stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרולוגיה
בדיקות סקר סרולוגיות

בדיקות סקר סרולוגיות משמשות אפידמיולוגים לבדיקת שכיחות המחלה באוכלוסייה. סקרים כאלה מבוצעים לעיתים על ידי דגימה אקראית ואנונימית מדגימות שנלקחו לבדיקות רפואיות אחרות במטרה להעריך את שכיחות הנוגדנים של אורגניזם ספציפי או להערכת יחס הנוגדנים באוכלוסייה.
הערות שוליים

↑  בדיקה סרולוגית, באתר מכבי שירותי בריאות
↑  ‏Bacterial Capsule: Structure,Importance and examples of capsulated bacteria
↑   עידו אפרתי, בדיקות לאיתור נוגדנים חיוניות כדי לצאת מהמשבר, אך הן עוד לא בהישג יד, באתר הארץ, 6 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533900505171  GND: 4054613-5  LCCN: sh85120300  LNB: 000090135  NDL: 00565641  NKC: ph538417 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עץ החיים (בחריין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עץ ראוי לציון 
 מדינה:  בחריין 
 קואורדינטות:  25°59′39″N 50°34′59″E﻿ / ﻿25.9941°N 50.58307°E﻿ / 25.9941; 50.58307
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןעץ החיים(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןעץ החיים
 
עץ החיים
דרך עפר המובילה לעץ החיים
עץ החיים (בערבית: شجرة الحياة, שג'רת אל-חיאת) בבחריין הוא עץ ממין ינבוט מאפיר הנישא לגובה 9.75 מטרים אשר גילו מוערך בלמעלה מ-400 שנה. העץ נמצא לבדו על גבעה באזור צחיח במדבר הערבי, כ-2 ק"מ מג'בל א-דוחן ("הר העשן"), הנקודה הגבוהה ביותר בבחריין, וכ-40 ק"מ ממנאמה.
העץ מכוסה בשפע עלים ירוקים. בשל גילו והעובדה שהוא העץ הגדול היחיד שצומח באזור, העץ מהווה אטרקציה תיירותית מקומית ומבקרים בו כ-65,000 איש מדי שנה. השרף הצהוב הנפרש ממנו משמש לייצור נרות, ארומטים ומסטיק; הגרעינים מעובדים לדייסה, ריבה ויין.
לא ברור לחלוטין כיצד העץ שורד בסביבה המדברית. בבחריין יש מעט מאוד ממטרים לאורך השנה, אם בכלל. שורשיו של העץ מגיעים לעומק 50 מטר, אז ייתכן והעץ מגיע למי תהום. יש הטוענים שהעץ הסתגל לשאוב לחות מגרגירי חול. אחרים טוענים כי העץ מוגן על ידי אנכי, אל המים הבבלי והשומרי. אחרים טוענים שהעץ ניצב במה שהיה פעם גן העדן, ומכאן יש לו מקור מים מיסטי יותר.
בשנת 2009 העץ היה מועמד להיות ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע, אך לבסוף לא נבחר ברשימה.
באוקטובר 2010 חשפו ארכאולוגים כלי חרס בני 500 שנה וחפצים אחרים בסביבת העץ. ניתוח אדמה ודנדרוכרונולוגיה שנערכו בשנות ה-90 הגיעו למסקנה כי העץ היה שיטה שננטעה בשנת 1582.
העץ הוזכר בסרט LA Story משנת 1991, שם הדמות שמגלם סטיב מרטין מכנה אותו אחד המקומות המיסטיים ביותר על פני כדור הארץ.
הערות שוליים

↑  איל שפירא‏, קטנה ומדליקה: הכול על חופשה בבחריין, באתר וואלה, 15 בספטמבר 2020
↑  "Tree of Life". Lonely Planet.
↑  אביב בצון, ‏בחריין: מדינה קטנה, זולה ומטריפה, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2020
↑  אורן דותן, ‏רחוק מכל מקור מים: עץ החיים בבחריין, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2011
1 2 3  "The mysterious Tree of Life". KLM.
↑  "Tree of Life". Atlas Obscura.
↑  Toumi, Habib (16 במאי 2009). "Bahrain's Tree of Life ranks high on Seven Wonders list". Gulf News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Amphitheatre plan for Tree of Life". Trade Arabia. Manama. 7 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
ֿֿ
מיס תבל

ערך זה עוסק ב"מיס תבל", תחרות יופי בינלאומית לנשים שנקראת גם "מיס יוניברס". אם התכוונתם לתחרות יופי בינלאומית לנשים שנקראת גם "מיס וורלד", ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  תאילנד, ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1952–הווה (כ־72 שנים) 
 www.missuniverse.com
 
