stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריינר גאי
קריירת מועדונים

ריינר גאי החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פורטונה דיסלדורף בשנת 1970, ובעונתו הראשונה בקבוצה, 1970/71, העפיל עמה לבונדסליגה. עד מהרה הפך גאי לאחד החלוצים המובילים בקבוצה, ושיתף פעולה בהתקפה עם גרד צווה וקלאוס בודה. בעונת 1972/73 הבקיע גאי 16 שערי ליגה, ובעונת 1973/74 הבקיע כמות זהה. בעונת 1974/75 הבקיע גאי 15 שערי ליגה, כאשר בכל אחת משלוש העונות האלה בישל לפחות חמישה שערים. לאחר מכן ירדה תפוקתו של גאי, ובשתי העונות הבאות הבקיע 11 שערים בלבד במצטבר. בתום עונת 1976/77 עזב גאי את פורטונה דיסלדורף, בה ערך 286 הופעות בכל המפעלים והבקיע 116 שערים, וחתם בקייזרסלאוטרן.
גאי נדרש לשתי עונות הסתגלות בקייזרסלאוטרן, כאשר הוא נחשב לחלוץ המשני בקבוצה, והחלוץ הראשי היה קלאוס טופמולר. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה גאי הבקיע בסך הכל עשרה שערי ליגה. בעונת 1979/80, לאחר עזיבתו של טופמולר, גאי הפך לחלוץ הראשי בקבוצה והבקיע 17 שערי ליגה, שהם שיא אישי שלו, והקבוצה סיימה במקום השלישי בבונדסליגה. בעונת 1980/81 הבקיע גאי 11 שערי ליגה. עם זאת, גאי לא הצליח לשמור על יכולת התקפית זו בחמש העונות הבאות, בהן הבקיע בסך הכל תשעה שערי ליגה, מאחר שהועבר לתפקיד מעט הגנתי יותר, כאשר תפקיד החלוץ המרכזי הוטל בעיקר על תומאס אלופס. עם זאת, גאי מעולם לא איבד את מקומו בהרכב, ותרם לקבוצה מהקישור. עונתו האחרונה של גאי בקייזרסלאוטרן הייתה 1985/86, ולאחריה פרש ממשחק פעיל, לאחר שערך 290 הופעות בכל המפעלים בדי קייזרסלאוטרן, בהן הבקיע 47 שערים.
קריירה בינלאומית

בנובמבר 1972 ערך גאי את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית, בניצחון 5-1 על נבחרת שווייץ. בספטמבר 1974 הבקיע גאי את שערו היחיד במדים הלאומיים, בניצחון 2-1 על נבחרת שווייץ במשחק ידידות. בנובמבר 1974 ערך את הופעתו הרביעית והאחרונה בנבחרת, בתיקו 2-2 מול נבחרת יוון במוקדמות יורו 1976.
לאחר פרישתו

לאחר פרישתו מונה גאי לסגן הנשיא של קייזרסלאוטרן, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1996.
גאי נפטר בשנת 2002 ממחלת שחמת הכבד, שנגרמה עקב אלכוהוליזם.
רוסן פלבנלייב

רוסן אסנוב פלבנלייב (בבולגרית: Росен Асенов Плевнелиев; נולד ב-14 במאי 1964 בגוצה דלצ'ב, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי, לשעבר נשיאה הרביעי של בולגריה 2012–2017.
ביוגרפיה

פלבנלייב נולד בגוצה דלצ'ב למשפחת פליטי מלחמת הבלקן השנייה, אשר הגיעה לבולגריה מאזור מזרח מקדוניה ותראקיה. את לימודי התיכון עשה פלבנלייב בעיר בלגואבגרד, ב-1989 סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית בסופיה ובמשך שנים אחדות עבד בשוק הפרטי בניהול חברת בנייה. הוא נשוי ואב ל-3 ילדים.
ב-2009 התמנה לשר לפיתוח אזורי בממשלתו של בויקו בוריסוב וב-4 בספטמבר 2011 הוכרז כמועמדה לנשיאות של מפלגת השלטון "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" (GERB), שהיא מפלגת מרכז-ימין בבולגריה. בסיבוב הראשון של הבחירות לא עלה בידיו להשיג למעלה מ-50 אחוזים מהקולות הנדרשים לזכייה כבר בסיבוב זה. ב-30 באוקטובר נערך הסיבוב השני ופלבנלייב זכה ב-52.6 אחוזים מהקולות, תוך שהוא גובר על מועמד המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית איבאיילו קאלפין.
ב-19 בינואר 2012 הושבע רוסן פלבנלייב על ידי האספה הלאומית הבולגרית כנשיא בולגריה, וב-22 בינואר נכנס לתפקידו והחליף את גאורגי פרבאנוב.
בינואר 2017 סיים את תפקידו והוחלף על ידי רומן ראדב.
גלריה

