stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פופיאנוס
שלטונם של פופיאנוס ובלבינוס

במהלך חילופי הגברי התכופים של שנת 238 (הידועה כשנת ששת הקיסרים (אנ')) תפס מקסימינוס התראקי את כס הקיסר כנגד רצון הסנאט. ניגוד עניינים זה הביא את הסנאט לתמוך בגורדיאנוס הראשון ובנו גורדיאנוס השני כקיסרים כנגד מקסימינוס התראקי. שלטונם של הגורדיאנוסים ארך כחודש, ותבוסה צבאית סמוך לעיר קרתגו קטעה את שלטונם וחייהם. על מנת לקדם את פני מקסימינוס התראקי שעתה עלה על רומא עם הלגיונות הנאמנים לו, מינה הסנאט את פופיאנוס ובלבינוס לקיסרים משותפים ביום 22 באפריל 238. ההחלטה לא עברה ללא התנגדות, ונאמני הקיסרים הקודמים דרשו כי יורשם החוקי - גורדיאנוס השלישי - יוכתר לקיסר; אך לבסוף, לאחר מהומות ברחובות רומא, הסכימו פופיאנוס ובלבינוס לפשרה לפיה יתמנה גורדיאנוס השלישי לתפקיד "קיסר", שבתקופה זו היה תואר כבוד חסר סמכויות.
בלבינוס, שהיה כבן שבעים וחסר ניסיון צבאי, נשאר ברומא, ופופיאנוס צעד בראש הצבא הנאמן לסנאט לכוון רוונה, שם זכה לראות את תבוסתו ומותו של מקסימינוס התראקי במהלך המצור על אקוויליה.
שלטונם של פופיאנוס ובלבינוס > המצור על אקוויליה

צבאו של מקסימינוס התראקי נכנס לאיטליה מהצפון, ובהגיעו אל מול חומות העיר אקוויליה ציפה כי שערי העיר יפתחו לפניו ללא התנגדות. להפתעתו גילה כי תחת הנהגת סנטורים המתנגדים לו, התכוננה העיר למצור וסירבה לאפשר לצבאו להצטייד להמשך דרכם. צבאו של מקסימינוס נאלץ להיכנס למלחמת מצור, אך נכשל בניסיונות לעלות על החומות או לשכנע את התושבים להיכנע. הצבא, שלא היה מצויד למלחמת מצור והתשה, החל לסבול ממחסור באספקה, והכישלון לכיבוש העיר פגע במורל הגייסות. את הכף הכריעו השמועות כי צבא הנאמן לסנאט נאסף וצועד צפונה על מנת להתעמת עם חיילות הקיסר ולהכריעם, מה שגרם למקסימינוס להבין כי סיכוייו מועטים; בסופו של דבר, במהלך חודש מאי בעת הפוגה בקרבות נרצח מקסימינוס התראקי באוהלו בידי חייליו, ועימו נרצחו בניו והקצינים הנאמנים לו. לצבא הסנאט שהגיע לעיר בפיקודו של פופיאנוס לא נותר אלא לברך על המוגמר ולחזור לרומא, מלווה בגדוד שומרי ראש גרמנים. בינתיים, בלבינוס שנותר ברומא לא הצליח להביא להרגעת הסדר הציבורי, ונאלץ להסתגר בארמון הקיסרי מחשש ההמון הזועם.
שלטונם של פופיאנוס ובלבינוס > סוף שלטונם

בואו של פופיאנוס מלווה בשומרי ראש לא תרם לשלוות רוחו של בלבינוס, שחשש כי שותפו מתכנן להפטר ממנו ולשלוט לבדו.
השניים תפסו חלקים שונים של האחוזה הקיסרית, מנסים לרכוש את אמונו ורצונו הטוב של המשמר הפרטוריאני, שמצידו היה בעמדת עימות מול הסנאט ועם קיסרים שמונו מצד הסנאט. פופיאנוס הבין את מצבו הנואש, מנותק משומרי ראשו ומבודד בארמון באופן שהותיר אותו נתון לחסדי אויביו; ולכן פנה לבן בריתו היחיד, בלבינוס, וביקש ממנו להכניס את שומרי הראש הגרמניים לאחוזה. בלבינוס שחשד כי צעד זה עלול להביא למותו סירב, ופרץ ויכוח בין שני הקיסרים; הוויכוח הופסק על ידי חיילי המשמר הפרטוריאני, שפרצו לחדר וגררו את זוג הקיסרים אל מחנה המשמר, שם הם עונו למוות.
לקריאה נוספת

היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים החיילים. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. מקסימוס־פופינוס, עמ' 140; חיי מקסימוס וחיי בלבינוס, עמ' 142–159.
משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
הערות שוליים

↑  משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית (ירושלים: מאגנס, 2003) [דרושה הבהרה]
| קיסרי רומא |
| --- | --- | --- |
| תקופת הפרינקיפט | אוגוסטוס קיסר • טיבריוס קיסר • קליגולה • קלאודיוס קיסר • נירון קיסר • גלבה • אותו • ויטליוס • אספסיאנוס • טיטוס • דומיטיאנוס • נרווה • טראיאנוס • אדריאנוס • אנטונינוס פיוס • לוקיוס ורוס • מרקוס אורליוס • קומודוס • פרטינקס • דידיוס יוליאנוס • ספטימיוס סוורוס • קרקלה (עם גטה) • מקרינוס • אלאגבאלוס • אלכסנדר סוורוס |  |
| תקופת משבר המאה השלישית | מקסימינוס תראקס • גורדיאנוס הראשון עם גורדיאנוס השני • פופיאנוס ובלבינוס • גורדיאנוס השלישי • פיליפוס הערבי • דקיוס עם הרניוס אטרוסקוס • טרבוניאנוס גאלוס עם הוסטיליאנוס • טרבוניאנוס גאלוס עם וולוסיאנוס • איימליאנוס • ולריאנוס עם גליאנוס • גליאנוס • קלאודיוס השני גותיקוס • קווינטילוס • אורליאנוס • טקיטוס • פלוריאנוס • פרובוס • קארוס • קארינוס עם נומריאנוס |  |
| תקופת הדומינט | דיוקלטיאנוס עם מקסימיאנוס • קונסטנטיוס כלורוס • גלריוס • פלביוס ולריוס סוורוס • מקסימינוס דאיה • מקסנטיוס • ליקיניוס • קונסטנטינוס "הגדול" • קונסטנטיוס השני עם קונסטנס ועם קונסטנטינוס השני • יוליאנוס • יוביאנוס • ולנטיניאנוס הראשון עם ואלנס • גרטיאנוס עם ולנטיניאנוס השני • תאודוסיוס הראשון |  |
האימפריה הרומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373233005171  BnF: cb16491196x (data)  GND: 118793691  ISNI: 0000 0000 7977 9344  LCCN: n78059770  SUDOC: 164085947  VcBA: 495/153784  VIAF: 75111555   WorldCat (עם VIAF): 75111555
הלחימה בנפת חאצביא במלחמת חרבות ברזל

הלחימה בנפת חאצביא מבוצעת על ידי חטיבת ההרים בפיקוד אוגדה 210 באזור נפת חאצביא ובעיקר באזור הר דב כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. בארבעת השבועות הראשונים של הלחימה הייתה נפה זו אזור משמעותי בתמרון. מטרת הלחימה היא טיהור המרחב וסיכול תוכנית "כיבוש הגליל".
רקע

ב-7 באוקטובר 2023 יצאו מספר ארגוני טרור מרצועת עזה, בהובלת גדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס, לטבח שבעה באוקטובר שכלל טבח המוני ופשעים נגד האנושות. נרצחו בו 1,145 ישראלים ואזרחים זרים. בתגובה פתחה ישראל במלחמת חרבות ברזל. כבר למחרת הצטרף ארגון הטרור חזבאללה למערכה והחל בירי תלול-מסלול על ישראל מלבנון, על מנת לרתק כוחות גדולים של צה"ל לצפון, ולהפעיל לחץ על ישראל לסיום המערכה על ידי עקירת עשרות אלפי תושבי קו העימות מבתיהם.
במשך חודשים התרכזה ישראל בלחימה בעזה נגד חמאס, ובמהלך ספטמבר 2024 העבירה את עיקר המאמצים צפונה, עם פתיחת מבצע חיצי הצפון, שכלל שורת סיכולים ממוקדים שבהם נהרגו רוב בכירי חזבאללה, בהם ראש הארגון חסן נסראללה, ומפקדי הזרוע הצבאית אבראהים עקיל ועלי כרכי. לצד זאת הותקפו על ידי חיל האוויר הישראלי אלפי מטרות של חזבאללה בלבנון, בהן מאות משגרי רקטות, מחסני תחמושת, מפקדות תת-קרקעיות ונשק אסטרטגי. בתקיפות הושמדו אלפי רקטות ונהרגו מאות מחבלי חזבאללה, והארגון ספג מכה קשה. בנוסף, מתחילת המלחמה ביצע צה"ל עשרות פשיטות קומנדו חשאיות בכפרים שליד הגבול על מנת לאסוף מודיעין, לסכל תשתיות טרור ולהכין את הקרקע לתמרון צבאי. בצפון ישראל נפגעו יישובים רבים כתוצאה מהירי של חזבאללה.
בלילה שבין 30 בספטמבר ל-1 באוקטובר 2024 פתח צה"ל בהובלת פיקוד הצפון בתמרון קרקעי בלבנון במטרה להחזיר את התושבים לצפון בבטחה.
סיכולים של מפקדים

