stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת ישראל בכדורעף נשים
ראו גם

נבחרת ישראל בכדורעף - נבחרת הגברים
הערות שוליים

↑  דירוג הנבחרות הלאומיות בכדורעף באתר הפדרציה הבינלאומית לכדורעף
↑  ניר שועלי, רשת סוכנות: גם וליקי וארטמנקו בצ'מפיונס, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2010
↑  http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:_Lcw1tmtndkJ:caduraf.info/af/203_news/244_viliki.htm+&cd=3&hl=iw&ct=clnk&gl=il&client=firefox-b-d
↑  https://www.cev.eu/TeamDetails.aspx?TeamID=11396
קפטנית נבחרת ישראל, אניה (אנה) וליקי, ילידת אוזבקיסטן הסובייטית עלתה לישראל ב-2006
עבדולה באבייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1924 Tumbul, אזרבייג'ן 
 פטירה:  10 במרץ 2015 (בגיל 90) 
 מדינה:  אזרבייג'ן, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של אזרבייג'ן (1998)  מסדר התהילה של אזרבייג'ן 
 
עבדולה באבייב (באזרית: Abdulla Babayev;‏ 1 באפריל 1924 – 10 במרץ 2015) היה זמר אזרי.
ביוגרפיה

באבאייב נולד ב-1 באפריל 1924 בטאבול, נחיצ'בן אוזד. הוא סיים את לימודיו ב-1941.
הוא עבד בתפקידים שונים במסילת הרכבת של נחצ'יבאן עד 1959. הוא שימש כסולן של אנסמבל הזמר והמחול הממלכתי של נחצ'יבאן בין השנים 1959–2011, וזכה לאהדה רבה מהקהל.
הוא זכה בתואר הכבוד של "האמן הנכבד של הרפובליקה האוטונומית של נחצ'יבאן" בשנת 1970, "אמן העם של אזרבייג'ן" בשנת 1998, וזכה ב"מסדר התהילה" ב-1996.
באבאייב נפטר ב-10 במרץ 2015.
הערות שוליים

↑  "Bu gün Azərbaycan Respublikasının Xalq artisti Abdulla Babayevin anım günüdür". az.baku-art.com (באזרית). נבדק ב-2024-01-25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדולה באבייב".
סרדיניים

| סרדיניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סרדינאים
משפחה:: סרדיניים
שם מדעי
 Clupeidae ‏קיווייה, 1817

סרדיניים (שם מדעי: Clupeidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הסרדינאים, הכוללת דגי מאכל רבים המתקבצים בלהקות גדולות, מה שמגן עליהם מפני טורפים על ידי הסתחררות מהירה שמבלבלת את תוקפיהם.
הם בעלי ראשים קצרים עם סנפירי גב קטנים וקשקשים כסופים. אורכם נע בין 2–75 ס"מ.
במשפחה זו סוגים רבים וחשובים למאכל, כמו סרדין אירופי ודג המליח.
סוגים

Alosa
Amblygaster
Anodontostoma
Brevoortia
סוג ומין יחיד Chirocentrodon bleekerianus
סוג ומין יחיד Clupanodon thrissa
מליח (Clupea)
Clupeichthys
Clupeoides
Clupeonella
סוג ומין יחיד Congothrissa gossei
Corica
סוג ומין יחיד Dayella malabarica
Dorosoma
סוג ומין יחיד Ehirava fluviatilis
Escualosa
סוג ומין יחיד Ethmalosa fimbriata
סוג ומין יחיד Ethmidium maculatum
סוג ומין יחיד Gilchristella aestuaria
Gonialosa
Gudusia
Harengula
סרדינית (Herklotsichthys)
Hilsa kelee
Hyperlophus
Ilisha
Jenkinsia
Knightia (פרהיסטורי)
סוג ומין יחיד Konosirus punctatus
סוג ומין יחיד Laeviscutella dekimpei
סוג ומין יחיד Limnothrissa miodon
Lile
Microthrissa
סוג ומין יחיד Minyclupeoides dentibranchialus
Nannothrissa
Nematalosa
Neoopisthopterus
Odaxothrissa
Odontognathus
Opisthonema
Opisthopterus
Pellonula
סוג ומין יחיד Platanichthys platana
סוג ומין יחיד Pliosteostoma lutipinnis
סוג ומין יחיד Poecilothrissa centralis
סוג ומין יחיד Potamalosa richmondia
Potamothrissa
סוג ומין יחיד Raconda russeliana
Ramnogaster
Rhinosardinia
סוג ומין יחיד סרדין אירופי (Sardina pilchardus)
טרית (Sardinella)
סוג ומין יחיד סרדין דרום אמריקאי (Sardinops sagax)
Sauvagella
סוג ומין יחיד Sierrathrissa leonensis
עדינון (Spratelloides) כולל עדינון כסוף-פס
סוג ומין יחיד Spratellomorpha bianalis
Sprattus
סוג ומין יחיד Stolothrissa tanganicae
Sundasalanx - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית
Tenualosa
סוג ומין יחיד Thrattidion noctivagus
שווידניצה

