stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וקר (סרט, 2019)
הפקה > צילומים

שלב הצילומים החל ב-10 בספטמבר 2018 בניו יורק סיטי. מעט לאחר תחילת הצילומים הצטרפו לצוות השחקנים דה נירו, ברט קאלן, שיי ווינגהאם, גלן פלשלר, ביל קאמפ, ג'וש פייס ודאגלס הודג', כאשר קאלן החליף את אלק בלדווין. בראדלי קופר הצטרף לצוות ההפקה כמפיק ולורנס שר שימש כמנהל הסינמטוגרפיה. צילומיהם של הפגנות אלימות התרחשו ברציפי הרכבת התחתית ברחבי קנזינגטון, ברוקלין.
לדברי ביטס, פיליפס שכתב מחדש את כל התסריט במהלך ההפקה, ומפני שפיניקס הוריד הרבה ממשקלו לא הייתה אפשרות לצילומים מחדש של כמה מהסצנות. פיליפס ציין שפיניקס יצא לפעמים אל מחוץ לסט הצילומים מפני שאיבד שליטה עצמית והצטרך לנקות את הראש, למרבית בלבולם של השחקנים האחרים - שחשבו שהם עשו משהו לא כשורה. דה נירו היה היחיד שפיניקס לא עזב במהלך צילומי הסצנות עמו, ואמר ש"פיניקס היה מושקע מאוד במה שעשה, כמו שצריך להיות". צילומים נוספים התרחשו בג'רזי סיטי ובניוארק, והסתיימו ב-3 בדצמבר 2018. במהלכם של הצילומים, וינגהאם ציין כי הם היו חוויה אינטנסיבית ומדהימה ביותר.
הפקה > פוסט פרודקשן

עבודת העריכה על הסרט החלה במרץ 2019 ובכנס החובבים CinemaCon היה קשה לפיליפס לדבר עליו משום שהפרויקט עדיין "קרם עור וגידים" ושקיווה לשמור על חשאיות. הוא גם ציין שרוב הדיווחים על הסרט לא היו מדויקים, והרגיש שזה מפני שמדובר בסיפור מקור על דמות שאין לה מקור החלטי.
באוגוסט 2018, המלחינה הילדור גודנאדוטיר נשכרה למלאכת הלחנת הפסקול עבור הסרט. גודנאדוטיר החלה לכתוב מוזיקה לסרט אחרי שקראה את התסריט ונפגשה עם פיליפס, שהיו לו רעיונות ברורים לגבי איך הפסקול יישמע. היא עבדה על הפסקול לצד הלחנת מיני סדרת הדרמה ההיסטורית "צ'רנוביל". היא ציינה שעבודה על שני הפרויקטים הייתה מאתגרת משום ששניהם שונים לגמרי. הסרט מכיל גם את השירים "Send in the Clowns" של סטיבן סונדהיים, That's Life של דין קיי וקלי גורדון (ואשר נודע בעקבות ביצועו של פרנק סינטרה) ו-Rock and Roll Part 2 של זמר הגלאם רוק גארי גליטר. הכללתו של השיר האחרון עוררה מחלוקת כאשר הוכרז שהזמר שביצע אותו (עבריין מין מורשע) יקבל עליו תמלוגים, אך לאחר מכן אושר כי הוא לא יקבל זאת.
תקציב הסרט נע בין 55 ל-70 מיליון דולרים, ונחשב בידי הוליווד ריפורטר כ"חלקיק" מעלותו של סרט מבוסס קומיקס סטנדרטי. לשם השוואה, סרט הנבלים הקודם "יחידת המתאבדים" הופק בעלות של 175 מיליון דולרים. "ג'וקר" הוא סרט באטמן הראשון לקבל סיווג צפייה R עקב "אלימות גואה ועקובה מדם, שפה והתנהגות מטרידה ותכנים מיניים קצרים".
שיווק

