stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר פוטסדאם
היסטוריה > פריחה בין המלחמות > קפה יוסטי

בית קפה יוסטי (Café Josty) פעל בפינה שבין פוטסדאמר שטראסה לבלוויושראסה. חברת יוסטי נוסדה בשנת 1793 על ידי שני אחים שווייצרים, יוהאן ודניאל, אשר היגרו לברלין משווייץ והקימו בעיר בית מאפה שלצידו החל לפעול בית קפה החל משנת 1796. לאורך השנים בית העסק פעל באתרים שונים בעיר ונחשב לאחד ממוקדי המשיכה לסופרים, אומנים, מדינאים ואורחים ממדינות זרות, כמקום שבו ניתן לראות ולהראות. בין אורחי בית הקפה היו הסופר והמשורר תאודור פונטאנה, הצייר אדולף פון מנצל, ואיש תנועת הדאדא קורט שוויטרס. המנהיג הקומוניסטי קרל ליבקנכט היה מאורחיו הקבועים ואף נשא בו נאומים פוליטיים, בעוד הסופר אריך קסטנר כתב במקום חלק מספרו אמיל והבלשים ובית הקפה מוזכר בספר באופן בולט.
אף על פי שהיה מוסד בולט בין בתי הקפה הברלינאים, המקום נסגר בשנת 1930. בשנים שלאחר מכן, שכנו במקום בתי קפה בשמות שונים, עד שהמקום הוחרב במלחמת העולם השנייה. בתחילת שנת 2001 נפתח במרכז סוני בכיכר פוטסדאמר קפה יוסטי, לא רחוק מן האתר המקורי.
היסטוריה > פריחה בין המלחמות > בתי מרזח

באזור כיכר פוטסדאם שכנו בתי מרזח רבים, חלקם השתרעו על שטחים גדולים והכילו חדרים ואולמות רבים. בשנת 1904 נפתח בפוטסדאמר שטראסה בית הקפה אלט-באיירן אשר נסגר בשנת 1914, עבר שיפוץ נרחב ונפתח מחדש בשם באיירהוף בשנת 1926.
ברחוב בלוויושטראסה, בין קפה יוסטי לבין מלון אספלנדה עם כניסה מרחוב פוטסדאמר, שכן בית היין ריינגולד שנפתח בשנת 1907. המקום נועד במקור להיות אולם קונצרטים, אולם ייעודו שונה. בבית היין ניתן היה לארח 4,000 אורחים בעת ובעונה אחת, 1,100 מתוכם באולם המרכזי. במקום פעלו 14 אולמות שונים, רבים מהם עוטרו בנושאים מתוך אופרות של וגנר, ואף שמו של המוסד שאול מן האופרה זהב הריין (Das Rheingold), הראשונה בטבעת הניבלונגים.
היסטוריה > פריחה בין המלחמות > פוקס-האוס

ב-8 באוקטובר 1923 נערך שידור הרדיו הראשון בגרמניה, באמצעות משדר רדיו בגלים בינוניים (MW) הראשון בעולם. השידור נערך מבניין פוקס-האוס (Vox-Haus) סמוך לפוטסדאמר שטראסה. הבניין בן חמש הקומות עמד בסמוך לבית המרזח ריינגולד ונבנה כבית משרדים בשנת 8–1907. בשנת 1920 קנתה קבוצת פוקס את הבניין, שיפצה אותו והקימה על גגו שתי אנטנות שידור. אולם המבנה הענק של מלון אספלנדה מנע שידור יעיל מאתר זה ובסוף שנת 1924 הועתק אתר השידור למקום אחר בעיר. בבניין המשיכה לפעול תחנת הרדיו הראשונה של גרמניה, רדיושטונדה ברלין (Radiostunde Berlin), שנוסדה בשנת 1923, שינתה את שמה לפונקשטונדה (Funkstude) בשנת 1924 ועקרה מן המקום בשנת 1931.
היסטוריה > פריחה בין המלחמות > הרובע הדיפלומטי

מה שהיה בעבר רובע המיליונרים, ממערב לכיכר פוטסדאם, הפך בתקופה שבין המלחמות לאתר מועדף על שגרירויות של מדינות זרות רבות. בתחילת שנות ה-30 עבדו והתגוררו באזור דיפלומטים כה רבים עד שזכה לכינוי רובע הדיפלומטים. בשנת 1938 שכנו ברובע 37 מתוך 52 הנציגויות הזרות והשגרירויות בברלין, ו-28 מתוך 29 הקונסוליות.
היסטוריה > רמזור

