stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירדן
יחסי חוץ > יחסי ישראל וירדן

קשרי מדינת ישראל וירדן התאפיינו ביחס של דואליות במשך כל תקופת הסכסוכים בין ישראל ומדינות ערב. אף על פי שעבר הירדן הייתה חלק מהמנדט שעליו חלה הצהרת בלפור,[דרוש מקור] ואף על פי שהבריטים התכחשו להתחייבותם ונתקו את עבר הירדן כדי להקים שם את האמירות (נסיכות) ההאשמית, הכירה ההנהגה בישראל כמעט מההתחלה בריבונות ההאשמית והיו מגעים לכינון שלום.
עוד המלך עבדאללה, סבו של המלך חוסיין, ניסה להגיע להבנות מדיניות עם היישוב היהודי בארץ ישראל. בשיחות סודיות שנוהלו בין גולדה מאיר כנציגת הסוכנות היהודית לבין המלך עבדאללה בנובמבר 1947, סוכם בין הצדדים כי היישוב היהודי יאפשר לירדן להשתלט על אזור יהודה ושומרון, ובתמורה לא יתקוף את המדינה היהודית שתקום. זמן קצר קודם לסיום המנדט הבריטי נערכה פגישה שנייה בין גולדה מאיר למלך עבדאללה, בה הודיע המלך עבדאללה כי לא יוכל לעמוד בסיכום שהבטיח, בשל ההסכם עם מדינות ערב הנוספות בדבר פלישה לארץ. הצבא הירדני (שנקרא אז "הלגיון הערבי") הצטרף לצבאות ערב שתקפו את מדינת ישראל עם הקמתה, והסב אבדות קשות ליישוב בירושלים, בלטרון, בגוש עציון ובמקומות אחרים. חיילי הלגיון היו תחת פיקוד בריטי. אחת התוצאות לכך הייתה שהם התייחסו למאות השבויים הישראלים שנפלו בידיהם, מספר גדול בהרבה מאשר בכל זירה ומועד אחרים של מלחמות ישראל–ערב, טוב יותר מאשר כל יתר מדינות ערב.
לחוסיין מלך ירדן היה יחס ידידותי יחסית למדינת ישראל. הוא היה היחיד שהיה מוכן לקבל פניות מקדימות של ממשלת ישראל. הגבול בין המדינות היה פתוח למעבר סחורות וגם למעברם של תושבי השטחים. ב-1973 אף נפגש חוסיין עם ראש הממשלה גולדה מאיר והזהיר אותה ממלחמת יום הכיפורים המתקרבת. עם זאת, ממלכת ירדן נטלה חלק פעיל באותה מלחמה עת שיגרה חטיבה משוריינת לחזית רמת הגולן, שאחר כך תוגברה בכוחות נוספים עד לכדי גודל של אוגדה. עדיין, השקט שנשמר לאורך גבול ישראל עם ירדן אפשר לישראל לקחת סיכון מחושב ולתגבר את חזית רמת הגולן בכוחות שאלמלא כן היו מרותקים להגנתו.
בשנת 1994 נחתם הסכם השלום בין ישראל לירדן וכונן שלום בין המדינות. בשנת 1997 ירה חייל ירדני על קבוצת ילדות ישראליות שביקרו באי השלום ורצח שבע מהן. עד ל-2018 היחסים בין ישראל לירדן היו חמים, ומעברי הגבול פתוחים, אם כי משמשים בעיקר תיירים, תושבי השטחים ואנשי עסקים הנמצאים בקשרים עסקיים עם ירדן. אי השלום וחלקים נוספים מאתר נהריים נמצאים כיום בריבונות ירדנית, אך ישראלים מבקרים בהם ללא צורך בדרכון. קיימות מספר יוזמות עסקיות כגון מפעלי טקסטיל ישראלים בירדן, התוכנית לעשות שימוש בשדה התעופה הבינלאומי בעקבה על ידי טיסות הנוחתות בישראל, ויוזמות נוספות באזור הסחר הישראלי-ירדני החופשי, בבקעת הירדן. בשנת 2018 הודיע מלך ירדן על כוונתו לממש את תיקוני הגבול שנחתמו בחוזה השלום, ולא להאריך את הסכם החכירה של ישראל באותם שטחים. צד זה נתפס כתוצאה ממורת הרוח של הציבור הירדני ממדיניותה של ישראל. בשנות ה-20 של המאה ה-21 היחסים עם ירדן התקררו באופן ניכר, דבר שהתבטא בזמן מלחמת חרבות ברזל, בה תמכה ירדן בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם ובכירים בממשל הירדני השתלחו בישראל בהתבטאויות מתלהמות ומלאות שנאה.
יחסי חוץ > יחסי ארצות הברית וירדן

