stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירון קידר
ביוגרפיה

קידר נולד ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג בעיר. בשנים 1987–1991 למד לתואר ראשון במשפטים ותואר שני בהצטיינות במשפט ציבורי באוניברסיטת תל אביב, והוסמך כעורך דין בשנת 1992.
בשנים 2006–2008 למד לתואר שני בהצטיינות במשפט ציבורי בינלאומי מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו.
קריירה מקצועית

ב-1992 התמנה כיועץ המשפטי של סיעת מרצ בכנסת. ב-1994 נבחר על ידי יו"ר ההסתדרות הנבחר חיים רמון לשמש כיועץ המשפטי להסתדרות. כשסיים את תפקידו ב-1997 הצטרף כשותף למשרד עורכי הדין הפרטי מאירי יצחקי ורשאי, שרמון היה שותף בו בעבר. ב-2002 נבחר לעמוד בראש קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות.
בשנת 2004 המליצה עליו ועדת האיתור בפני שר המשפטים טומי לפיד כמינוי קבוע לתפקיד רשם העמותות, במקומה של רות שלגי, שהחליפה את עמירם בוגט לאחר שפוטר על ידי שר הפנים אברהם פורז. קידר היה הראשון בתפקיד לאחר שמשרד הרשם הועבר ממשרד הפנים למשרד המשפטים, ובתפקידו היה קידר גם רשם החברות ורשם המפלגות. קידר שימש בתפקיד עד ל-2008 ובמסגרת תפקידו הקים את רשות התאגידים ועמד בראשה. במהלך כהונתו היה אחראי לפרסום דו"ח חמור על אופי התנהלותו של חבר הכנסת לשעבר, הרב יוסף בא-גד, שעמד בראש ישיבת נחלים, וסייע לבית המשפט המחוזי בתל אביב לפשר בין נכדיו של נתן אלתרמן לבין אוניברסיטת תל אביב בנוגע לתמלוגים משיריו של המשורר.כרשם המפלגות אישר קידר ב-2006 את רישום מפלגת "קדימה" של אריאל שרון.
לאחר פרישתו ממשרד המשפטים, הקים קידר ב-2009 עם בוגט, קודמו בתפקיד רשם העמותות, משרד עורכי דין פרטי המתמחה בליווי משפטי של עמותות, הקדשות וחברות לתועלת הציבור.
בשנים 2008–2018 הצטרף כיועץ ל”שולחן העגול” הלאומי המפגיש את המגזר הממשלתי, המגזר העסקי והמגזר השלישי, ובשנים 2012–2016 שימש גם כיו”ר המועצה הציבורית של ארגון “מידות”.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל הצטרף כיועץ משפטי לקרן החירום הלאומית "יחד ננצח".
הערות שוליים

↑  מרוויחים מהחברה לנכסי ההסתדרות, באתר גלובס, 2 באפריל 1997
↑  עינב בן יהודה, השר לשעבר לתיאום חברתי שמואל אביטל מונה ליו"ר קרן מבטחים, באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2002
↑  אמיר הלמר, נמצא מחליף לבוגט: עו"ד ירון קידר ימונה לתפקיד רשם העמותות, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2004
↑  ינון קדרי, ירון קידר מונה לרשם העמותות, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2004
↑  ענת רואה, "הרב יוסף בא-גד נטל מיליוני שקלים מכספי ישיבת נחלים", באתר הארץ, 28 בנובמבר 2005
↑  יצחק דנון, ‏פשרה בין נכדיו של המשורר נתן אלתרמן לבין אוניברסיטת תל אביב בנוגע לשימוש בתמלוגים משיריו, באתר גלובס, 15 בפברואר 2006
↑  יובל יועז, רשם המפלגות אישר שם מפלגתו של שרון, באתר הארץ, 4 בינואר 2006
↑  רויטל חובל, צינור הכספים הסמוי של חברי הכנסת, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2011
↑  הממשלה תתכנן יחד עם הציבור והמגזר העסקי את העתיד - טלנירי, באתר www.talniri.co.il
↑  מיכל גלנטי, ‏מאיר שמגר בוחר, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2012
↑  קובי ליברמן, המדריך המלא: איך מגייסים תרומות באופן בטוח?, באתר ynet, 5 בנובמבר 2023
רן רייטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1992 (בן 32) חולון, ישראל ישראל
 שם במה:  Ran Raiten, Randy Sharp
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית, אירופה
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  מכללת BPM האקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים
 עיסוק:  מלחין, מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, מעבד ומנהל מוזיקלי
 סוגה:  היפ הופ, ג׳אז, פאנק, פופ, רוק, מוזיקת עולם, סינמטי
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 כלי נגינה:  פסנתר, סינטיסייזר, בס, גיטרה, תופים
 שיתופי פעולה בולטים:  רביד פלוטניק, עמיר בניון, ארטליסט, רענן פוגל
 
רן רייטן (נולד ב-16 במרץ 1992) הוא פסנתרן, מלחין, כותב, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

