stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נגד אפיון
על הספר

החיבור מצוין בשם "על קדמות היהודים" אצל הסופרים הנוצרים אוריגנס ואוסביוס מקיסריה וניתן להניח כי שם זה שימש גם את יוספוס עצמו, מאחר שבפתח חיבורו הציג את נושא כתיבתו תוך שימוש במונחים "קדמות" וקדמוניות" 4 פעמים רצופות. קשה להניח כי השם "נגד אפיון" ניתן על ידי יוספוס, מאחר שהפולמוס נגד אפיון תפס רק חלק קטן יחסית מהחיבור. שם זה מופיע לראשונה מאוחר יותר, אצל הסופר הנוצרי הירונימוס, וסביר לחשוב שכינוי זה הוא שם חלופי שניתן לו על ידי הירונימוס עצמו, כנראה כדי להבדיל אותו מהחיבור בעל השם הדומה "קדמוניות היהודים".
זוהי יצירה אפולוגטית (מתגוננת), אשר נכתבה כחזית ביקורתית מול מסע ההשמצות של קבוצת סופרים מאלכסנדריה בראשותו של אפיון המדקדק, אשר השחירה את פני היהודים בכלל ותקפה את היצירה "קדמוניות היהודים" בפרט. בחיבור זה מוכיח יוסף בן מתתיהו את שקריות הטענות כי היהודים הם עם ללא היסטוריה וללא חוק ומוסר, ומבליט את קדמוניות העם היהודי ואת ההיבטים המוסריים של חוקיו, הלכותיו ומנהגיו.
חלק מהמקורות האנטישמיים שיוספוס מביא, כמו הציטוטים מפי ההיסטוריון מנתון, הם חיבורים שנכחדו מן העולם ואינם קיימים עוד, ו"נגד אפיון" הוא אחד המקורות החשובים שניתן דרכם לשחזר חלק מתוכנם.
לחיבור "נגד אפיון" שני חלקים: א. תגובה לטענות כלליות נגד היהודים ב. תגובה לטענותיו של אפיון, רטוריקן יווני בן התקופה שחי באלכסנדריה.
הקדום ביותר מבין כתבי היד של החיבור הוא כתב יד L (לאורנטינוס).
פסקאות 52–113 בספר השני של החיבור (בתוך פרקים ה–ט) שרדו רק בתרגום הלטיני מהמאה ה-6, המכונה "תרגום קסיודורוס". לדברי ההיסטוריון בצלאל בר כוכבא, ניתן להניח כי הדפים המכילים את עלילת קורבן האדם ועלילת החמור הושמדו בשלב כלשהו של המסירה, בהתאם לדחייה המוחלטת שלהן על ידי פוטיוס ואולי גם על ידי אישים ביזנטיים אחרים בעלי סמכות. התרגום הלטיני של עלילת קורבן האדם סובל מפגמים רבים. כמה טעויות נובעות מפירוש שגוי של הטקסט היווני. ישנן גם השמטות והבדלים משמעותיים בניסוח בין כתבי היד הלטיניים השונים.
החיבור תורגם לראשונה לעברית במאה ה-16.
דוד פלוסר סבור כי חיבור זה הוא "אחד ההישגים הגדולים של הספרות המגינה על היהדות, ומבחינה ספרותית הוא אחד משיאי הספרות העתיקה".
הטענות נגד היהודים

הטענה העיקרית איתה מתמודד יוסף בן מתתיהו בחלקו הראשון של הספר, נוגעת לקדמוניות היהודים. יוסף מצר על כך שרבים טוענים כי העם היהודי אינו עתיק, כשהראיה שהם מביאים לכך היא שהוא לא נזכר בספרי ההיסטוריה היוונים.
הטענות נגד היהודים > הקטאיוס

סילוף ההיסטוריה היהודית בספרות הפגאנית בא לידי ביטוי בראש ובראשונה בסיפור מצרי-יווני אלטרנטיבי למוצא היהודים ומסורת יציאת מצרים. גרסתו הקדומה ביותר הידועה לנו הופיעה ככל הנראה בחיבורו של הקטאיוס איש אבדרה, סביב שנת 300 לפנה"ס, שם מסופר שבעקבות מגפה קטלנית שבאה על מצרים, גורשו ממנה כל הזרים, כאשר חלקם הגדול, בהנהגת משה, גורש לארץ ריקה שנקראה אחר כך "יהודה". גרסתו של הקטאיוס עברה שינויים וקיבלה תוספות פרי עטם של סופרים מאוחרים יותר, שהפכו אותה עם הזמן לעוינת יותר כלפי היהודים, תוך שימוש במוטיבים של כפירה, טומאה, שנאת זרים ואף שנאת אדם.
הטענות נגד היהודים > מנתון

מנתון (היסטוריון וכהן מצרי מהמאה ה-3 לפנה"ס) טען כי היהודים הם צאצאי החיקסוס, עם של רועים מהמזרח, שהשתלט בכח על מצרים וביצר את העיר אוריס. לאחר כ-500 שנה, גורש ממנה (240 אלף נפש), התיישב בארץ שנקראה אחר כך "יהודה" ובנה את העיר ירושלים.