ב-3 באוקטובר ח'דר א-שהאביה, מפקד גזרת הר דב נהרג בסיכול ממוקד.
ב-3 בנובמבר יוסף אחמד נון ופארוק אמין אלעשי נהרגו בסיכול ממוקד.
הקרבות בשורה הראשונה של הכפרים > קרב הר דב הלבנוני

ב-15 באוקטובר 2024 בבוקר, חטיבת "ההרים" התחילה בפשיטות על גבול ישראל–לבנון. במהלך הפשיטות נמצאו מנהרות שלפי הערכות היו אמורות לחצות את הגבול אך עדיין לא היו מוכנות. החטיבה ביצעו פשיטות ממוקדות במתחמי כוח רדואן במרחב הר דב שבדרום לבנון על מנת לפגוע בתשתיות חזבאללה. באחד המתחמים אותר פאנל סלולרי שסיפק למחבלים חשמל לשהייה ממושכת. לאחר פשיטות נוספות, חיילי גדוד 8130 של חטיבת ההרים הניפו את דגל ישראל באחד מהאזורים בהר דב וסיימו את כיבוש האזור.
במקביל לקרב, כוח החטיבה התחיל בפשיטות על מרחבים סמוכים להר דב. בנוסף, כוחות התחילו להתאסף בגבול סוריה, ולפי גורמים בסוריה, צה"ל התחיל בפשיטות דומות לפשיטות שנעשו בלבנון לפני התמרון הקרקעי, והתחיל להתקין גדר בתוך סוריה.
הקרבות בשורה הראשונה של הכפרים > קרב שבעא

ב-23 באוקטובר חזבאללה טען לירי רקטות לכיוון כוחות שהתקדמו ליד הכפר שבעא.
ב-24 באוקטובר צה"ל ירה בעזרת טנקים על מטרות בכפר.
ב-7 בנובמבר דווחו קרבות באזורים שונים בכפר בין כוח רדואן לחטיבת ההרים.
ב-9 בנובמבר חטיבת ההרים הודיע שבמהלך השבוע פשטה על מטרות בפאתי הכפר והתחילה פלישה לכפר.
הקרבות בשורה הראשונה של הכפרים > קרב כפר שובא

ב-1 בנובמבר דווח כי חזבאללה תקף כוחות שהתקדמו בין שבעא לכפר שובא.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > הכפר עין עַרב

ב-30 באוקטובר דווח לפי תמונות לוויין כי כוחות רגליים נכנסו אל תוך הכפר, הכוחות הרסו מספר מבנים וב-31 באוקטובר דווח כי הכפר נכבש.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > הכפר סלייב

ב-30 באוקטובר דווח לפי תמונות לוויין כי כוחות רגליים נכנסו אל תוך הכפר סלייב (ער'), וב-31 באוקטובר דווח כי הכפר נכבש.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב שקרא

ב-20 בנובמבר צה"ל התחיל להתקדם לכיוון הכפר שקרא (אנ').
ראו גם

הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
מבצע חיצי הצפון
החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
טבעת האש האיראנית
התמרון הקרקעי בנפת מרג' עיון במלחמת חרבות ברזל
התמרון הקרקעי בנפת בינת ג'בייל במלחמת חרבות ברזל
התמרון הקרקעי בנפת צור במלחמת חרבות ברזל
הערות שוליים

