stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורת המודלים
משפטים חשובים

משפט Ryll-Nardzewski:
משפט זה מאפשר לאפיין את התורות שיש להן בדיוק מודל בן מניה אחד עד כדי איזומורפיזם; אלה התורות ה- \!\,\aleph _{0}-קטגוריות.
נמצאו (באופן בלתי תלוי, על ידי מספר חוקרים) התנאים השקולים הבאים לתורות בשפות בנות מניה, שיש להן מודלים אינסופיים:
התורה  \!\,\aleph _{0}-קטגורית;
כל טיפוס מסדר n הוא מבודד (לכל n טבעי);
לכל n טבעי, אוסף הטיפוסים מסדר n הוא סופי;
לכל מספר טבעי n, יש מספר סופי של נוסחאות עם n משתנים חופשיים, עד כדי שקילות ביחס לתורה;
כל מודל בן מניה של התורה הוא אטומי.
משפט "לעולם לא 2" של ווט:
ההצבעה על מודלים רוויים ואטומיים מאפשרת להוכיח שלא ייתכן שלתורה מסדר ראשון בשפה בת מניה יהיו שני מודלים בני מניה עד כדי איזומורפיזם (זהו משפט ווט - vaught's 'never 2' theorem). 
הסיבה לכך היא שניתן להוכיח שקיומם של שני מודלים בדיוק מחייבת שאחד מהם הוא ראשוני, והשני הוא רווי. מתוכם ניתן ליצור מודל שלישי, שהוא אינו ראשוני ואינו רווי, ולכן לא איזומורפי לאף אחד משני המודלים האלה.
משפט האיזומורפיזם של סקוט:
נובע ממחקר מתקדם יותר בתורת המודלים, כשהמודלים אינם בלוגיקה מסדר ראשון. הרקע למשפט הוא פיתוחן של לוגיקות אינסופיות (בהן ניתן לכמת על מספר אינסופי של איברים, ולבצע קוניונקציות ודיסיונקציות אינסופיות).
אחת מהן היא הלוגיקה  L(\omega _{1},\omega ), שהיא חזקה מהלוגיקה מסדר ראשון - היא עולה עליה בכך שניתן לבצע בה קוניונקציות ודיסיונקציות בנות מניה. 
משפט האיזומורפיזם של סקוט אומר שלכל מבנה בן מניה יש פסוק בלוגיקה  L(\omega _{1},\omega ) המאפיין אותו עד כדי איזומורפיזם.
השערת ווט

שאלות רבות עולות בקשר למספר המודלים מעוצמה k, עד כדי איזומורפיזם, שיש לתורה T (לצורך הפשטות דנים בתורה שהיא בת מניה מסדר ראשון, ובעלת מודלים אינסופיים). 
נסמן מספר זה ב- I(T,k).
בפרט נחקרה שאלה זו לגבי הערכים שיכול לקבל  I(T,\aleph _{0}):
קל לראות שיש למונה זה חסם עליון, והוא  2^{\aleph _{0}}. 
ממשפט "אף פעם לא 2" של ווט, מונה זה שונה מ-2. מצד שני, לכל מספר טבעי אחר n יש דוגמה לתורה T כך ש-  I(T,\aleph _{0})=n. כך גם ל- \!\,\aleph _{0}.
השערת ווט (vaught's conjecture) היא ההשערה שאלו האפשרויות היחידות: אם  I(T,\aleph _{0}) אינו בן מניה, אז עוצמתו היא כעוצמת הרצף. 
קל לראות שהיא נובעת בקלות מהשערת הרצף; אך ללא הנחת השערת הרצף מתקבלת בעיה קשה מאוד לפתרון.
משפט מורלי:
מורלי (Morley) הגיע לפתרון חלקי לבעיה זו. הוא הוכיח שללא השערת הרצף, אם מניחים כי  I(T,\aleph _{0}) גדול מ-  \!\,\aleph _{1}, אז עוצמתו היא בהכרח  2^{\aleph _{0}}. הוכחת המשפט עושה שימוש כביר בלוגיקה אינסופית (אף על פי שניסוחו תקף ללוגיקה מסדר ראשון, ולכאורה לא מצריך מעבר כזה) ובתורת הקבוצות התיאורית.
אם כן, מחוזקים ממשפט מורלי, פתרון השערת ווט מצטמצם לשאלה האם קיימת תורה T עבורה  I(T,\aleph _{0}) שווה ל -  \aleph _{1}. להוכיח שלא תיתכן תורה כזו, או לחלופין לתת דוגמה לתורה כזו (בהנחת שלילת השערת הרצף), פירושו לפתור את השערת ווט.
בעשור הקודם מצא החוקר רובין נייט (Robin Knight) דוגמה נגדית להשערת ווט. השערת ווט הוכחה עבור מחלקות מרכזיות של תורות, בהן תורות  \omega -יציבות, תורות o-מינימליות, תורות של גרפים ומחלקות נוספות. לכן, עד העשור הקודם, הדעה הרווחת הייתה שהשערת ווט נכונה.
לקריאה נוספת

