stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומן דוריס
הערות שוליים

↑  "Romain Duris, descendant du fondateur des Archives nationales". אורכב מ-המקור ב-2018-10-03. נבדק ב-2018-10-03.
↑  Elsa Keslassy, Cesar Awards: ‘Anatomy of a Fall’ Wins Best Film; Christopher Nolan Feted With Honorary Tribute, Variety, ‏2024-02-23 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454975805171  BIBSYS: 5010414  BNE: XX1498541  BnF: cb14174050v (data)  GND: 129978612  ISNI: 0000 0001 2096 0365  LCCN: no2004014552  MusicBrainz: 9cd22202-da2d-494b-be9c-927bbcf8b172  NKC: xx0038560  NLA: 40410403  NLK: KAC2020L4397  NTA: 182864669  RERO: 02-A016709624  SNAC: w6gb5d82  SUDOC: 078077575  VIAF: 44509071   WorldCat (עם VIAF): 44509071
הקונפורמיסט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ברנרדו ברטולוצ'י 
 הופק בידי:  ג'ובאני ברטולוצ'י   מאוריציו לודי-פה
 תסריט:  ברנרדו ברטולוצ'י 
 עריכה:  פרנקו ארקלי 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן-לואי טרנטיניאן   סטפניה סנדרלי
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו 
 צילום:  ויטוריו סטוררו 
 מדינה:  איטליה איטליה   צרפת צרפת   מערב גרמניה מערב גרמניה
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  איטליה ארצות הברית 22 באוקטובר 1970  
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  נאו-נואר, סרט להט"בי, סרט דרמה, דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   conformist
 פרסים:  פרס דוד די דונטלו לסרט הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקונפורמיסט (באיטלקית: Il conformista) הוא סרט קולנוע, מ-1970 בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י, על פי ספרו של אלברטו מורביה שפורסם ב-1951. הסרט בוחן את ניסיונו של גיבור הסרט ששאיפתו המרכזית בחיים היא "להשתייך", להתאים את עצמו באופן מודע ומכוון לאידאולוגיות האופנתיות של זמנו, תוך ויתור על הערכים עליהם גדל. את הדמות המרכזית בסרט מגלם השחקן הצרפתי, ז'אן-לואי טרנטיניאן. הסרט, שהופק כקופרודוקציה איטלקית, צרפתית וגרמנית, נחשב אחד מסרטיו הבולטים והמשפיעים של ברטולוצ'י. הוא זכה להכרה והערכה נרחבת ברחבי העולם ואף היה מועמד לפרס האוסקר עבור התסריט המעובד הטוב ביותר.
שחקנים

ז'אן-לואי טרנטיניאן - בתפקיד מרצ'לו קלריצ'י
סטפניה סנדרלי - בתפקיד ג'וליה
גסטון מושין - בתפקיד מנגניילו
אנצו טראשו - בתפקיד פרופסור קואדרי
פוסקו ג'אקטי - בתפקיד הקולונל
חוסה קוואגליו - בתפקיד איטלו
דומיניק סנדה - בתפקיד אנה קואדרי
פייר קלמנטי - בתפקיד לינו
איבון סנסון - בתפקיד אמה של ג'וליה
ג'וזפה אדובטי - בתפקיד אביו של מרצ'לו
כריסטיאן אליני - בתפקיד ראול
קרלו גדי - בתפקיד רוצח שכיר
אומברטו סילבסטרי - בתפקיד רוצח שכיר
פוריו פלראני - בתפקיד רוצח שכיר
הנושא

הסרט הוא נושא מחקר בפסיכולוגיה של הפאשיזם. מרצ'לו קלריצ'י הוא בירוקרט לא אנושי, בן למשפחה לא מתפקדת מהמעמד הבינוני ובעל טראומה מינית בילדותו. הוא מקבל על עצמו משימה מהמשטרה החשאית הפאשיסטית להתנקש במורו לשעבר שחיי בפריז. מרצ'לו מוכן להקריב את ערכיו כדי לבנות "חיים נורמליים". על פי הפילוסוף הפוליטי טאקיס פוטופולוס, "הקונפורמיסט" (כמו כן גם "קרנפים" מחזהו של אז'ן יונסקו), הוא פורטרט יפה של הצורך הפסיכולוגי להשתלב ולהיות "נורמלי" ברמת החברה בכלל וברמה הפוליטית בפרט. הסרט כולו בנוי כסדרה של פלאשבקים, המציגים בפנינו המניעים הפסיכולוגיים להתנהגותו של מרצ'לו, וחתירתו הבלתי פוסקת אחר ה"נורמליות".
הפקה