↑   נגד תשתיות טרור ובשטחים סבוכים: כוחות חטיבת 'ההרים' בפשיטות ממוקדות בדרום לבנון, באתר צה"ל, 15 באוקטובר 2024
↑  מלחמת "חרבות ברזל" (תמונת מצב נכון ל-25 באוקטובר 2023, 13:00), באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, ‏25 באוקטובר 2023
↑  i24NEWS, www.i24news.tv
↑  יואב זיתון, צה"ל: חוסלו שני מחבלים מרכזיים של חיזבאללה באזור אל-חיאם שבדרום לבנון, באתר ynet, 3 בנובמבר 2024
↑  פלד ארבלי, אבי אשכנזי, שקד שדה, ‏שמעתם פעם על חטיבת ההרים של צה"ל? בחיזבאללה יודעים היטב מה המשמעות להמשך, באתר מעריב אונליין, 2 ביולי 2024
↑    ישי אלמקייס, ‏יחידת האלפיניסטים נלחמת בדרום לבנון, בעיתון מקור ראשון, 15 באוקטובר 2024
↑  יוני קמפינסקי, פשיטות ממוקדות במרחב הר דב | תיעוד, באתר ערוץ 7, 15 באוקטובר 2024
↑  גדוד 8130 של חטיבת 'ההרים' מניף דגל ישראל באדמת לבנון, באתר חמ"ל, ‏15 באוקטובר 2024
↑  יואב זיתון, פושטים מהר דב על מעוזי חיזבאללה: תיעוד של יחידת האלפיניסטים, בתוך לבנון, באתר ynet, 15 באוקטובר 2024
↑  עומר שחר, בסוריה טוענים: "צה"ל מפר את ההסכם ופועל מעבר לגבול", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 באוקטובר 2024
↑  Iran Update, November 7, 2024, Institute for the Study of War (באנגלית)
↑  לילך שובל, בשטח הררי בדרום לבנון: יחידת "האלפיניסטים" פעלה במתחם ממנו בוצע הירי הקטלני למג'דל שמס, באתר ישראל היום, 9 בנובמבר 2024
1 2  נמצא במפה ב-30 באוקטובר עם השינויים ל-31 באוקטובר
1 2  Hezbollah: We bombed a gathering of Israeli soldiers east of the Wazzani spring with a barrage of rockets Ghajar, israelpalestine.liveuamap.com (באנגלית)
↑   ציוץ של 𝓂𝒶𝓇𝒾𝑜🇱🇧🇬🇧🇦🇪 ברשת החברתית אקס (טוויטר), "91st Division Are Pushin towards Majdel Selm and Shaqra, From Tallouseh Valley", 20 בנובמבר 2024
לערוך את "תבנית:מלחמת חרבות ברזל - רקע לקרבות התמרון הקרקעי בלבנון"
התקדמות צה"ל במרחב הר דב נכון ל-26 באוקטובר
התקדמות צה"ל בנפה נכון ל-9 בנובמבר
ליאור דובדבני

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1979 (בן 45) רעננה, ישראל ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן, קומיקאי ויוצר
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 יצירות בולטות:  מה כבר יכול לקרות?!, דובדבני וקובץ' (סדרת טלוויזיה)
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור דוד דובדבני (נולד ב-12 באוגוסט 1979) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי וסטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה

ליאור נולד וגדל ברעננה. התגייס לצה"ל בשנת 1997 ושירת ביחידת ימ"מ ד׳ 182. בשנת 2005 סיים לימודי משחק בסטודיו למשחק ע"ש יורם לוינשטיין. בשנת 2018 סיים לימודי תסריטאות אצל שבי גביזון.
דובדבני וקובץ'

בשנת 2006 החל לכתוב ולעבוד עם מי שיהיה שותפו העיקרי ליצירה, הקומיקאי אילן קובץ'. השניים התפרסמו כצמד קומי, והשתתפו יחדיו במגוון סדרות ותוכניות טלוויזיה, שעשועונים ועוד. בשנת 2007 השניים התפרסמו לראשונה כאשר הגישו פינה שבועית בשם "איזה באסה" בתוכנית "יאיר לפיד". לאורך השנים השניים כתבו ושיחקו במגוון פרויקטים, לרבות הסרט "מה כבר יכול לקרות?!" ו"אני לא מאמין, אני רובוט?!". כמו כן, שיחקו וכתבו בסדרה הקומית "דובדבני וקובץ'", ששודרה במשך שתי עונות בשידורי קשת.
כמו כן כתבו ושיחקו בסדרות ״סחילנד״ בערוץ טדי, ו״אחמד ואחמד״ בערוץ קומדי סנטרל.
קריירה עצמאית

