stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרינה טבשניק
הערות שוליים

↑  «Як я вас ненавиджу». У Харкові внаслідок ракетного удару загинула мати відомої української легкоатлетки, sport.nv.ua (באוקראינית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14426901
ר. מ. הייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 1919 סאמרסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 בינואר 2002 (בגיל 82) Ewelme, הממלכה המאוחדת 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 מקום לימודים:  בייליול קולג', בית הספר רוגבי 
 מוסדות:  אוניברסיטת פלורידה 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה, אתיקה יישומית 
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
ריצ'רד מרווין הייר (באנגלית:Richard Mervyn Hare ; ‏21 במרץ 1919 - 29 בינואר 2002), הידוע בקיצור ר.מ. הייר (R. M. Hare), היה פילוסוף בריטי שהתמחה בפילוסופיה של מוסר. הוא היה פרופסור באוניברסיטת אוקספורד בין השנים 1966–1983. לאחר מכן לימד במשך מספר שנים באוניברסיטת פלורידה. התיאוריות המטא-אתיות שלו היו משפיעות במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים.
הייר ידוע בעיקר בפיתוח הפרסקריפטיביזם שלו כתיאוריה מטא-אתית, שלטענתו נתמכת על ידי ניתוח של מאפיינים פורמליים של השיח המוסרי, ובזכות הגנתו על תועלתנות העדפה (preference utilitarianism) המבוססת על הפרסקריפטיביזם שלו.
כמה מתלמידיו של האר, כמו בריאן מקגינס, ג'ון לוקאס, וברנארד וויליאמס. המשיכו להיות פילוסופים ידועים ומשפיעים.
חיים וקריירה

ריצ'רד הייר נולד ב-21 במרץ 1919 בבקוול, סומרסט. הוא למד בבית ספר רוגבי בוורוויקשייר, ואחריו ב-1937 בייליול קולג', אוקספורד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא התנדב לשרת ברגימנט הארטיליה המלכותי.
ב-1942 הייר נלקח כשבוי מלחמה על ידי היפנים בקרב סינגפור עד לסוף המלחמה. לניסיון המלחמה שלו הייתה השפעה מתמשכת על השקפותיו הפילוסופיות, במיוחד השקפתו שלפיה לפילוסופיה המוסרית יש חובה לעזור לאנשים לחיות את חייהם כיצורים מוסריים. יצירתו המוקדמת ביותר בפילוסופיה מתקופה זו מעולם לא פורסמה.
הוא חזר לאוקספורד לאחר המלחמה, ובשנת 1947 התחתן עם קתרין ורני, נישואים שהולידו בן ושלוש בנות. ליימים בנו ג'ון אי. הייר (John E. Hare) הפך לפילוסוף בפני עצמו.
הייר נבחר לעמית ולמורה לפילוסופיה בבליול בין השנים 1947–1966; עמית כבוד בשנים 1974–2002; הוא מונה למרצה לדת טבעית, 1963–1966; ופרופסור לפילוסופיה מוסרית, 1966–1983, שליווה את המעבר לקורפוס קריסטי. הוא היה נשיא האגודה האריסטוטלית 1972–1973. הוא עזב את אוקספורד ב-1983 כדי להיות פרופסור מחקר לפילוסופיה לתואר שני באוניברסיטת פלורידה בגיינסוויל, תפקיד שמילא עד 1994.
הייר מת באוקספורדשייר לאחר שלקה בשבץ מוחי, ב-29 בינואר 2002.
בטקס האזכרה שלו שהתקיים בכנסיית סנט מרי, אוקספורד, במאי אותה שנה, נשא תלמידו לשעבר פיטר סינגר הרצאה על "הישגים בפילוסופיה המוסרית" של הייר, שהסתיימה בציון שלושה הישגים גדולים: החזרת ההיגיון לטיעון מוסרי, הבחנה בין רמות אינטואיטיביות וביקורתיות של חשיבה מוסרית, ופיתוח חלוצי של אתיקה יישומית.
מקורות השפעה

הייר הושפע מאוד מהאמוטיביזם (emotivism) של איי.ג'יי אייר וצ'ארלס ל. סטיבנסון, הפילוסופיה של שפת היומיום של ג'ון אוסטין, קריאה מסוימת של הפילוסופיה המאוחרת של לודוויג ויטגנשטיין, תועלתנות ומעמנואל קאנט.
להייר הייתה גישה ההיברידית למטא-אתיקה, שמבדילה אותו מתועלתנים קלאסיים כמו ג'רמי בנת'ם. הוא קבע שאין לבסס כללים אתיים על עיקרון של תועלת, אם כי הוא לקח בחשבון שיקולים תועלתניים.
למרות שהייר השתמש במושגים רבים של קאנט, לרבות רעיון האוניברסלביליות (Universalizability), בהשקפותיו האתיות הנורמטיביות הוא נותר היה תוצאתן, ולא דאונטולוג. הייר התייחס לאפשרות שקאנט היה תועלתן כמוהו, במאמרו "האם קאנט יכול היה להיות תועלתן?" (Could Kant Have Been a Utilitarian‏?).
פרסקריפטיביזם אוניברסלי

