stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארי וייט
ביוגרפיה בדיונית > נסיבות לידתה ושנות ילדותה

קארי היא תוצר של אונס בנישואים שעברה אמה, מרגרט וייט על ידי אביה, ראלף וייט. זמן קצר לאחר האונס, ראלף נפטר כתוצאה מתאונת בנייה ומרגרט נותרה לבדה, זאת תוך כדי שהיא לא מודעת לעובדת היותה בהריון, מה שהפך את תקופת הריונה למחסום נפשי מוחלט, במהלכו היא חשבה שהיא סובלת מסרטן. רק לאחר שילדה את קארי, מרגרט הבינה מה קרה לה ורצתה להקריב את בתה לאלוהים, אך מותשת מכאבים, מרגרט ויתרה על הרעיון ועברה לגור עם קארי בעיירת צ'מברלין שבמיין.
כבר אז כתינוקת, קארי גילתה את יכולותיה הטלקינטיות בכך שהרחיפה את בקבוק החלב שלה מעל עריסתה. לאחר מכן, קארי חיה את שנותיה המוקדמות תחת איומיה ואמונותיה של אמה הקנאית, שחינכה אותה על פי אמונותיה הפונדמנטליסטיות. כשהייתה בת שלוש, שאלה קארי, מתוך תמימותה, את בת השכנים שלה, אסטל הורן, על שדייה. כשמרגרט ראתה את בתה משוחחת עם אסטל, שאותה החשיבה לחוטאת, היא כפתה את קארי בחזרה אל תוך הבית וניסתה לחנוק אותה, אך קארי התגוננה והשתמשה ביכולתה הטלקינטי על מנת להמטיר ברד על ביתם, מה שגרם לקארי ומרגרט להתעלף, והאירוע נשכח לחלוטין. לאחר מכן, קארי המשיכה להפגין יכולות טלקנטיות חזקות מאוד בעוד מספר אירועי ילדות, אך יכולותיה התעמעמו ונשכחו ככל שבגרה.
בימיה הראשונים על ספסל הלימודים, קארי נהגה להתפלל באדיקות במהלך ארוחות הצהריים שלה, דבר שעורר גיחוך בקרב התלמידים האחרים וכן את תחילתו של מסע בריונות והקנטות מתמשך מכל הסוגים. כשהיא גרועה בספורט, סובלת מחוסר פופולריות ובודדה, קארי מצאה את עצמה בתור השעיר לעזאזל הנצחית של בנות כיתתה. יתרה מזאת, אמה המשיכה לאלץ אותה להתפלל בארון הקטן ביותר בביתם.
ביוגרפיה בדיונית > קארי מגלה מחדש את יכולותיה

כהמשך ישיר לילדותה האומללה, אף בגיל הנעורים קארי סבלה ממעשי בריונות והצקות מבנות כיתתה, במיוחד על ידי כריס הרגנסן, טינה בלייק והלן שיירס. סו סנל, לעומת זאת, חשה רחמים וחמלה כלפיה. עם תחילת הרומן, המתרחש לאחר אימון יומי, קארי מקבלת את המחזור החודשי הראשון שלה במקלחת בגיל שש עשרה. בשל גדילתה בצל אמונותיה הפונדמנטליסטיות של אמה, קארי אפילו לא מודעת לכך והיא פונה לבנות האחרות מתוך מחשבה שהיא גוססת מדימום. כריס והבנות האחרות, כולל סו, מקניטות אותה ללא רחמים ומשליכות עליה טמפונים ותחבושות היגייניות, עד שריטה דז'ארדן, המורה לספורט, מתערבת ומגינה עליה.
אירוע טראומטי זה, המקושר לבוא ההתבגרות המינית, מחזיר את יכולותיה של קארי לידי ביטוי ביתר שאת לאחר שהיא גורמת לנורה להתפוצץ. קארי מובאת למשרדו של מנהל בית הספר, הנרי גראייל, שם הוא מעליב אותה בטעות על ידי קריאתה בשם "קאסי" שוב ושוב. נעלבת, קארי מפילה את המאפרה משולחנו ונמלטת חזרה לביתה. כשחזרה הביתה, קארי מסתכלת במראה וגורמת לה להיסדק באמצעות יכולותיה. מרגרט, ששבה מהעבודה, שומעת על האירוע במקלחות ומתעללת בקארי פיזית לפני שהיא נועלת אותה בארון. כשהיא מבינה שהיא בעלת יכולות על-טבעיות, קארי מתחילה להתאמן על כוחותיה (החדשים).
בינתיים, כריס מורחקת מנשף האביב בעוד סו מביעה חרטה על התנכלותיה לקארי, ומשפיעה על בן זוגה הפופולרי, טומי רוס, להזמין את קארי לנשף במקומה. קארי מסרבת לטומי, אך בסופו של דבר נכנעת ללחציו והפצרותיו ומסכימה להצעתו לקחת אותה לנשף. כשמרגרט מגלה על כך, היא מנסה להשפיע על קארי ולמנוע ממנה ללכת עם טומי, אך קארי, שמתעקשת לנסות להשתלב ורואה בנשף התחלה חדשה, נועלת אותה בארון התפילה. עם זאת, קארי אינה מודעת לכך שכריס ובן זוגה, בילי נולאן מתכננים מתיחה אכזרית בה מעורבים דם של חזיר ובחירתה למלכת הנשף.
ביוגרפיה בדיונית > ליל הנשף השחור

