stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברת ארנק
דיני עבודה

בעת מעבר ממעמד של שכיר למעמד של נותן שירותים באמצעות חברת ארנק חל שינוי מהותי מבחינת דיני העבודה, משום שנפסקים יחסי עובד-מעביד בין העובד ובין מעסיקו, והופכים ליחסים שבין חברה ללקוח. עקב כך מאבד העובד את ההגנה שמעניקים לו דיני העבודה, ועליו לדאוג לקבלת הגנה זו באמצעות החוזה שבין חברת הארנק ובין הלקוח (שהוא המעסיק לשעבר). דוגמה: דיני העבודה מעניקים לעובד הגנה מפני פיטורים בנסיבות מגוונות; הגנה זו אינה ניתנת לחברת ארנק, וכדי לשמר אותה יש לקבוע זאת במפורש בחוזה ההתקשרות שבין חברת הארנק ובין הלקוח.
הערות שוליים

↑   אפרת נוימן, תרגיל המס של חברות הארנק כבר לא משתלם, באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2017
↑  מירון ארונוביץ, שיקולי מס: שכיר שמרוויח 25,000 שקל בחודש - שווה לו להיות חברה בע"מ?, באתר ביזפורטל, 7 ביולי 2013
↑   אפרת נוימן, הפצצה של רשות המסים: חברות יהיו חייבות לחלק את הרווחים, באתר TheMarker‏, 9 באוגוסט 2016
↑  הוועדה לבחינת סוגיית חברות הארנק וחברות ההחזקה ממליצה למסות באופן שוטף את הרווחים הבלתי מחולקים בחברות אלו, באתר רשות המיסים, 11 באוקטובר 2012
↑  עירית אבישר, ‏דודו זקן סוגר את הארנק לבכירי הבנקים, באתר גלובס, 11 ביולי 2013
↑  סעיף 94 לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2017, ס"ח 2592 מ-29 בדצמבר 2016
↑  הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו–2018), התשע"ז-2016, ה"ח הממשלה 1083, מ-31 באוקטובר 2016
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
תאיר סיבוני

| --- | --- |

תאיר סיבוני
 לידה:  1990 (בן 35 בערך) דימונה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  משורר, פזמונאי, מחזאי, מלחין, מעבד, מפיק מוזיקלי
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם
 
תאיר סיבוני (נולד בשנת 1990) הוא משורר, פזמונאי, מחזאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. זוכה פרס אקו"ם על תמליל השירים במחזמר "סוליקא" במסגרת חג המחזמר בת-ים ב-2016.
ביוגרפיה

נולד והתחנך בעיר דימונה, בוגר הקונסרבטוריון העירוני.
תחילה למד סקסופון ולאחר מכן הרחיב את הידע שלו בכלי נגינה נוספים.
למד בתיכון להימן בעיר וסיים את לימודיו בהצטיינות.
בוגר בית הספר הגבוה למוזיקה "רימון" במסלול הפקה מוזיקלית.
יצירה וקריירה

בשנת 2011, פרסם סיבוני את ספר שיריו הראשון "אוזניים ערלות" אשר יצא לאור בהוצאת גוונים בעריכת המשורר עמוס לויתן.
בשנת 2012 יצר את המופע "בין דיבור לשתיקה" המבוסס על ספר שיריו ועלה לראשונה במסגרת פסטיבל שירה תיאטרון דימונה.
בשנת 2018 כתב מוזיקה להצגה "עצור" מאת ובבימויה של חנית כהן מור יוסף בתיאטרון דימונה.
בשנת 2019 היה שותף בכתיבת השירים בהצגה "דימונה אהובתי" בבימויו של אורי וידיסלבסקי שעלתה בתיאטרון דימונה.
בשנת 2022 יצר, יחד עם השחקן עלא דקה, את ההצגה ״כל הדרך הביתה״ (מחזה, בימוי ומוזיקה) אשר עלתה במסגרת פסטיבל סוליקו של תיאטרון השעה הישראלי. ההצגה זכתה לציון לשבח.
בשנת 2023 כתב את המחזה ״מאז ולעולם״ אשר עלה בתיאטרון דימונה בבימויו של אורי וידיסלבסקי.
עיבד והפיק מוזיקלית אלבומים רבים (תומר עפרון, עלמה קלברמן ועוד).
מנחה סדנאות כתיבה למבוגרים ונוער.
יצירה וקריירה > סוליקא

בשנת 2016 נבחר המחזמר "סוליקא", פרי עטם של סיבוני ושותפו מאור סבג, לפסטיבל חג המחזמר בבת ים בניהולו האמנותי של אורי פסטר.
המחזמר זכה ב-3 פרסי אקו"ם, בהם בפרס "המוזיקה הטובה ביותר" בו זכה סבג ובפרס "התמליל הטוב ביותר" בו זכה סיבוני. כשנה לאחר מכן עלה המחזמר בהפקה חדשה בתיאטרון באר שבע בבימויו של רפי ניב.
הערות שוליים

