עשתרת
הערות שוליים

↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 213
1 2  "עשתרת", באנציקלופדיה מקראית
1 2  Markus Egetmeyer, Salamine–Provenance indéterminée, Le dialecte grec ancien de Chypre, כרך 2: Répertoire des inscriptions en syllabaire chypro-grec‏, De Gruyter, 2010, עמ' 833, ISBN 978-3-11-021752-0. (בצרפתית);
Robert Stuart Merrillees, The Languages of Cyprus, Cahiers du Centre d’Études Chypriotes 20, 1993, עמ' 10–11 doi: 10.3406/cchyp.1993.1267
↑  Pierre Bordreuil, Eric Gubel, Bulletin d'antiquités archéologiques du Levant inédites ou méconnues, Syria. Archéologie, Art et histoire 62, 1985, עמ' 182–183 doi: 10.3406/syria.1985.6879;
Anna Elise Zernecke, The Lady of the Titles: The Lady of Byblos and the Search for her "True Name", Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 231;
Pierre Bordreuil, Astarté, la dame de Byblos, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 142, 1998, עמ' 1157 doi: 10.3406/crai.1998.15945
↑  כמו שנעשה לבעל זבֻל ("השר בעל"), הוא במקרא "בעל זבוב", ולמֶלֶך/מִלְך, הוא במקרא "מוֹלך", על משקל בושת, ואף לשמות איש־בעל ומפי־בעל, הם במקרא איש־בושת ומפי־בושת בשיבוש מובהק.
↑  שמואל פסברג, מדוע אין מוצאים מלך בהפסק במסורת טבריה למקרא?, לשוננו ס"ד, 2002, עמ' 213
↑  קונקורדנציית סטרונג #6253 – עשתרת
1 2  Karel van Der Toorn; Bob Becking; Pieter W. van der Horst (1999). Dictionary Of Deities And Demons In The Bible (באנגלית) (2nd Extensively Revised ed.). Brill. p. 113.
1 2  A. Cooper, A note on the vocalization of ʻashtoret, Zeitschrift für die alttestamentliche Wissenschaft 102, 1990, עמ' 98–100
↑  Henry A. Redpath, A Concordance to the Septuagint and the Other Greek Versions of the Old Testament (Including the Apocryphal Books), כרך 3, Baker Book House Company, 1983, עמ' 24–25
↑  R. S. P. Beekes, Etymological dictionary of Greek, Leiden: Brill, 2010, עמ' 179, ISBN 978-90-04-17418-4
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 119
↑  Markus Egetmeyer, Formation des noms, Le dialecte grec ancien de Chypre, כרך 1: Grammaire‏, De Gruyter, 2010, עמ' 241 (פסקה §267), ISBN 978-3-11-021752-0. (בצרפתית)
1 2  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 154–155
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 221, 223
↑  מ. ויינפלד, עבודת המולך בישראל ורקעה, דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות ה', 1969, עמ' 55
↑  הרודוטוס, היסטוריות, ספר 1, פסקאות 105, 131 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2  פאוסניאס, תיאורה של יוון, ספר 1, פרק 14 (אנ'), פסקה 7 (1.14.7)
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 196, 305
↑  Ernst F. Weidner, Helen Thomas, The Inscription from Kythera, The Journal of Hellenic Studies 59, 1939/ed, עמ' 137–138 doi: 10.2307/626920‏, JSTOR 626920
1 2 3  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 178, 307, 377
↑  לוקיאנוס, אודות האלה הסורית, פסקה 14 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  לוחות KTU2 1.2 I, 1.16 VI בכתבי אוגרית; KAI 14 (כתובת אשמנעזר)
1 2  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 155
↑  לוח KTU2 1.91, 1.148, 4.182
↑  James R. Davila, Bruce Zuckerman, The Throne of ʿAshtart Inscription, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 289, 1993, עמ' 75 doi: 10.2307/1357365‏, JSTOR 1357365
↑  KTU2 1.43, 1.112
1 2 3  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 156
↑  Robert M. Kerr, Notre-Dame-de-la-Ḥuronie? A note on 'Štrt ḥr, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 206–212 doi: 10.13109/wdor.2013.43.2.206
1 2 3 4  Robert M. Kerr, Notre-Dame-de-la-Ḥuronie? A note on 'Štrt ḥr, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 209
1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 95–96
1 2 3 4 5  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 469
1 2  CIS I 86, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 76
1 2 3  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 224
1 2 3 4 5  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 225
1 2  Stephanie L. Budin, A Reconsideration of the Aphrodite-Ashtart Syncretism, Numen 51, 2004, עמ' 107
↑  André Parrot, Les fouilles de Mari. Huitième campagne (automne 1952), Syria. Archéologie, Art et histoire 30, 1953, עמ' 196–221 doi: 10.3406/syria.1953.4901
↑  André Parrot, Les fouilles de Mari., Syria. Archéologie, Art et histoire 31, 1954, עמ' 151–171 doi: 10.3406/syria.1954.4996
↑  André Parrot, Mission Archéologique de Mari. III: Les Temples d'Ishtarat et de Ninni-Zaza, Geuthner, 1967
↑  Art of the First Cities: The Third Millennium B.C. from the Mediterranean to the Indus (באנגלית). Metropolitan Museum of Art. 2003. pp. 155–156. ISBN 978-1-58839-043-1.
