stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כאב גב
כלכלה

כאבי גב נפוצים מאוד בעולם המערבי ובעלי השפעה נרחבת ושלילית על המשק.
ממשלות מסוימות ביניהן אוסטרליה ובריטניה השיקו קמפיינים להגברת המודעות ולמאבק בבעיה. 

בארצות הברית לדוגמה, נמצא כי חולים שסבלו מכאבי גב צרכו 90 מיליארד דולר, כאשר 26 מיליארד מתוכם שימשו לטיפול בכאבים עצמם.

במחקר בריטי שנערך בעניין נמצא כי הוצאות הכספים כללו בין היתר:
ייעוץ רפואי.
פסיכותרפיה.
ביקורים אצל אוסטאופתים (osteopaths).
ביקורים אצל כירופרקטים.
ביקורים בבתי חולים ואשפוזים.
תאונות שנגרמו כתוצאה מכאבי גב.
הוצאות רדיולוגיה ודימות.
הוצאות תרופות במרשם ותרופות שאינן במרשם.
אובדן ייצור.
סך כל ההוצאות מוערך בכ-6650 מיליון ליש"ט.
בית דניאל (תל אביב)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 זרם:  יהדות רפורמית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1991
 תאריך פתיחה רשמי:  1991 
 קואורדינטות:  32°05′45″N 34°47′29″E﻿ / ﻿32.09597222°N 34.79138889°E﻿ / 32.09597222; 34.79138889
 www.beit-daniel.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית דניאל(למפת תל אביב רגילה) בית דניאל(למפת גוש דן רגילה) בית דניאל(למפת גוש דן מוגדלת) בית דניאל  he בית דניאלhe בית דניאלמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית דניאל הוא הקהילה המרכזית של היהדות הרפורמית בתל אביב. המרכז שוכן ברחוב בני דן בצפון הישן של תל אביב, סמוך לנחל הירקון. הוא מסונף לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. בראש הקהילה עומדים הרב מאיר אזרי והרבה גליה סדן.
היסטוריה ופעילות

בית דניאל הוקם בשנת 1991 והיה לבניין בית הכנסת הרפורמי הראשון בתל אביב. בבית הכנסת התאחדו שתי הקהילות הרפורמיות שהיו פעילות קודם לכן בעיר: קהילת קדם וקהילת רמת-אביב. קהילות אלה פעלו ללא מבנה קבוע. בניין בית-דניאל תוכנן על ידי האדריכל צ'ורני קפלן, ועוצב על ידי האמן פיליפ רנצר.
בבית דניאל פועל בית כנסת שבו מתקיימות תפילות בערבי שבת, שבתות וחגים, ואירועים מיוחדים בכל חגי ישראל. בנוסף מתקיימת במרכז פעילות תרבותית ופעילות העשרה. כמו כן מפעיל המרכז רשת גני ילדים ופעילות העשרה לבתי ספר. נערכים בו אירועי ספרות ותרבות, סמינרים וערבי עיון (שאינם קשורים בהכרח לקהילה הרפורמית). המרכז הוקם על בסיס תרומות של משפחת דניאל, משפחת נדבנים מארצות הברית, ונתמך בידי גופים ציבוריים ופרטיים שונים, בהם עיריית תל אביב-יפו והסוכנות היהודית.
מחלקת החינוך בבית דניאל מקיימת אירועים בדרך שוויונית וחגיגית. מחלקת החינוך יוצרת ומפתחת תוכניות אישיות וכלל כיתתיות לבני ובנות מצווה, טקסי קבלת ספר תורה, תוכניות העשרה בתחום המורשת ועוד.
בבית דניאל מתקיימים לאורך השנה שיעורים שבועיים ופעילויות לגיל הזהב, תפילות שבת משפחתיות וקהילתיות, קרנבל פורים, תיקון ליל שבועות, אירועי סליחות, הקפות בשמחת תורה ועוד.
בשנת 2006 נפתחו ביפו משכנות רות דניאל, המסונפים לבית דניאל. במקום פועלים אכסניה ומרכז חינוכי.
טקסי מעגל החיים > בר מצווה ובת מצווה

בית דניאל מזמין בני מצווה ובנות מצווה לעלות לתורה בטקס שוויוני, שבו בנות מוזמנות לעלות לתורה ולחגוג בת מצווה, כל המשפחה יושבת יחדיו והאמהות (כמו גם בנות המשפחה האחרות) עולות לתורה, מברכות ושותפות מלאות בתהליך ההכנה ובטקס עצמו. במהלך השנים אלפי בנים ובנות עלו לתורה בבית דניאל.
בנוסף לטקס, בית דניאל מזמין את בני ובנות המצווה ואת משפחותיהם לקחת חלק בחוג בני/בנות מצווה, אשר מלווה את תהליך העלייה לתורה כולו.
טקסי מעגל החיים > חתונות

