stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנץ מסמר
מגנטיזם חייתי ופיתוח שיטות טיפול

ב-1775 פיתח מסמר את התאוריה שלו שנקראה מגנטיזים חייתי (Magnétisme Animal). התאוריה היוותה שינוי משמעותי מהתאוריה שהציג בדוקטורט, שכן כוח הכבידה לא משחק בה תפקיד משמעותי. מסמר טען שביקום ובגוף האדם נמצא נוזל בלתי נראה בעל תכונות מגנטיות ונוזל זה אחראי לבריאות של האדם, התלויה בהרמוניה של הגוף עם הטבע. בתחילה הוא סבר כי טיפול באדם בעזרת מגנט יכול לשחרר חסימות בזרימת הנוזל בגוף ולהביא לריפוי. בהמשך הוא סבר שהשימוש במגנטים אינו הכרחי ושהמגע והמגנטיות של עצמו בחולים מחולל את המיגנוט ואת תהליך הריפוי. מסמר התחיל את הטיפולים שלו כטיפולים אישיים, אבל בהמשך עבר לטיפול קבוצתי וסבר כי המגע ומערכת היחסים בין המטופלים חשובים לתהליך.
טענותיו של מסמר בדבר היכולת לרפא באמצעות מגנטיזם חייתי התקבלו בגיחוך ובהתנגדות מצד חברי הפקולטה לרפואה בווינה ובעקבות כך הוא החליט ב-1778 לעבור לפריז, שם מלאכתו זכתה ליותר פופולריות.
הטיפולים הקבוצתיים שמסמר פיתח התרחשו בדרך כלל בגיגית שכונתה Baquet ובתוכה מים "ממוגנטים". מהגיגית יצאו מוטות ברזל בהם החזיקו המטופלים. הם היו נעים במעגל, ויכלו להעביר ביניהם את הכוח המרפא באמצעות חבל שעבר בין כולם ובמגע של קצות האצבעות. מסמר ניצח על הטקס לבוש משי סגול. התפאורה כולה שכללה שטיחים כבדים, תמונות וקישוטים מתחום האסטרולוגיה, מראות ווילונות כבדים, כמו גם האווירה הקולית, שכללה לסירוגין שקט מוחלט, מילות לחש, צעקות, התפרצויות צחוק, או מוזיקה, נועדו לבודד את המטופלים מהעולם החיצוני וליצור אצלם משבר. לאחר הטיפול דיווחו רבים מהמטופלים על שיפור במצבם.
ועדת חקירה בפריז

מסמר נקלט יפה בחוגי המלוכה והאצולה בצרפת. הוא פתח ב-1778 קליניקה מצליחה בפריז בחסות מלך צרפת לואי השישה עשר ואשתו מארי אנטואנט. הצלחות טיפוליו נדונו בשיחות הסלון של החברה הגבוהה בפריז. חלק ראו בו גאון אבל חלק ראו בו שרלטן ומאחז עיניים. לאחר לחצים שהופעלו על ידי הקהילה המדעית בפריז הסכים מלך צרפת בשנת 1784 להקים ועדה שתחקור את טיפוליו של מסמר.
בוועדת החקירה פעלו חמישה מחברי האקדמיה למדעים — ביניהם בנג'מין פרנקלין שהיה אז שגריר ארצות הברית, ז'אן סילבאן באיי (Bailly) והכימאי אנטואן לבואזייה — וארבעה רופאים בעלי שם — ביניהם ז'וזף גיוטן (ממציא הגיליוטינה). מי שנבחר להגן על התאוריה בפני הוועדה היה הרופא שארל דסלון (Deslon), שהיה מהבולטים בתומכיו של מסמר, וחבר בפקולטה לרפואה בפריז ובחברה המלכותית לרפואה. אולם, לפני תחילת עבודת הוועדה מסמר פרסם מכתב גלוי לבנג'מין פרנקלין, בו הוא התנער מהאופן בו דסלון מבין ומייצג את התאוריה.
הוועדה הקשיבה להרצאות של דסלון וחזתה במטופליו עוברים טיפולים ונכנסים למצב טראנס, אך חבריה לא השתכנעו. הם ערכו גם ניסויים שונים על מנת לבחון את התאוריה. בין השאר, הם ניסו על עצמם סוגים שונים של טיפול, אך לטיפול לא הייתה השפעה עליהם. בניסוי אחר הם ביקשו מדסלון להפעיל את כוחו על כוס מים אחת מבין חמש כוסות מים זהות, זאת מבלי לגלות למטופל באיזה כוס מדובר, ונוכחו כי המטופל מגיב לכוס הלא נכונה. בסיכומו של דבר, ולאחר שחברי הוועדה חזו במספר ניסויים כושלים מעין זה, הם קבעו שאין כל ביסוס מדעי לתאורית המגנטיזם וכי הצלחת הטיפולים נובעת מדמיונם של המטופלים (מה שמאוחר יותר נקרא "אפקט פלצבו"). תהליך הבדיקה של הוועדה ומסקנותיה פורטו בדוח שהוועדה פרסמה לעיון הציבור הרחב, אך רבים מתומכיו של מסמר לא השתכנעו.
לאחר שמסקנות הוועדה פורסמו נאלץ מסמר לעזוב את פריז ב-1785. הוא חזר לווינה ולאחר מכן לגרמניה שם השתקע בעיירה מרסבורג בה מת בשנת 1815.
השפעתו של מסמר