לאחר שנעלה את אמה בארון התפילה, קארי עוזבת יחד עם טומי אל נשף האביב, שם היא מתחילה לצאת בהדרגה מהקונכייה שיצרה לעצמה ואף מקבלת מחמאות רבות מבני כיתתה, שמופתעים לראות אותה באור שונה, ואף לבסוף נבחרת למלכת הנשף, לצידו של טומי. בשעה 22:00, כשהיא ניגשת עם טומי לקבל את הכתר ואת זר הפרחים, כריס שופכת את תכולת דלי הדם על קארי. קהל התלמידים לועג לקארי, ששוב מוצאת את עצמה מושפלת, ובמקביל הדלי מחליק ונופל על ראשו של טומי, שמת מיד. קארי בורחת מחוץ לאולם ההתעמלות בו מתקיים הנשף, ומתעמתת מול גברת דסז'ארדן. לבסוף היא חוזרת ברוב זעמה על מנת להעניש את אלה שצחקו עליה – קארי נועלת את הדלתות ומעלה באש את אולם ההתעמלות באמצעות מערכת המטפים ומספר כבלים למתח גבוה, ובכך הורגת את רוב רובם של התלמידים.
בין השעה 23:00 ועד השעה 01:00 בבוקר, קארי הפגועה מחליטה לנקום בכל העיר ובדרכה לביתה, קארי משאירה אחריה כמות עצומה של הרס ומוות בעיר. בדרכה, קארי עוצרת להתפלל בקתדרלה, וממוטטת כמה קוויי חשמל, המובילים לחישמול והריגת תושבים מבולבלים שיצאו לרחובות, ולאחר מכן היא ממהרת לביתה, מתוך כוונה להרוג את מרגרט.
כשהיא נכנסת לבית, קארי מוצאת את מרגרט מחכה לה לאחר שפרצה את דלת הארון. לאחר שהיא מספרת לקארי על כך שהיא נולדה כתוצאה מאונס, מרגרט דוקרת אותה עם סכין קצבים. קארי ההמומה הורגת את אמה על ידי עצירת ליבה, ולאחר מכן היא שוב עוזבת ושמה את פעמיה לקאבלייר, הפאב המקומי; שם נמצאים כריס ובן זוגה, בילי נולאן. בקאבלייר, כריס ובילי מנסים לדרוס אותה עם המכונית שלהם לפני שקארי משתלטת על המכונית ומטיחה אותה לצד השני של הקאבלייר. לאחר שהרגה את כריס ובילי, קארי נשארת למות מההלם והלחץ של שימוש ביכולות שלה, יחד עם איבוד דם רב מהפצע על הקרקע ליד המכונית ההרוסה. סו, שבינתיים עקבה אחר מסלול ההרס שהותירה אחריה, מוצאת אותה ופותחת בפניה את מוחה במטרה להוכיח לה שהיא חפה מפשע ולא היה בה שום רצון להזיק לקארי. קארי סולחת לה וזמן קצר לאחר מכן מתה.
כוחות ויכולות > טלקינזיס

יכולתה הפסיונית הידועה ביותר של קארי היא היכולת לשלוט בקלות, לארגן מחדש, להרכיב, לתפעל, לשגר ולהניע חפצים ואנשים מרובים (לחוד או בבת אחת) על ידי תיעול האנרגיה והרגשות שלה. בנוסף, הרומן והעיבוד הקולנועי משנת 1976 רומזים על כך שקארי חייבת לראות במו עיניה את האובייקטים עליהם היא תרצה לשלוט; לעומת זאת, בעיבוד הקולנועי משנת 2013, נראה כי די בכך שקארי תחוש במוחה באובייקטים מסביבה ונרמז שהיא צריכה להשתמש בידיה על מנת לתפעל את כוחה הטלקינטי. ברומן ובכל העיבודים לדמותה, נראה כי עוצמת הטלקינזיס שקארי מפגינה קשורים לזעם שלה; ככל שהיא זועמת, כך היא מתחזקת.
בעיבוד הקולנועי משנת 2013, קארי מגלה שכוחותיה הם תורשתיים ושהם עוברים במשפחתה מאם לבת.
כוחות ויכולות > טלפתיה