בסדרה של ספרים, במיוחד "שפת המוסר" (The Language of Morals) מ-1952, חופש ותבונה (Freedom and Reason) מ-1963 וחשיבה מוסרית (Moral Thinking) מ-1981, הייר נתן צורה לתיאוריה שהוא כינה פרסקריפטיביזם אוניברסלי (Universal prescriptivism). לפי זה, למונחים מוסריים כמו 'טוב', 'צריך' ו'נכון' יש שתי תכונות לוגיות או סמנטיות: ניתנות לאוניברסליזציה ו-ציווי. בראשון, הוא התכוון ששיפוטים מוסריים חייבים לזהות את המצב שהם מתארים על פי קבוצה סופית של מונחים אוניברסליים, למעט שמות פרטיים, אך לא תיאורים מוגדרים. באחרון, הוא התכוון שסוכנים מוסריים חייבים לבצע את אותם מעשים שהם רואים בעצמם מחויבים לבצע בכל פעם שהם מסוגלים פיזית ופסיכולוגית לעשות זאת. במילים אחרות, הוא טען שאין זה הגיוני שמישהו יגיד בכנות: "אני צריך לעשות X", ואז לא יעשה X. הגדרה זו זוהתה כפגם מרכזי במערכת של הייר, כשנראה שהוא לא לוקח בחשבון מקרים של חולשת הרצון.
חשיבות הספציפיות

הייר יוצא מהשקפתו של קאנט לפיה נעשה שימוש רק בקביעות ההתנהגות הכלליות ביותר (לדוגמה, "לא תגנוב"), אך התעלמו מההשלכות בעת יישום הצו הקטגורי. התעלמות מההשלכות מובילה לאבסורד: למשל, שזה יהיה לא נכון לגנוב תוכניות של מחבל לפוצץ מתקן גרעיני כי תמיד אסור לגנוב.
לפיכך הייר גרס כי יש לשקול את כל העובדות הספציפיות של נסיבות מסוימות, והן כוללות השלכות סבירות. אלו כוללים גם את המאפיינים הרלוונטיים והאוניברסליים של העובדות: למשל, המצבים הפסיכולוגיים של המעורבים.
אתיקה יישומית ופילוסופיה פוליטית

בעוד שהאר התעניין בעיקר במטא-אתיקה, הוא גם תרם כמה תרומות חשובות לתחומי הפילוסופיה הפוליטית והאתיקה השימושית. בין מאמריו בתחומים אלה בולטים מאמריו על מוסר העבדות, חצי-צמחונות, הפלות וכלל הזהב.
עבודתיו החשובה ביותר של הייר בפילוסופיה פוליטית ובאתיקה יישומית מכונסת בשני הכרכים: 'מסות על מוסר פוליטי' (Essays on Political Morality) מ-1989 ו'מאמרים על ביואתיקה' (Essays on Bioethics) מ-1993, שניהם יצאו לאור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
ביבליוגרפיה חלקית

Hare, R. M. (1952). The Language of Morals. Oxford: Clarendon Press. OCLC 1034413.
Hare, R. M. (1972). Essays on Philosophical Method. Berkeley and Los Angeles: University of California Press. ISBN 9780520323346.
Hare, R. M. (1977). Freedom and Reason. Oxford: Clarendon Press. ISBN 9780198810926.
Hare, R. M. (1981). Moral Thinking: its levels, method, and point. Oxford New York: Clarendon Press Oxford University Press. ISBN 9780198246602.
Hare, R. M. (1982). "Ethical theory and Utilitarianism".  In Sen, Amartya; Williams, Bernard (eds.). Utilitarianism and beyond. Cambridge: Cambridge University Press. pp. 22–38. ISBN 9780511611964.
Hare, R. M. (1983). Plato. Oxford New York: Clarendon Press Oxford University Press. ISBN 9780192875853.
Hare, R. M. (1989). Essays in Ethical Theory. Oxford England New York: Clarendon Press Oxford University Press. ISBN 9780198240716.
Hare, R. M. (1989). Essays on Political Morality. Oxford New York: Clarendon Press Oxford University Press. ISBN 9780198249955.
Hare, R. M. (1992). Essays on Religion and Education. Oxford, New York: Clarendon Press Oxford University Press. ISBN 9780198249962.
Hare, R. M. (1993). Essays on Bioethics. Clarendon Press. ISBN 9780198236788.
רטרו-וירוס

| רטרו וירוסים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: Pararnavirae
מערכה:: Artverviricota
קבוצה:: קבוצה VI
מחלקה:: Revtraviricetes
סדרה:: Ortervirales
משפחה:: רטרו-וירוסים
שם מדעי
 Retroviridae