מסמר למעשה הפעיל היפנוזה וסוגסטיה על המטופלים. ב-1842 פיתח ג'יימס ברייד (1795–1860) את שיטתו של מסמר שנקראה עד אז "מסמריזם" והשתמש במילה היפנוזה שמשמעותה ביוונית שינה.
באנגלית קיים הפועל: to mesmerise שפירושו להפנט, לרתק.
ראו גם

מגנטותרפיה
לקריאה נוספת

דניאל אלגום, היסטוריה של הפסיכולוגיה, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2019, עמ' 537-534.
פרופ' אליעזר ויצטום וד"ר יעקב מרגולין, פרקים בהתפתחות הפסיכיאטריה.
הערות שוליים

↑  Robert Darnton, 1968, Mesmerism and the End of the Enlightenment in France, Harvard University Press, pp. 3-4.
↑  Robert Darnton, 1968, Mesmerism and the End of the Enlightenment in France, Harvard University Press, ch.1.
↑  Encyclopedia Britanica, Franz Anton Mesmer.
↑  Patsy A. Gerstner. "Mesmer, Franz Anton (1734-1815).(Narrative Biography)." Encyclopedia of World Biography, 1998, Encyclopedia of World Biography, Edition 1, 1998.
↑  Robert Darnton, 1968, Mesmerism and the End of the Enlightenment in France, Harvard University Press, pp. 48.
↑  Robert Darnton, 1968, Mesmerism and the End of the Enlightenment in France, Harvard University Press, pp. 8.
↑  Robert Darnton, 1968, Mesmerism and the End of the Enlightenment in France, Harvard University Press, pp. 62-64.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265348605171  PLWABN: 9810564797905606  BIBSYS: 90055973  BNC: 000047137  BNE: XX1692388  BnF: cb12185091m (data)  CANTIC: a10123507  CiNii: DA03155502  GND: 118581309  HDS: 048317  ISNI: 0000 0001 1069 8770  LCCN: n80060837  LNB: 000310277  NDL: 00769063  NKC: jn20000701217  NLA: 35739952  NLG: 246740  NLK: KAC202109484  NSK: 000391326  NTA: 068325428  RERO: 02-A005550762  SELIBR: 352664  SNAC: w6rb8v2c  SUDOC: 030436079  Trove: 1065670  VcBA: 495/46345  VIAF: 71434361   WorldCat (עם VIAF): 71434361 
קברו של מסמר במרסבורג, גרמניה
פיליפ ז'רוסקי

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1978 (בן 46) מזון-לאפיט, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  Conservatoire à rayonnement régional de Versailles  הקונסרבטוריון העירוני של פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 פרסים והוקרה:  פרס הנדל (2015)  זמר השנה של אקו קלאסיק (2008)  זמר השנה של אקו קלאסיק (2016) 
 חתימה:   
 www.philippejaroussky.fr
 