Chang, Chen Chung; Keisler, H. Jerome (1990) [1973]. Model Theory. Studies in Logic and the Foundations of Mathematics (3rd ed.). Elsevier. ISBN 978-0-444-88054-3.
Hodges, Wilfrid (1997). A shorter model theory. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-58713-6.
Marker, David (2002). Model Theory: An Introduction. Graduate Texts in Mathematics 217. Springer. ISBN 0-387-98760-6.
הערות שוליים

↑  Knight, R. W. (2002), The Vaught Conjecture: A Counterexample, manuscript, http://www.maths.ox.ac.uk/~knight/stuff/example.ps.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541020605171  BnF: cb119323610 (data)  GND: 4114617-7  LCCN: sh85086421  LNB: 000101674  NDL: 00567757  NKC: ph799924
שמואל הצרפתי

| --- | --- |

שער ספרו "דברי שמואל", אמסטרדם, ה'תנ"ט (1699)
 לידה:  1660
 פטירה:  1713 (בגיל 53 בערך) ב' באב ה'תע"ג
 מדינה:  מרוקו
 מקום פעילות:  סלא, פאס
 תקופת הפעילות:  ?–1713 
 תפקידים נוספים:  רב, דיין, ראש ישיבה 
 בני דורו:  רבי יהודה בן עטר  רבי יעקב אבן צור  רבי אברהם אבן דנאן
 חיבוריו:  דברי שמואל  נמוקי שמואל  ערוגת הבושם  מעולפת ספירים
 אב:  רבי אברהם הצרפתי
 
רבי שמואל הצרפתי (ה'ת"כ 1660– ה'תע"ג 1713) היה ראש ישיבה, דיין ומורה צדק בעיר פאס שבמרוקו. מחבר הספר "דברי שמואל", "נימוקי שמואל" וספרים נוספים.
ביוגרפיה

רבי שמואל נולד בשנת ה'ת"כ (1660), לרבי אברהם הצרפתי, שהיה מחכמי יהדות פאס ובן לשושלת רבנים מפוארת בקהילת המגורשים. מקום לידתו המדויק לא ידוע, אך ברור כי בהיותו בן שמונה עשרה, ובשנות העשרים המאוחרות לחייו, למד בעיר סלא שבמרוקו ואף יצר שם כמה מחיבוריו. יש רגליים לדבר שהוא אף העמיד בעיר סלא תלמידים, ומהם תלמידו רבי יוסף ביבאס. בשנות צעירותו, נשא דרשות מעמיקות המשיבות על השגות רבי אליהו מזרחי על פירושי הרמב"ן ומפרשים אחרים על התורה, וניתן להסיק מכך שבדרשותיו נכחו תלמידי חכמים ולמדנים.
ביוגרפיה > בראשות הישיבה

עמד בראשות ישיבה, ככל הנראה בעיר פאס. נראה כי חלק ניכר מחידושיו יצר במהלך הלימוד כראש ישיבה. בהקדמתו למסכת ברכות הוא מתנצל: ”לא עיינתי אותה כי אם עם תלמידים קטנים הרבה המתחילים בלימוד הגמרא”. במקומות אחרים הוא רומז על דברים שנאמרו בישיבה, ולמשל: ”דרכים רבים נאמרו בזה בישיבה”, ”וקצת מהמעיינים פירושו”. בין תלמידיו ישבו חכמים המבוגרים ממנו, וכפי שהוא כותב: ”צעיר אני לימים והם ישישים, על כן זחלתי ואירא מחוות דעי, אך מאחר והם הרשוני אחוה דעי”.
ביוגרפיה > דיין בפאס

החל מקיץ ה'תנ"א (1691) הוא חותם על פסקי דין עם דייני פאס בהרכבים שונים, ובעיקר עם רבי יהודה בן עטר, רבי שלום אדרעי, רבי אברהם אבן דנאן ורבי יעקב אבן צור. מוקדם לכך, בשנים ה'ת"ס - ה'תע"ב, חתם על כמה מתקנות המגורשים שתוקנו על ידי חכמי העיר פאס.
ביוגרפיה > שיטתו בלימוד