לאחר כ-500 שנים נוספות, מלך בשם אמנופיס גירש את כל 80 אלף המצורעים במצרים לעבודה במחצבות ממזרח לנילוס. לאחר זמן רב, נעתר המלך לבקשתם והם הורשו לבנות מחדש את העיר אוריס ולהתגורר בה. המצורעים מרדו במלך, תחת הנהגת אסרסיף, כהן מהליופוליס שנתן להם תורה חדשה וציווה אותם שלא לעבוד את אלוהי המצרים, להקריב את החיות הקדושות שלהם ולהתנכר לכל מי שלא מצטרף לדתם החדשה. הוא הורה לבצר מחדש את העיר ושלח שליחים לירושלים והציע לעם הרועים לחבור למלחמה במצרים. 200 אלף אנשי מלחמה הגיעו מירושלים לעיר אוריס, אמנופיס נסוג עם צבאו לממלכת כוש ושתי האוכלוסיות השתלטו יחד על מצרים וחיללו את מקדשיה. מנתון ציין ש"אומרים" שכשחבר מנהיג המצורעים, הכהן אסרסיף, לעם הרועים, שינה את שמו למשה. כעבור 14 שנה גרש אמנופיס יחד עם בנו רעמסס את הרועים והמצורעים לסוריה.
הטענות נגד היהודים > כאירמון

כאירמון מאלכסנדריה (פילוסוף סטואי והיסטוריון מהמאה ה-1 לספירה) טען כי אמנופיס גירש ממצרים 250 אלף מצורעים, בראשם עמדו טיסיתן ופטסיף, הם משה ויוסף, שהגיעו לעיר פלוסיום וכרתו ברית עם אוכלוסייה אחרת שאמנופיס לא נתן להם לרדת מצרימה (שמנתה 380 אלף איש, אך לא ברור מי הייתה ומדוע הושארה שם), ויחד איתם יצאו למלחמה במצרים. אמנופיס ברח לכוש, אך בנו רעמסס, גירש אחר כך את 200 אלף היהודים לסוריה, שלא ברור לאיזו משתי האוכלוסיות הם משתייכים.
הטענות נגד היהודים > לוסימכוס

לוסימכוס (מדקדק אלכסנדרוני, אולי מהמאה ה-1 לספירה) טען שהיהודים היו המצורעים, שצבאו על המקדשים כדי לבקש מזון. מלך בשם בוֹכּחוֹריס גירש את כל הטמאים והכופרים ממצרים וציווה להטביע את המצורעים בים. לוסימכוס הוסיף שאיש אחד, משה, ציווה על היהודים (שברחו למדבר וניצלו מטביעה) להתנכר ולהתנכל לזרים ולהרוס את כל מקדשי האלים והמזבחות שימצאו בדרכם. לאחר נדודים במדבר, הגיעו היהודים לארץ מיושבת ועשו רעות לתושביה, שדדו את המקדשים והעלו אותם באש, והגיעו אל הארץ שנקראה אחר כך "יהודה", שם יסדו עיר שקראו לה "הירוסולה", ביוונית "שוד המקדש", בגלל מנהגם. לאחר זמן רב, אחרי שגדלו והתחזקו, התביישו היהודים בשם הזה וקראו לעיר "הירוסולימה" (ירושלים).
הטענות נגד היהודים > אפולוניוס מולון

אפולוניוס מולון (רטוריקן יווני מרודוס מהמאה ה-1 לפנה"ס) טען שמשה היה מכשף רמאי שנתן ליהודים חוקים המלמדים לעשות רע. מולון טען כי היהודים אינם מאמינים באלהים והם שונאי אדם, חסרי אומץ אך גם פנאטיים ופראיים, והעם היחיד בין העמים הברבריים שלא התפתח בחיים האנושיים. כמו כן, הוקיע את היהודים על שאינם מוכנים לשהות בחברת אנשים בעלי אמונה דתית ומנהגים שונים משלהם. סופרים אחרים, דומיהם של מולון ולוסימכוס, כתבו שהיהודים הם הרעים והחוטאים ביותר בין בני האדם.
הטענות נגד היהודים > אפיון

יוסף בן מתתיהו מתמודד עם הכפשותיו של אפיון רק במאמר השני של הספר, כשמתוך "שטנה שלמה" שחיבר אפיון על היהודים, הוא בוחר להתמקד בנושאים ספציפיים: יציאת מצרים, יהודי אלכסנדריה, בית המקדש וחוקי הדת היהודית.

