stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבל מקסוול
ביוגרפיה

מקסוול נולדה בצרפת ב-16 באוגוסט 1950 יחד עם אחותה התאומה כריסטין, לאליזבת ורוברט מקסוול. אביה, איל תקשורת בריטי יליד צ'כוסלובקיה, היה יהודי, ואמה, חוקרת שואה ילידת צרפת, הייתה נוצרייה ממוצא הוגנוטי. למקסוול שמונה אחים. אחיה כוללים את קווין מקסוול ואיאן מקסוול שעבדו בתאגיד המדיה של אביהם ואת האחות הצעירה גיליין מקסוול. משפחתה התגוררה באחוזה גדולה ליד העיר אוקספורד, בה נמצאו גם המשרדים קבוצת העיתונות והמדיה "פרגמון" של רוברט מקסוול. אמה הצהירה בזמנו, כי בעוד שכל ילדיה חונכו כנוצרים אנגליקנים, איזבל "הוקסמה מאוד מהאמונה היהודית והפוליטיקה בישראל".
מקסוול למדה במכללת סנט הילדה באוניברסיטת אוקספורד וקיבלה תואר בהיסטוריה וצרפתית בשנת 1972. היא השלימה תואר שני בחינוך מאוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד לפני שהתחילה את הקריירה שלה בהפקות קולנוע וטלוויזיה.
בשנת 1973 הפיקה מקסוול את סרטה הראשון: עיבוד לספר ג'ונתן ליווינגסטון השחף. סרטה השני, סרט תיעודי על נשים לסביות, הופק בשנת 1980. בשנת 1981 עברה מקסוול לארצות הברית שם המשיכה להפיק ולביים סרטי תעודה. בשנת 1982, החלה מקסוול לעבוד עם חברת "דג'ארסי פילמס" על פרויקטים בשיתוף דייל דג'ארסי. הם נישאו ב-1984. מקסוול ביקרה לראשונה בישראל, לאחר מותו של אביה רוברט מקסוול בנסיבות מסתוריות ב-1991. הלווייתו נערכה בירושלים והוא נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

מקסוול הייתה שותפה בהקמה של חברה שפיתחה את אחד ממנועי החיפוש הראשונים באינטרנט "מגלן", שהושק בשנת 1993. מספר שנים קודם לכן, הצטרפה איזבל לאחותה התאומה כריסטין מקסוול שניהלה חברה קטנה בשם Research on Demand, שעסקה במחקרי שוק. החברה שינתה אחר כך את שמה ל"קבוצת מקינלי", והשיקה מדריך אתרים, בו דירגה את התוכן של אתרים באינטרנט, ככלי שיעזור ללקוחות החברה. מקסוול כיהנה כסגנית נשיא לשיווק, בעלה השני, דייוויד היידן, היה מנכ"ל ואחותה כריסטין הייתה העורכת הראשית של האתר. בתחילת 1996, עמדה החברה לפני הנפקה בבורסה, אך המתחרה, חברת Excite, הקדימה אותה, ושוק ההון לא גילה עניין בחברה. לחברה אזל הכסף, בעלה של מקסוול הורחק מהחברה על ידי המשקיעים, ואחותה עזבה. איזבל לקחה על עצמה את האחריות לנהל את פירוק החברה. לאחר שפוטרו כל העובדים נמכרה הטכנולוגיה של החברה תמורת 18 מיליון דולר למתחרה Excite.
בשנת 1997 מונתה מקסוול לתפקיד נשיאת חברת התוכנה הישראלית קומטאץ'. קומטאץ' הוקמה על ידי ד"ר נחום שרפמן, אמיר לב וגדעון מנטל ופיתחה תוכנת דואר אלקטרוני בשם "פרונטו", שנחשבה לשנייה בעולם בהיקף השימוש בה. במהלך 1999 גייסה החברה כ-100 מיליון דולר בהנפקות פרטיות ובהנפקה ציבורית. באחת ההנפקות השתתפה גם חברת מיקרוסופט. גיוסי ההון איפשרו לקומטאץ' לגדול בתוך שנה מ-40 ל-400 עובדים. בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, קרסו עסקי החברה בתחילת 2001. בתוך חודש אחד פיטרה החברה 300 עובדים, ומקסוול  עזבה גם היא את החברה.
בשנים 2003 עד 2004 שימשה כמנכ"לית חברת הסטרט-אפ הישראלית אייקוגניטו (iCognito), שפיתחה פתרונות לסינון תכנים באינטרנט. כמנכ"לית הובילה סבב גיוס של 3.1 מיליון דולר, בהובלת קרן הון הסיכון "בלומברג קפיטל" ויאיר גולדפינגר, ממייסדי חברת מיראביליס. אייקוגניטו, הוקמה ב-1998, ופיתחה מוצר שאפשר לארגונים לחסום את כניסתם של עובדים לאתרים פורנוגרפיים, אתרי הימורים ואתרים אחרים, שהגלישה בהם פוגעת בפריון העבודה. במקביל כיהנה דירקטורית בחברת בקווב של האחים ניר ואלי ברקת, וכיועצת לחברת ההשקעות Apax Partners.
חיים אישיים

