stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדר המבצעים הדרומי
פעולות צבאיות

החמ"ל, בסיוע קבוצות אופוזיציה מקומיות אחרות, כבש את העיר דרעא וערים קטנות סביבה לאחר נסיגת הכוחות המזוינים הערבים הסורים וקבוצות חמושות איראניות תומכות אסד. החמ"ל טען כי השתלט על מחוז דרעא במלואו והחל לסרוק את שכונותיו ולאבטח את מוסדותיו ומשרדי הממשלה. החמ"ל אמר גם כי הוא השתלט על נפת קוניטרה במלואה, ליד רמת הגולן הכבושה על ידי ישראל בדרום-מערב סוריה. בתגובה, צה"ל מסר כי הוא הפעיל "כוחות מתוגברים באזור רמת הגולן".
ב-7 בדצמבר 2024 הודיע דובר החמ"ל על תוכניותיו לנוע לכיוון דמשק, והצהיר: "היעד שלנו הוא דמשק, ונקודת המפגש שלנו היא כיכר אומיה". באותו יום הכריז חסן עבד אל-ע'ני (אנ'), מפקד מורדי הדרום, כי "כוחותינו החלו ביישום השלב האחרון של כיתור הבירה דמשק".  מורדי הדרום יחד עם חמ"ל המבצעים החלו להקיף את דמשק לאחר שכבשו את א-סנמיין, עיירה ששוכנת 20 קילומטרים מהכניסה הדרומית של דמשק.
ב-8 בדצמבר נכבשה דמשק על ידי מורדי החמ"ל והנשיא בשאר אל-אסד נמלט מסוריה במטוס. במהלך שידור הטלוויזיה הממלכתית הסורית, קבוצה של מנהיגי אופוזיציה הכריזה על ניצחון. ברוח דומה, ראש הממשלה מוחמד ע'אזי אל-ג'לאלי הצהיר כי ממשלתו מוכנה "להושיט את ידה" לממשלת המעבר החדשה בראשות האופוזיציה, והציעה לעבוד איתה.
ב-24 בפברואר 2025 בהר הדרוזים מספר מיליציות שונות הכריזו על הקמת חדר מבצעים משותף שיעבוד עם חדר המבצעים הדרומי על מנת להקים מדינה דרוזית בדרום סוריה בדומה לכורדים בצפון סוריה.
ראו גם

מלחמת האזרחים בסוריה
נפילת משטר אל-אסד
הערות שוליים

↑  "الإعلان عن تشكيل غرفة عمليات الجنوب لتحرير درعا والتوجه نحو دمشق". 6 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Southern Operations Room Opens Fronts in Daraa as CMO Advances". 6 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "انسحابات متوالية للجيش والمعارضة تعلن الاقتراب من دمشق". 7 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Conflict in Syria: Live Tactical Analysis". 6 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "After Aleppo, Homs and Dara, can rebel forces take over Syria's capital Damascus?". 7 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Syrian rebels enter Homs, say they'll besiege Damascus". The Washington Post. 7 בדצמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Damascus on the brink of collapse". 7 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Syria's Government Battles Multiple Rebel Uprisings". The New York Times. 7 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Syrian rebels say they control the south and are approaching Damascus". 7 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michaelson, Ruth (8 בדצמבר 2024). "Bashar al-Assad reported to have fled Syria as rebels say they have captured Damascus". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אחרי נאום נתניהו: הדרוזים בסוריה בדרך למרד בשלטון בדמשק? "נגן על אנשינו" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-02-24
סאמידון

| --- | --- |


 מדינה:  קנדה קנדה
 מטה הארגון:  ונקובר, קנדה
 סניפים:  קנדה, ארצות הברית, אירופה, איראן
 מייסדים:  חאלד בארכאת, שרלוט לין קייטס, דייב דיוורט ותומס גרהרד הופלנד
 אנשי מפתח:  חאלד בארכאת, שרלוט לין קייטס, דייב דיוורט ותומס גרהרד הופלנד
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים) 
 samidoun.net
 
סאמידון (בערבית: صامدون, בתעתיק מדויק: צאמדון; באנגלית: Samidoun Palestinian Prisoner Solidarity Network) הוא ארגון פרו-פלסטיני בין-לאומי שמטרתו המוצהרת היא גיוס כספים עבור אסירים פלסטינים. סאמידון פעיל במדינות רבות ביבשת אמריקה ובאירופה. הארגון הוכרז כארגון טרור במספר מדינות, הטוענות שבפועל הארגון הוא הזרוע הפיננסית הבין-לאומית של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, וכן בגלל הסתה מטעמו הקוראת להשמדת ישראל והשמדת מדינות המערב.
פעילות

