stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית

| --- | --- |

בניין הקרן במוסקבה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  משרד האוצר של רוסיה
 סוכנות אם:  משרד האוצר של רוסיה
 סוכנות בת:  קרן היהלומים של רוסיה
 תאריך הקמה:  11 בדצמבר 1719 (קרן התכשיטים של הצאר) 3 בפברואר 1920 (גוחרן)  21 בנובמבר 1996 (הקרן המודרנית)
 ממשלה:  ממשלת רוסיה
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 http://www.gokhran.ru
 קואורדינטות:  55°44′34″N 37°31′13″E﻿ / ﻿55.7429°N 37.5203°E﻿ / 55.7429; 37.5203
 he
 
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית או רשמית הקרן הממלכתית לאבנים ומתכות יקרות לאחסון, ניפוק ושימוש במתכות יקרות ואבני חן של רוסיה תחת משרד האוצר (ברוסית: Государственное учреждение по формированию Государственного фонда драгоценных металлов и драгоценных камней Российской Федерации, хранению, отпуску и использованию драгоценных металлов и драгоценных камней (Гохран России) при Министерстве финансов Российской Федерации), הידוע בכינויו גוחרן רוסיה (Гохран России) או Gokhran (Гохран) הוא מוסד ממלכתי תחת משרד האוצר הרוסי, האחראי על קרן המדינה של אבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית.
הקרן נוצרה בהחלטת הממשלה מ-21 בנובמבר 1996. היא אחראית לרכישה, אחסון, מכירה ושימוש במתכות יקרות, אבנים יקרות, תכשיטים, סלעים ומינרלים על ידי קרן המדינה. הקרן מנהלת את קרן היהלומים הממשלתית שאחראית אחזקת כל היהלומים והתכשיטים בשטח הקרמלין, כולל הכתר הקיסרי ותכשיטי האימפריה הרוסית השמורים בקרמלין.
היסטוריה

הקרן החלה את דרכה כקרן התכשיטים של הצאר (Царская рентерия), שנוצרה על ידי פיוטר הראשון ב־11 בדצמבר 1719, על פי צו שקבע את צורת האחסון הממלכתית של חפצי ערך השייכים לרוסיה.
הקרן המודרנית נוצרה בשנת 1920 על פי צו של הסובנרקום מפברואר 1920 כמאגר תכשיטים ממלכתי.
בשנים הראשונות שלאחר מהפכת אוקטובר נאספו תכשיטים של בית רומנוב, הכנסייה הרוסית האורתודוקסית, כמו גם חפצי ערך שהוחרמו מאנשים פרטיים. בתחילת 1920 נכנסה לתוקפה הצו "על החרמת כל המטלטלין של מהגרים ואנשיהם". המתכות היקרות שהוחרמו נאספו בקרן. ב־13 ביולי 1920 פרסמה מועצת הקומיסרים העממית החלטה "על תפיסת מתכות יקרות, כסף וחפצי ערך שונים", לפיה נתפסו זהב ופלטינה ללא תשלום.
באוקטובר 1921 נמסרו לקרן כל התכשיטים שהיו ברשות המשטרה החשאית (צ'קה), שבעבר היו לה מחסנים משלה. אוצר הקרן מצד הצ'קה היה גלב בוקיי. באותה שנה התגלו מעילות גדולות: בוקיי, מטעם לנין, חקר את המקרה הזה וריכז רשימה של 100 חשודים בארגון מעילה. האשמים העיקריים היו שלושה עובדי הקרן – הבעלים לשעבר של מפעל חיתוך היהלומים באנטוורפן פוז'אמצ'י, שמאי היהלומים אלכסנדרוב ושלחס; שלושתם נורו בקיץ 1921. בנוסף, בעקבות תוצאות החקירה של בוקיי, נערכה רשימה של אלה שהעשירו את עצמם על חשבון המעילה. בסך הכל נורו 35 בני אדם במהלך החקירה (כולל 11 שמאים).
חלק מנכסי התרבות נמכרו בחו"ל. בשנים 1925–1926 פרסמה הקרן ארבעה גיליונות של הקטלוג המאויר "קרן היהלומים של ברית המועצות". על מנת למשוך קונים, הפרסום תורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית והופץ באירופה. פעילות הקרן הייתה מסווגת. אפילו להנהלת הבנק הממלכתי של ברית המועצות, שהקרן הייתה כפופה לו, לא היה מידע על כמות הזהב המאוחסן בקרן; רק ללנין דווח באופן אישי ומאוחר יותר לסטלין.
מאז 1960, הקרן הייתה חלק ממשרד האוצר של ברית המועצות בתור המחלקה המיוחדת השלישית תחת משרד האוצר של ברית המועצות. מאז 1979, נקראה הקרן בשם המנהל השלישי הראשי השלישי תחת משרד האוצר של ברית המועצות.
בשנת 1987 שונה שמו למאגר חפצי הערך הממלכתי של ברית המועצות (Государственное хранилищ ценностей СССР) תחת משרד האוצר של ברית המועצות.
בשנת 1991 קיבל הקרן קיבלה מעמד של הוועדה למתכות ואבנים יקרות (Комитета драгоценных металлов и драгоценных камней, Комдрагмет РФ) תחת משרד הכלכלה והאוצר של הפדרציה הרוסית. משנת 1992 הקרן הפכה לוועדת הפדרציה הרוסית למתכות ואבנים יקרות (Комитет Российской Федерации по драгоценным металлам и драгоценным камням, בראשי תיבות Росомдрагмет).
בשנת 1996, לאחר פירוק הוועדה, הקרן רוסיה הפכה שוב לחלק ממשרד האוצר והיא מדווחת ישירות לנשיא רוסיה.
היסטוריה > פרשת Golden ADA