אפיון טען ששמע "מפי זקני מצרים" שמשה בא מהליופוליס ("עיר-שמש") במצרים וציווה לפנות בתפילות לכיוון השמש (למזרח). משה הוציא את היהודים (110 אלף מצורעים, עיוורים וצולעים) ממצרים והדבר התרחש רק בשנת 752 לפנה"ס. היהודים הלכו 6 ימים ולאחר שכולם לקו בכאבים באזור החלציים, נחו ביום השביעי, כאשר הגיעו לארץ שנקראה אחר כך "יהודה". מסיבה זו קראו היהודים ליום הזה בשם "שבת", כי המצרים קוראים לכאב הירכיים "סבתוסיס".

על יהודי אלכסנדריה, טען אפיון שאינם אזרחי העיר והיא אינה מולדתם ולראיה: בזמן בצורת, היהודים לא מקבלים מהלחם המחולק לתושבי אלכסנדריה. ואם היהודים הם אכן אזרחי העיר, תהה, מדוע אינם עובדים את האלים של אלכסנדריה?

לטענת אפיון (בעקבות פוסידוניוס ודיודורוס סיקולוס), במקדש בירושלים היה מוצב פסל זהב של ראש חמור שהיהודים סגדו לו (עלילת החמור), אך נעלם משם כשאוצרות המקדש נלקחו על ידי אנטיוכוס אפיפנס.

בעקבות פוסידוניוס ואפולוניוס מולון, ניסה גם אפיון ללמד סנגוריה על שוד המקדש של אנטיוכוס והאשים את היהודים בקרבן אדם. הוא סיפר שאנטיוכוס מצא במקדש אדם שוכב על מיטה ולידו שולחן מלא במאכלי בשר. האיש נפל לרגלי המלך והתחנן שישחררו, כי נותרו לו רק מספר ימים לחיות. הוא בכה וסיפר שהוא יווני שעבר בארץ יהודה לחפש פרנסה, נחטף ונכלא בבית המקדש, תוך שהוא מפוטם במזון. האנשים המגישים לו מזון סיפרו לו שליהודים יש חוק סודי די חדש לפיו הם תופסים איש יווני זר, מפטמים אותו במשך שנה שלמה ואז מוציאים אותו ליער, מעלים אותו לקרבן ואוכלים ממעיו, ונשבעים לשנוא יוונים תמיד.

אפיון הוסיף וקבע, כי היהודים נשבעים להרע לנוכרים ובמיוחד ליוונים, ואפילו טען כי מנהגם לשחוט את בהמות הבית למאכל עלול להביא להכחדת בהמות המרעה. הוא הסביר כי אין ליהודים חוקים ישרים ולכן אין להם שלטון עצמי והם תמיד נתינים של עמים אחרים. מלבד זאת, לא יצאו מתוכם אנשים חשובים, אנשי מדע, אמנים או פילוסופים.
תרגומים לעברית

קדמות היהודים: נגד אפיון ... המצרי מאלכסנדריה / מתורגם עברית מאת הרופא כהר"ר שמואל שולם (אנ') והדפס בעיר קושטאנדינא בשנת שכ"ו (נמצא באתר hebrewbooks)
קדמות היהודים – נגד אפיון, תרגם ד"ר י. נ. שמחוני, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ט. (מהדורות נוספות: מסדה, [ת"ש לערך]; שם, תשי"ט; שם, 1968.) מאמר ראשון; מאמר שני.
נגד אפיון / יוספוס פלאוויוס <יוסף בן מתתיהו> ; תרגום מהמקור עם מבוא ופירושים - אריה כשר, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ז.
ביקורות על תרגום כשר: דניאל שוורץ, "בעד אפיון", זמנים 59 (קיץ 1997), עמ' 103–105; בצלאל בר כוכבא, "על תרגום 'נגד אפיון'" (תגובה), זמנים 61 (חורף 1997/8), עמ' 108–115.
ראו גם

קדמוניות היהודים
חיי יוסף
מלחמת היהודים
שנאת ישראל בעולם היווני-רומי
נצחיות התורה
עלילת המצורעים
לקריאה נוספת

