stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפוך דחף
שימוש בהיפוך דחף > שימוש בזמן טיסה

מספר מטוסים יכולים להשתמש בהיפוך דחף בצורה בטוחה גם בזמן טיסה, רוב מטוסים אלה הם מטוסים מונעי פרופלור. לשימוש בהיפוך דחף בזמן טיסה יש מספר יתרונות: זה מאפשר האטה מהירה, מאפשר שינוי מהיר של מהירות הטיסה, מאפשר הפחתת גובה בצורה מהירה אשר יכולה להיות שימושית במיוחד בסביבה עוינת כמו באזורי קרבות וכאשר מבצעים גישה תלולה לנחיתה.
לדוגמה, ההוקר סידלי טרידנט, מטוס נוסעים בעל 120-180 מושבים, היה מסוגל להנמיך במהירות של  3,050 מטר בדקה על ידי שימוש בהיפוך דחף אך השימוש באפשרות זאת הייתה נדירה. ה-C-17 גלובמאסטר, מטוס תובלה של חיל האוויר האמריקני, הוא אחד ממטוסים המודרניים המעטים שמשתמש בהיפוך דחף בזמן טיסה. המטוס המיוצר על ידי בואינג יכול להפעיל את היפוך הדחף בכל ארבעת מנועיו כדי לאפשר הנמכה טקטית תלולה ומהירה של יותר מ-4,600 מטר בדקה בסביבה עוינת.
המטוס לאימון מעבורת חלל שהוא גרסה משופרת של הגרומן גולפסטרים II, משתמש בהיפוך דחף בזמן טיסה כדי לדמות את האווירודינמיקה של מעבורת החלל כדי לאמן אסטרונאוטים לנחיתה.
סוגי מטוסים

מטוסים קטנים בדרך כלל אינם מצוידים בהיפוך דחף, פרט למטוסים בעלי יכולות מיוחדות. לעומת זאת, מטוסים גדולים (השוקלים יותר מ-5,670 ק"ג) מצוידים כמעט תמיד באפשרות של היפוך הדחף. גם מטוסים בעלי מנועי בוכנה וגם מטוסים בעלי מנוע טורבו-פרופ יכולים לעשות שימוש בהיפוך דחף. וכמעט לכל המטוסים המונעים פרופלור עם יכולת של היפוך דחף יש את היכולת לשנות את זווית הלהבים למצב של זווית פסיעה שטוחה (נקרא גם טווח בטא) אשר אינה יוצרת דחף קדמי או אחורי אך מספקת כמות גדולה של כוח גרר.
סוגי מטוסים > מטוסים מונעי מדחף

מטוסים בעלי מדחף (פרופלור) מיצרים היפוך דחף על ידי שינוי זווית להבי מדחף בעל זווית פסיעה משתנה (סיבוב להבי המדחף סביב ציר האורך שלהם) כך שיטו את הדחף קדימה במקום לאחור כרגיל. מטוסים מונעי מדחף היו מצוידים בהיפוך דחף כבר משנת 1930. היפוך הדחף היה אפשרי הודות לפיתוחו של מדחף בעל פסיעה משתנה אשר שינה את זווית להבי המדחף כך שיאפשר שימוש יעיל של כוח המנוע במגוון רחב של מצבים.
סוגי מטוסים > מטוסי ים

יישום מיוחד של היפוך דחף נמצא בשימוש מטוסי ים. למטוסים אלה, כאשר הם נוחתים על המים, אין יכולת של בלימה קונבנציונלית ועליהם להסתמך על סללום ו/או על היפוך דחף, בנוסף לכוח הגרר שנוצר על ידי המגע עם המים, על מנת להאט או לעצור. בנוסף, היפוך דחף הכרחי לעיתים קרובות לצורך תמרון על פני המים, כאשר יש צורך בפניות הדוקות או אף נסיעה לאחור כאשר המטוס עוזב את הרציף.
סוגי מטוסים > מטוסי סילון

