stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרשעת (סרט)
עתיד > סרט המשך

סרט ההמשך, שעלילתו מגוללת את המערכה השנייה של המחזמר הבימתי, עתיד לעלות לאקרנים ב-21 בנובמבר 2025, לאחר שבמקור התעתד לעלות לאקרנים ב-25 בדצמבר 2025 ולאחר מכן ב-26 בנובמבר 2025.
עתיד > סרטים עתידיים נוספים

בנובמבר 2024, אישרו סטיבן שוורץ וויני הולצמן את קיומם של דיונים בדבר הפקת סרטים עתידיים פוטנציאליים שיתקיימו בעולם בו מתקיים הסרט, אך בד בבד הצהירו כי לא יהיה מדובר בסרטי המשך ישירים.
ביאורים

↑  הולצמן קיבלה קרדיט כפול על כתיבת התסריט; תחילה כתסריטאית יחידה ושנית כתסריטאית-שותפה יחד עם דנה פוקס.
1 2 3  גרנדה ביקשה לקבל קרדיט תחת שמה האמיתי, "אריאנה גרנדה-בוטרה".
↑  בסרט ובתסריט, מוזכר כי שמו של הסוס הוא פלדספור, אך עם זאת, שם זה לא מוזכר בכתוביות הסיום.
פיט דוקטר

| --- | --- |
פיט דוקטר, 2009
פיט דוקטר, 2009
 לידה:  9 באוקטובר 1968 (בן 56) ארצות הברית בלומינגטון, ארצות הברית
 שם לידה:  פיטר האנס דוקטר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  אנימטור, במאי, תסריטאי, מפיק ומדבב
 מקום לימודים:  המכון לאמנויות של קליפורניה
 יצירות בולטות:  "מפלצות, בע"מ." (2001) "למעלה" (2009) "הקול בראש" (2015)
 פרסים והוקרה:  פרס אריה הזהב למפעל חיים, לנוספים - ראו רשימה
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
פיטר האנס "פיט" דוקטר (באנגלית: Peter Hans "Pete" Docter; נולד ב-9 באוקטובר 1968) הוא אנימטור, במאי, מפיק, תסריטאי ומדבב אמריקאי.
דרכו המקצועית של דוקטר החלה ב-1990, מיד לאחר סיום לימודיו במכון לאמנויות של קליפורניה, כשהצטרף לאולפני ההנפשה "פיקסאר". הוא היה אחד מהעובדים הראשונים בחברה, ויחד עם המפיק ג'ון לאסיטר והתסריטאי אנדרו סטנטון פיתח את העלילה והתמה של הסרט "צעצוע של סיפור". דוקטר כתב וביים ארבעה סרטים באורך מלא - "מפלצות, בע"מ." מ-2001, "למעלה" מ-2009, "הקול בראש" מ-2015 ו"נשמה" מ-2020. על עבודתו ב"פיקסאר", וחלקו בקידמה של ההנפשה הממוחשבת, זכה ב-2009 בפרס אריה הזהב למפעל חיים. ב-2018, קודם דוקטר לתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה.
עבודותיו של דוקטר זכו לפופולריות רבה, הוכתרו כשוברי קופות, זכו לשבחי הביקורות ובפרסים שונים. הוא זכה בחמישה פרסי אנני, ושלושה פרסי אוסקר (על הסרטים למעלה, הקול בראש ונשמה)
ביוגרפיה > חיים אישיים

