stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן גבירץ
ביוגרפיה

גבירץ נולד וגדל בקיבוץ מענית. בשנת 1971 התגייס ללהקת הנח"ל והשתתף בתוכניתה "הפלנ"חניק", אשר ציינה 30 שנה להקמת הפלמ"ח. בין חבריו ללהקה היו ירדנה ארזי, גידי גוב, אפרים שמיר, ענת גוב, יהודה עדר, נעמי כפרי, דורית פן (כיום: שדה), ואיציק בן מלך. בין השירים בתוכנית בהם השתתף גבירץ ניתן למנות את "בלדה ליצחק שדה", "נאום תשובה לרב חובל איטלקי" וחידוש לשיר "הרעות".
ב-1975 הקים גבירץ יחד עם צבי בומס וגיא יפה את שלישיית קצה השדה. לצד שירים מוכרים הם הקליטו גם חומר מקורי, כאשר גבירץ הלחין חלק מהשירים. אלבום השלישייה אשר יצא בשנת 1977 כלל בין היתר את השירים "זה לא הים", "בקצה השדה", "יש לפעמים רצון לעוף" וחידושים ל"פנס בודד" ול"ליל אמש". השלישייה לא האריכה ימים והתפרקה ב-1978.
ב-1979 הצטרף גבירץ אל יהודה תמיר ושמוליק בילו להרכב ליווי של גלי עטרי בפסטיבל הזמר והפזמון. ההרכב נשא את השם חלב ודבש והשיר אותו ביצעו עם עטרי, "הללויה", קטף את המקום הראשון בפסטיבל ונשלח לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה באותה שנה בירושלים. "הללויה" זכה במקום הראשון גם באירוויזיון עצמו, וההרכב החדש החל לעורר ציפייה ועניין. הם הקליטו מספר שירים נוספים דוגמת "גלגל ענק", "יחד" ו"שיר לשירים", ואף זכו בתואר "להקת השנה" של רשת ג' לשנת 1980. באותה שנה הוחלפה עטרי על ידי לאה לופטין, וההרכב המחודש המשיך בהופעות והקלטות דוגמת "אולי עוד קיץ", "דון ז'ואן", "מיס אמריקה" ו"סרנדה", איתו השתתפו בקדם אירוויזיון 1981. לאחר פרישתה של לופטין מההרכב ניסו שלישיית הבנים עוד להמשיך ביחד, אך התפרקו לבסוף ב-1984.
ב-1988 היה אחד מזמרי הליווי של ירדנה ארזי באירוויזיון. הוא גם ביצע קולות רקע במספר אלבומים של ארזי - נשמה צוענית, עוד יום אחד ומתוך שאהבתי. בשנת 1989 התאחד עם חברי חלב ודבש להופעה בקדם אירוויזיון עם השיר "אני מאמין". בנוסף ביצע את שירי הפתיח והסיום של הסדרה המצוירת "המומינים", יחד עם יוריק בן דוד.
בקיץ 2007 השתתף בתערוכת הצילום "אמריקה", בגלריה של תיאטרון תמונע. התערוכה בחנה את היווצרם של דימויים הקשורים לאמריקאיות בצילום הישראלי.
בשנת 2009, 30 שנה לאחר שלהקת "חלב ודבש" זכתה באירוויזיון, היא התאחדה במסגרת פסטיבל תרבות של שלום, עם לאה לופטין.
בפברואר 2023 הוציא מיני אלבום מקורי הנקרא ״עולם כזה״.
הערות שוליים

↑  דנה גילרמן, נפתחות השבוע, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2007
מיכל וילצקי‏, האמן 17: ראובן גבירץ, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2007
↑  המלצה יומית: פסטיבל תרבות של שלום 2009, באתר הארץ, 18 במאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300238205171  MusicBrainz: 7a682acd-f2fa-47a1-b81b-7219b9164b35  VIAF: 299517759   WorldCat (עם VIAF): 299517759
רגימנט

רגימנט בריטי. הגדוד ה-1, רגימנט הדוכס מווליגטון
סימון נאט"ו לרגימנט חי"ר
רגימנט (בלטינית: Regiment) הוא יחידה בכוח צבאי המורכבת בדרך כלל מגדודים או פלוגות. רגימנט יכול לכלול בין כמה מאות לכמה אלפי חיילים או כמה עשרות כלים משוריינים, תותחים, מטוסים וכיוצא באלה. ספינות מכונסות בדרך כלל בשייטות וציים ולא ברגימנטים ואוגדות. דרגת מפקד הרגימנט היא בדרך כלל קולונל (אלוף-משנה) ולעיתים רחוקות יותר קצין בדרגה נמוכה יותר.
רגימנטים לא קיימים בצה"ל, אך ברוב הצבאות המודרניים גודלו של רגימנט חי"ר דומה לגודלה של חטיבת חיל רגלים בצה"ל. בדרך כלל, אך לא תמיד, רגימנטים הם אבני הבניין של חטיבות ואוגדות. לעיתים רחוקות מקושרים הרגימנטים ישירות למפקד גיס (קורפוס) או למפקד ארמייה. במקרים אחרים משמשים רגימנטים עצמאיים כעתודה בידיו של קצין בכיר האחראי על הגזרה (בדרך כלל מרמת ארמייה ומעלה, אבל לעיתים גם לגייסות ולאוגדות מסופחים רגימנטים עצמאיים).
מקור השם

