stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמון גוסמאן
קריירה

גוסמאן הצטרף לברצלונה באמצע עונת 1927/1928. עד סוף העונה השתתף ב-16 משחקים. בסוף עונה זו פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד בגמר הגביע הספרדי. גוסמאן פתח במשחק הגמר הראשון שהסתיים בתיקו, ולכן התקיים משחק חוזר, בו הוא הורחק בכרטיס אדום. גם המשחק החוזר הסתיים בתיקו ולכן התקיים משחק חוזר שני, בו עזר לברצלונה לנצח 3-1 ולזכות בתואר, בפעם השמינית בתולדות הקבוצה. בהמשך השנה הוקמה הליגה הספרדית. לאחר שלא שיחק בשבעת המשחקים הראשונים, בהם הפסידה ברצלונה 4 פעמים, ערך גוסמאן את הופעת הבכורה בליגה בדרבי מול אספניול ב-7 באפריל 1929, בו ניצחה ברצלונה ניצחה 1-0. גוסמאן פתח בכל 11 משחקי הליגה האחרונים לעונה זו, ברצלונה ניצחה 9 מתוכם וזכתה באליפות הראשונה של ספרד.
בעונת 1929/1930 ערך 42 הופעות במשחקים רשמיים, 12 מהן בליגה הספרדית, בה הגיעה ברצלונה למקום השני. יכולתו הטובה של גוסמאן זיכתה אותו בזימון לנבחרת ספרד והוא השתתף בשלושה משחקי ידידות שלה במהלך 1930. הראשון שבהם היה ניצחון 1-0 על צ'כוסלובקיה ב-1 בינואר והאחרון בניצחון 1-0 על פורטוגל ב-30 בנובמבר. מנקודה זו, עם המאמן ג'ק גרינוול, דעך בהדרגה מעמדו של גוסמאן בברצלונה והוא החל לשחק פחות ופחות במשחקיה. בעונת 1930/1931 שותף ב-26 משחקים, אך רק שניים מהם בליגה. בעונה שלאחר מכן פתח ב-5 משחקי ליגה וכן בגמר הגביע הספרדי, בו הפסידה קבוצתו 1-0 לאתלטיק בילבאו. כך מיעט לשחק גם בשנתיים הבאות, עד שבעונת 1934/1935, עם פרנץ פלאטקו כמאמן, חל שיפור במצבו והוא פתח ב-22 משחקים, 8 מהם בליגה. את שערו היחיד בליגה הספרדית כבש בקלאסיקו נגד ריאל מדריד בו הפסידה ברצלונה 8-2 ב-3 בפברואר 1935.
בסוף העונה עזב את ברצלונה והצטרף כשחקן-מאמן למיורקה, ששיחקה בליגה האזורית באותן שנים. בין 1936 ל-1939 הושבת הכדורגל בספרד בשל מלחמת האזרחים הספרדית, ולאחר חזרת הפעילות שיחקה מיורקה בליגה השנייה. גוסמאן פרש ממשחק ב-1940.
בקיץ 1941 שב לברצלונה והוא מילא את תפקיד האימון המקצועי היחיד בחייו כשהחליף את מאמן הקבוצה ז'וזפ פלנס. עונת 1941/1942 הייתה הקשה ביותר בתולדות הקבוצה. היא ניצחה לראשונה רק במחזור השביעי, לאחר שישה הפסדים רצופים. בהמשך ניצחה 3 משחקים רצופים, אך היא שבה להפסיד בינואר 1942, כשהשיא היה הפסד 2-0 ביתי בקלאסיקו לריאל מדריד. זמן קצר לאחר ההפסד למדריד פוטר גוסמאן והוחלף בחואן חוסה נוגס. הקבוצה הצליחה להישאר בליגה בקושי רב, לאחר שסיימה במקום ה-12, במרחק 2 נקודות מהרקולס שבמקום ה-13 שמוביל לירידה לליגה השנייה. השחקן שבלט תחת גוסמאן בברצלונה היה החלוץ מריאנו מרטין, שהוביל את כובשי הקבוצה עם 18 שערי ליגה.
במשחק הוקרה למריה מרטינס "ריני" שנערך ב-1 באפריל 1954 בלס קורטס התמוטט גוסמאן בשל התקף לב ונפטר בהמשך היום, כשהיה בן 47.
תארים > ברצלונה