פטר שפר, יוּדוֹפובּיה - גישות כלפי היהודים בעולם העתיק (מאנגלית: להד לזר), ספריית "הילל בן-חיים" הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010.
Louis H. Feldman and John R. Levison, Josephus' Contra Apionem - Studies in its Character and Context with a Latin Concordance to the Portion Missing in Greek, E.J. Brill, 1996
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק יב: "כל זה ידוע לכל קוראי ספרי על דבר הקדמוניות" - כלומר, "קדמוניות היהודים" פורסם קודם לכן. החיבור הקטן "חיי יוסף" צורף כנספח ל"קדמוניות היהודים" רחב היריעה.
↑  אוריגנס, נגד קלסוס, ספר א, פרק 16; ספר ד, פרק 11.
↑  אוסביוס, היסטוריה כנסייתית, ספר ג, פרק 9, סעיף 4; הכנה אוואנגלית, ספר ח, פרק 7, סעיף 21; ספר י, פרק 6, סעיף 15.
1 2  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרק א.
↑  3 ,Hieronymus ,Episiola LXX ,Ad magnum Oraiorem
↑  אריה כשר, נגד אפיון, כרך ראשון, מבוא, שם החיבור, עמ' 1.
↑  בצלאל בר-כוכבא, "לקסיקון היישובים של מנסאס איש פטרה: על העיר האדומית אדורים וגנבת ראש החמור מן המקדש בירושלים", תרביץ, כרך עג, חוברת ד, תמוז אלול תשס"ד, עמ' 519 [3],הערה 11.
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature; The Hellenic Period. University of California Press, Berkeley 2010, Part II, 7, p. 254
↑  תרגום ליזה אולמן לתולדות מלחמת היהודים ברומאים, מבוא מאת יונתן פרייס, עמ' 75.
↑  דוד פלוסר, יוספוס פלביוס, אוניברסיטה משודרת, עמ' 66.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים  א, יא.
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, פרק 1 גירוש ממצרים, הקטאיוס איש אבדרה, עמ' 29.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים יד, כו.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים כו-לא, לג.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים לב-לג.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים לד-לה.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק יד.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק לו.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק לג.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק ב.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרקים ד-ו.
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, פרק 2 האל היהודי, פולחן החמור, עמ' 90.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרקים ז-ח.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרקים י-יג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590323705171  BNE: XX2035121  BnF: cb123219123 (data)  GND: 4440701-4  LCCN: n80094794  NLA: 35950570  SUDOC: 035384298  VcBA: 492/12596  VIAF: 183878405   WorldCat (עם VIAF): 183878405
סומבטהיי

סוֹמבַּטהֶיי (בהונגרית: Szombathely; בגרמנית: Steinamanger; ביידיש: סאמבאטהעלי) היא עיר במערב הונגריה (סמוך לגבול אוסטריה) ובירת מחוז ואש.
מקור השם

השם סומבטהיי שמורכב משתי מילים בהונגרית: szombat – "שבת" ו-hely – "מקום", מתאר את העובדה שהירידים השבועיים במקום נערכו בימי שבת.
היסטוריה > סווריה - העיר הרומית

סומבטהיי היא העיר העתיקה ביותר בהונגריה. היא נוסדה בשנת 43 לספירה כאשר הקיסר קלאודיוס העניק לה את השם Colonia Claudia Savariensum (קולוניית קלאודיוס של הסווריאנים), ולאחר מכן היא הפכה לבירתה של פאנוניה העילית. היא שכנה בסמוך לדרך הענבר – אחד מנתיבי הסחר החשובים באותה תקופה.
הקיסר קונסטנטינוס הגדול ביקר פעמים אחדות בסווריה. הוא ארגן מחדש את הקולוניות והפך את סווריה לבירתה של הפרובינקיה פאנוניה פרימה. זאת הייתה תקופת פריחה לעיר – אוכלוסייתה גדלה ונבנו בה מבני ציבור, תיאטראות וכנסיות. הקדוש הנוצרי מרטין מטור נולד כאן.
אחרי מותו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי ההונים בהנהגת אטילה תקפו את פאנוניה, ובשנים 441 – 445 כבשו את סווריה. בשנת 458 העיר נהרסה ברעש אדמה.
היסטוריה > תקופת ימי הביניים