פיליפס קידם את הסרט על ידי פרסום תמונות מסט הצילומים בחשבון האינסטגרם שלו. ב-21 בספטמבר 2019 הוא פרסם סרטון של פיניקס בתחפושת הג'וקר, כשברקע מושמע השיר Laughing של להקת הרוק הקנדית The Guess Who. בכנס החובבים CinemaCon שנערך ב-2 באפריל, פיליפס חשף את הקדימון הראשון לסרט, שיצא לאור אונליין למחרת. הקדימון, שהכיל את השיר Smile מאת ג'ימי דורנטה, גרר אחריו תגובות חיוביות ששיבחו את משחקו של פיניקס והשוו אותו ל"נהג מונית" ו"רקוויאם לחלום". מספר כותבים תיארו את הקדימון כאפל ומחוספס, ויש שראו בו יותר כמותחן פסיכולוגי מאשר סרט קומיקס. מארק המיל, אשר דיבב את דמותו של הג'וקר בבאטמן: איש העטלף הביע את התלהבותו בפוסט בטוויטר. הקדימון קיבל יותר משמונה מיליון צפיות בשעות הראשונות להקרנתו.
ב-25 באוגוסט, פיליפס פרסם שישה קדימונים קצרים שכללו רצפי כתב וגילוי שהקדימון המלא השני יפורסם ב-28 באוגוסט. יוצר הסרטים קווין סמית' שיבח את הקדימון ואת הייחודיות שלו וציין שהסרט עדיין יעבוד אפילו אם DC Comics לא הייתה קיימת. באופן כללי, אתר החדשות "דדליין הוליווד" העריך שאולפני האחים וורנר השקיעו מעל ל-120 מיליון דולרים על קידום הסרט.
יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-31 באוגוסט 2019 בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-76, שבו קיבל מחיאות כפיים מקהל הצופים למשך שמונה דקות וזכה בפרס אריה הזהב. הוא הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-9 בספטמבר. אולפני האחים וורנר הפיצו את הסרט לאקרנים ב-4 באוקטובר ברחבי ארצות הברית, כאשר הקרנת הבכורה שלו בישראל הייתה ב-10 באוקטובר.
יציאה לאקרנים > דאגות ביטחוניות

ב-19 באוקטובר, צבא ארצות הברית הפיץ אימייל שמתריע בפני אלימות אפשרית במהלך הקרנות הסרט וציין את הפופולריות לדמותו של הג'וקר בקרב קהילת האינסל. אולם, ה-FBI והמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית לא מצאו איומים מוחשיים בזמן הקרנת הסרט. פיליפס עצמו הביע הפתעה לנוכח הרתיעה מהסרט, וציין כי זה קורה משום ש"הבעות זעם הן מצרך" וקרא למבקרי הסרט כמי שמשתייכים לשמאל רדיקלי. פיניקס יצא באמצעו של ראיון של הדיילי טלגרף כאשר נשאל אם הסרט יכול לתת השראה למבצעי פיגועי ירי. מאוחר יותר הוא חזר להשלים את הראיון, אך לא ענה על השאלה. בעקבות כך לא הוזמנו עיתונאים להקרנת הבכורה של הסרט בתיאטרון הסיני שבשדרת הכוכבים של הוליווד, כשרק צלמים הורשו לגשת אל צוות ההפקה והשחקנים.
בעקבות בקשתן של משפחות שלושה הרוגים מפיגוע הירי באורורה במהלך הקרנת הסרט "עלייתו של האביר האפל" בשנת 2012, הסרט לא הוקרן בתיאטראות הקולנוע באורורה, קולורדו. משטרת העיר ניו יורק ומשטרת לוס אנג'לס הגבירו נוכחות של שוטרים במהלך הקרנות הסרט, אך לא קיבלו איומים ספציפיים.
קבלה וביקורות > תגובות מהתעשייה

הסרט "ג'וקר" גרף תגובות חיוביות בקרב אנשי תעשיית הבידור. ראש מחלקת הקריאייטיב של DC Comics, ג'ים לי, שיבח את הסרט וציין שמדובר ביצירה עוצמתית, מחוספסת ומלאת נשמה. נוסף על כך, הוא ציין שהסרט נשאר נאמן לדמות, אף על פי שהוא סוטה מחומר המקור. השחקן מארק המיל, אשר דיבב את דמותו של הג'וקר בסדרות ובסרטי האנימציה, חשב שהסרט המציא מחדש את הדמות בצורה גאונית. יוצר הסרטים התיעודיים מייקל מור קרא לסרט "יצירת מופת קולנועית" וציין שזו סכנה תרבותית אם אנשים לא יראו אותו. השחקן ג'וש ברולין, אשר גילם את דמותו של תאנוס בסרטי היקום הקולנועי של מארוול מצא שהסרט עוצמתי באומרו ש"כדי להעריך במלואו את ה'ג'וקר' אני מאמין שאדם צריך לעבור משהו טראומתי בחיים שלו (מה שקורה לרובנו) או להבין מהי חמלה אמיתית".
קבלה וביקורות > פרשנות חברתית

