stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוון הוקונסון

סוון הוקונסון (בנורדית עתיקה: Sveinn Hákonarson, בנורווגית: Svein Håkonsson;‏ 970–1016 לערך) היה רוזן לאדה והשליט-השותף של נורווגיה בין השנים 1000 – 1015. הוא היה בנו של הוקון זיגרודסון. סוון מוזכר לראשונה בהקשר לקרב הוירונגוור, שבו, על פי מחזור העולם, הוא פיקד על כוח של 60 ספינות. לאחר קרב סבולדר שהתקיים בשנת 1000, מונה סוון להיות השליט-השותף של נורווגיה יחד עם אחיו-למחצה, אריק הוקונסון. לאחר שאריק יצא לאנגליה ב-1014, המשיך סוון בתפקידו יחד עם אחיינו, הוקון אריקסון. ב-1015 הגיע אולף האראלדסון לנורווגיה וטען את זכותו לכס המלכות. הוא הביס את סוון ואת בעלי בריתו בקרב נסייאר (Nesjar). סוון נמלט לשוודיה מתוך כוונה לקבץ כוח לכיבוש חוזר של נורווגיה, אך הוא מת ממחלה לפני שהגשים את שאיפתו.
המקורות הכתובים מתקופתו של סוון דלילים מאוד. מעבר לכך קיימים מקורות שבהם הוא מוזכר שנכתבו יותר מ-150 שנה לאחר מותו. ההיסטוריון השוודי, סטפן הלברג טען ב-1972 שסוון היה דמות פיקטיבית ושהוא לא חי מעולם. הוויכוח על טענה זאת היה חלק מוויכוח רחב יותר על ערכן של הסאגות מהמאות ה-12 וה-13 על אירועים מהמאה ה-11 ולפניה וזו דוגמה לספקנות כלפי נכונות המידע המוצג בסאגות, שנפוץ בעיקר בחוגי האקדמיה השוודית. מסקנותיו של הלברג נותרו שנויות במחלוקת.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נורווגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתן אוחיון

מתן אוחיון (נולד ב-25 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי המשחק בעמדת הבלם והמגן הימני.
קריירת מועדונים

אוחיון החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. בעונת 2004/2005 הושאל לקבוצת עירוני ראשון לציון ששיחקה אז בליגה הלאומית. לאחר מכן הושאל לסקציה נס ציונה, ובעונת 2007/2008 הושאל שוב לעירוני ראשון לציון. בקיץ 2008 חזר למ.ס אשדוד, ושיחק במדיה שנתיים וחצי.
בינואר 2011 עבר לבלגיה וחתם בקבוצת שרלרואה. לאחר הופעת הבכורה שלו במועדון נבחר לנבחרת המחזור של ליגת העל הבלגית. אוחיון ירד עם הקבוצה ליגה, ולאחר חצי עונה בליגה השנייה, בינואר 2012, הושאל למכבי פתח תקווה על מנת לעזור לה להישאר בליגת העל, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית. בקיץ 2012 חזר אוחיון לשרלרואה, לאחר שהעפילה בחזרה לליגת העל הבלגית.
ב-1 באוקטובר 2013 חתם אוחיון עד תום העונה בעירוני קריית שמונה. אוחיון ערך 25 הופעות ליגה בעונת 2013/2014, וסייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה, לאחר ניצחון על מכבי נתניה במשחק הגמר.
ב-11 ביוני 2014, לקראת עונת 2014/2015 חתם אוחיון לשנתיים במכבי חיפה, אך שיחק רק חצי עונה במועדון, וערך 16 הופעות בכל המסגרות. ב-21 בינואר 2015 חתם בהפועל תל אביב עד סוף העונה. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל פתח תקווה באצטדיון בלומפילד, שהסתיים בתיקו 0–0. ב-7 בפברואר כבש במדי הפועל תל אביב את שער הבכורה שלו בליגת העל, כשהבקיע בתוספת הזמן את שער הניצחון (2–1) מול הפועל רעננה בבלומפילד.
ב-4 ביוני 2015, לקראת עונת 2015/2016 חתם לשנתיים בהפועל באר שבע. ב-2 באוגוסט ערך אוחיון את הופעתו הבכורה בבאר שבע בניצחון 2–0 על הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. בעונה זו ערך אוחיון 14 הופעות במסגרת ליגת העל ובסופה זכה עמה באליפות המדינה.
בעונת 2016/2017 זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בנוסף, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות ונשר עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודח עם קבוצתו בשלב הפלייאוף מול סלטיק הסקוטית. ב-20 בנובמבר 2016 האריך אוחיון את חוזהו בהפועל באר שבע לשנתיים נוספות. ב-28 בדצמבר זכה אוחיון עם באר שבע בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 מול עירוני קריית שמונה במשחק הגמר. בליגה שותף אוחיון בשמונה משחקים בעונה זו, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 זכה עם הקבוצה שוב בתואר אלוף האלופים, שותף ב-14 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות. בעונת 2018/2019 שותף בשמונה משחקי ליגה, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-4 באוגוסט 2020, אוחיון חתם בהפועל רעננה.
חיים אישיים