במטוסים בעלי מנועי סילון השימוש בהיפוך דחף נעשה באמצעות הזרמת דחף הסילון קדימה במקום אחורה. המנוע אינו סובב בצורה הפוכה, אלא מערכת היפוך הדחף חוסמת את דחף הסילון ומסיטה אותו קדימה. ישנן שתי שיטות נפוצות: היפוך דחף מסוג-מטרה, להבי המהפך מוטים כלפי חוץ, אשר מקנים מראה כללי של עלי כותרת, ומאלצים את דחף הסילון לזרום קדימה. בסוג הצדפה, שתי כפות נפתחות בחלק האחורי של המנוע, כאשר הן פתוחות הן מפריעות לזרימת המנוע, כולאות ומטות את דחף הסילון קדימה.
סוגי מטוסים > מנועי טורבו-מניפה

בנוסף לשתי השיטות הנ"ל אשר משמשות מנועי טורבו-סילון ומנועי טורבו-מניפה בעלי יחס עקיפה נמוך, ישנה שיטה נוספת אשר משמשת מנועי טורבו-מניפה  בעלי יחס עקיפה גבוה. דלתות באזור המעקף משמשות להטיית האוויר אשר הואץ על ידי מניפת המנוע אך אינו עבר דרך תא השריפה (נקרא אוויר עוקף) כך שיספק דחף הפוך. מטוס התובלה, הבואינג C-17, מצויד בסוג נדיר של שיטה זאת בכך שגם האוויר שנדחס בליבת המנוע מוטה לאחור ביחד עם האוויר העוקף. שיטה זו מקנה ל- C-17 יכולת עצירה שאין דומה לה בקרב מטוסי סילון.
ראו גם

מדף (תעופה)
ספוילר (תעופה)
דחיפה (מטוס)
מדחף בעל פסיעה משתנה באחד מארבעת מנועי טורבו-פרופ של C-130 הרקולס בשירות חיל האוויר האמריקני
GIF של מנוע ב"התפצלות"
בואינג 777 של אייר קנדה עם היפוך דחף פתוח, ניתן לראות כ"התפצלות" או "חריץ" במעטה החיצוני של המנוע
המכשפה של אנייזי

אנימציה המתארת את יצירתה של המכשפה של אנייזי
המכשפה של אנייזי או עקומת אנייזי היא עקומה שמשוואתה היא  \!y={\frac {8a^{3}}{x^{2}+4a^{2}}}, כאשר a הוא מספר קבוע. העקומה קרויה על שם המתמטיקאית האיטלקייה בת המאה ה-18, מריה גאטנה אנייזי, שעסקה בעקומה בספרה משנת 1748, אף שהעקומה נחקרה עוד בשנת 1630 על ידי פייר דה פרמה.
תיאור גאומטרי של העקומה

על מעגל נתון נבחר זוג נקודות אנטיפודיות (נקודות שביניהן עובר קוטר) O ו-M. בהינתן על המעגל נקודה A (שונה מ-O) נסמן ב-N את מפגש הישר OA עם המשיק למעגל בנקודה M. נגדיר את P כנקודת המפגש של הישר העובר דרך N ומקביל לקוטר OM עם הישר העובר דרך A ומקביל למשיק MN. המקום הגאומטרי של כל הנקודות P המתאימות לכל הנקודות A על פני כל המעגל הנתון (עם O ו-M קבועים) הוא המכשפה של אנייזי.
תיאור אנליטי של העקומה

מהתיאור הגאומטרי של דרך בניית העקומה ניתן לעבור לתיאור פרמטרי שלה. אם מציבים את המעגל כך ש-O היא ראשית הצירים, שהנקודה M נמצאת על ציר ה-y, ושרדיוס המעגל הוא a (כלומר אורך הקטע OM הוא 2a), אז העקומה מוגדרת על ידי הנוסחאות:
כאשר  \theta \, היא הזווית הגדלה עם כיוון השעון שבין OM ו-OA.
מהתיאור הפרמטרי ניתן לקבל את משוואת העקומה בקואורדינטות קרטזיות:  \!y={\frac {8a^{3}}{x^{2}+4a^{2}}}. בפרט, כאשר a=1/2, מתקבלת העקומה הפשוטה  \!y={\frac {1}{x^{2}+1}}, שהיא - עד כדי כפל בקבוע - פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות קושי.
תכונות

