stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאנט אוטסן
ביוגרפיה > 2009

באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, שבאיטליה בשנת 2009 שיפרה אוטסן בכל המשחים את שיאיה האישיים. היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.70 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 53.41 שניות. מקום תשיעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.90 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 25.86 שניות, מקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.62 שניות ומקום 11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.65 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 57.58 שניות ובמקום תשיעי משחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.93 דקות, היא שחתה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 52.89 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2009 זכתה אוטסן בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי (52.18 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר (56.02 שניות).
ביוגרפיה > 2010

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה ב 2010 זכתה אוטסן במדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.69 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.21 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 57.97 שניות, במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.96 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.81 דקות, כשחיינית פרפר היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 57.54 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), שנערכה בדובאי, קטר בדצמבר 2010 זכתה אוטסן במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.24 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.67 שניות וסיימה שמינית בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.31 שניות אך פרשה מהשלבים המתקדמים במשחה זה.
ביוגרפיה > 2011 > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה אוטסן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בצוותא עם אלכסנדרה גרסימניה מבלארוס בתוצאה של (53.45 שניות) ובמדליית ארד זכתה ראנומי קרומווידג'ויו מהולנד (53.66 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.67 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 24.61 שניות, במקום 11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.24 שניות ובמקום 13 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.53 שניות, במקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:39.74 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.60 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשצ'צ'ין שבפולין בדצמבר 2011 זכתה אוטסן ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר (24.92 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר (56.22 שניות) ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב (1:46.48 דקות), מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי (24.11 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי (52.05 שניות) ובמשחה שליחות 4x50 מטר חופשי (1:37.63 דקות).
ביוגרפיה > 2012 > אולימפיאדת לונדון

באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה אוטסן במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.35 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה את תוצאה של 57.25 שניות ועלתה מהמקום השלישי. במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.75 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 53.51 שניות ועלתה מהמקום השלישי, במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא דני חדש של 3:37.45 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא דני חדש נוסף של 3:57.76 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.99 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.85 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת בנובמבר 2012 זכתה אוטסן ב-6 מדליות, 3 זהב, 1 3 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר (25.21 שניות), במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי (1:38.10 דקות) ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב (1:47.41 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי (53.13 שניות) ומדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי (24.24 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר (57.13 שניות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר), שנערכה באיסטנבול בדצמבר 2012 זכתה אוטסן ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.87 דקות, מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.55 שניות, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.00 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:33.51 דקות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה אוטסן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.24 שניות, לפני לו יינג מסין שקבעה שיא אסיה חדש של 25.42 שניות וראנומי קרומווידג'ויו (25.53 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.27 שניות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא דנמרק חדש של 57.19 שניות ועלתה מהמקום השני לגמר ובמקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.66 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 24.54 שניות ועלתה מהמקום השלישי לגמר.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכתה אוטסן ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי ובשיא אליפות חדש של 56.51 שניות, לפני שרה שסטרם משוודיה (56.52 שניות) ואילריה ביאנקי מאיטליה (57.71 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מיה נילסן, ריקה מילר פדרסן ופרניל בלום בשיא אירופה חדש של 3:55.62 דקות, לפני שוודיה (3:56.04 דקות) ובריטניה (3:57.97 דקות). מדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.34 שניות, אחרי שסטרם (24.98 שניות) ולפני פרנצ'סקה הלסול מבריטניה (25.39 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.53 שניות, אחרי הלסול (24.32 שניות) ושסטרם (24.37 שניות). נוסף לכך, היא סיימה עם חברותיה במקום ראשון במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, אך הרביעייה הדנית נפסלה בשל זינוק מוקדם של השחיינית השנייה.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכתה אוטסן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.34 שניות, אחרי שרה שסטרם (24.96 שניות) ולפני לו יינג (25.37 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.05 שניות, אחרי שסטרם שקבעה שיא עולם חדש של 55.64 שניות ולפני לו יינג (57.48 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.61 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:57.61 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 56.50 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכתה אוטסן ב-3 מדליות, 2 מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר (25.04 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר (55.68 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי (23.94 שניות).
תארים והישגים