אוחיון נולד באשדוד לשלום אוחיון שעלה ממרוקו, ולהלנה (לבית הברלה) צברית ממוצא מצרי. אחותו היא הדוגמנית והשפית, ליאור אוחיון. גדלו ביישוב גן יבנה.
אוחיון נשוי לליז, בלגית אותה הכיר כאשר שיחק בשרלרואה, ולהם שלושה ילדים.
תארים

גביע המדינה: 2013/2014
אליפות: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
אלוף האלופים: 2016/2017, 2017/2018
גביע הטוטו: 2016/2017
הערות שוליים

↑  אסף מרגלית, ‏מתן אוחיון בנבחרת המחזור של הליגה הבלגית, באתר ONE‏, 24 בינואר 2011
↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א ממשיכה להתחזק: מתן אוחיון חתם, באתר ynet, 21 בינואר 2015
↑  יגאל ברמן, ‏טוני נוואקמה ומתן אוחיון סיכמו בהפועל באר שבע, באתר ONE‏, 4 ביוני 2015
↑  אחרי 40 שנה: הפועל באר שבע זכתה באליפות המדינה עם 1:3 על בני סכנין, באתר וואלה, 21 במאי 2016
↑  מחשמלת: הפועל באר שבע זכתה ב"אלוף האלופים", באתר ספורט5, ‏11 באוגוסט 2016
↑  שלמה וייס‏, הפועל באר שבע: מתן אוחיון חתם לשנתיים נוספות, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2016
↑  הפועל באר שבע זכתה בגביע הטוטו אחרי 1:4 על עירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2016
↑  שי מוגילבסקי, מתן אוחיון: "הרבה שחקנים בבאר שבע לא זכו לסבלנות", באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  מערכת ONE, ‏מתן אוחיון חתם ברעננה, אבידור בכפר קאסם, באתר ONE‏, 4 באוגוסט 2020
↑  יפעת הללי אברהם, ‏מאוהבת: זה בן הזוג החדש של ליאור אוחיון, באתר ‏מאקו‏, 19 ביולי 2020
אוחיון במדי הפועל באר שבע, 2018
נסים קלדרון

| --- | --- |

נסים קלדרון, 2010
 לידה:  23 במרץ 1947 (בן 77) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ספרות עברית
 מקום מגורים:  ישראל
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מספר צאצאים:  2 
 
נסים קלדרון (נולד בתל אביב ב-23 במרץ 1947) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה לספרות עברית. היה בין עורכי כתבי העת "סימן קריאה" ו"מקרוב". עורך סדרה של מפגשים בין שירה למוזיקה במועדון לבונטין 7 בתל אביב.
פועלו

קלדרון כתב וערך ספרים רבים, העוסקים בספרות, שירה ומוזיקה ישראלית עכשווית, ובקשרים ביניהן.
פועלו > ספרו "יום שני"