אתרי הצילום בסרט כוללים את פריז ותחנת הרכבת גאר ד'אורסיי בצרפת, גשר סנטאנג'לו והקולוסיאום ברומא.
בסרט הדוקומנטרי "מראות האור" (Visions of light) הקונפורמיסט מוצג כיצירת מופת ויזואלית. הסרט צולם על ידי ויטוריו סטוררו שהשתמש בצבעים עשירים, מלתחות אותנטיות של שנות ה-30 ובזוויות צילום ותנועות מצלמה לא שגרתיות.
מבקר הסרטים והסופר, רובין בוס, כותב שהצילום למעשה תורם בהבנת חוסר היכולת של קלריצ'י להשתלב עם מציאות "נורמלית". המציאות של הזמן ההוא היא לא נורמלית, חריגה. גם הסגנון הקולנועי של ברטולצ'י מחבר בין האקספרסיוניזם לפאשיזם. הסגנון שלו השווה לסרטים גרמניים קלאסיים של שנות ה-20 וה-30 כמו סרטה "ניצחון הרצון" של לני ריפנשטאהל ו"מטרופוליס" של פריץ לאנג.
דרמה זו היוותה השפעה רבה לבמאים אחרים. לדוגמה האימג' של עלים מתעופפים ברוח ב"הקונפורמיסט", השפיע על סצנה דומה בסרט הסנדק 2 (1974) של פרנסיס פורד קופולה.
מוזיקה

את המוזיקה בקונפורמיסט כתב המלחין ז'ורז' דלרו.
דלרו (1925–1992) הוא מלחין סרטים צרפתי שהלחין יותר מ-350 מנגינות לסרטים וטלוויזיה. הוא זכה במספר פרסים במהלך הקריירה שלו.
העיתון הצרפתי לה פיגרו תיאר אותו כמוצרט של הקולנוע. דלרו היה המלחין היחידי שזכה 3 פעמים ברציפות בפרס סזאר באותה שנה.
הפצה

הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-20 בברלין ביוני 1970.
הסרט יצא לאקרנים באיטליה ובארצות הברית ב-22 באוקטובר 1970.
הגרסה שהועלתה בארצות הברית הייתה קצרה ב-5 דקות מהגרסה האיטלקית.
בסצנה החסרה שהוחזרה לסרט ביציאתו המחודשת ב-1996 מופיעים קבוצה של עיוורים רוקדים.
הסרט יצא לדי.וי.די. בארצות הברית ב-5 בדצמבר 2006 על ידי חברת סרטי פרמאונט.
הדי.וי.די. כולל את הגרסה המקורית (111 דקות); עלייתו של הקונפורמיסט: הסיפור, צוות השחקנים. צל ואור: צילום הקונפורמיסט.
ביקורות

וינסנט קנבי, מבקר סרטים של הניו יורק טיימס, אהב את התסריט של ברטולוצ'י וכתב:
"ברנרדו ברטולוצ'י עשה לבסוף סרט מאוד בינוני, כמעט קונבנציונלי, שמסתבר שהוא אחת ההפתעות האלגנטיות של פסטיבל הסרטים של ניו יורק... סגנונו הקולנועי של ברטולוצ'י הוא כל כך עשיר, פואטי ובארוקי וכל כך ברור שהוא אינו מסוגל להגיד רק את מה שהוא אומר... בחירת השחקנים מעולה, מטרנטיניאן ועד פייר קלמנטי שמופיע בקצרה כבחור צעיר ורשע שמתחיל עם מרצ'לו הצעיר.
הסרט הקונפורמיסט אולי פגום, אבל דווקא פגמים אלו עושים את הסרט הזה לפחות באירופה, לסרט הפופולרי המסחרי הראשון של ברטולוצ'י, שם נראה שתמיד יש להם שוק במעמד הבינוני גבוה, האינטליגנטי."
לאחרונה כתב המבקר ג'יימס בררדינלי סקירה וכתב על מראה הסרט: "סטורארו וברטולוצ'י עיצבו יצירת מופת ויזואלית, עם השימושים הטובים ביותר של אור וצל שאי פעם היו בקולנוע. זה לא רק צילום, זאת אומנות, זה עוצמתי, יפה ומועיל. יש סצנה ביער עם אור שמש שוטף בין העצים, זה עוצר נשימה להביט בזה ומדהים עוד יותר בגלל האירועים שמתרחשים קודם לכן."
לאחרונה אמר קווין תומאס, כתב בלוס אנג'לס טיימס: "בסרט המקסים הזה, ברטולוצ'י מצליח לשלב את סגנון התעוזה של פליני, התחושה החריפה של לוקינו ויסקונטי והמחויבות הפוליטית הנלהבת של אליו פטרי ואפילו יותר טוב מזה, בלי ההתמכרות העצמית... הקונפורמיסט, בו משחקת שחקנית המשנה דומיניק סנדה שמשחקת את הסקסית היפה הוא לא רק האשמה של הפשיזם והצביעות הנוצרית, אלא גם טרגדיה אישית עמוקה."
ב"Rotten Tomatoes", אתר אינטרנט המבקר סרטים, דווח על 100% ביקורות טובות שקיבל הסרט ב-39 ביקורות שונות.
הסרט דורג במקום ה-85 מתוך 100 הסרטים הטובים ביותר בקולנוע העולמי של המגזין אמפייר ב-2010.
פרסים