תחרות מיס תבל או מיס יוניברס (באנגלית: Miss Universe), היא תחרות יופי בינלאומית שנתית לנשים הנערכת בידי ארגון מיס תבל. בכל שנה משתתפות בה מאות נשים שנבחרו למלכות יופי במדינות מהן הגיעו.
היסטוריה

התואר מיס תבל הוענק לראשונה בתחרות יופי בינלאומית לנשים שנוסדה בשנת 1926, והופסקה בשנת 1935 עקב השפל הגדול. הזוכה בתחרות מיס אמריקה 1951, יולנדה פוקס, סירבה לדגמן בבגד ים של חברת האופנה האמריקנית נותנת החסות פסיפיק מילס. עקב כך החברה פרשה מהתחרות, והקימה את התחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל בשנת 1952. הטקס משודר בטלוויזיה משנת 1955. משנת 1960 הוא שודר ברשת CBS, ומשנת 2003 ברשת NBC.
התחרות עברה במהלך השנים לשליטת חברות אחרות ובשנת 1996 נרכשה בידי איש העסקים האמריקני דונלד טראמפ (לימים נשיא ארצות הברית ה-45) שגם הפיק את התחרות בעזרת חברות ההפקות שלו, טראמפ הפקות. בשנת 2015 קנה דונלד טראמפ את חלקה של רשת NBC בזכויות של הארגון, לאחר שהרשת ביקשה להפסיק לשתף איתו פעולה לאחר הצהרתו בעניין המהגרים ממקסיקו. טראמפ, שהפך לבעלים היחיד של הארגון, מכר כעבור כמה ימים את מלוא הזכויות בארגון לחברת WME/IMG.
בתחרות בשנת 1986 שנערכה בפנמה נציגת בלגיה גואדל לייקנס סירבה ללחוץ את היד של מנהיג המדינה מנואל נורייגה.
בשנת 1998 נוסד ארגון מיס תבל שהחליף את חברת מיס תבל, ומטה החברה עבר מלוס אנג'לס לניו יורק.
בשנת 2002, לראשונה בתולדות התחרות, הודחה הזוכה אוקסנה פדורובה, נציגת רוסיה. הכתר הועבר לסגניתה, ג'סטין פאסק מפנמה. מארגני התחרות טוענו כי החליטו להדיח את "מיס יוניברס" משום שכשלה במילוי תפקידה, ובין השאר לא נכחה כמתחייב בתחרות "מיס עשרה" של ארצות הברית לשנת 2002. בנוסף, פדורובה נחשדה כי נישאה בחשאי והרתה, בניגוד לנוהלי התחרות ולחוזה עליו חתמה. פדורובה מצידה טענה שפרשה מרצונה כדי להשלים תואר במשפטים.
בשנת 2012 החליט ארגון מיס יוניברס לאשר לראשונה את מועמדותה של טרנסג'נדרית.
בתחרות שנערכה ב-20 בדצמבר 2015 בלאס וגאס שבארצות הברית, ובה נבחרה פיה אלונזו וורצבך מהפיליפינים כמיס תבל, לאחר שכמה דקות לפני כן הוכרזה בטעות על ידי המנחה סטיב הארווי מיס קולומביה כמיס תבל.
בשנת 2019, תבעה מיס אוקראינה את מארגני התחרות, לאחר ששללו ממנה את התואר כי היא גרושה עם ילד. על פי כללי התחרות מאפשרים רק לרווקות ללא ילדים להתחרות כדי שיוכלו להתמסר להתחייבויות ברחבי העולם.
היסטוריה > תחרות מיס תבל בישראל

כחלק מחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל יזם איש העסקים לוי קושניר את הבאת התחרות לישראל. עלות התחרות הוערכה בכ-5 מיליון דולר וקושניר הצליח לשכנע את עמותת חגיגות שנת ה-50 לאשר את התקציב. אך בתחילת פברואר 1998, החליט שר התיירות משה קצב שהיה ממונה על החגיגות, שלא לקיים את התחרות בשל עלותה הגבוהה, וסירובו של משרד האוצר לממן אותה. ביוזמתו של ראש עיריית אילת, גבי קדוש, נעשה ניסיון לגייס חסויות עסקיות למימון. אך הוחלט לבסוף לקיים את התחרות בהוואיי ולא באילת. בהמשך נסע קדוש יחד עם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפגוש את דונלד טראמפ בניו יורק, במטרה לדון בקיום התחרות באילת בשנת 1999 או 2000. אך הדבר לא יצא לפועל.
ישראל הגישה מועמדות לאירוח התחרות בתל אביב, בדצמבר 2019 והתחרות ה-70 התקיימה באילת, ישראל, ב-11 ועד 12 בדצמבר 2021.
דירוג הזוכות לפני מדינות