בשנת 2011 זכתה אוטסן בתואר ספורטאית השנה בדנמרק.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.40 שניות (2014)
100 מטר חופשי: 53.41 שניות (2009)
50 מטר פרפר: 25.24 שניות (2013)
100 מטר פרפר: 56.51 שניות (2014)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 23.88 שניות (2013)
100 מטר חופשי: 51.90 שניות (2009)
50 מטר פרפר: 24.87 שניות (2013)
100 מטר פרפר: 55.86 שניות (2009)
ירו בלו

ירו בלו (נולד ב-11 בדצמבר 1987) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

בלו החל לשחק כדורגל בקבוצות הנוער של מועדון קטן בניגריה. בשנת 2005, בהיותו בן 17, הוא עבר לקבוצת הנוער של מכבי חיפה. בעונתו היחידה בקבוצת הנוער הוא כבש שמונה שערים במסגרת הליגה הלאומית לנוער (כיום ליגת העל לנוער), וסיים עמה במקום השני בליגה.
לאחר שהפגין את כישרונו בקבוצת הנוער, החליטו ראשי מכבי חיפה להעלות את בלו לקבוצה הבוגרת, והשאילו אותו להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית על מנת שיצבור ניסיון. הוא הצטיין רבות בנצרת עילית, כבש 11 שערים בליגה, וסייע לקבוצה להישאר בליגה הלאומית. הוא החל להתבלט כבר במשחקו השני בקבוצה זו, בגביע הטוטו לאומית מול הפועל באר שבע, כאשר כבש שלושה שערים.
בקיץ 2007 חזר בלו באופן זמני למכבי חיפה, על מנת לסייע לה בשני משחקיה בגביע האינטרטוטו מול גלוריה ביסטריצה. לאחר מכן הושאל בלו פעם נוספת, הפעם לעירוני קריית שמונה, ובכך ערך את הופעתו הראשונה במסגרת ליגת העל לבוגרים. בעונתו הראשונה בקריית שמונה, 2007/2008, היה בלו הכובש המוביל של הקבוצה עם עשרה שערי ליגה, כולל שלושער מול מכבי הרצליה.
אף על פי כן, לקראת סיום אותה עונה סבל בלו מפציעה קשה ברגלו, שהשביתה אותו לתקופה ארוכה. הפציעה מנעה ממנו לחזור לשחק במכבי חיפה, וכן לשחק עבור הנבחרת הצעירה של ניגריה. הוא חזר לשחק עבור קריית שמונה רק באמצעה של העונה הבאה, 2008/2009. בלו הספיק להבקיע שלושה שערים ב-15 משחקים ששיחק עד לסיום העונה, אך לא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגה הלאומית.
בקיץ 2009 חזר בלו למכבי חיפה. הוא כבש צמד שערים במשחק הגומלין מול גלנטורן במוקדמות ליגת האלופות, אך עקב ריבוי החלוצים בסגל הושאל פעם נוספת, ליריבה העירונית הפועל חיפה, ובשנת 2010 עזב את מכבי חיפה מבלי ששיחק במדיה בליגה, ובסך הכל רשם 6 הופעות במדי מכבי חיפה בכל המסגרות. בלו עבר לקבוצת וסלוי הרומנית, שם שיחק עד לסוף עונת 2011/2012.
לקראת עונת 2012/2013 חתם בלו בבני סכנין, ובמדיה כבש 7 שערים בליגת העל. לקראת עונת 2013/2014 חתם על חוזה לשנתיים במ.ס. אשדוד, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שמונה שערי ליגה. בעונת 2014/2015 כבש ארבעה שערי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה, ושוחרר מהמועדון.
יוז'ף רבינוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1884 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1940 (בגיל 55) ברה"מ 
 מדינה:  הונגריה 
 תפקיד:  מזכיר מפלגה (1919–1919) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, המפלגה הקומוניסטית של הונגריה, Hungarian Socialist Party 
 
