stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gangsta's Paradise
הערות שוליים

↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  דירוג המצעד באתר longboredsurfer.com
↑  Geoff Mayfield. "1999 The Year in Music Totally '90s: Diary of a Decade - The listing of Top Pop Albums of the '90s & Hot 100 Singles of the '90s". Billboard, December 25, 1999.
↑  Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Coolio Ft Lv, Gangsta's Paradise, Single, BPI (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1995: קווין לטיפה – "U.N.I.T.Y." | פרס גראמי לביצוע סולו הראפ הטוב ביותר  1996: קוליו – "Gangsta's Paradise" | הבא: 1997: אל אל קול ג'יי – "Hey Lover" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1995: TLC –‏ "Creep" | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון לשיר האהוב  1996: קוליו – "Gangsta's Paradise" | הבא: 1997: פוג'יז – "Killing Me Softly" |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 02994ff3-e782-30da-9d57-1f35d67a2c67  MusicBrainz work: 5efe152c-3104-3226-9084-d71efc6356af
הרפתקאותיו של סופר בלש

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל, 1987
 מבוסס על:  Basil of Baker Street 
 בימוי:  רון קלמנטס, ג'ון מסקר, בארני מטינסון, דייוויד מישנר 
 הופק בידי:  בארני מטינסון 
 תסריט:  רון קלמנטס, Bruce Morris, מתיו או'קלגהן, בארני מטינסון, דייוויד מישנר, Steve Hulett, Peter Young, ואנס גרי, ג'ון מסקר, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 עריכה:  רוי ברואר ג'יימס מלטון
 שחקנים ראשיים:  וינסנט פרייס בארי אינגהם ואל בטין סוזאן פולצ'ק קנדי קנדידו אלן יאנג
 מדבבים:  Barrie Ingham (Bartholomew, Basil) לאורי מיין (דוקטור ווטסון) בזיל רת'בון (שרלוק הולמס) מליסה מנצ'סטר (Miss Kitty Mouse) שני ווליס (Lady Mouse) ויין אלווין (Thug Guards, Bill the Lizard) Walker Edmiston (Citizen, Thug Guards) טוני אנסלמו (Thug Guards) איב ברנר (Queen Mousetoria) אלן יאנג (Hiram Flaversham) ואל בטין (Dr. David Q. Dawson, Thug Guards) וינסנט פרייס (Professor Ratigan) Diana Chesney (Mrs. Judson) Susanne Pollatschek (Olivia Flaversham) פרנק ולקר (Toby, Felicia) קנדי קנדידו (Fidget) Ellen Fitzhugh (Bar Maid) 
 מוזיקה:  הנרי מנסיני
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני אולפני ההנפשה של וולט דיסני Silver Screen Partners II
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה הפצות
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, הוצאה ביתית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 4 ביולי 1986 ישראל 2 ביולי 1987 (גרסה מתורגמת) ישראל 4 באפריל 2023 (גרסה מדובבת)
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט לכל המשפחה, סרט בלשים, סרט הרפתקאות, סרט בלשי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקופת התרחשות:  1897 
 תקציב:  14 מיליון דולר
 הכנסות:  38.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   greatmousedetective
 תרגום לעברית:  שפרירה זכאי (תרגום, 1987) ענת ניב (דיבוב, 2023)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאותיו של סופר בלש (באנגלית: The Great Mouse Detective) הוא סרט הרפתקאות בלשי מונפש משנת 1986, שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי סרטי וולט דיסני. זהו הסרט באורך מלא ה-26 של דיסני והוא בוים על ידי ג'ון מסקר, רון קלמנטס, דייוויד מישנר ובארני מאטינסון (במלאכת הבימוי הראשונה שלהם). כל הדמויות הראשיות הן עכברים וחולדות החיים בלונדון הוויקטוריאנית.
הסרט מבוסס על ספרה של הסופרת איב טיטוס "בזיל מרחוב בייקר" (אנ'), ונשען רבות על דמותו ועלילותיו של שרלוק הולמס. טיטוס קראה לדמות הראשית על שם השחקן בזיל רת'בון, שנודע בעיקר בזכות תפקידיו כשרלוק במספר סרטים (גם בסרט זה נעשה שימוש בקולו לדמותו של הולמס, מתוך קלטת קול על "אגודת אדומי השיער" משנת 1966, 19 שנים לאחר מותו). שרלוק הולמס השתמש בשם "בזיל" כשם בדוי לעצמו בסיפורו של ארתור קונאן דויל "פרשת פיטר השחור"(אנ').
הסרט הופץ לבתי הקולנוע ב-2 ביולי 1986, וזכה לביקורות חיוביות ולהצלחה כלכלית, בניגוד חד להכנסות הנמוכות בקופות לסרט ההנפשה הקודם של דיסני, "הקדירה השחורה" (1985). ואכן, הצלחתו של הסרט באותה עת נזקפה לזכותו בשמירה על אולפני ההנפשה של וולט דיסני כעסק חי לאחר הכישלון של הסרט הקודם על ידי חידוש אמון ההנהלה העליונה במחלקה זו, ובכך הכינה את הקרקע לרנסאנס של דיסני כאשר סרטי הנפשה באורך מלא הפכו למוצר המכניס והריווחי ביותר של התאגיד.
תקציר העלילה

