stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי ארשאבין
קריירת המועדונים > ראשית הקריירה והתקדמות

ארשאבין נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). הוא החל להתעניין בכדורגל ולשחק את המשחק כבר בגיל 7,‏ ולמד באקדמיית הכדורגל "סמנה". מאתר כישרונות שעקב אחר משחקיו באקדמיה המליץ על ארשאבין למועדון הבכיר בעיר, זניט סנקט פטרבורג, והוא הצטרף לקבוצת הנוער של המועדון ב-1999.‏ בשלב המוקדם בקריירה שלו שיחק בעמדת הקשר, ואת הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך במשחק מול ברדפורד סיטי בגביע האינטרטוטו בשנת 2000.
בעונת 2001 השתלב ארשאבין באופן קבוע בקבוצה הבוגרת של זניט והבקיע את שעריו הראשונים, תוך שהוא נעזר בחלוץ הבכיר, אלכסנדר קרז'אקוב, עמו יצר שיתוף פעולה פורה בשנים הבאות. הוא הבקיע באותה עונה ארבעה שערים ב-29 משחקים וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בליגת העל הרוסית. בעונת 2002 שותף בכל שלושים משחקי הליגה של זניט והבקיע ארבעה שערים. הקבוצה נחלה כישלון באותה עונה וסיימה במקום העשירי בלבד בליגה, אולם העפילה לגמר הגביע הרוסי שבו הפסידה לצסק"א מוסקבה. בעונת 2002/2003 השתתף ארשאבין לראשונה יחד עם זניט בגביע אופ"א.
במהלך 2003 הוסט ארשאבין לעמדת החלוץ השני, תפקיד שחלקו ההתקפי גדול יותר.‏ הוא הצטיין באופן ניכר בעקבות השינוי בתפקידו והגיע לעונת שיא מבחינתו לאותה עת, עם חמישה שערים ועשרה בישולים. הוא היה שותף בכיר למאבקיה של זניט על הזכייה באליפות, אולם הקבוצה סיימה במקום השני אחרי צסק"א. באותה שנה זכה עמה בגביע הליגה הרוסית, טורניר שהתקיים באופן חד-פעמי, לאחר ניצחון על צ'רנומורטס נובורסייסק.
ארשאבין קיבל את תפקיד קפטן המשנה של זניט ב-2004. העונה הבאה, 2005, הייתה מוצלחת ביותר עבורו מבחינה אישית – הוא סיים כמלך השערים של קבוצתו עם תשעה כיבושים ותשעה בישולים – אולם זניט סיימה שישית בלבד בטבלת הליגה.
במהלך עונת 2006 השעה המאמן דיק אדבוקאט את ארשאבין מסגל הקבוצה והעביר אותו לקבוצת המילואים, כעונש על כך שבילה בלילה שלפני משחק חשוב מול ספרטק מוסקבה. אף על פי כן, הוא הוחזר לסגל במהרה וביסס את מעמדו כשחקן המוביל של הקבוצה. באותה עונה הצטיין עם שבעה שערים ו-13 בישולים, וזכה בפרס כדורגלן השנה ברוסיה מטעם העיתון "ספורט אקספרס".
קריירת המועדונים > ההצלחה בזניט

בעונת 2007 חבר לארשאבין פאבל פוגרבניאק בחוד ההתקפה של זניט, ויחד הם יצרו שילוב מצטיין שהצעיד את הקבוצה להצלחותיה הגדולות זה שנים. הוא ענד את סרט הקפטן לראשונה בעונה זו, אם כי לא בעדיפות ראשונה. במהלך העונה הבקיע ארשאבין עשרה שערי ליגה ובישל 11 נוספים, ובכך זכה בתואר מלך הבישולים של הליגה. הוא הוביל את זניט לזכייתה הראשונה באליפות מאז 1984 (עוד בעידן הליגה הסובייטית) – הקבוצה הובילה את טבלת הליגה לאורך מרבית העונה, והבטיחה את זכייתה בתואר במחזור האחרון בתום מאבק צמוד עם ספרטק מוסקבה. הזכייה הבטיחה את השתתפותה של זניט בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
בהמשך עונת 2007/2008 הצעיד ארשאבין את זניט לזכייה היסטורית בגביע אופ"א. לאורך הטורניר הוא תרם לקבוצתו ארבעה שערים ו-10 בישולים, והופעותיו המרשימות הביאו לחשיפתו הראשונה בפני קהל האוהדים בכל אירופה. במשחק הגמר מול גלאזגו ריינג'רס, שבו ניצחה זניט בתוצאה 0:2, בישל לאיגור דניסוב את השער הראשון ונבחר לשחקן המצטיין. בעקבות הישג זה, בצירוף עם הצטיינותו ביורו 2008 שבו הוביל את נבחרת רוסיה להעפלה לחצי הגמר, הוא הגיע למקום השישי בבחירות לפרס כדור הזהב של "פראנס פוטבול". בפתיחת עונת 2008/2009 השתתף ארשאבין בכל משחקיה של זניט בשלב הבתים של ליגת האלופות, אולם לא עזר לקבוצתו, שסיימה במקום השלישי, להעפיל לשלבי הנוק-אאוט.
במהלך 2008 זכתה זניט גם בסופר קאפ הרוסי ובסופר קאפ האירופי, לאחר ניצחון על מנצ'סטר יונייטד החזקה. אולם, בליגה המקומית נחלה הקבוצה אכזבה כשסיימה במקום החמישי בלבד ואיבדה את אליפות. לקראת סוף השנה היה ארשאבין מבוקש על ידי קבוצות בכירות רבות מרחבי אירופה שהבחינו בכישרונו, כדוגמת ברצלונה, ארסנל וריאל מדריד. על אך שארשאבין עצמו שאף לשחק בברצלונה, זו ירדה מן הפרק עקב הסכום הגבוה שדרשה עבורו זניט - כ-22 מיליון אירו. בעקבות הקשיים שהערימה הנהלת הקבוצה נקלע ארשאבין לסכסוך עמה, ובתקופה מסוימת נראה היה שייאלץ להישאר בה.
קריירת המועדונים > ארסנל