פסטיבל הסרטים של ברלין - פרס מיוחד של העיתונאים לברנרדו ברטולוצ'י; 1970
פרסי דוד די דונטלו, פרס הסרט הטוב ביותר מאוריציו לוגי פה; 1971
פרסי החברה הלאומית למבקרי סרטים, פרסי אן. אס. אפ. סי, פרס הצילום הטוב ביותר לוויטוריו סטורארו ופרס הבמאי הטוב ביותר לברנרדו ברטולוצ'י; 1972.
פרסי הלוויין, של האקדמיה הבינלאומית לעיתונות, פרס הסרט הקלאסי בדי. וי. די; 2006
מועמדויות

פסטיבל הסרטים של ברלין, דוב הזהב, ברנרדו ברטולוצ'י; 1970
פרס האוסקר בקטגוריית, פרס התסריט הטוב ביותר שמבוסס על חומרים ממדיום אחר, ברנרדו ברטולוצ'י; 1972
פרסי הגולדן גלובס - פרס הסרט הזר הטוב ביותר; 1972
לקריאה נוספת

יוספה לושיצקי, "עיצוב הזיכרון ההיסטורי באסטרטגיית העכביש ובהקונפורמיסט של ברטולוצ'י, זמנים, חורף 1991, מס 39/40, עמ' 92–99.
הערות שוליים

1 2  משה נתן, דיוקנו של הקונפורמיסט כאדם חולה, מעריב, 21 באפריל 1972
↑  הניו יורק טיימס, האם הקולנוען האיטלקי ברנרדו ברטולוצ'י, עדיין משפיע?, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811270018305606  BNE: XX4912628  BnF: cb135689572 (data)  GND: 4672151-4  LCCN: n00024690  SUDOC: 23163028X  VIAF: 189375358   WorldCat (עם VIAF): 189375358
סקר אנרגיה

חיבור מד זרם ללוח חשמל כחלק מסקר אנרגיה
סקר אנרגיה הוא מבדק פנימי המבוצע במוסד במטרה לבחון את השימוש באנרגיה במוסד ואת המערכות המרכזיות הצורכות חשמל או בדלקים.
המטרה המרכזית בסקר האנרגיה היא התייעלות באנרגיה והפחתת טביעת הרגל הפחמנית. מטרות נפוצות נוספות הן מציאת פוטנציאל להקמת מערכות לייצור אנרגיה מתחדשת, כגון פאנלים פוטו-וולטאים או תחנת קוגנרציה, פריסת עמדות טעינה לרכב חשמלי, ניתוח ובחינת משטרי ההפעלה, הבקרה והמנייה של הציוד במפעל, וביצוע בדיקות הנדסיות לציוד מרכזי כגון מערכות מיזוג.
סקרי אנרגיה מבוצעים לרוב במפעלים, בנייניי משרדים ורשויות מקומיות, ולעיתים בבתים פרטיים ועסקים קטנים.
אופן ביצוע הסקר

מרכזו של סקר אנרגיה היא תוכנית פעולה, המפרטת איזה פעולות יכול לבצע המוסד על מנת לחסוך בכסף ולהקטין את טביעת הרגל הפחמנית שלו.
על מנת לבנות את תוכנית פעולה זו, מבצע סוקר האנרגיה את הבחינה המעמיקה למוסד, אשר מהווה את הסקר.
רוב סקרי האנרגיה כוללים תהליכים שונים, שהמרכזיים בהם הם ניתוח נתוני צריכה מהשנים האחרונות וביצוע בדיקות לצרכני האנרגיה המרכזיים במוסד.
בישראל

בישראל קיימת רגולציה המחייבת צרכנים גדולים לבצע סקר אנרגיה באופן תדיר. הסקר מחייב עבור כל מוסד שצריכתו גבוהה מ-6 מיליון קוט"ש בשנה, בחשמל או בדלקים.
הרגולציה נאכפת על ידי משרד האנרגיה, תחת חוק "תקנות מקורות אנרגיה".
הערות שוליים