בין ארצות הברית של אמריקה וירדן קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, אשר באים לידי ביטוי במסגרת סיוע אמריקאי שוטף לירדן בתחומי הביטחון והכלכלה. במקביל, שיתוף הפעולה בין שתי המדינות מעניק לארצות הברית דריסת רגל משמעותית באזור, ומסייע בשימור האינטרסים האמריקאיים במזרח התיכון.
ארצות הברית מחזיקה בשגרירות רשמית בעמאן, בעוד שירדן מחזיקה בשגרירות רשמית בוושינגטון די. סי.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, וכן הסיוע האמריקאי הכלכלי והצבאי לירדן, הושפעו במהלך השנים ועודם מושפעים במידה ניכרת מיחסי ארצות הברית–ישראל. מדיניות החוץ הכוללת של ארצות הברית במזרח התיכון, אשר מתאפיינת בעשורים האחרונים במחויבות לביטחונה של מדינת ישראל, היוותה פעמים רבות גורם שלילי ביחסים שבין ארצות הברית וירדן, כאשר הלחץ הישראלי מונע את הרחבת הסיוע הצבאי האמריקאי לירדן בתחומים נוספים, כגון במסגרת פיתוח נשק גרעיני, מה שלטענת ירדנים רבים גורר פגיעה ישירה בביטחונה וביציבותה של הממלכה הירדנית, ואף מוביל לביקורת ירדנית כנגד הממשל הישראלי עצמו.
כלכלה

הגידולים העיקריים בחלקה המזרחי של בקעת הירדן הם עצי הדרים וירקות. ברמה מגדלים בעיקר חיטה ושעורה, ובאזורים הצחיחים רועים עדרי גמלים וצאן. כמות המשקעים במרכז ירדן מועטה, והיא אף פוחתת ככל שהולכים מזרחה.
ירדן ענייה במחצבים פרט לפוספטים שאותם כורים בסביבות עמאן. כמו כן ירדן מנצלת את אוצרות המלח, האשלג והברום שבמימי ים המלח.
בשנת 1975 שבה החלה מלחמת האזרחים בלבנון העבירו בעלי הון ערבים את השקעותיהם מלבנון לירדן, יסדו בה מפעלי תעשייה, בנו שכונות מגורים ובנייני משרדים.
בשנת 1980 ירד ערכו של הדינר הירדני וממשלת ירדן נאלצה להטיל הגבלות על יבוא של מוצרי מותרות כדי להתגבר על הגירעון הכבד במאזן התשלומים שלה.
בעת מלחמת המפרץ, תמיכתו של המלך חוסיין בסדאם חוסיין, שליט עיראק, גרמה למדינות המפרץ ולסעודיה להפסיק את מכירת הנפט והסיוע לממלכה הירדנית, מה שגרם לקשיים כלכליים ניכרים שכן היא מייבאת את מרבית צורכי האנרגיה שלה.
במדינה עובר צינור הגז הערבי המוביל גז טבעי ממצרים לירדן, סוריה ולבנון. ירדן החלה לייבא גז לעקבה בשנת 2003 ובשנת 2005 הוארך הצינור עד אזור הבירה, עמאן. בתחילת שנת 2008 הושלם הצינור הצפוני שחיבר את סוריה לצינור, וירדן החלה לקבל תמלוגים.
מחוזות

ירדן מחולקת ל-12 מחוזות ואלה מחולקים ל-52 נפות. המחוזות נשלטים על ידי מושלים הממומנים על ידי מלך ירדן. מלבד מינוי המושלים, השלטון המרכזי אינו מתערב בשלטון המקומי, וכל מחוז מתנהל בצורה אוטונומית בתחומי הכלכלה, הפיתוח, התרבות ועוד.
| --- | --- |
 מחוז אירביד  מחוז בלקא  מחוז ג'רש  מחוז זרקא  מחוז טפילה  מחוז כרכ  מחוז מידבא  מחוז מעאן  מחוז מפרק  מחוז עג'לון  מחוז עמאן  מחוז עקבה:  המחוזות של ירדן
גאוגרפיה

שטחה של ירדן מגיע ל-92,300 קמ"ר (פי 4.2 משטחה של ישראל כולה), ורוב השטח הוא מדברי.
לאורך גבולה המערבי של ירדן עובר השבר הסורי אפריקני. בחלקו הצפוני של השבר, זורם נהר הירדן, במרכזו שוכן ים המלח ובדרומו הערבה. ממזרח לשבר מתנשא רכס הרים וממזרח לרכס משתרעת רמה בעלת אופי מדברי, המתחזק ככל שממשיכים מזרחה, כאשר הרמה מתלכדת עם מדבריות ערב הסעודית. במזרח, מעל הרמה, מתנשאים פה ושם הרים, שגובהם כמה מאות מטרים מעל הים.
בצפון ממלכת ירדן זורם נהר הירמוך הנשפך לירדן ומעברו הצפוני שוכנות סוריה וגם ישראל.
פחות מעשירית שטחה של ירדן היא קרקע הראויה לעיבוד חקלאי, רובה מרוכזת לאורך נהר הירדן ובאזור הצפון מערבי של המדינה. שאר השטח הוא מדבר.
ברמת עבר הירדן שורר חום עז בקיץ, וקור עז בחורף. בחלקה המזרחי של בקעת הירדן החורף חמים והקיץ לוהט. בצפון במרכז ובדרום האקלים צחיח ולכן קיימת חשיבות חקלאית רק לעמק הירדן הצפוני עד הירמוך.
גאוגרפיה > אזורי ממלכת ירדן