חקרתי מקרים של פשעים ואלימות במשך 42 שנים, ובזמן שצפיתי בסרט הזה נדהמתי לגלות באיזו התגלות מדובר. אני צריך לקנות את הסרט הזה בהמשך וליצור מקטעים ממנו לצורך הדגמה... זהו כלי חינוכי מצויין אודות יצירתו של רוצח. עובדה זו פשוט העיפה אותי.
הסרט "ג'וקר" עוסק בתמות של מחלה נפשית וההשפעה שלה. הצגתו של הג'וקר תוארה כזו שמזכירה את אלה שמבצעים פיגועי ירי ואת תת-תרבות האינסל, כלומר אנשים מבודדים מהחברה אשר פונים לאלימות כדרך להתמודדות. וג'וודה, האמונד וכריסטינה ניולנד מהגרדיאן מגדירים את הסרט כמעשיה עם מוסר השכל - התעלמות החברה מאלה שלא שפר עליהם מזלם יוביל ליצירתו של אדם כמו הג'וקר. סטיבן קנט מדה וושינגטון אקזמינר תיאר את דמותו של ארתור פלק כתוצר תערובת המכיל אלמנטים משותפים של מבצעי פיגועי ירי ומפרש את המסר של הסרט כתזכורת לכך שאל החברה מחלחלים אנשים דמויי הג'וקר. צ'ונסי ק. רובינסון מ-People's World מציינת שהסרט מהלך בגבול הדק שבין מחקר לבין קביעה עובדתית לדמותו של הג'וקר ושהוא "בחינה נחרצת של מערכת פגומה שיוצרת את המפלצות של עצמה".
כמה כותבים הביעו דאגה מכך שהצגתו הסימפתית של הג'וקר כמטורף רצחני יכולה לתת השראה לאלימות בעולם האמיתי. ריצ'רד לאוסון מואניטי פייר מצא שהסרט סימפתי מדי כלפי "גברים לבנים שמבצעים פשעים מחרידים", ושהאידאולוגיות הסוציו-פוליטיות המוצגות בו הן "רוע שניתן להזדהות איתו בקלות בידי אנשים שמבצעים פיגועי ירי בבתי ספר, אולמות קונצרטים וכנסיות, שיורים למוות בגברים ונשים שהם חומדים ומקנאים בהם, שמשחררים רוח של אנימוס אנרכיסטי רע על העולם. ג'ים ג'ראטי מנשיונל ריוויו חש דאגה ש"חלק מסוים מהאנשים הצעירים הכועסים, הפרנואידים והבלתי יציבים נפשית של אמריקה יצפו בחואקין פיניקס מתדרדר לשיגעון ומקבל דחף להתנקם בחברה על ידי פגיעה בכמה שיותר אנשים תוך הכרזה ש"מישהו סוף סוף מבין אותי!". מנגד, מייקל שינדלר מ-Mere Orthodoxy לוקח דוגמה מתפיסות עולמם של זיגמונד פרויד וז'אק לאקאן ואמנם מסכים כי "ג'וקר" מציג פנטזיה סימפתית של הגשמת משאלות, אך זו בדיוק הסיבה שהסרט ידון בהרחבה באלימות העולם האמיתי על ידי כך שהופך את "אלה שנמצאים בשולי החברה לסהרורים כנועים וצייתנים". בביקורת הסרט שלו, הפסיכיאטר קמרן אחמד מציין כי כפסיכיאטר הוא מתעב בדרך כלל תיאורים שליליים של אלה החולים נפשית אך כמעריץ באטמן הוא היה מלא תקווה. עוד הוא הדגיש את הגורמים שבילדותו של ארתור כמו התעללות בילדים ואובדן וכן היסטוריה של מחלה נפשית כנקודת ההתחלה למצבו הרעוע. הפסיכיאטרית האמריקנית אימאני ווקר, הידועה בשל הסדרה שלה Married to Medicine Los Angeles המשודרת בערוץ בראבו ואשר עובדת עם פושעים אלימים ובעלי הפרעות נפשיות, ניתחה את ההפרעות הנפשיות של ארתור ואת הנסיבות לכך אך גם ציינה שארתור ניסה לקבל עזרה לפני התדרדרותו. לגבי האנשים החיים בעוני ושיש להם הפרעה נפשית היא מציינת ש"אנחנו כחברה אפילו לא מעמידים פנים שהם אנשים אמיתיים. וזה מה שהסרט הזה עוסק בו. מעולם לא היה לו סיכוי".
במהלך אירוע של תנועת חמשת הכוכבים באוקטובר 2019, הקומיקאי והפוליטיקאי האיטלקי בפה גרילו נאם נאום בעודו עוטה איפור של הג'וקר. התייחסות לדמותו של הג'וקר הייתה גם במחאות אנטי-ממשלתיות ברחבי העולם. במהלך המחאות בלבנון, קבוצת אמני גרפיטי בשם אשקם ציירו ציור קיר של הג'וקר כשהוא מחזיק בקבוק תבערה. במהלך המחאות בצ'ילה בלוס אנחלס, אמרה הלקוחה מסרט ("אנחנו כולנו ליצנים") נכתבה למרגלות פסל.
סרט המשך