| --- | --- |
סמל שווידניצהסמל שווידניצה
העיר העתיקה
העיר העתיקה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שלזיה תחתית שלזיה תחתית
 מחוז:   שווידניצה
 חבל ארץ:  שלזיה שלזיה
 מושל:  ביאטה מוסקאל מאלגורזטה-סלסנסקה
 שפה רשמית:  פולנית
 תאריך ייסוד:  1250
 שטח:  21.96 קמ"ר
 גובה:  250 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  54,792 (31 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  2,700 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  50°51′N 16°29′E﻿ / ﻿50.850°N 16.483°E﻿ / 50.850; 16.483
 אזור זמן:  UTC +1
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישווידניצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישווידניצה(למפת פרובינציית שלזיה תחתית רגילה) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה שווידניצה(למפת פרובינציית שלזיה תחתית מוגדלת) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה שווידניצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שווידניצה (בפולנית: Świdnica; בגרמנית: Schweidnitz; בצ'כית: Svídnice) היא עיר בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. נכון לשנת 2006 בעיר יש כ-60,000 תושבים.
היסטוריה

בשנת 1250 הפכה שווידניצה לעיירה, אך פרט לאזכור מ-1267, אף מסמך מכונן לא שרד כדי לאשר זאת. בתחילה העיירה הייתה שייכת לדוכסות ברסלאו ונשלטה על ידי הנריק הרביעי. ב-1290 לשווידניצה היו חומות ושישה שערים, והמלאכה והמסחר בעיירה שגשגו, מה שהפך אותה לבירתה של דוכסות שווידניצה. בסוף המאה ה-14 נשלטה העיירה על ידי ממלכת בוהמיה, והחלה תקופה ארוכה של צמיחה.
בשנת 1526 העיירה ושלזיה כולה נשלטו על ידי ממלכת הבסבורג, ובמהלך מלחמת שלושים השנים הדוכסות הושחתה. בתחילת מלחמת שבע השנים העיירה סופחה לממלכת פרוסיה. בסוף שנת 1762 נכבשה העיר פעם נוספת על ידי אוסטריה, אך לאחר תום המלחמה נשארה בממלכת פרוסיה.
בשנת 1871 במהלך איחוד גרמניה, הפכה העיר לחלק מהאימפריה הגרמנית. לאחר תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה בשנת 1945, עקב שינויים שנקבעו בוועידת פוטסדאם, הפכה העיר לחלק מפולין, התושבים הגרמנים שלא ברחו לאחר המלחמה גורשו והוחלפו בפולנים, שרבים מהם גורשו מאזורי פולין שסופחו לברית המועצות.
גאוגרפיה

שווידניצה ממוקמת במחוז שווידניצה, בחלקה הדרומי של שלזיה תחתית. היא שוכנת על קצה רכס ההרים סודטים בגובה של בין 225 ל-265.9 מטרים. נכון ל-1 בינואר 2012 שטח העיר 21.76 קמ"ר (2.93% משטח המחוז). אחוז משטח העיר מיוער, ו-41% כולל קרקע חקלאית.
ערים תאומות

אוקראינה איוונו-פרנקיבסק, אוקראינה
אוקראינה ניז'ין, אוקראינה
בלגיה מאלדגם, בלגיה
צ'כיה ייצ'ין, צ'כיה
צ'כיה טרוטנוב, צ'כיה
צ'כיה פוליצה נאד מטויי, צ'כיה
ליטא שוונציאן, ליטא
גרמניה ביבראך, גרמניה
הממלכה המאוחדת טנדרינג, הממלכה המאוחדת
בתרבות

בסדרה הישראלית סברי מרנן, נאמר פעמים רבות שמוצאה של משפחת רוזן הוא משווידניצה; בסדרה לא ברור אם מדובר בעיר שווידניצה, או במדינה מזרח-אירופאית דמיונית בשם זה.
ראו גם