דרכו בלימוד התלמוד הייתה כפי הדרך שפותחה במרוקו, ללמוד תחילה את התלמוד מבלי להסתייע בדברי הפרשנים, ואחר כך לעיין בפירושי רש"י ותוספות ולדקדק בדבריהם, ולנמק את פירושיהם אם אינם מוכרחים לפי העיון הראשוני. כמו כן, הוא הגיה הגהות רבות את נוסח פירושי רש"י והתוספות. בין המפרשים האחרונים מועדף עליו רבי שלמה אלגאזי.
דרכו הייתה לעיין היטב בסוגיות התלמוד ולהציע להן פירושים מקוריים, כאשר אין הוא נרתע מלחלוק על הקדמונים. וכפי שהוא כותב: ”ואל יאשימני הרואה במה שאני מכניס ראשי בין ההרים הגדולים, שבאמת אני אומר כי כל זה בא לי מאהבת התורה ואהבת האמת לאמתו. גם מצאתי און לי במה שמצאתי לרבותינו ז"ל, יגעת ומצאת תאמין. ואין אני שולח יד לכתוב שום דבר אלא עד שאני טורח לעיין בכל מאמצי כוחי, וסוף סוף אין לדיין אלא מה שעיניו רואות.”. וכך: ”הנך רואה בעיניך כי נשאתי ונתתי בדברי רבותינו הצרפתים, בעלי התוס' ז"ל, והעמקתי בדבריהם עד מקום שידי מגעת, ונכנסתי לפנים ממחיצתי להכריע בין ההרים הגדולים רבני וגאוני עולם ז"ל, ואין להאשימני על ככה, כי אהבת התורה ושמחת התורה שניהם גרמו ותורה היא וללמוד אנחנו צריכין...” עם זאת, במקומות רבים התאמץ ליישב את דברי הרמב"ם.
ביוגרפיה > פטירתו

רבי שמואל היה ידוע חולי וצער והוא נפטר ביום ב' באב ה'תע"ג (יולי 1713).
חיבוריו

שני בניו, רבי אברהם ורבי וידאל, טיפלו בכתביו והביאום לדפוס.
דברי שמואל על מסכתות התלמוד. נדפס לראשונה באמסטרדם ה'תנ"ט, ומחדש על ידי פרופסור רבי משה עמאר, בתוספת מבוא ותולדות המחבר, הגהות והערות (לוד, תשנ"ז).
נמוקי שמואל - הגנה על פירושי הרמב"ן ומפרשים אחרים על התורה, מפני ההשגותיו של רבי אליהו מזרחי. נדפס באמסטרדם ה'תע"ח, ומחדש על ידי הוצאת אור המערב, בתוספת מבוא ותולדות המחבר, הגהות והערות (ירושלים, תשע"ז).
ערוגת הבושם - ביאור שיטתי על מסכת שבועות וקצת חידושים על רמב"ם. נדפס לראשונה יחד עם הספר נימוקי שמואל, ונדפס מחדש עם מבוא והערות על ידי רבי משה עמאר (לוד, תשנ"ז).
מועלפת ספירים - חידושים על מסכת עבודה זרה. נדפס לראשונה יחד עם הספר נימוקי שמואל, ודפס מחדש עם מבוא והערות על ידי רבי משה עמאר (לוד, תשנ"ז).
חידושים בכתב יד
ראו גם

יהדות פאס
תקנות המגורשים
לקריאה נוספת

פרופסור הרב משה עמאר (מהדיר), "קווים לדמותו ויצירתו של רבי שמואל הצרפתי", בתוך: דברי שמואל, עמ' 9 - 50, לוד, תשנ"ז.
תוכי נזירי

| תוכי נזירי |
| --- | --- |
 תוכי הנזיר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תוכיים
סוג:: Myiopsitta
מין:: תוכי נזירי
שם מדעי
 Myiopsitta monachus ‏Boddaert, 1783
תחום תפוצה


תוכי נזירי בקיבוץ געש, ישראל
תוכים ניזונים משאריות בשר.
ביצת תוכי נזירי, אוסף מוזיאון טולוז
תוכי נזירי (שם מדעי: Myiopsitta monachus, מוכר גם בכינוי "קוואקר" מאנגלית: Quaker, ולעיתים אף "קוויקר") הוא המין היחיד בסוג Myiopsitta שבמשפחת התוכיים. התוכי נפוץ באמריקה הדרומית. צבעיו של התוכי הם ירוק, אפור ומעט כחול.
בישראל מכונה בטעות "דררה אפורת לחי", אך אין קשר בין דררה לתוכי הנזירי.
תפוצה

