stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vision transformer
יישומים

Vision Transformers משתמשים בהרבה משימות Computer Vision עם תוצאות מעולות ובמקרים מסוימים אפילו חדישים.
בין תחומי היישום הרלוונטיים ביותר הם:
סיווג תמונה
זיהוי אובייקטים
זיהוי Deepfake של וידאו
פילוח תמונה
זיהוי אנומליות
סינתזת תמונה
ניתוח אשכולות
נהיגה אוטונומית
ישנם יישומים רבים של Vision Transformers והגרסאות שלו זמינות בקוד פתוח באינטרנט. הגרסאות העיקריות של ארכיטקטורה זו יושמו ב-PyTorch אך יישומים הפכו זמינים גם עבור TensorFlow.
הערות שוליים

↑  Vaswani. "Attention Is All You Need". arXiv:1706.03762.
↑  Dosovitskiy. "An Image is Worth 16x16 Words: Transformers for Image Recognition at Scale". arXiv:2010.11929.
↑  Coccomini, Davide (2021-03-31). "On Transformers, TimeSformers, and Attention. An exciting revolution from text to videos". Towards Data Science.
↑  Coccomini, Davide (2021-07-24). "Self-Supervised Learning in Vision Transformers". Towards Data Science.
↑  Salama, Khalid (2021-01-18). "Image classification with Vision Transformer". keras.io.
Vision Transformer Architecture לסיווג תמונה
אדיפוס בקולונוס

אדיפוס העיוור מלווה על ידי בתו אנטיגונה. ציור שמן על קנבס מאת הצייר הפולני אנטוני ברודובסקי
אדיפוס בקולונוס (ביוונית: Οἰδίπους ἐπὶ Κολωνῷ) היא טרגדיה יוונית שנכתבה על ידי סופוקלס.
המחזה מהווה את החלק השני בטרילוגיה התבאית של סופוקלס מבחינה כרונולוגית של הסיפור הוא מתרחש לאחר "אדיפוס המלך" ולפני "אנטיגונה" אולם על פי סדר כתיבתו על ידי סופוקלס הוא המחזה האחרון שנכתב בטרילוגיה והמחזה האחרון שכתב סופוקלס בכלל והוצגה על ידי נכדו סופוקלס השני ב-401 לפנה"ס.
המחזה מסמל את גאולתו של אדיפוס, אם ב"אדיפוס המלך" הוא הלך מאיגרא רמא לבירא עמיקתא וממלך תבאי האהוב ואיש משפחה הפך לרוצח אב וחוטא בגילוי עריות עם אמו ומאבד את ממלכתו ומשפחתו ב"אדיפוס בקולונוס" הוא מתחיל כעיוור אומלל שמשוטט בארץ אולם בסופו של דבר הוא עולה למעלת גיבור באטיקה ובקולונוס שנוכחותו תביא מזל טוב לארץ.
עלילה