סאמידון נוסדה לאחר שביתת רעב בבתי הכלא הישראלים שאורגנה ב-2011 על ידי החזית העממית לשחרור פלסטין.
הארגון פועל מוונקובר שבקנדה והמובילים העיקריים שלו הם שרלוט לין קייטס ודייב דיוורט מקולומביה הבריטית ותומס גרהרד הופלנד מהולנד. קייטס, הנחשבת למארגנת הפעילות הבין-לאומית, היא ילידת ניו ג'רזי ובוגרת אוניברסיטת ראטגרס, מתגוררת בוונקובר ונשואה למייסד סאמידון, ח'אלד ברכאת, שנולד ליד ירושלים. ברכאת נחשב על ידי ממשלת ארצות הברית למנהיג בחזית העממית לשחרור פלסטין. ישראל טענה כי ברכאת הוא ראש הארגון, אם כי פרסומים אחרים מציינים אותו רק כדובר באירועים של סאמידון, ללא תפקיד רשמי, וכאחד המנהיגים של החזית העממית לשחרור פלסטין. ברכאת הודה בעבר באופן פומבי בקשרים שבין סאמידון לחזית העממית לשחרור פלסטין.
באפריל 2024 קראה קייטס לטבח שבוצע על ידי חמאס בשבעה באוקטובר "הירואי ואמיץ", מה שהוביל למעצרה, דבר שבתורו הוביל להודעת תמיכה באתר סאמידון בה נכתב "יחי השבעה באוקטובר" באנגלית ובערבית. בעצרת שנערכה בוונקובר ביום השנה הראשון לטבח צעקו מפגינים "מוות לקנדה, מוות לארצות הברית, מוות לישראל" וכן "כולנו חזבאללה, כולנו חמאס", בליווי שריפת דגל קנדה. סאמידון עמד מאחרי הקריאות ובפרט מאחרי הקריאה "מוות לקנדה" תוך הסבר שזו אכן מטרה אופרטיבית של הארגון. יומיים לאחר האירוע קרא פייר פוליאב, מנהיג האופוזיציה בקנדה, להגדיר את סאמידון כארגון טרור.
סאמידון מארגן הפגנות פרו-פלסטיניות, תמיכה ברשתות חברתיות וסמינרים המשבחים קבוצות טרור, ויש לו לפחות 20 סניפים ב-12 מדינות ברחבי צפון אמריקה, אירופה ודרום אמריקה, ואף סניף באיראן.
אסירים פלסטינים רבים, שהארגון קורא לשחרורם, הם בעלי קשרים לטרור, להתנקשויות ולפיגועים נגד ישראל. בעיקר חברי ארגון הטרור החזית העממית. כך למשל קיים הארגון הפגנות לשחרור אחמד סעדאת, וכן קיים הפגנות בהולנד במחאה על מעצרו של פעיל החמאס אמין אבו ראשד.
אידאולוגיית הארגון סובבת סביב תפיסת העולם שלפיה ישראל והציונות הן הסכנה הגדולה ביותר למזרח התיכון ולעולם. מטרתו העיקרית היא השמדת ישראל והקמת מדינה פלסטינית במקומה. כדי להשיג מטרה זו, סאמידון אינו בוחל בקידום פעולות אלימות.
סטטוס

ישראל הייתה הראשונה שהכריזה על סאמידון כארגון טרור ב-2021, תוך קישורו לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין.
גרמניה הכריזה עליו כארגון טרור בנובמבר 2023 תוך הבאתן של הפגנות השמחה של הארגון בעקבות מעשי הטבח במתקפת הפתע על ישראל כהוכחה לגישתו האנטישמית של הארגון ולזלזול שלו בחיי אדם.
הולנד וקנדה הכריזו על סאמידון כארגון טרור באוקטובר 2024. באותו חודש ארצות הברית הכריזה על הארגון כארגון צדקה מזויף המשמש לגיוס כספים עבור ארגון החזית העממית אשר נמצא ברשימת ארגוני הטרור כבר מ-1997. מעבר לכך, ח'אלד ברכאת הוסף לרשימת תומכי הטרור של הממשל האמריקאי.
ראו גם

ארגוני טרור
החזית העממית לשחרור פלסטין
תגובות בין-לאומיות למלחמת חרבות ברזל
לקריאה נוספת

