stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפובליקת שבעת האיים

רפובליקת שבעת האיים (ביוונית: Επτάνησος Πολιτεία, באיטלקית: Republica Settinsulare) הייתה רפובליקת איים שהתקיימה מ-1800 עד 1807 תחת ריבונות רוסית-עות'מאנית באיים האיוניים. הייתה זו הפעם הראשונה מאז נפילת השרידים האחרונים של האימפריה הביזנטית לידי הטורקים במאה ה-15 בה הוענק ליוונים ממשל עצמי מוגבל.
שבעת האיים שהרכיבו את הרפובליקה היו:
קרקירה (קורפו)
פאקסי (פאקסוס)
לפקדה (לאוסדה/סנטה מאורה)
קפלוניה (ספלוניה)
איתקה (איתקי)
זקינתוס (זנטה)
קיתרה (קריגו)
ראו גם

ארצות הברית של האיים היוניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: yedi-ada-cumhuriyeti 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רניביזומאב

|  בטיחות |
| --- | --- |
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  S01LA04 
 מספר CAS:  347396-82-1
 
רניביזומאב הוא נוגדן חד שבטי אשר נקשר ומעכב את הפקטור Vascular Endothelial Growth Factor A‏ (VEGF-A) ופועל כנגד כלי דם חדשים ומפחית דלף מכלי דם ברשתית. רניביזומאב פותח לטיפול במחלות רשתית הגורמות לאובדן ראייה בשל דליפה של נוזלים מכלי הדם במרכז הראיה.
רניביזומאב מוכר גם בשם המסחרי לוסנטיס (באנגלית: Lucentis) ומשווק על ידי Genentech בארצות הברית ועל ידי נוברטיס ביתר העולם.
התוויות ואופן שימוש

ניוון מקולרי גילי רטוב (wet AMD)
בצקת מקולרית סוכרתית DME) Diabetic Macular Edema)
בצקת מקולרית על רקע חסימת וריד ברשתית - RVO) Retinal Vein Occlusion)
צמיחת כלי דם כורואידליים לא תקינים במרכז הראיה עקב קוצר ראייה Myopic CNV) Myopic Choroidal Neovascularization)
רניביזומאב ניתן בזריקה לחלל הזגוגית של העין במינון של 0.5 מ"ג אחת לחודש. בדרך כלל נדרשות הזרקות מרובות על מנת להשיג שיפור בראייה או ייצוב של המחלה. לרוב, ההזרקות אינן מרפאות את המחלה אך יכולות להשיג שיפור בראייה ולמנוע החמרה.
מנגנון פעולה

רניביזומאב נקשר לכל האיזופורמים של VEGF-A וחוסם את הקישור שלו לרצפטורים שלו. באופן הזה נמנעים שגשוג ונדידה של תאי האנדותל ברשתית ונעצרים תהליכי צמיחה של כלי דם חדשים (נאווזקולריזציה) ודלף מכלי הדם שעלול להוביל להרס תאים קולטי אור (פוטורצפטורים) ברשתית ובסופו של דבר לפגיעה בחדות הראייה.
אישורים

מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר בארצות הברית את הטיפול ברניביזומאב בשנת 2006 לניוון מקולרי גילי רטוב, לטיפול בבצקת מקולרית על רקע חסימת וריד הרשתית המרכזי בשנת 2010 ובצקת מקולרית סוכרתית בשנת 2012. לאחרונה אישר ה-FDA גם את הטיפול ל CNV עקב קוצר ראייה (בשנת 2013).
תופעות לוואי

רוב תופעות הלוואי המדווחות אחרי טיפול ברניביזומאב קשורות לתהליך ההזרקה לתוך העין וכוללות: דימום זגוגיתי, כאב או אי נוחות, תחושת חלקיקים צפים בחלל הזגוגית, עלית לחץ תוך עיני וזיהום תוך עיני. תרופות נוגדות VEGF עלולות לגרום לעליה בלחץ הדם, אירועים מוחיים או התקפי לב. במחקרים גדולים שנערכו, לא נמצא קשר בין עיכוב ה-VEGF בהזרקה תוך עינית לבין תופעות אלו.
ראו גם

ניוון מקולרי
הערות שוליים

הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שישי שבת

| --- | --- |

 סינגל בביצוע זקני צפת
 מתוך האלבום זקני צפת 2
 שפה:  עברית
 אורך:  4:01
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  מאור כהן
 לחן:  מאור כהן, אורן לוטנברג
 הפקה:  חיים רומנו
שישי שבת (ידוע גם בשם יום הבוחר) הוא שיר שביצעה להקת זקני צפת ויצא לאור בשנת 1994.
רקע

