stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצור על סירקוסאי (278 לפנה"ס)
פירוס מגיע כדי להקל על סירקוסאי

פירוס, שניהל מלחמה על הרפובליקה הרומית בדרום איטליה באותה תקופה, הסכים. המוניטין של פירוס כמשחרר היוונים מאיומים ברבריים היה נפגע אם סירקוסאי הייתה נכבשת על ידי קרתגו. כמו כן, סיציליה הציעה את ההזדמנות לפלישה אפשרית ללוב, כפי שעשה אגתוקלס לפניו.
פירוס הגיע לסיציליה בתחילת 278 לפנה"ס. כשנחת על סיציליה כרת ברית עם טינדריון (אנ'), שליט טאורומניום. לאחר שקיבל חיילים מאותה עיר, המשיך לקטנה שם הוריד את חיל הרגלים שלו. בזמן שהעביר את צבאו וציו לסירקוסאי, הקרתגים שלחו משם שלושים מספינותיהם למשימות אחרות. הצי והצבא הנותרים נסוגו ופירוס נכנס לסירקוסאי ללא התנגדות. לאחר שתונון וסוסטרטוס מסרו לו את העיר, הוא פייס ביניהם.
לאחר מעשה

פירוס הוסיף את הצי של סירקוסאי לצי שלו. לסירקוסאי היו למעלה מ-120 ספינות עם סיפון, 20 ללא סיפון וספינות מלכותיות, והגדילו את הצי שלו ליותר מ-200 ספינות. הרקלידס, שליט לאונטיני, מסר גם הוא את עירו ואת צבאו שהיה מורכב מ-4,000 חיילי רגלים ו-500 פרשים, לפירוס. לאחר שקיבל ערים רבות אחרות בסיציליה בברית, הוא קיווה שאולי אפילו יכבוש את לוב.
פירוס סירב לתחינות קרתגיות לשלום ותקף את שטחם על סיציליה. הוא צמצם את שטחם לליליבאיום, המעוז האחרון שלהם במערב סיציליה. פירוס הטיל מצור על ליליבאיום, אך לא הצליח להשתלט עליה כי קרתגו עדיין שלטה בים וסיפקה היטב את מזונות ונשקי העיר. הוא הסיר את המצור והחל בהכנות לפלישה ללוב עם הצי שלו.
בשלב זה הוא היה מבוזה על ידי היוונים הסיציליאנים על התנהגותו האוטוריטרית. הקש האחרון עבור היוונים הסיציליאנים היה הוצאתו להורג של תונון. למרות שתונון וסוסטרטוס שיתפו פעולה עם פירוס, הוא לא בטח בהם. כאשר סוסטרטוס כבר לא הרגיש בטוח וברח, הוא האשים את תונון בקשירת קשר עם סוסטרטוס והרג אותו. היוונים הסיציליאנים נעשו עוינים כלפיו, כאשר כמה ערים התחברו עם הקרתגים והממרטינים (אנ'). בשלב זה החליט לחזור לדרום איטליה כדי לתמוך בסאמניטים ובטרנטינים, שהפסידו במלחמה עם הרפובליקה הרומית.
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, 22, חיי אישים, כרך חיי פירוס, עמ' 2
| מלחמת פירוס |
| --- | --- | --- |
| זירת חצי האי האפניני | הרקלאה • אסקולום • ונוסיה • רגיום • קרניטה • בנוונטום |  |
| הזירה הסיציליאנית | סירקוסאי • אריקס • ליליבאיום • מסינה |  |
הטורף (זיכיון)

