stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנה סאבולצ'י
חייה הפרטיים

ב-1974 נישאה לבמאי הקולנוע לאסלו שאנטָה. נולדה להם בת, יוליה לילי (1994).
עבודותיה

A birtokos szerkezet és az egzisztenciális mondatok (1992) (המבנה הרכושני והמשפטים הקיומיים)
Ways of Scope Taking (עורכת, מחברת, 1997)
Verbal Complexes (עם הילדה קופמן, 2000)
Quantification (2010)
פרסים והוקרה

קנדידטית לדוקטורט לבלשנות (דוקטורט קטן) (1987)
דוקטור (PHD) של האקדמיה ההונגרית למדעים (1999)
לקריאה נוספת

MTI Ki kicsoda 2009. Szerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda. 2008. ISBN 978-963-1787-283 (מי זה מי? סוכנות הידיעות ההונגרית)
Szabolcsi Anna hivatalos oldala (דף הבית של אנה סאבולצ'י)
ראו גם

אנה סאבולצ'י (באנגלית)
אנה סאבולצ'י באתר NYU
אנה סאבולצ'י באתר האקדמיה ההונגרית למדעים
הערות שוליים

↑  Lásd Hermann Péter (főszerk.): Ki kicsoda 2000 2, Greger-Biográf Kiadó, Budapest, 1516, 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452317305171  BnF: cb129517304 (data)  ISNI: 0000 0001 1881 1555  LCCN: n90727163  NTA: 097166596  SUDOC: 057013969  VIAF: 112531882   WorldCat (עם VIAF): 112531882
אלכסנדר נוביקוב

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1900 Blaznovskaya Volost', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בדצמבר 1976 (בגיל 76) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה  Vystrel course  Tashkent Higher Tank Command School  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 השתייכות:  ברית המועצות ברית המועצות
 תקופת הפעילות:  1919–1946   1953 – 1958
 דרגה:   מרשל ראשי של חיל האוויר
 תפקידים בשירות
 מפקד חיל האוויר הסובייטי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים ברוסיה  מלחמת החורף  מלחמת העולם השנייה הקרב על סטלינגרד  קרב קורסק  הקרב על ברלין
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות (פעמיים)  עיטור לנין (שלוש פעמים)  עיטור הדגל האדום (שלוש פעמים)  עיטור סובורוב מדרגה ראשונה (שלוש פעמים)  עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה  עיטור הכוכב האדום (פעמיים)  עיטור הדגל האדום של העמל
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בית הספר הגבוה לתעופה אזרחית בלנינגרד
 
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' נוביקוב (ברוסית: Алекса́ндр Алекса́ндрович Но́виков; ‏19 בנובמבר 1900 - 3 בדצמבר 1976) היה מרשל ראשי של חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת

הוא התגייס לצבא האדום בשנת 1919 וב-1920 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. ב-מרץ 1921 השתתף בדיכוי מרד הימאים בקרונשטאדט. ב-1922 עסק במרדפים אחרי אנשי גרילה לבנים בקווקז. ב-1930 סיים את האקדמיה הצבאית על שם פרונזה וב-1933 הצטרף לחיל האוויר. עד 1935 היה ראש אגף מבצעים של חיל האוויר ואחר כך פיקד על טייסת מפציצים קלים.
בטיהורים הגדולים של 1937 הוא סולק מהצבא ומהמפלגה אבל לבסוף הוחזר ושימש כמפקד חיל האוויר באזור לנינגרד. בחורף 1939–1940 השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד שבסיומה הוענק לו עיטור מסדר לנין.
מלחמת העולם השנייה