רטרו-וירוס הוא נגיף (וירוס) בו החומר התורשתי הוא RNA, ובתהליך הכפלתו מתבצע שעתוק לאחור של הגנום מ-RNA ל-DNA (מכאן השם "רטרו"). אחד הרטרו-וירוסים הידועים הוא HIV, הנגיף הגורם למחלת האיידס.
לרטרו-וירוס גנום המכיל שני גדילים זהים של RNA חד-גדילי חיובי. לאחר חדירת הווירוס לתא הוא מסתמך על האנזים רוורס טרנסקריפטאז (טרנסקריפטאז הפוך או reverse transcriptase) כדי לבצע סוג של שעתוק לאחור של הגנום שלו מ-RNA ל-DNA, ועל ידי אנזים אינטגראז (Integrase) הוא נכנס לגנום של הפונדקאי.
הווירוס עצמו מהווה מקום אחסון למטען הגרעיני הגנטי שלו. תהליך השעתוק לאחור מתרחש בציטוזול (נוזל הציטופלזמה) של הפונדקאי. כל גנום של הנגיף המשולב בגוף הפונדקאי נקרא פרו וירוס.
בעוד שהשעתוק במרבית התהליכים הביולוגיים מתרחש בדרך כלל מ-DNA ל-RNA, השעתוק לאחור מתעתק RNA ל-DNA. המונח "רטרו" בשם רטרו וירוס מתייחס לכך שהוא מפר את הדוֹגְמָה המרכזית של הגנטיקה.
היות שבתהליך השעתוק לאחור לא מתקיימת הגהה (תיקון שגיאות על ידי אנזימים), סוג זה של נגיפים עובר מוטציות לעיתים קרובות מאוד. דבר זה מאפשר לנגיף להגדיל את ההתנגדות לתרופות אנטי-נגיפיות במהירות; זו היא הסיבה העיקרית לכך שתרופות הניתנות לנשאי HIV ניתנות לרוב בשילוב תרופות נוספות ולא כתרופה יחידה (HAART).
הגנומים של רטרו-וירוסים מכילים בדרך כלל שלושה גנים המקודדים חלבונים אשר יכולים להימצא בנגיף הבוגר:
קודי gag בשביל הליבה והמבנים החלבוניים של הנגיף.
קודי pol לתהליך התרגום, האנזים פרוטאז והחלבון אינטגראז.
קודי env למעטה החלבוני של הנגיף.
שישה רטרו-וירוסים שזוהו בגוף האדם (ארבעה זני וירוס HTLV ושני זני וירוס HIV) תוקפים את תאי T של מערכת החיסון. מאפיין נוסף המשותף למשפחת הרטרו-וירוסים הוא מעטפת ליפידים המקיפה את המעטפת החלבונית. מעטפת זו חיונית לפעולתם.
מחקרים ברטרו-וירוסים הם אלו שהראו לראשונה סינתזה של DNA מתבניות RNA.
חלק מקבוצה זו הם גורמי סרטן.
רוס סטאר (בייסבול)

קבוצת הבייסבול "רוס סטאר" (ברוסית: Бейсбольный клуб РусСтар) הוא מועדון בייסבול רוסי המתמודד באליפות רוסיה בבייסבול ולרשותה זכייה אחת באליפות, בעונת 2020.
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה מארחת את משחקיה ברוס סטאר ארנה, שהוא אצטדיון הבייסבול הראשון במוסקבה.
תארים

זכייה (1): 2020
סגנות (4): 1998, 1999, 2019
הערות שוליים

↑  אתר רשמי
↑  Матч "Русстар" – "Московские Волки" финальной серии ЧР по бейсболу прошел на RusStar Arena, מוסקבה 24
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רטל