פיליפ ז'רוסקי (בצרפתית: Philippe Jaroussky‏; נולד ב-13 בפברואר 1978) הוא זמר קונטרה-טנור צרפתי. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בנגינה בכינור, זכה בפרס בקונסרבטוריון ורסאי, ולאחר מכן עבר לנגינה בפסנתר לפני שפנה לשירה אופראית.
באופן יוצא דופן עבור קונטרה-טנור, ז'רוסקי שר במנעד פלסט. לדבריו, קול השירה הטבעי שלו נמצא בטווח הבריטון.
קריירה מוקדמת

ז'רוסקי נולד במזון-לאפיט. סבא רבא שלו היה מהגר רוסי שברח מהמהפכה הבולשביקית.
ז'רוסקי קיבל את ההשראה לשירה מזמר הקונטרה-טנור פבריס די פאלקו. הוסמך על ידי הפקולטה למוזיקה מוקדמת בקונסרבטוריון של פריז. בשנת 1996 החל ללמוד שירה אצל ניקול פאליין. הוא ייסד את האנסמבל ארטאסרס (איט') בשנת 2002, והופיע לעיתים קרובות עם אנסמבל מתאוס בניהולו של ז'אן-כריסטוף ספינוזי ועם האנסמבל לארפגיאטה (איט') בניהולה של כריסטינה פלוהר.
ב-29 ביולי 2016 ביצע את שירו של דייוויד בואי "Always Crashing in the Same Car" בנשף דייוויד בואי, במחווה לזמר המנוח כחלק מסדרת הנשפים ברויאל אלברט הול שבלונדון.
בספטמבר 2017, כחלק מהפתיחה של מרכז המוזיקה "לה סיין מוזיקל" (צר'), השיק ז'רוסקי את תוכנית החינוך שלו, האקדמיה המוזיקלית של פיליפ ז'רוסקי.
הכרה ופרסים

על פי העיתון לה טראס (צר'), "הזמר הצעיר הזה עם הקול המלאכי והווירטואוזיות השטנית הגיח אל אור הזרקורים ותוך שנים ספורות הפך לכישרון הווקאלי הצרפתי החדש והגדול".[דרוש מקור] בשנת 2004 הוא קיבל את פרס ה-Revélation Artiste lyrique Victoires de la musique classique, וכמו כן זכה בתואר Artiste lyrique de l'année בשנים 2007 ו-2010. ז'רוסקי זכה בפרס "הזמר הטוב ביותר של השנה" בטקס פרסי הד קלאסיק, 2008 ו-2016. הוא גם קיבל פרס אקו קלאסיק (בצרפתית: Echo Klassik) בשנת 2012 עבור האלבום "דואטי" (בצרפתית: Duetti), אותו הקליט יחד עם מקס עמנואל צ'צ'יץ'. בשנת 2020 זכה בתואר כבוד בטקס ה-Victoires de la musique classique.
ז'רוסקי זכה בתואר אביר מסדר האמנויות והספרות ב-2009 והועלה בדרגה במסדר ב-2019.
ב-13 בנובמבר 2019, לרגל ציון עשרים שנה להופעת הבכורה שלו, נחנכה דמות שעווה שלו שפוסלה על ידי אריק סן-שפרה במוזיאון גרוון, במהלך קונצרט שלו, בו קיבל את המדליה של מסדר האמנויות והספרות. האסטרואיד 332183 ז'רוסקי נקרא על שמו.
בתרבות

שירים שבוצעו על ידי ז'רוסקי שימשו בסרט מושב טורקי מאת במאי הקולנוע האוזבקי-רוסי יוסופ ראזיקוב, 2017.
חיים אישיים

בראיון ב-2011 אמר ז'רוסקי: "אני לא אוהב לדון בחיי האישיים. אני מרגיש כי במוזיקה קלאסית לא צריך לדבר על זה. יש לי הרבה סיבות". הוא הומוסקסואל מוצהר ונמצא במערכת יחסים עם בן זוג שאינו מוזיקאי מאז 2007.
הערות שוליים

