stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רקורסיה
אלגוריתם רקורסיבי > עצרת

בעבור מספר נתון  n, נוכל לחשב באמצעות אלגוריתם רקורסיבי את העצרת של  n המסומנת כך:  n\,!.
האלגוריתם יבדוק אם המספר הנתון הוא 0, ואם כן, יחזיר "1", כי לפי הגדרת עצרת:  0!\,=\,1.
אחרת, האלגוריתם יחשב את  (n-1)\,! על ידי קריאה לעצמו (באופן רקורסיבי) עם הערך  n-1, ויכפיל את הערך המתקבל ב- n.
כך, לצורך חישוב  4\,!, האלגוריתם יפעיל את עצמו לקבלת  3\,!, אז יפעיל את עצמו לקבלת  2\,!, אז יפעיל את עצמו לקבלת  1\,!, ואז יפעיל את עצמו לקבלת  0\,! במקרה זה האלגוריתם יחזיר את הערך "1",שיוכפל ב-2, שיוכפל ב-3, ויוכפל ב-4 לקבלת התוצאה הרצויה – 24.
על פי רוב, מתאפיין אלגוריתם רקורסיבי בתנאי עצירה (במקרה זה:  n=0). בפתרון של מופע פשוט יותר של אותה בעיה (הדרישה לחשב עצרת עבור  n-1) ובחישוב הפתרון של הבעיה המקורית מתוך תוצאת חישוב הפתרון החלקי (ההכפלה ב- n).
תיאור פורמלי של האלגוריתם:
\ F(n)=n\cdot F(n-1),n>0
\ F(0)=1
את פונקציית העצרת, המוגדרת לפי נוסחת המכפלה  \ n!=1\cdot 2\cdot 3\cdots n, אפשר להגדיר גם באופן רקורסיבי, כך:  \ n!=(n-1)!\cdot n עם תנאי עצירה  \ 0!=1.
אלגוריתם רקורסיבי > מיון

דוגמה נוספת ופחות פשטנית של אלגוריתם רקורסיבי מפורסם ביעילותו הוא אלגוריתם המיון "מיון מהיר" (QuickSort). זוהי אחת הדוגמאות הרווחות לאלגוריתם שמסורבל להגדירו מבלי להשתמש ברקורסיה. תיאור מקוצר של האלגוריתם הוא כדלקמן: כאשר האלגוריתם מתבקש למיין קלט עם איבר אחד, הוא מכריז על הקלט כממוין (זהו תנאי העצירה). על מנת למיין סדרה גדולה יותר, בת n איברים, האלגוריתם מפריד את הסדרה לתת-קבוצה של האיברים ה"גדולים יותר" (אלה שגדולים מאיבר כלשהו אותו בוחר האלגוריתם, ראו פירוט האלגוריתם לצורך הסבר מפורט) ולתת-קבוצה של האיברים ה"קטנים יותר" (אלה שקטנים מאותו איבר). על מנת למיין את הקלט כולו, האלגוריתם מסדר את הסדרה כך שתת-קבוצת ה"קטנים יותר" תופיע לפני תת-קבוצת ה"גדולים יותר", ואז מפעיל את האלגוריתם באופן רקורסיבי על שתי תתי-הסדרות: ה"גדולים יותר" וה"קטנים יותר". האלגוריתם עצמו מבטיח שאף אחת משתי תתי-הסדרות לא תהיה ריקה, ולכן מייצגת כל בעיית מיון בעיה "פשוטה" יותר (בגודל קטן מ-n), שנפתרת באופן רקורסיבי על ידי האלגוריתם עצמו.
אלגוריתם רקורסיבי > חיפוש

יישום נפוץ אחר של רקורסיה הוא באלגוריתם לחיפוש במבנה עצים, שיעיל במיוחד כאשר יש מספר לא מוגדר של ענפים וענפי ענפים, ולא ברור מה רמת הקינון בכל ענף. יישום שגרתי שלו, הוא אלגוריתם חיפוש קבצים בתיקיות ותתי-תיקיות בדיסק המחשב, שהאלגוריתם שלו יהיה לחפש את כל התיקיות שבתוך התיקייה הנוכחית, וכאשר הוא קורא לעצמו תתבצע ירידה וחיפוש בכל תיקייה, ותת תיקייה עד שלא יהיו תיקיות משנה.
אלגוריתם רקורסיבי > מספר פיבונאצ'י

סדרת פיבונאצ'י מוגדרת באופן רקורסיבי: האיברים הראשונים הם  \ F_{0}=0 ו-  \ F_{1}=1, ולכל  \ n>1 מגדירים  \ F_{n+1}=F_{n}+F_{n-1}.
אלגוריתם רקורסיבי > מגדלי האנוי

תרגיל בסיסי שניתן בלימודי רקורסיה הוא זה של מגדלי האנוי. אף שקיים לבעיה פתרון איטרטיבי, הפתרון הרקורסיבי לבעיה הרבה יותר אינטואיטיבי וקל להבנה, ומסייע להבנת הרעיון העומד מאחורי רקורסיה.
דוגמאות נוספות > מחשבים