פרשת Golden ADA החלה בשנת 1992, כאשר איש עסקים רוסי מהמעמד הבינוני אנדריי קוזלנוק הציע בפני בכירי הקרן (ואלה לממשלה) את הרעיון של חברה פרטית בדויה בארצות הברית שתסחור ביהלומים רוסיים. תוך עקיפת המונופול של דה בירס (מה שהצריך הלוואה של 500 מיליון דולר); באפריל 1993 Golden ADA, Inc התקשרה בהסכם עם הוועדה שעל פיו במאי-יוני 1993, Golden ADA, Inc, שלחה חפצי ערך מהקרן (יהלומים, מוצרי זהב וכסף, מטבעות) בסכום של 94.6 מיליון דולר. על פי חקירת המקרה, כספים אלה נגנבו ולא נכנסו לקופת המדינה.
בשנת 1998 אנדריי קוזלנוק, מייסד שותף של Golden ADA, נעצר ביוון. הוא הואשם בגניבת חפצי ערך מהקרן בסכום של 187 מיליון דולר. ב־17 במאי 2001, בית המשפט העירוני במוסקבה מצא אותו אשם בהונאה וגזר עליו 6 שנות מאסר. עם זאת, ב־14 בנובמבר, בית המשפט העליון של רוסיה, אליו ערער קוזלנוק, הפך את עונשו של קוזלנוק ל-4 שנות מאסר.
יחד עם אנדריי קוזלנוק, ראש הקרן יבגני בצ'קוב, ראש אגף האוצר, התקציב והתפוצה לשעבר של ממשלת הפדרציה הרוסית איגור מוסקובסקי ומנכ"ל של חברת הבת של Golden ADA, Zvezda Urala, ניקולאי פיודורוב, הובאו לדין. האחרון נידון תחילה ל-3.5 שנות מאסר על ידי בית המשפט העירוני של מוסקבה אך שוחרר ממעצר על פי פסיקת בית המשפט העליון ב-14 בנובמבר. ביצ'קוב ומוסקובסקי שנידונו על ידי בית המשפט העירוני במוסקבה ל-3 שנות מאסר זכו לחנינה מבית המשפט העליון.
היסטוריה > רכישת יהלומים

במהלך המשבר הפיננסי ב־2008, ממשלת רוסיה רכשה מיליארד דולר יהלומים מחברת היהלומים הרוסית אלרוסה, על מנת לתמוך בתעשיית כריית היהלומים הרוסית, תוך הימנעות מעומס בשוק היהלומים העולמי ובכך ירידה נוספת של מחירי היהלומים. תעשיית כריית היהלומים היא קריטית לכלכלת יקוטיה.
אחזקות אחרות

הקרן מחזיקה גם במדליות מסדר הניצחון שהוענקו לרוקוסובסקי ומיכל רולה-ז'ימיירסקי.
קרן היהלומים של רוסיה כולל כלל תכשיטי המדינה של האימפריה הרוסית.
לקריאה נוספת

Мосякин А. Г. За пеленой янтарног мифа. Сокровища в закулисье войн, революций, политики и спецслужб. — М.: РОССПЭН, 2008. — 615 с. — ISBN 978-5-8243-0951-5.
Север А. Антикоррупционный комитет* Сталина. — М.: Алгоритм, 2009. — (Загадка 1937 года). — ISBN 978-5-9265-0584-6.
Хранитель. «Не расхищал, не продавал», — написал в предсмертной записке директор Оружейной палаты Кремля
הערות שוליים