רייטן גדל בחולון. בגיל 5 וחצי התחיל ללמוד פסנתר. בשנים 2004–2010 למד במגמת המוזיקה של תיכון קריית שרת בחולון, שבה ניגן מוזיקה פופולרית וג׳אז בהרכבים בהדרכתם של שם-טוב לוי, פיטר רוט, המלחין קובי אשרת ואחרים. רייטן סיים את לימודי המוזיקה בתיכון בהתמחות בפסנתר ג׳אז. טרם גיוסו לצבא, למד רייטן במכללת BPM בתל אביב.
רייטן התגייס לצה"ל ב-2011 ללהקות הצבאיות בהן שימש כקלידן, מלחין ומעבד. במסגרת שירותו הצבאי ניגן, הלחין ועיבד לכלל הלהקות הצבאיות ותיאטרון צה״ל לאירועים בארץ ובעולם. תוך כדי שירותו הצבאי התחיל לנגן עם אמנים רבים בהם עומר אדם ומאיה בוסקילה.
בשנים 2015–2017 למד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים במסלול היצירה הרב תחומית, והיה תלמידם של פרופסור בנימין אורן לפסנתר, ד״ר עמית ויינר ומר רפי קדישזון לתורת המוזיקה ולקומפוזיציה.
קריירה

בתום שירותו הצבאי החל לעבוד כקלידן עם אמנים רבים בישראל, בין היתר השתתף כנגן בהרכבים של: עילי בוטנר וילדי החוץ, אמיר דדון, אורטגה, אליעד נחום, דיקלה, טונה, שלישיית מה קשור, מארק אליהו, גלי אלון, בניה ברבי, לורן פלד, ורביד פלוטניק. עם פלוטניק החל לנגן בפסטיבל הפסנתר, 2015, ולאחר מכן הצטרף כחבר להרכב שלו בין השנים 2016–2018. הוא השתתף בנגינה וקולות רקע באלבום "שפל וגאות" (2017).
בשנת 2017 ליווה את איה זהבי פייגלין, בפסטיבל הפסנתר.
בשנת 2018 החל לנגן עם הזמר והיוצר עמיר בניון בהופעותיו ברחבי הארץ.
בנוסף שימש פסנתרן אודישנים בתוכניות הטלוויזיה "בית ספר למוסיקה", "דה וויס" ו"אקס פקטור".
תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה

בשנת 2013 כתב מוזיקה להצגה ״סוחרי גומי״ של חנוך לוין בבימוי עידו קולטון, שעלתה בצוותא תל אביב. בשנת 2016 ניהל מוזיקלית, ניגן וכתב ביחד עם אלדד לידור את המוזיקה למחזה ״שליחותו של הממונה על משאבי אנוש״ על פי ספרו של א. ב. יהושע. להצגה שעלתה בסמינר הקיבוצים בבימויו של איציק ויינגרטן.
הוא ניגן פסנתר ותפעל מוזיקלית במסגרת ההצגות ״אלקטרה״ של התיאטרון הקאמרי (2015) ו״מלאכת החיים״ של תיאטרון הבימה (2024). הוא ערך ותכנת סאונד למופעי ״ההרצלים״ מבית הווקה פיפל (2018) ו״אהבה ממבט ראשון״ של התיאטרון הארצי (2024).
בתחום הקולנוע, כתב רייטן מוזיקה לשלושה סרטי–סטודנט שייצר רענן פוגל, בהם ״הניתוח״ שנתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ׳ והוקרן בפסטיבלים במילאנו ובניו יורק.
בשנת 2023 החל לשתף פעולה עם המלחין רן בגנו בפרויקטים של כתיבת פסקולים, בהם לסדרה שתראה אור בעתיד הקרוב.
הפקה מוזיקלית

