stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל השומר

ערך זה עוסק בשכונה ברמת גן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  רמת גן 
 תאריך ייסוד:  1934 
 קואורדינטות:  32°02′31″N 34°51′22″E﻿ / ﻿32.04195°N 34.856227777778°E﻿ / 32.04195; 34.856227777778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) תל השומר(למפת גוש דן רגילה) תל השומר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל השומר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל השומר  he תל השומרhe תל השומרמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תל השומר הוא אזור בבקעת אונו השייך מוניציפלית לרמת גן. במקום נמצאים שני מוסדות חשובים: המרכז הרפואי שיבא ומחנה דורי (המכונה גם בסיס תל השומר) של צה"ל. האזור קרוי על שם אגודת השומר שהיה ארגון הגנה ביישוב היהודי בארץ ישראל בשנים 1909–1920. אזור תל השומר גובל בקריית אונו ובכפר אז"ר מצפון, באור יהודה מדרום וברמת אפעל ממערב.
היסטוריה > הקמת המושבה תל ליטווינסקי

בשנת 1934 הוקמה במקום על ידי משה ליטוינסקי ואחיו אמיל המושבה "תל ליטווינסקי". המושבה תוכננה כעיר גנים על ידי בכיר האדריכלים בארץ ישראל באותה העת, ריכרד קאופמן.
היסטוריה > כיבוש המקום במלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם במקום בסיס צבאי בריטי. לקראת סיום המנדט הבריטי בארץ (אפריל-מאי 1948) עלה החשש שמא ישתלטו הערבים על המקום: מקומו היווה נקודת-מפתח חיונית על כביש יפו-לוד (כיום כביש 461 משכונת התקווה לצומת הטייסים בבני עטרות), ששימש כעורק תחבורה עיקרי לכפרים הערביים מדרום-מזרח לתל אביב, והיה ממוקם בלב היישובים היהודיים באזור: רמת גן, בני ברק, כפר אז"ר, קיבוץ אפעל, המושבה תל ליטווינסקי וכפר אונו. העברתו של המחנה מידי הבריטים אל הערבים או תפיסתו על-ידם עלול היה להפוך אותו לבסיס אידיאלי להתקפה על יישובי האזור בגוש דן, ואיום ממשי עליהם.
עקב תחילת ההשתלטות הערבית החמושה על המחנה (במסווה של עובדים) הוחלט לכבוש את המחנה על ידי כוחות חטיבת אלכסנדרוני. בתחילה נשלח סיור מוסווה של גדוד 33, וב-15 באפריל 1948 פרצו שתי פלוגות מגדודים 33 ו-32 אל המחנה. המחנה הגדול נכבש עד סופו של אותו היום, פרט למובלעת צרה בדרום שנכבשה במהלך מבצע חמץ, כשבועיים מאוחר יותר. בסופו של הקרב נמנו לכוחות אלכסנדרוני שלושה הרוגים, לעומת עשרות ערבים שנהרגו במהלך הקרב ובמהלך ניסיון להתקפת-נגד.
היסטוריה > הקמת בית החולים והמחנה הצבאי

ביוני 1948 הוקם במקום בית החולים הצבאי מס' 5 על ידי השירות הרפואי (ש"ר) של צה"ל. בתחילה היו בבית החולים כ-600 מיטות, מספר שהפך אותו לבית החולים הצבאי הגדול ביותר באותו הזמן. מחלקות בית החולים שוכנו בביתנים נטושים של המחנה הבריטי, ובשאר המחנה התיישבו יחידות צה"ל אחרות, כולל חטיבה 8. בתחילה הובאה הצעה לבן-גוריון שבית החולים תל ליטווינסקי ייקרא על שמו. ד"ר חיים שיבא חשב שבדרך זו יבטיח את קיומו ותקציבו של בית החולים, אבל בן-גוריון התנגד והציע לקרוא לבית החולים על שם אגודת השומר.
ב-1953 הפך בית החולים למרכז רפואי אזרחי - בית חולים תל השומר, וב-1971 נקרא "המרכז הרפואי שיבא", על-שמו של ד"ר חיים שיבא - ראש השירות הרפואי במלחמת העצמאות, קצין רפואה ראשי הראשון ומנהלו הראשון של בית-החולים, שנפטר באותה שנה.
הערות שוליים