מקור המילה רגימנט במילה הלטינית "Rex" שמשמעותה "מלך". מילים אחרות בעלות שורש דומה הם "Regent" (עוצר) או "Regalia" (סמל שלטוני). מכאן התגלגלה המילה ללטינית כ-Regimentum, שמשמעותה "שלטון" או "ממשל". לעברית הגיעה המילה מהשפות האירופאיות, דוגמת האנגלית, הגרמנית והרומנית שבשלושתן כתיבתה דומה – Regiment (רגימנט בהגייה האנגלית והרומנית ורגימנט בהגייה הגרמנית). בשפות מערב אירופיות אחרות משתמשים במילה דומה – Régiment (רז'ימנט) בצרפתית, Regimiento בספרדית, וכך הלאה. בשפות סלאביות משתמשים במילה "פולק" שמשמעותה "צבא" או חלק כלשהו במערך קרבי; ברוסית למשל, "פולק היד הימנית" פירושו האגף הימני של הצבא. כך Pułk בפולנית, Полк ברוסית ובבולגרית, ועוד. שיטת הרגימנטים התפתחה באירופה ומדינות אחרות שואלות בדרך כלל את המונחים האירופאים לתיאור יחידה זו בצבאם.
צבא המבוסס על רגימנטים

רגימנט הוא לא רק יחידה צבאית כמו כל יחידה אחרת; המדובר במושג שלם המשקף שיטת גיוס ולחימה. היום מטושטשים הגבולות בין שיטה זו לשיטות אחרות, אך הם היו קיימים מתחילת העת החדשה, ובמקרים מסוימים אף מימי הביניים, עד המאה ה-20. ספיחיהם ניכרים בצבאות אירופאיים אחדים עד עצם היום הזה. שיטה זו השפיעה גם על ארגונו של צה"ל, בהבדלים מקומיים שבאו לידי ביטוי בעיקר בהקמת חטיבות ולא רגימנטים.
מקורו של הרגימנט בצבאות אירופה המערבית של המאה ה-16. בתקופה זו נהרסה מערכת הגיוס הפאודלית שעליה היו מבוססים צבאות ימי הביניים באירופה. במקום גיוס הווסאלים על ידי הסניורים וצירוף כוחות הסניורים לצבא המלכותי, גויס כל הצבא על ידי המלך בעזרת קבלני משנה. קבלן המשנה קיבל סכום מסוים מאוצר המדינה ובסכום הזה אמור היה להעמיד מספר מסוים של חיילים. היחידה שהעמיד הקבלן הייתה הרגימנט, ואילו הקבלן עצמו קיבל את דרגת הקולונל. הרגימנט היה רכושו של הקולונל והוא עשה בו כבתוך שלו: הוא היה אחראי על מינוי הקצינים, אספקת תחמושת ואספקה אחרת לרגימנט, וכיוצא באלה. עם סיום המלחמה, פוזר הרגימנט ולא גויס עד המלחמה הבאה. בין המלחמות שמרו על הממלכה כוחות קטנים מצבא הקבע.
עם הזמן חלו שינויים במבנה הרגימנט. הקולונל לא גייס עוד את חייליו בעצמו, אלא מונה על ידי המלך או מועצת המלחמה (לעיתים תמורת כסף ולעיתים בגלל תכונות אישיות), הרגימנטים קיבלו שמות קבועים והתאמנו בין המלחמות. בקרבות היו הרגימנטים היחידות הגדולות ביותר. הם צורפו למבני אד הוק גדולים יותר שלא התקיימו מעבר למערכה אחת, ולעיתים אפילו לא מעבר לקרב אחד. הרגימנטים גויסו בדרך כלל על בסיס טריטוריאלי או לאומי - כך שרגימנטים רבים הורכבו משכנים מאותה עיר ולעיתים אפילו מאותה שכונה (דבר שגרם לעיתים לאסונות גדולים בכפר או בשכונה לאחר אבדות כבדות בקרב, כמו התרוקנות שכונות שלמות בלונדון אחרי הקרבות העקובים מדם בחזית במלחמת העולם הראשונה). רגימנטים אחרים הורכבו מבני אותו לאום והיו בעלי תפקידים מיוחדים שלא התאימו לחיילים רגילים (דוגמת חיילי הגורקה בצבא הבריטי).
המהפכה הגדולה שעשה נפוליאון בטקטיקה בראשית המאה ה-19 השפיעה עמוקות על הרגימנטים. שיטתו של נפוליאון שללה את קיומם של רגימנטים עצמאים ללא קשר ביניהם, אלא יצרה קורפוסים מסודרים המורכבים מפרשים, תותחים וחי"ר, כאשר הרגימנטים משמשים להם כאבני בנייה. שיטתו של נפוליאון שרדה עם שינויים מזעריים עד עצם היום הזה.
מסורת