יוז'ף רבינוביץ' (בהונגרית: Rabinovits József; אודסה, 21 בנובמבר 1884 – ברית המועצות, 30 בספטמבר 1940) היה צורף הונגרי-יהודי, פובליציסט, מדפיס, גזבר, פוליטיקאי קומוניסטי, חבר מייסד של ה- KMP (המפלגה הקומוניסטית ההונגרית), שנוסדה בשנת 1918 והייתה המפלגה הקומוניסטית הלניניסטית הראשונה בהונגריה. רבינוביץ' היה גיסו של שאנדור קלנר. בשנת 1940 היה קורבן הטיהור הסטליניסטי.
ביוגרפיה

רבינוביץ' עבר בילדותו עם הוריו להונגריה מהקהילה היהודית באודיסה. בשנת 1901 הצטרף לאיגוד המקצועי של השענים והצורפים, והפך לחבר ב- MSZDP (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית). משנת 1906 שימש כמזכיר האיגוד המקצועי של השענים והצורפים ומשנת 1911 כסגן נשיא האיגוד. במלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1914, נפל בשבי ברוסיה והשתתף בארגון שבויי המלחמה ההונגרים, תחילה בצ'יטה ואחר כך באומסק ובטומסק. בשנת 1917 התמנה לחבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובשנת 1918 היה מזכיר המפלגה הבינלאומית הסוציאל-דמוקרטית של פרולטרי החוץ (אומסק). באפריל אותה השנה הוא נשלח כציר על ידי ארגון שבויי המלחמה באומסק לקונגרס שבויי מלחמה במוסקבה. במהלך הקיץ הוביל את הארגונים הצבאיים והפוליטיים של שבויי המלחמה הבינלאומיים בסראטוב. הוא שב להונגריה בנובמבר 1918. ב-24 בנובמבר השתתף בישיבה המכרעת, בדירתו של המהנדס יוז'ף קלן (קליין), בה הוחלט על הקמת ה- KMP והפך למזכיר הוועד המרכזי הראשון של ה- KMP. הוא נעצר ב־20 בפברואר 1919 בשל חברותו בהנהגת המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. ב-21 במרץ רבינוביץ' היה אחד מחותמי ההכרזה על איחוד שתי המפלגות הסוציאליסטיות והקמת המשטר של הדיקטטורה של הפרולטריון. תחת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה מזכיר המפלגה המאוחדת (המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית) והיה סגן קומיסר העם לענייני פנים. הוא היה חבר גם במועצה הצבאית של פועלי בודפשט ובוועד המנהל המרכזי של הברית. לאחר נפילת הרפובליקה נדון ל-15 שנות מאסר. בשנת 1922 הועבר לרוסיה הסובייטית במהלך חילופי השבויים הסובייטים-הונגריים. שם עבד, כמו עמיתו דז'ה שומלו (זילברשטיין), באיגוד המקצועי הבינלאומי האדום. בהמשך עבד בארגון הסיוע האדום הבינלאומי (הסיוע האדום ההונגרי (VS) הוקם בשנת 1923 ביוזמת הקומינטרן כחלק של הסיוע האדום הבינלאומי לסייע למשפחות קומוניסטים שנרצחו ולקומוניסטים שנרדפו בהונגריה. הוא נעצר בברית המועצות בשנת 1938. בראיון שנערכה כמה עשורים לאחר מכן אמרה בתו:
אבא נכלא בשנת 1938. מה הייתה ההאשמה נגדו? הוא הוכרז כחשוד בריגול.
שאלתי: "אם היה חשוד למה קיבל שמונה שנות מאסר?"
השיבו לי: "לו היה חשוד באמת היו מוציאים אותו להורג."
משפחה

