stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורה פלסל
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית

פלסל החלה להתאמן בסיף בגיל שבע לאחר שצפתה בטלוויזיה בסיף הצרפתי ז'אן-פרנסואה לאמור. היא זכתה להצלחה בתחרויות המקומיות בגוואדלופ, ב-1990 עברה לצרפת, הצטרפה למועדון ראסינג פריז והתמחתה בענף הדקר. היא זכתה שלוש פעמים באליפות פאן-אמריקה (1991, 1992 ו-1994) וב-1995 זכתה במדליה ראשונה באליפות העולם בסיף, כשסיימה שלישית בתחרות שהתקיימה בהאג.
היא נבחרה לייצג את צרפת באולימפיאדת אטלנטה (1996) וזכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות הדקר האישית והקבוצתית. בעקבות הצטיינותה במשחקים האולימפיים זכתה לכינוי "La Guêpe" ("הצרעה"). יחד עם נבחרת צרפת בכדורגל הפכה לסמל לצרפת החדשה, שבה ספורטאים שצבע עורם כהה מייצגים את המדינה וזוכים להצלחה והערצה. באליפות העולם בסיף שהתקיימה ב-1998 בלה שו-דה-פון זכתה בשתי מדליות זהב, אישית וקבוצתית. באליפות העולם ב-1999 שמרה על תוארה האישי. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה במדליית ארד.
בשנת 2002 הושעתה מפעילות למשך שלושה חודשים לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. לטענתה החומר האסור שהתגלה בבדיקות מקורו בתרופה ללא מרשם שסופקה לה על ידי רופא נבחרת צרפת. לאחר שחזרה להתחרות זכתה בגביע העולם ב-2002 וב-2003. באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה במדליית כסף בתחרות הדקר האישית ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית. היא זכתה שלוש פעמים נוספות עם נבחרת צרפת באליפות העולם בסיף ב-2004, ב-2007 וב-2008. כמו כן זכתה במדליית זהב בתחרות האישית באליפות אירופה ב-2007. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הודחה בשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) נבחרה לשאת את דגל משלחת צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. בתחרות לא עברה את שלב המוקדמות וסיימה במקום ה-13 הכללי. לאחר המשחקים הודיעה על פרישה.
ביוגרפיה > חיים אישיים ופעילות ציבורית

פלסל נישאה ב-1996 לדניס קולוביק והם הורים לבת שנולדה ב-2001. היא השתתפה ב-2012 בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" הצרפתית והודחה בסיבוב השני.
משמשת שגרירה של ארגון AMREF הפועל למען קידום הבריאות באפריקה, של ארגון "Handicap International" הפועל למען פליטים במדינות דרום-מזרח אסיה, של ארגון שלום וספורט, ושל המשחקים הגאים שיתקיימו בפריז ב-2018. בשנים 2010–2015 כיהנה כחברה במועצה הצרפתית לכלכלה, חברה וסביבה, והיא חברה בוועד המרכז את ההצעה של פריז לאירוח המשחקים האולימפיים ב-2024. ב-1996 עוטרה באות לגיון הכבוד בדרגת אביר וב-2004 עוטרה באות בדרגת מפקד. בשנת 2000 עוטרה באות מסדר הכבוד הלאומי הצרפתי בדרגת קצין גבוה.
לאחר היבחרו של עמנואל מקרון לנשיא צרפת מונתה פלסל במאי 2017 לשרת הספורט בממשלתו של אדואר פיליפ. היא התפטרה מתפקידה בספטמבר 2018 ובמקומה מונתה שחיינית העבר רוקסנה מרסיננו.
הערות שוליים

1 2 3  Laura Flessel-Colovic, טיים מגזין, 11 בספטמבר 2000
↑  לורה פלסל באתר לגיון הכבוד
↑  Décret du 31 octobre 2000 portant promotion et nomination
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb148921043 (data)  GND: 1119266564  ISNI: 0000 0004 5095 1912  SUDOC: 196847389  VIAF: 316737001   WorldCat (עם VIAF): 316737001
ליאונרד מק'קוי

| --- | --- |

דפורסט קלי כליאונרד מק'קוי
 שם סרט:  מסע בין כוכבים: הסרט • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת • סטארטרק • האויב בתוכנו
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" "מסע בין כוכבים: הדור הבא"
 הופעה ראשונה:  פרק 1 של עונה 1 של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" – "The Man Trap", שנת 1966.
 הופעה אחרונה:  סרט הקולנוע "האויב בתוכנו – סטארטרק", שנת 2013.
 יוצרים:  ג'ין רודנברי 
 גילום הדמות:  דפורסט קלי (בסדרה המקורית ובשישה סרטי הקולנוע הראשונים) קארל אורבן (סרטי ציר זמן קלווין)
 מידע
 גזע:  אנושי
 מין:  זכר
 מקצוע:  רופא
 שיוך:  צי הכוכבים
 אזרחות:  פדרציית הכוכבים המאוחדת
 
ד"ר ליאונרד ה' מק'קוי היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הדמות הופיעה לראשונה ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", בגילומו של השחקן דפורסט קלי, אשר גילם דמות זו גם בסדרה "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה", בשישה סרטי קולנוע של "מסע בין כוכבים", וכן בפרק הפיילוט של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". דמותו של ד"ר מק'קוי הופיעה גם בספרים רבים, חוברות קומיקס ומשחקי וידאו. קארל אורבן גילם את דמותו של ד"ר מק'קוי בסרט הקולנוע משנת 2009 "סטארטרק".
"אני רופא, לא..."