בית דניאל מקיים טקס נישואים יהודי, שוויוני, שבו בני הזוג יכולים לנסח את הכתובה, לקדש זה את זו וזו את זה (בשונה ממעמד הקידושין היהודי המסורתי בו רק האיש נותן לאשה טבעת ובכך מקדש אותה), לשתף בני משפחה וחברים בטקס ולהוסיף לו מעולם התוכן הייחודי להם. נישואים אלה אינם מוכרים לצורך רישום נישואים בישראל.
טקסי מעגל החיים > גיור רפורמי

בבית דניאל מתקיימים שיעורי גיור, בעלי אופי שוויוני. בית דניאל רואה בתהליך זה מסע משמעותי הכולל למידה והכרה של שורשי התרבות ומנהגיה, בניית זהות יהודית אישית המתבטאת בהצטרפות לעם ישראל מתוך קבלת עקרונות היהדות הרפורמית, וקיום אורח חיים יהודי מודרני ופתוח, כמקובל בתנועה ליהדות מתקדמת. הגיור נעשה בארבע שפות: עברית, אנגלית רוסית וספרדית. המתגיירים בדרך זו (המכונה "גיור רפורמי") מוכרים במדינת ישראל כיהודים לצורך רישום במרשם האוכלוסין, אך אינם מוכרים כיהודים על ידי הרבנות הראשית לישראל, ולכן אינם יכולים להינשא ולהירשם לנישואין באמצעות המועצות הדתיות.
לקריאה נוספת

עינת ליבל-הס, התפתחות היהדות הליברלית (הרפורמית/מתקדמת והקונסרבטיבית/מסורתית) בתל אביב: דפוסי ארגון וזהויות בקהילות בית דניאל ותפארת שלום (2015-1991), עבודה לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, 2015.
הערות שוליים

↑  טקסי מעגל החיים - חתונה, באתר התנועה ליהדות מתקדמת
↑  גיור רפורמי, באתר התנועה ליהדות מתקדמת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302362505171 
פנים בית הכנסת
המרכז להגירה בינלאומית וקליטה (CIMI)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  ג'וינט 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 www.cimi.org.il
 
המרכז להגירה בינלאומית ולקליטה (The Center for International Migration and Integration - CIMI) הוא עמותה ישראלית העוסקת בתחומי הגירה שונים. העמותה הוקמה על ידי ג'וינט ישראל בשנת 1998 ומאז 2010 מתפקדת כעמותה עצמאית שמושבה בירושלים.
מטרתה המוצהרת של העמותה לסייע בפיתוח תחום ההגירה בישראל - ליישם סטנדרטים בינלאומיים בטיפול בנושאי הגירה שונים, פיתוח מחקר רלוונטי לתחומי ההגירה השונים ושמירה על זכויות מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בישראל.
העמותה היא הארגון האחראי ליישום ההסכמים הבילטרליים של ישראל עם מדינות אחרות בהבאת מהגרי עבודה לישראל ופועלת מטעם רשות האוכלוסין וההגירה בתחום זה. הארגון מתפעל פרויקטי הגעה של עובדים ממדינות שונות, בהן: תאילנד, מולדובה, אוקראינה, נפאל, סרי לנקה ועוד. כמו כן, הארגון מפעיל קו חם ייחודי לטיפול בבעיותיהם של מהגרי עבודה בישראל. העמותה מנהלת מערך דרכו מגיעים לישראל אלפי עובדים בשנה ומעניקה שירותים לעשרות אלפי עובדים מכלל המדינות מהן מגיעים מהגרי עבודה לישראל.
במקביל הארגון מפעיל פרויקטים שונים לעבודה עם אוכלוסיית מבקשי המקלט בישראל - בסיוע לצעירים בלתי מלווים ותפעול פרויקטים שונים.
בשנת 2012 זכה המרכז בעיטור נשיא המדינה למניעת סחר בבני אדם.
יושב ראש העמותה בהתנדבות הוא ארנון מנטבר, שכיהן כמנכ"ל ג'וינט ישראל
הערות שוליים