יוז'ף רבינוביץ' נולד כבנם של מור רבינוביץ' והרמינה רבינוביץ'. ב-30 במרץ 1919 התחתן בבודפשט עם אֶאוּגֶנִיָה סגדין, בתם של ליפוט סגדין והרמין שנפלד. בתו נדיה הייתה במשך 29 שנים המתורגמנית (מהונגרית לרוסית ולהפך) של מזכיר המפלגה הקומוניסטית וראש ממשלת הונגריה יאנוש קאדאר.
כתבים

המהפכה הרוסית (עלון, בודפשט, 1919)
כיצד הוקמה המועצה הממשלתית המהפכנית? בלה קון בעיני בני הדור הנוכחי. נערך על ידי קטאלין פטרק. בודפשט, 1969.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביבליוגרפי הונגרי. Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981 455-456. o
ריאיון עם בתו. Interjú lányával a Múlt-kor történelmi portál honlapján
הרפובליקה הסובייטית ההונגרית Vértes Róbert – Vagyóczky Károly: Arcképalbum – Magyar Tanácsköztársaság (Kossuth)
הערות שוליים

↑  "Rabinovits József személyrekordja". Budapest Főváros Levéltára. אורכב מ-המקור ב-2015-05-18.
↑  "A magyar nemzet hadtörténelme".
↑  Ormos Mária: A katedrától a halálsorig. Budapest, 2011, Napvilág Kiadó, 250. o. ISBN 978 963 338 068 0
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 710/1919. folyószáma alatt.
↑  "Rabinovits József: Az orosz forradalom". Petőfi Irodalmi Múzeum. נבדק ב-2015-05-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7967 1931  VIAF: 121455855   WorldCat (עם VIAF): 121455855
ירדנה שלומי

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1951 (בת 73) כ"ד בטבת תשי"א ירושלים, ישראל ישראל
 שם לידה:  ירדנה שלומי
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  שנות ה-60 – שנות ה-70
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  זמר עברי שירי ילדים
 חברת תקליטים:  "הקלטות סטודיו" "ישראפון" "A.Z.R" "סטריאו גלטון" "הד ארצי"
 בן זוג:  יצחק איתן
 מספר צאצאים:  3
ירדנה שלומי-איתן (נולדה ב-2 בינואר 1951) היא זמרת עבר ישראלית.
ביוגרפיה