רטל (בערבית: رطل) היא יחידה מימי הביניים במזרח התיכון. המונח שימש למדידת נוזלים ומשקל (בערך קילוגרם וחצי ליטר בבגדאד של המאה העשירית, אך בין 8 אונקיות ל-8 קילו תלוי בתקופת הזמן ובאזור).
אמנם היו באותה תקופה מגוון של שמות לצורות שונות של כוסות וספלים, אך נראה כי לרטל היה גודל השווה בערך לפיינט בריטי בכך ששמו של כלי השתייה מרמז גם על מדידה סטנדרטית ולא לצורת האובייקט, הן בבגדאד במאה העשירית והן באנדלוסיה של המאה ה-13. עם זאת, האמצעים הסטנדרטיים הללו השתנו הן לפי אזור והן לפי מטרה: רטל למדידת תבלינים, רטל למדידת פשתן, רטל למדידת שמן ורטל למדידה של עופרת כולם היו שונים זה מזה.
רטל היה חלק משרשרת יחידות המדידה שנעה מגרעין או שעורה לדירהם ששימש כיחידת מדידה משותפת של ימי הביניים גם באירופה וגם במזרח התיכון ועד ל(אנ')צאע.
בספר הבישול של אל-ווראק מהמאה העשירית, אזורים שונים השתמשו בכמה מאותם המונחים כדי להתכוון ליחידות מדידה שונות והקשרים ביניהם. חלק מאותם היחסים בין המידות מתוארים להלן.
| שם היחידה | המאה העשירית בגדאד | מצרים |
| --- | --- | --- |
| דירהם | (~ 3 גרם במשקל המודרני) |  |
| אוקייה | 10 דירהמים |  |
| רטל בגדדי | 12 אוקיות |  |
| רטל מצרי או פולפולי / מידה לתבלינים | 8 אוקיות | 144 עד 150 דירהמים (בין 413 ל-436 גרם) |
| רטל ג'ארווי / מדידת שמן |  | 312 דירהמים (בין .9 ל-95 ק"ג) |
| רטל שאמי | 8 רטלים בגדדיים (בערך 8 ליברות) |  |
הערות שוליים

1 2 3  al-Warrāq, al-Muẓaffar Ibn Naṣr Ibn Sayyār (2007-11-26). Annals of the Caliphs' Kitchens: Ibn Sayyār Al-Warrāq's Tenth-Century Baghdadi Cookbook (באנגלית). BRILL. ISBN 9789004158672.
↑  "Andalusian Cookbook: Table of Contents". www.daviddfriedman.com. נבדק ב-2019-11-10.
1 2  Ashtor, E. (1982). "Levantine Weights and Standard Parcels: A Contribution to the Metrology of the Later Middle Ages". Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London. 45 (3): 471–488. doi:10.1017/S0041977X00041525. ISSN 0041-977X. JSTOR 614920.
רימפייר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  weapon functional class 
 
סכימה של מנגנון פעולה תחמושת רימפייר
קופסת כדורים 22 BB Cap או 6 ממ פלובר
תחמושת רימפייר מסוגים שונים משמאל לימין: 9ממ פלובר, 9ממ פלובר חסר קליע. 0.22 לונגרייפל חסר קליע. 0.22 לונג רייפל. 0.22 חסר קליע. 0.22 פלובר CB. 9ממ פלובר
כדורי רימפייר מודרניים משמאל לימין: 0.22 קצר, 0.22 לונג רייפל, 0.22 וינצסטר מגנום, 0.17 HM2, 0.17 HMR
תחמושת רימפייר (באנגלית: Rim-Fire או Rimfire) הוא סוג של תרמיל לתחמושת נשק קל כאשר הפריימר (קרוי גם "פיקה") דהיינו מטען ההצתה הראשוני ממוקם בתוך ה"כרכוב" - שפה היקפית חלולה הבולטת מבסיס המעטפת של התרמיל. בעת ירי, הנוקר של כלי היריה תפגע ובכרכוב תמחץ את שפת הכרכוב כנגד שולי בית הבליעה, הקשה זו תצית את תרכובת הפריימר בתוך הכרכוב, וכתוצאה מכך ידלק אבק השריפה בתוך התרמיל.
תחמושת רימפייר הומצאה ב-1845 על ידי לואי-ניקולס פלובר (Louis-Nicolas Flobert) וידועה בשם.22 BB Cap (הידועה גם כ-6 מ"מ פלובר) שנמצאת בשימוש רצוף אל תוך המאה העשרים ואחת. תחמישי רימפייר משמשים גם היום בתחמושת בקליבר קטן (.22 קליבר (5.6 מ"מ) או פחות). כדורי רימפייר מסוג 022 לונג רייפל. שהוכנסו לשימוש בשנת 1887, הם התחמושת הנפוצה ביותר בעולם במונחים של יחידות שיוצרו ונמכרות.
עקרון פעולה