↑  "Philippe Jaroussky". ארכיון מ-2011-02-17. נבדק ב-2011-02-17.
↑  Bertrand Dermoncourt (6 במאי 2009). "Philippe Jaroussky: 'Je cherche la magie originelle du baroque'". L'Express (בצרפתית). נבדק ב-9 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Who Can Resist a Man Who Sings Like a Woman?". The New York Times. 19 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Angelic presence". Stevedow.com. נבדק ב-6 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philippe Jaroussky – Anaclase". Anaclase.com. נבדק ב-18 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Philippe Jaroussky and Ensemble Artaserse at the Wigmore Hall operatoday.com
↑  "Prom 19: David Bowie Prom". BBC Music Events. נבדק ב-18 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Académie musicale Philippe Jaroussky
↑  Campion, Alexis (2017-05-23). "Musique : l'académie du maître Philippe Jaroussky va ouvrir ses portes". Le Journal du Dimanche.
↑  Peltier, Elian (2018-01-18). "Philippe Jaroussky réussira-t-il à ouvrir la musique classique à la diversité ?". The New York Times (בצרפתית).
↑  "Palmarès 2004". France Télévisions. נבדק ב-2020-04-19.
↑  "Le palmarès complet des Victoires de la musique classique". Le Monde. 2007-03-01.
↑  Dermoncourt, Bertrand (2010-02-09). "Les Victoires de la musique classique commentées". L'Express.
↑  Garat, Jean-Baptiste (2020-02-21). "Kantorow, Bernheim et Deshayes sacrés aux Victoires de la musique classique". Le Figaro.
↑  "Donovan et Philippe Jaroussky décorés dans l'ordre des Arts et Lettres". La Dépêche du Midi. AFP. 2009-01-12.
↑  "Nomination dans l'ordre des Arts et des Lettres – été 2019" (הודעה לעיתונות). Ministère de la Culture. 2019-10-31. נבדק ב-2020-04-23.
↑  "Philippe Jaroussky, un contre-ténor au musée Grévin". France Musique. 2019-11-15.
↑  Elena Stishova, "Диагноз. 'Турецкое седло'" (Diagnosis. Turkish Seat) – a critical review of the film with Russian titles of two pieces sung by Jaroussky, Iskusstvo Kino magazine, May–June 2017, no 5/6, accessed 03 March 2018.
↑  hometheaterhifi
↑  "A Natural High – with No Surgical Intervention". Sydney Morning Herald. 16 בפברואר 2010. נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dow, Steve (7 בפברואר 2010). "Angelic presence". The Sun Herald (republished at SteveDow.com.au and archive.brandenburg.com.au). נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Botha, Jacques (1 בדצמבר 2017). "The Divine Philippe Jaroussky". Gay Pages. נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rupp, Christian (בפברואר 2015). "Abstandhalter zur Hysterie der Oper (Keeping a Distance from Opera's Hysteria)". נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cascales, Agustin (21 באוקטובר 2016). "No entiendo que Ricky Martin sea un icono gay". Shangay. נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455577005171  PLWABN: 9810615801805606  BIBSYS: 7009256  BNE: XX4769696  BnF: cb14045532r (data)  CANTIC: a11326323  CiNii: DA15139809  GND: 135257492  ISNI: 0000 0001 1494 7228  LCCN: no2003048920  LNB: 000141505  MusicBrainz: 4ab01afd-403e-43ca-a034-c4ee8b15e8d0  NKC: xx0043030  NSK: 000592932  RERO: 02-A022692773  SUDOC: 084163313  VIAF: 85572265   WorldCat (עם VIAF): 85572265
פרסף מצוי

| פרסף מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: פרספיים
סוג:: פרסף
מין:: פרסף מצוי
שם מדעי
 Rhinolophus blasii ‏Peters, 1866
תחום תפוצה
 תחום תפוצה עולמי של הפרסף המצוי
פרסף מצוי (שם מדעי: Rhinolophus blasii) הוא מין עטלף חרקים ממשפחת הפרספיים המצוי באזור המזרח התיכון, צפון אפריקה ודרום אירופה.
מאפיינים והתנהגות