הדגמת קישור רקורסיבי: קישור לערך רקורסיה.
במערכת ההפעלה Windows ניתן ליצור קיצור דרך המוביל לאותה תיקייה בה הוא נמצא.
כאשר מחפשים בגוגל את המילה "רקורסיה", מנוע החיפוש מציע לנסות חיפוש מחדש של המילה "רקורסיה".
ראו גם

פרקטל
מדעי המחשב
שאילתות היררכיות ורקורסיביות ב-SQL
סדרה הנדסית
התייחסות עצמית
מעגל קסמים
טבעת מביוס
הערות שוליים

↑  "Friends" The One Where Everybody Finds Out (TV Episode 1999) - IMDb, נבדק ב-2022-07-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4191814-9 
מוצר של חברת דרוסטה, ועליו ציור של אישה האוחזת מגש, ועליו המוצר עם ציור האישה האוחזת מגש וכן הלאה.
ציור של עץ בעזרת פונקציה רקורסיבית, נכתב בלוגו
קאי וגנר

קאי פטר וֶגנר (בגרמנית: Kai Peter Wegner, נולד ב-15 בספטמבר 1972 במערב ברלין) הוא פוליטיקאי גרמני אשר מכהן מאז ה-27 באפריל 2023 כראש עיריית ברלין מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית.
היה חבר בבונדסטאג הגרמני משנת 2005 עד 2021. מנובמבר 2021 עד אפריל 2023 היה חבר בבית הנבחרים של ברלין, שם כיהן כיושב ראש המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בברלין ומנהיג האופוזיציה. בנוסף, מתוקף תפקידו כמנהיג המפלגה בברלין הוא משמש כחבר מייעץ בדירקטוריון הפדרלי של מפלגתו.
וגנר בעת השבעתו לראשות העיר ברלין
קורות חייו

וגנר נולד וגדל בשפנדאו שבברלין לאב פועל בניין ולאם מוכרת במכולת. למד בתיכון האנס קארוסה בהאקנפלדה, אותו עזב ללא תעודת בגרות. שירת בחיל האוויר הגרמני מ-1993 עד 1994 ולאחר מכן עבר התמחות כפקיד ביטוח, אותה השלים בשנת 1997. לאחר מכן עבד במכירות בחברת ביטוח עד שעבר לחברת בנייה בינונית ב-1999 כמנהל פרויקטים ביחסי ציבור, בין השנים 2001–2002 היה חבר בצוות הנהלת החברה. מ-2002 עד 2012 עבד כיועץ ניהולי בברלין. מ-2017 עד 2020 שימש כנשיא כבוד של ארגון ההצלה DLRG בברלין.
קריירה פוליטית > קריירה מפלגתית

וגנר הצטרף לתנועת הצעירים של מפלגות האיחוד בשנת 1989. הוא היה יושב ראש אגודת הסטודנטים בברלין בשנים 1990 עד 1992, יושב ראש תנועת הצעירים של המפלגה בשכונת שפנדאו מ-1994 עד 1997, סגן היושב ראש של התנועה בברלין מ-1994 עד 1996, ויושב ראש התנועה בברלין מינואר 2000 עד מאי 2003.
בשנים 2000 עד 2002 כיהן גם כסגן יושב ראש המפלגה בברלין. בוועידת המפלגה בברלין ב-2003, התמודד וגנר כמועמד לתפקיד המזכיר הכללי אך לא נבחר. באפריל 2005 נבחר ליושב ראש התאחדות המחוזית של ה-CDU בשפנדאו. מדצמבר 2011 עד דצמבר 2016 היה וגנר המזכיר הכללי של ה-CDU ברלין. הוא התפטר באופן מפתיע מתפקידו כי לא רצה לעמוד בדרכה של מוניקה גריטרס. יורשו בתפקיד היה שטפן אוורס.
מדצמבר 2017, כיהן שוב כסגן יושב ראש המפלגה בברלין עד ל-18 במאי 2019, אז החליף את מוניקה גריטרס בתפקיד היושב ראש. באוקטובר 2020, הודיע וגנר על כוונתו להתמודד על תפקיד ראש עיריית ברלין בבחירות לפרלמנט ב-2021. בבחירות לבית הנבחרים הגיעה ה-CDU למקום השלישי עם 18.0 אחוזים, רק אחרי ה-SPD והירוקים, בעקבות כך כיהן וגנר כראש האופוזיציה.
בספטמבר 2023, נבחר וגנר מחדש ליושב ראש ה-CDU בברלין עם 94.7 אחוז מקולות הנציגים.
קריירה פוליטית > חבר פרלמנט