לאחר ההתרחשות ב"אדיפוס המלך" שבה התגלה פשעו של אדיפוס הוא מוגלה מעירו תבאי על ידי קריאון שממונה למלך החדש של העיר. לאחר גירושו מתבאי אדיפוס העיוור נידון להיות נע ונד בארץ כשרק בתו אנטיגונה משמשת כתומכת בו ויוצאת יחד איתו לגלות.
המחזה נפתח כשאדיפוס ואנטיגונה מגיעים לקולונוס, יישוב כפרי באטיקה שנשלט על ידי אתונה, שם הם נחים בחורשה המקודשת לאריניות. המקומיים מזהירים אותו מלשכון בחורשה המקודשת. לאחר שהם מבינים מי הוא, הם מבקשים ממנו לעזוב את מדינתם על מנת שלא יביא מזל רע עליה. בסופו של דבר המלך תסאוס מסכים להעניק לו הגנה, בעיקר בזכות מעמדו כמלך בעבר, ומתוקף ההבנה שלא בצע את פשעיו בכוונה תחילה.
בתו האחרת של אדיפוס, איסמנה, מגיעה ומודיעה להם על מה שקרה בעיר. על הריב שקם בין בני אדיפוס על השלטון ועל כך שפולינייקס גורש מתבאי. כמו כן היא מבשרת על הנבואה שאדיפוס עתיד להעלות לגדולה את המדינה שבה הוא ייקבר. לכן קריאון מגיע לקולונוס ומנסה לשכנע את אדיפוס לחזור לעיר מולדתו אולם אדיפוס מסרב תוך שהוא מחרף את תבאי על כך שלדעתו גירשה אותו בלי הצדקה ואת בניו שנטשוהו.
קריאון לא מקבל את תשובתו של אדיפוס וחוטף את אנטיגונה ואיסמנה בניסיון להכריח את אדיפוס לחזור לתבאי אולם הן מוצלות על ידי תסאוס ואנשיו ומוחזרות לאביהן. בינתיים פולינקס מגיע לראות את אדיפוס ומנסה להתפייס איתו, מאמץ שאותו דוחה אדיפוס. בחלק זה של המחזה אנו לומדים על כוונתו של פולינקס לצאת למלחמה נגד תבאי ומלחמה זאת עתידה לשמש הרקע למחזה "אנטיגונה" שהוא המחזה הסופי בטרילוגיה התבאית.
בינתיים פורצת סופת ברקים ואדיפוס רואה בזה את הסימן מזאוס למותו המתקרב. הוא מוליך את תסאוס למקום שעתיד להיות קברו בחורשה המקודשת ומשביע אותו לשמור בסוד את מקום קבורתו. לאחר מכן אנו מתבשרים על מותו של אדיפוס על ידי שליח. המחזה מסתיים כשבנותיו של אדיפוס מתאבלות עליו, אנטיגונה מבקשת לחזור לתבאי תוך שהיא מקווה לעצור את המלחמה שפולינקס הכריז על מולדתו - זהו רמז להתרחשויות ב"שבעה נגד תבאי" לאייסכילוס.
תרגומים לעברית

סופוקלס, אוידיפוס בקולונוס, תרגם מיוונית והוסיף מבואות, הערות ונספחים שלמה דיקמן, ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ג 1963
סופוקלס, אדיפוס בקולונוס, מיוונית: אהרן שבתאי, תל אביב, שוקן, תש"ס 1999
ראו גם

התיאטרון ביוון העתיקה
אודו צימרמן

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1943 דרזדן, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  22 באוקטובר 2021 (בגיל 78) דרזדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה המזרחית, גרמניה 
 מקום לימודים:  קרויצשולה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, ספרדית 
 צאצאים:  Claudia Michelsen 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1993)  קצין מסדר האמנויות והספרות (2008)  אוסגר (1994)  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוּדו צימרמן (בגרמנית: Udo Zimmermann;‏ 6 באוקטובר 1943 – 22 באוקטובר 2021) היה מלחין, מנצח ומנהל מוזיקלי גרמני.
ביוגרפיה

צימרמן היה חבר במקהלת קרויצר מ-1954 עד 1962, אז המשיך את הכשרתו המוזיקלית בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם קרל מריה פון ובר בדרזדן. הוא למד הלחנה אצל יוהנס פאול תילמן במקביל ללימודי ניצוח וזמרה.
ב-1970 היה צימרמן ליועץ דרמטי של הזמפר-אופרה בדרזדן. ב-1978 התמנה לפרופסור להלחנה באלמה מאטר שלו, בית הספר הגבוה למוזיקה של דרזדן (Dresdner Musikhochschule). בשנת 1986 ייסד את המרכז למוזיקה בת זמננו בדרזדן, מרכז מחקר וארגון קונצרטים ופסטיבלים. מ-1990 עד 2001 כיהן צימרמן כמנהל אמנותי של האופרה של לייפציג. בתקופת כהונתו הונהג באופרה רפרטואר, שייחד אותה בין להקות האופרה של מרכז אירופה. בשנת 2001 התמנה למנהל אמנותי של הדויטשה אופר ברלין.
מאז 1990 כיהן במספר רב של משרות, בהן מלחין הבית בפסטיבל זלצבורג (1991 ו-1995) מנהל אמנותי של סדרת "מוזיקה ויוה" בתזמורת רדיו בוואריה ונשיא עמותת ז'אן סיבליוס בגרמניה (מאז 1990), בין השאר.
מאז 1979 ועד למותו ניצח צימרמן על יצירותיו הוא ועל יצירות של מלחינים אחרים בכל התזמורות החשובות באירופה. רבות מיצירותיו היו דרמטיות במובהק והיו בהן מרכיבים סריאליים ואליאטוריים. טכניקות הלחנה שירתו את הדרמה ואת נושא היצירה. בשנות ה-60' התמודד צימרמן עם המוזיקה של הנצה ועם האסכולה הפולנית של לוטוסלבסקי, פנדרצקי וטדאוש ברד, שהשפעותיה היו ניכרות ביצירותיו, כמו גם השפעותיהם של ריהם ושניטקה. צימרמן ייחס חשיבות למוזיקה שביסוד מניעיה שיקולים מוסריים ורגשות אנוש, בניגוד להשלכות טכניות ואינטלקטואליות. גישתו זו באה לביטוי בעיקר באופרות שלו, שבהן הוא נתן משקל-יתר לטקסט בתפקידים ווקאליים, שהיו בהם מאפיינים של רצ'יטטיב. באופרה "הוורד הלבן" הוא סיפר על גורלם הטרגי של הנס וסופי שול, אח ואחות שהיו פעילים במחתרת הסטודנטים הוורד הלבן, שפעלה נגד המפלגה הנאצית בגרמניה של מלחמת העולם השנייה.(האופרה הועלתה בהפקה ישראלית,ב-1992, בבימויו של אלכס כגן ובהפקת אריה קרישק;). גם ביצירותיו האינסטרומנטליות הנחו אותו לא פעם שיקולים חוץ-מוזיקליים, כמו הלך הרוח והכוונה שבשירי פדריקו גארסיה לורקה, שבאו לביטוי ביצירה "סינפוניה קומה און גרנדה למנטו" מ-1997, שחוברה לזכר המשורר.
יצירתו > אופרות