כרזת הסרט "הטורף"
הטורף (באנגלית: Predator) הוא זיכיון סרטי קולנוע מסוגת המדע בדיוני-אימה, שהחל בשנת 1987 עם צאת הסרט "הטורף" והוביל ליציאת סרטי המשך, סדרת נובלות גרפיות, חוברות קומיקס ומשחקי מחשב. לזיכיון לעיתים משויכים אף שני סרטי "הנוסע השמיני נגד הטורף", שנעשו בשנת 2004 ו-2007.
הזיכיון מתמקד במלחמתם של בני אדם (יחידים, ובסרטים מאוחרים יותר כקבוצה) נגד ישות חוצנית מאיימת, שהגיעה לכדור הארץ למטרת ציד בני אדם כתחביב ואיסוף גולגולותיהם. שני סרטים בסדרה, הנקראים סרטי "Alien vs. Predator", הציבו את בני האדם בחזית אחת הן מול "הטורף" והן מול "הנוסע השמיני" וזאת בעקבות נובלה גרפית בעלת אותו שם.
בעוד שני הסרטים הראשונים סווגו כעיקר כסרטי פעולה עם מספר אלמנטים של אימה, בשני סרטי ההמשך ניכרים אלמנטים בולטים יותר של אימה. ביטוי לכך ניתן לראות בעובדה כי הסרט "הנוסע השמיני נגד הטורף 2" סווג בארצות הברית בדירוג R, לצפייה מעל גיל 18.
רשימת סרטי הטורף:
הטורף - יצא לאקרנים בשנת 1987.
הטורף 2 - יצא לאקרנים בשנת 1990.
הנוסע השמיני נגד הטורף - יצא לאקרנים בשנת 2004.
הנוסע השמיני נגד הטורף 2: רקוויאם (אנ') - יצא לאקרנים בשנת 2007.
טורפים - יצא לאקרנים בשנת 2010.
הטורף (2018) - יצא לאקרנים בשנת 2018.
הטרף (2022) (אנ') - פריקוול שיצא להזרמת מדיה בשנת 2022.
פרויקטים עתידיים:
בפברואר 2024 דווח שכמה פרויקטים חדשים בזיכיון נמצאים בפיתוח. בין השאר דווח על סרט המשך ל־"Prey", וכן על סרט בשם "Badlands" בבימוי דן טרכטנברג (אנ').
תקציר עלילות הסרטים > הטורף (1987)

בסרט הראשון (Predator) צוות כוחות מיוחדים בראשותו של מייג'ור אלן (דאץ') שייפר (ארנולד שוורצנגר) נשלחת לג'ונגלים של גואטמלה על מנת לחלץ בכיר ממשלתי שמסוקו הופל. מה שאינם יודעים הוא שחייזר לוחמני וחסר רחמים אורב להם. בדומה לעלילה ב"הנוסע השמיני", החייזר מחסל את כל אנשי החוליה בזה אחר זה, עד אשר דאץ', יחד עם שבויה של הכוח המיוחד ששמה אנה, מגלים כי ראיית החייזר מבוססת על חום. הם טומנים לו מלכודת מוות ומצליחים להימלט לפני שהטורף מפוצץ את עצמו בהשמדה עצמית סמי גרעינית.
תקציר עלילות הסרטים > הטורף 2 (1990)

הסרט השני (Predator 2) מתרחש בלוס אנג'לס של שנת 1997. כנופיות של ברוני סמים קולומביאנים וג'מייקנים מנהלות ביניהן מלחמות טרור עירוני כאשר המשטרה מנסה להשליט סדר. בכדור הארץ נוחת החייזר הטורף, שמסתבר כי הוא אחד מני רבים, ובדומה לסרט הראשון, הוא מחסל קורבנות משתי הקבוצות היריבות. העלילה מתמקדת בדמותו של הבלש מייק האריגן (אותה מגלם דני גלובר) אשר מנסה לפענח את פשר הרציחות האקראיות ובסופו של דבר מגלה כי "שחקן" חדש הגיע לעיר. מייק פוגש בחייזר פנים מול פנים ומתעמת עמו בהצלחה בחלליתו.
תקציר עלילות הסרטים > הנוסע השמיני נגד הטורף (2004)