דוקטר נשוי לאמנדה, ולזוג שני ילדים.
פילמוגרפיה

"צעצוע של סיפור" (1995) - אנימטור
"המשחק של גרי" (1997) - אנימטור
"מפלצות בע"מ" (2001) - במאי ותסריטאי
"המכונית החדשה של מייק" (2002) - במאי
"למעלה" (2009) - במאי, תסריטאי ומדבב
"הקול בראש" (2015) - במאי, תסריטאי ומדבב
"נשמה" (2020) - במאי ותסריטאי
"שנות אור" (2022) - תסריטאי
החל מיוני 2018, דוקטר משמש כמפיק בפועל ומקבל על כך קרדיט בכל סרטי "פיקסאר", מכורח תפקידו כמנכ"ל של אולפני ההנפשה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | "צעצוע של סיפור" | מועמדות |
| 1995 | הוגו | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "צעצוע של סיפור" | מועמדות |
| 1996 | אנני | התסריט הטוב ביותר | "צעצוע של סיפור" | זכייה |
| 2000 | אנני | התסריט הטוב ביותר | "צעצוע של סיפור 2" | זכייה |
| 2001 | אוסקר | הסרט המונפש הטוב ביותר | "מפלצות, בע"מ." | מועמדות |
| 2001 | בחירת המבקרים | הסרט המונפש הטוב ביותר | "מפלצות, בע"מ." | מועמדות |
| 2001 | הוגו | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "מפלצות, בע"מ." | מועמדות |
| 2002 | אנני | הבימוי הטוב ביותר | "מפלצות, בע"מ." | מועמדות |
| 2003 | אוסקר | הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר | "המכונית החדשה של מייק" | מועמדות |
| 2008 | אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | "וול-E" | מועמדות |
| 2008 | נבולה | התסריט הטוב ביותר | "וול-E" | זכייה |
| 2008 | הוגו | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "וול-E" | זכייה |
| 2009 | אוסקר | הסרט המונפש הטוב ביותר | "למעלה" | זכייה |
| 2009 | אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2009 | בחירת המבקרים | הסרט המונפש הטוב ביותר | "למעלה" | זכייה |
| 2009 | בחירת המבקרים | התסריט המקורי הטוב ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2009 | גלובוס הזהב | הסרט המונפש הטוב ביותר | "למעלה" | זכייה |
| 2009 | באפט"א לקולנוע | הסרט המונפש הטוב ביותר | "למעלה" | זכייה |
| 2009 | באפט"א לקולנוע | התסריט המקורי הטוב ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2009 | הפרס ע"ש ריי ברדבורי | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2009 | הוגו | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2009 | סטלייט | התסריט המקורי הטוב ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2010 | אנני | הבימוי הטוב ביותר | "למעלה" | זכייה |
| 2010 | אנני | התסריט הטוב ביותר | "למעלה" | מועמדות |
| 2015 | אוסקר | הסרט המונפש הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2015 | אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2015 | גלובוס הזהב | הסרט המונפש הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2015 | בחירת המבקרים | הסרט המונפש הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2015 | בחירת המבקרים | התסריט המקורי הטוב ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2015 | בחירת המבקרים | הקומדיה הטובה ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2015 | באפט"א לקולנוע | הסרט המונפש הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2015 | באפט"א לקולנוע | התסריט המקורי הטוב ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2015 | סטלייט | הסרט המונפש הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2015 | סטלייט | התסריט המקורי הטוב ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2015 | הפרס ע"ש ריי ברדבורי | הפרזנטציה הדרמטית הטובה ביותר | "הקול בראש" | מועמדות |
| 2016 | אנני | הבימוי הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
| 2016 | אנני | התסריט הטוב ביותר | "הקול בראש" | זכייה |
ג'ו ראנפט

| --- | --- |
 לידה:  13 במרץ 1960 פסדינה, קליפורניה, ארצות הברית.
 פטירה:  16 באוגוסט 2005 (בגיל 45) מנדוסינו, קליפורניה, ארצות הברית.
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לאמנות קליפורניה 
 תקופת הפעילות:  1980–2005 (כ־25 שנים)
 מעסיק:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני (1980–1999), פיקסאר, (1992-2005).
 בת זוג:  סו בארי ראנפט (1985–2005)
 צאצאים:  ג'ורדן ראנפט, סופיה ראנפט
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2006)  פרס וינזור מקיי (2015) 
 
ג'וזף הנרי ראנפט (באנגלית: Joseph Henry Ranft;‏ 13 במרץ 1960 – 16 באוגוסט 2005) היה תסריטאי, אנימטור, אמן סיפור ומדבב אמריקאי, שעבד באולפני אנימציה של פיקסאר ובדיסני באולפני האנימציה של וולט דיסני וב-Disney Television Animation. אחיו הצעיר הוא ג'רום ראנפט, פסל שעבד גם הוא על כמה סרטי פיקסאר.
חיים מוקדמים

ג'וזף הנרי רנפט נולד בפסדינה, קליפורניה, ב-13 במרץ 1960, וגדל בוויטייר. הוריו היו ג'יימס ומליסה רנפט. בילדותו פיתח רנפט אהבה לקסמים, סיפורים, קולנוע וקומדיה. בגיל 15, הוא הפך לחבר בקבוצת הצעירים של טירת הקסם. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון מונטה ויסטה, וויטייר, בשנת 1978, רנפט החל ללמוד בתוכנית הנפשת דמויות במכון קליפורניה לאמנויות לצד ג'ון לאסיטר ובראד בירד. לאחר שנתיים, סרט הסטודנטים של Ranft הומור טוב משך את תשומת לבם של מנהלי האנימציה של דיסני, שהציעו לו עבודה.
קריירה