ניתן לחלק את ירדן לשלוש רצועות אורך:
חלקה המזרחי של בקעת הירדן.
הרי עבר הירדן.
המדבר של ירדן (הנמצא בין המדבר הסורי למדבריות חצי-האי ערב).
בצפון נמצא הגלעד (מקביל למחוזות עג'לון, אירביד וג'רש של ימינו). במרכז, בין נחל יבוק לנחל ארנון נמצא חבל עמון ומדרום לו חבל מואב שבירתו מואב המקראית. מדרום למואב שוכן חבל אדום שבירתו מעאן, היא מעון המקראית.
לפי הכתוב בתנ"ך, בחלק מתקופה זו היו חלקים מעבר הירדן כלולים בארץ ישראל. על פי סיפורי המקרא, בימי דוד המלך היה כל האזור ההררי של ירדן מעקבה ועד הירמוך חלק מממלכת ישראל.
דמוגרפיה

אוכלוסיית ירדן מונה כ-11,180,568 נפש (2023), מתוכם 2.9 מיליון אינם אזרחים. תוחלת החיים עומדת על כ-74.8 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 2.7 ילדים לאישה.
רוב תושביה משתייכים לדת המוסלמית, בעיקר לזרם הסוני, ומיעוט הם נוצרים, דרוזים וצ'רקסים. השפה המדוברת בירדן היא ערבית. 95% מהאוכלוסייה מרוכזים במערב המדינה, באזור המהווה כ-15% משטחה.
בשנת 1922 מנתה אוכלוסיית ירדן כ-200,000 נפש בלבד. בשנת 1948 האוכלוסייה מנתה כ-400,000 נפש, רובם בדואים. אוכלוסייתה גדלה במהירות בשל גלי הגירה ממדינות שכנות. בשנת 1948, בזמן מלחמת העצמאות של ישראל, נהרו לירדן כחצי מיליון פליטים פלסטינים. בשנת 1967, במהלך מלחמת ששת הימים, התווספו אליהם 180,000 פליטים נוספים מיהודה ושומרון. נכון לשנת 2016 נמצאים בירדן כ-2.2 מיליון פלסטינים הרשומים כפליטים. בעקבות מלחמת המפרץ ומלחמת עיראק, היגרו למדינה כמיליון פליטים מעיראק. ובעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, ירדן נאלצה לקלוט כ-1.5 מיליון פליטים מסוריה. בנוסף, כל שנה קולטת ירדן אלפי פלסטינים המחפשים עבודה ולימודים.
בירדן מיעוט ארמנים, צ'צ'נים וצ'רקסים. למיעוט הצ'רקסי תפקיד מרכזי בהיסטוריה הירדנית. הצ'רקסים הראשונים שהגיעו לירדן התיישבו בכפרים באזור בו הוקמה עמאן. המנדט הבריטי בחר במקום כמקום מושבו בעיקר בזכות המוצא האירופאי של הצ'רקסים. הצ'רקסים ממלאים תפקידים רמי מעלה בממלכה הירדנית, צ'רקסי כיהן בעבר כראש ממשלה (סעיד מופתי), ולמלך אף משמר צ'רקסי.
כוחות מזוינים

הכוחות המזוינים של ירדן (ידועים גם בשם: הצבא הערבי) הוא שמם של כלל הכוחות המזוינים של הממלכה הירדנית ההאשמית. הם מורכבים מכוחות היבשה, חיל האוויר והצי. הם נמצאים בשליטה ישירה של מלך ירדן שהוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים הירדני.
גיוס חובה בצבא ירדן הופסק בשנת 1999, נשים אינן כפופות לגיוס אך יכולות להתנדב לשירות לתפקידים לא קרביים.
הכוחות המזוינים של ירדן לוקחים חלק פעיל בכוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות. ירדן מדורגת גבוה בהשוואה למדינות אחרות, בחלקה במשימות לשמירה על השלום. ההשתתפות הירדנית באזורים השונים של כוחות האו"ם במשימות לשמירת השלום, בתי חולים ומשקיפים בינלאומיים, מוערך ב-61,611 קצינים וחיילים, החל מ-1989 באנגולה. ירדן תרמה את כמות החיילים מהגדולות ביותר, אחרי בריטניה וצרפת, לכוחות האו"ם ביוגוסלביה ושלחה בין השנים 1993–1996 שלושה גדודים המהווים כ-3,000 חיילים.
הצבא הירדני נחשב כיום לצבא הערבי המקצועי ביותר באזור, ונתפש כמיומן, מסודר ומאובזר במיוחד.
דתות