הליגה הספרדית (1): 1928/1929
הגביע הספרדי (1): 1927/1928
אליפות קטלוניה (4): 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932, 1934/1935
הערות שוליים

↑  לפי מספר מקורות, שם המשפחה האמהי שלו הוא קרבונל (Carbonell).
שחקני ברצלונה שזכו בגביע ב-1928. משמאל לימין: 

עומדים: פורנס (מאמן), מאס, קאסטייו, ליורנס, ולטר, גוסמאן, קרלויה ופלאטקו. יושבים: פיירה, ססטרה, סמיטייר, ארוצ'ה וסאז'י.
רובן איילנד

מבט על קייפטאון מהר השולחן: האי נראה למעלה משמאל
האי רובן (אנגלית Robben Island; אפריקאנס Robbeneiland, מהולנדית "אי כלבי הים") הוא אי השוכן במפרץ השולחן באוקיינוס האטלנטי, כ-9.3 ק"מ מצפון לחופי העיר קייפטאון בדרום אפריקה ובמרחק של כ-6.5 ק"מ מהחוף שממזרח לו. לאי צורת אליפסה, אורכו כ-3.5 ק"מ ורוחבו כ-1.5 ק"מ, והוא מכסה שטח של 4.75 קמ"ר. האי הוא פסגתו של הר תת-ימי, הוא שטוח כמעט לחלוטין ומגיע לגובה של מטרים ספורים בלבד מעל פני הים.
האי שימש כמתקן כליאה, בית חולים למנודים ובסיס צבאי מאז המאה ה-17, ועיקר פרסומו בא לו ממתקן הכליאה שפעל בו בשנות משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, עת נכלאו בו מתנגדי הממשל ולוחמי חירות, שהמפורסם בהם הוא נלסון מנדלה. עם ביטול האפרטהייד, נסגר מתקן הכליאה באופן סופי בשנת 1996, ומאז משמש האי כמוזיאון וכאתר תיירות פופולרי. בשנת 1999 הוכרז רובן איילנד כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