לעקומה יש מקסימום גלובלי כאשר x=0, ונקודת פיתול בנקודות  (x,y)=(\pm 2a{\sqrt {3}}/3,3a/2).
העקומה אסימפטוטית למשיק למעגל הנתון העובר דרך הנקודה O (כאשר הנקודה O נמצאת בראשית הצירים, משיק זה הוא ציר ה-x). השטח הכלוא בין העקומה ובין משיק זה שווה לארבע פעמים שטחו של המעגל הנתון. כאשר רדיוס המעגל הנתון הוא a, השטח הכלוא בין העקומה ובין המשיק הוא  4\pi a^{2}. הצנטרואיד (מרכז הכובד) של שטח זה נמצא בנקודה  \!\left(0,a/2\right).
הנפח של גוף הסיבוב של המכשפה של אנייזי, הנוצר עם סיבובה סביב המשיק שהיא אסימפטוטית לו, הוא  4\pi ^{2}a^{3}.
היסטוריה

העקומה נחקרה על ידי פייר דה פרמה בשנת 1630. בשנת 1703 הציג לואיג'י גואידו גרנדי בנייה של העקומה. בשנת 1718 הציע גרנדי לקרוא לעקומה באיטלקית בשם averisera, בעקבות השם האיטלקי של הפונקציה הטריגונומטרית versine שבה השתמש לתיאור העקומה. בשנת 1748 פרסמה מריה גאטנה אנייזי את ספרה Instituzioni analitiche ad uso della gioventù italiana, שבו השתמשה בשם שהציע גרנדי. המתמטיקאי האנגלי ג'ון קולסון תרגם את ספרה של אנייזי לאנגלית וכינה את העקומה "Agnesi's Witch", כנראה עקב הדמיון בין המונח averisera לבין המילה האיטלקית avversiera שמשמעותה "אשת השטן" או "מכשפה". שם דומה משמש בשפות נוספות, ובאחרות ידועה העקומה במונחים שמשמעותם "המקום הגאומטרי של אנייזי" או "עקומת אנייזי".
היסטוריון המתמטיקה דירק יאן סטרייק (Struik) מייחס את הכינוי "מכשפה" למתמטיקאי בנג'מין ויליאמסון, בספרו Integral calculus משנת 1875. הסטטיסטיקאי סטיבן סטיגלר טוען שכבר גרנדי עצמו השתעשע במשחק המילים שבשם שהציע.
"המכשפה של אנייזי" הוא גם שמו של רומן מאת רוברט ספילר משנת 2006, שבו מורה מציג גרסה משלו להיסטוריה של המושג.
שימושים

בשלהי המאה ה-20 הפכה המכשפה של אנייזי מעקומה בעלת משמעות תאורטית בלבד, לכזו המופיעה בהקשרים פיזיקליים, ובהם התפלגותן של קרני אור וזרימה סביב מכשול חלק.
לקריאה נוספת

Gray, S.I.B. and Tagui Malakyan. "The Witch of Agnesi: A Lasting Contribution from the First Surviving Mathematical Work Written by a Woman," College Mathematics Journal, 30(4) (Sept. 1999), 258-268.
הערות שוליים

↑  ,Shirley B. Gray History of the Name "Witch", California State University, Los Angeles
↑  על הספר The Witch of Agnesi מאת רוברט ספילר, באתר Mathematical Fiction
↑  Sarah J. Greenwald, Applications to the witch, Appalachian State University
↑  William H. Snyder et al., The structure of strongly stratified flow over hills: dividing-streamline concept, Cambridge University Press: 20 April 2006
Kevin G. Lamb, Numerical simulations of stratified inviscid flow over a smooth obstacle, J. Fluid Mech. (1994), vol. 260, pp. 1-22
הסבר ליצירתה של המכשפה של אנייזי, שהיא העקומה המחברת את הנקודות M ו-P בשרטוט זה
המכשפה של אנייזי עם הפרמטרים a=1, a=2, a=4, a=8
האצטדיון הלאומי בייג'ינג

ערך זה עוסק באצטדיון בבייג'ינג. אם התכוונתם לאצטדיון נוסף בעל שם דומה, ראו .
| --- | --- |