↑  רות בונדי, שיבא-רופא לכל אדם, הוצאת זמורה ביתן מודן, עמ' 118, 1981
| בקעת אונו |
| --- | --- | --- |
| עיריות | קריית אונו • יהוד-מונוסון • גני תקווה • אור יהודה (רמת פנקס) • רמת גן (תל השומר, רמת אפעל וכפר אז"ר) |  |
| מועצות מקומיות | סביון (גני יהודה) |  |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון |  |
| מועצה אזורית דרום השרון | מגשימים • כפר מעש • גת רימון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5168152200791014400001   WorldCat (עם VIAF): 5168152200791014400001 
אנדרטה לזכר חללי חטיבת אלכסנדרוני בעיצוב האדריכל יהודה יהב
מבנה בריטי השוכן כיום בתחומי בית החולים
קמרובו (מחוז)

מחוז קמרובו (ברוסית: Кемеровская область; בתעתיק: קמרובסקאיה אובלסט; ידוע גם בשם קוזבאס – Кузба́сс) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הסיבירי.
המחוז הוקם ב-26 בינואר 1943 תוך הפרדתו ממחוז נובוסיבירסק.
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 2,547,684 תושבים.
היסטוריה

בימי הביניים בשטח המחוז התגוררו עמים טורקיים. בהמשך השטח שולב באימפריה המונגולית.
התיישבות רוסית באזור החלה בשנת 1618 כאשר בדרום המחוז הוקם מבצר. מטרתו הייתה להגן על הגבול מפני עמים נוודים. בהמשך החלה התיישבות חקלאית של רוסים שהגיעו מחלקים הפנימיים של רוסיה הצארית.
בתחילת המאה ה-17 התגלו באזור מרבצי פחם. בסוף המאה ה-18 באזור נבנו מפעלים בבעלות משפחת דמידוב. באותה תקופה האזור היה חלק של גוברניית טומסק.
מעבר הרכבת הטראנס-סיבירית בשטחי המחוז תרם לתנופת פיתוח.
לאחר הקמת ברית המועצות האזור שולב במחוז נובסיבירסק. בשטח המחוז נבנו מפעלי פלדה ותעשייה כבדה נוספת. רבים מבוני המפעלים היה אסירים של מחנות גולאג בסביבה.
בשנת 1943 הוקם מחוז קמרובו תוך פיצול ממחוז נובסיבירסק.
בשנת 1989 האזור היה בין המרכזים של שביתות.
בשנת 1997 אמן טולייב החל לכהן במושל המחוז והוא כיהן עד לשנת 2018. הוא התפטר בעקבות השרפה במרכז הקניות בקמרובו בה נהרגו 60 אנשים.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז קמרובו" שכוללת 46 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2024 לתפקיד נבחר איליה סרדיוק.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-18 ראיונים ו-16 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 2,547,684 תושבים. זאת לעמות כ-3.1 מיליון בשנת 1987. כ-88% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. הערים הגדולות הן נובוקוזנצק (כ-537 אלף תושבים), קמרובו (כ-544 אלף תושבים) ופרוקופייבסק (כ-177 אלף).
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוב תושבי המחוז הם רוסים (87.6%), אך קיימות גם קהילות גדולות של שורים, טטרים (0.8%), אוקראינים, צ'ובשים וגרמנים. בעקבות גירוד גרמנים מאזורים אחרים של ברית המועצות בתחילת מלחמת העולם השנייה לאזור הוגלו גרמנים רבים. בשנת 1959 במחוז התגוררו 65 אלף גרמנים. בשנת 2021 היו כ-8 אלף גרמנים.
כלכלה

תעשיית הפחם מהווה חלק מרכזי בכלכלת המחוז. מכרות הפחם של אגן קוזנצק פזורים למעשה בכל שטחי המחוז ותוצרתם מהווה כ-56% מסך הפחם המופק ברוסיה.
בנוסף לכך יש לציין מפעלים גדולים לייצור פלדה, אלומיניום ואבץ שנבנו בתקופה הסובייטית.
כלכלה > תחבורה