↑  דנה ויילר-פולק, מתווכים גובים מעובדים זרים אלפי דולרים יותר מהמותר, באתר הארץ, 1 באפריל 2012
 אילן ליאור, מטפלים סיעודיים מועסקים בתנאים ירודים; שיפור במצב עובדי החקלאות והבניין הזרים, באתר הארץ, 6 ביולי 2017
↑  ארנון מנטבר, להבחין בין פליטים למהגרי עבודה, באתר הארץ, 29 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 317130875   WorldCat (עם VIAF): 317130875
Landwind X5

| --- | --- |

Landwind X5
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Landwind (אנ') (שיתוף פעולה (joint venture) בין "JMCG" (אנ'), שם רשמי: "Jiangling Motors Corporation Group Co., Ltd" ויצרנית הרכב הסינית "Changan Automobile" (אנ'), שם רשמי: "Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd", שם החברה המשותפת: "Jiangling Motor Holding (JMH)")
 שנות ייצור:  2012 ועד היום (דגם מודל 2013)
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  קרוסאובר
 אורך:  4,568 מ"מ
 רוחב:  1,855 מ"מ
 גובה:  1,860 מ"מ
 משקל:  1,541-1,620 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,660 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,499 סמ"ק המפיק 150 כ"ס ב-6,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1 (מגדש טורבו)  4 צילינדרים, בטור, 1,997 סמ"ק המפיק 190 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.3:1 (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות
 מהירות מרבית:  175 קמ"ש (מנוע 1.5 ליטר)  185 קמ"ש (מנוע 2.0 ליטר)
 צריכת דלק:  5.7 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1.5 ליטר)  6.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2.0 ליטר)
Landwind X5 הוא דגם של קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Landwind (אנ') (שיתוף פעולה (joint venture) בין JMCG (אנ'), שם רשמי: "Jiangling Motors Corporation Group Co., Ltd" ויצרנית הרכב הסינית Changan Automobile (אנ'), שם רשמי: "Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd", שם החברה המשותפת: "Jiangling Motor Holding (JMH)") אשר מיוצר משנת 2012 ועד היום
מאפיינים

דגם "Landwind X5" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית (אנ') בעיר גואנגג'ואו בנובמבר 2012.
דגם "Landwind X5" משווק בסין מ-4 בינואר 2013.
5 דלתות.
מנוע בנזין - מגדש טורבו.
סוגי הנעות: מנוע הנעה קדמית 4x2, מנוע הנעה כפולה 4x4.
קיבולת מכל דלק - 60 ליטר.
צמיגים: 225/65 R17.
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 10.5 שניות (מנוע 2.0 ליטר, מגדש טורבו)
מחיר היחידה בסין עמד על 99,800-115,800 רנמינבי (שנת 2013).
דגמים

"2.0T MT 1" - מחיר היחידה בסין עמד על 99,800 רנמינבי (שנת 2013).
"2.0T MT 2" - מחיר היחידה בסין עמד על 103,800 רנמינבי (שנת 2013).
"2.0T MT 3" - מחיר היחידה בסין עמד על 115,800 רנמינבי (שנת 2013).
תמונות

דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
דגם "Landwind X5"
ראו גם

קרוסאובר (מכונית)
Landwind X8
Landwind Xiaoyao
Landwind Rongyao
הערות שוליים

↑  דגם "Landwind X5" - תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות carnewschina.com/tag/landwind-x5
↑  דגם "Landwind X5" chinaautoweb.com/2012/10/landwind-to-launch-x5-cuv
↑  דגם "Landwind X5" - מפרט טכני chinaautoweb.com/car-models/landwind-x5
↑  דגם  "Landwind X5" - תמונות chinamobil.ru/eng/jmc/landwind/x5
↑  דגם  "Landwind X5" בתערוכת המכוניות הבינלאומית (אנ') בעיר גואנגג'ואו בנובמבר 2012 carnewschina.com/2012/11/23/landwind-x5-suv-debuts-at-the-guangzhou-auto-show
↑  דגם "Landwind X5" משווק בסין מ-4 בינואר 2013 carnewschina.com/2012/12/24/landwind-x5-will-hit-the-chinese-auto-market-on-january-4
אדסל קורסייר