מקסוול ודייל דג'ארסי התחתנו בשנת 1984 והתגרשו בשנת 1989. בשנת 1990 התחתנה עם יזם הדוט-קום דייוויד היידן. הם נפרדו בשנת 1996 והתגרשו לאחר מכן. בשנת 2007 התחתנה מקסוול עם אל סקל, אך נישואים אלה לא היו רשמיים, מכיוון שסקל עדיין היה נשוי לאשתו הקודמת. מקסוול וסקל עברו לצרפת ממליבו בקליפורניה, בשנת 2010, כדי לטפל באמה החולה של מקסוול. הם גרו בשאטו דה לה מלרטרי בלה רוק-גאגאק. בדצמבר 2015, לאחר מותו של סקל, הוכרזה מקסוול כפושטת רגל על ידי בית משפט בריטי.
הערות שוליים

↑  זיו קריסטל, ‏200 אלף דולר במלגות ל-4 יזמים חברתיים, באתר גלובס, 9 במאי 2005
↑  McFerran, Ann (11 באפריל 2004). "Relative Values: Elisabeth Maxwell, the widow of Robert Maxwell, and their daughter Isabel". The Sunday Times. נבדק ב-27 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יהושע שגיא,מרי שגיא-מידן, בצל האב, באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
1 2  אפי לנדאו, ‏מקסוול נשיאת קומטאץ', באתר גלובס, 10 במרץ 1997
↑  עדי מנדלסון, ‏קומטאץ' זינקה ב-P ביום שלאחר ההנפקה, באתר גלובס, 15 ביולי 1999
↑  שי שלו, ‏חבר מביא חבר: ביל גייטס ופול אלן נפגשים בקומטאץ' הישראלית, באתר גלובס, 28 באוקטובר 1999
↑  עמי גינזבורג, הארץ, השנה המפוספסת של קומטאץ', באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2001
יובל דרור, "אני יודע שאנשים שהפסידו עלי כסף לא ישכחו את זה", באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2003
↑  דן יכין, ‏אייקוגניטו השלימה סבב גיוס של 3.1 מיליון דולר; מינתה את איזבל מקסוול כמנכ"לית החברה, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2003
↑  סופי שולמן, פראנס טלקום רכשה תוכנת סינון תכנים מאיי-קוגניטו ב-6 מיליון דולר, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2001
↑  שירלי יום-טוב, איזבל מקסוול תחליף את ליאורה מרידור בדירקטוריון בקווב, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2002
↑  ליאון איצקר, קווין מקסוול, בנו של רוברט מקסוול, עומד בפני התמוטטות פיננסית נוספת בשל חוב של מיליארד ליש"ט, באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2004
↑  "Isabel Sylvia Margaret Maxwell--Bankruptcy Orders", The London Gazette, Nov. 13, 2015
אומורה

אומורה, (באנגלית: Ōmura; ביפנית: 大村市) היא עיר הממוקמת במחוז נגסאקי, יפן. נכון ל-31 במרץ 2021, אוכלוסיית העיר הייתה 96,004 וצפיפות האוכלוסין עמדה על 758 נפש לקמ"ר. השטח הכולל שלה הוא 126.64 קמ"ר, והוא כולל גם את נמל התעופה של נגסאקי (אנ'). צפיפות האוכלוסין בעיר היא השנייה בגודלה מחוז נגסאקי. יש בה את האוכלוסייה הרביעית בגודלה במחוז נגסאקי.
היסטוריה