המדינות שזכו במספר התארים הרב ביותר הן ארצות הברית (שמונה), ונצואלה (שבע), פוארטו ריקו (חמש) שוודיה, הפיליפינים, מקסיקו והודו (שלוש). ישראל זכתה בתחרות זו פעם אחת בלבד, בשנת 1976 עם הנציגה רינה מור.
| # | מדינה | מספר זכיות |
| --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 9 |
| 2 | ונצואלה ונצואלה | 7 |
| 3 | פוארטו ריקו פוארטו ריקו | 5 |
| 4 | הפיליפינים הפיליפינים | 4 |
| 5 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 3 |
| 5 | הודו הודו | 3 |
| 5 | מקסיקו מקסיקו | 3 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 3 |
| 6 | אוסטרליה אוסטרליה | 2 |
| 6 | ברזיל ברזיל | 2 |
| 6 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 2 |
| 6 | יפן יפן | 2 |
| 6 | פינלנד פינלנד | 2 |
| 6 | צרפת צרפת | 2 |
| 6 | קולומביה קולומביה | 2 |
| 6 | קנדה קנדה | 2 |
| 6 | תאילנד תאילנד | 2 |
| 7 | אנגולה אנגולה | 1 |
| 7 | ארגנטינה ארגנטינה | 1 |
| 7 | בוטסואנה בוטסואנה | 1 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 1 |
| 7 | דנמרק דנמרק | 1 |
| 7 | הולנד הולנד | 1 |
| 7 | הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 1 |
| 7 | יוון יוון | 1 |
| 7 | ישראל ישראל | 1 |
| 7 | לבנון לבנון | 1 |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | 1 |
| 7 | ניו זילנד ניו זילנד | 1 |
| 7 | ניקרגואה ניקרגואה | 1 |
| 7 | נמיביה נמיביה | 1 |
| 7 | ספרד ספרד | 1 |
| 7 | פרו פרו | 1 |
| 7 | צ'ילה צ'ילה | 1 |
| 7 | רוסיה רוסיה | 1 |
נציגות ישראל בתחרות

מלכת היופי הישראלית היחידה שזכתה בתואר מיס תבל היא רינה מור בשנת 1976. משנת 1952 נהוג כמעט בכל שנה שמלכת היופי הישראלית נוסעת לייצג את ישראל בתחרות זו, למעט שנים מעטות. לדוגמה בשנת 1996 מלכת היופי טלי לוונטל הייתה בת 17 ואחד מהקריטריונים בתחרות הוא שכל המתמודדות צריכות להיות מעל גיל 18 אז הזוכה במקום השני ("נערת ישראל") לירז מסילתי נסעה לייצג את ישראל בתחרות ולוונטל נסעה לייצג את ישראל בתחרות מיס עולם, תחרות אליה נועדה לנסוע נערת ישראל.
ב-2021 מלכת היופי לשנת 2021 נועה כוכבא התמודדה כמיס ישראל בתחרות של 2021, שנערכה לראשונה אי פעם בישראל - בעיר אילת. בשנתיים שלאחר מכן 2022 ו-2023 ישראל לא שלחה נציגה לתחרויות.
ב-2024 ישראל חזרה לתחרות עם המתמודדת אופיר קורסיה, שלראשונה נבחרה למלכת היופי של ישראל שלא במסגרת תחרות מלכת היופי הישראלית.
מנחים

ננסי אודל
בוב ברקר
בוב גואן
ג'ואן ואן ארק
ג'ון פורסיית'
ג'ורג' המילטון
מרלה מייפלס
ג'ק וגנר
אל מקפירסון
נעמי קמפבל
בילי בוש
מריו לופז
מלאני בראון
נטלי מוראלס
קרלוס פאנס
סטיב הארווי
ראו גם

כתר מיס תבל
מיס עולם (מיס וורלד)
מיס ומר עולם החירשים
מיס אירופה (מיס יורופ)
מיס אינטרנשיונל (מיס בינלאומי)
הערות שוליים