בשנת 1980, רנפט הצטרף לדיסני כסופר ואמן סטוריבורד. במהלך חמש השנים הראשונות שלו עם דיסני, הוא עבד על מספר פרויקטים בטלוויזיה שמעולם לא הופקו. מאוחר יותר בקריירה שלו בדיסני, הוא קודם למחלקת אנימציה תכונה, שם הוא חונך על ידי אריק לרסון. רנפט דיבר מאוחר יותר על האימונים של לרסון: "הוא תמיד מזכיר לי רק את הדברים הבסיסיים שאני נוטה לשכוח. אתה יודע, זה כאילו, אנימציה היא כל כך מורכבת; 'כמה ציורים יש שם?' וכאלה, אבל אריק תמיד חוזר לאהוב 'מה הקהל תופס?'"
בערך בזמן זה, הוא למד תחת והחל להופיע עם קבוצת האלתור, The Groundlings. רנפט נשאר עם דיסני לאורך שנות ה-80, וכתב את הסיפור על סרטי אנימציה רבים, כולל אוליבר וקומפני, מלך האריות והיפה והחיה. הוא גם עבד על הטוסטר הקטן והאמיץ ב-1987 עבור Hyperion Animation ו-James and the Giant Peach ב-1996 עבור יוצרי סרטי הברית.
ראנפט התאחד עם לאסיטר לאחר שהצטרף לפיקסאר באוקטובר 1992 כראש הסיפור שלהם. שם הוא עבד על כל הסרטים שלהם שהופקו עד 2006; זה כלל צעצוע של סיפור (עליו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר) ובאג לייף, ככותב הסיפורים המשותפת ואחרים כמפקח על הסיפור. הוא גם דיבב דמויות ברבים מהסרטים, כולל היימליך הזחל ב"באג לייף", וויזי הפינגווין בצעצוע של סיפור 2, וז'אק השרימפס ב"מוצאים את נמו" .
בסרט מפלצות בע"מ, לראנפט הייתה מפלצת על שמו (ג'י ג'י ראנפט) שכן רוב המפחידים בסרט נקראו על שם צוות פיקסאר. ראנפט קיבל גם קרדיט לסיפור הראשי ב"טוסטר הקטן והאמיץ" (1987) ודיבב את אלמו סנט פיטרס, איש מכירות המכשירים.
הסופרים האהובים עליו היו קורט וונגוט, האנטר ס. תומפסון וטום וולף. הקוסמים האהובים עליו היו ג'ון קרני, דריל, מייקל עמאר, ריקי ג'יי וג'ימי גריפו.
ראנפט זכה לאחר מותו ב-2005 כאגדת דיסני ובשנת 2016 בפרס וינזור מקיי, פרס מפעל חיים לאנימטורים.
מוות ומורשת

ב-16 באוגוסט 2005, ראנפט, בן 45, וחברו אריק פרירסון, בן 39, נסעו במכונית הונדה אלמנט 2004 של ראנפט, בה נהג חבר אחר, אלגבה ארל, בן 32. ארל איבד לפתע שליטה והתרסק דרך מעקה בטיחות בזמן צפונה על כביש 1. רכב השטח נפל במורד צוק וצלל 40 מטר לתוך שפך נהר נבארו, והרג את ראנפט וארל באופן מיידי. פרירסון נפצע, אך שרד בבריחה דרך גג השמש. ראנפט עבורם הוא היה במאי ומפיק, מכוניות וחתונת רפאים יצא לאחר מותו והוקדשו לו. שרידיו נשרפו.
ראנפט זכה להכרה על ידי עמיתים ובמחווה שונות בסרטי אנימציה שיצאו לאחר מותו. הנרי סליק כינה אותו "ענק הסיפור של הדור שלנו". לכבוד ראנפט, בהפקת סרטי האנימציה של קרוליין ודלת הקסמים, רכב השטח הנעים שמעביר את קורליין לדירתה החדשה מעוטר בסמל "Ranft Moving, Inc." . המובילים עצמם מעוצבים על פי רנפט ואחיו ג'רום, שדיבבו את אחד המובילים. ג'רום השתלט על רוב תפקידי הקול של רנפט לאחר מותו. ההוצאה המחודשת של Blu-Ray ו-DVD לשנת 2010 של צעצוע של סיפור 2 כוללת תכונה מיוחדת המתמקדת ב-ראנפט ובהישגיו בשם "Celebrating Our Friend Joe Ranft". רנפט עשה ציורים מוקדמים לדמותו של פין מקמיסיל בסצנה שאינה בשימוש מהסרט מכוניות, והציורים שלו שימשו מאוחר יותר ביצירת הדמות עבור מכוניות 2 . ג'ון לאסטר ציטט את ראנפט כאחד ממקורות ההשראה העיקריים לדמותו של מאטר מסרטי המכוניות ותיאר את השפעתו כ"בכל מכוניות 2 ". בסרט הקול בראש, דמותו של ג'אנגלס הליצן מבוססת על דמות שנוצרה על ידי ראנפט מחוץ לפיקסאר בשם "Buttocks the Clown", לפי הבמאי המשותף רוני דל כרמן ואמנית הסיפור דומי שי. כתוביות הסיום של הסרט קוקו של פיקסאר מציגות אירוע דיגיטלי עם תמונות של עובדי פיקסאר רבים ויקיריהם שמתו קודם לכן, כולל ראנפט. בנוסף, בסרט נשמה משנת 2020 כולל את שמו על קיר של מדריכים קודמים לדמות 22.
תומאס ניומן