השיר נכלל באלבום השני של "זקני צפת" שנקרא "זקני צפת 2". את השיר כתב מאור כהן שהלחין אותו עם אורן לוטנברג, שעזב את הלהקה שנה קודם להוצאת השיר. את השיר עיבדו כלל חברי הלהקה יחד עם חיים רומנו.
לדברי מאור כהן, שירי האלבום "זקני צפת 2" היו בהשפעת "הביטלס", אך הוא רצה שיהיה באלבום שיר עם גוון מזרחי. לאחר שצפה בזמר מיכאל פטישי שר בתוכנית טלוויזיה את השיר "מאמי", הוא ניסה לעקוב אחר האקורדים שניגן פטישי ולנגן בסגנון זה. כשהחל לנגן הטקסט שעלה לו לראש היה "לא תבואי שישי שבת, זהו יום הבוחר". כהן הסביר: "יום שבת זה היום של אלוהים שבחר בנו מכל העמים. עם השנים נוספו כל מיני פירושים רומנטיים לטקסט, אבל כשכתבתי את המילים היה בהם משהו דתי ומיסטי".
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ד (1994) של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.
באלבומה הבא של זקני צפת, "תן לי שלאגר", נכלל שיר בשם "זה נכון" ובו השורות "שיר אחד עם שני מילים (כך במקור) מכר עשרים אלף עותקים" ו"שיחקו אותה NMC", שאותן נהוג לייחס להצלחתו של השיר "שישי שבת".
בשנת 1998 חידש דני סנדרסון את השיר במסגרת פרויקט עבודה עברית. באותה שנה חידש גם מאור כהן את השיר.
הערות שוליים

↑  אנחנו מרגישים זקנים: אלבום 'זקני צפת 2' כבר חוגג חצי יובל, וזו סיבה מעולה לשוחח עם מאור כהן, באתר 103fm‏, 17 בינואר 2019
↑  לאון פלדמן, לשיר כל הדרך לקלפי: מיקסטייפ שירי בחירות, nrg‏, 11 באוקטובר 2012.
↑  אודי שרבני, פוסט אורח: משהו על הקסטה הראשונה של זקני צפת, הבלוג "זה מסתובב", 25 בינואר 2008.
רניום

רניום (Rhenium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Re ומספרו האטומי 75.
תכונות

רניום הוא מתכת כסופה לבנה, מבריקה, בעלת נקודת הרתיחה הגבוהה ביותר מכל היסודות. רניום הוא גם אחד היסודות הצפופים ביותר פרט לפלטינה, אירידיום ואוסמיום. דרגות החמצון שלו הן 1-, 1+, 2+, 3+, 4+, 5+, 6+ ו-7+.
סגסוגות רניום ומוליבדן הן מוליכי על בטמפרטורות הנמוכות מ-10 מעלות קלווין (מינוס 263.15 צלזיוס).
שימושים

שימושו העיקרי הוא בתור זרז בתהליך סילוק עופרת מדלק ובייצור סגסוגות על לחלקי מנועי סילון. שימושים נוספים:
רניום שימש בייצור סגסוגות טונגסטן ומוליבדן.
פרט לסילוק עופרת מדלק, לרניום שימושים נוספים כזרז ריאקציות כימיות.
מהווה רכיב חשוב בחלק ממנורות ההבזק ("פלאש") במצלמות.
ייצור מוליכי-על בטמפרטורות נמוכות.
היסטוריה

קיומו נחזה על ידי הנרי מוזלי ב-1914. בפועל, רניום זוהה בגרמניה בשנת 1925, כאשר וולטר נודאק (Walter Noddack), אידה טאק (Ida Tacke) ואוטו ברג (Otto Berg) דיווחו על יסוד חדש שמצאו במחצב פלטינה ובמינרלים קולומביט, גדוליניט ומוליבדניט. בשנת 1928 הם הצליחו למצות גרם בודד של רניום מ-660 קילוגרם מוליבדניט. את היסוד החדש כינו על שם הנהר ריין.
התהליך היה מסובך ויקר ולכן נזנח עד לשנות ה-50 המוקדמות כאשר סגסוגות טונגסטן-רניום ומוליבדן-רניום נכנסו לשימוש.
צורה בטבע

רניום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, גם בצורת תרכובת הוא לא מופיע והמקור המסחרי שלו הוא מחצבי מוליבדן (שיכולים להכיל בין 0.002% ל-0.2% רניום). בקרום כדור הארץ, רניום נמצא בריכוז של 0.001 חלקים למיליון (ppm).
אמצעי זהירות