רגימנטים רבים נקראים בשמות ייחודיים, בדרך כלל על פי מוצא החיילים, אזור מגוריהם, כלי נשקם או פרט דומה כלשהו. הרגימנטים שומרים על שמם לאורך זמן ועל ההילה המתלווה לרגימנט ותיק בן עשרות או לעיתים אפילו כמה מאות שנים. לפעמים הרגימנטים מעבירים טירונות ייחודית למתגייסים אליהם: הטירונים אינם עוברים את טירונות הכללית בצבאם אלא טירונות ייעודית בלבד לרגימנט שאליו הם מתגייסים.
לכל רגימנט דגל משלו, תזמורת ושירים ייחודיים לו. לעיתים קרובות, יש לרגימנטים ותיקים מוזיאון ששומרים בו דגלים, כלי נשק ומזכרות משדה הקרב שנלקחו כשלל מהאויב המובס. רגימנטים רבים מקיימים קופות צדקה לגמלאי הרגימנט; במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 דאגו הרגימנטים לגמלאיהם בשל הסכום הפעוט אותו קיבלו כפנסיה מהמדינה.
במידה מסוימת דומה הדבר לחטיבות צה"ל; ההילה שיש לחטיבות צה"ליות סדירות דומה לזו של הרגימנטים. אף שאין הבדל מהותי בין תפקידיה של חטיבת גולני לחטיבת גבעתי, לכל חטיבה מורשת קרב ייחודית, דגל, סמל, כומתה, המנון, וכיוצא באלה. הווי זה דומה לזה שמתקיים בדרך כלל ברגימנטים בצבאות שמבוססים עליהם.
ראו גם

טרסיו
רשימת הרגימנטים בצבא הבריטי
לקריאה נוספת

ג'ון קיגן, תולדות הלחימה, הוצאת דביר, 1996.
ראובן גפני

ערך זה עוסק בפסל ישראלי. אם התכוונתם לסופר וחוקר בתי כנסת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1946 קנדה 
 פטירה:  16 באוקטובר 2015 (בגיל 69) 
 מקום קבורה:  דברת 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
ראובן גפני (5 בפברואר 1946 – 16 באוקטובר 2015) היה פסל ישראלי.
ביוגרפיה

גפני עלה לישראל בשנת 1951 והתגורר בקיבוץ דברת. במהלך שירותו הצבאי בחטיבת הצנחנים נלחם במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ופעולות בעומק לבנון. הוא למד אמנות במכללה האקדמית עמק יזרעאל ולאחר מכן השתלם במספר בתי ספר לאמנות ברחבי הארץ.
אחת מיצירותיו הידועות של גפני היא תערוכת "החייל שלי" המורכבת משבעים פסלי חרס, המלווים את השיר "בן יפה נולד" אותו כתב אהוד מנור. התערוכה הוצגה לראשונה באתר ההנצחה בלטרון בטקס זיכרון במעמד ראש הממשלה יצחק רבין. בתחילת שנות ה-90, עם פרוץ גל האינתיפאדה, החל גפני להנציח את נפגעי פעולות האיבה באנדרטאות אמנותיות. האנדרטאות אותם עיצב ופיסל מוצגות ברחבי הארץ ואף בעיר מגוריו עפולה. בנוסף, פיסל ראובן אתר הנצחה במחלף גולני העומד בסימן "הישרדות חיילים" - יצירה המשלבת מוטיבים של מתכת וסלע.
בעשור השני של המאה ה-21 מוצגות חלק מיצירותיו בארצות הברית במגוון תערוכות בהן מוצגים פסלי ברונזה ותמונות ברזל גדולות. בנוסף, מפסל גפני עבודות יודאיקה המוצגות למכירה במספר גלריות בארץ. בעת האחרונה החל גפני יוצר פסלים סביבתיים ותמונות קיר גדולות. בין עבודותיו יצירה באורך 45 מטר הממוקמת בצומת גהה ועונה לשם "פתח תקווה - אם המושבות".
גפני התגורר בעפולה והחזיק גלריה ובית מלאכה בקיבוץ יפעת ובאתר "סקי בגלבוע".
מיצירות גפני

אנדרטה לזכר נהג האוטובוס שנפגע בפיגוע מכונית התופת בעפולה; מוצבת בתחנה המרכזית בעפולה
אנדרטה לזכר תלמידה שנפגעה בפיגוע מכונית התופת בעפולה; מוצבת בחצר בית הספר "אורן" בעפולה
אנדרטה לזכר תלמידות בית הספר בן-גוריון בעפולה שנרצחו בפיגוע מכונית התופת בעפולה המוצבת בחצר בית הספר בן-גוריון בעפולה.
האנדרטה המרכזית לזכר קורבנות הטרור בעפולה
קתדרלת בורז'