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1955 (בן 69) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Thomas Montgomery Newman 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה, בית הספר התיכון פאליסיידס צ'ארטר 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Ann Marie Zirbes (24 באפריל 1990–?) 
 צאצאים:  Evan Newman, Jack Newman, Julia Newman 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית (26 בינואר 2014)  פרס אמי  Classic Brit Awards 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס מונטגומרי ניומן (באנגלית: Thomas Montgomery Newman; נולד ב-20 באוקטובר 1955) הוא מלחין ומנצח אמריקאי, ממוצא יהודי. ידוע בזכות הלחנת פסקולי סרטים וסדרות טלוויזיה רבים. אחד המלחינים המוכרים בשלושת העשורים האחרונים, שבהם הלחין למעלה מ-50 יצירות מוזיקליות לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
ניומן צבר בסך הכל 15 מועמדויות לפרס האוסקר, זכייה בפרס באפט"א, חמישה פרסי גראמי ומועמדות לפרס גלובוס הזהב.
משפחתו

ניומן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בן הזקונים של מרתה לואיז מונטגומרי ושל המלחין ההוליוודי אלפרד ניומן, שמת ב-1970. הוא בן לשושלת מלחיני סרטים הוליוודים שכוללת את אביו, דודו ליונל ניומן, אחיו דייוויד ניומן, בני דודיו ג'ואי ניומן ורנדי ניומן ואחותו, מריה ניומן.
קריירת הלחנה

ניומן למד באוניברסיטת ייל. ב-1985 הלחין את המוזיקה לסרט "סוזאן סוזאן" וב-1987 הלחין את המוזיקה לסרט "אהבה חסרת פשרות" . פריצתו אירעה בשנת 1994 כשהיה מועמד לפרס האוסקר, עבור הסרטים "נשים קטנות" ו"חומות של תקווה". הוא היה היחיד באותה השנה שהועמד לשני פרסים. את מועמדותו השלישית לפרס האוסקר קיבל בשנת 1996 עבור הקומדיה של דיאן קיטון, "מציאות אחרת". ניומן לא זכה באחד מפרסים אלו.
ב-1999 ניומן הלחין את הפסקול עבור הסרט "אמריקן ביוטי", שנוצר בעיקר בעזרת כלי הקשה. ניומן האמין כי הלחנתו סייעה להנעת הסרט מבלי להזיק ל"עמימות המוסרית" של התסריט, אותו כתב אלן בול. היה זה שיתוף הפעולה הראשון עם סם מנדס, שמאז הלחין עבורו את כל הפסקולים לסרטיו הבאים, למעט "לצאת לדרך", משנת 2009. הוא היה מועמד לאוסקר אולם לא זכה בו. הוא קיבל פרס גראמי ופרס באפט"א באותה השנה.
ניומן זכה להערכה ביקורתית ולהצלחה מסחרית. בין היתר הלחין את הפסקולים לסרטים המצליחים "גרין מייל", "נבגדת", ו"ארין ברוקוביץ'". בין השנים 2002 עד 2004 היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ברציפות, עבור הפסקולים לסרטים "הדרך לפרדישן" (2002), "מוצאים את נמו" (2003) ו"סדרה של צרות" (2004).
ניומן היה מועמד פעם נוספת לפרס האוסקר, ב-2006 עבור פסקול הסרט "הגרמני הטוב" של סטיבן סודרברג. בטקס האוסקר, הוא הופיע בקטע הפתיחה של ארול מוריס, שהתבדח על כך שניומן היה מועמד לאוסקר שמונה פעמים אך מעולם לא זכה. ניומן אמר בתגובה: ”לא, הפסדתי שבע פעמים אך זו תהיה הפעם השמינית”. ואכן באותו הטקס שוב לא זכה בפרס.
עבודת ההלחנה הראשונה שלו לאחר "הגרמני הטוב" משנת 2006 הייתה עבור סרט ההנפשה מ-2008, "וול-E", שבו שיתף פעולה בפעם השנייה עם הבמאי אנדרו סטייטון (הפעם הראשונה הייתה במהלך העבודה על הסרט "מוצאים את נמו"). הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט ההנפשה הטוב ביותר. ניומן קיבל שתי מועמדויות נוספות באותה השנה, אך גם בהן הפסיד.
במהלך 2008 ניומן הלחין את הפסקולים לסרטים "ערבושית", של אלן בול, ו"חלון פנורמי" של סם מנדס.
בשנת 2009 הלחין ניומן את הפסקול לסרט "אחים" בכיכובם של טובי מגוויר, ג'ייק ג'ילנהול ונטלי פורטמן.
בסוף 2011 הלחין את פסקול הסרט אשת הברזל.
ב-2012 ניומן אף הלחין את פסקול הסרט ה-23 בסדרת הסרטים ג'יימס בונד, סקייפול. וב-2015 חזר להלחנת פסקול הסרט ה-24 בסדרה ספקטר.
ב-2016 הלחין את פסקול הסרט מוצאים את דורי ופסקול הסרט "הנוסעים". ב-2019 הלחין את פסקול הסרט "הרודפים".
ב- 2020 הלחין את פסקול הסרט "1917" של סם מנדס עבורו קיבל ניומן את המועמדות השישית שלו ל- באפט"א והמועמדות ה-15 לפרס האוסקר.
ב-2024 הלחין את הפסקול לסרט "ציפור לבנה: סיפור פלא".
יצירתו טיפות הנסיך רופרט מהסרט אוסקר ולוסינדה (1997) משמשת כרקע לתוכנית הטלוויזיה "שיחת נפש" של פרופ' יורם יובל.
עבודה נוספת