התוכי הנזירי נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית: בדרום-מזרח ברזיל, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה ועוד. ברוב האזורים תפוצתו רחבה ובחלק מן האזורים ניצוד והפך לנדיר. בטבע מתאגד התוכי הנזירי ללהקות גדולות.
בישראל המין הפך לפליט-תרבות (מין פולש). להקות של קוואקרים נצפו לראשונה באזור רמת אביב בשנים 2008–2009, ומשם התפשטו לכל גוש דן. בשנת 2013 נצפו להקות קוואקרים באזור ראש העין.
בשנת 2019 נצפו להקות תוכי נזירי בעיקר באזור השרון. נראו פרטים מקריית עקרון בדרום עד דרום רמת הגולן ומושבות קינון תועדו בירושלים.
בשנת 2024 נצפו לאחרונה להקות תוכי נזירי בישובי עמק הירדן על ידי הצפר נתנאל אדרי.
להקות מבוססות נצפו אף באזור עמק יזרעאל.
נראה שיכולתו לבנות קנים (בשונה מרוב התוכים) מקנה לו יתרון בתחרות עם מין התוכי הוותיק יותר בארץ, דררה מצויה, באזורי חפיפה בין המינים.
תיאור

רוב גופו של התוכי הנזירי ירוק-בהיר. צבע אזור הלחיים, הצוואר והבטן אפור-בהיר. צבע הזנב ירוק והכנפיים ירוקות עם מעט כחול. מקורו של התוכי הוא בצבע חום ורגליו אפורות. עיניו של התוכי שחורות. את אפו מסתירות נוצות, כך שאינו נראה לעין. הדו-צורתיות הזוויגית נמוכה, כלומר מבחינה חיצונית אין הבדלים בין הזכר לנקבה, ועל כן כדי לזהות את מין התוכי, לוקחים לרוב דגימת דם. לעומת זאת הבחנה בין פרט צעיר לפרט בוגר ניתנת לבדיקה על פי המצח, שכן אצל הצעירים המצח ירוק.
התוכי הנזירי מגיע לאורך של עד כ-30 ס"מ ולמשקל של עד כ-250 גרם.
התוכי הנזירי נצפה מקנן בעצי אורן ואקליפטוס גבוהים, בקני ענק בגודל מטר מרובע עם מספר כניסות ועשרות פרטים המצטופפים יחד.
תזונה

בטבע ניזון התוכי הנזירי בעיקר מזרעים הכוללים מיני דגנים, פירות, ירקות, מיני פרחים מסוימים ואף תולעים וזחלים למיניהם, דבר נדיר למדי אצל תוכי. בשבי, בנוסף למזונות אלו, לעיתים הם אוכלים תערובות זרעים, גרעינים, מאכלי ביצים ותוספות מינרלים. לצעירים מוסיפים לתפריט גם חסילונים, שחשובים להתפתחותם. מזונות מסוימים, כמו אבוקדו, עגבנייה ושוקולד עלולים לגרום לתוכי זה ואחרים הרעלת מזון.
רבייה

עונת הרבייה היא בדרך כלל בין החודשים דצמבר ליוני. הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי ריקודים ושירה. בדרך כלל הנקבה מטילה בין 4 ל-8 ביצים ודוגרת עליהן במשך 22–24 ימים. הגוזלים בוקעים כשהם עירומים ועיוורים ולאחר חודש וחצי מתחילים בניצוי. תוחלת חייו של תוכי זה נעה בין 10–20 שנים. בשבי נעה תוחלת חייו בין 20 ל-30 שנים.
התוכי הנזירי מסתגל בקלות לחיים בבית חדש. בעונת הרבייה הוא הופך תוקפן וטריטוריאלי. ניתן ללמדו לדבר מספר משפטים, ויש לו כושר דיבור טוב. הוא מרבה בלעיסה וכן אוהב לרחוץ במים.
הערות שוליים

↑  תוכי נזירי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Quaker Parrot or Monk Parakeet, Birloversonline.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561238305171  LCCN: sh97003340
תעשיין

סטף ורטהיימר, מגדולי התעשיינים בישראל
תעשיין הוא בעל הון המשקיע את הונו בתעשייה, בפיתוח מפעלים ובתי חרושת. דמות התעשיין ותפקידו בכלכלה נוצרו בעת המהפכה התעשייתית במאה ה-18. בתאוריה הקפיטליסטית התעשיין הוא אחד המנועים המרכזיים של הצמיחה הכלכלית בזכות היוזמה האישית, ההשקעה והתחרות ששכרה בצידה.
התעשיין משקיע ברכש אמצעי ייצור (חומרי גלם, מכונות, נדל"ן), בהקמת בתי חרושת ובהעסקת פועלים שכירים ובעלי מקצוע אחרים. רבים מהתעשיינים, אך לא כולם, הם יזמים או ממציאים המייצרים מוצרים שהם עצמם פיתחו או המציאו. אחרים צמחו מתפקידי ניהול בכירים או מתחום אצולת ההון.
תאוריית המרקסיזם רואה בתעשיין הקפיטליסט גורם נצלני. לפי תאוריית הערך של העבודה ערכו של התוצר התעשייתי קיים אך ורק הודות לעבודה שנעשתה על מנת להביאו למצבו או צורתו הנוכחית. התעשיין מקבל סכום כסף הגדול בהרבה מהשקעתו המקורית, על ידי תשלום לעובדיו שהוא נמוך בהרבה מערכה האמיתי של התוצרת. לכן, מרקסיסטים תומכים בכך שעל הפועלים עצמם להחזיק באמצעי הייצור.
בין התעשיינים הבולטים בישראל ניתן למנות את דב לאוטמן, אלי הורביץ, סטף ורטהיימר, אברהם קליר ודן פרופר.
ראו גם