מראה האצטדיון בלילה
 כינוי:  קן הציפור
 מיקום:  בייג'ינג שברפובליקה העממית של סין
 קואורדינטות:  39°59′30″N 116°23′26″E﻿ / ﻿39.991544°N 116.390478°E﻿ / 39.991544; 116.390478
 אבן יסוד:  דצמבר 2003
 תקופת הפעילות:  מרץ 2008 – הווה (כ־16 שנים)
 עלות הבנייה:  4 מיליארד יואן
 בעלים:  ממשלת סין
 מפעיל:  המועצה האולימפית של סין
 משטח:  דשא
 אדריכל:  הרצוג ודה מרון, איי וייוויי 
 מושבים:  כיום, כ-80,000. 91,000 במהלך האולימפיאדה.
 ממדי משטח:  250,000 מ"ר
 www.n-s.cn/en/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןהאצטדיון הלאומי בייג'ינג(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןהאצטדיון הלאומי בייג'ינג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון מבפנים
מראה מבחוץ
האצטדיון הלאומי בייג'ינג המכונה גם "קן הציפור", הוא אצטדיון שנבנה כאצטדיון אולימפי בפארק האולימפי של בייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין, עבור אולימפיאדת 2008 שנערכה בעיר. המבנה אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה, את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים הפאראלימפיים וכן את התחרויות במקצועות האתלטיקה הקלה. האצטדיון אירח גם את טקסי הפתיחה והסיום של אולימפיאדת החורף בייג'ינג 2022.
נתונים טכניים

לצורכי האולימפיאדה, המבנה הכיל כ-91,000 מושבים לצופים. בשינויים שנערכו במקום לאחר המשחקים האולימפיים, הופחת מספר המושבים לכ-80,000.
אורכו של המבנה 330 מטרים, רוחבו 220 מטרים וגובהו 69.2 מטרים. באצטדיון מגרש מרכזי של דשא ששטחו כ-250,000 מ"ר. המבנה בנוי מ-36 ק"מ של פלדה מלופפת שמשקלה הכולל כ-45,000 טונות.
הקמת האצטדיון והשימוש בו

בשנת 2002 נערכה ביוזמת ממשלת סין תחרות אדריכלים בין-לאומית לתכנון המבנה. הזוכים היה משרד האדריכלים הרצוג ודה מורון. האמן הסיני איי וייויי שימש כיועץ אמנותי למשרד הזוכה.
עבודות הבנייה החלו בדצמבר 2003 ועלות ההקמה הסתכמה לבסוף ב-450 מיליון דולר.
במהלך ינואר 2008 התגלה כי למעלה מ-10 עובדים נהרגו במהלך העבודות.
עלות האחזקה השנתית של המבנה עומדת על 9 מיליון דולר.

לאחר המשחקים האולימפיים, כדי למנוע את הפיכתו לפיל לבן, שונה יעודו. בתחילה, שימש המקום כמוזיאון וב-2009 הוחלט להופכו לפארק שעשועי-שלג, אשר על-פי הערכות, עתיד למשוך כ-20 אלף מבקרים ביום.
ב-2015 אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה ה-15.
הערות שוליים

1 2  שרון בורנשטיין, ‏זהירות: פיל לבן לפניך!, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2009
↑  China hushes up Olympic deaths, 20.1.2008, באתר הטיימס
↑  Beijing's Olympic building boom becomes a bust, 22.2.2009, באתר לוס אנג'לס טיימס
| אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
| אתרים שנבנו עבור האולימפיאדה | הפארק האולימפי • האצטדיון הלאומי בייג'ינג • מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג• האצטדיון המקורה ווקסונג • האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג • ולודרום לאושאן • פארק החתירה האולימפי שוניי  • מרכז הטניס של הפארק האולימפי • אולם המטווח של בייג'ינג • אולם הספורט של אוניברסיטת בייג'ינג לטכנולוגיה • אולם הספורט של האוניברסיטה לחקלאות של סין • אולם הספורט של אוניברסיטת פקין • אולם הספורט של האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג |  |
| אתרים קיימים | אצטדיון הפועלים • מסלול אופני ההרים לאושאן |  |
| אתרים מחוץ לבייג'ינג | מרכז השייט הבינלאומי צ'ינגדאו • אצטדיון שנגחאי • אתר הרכיבה על סוסים של הונג קונג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי קווינגהואנגדאו • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שן-יאנג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין |  |
כל אתרי האולימפיאדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316597577   WorldCat (עם VIAF): 316597577
ה'תקצ"ב