בנוסף ליכולותיה הטלקינטיות, לקארי גם יכולות טלפתיות שכללו קריאת מחשבות, הקרנת תודעה והפעלת מניפולציות נפשיות על מוחות מסביבה. האזכור הראשון ליכולותיה הטלפתיות ברומן מתרחש כאשר טומי מזמין את קארי לנשף והיא מוצאת את עצמה עם תחושה מוזרה בראשה. יכולותיה של קארי הלכו והתגברו במהלך ליל הנשף, כאשר היא נכנסה באופן לא מודע לראשו של טומי, וטומי עצמו הרגיש כאילו קולה של קארי ותודעתה נתקעו במוחו ודחקו את מחשבותיו האחרות (מה שהיה אינדיקציה ליכולותיה של קארי להקרין את תודעתה ולהפעיל מניפולציות נפשיות), מה שגרם לטומי להתחיל לחוש פחד מקארי. הרומן מציג את יכולותיה הטלפתיות של קארי במלוא הפוטנציאל שלהן כשקארי משדרת טלפתית את שמה לכל מי שנמצא ברדיוס מסוים מסביבה; תושבים ואזרחים תמימים שמעולם לא ידעו מיהי קארי, ידעו פתאום את שמה, איך היא נראית ואת העובדה שהיא אחראית לחורבן העיר, מה שגרם לכך כולם זכרו מיהי קארי וייט. כשקארי מצאה את בילי וכריס במכוניתם, ככל הנראה באמצעות הטלפתיה שלה, היא החלה לצרוח את שמה בתוך ראשיהם, ככל הנראה בניסיון להפחיד אותם. בסוף הרומן, עולה כי קארי ניהלה שיחה טלפתית עם סו, לאחר שסו הרגישה שקארי מושכת אותה עם הטלפתיה שלה, והזמינה את קארי לקרוא את מחשבותיה כדי להוכיח את חפותה; סו עצמה העידה לאחר מכן שהיה מדובר בחוויה כואבת עבורה, מכיוון כשקארי נפטרה, סו חשה את מותה בגלל הקשר הנפשי ביניהן. העיבוד הטלוויזיוני משנת 2002 מציג את קארי משתפת את סו בפלאשבקים מחייה, אך נראה שהיא לא מסוגלת לקרוא את מחשבותיה של סו, יכולת שהיא ככל הנראה הייתה מראה בסדרת הטלוויזיה שמעולם לא הופקה. בעיבוד הקולנועי משנת 2013, משתמע שלטלפתיה של קארי יש קשר עם סו לשני הכיוונים: קארי מספרת לסו שהיא נושאת תינוקת ברחמה. לעומת הרומן ושאר העיבודים, העיבוד הקולנועי משנת 1976 מתעלם מיכולת זו.
כוחות ויכולות > פירוקינזיס

יכולת זו מופיעה לראשונה ורק בעיבוד הקולנועי משנת 2013, במהלכו קארי יכולה גם להדליק ולשרוף דברים באמצעות רצונה. יכולת זו נראית לראשונה כשקארי מנצלת יכולת זו על מנת להתיך את המנעול של ארון התפילה וללכוד את אמה בפנים וגם כדי לפוצץ מכוניות במוחה לאחר שעזבה את אולם ההתעמלות. על אף שגם הרומן מציג שריפות ופיצוצים במהלך סצנת החרבת העיר, קארי גורמת לכך באמצעות משאבות דלק וקווי גז טבעיים; ואילו מקור ההצתה הוא סיגריה שנזרקת ברשלנות על ידי אדם אחר. העיבוד הטלוויזיוני משנת 2002 מדגיש יכולת דומה, אך מראה כי מרבית השריפות החלו בניצוצות של ציוד חשמלי ולא באמצעות פירוקינזיס. יכולת זו עשויה להיקרא הרס טלקינטי, מניפולציה מולקולרית, בעירה ספונטנית או פיצוץ טלקינטי.
כוחות ויכולות > גאוקינזיס

בעיבוד הקולנועי משנת 2013, קארי מראה גם יכולות אלמנטריות ליצירת רעידות אדמה חזקות והרסניות, והיא משתמשת בהן על מנת להפריד בין כריס הרגנסן ובילי נולאן לנתיב היציאה מהעיר; מאוחר יותר, כשהיא בוכה על רציחת אמה, קארי מזמנת גשם של סלעים על מנת להחריב את ביתה ולגרום לקריסתו כששתיהן עוד בפנים.
כוחות ויכולות > טכנופתיה ואלקטרומגנטיות

בעיבוד הטלוויזיוני משנת 2002, קארי גורמת לכבל מיקרופון לנצנץ ולהעיף גיצים מבלי לגעת בו או להשתמש בו באמצעים אחרים. בעיבוד הקולנועי משנת 2013, קארי מסוגלת לתפעל מכשירים אלקטרוניים, כמו פנסי אורות מהבהבים וחוטי חשמל, כרצונה.
עיבודים למדיות אחרות > קארי (1976)