אמרת כנף מפורסמת של מק'קוי היא הביטוי "אני רופא, (ג'ים), לא...", בו השתמש 11 פעמים. מק'קוי חוזר על המשפט כאשר הוא נדרש לבצע משימה כלשהי שמעבר לכישוריו הרפואיים, כמו הרגע הקלאסי, כאשר הוא נתקל בחייזר מבוסס סיליקון, בפרק "Devil in the Dark" משנת 1967, ואומר: "אני רופא, לא בנאי". ד"ר ג'וליאן באשיר (אלכסנדר סידיק) מ"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הדוקטור מ"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שתי הולוגרמות לרפואת חירום נוספות (אחת בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש"; השנייה בפרק "Message in a Bottle" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר") וד"ר פלוקס מ"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" – כולם עשו שימוש בווריאציות על משפט זה, שגם עשה את דרכו אל תוכניות טלוויזיה רבות אחרות, כגון "סטארגייט אטלנטיס", "רובוט צ'יקן", "טרה נובה", "עד עצם היום הזה" ו"חברים". הביטוי מופיע גם בסרט משנת 2009 "סטארטרק", בו מק'קוי (קארל אורבן) אומר "אני רופא, לא פיזיקאי" לספוק.
ללגס

| --- | --- |
 תפקיד:  מלך לאקוניה ומלך ספרטה הראשון
 תרבות:  יוון העתיקה
 מקום מגורים:  לאקוניה, ספרטה
 אב:  פוסידון, הליוס
 אם:  לוב
 בן או בת זוג:  קלאוקאריה
 צאצאים:  מילס, אורוטס, פוליקאון, תרפנה
 
ללגַס (ביוונית עתיקה: Λέλεγας) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, נחשב לרוב למלך ספרטה הראשון.
ללגס היה המלך הקדום של לאקוניה לפני ייסוד ספרטה. על פי חלק מהגרסאות הוא היה בנם של פוסידון ולוב, בתו של מלך מצרים. ועל פי גרסאות אחרות בנו של הליוס. הוא נישא לנימפה קלאוקאריה ונולדו לו כמה בנים, בכללם מילס, פוליקאון, ופטראלוס. למילס נולד בן בשם אורוטס, שלו נולדה בת בשם ספרטה, שנישאה ללאקדיימון שייסד את העיר ספרטה וקרא לה על שם אשתו. לספרטה נולדה בת בשם אורידיקי שנישאה לאקריסיוס שילד את דנאה שילדה את פרסאוס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליאונרד וארן

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1911 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  4 במרץ 1960 (בגיל 48) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Saint Mary's Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  בריטון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאונרד וארן (באנגלית: Leonard Warren; ‏21 באפריל 1911 - 4 במרץ 1960) היה זמר אופרה אמריקאי, בריטון מפורסם, ששמו נקשר במשך שנים רבות עם המטרופוליטן אופרה בניו יורק. זמרת הסופרן רנאטה טבאלדי אמרה על קולו: "היה לו קול רך מאוד, קטיפתי מאוד... הוא היה נפלא, באמת."
ביוגרפיה