קתדרלת סנט אטיין דה בורז'  (בצרפתית: Cathédrale Saint-Étienne de Bourges) היא קתדרלה קתולית בעיר בורז'  שבצרפת, הבנויה בסגנון גותי. בשנת 1992 נכנסה הקתדרלה לרשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה

בניית הקתדרלה החלה ב-1195 בעקבות החלטתם של הארכיבישוף אנרי דה סילי (Henri de Sully) ומועצת הקנוניציה להקים קתדרלה בסגנון גותי. הקתדרלה נבנתה על חפיר גאלו-רומי. ב-1199 ירש את דה סילי הארכיבישוף גיום דה דנז'ון (Guillaume de Dangeon) והוא קבע את התוכנית האיקונוגרפית ככזו שתיאבק נגד הכפירה בנצרות. בעקבות מותו זרמו תרומות רבות לבניין הקתדרלה. ב-1214 הושלם בית המקהלה ובשנים 1224–1250 הושלמה הספינה הראשית. החזית המערבית הושלמה ב-1270. ב-1506 קרס המגדל הצפוני, אך הוא נבנה מחדש בסגנון גותי שהיה הרמוני עם החזית המערבית בת חמשת השערים.
המבנה > אדריכלות

הקתדרלה בנויה בשילוב של סגנון גותי מוקדם וסגנון גותי בשל. הקירוי הוא באמצעות קמרונות בני 6 צלעות האופייניים לגותיקה המוקדמת ואילו באגפים באמצעות קמרונות בני 4 צלעות. הקתדרלה מחולקת ל-5 אגפים: ספינה ראשית בגובה 37 מטר ואורך פנימי של 117 מטר, שני אגפים פנימיים בגובה 21.3 מטר ושני אגפים חיצוניים בגובה 9.3 מטר. האגפים נתמכו על ידי תמיכות דואות כפולות קומה אך גם בקירות עבים, שכן הבנאים חששו ששיטת התמיכות הדואות, שהייתה אז חדשה יחסית, לא תצליח לתמוך במבנה הגבוה. מבנה האגפים בעלי הגבהים השונים, עם התמיכות הדואות הכפולות, העניקו לקתדרלה מראה דמוי פירמידה. בקתדרלה זו אין בית רוחב וזאת כדי להשיג אחידות בחלל. עקב מבנה 5 האגפים יש שתי אמבולטוריות סביב האפסיס. הקתדרלה עצמה מוקפת בגנים מטופחים.
החזית המערבית היא בת 5 שערים, שער לכל אגף. הדגש בעיצוב החזית היה על פשטות ואחידות הרמונית של המבנה. המגדל הדרומי, שידוע כמגדל החירש בגלל העדר פעמונים, כמעט קרס ולכן הוצב עמוד תומך ענק בצד הדרומי שלו. המגדל הגדול בחזית הוא העתק של המגדל הנמצא בלובר, וזהו סמל לכוחה של המלוכה.
המבנה > חלונות ויטראז'

כמעט כל חלונות הויטראז' סביב האמבולטריות (למעט אלה בקפלות האקסיאליות) הם מתוכנית הזיגוג המקורית מסביבות 1215. האיקונוגרפיה ברבים מחלונות אלה היא בלתי רגילה: האיקונוגרפיה משתמשת בטיפולוגיות של סיפורים מהתנ"ך כפריפיגורציות (הקדמות המרמזות על העתיד) לאירועים בחייו של ישו; האיקונוגרפיה מציגה גם ציורים סמליים כגון שקנאי המנקר את חזהו כדי להאכיל את גוזליו בדמו שלו, לביאה המלקקת את גורה המעוות, כדי להעביר מסרים תאולוגיים מורכבים. חלונות אחרים מציגים את ישו ויום הדין האחרון, את מריה, אם ישו ואת סטפנוס הקדוש מוקפים בוויטראז'ים של גילדת הסוחרים, משל השומרוני הטוב, הבן הפזרן, סיפור Dives and Lazarus והאפוקליפסה. לצידם חלונות ובהם תיאור שנים-עשר השליחים וקדושים נוצריים. בסוף המאה ה-14 נתרם החלון " Le Grand Housteau" בידי הדוכס ג'ון מברי (Duke John of Berry) שגימר את החזית המערבית.
המבנה > פיסול

הפסלים על החזית, של המלאך מיכאל ושל הקמים לתחייה, מחייכים כלפי הטימפנון של יום הדין האחרון, סמל לכך שהם מקדמים בברכה את שיפוטו של ישו. הבעות החיוך שלהם באו כנראה בעקבות פסל המלאך המחייך בקתדרלת נוטרדאם דה ריימס. לצד הדמויות השמיימיות ישנו תיאור חי של הגהנום, מלא בשדים ובחוטאים המתבשלים בקדרה רותחת.
השערים הצידיים מציגים פיסול רומנסקי מסביבות 1160.
המבנה > יצירות נוספות