↑   הניו יורק טיימס וגארדיאן, הקשר החם בין טראמפ לרוסיה החל בתחרות מיס יוניברס, באתר הארץ, 11 ביולי 2017
↑   סוכנויות הידיעות, סוכן העל ארי עמנואל, אחיו של רם עמנואל, קנה מדונלד טראמפ את תחרות מיס תבל, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2015
↑  סוכנויות הידיעות, לראשונה - מיס יוניברס הודחה מתפקידה, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2002
↑  הארץ, טרנסג'נדרית תתמודד לראשונה בתחרות מיס יוניברס קנדה, באתר הארץ, 3 באפריל 2012
↑  איי.פי ורויטרס, מזל טוב! כלומר, אופס: מנחה מיס יוניברס הכתיר זוכה לא נכונה, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2015
↑   הניו יורק טיימס, מיס אוקראינה לשעבר תובעת את ההפקה: שללו ממני את התואר כי אני גרושה עם ילד, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2019
↑  אביבה קרול, ‏לוי קושניר יזם קיום "מיס יוניברס" בישראל - בעת ששותפו יוסי פלד היה יו"ר עמותת ה-50, באתר גלובס, 15 בפברואר 1998
↑  משרד התיירות: לא נוותר על התקציב ל"מיס יוניברס", באתר גלובס, 9 בפברואר 1998
↑  אילת תפסיד מיליוני דולרים מביטול תחרות "מיס יוניברס", באתר גלובס, 5 בפברואר 1998
↑  גדי גולן, ‏ניסיון לגייס חסויות עיסקיות למימון תחרות "מיס יוניברס" באילת, באתר גלובס, 9 בפברואר 1998
↑  גדי גולן, ‏הוחלט סופית: תחרות מיס יוניברס תיערך השנה בהוואיי ולא באילת, באתר גלובס, 18 בפברואר 1998
↑  גדי גולן, ‏מגעים אינטנסיביים לקיום תחרות מיס יוניברס 1999באילת, באתר גלובס, 5 באוגוסט 1998
גדי גולן, ‏נתניהו וקדוש ידונו עם טראמפ בקיום תחרות מיס יוניברס באילת בשנת 2000, באתר גלובס, 27 בספטמבר 1998
↑  רן דגוני, וושינגטון, ‏דונלד טראמפ שיפר את הצעתו לעריכת תחרות מיס יוניברס באילת בשנת 2000, באתר גלובס, 28 בספטמבר 1998
↑   שירין פלאח סעב, נכדו של נלסון מנדלה קורא להחרים את תחרות מיס יוניברס שתתקיים בישראל, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2021
↑  איי.פי, דיאנרה טורס (18) מפורטו־ריקו נבחרה ביום שישי למים תבל לשנת 93', חדשות, 23 במאי 1993
↑  רויטרס, "מיס יוניברס" מהרפובליקה הדומיניקנית, באתר הארץ, 4 ביוני 2003
↑  שירות גלובס, ‏מיס תבל קלאסית: אוסטרלית, בלונדינית ודוגמנית, באתר גלובס, 2 ביוני 2004
↑  סוכנויות הידיעות, מיס יוניברס, דיאנה מנדוזה מוונצואלה: היה כל כך כיף בגואנטנמו!, באתר הארץ, 31 במרץ 2009
↑  איתי א. גורביץ', דרמה במיס יוניברס 2015: הזוכה הגדולה כמעט הפסידה את הכתר, באתר Xnet‏, 21 בדצמבר 2015
↑   רונן טל, כשברקע ביקורת על חפצון וסקסיזם, באילת נבחרה מלכת היקום של אתמול, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2021
↑  גיא פינס, ‏רגע לפני הטקס: מלכת היופי הישראלית התעלפה על בימת "מיס יוניברס", באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2021
↑  יפעת מנהרדט, מלכת היופי לשנת 2021: נועה כוכבא, בת 22, מבני עטרות, באתר ynet, 21 באוקטובר 2021
| מיס תבל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| שנות השישים | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| שנות השבעים | 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 |  |
| שנות השמונים | 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 |  |
| שנות התשעים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 |  |
| שנות העשרים | 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
צילום שער העיתון "לאישה". רינה מור, מלכת היופי הישראלית, זכתה בתחרות מיס תבל ב-1976.
ספוטניק (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יגור אברמנקו 
 הופק בידי:  מיכאיל ורובל אלכסנדר אנדריושצ'נקו פיודור בונדרצ'וק איליה סטיוארט מוראד אוסמן פאבל בוריה
 תסריט:  אולג מאלוביצ'קו אנדריי זולוטאריוב
 שחקנים ראשיים:  אוקסנה אקינשינה פיוטר פיודורוב אנטון ואסילייב פיודור בונדרצ'וק פאבל אוסטינוב
 צילום:  מקסים ז'וקוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Vodorod Film Art Pictures Studio Hype Film
 חברה מפיצה:  חבר המדינות WDSSPR רוסיה more.tv ארצות הברית IFC Midnight בריטניה Vertigo Releasing
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  רוסיה 23 באפריל 2020 ארצות הברית 14 באוגוסט 2020
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  מדע בדיוני, דרמה, מותחן
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספוטניק (ברוסית: Спутник) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הפנטזיה והמותחן בהפקת פיודור בונדרצ'וק ובתמיכת קרן הקולנוע הרוסי.
הצגת הבכורה של הסרט תוכננה להיות בפסטיבל הסרטים טרייבקה באפריל 2020, אולם התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה טרפדה תוכנית זו. הסרט הועלה ב-23 באפריל 2020 ישירות לשירותי הזרמת המדיה, ובכך הפך לסרט הראשון בתולדות רוסיה שהועלה לשירותים אלה טרם הקרנתו בבתי הקולנוע. הסרט שודר במקביל בשירות more.tv, שירות Wink ובאתר ivi.ru‏.
הסרט שהועלה לצפייה ישירה דיגיטלית בלבד נכנס לרשימת חמשת הסרטים הפופולריים ביותר בשרתי iTunes והפופולרי ביותר בקטגוריית האימה, כאשר הסרט הופץ להקרנה בארצות הברית ב-14 באוגוסט בבתי קולנוע נבחרים, במקביל להפצתו בפלטפורמות סטרימינג.
תקציר עלילת הסרט