אומורה היא עיר חומה. נמצאת בה טירה מהימים בהם היא הייתה בירת שלטון אומורה, שנשלט על ידי בני שבט אומורה המקומי ששלטו ביפן במשך למעלה מ-900 שנה עוד לפני מוצוהיטו קיסר יפן. בעבר העיר הייתה אזור של סחר חוץ ופעילות מיסיונרית ניכרת במהלך תקופת אשיקאגה המאוחרת, והקדושה הקתולית מרינה דה אומורה (אנ'). בשל קרבתה בעבר לעיר המסחר ההולנדית שביפן, דג'ימה, היא הייתה אחד האזורים הראשונים ביפן שנפתחו מחדש למגע עם זרים לאחר סיום תקופת מדיניות הסתגרות הלאומית ה"סאקוקו" בתקופת אדו, בין 1641 ל-1853. באופרה מאדאם באטרפליי-Madama Butterfly, המתרחשת בנגסאקי הסמוכה, מופיע שם המקום אומארה בשורה "ed alla damigella Butterfly del quartiere d'Omara Nagasaki" מתייחס כנראה לאומורה. בין השנים 1868–1945, נמצאו באומורה מתקנים צבאיים רבים כחלק ממחוז הצי הימי סאסבו היפני (אנ') והיה בה גם הבסיס האווירי המרכזי של חיל האוויר של הצי היפני הקיסרי (אנ'). הבסיס הימי לשעבר הפך מחנה מעצר למהגרים בשם מחנה מעצר אומורה, שבו הוחזקו בעיקר פליטים קוריאנים - שכונו "מסתננים" "mikkōsha" עד לגירושם. מאז אוגוסט 1996 בסמוך למחנה המעצר למהגרים הוקם בניין מודרני המשמש את מטה ההגירה של אומורה.
העיר המודרנית אומורה הוקמה ב-11 בפברואר 1942. ב-25 באוקטובר 1944 העיר נהרסה ברובה בהטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. ההתאוששותו לאחר המלחמה נעזרה תוך כדי עבודות הבניית של שדה התעופה של נגסאקי במפרץ אומורה, ובפרויקטים אחרים של עבודות ציבוריות.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בצידו הדרומי של האי קיושו במישור שלאורך מפרץ אומורה, שבמחוז נגסאקי ובאזור קיושו. היא גובלת בערים Isahaya, Kashima, Uresino והכפרים Higashisonogi, Tara.
אוכלוסייה

אוכלוסיית האזור שהייתה מעל 60,000 תושבים בשנת 1980, עלתה בעיקביות מדי מפקד אוכלוסין. צפיפות האוכלוסייה לשנת 2017 עמד על 728.41 נפש לקמ"ר.
| 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2014 | 2017 | 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 65,538 | 69,472 | 73,435 | 79,279 | 84,414 | 88,040 | 92,188 | 95,146 | 96,004 |
חינוך

מערכת החינוך באומורה מאוד מפותחת, היא כוללת:
אוניברסיטה פרטית אחת.
בתי ספר תיכון, 3 תיכונים מחוזיים, 1 תיכון פרטי ו-6 תיכונים עירוניים.
15 בתי ספר יסודיים עירוניים.
גני ילדים, 4 עירוניים ו-3 פרטיים.
בתי ספר לחינוך מיוחד, 3 מחוזיים ו-1 פרטי.
בית ספר לכיבוי מחוזי.
2 מכללות למקצועות הבניה.
כלכלה

לאומורה יש כלכלה מעורבת, הכוללת תעשייה גדולה שהמוצר המרכזי שלה הן לבנים עמידות לחום וכימיקאלים כגון לבני חרסית, לבני סיליקט ולבנים חסינות אש (אנ'). לצד תעשיית הלבנים מתקיימת בעיר וסביבתה גם חקלאות העוסקת בגידול פרות לבשר וחלב וכן בגידול עופות. בנוסף מתקיימת בעיר גם תעשיית פנינים מתורבתות (אנ'). בשל קרבתה של אומורה למרכזים העירוניים הגדולים יותר של נגסאקי וססבו, היא משמשת גם כעיר (חדרי) שינה עבור העובדים בשתי הערים הגדולות האלה. בעיר קיימים 19 בתי מלון.
תחבורה

שדה התעופה של אומורה משמש גם בסיס מרכזי של חברת התעופה אוריינטל אייר ברידג' (אנ'), שהיא חברת התעופה האזורית. בתקופה מסוימת שדה התעופה שימש גם הבסיס המרכזי של חברת התעופה J-Air.
לחברת הרכבות של קיושו (אנ') JR Kyushu יש 3 תחנות רכבת באומורה. אחת התחנות נמצאת ליד תחנת האוטובוסים המרכזית.
חברות האוטובוסים מקיימות קווים בינעירוניים מהירים לשדה התעופה וליתר הערים והעיירות במחוז. כמוכן קיימים קווים עירונים המקיימים סבבים בתוך העיר.
מהעיר יוצאים כבישים מהירים לנגסאקי ושני כבישים מהירים ארציים 34 ו-444 בנוסף להם יש בעיר עוד 8 כבישים עירוניים ראשיים.
בנמל אומורה קיימים מעגנים שמהם ניתן להפליג לאיים השונים במחוז. קיים מעגן סירות מהירות ומעגן מעבורות.
ספורט