רייטן פעל בסביבה אולפנית מזמן שירותו הצבאי, ובמשך השנים עבד עם אמנים רבים באולפן, בהם: רענן פוגל, רביד פלוטניק, שקל, עידו מימון, אסנת הראל, ירדן דנקר, רם חורי, רועי ריק, הגל השני, אקו, מלבי טרופיקל ועוד.
בשנת 2021 לימד רייטן הפקה מוזיקלית בבית הספר למוזיקה רימון.
באותה שנה הצטרף לקבוצת האמנים-מפיקים של חברת המיוזיק-טק הישראלית ארטליסט, המתמחה בתחום התוכן לפלטפורמות המדיה השונות. תחילה בתור מפיק של מוזיקה אלקטרונית ומסחרית תחת שם הבמה Randy Sharp, ולאחר מכן הצטרף לחברה בתור Music Content Leader עד שנת 2024. במסגרת התפקיד, ניהל, יזם ויצר פרויקטים מוזיקליים להעשרת הקטלוג המקורי של החברה, הפיק ופיקח על אלבומים ושירים בביצוע מיטב המוזיקאים בארץ ובעולם. המוזיקה שעברה תחת ידיו של רייטן לרבות זו שיצר בעצמו ובשיתופי פעולה מתנגנת ברחבי העולם בסדרות טלוויזיה, פרסומות, משחקי מחשב וסרטים ואף זוכה לנתוני השמעות גבוהים באמצעי הסטרימינג השונים.
הפקות מוזיקליות נבחרות:
2013 - רענן פוגל - הפקת האלבום "סנטימנט"
2018 - אסנת הראל - הפקת השיר "הלב צמא",
2020 - טדי נגוסה ו-Damsel Is Depressed - הפקת השיר "אל תגיד לי תרגע" (במסגרת הפרויקט הגל השני)
2021 - ירדן דנקר - הפקת השיר "נסיך בארמון"
דיסקוגרפיה נבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם השיר / יצירה | בוצע ע״י | שנה | חברת תקליטים | תפקיד |
| כל הזמן הזה | רביד פלוטניק | 2017 | התו השמיני | קלידים, קולות רקע |
| לי ולה | רביד פלוטניק, אבישי כהן | 2017 | התו השמיני | קלידים, גיטרה קלאסית |
| בדיוק כמו שאני | רביד פלוטניק | 2017 | התו השמיני | קלידים |
| אתי | דיקלה | 2018 | הליקון | קלידים |
| לתפוס אותה | עידו מימון, גיא מזיג | 2019 | הליקון | קלידים, תכנותי מיתרים |
| Lullaby No. 3 in E Minor | Ran Raiten | 2022 | ארטליסט | לחן, פסנתר |
| Pashosho | Randy Sharp, IBY | 2022 | ארטליסט | לחן, הפקה מוזיקלית, קלידים |
| Still Got the Fuse | Ran Raiten, Ziv Moran, Ian Post | 2022 | ארטליסט | לחן, קלידים, אורגן, הפקה מוזיקלית |
| Haunted Memories | Ran Raiten, Yoed Nir | 2022 | ארטליסט | לחן, פסנתר, הפקה מוזיקלית |
| I Owe It to You | Gidon Schocken ,Denitia | 2023 | ארטליסט | לחן, הפקה מוזיקלית, קלידים |
| In Doubt | Ran Raiten | 2024 | ארטליסט | לחן, פסנתר, הפקה מוזיקלית |
| A Place We Call Home | Ran Raiten, Semo | 2024 | ארטליסט | הפקה מוזיקלית, קלידים, גיטרה, גיטרה בס |
הערות שוליים

↑  יובל אראל, הדרך של גלי אלון הביתה (ביקורת הופעה)
↑  יובל אראל, המופע של לורן פלד בהיכל התרבות
↑  חן מרקס, התעלומה של איה זהבי פייגלין בפסטיבל הפסנתר (מאמר), באתר nrg
↑  צבי גורן, הממונה על משאבי אנוש
↑  עומר טסל, "דורקס ותפילין על השידה שלי, זה שילוב מדאיג", באתר ynet, 26 ביולי 2022
↑  בית הספר למוזיקה רימון, הכירו את המורים החדשים לשנת הלימודים 20-21, באתר www.facebook.com
↑  עסקי המוזיקה - דביר גולן, עוד זווית על ארט ליסט עם רן רייטן - עסקי המוזיקה #36 (פודקאסט)
משטרת חמאס ברצועת עזה

| --- | --- |

 פרטים
 סוג:  משטרה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 מקים היחידה:  סעיד סיאם
 פיקוד
 יחידת אם:  משרד הפנים של חמאס
 מפקד נוכחי:  מחמוד סלאח (נהרג ב-2 בינואר 2025)
משטרת חמאס ברצועת עזה (בערבית: الشرطة الفلسطيني, "המשטרה הפלסטינית") היא המשטרה האזרחית הפלסטינית הפועלת ברצועת עזה, האחראית על אכיפת החוק והסדר ברצועה, תחת משרד הפנים של חמאס, מאז 2007.
שוטרי המשטרה לובשים מדים כחולים, ורבים מהם הם גם אנשי הזרוע הצבאית חמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם, ועדות ההתנגדות העממית, או פלגים פלסטינים אחרים. כמו כן, שוטרי המשטרה מצוידים במגוון נשקים, לרבות M-16, רובי קלאצ'ניקוב, רימוני יד וטילי נ"ט.
בשנת 2009 הוערך כי כלל כוחות הפנים של חמאס מונים כ-13,000 פעילים, ובשנת 2008 הוערך כי במשטרה עצמה בלבד משרתים כ-6,000 שוטרים. ב-2021 דווח כי המשטרה מורכבת מכ-10,000 שוטרים ואנשי אבטחה.
אף על פי שגם המשטרה הפלסטינית הפועלת תחת הרשות הפלסטינית בשטחיה נקראת "המשטרה הפלסטינית", המשטרה בעזה פועלת תחת שלטון חמאס ובנפרד ממנה.
היסטוריה