ברית המועצות, 1983. הקוסמונאוט קונסטנטין ושניאקוב חוזר מטיסת חלל כשהוא נושא עמו יצור מכוכב אחר. הוא נלקח למעבדה חשאית למחקר אצל הנירופיזיולוגית טטיאנה קלימובה המנסה להציל את חייו של טייס החלל.
צוות השחקנים

אוקסנה אקינשינה (אנ') — טטיאנה קלימובה
פיוטר פיודורוב — קונסטנטין ושניאקוב
פיודור בונדרצ'וק — בכיר בחיל החלל
אנטון ואסילייב
פאבל אוסטינוב
הערות שוליים

↑  «Спутник» ‒ смотрите первый трейлер космического хоррора
↑  "Премьера фантастического фильма "Спутник" Егора Абраменко состоится онлайн". ТАСС. נבדק ב-2020-04-02.
↑  קדימון הסרט (ברוסית)
↑  Фантастика «Спутник» стала первой российской картиной, попавшей в топ-5 американского iTunes
סרז' סרקיסיאן

סרז' אזאטי סרקיסיאן או סרגסיאן (בארמנית: Սերժ Սարգսյան; נולד ב-30 ביוני 1954) הוא פוליטיקאי ארמני, נשיא ארמניה בשנים 2018-2008 וראש ממשלת ארמניה ב-23-17 באפריל 2018
ביוגרפיה

סרקיסיאן נולד בסטפנקרט שבנגורנו קרבאך ב-1954. למד באוניברסיטת ירוואן ב-1971 ושירת בצבא האדום. בשנים 2007–2008 כיהן כראש ממשלת ארמניה.
בבחירות הנשיאותיות ב-2008 זכה סרקיסיאן במעל 50% מהקולות ונבחר לנשיא ארמניה. הושבע לתפקיד ב-9 באפריל 2008. זכה בבחירות בשנית ב-18 בפברואר 2013.
ב-17 באפריל 2018 מונה לכהן כראש ממשלת ארמניה, אך התפטר כעבור כמה ימים בשל מחאות נגד מינויו.
חייו האישיים

סרז' סרקיסיאן נשוי לריטה ולהם שתי בנות, אנוש וסטניק.
הערות שוליים

↑  לאחר מחאה עממית: ראש ממשלת ארמניה התפטר
↑  ראש ממשלת ארמניה נכנע למחאה - והתפטר: "טעיתי", באתר וואלה, 23 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810621629605606  GND: 134088778  ISNI: 0000 0000 2295 4885  LCCN: no2019003706  VIAF: 38125522   WorldCat (עם VIAF): 38125522 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלמנדרה

| סלמנדרה |
| --- | --- |
 סלמנדרה כתומה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: בעלי זנב
משפחה:: סלמנדריים
סוג:: סלמנדרה
שם מדעי
 Salamandra ‏לאורנטי, 1768

סלמנדרות שחורות
סלמנדרה (שם מדעי: Salamandra) הוא סוג דו-חיים במשפחת הסלמנדריים. בלשון עממית, חלק מהמינים בסוג זה נקראים גם 'סלמנדרת אש'. משמעות השם 'סלמנדרה' בפרסית הוא "בתוך אש". אולי בגלל צבעיהן העזים, הסלמנדרות נקשרו במיתולוגיה ל"יסוד" האש.
מאפיינים

הסלמנדרה נפוצה באזורי מערב אסיה, אירופה וצפון אפריקה.
אורך גופן של סלמנדרות בוגרות מגיע עד לכ־30 ס"מ. הן בעלות בלוטת רעל הנמצאת בקדמת הגולגולת באזור העיניים, לשון מעוגלת וטורי שיניים בצורת האות הלטינית S.
מזונן של הסלמנדרות הבוגרות כולל חסרי חוליות רבים - חרקים, רבי רגל, תולעים, חשופיות ואיזופודים יבשתיים. הראשנים ניזונים מסרטנים ירודים, חלזונות (בעיקר שחריר הנחלים) וזחלי יתושים, ולכן הם משמשים כמדביר טבעי
מיון

