stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונית רובינפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בת 61 בערך) דייטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת מישיגן 
 מנחה לדוקטורט:  מנואל בלום 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (2004)  אוניברסיטת קורנל (1992)  NEC Research Laboratories (1999–2003)  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת פרינסטון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  Pritish Kamath, Krzysztof Onak, Xie Ning, Arnab Bhattacharyya, Kevin Matulef, Tugkan Batu, S. Ravikumar, Ayse Funda Ergun, Badih Ghazi 
 פרסים והוקרה:  פרס לחוקרים צעירים מאת המשרד לחקר ימי של ארצות הברית, 1993.  פרס להצטיינות בהוראה מאת ארגון ההסמכה של הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קורנל, 1995.  פרס להצטיינות בהוראה מאת המכללה להנדסה באוניברסיטת קורנל, 1996.  מענק מחקר לחוקרים מבטיחים מאת קרן סלואן, 1996.  פרס קריירה מאת הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית), 1996.
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 אלגוריתמים אקראיים, אלגוריתמים תת-ליניאריים, בדיקת תכונות מדגמית, למידה חישובית, בדיקת ליניאריות של פונקציה
 
רונית רובינפלד (נולדה בשנת 1964) היא מדענית מחשב, פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי המחשב והנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. מחקרה עוסק בתחום תורת החישוביות ומתמקד באלגוריתמים אקראיים ואלגוריתמים תת-ליניאריים.
ביוגרפיה והשכלה

רובינפלד נולדה ב-1964 באוהיו וגדלה באן ארבור, מישיגן. בילדותה, למדה בתיכון הוּרוֹן (מחזור 1981), שם לקחה חלק בנבחרת הריצת מסלול וריצת שדה. ב-1985 סיימה תואר ראשון בהנדסת חשמל והנדסת מחשבים באוניברסיטת מישיגן. ב-1990 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בהנחיית פרופ' מנואל בלום. בשנים 1990 - 1992 ביצעה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי ולאחר מכן באוניברסיטה העברית בירושלים. היא נשואה לפרופ' רן קנטי, גם הוא מדען מחשב באוניברסיטת תל אביב. יש להם שתי בנות.
קריירה

ב-1992 הצטרפה לפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קורנל בניו-יורק כפרופסור משנה וב-1998 מונתה לפרופ' חבר. ב-2004 הצטרפה כפרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל ומדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בקיימברידג'. ב-2008 קיבלה מינוי כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
מחקרה של רובינפלד מתמקד באלגוריתמים אקראיים, אלגוריתמים תת-ליניאריים, בדיקת תכונות מדגמית ולמידה חישובית. בפרט, עבודתה מתמקדת במה שניתן ללמוד על אוסף נתונים גדול על ידי דגימת חלק קטן מהמידע בו. היא הייתה שותפה לכתיבתם של מעל ל-120 מאמרים אקדמיים, אשר צוטטו באלפי מאמרים שונים. אחת מהתוצאות המרכזיות של רובינפלד ובתחום בדיקת תכונות מדגמית בכלל, היא שיטה לבדיקת ליניאריות של פונקציה, אשר פיתחה בעבודתה עם מנואל בלום ומיכאל לובי ב-1993. השיטה מאפשרת, על ידי דגימת מספר קטן של ערכי פונקציה נתונה, לקבוע בהסתברות גבוהה האם הפונקציה קרובה לפונקציה ליניארית או לא.
רובינפלד גם מילאה תפקידים במספר מעבדות מחקר בחברות שונות בתעשייה. ב-1998 שימשה כחוקרת מבקרת במעבדות המחקר של IBM אלמדן בסן חוזה (קליפורניה). בין השנים 1999 ל-2003 שימשה כחוקרת בכירה במעבדות NEC בפרינסטון וב-2004 שימשה כחוקרת במכון רדקליף לחקר המדע ב-MIT.
בנוסף לעבודתה המחקרית, היא פעילה בקהילת מדעי המחשב התאורטיים בכלל ותורת החישוביות בפרט. היא יושבת בוועדת העריכה של מספר כתבי עת מובילים בתחום תורת החישוביות ואלגוריתמים: Information and Computation (בתרגום חופשי, מידע וחישוביות), Theory of Computing Systems (תורת המערכות החישוביות) ו-Algorithmica (אלגוריתמיקה). בנוסף שימשה חברת ועדה פעילה בכנסים רבים בתחום מדעי המחשב התאורטיים. ביניהם: ACM-SIAM SODA, Random, ICALP, Complexity, COLT, FOCS, ISTCS ו-STOC.
פרסים והשגים מיוחדים