שמה של תחמושת רימפייר נגזר מעקרון הפעולה של התחמיש. שחרור ההדק גורם לנוקר לפגוע בשולי הכרכוב של התרמיל, ולהצית את הפריימר - מרעום ההצתה. מבנה התרמיל כולל שפה מוחרבת חלולה בחלקו האחורי ולתוך חלל זה מוכנסת תרכובת רועמת לאחר מכן ממלאים את המארז בחומר הודף בדרך כלל אבק שריפה על בסיס ניטרוצלולוזה התחמיש אטום על ידי הקליע. כדורי רימפייר מוגבלים ללחצים נמוכים בתוך התרמיל מכיוון שהכרכוב חייב להיות דק מספיק כדי לאפשר לנוקר למעוך את השפה ולהצית את הפריימר. בעבר היו כדורי רימפייר ממולאים באבקת שריפה שחורה שיוצרת לחצים נמוכים יחסית והדבר איפשר ייצור של כדורים עד לקוטר של 0.58 אינץ'. כדורי רימפייר מודרניים מלאים באבקה ללא עשן, שיוצרת לחצים גבוהים בהרבה ולכן הכדורים מוגבלים לקליבר 0.22 (5.5 מ"מ) או פחות. כתוצאה מכך כלי נשק שיורים תחמושת רימפייר יכולים להיות קלי משקל וזולים לייצור, גם ייצור תחמוש רימפייר זולה ופשוטה יותר מאחר תהליך הייצור יעיל יותר באופן משמעותי תהליך הייצור של כדורי סנטרפייר. עובדות אלו הן הגורם העיקרי לפופולריות הגבוהה של השימוש בתחמושת רימפייר בעיקר כתחמושת לאימונים, ספורט וגם שימוש כתחמושת בתרחישים בהם אין צורך בתחמושת בקליבר גדול כמו צייד של חיות קטנות, שימושים משטרתיים בהם נעשה ניסיון להשתמש בכלי נשק ותחמושת לא-קטלניים.
היסטוריית שימוש

לואי-ניקולס פלובר הצרפתי המציא את תרמיל הרימפייר הראשון ב-1845. כדור ה"פלובר" בגודל 6 מ"מ כלל מרעום הקשה בתרמיל מתכתי עם קליע מחובר לחלק העליון. המיוחד בתחמיש זה היא העובדה כי התרמיל לא מכיל אבק שריפה וחומר ההדף והיריה מסתמכת על הצתת מרעום ההקשה בלבד. פלובר יצר 2 סוגי תחמושת.22 BB Cap (הוצג ב-1845) שלו מהירות לוע נמוכה יחסית של כ-180 מטר לשנייה וה-.22 CB Cap שלו מהירות לוע גבוהה יותר של כ-240 מטר לשנייה (הוצג ב-1888), כך או כך מדובר בתחמושת מוגבלת מאד עם מהירות לוע נמוכה.
במהלך שנות השבעים של המאה ה-19 הופיעו מספר סוגי כדורים מסור רימפייר בקוטר 0.22 כך פתחה חברת סמית' אנד וסון את כדור ה-0.22 Short (.22 Short) ואחריו פותחו ונמכרו (.22 Long) ו (.22 Extra Long) ששיפרו את מהירות הלוע והטווח האפקטיבי של התחמושת ונועדו לשימוש באקדח תופי ורובי צייד עבור חיות קטנות צעד נוסף בהתפתחות תחמושת הרימפייר אירע בשנת 1887, יצרנית כלי הנשק האמריקאית חברת סטיבנס לנשקים וכלים (אנגלית: J. Stevens Arms & Tool Company) פיתחה והוציאה לשוק את כדור ה-.22 Long Rifle. לכדור הייתה מהירות לוע גבוהה וביצועים מעולים כתחמושת לציד וירי למטרה, כדור ה-Long Rifle משתמש בקליע שקוטרו כקוטר התרמיל שיש לו חלק "עקב" צר יותר שמתאים למארז. תחמושת זו נותרה פופולרית ובשימוש נרחב גם אל תוך המאה העשרים ואחת ומשמשת במגוון גדול של רובים ואקדחים.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נעשה שימוש בתחמושת רימפייר בקליברים גדולים יותר מ-0.22 אינץ'. הדגמים הנפוצים ביותר היו רובה הנרי שירה תחמושת 0.44 רימפייר שפותחה במיוחד עבור רובה ספנסר שירה תחמושת.56-56 Spencer רימפייר וכן רובים אחרים שהשתמשו בתחמושת בקטרים מ-0.30 דרך 0.32 0.38 ועד לכדורים 0.58 "מילר" (.58 Miller), עם הכנסתם לשימוש שך תחמושת סנטרפייר הפכו כדורים אלו למיושנים והוצאו משימוש.
בתחילת המאה ה-21 חזר העניין לשימוש בתחמושת קטנת קליבר וכן העניין בשימוש בתחמושת רימפייר. תחמושת חדשה פותחה בקליבר 0.17 (4.5 מ"מ) וקרויה, HMR 17 שפותחה על ידי חברת Hornady בשנת 2002. תחמושת זו מבוססת על מעטפת 22 WMR בקוטר 0.22 עם צוואר קטן יותר המכיל קליע קטן יותר בקוטר 0.17 אינץ'. היתרונות של ה-17 HMR על פני.22 WMR ותחמושת רימפייר מסוגים שונים הם ההמסלול בליסטי השטוח, המבטיח דיוק רב יותר.
לקריאה נוספת