"ג'וקר" נועד להיות סרט העומד בפני עצמו וללא כל סרטי המשך, וזאת אף על פי שאולפני האחים וורנר מתכוונים להשתמש בסרט זה כדי להריץ ליין סרטים חדש בשם DC Black הכולל תוכן אפל וניסיוני יותר. אף על פי שפיליפס ציין באוגוסט 2019 שהוא יהיה מעוניין ליצור סרט המשך בהתחשב בהצלחת הסרט ואם פיניקס יהיה מעוניין, הוא הבהיר מאוחר יותר שהסרט לא בנוי בצורה שתאפשר לו סרט המשך: "תמיד חשבנו עליו כמיקשה אחת." באוקטובר, פיניקס העלה את האפשרות לשוב ולגלם את דמותו של ארתור כאשר נשאל אם הג'וקר הוא "תפקיד החלומות שלו". בתגובה לכך, פיניקס ציין ש"אני לא מסוגל להפסיק לחשוב על זה... אם יש משהו אחר שנוכל לעשות עם הג'וקר, זה יהיה מעניין". עוד הוסיף וציין ש"לא רציתי באמת לעשות זאת לפני עבודה על הסרט. לא יודע אם יש יותר מה לעשות... משום שנדמה שזה אינסופי. האפשרויות של המקומות שאפשר ללכת איתן עם הדמות".
ב-15 בנובמבר, מעל לחודש מאז תחילת הקרנתו של הסרט ולאור הצלחתו בקופות, פיליפס ציין שהוא פתוח לרעיון הפקתו של סרט המשך, אך זה יהיה חייב להיות בתנאים מסוימים. "זה לא יכול להיות רק סרט פרוע ומטורף על 'הנסיך הליצן של הפשע'. חייבת להיות לו השפעה רעיונית באותה דרך שהסרט הזה עושה. מפני שאני חושב שזה מה שבסופו של דבר גרם לסרט להתחבר לאנשים, מדובר במה שמתרחש מבפנים. כל כך הרבה סרטים עוסקים בניצוץ. סרט זה עוסק באבקה. אם אפשר יהיה ללכוד זאת שוב בדרך מציאותית, זה יכול להיות מעניין". בתקשורת דווח שהאולפנים מפתחים סרט המשך, אך כאשר פיליפס נשאל על כך הוא אמר שעדיין אין תוכניות מעשיות לכך.
ב-20 בנובמבר 2019 הודיע הוליווד ריפורטר כי סרט המשך נמצא בפיתוח, כאשר פיליפס, סילבר ופניקס צפויים לחזור לתפקידם; עם זאת, דדליין הוליווד דיווחו באותו יום כי הכתבה של הוליווד ריפורטר הייתה שקרית וכי המשא ומתן אפילו לא החל. פיליפס הגיב לדיווחים באומרו כי שוחח על סרט המשך עם האחים וורנר וזה נותר בגדר רעיון אפשרי, אך לא בפיתוח. פיליפס אישר גם כי הסרט "באטמן" לא מתרחש באותו עולם כמו ג'וקר. במהלך ראיון שנערך עם וראייטי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בפאלם ספרינגס, פיליפס הביע עניין בפיתוח ספין אוף שיתמקד בבאטמן, באומרו: "זה גותאהם יפהפייה. מה שהייתי רוצה לראות זה התמודדות עם איך נראה באטמן מאותה גותהאם. אני לא אומר שאני הולך לעשות את זה. מה שהיה מעניין בעיניי זה הכללתו של באטמן בסרט שלנו היה, 'איזה סוג באטמן יצרה גותהאם?' זה כל מה שהתכוונתי אליו." ב-5 במאי 2021, בהוליווד ריפורטר אישרו כי מתוכנן סרט המשך לג'וקר. על פי הדיווחים, מ-27 במאי, הבמאי טוד פיליפס חתם על כתיבת סרט המשך.
סרט ההמשך ג'וקר: טירוף בשניים נוצר לבסוף כמחזמר העוסק בהיכרות של הג'וקר עם הארלי קווין, אהובתו, אשר גולמה בידי הזמרת והשחקנית ליידי גאגא. הסרט נקבע לעלות לאקרנים בחודש אוקטובר 2024.
קארי מאליגן

| --- | --- |

מאליגן, 2017
 לידה:  28 במאי 1985 (בת 39) הממלכה המאוחדת לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Carey Hannah Mulligan 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  בית ספר וולדינגהאם  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן זוג:  מרקוס ממפורד
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א
 פרופיל ב-IMDb
 