לא ידוע אם האי יושב לפני בוא האירופים, אך סביר שהראשונים שדרכו במקום היו אנשיו של ואסקו דה גאמה בדרכם הימית דרך נתיב הכף לעבר דרום-מזרח אסיה. אלה עצרו באי ב-1498 בחיפוש אחר מקלט ואספקה. במאה ה-16 ובמאה ה-17 פקדו את האי ספינות אירופיות נוספות, שכן הוא סיפק מזון והגנה מהשבטים בחופי היבשת עצמה וניתן היה לאסוף בו מי גשמים לשתייה. מאידך היו חופי האי למקום בו נטרפו מספר ספינות בשל הרוחות החזקות וגלי הגאות הפוקדים את חופיו הצפוניים והמערביים.
חברת הודו המזרחית ההולנדית גילתה את הפוטנציאל של אזור כף התקווה הטובה באמצע המאה ה-17, וב-1657 ייסד יאן ואן ריבק מושבה בקייפטאון אליה הצטרפו הוגנוטים מצרפת בשנת 1688 ומוסלמים שהגיעו מאיי הודו המזרחית. המתיישבים החלו לעסוק בסחר עבדים ויתרונו של האי כמתקן כליאה התברר עד מהרה. תחילה נשלחו אליו עבדים ושבויי מלחמה, ולאחר מכן חיילים ומלחים שהורשעו ונידונו למאסר, מנהיגים פוליטיים ודתיים מוסלמים ומתנגדים לשלטון. אלה נכלאו בחלקו הדרומי והמזרחי של האי אשר איפשר מגורי אדם והקמת מבנים, והועסקו בחציבת אבן גיר וצפחה ובשריפת צדפות שנועדו לספק את חומרי הבנייה למושבה. על הגבעה הגבוהה באי שנודעה כ"גבעת האש" הוצתה מדורה כדי להזהיר את האוניות הקרבות, וכיום ניצב במקום מגדלור בגובה של 18 מטר, שהוקם בשנת 1864.
הבריטים שהשתלטו על האזור באופן סופי בשנת 1806 הקימו באי את המבנים הניצבים בו עד היום. מבנים אלה שנודעו בכינוי "הכפר" המשיכו ושימשו כמתקן כליאה עד 1846, עת הוקם במקום בית חולים שיועד לחולים כרוניים, אנשים הלוקים בנפשם ומצורעים, אם כי עדיין נשלחו אליו גם אסירים פוליטיים חשובים. החל בשנות השישים של המאה ה-19 החלה הנהלת בית החולים להפריד בין האסירים והחולים בהתאם לגזעם. ההשגחה הרפואית באי הייתה ירודה ועד מהרה הוא הפך למושבת המצורעים העיקרית באזור, ובה מעל אלף איש. ב-1931 נסגר בית החולים והועלו תוכניות להפיכת המקום לאתר נופש, אך אלה נגנזו עם התקרב מלחמת העולם השנייה. האי הוכרז כשטח צבאי והיה למעוז ההגנה הקדמי על מפרץ השולחן. בחלקו הצפון-מזרחי הוקם המעגן ששרד בו עד היום, והוצבו בו סוללות תותחים, מגדלי שמירה, מחסני תחמושת, קסרקטין וסוללות הגנה לאורך החוף. לאחר המלחמה המשיך האי לשמש כבסיס אימונים וב-1951 עבר לרשות חיל הים הדרום-אפריקאי.
ב-1959 הוקם באי מתקן כליאה ברמת רגישות גבוהה לאסירים פוליטיים שנשפטו על ידי משטר האפרטהייד וכן לאסירים רגילים. האסירים הפליליים הראשונים, שהיו כולם שחורים, הועברו אל האי ב-1961, ושנה לאחר מכן הגיעו אליו ראשוני האסירים הפוליטיים. אלה השתייכו בעיקר לקונגרס הלאומי האפריקני ולקונגרס הפאן-אפריקאי, והאסיר הידוע ביותר שהוחזק באי הוא ללא ספק נלסון מנדלה. מנדלה, מנהיג הקונגרס הלאומי האפריקני ולימים נשיא דרום אפריקה, היה אסור באי למשך 18 שנה, עד מרץ 1982. באמצע שנות השישים של המאה ה-20 נסלל צינור לאספקת מים אל האי, וזה הונח על קרקעית הים. לאחר ביטול משטר האפרטהייד, עזבו אחרוני האסירים את האי בשנת 1991, וב-1996 נסגר מתקן הכליאה באופן סופי והיה ל"מוזיאון רובן איילנד", שמטרתו לשמר את מורשת המקום במישור הלאומי והבינלאומי. המוזיאון בחר לעצמו לוגו בו נראים ארבעה קווים אנכיים המתפתחים מסורגים משמאל לדמות אנושית שזרועותיה מושטות כלפי מעלה מימין, וזאת כסמל לחירות. אלה מצוירים על רקע כחול, המסמל את תכול השמיים שנראו מחלונות מתקן הכליאה, ועל כן את התקווה.
גלריה

שער הכניסה אל האי
מחצבת אבן-הגיר
חצר הכלא
תאי מאסר
מתקן כליאה באי רובן. הר השולחן ברקע
קנינדה

| --- | --- |
דגל קנינדהדגל קנינדה

 מדינה:  ברזיל ברזיל
 מדינה:  סיארה סיארה
 ראש העיר:  סלסו כריסוסטמו
 תאריך ייסוד:  1846 
 שטח:  3,218.423 קמ"ר
 גובה:  148 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במועצה האזורית:  74,174 (2022)
  ‑ צפיפות:  23.14 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  4°21′32″S 39°18′43″W﻿ / ﻿4.3588888888889°S 39.311944444444°W﻿ / -4.3588888888889; -39.311944444444 
 אזור זמן:  UTC -3
 http://www.caninde.ce.gov.br
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיקנינדה(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיקנינדה(למפת סיארה רגילה) פורטלזה קאוקאיה ז'ואזיירו דו נורטה סובראל איגואטו קישדה פיאאוי פרנמבוקו פאראיבה ריו גראנדה דו נורטה  האוקיינוס האטלנטיקנינדה(למפת סיארה מוגדלת) פורטלזה קאוקאיה ז'ואזיירו דו נורטה סובראל איגואטו קישדה פיאאוי פרנמבוקו פאראיבה ריו גראנדה דו נורטה  האוקיינוס האטלנטיקנינדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קנינדה (בפורטוגזית: Canindé) היא מועצה אזורית (município) במדינת סיארה שבברזיל. היא נחשבת לעיירה המאוכלסת ה-12 בגודלה[דרוש מקור][דרושה הבהרה] בסיארה.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת כ-94 ק"מ מבירת סיארה פורטלזה וכ-1,566 ק"מ מבירת ברזיל ברזיליה.
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכבישים CE-257 ו-Q20. בנוסף, בעיירה יש מספר רב של תחנות דלק וסניפים לרחיצת רכב.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוקטובר (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אפריל (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 600 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (140 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
מוסדות בעיירה