| --- | --- |

Edsel Corsair, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Edsel (אנ')  Ford Motor Company of Canada (אנ') (בקנדה)
 שנות ייצור:  1959–1958
 יחידות שיוצרו:  19,305
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  Mercury Monterey (אנ')
 מודל אחריו:  Mercury Meteor (אנ')
 חברת אם:  פורד
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,560 מ"מ (דור ראשון)  5,357 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  2,027 מ"מ
 גובה:  1,443 מ"מ (דור ראשון)  1,427 מ"מ (דור שני)  1,400 מ"מ (דגם קבריולה, דור שני)
 משקל:  2,030-1,951 ק"ג (דור ראשון)  1,794-1,751 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  3,150 מ"מ (דור ראשון)  3,048 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים 6,744 סמ"ק המפיק 345 כ"ס ב-4,600 סל"ד, יחס דחיסה 10.5:1  V8 צילינדרים 5,441 סמ"ק המפיק 228 כ"ס ב-4,600 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות (דור שני)
 צריכת דלק:  29.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,744 סמ"ק, נסיעה עירונית)  16.1 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,744 סמ"ק, נסיעה בינעירונית)
 מעצב:  Roy A Brown Jr
אדסל קורסייר (באנגלית : Edsel Corsair) היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת Edsel (אנ') בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד אשר יוצרה בין השנים 1959–1958 בארצות הברית וקנדה
בקנדה דגמי "אדסל ריינג'ר" יוצרו באמצעות יצרנית הרכב הקנדית Ford Motor Company of Canada (אנ') (חברת בת של פורד).
דורות

דור ראשון - יוצר בשנת 1958
דור שני - יוצר בשנת 1959
תצורות

2 דלתות - הרדטופ - סדאן (דור ראשון, דור שני)
4 דלתות - הרדטופ - סדאן (דור ראשון)
4 דלתות - סדאן (דור שני)
2 דלתות - הרדטופ - קופה (דור ראשון, דור שני)
4 דלתות - קופה (דור שני)
2 דלתות - קבריולה (דור שני)
ייצור ומפרט טכני

בשנת המודל 1958 יוצרו 9,987 יחידות.
בשנת המודל 1959 יוצרו 9,318 יחידות.
4 דלתות (דגמי סדאן והרדטופ)
4/5 נוסעים (דגמי סדאן והרדטופ)
מנוע קדמי, מנוע קירור מים
מנועי בנזין 5.4 ליטר, 6.7 ליטר
סוג הנעה : הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק - 75.7 ליטר
גלריה

"אדסל קורסייר", שנת 1959
"אדסל קורסייר", שנת 1959
"אדסל קורסייר", שנת 1959
"אדסל קורסייר", שנת 1959
"אדסל קורסייר", שנת 1958
"אדסל קורסייר", שנת 1959 - קבריולה
"אדסל קורסייר", שנת 1959 - קבריולה
"אדסל קורסייר", שנת 1959 - קבריולה
"אדסל קורסייר", שנת 1959 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

אדסל ברמודה
אדסל וילאג'ר
אדסל ריינג'ר
אדסל סיטיישן
הערות שוליים

↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958_Edsel
↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958
↑  אדסל שנת 1958 edsel.com/pages/edsel58
↑  "אדסל קורסייר" 1959-1958 auto.howstuffworks.com/1958-1959-edsel-corsair
↑  "אדסל קורסייר", שנת 1958 - מפרט .com/specifications/models
↑  "אדסל קורסייר", שנת 1959 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
חוימיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Gooi 
 מיקום:  IJsselmeergebied 
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  26.7 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 נהר מזין:  אייסל 
 מדינות באגן הניקוז:  הולנד 
 קואורדינטות:  52°19′17″N 5°12′23″E﻿ / ﻿52.321389°N 5.206389°E﻿ / 52.321389; 5.206389
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניחוימיר(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניחוימיר(למפת צפון הולנד רגילה) הארלם אמסטרדם זאנסטאט הארלמרמיר אלקמאר הורן טסלחוימיר(למפת צפון הולנד מוגדלת) הארלם אמסטרדם זאנסטאט הארלמרמיר אלקמאר הורן טסלחוימיר
 
חוֹימיר או חוֹימר (בהולנדית: Gooimeer) הוא אגם בהולנד בין דרום-מזרח פרובינציית צפון הולנד ובין פרובינציית פלבולנד.
מעל החלק הצר של האגם במערב עובר גשר מסילת רכבת בין וויספ (אנ') ואלמיירה, וגשר למכוניות מעל הצד המזרחי – ה-Hollandse Brug.
ב-4 באוקטובר 1992 אירע אסון ביילמר, שבו מנועים 3 ו-4 נפלו מכנף מטוס בואינג 747-258F בשירות חברת אל על אל תוך מימי האגם.
האגם קרוי על שם האזור שמדרומו - אזור "חוֹי" (אנ')
אופל GT