התאחדות התעשיינים בישראל
רשימת תעשיינים בעלי ערך בוויקיפדיה
שמורת סקנדולה

שמורת הטבע סקנדולה (בצרפתית: Réserve naturelle de Scandola) שוכנת בחצי האי לה סקנדולה, סמוך ליישוב פורטו (Porto) בחוף המערבי של האי קורסיקה השייך לצרפת, בתחומי פארק הטבע האזורי של קורסיקה (צר'). שמורת הטבע סקנדולה הוקמה ב-1975, והיא כוללת הן אזור ביבשה והן אזור ימי מוגן. בשנת 1983 היא נוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, כחלק מאתר המורשת העולמית: "מפרץ פורטו: הקאלאנקות של פיאנה, מפרץ ג'ירולאטה ושמורת סקנדולה".
לה סקנדולה היא שמורת הטבע העתיקה ביותר בקורסיקה ובצרפת, ומיקומה ייחודי בים התיכון. ניתן להגיע אליה רק ברגל או באחת מספינות הסיור הרבות היוצאות מפורטו או מקלווי. שטחה 16,690 דונם והיא מגנה על מגוון ביולוגי ימי יוצא דופן.
מיקום

הטריטוריה של שמורת הטבע נמצאת במחוז קורסיקה הדרומית, בקומונה אוסאני (אנ'), במערב קורסיקה. היא נגישה רק ברגל או דרך הים וכוללת חלק יבשתי (9,190 דונם) המהווה חצי אי צפונית למפרץ פורטו וחלק ימי היקפי (7,500 דונם) בסך כולל של 16,690 דונם. בשמורה יש שני חלקים, חצי האי סקנדולה, ומפרץ אלפה נרה (Elpa Nera), שמורה נפרדת בשטח של 700 דונם בקצה הצפון-מערבי, המשלימה מערכת הזו. שמורת הטבע נמצאת בלב קו החוף של פארק הטבע האזורי של קורסיקה, המסווג בחלקו כאתר Natura 2000. בשל עושר מורשתה וקיומם של מינים ובתי גידול אירופאיים חשובים.
גאולוגיה ותבליט

סלעים תלולים בצבע אדום מבצבצים מהים. בדרום חצי האי גובל במפרץ פורטו ובצפון במפרץ גלריה. הסלעים נוצרו לפני כ-250 מיליון שנה. הצוקים המשוננים והתלולים מכילים מערות רבות ומוקפים סטאקים רבים, איונים ומפרצונים כמעט בלתי נגישים, כמו טוארה (Tuara). קו החוף ידוע גם בזכות הצוקים האדומים, חופי החול והכפים.
האזור שבין גלריה להר מונטה סינטו (אנ') (ההר הגבוה ביותר בקורסיקה) נוצר כתוצאה מהתפרצויות געשיות, ובנוי בעיקר מריוליט וטוף מולחם (איגנימבריט) הצבועים מצהוב לירוק לאדום-שחור-סגול, כמו גם צוקי גרניט אדומים. חצי האי סקנדולה הוא שארית של קלדרה מהר געש קדום שהתמוטט לתוך הים.
אקולוגיה

האקלים בשמורה הוא אקלים ים-תיכוני, כשהקיץ חם ויבש.
אקולוגיה > צמחייה

באתר גדלים 33 מיני צמחים אנדמיים על הצוקים, 16 מהם מינים מוגנים. בים יש מרבדים של Posidonia oceanica, עשב ים אנדמי לים התיכון המשחק תפקיד חשוב באקולוגיה של הים.
אקולוגיה > בעלי חיים

הצוקים הבלתי נגישים מגנים על קינים של ציפורים רבות, כולל השלך (alpana בשפה הקורסיקאית), קורמורן ימי (תת-המין Phalacrocorax a. Desmarestii), יסעור קורי, בז נודד, שחפים ופרס.
בין היונקים הפוקדים את האתר אפשר למצוא את הדולפינן המצוי. כלבי הים הנזירים המצויים האחרונים שנמצאים בקורסיקה מצאו מקלט בסקנדולה, לפני הקמת השמורה.
במימי נחל הפנגו (Fango) אפשר לצפות בטרוטה ובדו-חיים הכוללים מינים של טריטונים סלמנדרות וצפרדעים. בין הזוחלים, צב ביצות אירופי (סכר הצבים בגלריה שבהם אפשר לצפות בהם).
גלריה