וארן נולד בניו יורק כליאונרד וארנהוף, למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה. תחילה עבד בעסק הפרוות של אביו ובשנת 1935 הצטרף למקהלה באולם המוזיקה רדיו סיטי. בשנת 1938 נרשם למבחני הקול של המטרופוליטן אופרה. על אף היותו טירון מובהק, כשרונותיו הטבעיים התבלטו בעליל והוא הוחתם ללא דיחוי על חוזה. בקיץ של אותה שנה שלחה אותו המטרופוליטן לאיטליה עם מלגת לימודים.
בשובו לארצות הברית, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בשירת קטעים מלה טרוויאטה וליצנים, בקונצרט בניו יורק בנובמבר 1938. הופעת הבכורה הרשמית שלו הייתה בינואר 1939, כששר בתפקיד פאולו ב"סימון בוקנגרה". זמן קצר לאחר זאת חתם על חוזה הקלטות עם חברת RCA ויקטור.
בהמשך שר וארן בסן פרנסיסקו, שיקגו, מקסיקו סיטי ובואנוס איירס. הוא הופיע בלה סקאלה במילאנו בשנת 1953 וב-1958 ערך מסע הופעות בברית המועצות, שנחל הצלחה רבה, אבל במשך רוב הקריירה שלו נשאר בניו יורק ושר במטרופוליטן. בזמן מן הזמנים בתקופה זו המיר את דתו לקתוליות והיה למאמין נלהב ומסור.
וארן שר את טוניו בליצנים, אסקאמיו בכרמן וסקארפיה בטוסקה, אך לעיקר פרסומו זכה כאחד מטובי הפרשנים לתפקידי הבריטון הגדולים של ורדי ומעל לכל התפקיד הראשי בריגולטו, שהונצח בהקלטה של RCA משנת 1950, עם הסופרן ארנה ברגר והטנור יאן פירס, בניצוחו של רנאטו צ'ליני. הייתה זו ההקלטה האופראית המלאה הראשונה, שחברת RCA ויקטור הוציאה בתקליטים אריכי-נגן. עוד שר בתפקיד זה בקונצרט התרמה לטובת הצלב האדום במדיסון סקוור גארדן בניו יורק בשנת 1944, שהעלה רק את המערכה האחרונה של האופרה. יאן פירס שר גם כאן את תפקיד הדוכס, אבל הפעם הייתה זו זינקה מילאנוב ששרה בתפקיד גילדה, ועל התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית ניצח ארטורו טוסקניני. הקטע הזה מריגולטו יצא בהמשך על גבי תקליטים ותקליטורים בחברת RCA ויקטור, וכל הקונצרט יצא כעבור שנים באלבום תקליטור כפול, לא-רשמי. שאר הקלטות האופרה המלאות שלו כוללות את לה טרוויאטה עם רוזאנה קארטרי וצ'זארה ואלטי ובניצוח פייר מונטה; ליצנים עם ויקטוריה דה לוס אנחלס, יוסי ביירלינג ורוברט מריל; טוסקה, אאידה והטרובדור, כל אחת מהן עם זינקה מאלינוב ויוסי ביירלינג, הקלטה שנייה של "הטרובדור" עם ידידו וכוכב-המשנה, הטנור ריצ'רד טאקר, בהשתתפות לאונטין פרייס הצעירה בתפקיד ליאונורה, בהופעתה הראשונה במטרופוליטן, ומקבת' של ורדי עם ליאוני ריזאנק וקרלו ברגונצי. יש הקלטות פרטיות שלו כסימון בוקנגרה וכיאגו באותלו של ורדי. כמו כן היה רנאטו באלבום של קטעים מתוך נשף המסכות עם מריאן אנדרסון בתפקיד אולריקה בהופעתה הראשונה במטרופוליטן.
תקדים היסטורי

וארן השתתף באירוע טלוויזיוני שהיה לאבן דרך היסטורית של ממש בשנת 1948, כששר בתפקיד יאגו בהפקה אופראית מלאה בטלוויזיה של אותלו מאת ורדי, ברשת ABC-TV, בשידור חי מבימת המטרופוליטן אופרה. ראמון ויניה היה אותלו וליצ'ה אלבנזה הייתה דסדמונה. היה זה השידור הראשון המלא של אופרה בטלוויזיה.
מותו הפתאומי

הופעתו המלאה האחרונה של וארן הייתה בתפקיד סימון בוקנגרה ב-1 במרץ 1960, במטרופוליטן. כעבור שלושה ימים, בהצגת כוחו של גורל עם רנאטה טבאלדי, נפח את נשמתו על הבמה. עדי ראייה, ביניהם רודולף בינג, מספרים, שוארן השלים את האריה של דון קרלו במערכה השלישית, המתחילה במילים Morir, tremenda cosa ("למות, דבר נכבד") והיה אמור לפתוח ארנק חתום, לבחון את תוכנו ולקרוא בקול E salvo, o gioia ("הוא בטוח מרע, איזו שמחה!") ולפצוח בקאבאלטה נמרצת, כשהחל להשתעל ולהשתנק. המילים האחרונות שביטא היו "עזרו לי, עזרו לי!" ואז נפל אפיים ארצה, השתטח על הרצפה ודמם. כעבור דקות ספורות נקבע מותו כתוצאה מאירוע מוחי חמור ושארית ההצגה בוטלה. וארן היה בן ארבעים ושמונה בסך הכל. מותו נתן אותותיו בלוח ההופעות של המטרופוליטן למשך שנים אחדות; הוא שובץ לתפקיד הראשי בהצגת הבכורה של נבוקו במטרופוליטן, שתוכננה לעונת 61–1960.
וארן נודע כמי שאינו מקבל מרות, אדם שניסה תמיד להשליט את רצונו על תפאורנים, מנהלים ואפילו מנצחים בנושאי הפקה, בימוי ומקצבים. היה קשה אתו, העיר פעם חבר לעבודה, אבל היה לו קול נהדר.
בספרו "זמר האופרה האמריקאי" (1997,ISBN 0-385-42174-5) כתב פיטר ג. דייוויס על וארן:
"האיכות העשירה, המעוגלת והבשלה של קולו (של וארן), הקרוב להתפקע בצלילים עיליים מהדהדים, לא הייתה אולי לטעמו של כל אדם, בייחוד אלה המעדיפים מוקד בריטוני צר יותר, ה"מדבר" מהר יותר על התו המושר. אבל על פי כל אמת מידה היה זה קול משוכלל, מפואר, "צליל של המטרופוליטן אופרה", שכמו עטה זוהר וברק מיוחדים במינם כאשר נפתח והתפשט ברוחב לב על פני האולם הגדול. וכמובן, הצלילים העליונים הנינוחים היו תפארתו המיוחדת - כאשר בילה בניחותא עם ידידים נהג וארן לא פעם לפצוח באריות טנור כמו Di quella pira ולהפיק כלאחר יד את הדו הגבוה, שטנורים רבים אינם מגיעים אליו. לו רצה, יכול היה לנצל לתועלתו סגולה קוצרת-תשואות זו, אך מעולם לא עשה זאת.
מאנטאוואב