למרות ההרס הכבד והקשיים, העיר נותרה מיושבת. היא נבנתה מחדש תוך שימוש בחומרים שנותרו מהריסות העיר הרומאית. מבני הציבור (אמנם פחות מפוארים) נבנו מחדש. רוב התושבים דוברי הלטינית פינו את העיר ושבו לאיטליה ובמקומם הגיעו מתיישבים גותים ולומברדים.
מהמאה השישית ועד המאה השמינית העיר נשלטה על ידי האוורים שפלשו לאזור ושבטים סלאבים שנלוו אליהם.
ב-795 השתלטו הפרנקים על העיר ואפילו קרל הגדול הגיע לבקר בעיר הולדתו של מרטין מטור הקדוש.
בסביבות שנת 900 השלטון בעיר נתפס על ידי  ההונגרים לאחר תקופת שלטון קצרה של המוראבים. ב-1009 העניק אישטוון הראשון, מלך הונגריה את העיר לדיוקסיה של העיר גיור.
העיר סבלה רבות במלחמה בין שמואל אבא, מלך הונגריה והקיסר היינריך השלישי בשנים 1042 ל-1044 ועוד יותר לאחר מכן בפלישה הגדולה של המונגולים (טטרים) (1241 – 1242), שבה נהרסה העיר עד היסוד. האוכלוסייה שנמלטה מן העיר מצאה מקלט בבורות שנחפרו ביערות שבסביבה.
העיר שוב נבנתה מחדש ובשנת 1407 קיבלה תואר של עיר מלכותית חופשית. בשנת 1578 קיבלה תואר של בירת מחוז ואש (Vas). העיר שוב זכתה לתקופת פריחה עד לכיבושה על ידי אישטוון בוצ'קאי בשנת 1605.
היסטוריה > העת החדשה

בתקופת הכיבוש הטורקי העיר הייתה בסכנה פעמיים: ב-1664 הטורקים נהדפו ליד העיר סֶנטגוֹטהָרד (Szentgotthárd) הסמוכה לסומבטהיי, וב-1683 לאחר ניסיון הנפל לכבוש את וינה, הצבא הטורקי הנסוג בזז את רוב היישובים בדרכו אך גם הפעם ניצלה סומבטהיי בזכות חומותיה. עם סיום הכיבוש הטורקי העיר שוב ראתה זמנים טובים עד למרד של פרנץ ראקוצי בשלטון בית הבסבורג בתחילת המאה ה-18. העיר תמכה במרד אך נכבשה שוב על ידי צבא ההבסבורגים ב-1705. העיר שוחררה ונכבשה לסירוגין עד לשנת 1710.
ביוני 1710 נספו כ-2000 מתושבי העיר במגפה וב-3 במאי 1716 העיר נהרסה כליל בשרפה. מתיישבים חדשים – ברובם גרמנים – הגיעו לעיר.  בעקבות הגירה זו, במשך תקופה ארוכה היה רוב גרמני בעיר.
העיר התחילה לשגשג שוב. ב-1772 נבנתה גימנסיה בעיר וב-1777 ייסדה מריה תרזה את הדיוקסיה של סומבטהיי. ב-1809 צבא נפוליאון השתלט על העיר והחזיק בה 110 ימים. ב-1813 פרצה מגפת כולרה בעיר וב-1817 שרפה כילתה שני שלישים ממנה. במהפכת 1848 העיר תמכה במורדים אך לא נערכו קרבות בסביבת העיר והיא נשארה תחת שלטון בית הבסבורג.
תנופת השגשוג והפיתוח שבאה בעקבות הסכם הפשרה של 1867 והקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית, לא פסחה גם על סומבטהיי. תשתיות מודרניות של אספקת מים, מערכת ביוב וכבישים סלולים הוקמו. קווי מסילת הברזל הגיעו לעיר שהפכה לצומת תחבורתי חשוב. הוקמו מוסדות חינוך ותרבות נוספים. בתקופה של 4 עשורים אוכלוסיית העיר גדלה פי ארבעה.
היסטוריה > סומבטהיי במאות ה-20 וה-21

בעקבות חתימת חוזה טריאנון שטחים נרחבים במערב הונגריה עברו לאוסטריה וסומבטהיי שהתקרבה עד כדי 10 ק"מ מהגבול האוסטרי איבדה את מעמדה כמרכזה של מערב הונגריה.
כאשר ניסה קארוי הרביעי ("מלך הונגריה") להחזיר את שלטון המלוכה להונגריה הוא הגיע לסומבטהיי ב-26 במרץ 1921 והתקבל בהערצה על ידי התושבים אך ניסיונו להפיכה כשל.
בשנים שבין שתי מלחמות העולם נבנו בתי ספר רבים בעיר והוקם בית החולים החדיש ביותר בחלק המערבי של הונגריה (טרנסדנוביה).
במלחמת העולם ה-2 סומבטהיי, שהייתה צומת רכבות חשוב וגם מרכז לוגיסטי צבאי עבור מדינות הציר, הפכה למטרה להתקפות כוחות הברית וסבלה נזקים כבדים. מרכז העיר נהרס ברובו.
לאחר המלחמה העיר צמחה בספחה אליה יישובים רבים בסביבתה הקרובה. בזמן המרד ההונגרי של 1956 הצבא הסובייטי השתלט על העיר. בשנות השבעים של המאה ה-20, העיר תועשה בקצב מזורז, ונבנו בה בתי חרושת חדשים. בשנות ה-80 נבנו מוסדות תרבות וספורט נוספים וב-2006 הסתיים שיפוץ מקיף של מרכז העיר בסיוע האיחוד האירופי.
היהודים בסומבטהיי