האסלאם הסוני היא הדת הדומיננטית בירדן. מוסלמים מהווים כ־92% מאוכלוסיית המדינה, ו-93% מתוכם מזהים עצמם כסונים – האחוז הגבוה ביותר בעולם – על פי מרכז מחקר של Pew Research Center. בנוסף קיים גם מספר קטן של מוסלמים-אחמדים.
בירדן יש מיעוט נוצרי המונה כ-6% מהאוכלוסייה, לעומת 30% שנמנו בעבר בשנת 1950. ירידה שנגרמה בשל שיעורי הגירה גבוהים של מוסלמים לירדן, שיעורי הגירה גבוהים של נוצרים למערב ושיעורי ילודה גבוהים יותר של מוסלמים. למיעוט הנוצרי שמורים באופן מסורתי שני מקומות בקבינט, ו-9 מושבים מתוך 150 בפרלמנט. העמדה הפוליטית הגבוהה ביותר שאליה הגיע נוצרי היא סגן ראש הממשלה, תפקיד שאותו מילא מרוואן אל-מועשר בשנת 2005. לנוצרים השפעה מיוחדת בכלי התקשורת, וערוץ הטלוויזיה הפופולרי ביותר של ירדן הקרוי Ro'ya tv הוא בבעלות נוצרית. הנוצרים הערבים, נעזרים בחינוך ובקשר שלהם עם עולם המערבי כמו גם הידיעה של שפות זרות, הדומיננטיות יותר בעולם העסקים. מחקר שנערך בשנת 1987 על ידי גורמים מערביים העלה כי כמעט מחצית ממשפחות העסקים המובילות בירדן הן נוצריות. בשנת 1998 נחשפו שרידיה של כנסייה ביזנטית מסוף המאה ה-3 בצפונה של העיר התיירותית עקבה, והיא נחשבת לאחת הכנסיות הביזנטיות העתיקות ביותר הידועות כיום.
מיעוטים דתיים אחרים קטנים יותר, כוללים את הדרוזים והבהאים. רוב הדרוזים הירדנים חיים בעיירה המזרחית אל-אזרק, בעוד שרוב הבהאים חיים בכפר הדסיה, הגובל עם בקעת הירדן. בנוסף בירדן, המיעוט הדרוזי נחשב כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית.
תרבות

הדת והמסורת גם יחד משמשים בערבוביה בתרבותה של החברה הירדנית המודרנית. הירדנים חיים בחברה מסורתית יחסית שמתמודדת יותר ויותר עם השפעותיה של הגלובליזציה. ירדן נחשבת לאחת מהמדינות הקוסמופוליטיות והליברליות ביותר בעולם הערבי.
תרבות > אמנויות

האמנות בירדן מיוצגת באמצעות מוסדות רבים על מנת להגביר את המודעות אל התרבות החזותית, ובמטרה לייצג את התנועות האמנותיות בירדן ואת קשת הרחבה של יצירתיות בתחומים שונים כמו ציור, פיסול, וידאו, צילום, גרפיקה אמנותית, קרמיקה ועוד. הגלריה הלאומית לאמנות ירדן היא מוזיאון גדול לאמנות מודרנית וממוקמת בעמאן, בירת ירדן.
תרבות > מוזיאונים

המוזיאון הגדול ביותר בירדן הוא המוזיאון הארכאולוגי של ירדן. המוזיאון מכיל ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בירדן מהתקופות הפרהיסטוריות ועד המאה ה-15, וכולל צלמיות המתוארכות לאלף ה-7 לפנה"ס מעין ע'זאל, אתר נאוליתי חשוב השוכן בסמוך לעמאן, חלק ממגילות מדבר יהודה כולל מגילת הנחושת והעתק מצבת מישע. רוב המוזיאונים בירדן ממוקמים בעמאן, כולל: גלריית ירדן הלאומית לאמנויות יפות, מוזיאון הילדים של ירדן, מוזיאון הרכב המלכותי, מוזיאון הנביא מוחמד, מוזיאון האוניברסיטה הירדנית, ועוד. מוזיאונים אחרים מחוץ לעמאן הם המוזיאון הארכאולוגי בעקבה, המוזיאון הארכאולוגי ג'רש, המוזיאון הארכאולוגי מדבא, מוזיאון תולדות, המוזיאון הארכאולוגי פטרה, מוזיאון המורשת הירדנית, ועוד.
תרבות > מוזיקה

המוזיקה בירדן כיום מתפתחת בידי מוזיקאים ואמנים חדשים רבים הפופולריים במזרח התיכון, כמו הזמר והמלחין טוני קטאן והזמר חני מטוו'אסי, ויחד עם צמיחה גוברת של להקות מוזיקה אלטרנטיביות, הם שינו את התפיסות הישנות של המוזיקה הירדנית שהיו פופולריות רבות בשנים. רבאב הוא כלי נגינה בדואי מסורתי.
תרבות > תקשורת

