מטרים
 יובלים:  illapel River 
 שפך:  האוקיינוס השקט 
 מדינות באגן הניקוז:  צ'ילה
 
צ'ואפה (בספרדית Choapa) הוא נהר בצ'ילה. מקורו בהרי האנדים הוא זורם לאורך של כ-160 קילומטרים ועובר דרך העיר סלמנקה ולבסוף נשפך לאוקיינוס השקט. לנהר יש שלושה יובלים עיקריים הנמצאים לאורך הגדה הימנית. הנהר ממוקם בפרובינציית צ'ואפה במחוז קוקימבו במרכז צ'ילה.
עמליה עמקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביולי 1949 (בת 75) אטלנטה, ארצות הברית 
 שם לידה:  לינדה פיי פייק
 מדינה:  אלבמה, ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג'יה  אוניברסיטת ניו מקסיקו אוניברסיטת אמורי
 עיסוק:  אמנית, היסטוריונית אמנות, מחנכת, מבקרת אומנות ואוצרת
 מעסיק:  מכללת ספלמן אוניברסיטת דלאוור אוניברסיטת אלבמה
 
עמליה עמקי (באנגלית: Amalia K. Amaki; נולדה בשם לינדה פיי פייק ב-8 ביולי 1949) היא אמנית, היסטוריונית אמנות, מחנכת, מבקרת אומנות ואוצרת אפרו-אמריקאית, שהתגוררה לאחרונה בטוסקלוסה, אלבמה, שם הייתה פרופסור לאמנות מודרנית ועכשווית ב- אוניברסיטת אלבמה בטוסקלוזה מ-2007 עד 2012.
ביוגרפיה

לינדה פיי פיק נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה, הרביעית מתוך שש בנות. אביה, נורמן ואנס פיק, היה זמר בלהקת Deep South Boys ממייקון, ג'ורג'יה. היא הייתה ילדה יצירתית וידעה מגיל צעיר שהיא רוצה להיות אמנית. כשהייתה כבת 10, פגשה את הצייר האפרו-אמריקאי הייל וודרוף, אותו ציינה כבעל השפעה על עבודתה ועשתה את המכירה הראשונה שלה בגיל 13. היא יצרה טבע דומם מחוט ותיקי יוטה שנכללו בתצוגת רהיטים בחנות הכל-בו ריץ' באטלנטה. כאשר לקוחה רכשה את הרהיטים, היא הניחה שעבודתה כלולה במכירה.
פיק סיימה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'יה, באטלנטה בשנת 1971 עם תואר ראשון בעיתונאות ופסיכולוגיה. היא שינתה את שמה ל- עמליה עמקי ב-1978 ממש לפני שעברה לניו מקסיקו, שם קיבלה ב-1980 תואר ראשון מאוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי, ניו מקסיקו, בצילום ותולדות האמנות. עמקי סיימה את התואר השני שלה (1992) באמנות אירופית ואמריקאית מודרנית ותואר דוקטור (1994) באמנות ותרבות אמריקאית של המאה העשרים באוניברסיטת אמורי באטלנטה. עמקי לימדה תולדות האמנות במכללת ספלמן, מכללת מורהאוס ואטלנטה קולג' לאמנות באטלנטה, ג'ורג'יה; אוניברסיטת קנסאו סטייט בקנסאו (אנ'), ג'ורג'יה; ומכללת צפון ג'ורג'יה ואוניברסיטת המדינה בדהלונגה (אנ'), ג'ורג'יה. בשנת 2001, היא הפכה לאוצרת של אוסף פול ר. ג'ונס לאמנות אפריקאית אמריקאית באוניברסיטת דלאוור בניוארק, דלאוור, שם הייתה בפקולטה במחלקות לתולדות האמנות ולימודים אפרו-אמריקאים עד 2007. לאחר שעזבה את התפקיד, היא לימדה אמנות, תולדות האמנות ולימודי חזותיים באוניברסיטת אלבמה בטוסקלוסה, אלבמה עד 2012.
לאורך השנים היו לעמקי תפקידים רבים בתחום המוזיאונים. גם בתפקידי ניהול וגם בתור אוצרת תערוכות במוזיאונים שונים. עמקי הראתה בעזרת האמנות שלה את חייהן ותרבותן של נשים אפריקאיות במקומות שונים ואת ההבדל בין המציאות וההיסטוריה של נשים אלו לבין הדרך בה הן מוצגות בתקשורת.
אומנות