↑  "אוזניים ערלות" / תאיר סיבוני, בלוג באתר תפוז, 28 באוקטובר 2011
↑   ננו שבתאי, "דימונה אהובתי": כדאי לנסוע עד דימונה בשביל ההצגה הזאת, באתר הארץ, 28 באפריל 2019
↑  כל הדרך הביתה | פסטיבל סוליקו, תיאטרון השעה הישראלי, באתר בית ציוני אמריקה - ZOA TLV
↑  עדן בן ארי, "מאז ומעולם" נכנסת לחדרים הכי קטנים של הנפש. הקהל יוצא מהורהר, באתר חדשות 13, 24 בינואר 2024
חוץ ממך (שיר)

"חוץ ממך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה דדון. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2022, על ידי חברת התקליטים איי ליסט, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלה הנושא את אותו השם, חוץ ממך. לאחר יציאתו, הוציאה דדון את "כמו שאני" כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני בעשירייה והצליח לשהות במצעד במשך מספר שבועות רצופים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מאור שטרית ורון ביטון והופק על ידי שטרית גם כן. בסמוך ליציאתו, זכה "חוץ ממך" להצלחה ארצית והושמע מאות פעמים בתחנות הרדיו השונות, במאקו נכתב: "אנה זק והזמרת בת ה-15 וחצי מאיה דדון מנהלות בימים האחרונים קרב על פסגת הפלייליסטים של הסטרימינג".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

האודיו הרשמי של "חוץ ממך" שפורסם בערוץ היוטיוב של מאיה דדון ב-12 בינואר 2022 הצליח לצבור למעלה מ-7 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | העשירייה | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | כאן גימל | 18 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 12 בינואר 2022 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | איי ליסט |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  חוץ ממך, 2022-01-12, נבדק ב-2022-09-21
↑  כמו שאני, 2022-03-24, נבדק ב-2022-09-21
↑  כאן גימל, באתר he-il.facebook.com
↑  גיל משעלי, ‏אנה נגד מאיה: קרב הלהיטים הגדול של ישראל, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2022
↑  מאיה דדון - חוץ ממך, נבדק ב-2022-09-21
| מאיה דדון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חוץ ממך |  |
| סינגלים | "חוץ ממך" • "כמו שאני" • "יאללה ביי" • "בלילות" • "להיות שלך" • "משפיענים" • "חוף בלי אף אחד" |  |
| ערכים קשורים | עדן בן זקן |  |
חיים שלמה ליבוביץ

| --- | --- |

 לידה:  1933 ה'תרצ"ד ברנוביץ', בלארוס 
 פטירה:  27 בפברואר 2016 (בגיל 83 בערך) י"ח באדר א' ה'תשע"ו 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בפברואר 2016 
 רבותיו:  יעקב משה ליבוביץ, יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ירושלים) 
 
הרב חיים שלמה ליבוביץ (ה'תרצ"ד, 1933 - י"ח באדר א' ה'תשע"ו, 27 בפברואר 2016) היה ראש ישיבות קמניץ ופוניבז'.
ביוגרפיה

נולד בברנוביץ', בלארוס, לצייטה לאה ולרב יעקב משה, בנו של רבי ברוך בר ליבוביץ. המשפחה התגוררה בשכנות לסבו. דודו היה הרב ראובן גרוזובסקי. בשנת ת"ש נמלטה המשפחה עם תלמידי ישיבת כנסת בית יצחק לווילנה. הם הצליחו לברוח לארץ ישראל באונייה שבה נמלטו גם הרב דוד פוברסקי ומשפחתו והרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, והתיישבו בירושלים. אביו הקים את ישיבת קמניץ בישראל, עם גיסו הרב משה ברנשטיין.
למד בישיבת תפארת צבי ובישיבת חברון, ובמקביל השתתף בשיעוריו של אביו. בהמשך למד אצל הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ואצל בנו הרב יוסף דוב, עם הקמת ישיבת בריסק. בשנת ה'תשכ"א נישא לסימא (נפטרה בה'תשע"ט), בתו של הרב אברהם יצחק רוטשטיין, מנהל בית היתומים דיסקין בירושלים. בני הזוג התגוררו בשכונת מקור ברוך ומאוחר יותר במאה שערים. לאחר פטירת אביו בסיון תשכ"ד התמנה במקומו לראשות ישיבת קמניץ. הוא העביר בישיבה שיעורים מדי יום ושיעור כללי שבועי. העביר גם "חבורות" בביתו לבני ישיבות ואברכים. בפרט עסק בהסברת חידושיו של סבו רבי ברוך בר בספרו הלמדני "ברכת שמואל".
בשנת תשס"ז עבר להתגורר לסירוגין גם בבני ברק בדירה שהקצתה לו ישיבת פוניבז', שבה התחיל לכהן כראש ישיבה, לצד ראשי הישיבה הוותיקים, הרב גרשון אדלשטיין והרב ברוך דב פוברסקי. הוא הרצה בישיבה שיעורים יומיים וכלליים עד סמוך לפטירתו.
הרב ליבוביץ נפטר ביום שבת י"ח באדר א' ה'תשע"ו, 27 בפברואר 2016. הלווייתו יצאה למחרת מהיכל ישיבת פוניבז' בבני ברק, ועברה בהיכל ישיבת קמניץ בירושלים. הוא נקבר בליל כ' באדר א' בהר המנוחות בירושלים.
בתשע"ח יצא ספרו "משנת רבי חיים שלמה - על מסכת שבת", מכתביו ומסיכומים של בנו הרב עוזיאל מלימודם המשותף. יצא עם ספרו של סבו הרב ברוך בער, כתבי ברכת שמואל - על מסכת שבת.
משפחתו