בשנת 2010, מדד חופש העיתונות מטעם ארגון עיתונאים ללא גבולות נתן לירדן את המקום ה-132 מתוך 178 מדינות ברשימה (כאשר מיקום נמוך מעיד על חופש עיתונות רב יותר). מתוך 20 המדינות באזור המזרח התיכון וצפון אפריקה קיבלה ירדן את המקום ה-5. עיתונים ירדנים פופולריים הם: חדשות עמון, א-דוסתור, וירדן טיימס, ושתי תחנות הטלוויזיה הפופולריות ביותר הן Ro'ya tv והטלוויזיה הירדנית.
תרבות > קולנוע

הרויאל פילם קומישן (מועצת הקולנוע הירדני) הוא הגוף הממונה על תעשיית הקולנוע בירדן. הקומשינר הממונה על המועצה הוא עלי מאהר. בירדן הופקו בעזרת הרויאל פילם קומישן מספר סרטים קצרים, סרטי טלוויזיה ופיצ'רים אמריקאיים כמו "מלך העקרבים" ו"אינדיאנה ג'ונס 3". בינואר 2016, בפעם הראשונה, סרט ירדני בשם Theeb העוסק בקורותיו של ילד בדואי במלחמת העולם הראשונה היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.[דרוש מקור]
תרבות > מטבח

כאחת מיצרניות הזיתים הגדולות בעולם, שמן זית הוא שמן הבישול העיקרי בירדן. עשבי תיבול, שום, תבלינים, בצל, רוטב עגבניות ולימון הם תיבולים אופייניים בירדן. אוכל ירדני יכול להשתנות מחם וחריף במיוחד לנוח ועדין. המנה הראשונה המשותפת והפופולרית ביותר היא חומוס, עם טחינה, לימון ושום. פול מדמס היא מנה ראשונה ידועה אחרת.
בתחילת הארוחה מקובל לאכול מגש מזה המכיל מספר מתאבנים: קובה, לבנה, באבא גנוש, טאבולה, זיתים כבושים, ומלפפונים חמוצים.
המנה הירדנית הבולטת ביותר היא המנסף, המאכל הלאומי של ירדן, המסמל בתרבות הירדנית את הנדיבות. המאכל, המוגש כמנה עיקרית, מכיל בשר כבש המבושל ברוטב ג'מיד, רוטב יוגורט תוסס. ומוגש לצד אורז או בורגול.
נהוג להגיש מיני מאפים מזרחיים כגון: בקלווה, כנאפה, קטאיף; או דברי מתיקה כגון חלווה או מלבי. לעיתים קרובות מגישים גם פירות טריים. בנוסף, בתום הארוחה נהוג לשתות קפה שחור או תה עם נענע.
תרבות > מקום האישה בחברה

בחוק הירדני ובנורמות המוסלמיות נפוצות בחברה הירדנית מעמדן של נשים שונה מהותית ממעמדם של גברים, ועל הנשים ישנן מגבלות אשר אינן מוטלות על גברים. מצב זה דומה לחברות מסורתיות נוספות במזרח התיכון, ומקורו בתרבות שבטית מסורתית המקדשת את חיי ה"חמולה", ומציבה את אבות המשפחות במרכז החשיבות החברתי.
דו"ח של ארגון אמנסטי סקר בשנת 2019 את מעמד האישה בחברה הירדנית, ומצא מקרים רבים בהם, על פי דעת הארגון, מופרות זכויותיהן של נשים.
החוק הירדני קובע עונשי מאסר לנשים שהפרו הוראה של דמות סמכות גברית, ועל נשים שילדו כתוצאה מיחסי מין מחוץ לנישואים. בנוסף, על נשים מתחת לגיל 30 לבקש אישור מדמות סמכות גברית כדי להתחתן, ולפני החתונה עליהן לעבור "מבחן בתולין", שמטרתו לוודא שהן בתולות.
הרשויות בירדן מצדיקות את המאסר, כיוון שהוא נעשה, לדבריהן, "כדי להבטיח את הגנתן".
תיירות

בעיר נבנו מספר מלונות לרבות מלון W עמאן שבנייתו הסתיימה בשנת 2018.
תיירות > אתרי תיירות

