stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאנג קיונג ג'ונג

| --- | --- |

מעצרו של יאנג (משמאל) על ידי הצבא האמריקאי ביוני 1944
 לידה:  3 במרץ 1920 סינוויג'ו, קוריאה הצפונית 
 פטירה:  7 באפריל 1992 (בגיל 72) אילינוי, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה היפנית, ארצות הברית 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:  הצבא הקיסרי היפני הצבא הקיסרי היפני 1938-1939 הצבא האדום הצבא האדום 1942-1943 גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית  1943-1944
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  הפלישה לנורמנדי  קרב חרקוב השלישי  קרב חלקין גול  המערכה בנורמנדי 
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
יאנג קיונג-ג'ונג (הנגול: 양경종; ‏3 במרץ 1920 – 7 באפריל 1992) היה חייל קוריאני שלחם במסגרת הצבא היפני הקיסרי, הצבא האדום הסובייטי ולבסוף במסגרת הורמאכט הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

בשנת 1938, בהיותו בן 18, גויס יאנג בכפייה לארמיית "גואן דונג" של הצבא היפני הקיסרי, שפעלה במנצ'וריה. כעבור שנה, נפל בשבי הצבא האדום ונשלח למחנה עבודה, לאחר שלחם במסגרת קרב חלקין גול.
לאחר שלוש שנים בשבי הסובייטי ובשל מחסור בלוחמים, גויס יאנג בשנת 1942 לשורות הצבא האדום, יחד עם אלפי אסירים אחרים. בתחילת שנת 1943, נפל בשבי הצבא הגרמני, במסגרת הקרב על העיר חרקוב שבאוקראינה. בשנת 1944, נשלח במסגרת הצבא הגרמני לשירות בגדודי העבודה אוסטבטליון (אנ'), שתפקידם היה, בין השאר, לסייע בחיזוק החומה האטלנטית בבסיסו של חצי האי קוטנטן.
לאחר פלישת בעלות הברית לנורמנדי ביוני 1944, נתפס יאנג על ידי כוחות מהצבא האמריקאי, שבתחילה העריכו כי מדובר בחייל יפני, אך בהמשך התברר כי מקורו בקוריאה. יאנג הועבר לתקופה קצרה למחנה שבויים בבריטניה ובהמשך עבר לאילינוי שבארצות הברית בה השתקע עד מותו באפריל 1992.
בדצמבר 2011, יצא בקוריאה הדרומית סרט מלחמה בשם "בדרכי שלי" בהשראת סיפורו של יאנג.
הערות שוליים

↑  אנטוני ביוור, מלחמת העולם השנייה, הוצאת ידיעות אחרונות, עמ' 15
↑  Antony Beevor, The soldier forced to fight for three sides in WW2, DailyMail, June 2, 2012
↑  LIZ K-POPPED, MY WAY INSPIRED BY WORLD WAR II PHOTO, K-popped, April 7, 2012
טלעת פאשה

מהמט טלעת (בטורקית עות'מאנית: محمد طلعت, בטורקית: Mehmet Talât‏; 1 בספטמבר 1874 – 15 במרץ 1921), הידוע כטלעת פאשה (בטורקית עות'מאנית: محمد پاشا, בטורקית: Talât Paşa), היה אחד ממנהיגי מהפכת הטורקים הצעירים. שימש כשר הפנים ושר האוצר העות'מאני בזמן מלחמת העולם הראשונה, אחד מחברי הטריומווירט העות'מאני ("שלושת הפאשות"), אשר שלט על האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. האחראי העיקרי לרצח העם הארמני, החתום על שני הצווים העיקריים שהובילו לגירוש הארמנים למחנות ריכוז ולרציחתם (גירוש האינטלקטואלים הארמנים מאיסטנבול ב-24 באפריל 1915 ו"חוק הטרנספר" (תחכיר) ב-30 במאי אותה שנה) ומי שפיקח וזירז אישית את הוצאתם לפועל. ב-4 בפברואר 1917 מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (ראש ממשלת האימפריה העות'מאנית).
שנים ראשונות ועלייה לשלטון