המשטרה האזרחית בעזה נוסדה בחודשים אפריל-מאי 2006, בהוראת שר הפנים מטעם חמאס סעיד סיאם. בתחילה הגוף נקרא "הכח המבצעי", ופיקד עליו ג'מאל אבו סמהדאנה מטעם ועדות ההתנגדות העממית. הכח איפשר לחמאס להחיל את שלטונה אחרי שחברי פת"ח סירבו לעבוד תחת ממשלת חמאס.
העימותים התלהטו מאוחר יותר עם השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007.
היסטוריה > במבצע עופרת יצוקה

ב-27 בדצמבר 2008, החל מהלך הפתיחה של מבצע עופרת יצוקה שכלל הפצצה של מגוון מטרות מהאוויר, בניהם תחנת משטרה גדולה בעיר עזה בשם "ג'וואזאת". דווח כי בהפצצה נהרגו לפחות 89 שוטרים, כולל תאופיק ג'בר שהיה מפקד המשטרה המקומית. כמו כן, במהלך המבצע חיסל צה"ל את סעיד סיאם, שהקים את משטרת חמאס ופיקד עליה מתוקף תפקידו כשר הפנים של חמאס.
לאחר המבצע, משטרת חמאס פרסמה רשימה של 232 אנשי מנגנוני ביטחון הפנים שנהרגו במבצע. בזמן המבצע מפקד המשטרה היה ג'מאל ג'ראח.
היסטוריה > במלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל שוטרים רבים מטעם המשטרה פעלו על מנת לאבטח את שיירות הסיוע ההומנטירי שנכנס לרצועת עזה, וצה"ל פעל פעמים רבות כדי לפגוע בשוטרים אלו ובשוטרים אחרים בארגון. במהלך המלחמה דיווחה המשטרה על מאות הרוגים מבין אנשיה, כולל בכירים ומנהלי מחלקות. ב-2 בינואר 2025, כלי תקשורת ברצועת עזה דיווחו כי בתקיפה ישראלית באל-מוואסי, נהרגו מפקד משטרת חמאס מחמוד סלאח, שהיה מפקד המשטרה מאז 2019, וחוסאם שהואן, מפקד המשטרה בדרום הרצועה. ישראל לקחה אחריות על חיסול שהואן אך לא על חיסול סלאח.
מבנה

המשטרה מחלוקת למחוזות המרכיבים את הרצועה: צפון עזה, העיר עזה, ח'אן יונס ורפיח.
כמו כן המשטרה מורכבת ממספר מחלקות, בניהם:
מחלקה לעניינים משפטיים
מחלקת הנדסה וחומרי נפץ, האחראית על זיהוי וטיפול בעצמים חשודים
מחלקת חקירות כלליות, החוקרת עבריינים ומשתפי פעולה
מחלקת מלחמה בסמים
מחלקת פטרול והצלה
מחלקת התערבות ושמירה על הסדר הציבורי, האחראית בין השאר על אכיפת קוד לבוש אסלאמי, טיפול בגנבים ובוזזים, מניעת התקהלויות בלתי חוקיות, ועוד
מחלקת תנועה, האחראית על אכיפת עבירות תנועה בדרכים
מחלקת שומרים
מחלקה פיננסית
מחלקת שיטור ימי
מחלקת נשים
מחלקת יחסי ציבור ומדיה
ראו גם

הכח המבצעי
המשטרה הפלסטינית
הערות שוליים

↑  عن الشرطة الفلسطينية - الشرطة الفلسطينية, web.archive.org, ‏2019-07-19
1 2  Civil Police – PA/Hamas, ECFR, ‏2018-03-21 (באנגלית בריטית)
↑  Abigail Hauslohner / Gaza City, Gaza's Police Force: Between Hamas and a Hard Place, TIME, ‏2010-09-17 (באנגלית)
↑  "הכובע הכפול" של משטרת חמא"ס ברצועה, באתר web.archive.org, ‏2011-03-10
1 2 3 4 5  "עופרת יצוקה" - אנשי מנגנוני ביטחון הפנים של חמאס כמפקדים פעילים בזרוע הצבאית של חמאס, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, ‏24.3.2009
↑  Hamas Casualties from "Operation Cast Lead - Initial Findings and Conclusions, המכון למדיניות נגד טרור, ‏2009
↑  בן-דרור ימיני, כמה אזרחים נהרגו בעזה?, באתר nrg
1 2 3 4  מרכז המידע למודיעין וטרור, Hamas’s military buildup in the Gaza Strip, ‏8.4.2008
1 2  "לא חשבתי שטעיתי": הצוואה של ראש משטרת חמאס | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-01-06
↑  שנתיים לעופרת יצוקה | בחזרה להפצצת בית הספר לשוטרים בעזה - כללי - הארץ, באתר archive.md, ‏2024-04-08
↑  גנרל תופיק ג'בר: חייו ומותו, באתר משטרת חמאס בעזה, ‏18.2.2009
↑  שחר קליימן, דיווח בעזה: זהו הבכיר במשטרת חמאס שחוסל, באתר ישראל היום, ‏19.3.2024
↑  שחר קליימן, צה"ל חיסל שוטרי חמאס ברפיח, ארגון הטרור מדווח כי מאות מהם נהרגו מתחילת המלחמה, באתר ישראל היום, ‏6.7.2024
↑  Al Jazeera, Gaza police chief among dozens of Palestinians killed in Israeli attacks, Al Jazeera (באנגלית)
↑  ynet, דיווחים בעזה: מפקד המשטרה ברצועה נהרג בתקיפה ישראלית, באתר ynet, ‏02.01.25
↑   לפי אבו עלי אקספרס, ביישום טלגרם
↑  ادارات الشرطة الفلسطينية - الشرطة الفلسطينية, web.archive.org, ‏2019-07-04
↑  תהליך האסלאמיזציה שמקדמת החמאס ברצועת עזה ומשמעויותיו החברתיות והפוליטיות-המקומיות, האזוריות והבינלאומיות, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, ‏30.9.2009
תרגיל של המשטרה בעזה ב-2011
התנועה הבין-לאומית למען תודעת קרישנה