קארי האנה מאליגן (באנגלית: Carey Hannah Mulligan; נולדה ב-28 במאי 1985) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, אשר זכתה לשבחים שונים, כולל פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע, בנוסף למועמדויות לשני פרסי אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, שלושה פרסי גלובוס הזהב ופרס טוני.
את הופעת הבכורה שלה במשחק עשתה מאליגן במחזה של קווין אליוט (אנ') "Forty Winks" בתיאטרון רויאל קורט של וסט אנד. את הופעת הבכורה שלה בקולנוע עשתה בתפקיד משנה בדרמה הרומנטית "גאווה ודעה קדומה" (2005). תפקיד הפריצה שלב הגיע כתלמידת תיכון משנות ה-60 בסרט ההתבגרות "לחנך את ג'ני" (2009), עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי וקיבלה מועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה לשבחים נוספים על הופעותיה בסרטים "לעולם אל תתן לי ללכת" (2010), "דרייב" (2011), "בושה" (2011), "בתוך לואין דיוויס" (2013), "גטסבי הגדול" (2013), "הרחק מההמון הסואן" (2015), "סופרג'יסטיות" (2015), "פרחים בבוץ" (2017) ו"מילה שלה" (2022); בעבור האחרון קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
על הופעתה בחידוש של דייוויד הר למחזה "גג שקוף" (אנ') ב-2015, היא הייתה מועמדת לפרס הטוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה, ועל גילום קסנדרה "קאסי" תומאס בקומדיה השחורה "צעירה מבטיחה" (2020), מאליגן קיבלה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

מאליגן נולדה בווסטמינסטר שבלונדון אביה סטיבן היה מנהל בבית מלון ואימה נאנו (לבית בות') היא מרצה באוניברסיטה. יש לה אח בכור ששמו אוויין. כשהייתה בת 3 עקרה עם משפחתה לגרמניה בעקבות עבודה שאביה השיג שם בתחום המלונאות. אולם כשהייתה בת 8 הם שבו בחזרה לאנגליה. היא מעידה על עצמה כי בשנות התבגרותה הייתה ביישנית, והגדירה את עצמה כ"טום-בוי". היא החלה להתעניין במשחק בגיל 14, לאחר שצפתה בהצגת בית ספר של "המלך ואני" בה שיחק אחיה. היא מתארת את החוויה: "הוא (אחיה) היה על הבמה, והתחלתי לבכות כי הייתי צעירה מכדי לעמוד שם. הם אמרו, בסדר, אנו מסכימים שתעלי כי את האחות הצעירה של אוויין. הם העלו אותי על הבמה, ומאז זה כל מה שרציתי לעשות". היא מתארת את המשך ניסיונותיה: "רציתי לשחק במשך זמן רב, ולימודי הדרמה בבית הספר היו טובים בהשוואה לבתי הספר האחרים. כולם עודדו אותי. אתה יכול לעשות כל מה שאתה רוצה - ובלבד שזה ייעשה ברצינות. אם החמצת את החזרות - אתה בחוץ".
מאז היותה בת 14 לקחה אותה אמה לצפות במחזות בברודוויי שבניו יורק, דבר שהגביר את התעניינותה בתחום, ושהוביל אותה לבסוף לקבל תפקיד במחזה "השחף".
בטרם התחילה לשחק באופן מקצועי, היא נדחתה משלושה בתי ספר אליהם ניסתה להתקבל. דחיות אלה עוררו בה שאלות באשר להמשך הקריירה שלה כשחקנית, והיא עברה "תקופה מבלבלת", כהגדרתה. במקביל לספקותיה בעניין, לחצו עליה הוריה ללמוד באוניברסיטה מתוך מחשבה שהתשוקה שלה למשחק תחלוף. במהלך שלב זה בחייה היא עבדה תקופה קצרה כברמנית בפאב מקומי.
מאוחר יותר, בשנת 2009, אמרה כי החוויות השליליות שהיא עברה בתקופה זו בחייה רק סייעו לה להבין עד כמה היא רוצה לשחק. באותה הזדמנות היא גם אמרה שכאשר השתתפה בוול סטריט 2 - הכסף מדבר בניו יורק, החלה לשקול ללכת ללמוד משחק באופן מקצועי, עם עדיפות לבית הספר ג'וליארד, אך היא עדיין לא החליטה באופן סופי.
קריירה