↑  RIME 1.10.11.2002 composite (P431174), באתר CDLI ‏(Cuneiform Digital Library Initiative) (באנגלית)
↑  Antoine Cavigneaux, Bahija Khalil Ismail, Die Statthalter von Suḥu und Mari im 8. Jh. v. Chr. anhand neuer Texte aus den irakischen Grabungen im Staugebiet des Qadissiya-Damms, Baghdader Mitteilungen 21, 1990, עמ' 380
↑  Othmar Keel, Christoph Uehlinger, תרגום: Thomas H. Trapp, Gods, goddesses, and images of God in ancient Israel, Minneapolis, MN, 1998, עמ' 105, ISBN 0-8006-2789-X
↑  Daniel E. Fleming, Time at Emar: The Cultic Calendar and the Rituals from the Diviner's Archive, Eisenbrauns, 2000
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 215
1 2 3  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 217
↑  Stephanie L. Budin, A Reconsideration of the Aphrodite-Ashtart Syncretism, Numen 51, 2004, עמ' 108
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 216
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 62–65 – לוח UT 137
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 89–100 – לוח UT 68
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 441-442 – לוח UT Krt שו' 133-148
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 451 – לוח UT Krt שו' 288-293
↑  לפירוש כללי על הנוסחה, וכן על הופעתה בעלילות בעל וענת ופירושה שם, ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 62–71 – לוח UT 137
להופעת הנוסחה בעלילת כרת ופירושה שם, ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 536–542 – לוח UT 127
↑  לוח KTU2 1.92, ראו Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 216, וכן André Caquot, Jean-Michel de Tarragon, Jesús-Luis Cunchillos, Textes ougaritiques, tome II: Textes religieux et rituels; Correspondance, les Éditions du Cerf, 1989, עמ' 31
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 646-649 – לוח UT 601 = KTU2 1.114
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 655-660 – לוח UT 602 = KTU2 1.108
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 682–690 – לוח UT 607 = KTU2 1.100
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 699, 703 – לוח UT 608 = KTU2 1.107
↑  לוח UT 607; לפירוש ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 694
1 2  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 709–717 – לוח UT 609 = KTU2 1.148
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 715 – לוח UT 5 = KTU2 1.43; הקריאה לפי KTU2
↑  KTU2 1.91
↑  לוחות KTU2:‏ 1.48 (ל"עתֿתרת ש[ד]"), 1.49, 1.50, 1.81 (ל"עתֿתרת נדרג" ול"עתֿתרת אַבדֿר"), 1.112 (יין ל"עתֿתרת חֿר), 1.116 (רשימת זבחים בהשפעה חֿורית, הפותחת ב"דבחֿ עתֿתרת"), 1.148, וכן 1.47 ו־1.118 – רשימות אלים בלבד, ללא קרבנות.
