נזורה במדבר יהודה
מנזרים

בסקרים ארכאולוגים מקיפים אותרו שרידיהם של כ-60 מנזרים נוצרים שפעלו בתקופה הביזנטית במדבר יהודה. למעט בודדים, רובם ככולם נחרבו בפלישת הפרסים בשנת 614 או בתקופה המוסלמית.
בין המנזרים הידועים שנוסדו על ידי בני הדור הראשון:
לאורת פרן, בוואדי פרה בסמוך לעין פרה (עין פרת). נוסדה על ידי חריטון ב-330 לערך. נחשבת כמנזר הראשון שנוסד במדבר יהודה
לאורת דוקה, ליד הקרנטל, נוסדה על ידי חריטון
לאורת סוקה (מנזר חריטון), בסמוך לתקוע, נוסדה על ידי חריטון
גרסימוס ייסד במאה ה-5 לאורה וקוינוביון ממזרח ליריחו, במישור שבין יריחו לירדן, במקום המזוהה היום כמנזר דיר חג'לה, ונחשב כמייסד נזירות בקעת הירדן. בסמוך למנזר של גרסימוס, ליד עין חג'לה נבנתה לאורת קלמון
מנזר תיאוקטיסטוס נוסד בדיר מוכליך (נחל אוג) על ידי אבתימיוס ותיאוקטיסטוס
לאורת מרדה על המצדה, נוסדה על ידי אותימיוס ודומיטיאנוס
מנזר זיף (מנזר כפר בריכה), קוינוביון שנוסד על ידי אותימיוס בחירבת אום חלסה מדרום לבני נעים
הלאורה של אותימיוס (ח'אן אל אחמר, במרכז מישור אדומים, אזור התעשייה של מעלה אדומים) הוא מנזר שנוסד בשנת 428 כלאורה. הלאורה הפכה לקוינוביון רק מספר שנים לאחר מותו של אותימיוס. הוא נקבר בקפלה שהוקמה לכבודו במרכז המתחם
מנזר סכולריוס על הר מונטר, במקום בו הקימה הקיסרית אודוקיה מגדל לאותומיוס
מבין תלמידי אותימיוס ידוע כי מרינוס ולוקאס הקימו מנזרים שיתופיים באזור מטופה. מרטיריוס, שהגיע ממצרים, הקים את מנזר מרטיריוס (חירבת אלמורסס) שנמצא במרכז מעלה אדומים, מנזר זה הפך למנזר גדול ומשמעותי. אליאס הקים שני מנזרים ראשונים באזור הירדן, מנזריו היו סמוכים זה לזה ונוהלו על ידי ראש מנזר אחד עד שאחד מהם נמכר לנזירים סריסים ונקרא מאז "מנזר הסריסים". גבריאל, שהיה אף הוא תקופת מה בלאורה של אותימיוס מונה ככומר בכנסיית האנסטסיס (כנסיית התחייה) ובנה מנזר בקצר א-רוואבי ממזרח להר הזיתים
במקביל לזרם המרכזי, הכלקדוני, הוקמו גם מנזרים מונופיזיטים, בהם המנזר שהקים רומנוס בח'רבת א רוביעה סמוך לתקוע והמנזר שהקים מרקיאנוס בסמוך לבית לחם
הדור השני:
תיאודוסיוס הקים מנזר שהפך עוד בחייו למנזר הגדול ביותר בין מנזרי מדבר יהודה. אחד מתלמידיו, תיאוגניוס הקים מנזר בח'רבת מח'רום
סבאס, שפעל באותה תקופה בה פעל תיאודוסיוס, הקים לאורה בנחל קדרון שנקראה "הלאורה הגדולה" ונקראת מר סבא. סבאס הקים עוד שתי לאורות: הפסטומוס בח'רבת ג'ינג'ס מצפון לנחל קדרון, והלאורה של ירמיאס בח'רבת א-זרניק. בנוסף הקים סבאס ארבעה מנזרים שיתופיים: הקסטליון (הורקניה), ספלאיון או מנזר המערה (ביר אל קטר) אותו הקים עם תלמידו פאולוס, מנזר סכולריוס בראש הר מונטר הקרוי על שמו של יוהנס סכולאריוס שעמד בראשו במשך 35 שנה, ומנזר זאנוס על שם אחד משני האחים הנזירים שייסדו אותו בסיועו של סבאס. מתנגדיו מבין תלמידיו הקימו את הלאורה החדשה בסמוך לתקוע
בימיו של סבאס, אולם בלי קשר אליו, הוקמו מנזר יוחנן המטביל בקאסר אל-יהוד ליד הירדן ומנזר ספסאפאס סמוך למערת ההתבודדות של יוחנן המטביל ממזרח לירדן
על ציר עולי הרגל הוקמו מנזרים אחדים, בהם מנזר פטרוס בקצר עלי, שהקמתו מומנה על ידי הקיסרית אודוקיה זמן קצר לפני מותה, לידו מנזר ח'אן צליבה (ליד כנסיית אדם הקדוש) שנבנה על המדרון שבין מעלה אדומים לוואדי קלט. בדרך שבין יריחו לירדן נבנה מנזר בתל ג'לג'ול, על פסגה הצופה על הדרך נבנה מנזר א-זחליק ועל פסגה נוספת מנזר נוסייב אל אוישירה וכך הושלם רצף מנזרים ששמרו על הדרך ואפשרו מחסה לעולי הרגל בדרכם
מנזר סנט ג'ורג' הידוע גם כמנזר חוזיבה ודיר מר ג'אריס, בנוי בצלע ערוץ נחל פרת. ראשית ההתיישבות נעשתה על ידי חמישה נזירים סורים, מאוחר יותר, במאה החמישית נזיר בשם יוחנן מהעיר תבי התיישב במקום והקים מנזר מסוג קוינוביון. המנזר הורחב במהלך המאה השישית על ידי נזיר בשם ג'ריס מכוזיבא, שעל שמו נקרא המנזר. המנזר נהרס ונבנה מחדש מספר פעמים, והמבנה הקיים נבנה ברובו במהלך המאה ה-19. בסמוך אליו היו תאי התבודדות. מנזר זה היה ייחודי בכך שאיפשר לנשים להיכנס למתחמו