בתום משא ומתן מתמשך בין הנהלות המועדונים, חתם ארשאבין בתחילת פברואר 2009 בארסנל האנגלית, ששילמה תמורתו למעלה מ-16 מיליון לירות שטרלינג – סכום שיא בתולדות המועדון עבור העברות שחקנים. תוקף החוזה היה לשלוש וחצי שנים, ועל אף שהסיכום הגיע בתום מועד ההעברות בפרמייר ליג, אישרה הנהלת הליגה את המעבר. הוא קצר שבחים ממאמן הקבוצה ארסן ונגר על כך שיתרום לה רבות.
בתחילת דרכו בארסנל, במחצית השנייה של עונת 2008/2009, הפגין ארשאבין יכולת טובה והפך לאחד משחקני הקבוצה הבולטים. במשחק מול בלקברן רוברס בחודש מרץ הבקיע את שני שעריו הראשונים במדיה. לשיאו הגיע במשחק מול ליברפול שהתקיים באצטדיון אנפילד באפריל, במהלכו הבקיע את כל ארבעת שעריה של ארסנל בתיקו 4:4. בזכות הצטיינותו הוא זכה בתואר "שחקן החודש בפרמייר ליג" לאפריל. את חצי העונה הראשונה שלו באנגליה סיים עם שישה שערים ושבעה בישולים בכל המסגרות, והצטרפותו לארסנל הכניסה שיפור ניכר בקבוצה, שסיימה את העונה במקום הרביעי, ללא הפסד ליגה בשנת 2009.
בעונת 2009/2010 השתתף ארשאבין לראשונה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות, אליו העפיל עם ארסנל. הוא בישל שלושה שערים בניצחון הביתי 0:5 על פורטו במשחק הגומלין, שבזכותו העפילה ארסנל לרבע הגמר עם ניצחון 2:6 בסיכום שני המשחקים. במשחק הראשון ברבע הגמר מול ברצלונה סבל ארשאבין מפציעה שהשביתה אותו לשלושה שבועות, בגנה נעדר ממשחק הגומלין שבו הובסה ארסנל והודחה מהטורניר. בפרמייר ליג סייע לארסנל להיאבק על האליפות במשך מרבית העונה, אך הקבוצה סיימה לבסוף במקום השלישי. ארשאבין סיים את העונה עם תשעה שערים ו-12 בישולים בכל המסגרות, ומוקם שני אחרי וסלי סניידר בדירוג הבישולים של ליגת האלופות. בסוף עונת 2012/2013 עזב ארשאבין את ארסנל.
קריירת המועדונים > החזרה השנייה לזניט

ב-27 ביוני 2013 חתם ארשאבין על חוזה בקבוצת נעוריו, זניט סנקט פטרסבורג. בקדנציה השנייה בקבוצה הבקיע שישה שערים ב-51 הופעות.
קריירת המועדונים > קובאן קרסנודאר

ב-13 ביולי 2015 חתם בקובאן קרסנודאר לעונה אחת.
קריירת המועדונים > קאיראט אלמטי

ב-18 במרץ 2016 חתם בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. הוא הפך לאחד השחקנים המוצלחים בליגת העל הקזחית, כך למשל, בדצמבר 2016 הוכתר כשחקן השנה ובנובמבר 2017 היה מחמשת השחקנים הטובים בליגה. ב-26 באוגוסט 2018 עלה למשחק ה-100 שלו במדי קאיראט בכל המסגרות כשעלה כמחליף במשחק הליגה נגד אטיראו, שהסתיים בניצחון 4:2 לקאיראט, אחרי שער אישי ו-2 בישולים שלו שהסתיימו בשער.
בנובמבר 2018 פרש ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה

בדצמבר 2018 חזר לסנקט פטרבורג ומונה לתפקיד מנהל פרויקט הילדים "סיריוס" במועדון הכדורגל זניט ומנהל אקדמיית זניט סנקט פטרבורג. במאי 2020 צורף למחלקת ההעברות שבניהול המנהל הספורטיבי של הקבוצה ובאוגוסט אותה שנה מונה למנהל המחלקה לפיתוח הנוער במועדון.
נבחרת לאומית

ארשאבין שיחק בצעירותו בנבחרות הנוער השונות של רוסיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של רוסיה במשחק מול בלארוס ב-17 במאי 2002, במסגרת הכנות הנבחרת למונדיאל באותה שנה, אולם לא נכלל בסגל הסופי לטורניר. הוא הבקיע את שערו הראשון בנבחרת הלאומית במשחק ידידות מול נבחרת רומניה בפברואר 2003.
ארשאבין לא זומן לטורניר יורו 2004 אליו העפילה רוסיה, ובכך לא ניתנה לו הזדמנות להוכיח את כישרונו על הבמה הבינלאומית. במשחקי מוקדמות מונדיאל 2006 הפך ארשאבין לאחד מבכירי שחקני הנבחרת והבקיע חמישה שערים, תוך שהוא משתף פעולה באופן מוצלח בחוליית ההתקפה עם חברו לזניט, אלכסנדר קרז'אקוב. אולם, רוסיה כשלה בניסיונותיה להעפיל לטורניר כשסיימה במקום השלישי בלבד בביתה.
במוקדמות יורו 2008, תחת המאמן חוס הידינק, הנהיג ארשאבין את נבחרת רוסיה להעפלה מפתיעה לטורניר, על חשבונה של נבחרת אנגליה. במשחק מול אנדורה בסיום המוקדמות דרך על רגלו של שחקן יריב, ועקב כך הושעה משני משחקי הפתיחה בטורניר עצמו – בהם התמודדה רוסיה מול ספרד ויוון. הוא שב להרכב במשחק השלישי של שלב הבתים, מול נבחרת שוודיה, הבקיע שער בניצחון 0:2 וסייע לנבחרתו להעפיל לשלב הבא. ברבע הגמר, מול נבחרת הולנד, הבקיע שער ובישל אחד נוסף בהארכה שבזכותם ניצחה הנבחרת בתוצאה 1:3. בכך העפילה רוסיה לחצי גמר אליפות אירופה לראשונה בתולדותיה כמדינה עצמאית. על אף שהובסה בשלב הבא 3:0 מול ספרד, נחשבה לאחת מהנבחרות המפתיעות בטורניר. ארשאבין עצמו נכלל על ידי אופ"א בנבחרת השחקנים המצטיינים בטורניר.
ארשאבין כבש שני שערים בשלושת המשחקים הראשונים של רוסיה במוקדמות מונדיאל 2010: בהפסד 2:1 לגרמניה ובניצחון 0:3 על פינלנד. במהלך קמפיין זה קיבל ארשאבין שוב את סרט הקפטן של הנבחרת, לאחר שהודח מהתפקיד עקב הרחקתו במוקדמות היורו. עם זאת, בדומה לקמפיין המוקדמות ב-2006 ארשאבין לא הצליח להעפיל עם נבחרתו למונדיאל, בשל הפסד לסלובניה בשלב הפלייאוף של המוקדמות.
סגנון משחק

ארשאבין החל את הקריירה שלו בזניט בעמדות הקישור: תחילה בעמדת הקיצוני הימני, ולאחר מכן בעמדת הקשר ההתקפי – קשר אשר בעל יכולות להנהיג את המשחק, ומכונה "פליימיקר". בשנת 2003 הוא הוסט לעמדת החלוץ, ועם השנים החל לפתח יותר ויותר את סגנון משחקו לטובת עמדה התקפית יותר מאשר עמדת הקישור שבה התחיל את הקריירה. עם זאת, עמדתו על המגרש אינה מוגדרת באופן מדויק, והוא מוכר פעמים רבות כ"קשר/חלוץ".
גובהו של ארשאבין הוא 1.72 מטר. הוא ידוע כשחקן בעל יכולת כדרור טובה, מהירות גבוהה ויכולת לארגן את המשחק של קבוצתו. יחד עם שני שחקני התקפה בולטים של זניט – פאבל פוגרבניאק ודני מיגל אלבס – הוא שיתף פעולה בצורה מוצלחת תחת הדרכתו של המאמן דיק אדבוקאט. אף על פי שהוא הצטיין בזניט, הוא נחשב לשחקן בעל חוסר יציבות במשחקו; וכמו כן היה קיים חשש כי הוא יתקשה להשתלב בקבוצות אחרות, עקב סגנון משחק שונה בליגות הבכירות.
ארשאבין נחשב גם לשחקן שמבקיע שערים רבים ממצבים קשים לכיבוש, אך גם לכזה שמרבה לבשל שערים. מאמן נבחרת רוסיה, חוס הידינק, אמר עליו במהלך משחקי יורו 2008: "אחד שמבקיע שערים ממצבים בלתי אפשריים, ובגלל זה אנחנו זקוקים לו כל כך". הוא אף הופך את קבוצותיו, באמצעות יכולתו הטובה, לבעלות כוח הרתעה גדול יותר של היריבות. סגנון משחקן ההתקפי של זניט ושל נבחרת רוסיה עזר לו להתבלט על המגרש.
פרסים