הספר בנוי על המחשבה שהשירה הישראלית ממשיכה להיכתב ושומרת על איכותה. לצידה צמחה אמנות-אחות, שהיא מוזיקת הרוק. הרוק לקח חלק מן האלמנטים של השירה (דמות משורר חזקה, לשון חסכונית ומוזיקלית, עולם דמיון מפותח) ופיתח אותם בתוך מעשה אמנות אחר. הדבר דומה ליחס שבין תיאטרון לבין קולנוע. לפני מאה שנה הופיעה אמנות חדשה, לקחה חלק מן האלמנטים של אמנות התיאטרון ופיתחה אותם במדיום חדש. הקולנוע לא החליף את התיאטרון, כשם שהרוק לא החליף את השירה, אמנות עתיקה מאוד, ששרדה תהפוכות רבות ותשרוד גם את התמורה הזאת. הספר עוסק בשירה וברוק, אבל מקפיד להפריד ביניהן. כך למשל השירה בספר מנוקדת, ואילו הטקסטים של הרוק לא מנוקדים.
קלדרון כתב בספר באריכות, ובלי קשר לרוק, גם על משוררים רבים: דליה פלח, נתן זך בשיריו מן השנים האחרונות, אדמיאל קוסמן, חזי לסקלי, חיים גורי בשיריו המאוחרים, דליה הרץ, דליה רביקוביץ והתמורות ביצירתה, איתן נחמיאס גלס, רועי (צ'יקי) ארד ומשוררי כתב העת "מעין", שמעון אדף, דורי מנור ומשוררי כתב העת "הו!".
פועלו > ספרו "פלורליסטים בעל כורחם"

הספר מסביר את התופעה הישראלית המפתיעה, היותה חברה פלורליסטית והטרוגנית, ובניגוד למקובל לומר סובלנית למדי. לדעת קלדרון מדובר בתופעה מפתיעה בהינתן העובדה שרוב הישראלים הם יהודים שעלו ארצה ממדינות חפות ממסורת דמוקרטית וליברלית, שלא לדבר על המרכיב הערבי של החברה הישראלית. זוהי משמעות הצירוף 'בעל כורחם', שתפקידו לומר למעשה כי הפלורליזם הזה מקורו איננו בהרגלים שרכשו יהודים בפולין או במרוקו, אלא הוא כורח המציאות בחברה שעסוקה בבניינה הלאומי, ושלכן דורשת מאמץ קולקטיבי הנשען על סובלנות דה-פקטו. קלדרון עורך בספרו גם השוואה בין ארצות הברית וישראל כשתי "חברות מהגרים", ומציע את ההתבוננות הבאה: בארצות הברית מקודש חופש הביטוי בתיקון הראשון לחוקה, אך לא מתווה אליו "חובת הקשבה". התוצאה היא שיח מונולוגים האדישים זה לזה. בישראל לעומת זאת, כולם עומדים על זכותם "לזעוק את הפצע שלהם אל תוך תיבת התהודה המשותפת", כלומר חופש הביטוי כרוך בצפייה של כל סקטור שהזולת יקשיב לו ויכיר במכאוביו. בדרכו המיוחדת מדובר בספר אופטימי מאין כמוהו.
ב-2014 השתתף בתפקיד קטן בסרטו של ניר ברגמן "יונה".
בסוף 2016 פרסם ביוגרפיה על מאיר אריאל, "ארול אחד" (בשיתוף עם עודד זהבי).
חיים פרטיים

קלדרון נשוי ואב לשניים. הוא אחיה של השחקנית עפרה ויינגרטן. הוא חבר במפלגת מרצ ומתגורר בתל אביב.
ספריו

מצבי יסוד בשירתו המוקדמת של דוד אבידן 1954–1962, דיסרטציה. הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תשל"ח 1978
בהקשר פוליטי: ארבעה מאמרים על סופרים. הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, תל אביב, תש"ם 1980. על אבות ישורון, חנוך לוין, עמוס עוז ויעקב שבתאי.
בשנה השנייה למלחמה: על הסיכוי לעבור ממחאה אל התארגנות פוליטית, ספרי סימן קריאה, תל אביב 1984.
פרק קודם: על נתן זך בראשית שנות השישים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, תל אביב, 1985.
הרגשה של מקום: שישה מאמרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1988.
פלורליסטים בעל כורחם: על ריבוי התרבויות של הישראלים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תש"ס, חיפה 2000. זוכה פרס בהט.
בזמן מלחמה, הוצאת כנרת אור-יהודה, 2002, בשיתוף אילת שמיר-טוליפמן. הספר כולל ציטוטים מסיפוריו של יובל שמעוני.
יום שני: על שירה ורוק בישראל אחרי יונה וולך, הוצאת דביר, אור-יהודה. הוצאת הקשרים, המכון לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע,2009.
ארול אחד : מאיר אריאל - ביוגרפיה, כנרת, זמורה-ביתן, 2016 (בשיתוף עודד זהבי)
ספרים שערך