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  גאודיה ואישנוויזם 
 מקום ייסוד:  קופנהגן 
 תאריך ייסוד:  13 ביולי 1967 
 מייסד:  א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה 
 דמויות מרכזיות:  ראסל בראנד, ג'ורג' האריסון, Poly Styrene 
 הושפע מ:  Gaudiya Math 
 תאולוגיה, טקסטים וטקסים
 טקסט מכונן:  Bhagavad-gītā As It Is 
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  מייאפור 
 אזורי פעילות:  כלל עולמי 
 www.iskcon.org
 
פעילי התנועה במופע רחוב במקסיקו סיטי
פעילי התנועה בריקוד ברחוב באוקראינה
ראש ממשלת הודו  נרנדרה מודי במפגש עם מנהיגי התנועה ב-2016
התנועה הבין-לאומית למען תודעת קרישנה (נודעת גם כתנועת הרא קרישנה) שייכת לזרם הוואישנויזם הבנגלי, אשר נוסד במאה ה-16 בידי צ'יטניה מהאפרבהו (1534-1486). התנועה הוקמה בארצות הברית בשנת 1966 על ידי המורה הרוחני ההודי א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה (1977-1896).
חברי התנועה מתרגלים בהקטי יוגה (אנ') בהסתמכות על כתבים עתיקים כבהגווד גיטא והבהאגווטה פוראנה.
ההיסטוריה של התנועה

מייסד התנועה, א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה, נולד בשנת 1896 בקלקוטה שבהודו, בשם אבהאי צ'ראן דֶה. הוא רכש השכלה מערבית בפילוסופיה בקולג' בריטי ובמקביל רכש השכלה מסורתית בהדרכת הגורו בהקתיסידדהאנתה סרסווטי טהאקורה (אנ'). ב-1954 פרש אבהאי מחיי משפחה, קיבל את שם הנזורה בהקטיוודאנטה סוואמי, והקדיש את זמנו לעבודה תאולוגית ולהפצת משנת הוואישנויזם הבנגלי בהודו. בשנת 1965, הפליג לבדו לארצות הברית כדי להקים את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה (ר"ת איסקון ISCON).
בשנת 1966 הקים במנהטן שבניו יורק את המרכז הראשון של התנועה. בשנות השישים החלה בארצות הברית המהפכה התרבותית של ילדי הפרחים, שבין היתר כללה עניין רב ברעיונות רוחניים ובזרמים רוחניים מהמזרח. התנועה זכתה להצלחה רבה והתרחבה במהירות ברחבי ארצות הברית, וכן באירופה בשנות השישים והשבעים. פרבהופאדה צפה בגדילתה, ועיצב אותה כחברה בינלאומית של יותר ממאה מקדשים, מרכזים רוחניים, בתי-ספר, מוסדות וקהילות חקלאיות, בת אלפי חברים ברחבי העולם. עד לפטירתו ב-14 בנובמבר 1977, פְּרַבְּהוּפָּאדַה הספיק להקיף במסעות הרצאותיו את כדור הארץ כארבע עשרה פעמים, והפך את 'הַרֵא קְרִישְנַה' לביטוי מוכר בחלקים נרחבים של העולם.
אך לצד הפופולריות הרבה, אימוץ המנטרה הרא קרישנה על ידי ההיפים וילדי הפרחים באמריקה, כמו גם המחזמר "שיער", יצרו תדמית שלילית ושגויה לתנועה. ההיפים השתמשו בסמים פסיכדליים ודגלו במין חופשי, בעוד שהתרבות הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִית מתנגדת לשימוש בסמים ולמין לא אחראי.
לאחר מותו בשנת 1977 עברה התנועה משבר סמכות. בתחילת שנות ה-70, פרבהופאדה הקים ועד מנהל (Governing Body Commission), אשר אמור היה לקחת את הסמכות על ניהול התנועה. אולם לאחר מותו, נערכו מאבקי כוחות בין ההנהלה הרשמית של התנועה לבין גורואים שונים שבתוכה, שנהנו מסמכות רוחניות וכריזמטית. הוועד הוא הגוף המנהל של התנועה, ואחראי על מדיניות התנועה ועל מינוי של מורים חדשים. בשנת 1998, לאחר שנים של מחלוקות, מונתה לראשונה אשה לגוף המנהל, הפועל ברוטציה.
התנועה פעילה ומחזיקה מקדשים בערים רבות בארצות הברית, דרום אמריקה, אירופה, אוסטרליה, כמו גם ברחבי הודו.
אמונות התנועה