רשימת המינים כוללת:
סלמנדרה מצויה (Salamandra infraimmaculata) נפוצה בצפון המזרח התיכון, ובטורקיה. אוכלוסיות מבודדות קיימות בצפון ארץ ישראל, בה המין מצוי בסכנת הכחדה, ומסמנות את גבול התפוצה הדרומי העולמי של מין זה. אוכלוסיית הכרמל היא אוכלוסייה מבודדת ורגישה והיא למעשה האוכלוסייה הדרומית בעולם ממין זה. נקראה בעבר סלמנדרה כתומה.
סלמנדרת האש (Salamandra salamandra) נפוצה במרבית מרכז אירופה, מזרח אירופה ודרומה. בעבר המין הנפוץ בישראל שויך למין זה, אולם מחקר גנטי מצא שמדובר במינים נפרדים.
סלמנדרה אפריקאית (Salamandra algira)
סלמנדרה שחורה (Salamandra atra)
סלמנדרה קורסיקנית (Salamandra corsica)
סלמנדרה אלפינית (Salamandra lanzai)
בנוסף, קיימים מיני דו-חיים בקבוצת בעלי הזנב הקרויים בלשון עממית סלמנדרות, על אף שאינם שייכים למשפחת הסלמנדריים, לדוגמה סלמנדרת ענק סינית.
ראו גם

סלמנדרה (מיתולוגיה)
טריטון הפסים, השייך למשפחת הסלמנדריים
הערות שוליים

↑  החי והצומח של ארץ ישראל. כרך 5. זוחלים ודו-חיים
↑  גיא ורון, ‏בעקבות הגשמים: בעל החיים הנדיר שנמצא בסכנת הכחדה אותר בשמורת הבניאס, באתר ‏מאקו‏, 1 בנובמבר 2021
↑  Download Limit Exceeded, citeseerx.ist.psu.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553586905171  BnF: cb123407550 (data)  LCCN: sh85116689  NKC: ph820607
סלבטורה אדמו

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1943 (בן 81) קומיזו, ממלכת איטליה 
 שם במה:  Adamo 
 מוקד פעילות:  בלגיה, איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 סוגה:  בלדה, שאנסון, תוכנית בידור מגוונת 
 שפה מועדפת:  ספרדית, איטלקית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  HMV, Durium, אדאון רקורדס, Pathé, EMI, Hispavox 
 פרסים והוקרה:  אזרח כבוד של מונס (23 ביוני 2002)  Commander of the Walloon Merit (2015)  קצין בלגיון הכבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות  קצין מסדר הכתר הבלגי 
 www.adamosalvatore.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אדאמו ב-1964
סלבטורה אדאמו (Salvatore Adamo; נולד ב-1 בנובמבר 1943), המוכר יותר בשם אדאמו, הוא זמר ומוזיקאי בלגי יליד סיציליה. אדאמו שר בצרפתית ובאיטלקית, בגרמנית, בספרדית, ביפנית, ועוד. מכר למעלה מ-100 מיליון עותקים של תקליטים ודיסקים, וידוע בעיקר בזכות בלדות שקטות ולהיטי פופ משנות ה-60 וה-70.
ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית

אדאמו נולד ב-1943 בקומיזו שבסיציליה, איטליה, הבכור בין שבעת ילדיהם של אנטוניו, כורה פחם, וקונצ'טה. בילדותו היגרו הוריו לבלגיה, לצורכי פרנסה, ושם גדל והתחנך בבית ספר קתולי. בשנות לימודיו בלט בכישרונו המוזיקלי ובגיל 17 זכה במקום הראשון בתחרות שירים של רדיו לוקסנבורג. שנתיים מאוחר יותר, ב-1963 הצליח הלהיט הראשון שלו "בלעדייך אמי (Sans toi, ma mie) שנכלל באלבום מצליח שנמכר במיליוני עותקים. הוא המשיך להקליט ולהופיע ולנפק להיטים שנמכרו במיליוני עותקים, כמו "הלילה" (La Nuit), אינשאללה, השלג נופל, ואחרים.
בשנות ה-80, עם השינויים שחלו בסגנונות המוזיקליים בעולם, דעכה הקריירה של אדאמו. שיריו נחשבו כמשתייכים לדור הישן, וגם בעיות בריאות אילצו אותו לצמצם את עבודתו. במשך כ-15 שנים מיעט להופיע, אך בשנות ה-90 שב ומילא אולמות ביבשת אירופה ובכל רחבי העולם. בסך הכל נמכרו עד היום למעלה מ-100 מיליון אלבומים וסינגלים שלו.
חייו האישיים