הפרסף המצוי הוא עטלף בגודל בינוני, שמשקלו 8–11 גרם ואורך האמה שלו 44–48 ס"מ. הוא שוכן במערות, חורבות ומבנים נטושים. ניזון מחרקים בסביבה סבוכה שאותם הוא תופס בזמן המעוף. אקולוקציה במין זה מאופיינת בסיגנל CF בתדרים 92kHz–90kHz.
ההזדווגות מתרחשת כנראה בסוף החורף ובאביב מתרחשת המלטה של צאצא יחיד.
בישראל

הפרסף המצוי נמצא בסכנת הכחדה בישראל עקב איסוף עטלפים על ידי חוקרים בשנות ה-40 וה-50, בין היתר באמצעות ירי ברובה ציד. הרעלות שבוצעו משנות ה-60 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20, וכוונו נגד אוכלוסיות של עטלפי פירות שנחשבו למזיקים לחקלאות ושכנו ביחד עם אוכלוסיות הפרסף המצוי, גרמו לפגיעה נוספת באוכלוסיית המין בישראל.
כיום המין חי בישראל בעיקר במערות באזור הגליל העליון, שסך כל הפרטים בהן אינו עולה על 1,500. קיימות אוכלוסיות נוספות וקטנות יותר בכרמל, דרומה לאורך ההר עד ירושלים, ולאורך בקעת הירדן עד צפון בקעת ים המלח.
מין זה מבצע בישראל נדידה עונתית בין מושבות קיץ וחורף, ולפחות באזורים מסוימים אינו שרוי בתרדמת חורף אלא נשאר פעיל גם במהלך החורף.
הערות שוליים

↑  פרסף מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  רשות הטבע והגנים, תכנית הניטור הארצית לעטלפי ישראל: סקר עטלפי חרקים בישראל 2014, ‏יוני 2015
1 2  החברה להגנת הטבע - פַּרְסַף מָצוּי, באתר www.teva.org.il
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
פרסף הנגב

| פרסף הנגב |
| --- | --- |
 פרסף הנגב
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: פרספיים
סוג:: פרסף
מין:: פרסף הנגב
שם מדעי
 Rhinolophus clivosus ‏1828
תחום תפוצה


פרסף הנגב (שם מדעי: Rhinolophus clivosus) הוא מין של עטלף חרקים ממשפחת הפרספיים, החי באפריקה, ישראל וחצי האי ערב.
מאפיינים

גודלו נע בין 4.8 ל-5.8 סנטימטרים, כאשר אורך הזנב הוא כ-2.5 סנטימטרים. צבע הפרווה של הפרסף הוא אפור כאשר הבטן בהירה יותר מהגב, ומשקלו של הפרסף נע בין 8 ל-17 גרם, והנקבות גדולות יותר מהזכרים.
האקולוקציה של מין זה בישראל מאופיינת בסיגנל CF בתדר 84 kHz.
הוא חי בערבות, מדבריות, חורבות, מערות ומבנים נטושים.
פרסף הנגב נמצא בדרך כלל לבד או בקבוצות קטנות. הוא פעיל בלילה ובמהלך היום הוא ישן.
תזונה

תפריטו מבוסס על חיפושיות, דבורים, פרפרים וחרקים גדולים שהוא צד על הקרקע ועל צמחים שהוא מעופף סביבם.
הערות שוליים

↑  פרסף הנגב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אבי ארבל, לקסיקון מפה- היונקים, מפה, 2008
↑  יורם יום טוב, הרואים את הקולות: עטלפים - בין מיתוס למציאות, מסת"ב 978-965-572-563-6
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 2019/2020 בליגה האירופית

