stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמילות חסדים
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק י"ד, הלכה א'
↑  ספר שמות, פרק י"ח, פסוק כ'. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף צ"ט, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ל', עמוד ב'. בספר המצוות היא לא נמנית, על פי כללו של הרמב"ם שאינו מונה מצוות כלליות. הבה"ג, רבינו יונה (שערי תשובה, שער ג' אות י"ג) והריטב"א (בבא מציעא שם) מונים זאת כמצוות עשה, וכן הרמב"ן בהשגות על ספר המצוות, שורש א' ובספר חרדים.
↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ח, ספר המצוות מצווה רו.
↑  ספר דברים, פרק י"ג, פסוק ה', ספרי שם, ספר יראים קנ"ג-קנ"ד.
↑  משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ב'
↑  "האדם אוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת לו לעולם הבא"משנה, מסכת פאה, פרק א', משנה א'
↑  ספר דברים, פרק כ"ח, פסוק ט', סוטה י"ד עמוד א'. ספר המצוות מצווה ח'. ספר החינוך מצווה תרי"א. על טעם הכללת המצווה בספר המצוות ראו תשובות רבי אברהם בן הרמב"ם סימן ס"ג.
↑  ראו גם: מדרש תנחומא פרשת וירא; קהלת רבה ז:ב; בראשית רבה ח:יא.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ט, עמוד ב'
↑  פרסום רשימת המוקדים באזור ירושלים באתר ארגון זק"א
↑  יצחק טסלר, בני ברק: הנה עוד ילד אבוד, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2010
| מצוות ומנהגים יהודיים |
| --- | --- | --- |
| ערכים כלליים | הלכה • עשרת הדיברות • תרי"ג מצוות • שבע מצוות דרבנן • שבע מצוות בני נח • רשימות: מצוות הנהוגות בזמן הזה • מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה |  |
| סדר היום | נטילת ידיים • ציצית • תפילין • קריאת שמע • תפילה • תלמוד תורה • ברכת המזון |  |
| הלוח העברי | קידוש החודש • עיבור השנה • שבת • ראש חודש • חגי ישראל ומועדיו • שמיטה • שנת היובל |  |
| מצוות שבין אדם לחברו | ואהבת לרעך כמוך • צדקה • גמילות חסדים • לשון הרע • והדרת פני זקן • אונאת דברים • משפט עברי |  |
| מצוות התלויות בארץ | מצוות יישוב ארץ ישראל • מתנות כהונה • מתנות עניים • איסור ערלה • שמיטה • שנת היובל |  |
| איסור והיתר | כשרות • בשר בחלב • שחיטה • טרפה • איסור אכילת חלב • יין נסך • חמץ |  |
| תשמיש קדושה ותשמיש מצווה | ספר תורה • תפילין • מזוזה • סידור • ציצית • שופר • לולב • מצה • כיפה |  |
| בית המקדש | מצוות בניין בית המקדש • כהן • קורבן • עלייה לרגל • טומאה וטהרה • רשימת מצוות בית המקדש |  |
| משפחה | ברית מילה (או הטפת דם ברית) • פדיון הבן • זבד הבת • בת מצווה • בר מצווה • חופה וקידושין • טהרת המשפחה • מעמד האישה ביהדות • צניעות  • כיבוד אב ואם |  |
| מוות | אבלות • אנינות • הלוויה • קריעה • קדיש • קבורה • סעודת הבראה • שבעה • יום השנה • אזכרה • נר נשמה • הזכרת נשמות • חברה קדישא |  |
קופות צדקה של חסדי נעמי וקופת העיר בני ברק
'גמ"ח מים' בבני ברק, המציע מים חינם לציבור הרחב לעילוי נשמת קרובת משפחה של המקימים, והמתוחזק מתרומות.
קבוצת תמיכה

קבוצת תמיכה היא קבוצה אשר כל החברים בה מתמודדים עם בעיה או קושי משותפים, כגון מחלה, התמכרות, אֵבל ועוד, ואשר נפגשת באופן קבוע לצורך תמיכה הדדית.
רקע