סירת תיירים ליד הצוקים של השמורה
ריוליט אדום
מבנים בזלתיים
ספינת תיירים ליד הצוקים
סלעי ריוליט בפונטה פלאצו
לקריאה נוספת

Bacar, H. "A survey of Existing and Potential Marine Parks and Reserves of the Mediterranean Region." 1977. IUCN/UNEP.
Gryn-Ambroes, P. Preliminary Annotated Lists of Existing and Potential Mediterranean Protected Areas. 1980. UNEP/IUCN.
הערות שוליים

↑  Gulf of Porto: Calanche of Piana, Gulf of Girolata, Scandola Reserve
קן של שלך בשמורה
תאוריית מערכת המטרה

תאוריית מערכת המטרה (באנגלית: goal-systems) היא תאוריה בתחום הפסיכולוגיה החברתית אשר פותחה על ידי הפסיכולוג אריה קרוגלנסקי (אנ'). התאוריה מאמצת גישה קוגניטיבית למוטיבציה של האדם בהשגת מטרותיו. התאוריה מציגה מוטיבציות להשגת מטרה המהוות פונקציות משותפות של עקרונות קוגניטיביים שתוכנם מורכב ממטרות ואמצעים. תאוריה זו היוותה בסיס להתפתחות תאוריית ויסות המיקוד.
רקע

בתאוריות בפסיכולוגיה חברתית לרוב התייחסו למוטיבציה בנפרד מקוגניציה, ההנחה הייתה שלאינדיבידואלים יש רמה נמוכה או גבוהה של מוטיבציה ואלו ישפיעו על תהליך השגת המטרה. תפיסה זו אינה שגויה, אך מפספסת נדבך חשוב הנוגע במוטיבציה. משאלות, תחומי העניין ותשוקות האדם כמעט אף פעם לא קבועות או עקביות, הן משתנות מרגע לרגע עקב כניעה למערך שלם של הפרעות, פיתויים וסטיות. לרוב האדם לא ירדוף באופן בלתי פוסק אחר המטרה או הרצון הנוכחי שלו, אלא, יתפתה להמשיך בשגרה או שמצב הרוח המשתנה שלו כמו המצב הרגשי ישפיע על המוטיבציה להשגת המטרה. פרדיגמת מוטיבציה כקוגניציה שמציעה תיאורית מערכת המטרה מניחה כי המערכת הקוגניטיבית הנה חלק בלתי נפרד מתהליך הרדיפה אחר מטרה. הקוגניציה של האדם לא מפסיקה לעבוד אפילו כשהאדם ישן, האסוציאציות נמצאות בשטף תמידי והמחשבות שלנו עובדות מסביב לשעון. מחשבות רבות הן מוטיבציוניות המייצגות את המטרות של האדם, את האמצעי להשיגן או את הסטייה מהשגת המטרה תאוריית מערכת המטרה עוסקת בהתנהגות הייצוג המנטלי של רשתות המוטיבציה של האדם המורכבות מאמצעי ומטרה. המערכת נותנת משקל רב לאפשרויות הבחירה והחלופה, מוטיבציה פנימית ומוטיבציה בלתי מודעת המגיעה מהטרמה תת-הכרתית.
השפעות פסיכולוגיות חברתיות על תיאורית מערכת המטרה

תכונה חיונית של תיאורית מערכת המטרה היא שזו רחבה ומקיפה, אין לה תוכן ברור וספציפי. תכונה זו מאפשרת את יישום התאוריה בתחומים רבים של תופעות פסיכולוגיות חברתיות. אנשים יכולים להבין את המסגרת האובייקטיבית-מערכתית של התאוריה בשלושה תפקידים אפשריים:
כראשוניים המפעילים את האלמנטים השונים של מערכת המטרה.
הם עשויים לתפקד כאמצעים חברתיים להשגת מטרות, משום שעזרתם, כישוריהם המיוחדים או השירותים שניתנו, עשויים לקדם את היעדים הנבחרים של האדם.
הם עשויים לתפקד כמטרות בפני עצמם.
הערות שוליים