במהלך הקריירה שלו בזניט סנקט פטרבורג, ארשאבין זכה בתארים אישיים רבים ברוסיה, והוא אחד מהכדורגלנים הרוסים המצליחים ביותר כיום. בעקבות כך, הוא נחשב לאחד מהמשפיעים הגדולים ביותר על התפתחותו של הכדורגל הרוסי.
ארשאבין נבחר במקום השני בפרס כדורגלן השנה ברוסיה מטעם המגזין "ספורט אקספרס" כבר בעונתו השנייה בזניט, ב-2001, אז נבחר כקשר הימני הטוב ביותר. הוא סיים במיקום זה גם שנה לאחר מכן, ב-2002, ואף בשנת 2004; כאשר ב-2004 ו-2005 הוא נבחר כחלוץ השמאלי הטוב ביותר. ארשאבין אף זכה בתואר החלוץ הטוב ביותר של זניט סנקט פטרבורג בשנים 2005 ו-2006.
ב-2006 הוא זכה בפעם הראשונה בתואר כדורגלן השנה ברוסיה, ובכך היה השחקן הראשון שזוכה בתואר זה ואיננו בא ממועדון ממוסקבה. ב-2007 וב-2008 הוא סיים במקום הראשון ברשימת החלוצים השמאליים הטובים ביותר. ארשאבין פיתח מסורת של עמידה מדי שנה בצמרת רשימת 33 הכדורגלנים הטובים ברוסיה במהלך העונה. כמו כן, הוא נבחר שלוש פעמים ברציפות במשאל של ספורט אקספרס בשנים 2007–2009 לכדורגלן המצטיין בחבר המדינות ובים הבלטי.
ארשאבין קבע שיא שערים עבור נבחרת רוסיה לשחקן זניט, לאחר שהבקיע בניצחון על מקדוניה בנובמבר 2006 במסגרת מוקדמות יורו 2008. ב-2008 הוא סיים במקום השישי בבחירת כדור הזהב מטעם המגזין פראנס פוטבול.
מחוץ לכדורגל > חיים אישיים

אביו של אנדריי ארשאבין, סרגיי, מת בגיל 40 בלבד, כתוצאה מאי ספיקת לב. ביולי 2003 הכיר את יוליה ברנובסקאיה (רו') והם חיו יחד 9 שנים עד 2012. להם נולדו שני בנים, ארטיום וארסני, וילדה אחת, יאנה. בנובמבר 2008 הוא התגלה כספורטאי החמישי בגודל הפופולריות שלו באינטרנט. ארשאבין מעריץ מילדותו את קבוצת ברצלונה הספרדית, אליה חשק לעבור בתום יורו 2008. בנו ארסני התקבל לאקדמיה של הקבוצה בנובמבר 2018. ב־2020, ארסני עבר לספרטק מוסקבה.
מחוץ לכדורגל > חיים ציבוריים

הצלחתו של ארשאבין הופכת אותו לכדורגלן הפופולרי ביותר ברוסיה, ומסבה לו הערצה רבה בקרב הרוסים, וכמו כן סיקור תקשורתי נרחב. הוא מכונה בתקשורת הרוסית כ"פלה הרוסי". בתור שחקן ההתקפה הרוסי הבכיר כיום, הוא מובא כסימן לפריצות דרך בכדורגל הרוסי, כדוגמת אלן דזגואב מצסק"א מוסקבה שהושווה לארשאבין ואף נחשב לכזה שיהיה טוב יותר ממנו.
בשנת 2005 ארשאבין השתתף בפרויקט של פיפ"א להצלת ילדים בכפרים. הוא שימש כשגריר פיפ"א בפרויקט, ואף אמר כי הוא מקווה למשוך את תשומת לבם של אנשים נוספים. הוא היה השחקן הרוסי הראשון שנבחר לשגריר של פיפ"א. במרץ 2007 ארשאבין נבחר למועצת העיר סנקט פטרבורג, בזכות ההערצה הרבה שניתנה לו והקשרים של זניט סנקט פטרבורג עם השלטונות הרוסים. בדצמבר 2007, לאחר ששחקני נבחרת רוסיה הואשמו בשתייה מופרזת לפני משחק מול ישראל, הוא הסביר את עמדתו בעניין ואמר כי אף על פי שהוא מעולם לא עשה זאת, לספורטאים מותר לעשן לפני משחקים, ושמגבלות יתר עליהם עלולה לגרום לנזק. באפריל 2008 ארשאבין לקח חלק בטקס מסירת הלפיד האולימפי של אולימפיאדת בייג'ינג.
סטטיסטיקות קריירה