ב-20 באוקטובר 1920 הוקם בכיכר פוטסדאם אחד הרמזורים הראשונים באירופה הקונטיננטלית, שני רק לרמזור שהוקם בשטפנפלאץ שבהמבורג שנתיים קודם לכן. הרמזור הוקם במטרה לשטר את עומס התנועה האדיר שעבר במקום, ואשר הלך וגדל במהירות. כבר בשנת 1900 עברו מדי יום בכיכר פוטסדאם יותר מ-100,000 איש, למעלה מ-20,000 מכוניות, כרכרות רתומות לסוסים, עגלות נגררות בידי אדם, ואלפי אופניים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 עלה מספר המכוניות שעברו במקום ל-60,000 מדי יום. קרוניות נוסעים (tram) שנעו ברחובות הוסיפו לעומס התנועה. החל משנת 1880 עברו בכיכר ארבעה קווי קרוניות נוסעים. בשנת 1897 עברו במקום 13 קווים, כולם נגררו על ידי סוסים. בין השנים 1898–1902 חושמלו הקווים ומספרם בכיכר עלה ל-35 בשנת 1908. בשנות ה-20 עברו במקום 40 קווי קרוניות חשמליות בהן הופעלו כ-600 קרוניות מדי שעה, יומם ולילה. תחילה הופעלו הקווים על ידי מספר חברות ואלה אוחדו תחת חברת שרותי התחבורה של ברלין (Berliner Verkehrsbetriebe) בשנת 1929, המפעילה אותם עד היום.
עד 11 שוטרים ניסו בו זמנית להתמודד עם עומסי תנועה אדירים אלה בכיכר, חלקם עמדו על במות עץ קטנות בנקודות מפתח, אולם לא תמיד עלה בידם להתגבר על העומס. הרמזור, שנבנה על ידי חברת סימנס, הוצב על מגדל מחומש שגובהו 8.5 מטר, על פי תכנון אמריקאי בדומה לרמזור שהוצב בשנת 1922 בשדרה החמישית בניו יורק. בתחילה ישב שוטר בודד בתא קטן בראש המגדל והפעיל את אורות הרמזור באופן ידני, עד שנקבע במקום מנגנון אוטומטי בשנת 1926. גם לאחר הפעלת הרמזור המשיכו שוטרי תנועה להימצא בכיכר, כדי לוודא שהנהגים מצייתים לרמזור. המגדל עמד במקום עד לשנת 1936 לערך, כאשר הוסר לצורך עבודות סלילת מסילת רכבת פרברית (S-Bahn). בשנת 1997 הציבה חברת סימנס בקרבת מקום העתק (שלא משמש לכיוון התנועה) של מגדל הרמזור המקורי, זאת כדי לציין 150 שנים ליסוד החברה.
היסטוריה > תוכניות חדשות והזדמנויות שאבדו

עומסי התנועה בכיכר פוטסדאם היוו בעיה מתמשכת בכיכר לאורך עשורים, למרות הקמת הרמזור, והמריצו את מתכנני העיר לנסות ולמצוא פתרון יעיל לבעיה. בתקופה שבין המלחמות הייתה ברלין מוקד לחדשנות בשטחים רבים, בהם אדריכלות. הצמיחה המהירה של העיר גרמה למתכנן העירוני הראשי, מרטין וגנר (1885–1957) לנבא כי יהיה צורך לשנות באופן מהותי את מרכז העיר אחת ל-25 שנים. אלה הביאו בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 לתוכניות עתידניות וקיצוניות לשינוי כיכר פוטסדאם, במיוחד בלטו תוכניות יצירתיות אלה בשנים 9–1928. באחת התוכניות הנועזות ביותר של וגנר נפרש חזון של כיכר מרובת מפלסים שמעליה חניון מכוניות עגול ענק המכוסה בכיפת זכוכית. אולם השפל הגדול, שהחל ביום חמישי השחור ב-1929, בבורסה לניירות ערך בניו יורק, והשפיע באופן חמור על כלכלת אירופה, קטע את רוב התוכניות לפיתוח הכיכר. בגרמניה שנות השפל הגדול היו המשך ישיר למצוקתה הכלכלית של המדינה מאז תום מלחמת העולם הראשונה. שנות השפל הביאו לסגירתו של מלון בלוויו ואיפשרו את בנייתו של בניין חדש ומהפכני במקום, למרות הקשיים הכלכליים.
היסטוריה > תוכניות חדשות והזדמנויות שאבדו > קולומבוסהאוס

בניית קולומבוסהאוס (Columbushaus) הייתה יוזמה של חברת גאלרי לפאייט הצרפתית, אשר חנות הדגל המפורסמת שלה פעלה בפריז, לפתוח חנות נוספת בברלין, באתר שבו ניצב מלון בלוויו. אולם קשיים כלכליים אילצו את החברה לסגת מן התוכנית. למרות קושי זה החליט האדריכל אריך מנדלסון לנסות ולהוציא לפועל את בניית המבנה. הוא הציב סביב אתר הבנייה שלטי ענק לפרסום, ומהכנסות הפרסום הצליח להמשיך בבנייה. קולומבוסהאוס היה בניין משרדים אולטרה-מודרני בן 10 קומות, ובו מערכת מיזוג אוויר ראשונה בגרמניה. קווי הבניין הנקיים והאלגנטיים, אשר היו חריגים בנוף, משכו אליו תשומת לב רבה. בקומת הקרקע של הבניין נפתחה חנות בגדים וולוורת', בקומה הראשונה נפתחה סוכנות נסיעות גדולה ובקומה העליונה שכנה מסעדה שהשקיפה על נופה של העיר. בניין זה היה הפיתוח הבולט בכיכר החל מתקופת השפל הגדול ועד מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > תקופת גרמניה הנאצית