"הוורד הלבן" - בכורה 17 ביוני 1967
"ההכרעה השנייה" (Die zweite Entscheidun) בכורה 1970
Levins Mühle, בכורה 27 במרץ 1973
Der Schuhu und die fliegende Prinzessin בכורה 30 בדצמבר 1976
Die wundersame Schusterfrau בכורה 25 באפריל 1982
"הוורד הלבן" (גרסה מתוקנת) בכורה 27 בפברואר 1986
Die Sündflut בכורה 1988
יצירתו > כתבים

"אדם רואה מה שאדם שומע" (Man sieht, was man hört), אודו צימרמן על מוזיקה ותיאטרון, בעריכת פרנק גייסלר, לייפציג 2003
הערות שוליים

↑  לארס קלינגברג, ערך "אודו צימרמן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  קלינגברג, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418199405171  PLWABN: 9810603468105606  BIBSYS: 3091848  BnF: cb12571410d (data)  GND: 118772953  ISNI: 0000 0001 0872 3746  LCCN: n81072969  MusicBrainz: 9e9a91a8-c3b3-4347-adfe-d0952646af11  NKC: jn20000605729  NTA: 110379098  SUDOC: 080809723  VIAF: 14889910   WorldCat (עם VIAF): 14889910
אוואדאג'ין פראט

| --- | --- |

אוואדאג'ין פראט מנגן בחדר המזרחי של הבית הלבן בנובמבר 2009
 לידה:  6 במרץ 1966 (בן 58) פיטסבורג, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  מכון פיבודי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  EMI קלאסיקס 
 www.awadagin.com
 
אוואדאג'ין פראט (באנגלית: Awadagin Pratt נולד ב-6 במרץ 1966) הוא פסנתרן קונצרטים אמריקאי, יליד פיטסבורג, פנסילבניה.
חייו

כשהיה בן שלוש, עבר פראט עם הוריו לנורמל, אילינוי, שם הציעה אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין לאמו משרת פרופסור לעבודה סוציאלית ולאביו תאודור, יליד סיירה לאון משרת פרופסור לפיזיקה. פראט החל את לימודי הפסנתר בגיל שש, אצל לזלי סומפונג. מגיל תשע למד גם נגינה בכינור, אבל עניינו העיקרי רוב שנות ילדותו היה בטניס, שבו השיג דירוג ב"יו.אס. מידווסט". בסופו של דבר בחר להתרכז בכשרונותיו המוזיקליים, ובגיל 16 דחה מלגות טניס בבתי ספר אחרים כדי לקבל מלגת לימודים בכינור באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, לשם נרשם לשנת הלימודים הראשונה. בהמשך עבר למכון פיבודי למוזיקה בבולטימור, שניאות, בניגוד לבתי ספר אחרים, לקבל אותו הן כפסנתרן והן ככנר.
פראט היה הסטודנט הראשון בתולדות מוסד זה לקבל תעודות גמר הן בפסנתר והן בכינור ודיפלומת בוגר בניצוח.
הקריירה של פראט כשהיה בשנת 1992 לפסנתרן האפריקאי-אמריקאי הראשון שזכה בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג; מאז הופיע פראט כמעט עם כל תזמורת חשובה בארצות הברית, בבית הלבן בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון (פעמיים) ושוב לפני ברק ומישל אובמה בשנת 2009 וכן ב"סזאמי סטריט". הזכייה בתחרות נאומבורג הזניקה את פראט אל לוח הופעות מאומץ, שכלל כ-40 עד 50 קונצרטים אותה שנה ו-70 בשנה שלאחריה, כאשר חתם על חוזה עם סוכנות אמנים ניו יורקית. ב-1994 הופיע פראט לראשונה במרכז לינקולן עם הפילהרמונית של ניו יורק.
הערות שוליים