| --- | --- |

Opel GT (דור ראשון)
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  "Opel GT (Roadster)" Saturn Sky (דור שני, בארצות הברית וקנדה)  GM Daewoo G2X (בדרום קוריאה)
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1968–1973 2007–2010
 יחידות שיוצרו:  103,463 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה (דור ראשון)  ארצות הברית ארצות הברית (דור שני)
 מודל אחריו:  אופל מנטה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 פלטפורמה:  GM Kappa platform (דור שני)
 אורך:  4,113 מ"מ (דור ראשון)  4,091 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,580 מ"מ (דור ראשון)  1,813 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,225 מ"מ (דור ראשון)  1,276 מ"מ (דור שני)
 משקל:  845-940 ק"ג (דור ראשון)  1,325-1,406 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,415 מ"מ (דור ראשון)  2,415 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,078 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס ב-5,200 סל"ד יחס דחיסה 9.2:1 (דור ראשון) (מנוע "אופל" מסוג "Opel OHV engine")  4 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 1,897 סמ"ק המפיק 90 כ"ס ב-5,100 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1 (דור ראשון) (מנוע "אופל" מסוג "Opel Cam-in-head engine")  4 צילינדרים, המפיק 264 כ"ס ב-5,000 סל"ד (מגדש טורבו, הזרקה ישירה, הנעה אחורית) (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור ראשון)
 מהירות מרבית:  230 קמ"ש (דור שני)
 צריכת דלק:  10.5 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,897 סמ"ק דור ראשון)  9.2 ליטר ל-100 ק"מ (דור שני)
 מעצב:  Franz von Holzhausen (דור שני)
 
אופל GT (בגרמנית: Opel GT) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), שהייתה חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1968–1973 (דור ראשון), ובין השנים 2007–2010 (דור שני).
בין השנים 2007-2010 דגם ה"אופל GT" יוצר בארצות הברית על ידי ג'נרל מוטורס, בתצורת רודסטר, 2 מושבים.
דורות

דור ראשון (1968-1973), יוצרו 103,463 יחידות
דור שני (2007-2010), יוצרו 7,519 יחידות
דורות > דור ראשון (1968-1973)

4 מושבים (2+2)
תצורת מכונית ספורט סגורה
דגם ה"אופל GT" שווק בישראל באמצעות חברת ליאו גולדברג בע"מ (סוכנות שיווק "אופל")
דורות > דור שני (2007-2010)

2 מושבים
קרוי גם: "Opel GT (Roadster)"
תצורת רודסטר (קבריולה)
דגם ה"אופל GT" יוצר בארצות הברית במדינת דלאוור בעיר וילמינגטון
קשר: פונטיאק סולטיס (מנוע טורבו, הנעה אחורית)
בקנדה ובארצות הברית דגם ה"אופל GT" היה קרוי "Saturn Sky"
בדרום קוריאה דגם ה"אופל GT" היה קרוי "GM Daewoo G2X"
תאוצה 0-100 קמ"ש היא 5.7 שניות
תמונות

"אופל GT", שנת 1969 (דור ראשון)
"אופל GT" (דור ראשון) - מבט לתא הנהג
"אופל GT" (דור ראשון)
"אופל GT" (דור ראשון) - מבט למנוע
"אופל GT" (דור ראשון) - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
"אופל GT" (דור ראשון)
"אופל GT" (דור ראשון)
"אופל GT" (דור ראשון)
"אופל GT" רודסטר (דור ראשון)
"אופל GT" רודסטר (דור שני)
"אופל GT" רודסטר (דור שני)
"אופל GT" רודסטר (דור שני) - מבט לתא הנהג
"אופל GT" רודסטר (דור שני)
"אופל GT" רודסטר (דור שני)
"אופל GT" רודסטר (דור שני)
מנוע "אופל GT" רודסטר (דור שני)
ראו גם

אופל
הערות שוליים

↑  "אופל GT" auto.howstuffworks.com/opel-gt
↑  "אופל GT" opelgt.org
↑  "אופל GT"  hemmings.com/magazine/hsx/2006/12/1968-1974-Opel-GT
↑  "אופל GT רודסטר" - מפרט opel-niedersachsen.de/Preislisten/GT
↑  "אופל GT רודסטר" - מפרט archive.org/web
↑  "אופל GT רודסטר" - מפרט car.info/en-se/opel/gt/gt-roadster
↑  "אופל GT רודסטר" car.info/en-se/opel/gt/gt-roadster
↑  נחשפה רשמית: אופל GT, באתר ynet, 1 בפברואר 2006
חוג הפועלים

