stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הולידיי גריינג'ר
הערות שוליים

↑  Holliday Grainger Interview THE BORGIAS; Updates on BEL AMI and JANE EYRE, BY CHRISTINA RADISH JANUARY 30, 2011
1 2 3  "Holliday Grainger Interview". 1883 Magazine. אורכב מ-המקור ב-2013-10-14. נבדק ב-8 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Parrs Wood Alumni". parrswood.manchester.sch.uk. אורכב מ-המקור ב-2017-01-18. נבדק ב-10 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vaughan, Richard (11 באוגוסט 2012). "Trendind Hollie Grainger". London: dailymail. נבדק ב-8 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Petty, Moira (18 בנובמבר 2012). "It's the Holliday season". London: dailymail. נבדק ב-18 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Harnick, Chris (4 במאי 2012). "The Borgias renewed season 3". huffingtonpost. נבדק ב-8 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ge, Linda (17 ביוני 2011). "Holliday Grainger cast as Estella in "Great Expectations" opposite Jeremy Irvine". נבדק ב-17 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Great Expectations to close BFI London Film Festival".
↑  'The Borgias' Star Holliday Grainger Joins Disney's 'Cinderella' (Exclusive)
↑  Jagernauth, Kevin (8 ביולי 2013). "Alicia Vikander To Star In Long-Developing 'Tulip Fever,' Matthias Schoenaerts Sought For Role". indiewire.com. נבדק ב-26 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Dominic Cavendish, ‏Three Sisters, Southwark Playhouse, review, The Telegraph, 10 April 2014
↑  "Holliday Grainger to Star in J.K. Rowling's 'Cormoran Strike'". Variety. 1 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Holliday Grainger Awards and Bio". goldderby.com. נבדק ב-8 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332651805171  PLWABN: 9812426148605606  BIBSYS: 12009372  BNE: XX5217525  BnF: cb166377964 (data)  GND: 1017913560  ISNI: 0000 0000 9164 0345  LCCN: no2010135955  NKC: xx0189722  NTA: 419696253  SUDOC: 169084256  VIAF: 134117564   WorldCat (עם VIAF): 134117564
אלן דג'נרס

| --- | --- |

דג'נרס בשנת 2011
 לידה:  26 בינואר 1958 (בת 67) ארצות הברית מטרי, לואיזיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  Ellen Lee DeGeneres 
 סוגה מועדפת:  אופרה, הומור יבש, Clean comedy, אנטי-הומור, סאטירה, קומדיה שחורה, הומור סוריאליסטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקום לימודים:  תיכון אטלנטה  Bishop Manogue High School  תיכון גרייס קינג  אוניברסיטת ניו אורלינס 
 בן או בת זוג:  פורשיה דה רוסי (16 באוגוסט 2008–?)  אן הייש (1997–אוגוסט 2000)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  12 פרסי אמי  ראו פרסים
 https://www.ellentube.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אלן לי דג'נרס (באנגלית: Ellen Lee DeGeneres; נולדה ב-26 בינואר 1958) היא קומיקאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית. זוכת פרס אמי.
ביוגרפיה

אלן דג'נרס נולדה במטרי, לואיזיאנה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-מדעית. היא למדה תקשורת באוניברסיטת ניו אורלינס.
היא החלה את דרכה בסטנד-אפ בסוף שנות ה-70. ב-1982 היא הוכתרה על ידי רשת שואוטיים כ"אישה המצחיקה באמריקה". ב-1986 הוזמנה להופיע בתוכנית הפופולרית The Tonight Show, אותה הנחה ג'וני קרסון. דג'נרס הייתה האדם החמישי והאישה הראשונה שהוזמנה לשוחח עם קרסון בהופעתה הראשונה בתוכנית. ב-1989 יצאה דג'נרס במופע סטנד-אפ אישי One Night Stand בכל רחבי ארצות הברית, מופע שאף הוקלט ושודר על ידי ערוץ הכבלים HBO. דג'נרס הופיעה כשחקנית אורחת בכמה סדרות סיטקום וכשחקנית קבועה במספר סדרות שלא הצליחו לשרוד זמן רב.
ביוגרפיה > הסיטקום "אלן"

ב-1994 עלתה לאוויר תוכנית הטלוויזיה של דג'נרס, קומדיית מצבים בשם "אלן" (שנקראה These Friends of Mine בעונתה הראשונה), ברשת ABC. התוכנית התמקדה בחייה של אלן מורגן, בעלת חנות ספרים בלוס אנג'לס. התוכנית דורגה בין 10 הראשונות מבחינת הרייטינג ודג'נרס אף זכתה במועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
ביוגרפיה > היציאה מהארון