הסרט השלישי (Alien vs. Predator), שיצא בשנת 2004, הוא קרוס אובר עם הנוסע השמיני. הסרט הוא סרט המשך לסרטי הטורף וסרט פריקוול לסרטי נוסע השמיני. ספינת חלל של גזע הטורפים נוחתת בכדור הארץ ומושכת קבוצת חוקרים בראשותו של צ'ארלס בישופ ויילנד (מגולם על ידי לאנס הנריקסן) אל עבר פירמידה שקבורה בשטח אנטארקטיקה. עד מהרה מגלה החבורה כי המקום הוא שטח אימונים לגזע הטורפים, שמאכלס בתוכו "חדר מזבח" המשמש כחממה לגידול ביצים של הגזע החוצני של הזינומורפים. בסוף הסרט מצליח אחד מהזינומורפים להרוג את אחד הטורפים וכששאר הטורפים לקחו אותו לספינה בקע מגופו זינומורף.
תקציר עלילות הסרטים > הנוסע השמיני נגד הטורף 2 (2007)

הסרט הרביעי (Alien vs. Predator: Requiem), שיצא בשנת 2007, ממשיך את עלילת קודמו. השלווה מופרת בעיירה שכוחת אל כאשר ספינת הטורפים מתרסקת ביערות, וה"זינומורף" שבוקע מתוך הטורף, גדל במהירות לכדי יצור כלאים שבין הטורף לנוסע השמיני. מספר התושבים בעיירה הולך וקטן, וקבוצת צעירים נאלצת להתגונן מפני הטורף, שמוצא דרך לגדל קבוצה חדשה של יצורים חייזרים.
הסרט היה כישלון בקופות ואצל המבקרים שאומרים שהסרט היה "אכזרי ורע מדי". בחלק מהמדינות הסרט לא הוקרן בקולנוע, כולל ישראל.
תקציר עלילות הסרטים > הטורפים (2010)

סרט נוסף שיצא בשנת 2010, המתמקד במאבק חיילים כנגד מספר "טורפים". הסרט, בהפקת רוברט רודריגז ובבימויו של נמרוד אנטל, מציג יצורים חוץ ארציים מסוכנים נוספים מלבד גזע הטורף.
בתחילת הסרט, מוצנחת קבוצה של אנשים לג'ונגל. כשהם מתעוררים הם מגלים שכל אחד מהם הוא לוחם מיומן, אחד מהם היה מהכוחות המיוחדים הרוסיים, אחת הייתה לוחמת מיומנת ישראלית, אחד מהיאקוזה וכן הלאה, פרט לאחד שהציג את עצמו כרופא, ולכן הוא "לא שייך". עם הזמן מתברר שהם על שמורת ציד של הטורפים בכוכב שאינו כדור הארץ. הם נאבקים בכלבים של הטורפים, ומגלים כי יש שני גזעים של הטורפים, וכי הגזע החזק צד את הגזע החלש יותר, שהוא זה שהוצג בסרטים הקודמים. עם הזמן נהרגים רוב האנשים חוץ משלושה, ואחד מהם הוא הרופא. הרופא והחיילת הישראלית נופלים למלכודת, שם מתברר כי ה"רופא" הוא רוצח שכיר, שמחזיק בידיו רעלים שונים, ואינו רוצה לעזוב את הכוכב כי הוא מרגיש שייך. השניים הנותרים ממלכדים אותו, וכשאחד הטורפים מנסה להפוך אותו, הוא מתפוצץ. הסרט נגמר בכך שרואים עוד חבורה של אנשים מוצנחת לכוכב, ושני השורדים היחידים מחפשים דרך לצאת מהכוכב.
תקציר עלילות הסרטים > הטורף (2018)

בשנת 2018, יצא הסרט ה-4 בסדרה, הטורף.
תקציר עלילות הסרטים > הטרף (2022)

פריקוול המתרחש במאה ה-18, כשאינדיאנים משבט קומאנצ'י נתקלים לראשונה בבן לגזע הטורפים שהגיע לכדור הארץ במטרה לצוד את החיה החזקה ביותר.
מאפייני הטורף