לוחץ את ידו של ראש הממשלה בנימין נתניהו
עם נשיא המדינה שמעון פרס
עם יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין
עם יהודי בולגריה בישראל
הערות שוליים

↑  בולגריה: המועמד השמרני הכריז על ניצחון בבחירות לנשיאות, באתר ynet, 30 באוקטובר 2011
↑  הרפובליקה הבולגרית, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, אוחזר ב-7 באפריל 2012.
↑  פלבנלייב הושבע כנשיא בולגריה, באתר novinite.com, אוחזר ב-7 באפריל 2012 (באנגלית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גאורגי פרבאנוב | נשיאי בולגריה  22 בינואר 2012 - 22 בינואר 2017 | הבא: רומן ראדב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1053985134  SUDOC: 254962521  VIAF: 309644110   WorldCat (עם VIAF): 309644110
רכבת גרנד אקספרס

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה
 מידע על הקו
 grandtrain.ru
 
גרנד אקספרס היא הרכבת הפרטית הראשונה ברוסיה, הנוסעת בין סנקט פטרבורג למוסקבה. מאז 2019 מפעילה שירותי רכבת לחצי האי קרים.
מספר הרכבת בלוח הזמנים של הרכבות הרוסיות הוא 53/54, זמן היציאה ממוסקבה הוא 23–40, מסנט פטרסבורג 23–49. ניתן לרכוש כרטיסי רכבת בכל משרדי הכרטיסים של הרכבת, בהם נמכרים כרטיסים לרכבות למרחקים ארוכים וכן באתרי המכירה ובאתר האינטרנט של הרכבת עצמה.
על ידי יוצריה הוא מכונה "רכבת-מלון" או "מלון על גלגלים".
על הרכבת

הרכבת הושקה בשנת 2005 על ידי חברת Grand Service Express, שהוקמה על ידי מחבר הפרויקט להשקת רכבת פרטית ברוסיה, מיכאיל רבינוביץ'. החברה הוקמה בשנת 2002.
לרכבת אין עצירות לאורך המסלול.
על הרכבת > סוגי קרונות

הרכבת "גרנד אקספרס" כוללת מספר סוגים של קרונות, בקטגוריות המחולקות לתא, CB ולוקס.
בקרונות, לכל תא 4 מושבים, שניים תחתונים ושניים עליונים; מושבים בתא נמכרים בנפרד. השם של קרונות מסוג זה הוא "Economy Comfort"
בקרון בקטגוריית CB ניתן למכור כרטיס אחד בכל פעם או כקרון שלם. ניתן לרכוש מושב אחד בקרונות עסקיות, ואילו הקרון מחולק לזכר ולנקבה, ושני מושבים בתא. הכרטיסים לקרונות נרכשים במלואן, עם שני מושבים.
בקרונות יוקרה, המחולקות גם למספר קטגוריות נפרדות, ניתן לרכוש את הקרון רק בשלמותו, מספר הנוסעים תלוי בסוג הקרון, ויכולים להיות אחד או שניים. בלי קשר לכמה אנשים מיועד הקרון, אחד או שניים, ילדי הנוסעים איתם יכולים לנסוע בחינם. בתקרונות יוקרה, יש חדר אמבטיה פרטי.
חלק מאפשרויות הכרטיסים כוללות ארוחת ערב וארוחת בוקר חמה, ובכל אפשרויות הכרטיסים ניתן להזמין אוכל בתפריט של עגלת המסעדה.
קרון איקאה

מפברואר ועד מרץ 2019 כחלק מהרכבת נוסף קרון איקאה. לא נמכרו כרטיסים לקרון זה, ניתן היה לזכות בהם רק במסגרת מבצעים של איקאה.
שינוי בעלות

במאי 2019, הבעלים התחלף, הרכבת נרכשה על ידי חברת TKS שהיא גם חברת רכבות פרטית, כך שגרנד אקספרס לא עזבה את תחום הרכבות הפרטיות. יתרה מזאת, במועד סיום העסקה למכירה, גרנד אקספרס נותרה רווחית, והסיבה למכירה הייתה רצונו של בעל החברה לפנות לכיוונים אחרים.
הערות שוליים