בעיירה יש גן חיות, תחנת משטרה ומספר רב של בתי חולים, בתי מרקחת, בתי מלון, כנסיות, סופרמרקטים, מסעדות וברים.
לקריאה נוספת

Venâncio Willeke: São Francisco das Chagas de Canindé. Resumo histórico. Editôra Mensageiro da Fê, Salvador da Bahia 1962.
Projektbereich Dritte Welt der Arbeitsgemeinschaft katholischer Studenten- und Hochschulgemeinden (AGG): Nordostbrasilien, zum Beispiel Canindé. AGG, Bonn 1974.
Arievaldo Viana: São Francisco de Canindé na literatura de cordel. Editora Ao Livro Tecnico, Fortaleza 2002, ISBN 85-89214-04-4.
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 138406535   WorldCat (עם VIAF): 138406535 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכס וינדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,201 מ' 
 שטח:  208 קמ"ר 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 רכס הרים:  הרי קולומביה
 קואורדינטות:  51°52′00″N 118°09′00″W﻿ / ﻿51.8667°N 118.15°W﻿ / 51.8667; -118.15
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט רכס וינדי(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט רכס וינדי(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכס וינדי(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכס וינדי
 
רכס וינדי (באנגלית: Windy Range) הוא תת רכס של רכסי ביג בנד, של הרי סילקרק שבהרי קולומביה, שבדרום מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה.
הרכס ממוקם מצפון לרכס אדאמנט.
שיא גובהו של הרכס (בהר נפטון) 3,201 מטרים מעל פני הים.
שטחו של הרכס - 208 קילומטרים רבועים.
הערות שוליים

↑  אתר השמות הרשמי של ממשלת קולומביה הבריטית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובהו של הנפטון, ושיא גובהו של הרכס 2,965 מטרים מעל פני הים.
↑  מידע גאוגרפי על הר נפטון
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רכס וינדי".
רליאנט קיטן

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רלייאנט 
 מודל קודם:  רליאנט רבל 
 מודל אחריו:  רליאנט פוקס 
 רוחב:  1,420 מ"מ 
 גובה:  1,395 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,145 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
רליאנט קיטן, סטיישן
רליאנט קיטן, סטיישן, שנת 1977
רליאנט קיטן, סטיישן
רליאנט קיטן - סדאן, שנת 1976
רליאנט קיטן - סדאן
רליאנט קיטן (באנגלית: Reliant Kitten) הוא דגם מכונית עירונית קטנה, בעלת 4 גלגלים, עשויה פיברגלס, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1975–1982.
סך הכול יוצרו 4,074 יחידות.
הרליאנט קיטן שווקה במדינת ישראל בשנים 1978–1979, תחת הסיסמה: "קיטן 24 ק"מ לליטר" ונמכרו בה כמה עשרות יחידות.
דגמי רליאנט קיטן

רליאנט קיטן סדאן, 2.5 דלתות, (2 דלתות קדמיות + חלון אחורי נפתח כלפי מעלה), 4 מושבים
רליאנט קיטן סטיישן, 3 דלתות (2 דלתות קדמיות + דלת אחורית על ציר צד)
רליאנט קיטן מסחרית (ואן)
מפרט טכני ומידות

מנוע קדמי, 4 צילינדרים 848 סמ"ק
מהירות שיא - 85 קמ"ש
תאוצה 0 - 60 קמ"ש - 14 שניות
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
אורך הרכב - 3,327 מ"מ
רוחב - 1,422 מ"מ
גובה - 1,397 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,146 מ"מ
משקל - 508 ק"ג
מאוקטובר 1976 יוצרה גרסת דה-לוקס: מד לחץ שמן, מד מתח, רדיו + רמקולים, פנסי ערפל.
שיתוף הפעולה בין חברת רליאנט לחברת "אוטוקרס" הישראלית