האמונה הדתית של התנועה מבוססת על התרגומים ועל הפרשנות של פרבהופאדה לכתבי הקודש של הודו, כבהגווד גיטא והבהאגווטה פוראנה. האמונה מאמינה בהסתפקות במועט מעמידה את האגו אמיתי מול אגו כוזב. שהאגו כוזב הוא כיסוי חומרני על האגו האמיתי. כל עוד האדם נתון לאגו כוזב, לא ייתכן שיהיה באמת מאושר. רק כאשר הוא פועל בהתאם לאגו האמיתי שלו, ייתכן שיהיה מאושר לחלוטין. זאת, משום שהוא התחבר לטבע האושר הפנימי שלו (טבע האָנַנְדַה), ליחסיו הנצחיים עם העליון. אדם הנתון לאגו כוזב חושב במושגים מעוותים של "אני" ו"שלי". "אני" מתייחס לצורך להיות עליון (או אף להתחרות עם האל), ו"שלי" מתייחס לרצון לשלוט במשאבי הטבע החומרי ולהתענג. תפיסת הקארמה של התנועה היא שאדם (או קבוצת אנשים), אחראי על גורלו. גורלו של האדם למלחמה או שלום נקבע עקב מעשיו ותודעתו, ולא עקב מעשיהם של אויביו. במילים אחרות, לאדם יהיו אויבים אם הוא "מזמין" אויבים אלו להיות אויבים, ואלו ייתכן אף שיהיו ידידיו אם זהו גורלו עקב תודעתו ומעשיו בתודעה אחרת.
התרגול הרוחני כולל מדיטציה על מנטרות, שהמרכזית בהן היא הרא קרישנה (ממנה נגזר הכינוי הפופולרי של התנועה). מנטרה זאת היא תפילה מדיטטיבית המורכבת משמותיו האל בסנסקריט. לפי האמונה, מדיטציה על המנטרה עוזרת למתרגל להתעורר לטבעו האמיתי כישות חיים מטבע נצחי (sat), מודע (cit) ומלא חדווה (ānanda). המתרגלים שומרים על דיאטה לקטו-צמחונית, נמנעים משימוש בסמים, ממין שאיננו במסגרת מחויבות זוגית, ומתעסוקה לא אחראית, כדוגמת הימורים.
על פי תפיסת האלוהות של הוישנויזם הבנגלי, האמת המוחלטת היא האל קרישנה, המתגלה בהיבטים אלוהיים נוספים.
תנועת הרא קרישנה בישראל