וגנר היה חבר במועצת מחוז שפנדאו בין השנים 1995–1999 וחבר בפרלמנט של ברלין מ-1999 עד אוקטובר 2005. כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט משנת 2001 וכדובר המדיניות הכלכלית של ה-CDU משנת 2003. משנת 2005 עד 2021 כיהן כחבר בבונדסטאג ומשנת 2009 עד 2021 כיהן כראש המפלגה האזורית של ברלין במפלגת האיחוד.
בבחירות הפדרליות של 2009, נכנס וגנר לבונדסטאג כמועמד ישיר למחוז הבחירה ברלין-שפנדאו-שרלוטנבורג צפון עם 36.4% מהקולות. בבחירות הפדרליות של 2013 זכה וגנר גם במנדט הישיר למחוז הבחירה שלו ונכנס לבונדסטאג עם 39.2 אחוזים מהקולות. וגנר היה בקדנציה זאת חבר בוועדה לאיכות הסביבה, שימור טבע, בניין ובטיחות גרעינית ונציב ערים גדולות של מפלגת האיחוד בבונדסטאג.
בבחירות הפדרליות ב-24 בספטמבר 2017, הוא הפסיד במחוז הבחירה שלו עם 30.9 אחוזים מהקולות לעומת סוון שולץ שקיבל 32.1 אחוזים מהקולות. וגנר נכנס לבונדסטאג דרך רשימת המדינה. בקדנציה זו כיהן וגנר כיושב ראש קבוצת העבודה של מפלגתו בנושא בנייה, דיור ופיתוח עירוני. הוא גם היה חבר בוועדה לאיכות הסביבה, שימור הטבע ובטיחות גרעינית, וכן תת-חבר בוועדה לתחבורה ותשתיות דיגיטליות.
קריירה פוליטית > הבחירות לבית הנבחרים של ברלין ב-2021 ו-2023

בבחירות לבית הנבחרים של ברלין בספטמבר 2021, שהוכרזו לאחר מכן כבלתי חוקיות, התמודד וגנר כמועמד הראשי של CDU ברלין. בסופו של דבר, המפלגה קיבלה 18.0 אחוזים מהקולות והגיעה למקום השלישי אחרי ה-SPD והירוקים. עם זאת, וגנר זכה במנדט הישיר במחוז הבחירה שפנדאו 5 עם 36.5 אחוזים ונכנס לבית הנבחרים ב-4 בנובמבר 2021. לאחר שבורקרד דרגר הפסיד באופן מפתיע במחוז הבחירה שלו, ונגנר ירש אותו כראש המפלגה ב-30 בספטמבר 2021.
וגנר התמודד שוב כמועמד הראשי של מפלגתו לבחירות החוזרות לבית הנבחרים בברלין ב-2023 והוביל את ה-CDU לניצחון עם 28.2 אחוזים, מה שהפך אותה למפלגה החזקה בבית הנבחרים. הוא זכה במחוז הבחירה שלו עם 46.9 אחוזים, הרבה לפני מועמד ה-SPD אובה ציזק, ונבחר מחדש לפרלמנט של ברלין. שם הוא נבחר מחדש כראש ה-CDU ארבעה ימים לאחר הבחירות.
קריירה פוליטית > ראש עיריית ברלין

בבחירות ב-12 בפברואר 2023, הפכה ה-CDU בראשות וגנר למפלגה הגדולה עם 28.2 אחוזים, לראשונה מזה 24 שנים. כתוצאה מכך, ערך וגנר שיחות גישוש עם ה-SPD ועם הירוקים במטרה להקים "קואליציה ברלינאית". ב-1 במרץ 2023, להפתעת שותפיה לממשלה דאז, הירוקים והשמאל, המליצה פרנציסקה גיפיי לדירקטוריון המנהלים של ה-SPD להתחיל במשא ומתן קואליציוני עם ה-CDU. הממשלה הוקמה לבסוף ב-27 באפריל 2023 וזו הייתה הממשלה השנייה ברציפות בה מכהנות יותר נשים מאשר גברים.
בפברואר 2024, לאחר טבח שבעה באוקטובר, הגיע וגנר לביקור הזדהות במדינה. בנוסף לזאת, דגל ישראל נתלה על בניין העירייה מאז המתקפה למשך למעלה מחצי שנה. ב-7 באוקטובר 2024, הודיע כי הדגל שוב יתנוסס על בניין עיריית ברלין עד להשבת כל החטופים והחטופות.
חיים אישיים

וגנר הוא פרוטסטנטי, גרוש ואב לשלושה ילדים. יש לו ילד אחד מאשתו הראשונה. בדצמבר 2023 הוא נפרד ממדענית המדינה קתלין קנטר, ממנה יש לו שני ילדים. בינואר 2024, הוא הודיע שהוא נמצא במערכת יחסים עם קתרינה גינתר-ווינש, שרת החינוך בעיריית ברלין וחברת מפלגתו, מאז סתיו 2023.
הערות שוליים