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון ריין אנרגי, קלן, גרמניה (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  27 ביוני 2019 – 21 באוגוסט 2020 (שנה)
 מספר משתתפות:  48
 הזוכה:  ספרד סביליה
 מספר משחקים:  197
 מספר שערים:  548 (2.78 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  4,069,102 (20,655 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל ברונו פרננדש (8 שערים)
 → 2018/20192020/2021 ←
עונת 2019/2020 בליגה האירופית הייתה העונה ה-49 של טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א והעונה ה-11 שהטורניר מתקיים במתכונתו הנוכחית.
משחק הגמר היה אמור להיערך ב-27 במאי באצטדיון אנרגה גדנסק בפולין אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה באירופה הוא הועבר משם ונערך ב-21 באוגוסט באצטדיון ריין אנרגי בקלן שבגרמניה ובו ניצחה סביליה את אינטר מילאנו בתוצאה 2–3. הזוכה בתואר, סביליה, תשחק נגד זוכת ליגת האלופות, באיירן מינכן, בסופר קאפ האירופי וכתוצאה מזכייתה קיבלה כרטיס אוטומוטי לשלב הבתים בליגת האלופות בעונת 2020/21.
ארבע קבוצות ישראליות השתתפו במפעל: מכבי חיפה (סגנית האלופה בליגת העל) שהודחה בשלב המוקדמות השני על ידי שטרסבורג, הפועל באר שבע (המדורגת שלישית בליגת העל) שהודחה בשלב הפלייאוף על ידי פיינורד, בני יהודה (מחזיקת גביע המדינה 2018/19)
שהודחה בשלב הפלייאוף על ידי מאלמה ומכבי תל אביב (נשרה ממוקדמות ליגת האלופות) שהודחה בשלב המוקדמות השלישי על ידי סודובה.
השפעת מגפת הקורונה

התפרצות מגפת הקורונה באירופה במהלך שלב שמינית הגמר שהיה אמור להיערך ב-12 וב-19 במרץ, השפיעה על קיום מספר משחקים. המשחקים של הקבוצות האיטלקיות אינטר מילאנו ורומא נגד חטאפה וסביליה בהתאמה נדחו בגלל חומרת המגפה באיטליה באותה תקופה, המשחקים שהתקיימו ביוון, גרמניה ואוסטריה התקיימו אך ללא קהל ואילו המשחקים שהתקיימו בטורקיה ובסקוטלנד שוחקו כרגיל. ב־15 במרץ הודיעה אופ"א כי משחקי הגומלין כולם יידחו עד להודעה חדשה, וצוות משימה של אופ"א התכנס כדי לתכנן מחדש את המשך העונה. ב־23 במרץ הוכרז כי האצטדיון אנרגה גדנסק, בגדנסק, שבפולין לא יארח את משחק הגמר של התחרות, שתוכנן במקור ל-27 במאי 2020, אלא במקום זאת יארח את גמר 2021.
ב־17 ביוני הוכרז כי הליגה האירופית תחזור ב־5 באוגוסט ותסתיים ב־21 באוגוסט, במתכונת של טורניר "שמונה האחרונות" ללא משחקי גומלין שייערך בארבעה מגרשים בגרמניה ללא קהל. המשחקים שנותרו בשלב שמינית הגמר ישוחקו גם כן ללא קהל, כשבמשחקים בהם נערך כבר הסיבוב הראשון ישוחק גם משחק גומלין, ואילו בשני המשחקים בהם לא נערך סיבוב ראשון, ההכרעה תהיה במשחק בודד באצטדיון נייטרלי בגרמניה.
העפלה

213 קבוצות מכל 55 התאחדויות של אופ"א צפויות להשתתף בליגה האירופית 2019/2020, דירוג הקבוצות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הקבוצות מכל ליגה.
מליגות 1–51 (למעט ליכטנשטיין) שלוש קבוצות.
מליגות 52–54 שתי קבוצות.
מליכטנשטיין וקוסובו (המדורגת 55) קבוצה אחת (בליכטנשטיין אין ליגה מקומית אלא גביע בלבד).
נוסף על הנ"ל, 55 קבוצות שיודחו מליגת האלופות (ברירת המחדל היא 57 קבוצות, אולם מחזיקות ליגת האלופות והליגה האירופית העפילו לליגת האלופות מהכרטיס של הליגה).
העפלה > דירוג הליגות