התנועה הגיעה לישראל במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20, כחלק מגל של תפיסות רוחניות חדשות בסגנון "העידן החדש" ("ניו אייג'"), שהחלו לפרוח בעולם המערבי בכללותו עושר קודם, בתקופת "ילדי הפרחים". מספר פעילים הקימו מרכז רוחני בדירה בתל אביב. במאי 1978 פרסם השבועון "העולם הזה" כתבה על הקבוצה בה נחשפו שלושת הפעילים המרכזים שלה, כולל אריה איינהורן, עולה חדש מניו יורק, שהיה המנהיג של התנועה בישראל וגד לובן ראשון הפעילים בישראל. התנועה התקבלה בהתנגדות על ידי הממסד הדתי בישראל ומהורים שילדיהם הצטרפו לתנועה. ביולי 1978 אף נעשה ניסיון להצית את הדירה בה פעלה התנועה. הקבוצה גדלה בתוך מספר חודשים לכ-30 פעילים והייתה נוהגת לערוך, מלבד פעילות ברחבי תל אביב, גם הרצאות והופעות בקיבוצים.
ב-1982 הקבוצה החלה לפעול בחווה ליד קריית טבעון כאשראם, שם הקימו מקדש ועסקו בחקלאות. את הכספים להשכרת החווה גייסו בחלקם מחברי התנועה בצרפת (שם היה ממוקם המרכז האירופי שלה). בחווה התגוררו כ-15 איש בראשות גד לובן. אחר כך עברו לפעול גם מבית באזור השרון.
בעקב תלונות הולכות וגוברות ופרסומים מטרידים בתקשורת על "כתות מסוכנות", החליט בפברואר 1982, שר החינוך והתרבות זבולון המר להקים ועדה בין־משרדית שתבדוק את נושא הכתות בישראל, כולל הרא קרישנה. ליושבת ראש הוועדה מונתה חברת הכנסת וסגנית שר החינוך מרים גלזר-תעסה, שפעלה כבר קודם בנושא הכתות המיסטיות מהמזרח, שלטענתה היוו איום ישיר על המסורת היהודית. גם הארגון החרדי "יד לאחים" שבמקור הוקם במטרה למנוע מנוער עולה חדש מארצות המזרח להישלח למוסדות לימוד חילוניים, החל לפעול נגד "הכתות", זאת מתוך חשש לנטישה המונית של היהדות. בקיץ 1987 פעל ארגון "יד לאחים" נגד קבוצה של התנועה בבאר שבע והביא לסילוקם מהעיר.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הפעילים המרכזיים בקהילה בישראל, נטשו את אורח החיים הכולל שהייה באשרם, מאחר שביקשו לחיות באורח חיים הכולל השתלבות בחברה, אך במקביל לחיות על פי עקרונות החיים הרוחניים והרעיונות הפילוסופיים של היוגה ולהיות רגישים ופתוחים לעולם. גרעין ראשוני התיישב בחריש וסביבו התקבצה קהילה פתוחה של חברים בעלי עניין משותף בדרך היוגה. חברי הקהילה עובדים במקצועות שונים (אנשי חינוך, עובדי היי-טק, בעלי מקצועות חופשיים ועוד) ולוקחים חלק פעיל בחברה הישראלית.
קהילה נוספת של הרא קרישנה פועלת באריאל, רובה של יוצאי ברית המועצות (בה מתקיימים לרוב שיעורים בשפה הרוסית). הקהילה באריאל מקיימת בתל אביב שירת הרא קרישנה בציבור וחלוקת ספרים אודות תודעת קרישנה.
הערות שוליים

↑  גד לובן, אין עני: המרשם לעושר פנימי, באתר nrg‏, 11 במרץ 2010
↑  גד לובן, פורמולה רוחנית לשלום במזרח התיכון, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2008
↑  יהודים למן קרישנה, "העולם הזה", גיליון 2124 מ-17 במאי 1978, עמוד 61
↑  הורים מודאגים  מהצטרפות ילדיהם לכת ״הרי קרישנה״, על המשמר, 16 בנובמבר 1978
↑  ניסו להצית מועדון "הרי קרישנה", על המשמר, 30 ביולי 1978
נסיון להצית מגורי חסידי , "הרי קרישנה', דבר, 30 ביולי 1978
↑  הארי קרישנה בה לקיבוץ, "העולם הזה", גיליון 2141 מ-13 בספטמבר 1978, עמוד 35
↑  אריאלה ראובני, הורים בקריית־טבעון התארגנו לפעולה נגד הכיתות הימיסטייות - בעיקר נגד הכת "הרי קרישנה" שפתחה מרכז פעילות, דבר, 22 בפברואר 1982
1 2  ציפורה כסלו, שלחו אותי להכניס כסף, "העולם הזה", גיליון 2334 מ-26 במאי 1982, עמוד 51
↑  מוטי שבתאי, חיים מאוויר, חסד ורחמים ואנרגיית הריבון, חדשות, 16 באוקטובר 1984
↑  יזהר באר, מדינת ישראל נגד הכיתות - ועדת תעסה־גלזר לחקר הכיתות בישראל מגבשת את מסקנותיה. השבוע כבר ניסחו טיוטה, כל העיר, 10 בדצמבר 1982
↑  שוש גבאי, תזכורת או-טו-טו הם גומרים, חדשות, 19 במרץ 1985
↑  בהשלטת רוח התורה כוחנו, שערים, 4 ביוני 1957
דורשים נציג דתי במיון עולים, הארץ, 6 באוקטובר 1961
↑  "יד לאחים" ייאבק  בכתות האורייטליות, דבר, 11 במרץ 1982
↑  שמעון אלקבץ, "יד לאחים" בב״ש יוצאים למלחמה נגד חסידי כת הרי קרישנה בעיר, חדשות, 17 באוגוסט 1987
↑  מכתב פתוח מהקהילה בחריש, באתר nrg‏, 16 באוכוסט 2006
↑  אמיר סומר, ‏מה מחפשים חברי כת "התודעה של קרישנה" בתל אביב?, באתר "Time Out ישראל", 10 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263143505171  BnF: cb118687552 (data)  ISNI: 0000 0001 0942 4561  LCCN: n50061484  MusicBrainz: e293b99e-173b-4293-88ba-efc19b001303  NKC: kn20010710544  SELIBR: 321569  SUDOC: 026440393  VIAF: 131950779   WorldCat (עם VIAF): 131950779
שיחות ישראל-סוריה (2010)