בגרסת הסרט לספר "קארי" משנת 1976, דמותה של קארי וייט גולמה על ידי השחקנית סיסי ספייסק.
בסרט, דמותה של קארי נותרה נאמנה ברובה לדמותה מהספר, אך עם זאת, מספר הבדלים נעשו וכללו בין היתר את מראה החיצוני והשימוש שלה בכוחותיה – שלא כמו בספר, קארי מתוארת כנערה דקת גזרה ובלונדינית. בנוסף, הסרט לא מציג שום ראיה לשימוש של קארי ביכולותיה בילדותה והיא מגלה על יכולותיה רק לאחר המחזור הראשון שלה. הבדל נוסף מראה את קארי חוקרת בספריית בית הספר על יכולותיה הטלקנטיות בסצנה שלא הופיעה בספר המקורי ואין לה שום יכולות טלפתיות (שנרמז עליהן במהלך ליל הנשף השחור ולאחריה בספר). בנוסף, קארי הורגת את מרגרט על ידי הצלבתה והיא עצמה מתה כתוצאה מקריסת הבית עליה, ולא גוססת מפצע הדקירה.
עיבודים למדיות אחרות > הזעם: קארי 2

דמותה של קארי וייט (שוב בגילומה של ספייסק) מופיעה בקצרה במהלך פלאשבקים בסצנה בה סו סנל, ששרדה את אירועי ליל הנשף השחור וכעת משמשת כיועצת חינוכית בתיכון החדש בצ'מברלין, מספרת לרייצ'ל לאנג את סיפור חייה של אחותה החורגת, קארי וייט, ועל אירועי ליל הנשף השחור.
עיבודים למדיות אחרות > קארי (2002)

בעיבוד הטלוויזיוני, דמותה של קארי מגולמת על ידי אנג'לה בטיס. הסרט עצמו נשאר נאמן לספר, אף יותר מהעיבוד הקולנועי הקודם שנעשה לו, והוא מסופר דרך פלאשבקים ועדויות של ניצולי ליל הנשף השחור.
שלא כמו בעיבוד הקולנועי משנת 1976, דמותה והסרט נשארו נאמנים לספר – המראה החיצוני של קארי נשאר זהה לתיאור המופיע בספר, התקוממויותיה ההולכות וגוברות של קארי נגד אמה מוצגות באופן גלוי וכוללות בין היתר ענידת שרשרת צלב רק בביתה והסתרת מגזיני נוער בארון התפילה שלה. הבדל ענקי בין הספר לעיבוד הטלוויזיוני הוא העובדה שלאחר הנשף השחור קארי אינה מתה, אלא נשארת בחיים וממשיכה הלאה בעזרתה של סו. מדובר בשינוי שנעשה כחלק מתוכנית להפיק סדרת טלוויזיה שתמשיך את מאורעות הסרט, אך לבסוף הפקת הסדרה בוטלה.
עיבודים למדיות אחרות > קארי (2013)

ברימייק לסרט המקורי, דמותה של קארי מגולמת על ידי קלואי גרייס מורץ.
תיאורה של קארי בסרט נשאר זהה ברובו לשל העיבוד הקולנועי משנת 1976, אם כי נשמרו מספר אלמנטים בדמותה מהספר. רוב השינויים שנעשו לסרט ולדמותה היו שינויים מודרניים לרוב. במהלך הסרט, כשקארי חוקרת על כוחותיה, היא מגלה שיכולותיה עוברת בתורשה מאם לבתה, אם כי ייתכן שהטלקינזיס ידלג על דור או מספר דורות (כמו בספר). בנוסף, הסרט מציג באופן מרומז את יכולותיה הטלפתיות של קארי כשהיא חושפת בפני סו שהיא נושאת תינוקת בבטנה.
עיבודים למדיות אחרות > קארי: המחזמר (1988)

בשנת 1988 הרומן "קארי" עובד אל מחזמר בימתי שהופקה על ידי הלהקה השייקספירית המלכותית. דמותה של קארי גולמה על ידי לינזי האטלי הן בהפקה בלונדון והן בהפקת הברודוויי, והשירים שלה כללו את "And Eve Was Weak" ,"Evening Prayers" ו-"I Remember How Those Boys Could Dance" (דואטים עם בטי באקלי, שגילמה גם את המורה מיס קולינס בכיבוד הקולנועי משנת 1976, כאמה) והסולואים "I'm Not Alone" ו-"Carrie".
לינזי האטלי זכתה בפרס התיאטרון העולמי על גילום דמותה של קארי. מאוחר יותר, האטלי הקליטה את השיר "Carrie" לאלבום שלה, Sooner or Later.
סצנת המתיחה האכזרית והטבח בעקבותיה מתוארים בשיר "The Destruction", בו קארי חוסמת את היציאות, הורגת את כל הנוכחים (באמצעות אפקטים שכללו פירוטכניקה ולייזרים), וקוברת את באי הנשף על ידי קריסת התקרה. עם סיום הטבח, קארי מתחילה לבכות, ומרגרט מגיעה בשמלת ערב ומנחמת אותה. לאחר מכן, היא דוקרת את קארי במדרגות בית הספר במהלך השיר "Carrie (reprise)". קארי ההמומה משתמשת בכוחותיה על מנת לעצור את לבה של מרגרט לפני שהיא מתה בעצמה.
תחיית המחזמר שהתקיימה בשנת 2012 מציגה גרסה שונה ויותר נאמנה לספר של אירועים. דם החזיר נזרק על קארי (בגילומה של מולי רנסון) מלמעלה, כמו בספר. היא טורקת את הדלתות, מציתה את אולם ההתעמלות, ומאלצת באופן טלקינטי את כריס הרגנסן לשבור לעצמה את הצוואר. מספר תלמידים מנסים לברוח מהאולם, אך ללא הצלחה. קארי עוזבת את האולם, אך לא לפני שהיא מפוצצת אותו. במקביל, סו מתארת לצופים כיצד קארי השאירה שובל של הרס ברחבי העיר בדרכה הביתה, בזמן שהיא עצמה עקבה אחריה. בבית משפחת וייט, קארי מוצאת את מרגרט מדקלמת תפילות. מרגרט לוקחת את קארי בזרועותיה ושרה לה ברכות לפני שהיא חושפת את סכין המטבח ודוקרת אותה. קארי משתמשת בכוחותיה כדי להעיף את הסכין מידיה של מרגרט לפני שהיא עוצרת את ליבה. סו נכנסת, ומערסלת את קארי בזמן שהיא מתה מפצעיה.
הערות שוליים