ג'רש, שרידי עיר יוונית-רומאית מצפון לעמאן.
עמאן, שרידי התיאטרון הרומי, הפורום והאודאון יוונית-רומאית ומוזיאונים.
מידבא, האתר בו נמצאה רצפת הפסיפס עם מפת מידבא.
הר נבו, המקום ממנו על פי התנ"ך השקיף משה רבנו על הארץ המובטחת.
הור ההר, בו על פי מסורות שונות נקבר שם אהרן הכהן.
בית עברה, בו על פי מסורות פעל יוחנן המטביל וגם הטביל את ישו.
מכוור, ראש ההר בו נמצאים שרידי מבצר.
מצודת כרכ, מבצר צלבני ששוכנת במיקום אסטרטגי בגובה של 850 מטר מעל פני הים.
אום א-רסאס, האתר הוא מוצב צבאי הרומי.
ואדי זרקא-מעין, נחל הנשפך לים המלח מכיוון מזרח ובו חמי קלירוהי, מרחצאות מתקופת הורדוס.
ים המלח, החוף המזרחי של הים בו נמצאים מלונות יוקרה.
נחל ארנון, נחל הנשפך לים המלח מכיוון מזרח ובו מסלולי מים.
השמורה הביוספרית דאנא, שמורת הטבע הגדולה ביותר בירדן, ובו מסלולי מים.
פטרה (ידועה בכינוי "הסלע האדום"), עיר הבירה של הנבטים, החצובה בסלע.
ואדי ראם, הנחשב לאחד מנופי המדבר היפים בעולם. תיירים רבים מגיעים לאזור לטיולי ג'יפים, טרקים וטיפוס מצוקים.
עקבה, עיר החוף היחידה בירדן בו נמצאים מלונות יוקרה.
ראו גם

פראיה
אמירות עבר הירדן
כיכר הירדן
צבא ירדן
הלגיון הערבי
לקריאה נוספת

יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר הזהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ה–2005.
טופי והגורילה

| --- | --- |
 יוצרים:  ארז הימן ושאול בצר
 שחקנים:  שחר רוזנצוויג, ארי פפר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 חברת הפקה:  ערוץ ביפ
 אורך פרק:  כ-16 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ ביפ
 תקופת שידור מקורית:  2008–2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
טופי והגורילה היא תוכנית סאטירה שנוצרה על ידי ארז הימן ושאול בצר ושודרה בערוץ ביפ בשנת 2008 ומנתה כ-12 פרקים. הסדרה החלה כגרסה אינטרנטית באתר פליקס ועברה לטלוויזיה בראשית 2008. התכנית הורכבה מקטעים שבהם טופי (שחר רוזנצוויג) אישה בלונדינית הלבושה בלבוש מינימלי, ובובת גורילה בשם שוקי, אשר שניהם "מלמדים" כביכול את ילדי ישראל היסטוריה ואזרחות. התכנית הובילה לתלונות רבות מצד צופים אל חברת HOT, בין היתר בשל לבושה המינימלי של טופי. הביקורות הובילו את ביפ לשדר את התכנית בשעות מאוחרות. התכנית היא בעצם פרודיה על תוכניות הילדים כאשר כל פרק עוסק בנושא אחר ממוות, דרך ארצות הברית, ועד רייטינג, ויש שראו בפרובוקטיביות שבה ביקורת על החברה והתקשורת הישראלית.
מאפייני התכנית

כל פרק עסק בנושא אחר, והתכנית כללה דמויות שונות. לאורך התכנית התארחו אישים ידועים כגון רוני סומק ואף חבר הכנסת דב חנין.
פגיעה ברגשות הנוצרים

במאי 2011 דייוויד דיוק, אחד הדמויות המובילות והרדיקליות בארצות הברית בעד הימין הלבן-הנוצרי בארצות הברית, החל לשדר באתר שלו וכן ביוטיוב נאומים ובהם הוא מציג קטעים פוגעניים בעיני נוצרים מתוך תוכניות של ערוץ הצחוק, המציגים שנאה לנצרות ולישו, ובראשם סצנה של צליבת שוקי הגורילה בידי טופי. הקטעים הוצגו כמביעים את הדעה הרווחת בישראל. אתרים אנטי ישראלים ואנטי יהודיים שונים החלו אף הם להציג ולצטט מתוך קטעים אלו, במסגרת מסע תעמולה המראה את השפעת היהודים על 'דרדור מוסריותה של ארצות הברית' לכיוונים אנטי נוצריים ואנטי לבנים כמו פתיחות בלתי מוגבלת להגירה, פורנוגרפיה, חופש ההפלה, ובעיקר שנאת הנצרות והנוצרים. עניין זה עלה באותה תקופה (2011) גם בשלטים בהפגנות נגד ישראל, בהם משתתפים לכאורה נוצרים המתנגדים לישראל. בנאומו של לארי קרון, כומר המלווה את מסע הבחירות של שרה פיילין, הוא התייחס ליחס הישראלי המזלזל בנצרות כפי שניתן לראות מהתוכן בערוץ, וטען שפיגועי החבלה הקטלניים בירושלים הם עונש על יחסם זה של הישראלים והיהודים בעולם, וסירובם לקבל את ישו.
הערות שוליים