דג'נרס 'יצאה מהארון' ב-14 באפריל 1997, וסיפרה שהיא לסבית בראיון מיוחד למגזין "טיימס". זמן קצר אחר כך, ב-30 באפריל, 'יצאה מהארון' גם הדמות של דג'נרס בסדרה "אלן", בפרק מיוחד שכונה "The Puppy Episode" (בתרגום חופשי לעברית: "הפרק עם הכלבלב"). 46 מיליון איש צפו בפרק המיוחד, שהפך לאחד האירועים הטלוויזיוניים הנצפים ביותר בארצות הברית עד אז ולפרק הנצפה ביותר בתוכנית אי-פעם. כוכבים הוליוודיים רבים השתתפו בפרק. בין השחקנים בתפקידי אורח היו לורה דרן, שגילמה את מושא אהבתה של אלן; אופרה וינפרי, שגילמה את הפסיכולוגית של אלן; וכוכבים אחרים כגון בילי בוב תורנטון ודמי מור. בפרק השתתפו גם אייקונים לסביים כגון הזמרות קיי די לאנג ומליסה את'רידג'. היציאה מהארון של הדמות הפכה את הסדרה "אלן" לסדרה הראשונה שבה הדמות הראשית היא לסבית. הפרק זכה לתשואות המבקרים (דג'נרס אף זכתה בפרס 'אמי', כשותפה לכתיבת התסריט הטוב ביותר), אך עורר את זעמו של הימין הנוצרי. באלבמה סירבו לשדר את הפרק, ובמדינות אחרות משכו המפרסמים את פרסומותיהם מהתוכנית. זה היה אחד הפרקים האחרונים בעונה הרביעית של התוכנית (אחריו שודרו עוד שני פרקים בהם יצאה אלן מהארון בפני חבריה ואף בפני הבוס שלה). המשך הסדרה התמקד בחייה של אישה לסבית בעולם ההטרוסקסואלי.
בעונה החמישית צנח הרייטינג של הסדרה ב-22 אחוזים. הסיבה לירידה זו אינה ברורה, יש הטוענים[דרוש מקור: מי?] שהסדרה הפכה "גאה מדי", ושצופים הטרוסקסואלים הזדהו פחות עם הדמות הראשית. אחרים אמרו[דרוש מקור: מי?] שהקהל האמריקאי לא היה מוכן עדיין לקבל דמות ראשית לסבית בסדרה. דג'נרס עצמה טענה שהסיבה העיקרית לירידה ברייטינג הייתה חוסר תמיכתה של רשת ABC בסדרה. הרשת הפסיקה לשדר קדימונים לסדרה, ובלחץ הימין הנוצרי אף צירפה אזהרת "תוכן בעייתי" לסדרה. ב-1998 ירדה הסדרה מהמסך.
ביוגרפיה > הסיטקום "המופע של אלן"

בשנת 2000 דג'נרס הופיעה כשחקנית בסרט של HBO "אילו יכלו הקירות לדבר" (עם שרון סטון), כאורחת בתוכניות "ויל וגרייס" ו"עמוק באדמה". ב-2001 עלתה ברשת CBS סדרת סיטקום חדשה, "המופע של אלן", בה היא גילמה את אלן ריצ'מונד, אשת היי-טק המאבדת את משרתה וחוזרת לעיר הולדתה. הדמות בסדרה החדשה הייתה לסבית, אך הסדרה לא התמקדה רק בנושא זה. הסיטקום זכה לביקורות טובות, אך נכשל במבחן הקהל. הסדרה ירדה מהמסך אחרי שלושה עשר פרקים.
ביוגרפיה > תוכנית האירוח "המופע של אלן דג'נרס"