אחיו היה הרב זלמן נטע, מחבר סדרת הספרים ברכת יעקב (על שם אביהם).
הרב ליבוביץ שיכל בן ובת בחייו. מבניו: הרב ברוך בער, ראש ישיבת קמניץ; הרב יעקב משה, ר"מ בישיבת באר התורה; הרב שמעון, ראש כולל בבני ברק; הרב עוזיאל, ראש ישיבת "ברכת שמואל" בארץ ישראל. מחתניו: ישראל חיים, בנו של הרב ברוך דב פוברסקי; הרב בנימין בינוש אפשטיין, כיהן כר"מ בישיבות באר התורה וכנסת הגדולה; הרב מרדכי קפלינסקי, ראש חבורת קדשים בישיבת מיר.
בין גיסיו: הרב נחום רוטשטיין, ראש ישיבת נזר התורה; הרב עוזיאל משה רוטשטיין, מחבר ספרי "נחלת משה"; הרב דב צבי רוטשטיין; הרב בן ציון פלמן והרב פינחס שרייבר.
הערות שוליים

↑  הלכה לעולמה אלמנת הגרח"ש ליבוביץ זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 1 בדצמבר 2018
| רבני ישיבת פוניבז' |
| --- | --- | --- |
| ראשי הישיבה בהווה | רבי ברוך דב פוברסקי • רבי דוד לוי ■ רבי שמואל מרקוביץ |  |
| משגיחים בהווה | רבי עזרא רוטשילד • רבי אליהו אליעזר קלרמן ■ רבי אהרן זאב גרוסברד • רבי אליהו אליעזר דסלר |  |
| ראשי ישיבה שנפטרו | רבי יוסף שלמה כהנמן • רבי דוד פוברסקי • רבי אלעזר מנחם שך • רבי שמואל רוזובסקי • רבי חיים שלמה ליבוביץ •  רבי גרשון אדלשטיין |  |
| משגיחים שנפטרו | רבי אבא גרוסברד • רבי אליהו אליעזר דסלר • רבי יחזקאל לוינשטיין • רבי בן ציון במברגר • רבי חיים פרידלנדר • רבי דוד זינגרביץ • רבי ראובן יהושע גינזבורג • רבי אליעזר גיזנבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313505205171  ISNI: 0000 0004 0274 9701  VIAF: 298308587   WorldCat (עם VIAF): 298308587
כבשה שחורה (תוכנית רדיו)

אין תמונה חופשית
כבשה שחורה היא תוכנית רדיו שבועית בנושא מוזיקה שחורה, היפ הופ וראפ, המשודרת בתחנת הרדיו "הקצה" מדי יום ו' לאחר 13 שנות שידור בתחנת הרדיו "קול הקמפוס" בתדר 106FM מאז 2005.
התוכנית, בהנחייתם של ליאור שיינברגר ונתי חסיד, שמה לה למטרה לקדם את תרבות ההיפ הופ בארץ. כחלק מהקו הכללי של 'קול הקמפוס', נותנת התוכנית בימה לאמנים אשר אינם זוכים לחשיפה רגילה, על מנת להפנות אליהם את הזרקור שיסייע להקפיץ אותם. במרוצת השנים התארחו בתוכנית אמנים רבים מתחום הראפ וההיפ הופ הישראלי והבינלאומי. התוכנית שודרה במשך 13 שנים מדי יום ה' בשעות 21:00-23:00. החל מה16.11.18 משודרת התוכנית בתחנת רדיו "הקצה" בכל יום ו'בין 20:00-22:00.
היסטוריה