בעת מבצע ברברוסה פעל נוביקוב וחיל האוויר בפיקודו נגד הגרמנים המתקרבים ללנינגרד והצליח להפיל 130 מטוסים שלהם. הוא שילב רדיו במטוסים ושיפר על ידי כך את התיאום בין המפציצים. ביולי 1941 הורחב פיקודו וכלל גם את כל אזור הצפון, הצפון-מערב והבלטי.
ב-11 באפריל 1942 מונה למפקד חיל האוויר של הצבא האדום ולסגן שר ההגנה של ברית המועצות הממונה על חיל האוויר. הוא פעל להגדלת החיל ויצירת יחידות אוויר נפרדות במבנה של אוגדות וגייסות ושיפר את תיאום כוחות האוויר והקרקע.
בקרב סטלינגרד שכנע את סטלין וז'וקוב כי חיל האוויר עדיין אינו מוכן להתקפות נגד. הוא המשיך בהתעצמות החיל ומנע מהלופטוופה להטיס אספקה לכיס הנצור. בקרבות הופלו 1200 מטוסים גרמניים.
בקרב קורסק הכניס שימוש בפצצות מטען חלול שיכלו לחדור את השריון העבה של טנק הטייגר.
במתקפה על קניגסברג הפילו 542 מפציצים, 4440 טון פצצות על העיר בהתקפה לילית ומטוסיו סייעו לכוחות הקרקע לכבוש אותה. על כך  הוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות וב-24 ביוני 1944 העניקו לו שלטונות ארצות הברית את עיטור לגיון ההצטיינות.
לקראת סוף המלחמה הועבר לחזית האוקיינוס השקט וארגן את ההפצצות על היפנים במנצ'וריה ובסין. על כך קיבל בפעם השנייה את עיטור לגיון ההצטיינות.
לאחר המלחמה

ב-16 בינואר 1946 הגיש נוביקוב לסטלין תוכנית לבניית חיל אוויר מודרני ותעשייה אווירית מתקדמת.
ב-22 באפריל 1946 עוד לפני ביצוע התוכנית הוא נכלא, דרגותיו ועיטוריו הוסרו ממנו והוא נחקר בעינויים על ידי לברנטי בריה. זה היה חלק מפרשת הגנרלים הסיבה העיקרית לכך הייתה שבוועידת פוטסדאם נודע לסטלין שלאמריקאים יש מטוסי ריגול מתקדמים יותר מאשר לברית המועצות ונוביקוב לא ידע על כך. אחרי שעונה, הוא חתם על הודאה לפוליטביורו ובה האשים את ז'וקוב בקשר נגד המשטר. הוא נשפט ל-15 שנים במחנה עבודה מתוכן 6 שנים בכלא אך שוחרר בשנת 1953, לאחר מותו של סטלין. לאחר שחרורו  הוחזר לתפקדו הקודם - מרשל עליון של חיל האוויר עד שנת 1958. הוא הציע לחרושצ'וב לפתח מטוסי סילון עם יכולת הפצצה גרעינית אך כרושצ'וב דחה זאת והעדיף לייצר טילים בליסטיים.
לאחר שחרור מהצבא הוא ניהל את בית הספר לתעופה אזרחית בלנינגרד ומונה שם לפרופסור עד שנת 1968. הוא פרסם מספר מאמרים על תעופה ולוחמה אווירית. על פועלו בחינוך עוטר ב-1961 בעיטור הדגל האדום. הוא נפטר בשנת 1976 בגיל 76.
לקריאה נוספת

רוני ברבש:הגנרלים במלחמת העולם השנייה, עמ' 143-144, הוצאת אוריון, 2014
אנתוני מילאמבו

אנתוני ג'יבו-מילאמבו (בהולנדית: Antoni-Djibu Milambo; נולד ב-3 באפריל 2005 ברוטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

מילאמבו גדל במחלקת הנוער של פיינורד. ב-15 באוקטובר 2020 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-12 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-0 על לוצרן במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג לעונת 2021/2022. ב-2 באפריל 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, בניצחון 3-1 על ספרטה רוטרדם במסגרת המחזור ה-27 לעונת 2022/2023. הוא ערך שלוש הופעות ליגה בעונה זו, בה זכתה פיינורד באליפות הולנד. ב-21 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת 2023/2024. ב-7 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 1-0 ללאציו במסגרת שלב הבתים לעונת 2023/2024.
תארים

אליפות הולנד (1): 2022/2023
הערות שוליים

↑  Academy-talent Milambo (15) tekent bij Feyenoord באתר הרשמי של פיינורד, 15 באוקטובר 2020 (בהולנדית)
אליפות גרמניה בכדורגל 1944