בשנת 2005 שיחק דובדבני בתפקיד אורח בסדרה "טלנובלה בע"מ". כמו כן, שיחק את שמוליק במחזה שמוליק של זוהרה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. בנוסף, שיחק בתיאטרון תמונע במחזה "כף רגלי השמאלית", המבוסס על סרט באותו השם. בשנת 2006 שיחק בתיאטרון באר שבע במחזה "לא על הזמירים". בשנת 2010 שיחק בסדרה של ערוץ 10 "מתלהבת". בשנת 2011 שיחק דובדבני בסדרה הקומית "השנים הכי יפות", ששודרה בזכיינית ערוץ 2, רשת. ב-2014 גילם דובדבני את דמותו של "ספי" בסדרה "עממיות", של הכותב נאור ציון. כמו כן, שיחק בסדרה "המקום" שכתב הבמאי אבי כהן.
ב-2016 הוביל את סדרת הרשת הפרסומית "מושיק ודובדבני", שנועדה לקדם את דנונה של שטראוס, לצד השף מושיק רוט. מתוך המסע הזה נוצרה סדרת רשת בשם ״מושיק ודובדבני״.
בקיץ 2017 הנחה את תוכנית הרשת "Coke TV Wowshow" של קוקה-קולה בישראל וארה״ב, לצד לירון רביבו. בשנת 2022 שיחק בסדרה "פשע לא מאורגן" בקשת. בשנת 2023 החל לשחק בסדרת הנעורים "לעוף על אנה" בכיכובה של אנה זק בתפקיד ציקי מאמן הכדורסל, ובסדרה שקשוקה כמוריס המנהל המחליף.
בשנת 2023 החל דובדבני להופיע בתור סטנדאפיסט.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

2010 – ללא דאגות – יצר, כתב ושיחק בסדרת מערכונים ששודרה בערוץ 'ביפ'.
2011–2013 – דובדבני וקובץ' – יצר, כתב ושיחק בסדרה הקומית 'דובדבני וקובץ בערוץ קשת 2 עונות.
2017 – אחמד את אחמד – יצר, כתב ושיחק בסדרה של מערכוני 'אחמד את אחמד' בערוץ קומדי סנטרל.
2018 – סחילנד – יצר, כתב ושיחק של הסדרה 'סחילנד' בערוץ טדי בפרטנר טי וי.
2018 – מתחת לעור – שחקן ראשי בתוכנית מדע על גוף האדם, החינוכית.
2019 – זום על המירוץ – יצר, כתב ושיחק. פארודיה מוקומנטרית על 'המירוץ למיליון' בערוץ זום.
2020 – להיות רון שחר – "רשת".
2020 – תוכנית אירוח מתוסרטת – קומדי בר ו-yes
2022 – פשע לא מאורגן.
2023 – לעוף על אנה – בתפקיד מאמן כדורסל.
2023 – שקשוקה – בתפקיד מוריס.
פילמוגרפיה > קולנוע

2015 – מה כבר יכול לקרות? – יוצר, כותב ושחקן ראשי בסרט.
2015 – אני לא מאמין אני רובוט – בתפקיד השוטר.
2022 - אוהב אותך צ'רלי – בתפקיד התאורן.
פילמוגרפיה > רדיו

השתתפות קבועה בתוכנית הרדיו 'יחס חם' בהנחיית גורי אלפי ועינב גלילי ב'גלי צה"ל'.
הערות שוליים

↑  טובים השניים, באתר ישראל היום, ‏23/12/2016
↑  ספיישל פורים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 באוקטובר 2020
↑  בידור - דובדבני וקובץ' - מעבירים את הבאסה, באתר www.habama.co.il
↑  יאיר רוה, ‏עונת הדובדבניקובץ', באתר ‏מאקו‏, 6 באוגוסט 2015
↑  דובדבני וקובץ' - הפרקים המלאים לצפייה ישירה, באתר 12+
↑  שי בר-יעקב, אהבה בטעם של פעם, באתר ynet, 30 בספטמבר 2005
↑  לא על זמירים, באתר תיאטרון באר-שבע
↑  "מושיק ודובדבני" - צפו בפרק הראשון, באתר ‏מאקו‏, 22 ביוני 2016
↑  אפרת וכטל, הכל טודו בום? הקיץ העמוס של סטטיק ובן אל, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 9 ביולי 2017
↑  פשע לא מאורגן - פרקים מלאים לצפייה ישירה, באתר 12+
↑  אילן שאול, פשע לא מאורגן עושים צחוק מהפוסטה, באתר פוסטה, ‏18/04/2022
↑  לעוף עליה: למה אנה זק לא הצליחה לעצור את הדמעות? | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il, ‏2023-05-08
שירה ליבמן

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1976 (בת 48) כ"ו באדר תשל"ו  ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר שני במדיניות ומינהל ציבורי מהאוניברסיטה העברית בירושלים
 תפקיד:  מנכ"לית מועצת גבעת זאב
 בן זוג:  ישראל ליבמן
 פרסים והוקרה:  50 הנשים המשפיעות של גלובס 2023
 