בדצמבר 2005 שודרה התוכנית הראשונה של כבשה שחורה, בהנחיית ליאור שיינברגר, שגם משמש כעורך התוכנית. תחילה עסקה התוכנית בהיפהופ בינלאומי, בדגש על היפהופ צרפתי, לצד ראפ מחתרתי מארצות הברית. לאחר שנתיים של שידורים, ביולי 2007 צורף כמנחה שותף נתי חסיד, מי שניהל את פורום "מוזיקה שחורה" בתפוז (באותה עת, הקהילה הגדולה בישראל לתרבות היפהופ) והתוכנית שינתה מתכונת והחלה להתמקד בהיפהופ ישראלי לצד כזה שמקורו מחוץ לישראל.
בין השנים 2005–2008 שודרה התוכנית בימי שלישי ב-16:00 ולאחר מכן, החל מ-2009 עברה התוכנית לשדר בימי חמישי ב-21:00. בספטמבר 2014 הורחבו שעות השידור לשעתיים רצופות ואל צוות התוכנית הקבוע צורפו מגישים נוספים: טל אלפנט, אריאל גרנר, אילן גורן וואדים פופלבסקי (DJ Popalova), אשר החליף את ניב פישר (DJ Funkay Fish) כתקליטן הבית של התוכנית, לאחר שזה פרש ממנה ב-2013.
במהלך השנים היוותה התוכנית פלטפורמה מרכזית שטיפחה את דור הראפרים הצומח וסיפקה לרבים מהם, דוגמת 'תכלס', נצ'י נצ' ואחרים - את ההתנסות הרדיופונית הראשונה באירוח חי.
בין השנים 2007–2012 שיתף צוות התוכנית פעולה עם מגזינים נבחרים ביניהם נענע10, nrg ו"הארץ" בסדרת סיקורי היפהופ נבחרים. ב-7 במרץ 2013 קיימו חברי ההרכב שיתוף פעולה עם אייל פרידמן (קוואמי) ברדיו "הקצה (תחנת רדיו)" ויחד הם אירחו את אמן ההיפהופ Coolio לראיון בלעדי.
צוות התוכנית > מגישים קבועים

ליאור שיינברגר - מייסד התוכנית, מנחה ועורך ראשי מאז 2005. שימש ככתב מוזיקה במגזין 'קול הקמפוס', nrg, נענע10 והארץ. משדר ב'קול הקמפוס' תוכנית נוספת בשם "מדברים אל הקיר" בה הוא מארח מדי שבוע אמנים שונים לשיחה אישית.
נתי חסיד - מגיש ועורך ראשי לצד ליאור שיינברגר מאז שנת 2007, מלבד היותו ראפר, חסיד ניהל באותה עת את פורום מוזיקה שחורה בתפוז. בנוסף, שימש ככתב מוזיקה במגזין 'קול הקמפוס', nrg, נענע10 והארץ.
צוות התוכנית > הצוות המורחב

DJ Funkay Fish - ניב פישר - שימש כתקליטן הבית של התוכנית בין השנים 2010–2013.
DJ Popalova - ואדים פופלבסקי - החליף את ניב פישר כתקליטן הבית של התוכנית בין השנים 2014–2015
DJ מתן זיגל- החליף את ואדים פופלבסקי כתקליטן הבית של התוכנית. משמש כחלק מהצוות המורחב מאז 2015.
טל אלפנט - מגיש ועורך ראשי של תוכנית הרדיו 'היפופוטל' ו'שורשים' ב'קול הקמפוס' 106FM - צורף ב-2014.
אריאל גרנר - שדר ועורך - צורף לתוכנית בספטמבר 2014.
אילן גורן - שדר ועורך - צורף לתוכנית בספטמבר 2014.
אירוחים בולטים בארץ

במרוצת השנים התארחו בתוכנית אומנים ודמויות בולטות מסצנת ההיפהופ המקומית, ביניהם: אורטגה, אורי שוחט, אוקטובר, אור בן דוד (OBD), איזי, אייטולה, איזריל (IZREAL), אלון 'סול ג'יי' בלום, אקסום, בני אסתרקין, בועז 'טיון' גילר, ברק וייס, ג'רמאיה, דוד מעיין, דורק'ה, דני עאקנין, המעגל, המופע של ויקטור ג'קסון, הצד האחר, התפוחים, הקבינט, זי קיי, חמישים ואחד אחוז, חשמונאי, טאבו+, טאליסמן, טונה, יותם בן שמעון ('הנביא'), ישגב דותן ('לוסיל'), כהן@מושון, לוקץ', לירון תאני, ליאת פרידברג (ליהוט), M-16, מתן שרון, ניר אלהרר, נמרוד דוייק, נצ'י נצ', סאגה, סגול 59, סול, סיי, עדי 'קרח' כהן, עידו מימון, עמק הפטיפון, פיטיות', פישי הגדול, פלד, פרנקלין, פרודוקס, קור רוח, קלין, קאשי, קוואמי, רמזיילך, שב"ק ס, שגב, שירוטו, שאטגנאז, שירי לדלסקי, שי חדד (שי 360), שיטי סיטי, ש"ס, תומר גרשנמן, תום גוטמן (TOB) ותמיר סטפר.
אירוחים בולטים מחו"ל