מאנטאוואב (אמהרית ምንትዋብ  - "מה יפה"; סביבות 1706 - 27 ביוני 1773) הייתה קיסרית אתיופיה, אשתו של הקיסר בקפה, אימו של הקיסר ייאסו השני וסבתו של הקיסר יואס הראשון. באופן רשמי היא כונתה בשם בו הוטבלה - וולתה גיורגיס (געז:"בת גאורגיוס").
חייה

מאנטאוואב נולדה בקווארה, ולפי השמועה, הייתה נצר לסב וסבתא פורטוגזים מצד אחד מהוריה; ועל-כן נחשדה לעיתים כבעלת סימפתיה לכנסייה הקתולית. היא הייתה בתו של דאג'אזמץ' מאנבאר מדמביה. מאנטאוואב נישאה לקיסר בקפה ב-6 בספטמבר 1722, לאחר שאשתו הראשונה מתה בלילה שלאחר הכתרתה. לפי האגדה היא סעדה אותו עת נפל למשכב באחד ממסעותיו, וכשהבריא הביאה לגונדר ונשא אותה לאישה. בתקופת שלטונם של בקפה ומאנטאוואב, ידעו העיר גונדר והמתחם המלכותי שבליבה, פאסיל גמב, תקופת פריחה; והתעשייה, המסחר, האמנות והתרבות פרחו בה. מאנטאוואב ידועה בכך שהעניקה את חסותה לאמנים ולאמנויות. הטירה האחרונה שהוקמה במתחם המלכותי מיוחסת לה ונקראת על-שמה, ובין המבנים הנוספים שהוקמו ביוזמתה ידועה במיוחד מצודת קוסקאם השוכנת בהרים שמצפון לגונדר, ואשר הוקדשה לבתולה.
לאחר שהקיסר בקפה מת ב-1730, הוכתרה מאנטאוואב כשליטה במשותף עם הקיסר החדש, בנה ייאסו השני, וריכזה בידיה כוח שלא היה לו תקדים עד לאותה עת. בתקופה זו התפתח קשר רומנטי בינה לבין אחינה הצעיר ממנה בשנים רבות, ולזוג נולדו שלושה ילדים. עם מות ייאסו השני ב-1755, עלה לשלטון נכדה של מאנטאוואב, הקיסר יואס הראשון. בין מאנטאוואב לוואלאטה בארסבה (ווביט), אלמנת בנה, נגלה סכסוך, שכן האחרונה, אימו של הקיסר החדש, בקשה לעצמה מעמד זהה לזה של מאנטאוואב בתקופת הקיסר הקודם. הסכסוך בין שתי הנשים גלש מהמישור האישי כאשר מאנטאוואב זימנה לגונדר את קרוביה מקווארה יחד עם צבאם. בתגובה הזמינה ווביט, שהייתה בת אורומו, את קרוביה ואת חייליהם. מאנטאוואב פנתה למיכאל סהול וביקשה ממנו לברור בסכסוך. סהול, שלימים נשא את בתה של מאנטאוואב לאשה, הגיע לגונדר ומונה לראס, אך בניגוד לציפיותיה של מאנטאוואב כי יעמוד לצידה, תפס את השלטון לעצמו, וב-1769 הדיח את הקיסר יואס הראשון ורצח אותו. בעקבות הרצח פרשה מאנטאוואב לקוסקאם, וסירבה לשוב אל הבירה. היא חייתה בקאסקאם בבדידות עד מותה ב-1773.
ליברטי רקורדס