עוד בטרם ירד "המופע של אלן" מהמסך, פנתה רשת NBC לדג'נרס והציעה לה להנחות תוכנית אירוח יומית. תוכנית האירוח, "המופע של אלן דג'נרס", עלתה לאוויר בספטמבר 2003. מאז עלייתה זכתה התוכנית ב-15 פרסי אמי. תרמו להצלחתה לכך גם הופעותיה של דג'נרס כמנחת טקסי האמי שנערכו לאחר פיגועי 11 בספטמבר ולאחר אסון הוריקן קתרינה בניו אורלינס. דג'נרס עצמה התגייסה למאבק לשיקום ניו אורלינס, עיר הולדתה. ב-16 במאי 2008 הודיעה דג'נרס על אירוסיה לפורשיה דה רוסי בתוכניתה, שצולמה יום קודם לכן.
התוכנית משמשת לשיווק וקידום של סרטים חדשים, וכן של חברות ענק - למשל החברות פפסי, אפל, נטפליקס ורבות אחרות.
עם השנים, הפכו חגים, או אירועים מסוימים, ל'תוכניות-ספיישל' מיוחדות. הרייטינג של התוכנית עלה משמעותית במהלך צילומי העונה השביעית, כשאופרה וינפרי הודיעה שהעונה הבאה, מספר 25, תהיה העונה האחרונה של תוכנית האירוח שלה.
הפקת התוכנית נקשרה בשערורייה סביב עדויות על "סביבת עבודה רעילה", שהובילה לחקירה על ידי אולפני האחים וורנר. בסוף החקירה פוטרו מפיקים בכירים בתוכנית ואלן ד'גנרס נשאה מונולוג התנצלות. בעונה העוקבת לפרשייה צנח הרייטינג של התוכנית ב-43%. במאי 2021 הוכרז כי עונתה ה-19 של התכנית תהיה האחרונה.
בישראל התוכנית שודרה בערוץ "הוט פמילי", בחברת הכבלים הוט; בעבר שודרה גם בערוץ Stars' Base בחברת הלוויין, yes.
ביוגרפיה > הנחיית "אמריקן איידול"

ב-9 בספטמבר 2009, החליפה דג'נרס את פאולה עבדול כמנחה בתוכנית אמריקן איידול. את ההודעה הרשמית על המינוי מסרה דג'נרס עצמה במהלך הטוק שואו שלה. דג'נרס התחייבה לשמש כשופטת בתוכנית במשך 5 עונות לפחות.
ביוגרפיה > הנחיית טקסי פרסים

בשנת 2001 הנחתה את טקס פרסי האמי.
בשנת 2006 הנחתה את טקס האוסקר.
בשנת 2014 הנחתה בשנית את טקס פרסי אוסקר ה-86, במהלכו העלתה סלפי ששבר שיא היסטורי במספר השיתופים בטוויטר.
ביוגרפיה > לייבל מוזיקלי ופרויקטים נוספים

ב-2010 פתחה דג'נרס לייבל של מוזיקה בשם Eleveneleven, המוקדש לאיתור זמרים חובבים. הלייבל נפתח בעקבות פופולריות של הקלטת וידאו באתר יוטיוב של נער אמריקאי בן 11 בשם גרייסון צ'אנס. צ'אנס צולם מבצע גרסה לשיר Paparazzi של ליידי גאגא בעודו מנגן בפסנתר. הוא היה האמן הראשון שהוחתם בלייבל. מספר חודשים לאחר מכן הוחתם נער נוסף, תום אנדרוז בן ה-16.
בשנת 2019, הופיעה בקליפ השיר "You Need to Calm Down" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט אשר הוקדש לקהילת הלהט"ב.
ביוגרפיה > לאחר ירידת "המופע של אלן דג'נרס"

בספטמבר 2024, יצא לאור המופע הקומי של דג'נרס בנטפליקס, "אלן דג'נרס: לאישורך". המופע שווק כספיישל האחרון של דג'נרס, ובסופו היא מודה לקהל על כך שאיפשר לה "להיפרד בתנאים שלה". קטעים מוקדמים במופע מתמקדים בנושאים קלים כמו חוויות מהחיים היומיומיים, למשל התמודדות עם חניה במקביל. אך ישנם גם קטעים עם עומק רגשי יותר, כמו התייחסות לדמנציה של אמה של דג'נרס. דג'נרס מזכירה במופע את השערוריות סביב "תרבות מקום העבודה" בתוכנית האירוח שלה שהובילו לסיומה ב-2022, אך עושה זאת באופן חלקי ומרומז בלבד, ואינה מתמודדת באופן ישיר עם הטענות נגדה.
חיים אישיים

דג'נרס יצאה עם השחקנית אן הייש במשך כ-3 שנים. לאחר מכן ניהלה מערכת יחסים בת 4 שנים עם הצלמת והשחקנית אלכסנדרה הדיסון. משנת 2004 נמצאת דג'נרס במערכת יחסים עם השחקנית פורשיה דה רוסי. במאי 2008, בעקבות פסיקת בית המשפט העליון בקליפורניה שביטל את האיסור על נישואין חד-מיניים, הודיעה דג'נרס בתוכנית הטלוויזיה שלה על אירוסיה לדה רוסי. ב-16 באוגוסט אותה שנה, השתיים התחתנו.
דג'נרס ובת זוגה היו ידועות באורח חייהן הטבעוני, אולם בשלב מאוחר יותר חשפה שכבר איננה שומרת על אורח חיים זה והתחילה לאכול דגים.
ב-2016 החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה להעניק לה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
פילמוגרפיה