↑  דמותה של לאנג מופיעה רק בסרט ההמשך לסרט משנת 1976, בו היא מתגלה שהיא אחותה של קארי מצד האב.
↑  "StephenKing.com - About the Author". www.stephenking.com. Retrieved 2019-03-07.
1 2  על פי אירועי הסרט "הזעם: קארי 2".
↑  אף על פי שישנה סצנה שנחתכה מהסרט ומציגה את קארי ממטירה ברד על ביתה בילדותה.
↑  "World Theatre Award Recipients, 1987-88". World Theatre Awards. Retrieved 2008-01-29.
הסצנה בה קארי וייט מושפלת לפני כל בני כיתתה.
למעלה: סיסי ספייסק
באמצע: אנג'לה בטיס
למטה: קלואי גרייס מורץ
סאטיר

.
סאטיר
במיתולוגיה היוונית, הסאטירים (ביוונית: Σάτυροι) היו בריות שמחציתן אדם ומחציתן תיש. נהוג לתארן כבעלי פרסות עז ורגליים שעירות וכן בעלי זוג קרניים הבולטות מקודקודם וזקן תיש. הם חבריי לוויה של דיוניסוס, אל היין. לעיתים הסאטירים מתוארים כיצורי יער המתהוללים בקרחות היער עם נימפות ובאקכות ולעיתים הם מתוארים כשוכני השממה.
לעיתים מתורגם שמם בעברית לשעירים והמיתולוגיה הרומית מכנה יצורים כאלה או דומים בשם פָאוּנִים. לסאטירים היה תיאבון מיני גדול וכן כוח פיזי גדול, לכן הם הרבו לאנוס נימפות ובנות תמותה.
המיתוס על אורפיאוס ואורידיקה החל בגלל סאטיר, שרדף אחרי אורידיקה ביער בניסיון לאנוס אותה, ובעת מנוסתה היא לא שמה לב ודרכה על נחש, שהכיש אותה וכך מתה והגיעה לשאול.
"פאן", אל הפרא במיתולוגיה היוונית, היה בן דמותם של הסאטירים.
השם "סאטירה" איננו נגזר מן השם "סאטיר", שכן שינויים וטעויות דקדוקיות טשטשו את מקורה של המילה "סאטירה" מהשפה הלטינית (Satura), ועל כן טעות אטימולוגית נפוצה היא לקשר בין סאטיר לסאטירה.
זנים

סאטיר האי, אשר על פי פאוסניאס היה גזע פראי של יצורים אדומי שיער, דמויי סאטיר משרשרת של איים בודדים.
סאטיר לובי, שלפי פליניוס הזקן חי בלוב ודמה לבני אדם עם אוזניים ארוכות ומחודדות בעלי זנבות סוסים.
בבסטיארי מזכירים כמה סוגים של סאטירים. לפעמים משווים אותם לקופים.
ייצוג בתרבות המודרנית

הסאטירים מופיעים בסדרת ספרי הילדים הפופולריים "דברי ימי נרניה" מאת ק.ס. לואיס, בה הם מכונים פאונים.
בסרט "הכישרון של מר ריפלי", דיקי גרינליף גולם על ידי ג'וד לאו אשר קיבל השראה מדמות הסאטיר.
סאטיר מופיע כמוזיקאי של קסרקסס בסרט 300.
בסרט הרקולס, פילוקטטס הוא סאטיר שמאמן את הרקולס להיות גיבור.
סאטיר קטן מופיע בסדרה "גרוויטי פולס" בפרק "החד-מייבל האחרון".
סאטירים מופיעים בסרט פנטסיה במהלך רצף "הפסטורליה הסימפונית".
בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מאת ריק ריירדן מופיע סאטיר בשם גרובר אנדרווד כאחד מגיבורי המפתח של הסדרה. בניגוד לתיאורים היווניים והרומיים של סאטירים, גרובר אנדרווד הוא דמות חכמה שמשמשת הן כחברו הטוב ביותר של הגיבור הראשי פרסי ג'קסון והן כמנטור שלו.
הערות שוליים

