stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לגו אדריכלות
הערות שוליים

↑  "About Lego Architecture". Lego Group. נבדק ב-29 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Architecture History - Explore - Architecture LEGO.com, www.lego.com
↑  https://www.lego.com/en-us/themes/architecture/story
↑  "Brickstructures". נבדק ב-29 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenny Williams (23 במאי 2009). "Frank Lloyd Wright + Lego = Awesome". Geekdad. Wired. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Official Announcement: 21010 Robie House, 13 יולי 2011, אורכב מ-המקור ב-22 יולי 2011, נבדק ב-11 אוגוסט 2011
↑  Sarah Firsheinn (8 באוגוסט 2011), Lego to Eternalize the Brandenburg Gate in Architecture Series, Curbed Network, אורכב מ-המקור ב-2011-10-02, נבדק ב-2020-04-13 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "מגדל סירס, כעת מגדל וויליס" (אורכב 09.10.2010 בארכיון Wayback Machine). CNN. July 16, 2009
1 2  "Release of two Frank Lloyd Wright Collection sets from LEGO Architecture" (אורכב 15.07.2014 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. May 9, 2009
↑  "The world's tallest building in LEGO® bricks" (אורכב 30.11.2013 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. May 25, 2011
↑  "Modernist architectural icon immortalised in LEGO® bricks" (אורכב 22.04.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. April 4, 2011
↑  "Frank Lloyd Wright's Robie House Joins LEGO® Architecture series" (אורכב 22.04.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. September 19, 2011
↑  "Sydney's revered opera house immortalized in LEGO® bricks" (אורכב 14.03.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. February 21, 2012
↑  "LEGO® Big Ben celebrates Victorian London's greatest landmark" (אורכב 08.06.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. April 18, 2012
↑  "Le Corbusier's French masterpiece becomes a LEGO® Architecture model" (אורכב 07.09.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. August 31, 2012
↑  "A Korean landmark recreated as LEGO® Architecture" (אורכב 30.05.2012 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. May 14, 2012
↑  Imperial Hotel in Tokyo impresses with blend of old and new The Australian 7 November 2014
↑  "Revisit the Imperial Hotel with LEGO Architecture" (אורכב 05.03.2013 בארכיון Wayback Machine). Lego.com. March 1, 2013
↑  " (אורכב 02.11.2014 בארכיון Wayback Machine). BrickExtra. May 15, 2013
↑  Lego Architecture: Der Eiffelturm – das ist Spitze Ukonio.de 14 Oktober 2014
↑  BREAKING: Trevi-fontein wordt volgende Lego Architecture set Madpac.nl 13 January 2014
↑  Série LEGO® Architecture incluirá o Lincoln Memorial e o Edifício Flatiron Archdaily.com
1 2 3  Architecture | 2017
↑  " (אורכב 03.12.2013 בארכיון Wayback Machine). Brickset. June 29, 2013
↑  Exclusive: 4000010 LEGO House Brickset.com 17 March 2014
↑  "LEGO Group to build factory in China".
↑  Ruijter, Michiel de (28 בנובמבר 2016). "Exclusieve LEGO 4000023 Jiaxing Factory set  - Bouwsteentjes.info". {{cite web}}:  (עזרה)
ריצ'רד מילר

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1875 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בינואר 1943 (בגיל 67) סיינט אוגוסטין, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם אמריקאי 
 יצירות ידועות:  Afternoon Tea, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בן או בת זוג:  Harriette Adams Miller 
 
ריצ'רד אדוארד מילר (באנגלית: Richard Edward Miller;‏ 22 במרץ 1875 - 23 בינואר 1943) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקני וחבר במושבה ז'יברני של האימפרסיוניסטים האמריקאים. מילר היה בעיקר צייר פיגורטיבי, הידוע בציוריו של נשים. מילר היה חבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק וצייר עטור פרסים.
ראשית החיים

