stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם (סוג)
מאפיינים ייחודיים > מוח גדול

מאפיין אנטומי ייחודי וחשוב ביותר של סוג האדם הוא גידול יוצא דופן של פי שלושה לערך בנפח המוח, תוך זמן קצר בקנה מידה אבולוציוני של כשני מיליון שנה, מנפח של כ-400 סמ"ק האופייני למיני הסוג אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס וקופי אדם בני-ימינו, ועד ממוצע של כ-1,000 סמ"ק אצל הומו ארקטוס, כ-1,200 סמ"ק אצל הומו היידלברגנסיס, וכ-1,350 סמ"ק באוכלוסיית הומו ספיינס בן-ימינו. גודל המוח ניתן למדידה במאובנים על ידי מדידת נפחה הפנימי של קופסת המוח בגולגולת. נפח מוח של 600 סמ"ק הוצע כגבול המפריד בין מיני הסוג אדם לבין הומינינים אחרים וקופי אדם.
עם זאת, גבול זה מטושטש במינים הקדומים או קטני-הגוף בסוג האדם. יוצא דופן בולט הוא הומו פלורסיינסיס שנפח המוח אצלו (כפי שנמדד בגולגולת אחת ויחידה) הוא 420 סמ"ק בלבד, ולמרות זאת מסווג לסוג האדם לדעת מרבית הפלאואנתרופולוגים, עקב תכונות אנטומיות אחרות (ראו להלן) וסיתות כלי-אבן. מוח קטן זה מוסבר חלקית אבל לא לחלוטין על ידי קוטן גופו הכללי של פלורסיינסיס. מבחינת נפח המוח יחסית למשקל גוף, מוחו של פלורסיינסיס קטן מזה של הומו ארקטוס, אך עדיין גדול מעט מזה של מיני אוסטרלופיתקוס. מין קטן-גוף נוסף המסווג לסוג האדם הוא הומו נאלדי, שנפח המוח אצלו מוערך בכ-465 סמ"ק אצל הנקבות הקטנות יותר ועד כ-560 סמ"ק בזכרים, משמעותית מתחת לגבול המוצע של 600 סמ"ק. נפח המוח במרבית הגולגולות המסווגות למינים הביליס, רודולפנסיס וארקטוס אכן גדול מ-600 סמ"ק, אך בכמה מהן הוא קטן יותר. דוגמה מפורסמת היא גולגולת מספר 5 מדמניסי המסווגת כהומו ארקטוס או כהומו גאורגיקוס. אף שהיא מסיבית בגודלה ושייכת כנראה לזכר בוגר וגדול-גוף, נפח המוח שלה הוא 545 סמ"ק בלבד. לפיכך לא ניתן להסתמך על נפח המוח כקריטריון יחיד לשייכות לסוג האדם, מה גם שהוא איננו ניתן למדידה בממצאי מאובנים חלקיים שאינם כוללים גולגולת שלמה יחסית.
מאפיינים ייחודיים > סיתות כלי אבן

יכולת בלעדית לסתת כלי-אבן הוצעה כקריטריון לסוג האדם על ידי מספר חוקרים, הבולט שבהם הפלאואנתרופולוג לואיס ליקי. ליקי ייחס למין הומו הביליס את כלי האבן העתיקים ביותר בערוץ אולדובאי, המשויכים לתרבות האולדובאית הקרויה של שם הערוץ.
קושי טכני בקריטריון זה הוא שלעיתים קרובות קשה מאוד לשייך כלי-אבן שהתגלו למאובני ההומינינים שסיתתו אותם. למשל, ליקי עצמו שייך את הכלים האולדובאים בתחילה למאובן פראנתרופוס בוייזאיי שגילה עוד קודם לכן בערוץ אולדובאי, ושינה את דעתו לאחר גילוי מאובני הביליס, בעיקר בשל נפח המוח הגדול יותר בגולגולות שלהם ובשל מאפייני שלד הדומים יותר לאלו של האדם המודרני.
כלי-האבן העתיקים ביותר מן התרבות האולדובאית התגלו באתר גונא באתיופיה ומתוארכים לגיל של 2.6–2.5 מיליון שנה לפני זמננו, בסמיכות למאובני אוסטרלופיתקוס גרהי. מתקופה קדומה זו קיים רק מאובן אחד אשר מסווג לסוג האדם. כלי-אבן עתיקים אף יותר הם הכלים מאתר לומקווי בקניה שגילם כ-3.3 מיליון שנה, קדומים בהרבה ממאובן ידוע כלשהו מסוג האדם. תגליות אלו רומזות על יכולתם של מיני הסוג אוסטרלופיתקוס לסתת כלי-אבן פשוטים עוד לפני הופעתו של סוג האדם.
יכולת לסתת כלי-אבן בטכניקה האולדובאית גם הוצגה על ידי קוף-אדם אחד לפחות – שימפנזה ננסי שגדל בשבייה בשם קאנזי. קאנזי למד את שיטת הסיתות בשיעור אחד מן הארכאולוג הפרהיסטורי ניקולס טות', והמשיך לתרגל אותה ללא הדרכה בניסויים נוספים במשך שנים, תוך שהוא משנה ומשפר את יכולותיו בעצמו. אף שקאנזי רחוק מן המיומנות של מומחים אנושיים המשחזרים את הטכניקה האולדובאית, הוא מסוגל להתיז מגרעין אבן נתזים חדים מספיק כדי להשתמש בהם לחיתוך חבלים, על-מנת לפתוח קופסאות המכילות פרסי מזון שהוכנו על ידי החוקרים. כישוריו של קאנזי מעידים גם הם על הקושי להשתמש בסיתות כלי-אבן כקריטריון להכללה בסוג האדם. שימפנזים בטבע לא נצפו מסתתים כלי-אבן, אף כי ישנן קהילות של שימפנזים מצויים (וכן של קופי קפוצ'ין באמריקה הדרומית) אשר מפצחים אגוזים באמצעות הנחתם על אבני "סדן" גדולות והכאתם באבן "פטיש" קטנה יותר. כמה פרימטלוגים העלו את ההשערה שסיתות כלי-אבן התפתח במקורו מהתנהגות כזו.
מאפיינים ייחודיים > שפה ודיבור