נכון לעונת 2014/2015‏‏
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | ליגה> בישולים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע> בישולים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אירופה> בישולים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים | סך הכול> בישולים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זניט סנקט פטרבורג | 2000 | 10 | 0 | 1 | 2 | 0 | 0 | 3 | 3 | 0 | 15 | 3 | 1 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2001 | 29 | 4 | 8 | 5 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 34 | 5 | 10 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2002 | 30 | 4 | 7 | 6 | 0 | 2 | 4 | 2 | 5 | 37 | 18 | 16 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2003 | 27 | 5 | 10 | 3 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 30 | 5 | 10 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2004 | 28 | 6 | 8 | 4 | 2 | 1 | 8 | 4 | 1 | 40 | 12 | 10 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2005 | 29 | 9 | 9 | 3 | 0 | 0 | 13 | 5 | 3 | 45 | 14 | 12 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2006 | 28 | 7 | 13 | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 32 | 7 | 14 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2007 | 30 | 10 | 11 | 2 | 1 | 4 | 14 | 4 | 10 | 46 | 15 | 25 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2008 | 27 | 6 | 4 | 1 | 1 | 0 | 5 | 0 | 1 | 32 | 7 | 5 |
| זניט סנקט פטרבורג | סך הכול | 218 | 64 | 71 | 26 | 5 | 13 | 47 | 15 | 20 | 310 | 71 | 106 |
| ארסנל | 2008/2009 | 12 | 6 | 5 | 3 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 15 | 6 | 7 |
| ארסנל | 2009/2010 | 30 | 10 | 2 | 1 | 0 | 0 | 8 | 2 | 7 | 39 | 12 | 9 |
| ארסנל | 2010/2011 | 37 | 6 | 11 | 9 | 1 | 4 | 6 | 3 | 2 | 52 | 10 | 17 |
| ארסנל | 2011/2012 | 19 | 1 | 3 | 3 | 1 | 1 | 4 | 0 | 0 | 26 | 2 | 4 |
| זניט סנט פטרסבורג (השאלה) | 2011/2012 | 10 | 3 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 3 | 4 |
| ארסנל | 2012/2013 | 7 | 0 | 0 | 2 | 1 | 5 | 2 | 0 | 0 | 11 | 1 | 5 |
| ארסנל | סך הכל בארסנל | 105 | 23 | 23 | 18 | 3 | 12 | 20 | 5 | 7 | 143 | 31 | 71 |
| זניט סנט פטרסבורג | 2013/2014 | 21 | 2 | 5 | 2 | 0 | 0 | 11 | 2 | 3 | 34 | 4 | 8 |
| זניט סנט פטרסבורג | 2014/2015 | 14 | 1 | 0 | 2 | 1 | 0 | 5 | 0 | 0 | 21 | 2 | 9 |
| קובאן קרסנודאר | 2015/2016 | 8 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 9 | 0 | 0 |
| קאיראט אלמטי | 2016 | 28 | 8 | 8 | 5 | 1 | 1 | 4 | 2 | 0 | 37 | 11 | 9 |
| קאיראט אלמטי | 2017 | 21 | 6 | 5 | 4 | 1 | 0 | 4 | 2 | 0 | 29 | 8 | 5 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 377 | 82 | 108 | 51 | 11 | 26 | 77 | 22 | 28 | 506 | 114 | 162 |
תארים

גביע הליגה הרוסית: 2003
אליפות רוסיה: 2007, 2011/2012, 2014/2015
הסופר קאפ הרוסי: 2008
גביע אופ"א: 2008
הסופר קאפ האירופי: 2008
הגביע הקזחי: 2017
הסופר קאפ הקזחי: 2017
אליפות אירופה: 2008 (חצי גמר)
כדורגלן השנה ברוסיה: 2006
סגנות: 2001, 2002, 2004
הקשר הימני הטוב ביותר ברוסיה: 2001
החלוץ השמאלי הטוב ביותר ברוסיה: 2004, 2005, 2007, 2008
מועמד לכדורגלן השנה בעולם: 2008
מועמד לכדור הזהב: 2008, 2009
כדורגלן השנה של ספורט אקספרס: 2007, 2009
שחקן החודש בפרמייר ליג: אפריל 2009
מלך הבישולים של ליגת העל הרוסית: 2007
מלך הבישולים של גביע אופ"א: 2007/2008
נבחרת הטורניר באליפות אירופה: 2008
הנמל התת-ימי בקיסריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  קיסריה 
 גוף מים:  הים התיכון 
 קואורדינטות:  32°30′08″N 34°53′21″E﻿ / ﻿32.502305555556°N 34.889222222222°E﻿ / 32.502305555556; 34.889222222222
 פרטים
 תאריך פתיחה:  10 
 