ריצ'רד אדוארד מילר נולד וגדל בסנט לואיס, מיזורי, שהייתה אז אחת הערים האמריקאיות הגדולות והמשגשגות. אביו, ריצ'רד לוי מילר, היה מהנדס אזרחי מוערך מפנסילבניה, שהתמחה בגשרים ואמו הייתה ילידת מיזורי. מילר החל לצייר בילדותו ועבד תחילה כעוזרו של ג'ורג' אייכבוים, צייר דיוקנאות.
הוא למד אמנות בבית הספר לאמנויות יפות באוניברסיטת וושינגטון, תחילה בשיעורי ערב בשנת 1891, אחר כך כסטודנט מלא בשנת 1892. זה היה בית הספר הראשון לאמנות בארצות הברית שהיה חלק מאוניברסיטה. שיטת הלימוד הסתמכה על תוכנית הלימודים הצרפתית באמנויות. הקורסים שהוא לקח בציור, דוגמנות, רישום, אנטומיה אומנותית, פרספקטיבה וקומפוזיציה היו דומים מאוד למה שתלמיד בצרפת היה מקבל באותה תקופה. מילר היה ידוע במוסר העבודה שלו והצטיין בבית הספר לאמנויות יפות, שם למד אצל הלסי אייבס, המנהל הראשון של בית הספר ואולי לוטון פרקר.
היריד העולמי בשיקגו התרחש בזמן שמילר למד בסנט לואיס. הוא הגיע ליריד וראה את אלפי היצירות המוצגות בתערוכה, כולל יצירות של אמני התנועה האמריקאית המתעוררת ובית הספר הטונליסטי.
במהלך חמש שנותיו בבית הספר לאמנויות, מילר זכה ברבים מהפרסים והחל להציג בתערוכות באופן מקומי בשנת 1894. מכיוון שבית הספר היה קשור למוזיאון לאמנות יפה בסנט לואיס ובשטח הקמפוס של בית הספר, היו לתלמידים ההזדמנות לראות עבודות היסטוריות חשובות כמו גם תערוכות שכללו יצירות מתנועות עכשוויות כמו טונאליזם דרך יצירותיו של ג'ון לה פרגה, (1835–1910), ואימפרסיוניזם אמריקני דרך יצירותיו של תאודור רובינסון, (1892–1896), אשר עבודותיו הוצגו שם ב־1895-1896.
באוניברסיטת וושינגטון למד מילר אצל אדמונד ה. וורפל, שחזר מפריז, ושעבודותיו שלו הושפעו מאוד מאסכולת ברביזון הצרפתית וכן מיצירותיו של ג'יימס אבוט ויסלר. בגלל האוריינטציה של מוריו והפופולריות של הטונליזם, עבודותיו הראשונות של מילר היו נופים רגועים, טונליסטיים באוריינטציה. [4] בשנת 1897 עבד כמאייר בעיתון סנט לואיס פוסט וחסך כסף לנסוע לפריז כדי להמשיך את לימודיו. לאחר מכן הוענקה לו המלגה הראשונה בפריז שהוענקה על ידי האגודה לסטודנטים לאמנויות יפות בסנט לואיס.
כאשר מילר נסע לפריז הוא כבר היה צייר מיומן והתקדם במהירות באקדמיה ז'וליאן, האקדמיה הפרטית בה למדו הוא ואמנים אמריקאים רבים אחרים. הוא חי באורח צנוע עם סטודנטים אחרים בגדה השמאלית. שם הוא הכיר את הצייר משיקגו, לוטון פרקר, שעזר לו להתחיל בפריז. עבודותיו של מילר הוערכו על ידי ז'אן-פול לורנס ובנג'מין קונסטנט, שני ציירים מוכשרים שהיו בעלי מוניטין מצוין. העבודות הגדולות והשאפתניות שמילר הפיק בתחילת המאה היו בעיקר סצנות של חיי בתי הקפה בפריז. בעבודות אלה הנציח נשים פריזיות מסוגננות, הדמויות מטופלות בציור באופן מדוקדק ורק אזורים מסוימים ברקע צבועים בצורה לא ברורה.
בז'יברני

נראה כי מילר פנה ליצירות דקורטיביות מאוד של נשים צעירות ומושכות בשמלות מפוארות או קימונו, בערך בשנת 1904 ואלו העבודות שהוא התפרסם בהן. הוא בילה בקיץ במושבה האומנים האמריקאית בז'יברני, שצמחה סביב אחוזתו של קלוד מונה בערך בשנת 1906, שם התיידד עם פרדריק קארל פריסקה, צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי.
בעוד שחלק מהאמנים האמריקנים בז'יברני לימדו, רוב ההדרכה שלהם הייתה לא פורמלית. לעומת זאת, מילר היה בעל מוניטין מצוין כמורה וכמה מתלמידיו הלכו אחריו לז'יברני. באותו קיץ הוא פגש ציירת צעירה ממיין, הרייט אדמס, שלימים תהפוך לאשתו. מילר חזר לעיר הולדתו סנט לואיס באביב 1910, אך לא ידוע כמה זמן הוא נשאר שם - ככל הנראה כמה חודשים בלבד - מכיוון שהוא שב לז'יברני באותו קיץ.
חזרה לארצות הברית