הגבר הלא נכון (1996)
שלום ולא להתראות (1998)
החיים בשידור חי (1999)
אם הקירות יכלו לדבר 2 (2000)
מוצאים את נמו (דיבוב) (2003)
מוצאים את דורי (דיבוב) (2016)
פרסים והוקרה

פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2003)
פרס לוסי (2000)
מדליית החירות הנשיאותית (2016)
פרס אנני לדיבוב הטוב ביותר (2004)
פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1997)
Satellite Award for Best Actress – Television Series Musical or Comedy (1998)
פרס סטיבן קולזק של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (1998)
פרסי WIFTI לנשים בקולנוע (2000)
כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (4 בספטמבר 2012)
פרס אנני לדיבוב הטוב ביותר (2003)
פרס אמי לבידור בשעות היום למנחה תוכנית האירוח הטוב ביותר (2005, 2006, 2007, 2008)
Daytime Emmy Award for Outstanding Talk Show Entertainment (2010, 2011, 2013, 2014, 2015)
תוכנית אירוח (2004, 2005, 2006, 2007)
פרס מארק טוויין להומור אמריקני (2012)
פרס הקומדיה האמריקני (1991, 1994, 2000)
פרס קרול ברנט (2020)
פרסי בחירת הנוער (2011)
פרס אנני
פרס ג'נסיס
רוברט גלניסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1960 (בן 64) ווטפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 בן או בת זוג:  אמנדה רדמן (1984–1992) 
 צאצאים:  Emily Glenister 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט לואיס גלניסטר (באנגלית: Robert Lewis Glenister; נולד ב-11 במרץ 1960) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מתפקידו כאש מורגן, אחד מחבורת הנוכלים בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים". סדרה שרצה בבריטניה במשך 8 עונות משנת 2004 ועד 2012, וגלניסטר הוא השחקן היחיד שהופיע בכל פרק מפרקי הסדרה. תפקיד ידוע נוסף של גלניסטר הוא שר הפנים, ניקולס בלייק, בסדרת הריגול "ספוקס".
קורות חייו

גלניסטר נולד בווטפורד שבמחוז הרטפורדשייר, ולמד בבית הספר "Harrow Weald". גלניסטר הוא בנו הבכור של הבמאי ג'ון גלניסטר. אחיו הצעיר ממנו בשלוש שנים הוא השחקן פיליפ גלניסטר, המוכר מתפקידו כג'ין האנט בסדרות "החיים על מאדים" ו"אפר לאפר".
קריירה

הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-1980 בסיטקום "Sink or Swim". עוד השתתף בסדרת הטלוויזיה "Soldier Soldier", ב"דוקטור הו" שיחק בסדרה "The Caves of Androzani" לצידו של פיטר דייוויסון שהיה שותפו לסדרה "Sink or Swim". בסדרה הקומית "על אנשים וסוסים" שיחק בתפקיד מיילס, מיליונר בעל מרכז גננות ויו"ר ועדת SWANS, ושיחק בתפקיד אורח בסדרה "A Touch of Frost". בסדרה "הנוכלים" כיכב בתפקיד אש מורגן. בנוסף שיחק גלניסטר בסרטי קולנוע אחדים.
התפקיד הידוע ביותר של גלניסטר הוא בסדרת הדרמה של ה-BBC "הנוכלים" כאש מורגן, נוכל ברמה גבוהה המגלם בהצלחה דמויות שונות על מנת לפתות ולרמות את "הקורבנות" של החבורה. גלניסטר הוא השחקן היחיד ששיחק בכל אחד מפרקי הסדרה.
עוד בטלוויזיה היו לו תפקידים קבועים בסדרה "ספוקס" בו גילם את שר הפנים, ניקולס בלייק, בסדרה "ג'ורג' ג'נטלי" ובמיני-סדרה "ספרטקוס".
חיים אישיים