נולד בקרדז'אלי (כיום בבולגריה). הוא לא סיים את לימודיו ועבד כפקיד טלגרף באדירנה וכמורה לטורקית בבית הספר היהודי אליאנס בעיר. ב-1893 הואשם בפיתוי בתו של מנהל בית הספר ונידון לשנתיים מאסר, אותן לא ריצה, אך הוגלה לסלוניקי ועד 1908 עבד שם כדוור. במקביל היה חבר במועצת האיחוד והקידמה הלאומנית, ממנה צמחה תנועת הטורקים הצעירים, שפגישותיה החשאיות התקיימו בחסות היהודי עמנואל קרסו.
ב-1908, לאחר שנטלו הטורקים הצעירים את השלטון, היה טלעת לנציג אדירנה בפרלמנט האימפריה. ביולי 1909 מונה לשר הפנים ושר הדואר ומ-1912 כיהן גם כמזכ"ל מועצת האיחוד והקידמה. החל מ-1913, לאחר הכישלון הטורקי במלחמת הבלקן הראשונה, חבר טלעת לשר המלחמה איסמעיל אנוור פאשה – ולשר הימייה אחמד ג'מאל פאשה ויחדיו קידמו השלושה, הנקראים הטריומווירט העות'מאני או "שלושת הפאשות", מדיניות לוחמנית, טוטליטרית וריכוזית. הטריומווירט הנהיג את האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, בה לחמה האימפריה העות'מאנית לצד מעצמות המרכז – גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
רצח העם הארמני

לפי מקורות שונים זמם טלעת להשמיד את העם הארמני, הנוצרי והבלתי-נאמן לשלטון לדבריו, כבר מ-1910. הבלשן הדני יוהאנס אוסטרופ (Johannes Østrup) כתב בזכרונותיו שטלעת אמר לו ישירות בסתיו 1910 שאם אי פעם יעלה לשלטון יעשה כל שביכולתו להשמיד את הארמנים. בנובמבר אותה שנה, השתתף טלעת בוועידת מועצת האיחוד והקידמה בסלוניקי שדנה ב"טורקיפיקציה" (הגליית או הטמעת מיעוטים לא-מוסלמיים) וקבע שיש להשתמש לשם יישום מטרה אידאולוגית זו באלימות ככל שיידרש.
בליל ה-23 באפריל 1915 חתם טלעת על צו הגירוש של מנהיגים ומשכילים ארמנים מהבירה אל מחנות ריכוז ליד אנקרה. היה זה האירוע הראשון של רצח העם הארמני השיטתי. הצו הוצא לפועל מיידית. בלילה שבין ה-23 וה-24 באפריל פרצה משטרת איסטנבול אל בתי המשפחות הארמניות הנכבדות של העיר ולקחה 235 מנהיגים ומשכילים ארמנים אל תחנת המשטרה וגירשה אותם ברכבת מיוחדת שיצאה מתחנת הרכבת היידארפשה. רובם נרצחו או גורשו אל מחוץ לתחומי האימפריה העות'מאנית. חיסול ההנהגה החליש את כח ההתנגדות של הקהילה הארמנית המבוהלת. בהמשך גורשו מאות מנהיגים נוספים, בהם רופאים, עיתונאים, אנשי כמורה, מורים, עורכי דין ופוליטיקאים, כמו גם מובילי דעת קהל אחרים. הדגם של חיסול המנהיגים תחילה, חזר על עצמו גם ב-6 המחוזות המזרחיים ובקיליקיה.
ב-30 במאי אותה שנה הוביל טלעת את "חוק הטרנספר" (תחכיר), שהורה על גירוש מאסיבי של ארמנים מכל מחוזות אסיה הקטנה בצעדות מוות לעבר מחנות ריכוז במדבר הסורי. במסגרת חוק זה גורשו גם רבבות יוונים-נוצרים ששהו באסיה הקטנה. הגירוש והצעדות, שהוצאו לפועל מה-1 ביוני 1915 ועד ה-8 בפברואר 1916, היו המרכיב המרכזי ברצח העם הארמני. מאות אלפים מצאו את מותם בצעדות שלוו במעשי רצח, אונס, הרעבה והתעללויות שונות. רבים נוספים מצאו את מותם במחנות, שהתנאים בהם היו קשים. טלעת לחץ אישית לזירוז הגירוש וההשמדה עוד במהלך המלחמה, כיוון שלאחר מכן יהיה קשה הרבה יותר לבצעם, ושיגר אישית פקודות לדרגי הביצוע בשטח. דיווחים מכלי ראשון על מעורבותו האישית של טלעת ב"פתרון השאלה הארמנית" בדרך ההשמדה מצויים ב"סיפורו של השגריר מורגנטאו" מאת השגריר האמריקאי באיסטנבול, הנרי מורגנטאו, כמו גם בזכרונותיהם של שגרירי גרמניה, פאול וולף מטרניך (Paul Wolff Metternich) ויוהאן פון ברנשטורף (Johann von Bernstorff).
בריחה וגלות