פיתוח מסילות ברזל באזור החל עם הגעת הרכבת הטראנס-סיבירית. כיום מופעלת רשת מסילות ברזל מפותחת.
דרך המחוז עובר כביר ארצי R-255 נובוסיבירסק-אירקוטסק.
בערים קמרובו ונובוקוזנצק פועלים נמלי תעופה בין-לאומיים.
נפת באר שבע

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הדרום
 בירת הנפה (והעיר הגדולה ביותר):  באר שבע
 עיר אם:  באר שבע
 על שם:  העיר באר שבע
 שטח:  12,918 קמ"ר (דירוג: 1)
  ‑ הנקודה הגבוהה:  1,037
  ‑ הנקודה הנמוכה:  -438.07 (ים המלח)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  772,275 (יולי 2023)
  ‑ צפיפות:  59.78 נפש לקמ"ר (יולי 2023)
 קואורדינטות:  31°15′32″N 34°47′52″E﻿ / ﻿31.258888888889°N 34.797777777778°E﻿ / 31.258888888889; 34.797777777778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    מפת מחוז הדרום. למידע על אזור, לחצו עליו   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת באר שבע היא הנפה הגדולה ביותר במדינת ישראל, ושייכת למחוז הדרום. נכון ליולי 2023, התגוררו בנפה 772,300 תושבים בצפיפות של 59.78 נפש לקילומטר רבוע.
נפת באר שבע נחלקת לשני אזורים גאוגרפיים:
אזור בקעת באר שבע
אזור הנגב והערבה
היסטוריה

ביוני 1899 הוציא סולטאן האימפריה העות'מאנית צו להקמת יחידה מנהלית חדשה בדרום ארץ ישראל שבירתה באר שבע. השטח לנפה החדשה נלקח מנפות חברון ועזה.
המועצה האזורית שער הנגב נכללה במרץ 1953 בנפה, והועברה באפריל 1957 לנפת אשקלון.
נתונים סטטיסטיים

שטח נפת באר שבע הוא כ-60% משטח מדינת ישראל (12,918 קילומטר רבוע).
| שנה | אוכלוסייה (באלפים) | כאחוז מכלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1948 | 14.2 | 1.7 |
| 1961 | 97.2 | 4.5 |
| 1972 | 201.2 | 6.4 |
| 1983 | 275 | 6.8 |
| 1995 | 418.9 | 7.5 |
| 2008 | 602.5 | 8.1 |
| 2010 | 627 | 8.1 |
| 2011 | 634.5 | 8.1 |
| 2023 | 772.2 | 7.9 |
ב-2011 היו באוכלוסיית הנפה כ-394,300 יהודים ו-204,700 מוסלמים.
| ערים | מועצות מקומיות | מועצות אזוריות | מועצות מקומיות תעשייתיות |
| --- | --- | --- | --- |
|  אופקים  אילת  באר שבע  דימונה  נתיבות  ערד  רהט |  חורה  ירוחם  כסיפה  להבים  לקייה  מיתר  מצפה רמון  עומר  ערערה בנגב  שגב שלום  תל שבע |  אל קסום  אשכול  בני שמעון  חבל אילות  מרחבים  נווה מדבר  ערבה תיכונה  רמת הנגב  שדות נגב  תמר |  נאות חובב |
הערות שוליים

↑  Amara, Ahmad (2018). "Civilizational Exceptions: Ottoman Law and Governance in Late Ottoman Palestine". Law and History Review. 36(4): 915–941. doi:10.1017/S0738248018000342.
↑  אליעזר ברוצקוס, קביעת הגבולות של מחוזות ונפות אדמיניסטרטיביים בשנים הראשונות של המדינה, אפיקים בגיאוגרפיה 23/24, 1988, עמ' 73–88‏, JSTOR 23698514
↑  שנתון סטטיסטי 2012
| דגל ישראל מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת אשקלון • נפת באר שבע | מפת מחוז הדרום |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסייפה • להבים • לקייה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
| מועצה מקומית תעשייתית | נאות חובב | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות שבוטלו | אבו בסמה | מפת מחוז הדרום |
| יישובים לשעבר | כרמון • נוה יאיר • אשלים | מפת מחוז הדרום |
| יישובים עתידיים | דניאל • דרור • נווה תמרים • כסיף • עבדה • מעלה אהרן • שפיר | מפת מחוז הדרום |
מוזיקה של רוד איילנד