מילר חזר לארצות הברית כנראה סביב תקופת מלחמת העולם הראשונה. בגלל הידידות שלו עם גאי רוז בז'יברני, מילר עבר לחוף המערבי לפסדינה כדי ללמד בבית הספר לאמנות. הוא ישב שם מספר שנים, ועבר ב 1917 לפרובינסטאון, מסצ'וסטס.
בציורים האימפרסיוניסטים שלו, ניתן להבחין בין היצירות שנעשו בפריז - הן היו בדרך כלל בטונליות כהה יותר, לבין העבודות בצבעים בהירים שנעשו בז'יברני, בתקופה הקצרה ששהה בפסדינה ובהמשך ימיו בפרובינסטאון, מסצ'וסטס.
מילר צייר נופים מדי פעם, אך הם היו נדירים. הוא המשיך לצייר את הנושא האהוב עליו - נשים. הן הוצגו בציוריו לעיתים קרובות כשהן מביטות במראה או עם שרשרת בידיהן. פעמים צייר אותן בפעילות כל שהיא.
באחרית ימיו, ציוריו נעשו בצבעים כהים יותר, וקודרים בנושאים שצייר.
הערות שוליים

↑  Kane, Marie Louise, A Bright Oasis: The Paintings of Richard Miller, New York: Jordan Volpe Gallery, 1997
↑  Cape Cod Mourns Richard E. Miller (obituary) Provincetown Advocate, January 28, 1943, front page
↑  Giverny Impressionism Website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8013 2206  KulturNav: 96dfda18-f1da-42ef-8ba2-3ecbbe732e8e  LCCN: nr97016342  NTA: 332183939  RKD: 56179  SNAC: w6z90q8w  SUDOC: 192399128  ULAN: 500014127  VIAF: 120993018   WorldCat (עם VIAF): 120993018 
ריצ'רד מילר, בית קפה פריזאי
ריצ'רד מילר, דיוקן אשה, 1915
ריצ'רד מילר, דיוקן אשה, 1915
ריצ'רד מילר, הפסל הסיני, 1910
יוסף מניס

אין תמונה חופשית
יוסף מניס (נולד ב-1944) האו פרופסור אמריטוס בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. כיהן כרקטור ה-15 של האוניברסיטה החל מ-1 באוקטובר 2006, כשהחליף את פרופסור יוסף ישורון ועד 4 באוקטובר 2010, עת החליפו פרופסור חיים טייטלבאום.
מניס מחזיק בתואר ראשון בכימיה מטעם אוניברסיטת בר-אילן, בתואר שני בהוראת המדעים מן האוניברסיטה העברית, ובתואר שלישי בחינוך ובהוראת המדעים, מבר-אילן. פרופסור מניס הוא חבר הוועדה הלאומית לחינוך יהודי בישראל, קרן רש"י, והמועצה להשכלה גבוהה. בתפקידו הקודם היה דיקן הפקולטה למדעי החברה בבר-אילן.
יאניס בלודיס

יאניס בלודיס (בלטבית: Jānis Balodis;‏ 20 בפברואר 1881 – 8 באוגוסט 1965) היה גנרל ופוליטיקאי לטבי. בלודיס שימש כמפקד השני של צבא לטביה, וב-1925 נבחר לסאימה - הפרלמנט הלטבי. ב-1931 הוא מונה לשר ההגנה של לטביה, ויחד עם קרליס אולמניס הוביל הפיכה שהפכה את לטביה לדיקטטורה. הוא המשיך להוות איש מפתח בדיקטטורה של אולמניס עד כיבוש לטביה בידי ברית המועצות ב-1940.
ביוגרפיה