"הטורף" הוא בעל מבנה גוף דומה לאנושי אך פניו, למרות שגם בהן שתי עיניים ופה, אינן אנושיות כלל ומכוסות רוב הזמן במסיכת מתכת. בנוסף לכך, כפי שניתן לראות בסצנות בהן הוא נפצע, צבע דמו ירוק זוהר. לטורף טכנולוגיה מתקדמת כגון הסוואה אקטיבית, נשקי אנרגיה ונראה שהוא עוטה על גופו מעיין שריון. הטורף אינו רואה בצורה דומה לבני אדם אלא באמצעות הדמאה תרמית ושיטות אחרות. את דמות הטורף עיצב אמן הפעלולים והאיפור - סטן וינסטון, לאחר שארנולד שוורצנגר המליץ עליו בעקבות עיצוביו המכניים לסרט שליחות קטלנית. תפקיד הטורף הוצע לז'אן-קלוד ואן דאם, לצורך השראת המראה הזריז והאתלטי של הישות החייזרית, אולם בסופו של דבר הוחלט להציג את דמותו של הטורף ככבדה ומאיימת, ונבחר קווין פיטר הול (הביגפוט מ"הארי והאנדרסונים").
ראו גם

הנוסע השמיני (סדרת סרטים)
הערות שוליים

↑  Borys Kit, ‏ New ‘Predator’ Movie in the Works with Dan Trachtenberg Directing, באתר הוליווד ריפורטר ,9 בפברואר 2024
↑  הטורף, באתר Seret.co.il | אתר סרט
כרזת הסרט "הטורף 2"
כרזת הסרט "הנוסע השמיני נגד הטורף"
שמעון משה דיסקין (לכוביץ')

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בפברואר 1872 שומיאצ'י, רוסיה 
 פטירה:  23 בספטמבר 1930 (בגיל 58) לחוביצ'ה, בלארוס 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 בספטמבר 1930 
 צאצאים:  יהושע זליג דיסקין 
 
הרב שמעון משה דיסקין (ט"ו באדר תרל"ב, 1872 -  א' בתשרי תרצ"א, 1930) היה רבה של לכוביץ'.
תולדותיו

נולד בעיירה שומיאץ שברוסיה, לרב יהושע זליג דיסקין, שהיה קרוב משפחתו של רבי יהודה לייב דיסקין ("ר' לייב חסיד"), מתלמידי הגאון מווילנה. נישא לשרה בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "ביכורי האביב", מצאצאי הרב יאיר חיים בכרך, בעל ה"חוות יאיר".
כשנפטר הרב יהושע לייב דיסקין בארץ ישראל, בשנת תרנ"ח (1898), ארגן הרב רפאל שפירא הספד בבוברויסק והזמין את הרב שמעון משה דיסקין להספידו, למרות שהיה אז צעיר בן 26.
בשנת תרס"ד (1904) התמנה לרב בעיירה לובני. בשנת תרפ"ב (1922) עבר לכהן כרבה של לכוביץ' שבבלארוס. נודע כדרשן, ודרשותיו כונסו בספר "מדרש שמעוני".
נפטר בליל ראש השנה בשנת תרצ"א.
חיים אישיים

היה נשוי לשרה (לבית בכרך), ילדיהם:
הרב יהושע זליג – רבה של פרדס חנה. חותנו של הרב גרשון אדלשטיין, מראשי ישיבת פונוביז'.
גיסא - אשת הרב ישעיהו הכהן מאטלין, חסיד חב"ד. בתם שצערע הייתה אשת הרב שמשון חריטונוב, בנו של הרב שלום חריטונוב.
תמר איטה - אשת הרב נפתלי גלוסקין, חסיד חב"ד. בנם הרב משה חיים גלוסקין הוא משגיח בישיבת חמד לצעירים.
עלקה - אשת הרב צבי הירש סלבין. בתם מוסיה היא אשת הרב אליהו בן שלמה, לשעבר מראשי ישיבת אוהל יעקב בבני ברק.
הרב אהרן יעקב - חסיד חב"ד. נכדו הוא הרב חיים שלמה דיסקין, רב העיר קריית אתא.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  |  |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  |  |   | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין |  |  |   |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |
|   |   |  |   |   |     |   |   |  |   |  |   |  |  |  |   |   |   |   |
|   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |   |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  |  |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |   |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |   |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |   |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |   |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |
לקריאה נוספת

