stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים של הוועד האולימפי הבינלאומי > הסכם סטוקהולם (2003) > יישום והשפעה

לאחר גיבוש המדיניות, הסוכנות למניעת סמים בספורט התירה את השימוש בהורמונים למטרות טיפול רפואי, וכדי שטרנסג'נדרים יורשו להתחרות, היה עליהם להיות מוכרים על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט כדי שהסוכנות תאשר להם נטילת הורמונים לצרכים רפואיים. לפני הסכם סטוקהולם, לרוב גופי הספורט לא הייתה מדיניות בנושא שילוב טרנסג'נדרים בספורט, והוא נתפס כמסמך מדיניות מתקדם וכן כמסמך שמגן על ערך המשחק ההוגן עבור נשים. הקרן לספורט נשים הביעה תמיכה בהסכם סטוקהולם, ובמיוחד בתנאי לפיו יש להיות תחת טיפול הורמונלי לתקופה של שנתיים בטרם יתקבל אישור להתחרות עם נשים.
הסכם סטוקהולם השפיע מאוד גם על ארגוני ספורט נוספים שאימצו אותו כמדיניות לשילוב טרנסג'נדרים עבור שילוב ספורטאים טרנסג'נדרים בתחרויות שלהם. ב-27 בפברואר 2005, התאחדות האתלטיקה האמריקאית אימצה את ההסכם, במרץ 2005, אימץ אותה גם איגוד הגולף של ארצות הברית, וגם הארגונים USGA, WSF ו-USA Rugby אימצו אותו. בשנת 2006, אימץ ה-IAAF מדיניות דומה כשהחליט להפסיק להתרכז בניסיון לאמת מין ביולוגי ולעבור לזיהוי יתרונות פוטנציאליים לא הוגנים שעשויים להיות לטרנסג'נדריות ולאינטרסקסואליות על פני המתחרות שלהן בגלל רמות טסטוסטרון גבוהות. מנגד, ארגוני ספורט אחרים, כמו ה-LPGA וה-FIVB דחו את ההסכם והמשיכו להדיר ספורטאים טרנסג'נדרים.
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים של הוועד האולימפי הבינלאומי > מדיניות שילוב (2015)

בנובמבר 2015, פרסם הוועד האולימפי הבינלאומי את המדיניות החדשה שלו לשילוב ספורטאים טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט. המדיניות מבהירה כי חשוב להבטיח את שוויון ההזדמנויות עבור ספורטאים טרנסג'נדרים להשתתפות בספורט, וכי המגבלות הקיימות במדיניות זו נועדו לשמור על עקרון המשחק ההוגן. לפי המדיניות, הדרישה לשינוי מין אינה הכרחית לשמירה על עקרון המשחק ההוגן וייתכן כי היא אינה עקבית עם החקיקה המתפתחת בעולם וכן עם ערכי זכויות האדם.
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים של הוועד האולימפי הבינלאומי > מדיניות שילוב (2015) > עיקרי מדיניות השילוב משנת 2015

א. גברים טרנסג'נדרים יכולים להתחרות במגדר עמו הם מזוהים ללא שום מגבלה.

ב. נשים טרנסג'נדריות שמעוניינות להתחרות בקטגוריית הנשים חייבות לעמוד בתנאים הבאים:
על הספורטאית להצהיר כי היא מזוהה עם המגדר הנשי. הצהרה זו לא יכולה להשתנות לשנתיים לפחות.
רמות הטסטוסטרון של הספורטאית חייבות להיות מתחת לרמת הטסטוסטרון הזכרית הטיפוסית (מתחת ל-10 ננומול לליטר) לתקופה של לפחות 12 חודשים בטרם מועד התחרות.
רמת הטסטוסטרון של הספורטאית חייבת להישאר מתחת ל-10 ננומול לליטר לאורך כל התקופה בה היא מתחרה.
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים של הוועד האולימפי הבינלאומי > מדיניות שילוב (2015) > ניתוח וביקורת