שלטון משחית - סוף הדרך: דברים בשנות ה-80/ מאת יצחק בן-אהרן, ערך והוסיף אחרית דבר נסים קלדרון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1988.
מבחר כתבים/ מאת ולטר בנימין, עורכים יורגן ניראד, נסים קלדרון, רנה קלינוב, תרגם מגרמנית: דוד זינגר, אחרית דבר: יורגן ניראד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשנ"ב 1992-תשנ"ו 1996.
שירים על הקיר: לוח שנה תש"ס 1999–2000/ עורך הלוח: נסים קלדרון, עיצוב והפקה: יוסי ארזה, הוצאת אמנות לעם, תל אביב, תשנ"ט.
אברהם אבינו בניו יורק: פואמה / מאת אורי ברנשטיין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עם פתח דבר מאת קלדרון.
לקריאה נוספת

שרגא נרו, "שעטנז רדוקטיבי רדוד: על ספרו של נסים קלדרון" (על הספר "יום שני. על שירה ורוק בישראל אחרי יונה וולך"), קתרסיס 14, סתיו תשע"א 2010, עמ' 73–114.
הערות שוליים

↑  מתוך הבלוג של נסים קלדרון ב"קפה", "הפרופסור המרקד"? ריאיון עם נסים קלדרון במוסף הארץ, והערות בעקבותיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259214105171  BnF: cb145914374 (data)  GND: 1139007106  ISNI: 0000 0000 6656 4109  LCCN: n88200284  NLA: 35796744  SUDOC: 172644356  VIAF: 7635271   WorldCat (עם VIAF): 7635271
סוגי ערים לפי אזורים גאוגרפיים

מאפייני הערים בעולם המשתנים לפי מיקום גאוגרפי ומאפיינים היסטוריים ואתניים.
אסיה

העיר המוסלמית במזרח התיכון - העיר המוסלמית בנויה בעיקר מרחובות צרים וצפופים הנועדו ליצירת צל ומחסה מפני השמש. העיר מורכבת מעיר עתיקה בנויה סביב לשוק ממנו יוצא מעבר צר אל עבר מרכז מסחרי חדש ואותו חוצה מסילת רכבת. בין העיר העתיקה למרכז החדש מצויים אזורי מעבר למגורים כאשר בני המעמד הנמוך גרים בסמיכות למרכז העיר העתיקה ובני המעמד הגבוהה בקצה העיר החדשה. בשולי העיר העתיקה מצויים אזורי תעשייה.
העיר הסינית - ערים סיניות בנויות לפי תכנון של תורת ה"פנג שואי" מצפון לדרום כאשר במרכז מצויים המקדשים וארמון המלך ומסביבם שכונות המגורים. את העיר מקיפה חומה גבוהה ומסביבה תעלת מים רחבה.
אפריקה

ערי היורובה - ערי היורובה הן ערים באזור ניגריה ומערב אפריקה המצויות מדרום למדבר סהרה הבנויות על דרכי שיירות וברובן גם חקלאיות.
אירופה

העיר היוונית - דגם של עיר הבנויה "רחובות שתי וערב" מסביב למקדש, תיאטרון פתוח: "אמפיתיאטרון", מרכז שלטון: "אקרופוליס", ומרכז עסקים: "אגורה".
העיר הרוסית - ערים רוסיות מסורתיות בנויות לרוב סביב מצודת שלטון בנויית חומה הקרויה: "קרמלין".
העיר הקומוניסטית במזרח אירופה - ערים בעלות כיכרות גדולות ורחבות עם סמלי הקומוניזם בתוכם. מאפייני העיר הם מבני ציבור בסגנון: "עוגת החתונה", דירות סטנדרטיות למעמד הפועלים, רכבת תחתית המשמשת גם בתור מקלט או עיר תת-קרקעית. בנוסף חוצים את העיר כבישי טבעת רבים ומסלולי טבעת של רכבת תחתית.
אמריקה

העיר בצפון אמריקה - דגם של עיר הבנויה "שתי וערב" בעלי שמות של אותיות לטיניות ומספרים היוצאים מתוך "בניין הקפיטול" הנמצא במרכז העיר ובמרכז שדרה מרכזית הנקראת: "מול" ובה מרוכזים בנייני השלטון או מוסדות תרבות מרכזיים.
העיר של הילידים האינדיאנים - העיר האינדיאנית בנויה מסביב לכיכר מרכזית בה פזורים מקדשים רבים, בצידה האחד אזור תעשייה המיועד לעובדי המקדשים ובצידה השני ארמון המלך. ליד אזור המקדשים מצוי אזור המגורים.
ראו גם