כנסיות השלום
הערות שוליים

↑  אזור ואוכלוסייה בשטחים
|  שלזיה תחתית דגל פולין |
| --- | --- | --- |
| מחוזות | קלודצקו • שווידניצה • ורוצלב • לובין • אולשניצה • דז'רז'וניוב • זגוז'לץ • בולסלבייץ • גלוגוב • טרזביצה • אולאווה • זאבקוביצה • ילניה גורה • פולקוביצה • ולבז'יך • לובן • לגניצה • שרודה • יאבור • וובוק • לוובק • זלוטורייה • קאמיינה • סטרזלין • מיליץ • גורה | מפת שלזיה תחתית |
| ערים מחוזיות | ורוצלב • ולבז'יך • לגניצה • ילניה גורה | מפת שלזיה תחתית |
| ערים גדולות אחרות | לובין • גלוגוב • שווידניצה • בולסלבייץ • אולשניצה • דז'רז'וניוב • אולאווה • זגוז'לץ • ביילבה • קלודצקו • יאבור • שווייבודז'יצה • נובה רודה • פולקוביצה • לובן • קאמיינה גורה | מפת שלזיה תחתית |
| אחר | דגל • סמל • גאוגרפיה • היסטוריה | מפת שלזיה תחתית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567243705171  BnF: cb145560331 (data)  GND: 4053841-2  LCCN: n86137391  MusicBrainz: 7e1da1a3-610e-4195-ba02-1d1216a3393e  NKC: ge131021  SUDOC: 076335445  VIAF: 159532744   WorldCat (עם VIAF): 159532744 
קתדרלת סנט סטניסלב וסנט ואצלב
יונת דואר

יונת דואר עם טוטפת שלתוכה מכניסים את היונגרמה המחוברת לרגלה, מחוות שביל הסלט, תלמי יוסף
יונת דואר היא יונה מבויתת המשמשת להעברת מסרים. קיימים זנים שונים של יונים מתת-המין יונת הבית, שבמין יונת הסלע (Columba livia), המשמשים להעברת דואר.
השימוש ביונים להעברת מידע מתבסס על העיקרון שהיונה תמיד תנסה לעוף חזרה אל ביתה בדרך הקצרה ביותר ובמהירות גבוהה יחסית (כ-50 קילומטר לשעה). הנרתיק המוצמד לרגלה של היונה נקרא טוֹטָף.
יונת משא

זן של יונת בית בעלת פימה, קומתה כמעט אנכית והיא שמשה בעבר לנשיאת הודעות. כיום יונים מזן זה אינן בעלות יכולת תעופה טובה. במקום זאת מגדלים אותן כציפורי נוי, שערכן בהופעתן הלא רגילה. אורכן 33 ס"מ בקירוב, הזכר לרוב גדול מהנקבה.
יונת משא > היסטוריה

המצרים והפרסים השתמשו לראשונה ביונים אלו לפני 3,000 שנה. היוונים השתמשו בהן להעברת הידיעה על המנצח במשחקים האולימפיים בעת העתיקה.
יונה מתבייתת

זן של יונת בית מושבחת באורח בררני כך שתוכל למצוא את דרכה לביתה על פני מרחקים ארוכים מאוד. מכיוון שהיונה שבה לרוב אל קינה ואל בן זוגה, ניתן לברור את היונים ששוב ושוב מוצאות את דרכן  לביתן על פני מרחקים ארוכים הולכים וגדלים.
היונים יכולות לשאת הודעות – שנכתבות פעמים רבות על נייר סיגריה – בשפופרת קטנה שמוצמדת לרגל אחת. כיום השימוש העיקרי ביונים אלו הוא כיוני מרוץ בתחרויות מרוץ יונים. על היונה להשיג את המתחרים ולהגיע אל השובך בזמן הקצר ביותר. בדרך כלל היונה יכולה לחזור לביתה ממרחק של 1000 ק"מ. אך בתחרות מרוץ יונים תועד מעוף חריג של יונים למרחק של 1689 מיילים (כ־2700 ק"מ). מהירות התעופה הממוצעת שלהן על פני מרחקים מתונים, היא כ־50 קמ"ש. אך הן עשויות לפתח פרצי מהירות של עד כ־100 קמ"ש.
יונה מתבייתת > ניווט