שירה ליבמן (נולדה ב-28 במאי 1976, כ"ו באדר ה'תשל"ו) היא מנהלת ישראלית המכהנת כמנכ"לית מועצת גבעת זאב. לשעבר מנכ"לית מועצת יש"ע.
ביוגרפיה

ליבמן נולדה בשם שירה חזן ליואל ושרה חזן, נכדה לרב אברהם חזן, רבם של משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר. למדה בבית הספר חורב לבנות, ולאחר מכן באולפנת צביה בירושלים. עשתה שירות לאומי באולפנת קריית ארבע. סיימה תואר ראשון במדיניות ומינהל ציבורי באוניברסיטה העברית ובבית ברל, ותואר שני במדיניות ומנהל ציבורי באוניברסיטה העברית.
לאחר שלוש שנות עבודה במועצה אזורית שומרון, בשנת 2000 החלה לעבוד במועצה המקומית בית אל כמנהלת משאבי אנוש, בשנת 2017 מונתה למנכ"לית המועצה עד שנת 2021.
במהלך שנת 2022 עסקה בייעוץ למנהלים, ארגונים גדולים ורשויות אזוריות ומקומיות.[דרוש מקור] באוקטובר 2022 מונתה ליבמן למנכ"לית מועצת יש"ע, ונכנסה לתפקידה בדצמבר 2022. היא האישה הראשונה הנושאת בתפקיד.
ב-2023 נבחרה ליבמן לאחת מ-50 הנשים המשפיעות של גלובס.
בנובמבר 2024 מונתה ליבמן למנכל"ית מועצת גבעת זאב.
חיים אישיים

ליבמן מתגוררת בבית אל ונשואה לישראל (אח של אליהו ליבמן), מייסד ומנכ"ל עמותת מקימי – השער לכלכלה נבונה, ולהם שמונה ילדים.
הערות שוליים

↑  רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם שירה ליבמן, באתר ערוץ 7, 16 במרץ 2023
↑  גיא עזרא, ‏שירה ליבמן מונתה למנכ"לית מועצת יש"ע, באתר "סרוגים", 24 באוקטובר 2022
↑  חזקי ברוך, אישה ראשונה בתפקיד: שירה ליבמן מונתה למנכ"לית מועצת יש"ע, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2022
↑  המנכ"לית הראשונה שנבחרה לראשות מועצת יש"ע, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2021
אורי קצנשטיין

| --- | --- |
תמונה של אורי קצנשטיין (צלם: אבי לוין)
תמונה של אורי קצנשטיין (צלם: אבי לוין)
 לידה:  17 בפברואר 1951 תל אביב, ישראל
 פטירה:  24 באוגוסט 2018 (בגיל 67) תל אביב
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  מכון האמנות של סן פרנסיסקו 
 תחום יצירה:  פיסול, מוזיקה, אומנות חזותית, סרטים
 זרם באמנות:  אוונגרד
 יצירות ידועות:  "פתשגן" (1993) "משפחת האחים" (2000) (2015) "Backyard"
 פרסים והוקרה:  פרס דן סנדל לפיסול (2014)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (2017) 
 urikatzenstein.com
 
אורי קצנשטיין (17 בפברואר 1951 - 24 באוגוסט 2018) היה פסל, אמן מופע, מוזיקאי, בונה כלי נגינה ומכונות סאונד ויוצר סרטים ישראלי. זוכה פרס דן סנדל לפיסול (2014).
ביוגרפיה