ב-4 בפברואר 1917 מונה טלעת לתפקיד "הווזיר הגדול", אך היה זה כבר בסוף ימי האימפריה. ב-3 בנובמבר 1918 נמלטו "שלושת הפאשות" בצוללת גרמנית והוברחו לברלין. בריחתם, ובייחוד בריחתו של טלעת הפטריוט, הכתה בהלם את הציבור הטורקי. ב-13 בנובמבר נכנסו הבריטים לקונסטנטינופול.
במשפט שניהל הסולטן מהמט השישי בחסות בריטית, על מנת לדון בנסיבות כניסת טורקיה למלחמה וביצוע רצח העם הארמני, העידו קצינים רבים שהפנו אצבע מאשימה לשלושת הפאשות ולטלעת פאשה בפרט. ב-5 ביולי 1919 נדונו השלושה שלא בפניהם להוצאה להורג. המודיעין הבריטי ידע שטלעת נמצא בגרמניה ודרש מהממשל החדש בטורקיה לדרוש מגרמניה את הסגרתו. אולם שלטונות גרמניה התחמקו בטענה כפולה לפיה לא הוכח כי האיש אשם ומכל מקום לא בטוח כלל שהוא על אדמת גרמניה.
המודיעין הבריטי והרוסי הסכימו שיש להוציא לפועל את גזר דין המוות שהושת על טלעת, ומסרו את הזכות לבצעו לפעילים ארמנים. הם איתרו את מיקומו של טלעת בשכונת שרלוטנבורג בברלין והעבירו את המידע לפדרציה המהפכנית הארמנית כחלק ממה שהוגדר מבצע נמסיס. המתנקש שנבחר לבצע את גזר הדין היה תושב ארזורום, סוגומון טהליריאן. ב-15 במרץ 1921 התנקש טהליריאן בטלעת פאשה בשכונת שרלוטנבורג, אשר בברלין שבגרמניה, כנקמה על רצח העם הארמני. טהליריאן הועמד לדין בגרמניה, אך זוכה על ידי בית המשפט על רקע אי שפיות זמנית.
הערות שוליים

↑  Marc David Baer, The Dönme: Jewish converts, Muslim revolutionaries, and secular Turks, p. 94 full text
↑  “When the Cannons Talk, the Diplomats Must Be Silent”: A Danish Diplomat in Constantinople during the Armenian Genocide
↑  יאיר אורון, הבנאליות של האדישות, פרק א: הארמנים - מאבק להישרדות, 5. ההשמדה, עמ' 46-45.
↑  Mehmet Talaat and his role in the Greek Genocide
↑  פקודות ששלח טלעת פאשה בנוגע לניהול שוטף של השמדת הארמנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268747605171  PLWABN: 9810608642005606  BnF: cb13608440w (data)  GND: 124813798  ISNI: 0000 0001 2209 5627  LCCN: n83065107  NKC: jn20040227003  NTA: 073101656  SNAC: w6rd1r42  SUDOC: 05532908X  TDVİA: talat-pasa  Trove: 1087643  VIAF: 25546824   WorldCat (עם VIAF): 25546824 
צו הגירוש המקורי בחתימת טלעת פאשה, 24 באפריל 1915
שער העיתון איקדאם מ-4 בנובמבר 1918 המבשר על המלטות "שלושת הפאשות" מטורקיה
יאנג חווי

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  1238 האנגג'ואו, Southern Song dynasty 
 פטירה:  1298 (בגיל 60 בערך) סין 
 שם לידה:  楊輝 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום מגורים:  סין
 תרומות עיקריות
 מתמטיקה גאומטריה משולש יאנג חווי (שקול למשולש פסקל)  משפט הבינום  ריבוע קסם ועיגול קסם  משוואות ריבועיות עם מקדמים שליליים  חישובים עם שברים עשרוניים
 
יַאנְגּ חְװֵי (בסינית מפושטת:杨辉, בסינית מסורתית:楊輝, שם נימוסין:謙光, בסינית לפי שיטת פין-יין:Yáng Huī) חי בשנים 1238–1298 היה מתמטיקאי סיני מתקופת שושלת סונג מהעיר קיאנטאנג (כיום האנגג'ואו שבמחוז ג'ג'יאנג). יאנג עבד על ריבועי קסם, עיגולי קסם ועל משפט הבינום, והוא ידוע בעיקר בשל פרסום משולש יאנג חווי (השקול למשולש פסקל שלמעשה התגלה על ידי קודמו - גְּ'יַה שְׂיֵן).
כתביו