לא ידוע האם רניום רעיל ולכן הוא מצריך טיפול בהתאם.
שישיות טננט

| --- | --- |
 ענף:  קטרגל
 תאריך ייסוד:  1984
 תאריך פירוק:  1993
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הסקוטית
 מספר מתמודדים:  10 (בדרך כלל)
 מדינות משתתפות:  סקוטלנד סקוטלנד
 הכי הרבה זכיות:  אברדין, הארט אוף מידלות'יאן, גלאזגו ריינג'רס (2)
 
שישיות טננט הוא טורניר כדורגל אולמות שנתי שנערך בחודש ינואר בין השנים 1984 ו-1993 בהשתתפות קבוצות כדורגל סקוטיות, בדרך כלל מליגת העל הסקוטית, לעיתים מליגות נמוכות יותר בסקוטלנד ופעם אחת השתתפה בו גם מנצ'סטר סיטי האנגלית. הטורניר היה ממומן על ידי מבשלות הבירה טננט קלדוניאן ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית. כאשר הפסיקו המבשלות במימון התחרות ב-1993, הופסק הטורניר.
מבנה התחרות היה משתנה בהתאם למספר הקבוצות המשתתפות, אך במרבית השנים כלל 2 בתים של 5 קבוצות, כאשר מכל בית היו עולות שתי הראשונות למשחקי נוק אאוט בשלב חצי גמר ומשחק גמר בין המנצחות. בשנתו הראשונה שוחק הטורניר בקואסטרס ארנה (Coasters Arena) בפאלקירק. ב-1985 שוחק הטורניר באינגליסטון שואוגראונד (Ingliston Showground) בסמוך לאדינבורו, והחל משנת 1986 עד לביטולו, שוחק הטורניר במרכז התערוכות והכנסים הסקוטי בגלאזגו.
חוקי המשחק

חוקי המשחק השתנו מעט במהלך השנים, והחוקים המובאים הם אלו שהיו תקפים בטורניר האחרון ב-1993. רבים מהחוקים אומצו מכדורגל האולמות בארצות הברית, שבתורו אימץ הרבה מחוקיו מענף ההוקי קרח.
מגרש בגודל של כ-65 * 28 מטרים הורכב במיוחד לטורניר, כולל לוחות הוקי קרח וזכוכית אקרילית בהיקף המגרש בגובה של כ-2.5 מטרים. השערים הורכבו בתוך הקירות, בניגוד להוקי קרח בו קיים מרווח בין השער לגבול המגרש האחורי.
סגלי הקבוצות כללו עד 12 שחקנים, מתוכם לא יותר מ-6 שיחקו על המגרש בכל רגע. מספר החילופים היה בלתי מוגבל וניתן היה לערכם בכל עת.
המשחקים בשלב הבתים כללו 2 מחציות 7.5 דקות כל אחת. במשחקי הנוק-אאוט נמשכה כל מחצית 10 דקות. בתום משחק שהסתיים בתוצאת תיקו, הוכרע המשחק בדו-קרב פנדלים, גם בשלב הבתים. עם זאת, עבור ניצחון בפנדלים הוענקו למנצחת 2 נקודות במקום 3 המוענקות על ניצחון בזמן החוקי.
שני קווים צהובים חילקו את המגרש ל-3 חלקים. על השחקנים היה להיות בתוך חלק המגרש של היריבה כדי להבקיע וכן היה בתוקף חוק האוסר על מסירות מחלק המגרש הראשון עד לחלקו השלישי.
בכל שער הוקצה אזור מיוחד, בו היה מורשה לשחק רק השוער המגן עליו. אם שחקן שדה של אותה הקבוצה היה נכנס לאזור, היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה.
שוערי הקבוצות יכלו להחזיק בכדור במשך 6 שניות בלבד. חוק זה אומץ על ידי פיפ"א לכדורגל שדה רגיל מאוחר יותר.
על הקבוצות היה להשאיר לפחות 2 שחקנים בחלק המגרש של היריבה (שחקן אחד עד 1991), אחרת היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה.
שחקנים שהוצג להם הכרטיס הצהוב היו מורחקים ל-2 דקות מהמגרש. מעבר לעבירות הרגילות, יכלו השחקנים לקבל כרטיס צהוב גם עבור בעיטת הכדור באופן מכוון אל מעל לגבולות המגרש לבזבוז זמן.
הזוכות

1984: גלאזגו ריינג'רס
1985: הארטס
1986: אברדין
1987: אברדין
1988: דנדי
1989: גלאזגו ריינג'רס
1990: היברניאן
1991: הארטס
1992: סלטיק
1993: פרטיק ת'יסל
רפוזיטורי (ניהול גרסאות)