בחדר תשמישי הקדושה של בית מועצת הקתדרלה (Chapter House) התגלה ציור קיר. כמו כן, בקפלה של דה ברי ישנו פרסקו של צליבת ישו על רקע הים ושל הקימה לתחייה של ישו. הפרסקו מתוארך ל-1475.
כמו כן ישנו שעון אסטרונומי ועליו ציורים של גלגל המזלות מאת ז'אן ד'אורליאן (Jean d'Orleans). המנגנון המקורי, שיוצר על ידי ז'אן פיזורי (Jean Fusoris) ב-1424, שמור היטב, אך חלקים אחרים שניזוקו בשריפה שוחזרו והוצבו מחדש ב-1994.
גלריה

מזרח הקתדרלה מואר בלילה
שעון אסטרונומי
תוכנית הקתדרלה בת חמשת האגפים
חזית הקתדרלה
פנים הספינה הראשית
רגימנט ההוסרים המלכותי של המלכה

| --- | --- |

 Mente et Manu עשיתי זאת בעצמי
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  חיל שריון
 בסיס האם:  לונדון, בריטניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1993 – הווה (31 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  58 טנקי צ'לנג'ר 2 8 רק"מי סיור מסוג 'סימיטר' רק"מי לוגיסטיקה ומפקדה.
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל השריון המלכותי
רגימנט ההוסרים המלכותי של המלכה (באנגלית: Queen's Royal Hussars או בראשי התיבות QRH), ידוע גם בתור 'רגימנט ההוסרים האירים המלכותיים וההוסרים של המלכה' (שילוב שני שמות הרגימנטים שאוחדו) הוא רגימנט חיל שריון בצבא הבריטי. הרגימנט הוקם בשנת 1993 על ידי איחוד של שני רגימנטים; 'רגימנט ההוסרים של המלכה' ו-'רגימנט ההוסרים האירים המלכותי של המלכה'. השימוש בשם 'הוסר' נובעת מיעודם ההיסטורי של הרגימנטים בתור הוסרים או חיל פרשים קל.
ארבעת הרגימנטים אשר אוחדו לבסוף לכדי רגימנט ההוסרים, הביאו איתם מסורות והיסטוריה משלהם כולל קרבות שהשתתפו בהם וצורות לבוש ייחודיות להם.
היסטוריה > רגימנט ההוסרים של המלכה

'רגימנט ההוסרים של המלכה' (באנגלית: 'The Queen's Own Hussars') הוקם בשנת 1958 על ידי איחוד של שני רגימנטים:
רגימנט ההוסרים ה-7 של המלכה (באנגלית: '7th Queen's Own Hussars'): רגימנט אשר הוקם בסקוטלנד בתור רגימנט הוסרים (פרשים קלים), בשנת 1690. לאורך השנים עבר הרגימנט גלגולים שונים בשמו, כך לדוגמה תקופה מסוימת הוכר בתור רגימנט דרגונים קלים (שווה ערך להוסרים). בשנת 1938 הפך הרגימנט מרגימנט פרשים לרגימנט שריון ועבר לתפקד תחת חיל השריון המלכותי תפקיד אשר החזיק עד אשר פורק ואוחד לכדי 'רגימנט ההוסרים של המלכה' בשנת 1958.
רגימנט ההוסרים ה-3 של המלך (באנגלית: '3rd The King's Own Hussars'): רגימנט אשר הוקם באזור לונדון בשנת 1685. בתחילת דרכו היה עסוק הרגימנט בעיקר בסכסוכים ומרידות פנימיות בתוך הממלכה המאוחדת. בדומה לרגימנטים אחרים, לקראת מלחמת העולם השנייה הפך הרגימנט לרגימנט שריון. החל מאוקטובר 1945 ועד סוף המנדט הבריטי, הוצב הרגימנט בפלשתינה (בתחילת 1947 הוצב בעפולה). לאורך ההיסטוריה הצבאית של בריטניה שירת הרגימנט בכל הפעולות הצבאיות עד שפורק ואוחד לכדי 'רגימנט ההוסרים של המלכה' בשנת 1958.
היסטוריה > רגימנט ההוסרים האירים המלכותי של המלכה

'רגימנט ההוסרים האירים המלכותי של המלכה' (באנגלית: 'Queen's Royal Irish Hussars') הוקם אף הוא בשנת 1958 על ידי פירוק ואיחודם של שני רגימנטים:
רגימנט ההוסרים האירי ה-8 המלכותי של המלך (באנגלית: '8th King's Royal Irish Hussars'): הרגימנט הוקם בשנת 1693 באירלנד, עד שנת 1775 היה ידוע בתור 'רגימנט הדרגונים ה-8' (פרשים כבדים) ומשנה זאת קיבל את שמו וייעודו כרגימנט הוסרים. בין השאר, מוכר הרגימנט כאחד מהרגימנטים שהיוו את 'הבריגדה הקלה' במלחמת קרים, לצד ההוסרים ה-4, ואת ההסתערות המפורסמת.
רגימנט ההוסרים ה-4 של המלכה (באנגלית: '4th Queen's Own Hussars'): הרגימנט הוקם בשנת 1685 ועד שנת 1818 הוכר בתור רגימנט הדרגונים ה-4, הרגימנט קיבל את שמו וייעודו בתור רגימנט הוסרים החל משנת 1861.
מסורת