תולדותיו בסוף הספר "מדרש שמעוני", נכתבו על ידי בנו הרב יהושע זליג דיסקין
הערות שוליים

↑  בספר בית הקברות הישן בתל אביב, נכתב על בנו אהרן דיסקין שאביו זקנו היה ש"ב של ר' לייב חסיד מסלונים
↑  סבו - אבי אביו - של הרב יהושע לייב דיסקין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310201405171  LCCN: nr90022438  VIAF: 29385211   WorldCat (עם VIAF): 29385211
המשבר הכלכלי בקפריסין (2012–2013)

Cyprus bonds
משבר החוב בקפריסין בשנים 2012–2013 היה משבר כלכלי בקפריסין שנגרם מחשיפה של הבנקים הקפריסאיים לחברות נדל"ן מקומיות שהיו ממונפות יתר על המידה, משבר בחוב הממשלתי היווני, הורדת דירוג האשראי של איגרות החוב של ממשלת קפריסין למעמד "זבל" על ידי סוכנויות דירוג האשראי הבינלאומיות, היכולת המוגבלת של הממשלה להחזיר את הוצאות המדינה מהשווקים הבינלאומיים  והסירוב של הממשלה לבצע ארגון מחדש של המגזר הפיננסי הקפריסאי הבעייתי.
ב-25 במרץ 2013 הוכרז על תמיכה כספית בינלאומית בסך 10 מיליארד אירו על ידי קבוצת האירו, הנציבות האירופית (EC), הבנק המרכזי האירופי (ECB) וקרן המטבע הבינלאומית (IMF), בתמורה להסכמת קפריסין לסגור את הבנק השני בגודלו במדינה, הבנק העממי של קפריסין (המכונה גם Laiki Bank), להטיל מס חד פעמי על כל הפיקדונות הלא מבוטחים שם, ולהחרים כ-48% מהפיקדונות הלא מבוטחים בבנק קפריסין (הבנק המסחרי הגדול ביותר באי). חלק קטן מהפיקדונות היה מוחזק על ידי אזרחי מדינות אחרות (רבים מהם מרוסיה), שהעדיפו את הבנקים הקפריסאיים בשל הריבית הגבוהה על פיקדונות, מס החברות הנמוך יחסית וגישה נוחה לשאר המגזר הבנקאי האירופי. הדבר גרם לרמיזות רבות מצד התקשורת האמריקאית והאירופית, שהציגו את קפריסין כ"מקלט מס" ורמזו שהלוואות החילוץ נועדו להציל את חשבונות המפקידים הרוסים. אף פיקדון מבוטח בסכום של עד 100,000 אירו לא היה מושפע, אך 47.5% מכל הפיקדונות הבנקאיים מעל 100,000 אירו הוחרמו.
כמעט שליש מהמזומנים של בנק רוסיה (מיליארד דולר) הוקפאו בחשבונות קפריסאים במהלך המשבר הזה.
הקשר