↑  "Damit der Laden wieder läuft" - Interview Berliner Woche, cdu-friedenau.de, ‏25.02.2021
↑  Anne-Kattrin Palmer und Elmar Schütze, Wegner regiert Berlin: 11 Dinge, die Sie noch nicht über den neuen Bürgermeister wussten, Berliner Zeitung
↑  Neiße Michael, Jahreshauptversammlung 2017 - Wahl eines neuen Präsidenten, berlin.dlrg.de, ‏13.5.2017
↑  Abgeordnetehaus Berlin
↑  Katja Füchsel, Berlin: The bogeyman, Der Tagesspiegel, ‏26.05.2003
↑  Stefan Alberti, Der General tritt zurück, taz, ‏15.11.2016
↑  Klaus Kurpjuweit, Schlappe für CDU-Generalsekretär in Berlin: Evers: "Habe nur kurz ans Aufgeben gedacht", Der Tagesspiegel, ‏04.12.2016
↑  Robert Kiesel, CDU-Landesparteitag in Berlin: Kai Wegner sagt Rot-Rot-Grün den Kampf an, Der Tagesspiegel, ‏18.05.2019
↑  Bernd Matthies, “I will make sure the store is running again”: Kai Wegner is CDU top candidate for Berlin, Der Tagesspiegel, ‏09.10.2020
↑  Kai Wegner als Vorsitzender der Berliner CDU wiedergewählt, rbb24, ‏09.09.23
↑  Direkt gewählte Abgeordnete in Berlin, wahlen-berlin.de
↑  Marie Rövekamp, Die endgültigen Wahlergebnisse für Berlin stehen fest, Der Tagesspiegel, ‏02.10.2013
↑  Deutscher Bundestag
↑  CDU geht ergebnisoffen in Sondierungsgespräche, Tagesschau, ‏13.02.2023
↑  Kai Wegner zum Regierenden Bürgermeister von Berlin gewählt – neuer Senat im Amt, berlin.de, ‏27.04.2023
↑  ציוץ, באתר חשבון ה-X (לשעבר טוויטר) של רון חולדאי, ‏5 בפברואר 2024
↑  ציוץ, באתר חשבון ה-X (לשעבר טוויטר) של אסף זמיר, ‏7 בפברואר 2024
↑  הדגל הישראלי הורד מבנין עיריית צלנדורף בברלין - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-06-20
↑  אסף אוני, ‏גילויי תמיכה וסולידריות עם ישראל באירופה ביום השנה לציון ה-7 באוק', באתר גלובס, 7 באוקטובר 2024
↑  Ausbildung, Familie, Freundin: Kai Wegner im Steckbrief, Berliner Morgenpost, ‏05.01.2024
↑  Sharone Treskow, Kein Silvesterkuss für den Bürgermeister: Liebes-Aus bei Kai Wegner!, Berliner Kurier, ‏29.12.2023
↑  Rebekka Wiese, Liebesbeziehung im Berliner Kabinett Der Bürgermeister und die Bildungssenatorin – dürfen die das?, Stuttgarter Zeitung, ‏10.1.2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1241948755  VIAF: 6718163335749603270004   WorldCat (עם VIAF): 6718163335749603270004 
וגנר בביקור באתר הבנייה במגדלי אסטרל
חברי ממשלת וגנר
בורקינה פאסו

ערך זה עוסק במדינה ששמה הקודם היה . אם התכוונתם לשימושים אחרים במילה וולטה, ראו .
דגל וולטה העילית
יובלי נהר וולטה העילית, בצבעים שונים
בלז קומפאורה, נשיא בורקינה פאסו בשנים 1987–2014
בורקינה פאסו (בצרפתית: Burkina Faso) היא מדינה במערב אפריקה, ללא מוצא לים. היא גובלת במאלי בצפון-מערב, חוף השנהב בדרום-מערב, גאנה וטוגו בדרום, בנין בדרום-מזרח וניז'ר במזרח.
בעבר נקראה המדינה הרפובליקה של וולטה עילית, אך ב-4 באוגוסט 1984 שונה שמה על ידי הנשיא תומא סנקרה לשמה הנוכחי. פירוש שם זה הוא "ארץ האנשים ההגונים" או "הארץ ההגונה" בשפות המקומיות. המדינה קיבלה עצמאות מצרפת בשנת 1960, ומאותה עת החל להתאפיין באי-יציבות פוליטית - כשמאז 2022 עומד בראשה מנהיג צבאי זמני, איברהים טראוארה.
רוב של מעל ל-60% מאזרחי בורקינה-פאסו הם מוסלמים, והיא גם מדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה > פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת

כמו רוב אזור מערב אפריקה, גם בבורקינה פאסו היו מתיישבים קדומים ביותר, ושבטי נוודים החלו לנדוד באזור החל מתקופת 12,000 לפנה"ס. יישובי קבע וחקלאות החלו להופיע בין 3,600 ל-2,600 לפנה"ס. בסביבות 1,500 לפנה"ס החלו התושבים המקומיים להשתמש בחרס ובברזל וכן הופיעו הסימנים הראשונים (קברים אשר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות) לדת מבוססת.
בנקודת זמן לא ידועה בעת העתיקה התיישב בצפון וצפון מזרחו של האזור המכונה כיום בורקינה פאסו שבט הדוגון אך מאוחר יותר במאות ה-15 וה-16 היגרו בני השבט מהארץ לצוקים של באנדיאגרה במטרה להתיישב שם. כמו כן בדרום מערבה של בורקינה פאסו קימים שרידים של חומות אבן גבוהות אך זהותם של בוני החומות טרם פוענחה (למשל בהריסות לורופני). כנראה בחלקה הראשון של המאה ה-16 החל שבט המוסי להקים ממלכות כשהבולטות שבהן היו ואגאדוגו ויטנגה.
היסטוריה > ממושבה לעצמאות