ניומן הלחין מספר פסקולים לסדרות טלוויזיה. הוא הלחין את נעימות הנושא של "בוסטון פבליק" ושל המיני סדרה המצליחה, "מלאכים באמריקה". נעימת הפתיחה שיצר עבור סדרת הדרמה המצליחה "עמוק באדמה" זכתה בשני פרסי גראמי ב-2003.
המבדיל בין קודש לחול

ערך זה עוסק בפיוט. אם התכוונתם לברכה שיש לומר על היין במוצאי שבת ויום טוב, ראו .
הַמַּבְדִּיל בֵּין קוֹדֶשׁ לְחוֹל הוא שמו של פיוט, המושר לאחר הבדלה במוצאי שבת בקרב קהילות רבות בעם ישראל. בנוסף, קיים פיוט המשך למוצאי יום הכיפורים. זהות מחבר הפיוט אינו ידועה.
מחבר הפיוט

כותב הפיוט אינו ידוע, בראשי תיבות (אקרוסטיכון) של הבתים מופיע השם יצחק הקטן, וכנראה שמקורו קדום ביותר. פרופסור יונה דוד מצא שיר דומה לזה כסליחה לרבי יצחק אבן גיאת בקובץ שיריו, אך ייחוס זה גם לא אושר.
במחזור ויטרי כבר מופיע פיוט זה, והוא אף מוזכר כבר בספרו של המרדכי" מהראשונים.
חלקו השני של הפיוט המתחיל במילים "א-ל פודה" נכתב ככל הנראה על ידי מחבר אחר, ואת החלק האחרון שמוסיפים במוצאי יום כיפור רבים מייחסים לאר"י הקדוש.
זמן אמירתו

בתפוצות ישראל נהוג לזמר את חלקו הראשון במוצאי שבת לאחר הבדלה. וכך כתב החת"ם סופר שמנהגו לזמר פיוט זה במוצאי שבת כפי המנהג, אך הוא משער מתוכן הפיוט שנתקן לאומרו במוצאי יום כיפור בלבד.
ואכן במרדכי מזכיר את הפיוט, וכותב לאומרו במוצאי יום כיפור שחל בשבת:
ושמעתי אומרים שאותו פיוט "המבדיל בין קדש לחול" נתקן כדי לאומרו בביהכנ"ס במוצאי יוה"כ שחל בשבת
וכן נוהגים בחלק מהמקומות לאומרו רק במוצאי יום כיפור שחל בשבת.
בקצת קהילות נוהגים לזמר במוצאי שבת גם את חלקו השני (א-ל פודה...), ואת החלק נוסף - במוצאי יום הכיפורים.
בחלק מקהילות האשכנזים אומרים את הבית הראשון של הפיוט כחלק מהסליחות של תפילת נעילה אם יום הכיפורים חל בשבת.
שיבושים ונוסחאות נוספות