מחבלים בחליפות, המשרד לעניינים אסטרטגיים והסברה, 2019. (בעברית)
הערות שוליים

↑  Bob Mackin, The “sham” anti-Israel charity, that pressured B.C.'s NDP premier to dump a Jewish cabinet minister, is declared terrorist - theBreaker, the Breaker, ‏16 באוקטובר 2024 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Dutch Parliament Votes to Designate PFLP Front Samidoun as a Terrorist Group, FDD, ‏11 באוקטובר 2024
1 2 3  United States and Canada Target Key International Fundraiser for Foreign Terrorist Organization PFLP, U.S. Department of the Treasury, ‏15 באוקטובר 2024 (באנגלית)
↑  האזהרה לאירופה: "רשת של שליחי חמאס פעילה ברחבי היבשת", באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2023
1 2  ישראל הכריזה על SAMIDOUN כארגון טרור, באתר nbctf.mod.gov.il, ‏3 במרץ 2021
↑  Dylan Robertson, Canada and U.S. list Samidoun as terrorist group, U.S. adds Canadian to terror list, CTV News, ‏2024-10-15 (באנגלית)
↑  Tristin Hopper, Samidoun doubles down, says 'death to Canada' an accurate summation of its goals, National Post, ‏14 באוקטובר 2024 (באנגלית)
↑  Canada lists pro-Palestinian group Samidoun as terrorist entity, CBC NEWS, ‏15 באוקטובר 2024 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Currently listed entities, Public Safety Canada, ‏15 באוקטובר 2024 (באנגלית)
↑  ישי פרידמן, הארגון שפועל לשחרורם של מחבלים עם דם על הידיים, באתר nrg
1 2  המשרד לעניינים אסטרטגיים, מחבלים בחליפות (עמ' 22-29), באתר www.gov.il, ‏פברואר 2019
↑  חנן גרינווד, מואשם בהעברת מיליוני אירו לחמאס במסווה של צדקה: בכיר חמאס יישאר במעצר בהולנד, באתר www.israelhayom.co.il, ‏27/9/2023
↑  אסף גבור, 700 עמודים של מידע: פעיל הטרור שהחזית העממית מנסה לשחרר באירופה, באתר www.makorrishon.co.il, ‏12/09/2023
↑  מעריב אונליין, ‏נתיב הכסף: נחסמו התרומות בארה"ב לארגון הטרור הפלסטיני סאמידון, באתר מעריב אונליין, 23 בפברואר 2023
↑  צו המאבק בטרור (הכרזה שחבר בני אדם הוא ארגון טרור)
↑  HAMAS and Samidoun banned in Germany, bmi.bund.de, ‏2 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  יהודה קליין, ‏שרת הפנים הגרמנית אסרה על פעילות חמאס במדינה, באתר "סרוגים", 2 בנובמבר 2023
↑  דניאל אדלסון, ארה"ב וקנדה: ארגון "סמידון" - גוף פיקטיבי המגייס כספים לטרור, באתר ynet, 15 באוקטובר 2024
↑  דוד זבולוני, גייס מיליונים לחמאס: "סמידון" הוכרז כארגון טרור בארה"ב ובקנדה, באתר www.makorrishon.co.il, ‏22 באוקטובר 2024
↑  קנדה וארה"ב נוקטות בצעדים נגד "סמידון", באתר www.inn.co.il, ‏15.10.24
הפגנה של סאמידון, פברואר 2024
הנסיכה דוקהה

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1912 ארמון צ'אנגדאוקגונג, קוריאה הדרומית 
 פטירה:  21 באפריל 1989 (בגיל 76) ארמון צ'אנגדאוקגונג, קוריאה הדרומית 
 מדינה:  שושלת ג'וסאון 
 השכלה:  אוניברסיטת גקושואין 
 בן או בת זוג:  Takeyuki Sō (8 במאי 1931–1955) 
 
משפחת המלוכה של קוריאה: הנסיכה דוקהה מימין, אביה במרכז. 20 בינואר 1918.
הנסיכה דוקהה מקוריאה (בהנגול: 덕혜옹주; בהנג'ה: 德惠翁主; דוקהה אונגג'ו;‏ 25 במאי 1912 - 21 באפריל 1989) הייתה הנסיכה האחרונה של האימפריה הקוריאנית.
היא נולדה בארמון צ'אנגדאוקגונג בסיאול, בתם של קוג'ונג, קיסר קוריאה, ופילגשו, שהייתה ידועה אז בשם יאנג גווי-אין. כשילדה הפילגש את הנסיכה דוקהה, העניק לה הקיסר תואר נאמנות, "בוקניונג" (Boknyeong). הנסיכה דוקהה לא הוכרה רשמית כנסיכה על ידי האימפריה היפנית עד 1917, משום שלא הייתה בתה של המלכה. באותה שנה הוכנס שמה באופן רשמי לרישום משפחת המלוכה. אביה הקיסר אהב אותה מאוד והקים עבורה את גן הילדים של ארמון דוקסו (אנ') בג'ונמיונגדאנג (준명당), באולם האמניונג. בגן הילדים הזה היו גם ילדות בגילה ממשפחות אצולה. בנסיכה דוקהה נקראת בקוריאה "דוקהה אונגג'ו" - תואר המתייחס לבנותיה של הפילגש, ולא "גונגג'ו" - המתייחס לבנותיה של המלכה.
ילדותה