| --- | --- |


לוגו החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 מייסדים:  סיימון וורונקר תיאודור קיף אל בנט
 תקופת הפעילות:  1955–2001 (כ־46 שנים) 
 חברת אם:  (EMI (1979–2012 יוניברסל מיוזיק גרופ (מ־2012)
 משרד ראשי:  לונדון, הממלכה המאוחדת
  
 www.universalmusic.com
 
ליברטי רקורדס (באנגלית: Liberty Records) היא חברת תקליטים אמריקאית, שהקים יושב הראש סימון ורונקר יחד עם אל בנט כנשיא ותיאודור קיף כמהנדס ראשי בשנת 1955. החברה ידועה בהפקותיה ארוכות הטווח של אמנים ולהקות מפורסמים רבים, בהם קנד היט, ג'ולי לונדון, הנרי מנסיני, בובי וי, וילי נלסון ועוד. החברה נסגרה וחידשה את פעילותה מספר פעמים, כשהפעם האחרונה הייתה בשנת 2001.
החברה הוקמה על ידי סיימון ורונקר בהוליווד, קליפורניה. ורונקר, שנולד ב־1915, נודע כבר מגיל צעיר מאוד כ"ילד פלא" מוזיקלי, וניגן על שלל כלים שונים. בשנות ה-30 נסע לצרפת כדי ללמוד נגינה, ומאוחר יותר המשיך לגרמניה שם נשאר עד לעלייתו של היטלר לשלטון. כשחזר לעיר הולדתו לוס אנג'לס, הציע לו בן דודו, הרב ניומן, להקים חברת תקליטים. כך נולדה חברת ליברטי, בשיתוף פעולה עם אל בנט ותיאודור קיף.
בתחילה החברה הוציאה בעיקר הקלטות של תזמורות והרכבי ג'אז. בשנות החמישים החברה גדלה ויותר אמנים החלו לעבוד איתה, חלקם הגדול התפרסמו בהמשך. למשל, הסינגל cry me a river מאת ג'ולי לונדון היה אחד מהסינגלים הראשונים של החברה, ובהמשך הפך לקלאסיקה ואף הגיע למקום ה־9 במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנות השישים החברה צמחה מאוד וחתמה על חוזי הקלטות ארוכי טווח עם להקות שונות, בהן גארי לואיס והפלייבויז, קנד היט, המחפשים ועוד. החברה הפיקה אלבומים רבים שהצליחו עד מאוד, כגון Boogie with Canned Heat שהגיע למקום 5 במצעד המצעד האלבומים הבריטי ו־ Green-Eyed Lady של להקת סאגרלואף שהגיע למקום 1 במצעד האלבומים הקנדי.
בשנות ה-80 ושנות ה-90 חלה ירידה בכמות האמנים שחתמו אצל החברה, בעיקר בשל בעיות כלכליות שנקלעה אליהם. החברה נסגרה זמנית, ונפתחה זמן מה לאחר מכן. מאז שנת 2001 פועלת החברה בבריטניה, עם אמנים כמו החונקים, הבאנגלס או פרפב ספראוט.
החברה לא מתאפיינת בז'אנר מרכזי אחד, אלא קשת גדולה של סגנונות מוזיקליים, בהם מוזיקת רוק, מוזיקת פופ, בלוז, רגאיי, ג'אז, פאנק ואף מוזיקה קלאסית וביג בנד.
הערות שוליים

↑  Liberty Records Story, www.bsnpubs.com
↑  Julie London Songs ••• Top Songs / Chart Singles Discography ••• Music VF, US & UK hits charts, musicvf.com
↑  boogie with canned heat | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Library and Archives Canada, Image : RPM Weekly, www.bac-lac.gc.ca, ‏2013-07-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0724 2027  LCCN: n92072836  MusicBrainz: f1452309-a828-4665-a70c-aacdf94d154b  VIAF: 137314131   WorldCat (עם VIAF): 137314131
ליאונרד מאייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 1918 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בדצמבר 2007 (בגיל 89) מנהטן, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס גורדון ג. לאינג (1969)  מלגת גוגנהיים 
 
ליאונרד מאייר (באנגלית: Leonard B. Meyer;‏ 12 בינואר 1918 – 30 בדצמבר 2007) היה מלחין, סופר ופילוסוף אמריקאי. הוא תרם רבות בתחומי תאוריית האסתטיקה במוזיקה ואנאליזה מוזיקלית.
ביוגרפיה > לימודים