רפוזיטורי (באנגלית: Repository; מכונה גם רפו, repo) בניהול גרסאות הוא מבנה נתונים המאחסן מטא-דאטה על קבוצת קבצים או תיקיות, בצורה של עץ תיקיות. המידע ברפוזיטורי עשוי להיות משוכפל לכל מחשב של משתמש או לשרת ספציפי, תלוי בכלי ניהול הגרסאות בו משתמשים, בין אם כלים בסגנון הפצת קוד (כמו גיט או מרקוריאל או כלים בסגנון ריכוז קוד (כמו Subversion, CVS, או Perforce). המטא-דאטה ברפוזיטורי כולל, בין השאר, רישומים המתעדים את היסטוריית השינויים ברפוזיטורי, ואובייקטי קומיט (המייצגים שינויים).
אחסון שינויים

המטרה העיקרית של הרפוזיטורי היא לאחסן סט של קבצים ואת היסטוריית השינויים שנעשו בקבצים האלה, כך שניתן יהיה לנהל גרסאות. 
אופן אחסון השינויים שונה לחלוטין בין כל אחד מכלי ניהול הגרסאות (כלי ניהול גרסאות מכיל בתוכו רפוזיטורי). למשל Subversion בעבר הסתמכה על מופע של בסיס נתונים, ומאז הפכה לאחסון השינויים ישירות במערכת הקבצים. ההבדלים במתודולוגיות המימוש של כל אחד מהכלים הובילו למגוון פיצ'רים שונים לכלי ניהול גרסאות, עליהם מסתמכים המשתמשים בבחירת הכלי המתאים ביותר לצרכיהם.
ראו גם

ניהול גרסאות
אובייקט (מדעי המחשב)
גיט
רכס היקס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במצוקים ברכס אקספלוררז. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,349 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°09′00″S 162°40′00″E﻿ / ﻿71.15°S 162.66666667°E﻿ / -71.15; 162.66666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס היקס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס היקס
 
רכס היקס (באנגלית: Hicks Ridge) הוא רכס צוקים ברכס אקספלוררז, בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם בין הר סוזה וקרחון מורלי, ונחשב לחלק מחוף פנל.
גובהו של הרכס 1,349 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של תומאס היקס (Thomas Hicks), מצי ארצות הברית, שהיה טבח בתחנת מקמרדו בחורף 1967.
לקריאה נוספת

• , 1982 Valume XVII no. 5, P 10
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של ארצות הברית
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| רכס אקספלוררז (רכס החוקרים) |
| --- | --- | --- |
| הרים | בנקס • טוקורואה • מארוויק • מילר • מקאלם |  |
| רכסים | היקס |  |
| קרחונים | אלוורז • אלט • אסטאחוב • ארויז • גרייסון • מורלי • מקלין • צ'וגונוב • קרואופורד • ראסטורגואב • שיהאן |  |
| רכס לאנטרמן |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אור • האנטר • הושקו • לינדר • מאקינון • סלדג'רס |  |
| רכסים | ריילי |  |
| הרים | אדיקסון • אול בלאק • באוורס • ברנסטין • לאגרינג • רוול |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| מסיב מולאר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אוויסון • זנית • ליפ ייר |  |
| מפלי קרח | טובוגאנרס |  |
| רכסים | אינסאזור |  |
| הרים | דנטיין • רוול |  |
| גבעות | ויזדום • קייניין |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| רכס פוזי |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גרייבסון • מקלין • סמית'סון |  |
| הרים | דרייגר • מולאץ' |  |
| אתרים נוספים בהרי באוורס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים, מפלי קרח והדומי קרח | קרחון אסטאפנקו • קרחון בארבר • קרחון גאנוץ • קרחון ואן לון • הדום הקרח סטאלינגר • מפל הקרח סלדג'רס • קרחון קארייר |  |
| רכסים | אדמס |  |
| הרים | ברוס • גואו • דואו • סוזה • סטאנוויקס |  |
| מפלי קרח | פלנסינג |  |
| נונאטאקים | מקנזי |  |
רג'יסייד

ציור של רצח אלבוין מלך הלומברדים (שנת 572 לספירה)
המונח רג'יסייד (הלחם המילים מלטינית: regis שפירושו מלך או מונרך + cida שפירושו "רוצח" או cidium שפירושו "הרג") מתייחס לרצח (כולל התנקשות והוצאה להורג) של מלך, קיסר או כל ריבון אחר.
רשימת מקרים בולטים בהם נרצחו מלכים וריבונים אחרים לאורך ההיסטוריה > התקופה הפוסט-קלאסית