↑  Где хранятся сокровища Российской империи
↑  История Гохрана России, www.gokhran.ru
↑  Golubkova, Katya (21 באוגוסט 2010). "Putin vows $1 bln support for diamond miner Alrosa". Forbes. נבדק ב-1 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
יעקב ויינשטיין

יעקב ויינשטיין, נובמבר 2017
יעקב ויינשטיין (נולד ב-15 בספטמבר 1950), הוא יועץ השקעות, אשר הקים את בית ההשקעות "אפיקים", והיה מנהל ההשקעות הראשי של מגדל שוקי הון, וכיום הוא משמש כיועץ ומנהל קרנות בינלאומיות.
ביוגרפיה

ויינשטיין נולד בתל אביב לדוד, יליד רוסיה, ופנינה, ילידת ישראל. ויינשטיין עשה את שירותו הצבאי בחיל הקשר, והשתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו הצבאי סיים את לימודיו לקראת תואר ראשון במדעי המדינה, באוניברסיטת תל אביב.
באוקטובר 1971 הוא החל לעבוד כמנהל השקעות בבנקים מסחריים בישראל והמשיך עד לאוקטובר 1976. בנובמבר 1976 הוא מונה למנכ"ל "בטוחה", חברה לניהול השקעות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אשר הייתה חלק מקבוצת כלל. במהלך תפקידו הפך ויינשטיין את החברה, שהייתה עד אז חברה קטנה עם מעט לקוחות, לחברה גדולה ומשמעותית בשוק ההון הישראלי שניהלה נכסים בהיקף של מעל מיליארד ש"ח.
באפריל 1984 ייסד ויינשטיין את בית ההשקעות אפיקים, יחד עם קבוצת כלל, ובשנת 1990 קנה את כל החזקותיה של חברת כלל בחברה. בשנת 2002 ניהלה אפיקים קרנות בשווי של כ-300 מיליון ש"ח, אולם בשנת 2005 כבר ניהלה החברה קרנות בשווי 3.1 מיליארד ש"ח, ובעקבות כך הוכתר על ידי גלובס כברוקר הטוב בישראל, וכאחד מ-20 המנהלים הטובים בישראל. באפריל 2006 מכר ויינשטיין את החברה למגדל שוקי הון מבית מגדל חברה לביטוח, ומונה למנהל השקעות ראשי בחברה.
באפריל 2014 עם סיום חוזה העסקתו במגדל, החל לנהל ולייעץ לקרנות בינלאומיות, ובספטמבר 2015 הקים את קרן קרוקסטון (Croxton fund), אשר משקיעה בעיקר בחוזים עתידיים ובאופציות.
ביולי 2017 קיבל ויינשטיין רישיון לניהול השקעות מטעם ה-"Financial Conduct Authority", הגוף המפקח על ניהול השקעות בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למנהל השקעות הראשי של קרן ספרה גלובל מקרו, מקבוצת ספרה ניהול קרנות.
הערות שוליים

↑  רון שטיין, ‏יעקב וינשטיין עוזב את מגדל לאחר שצבר עשרות מיליוני ש', באתר גלובס, 4 בדצמבר 2013
↑  הברוקר מס' 1 בישראל, גלובס, 6-7 באפריל 2005
↑  ‏ 20 המנהלים הטובים בישראל, גלובס, 6-7 באפריל 2005
פייר קורנו

פייר קוֹרְנוּ (בצרפתית: Pierre Cornud; נולד ב־12 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סנט אטיין מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים

קורנו נולד ב־12 בדצמבר 1996 באביניון שבצרפת לכריסטיאן ולקולט קורנו.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

קורונו החל לשחק בגיל שמונה במחלקת הנוער קבוצה מקומית מעיר הולדתו. כשהיה בן 14 עבר לאקדמיה של מונפלייה ושיחק בקבוצת המילואים שלה. ב־2016 עבר לדיז'ון, ושיחק רק במדי קבוצת המילואים של המועדון.
ב־11 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים במיורקה, וגם שם שיחק רק במדי הקבוצה השנייה של המועדון. ביולי 2018 הושאל לליננסה מהליגה השלישית בספרד.
ב־30 באוגוסט 2019 עבר בהשאלה לריאל אוביידו ב'. ב־29 בינואר 2020 הושאל לאיביזה.
ב־14 באוגוסט 2020 חתם בסבאדל מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב־19 בספטמבר, בהפסד 2–1 לראיו ואיקאנו.
ב־2 ביולי 2021 חתם לשנתיים בריאל אוביידו, גם כן מהליגה השנייה בספרד. הוא ערך את הופעת הבכורה ב־15 באוגוסט, בתיקו 2–2 עם דפורטיבו לוגו.
קריירת מועדונים > השאלה למכבי חיפה