Dean S. Thomas Round Ball to Rimfire: Federal pistols, revolvers & miscellaneous essays Thomas Publications, 1997 ISBN 1577470923
Fred A. Datig Cartridges for Collectors: Centerfire, rimfire, patent ignition Fadco Publishing Company, 1958
Michael Bussard, Mike Bussard Ammo Encyclopedia: For All Rimfire and Centerfire Cartridges. Blue Book Publications, Incorporated, 2017 ISBN 1936120917
Edited by Paul F. Kisak A Comprehensive Guide to Handgun Ammunition CreateSpace Independent Publishing Platform, 2016 ISBN 1523487712
הערות שוליים

↑  "History of firearms" Archived 22 December 2015 at the Wayback Machine
↑  "How guns work" Archived 22 December 2015 at the Wayback Machine
ריינר הנקל

ריינר הנקל (בגרמנית: Rainer Henkel; נולד ב-27 בפברואר 1964) הוא שחיין עבר מערב גרמני. הוא אלוף עולם במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי. בעל שתי מדליות אולימפיות ושיאן עולם במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

הנקל נולד באופלדן, שבנורדריין-וסטפאליה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, שבאקוודור בשנת 1982 זכה הנקל במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:25.46 דקות, אחרי ארצות הברית (7:21.09 דקות) וברית המועצות (7:24.91 דקות).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה הנקל במדליית כסף לאחר ששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. התוצאה שקבע כשחיין ראשון הייתה, 1:52.94 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:20.03 דקות, המנצח במשחה היה מייק אובראיין מארצות הברית (15:05.20 דקות).
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה בסופיה שבבולגריה בשנת 1985, זכה הנקל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:10.34 דקות, אחרי אובה דאסלר ממזרח גרמניה (15:08.56 דקות) ולפני בן ארצו שטפן פייפר (15:20.67 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.79 דקות, אחרי דסלר (3:51.52 דקות) וסבן לודז'ייבסקי (3:51.54 דקות).
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, שבספרד בשנת 1986 זכה הנקל ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:50.05 דקות, לפני דאסלר (3:51.26 דקות) ודניאל יורגנסן מארצות הברית (3:51.33 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.31 דקות, לפני סטפאנו באטיסטלי מאיטליה (15:14.80 דקות) ויורגנסן (15:16.23 דקות). מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.96 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא תחרות חדש של 7:15.91 דקות ולפני ארצות הברית (7:18.29 דקות).
ביוגרפיה > אלוף אירופה ושיאן עולם

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג שבצרפת בשנת 1987, זכה הנקל ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.23 דקות, לפני דסלר (15:02.30 דקות) ופייפר (15:03.06 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:13.10 דקות, לפני מזרח גרמניה (7:14.27 דקות) ושוודיה (7:21.31 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.28 דקות, אחרי דסלר (3:48.95 דקות) ולפני בן ארצו תומאס פרנר (3:49.82 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה הנקל במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:14.35 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:12.51 דקות ומזרח גרמניה (7:13.68 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.19 דקות, המנצח במשחה היה ולדימיר סלניקוב מברית המועצות (15:00.40 דקות), בשלב המוקדמות הנקל קבע תוצאה של 15:14.64 דקות. במשחה ל-400 מטר חופשי הוא קבע את התוצאה העשירית בטיבה, 3:51.50 דקות, אך נמחק ממשחה גמר ב' ולכן דורג במקום 17.
חייו האישיים

בשנים 1989–2001 היה נשוי הנקל להייקה הנקל, אלופת העולם (טוקיו 1991) ואלופה האולימפית (ברצלונה 1992) בקפיצה לגובה.
שיחה צפופה