מדיניות זו, בניגוד להסכם סטוקהולם, אינה מחייבת יותר ניתוח לשינוי מין, אינה מחייבת טיפול הורמונלי לתקופה של שנתיים ואינה מחייבת הכרה של מדינת הספורטאי במגדר שלו. משום שטיפול הורמונלי מוריד את רמות הטסטוסטרון לרמות טסטוסטרון הנחשבות נקביות תוך שנה, המדיניות החדשה דורשת טיפול הורמונלי לתקופה של שנה בלבד. מדיניות זו התקבלה באהדה על ידי גורמים שטענו שהיא עומדת בקנה אחד עם ההכרה המשפטית והחברתית הגוברת של טרנסג'נדרים, אולם היא ספגה גם התנגדות בטענה שהיא מאפשרת לטרנסג'נדרים להתחרות נגד נשים סיסג'נדריות, במיוחד כאשר לא נדרש מהן לעבור ניתוח לכריתת אשכים (Orchiectomy). בעוד התנגדויות רבות נובעות מחוסר הבנה לגבי מהותו של הטיפול ההורמונלי, חלקן עשויות להציף קשיים בנוגע למידת היתרון שעשוי להיות לספורטאיות טרנסג'נדריות רק מעצם העובדה שחיו את מרבית חייהן כזכרים. מאפיינים אנטומיים כמו גודל, מסת שריר וקיבולת ריאה עשויים להקנות לטרנסג'נדריות יתרון בענפי ספורט מסוימים (גודל כף רגל בכדורסל או מוטת ידיים באגרוף).
המחקר בנוגע ליתרונות של ספורטאיות טרנסג'נדריות בספורט הוא מועט. מחקרים מצאו כי רמות הטסטוסטרון וההמוגלובין של טרנסג'נדריות שעברו ניתוח לשינוי מין או טיפול הורמונלי ירדו לטווח נקבי טיפוסי תוך שנה. מחקר שנערך על 50 טרנסקסואליות שעברו ניתוח לשינוי מין מצא ירידה במסת השריר, עליה במסת השומן וירידה בצפיפות העצם. שינוי משמעותי נמצא תוך 6–12 חודשים גם בקרב נשים שעברו טיפול הורמונלי. ממצאים אלו מספקים תמיכה למדיניות הוועד האולימפי, אולם מחקרים אלו לא ביצעו הערכה של ביצועים ספורטיביים של טרנסג'נדריות, ומחקר נוסף עשוי להועיל בהערכת היתרונות הספורטיביים.
הטריאתלט, כריס מוזייר (Chris Mosier), הוא הספורטאי הטרנסג'נדר הראשון להיות חבר בנבחרת ארצות הברית בקבוצה שתואמת את מגדרו ולא את מינו הביולוגי.
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים בתחרויות להט"ב > שילוב טרנסג'נדרים במשחקים הגאים

הפדרציה של המשחקים הגאים (FGG), כמו גופי ספורט אחרים, התקשתה במשך השנים לנסח מדיניות מכילה לשילוב טרנסג'נדרים, ומאז שנת 1994, המדיניות של המשחקים הגאים עוברת שינויים רבים בעקבות קולות מחאה של פעילים בקהילה הטרנסית. לשינויים אלו הייתה השפעה קטנה על הוועד האולימפי ועל ה-IAAF שסירבו באותן השנים לכלול ספורטאים טרנסג'נדרים בתחרויות שלהם.
במשחקים הגאים שנערכו בניו יורק בשנת 1994, ה-FGG דרש מהספורטאים הטרנסג'נדרים להוכיח שעברו ניתוח לשינוי מין או שנטלו הורמונים לתקופה של שנתיים לפחות לפני התחרות. מדיניות זו עוררה מחאה בטענה שהיא מגבילה מאוד את השתתפות הטרנסג'נדרים, ובעקבות המחאה, הפדרציה ביצעה מספר שינויים במדיניות: במשחקים הגאים שנערכו באמסטרדם בשנת 1998, הספורטאים הטרנסג'נדרים נדרשו להוכיח שהם תחת טיפול הורמונלי ולהציג מסמכים רשמיים שמעידים על הכרה במגדר שלהם (דרכון למשל). מרים המשקולות הטרנסג'נדר, לורן קמרון, פרש מתחרות הרמת המשקולות באמסטרדם משום שהרגיש שהדרישה למסכמים שיאשרו את מגדרו אינה הוגנת.
במשחקים הגאים שנערכו בסידני בשנת 2002, הספורטאים הטרנסג'נדרים יכלו לבחור את הקטגוריה המגדרית בה הם מעדיפים להתחרות ולספק מסמך משפטי המעיד כי הבחירה הולמת את ההכרה המגדרית לה הספורטאי זוכה במדינתו. במקרים בהם הספורטאי התקשה לספק מסמך חוקי, הוא יכול היה לספק אישור אחר (למשל: מסמך ממקום העבודה, חשבון בנק, רישיון נהיגה) שמאשר שהוא מקיים אורח חיים במגדר שלו לתקופה של שנתיים לפחות לפני מועד התחרות. אם התקשה לספק מסמכים המאשרים את אורח חייו במגדרו, הוא יכול היה להציג אישור רפואי שמעיד שהוא תחת טיפול הורמונלי במשך שנתיים לפחות ממועד התחרות. בשנה זו, השתתפו 158 ספורטאים טרנסג'נדרים מ-28 מדינות. במשחקים הגאים שנערכו בשנת 2010, הספורטאים הטרנסג'נדרים הורשו להתחרות בכל קטגוריה מגדרית שבחרו כל עוד הם מציגים מסמך המאשר שהם חיים לפי המגדר שהם מצהירים עליו לתקופה שנתיים לפחות (עדות מרופא, חשבון בנק וכו'), זאת מתוך הבנה שלעיתים שינוי של מגדר במסמכים רשמיים עשוי להיות קשה.
מדיניות שילוב טרנסג'נדרים בתחרויות להט"ב > שילוב טרנסג'נדרים במשחקי ה-World Outgame