שפה ויכולת דיבור הוצעו כמאפיין ייחודי לסוג האדם, אך קשה להסיק אותם ממאובנים. שימפנזים מצויים ושימפנזים ננסיים בשבייה הפגינו יכולת מסוימת ללמוד ולהשתמש בשפת הסימנים ובשפות סימבוליות אחרות. ואולם לא ידוע על פיתוח שפה באופן ספונטני אצל קופי אדם בטבע.
מאפיינים ייחודיים > הליכה על שתיים כאופן תנועה בלעדי

הליכה זקופה על שתי הרגליים האחוריות מייחדת את האדם מכל הפרימטים האחרים החיים כיום, אך משותפת לו עם סוגי הומינינים נכחדים כמו אוסטרלופיתקוס, פראנתרופוס וארדיפיתקוס. עם זאת, מאובנים מסוגים אלו עדיין מפגינים תכונות שלד המצביעות על התאמה לטיפוס על עצים, כמו אצבעות ארוכות ומעוקלות, וזרועות ארוכות השוות באורכן לאורך הרגליים או אף ארוכות מהם. מספר חוקרים הציעו איפוא שהליכה על שתיים כאורח חיים בלעדי היא תכונה המאפיינת או אף מגדירה את סוג האדם. לפי הצעה זו, סוגי ההומינינים הנכחדים היו בעלי אורח חיים שכלל גם הליכה זקופה על הקרקע וגם טיפוס על עצים, בעוד שבני סוג האדם התמחו בתנועה על הקרקע, ואיבדו כליל את ההתאמות לטיפוס. בייחוד, רגליהם של בני סוג האדם ארוכות מזרועותיהם, וכפות ידיהם מותאמות לטיפול בעצמים, ולא לטיפוס, עם אצבעות קצרות יותר, עדינות וישרות יחסית.
למרות זאת, כמה מן המאובנים המשויכים בדרך כלל למינים הקדומים בסוג האדם, כמו הביליס ורודולפנסיס, רומזים על רגליים השוות באורכן לאורך הזרועות. לכן יש חוקרים הסבורים שאורח החיים של הביליס ורודולפנסיס, בדומה לזה של האוסטרלופיתקים, אכן כלל גם טיפוס וגם הליכה על שתיים, ובעקבות זאת מציעים להוציא אותם מסוג האדם ולהעביר אותם לסוג אוסטרלופיתקוס.
לאחרונה נמצאו כפות ידיים בעלות אצבעות מעוקלות המותאמות לטיפוס אצל הומו נאלדי, שאף הוא סווג למין האדם, ואצל הומו לוזוננסיס, למרות שמינים אלו נחשבים כמאוחרים יחסית בהתפתחות סוג האדם.
מאפיינים ייחודיים > פנים, לסתות ושיניים קטנות