ראשיתה של "אוטוקרס" בשנת 1952, בסדנה חיפאית של המהנדס לדיסלאב שנלר. סדנה זו ייצרה תלת אופן פשוט, שייעודו המקורי חלוקת חלב, ברישיון רליאנט הבריטית (Reliant). באמצע שנות ה-50 חבר אל שנלר איש העסקים יצחק שובינסקי. שובינסקי שאף לפתח תעשיית רכב של ממש ולא להסתפק באותו רכב תלת גלגלי, ובשנת 1957 שינתה הסדנה הקטנה של שנלר את פניה והפכה לחברת "אוטוקרס" (Autocars).
תחילת הדרך, בדומה למפעל "קייזר-אילין", הייתה בחיפוש אחר דגמי מכוניות המיוצרות בהצלחה בעולם והרכבתם במפעל בארץ. גם שובינסקי נתקל באותם קשיים שמקורם בחרם הערבי, והחברה התקשתה מאוד ליצור שיתופי פעולה מסוג זה, למעט אותו שיתוף פעולה קיים עם רליאנט הבריטית. קושי זה הוביל את "אוטוקרס" להכרה כי יזדקקו לרכב מתכנון מקורי. כך, לראשונה בישראל, החלה לקרום עור וגידים תוכנית לייצור רכב שאינו מבוסס על הרכבה מקומית של דגם קיים, אלא על תכנון של רכב חדש שמכלוליו יתבססו ככל שניתן על רכיבי מדף הקימים בעולם.
הדגמים הראשונים של מכונית הספורט סברה ספורט יוצרו על ידי חברת רליאנט.
בסוף יולי 1981 לקה מנכ"ל אוטוקרס לשעבר, יצחק שובינסקי בהתקף לב מאחורי הגה הרליאנט קיטן מהפיברגלס שנהג בה, סטה מהכביש, פגע בעץ ונהרג. מפעל אוטוקארס נסגר סופית בשנת 1987.
ראו גם

רליאנט סברה
רליאנט רבל
רליאנט ראגאל
רליאנט רובין
רליאנט ריאלטו
רליאנט TW9
רליאנט פוקס
באג בונד
לקריאה נוספת

רליאנט קיטן  (2:41 דקות), יו-טיוב
רליאנט קיטן  (0:56), יו-טיוב
רליאנט קיטן  אספנות, קלאסיות, כלי רכב, אופנועים - פורום אספני כלי הרכב
הערות שוליים

↑  אוטוקרס, רום כרמל, בני אביעד
קרלייל (אנגליה)

| --- | --- |
סמל קרליילסמל קרלייל
מרכז העיר קרלייל
מרכז העיר קרלייל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  אנגליה אנגליה
 מחוז:  קאמבריה
 נפה:  נפת קרלייל
 שטח:  18.9 קמ"ר
 גובה:  28 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  75,399 (2016)
  ‑ במטרופולין:  107,524 (2011)
 קואורדינטות:  54°53′41″N 2°56′11″W﻿ / ﻿54.894722222222°N 2.9363888888889°W﻿ / 54.894722222222; -2.9363888888889 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.carlisle.gov.uk/carlislecc/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים קרלייל(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים קרלייל(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי קרלייל(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי קרלייל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קרלייל (באנגלית: Carlisle) היא עיר בצפון-מערב אנגליה, המרכז המנהלי של נפת קרלייל ובירת מחוז קאמבריה.
העיר קרלייל הייתה מרכז עירוני חשוב של שבט קרווטי הקלטי לפני הכיבוש הרומאי של בריטניה, הרומאים הרחיבו את היישוב וקראו לו לוגווליום, הוא שימש את הלגיונות בצפון אנגליה וכמרכז לוגיסטי לחומת אדריאנוס הסמוך. לאחר עזיבת הרומאים במאה ה-5, המשיכה קרלייל לאורך רוב ההיסטוריה שלה לשמש עיר גבול חשובה ומרכז צבאי בשל הסמיכות לגבול הסקוטי. במהלך המאה ה-19 הפכה קרלייל למרכז של תעשיית הטקסטיל והיא גדלה באופן ניכר והפכה למרכז תרבותי ומנהלי חשוב בצפון אנגליה.
קרלייל כוללת אוכלוסייה של 75,306 תושבים בעיר עצמה ו-107,524 במרחב האורבני כולו.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