  (למפת הכרמל מוגדלת) הנמל התת-ימי בקיסריה(למפת הכרמל רגילה) הנמל התת-ימי בקיסריה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הנמל התת-ימי בקיסריה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הנמל התת-ימי בקיסריה
 
הנמל התת-ימי בקיסריה הוא הנמל הקדום ביותר שנתגלה מימי האימפריה הרומית, אשר היה הגדול והמודרני ביותר בזמנו[דרוש מקור]. את הנמל בנה הורדוס, והעיר קיסריה נבנתה סביבו. מלבד היותו מרשים ומפואר במיוחד באותם ימים, הוא שימש כמענה לצורך ממשי להשתלב בסחר התבואות בין רומא לאלכסנדריה, ששימשה אסם התבואות של האימפריה. הנמל, שהיה הנמל המלאכותי הראשון בעולם שנבנה על חופים חוליים,[דרוש מקור] שרד 100 שנים בלבד, ועל מנת לראות את שרידיו יש לצלול במעמקי נמל קיסריה. נמל קיסריה של ימינו הוא נמל צלבני קטן שהיה בשימוש במאות ה-11 וה-12.
רקע

בשנת 31 לפנה"ס קיבל הורדוס את היישוב, יחד עם כל חופה של ארץ ישראל, מהקיסר הרומי אוגוסטוס לאחר שהאחרון ניצח בקרב אקטיום. בתגובה על שי זה, העיר שנבנתה מאוחר יותר (בין השנים 10-22 לפנה"ס) נקראה קיסריה על שמו של אוגוסטוס. את נמלה של קיסריה הימית (מריטימה), החל המלך הורדוס לבנות לפני הקמת העיר. הנמל היה נמל המזחים הראשון במזרח התיכון, ומיקומו נבחר בשל הסמיכות לאזורים חקלאיים ודרכי גישה נוחות. המניע לבנייתו היה אסטרטגי כלכלי, מלבד הפגנת העוצמה והשגת ההשפעה הפוליטית המלווים את קיומו של נמל מפואר בתקופה בה נמלי החוף התבססו על מעגנים טבעיים. הנמל אפשר עגינה של לפחות 100 ספינות גדולות, המזחים הושקעו בים על גבי דוברות מעץ, ולצדם נבנו גם מגדלור ושוברי גלים. שובר הגלים היה באורך 600–700 מטר. רוב המסחר שהיה נהוג בנמל היה של תבלינים (שכללו גם חומרי שימור וריפוי, קוסמטיקה וצבע), טקסטילים יקרים ואבני חן בשל ביקוש הולך וגובר ברחבי האימפריה הרומית מאז שלטונו של אוגוסטוס קיסר. תהליך בניית הנמל המלאכותי המפואר, על חופיה החוליים של קיסריה, וכן בניית העיר נערך במשך 12 שנים, ובתומן (2-10 לפנה"ס) הסתיימה בנייתם. העיר והנמל הפכו תוך זמן קצר למרכז הכלכלי והפוליטי של הארץ.
בימים ההם השיט היה שיט חופים וספינות ששטו ממצרים ליוון לא חצו את הים התיכון אלא שטו לאורך החופים ועגנו במפרצים טבעיים או בפתחי נחלים. לאורך חופי ארץ ישראל לא היה נמל משמעותי מכיוון שהחופים חוליים. ממזרח לנמל הוקמו גם מחסנים רבים לסחורות היצוא והיבוא; שרידי מחסנים אלו נמצאים כיום (בשנת 2017) מול הנמל, מזרחה, בתוך העיר הצלבנית. מעל למחסנים יצר האדריכל משטח נרחב, ועליו נבנו המקדשים לאוגוסטוס ולאלילה רומא. כמו כן נבנו בנמל אכסניות ליורדי ים.
גילוי הנמל העתיק

מיקומו של הנמל התת-ימי העתיק נשכח עד לגילויו בשנת 1960. החפירות התת-ימיות נערכו בעיקר בין השנים 1975–2004 מטעם המרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה בהובלת פרופסור אבנר רבן. זהו הנמל הקדום ביותר שנתגלה, אשר נעשה בו שימוש בהמלצות ההנדסיות של ויטרוביוס, מהנדס רומי בן-דורו של הורדוס. בכך היה לנמל המלאכותי הראשון בהיסטוריה, הגדול והמודרני ביותר ברחבי האימפריה הרומית בזמנו.
גן לאומי ים קיסריה