כבשה שחורה הייתה תוכנית ההיפהופ הראשונה בישראל שקיימה ראיונות ואירוחים עם אמנים מוכרים בסצנת ההיפהופ העולמית, ביניהם: איל ביל ודי ג'יי אקליפס (נון פיקשן), דה אלכימיסט, מיקס מאסטר מייק (Mix Master Mike; ביסטי בויז), צ'אלי טונה (ג'וראסיק פייב; Chali 2na), קושה דילז (Kosha Dillz), טק ניין, אברלסט (Everlast), קוליו, ג'יימי לידל (Jamie Lidell), מיידי (¡Mayday!).
במהלך אוגוסט 2015 הוזמן צוות התוכנית לסקר את פסטיבל ההיפהופ HIPHOP KEMP בצ'כיה (פסטיבל ההיפהופ המחתרתי הגדול באירופה).
במסגרת הפסטיבל קיימו מגישי התוכנית ראיונות בלעדיים עם כמה מהשמות הגדולים בעולם ביניהם:, גוסט פייס קילה (וו טאנג קלאן), די ג'יי פרמייר, רויס דה 5'9", די ג'יי ואדים, די ג'יי הופה, אבידנס,
ראו גם

ראפ והיפ הופ ישראלי
Children of Bodom

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אספו 
 מוקד פעילות:  אספו, פינלנד
 תקופת הפעילות:  1993–2019 (כ־26 שנים)
 סוגה:  דת' מטאל מלודי, פאוור מטאל
 חברת תקליטים:  ספיינפארם רקורדס, ניוקליר בלאסט, סנצ'ורי מדיה רקורדס, פירלס רקורדס 
 www.cobhc.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אלכסיי לייהו רופ לאטבלה יאנה ווירמאן הנקה סאפאלה יאסקה ראטיקאנן
 חברים לשעבר
 אלכסנדר קופלה יאני פיריסיוקי סמואלי מייטינן אמה סיקווירטה
 
צ'ילדרן אוף בודום (אנגלית: Children of Bodom; מילולית: הילדים של בודום) הייתה להקת דת' מטאל מלודי פינית שהוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20, אחת הלהקות המובילות בסצנת המטאל הפופולרי באירופה. קרויה על שמם של שלושה נערים שנרצחו באגם בודום בפינלנד, בפרשת רצח שהסעירה את המדינה. נושא זה הוא מוטיב מרכזי בשירי הלהקה, אשר מתבטא בשיריה הידועים ביותר: Lake Bodom ("אגם בודום"), Bodom After Midnight ("בודום אחרי חצות") Bodom Beach Terror ("טרור בחוף בודום") ואחרים.
סמל הלהקה הוא מלאך המוות, בעל הברדס המכסה את עיניו והחרמש (Scythe) ביד, החוזר על עצמו על גבי עטיפות כל אלבומי הלהקה, כל פעם צורה אחרת - בדיוק כמו השלד המפלצתי המצויר "אדי" של איירון מיידן.
סגנון מוזיקלי, תוכן לירי והשפעות שונות

המוזיקה של צ'ילדרן אוף בודום מהווה שילוב של דת' מטאל מלודי ופאוור מטאל, כאשר הקלידים הם כלי דומיננטי. המנגינות הן מתפתחות, חסרות תבנית קבועה, ועל כן בלתי צפויות. צ'ילדרן אוף בודום היא אחת הלהקות העדינות והמלודיות ביותר בסצנת הדת' מטאל באירופה.
הליריקה של הלהקה עוסקת בנושאים אפלים; לעיתים קרובות במוות, לנטיותיו וצורותיו השונות. שירים אחרים עוסקים בשנאה, כעס ואנטגוניזם. נושא מרכזי נוסף במספר שירים של הלהקה הוא הרציחות באגם בודום. ייתכן שהעיסוק בנושאים אפלים קשור לעובדה שסולן הלהקה, אלכסיי לייהו, כתב את הרוב המוחלט של הליריקה; ידוע שאלכסיי סבל מבעיות של אלכוהוליזם ודיכאון, ואף ניסה להתאבד לאחר שחרור אלבום הבכורה של הלהקה Something Wild.
הופעות