האיור הסיני המוקדם ביותר של משולש פסקל הוא מספרו של יאנג משנת 1261 - "אנליזה מפורטת של חוקי המתמטיקה בתשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה וסיווגם" (詳解九章算法). בספר מודה יאנג שהשיטה למציאת שורשים ריבועיים ומשולשים בעזרת משולש יאנג חווי הומצאה על ידי המתמטיקאי גְּ'יַה שְׂיֵן בשנת 1100 לערך (כ-500 שנים לפני בלז פסקל) בספרו האבוד כיום - "'הערמת' חזקות ו'פיצוח' מקדמים" (如積釋鎖).
בשנת 1275 לערך פרסם יאנג שני ספרי מתמטיקה שקובצו לכרך אחד בשם "שיטת החישוב של יאנג חווי" (楊輝算法). בספר הראשון יאנג מתאר סידור של מספרים על מעגלים בעלי מרכז משותף ועל מעגלים שאינם בעלי מרכז משותף (עיגולי קסם) ואף תיאר שיטה לבניית מעגלים שכאלה. בכתביו ביקר יאנג בחריפות את העבודות הקודמות של המתמטיקאים לי צ'ונגפנג וליו לי שהסתפקו בשימוש בשיטות מתמטיות בלי לחקור את הבסיס התאורטי שלהן. בכך יאנג הפגין את גישתו המודרנית למתמטיקה ואף אמר פעם: "אנשי העבר החליפו את שם השיטה בה השתמשו מבעיה לבעיה, וכיוון שלא סיפקו נימוקים לשיטתם הרי שאין להבין את הבסיס התאורטי לפעולתם".
בכתביו מספק יאנג הוכחה לטענה שכאשר מחלקים מקבילית לארבע מקביליות על ידי שני קווים מקבילים לצלעות העוברים דרך נקודה על אלכסון המקבילית אזי זוג המקביליות החיצוניות (שאינן על האלכסון) הן שוות. זוהי בדיוק הטענה מספר 43 בספר הראשון של היסודות של אוקלידס (אלא שיאנג נעזר בהוכחה שונה משל אוקלידס). ישנן עוד טענות הדומות ביותר לטענות של אוקלידס שיאנג הוכיח גם כן. יאנג לא הכיר את אוקלידס למרות שאוקלידס כתב בראשית המאה השלישית לפנה"ס, כ-1600 שנים לפני יאנג. זאת מכיוון שספרי אוקלידס תורגמו לראשונה לסינית על ידי המסיונר האיטלקי לסין מטאו ריצ'י וקסו גואנגקי (פקיד בכיר של שושלת מינג) רק בראשית המאה ה-17, כלומר כשלוש מאות שנה אחרי יאנג.
כתביו של יאנג הם הראשונים בהם מופיעות משוואות ריבועיות עם מקדמים שליליים, אך יאנג ייחס זאת למתמטיקאי ליו יי שקדם לו. יאנג גם היה ידוע ביכולתו לחשב בעזרת שברים עשרוניים. כשחישב שטח שדה ברוחב 24 צעדים ו 4⁄10 3 רגל ואורך של 36 צעדים ו 8⁄10 2 רגל, יאנג ביטא את החישוב ביחידות של צעדים כ 24.68 כפול 36.56 = 902.3008.
ראו גם

היסטוריה של המתמטיקה
הערות שוליים

↑  חלקים מהספר שמורים בספרית המוזיאון הבריטית, אנציקלופדיית יונגל כרך 16344
↑  Needham, Volume 3, 134-137.
↑  Needham, Volume 3, 59-60.
↑  Needham, Volume 3, 104.
↑  ספר 1 טענה 43 - מתוך גרסה אינטראקטיבית של האלמנטים של אוקלידס
↑  Needham, Volume 3, 46.
Needham, Joseph (1986). Science and Civilization in China: Volume 3, Mathematics and the Sciences of the Heavens and the Earth. Taipei: Caves Books, Ltd.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1089096178  ISNI: 0000 0000 6436 2001  LCCN: nr96026900  NLA: 36721328  NTA: 197751555  SUDOC: 243032315  Trove: 1429863  VIAF: 73753994   WorldCat (עם VIAF): 73753994 
1433 מהדורה קוראנית של "שיטת החישוב של יאנג חווי"
שיטת יאנג חווי לבניית ריבוע קסם מסדר 3
טכניקת הקבוצה הנומינלית

טכניקת הקבוצה הנומינלית היא שיטת קבלת החלטות בדרך של דיון והצבעה. ראשית, כל חבר בקבוצה מציע את הרעיון שלו לפתרון הבעיה, בתוספת הסבר קצר. פתרונות כפולים מנופים מתוך רשימת כלל הפתרונות המוצעים, וחברי הקבוצה מדרגים את הפתרונות המוצעים על פי סדר עדיפותם. לאחר מכן סוכמים את הניקוד שנתנו המצביעים לכל הפתרונות (1 אם הפתרון מועדף ביותר, 2 אם הוא השני בטיבו, וכן הלאה), והפתרון בעל הניקוד הנמוך ביותר (כלומר, המועדף ביותר), נבחר. קיימות ואריאציות אחרות; למשל, האפשרויות השונות לא חייבות תמיד להיות מדורגות באופן מספרי, אלא יכולות להיות מוערכות באופן סובייקטיבי יותר.
טכניקה זו פותחה במקור בידי  Delbecq ו- VandeVen