מיני סוג האדם מתאפיינים בפנים ובלסתות קטנות ובלתי-בולטות, בהשוואה לפנים והלסתות הבולטות קדימה של אוסטרלופיתקים וקופי-אדם. גם השיניים של בני סוג האדם קטנות יותר, בייחוד הטוחנות והקדם-טוחנות שאצל האוסטרלופיתקים הן מורחבות מאוד. במבט מלמטה על הלסת העליונה, או מלמעלה על הלסת התחתונה, המשנן של בני סוג האדם הוא בצורת קשת או פרבולה, בעוד שהמשנן של אוסטרלופיתקים הוא בעל צורת "ח" מרובעת, כאשר שורות השיניים משני הצדדים מקבילות זו לזו. הניבים של אוסטרלופיתקים וקופי-אדם ארוכים משאר שיניהם וחדים יותר, בייחוד אצל הזכרים. בעת סגירת הלסתות, הניבים משתלבים בתוך רווחים (diastema) תואמים בין שיני הלסת הנגדית. בסוג האדם, לעומת זאת, הניבים שווים בגובהם לשאר השיניים, ואין דיאסטמות בינם לבין השיניים הסמוכות.
הקטנת השיניים והלסתות בסוג האדם התאפשרה ככל הנראה על ידי הסתמכותו ההולכת וגוברת על כלי-אבן, ומאוחר יותר גם על צלייה באש, לצורך חיתוך, ריסוק ועיבוד המזון. לפי השערה נפוצה אחרת, סייע לכך גם הגדלת מרכיב המזון מן החי בתזונה, שכן תכולת החלבון, הפחמימות והשומן בבשר גדולה משל מרבית המזונות הצמחיים המצויים בטבע. לפי השערה נוספת, הגידול העצום במוח בסוג האדם התאפשר בין השאר בעקבות החלשותו והצרתו של שריר הצדע (Temporal muscle), המתחבר בחלקו העליון לגולגולת. באוסטרלופיתקים, שריר הצדע הגדול הקיף את כל הגולגולת והתחבר לרכס עצם אורכי בראשה, שאצל מיני פראנתרופוס אף מקבל צורת "כרבולת". אך בסוג האדם, שריר צדע קטן בהרבה מתחבר רק לצידי הגולגולת.
שיניים הן המרכיב העמיד ביותר בשלד והנפוץ ביותר בתגליות מאובנים, והלסתות אף הן מן הממצאים היותר נפוצים. לכן הסיווג של מאובנים רבים לסוג האדם, ובכלל זה העתיקים ביותר מביניהם, מתבסס בעיקר על שיניים ולסתות.
אבולוציה > מוצא בפליסטוקן המוקדם

על פי הקונצנזוס המדעי בפלאואנתרופולוגיה התפתח סוג האדם במזרח או בדרום אפריקה בראשית תקופת הפליסטוקן, ואולי אף לפני כן בסוף תקופת הפליוקן, מתוך אחד ממיני הסוג אוסטרלופיתקוס. ואולם מעט מאוד ידוע על התפתחות זו, עקב נדירותם של מאובני הומינינים מן התקופה שבין 2 מיליון שנה ל-3 מיליון שנה לפני זמננו. המאובן המוקדם ביותר המסווג לסוג האדם היא לסת תחתונה חלקית שהתגלתה באתר לדי-גרארו (Ledi-Geraru) בעמק העפר באתיופיה ומסומנת בסימון הקטלוגי LD 350-1. היא מתוארכת לגיל של 2.8 מיליון שנה. במבט מלמעלה הלסת היא בצורה הפרבולית האופיינית לסוג האדם, עם שיניים קטנות וניבים לא בולטים, ולא בצורת האות "ח" (ראו פרק מאפיינים) גדלת שיניים האופיינית למיני הסוג אוסטרלופיתקוס. בדומה למרבית הממצאים העתיקים ביותר מסוג האדם היא סווגה על ידי מגליה כ-.Homo sp, היינו מין בלתי-ידוע בסוג האדם.
עד גילוייה של LD 350-1, המאובן הקדום ביותר שסווג לסוג האדם היה מאוחר יותר בכ-400 אלף שנה, בן 2.3 עד 2.5 מיליוני שנים. מאובן זה, המסומן UR 501 אף הוא לסת תחתונה בעלת צורה פרבולית ושיניים קטנות יחסית. הוא התגלה לחופי אגם מלאווי בגבולה הדרומי של טנזניה, וסווג על ידי מגליו למין הומו רודולפנסיס.
בדומה ל-LD 350-1 ו-UR 501, כל מאובני סוג האדם מתקופה של שני מיליון שנה ויותר הם חלקיים מאוד, ואינם מספקים כל מידע על נפח המוח או על היחסים בין אורך הזרועות והרגליים, שהן תכונות מגדירות של סוג האדם. הגולגולת השלמה יחסית העתיקה ביותר מסוג האדם היא גולגולת KNM ER 1470 שהתגלתה על ידי אחת המשלחות של ריצ'רד ליקי לחופו המזרחי של אגם טורקאנה בצפון קניה. היא מתוארכת לתקופה של כ-1.9 מיליון שנה לפני-זמננו, נפח המוח שלה כ-750 סמ"ק והיא מסווגת בדרך-כלל למין הומו רודלופנסיס או למין הומו הביליס.
אבולוציה > מגוון מיני האדם בפליסטוקן הקדום