בסוף שנות ה-60 נשא לאשה את ניקול ונולדו להם שלושה ילדים. אביו, שהיה אמרגנו בתחילת דרכו, מת מטביעה בחוף סיציליה, אליה הגיע לביקור מולדת.
אדאמו נבחר על ידי ארגון יוניצ"ף (ארגון האום למען הילד) לשמש כנציגו, ובמסגרת תפקידו זה ביקר בקוסובו בה התחוללה מלחמה, בבוסניה, בלבנון, בווייטנאם, אפגניסטן, ועוד.
אדאמו בתרבות הישראלית

אדאמו נמנה עם הזמרים הבולטים בתרבות הישראלית של שנות ה-60 וה-70. להיטיו דורגו במקומות גבוהים במצעדי הפזמונים, זכו להשמעות רבות ברדיו, ונוגנו במסיבות הריקודים של השנים ההן. גם בעשורים הבאים המשיכו להיטיו להתנגן מעל גלי האתר והיו לפריטים חשובים בסמלי תקופת "הסיקסטיז" בישראל.
באוקטובר 1966 ביקר אדאמו בישראל לסיבוב הופעות מעל 7 במות שונות ברחבי הארץ, באצטדיונים ואולמות מלאים במעריצים נלהבים. במהלך ביקורו סייר בעיר ירושלים שהייתה אז מחולקת בין ישראל וירדן. בעקבות הביקור כתב את השיר "אינשאללה" (Inchalla)– שיר המביע תקווה לשלום בין העמים במזרח התיכון. השיר היה לאחד מלהיטיו המוכרים ביותר בארץ ובעולם. להיט אחר שלו, "השלג נופל" (Tombe la neige), היה אף הוא להיט בלתי נשכח שממשיך להיות מושמע מעת לעת בפינות נוסטלגיות. וכמוהם: Amour perdu, Quand les roses, ואחרים.
שנתיים מאוחר יותר, ב-1968, ביקר שוב בישראל.
הערות שוליים

↑  אדאמו: איני חושש מהחרם הערבי - מעריב, 18/10/1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287493105171  PLWABN: 9810598348705606  BNC: 000683604  BNE: XX839543  BnF: cb13890582c (data)  CANTIC: a20095892  CiNii: DA10935614  GND: 128993537  ICCU: UBOV759538  ISNI: 0000 0001 1451 502X  LCCN: no2001031211  LNB: 000198869  MusicBrainz: d3132eab-36d1-476e-a736-cb6dbb08a4a2  NDL: 001171735  NKC: pag2014816991  NLA: 49682640  NLK: KAC201923516  NSK: 000592769  NTA: 071979530  RERO: 02-A002907823  SNAC: w6tt507k  SUDOC: 050118277  Trove: 1493046  VIAF: 90386602   WorldCat (עם VIAF): 90386602
סיירה פלאדה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  הייטור דאליה 
 הופק בידי:  הייטור דאליה 
 תסריט:  הייטור דאליה 
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 באוקטובר 2013 
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  פורטוגזית, שפת הסימנים הברזילאית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיירה פלאדה (בפורטוגזית: Serra Pelada) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 2013, שכתב וביים הייטור דאליה, בכיכובם של ג'וליאנו קזאנקה, חוליו אנדרדה, סופי שארלוט, ואגנר מורה, ומתאוס נאכטרגאייל.
הסרט עוקב אחר סיפורם של שני גברים בסיירה פלאדה, אחד המכרות הגדולים בעולם.
עלילה

החברים ג'וליאנו וג'ואקים עוזבים את סאו פאולו בחיפוש אחר חלום הזהב. השנה היא 1978. השניים מגיעים יער האמזונאס כמו שאלפי גברים רבים אחרים הגיעו אליו. מלאים חלומות ואשליות. אבל החיים במחנה משנים הכל. האובססיה לעושר וכוח הורסת אותם. ג'וליאנו הופך לגנגסטר. יואקים משאיר את כל ערכיו מאחור.
שחקנים ודמויות

ג'וליאנו קזארה — ג'וליאנו
ז'וליו אנדראדה — ג'ואקים
סופי שרלוט — תרזה
ואגנר מורה — לינדו ריקו
מתאוס נאכטרגאייל — קרבאליו
אלין פורטו — איזבל
ליו אריסון — מרסלו
הפקה > פיתוח