בלודיס נולד ב-20 בפברואר 1881 באזור טריקטה בפלך ליבוניה שבאימפריה הרוסית. ב-1898 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוצב בקובנה. בין 1900–1902 הוא למד בבית הספר למלחמה בווילנה. הוא השתתף במלחמת רוסיה-יפן ונפצע קשה בזרועו. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא השתתף בפלישה לפרוסיה המזרחית ונפצע קל. ב-20 בפברואר 1915, בזמן שהתאושש בבית חולים צבאי, הוא נפל בשבי הצבא הגרמני, ונותר בשבי עד סוף המלחמה.
עם סיום המלחמה, שוחרר בלודיס מהשבי וחזר ללטביה, שהכריזה בינתיים על עצמאותה. המדינה הצעירה הותקפה בידי הצבא האדום, ובלודיס התגייס לצבא הלטבי הצעיר. הוא התקדם בהדרגה בסולם הדרגות ובמהלך המלחמה הממושכת לעצמאות לטביה, קיבל פיקוד על יחידות יותר ויותר גדולות.
הלטבים הצליחו להדוף את המתקפה הסובייטית, אולם נסיגתם של הגרמנים מהאזור הבלטי (בעקבות הסכם ורסאי), הותירה ואקום שעד מהרה הפך למלחמת הכל בכל. גנרל רוסי בשם פאבל ברמונט-אבלוב הקים את צבא המתנדבים של מערב רוסיה - גוף שהורכב בעיקר מחיילים רוסים ששוחררו מהשבי הגרמני, וכונו "ברמונטיאנים" על שמו של ברמונט. בתמיכת גדודי פרייקור של גרמנים-בלטים, ברמונט יצא למסע לכיבוש ליטא ולטביה. הברמונטיאנים התקדמו במהירות והגיעו עד שערי עיר הבירה ריגה. ממשלת לטביה הדיחה את מפקד צבא לטביה דווידס סימנסונס מתפקידו, ומינתה את בלודיס לתפקיד במקומו. הוא הצליח להוביל התנגדות יעילה נגד הברמונטיאנים ולהסיר את האיום הממשי על לטביה. עם סיום המלחמה, פרש בלודיס מהצבא. הסאימה - הפרלמנט הלטבי, העביר חוק מיוחד שהעניק לו אדמה ובית אחוזה.
בלודיס הצטרף למפלגת האיכרים הלטבית שהונהגה בידי ידידו קרליס אולמניס. ב-1925 הוא נבחר לסאימה, אולם לא מילא תפקיד חשוב בפוליטיקה עד 7 בדצמבר 1931 אז מונה לשר ההגנה. ב-15 במאי 1934, אולמניס ובלודיס הובילו הפיכה בתמיכת חלקים גדולים מהצבא. הם הכריזו על מצב מלחמה, פיזרו את הסאימה, ואסרו על קיומן של כל המפלגות פרט למפלגת האיכרים. במשך שש השנים הבאות, אולמניס שלט כדיקטטור לכל דבר ועניין. הוא החזיק הן בתפקיד הנשיא והן בתפקיד ראש הממשלה, ושלט באמצעות צווים מיוחדים. בלודיס היה יד ימינו והאדם הקרוב אליו ביותר, אולם סמכויותיו הוגבלו לעניינים צבאיים בלבד.
ב-12 במרץ 1936 הוא מונה לסגן הנשיא. ב-11 בפברואר 1938 הוא מונה בנוסף גם לסגן ראש הממשלה. ב-5 באוקטובר 1939 אולצה לטביה לחתום על הסכם עם ברית המועצות - הסכם שהפך את לטביה בפועל למדינת חסות סובייטית. ב-5 באפריל 1940 סולק בלודיס מכל תפקידיו מסיבה לא ברורה. ביוני של אותה שנה, נכבשה הארץ בידי הסובייטים ללא ירייה אחת. ב-31 ביולי, גורשו בלודיס ואשתו למחוז סמרה שם הוחזקו במעצר בית. רק 1952 נערך לו משפט רשמי, והוא נידון ל-25 שנות מאסר. הוא נכלא בוולדימיר, וב-1956, בעקבות מאמצי הדה-סטליניזציה של ניקיטה חרושצ'וב, הוא שוחרר מהכלא והורשה לחזור ללטביה. הוא נפטר בסאולקרסטי ב-8 באוגוסט 1965.
ג'ק ריצ'רד מילר

ג'ק ריצ'רד מילר (באנגלית: Jack Richard Miller‏; 6 ביוני 1916 – 29 באוגוסט 1994) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כסנאטור רפובליקני מאיווה במשך שתי קדנציות בין השנים 1961 ל-1973. מאוחר יותר הוא שימש כשופט מחוזי של בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור המחוז הפדרלי.
ביוגרפיה > השכלה וקריירה