באתר דמניסי בגאורגיה התגלו מאובני סוג האדם העתיקים ביותר מחוץ ליבשת אפריקה – בני כ-1.8 מיליון שנה. אתר זה גם מהווה אתר מפתח להבנת המגוון ומספר מיני הסוג אדם בפליסטוקן הקדום. זהו האתר היחיד מתקופה זו שבו התגלו מספר גולגולות אדם באותו מקום ומאותו זמן. בשנת 2002 הציעו חופרי האתר לסווג את המאובנים למין אדם משלהם הומו גאורגיקוס. ברם, כיום רובם מעדיפים לסווג אותם כהומו ארקטוס מוקדם. חמש הגולגולות המפורטות שהתגלו באתר מפגינות מגוון של תווי פנים ונפחי מוח. "דמניסי 1", הגולגולת הראשונה שהתגלתה באתר, היא בנפח מוח של 780 סמ"ק הנמצא על הגבול בין נפחי המוח של גולגולות הומו הביליס והומו ארקטוס המוקדם, אך "דמניסי 5" היא בעלת נפח מוח של 546 סמ"ק בלבד, קטן משל כל גולגולות הביליס שהתגלו פרט לאחת, וזאת למרות שהיא הגדולה בין גולגולות דמניסי ושייכת ללא ספק לזכר בוגר ומפותח. למרות זאת מאפייניה האנטומיים של דמניסי 5 גרמו למחברי המאמר לסווג אותה כארקטוס ולא כהביליס. בהנחה שכל גולגולות דמניסי אכן שייכות לאותו מין, השונות ביניהן גדולה משל כל מין מאובן יחיד של אדם, ודומה לשונות המתגלה בין גולגולות האדם המודרני הומו ספיינס. לסברת חוקרי האתר, שונות זו מצביעה על כך שמיני האדם שהוגדרו בפליסטוקן הקדום – גאורגיקוס, ארקטוס, ארגסטר, ואף הביליס ורודולפנסיס, למעשה מהווים מין אחד שהשונות בין פרטיו גדולה ממה שהיה נהוג לחשוב.
אבולוציה > התפשטות והתמיינות בפליסטוקן התיכון

בתקופה שבין 1.8 מיליון שנה ועד התקופה הפלאוליתית העליונה לפני כ-50 אלף שנה המשיך סוג האדם להתפשט למרבית חלקי העולם הישן, ובכלל זה אירופה, המזרח התיכון, תת-היבשת ההודית, מזרח אסיה, ואף איים כמו איי דרום-מזרח אסיה, איי הפיליפינים והאיים הבריטיים, אשר היו פחות מבודדים כתוצאה ממפלס פני הים נמוך יותר בעשרות מטרים במשך מרבית תקופות עידן הקרח של הפלייסטוקן. התפשטות זו מתועדת באתרים ארכאולוגים, בעיקר מן התרבות האשלית ותרבויות דומות של סיתות כלי-אבן, שבחלקם מתגלים לראשונה גם ראיות לשימוש באש. המאובנים ששרדו בחלק מאתרים אלו מראים ברובם על המשך המגמה האבולוציונית לגידול בגודל הגוף, ולגידול בגודל המוח אף יחסית לגוף הגדול יותר, במקביל לשכלול טכנולוגיית הסיתות של כלי אבן. מאובנים אלו משויכים בדרך-כלל למין הומו ארקטוס ולמינים ואוכלוסיות נוספות שככל הנראה התפתחו ממנו, כמו הומו היידלברגנסיס, האדם הניאנדרטלי, האדם הדניסובי ולבסוף גם הומו ספיינס מודרני אנטומית. הגדרת ההבדלים בין מינים ואוכלוסיות אלו לעיתים קרובות איננה ברורה, ומכל מקום ממצאים פלאוגנטים מראים שהתקיימו ביניהם גם מקרים של רביית כלאיים.
ואולם במקביל למגמה העיקרית של הגדלת הגוף והמוח בסוג האדם, מתגלים באותן תקופות גם מינים ואוכלוסיות קטני גוף ומוח, כמו הומו נאלדי, הומו פלורסיינסיס והומו לוזוננסיס. אוכלוסיות יוצאות דופן כאלו אולי התפתחו כתוצאה מבידודן באיים ובאזורים יבשתיים מרוחקים.
אבולוציה > הכחדה בפליסטוקן המאוחר