עיר עולם
גאוגרפיה עירונית ותכנון ערים ואזורים - מונחים
סאנגמלימה

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור הדרום
 גובה:  543 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  54,251 (2012)
  ‑ צפיפות:  42.62 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  2°56′N 11°59′E﻿ / ﻿2.93°N 11.98°E﻿ / 2.93; 11.98 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה סאנגמלימה(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה סאנגמלימה(למפת אזור הדרום רגילה) אבולווה דז'ום קריבי המזרח המרכז החוף גינאה המשוונית גבון ר. ק.סאנגמלימה(למפת אזור הדרום מוגדלת) אבולווה דז'ום קריבי המזרח המרכז החוף גינאה המשוונית גבון ר. ק.סאנגמלימה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סאנגמלימה (בצרפתית: Sangmélima) היא עיירה שנמצאת בדרום קמרון ליד נהר הלובו. השפות המדוברות שם הן צרפתית ובולו (אנ').
גאוגרפיה

כ-50 קילומטרים ממזרח העיר נמצאת שמורת החי דג'ה, שהוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-1984. היא נמצאת כ-113 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-92 ק"מ מבירת האזור אבולווה.
תנועה ותחבורה

סאנגמלימה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N9 והכביש האזורי P7. יש מנחת מטוסים ליד העיירה. בנוסף, ישנם 3 תחנות דלק.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (21 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,660 מילימטרים בשנה. חודש אוקטובר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (276 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (19 מ"מ גשם).
בריאות

בסאנגמלימה יש בית חולים מרכזי בדרום קמרון, שנחנך ב-23 ביולי 2015 לאחר שמונה שנות בנייה. בית החולים, הממוקם ברובע ביטום, שנמצא בדרום-מזרח העיר, יש קיבולת של כ-115–150 מיטות. בית החולים אחראי על מתן טיפול רפואי ברמה גבוהה, הן עבור תושבי האזור והן לאלה של המדינות הגובלות (הרפובליקה של קונגו, גבון וגינאה המשוונית).
כלכלה

בסאנגמלימה יש 2 קניונים, בית קולנוע, מספרה, שוק וחדר כושר.
הערות שוליים

↑  Sangmélima (Arrondissement, Cameroon) - Population Statistics, Charts, Map and Location, citypopulation.info
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Onana N. Aaron (24 ביולי 2015). "Cameroun - Santé: Le Premier Ministre Philémon Yang inaugure l'hôpital de référence de Sangmélima". Cameroon-Info.Net. אורכב מ-המקור ב-2016-05-31. נבדק ב-12 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566746905171  LCCN: n80166220  VIAF: 127846199   WorldCat (עם VIAF): 127846199 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סהרה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Pierre Coré 
 הופק בידי:  Éric Altmayer, Pierre Coré, ניקולא אלטמאייר, Claude Léger 
 תסריט:  Pierre Coré, Stéphane Kazandjian 
 מדבבים:  עומאר סיי וינסנט לקוסט פרנק גסטמבייד לואן אמרה Grand Corps Malade 
 מוזיקה:  Jérôme Rebotier 
 מדינה:  צרפת צרפת  קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Mandarin et Compagnie - Mandarin Télévision 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2017 
 שפת הסרט:  צרפתית, אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט מונפש, סרט רומנטי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סהרה (בצרפתית: Sahara) הוא סרט הרפתקאות מונפש תלת־ממדי צרפתי-קנדי משנת 2017 בבימויו של פייר קורה. הופק על ידי סרטי מנדרין ו-StudioCanal.
עלילה