ב־1 ביולי 2022 הושאל למכבי חיפה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-16 ביולי נגד הפועל באר שבע במשחק אלוף האלופים בו הפסידה קבוצתו בדו-קרב פנדלים. ב-27 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל, בניצחון 1–4 על מכבי נתניה. קורנו שותף כשחקן הרכב משמעותי בקמפיין מוקדמות ליגת האלופות ותרם להעפלה של קבוצתו מכבי חיפה לשלב הבתים של ליגת האלופות 2020/2023. ב-14 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים בהפסד במחזור השני במפעל, 1-3 לפאריס סאן ז'רמן. ב-11 באוקטובר, בישל את השער הראשון בניצחון הביתי 0–2 מול יובנטוס ואף נבחר לנבחרת השבוע של מחזור 4 בשלב הבתים של ליגת האלופות, יחד עם עומר אצילי, שכבש את שני השערים.
תארים > קבוצתיים

אליפות: 2022/2023
אלוף האלופים: 2023
תארים > אישיים

נבחרת העונה בליגת העל מטעם אתר ONE וארגון שחקני ושחקניות הכדורגל: 2022/2023
הערות שוליים

↑  Pierre Cornud es nuevo jugador del CE Sabadell 20/21 | Sabadell - Web Oficial, Pierre Cornud es nuevo jugador del CE Sabadell 20/21 | Sabadell - Web Oficial (בספרדית)
↑  Pierre Cornud Signs for Real Oviedo | Real Oviedo - Web Oficial, Pierre Cornud Signs for Real Oviedo | Real Oviedo - Web Oficial (באנגלית)
↑  יגאל גולדשטיין, ‏עכשיו זה רשמי: פייר קורנו הושאל לחיפה, באתר ערוץ הספורט, 1 ביולי 2022
↑  אצילי וזהבי בפנים: ה-11 של העונה בליגת העל, באתר ONE‏, 18 במאי 2023
יובנק

| --- | --- |

מטה יובנק בשדרות רוטשילד בתל אביב
מטה יובנק בשדרות רוטשילד בתל אביב
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1934–הווה (כ־91 שנים)
 תאריך מיזוג:  2015
 חברת אם:  הבנק הבינלאומי
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  בנקאות
 מוצרים עיקריים:  בנקאות פרטית וניהול נכסים
  
 www.u-bank.net
סניף יובנק ברמת השרון
סמליל U-Bank הראשון
סמליל בנק כללי לישראל
יובנק בע"מ, המוכר במותג U-Bank, היה בנק ישראלי שהתמקד במגזרי הבנקאות הפרטית ושוק ההון. הבנק
הוקם בשנת 1934 תחת השם "בנק א"י לתועלת האשראי בע"מ". בשנת 2004 נרכש על ידי קבוצת הבנק הבינלאומי, ובשנת 2015 מוזג לתוך הבנק הבינלאומי וחדל להתקיים כאישיות משפטית נפרדת. מאז הפך הבנק לחטיבה של הבנק הבינלאומי המתמקדת בבנקאות פרטית, ניהול נכסים ושוק ההון.
היסטוריה

הבנק הוקם בשנת 1934 בבית לוין שבשדרות רוטשילד, תחת השם "בנק א"י לתועלת האשראי בע"מ". בשנת 1964 רכש בנק אוניקו את "בנק ארץ ישראל לתועלת אשראי" ושינה את שמו ל"בנק כללי לישראל". בשנת 1965 נרכש על ידי הבנקאי אדמונד אדולף דה רוטשילד, נכדו של הנדיב הידוע.
ב-1978 הבנק הונפק בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-1986 הושלמה בנייתו של בניין ייעודי לבנק שאותו תכנן האדריכל אריה פרייברגר בשדרות רוטשילד. בינואר 1997 הבנק נרכש על ידי קבוצת הבנקאות Investec מדרום אפריקה, שמו שונה ל"בנק אינווסטק-כללי בע"מ", ובשנת 2000 ל"בנק אינווסטק (ישראל) בע"מ".
בדצמבר 2004 רכש הבנק הבינלאומי את השליטה בבנק, וגם את מניות הציבור במסגרת הצעת רכש מלאה. לאחר מכן שונה שוב שם הבנק ל"יובנק בע"מ".
בראשית שנת 2013 התארגנו עובדי הבנק במסגרת ההסתדרות ופתחו במשא ומתן להסדרת יחסי עבודה קיבוציים.
ביוני 2015 פורסמה הודעה לתקשורת על כך שדירקטוריון הבנק הבינלאומי אישר את מיזוג הבנק אל תוך הבנק הבינלאומי, שבוצע ב-30 בספטמבר 2015, ובכך חדל הבנק להתקיים כישות משפטית נפרדת והפך לחטיבה של הבנק הבינלאומי המתמקדת בבנקאות פרטית ושוק ההון.
תחומי הפעילות