↑  משרד האנרגיה, תקנות מקורות אנרגיה (ביצוע סקר לאיתור פוטנציאל לשימור אנרגיה), תשע"ט-2018, באתר נבו - המאגר המשפטי, ‏18-9-2023
אוניברסיטת זמביה

| --- | --- |

 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  Service and excellence. 
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  זמביה זמביה
 קואורדינטות:  15°23′41″S 28°19′56″E﻿ / ﻿15.394722222222°S 28.332222222222°E﻿ / -15.394722222222; 28.332222222222
 www.unza.zm
 he
 
אוניברסיטת זמביה (University of Zambia; ידועה בראשי תיבות UNZA ) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלוסקה, זמביה. זהו מוסד ההשכלה הגדול ביותר בזמביה. UNZA הוקמה בשנת 1965 והוראה במוסד החלה רשמית ב-12 ביולי 1966. זוהי גם האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בזמביה. שפת ההוראה במוסד היא אנגלית.
היסטוריה

את שורשי אוניברסיטת זמביה ניתן לאתר לפני מלחמת העולם השנייה, אז נהגה לראשונה הרעיון להקים אוניברסיטה בצפון רודזיה. עם זאת, יישום הרעיון הופסק עם פרוץ המלחמה וחודש רק לאחריה. הממשלה הקולוניאלית קבעה תוכניות להקמת המכללה האוניברסיטאית של מרכז אפריקה, זאת לצד התפתחות מוסדות להשכלה גבוהה ברוב חלקי אפריקה.
מועצת מרכז אפריקה (CAC) מינתה ועדה לבחינת הדרישות למכללה להשכלה גבוהה, ובהמשך המליצה להקים מכללה להשכלה גבוהה. מחקר נוסף על הצורך בהשכלה גבוהה לאפריקאים במרכז אפריקה נערך על ידי סר אלכסנדר קאר-סונדרס בשנת 1952, ודוח המשך למחקר זה הוגש במרץ 1953. ממשלת רודזיה הדרומית קיבלה החלטה על הקמת מכללה אוניברסיטאית רב-גזעית, ובעקבות זאת המליצה הוועדה להקים את המוסד בסליסבורי. עם זאת, דו"ח מיעוט שנכתב על ידי אלכסנדר קר, טען כי הקמת מוסד להשכלה גבוהה על בסיס שוויון בין גזעים אינה ניתנת לביצוע, ולכן המליץ על הקמת אוניברסיטה ללא-אירופאים בלוסקה.
האקלים הפוליטי, כתוצאה ממאבק העצמאות בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים, הפך את הרעיון של הקמת מכללה אוניברסיטאית כוללנית ברודזיה לאטרקטיבית פחות. כתוצאה מכך החלו בגיוס תמיכה בתוכנית להקמת מוסד להשכלה גבוהה בלוסקה. במרץ 1963 מינתה הממשלה החדשה בצפון רודזיה את ועדת לוקווד, בהובלת סר ג'ון לוקווד, כדי להעריך מחדש היתכנות הקמתה של אוניברסיטה לצפון רודזיה. הוועדה שמה דגש רב על אוטונומיה מוסדית ולכן המליצה על הקמת אוניברסיטה ללא קשרים עם אוניברסיטאות הפועלות בבריטניה. הדו"ח המליץ גם על הקמת אוניברסיטת זמביה כאוניברסיטה מלאה כבר מעת היווסדה.
המועצה הזמנית של אוניברסיטת זמביה הוקמה לאחר חקיקת חוק אוניברסיטת זמביה משנת 1965. ביולי 1965 מונה דגלאס ג' אנגלין לסגן נשיא האוניברסיטה, ובאוקטובר 1965 אשרר נשיא זמביה קנת קאונדה לחוק הקובע את הקמת המוסד.
אוניברסיטת זמביה נחנכה ב-13 ביולי 1966 מיד לאחר מינויו של הנשיא קנת דייוויד קאונדה לנשיא האוניברסיטה הראשון ב-12 ביולי 1966.
קמפוס האוניברסיטה

הקמפוס הראשי של האוניברסיטה נמצא כ-7 ק"מ מעיר לוסאקה. לאוניברסיטה קמפוס נוסף בתחומי העיר לוסקה, קמפוס רידגוויי הנמצא בבית החולים האוניברסיטאי; בקמפוס זה לומדים תלמידי רפואה ורוקחות.
יחידות אקדמיות