ב-3 בנובמבר 2011 הופיעה הלהקה במועדון הבארבי שבתל אביב.
דיסקוגרפיה

| אלבום | שנה |
| --- | --- |
Something Wild: 1997
Hatebreeder: 1999
Follow the Reaper: 2000
Hate Crew Deathroll: 2003
Trashed, Lost & Strungout (מיני אלבום): 2004
Are You Dead Yet?: 2005
Blooddrunk: 2008
Hellhounds on My Trail (מיני אלבום): 2008
Skeleton in the Coffin (מיני אלבום): 2009
Relentless Reckless Forever: 2011
Halo of Blood: 2013
I Worship Chaos: 2015
Hexed: 2019
אבסו

| --- | --- |

הלהקה בהופעה חיה, 2009
 מקום הקמה:  פלאנו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית, טקסס
 תקופת הפעילות:  1989–2020 (כ־31 שנים)
 סוגה:  דת' מטאל (מוקדם) בלאק מטאל, ת'ראש מטאל (מאוחר)
 חברת תקליטים:  אוסמוס הפקות, Olympic Recordings, Back on Black Records 
 www.absu.us
 חברים
 Proscriptor 
 
אבּסוּ (באנגלית: Absu) הייתה להקת בלאק מטאל טקסנית מארצות הברית.
הלהקה נחשבת בעיני רבים ללהקה הטובה והחשובה ביותר שיצאה מסצנת הבלאק מטאל הדלה יחסית של ארצות הברית. המתופף פרוסקריפטור (או ראס ר. גיבנס בשמו האמיתי), מנהיגה של הלהקה, מוערך כאחד המתופפים המהירים ביותר בז'אנר והתוצאה היא מוזיקה בקצב מהיר מאוד עם אלמנטים של דת' מטאל, ת'ראש מטאל, מוזיקה קלטית ושירה אופיינית לבלאק מטאל.
הלהקה מגדירה את עצמה כלהקת "Mystical Occult Metal". הטקסטים הבלתי-שגרתיים מתרכזים באגדות-עם קלטיות ובמיתולוגיה מסופוטמית.
לאחר שהתאושש מפציעה שהשביתה אותו למשך שנה, פרוסקריפטור הצטרף ב־1999 ללהקת מלכאש הישראלית, כשעתידה של אבסו נראה לא ברור לאחר עזיבתם של כמה חברי הרכב. פרוסקריפטור עזב את מלכאש ב-2005.
חברי ההרכב

פרוסקריפטור (ראו גם מלכאש)
חברי ההרכב > חברים לשעבר

שפריאל
אקוויטנט
דייוויד את'רון מיסטיקה
בלק מסית
אלבומים

| שנת ההוצאה | שם האלבום |
| --- | --- |
1993: Barathrum: Visita Interiora Terrae Rectificando Invenies Occultul Lapidem (V.I.T.R.I.O.L.)
1995: The Sun of Tiphareth
1997: The Third Storm of Cythraul
1998: In The Eyes of Ioldánach (מיני-אלבום)
2001: Tara
2005: Mythological Occult Metal: 1991-2001 (אוסף של קטעים נדירים)
אדמונד דולאק

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1882 טולוז, צרפת 
 פטירה:  25 במאי 1953 (בגיל 70) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  École des Beaux-Arts de Toulouse  אוניברסיטת טולוז  אקדמיה ז'וליאן  תיכון פייר דה פרמה 
 תחום יצירה:  ספרות נוער 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 יצירות ידועות:  Stories from the Arabian nights 
 
אדמונד דולאק (אנגלית: Edmund Dulac; ‏ 22 באוקטובר 1882 - 25 במאי 1953) היה מאייר מגזינים, מאייר ספרים ומעצב בולים צרפתי-בריטי, יליד טולוז. הוא למד משפטים אך מאוחר יותר פנה ללימודי אמנות בפריז, בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות. הוא עבר ללונדון בתחילת המאה ה-20, ובשנת 1905 קיבל את ההזמנה הראשונה שלו לאייר את הרומנים של האחיות ברונטה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הכין דולאק ספרי תבליט. לאחר המלחמה, הצטמצם שוק ספרי הילדים המפוארים, ולאחר מכן הוא פנה לאיורי מגזינים, זאת לצד מיזמים נוספים. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא עיצב שטרות כסף ובולי דואר, במיוחד את אלו שציינו את תחילת שלטונה של אליזבת השנייה.
חיים מוקדמים וקריירה