↑  אוואדאג'ין>Awadagin Pratt Home Page אתר הבית של אוואדאג'ין פראט
↑  אריה ורדי מארח את אוואדאג'ין פראט בערוץ 11 של הטלוויזיה הישראלית, 8 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA12255009  GND: 1014184479  ISNI: 0000 0000 4170 4363  LCCN: no95014733  MusicBrainz: 2cf4bc5f-5a70-4c92-9840-621261e3c7e8  SNAC: w64s05wq  VIAF: 61126729   WorldCat (עם VIAF): 61126729
אגם פטרמיגן (אלברטה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  0.279 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
 קואורדינטות:  51°29′02″N 116°04′37″W﻿ / ﻿51.484°N 116.077°W﻿ / 51.484; -116.077
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אגם פטרמיגן(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אגם פטרמיגן(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתאגם פטרמיגן(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתאגם פטרמיגן
 
אגם פטרמיגן (באנגלית: Ptarmigan Lake) הוא אגם הררי למרגלות פסגת פטרמיגן. כמה אתרי מחנאות עם נוף לאזור ממוקמים בסמוך לאגם, כמו גם בקתת הסקי סקוקי נמצאת מעל מעבר דספשן. הגישה העיקרית לאגם היא שביל ליד אתר הנופש בהר לייק לואיז. האגם מתנקז אל נהר בואו דרך עמק סקוקי.
הערות שוליים

↑  "Ptarmigan Lake". OutdoorAlberta.com.
אדיסון אסקונה

אדיסון אלכסנדר אסקונה ולס (נולד ב-21 בנובמבר 2003) הוא כדורגלן דומיניקני המשחק בעמדת הקשר באינטר מיאמי מה-MLS ובנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית.
קריירה

בנובמבר 2020, אסקונה היה מועמד לפרס "שחקן הצעיר של העונה בליגת ה-USL" הוא כבש שלושה שערים בעונתו הראשונה במועדון.
ב-26 בינואר 2021, אינטר מיאמי הודיעה על צירופו של אסקונה כשחקן בית. ב-2 במאי 2021, ערך אסקונה את הופעת הבכורה שלו ב-MLS נגד נאשוויל והפך לשחקן הביתי הראשון של אינטר מיאמי ששיחק ב-MLS.
ביולי 2022, אסקונה הושאל למועדון אל פאסו לוקומוטיב מליגת ה-USL, לשארית עונת 2022.
נבחרת לאומית

ב-28 באוקטובר 2020, אסקונה זומן לסגל נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-19 בינואר 2021, במשחק ידידות מול נבחרת פוארטו ריקו, בו הפסידה הרפובליקה הדומיניקנית 1-0.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של הרפובליקה הדומיניקנית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  El seleccionador nacional Sub-23, @ibaigomez, dio a conocer el listado definitivo de jugadores que representarán a nuestra amada República Dominicana en los Juegos Olímpicos París 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל של הרפובליקה הדומיניקנית, 28 ביוני 2024 (בספרדית)
| נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואלדס •  2 מריסאן •  3 פירפו •  4 פוז'ול •  5 דה לוקאס •  6 מורשל •  7 אורניה •  8 דה אוקה •  9 נונייס •  10 אסקונה •   11 גונסאלס •  12 אורבס • 13 בוסל •  14 דה לה קרוס • 15 מסינה • 16 למייר • 17 דה לאון • 18 לורנסו • מאמן: גומס |  1 ואלדס •  2 מריסאן •  3 פירפו •  4 פוז'ול •  5 דה לוקאס •  6 מורשל •  7 אורניה •  8 דה אוקה •  9 נונייס •  10 אסקונה •   11 גונסאלס •  12 אורבס • 13 בוסל •  14 דה לה קרוס • 15 מסינה • 16 למייר • 17 דה לאון • 18 לורנסו • מאמן: גומס | הרפובליקה הדומיניקנית |
אברהם אריה עקביא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1882 שניאדובה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  29 בינואר 1964 (בגיל 81) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  אוריאל עקביא 
 