אלפי השנים האחרונות ייחודיות בהכחדתם של כל מיני סוג האדם, פרט למין ספיינס שהשתלט על חלקים גדולים של האזורים היבשתיים בכדור הארץ, ובכלל זה בתי-גידול וגומחות אקולוגיות רבות ושונות זו מזו, ולבסוף אף הפך למין מהנדס סביבה ושינה אותם לצרכיו.
אין ראיות ברורות כיצד נכחדו שאר מיני האדם, אך הסמיכות של הכחדות אלו להתפשטות ספיינס רומזת על הקשר ביניהן. כך למשל נכחד האדם הניאנדרטלי באירופה ובאסיה במהלך כמה אלפי שנים לאחר התיישבות ספיינס במקומות אלו, והומו פלורסיינסיס נכחד באי פלורס כאלפי או עשרות אלפי שנה לאחר שעברו באיים מתיישבי ספיינס בדרכם לאוסטרליה, ככל הנראה לאחר לפחות 700 אלף שנה של חיים באי. גם מיני יונקים גדולים ממשפחות וסדרות אחרות, כגון פילאים, סוסיים, עצלני קרקע ואף טורפים שונים נכחדו באוסטרליה ובאמריקה הצפונית והדרומית, זמן קצר לאחר התיישבות ספיינס באזורים אלו.
ראו גם

אבולוציה של האדם
נדידת האדם הקדמון
פרהיסטוריה
לקריאה נוספת

אברהם רונן, "חשיבותה של ארץ ישראל בתולדות אדם הקדמון", קדמוניות, 144, 2012, עמ' 65–70
Grine, F. E., Fleagle, J. G., & Leakey, R. E. (Eds.). (2009). The First Humans: origin and early evolution of the genus homo. Springer Science & Business Media.
פלאנקסטי

| --- | --- |
 מקום הקמה:  Newbridge 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 סוגה:  מוזיקה אירית, רוק קלטי, מוזיקת פולק אירית 
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 
פלאנקסטי (Planxty) היא להקת פולק אירית הפעילה החל משנות ה-70 של המאה ה-20.
בהיווסדה, חברי הלהקה היו קריסטי מור (סולן, גיטרה אקוסטית ובוראן), דונאל לוני (בוזאקי וגיטרה), אנדי אירווין (מנדולה, מנדולינה, סולן, בזוקי, הארדי גארדי ומפוחית פה), לים אופלין (חמת חלילים אירית וחליל אירי). לאחר מכן הצטרפו גוני מויניאן, מאט מולי (חליל צד) ופול בראדי.
השם

השם "פלאנקסטי" בא מצירוף המילים "פלאנקסטי אירווין" אשר ת'רלות' קארלון מצא אותו לשימושי ביצירותיו, כמחווה לקולונל גון אירווין שהיה בתקופתו הקולונל של העיירה סלייגו. במשך הזמן התגלו ויכוחים ונטען[דרוש מקור] שמקורו האמיתי של השם הוא מהמונח האירי המפורסם "sláinte", אשר משמעותו היא "בריאות טובה". יש הטוענים[דרוש מקור] שלא המונח האירי, אלא המונח הלטיני "plangere", אשר משמעותו היא "להביס" או "להכות", הוא מקור השם.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בשנת 1972 כריסטי מור הוציא את אלבומו השני "Prosperous", אשר הוקלט בכפר פרוספרוס. האלבום אפיין את חבורת הלימודים שלו - דונאל לוני, ביחד עם אנדי אירווין (אשר היה חברו לעבודה של לארי) וליאם אופלין (אשר השתתף בג'אמים של חבריו). לאחר שהם הקליטו את פרוספרוס הם הקימו רשמית את פלאנקסטי. ההופעה הראשונה שלהם הייתה הופעת חימום של דונובן בגלאוויי, הופעה שהתגלתה כהצלחה.
בשנת 2006, הקדיש כריסטי מור את אלבומו "Burning Times" לזכרה של רייצ'ל קורי, עליה כתב בעטיפת האלבום:
"ריצ'ל איבדה את חייה בעזה. היא עמדה מול בולדוזר שנוצר בארצות הברית והופעל על ידי ישראל בזמן שניסתה להגן על בית פלסטיני שעמד להיהרס. היא היתה חמושה במגפון. הבולדוזר מחץ אותה למוות"
דיסקוגרפיה

planxty - 1973
The Well Below the Valley - 1973
Cold Blow And the Rainy Night - 1974
The Planxty Collection - 1976
After The Break - 1979
The Woman I Loved So Well - 1980
Words & Music - 1983
Live 2004 - 2004
ביבליוגרפיה