ב-2004, כאשר מאליגן הייתה בת 18, החלה בקריירה המקצועית שלה עם זכייתה בתפקיד קיטי בנט בסרט "גאווה ודעה קדומה". את התפקיד קיבלה מאליגן בעזרת מנהלת בית הספר שלה, לאחר שאמרה לה כי היא לא מעוניינת ללכת ללמוד באוניברסיטה, וכי היא מעוניינת ליצור קשר עם השחקן והתסריטאי ג'וליאן פלוס. לאחר שפגשה את פלוס הוא הפגיש אותה עם סוכן שחקנים שחיפש שחקן לא מוכר.
לאחר מכן שיחקה את דמותה של עדה בסדרה של ה-BBC "בית קדרות", עיבוד לרומן של דיקנס,
ב-2006 שיחקה בסדרה נוספת של ה-BBC "גברת פריצ'רד המהממת". בשנת 2007 היא התחילה לגלם שני תפקידים במקביל, בשתי דרמות הטלוויזיה "My Boy Jack" ו"מנזר נורת'אנגר". באותה שנה זכתה לתגובות חיוביות על הופעתה בברודוויי במחזה "השחף", עליו קיבלה מועמדות לפרס דרמה דסק לשחקנית הטובה ביותר במחזה.
בשנת 2009, התפרסמה עקב כיכובה בסרט "לחנך את ג'ני" על ילדה בשנתה האחרונה בתיכון, שמתחילה רומן עם גבר בשנות ה-30 לחייו. על משחקה בסרט זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. באותה שנה, שיחקה גם בסרט "אויבי הציבור" לצד ג'וני דפ, ובסרט "היקר מכולם" לצד פירס ברוסנן.
ב-2010 היא השתתפה בסרט "לעולם אל תתן לי ללכת" יחד עם קירה נייטלי ואנדרו גארפילד. בנוסף כיכבה בסרט "וול סטריט 2 - הכסף מדבר".

באותה שנה הייתה שותפה בהפקת דיסק של להקת האינדי-פופ Belle & Sebastian בשיר "Write About Love".
ב-2013 הופיעה לצד לאונרדו דיקפריו בסרט הדרמה "גטסבי הגדול". בנוסף השתתפה בסרט "בתוך לואין דייוויס" לצד בעלה.
בשנת 2014 שיחקה במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד ויל פרל, טובי מגווייר, קריסטן ויג ועוד. למיני-סדרה נמנו 6 פרקים ששודרו ברשת IFC אשר נמצאת בבעלות AMC.
ב-2015 שיחקה כדמות ראשית בסרט "הסופרג'יסטיות" ובסרט "הרחק מההמון הסואן", עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי. בשנת 2017 כיכבה בדרמה התקופתית של די ריס "פרחים בבוץ" בגילומה של לורה מקאלן.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרת הטלוויזיה "ארבעה ימים" (Collateral) כבלשית חוקרת בפרשת רצח מהגר עיראקי בלונדון. הסדרה בת ארבעת הפרקים שודרה בתחילת 2018 ב-BBC, ובהמשך בנטפליקס. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "תמונה משפחתית" לצד ג'ייק ג'ילנהול.

בשנת 2020 השתתפה בסרט הדרמה "מזמור חג המולד" בתור בלה, וכיכבה בסרט "צעירה מבטיחה". בנובמבר אותה שנה, נודע כי מאליגן תשחק בסרט על חייו של המלחין ליאונרד ברנשטיין לצידו של בראדלי קופר. בשנת 2021, כיכבה בסרט "החפירה".
חיים אישיים

מאליגן נשואה למרקוס ממפורד (אנ'), הסולן של להקת ממפורד אנד סאנז. הם היו חברים לעט שאיבדו קשר עם השנים וחידשו אותו לבסוף. כמה שבועות לאחר סיום ההפקה של הסרט "בתוך לואין דיוויס" שבו היו מעורבים שניהם, הם נישאו ב-21 באפריל 2012. יש להם שלושה ילדים.
חיים אישיים > פילנתרופיה