ירדנה שלומי  נולדה בירושלים לשלום שלומי (סלאמה), שהיה מפקד תנועת הנוער בית"ר בעיר תוניס ועלה ארצה ללחום בשורות מחתרת האצ"ל ובהמשך בצה"ל, ולאסתר שעלתה מצ'ילה ללחום בשורות הלח"י. גדלה בשכונת בית הכרם שבירושלים, התחנכה בבית הספר העממי "בית הכרם" וב"יפה נוף". קיבלה חינוך מוזיקלי, ומנגנת בפסנתר, אקורדיון וגיטרה. סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר על שם "מיי בויאר"", בשנת 1969.
את דרכה המוזיקלית בשירה החלה בגיל תשע, כסולנית במקהלות הילדים והנוער של קול ישראל וב"חבורת זמר-רן", בניצוחו של צבי בן-פורת. במסגרתן היא השתתפה במופעים פומביים וממלכתיים ברחבי הארץ.
בשנת 1968 השתתפה ב"פסטיבל כישרונות נוער בבירה", שם זכתה במקום הראשון כשביצעה את השיר "הכותל", איתו גם הופיעה ב"ערבי הראיונות" של דן בן אמוץ ויעקב בן-הרצל. שירי הפסטיבל נכללו בתקליט שהופק על ידי חברת התקליטים ישראפון. באותה השנה גם יצא תקליט בשם "מצעד הפזמון", במסגרתו נכלל השיר "הייתי נער" אותו ביצעה. בתקליט זה נכללו שירים בביצועם של זמרים מוכרים כיהורם גאון, ליאור ייני, אילי גורליצקי, ורן אלירן. השיר גם נכלל בתקליט בשם "גבעת התחמושת".
בשנת 1968 גם התבקשה על ידי חברת התקליטים A.Z.R Disco של "האחים אזולאי", להקליט אלבום סולו "משירי חיל הים" ובו ביצועיה הקוליים לשירים "מה אברך", "מרקו", "אני ואתה", "המלח שלי", "חורשת האקליפטוס", "אל הילדות".
עם נישואיה בשנת 1969 לאיש הרדיו יצחק איתן, שינתה את שמה לירדנה איתן. תחת שמה זה השתתפה כסולנית בשנת 1970, עם "חבורת זמר-רן" בניצוח צבי בן-פורת והמספרת מרגלית בנאי, בתקליט "שירו שיר ילדים!" ("סיפורי לילה טוב מס' 16"). בהמשך השתתפה כסולנית עם אברהם פררה בתקליט שירי ילדים "50 שירים ועוד שיר", עם "חבורת זמר-רן" בניצוחו של צבי בן-פורת, שהוצא על ידי חברת התקליטים "סטריאו גלטון".
שלומי-איתן הופיעה כזמרת גם בתוכניות טלוויזיה של "הערוץ הראשון". בשנת 1975 השתתפה בתקליט מתוכנית הטלוויזיה "שלום לבוא שבת", בשיר "יודוך רעיוני" של צבי בן-פורת, לצד זמרים כאברהם פררה, שולה חן, רוחמה רז, עודד בן-חור ואירית דותן, בניהול מוזיקלי של צבי בן-פורת. התקליט יצא בהוצאת "הד ארצי".
בשנת 1975 סיימה ירדנה את הכשרתה במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, ועסקה בהוראת אומנויות ובניהול. היא גם אומנית באמייל.
באוקטובר 2018 שובץ השיר "חורשת האקליפטוס" שבביצועה, באוסף "שיר עד", של העמותה למורשת הזמר העברי ב-YouTube. בינואר 2019 שובץ השיר "מה אברך" שבביצועה, באוסף של הפזמונאית והמשוררת רחל שפירא, ב-YouTube. השיר "יודוך רעיוני" שבביצועה, אף הועלה לאתר האינטרנט של "הספרייה הלאומית".
ירדנה שלומי מתגוררת במבשרת ציון, נשואה ליצחק איתן, אם לשלושה בנים וסבתא לנכדים.
יחסי סינגפור–ספרד

| יחסי סינגפור–ספרד |
| --- | --- |
סינגפור: ספרד


סינגפור: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 505,370
אוכלוסייה
5,842,033: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,831: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי סינגפור–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין סינגפור לספרד.
יחסים דיפלומטיים

ספרד וסינגפור כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 באפריל 1968. שגרירות ספרד בסינגפור קיימת מאז 2003. בעבר התנהלו יחסים דיפלומטיים באמצעות השגרירות באינדונזיה. המשרד המסחרי הוקם בשנת 1986. בשנת 1999 הוקם משרד תיירות אזורי.
היחסים הדו-צדדיים מתמקדים בטיפוח חילופי דברים בכל הרמות במטרה לחזק את הנוכחות הספרדית בסינגפור ולעורר עניין רב יותר על ספרד בסינגפור. יחד עם תוכנית טיולים וביקורים רשמיים וחתימה על הסכמים דו-צדדיים, היעדים העדיפים הם להשיג נוכחות כלכלית גדולה יותר בספרד, נראות רבה יותר של השפה והתרבות הספרדית ופתיחת שגרירות סינגפור במדריד.
עד 2007 יוצגה סינגפור בספרד באמצעות שגרירותה בפריז. באותה שנה הוחלט למנות את השגריר בארי דסקר, דיקן האוניברסיטה הטכנולוגית נאניאנג ומנהל המכון למחקרי אסטרטגיה והגנה, לשגריר בספרד עם מגורים בסינגפור. השגריר דקר הציג תעודות בינואר 2014.
יחסים כלכליים