Irvine, Andy Aiming For The Heart - Poetic Songs From Ireland, Heupferd Musik, 1988, ISBN 3923445016
O'Toole, Leagues The Humours of Planxty, Hachette Books Ireland, 2006, ISBN 0340837977
Planxty (songbook), 1976
הערות שוליים

↑  ניר שחק, להלן עשרה מוזיקאים שלא ישתתפו בפסטיבל ההופעות שייפתח מחר, וסיבותיהם איתם, באתר הארץ, 20 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13976757x (data)  GND: 16204263-2  ISNI: 0000 0001 0589 542X  LCCN: nr95007245  MusicBrainz: 3dc88d73-6125-48e6-9a6a-b3024d62ee51  VIAF: 158723573   WorldCat (עם VIAF): 158723573
אולריך הראשון, רוזן וירטמברג

| --- | --- |

 לידה:  1226 
 פטירה:  25 בפברואר 1265 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  רוזנות וירטמברג 
 מקום קבורה:  שטיפסטקירכה 
 בן או בת זוג:  Agnes of Schlesien Liegnitz Mechtild of Baden 
 
אולריך הראשון, רוזן וירטמברג (1226 – 25 בפברואר 1265), הידוע גם בשם אולריך המייסד, היה רוזן וירטמברג בערך משנת 1241 עד 1265.
ביוגרפיה

הקשר של אולריך לקודמיו אינו ודאי. ההיסטוריון הנסמרטין דקר האוף תייג את אולריך כבן של הרמן מווירטמברג ואירמנגרד מאולטן. הרמן, שמעט מאוד ידוע עליו, הוא כנראה בנו של הרטמן, רוזן וירטמברג. מאידך, יש הטוענים כי הוא היה בנו של לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג.
מאמינים שאולריך היה בן דודו של הרטמן השני, רוזן גרונינגן, ויש לו קשר אבהי עם אלברט הרביעי, רוזן דילינגן.
הוא היה נשוי פעמיים. מנישואיו למכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן, היו לו שתי בנות ובן, שירש אותו בתור אולריך השני. מנישואיו השניים עם אגנס משלזיה-ליגניץ נולד לו בן נוסף, אברהרד הראשון, ואולי בת נוספת.
רוזן וירטמברג

לוויכוח בין הקיסר פרידריך השני לבין האפיפיורים גרגוריוס התשיעי ואינוקנטיוס הרביעי היו השפעות על התנאים בדוכסות שוואביה, שווירטמברג הייתה חלק ממנה. לאחר הנידוי של פרידריך על ידי מועצת ליון, אולריך הצטרף נגד המלך הנרי ראספ ווילם מהולנד נגד בנו של פרידריך קונרד הרביעי. בתמיכתו של אולריך הובס קונרד הרביעי. אולריך השתמש במצב, כדי לפתח את כוחו בתוך שוואביה. אולם לאחר מותו של קונרד הרביעי ב-1254, בנו קונרדין בן השנתיים הוכר כדוכס שוואביה. האפוטרופוס של קונרדין, לודוויג השני, דוכס בוואריה, סיפח לשוואביה את השטחים שאולריך השיג בהבסת קונרד הרביעי. אולריך נאלץ להתרכז בעמק נקאר האמצעי כבסיס לרוזנות וירטמברג. נישואיו למכטהילד מבאדן אפשרו לו להשיג שליטה על האזור של מרקיזות באדן. שטוטגרט, בירתה העתידית של וירטמברג, ניתנה לווירטמברג על ידי באדן כמתנת חתונה.
משפחתו

עם מכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן
אגנס מוורטמברג
מכטהילד מוירטמברג
אולריך השני
עם אגנס משלזיה-ליגניץ, בתו של בולסלב השני
אברהרד הראשון
אירמנגרד מוורטמברג
האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין

| --- | --- |


קמפוס האוניברסיטה
 אוניברסיטה פרטית
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 סטודנטים
 :  11,300
 מיקום
 מיקום:  נפת ג'נין, הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מדינה:  מדינה פלסטינית מדינה פלסטינית
 קואורדינטות:  32°24′24″N 35°20′36″E﻿ / ﻿32.406666666667°N 35.343333333333°E﻿ / 32.406666666667; 35.343333333333
 אתר האוניברסיטה
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין(למפת צפון השומרון רגילה) האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין
 
בניין הפקולטה למינהל ופיננסיים
האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין (בערבית: الجامعة العربية الأمريكية - جنين) היא המוסד האקדמי הפרטי הראשון ברשות הפלסטינית עם מעל ל-8,000 סטודנטים. שפת ההוראה במוסד היא אנגלית.
היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה בשנת 2000, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת המדינה של קליפורניה (California State University). נכון ל-2023 יותר ממחצית מהסטודנטים כ-6,215 הם ערבים ישראלים.
האוניברסיטה מציעה מלגת לימודים מלאה, ברוב המקצועות, עבור ילדיהם של שהידים.
קמפוס האוניברסיטה