סמל הרגימנט: סמל הרגימנט הוא אותו הסמל אשר הונהג ב'רגימנט ההוסרים ה-8' ו'רגימנט ההוסרים האירים המלכותי של המלכה'. הסמל מורכב ממלאך המשולב עם נבל, אלמנט המזוהה עם סמליות של אירלנד, המלאך והנבל יושבים על ראשי תיבות שזורים של 'ההוסרים  של המלכה' ('QOH'). הסמל מעותר בחלקו העליון בכתר המלכה ובאריה המסמל את בית המלוכה, ובחלקו התחתון במגילה עם שם הרגימנט.
צבעי הרגימנט: צבעי הרגימנט הם שלושה פסים רחבים בצבעי כחול ירוק וכחול, כאשר ביניהם שני פסים דקים בצבע צהוב. הצבע הכחול מציין את מסורת 'רגימנט ההוסרים ה-3' שהחלה בשנת 1685, כאשר הרגימנט (שהיה אז 'רגימנט הדרגונים של המלכה') ענד נוצת מצנפת בצבע כחול. הצבע הירוק הוא לציון מסורת של 'רגימנט ההוסרים ה-4' שנובעת מהקשר של הרגימנט לאירלנד שמאופיינת בצבע הירוק, הרגימנט ה-4 אפשר בנוסף לכך לחייליו ללבוש ג'אקט ירוק ובאופן מסורתי גם כומתה. הצבע הצהוב מאזכר את הצבע המסורתי של פרשים קלים ובאופן כללי של כל יחידה קלה, אשר מאופיין בשימוש בצבע הצהוב בקצוות המדים לאורך ההיסטוריה של המאות ה-17 עד תחילת המאה ה-20.
וינסטון צ'רצ'יל: צ'רצ'יל הצטרף ל'רגימנט ההוסרים ה-4' בתור קצין לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לקצונה בשנת 1895. בשנת 1900 עזב את הצבא הסדיר וקיבל משרת קפטן ברגימנט ההוסרים במילואים. החל משנת 1941 שימש צ'רצ'יל בתור צ'יף-קולונל בפיקוד 'רגימנט ההוסרים ה-4', תפקיד אשר החזיק עד מותו בשנת 1965, כאשר אוחדו הרגימנטים בשנת 1958 שימש בתפקיד זה גם ברגימנט החדש. בתור כבוד לצ'רצ'יל הטנק של מפקד הרגימנט נקרא באופן מסורתי צ'רצ'יל, בנוסף מוענק 'גביע צ'רצ'יל' על הישגים בקליעה ברגימנט.
כובע האוהל: לרגימנט מסורת נוספת לפיה קציני הרגימנט מסתובבים ביום יום עם מצנפת בד הנקראת כובע אוהל (Tent hat), מצנפת זאת היא בצבע כחול עם פס צהוב לאורכה והיא נחבשת ללא סיכת הרגימנט כנהוג. מסורת זאת הייתה נחלתם הבלעדית של 'רגימנט ההוסרים ה-4'.
מבנה

רגימנט ההוסרים נחשב לרגימנט מסוג 58, כלומר שמשרתים בו 58 טנקים מסוג צ'לנג'ר 2. הרגימנט מחולק לארבעה אסקדרונים הנקראים בחיל הפרשים הבריטי 'אסקדרוני חרב' (Sabre Squadrons), בכל אסקדרון כזה ישנן ארבע מחלקות בעלות שלושה טנקים בכל מחלקה. בנוסף למבנה זה, בכל אסקדרון שני טנקים למ"פ ולסגנו ולבסוף שני טנקים למפקד הרגימנט וסגנו.