רוד איילנד היא מדינה בארצות הברית, השוכנת באזור ניו אינגלנד. בשנת 1733 תוכנן לַחְנוֹךְ את העוגב הראשון בכנסיית בכנסיית טריניטי בניופורט.
סצנת המוזיקה במדינה מרוכזת סביב עיר הבירה פרובידנס, שהפכה לפופולרית בסוף שנות ה-90 בזכות סצנת הנויז רוק שסבבה סביב קולקטיב האמנים של פורט ת'אנדר (אנ'). המדינה מהווה בית לאמנים העוסקים בכמה סוגות מוזיקליות שונות, בעיקר פולק רוק, ג'אז, הארדקור פאנק, היפ הופ ומוזיקת כף ורדה (אנ'); היא מהווה בית לפסטיבלי הג'אז והפולק בניופורט.
המנון המדינה

ב-1996 הוכרז ברוד איילנד על "Rhode Island, It's for Me" כהמנון המדינה הרשמי, המייצג אותה בטקסים ובאירועים תרבותיים שונים. המילים שלו נכתבו בידי המשורר צ'ארלי הול, בעוד על הלחן הייתה אחראית מריה דיי, על בסיס עיבוד שנעשה בידי קת'רין צ'סטר. "Rhode Island, It's for Me" החליף את "Rhode Island", שנקרא לאחר מכן המנון המדינה הרשמי.
המנוני מדינה נוספים > "Rhode Island" > רקע

"Rhode Island", שנכתב בידי טי קלארק בראון, היה המנון המדינה הרשמי במשך למעלה מחמישים שנה כשהוחלף ב-"Rhode Island, It’s For Me". מאז, שונה שמו להמנון הממלכתי הרשמי.
המנוני מדינה נוספים > "Rhode Island" > מילים

הנה לך, רוד איילנד האהובה,
עם הגבעות וחוף האוקיינוס שלך.
אנו גאים לברך אותך רודי
(ואת) הפטריוטיות הישנה שלך.
הראשונה לתבוע את עצמאותך,
נהדר את המורשת והתהילה שלך.
המדינה הקטנה ביותר בכל האיחוד,
אנו נפאר את שמך!
המנוני מדינה נוספים > "Rhode Island Is Famous for You" > רקע

"Rhode Island Is Famous for You" נכתב במקור על ידי הווארד דיץ וארתור שוורץ ב-1948, עבור Inside U.S.A., תוכנית ברודוויי משנות ה-40 אודות ארצות הברית. הוא בוצע על ידי אסטל לורינג, שזכתה בפרס עולם התיאטרון על היצירה, ביחד עם ג'ק היילי. "Rhode Island Is Famous for You" שימש גם כשיר הנושא בתוכנית הרדיו של באדי סיאנצ'י, והוא בוצע על ידי רוברט גולט וצ'יאנצ'י עצמו בטקס השבעתו לראשות העיר ב-1995.
את היצירה הקליטו במרוצת השנים מספר אמנים, כדוגמת: בלוסום דירי, מייקל פיינשטיין, ננסי למוט, מנדי פטינקין, ג'ון פיזארלי וארין מק'יואן. השיר הוצג בפודקאסט, Crimetown.
מוזיקה פופולרית > פרובידנס

בפרובידנס, בירת המדינה, יש סצנת מוזיקה עצמאית מקומית ופופולרית מאוד, הידועה במיוחד בזכות תרומתה לסוגת הנויז רוק. בין הלהקות המשפיעות באזור, ניתן למנות את: לייטנינג בולט, דאטרס, בלאק דייס וערב און ראדר. ראפרים כדוגמת: סייג' פרנסיס וג'ון פלפס, שנקרא בעבר לאנצ'באג, הם בין הדמויות הבולטות המשלבות פילוסופיית "עשה זאת בעצמך" עם היפ הופ. ראפרים אחרים כמו די גומס, ג'יי לינקס, קינג או-אס-אף, ויק מוקה וג'יי דוצ'ה הרחיבו את קהל המעריצים שלהם באמצעות ייצוג שכונות המצוקה בערים והמשיכו לחתום על חוזי הקלטות בעלי ערך כספי גדול.
אמני אינדי רוק ומוזיקה אלטרנטיבית נוספים מהעיר כוללים את לאס סאווי פאב, דיקי בארט (סולן הרכב הסקא, מייטי מייטי בוסטונס), ZOX, הלואו אנת'ם, דאון-טאון בויז ודיר טיק. חמישיית הנויז רוק/פאנק היירספריי קווין מורכבת מחברי להקה שונים שגדלו בשכונות שונות בעיר. התזמורת הפילהרמונית של רוד איילנד, שבסיסה בפרובידנס, היא אחד ממוסדות המוזיקה המשפיעים ביותר במדינה.
מוזיקה פופולרית > קולג' היל