ה'תקצ"ב (5,592) ובקיצור תקצ"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 1831, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 24 בספטמבר 1832.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 7 שעות ו-1027 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 6 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 20 (סימנה כיוז) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,763 לחורבן הבית, ושנת 2,143 לשטרות.
נפטרו

כ"ה באייר - יעקב מליסא - מהרבנים האחרונים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הדירוג העולמי של פיפ"א לנשים

הדירוג העולמי של פיפ"א לנשים הוא דירוג של נבחרות הכדורגל הלאומיות, שנקבע על ידי פיפ"א כל שלושה חודשים, מאז יולי 2003. בדירוג משתתפות 178 נבחרות.
הדירוג הרבעוני נקבע לפי הישגיהן ותוצאות משחקיהן של הנבחרות עד אותו חודש.
הדירוג משפיע על חלוקת הנבחרות והקבוצות לבתים במפעלים הבינלאומיים השונים.
ראו גם

הדירוג העולמי של פיפ"א
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות כדורגל נשים באתר פיפ"א
| כדורגל נשים בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם לנשים | אלגארבה | גביע קפריסין | הדירוג העולמי לנשים | כדורגלנית השנה                   (עד גיל 20 • עד גיל 17)        אוקיאניה: OFC – אליפות אוקיאניה      אירופה: UEFA – אליפות אירופה (עד גיל 19 • עד גיל 17)      אסיה: AFC – אליפות אסיה      אפריקה: CAF – אליפות אפריקה      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
המקווה בארפורט

המקווה בארפורט (בגרמנית: Erfurter Mikwe) הוא מקווה יהודי מתקופת ימי הביניים בעיר העתיקה של ארפורט באזור "גשר הסוחרים" (הקרמרבריקה (אנ') שעל הנהר גרה (אנ')).
במאה ה-12 היה לקהילה היהודית מקווה שנמצא ישירות על גדות הנהר גרה, אך רק הקיר הדרומי של מבנה זה השתמר עד היום. סמוך לקיר זה נבנה במאה ה-13 מקווה חדש, שחלק ניכר ממנו השתמר עד היום. למקווה הייתה תוכנית מלבנית ארוכה וכנראה היה לו גג גמלון מעל קמרון החבית הפנימי. אורכו של המבנה היה כתשעה מטרים ורוחבו כמעט שלושה מטרים מבפנים. הקמרון והחלק העליון והתחתון של הקירות עשויים מאבן גיר המונחת בנדבכים רגילים. הקיר הצפוני מכיל גומחה קטנה. הכניסה במערב המבנה הובילה בתחילה לפרוזדור עם מלתחה. מדרגות שעקבותיהן נשתמרו בקיר הצפוני הובילו אל אגן המים בצד המזרחי. בבנייה השתמשו באבני גזית, חלקם בשימוש משני. באחת האבנים שהונחה הפוך וכוסתה בטיח התגלה תבליט של גבר צעיר ועל ראשו כתר של שושנים המתוארך למאה ה-12.
הפוגרום של 1349 הותיר סימנים ברורים בבניין. כמו מבנים רבים ברובע היהודי, כנראה נגרם למקווה נזק מסיבי. בקיר הצפוני נראה חיבור מובהק המעיד על ביצוע עבודות תיקון ובנייה מחדש.
החפירות שחשפו את המקווה
המקווה התגלה מחדש בשנת 2007 ונפתח לציבור כאתר תרבות בשנת 2011. המקווה ניזון ממים "חיים", כלומר זורמים. במיקום שבו נבנה זה הספיק בגלל הקרבה לנהר גרה. ניתן לתארך מבנה קודם של המקווה למאה ה-12. המקווה הקיים מתוארך למאה ה-13. הוא הוזכר לראשונה ב-1248 והיה בשימוש עד שהיהודים גורשו מארפורט ב-1453. לאחר מכן התמלא האגן במים והחדר שימש כמרתף. במהלך השריפה בעיר בשנת 1472 ניזוק הבניין ובעקבות כך תוקן והוקטן בחצי. הוא עמד בשורה עם שני בתי עץ נוספים ישירות על גדת הנהר. במלחמת העולם השנייה נתפס הפיתוח הצר של הרובע כמקור לסכנה במקרה של הפצצה ולכן המבנה עם המקווה והבית השכן נהרסו. המבנים שנותרו נהרסו לכל המאוחר כאשר הוכנה מדשאה במקום בשנות ה-60 של המאה ה-20. הסיבה לשיפוץ והחפירות בשטח הירוק הייתה קריסת חומת ביצור. המקווה התגלה מחדש במהלך החפירות הארכאולוגיות שליוו את השיפוץ.
בשנת 2021, המקווה, יחד עם בית הכנסת הישן (ארפורט) ו"בית האבן", הוצעו לאונסק"ו כאתר מורשת עולמית כ"מורשת יהודית מימי הביניים של ארפורט". בספטמבר 2023, נוסף המקווה לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו כחלק מאתר המורשת היהודית מימי הביניים בארפורט.
לקריאה נוספת