סמליל התוכנית
שיחה צפופה היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ ניקלודאון, בעונתה הראשונה הנחו אותה אביב אלוש, דנה פרידר והדר עוזרי ובעונתה השנייה הנחו אותה מייקל לואיס ומיכל גבריאלוב. בכל תוכנית משתתפים חמישה ילדים, אשר מראיינים יחד עם המנחים ידוענים ישראליים.
העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור ב-9 במאי 2007. לעונה הצטרפו המנחים מייקל לואיס ומיכל גבריאלוב אשר החליפו את שלושת המנחים הקודמים אביב אלוש, דנה פרידר והדר עוזרי. בעונה השנייה היו 18 פרקים ובנוסף להם תוכניות מיוחדות לכבוד מועדים.
ריקרדו דה מדרסו

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1852 מדריד, ספרד 
 פטירה:  18 באוגוסט 1917 (בגיל 65) מדריד, ספרד 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות של מדריד 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 
ריקרדו דה מדרסו (בספרדית: Ricardo de Madrazo; ‏ 7 בפברואר 1852 – 18 באוגוסט 1917) היה צייר ספרדי ממשפחת האמנים מדרסו, הידוע בעיקר בזכות יצירותיו האוריינטליסטיות. הוא גם היה גיסו של הצייר הספרדי הגדול, מריה פורטוני, שהשפיע רבות על חייו ועל עבודתו.
ביוגרפיה

ריקרדו דה מדרסו נולד במדריד למשפחה של אמנים בעלי רקע אצילי. סבו היה חוסה דה מדרסו, הצייר והמנהל של מוזיאון הפראדו; אביו היה פדריקו דה מדרסו, גם הוא צייר; דודיו היו לואיס דה מדרסו, צייר, פדרו דה מדרסו, מבקר אמנות וחואן דה מדרסו, אדריכל. אחיו היה ריימונדו דה מדרסו, גם הוא צייר. סבו מצד אמו היה תדיאוש קונה, צייר פולני. משפחת מדרסו תוארה כאחת משושלות הציור החשובות ביותר, ששלטה בציור של המאה ה-19 בספרד.
הוא ואחיו, ריימונדו, למדו בתחילה אמנות מאביהם. מאוחר יותר הוא המשיך ללימודים רשמיים באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו עם יואקים אספלטר והפסלים ריקרדו בלבר ופונסיאנו פונצ'אנו.
בשנת 1866, הוא התיידד עם מריה פורטוני, שתהיה לו השפעה רבה על אמנותו וחייו. בשנה שלאחר מכן התחתן פורטוני עם אחותו, ססיליה דה מדרסו. הוא ליווה את משפחת פורטוני לטולדו, ואז נסע איתם לרומא, שם למד. מאוחר יותר, הוא ואחיו ריימונדו יעבדו בסטודיו של פורטוני.
דה מדרסו ליווה שוב את פורטוני ומשפחתו כשעברו לפריז ובילה את זמנו בהעתקת יצירות בלובר ובמוזיאון לוקסמבורג. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא וריימונדו חזרו לספרד והתיישב בגרנדה. מאוחר יותר הוא נסע למרוקו עם פורטוני, וחזר שוב לרומא. הוא נסע למרוקו פעם נוספת בעקבות מותו בטרם עת של פורטוני ב-1874.
לאחר מותו של פורטני, מדרסו טיפל בסטודיו שלו - קטלוג יצירותיו וארגון אותם למכירה פומבית בפריז. בינתיים, אחותו, ססיליה, הקדישה את שארית חייה לשימור זכר בעלה.
לאחר מותו של פורטוני, עבר מדרסו בין פריז, מדריד וטנג'יר; חי בוונציה תקופה קצרה, התחתן ב-1884 ולבסוף השתקע במדריד ב-1885 והשתמש בה כבסיס לטיולים שנתיים לפריז ולוונציה.
לאחר שהתמקם במדריד, הוא החל להתמקד בפורטרטים, שהיו מומחיות של משפחת מדרסו. בין אלה שביקרו אותו בסטודיו היו המלכה מריה כריסטינה, הנדבן ארצ'ר מילטון הנטינגטון, אספן האמנות הצרפתי פול דוראן-רואל והנשיא ויליאם טאפט. הידע שלו באמנות עתיקה הפך אותו ליועץ מבוקש.
גלריה

עצירת מנוחה של שיירת סוחרים ערבית, 1877
לוחם ערבי, 1878
מור מהדרום, 1881
מנואל אלנדסלזאר
בחצר האחורית, 1893
הערות שוליים