 
ויושמה בתוכניות חינוך למבוגרים בידי Vedros .
ייחודה של טכניקת הקבוצה הנומינלית

טכניקת הקבוצה הנומינלית נמצאה כמחזקת מימד אחד או יותר של יעילות קבלת החלטות בקבוצה. הדרישה מחברי הקבוצה לרשום את רעיונותיהם בשקט וללא תלות בדעות האחרים בקבוצה טרם קיום הדיון הקבוצתי, מעלה את מספר הפתרונות המוצעים בתוך הקבוצה. הצבעה על פי התור כמו כן מניבה מספר גדול יותר של פתרונות אפשריים ומעודדת השתתפות שוויונית יותר והמספר הרב של פתרונות הטרוגניים נמצא כמוביל לפתרונות איכותיים יותר.
בהשוואה לקבוצות המקיימות אינטראקציה בשלב העלאת הרעיונות לפתרון, קבוצות העושות שימוש בטכניקת הקבוצה הנומינלית מספקות פתרונות ייחודיים יותר, מאפשרות השתתפות מאוזנת יותר בין חברי הקבוצה, מספקות תחושת הישג ושביעות רצון גבוהות יותר הן מאיכות הפתרון הנבחר והן מיעילות קבלת ההחלטות הקבוצתית.
הליך השימוש המקובל בטכניקה

בשימוש סטנדרטי, טכניקת הקבוצה הנומינלית כוללת חמישה שלבים:
הצגה והסבר: האדם המסייע לתהליך מקדם בברכה את פני המשתתפים ומסביר להם את מטרת ופרוצדורת הפגישה.
העלאת רעיונות בכתב: האדם המסייע לתהליך מספק לכל אחד מן המשתתפים דף נייר עליו מופיעה השאלה הנדונה ומבקש מהם לרשום על הנייר את כל הרעיונות העולים לראשם לפתרון הבעיה. בזמן זה, האדם המסייע לתהליך מבקש מהמשתתפים לא להיוועץ או לשוחח על הנושא אחד עם השני. שלב זה אורך כ-10 דקות.
שיתוף ברעיונות:  האדם המסייע לתהליך מזמין את המשתתפים לחלוק את הרעיונות אשר הגו. הוא מתעד כל אחד מן הרעיונות על גבי לוח, בשימוש במילים בהם השתמש המשתתף. הליך זה ממשיך כאשר כל משתתף מדבר בתורו וכל הרעיונות הוצגו. לא מתקיים דיון על הצעות קיימות, ומעודדים משתתפים לרשום כל רעיון חדש אשר עשוי לעלות בראשם בעקבות הרעיונות אשר אחרים הציגו. תהליך זה מבטיח כי כל המשתתפים מקבלים הזדמנות לתרום תרומה שווה וכן מספק תיעוד רשום של כל הרעיונות אשר הועלו בידי חברי הקבוצה. שלב זה אורך כ-15-30 דקות.
דיון קבוצתי: המשתתפים מוזמנים לבקש הסברים או פרטים נוספים אודות כל אחד מן הרעיונות שעמיתיהם העלו אשר אינו ברור להם לגמרי. מטלת האדם המסייע לתהליך היא להבטיח כי לכל אדם ניתן האפשרות לתרום ולהישמע וכי הדיון בכל הרעיונות הוא מעמיק, מבלי להתעכב זמן ארוך מדי על פתרון יחיד. קיימת חשיבות לוודא כי התהליך מתרחש בצורה טבעית ככל הניתן, תוך הימנעות מהבעת שיפוט וביקורת. ניתן בשלב זה להציע רעיונות חדשים לדיון או להציע איחוד רעיונות מסוימים לתוך קטגוריות, אך עם זאת עדיין אין להשמיט אף אחד מן הרעיונות אשר עלו. שלב זה אורך כ-30-45 דקות.
הצבעה ודירוג: שלב זה כולל בחירת סדר עדיפות של הרעיונות אשר הוצעו, מתוך מחשבה על מתן מענה לבעיה המקורית. לאחר תהליך ההצבעה והדירוג, מתקבל פתרון יחיד כמענה מיידי על הבעיה שהוצגה, ופתרון זה זמין באופן מידי לקבוצה כפתרון הנבחר, כך שהפגישה למעשה מסתיימת בהשגת תוצאה ספציפית.
מספר הפגישות הנדרש לשם הפעלת טכניקת הקבוצה הנומינלית עבור בעיה ספציפית ייקבע על פי אופי הבעיה הנדונה והזמינות של המשתתפים, כך שיחד, מספר הפגישות יהיה המותאם ביותר על מנת לספק מענה על השאלה הנדונה הספציפית.
יתרונות וחסרונות של טכניקת הקבוצה הנומינלית