החל משנת 1989 עסק הבנק בבנקאות פרטית, המתמחה בלקוחות בעלי עושר פיננסי באופן בלעדי. כמו כן הבנק עסק בתחומי שוק ההון, ונחשב לאחד מחמשת הגופים המובילים בפעילות בניירות ערך בארץ. במשך השנים היו לבנק רק שלושה סניפים בירושלים, תל אביב וחיפה. ב-2007 הודיע הבנק הבינלאומי על פתיחת 12 סניפים של יובנק ללקוחות אמידים. עם מיזוג הפעילות לתוך הבנק הבינלאומי רובם נסגרו או מותגו מחדש כסניפי הבנק הבינלאומי.
חברות הבנות של הבנק הפעילו קרנות נאמנות, עסקו בחיתום, וכן סיפקו באמצעות אחת מהחברות הבנות שירותי נאמנות לכ-460 קרנות נאמנות המהוות 42% מענף קרנות הנאמנות בישראל.
הערות שוליים

↑  בנק כללי - הצלחה חלקית, באתר גלובס, 30 בינואר 2002
↑  הושלם מיזוג יובנק אל תוך הבנק-המשך, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך
↑  בית לוין באתר עיריית תל אביב
↑  "אוניקו" רכש את "בנק ארץ ישראל לתועלת אשראי", הצופה, 12 בפברואר 1964
↑  הוגדל הונו הרשום של בנק כללי לישראל", מעריב, 14 באוקטובר 1964
↑  בנק כללי לישראל עבר לקבוצת רוטשילד, קול העם, 5 באוקטובר 1965
↑  אורנה רביב, ‏הושלמה רכישת השליטה בבנק כללי על ידי אינווסטק, באתר גלובס, 1 בינואר 1997
סטלה קורין-ליבר, ‏אינווסטק, בעלת השליטה בבנק כללי, עשויה להשתלב בהתמודדות על דיסקונט, באתר גלובס, 24 במאי 1998
↑  דפנה צוקר, ‏בנק אינווסטק כללי משנה את שמו לבנק אינווסטק, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2000
↑  דפנה צוקר, ‏בינו הפתיע: הבינלאומי רוכש השליטה בבנק אינווסטק תמורת 400 מיליון שקל, באתר גלובס, 17 ביוני 2004
↑  דפנה צוקר, ‏אינווסטק השלים הצעת רכש מניות הציבור בבנק: רכש 18.17%, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2004
↑  עירית אבישר, ‏שנתיים להקמת ועד עובדים: סכסוך עבודה הוכרז ביובנק, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2014
↑  אליצפן רוזנברג, הבנק הבינלאומי ממזג את בנק פאג"י ויובנק, באתר ynet, 17 ביוני 2015
↑  בנק כללי הופך ל"בוטיק": לא רוצה לקוחות קטנים, מעריב, 13 ביולי 1989
↑  ג'ודי מלץ, ‏הסניף הולך הביתה, באתר גלובס, 29 בנובמבר 1999
↑  רם דגן, הבינלאומי עובר ללקוחות אמידים: יקים 12 סניפים של יובנק ללקוחות בעלי הון פנוי של 1.5-0.5 מ' ש', באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281894705171  VIAF: 257399152   WorldCat (עם VIAF): 257399152
ירקן (מקצוע)