בניית קולומבוסהאוס הושלמה בחודש ינואר 1933, אותו חודש שבו עלה לשלטון אדולף היטלר. להיטלר היו תוכניות גדולות לפיתוח ברלין ולהופכה ל"בירת העולם גרמניה" (Welthauptstadt Germania) על יסוד תכנונו של ידידו אלברט שפר. בתוכניות אלה לא תוכננו שינויים גדולים בסביבה המיידית של כיכר פוטסדאם, אף שתחנות הרכבת בכיכר ואנהלטר היו נסגרות, זאת כיוון שציר צפון-דרום שתוכנן בעיר היה קוטע את מסילות הגישה לתחנות. כל הקרוניות החשמליות המגיעות לעיר היו מנותבות לשתי תחנות ענק חדשות על מסילת הטבעת (Ringbahn) מצפון ומדרום למרכז העיר. על פי תוכניתו של שפר האתר בו עמדה תחנת אנהלטר תוכנן להפוך לבריכת שחייה ציבורית. לא ידוע מה תוכנן לאתר שבו עמדה תחנת פוטסדאם.
ציר צפון-דרום בברלין תוכנן לעבור ממערב לכיכר פוטסדאם ולהיות ציר תנועה ברוחב של 100 מטר ובאורך חמישה קילומטר, לאורכו תוכננו מבני ענק של הממשלה הנאצית. ציר זה היה מוחה את חציו המזרחי של רובע המיליונרים. נתיבים תת-קרקעיים של הרכבת התחתית והרכבת הפרברית תוכננו כמעט לכל אורכו של ציר התנועה החדש, וכל מערכת התחבורה הציבורית של העיר תוכננה מחדש כדי למקדה בציר תנועה זה. הציר תוכנן בנוסף לקו הרכבת הפרברית צפון-דרום שעבר מתחת לכיכר פוטסדאם ואשר הושלם בשנת 1939.
השפעת המפלגה הנאצית בכיכר פוטסדאם הורגשה באופן בולט בדומה לחלקי העיר האחרים. הכיכר עוטרה בשלל דגלי צלב הקרס ובכרזות תעמולה. במשרדים שבסמוך לכיכר קמו עסקים רבים הקשורים לפעילות נאצית, במיוחד בקולומבוסהאוס שבו תפסו את רוב הקומות העליונות. השבועון הנאצי Die Braune Post - N.S. Sonntagszeitung הציב שלט ניאון ענק על הבניין המופיע בתצלומים החל משנת 1935. אף הגסטפו הקים בית מעצר חשאי בקומות העליונות של הבניין, כולל חדרי חקירות ועינויים. בחלק אחר של הבניין קם משרד המידע של הוועדה המארגנת של המשחקים האולימפיים לקראת אולימפיאדת ברלין.
היסטוריה > תקופת גרמניה הנאצית > מלחמת העולם השנייה

כמעט כל הבניינים סביב כיכר פוטסדאם, בדומה למבנים רבים אחרים ברחבי העיר ברלין, הוחרבו בהפצצות אוויריות ובהפגזות ארטילריות במהלך שנותיה האחרונות של מלחמת העולם השנייה. שלוש הפצצות האוויר הקשות ביותר (מתוך 363 הפצצות אוויריות על ברלין), אירעו ב-23 בנובמבר 1943, ב-3 בפברואר וב-26 בפברואר 1945. העובדה שהכיכר שכנה בקרבה יחסית למטהו של היטלר, וריכוזם של מבני ממשל נאצים במקום, הפכה את הכיכר למטרה של חלק מן ההפצצות.
עם תום ההפגזות פלשו כוחות ברית המועצות למרכז ברלין. כאשר חולקה העיר לאזורי שליטה בין המעצמות, היה אזור הכיכר לגבול בין האזור האמריקאי, הבריטי והסובייטי. למרות החורבן, שבועות ספורים לאחר תום המלחמה החלו להופיע סימנים ראשונים לפעילות מסחרית סביב הכיכר. קומת הקרקע של חלק מן הבניינים שופצה באופן שאיפשר לחלק מן העסקים לשוב ולפעול מתוכם. החל מ-2 ביוני 1946 שבו קווי הרכבת התחתית והפרברית לפעילות חלקית, ולפעילות מלאה החל מ-16 בנובמבר 1947. קרוניות חשמליות שבו לפעול החל מ-1952. חלק מבניין האוס פאטרלנד נפתח בשנת 1948 בפעילות צנועה יותר. החברה הממשלתית המזרח גרמנית H.O. החרימה את רוב נכסי כלבו ורטהיים אולם לא הצליחה לשקם את חורבות הבניין הענק ופתחה חנות כלבו בקומת הקרקע של בניין קולומבוסהאוס. בקומה הראשונה נפתח משרד התובע הכללי של צבא גרמניה המזרחית. לאורך פוטסדאמר שטראסה נבנתה שורת חנויות בעלות קומה אחת וברחובות שבו לשגשג אף דוכני מוכרי הפרחים שפעילותם נודעה באזור בעבר.
האזור סביב כיכר פוטסדאם אף הפך למוקד פעילות של השוק השחור. מפגש הגבולות בין אזורי השליטה של שלוש מן המעצמות איפשרו מעבר מהיר מאזור אחד לאחר.
היסטוריה > תקופת המלחמה הקרה