572 – אלבוין מלך הלומברדים – נרצח בארמונו שבוורונה בהוראת אשתו רוזמונד.
602 – מאוריקיוס, קיסר האימפריה הביזנטית – נאלץ לראות כיצד חמשת בניו הוצאו להורג על ידי מורדים ולאחר מכן הוא הוצא להורג בעצמו.
610 – פוקאס, קיסר האימפריה הביזנטית – הוצא להורג על ידי הרקליוס
618 – הקיסר יאנג מסואי, קיסר סין – נחנק למוות על ידי חיילים במהלך הפיכה שהסתיימה בעליית שושלת טאנג
656 – עות'מאן בן עפאן – נרצח בידי מורדים
668 – קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית – נרצח בחדר השירותים על ידי חצרנו.
710 – הקיסר צ'ונגזונג מטאנג, קיסר סין – הורעל למוות על ידי אשתו.
904 – הקיסר צ'אוזונג מטאנג, קיסר סין – נרצח על ידי ז'ו וון, לימים טאיזו, הקיסר הראשון משושלת ליאנג המאוחרת
908 – הקיסר איי מטאנג, קיסר סין – הורעל למוות בהוראת ז'ו וון
978 – אדוארד המרטיר – נרצח באזור דורסט בהוראת אמו החורגת אלפרידה.
1072 – סנצ'ו השני, מלך קסטיליה – נרצח על ידי ולידו דולפוס
1174 – אנדרי בוגולובסקי, נסיך ולדימיר – נרצח במיטתו על ידי מורדים
1192 – קונרד ממונפראטו מלך ירושלים – נרצח על ידי שני רוצחים מכת החשישיון.
1199 – ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה – נפצע אנושות מפגיעת חץ בצרפת, דבר אשר הוביל למותו ב-6 באפריל.
1208 – פיליפ משוואביה, מלך גרמניה – נרצח על ידי הרוזן אוטו השמיני מבוואריה
1213 – פרו השני, מלך אראגון – נהרג על ידי חיילים צלבנים בראשות סימון הרביעי דה מונפור
1250 – אריק הרביעי, מלך דנמרק – נרצח על ידי אחד מאנשי חצרו של אחיו אבל, לימים מלך דנמרק
1259 – אריק החמישי, מלך דנמרק – נרצח על ידי קבוצת קושרים
1290 – לסלו הרביעי, מלך הונגריה – נרצח בטירתו על ידי שלושה מאציליו
1323 – הקיסר גונג מסונג, קיסר סין – אולץ להתאבד על ידי השליט המונגולי ג'יגין ח'אן (הידוע כקיסר יינג זונג מיואן).
1402 – נטען כי הקיסר ג'יינון ממינג נשרף למוות בארמונו על ידי ג'ו די, שלימים תפס את מקומו בשושלת המלוכה תחת השם יונג-לה.
1483 – אדוארד החמישי, מלך אנגליה – במהלך אפריל המלך ואחיו הצעיר ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק נכלאו במצודת לונדון על ידי דודם ריצ'רד השלישי, ולא נראו מאז יותר. הסברה המקובלת היא שהנסיכים נרצחו ונקברו במצודה. (ראו הנסיכים שבמצודה)
רשימת מקרים בולטים בהם נרצחו מלכים וריבונים אחרים לאורך ההיסטוריה > העת החדשה המוקדמת

1520 – מוקטסומה השני, קיסר האצטקים – הוצא להורג על ידי הכובשים הספרדים
1523 – הואסקאר, קיסר האינקה – נרצח על ידי אחיו אטוואלפה, שתפס את השלטון לאחר מכן
1533 – אטוואלפה, קיסר האינקה – הוצא להורג על ידי הכובשים הספרדים
1587 – מרי, מלכת הסקוטים – הוצאה להורג לאחר משפט
1589 – אנרי השלישי, מלך צרפת – נרצח על ידי ז'אק קלמנט
1605 – דמיטרי הכוזב הראשון – נרצח על ידי אספסוף מקומי
1610 – אנרי הרביעי, מלך צרפת – הוצא להורג על ידי פרנסואה רבילאק
1622 – עות'מאן השני, הסולטאן השישה-עשר של האימפריה העות'מאנית – נחנק למוות על ידי מורדים
1648 – אבראהים הראשון, הסולטאן השמונה-עשר של האימפריה העות'מאנית – הודח על ידי הווזיר הגדול והוצא להורג עשרה ימים לאחר מכן.
1649 – צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה – הוצא להורג לאחר משפט
1762 – פיוטר השלישי, קיסר רוסיה – הודח ונרצח כנראה זמן קצר לאחר מכן
1792 – גוסטב השלישי, מלך שוודיה – נרצח על ידי יעקב יוהאן אנקרסטרום
1793 – לואי השישה עשר, מלך צרפת – הוצא להורג לאחר משפט
רשימת מקרים בולטים בהם נרצחו מלכים וריבונים אחרים לאורך ההיסטוריה > העידן המודרני

