אנה מנדייטה
קורות עשייתה האמנותית > עבודת המאסטר ויצירות ראשונות (1972–1974)

בשנת 1972, פרסמה מנדייטה את עבודת המאסטר שלה אשר כללה סדרת תצלומים שלהם קראה Facial Hair Transplant ("השתלת שיער פנים") בה לקחה שיער וזקן מחבר והצמידה אותו לפניה, כך נוצרה האשליה שאכן היא בעלת זקן במטרה ליצור משחק בין מינים. עבודה זו הצטרפה לעבודה נוספת מאותה שנה בתחום המראה הפיזי לה קראה Facial cosmetic variations ("שינויי פרצוף קוסמטיים") ובה היא נראית בסדרת תמונות כשהיא מנסה לשנות את מראה פרצופה על ידי הצמדתו בצורות שונות על פני משטח זכוכית, דחיסתו לגרב ניילון, חבישת פאות שונות ושימוש באיפור כהה. בהמשך ליצירה זו קיימת יצירה נוספת בשם Glass on body imprints ("טביעות זכוכית על גוף") בה נראית מנדייטה מצמידה למשטח זכוכית חלקים שונים מגופה כך יוצרת בעצם מן עיוות ויזואלי שלו.
במהלך לימודיה באוניברסיטת אייווה כסטודנטית שנה א' פגשה מנדייטה פגשה את האמן הגרמני האנס ברדר, כשברדר עוד הכין את הקרקע לתוכנית אינטרמדיה. ברדר נהיה לה למדריך ודרכו הכירה את יצירותיהם של מרסל דושאמפ, פיירו מנצוני, רוברט מוריס ועוד. בין מדריכיה הנוספים ניתן למצוא את הפסל המינימליסטי קארל אנדרה (לימים בעלה), סול לה וויט, לוסי ליפארד, אדלסון ושנימן. היצירה death of a chicken ("מותה של תרנגולת") נעשתה בהשראת טקסים ספוגים בדם מצד האקטיביסטים הוינאיים הרמן ניטץ' וגאנטר ברוס, שאליהם התוודעה דרך ברדר, ובהשראת הופעות אשת התרנגולת ("Chicken woman performances") של לינדה מונטאנו. בהופעה זו, שניתנה לכיתת האינטרמדיה של ברדר בשנת 1972 נראית מנדייטה עירומה ומחזיקה בתרנגולת הפוכה כרותת ראש, בעוד גוף התרנגולת מתוך רפלקס ממשיך בתזוזה, מנדייטה ממשיכה להחזיק את התרנגולת ונותנת לדם הטרי שניקז מהפגר להשפריץ על גופה. הופעה זו גם מיוחסת לחשיפתה כילדה לטקסי הסנטריה, אבל לדברי מנדייטה מתייחסת באספקט האלים שבה לעולם האלים שבו אנחנו חיים.
בשנת 1973 הציגה יצירה הנקראת sweating blood ("מזיעה דם"). יצירה זו הוצגה כסרט בו נראות טיפות דם היוצאות ונוזלות מקו השיער של מנדייטה וממשיכות עד לפרצופה חסר ההבעה לכדי יצירת דמות המזכירה את פרצופו המלא בדם של ישו. היצירה נוצרה בהשראת התרבות הדתית-רגשית של הקולוניאליזם הספרדי. בנוסף באותה שנה היא עשתה מגוון יצירות העוסקות בתחום האלימות כנגד נשים ואונס. באחת מיצירות אלו המוצגת כתצלום וקרויה Rape Scene ("סצנת אונס") הזמינה מנדייטה את שאר הסטודנטים שלמדו אתה לביתה שם הם מצאו את גופה המדמם בעירום חלקי כשהיא קשורה לשולחן. עבודה זו נוצרה עקב האונס ורצח של אחת התלמידות באוניברסיטה. בעבודה נוספת בשם People looking at blood ("אנשים מסתכלים על דם") שפכה מנדייטה דם על המדרכה כך שהוא נראה כאילו הוא יוצא מאחת הדלתות ברחוב ותיעדה ממכונית את העוברים ושבים שהתעלמו מהמראה שיכול לרמוז על הוכחה לאלימות שקורית מאחורי אותה דלת.
בשנת 1974 עשתה מיצג וידאו בו היא נראית עומדת מול קיר ושתי ידיה הגאולות בצבע אדום שנראה כמו דם מורמות מעל לראשה ומונחות כנגד הקיר הלבן כאשר לאט לאט היא מתחילה להחליק מטה עד שהיא מגיעה לכריעה על ברכיה וממשיכה להחליק את הידיים עם הצבע מטה עד שהן נפגשות לאחר מכן היא קמה מנערת את ידיה ומסתובבת לכיוון הקהל עד שהיא יוצאת מתחום הראיה שלהם. עצם ביטול מברשת הצבע הופכת היא עצמה בו זמנית גם לאמצעי וגם ליצירה עצמה – גם התהליך וגם התוצר. היא שולטת על היצירה עם גופה ואין לה צורך בהדרכתו של הגבר ושליטתו על גוף האישה ועל היצירה. בהופעה מאותה שנה הנקראת Blood and Feathers ("דם ונוצות"), המתקשרת שוב לטקסי הסנטריה, נראית מנדייטה שופכת דם על גופה העירום ומתגלגלת בנוצות לבנות על גדת הנהר, ואז קמה, מה שיוצר את המראה של אשת-ציפור. מראה זה חוזר על עצמו בסרט שעשתה בשם Bird run ("ריצת הציפור") בו היא רצה לאורך חוף ים במצב זה.