גלניסטר היה נשוי לשחקנית אמנדה רדמן ולהם יש בת משותפת, אמילי. אשתו השנייה היא סיליה גלניסטר ולהם בן אחד, תומאס.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | Sink or Swim | סטיב ובר | סיטקום |
| 1984 | דוקטור הו | Doctor Who | סלאטין | סדרת טלוויזיה בפרק "The Caves of Androzani" |
| 1985 | כסו את פניה | Cover Her Face | דרק פולן | סדרת טלוויזיה |
| 1990 | צ'אנסר | Chancer | קולין מוריס | סדרת טלוויזיה |
| 1991 |  | Soldier, Soldier | סמל איאן אנדרסון |  |
| 1992 | על שוטים ואנשים | Only Fools and Horses | מיילס | סדרת טלוויזיה (בפרק "Mother Natures Son") |
| 1993 |  | Dangaioh | גילבורג | דיבוב גרסה אנגלית |
|  | חדר מיון | Casualty |  | סדרת טלוויזיה |
| 1994 |  | Pie in the Sky | פקד בילוש ריק פילד | סדרת טלוויזיה (בפרק "An Innocent Man") |
| 1995 | החשוד העיקרי | Prime Suspect 4 | כריס יוז | סדרת טלוויזיה (בפרק "The Lost Child") |
| 1995 | אהבה כמוסה | Persuasion | קפטן הרוויל |  |
| 2000 |  | Dirty Work | טובס |  |
| 2001 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ג'ון פילד | בפרק "Dark Autumn" |
| 2001 | מבקרים מטורפים | Just Visiting | רוזן ווריק |  |
| 2003 |  | Hitler: The Rise of Evil | אנטון דרקסלר | מיני-סדרה |
| 2003 | אירואיקה | Eroica | גרהרד | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | A Touch of Frost | סמל בילוש ריד | בפרקים "Held in Trust"; ‏"Hidden Truth"; ‏"Benefit of the Doubt" |
| 2003 | בין הסדינים | Between the Sheets | קלייב סטיבנסון | סדרת טלוויזיה |
| 2004 |  | Who Killed Thomas Becket | קריינות | סרט טלוויזיה |
| 2004–2012 | הנוכלים | Hustle | אש מורגן | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | מסתרי אבן האודם | The Ruby in the Smoke | סמואל סלבי | סרט טלוויזיה |
| 2006 | ג'יין הול | Jane Hall | דייב סירל |  |
| 2006–2010 | ספוקס | Spooks | ניקולס בלייק - שר הפנים |  |
| 2008 |  | Heroes and Villains: Spartacus | מרקוס ליקיניוס קראסוס | סדרת טלוויזיה |
|  | ג'ורג' ג'נטלי | George Gently | רב פקד אמפטון | סדרת טלוויזיה |
| 2009 |  | Creation | ד"ר הולנד |  |
| 2010 | חוק וסדרה: בריטניה | Law and Order:UK | סמל בילוש ג'ימי ולנטיין | בפרק "Honour Bonds" |
| 2012 |  | Coming Home | מחקר שורשים משפחתיים ולשיים |  |
| 2013 | שוד הרכבת הגדול | The Great Train Robbery |  |  |
| 2015 |  | Code of a Killer |  |  |
| 2016 | פרנואיד | Paranoid | בובי דיי | סדרת דרמה |
| 2017 | חי את הלילה | Live by Night | אלברט וייט |  |
| 2017 | רגליים קרות | Cold Feet | ג'ורג' קירקברייט | עונה שביעית |
| 2019 | נקודת זינוק | Curfew | ג'ררד גריבס | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | השמיים הם הגבול | The Aeronauts | נד צ'יימברס |  |
| 2020 | סטרייק | Strike | ג'ספר צ'יזוול | 3 פרקים |
| 2022 |  | Sherwood | קווין סולסברי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
תפקידים בתוכניות רדיו

סדרת תסכיתי רדיו "The Party Party", ב-1987
"גן העדן האבוד" - ישו (1992, 41 פרקים, BBC Radio 4)
"גן העדן המוּשב" - ישו (1992, 9 פרקים, BBC Radio 4)
"Last Seen Wearing" - סמל לואיס (1994, BBC Radio 4)
"Barrymore Plus Four" (1995)
"מנספילד פארק" - אדמונד ברטרם (1997, BBC Radio 4)
"Ghost On The Moor" - גרהאם (2001, BBC Radio 4)
"A Game Of Marbles" - לורד אלגין (2004, BBC Radio 4) לצידו של פול סקופילד
"האישה בשחור" - ארתור קיפס (2004, 4 פרקים, BBC Radio 5)
"Henry's Girls" - הנרי פרסל (2007, BBC Radio 4)
"The Fiery World" - ויליאם בלייק (2007, BBC Radio 3)
"The Gibson" - סול ג'וד (2008, דרמה ב-6 חלקים, BBC Radio 4)
"מכונת הזמן" - נוסע בזמן (2009, BBC Radio 3)
"The Journey" - סטיבן (2010, BBC Radio 4)
"מגרש השדים" - האב דאמיין קאראס (2014, 2 פרקים, BBC Radio 4)
ספרי שמע

The Death of Kings (2008)
The Gates of Rome (2010)
The Cuckoo's Calling (2013)
The Silkworm (2014)
עלובי החיים (מיני-סדרה, 2018)