משחקי World Outgames שנערכו במונטריאול בשנת 2006, אמצו את הסכם סטוקהולם של הוועד האולימפי, אולם עקב מחאה, נציגי המשחקים שינו את המדיניות שהבחינה בין טרנסג'נדרים שביצעו הליכים לשינוי מין ובין טרנסג'נדרים שלא ביצוע הליכים אלו. לפי המדיניות, טרנסג'נדרים שביצעו הליכים לשינוי מין נדרשו להציג מסמך חוקי למגדר שלהם (למשל דרכון), וכן להציג אישור לטיפולים הורמונליים לתקופת זמן של לפחות שנתיים לפני התחרות. טרנסג'נדרים שלא ביצעו שום שינוי גופני נאלצו להתחרות במין הביולוגי אליו נולדו.
טרנסג'נדריות בספורט במוסדות חינוך

ספורט מהווה חלק אינטגרלי מחיי הנוער בבתי הספר, ומחיי הסטודנטים במכללות, בעיקר בארצות הברית. לכן חשוב לאפשר שוויון הזדמנויות בנגישות לספורט, ולגבש מדיניות שתבטיח נגישות שווה גם לספורטאים טרנסג'נדרים. לרוב בתי הספר והמכללות אין מדיניות לשילוב טרנסג'נדרים בספורט. באוקטובר 2009, ביוזמת הארגונים Lesbian Rights Sports Project ו-Women’s Sports Foundation נערכה ועדה בנושא שילוב טרנסג'נדרים בספורט על מנת לנסח מדיניות עבור בתי ספר ומכללות לשילוב תלמידים וסטודנטים טרנסג'נדרים בספורט. בכנס השתתפו נציגים מה-NCAA נציגים מה-NFHS, ספורטאים טרנסג'נדרים ומומחים בנושא טרנסג'נדריות מתחום המשפט, הרפואה והספורט. באוקטובר 2010, פורסם דוח הוועדה.
טרנסג'נדריות בספורט במוסדות חינוך > טרנסג'נדריות בספורט בית ספרי > התנגדות לשילוב טרנסג'נדרים בספורט בית ספרי

לפי אחת הביקורות, שילובם עלול לגרום לפציעות, אולם הרבה איגודי ספורט של בתי ספר מאפשרים לבנות ולבנים לשחק באותה הקבוצה, אם לא קיימת בבית הספר קבוצה נפרדת לבנות. מדיניות זו התגבשה לאחר שבשנת 1983, בית משפט פדרלי בארצות הברית קבע כי אין לאסור על ילדה בת 13 לשחק פוטבול בקבוצת בית הספר, משום שאיסור זה מהווה הפרה של עקרון השוויון, וההגנה לא הצליחה להצדיק את התנגדותה מטעמי בטיחות. לפי ביקורת נוספת, מדיניות לשילוב טרנסג'נדרים תוביל לניסיונות של בנים להתחזות לטרנסג'נדריות על מנת לזכות ביתרון, אולם לא קיימת עדות לפיה אי פעם גבר ניסה להתחזות לאישה, ובנוסף, לא סביר שבן יתחזה לטרנסג'נדר ויחווה את כל חוויית החיים של טרנסג'נדר בחברה רק בשביל יתרון בספורט. בנוסף, קיים מנגנון שמבטיח אמיתות ותום לב לפני אישור השתתפות לתלמידים טרנסג'נדרים.
טרנסג'נדריות בספורט במוסדות חינוך > טרנסג'נדריות בהתאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי

בשנת 2010, קאי אלמס (Kye Allums) היה לטרנסג'נדר המוצהר הראשון ששיחק במסגרת התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA). אלמס שיחק באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בקבוצת הכדורסל של הנשים, ויכול היה להשתמש בחדרי ההלבשה והשירותים המותאמים למגדר שלו. באוגוסט 2011, ה-NCAA פרסם את המדיניות שלו בדבר שילוב ספורטאים טרנסג'נדרים והפיץ אותה לכל 1200 ארגוני הספורט שתחתיו. לפי המדיניות, סטודנטים טרנסג'נדרים רשאים להתחרות בקטגוריית המגדר שלהם, שנה לאחר טיפול הורמונלי. טרנסג'נדר, שטרם השלים שנה של טיפולים הורמונליים, רשאי בזמן הזה להתחרות עם גברים אבל לא עם נשים. טרנסג'נדרית רשאית בזמן הזה להתחרות עם גברים אבל עשויה לא להתחרות עם נשים עד שתסתיים שנה של טיפולים הורמונליים. בשנת 2012, הכדורסלנית הטרנסג'נדרית, גבריאל לודוויג (Gabrielle Ludwig), הפכה לספורטאית הראשונה ששיחקה גם בקבוצת הנשים וגם בקבוצת הגברים של ה-NCAA.
בתרבות