ה-FDI של סינגפור בספרד הופחת במהלך השנים 2002 (60 מיליון אירו), 2008 (35 מיליון אירו) ו-2014 (111 מיליון אירו). בשנת 2013 חלה עלייה בזרימת ההשקעות ביחס לשנים האחרונות והגיעה לשווי של 21.10 מיליון אירו.
סינגפור נמצאת במקום ה-42 של עמדת ההשקעות של ספרד בעולם עם סך של 726 מיליון אירו של מלאי השקעות, 0.19% מהסך הכללי (2012). סינגפור ממוקמת במקום ה-78 כמשקיעה בספרד, 0.01% מה-IDE (נתוני 2012).
שיתוף פעולה

בשל רמת ההתפתחות הכלכלית הגבוהה בסינגפור אין שום שיתוף פעולה בפיתוח ספרדי.
נציגויות דיפלומטיות

סינגפור מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת ובנוסף מחזיקה שתי קונסוליות כבוד בברצלונה ובמדריד.
ספרד מחזיקה שגרירות בסינגפור.
יוסף פעמוני

| --- | --- |

ד"ר יוסף פעמוני יושב ליד שולחן עבודתו במשרדי קופת חולים לאומית. על השולחן מונחת תמונתו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי
 לידה:  20 ביולי 1902 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 בינואר 1966 (בגיל 63) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  בקטריולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 מוסדות:  לאומית שירותי בריאות 
 צאצאים:  יעל העליון 
 
יוסף פעמוני (אוסיה גלוקמן) (20 ביולי 1902 – 1 בינואר 1966), היה דוקטור לבקטריולוגיה וממקימי מערכת הבריאות בישראל. מאנשי התנועה הרוויזיוניסטית ובית"ר, מקים מחלקת העזרה הראשונה באצ"ל, ממייסדי "קופת חולים לעובדים לאומיים" (לאומית) ומייסד מכון ז'בוטינסקי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פעמוני נולד בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית בשם יוסף גלוקמן, בנם של פרה (לבית צאלקוביץ) ומנחם גלוקמן. למד בגימנסיה והמשיך ללימודי בקטריולוגיה באוניברסיטה. במהלך לימודיו היה פעיל בתנועה הציונית, באגודת הסטודנטים ובארגונים ביולוגיים. עם המהפכה הבולשביקית ב-1917 נאסר בגין פעילותו הציונית, ולא סיים את לימודיו. בשנת 1925 הומר עונש המאסר בגירוש, ובאותה שנה עלה לארץ ישראל.
עם עלייתו הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית עם היווסדה, והיה ממייסדי בית"ר. לבסוף הגיע לדרגת קצין נציבות בית"ר.
בארץ עבד כאסיסטנט במכון פסטר של ד"ר אריה בהם (בעהם) עד שנת 1927, אז נתמנה כמנהל המעבדה המרכזית של קופת חולים של ההסתדרות, ושימש בתפקיד זה עד שפוטר ב-1933, לאחר רצח ארלוזורוב, על רקע השתייכותו לתנועה הרוויזיוניסטית.
בשנת 1934 היה ציר לוועידת היסוד של הסתדרות העובדים הלאומית. שנה לאחר מכן היה ציר בקונגרס היסוד של הצ"ח בווינה.
ב-1935 היה, יחד עם יעקב וינשל ואחרים, ממייסדי "קופת חולים לעובדים לאומיים" (לאומית), וכיהן כמנהלה.
כיהן כרופא בבית החולים הדסה (תל אביב).[דרוש מקור]
בהיותו איש אצ"ל ותומך תנועת בית"ר ארגן את השירות הרפואי של אצ"ל ותמך בו בעזרת מגן דוד אדום ומשאבי בית החולים הדסה.
בסוף שנות ה-30 ייסד את מכון ז'בוטינסקי והיה מנהלו הראשון.
נפטר בתל אביב ב-1 בינואר 1966 לאחר ניתוח קשה, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
על שמו נקרא רחוב בתל אביב.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
משפחתו