מאייר למד באוניברסיטת קולומביה, שם קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני במוזיקה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת שיקגו, ממנה קיבל תואר דוקטור לתרבות בשנת 1954. הלחנה למד אצל שטפן וולפה, אוטו לוינינג וארון קופלנד.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1946 היה לחבר סגל המחלקה למוזיקה באוניברסיטת שיקגו, ב-1961 התמנה לפרופסור למוזיקה באוניברסיטת שיקגו וב-1975 לפרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת פנסילבניה. ב-1988 הוענק לו תואר פרופסור אמריטוס מאוניברסיטת פנסילבניה.
בעבודה בעלת ההשפעה הרבה ביותר שכתב, "Emotion and Meaning in Music" ‏ (1956), שילב מאייר תאוריית גשטאלט ותאוריות של הפרגמטיסטים צ'ארלס סנדרס פירס וג'ון דיואי בניסיון להסביר את קיום הרגש במוזיקה. פירס העלה סברה, לפיה כל תגובה מקובלת לאירוע מתפתחת במקביל להבנת תוצאותיו של אותו אירוע, ואז מופיעה תגובה רגשית ל"משמעות" האירוע. מאייר השתמש בבסיס זה ליצירת תאוריה על מוזיקה המשלבת ציפיות מוזיקליות בהקשר תרבותי ספציפי עם הרגש והמשמעות שהן מעוררות. עבודתו המשיכה להשפיע על תאורטיקאים, הן בתחום המוזיקה והן מחוצה לו, וכן נתנה בסיס למחקר פסיכולוגי קוגניטיבי של מוזיקה ותגובותינו לה.
לספרו משנת 1967, "Music, the Arts, and Ideas" נודעה חשיבות בהגדרת המעבר לפוסטמודרניזם לאור יצירות חדשות כגון "מוזעיקה לתיאטרון הקסמים" של ג'ורג' רוכברג, שביצוע הבכורה שלה היה באוניברסיטת שיקגו ב-1967.
עוד כתבים חשובים שלו הם "The Rhythmic Structure of Music" (עם Grosvenor Cooper ‏ (1960), "Explaining Music" ‏
{1973) ו-"Style and Music: Theory, History, and Ideology" ‏ (1989); הדפסה חוזר בכריכה רכה ב-1997).
הערות שוליים

↑  קתרין שאטוק, ניו יורק טיימס, "לאונרד ב. מאייר, חוקר משמעות המוזיקה, מת בגיל 89, 2 בינואר 2008
↑  אנציקלופדיה בריטניקה, לאונרד מאייר
↑  Leonard B.Meyer. Music, the Arts, and Ideas, (הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 1967)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265483805171  PLWABN: 9810575695305606  BnF: cb12174500d (data)  GND: 118877313  ISNI: 0000 0001 1873 0878  LCCN: n79054170  LNB: 000026010  NKC: kup19940000064694  NLK: KAC199618711  NTA: 067914535  SELIBR: 305672  SNAC: w6cj8tq4  SUDOC: 030300231  VIAF: 12349907   WorldCat (עם VIAF): 12349907
מגה טופ 30

מגה טופ 30 (Mega Top 30) הוא מצעד מוזיקה הולנדי שנערך על ידי SoundAware ומתפרסם מדי שבת בין השעות 14:00-16:00 (שעון מקומי) בתחנת הרדיו ההולנדית, NPO 3FM (אנ')‏. מצעד המוזיקה התחיל ב-30 בנובמבר 1963, כ-Tijd voor Teenagers Top 10.
המצעד נחשב כאחד משלושת המצעדים הגדולים בהולנד, יחד עם Dutch Top 40 ומצעד 100 הסינגלים ההולנדיים.
היסטוריה

מצעד המוזיקה התפרסם לראשונה ב-23 במאי 1969. השיר הראשון שהופיע במקום הראשון במצעד היה "Israelites" (אנ') של דזמונט דקר (אנ') ודה אייסס (אנ'). האחריות על המצעד הועברה ל-NOS (אנ') ב-4 בדצמבר 1970.
מצעד המוזיקה הופיע ב-NPO 3FM (אנ') מאז 5 בדצמבר 1985. ב-1993–1995, מצעד המוזיקה הופיע גם בארגוני שידור אחרים.
מצעד המוזיקה הופיע בתוכנית הטלוויזיה ההולנדית, TopPop (אנ') ב-1974–1978 ו-1982–1988. כמו כן, מצעד המוזיקה הופיע ב-Top of the Pops ב-2000–2006.
מצעד המוזיקה, שנערך על ידי SoundAware, מתבסס על:
הזרמת מוזיקה מספוטיפיי (מאז 2012)
הורדת מוזיקה (מאז 2005)
איירפליי בתחנות רדיו הולנדיות: NPO Radio 1, NPO Radio 2, NPO 3FM, 100%NL, Q-music, Radio 538, Radio 10, Radio Veronica, Sky Radio ו-Slam FM.
לאורך השנים היו למצעד המוזיקה מספר שמות:
30 בנובמבר 1963 – 29 בינואר 1966: Tijd voor Teenagers Top 10 (עשרת המובילים)
5 בפברואר 1966 – 17 במאי 1969: פארול טופ 20 (Parool Top 20; ‏20 המובילים)
24 במאי 1969 – 26 במרץ 1971: הילברסום 3 טופ 30 (Hilversum 3 Top 30‏; 30 המובילים)
2 באפריל 1971 – 20 ביוני 1974: דוורנדה דרטיג (Daverende Dertig;‏ 30 המובילים)
27 ביוני 1974 – 9 בדצמבר 1989: נשיונל היטפרייד (Nationale Hitparade; ב-27 ביוני 1974 – 3 ביוני 1978 כ-30 המובילים; ב-10 ביוני 1978 – 21 בפברואר 1987 כ-50 המובילים; ב-28 בפברואר 1987 – 9 בדצמבר 1989 כ-100 המובילים)
16 בדצמבר 1989 – 30 בינואר 1993: נשיונל טופ 100 (Nationale Top 100;‏ 100 המובילים)
6 בפברואר 1993 – 21 בדצמבר 1996: מגה טופ 50 (Mega Top 50;‏ 50 המובילים)
28 בדצמבר 1996 – 28 בדצמבר 2002: מגה טופ 100 (Mega Top 100;‏ 100 המובילים)
4 בינואר 2003 – 31 באוגוסט 2019: מגה טופ 50 (Mega Top 50;‏ 50 המובילים)
7 בספטמבר 2019 – הווה: מגה טופ 30 (Mega Top 30;‏ 30 המובילים)
הערות שוליים