מערכון 'אני אישה' על טענות המערב בדבר גברים מהגוש המזרחי המתחזים לנשים בספורט עלית במסגרת מאמצי המלחמה הקרה - מתוך לול, 18 במרץ 1973.
איש לפידות - סיפור קצר מאת אפרים קישון, 6 בספטמבר 1960, התרמית האולימפית הגדולה של אפרים קישון באתר הספרייה הלאומית.
בתרבות > סרטים עלילתיים

טריילר לסרט הקולנוע Erik & Erika משנת 2018 העוסק בגולש הסקי האינטרסקסואל, אריק שינגר, שזכה בשנת 1966 באליפות העולם בגלישת סקי לנשים.
טריילר של הסרט 'ברלין 36' משנת 2009 העוסק באתלט האינטרסקסואל היינריך רטיין שהתחרה באולימפיאדת ברלין בתחרות קפיצה לגובה לנשים.
טריילר לסרט הקולנוע Beautiful Boxer משנת 2003 העוסק בלוחמת האגרוף התאילנדי, פרינייה צ'רומפול.
נשות הברזל ו-נשות הברזל 2.
סרט ביוגרפי Second Serve משנת 1986 על הטניסאית הטרנסג'נדרית רנה ריצ'רדס.
בתרבות > סרטים דוקומנטריים

סרט דוקומנטרי FOUL PLAY: DUTEE משנת 2018 על מדיניות היפר-אנדרוגניזם והשפעתה על האתלטיות שאנטי סונדרג'ן ודוטי צ'אנד - הערוץ האולימפי.
טריילר של הסרט הדוקומנטרי Game Face משנת 2015 על לוחמת ה-MMA הטרנסג'נדרית, פאלון פוקס.
טריילר של הסרט הדוקומנטרי Stella Walsh משנת 2014 על האתלטית סטלה וולש.
סרט דוקומנטרי '?Too Fast to be a Woman' משנת 2011 העוסק באצנית קסטר סמניה.
סרט דוקומנטרי (Erik(A משנת 2005 העוסק בגולש הסקי אריק שיניגר שהתחרה כאריקה שיניגר בתחרויות לנשים.
טריילר של הסרט הדוקומנטרי Woman 100% משנת 2004 על רוכבת האופניים הטרנסג'נדרית, מישל דמרסק.
בתרבות > ספרים

אוטוביוגרפיה מאת אריק שיניגר שיצאה לאור בשנת 2018: Der Mann, der Weltmeisterin wurde: Meine zwei Leben.
אוטוביוגרפיה מאת אריק שיניגר שיצאה לאור בשנת 1988: 'Mein Sieg über mich. Der Mann der Weltmeisterin wurde' (באנגלית: "My Victory over Myself: The Man Who Became a Female World Champion").
אוטוביוגרפיה של הטניסאית רנה ריצ'רדס משנת 1983 Serve: The Renée Richards Story.
"שיא העולם של זדנה" רומן משנת 1935 מאת לידה מרלינובה על האתלט הטרנסג'נדר זדנייק קובק.
לקריאה נוספת

Anderson, Eric, and Ann Travers, eds. Transgender Athletes in Competitive Sport. Taylor & Francis, 2017
Montañola, Sandy, and Aurélie Olivesi, eds. Gender Testing in Sport: Ethics, Cases and Controversies. Routledge, 2016
Pieper, Lindsay. Sex testing: Gender policing in women's sports. University of Illinois Press, 2016.
Hargreaves, Jennifer, and Eric Anderson, eds. Routledge handbook of sport, gender and sexuality. Routledge, 2014
Cunningham, GEORGE B. "Sexual orientation and gender identity in sport." 2012
ראו גם

להט"בים במשחקים האולימפיים
ליוטו מצ'ידה

| --- | --- |

ליוטו קרבאליו מצ'ידה 
 לידה:  30 במאי 1978 (בן 46) סלבדור, ברזיל ברזיל
 מידע כללי
 שם לידה:  Lyoto Carvalho Machida 
 מדינה:  ברזיל 
 משקל:  84 ק"ג 
 גובה:  185 ס"מ
 lyotomachida.net
 ספורט
 ענף ספורט:  MMA
 משקל:  בינוני
 הישגים
 דרגה:  דאן 3 בשוטוקאן   חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי
 