1 2  "Расписание поезда Санкт-Петербург - Москва - Санкт-Петербург № 53 / 54 "Гранд Экспресс"". www.grandexpress.ru. נבדק ב-2019-06-13.
1 2  "Гранд Экспресс - поезд класса делюкс".
↑  "Вагон IKEA будет курсировать в составе поезда «Гранд Экспресс» на Ленинградском направлении до 9 марта" (ברוסית). www.mskagency.ru. נבדק ב-2019-06-13.
רובר JET1

| --- | --- |

Rover JET1
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רובר (באנגלית: "The Rover Company Limited")
 שנות ייצור:  1948–1950
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מפרט טכני
 מנוע:  מונע על ידי טורבינת גז,
 מהירות מרבית:  245.732 קמ"ש
רובר JET1 (באנגלית: Rover JET1) היא מכונית קבריולה, המאופיינת על ידי מנוע טורבינה המונע על ידי טורבינת גז, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רובר, (באנגלית: "The Rover Company Limited"), אשר יוצרה בין השנים 1949–1950.
"רובר JET1"

2 מושבים
2 דלתות
בשנת 1951 עבר הדגם מתיחת פנים, וצורתו שודרגה לצורה אווירודינמית.
בשנת 1951 ניצח דגם ה""רובר JET1" במרוץ "Dewar Trophy".
בשנת 1952 הגיע ה"רובר JET1" למהירות של 152.691 מייל (245.732 ק"מ).
תמונות

"רובר JET1"
"רובר JET1"
"רובר JET1"
"רובר JET1" - מבט לתא הנהג
"רובר JET1" - מבט לתא הנהג
"רובר JET1"
"רובר JET1"
ראו גם

רובר BRM
רובר P5
טורבינה
טורבינת גז
לקריאה נוספת

"רובר JET1" - תמונות
הערות שוליים

↑  טורבינת גז היא רכיב המניע את מכלול הרכיבים הסובבים במנוע והנפוץ כיום במנועי טורבינה המשמשים בעיקר להנעת כלי טיס
↑  "רובר JET1" jalopnik.com/5979348/forgotten-cars-hey-rover-made-turbine-cars-too
↑  "רובר JET1" coys.co.uk/cars/1961-rover-jet-1-recreation
↑  "רובר JET1" - מבחן דרכים news.bbc.co.uk/onthisday/hi/dates
↑  מכוניות הטורבינה של "רובר" ("רובר JET1") rover.org.nz/pages/jet/jet5
שוק חג המולד

שוק חג המולד בטולוז שבצרפת
שוק חג המולד (גרמנית: Weihnachtsmarkt או Christkindlmarkt) הוא שוק המתקיים מדי שנה בתקופת הציפייה, השבועות טרם חג המולד, בגרמניה, באוסטריה, בשווייץ ובאזורים אחרים דוברי גרמנית. תופעות של גלובליזציה ומסחור גרמו לכך שלעיתים נפתחים שוקי חג מולד גם מחוץ לאזורים אלו. השוק מתקיים בכיכרות מרכזיות בערים ובעיירות ובאופן מסורתי נמכרים בו צורכי החג, מתנות ומאכלים ייחודיים לחג. בנוסף, מתקיימים בשוק מופעים שונים, בעיקר כאלה בעלי קשר לסיפור הולדת ישו. שוקי חג מולד, שקמו מצורך מעשי (לספק צרכים ייחודיים לתקופת החג), הפכו לחלק ממנהגי התקופה שלפני חג המולד. מרבית שוקי חג המולד סגורים בחג המולד עצמו.
שוק חג מולד טיפוסי מורכב ממספר רב של דוכנים על רחובות או כיכרות היישוב, במקרים רבים בכיכר או ברחובות שהיו בעבר מרכז היישוב. הדוכנים מציעים מבחר מוצרי חג לממכר:
דברי מאפה (למשל: לבקוכן, סופגניות, עוגיות זנגביל, שטולן, מגנברוט);
מיני מגדנות (למשל: שוקולד בצורות שונות, צמר גפן מתוק, שקדים ואגוזים קלוים ומסוכרים, ערמונים קלויים חמים);
מאכלים חמים (נקניקיות; תפוח אדמה אפוי, לביבות תפוחי אדמה);
משקאות אלכוהוליים חמים (בירות חג מולד, יין מתובל (גליוויין), פונץ', ליקר ביצים);
תכשיטים, קישוטים לעץ חג המולד, כוכבים לקישוט הבית, נרות, כדורי זכוכית;
בובות מפצחי אגוזים, בובות ישו התינוק, שחזור לידתו.
שורשיהם של שוקי חג המולד בימי הביניים המאוחרים. שוק חג המולד של דרזדן, ה-Dresdner Striezelmarkt, נחשב לאחד העתיקים בגרמניה וקיים תיעוד על פעילותו מ-1434 ואילך. כיום, שוקי חג מולד פופולריים נמצאים בנירנברג, בדרזדן ובשטוטגרט ומושכים 2–3 מיליון מבקרים בשנה. שוקי חג המולד בברלין מושכים אף הם מספר דומה של מבקרים.
שאנדור שוורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1911 דברצן, הונגריה 
 פטירה:  2 במרץ 2007 (בגיל 95) דברצן, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
שאנדור שוורץ (בהונגרית: Schwarz Sándor;‏ דברצן, 30 באוגוסט 1911 – דברצן, 2 במרץ 2007) היה סופר יהודי-הונגרי, ניצול שואה, כוכב כדורגל במחנה ההשמדה אושוויץ. (הספר גול בשער המוות מספר על שאנדור שוורץ, כוכב הכדורגל באושוויץ). סטיבן ספילברג (שהוא נשיא Survivors of the Visual History Foundation) הקליט איתו 10 שעות של צילומים.
לאחר שהצליח לשרוד את השואה שוורץ הפך לסופר מצליח.
קורות חייו