ככל שגבר החיכוך בין כוחות הברית ממערב לבין הכוחות הסובייטים, החלו הסובייטים מקפידים יותר לשמור על הגבול שבין האזור הסובייטי לאזורים השכנים ואף הציבו חיילים חמושים לאורך הגבול. כיוון שלא היה סימון גבולות ברור, הדבר הותיר פתח להפרות גבול עד שבחודש אוגוסט 1948 סומן קו הגבול בצבע לבן זוהר שחצה רחובות, ואפילו חורבות בניינים, כדי להרתיע את הסובייטים מלפלוש לשטחי בעלות הברית האחרות. צעד זה היה יעיל חלקית בלבד וסכסוכי גבול המשיכו לפרוץ מדי פעם.
עד מהרה החלו מדינות המערב והסובייטים לנהל קרבות תעמולה לאורך קו הגבול ושלטי תעמולה גדולים הוצבו משני העברים.
היסטוריה > תקופת המלחמה הקרה > חומת ברלין

ב-13 באוגוסט 1961 החלה בניית חומת ברלין לאורך קו הגבול העירוני וכיכר פוטסדאם נחצתה לשניים. הכיכר שהייתה אחד מצומתי התנועה העמוסים ביותר הפכה לאזור נטוש. לאחר שפונו מן המקום חורבות הבניינים שנהרסו בהפצצות, נותר שטח גדול חשוף של מאות דונם. לאורך השנים עד לשנת 1976 נהרסו מבנים נוספים עד שלבסוף נותרו רק שני מבנים מכל מבני הפאר שהיו בסביבות הכיכר בין שתי המלחמות: שלד הפלדה של בית היין ויינהאוס רות אשר שרד את ההפצצות עמד בדד באמצע השממה. מרחק קצר ממנו עמדו שרידים של מלון אספלנדה, כולל אולם הקיסר. מתחת לכיכר נסגר קטע הרכבת התחתית שעבר במקום, אף שקו הרכבת הפרברית המשיך לפעול במקום ועבר בקטע קצר מתחת לקרקע בברלין המזרחית, תוך שהוא משרת את ברלין המערבית בלבד. קטע זה של הרכבת הפך מפורסם בזכות תחנות הרפאים הנטושות שבהן חלפה הרכבת בדרכה, מבלי לעצור, ואשר על רציפיהן עמדו רק שומרים חמושים של צבא מזרח גרמניה.
משך 28 שנים הייתה כיכר פוטסדאם לשטח הפקר בין החומות ומשכה סקרנים רבים לצידה המערבי של החומה, במיוחד תיירים, מדינאים וראשי מדינות. רבות מן החנויות שקמו לאורך פוטסדאמר שטראסה מכרו מזכרות לתיירים. במקום הוקמה מרפסת תצפית, בתחילה לשימוש צבאי בלבד, אולם ברבות השנים נפתחה לציבור שיכול היה לצפות אל שטח ההפקר שמעבר לחומה. בין האישים שבקרו במקום בולטים הסנטור האמריקאי רוברט קנדי (22 בפברואר 1962), ראש ממשלת בריטניה הרולד וילסון (6 במרץ 1965), אליזבת מלכת בריטניה (27 במאי 1965), הנסיך צ'ארלס (3 בנובמבר 1972), נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר (15 ביולי 1978), סגן הנשיא דאז ג'ורג' הרברט ווקר בוש (1 בפברואר 1983).
באחת התמונות בסרטו של וים ונדרס משנת 1987, מלאכים בשמי ברלין, נראה המלאך קסיאל עוקב אחר הזקן בעודו מחפש את כיכר פוטסדאם של ימים עברו ומוצא במקומה חורבות שבמרכזן עוברת חומת ברלין המכוערת. הסרט שצולם באתר כיכר פוטסדאם בעת בתקופת חומת ברלין, מאפשר התרשמות טובה מאופיו של המקום באותה תקופה.
היסטוריה > נפילת החומה > פריצת החומה

לאחר הפרצה הראשונית בחומת ברלין ב-9 בנובמבר 1989, כיכר פוטסדאם הפכה לאחד המקומות הראשונים שבהם החומה "נפרצה", כדי ליצור מעבר גבול בין ברלין המערבית וברלין המזרחית. המעבר החל לפעול ב-11 בנובמבר 1989, כחודש בטרם נפתח המעבר בשער ברנדנבורג.
בניית המעבר חייבה הקמת פרצה בשתי החומות, הפנימית והחיצונית, ופינוי שטח ההפקר ביניהן. בשטח הוקמה דרך זמנית ומשני עבריה מחסומים, ונקודות ביקורת גבולות קמו בשטח גרמניה המזרחית. פירוק החומה באופן נרחב החל בשנת 1990 וכל מעברי הגבול בוטלו ב-1 ביולי 1990 כאשר אוחדו שתי הגרמניות.
היסטוריה > נפילת החומה > קונצרט החומה (The Wall)