חנות ירקות בסקוטלנד
חנות ירקות בשוק בסיאטל
ירקן הוא אדם העוסק במכירה קמעונאית של ירקות ופירות. ירקן עובד בחנות העוסקת אך ורק במכירת ירקות ופירות, או במחלקה העוסקת בכך במסגרת חנות מזון מקיפה יותר, כגון סופרמרקט. בשוק נמצאים פעמים רבות דוכנים רבים של ירקנים, מהם המוכרים מגוון רחב של ירקות ופירות, ומהם המתמחים בסוג מסוים (כגון פרי הדר או אבטיח).
לעיתים עוסק הירקן ברכישת הסחורה בשוק הסיטונאי והובלתה לחנותו, ולעיתים הוא רוכש את הסחורה מספקים המביאים אותה עד לחנותו. בשני המקרים עוסק הירקן בסידור הסחורה בחנותו, ובזריקת מוצרים שהתקלקלו. משך חיי המדף של ירקות ופירות קצר יחסית (יום אחד או ימים מעטים), ולכן על הירקן לדאוג לטריות הסחורה בחנותו ולתחלופה נאותה שלה (בדרך כלל בשיטת נכנס ראשון יוצא ראשון). כן עליו לתכנן בקפידה את רכש הסחורה לחנותו, משום שרכישת כמות גדולה מדי תביא להתקלקלות חלק ממנה, ורכישת כמות קטנה מדי תביא לחוסר יכולת להיענות לצורכי הלקוחות.
מחירי הירקות והפירות דינמיים ביותר, ונקבעים על ידי הירקן מדי יום, בעיקר כפונקציה של המחיר שהוא שילם תמורתם לסיטונאי. איכות הפירות משפיעה גם היא על מחירם, ומחירם של מוצרים הקרבים לסוף חיי המדף שלהם יורד, לפי שיקול דעתו של הירקן. בישראל מחיר הירקות והפירות הנרכשים נקבע בדרך כלל על-פי משקלם, ולמדידת המשקל משמשים מאזניים הנמצאים בחנות הירקות. לעיתים נקבע מחיר ליחידה (כגון ראש חסה) או לצרור (כגון צרור בצל ירוק), ללא שקילה.
רכישת פירות וירקות אצל הירקן נעשית בדרך כלל באמצעות ביקור בחנותו, ביקור המאפשר לקונה לבחור את המוצרים הנאים בעיניו ומתאימים לצרכיו. בדומה לחנויות מזון אחרות, מאפשרים גם חלק מהירקנים הזמנה של מוצרים בתקשורת (בטלפון,ובאינטרנט), אך הזמנה כזו אצל ירקן מצריכה יחסי אמון מיוחדים בין הלקוח לירקן - בעוד שבמוצרי מזון תעשייתיים אין הבדל בין שני מוצרים מאותו סוג, הרי בין ירקות יש הבדלים מבחינת איכות, גודל וטריות, כך שעל הלקוח לבטוח בירקן שיספק לו סחורה נאותה.
לעיתים מגדיל הירקן את מגוון המוצרים בחנותו, ובנוסף לירקות ופירות טריים הוא מוכר גם פירות יבשים, שימורי ירקות ופירות ותבלינים.
רכישת מקצוע זה נעשית בדרך כלל בשיטה של הכשרה תוך כדי עבודה.
בישראל

על ירקות ופירות טריים חל בישראל מע"מ בשיעור 0%, אך ירקות ופירות מעובדים חייבים במע"מ בשיעור הרגיל. על הירקן להבדיל בין שני סוגי מוצרים אלה (כאשר הוא מוכר את שני הסוגים), כדי לשלם מע"מ כחוק.
בשנת שמיטה נדרש ירקן ישראלי, המוכר לאוכלוסייה שומרת מצוות, גם למחלוקת ההלכתית בעניין מכירת ירקות ופירות בשנה זו, ולהחליט האם למכור רק תוצרת מיבול חו"ל ויבול שנה שישית, או למכור גם תוצרת על פי היתר מכירה. בהתאם להחלטתו, עליו להציג ללקוחות את המידע על התוצרת הנמכרת ואת ההכשרים המתאימים.
הערות שוליים

↑  מחירי ירקות סיטונאיים ארציים, באתר של מועצת הצמחים.
מחירי פירות, ירקות ומוצרים מן החי בשוק המקומי, באתר של משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
↑  סעיף 30(א)(13) לחוק מס ערך מוסף
הוראת פרשנות מס' 2015/6 - החבות במע"מ של מכירת פירות וירקות, באתר של רשות המסים בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00570311 
ירקן בישראל
דוכן ירקות. חלק מהמוצרים מסומנים ב"היתר" כלומר כשרים על פי היתר מכירה
חברת וולט דיסני - חבר המדינות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  9 במרץ 2006 – הווה (18 שנים)
 חברת אם:  חברת וולט דיסני
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 משרד ראשי:  מוסקבה, רוסיה
 בעלות:  חברת וולט דיסני
 ענפי תעשייה:  בידור
 מוצרים עיקריים:  בידור, תקשורת, סרטי קולנוע
 נשיא:  מרינה ז'יגאלובה-אוזקאן
 מנכ"ל:  מרינה ז'יגאלובה-אוזקאן
  
 www.WaltDisney.RU
 
חברת וולט דיסני - חבר המדינות (ברוסית: Уолт Дисней Компани СНГ, או The Walt Disney Company CIS, LLC באנגלית) היא חברה רוסית שנוסדה באפריל 2006 כחברת בת של חברת וולט דיסני, ועוסקת בהפקה והפצת סרטי קולנוע.
היסטוריה