מילר נולד ב-6 ביוני 1916 בשיקגו, אילינוי. הוא עבר לראשונה לסו סיטי, איווה בשנת 1932 כנער. הוא למד ב-The Oratory School באנגליה, ולאחר מכן קיבל תואר Artium Baccalaureus מאוניברסיטת Creighton באומהה, נברסקה ב-1938 ותואר Artium Magister מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה בוושינגטון הבירה ב-1939. במלחמת העולם השנייה שירת מילר בחיל האוויר של צבא ארצות הברית בין השנים 1942 ל-1946, והשיג דרגת לוטננט קולונל. במהלך תקופה זו שירותו הצבאי כלל את זירת סין-בורמה-הודו, הפקולטה במכללת הפיקוד והמטכ"ל של הצבא בפורט לוונוורת', קנזס, ותפקיד במטה חיל האוויר בוושינגטון הבירה. לאחר המלחמה קיבל מילר את תואר הדוקטור במשפטים שלו. מבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה ב-1946, ועשה לימודי תואר שני באוניברסיטת איווה קולג' למשפטים מאוחר יותר באותה שנה. הוא שירת בין השנים 1947 ו-1948 כעורך דין במשרד היועץ הראשי של שירות המס של ארצות הברית. לאחר שנה אחת כעוזר פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של נוטרדאם, הוא חזר לסו סיטי, שם עבר לעיסוק פרטי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

מילר נבחר לבית הנבחרים של איווה ב-1955, ולסנאט של איווה ב-1957.  מילר נבחר לראשונה לסנאט של ארצות הברית ב-1960. במרוץ להחליף את הסנאטור הרפובליקני הפורש תומאס א. מרטין, ניצח מילר את המושל המכהן של איווה, הרשל לאבלס, במרוץ צמוד. מילר היה חבר בוועדת הכספים של הסנאט.  הוא נבחר מחדש ב-1966, והביס בקלות את הדמוקרט אלברט ב. סמית', אבל ב-1972 הפסיד לדמוקרט דיק קלארק. במהלך שיחת טלפון בשעות הבוקר המוקדמות שלאחר הבחירות הללו, הנשיא ניקסון אמר להנרי קיסינג'ר כי "איבדנו את ג'ק מילר כי הוא מטומטם".
מילר הצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1964,  וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית,  חוק זכויות ההצבעה משנת 1965,  ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית,  בעוד שמילר לא הצביע על חוק זכויות האזרח משנת 1968.
ביוגרפיה > כהונה כשופט פדרלי

מילר מונה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ב-28 ביוני 1973 למושב בבית המשפט של ארצות הברית למכס ולערעורים על פטנטים שפונה על ידי השופט ג'יי לינדזי אלמונד. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-28 ביוני 1973, וקיבל את המינוי שלו ב-6 ביולי 1973. הוא הועבר מחדש על פי חוק ב-1 באוקטובר 1982, לבית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור המחוז הפדרלי, למושב חדש. הוא קיבל מעמד בכיר ב-6 ביוני 1985. כהונתו הסתיימה ב-29 באוגוסט 1994, עקב מותו.
ביוגרפיה > פרישה ומוות

מילר פרש לטמפל טראס, פלורידה, שם נפטר ב-29 באוגוסט 1994. הוא קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  "Senator Jack Richard Miller". Iowa General Assembly. נבדק ב-20 בנובמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Semple, Robert (3 בספטמבר 1970). "President Praises Smooth Transition In South's Schools; PRESIDENT LAUDS SCHOOL CHANGES" (PDF). New York Times. נבדק ב-12 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Conversation 033-060 at 1:43 – Nixon Tapes". 1972-11-08.
↑  "HR. 7152. PASSAGE".
↑  "S.J. RES. 29. APPROVAL OF RESOLUTION BANNING THE POLL TAX AS PREREQUISITE FOR VOTING IN FEDERAL ELECTIONS". GovTrack.us.
↑  "TO PASS S. 1564, THE VOTING RIGHTS ACT OF 1965".
↑  "CONFIRMATION OF NOMINATION OF THURGOOD MARSHALL, THE FIRST NEGRO APPOINTED TO THE SUPREME COURT". GovTrack.us.
↑  "TO PASS H.R. 2516, A BILL TO PROHIBIT DISCRIMINATION IN SALE OR RENTAL OF HOUSING, AND TO PROHIBIT RACIALLY MOTIVATED INTERFERENCE WITH A PERSON EXERCISING HIS CIVIL RIGHTS, AND FOR OTHER PURPOSES".
↑  Arlington National Cemetery
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n86025889  NARA: 10571834  SNAC: w64x5mrk  US Congress: M000730  VIAF: 13785735   WorldCat (עם VIAF): 13785735 
קברו בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
מלחמת האזרחים בסרי לנקה

חמושים מארגון טיגריסי השחרור של טאמיל אילם. צולם באפריל 2004.
מלחמת האזרחים בסרי לנקה הוא סכסוך בין הרוב הסינהאלזי למיעוט הטמילי באי סרי לנקה.
הרקע לסכסוך