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  16 באפריל 1944 – 18 ביוני 1944 (64 ימים)
 מספר משתתפות:  31
 הזוכה:  דרזדנר
 מספר משחקים:  33
 מספר שערים:  185 (5.61 בממוצע למשחק)
 → 19431945 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1944 הייתה העונה ה-37 של התחרות.
תחרויות אזוריות נערכו ב-31 גאוליגות אזוריות. מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה תחילה התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו עולות לרבע הגמר. כל משחקים נערכו בשיטת מפגש יחיד. המשחק על המקום השלישילא התקיים.
למשחק הגמר הגיעו דרזדנר וקבוצת לופטוואפה המבורג. דרזדנר ניצחה במשחק הגמר 0:4. זו הייתה האליפות השנייה בתולדות המועדון והשנייה ברציפות.
מהלך התחרות

לאחר שני סיבובים מוקדמים הקבוצות החלו במשחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 21 במאי, דרזדן | 21 במאי, דרזדן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 21 במאי, דרזדן | 21 במאי, דרזדן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  דרזדנר |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  דרזדנר |  3 |   |   | 4 ביוני, ארפורט | 4 ביוני, ארפורט |   |   |  |  |
|  |  פירסט וינה |  1 |   |   | 4 ביוני, ארפורט | 4 ביוני, ארפורט |   |   |  |  |
|  |  פירסט וינה |  1 |   |   |  דרזדנר |  3 |   |   |  |  |
|  | 21 במאי, המבורג | 21 במאי, המבורג |   |   |  דרזדנר |  3 |   |   |  |  |
|  | 21 במאי, המבורג | 21 במאי, המבורג |   |   |  נירנברג |  1 |   |   |  |  |
|  |  נירנברג |  5 |   |   |  נירנברג |  1 |   |   |  |  |
|  |  נירנברג |  5 |   |   |  |  |   |   | 18 ביוני, ברלין | 18 ביוני, ברלין |
|  |  פ.צ. זארבריקן |  1 |   |   |  |  |   |   | 18 ביוני, ברלין | 18 ביוני, ברלין |
|  |  פ.צ. זארבריקן |  1 |   |   |  |  |   |   |  דרזדנר |  4 |
|  | 21 במאי, המבורג | 21 במאי, המבורג |   |   |  |  |   |   |  דרזדנר |  4 |
|  | 21 במאי, המבורג | 21 במאי, המבורג |   |   |  |  |   |   |  לופטוואפה המבורג |  0 |
|  |  לופטוואפה המבורג |  3 |   |   |  |  |   |   |  לופטוואפה המבורג |  0 |
|  |  לופטוואפה המבורג |  3 |   |   | 13 ביוני, שטוטגרט | 13 ביוני, שטוטגרט |   |   |  |  |
|  |  דיסבורג |  0 |   |   | 13 ביוני, שטוטגרט | 13 ביוני, שטוטגרט |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  דיסבורג |  0 |   |   |  לופטוואפה המבורג |  3 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 21 במאי, שצ'צ'ין | 21 במאי, שצ'צ'ין |   |   |  לופטוואפה המבורג |  3 |   |   |  17 ביוני |  17 ביוני |
|  | 21 במאי, שצ'צ'ין | 21 במאי, שצ'צ'ין |   |   |   גרוס בורן |  2 |   |   |  17 ביוני |  17 ביוני |
|  |   פירסט וינה  |  3 |   |   |   גרוס בורן |  2 |   |   |   נירנברג |   |
|  |   פירסט וינה  |  3 |   |   |  |  |   |   |   נירנברג |   |
|  |  הרטה ברלין |  2 |   |   |  |  |   |   |  גרוס בורן |   |
|  |  הרטה ברלין |  2 |   |   |  |  |   |   |  גרוס בורן |   |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 ביוני 1944 | דרזדנר | 4 - 0 | לופטוואפה המבורג | האצטדיון האולימפי של ברלין צופים: 70,000 שיפוט: טרומפטר |
| 18 ביוני 1944 | רודי פויגטמן  20'   היינריך שפר  50', 85'  הלמוט שן  60' | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי של ברלין צופים: 70,000 שיפוט: טרומפטר |
כדורגלנים מצטיינים

הלמוט שן משאלקה 04 כבש 14 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
אליפות ישראל בשחמט 1996