סיפורו של עג'ר, נחש צעיר ארסי, נלעג על ידי עמיתיו כי הוא עדיין לא עשה את הצעד הראשון שלו עם אווה, נסיכה מרדנית של נווה המדבר שרוצה להימלט כדי להינשא נישואים מסודרים.
מדבבים

| שם הדמות | מדבבים בגרסה הצרפתית | מדבבים בגרסה האנגלית |
| --- | --- | --- |
| עג'ר | עומאר סי | רוברט ניילור |
| עֶרֶב | לואן אמרה | אנג'לה גלופו |
| פיט | פרנק גסטמביד | דניאל ברוצ'ו |
| גארי | וינסנט לאקוסט | מארק האוזר |
| ז'ורז' | ז'אן דוז'רדן | אנדרו שייבר |
| צלאח א-דין | רושדי זם | מתיו מקאי |
| מיכאל | ז'ונתן לאמבר | ריצ'רד דומונט |
| עומר | פביאן מרסו | בריידי מופט |
סוון טאיידה

| --- | --- |

סוון טאיידה
 לידה:  15 באוקטובר 1924 דנמרק דלום, דנמרק
 פטירה:  30 בנובמבר 2005 (בגיל 81)
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השתייכות:  כוחות ההגנה של דנמרק
 תקופת הפעילות:  1943–1989 (כ־46 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 
סוון איגיל טאיידה (בדנית: Sven Egil Thiede;‏ 15 באוקטובר 1924 - 30 בנובמבר 2005) היה אדמירל דני אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 1985–1989.
ביוגרפיה

טאיידה נולד בדלום ב-15 באוקטובר 1924. ב-1943 הוא התגייס לצי המלכותי הדני והחל ללמוד בבית הספר לקציני ים. באותה שנה הוורמאכט פתח במבצע ספארי ופירק את הצבא והצי של דנמרק. טאיידה הצטרף למחתרת דנית ולאחר המלחמה חזר והתגייס לצי הדני וסיים את הכשרתו כקצין צי ב-1948. הוא התקדם בסולם הדרגות וב-30 בנובמבר 1985 מונה לראש ההגנה. הוא סיים את תפקידו ב-31 באוקטובר 1989.
נחל קיני

| --- | --- |

גשר לג'ון על נחל קיני בציורו של ג'ון דאגלס וודוורד, סביבות 1880
 מידע כללי
 יובלים:  נחל דורך 
 שפך:  נחל הקישון
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הכרמל מוגדלת) נחל קיני(למפת הכרמל רגילה) נחל קיני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קיני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קיני
 
נחל קיני הוא נחל איתן הזורם באזור רמות מנשה. ראשיתו של הנחל לצד גבעה 400. הנחל נשפך לנחל הקישון מזרחית ליד מושב היוגב.
שמו של הנחל

באזור הנחל ניטשה מלחמה בין תחותמס השלישי לבין מלכי כנען שמרדו בו.[דרושה הבהרה] יש שסברו כי השם קיני בא מהשם קין בשמו של חבר הקיני, שבט הנזכר ספר שופטים בסיפור מלחמת סיסרא עם דבורה הנביאה וברק בן אבינעם. בניגוד לסוברים כך, עמנואל הראובני טוען כי חבר היה בן למשפחת הקיני אשר נטה את אוהלו בדרום, נפרד מהשבט ונדד עד אלון בצעננים.[דרושה הבהרה] שמו הערבי של הנחל הוא ואדי אל-לג'ון, על שם העיירה לג'ון ששכנה לגדותיו.
תוואי הנחל

הנחל מתחתר במדרון צר וזאת משום תצורת הסלע הקשה באזור. לצד הנחל דרך עפר שתחילתה צומת מגידו הנחל נשפך לקישון.
תוואי הנחל > הגשר הרומי וטחנות הקמח

במורדותיו ניתן לחזות בטחנת הגשר אשר בנוי על שרידיו של גשר רומי מהתקופה הרומית בארץ ישראל. בהמשכו של הנחל נמצאת טחנה נוספת ולצידה אמת מים. תושבי האזור הערבים היו טוחנים את החיטה בטחנות אלו. הטחינה נפסקה בזמן המנדט הבריטי כאשר החל השימוש בקיטור. טחנות אלו הונעו במי הנחל, והיו שייכות לווקף שבתחום אחריותו העיר חברון ומערת המכפלה. טחנות אלו שימשו מקור הכנסה נוסף למוסדות הדת.
תוואי הנחל > ח'רבת כפר עתנאי