משבר הסאבפריים הוביל לאפקט דומינו של השלכות שליליות בכלכלה הגלובלית כולל באיחוד האירופי. כלכלת קפריסין נכנסה למיתון בשנת 2009, כאשר הכלכלה התכווצה ב-1.67%, עם ירידות משמעותיות במיוחד בענפי התיירות והספנות, שגרמו לעלייה באבטלה. הצמיחה הכלכלית בין השנים 2010 ל-2012 הייתה חלשה ולא הצליחה להגיע לרמותיה לפני שנת 2009. ערכי הנדל"ן המסחרי ירדו בכ-30%. הלוואות שלא נפרעו עלו ל-6.1% בשנת 2011, מה שהגביר את הלחץ על המערכת הבנקאית. עם אוכלוסייה קטנה וכלכלה צנועה, לקפריסין הייתה תעשיית בנקאות חוץ גדולה. בהשוואה לתמ"ג נומינלי של 19.5 מיליארד אירו (24 מיליארד דולר), הבנקים צברו 22 מיליארד אירו של חוב למגזר הפרטי היווני עם פיקדונות בנקאיים של 120 מיליארד דולר, כולל 60 מיליארד דולר מחברות רוסיות. האוליגרך הרוסי דמיטרי ריבולובלב החזיק ב-10% ממניות בנק קפריסין.
הבנקים בקפריסין החלו להתמודד עם לחץ פיננסי, מנכ"ל הבנק לאיקי לשעבר אפתימוס בולוטאס, הודה כי הבנק שלו היה כנראה חדל פירעון כבר בשנת 2008, עוד לפני שקפריסין נכנסה לאזור האירו. הבנקים נחשפו אז לתספורת של מעל ל-50% בשנת 2011, במהלך משבר החוב הממשלתי היווני מה שהוביל לחששות מקריסת הבנקים הקפריסאיים. המדינה הקפריסאית, שלא הצליחה לגייס נזילות מהשווקים כדי לתמוך במגזר הפיננסי שלה, ביקשה חילוץ מהאיחוד האירופי.
ההתקדמות ברפורמות פיסקאליות ומבניות הייתה איטית. לאחר פיצוץ מקרי חמור ביולי 2011 בבסיס הצי אוונגלוס פלוראקיס, סוכנויות דירוג האשראי הגדולות הורידו את דירוג המדינה בספטמבר. התשואות על איגרות החוב ארוכות הטווח שלה עלו מעל 12% והיה חשש שהמדינה לא תצליח לייצב את הבנקים שלה.
תגובה > הלוואת חירום (2012)

מאז ינואר 2012 קפריסין הסתמכה על הלוואת חירום בסך 2.5 מיליארד אירו (3.236 מיליארד דולר) מרוסיה כדי לכסות את גירעון התקציב שלה ולממן מחדש חובות שמגיעים לפירעון. להלוואה היה ריבית של 4.5%, ללא החזר קרן עד מועד הפירעון לאחר 4.5 שנים, וללא קנס אם ההחזר באותה עת יתעכב מכיוון שלקפריסין עדיין לא הייתה גישה לשוקי המימון הרגילים.  ההלוואה שהתקבלה נועדה לכסות את כל המימון מחדש של החוב הממשלתי המגיע לפירעון ואת הסכום הדרוש לכיסוי הגירעונות התקציביים המתמשכים של הממשלה, עד הרבעון הראשון של 2013. עם זאת, ההלוואה שהתקבלה לא כללה כספים להון מחדש של המגזר הפיננסי הקפריסאי. בראייה לעתיד היה מקובל לחשוב שקפריסין תצטרך להגיש בקשה להלוואת חילוץ נוספת.
תגובה > תגובות מאוחרות יותר

ב-18 במרץ 2013, קפריסין סגרה את כל הבנקים בשל חששות לגבי הסתערות משיכות עם פתיחה מחדש שתוכננה לאחר החופשה המתוכננת ל-25 במרץ.
מאוחר יותר באותו שבוע, גוש האירו הציע הצעה חלופית שהוצעה בעבר שתדרוש מיזוג של לאיקי ובנק קפריסין, יצירת בנק חדש עבור כל הפיקדונות מתחת ל-100,000 אירו, ויצירת בנק רע (אנ'). תוכנית זו הייתה כרוכה בעלויות הון מחדש נמוכות יותר. עם זאת, התוכנית נתקלה בהתנגדות מצד הנשיא ניקוס אנסטסיאדיס, שכינה אותה "הפתרון האיסלנדי", בשל ההשפעות השליליות הפוטנציאליות על הפיקדונות הלא מבוטחים שיושמו בבנק הרע, מה שעלול היה למחוק עד 40% מערכם. אנסטסיאדיס סירב להסכים להפסדים פוטנציאליים על פיקדונות גדולים, רבים מהם בבעלות רוסית בניגוד לאירופים שראו בזה צעד הכרחי כתספורת.
ב-19 במרץ, ממשלתו של אנסטסיאדיס השביתה ישיבת פרלמנט שהייתה אמורה לדון בחוק לפתרון בנקים (כלומר, ארגון מחדש של בנק על ידי רשות חיצונית לשמירה על תפקודיו הקריטיים ולהבטחת יציבות פיננסית), מכיוון שלקפריסין לא הייתה מסגרת חוקית לסגירת בנקים כושלים. מריבות פנימיות בין פוליטיקאים הואשמו בעיכוב, אם כי מקורות רשמיים טענו כי המחלקה המשפטית של הפרלמנט לא סיימה לנסח את החוקים.
בתגובה לתוכנית גוש האירו, שנתמכה אך לא קיבלה תמיכה מלאה מהנציבות האירופית, הציעה ממשלת קפריסין תוכנית חלופית לגיוס כספים באמצעות הלאמת קרן הפנסיה המדינתית והנפקת אג"ח חירום מגובות בהכנסות עתידיות. עם זאת, תוכנית זו נדחתה על ידי האיחוד האירופי וקרן המטבע הבינלאומית.
ב-21 במרץ הודיע ה-ECB כי יפסיק הלוואות חירום בעלות נמוכה של מערכת האירו לבנקים קפריסאים ב-25. בנוסף, הפייננשל טיימס דיווח כי גורמים באיחוד האירופי כמו אולי רן, הנציב האירופי לענייני כלכלה וירון דייסלבלום נשיא קבוצת היורו היו משוכנעים כעת ש"בריחת הון מסיבית" היא בלתי נמנעת ובכך התגברו על התנגדותם הקודמת לפתרון האיסלנדי.
הערות שוליים