יהודים הגיעו לסווריה כבר במאה הראשונה לספירה. החל מהמאה ה-16 יהודים החלו לסחור בעיר אך לא הורשו להתיישב בה. הקהילה נוסדה ב-1830 אך חבריה גרו בפרברים מחוץ לעיר. רק ב-1840, בעקבות האמנציפציה ליהודים החלה התיישבות של יהודים בתוך העיר.
ב-1848 הקהילה היהודית הותקפה על ידי קבוצת פורעים. בית הכנסת נפרץ, ספרי קודש כולל ספרי תורה ותשמישי קדושה אחרים הושחתו. השלטונות המקומיים היו מעוניינים בגירוש היהודים מהעיר ותמכו בפורעים אך השלטון המרכזי מנע זאת. ראשי הפורעים נעצרו והועמדו לדין.
ב-1871 נוסדה קהילה אורתודוקסית נפרדת אך לא נוצרה יריבות ושתי הקהילות חיו בהרמוניה. ב-1880 נבנה בעיר בית כנסת מפואר. מ-1975 הוא משמש כאולם קונצרטים.
ב-1919 היהודים הואשמו בתמיכה בסיפוח סומבטהיי לאוסטריה ומספר יהודים נהרגו במהומות שהיו.
ב-1941 חיו בסומבטהיי כ-3,400 יהודים כ-10% מסך האוכלוסייה בעיר.
בין ה-5 ל-6 ביוני 1944, 4,228 מיהודי סומבטהיי והסביבה הובלו ברכבות לאושוויץ. רק עשרות בודדות מהם שרדו ושבו לסומבטהיי בתום המלחמה.
כיום קיימת קהילה יהודית של כמה עשרות נפשות בסומבטהיי.
רב העיר לפני השואה היה הרב מרדכי מאיר בנעט.
ילידי המקום

לאסלו ויינר (1916 – 1944) היה פסנתרן, מלחין ומנצח יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה .
אנדור אדוריאן (במקור לקנבכר, 1883 – 1966) היה סופר, עיתונאי, מתרגם ספרותי, מבקר יהודי-הונגרי.
מריאן רייזמן (1911 – 1991) הייתה צלמת יהודייה-הונגרייה, אמנית צילום.
שאנדור גרה (במקור גרינהוט 1882 – 1972) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי.
לואיזה וילהלם (1911 – 1978) ציירת ישראלית ילידת הונגריה, זוכת פרס נורדאו.
ערים תאומות

איטליה פרארה, איטליה
אוסטריה אוברוורט, אוסטריה
גרמניה Kaufbeuren, גרמניה
דנמרק Kolding, דנמרק
אסטוניה Nömme, אסטוניה
אוקראינה אוז'הורוד, אוקראינה
רוסיה יושקר-אולה, רוסיה
רומניה חונדוארה, רומניה
סלובניה מריבור, סלובניה
סלובקיה טרנבה, סלובקיה
ישראל רמת גן, ישראל
איטליה לקו, איטליה
פינלנד לאפנראנטה, פינלנד (מ־1983)
גאורגיה כותאיסי, גאורגיה
קרואטיה סיסאק, קרואטיה (מ־2003)
לקריאה נוספת

סומבאטהאי בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 417
סומבאטהאי, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 303-304. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אלכסנדרה לוזה, סומבטהיי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 379–380), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  הפוגרום של 1848 נגד יהודי סומבטהיי (הונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564543805171  BnF: cb13318798q (data)  GND: 4057127-0  LCCN: n81062574  MusicBrainz: f3aab221-4500-4563-90ad-9af5a22bd97c  NKC: ge307137  VIAF: 165650706   WorldCat (עם VIAF): 165650706 
הככר המרכזית
סנדוק לעג'ב