בית הספר לעיצוב ברוד איילנד היה האלמה מאטר של מוזיקאים פופולריים רבים במרוצת השנים. שלושה מחברי להקת הרוק האמריקאית טוקינג הדס נפגשו במכללה, אך לא הקימו אותה עד שעברו לניו יורק סיטי. לאחר המעבר, החליטו להקים באופן רשמי את הלהקה.
מוזיקאים בולטים שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת בראון בפרובידנס כוללים את ונדי קרלוס, ליסה לוב, מרי צ'ייפין קרפנטר, חברי להקת Ok Go, דמיאן קולאש, דאנקן שיק, ZOX, לורנס והזמר-יוצר ויל אולדהם, שנשר לאחר שנה אקדמית אחת.
מוזיקה פופולרית > ניופורט

בניופורט יש סצנה מוזיקלית הרבה יותר קטנה, כאשר ט'רווינג מיוזס (אנ') נחשבת ללהקת הרוק המצליחה ביותר בה. הלהקה הוקמה ב-1981 והקליטה אלבומים תוך קיום סיבובי הופעות עד להפסקה ב-2003. הגיטריסטית הראשית של הלהקה וכותבת השירים השותפה, טניה דונלי הקימה את בלי, הידועה בעיקר בזכות הלהיט שלה "Feed the Tree", שהגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני של בילבורד בשנת 1994. דונלי גם הייתה גיטריסטית לזמן קצר של הברידרז. הלהקה המשפחתית הקאוסילס, לה היו להיטים שדורגו ב-40 העליונים במצעדי הבילבורד מ-1967 עד 1969 מניופורט גם כן. הלהקה היוותה השראה לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "משפחת פרטרידג'".
מאז שנת 2000, התפתחה בניופורט סצנת סקא פאנק, בראשות להקת באדפיש, שביצעה גרסאות כיסוי לשיריה של סאבליים, ובראשות להקת הפאנק ביג וורלד. זמרת הרוקבילי ג'ודי גיבסון (לבית ג'וזף פול קצברג), שהיה לה אלבום זהב עם Good Morning Captain, שהתה חלק ניכר מחייה המאוחרים בניופורט.
מוזיקה פופולרית > שאר המדינה

אמנים מוזיקליים ידועים אחרים שפעלו ממקומות אחרים במדינה כוללים את ג'ון קפרטי, בלו קנטרל (שהוציאה בשנת 2001 את הלהיט "Hit 'Em Up Style (Oops!)" שהגיע בשיאו למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100), קומבוסטיבל אדיסון, סייג' פרנסיס, מונטי אר איי, דראקו והמאלפויים ובילי גילמן. המפיק המוזיקלי האמריקאי ד"ר לוק שנחשב לאחד מהמצליחים ביותר במאה ה-21 נולד בווסטרלי.
פסטיבלי מוזיקה > פסטיבל הג'אז של ניופורט

פסטיבל הג'אז של ניופורט החל בשנת 1954 בידי ג'ורג' ויין ותועד באלבומיהם של מיילס דייוויס ות'לוניוס מונק, דיוק אלינגטון, מאדי ווטרס, נינה סימון, ריי צ'ארלס, ג'ון קולטריין, אלה פיצג'רלד ובילי הולידיי. הפסטיבל ב-1958 תועד בסרט "ג'אז ביום קיץ" משנת 1960. הפסטיבל עבר לניו יורק בשנת 1971. בשנת 1985, הפסטיבל אירע מחדש בניופורט כפסטיבל ג'אז JVC.
פסטיבלי מוזיקה > פסטיבל הפולק של ניופורט