הנסיכה דוקהה נולדה ב-1912 ליאנג גווי-אין (מאוחר יותר הגברת בוקניונג) והקיסר קוג'ונג, כאשר הקיסר היה בן 60. מאחר שלא ניתן לה שם, התעלמו ממנה והתייחסו אליה כאילו אינה קיימת. היא כונתה אז "בונקיונג-דאנג". ב-1917 הקיסר קוג'ונג שכנע את טראוצ'י מסטאקה, שהיה אז המושל הכללי של קוריאה, להכניס את שמה לרישום של משפחת המלוכה, ובכך להפוך אותה לחוקית ולהעניק לה את התואר נסיכה. ב-1919 הקיסר קוג'ונג תכנן את האירוסין הסודיים בין הנסיכה דוקהה לקים ג'אנג-האן, אחיינו של קים הוואנגג'ין, מנהל לשכה בחצר המלוכה. באמצעות האירוסין הללו, ניסה הקיסר להגן על בתו מפני יפן, אולם הן נכשלו עקב התערבות יפן. לאחר כישלון האירוסין, קים הוואנגג'ין לא הורשה להיכנס לארמון דוקסו וב-21 בינואר 1919 מת פתאום הקיסר קוג'ונג. ב-1921 הלכה הנסיכה דוקהה לבית הספר היסודי הינודיי בסיאול.
חייה ביפן

ב-1925 נלקחה דוקהה ליפן באמתלה של המשך לימודיה. כמו אחיה, היא למדה בגאקושין. היא תוארה כשקטה, מבודדת וחלשה. עם קבלת החדשות בדבר מות אמה ב-1929, היא קיבלה רשות לבקר בקוריאה באופן זמני, כדי להשתתף בלווייתה של אמה ב-1930. אולם היא לא הורשתה להשתתף בלוויה בבגדים הולמים. באביב 1930, עם תחילתה של מחלה נפשית (שהתבטאה בסהרוריות), היא עברה לארמונו של המלך לי, ביתו בטוקיו של אחיה, נסיך הכתר יי און (אנ'). בתקופה זו הרבתה לשכוח לאכול ולשתות. רופאה אבחן את מחלתה כ-Dementia praecox (אנ'), אולם בשנה לאחר מכן מצבה השתפר.
במאי 1931, בעקבות "שידוך" שנעשה על ידי הקיסרית טיימיי (אנ'), בת זוגו של הקיסר יושיהיטו, היא נישאה לרוזן סו טייקיוקי (武志) (אנ'), אריסטוקרט יפני. הוחלט על הנישואין הללו כבר ב-1930; אחיה מחה על כך והנישואין נדחו בשל מצבה, אולם כאשר החלימה, הורו לה מיד שיש לקיים את הנישואין. ב-14 באוגוסט 1932 היא ילדה בת, מסאיי (正惠), או ג'ונגהיי (정혜) בקוריאה. ב-1933 דוקהה שוב נפגעה ממחלת נפש עד לנקודה של חוסר שליטה בצואה (אנ'). לאחר מכן שהתה שנים רבות במרפאות שונות למחלות נפש.
עם תבוסתה של יפן במלחמת העולם השנייה, קוריאה קיבלה מחדש את עצמאותה ובעלה של דוקהה איבד את תואר האצולה שלו, לאחר שמעמד האצולה בוטל. לנישואין המאורגנים שלהם כבר לא הייתה משמעות והם החלו להתרחק זה מזו עד שבסופו של דבר התגרשו ב-1953. ידוע כי טייקיוקי סו נישא מחדש ב-1955 ליושי קטסומורה היפנית. ב-1956 נעלמה בתה היחידה, שדווח שהתאבדה כתוצאה מהמתח שנגרם מגירושי הוריה. כתוצאה מכך, מצבה של דוקהה הידרדר בקצב איטי אך משמעותי.
בחזרה לקוריאה

דוקהה שבה לקוריאה ב-26 בינואר 1962, לאחר 37 שנים, בהזמנת ממשלת קוריאה הדרומית. בהתחלה סירבה הממשלה להתיר את שובה של האחרונה בשושלת המלוכה, מכיוון שהנשיא לי סינג-מן רצה להימנע מכאוס פוליטי. אולם הכתב קים יול האן מצא את הנסיכה ושכנע את ממשלת קוריאה להתיר לה לחזור. היא בכתה עם שובה למולדתה ולמרות מצבה הנפשי, זכרה בדייקנות את גינוני המלכות. היא התגוררה באולם נקסון, בארמון צ'אנגדאוקגונג, עם נסיך הכתר והנסיכה יון, בנם הנסיך יי גו (אנ'), אשתו ג'וליה מולוק (אנ'), והגברת ביון בוקדונג, בת לווייתה. דוקהה מתה ב-21 באפריל 1989 באולם סוגאנג בארמון צ'אנגדאוקגונג, ונקברה בהונגריורונג בנמיאנגג'ו (אנ'), ליד סיאול.
בתרבות הפופולרית