אומורה אירחה את אליפות אסיה בכדורסל לנשים הרשמית לשנת 2011.
ערים אחיות וידידותיות

פורטוגל פורטוגל, סינטרה.
ארצות הברית ארצות הברית, סן קרלוס (קליפורניה).
יפן יפן, סמבוקו (אקיטה) (אנ').
יפן יפן, אטאמי.
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין, שאנגחאי.
הערות שוליים

↑  "East Asian version of the Nazi concentration camps ... We should not be misled by the facts that it has no gas chambers ..." Hayashi Kōzō, cit. in: Morris-Suzuki, Tessa; Borderline Japan: foreigners and frontier controls in the post-war era; Cambridge 2010; ISBN 978-0-521-86460-2, p. 167
↑  Morris-Suzuki, Tessa; Borderline Japan: foreigners and frontier controls in the post-war era; Cambridge 2010; ISBN 978-0-521-86460-2. Ch. 6
↑  נתונים גאוגרפים אודות אומורה, (ביפנית)
↑  国勢調査 | ファイル | 統計データを探す, 政府統計の総合窓口 (ביפנית)
↑  האתר הרשמי של עירית גוטו
↑  "オリエンタルエアブリッジ株式会社." Oriental Air Bridge. Retrieved on May 20, 2009.
↑  "World Airline Directory." Flight International. March 19–25, 2002. 80.
1 2 3 4 5  大村市, Sister Cities and a Friendly City, 大村市 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0404 6049  MusicBrainz: bf09723c-b799-403e-81ef-25b14d07b817  NDL: 00378968  VIAF: 260217081   WorldCat (עם VIAF): 260217081 
נמל התעופה נגסאקי באומורה
אוחניה

| --- | --- |
סמל אוחניה

כנסייה באוחניה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  567 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°54′29″N 23°38′51″E﻿ / ﻿50.90806°N 23.64750°E﻿ / 50.90806; 23.64750
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.uchanie.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוחניה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוחניה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהאוחניה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהאוחניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוחניה במבט מהאוויר
אוחניה (בפולנית: Uchanie) היא עיירה בפרובינציית לובלין שבמזרח פולין, במחוז הרוביישוב, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היסטוריה

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1485 כיישוב בבעלות משפחת אצילים. באותה שנה העניק לה קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, זכויות עיר והיתר לקיים יום שוק שבועי וירידים שנתיים.
במאה ה-16 גדלה העיירה, והייתה למרכז מסחר ומלאכה לסביבתה החקלאית. ב-1795, בעקבות חלוקתה השלישית של פולין, נכללה העיירה בתחומה של אוסטריה, ובשנת 1807 צורפה לנסיכות ורשה.
משנת 1815 ועד מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה במלכות פולין הקונגרסאית. בשנת 1915 נכבשה העיירה בידי צבאות האוסטרים, ששלטו בה עד לנסיגתם ב-1918.
יהודי אוחניה

יהודים תושבי אוחניה שעסקו בסחר בתבואות נזכרים לראשונה בשנת 1640.
במאות ה-19 וה-20 הייתה בעיירה קהילה מאורגנת, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עזבוה רבים מיהודיה בשל קרבתה לחזית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב יהודה זינדל ליפשיץ.
יהודי אוחניה > בשואה

לפני מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה למעלה מ-1,000 יהודים. ובהן כמה משפחות מסועפות וגדולות, מהבולטות שבהן – אייזן, בירמן וקוצן.
בסוף ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. יהודי העיירה נלקחו לעבודות כפייה מזדמנות, רכושם נגזל מהם, הם צוו לענוד סימן היכר על בגדיהם, ונאסר עליהם ללכת על מדרכות העיירה, ולקיים קשרים כלשהם עם לא יהודים.
בתקופה זו הובאו לעיירה פליטים יהודים מעיירות ומכפרים באזור, ביניהם 680 יהודים מהורודלו באביב 1942. במאי 1942 הגיע מספר היהודים בעיירה ל-2,025 נפש.
ב-10 ביוני 1942 חיסלו הגרמנים את קהילת העיירה. היהודים הובלו לתחנת הרכבת במיונצ'ין, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור, שם נרצחו כולם.
ערכים קשורים

בית הקברות היהודי באוחניה
הערות שוליים

↑  מידע מהניצולים איטה ושאול בירמן (אשקלון).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009116289405171  GND: 102570181X  VIAF: 264193337   WorldCat (עם VIAF): 264193337
איגור פטרוב