פסטיבל הפולק של ניופורט החל בשנת 1959, בידי מייסד פסטיבל הג'אז, ג'ורג' ויין. הפסטיבל ידוע בעיקר בזכות הופעתו של בוב דילן ב-25 ביולי 1965, שם הופיע לראשונה עם כלי נגינה חשמליים. כמו פסטיבל הג'אז, פסטיבל הפולק עבר לניו יורק ב-1971, אך חזר ב-1986. בין המבצעים הבולטים בפסטיבלים נמנים: ג'ואן באאז, פיל אוקס, בוב דילן, באפלו ספרינגפילד, פיט סיגר, ארלו גאת'רי, ריצ'י הייבנס, בוני רייט, אליסון קראוס, ג'ניס איאן, סוזן וגה, Violent Femmes, אינדיגו גירלז ופיקסיז.
פסטיבלי מוזיקה > פסטיבל המוזיקה של ניופורט

פסטיבל המוזיקה של ניופורט הוא פסטיבל מוזיקה קלאסית שהחל ב-1969 כעונת קיץ של המטרופוליטן אופרה. הרחבה החיצונית לא הועילה לביצועי מוזיקה קלאסית, ובמקום זאת נעשה שימוש בחדרים המפוארים של אחוזות ניופורט בקונצרטים של מוזיקה קאמרית. בקונצרטים המוקדמים השתמשו חברים רבים בתזמורת המטרופוליטן אופרה. מארק פ. מלקוביץ', השלישי היה המנהל הכללי במשך 31 מתוך 37 העונות של הפסטיבל. הוא נודע בכך שהוא נתן לאמנים בין-לאומיים צעירים, כמו אינסה גלנטה, מקום להופעת הבכורה שלהם באמריקה.
פסטיבלי מוזיקה > פסטיבל המוזיקה של סנסט

פסטיבל המוזיקה של סנסט החל ב-1997 בניופורט וכלל הופעות של מוזיקאים מגוונים כמו סייבס דה דיי, ג'ייסון מראז, פולה קול, להקת מו, ליטל פיט, ג'קס מניקן, פיטר פרמפטון, בו בייס, ברוס הורנסבי, גאסטר, סאמט'ינג קורפורייט, בן פולדס (שהופיע בכמה פסטיבלים), Better Than Ezra, צ'יפ טריק, ג'ין בלוסומס ואנה נאליק וזאת, בנוסף לאמנים מקומיים כמו בקי צ'ייס, זוקס ומונטי אר איי.
מוזיקאים/להקות מרוד איילנד

להלן לקט של מוזיקאים ולהקות מרוד איילנד:
בלי
דייוויד ברן
ונדי קרלוס
ג'ורג' מ. קוהאן
הקאוסילס
הערות שוליים