↑  לוח RS 20.24.24, ראו Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 215
↑  לוח KTU2 1.86, ראו Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 216
↑  KTU2 1.41
↑  KTU2 4.168
↑  KTU2 4.182
↑  שלמה בכר, שלושה מופעים לדמות אחת במגילת שיר השירים: מיהי 'העולה', 'הנשקפה' ו'המתרפקת'?, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כ"ד, 2016, עמ' 214
↑  KTU2 4.219
↑  KTU2 4.245
↑  KTU2 4.790
↑  A. Bernard Knapp, An Alashiyan Merchant at Ugarit, Tel Aviv 10, 1983, עמ' 38–40 – לוח KTU2 2.42
↑  Manfried Dietrich, Oswald Loretz, Word-List of the Cuneiform Alphabetic Texts from Ugarit, Ras Ibn Hani and other places (KTU: second, enlarged edition), Ugarit-Verlag, 1996, עמ' 165
↑  Jean Leclant, Astarté a cheval d'après les représentations égyptiennes, Syria 37, 1960‏, JSTOR 4197317, Pl. 1
1 2 3 4 5 6  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 219
1 2  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 220
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 222
1 2 3  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 221
1 2 3 4 5 6  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 223
↑  Anna Elise Zernecke, The Lady of the Titles: The Lady of Byblos and the Search for her "True Name", Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 231
↑  Stephanie L. Budin, A Reconsideration of the Aphrodite-Ashtart Syncretism, Numen 51, 2004, עמ' 115
↑  Anna Elise Zernecke, The Lady of the Titles: The Lady of Byblos and the Search for her "True Name", Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 230–231
1 2 3  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 465
1 2  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 217–218
↑  CIS I 135, p. 170
↑  הרומאים בנו לה מקדשים ברומא (אנ') (אנ'), ראו: ליוויוס, Ab Urbe Condita,‏ 23.31
↑  SAA 02 005. Esarhaddon’s Treaty with Baal, King of Tyre באתר Open Reachly Annotated Cuneiform Corpus (ORACC), מתוך Simo Parpola and Kazuko Watanabe, Neo-Assyrian Treaties and Loyalty Oaths (State Archives of Assyria, 2), 1988
1 2  S. Langdon, A Poenician Treaty of Assarhaddon: Collation of K. 3500, Revue d'Assyriologie et d'archéologie orientale 26, 1929, עמ' 192
1 2  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 154
↑  Elizabeth Bloch-Smith, "Archaeological and Inscriptional Evidence for Phoenician Astarte", in: D. Sugimoto (ed.), Transformation of a Goddess, Vandenhoeck & Ruprecht, 2014, p. 178
↑  Elizabeth Bloch-Smith, "Archaeological and Inscriptional Evidence for Phoenician Astarte", in: D. Sugimoto (ed.), Transformation of a Goddess, Vandenhoeck & Ruprecht, 2014, p. 179
↑  סיכומים ומחקרים בנושא קיסריה וסביבתה - כרך ב' - 181 - "מקדשי קיסריה ההרודיאנית", יוסף פטריך, המכון לארכאולוגיה, האוניברסיטה העברית
↑  Joan E. Taylor, The Asherah, the Menorah and the Sacred Tree, Journal for the Study of the Old Testament 20, 1995-06, עמ' 47 doi: 10.1177/030908929502006602
↑  R. D. Barnett, The Nimrud Ivories and the Art of the Phoenicians, Iraq 2, 1935, עמ' 203 doi: 10.2307/4241579
↑  Jean Cantineau, Textes palmyréniens provenant de la fouille du Temple de Bel, Syria 12, 1931, עמ' 134 doi: 10.3406/syria.1931.3528
↑  סטפנוס מביזנטיון, de Urbibus, ערך "פילדלפיה" (ראו במקור היווני עם תרגום ללטינית ובמקור היווני עם תרגום לגרמנית)
↑  לוקיאנוס, אודות האלה הסורית, פסקה 4 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  Kition, באתר רשות העתיקות של קפריסין
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 218
↑  Maria Giulia Amadasi Guzzo, José Ángel Zamora López, Pratiques administratives phéniciennes à Idalion, Cahiers du Centre d’Études Chypriotes, 2020, פסקה 21
1 2 3  Maria Giulia Amadasi Guzzo, José Ángel Zamora López, L’archivio fenicio di Idalion: stato delle ricerche, Semitica et Classica 9, 2016-01, עמ' 191 doi: 10.1484/J.SEC.5.112732
↑  KAI 33, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 70–73
↑  Stephanie L. Budin, A Reconsideration of the Aphrodite-Ashtart Syncretism, Numen 51, 2004, עמ' 118
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 469–473
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 469–473, 479–480