ליוטו מצ'ידה (בפורטוגזית: Lyoto Machida; נולד ב-30 במאי 1978) הוא לוחם MMA ברזילאי-יפני. מצ'ידה, המכונה "הדרקון" (The Dragon), הוא אלוף לשעבר במשקל חצי כבד באליפות הלחימה האולטימטיבית. החל מ-29 ביוני 2015 מתחרה מצ'ידה במשקל בינוני ודירוגו הוא 5.
ביוגרפיה

מצ'ידה נולד בסלבדור, ברזיל. אביו, מאסטר יושיזו מצ'ידה, מחזיק בדרגה גבוהה בשלוחה של איגוד הקרטה היפני בברזיל. יושיזו מצ'ידה עבר לברזיל בגיל 22, שם פגש באימו של מצ'ידה, אנה קלאודיה. מצ'ידה גדל בעיר בלם והחל להתאמן בקרטה בגיל 3. בגיל 13 הגיע לדרגת חגורה שחורה. מצ'ידה גם למד לחימת סומו וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
מצ'ידה זכה במספר טורנירי קרטה לחובבנים, כולל בטורניר פאן אמריקני בשנת 2001. לאחר מכן, נסע מצ'ידה לתאילנד, שם למד אגרוף תאילנדי ולאחר מכן ליפן, שם למד גראפלינג ולבסוף לארצות הברית שם החל בקריה כלוחם UFC.
סגנון לחימה

למצ'ידה סגנון לחימה ייחודי המשלב טקטיקות קרב של שוטוקאן וג'יו ג'יטסו ברזילאי וכן אלמנטים מסומו והיאבקות. מצ'ידה נוהג להילחם בצורה זהירה וחמקנית, לערוך מתקפות נגד מדויקות ולעורר תסכול אצל יריביו המדרבן אותם לבצע טעויות שמצ'ידה מנצל לטובתו. עם זאת, נטען כנגד מצ'ידה שסגנונו חששני, לא אגרסיבי ולא מרהיב לצפייה.
קריירת משחק

בשנת 2011 התארח בסרט האקשן "לעולם אל תיכנע 2: הביטדאון". בשנת 2014 שיחק מצ'ידה בסרט אמנויות הלחימה עד הקרב האחרון שם עזר לאמן את גיבור הסרט מייקל שואו.
חיים אישיים

מצ'ידה נשוי לפביולה ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  Lyoto "The Dragon" Machida - Official UFC® Fighter Profile
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7966 052X  LCCN: no2010088560  VIAF: 121283987   WorldCat (עם VIAF): 121283987
אסון הר מירון (1911)

| --- | --- |

קטע ובו שמות חלק מהרוגי האסון בידיעה על פרטי האסון, מוריה, 19 במאי 1911  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 תאריך:  15 במאי 1911, י"ז באייר ה'תרע"א
 גורם:  התמוטטות מעקה מרפסת
 קואורדינטות:  32°58′52″N 35°26′27″E﻿ / ﻿32.981030555556°N 35.44095°E﻿ / 32.981030555556; 35.44095
 הרוגים:  לפחות 11
 פצועים:  לפחות 30
 he (למפת אצבע הגליל מוגדלת) קבר רבי שמעון בר יוחאי(למפת אצבע הגליל רגילה) קבר רבי שמעון בר יוחאי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבר רבי שמעון בר יוחאי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבר רבי שמעון בר יוחאי
 
האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי אירע בליל ל"ג בעומר של שנת ה'תרע"א, 15 במאי 1911, כאשר קהל רב גדש את מתחם קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון בארץ ישראל העות'מאנית. מעקה שעליו נשענו אנשים רבים התמוטט, וקרוב למאה איש נפלו מגובה של כ־7–8 מטרים אל החצר למטה.
רקע

העלייה השנתית לקברו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר בעת החדשה ידועה לראשונה מן המאה ה־17, אז החלו לערוך ביקור והילולה המונית על הקבר.
הילולת רבי שמעון בר יוחאי נערכה מאז מדי שנה ברציפות ומשכה אליה המונים. בשנים שלפני האירוע ולאחריו היה מרכז היישוב היהודי באזור בצפת והחגיגות החלו בתהלוכה מצפת למירון. בסביבת הקבר התגוררו מספר זקנים יהודים במסגרת מושב זקנים או בית אבות שהחזיק ההקדש הספרדי הצפתי במקום.
האדמו"ר יצחק פרידמן, אבי חסידות בויאן האוקראינית שרכש את חזקת ההדלקה, מינה את הרב רפאל זילברמן (דיין) מצפת לשלוחו בהדלקת האש. קודם ההילולה נשלחו למקום נגר ובנאי שתיקנו קירות רעועים בציון. בשנה זו הייתה במתחם הקבר נוכחות משטרתית ובה הפיקוד הבכיר של משטרת צפת העות'מאנית וכן רופא, אך לא היה בידיו ציוד רפואי.
האסון