↑  "Cyprus asks EU for financial bailout – Europe". Al Jazeera English.
↑  "Cypriot banks in the aftermath of the Greek haircut". The Cyprus Lawyer. 26 באוקטובר 2011. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2013. נבדק ב-14 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dixon, Hugo (24 במרץ 2013). "Cyprus Refuses to Learn From Its Mistakes". The New York Times. נבדק ב-2 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ehrenfreund, Max (27 במרץ 2013). "Cypriot banks to reopen amid criticism of bailout". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Cyprus disaster shines light on global tax haven industry". MSNBC. 26 במרץ 2013. ארכיון מ-2013-03-27. נבדק ב-2 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Strupczewski, Jan; Breidthardt, Annika (25 במרץ 2013). "Last-minute Cyprus deal to close bank, force losses". Reuters. ארכיון מ-2013-03-25. נבדק ב-25 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Eurogroup signs off on bailout agreement reached by Cyprus and troika". Ekathimerini. Greece. 25 במרץ 2013. אורכב מ-המקור ב-26 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "У петербургского банка "Россия" в кризис на Кипре завис миллиард долларов" [Petersburg bank "Rossiya" has a billion dollars in crisis in Cyprus] (ברוסית). Neva.Today. 28 ביוני 2013. אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Cyprus: Economic Growth, Cyprus GDP growth rate". TheGlobalEconomy.com. אורכב מ-המקור ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RICS Cyprus Property Index Q4 2012". RICS Europe. אורכב מ-המקור ב-31 בדצמבר 2013. נבדק ב-14 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bank nonperforming loans to total gross loans (%)". World Bank. נבדק ב-14 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cyprus". International Monetary Fund. נבדק ב-18 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Castle, Stephen; Jolly, David (12 ביוני 2012). "Rates on Spanish Bond Soar". The New York Times. נבדק ב-12 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Worstall, Tim (31 במרץ 2013). "There's Something Very Strange About The Cyprus Bank Haircut. Very Strange Indeed". Forbes. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hadjipapas, Andreas; Hope, Kerin (14 בספטמבר 2011). "Cyprus nears €2.5bn Russian loan deal". Financial Times. נבדק ב-13 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Weeks, Natalie; Rose, Scott (24 בדצמבר 2011). "Cyprus and Russia signed a deal for a 2.5 billion-euro ($3.3 billion) loan". Bloomberg Business. נבדק ב-8 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cyprus banks stay closed – DW – 03/18/2013". dw.com (באנגלית). 18 במרץ 2023. נבדק ב-2023-02-13. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Hope, Kerin; Hadjipapas, Andreas; Spiegel, Peter (20 במרץ 2013). "Cyprus orders banks to shut until Tuesday". Financial Times. נבדק ב-2023-02-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is a bank resolution?". www.srb.europa.eu (באנגלית). 2016-03-18. נבדק ב-2023-02-16.
1 2  Spiegel, Peter; Peel, Quentin; Hope, Kerin (2013-03-21). "Pressure mounts on Cyprus". Financial Times. נבדק ב-2023-02-16.
אחוז החוב של קפריסין מהתוצר בהשוואה לממוצע בגוש האירו מאז 1999
ג'ון ברקינרידג' (תובע כללי)