1 2  Caso, E.D., Les Orientalistes de l'école Espagnole, ACR edition, 1997, p. 158
↑  Los Madrazo, una familia de artistas: [Exhibition], Museo Municipal, 1985 [catálogo de la exposición, tapa del libro]
↑  Madrazo y Garreta, Ricardo Federico de - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
↑  Caso, E.D., Les Orientalistes de l'école Espagnole, ACR edition, 1997, pp 158-59
↑  Pulido, N., "El Prado publica el epistolario del Archivo Madrazo," ABC Cultura, 2 December, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1520532  GND: 1160743169  ISNI: 0000 0000 6812 6735  RKD: 130460  SUDOC: 120786842  ULAN: 500017626  VIAF: 95789242   WorldCat (עם VIAF): 95789242
רימקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  דייב וגייל ליניגר
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 מיקום המטה:  דנוור 
 משרד ראשי:  דנוור, קולורדו
 ענפי תעשייה:  כלכלת מקרקעין 
 הכנסות:  177 מיליון דולר (2015)
  
 www.remax.com
 
RE/MAX (ראשי תיבות של: Real Estate Maximum) היא חברת תיווך נדל"ן בינלאומית הפועלת בשיטת זכיינות. החברה החזיקה את נתח השוק הגדול ביותר בארצות הברית ובקנדה מאז 1999. לרימקס יש יותר מ-100,000 סוכנים הפעילים בכ-6,800 משרדים ביותר מ-100 מדינות בעולם.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת: 1970-1976

החברה נוסדה בינואר 1973 על ידי דייב ואשתו לעתיד גייל ליניגר בדנוור שבקולורדו ונמצאת עד היום בבעלות מייסדיה.
בשנת 1975 רכשה דניס קרטין את הזיכיון הראשון של החברה מחוץ לקולורדו, בקנזס סיטי, מיזורי. בתוך כשנתיים היו לרימקס יותר מ-100 זיכיונות.
בשנת 1976 התקיים הכינוס הראשון של החברה בלאס וגאס ומאז הפך לאירוע שנתי.
היסטוריה > 1977-1998

בשנת 1977 פתחה רימקס את משרדה הראשון מחוץ לארצות הברית בקלגרי, קנדה.
עד סוף שנת 1978 היו בארצות הברית ובקנדה יותר מ-100 משרדים וכ-1,000 עובדים. בשנת 1987 הפכה רימקס להיות חברת הנדל"ן המובילה בקנדה.
בשנת 1994 נכנסה החברה גם לשוק באירופה במדינות כמו גרמניה, שווייץ, הולנד ועוד.
החברה בישראל

בשנת 1995 הגיעה החברה גם לישראל על ידי ברנרד רסקין. בעקבות כך התכנסה העצרת הכללית של הפרסביטריאניזם לשקול את המשך ההשקעה בחברה.
כיום (2018) הרשת בישראל מונה 108 משרדים עם יותר מ 1080 סוכנים וזכיינים.
הערות שוליים

↑  https://www.inman.com/2016/02/25/remax-reports-agent-growth-solid-revenue-in-2015/ פירוט באתר inman
↑  דו"ח מאוקטובר 2013
↑  באתר של רימקס
מרכז החברה בדנוור
רעיה רדליך

| --- | --- |

רעיה רדליך (1987)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 במרץ 1946 חיפה
 פטירה:  20 ביוני 2002 (בגיל 56)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  European Ceramics Work Center (13 בנובמבר 1992) 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 תחום יצירה:  פיסול, קדרות
 
רעיה רדליך (27 במרץ 1946 – 20 ביוני 2002) הייתה פסלת ואמנית קרמיקה ישראלית.
ביוגרפיה

רדליך נולדה בחיפה בשנת 1946 לאליהו (ארנסט) רדליך ולחנה לבית לב. בנעוריה הופיע בתיאטרון הילדים "שחרית". לאחר שירותה הצבאי למדה קדרות בבצלאל, ולאחר מכן למדה עיצוב תעשייתי בלונדון, אנגליה. בין מוריה נמנה האמן הסקוטי אדוארדו פאלוצי (אנ'). לאחר שובה שימשה כמעצבת בבית החרושת לקרמיקה "לפיד" (1971) ובבית החרושת "Industria Ceramica" בסן ג'ובאני ולדארנו (איט'), איטליה (1976-1977). בשנות ה-90 השלימה תואר שלישי באמנות. נושא מחקרה היה "ברירת החיקוי באמנות על פי קאנט ואדורנו". שימשה כמרצה לאמנות בבצלאל ובאוניברסיטת חיפה.