באותה השנה חלה ההילולה בלילה שבין שני לשלישי – ליל י"ח באייר ה'תרע"א, 15–16 במאי 1911. להילולה התקבצו כעשרת אלפים איש, רובם אנשי היישוב הישן אך גם עולי העלייה השנייה. בשעה הרביעית בלילה (בין 22:00 ל־22:30) נמכרה זכות ההדלקה, והרב דיין הדליק עבור הזוכה את המשואה. מייד לאחר מכן נוצר לחץ להתרחק מן האש, לחץ שגרם לקריסת המעקה שעל גג הציון. על אי־תקינות המעקה התריעו אחדים מתושבי המקום הזקנים בערב ההילולה.
כ-100 מתוך 500 העומדים על הגג נפלו לחצר שתחתיו, מגובה 7–8 מטרים. בנוסף, חלק מהעומדים בחצר נפגעו מהאבנים והאנשים שנפלו עליהם. עם זאת, מספר ההרוגים היה נמוך בהרבה מ-100, מפני שהגופות הראשונות ריככו את המכה לאלו שבאו אחריהם. היו מהנופלים אף כאלו שיצאו בלא פגע: מספר ההרוגים עמד, לדברי עדי ראייה, על כ־20–30 ומספר הפצועים עמד לדבריהם על כ־30–40.
מפקד משטרת צפת, קאימקאם חסין אפנדי אל־אחדב, שצפה בנעשה מגג סמוך, קפץ אל החצר והעמיד את אנשיו לחסום את הכניסה אליה על־מנת לאפשר את הטיפול בפצועים, ובמקביל שלח את אחד החיילים להזעיק עזרה רפואית מצפת. הוא ארגן את פינוי הפצועים לעבר צפת תוך שהוא מגייס לשם כך את תושביו הערביים של כפר מירון שאת חלקם כפה לתרום מיטות וקרשים מבתיהם לטובת מבצע הפינוי.
בית החולים החדש ע"ש רוטשילד בצפת (כיום המרכז הרפואי זיו), שעמד סגור מיום היווסדו ב־1907 משיקולי תקציב, נפתח באותו יום כדי לאפשר השגחה רפואית נאותה.
ארתור רופין, שנכח במקום, תיאר בזיכרונותיו את האירוע ומתח ביקורת על היערכות מארגניו:
לפתע נתמלטה צעקת־חרדה מגרונות הרבה. מעקה־האבן של גג נתמוטט, אנשים הרבה נפלו ארצה, על מרצפת־האבן שבחצר, ורבים מהם, גם רבים מן העומדים למטה, נפצעו ונהרגו אגב נפילה, או מחמת המפולת... קמה בהלה איומה. רופא לא היה במקום המעשה. מן ההכרח היה לשלוח שליח רכוב על סוס לצפת, להביאו משם, וכחמש שעות עברו עד שהגיע למקום... מששקעה אש המדורות שרוי היה המקום כמעט באפלה גמורה, וערימות הגוויות, נאקות הפצועים ויללות קרוביהם שיוו לו מראה של גיהנום... אך למרבה הרעה לא היו מים לנקות את הפצועים ולהשקות את הצמאים. רק למחרת היום ניתנה אפשרות להתחיל בהעברת הפצועים, על גבי אלונקות, לצפת... עורכי החגיגה לא התקינו עצמם אף כהוא זה לשיכון אלפי עולי-הרגל.
השלכות

הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, נציג ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם (פקוא"מ) בירושלים שנכח אף הוא במקום, לקח בשם הארגון את מימון פעולות החילוץ וההצלה והטיפול הרפואי, ואף קבע קצבה שבועית קבועה לפרנסת אלמנות ויתומי האסון.
בקרב יהודי האזור רווחה הסברה שהאסון התרחש בשל פגיעה בקדושת האירוע: החלוצים, עולי העלייה השנייה הצעירים החילונים זימרו שירי זמר עברי במקום השירים הנהוגים לכבוד התנא (למשל בר יוחאי), וכמה מהם אף רקדו במעורב לעיני הקהל. בתגובה, בלחץ חסידי צאנז שבצפת, גזרו רבני העיר חרם שלא יבואו נשים כלל להילולה למשך שבע שנים. עם זאת, דעת החכמים הספרדים לא הייתה נוחה מהחרם, שכן הוא הקשה על האבות שנאלצו לטפל בעצמם בילדים שהביאו לתגלחתם הראשונה ומיעט את השמחה, דבר חמור על־פי מסורת הקבלה. מצד שני, רבים הציעו אף לבטל את ההילולה כליל, הצעה שלא התקבלה.
בשנת 1912 פחת מספר המשתתפים מאוד. בשנת 1914, עדה מימון, פעילת הפועל הצעיר דתייה שהקימה אז בית־ספר לבנות בצפת, נכנסה ביחד עם שתי חברותיה להילולה. למרות שהציבור הדתי שנכח במקום הביע אי־נוחות, עדה מימשה את זכותה להתפלל. בעקבות זאת, נשים חזרו להשתתף בחגיגות במירון מדי שנה, והתקנה בוטלה.
ראו גם