במהלך התקופה הקולוניאלית נשלטה סרי לנקה על ידי שלוש מעצמות עד לקבלת עצמאותה ב-1948. בתחילה הייתה זו האימפריה הפורטוגזית, אחר כך הולנד ולבסוף בריטניה. בריטניה החלה בגידול מטעי קפה, תה וקינמון בסרי לנקה, ולצורך כך הביאה לסרי לנקה מאות אלפי טמילים מהודו, אותם העבידה במטעים. הבריטים התייחסו יפה לטמילים ובנו בשבילם מוסדות חינוך נוצריים, מה שהפך את הטמילים לקבוצה החברתית השלטת בסרי לנקה.
בשנת 1948 זכתה סרי לנקה לעצמאות מהממלכה המאוחדת והפכה לדמוקרטיה סוציאליסטית. בראות ממשלתה הראשונה את חוסר האיזון בין העמים, החליטה כי על מנת ליצור שוויון יש להפוך את השפה הסינהאלזית לשפה הרשמית במדינה. הדבר יצר מתח רב בין הסינהאלזים לטמילים ובסופו של דבר הביא לרצח ראש הממשלה בנדרנייקה בשנת 1959.
תחילת הסכסוך

בשנת 1972 היה המצב במדינה טעון ביותר, את הפיצוץ גרם חוק חדש שחוקקה הממשלה. החוק הגביל את מספר הטמילים הרשאים ללמוד באוניברסיטאות וקבע כי הבודהיזם, דתם של הסינהאלזים, היא הדת הרשמית במדינה. עם קבלת החוק פרצו מהומות אלימות של סטודנטים טמילים שדרשו הקמת מדינה עצמאית לטמילים בצפון האי ובמזרחו, והצבא נאלץ להתערב.
טיגריסי השחרור של טאמיל אילם

שנת 1976 הייתה נקודת מפנה בתולדות הסכסוך. בשנה זו הוקם הארגון הטמילי המשמעותי ביותר במאבק - טיגריסי השחרור של טאמיל אילם - הטיגריסים לא בחלו בשום אמצעי במלחמת השחרור שלהם, ועל אף ניסיונו של נשיאה החדש של סרי לנקה, שנבחר ב-1977, ג'וניוס ריצ'רד ג'ייוורדנה, להפסיק את המהומות על ידי הכרה באוטונומיה טמילית בצפון ובמזרח המדינה, המשיכו לבצע פיגועים כנגד אזרחים. לאורך כל שנות ה-80 המשיכו שני הצדדים בטרור, ובפשעי זכויות אדם.
ההתערבות ההודית

בשנות ה-80, לאחר לחצים מצד גורמים טמילים בשלטון ההודי, ולאחר שכ-100,000 טמילים הוגלו למחנות בהודו, נכנסה הודו לסרי לנקה בניסיון להפסיק את הלחימה. בשנת 1989, פרץ מרד סינהאלזי בראשות מפלגה בשם "JVP", וממשלת סרי לנקה בראשותו של ראנאסינג פרמאדאסה החלה בחיסול שיטתי של פעילי המפלגה. בשנת 1990, לאחר הסכם הפסקת אש עם הטמילים, עזבו ההודים את סרי לנקה. אולם הפסקת האש לא החזיקה מעמד. בשנת 1990 הנמרים הטמילים גירשו מהמחוז הצפוני יותר מ-70,000 מוסלמים, וביצעו פעולות טרור רבות: פיצוצי אוטובוסים, רכבות, מטוסים ואף מקדשים. בשנת 1991 נרצח מי שהיה ראש ממשלת הודו בזמן התערבותה בסרי לנקה רג'יב גנדי על ידי מחבלת מתאבדת טמילית כנקמה על ההתערבות ההודית הכושלת בסרי לנקה.
בשנת 1993 נרצח נשיא סרי לנקה ראנאסינג פרמאדאסה ובשנת 1999 נפגעה נשיאת סרי לנקה צ'אנדריקה קומאראטונגה, בפיגוע התאבדות.
כישלון הסכם השלום

ב-24 בדצמבר 2001 השיג ראש הממשלה החדש ראניל ויקראמאסינגה הסכם הפסקת אש, בשנת 2002 החלו להישמע קולות הקוראים להסכם שלום ובהמשך אותה שנה כבר נחתמו מספר סעיפים בהסכם. בשנת 2003 התחדשה האלימות לאחר פיגוע התאבדות בבירה בקולומבו. ב-2005 החריף רג'פקשה את המלחמה כנגד הנמרים הטמילים. ובינואר 2008 בוטלה הפסקת האש באופן רשמי על ידי ממשלת סרי לנקה. בשלהי 2007 הרג חיל האוויר של סרי לנקה את מנהיג האגף המדיני של הארגון, ס.פ טאמילסלבאן.
כניעת הטיגריסים הטמילים