↑  יעל ולצר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'המודל העסקי: פרובוקציה, באתר הארץ, 17 במרץ 2008
↑  לירון סיני, סוכריית טופי, באתר ynet, 29 ביולי 2008
↑  רועי ארד, עיתון העיר ת"א,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'ביקיני וגורילה זו סאטירה?, באתר הארץ, 12 בינואר 2008
↑  באתרו של דייוויד דיוק(הקישור אינו פעיל, 2.3.2020) וכך ובאתרים רבים נוספים (Israeli TV Mocks Christ Crucifixion באתר TheRightPerspective, באתר חדשות העיר סיילם: ישראל לנוצרים: ישו הוא קוף על צלב ועוד.)
טוטיטו

| --- | --- |

 מדבבים בעברית:  יעל שושנה כהן לורן סביר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  11
 מספר פרקים:  138
 הפקה
 חברת הפקה:  טוויסט אנימציה בע"מ
 אורך פרק:  3 דקות
 שידור
 רשת שידור:  יוטיוב
 רשת שידור בישראל:  יוטיוב ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  27 ביולי 2010 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  2012 - 2016 (לולי) 11 במרץ 2014 - הווה (יוטיוב) – רץ
 קישורים חיצוניים
 https://tutitu.tv/
טוטיטו (באנגלית: TuTiTu) היא סדרת אינטרנט ישראלית לילדים בהנפשה ממוחשבת, שנוצרה על ידי חברת ההנפשה טוויסט אנימציה בע"מ (Twist Animation) ושודרה ביוטיוב בשנת 2010 (כאשר בישראל החל מ-11 במרץ 2014) ובישראל בערוץ לולי בדיבוב שונה בשנת 2012. הסדרה היא בת 11 עונות ו-138 פרקים באורך 3 דקות.
חברת ההפצה bulbKIDZ רכשה ב-2021 את זכויות ההפצה הבינלאומיות של הסדרה ושל סדרת הבת NuNi.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר מטוס אדום בשם טוטיטו, אשר בכל פרק בונה צעצוע אחר ומלמד את הצופים עליו.
מחלוקת משפטית

ב-2013 הגיש דותן ישראל תביעה כנגד טוויסט אנימציה בע"מ והבעלים יוסי דהן וטלמון גמליאל על כך שלא ניתן לו קרדיט על היצירות שהלחין ועיבד עבור הסדרה. ב-2017 ניתן פסק דין אשר חייב את יוצרי הסדרה בתשלום של 800 אלף ש"ח לישראל בגין הפרה זו. ערעור לבית המשפט העליון התקבל חלקית וסכום הפיצוי נקבע ל-300,000 ש"ח.
הערות שוליים

↑  AnimationXpress Team,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'bulbKIDZ acquires worldwide distribution rights for ‘TuTiTu’ and ‘NuNi’, AnimationXpress, ‏14 בספטמבר 2021'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'
↑  יעקב מנור,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'מפיקי הסדרה "טוטיטו" לא נתנו קרדיט למלחין – ויפצו ב-800,000 שקל, באתר פסק דין, ‏15 באוגוסט 2017
↑  ע"א 7406/17
Shijian

Shijian (בתרגום לעברית:ניסיון) הוא שם שקיבלו לוויינים מתוצרת סין ששוגרו למטרות שונות. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1971 ושיגורים נמשכים עד היום.
מדובר בלווייני ניסוי טכנולוגי בתחומים שונים. חלק מהשיגורים קיבלו סיקור נרחב בתקשורת סינית ומיועדים לצרכים אזרחיים. מטרת שיגורים אחרים הוסתרה מהציבור ולכן השערה היא שמדובר בטכנולוגיות לצרכים צבאיים.
לוויין 17-Shijian ששוגר בשנת 2016 צויד בזרוע רובוטי ומנוע לשינוי מסלול. השערה שטכנולוגיה זו יכולה להגיע ללכידת "לוויינים עוינים"
על לוויין 18-Shijian ששוגר בשנת 2016 הותקן מנוע יוני.
לוויין 21-Shijian שוגר בשנת 2021. בינואר 2022 הוא התקרב ללוויין תקשורת Beidou G2 וגרר אותו למסלול חדש. לאחר סיום פעילות זו 21-Shijian חזר למסלול המקורי.
על בסיס לוויין 5-Shijian פותחו לוויינים מסדרה Haiyang.
הערות שוליים

↑  מידע על לוויין 17-Shijian
↑  גרירת לוויין על ידי 21-Shijian
חסידיסטוק

| --- | --- |
Hasidistoke
 סוגה:  מוזיקה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  24 ביולי 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 https://www.kan.org.il/Program/?catId=1279
קטע מהתוכנית העוסקת בזמר מוטי שטיינמץ.
חסידיסטוק היא תוכנית דוקו על גיבורי התרבות של המוזיקה היהודית העכשווית בארץ ובעולם. בין חסידים אדוקים מבית לחוזרים בתשובה, בין יקירי המגזר לאלה שמורדים בו, מנקודות מבט שונות: אמונה, להקות, מחאה, להיטים וקול. הסדרה היא בעריכת אסף גלאי ואבידע ליבני, ובתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
מבנה התוכנית