עבודת האמנות של עמקי חוקרת את החיים והתרבות האפרו-אמריקאית באמצעות שימוש בצילום המשובץ לעיתים קרובות בקופסאות, שמיכות ומניפות. היא מייפה את החלקים האלה בחפצים רדי מייד, כמו כפתורים, חרוזים, פרחים ופיסות בד. אמאקי התחילה לעבוד עם כפתורים בילדותה, כשאמה נתנה לה כפתורים לשחק איתם כי גולות היו נערי מדי. עבודתה כוללת גם שמיכות צילום (ציאנוטייפ) ותצלומים דיגיטליים בקנה מידה גדול על בד, שבהם הדיוקן משמש כצינור לדיונים על פרופיל מסחרי, מיתוג תרבותי ושיטות לקידום הנחות תרבותיות.
אומנות > אוספים

ניתן למצוא את יצירות האמנות של עמקי באוספים פרטיים רבים ברחבי העולם, והן נכללות, בין היתר, באוספים הקבוע של
המוזיאון לאמנויות יפות, ביוסטון, טקסס
המוזיאון הגבוה לאמנות באטלנטה, ג'ורג'יה
מוזיאון אטלנטה, ג'ורג'יה
מוזיאון מינסוטה לאמנות אמריקאית בסיינט פול, מינסוטה
אוניברסיטת דלאוור בניוארק, דלאוור
מוזיאון ג'יבס לאמנות בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה
מוזיאון אולבני לאמנות באולבני, ג'ורג'יה
מוזיאון בית האמונדס באטלנטה, ג'ורג'יה
המוזיאון לאמנות עכשווית של ג'ורג'יה (MOCA-GA) באטלנטה, ג'ורג'יה
המוזיאון האפרו-אמריקאי טובמן במייקון, ג'ורג'יה
אומנות > תערוכות

"עמליה עמקי: קופסאות, כפתורים והבלוז", תערוכה הכוללת 80 עבודות מדיה מעורבת, נוצרה משיתוף פעולה בין המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות ומוזיאון לאמנות של מכללת ספלמן. היא נפתחה בוושינגטון הבירה, במוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, שם הוצגה ב-10 ביוני עד 25 בספטמבר 2005 ולאחר מכן עברה לאטלנטה, שם הייתה ב-מכללת ספלמן מ-26 בינואר עד 13 במאי 2006.
"הומאז': שירים ודימויים של תודה וחיבה", התארחה בגלריה לאמנות ארנולד באוניברסיטת שורטר בשנת 2011 ומאוחר יותר בגלריה לאמנות בקמפוס אייסי, פאלם ביץ' סטייט קולג', 2014.
פרסים והצטיינות

פרס Sigma Delta Chi לכתיבת פיצ'רים (1970).
פרס האמן הלאומי של פסטיבל לאמנות שחורה
פרס לארי ד' וברנדה א' תומפסון, תמיכה שלהם באמנות ובאמנים אפרו-אמריקאים (2015)
מלגת הקרן הלאומית לאמנויות בצילום, מענק אמן מטעם מועצת ג'ורג'יה לאמנויות (2020)
פרס ההצטיינות לבוגרי אוניברסיטת אמורי
ביבליוגרפיה

עמקי, עמליה. המאה של אמנות אפריקאית אמריקאית: אוסף פול ר. ג'ונס . ניוארק, דל: מוזיאון האוניברסיטה, אוניברסיטת דלאוור, 2004.
המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות (ארצות הברית), ג'ודי ל. לרסון, אנדריאה ברנוול בראונלי, גלוריה ג'ין ווייד גיילס, לסלי קינג-האמונד ואמליה ק. עמקי. עמליה עמקי: קופסאות, כפתורים והבלוז . וושינגטון הבירה: המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, 2005.
עמקי, עמליה. ואנדריאה בארנוול בראונלי. הייל וודרוף, ננסי אליזבת הנביאה והאקדמיה . סיאטל, וושינגטון: מוזיאון ספלמן לאמנות יפה עם הוצאת אוניברסיטת וושינגטון, 2007.
עמקי, עמליה. "ריצ'רד א. לונג", מבוא לגלריות סוואן. אוסף ריצ'רד א. לונג לאמנות אפרו-אמריקאית. 2014.
עמקי, עמליה ו-פריסילה נ. דייוויס. טוסקלוסה. צ'ארלסטון, דרום קרוליינה: הוצאת ארקדיה, 2015.
לקריאה נוספת