Karin Sczech: Mikwe. In: Alte Synagoge und Mikwe zu Erfurt. Bussert & Stadeler, Jena 2009, ISBN 978-3-932906-97-8, S. 70–88.
Karin Sczech: Die Erfurter Mikwe. In: Erfurter Schriften zur jüdischen Geschichte. Band 1, Bussert & Stadeler, Jena 2012, ISBN 978-3-942115-17-9, S. 70–78.
הערות שוליים

1 2  JEWISH-MEDIEVAL HERITAGE OF ERFURT UNESCO - Nomination Dossier
↑  Das jüdisch-mittelalterliche Erbe in Erfurt
↑  Jewish-Medieval Heritage of Erfurt
מבנה ההגנה מעל למקווה
ה'תקצ"ד

ה'תקצ"ד (5,594) ובקיצור תקצ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 1833, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 3 באוקטובר 1834.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 14 שעות ו-332 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 8 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 22 (סימנה כבלבז) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,765 לחורבן הבית, ושנת 2,145 לשטרות.
אירועים

מרד הפלאחים פורץ בקרב ערביי הגליל נגד שלטון מוחמד עלי שליט מצרים.
ח' בסיוון–י' בתמוז – כחלק מהמרד ערכו הפלאחים פרעות ביהודי צפת.
החלה הדפסת המהדורה הראשונה של התלמוד הבבלי בדפוס ראם (המהדורה השלישית התפרסמה כ"ש"ס וילנא"), ובעקבותיה מחלוקת המדפיסים מול דפוס סלאוויטא.
נולדו

ב' באייר – המהר"ש, האדמו"ר הרביעי בחסידות חב"ד.
ט"ו באב – מרדכי ניימן, מאנשי העלייה ראשונה וממקימי מזכרת בתיה. (נפטר בכ"ט בחשוון ה'תרע"ז)
כ"ז באב – רבי יוסף חיים מבגדאד, מגדולי האחרונים, פוסק, מקובל ודרשן. ספרו המפורסם ביותר הוא "בן איש חי" ועל שמו הוא מכונה לרוב. (נפטר ה'תרס"ט)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ה'תקפ"ה

ה'תקפ"ה (5,585) ובקיצור תקפ"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1824, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 1825.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 16 שעות ו-869 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השא. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-294. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 13 (סימנה יגלהא) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,756 לחורבן הבית, ושנת 2,136 לשטרות.
נולדו

כ"ג בניסן - פרדיננד לסל, פוליטיקאי ומנהיג סוציאליסט יהודי-גרמני.
נפטרו

שלום אולמן, הידוע בכינוי רבי שלום חריף, רב העיר ואב"ד באנשבאך ומחבר הספר "דברי ר"ש"
ה בניסן- הרב אברהם יהושע העשיל, האוהב ישראל מאפטא.
ח' באב - הרב ברוך קאלומיטי, ראש ישיבה באזמיר ומחבר ספר אבקת דרכים.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הפיגוע ברדינג

| חלק מפיגועי טרור בממלכה המאוחדת, טרור אסלאמי באירופה |
| --- | --- |

זירת האירוע
 תאריך:  20 ביוני 2020
 מקום:  אנגליה גני פורברי, רדינג, ברקשייר, אנגליה
 מטרה:  מבקרי גני פורברי
 קואורדינטות:  51°27′25″N 0°58′2″W﻿ / ﻿51.45694°N 0.96722°W﻿ / 51.45694; -0.96722
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  3
 פצועים:  3
 מבצע:  מבקש מקלט לובי
 מספר מפגעים:  1
 he
 