1801 – הקיסר פאבל הראשון, קיסר רוסיה – נרצח על ידי הרוזן פאהלן ושותפיו
1815 – ז'ואקים מירא – הוצא להורג בקלבריה בפקודות של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות
1828 – שאקה מלך ממלכת הזולו – נרצח על ידי אחיו למחצה
1867 – מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו – הוצא להורג לאחר משפט צבאי
1881 – אלכסנדר השני, קיסר רוסיה – נרצח על ידי איגנצי הריניבייצקי
1896 – נאסר א-דין שאה קאג'אר, השאה של פרס (מלך איראן) – נרצח בעת ביקור במסגד על ידי מהפכן בשם מירזא רזא כרמאני
1898 – אליזבת, נסיכת בוואריה – נרצחה על ידי לואיג'י לוקני
1900 – אומברטו הראשון, מלך איטליה – נרצח על ידי האנרכיסט גאטנו ברשי
1903 – אלכסנדר הראשון, מלך סרביה ואשתו דראגה מאסין – נרצחו על ידי קציני צבא
1908 – קרלוש, מלך פורטוגל – נרצח עם בנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל על ידי מתנקשים רפובליקנים אשר לא היו מרוצים מהמדיניות של המלך ומהמצב הכללי בפורטוגל (ראו רצח מלך פורטוגל ויורשו ב-1908)
1913 – גאורגיוס הראשון, מלך היוונים – נרצח על ידי אלכסנדרוס שינאס
1918 – ניקולאי השני, קיסר רוסיה והמשפחה הקיסרית – הוצאו להורג על ידי כיתת יורים בולשביקית (ראו רצח משפחת הצאר)
1934 – אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה – נרצח על ידי ולאדו צ'רנוזמסקי, חבר הארגון המהפכני הפנים-מקדוני
1946 – ראמה השמיני, מלך תאילנד – מותו של המלך נותר בגדר תעלומה, וייתכן גם שהוא התאבד. הנושא מעולם לא נדון בתאילנד.
1951 – עבדאללה הראשון, מלך ירדן – נרצח ביריות בעת ביקור בעיר העתיקה של ירושלים על ידי קבוצת מתנקשים פלסטינים קיצונים
1958 – פייסל השני, מלך עיראק, לאומנים ערביים תולים את פייסל השני בכיכר העיר בבגדאד
1975 – פייסל, מלך ערב הסעודית – נרצח על ידי אחיינו פייסל בן מוסעיד
1975 – היילה סלאסי, קיסר אתיופיה – נחנק למוות במיטתו בהוראת החונטה הצבאית האתיופית
2001 – בירנדרה, מלך נפאל – נרצח על ידי בנו הנסיך דיפנדרה (ראו טבח משפחת המלוכה של נפאל)
הריגתו של אגג מלך עמלק בידי שמואל הנביא. תחריט מעשה ידי גוסטב דורה.
מלך אנגליה ריצ'רד הראשון (ריצ'רד לב הארי) מת ב-6 באפריל 1199 כתוצאה מנמק שהתפתח מפציעת חץ
ההוצאה להורג של לואי השישה עשר במהלך המהפכה הצרפתית
רצח מלך פורטוגל ויורשו ב-1908
תמונתו האחרונה של ניקולאי השני
רנייה דה גראף

רנייה דה גראף, 1670
רנייה דה גראף (באנגלית: Regnier de Graaf; איות הולנדי מקורי Reinier de Graaf, בתעתיק מדויק: רנייה דה חראף, בלטינית: Reijnerus de Graeff; ‏30 ביולי 1641 – 17 באוגוסט 1673) היה רופא ואנטומיסט הולנדי שגילה תגליות מרכזיות בביולוגיה של הרבייה.
ביוגרפיה