בנובמבר 2024 הוכרז המקום כ"גן לאומי ימי" על ידי רשות הטבע והגנים. שטח הגן שהוכרז הוא כ-1,082 דונם, וזה הגן הלאומי הימי הראשון שהוכרז בישראל. במקביל הודיע רשות הטבע והגנים כי תפעל להנגשת המקום לציבור הרחב ולתיירות.
הערות שוליים

↑  עורכי רשות הטבע, עיר הנמל האדירה שבנה המלך הורדוס, באתר רשות הטבע והגנים
↑  עורכי מטח, גן לאומי קיסריה, באתר מטח
↑  Traveling Israel, קיסריה (ארכיון)
↑  זיו ריינשטיין‏, הוכרז הגן הלאומי הימי הראשון בישראל, והוא במקום מהמם, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2024
דיאן ויסט

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1948 (בת 76) קנזס סיטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרילנד  Nurnberg American High School 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1986)  פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה (2008)  פרס אמי לשחקנית האורחת הטובה ביותר בסדרת דרמה (1997)  פרס עולם התיאטרון (1980)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1994)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיאן ויסט (באנגלית: Dianne Wiest; ב-28 במרץ 1948) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת שני פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס אובי.
ביוגרפיה

ויסט נולדה בקנזס סיטי, מיזורי. אמה, אן סטיוארט ויסט (במקור קאדי), הייתה אחות. אביה, ברנרד ג'ון ויסט, היה דקאן מכללה ועובד סוציאלי-פסיכיאטרי לשעבר בצבא ארצות הברית. אמה, ילדת סקוטלנד ואילו אביה אמריקאי ממוצא קרואטי וגרמני. השניים נפגשו באלג'יריה. לוויסט שני אחים בשם גרג ודון. השאיפה המקורית שלה הייתה להיות רקדנית בלט, אך היא החליפה את מטרתה לתיאטרון בשנתה האחרונה בבית הספר התיכון האמריקאי "נירנברג" בנירנברג, גרמניה. ויסט סיימה את לימודיה באוניברסיטת מרילנד בשנת 1969 עם תואר באמנויות ומדעים.
קריירה

לאחר קריירה מצליחה בתיאטרון היא החלה לזכות בהכרה כשחקנית קולנוע באמצע שנות השמונים בזכות השתתפותה בסרטי וודי אלן "שושנת קהיר הסגולה", "חנה ואחיותיה", "ימי הרדיו" ו"ספטמבר". היא זכתה בשני פרסי אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, על משחקה ב"חנה ואחיותיה" (1986) וב"קליעים מעל ברודוויי" (1994, שיתוף פעולה מחודש עם וודי אלן) והייתה מועמדת לאותו הפרס על משחקה ב"הורים במשרה מלאה" (1989) לצד סטיב מרטין.
ב-1997 זכתה בפרס אמי על השתתפותה כשחקנית אורחת בסדרת הטלוויזיה הקנדית "הדרך לאבונלי". מ-2000 עד 2002 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר".
בשנת 2006 שיחקה בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובו של צ'נינג טייטום. בשנת 2008 השתתפה ויסט בסדרה "בטיפול" של HBO, לצד גבריאל ביירן. היא זכתה בפרס אמי השני שלה על השתתפותה בסדרה.
בשנת 2012 שיחקה בסרט "החיים המוזרים של טימותי גרין", סרט לכל המשפחה בכיכובם של ג'ניפר גארנר וג'ואל אדגרטון. בשנת 2015 החלה לככב בסדרת הדרמה-קומית "במשפחות הכי טובות" של רשת הטלוויזיה CBS, בדמותה של ג'ואן שורט, אשתו של ג'ון ברטרם שורט (ג'יימס ברולין), ואימם של הת'ר וגרגורי (בטסי ברנדט), (קולין הנקס). בשנת 2017 קיבלה את התפקיד של וויני במחזה "אח, הימים היפים" פרי עטו של סמואל בקט בתיאטרון הרפרטוארי ייל.
חיים אישיים

ויסט הייתה במערכת יחסים עם הסוכן שלה סם כהן במשך שנים רבות. היא אימצה שתי בנות: אמילי (ילידת 1987) ולילי (ילידת 1991).
פילמוגרפיה > קולנוע