חוג הפועלים (ביידיש: אַרבעטער רינג) הוא ארגון יהודי שלא למטרת רווח המקדם צדק חברתי וכלכלי, את הקהילה היהודית וחינוך כולל לימודי יידיש ותרבות אשכנזית. הוא מפעיל בתי ספר ותוכניות  לחינוך ביידיש ותוכניות שנתיות של קונצרטים, הרצאות וחגיגות בנוסח חילוני של חגים. לארגון יש סניפים בכל צפון אמריקה, מטה ארצי בניו יורק והוא כולל כ-11,000 חברים. בבעלותו מחנה קיץ  בהופוול ג'נקשן (Hopewell Junction) בניו יורק אותו הוא מפעיל הנקרא קמפ קינדער רינג. הוא מפעיל גם אתר נופש למבוגרים בברונקס.
הארגון הוקם בניו יורק ב-1892 על ידי מהגרים יהודים דוברי יידיש ממזרח אירופה. ב-1900 הוא הוקם כארגון ארצי. בתחילה פעל חוג הפועלים כחברה לעזרה הדדית שעוזר לחבריו להסתגל לחיים החדשים באמריקה. הוא סיפק ביטוח חיים, עזרה במצב של אבטלה, ביטוח בריאות, שירותי קבורה והשכלה כללית דרך הסניפים שלו ברחבי ארצות הברית. תוך זמן קצר הצטרפו לארגון הבונד שהיו סוציאליסטים ממוקדים יותר מבחינה פוליטית שדגלו ברעיון של אוטונומיה תרבותית ביידיש כדרך להתנגד להתבוללות. החוג הקים את פאלקסבינע – קבוצת תיאטרון יידיש וקידם אמנויות יהודיות ומוזיקה וכן תוכניות לימודים לילדים ומחנות קיץ ביידיש. הייתה  לו השפעה רבה בתנועת העבודה והוא צמח ליותר מ-84,000 חברים במאת סניפים בצפון אמריקה הוא גם נעשה מעורב בעיתון היידי "פארווערטס" ותפעל בתי אבות, מרפאות ושירותים אחרים.
מבחינה פוליטית התרחק החוג מסוציאליזם ונטה לליברליזם בתקופת הניו דיל. בשנות ה-60 החל לרדת מספר החברים בחוג כשיהודים הצטרפו למעמד הבינוני ועברו מן הערים לפרוורים וחוג הפועלים לא נראה כבר חיוני כפי שראו אותו קודם לכן. במאה ה-21 סיים הארגון את תוכנית הביטוח הרפואי שלו, ייעל את פעילויותיו, נפרד מהפארווערטס וחזר לשליחותו לחינוך ולקידום קהילה יהודית, תרבות יידיש חילונית ואקטיביזם למען צדק חברתי. הוא מכר את הבניין שהיה לו באיסט סייד ועבר למשרדים חדשים במרכז גרמנט (Garment Center) ב-2011.
היסטוריה > התחלה עד 1930