אליפות ישראל בשחמט 1996 הייתה האליפות ה-23 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 33 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 9 סיבובים.
בתחרות זכה ליאוניד יודסין, שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות ניצח באליפות בפעם השנייה ברציפות.
טבלת סיכום

| מיקום | משתתפים | מד כושר | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ר"א ליאוניד יודסין | 2595 | 6.5 |
| 2. | ר"א לב פסחיס | 2590 | 6.5 |
| 3. | ר"א ויקטור מיכלבסקי | 2500 | 6.5 |
| 4. | א"ב יעקב זילברמן | 2525 | 6 |
| 5. | א"ב ארתור קוגן | 2475 | 6 |
| 6. | א"ב דמיטרי גודס | 2380 | 6 |
| 7. | א"ב מיכאל אורטובסקי | 2485 | 5.5 |
| 8. | א"ב בוריס קנצלר | 2455 | 5.5 |
| 9. | איגור נור | 2295 | 5.5 |
| 10. | ר"א אלון גרינפלד | 2555 | 5 |
| 11. | א"ב מקסים אוריצקי | 2420 | 5 |
| 12. | א"ב שבטאי רן | 2325 | 5 |
| 13. | בוריס מליסוב | 2290 | 5 |
| 14. | ר"א אלכסנדר פינקל | 2505 | 4.5 |
| 15. | אלכסנדר מיכלבסקי | 2460 | 4.5 |
| 16. | וידסלבר אליק | 2440 | 4.5 |
| 17. | א"ב דמיטרי טיומקין | 2430 | 4.5 |
| 18. | א"ב מארק צייטלין | 2540 | 4 |
| 19. | עופר ברוק | 2420 | 4 |
אליפות ישראל בשחמט 1984

אליפות ישראל בשחמט 1984 הייתה האליפות ה-17 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 16 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
אלון גרינפלד, שצבר 11.5 נקודות מ-15 אפשריות, זכה בתחרות.
טבלת סיכום

| מס' | משתתפים | מד כושר | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |  | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | א"ב אלון גרינפלד | 2470 | X | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 |  | 11½ | 1 |
| 2 | ר"א יהודה גרינפלד | 2435 | ½ | X | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 |  | 11 | 2 |
| 3 | א"ב לב גוטמן | 2480 | 0 | 0 | X | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 |  | 10 | 3 |
| 4 | אליהו שבידלר | 2445 | 0 | 1 | 0 | X | ½ | 0 | 1 | 1 | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 |  | 9 | 4—5 |
| 5 | ר"א יאיר קריידמן | 2410 | ½ | 0 | 1 | ½ | X | 1 | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 |  | 9 | 4—5 |
| 6 | א"ב נתן בירנבוים | 2440 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | X | ½ | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  | 8½ | 6—7 |
| 7 | יצחק ויינגר | 2200 | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | X | ½ | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  | 8½ | 6—7 |
| 8 | א"ב לאון לדרמן | 2405 | 1 | 0 | 1 | 0 | ½ | 0 | ½ | X | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | ½ | 1 |  | 7½ | 8—10 |
| 9 | א"ב יעקב מוריי | 2435 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | X | 1 | 1 | 1 | ½ | 0 | ½ | ½ |  | 7½ | 8—10 |
| 10 | מיכאל מרנץ | 2420 | 0 | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | 1 | 0 | X | 0 | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 |  | 7½ | 8—10 |
| 11 | א"ב שמעון כגן | 2455 | 0 | 0 | 0 | ½ | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | X | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 |  | 7 | 11 |
| 12 | פבל שטרנברג | 2320 | 0 | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | X | 0 | ½ | 1 | 1 |  | 6 | 12 |
| 13 | עופר ברוק | 2325 | 0 | ½ | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | X | ½ | ½ | ½ |  | 5½ | 13 |
| 14 | מיכאל פסמן | 2335 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | ½ | ½ | X | 1 | 1 |  | 4½ | 14 |
| 15 | אמציה אבני | 2225 | 0 | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | X | 0 |  | 4 | 15 |
| 16 | גינסברגר אלכסנדר | 2200 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 1 | X |  | 3 | 16 |
אליפות ישראל בשחמט 1978