1 2  RI.gov, RIGOV, www.ri.gov (באנגלית)
↑  Rhode Island State Song: Rhode Island's It for Me, www.ereferencedesk.com
↑  "Quahog.org: Rhode Island in the Limelight: Music, R"
↑  Rhode Island State March Rhode Island T. Clarke Brown Thomas Clarke Brown, www.netstate.com
1 2  The History of “Rhode Island is Famous for You” – Trinity Repertory Company, www.trinityrep.com
↑  CRIMETOWN, CRIMETOWN (באנגלית אמריקאית)
↑  Hairspray Queen, Discogs (באנגלית)
↑  RI Philharmonic's conductor Tovey dies, WPRO, ‏2022-07-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Marc, Rhode Island School of Design - The Talking Heads Met Here, History Of Rock Music, ‏2015-12-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Will Oldham Biography, musicianguide.com
↑  rimusic, Throwing Muses, RI Music Hall of Fame (באנגלית אמריקאית)
↑  A. B. C. News, Tanya Donelly Discusses the Reunion of Belly, Her Work With the Breeders and Throwing Muses, and Her New Triple Album, ABC News (באנגלית)
↑  Condé Nast, Watch: The Breeders Reunite With Tanya Donelly, Pitchfork, ‏2013-05-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  About Us | The Cowsills (באנגלית אמריקאית)
↑  The Partridge Family, 1970-09-25, נבדק ב-2022-10-17
↑  Badfish, Badfish (באנגלית אמריקאית)
↑  Big World biography, Last.fm (באנגלית)
↑  Joe D. Gibson - Good Morning Captain (Muleskinner Blues), נבדק ב-2022-10-17
↑  John Cafferty, Discogs (באנגלית)
↑  Blu Cantrell, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Combustible Edison, Discogs (באנגלית)
↑  Sage Francis, Discogs (באנגלית)
↑  Monty Are I, Discogs (באנגלית)
↑  Draco And The Malfoys, Discogs (באנגלית)
↑  Billy Gilman, Discogs (באנגלית)
↑  Jody Rosen, Let's Talk More About Sex—and Country Music, Slate Magazine, ‏2009-12-16 (באנגלית)
↑  Billboard Staff, Billboard Staff, The 50 Greatest Producers of the 21st Century: Staff List, Billboard, ‏2021-07-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  2022 Newport Jazz Festival, Newport Jazz Festival (באנגלית אמריקאית)
↑  A History of the Newport Jazz Festival, PostGenre (באנגלית אמריקאית)
↑  Ryan Belmore, On This Day In Newport History: July 17, 1954 - First Newport Jazz Festival Held, What's Up Newp, ‏2022-07-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jazz on a Summer's Day, 1960-02-11, נבדק ב-2022-10-17
↑  JVC Jazz Festival, www.apassion4jazz.net
1 2  mixdown, The controversy behind Bob Dylan’s electric set at Newport Folk Festival, Mixdown Magazine, ‏2022-07-25 (ב־Australian English)
↑  Timeless Music for Today, Newport Classical (באנגלית אמריקאית)
↑  Thank You 2022!, Sunset Music Festival 2022 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lineup, Sunset Music Festival 2022 (באנגלית אמריקאית)
מרכז העיר פרובידנס בשנת 2008
לייטנינג בולט, צמד מוזיקאים פופולרי שהוקם ברוד איילנד.
רחוב בנפיט, פרובידנס, רוד איילנד
מק'קוי טיינר ורווי קולטריין מופיעים בפסטיבל הג'אז של ניופורט ב-13 באוגוסט 2005.
שלישיית הפסנתר הרמיטאז' בהיכל השיש.
אלרן מוראש

| --- | --- |

אל"ם אלרן מוראש בטקס מינויו למפקד עוצבת חירם, יולי 2015
 לידה:  טבריה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שמשון  ראש ענף לחימה אורבנית במל"י  קצין אג"ם של עוצבת האש  מפקד עוצבת חירם  קצין אג"ם של פיקוד הצפון  מפקד חטיבת ביסלמ"ח  מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
אלרן מוראש הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים וראש מטה הפיקוד. קודם לכן שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, קצין אג"ם של פיקוד הצפון ומפקד עוצבת חירם.
ביוגרפיה

מוראש התגייס לצה"ל, והחל את שירותו בקורס טיס. לאחר שנשר מהקורס התנדב לצנחנים ושובץ בפלס"ר צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד צוות בפלנ"ט צנחנים. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדס"ר צנחנים. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שמשון, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בהמשך שירת כראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש, ושימש בתפקיד בין השנים 2013–2015. ב-12 ביולי 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושירת בתפקיד זה עד 20 באפריל 2017. במאי 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו יצא ללימודים בחו"ל. ב-25 באוגוסט 2020 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד עד יוני 2022. בשנת 2022 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים.
הערות שוליים

↑  עמרי אסנהיים, אלוהים ישמור, Nrg, 4 במרץ 2005
↑  "זזים", במחנה, 19 בפברואר 2010
↑  מפקד עוצבת "חירם" היוצא: "לא נירתע ולא נורתע מהאויב המשתנה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 12 ביולי 2015
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  טקס החלפת מפקד 828 התקיים בביסלמ"ח, באתר צה"ל, 26 באוגוסט 2020
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 25 בינואר 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלון גלזברג

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין הרפואה האוגדתי של עוצבת האש   רע"ן הרפואה המבצעית  קצין הרפואה הפיקודי של פיקוד הצפון   מפקד המשר"פ ורמ"ח שירותי הבריאות  ראש מנהלת הרפואה  קצין הרפואה הראשי 
 