מלבד המשחק, מאליגן הייתה בין השחקניות שהשתתפו בקמפיין Safe Project - משנת 2010, בו כל אחת מהן צולמה במקום שהיא מרגישה הכי בטוחה - כדי להעלות את המודעות לסחר במין ובנשים. היא תרמה את שמלת ויונה שלבשה בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-63 ב-2010 לחנות שמוכרת את תרומותיה כדי לגייס כסף לצדקה.
בשנת 2012 היא החלה לשמש כשגרירה של אגודת אלצהיימר (אנ'), ארגון ללא כוונת רווח שמטרתו להעלות את המודעות ומימון מחקר למחלת אלצהיימר ודמנציה. סבתה חייתה עם מחלת אלצהיימר במשך 17 השנים האחרונות לחייה, שבמהלכן לא הכירה עוד במאליגן.
בשנת 2014, הפכה מאליגן לשגרירה של ארגון הצדקה War Child (אנ'), וביקרה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתפקיד זה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | גאווה ודעה קדומה | קיטי בנט |  |
| 2007 | ומתי ראית את אביך לאחרונה? | רייצ'ל |  |
| 2009 | היקר מכולם | רוז |  |
| 2009 | אחים | קייסי וויליס |  |
| 2009 | אויבי הציבור | קרול סליימן |  |
| 2009 | לחנך את ג'ני | ג'ני מלור | פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי  מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה מועמדת פרס באפט"א לכוכב העולה מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר (אנ') |
| 2010 | לעולם אל תתן לי ללכת | קאת'י ה. |  |
| 2010 | וול סטריט 2: הכסף מדבר | וויני גאקו |  |
| 2011 | דרייב | איירין | מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה |
| 2011 | בושה | סיסי סאליבן |  |
| 2013 | גטסבי הגדול | דייזי ביוקנן (אנ') |  |
| 2013 | בתוך לואין דיוויס | ג'ין ברקי |  |
| 2015 | הרחק מההמון הסואן | בת-שבע אברדין |  |
| 2015 | סופרג'יסטיות | מוד וואט |  |
| 2017 | פרחים בבוץ | לורה מקאלן |  |
| 2018 | תמונה משפחתית | ג'נט ברינסטון | מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2018) |
| 2020 | צעירה מבטיחה | קסנדרה "קאסי" תומאס | גם מפיקה בפועל פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2020) מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2020) מועמדת פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2021) |
| 2020 | מזמור חג המולד | בלה | דיבוב |
| 2021 | החפירה | אדית' פריטי (אנ') |  |
| 2022 | מילה שלה | מייגן טוהיי | מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה |
| 2023 | מאסטרו | פליסיה מונטאלגרה |  מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - דרמה (2024)  מועמדת פרס האקדמיה האוסטרלית הבינלאומית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר (2024)  מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (2024)  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך להופעה הטובה ביותר של שחקנית בתפקיד ראשי (2024)  מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (2024) |
| 2023 | סלטברן | פמלה קאטון | מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (2024) |
| 2024 | בחלל שנותר | לנקה |  |
| 2025 | Wildwood | אלכסנדרה סוויק | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | בית קדרות | אדה קלייר | תפקיד ראשי; 15 פרקים |
| 2006 | The Amazing Mrs Pritchard | אמילי פריצ'רד | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2006 | מארפל | ויולט ווילט | פרק: "The Sittaford Mystery" |
| 2006 | Trial & Retribution | אמילי הארוגייט | 2 פרקים |
| 2007 | להעיר את המתים | ברידג'יט | 2 פרקים |
| 2007 | מנזר נורת'אנגר | איזבלה ת'ורפ | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2007 | My Boy Jack | אלסי קיפלינג | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2007 | דוקטור הו | סאלי ספארו | פרק: "Blink" |
| 2014 | אוצרות בבל | ליידי אן יורק | דיבוב; 2 פרקים |
| 2018 | ארבעה ימים | בלשית גיפ גלאספי | 4 פרקים |
| 2025 | עצבים |  | תפקיד מרכזי בעונה השנייה |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Forty Winks | הרמיה | תיאטרון רויאל קורט, וסט אנד |
| 2005 - 2006 | החולה המדומה | אנג'ליקה | תיאטרון אלמיידה (אנ'), לונדון |
| 2007 | השחף | נינה זארייצ'נאייה | תיאטרון רויאל קורט, וסט אנד |
| 2008 | השחף | נינה זארייצ'נאייה | תיאטרון וולטר קר (אנ'), ברודוויי |
| 2011 | מבעד לזכוכית אפלה (אנ') | קארין | Atlantic Theater Company (אנ'), אוף ברודוויי |
| 2014 | גג שקוף (אנ') | קיירה הוליס | תיאטרון וינדהם (אנ'), וסט אנד |
| 2015 | גג שקוף (אנ') | קיירה הוליס | תיאטרון ג'ון גולדן (אנ'), ברודוויי מועמדת פרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה |
| 2018 | Girls & Boys | מופיעה | Minetta Lane Theatre (אנ'), אוף ברודוויי |
הערות שוליים