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 473
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 466
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 481
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 483
↑  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 484
1 2  María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: Antonio Caballos Ruﬁno et al. (ed.), El Carambolo, Universidad de Sevilla, 2010, Historia y Geografía 165, עמ' 487
1 2  Antonia Ciasca, Some Considerations Regarding the Sacrifical Precincts at Tas-Silġ, Journal of Mediterranean Studies 3, 1993, עמ' 226, ISSN 1016-3476; Antonia Ciasca, La Isoli Maltesi e il Mediterraneo Fenicio, Malta Archaeological Review 3, עמ' 21–25
↑  Nicholas Vella, Defining Phoenician Religious Space: Oumm el-'Amed Reconsidered, Ancient Near Eastern Studies 37, 2000, עמ' 34 doi: 10.2143/anes.37.0.1081
1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 36
↑  Nicholas Vella, Defining Phoenician Religious Space: Oumm el-'Amed Reconsidered, Ancient Near Eastern Studies 37, 2000, עמ' 32–33 doi: 10.2143/anes.37.0.1081
1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 44–45
↑  KAI 71
↑  KAI 119
↑  Giovanni Colonna, "Tempio" e "santuario" nel lessico della lamine di Pyrgi, Scienze dell'Antichità 3–4, 1989–1990, עמ' 208–209 (ראו figs 7, 8)
↑  דליה שחורי,'"`UNIQ--nowiki-0000009C-QINU`"'השכונות החדשות של ירושלים הקדומה, באתר הארץ, 29 באפריל 2004
↑  ספר שופטים, פרק ב', פסוק י"ג
↑  ספר שופטים, פרק י', פסוק ו'
↑  ספר שמואל א', פרק ז', פסוק ג', פרק י"ב, פסוק י'
↑  ספר שמואל א', פרק ל"א, פסוק י'
↑  ספר מלכים א', פרק י"א, פסוקים ה'–ל"ג
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק י"ג
↑  מגן ברושי,'"`UNIQ--nowiki-000000A8-QINU`"'בין מונותאיזם טהור לאשתו של אלוהים, באתר הארץ, 29 בינואר 2008
↑  Boardman, John; Edwards, I. E. S.; Sollberger, E.; N. G. L. Hammond (1992). The Cambridge Ancient History. Cambridge University Press. pp. 494–. ISBN 978-0-521-22717-9.
↑  KAI 29, ראו Maria Giulia Amadasi Guzzo, Two Phoenician Inscriptions Carved in Ivory: Again the Ur Box and the Sarepta Plaque, Orientalia 59, 1990, עמ' 58–66
↑  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 156–157
↑  Gaby Abousamra, André Lemaire, Astarte in Tyre According to New Iron Age Funerary Stelae, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 157
↑  זוג אלוהי איננו זהות בין האלות. בכתובות פיניקיות מוזכרים הזוגות מלך־עשתרת, צד־תנת, מלך־בעל, מלך־אסר ועוד. ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 366, 373.
↑  KAI 285, ראו Maria Giulia Amadasi Guzzo, Two Phoenician Inscriptions Carved in Ivory: Again the Ur Box and the Sarepta Plaque, Orientalia 59, 1990, עמ' 58–66
↑  P. Buzi, D. Picchi, M. Zecchi, A proposito di alcuni testi e monumenti del Terzo Periodo Intermedio e dell’Epoca Tarda, Aegyptiaca et Coptica Studi in onore di Sergio Pernigotti BAR 2264, Oxford, 2011, עמ' 341
↑  RÉS 1
↑  RÉS 535, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 65–66
↑  Philip C. Schmitz, The Phoenician Text from the Etruscan Sanctuary at Pyrgi, Journal of the American Oriental Society 115, 1995, עמ' 559–575 doi: 10.2307/604727
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 183
↑  KAI 13
↑  KAI 14, ראו יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 188–197
↑  CIS I 4, p. 22
↑  James R. Davila, Bruce Zuckerman, The Throne of ʿAshtart Inscription, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 289, 1993, עמ' 76 doi: 10.2307/1357365‏, JSTOR 1357365
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 28–30
↑  KAI 292, ראו Catherine Apicella, Du roi phénicien au roi hellénistique. Les sanctuaires et le pouvoir royal en Phénicie, Topoi. Orient-Occident 19, 2014, עמ' 108–109 doi: 10.3406/topoi.2014.2533
↑  Pierre Bordreuil, Eric Gubel, Bulletin d'antiquités archéologiques du Levant inédites ou méconnues, Syria. Archéologie, Art et histoire 62, 1985, עמ' 182–183 doi: 10.3406/syria.1985.6879
1 2  Anna Elise Zernecke, The Lady of the Titles: The Lady of Byblos and the Search for her "True Name", Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 231