קמפוס האוניברסיטה ממוקם על גבעה כ-6 קילומטרים דרומית לג'נין, צפונית לכפר א-זבאבדה, דרומית מאום אל תות. הוא נבנה בשלבים החל משנת 2000 וכולל מבני לימוד, ספרייה, מעונות, אולם ספורט, ברכת שחיה ואצטדיון הכדורגל.
פקולטות

פקולטה למינהל ופיננסיים
חשבונאות
מנהל עסקים
ניהול מערכות מידע
ניהול בתי חולים
שיווק
פקולטה לרפואה
הדמיה רפואית
מדעי המעבדה הרפואית
רפוי בעסוק
אורתוטיקה ופרוסטטיקה
פיזיותרפיה
פקולטה לרפואת שיניים
אורתודונטיה ורפואת שיניים לילדים
הפקולטה למדעים
ביולוגיה וביוטכנולוגיה
כימיה תעשייתית
מתמטיקה וסטטיסטיקה
פיזיקה
הפקולטה לטכנולוגיה מידע והנדסה
טכנולוגיית מידע
מדעי המחשב
טכנולוגית מולטימדיה
הנדסת טכנולוגית טלקומוניקציה
הנדסת מערכות מחשב
פקולטה למשפטים
הפקולטה ללימודים מתקדמים
תואר שני במנהל עסקים
תואר שני במדעי מחשב
תואר שני במתמטיקה שימושית
הערות שוליים

↑  פאדי עיאדאת, במקום לעשות פסיכומטרי, מאות ערבים ישראלים לומדים ברשות, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2008
↑  שלומי אלדר, הקרע מעמיק: סטודנטים ערבים-ישראלים עוברים ללמוד בשטחים, באתר אל-מוניטור, 8 בנובמבר 2016
↑  Scholarships and Financial Aid for the Academic Year 2021/2022, ARAB AMERICAN UNIVERSITY (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0631 5812  VIAF: 151804259   WorldCat (עם VIAF): 151804259 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלי שרמייסטר

| --- | --- |
אלי שרמייסטר, 2013
אלי שרמייסטר, 2013
 לידה:  1961 (בן 64 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1979–2013 (כ־34 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יב"א 506 (1994–1997)  מפקד מערך הבקרה בחיל האוויר (1999–2002)  ראש מחלקת בקרה ומעקב במטה הכללי (2005–2007)  קצין החינוך הראשי (2007–2013)  מפקד גלי צה"ל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל
 
אליעזר (אלי) שרמייסטר (נולד ב-1961) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל שבתפקידו האחרון שירת כקצין החינוך הראשי ואחר כך כיהן כמנכ"ל מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל.
ביוגרפיה

שרמייסטר התגייס לקורס טיס ב-1979 וב־1980 ביצע קורס קורס קציני בקרה, כלאחר מכן שובץ ביב"א 506., שימש כבקר יירוט בעת מלחמת לבנון הראשונה, וב־1983 שימש כקצין בקרה ומפקד גף מבצעים בטייסת הדיה בחצרים. ב־1985 שב לשמש כבקר ביב"א 509. ב־1989 מונה לקבמ"ץ יב"א 506, ב־1991 לרמ"ד מחלקת מבצעים וב־1993 לקצין אג"מ במיח"ה. ב-1994 מונה למפקד יב"א 506 בדרגת סגן אלוף, ב־1998 היה מפקד יחידת שליטה אווירית וב-1999 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מערך הבקרה. בשנת 2002 מונה לראש מחלקת תכנון באגף התכנון (אג"ת) במטה הכללי, ובשנת 2005 מונה לראש מחלקת בקרה ומעקב בלשכת סגן הרמטכ"ל.
בשנת 2007 מונה לקצין החינוך הראשי. במהלך תפקידו נקלע לחיכוכים עם הרב הצבאי הראשי אביחי רונצקי בנושא סוגיית תוכני החינוך והזהות היהודית המוקנים לחיילים. שרמייסטר יזם תוכנית לקידום חינוך יהודי ברוח פלורליסטית בקרב חיילי צה"ל; שמטרתה הייתה לגלות לחיילים שיהדות איננה רק דת, אלא גם ערכים, תרבות והגות. אולם היא נתקלה בהתנגדות של הרב הצבאי הראשי רונצקי. מחליפו של רונצקי, רפי פרץ, הביא לביטולה של התוכנית. בנוסף בשנת 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה, ליוו אנשי הרבנות הצבאית, בהוראת רונצקי, את הכוחות הלוחמים, העבירו להם הרצאות ושיעורים וכן חילקו דפי מסרים. הדבר יצר חיכוך עם אנשי חיל החינוך והנוער וכן ספג ביקורת תקשורתית נרחבת. הרמטכ"ל גבי אשכנזי קיים פגישה עם שרמייסטר ורונצקי כדי להסדיר את חלוקת התפקידים בין שני הגופים האחראים בצה"ל על הקניית תכנים ערכיים וחינוכיים לחיילים וללוחמים.
שרמייסטר פעל נגד הדרת נשים ואמר כי "נשים ישירו מעל לכל במה בצה"ל". זאת לאחר שחיילים דתיים החלו לעזוב טקסים צבאיים כדי לא לשמוע נשים שרות. בנוסף הורה באיגרת לחיילים להפסיק להדפיס אמרות נאצה נגד פלסטינים על חולצות.
בדצמבר 2011 מונה במקביל לתפקידו למפקד הזמני של גלי צה"ל עד 4 במרץ 2012. ביוני 2013 סיים את תקופת כהונתו.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה למנכ"ל מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל, וכיהן בו עד ינואר 2020.
מחזיק בשלושה תארים שניים: במדע המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה, בתואר שני במינהל ציבורי וממשל בבית ספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד (במסגרת תוכנית קרן וקסנר), ובתואר שני (MSc) בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון.
חיים אישיים