איגור גריגורוביץ' פטרוב (באוקראינית: Ігор Григорович Петров, ברוסית: И́горь Григо́рьевич Петро́в; נולד ב-30 בינואר 1964) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדות קשר התקפי בקבוצת שחטאר דונצק בתקופת ברית המועצות.
בשנת 1991 הגיע פטרוב לישראל ובמשך 3 שנים שיחק בקבוצות ישראליות - בית"ר תל אביב ומכבי עירוני אשדוד. שיחק 3 משחקים במדי נבחרת אוקראינה. בשנת 1994 שב לאוקראינה ושיחק 4 שנים נוספות בליגת העל האוקראינית.
אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל בקריירת האימון. בהתחלה היה עוזר מאמן בקבוצת שחטאר דונצק במשך עונה אחת ולאחר מכן אימן את קבוצת אולימפיק דונצק במשך 7 שנים.
תארים

הגביע הסובייטי - 1983
הגביע האוקראיני - 1994/1995
אוריון (כטב"ם רוסי)

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיסטמה 
 יחידות שיוצרו:  30 
 משתמש ראשי:  הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית 
 
"אוריון" הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) רוסי, המסוגל לבצע טיסה בגובה בינוני לטיסה ארוכה (MALE, גובה בינוני, סיבולת ארוכה). פותח על ידי חברת "קרונשטט" (שבבעלות חברת Sistema). למל"ט משקל ממוצע, משך טיסה ארוך ויכולת נשיאה טובה. ציוד הכטב"ם מיועד לסיור חזותי, מכ"ם או רדיו, עם אפשרות לסיורים ארוכים באזור נתון. גרסת הייצוא של המל"ט נקראת Orion-E.
היסטוריה

פיתוח המל"ט בוצע בהוראת משרד ההגנה של רוסיה מאז 2011. כחלק מעבודות הפיתוח, המל"ט קיבל את שם הקוד "מהלך זר". היזם והקבלן הראשי הייתה חברת טראנזס מסנט פטרסבורג. נכון לעכשיו, הקבלן הראשי הוא קבוצת קרונשטאט. מדו"ח NPK SPP לשנת 2014 נודע כי SPP מפתחת תחנה אופטית-אלקטרונית למל"ט "אוריון", כשמתוכנן ייצור המוני לשנת 2017 (30 מוצרים בשנה).
אב הטיפוס הראשון לביצוע מבחני טיסה נבנה בשנת 2015. באותה שנה עדי ראייה הבחינו במטוס "אוריון" בשדה התעופה פרוטאסובו בריאזן.
הניסויים החלו במכון לחקר הטיסה על שם גרומוב במחצית הראשונה של 2016. גרסת הייצוא של מל"ט זה הוצגה בתערוכת האוויר MAKS- 2017.
הרכב הכטב"ם

לכלי מסגרת אוויר בעלת מבנה אווירודינמי בגודל בינוני עם כנף וזנב ישר בצורת V. גוף המטוס בעל חתך רוחב אורך א-סימטרי, כדי להפחית במשקל תוך שמירה על מדדי חוזק, הדאון עשוי מחומרים מורכבים. הכנף היא ברוחב ממוצע, ישרה, מתארכת ועם היצרות קלה וכוללת מכניזם מפותח. כל אמצעי המיכון הבסיסיים נשלטים על ידי מערכת בקרה אלקטרונית (EDSU). מול העמוד הקדמי ומאחוריו ישנם אמצעי אחסון פנימיים להצבת המשא, הידוק לציוד הדרוש ומסגרותיו.
המנוע בעל אב-טיפוס Rotax 914 86 קילוואט (115 כ"ס), מצויד במגדש טורבו להגדלת הגובה. הבורג בעל שני הלהבים AV-115 בקוטר 1.9 מטר מיוצר על ידי חברת "אארוסילה". לייצור סדרתי, חברת אגת בשיתוף עם TsIAM מפתחת את מנוע ה- APD-110/120 הרוסי.
הרכב הכטב"ם > אוויוניקה

כמו במל"ט במסגרת המו"פ מכון "NIOKR", "אוחוטניק", הכטב"ם עושה שימוש באוויוניקה שפותחה על ידי KRET.
מל"ט אוויוניקה מורכב מ:
מערכת ניהול מידע,
מערכות בקרה אוטומטיות
ציוד להתממשקות,
מערכות פיקוח ואבחון של הציוד המשולב,
מערכת ניווט אינרציאלית-לוויינית.
עומס המשא

המטען מוגדר בתוך גוף המטוס, או בחלקו מתחת לכנפיים, מכוסה בלוחות נשלפים.
אפשרויות עומס:
מערכת צילום דיגיטלית ברזולוציה גבוהה,
מערכת מכ"ם רב תכליתית קומפקטית,
ציוד מודיעין אלקטרוני,
מערכת אופטו-אלקטרונית.
עומס המשא מאפשר סיור אווירי ותמיכה במודיעין עבור הכוחות המזוינים שבקרקע; סיורי יעד, התאמת אש; סקר טופוגרפי של האזור.
עומס המשא > מערכת החשמל (לפי היזם)