באוניברסיטת זמביה פועלות מעל 157 תוכניות לתארים ראשונים ומתקדמים. אוניברסיטת זמביה מחולקת לפקולטות והמחלקות הבאות:
בית הספר למדעי החקלאות
כלכלה חקלאית וחינוך להארכה
מדעי בעלי החיים
מדעי מזון ותזונה
מדעי הצמח
מדעי אדמה
בית הספר להנדסה
הנדסת חקלאות
הנדסה אזרחית וסביבתית
הנדסת חשמל ואלקטרוניקה
הנדסת מכונות
הנדסה גיאומטית
בית הספר לחינוך
חינוך מבוגרים ולימודי העשרה
יחידה מייעצת למכללות לחינוך
מינהל חינוכי ומחקרי מדיניות
פסיכולוגיה חינוכית, סוציולוגיה וחינוך מיוחד
ספריה ומדעי המידע
מדעי השפה והחברה
חינוך מתמטי ומדעי
חינוך יסודי
לימודי דת
בית הספר למדעי הרוח והחברה
לימודי פיתוח
כלכלה
היסטוריה
מדעי החברה ומנהל
לימודי אוכלוסייה
פסיכולוגיה
פילוסופיה ואתיקה יישומית
תקשורת (לשעבר תקשורת המונים)
ספרות ושפה
לימודי מגדר
עבודה סוציאלית וסוציולוגיה
בית הספר למשפטים
משפט ציבורי
משפט פרטי
בית הספר למכרות
גאולוגיה
הנדסת כרייה
מטלורגיה ועיבוד חומרים
בית הספר לרפואה
אנטומיה
מדעים ביו-רפואיים
מדעי הפיזיולוגיה
סיעוד
חינוך רפואי ופיתוח
מיילדות וגינקולוגיה
רפואת ילדים ובריאות הילד
פתולוגיה ומיקרוביולוגיה
רוקחות
פיזיותרפיה
פסיכיאטריה
בריאות ציבור
כירורגיה
רפואה פנימית
בית הספר למדעי הטבע
מדעי הביולוגיה
כימיה
מתמטיקה וסטטיסטיקה
פיזיקה
גאוגרפיה
מדעי המחשב
בית הספר לרפואה וטרינרית
מחקרים ביו-רפואיים
מחקרים קליניים
בקרת מחלות
מחקרים פרא-קליניים
שירותים ואספקה מרכזית
בית הספר למנהל עסקים
מנהל עסקים
תואר שני במנהל עסקים
מחקר

המכון למחקר כלכלי וחברתי.
ספריית אוניברסיטת זמביה .
המכון לחינוך מרחוק
הערות שוליים

↑  "School of Agricultural Sciences". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Engineering". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Education". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Humanities and Social Sciences". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Law". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Mines". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Medicine". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Natural Sciences". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "School of Veterinary Medicine". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Graduate School of Business". University of Zambia. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440723705171  GND: 14103-3  ISNI: 0000 0000 8914 5257  LCCN: n79064857  MusicBrainz: 93d5042a-0ae8-4876-b646-50609cae2d0f  SUDOC: 028653270  VIAF: 129827210   WorldCat (עם VIAF): 129827210 
מרכז הספורט והמרפאה של אוניברסיטת זמביה
בית הספר להנדסה של אוניברסיטת זמביה
חזית בית הספר למכרות של אוניברסיטת זמביה
פיתיה

ליקורגוס מתייעץ עם הפיתיה, איור מאת אז'ן דלקרואה
פיתיה (ביוונית עתיקה: Πυθία) היא הכוהנת הראשית במקדש האל אפולו בדלפי: האורקל מדלפי.
כשהאל רוצה להעביר מסר דרך הפיתיה הנתונה בשיכרון, הוא נכנס בגופה ומדבר מפיה. דבריה של הפיתיה בלתי מובנים לעיתים קרובות: מפי הפיתיה נפלטות מילים מסתוריות, הנאמרות כחידה הניתנת לפירוש במספר דרכים. ייתכן אפילו שהמסקנות הנובעות מפירוש דברי הפיתיה יהיו רחוקות זו מזו באופן קיצוני. את הכוונה בדבריה של הפיתיה על האדם להסיק לבדו, ללא עזרתה.
מצר ויניארד

| --- | --- |

מצר ויניארד שבין האי מרתה'ס ויניארד (צבוע בירוק) מדרום, לאיי אליזבט (הצבועים באדום) מצפון. בקצה השמאלי התחתון של המפה נראה הקצה המזרחי של לונג איילנד, כשמצפונו מצר לונג איילנד וממזרחו מצר בלוק איילנד.
 מידע כללי
 מיקום:  צפון האוקיינוס האטלנטי 
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  41°26′30″N 70°46′28″W﻿ / ﻿41.441666666667°N 70.774444444444°W﻿ / 41.441666666667; -70.774444444444
 he
 