שאנדור שוורץ נולד במשפחה יהודית בת חמישה אחים/אחיות, שני הוריו נולדו ב-1879. אביו היה סנדלר בבית חרושת לנעליים, אמו ניהלה את משק הבית של המשפחה. בין 1940 לבין 1944 שאנדור נלקח שבע פעמים למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא נלקח גם למחנות בהיידוננש, פישפקלדאן, סולנוק וגיומנדרד. בתקופה זו גברים יהודים כשירים לעבודה עברו עינויי עבודות פרך שונים בכפייה. הם נאלצו כמעט ללא כלים לקדוח בארות, לבנות מסילות ברזל, לעבוד בבתי חרושת עד 16 שעות ביממה. כחלק מההתעללות היה עליהם לקצור את הדשא ביד, גבעול אחר גבעול, בלי לכופף את הברכיים. באביב 1942 הוא הצליח להמלט, כדי לא להשלח לעבודות הכפייה בחזית המזרית באוקראינה. נתפס ונשלח, אך לאחר מכן הצליח להישאר מחוץ לכוחות שיצאו לשטח החזית מול הצבא האדום. עם זאת, אחיו הצעיר נלקח לשם וזו הייתה הפעם האחרונה שראה אותו. לאחר שובו הביתה מהחזית לעיר הולדתו (בשל נסיגת הכוחות ההונגריים מערבה מחד גיסה וכניסת כוחות גרמניים לממלכת הונגריה (מבצע מרגרטה) מאידך גיסא, רוכזו יהודי דברצן בגטאות. יחד עם משפחתו וכמה קרובי משפחה נוספים הם נאלצו לחלוק חדר אחד בלבד בתוך דירה קטנה בגטו.
קורות חייו > בצל המוות במשך 11 חודשים

ביוני 1944 החלו הגירושים מגטו דברצן, וב-29 לחודש, הוא גורש עם כשמונים וחמישה נוספים באותו קרון בקר של הרכבת, בלבוש בלוי וקרוע ועם פציעה בברך. לאחר שלושה ימי נסיעה רצופים ומפרכים הגיעו למחנה הריכוז אושוויץ בפולין עם שחר ה-1 ביולי. בסלקצייה האישית של יוזף מנגלה ניתנה לו הזדמנות לחיות בינתיים ולגור במחנה, בעוד הבלתי כשירים לעבודה נשלחו לתאי הגזים. חיילי האס אס ששירתו במחנה הקימו קבוצות כדורגל לבילוי ולשם כך חיפשו שחקני כדורגל מקצועיים. שאנדור שוורץ התנדב. על אף ששיחק בעבר באליפות מחוז מגוריו, הוא לא היה שחקן כדורגל מקצועי. הוא בכל זאת עמד בציפיות של הגרמנים והפך למגן הימני של נבחרת מחנה צריפי הצוענים. מדי הכדורגל השחורים הביאו להם הגנה מסוימת, כי הם לא נאלצו לעבוד וקיבלו קצת יותר מזון מאשר האסירים האחרים. לאחר ארבעה משחקים מוצלחים, בגיל שלושים ושלוש, הוא הפך ל"כוכב כדורגל" במחנה הריכוז אושוויץ. עם זאת, הם לא שיחקו שם למען ניצחון, אלא כדי לשרוד. זמן קצר לאחר מכן הוא נאלץ ללבוש שוב את מדי האסיר וב-2 באוגוסט 1944 החל לעבוד שתים עשרה שעות ביום גם במפעל התחמושת. העבודה הייתה תובענית ומפרכת וכמעט לא קיבלו אוכל, כך שבמשחק האחרון שלו כמה שבועות לאחר מכן, הוא יכול היה רק ללכת על המגרש (ולא לרוץ).
אירועי קריירת הכדורגל שלו באושוויץ היוו השראה לסרט "בריחה לניצחון" משנת 1981, בבימויו של ג'ון יוסטון. כל תושבי המחנה אולצו על ידי הגרמנים להתפנות ולברוח מהצבא הסובייטי שהלך והתקדם ולכן לאחר 5 חודשים, ב-18 בינואר 1945, התחילו בצעדת המוות מאושוויץ. לאחר צעדה ארוכה הגיעו למחנה הריכוז גרוס-רוזן, שם בילו זמן קצר יחסית. אחר כך הוכנסו לקרונות בקר, והוסעו עוד חמישה ימים, רעבים וצמאים, עד שהגיעו למחנה הריכוז דכאו. לאחר חודשים אחדים הוא הועבר למחנה אחר ביער מילדורף (Mühldorf). על אף שכוחותיו כמעט לא עמדו לו בתנאים הקשים, הוא שרד. ב-2 במאי 1945 שחררו חיילי צבא ארצות הברית את האסירים שנותריו בחיים במחנה הריכוז מילדורף בבוואריה. הוא יצא מהמחנה במשקל שלושים ושישה קילו בלבד לאחר אחד עשר חודשי כאב וסבל. מאות אלפים מתו סביבו, אבל הוא שרד את מרחץ הדמים הגדול של המאה ה-20, שוורץ עמד מול תאי הגזים שבע פעמים והצליח להישאר בחיים שבע פעמים.
קורות חייו > אחרי השואה