בשנת 1896 הביסו הצרפתים את ממלכת ואגאדוגו, והפכו אותה למדינת חסות צרפתית. בשנת 1898 היה רוב האזור שנקרא כיום בורקינה פאסו תחת כיבוש צרפתי. הצרפתים כינו את האזור בשם וולטה עילית, על שם הנהר וולטה שזרם בו, ושילבו אותו לתוך מערב אפריקה הצרפתית כחלק מהמושבה הצרפתית חוף השנהב. בשנת 1919 הוכרזה וולטה עילית כמושבה בפני עצמה, אך היא פורקה ב-5 בספטמבר 1932 ושטחה חולק בין המושבות חוף השנהב, מאלי וניז'ר. המושבה נוסדה מחדש ב-4 בספטמבר 1947 בגבולותיה בעת פירוקה. ב-11 בדצמבר 1958 חתם יו"ר המועצה המחוקקת של המושבה, מוריס יאמאוגו, על כניסתה לקונסיי דה ל'אנטאנט (מועצת מדינות ההסכמה, יחד עם חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר) והמושבה קיבלה שלטון ריבוני מידי הצרפתים. שנתיים לאחר מכן, באוגוסט 1960 זכתה לעצמאות מלאה. נשיא המדינה הראשון היה מוריס יאמאוגו אשר אסר את ראשי מפלגת האופוזיציה בעלת האוריינטציה המרקסיסטית-פאן-אפריקאית, הוציא אותה מחוץ לחוק וכונן משטר חד-מפלגתי, בעל זיקה לצרפת ולמערב וקשר הדוק עם מדינות ההסכמה.
היסטוריה > וולטה העילית

ההפיכה הצבאית הראשונה במדינה התרחשה בשנת 1966 לאחר תקופה ממושכת של אי-יציבות, שכללה הפגנות ושביתות של סטודנטים, איגודי עובדים ועובדי המגזר הציבורי, שמחו על שלטון יאמאוגו. בראש המהפכה עמד גנרל סנגולה למיזאנה (Sangoulé Lamizana (אנ')) שהדיח את יאמאוגו מהשלטון וכלא אותו במאסר. שלטון הצבא נמשך עד שנת 1970, בה אושרה חוקה אזרחית חדשה שבמסגרתה הוגדרו ארבע שנות מעבר עד לחזרה לשלטון אזרחי. מחלוקות וויכוחים סביב חוקה זו הביאו לכתיבת חוקה אזרחית חדשה שאושרה רק בשנת 1977. בשנת 1978 נערכו בחירות דמוקרטיות, לראשונה מאז המהפכה, בהן זכה הגנרל סנגולה לאמיזנה, וכך הפך שלטונו תקף מכוח בחירת העם לכאורה, ולא מתפיסתו בכוח. שנתיים לאחר מכן, ב-25 בנובמבר 1980, התחוללה הפיכה צבאית נוספת במדינה במהלכה הוחלף השלטון באופן שקט יחסית וללא שפיכות דמים. השלטון הצבאי החדש ביטל את הזכויות שהובטחו בחוקת הממשל הקודם משנת 1977. לאחר שנתיים התחוללה הפיכה צבאית נוספת במהלכה הוחלף השלטון (ב-7 בנובמבר 1982). השלטון הצבאי החדש המשיך בשלילת הזכויות הדמוקרטיות שהוקנו בעבר, אך הבטיח להקים ממשלת מעבר עד הקמת שלטון אזרחי חדש. מריבות פנימיות בקרב גורמים במפלגת השלטון הובילו להכרזה על תומא סנקרה כראש ממשלה בינואר 1983, לאחר מכן למעצרו, ולבסוף לשחרורו בהפיכה נוספת, ב-4 באוגוסט 1983.
היסטוריה > בורקינה פאסו > השלטון המרקסיסטי תחת סנקרה

סנקרה הוביל שלטון מרקסיסטי במדינה. הוא הפעיל מספר קבוצות ואגודות חשאיות שמטרתן הייתה לגרום למהפכה תרבותית. הוא אף שינה את שמה של המדינה מוולטה עילית (בצרפתית Haute Volta) לבורקינה פאסו במטרה לתת לה זהות חדשה. שמה הקודם של המדינה מרמז שבמדינה עובר חלקו העליון של הנהר וולטה. לנהר שלושה יובלים: וולטה השחור, וולטה הלבן, וולטה האדום, ואלה היו צבעי הדגל של וולטה העילית. מאמציו של סנקרה הצליחו בהתחלה, אך הארגונים השונים שהקים הפכו אט-אט לכנופיות חמושות ופתחו בקרבות נגד קבוצות פועלים ברחבי המדינה.
היסטוריה > בורקינה פאסו > תפיסת השלטון על ידי קומפאורה

סנקרה נרצח ב-15 באוקטובר 1987, במהלך הפיכה נוספת שביצע בלז קומפאורה, חברו של סנקרה. השלטון החדש הבטיח להחזיר את המדינה ל"נתיב הנכון" ולתקן את טעויותיו של סנקרה. מפלגת השלטון, ה"חזית הפופולרית", נתנה את חסותה גם לארגונים שאינם מרקסיסטיים והדבר עורר כעס רב בקרב כמה מחבריה הקיצוניים. ב-18 באוקטובר 1989 נעצרו, נשפטו והוצאו להורג מספר חברים במפלגה באשמת קשירת קשר להפלת השלטון. מעצרים דומים התרחשו גם בשנים שלאחר מכן. מאז 1987 ועד אוקטובר 2014 כיהן קומפאורה כנשיא המדינה.
היסטוריה > בורקינה פאסו > סיום שלטונו של קומפאורה