אסון הר מירון (2021)
לקריאה נוספת

ישראל ברדקי, פרטי האסון במירון, מוריה, 19 במאי 1911
אלתר שטרן, האסון במירון, החרות⁩⁩, 26 מאי 1911
עוד שני קרבנות, מוריה, 6 ביוני 1911
פרטי האסון בכפר מירון, הזמן, 8 ביוני 1911
חכם משה חדאד, מאמר אסתר (דפים יב–יג), ג'רבה, תוניסיה הצרפתית: חי חדאד, ה'תש"ו (1945/1946)
ישראל רוזנסון, זיכרון מירון – עיונים בתולדותיה של מירון ובמעמדה הדתי, מכון ארץ חפץ, 2003, עמ' 114
מתי חי, מאה שנים לאסון במרון בהילולת ל"ג בעומר ה'תרע"א: מאפיינים ומשמעויות, החוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, 29 יוני 2011.
עוזי אלידע, ״סיפורי אסונות בעיתונות הפופולרית העברית - האסון במירון בהילולת ל״ג בעומר 1911״, ״קשר״, 56, (אביב 2021), עמ׳ 9-36.
ביאורים

1 2  העיתונים מאותם הימים מדברים על מספר הרוגים נמוך בהרבה – 9 ביממה הראשונה ו-2 נוספים לאחר כשבועיים וחצי, אך שלושה עדי ראייה נקטו במספרים גבוהים יותר: ארתור רופין נקב ב־20 וש"י עגנון נקב ב־27. חכם משה חדאד, רב העיר נאבל שבתוניסיה שנכח אף הוא במקום, נקב במספרים גבוהים משמעותית: 46 הרוגים וכ־120 פצועים.
↑  בכתבה שבעיתון המוריה נאמר שהיה שם "רופא העיריה הנכבד" קאסם אפנדי, ובכתבה שבעיתון הזמן פורט יותר: "רופא העיר, טורקי צעיר,  המציא את העזרה המידיצינית (=הרפואית) הראשונה. אבל לצערנו לא נמצא אצלו שום כלי מכשירין וצרכי־תחבושת."
הערות שוליים

↑  ארתור רופין, פרקי חיי, עם עובד, 1968, עמ' 181
↑  חנה ספרן, לא רוצות להיות נחמדות: המאבק על זכות הבחירה לנשים וראשיתו של הפמיניזם החדש בישראל (עמ' 48), חיפה: פרדס, 2006
"היינו שלוש נשים בין אלפי גברים": האישה שבזכותה אתן יכולות לעלות למירון, באתר "סרוגים", 27 באפריל 2021
מורטל קומבט (סרט, 2021)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  זיכיון משחקי "מורטל קומבט"
 בימוי:  סיימון מק'קויד 
 הופק בידי:  ג'יימס ואן טוד גארנר סיימון מק'קויד א. בנט וולש
 תסריט:  גרג רוסו, דייב קלאהם
 שחקנים ראשיים:  טדאנובו אסאנו הירויוקי סנאדה ג'ו טסלים לודי לין ג'סיקה מקנמה מיכד ברוקס ג'וש לאוסון צ'ין האן לואיס טאן
 מוזיקה:  בנג'מין וולפיש
 צילום:  ג'רמיין מק'מיקינג 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה אטומיק מונסטר הפקות ברוקן רואד פרודקשנס
 חברה מפיצה:  InterCom, האחים וורנר 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 23 באפריל 2021 ישראל 29 ביולי 2021
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נינג'ות, סרט פעולה, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט ספלאטר 
 הכנסות באתר מוג'ו:   mortalkombat2021
 פרסים:  פרס AACTA לעיצוב ההפקה הטוב ביותר  פרס AACTA לפסקול הטוב ביותר (רוברט מקנזי) 
 https://www.warnerbros.com/movies/mortal-kombat-2021
 דף הסרט ב־IMDb
 