מלבד הטנקים, לכל אסקדרון ישנו כוח לוגיסטי משוריין בעל נגמ"שי חילוץ ותיקון, בנוסף, במפקדת הרגימנט ישנם כוחות רפואה, קשר, פיקוד ולוגיסטיקה לתמיכת הרגימנט כולו. לרגימנט ישנה גם אסקדרון סיור בעל שמונה רק"מי סיור מסוג F107 'סימיטר'.
הוסר מ'רגימנט ההוסרים ה-8', 1850.
טנק הצ'לנג'ר 2, 2004.
קליפורד הכלב האדום הגדול (סרט, 2021)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סדרת הספרים "קליפורד הכלב האדום" מאת נורמן ברידוול
 בימוי:  וולט בקר
 הופק בידי:  ג'ורדן קנר יולה לוקסה
 תסריט:  ג'יי שריק דייוויד רון בלייז המינגוויי
 עריכה:  סברינה פליסקו
 שחקנים ראשיים:  ג'ק וייטהול דארבי קמפ טוני הייל סיינה גילורי ראסל וונג ג'ון קליז
 מדבבים:  דייוויד אלן גריר
 מוזיקה:  ג'ון דבני 
 צילום:  פטר ליונס קוליסטר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 חברת הפקה:  פרמאונט, אנטרטיינמנט ואן, אולפני ההנפשה של פרמאונט, תאגיד סקולסטיק 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט (ברחבי העולם) eOne Films (קנדה ובריטניה)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 בנובמבר 2021 ישראל 18 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט ילדים 
 www.cliffordmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קליפורד הכלב האדום הגדול (באנגלית: Clifford the Big Red Dog) הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי, שבוים על ידי וולט בקר. הסרט מבוסס על סדרת ספרי הילדים "קליפורד הכלב האדום" מאת נורמן ברידוול. בסרט מככבים ג'ק וייטהול, דארבי קמפ, טוני הייל, סיינה גילורי, ראסל וונג וג'ון קליז, ואת דמותו של קליפורד מדבב דייוויד אלן גריר.
הסרט היה אמור לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2021, תחת הפצתה של סרטי פרמאונט, אולם נדחה בעקבות מגפת הקורונה. הסרט יצא לאקרנים ולאתר סרטי פרמאונט+ ב-1 בנובמבר 2021.
תקציר העלילה

כשתלמידת חטיבת הביניים אמילי אליזבת מתקשה להשתלב בביתה ובבית ספרה, היא מגלה גור כלבים אדום בשם קליפורד ממציל בעלי חיים קסום. כשקליפורד הופך לכלב ענקי ומושך את תשומת ליבה של חברת גנטיקה המעוניינת לעשות ניסויים בגודלם של בעלי החיים, אמילי ודודה השלומיאל, קייסי, נאלצים להיאבק נגדה תוך כדי מנוסה ברחבי ניו יורק. בדרך, קליפורד משפיע על חייהם של כל הסובבים אותו ומלמד את אמילי ואת דודה את משמעותה האמיתית של קבלה ואהבה ללא תנאי.
צוות השחקנים והדמויות

דייוויד אלן גריר – קליפורד (דיבוב), גור כלבים אדום שגדל לפתע לממדים ענקיים.
דארבי קמפ – אמילי אליזבת הווארד, ילדה צעירה שמאמצת את קליפורד ועד מהרה נאלצת להצילו מחברת גנטיקה תככנית.
ג'ק וייטהול – קייסי הווארד, דודה השלומיאל של אמילי.
אייזק וונג – אוון יו, נער שגר בדירה הסמוכה לשל אמילי.
ג'ון קליז – מר ברידוול, מציל החיות הקסום שמעניק לאמילי את קליפורד.
ראסל וונג – מר יו, אביו של אוון.
פול רודריגס – סאנצ'ס, בעל הבודגה.
טוני הייל – פיטר טיירן
ראסל פיטרס – מאליק
סיינה גילורי – מגי הווארד, אמה של אמילי אליזבת, שנמצאת בנסיעת עסקים.
קינן תומפסון – וטרינר
רוזי פרז – לוסיל
ג'סיקה קינן וין – קולט
סיבאן פאלון הוגאן – פטרה
ביר אלן-בליין – גברת ג'רוויס, עורכת דין שמסייעת לאמילי להציל את קליפורד מחברת הגנטיקה.
הפקה > פיתוח

במאי 2012, נמסר כי סרטי יוניברסל ואילומיניישן הפקות יפיקו סרט לייב אקשן על פי סדרת הספרים. על פי הדיווח, מאט לופז נשכר לכתוב את התסריט לסרט, אותו יפיקו כריס מלדנדרי ודברה פורטה, אך ביולי 2013 נמסר כי אילומיניישן הפקות ביטלה את הפקת הסרט. ב-13 בספטמבר 2013 דווח כי הסרט עדיין נמצא בפיתוח, וכי הבמאי דייוויד באוורס מנהל משא ומתן על בימוי הסרט. עוד דווח כי בדומה לסרט "הופ ארנב" משנת 2011, גם דמותו של הכלב תונפש ואילו הדמויות האחרות יהיו בלייב אקשן.
בשנת 2016 רכשה סרטי פרמאונט את זכויות פיתוח הסרט. ב-25 בספטמבר 2017 נמסר כי וולט בקר יהיה אמון על בימוי הסרט על פי תסריט שנכתב מחדש על ידי אלן רפופורט, תוך שימוש בתסריט המקורי שכתב ג'סטין מאלן, ושהסרט יופק על ידי פורטה.
ב-20 ביוני 2019 פרמאונט סגרה עסקה עם אנטרטיינמנט ואן על מימון משותף של הפקת הסרט. במסגרת העסקה, eOne Films תהיה אמונה על הפצת הסרט בקנדה ובבריטניה, למעט זכויות שידור טלוויזיה בבריטניה, בעוד פרמאונט תפיץ את הסרט ברחבי העולם, כולל ארצות הברית.
ב-25 בדצמבר 2019 הודלפה תמונה ראשונה מהסרט שחושפת את דמותו של קליפורד.
הפקה > ליהוק