יישוב קדום וגדול שהתקיים מזרחית לנחל בקרבת כביש נחל עירון (כביש 85), דרומית לתל מגידו. יש הסוברים את המקום עם כפר עותני, הנזכר במשנה כגבול בין הגליל ליהודה:
הרי זה גטך, אם לא באתי מכאן עד שלושים יום; והיה הולך מגליל ליהודה, והגיע לכפר עותנאי וחזר - בטל תנאו
בתקופה הפרסית התקיים יישוב יהודי במקום. לאחר חורבן בית המקדש השני התיישבו במקום גם שומרונים. בתום מרד בר כוכבא, הלגיון השישי פראטה שהקים במקום את מחנהו על מנת להגן על הדרך שעברה ביישוב. מכאן נקרא שמו לגיו, ועל שמו נקראה העיירה לג'ון שנבנתה תחתיו וננטשה בשנת 1948. במקום נמצא מזבח מהתקופה הרומית בארץ ישראל.
תוואי הנחל > עינות לגיו

מבנה עזוב קיים בגדה הדרומית של הנחל. בעברו שימש תחנת שאיבה ממי המעיין. ליד המבנה בערוצו של הנחל בריכה קטנה.
תוואי הנחל > בית הקברות א-לג'ון

בית הקברות של הכפר לג'ון ננטש לאחר מלחמת העצמאות.
תוואי הנחל > לגיו

לגיו הנמצאת צפונית לנחל נחפרה על ידי הארכאולוג גוטליב שומאכר בין השנים 1903–1905. שומאכר היה הראשון שחפר בתל מגידו, ועד היום קרויה התעלה שחפר בתל "תעלת שומאכר". בחפירותיו בלגיו איתר מצודה צבאית קטנה בראש שלוחה מעל לכפר, מצפון לנחל קיני, בשטח מורם מסביבתו בשיפולים הצפון-מזרחיים של גבעת אל-מאנאך.
צמחייה

לצד אפיק הנחל לעיתים צמחייה עבותה. בקרבתו מצויים עצי אקליפטוס וצפצפה, שיחי פטל ואף אירוס ארם נהריים.
לקריאה נוספת

שמואל אביצור, "טחנות מי מגידו (עינות קיני)", בתוך:סקר מתקני כוח המים בארץ ישראל (1953–1955), סדרת "אדם ועמלו" מס' 3, הוצאת מכון אבשלום, 1963, עמ' 47–51
הערות שוליים

↑  אהרן קמפינסקי, מגידו: עיר-מדינה כנענית ומרכז ממלכתי ישראלי, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1993, עמ' 13.
↑  ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ד'
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, ירושלים, משרד החינוך, 2010, עמ' 556.
1 2 3 4  סלמאן אבו רוכן, יעקב שורר, כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה / מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2001, עמ' 113, 114, 168.
1 2 3  טבע ונופים בארץ ישראל, אתר iNature.info
נשפון שעיר-זנב

| נשפון שעיר-זנב |
| --- | --- |
   
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: נשפוניים
תת־משפחה:: נשפונים
שבט:: נשפונים שעירי-זנב
סוג:: נשפון שעיר-זנב
מינים
 20-18
שם מדעי
 Lasiurus

נשפון שעיר-זנב (שם מדעי: Lasiurus) הוא סוג או סוג לשעבר של עטלף קטן-גדול בשבט נשפונים שעירי-זנב (Lasiurini) שבמשפחת הנשפוניים, ובו 18–20 מינים שחיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1831 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וכולל בתוכו 3 תת-סוגים; מאז המאה ה-19 הוא נתון במחלוקת טסונומית האם יש לפצלו ל-3 סוגים נפרדים. משמעות שמו המדעי של הסוג היא "שעיר-זנב".
תיאור

תת הסוגים של הנשפון שעיר הזנב חולקים מספר קווי דמיון בולטים: גוף שעיר, ראש נפוח, גולגולת גדולה וכנפיים ארוכות. האוזניים קצרות ורחבות, העיניים קטנות והחרטום קצר. האף גדול ורחב. כנף הזנב גדולה במיוחד ומקיפה את רוב הזנב או כולו. מידות הגוף של תת-סוגי הנשפון שעיר הזנב משתנים בחדות בין המינים הרבים: אורך הראש והגוף 50–145 מ״מ, אורך הזרוע 37–62 מ״מ, אורך הזנב 46–62 מ״מ והמשקל נע בין 6 ל-30 גרם. הנקבות גדולות וכבדות מן הזכרים.
הפרווה של נשפון שעיר הזנב ארוכה, צפופה וצמרירית ומאפשרת לו לחיות באזורים קרים מהרגיל. סוג זה מתאפיין גם בכנפיים וכנף זנב שעירים יחסית. הפרווה מגוונת בצבעיה ומשתנה בין המינים, אך באופן כללי קיימים שלושה צבעים עיקריים: אפור-כסוף, אדום-כתום וצהוב-אוכרה. הבטן והחזה חיוורים יותר אצל כל המינים. הכנפיים שחורות או שחורות חלקית.
תפוצה וביולוגיה