ב-2016 יצא הסרט "הנסיכה האחרונה" (אנ'), המספר את סיפורה של הנסיכה דוקהה, אותה מגלמת השחקנית סון יה-ג'ין (אנ').
פורסמה ביוגרפיה של הנסיכה דוקהה מאת הסופרת היפנית יסוקו הונמה (本馬恭子), שתורגמה לקוריאנית על ידי הון לי ופורסמה ב-1996.
ב-2009 פורסם הרומן רב המכר "הנסיכה דוקהה" מאת הסופרת קוון בי-יונג.
הזמרת הו שים-נאם יצרה ב-1963 שיר המבוסס על חייה של הנסיכה דוקהה.
שירה של הזמרת הקוריאנית הו ג'ינסול "שושן הדמעות" (הנגול: 눈물꽃) מבוסס על חייה של הנסיכה דוקהה והוקלט בקוריאנית וגם באנגלית.
ב-1995 הוצג במרכז האמנויות של סיאול (אנ') מחזה המבוסס על הנסיכה דוקהה.
המחזמר הקוריאני "דוקהה, הנסיכה האחרונה" (הנגול: 덕혜옹주,‏ 2013) מבוסס על חייה של הנסיכה דוקהה.
ראו גם

היסטוריה של קוריאה
הנסיכה דוקהה, 1925
דוקהה עם בעלה, טייקיוקי סו, 1931
The Adventures of Scooterman

| --- | --- |

 סוגה:  טלוויזיה חינוכית 
 כותבים:  לו גולן
 בימוי:  אירווינג קפלן
 שחקנים:  גארי גולדברג  ג'ואי גולדסטיין  יוג'ין בלאו  אירווינג קפלן (קול)  ירמי קפלן
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  אסטל פרידמן
 מוזיקה:  יוחנן קלדי
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור בישראל:  1972
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
The Advenures of Scooterman היא סדרת טלוויזיה ללימוד השפה האנגלית, שהופקה בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנות ה-70 וצולמה בשחור-לבן. מפיקת הסדרה הייתה אסטל פרידמן, כותב הסדרה היה לו גולן והבמאי היה חברו אירווינג קפלן.
בכל פעם שיש בעיה, סקוטרמן (Scooterman) ועוזרו הנאמן קיקסטנד (Kickstand) מגיעים רכובים שניהם על גבי הקטנוע המיוחד שלהם ומצילים את המצב. לעיתים קרובות הם נאלצים לעזור לחברם, ד"ר האפבייקד (Halfbaked) חסר הדעת, שהמצאותיו המטורפות מסבכות אותו בצרות.
כאשר הייתה מתקבלת התראה, האנטנה של הקטנוע הייתה מתרוממת באופן אוטומטי והצ'יף היה מוסר להם את המשימה שעליהם לבצע ואת התחביר הלשוני שבו עליהם להשתמש במהלך המשימה, כגון: WH questions, Negative questions וכדומה.
משתתפים בסדרה

גארי גולדברג - בתפקיד סקוטרמן
ג'ואי גולדסטיין - בתפקיד קיקסטנד
יוג'ין בלאו - בתפקיד ד"ר האפבייקד
אירווינג קפלן - בתפקיד הצ'יף (קול בלבד)
ירמי קפלן - אוסוולד
תקציר הפרקים > פרק 1. - The Pocket-Sized Popcorn Machine

סקוטרמן פוגש את עוזרו החדש, קיקסטנד. הצ'יף מודיע לסקוטרמן שד"ר האפבייקד עובד על מכונה חדשה, וזה עלול להיות מסוכן; הוא מטיל על סקוטרמן לברר כל מה שהוא יכול על המכונה, ולהשתמש בהווה פשוט ובהווה. סקוטרמן וקיקסטנד מבקרים את ד"ר האפבייקד, והוא מראה להם את ההמצאה החדשה שלו - מכונת הפופקורן הראשונה בעולם בגודל כיס. בהתחלה המכונה מייצרת פופקורן אחד בכל פעם, אבל פתאום הוא משתבש וממלא את כל המעבדה בפופקורן.
תקציר הפרקים > פרק 2.- The Accidental Astronaut

הצ'יף מודיע לסקורטרמן וקיקסטנד שהחללית של ד"ר האפבייקד המריאה בדרכה לתחנת חלל, אך הלכה לאיבוד בחלל. הם מוקצים למצוא את החללית האבודה ולהשתמש בשאלות שליליות. עד מהרה הם מגלים שאוסוולד (ג'רמי קפלן), אחיינו הסקרן של ד"ר האפבייקד, נכנס לחללית ומבלי להתכוון שיגר אותה לחלל. סקוטרמן, קיקסטנד וד"ר האפבייקד נוסעים לתחנת החלל כדי להציל את אוסוולד.
תקציר הפרקים > פרק 3. - The Atomic Brain