↑  Carey Mulligan, www.mattmueller.co.uk
↑   אורי קליין, הצניעות המטעה של הסרט "בתוך לואין דייויס", באתר הארץ, 22 בפברואר 2014
↑  The 96th Academy Awards | 2024, www.oscars.org, ‏2024-01-23 (באנגלית)
| זוכות פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1952–1960 | ויוויאן לי (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1952) • אודרי הפבורן (בריטית)/לסלי קארון (זרה) (1953) • איבון מיטשל (בריטית)/קורנל בורקס (זרה) (1954) • קייטי ג'ונסון (בריטית)/בטסי בלייר (זרה) (1955) • וירג'יניה מק'קנה (בריטית)/אנה מניאני (זרה) (1956) • הת'ר סירס (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1957) • איירין וורת' (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1958) • אודרי הפבורן (בריטית)/שירלי מקליין (זרה) (1959) • רייצ'ל רוברטס (בריטית)/שירלי מקליין (זרה) (1960) |  |
| 1961–1980 | דורה בריאן (בריטית)/סופיה לורן (זרה) (1961) • לסלי קארון (בריטית)/אן בנקרופט (זרה) (1962) • רייצ'ל רוברטס (בריטית)/פטרישה ניל (זרה) (1963) • אודרי הפבורן (בריטית)/אן בנקרופט (זרה) (1964) • ג'ולי כריסטי (בריטית)/פטרישה ניל (זרה) (1965) • אליזבת טיילור (בריטית)/ז'אן מורו (זרה) (1966) • אדית אוונס (בריטית)/אנוק איימה (זרה) (1967) • קתרין הפבורן (1968) • מגי סמית' (1969) • קתרין רוס (1970) • גלנדה ג'קסון (1971) • לייזה מינלי (1972) • סטפאן אודראן (1973) • ג'ואן וודוורד (1974) • אלן בורסטין (1975) • לואיז פלטשר (1976) • דיאן קיטון (1977) • ג'יין פונדה (1978) • ג'יין פונדה (1979) • ג'ודי דייוויס (1980) |  |
| 1981–2000 | מריל סטריפ (1981) • קתרין הפבורן (1982) • ג'ולי וולטרס (1983) • מגי סמית' (1984) • פגי אשקרופט (1985) • מגי סמית' (1986) • אן בנקרופט (1987) • מגי סמית' (1988) • פולין קולינס (1989) • ג'סיקה טנדי (1990) • ג'ודי פוסטר (1991) • אמה תומפסון (1992) • הולי האנטר (1993) • סוזן סרנדון (1994) • אמה תומפסון (1995) • ברנדה בלתין (1996) • ג'ודי דנץ' (1997) • קייט בלאנשט (1998) • אנט בנינג (1999) • ג'וליה רוברטס (2000) |  |
| 2001–היום | ג'ודי דנץ' (2001) • ניקול קידמן (2002) • סקרלט ג'והנסון (2003) • אימלדה סטונטון (2004) • ריס וית'רספון (2005) הלן מירן (2006) • מריון קוטיאר (2007) • קייט וינסלט (2008) • קארי מאליגן (2009) • נטלי פורטמן (2010) • מריל סטריפ (2011) • עמנואל ריבה (2012) • קייט בלאנשט (2013) • ג'וליאן מור (2014) • ברי לארסון (2015) • אמה סטון (2016) • פרנסס מקדורמנד (2017) • אוליביה קולמן (2018) • רנה זלווגר (2019)  • פרנסס מקדורמנד (2020) • ג'ואנה סקנלן (2021) • קייט בלאנשט (2022) ‏•‏‏ מייקי מדיסון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596736605171  PLWABN: 9810550425805606  BIBSYS: 6096000  BNE: XX4890222  BnF: cb162186720 (data)  CANTIC: a11169400  CiNii: DA17052847  GND: 137757581  ISNI: 0000 0001 2140 7406  LCCN: no2006022624  MusicBrainz: c619e3e6-233e-4486-a6c0-31fc755c3e35  NKC: pna2007397390  NLK: KAC2020L8039  NTA: 327255277  SUDOC: 131227548  VIAF: 78527515   WorldCat (עם VIAF): 78527515
ברווזן

| ברווזן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: יונקי הביב
משפחה:: ברווזניים
סוג:: ברווזן
מין:: ברווזן
שם מדעי
 Ornithorhynchus anatinus ‏שו, 1799
תחום תפוצה


ברווזן שוחה בטסמניה
שלד הברווזן
ברווזן מציץ מהמים
ברווזן שוחה
איור של זוג ברווזנים משנת 1863
ברווזן (בַּרְוָזָן) או פלטיפוס (שם מדעי: Ornithorhynchus anatinus) הוא מין יונק ייחודי בעל פה הדומה למקור ומטיל ביצים המשתייך למשפחת הברווזניים. זהו המין היחיד בסוגו והיחיד החי במשפחה, אף שבעבר היה סוג נוסף – האובדורודון (Obdurodon). הברווזן מוגדר מאובן חי, והוא בין היונקים המיוחדים בעולם: הוא שייך לסדרת יונקי הביב שכיום רק הוא והקיפודניים נמנים עימה. בני סדרה זו מטילים ביצים במקום להמליט גורים, וטמפרטורת הגוף שלהם נמוכה בהרבה משאר היונקים. הוא נמנה גם עם הקבוצה הנדירה של יונקים ארסיים. הברווזן חי באוסטרליה וסביבתה בלבד.