החברה הוקמה על ידי חברת וולט דיסני בשנת 2006 ומאז אחראית באופן בלעדי על הפצת תוכני דיסני בחבר המדינות.
בשנת 2007, חברת וולט דיסני והחטיבה הרוסית של Sony Pictures Entertainment יצרו מיזם משותף של וולט דיסני ואולפני סוני בשם Walt Disney Studios Sony Pictures Releasing CIS, שנועדה להפיץ במדינות ברית המועצות לשעבר את הסרטים שהופקו על ידי סוני ודיסני. החברה מחזיקה ומפעילה את ערוץ דיסני רוסיה שבמקור תוכנן להשיק בשנת 2009, אך המשא ומתן שנוהל מול Media-One Holdings נדחה על ידי הרשויות הרוסיות והשירות הפדרלי למלחמה במונופולים.
בשנת 2011 החברה רכשה את מרבית מניות חברת UTH רוסיה שמחזיקה בבעלות על חברת ההחזקות CTC Media. חברת וולט דיסני הפיקה את סרט הקולנוע הרוסי ספר האמנים ב-2009. החברה תכננה להפיק שני סרטים חדשים בקיץ 2011, אבל בסופו של דבר הפיקה את סרטה השני הבוגאטיר האחרון ב-2017.
חטיבות

ערוץ דיסני (רוסיה)
פלייהאוס דיסני (מותג מחדש כדיסני ג'וניור, נכון לספטמבר 2013)
הפצת סרטים

Walt Disney Studios Sony Pictures Releasing‏ (WDSSPR) (הוקם בשנת 2007 בשותפות עם סרטי סוני)
הפקות מקור

ספר האמנים (2009)
אושר הוא... (2015)
הבוגאטיר האחרון (2017)
אושר הוא... חלק 2 (2019)
הבוגאטיר האחרון: שורש הרע (2020)
הבוגאטיר האחרון: שליח האופל (2021)
הערות שוליים

↑  Walt Disney channel for Russia, Broadband TV News
↑  Russian anti-monopoly body blocks Walt Disney JV
↑  The Book of Masters, Disney’s first production with Russian effects
↑  Kozlov, Vladimir (29 באפריל 2011). "Disney to Begin Production of Two Russian-Language Movies This Summer". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Disney and Russia: what next?". Broadband TV News. 24 בפברואר 2009. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Disney scraps Russian plans". Broadband TV News. 8 במאי 2009. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "MTS and Disney Sign Deal to Deliver Digital Content to Russia". Mobile TeleSystems. 7 באפריל 2010. אורכב מ-המקור ב-2011-07-26. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Disney inks Russian 3D deal". Broadband TV News. 3 בדצמבר 2010. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Disney's new man in southern EMEA". Broadband TV News. 18 בדצמבר 2008. נבדק ב-2011-05-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Disney to restart production in Russia with fantasy feature Last Hero
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 127774989   WorldCat (עם VIAF): 127774989
כישורי יתר

כישורי יתר (באנגלית: Overqualification, קרי: אוֹבֶר קְווֹלִיפיקיישן) הוא מצב בו מועמד למשרה מסוימת הוא בעל השכלה, הכשרה מקצועית וניסיון העולים בהרבה מהנדרש למשרה. המצב יכול למנוע מהמועמד להתקבל למשרה בה הוא חפץ, מכיוון שהמעסיק הפוטנציאלי רואה בו מועמד לא מתאים.
לעיתים המעסיקים רואים באנשים מוכשרי יתר כוח אדם לא מהימן, מכיוון שאנשים בעלי הכשרה רבה על המידה נוטים לעזוב לטובת משרה בדרג בכיר יותר או שכר גבוה יותר, כלומר, לשאוף ולעזוב את המשרה בתקופה קצרה. על מנת למנוע אי קבלה על סמך כישורי יתר, לעיתים מועמדים מסירים מידע לגבי הכשרתם מקורות חיים.
סיבות