הצ'יף מודיע לסקוטרמן שמישהו המציא משהו איפשהו לפני זמן מה, וזה עלול להיות מסוכן; סקוטרמן מוקצה לגלות כל מה שהוא יכול, ולהשתמש בשאלות WH. לאחר שהם מגלים שהממציא המדובר הוא ד"ר האפבייקד, סקוטרמן וקיקסטנד מבקרים אותו, והוא מראה להם את ההמצאה החדשה שלו - מוח אטומי שיכול לענות כמעט על כל שאלה.
תקציר הפרקים > פרק 4. - The Magnetic Memory Ring

לד"ר האפבייקד יש טבעת מיוחדת, הוא מאבד את הטבעת במאפייה, וסקוטרמן עוזר לו למצוא אותה.
תקציר הפרקים > פרק 5. - The Crazy Calendar

סקוטרמן וקיקסטנד מקבלים שתי משימות: למצוא את יום רביעי החסר ולהשתמש במשפטים הכוללים ביטויי זמן המציינים תדירות. כשהם מנחשים שד"ר האפבייקד קשור ליום החסר, הם מבקרים אותו, והוא מראה להם את ההמצאה האחרונה שלו: לוח שנה משוגע רב תכליתי, שבו שני ושלישי מופיעים פעמיים בשבוע ואילו יום רביעי חסר.
תקציר הפרקים > פרק 6. - The Missing Miner

בפרק זה ד"ר האפבייקד יוצא לחפש זהב, וסקוטרמן מציל את אחייניתו מהנבל, הארי הגדול.
פסקול

נעימת הפתיחה והסיום לסדרה נכתבה על ידי המוזיקאי יוחנן קַלדִי שהפיק פסקולים לכ-1,800 תוכניות, בהן "רחוב סומסום", "גבי ודבי", "Here we are", "Neighbours" ועוד.
השיר "גבי ודבי" של להקת ההיפ-הופ הדג נחש משתמשת במשך כל השיר בסימפולים של נעימת הפתיחה של הסדרה.
ראו גם

Here We Are
Neighbours
הערות שוליים

↑  כאן ארכיון | אוצרות השידור הישראלי, The Adventures of Scooterman - The pocket-sized popcorn machine, יוטיוב, ‏2016
↑  רז גרוס, מ"ספרות זולה" ועד "הבוגר": הסרטים שסומפלו לתוך שירים, באתר ynet, 19 באוקטובר 2019
דני וגיל במסע בלתי רגיל

| --- | --- |

 כותבים:  ריצ'רד שילה
 בימוי:  גבי ביולניק
 שחקנים:  אמיר אוריין, עמי סגל
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 מפיק:  רישה טירמן
 שידור
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הלימודית
 תקופת שידור בישראל:  1974 – 1975
דני וגיל במסע בלתי רגיל הייתה סדרת טלוויזיה ישראלית, ללימוד תולדות האמנות והתרבות, ששודרה בטלוויזיה הלימודית. הסדרה הופקה בשנים 1974–1975 ב-7 פרקים, ששודרו גם בשידורים חוזרים. השידור האחרון של הסדרה היה בשנת 1984.
עלילה

הסדרה עסקה בקורותיהם של סטודנט לאמנות, אותו גילם השחקן אמיר אוריין וידידו הנער גיל, אותו גילם עמי סגל, בנו של השחקן שמוליק סגל. בכל פרק יצאו השניים למסע בזמן בתקופה היסטורית אחרת, עברו הרפתקאות שונות, צפו בחיי התושבים ולמדו על התרבות והאמנות של אותה תקופה. במהלך שבעת פרקי הסדרה בקרו דני וגיל ביוון העתיקה ברומא העתיקה, בימי הביניים באיטליה של המאה ה-15 וימי הרנסאנס, בפרס של המאה ה-16, בהולנד של המאה ה-17 וביפן של המאה ה-18.
פרקי הסדרה > פרק 1. האיגרת

דני וגיל חוזרים בזמן לשלהי ימי הביניים אל המאה ה-13 שבה גובשו האבירות וקרבות האבירים וצופים בהווי חיי אצילים בחיזור מעודן ובשירי אהבה וטבע.
פרקי הסדרה > פרק 2. האזמרגד של הקיסר

דני וגיל יוצאים לרומא העתיקה בתקופת הקיסרות בחיפוש אחר אזמרגד אבוד. במסעם הם מבקרים בפורום הרומאי ובוילה רומאית ונפגשים בחיילים פרטוריאנים, באצילים רומאיים ובפשוטי עם.
פרקי הסדרה > פרק 3. אכסניית פוג'יימה