"סנדוק לעג'ב" הוא אלבום הבכורה של הזמר הישראלי חיים אוליאל. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2000 חברת התקליטים הד ארצי. הוא פורסם בפורמט תקליטור בלבד, וכולל שירים בשפה העברית והערבית.
רשימת רצועות

| סנדוק לעג'ב> מס' | סנדוק לעג'ב> שם | סנדוק לעג'ב> משך | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  | סנדוק לעג'ב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לייסטר  | 4:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מקרוב באות הרוחות  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | את הולכת לבד עכשיו  | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | וחשבתי אותך  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | איש של מילים  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | לא יכולתי לחכות  | 4:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | להלה איז'יד קטר  | 5:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | סימני סערה  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | סנדוק לעג'ב  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 37:50 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  סנדוק לעג'ב באתר סטריאו ומונו
| חיים אוליאל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: סנדוק לעג'ב • תני לו ללכת • לפי שעה
סינגלים: "סימני סערה" • "תני לו ללכת" • "אני אוהב אותך" • "התקשרי אלי"
ערכים קשורים: שפתיים
ספריית ג'ורג' פיבודי

| --- | --- |

 מיקום:  17 E Mount Vernon Pl, Baltimore, MD 21202 
 תאריך ייסוד:  1857 
 על שם:  George Peabody 
 קואורדינטות:  39°17′51″N 76°36′54″W﻿ / ﻿39.2974°N 76.615°W﻿ / 39.2974; -76.615
 https://www.library.jhu.edu/library-hours/george-peabody-library/
  (למפת מרילנד מוגדלת) אנאפוליס בולטימור פרדריק רוקוויל הייגרסטאון סולסברי קמברלנד וושינגטון דלאוור פנסילבניה מע. וירג'יניה וירג'יניה האוק. האטל. ספריית ג'ורג' פיבודי(למפת מרילנד רגילה) אנאפוליס בולטימור פרדריק רוקוויל הייגרסטאון סולסברי קמברלנד וושינגטון דלאוור פנסילבניה מע. וירג'יניה וירג'יניה האוק. האטל. ספריית ג'ורג' פיבודי
 
ספריית ג'ורג' פיבודי (באנגלית: George Peabody Library) שנודעה בעבר כספריית מכון פיבודי (באנגלית: Library of the Peabody Institute) היא ספריית מחקר של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הספרייה מתמקדת בספרים מהמאה ה-19 בשלל נושאים.
הספרייה ממוקמת בקמפוס פיבודי שבמערב שכונת מאונט ורנון בבולטימור, מרילנד, מול אנדרטת וושינגטון (אנ').
אוספי הספרייה זמינים לשימוש חופשי גם לקהל שאינו נמנה עם לומדי האוניברסיטה, בהתאם לחזונו של הפילנתרופ, איש בולטימור, ג'ורג' פיבודי, שייעד את הספרייה לשימושו החופשי של כל המבקש דעת.
סלין רושק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוגוסט 1983 (בת 41) ברגנץ, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 
סלין רושק (בגרמנית: Céline Roscheck; נולדה ב-16 באוגוסט 1983) היא דוגמנית אוסטרית. מיס אוסטריה לשנת 2002.
ביוגרפיה

רושק נולדה בברגנץ לאב אוסטרי, נגן בתזמורת הסימפונית של וינה ולאם כנרית שווייצרית.
מגיל ארבע החלה ללמוד לנגן בכינור ולמדה בקונסרבטוריון, ב-2000 זכתה בפרס בתחרות המוזיקה לנוער "Prima la musica".
ב-1999 החלה לעבוד כדוגמנית.
ב-2002 זכתה בתחרות מיס אוסטריה.
היא הייתה אומרה להשתתף בתחרות מיס עולם 2002 אך עזבה את התחרות בעקבות קיומה של התחרות בניגריה, שם פרצו מהומות אודות זכויות נשים במדינה.
ב-2006 התמודדה בעונה הראשונה של הטופ מודל הבאה של גרמניה, שם היא נבחרה להשתתף בתוכנית מתוך 11,000 שניגשו למבחני הבד, היא פרשה מהתוכנית עקב כך שלטענתה הדוגמניות שם נחשפו לתנאים לא טובים.
ב-2008 השתתפה בתחרות מיס שווייץ.
ב-2011 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Electro String".
נמל התעופה הבין-לאומי דניאל ק. אינווי

נמל התעופה הבין-לאומי של הונולולו (בהוואית: Kahua Mokulele Kauʻāina o Honolulu; קוד יאט"א: HNL), ובשמו הרשמי נמל התעופה הבינלאומי דניאל ק. אינווי (Daniel K. Inouye International Airport), הוא נמל התעופה העיקרי של מחוז הונולולו במדינת הוואי.
פעילות