הדירוג לעונת 2019/20 הוא דירוג הליגות לשנת 2018, שמביא בחשבון את ביצועי הקבוצות בעונות 2013/14 עד 2017/18 בליגת האלופות ובליגה האירופית.
מלבד המקומות המוקצות לליגה, ייתכן שקבוצות נוספות יקבלו מקום בליגה האירופית:
(UCL) קבוצות שהועברו מליגת האלופות.
לוח זמנים

כל ההגרלות נערכו במשרדי אופ"א בעיר ניון, שווייץ, למעט אם נכתב אחרת.
ב-12 במרץ 2020 הופסקה העונה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
| שלב | סיבוב | תאריך הגרלה | מפגש ראשון | מפגש שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות | שלב המוקדמות הראשוני | 11 ביוני 2019 | 27 ביוני 2019 | 4 ביולי 2019 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות הראשון | 18 ביוני 2019 | 11 ביולי 2019 | 18 ביולי 2019 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השני | 19 ביוני 2019 | 25 ביולי 2019 | 1 באוגוסט 2019 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השלישי | 22 ביולי 2019 | 8 באוגוסט 2019 | 15 באוגוסט 2019 |
| מוקדמות | שלב הפלייאוף | 5 באוגוסט 2019 | 22 באוגוסט 2019 | 29 באוגוסט 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 1 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 19 בספטמבר 2019 | 19 בספטמבר 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 2 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 3 באוקטובר 2019 | 3 באוקטובר 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 3 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 24 באוקטובר 2019 | 24 באוקטובר 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 4 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 7 בנובמבר 2019 | 7 בנובמבר 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 5 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 28 בנובמבר 2019 | 28 בנובמבר 2019 |
| שלב הבתים | מחזור 6 | 30 באוגוסט 2019 (מונקו) | 12 בדצמבר 2019 | 12 בדצמבר 2019 |
| שלב הנוקאאוט | 32 האחרונות | 16 בדצמבר 2019 | 20 בפברואר 2020 | 27 בפברואר 2020 |
| שלב הנוקאאוט | שמינית הגמר | 28 בפברואר 2020 | 12 במארס 2020 | 5-6 באוגוסט 2020 |
| שלב הנוקאאוט | רבע הגמר | 10 ביולי 2020 | 10-11 באוגוסט 2020 | 10-11 באוגוסט 2020 |
| שלב הנוקאאוט | חצי הגמר | 10 ביולי 2020 | 16-17 באוגוסט 2020 | 16-17 באוגוסט 2020 |
| שלב הנוקאאוט | גמר | 10 ביולי 2020 | 21 באוגוסט 2020 באצטדיון ריין אנרגי, קלן | 21 באוגוסט 2020 באצטדיון ריין אנרגי, קלן |
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות הראשוני

בשלב זה שיחקו 14 קבוצות. המשחקים התקיימו בשיטה של שני משחקים - בית וחוץ. המנצחת בסיכום הכולל של שני המפגשים עלתה לשלב המוקדמות הראשון. הגרלת שלב זה נערכה ב-11 ביוני. המשחק הראשון נערך ב-27 ביוני ומשחק הגומלין נערך ב-4 ביולי.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| לוקסמבורג פרוגרס נידרקורן | 2–2 (ש) | ווילס אוניברסיטת מטרופולין קארדיף | 1–0 | 1–2 |
| סן מרינו לה פיוריטה | 1–3 | אנדורה אנגורדני | 0–1 | 1–2 |
| אנדורה סנט ג'וליה | 3–6 | גיברלטר פ.צ. יורופה | 3–2 | 0–4 |
| צפון אירלנד באלמינה יונייטד | 2–0 | איי פארו NSI רובניק | 2–0 | 0–0 |
| קוסובו פרישטינה | 1–3 | גיברלטר סנט ג'וזף | 1–1 | 0–2 |
| איי פארו KI קלאקסוויק | 9–1 | סן מרינו טרה פיורי | 5–1 | 4–0 |
| ויילס ברי טאון | 0–4 | צפון אירלנד קליפטונוויל | 0–4 | 0–4 |