ב-6 במאי 1945 לקחו אותו האמריקאים באמבולנס, ובחודשיים שלאחר מכן ניסו לחזק אותו ולרפא אותו. ביולי 1945 חזר לדברצן, עיר הולדתו, שהייתה מוטלת בהריסות. לאחר שחזר הביתה כבר לא יכול היה לחזור לדירתם ב-Hatvan utca 60, מכיוון שכבר התגוררו בה נוצרים שתפסו אותה. הוא ניסה למצוא את משפחתו, אך לא היה לו מושג היכן הם יכולים להיות. בתחילה ניצלו הוריו מלהישלח בקרונות, אך בהמשך, יחד עם אחותו, הם גורשו למחנה ריכוז ליד וינה, אוסטריה. כולם הגיעו הביתה בחיים. מאוחר יותר, אחותו נישאה ועברה לבקשצ'בה הוא המשיך לטפל בהוריו. בינתיים נבחר למנהל מפעל הטקסטיל בדברצן, ובין 1951 לבין 1970 היה המנהל המכובד של חנות הכלבו הגדול צנטרום. ב-2 במרץ 2007 נפטר שאנדור שוורץ שכינה עצמו "האיש מאושוויץ". הוא נפטר בגיל תשעים ושש ועד יום מותו נשא על זרועו את "שמו" באושוויץ, אסיר A-17854.
יצירתו

מהעיר סגד לגולאג. זיכרונות של שאנדור שוורץ ; תחת העיתונות, ר., inv. Enikő A. Sajti, עורך. אדם אנדרל ; ג'ייט, סגד, 1997
בעמק צל המוות ; Oliver Games International, בודפשט, 2005
השורד מספר A-17854 :שירו "אני בן כמה מאות שנים"
סיפור בן 41 עמודים על שאנדור שוורץ בשם "Escape to Defeat".
סטיבן ספילברג (שהוא נשיא Survivors of the Visual History Foundation) הקליט איתו 10 שעות של צילומים
הוורד מחממת הפרחים (Az üvegházi szegfű)
מאמרים:
יומן ארץ'; "אושוויץ המרפא", נובמבר-דצמבר 2003
יומן ארץ'; "נשארתי הונגרי", פברואר 2003
הפכתי ל"שניים" באושוויץ
קמתי לתחייה
עם שרירים מתוחים
מזון נוזלי בלתי אכיל
שמונה מחציות בגיהנום
לקריאה נוספת

A zsidóság 1945 után Beszélgetés Schwarz Sándorral (היהדות אחרי 1945. שיחה עם שאנדור שוורץ) 2009
Elhunyt Schwarcz Sándor, aki Auschwitzot is megjárta (נפטר שאנדור שוורץ ששרד את אושוויץ)
הערות שוליים

↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2015-11-22. נבדק ב-2015-11-22.
↑  גאבור ל. קלמן: גול בשער המוות
↑  Schwarz Sándor: A halál árnyékának völgyében. Budapest, Oliver Games International Kiadó, 2005. מסת"ב 963 86661 7 X.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאנדור שוורץ".
רנו 6

| --- | --- |

רנו 6, שנת 1971
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו 
 שנות ייצור:  1968–1986
 יחידות שיוצרו:  1,674,381 
 הרכבה:  צרפת צרפת  ספרד ספרד  קולומביה קולומביה  ארגנטינה ארגנטינה  בלגיה בלגיה
 מודל קודם:  דופין
 מודל אחריו:  רנו 14
 סיווג:  מכונית משפחתית קטנה
 מרכב:  5 דלתות, האצ'בק
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,860מ"מ
 רוחב:  1,540 מ"מ
 גובה:  1,500 מ"מ
 משקל:  750 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,  845 סמ"ק המפיק 25 כ"ס, 956 סמ"ק המפיק 34 כ"ס, (1969-1978), 1,108 סמ"ק המפיק 45 כ"ס, (משנת 1970), (המנוע נלקח מדגם רנו R8, 1,397 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס (משנת 1968)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 הילוכים
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש למנוע 845 סמ"ק, 135 קמ"ש למנוע 1,108 סמ"ק
 
רנו 6 (צרפתית: Renault 6) היא מכונית משפחתית קטנה, 5 דלתות האצ'בק מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה  בין השנים 1968–1986. הדגם יוצר בצרפת בין השנים 1968–1980, בספרד בין השנים 1969–1986, בארגנטינה בין השנים 1969–1984, בקולומביה בין השנים 1971–1984 ובבלגיה. ביוני 1973 עבר הדגם מתיחת פנים שכללה פנסים מרובעים ופגושים חדשים. ב-1968 הדגם עבר מתיחת פנים קלה נוספת.
סך הכול יוצרו 1,674,381 יחידות.
ויזואלית דמה הרנו 6 לדגם הרנו 16 הגדול יותר.
בצרפת הרנו 6 התחרתה בתכונות ובמחיר עם דגם הסימקה 1100.
גרסאות

Renault 6 TL
Renault 6 L
GTL דגם Renault 6
גרסת 4x4 (משנת 1973)
גלריה

רנו 6, שנת 1970
רנו 6
רנו 6, שנת 1969
רנו 6, שנת 1971
ריינר אוהלהאוזר

ריינר אוהלהאוזר (בגרמנית: Rainer Ohlhauser, נולד ב-6 בינואר 1941 בדילסברג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ.
קריירה כשחקן

אוהלהאוזר החל את קריירת הבוגרים שלו בס.ו. זנדהאוזן בגיל 17, בשנת 1958. בשנת 1961 עבר לבאיירן מינכן בה שיחק תשע עונות, בהן שיחק 286 משחקים, הבקיע 186 שערים, והיה אחד מהשחקנים המובילים של הקבוצה בשנות ה-60.
ב-21 באוגוסט 1965, בעונת הבכורה של באיירן מינכן בבונדסליגה, הבקיע אוהלהאוזר את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בבונדסליגה, בניצחון 2-0 על איינטרכט פרנקפורט באצטדיון גרונוואלדר.
הישגו הגדול ביותר של אוהלהאוזר עם באיירן מינכן היה הזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על גלאזגו ריינג'רס. בנוסף, זכה אוהלהאוזר עם באיירן מינכן בשלושה גביעים מקומיים, ובאליפות אחת בבונדסליגה בשנת 1969.
בקיץ 1970 עזב אוהלהאוזר את באיירן מינכן וחתם בגראסהופרס ציריך, שם שיחק חמש עונות עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1975.
למרות הצלחתו במדי באיירן מינכן, לאוהלהאוזר הופעה אחת בלבד במדי נבחרת מערב גרמניה, בשנת 1968.
קריירת אימון