זה התור שלי (1980) - בתפקיד: גייל.
I'm Dancing as Fast as I Can ‏ (1982) - בתפקיד: ג'ולי אדיסון.
פרצוף הזעם (1983) - סרט טלוויזיה - בתפקיד: רבקה האמיל.
יום העצמאות (1983) - בתפקיד: נאנסי מורגאן.
להתאהב (1984) - בתפקיד: איזבל.
פוטלוס (1984) - בתפקיד: וי מור.
שושנת קהיר הסגולה (1985) - בתפקיד: אמה.
חנה ואחיותיה (1986) - בתפקיד: הולי.
ימי הרדיו (1987) - בתפקיד: ביאה.
ספטמבר (1987) - בתפקיד: סטפני.
נשיכות קטנות (1987) - בתפקיד: לוסי.
אלף האורות של ניו יורק (1988) - בתפקיד: האם.
הורים במשרה מלאה (1989) - בתפקיד: הלן.
קוקי (1989) - בתפקיד: ליאונור.
המספריים של אדוארד (1990) - בתפקיד: פאגי.
איש קטן ושמו טייט (1991) - בתפקיד: ג'יין גריירסון.
קליעים מעל ברודוויי (1994) - בתפקיד: הלן סינקלייר.
שוטרים וגנבים בע"מ (1994) - בתפקיד: הלן רוברסון.
הסקואט (1994) - בתפקיד: דוקטור ה. אהרון.
שתויים (1995) - בתפקיד: רייצ'ל.
השותפה (1996) - בתפקיד: סאלי דוגאן.
כלוב הציפורים (1996) - בתפקיד: לואיז קיליי.
קסם מעשי (1998) - בתפקיד מרייאן פייטפול.
הלוחש לסוסים (1998) - בתפקיד: דיאן בוקר.
קוראים לי סם (2001) - בתפקיד: אנני.
תודה ד"ר ריי (2002) - בתפקיד: אליזבט דיאמנט.
רובוטס (2005) - בתפקיד: דיבוב קולה של גברת קופרבוטון.
מדריך להכרת קדושיך (2006) - בתפקיד: פלורי.
הקדשה (2007) - בתפקיד: קארול.
העולם על פי דן (2007) - בתפקיד: נאנה.
נוסעים (2008) - בתפקיד: טוני.
סינקדוכה, ניו יורק (2008) - בתפקיד: אלן באסקומב / מיליסנט ווימס.
זעם (2009) - בתפקיד: העלמה רות'.
מחילת הארנב (2010) - בתפקיד: נאט.
השנה הגדולה (2011) - בתפקיד: ברנדה.
עצם העניין (2012) - בתפקיד: פאני.
החיים המוזרים של טימותי גרין (2012) - בתפקיד: גברת בארניס קראדסטאף.
מפלה (2015) - בתפקיד: קארול.
אחיות (2015) - בתפקיד: דיאן אליס.
חמישה לילות במיין (2016) - בתפקיד: לוסינדה.
הפרד (2018) - בתפקיד: מארי.
הכל דיבורים (2020) - בתפקיד: סוזן.
אכפת לי (2021) - בתפקיד: ג'ניפר פיטרסון.
הדרקון של אבא (2022) - דיבוב
דירה 7א (2024) - בתפקיד: מיני קסטבט.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

הדרך לאבונלי (1997) - זוכת פרס אמי לשחקנית אורחת בסדרת דרמה - בתפקיד: ליליאן הפוורת'.
החיים הפשוטים של נוח דירבורן (1999) - סרט טלוויזיה של CBS - בתפקיד: שרה מקלילאן.
הממלכה העשירית (2000) - בתפקיד: המלכה המרשעת.
חוק וסדר (2002–2000) - בתפקיד: נורה לוין, פרקליטת המחוז הסמנית.
חוק וסדר: כוונה פלילית (2001) - בתפקיד: נורה לוין, פרקליטת המחוז הזמנית.
חוק וסדר: מדור מיוחד (2002–2001) - בתפקיד: נורה לוין, פרקליטת המחוז הזמנית.
קטגוריה 6: יום ההרס (2004) - בתפקיד: שירלי אבוט, שרת האנרגיה.
ספינת האורות השחורה (2004) - סרט טלוויזיה של הולמרק - בתפקיד: לילי.
חזרתה של איזבל ג'יימס (2008) - בתפקיד: טליה טומפקינס.
בטיפול (2009–2008) - זוכת פרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה ומועמדת עוד פרס אמי ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה - בתפקיד: דוקטור ג'ינה טול.
הרשימה השחורה (2014) - בתפקיד: רות' קיפלינג.
במשפחות הכי טובות (2019–2015) - בתפקיד: ג'ואן.
ראש העיר של קינגסטאון (2021–הווה) - בתפקיד: מרים מק'לוסקי.
הלל ברגמן-אביחנן

הלל ברגמן-אביחנן בסוף שנות ה-40
הלל בּרֶגמן-אביחנן (23 בנובמבר 1897 – 8 בפברואר 1978) היה מערכונאי, מתרגם, פזמונאי ועיתונאי ישראלי יליד פולין.