הבמאי הייטור דאליה אמר ל-UOL כי סיירה פלאדה הוא הסרט הכי קשה שעשה אי פעם. "כשעלה הרעיון של הסרט, חשבתי: 'מדוע איש לא חשב לעשות את הסרט הזה קודם? 'וכשצילמתי הבנתי למה. כמעט ולא ניתן היה לעשות זאת. זה היה מאוד מורכב. זה היה הסרט הכי קשה שאי פעם עשיתי".
לדברי דאליה, היה קשה לספר את סיפורו של מחנה שהתמקד בגברים החיים בתנאים רעועים ועומדים בפני פקודות של בעלי אזורי הכרייה. "אנחנו מדברים על אירוע ברזילאי חשוב למדי בהיסטוריה המודרנית שלנו. הבלת הזהב הגדולה ביותר של התקופה המודרנית. הריכוז הגבוה ביותר של עבודת כפיים מאז הפירמידות של מצרים, שהיו בה 4,000 איש. בסיירה פלדה עבדו כמאה אלף איש".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט תוכננו להיערך בפארה, אבל בסופו של דבר נערכו בפאוליניה, סאו פאולו, לאחר שוואלה וממשלת מדינת האמזונס סירבו לספק תמיכה להפקה.
המפיקה טטיאנה קווינטלה אישרה כי וואלה הטילו וטו על הצילומים בפארה, אך הסבירה כי בימוע ההפקה שם לא תהיה מעשית. "לא היה לנו שום תקציב ללוגיסטיקה וביטחון של הצוות שלנו. אז החלטנו לצלם את הסרט בסאו פאולו".
הערות שוליים

↑  Festival do Rio: 'Serra Pelada' é um autêntico faroeste amazônico - Celebridades - Notícia - VEJA.com
↑  5. כריית זהב בסיירה פלאדה, ברזיל, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2006
↑  Serra Pelada- Cinema Brasileiro - Globo Filmes
↑  Filme Serra Pelada é destaque no encerramento do Festival do Rio - Portal Vermelho
סיפור חייו של מהטמה גנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תמר ורטה-זהבי
 איורים:  דייוויד הול
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
"סיפור חייו של מהטמה (מוהנדס) גנדי" הוא ספר לילדים ולנוער מאת הסופרת תמר ורטה-זהבי שיצא לאור בשנת 2010 . הספר מתאר את סיפור חייו של מהטמה גנדי אשר נולד ב-2 באוקטובר 1869 ונרצח ב-30 בינואר 1948.
גנדי נחשב לסמל ההתנגדות הבלתי אלימה נגד דיכוי פוליטי וחברתי. ב-1915, עם שובו מלימודי המשפטים באנגליה (והתמחות במומביי ובדרום אפריקה) מצא עצמו מנהיג רוחני של התנועה שמשכה אחריה אלפים ומאוחר יותר מיליונים, שביקשו לשחרר את הודו מעולה של בריטניה. מהאטמה גנדי זכה לראות את הודו מקבלת את עצמאותה. ב-30 בינואר 1948 נרצח, אבל השימוש במחאות פוליטיות בלתי אלימות, שגנדי היה חלוץ בנקיטתן כאמצעי לשינוי חברתי, ממשיך עד היום להוות דוגמה למנהיגים גדולים אחרים.
הספר "סיפור חייו של מהטמה (מוהנדס) גנדי" עוסק ביכולתו של הפרט להביא לשינוי תודעה ולמציאות חברתית שונה באמצעות מרי שקט, מתוחכם ולא מתלהם. כמו כן, ורטה-זהבי מדגישה תכונות אנושיות כחלק מההתפתחות ותהליך הצמיחה שעבר גנדי ובהן: אמירת אמת, יכולת המחילה והסליחה, התגברות על פחדים.
דמויות

מוהנדס (מהטמה) גנדי אשר היה הדמות הראשית בספר, הוא חולל שינוי בעולם כולו. אדם מתחשב, משפחתי וחברותי.
קסטורבאי- אשתו של גנדי אשר תמכה בגנדי בכל הדרך. הייתה דאגנית כלפי גנדי בגלל מעשי הקיצוניים, אישה שקטה וביישנית.
מכתאב- הבריון שדרדר את גנדי, היה מוסלמי. היה אדם אלים ועצבני בגלל החינוך שגדל בו.
גברת סמית- המארחת של גנדי בלונדון, עזרה לגנדי להתאקלם בלונדון. הייתה שונה בהחלט מגנדי באופי ובמראה, חברותית ודעתנית.
נהרו ההינדי - חבר הקונגרס הלאומי ההודי.
ג'ינה המוסלמי- חבר הקונגרס הלאומי ההודי.
ונהגה-עוד בעודו ילד העריץ את גנדי ואף התחבב עליו. הפך ל"ציפור המזל שלו". היה אדם נאמן לגנדי.
אמירה-אשתו של ונהגה, העריצה את מוהנדס. הייתה שקטה אך חכמה.
אלמז-בתם של אמירה וונהגה.