בסוף שנת 2008 ובתחילת 2009 התעצמה הלחימה בין הממשלה לטיגריסים הטמילים, והממשלה הצליחה לכבוש את המעוזים האחרונים שלהם. ב-2 בינואר כבשה את בירת המורדים קילינוצ'צ'י ודחקה את המורדים למובלעת קטנה בג'ונגלים בצפון מזרח האי, ובאמצע מאי 2009 הרגו את השרידים של הנמרים הטמילים ביחד עם אזרחים ששהו באזור.
ב-16 במאי הכריז נשיא סרי לנקה על ניצחון הצבא על המורדים, ויום אחר כך, הכיר גם הארגון בהפסדו אחרי שנמצאה גופתו של מייסד הארגון, ולופילאי פרבאקראן.
ב-17 במאי 2009 הכריז ארגון הטיגריסים על הנחת נשקו, משום שאין בכוחו להגן על תומכיו. בנוסף קרא הארגון לממשלה לפתוח בשיחות שלום. במהלך העימות מאז 1994 נעלמו עשרות אלפי אנשים המשתייכים לנמרים הטמילים או שתמכו בהם (דווחו על ידי הממשלה יותר מ-65,000 איש), בתחילה הממשלה דיווחה על כך שהם נמצאים בבתי כלא. אך על פי דברי ראש הממשלה ויקרמסינגה כולם נרצחו.
השלכות הסכסוך > השלכה חברתית

כ-50,000 דונמים של אדמות במחוז הצפוני הוחרמו בידי הצבא, ומשמשים בידיו מבחינה כלכלית. במחוז הצפוני עדיין שוהים קרוב ל-120,000 חיילים. עשרות אלפי טמילים נותרו חסרי בית. בעקבות מחאות של האו"ם, הקמת ועדת חקירה והפסקת מענקי פיתוח, החל מ-2015 המצב הצבאי על הטמילים הוקל. הוסרו מחסומי דרכים, והופסק דיכוי מחאות פוליטיות.
השלכות הסכסוך > השלכות כלכליות

לסכסוך ישנן השלכות מרחיקות לכת בעיקר על כלכלת סרי לנקה. בעקבות הסכסוך נפגע אנושות ענף התיירות באי, כמו כן גרמו הלחימה ופיגועי הטרור במדינה לבריחת משקיעים ממנה. לאחר 2015 חל שיקום במצב המדינה. חיילים עוסקים בפינוי מוקשים, בניית בתי ספר ומקדשים.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, נהרג מנהיג המורדים הטמילים בסרי לנקה, באתר ynet, 2 בנובמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, סרי לנקה: בירת המורדים נפלה, מה צפוי כעת?, באתר ynet, 4 בינואר 2009
↑  רויטרס, סרי לנקה: האם מנהיג המורדים נמלט מהמדינה?, באתר ynet, 18 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547035705171  LCCN: sh2004003192  NKC: ph1168734
ברנרד דוהם

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1847 בינגום, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 בנובמבר 1928 (בגיל 81) בזל, שווייץ 
 ענף מדעי:  תאולוגיה, biblical theology, ביקורת המקרא 
 מקום קבורה:  וולפגוטיסאקר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת בזל 
 
ברנרד לאוארדוס דוהם (בגרמנית: Bernhard Lauardus Duhm;‏ 10 באוקטובר 1847 - 1 בנובמבר 1928) היה תאולוג לותרני גרמני, יליד בינגינג, כיום חלק מלר, פריזיה המזרחית. הוא היה חבר בבית הספר של היסטוריה של דתות (בגרמנית Religionsgeschichtliche Schule).
לימודיו

דוהם למד תאולוגיה באוניברסיטת גטינגן, בהדרכת אלברכט ריטשל, היינריך אוולד ויוליוס ולהאוזן, שהיה גם חבר טוב ועמית לדוהם. בשנת 1873 התמנה כמרצה באוניברסיטת גטינגן ובהמשך פרופסור חבר ללימודי הברית הישנה (1877). בשנת 1888 הוא עבר לאוניברסיטת בזל, שם היה לאחד החוקרים המשפיעים בתחום חקר הברית הישנה בתקופתו.
עבודתו