תמיכה חברתית מהווה מקור עיקרי וחשוב ליכולתו של אדם להתמודד בהצלחה עם קשיים ומצוקות. האדם הוא "חיה חברתית" - הוא מעורב כמעט תמיד, החל מרגע לידתו, במהלך התפתחותו ובמשך חייו במערכות בין-אישית במסגרות שונות. המשפחה, המהווה את קבוצת התמיכה החברתית הראשונית, מספקת מקור ביטחון פיזי ונפשי. בהמשך, במהלך חייו, האדם מפתח קשרים חברתיים עם יחידים וקבוצות שהופכים להיות עבורו מעין "רשת ביטחון". מחקר פסיכולוגי רב-שנים העלה שקיומה של תמיכה חברתית עבור אדם הנתון במצוקה לסוגיה מהווה משאב משמעותי להתמודדות והתגברות על קשיים רגשיים, וכי לא רק קיומה בפועל של תמיכה חברתית יכול להוות מקור כוח ותקווה, אלא גם תפיסת האדם את מצבו בהקשר לקיומה של תמיכה חברתית עבורו. אמונותיו, ייחוסיו וציפיותיו של הפרט בהקשר לקיומה של מערכת חברתית תומכת בו הם כנראה הגורמים הפסיכולוגיים המשמעותיים לתחושותיו ש"הוא לא לבד" וש"יש לו על מי להישען". עניין זה מחזק את הגישה המשותפת לשיטות פסיכולוגיות רבות, הטוענת כי להבניה הקוגניטיבית של עולמו של הפרט יש תפקיד מרכזי ביכולתו להתמודד עם קשיים.
תפיסה זו, בין השאר, עמדה בבסיס ה"טכניקה" המכונה "קבוצות תמיכה" (מונחים אחרים ומקבילים המקובלים הם: "קבוצות לעזרה-עצמית" ו"קבוצות לסיוע הדדי") שהופיעה בצורה בולטת בראשית שנות ה-80 והתפשטה לתחומים רבים ושונים של מצוקה אישית.
תרומה

תרומת קבוצות תמיכה למשתתפיהן מתבצעת באמצעות:
הפחתת תחושת בדידות תוך הזדהות עם חברים אשר סובלים מאותה בעיה.
סיוע בחיזוק דימוי עצמי, ביטחון אישי, תחושת שייכות לקבוצה חיובית ופיתוח יחסים חברתיים.
אווירה של אמפתיה, קבלה, חוסר שיפוטיות וחוסר הטפת מוסר המעודדת התבטאות כנה ואמיתית.
אפשרות לשתף בניסיון אישי, לדבר על חוויות ולאוורר רגשות.
הקשבה ולמידה מניסיון אחרים, ללמוד ולהבין על הבעיה ופתרונותיה תוך קבלת משוב והכוונה, לחלוק מידע וניסיון על מנת לתמוך ולעזור אחד לשני, להפיח תקווה ולתת כוח.
דוגמאות לקבוצות תמיכה:
אלכוהוליסטים אנונימיים מקיימים קבוצות תמיכה לגמילה מהתמכרות לאלכוהול.
שומרי משקל מקיימים קבוצות תמיכה להרזיה.
אחת מתשע מקיימים קבוצות תמיכה לחולות בסרטן השד.
ית"ד - ילדי תסמונת דאון מקיימים קבוצות תמיכה להורי ילדים עם תסמונת דאון.
מבנה קבוצות תמיכה

קיימות רשתות של קבוצות לעזרה עצמית המנוהלות על ידי חבריהן באופן עצמאי, בעיקר כאשר יש מסגרת ידועה של נהלים ונורמות לפעילות הקבוצה. "אלכוהוליסטים אנונימיים" (AA) היא דוגמה לרשת כזו, וותיקה ומוכרת ברחבי העולם. בעקבות השיטה שיצאה מתוך ה-AA, שיטת 12 הצעדים, צמחו רשתות נוספות של קבוצות לעזרה עצמית: מכורים אנונימיים (NA), מהמרים אנונימיים (GA), אכלני יתר אנונימיים (OA) ועוד.
בקבוצות אלו, המנחים הם בעצמם חלק מהמשתתפים. מבנה הקבוצה מבוסס על נורמות שהתגבשו בקבוצות 12 צעדים אחרות – ובמקרים אחרים, מדובר במבנה פתוח, שבו כל משתתף יכול לשתף באופן חופשי בדברים שעוברים עליו בתקופה האחרונה. דוגמה לקבוצה לעזרה עצמית בעלת מבנה פתוח ניתן לראות בקבוצות של תנועת שומעי הקולות, קבוצות לעזרה עצמית של אנשים השומעים קולות או רואים חזיונות שאינם קיימים במציאות, תופעה שהפסיכיאטריה מגדירה כפסיכוזה.
פעמים אחרות, היוזמה להקמה וניהול קבוצות תמיכה היא מוסדית – ארגוני המגזר הרביעי, בתי חולים, מרפאות בקהילה, וארגונים חברתיים שונים. קבוצות אלה המורכבות בדרך כלל מסדר גודל של 6–12 משתתפים, נפגשות באופן סדיר ומונחות על ידי אנשי מקצוע, כגון מנחי קבוצות מקצועיים, עובדים סוציאליים או פסיכולוגים.
קבוצות תמיכה יכולות להתנהל באמצעות מפגשים פנים אל פנים, או כקהילות וירטואליות ברשת האינטרנט.
קבוצות תמיכה מקוונות