סמל של משפחה אצילה מוביל את דני וגיל אל סוף המאה ה-18 ביפן. ושם הם עדים למפגש בין אציל יפני ומשפחה מהמעמד הבינוני ונוכחים בהבדל והמשותף באורח חיי שתי המעמדות. כמו כן מתגלים בפניהם אוצרות אמנות עתיקים, אופן סידור פרחים יפני, והם נוכחים בעריכת טקס תה.
פרקי הסדרה > פרק 4. הבריחה לפירנצה

דני וגיל מגיעים אל המאה ה-15 לתקופת הרנסאנס באיטליה. שם הם רואים כיצד מתבצע פרסקו ציור קיר וכיצד עובדים עליו אמן ושוליותיו. בנוסף הם מוצאים עצמם מעורבים במלחמה בין הערים פירנצה ובולוניה ואף נחשדים בריגול בשל רישומי נוף של צייר צעיר שנמצאים ברשותם.
פרקי הסדרה > פרק 5. חידת השאה

דני וגיל חוזרים בזמן לאיספהן שבפרס במאה ה–16. התקופה היא תקופת הזוהר של פרס תחת השאה הגדול. הם מגיעים אל שר המלחמה שמתכונן לקבל את פני השאה. שם הם פוגשים בנער אמן שמתאהב בבתו של השאה תוך כדי הכנת שטיחים. על מנת להשיג את ידה של בת השאה עליו לפתור חידה. בינתיים הצופים עדים לדרך שבה עמל הנער על הכנת השטיחים.
פרקי הסדרה > פרק 6. פרשת פיטר

דני וגיל חוזרים לאמסטרדם בהולנד בתור הזהב שלה במאה ה-17 תקופתו של האמן רמברנדט. שם הם פוגשים את פיטר שרוצה להיות סוחר אמנות ועדים להרפתקאותיו בדרך להשגת מטרה זאת.
פרקי הסדרה > פרק 7. רצח בצל הקריאטידות

דני וגיל פוגשים בסוחר עתיקות ה"משוגע" על תרבות יוון הקדומה. הם מבקרים בביתו ביפו העתיקה המלא באוצרות תרבות יוונית ולוקחים אותו למסע בזמן ביוון העתיקה ואל האקרופוליס באתונה. שם בין השאר הם שומעים קטע של שיר קינה יווני ונתקלים במושגים שונים שמקורם באותה תקופה קדומה הקיימים בתרבותנו עד היום.
ראו גם

ריצ'רד שילה
אמיר אורייין
מסע בזמן
הערות שוליים

↑  אלי אשד, מסע בזמן בתקציב אפס:על "דני וגיל במסע בלתי רגיל ", באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏4 באפריל 2006
↑  דני וגיל במסע בלתי רגיל: רצח בצל הקריאתידות, באתר יוטיוב, ‏2012
מנזר סן ונסן דה פול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קפלה 
 על שם:  ונסן דה פול 
 כתובת:  ממילא
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1888–1911 (כ־23 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1888 
 
 קואורדינטות:  31°46′42″N 35°13′26″E﻿ / ﻿31.77839°N 35.22397°E﻿ / 31.77839; 35.22397
  (למפת ירושלים מוגדלת) מנזר סן ונסן דה פול(למפת ירושלים רגילה) מנזר סן ונסן דה פול(למפת הרי ירושלים רגילה) מנזר סן ונסן דה פול(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מנזר סן ונסן דה פול
 
מנזר סן ונסן דה פול בשנת 2006, בזמן העבודות על פרויקט "שדרת אלרוב ממילא"
מנזר סן ונסן דה פול (בצרפתית: Hospice Saint Vincent de Paul) הוא מוסד צדקה קתולי ברחוב ממילא בירושלים ובו בית יתומים, בית ספר ומחלקה לעיוורים ולנפגעי נפש.
הקומפלקס מורכב משלושה מבנים עיקריים: הבניין המרכזי, מבנה כנסייה נפרד ומבנה של שש עשרה חנויות בחזית הראשית ברחוב ממילא. שכר הדירה שגבה המוסד מבתי העסק סייע במימון פעולות המוסד, אך החנויות נמכרו לעיריית ירושלים במסגרת תוכנית הפיתוח של האזור שהפך ל"שדרת אלרוב ממילא", בעסקה שנויה במחלוקת. חזית המנזר לא פונה לעיר העתיקה אלא פונה דרומית אל עמק ממילא.
היסטוריה