אורי קצנשטיין נולד בתל אביב בשנת 1951 והיה בן יחיד להוריו שהיגרו לישראל מגרמניה לפני השואה. בנעוריו עסק במוזיקה וניגן במספר להקות רוק. בשנת 1969 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת יום הכיפורים. בסוף שנות ה-70 של המאה העשרים, למד במכון לאומנות של סן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית. לאחר שהשלים תואר שני באומנות עבר לניו יורק שם גר במשך שנות השמונים. יצירתו המוקדמת, החל מסוף שנות השבעים של המאה העשרים, שילבה טכניקות אוונגרדיות שונות כגון מיצגים, מוזיקה ואמנות סאונד. במחצית שנות השמונים החל ליצור גם פסלים פיגורטיביים, אובייקטים ומכונות סאונד ששימשו כפריטים במיצגים לצד יצירות אמנות עצמאיות.
לאחר שובו לישראל יצר, יחד עם נעם הלוי, את המופע "מידאס". בשנת 1993 השתתף באופרת הרוק "סמארה" של הלל מיטלפונקט ולהקת "נקמת הטרקטור". בשנת 1999 הוציא, יחד עם אוהד פישוף, את אלבום המוזיקה "Skin O Daayba", שהיווה גם בסיס למופע. בשנת 2001 יצר את המופע "Home", יחד עם רננה רז ואוהד פישוף. בתחילת המאה ה-21 החל ליצור וידאו ארט ובו התרחשויות סוריאליסטיות המדגישות נושאים כזהות עצמית. בין יצירותיו הידועות המיצב "פתשגן" (1993 ,"Patʹshegen"), והווידאו "משפחת האחים" (2000). עבודות המיצג המוקדמות שלו הועלו דרך קבע באתרי מיצג אגדתיים כגון הקיטשן, BC8, No-Se-No ודנסֶטֶריה. עבודות הפיסול, הווידאו והמיצב שלו הוצגו במוזיאונים דוגמת המוזיאון הממלכתי הרוסי, סנט פטרסבורג; מוזיאון צ'לסי לאמנות, ניו יורק; קונסטהאלה בדיסלדורף; מוזיאון ישראל, ירושלים והמוזיאון לאמנות של אוניברסיטת דיוק, צפון קרוליינה. קצנשטיין השתתף בביאנלה של סאו פאולו (1991), הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה (2001); הביאנלה של בואנוס איירס (פרס ראשון, 2002) והביאנלה ה-9 באיסטנבול (2005). מיצגיו הוצגו בתיאטראות וגלריות בלונדון, ברלין, סן פרנסיסקו, קארדיף (ויילס), סנטיאגו דה קומפוסטלה, ספרד, ניו יורק ותל אביב. הציג בשנת 2015 את התערוכה "Backyard" במוזאון תל אביב לרגל זכייתו בפרס סנדל לפיסול (2014).
בשנותיו האחרונות היה מרצה בחוג לאמנות ויצירה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה.
מוות והנצחה

אורי קצנשטיין נפטר ב-24 באוגוסט 2018 בגיל 67 בעקבות אירוע מוחי.
בחודש ספטמבר 2018, לאחר מותו, נפתחה תערוכה, עליה עבד, בשם "The Institute of Ongoing Things" (המכון לדברים מתמשכים) והיא מוצגת במוזיאון ההיסטוריה היהודית באמסטרדם. בחודש ינואר 2019, נפתחה תערוכה נוספת עליה עבד בשם "You Never Know" המוצגת ב-ZAZ10TS כמיזם אמנות בכיכר טיימס שבניו יורק.
באוקטובר 2021, שלוש שנים לאחר מותו, התקיים אירוע, ברוח עבודתו הרב תחומית של קצנשטיין שנקרא "מי בא אחרינו?", במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון. באירוע הוצגו כ-20 מופעים ומיצגים שונים וכן הושק אלבום הכולל הקלטות סאונד של קצנשטיין.
בפברואר 2025, נפתחה תערוכה במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית בה הוצגו עבודות של אורי קצנשטיין לצד עבודות נוספות של אמנים נוספים בהשראת יצירותיו של קצנשטיין.
פרסים ומלגות

1982 - פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות
1989 - פרס להשלמת עבודה, משרד החינוך והתרבות
1992 - מלגת, קרן התרבות אמריקה-ישראל
1998 - מלגה ליוצרים בתחומי האמנויות הפלסטיות, משרד החינוך והתרבות
2000 - פרס ישראכרט, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2002 - פרס ראשון, הביאנלה לאמנות, בואנוס איירס, ארגנטינה
2014 - פרס דן סנדל וקרן משפחת סנדל לפיסול, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2017 - פרס דיזנגוף
ספרים

הביאנלה הבינלאומית ה-21 של סאו פאולו 1991, ישראל (1991). מאת נורית דוד, יהושע בורקובסקי, ישראל רבינוביץ, אורי קצנשטיין - 58404699 OCLC
פתשגן (1993). מאת אורי קצנשטיין - מסת"ב 978-965-278-130-7
Uri Katzenstein : missive : The Israel Museum, Jerusalem, 1993. (1993). מאת אורי קצנשטיין - OCLC 600838262
משפחות (2000). Duke University. Evans Family Cultural Residency Program מאת אורי קצנשטיין - OCLC 49932271
Uri Katzenstein : home : Venice Biennale 2001, the Israeli Pavilion (2001). מאת אורי קצנשטיין, יגאל צלמונה, ישי אדר, ביניה רכס - OCLC 753440505
מכונות תקווה (2007). מאת אורי קצנשטיין; המרכז לאמנות עכשווית (תל אביב, ישראל) - OCLC 477287150
Backyard (2015) מאת אורי קצנשטיין; מוזיאון תל אביב לאומנות - מסת"ב 978-965-539-109-1
גלריה