מראשית דרכן ועד היום מתנהלות רוב קבוצות תמיכה במפגשים ייעודיים ובתקשורת פנים אל פנים, אך השילוב בין מחשבים, אינטרנט וטכנולוגיות חדשות, מאפשר כיום צורות שונות של התנהלות במסגרת קבוצה. קבוצות תמיכה מקוונות עושות שימוש ברשת האינטרנט לטובת קיום המפגשים וההתנהלות השוטפת. רשת האינטרנט מספקת לקבוצות אלו אמצעים סינכרוניים כגון צ'ט ושיחות וידאו ואמצעים א-סינכרוניים כגון דואר אלקטרוני ופורומים, שבאמצעותם נשמר הקשר בין המשתתפים. בדומה לקבוצות תמיכה פרונטליות, קבוצות דיון מקוונות מהוות גם הן אמצעי לשיתוף חוויות, קשיים ושאלות במגוון רחב של נושאים, ומתמקדות בדרך כלל בקשיים פסיכולוגיים, הנוגעים להתמודדות עם מחלות, התמכרויות ויחסים בין-אישיים.
לקבוצות תמיכה מקוונות מספר יתרונות: הן מאפשרות צמצום פערי מרחק בין המשתתפים, הן לרוב לא כרוכות בהוצאות כספיות כגון דמי השתתפות ועלות הגעה, והן מאפשרות הימנעות מחשיפה פנים-אל-פנים בין המשתתפים ובכך יוצרות אנונימיות רבה יותר. עקב היותה של התקשורת אנונימית ומתבצעת דרך המחשב, היא מסירה עכבות בין המשתתפים, ועל כן נוצרים ביניהם תוך זמן קצר קשרים אישיים ותחושה של שייכות, גילויים של דאגה, אכפתיות, הקשבה ורצון לסייע. בכך הגורמים המאפיינים תהליכים קבוצתיים בקבוצות פנים-אל-פנים מתקיימים גם בקבוצות מקוונות. עם זאת, לקבוצות מקוונות מספר חסרונות ומגבלות: לעיתים מתגלים בהן גם ביטויים של בוטות ותוקפנות, אשר נובעים מחוסר בקשר עין, שימוש בשמות פיקטיביים (המייצר חוסר אפשרות זיהוי וענישה) והתייחסות אל המשתתפים כאל אובייקט. כמו כן, האילוצים הטכנולוגיים עלולים למנוע גישה חופשית מאנשים שאינם בקיאים בשימוש במחשב. חיסרון נוסף הוא העדר בקרה על המשתתפים ועל התוכן המוצג בקבוצה - המידע המסופק על ידי המשתתפים עלול להיות לא מדויק, מטעה ואף מזיק, כאשר לעיתים הדבר נעשה בזדון ולעיתים בתום לב. עקב כך, השתתפות בטוחה בקבוצות תמיכה מקוונות מצריכה מהמשתמש גילוי של ערנות, ובדיקה של רקע הקבוצה והמנחה.
קבוצות לעזרה עצמית

גישת העזרה העצמית החלה להתגבש עוד בשנות ה-30 של המאה העשרים, עם הקמת ארגון AA – "אלכוהוליסטים אנונימיים" – שפיתח את "שיטת שנים-עשר הצעדים" לסייע למכורים לאלכוהול להשתחרר מהתמכרותם בעזרת עמיתיהם, מכורים אף הם. קבוצות שונות לעזרה עצמית התפתחו החל בשנות ה-70, תחילה בארצות הברית ומאוחר יותר גם במדינות אחרות, והגיעו גם לישראל. צורת הסיוע הזאת נסמכת על התפיסה שקיים "ידע התנסותי" – Experiential Knowledge – השונה באורח עקרוני מידע תאורטי והוא מתגבש אצל מי שמתמודד עם בעיית-חיים מתמשכת. זהו ידע בענייני יום יום שאיננו נחלת הסגל המקצועי המטפל; לרוב הוא מצטבר אצל מי שחווה את הדברים בעצמו והתוודע מכלי ראשון למורכבות חיי האדם שחווה קושי או בעיה. ההתחלקות בידע מתוך תחושה של שותפות בין אחים לצרה היא הבסיס לקבוצות העזרה העצמית הללו. בגלל מרכזיותה של הבעיה בחיי החברים נוצרת בין המשתתפים קִרבה המבוססת על הזדהות עמוקה עם הזולת, שאת מצבו מכירים חברי הקבוצה מניסיונם הם. לכאורה יכולה התקרבות כזאת ליצור מסגרת של מסכֵּנות ותלונות המוּטָחות בזולת, אך למעשה ההפך הוא הנכון. הקִרבה הנוצרת בגין הגורל המשותף מחזקת את המשתתפים, הנוכחים לדעת שהם לא לבד, שבעייתם אינה ייחודית להם ורבים אחרים לוקים בה, ויש דרכים מגוונות להתמודד עִמהּ.
"הידע ההתנסותי", הקיים כאמור אצל המתמודדים עם הבעיה ואינו מצוי אצל אנשי המקצוע המטפלים, מחייב את היווצרותה של מסגרת ייחודית, בדרך כלל ללא מעורבותם של אנשי מקצוע. אלה עלולים לראות בה התערבות לא רצויה, המתנגשת בשיטות הטיפול שלהם. בתחילה נוצר אמנם קונפליקט בין המערכות המקצועיות לבין קבוצות העזרה העצמית, אולם כיום מבינים רוב אנשי המקצוע את חשיבות הסיוע ההדדי בתהליכי הריפוי, השיקום וההתמודדות עם בעיית חיים בלתי הפיכה. ואכן, מסגרות מקצועיות רבות המטפלות בנכים, בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, בחולי סרטן, במתמכרים לסמים ועוד, נעזרות בגישת העזרה העצמית כאמצעי משלים למערך המקצועי.
היתרונות של הקבוצות לעזרה עצמית באים לידי ביטוי במספר אספקטים:
שליטה ובקרה – בעוד שבמערכות הפורמליות נשמר מרחק בין נותני השירותים לבין צרכני השירותים, בקבוצות לעזרה עצמית שכיחה שוויוניות והתחלקות.
היררכיה ובירוקרטיה – אנשי המקצוע פועלים בתוך סוכנויות פורמליות, בירוקרטיות והיררכיות המקשות על האזרחים לקבל מענה לצורכיהם הייחודיים, בעוד שקבוצות לעזרה עצמית הן ארגונים לא פורמליים, דמוקרטיים ולא-היררכיים בתהליך קבלת החלטות.
תרומה אישית – מדינת הרווחה רואה כאחת ממטרותיה קיום חברה המאפשרת לאזרחיה לתרום מכוחם ומניסיונם לאחרים במטרה להבטיח את יכולתו של הפרט לתפקד בצורה הטובה ביותר. הקבוצות לעזרה עצמית מהוות מקור חשוב לקיום מטרות אלה בהיותם מקור מרכזי למידע ולסנגור ובעיקר לסנגור עצמי, שהוא מרכיב מרכזי של העצמה.
קיומן המרשים של מגוון הקבוצות לעזרה עצמית מצביע על כך כי במערכת השירותים הקיימת יש מקום חשוב לסוג אחר של ארגונים הבנויים על ניצול משאבי מידע מרביים, על הניסיון האישי, ועל הגברת המעורבות החברתית והפחתת תחושות הניכור והתלות בממסד. הן מבטאות את הערך העליון של המחויבות החברתית בין אדם לזולתו.
קבוצות לעזרה עצמית בישראל