דה גראף נולד בשונהובן ולמד רפואה באוטרכט וליידן. במוסדות אלו למדו אתו גם יאן סוואמרדם, נילס סטנסן ופרדריק ראוש. אחד הפרופסורים שלהם היה פרנסיסקוס סילביוס. דה גראף הגיש את עבודת הדוקטורט שלו על הלבלב, ונסע לצרפת שם השיג את התואר הרפואי מאוניברסיטת אנז'ה. בהיותו בפריז, הוא פנה גם לחקר איברי המין הגבריים, שפורסם בשנת 1668. כשחזר להולנד בשנת 1667, מיקם את עצמו בדלפט. מכיוון שהיה קתולי במדינה פרוטסטנטית בעיקרה, הוא לא הצליח להתקדם בקריירה באוניברסיטה.
ביוני 1672 נישא דה גראף למריה ואן דייק. בסוף אותה שנה נקלע למחלוקת עם יאן סוומרדאם שהאשימו בפלגיאט. באפריל 1673 מת בנו בן השבועיים של דה גראף. באוגוסט באותה השנה, כשבועיים לאחר שהמליץ דה גראף, במכתב אל החברה המלכותית בלונדון, להקדיש תשומת לב לאנטוני ואן לוונהוק ולעבודתו בשיפור המיקרוסקופ, נפטר דה גראף בגיל 32. הסיבה למותו אינה ידועה. משערים כי ייתכן שהוא התאבד – מותו ייוחס בזמנו ל"נסיבות כוליריות", שנחשבו באותם ימים כגורמי לדיכאון – אך ייתכן שמת ממלריה, טיפוס או דיזנטריה, שהיו נפוצות באותה התקופה.
מורשת

עמדתו של דה גראף בהיסטוריה של הרבייה היא ייחודית, בכך שהיא מסכמת את עבודתם של אנטומיסטים שקדמו לו, אבל הוא לא הצליח ליהנות מההתקדמות המדעית שעמדה להתבצע באמצעות המיקרוסקופ, אף על פי שכבר בזמנו דווח על השימוש בו על ידי אנטוני ואן לוונהוק בשנת 1673. התרומות האישיות שלו כוללות תיאור של צינורות האשכים, תעלות הזרעים והגופיף הצהוב בשחלות. ייתכן ודה גראף היה הראשון שהבין את תפקוד הרבייה של החצוצרה, תיאר את ההידרוסלפינקס, קשר את התפתחותו לאי פוריות הנשית. דה גראף המציא גם מזרק מעשי, המתואר בעבודה השלישית שלו.
זקיקי גראף

מורשתו המפורסמת היא זקיקי גראף. הוא עצמו ציין שהוא לא הראשון שתיאר אותם, אלא תיאר את התפתחותם. מהתצפית על היריון אצל ארנבים הוא הסיק כי הזקיק הכיל את הביצית, אם כי מעולם לא צפה בו. השלב הבוגר של זקיק השחלה נקרא לכבודו, הזקיק הגרפאני, אף על פי שמדענים אחרים, כולל פאלופיוס (אנ'), הבחינו בזקיקים בעבר (אך לא הצליחו להכיר במשמעות הרבייה שלו). המונח זקיק גראפני בא בעקבות הצגת המונח ביצה גראאפנית על ידי אלברכט פון הלר שכמו דה גראף עדיין הניח שהזקיק הוא הביצית עצמה, אם כי דה גראף הבין שהביצית קטנה בהרבה. גילוי הביצית האנושית נעשה בסופו של דבר על ידי קארל ארנסט פון באר בשנת 1827. בן זמנו של דה גראף, יאן סוומרדם, התעמת איתו לאחר פרסומו של DeMulierum Organ Generatione Inservientibu והאשים אותו כי לקח קרדיט לעצמו לגילויים שהוא ויוהנס ואן הורן גילו קודם לכן בנוגע לחשיבות השחלה וביציות. דה גראף דחה את האשמה, אך נפגע ממנה.
שפיכה נשית

דה גראף תיאר את השפיכה הנשית והתייחס לאזור בנרתיק שלדעתו, דומה לערמונית הגברית. באמצע המאה ה-20, אפיין אזור זה הגינקולוג היהודי שגורש מגרמניה הנאצית - ארנסט גרפנברג (1957-1881). ההנחה כי שם נמצא אזור גירוי נשי, שנקרא על שמו "נקודת גרפנברג" (Gräfenberg) או "נקודת ג׳י". יתר על כן, דה גראף תיאר את האנטומיה של האשכים ואסף רקמות של כיס המרה והלבלב.
חולשות

למרות תרומתו, דה גראף ביצע מספר טעויות בנוסף לכך שהוא האמין שהביצית היא הזקיק. הוא מעולם לא ביקר מספיק טקסטים קודמים אלא חזר על דיווחים של אחרים כולל אי הדיוקים שלהם. מכיוון שהוא צפה בארנבים ולא בבני אדם, הוא הניח שההפריה התרחשה בשחלה. הוא האמין כי שלפוחית הזרע מאחסנת את הזרע. הוא עדיין לא היה מודע לנוכחותם של תאי הזרע עצמם. אלה התגלו ממש לאחר מותו על ידי הסטודנט באמסטרדם יוהנס האם, באמצעות המיקרוסקופ של אנטוני ואן לוונהוק. בהתבסס על ניסויי הארנבים שלו ותיאור הריון חוץ רחמי אצל אישה שנפטרה בהריונה ה-12 בפריז, הוא הניח שהיישות השלמה נמצאת בשחלה, מקבלת חיים בהשפעת נוזל השפיכה הזכרי, ואז העובר יורד לרחם.
הערות שוליים