העלילה עוקבת אחר בלש-עכבר בשם בזיל, שחי במאורה קטנה ברחוב בייקר 221 ב' (ביתו של שרלוק הולמס) אשר מנסה לפתור, ביחד עם עוזרו דוסון, את תעלומת חטיפתו של יצרן צעצועים במרדף אחר אויבו המושבע, ראטיגן.
מדבבים ודמויות

| מדבבים | דמויות | אודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| בארי אינגהאם | בזיל | עכבר בלש מוכשר ומחונן | אינגהאם דיבב גם את בארתולומיאו - משרתו השיכור של ראטיגן |
| וינסנט פרייס | פרופסור ראטיגן | האויב המושבע של בזיל |  |
| ואל בטין | רב-סרן ד"ר דייוויד ק. דוסון | שירת בעבר בצבא הבריטי באפגניסטן. בסופו של דבר הוא הופך למקורבו, חברו והביוגרף האישי של בזיל. דוסון משמש גם כדמות המספר | בטין דיבב גם את אחד הבריונים של ראטיגן |
| סוזן פולאצ'ק | אוליביה פלאברשם | עכברה סקוטית צעירה המבקש את עזרתו של בזיל במציאת אביה |  |
| קנדי קנדידו | פידג'ט | עטלף מבולבל ויד ימין של ראטיגן. בעל מום בכנף ורגל-עץ וכתוצאה מכך אינו יכול לעוף | קנדידו דיבב גם חוליגן במסבאה |
| אלן יאנג | מר פלאברשם | אביה הסקוטי של אוליביה, בעל חנות צעצועים |  |
| דיאנה צ׳סני | גברת ג'ודסון | עוזרת הבית של בזיל שלעיתים קרובות מתרגזת מתעלוליו |  |
| איב ברנר | מלכת עכבריה | מלכת העכברים של הממלכה המאוחדת, אותה ראטיגן מנסה להדיח |  |
| בזיל רת'בון | שרלוק הולמס | הבלש האנושי המפורסם שחי מעל בזיל | הדיבוב של רת'בון נלקח מהקלטת משנת 1966 על הסיפור של שרלוק הולמס "אגודת אדומי השיער" |
| לאורי מיין | דוקטור ווטסון | השותף/עמית הרפואי של שרלוק הולמס אשר גם גר מעל בזיל | שלא כמו רת'בון, הקלטות הקול של נייג'ל ברוס (שגילם את ד"ר ווטסון בסרטים לצד רת'בון) לא שימשו כדיבוב לדמותו של ווטסון מכיוון שהוא מת בשנת 1953 |
| פרנק ולקר | טובי | כלבו של שרלוק הולמס המשמש כעוזרו וכמו כן ככלי תחבורה של בזיל |  |
| פרנק ולקר | פליסיה | חתולת המחמד של פרופסור ראטיגן |  |
| ויין אלווין, טוני אנסלמו, ווקר אדמיסטון |  | חבורת הבריונים של ראטיגן |  |
| מליסה מנצ'סטר | מיס קיטי מאוס | הזמרת ששרה במסבאה |  |
| שני ווליס | ליידי מאוס | קליינטית המגיעה לביתו של בזיל בסוף הסרט במטרה לשכור את שירותיו |  |
| אלן פיצחוך |  | ברמנית במסבאה |  |
מדבבים ודמויות > מדבבים בגרסה העברית

גדי לוי – בזיל
אוהד שחר – ד"ר דוסון / ד"ר ווטסון
אלי גורנשטיין / אסף דגני – ראטיגן
יואב בר-לב – מר פלאברשם / שרלוק הולמס / דמויות שונות
שמחה ברבירו – פידג'ט / דמויות שונות
יעל עמית – מלכת עכבריה / גברת ג'ודסון
שירלי לילו – מיס קיטי מאוס / קליינטית
הדר שחף-מעיין – ברמנית
גילן שחף – דמויות שונות
הפקה