מצר ויניארד הוא גוף המים שנמצא בין מרתה'ס ויניארד (האי הגדול שבתחתית התמונה), לבין שרשרת איי אליזבט(אנ') שמצפון מערב לאי.
מצר ויניארד (באנגלית: Vineyard Sound) הוא קטע מהאוקיינוס האטלנטי, המפריד בין איי אליזבת'(אנ') והחלק הדרום-מערבי של קייפ קוד, לבין האי מרתה'ס ויניארד, הממוקם מול חופי מדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. ממערב הוא מצטרף למצר רוד איילנד, ובקצהו המזרחי הוא מתחבר למצר ננטקט. יחד עם האי מרתה'ס ויניארד הוא משתייך למחוז דיוקס במסצ'וסטס(אנ').
היווצרות המצר והאיים

היווצרות המצר והאיים שמסביבו קשורים באותו תהליך. מדובר בשכבת הקרח של לורנטייד(אנ') שלפני כ-25,000 שנה התפשטה ל"שמיכה" של אלפי קילומטרים רבועים של קנדה וארצות הברית. הקצה הדרומי שלה הגיע בערך למקום בו שוכנים כיום מרתה'ס ויניארד, ננטקט, בלוק איילנד ולונג איילנד. עובי של קילומטר עד שני קילומטרים של שכבת הקרח נעה דרומה על פני הנוף הקדום, והביאה עימה סלעים גדולים, אבנים וחול שגרף. כשהקצה הדרומי שלו נמס, שוחררו כמויות אדירות של מי נמס ופסולת סלעית, ויצרו את מרתה'ס ויניארד, ננטקט והאיים האחרים. פני הים שהיו נמוכים בכ-122 מ' ממה שהוא היום, עלו שוב, והתפתחו סביבות שפכים של נהרות שערוציהם נחרצו על ידי זיזים של הקרחון וכן וחופים וביצות מלח.
תחבורה ימית

התעשייה המשגשגת של אמריקה של סוף המאה ה-19 העלתה את מצרי ויניארד וננטקט לנתיבי המים העמוסים ביותר, לפי הערכות מסוימות במקום השני אחרי תעלת למאנש במונחים של תנועה ימית. ברם לאחר פתיחת תעלת קייפ קוד(אנ'), היקף התנועה ירד דרמטית, עלה שוב בשנות השלושים, וירד שוב דרמטית עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. כיום התנועה היא בעיקר של מעבורות לאיים השונים באזור.
ראו גם

גאוגרפיה של מצרים ומפרצים באזור לונג איילנד רבתי
הערות שוליים

1 2  Vineyard Sound - Summary Report, U.S.G.S., 1974
↑  Hagerman, G. & Bedard, R., Massachusetts Tidal In-Stream Energy Conversion (TISEC): Survey and Characterization of Potential Project Sites, Tethys Engineering, October 2, 2006
↑  Vineyard Sound, Falmouth Cape Code Massachusetts
↑  John H. Hough, Sailing the Sounds – Vineyard and Nantucket At The Turn Of The Century, OnCape, Jul 12, 2023
גיא שגיב

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1994 (בן 29) נאמור, בלגיה 
 גובה:  180 ס"מ
 משקל:  68 ק"ג
 תחום:  כביש
 קבוצה נוכחית:  Israel Start-Up Nation
 
גיא שגיב (נולד ב-5 בדצמבר 1994) הוא רוכב אופני כביש ישראלי לשעבר שרכב בקבוצת Israel Start-Up Nation. אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (2015, 2016 ו-2019), ואלוף ישראל במרוץ נגד השעון בשנים 2017 ו-2020. ב-2018 השתתף בג'ירו ד'איטליה 2018. הוא וגיא ניב, חברו לקבוצה, הם הישראלים הראשונים אי פעם שהשתתפו באחד ממרוצי הגרנד טורס. שגיב הפך לישראלי הראשון שמסיים מרוץ גראנד טור כאשר סיים במקום ה-141 מתוך 149 רוכבים שהשלימו את מסלול המירוץ
שגיב נולד בנאמור בבלגיה בעת שהוריו שהו מספר שנים בבלגיה. כשהיה בן שלוש המשפחה שבה לישראל. תחילה רכב באופני הרים, ובהמשך עבר להתחרות באופני כביש בקבוצת CCC בהדרכת גל צחור ואילן אידלסון.
חיים אישיים

שגיב מתגורר בז'ירונה שבספרד עם אשתו, הרוכבת האולימפית הישראלית לשעבר עומר שפירא. ביולי 2023 נולדה לזוג בת.
הערות שוליים