ישראל נחשבה למדינה בעלת רמת מחויבות גבוהה כלפי האזרח ופועלות בה מערכות שונות של תמיכה באזרחיה. למרות זאת, לא התפתחה בה מודעות מספקת ליצירת רשת מקיפה של סנגור ותמיכה. הדפוס המקובל בישראל, יותר מכל מדינה מערבית אחרת, הוא של תמיכה שיזומה על ידי הממסד או אנשי מקצוע בשירות המדינה (כגון, ביטוח לאומי, משרד העבודה והרווחה, שירותי הרווחה וכו'). התפיסה המייצגת דפוס זה היא כי המדינה באמצעים וכלים שונים, צריכה למלא תפקיד מרכזי בהבטחת רווחתה ושלומה של האוכלוסייה. אולם לקראת סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 אנו עדים במדינת ישראל לתהליך הפרטה של שירותים רבים שבעבר סופקו במסגרות ציבוריות. שירותים אלה מסופקים באמצעות ארגונים הקרובים לאוכלוסיות הנזקקות להם, אך המדינה, מסיבותיה היא, יכולה בכל עת לבטל את השתתפותה בעלות שירותים אלה, להשאיר את מימון הטיפול בידי הארגון, כלומר בידי בני המשפחות, ולמעשה להתנער מאחריותה לטיפול באוכלוסיות חריגות ולקבוע שהוא אינו מעניינהּ, שהוא הבעיה הפרטית של האדם הסובל ובני משפחתו.
חוסר יכולת זה של מדינת הרווחה לספק את הצרכים להם התחייבה בפני אזרחיה, בירוקרטיה מסורבלת, חוסר יעילות, וחוסר רגישות למגוון הצרכים, הביאו להתפתחות המואצת של הארגונים החברתיים, ארגונים וולונטריים וארגוני עזרה עצמית וסנגור עצמי הפועלים לצד המערכות הפורמליות. ארגונים אלה הם שותפים חשובים למערכות שיזם הממסד בהיותם נגישים יותר, פחות פורמליים, יוצרים סולידריות חברתית ועזרה הדדית בעיקר ברמה הקהילתית.
קבוצות לעזרה עצמית החלו לצמוח בישראל כבר בתחילת שנות ה – 70, זאת למרות שבשנים אלה עדיין שירותי הרווחה התרחבו וגדלו. מחקרים על ארגוני מתנדבים, קבוצות לעזרה עצמית ועמותות שונות, מראים כי קיים מאגר חשוב של שיטות למתן עזרה שאינן ממוצות בשירותים הפורמליים. העזרה הבלתי פורמלית הולכת ומתעצמת בעיקר משום שהעזרה הפורמלית היא אינסטרומנטלית במהות בעוד שהעזרה הבלתי פורמלית היא הדדית. האידיאל צריך להיות בקיום רצף של מערכות לעזרה מהפורמלי ביותר עד ללא פורמלי, כשכל מערכת ממלאת את תפקידה על הרצף. בכך מושג ניצול מקסימלי של מקורות עזרה.
החל משנות השמונים החלו הקבוצות והארגונים להתרחב ולהתעצם והם הפכו להיות יותר ויותר משמעותיים בחברה. עם התמורות הללו, החלה ההכרה בחשיבות הקבוצות לעזרה עצמית כגורם טיפולי לגיטימי לצד המערכות הפורמליות. אולם מגמה זו החלה לדעוך החל מאמצע שנות ה-90. הספרות המקצועית חדלה להתעניין בה; סביבה נערכים עתה פחות מחקרים וכנסים, ושירות כמו "המרכז לעזרה עצמית" נסגר לאחר יותר משני עשורים של פעילות פורָה. יש הטוענים כי תהליך זה מקביל לתהליך התפתחותו של האינטרנט. הקהילה הווירטואלית תפסה מבחינות רבות את מקומה של הקבוצה האינטימית; יחסי פנים-אל-פנים, שהם הבסיס לתהליך העזרה העצמית, הומרו ביחסים וירטואליים. בהיעדר מגבלה גאוגרפית, מגוון הסוגיות והנושאים שסביבם מתארגנים פורומים וקבוצות באינטרנט רב עשרת מונים מזה האפשרי במסגרות פנים-אל-פנים. מניתוח סוגיות העולות בפורומים כאלה מתברר שאין הן שונות מן הסוגיות העולות בקבוצות הנפגשות פנים-אל-פנים. עם זאת, ללא תשתית ארגונית הסיכוי שפורומים באינטרנט ייהפכו לספקיות שירותים, כמו שאירע לחלק מן הקבוצות שהחלו כעזרה עצמית, איננו גדול.
ראו גם