על פי היזם:
משקלה: 55.5 ק"ג
קוטר - 410 מ"מ,
גובה - 550 מ"מ.
פונקציות עיקריות:
נראות המרחב בטווחים גלויים ואינפרא אדום;
איתור ומעקב אוטומטי של יעדים על הקרקע ועל פני שטח;
מדידת המרחק למטרה ותאורתו על ידי קרינת לייזר.
רשימת ערוצי המידע:
מצלמת הדמיה תרמית עם שדה זוויתי משתנה;
מצלמת טלוויזיה עם שדה זוויתי משתנה;
מצלמת טלוויזיה רחבה בזווית;
מד טווח לייזר (בטוח לעיניים);
טווח לייזר / מאתר טווח לייזר.
עומס המשא > מכ"ם

קומפלקס המכ"ם: על פי צו של ממשלת רוסיה מס '218 מ-4 בספטמבר 2010, "תאגיד" Fazotron-NIIR מונה להיות אחראי על הקמת מערך מכ"ם נישא רב-תכליתי מדגם MF-2 לשימושו של המל"ט "אוריון".
הרכב

ההרכב המלא כולל:
מודול מיקום מפעיל,
מודול הנדסת רדיו,
מודול בקרת המראה ונחיתה,
4-6 מזל"טים מדגם "אוריון".
TTX (גרסת ייצוא)

מאפייני המל"ט "Orion-E" על פי מצגת היזם:
משקל עומס: 200 ק"ג,
משקל ההמראה: 1000 ק"ג
רדיוס: 250 ק"מ,
משך טיסה: 24 שעות
גובה טיסה: 7500 מ'.
הערות שוליים

↑  איחוד האמירויות מעוניינת במל"ט רוסי מתקדם
↑  Аналогов нет: уникальные возможности российских беспилотников
↑  В Рязани впервые «засветился» «вживую» новый беспилотник «Орион» (фото) | Defence.Ru
↑  В России начались испытания разведывательно-ударного беспилотника "Орион", РИА Новости, ‏20160513T1415+0300Z (ברוסית)
↑  В бой рвется русский "Орион-Э", www.ng.ru (באנגלית)
↑  В бой рвётся русский "Орион-Э" / Воины и Армии / Независимая газета
1 2 3  http://www.npk-spp.ru/deyatelnost/avionika/682-obzorno-pritselnaya-optiko-elektronnaya-sistema.html
↑  Проекты в рамках Постановлений Правительства Российской Федерации
1 2  YouTube
אזוקי צ'אן

| --- | --- |
 
 סוגה:  קומדיה-רומנטית

 מאנגה
 יוצר:  צ'יקה קימורה
 הוצאה:  Kodansha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Nakayoshi
 תקופת הפרסום המקורית:  1993 – 1997
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  5

 אנימה
 במאי:  מאסאיוקי קוג'ימה
 אולפני אנימציה:  Madhouse
 רשת שידור:  NHK (יפן)
 תקופת שידור מקורית:  4 באפריל 1995 – 17 במרץ 1998
 מספר הפרקים:  117
אזוקי-צ'אן (ביפנית: あずきちゃん) היא סדרת אנימה יפנית פופולרית מאת מדהאוס פרודקשן.
בישראל הסדרה שודרה במקור בערוץ "יס אנימה" במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בחיי היום-יום של תלמידה בת 12 בשם אזוסה נוייאמה, המכונה לרוב "אזוקי-צ'אן", אשר לומדת בכיתה ה'. הכינוי שלה לא היה חביב עליה כלל עד אשר ביום אחד, תלמיד חדש בכיתתה בשם יונוסוקה אוגאסאוורה מציין בפניה כי הוא אוהב את כינוייה. בעקבות כך, אזוקי מתאהבת ביונוסוקה באופן מיידי ומתחילה לאהוב את הכינוי שלה. חייה של אזוקי משתנים באופן משמעותי לאחר שהיא מכירה את יונוסוקה.
אזוקי מתחילה לפתח קינאה כאשר היא מבחינה ביונוסוקה משוחח עם נערות אחרות אבל חברותם של השניים לא פסקה מעולם. בסוף הסדרה שב יונוסוקה לארצות הברית.
הדמויות הראשיות