מספר מחקרים בוצעו במטרה לגלות כיצד ציפורים מוצאות את דרכן בחזרה ממקומות מרוחקים שבהם מעולם לא ביקרו. מחקר שנערך באוניברסיטת פרנקפורט גילה כי במקורן של היונים יש מבנה תלת־ממדי של תאי עצבים המכילים את המינרלים מגהמיט ומגנטיט המכילים ברזל המאפשרים להם ניווט תוך שימוש בשדה המגנטי של כדור הארץ. בקרבת ביתן ובאזורים שבהם בקרו בעבר, היונים מוצאות את דרכן קרוב לוודאי גם על ידי נקודות ציון טבעיות או מלאכותיות. מחקר שנעשה בראשית שנות השבעים באיטליה על ידי פלוריאנו פאפי וכן מחקר מאוחר יותר בנושא התנהגות בעלי חיים, שפורסם בפברואר 2004, מציע את האפשרות שיונים מנווטות באמצעות ריחות או צירוף של ריחות.
אנשים טועים פעמים רבות לחשוב שיוני דואר יודעות לאן להעביר את הדואר. אך המציאות היא שהן יכולות רק לשוב לנקודה שהן זיהו כביתן. כך שדואר יונים יכול לפעול רק כשהמשלח מחזיק את היונים של המקבל.
יונה מתבייתת > היסטוריה

השימוש הראשון שנעשה בבעלי כנף לצורך העברת מסרים מתועד בתנ"ך. בספר בראשית מדובר אודות שני בעלי כנף, שנח השתמש בהם כדי לדעת את מצב המים מחוץ לתיבה:
בפרק ח', פסוק ז' כתוב: "וישלח את העורב. ויצא יצוא ושוב עד יבושת המים מעל הארץ" – העורב לא חזר משליחותו. לכן נח שלח בעל כנף אחר.
בפרק ח', פסוק ח' כתוב: "וישלח את היונה מאתו לראות הקלו המים מעל פני האדמה. ולא מצאה היונה מנוח לכף רגלה. ותשוב אל התיבה".
נח חיכה שבוע ושוב שלח את היונה.
בפרק ח', פסוק יא' כתוב: "ותבוא אליו היונה לעת ערב, והנה עלה זית טרף בפיה. וידע נח כי קלו המים מעל הארץ".
נח חיכה שבוע נוסף ושוב שלח את היונה.
בפרק ח', פסוק יב' כתוב: "וישלח את היונה, ולא יספה שוב אליו". עד כאן.
ב-1150 בבגדאד נעשה שימוש ביונים שליחים ומאוחר יותר בידי ג'ינגיס חאן.
ב-1850 פאול יוליוס רויטר, שמאוחר יותר ייסד את סוכנות הידיעות רויטרס, השתמש בצי של מעל ל-45 יונים, להעברת חדשות ומחירי מניות בין בריסל לאאכן. תוצאות קרב ווטרלו גם הן הועברו לראשונה לאנגליה באמצעות יונה.
ייתכן ששרות הדואר האווירי הסדיר הראשון בעולם היה שרות דואר יונים של מיסטר האווי מאוקלנד ניו זילנד פרבר של ניוטון לאי גרייט ברייר החל ב-1896. אין ספק שבול דואר האוויר הראשון הונפק עבור שרות יוני מברקה של גרייט ברייר מ-1898 עד 1908.
שימוש נרחב ביוני דואר נעשה במלחמת העולם הראשונה ויונת דואר אחת, שר אמי, עוטרה בצלב המלחמה הצרפתי, על שירות הגבורה שלה, בהעברת 12 הודעות חשובות, למרות שנורתה פעם אחת.
אפילו תקשורת בין טנקים למפקדות בוצעה באמצעות יוני דואר למקרה של הישארות מאחורי קווי האויב. הן נישאו בטנקים למרות תנאי המחיה הקשים כגון: חום רב, חוסר אוורור וריחות שמן חזקים, רעשי מנוע וכדומה (ראו תמונה משמאל).
במאה ה-21 יוני דואר עדיין הועסקו על ידי יחידות משטרה מרוחקות אחדות במדינת אודישה שבמזרח הודו לאספקת שרות תקשורת חירום בעקבות אסונות טבע. במרץ 2002 פורסם ששרות יוני הדואר המשטרתי של הודו באודישה פסק מלהתקיים. בשנת 2010 נעשה שימוש ביוני דואר בבחירות המוניציפליות בקובה, כדי להעביר להוואנה את תוצאות ההצבעה במקומות הנידחים (בקובה משתמשים ביוני דואר גם במקרים של אסונות טבע, כמו הוריקנים).
IP over Avian Carriers ההומוריסטי (RFC 1149) הוא פרוטוקול אינטרנט להעברת הודעות באמצעות יוני דואר. נעשה בו שימוש פעם אחת להעברת הודעה בברגן שבנורווגיה.
שימוש ביוני דואר בארץ ישראל