בין השנים 1975-1976 אימן אוהלהאוזר את וינטרטור מליגת העל השווייצרית. בין השנים 1982-1983 התנסה שוב באימון בליגה השווייצרית, הפעם בפ.צ. בזל.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 1968/69
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1966/67
הגביע הגרמני (3): 1965/66, 1966/67, 1968/69
שוק התקווה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:   תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°03′10″N 34°47′25″E﻿ / ﻿32.05277778°N 34.79027778°E﻿ / 32.05277778; 34.79027778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) שוק התקווה(למפת גוש דן רגילה) שוק התקווה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שוק התקווה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שוק התקווה  he שוק התקווהhe שוק התקווהמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שוק התקווה הוא שוק ותיק השוכן בשכונת התקווה בתל אביב והוא קרוי על שמה. הוא משתרע על פני שני רחובות מרכזיים בצפונה של השכונה, ובמיוחד ברחוב התקווה. בנוסף לכך הוא מתפרש אל מספר רחובות צדדיים. השוק ידוע בססגוניותו, חיוניותו ובמחיריו הנוחים, והוא משמש מקור פרנסה לרבים מתושבי השכונה.
בשוק דוכנים וחנויות רבות, בהם דוכני ירקות ופירות טריים, אטליזים, מאפיות ומעדניות. בשוק פועלות גם חנויות לדברי מכולת, תבלינים, מזון אורגני, ממתקים, פרחים, כלי בית, כלי מטבח, כלי עבודה וביגוד, וגם דוכני פלאפל ומסעדות עממיות.
בשוק ניתן למצוא חנויות רבות המשויכות לעדות מסוימות, כמו חנויות לממכר עוגיות עיראקיות או מאכלים תימניים.
השוק זוכה לעדנה בימים שלפני בחירות כשפוליטיקאים פוקדים אותו. הוא מוכר גם כמעוזם של אוהדי קבוצת הכדורגל בני יהודה.
שוק התקווה הוקם בתחילת המאורעות (1939-1936), כאשר תושבי הכפר הערבי השכן סלמה נמנעו מלמכור בשכונה את תוצרתם החקלאית. במהלך קיץ 2005 שופץ השוק במקטעים. הוחלפו תשתיות מים וביוב, וכבלי תקשורת וחשמל הוטמנו באדמה. החנויות הורחבו וחופו בחרסינה, נבנו  דוכנים ועמודי תאורה אחידים, המדרכות הוחלפו באבנים משתלבות, הכביש נסלל מחדש והשוק קורה ביריעות גליות שמשוות לו מראה רחב, נקי וחדיש. על תכנונו המחודש של השוק הופקד האדריכל אריה גונן. השוק המחודש והמשופץ נחנך בחודש ספטמבר 2005 במהלך שבוע של מופעים קהילתיים.
שוק התקווה מפורסם במאכלי העדות שניתן לרכוש בו. בתמונה ניתן לראות בישול במסעדה ומאפייה בשוק, המציעה מאכלים תימניים מסורתיים.
רנו FT-17

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק קל
 מדינה מייצרת:  צרפת צרפת
 יצרן:  רנו 
 שנת ייצור:  1916
 תקופת השימוש:  1917–1949 (כ־32 שנים) 
 דגם קודם:  אין
 דגם עוקב:  רנו R-35
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם הראשונה
 יחידות שיוצרו:  3,814 
 מידע טכני
 אורך:  5 מטרים
 רוחב:  1.47 מטרים
 גובה:  2.14 מטרים
 משקל:  6.5 טון
 מהירות:  7 קמ"ש
 טווח פעולה:  65 קילומטר
 מנוע:  בנזין, 35 כוחות סוס
 שריון:  עד 16 או 22 מ"מ
 צוות:  2
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 37 מ"מ או מקלע 7.62 מ"מ
 חימוש משני:  אין
 
רנו FT (לאחר מלחמת העולם הראשונה נקרא גם FT-17), הוא טנק קל מתוצרת צרפת. זהו הטנק הראשון בעולם עם צריח מסתובב ב-360 מעלות.
רקע

תכנון הטנקים הצרפתי החל בערך באותו תקופת זמן כמו הבריטים. הצרפתים עשו ניסיונות בטנקים כבדים. שני תכנונים כאלה, הסן שאמון והשניידר CA1 (תוצרת שניידר) הופיעו ב-1916, אך היו כישלונות מכניים. כתוצאה מכך, החליטו הצרפתים להשאיר לבריטים את תכנון הטנקים הכבדים, ולעבור לייצור טנקים קלים יותר. התכנון הופקד בידי חברת רנו, ומהנדסיה הפיקו תכנון חדשני שהשפיע על כל הטנקים מאז ועד היום.
FT