ישנם פקפוקים על מקוריות הנוסח "כספנו ירבה כחול". ואכן במחזור ויטרי ובסידורים בנוסח הספרדים הנוסח "זרענו ירבה כחול" ללא המילה כספנו.
טענה נוספת היא שלשון הפיוט, כפי הנראה, מבוסס על הפסוק ”והרבה ארבה את זרעך.. וכחול אשר על שפת הים” (ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוק י"ז) שבו לא מוזכר ריבוי כסף וזהב.
בחתם סופר העיר כי הנוסח המופיע בסליחות היה 'כספינו וזרעינו' אך בסידורים שינו הנוסח בטענה שאין להקדים את הבקשה על כספינו קודם בקשה על זרעינו. לדעת החתם סופר מחבר הפיוט הקדים זאת מחמת אילוץ החרוז.
הצעות חלופיות למקור לנוסח כספנו הובאו מהפסוק”וכסף וזהב לא ירבה לו” (ספר דברים, פרק י"ז, פסוק י"ז)  או מהפסוק”ירבה כחול זרעך וצאצאי מעיך כמעותיו” (ספר ישעיהו, פרק מ"ח, פסוק י"ט).
וכך העיר הרב שם טוב גאגין בספרו 'כתר שם טוב':
האמת שלא תמצא תיבה זו בסדורים הקדמונים ובמחזור ויטרי ששם הובא שיר זה לא תמצא תיבה זו מוזכרת, ובלי ספק שהיא הוספה מאוחרת.
ולפי דעתי אין הדבר נכון להתפלל על ריבוי הכסף.
וזכורני שאיש מלומד מהגויים נתרעם עמי על תיבה זו, ואמר כי בזה יתן יד ללצים ולאויבים של ישראל לומר שהיהודים הם כל כך להוטים על ריבוי כסף שמתפללים עליה.
בשם הגר"א הובא תיקון של "זרענו ושלומנו ירבה כחול" על שם "שלום רב".
בדור האחרון היו ששינו במכוון את הנוסח כדי להתאים אותו לתקופה.
כיום שינינו את מילות פיוט "ההבדלה" ואנו שרים "זרענו וצאננו ירבה כחול" במקום "זרענו וכספנו".
תוספת לפיוט

מלבד הפיוט המוכר, ישנו חלק נוסף שייתכן שהוא ממחבר אחר מתקופה מאוחרת יותר, ובקהילות שונות נוהגים להוסיפו:
אֵל פּוֹדֶה מִכָּל צָר, קְרָאנוּךָ מִן הַמֵּצָר, יָדְךָ לֹא תִקְצָר, לֹא יוֹם וְלֹא לָיְלָה. המבדיל...
מִיכָאֵל שַׂר יִשְׂרָאֵל, אֵלִיָּהוּ וְגַבְרִיאֵל, יָבוֹאוּ נָא עִם הַגּוֹאֵל, קוּמוּ רֹנוּ בַּחֲצִי הַלָּיְלָה. המבדיל...
(מִימִינֵנוּ מִיכָאֵל, וּמִשְּׂמֹאלֵנוּ גַּבְרִיאֵל, וְעַל רֹאשֵׁנוּ שְׁכִינַת אֵל, בְּכָל יוֹם וּבְכָל לָיְלָה. המבדיל...)
תְּנָה לָּנוּ שָׁבוּעַ טוֹב, רַעֲנָן כְּגַן רָטוֹב, גַּם ה' יִתֵּן הַטּוֹב, כָּל הַיּוֹם וְכָל הַלָּיְלָה. המבדיל...
(יְבוֹרַךְ הַבַּיִת הַזֶּה, מִפִּי נָבִיא וְגַם חוֹזֶה, כִּי כֵן יְצַוֶּה אֱלֹהֵינוּ זֶה, לְשָׁמְרוֹ יוֹמָם וָלָיְלָה. המבדיל...
הַמַּבְדִּיל בֵּין מַיִם לְמַיִם, יְחַיֵּינוּ מִיּוֹמַיִם, יַרְאֵנוּ בְטוּב יְרוּשָׁלַיִם, וְלִמְשׁוֹל בַּיּוֹם וּבַלָּיְלָה. המבדיל...)
נוסח למוצאי יום כיפור