מורטל קומבט (באנגלית: Mortal Kombat) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2021 מסוגת אמנויות לחימה ופנטזיה. הסרט בוים על ידי סיימון מק'קויד על פי תסריט של גרג רוסו ודייב קלאהם וסיפור מאת אורן עוזיאל וגרג רוסו. הסרט מבוסס על זיכיון משחקי הווידאו באותו שם שנוצר על ידי אד בון וג'ון טוביאס, ומשמש כאתחול לסדרת סרטי "מורטל קומבט", אחרי "מורטל קומבט" משנת 1995 ו"מורטל קומבט: השמדה" משנת 1997. הסרט יצא לשירות הסטרימינג HBO Max ב-23 באפריל 2021 תחת הפצתם של אולפני האחים וורנר, ובישראל הסרט יצא ב-29 ביולי 2021.
צוות שחקנים

לואיס טאן - קול יאנג, דמות מקורית של מתאבק MMA שנכתבה לסרט.
ג'סיקה מקנמה - סוניה בלייד, לוחמת בכוחות המיוחדים
ג'וש לוסון - קיינו, פושע ציני וגס רוח
ג'ו טסלים - בי-האן/סאב זירו
מיכד ברוקס - ג'קסון "ג'קס" בריגס, לוחם בכוחות המיוחדים
מטילדה קימבר - אמילי יאנג, בתו של קול
לורה ברנט - אליסון יאנג
טדאנובו אסאנו - ריידן, אל ומגן ממלכת כדור הארץ
הירויוקי סנאדה - הנזו הסאשי/סקורפיון
צ'ין האן - שאנג טסונג, מכשף רשע
לודי לין - ליו קאנג, לוחם שאולין
מקס הואנג - קונג לאו, לוחם קונג פו
סיסי סטרינגר - מיילינה
אליסה קדוול - ניטרה
נייתן ג'ונס - רייקו
דניאל נלסון - קאבאל
אנגוס סמפסון - גורו (דיבוב)
הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  פסקה.
הערות שוליים

↑  'Mortal Kombat' Movie Finds Its Sonya Blade, Kano (Exclusive), Mia Galuppo, August 26th 2019
↑  Mortal Kombat 2021: Everything We Know About The Reboot (So Far), Melody Macready, May 18th 2020
↑  MORTAL KOMBAT (2021), Warnerbros.com
↑  Young Matilda Kimber Added to the Cast of the Mortal Kombat Movie, Zane Wong, December 6th 2019
↑  Production Begins on New Mortal Kombat Movie, Kylie Hemmert, September 16th 2019
↑  Mortal Kombat Reboot Reveals New Character and Casting, Tyler Fischer, November 11th 2019
| מורטל קומבט |
| --- | --- | --- |
| משחקים ראשיים | Mortal Kombat (1992) • Mortal Kombat II • Mortal Kombat 3 • Mortal Kombat 4 • Deadly Alliance • Deception • Armageddonvs. • DC Universe • Mortal Kombat (2011) • Mortal Kombat X • Mortal Kombat 11 • Mortal Kombat 1 (2023) |  |
| דמויות | ליו קאנג • סקורפיון • סאב זירו • ג'וני קייג' • קיינו • סוניה • ריידן • סיזות' "רפטייל" • שאנג טסונג • גורו • קונג לאו • ג'אקס • קיטאנה • באראקה • מילינה • סמוק • נוב סאיבוט • ג'ייד • שאו קאהן • קינטארו •  סטרייקר • נייטוולף • סינדל • סיירקס • סקטור • שיבה • קאבאל • פוג'ין • סארינה • שינוק • קוואן צ'י • קאי •  שינוק • רייקו • ג'ארק • טניה • בו ראי צ'ו • לי מיי • קנשי • פרוסט • מוקאפ • מבאדו• ניטארה • דראהמין • סו האו • סארינה • בלייז • שוג'ינקו • אשרה • דאירו • דאריוס • האביק • הוטארו • קוברה • קירה • טייבן • דאיגון • ד'בורה • פרה-תור • קאסי קייג' • קוטאל קאהן • ג'קי בריגס • טאקידה טאקאהאשי • קונג ג'ין • ארון בלאק • גיראס • קולקטור • סטריון |  |
| סרטים | מורטל קומבט (סרט) • מורטל קומבט 2 • אגדות מורטל קומבט: נקמתו של סקורפיון • מורטל קומבט (סרט, 2021) |  |
| סדרות טלוויזיה | מורטל קומבט: מגני הממלכה • מורטל קומבט: כיבוש • מורטל קומבט: מורשת |  |
–
ג'ואל אדגרטון

| --- | --- |

אדג'רטון בכנס קומיק-קון 2017
 לידה:  23 ביוני 1974 (בן 50) אוסטרליה בלאקטאון, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סידני המערבית  The Hills Grammar School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואל אדג'רטון (אנגלית: Joel Edgerton; נולד ב-23 ביוני 1974) הוא שחקן וקולנוען אוסטרלי, מועמד פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "לאבינג" (2017).