1 2 3 4  Kruglanski, A. W., Shah, J. Y., Fishbach, A., Friedman, R., Chun, W. Y., & Sleeth-Keppler, D. (2002). A theory of goal systems. In M. P. Zanna (Ed.), Advances in experimental social psychology, Vol. 34, pp. 331-378). San Diego, CA, US: Academic Press
↑  Higgins, Tory (2012). Beyond Pleasure and Pain: How Motivation Works. New York: Oxford University Press. p. 131
↑  Webster, D. M., & Kruglanski, A. W. (1998). Cognitive and social consequences of the motivation for closure. The European Review of Social Psychology, 8, 133-173.
↑  Gollwitzer, E M. (1996). The volitional benefits of planuing. In E M. Gollwitzer & J. A. Bargh (Eds.), The psychology of action (pp. 287-312). New York: Guilford.
תוכנה ארגונית

תוכנה ארגונית (באנגלית: Enterprise software או Enterprise application software (EAS)), היא תוכנה אשר לרוב נמצאת בשימוש בארגונים גדולים כגון חברות ומוסדות ממשלתיים, וזאת להבדיל מתוכנה הנמצאת בשימוש על ידי אנשים פרטיים (כדוגמת תוכנה מסחרית - retail software). תוכנות ארגוניות מהוות חלק אינטגרלי במערכות מידע מבוססות מחשב.
השירותים שתוכנה ארגונית מספקת, בדרך כלל מהווים כלים עסקיים המשמשים בתחומים כגון מסחר אלקטרוני, מערכות חיוב אוטומטי (billing), אבטחת מערכות מידע, ניהול שירותי טכנולוגיית מידע (ITSM), ניהול קשרי לקוחות (CRM),‏ תכנון משאבי ארגון (ERP), בינה עסקית (BI), ניהול משאבי אנוש, Enterprise Application Integration, ניהול תהליכים עסקיים (BPM), ועוד.
בגלל העלויות הגבוהות הכרוכות בפיתוח או קנייה של תוכנות ארגוניות, רק ארגונים גדולים נעזרים בתוכנות הממדלות את כל המערכת העסקית שלהם. מכיוון שלארגונים גדולים בדרך כלל יש מערכות ומחלקות דומות, לעיתים קרובות תוכנות ארגוניות מסופקות כחבילות תוכנה הניתנות להתאמה אישית. בדרך כלל מורכבותם של כלים אלה דורשת ידע ומומחיות ספציפיים.
הגדרות

המושג תוכנה ארגונית יכול לתאר אוסף של תוכנות מחשב בעלות יישומים עסקיים משותפים, כלים המשמשים למידוּל אופן הפעילות של הארגון כולו, וכלי פיתוח המשמשים לבניית יישומים הייחודיים לארגון. תוכנה ארגונית נועדה לפתור בעיות ברמת הארגון כולו, ולא בעיות ברמה של מחלקה ספציפית בתוך הארגון. מטרת תוכנה הפועלת ברמה הארגונית היא לשפר את הפרודוקטיביות והיעילות של הארגון בכך שהיא מספקת פונקציונליות התומכת בלוגיקה העסקית (business logic).
מומחה התוכנה מרטין פאולר הגדיר את המושג כך:

"תוכנות ארגוניות עוסקות בהצגה, במניפולציה ובאחסון של כמויות גדולות של נתונים מורכבים, ובתמיכה בתהליכים עסקיים על נתונים אלה, או אוטומציה שלהם."
אף על פי שלא קיימת רשימה אחת המקובלת על הכל, אשר מונה את כל המאפיינים של תוכנות ארגוניות, לרוב כוללים בין המאפיינים את התכונות: ביצועים (performance), סילומיות (scalability) וחסינות (robustness). מעבר לזאת, תוכנות אנטרפרייז בדרך כלל מקיימות ממשק עם תוכנות ארגוניות אחרות (לדוגמה, LDAP עם Directory service), והן מנוהלות בצורה ריכוזית (לדוגמה, עמוד admin יחיד).
הגדרות > Enterprise application software

Enterprise application software הוא יישום מחשב המבצע פונקציות עסקיות כדוגמת עיבוד הזמנות, רכש, תזמון פעולות ייצור, ניהול מידע על לקוחות, ניהול אנרגיה, חשבונאות, ועוד. בדרך כלל יישומים אלה מאוחסנים על גבי שרתים ומספקים שירות למספר גדול של משתמשים בו-זמנית, בדרך כלל על גבי רשת מחשבים. זאת בניגוד ליישומים המיועדים למשתמש יחיד, אשר מוּרצים על גבי המחשב האישי של המשתמש ומשרתים רק משתמש אחד בכל עת.
ראו גם

Java Enterprise Edition
Enterprise JavaBeans
Enterprise Service Bus
Enterprise resource planning
Enterprise Application Integration
Enterprise resource planning
בינה עסקית
אינטגרציית מידע ארגונית
מערכת מידע ניהולי
מערכת מידע אסטרטגית
ארכיטקטורה עסקית
תקון