הרעיון לעשות סרט הנפשה על שרלוק הולמס המשלב בעלי חיים נדון לראשונה במהלך ההפקה של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה" (1977). הקרדיט שייך לאמן הפריסה הוותיק ג'ו הייל, שהציע לעבד את סדרת ספרי הילדים "בזיל מרחוב בייקר" מאת איב טיטוס, אך הפרויקט נפל בין הכיסאות בגלל קווי הדמיון ל"הרפתקאות ברנרד וביאנקה". בשנת 1982, רון קלמנטס הציע לעבד את סדרת ספרי הילדים לסרט הנפשה באורך מלא, ויחד עם אמן הסיפור פיט יאנג, הרעיון הוצג לנשיא דיסני רון מילר שאישר את הפרויקט. מוקדם יותר בקריירה שלו, קלמנטס יצר סרט הנפשה קצר באורך 15 דקות אודות שרלוק הולמס. מכיוון שהאנימטורים לא היו מרוצים מהכיוון אליו הוביל הסרט "הקדירה השחורה", "בזיל מרחוב בייקר" אושר כפרויקט חלופי.
בארני מאטינסון וג'ון מסקר הוקצו כבמאים ראשיים בעוד דייוויד מישנר צורף גם כבמאי שותף. מילר שימש כמפיק של הסרט. הרעיון הראשוני עבור הקורבן היה עבור אוליביה - אז דמותה הייתה בוגרת ומושא אהבה פוטנציאלי לד"ר דוסון, אך מילר הציע שהדמות תהיה "ילדה קטנה, מישהי שהם [הקהל] יכולים לרחם עליה". אחת הדמויות שנשמטו הייתה יונה מלשנית (משחק מילים באנגלית ל-"stool pigeon") שתמיד הסתובבה בארמון בקינגהאם ונתנה לבזיל מידע אודות תככים ומעשי נוכלויות. הכותבים השמיטו את הדמויות שבזיל נעזר בהן כדי שהוא יפענח דברים בעצמו.
עם עזיבתו של מילר בשנת 1984, הדירקטוריון מינה את מייקל אייזנר, שהתפטר באותה העת מסרטי פרמאונט, להיות המנכ"ל החדש של החברה. אייזנר גייס את ראש מחלקת ההפקה הקודם ג'פרי קצנברג להיות יו"ר האולפן בחטיבת הסרטים של דיסני. לאחר הקרנת הסיפור של הסרט, אייזנר וקצנברג התלוננו על הקצב האיטי של העלילה והורו לשכתב אותו מחדש לפני תחילת מלאכת ההנפשה. למרות שההפצה המיועדת נקבעה לחג המולד 1987, מייקל אייזנר קיצץ את תקציב ההפקה המיועד - 24 מיליון דולר - בחצי, כאשר הוא קיבל אור ירוק עם 10 מיליון דולר, תאריך ההשקה הועבר ליולי 1986, דבר המעניק לצוות ההפקה שנה אחת להשלים את הסרט. כדי להחליף את מילר שהיה מפיק, יו"ר סרטי ההנפשה, רוי א. דיסני, הקצה את מאטינסון לתפקיד הבמאי/מפיק, אך האחרון מצא את שתי המשימות קשות מדי והחליט להישאר כמפיק בלבד. מסקר ומישנר נשארו כבמאים, אבל עקב לוח הזמנים המקוצר של ההפקה, קלמנטס הפך לבמאי נוסף.
בעקבות הפגנת ביצועי הכנסות ברמה נמוכה מהמצופה של הסרט "שרלוק הולמס הצעיר" (1985) של פרמאונט/אמבלין, אייזנר החליט לשנות את שמו של הסרט מ-"Basil of Baker Street" (בזיל מרחוב בייקר) ל-"The Great Mouse Detective" (סופר בלש עכבר), בתחושה שהשם "בזיל" היה "אנגלי מדי". הכותרת החדשה של הסרט התבררה כלא פופולרית בקרב יוצרי הסרט עד כדי כך שהאנימטור אד גומברט כתב תזכיר סאטירי בין משרדי, לכאורה על ידי מנהל האולפן פיטר שניידר, שהעניק לסרטי דיסני הקודמים כותרות גנריות כגון "Seven Little Men Help a Girl" (שבעה גברים קטנים עוזרים לנערה), "The Wonderful Elephant Who Could Really Fly" (הפיל המופלא שיכול באמת לעוף), "The Little Deer Who Grew Up" (הצבי הקטן שהתבגר), "The Girl with the See-through Shoes" (הנערה עם הנעליים השקופות), "Two Dogs Fall in Love" (שני כלבים מתאהבים), "Puppies Taken Away" (כלבלבים גנובים) ו-"A Boy, a Bear and a Big Black Cat" (ילד, דוב וחתול שחור גדול). כותרים גנריים אלו יהפכו מאוחר יותר לקטגוריה בשעשועון "ג'פרדי!"(אנ').
הפקה > ליהוק