עם הפוגרומים הידועים כסופות בנגב בשנים 1881 ו-1882 נמלטו ממזרח אירופה יותר משני מיליון יהודים דוברי יידיש והיגרו, ברובם, לארצות הברית ורבים מהם לניו יורק. הם הגיעו, בדרך כלל, חסרי פרוטה ורובם המכריע הצטרף לתעשיית הביגוד המתפתחת במהירות אבל נצלנית. אחרים מצאו עבודה כרוכלים, תכשיטנים, כובסים, מורים לעברית ובעלי חנויות. כדי לעזור אחד לשני בהסתגלות לחיים החדשים באמריקה  הם יצרו אגודות לעזרה הדדית. חוג הפועלים נוסד בניו יורק  ב-4 בספטמבר 1900 כארגון ארצי שהתפתח מחברת חוג הפועלים של ניו יורק שנוסד ב-1892 על ידי חייטים ויצרן כובעים יהודים. הוא סיפק, מיד לחברים בו ביטוח חיים, עזרה מסוימת למובטלים, ביטוח רפואי, אינטראקציה חברתית כמו ריקודים. מטרתו הכללית הייתה לעזור לפתח אצל הפועלים תחושת סולידריות, נקודת מבט נאורה, חתירה על ידי אחדות להשגת השפעה ולהביא ליום בו יהיו חופשיים לגמרי מניצול ודיכוי. שלא כמו קבוצות אחרות לעזרה הדדית הייתה לארגון סדר יום סוציאליסטי שלקחו אותו ברצינות. הוא פעל לביטול עבודת ילדים, לייסוד ביטוח סוציאלי ולקצר את יום העבודה.
הארגון התחיל להקים רשת ארצית של סניפים אוטונומיים זמן קצר אחרי ייסודו שסיפקו שירותים שונים לחברים בהם. מ-1905 ההגירה המואצת לארצות הברית בעקבות פוגרומים נוספים ברוסיה הביאה אתה בונדיסטים בעלי תודעה פוליטית מפותחת. הבונדיסטים דגלו ברעיון של אוטונומיה תרבותית ביידיש אנטי ציונית ובזהות יהודית חילונית.  רעיון זה נתמך במערכת חינוך  ובספרות ביידיש. רבים מהבונדיסטים הצטרפו לחוג הפועלים ודחפו להילחם בעבודה נצלנית וכן להרחיב את הפעילות הלאומית לכיוון חינוך ביידיש ולהתמקד בתרבות ביידיש ולא רק להסתפק בעזרה כלכלית. רבים מן החברים הוותיקים טענו שהארגון יכול, בקושי, להרשות לעצמו לתת את העזרה המסורתית לחברים בו. ויכוח זה התקיים במשך עשרים שנה. חיים ז'יטלובסקי והבונדיסטים הצליחו לשכנע להקים מגוון של פעילויות תרבותיות שנועדו להביע ולהביע את הרוח היהודית החילונית, כמו פאלקסבינע – להקת תיאטרון ביידיש שהוקמה ב-1915, הוצאת ספרים ביידיש, תזמורת ותערוכות אמנות שנתמכו על ידי הסניפים ברחבי המדינה. כמו כן בתי ספר ללימוד יידיש אחרי הצהריים לילדים ובני נוער (פעילות זו החלה ב-1918), הרצאות למבוגרים וכתב העת הספרותי והפוליטי של הארגון  דער פריינד וכתב עת פדגוגי – אונדזער שול עבור המורים.
אחרי סדרת שביתות של פועלי טקסטיל בניו יורק שהחלה ב-1910 נעשה חוג הפועלים בעל השפעה בתנועת העבודה האמריקאית. בד בבד המשיך חוג הפועלים בתפקידו כחברה למתן שירותי עזרה הדדית. ב-1920  הוא הקים סנטוריום לחולי שחפת שם יכלו החברים לקבל טיפולים בחינם במשך תשעה חודשים. ב-1920 הגיע הארגון לשיא במספר החברים – 84,000, 125 בתי ספר בכל המדינה וסניפים רבים. כך, למשל, היו באזור פילדלפיה 17 סניפים ב-1924. אבל במהלך אותו עשור חברים בחוג שאהדו את   המפלגה הקומוניסטית פתחו במאבק כוחות בארגון הלאומי של החוג וברבים מן הסניפים 
אבל הם נדחו ב-1929 ויצרו ארגון נפרד כשהם לוקחים אתם כ-5,000 חברים וכמה מוסדות כמו קמפ קינדערלאנד.
היסטוריה > 1930 עד 2000

במחצית המאה ה-20 המשיך חוג הפועלים לתפעל בתי אבות ומרפאות, שירותי קבורה וביטוח רפואי וביטוח חיים ברי השגה. הוא הקים את קמפ קינדער רינג במקום קמפ קינדערלאנד והמשיך להיות מעורב בתפעול העיתון "פארווערטס". שני הארגונים חלקו אותו בנין בניו יורק. הארגון המשיך להדגיש חינוך ביידיש ולתמוך באמנויות כמו תיאטרון – פאלקסבינע  ומוזיקה – מקהלות. וכן בעזרה הדדית. הוא הדגיש צדק חברתי כמו התנגדות לדיכוי יהודי ברית המועצות ותמיכה  במאמצי סיוע הומניטריים כשנקודת המבט הפוליטית שלו התרחקה מסוציאליזם לעבר הליברליזם בתקופת הניו דיל. חבריו תמכו, בהתלהבות, ככניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ואפילו התחילו לתמוך במדינת ישראל.. במשך תקופה ארוכה זלמן יפרויקין היה מנהל חינוכי של 85 בתי ספר של הארגון.
מתחילת שנות ה-60 ירד, בהדרגה, מספר החברים בחוג עד שהגיע ל-60,000 בשנות ה-80. כאשר החילה תוכנית בריאות פדרלית ב-1966 נעשתה תוכנית הבריאות של החוג פחות נחוצה. ד"ר ברנט זומהוף (Barnett Zumhoff), נשיא הארגון אז, הסביר ב"ניו יורק טיימס" ב-1985 שבשל פתיחת אפשרויות בפני יהודים בחברה האמריקאית, מעברם למעמד הבינוני ופיזורם הגאוגרפי מהערים לפרוורים ולערים קטנות לא היה החוג חיוני יותר לקהילה היהודית כפי שהיה קודם. החברים בו כבר לא היו פועלים ברובם אלא בעלי עסקים קטנים, בעלי מקצועות חופשיים ומורים. עם זאת החוג סבר שהוא מציע חלופה חילונית לקהילות בבתי כנסת ולקבוצות ציוניות בשמרו על תרבות יידיש אשכנזית.
ב-1996 ירד מספר החברים ל-28,000. הוא ראה בעצמו כארגון היחיד המקדם תרבות יידיש. הוא המשיך ללמד שפה ותרבות יידיש, לקדם חיי קהילה יהודים חילוניים ואמנויות יהודיות, לספק עזרה ותוכניות ביטוח ולתפעל בתי אבות, בתי ספר ומחנות קיץ. כמו כן קיים אירועים בחגים היהודיים בהם פורשה ההיסטוריה היהודית ברוח החילונית של חוג הפועלים. הוא המשיך בסדר היום הליברלי שלו כשהוא תומך, למשל, בביטוח בריאות כללי. נשיא הארגון אז, מארק מלוטק אמר: "זהו ארגון שאומר ששפת האנשים שנרצחו במזרח אירופה הייתה יידיש... יש תרבות יידיש  תוססת שיש לשמור אותה. בלי זה הלב והנשמה באמת ייעלמו.
היסטוריה > המאה ה-21