במאי 2019 נמסר כי דארבי קמפ וג'ק וייטהול לוהקו לתפקידים הראשיים בסרט. ביוני 2019 הצטרפו לצוות השחקנים ג'ון קליז, סיינה גילורי, אייזק וונג, קינן תומפסון, רוזי פרז, דייוויד אלן גריר, קית' אוול, ביר אלן-בליין ולין כהן.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-10 ביוני 2019 בניו יורק, והסתיימו ב-23 באוגוסט 2019.
הפקה > מוזיקה

ב-18 בנובמבר 2020 הוכרז כי המלחין ג'ון דבני יהיה אמון על הלחנת הפסקול עבור הסרט.
הפצה

הסרט יצא לאקרנים תחת הפצתה של "סרטי פרמאונט" סרטי פרמאונט+ ב-10 בנובמבר 2021. בתחילה, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-13 בנובמבר 2020, לפני שנדחה ל-5 בנובמבר 2021, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בהמשך, הסרט הוקדם ל-17 בספטמבר 2021, אך נדחה שוב עקב התפרצות זן הדלתא של נגיף הקורונה. במהלך תקופת פיתוחו המקורי של הסרט, "סרטי יוניברסל" תכננו להפיץ את הסרט ב-8 באפריל 2016, לפני שדחו את עלייתו לאקרנים ל-31 בדצמבר 2016. הסרט אף עתיד להיות זמין בשירות "סרטי פרמאונט+" למשך 45 ימים לאחר עלייתו לאקרנים.
הפצה > נובליזציה

עלילת הסרט עובדה לרומן גרפי על ידי הקומיקסאית ג'ורג'יה בול והמאייר צ'י נגו. הרומן הגרפי היה אמור לצאת לאור ב-23 באוגוסט 2021, אך לבסוף הוא יצא ב-7 בדצמבר.
ראיות למוצא משותף

ראיות למוצא משותף של יצורים חיים על פני כדור הארץ התגלו על ידי מדענים ממגוון תחומים לאורך שנים רבות. ראיות כאלו מאששות ומחזקות את תורת האבולוציה, ואת הטענה שכל היצורים החיים התפתחו מאב קדמון כולל, ומספקות מידע לגבי התהליכים הגורמים להשתנותם של יצורים חיים לאורך זמן. ראיות אלו תומכות בסינתזה האבולוציונית המודרנית, התאוריה המדעית הנוכחית שמסבירה כיצד החיים משתנים לאורך זמן.
מהשוואה בין רצפים גנטיים של יצורים עולה, כי ליצורים קרובים יותר מבחינה פילוגנטית יש דמיון רב יותר ברצפים הגנטיים. ראיה נוספת מגיעה משאריות גנטיות כגון פסאודו גנים – מקטעים גנטיים המהווים גן באורגניזם קרוב, אבל חדלו מפעילות והתנוונו.
מאובנים הם ממצאים חשובים להערכת זמן הפיצול של שושלות. מכיוון שהתאבנות היא אירוע נדיר, הדורש בדרך כלל שהאורגניזם יכיל חלקי גוף קשים וימות באזור שבו יורדים משקעים, רשומות המאובנים מספקות רק מידע דליל לסירוגין על האבולוציה של החיים. ראיות על אורגניזמים שחיו לפני התפתחותם של חלקי גוף קשיח כגון קונכיות, עצמות ושיניים הן נדירות במיוחד, אך קיימות בצורת מיקרו-מאובנים עתיקים, כמו גם הופעות של אורגניזמים רכי גוף שונים.
ראיה נוספת מגיעה מתחום הביוגאוגרפיה, מכיוון שעיקרון האבולוציה ממוצא משותף הוא ההסבר הישיר והטוב ביותר למגוון עובדות הנוגעות לתפוצתם של בעלי חיים וצמחים. הדבר בולט במיוחד בתחום הביוגאוגרפיה של איים. בשילוב עם תאוריית טקטוניקת הלוחות, תאוריית המוצא המשותף נותנת הסבר אמין ועקבי לתפוצתם הגאוגרפית של מינים.
ההתפתחות וההתפשטות של חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה וחרקים עמידים להדברה מספקות הוכחה לכך שהאבולוציה היא תהליך שקורה בטבע. לצד זאת, נצפו מקרים של התפצלות מין אחד לשני מינים (ספציאציה). התפצלות נצפתה באופן ישיר ועקיף במעבדה ובטבע. להלן סקירה של הראיות לאבולוציה מאב קדמון כולל.