ב-21 ביולי 1990 קיים רוג'ר ווטרס, אשר היה חבר בלהקת פינק פלויד, קונצרט צדקה ענק, The Wall, כדי לציין את איחודן של מזרח ומערב גרמניה. הקונצרט התקיים בכיכר פוטסדאם, בשטח ההפקר שהיה בין החומות, מצפון לאתר לשכת הקנצלר של היטלר, והופיעו בו אומנים אורחים רבים. באופן אירוני, במסגרת ההכנות לקונצרט נערך הסקר הראשון של שטח זה כדי לקבוע מה נותר מן הבונקר של היטלר ומתקנים תת-קרקעיים אחרים באזור. בנוסף לחלקים הרוסים מן הבונקר שאותרו, אותר אף מקלט תת-קרקעי נוסף שנעלם ככל הנראה אף מעיני שלטונות גרמניה המזרחית וחללים תת-קרקעיים נוספים מן התקופה הנאצית.
היסטוריה > לאחר נפילת החומה

בעקבות נפילת החומה זכה אזור הכיכר לתשומת לב מחודשת, מכיוון שבעקבות ההרס שזרעו ההפצצות והחומה באזור נוצר שטח פנוי ענקי (כ-600 דונם), המשתרע בלבה של ברלין. הסנאט של ברלין יצר תוכנית מתאר לאזור, שנקרא על שם הכיכר ההיסטורית (אף כי כלל גם אזורים נרחבים ברובע המיליונרים מסביבה) ולאחר מכן מכר אותו לגופים מסחריים. בשנות ה-90 היה האזור לאתר הבנייה הגדול ביותר באירופה, ואדריכלים ידועי-שם מכל העולם יצרו בו מבנים מרשימים. כיום חלוקות הדעות בנוגע להצלחת הפרויקט, והוא זכה הן לשבחים והן לביקורת חריפה.
לקריאה נוספת

Ulrike Plewnia, Potsdamer Platz: A History in Words and Picture. Art Data Interactive Inc., 1996. ISBN 9783889403346
Yamin Von Rauch, Der Potsdamer Platz: Urbane Architektur Für Das Neue Berlin. Distributed Art Pub Inc., 2000. ISBN 9783931321956
הערות שוליים

↑  Weitz, Eric D. Weimar Germany, 2007, Princeton University Press, ISBN 069101695X, page 43
↑  M.J. Loberg Classes to Masses: Reinvisioning Weimar Architecture. H-Urban (September, 2009)
↑  Diplomatic quarter in Tiergarten. Senate Department for Urban Development, Berlin.de
↑  Fred Taylor, Dresden: Tueday 13 February 1945. Chapter: "Thunderclap and Yalta". pp. 216
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531678305171  BnF: cb12276494z (data)  GND: 4245488-8  LCCN: sh85105722  NKC: ge898793  SUDOC: 031577016  VIAF: 244635196   WorldCat (עם VIAF): 244635196 
גג מרכז סוני בכיכר פוטסדאם לעת לילה
כיכר פוטסדאם ממעוף ציפור
כיכר פוטסדאם בערב (2016)
מפת ברלין משנת 1738. שער פוטסדאם נראה בחלקה המערבי (מימין) של חומת המכס. סמוך לו, בתוך החומות, נראה "המתומן" (Achteck)
תוכניתו של קארל פרידריך שינקל לכיכר פוטסדאם וכיכר לייפציג
מראה שער פוטסדאם החדש בשנות ה-20 של המאה ה-19
תחנת הרכבת החדשה בכיכר פוטסדאם בשנת 1900 לערך
תחנת הרכבת בכיכר פוטסדאם ומלון ריץ-קרלטון (2016)
מבט מזרחה מכיכר פוטסדאם במחצית שנות ה-20 של המאה ה-20 לעבר כיכר לייפציג. בתמונה מגדל רמזור שהוקם על אי תנועה בשנת 1924
כלבו ורטהיים בשנת 1927
כיפתו הענקית של האוס פאטרלנד בולטת בחשיכה על רקע רחוב שטראסמנשטראסה, יולי 1932
הרמזור הראשון בכיכר פוטסדאם, בשנת 1924, חודש לאחר הפעלתו. הגגון הנראה ברקע משמאל לרמזור הוא מרפסת בית הקפה יוסטי
ה"רמזור" בכיכר פוטסדאם (2016)
כיכר פוטסדאם וקולומבוסהאוס בעיצוב אריך מנדלסון, 1932
דגם "בירת העולם גרמאניה" בתכנונו של אלברט שפר לפי חזונו של היטלר
חורבות כיכר פוטסדאם בשנת 1945. בניין קולומבוסהאוס השרוף בולט בתמונה
כיכר פוטסדאם כשטח הפקר בין החומות, 1982
קטע מן החומה שנותר בכיכר פוטסדאם כמצבת זיכרון ונתיב החומה מסומן על הקרקע, 2009
עבודות לפתיחת מעבר הגבול בכיכר פוטסדאם עם נפילת חומת ברלין, 11 בנובמבר 1989
מה קרה לקרוקודיל