בהיסטוריה של היישוב העברי בארץ ישראל היה שימוש נרחב ביוני דואר, בעיקר בקיבוצים. חלק גדול מיוני הדואר הופעל על ידי הפלמ"ח וההגנה, וידוע כי חברי מחתרת ניל"י השתמשו ביוני דואר להעברת ידיעות מודיעיניות.
בתחילת ספטמבר 1917 תפסו העות'מאנים יונת דואר שנשלחה על ידי שרה אהרונסון. ליונה הייתה מצורפת הודעה מוצפנת, שהעות'מאנים לא הצליחו לפענח. תפיסת היונה לא חשפה את הרשת, אך לאחר תפיסתה ידעו העות'מאנים בוודאות שקיימת רשת ריגול הפועלת בארץ.
הוגה היונאות בשירות ההגנה היה אברהם עץ-הדר שהקים את מק"י (מחלקת קשר יונים). המורה והמדריך המרכזי ליונאות באזור תל אביב בתקופת טרום המדינה היה צ'ארלי לוין. הוא חינך תלמידים ובזמנו הוקם שובך בגן החיות של תל אביב, וחברות ההגנה הפעילו את השובך. לימים נכתב על שובך זה בספרו של מאיר שלו "יונה ונער".
בראשית דרכו של צה"ל הופעל שירות יוני דואר כאחד מאמצעי הקשר של הצבא, תרומתו המשמעותית ביותר הייתה במבצע חורב בו היו היחידות הלוחמות מרוחקות מהפיקוד העליון. יחידת היונאות של צה"ל פורקה ב-1957.
ראו גם

שובך
שובך נייד
יונה ונער, ספרו של מאיר שלו
הערות שוליים

↑  Mag-Nav - Bearings in the Beak
↑  The Sport of Racing Homing Pigeons
↑  Research - The Great Barrier Island pigeon-gram service, באתר Museum of New Zealand - Te Papa Tongarewa
↑  ביאטריס אוברלנדר, שיר היונה, "ידיעות אחרונות", 3.5.2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565421905171  BnF: cb12648605m (data)  GND: 4128924-9  LCCN: sh85061758  NARA: 10640862  NDL: 00561466  NKC: ph475839 
יוני דואר במושב תלמי יוסף
שילוח יונת דואר מתוך טנק בריטי ליד אלבר שבצרפת, 1918.
"שליח אהבה", ציור מהמאה ה-19
יעקב שדה

פרופ' יעקב שדה
יעקב שדה (3 ביוני 1925 – 16 במרץ 2020) היה פרופסור למחלות אף אוזן גרון בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

שדה נולד בברלין לד"ר נחום שדה-סדובסקי ולרעיה לבית פיינברג – שניהם מקובנו, ליטא, ששהו באותה תקופה בגרמניה לרגל השלמת לימודי הרפואה של האב. ב-1930 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. האב, מראשוני הרופאים למחלות אף אוזן גרון בארץ ישראל, היה ממקימי בית-החולים אסותא בתל אביב, יסד את הליגה להטבת השמיעה והיה בין עורכי ה-Acta Oto-Laryngologica Orientalia, כתב עת רפואי בינלאומי שעסק ברפואת אא"ג וראה אור בשנים שלפני קום מדינת ישראל. ב-1947 היה שדה-סדובסקי החלוץ בארץ ישראל בביצוע ניתוח חדשני להטבת השמיעה (Fenestration).
שדה סיים את לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה" ב-1943. בשנים 1943–1945 למד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובהמשך, לא ברצף אחד, למד רפואה באוניברסיטה של ז'נבה וסיים בה את לימודיו ב-1951. חזר לישראל, עבד שלוש שנים בבית-החולים תל השומר ולאחר מכן השתלם ברפואת אף אוזן גרון במרכז Mass. Eye and Ear שבבית-החולים האוניברסיטאי של הרווארד בבוסטון. היה עמית מחקר גם שם וגם באוניברסיטת וושינגטון שבסנט לואיס. חזר לישראל ב-1959, התמנה לרופא בכיר במחלקת אא"ג בבית-החולים תל השומר וב-1961 עבר לבית-החולים העמק בעפולה, שם הקים את מחלקת אא"ג ובראשהּ עמד עד 1970.
בשנת 1966 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1967 הצטרף בדרגת פרופ'-אורח לסגל מכון ויצמן למדע ברחובות, שם פעל במשך ארבע שנים כחוקר בתחום של מחלות אוזניים במחלקה לפולימרים שבראשות פרופ' אהרן קציר.
ב-1971 התמנה למנהל מחלקת אא"ג בבית-החולים מאיר בכפר סבא וכיהן במשרה זו עד לשנת 1995.
בשנים 1974–1980 תיפקד כמדען מוכר בלשכת המדען הראשי של משרד הבריאות. בשנת 1975 התמנה לפרופ'-חבר באוניברסיטת תל אביב. ב-1975–1976 שהה כפרופ'-אורח באוניברסיטת איווה באיווה סיטי, ארצות הברית. ב-1978 התמנה לפרופ' מן המניין באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 מונה לפרופ'-אורח באוניברסיטת בוסטון. ב-1985 הופקד על הקתדרה לחקר מחלות השמיעה על שם ד"ר פליקס וד"ר שרה דומון בבית-הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1986–1990 כיהן כנשיא איגוד רופאי אא"ג בישראל. ב-1998 התמנה ליו"ר הוועדה לתיאום המחקר במחלות האוזן בפדרציה הבינלאומית של אגודות אא"ג בעולם, וכן ליו"ר הוועדה לפרסי מדע של איגוד רופאי אא"ג בישראל. מאז 1993 שדה הוא פרופ' אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1995–2010 ניהל את המעבדה לחקר האוזן באוניברסיטת תל אביב בפקולטה להנדסה ביו-רפואית.
שדה עסק בניתוחי אף אוזן וגרון. היה הראשון בישראל לבצע כירורגיה חדשנית להטבת השמיעה וריפוי דלקות האוזניים, ותרם חידושים משמעותיים בתחום הכירורגיה המיקרוסקופית.
פעל שש שנים כחבר בהגנה ואת שרותו הצבאי בצה"ל סיים בגיל 74 בדרגת רב-סרן במילואים.
בתחילת 2019 ראה אור בהוצאת עם עובד ספרו "שמונה סיפורים" ובו מעט מזכרונותיו.
היה נשוי לרות ואב ליואב, איילת, נדב ורון. נטמן בבית העלמין בקיבוץ גבעת השלושה.
נושאי עבודתו המדעית ועיקר עניינו הקליני