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 מבוסס על:  "עלובי החיים" מאת ויקטור הוגו
 סוגה:  דרמה תקופתית
 כותבים:  אנדרו דייוויס 
 בימוי:  טום שנקלנד 
 שחקנים:  דומיניק וסט דייוויד אוילאו לילי קולינס אדיל אקטר אוליביה קולמן ארין קלימן אלי באמבר ג'וש או'קונור
 פסקול:  ג'ון מרפי
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  כריס קיירי
 מפיקים בפועל:  אנדרו דייוויס פיית' פנהייל בת'אן ג'ונס מונה קוורשי דומיניק וסט רבקה איטון דייוויד אוילאו
 חברת הפקה:  BBC Studios Lookout Point CZAR TV
 הפצה:  BBC Studios
 מוזיקה:  ג'ון מרפי 
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 רשת שידור בישראל:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  2:1 1080p
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  30 בדצמבר 2018 – 3 בפברואר 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עלובי החיים (בצרפתית: Les Misérables) היא מיני-סדרה בריטית בת שישה פרקים המופקת על ידי רשת "BBC". הסדרה מבוססת על הרומן הצרפתי התקופתי באותו השם מאת ויקטור הוגו, ונכתבה ונוצרה על ידי אנדרו דייוויס ובוימה על ידי הבמאי טום שאנקלנד, ומככבים בה דומיניק וסט, דייוויד אוילאו, אלי באמבר ולילי קולינס בתפקידים ראשיים.
הסדרה שודרה בישראל בערוץ "כאן 11" בחודשים פברואר–אפריל 2020.
צוות השחקנים

דומיניק וסט – ז'אן ולז'אן
דייוויד אוילאו – ז'אבר
לילי קולינס – פנטין
אדיל אקטר – מר ת'נרדייה
אוליביה קולמן – גברת ת'נרדייה
ארין קלימן – אפונין
אלי באמבר – קוזט
ג'וש או'קונור – מריוס פונמרסי
ג'וזף קווין
דרק ג'קובי
ארצ'י מדקוויי
טארלו קונברי
ריס ייטס
פטריסיה אליסון – מרגריט
ארין דוהרטי – פביאן. תפקיד ללא קרדיט
הפקה

בתחילה אולפני "The Weinstein Company" רכשו את זכויות ההפקה של הסדרה כמפיצים בארצות הברית וסין. עם זאת, האולפנים עזבו את הפרויקט בעקבות פרשת התקיפות המיניות של הארווי ויינסטין, בעלי האולפנים.
צילומי הסדרה החלו בפברואר 2018 בבלגיה ובצפון צרפת.
מכיוון שהסדרה מבוססת באופן ישיר על הרומן המקורי, היא אינה כוללת אף שיר מהעיבוד הבימתי של הרומן.
הערות שוליים

↑  Otterson, Joe (9 January 2018). "David Oyelowo, Dominic West, Lily Collins to Star in BBC's 'Les Misérables' Miniseries". Variety.
↑  Leane, Rob (20 November 2017). "BBC Developing Les Miserables TV Series". Screen Rant.
| עלובי החיים מאת ויקטור הוגו |
| --- | --- | --- |
| יצירות | עלובי החיים (רומן, 1862) • עלובי החיים (סרט, 1978) • עלובי החיים (מחזמר, 1980) • עלובי החיים (סרט, 2012) • עלובי החיים (מיני-סדרה, 2018) |  |
| דמויות | ז'אן ולז'אן • ז'אבר • פנטין • קוזט • מריוס פונמרסי • אפונין • אנז'ולרה • גברוש • ת'נרדייה |  |
| שחקנים בולטים | אבי טולדנו • אדי רדמיין • אלברט כהן • אלי דנקר • אמנדה סייפריד • אן האת'וויי • ארון טבייט • דודו פישר • הלנה בונהם קרטר • יבגני שפובלוב • יו ג'קמן • ליאה סלונגה • ליאור ייני • מאט לוקאס • מייקל בול • ניק ג'ונאס • סמנתה בארקס • סשה ברון כהן • עידו מוסרי • פטי לופון • פיליפ קוואסט • קולם וילקינסון • ראסל קרואו • רוג'ר אלם • רינת גבאי • ריקי גל • שלומית אהרון • ששי קשת • תיקי דיין |  |
| שירים נבחרים | Do You Hear the People Sing?‏ • I Dreamed a Dream‏ • One Day More‏ • Bring Him Home‏ • Stars‏ • On My Own‏ • Who Am I?‏ • Master of the House‏ • Suddenly‏ |  |
טום ברק (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1981 (בן 43) קנט, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2002) 
 פרסים והוקרה:  פרסי יאן צ'רלסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
טום ליאם בנדיקט בֶּרק (באנגלית: Tom Liam Benedict Burke; נולד ב-30 ביוני 1981) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר בעיקר בתפקיד אתוס בסדרה "המוסקטרים" של ה-BBC, ובתפקיד דולוחוב בסדרת הדרמה "מלחמה ושלום".
ביוגרפיה