אזוסה נוייאמה (המכונה "אזוקי-צ'אן") - הגיבורה הראשית. תלמידה בת 12. מאוהבת בסתר ביונוסוקה אוגאסאוורה. התלהבה מאוד אחרי שדיברה עמו לראשונה בטלפון. בעברה לא אהבה כלל את הכינוי שלה. הסיבה לכינוי היא שבכיתה א' קרא לה קן-צ'אן "אזוקי" במקום "אזוסה".
קאורו נישינו (המכונה "קארו-צ'אן") - חברה טובה של אזוקי-צ'אן. ילדה רגישה וביישנית אשר מאוהבת בקן. יש לה בבית סלון לעיצוב שיער השייך לאמה.
מידורי קודאמה (המכונה "ג'ידאמה") - חברתה הטובה ביותר של אזוקי-צ'אן. מחבבת בסתר את אחיה של אזוקי-צ'אן דייזו. היא קשוחה, היא שונאת בנים ולדעתה "הם טובים רק אם משתמשים בהם ככריות או סולמות". אולם היא, כאמור, מחבבת את דייזו והיא הייתה גם מיודדת עם שוטר צעיר. כעסה פעם על קאורו עקב דבר-מה שאמרה על סבתה.
קן טאקאיאנאגי {המכונה "קן-צ'אן"} - נוהג להטריד את אזוקי-צ'אן באופן תדיר אף על פי שבפועל הוא מאוהב בה בסתר. אוהב מאוד לאכול שום. מרים חצאיות של בנות אולם לא על-מנת לראות את לבניהן אלא לשם משיכת תשומת-לב. אביו, שנוהג רבות להרים עליו את קולו, עובד במסעדה מצליחה.
יונוסוקה אוגאסאוורה (המכונה "יונוסוקה-קון") - מושא אהבתה של אזוקי-צ'אן. בסוף הסדרה חוזר לארצות הברית, משם בא. פוחד מלטאות ולעומת-זאת נחשים אינם מפחידים אותו. אוהב כדורגל ומשחקי-וידאו.
טומומי טאקאהאשי (המכונה "טומו-צ'אן") - חברה טובה של אזוקי-צ'אן. מאוהבת בתלמיד ששמו מאקוטו סאקאגוצ'י. מנהיגת הכיתה ולא בכדי: היא תלמידה מצטיינת.
מאקוטו סאקאגוצ'י (המכונה "מאקוטו-קון") - תלמיד לא נבון במיוחד המאוהב בסתר ביוקו-צ'אן. עיניו נראות עצומות וכמעט מעולם לא נפקחו בסדרה.
יוקו סאקאקיבארה (המכונה "יוקו-צ'אן") - יוקו ניחנת בעושר ויופי אך גם בשחצנות והיא מאמינה שיונוסוקה יבחר בה על פני אזוקי-צ'אן.
דייזו נוייאמה (המכונה "דייזו-צ'אן) -אחיה הצעיר של אזוקי-צ'אן. נוהג לחדור לפרטיותה של אחותו הגדולה. התאהב ביוקו-צ'אן ואילו חברתו התאהבה ביונוסוקה-קון. מיודד מאוד עם קן-צ'אן המלמד אותו לשחק בייסבול. היה צריך לעבור ניתוח עקב דלקת-התוספתן שתקפה אותו לפתע אולם בסוף הדבר לא היה נחוץ.
דמויות נוספות

טאדאשי נוייאמה-אביהם של אזוקי-צ'אן ודייזו-צ'אן. אינו נהג מוצלח במיוחד. שותה כמויות רבות של בירה.
קייקו נוייאמה-אמם של אזוקי-צ'אן ודייזו-צ'אן. מיודדת עם אמו של יונוסוקה-קון. נוהגת משמעותית יותר טוב מבעלה.
"טאגו סנסיי"-המחנך בכיתה בה לומדת אזוקי צ'אן ובנוסף משמש שם כמורה. הציל את יונוסוקה-קון מתלמידי כיתה ו' שהכו אותו קשות.
"קאזוקי סנסיי"-המורה למוזיקה. נשואה לאיש צרפתי.
מארוקה-חברתו של דייזו. פוחדת מכלבים. מסייעת לאביה בבית-הקפה שלו.
בילי-צלם אמריקאי הדובר אנגלית ויפנית.
איקדיפטיס

| איקדיפטיס |
| --- | --- |

תקופה
סוף אאוקן 37.2–33.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגווינים
סוג:: איקדיפטיס
מין:: Icadyptes salasi
שם מדעי
 Icadyptes salasi ‏2007