ערך זה עוסק במושג בקרימינולוגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תָקוֹן (באנגלית: Corrections) מתייחס לשיקום עבריינים, כחלק מתהליך הענישה או כתחליף לה.
בארצות הברית, בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים, המושג "תקון" הפך רווח תוך דחיקת המושג "פנולוגיה", זאת על רקע עליית גישה חדשה שהדגישה שיקום עבריינים. 
מגמה זו לוותה בשינויים מעשיים בכמה בתי כלא, כגון תוספת הטבות לאסירים, והחדרת אווירה קהילתית יותר לבתי הסוהר. לפחות פורמלית, רוב בתי הכלא הפכו ל"מוסדות תקון" (correctional institutions), והשומרים הפכו ל"קציני תקון" (correctional officers). בשנות ה-80 חל מהפך בגישה האמריקאית כלפי טיפול בעבריינים, וחזרה ועלתה גישה שכונתה באקדמיה "הפנולוגיה החדשה".
ראו גם

פנולוגיה
שער יפו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, מבנה אדריכלי, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  יפו
 כתובת:  העיר העתיקה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1538
 תאריך פתיחה רשמי:  1538 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אסלאמית 
 קואורדינטות:  31°46′36″N 35°13′40″E﻿ / ﻿31.776528°N 35.227694°E﻿ / 31.776528; 35.227694
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) שער יפו(למפת ירושלים העתיקה רגילה) שער יפו(למפת ירושלים רגילה) שער יפו(למפת ירושלים מוגדלת) שער יפו he הכניסה לשער יפו
 
שער יפו ומגדל דוד
שער יפו (בערבית: باب الخليل, תעתיק: "באב אל ח'ליל", תרגום: שער חברון) הוא אחד משמונת שערי ירושלים בחומת העיר העתיקה.
בתקופה הצלבנית הוא נקרא גם 'שער דוד', על שם המצודה הקרויה מגדל דוד הסמוכה לו. השער קבוע באמצע החומה המערבית של העיר העתיקה בירושלים, ונקרא על שם הדרך העתיקה המוליכה ממנו מערבה אל העיר יפו (היום – רחוב יפו) ונמל יפו, שהיה הנמל הראשי של ארץ ישראל עד לתקופת המנדט הבריטי. שם השער בערבית מתייחס לדרך חברון העתיקה, היוצאת משער יפו דרומה ומוליכה אל הערים בית לחם וחברון. שתי דרכים עתיקות אלו מהוות גם כיום עורקי תחבורה ראשיים בירושלים.
תולדות השער > הקמתו

חומת ירושלים העתיקה נבנתה במחצית ראשונה של המאה ה-16 על ידי הסולטאן סולימאן הראשון. הבנייה נמשכה בשלבים במשך כמה שנים, ובכל פעם שהושלמה בניית אחד השערים, קבע הסולטאן הקדשה בראשו. בכל כתובת צוין גם תאריך חנוכת השער, ובשל כך אנו יודעים ששער יפו נבנה בשנת 1538: ”צווה לבנות חומה מבורכת זו הסולטאן סולימאן בן סולטאן סלים חאן, בתאריך שנת ארבע וארבעים ותשע מאות (להיג'רה).”
השער היה ננעל מדי ערב ונפתח רק למחרת היום, בדומה לשאר שערי ירושלים העתיקה. בשל כך הוכשר במהלך התקופה העות'מאנית חאן (מלון דרכים) בקרבת השער, לשימוש המאחרים (כיום מבנה החאן הירושלמי). שער יפו היה הראשון שנפתח באופן מיוחד גם בלילות החל בשנת 1860, כאשר הרוסים בנו בסמוך לשער את מגרש הרוסים, והפעילו לחץ פוליטי לאפשר לצליינים גישה קבועה דרכו בכל שעה לכנסיות שבעיר העתיקה.
עד מחצית המאה ה-19 הגיעו רבים מהמבקרים לירושלים בדרך הראשית מצפון (דרך נבי סמואל), ולכן שימש שער שכם כשער הראשי של ירושלים. במחצית השנייה של המאה ה-19, בעקבות היציאה מהחומות ובניית השכונות החדשות דרומה ומערבה, עלתה קרנה של דרך יפו, ושער יפו הפך לפעיל אף יותר. בשנת 1889 נפתח גם השער החדש מצפון לשער יפו, דבר שהגביר עוד יותר את התנועה באזור זה. התנועה הערה הביאה להתפתחותם של מרכזים מסחריים משני צדי שער יפו, ובצמוד לחומה מבחוץ נבנו חנויות ובתי מגורים לרוב. באזור השער נבנו השכונות ממילא, ג'ורת אל ענב (כיום חוצות היוצר) ושמאעה (שהיה ממוקם בין המבנים הידועים היום כסינמטק ירושלים והמרכז העירוני למוסיקה ע"ש אלפרט).