↑  SATYRIDES SATYR (Satyros) - Monkey of Greek Legend, www.theoi.com (באנגלית)
↑  LIBYAN SATYR & AEGIPAN - Animals of Greek Legend, www.theoi.com (באנגלית)
↑  Sex in the Bestiaries, The Mark of the Beast:The Medieval Bestiary in Art, Life, and Literature, New York: Garland Publishing, 1999, עמ' 73 ו-88 (הערה 16), ISBN 0815329520(הקישור אינו פעיל)
↑  Willene B. Clark, A Medieval Book of Beasts. The Second-Family Bestiary: Commentary, Art, Text and Translation, Boydell Press, 2006, עמ' 132-133
↑  ריק ריורדן, פרסי ג'קסון והאולימפיים, Puffin, 2008
| המיתולוגיה היוונית ודת יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים אולימפיים | זאוס • הרה • פוסידון • דיוניסוס • אפרודיטה • אתנה • אפולו • ארטמיס • ארס • הפייסטוס • הרמס • דמטר |  |
| אלים אולימפיים לשעבר | האדס • הסטיה |  |
| אלים כתוניים | האדס ופרספונה • גאיה • דמטר • הקטה • דיוניסוס • טרופוניוס (אנ') • טריפטולמוס (אנ') • האריניות |  |
| גיבורים | אגממנון • אדיפוס • אודיסאוס • אוינופיון • איאס • אכילס • אנטיגונה • בלרופון • דאוקליון • הקטור • הרקולס • טינדראוס • יאסון והארגונאוטים • מינוס • מנלאוס • פאריס • פריאמוס • פרסאוס • קדמוס • תסאוס • הרו ולאנדרוס |  |
| מקומות מרכזיים | אולימפוס • ארגוס • אתונה • דלפי • טרויה • טרטרוס • כיוס • לאקוניה • הלבירינת • ספרטה • השאול • תבאי • שדות אליסיום • שדות אספודל |  |
| יצורים מיתיים | אורתוס • אכידנה • אלמנטלים • ארגוס • גורגונות • גיגאנטים • האריה מנמאה • הידרה • היפוקמפוס • הרפיה • טיטאנים • טיפון • כימרה • מדוזה • מוזות • מינוטאורים • סאטירים • סטימפליה • סלמנדרה • סקילה וכריבדיס • פגסוס • קאמפה • קיקלופים • קנטאורים • קרברוס |  |
| אירועים מיתולוגיים בולטים | טיטאנומכיה • גיגאנטומכיה (גיגאנטים) • מלחמת טרויה • מסע הארגונאוטים |  |
| יצירות בולטות | האיליאדה והאודיסיאה • תאוגוניה • ארגונאוטיקה • דיוניסיאקה • ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) • מטמורפוזות |  |
| סופרים | אוריפידס • אייסכילוס • אפולוניוס • אריסטופאנס • הומרוס • הסיודוס • סופוקלס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558477605171  BNE: XX546875  BnF: cb11990977s (data)  GND: 4179174-5  LCCN: sh85117706  SUDOC: 077114418  VIAF: 9485159477655227990005   WorldCat (עם VIAF): 9485159477655227990005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פדינגטון (שכונה)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  הסיטי של וסטמינסטר 
 קואורדינטות:  51°31′02″N 0°10′23″W﻿ / ﻿51.5172°N 0.173°W﻿ / 51.5172; -0.173
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקספדינגטון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקספדינגטון(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיפדינגטון(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיפדינגטון
 
צומת הרחובות קרייבן וספרינג, שכונת פדינגטון.
כנסיית סינט ג'יימס, ליד גינות סאסקס.
פדינגטון (באנגלית: Paddington) היא שכונה בצפון-מערב רובע הסיטי של וסטמינסטר, בלונדון.
היסטוריה

האזכור הראשון לשם פדינגטון (Padington) הוא משנת 1056, אז הוא נזכר ככפר במידלסקס. בתנופת ההתפתחות של העיר לונדון במאות האחרונות, נבלעה פדינגטון בתחומי העיר והפכה לשכונה בה. עדות לכך ניתן למצוא בדברי היסטוריון משנת 1773 שקבע כי לונדון התפשטה לכדי הכלה של שתי ערים, ישוב עירוני אחד ו-46 כפרים, כאשר פדינגטון ושכונת מרילבון הסמוכה הם שניים מכפרים אלו.
גאוגרפיה

פדינגטון שוכנת מצפון להייד פארק, כשגבולה הדרומי הוא רחוב בייזווטר ושכונת בייזווטר. מכיוון מזרח היא מתוחמת על ידי הדרך הרומית העתיקה אשר חיברה את לונדון ממרבל ארץ' למערב אנגליה וצפון ויילס, לימים כביש A5, רחוב אג'וור (Edgware). גבולה המערבי של השכונה הוא רחוב לדברוק גרוב (Ladbroke Grove), או כביש B450, גבולותיה הצפוניים הם רחוב ווסטווי (Westway) כביש A40 ושדרת סת'רלאנד (Sutherland).
אתרים בעלי חשיבות