כיליד טולוז, צרפת, הוא החל את הקריירה שלו בלימודי משפטים באוניברסיטת טולוז. בנוסף, הוא למד אמנות, כשהוא פונה לעסוק בכך במשרה מלאה, לאחר שהשתעמם ממשפטים, ואחרי שזכה בפרסים באקול דה בוזאר. בשנת 1904, הוא בילה תקופה קצרה מאוד באקדמיה ז'וליאן, זאת לפני מעברו ללונדון.
לאחר שהשתקע בפארק הולנד, לונדון, הצרפתי בן ה-22 הוזמן על ידי המו"ל ג'וזף מלבי דנט, לאייר את ג'יין אייר. זאת בנוסף לאיור תשעה כרכים של יצירות מאת האחיות ברונטה. לאחר מכן הוא הפך לתורם קבוע במגזין The Pall Mall, והצטרף ל-London Sketch Club, שהכיר לו את מאיירי הספרים והמגזינים המובילים של היום. באמצעות אלה הוא החל קשר עם גלריות לסטר ו-Hodder & Stoughton; הגלריה הזמינה איורים מדולאק, שנמכרו בתערוכה השנתית, בעוד שזכויות ההוצאה על הציורים נלקחו על ידי Hodder & Stoughton למטרת הדפסתם המחודשת בספרי מתנות מאוירים, תוך הוצאת ספר אחד בשנה. ספרים שהודפסו במסגרת סידור זה על ידי דולאק כוללים את אלף לילה ולילה (1907) עם 50 תמונות צבעוניות; מהדורה של "הסערה" מאת ויליאם שייקספיר (1908) עם 40 איורים צבעוניים; הרובאעיאת של עומר כיאם (1909) עם 20 תמונות צבעוניות; היפהפייה הנרדמת ואגדות נוספות (1910); סיפורים מאת הנס כריסטיאן אנדרסן (1911); הפעמונים ושירים נוספים מאת אדגר אלן פו (1912) עם 28 תמונות צבע ואיורים רבים נוספים בשחור לבן; והנסיכה בדורה (1913).
דולאק הפך לאזרח בריטי ב-17 בפברואר 1912.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא תרם מזמנו לאיור ספרי תבליט, כולל ספרו של המלך אלברט (1914), ספר המתנות של הנסיכה מרי, ובאופן יוצא דופן, ספר התמונות שלו של אדמונד דולאק עבור הצלב האדום הצרפתי (1915) כולל 20 תמונות צבעוניות. Hodder and Stoughton פרסמו גם את Dreamer of Dreams (1915) כולל 6 תמונות צבעוניות - יצירה שחוברה על ידי מלכת רומניה דאז.
דולאק היה נשוי פעמיים: לאליס מאי דה מריני, אמריקאית (נישואין : ב-1903; גירושין: ב-1904); לאלזה ביניירדי (נישואין: ב-1911; פרידה או גירושין: ב-1924).
לאחר שדולאק נפרד מאשתו ב-1924, הוא חי עם הסופרת הבריטית הלן ביוקלרק עד מותו ב-1953. דולאק השתמש בה לעיתים קרובות כמודל לאיורים שלו, ואייר את שני הרומנים שלה, ביתן הלכה הירוק (1926) ואהבת המלאך השוטה (1929).
שלהי חייו

לאחר המלחמה, מהדורות הדלוקס של ספריו המאוירים הפכו לנדירות, והקריירה של דולאק בתחום זה הסתיימה. ספריו האחרונים מסוג זה היו "ספר האגדות של אדמונד דולאק" (1916), "מעשיות טנגלווד" (1918) (כולל 14 תמונות צבעוניות) ו"ממלכת הפנינה" (1920). עם זאת, הקריירה שלו המשיכה בתחומים אחרים, כולל קריקטורות בעיתונים (במיוחד ב-The Outlook), דיוקנאות, עיצוב תלבושות ותפאורה לתיאטרון, לוחיות ספרים, קופסאות שוקולד, מדליות וגרפיקה שונות (במיוחד עבור תיאטרון מרקורי, נוטינג היל גייט).
הוא גם הכין איורים עבור The American Weekly, מוסף יום ראשון השייך לרשת העיתונים האמריקאית Hearst ול-Country Life הבריטי. Country Life Limited (לונדון) פרסם את Gods and Mortals in Love (1935) (כולל 9 תמונות צבעוניות) בהתבסס על מספר תרומות של דולאק ל-Country Life בעבר. The Daughter of the Stars (1939) היה פרסום נוסף שהפיק רווח מיצירות האמנות של דולאק - בשל אילוצים הקשורים לפרוץ מלחמת העולם השנייה, פרסום זה כלל רק שתי תמונות צבעוניות. הוא המשיך לאייר ספרים עד סוף חייו, יותר מכל בני דורו, אם כי אלה היו פחות תכופים ופחות מפוארים מאשר בתקופת תור הזהב.
באמצע העבודה על הזמנת איור הספרים האחרונה שלו (Milton's Comus), מת דולאק מהתקף לב ב-25 במאי 1953 בלונדון.
עיצוב בולים

