הפלה ובריאות הנפש
עדויות מדעיות

ביקורות סיסטמטיות של הספרות המדעית הגיעו למסקנה שאין הבדלים לטווח הרחוק בין הבריאות הנפשית של נשים שעברו הפלה מלאכותית בהשוואה לנשים שהיו בקבוצות הבקרה - שאלו היו נשים אשר נכנסו להיריון לא מתוכנן. בעוד שחלק מהמחקרים דיווחו על קורלציה סטטיסטית בין הפלה לבין בעיות נפשיות, בו זמנית גם טעו באופן שיטתי ונכשלו בשיוך הסיבה למשתנה המתערב, או, כמו בתוצאות של נשים שעברו מספר הפלות, הניבו תוצאות לא עקביות עם מחקרים אחרים. מחקרים בעלי חשיבות רבה מצאו באופן עיקבי שאין קשר מקריבין הפלה לבין בעיות הקשורות לבריאות הנפש. ניתן להסביר את המעקבים אשר נצפו בחלק מהמחקרים על ידי נסיבות חברתיות וריגשיות או בעיות נפשיות. מקרים שונים, כמו קשר ריגשי להיריון, חוסר מזל, וגישה שמרנית כלפי הפלה עשויים להיות הגורמים אשר העלו את הסבירות לחוויית רגשות שליליים.
קבוצות רפואיות ופסיכיאטריות של מומחים מצאו באופן עיקבי שהפלה לא גורמת לבעיות נפשיות. בשנת 2008, האיגוד הפסיכולוגי האמריקני סיקרה את הספרות שנוגעת להפלה ובעיות נפשיות והגיעה למסקנה שהסיכון של בעיות נפשיות בעקבות הפלה מלאכותית ראשונה, אשר התרחשה בשליש הראשוני להיריון אצל נשים בוגרות לא היה גדול יותר מאשר נשיאת היריון לא מתוכנן לשם השוואה. בעוד שהציפייה היא שהפלה עשויה להקל על הלחץ ו"לחולל מתח נוסף", הם דחו באופן מפורש את הרעיון שהפלה היא "טראומטית באופן תורשתי". בקרב הנשים שחוות בעיות נפשיות בעקבות ביצוע הפלה, האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה הגיעה למסקנה שישנו סיכוי רב יותר שאותם מקרים קשורים לגורמי סיכון קודמים. מאחר שגורמי סיכון אלו וגורמי סיכון אחרים נוספים עשויים היו להטות את תגובות הנשים לרגשות שליליות בעקבות הלידה, השיעור הגבוה יותר למחלות נפש אשר נצפה בקרב נשים עם עבר קודם להפלה היה יותר סביר להיגרם בידי גורמים אחרים מאשר ההפלה עצמה. הפנאל הבחין באי-עקביות חמורה בין התוצאות שדווחו במחקרים לגבי ההשפעה של מספר הפלות. בנוסף, אותם גורמים אשר הטו את האישה לעבור מספר הריונות לא רצויים עשויים היו להטות אותה לקשיים בהתמודדות עם בעיות נפשיות גם כן. לכן, הם החליטו לדחות את הדעה על קו אחיד ממחקרים שנגעו למספר הפלות.
לאחר מכן, בשנת 2011, המרכז הארצי לשיתוף פעולה בבריאות הנפש בבריטניה סיכם גם הוא באופן דומה כי ביצוע הפלה מלאכותית בשליש הראשון של ההיריון אינה מגדילה את הסיכון לבעיות בריאות הנפש, בהשוואה לנשיאת ההיריון הלא מתוכנן עד סופו, אם ההפלה נעשית בפעם הראשונה. כמו כן, בשנת 2018 הסיקו האקדמיות הלאומיות למדעים, הנדסה ורפואה כי הפלה אינה מובילה לדיכאון, חרדה או הפרעת דחק פוסט-טראומטית - בדצמבר 2011, הקולג' הפסיכיאטרי המלכותי של אנגליה ערך ביקורת שיטתית על מנת להבהיר את השאלה לגבי ביצוע הפלה והשפעותיה הפוגעניות על הבריאות הנפשית של נשים. הביקורת, אשר נערכה על ידי המרכז הלאומי המשותף לבריאות הנפש אשר ממומן על ידי משרד הבריאות הבריטי, הגיע למסקנה שבעוד שהריון לא רצוי עשוי להעלות את הסיכון להתרחשותן של בעיות נפשיות, מספר הנשים אשר התמודדו עם הריונות לא רצויים הוא בעל אותו ערך למסקנה הקודמת בין אם הן בחרו להמשיך בהיריון עד ללידה או שהחליטו לבצע הפלה.
יתר על כן, המכללה המלכותית למיילדות וגינקולוגים בבריטניה סיכמה גם היא את העדויות, בכך שמצאה כי הפלה אינה מגבירה את הסיכון לבעיות נפשיות בקרב נשים הנושאות הריון לא רצוי עד סופו. יתרה מזאת, שני מחקרים שנערכו על האוכלוסייה הדנית בשנת 2011 ו-2012 אשר ניתחו את הקשר בין הפלה לבין אשפוז פסיכיאטרי, מצאו כי לא נרשמה עלייה באשפוזים לאחר ביצוע הפלה מלאכותית. אולם, אותו מחקר מצא, למעשה, עלייה באשפוז הפסיכיאטרי לאחר הלידה הראשונה. נוסף לכך, סקירה שיטתית אשר בוצעה בשנת 2008 והתמקדה בספרות הרפואית בנושא הפלות ובריאות הנפש, מצאה, כי תוצאות מרבית המחקרים שבוצעו באיכות גבוהה הראו כי להפלות כמעט ואין השלכות על בריאות הנפש, בעוד שמחקרים באיכות ירודה היו בעלי סיכוי גבוה יותר לדווח על השלכות שליליות.
ישנן נשים אשר חוות רגשות שליליים לאחר ביצוע הפלה, אך בסדר גודל שונה מאשר נשים אשר רצו לבצע הפלה ולא רצו להיכנס להיריון או מנשים אשר עברו הפלה באופן טבעי. נשים אשר ביצעו הפלות עשויות לקבל תמיכה מגורמים אשר מאפשרים הפלה או ממרכזי מענה טלפוני כדוגמת Exhale או All-Options.