בעשור הראשון של המאה ה-21 הפסיק הארגון את תוכנית ביטוח הבריאות שלו וסגר את בתי האבות, ייעל את פעילויותיו, התנתק מעיתון "פארווערטס", שכר מנהלת חדשה – אן טובק (Ann Toback) ב-2008, ארגן מחדש את הוועד המנהל ומינה נשיא חדש – מאדלון בראון (Madelon Braun) ב-2010. הוא חזר להתמסר לפעילות חינוכית וקידום הקהילה היהודית, תרבות יידיש ואקטיביזם למען צדק חברתי. "התוכנית היא לאתחל מחדש על ידי הצעת משהו שהחוג מרגיש שהיהדות הדתית נכשלה לספק: חינוך לזהות תרבותית יהודית המשתמשת בדת כטריגר לאקטיביזם ומתקשרת עם מורשת של  קדמה ומחויבות לערכים אוניברסליים". הארגון מכר את הבניין הקודם שלו באיסט סייד ועבר משרדים חדשים במרכז גרמנט במנהטן.
ב-2010 מנה החוג 10,000 חברים ב-20 סניפים. טובאק אמר: "ביטוי היהדות שלנו הוא על ידי אקטיביזם ואנו גם מאמינים שאנשים צעירים מגיעים לאקטיביזם בהיותם יהודים משכילים. שני הדברים הולכים יחד". בכך שממשיכים ללמד ילדים יידיש "זו דרך לפתוח את מוחותיהם ונשמותיהם למשהו הנמצא בעבר הקולקטיבי שלנו ומאוד חשוב להתחבר אליו.. ב-2012 הזמין החוג מחקר שהראה שאחד מכל שישה יהודים אמריקאים "מחפשים ביטוי יהודי ומחויבות בצורה אקטיבית מחוץ לבית הכנסת. היום ממשיך החוג להפעיל את מחנות הקיץ שלו, תומך בפעילות קהילתית, מתאם את הסניפים ברחבי הארץ ומשתף פעולה עם תוכניות לימוד בבתי ספר. הוא כבר לא מהווה חברה לעזרה הדדית. הוא מפעיל שבעה בתי ספר (קינדערשול) ומציע את תוכנית הלימודים הנרחבת ביותר בעולם ללימודי יידיש ומשתף פעולה עם New Yiddish Rep (תיאטרון ביידיש) ללימוד יידיש דרך תיאטרון. הפעילות למען צדק חברתי שלו כוללת התנגדות לנוהלי עבודה לא הוגנים, רצח עם וגזענות ותומך בבקרה על נשק, ביחסים איתנים בין ארצות הברית וישראל. הוא תומך בזכויות אזרח, בשימור סביבתי, בשוויון לנשים, בהעלאה בשכר מינימום ובהפרדה של דת מהמדינה.
פרסומים

כארגון שהיה קשור בצורה אורגנית לתנועת העבודה היהודית ההיסטורית רבים ממנהיגי החוג היו מעורבים בה מתחילתה עד תחילת המאה ה-21 דרך העיתון "פארווערטס". הביטאונים העיקריים שלו היו "דער פריינד" ביידיש ו-"The Workmen's Circle Call" באנגלית. 
מ-2005 עד 2009 פרסם הארגון את כתב העת "Jewish Currents" ושלח אותו לחברים בחוג.