פעמוני נשא את אסתר, בתו של אליעזר אליהו פרידמן, מראשוני פעילי הציונות, מייסד היומון העברי "הצופה" שיצא לאור בוורשה ועורכו הראשון, ואחותו של ד"ר יהושע פרידמן, מחנך, עסקן תרבות ומתרגם עברי שתרגם בעיקר מן השירה הרומית הקלאסית.
בתו, יעל העליון, ייסדה וניהלה את בית הספר לאמנויות תל אביב. הייתה נשואה ליעקב העליון, עיתונאי "מעריב" לשעבר בטרם התאבדה באוקטובר 2002.
לקריאה נוספת

יהושע אופיר (עורך), יוסף פעמוני: האיש ופעלו, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, [תשכ"ח].
יוסף כרוסט (עורך), יוסף פעמוני: תרס"ב-תשכ"ו 1902–1966: דיוקן, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי בישראל, תשמ"ו-1986.
יוסף פעמוני, "פרקי זכרונות", האומה, ד [16] (תשכ"ו), עמ' 531–536.
יוסף בן-אהרן, "קופת חולים לעובדים לאומיים ומכון ז'בוטיסקי - מסכת חייו של יוסף פעמוני", בארץ ישראל: מדיניות, חברה, כלכלה, ספטמבר-אוקטובר 1987, עמ' 66–67.
הערות שוליים

↑  יוסף פעמוני, דבר, 2 בינואר 1966.
↑  מדריך הרחובות באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  ארכיון אוסף יוסף פעמוני, בספרייה הלאומית
↑  התאבדות יעל העליון: המשטרה בודקת מידע חדש, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312192105171  ISNI: 0000 0000 4666 9720  LCCN: no2003033042  VIAF: 155315905   WorldCat (עם VIAF): 155315905
יוסף פלאג'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1815 ה'תקע"ה איזמיר
 פטירה:  1896 (בגיל 81 בערך) י"ב בתמוז ה'תרנ"ו איזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  טורקיה
 תקופת הפעילות:  ?–1896 
 תחומי עיסוק:  הלכה
 
רבי יוסף פלאג'י (איזמיר, ה'תקע"ה (1815) - איזמיר, י"ב בתמוז ה'תרנ"ו (1896)) היה בנו השלישי ובן זקוניו של רבי חיים פלאג'י.
הוא מוזכר בספרי אביו כמי שעזר בהדפסתם והגהתם.
משפחתו

שני אחיו הבכירים היו הרב אברהם פלאג'י והרב רחמים נסים יצחק פלאג'י.
ספריו

ויוסף אברהם, מהדורת איזמיר התרמ"א, באתר היברובוקס - על יוסף הצדיק. נכתב עם אחיו הרב אברהם פלאג'י, בלדינו ובעברית. נדפס מחדש בירושלים ה'תשס"ח.
יוסף את אחיו, מערכות ע"פ הא-ב (הרב נפטר באות ה') מהדורת איזמיר תרנ"ו, באתר היברובוקס
עשרת הדפים האחרונים המאירי, מנחם בן שלמה, קריית ספר, אזמיר 1884, באתר היברובוקס.
חמשת הדפים האחרונים מספר יד הנהר - הספד ממנו.
הערות שוליים

1 2  יש"י חסידה, רבי חיים פאלאג'י וספריו, ירושלים: הוצאת מוקירי מרן החבי"ף, תשכ"ח, עמ' קלב
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יורן אנדרסן

יורן אנדרסן (בנורווגית: Jørn Andersen, לעיתים נכתב Jörn, נולד ב-3 בפברואר 1963 בפרדריקסטאד שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות שונות בליגת העל הנורווגית, הבונדסליגה וליגת העל השווייצרית. אנדרסן הוא מלך השערים של ליגת העל הנורווגית לעונת 1984/85, ושל הבונדסליגה לעונת 1989/90. לאנדרסן 27 הופעות וחמישה שערים במדי נבחרת נורווגיה. כיום אנדרסן הוא מאמן נבחרת קוריאה הצפונית.