ב-20 ביוני 2020, אדם החמוש בסכין תקף את היושבים בגני פורברי ברדינג שבמחוז ברקשייר שבאנגליה. שלושה אנשים מתו מפצעיהם ושלושה נוספים נפצעו קשה. זמן קצר לאחר מכן נעצר אדם בחשד לביצוע הפיגוע. ב-27 ביוני 2020 החשוד נאשם בשלושה אישומי רצח.
על פי דיווחי עדים, קצת לפני השעה 19:00 על פי שעון הקיץ של בריטניה, אדם בודד החל לצעוק "מילים לא מובנות" ותקף בסכין שתי קבוצות של אנשים בגינת פורברי, פארק ציבורי במרכז רדינג.
החשוד שנעצר זמן קצר לאחר המתקפה, הוא מבקש מקלט מלוב, בן 25. קרוב משפחתו אמר כי הגיע לאנגליה מלוב ב-2012 כדי להימלט ממלחמת האזרחים.
החשוד הורשע 6 פעמים קודם לכן עבור 15 פשעים בין השנים 2015–2019 ושוחרר מהכלא כ-17 ימים לפני ביצוע הפיגוע.
הערות שוליים

↑  ynet והסוכנויות, פיגוע טרור בבריטניה: 3 נרצחו במתקפת דקירות, באתר ynet, 21 ביוני 2020
↑  בריטניה: כתב אישום הוגש נגד הצעיר שרצח שלושה בפיגוע ברדינג, באתר ynet, 27 ביוני 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא טרור ובנושא אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המפלגה הציונית-סוציאליסטית

| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות פולין
 תקופת הפעילות:  1920–1926 (כ־6 שנים)
 אפיון:  מפלגת פועלים
 אידאולוגיות:  ציונות, סוציאליזם
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 
ישראל בר-יהודה (אידלסון), מן המנהיגים הבולטים של המפלגה
המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס) הייתה מפלגת פועלים יהודית-ציונית-סוציאליסטית שפעלה בברית המועצות פולין בין השנים 1920–1926. במדינות הבלטיות הוסיפה התנועה לפעול עד 1940.
רקע - הפילוג בצעירי ציון

תנועת צעירי ציון שנוסדה ב-1903 ושהייתה תנועה ציונית עממית לרבים מהפועלים הציונים הצעירים ברוסיה, פולין, בסרביה, גליציה והסביבה, הכילה בתוכה זרמים שונים בכפיפה אחת. התנועה התנהלה כתנועה עממית ואף תנועת נוער ולא כמפלגה. בוועידה השנייה של צעירי ציון בפטרוגרד, שנערכה ערב מהפכת אוקטובר (במאי 1917) הגדירו עצמם רוב חברי התנועה כציונים סוציאליסטים-מרקסיסטים הם ניסו להנהיג קו סוציאליסטי בעוד אנשי המרכז והימין התנגדו לכך. הסוציאליסטים ביקשו שהתנועה תהפוך לגוף פוליטי ולכן פעלו על מנת להתקבל להסתדרות הציונית כסיעה בשם "פרקציה (סיעה) ציונית עממית צעירי ציון".
הוועידה השלישית של צעירי ציון התקיימה בעיר חרקוב ב-15 במאי 1920. אולם, שבוע קודם לכן, ב-6 במאי התקיפה פולין את אוקראינה וכבשה את בירתה קייב. עקב נסיבות אלו לא הגיעו לוועידה לא הצירים ממוסקבה ופטרוגרד, לא הצירים מקייב, ברדיצ'ב וז'יטומיר (הערים בהן התרכז רוב מניין הפועלים הציונים) ולא הצירים מאודסה, חרסון וסביבתן. בוועידה היו רק 43 צירים מחרקוב, סראטוב, צפון אוקראינה, הומל וקווקז. למרות היעדרות רבים מהצירים והיעדרות ראשי התנועה דנה הוועידה והחליטה שורה של החלטות יסוד: יחס התנועה למשטר החדש נקבע כאוהד ומוכן לשיתוף פעולה דמוקרטי, הוחלט על התגבשות כמפלגה פוליטית סוציאליסטית ולא רק כתנועה עממית וכסיעה בהסתדרות הציונית והשפה העברית נקבעה כשפה ראשית ומועדפת על היידיש.
החלטות אלה שינו את פני התנועה ויצרו למעשה את המפלגה הציונית-סוציאליסטית, שנקראה בקיצור צ"ס. בתקופה הראשונה נקראה המפלגה "צעירי ציון צ. ס." ורק אחר כך שינתה את שמה ל-צ. ס.
החלק הלא-סוציאליסטי ברוסיה ובפולין התארגן כ"צעירי ציון העמלנים" או "הפרקציה הציונית העממית צעירי ציון" וחדל לפעול כמסגרת חוקית והחל לפעול כתנועה בלתי לגאלית.
מצע רעיוני