המנזר נוסד ונבנה בין השנים 1886–1911 על ידי מסדר "בנות הצדקה של סן ונסן דה פול" "Filles de la charité de saint Vincent de Paul" (צר'), שאותו ייסד בצרפת האב ונסן דה פול ב-1629.
דה-פול גייס נשים לעבודה בבתי חולים. הן לא היו חייבות להיות נזירות ולקבל עליהן שבועת נזירות וגם לא להתחייב מראש לתקופת שרות קצובה אולם היה עליהן להתלבש בפשטות ובצניעות ולהקדיש עצמן לטיפול בחולים. ארגון זה קיים עד היום כ"בנות החסד" או כ-"האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול", (Sœurs de Saint Vincent de Paul). ב-2007 הארגון מנה כ-21 אלף נזירות.
המנזר היה המבנה הראשון שנבנה לאורך רחוב ממילא ההיסטורי בסוף המאה ה-19. הוא כלל מבנה של שש עשרה חנויות בחזית הראשית שלו ברחוב ממילא. שהכנסותיו סייעו במימון פעולות המוסד, לחנויות היה חלק משמעותי בהפיכת רחוב ממילא לאזור מסחרי חשוב בירושלים של תחילת המאה ה-20. בעקבות חלוקת ירושלים במהלך מלחמת העצמאות, האזור הפך לשטח הפקר על גבול הקו העירוני.
אחרי איחוד ירושלים ב-1967 יזמה העירייה וממשלת ישראל תוכנית לשיקום ופיתוח של שכונות הגבול ממילא ומוסררה שהיו שכונות עולים דלות. ממילא הוגדרה כאזור שיקום בעדיפות ראשונה. בראשית שנת 1971 הוקמה "חברת קרתא" - חברה לפיתוח מרכז ירושלים בע"מ, כדי לחדש את האזור על ידי שיקום ופיתוח אזור ממילא והסביבה. התכנון הופקד בידי האדריכלים ז'ילבר וייל ומשה ספדיה. התוכנית שהציע כללה פינוי והריסת רוב המבנים באזור עובר בנייה חדשה, בנוסף הייתה צריכה להיבנות, מתחת לרחוב הנוכחי, מנהרה למכוניות. לשם בניית המנהרה היה צורך להרוס את שורת החנויות שבחזית המנזר. ב־13 בספטמבר 1973 כתב ראש עיריית ירושלים טדי קולק לאם המנזר דופונט־פרייר: "לפי תוכניות, הנמצאות כעת בבדיקה, יהיה הכרח להנמיך את מיפלס רחוב ממילא, והנכסים שבשטחים המונמכים ייוותרו חסרי־גישה. כתוצאה מכך יפחת ערכם בצורה משמעותית"; בעקבות המכתבת הסכימה, ביוני 1974, אם המנזר למכירת מבנה החנויות לעיריית ירושלים, תמורת 1.5 מיליון לירות.
בעקבות התנגדויות רבות לתוכנית משה ספדיה למתחם, בין השאר ההריסה של רוב המבנים ההיסטוריים במתחם, פיתוח המתחם התעכב ובוצע שינוי בתוכנית. לבסוף הוסכם שינוי לתוכנית הדרכים של המתחם, שעיקרו הסבת הרחוב המרכזי של המתחם המסחרי (רחוב ממילא) למדרחוב, תוך שימור חזיתות המבנים הקיימים בצדו הצפוני ושילוב מבנה החנויות במתחם. בדצמבר 1985, בעקבות שינוי התוכנית, ביקש המנזר צו-מניעה וביטול המכירה בטענה שהמנזר הוא הוטעה בעת המכירה. עתירת המנזר נדחתה מאחר שמבנה החנויות, לאחר שנמכר, הופקעה על ידי "חברת קרתא" ולא היה בסיס משפטי לביטול העסקה.
הערות שוליים

1 2  דוד ארליך, מכירת סנט־פול העבודות המתחדשות בממילא החזירו לכותרות פרשה עגומה מלפני 12 שנה, שבה התפתתה אם המנזר סנט־פול בממילא, למכור שורת חנויות שהיו בבעלותו, כל העיר, 25 באפריל 1986
1 2  מיסדר סנט־וינסנט דה־פול הוקם בצרפת. ב־1886 הוא הקיט בירושלים את הוספיס סנט־פול, שהיה המבנה הראשון בממילא, כל העיר, 27 בדצמבר 1985
↑  רותי סיני, אחיות הרחמים, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2007
1 2  יצחק טישלר, תוכנית ממילא - הכלה היתה יפה מדי, כל העיר, 5 במרץ 1982
1 2 3  הדר חורש, מכתב של קולק מ־1973 מאיים על תוכנית ממילא, כל העיר, 27 בדצמבר 1985
↑  מועצת העירייה תחליט ביום ראשון על הריסת מבנים בממילא, כל העיר, 9 במאי 1980
↑  נדב שרגאי, טדי משנה את תוכנית ממילא, כל העיר, 16 בפברואר 1982
↑  הדר חורש, לא קולק הטעה, המנזר הטעה בתשובתה לטענת הוספיס סנט־פול, כי ראש העיר הטעה אותם בעניין תוכנית ממילא, מאשימה קרתא את המנזר בהטעיית בית־ המשפט, כל העיר, 7 בפברואר 1986
מבנה החנויות בחזית המנזר, שהיו בבעלותו, הופקעו ושולבו אחר כך במתחם "שדרת אלרוב ממילא"