טיפול קבוצתי
קהילה וירטואלית חברתית
קשרים בין-אישיים
הערות שוליים

↑  Cohen, S., & Wills, T. (1985). Stress, social support, and the buffering hypothesis. Psychological Bulletin, 98, 310-357.
1 2  Cobb, S. (1976). Social support as a moderator of life stress. Psychosomatic Medicine, 38, 300-314
↑  פסקה זו מבוססת על המאמר: עזי ברק ושיבולת לביא (1999) "קבוצת תמיכה מקוונת שיטה חדשה להתערבות ייעוצית", הייעוץ החינוכי, כרך 8, עמ' 54–68.
↑  קליניקת מאיו, ארצות הברית
↑  קפח, א., נחום, מ. (2015). ספת הפסיכולוג מעולם לא הייתה קרובה יותר: קבוצות תמיכה מקוונות באמצעות ועידת וידאו. [גרסה אלקטרונית] https://www.hebpsy.net/articles.asp?id=3248
↑  עזי ברק ושיבולת לביא, קבוצת תמיכה מקוונת שיטה חדשה להתערבות ייעוצית, הייעוץ החינוכי 8, 1999, עמ' 54-68
1 2  פרופ' בנימין גדרון (2009). "קבוצות לעזרה עצמית" בתוך: “המועדון" מאת מרתה רמון. הוצאת כרמל. https://www.self-help.org.il/about/Development.html
↑  פרופ' אילנה דובדבני, עזרה עצמית בישראל. מתוך אתר עזרה עצמית בישראל https://www.self-help.org.il/about/research.html
| טראומה נפשית |
| --- | --- | --- |
| מצבי טראומה | סכנת חיים • אלימות • התעללות • אונס • אלימות מינית • מלחמה • טרור  • קרב • תאונת דרכים • טראומה גופנית • שכול • שוד  • אסון טבע • שרפה • הגירה |  |
| מאפייני טראומה | מצוקה נפשית • חרדה • פחד • דאגה • בכי • חוסר אונים • אימה • תבהלה • עוררות • טריגר •  הימנעות • התמודדות ממוקדת הימנעות • רומינציה • מחשבות פולשניות • מחשבות אילו • אשמת שורדים • האשמה עצמית (אנ') • האשמה (אנ') • אשמה (רגש) |  |
| תגובת דחק | דחק • תגובת הילחם או ברח • מערכת העצבים הסימפתטית • ציר ה-HPA • עומס אלוסטטי |  |
| הפרעות | הפרעות הקשורות לטראומה וגורמי דחק • נפגע חרדה • הפרעת דחק חריפה • הפרעת דחק פוסט-טראומטית • הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת • טראומה משנית • הפרעת הסתגלות • הפרעת חרדה • התקף חרדה • ביעותי לילה • נדודי שינה • דיסוציאציה • פלשבק • הפרעת דה-פרסונליזציה • הפרעת דה-ריאליזציה |  |
| גורמי חוסן | חוסן נפשי • רשת חברתית • דתיות • מודל רגישות-דחק • מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות • סטטוס חברתי • שונות קצב לב |  |
| התמודדות | התמודדות • צמיחה פוסט-טראומטית • תמיכה חברתית • עזרה עצמית • פעילות גופנית • טכניקות הרפיה • מדיטציה טרנסצנדנטלית • אימוני נשימה • הסחת דעת • אסקפיזם |  |
| תרופות | תרופות נוגדות דיכאון • סרטרלין • פרוקסטין • ונלפקסין • פלואוקסטין • קנאביס |  |
| טיפול נפשי | טיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית • עזרה ראשונה פסיכולוגית • מודל מעש"ה • קבוצת תמיכה • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד בטראומה (אנ') • טיפול בעיבוד קוגניטיבי • EMDR • תרפיית חשיפה ממושכת |  |
| עמותות | ער"ן • נט"ל |  |
איבראהים מקאדמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 מחנה הפליטים ג'באליה, רצועת עזה המצרית 
 נהרג:  8 במרץ 2003 (בגיל 51 בערך) עזה, הרשות הפלסטינית 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 השתייכות:    חמאס  גדודי עז א-דין אל-קסאם 
 