עבודות של קצנשטיין בסטודיו שלו בתל אביב, 14 באפריל 2017
עבודות של קצנשטיין בסטודיו שלו בתל אביב, 14 באפריל 2017
פסל מאת אורי קצנשטיין במוזיאון תל אביב לאמנות, 29 באוגוסט 2015
מיצג של האמן אורי קצנשטיין מתוך התערוכה "המכון לדברים מתמשכים" במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, ינואר 2019
מיצג של האמן אורי קצנשטיין מתוך התערוכה "המכון לדברים מתמשכים" במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, ינואר 2019
מיצג של האמן אורי קצנשטיין מתוך התערוכה "המכון לדברים מתמשכים" במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, ינואר 2019
מיצג של האמן אורי קצנשטיין מתוך התערוכה "המכון לדברים מתמשכים" במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, ינואר 2019
הערות שוליים

1 2  אורי קצנשטיין: בק יארד פרס דן סנדל וקרן משפחת סנדל לפיסול, 2014 - מוזיאון תל אביב לאומנות
↑  אורי קצנשטיין - ZAZ
1 2 3 4  אורי קצנשטיין - מרכז המידע לאמנות ישראלית
↑   שני ליטמן, האמן אורי קצנשטיין טיפל בפוסט טראומה שלו באמצעות כיסא בצורת צלב קרס, באתר הארץ, 22 במאי 2015
1 2  אורי קצנשטיין - TheArtLab
↑  דף מרצה של אורי קצנשטיין - באתר של אוניברסיטת חיפה
↑  האמן אורי קצנשטיין נפטר בגיל 67, באתר מעריב אונליין, 25 באוגוסט 2018
↑   נעמה ריבה, גמר להכין את התערוכות ומת: האמן אורי קצנשטיין מוצג בניו יורק ובאמסטרדם, באתר הארץ, 3 בפברואר 2019
↑  דר מוספיר, צלופחים ממוסמרים ושירה רוסית בגוספל: זוכרים את אורי קצנשטיין, באתר ynet, 7 באוקטובר 2021
↑  ללכת בדרכו, יפעת מנוס, אג'נדה מגזין, 6 באוקטובר 2021
↑  הקלטות סאונד מאת אורי קצנשטיין באתר בנדקמפ
↑   אבי פיטשון, התערוכה הקבוצתית לזכר ובהשתתפות אורי קצנשטיין היא מונומנט מאלף ומרתק, באתר הארץ, 7 בפברואר 2025
↑  מרב יודילוביץ', אורי קצנשטיין זכה בפרס ראשון בביאנלה בארגנטינה, באתר ynet, 14 בנובמבר 2002
↑   שני ליטמן, אנג'לה קליין, אורי קצנשטיין וטל מצליח בין זוכי פרס מוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277287  NLI: 987007263761805171  GND: 141470798  ISNI: 0000 0000 8008 0629  LCCN: n94113445  LNB: 000229285  MusicBrainz: 0b7971fd-8168-4bbc-936a-63f93b62dbaa  RERO: 02-A010102815  RKD: 243151  SNAC: w63493q6  SUDOC: 249717204  ULAN: 500379890  VIAF: 97949684   WorldCat (עם VIAF): 97949684
סופר ביטון דה סגו

| --- | --- |
 סוגה:  מוזיקת עולם, ג'אז 
 
סופר ביטון דה סגו (בצרפתית: Super Biton de Ségou), ידועה גם כתזמורת האזורית של סגו (Orchestre Régional de Ségou) או סופר ביטון הלאומית של סגו (Super Biton National de Ségou) היא תזמורת ג'אז-אתני אפריקאית ממאלי. הייתה פופולרית ומשפיעה בעיקר בשנות ה-1970 כשהפכה לתמוזרת לאומית של מאלי וכן במחצית השנייה של שנות ה-1980.
הוקמה בשנות ה-1960 בעיר סגו במאלי וכללה ברגע מסוים 19 חברים, אולם הצטמצמה אחרי 1986 אחרי עזיבתו של ראש ההרכב החצוצרן אמאדו בה (Amadou Bâ ) שייסד אותה.
ב-2001 התארגנה מחדש עם הצטרפותם של ארבעה חברים חדשים והגיטריסט מאמה סיסוקו כראש ההרכב והופעותיה סיימו בכל שנה את ימי הפסטיבל על הנהר ניז'ר בסגו.