לאחר שורה של שחקנים אמריקאים ובריטים שנגשו עבור תפקידו של בזיל, השחקן בארי אינגהאם זכה בתפקיד תוך שש דקות מהאודישן שלו. ואל בטין היה בחירתו הראשונה של רון קלמנטס עבור התפקיד של ד"ר דוסון. עבור אוליביה, סוזן פולאצ'ק נבחרה על פני מאות מועמדות אחרות ואילו אלן יאנג, שדיבב את סקרוג' מקדאק ב"חג שמח מיקי מאוס", נבחר לדבב את אביה היריאם בגלל המבטא הסקוטי האותנטי שלו.
כאשר יוצרי הסרט צפו בסרט הקומדיה "שמפניה לקיסר"(אנ') משנת 1950, כדי לבחון את הופעתו של רונלד קולמן כמודל אפשרי לבזיל, הם החליטו מיד ללהק את וינסנט פרייס, שגם כיכב בסרט, בתור ראטיגן. כשחקן ותיק עם רזומה של חמישים ושתיים שנה, פרייס היה מוכן לעשות אודישן לתפקיד ואף ציין כי "אם מישהו מלבד דיסני היה מבקש ממני, הייתי נעלב". לאחר מבחן קול, אמן הדיבוב הוותיק קנדי קנדידו הקליט בשעה אחת את הדיאלוגים שלו עבור דמותו של פידג'ט. כדי להגביר את גובה הצליל, קלטת הדיבוב שלו הואצה. הקול הטבעי של קנדידו נשמע בסצנת המסבאה כשאחד העכברים צועק על הדיונון.
הפקה > הנפשה

בזיל עוצב לראשונה על פי בינג קרוסבי, אבל האנימטורים בסופו של דבר לקחו השראה מלסלי הווארד. בתחילה, דמותו של ראטיגן עוצבה באופן רזה ודמוי עכברוש. לאחר הקרנת "שמפניה לקיסר", האנימטור גלן קין ציין שבעקבות הליהוק של פרייס, "הקול והגישה רבי ההבעה שלו נתנו לנו השראה להמשיך ולעצב מחדש את הדמות". בנוסף, במהלך פגישה אחת, גלן קין החליט לבסס את הגזרה של ראטיגן על מנכ"ל דיסני דאז, רון מילר, שהיה שחקן פוטבול לשעבר בלוס אנג'לס ראמס. יתר על כן, קין הרים את אישיותו כשהוא נובר ב"תמונות של אנשים מלונדון במאה ה-19, של עובדי רכבות, והיה בחור אחד שעישן סיגר - היה לו כובע צילינדר ופשוט היה משהו בבחור הזה - הראטיגן הזה... העכברוש הזה עם הסיגר, לבוש מהמסד ועד הטפחות, הוא היה חד ומושלם - הוא חולדת ביוב הלבוש כמו מלך והוא חי כמו מלך!". האנימטורים המפקחים הבאים כללו את מארק הן עבור בזיל, הנדל בוטוי עבור דוסון, רוב מינקוף עבור אוליביה, אנדראס דג'ה עבור המלכה עכבריה, ראובן אקינו עבור גברת ג'ודסון, ומייק גבריאל עבור טובי ופליסיה.
סצנת הגמר המקורית הייתה אמורה להתרחש על מחוגיו של הביג בן כאשר ראטיגן בסופו של דבר נופל אל מותו. עם זאת, האנימטור מייקל פראסה ניגש למסקר עם הרעיון להציג מחדש את הקרב הסופי באופן כזה שהדמויות יפרצו לתוך הביג בן כאשר גלגלי השיניים של השעון מהווים איום נוסף, מסקר הסכים לרעיון הזה. ההשראה של פראסה לסצנה זו הייתה סרט האנימה היפני, "לופן השלישי: טירתו של קליוסטרו" (1979), סרט הביכורים של האנימטור הייאו מיאזאקי שהוא חלק מזיכיון "לופן השלישי"; הסרט, שפראסה היה מעריץ שלו, הציג סצנת שיא שכללה מספר דמויות בינות גלגלי שיניים ענקיים בתוככי מגדל שעון. פראסה וצוותו נשלחו ללונדון לסקירה בווידאו וקיבלו גישה חסרת תקדים לתוך מערכת השעון של הביג בן. מכיוון שהפעמונים היו מצלצלים בכל רבע שעה, הצוות השלים את המחקר תוך שעה אחת.
האנימטורים פיל ניבלינק וטד גילו בילו חודשים בעיצוב החלק הפנימי של הביג בן, כאשר כל גלגל שיניים הופק כמודל wireframe בגרפיקה ממוחשבת שהודפסה ומוקמה על גבי תאי הנפשה שעליהם נוספו הצבעים והדמויות. סצנת השיא בעלת שתי הדקות השתמשה אפוא ב-Computer-generated Imagery‏ (CGI), מה שהפך אותו לסרט דיסני הראשון שעשה שימוש נרחב בהנפשה ממוחשבת, עובדה בה השתמשה דיסני כדי לקדם את הסרט במהלך שיווקו.
הסרט היה העבודה האחרונה שהציג את אריק לארסון כיועץ ההנפשה לפני פרישתו. לארסון היה האחרון מבין תשעת הזקנים של דיסני, הקבוצה שהגדירה חלק ניכר מבימוי הסרטים של דיסני מאז שנות ה-30. כמחווה, דמותו של ד"ר דוסון עוצבה על פי לארסון.
הפצה