הנשפונים שעירי הזנב מצויים באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. טווח התפוצה של הסוג משתרע מקנדה וארצות הברית עד לארגנטינה וצ'ילה, והם נוכחים גם באיי הוואי, איי גלאפגוס, אחדים מאיי הקריבים וברמודה. מינים אחדים עשויים להזדמן לאיים מבודדים בקצה הצפון-מערבי של אירופה.
בהתאם לטווח התפוצה, בית הגידול של הנשפונים מגוון במיוחד: מטונדרה אלפינית וטייגה, עד יער גשם טרופי, חורש, סוואנה, בתה ומדבריות.
הנשפונים שעירי הזנב פעילים בלילה וניזונים מחרקים. הם נוטים לחיות בבדידות או בקבוצות קטנות, ומבלים את זמנם במקומות מסתור מגוונים: חללי עצים, אפיפיטים, ענפים, מערות ועלווה צפופה. פרוותם העבה והמחממת, מאפשרת לתת הסוגים של הנשפון לאכלס אזורים קרים יחסית, אולם בחורף הם אינם מסוגלים לעמוד בטמפרטורות נמוכות לאורך זמן, ונודדים דרומה או נכנסים לתרדמת חורף. הרבייה מתרחשת בסתיו והנקבות מאחסנות את הזרע עד בוא האביב; תת-הסוגים של הנשפון שעיר הזנב ידועים במספר הוולדות הגבוה שלהם (5-1 צאצאים) שחריג במיוחד בקרב העטלפים, ולנקבות יש 4 פטמות במקום 2. במהלך ההיריון וההנקה, הנקבות עשויות להקים מושבות משותפות גדולות יחסית לעטלפים מתבודדים (עד כ-50 פרטים). הגורים גדלים במהירות ומגיעים לבגרות בגיל שנה.
תת-סוגים

בסוג זה 3 תת-סוגים, שעל פי מחקרים גנטים עדכניים נחשבים לסוגים עצמאיים:
נשפון הכפור (Aeorestes) - 4 מינים.
נשפון אדום (Lasiurus) - 12 מינים.
נשפון צהוב (Dasypterus) - 4 מינים.
סוגיה חברתית

סוגיה חברתית היא בעיה המשפיעה על מספר לא מבוטל של אנשים בתוך החברה. לעיתים רבות הסיבות לסוגיות החברתיות נובעות מגורמים שנמצאים מעבר לשליטת הפרט. סוגיות חברתיות נבדלות מסוגיות כלכליות, עם זאת, לחלק מהסוגיות החברתיות (כגון הגירה) יש גם היבטים חברתיים וגם היבטים כלכליים.
עשויים להיות חילוקי דעות לגבי מהם הסוגיות החברתיות שראוי לנסות לפתור, ובאיזה מהם ראוי להתמקד קודם. לאנשים שונים ולחברות שונות יש תפיסות שונות לגבי כך.
ישנם מגוון שיטות בהם נעשה שימוש כדי לנסות לפתור סוגיות חברתיות. אחת הדרכים המהותיות לנסות ולפתור בעיות חברתיות היא המנגנון הדמוקרטי שמאפשר לאוכלוסייה לבחור את המנהיגים והמפלגות שיקדמו את השינויים החשובים ביותר לסוגיות החברתיות הבוערות. מחוץ לתהליך הפוליטי, אנשים רבים בוחרים גם לתרום כסף או להשקיע זמן, אנרגיה או משאבים אחרים על מנת לנסות ולפתור סוגיות חברתיות שונות. ארגונים ללא מטרות רווח נוצרים לעיתים רבות במטרה לפתור סוגיות חברתיות מסוימות.
דוגמאות לסוגיות חברתיות בולטות

רווחת בעלי חיים
העסקת ילדים
שחיתות
בירוא יערות
המתת חסד
רעב המוני
חסרי בית
הגירה
התפוצצות אוכלוסין
זיהום הסביבה
זיהום אוויר
זיהום מים
הזדקנות האוכלוסייה
עוני
פיתוח בר-קיימא
אלימות
הפלות מלאכותיות