תחנת הרכבת פדינגטון
בית החולים סנט מרי
כנסיית סנט ג'יימס
תחנת המשטרה פדינגטון גרין - תחנת משטרה ברמת אבטחה גבוהה מהחשובות בבריטניה, זאת משום שאסירים ביטחוניים מוחזקים ונחקרים בה.
פרויקט פדינגטון ווטרסייד - פרויקט פיתוח למגורים ועסקים באזור תחנת הרכבת.
רחובות עיקריים

רחוב אג'וור (Edgware), כביש ה-A5.
כביש ווסטווי (Westway), כביש ה-A40.
רחוב הארו (Harrow), כביש ה-A404.
רחוב ווסטבורן (Westbourne) ורחוב בישופס ברידג' (Bishop's Bridge), כביש ה-A4206.
רחוב פרייד (Pread), כביש ה-A4205.
רחוב סאסקס גרדנס (Sussex Gardens), כביש ה-A4209.
יוסף שלוש

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1891 ח' בשבט ה'תרנ"א מרקש שבמרוקו 
 פטירה:  25 ביוני 1960 (בגיל 69) ל' בסיון ה'תש"ך 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  מרוקו, ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 ביוני 1960 
 תחומי עיסוק:  אב"ד וראש חברה קדישא של ועד העדה המערבית בירושלים
 צאצאים:  דוד שלוש  אברהם שלוש (כפר סבא) 
 
 תפקידים נוספים:  מרבני ישיבת פורת יוסף וחבר מועצת הרבנות הראשית
 
הרב יוסף יצחק שלוּש (ח' בשבט ה'תרנ"א, 17 בינואר 1891 – ל' בסיון ה'תש"ך, 25 ביוני 1960) היה רב, אב"ד וראש חברה קדישא של ועד העדה המערבית בירושלים, מרבני ישיבת פורת יוסף וחבר מועצת הרבנות הראשית.
ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו, לסולטנה ולרב דוד שלוש שהיה ראש ישיבה מפורסם. בגיל צעיר מאוד התייתם מאביו ולחינוכו דאגו אנשי הקהילה במרקש. בשנת ה'תרס"ג, כשהיה בן 12, עלה יחד עם אמו ואחותו הקטנה לירושלים והצטרף לישיבת "טובי ישבעו" של הרב יוסף חיים הכהן שכיהן כרב עדת המערבים בירושלים. כיוון שהיה יתום ונצרך התפרנס באותן שנים מקריאת מכתבים עבור זקני עדת המערבים ששלחו להם קרוביהם בחוץ לארץ. בהיותו בן 22 ייסד תלמוד תורה עליו המליץ הראשון לציון, הרב נחמן בטיטו, ורבנים נוספים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את ארץ ישראל בשל היותו נתין צרפתי. לאחר המלחמה, בשנת 1920 חזר לירושלים, וב-1922 נשלח כשד"ר מטעם קהילת המערבים לארצות צפון אפריקה כדי לאסוף כסף עבור בני הקהילה. לאחר חזרתו לירושלים החל לעסוק במסחר בספרי קודש יחד עם חברו מהישיבה, הרב עמרם אבורביע, עבודה בה עסק עד לפטירתו לצד תפקידיו הציבוריים, כיוון שסירב ליהנות מכספי הציבור.
בשנת ה'תרפ"ט (1929) התמנה לחבר ועד עדת המערבים בירושלים ובשנת ה'תר"ץ (1930) התמנה לדיין בבית הדין של עדת המערבים, לצידם של הדיינים הרב שמואל עזראן, הרב שלום אזולאי ועמרם אבורביע. הרב שלוש היה מעורב מאוד בחיי קהילתו, ובמיוחד התמסר לכל ענייני החברה קדישא. במשך שנים רבות לימד הרב שלוש בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה, תחת הנהגתם של הרבנים נסים אלישר ועזרא עטיה. עם תלמידיו נמנו בין השאר הרבנים לעתיד עובדיה יוסף, ציון לוי ובנו הרב דוד שלוש. ב-1938 עבר מהעיר העתיקה לשכונת מחנה יהודה. מ-1957 ועד לפטירתו שימש כרב עדת המערבים בירושלים.
את דמותו המיוחדת תיאר הסופר עוזיאל חזן: ”את טקס החופה עורך הרב יוסף שלוש... איש נערץ הנושא את דגל הסובלנות בכל מקום בו מאכלת הקנאות. מתעטף בצניעות במקום בו הגאווה נושאת ראש. עוזר לזולת ואוהב אדם. לבוש בפשטות בקפתאן לבן מפוספס ובגלימה שחורה, רפוטה, ולראשו תרבוש לבד שחור. זקנו הלבן מתפצל בתוך חיקו וחיוך לבבי טבוע בפיו... כאשר מסיים הרב שלוש את הטקס הוא חולף בפשטות בין המוזמנים וזוכה ללחיצות יד ולהוקרה. הוא משפיל מבט נבוך... מתחמק מההזמנה לשבת בשולחן הכבוד, הולך ומצטופף בשולחן צדדי עם פשוטי העם”.
נפטר בל' בסיוון ה'תש"ך (1960) ונקבר בהר המנוחות. על שמו נקרא רחוב בשכונת נחלאות בירושלים.
משפחתו