איקדיפטיס (שם מדעי: Icadyptes) הוא סוג של פינגווין ענקי בעל מין אחד אשר חי באמריקה הדרומית בסוף תקופת האאוקן, לפני 37.2-33.9 מיליון שנה. משמעות שמו הוא: "הצוללן של איקה". איקה הוא מחוז גדול בדרום פרו, שם נתגלו מאובני הפינגווין, לצד מאובני פינגווין מהסוג Perudyptes.
האיקדיפטיס היה הגבוה שבפינגווינים והגיע לגובה 1.5 מטרים, גדול בהרבה מהפינגווין הקיסרי, הגדול בפינגווינים המודרניים שמגיע לגובה של 130 ס"מ. עם זאת, הוא לא היה הכבד ביותר במשפחתו. הוא היה בעל מקור ארוך כשל אנפה שהזדקר מעלה. כמה חוקרים סוברים שכך נראו מקורי אבות הפינגווינים ורק בהמשך איבדו צורה זו.
פינגווין זה חי באקלים טרופי וחמים, בניגוד למזג האוויר הפרואני הקר המודרני. ראשוני הפינגווינים חיו באזורים טרופיים של אנטארקטיקה וניו זילנד שהחלו להתקרר לאט לאט ופיתחו שכבת שומן ומעטה נוצות מבודד וכיום רק מינים מעטים כמו פינגווין שחור רגל ופינגווין גלאפגוס חיים באקלים חמים כזה. הוא ניזון עם מקורו הארוך מדגים ודיונונים שהוא תפס במים.
איקדיפטיס שוחה לצד אינקיאקו (Inkayacu).
איים אבודים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רשף לוי
 הופק בידי:  משה דנון
 תסריט:  רשף ורגב לוי
 עריכה:  יצחק צחייק
 שחקנים ראשיים:  אושרי כהן אורלי זילברשץ שמיל בן ארי פיני טבגר עפר שכטר מיכאל מושונוב יובל שרף יוסף אבו ורדה 
 מוזיקה:  אסף אמדורסקי
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  1 ביולי 2008
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
איים אבודים הוא סרט קולנוע ישראלי של התסריטאי והבמאי רשף לוי, שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט נקרא על שם סדרת הטלוויזיה האוסטרלית "האיים האבודים", ששודרה בישראל בשנים שבהן מתרחשת עלילת הסרט. הסרט היה מועמד ל-14 פרסי אופיר, מתוכם זכה לבסוף בארבעה.
עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות השמונים בכפר סבא, ומספרת את סיפורה של משפחת לוי, ובעיקר של שני בניה התאומים הלא-זהים המתאהבים באותה נערה.
לדברי לוי, הסרט מבוסס בחופשיות על חוויות אישיות שלו ושל משפחתו מרובת הילדים.
דמויות

ארז לוי (מיכאל מושונוב): הבן הפחות אהוב, אחיו התאום של עפר, ביישן ומעריץ את אחיו, מאוהב בנטע בסתר.
עפר לוי (אושרי כהן): אחיו התאום והכריזמטי של ארז.
נטע (יובל שרף): תלמידה חדשה בבית הספר, בהמשך הופכת להיות חברתו של עפר, אף על פי שיש לה חבר בארצות הברית.
בועז "סבתא" (עפר שכטר): חברם הטוב ביותר של ארז ועפר. יש לו יחסים מסובכים עם אביו.
דוד לוי (פיני טבגר): אחיהם הבכור של ארז ועפר.
אברהם לוי (שמיל בן ארי): אב המשפחה.
סימה לוי (אורלי זילברשץ): אם המשפחה. תמיד העדיפה את עפר על פני ילדיה האחרים, אך לא מסוגלת להודות בכך.
אבנר לוי (יגאל עדיקא): דודם של ארז ועפר.
גילה לוי (גילת אנקורי): אשתו של אבנר.
גל (גל זייד): אביו של בועז.
לנסקי (יונתן רוזן): המפקד של ארז.
מוסטפא (יוסוף אבו ורדא): לבנוני בנבטיה.
מיכל מזרחי (נועה מימן): אשתו של דוד.
שמחה (מיכל לוי): בת זוגו של דוד.
פסקול

The Lost Islands
Abracadabra
Love Boat Theme
Aquarius
Only You
Don't You Want Me
I Ran
Forever Young
Will You
Moonlight Shadow
Total Eclipse of the Heart
(Alone Again (Naturally
Come On Eilleen
I Want to Know What Love Is
Mad World
It Must Be Love
הערות שוליים

↑  תוצאות טקס פרסי אופיר 2008 באתר E! Online
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איילת אוחיון

איילת אוחיון (נולדה ב-20 באוקטובר 1974) היא סייפת-עבר ישראלית שהתמחתה ברומח. היא ייצגה את ישראל בשלוש אולימפיאדות (אטלנטה 1996, סידני 2000 ואתונה 2004).