ב-21 בפברואר 2011 החל גל מחאות שכלל גם הפגנות ושביתות של סטודנטים ועובדי ציבור, בדרישה לחקור את מותו של תלמיד (ז'וסטן זונגו) שהוכה למוות על ידי שוטרי משטרת קודוגו שבבורקינה פאסו. במהלך ההפגנות הוצתו גם מבני ציבור ונהרגו שישה סטודנטים. המחאה גאתה ונחלשה לסירוגין, ובמהלך מרץ-אפריל התגברה, תוך קבלת השראה מגלי המחאות בארצות ערב שהתרחשו באותה עת. באפריל 2011, הצטרפו למחאות התלמידים, הסטודנטים ועובדי הציבור, כולל אנשי גדוד המשמר הנשיאותי שדרשו הבטחת דיור ומגורים להם ולבני משפחתם, מתוקף היותם עובדי מדינה, וביצעו מעשי אלימות שהוגדרו כמרד נגד השלטון. ב-16 באפריל, פוזרה הממשלה על ידי הנשיא בלז קומפאורה, שפיטר גם את ראש המשמר הנשיאותי (האחראי לאבטחת ראש המדינה) ואת מפקד הצבא. למחאות נגד שלטון קומפאורה הצטרפו חיילים רבים שערקו משורות הצבא.
ב-27 באוקטובר 2014 התחדשו המחאות נגד קומפאורה, בניסיון למנוע ממנו את שינוי החוקה שיאפשר את הארכת כהונתו. ב-30 באוקטובר הוצת בניין הפרלמנט, ומתנגדי הנשיא השתלטו על בניין הטלוויזיה הלאומית. שדה התעופה הבינלאומי ואגאדוגו נסגר לטיסות, וראש הממשלה הודיע על השעיית התיקון בחוקה. בהמשך היום השבית הצבא את כל מוסדות השלטון והכריז על עוצר. ב-31 באוקטובר הודיע קומפאורה על התפטרותו, ואת השלטון תפס מפקד הצבא, הגנרל אונורה נאברה טראורה.
ב-1 בנובמבר 2014 ויתר הגנרל אונורה טראורה על השלטון שעבר לידי לטננט קולונל יאקובה איזאק זידה. השליט החדש זידה הכריז כי ינהיג את המדינה בתקופת המעבר עד לבחירות הנשיאותיות בשנת 2015, אולם הועלו דאגות גבי קשריו ההדוקים עם השליט הקודם. בנובמבר 2014 מפלגות האופוזיציה, קבוצות אזרחיות ומנהיגי דת אימצו תוכנית לכינון שלטון מעבר עד לבחירות. בהתאם לתוכנית זו סוכם עם השלטון שהדיפלומט מישל קפאנדו יכהן החל מ-21 בנובמבר 2014 כנשיא זמני, בעוד לטננט קולונל איזאק זידה יכהן ראש הממשלה ושר הביטחון.
היסטוריה > בורקינה פאסו > הפיכה צבאית

בספטמבר 2015 ביצעו כוחות הצבא במדינה הפיכה צבאית, במסגרתה עצרו את הנשיא מישל קפאנדו ואת ראש הממשלה יאקובה איזאק זידה, והכריזו על ממשלה חדשה בראשותם. ההפיכה בוצעה שבועות ספורים לפני מועד הבחירות לנשיאות שתוכננו במדינה.
ב-22 בספטמבר 2015 שחררו כוחות הצבא את ראש הממשלה יאקובה איזאק זידה.
היסטוריה > בורקינה פאסו > הפיכה צבאית שנייה

רוק מארק כריסטיאן קאבורה הנהיג את המדינה מאז נובמבר 2015.
מאז 2016 הצליחו ארגוני ג'יהאד להשיג דריסת רגל הולכת וגוברת במדינה והיו מעורבים במקרי אלימות שהתפשטו ממאלי וניז'ר בצפון וברחבי הסאהל, ובמקביל החלה גם מחאה עממית נגד התנהלותו של קאבורה בלחימה נגדם. אלפי אזרחים נהרגו וכמיליון וחצי אחרים נעקרו מבתיהם בסכסוך העקוב מדם במדינה, שהפך להיות אחד המשברים ההומניטריים הקשים ביותר בעולם. בחלקים מבורקינה פאסו השיתו הארגונים הקיצוניים את חוקי השריעה על התושבים. החמושים היו קשורים לאל-קאעדה ודאעש.
בינואר 2022 פתחו חיילים במרד במספר בסיסים ברחבי המדינה כשהם דורשים את פיטורי ראשי הצבא ו"משאבים נאותים" כדי להילחם בקיצונים האיסלאמיסטים. ב-24 בינואר 2022 הודיע הצבא שהדיח את הנשיא קאבורה, פיזר את הממשלה, השעה את החוקה והודיע שיקבע מועד לבחירות. קריאות שמחה עוקבות בהכרזה על הפוטש.
ב-31 בינואר שוחזרה החוקה והוענק לפול-אנרי סנדאוגו דמיבה התואר נשיא בורקינה פאסו. הנשיא קאבורה, שהיה עצור מאז עליית החונטה הצבאית לשלטון, שוחרר ב-6 באפריל 2022.
היסטוריה > בורקינה פאסו > הפיכה צבאית שלישית