מתגורר בכפר מונש, נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  מהמצפה התת ימי באילת למדעטק בחיפה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 2 בפברואר 2020
↑  שלומי אבידר, "מערך הבקרה: העיניים של המדינה", הוצאת משרד הביטחון, שנת 1998, עמ' 306–307, ISBN ISBN 9650509682 או מסת"ב 9789650509682
↑  עקיבא אלדר, קצין חיכוך ראשי, באתר הארץ, 2 ביולי 2009
↑  אנשיל פפר, הרבצ"ר לוחץ להפסיק פעילות חינוך לא-אורתודוקסית בצה"ל, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2011
↑  גילי כהן, דו"ח מבקר המדינה מאבקים על חינוך חיילי צה"ל, באתר הארץ, 1 במאי 2012
↑  גילי כהן, הרבצ"ר נגד הדרת נשים: כל הזמנת רב מהחוץ תחייב אישור, באתר הארץ, 1 בינואר 2012
↑  עמוס הראל, תופעה חדשה: חיילים דתיים עוזבים טקסים כדי לא לשמוע נשים שרות, באתר הארץ, 25 במרץ 2009
עמוס הראל, לשכת הרמטכ"ל: אסור לחייל דתי לעזוב עצרת צבאית במחאה על הופעת זמרות, באתר הארץ, 23 ביוני 2009
↑  אורי בלאו, קצין חינוך ראשי באיגרת לחיילים: הפסיקו להדפיס אמרות נאצה על חולצות, באתר הארץ, 2 באפריל 2009
↑  מפקד זמני לגל"צ: קצין חינוך ראשי בצה"ל, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2011
↑  עמוס הראל, דובר צה"ל הבא סולד מתקשורת, קצין החינוך החדש מתמחה בלוחמת סייבר, באתר הארץ, 29 באפריל 2013
↑  יוסי אני - מהמצפה התת ימי באילת למדעטק בחיפה, באתר יום יום באילת, ‏7 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385988005171  VIAF: 54152501119610680552   WorldCat (עם VIAF): 54152501119610680552
נשפון הכפור

| נשפון הכפור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: נשפוניים
סוג:: נשפון הכפור
מינים
 4-2
שם מדעי
 Aeorestes ‏פיטזינגר, 1870

נשפון הכפור (שם מדעי: Aeorestes) המכונה גם נשפון קפוא, הוא סוג או תת-סוג של עטלף גדול וססגוני במשפחת הנשפוניים ובו 2–4 מינים שחיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1870 על ידי הזואולוג האוסטרי לאופולד פיטזינגר, ובהמשך הוגדר כתת-סוג של נשפון שעיר-זנב, לצד תת-הסוגים: נשפון אדום ונשפון צהוב. מאז אמצע המאה ה-19 יש מחלוקת טקסונומית לגבי ההגדרה של השלושה כתת-סוגים של נשפון שעיר-זנב או כסוגים עצמאים. בעשור השני של המאה ה-21, מחקרים גנטים ומורפולוגים הצביעו על שונות גנטית בין השלושה ברמה המצדיקה הגדרה כסוג עצמאי. עם זאת, בשל החשש מבלבול טקסונומי, עדיין מקובל יותר להתייחס אליהם כתת-סוגים. ערך זה מתייחס לנשפון הכפור כסוג עצמאי.