איבראהים מקאדמה (בערבית: ابراهيم المقادمة, תעתיק מדויק: אבראהים אלמקאדמה; 1952 - 8 במרץ 2003) היה אחד מראשי הזרוע הצבאית של תנועת החמאס, פעיל פוליטי בכיר בתנועה, ואידאולוג בולט בקרב תנועת "האחים המוסלמים" בשטחים, עד להריגתו בידי צה"ל.
ביוגרפיה

אבראהים אל-מקאדמה נולד בשנת 1952 במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה. לאחר שהצטיין בלימודיו התיכוניים, יצא ללימודי רפואת שיניים במצרים, שם הצטרף לתנועת האחים המוסלמים והפך לפעיל סטודנטיאלי בולט. בשנת 1976 סיים את לימודיו בהצלחה, התחתן, ושב לרצועת עזה.
במסגרת פעילותו בתנועת האחים המוסלמים, נעצר ד"ר אל-מקאדמה יחד עם השיח' אחמד יאסין והואשם באחזקת נשק ובייסוד התארגנות צבאית. בפועל, שימש אל-מקאדמה כמפקד הראשון של מנגנון הביטחון הפנימי בחמאס. אל-מקאדמה נשפט ל-8 שנות מאסר, וריצה גם חצי שנה של מאסר מנהלי נוסף, עד לשחרורו בשנת 1992. במהלך שהותו בכלא אשקלון הוא צבר השפעה כהוגה וכאידאולוג. הוא העביר שיעורי דת והגות מדינית, ואף כתב בכלא ספר תחת השם הבדוי 'ד"ר מחסן כרים'. הספר, אשר נקרא "הסכסוך הדמוגרפי בפלסטין", סקר את ההגירה היהודית לארץ ישראל בין השנים 1881–1990.
עוד בעת שהותו בכלא הישראלי, כמו גם לאחר שחרורו, הסתמן אל-מקאדמה כאחד מהמתנגדים הבולטים ליוזמת הסכמי אוסלו. הוא סבר שהסכם שלום עם האויב הישראלי יוביל לחיסולם של הפלסטינים. אל-מקאדמה ראה בהתנגדות המזוינת את הדרך היחידה לעצמאות, "ולו במחיר הריגת חצי מהעם הפלסטיני". לראייתו, אותה הביע בספרו "הסכם עזה ויריחו מזווית אסלאמית", הסכמי אוסלו היוו ויתור על 80% משטחי פלסטין ההיסטורית. ד"ר אל-מקאדמה תמך בגישה לפיה "הג'יהאד הוא הפתרון".
גישתו הקיצונית של ד"ר אל-מקאדמה - אשר כתב עשרות מאמרים וספרים בנושאי ג'יהאד, האחים המוסלמים, והדרך לשחרור פלסטין - הובילה למעצרו על ידי הרשות הפלסטינית. הוא נכלא בין השנים 1996–2000 ונטען כי עבר עינויים בכלא. עם שחרורו, החל להרצות באוניברסיטה האסלאמית בעזה.
ד"ר מקאדמה נחשב על ידי שירותי הביטחון הישראליים כאחראי לפעילות הצבאית החשאית ובתור האידאולוג הראשי של החמאס. חרף השפעתו המרכזית וקשריו לבכירים אחרים בחמאס, התנהל מקאדמה בחשאיות רבה. הוא מיעט להופיע בתקשורת והקפיד על פרופיל נמוך, דבר אשר הקשה מאוד על גורמי ביטחון ישראליים לעקוב אחריו. הוא זוהה כמייצג מובהק של הזרם הדוגמטי והבלתי מתפשר בחמאס, קרי, הזרם המסרב להכיר בישראל או להגיע עמה לפשרות זמניות כלשהן. הוא תמך במאבק מזוין עד להשמדת ישראל והחלפתה באמצעות כינון "מדינת שריעה" מוסלמית.
ב-8 במרץ 2003 נהרג בסיכול ממוקד איבראהים מקאדמה בטילים שנורו משני מסוקי קרב ישראליים, כאשר נסע במכוניתו בשכונת שיח' רדואן בעיר עזה. יחד עמו נהרגו מהירי שלושה משומרי ראשו אשר נסעו ברכב. שניים מהם, ח'אלד ג'מעה ועלאא' שכרי, היו מוכרים כפעילים צבאיים בזרוע הצבאית של החמאס. כמו כן נהרגה ילדה שעברה ברחוב.
בזכות גורמי הסברה ומורשת, ולנוכח השפעתו הרבה על התנועה, השתרשה דמותו של מקאדמה בקרב תומכי חמאס וכתביו נלמדים על ידיהם גם שנים לאחר מותו.
ג'וליאן קזבלנקס