נפח תעבורת הנוסעים בנמל התעופה חורג מעבר ל-21 מיליון נוסעים בשנה והוא נחשב לאחד מנמלי התעופה העמוסים ביותר בארצות הברית. השדה ממוקם כ-5 קילומטרים צפונית-מערבית למרכז העסקי של הונולולו. ל-HNL ארבעה מסלולים פעילים, כולל מסלול הריף של 12,000 רגל, שהיה המסלול הגדול הראשון בעולם שנבנה כולו מול הים.
ישנן שמונה סוכנויות ממשלתיות פדרליות הממוקמות בתוך מתחם שדות התעופה, כולל המכס והגבול האמריקאי, מינהל התעופה הפדרלי, משרד החקלאות, סוכנות לאכיפת סמים, שירות הדגים וחיות הבר, הדואר, המרכז לבקרת מחלות (CDC) ומינהל אבטחת התחבורה.
נמל התעופה הבינלאומי של הונולולו הוא מרכז פעילותה העיקרי של חברת התעופה הוויאן איירליינס.
בשנת 2012 עברו בשדה התעופה 19,291,412 נוסעים וטופלו בו 412,270 טון משאות.
ב-2017 שונה שמו של הנמל לנמל התעופה הבינלאומי דניאל ק. אינווי (Daniel K. Inouye International Airport) על שמו של הסנאטור דניאל אינווי.
הערות שוליים

↑  Daniel K. Inouye International Airport, hawaii.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82036388  VIAF: 126688132   WorldCat (עם VIAF): 126688132 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאם מרטין

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1983 (בן 41) ארצות הברית ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  סמואל דניסון מרטין
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  תיכון לייקרידג', מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ פופ רוק ‏•‏‏ היפ הופ ‏•‏‏ רגאיי
 סוג קול:  טנור די גרציה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק
 שיתופי פעולה בולטים:  ארמין ואן ביורן, מארון 5, דייוויד גטה, זיגי מארלי, זד, T.I., ג'ייסון דירולו, הצ'יינסמוקרס, פיטבול, ג'ון בליון, סנופ דוג, ג'וליה מייקלס, ג'י איזי, ניק ג'ונאס, נועה קירל
 www.sammartinmusic.com
 
סמואל דניסון מרטין (באנגלית: Samuel Denison Martin; נולד ב-7 בפברואר 1983) הוא מוזיקאי, זמר, פזמונאי ומפיק תקליטים זוכה פרס גראמי.
קריירה

מרטין נולד בעיר ניו יורק וגדל באגם אוסווגו שבמדינת אורגון. הוא למד במכללת ברקלי למוזיקה במשך כשנתיים.
הפריצה המקצועית של מרטין הגיעה עם כתיבתו והוצאתו של השיר "Daylight" של להקת מארון 5. בשנת 2014 מרטין שר וכתב את השירים "Lovers on the Sun" ו-"Dangerous" של דייוויד גטה מרטין שיתף פעולה גם עם זיגי מארלי בשיר "Lighthouse" מתוך אלבומו Fly Rasta. בשנת 2015 זכה האלבום בפרס הגראמי לאלבום הרגאיי הטוב ביותר.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2019: Alpha Omega
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2018: Blue Tuesday
2021: THE FALL
דיסקוגרפיה > סינגלים

2014: "Lovers on the Sun" (דייוויד גטה בהשתתפות סאם מרטין)
2014: "Dangerous" (דייוויד גטה בהשתתפות סאם מרטין)
2015: "Song for My Unborn Son"
2017: "Bring Me Home"
2017: "It's Gonna Get Better"
2018: "I Want a Miracle" (פרד ריסטר בהשתתפות סאם מרטין וקריס ויליס)
2018: "Nothing Scares Me Anymore" (עם סטיב אנג'לו)
2018: "Long Live The Billionaire"
2018: "Billionaire" (Kryder בהשתתפות סאם מרטין)
2018: "Wild Wild Son" (עם ארמין ואן ביורן)
2019: "Sugar Is Sweet"
2019: "Love You Forever" (עם ניקי רומרו ו-Stadiumx)
2019: "Rather Be Alone" (עם רובין שולץ וניק מרטין)
2020: "Miles Away" (עם ארמין ואן ביורן)
2020: "Be Mine" (עם Stadiumx)
2020: "Born With It" (עם אנזו אינגרסו)
2020: "Mask" (עם ארמין ואן ביורן ו-AVIRA)
2020: "We Are" (עם ניק מרטין)
2021: "Higher" (עם ניקולס גאן ויורק)
הערות שוליים

↑  "David Guetta delivers on promise for 'different' with new single 'Dangerous' - Dancing Astronaut". Dancing Astronaut.
↑  "Ziggy Marley - Official Website". ziggymarley.com. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014156619  MusicBrainz: 4e5369c7-abda-4207-8af8-b4bba8a0a85e  VIAF: 311783083   WorldCat (עם VIAF): 311783083