אליפות ישראל בשחמט 1978 הייתה האליפות ה-14 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 16 שחמטאים. התחרות החלה ב-16 באפריל 1978 והסתיימה ב-4 במרץ 1978.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
רומן ג'ינג'יחאשווילי, שצבר 13 נקודות מ-15 אפשריות, זכה בתחרות.
טבלת סיכום

| מס' | משתתפים | מד כושר | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |  | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ר"א רומן ג'ינג'יחאשווילי | 2550 | X | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 |  | 13 | 1 |
| 2 | א"ב שמעון כגן | 2465 | 0 | X | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  | ½11 | 2 |
| 3 | ר"א ולדימיר ליברזון | 2555 | 0 | ½ | X | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ |  | ½10 | 3 |
| 4 | ישראל זילבר |  | 0 | ½ | ½ | X | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 |  | 10 | 4 |
| 5 | א"ב יעקב בליימן | 2440 | ½ | ½ | ½ | 0 | X | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 |  | ½9 | 5 |
| 6 | א"ב יהודה גרינפלד |  | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | X | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 |  | 9 | 6 |
| 7 | א"ב נתן בירנבוים | 2465 | 0 | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | X | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 |  | ½8 | 7 |
| 8 | אמציה אבני |  | ½ | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | X | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 |  | 7 | 8—9 |
| 9 | ידעאל סטפק |  | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | X | ½ | 0 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 |  | 7 | 8—9 |
| 10 | מיכאל פסמן |  | 0 | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | X | 1 | ½ | 1 | ½ | 0 | 1 |  | ½6 | 10 |
| 11 | א"ב יצחק רדשקוביץ' | 2425 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | 1 | 0 | X | ½ | 0 | 1 | 1 | 1 |  | ½5 | 11—12 |
| 12 | אלכסנדר שטיין |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | X | 1 | ½ | 1 | 1 |  | ½5 | 11—12 |
| 13 | מאיר רום | 2330 | 1 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | X | 0 | ½ | ½ |  | 5 | 13—14 |
| 14 | מרדכי בנק |  | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | 0 | ½ | 0 | ½ | 1 | X | ½ | 0 |  | 5 | 13—14 |
| 15 | ויקטור מנביץ' |  | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | 1 | 0 | 0 | ½ | ½ | X | 1 |  | ½4 | 15 |
| 16 | אליעזר מלצמן |  | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 1 | 0 | X |  | 2 | 16 |
אלכסיס למייר

אלכסיס למייר (נולד ב-1980) הוא גאון חישוב המחזיק בשיא עולם בענף זה. הוא בעל תואר דוקטורט במדעי המחשב ומומחה לבינה מלאכותית מטעם אוניברסיטת ריימס. הוא אף מחזיק בשיאי עולם עבור היכולת לחשב את השורש ה-13 של מספרים בני 100 ספרות וגם בני 200 ספרות.
ב-10 במאי 2002 הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן מאה ספרות ב-13.55 שניות בלבד, זאת לעומת שיאו של וילם קליין שחישב חישוב דומה ב-88.8 שניות וכן שיאו הפחות רשמי של גרט מיטרינג שעומד של 39 שניות. ב-23 בנובמבר 2004, מיטרינג ניסה לשבור את שיאו של למייר בהוצאת שורש וסיים את החישוב בזמן של 11.8 שניות, אך תוצאה זו לא זכתה לאישור רשמי. חודש לאחר מכן (ב-17 בדצמבר 2004) למייר שבר את שיאו האישי וסיים את פעולת החישוב ב-3.625 שניות בלבד. זמן זה כולל את הזמן שנדרש לו לקרוא את המספר, לחשב את השורש ולמנות בתוצאה. הוא מצא את השורש ה-13 של מספר בן מאה ספרות, המספר היה 3,893,458,979,352,680,277,349,663,255,651,930,553,265,700,608,215,449,817,188,566,054,427,172,046,103,952,232,604,799,107,453,543,533 והשורש ה-13 שלו הוא 45,792,573.
לאחר הישג זה, למייר הפסיק להתאמן על הוצאת שורש ממספרים בני מאה ספרות והחל להתאמן על מספרים בני 200 ספרות. במשך תקופה הוא התאמן ממושכות וחיזק את יכולת החישוב שלו. ב-6 באפריל 2005, הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן 200 ספרות בפרק זמן של 8 דקות ו-33 שניות. ב-30 ביולי 2007 הוא שבר פעם נוספת את שיאו האישי והוציא שורש דומה ב-77.99 שניות במוזיאון ההיסטוריה והמדע באוקספורד. ב-15 בנובמבר הצליח לשפר את יכולתו עוד יותר וביצע חישוב דומה ב-72.4 שניות. ב-10 בדצמבר 2007 רשם את הישגו האחרון, הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן 200 ספרות ב-70.2 שניות, החישוב בוצע במוזיאון המדע של לונדון ותוצאתו הייתה 2,407,899,883,032,220.
מחשב שהוכנס למוזיאון הפיק מספר אקראי בן 200 ספרות שהוצג ללמייר להוצאת שורשו ה-13. אוצרת המוזיאון, ג'יין ווס, אמרה: "הוא התיישב והכל בוצע בשקט רב - ולפתע באופן מדהים הוא פיצח את זה. אני מאמינה שזה החישוב המורכב ביותר שחושב בראש. נראה שיש לו זיכרון גדול מאוד ושהוא הפך זאת למשימת חייו. זה די מרשים לראות את החישוב הזה. לקבוצה קטנה של אנשים יש את היכולת הנדירה הזאת; בימינו, ישנו קומץ קטן בלבד". למייר סיפר שליכולתיו המנטליות שימוש רב בתחום הבינה המלאכותית, תחום העיסוק בו בחר להתמקצע.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 5744 2785  SUDOC: 151610509  VIAF: 198126802   WorldCat (עם VIAF): 198126802 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורקסין

אורקסין (באנגלית: Orexin), הידוע גם בשם היפוקרטין (hypocretin), הוא נוירופפטיד המווסת עוררות, ערנות ותיאבון. הוא קיים בצורות של orexin-A ו־orexin-B. הצורה הנפוצה ביותר של נרקולפסיה סוג 1, שבה הפרט חווה איבודים קצרים של טונוס שרירים ("התקפי ירידה" או קטפלקסיה), נגרמת על ידי חוסר באורקסין במוח עקב הרס התאים המייצרים אותו.
ישנם 50,000–80,000 נוירונים המייצרים אורקסין במוח האנושי, הממוקמים בעיקר באזור הפריפורני ובהיפותלמוס הרוחבי. הם מקרינים באופן נרחב על מערכת העצבים המרכזית ומווסתים ערנות, האכלה והתנהגויות אחרות. ישנם שני סוגים של פפטיד אורקסין ושני סוגים של קולטן אורקסין.
אורקסין התגלה ב-1998 כמעט בו זמנית על ידי שתי קבוצות עצמאיות של חוקרים שעבדו על מוח החולדות. קבוצה אחת קראה לו אורקסין מ-orexis שפירושו "תיאבון" ביוונית. הקבוצה האחרת קראה לו היפוקרטין מכיוון שהוא מיוצר בהיפותלמוס ודומה קצת לסקרטין, פפטיד נוסף. באופן רשמי, המילה היפוקרטין (HCRT) משמשת לגנים ולשעתוק, בעוד שאורקסין מתייחס לפפטידים שקודדו מהגנים. מערכת האורקסין במוח החולדות דומה לזו שבמוח האנושי.
גילוי