1 2  "Over Mega Top 30 (About Mega Top 30)". NPO 3FM (בהולנדית). AVROTROS. 19 בדצמבר 2020. ארכיון מ-2021-12-23. נבדק ב-20 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Uitleg - Uitleg - MEGA TOP 50". megatop50.3fm.nl. אורכב מ-המקור ב-2011-01-27.
↑  "De Mega Top 50 wordt de Mega Top 30!". NPO 3FM (בהולנדית). AVROTROS. 2 בספטמבר 2019. ארכיון מ-2022-04-16. נבדק ב-16 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
לוציה וונדראצ'קובה

| --- | --- |
לוציה וונדראצ'קובה בשנת 2007
לוציה וונדראצ'קובה בשנת 2007
 לידה:  8 במרץ 1980 (בת 44) פראג, צ'כיה
 שם לידה:  לוציה וונדרראצ'קובה
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  צ'כיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנות באוניברסיטת קארל בפראג  הקונסרבטוריון של פראג 
 בן או בת זוג:  טומאש פלקאנץ (17 ביוני 2011–אפריל 2020) 
 צאצאים:  מתיאש פלקנאץ', אדם פלקנאץ' 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.lucievondrackova.cz/
 פרופיל ב-IMDb
 
לוציה וונדראצ'קובה (בצ'כית: Lucie Vondráčková; נולדה ב-8 במרץ 1980 בפראג, צ'כוסלובקיה) היא זמרת ושחקנית תיאטרון וקולנוע צ'כית. היא זכתה במספר פרסים, כולל פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים העצמאיים בפראג 2020 על תפקידה בסרט "מעבר לעדשה שלה".
לוציה וונדראצ'קובה באה ממשפחה מוזיקלית. אביה ייז'י וונדראצ'ק הוא מוזיקאי, ואמה, האנה סורוסה וונדראצ'קובה, היא כותבת טקסטים מוערכת. היא דוברת חמש שפות ויש לה שורשים אקוודוריים דרך סבה מצד האם.
וונדרראצ'קובה למדה בבית ספר יסודי בפראג. היא למדה מוזיקה ודרמה בקונסרבטוריון בפראג, וסיימה את לימודי התרבות עם תואר שני באמנויות. היא קיבלה את התואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 2006 באוניברסיטת קרל בפראג.
ב-17 ביוני 2011 היא התחתנה עם שחקן ההוקי הבינלאומי הצ'כי טומאש פלקאנץ ששיחק במונטריאול קנדיינס ובטורונטו מייפל ליפס בליגה הלאומית להוקי. נולדו להם 2 בנים, מתיאס ואדם. ב-2018 הודיעו על פרידתם.
פילמוגרפיה