אֵלון גלזברג (נולד ב-1972) הוא רופא וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש כקצין הרפואה הראשי. מכהן כפרופסור לכירורגיה בפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי של אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

גלזברג בוגר לימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב אותם עשה במסגרת העתודה האקדמית. את ההתמחות שלו בכירורגיה עשה במרכז הרפואי מאיר. הוא שירת כרופא של יחידת אגוז וכרופא מוטס ביחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669).
במלחמת לבנון השנייה היה הרופא האוגדתי של עוצבת האש. הוא עבר קורס הכשרה מתקדם של צוותי פינוי החירום הרפואי המוטס (CCATT) (אנ') של חיל האוויר האמריקאי.
ב-2009 מונה לראש ענף טראומה ורפואה מבצעית במפקדת קצין הרפואה הראשי, ב-2014 מונה לקצין הרפואה הפיקודי של פיקוד הצפון. הוא הוביל את משימת הסיוע הרפואי לפליטים ממלחמת האזרחים בסוריה. ב-2017 מונה למפקד מרכז שירותי הרפואה וראש מחלקת שירותי הבריאות של חיל הרפואה ולאחר מכן מונה לראש מנהלת רפואה בשגרה.
לאורך השנים השתתף במשימות סיוע הומניטרי מרובות- ב-2004 יצא לסייע באיתור נפגעים בעקבות הצונאמי הגדול בדרום מזרח אסיה ובהמשך, כראש ענף טראומה נשלח לצ'ילה לאחר רעידת האדמה שהתרחשה במדינה, נטל חלק בכוח החלוץ של משלחת הסיוע הרפואי ליפן לאחר רעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011) ועמד בראש משלחת חיל הרפואה לסיוע לנפגעי פיגוע הטרור ברכבת התחתית של מינסק. הוא סייע בגיבוש תוכנית "שומר אחי" שמטרתה לשפר משמעותית את שיעורי ההישרדות של פצועים בשדה הקרב. בנוסף, לקח חלק במשלחות סיוע רפואי בפיליפינים, בורגס ועוד.
גלזברג נחשב מומחה עולמי בתחום הטיפול בפצועים ורפואת טרום בית חולים ובעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ובוגר תוכנית ענבר של משרד הבריאות וארגון מעוז. משמש פרופסור עמית באוניברסיטת מדעי הבריאות (USUHS) בבת'סדה שבמרילנד (אנ') ומחברם של מעל מאה מאמרים בספרות המדעית העולמית,חבר בוועדה המארגנת של ארגון THOR (המוביל את תורת הטיפול לטיפול בפצועים בעולם) וכן סיים בהצלחה את בחינות ההתמחות במסגרת התמחות במנהל רפואי.
בספטמבר 2020 מונה לקצין הרפואה הראשי, בעיצומה של התפרצות נגיף הקורונה בישראל. ומאז מפקד על חיל הרפואה במהלך תהליכי השתנות, חיזוק הווקטור הדיגיטלי, הקמת מרכז לבריאות הנפש, הכנסת חידושים בתחום הרפואה המבצעית (בהם דם מלא) ובמהלך גלי הקורונה, מבצע שומר חומות, משלחות סיוע לגינאה המשוונית וטורקיה, מבצע שובר גלים ומלחמת "חרבות ברזל". ביולי 2024 סיים את תפקידו כקרפ"ר וזאת בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל. במהלכה פיקד על החיל והוביל להישגים בטיפולים מצילי חיים בחיילים בשטח, חלקם חסרי תקדים, כדוגמת שימוש במנות דם "מלאות" בשדה הקרב, בסמוך לפציעה. בנוסף מאז תחילת המלחמה התמקד חיל הרפואה בעיקר בקיצור זמני פינוי החיילים הפצועים לטיפול רפואי בבתי החולים בישראל. זמן הפינוי הממוצע עומד על כשעה. כמו כן, נערך חיל הרפואה בראשותו, למקרה תרחיש של לחימה בלבנון, זמן הפינוי לטיפול רפואי, באופן מוסק או רכוב, עלול להיות משמעותית ארוך יותר, ולכך נערכים בחיל הרפואה.
חיים אישיים

גלזברג נשוי ליעל, ואב לשלושה.