הבסיס להיווצרות צ"ס היה האמונה שמהפכת אוקטובר ועליית הבולשביקים לשלטון ברוסיה יגרמו להעלאת כוחם של הסוציאליסטים והסברה כי נוצרה תקווה חדשה להתמודדות דמוקרטית על דמות המדינה הסובייטית שתיהפך על ידי "דמוקרטיה עקיבה" למדינה סוציאליסטית. מתוך כך הובעה פתיחות לשלטונות וכוונה לפעולה כמפלגה חוקית ("לגאליזציה").
המפלגה הוגדרה כתומכת בדמוקרטיה כערוץ היחיד שיוכל להגן על זכויות היהודים וכצועדת "לאור העקרונות הסוציאליסטיים, אך לא תחת הדגל הסוציאליסטי" כלומר לא נכנעת לדוגמות ולמוסדות אלא פועלת בקו עצמאי.
מצע המפלגה קבע כי "שכבות הביניים שבעם העברי אין להן דרך מעבר לחיי עבודה, אלא על ידי הגירה ויצירת מרכז כלכלי-מדיני. הבעיה העברית הלאומית אף היא לא תמצא את פתרונה אלא ביצירת יחידה מדינית עברית, ומקומה – א"י." כלומר ניתן מקום חשוב ובולט לעלייה לארץ ישראל כצעד של הצלת המעמד ה"בינוני" היהודי הקרוב למעמד ה"עמלים". כמו כן התארגנה המפלגה ל"עבודה נמרצת לטובת הקלת היציאה וסידור אורגאנים לסידור ההגירה."
בין העקרונות בולט המקום שניתן לשפה העברית:
לארגון כוחות העם ולהפצת ההשכלה – מחליטה הוועידה, שבבית-הספר הלאומי לשון ההוראה היא הלשון העברית. ההוראה צריכה להתחיל מהשכלה עברית יסודית. אך גם ליידיש יש להקצות מקום מתאים
המצע התקבל רק בשנת 1922 לאחר שעבר ניסוחים שונים בסניפי המפלגה באודסה ובחרקוב ולאחר מאבקים אידאולוגיים ממושכים.
ביטאון

ביטאון התנועה נקרא "דאס ווארט (המילה).
ארגון ומחלוקות

כיוון שהמפלגה התארגנה בחופזה ובעת מלחמה לא הוקמו סניפים אזוריים באופן מסודר. מרכז המפלגה נותר בחרקוב. בראשו, ובראש המפלגה, עמד ישראל בר-יהודה. הסניפים של "צעירי ציון" התפצלו כל אחד לסניף צ"ס וסניף לא סוציאליסטי (ובלתי לגאלי). הסניפים הבולטים של צ"ס היו אודסה (בראשות לוי שניידר), סראטוב (בראשות ישראל ריטוב), קייב, ויניצה וקרימצ'וק. בכל סניף היו הדגשים שונים על כל אחד מסעיפים המצע הרעיוני.
אחד הקווים לאורכם נוצרו בקיעים היה בשאלה האם על המפלגה להיות מפלגת עילית הטבועה בוויכוחים אידאולוגיים ובניסוח רעיונות מופשטים או מפלגת המון המציעה את הציונות הסוציאליסטית כאורח חיים ממשי לרבים.
מחלוקות נוספות היו בקשר לזיקה לארץ ישראל (לאומיות) בניגוד להשארות עילית של פועלים בברית המועצות (מעמדיות), שאלת מרכזיות השפה העברית ועוד.