שדה עבד כ-40 שנה במחלקות אף אוזן גרון בבתי-חולים אוניברסיטאיים בארצות הברית ובישראל. הקים בישראל שתי מחלקות אא"ג ואותן ניהל כ-30 שנה. חינך תלמידים רבים ברפואת אא"ג.
עניינו הקליני, הכירורגי והמדעי העיקרי מתמקד בתחום השמיעה, דלקות אוזניים, עצב הפנים ובעיות במערכת שיווי המשקל. עניינו התרכז במיוחד בדלקות חריפות, נסיוביות וכרוניות של האוזן התיכונה, בטיפול הכירורגי באוזן התיכונה ובטיפול במחלת הכולסטאתומה. מחקריו, שהתמקדו בתחומים הקליניים שבהם עסק, הובילו לקונצפטים קליניים ולטכניקות כירורגיות חדשות. בין מחקריו המובילים נמצא התיאור הראשון של מערכת הריסים באוזן התיכונה ופעולתה. עבודות אלה הראו שפעולת ריסים מיקרוסקופיים אלה (המצפים גם חלק גדול מהסינוסים והסימפונות שבריאות) מותנית בהימצאותו של ריר בעל מבנה מולקולרי מיוחד על גב הריסים. כמו כן נמצא שהפרשת יתר של ריר באוזן התיכונה הוא הגורם השכיח ביותר לירידה בשמיעה אצל ילדים. עבודות אלה הובילו לסדרת מחקרים הקשורים ללחצים תקינים ובלתי-תקינים באוזן התיכונה, לבעיית האוורור שלה ולהרכב הגזים שבתוכה.
שדה שימש כחבר מערכת בעשרה כתבי-עת מקצועיים בינלאומיים בנושאי מחלות אף אוזן גרון והיה חבר כבוד ב-19 איגודים בינלאומיים למחלות אא"ג. היה יוזם ושותף בהקמת איגוד רופאי אא"ג הים-תיכוני ואיגוד פוליצר הבינלאומי לחקר רפואת האוזן. במרוצת עבודתו הוזמן להרצות ב-166 קונגרסים בינלאומיים וב-69 אוניברסיטאות ב-25 ארצות בעולם. יזם וכיהן כיו"ר שבעה קונגרסים בינלאומיים בתחום השמיעה ומחלות האוזן. פרסם 190 מאמרים בעיתונות הבינלאומית לרפואת אף אוזן גרון, 49 סיכומים מדעיים ו-61 פרקים בספרים לרפואת אא"ג. כתב וערך שמונה ספרי לימוד במחלות אא"ג. פעל כמנחה ב-21 עבודות של בוגרי רפואה, עבודות לתואר מוסמך אוניברסיטה ועבודות לתואר דוקטור.
מפרסומיו