במהלך ההקרנה הראשונית בבתי הקולנוע, את הסרט ליווה הסרט הקצר, "מנקי השעון".
הפצה > מדיה ביתית

לאחר ההוצאה המחודשת לבתי הקולנוע בפברואר 1992, הסרט שוחרר ב-VHS ולייזרדיסק ביולי 1992. המכירות הוכנסו להשהיה זמנית ב-30 באפריל 1993. הוא הופץ שוב ב-VHS ב-3 באוגוסט 1999 (שהכיל גם משחק בתוכו) וב-DVD בשנת 2002 עם סרט קצר של מייקינג אוף. בבריטניה, הוא הופץ לראשונה ב-VHS בשנת 1992 ושוב בשנים 1993 ו-1995.
הפצה > בישראל

בשנת 1987, הסרט הופץ בישראל עם תרגום בכתוביות תחת עבודתה של שפרירה זכאי. שנה לאחר מכן, ב-1988, הוצאת יבנה הוציאו לאור את ספר הילדים בזיל הבלש הגדול, שהכיל את עלילת הסרט לצד איורים. כמו כן, בנוסף לשמו המקורי של הסרט, הוא ידוע בארץ גם בשם עלילות סופר בלש.
עד לשנת 2023, הסרט היה מבין סרטי ההנפשה באורך מלא היחידים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני שלא דובב לעברית. על פי שפרירה זכאי, במאית הדיבוב של רוב סרטי דיסני עד שנת 2008, הסרט כמעט ודובב בשנות התשעים, אך דיסני עצרו את המשך ההפקה. הסרטים הנוספים שלא דובבו בנוסף אליו הם "סלודוס אמיגוס", "הבה לי מוזיקה" ו"עת הזמיר". ב-4 באפריל 2023, עלה הסרט לראשונה בדיבוב לעברית בספק שירותי הזרמת המדיה דיסני+. הסרט דובב באולפני דאבי דאב כשעל מלאכת בימוי הדיבוב הייתה אחראית ענת ניב.
קבלה ומורשת > ביקורת

הסרט קיבל דירוג "שני אגודלים למעלה" ממבקרי הקולנוע ג'ין סיסקל ורוג'ר איברט. בביקורת המודפסת שלו עבור שיקגו טריביון, סיסקל שיבח את הסרט בהתלהבות כ"סרט ההנפשה הבלתי נשכח מזה 25 שנה" ש"משוטט בהיקף רגשי נרחב, לוקח אותנו מחמוד למפחיד, מהכרה לפלא". כמו כן, בביקורת המודפסת שלו עבור שיקגו סאן-טיימס, איברט העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה ושיבח את ההנפשה של הסרט והשווה את הסרט לתקופת תור הזהב של דיסני. הוא סיכם ש"התוצאה היא סרט כמו 'הרפתקאותיו של סופר בלש', אשר נראה מונפש יותר מכל סרט אחר ב-30 שנה האחרונות".
במגזין Time Out הלונדוני נכתב, "כרגיל עם הפילם נואר [...] זה הנבל שגונב את ההצגה והאחד שזוכה לאהדה במהלך הקרב עוצר הנשימה במרומי גלגלי השיניים והרצ'טים של הביג בן". נינה דרנטון מהניו יורק טיימס החמיאה בכך ש"הגיבורים מעניינים וקוסמים, לנבלים יש את הניצוץ המיוחד הזה של דיסני - נבלים הומוריסטים שבאמת נהנים להיות מרושעים - והתסריט שנון ולא רגשני יתר על המידה". ז'והנה שטיינמץ, גם משיקגו טריביון, דירגה את הסרט בשלושה וחצי כוכבים (מתוך ארבעה) וכתבה "הסרט הזה נחמד, נחמד, נחמד, אבל זה דרגת נחמד גבוהה יותר מ"הרפתקאות ברנרד וביאנקה" (1977) ו"השועל והכלבלב" (1981). המפתח להנפשת דיסני טובה הוא אופי והבעת פנים, וסרט זה שופע בשניהם".
באתר הביקורות Rotten Tomatoes הסרט קיבל דירוג חיובי של 80% עם דירוג ממוצע של 7.1/10 על סמך 25 ביקורות. הקונצנזוס באתר על הסרט מציין כי "'הרפתקאותיו של סופר בלש' אולי לא מדורג עם הקלאסיקות של דיסני, אך זהו סרט חביב ומשעשע עם כמה סצנות ויזואליות בסגנון אפל". Metacritic העניק לסרט ציון של 73 על סמך 13 ביקורות, מה שמציין "בדרך כלל ביקורות חיוביות".
מבקר ההנפשה צ'ארלס סולומון סיווג אותו כאחד מסרטי ההנפשה הטובים ביותר של שנות ה-80, תוך שהוא מבליט את עבודתו של קין על דמותו של ראטיגן.
קבלה ומורשת > הכנסות