אברהם אריה לייב עקביא (יעקבוביץ; ו' באדר ה'תרמ"ב, 25 בפברואר 1882 – ט"ו בשבט ה'תשכ"ד, 29 בינואר 1964) היה סופר ומתרגם עברי, כרונולוג, חוקר הלוח העברי ותוכן. את שם משפחתו, יעקובוביץ, עיברת ל"עקביא". היה כותב בשמות א. א. עקביא, א.ל. עקביא, ל. אליאב.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולד בפולין. תרגם לעברית שורה של יצירות ספרותיות, בהם סיפורים ואגדות לבני נוער ולילדים, עיבד סיפורים וגם כתב בעצמו כמה סיפורים. בשנת 1922 ערך את "שבלים – עיתון עם ציורים לבני הנעורים", בהוצאת הוועד המרכזי של הסתדרות "תרבות" בפולין (אחריו ערך אהרן ציטלין).
עקביא היה חוקר של לוח השנה העברי ושל הכרונולוגיה הישראלית, ופרסם הרבה מאמרים על הנושאים האלו בכתבי עת שונים. מורה וחבר במקצוע זה היה לו חיים יחיאל בורנשטיין, שעליו אמר, שיש "לכנס את כל כתבי ח"י בורנשטיין המפוזרים בחוברות ובמאספים שונים ולהוציאם בהוצאה חדשה מסודרה ומתוקנה", דבר שלא יצא לפועל.
היה שותף להוצאת המהדורה החדשה של התנ"ך עם ביאור "מקרא מפורש" בתל אביב בשנת 1941. הוציא לאור את ספרו של צבי הירש יפה "קורות חשבון העיבור", וגם כתב ספר על הכרונולוגיה היהודית ועל הלכות קידוש החודש של הרמב"ם. אחרי מותו התפרסמו בכתבי עת מאמרים שלו שנמצאו בעזבונו.
עקביא עלה לארץ ישראל בתרצ"ה (1935), ונפטר בישראל בט"ו בשבט תשכ"ד (1964), הותיר אחריו את בנו המחנך והסופר אוריאל עקביא.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
כתביו

א.ל. יעקבוביץ, בני מלכים: ספור מימי שיבת ציון, תל אביב: יזרעאל, תרצ"ח.
ל. אליאב, הסב המספר (על פי החוברת "יסוד המעלה" שבספריה "לנער") (ציורים מאת נחום גוטמן), ירושלים: הקרן הקימת לישראל; תל אביב: אמנות, [1939].
בדרך (העורך: א.ל. יעקבוביץ), ורשה: [חמו"ל], תרצ"ב-תרצ"ח.
הלכות קדוש החדש לרבנו משה בן מימון (עם פרוש וטבלאות מאת א"א עקביא), תל אביב: יזרעאל, (תשט"ז).
באור מקרא מפורש (ראו בקישורים חיצוניים, להלן).
כתביו > כרונולוגיה

א"א עקביא, הלוח ושמושו בכרונולוגיא: ספר עזר לכרונולוגיא טכנית והיסטורית, תל אביב: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשי"ג.
א"א עקביא (הסדיר), לוח עברי-נוצרי-מוסלמי: לשנים ה'תר"א-ה'תשכ"ח למניין יצירה: דרך פשוטה להשוואת תאריכים מלוח ללוח, תל אביב: יזרעאל, תשי"ט.
אברהם אריה עקביא, סדרי זמנים בדברי ימי ישראל: והוא ספר הכרונולוגיה של ההיסטוריה העברית, תל אביב: יזרעאל, 1943.
כתביו > עיבודים