Sadè, J. (1966), "Middle Ear Mucosa". Arch Otolaryngol, 84:137–143.
Sadè, J. (1966), "Pathology and Pathogenesis of Serous Otitis Media". Arch Otolaryngol, 84:297–305.
Sadè, J. (1972), "Pathology of Bell's Palsy". Arch Otolaryngol, 95:406–414.
Sadè, J. Churchil Livingstone, Secretory Otitis Media and It's Sequelae (New York, Edinburgh, London, 1979).
Sadè, J. (1981), "Meniere's Disease". J Laryngol & Otol, 95:261–271.
Sadè, J., Avraham S, Berko E. (1981), "Atelectasis, Retraction Pockets and Cholesteatoma". Acta Oto-Laryngol, 92:501–512.
Sadè, J. (1982), "Treatment of Retraction Pockets and Cholesteatoma" J Laryngol &Otol, 82:585–704.
Sadè, J., Luntz M. (1988), "Fluctuations of Middle Ear Aeration in Atelectatic Ears". Acta Oto-Laryngol (Stockh) Suppl, 458:48–51.
Sadè, J., Luntz M. (1991), "Gas Diffusion in the Middle Ear". Acta Oto-Laryngol, 111:354–357
Sadè, J., Fuchs C, Luntz M.(1996), "The Pars Flaccida, Middle Ear Pressure and Mastoid Pneumatization Index". Acta Oto-Laryngol, 116:284–287
Sadè, J., Ar Amos (1997), "The Middle Ear and Auditory Tube". Otolaryng Head & Neck Surg, 116:499–524.
Sadè, J. (2001), "Hyperectasis: The Hyperinflated Tympanic Membrane – The Middle Ear as an Actively Controlled System". J of Otology and Neurology, 22:133–139.
Sadè, J., Handrich Y, Berenheim J. (2007), "Pressure Equilibrium in Penguin Middle Ear". Acta Oto-Laryngol ,12:1–4
לקריאה נוספת

אבישי גולץ, רפואת אף אוזן גרון בארץ ישראל 1911–1948, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2009, עמ' 88–92
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343459105171  BIBSYS: 90184127  CANTIC: a1236857x  GND: 1024911802  ISNI: 0000 0000 6679 4051  LCCN: n79059999  NTA: 06880167X  VIAF: 93302908   WorldCat (עם VIAF): 93302908
Z3

Z3 במוזיאון המדע במינכן
מחשב Z3 של קונראד צוזה היה המכונה הראשונה בת התכנות האוטומטי. Z3 נבנה באמצעות 2,000 ממסרים, היה לו תדר שעון של 5 הרץ ואורך מילה של 22 סיביות.
חישובים בוצעו במחשב באמצעות אריתמטיקה בינארית של נקודה צפה.
המכונה הושלמה בשנת 1941 (במאי של אותה שנה היא הוצגה בפני קהל של מדענים בברלין). Z3 המקורי הושמד בשנת 1944 במהלך הפצצת ברלין על ידי בעלות הברית. עותק משוחזר נבנה בשנות ה-60 על ידי חברת Zuse KG והוא מוצג בתצוגת קבע במוזיאון המדע של מינכן.
ה-Z3 אפשר סדרה של פקודות אריתמטיות ללא פקודות בקרה (ראו למטה לגבי הכוח החישובי של התקן כזה).
מחשב Z3 לעומת מחשבים אחרים