לעיתים אי קבלה על סמך כישורי יתר נובעת מאפליה על רקע גיל: חברות מסוימות חוששות לקבל מועמדים מעל גיל מסוים מסיבות שונות. במדינות מסוימות קיים איסור על כל אפליה בקבלה לעבודה על רקע גילו של המועמד (לדוגמה חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה במדינת ישראל) וטענה לכישורי יתר מהווה מין דרך חוקית לפסול מועמדים מעל גיל רצוי.
לעיתים מועמדים בעל הכשרת יתר נפסלים מחשש של דרישה לשכר גבוהה מהמקובל למשרה הרצויה. לעיתים זה חשש מלקבל עובד שרואה במשרה זו שלב זמני בלבד בקריירה ומחפש קידום או עזיבה בקרוב. עובדים החשים שהכשרתם עולה על דרישות התפקיד אותו ממלאים נוטים להיות לא מרוצים מעבודתם ומהמעסיק שלהם ובעלי פוטנציאל גבוה לעזוב לטובת משרה בדרג בכיר יותר. מעסיקים מסוימים טוענים שהשמה של אדם בעל ניסיון ניהול בתפקיד שאינו ניהולי פוגעת בסביבת העבודה.
הערות שוליים

↑  איך להתקבל לעבודה כשאתם נתפסים כבעלי כישורי יתר, באתר כלכליסט, 5 במאי 2014
↑  Misrepresent the Job and Everybody Loses
↑  אורנה רודי, ‏כישורי יתר? הצחקתם אותי, אורנה רודי, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2015
↑  רמי יוסף, ‏"כישורי יתר": סיבה טובה לקבל עובד, רמי יוסף, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2018
↑  ‘Overqualified’ Is Just Another Word for Age Discrimination
↑  'Overqualified' May Be A Smokescreen
↑  The Best Way to Answer the “Aren’t You Overqualified?” Interview Question
↑  Overqualified? Taking That Job Could Stress You Out
↑  חני יעקב, מלכודת ושמה כישורי יתר: איך לזכות בכל זאת במשרה הנחשקת?, באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2017
↑  "אני? בקושי קיבלתי תעודת בגרות", באתר TheMarker‏, 16 במאי 2005
יורי קובלצ'וק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביולי 1951 (בן 73) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1974) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות (רוסיה)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית 
 
יורי ולנטינוביץ' קובלצ'וק (ברוסית: Ю́рий Валенти́нович Ковальчу́к; נולד ב-25 ביולי 1951, לנינגרד) הוא יזם ותעשיין רוסי, בעל המניות הראשי בבנק הפרטי "רוסיה". בתקופה הסובייטית עסק בעבודה מדעית ומדעית-ניהולית, היה ממנהלי המכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם אברם יופה בלנינגרד.
נכון ל-2022, מגזין פורבס העריך את הונו ב-1.3 מיליארד דולרים.
ביוגרפיה

הוא נולד במשפחתו של ההיסטוריון הסובייטי ממוצא אוקראיני ולנטין מיכאילוביץ' קובלצ'וק (1916–2013). בשנת 1974 סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטת לנינגרד. דוקטור למדעי הפיזיקה והמתמטיקה (1985). בשנים 1987–1991 היה מנהל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה.
מאז פברואר 1991 שימש כסגן יו"ר דירקטוריון איגוד המיזמים המשותפים של סנקט פטרבורג. בשנת 1991 התמנה לנשיא המרכז לטכנולוגיה ופיתוח מתקדם. בשנים אלה התקרב לאחים פורסנקו ולולדימיר פוטין. בשנת 1996 הקימו יחד את הקואופרטיב "אוזרו" שרכש דאצ'ה ליד פריאוזרסק.
מאז נובמבר 2000 כיהן כיו"ר דירקטוריון המרכז הצפוני למחקר אסטרטגי "צפון-מערב" בסנקט פטרבורג; מיוני 2005 עד יוני 2012 שימש כיו"ר דירקטוריון בנק "רוסיה". בשנת 2008, היה מעורב בהקמת "National Media Group (הכוללת את REN TV, הערוץ הראשון, הערוץ החמישי, עיתון איזווסטיה ועוד).
על פי העיתון "ודומוסטי", קובלצ'וק הוא אחד הבעלים הגדולים של נדל"ן מסחרי ברחוב טברסקאיה במוסקבה.
ב-20 במרץ 2014 הוא הוכנס לרשימת הסנקציות שארצות הברית הטילה נגד אזרחים רוסים שהיו מעורבים בסיפוח קרים. בהצהרת מחלקת האוצר האמריקני נאמר כי קובלצ'וק הוא חלק מה"חוג הפנימי" של פוטין ומשמש בתור "הקופאי האישית" שלו. גם בנק "רוסיה" שבשליטת קובלצ'וק הוכנס תחת הסנקציות והפך לגוף המשפטי היחיד שהוזכר במפורש ברשימת הסנקציות.