אגדות יפן: ממקורות שונים (תרגם מאנגלית וצרפתית: א"א עקביא; צירה: אסתר פולק), תל אביב: שחרית - ספרית לילדים ולנוער מטעם משרד החינוך והתרבות והסתדרות המורים בישראל, תש"ך.
אוד מצל מאש: ספור מימי גרוש ספרד והאינקויזציה (על פי א.ש. פרידברג; עבד בידי ל. אליאב), תל אביב: יזרעאל, ת"ש.
גבורי החרבן: ספור על-פי רקנדורף-פרידברג (מעבד בידי א.ל. יעקבוביץ), תל אביב: יזרעאל, תרצ"ח.
בימי בר כוכבא (מעבד על ידי ל. אליאב), תל אביב: יזרעאל (ש' שרברק), 1948.
בימי הבינים: שלשה ספורים מתולדות ישראל (מעבדים בידי ל. אליאב), תל אביב: יזרעאל, תרצ"ט.
זכרונות לבית דוד, ע"פ רקנדורף, פרידברג ומקורות שונים, תל אביב: יזרעאל, תשכ"ג 1963-תשכ"ד 1964.
מגלי עולם: תולדות הגדולים בגלאי ארצות וימים (עבר וספר: א.א. עקביא), תל אביב: י. שרברק, [תש"ט].
פזורי שבטי ישראל: שלשה ספורים מחיי ישראל בגולה בשנות האלף שעבר (מעבדים בידי ל. אליאב), תל אביב: יזרעאל, תרצ"ט.
עולם האגדה: והוא ספר המיתולוגיה של יון ורומא ויתר העמים העתיקים (חבר ועבד לפי המקורות הראשיים: א"ל יעקבוביץ), תל אביב: יזרעאל, 1943-1944.
קדוש השם: ספור מימי המגפה השחורה בגרמניה (מעבד בידי א.ל. יעקבוביץ), תל אביב: יזרעאל, ת"ש-1939.
שלש מגלות: ספורים מהמאות הראשונות לאחר החרבן (מעבדים בידי ל. אליאב), תל אביב: יזרעאל, תרצ"ט.
סיפורי אלף לילה ולילה :
אוצר אבוד: ועוד ספורים מספורי "אלף לילה ולילה" (מעבדים ומתרגמים בידי א"ל יעקבוביץ; ציורים: בינה גבירץ), יזרעאל, תש"ט.
קנאת אחיות: ועוד ספורים מספורי אלף לילה ולילה (מעבדים ומתרגמים בידי א.ל. יעקבוביץ; ציורים: בינה גבירץ), תל אביב: יזרעאל, תש"ט.
הדיג והרוח: ועוד ספורים מספורי אלף לילה ולילה (מעבדים ומתרגמים בידי א"ל יעקבוביץ; ציורים: בינה גבירץ), תל אביב: יזרעאל, 1945.
מעשה בגבן: ועוד ספורים מספורי אלף לילה ולילה (מעבדים ומתרגמים בידי א.ל. יעקבוביץ; ציורים: בינה גבירץ), תל אביב: ש' שרברק, תשט"ו.
עלי בבא וארבעים השודדים: ועוד ספורים מספורי "אלף לילה ולילה" (מעבדים ומתרגמים בידי א.ל. יעקבוביץ; ציורים: בינה גבירץ), ש' שרברק, תשט"ו.
כתביו > תרגום מעברית

הייליגע שריפטען (כתבי הקדש), איבערזעצט פון א"ל יעקובוביץ, ורשה: [חמו"ל], תרס"ט.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308008405171  PLWABN: 9810580738305606  GND: 1024759555  ISNI: 0000 0000 5060 4524  LCCN: n86117535  NTA: 314326669  SELIBR: 250247  VIAF: 12285811   WorldCat (עם VIAF): 12285811
Thought I Knew You

| --- | --- |
 שיר בביצוע ניקי מינאז' בהשתתפות דה ויקנד
 מתוך האלבום Queen
 יצא לאור:  10 באוגוסט 2018
 פורמט:  הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
 תאריך הקלטה:  דצמבר 2016 – אוגוסט 2018
 סוגה:  R&B • פופ-טראפ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:18
 חברת תקליטים:  יאנג מאני • קאש מאני • ריפבליק
 כתיבה:  כותבים שונים
 הפקה:  ג'יי רייד
 