ברק נולד בלונדון וגדל בקנט. הוריו, דייוויד ברק ואנה קאלדר-מרשל, וגם הסנדקים שלו, אלן ריקמן וברידג'יט טרנר, היו כולם שחקנים. סבו היה הסופר ארתור קאלדר-מרשל (אנ'). ברק נולד עם שפה שסועה שתוקנה בניתוח.
הוא תמיד רצה להיות שחקן ובנעוריו שיחק בתיאטרון הלאומי לנוער (אנ') ובתיאטרון יאנג ארדן בפאברשם. בנוסף השתתף בהצגות בהן שיחקו הוריו כשהופיעו בעיר הולדתו.
כילד אובחנה אצלו דיסלקסיה והוא התקשה בלימודים. הוא נטש את הלימודים לפני סיום בחינות A-levels. בגיל 17, אחרי שעזב את בית הספר, כתב לסוכנות שחקנים וקיבל תפקיד באודישן הראשון שעשה. הוא למד בבית ספר לריקוד ובגיל 18 התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון.
קריירה

תפקידו הראשון של ברק היה בשנת 1999 בסרט "Dragonheart: A New Beginning", סרט המשך לסרט "לב הדרקון" משנת 1996. באותה שנה הופיע בטלוויזיה בפרק בסדרה "דיינג'רפילד" ובסרט הטלוויזיה "כל אנשי המלך". אחרי שסיים את לימודי התואר ב-RADA החל להופיע בקביעות בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון.
קריירה > טלוויזיה

התפקיד הראשון בטלוויזיה אחרי סיום לימודיו היה בסדרת המתח "שם המשחק" של פול אבוט, בכיכובם של ג'ון סים, ביל ניי וג'יימס מק'אבוי. ב-2004 שיחק בתפקיד לי בסרט הטלוויזיה "Bella and the Boys". ב-2005 גילם את דמותו של ג'יאק בן העשרים, בנו של ג'קומו קזנובה במיני-סדרה אודות חיי קזנובה, בכיכובם של דייוויד טננט ופיטר או'טול.
ב-2006 שיחק ברק בתפקיד ד"ר ג'ון סווארד בסרט הטלוויזיה "דרקולה". ב-2007 גילם את דמותו של נפוליאון בונפרטה בפרק בסדרת הדוקו-דרמה "Heroes and Villains" של ה-BBC. עוד באותה שנה הופיע בתפקיד מוציא לאור בדרמה הסאטירית "The Trial of Tony Blair". ב-2009 שיחק בתפקיד לוטננט קולין רייס בפרק בעונה ה-12 של הסדרה "פוארו" על פי ספרי אגאתה כריסטי. ב-2011 הופיע בתפקיד בנטלי דראמל במיני-סדרה "תקוות גדולות" עיבוד של ה-BBC לספרו של צ'ארלס דיקנס. ב-2012 שיחק בתפקיד קבוע בעונה השנייה של הסדרה "The Hour" בתפקיד העיתונאי ביל קנדל. החל מינואר 2014 הוא מגלם את אתוס בסדרת הטלוויזיה של BBC One "המוסקטרים" עיבוד ל"שלושת המוסקטרים", רומן מאת אלכסנדר דיומא האב. ב-2016 גילם ברק את דולוחוב בדרמה ההיסטורית החדשה מבית ה-BBC, עיבוד לספרו של לב טולסטוי, הנקרא (בדומה לספר) "מלחמה ושלום". ב-2017 גילם ברק את קורמורן סטרייק במיני-סדרה "סטרייק" המבוססת על הרומנים הבלשיים מאת ג'יי קיי רולינג.
קריירה > קולנוע

ב-2004 השתתף בסרט הקולנוע "ליברטין". ב-2007 שיחק בתפקיד יוצר קולנוע שמביים סרט פורנו בקומדיה "I Want Candy". ב-2008 הופיע בתפקיד בלואי בסרט האימה "Donkey Punch" שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס באותה שנה. ב-2009 גילם את דמותו של ג'ף גודארד בסרט "Telstar: The Joe Meek Story". באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרט "שרי" בבימויו של סטיבן פרירס. ב-2010 שיחק בתפקיד דייווי בסרט הדרמה "Third Star" בכיכובם של בנדיקט קמברבאץ', ג'יי ג'יי פילד ואדם רוברטסון, העוקב אחרי מסעם של ארבעה חברים, שאחד מהם חולה אנוש, לבאראפונדל ביי (אנ') שבוויילס.
ב-2012 שיחק ברק בתפקיד מארק בסרט "Cleanskin". ב-2013 גילם את בילי, אחיו הגדול הדמות ששיחק ראיין גוסלינג בסרט "רק אלוהים סולח", בבימויו של ניקולס וינדינג רפן. עוד באותה שנה השתתף בתפקיד משנה בסרטו של רייף פיינס "האישה הנעלמת".
קריירה > תיאטרון