כפי שנכון עבור כל טכניקה, קיימים לטכניקת הקבוצה הנומינלית יתרונות וחסרונות. יתרון מרכזי של הטכניקה הוא בכך שהיא מונעת שתי בעיות הנגרמות בשל אינטראקציות המתרחשות בקבוצה. הבעיה הראשונה היא חברי קבוצה אשר אינם מעוניינים להשתתף כלל ולהביע רעיונות בשל חשש מביקורת שתופנה אליהם. הבעיה השנייה היא רצונם של חלק מחברי הקבוצה שלא ליצור קונפליקטים בתוך הקבוצה (אנשים רבים מעוניינים לשמר אווירה נעימה בתוך הקבוצה). טכניקת הקבוצה הנומינלית מתגברת על בעיות אלו באמצעות יצירת נורמה של העלאת רעיונות מגוונים באמצעות כלל חברי הקבוצה. יש לה את היתרון הברור של הבטחת השתתפות שוויונית באופן יחסי. כמו כן הטכניקה יכולה במקרים רבים להוות טכניקת קבלת החלטות מהירה החוסכת בזמן. יתרונות נוספים לטכניקת הקבוצה הנומינלית כוללים הפקת מספר רב של רעיונות וסיפוק תחושה של הבאת הנושא לכדי החלטה וסגירתו, תחושה אשר פעמים רבות אינה מושגת בשיטות של קבלת החלטות שהן פחות מובנות ויותר פתוחות וגמישות.
לטכניקה קיימים גם חסרונות. חיסרון עיקרי של הטכניקה הוא שהיא חסרה גמישות בכך שהיא מאפשרת התייחסות לשאלה נתונה אחת בלבד בכל רגע נתון. כמו כן טכניקה זו דורשת רמה מסוימת של קונפורמיות וקבלת מוסכמות מצד חברי הקבוצה המשתתפים בתהליך, וחברי הקבוצה צריכים לחוש בנוח עם רמת ההבניה של הסיטואציה. חיסרון נוסף הוא הזמן הרב הדרוש על מנת להתכונן לפעילות. השימוש בטכניקה זו אינו מאפשר ספונטניות רבה. יש לבחור מראש את המקומות בהם ניתן להיפגש, ולתאם את מועדי הפגישות. חסרונות אפשריים נוספים הם כי בזמן השימוש בטכניקה, לא תהיה התכנסות של דעות חברי הקבוצה לקראת פתרון מוסכם אחד באמצעות תהליך ההצבעה, כי הפריה הדדית של רעיונות עשויה להיות מאולצת, וכי התהליך כולו עשוי להיראות מכני וטכני מדי.
התאמת הטכניקה לפתרון בעיות מורכבות

התאמות של טכניקת הקבוצה הנומינלית אשר נטלו על עצמם לבצע Bartunek ו- Murnighan
, תורמות להתמודדות השיטה עם בעיות ודילמות מורכבות שאינן בעלות אופי מובנה מעצם טבען. על פי פיתוח זה, לאחר השלב בו כלל הרעיונות אשר עולים נרשמים, האדם המסייע לתהליך בוחן יחד עם הקבוצה האם קיימים מתוך כלל הרעיונות רעיונות מסוימים אשר ניתן לקבץ אותם לאותה בעיה ושבעיות שונות אלו אינן חופפות. אם נמצא שלא, אז נאמר כי השאלה אינה בעלת אופי מובנה והרעיונות המופקים בידי הקבוצה מקובצים לקבוצות תואמות. לכל מקבץ שכזה, מתייחסים לאחר מכן כשאלות בפני עצמן, ופרוצדורת טכניקת הקבוצה הנומינלית מיושמת עבור כל אחד מהם.
ראו גם

קבלת החלטות בקבוצה
בחירה חברתית
פונקציית בחירה חברתית
פרדוקס ההצבעה
Delphi method
לקריאה נוספת

George & Cowan. Handbook of Techniques for Formative Evaluation. FALMER/KP. 1999. ISBN 978-0749430634
Nancy R. Tague’s The Quality Toolbox, Second Edition, ASQ Quality Press, 2004, pages 364-  365.
Potter M, Gordon S, Hamer P. (2004). The Nominal Group Technique: A useful consensus methodology in physiotherapy research. New Zealand Journal of Physiotherapy, 32(3) 126-130.
Stewart, David W. & Shamdasani, Prem N. Focus Groups: Theory and Practise. SAGE Publications. 2004. ISBN 978-0803933903
הערות שוליים

