ערוץ 7
היסטוריה

ערוץ 7 הוקם בשנת 1988, כתחנת רדיו פיראטית ביוזמת הרבנית שולמית מלמד, אשתו של הרב זלמן ברוך מלמד, מתוך תחושה שהתקשורת בישראל מוטה שמאלה. היא רצתה להקים תחנת רדיו ופנתה לבעלה בבקשה שיסייע לה להתחיל במיזם. תחילה הוא סירב לבקשתה, אך לאחר כחצי שנה נעתר להפצרותיה. לעזרתה באו אנשי הישיבה של בעלה, יעקב כ"ץ (לימים חבר הכנסת מטעם האיחוד הלאומי) ויואל צור. בעזרת אליקים העצני ובעזרת תורמים, רכשה ספינה בעלות של קרוב לחצי מיליון דולר, ששמה הוסב לאוניית ארץ הצבי. על השם "ערוץ 7" הוחלט מכיוון שהיו באותה עת 6 תחנות רדיו ישראליות פעילות ואילו תחנת הרדיו "ערוץ 7" הייתה השביעית.
התחנה החלה לשדר באוקטובר 1988, מספינת "ארץ הצבי" ששטה בים התיכון מחוץ למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל, מאחר שלא היה לה רישיון הפעלה ממשרד התקשורת (היא פעלה באופן דומה לתחנת קול השלום שהוקמה ב-1973). רב החובל של הספינה היה איטלקי, ושאר אנשי הצוות ממלטה. בנוסף לרכישת הספינה נדרשה השקעה גדולה ברכישת ציוד, ובסך הכל כמיליון דולר.
הערוץ החל לשדר תחילה באופן ניסיוני, בעיקר שירים עבריים וחסידיים ושעות רבות של מוזיקה מזרחית, דבר שהביא לתחנה שיעור האזנה גבוה תוך זמן קצר. אחר כך החלה לשדר גם שיעורי תורה ואקטואליה, שהוקלטו באולפן בבית אל ובחדרי סיעת המפד"ל בכנסת. בנוסף הוחל בשידורי פרסומות במטרה לכסות את עלות הפעלת הערוץ.
בין מגישי הפינות והתוכניות בתחנה היו הרב הראשי לישראל ישראל מאיר לאו, יו"ר הכנסת דב שילנסקי, העיתונאי אורי אליצור, איש התקשורת אדיר זיק, אשר הביע לאורך ממשלת רבין ופרס (1992–1996) ביקורת קשה כנגד ראשי הממשלה, יהושוע מאירי ורבים אחרים. מדי בוקר שודרה בתחנה פינת הלכה בהגשת רב היישוב הר ברכה וראש הישיבה, הרב אליעזר מלמד, שבעקבותיה החל להוציא את סדרת ספרי ההלכה המוכרת והפופולרית "פניני הלכה". פינה בולטת נוספת הייתה הפינה "יש שואלים" אותה הגיש הרב זלמן ברוך מלמד. בנוסף שודרו פינות אישיות של חברי כנסת מהימין, בהם: בנימין אלון, אורי אריאל ואריה אלדד.
כאמור התחנה שידרה בתחילה מספינת "ארץ הצבי" שעגנה מול חופי תל אביב, מחוץ למים הטריטוריאליים של ישראל, אך בית המשפט קבע כי "בנוסף לשידורים מן האנייה (שבוצעו כאמור בעת שזו עגנה בדרך כלל בתחום המים הטריטוריאליים), בוצעו שידורי רדיו אלחוטיים של תחנת ערוץ 7 מאתרי שידור שונים שהוצבו על-פני היבשה במקומות שונים ברחבי הארץ". התחנה שידרה בתדר 918AM ולאחר פשיטה וחידוש הציוד עברה לתדרים 105.2FM ו-1143AM; באנגלית בשם INN-Israel National News בתדר 98.7FM ו-1539AM ובשפות רוסית, אנגלית וצרפתית. במאי 1998 הוגשה עתירה לבג"ץ כנגד שרת התקשורת, לימור לבנת, והשר לביטחון פנים, אביגדור קהלני, בדרישה לאכוף את החוק לגבי השידורים שמקיים הערוץ באמצעות תחנות ממסר המוצבות בישראל ללא רישוי, וממערך שידורים ברחבי הארץ. באוגוסט 1998 הודיעה המדינה לבג"ץ כי בתום חקירת המשטרה יוגשו כתבי אישום נגד אנשי ערוץ 7.
בפברואר 1999 יזם ח"כ צבי הנדל מהמפד"ל חוק שיאפשר הכשר בדיעבד לשידורי הערוץ. החוק אושר בכנסת, אך מיד הוגשו שורה של עתירות נגדו. גם היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין סבר כי ערוץ 7 אינו חוקי למרות "הכשרתו". בג"ץ פסל את החוק במרץ 2002. בפסק הדין קבע בית המשפט העליון כי:
תכלית זו, של מתן רשיון וזכיון לתחנות רדיו אשר פעלו ללא רשיון וזכיון כדין, אינה ראויה בעליל. היא נותנת פרס למי שפעלו שלא כדין, ובכך מהווה פגיעה קשה בשלטון החוק
ב-20 באוקטובר 2003 הופסקה פעילות התחנה לאחר שבית משפט השלום בירושלים פסק נגדה. 10 ממנהלי התחנה וכן התאגידים שהפעילו אותה הורשעו בגין השידורים הבלתי חוקיים של התחנה, ונגזרו עליהם עונשי מאסר בפועל (שרוצו בעבודות שירות), מאסר על תנאי וקנסות.
בדצמבר 2003, אישרה הממשלה הצעת חוק חדשה שהגיש שר התקשורת, אהוד אולמרט, להכשרת הערוץ במסגרת הקמת ערוצים ייעודיים בישראל. בפברואר 2004 החוק עבר בקריאה ראשונה בכנסת, אך בשלב זה עבר הערוץ לפעול בהצלחה באינטרנט ולא היה צורך לקדמו יותר.