מבוך (2012) .... רנטה
"משפחה" (2010) סדרת טלוויזיה .... אנדולה
קאנטרי קלאב: משמרת ראשונה (2009) (וידאו) .... יאנה
"Panákák"‏ (2009) סדרת טלוויזיה .... פטרה פאריזקוב
באתורי (2008) .... לוסי
מר ג'ונסון הלא נכון (2008) (וידאו) .... אפולוניה
"בתי חולים בקצה העיר - גורלות חדשים" (2008) סדרת טלוויזיה .... לינדה
מפגש בפראג, עם רצח (2008) (טלוויזיה) .... Věra Hořejší
קוואסקה (2007) .... קארין
בכיכובם (2007) (טלוויזיה) .... טרזה
נשוי משנת 2006 (2006) (טלוויזיה) .... שארקה דוספיבובה
הקסם האחרון (2006) (טלוויזיה) .... הנסיכה לידה
החג האחרון (2006) .... פקידת הקבלה מארי
אומנות האהבה היפה: שלי הא (2005) .... פמלה
הקוסם הלא מצליח (2005) (טלוויזיה) .... ג'דונה
אמנות האהבה (2005) (טלוויזיה)
בפטריס מועמד (2004) (טלוויזיה) .... חברתו של נוימן
Křesadlo‏ (2004) (טלוויזיה) .... הנסיכה אסטריד
מאוריציוס הכחולה (2004) (טלוויזיה) .... בוז'קה
פוסט קואיטום (2004) .... קריסטינה
גולשי סנובורד (2004) .... קלרה
ממלכת החטאים (2003) (וידאו) .... הנסיכה אלנה
Malvína‏ (2003) .... פיות Malvína
מופע נפלא (2002) (קול)
עור שמש (2002) (טלוויזיה) .... אלנה וזאצ'ובה
הבטחה מלכותית (2001) .... דינה / עמוד
על הפיה ארנושטקה (2001 (טלוויזיה) .... ארנושטקה
השלישי (2001) (טלוויזיה) .... אדלה
בטירה (200) (טלוויזיה) .... קלרה
החץ הקסום (1998) (טלוויזיה) .... הנסיכה ליליאנה
לעזאזל, סבתא, קסם! (1998) .... אסתרקה
דוח לא ברור על סוף העולם (1997) .... לוסי
האריות חיים כאן (1997) (טלוויזיה)
טירת חול (1994) .... בת
בוכה שמימית (1994) .... ג'נה
אביב לוהט (1994) .... לורה
השמלה החדשה של הקיסר (1993) .... טיילור
ג'ני מארקס, אשת השטן (1993) (טלוויזיה)
ויקינגים מגבעות הברונזה (1993) (טלוויזיה) .... בובנה
"Arabela se vrací"‏ (1993) סדרת טלוויזיה .... רופאה קטנה בפולטנלה
שלגייה (1992) (טלוויזיה)
"ממלכת הפרחים" (1991) סדרת טלוויזיה .... אנה
תיאטרון

תחי הרוקנרול (2008) .... יווטה הצעירה, תיאטרון ברודוויי
Touha‏ (2008) .... קארין, תיאטרון Kalich (דניאל לנדה)
מופע מטומטם (2007) .... העיתונאית ליז, תיאטרון אונגלט (ג'ו פנהול)
אותלו (2006) .... דסדמונה, פסטיבל שייקספיר בקיץ, פראג (ויליאם שייקספיר)
האחים קרמזוב (2006) .... ???, אווז על תיאטרון מיתרים, ברנו (יקטרינה איבנובנה ורצ'ובה)
Tajemství‏ (2005) .... דוקטור אלישקה, תיאטרון קאליש (דניאל לנדה)
טימברלייק ורטנבייקר (2004) .... מארי, תיאטרון הרוקוקו
Excalibur‏ (2003) .... מורגן, תיאטרון Ta Fantastika (Michal Pavlíček, Steigerwald, Jan Sahara Hedl
Skrivanek‏ (2002) .... ???, תיאטרון הרוקוקו (J. Anouilh)
קבר עם נקודת מבט (2002) .... אחות, תיאטרון הרוקוקו (נורמן רובינס)
זקנים בכשות (2001) .... ???, תיאטרון המילניום
קרוב יותר (2001) .... ???, תיאטרון הרוקוקו (פטריק מרבר)
מכשפות סאלם (2000) .... מרי וורן, תיאטרון הרוקוקו
קומדיה שחורה (הצגה) (2000) .... ???, תיאטרון הרוקוקו (פיטר שפר)
ריצ'רד השלישי (2000) .... ???, להקת תיאטרון קספר, פראג
קספר (2000) .... אנה / מרקטה / פיזרה
בוסתן הדובדבנים (1998) .... אואה, תיאטרון רוקוקו (אנטון פבלוביץ 'צ'כוב)
רומיאו ויוליה (1997) .... ג'ולייט (ויליאם שייקספיר)
כפכפי הסאטן (1992) .... (מאת פול קלודל), התיאטרון הלאומי, פראג
דיסקוגרפיה > 1990

1993 – מרמלדה (Tommü Records)
1994 – שנת 2060 (Tommü Records)
1995 – אטלנטיס (Tommü Records)
1997 – בת הים הקטנה (Tommü Records)
1998 – הגרסה הטובה ביותר באנגלית (Tommü Records)
דיסקוגרפיה > 2000

2000 – מאנון (Tommü Records)
2003 – Mayday (Tommü Records)
2005 – בומרנג (Tommü Records)
2007 – פל מל 1993–2007 (יוניברסל)
2008 – Fénix‏ (Tommü Records) סט 2 תקליטורים
דיסקוגרפיה > 2010

2010 – מתנה (Tommü Records)
2013 – OHEN ‏(BrainZone)