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ע. הלל
 איורים:  אלונה פרנקל
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1976
 מספר עמודים:  24
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001379713
מה קרה לקרוקודיל הוא ספר-ילדים מאת ע. הלל, שאויר על ידי אלונה פרנקל. הספר יצא לאור בשנת 1976, במסגרת "ספרית שפן הסופר" של הוצאת עם עובד. הסיפור הופיע גם ב"הספר הגדול של ע. הלל".
הספר מנוקד ועשיר באיורים, כך שילדים בראשית קריאה מסוגלים לקוראו, וניתן לספר אותו גם לילדים שטרם למדו לקרוא.
עלילה

הסיפור, שכל-כולו בחרוזים, עוסק בקרוקודיל שחש כאב שיניים בשִנו האחרונה משמאל, ומגיע למרפאת קופת חולים סניף זמנהוף, שם מקבל את פניו האח חיים סבאח, המפנה אותו לרופא שיניים,
במרפאה המזכירה והלקוחות נחרדים ממראהו, אך האח חיים סבאח מרגיע את כולם. דוקטור שפיץ, רופא שיניים יקה, מסכים לקבל את הקרוקודיל, אך עקב חוסר ניסיונו בטיפול בשיני קרוקודילים, השן מסרבת לצאת. לבסוף האח חיים סבאח מצליח לעקור את השן, והאחות קושרת מטפחת סביב לסתו של הקרוקודיל, ”נגד עין הרע וגם נגד כאב שיניים”. הקרוקודיל יוצא מאושר מהמרפאה, ו”סביבו כל רחוב זמנהוף מצהיל”.
פרשנות > מרפאת זמנהוף

מרפאת זמנהוף, שבה מתרחש הסיפור, הייתה במשך שנים רבות אחת המרפאות החשובות והנודעות בתל אביב ובסביבתה, וניתנו בה שירותים שונים של רפואה מקצועית. המרפאה החלה לפעול בשנת 1936, ובמרץ 2012 נסגרה, לקראת החלפתה בבניין מגורים גדול.
פרשנות > רופא השיניים היקה

רופא השיניים המטפל בקרוקודיל הוא דוקטור שפיץ, "היקה המלומד, המדויק והאמיץ". דיבורו המתואר בסיפור תואם את הסטראוטיפ של היקים - מבטא שבו יש חילופי אותיות דומות וכן בלבול בין זכר לנקבה, למשל: ”איך, כלומר אני, את הדפר הסה זמים יושפת בכיזא”, כלומר: "איך, כלומר אני, את הדבר הזה שׂמים יושבת בכיסא". העלייה מגרמניה, שבמסגרתה הגיעו לישראל מרבית היקים, התרחשה בשנים 1933–1939, אם כי היו מעטים שהגיעו גם לפני ואחרי תקופה זו. לפיכך, נוכחותם של רופאים בעלי מבטא יקי בלטה בשנות ה-40, ה-50 וה-60, אך הלכה והצטמצמה בעת שהספר יצא לאור, ונעלמה למעשה בשנים שלאחר מכן.
פרשנות > רמזים הומוריסטיים להורים

"מה קרה לקרוקודיל" הוא ספר ילדים, אך משולבים בו הרמזים הומוריסטיים המיועדים להורים:
”מרוב מאמץ עיניו זולגות דמעות של קרוקודיל” - רמז לביטוי "דמעות תנין".
כאשר הקרוקודיל מצטרף לתור, אומר אחד החולים המבוהלים: ”ואולי הוא בכלל לא חבר הסתדרות” - בתקופה שבה נכתב הסיפור, שירותיה של קופת חולים כללית ניתנו רק לחברי ההסתדרות. העובדה שמדובר במוסד הסתדרותי ניכרת גם בפנייתה של האחות לקרוקודיל בחדר ההמתנה של רופא השיניים: ”בבקשה, ייכנס חבר קרוקודיל!” - הפנייה "חבר" הייתה נהוגה במסגרות סוציאליסטיות בישראל, ובפרט בהסתדרות.
”דממה גדולה יורדת / ולא נשמע עוד קול התור” - זוהי פרודיה על הפסוק ”קוֹל הַתּוֹר נִשְׁמַע בְּאַרְצֵנוּ” (מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק י"ב) המקור מתייחס לעוף הקרוי תור, ובסיפורנו זהו תור של ממתינים לקבלת שירות.
”מְשֹׁךְ בַּגֶּזֶר! מְשֹׁךְ בַּגֶּזֶר / סַבָּא אֱלִיעֶזֶר!” - זהו הרמז שגם ילדים יבינו, משום שהוא מפנה לשיר הילדים של לוין קיפניס, "אליעזר והגזר"
הערות שוליים