שיחות ישראל–סוריה במטרה להשיג שלום בין המדינות, התקיימו במהלך ממשלת נתניהו השנייה כמגעים עקיפים בתיווך ארצות הברית.
שיחות אלה התקיימו על בסיס שיחות קודמות במתווה שטחים תמורת שלום על פי החלטות החלטה 242 והחלטה 338 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שכלל נסיגה ישראלית מוחלטת מרמת הגולן ופינוי כלל היישובים הישראליים ובסיסי צה"ל בתמורה לנורמליזציה ביחסי המדינות בנוסף להפסקת הברית הצבאית בין סוריה לאיראן, חזבאללה וארגוני הטרור הפלסטיניים.
נציגי הצדדים

סבב שיחות זה התנהל באמצעות דיפלומטיה בדילוגים של המתווך האמריקני הדיפלומט פרדריק הוף, מייצגו של השליח המיוחד למזרח התיכון ג'ורג' מיטשל (שהוביל באותו הזמן את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים). הוף פעל בשיתוף היועץ דניס רוס. הוא נפגש מספר פעמים עם ההנהגה הישראלית, כולל נתניהו ושר הביטחון דאז ברק, ועם ההנהגה הסורית, כולל שר החוץ אל-מועלם, בין קיץ 2010 לפברואר 2011. הנשיא אסד לא היה מעורב באופן מעשי בשיחות, שכן שיחתו עם מזכירת המדינה הילרי קלינטון בה הוסכם על פגישה אישית בינו לבין הוף, התקיימה כחודש בלבד לפני פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, שלאחריה נותקו המגעים.
נושאים במשא ומתן

המשא ומתן היה חשאי, ורוב הפרטים אינם ידועים. עם זאת, מספר פרטים ידועים לנו עקב פרסום ספרו של המתווך הוף, בו פירט על מאמציו להביא פריצת דרך בשיחות. לטענתו, ישראל וסוריה הסכימו על מנגנון שיח משותף, שהיה אמור להתקיים, אם היה יוצא לפועל, בצ'כיה או מדינה מזרח אירופאית אחרת. המכשול העיקרי להתנעת שיח רציני, היה לטענת הוף חוסר האמון של כל צד באשר לנכונות הצד השני להתפשר.
נושאים במשא ומתן > מסירת רמת הגולן לסוריה

על פי הדיווחים, נתניהו וברק הסכימו לנסיגה ישראלית מלאה לקווי 67', קרי עד חוף הכנרת, בתהליך הדרגתי של 3 עד 5 שנים, זאת בכפוף לאישור התוכנית במשאל עם. בתמורה לנסיגה, הייתה אמורה ישראל לקבל תוספת סיוע צבאי משמעותית מארצות הברית. יצחק מלכו שהיה אז השליח הישראלי לשיחות השלום עם הרשות הפלסטינית, אישר אז באוזני קלינטון את נכונותה של ישראל, ובפרט נתניהו, לוותר על רמת הגולן במסגרת הסדר שלום עם סוריה. על פי הוף, "שני הצדדים הסכימו להשיב את הסדרי הכוחות והאוכלוסייה שלהם כפי שהיו לפני 4 ביוני 1967", אך בהתאם להסכמות שיגיעו בוועדה משותפת לשרטוט הגבול. על פי הגדרה זו, אתר חמת גדר נחשב לשטח סורי והיה מועבר לשליטתה.
נושאים במשא ומתן > חלוקת משאבי מים

מאחר שעל פי קווי 1967 לסורים תהיה גישה למקורות הבניאס והירדן שצפונית לכנרת, נידונה אפשרות לפיה יותר לסורים לשאוב עד כ-50 מיליון קו"ב מים בשנה מהמקורות. לגבי הכנרת עצמה, לסורים תותר גישה לחופים שבשטחה העתידי בתמורה לתנועה חופשית של ישראלים בתוך תחומיה הימיים של הכנרת, ללא הגבלות.
נושאים במשא ומתן > יחסי ישראל–סוריה

בפגישותיו עם האמריקנים, הנשיא אסד פרש את משנתו, לפיה להסדר ישראלי-סורי שתי רגליים: התרחקות אסטרטגית סורית מציר איראן-חזבאללה-חמאס ובתמורה השבת כלל האדמות שאיבדה סוריה לישראל ב-4 ביוני 1967.
הישראלים מצדם, ביקשו לכונן הסדר שלום מלא, כולל הסכם אי לוחמה הדדי.
נושאים במשא ומתן > יחסי סוריה עם איראן ועם חזבאללה

ישראל קיוותה להוציא את סוריה ממשוואת "הציר השיעי" ובכך להביא לתפנית אסטרטגית במאבק מול איראן.
הוף טען כי בשיחות אישיות שקיים עם אסד, הנשיא הסורי הבטיח לו כי איראן וחזבאללה "יכבדו" הסדר סורי-ישראלי, גם במחיר הקפאת הברית הצבאית ביניהן. עם זאת, הוסיף כי לדעתו אסד הירבה לשקר לאמריקנים בכל הקשור ליחסיו עם איראן וחזבאללה.