↑  Pierre Bordreuil, Astarté, la dame de Byblos, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 142, 1998, עמ' 1157 doi: 10.3406/crai.1998.15945
↑  Pierre Bordreuil, Astarté, la dame de Byblos, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 142, 1998, עמ' 1160 doi: 10.3406/crai.1998.15945
↑  CIS I 3914
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 156
↑  CIS I 263, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 235
↑  CIS I 245, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 313
↑  CIS I 255, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 332
↑  CIS I 3779, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 351–352
↑  CIS I 250, 2785, ראו נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 263, 280
↑  Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 240. (בגרמנית)
1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 119
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 127–129
↑  James R. Davila, Bruce Zuckerman, The Throne of ʿAshtart Inscription, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 289, 1993, עמ' 67 doi: 10.2307/1357365‏, JSTOR 1357365
↑  Monnaie : Bronze, Tyr, Phénicie, Hadrien, Gallica (בצרפתית)
↑  Joshua J. Mark, Tyre, World History Encyclopedia, ‏23 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.5.3, יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.17–1.18
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.18 (ראו במקור היווני) – לפי מנאנדרוס מאפסוס
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 2.112 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  Agnès Cabrol, Amenhotep III le magnifique, Rocher, 2000, Part II, Ch. 1, ISBN 2-268-03583-2
↑  ה. יעקב קצנשטיין, 'מחנה הצורים' אשר בנוף בארץ מצרים, ארץ־ישראל יד, 1978, עמ' 162
↑  משה דוד קאסוטו, האלה ענת: שירי עלילה כנעניים מתקופת האבות, מוסד ביאליק, 1951, עמ' 45
1 2  מ. ד. קאסוטו, ZEUS DEMARUS בכתבי אוגרית, ספרות מקראית וספרות כנענית, כרך א', הוצאת ספרים על שם י“ל מאגנס, תשל"ב, עמ' 253–256
↑  המקור לכל דברי סכניתן/פילון הוא אוסביוס מקיסריה, הכנה לבשורה, ספר 1 פסקה 10
↑  אכילס טטיוס (אנ'), לאוקיפה וקליטופונטה (אנ'), 1.1 (ראו במקור היווני עם תרגום לאנגלית)
↑  Fergus Millar, The Phoenician cities: a case-study of Hellenisation, The Cambridge Classical Journal 29, 1983, עמ' 67 doi: 10.1017/S0068673500004508‏, JSTOR 44696895
↑  מוטיב אישה בחלון באתר מטח
1 2  Openwork furniture plaque with a "woman at the window", באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
1 2 3  Amy Rebecca Gansell, Who’s the Fairest of them all? Feminine Beauty in the Hebrew Bible and Iron Age Ivory Sculpture, Friends of ASOR 3 (11), נובמבר 2015
↑  Gordon Loud, Charles B. Altman, Khorsabad, Part 2: The Citadel and the Town, The University of Chicago Press, 1938, Plate 51
↑  ראו בתרגום השבעים למשלי ז' ו'
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 1.199
↑  R. D. Barnett, The Nimrud Ivories and the Art of the Phoenicians, Iraq 2, 1935, עמ' 203–204 doi: 10.2307/4241579
↑  צוות מוזיאון ארצות המקרא, אישה בחלון, באתר מט"ח
↑  Rüdiger Schmitt, Astarte, Mistress of Horses, Lady of the Chariot: The Warrior Aspect of Astarte, Die Welt des Orients 43, 2013, עמ' 213–214, 225
↑  אלי אביבי, האמנם הצבריות יפות? היא יפה – בטבע!, העולם הזה 1273, 31 בינואר 1962, עמ' 12–13
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293881305171  GND: 118650750  LCCN: n2016036345  SUDOC: 027454223  VIAF: 805767   WorldCat (עם VIAF): 805767 
עשתרת הקשתית על סוס, על מצבה מצרית
שרידי הטירה שנבנתה על מקדש עשתרת ארך/ונוס אריקינה באריקס
שני צדי "תעריף כתי", המפרט את הוצאות מקדש עשתרת בעיר כתי לפי חודשים
שרידי מקדש מגליתי בתס־סילג', שבהמשך הפך למקדש עשתרת במלטה
צלמיות עמוד אפייניות לממלכות ישראל ויהודה בתקופת בית ראשון
הכתובת על ארון השנהב שניתן כמתנה לעשתרת
מראה באתר הקודש בפירגי, שכלל מקדש לעשתרת (כפי שמוזכר בלוחיות פירגי)
מטבע פיניקי ועליו עץ וסלעים, שכנראה מסמלים את סיפור ייסוד צור על אי צף שעליו עץ זית
מטבע ברונזה צורי מימי הדריאנוס, משמאל טיכה עטורת כתר מגדלים והינומה, מימין עשתרת על אניית משוטים אוחזת כתר בימינה ושרביט בשמאלה
מטבע של יוליה מאיסה מצידון, מימין: עשתרת נוסעת בקרון שעל גגו כפות תמרים.
לוחית שנהב מחדתו, קשורה כנראה לפולחן עשתרת