קרלייל הייתה אתר התיישבות חשוב בתקופת הברזל ומרכז של שבט הקרווטי הקלטי ששטחיו התפרסו ברוב שטחי מחוז קמבריה של ימינו. שם היישוב בתקופה הברטונית היה לוגוולוס (Luguwalos); "כוחו של לוגוס", כאשר לוגוס היה אחד האלים הקלטים שווה ערך למרקוריוס הרומי. בשנת 73 הגיעו הרומאים לאזור כחלק מכיבוש בריטניה והקימו ביצורי עץ באתר טירת קרלייל של ימינו, בתקופה הרומאית שם היישוב, לוגווליום ("העיר של לוגוולוס"), היה לטיניזציה של השם הקלטי המקורי. בשנים הראשונות לשלטון הרומאי, לוגווליום הייתה מרכז צבאי חשוב בו עברו הלגיונות בדרכם למערכות בצפון (סקוטלנד) ובנוסף הוצב רגימנט של כ-500 פרשים דרך קבע בלוגווליום עצמה.
בשנת 122 ביקר הקיסר אדריאנוס את לוגווליום ואישר את הקמת חומת אדריאנוס לאורך הגבול אל מול השבטים הפיקטים מצפון, בשלב זה הייתה לוגווליום עיר מבוצרת מרכזית בצפון-מערב הפרובינציה הבריטית. במהלך המאה ה-5 עזבו הרומאים בהדרגה את האי הבריטי, בלוגווליום נמצאו מטבעות רומאיות המעידות על נוכחות רומאית לפחות עד תקופת שלטונו של ולנטיניאנוס השני (375 - 392). לאחר העזיבה הרומאית אזור קאמבריה התבסס תחת ממלכת רגאד כשבירתה ומרכז השלטון שלה היה קר ליגווליד, השם הברטוני של העיר (קר: Cear; מבצר) מה שהתפתח בהמשך לשם קרלייל כיום. סביב שנת 730 רגאד עברה לשליטת ממלכת נורת'מבריה ובמשך השנים עברה קרלייל מספר פעמים בין נורת'מבריה לממלכת סטרת'קלייד.
בתקופת הפלישה הנורמנית לבריטניה שהחלה ב-1066 הייתה קרלייל חלק מממלכת סקוטלנד. ויליאם השני, מלך אנגליה, בנו של ויליאם הכובש, פלש לאזור ב-1092 וכבש את קרלייל כמבצר חשוב בצפון הממלכה האנגלית. עם כיבוש העיר החלו האנגלים לבנות את טירת קרלייל על גבי המבצר הרומאי ההיסטורי, ב-1112 הטירה הורחבה וביצורי העץ הוחלפו בחומות אבן, בנוסף נבנו חומות עיר שכללו שלושה שערים מרכזיים. עשור לאחר מכן ב-1122 נבנתה קתדרלת קרלייל בתור מנזר אוגוסטיני, ב-1133 הפכה לקתדרלה וב-1157 הפכה העיר לבירת מחוז קרליול ("בישוף קרלייל") עד שב-1177 שונה שם המחוז לקמברלנד.
היסטוריה > העת המודרנית