דוהם זכור בזכות עבודתו האקסגטית על נביאי הברית הישנה, ובמיוחד מחקרים העוסקים במורכבות של ספרי ירמיהו וישעיהו. הוא היה החלוץ של תיאורית "המחברים המרובים של ספר ישעיהו" והיה הראשון לזהות את שירי עבד ה' ככאלה. פירושו תיאר את המבנה והתוכן של ישעיהו פרקים 1–39 (המכונה "ישעיהו הראשון" או "ישעיהו של ירושלים"). דוהם באותה פרשנות מספק ניתוח מעמיק של 'ישעיהו השני' (פרקים 40–55) (בגרמנית Deuterojesaja), ושל 'ישעיהו השלישי' (פרקים 56–66) (בגרמנית Tritojesaja).
שירי עבד ה'

דוהם מזהה את מושג שירי עבד ה' בספר ישעיהו, וזיהה ארבעה מהם בטקסט של ישעיהו: (ספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוקים א'–ד'); (ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים א'–ו') ; (ספר ישעיהו, פרק נ', פסוקים ד'–ז') ;ו-(ספר ישעיהו, פרק נ"ב, פסוק י"ג-ספר ישעיהו, פרק נ"ג, פסוק י"ב).‏ ג'וזף בלנקינסופ סיכם את התאוריות של דוהם לגבי שירי עבד ה' ואת קבלת הפנים שלהם באקדמיה המודרנית כך:
חיים אישיים

הוא היה אב לשלושה בנים, האנס (1878–1946) דיטריך (1880–1940) ואנדראס (1883–1975), כולם שחקני שחמט מקצועיים. ברנרד דוהם מת בבזל ב-1 בנובמבר 1928 כתוצאה מתאונת דרכים.
מעבודותיו

Die Theologie der Propheten als Grundlage für die innere Entwicklungsgeschichte der israelitischen Religion, 1875. קישור לספר
Das Buch Jesaia übersetzt und erklärt (The Book of Isaiah translated and explained), 1892.
Das Buch Jeremia, (The Book of Jeremiah), 1901.
Israels Propheten (Israel's prophets), 1922.
לקריאה נוספת

שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-ספר 
פרמטרים [ :מו"ל ] לא מופיעים בהגדרת התבנית מ. ז. סולה, דום, בררנהרד, לקסיקון מפרשי המקרא וחוקריו, תל אביב, תשמ"ג/ 1983, עמ' 98 -99
הערות שוליים

↑  Bernhard Duhm. Das Buch Jesaia. Gottingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1892.
↑  Blenkinsopp, Joseph. "Isaiah 40–55: A New Translation with Introduction and Commentary. AB 19A." (2000): 76-77
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260781705171  BIBSYS: 4089581  BnF: cb16931966t (data)  GND: 116243090  HDS: 010581  ISNI: 0000 0001 0921 111X  LCCN: n88661662  LNB: 000189677  NKC: skuk0002300  NTA: 068319355  SUDOC: 088004953  Trove: 1532096  VcBA: 495/168059  VIAF: 85162703   WorldCat (עם VIAF): 85162703
A Christmas Symphony

A Christmas Symphony הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, אשר נתמך על גבי אלבום הווידאו, A Christmas Symphony. סיבוב ההופעות המקורי החל ב-26 בנובמבר 2021, והסתיים ב-21 בדצמבר 2021. במקור, קיימה ברייטמן ב-19 בדצמבר 2020 הופעה חד-פעמית שצולמה והופצה בווידאו; היא התקיימה בלונדון, אנגליה. בשנה שלאחר מכן, החליטה לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית בלבד, במסגרתו הופיעה שבע-עשרה פעמים החל מנובמבר ועד דצמבר של אותה השנה.
סיבוב ההופעות התקיים ברחבי ארצות הברית בלבד, וכלל כשבע-עשרה הופעות בסך הכול. לאור הצלחתו של "A Christmas Symphony" ברחבי ארצות הברית, החליטה ברייטמן לקיים שש הופעות ביפן בשנת 2022. אותן ההופעות התקיימו בשלוש ערים שונות במדינה: טוקיו, נגויה ואוסקה. כרטיסי VIP הוצעו למכירה כבר באמצע שנת 2022. שבע הופעות נוספות ברחבי אסיה התווספו לאור הצלחת שש הקודמות. בשנת 2023, התווספו עשרים-ושתים הופעות נוספות לאור הצלחת הקודמות; הן אירעו ברחבי אמריקה הצפונית. בשנת 2024 התווספו ארבע-עשרה הופעות נוספות, מתוכן שלוש-עשרה בארצות הברית והופעה אחת במקסיקו. בכל אחת מההופעות התקיים מפגש VIP עם ברייטמן.