בספטמבר 2022 דמיבה הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה. המשטר החדש השעה אז את החוקה ופיזר את ממשלת המעבר ואת האספה המחוקקת.
פוליטיקה

החוקה אשר אומצה ב-2 ביוני 1991 הכריזה על ממשל נשיאותי בעל פרלמנט אשר ניתן לפיזור על ידי נשיא המדינה, הנבחר בבחירות דמוקרטיות. החל מהפיכת 1987, בלז קומפאורה כיהן כנשיא המדינה. תוך שינויים בחוקה הוא הצליח להיבחר מחדש 4 פעמים. בתחילה, כהונת הנשיאות הייתה 7 שנים עם אפשרות להיבחר פעם נוספת. תיקון בשנת 1997 איפשר את בחירתו של הנשיא פעמים נוספות בלי מגבלת זמן, ותיקון נוסף בשנת 2000 הוריד את קדנציה של הנשיא ל-5 שנים בלבד, החל מהבחירות בשנת 2005, עם אופציה לעוד כהונה נוספת.
בשנים 1991–2014 הפרלמנט היה מורכב משני בתים, עליון ותחתון. בנוסף, פעלו ועדת חוקה, ועדה מייעצת לענייני כלכלה וועדה מייעצת לענייני רווחה.
עקב ההתקוממות מ-2014 והדחת הנשיא קומפאורה החוקה משנת 1991 בוטלה תחילה אך הוחזרה על כנה ב-16 בנובמבר 2014 עקב מחאות במדינה ומחוצה לה. הוקם משטר מעבר. בנובמבר נבחר רוק מארק כריסטיאן קאבורה לתפקיד נשיא המדינה.
ב-24 בינואר 2022 התבצעה הפיכה צבאית וקאבורה הודח מתפקידו. התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום (MPSR) הנתמכת על ידי הצבא הכריזה על עצמה בשלטון. קצין צבא בורקינה פאסו הכריז על ההפיכה בהצהרה חיה, חתומה על ידי לוטננט-קולונל פול-אנרי סנדיאוגו דמיבה.
גאוגרפיה

רוב שטחה של בורקינה פאסו מכוסה באדמת סחף, היוצרת מישורים גדולים ומעט גבעות מבודדות. דרום-מערב המדינה מכוסה ברכס הרי אבן חול, בהם הפסגה הגבוהה במדינה, בגובה 749 מטרים. למעשה, בורקינה פאסו היא מדינה מישורית בעיקר, מלבד מספר חריגות מקומיות. 24.5% משטחה של בורקינה פסו הם שטחים מיוערים.
שמה הקודם של בורקינה פאסו, וולטה עילית, בא משלושת פלגי נהר הוולטה העוברים במדינה: הוולטה השחור, הלבן והאדום, מתוכם רק השחור זורם כל השנה. ישנם מספר אגמים במדינה, בהם טינגרלה, אגם בַּם ואגם דֵם. בצורת היא בעיה קשה במדינה, במיוחד בצפון.
האקלים במדינה הוא בעיקרו אקלים טרופי. העונה הלחה היא מאי–נובמבר, העונה היבשה היא דצמבר–אפריל.
חלוקה מנהלית

בורקינה פאסו מחולקת ל-13 אזורים הכוללים בתוכם 45 פרובינציות:
| שם האזור | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה | בירה | פרובינציות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בּוּקְל דֶה מוּאוּן | 34,333 | 1,677,000 | דדוגו | באלה, באנווה, קוסי, מואון, נאיאלה, סורו |
| מרכז | 2,869 | 2,232,000 | ואגאדוגו | קאדיאוגו |
| מרכז-מזרח | 14,710 | 1,343,000 | טנקודוגו | בולגו, קולפלוגו, קוריטנגה |
| מרכז-צפון | 19,508 | 1,417,000 | קאיה | בם, נמנטנגה, סנמטנגה |
| מרכז-מערב | 21,752 | 1,388,000 | קודוגו | בולקיאמדה, סנגווייה, סיסילי, זירו |
| מרכז-דרום | 11,457 | 742,000 | מנגה | באזגה, נאורי, זונדוואוגו |
| מזרח | 46,694 | 1,464,000 | פאדה נגורמה | גנאגנה, גורמה, טפמאה, קומפינגה, קומונדז'רי |
| אוֹת-בֵּסִין | 25,574 | 1,776,000 | בובו-דיולאסו | אואט, קנדוגו, טוי |
| צפון | 17,785 | 1,382,000 | ואיגויה | לורום, פאסורה, יטנגה, זונדומה |
| הרמה המרכזית | 8,605 | 807,000 | זיניארה | גנזורגו, קורוואוגו, אובריטנגה |
| סָאֵֶל | 36,166 | 1,158,000 | דורי | אודלן, סנו, סום, יאגה |
| דרום-מערב | 16,533 | 729,000 | גאואה | בוגוריבה, יובה, נומביאל, פוני |
| קַסְקָד | 18,917 | 662,000 | באנפורה | קומואה, לרבה |
כלכלה