לרב שלוש ולאשתו סעדה היו שלושה ילדים. הרב דוד שלוש - רבה של נתניה, הרב אברהם שלוש - רבה של כפר סבא, ואביגיל שנישאה לרב נסים דוד עזראן. כשנה לאחר פטירתו נולד נכדו הקרוי על שמו, כיום הרב יוסף שלוש, חבר מועצת הרבנות הראשית והרב האזורי דרום השרון. בנותיה של אביגיל הן צביה, אשת הרב מרדכי אליהו (שהעיד על עצמו כי את כל ההלכות הנוגעות לכתיבת גיטין למד אצל הרב שלוש) ופרופ' דינה פלפל, אשת יהושע פלפל, שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
פרסומיו

ספר דברי יוסף: דרושים על התורה ומועדים ודרושים להספדים / ... פעולת ... כמוהר"ר יוסף יצחק שלוש, רב ... לעדת המערבים בירושלים בן ... רבי דוד ..., ירושלים: י. י. שלוש, ה'תש"ע. (יוצא לאור לראשונה מתוך כתב יד)
לקריאה נוספת

אברהם אלמאליח (עורך), ספר הוד יוסף: מצבת זיכרון ספרותית לזכרו של... הרה"ג יוסף דוד שלוש כולל מאמרי הערכה... ודברי הלכה ואגדה מאת מוקיריו..., ירושלים: ועד עדת המערבים, ה'תשכ"ו 1965
הרב יוסף יצחק בן דוד חיים שלוש, תולדות הרב המחבר, בתוך: דברי יוסף, ירושלים: י. י. שלוש, ה'תש"ע
אנציקלופדיה ארזי הלבנון: לתולדות גאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח / נקבצו ונערכו על ידי שמעון ואנונו, ירושלים: יפה נוף - י. פוזן, ה'תשס"ו 2006, כרך ד, עמ' 1037
ר' גפני, פותח סידור: מסע בעולמם של סידורי ארץ ישראל בעת החדשה, אלון שבות תשפ"ב, עמ' 188–190
הערות שוליים

1 2  רחוב הרב שלוש, באתר עיריית ירושלים
↑  בנו, הרב דוד שלוש כותב בהקדמת ספרו "חמדה גנוזה (ח"א)" (ירושלים תשל"ו), כי סבו נפטר כשהיה בן למעלה מ-90 כאשר יוסף שלוש היה בן שנתיים וחצי (ראו עוד שם).
1 2  הרב יוסף יצחק בן דוד חיים שלוש, תולדות הרב המחבר, בתוך: דברי יוסף, ירושלים: י. י. שלוש, תש"ע.
1 2  ראובן גפני, בית תפילה, יד יצחק בן צבי, 2008, עמ' 101
↑  ניצן חן ואנשיל פפר, מרן: עובדיה יוסף, הביוגרפיה, עמ' 28
↑  שלמה דיין, חכמי המערב בירושלים, הוצאה עצמית, תשנ"ב, עמ' 379
↑  עוזיאל חזן, זה לא אותו הבית, ביתן, 2003, עמ' 81
↑  הרב יוסף שלוש, דבר, 27 ביוני 1960.
↑  יוסף שלוש באתר GRAVEZ
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב נסים דוד עזראן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3620
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312320105171  ISNI: 0000 0004 0212 6483  LCCN: no2010143836  VIAF: 297780790   WorldCat (עם VIAF): 297780790
אגף משאבי אנוש (משטרה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 סוג:  אגף מטה במשטרה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   ניצב
 מפקד נוכחי:  ניצב אלונה שושן
 
אגף משאבי אנוש של משטרת ישראל (בראשי תיבות: אָמָ"ש) פועל להעצמת המשאב האנושי – איכותו, מקצועיותו ורווחתו תוך התאמתו ליעדים ולצרכים של משטרת ישראל. ראש האגף הנוכחי היא ניצב אלונה שושן.
תפקידי האגף

תכנון כוח האדם במשטרת ישראל – גיוסו, מיונו, הכשרתו, ויסותו והצבתו.
קביעת מסלולי הכשרה וקידום, סיווג מקצועי ותנאי שירות לכלל השוטרים.
גיבוש מדיניות תנאי שירות ושכר בתיאום עם חשב המשטרה.
טיפול בפרט בנושאי קידום וסיווג מקצועי, תנאי שירות, רפואה, רווחה, סעד, פרישה לגמלאות ועוד.
אחריות על שמירת המשטר והמשמעת לרבות תביעות בבתי הדין למשמעת.
ייצוג המשטרה בפני מוסדות ממשלתיים, ציבוריים ואחרים בנושאים שבאחריות האגף.