ג'ון ברקינרידג' (באנגלית: John Breckinridge;‏ 2 בדצמבר 1760 – 14 בדצמבר 1806) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי יליד וירג'יניה. הוא היה חבר בבתי המחוקקים של וירג'יניה וקנטקי לפני שנבחר לסנאט של ארצות הברית ומונה כתובע הכללי של ארצות הברית בתקופת נשיאותו השנייה של תומאס ג'פרסון. משפחתו היא משפחת פוליטיקאים רבת השפעה בקנטקי ועל שמו קרוי מחוז במדינה זו.
אביו של ברקינרידג' היה פוליטיקאי מקומי ואמו הייתה בת למשפחת פרסטון, גם היא משפחה בעלת השפעה. הוא למד בקולג' ויליאם ומרי לסירוגין בין השנים 1780–1784. לימודיו נקטעו בשל מלחמת העצמאות של ארצות הברית ובחירתו לבית הנבחרים של וירג'יניה. כאחד מהצעירים בבית נבחרים זה, הוא זכה להכיר פוליטיקאים בולטים רבים. ב-1785 הוא נשא לאישה את מרי הופקינס "פולי" קייבל, בת למשפחת פוליטיקאים רבת השפעה מווירג'יניה. על אף חייו הנוחים שהושגו באמצעות שילוב של הצלחה בעיסוקו המשפטי ומחקלאות, הוא שוכנע באמצעות מכתבים מקרובי משפחתו מקנטקי להעתיק את מגוריו לספר המערב. ב-1793 הוא הקים את אחוזת המטעים שלו, קייבלס דייל, שליד לקסינגטון.
זמן קצר לאחר הגעתו לקנטקי, מונה ברקינרידג' כתובע הכללי של המדינה. בנובמבר 1797 הוא התפטר מתפקידו ונבחר לבית הנבחרים של קנטקי חודש לאחר מכן. כמחוקק הוא פעל להעברתם של חוקים פליליים הומניים יותר שביטלו את עונש המוות לכל העבירות למעט רצח מדרגה ראשונה. בביקור שערך ב-1798 בווירג'יניה, העביר לו נציג מטעמו של ג'פרסון את נוסח החלטות קנטקי, שהוקיעו את חוקי הזרים וההסתה. לבקשתו של ג'פרסון לקח ברקינרידג' להוביל את ההחלטות באספה הכללית של קנטקי. רק לאחר מותו של ברקינרידג' התברר שג'פרסון היה זה שניסח את ההחלטות. ב-1799 הוא התנגד לכינוס הוועידה החוקתית של קנטקי, אך נבחר לנציג בה. בהשפעתו נותרה ממשלת המדינה אריסטוקרטית באופן יחסי, נשמרו ההגנות שהיו על העבדות והוגבל כוחם של הבוחרים. כמי שכונה אביה של החוקה שהתקבלה, עלה כוחו לאחריה כמנהיג מוכר של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במדינה והוא נבחר כיושב ראש בית הנבחרים שלה ב-1799 וב-1800.
ב-1800 נבחר ברקינרידג' לסנאט של ארצות הברית שם הוא הנהיג את סיעתו של ג'פרסון והוביל את הצעות החוק של הממשל בסנאט שנשלט על ידי מפלגתו ברוב צר. ב-1804 קראו תושבי ספר המערב לבחירתו כמועמד לסגנות הנשיא, אך ג'פרסון מינה אותו ב-1805 כתובע הכללי. הוא היה חבר הקבינט הראשון מהמערב, אך הייתה לו השפעה מועטה עד למותו משחפת ב-1806.