↑  מהרוכב שנופה במבחנים לישראלי שעשה היסטוריה: סיפורו של גיא שגיב, באתר "שוונג", 8 בנובמבר 2024
↑  ארן הרשלג, גיא שגיב ומרים בר-און הם אלופי ישראל ברכיבת אופני כביש, באתר "שוונג", 25 ביוני 2016
↑  הישג אדיר: גיא שגיב סיים את הג'ירו ד'איטליה, באתר ONE‏, 27 במאי 2018
↑  אורן אהרוני, ג'ירו ד'איטליה: פרום הוכתר כמנצח, שגיב סיים 141, באתר ynet, 27 במאי 2018
1 2  Peter Maurer, Sagiv: “Der Hunger auf Radsport ist in Israel groß“, באתר radsport-news,‏ 11 בדצמבר 2019, (בגרמנית)
↑  ארן הרשלג, אליפות זוגית: גיא שגיב ועומר שפירא הם אלופי ישראל באופניים, באתר שוונג, 29 ביוני 2019
↑  הודעת ברכה בפייסבוק של איגוד האופניים בישראל, 27 ביולי 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיא שגיב (במרכז הפודיום) מנצח מרוץ אורים 2017
קאזה פיה א.ק.

קאזה פיה אתלטיקו קלוב (בפורטוגזית: Casa Pia Atlético Clube; לעיתים מכונה קאזה פיה א.ק. או בקיצור קאזה פיה), הוא מועדון כדורגל מהעיר ליסבון, פורטוגל שנוסד בשנת 1920. המועדון משחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל.
אצטדיון הבית של המועדון הוא אצטדיון פינה מניקה שנקרא על שמו של דיוגו אינסיו דה פינה מניקה, מייסד ארגון הצדקה קאזה פיה דה ליסבון (אנ'), שעל שמו נקרא המועדון, והוא מכיל 2,574 מקומות, החל מעונת 2022/2023 לאור העפלתו של המועדון לליגה הבכירה, המועדון יעבור לארח את משחקיו באצטדיון הלאומי בליסבון בו 37,593 מושבים.
היסטוריה

המועדון הוקם באופן רשמי ביולי 1920 והוא קשור בקשר הדוק לארגון הצדקה קאזה פיה דה ליסבון המקדם זכויות והגנה על ילדים וצעירים, והוא נחשב לאחד מהמעוזים של ספורט, תרבות וסולידריות בפורטוגל.
רב ההצלחות הספורטיביות של המועדון המכונה האווזים (בפורטוגזית: Os Gansos) התרחשו בשני העשורים הראשונים לקיומו, כששנה לאחר הקמתו זכה המועדון באליפות האזורית ובגביע ליסבון כאשר ביולי של אותה שנה זכה המועדון גם ב"גביע ה-27 ביולי" לאחר שניצח את פורטו אלופת הצפון בתוצאה 2–1 במה שנחשב למשחק אליפות לא רשמי.
בעונת 1938/1939 עם שינוי שמה של הליגה הבכירה של פורטוגל לפרימיירה דיביסאו, נמנו האווזים על שמונת המועדונים שהשתתפו בה. את העונה סיימה קאזה פיה במקום השמיני והאחרון ונשרה לליגה השנייה ומאז לא שבה לליגה הבכירה במשך למעלה משמונה עשורים, כשאת רוב שנותיה בילתה בליגות הנמוכות. בעונת 2018/2019 זכו האווזים באליפות הליגה השלישית, והעפילו לסגונדה ליגה, ליגת המשנה הפורטוגלית. העונה הראשונה עונת 2019/2020 לא הייתה מוצלחת עבור האווזים, כאשר ב-12 במרץ 2020 לאחר 24 מחזורים הם איישו את המקום ה-18 והאחרון בליגה עת הופסקה הליגה בעקבות מגפת הקורונה. ב-5 במאי של אותה שנה הודיעה ההתאחדות הפורטוגלית שהעונה לא תחזור לפעילות, ושקאזה פיה יחד עם קובה דה פיאדדה שאיישו את שני המקומות האחרונים בליגה בעת הפסקתה ירדו לליגה השלישית. למזלה של קאזה פיה ב-29 ביולי הודיעה ההתאחדות שבעקבות בעיות בירוקרטיות של המועדונים ויטוריה סטובל וק.ד. אבש הם ירדו לליגה השלישית במקומם של קאזה פיה וקובה דה פיאדדה. בעונת 2020/2021 הצליחה קאזה פיה להשתפר ולסיים במקום ה-9 בליגת המשנה, ובעונה שלאחר מכן עונת 2021/2022 חל כבר שיפור של ממש בביצועיה של הקבוצה, הקבוצה סיימה במקום השני בליגה, מקום המזכה בהעפלה לפרימיירה ליגה, הליגה פורטוגלית הבכירה, בעונת 2022/2023 לראשונה מזה 83 שנה.
סגל הקבוצה