כלכלת בורקינה פאסו היא מהעניות בעולם. דבר זה נובע מפער גדל בין צרכיה של אוכלוסייה הגדלה בקצב מהיר יותר מאשר יכולת הפקת המוצרים הנחוצים לה. כלכלת המדינה מבוססת בעיקר על חקלאות המספקת 32% מהתל"ג ומעסיקה 80% מכוח העבודה, ולכן רגישה לפגעי טבע  כמו עונות בצורת תכופות. רוב החקלאות מתבססת על בקר ועופות אבל גם על גידולים, כמו תירס, בוטנים, אורז, כותנה, דורה, דוחן, קנה סוכר, ושומשום.
רק 1% מסך התושבים במדינה עובדים בתעשייה, ובשטחה פועלים מכרות נחושת, ברזל, מגנזיום וזהב.
על פי נתוני 2022, סך היבוא והיצוא לנפש עומד על כ-300 דולר לשנה, ובמונחים מצרפיים עומד היבוא של בורקינה-פאסו על 5.28 מיליארד דולר, 40% מהם נפט, ואילו הייצוא עומד על 8.2 מיליארד דולר, כ-65% מהם זהב. שותפות הסחר הראשיות של בורקינה פאסו הן שכנותיה כמו חוף השנהב, סין, צרפת, שווייץ והאמירויות.
המחסור בעבודה גורם לגלי הגירה רבים מהמדינה. כ-3 מיליון מתושבי בורקינה פאסו גרים בחוף השנהב במטרה למצוא עבודה. בעבר כוח העבודה המהגר היה נודד לגאנה, אך בשנת 1967 זו סגרה את גבולה למהגרים מבורקינה פאסו וגירשה את אלו ששהו באותה העת בתחומה. גם כיום המדינות אליהן מהגרים העובדים חוששות מאוד מהמצב.
חלק גדול מהכלכלה הלאומית בבורקינה פאסו ממומן על ידי סיוע בינלאומי וחובה החיצוני הוא 1.3 מיליארד דולר.
על פי נתוני הבנק העולמי, עמד שיעור האינפלציה בבורקינה פאסו בין השנים 2000 ל-2020 על ממוצע של כ-2.5%, אך ב-2022 הוא טיפס לכ-14%, וב-2023 ירד ל-0.7%.
המטבע

המטבע הסחיר בבורקינה פאסו הוא פרנק CFA. המטבעות והשטרות זהים לאלו הסחירים במדינות אותו אחוד. שמה של בורקינה פאסו מופיע רק על 3 מטבעות זיכרון שהנפיקה בעריכים זהים של 6000 פרנק ומיועדים לאספנים. השם הקודם וולטה עלית הופיע רק על 3 ממטבעות הזיכרון של האחוד הכספי המערב אפריקני, אחד משני הגופים הבינלאומיים, שמדינותיהם משתמשות בפרנק הנזכר. מטבע 1 מכסף ו-1 מזהב הוטבעו בשנת 1972 ועליהם את שמות 7 מדינות וסמליהן כולל סמלה של וולטה העלית. מטבע כסף נוסף הוטבע בשנת 1982 ועליו שמות 6 מדינות וגם בו השם וולטה עלית. כל ה-3 הן יצירות אומנות יפהפיות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית המדינה מונה כ-22 מיליון נפש. במפקד האוכלוסין האחרון שנערך במדינה, ב-1996, נמנו בה כ-10.3 מיליון תושבים. 17% מתושבי המדינה עירוניים.
רוב האוכלוסייה מתרכז בדרום ובמרכז המדינה. באזורים אלו צפיפות האוכלוסין מגיעה אף ל-48 נפשות לקמ"ר. תופעה זו גורמת לנדידה עונתית של האוכלוסייה, בחיפוש אחר עבודות עונתיות.
הערים הגדולות במדינה: ואגאדוגו (הבירה 2,400,000), בובו-דיאולסו (903,000), ואיגויה (124,200) וקודוגו (88,000).
תוחלת החיים היא 63 שנים. הגיל החציוני של האוכלוסייה הוא 17.6 וקצב גידול האוכלוסייה הוא 2.6% לשנה, עם 4.27 ילדים בממוצע לכל אישה. תמותת התינוקות במדינה היא 49 יילודים מתים, על כל 1000 חיים. התמותה נובעת בין השאר מתשתיות רווחה ורפואה לקויות, עונות בצורת תכופות וכן מהתפשטות מגפת האיידס.
דמוגרפיה > מוצאות אתניים

חלוקה אתנית: 40.5% הם בני מוסי, 29.3% הם בני פולאני, 6% הם בני גורמנצ'ה, 6% בני גורונסי, 3% בני ביסה-סאמו, 2% בני דגרי-לובי, 2% בני בוואמו, 1.4% בני סנופו דיאולה, 1.4% בני בובו ו-8.5% אחרים.