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1978 (בן 46) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Julian Fernando Casablancas 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  בית ספר דווייט, לה רוזי, בית הספר הצרפתי של ניו יורק, Five Towns College 
 סוגה:  רוק, מוזיקת הגל החדש, סינת'-פופ, אינדי רוק, גראז' רוק 
 סוג קול:  בריטון 
 חברת תקליטים:  Cult Records, RCA, ראף טרייד, Sony BMG Music Entertainment 
 www.thestrokes.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליאן קזבלנקס
ג'וליאן פרננדו קזבלנקס (באנגלית: Julian Fernando Casablancas; נולד ב-23 באוגוסט 1978) הוא זמר רוק אמריקאי, הסולן והכותב הראשי של להקת הסטרוקס.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ג'וליאן נולד בניו יורק לג'ון קזבלנקס, מייסד סוכנות הדוגמנות "Elite", ולג'נט, דוגמנית דנית שהייתה מיס דנמרק בשנת 1965. הוריו התגרשו כשהיה בן 8, והוא גדל עם אמו שלימדה אותו אומנות ואתיקה.
חבר הלהקה הראשון שג'וליאן הכיר היה ניקולאי פרייצ'ר כאשר הם היו ביחד בגן.
בגיל 14 נתפס קזנבלנקס משתכר לפני בית הספר, וכתוצאה מכך אולץ להיכנס לתוכנית שיקום פעמיים בשבוע. לאחר מכן נשלח קזבלנקס לפנימיה היוקרתית לה רוזי שבשווייץ, שם הוא פגש אלברט האמונד. באותה תקופה השניים לא היו חברים, אך מאוחר יותר הם הפכו לחברי להקת הסטרוקס ושותפים לחדר.
כשקזבלנקס חזר לניו יורק, אחרי 6 חודשים בבית הספר בשווייץ, הוא המשיך ללמוד בבית ספר במנהטן, שם פגש את ניק ולנסי ופבריציו מורטי, אשר מאוחר יותר נהיו גם חלק מלהקת הסטרוקס. הוא נשר מבית הספר שנה לפני תום הלימודים. הוא למד במכללה בלונג איילנד שנה, לאחר שקיבל מלגה לאחר שכתב חיבור קלאסי.
הוא עבד כברמן לפני שעסק במוזיקה באופן מקצועי.
ביוגרפיה > מוזיקה

הוא מושפע מוזיקלית מאמנים רבים, ביניהם הוולווט אנדרגראונד, הפוגס, בוב מארלי והדלתות, כאשר אחת ההשפעות הגדולות ביותר עליו (ועל חברים נוספים בסטרוקס) הם להקת נירוונה וסולנה קורט קוביין.
ככותב ראשי של הסטרוקס, הוא המשפיע העיקרי על הסאונד וידוע כקפדני בצורה מוגזמת בעניין.
למרות זאת, לאחרונה, הלהקה הציעה לקזבלנקס שיהיה יותר תקשורתי ופתוח להצעות של שאר חברי הלהקה. קזבלנקס ידוע כדמות המרכזית ביותר בלהקה, וכן בהיותו שתיין כבד.
באלבומה השלישי של הסטרוקס, First Impressions of Earth, נעשתה שירתו של קזבלנקס צלולה וחזקה הרבה יותר מאשר באלבומים הקודמים.
קזבלנקס גם ניגן בגיטרת בס בשירו של אלברט האמונד "Scared".
בשנת 2009, הוציא אלבום סולו ראשון בשם Phrazes for the Young.
ביוגרפיה > חייו האישיים

לג'וליאן ארבעה אחים ואחיות למחצה.
ב-5 בפברואר 2005 נישא ג'וליאן לעוזרת מנהל הלהקה, ג'ולייט ג'וזלין. הזוג לא יצא זמן רב לפני שהתחתן, אך הם הכירו אחד את השני מספר שנים. בינואר 2010 נולד בנם קאל, ובמרץ 2015 נולד בנם השני, זייפר. הזוג התגרש ב-2019.
קזבלנקס פיכח מאלכוהול מאז 2009. הוא מתגורר בלוס אנג'לס.
עלי מוסא דקדוק

| --- | --- |

 לידה:  1969 
 נהרג:  10 בנובמבר 2024 (בגיל 55 בערך) דמשק, סוריה סוריה
 השתייכות:  חזבאללה חזבאללה
 תקופת הפעילות:  1983–2024 (כ־41 שנים)
 תפקידים בשירות
 מפקד תיק הגולן של חזבאללה
 
