לווייתנאים בתרבות
העת העתיקה

ביוון העתיקה מוזכר הלווייתן לראשונה אצל הומרוס. שם הוא מכונה קֶטוֹס (בכתיב יווני: Κητος), מילה שמשמעותה "מפלצת-ימית". זוהי גם מקורה של המילה הלטינית קֶטוּס (באלפבית לטיני: Cetus), שמשמעותה לווייתן. בלטינית נקרא הלווייתן הזכר בצורה הומוריסטית גם Musculus. מילה זו פירושה "שרירי או "חזק" אך ניתן לפרשה גם כ"עכברון", והרומאים בחרו בכינוי זה דווקא עבור הלווייתן בשל כפל המשמעויות הסרקסטי שבו. הלווייתנים שבים הצפוני נקראו "Physetér", ומילה זו התייחסה בעיקר לראשתן גדול-הראש — שעד היום שמו המדעי הוא Physeter macrocephalus. בין היוונים והרומאים העתיקים, הלווייתנים מתוארים בפרוטרוט בעיקר בכתביהם של אריסטו, פליניוס הזקן ומקרוביוס, שהתייחסו גם להמלטת הגורים הצעירים וליניקתם מחלב-אמם. פליניוס תיאר את עמוד האדים שמזרימים הלווייתנים דרך חור הנשיפה שלהם, ואמברוסיוס אף טען שהלווייתנים יכניסו את גוריהם הקטנים אל פיהם במטרה להגן עליהם. היוונים הקדומים אף הביעו את הערכתם לדולפינים וללווייתנים בכך שקראו על-שמם שתי קבוצות כוכבים נפרדות, לווייתן ודולפין.
היוונים-הקדומים התייחסו בחיבוריהם בעיקר לדולפינים (לווייתני השיניים) ולא ללווייתנים. הם היללו את מהירות שחייתם, את תנועותיהם החינניות במים ואת האינטליגנציה שלהם. במיתולוגיה היוונית מוצג הדולפין כיצור אלטרואיסטי המסייע לבני-האדם. לפי סיפורי המיתולוגיה, האל אפולו הופיע כדולפין והראה לסירות שיצאו מכרתים את הדרך לדלפי. האל פוסידון מוצג לעיתים קרובות לצד דולפינים. האחרון אף נעזר בשירותיו של דולפין לשכנע את אמפיטריטה היפה להיעתר לחיזוריו. כאות הוקרה על שירותו זה שיכן אותו פוסידון בשמים. המשורר הרומי אובידיוס מספר על חטיפתו של דיוניסוס על ידי שודדי ים, האל הפך עצמו לאריה והשודדים המבוהלים קפצו למים והפכו לדולפינים. בני התרבות המינואית אף הקימו עבור הדולפינים מקדש בכרתים. דמות זו של הדולפין, כפי שהוא מוצג במיתולוגיה היוונית, קיבלה ייצוג גם בכתבים של משוררים ואנשי רוח יוונים עתיקים. מסופר שדולפינים נמשכו למוזיקה שניגן בסירתו המשורר אריון בעת שהפליג בלב ים ואף הצילו אותו לאחר שנזרק למים על ידי שודדים, ואילו המשורר היווני בן המאה ה-6 לפנה"ס אופיאן, וכן פליניוס הזקן בן רומא העתיקה, תיעדו דולפינים שסייעו לדייגים בציד שללם ואיסופו — תופעה שבמקומות מסוימים בעולם ידוע לנו עליה עד ימינו.
נראה שהלווייתנים היוו השראה ליצורים אגדתיים המופיעים במיתולוגיה היוונית. כך, לדוגמה, מסופר שאנדרומדה נכבלה לסלע על ידי מפלצת ימית איומה, ופרסאוס, בנו של זאוס שעבר במקום, התאהב בה, הפך את המפלצת לגוש אבן והתחתן עימה. גם בתנ"ך מוזכר הלווייתן, שהוא מפלצת מים מיתית המתואר בדרך-כלל בציורי התנ"ך (בעקבות התיאור התנ"כי המופיע במספר פסוקים) כתנין עצום או כנחש ים אימתני. הלווייתן המקראי זכה להתייחסויות בדיוני התלמוד, במדרשי אגדה, בסידור התפילה, בפרשנות מאוחרת כפירוש רש"י לתורה, ואף בקבלה. בנצרות מוצג הלווייתן כסמל של רוע וככוח שטני, שיושמד על ידי אלוהים ביום הדין. גם לפי התיאור התנ"כי המובא במספר פסוקים הלווייתן הוא יצור ימי, שבבוא היום ייהרג על ידי אלוהים: ”בַּיּוֹם הַהוּא יִפְקֹד ה' בְּחַרְבּוֹ הַקָּשָׁה וְהַגְּדוֹלָה וְהַחֲזָקָה, עַל לִוְיָתָן נָחָשׁ בָּרִחַ, וְעַל לִוְיָתָן, נָחָשׁ עֲקַלָּתוֹן; וְהָרַג אֶת-הַתַּנִּין, אֲשֶׁר בַּיָּם” (ישעיהו, כ"ז, א'); ”מָה-רַבּוּ מַעֲשֶׂיךָ, ה' - כֻּלָּם, בְּחָכְמָה עָשִׂיתָ; מָלְאָה הָאָרֶץ, קִנְיָנֶךָ...זֶה, הַיָּם גָּדוֹל - וּרְחַב יָדָיִם...שָׁם, אֳנִיּוֹת יְהַלֵּכוּן; לִוְיָתָן, זֶה-יָצַרְתָּ לְשַׂחֶק-בּוֹ” (תהילים, ק"ד, כ"ד–כ"ו). התנ"ך, כפי שניתן לראות, מתאר את הלווייתן כבעל חיים עצום השוכן במצולות ים, המהווה עדות לעוצמת האל, לגדולתו ולתפארתו. ספר איוב מפליג בתיאור דמותו של הלווייתן, ומתארו כחיה הגדולה בים, שמנחיריה יוצא עשן, מפיה בוקעים ניצוצות אש, לבה כאבן רחיים ואף כלי נשק לא יכול לה. תיאור זה נועד להציג את רוממות הבורא מחד, ואת שפלות האדם וחולשתו מאידך. עד ימינו, המושג האנגלי Leviathan (לווייתן) משמש לציון מפלצות מיתיות, או בעלי חיים אדירי ממדים.