הסרט הכניס כ-50 מיליון דולר ברחבי העולם (מול תקציב של למעלה מ-14 מיליון דולר) במהלך יציאתו לאקרנים. הצלחתו הרווחית של הסרט, לאחר הביצועים הנמוכים של קודמו, העניקה ביטחון להנהלה החדשה של דיסני בחיוניות של מחלקת ההנפשה שלהם, אם כי היא נעקף בקופות על ידי "פייבל והחלום האמריקאי". הסרט קיבל כותרת חדשה בשם "The Adventures of the Great Mouse Detective" כאשר הופץ מחדש ב-14 בפברואר 1992, שם הכניס 13,288,756 דולר. הסרט זכה בממוצע של 38.7 מיליון דולר באמריקה הצפונית עם הפצתו המקורית והוצאתו המחודשת.
קבלה ומורשת > במדיה אחרת

בזיל ופרופסור ראטיגן היו דמויות בקבלת הפנים בפארקי דיסני, עד ששניהם הוצאו מכלל שימוש לאחר 2004.
בסדרת הטלוויזיה "Darkwing Duck" מופיע פסל קטן בדמותו של בזיל. לחלק מהדמויות מהסרט יש הופעות קמע חוזרות בסדרת הטלוויזיה "בית העכבר".
פרופסור ראטיגן הוא אחד הנבלים עם תפקיד מרכזי בסרט האנתולוגיה "Once Upon a Halloween" משנת 2005. הוא גם אחד הנבלים במשחק הלוח Disney Villainous.
בזיל מופיע כדמות שניתן לשחק במשחק הווידאו Disney Heroes: Battle Mode משנת 2018.
בנוסף, לכבוד יום השנה ה-75 של מיקי מאוס בשנת 2004, תוכנן סרט תחת הכותרת "The Search for Mickey Mouse" (החיפוש אחר מיקי מאוס), בו מיקי נחטף על ידי כוחות לא ידועים, מה שמאלץ את מיני מאוס לגייס את בזיל כדי לחקור את היעלמותו. עם זאת, הפרויקט בוטל לאחר שסבל מבעיות תסריט.
ישמעאל בן פנחס הכהן

| --- | --- |

 לידה:  אפריל 1851 ניסן ה'תרי"א יזד, פרס הקאג'ארית 
 נרצח:  29 באוגוסט 1929 (בגיל 78) כ"ד באב ה'תרפ"ט צפת, פלשתינה (א"י) פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית העלמין העתיק, צפת ישראל ישראל
 מקום פעילות:  צפת, צפון אפריקה, טורקיה, מצרים והודו
 תקופת הפעילות:  ? – 29 באוגוסט 1929 
 תחומי עיסוק:  דיינות
 רבותיו:  הרב יוסף חיים מבגדאד
 בת זוג:  שרה כהן (1873 עד פטירתה) רבקה בארקי (עד פטירתה)  רושא צוריאנו (נרצחה עמו בתרפ"ט)
 
 תפקידים נוספים:  שד"ר
 
חתימת ידו של ר' ישמעאל הכהן. טירה שבטורקיה, מרץ 1907, אדר תרס"ז
הרב ישמעאל הכהן (אפריל 1851, ניסן ה'תרי"א  – 29 באוגוסט 1929, כ"ד באב ה'תרפ"ט) היה שד"ר מצפת, אב בית דין וחכם באשי בטירה (אנ') (במקורות: תירייא וכן טיריה) שבטורקיה, ולאחר מכן ראש הרבנים, אב בית דין ורבה הראשי הספרדי של צפת. נרצח במאורעות תרפ"ט.
קורות חיים