↑  Dunnette M D., Campbell J. D, and Jaastad K., (1963). "The Effect of Group Participation no Brainstoming Effectiveness for Two Industrial Samples, Journal of Applied Psychology, XLVII (February), 30-37.
1 2  Delbecq A. L. and VandeVen A. H, (1971). "A Group Process Model for Problem Identification and Program Planning," Journal Of Applied Behavioral Science VII (July/August, 1971), 466 -91.
1 2  Delbecq A. L., VandeVen A. H., and Gustafson D. H., (1975). "Group Techniques for Program Planners", Glenview, Illinois: Scott Foresman and Company.
1 2  Vedros K. R., (1979). "The Nominal Group Technique is a Particiatory, Planning Method In Adult Education", Ph.D. dissertation, Florida State University, Tallahassee.
↑  Gustafson, D.H., Shukla R.K., Delbecq A. L., and Walster G.W., (1973). "A comparative study of differences in subjective likelihood estimates made by individuals, interacting groups, Delphi groups, and nominal groups", Organizational Behavior and Human Performance, 9, 2, April, 280–291.
↑  VandeVen A. H and Delbecq A. L., (1974). "The Effectiveness of Nominal, Delphi, and Interacting Group Decision Making Processes", The Academy of Management Journal, Vol. 17, No. 4 (Dec., 1974), pp. 605-621.
↑  Bartunek, J.M., & Murnighan, J.K. (1984). "The nominal group technique: Expanding the basic procedure and underlying assumptions", Group and Organization Studies, 9, 417-432.
יאנג היון-ג'ון

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
יאנג היון-ג'ון (בקוריאנית: 양현준; נולד ב-25 במאי 2002 בפוסאן שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירת מועדונים

יאנג משחק בקבוצה הבוגרת של גנגוון מליגת העל הדרום קוריאנית החל משנת 2021. בסך הכל ערך 66 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-24 ביולי 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
קריירה בינלאומית

יאנג היה חלק מסגל נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-7 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ויילס במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  Celtic sign Hyunjun Yang on five-year deal from Gangwon FC באתר BBC, ‏ 24 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  2023 AFC 아시안컵에 참가하는 🇰🇷축구국가대표팀의 명단을 공개합니다! בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 28 בדצמבר 2023 (בקוריאנית)
| נבחרת קוריאה הדרומית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 סאונג-גיו •  2 קי-ג'ה •  3 ג'ין-סו •  4 מין-ג'יי •  5 יונג-וו •  6 אין-באום •  7 יונג-מין •  8 היון-סאוק •  9 גיו-סונג •  10 ג'אי-סונג •   11 הי-צ'אן •  12 בום-קון • 13 סון-מין •  14 סאון-מין • 15 סונג-היון • 16 ג'ין-סאופ • 17 וו-יאונג • 18 קאנג-אין • 19 יאנג-וון • 20 היון-גיו • 21 היון-וו • 22 יונג-וו • 23 טאי-וואן • 24 ג'ו-סונג • 25 ג'י-סו • 26 היון-ג'ון • מאמן: קלינסמן |  1 סאונג-גיו •  2 קי-ג'ה •  3 ג'ין-סו •  4 מין-ג'יי •  5 יונג-וו •  6 אין-באום •  7 יונג-מין •  8 היון-סאוק •  9 גיו-סונג •  10 ג'אי-סונג •   11 הי-צ'אן •  12 בום-קון • 13 סון-מין •  14 סאון-מין • 15 סונג-היון • 16 ג'ין-סאופ • 17 וו-יאונג • 18 קאנג-אין • 19 יאנג-וון • 20 היון-גיו • 21 היון-וו • 22 יונג-וו • 23 טאי-וואן • 24 ג'ו-סונג • 25 ג'י-סו • 26 היון-ג'ון • מאמן: קלינסמן | קוריאה הדרומית |
יגאל דילמוני

| --- | --- |
יגאל דילמוני, 2019
יגאל דילמוני, 2019
 לידה:  10 באוקטובר 1970 (בן 53) רעננה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  אבני חפץ 
 השכלה:  תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וגאוגרפיה ותואר שני בשימור ותכנון נוף ומורשת
 
מימין: שרה העצני-כהן, גלעד שר, יגאל דילמוני, טליה ששון ואטילה שומפלבי
יגאל דילמוני (נולד ב-10 באוקטובר 1970) הוא מנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר.
תולדות חייו