Thought I Knew You (בעברית: חשבתי שהכרתי אותך) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', בשיתוף הזמר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Queen.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', דה ויקנד, בלי, ג'יי רייד וסטארה, והופק על ידי ג'יי רייד. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז, ומשלב בתוכו גם אלמנטים של טראפ ומוזיקת פופ. בשיר, מדברים מינאז' ודה ויקנד על מערכת יחסים וכאב לב, לאחר שזוגם, כביכול, לא היה נאמן עבורם. על פי מבקרי המוזיקה שסקרו את השיר, דה ויקנד אף מתמקד בזוגיות עם בנות זוגו לשעבר, הזמרת סלינה גומז, והדוגמנית בלה חדיד. השיר הוא שיתוף הפעולה השני בין השניים, לאחר שמינאז' השתתפה ברמיקס ללהיטו של דה ויקנד, "The Hills".
הצלחה

ביחד עם צאת האלבום המלא, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-23 השמעות. אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-98 במצעד הבילבורד הוט 100.
ביקורת

מגזין HotNewHipHop (אנ') סקר את השיר באומרו כי השיר הוא "כמה ארפג'יואים קצרים מסיבוב מועדונים" וכי "זה כאילו ניקי חיפשה הפוגה רגשית עם רגל אחת מחוץ לדלת. היא מקוננת על דינמיקה שבורה, אך איכשהו אינה מסוגלת לזכור את צעדיה, את תנועותיה של אישה חסרת הומור ועם זאת מפלגת. דה ויקנד צעיר ממנה בכמה שנים, אך לא פחות דוחה. שניהם מחזיקים ביכולות הטיפוח שלהם בכבוד רב".
אקשרה אננד מ-The Chronicle (אנ') סקרה את האלבום בו השיר נכלל, Queen, תוך שסקרה את השיר בחיוב ואמרה כי "ההצגה המתמדת בין פעימותיו של המפיק ג'יי רייד לקול הוולטו המסורתי של דה ויקנד מייצרת שיר חלומי ועם זאת ניתנת לניתוח. השיר מתרחק מהמסר הכללי של מינאז' וחסר את העוצמה הגרעינית של השירים האחרים שלה, אך הוא לא פחות חזק רגשית".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 98 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 49 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 19 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 69 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 10 באוגוסט 2018 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | יאנג מאני • קאש מאני • ריפבליק |  |
אדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג

אדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג (בגרמנית: Prinzessin Adelheid zu Hohenlohe-Langenburg;‏ 20 ביולי 1835 - 25 בינואר 1900), הייתה אשתו של פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ואמה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה.
ביוגרפיה

אדלהייד נולדה ב-20 ביולי 1835 בלנגנבורג (אנ'), לארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולפאודורה, נסיכת ליינינגן, בתם של אמיך קרל, נסיך ליינינגן וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
בשנת 1852 זמן קצר לאחר שנפוליאון השלישי הוכתר כקיסר צרפת, הוא ביקש את ידה של אדלהייד, שהייתה אחייניתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ובכך לקדם ברית בין צרפת לבריטניה. ויקטוריה ובעלה אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה לא התלהבו מהרעיון, ובשל כך סירבו הוריה להצעה.
ב-11 בספטמבר 1856 התחתנה אדלהייד עם פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בתחילה התגוררו בני הזוג באחוזת דולציג בפרוסיה, אולם לאחר מותו של פרדריק השביעי, מלך דנמרק עברה המשפחה לקיל, בעקבות טענתו של בעלה פרידריך לדוכסות שלזוויג-הולשטיין. לאחר מלחמת שלזוויג השנייה סופחו הדוכסויות לפרוסיה, והמשפחה חזרה לאחוזת דולציג. בשנים שלאחר מכן התגוררו בני המשפחה לסירוגין באחוזת דולציג, גותה ואחוזת המשפחה בפרימקנאו.
בשנת 1880 מת בעלה פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ובשנת 1881 התחתנה בתה אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג עם וילהלם, נסיך פרוסיה. לאחר נישואי בתה עברה אדלהייד להתגורר בדרזדן, שם העסיקה את עצמה בעיקר בציור ובמוזיקה. בשנת 1888 הוכתרו בתה וחתנה לקיסרי גרמניה, וב-25 בינואר 1900 מתה מריה אדלהייד בביתה בדרזדן.
משפחתה