לפי פירוש רש"י, הלווייתנים הם "הַתַּנִּינִם הַגְּדֹלִים" המאוזכרים בספר בראשית, פרק א', פסוק כ"א כמי שנבראו ביום החמישי לבריאת העולם. רש"י כתב בפירושו שהתנינים הגדולים הם "דגים גדולים שבים, ובדברי אגדה הוא לויתן ובן זוגו שבראם זכר ונקבה והרג את הנקבה ומלחה לצדיקים לעתיד לבוא שאם יפרו וירבו לא יתקיים העולם בפניהם". בדבריו התבסס רש"י על הנאמר בתלמוד כי בעתיד לבוא, בימות המשיח, אלוהים יאכיל את הצדיקים מבשרו של לווייתן, ומעורו יבנה להם סוכה. בתנ"ך מוזכר אף יונה הנביא שנצטווה ללכת לעיר נינווה בירת ממלכת אשור ולבשר לתושביה מפי ה' כי "עָלְתָה רָעָתָם, לְפָנָי". יונה אינו מעוניין לקיים את שליחותו ובורח בספינה ללב ים, והוא נזרק למים על ידי אנשי הספינה בה שהה ונבלע על ידי יצור מסתורי: ”וַיִּשְׂאוּ, אֶת יוֹנָה, וַיְטִלֻהוּ, אֶל הַיָּם; וַיַּעֲמֹד הַיָּם, מִזַּעְפּוֹ...וַיְמַן ה' דָּג גָּדוֹל, לִבְלֹעַ אֶת יוֹנָה; וַיְהִי יוֹנָה בִּמְעֵי הַדָּג, שְׁלֹשָׁה יָמִים וּשְׁלֹשָׁה לֵילוֹת” (יונה, ב', א'). בתנ"ך לא מוזכר שה"דג הגדול" היה לווייתן דווקא, אך ביצירות אמנות רבות ובתרבות הפופולרית מזוהה הדג הגדול כלווייתן ממין ראשתן גדול-ראש.
במדרש מתואר שהלווייתן נברא בבריאת העולם ונגנז לצדיקים לעתיד לבוא, יחד עם שור הבר (אינו קשור למה שהיה קרוי שור הבר ונכחד). זאת כנראה משמעות התפילה שאומרים בהושענא רבה ביציאה האחרונה מהסוכה: ”יְהִי רָצוֹן מִלְּפָנֶיךָ ה' אֱלֹהֵינוּ וֵאלֹהֵי אֲבוֹתֵינוּ כְּשֵׁם שֶׁקִיַּמְתִּי וְיָשַׁבְתִּי בְּסוּכָּה זוּ כֵּן אֶזְכֶּה לְשָׁנָה הַבָּאָה לֵישֵׁב בְּסוּכָּה שֶׁל לִוְיָתָן”
בסעודה זו יאכלו המשתתפים מבשרו של הלוויתן. וכך אומרת הגמרא:
אמר רבה אמר רבי יוחנן: עתיד הקדוש ברוך הוא לעשות סעודה לצדיקים מבשרו של לויתן, שנאמר: 'יכרו עליו חברים', ואין 'כרה' אלא סעודה, שנאמר: 'ויכרה להם כרה גדולה ויאכלו וישתו', ואין 'חברים' אלא תלמידי חכמים, שנאמר: 'היושבת בגנים חברים מקשיבים לקולך השמיעני';
והשאר מחלקין אותו ועושין בו סחורה בשוקי ירושלים, שנאמר: 'יחצוהו בין כנענים', ואין כנענים אלא תגרים, שנאמר: 'כנען בידו מאזני מרמה לעשוק אוהב'. ואי בעיית אמא, מהכא: 'אשר סוחריה שרים כנעניה נכבדי ארץ'.
בסעודה זו יגישו גם מהמן - לחם מן השמים.
גם באמנות העתיקה לא נפקד מקומם של הלווייתנים והדולפינים. מכיוון שכאמור למעלה ללווייתנים ובייחוד לדולפינים היה מעמד חשוב במיתולוגיה ובתרבות היוונית העתיקה, הם אוזכרו גם ביצירות אומנות בנות התקופה. כבר בתרבות המינואית שהתקיימה בכרתים בין 2700 ל-1450 לפנה"ס זכו הדולפינים לאזכורים בכלי-חרס ובמקומות אחרים. בהמשך נמצאו דמויות של לווייתנאים גם בתבליטים, בפיתוחים על-גבי אבנים יקרות, במנורות, במטבעות, בפסיפסים ואף במצבות. בין האזכורים הללו, הייתה נפוצה במיוחד דמותו של אריון או של בנו של פוסידון טארס הרוכבים על גבי דולפין (כפי שניתן לראות בתמונה משמאל). באמנות הנוצרית המוקדמת, הדולפין אף היה אחד מסמלי הנצרות, לצד הדג.