בסידור האר"י מופיע פיוט דומה לפיוט זה, כשהוא מייחדו למוצאי יום הכיפורים. למעשה פיוט זהה כמעט נזכר כבר במחזור ויטרי, כהמשך לפיוט בתחילת פיוטי מוצאי שבת.
יש שכתבו שאכן היו שני פיוטים, אחד התחבר למוצאי שבת, והוא הפיוט הראשון והארוך יותר, ואילו פיוט זה, הקצר, התחבר למוצאי יום כיפור שחל בשבת, ועל פיוט זה התכוון המרדכי "”ושמעתי אומרים שאותו פיוט "המבדיל בין קדש לחול" נתקן כדי לאומרו בביהכנ"ס במוצאי יוה"כ שחל בשבת”. כן העירו שלפיוט זה התכוון בספר עמק ברכה שהובא בחתם סופר:
והלום  ראיתי בספר עמק ברכה במוצאי י"הכ המציא פזמון חדש ע"ש יצח"ק בר"ת ג"כ אבל לדעתינו איננו אותו פזמון שנתכוון עלי' המרדכי וגם אינו ענין למוצאי י"הכ דוקא וגם כי כתב זרעינו ירבה כחול ולא הזכיר כככבים כלל לפי חרוזותיו ולא יתכן להתפלל בלשון זה כנ"ל וט"ס נמצא שם בחרוז אחרון וברכושם אלקיכם צ"ל בראשיכם אלקיכם ודי בזו.
וזה לשון הפיוט כפי שמופיע בסידור האר"י:
יְצַו ה' חַסְדּוֹ, לְמַעַן יַעֲקֹב עַבְדּוֹ, יְחִידוֹ חֶלְקוֹ יִנְחוֹל, לְזַרְעֵנוּ יַרְבֶּה כַּחוֹל.
צֶדֶק וְשָׁלוֹם נָשָׁקוּ, עַם זֶה אֲשֶׁר עָשָׁקוּ, וְעוֹשְׁקֵיהֶם יִבְחוֹל, וְזַרְעֵנוּ יַרְבֶּה כַּחוֹל.
חֶסֶד וֶאֱמֶת נִפְגָּשוּ, וְעִמָּדִי יִנֳגְשׂוּ, עַל רָאשֵׁינוּ יָחוּל, וְזַרְעֵנוּ וְכַסְפֵּנוּ יַרְבֶּה כַּחוֹל.
קָדוֹש וְנוֹרָא מוֹשִׁיעֲכֶם, נָשׂוֹא יִשָּׂא לִפְשָעֵיכֶם, לֹא נִירָא וְלֹא נִדְחֹל, וְזַרְעֵנוּ וְכַסְפֵּנוּ יַרְבֶּה כַּחוֹל.
שׁוּבוּ לָכֶם לְאָהֳלֵיכֶם, וּבְרָאשֵיכֶם אֱלֹהֵיכֶם, יְהַלְּלוּ שְׁמוֹ בְּמָחוֹל, וְזַרְעֵנוּ וְכַסְפֵּנוּ יַרְבֶּה כַּחוֹל.
כאמור, בבית האחרון בנוסח המקורי מופיע 'וברכושם אלקיכם', לדעת החתם סופר יש להגיה 'ובראשם אלקיכם', אחרים כתבו שאין צורך להגיה, ונשמט רווח בין המילים "וברכו שם אלקיכם".
הערות שוליים

↑  על פי לשון הפסוק בספר איוב, פרק ל"ה, פסוק י'.
↑  יונה דוד, שירי ר' יצחק אבן גיאת, 1038-1089 : יוצאים לאור על פי כתבי-יד, טנטאטיבית, ירושלים: עכשיו, 1987, עמ' 221. (בעברית)
↑  סוף מסכת יומא סי' תשכ"ז
↑  (תשובות חת"ס או"ח ח"א ס"ז)
↑  מנהג צ'רנוביל ועוד.
↑  מנהגי מהרי"ל
↑  זליגמן בער, סדר עבודת ישראל, באתר היברובוקס, שם טוב גגין, כתר שם טוב, באתר היברובוקס
↑  בכתר שם טוב שם בשם לנדסהוט בספר הגיון לב
↑  נפתלי בן מנחם, זמירות של שבת, תש"ט, באתר היברובוקס בשם דב סדן, בכתב העת "נרות שבת", תש"ט, באתר היברובוקס
↑  מובא בכתר שם טוב שם בשם ספר נהורא השלם, וכן במעשה רב קנ.
↑  ההון והרקע
↑  סידור עבודת ישראל עמ' 312, ועוד.
קלי בישופ

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1944 (בת 81) קולורדו ספרינגס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'קלין קנדי אונאסיס 
 בן או בת זוג:  לי לאונרד (1981–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקנית משנה במחזמר (1976)   פרס דרמה דסק לשחקנית מצטיינת במחזמר
 פרופיל ב-IMDb
 
קרול "קלי" בישופ (באנגלית: Carole "Kelly" Bishop; נולדה ב־28 בפברואר 1944) היא שחקנית ורקדנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידיה כאמילי גילמור בסדרה בנות גילמור וכמרג'ורי האוסמן, אמה של פרנסס "בייבי" האוסמן (ג'ניפר גריי) בסרט ריקוד מושחת. בישופ התחילה את הקריירה שלה בתפקיד שילה במחזמר שורת המקהלה, עליו זכתה בפרס טוני להופעה הטובה ביותר של שחקנית מומלצת במחזמר.
ביוגרפיה

בישופ נולדה ב־1944, בקולורדו ספרינגס, קולורדו, לג'יין לנורה (לבית ווטולה) ולורנס בודן בישופ. היא גדלה בדנוור, קולורדו. בילדותה למדה להיות רקדנית בלט, בבית הספר לבלט בסן חוזה.
בגיל 18 היא נסעה לניו יורק וקיבלה את העבודה הראשונה שלה בריקוד בלהקת בלט באולם המוזיקה רדיו סיטי, בישופ המשיכה לרקוד בלאס וגאס ובטלוויזיה עד שלוהקה ב-1967 למחזה "קשת זהובה", תפקידה הראשון בברודוויי.
קריירה