ב-11 בספטמבר 1856 התחתנה אדלהייד עם פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
פרידריך, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1857–1858)
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1858–1921), התחתנה עם וילהלם השני, קיסר גרמניה
קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1860–1932), התחתנה עם פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין
גרהרד, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1862)
ארנסט גינתר, דוכס שלזוויג-הולשטיין (1863–1921)
לואיזה סופיה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1866–1952), התחתנה עם פרידריך לאופולד, נסיך פרוסיה
פאודורה אדלהייד, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1874–1910)
אברהם אריאל

| --- | --- |

אריאל ב-2008
 לידה:  1 בנובמבר 1934 (בן 89) מזכרת בתיה, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  המצאת אוניית ביבו
 השכלה:  אוניברסיטת ניו סאות' ויילס
 מקצוע:  ימאי
 תפקיד:  רב-חובל
 מספר צאצאים:  2
אברהם אריאל (נולד ב-1 בנובמבר 1934) הוא ימאי ישראלי, רב חובל, ממציא ימי, חוקר ומחברם של ספרים ומאמרים.
ביוגרפיה > ילדות ומשפחה

אריאל נולד במזכרת בתיה (עקרון). סבו היגר מוולקוביסק (Vawkavysk), שבבלארוס, לארגנטינה, בה התיישב באחת ממושבות הברון הירש. הוריו היו מורים שעלו לארץ ישראל ב-1930 דרך ארגנטינה. ב-1928, בדרכם לארץ ישראל, ייסד אביו בפורטו אלגרה (ברזיל) את סניף תנועת השומר הצעיר במדינה זאת.
אריאל סיים את בית הספר הימי שליד הטכניון, בשנת 1951, כצעיר בוגריו.
ביוגרפיה > בצי הסוחר הישראלי

בגיל שש-עשרה וחצי החל לעבוד כחניך סיפון על האונייה "חיפה", בהפליגה ב"קו ישראל אמריקה", שותפות של חברת צים ומשפחת רקנאטי. בגיל 19 הוסמך כקצין ימי (חובל שלישי). הוא עבד באוניות "ארצה", "יהודה", "ירושלים" (ששמה הוסב מאוחר יותר ל"עליה"), "Volta River" ו"תמר". ב-1958, בגיל 24, הוסמך לרב-חובל, ושנה לאחר מכן קיבל את הפיקוד על האונייה "צפונית", והיה רב החובל המוסמך הצעיר ביותר במדינת ישראל. הוא שירת שירות לאומי במסגרת צי הסוחר הישראלי, בהתאם להסדר שהיה קיים אז בין צה"ל ובית הספר הימי, והיה תקף לבוגרי מחזורים ח–ט בבית הספר הימי: ארבע שנים עבודה בים תמורת שנתיים של שירות סדיר.
לאורך השנים פיקד גם על האוניות "אשל", "גפן", "נתניה", "Nakwa River", "Otchi River".
במרץ 1957 הייתה גאנה המושבה האפריקאית הראשונה שזכתה בעצמאות מבריטניה, וממשלת ישראל קשרה עימה קשרים כלכליים ומדיניים. אחד הצעדים הראשונים שננקטו היה הקמת חברת ספנות משותפת לצים ולממשלת גאנה, שנקראה בשם "קו הכוכב השחור". אריאל עבד כחובל ראשון באונייה הגנאית הראשונה "Volta River", אונייה במעמס של 10,000 טון שנבנתה בשנת 1939. הוא חזר לאוניות החדשות של "קו הכוכב השחור" כקברניט בשנים 1962–1966. בשנת 1966 סיים את תפקידיו כרב חובל ועבר לתפקיד ניהול חופי.
ביוגרפיה > ניהול ספנות

בשנים 1966 - 1970 כיהן כמנהל התפעול של צי אוניות הקירור של "החברה הימית להובלת פרי" בחיפה. בשנת 1970 מונה לנציגה של החברה באוקאניה ולמנהל קו הספנות שלה מאוסטרליה לצפון אמריקה.
ב-1974 פרש לעסקים פרטיים והתמחה בעסקי הובלת בשר קפוא ופירות בין אוסטרליה, המפרץ הפרסי והמזרח התיכון. בשנת 1989 חזר לישראל.
אריאל הוא מוסמך במנהל עסקים (MBA) ודוקטור בתעשייה וניהול מאוניברסיטת ניו סאות' ויילס, סידני, אוסטרליה.