| שם המחשב | מדינה | שנה | ספרתי | בסיס | טכנולוגיה | בר-תכנות | שלמות טיורינג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מנוע אנליטי (צ'ארלס בבג') | אנגליה | 1870−1830 | כן | עשרוני | מכני (הנעה על ידי מנוע קיטור) | כן (כרטיסים מנוקבים) | לא | בבג' במשיך לעבוד על המחשב כמעט עד סוף ימיו, ואפילו נכתבה עבורו תוכנה. התכנון לא הושלם מעולם, ועד היום (2022) לא נעשו ניסיונות ממשיים לבנותו, אך מתקיים מחקר פעיל שמטרתו לתעד ולהבין את התכנון, בעזרת ניירות שהשאירו בבג' וחוקרים קודמים. |
| מחשב אתנסוף ברי | ארצות הברית | 1942−1937 | כן | בינארי | שפופרות | לא | לא | המחשב עבד, אך לא הגיע לפעולה אמינה, ונזנח ב-1942 כאשר אתנסוף נלקח למאמץ המלחמתי. לעומת המחשבים האחרים ברשימה, מכונה זו אינה "מחשב", אלא מכונת חישוב המסוגלת לפעול על כמה מספרים באותו זמן, ומבחינה זו דומה יותר למנוע הפרשים. בדרך כלל מוזכרת ברשימה בזכות רעיונות רבים במימושה, כמו שימוש בשפופרות, חישוב בשיטה בינארית, ומימוש (לא אמין) של טכנולוגיית זיכרון. |
| Z1 (קונראד צוזה) | גרמניה | 1937 | כן | בינארי | מכני (הנעה על ידי מנוע חשמלי בהספק של 1KW) | כן (סרט צלולואיד) - הזנת נתונים ידנית | לא ברור | המחשב ביצע חישובים בנקודה צפה, ונבנה מחלקים שעובדו ידנית על ידי צוזה, אך לא הגיע לפעולה אמינה, ונהרס בהפצצות בעלות הברית על ברלין ב-1943. צוזה בנה רפליקה (עובדת) שמוצגת כיום במוזיאון |
| Z3 (קונראד צוזה) | גרמניה | 1941 | כן | בינארי | אלקטרומכני (ממסרים) | באופן מלא, על ידי סרט צלולואיד, הזנת נתונים מסרט צלולואיד שני | כן | המחשב מימש תיכון לוגי כמעט זהה ל-Z1, בטכנולוגיה שונה, וביצע חישובים שעזרו בתכנון אווירונאוטי. מידת התועלת הייתה מוגבלת בגלל הדיוק המוגבל של הייצוג המספרי. גם מחשב זה נהרס בהפצצה ב-1943. |
| הרווארד מארק 1/IBM ASCC | ארצות הברית | 1944 | כן | עשרוני | אלקטרומכני (ממסרים) | באמצעות סרט נייר. הזנת נתונים מסרט שני | כן | מחשב זה היה בסדר גודל יותר גדול מ-Z3 בגודל פיזי, משקל, מספר הממסרים, וצריכת הספק. וחישב בדיוק של 23 ספרות עשרוניות (לעומת 22 ביט של Z3 - כ-7 ספרות עשרוניות). מעבר לכך, המפרט של שני המחשבים דומה בגודל הזיכרון, ביצועים, הזנת נתונים וקלט-פלט. |
| קולוסוס | בריטניה | 1944 | כן | בינארי | אלקטרוני (שפופרות) | חלקית, על ידי חיווט מחדש, הזנת נתונים מסרט נייר | לא | המחשב עסק בפיצוח צפנים. כ-10 מחשבים נבנו עד תום המלחמה. בגלל הסודיות, ככל הידוע כולם הושמדו, כולל התוכניות. רפליקה עובדת נבנתה על ידי מוזיאון בלצ'לי פארק ומוצגת בו, אם כי לא ידוע עד כמה השחזור מדויק. |
| ENIAC | ארצות הברית | 1946 | כן | עשרוני | שפופרות | חלקית, על ידי חיווט מחדש | כן | המחשב היה גדול ומורכב בהרבה מכל המחשבים שקדמו לו |
הקשר של ה-Z3 למושג מכונת טורינג אוניברסלית

Z3 אפשר לולאות, אבל לא היו פקודות קפיצה מותנית. למרות זאת מדען המחשבים ראול רוחס (Raul Rojas) הראה ב-1997 כי קיימת דרך מתוחכמת לממש מכונת טורינג אוניברסלית באמצעות ה-Z3, בהנחה שיש מקום אחסון בלתי מוגבל והסתברות אפסית לנפילה. הסימולציה אינה יעילה והיא משתמשת בטכניקה המאפשרת לדמות קפיצות מותנות באמצעות חילוק.
ראו גם

Z1
Z2
Z4
היסטוריה של המחשוב
הערות שוליים

↑  How to Make Zuse's Z3 a Universal Computer
סטיבן טאונסנד

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 66 בערך) בוואריה, מערב גרמניה 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1982–2022 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ההררית העשירית  מפקד הקורפוס המוטס ה-18  מפקד כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה  מפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית  מפקד פיקוד אפריקה של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 הפלישה לגרנדה הפלישה לפנמה הפלישה להאיטי מלחמת אפגניסטן מלחמת עיראק
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה   מדליית השירות המצוין (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (2)  לגיון ההצטיינות (2)   כוכב הארד (5 כולל אות V)
 
סטיבן טאונסנד (באנגלית: Stephen J. Townsend) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית. פיקד על פיקוד אפריקה של ארצות הברית, על פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית, על הקורפוס המוטס ה-18 ועל כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה למלחמה בארגון המדינה האסלאמית.