↑  מילות השיר "אליעזר והגזר" והאזנה לו, באתר זמרשת
מאכלי קנאביס

שלוש עוגות חשיש שהוכנו עם קנאביס. עוגות אלה לעיתים מכונות "ספייס בראוניז"
ג'יימי אוונס, מחברת הספר "משקאות קנאביס", מחזיקה קוקטייל בו מעורבב קנאביס
מאכלי קנאביס, מכונה גם מזון המושרה בקנאביס הם מוצרי מזון, או משקה המכילים תמצית קנאביס כמרכיב פעיל.
מאכלי קנאביס הם אחת מהדרכים לצרוך קנאביס והם עשויים להשפיע על אנשים לפרק זמן ארוך יותר מאשר עישון קנאביס.
רוב המאכלים והמשקאות מכילים כמות משמעותית של THC, שיכול לגרום למגוון רחב של השפעות, כולל הרפיה, אופוריה, תיאבון מוגבר, עייפות וחרדה. מאכלים המכילים THC נצרכים לרוב למטרות בילוי ורפואה.
בישראל חברות רבות המייצרות ומשווקות משקאות ומאכלי קנאביס.
היסטוריה

אוכלי באנג מהודו ג. 1790. באנג הוא מאכל קנאביס שמקורו בהודו. הוא שימש במזון ושתייה כבר בשנת 1000 לפני הספירה בהודו העתיקה.
תהליך יצירת באנג בכפר סיקי בפונג'אב, הודו. בפסטיבל הצבעים ההינדי. הקנאביס הוא תוספת מקובלת לכמה משקאות משכרים במדינה.
ההתעניינות המודרנית במאכלים מיוחסת לאליס ב. טוקלאס ולספר הבישול שלה.
היסטוריה > במזרח

האזכור המוקדם ביותר של מזון המושרה בקנאביס היה עוד בסביבות שנת 2000 לפני הספירה בהודו.
אחת המסורות הוותיקות של צריכת קנאביס היא משקה המכונה "באנג". המשקה עשוי יוגורט, אגוזים, תבלינים ומי ורדים. הבאנג הוא המשקה הרשמי של פסטיבל הולי הנחגג על ידי הינדואיסטים, בפרט אלו הסוגים לאלה קאלי.
Majoun (ריבת קנאביס) היא סוג מוקדם נוסף של קנאביס אכיל. הריבה נוצרה לראשונה על ידי שבטי הברברים הנוודים של צפון אפריקה סביב המאה ה-11.
המתכון המסורתי של מג'ון דורש תמצית קנאביס, זרעי דטורה, דבש, אגוזים ולפעמים תמרים ותאנים.
היסטוריה > במערב

האזכור הראשון למאכלי קנאביס באירופה הוא בספר בישול בשם "De Honesta Voluptate et Valetudine", אשר מתורגם ל"על תענוג ובריאות מכובדים" שנכתב על ידי ברטולומיאו פלטינה בשנת 1465.
המתכון הראשון למאכל קנאביס הופיע בארצות הברית בתחילת שנות ה-60 בספר בישול בשם "ספר הבישול של אליס ב. טוקלאס" שנכתב על ידי אליס ב. טוקלאס. המתכון נקרא "פאדג' חשיש". שמה של טוקלאס והבראוניז שלה הפכו לשם נרדף לקנאביס בשנות ה-60.
בכמה מדינות בארצות הברית אשר ביצעו לגליזציה של קנאביס, מאכלי ומשקאות קנאביס עלו דרמטית במכירות.
השפעות

צריכת קנאביס דרך אכילה עלולה להשפיע במשך זמן רב יותר, תוך כ-90 דקות, ויכולה להיות אינטנסיבית יותר משאיפת קנאביס. באופן כללי, מוצרי קנאביס אכילים מתעכלים לאט יותר. תופעות הלוואי השכיחות של בליעת מאכלי קנאביס כוללות תיאבון מוגבר, יובש בפה ועיניים אדומות.
השפעות > תגובות רפואיות אפשריות

מאכלי קנאביס מכילים THC, שאחראי למאפיינים הפסיכוטרופיים של תחושת נינוחות ואופוריה, ו-CBD, שעשוי להיות בעל השפעות גופניות, ללא התכונות הפסיכואקטיביות. תופעות כאלה עשויות לכלול שיכוך כאבים, ירידה בדלקות והשפעות נגד התקפים. אכילת קנאביס עם CBD יכולה להפחית את הסימפטומים של פסיכוזה וחרדה. שמנים למאכל, תמיסות וכדורים נקבעו לאנשים הסובלים מסרטן בכדי לשפר את התיאבון, הכאב או הירידה במשקל.
השפעות > תופעות לוואי