עמליה עמקי: קופסאות, כפתורים והבלוז, מסת"ב 978-0-295-98541-1, נגיש החל מ-18 באפריל 2010
מאה של אמנות אפריקאית אמריקאית: אוסף פול ר. ג'ונס מאת עמליה עמקי, מסת"ב 978-0-8135-3457-2, נגיש החל מ-18 באפריל 2010
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Homage to Creative Genius | EmoryWire Magazine, web.archive.org, ‏2017-08-03
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  PastPerfect, mocaga.catalogaccess.com
1 2 3 4 5  AMALIA AMAKI, The History Makers
↑  "Amalia Amaki". HistoryMakers: The Nation's Largest African American Video Oral History Collection. 2018. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nora Poling Bergman, ed. (2005). Amalia Amaki: Boxes, Buttons, and the Blues. National Museum of Women in the Arts and Spelman College Museum of Fine Art. ISBN 0-295-98541-0.
↑  "Amalia Amaki: Boxes, Buttons and the Blues". artdaily.org. 11 ביוני 2005. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sorrow, Kristi (22 בינואר 2014). "Internationally-recognized artist Amalia Amaki showcasing new artwork at The Art Gallery at Eissey Campus". Palm Beach State College News Center. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shorter University hosting mixed media artist Amalia Amaki and Homage exhibit". Rome News-Tribune. 16 פבר' 2011. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Black Art and Culture Awards, georgiamuseum.org (באנגלית אמריקאית)
↑  COVID-19 PAGES Featured Artist – AMALIA AMAKI, wellsinternationalfoundation.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132833409  ISNI: 0000 0003 7145 6892  PIC: 312271  ULAN: 500122250  VIAF: 251093031   WorldCat (עם VIAF): 251093031 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עמליה עמקי".
פרנסואז סלמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1917 הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  10 באוקטובר 2014 (בגיל 96) Vaux-sur-Lunain, צרפת 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 
"המגורש" - אנדרטה מעשה ידי פרנסואז סלמון
פרנסואז סַלמון (בצרפתית: Françoise Salmon;‏ 3 בנובמבר 1917 – 10 באוקטובר 2014) הייתה פסלת ויוצרת מדליות יהודייה-צרפתייה.
קורות חיים

פרנסואז סלמון נולדה ב-1917 בפריז בירת צרפת. בשנים 1939-40 למדה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (בוז-אר) בעירה. בשנת 1942 נאסרה על ידי הנאצים בצרפת בשל יהדותה, וב-1943 גורשה עם אחותה למחנה אושוויץ ונכלאה במחנה-המשנה רייסקו (Rajsko). בהמשך נשלחה למחנה ראוונסבריק. לאחר השחרור ב-1945 חייתה שנה בשווייץ. ב-1947 החלה ליצור אנדרטת זיכרון לקורבנות הצרפתיים באושוויץ, שהוצבה ב-1949 בבית הקברות פֵּר לָשֵז שבפריז. אנדרטה נוספת לקורבנות השואה מעשה ידיה היא "המגורש", שהוצב ב-1965 באתר הזיכרון במחנה הריכוז נוֹיֶנגָמֶה.
נפטרה ב-10 באוקטובר 2014.
הערות שוליים

↑  על האנדרטה באתר האינטרנט של אתר הזיכרון מחנה הריכוז נוינגמה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטרהוף

ארמון פטרהוף: מזרקת שמשון ותעלת הים.
הקפלה המזרחית, אחת מזוג קפלות שנמצאות במתחם הארמונות.
פטרגוף או פטרהוף (ברוסית: Петерго́ф; מגרמנית: Peterhof, "חצרו של פיוטר"), כונה פטרודבורץ (Петродворец) משנת 1944 עד 1997, היא עיירה בנפת ארמונות פיוטר הגדול בעיר הפדרלית סנקט פטרבורג, השוכנת לחוף הדרומי של המפרץ הפיני, לא הרחק מארמון קונסטנטין.
העיירה מארחת את אחד משני הקמפוסים של אוניברסיטת סנט פטרבורג ומפעל השעונים פטרודבורץ, אחד מיצרני השעונים המובילים ברוסיה. במקום שוכנת שורה של ארמונות וגנים, שנבנו בהוראתו של פיוטר הגדול ולפעמים נקראים "ורסאי הרוסית". הרכב הארמון יחד עם מרכז העיר ההיסטורי מוכר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
פטרהוף הוקמה בשנת 1710 כמעון פרברי קיסרי. משנת 1764 בעלת מעמד עיר. בעיר נמצא אנדרטה לאדריכלות עולמית וארמון ואמנות פארקים מהמאה ה-16: מוזיאון פטרהוף. בעלת מעמד של עיר מדעית מאז 2005.
נכון ל-2019 התגוררו בעיר 85,177 איש.
העיר המודרנית

| --- | --- |
 :  ראו גם – אזור ארמונות פיוטר הגדול (סנקט פטרבורג)
העיר שוכנת על חוץ המפרץ הפיני וגובלת מדרום עם העיר לומונוסוב ועם מחוז המשנה לומונוסוב שבמחוז לנינגרד, במערב גובלת עם העיר סנקט פטרבורג. העיר מורכבת מארבע שכונות ואזורים היסטוריים:
פטרהוף הישנה.
פטרהוף האמצעית.
פטרהוף החדשה.
יגרסקאיה סלובודה.
רחוב רזבודנאיה בפטרהוף.
רחוב אברוב.
מבנה בככר רזבודנאיה בפטרהוף.
שכונת מגורים טיפוסית בפטרהוף.
פטרהוף כיום.
שכונת מגורים מודרנית.