ב-1998 פורסמו דיווחים על גילוי האורקסין/היפוקרטין כמעט במקביל. לואיס דה לצ'אה (de Lecea), תומאס קילדוף (Kilduff) ועמיתים דיווחו על גילוי מערכת ההיפוקרטין. במקביל, טקשי סקוראי (Takeshi Sakurai) מהמעבדה של מאסאשי יאנאגיסאווה (Masashi Yanagisawa) במרכז הרפואי של אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן בדאלאס דיווח על גילוי האורקסינים, מונח שמשקף אורקסיגניות (עירור תיאבון) של פפטידים אלה. במאמרם משנת 1998 המתאר את הנוירופפטידים הללו, דיווחו על גילוי שני קולטני אורקסין, OX1 R ו-OX2 R. יאנאגיסאווה ועמנואל מיניו (Mignot) זכו בפרס פריצת הדרך (Breakthrough Prize) בשנת 2022 על תגלית זו.
שתי הקבוצות נקטו גישות שונות לשם גילוי. צוות אחד היה מעוניין למצוא גנים חדשים שבאו לידי ביטוי בהיפותלמוס. בשנת 1996, מדענים ממכון המחקר סקריפס (Scripps) דיווחו על גילוי של גנים במוח החולדה, כולל "שיבוט 35". עבודתם הראתה שביטוי של שיבוט 35 מוגבל להיפותלמוס הצדדי (לטרלי). הם חילצו DNA סלקטיבי שנמצא בהיפותלמוס הצדדי. הם שיבטו את ה-DNA הזה וחקרו אותו באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים. נוירוטרנסמיטורים שנמצאו באזור זה היו דומים להורמון המעי, סיקטין, בן למשפחת האינקרטינים. הם קראו לכך היפוקרטין, לסימולו בתור חבר היפותלמי במשפחת האינקרטינים. תחילה חשבו שתאים אלה שוכנים ופועלים רק באזור ההיפותלמוס הצידי, אך טכניקות אימונוציטוכימיה חשפו את ההשלכות שיש לאזור הזה על חלקים אחרים של המוח. רוב ההשפעות הללו הגיעו למערכת הלימבית ולמבנים קשורים כולל האמיגדלה, המחיצה (Septum pellucidum) ואזור המוח הבסיסי, הבזאלי (Basal forebrain).
סאקורי ועמיתיו חקרו את מערכת האורקסין כקולטנים יתומים. לשם כך השתמשו בשורות תאים מהונדסות המבטאות קולטנים יתומים בודדים וחשפו אותם לליגנדים פוטנציאליים. הם גילו שפפטידי האורקסין הפעילו את התאים שמבטאים את קולטני האורקסין והמשיכו למצוא ביטוי של פפטידי אורקסין, במיוחד בהיפותלמוס. בנוסף כאשר כל אחד מהפפטידים של האורקסין ניתן לחולדות, הוא עורר האכלה, והוליד את השם "אורקסין".
המינוח של מערכת האורקסין/היפוקרטין מזהה כעת את ההיסטוריה של גילויה. "היפוקרטין" מתייחס לגן או למוצרים גנטיים ו"אורקסין" מתייחס לחלבון, המשקף את הגישות השונות שהביאו לגילויו. השימוש בשני המונחים הוא גם הכרח מעשי מכיוון ש-"HCRT" הוא סמל הגן הסטנדרטי במאגרי מידע, למשל GenBank ו-"OX" משמש להתייחסות לפרמקולוגיה של מערכת הפפטידים על ידי האיגוד הבין-לאומי לפרמקולוגיה בסיסית וקלינית (International Union of Basic and Clinical Pharmacology).
איזופורמים

יש שני סוגים של אורקסין: אורקסין A ואורקסין B (היפוקרטין 1 והיפוקרטין 2). אלה נוירופפטידים מעוררים בעלי זהות רצף של כ-50%, המיוצרים על ידי ביקוע של קודמן חלבון בודד (prepro-orexin או preprohypocretin) עם 130 חומצות אמינו שמקודד על ידי הגן HRCT וממוקם על כרומוזום 17 (17q21). אורקסין-A הוא באורך 33 שאריות חומצות אמינו ויש לו שני קשרים דיסולפידים (Disulfide) תוך שרשרתיים (intrachain disulfide bonds); אורקסין B הוא פפטיד ליניארי בן 28 חומצות אמינו. פפטידים אלה מיוצרים על ידי מעט תאים בהיפותלמוס הצדדי והאחורי, אך משליכים על כל המוח. הפפטידים של האורקסין נקשרים לשני קולטני האורקסין המחוברים לחלבון G, קולטן האורקסין OX1 וכן הקולטן OX2. אורקסין-A נקשר גם ל-OX1 וגם ל-OX2 בזיקה דימה ואורקסין-B נקשר בעיקר ל-OX2 וחוזקו הוא חמישית משל OX1.
האורקסינים הם פפטידים שמורים היטב, שנמצאים בכל הקבוצות העיקריות של בעלי חוליות.
תפקוד

תחילה נטען שמערכת האורקסין מעורבת בעיקר בגירוי של צריכת מזון, בהתבסס על הממצא שמתן אורקסין A ו-B הגביר את צריכת המזון. בנוסף הוא ממריץ ערות, מווסת את הוצאת האנרגיה ומווסת את תפקוד הקרביים. הוצע שמערכת האורקסין מעוררת נוירונים המייצרים נוירוטרנסמיטורים (כגון אזור הסרולאוס במוח, Locus coeruleus), וכן מעכבת נוירונים בגרעין הקדם-אופטי הוונטרולטרלי (Ventrolateral preoptic nucleus), שהוא אזור בהיפותלמוס שפעילותו הנוירונית היא הכרחית לתפקוד תקין של השינה.
תפקוד > הפעלת שומן חום