רנו FT שקל 6.5 טון. הטנק היה יוצא דופן מכיוון שהיה לו צריח מסתובב ב-360 מעלות ובו החימוש, בניגוד לשאר טנקי מלחמת העולם הראשונה שנשאו חימוש בכל צד של הטנק. הודות לכך, נשא ה-FT רק נשק אחד - תותח 37 מילימטר קצר קנה או מקלע 8 מילימטר. כך צומצם גם הצוות לשניים: מפקד-תותחן ונהג, בניגוד לשמונה בטנק סימן 1 הבריטי. על אף שהבריטים לא התרשמו מהטנק (ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר כינה אותו "מקבע מתוחכם למקלע גדודי"), הוא השפיע למעשה על כל הטנקים שבאו אחריו. אומנם עברו עוד כמה שנים, אך לבסוף הפך הצריח היחיד עם החימוש העיקרי למאפיין ברור מאליו בכל טנק.
חיקויים של ה-FT שימשו צבאות רבים, כולל צבא פולין, צבא ארצות הברית ועוד. ברוסיה יוצר כ-KS. גם בפרוץ מלחמת העולם השנייה היו טנקי FT בשימוש צבאות שונים, אך הם נתגלו כמיושנים מדי והוחלפו במהירות.
בתמונה זו ניתן לראות בבירור את הצריח המסתובב
ריינפלדן

| --- | --- |
סמל ריינפלדןסמל ריינפלדן

מראה מן האוויר של מרכז ריינפלדן ההיסטורית
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ארגאו ארגאו
 מחוז:  ריינפלדן
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1225 
 שטח:  16 קמ"ר
 גובה:  280 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,528 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  800 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°33′N 7°48′E﻿ / ﻿47.550°N 7.800°E﻿ / 47.550; 7.800
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.rheinfelden.ch/de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ריינפלדן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ריינפלדן(למפת קנטון ארגאו רגילה) אראו וטינגן ווהלן אופטרינגןריינפלדן(למפת קנטון ארגאו מוגדלת) אראו וטינגן ווהלן אופטרינגןריינפלדן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ריינפלדן (בגרמנית: Rheinfelden, בגרמנית שווייצרית: Rhyfälde) היא עיר הבירה של מחוז הנושא את שמה בקנטון ארגאו שבשווייץ. העיר שוכנת 15 ק"מ ממערב לבזל. משמעות שם העיר היא "השדות של הריין", שכן היא שוכנת גדות הריין הגבוה (Hochrhein). זהו מקום ייצורה של ה-Feldschlösschen, הבירה הפופולרית ביותר בשווייץ. מעבר לנהר שוכנת עיר הנושאת אותו שם במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. שתי הערים היו עיר אחת עד אשר ב-1802 שינה נפוליאון את תוואי הגבול בין גרמניה לשווייץ, אך עד היום הן קשורות זו לזו מבחינה חברתית וכלכלית.
גאוגרפיה

העיר העתיקה של ריינפלדן שוכנת על הגדה השמאלית של הריין, במקום בו הנהר מחולק לשתי זרועות על ידי אי באורך 150 מטרים. זהו מיקומו של בקע הריין העליון. מערבולת עצומה בעומק של 50 מ' בשם St-Anna-Loch ("החור של אנה הקדושה") נוצרת פה. מנקודה זו ועד לשפך הריין אל הים הצפוני הנהר כשיר לשיט ספינות.
סביב למרכז העיר משתרע מישור חצץ גדול. בעוד שמישור זה משתרע ק"מ אחד בלבד מערבה, הוא מתפרש מזרחה עד למורנה של מוהלין, כשרוחבו כשלושה ק"מ. בדרום המישור תחום על ידי השלוחה הצפון-מזרחית של הרי היורה (Tafeljura).
שטחה של ריינפלדן הוא 16 קמ"ר. מתוכם 20.7% משמשים לחקלאות, 50% הם שטחים מיוערים, 22.6% הם שטחים בנויים, 6.7% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.1% הם שטחים בלתי מעובדים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  הערך ריינפלדן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533382705171  GND: 4049753-7  HDS: 001803  LCCN: n94104077  MusicBrainz: e6e70291-c741-4952-a790-d95467da898f  NKC: ge598577  VIAF: 133850020   WorldCat (עם VIAF): 133850020
רכבת גרורת קטר

רכבת גרורת קטר בתחנת הרכבת חיפה מרכז
רכבת גרורת קטר היא רכבת המופעלת על ידי קטר הנמצא תמיד בראשה ובו נמצא גם הנהג, זאת בניגוד לרכבת המורכבת מקרונועים, בה אין קטר כלל, או רכבת מו-דו המופעלת על ידי קטר, המבצע משיכה או דחיפה של הרכבת, אינו נמצא בהכרח בראשה, והשליטה ברכבת יכולה להתבצע מקרון ניהוג הנמצא בקצה הנגדי לקטר.
בעבר כל הרכבות היו רכבות גרורות קטר מאחר שקטרי הקיטור דרשו טיפול מתמיד של הנהג לשם פעולתם התקינה ולא היה ניתן לשלוט בפעולתם מרחוק. כיום, לאחר שיפור הקטרים ואמצעי השליטה מרחוק, השימוש בהן הולך ופוחת.