עלי מוסא דקדוק (בערבית: علي موسى دقدوق ; 1969 – 10 בנובמבר 2024) המכונה אבו חוסיין סאג'ד, היה פעיל חזבאללה ומפקד "תיק הגולן" בארגון.
החל משנות ה-80 מעורב בפעילות טרור בארגונים המקושרים לאיראן. הוא נכלא על ידי האמריקאים בעיראק ושוחרר על ידי ממשלת עיראק. על פי החשד, הוא היה מנחה מרכזי של רשת צלפים של "כוח קודס" של משמרות המהפכה בעיראק. המודיעין האמריקני טען כי עדותו של דקדוק במהלך כליאתו היא עדות מרכזית לשיתוף פעולה בין איראן לחזבאללה.
ביוגרפיה

דקדוק נולד בכפר עייתא א-שעב בדרום לבנון.
החל משנת 1983 היה מעורב בפעילות חבלנית נגד צה"ל בדרום לבנון ובאזור רצועת הביטחון. השתתף במאבקים פנים-לבנוניים בין השנים 1988–1990.
בשנת 2006, מלחמת עיראק, נשלח על ידי הנהגת חזבאללה לעיראק כקצין מבצעים מטעם הארגון, בכדי לסייע למיליציות השיעיות בלחימה נגד כוחות הקואליציה בהובלת צבא ארצות הברית. דקדוק אימן פעילים שיעים עיראקים בתמיכת "כוח קודס" האיראני, והיה מעורב בפעילות מבצעית של המיליציות השיעיות נגד הקואליציה. הפעלתו של דקדוק וחזבאללה בעיראק מדגימה את הקשר העמוק בין הארגון לאיראן, ולאסטרטגיה האיראנית הרחבה במזרח התיכון. ב-20 במרץ 2007 הוא נתפס על ידי האמריקאים בבצרה, יחד עם קייס אל-ח'זעלי ואחיו לאית' אל-ח'זאלי. ב-16 בדצמבר 2011 הועבר לידי ממשלת עיראק, לאחר שזה הבטיח לממשל אובמה להעמידו לדין. זאת בעיקר עקב מעורבותו בחטיפתם ורציחתם של חמישה חיילים אמריקנים בכרבלאא שבעיראק. אולם, הוא שוחרר ב-2012 וחזר לביתו בלבנון, לאחר שממשלת עיראק טענה כי לא מצאה צידוקים משפטיים להמשך כליאתו.
במסגרת זאת סייע בהקמת "קבוצות מיוחדות" של פעילים שיעים, שאומנו על ידי איראן בהפעלת מטעני חבלה מתוחכמים, אשר גרמו לאבידות רבות בקרב הכוחות האמריקאים בעיראק. עלי דקדוק נטל חלק בפעילות הצבאית של "עסאיב אהל אל-חק", מיליציית "חבורת אנשי האמת". בין השאר השתתף בהתקפה נגד מפקדה מחוזית בכרבלא במהלכה נהרגו חמישה חיילים אמריקאים. מינויו של עלי מוסא דקדוק לאחראי ההתארגנות הצבאית של חזבאללה ברמת הגולן נעשה בשל מיומנויותיו המקצועיות וקרבתו להנהגת הארגון אך גם בשל הניסיון הרב, שרכש בתקופת שהייתו בעיראק. ניסיון זה, שחזבאללה שואף להערכתנו להעתיקו נגד ישראל, מוצא ביטויו בקשרים הדוקים שלו עם כוח קדס ומפקדו קאסם סלימאני ובהפעלת PROXIES מקומיים לקידום האינטרסים של איראן וחזבאללה.
עם חזרתו ללבנון, דקדוק חידש את פעילות הטרור שלו בחזבאללה הוא מונה לאחראי על הכשרת הכוחות המיוחדים של הארגון. ב-2018 מונה למפקד "תיק הגולן", התשתית הצבאית של חזבאללה ברמת הגולן.. התשתית כוללת עשרות פעילים המתגוררים בצפון הגולן ומצוידים באמצעי לחימה במטרה ליצור עבור חזבאללה יכולת התמודדות עם ישראל בחזית רמת הגולן בעת חירום. בדצמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל חוסל בנו חסן, פעיל גם הוא בתיק הגולן, באזור קוניטרה שבדרום סוריה, ואיתו שלושה פעילי חזבאללה.
ב-10 בנובמבר 2024 בשעות הצהריים התבצעה תקיפה של חיל האוויר הישראלי בדמשק, כאשר על פי הדיווחים מוסא דקדוק היה מטרת התקיפה. על פי דיווחים שונים הוא חוסל בתקיפה זו אך טרם התקבל לכך אישור מגורם רשמי בישראל או בחזבאללה. ב-22 בנובמבר 2024 אישר בכיר אמריקני לחדשות NBC כי חיל האוויר הישראלי חיסל בתקיפה את מוסא דקדוק.