נולד ביזד שבפרס הקאג'ארית בחודש אפריל 1851 (ניסן ה'תרי"א) לרבקה ולרב פנחס הכהן, שהיה אב בית דין בעיר. בשנת 1861 (ה'תרכ"א), בעודו עושה את דרכו לארץ ישראל עם אביו, נפטר זה האחרון, והוא עבר להתגורר אצל דודו אג'א הומאיון הכהן בבגדאד שבעיראק. בגיל 18 החל ללמוד בישיבתו של הרב יוסף חיים מבגדאד, ובשנת 1871 (ה'תרל"א) עלה לארץ ישראל עם דודו והתיישב בצפת.
בשנת 1873 לערך נישא לשרה, בתו של הרב משה הכהן נהר, שהיה רבה של טירה (בטורקיה), ונכדתו של הרב אברהם פלאג'י, ובתקופה זו נמנה עם תלמידי הרב יעקב הכהן סקלי. בשנת 1876 (ה'תרל"ו), בגיל 25, החל לשמש כחבר בבית הדין של העדה הספרדית בצפת.
יצא מספר פעמים בשליחות כשד"ר מטעם כוללות העיר למרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, לוב, הודו ומצרים. כשחזר לצפת בשנת 1900 (ה'תר"ס), מונה לרב הראשי הספרדי וראש הרבנים בעיר, ולאחר פטירת אשתו שרה, נישא לרבקה (ריקוג'ה) בארקי, מהעיר איידן.
בשנת 1906 (ה'תרס"ו) עבר לטירה הסמוכה לאיזמיר, שם שימש כחכם באשי וכאב בית הדין המקומי במשך 14 שנים. בתקופת שהותו בטורקיה, החליפו רבי ישועה ואעיש לתפקיד אב בית הדין של צפת. בתקופה זו נפטרה אשתו רבקה, והוא נישא לרושא בת הרב חיים דוד צוריאנו, רב העיר איידין. לאחר שביתו נשרף יחד עם חיבוריו וספריו, האמין כי זהו מעין עונש על כך שעזב את ארץ ישראל, ולכן שב לצפת בשנת 1919 (ה'תרע"ט) ומונה לשמש שוב כרב וכאב בית הדין של העדה הספרדית בעיר עד לשנת 1927 (ה'תרפ"ז).
במשך חייו ניהל התכתבות ערה עם רבני דורו, והשיב לשאלות רבות בענייני הלכה. כן חתם יחד עם הרב אברהם לייב זילברמן והרב אפרים שרגא וינגוט על מכתב המתיר לכהנים לעלות ולהתפלל בקברו של רבי שמעון בר יוחאי, לאחר בדיקה הלכתית מקיפה ובדיקה מעשית בשטח.
בתחילת שו"ת "בד דוד" של קרוב משפחתו רבי דוד חי אדרעי שנדפס בצפת בשנת ה'תרפ"ב מופיע מכתב הסכמה שכתב רבי ישמעאל.
כשפרץ הטבח בצפת, ב-29 באוגוסט 1929 (כ"ג באב ה'תרפ"ט), הערבי ששימש כגוי של שבת בקהילה היהודית נקש על דלת ביתו, וכשנפתחה, התפרצו הפורעים אל הבית בעודו לומד ופצעו אותו ואת אשתו רושא. הוא נפטר מפצעיו לאחר מספר שעות, ב-30 באוגוסט 1929 (כ"ד באב ה'תרפ"ט). אשתו הובהלה לחיפה וכעבור מספר ימים נפטרה.
הסטנדר עליו למד בעת הירצחו מוצג במוזיאון בבריטניה.
חיים אישיים

הרב ישמעאל הכהן נישא שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה שרה, בת הרב משה הכהן נהר שהיה הרב של טירה, שהייתה נכדתו של רב העיר איזמיר אברהם פלאג'י.

לאחר פטירתה נשא את רבקה (ריקוג'ה) בארקי מן העיר איידין, טורקיה, ולאחר פטירתה נשא את רושא בת הרב חיים דוד צוריאנו, רבה של איידין.
נינו הוא החוקר הרב דב הכהן.
חיבוריו

מספר חיבוריו נותרו בכתב יד, וחלק מחידושיו ושאלותיו הודפסו בספרי חכמי דורו כגון בספר "יש'א איש" לרב יעקב שאול אלישר, בספר "משה האיש", לרב חיים משה אלישר ובספר "ביכורי יעקב" לרב יעקב חי זריהן.
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', ירושלים תרצ"ח (עמ' 302)
דוד תדהר (עורך), אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך ג, (עמ' 1189 - 1190)
דב הכהן, ‏"לתולדות זקני ר' ישמעאל ב"ר פנחס הכהן הי"ד", יוסף שרגא (עורך), מיזד לארץ הקדש, ירושלים תשמ"ז (עמ' 205 - 212), באתר Academia.edu
גיורא פוזיילוב, רבי ישמעאל הכהן הי"ד ויהודי פרס בעיר-הקודש צפת, הנ"ל, חכמיהם של פרס ואפגניסטן, ירושלים תשנ"ו (עמ' 50 - 57)
הערות שוליים

1 2  באחד מכתביו, ר' אברהם פאלאג'י מתייחס אל ר' ישמעאל הכהן כ"נכדי", וכוונתו "בעל נכדתי" (ספר אברהם אנכי, דף רך ע"ב).
↑  לדברי א' גלנטה, הרב ישמעאל הכהן עזב את טירה מאחר שלא הסכים להשתתף בלווית קצין יווני שנפטר באותם ימים (A. Galante, Histoire des Juifs d'Anatolie, II, Istanbul 1939, p. 27).
↑  סערה בת 90: הכניסה למירון - מותרת לכהנים, באתר חב"ד און-ליין
↑  בהקדמה למכתב מכנה אותו רבי דוד חי אדרעי בתואר "שאר בשרי". הקרבה המשפחתית בין השניים: הרב אדרעי היה חתנו של ר' שמואל ממן, שאף הוא היה חתנו של ר' משה הכהן נהר, חמיו של ר' ישמעאל הכהן.
↑  בד דוד, צפת, ה'תרפ"ב
↑  יוסף עברון, מאורעות הדמים - בין צפת לחברון, באתר ערוץ 7, 25.8.2010
↑  רבי ישמעאל הכהן, באתר צפת עיר הקודש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519044405171  VIAF: 308265290   WorldCat (עם VIAF): 308265290 
הרחוב שבו שכן ביתו של הרב ישמעאל בצפת, ובו שלט הנצחה לזכרו
יצחק אפשטיין