הוא עיצב בולי דואר עבור הממלכה המאוחדת, כולל בול הדואר שהופק להנצחת הכתרת המלך ג'ורג' השישי, שהונפק ב-13 במאי 1937. ראש המלך שהופיע בכל הבולים הללו מתקופת שלטונו הוא בעיצוב דולאק, והוא אף עיצב את ערכי 2s 6d ו-5s עבור הבולים היוקרתיים של 'סדרת הנשק', שיועדו לשימוש ארוך טווח, ואף תרם מעיצוביו לסדרות הבולים שהונפקו להנצחת אולימפיאדת הקיץ של 1948 והפסטיבל של בריטניה.
דולאק היה אחד המעצבים של סדרת הבולים Wilding, שהיו הבולים הראשונים הרגילים שהונפקו עם תחילת שלטונה של המלכה אליזבת השנייה. הוא הופקד על עיצוב המסגרת סביב תמונת המלכה על ערכי ה-1, 1s 3d ו-1s 6d, אם כי דמותה של המלכה נדחתה לטובת דיוקן צילום של דורותי ויילדינג, שבו הוא ביצע כמה שינויים באופן ידני. הוא אף עיצב את חותמת הערך התלת-ממדית של הסט שהופק להנצחת הכתרת המלכה אליזבת השנייה אולם נפטר רגע לפני הנפקתו.
דולאק עיצב בולים (סדרת Marianne de Londres) ושטרות כסף עבור צרפת החופשית במהלך מלחמת העולם השנייה. בתחילת שנות ה-40 אף הכין פרויקט לשטר של 20 זלוטי פולני עבור בנק פולין. שטר זה (הודפס באנגליה בשנת 1942 אך מתוארך לשנת 1939) הוזמן על ידי ממשלת פולין בגלות ומעולם לא הונפק.
איוריו לספרים

Bronte, C. - The Novels of the Bronte Sisters, Dent 1905
Stawell, M. M. - Fairies I Have Met, Lane 1907
Stories from the Arabian Nights, Hodder & Stoughton, London, 1907
Dulac, E. - Lyrics, Pathetic and Humorous from A to Z, Warne 1908
Shakespeare, W. - The Tempest, Hodder & Stoughton, London, 1908
The Rubaiyat of Omar Khayyam, Hodder & Stoughton, London, 1909
Couch, A. T. Q. - The Sleeping Beauty, Hodder & Stoughton, London, 1910
Ali Baba and other stories, Hodder & Stoughton, London, 1911
The Magic Horse, Hodder & Stoughton, London, 1911
Andersen, H. C. - Stories from Hans Andersen, Hodder & Stoughton, London, 1911
Poe, E. A. - The Bells, and other poems, Hodder & Stoughton, London, 1912
Princess Badoura, Hodder & Stoughton, London, 1913
Stawell, M. M. - My Days With the Fairies, Hodder & Stoughton, London, 1913
Sindbad the Sailor and other stories, Hodder & Stoughton, London, 1914
Dulac, E. - Edmund Dulac's Picture Book, Hodder & Stoughton, London, 1915
Mary, Queen of Roumania The Dreamer of Dreams, Hodder & Stoughton, London, 1915
Dulac, E. - Edmund Dulac's Fairy Book, Hodder & Stoughton, London, 1916
Hawthorne, N. - Tanglewood Tales, Hodder & Stoughton, London, 1918
Rosenthal, L. - The Kingdom of the Pearl, Nisbet 1920
Yeats, W. B. - Four Plays for Dancers, Macmillan 1921
Beauclerk, H. de V. - The Green Lacquer Pavilion, Collins 1926
Yeats, W. B. - A Vision, Laurie 1926
Stevenson, R. L. - Treasure Island, Benn 1927
A Fairy Garland, Cassell 1928
Williamson, H. R. - Gods and Mortals in Love, Country Life 1935
Cary, M. - The Daughter of the Stars, Hatchard 1939
Milton, J. - Comus, Limited Edition Club, Cambridge 1949
Alexander Pushkin, - The Golden Cockerel, The Heritage Press, published in 1950. Dulac wrote the version in English of Pushkin's tale used in the book. In addition to the illustrations, he designed the layout of the book, page by page.
גלריה

לוגו הבנק העות'מאני, 1947
חותמת הכתרה בעיצוב דולאק משנת 1953 הנקובה ב-1/3
עיטור השער לספר התמונות של אדמונד דולאק עבור הצלב האדום הצרפתי, 1916.
איור ל"בת הים הקטנה" מאת הנס כריסטיאן אנדרסן
איור ל"הזמיר" מאת אנדרסן