במהלך המאה ה-16 קרלייל שימשה מקור כוח צבאי אזורי אל מול פעולות פשיעה ותקיפות שהגיעו מעבר לגבול הסקוטי, באמצע המאה ה-16 בהוראת הנרי השמיני, מלך אנגליה, שופצו ושופרו ביצורי העיר משום עליית חשיבותה הצבאית. בשנת 1603 אוחדו הכתרים של סקוטלנד ואנגליה עם עליית ג'יימס הראשון לכס הממלכות המאוחד, מה שהוריד מקרלייל את מעמדה כעיר גבול, אך חשיבותה הצבאית עלתה משמעותית עם פרוץ מלחמת האזרחים האנגלית ב-1642 אז היא אוישה על ידי חיל מצב נאמן למלך. ביוני 1645 העיר נפלה לידי הכוחות הפרלמנטריים לאחר מצור ממושך של כשמונה חודשים ולאחר מכן הועברה לידי כוחות סקוטים בעלי ברית של הפרמנטריים ששיפצו את ביצורי העיר לאחר שנפגעו מהלחימה הממושכת.
קרלייל המשיכה לשמש מרכז צבאי עם חיל מצב קבוע גם לאחר חוקי האיחוד של 1707, במהלך המרד היעקוביטי של 1745 קרלייל נכבשה על ידי היעקוביטים שהשאירו 400 חיילים בעיר, עשרה ימים לאחר מכן הנסיך ויליאם שחרר את העיר והוציא להורג 31 מהיעקוביטים. טירת העיר הייתה בסיס אם ומפקדה למספר רגימנטים של הצבא הבריטי, בהם רגימנט הרגלים ה-34 ורגימנט הרגלים ה-55 שאוחדו ב-1881 לכדי רגימנט הגבול (הוצב אף הוא בטירה) אשר אוחד לתוך רגימנט הגבול המלכותי של המלך ב-1959 ששכן בטירה עד 2006 כאשר אוחד לתוך רגימנט דוכס לנקסטר (השוכן בפרסטון).
בתחילת המאה ה-19 בשיא פריחת המהפכה התעשייתית, הוקמו בעיר מספר מפעלים עם מספר מפעלי טקסטיל (טחנות כותנה) שהוקמו בעיקר מדרום למרכז העיר בשכונת דנטון הום. בתקופה זו קרלייל הפכה להיות מזוהה במיוחד עם תעשיית הטקסטיל כאשר אחד ממפעלי הטקסטיל המוכרים והגדולים ביותר היה טחנת שדון, שבזמנו היה מפעל הטקסטיל הגדול באנגליה וכלל את הערובה השמינית בגובהה בעולם. התפתחות התעשייה בעיר הביאה לגידול משמעותי באוכלוסייה ובנייה נרחבת של מבני מגורים מסביב למרכז העיר ההיסטורית בעיקר ממערב. ב-1823 נפתחה תעלת מים שחיברה את קרלייל לרשת התעלות של בריטניה ואיפשרה העברה מהירה של סחורות לנמלים ומרכזי תעשייה אחרים כגון ליברפול, אך זו נסגרה אחרי כמה שנים והוחלפה בחיבור לרשת מסילות הברזל. במהרה הפכה קרלייל לתחנת רכבת חשובה על מספר נתיבים שעברו לאורך מערב האי הבריטי, כאשר בשיאה תחנת הרכב של קרלייל שירתה שבע חברות רכבת שונות.
בתחילת המאה ה-20 אוכלוסיית העיר מנתה כ-45,000 תושבים, אך בתקופה זו העיר סבלה מדעיכה של תעשיית הטקסטיל וקשיי תעסוקה שזו הביאה איתה (בדומה לערים תעשתיות אחרות בצפון אנגליה). בשנת 1974 נוסדה נפת "העיר קרלייל" שכלל את כל המרחב האורבני סביבה ובמרכזה קרלייל עצמה, בנוסף משמשת העיר כמרכז האדימניסטרטיבי של מחוז קמבריה.
אקלים

| אקלים בקרלייל> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקרלייל> ינואר.7.2.1.9.81.3 | אקלים בקרלייל> פברואר.7.8.1.9.69.4 | אקלים בקרלייל> מרץ.9.7.3.0.62.3 | אקלים בקרלייל> אפריל.12.5.4.7.49.2 | אקלים בקרלייל> מאי.15.6.7.1.57.4 | אקלים בקרלייל> יוני.18.1.10.0.70.5 | אקלים בקרלייל> יולי.19.8.11.9.80.6 | אקלים בקרלייל> אוגוסט.19.3.11.7.89.0 | אקלים בקרלייל> ספטמבר.17.2.9.8.77.8 | אקלים בקרלייל> אוקטובר.13.6.7.0.97.9 | אקלים בקרלייל> נובמבר.10.0.4.1.85.3 | אקלים בקרלייל> דצמבר.7.4.1.8.98.1 | אקלים בקרלייל> שנה.13.2.6.3.918.8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: השירות המטאורולוגי הבריטי (תקופת נתונים: 1991-2020)
אתרים נבחרים

טירת קרלייל
בית העירייה הישן
המבצר
קתדרלת קרלייל
תחנת הרכבת המבצר
ערים תאומות

גרמניה פלנסבורג, גרמניה
פולין סלופסק, פולין
הערות שוליים

↑  נכון לשנת 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557386405171  GND: 4229256-6  LCCN: n50051127  MusicBrainz: e86492ec-a991-4295-bb80-2b9c7eb2a9f4  NARA: 10045023  NKC: ge679157  SUDOC: 027668029  VIAF: 134835166   WorldCat (עם VIAF): 134835166 
קרלייל מהאוויר. במרכז קטדרלת קרלייל, בפינה השמאלית העליונה הטירה ומימין תחנת הרכבת.
רמון השישי, רוזן טולוז