מחקרים רבים תומכים בכך שהנוירונים מייצרי האורקסין מווסתים את פעילות רקמת השומן החומה (BAT) באמצעות מערכת העצבים הסימפתטית כדי לשפר את הוצאת האנרגיה. אמנם דווח שעכברי נוקאאוט (Knockout mouse) של אורקסין הראו התפתחות לקויה של רקמת שומן חומה, דו"ח מאחור הראה התפתחות תקינה של רקמה זו.
תפקוד > ערות

נראה שאורקסין מקדם ערות. מחקרים מצביעים על כך שתפקידה העיקרי של מערכת האורקסין הוא לשלב השפעות מטבוליות, צירקדיות ושינה כדי לקבוע אם בעל חיים צריך להיות ישן או ער ופעיל. נוירוני אורקסין גורמים עוררות לגרעיני מוח בעלי תפקידים חשובים בערנות, כולל מערכות הדופמין, הנוראפינפרין, ההיסטמין והאצטילכולין ונראה שהם ממלאים תפקיד חשוב בייצוב הערנות והשינה.
הגילוי שמוטציה בקולטן לאורקסין גורמת להפרעת השינה נרקולפסיה של כלבים אצל דוברמן פינצ'ר הצביע על תפקיד מרכזי שיש למערכת זו בוויסות השינה. דווח כי עכברי נוקאאוט גנטי חסרי הגן לאורקסין הפגינו נרקולפסיה. עכברים אלה עוברים בתדירות גבוהה ובמהירות בין שינה וערות, ומציגים רבים מהסימפטומים של נרקולפסיה. חוקרים משתמשים במודל החיה הזה של נרקולפסיה כדי לחקור את המחלה. נרקולפסיה גורמת לישנוניות מוגזמת בשעות היום, חוסר יכולת לגבש ערנות ביום ולישון בלילה, וקטפלקסיה, שהיא אובדן טונוס השרירים בתגובה לרגשות חזקים, בדרך כלל חיוביים. כלבים שחסר להם קולטן פונקציונלי לאורקסין סובלים מנרקולפסיה, בעוד שחיות ואנשים החסרים את הנוירופפטיד אורקסין סובלים גם מנרקולפסיה. נמצא שאורגניזמים עם נרקולפסיה חווים שנת REM בכל שעה ביום, דבר המצביע על שינוי בתפקוד של שנת REM אשר יכול להוביל להזיות היפנוגוגיות (הזיות המתרחשות כאשר אורגניזם הולך לישון).
מתן מרכזי של אורקסין A מקדם ערנות, מגביר את טמפרטורת הגוף והתנועה, ומעורר עלייה חזקה בהוצאת האנרגיה. מחסור בשינה מגביר גם הוא את העברת האורקסין A. מערכת האורקסין עשויה להיות חשובה יותר בוויסות הוצאת האנרגיה מאשר בוויסות צריכת המזון. לאנשים חסרי אורקסין עם נרקולפסיה יש השמנת יתר מוגברת ולא ירידה ב-BMI, כפי שניתן היה לצפות אילו אורקסין היה בעיקר פפטיד מעורר תיאבון. אינדיקציה נוספת לכך שמחסור באורקסין גורם לנרקולפסיה היא שמניעת שינה של קופים למשך 30–36 שעות ולאחר מכן הזרקת הנוירוכימיקל מקלים על הליקויים הקוגניטיביים הנראים בדרך כלל עם כמות כזו של אובדן שינה.
בבני אדם, נרקולפסיה קשורה לגרסה ספציפית של קומפלקס אנטיגנים לויקוציטיים אנושיים (HLA). ניתוח רחב של הגנום מראה שבנוסף לגרסה של HLA, לאנשים עם נרקולפסיה יש גם מוטציה גנטית ספציפית בנקודת האלפא של קולטן תאי T. יחד, חריגות גנטיות אלו גורמות למערכת החיסון לתקוף ולהרוג את נוירוני האורקסין הקריטיים. מכאן שהיעדר נוירונים המייצרים אורקסין אצל אנשים עם נרקולפסיה עשוי להיות תוצאה של הפרעה אוטואימונית.