חלק ממשתמשי הקנאביס דיווחו על תופעות לוואי, כגון בלבול, הזיות, התקפי חרדה, פרנויה והשפעות פסיכוטיות אינטנסיביות. קנאביס עלול לגרום לליקויים לטווח קצר בקוגניציה, בזיכרון, בערנות, בקואורדינציה ובאיזון שיכולים להגביר את הסיכון לנפילות, במיוחד אצל אנשים מבוגרים, ולהפוך את הנהיגה ברכב למסוכנת.
מנת יתר עלולה להתרחש מכיוון שאי אפשר לקבוע את המינון של THC במאכלים ללא ציוד מעבדה מיוחד והוא משתנה ממוצר למוצר. מנת יתר עלולה לגרום לליקויים התנהגותיים, כגון פרנויה, לקות בניידות ובחילה. סיכונים אחרים, כתוצאה משימוש קבוע בקנאביס, כוללים השפעות מזיקות להתפתחות המוח, תפקוד הלב, הזיכרון והקוגניציה, ובריאות פסיכיאטרית.
שימוש ארוך טווח במריחואנה יכול לגרום לליקויים קוגניטיביים ולהוביל גם להפרעת שימוש בקנאביס (CUD).
סוגים > חליטות אכילות > אוכל

השפעת הקנאביס על המזון תהיה דרך שומן שעורבב בו THC. במילים אחרות, כל מזון המכיל חמאה, שמן, חלב או כל חומר שומני יכול להפוך למאכל, אם יערבבו באותם חומרים THC. בייצור ביתי, לרוב, הדבר מתבצע דרך חימום השומן במחבת, על אש קטנה, למשך מספר שעות, כשבשומן מעורבב קנאביס. דוגמאות למזונות המושרשים בקנאביס כוללים מאפים, ממתקים, תפוחי אדמה ועוד. מאפים המכילים קנאבינואידים נוטים להיות בעלי גוון ירוק מעט ולעיתים קרובות פולטים ריח חלש של קנאביס, אך, לפעמים ההבחנה בין אותם מאפים למאפים רגילים תהי מסובכת. טעם קנאביס עדין עשוי להיות מזוהה אם משתמשים בכמויות קנאביס מספיקות.
סוגים > חליטות אכילות > שתייה

משקה המושרה בקנאביס הוא משקה המושרה ב-THC ויכול להיות חזק כמו מזון המושרה בקנאביס.
במדינות ארצות הברית אשר הכשירו קנאביס לשימוש פנאי, משקאות היו כ-4% משוק הקנאביס בשנת 2014 אך ירדו לכ-1.5% מהשוק בשנת 2016. משקאות חדורי קנאביס יכולים להגיע בצורה של קפה, תה, סודה ואלכוהול. זאת, לצד משקאות מסורתיים, כגון משקה הבאנג בהודו.
סוגים > חליטות אכילות > תמיסות

תמיסות הן תמציות קנאביס חזקות המבוססות על אלכוהול. הם נחשבים למאכל כיוון שהם אמורים להיספג דרך הפה והלשון. תמיסות מונחות בדרך כלל מתחת ללשון באמצעות טפטפת כדי לאפשר לה להיספג במחזור הדם. ניתן להוסיף תמיסות לכל מזון או משקה. הדבר מספק שליטה רבה יותר על מינון הקנאביס בהשוואה למזונות או משקאות המושרשים בקנאביס.
סוגים > חליטות אכילות > אבקת קנבינואידים הניתנת להמסה

אבקת קנבינואידים הניתנת להמסה היא חסרת טעם וריח אך עדיין מספקת את היתרונות הרפואיים של קנאביס. היא מסיסה במים וניתן לערבב אותה לתוך מזון ומשקאות.
מאכלים שהושרו בקנאביס משפיעים תוך כ-90 דקות,  לעומתם, אבקת קנבינואידים משפיעה  תוך 20 דקות, עקב מסיסות האבקה, שמאפשרת לפה, למעיים ולכבד לספוג את ה-THC מהר יותר.
סוגים > חליטות אכילות > אכילת CBD

מאכלים המכילים קנאבידיול (CBD) אינם פסיכואקטיביים ואינם משכרים ומכילים 0.03% THC. סוג זה של מאכלים מספק את היתרונות הרפואיים של קנאביס ללא ההשפעות הפסיכואקטיביות של THC.
סוגים > חליטות אכילות > כמוסות

כמוסות קנאביס עוברות חילוף חומרים במעיים. אלה, יכולות להכיל THC או CBD והן מהוות דרך קלה ונוחה יותר לניהול שימוש רפואי בקנאביס.
סוגים > רכיבים

צורה אחת של שמן חשיש.
הכנת קנבוט.
סוגים > רכיבים > שמן

שמן קנאביס הוא מוצר המשלב קנאביס עם כל סוג של שמן בישול. ניתן להשתמש בשמן קנאביס לאפייה אך הוא מעורבב בדרך כלל להכנת רטבים או מבושל עם אוכל. שמן קוקוס הוא שמן בישול נפוץ, אך אפשרויות אחרות הן שמן זית, אבוקדו ושמן אגוז.
סוגים > רכיבים > חמאה

חמאת קנאביס, או קנבוט, היא חמאה לא מלוחה המעורבת בקנאביס ומים. ניצנים מנוקים ומיובשים ספוגים בחמאה מומסת או בשמן לקראת הצריכה.