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1156 סן-ז'יל, צרפת 
 פטירה:  2 באוגוסט 1222 (בגיל 65) טולוז, צרפת 
 מדינה:  רוזנות טולוז 
 מקום קבורה:  Nîmes Cathedral 
 בן או בת זוג:  Ermessende of Pelet (12 בספטמבר 1172–1176) Leonor de Aragón y de Castilla (1204, 1202–?) ג'ואן מאנגליה, מלכת סיציליה (1196, אוקטובר 1196–1199) Beatrice of Béziers (1180–1193) העלמה מקפריסין 
 
סמל האצולה של בית טולוז
רמון השישי (באוקסיטנית: Raymond VI) ‏ (27 באוקטובר 1156 – 2 באוגוסט 1222), רוזן טולוז וסן ז'יל, דוכס נרבון, המרקיז של גותיה ופרובאנס, בנו של רמון החמישי, רוזן טולוז ושל קונסטנס מצרפת, אחות המלך לואי השביעי.
רמון נשא לאישה, ב-1172, את Ermessende, רוזנת Mauguio, רוזנות שירש עם מותה ב-1176. לאחר מות Ermessende מון השישי נשא לאישה את ביאטריס מבזייה, אחותו של יריבו מבית טרנקבל, רוג'ה השני. לשניים נולדה בת אחת והם התגרשו ב-1189 ולאחר הגירושים ביאטריס, שהייתה קתרית, עברה את התהליך הדרוש להפיכתה לטהורה (מושלמת) על פי הדת הקתרית. רמון נישא בשלישית, הפעם ל-Bourgogne, בתו של אמלריך השני, מלך ירושלים ונישואים אלה הסתיימו בגירושין, ב-1194. כעבור שלוש שנים, ברואן, נשא את ג'ואן, אחותו של מלך אנגליה, ריצ'רד לב הארי. לשניים נולדו שלושה ילדים, אך רק אחד, מי שעתיד היה להיות המרקיז רמון השביעי, האריך חיים. ג'ואן מתה בלידה השלישית. לרמון השישי הייתה לאחר מכן מערכת יחסים (ייתכן שהיו אלה נישואים), שהסתיימה ב-1202, עם בתו של מלך קפריסין. הרעיה האחרונה הייתה לאונור, אחותו של פרו השני, מלך אראגון.
האירועים שקדמו למסע הצלב האלביגנזי

הכנסייה הקתולית ראתה בקתרים מתחרים על נפשות המאמינים וכל מאמציה להשיבם אל חיקה עלו בתוהו. ב-1198, כשנבחר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, החליט הלז לחסל את המינות הקתרית. למשימה נשלחו הנזירים הקתולים שניסו בנועם להמיר את הקתרים לקתוליות, אך לא הצליחו לשכנע את המאמינים הקתרים, שרבים מהם היו משכילים ובקיאים ברזי הדת יותר מהנזירים והסתייגו מאוד מאנשי הכמורה הקתוליים שאורחות חייהם היו רחוקים מהאידיאל אליו הטיפו. המטיף הנודע של התקופה, דומיניקוס, שהתגייס למשימה יחד עם הבישוף הספרדי של אוסמה (איש צנוע שקרא ליתר הכמרים לוותר על הפמליות המפוארות, ולנהוג בצניעות כדוגמת האלביגנזים), זכה רק לחסידים בודדים. בעקבות הכישלון הציע לאפיפיור להקים מסדר של אחים מטיפים, שיהיו משכילים יותר ובקיאים יותר, כדי שיוכלו להתמודד עם הקתרים. ההצעה הזאת הובילה בסופו של דבר, כעבור שנים, להקמת מסדר האחים המטיפים (המסדר הדומיניקני). כשגם רישום מנהיגי הקתרים על ידי הנזירים הקתוליים (לצורך הפחדתם) לא פעל, הופעלו אמצעים חריפים יותר. ב-1204 האפיפיור ביטל את סמכות הבישופים המקומיים ומינה שליחים משלו במקומם. האפיפיור ניסה לגייס לעזרתו את האצולה המקומית וב-1206 נידה את האצילים אוהדי הקתרים ולבסוף, ב-1207 נידה את רמון השישי בטענה שאינו פועל כנדרש נגד הקתרים והכריז עליו כ"פדי". בינואר 1208 נפגש הרוזן עם שליח האפיפיור, פייר דה קסטלנו (Pierre de Castelnau) הם התעמתו מילולית ולמחרת נרצח קסטלנו. לאחר אירוע זה הכריז האפיפיור על פתיחת מסע הצלב נגד הקתרים, מסע הצלב האלביגנזי.