בתיאטרון שיחק ברק עם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2004 גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" בתיאטרון "שייקספיר גלוב". ב-2010 שיחק במחזה "Design for Living" מאת נואל קאוורד בתיאטרון אולד ויק לצדם של אנדרו סקוט וליזה דילון. ב-2011 הופיע בתיאטרון אלמיידה בתפקיד גרג במחזה "היופי כן קובע" מאת ניל לביוט. ב-2002 שיחק בתפקיד המלט במחזה "Gertrude – The Cry" מאת הווארד בייקר (אנ'), עיבוד למחזה "המלט" מאת שייקספיר המתמקד בדמותה של גרטרוד, אמו של הגיבור.
ב-2006 עבד ברק עם איאן מקלן במחזה "The Cut". ב-2008 שיחק בתפקיד אדולף במחזה "Creditors" בתיאטרון "דונמאר ורהאוס". את ההצגה ביים אלן ריקמן, שהוא סנדקו של ברק, ועל הופעתו במחזה זכה ברק בפרס איאן צ'ארלסון. ב-2010 הועלתה ההצגה ב-"Brooklyn Academy of Music" בניו יורק. ב-2012 שיחק ברק בתפקיד לואיס דובדט במחזה "דילמת הרופא" בתיאטרון הלאומי.
בשנת 2016 יצא ברק עם שני מחזות מצליחים ביותר- "סיבות להיות שמח" (Reasons To Be Happy), והמחזה החדש בכיכובה של הלן מק'קרורי "ים כחול ועמוק" (Deep Blue See).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | Dragonheart: A New Beginning | רולנד | דאג לפלר (אנ') |
| 2003 |  | The Burl | קונור | טובי טוביאס (Toby Tobias) |
| 2004 |  | Squaddie | אנדי | קונור מקדרמוטר (Conor McDermottroe) |
| 2005 | ליברטין | The Libertine | ווהן | לורנס דאנמור (אנ') |
| 2006 |  | The Enlightenment | דניאל קליי | ג'וליה פורד |
| 2007 |  | I Want Candy | ג'ון "באגי" בגלי | סטיבן סורז'יק (אנ') |
| 2007 |  | Supermarket Sam | סם | קאז רוברטס |
| 2007 |  | The Collectors | אדגר | טים אליוט (אנ') |
| 2008 |  | Donkey Punch | בלואי | אולי בלקברן (אנ') |
| 2009 |  | Telstar | ג'ף גודארד | ניק מוראן (אנ') |
| 2009 |  | Chéri | ויקונט דזמונד | סטיבן פרירס |
| 2009 |  | Death in Charge | הדוד שון | דווי סניבלי (Devi Snively) |
| 2009 |  | Roar | מיק | אדם וימפני (Adam Wimpenny) |
| 2010 |  | The Kid | מר הייז | ניק מוראן |
| 2010 |  | Third Star | דייווי | הטי דלטון (אנ') |
| 2010 |  | Look, Stranger |  |  |
| 2012 |  | An Enemy to Die For | טרנס | פיטר דייל (אנ') |
| 2012 | איום מבפנים | Cleanskin | מארק | Hadi Hajaig |
| 2013 | רק אלוהים סולח | Only God Forgives | בילי | ניקולס וינדינג רפן |
| 2013 | האישה הנעלמת | The Invisible Woman | ג'ורג' וורטון רובינסון | רייף פיינס |
| 2014 |  | The Hooligan Factory | בולט | ניק נוורן (אנ') |
| 2019 | המזכרת | The Souvenir | אנתוני | ג'ואנה הוג |
| 2020 | מאנק | Mank | אורסון ולס |  |
| 2020 |  | The Show | פלטשר דניס | מיץ' ג'נקינס |
| 2021 | דברים אמיתיים | True Things | בלונד |  |
| 2022 | לחיות | Living | מיסטר סאת'רלנד |  |
| 2022 | הפלא | The Wonder | ויליאם ביירן |  |
| 2024 | פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם | Furiosa | פרטוריאן ג'ק |  |
| 2025 | תיק שחור (אנ') | Black Bag | פרדי סמולס |  |
| TBA |  | Living |  |  |
| TBA |  | Klokkenluider |  |  |