הבשורה על-פי יהודה (ספר)
עלילה

שמואל אש מתייאש מעבודת התזה שלו, ומחליט לעזוב את ירושלים. מספר מכות נופלות עליו. ירדנה בת זוגו עוזבת אותו ומתחתנת עם החבר הקודם שלה. אביו מפסיד בבית המשפט, והדבר גורם לחיסול העסק שלו, בחיפה, כך שלשמואל אין יותר תמיכה כספית מההורים. והוא גם לא אוהב אותם במיוחד. אין לו עבודה. אין לו יותר עניין לסיים את התואר הראשון והשני. ואז הוא נתקל במודעת דרושים: "הצעה לקשר אישי. סטודנט רווק של מדעי הרוח, איש שיחה רגיש בעל זיקה להיסטוריה, יוכל לקבל מגורים חינם וכן גם שכר חודשי צנוע אם יארח לחברה כחמש שעות מדי ערב לנכה בן שבעים, אדם נאור בעל השכלה נרחבת". במודעה צוין שמה של עתליה, ומאוחר יותר הקורא יבין שהיא למעשה מנהלת את הבית, אך הקורא אינו יודע דבר על טיב מערכת היחסים, בינה ובין גרשום ואלד, הנכה. שמואל אש המיואש, מהעיר ופעילותו בה, רוצה לעזוב את ירושלים. אך המודעה מעוררת בו עניין רב, ובמיוחד המילים "הצעה לקשר אישי", למרות שעמוס עוז איננו מתעכב על כך. יתברר במהלך העלילה כי שמואל זקוק למגע אנושי, מגע נשי, ולשיחה עם גבר ובמיוחד עם אישה יותר מכל, משום שאין לו קשר עם משפחתו. ולכן, בצורה לחלוטין אינטואיטיבית הוא נופל ברשתה של עתליה, המעוררת בו תאווה ומשיכה שאיננו יכול לעמוד בהן.
רעיונותיו של שמואל, מתקופת לימודיו באוניברסיטה, ממשיכים לשחק בו, במהלך העלילה, בהקשר של יחס היהודים לישו במהלך ההיסטוריה. הדבר מתעורר ביתר שאת כאשר השיחות שלו עם גרשום מובילות כל העת למסלולים אלה של התמודדות עם היחס היהודי לישו. ויכוחים ושיחות אלה עם גרשום שוטחים לפני הקורא מרחב יריעה גדול שאולי ניתן לסכמו בנתונים הבאים מתוך הידע שנוצר מאז גילוי הבשורה של יהודה, היא בשורה גנוסטית שנכתבה ככל הנראה בשנת 280 לספירה. עוז מוסיף שלושה ספרים שבהם נעזר בהבאת הידע על הפילוסופיה, הוויכוחים ומערכות היחסים בין ישו והיהודים:
"אותו האיש - יהודים מספרים על ישו"
"ישו הנוצרי מלך היהודים"
"Jesus in the Jewish Tradition".
במהלך הוויכוחים עם גרשום, שמואל מייצג את ישו. גרשום מייצג את היהודים ואילו עתליה אולי את רוח הקודש. אותה רוח נסתרת שמגיעה ביעף לכמה רגעים של אושר ונעלמת בחדרה הסודי והבלתי אפשרי מבחינתו של שמואל. אביה של עתליה, שאלתיאל מייצג את התפיסה האוניברסלית של בני אדם הרואים בתיקון העולם משימת חייהם. שמואל נע ונד בין כל תפיסות העולם הללו. כאשר גרשום מייחס לו תואר איש חלומות, נחמד, שנקשרים אליו, אבל חלומותיו לא יתגשמו כי העולם בנוי אחרת.
שמואל נמשך אחרי עתליה, המעניקה לו מעט מפגשים, מעט שיחות. התחושה היא יותר של רחמים מאשר של התאהבות מצידה. היא מעבירה אותו כמה מדורי חניכה עד שנאותה ללמד אותו מגע פיזי. אפשר אפילו לומר שהיא מעניקה לו מפגשים, כחלק מעבודתה כחוקרת פרטית ואזרחית, לא משום שהתאהבה בו. גרשום אפילו מכנה אותה "קרה", כאשר הוא מזהיר את שמואל אש, שגם אותו תסלק כמו שסילקה את קודמיו בתפקיד. האם היא משחקת באנשים? האם היא נוקמת על בגידת היהודים באביה? שאלות שעולות במהלך הקריאה, ואולי אין להן תשובות.
עמוס עוז בשיחה עם קובי מידן טוען שקרה נס בסיפור הזה. המאבק בין נציגו של דוד בן-גוריון בדמותו של גרשום, בוויכוח מתמיד מול שאלתיאל המייצג את דעתו של הרב דון יצחק אברבנאל שהתנגד למדינות בעולם, והאמין שאין צורך במדינות כדי להביא שלווה לעולמנו. ולאחר מכן שמואל בעצמו ממשיך חלק מטענותיו אלה של שאלתיאל בכיוון הסוציאל-דמוקרטיה. ושניהם, במפגש עם עתליה שהיא אישה שחייה הביאוה לסלידה מוחלטת מהמין הגברי. ובכל זאת שלושתם מצליחים לחיות תחת קורת גג אחת למשך שלושה חודשים, וליצור מערכת של סיפור אהבה. ואילו שמואל בעצמו שהיה זקוק כל-כך למגעה של עתליה הופך למאהבה, לאישה בת 45, המבוגרת ממנו בכפליים מגילו.