ערך זה עוסק באיש חינוך ובלשן. אם התכוונתם לאב בית דין בתל אביב וממקימי הרבנות הצבאית, ראו .
| --- | --- |

יצחק אפשטיין
 לידה:  7 בדצמבר 1862 ט"ו בכסלו תרכ"ג ליובאן, בלארוס 
 פטירה:  26 בפברואר 1943 (בגיל 80) כ"ג באדר א' תש"ג ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תאריך עלייה:  1886
 בת זוג:  רחל וידנפלד
 מספר צאצאים:  6
 
יצחק אפשטיין (ט"ו בכסלו תרכ"ג, 7 בדצמבר 1862 – כ"ג באדר א' תש"ג, 26 בפברואר 1943) היה מחנך, חוקר לשון, הוגה דעות וממחדשי השפה העברית בארץ ישראל.
ממנהלי "בית הספר הישן", בית שמחה וילקומיץ, מבתי הספר הראשונים בארץ שלימדו בהם בעברית.
בין המילים שחידש: תורשה, פעילות, תצפית, רגישות, תופעה, תודעה, תבליט, פעיל וסביל, לתפקד.
אחיו הוא הסופר זלמן אפשטיין (1860 - 1936). בת אחותו היא הסופרת והעיתונאית רחל פיגנברג (1885 - 1972).
היה נשוי לרחל וידנפלד, בת המושבה ראש פינה, ולזוג נולדו שישה ילדים.
אלוף הראבן הוא נכדו, הסופרת גיל הראבן היא נינתו.
תולדות חייו

נולד ברוסיה, בעיירה הליטאית הקטנה ליובאן שבפלך מינסק, כבנו של המורה לעברית המלומד נחום אפשטיין ושל אשתו, בלה-פייגה לבית שפירא. גדל באווירה דתית. למד בחדר חינוך מסורתי (גם עברית). אחיו המבוגר זלמן אפשטיין (1936-1860), לימים פובליציסט נודע בדורו ומראשוני המטיפים ל"חיבת ציון ולציונות", קירבוֹ לרעיונות "חיבת ציון" והציונות. נמשך להוראה כבר בצעירותו, ובזִכרונותיו כתב: "מנעוריי התגלתה בי נטייה להוראה. דעת כל אמת הייתה גורמת לי נחת, וכאשר הסברתיה לאחרים – התענגתי כפליים". בן 14 עזב לבית-ספר ראלי בעיר אודסה, ועדיין המשיך ללמוד את הלשון העברית ולקרוא ספרות עברית, בהדרכת הסופר והפובליציסט משה לייב ליליינבלום. בזכות ליליינבלום התקרב לאידאולוגיה של "חיבת ציון". נאלץ להתפרנס משיעורים פרטיים, אך עד מהרה נוכח לדעת שהוא נמשך בכל נימיו אל ההוראה.
בגיל 21 גמר את לימודיו בבית הספר ופנה ללמוד חקלאות באוניברסיטה. מהודעת הסירוב הבין שלא התקבל לאוניברסיטה רק משום שהיה יהודי. הדבר חרה לו מאוד והוא חיפש דרך אחרת להגיע לחקלאות.
תולדות חייו > עלייתו ארצה

אפשטיין היה אחד מששת הצעירים היהודים המשכילים מרוסיה שנשלחו באלול 1886 מטעם תנועת "חובבי ציון" באודסה לזכרון יעקב, על חשבונו של הברון רוטשילד, כדי שיתמחו בחקלאות ואחר כך יוכלו להדריך מתיישבים חדשים במקום המדריכים הצרפתים (הם לא הבינו את האידאולוגיה הציונית ועל רקע זה היו התנגשויות ביניהם לבין המתיישבים היהודים). את עשרים שנותיו הראשונות בארץ עשה בגליל – בראש פינה, בצפת ובמטולה. שנים אחדות אחרי עלותו ארצה היה מדריך חקלאי ועסק בגינון ובמדידה. לימד את הצעירים שעזרו לו בעבודת הגינון צרפתית, וכתב שבשבילו ההוראה אינה רק אהבה אלא אפילו תאווה. נענה לקריאתו של הרופא ד"ר ישעיהו בלידן (שנשלח לארץ על ידי הברון רוטשילד כדי לשמש רופא בראש פינה, גר בצפת ומשראה את העוני ואת הבורות של יהודי צפת החליט לפתוח להם בית ספר) לנהל בית ספר וגם ללמד בו. בשל מאבק החרדים בירושלים נגד בתי ספר, סבר ד"ר בלידן שאם יפתח בית ספר לבנות תהיה ההתנגדות פחותה – וכך אמנם היה.