↑  Ankum WM, Houtzager HL, Bleker OP (1996). "Reinier De Graaf (1641–1673) and the fallopian tube". Human Reproduction Update. 2 (4): 365–9.
↑  Jocelyn HD, Setchell BP (1972). "Regnier de Graaf on the human reproductive organs. An annotated translation of Tractatus de Virorum Organis Generationi Inservientibus (1668) and De Mulierub Organis Generationi Inservientibus Tractatus Novus (1962)". Journal of Reproduction and Fertility. Supplement. 17: 1–222.
↑  Jay V (2000). "A portrait in history. The legacy of Reinier de Graaf". Archives of Pathology & Laboratory Medicine. 124 (8): 1115–6.
↑  Jon E. Roeckelein (2006). Elsevier's Dictionary of Psychological Theories. Elsevier. p. 256
↑  Addiego, F; Belzer, EG; Comolli, J; Moger, W; Perry, JD; Whipple, B. (1981). "Female ejaculation: a case study". Journal of Sex Research. 17 (1): 13–21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463208005171  BnF: cb12367481t (data)  BPN: 38629221  CiNii: DA04077266  GND: 117550930  ISNI: 0000 0000 8122 8074  LCCN: n85215154  MGP: 115470  NKC: nlk20000086804  NLG: 216095  NTA: 06968197X  SELIBR: 328977  SNAC: w6rn5xbr  SUDOC: 032694156  Trove: 1289533  VcBA: 495/88855  VIAF: 44376704   WorldCat (עם VIAF): 44376704 
האנטומיה של אברי המין הנשי וההריון, מתוך ספרו של רנייה דה גראף.
רמיזיים

| רמיזיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: רמיזיים
סוגים
 Remiz  Anthoscopus  Auriparus
שם מדעי
 Remizidae ‏Olphe-Galliard, 1891

רמיזיים (שם מדעי: Remizidae) היא משפחה של ציפורי שיר הקרובים למשפחת הירגזיים.
אלו ציפורים קטנות מאוד באורך 7.5-11 ס"מ. הן מזכירות ירגזים אך בעלות פנים ומקורים דקים יותר. הן בעלות גוונים אפורים וצהובים-לבנים אך לכמה מינים פסים שחורים על עיניהם ולכמה מהם צבעים אדומים יותר.
משפחה זו חיה באזורים ממוזגים וטרופיים באירואסיה, אמריקה הצפונית ואפריקה. רוב המינים אינם נודדים. הם חיים בלהקות קטנות ביערות או אזורי שיחים, חלקם חיים בערבות וביצות ואחרים ביערות גשם.
הם ניזונים כדרך הירגזיים מחרקים שהם מלקטים בכל פינה אפשרית בין העלים והזלזלים.
אלו ציפורים מונוגמיות. הן בונות את קיניהן מנוצות מוך, מעט בוץ וקורי עכביש.
מיון

משפחה רמיזיים (Remizidae)
סוג Remiz - בו הרמית
סוג Anthoscopus
סוג ומין יחיד Auriparus flaviceps
שביתת הכורים בבריטניה (1984–1985)

אחת מהפגנות השובתים
שביתת הכורים הגדולה בבריטניה (1984–1985) הייתה שביתה של עובדי מכרות הפחם בבריטניה אשר נמשכה כמעט שנה שלמה. השביתה נחשבת כאירוע מכונן בתולדות יחסי העבודה בבריטניה והייתה לה השפעה חברתית נרחבת באזורים בהם הייתה תעשיית מכרות מפותחת. יש הרואים בשביתה את האירוע החשוב ביותר ביחסי העבודה בבריטניה מאז השביתה הכללית של 1926. חלק גדול מהציבור הבריטי אף ראה את השביתה כמאבק מכריע בין שני כוחות פוליטיים וחברתיים מרכזיים בבריטניה. מצד אחד ממשלתה השמרנית של מרגרט תאצ'ר אשר דגלה באופן מוצהר בכלכלת שוק ומצד שני, מעמד הפועלים, מונהג על ידי האיגודים המקצועיים, שניסה לשמר את ההישגים אשר השיג במשך כמה עשרות שנים. השביתה הסתימה בכניעת הכורים ושובם לעבודה ללא שום הישג וסימנה בכך ירידה חדה במעמדם של האיגודים המקצועיים בבריטניה והמשך הרפורמות המבניות של ממשלת תאצ'ר.