מעודכן ל-4 בספטמבר 2024
הערות שוליים

↑  Nacional e Farense sobem, Casa Pia e Cova da Piedade despromovidos, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  A BOLA, A Bola (בפורטוגזית)
↑  2PLAY, Casa Pia Atlético Clube - Site Oficial, casapiaac.pt (בפורטוגזית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315536885   WorldCat (עם VIAF): 315536885
היברו יוניון קולג'

| --- | --- |
לוגו היברו יוניון קולג' - מכון למדעי היהדות

 סמינר דתי
 מוטו:  חֲת֥וֹם תּוֹרָ֖ה בְּלִמֻּדָֽי – הַבֹּ֖קֶר א֑וֹר
 תקופת הפעילות:  3 באוקטובר 1875 – הווה (149 שנים)
 מייסדים:  יצחק מאיר וייז 
 קמפוס:  סינסינטי, ניו יורק, ירושלים, לוס אנג'לס
 בעלי תפקידים
 נשיא:  אנדרו רפלד (Andrew Rehfeld)
 נגיד:  דוד אלינסון (קנצלר)
 מנכ"ל:  זלדה גולדסמית
 דקאן:  נחמן שי (קמפוס ירושלים)
 סגל:  324 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 :  335 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 מיקום
 מיקום:  One W 4th St, New York, NY, 10012-1186 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°08′18″N 84°31′13″W﻿ / ﻿39.13839°N 84.520392°W﻿ / 39.13839; -84.520392
 http://huc.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היברו יוניון קולג'(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היברו יוניון קולג'(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריהיברו יוניון קולג'(למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריהיברו יוניון קולג'
 
היברו יוניון קולג' – מכון למדעי היהדות (אנגלית: Hebrew Union College-Jewish Institute of Religion) היא מכללה ללימודי יהדות מטעם התנועה הרפורמית. המכללה היא המוסד הוותיק ביותר להכשרת רבנים באמריקה, ומשמשת כסמינר המרכזי להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים בתנועה הרפורמית.
לקולג' קמפוסים בערים סינסינטי, ניו יורק, לוס אנג'לס וירושלים. בקמפוסים השונים פועלת שורה של מרכזי מחקר ומוסדות ציבוריים ומצויים בהם ארכיונים שונים ואוספים מוזיאליים. הקמפוס בירושלים הוא המוסד היחיד בישראל להכשרת רבנים רפורמיים.
המכללה חברה באיגוד ההתחדשות היהודית.
היסטוריה

הרב יצחק מאיר וייז פעל להקים בית מדרש לרבנים החל משנת 1849. בשנת 1855 הוא הצליח לפתוח בית מדרש בשם "ציון בית מדרש" עם 16 תלמידים, אולם זה נסגר לאחר שנתיים. הקולג' נוסד בשנת 1875 תחת הנהגתו של הרב יצחק מאיר וייז בעיר סינסינטי, אוהיו, ולמנהל נתמנה שלמה עפפינגער. בבית המדרש למדו עם פתיחתו 14 תלמידים, ובשנת 1878 הגיע מספר התלמידים ל-24, בשלוש כיתות.
ב-11 ביולי 1883 נערך מה שנודע בדיעבד כ"נשף הטריפה" לכבוד המחזור הראשון של הבוגרים, בו הוגשו רגלי צפרדעים ופירות ים, צעד שהניע מספר רבנים שנכחו לצאת בזעם וזירז את הצטרפותם לקונסרבטיבים המתגבשים. עד שנת 1897 הוציא המוסד 52 רבנים ושתי מורות.
קמפוס שני הוקם בניו יורק ב-1950, תוך התמזגות עם המוסד הרפורמי המתחרה "המכון היהודי לדתות" (Jewish Institute of Religion). ב-1954 הוקם קמפוס בלוס אנג'לס וב-1963 הוקם הקמפוס ברחוב דוד המלך בירושלים.
הקולג' מלמד לתארים מתקדמים במגוון נושאים הקשורים ליהדות כגון, חינוך יהודי, מוזיקת קודש, שירות קהילתי יהודי, ארכאולוגיה מקראית ועוד.
הקמפוס בלוס אנג'לס מפעיל רבות מתוכניותיו בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת דרום קליפורניה הסמוכה.
בהמשך למסורת השוויון המגדרי ביהדות הרפורמית, מאפשר הקולג' לימודים לגברים ונשים בכל תחום, כולל הסמכה לרבנות וחזנות. מאז הקמתו ועד לשנת 2007 הכשיר הקולג' למעלה מ-2,800 רבנים ו-400 חזנים, מתוכם 520 רבּות ו-179 חזניות.
ב-2022 הוחלט לסגור את תוכנית הרבנים בסינסינטי עד שנת 2026 עקב בעיות כלכליות וירידה בהרשמה.