ניסים בלאק - גדל במשפחה מוזיקלית אפרו אמריקאית של סוחרי סמים והיה מחלוצי סצנת ההיפ הופ בסיאטל. כבר מגיל צעיר יצא למסע חיפושים רוחני שבסיומו התגייר הפך לחסיד ברסלב. כיום הוא גר ברמת בית שמש א' ומכניס את הראפ לעולם החסידי השמרני.
גד אלבז - התפרסם כבר בגיל 4 ששר עם אביו את הלהיט "אבא אני אוהב אותך", הפך לזמר מצליח שמייצר להיטי פופ על בסיס המוזיקה החסידית, וחתום על קליפים מושקעים שזוכים למיליוני צפיות.
ליפא שמלצר - גדל בעיירה יהודית חרדית קיצונית בארצות הברית וכבר מגיל צעיר זימר בפני האדמו"ר, עד שנכבש והפך לפופ סטאר של המגזר החסידי, עם קליפים מושקעים ואלפי צפיות.
מוטי שטיינמץ - את הקריירה שלו התחיל כילד ששר בשמחות של חסידות ויז'ניץ, שם גדל, ובמהרה הפך לכוכב הרגש של המוזיקה החסידית המסורתית. קול הפעמונים שלו גורם לקשוחים שבחתנים לבכות תחת החופה, והוא מוזמן להופעות ברחבי העולם. הוא מסרב להופיע לפני קהל מעורב אך מנסה לשלב בין הכללים המחמירים של החסידות לבין חידושים מוזיקליים וביטוי אישי.
להקת זושא - להקה צעירה שמאופיינת כחסידית-היפסטרית, ומשלבת ניגונים חסידים עם פולק, רגאי ומוזיקה אלקטרונית. הסרט מלווה אותם בהכנות לפסטיבל מוזיקה יהודי.
קול אשה - שלוש זמרות צעירות שמתמודדות עם האיסור על שירת נשים. ציפורה איבגי היא חרדית ספרדית מכרמיאל המופיעה בפני נשים בלבד ואסור לצלם אותה שרה, אודהליה ברלין מנגנת בפני גברים אך שרה רק לנשים, פרל וולף משיקגו מאמינה שהאיסור הוא לגברים בלבד ולכן היא מופיעה בפני קהל מעורב.
מלחמת העולם הראשונה

.
.
מלחמת העולם הראשונה התחוללה בין השנים 1914–1918, והייתה המלחמה הגדולה ביותר בהיסטוריה עד זמנה. נהרגו בה למעלה מ-16.5 מיליון בני אדם, מתוכם כ־40% אזרחים. המלחמה ארכה ארבע שנים ונהרגו בה מיליונים רבים של בני אדם משני הצדדים, אך בתחילתה איש ממקבלי ההחלטות לא שיער שהיא תהיה כה ארוכה וכה רבת הרוגים. עיקרה של המלחמה התחולל באירופה, שבה היא נחלקה לחמש חזיתות עיקריות: החזית המערבית (בלגיה וצפון־מזרח צרפת), החזית המזרחית (מזרח אירופה עד גבול האימפריה הרוסית), חזית הבלקן, זירת המזרח התיכון (שטחי האימפריה העות'מאנית) והחזית האיטלקית באזור צפון איטליה. החזית המערבית והחזית המזרחית היו החשובות במלחמה. בנוסף אליהן התקיימה לחימה ימית ובמספר זירות משנה: דרום-מזרח אסיה, הים הצפוני, אפריקה ועוד.
המלחמה הסתיימה עם ועידת השלום בפריז ובין שתי מלחמות העולם חלה תקופת שלום ופריחה. היא התאפיינה בהתפתחות כלכלית, טכנולוגית ותעשייתית ניכרת. תעשיות מתקדמות כמו תעשיית הרכב, התעופה, האלקטרוניקה והתקשורת צמחו במהירות, והמודרניזציה החקלאית ושיפור תשתיות כמו כבישים ורכבות הובילו לשיפור באורח החיים. ברמה החברתית, חלו התפתחות במעמד הנשים ושוויון בין הגזעים. עם זאת משברים עולמיים כמו השפל הגדול. הקשיים הכלכליים, האבטלה והמתחים הפוליטיים תרמו לעליית אידאולוגיות קיצוניות והניחו את היסודות להקמת תנועות פאשיסטיות במערב, עליית הנאצים לשלטון ופרוץ מלחמת העולם השנייה.
מקור השם

המלחמה נקראה באותה עת "המלחמה הגדולה" וכן "המלחמה שתסיים את כל המלחמות". השם "מלחמת העולם הראשונה" נטבע בשנת 1920 על ידי סגן-אלוף צ'ארלס רפינגטון בספרו "The first world war, 1914–1918”.