נולד ברעננה, למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ובהמשך בישיבת ההסדר בנווה דקלים שבגוש קטיף והיה מחניכי המחזור הראשון של מכינת בני דוד בעלי. בשנת 1989 התגייס דילמוני לגדוד 890 של חטיבת הצנחנים והוא ממשיך להתנדב עד היום בשירות מילואים ביחידת צנחנים. לאחר נישואיו התגורר בנווה דקלים שבגוש קטיף ובהמשך היה בין המשפחות הראשונות שעלו להתיישב באבני חפץ שבשומרון. דילמוני בוגר תואר ראשון ושני מאוניברסיטת בר-אילן בלימודי ארץ ישראל וגאוגרפיה ושימור נופים ואתרים.
לאחר כמה שנים בהן עסק דילמוני בהוראה ובהגשת תלמידי תיכון לבגרות, עבר דילמוני לשדה הפעילות הציבורית: בשנת 1998 הקים וניהל את עמותת התיירות של המועצה האזורית שומרון, בהמשך היה עוזר ראש המועצה בנצי ליברמן ועמד בראש היחידה לתכנון אסטרטגי של המועצה. במסגרת התפקיד היה אחראי על פיתוח מיזמים תיירותיים ואתרי תיירות בשומרון ועל פיתוח עסקים קטנים בתחום המועצה, וסייע לעשרות מיזמים ובתי עסק בשומרון בתחומי החקלאות, התיירות והמסחר. בשנים 2004–2005 נאבקה מועצה אזורית שומרון בתוכנית ההתנתקות מגוש קטיף ומצפון השומרון, ובמהלך תקופה זו ריכז את מטה המאבק של המועצה ואת פעילות המחאה נגד התוכנית ברחבי הארץ ובצפון השומרון.
בהמשך כיהן דילמוני כמנכ"ל המועצה המקומית קדומים וכמנכ"ל החברה הכלכלית של המועצה, היה אחראי לניהול השוטף של הארגונים ולהבראת החברה מהפסדים.
בשנת 2010 החל דילמוני לעבוד במועצת יש"ע כסמנכ"ל ההסברה של המועצה והיה סגנו של נפתלי בנט בעת שזה שימש כמנכ"ל מועצת יש"ע. במסגרת תפקידו ייסד את מערך סיורי ההסברה של מועצת יש"ע והביא מאות אח"מים, עיתונאים, פוליטיקאים ומעצבי דעת קהל לסיורים בהתיישבות ביהודה ושומרון. דילמוני פיתח את מרכז המחקר והמידע של יש"ע, הפיק חומרי הסברה ומפות, ערך הכשרות לאנשי הסברה וייסד כעבור מספר שנים את כנס יש"ע להסברה ותקשורת אליו מגיעים מדי שנה מאות אישי ציבור ותקשורת. כאשר בשנת 2012 רוני ארזי התפטר מתפקיד דובר המועצה, יגאל דילמוני מילא תפקיד זה בנוסף לתפקיד של סמנכ"ל מעל לשנה עד להחלפתו על ידי הדובר אלנתן זכריה.
ב-9 בדצמבר 2014 הודיע דילמוני על התמודדות בבחירות לרשימת מפלגת הבית היהודי לכנסת, אך הגיע למקום ה-24 ולא נבחר כחבר הכנסת.
כמנהל תחום ההסברה שימש דילמוני כפנים התקשורתיות של מועצת יש"ע, נתן עשרות ראיונות לכלי התקשורת והשתתף בעימותים רבים מול ראשי ארגוני שמאל. דילמוני היה שותף להקמת רשת כפרי הסטודנטים "קדמה" ביהודה ושומרון והיה ממובילי הקמפיינים לעצירת ההקפאה וחידוש הבנייה ביו"ש, המאבק נגד שחרור מחבלים ונגד יוזמת ג'ון קרי, סיפוח יהודה ושומרון ופעילויות שטח נוספות. הוא חבר כעשור וחצי במו"פ שומרון ויהודה למחקרים הקשורים להתיישבות, ושותף בהנהלת מט"י - מרכז טיפוח יזמות עסקית ביהודה ושומרון והוביל מהלכים למען הפיתוח הכלכלי של העסקים הקטנים כחלק מפיתוח האזור והפריפריה.
עם פרישתו של שילה אדלר בשנת 2019, מונה דילמוני למנכ"ל מועצת יש"ע והיה אחראי על ניהול פעילות הארגון בהתאם ליעדים האסטרטגים, תיאום עם הנהלת העמותה וראשי הרשויות, ייצוג הארגון מול רשויות השלטון הכנסת והממשלה, תיאום שיתופי פעולה וקידום מהלכים לטובת ההתיישבות. דילמוני פרש מתפקידו באוקטובר 2022, חודש לאחר ששלמה נאמן, ראש מועצת גוש עציון, נבחר לתפקיד ראש מועצת יש"ע.
דילמוני, תושב אבני חפץ, נשוי ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  מינוי חדש במועצת יש"ע:, באתר www.myesha.org.il
↑  אלכסנדר כץ, על רקע המו"מ עם הפלסטינאים: מועצת יש"ע שכרה את איש היח"צ עמיחי אתאלי, באתר אייס, 25 בפברואר 2014
↑  יגאל דלמוני מתמודד בפריימריז הבית היהודי, באתר כיפה, ‏2014-12-09
↑  מרוכז - תוצאות הפריימריז בבית היהודי - איילת שקד המנצחת הגדולה #2 - חדשות רוטר, באתר Rotter.net
↑  דילמוני ישמש כמ"מ מנכ"ל מועצת יש"ע, באתר ערוץ 7
↑  יגאל דילמוני מונה למנכ"ל מועצת יש"ע, באתר מועצת יש"ע, 4 בפברואר 2019
↑  חנן גרינווד, טלטלה ביו"ש: מנכ"ל מועצת יש"ע פורש מתפקידו, באתר ישראל היום, ‏19 במאי 2022