הפריצה הגדולה של בישופ הגיעה כאשר לוהקה לתפקיד שילה הסקסית והקשוחה בהפקה בברודוויי של המחזמר "שורת המקהלה" ב-1975, תפקיד עליו זכתה בפרס טוני ב-1976 כ"שחקנית המשנה הטובה ביותר (מחזמר)" וכן ב-1976 פרס דרמה דסק עבור "שחקנית מצטיינת במחזמר". היא גם לוהקה להפקות בברודוויי "שש דרגות לקירבה", המחזה של ניל סיימון "ההצעות של ניל סיימון", והמחזר עטור פרסי הטוני "הלילה האחרון של באליהו" ותחנת האוטובוס.
ב-1978 היא לוהקה לצד ג'יל קלייבורג בדרמה הקולנועית של פול מזורסקי "אשה לא נשואה"
בסרט "ריקוד מושחת" משנת 1987, היא נועדה במקור לתפקיד קטן, אך לקחה על עצמה את התפקיד הגדול הרבה יותר של מרג'ורי האוזמן, אמה של בייבי (ג'ניפר גריי), כאשר לין ליפטון, השחקנית המקורית, חלתה במהלך השבוע הראשון של הצילומים.
בישופ המשיכה לגלם "אמא" למספר דמויות: של הווארד סטרן בקומדיה "Private Parts" בבימויו של בטי תומאס ב-1997 ושל טובי מגווייר ב-"Wonder Boys" בשנת 2000.
בטלוויזיה, בישופ כיכבה בסרט "הקוצים" של מייק ניקולס יחד עם טוני רוברטס ומרלין קופר. היא גילמה את אמה של ליסה אן וולטר ב-"My Wildest Dreams". בישופ שיחקה בתפקידי אורח ב"חוק וסדר", "חוק וסדר:מדור מיוחד", "קייט ואלי" ו"מרפי בראון".
משנת 2000 עד 2007, בישופ כיכבה בסדרה של רשת WB "בנות גילמור" בתפקיד האם העשירה של לורלי גילמור (לורן גרהאם) וסבתה של רורי גילמור (אלקסיל בלדל), אמילי גילמור. בן זוגה בתוכנית היה אדוארד הרמן, בתפקיד ריצ'רד גילמור. היא חזרה לתפקיד במיני-סדרה מ-2016 "בנות גילמור: שנה בחייהן" של נטפליקס.
מאוחר יותר היא חברה לשיתוף פעולה נוסף עם איימי שרמן-פלדינו, יוצרת התוכנית, בתוכנית "Bunheads" ששודרה ב-ABC, הסדרה בוטלה לאחר העונה הראשונה.
עם סיום בנות גילמור, בישופ חזרה לתיאטרון, והופיעה ב"בקי שו" בתיאטרון הבמה השנייה ב-2008 ולזמן קצר בתור הדמות אוונג'לין הארקורט בחידוש של "Anything Goes" ב-2011 לצד סאטון פוסטר וג'ואל גריי.
ב-2011 הופיעה בתור מרי פריימן בסרט "חברים עם ילדים" בכיכובם של ג'ניפר וסטפלדט ואדם סקוט.
ב-2022 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרה "גברת מייזל המופלאה", של איימי שרמן פלדינו בתור בנדטה, מנהיגת קונסורציום שידוכים שבסיסו בניו יורק.
ב-2023 כיכבה בתפקיד גברת אייברי בסדרה "העין הפקוחה" של רשת Freeform.
חיים אישיים

בישופ מתגוררת בניו ג'רזי. היא הייתה נשואה למנחה הטלוויזיה לי לאונרד מ-1981 ועד מותו ב-2018.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Step Out of Your Mind | מיסי לינדן |  |
| 1978 | אשה לא נשואה | אליין ליבווויץ |  |
| 1982 | O'Hara's Wife | בת דאגלס |  |
| 1986 | Solarbabies | טיוטור נובר |  |
| 1987 | ריקוד מושחת | מרג'ורי האוזמן |  |
| 1988 | Me and Him | אלינור ארמיס |  |
| 1991 | Queens Logic | מריה |  |
| 1993 | שש דרגות של הפרדה | אדל |  |
| 1995 | Miami Rhapsody | זלדה |  |
| 1995 | Cafe Society | גברת ג'לקה |  |
| 1997 | Private Parts | ריי סטרן |  |
| 1999 | My X-Girlfriend's Wedding Reception | סילביה ווינשטיין |  |
| 2000 | Blue Moon | אמא של פגי |  |
| 2000 | Wonder Boys | אמנדה ליר |  |
| 2011 | חברים עם ילדים | מרסי פרימן |  |
| 2011 | A Novel Romance | לילי ספארקס |  |
| 2014 | Saint Janet | ג'נט טרנר |  |
| 2014 | Dangerous Liaisons | לוסיל ג'ולין |  |
| 2018 | The Salzburg Story | הגברת. |  |
| 2019 | The Art Of Falling In Love | אייריס |  |