פרס לחוקרים צעירים מאת המשרד לחקר ימי של ארצות הברית, 1993.
פרס להצטיינות בהוראה מאת ארגון ההסמכה של הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קורנל, 1995.
פרס להצטיינות בהוראה מאת המכללה להנדסה באוניברסיטת קורנל, 1996.
מענק מחקר לחוקרים מבטיחים מאת קרן סלואן, 1996.
פרס קריירה מאת הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית), 1996.
ראו גם

מנואל בלום
הערות שוליים

↑  דף הבית של רובינפלד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
↑  דף הבית של רובינפלד באוניברסיטת תל אביב
↑  זמן ריצה ליניארי
1 2 3  מהתכתבות אישית עם רונית רובינפלד
1 2  כתבה על רובינפלד וקנטי ב-nrg
↑  ה דף של רובינפלד באתר classmates
↑  רשימת בוגרים נבחרים בברקלי
↑  רשימת דוקטורנטים של מנואל בלום
↑  כתבה על רובינפלד וקנטי ב-ynet
↑  דף הבית של רובינפלד באוניברסיטת קורנל
↑  רשימת פרסומים מלאה ב-dblp
↑  מאמר רובינפלד, ר. בלום, מ. לובי, מ. Self-Testing/Correcting with Applications to Numerical Problems. JCSS47: 549-595, 1993
↑  דף הבית של רובינפלד במכון רדקליף
↑  דף הכותרת של SODA'06
↑  דף הבית של Complexity 1999
↑  דף הבית של Complexity 2005
↑  דף הבית של COLT'98
↑  דף המידע של FOCS'97 ב-CSDL
↑  דף הכותרת של ה-ISTCS'97
↑  רשימת זוכי פרס להצטיינות בהוראה, אוניברסיטת קורנל
↑  רשימת זוכי פרס להצטיינות בהוראה, המכללה להנדסה באוניברסיטת קורנל
↑  רשימת זוכים בקרן סלואן
↑  רשימת זוכי פרס קריירה של הקרן הלאומית למדע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375201605171  ACM DL: 81100065202  dblp: r/RonittRubinfeld  MGP: 26869  VIAF: 3183157342841510100008   WorldCat (עם VIAF): 3183157342841510100008
צו הרחקה

צו הרחקה או צו הגנה הוא צו בו עושה בית המשפט שימוש על-מנת להגן על אדם, עסק, חברה, מוסד, גוף או הציבור הרחב. במצב של אלימות קשה במשפחה לכאורה, הטרדה, הצקה, או תקיפה מינית, לפעמים אף במצב של דיבור. צו הרחקה הוא שם שגור לכמה סוגי צווים, שמטרתם להגן על אנשים בודדים או על הציבור ככלל, על ידי הרחקת אדם המהווה להם סכנה. למעשה מדובר בכמה סוגים שונים: צו להבטחת מדור שקט ושלו בתביעת מזונות, צו הגנה למניעת אלימות במשפחה וצו למניעת הטרדה מאיימת.
קיים גם צו הרחקה ממדינת ישראל שלמרות הדמיון בשם, מטרתו שונה. צו נוסף המכונה בדרך כלל צו הרחקה הוא צו צמצום המוגדר בתקנות ההגנה.
סוגי הצווים ומקורם החוקי > צו הגנה למניעת אלימות במשפחה

צו שבסיסו החוקי בחוק למניעת אלימות במשפחה. בסעיף 3 לחוק למניעת אלימות במשפחה נקבע:
הצו הוא אמצעי חירום שנועד להעניק הגנה מיידית למי שסובל/ת מאלימות במסגרת המשפחה. את הבקשה לצו מגישים לבית המשפט לענייני משפחה או לבית משפט השלום. ניתן לקבל אותו במעמד צד אחד אך יש לקיים דיון נוסף לגביו בתוך שבעה ימים מרגע הוצאתו. הצו ניתן לתקופה מרבית של שלושה חודשים אך ניתן להאריך אותו במקרים מסוימים. עם זאת לא ניתן להאריך אותו ליותר משנה.
סוגי הצווים ומקורם החוקי > צו למניעת הטרדה

צו שבסיסו החוקי הוא חוק מניעת הטרדה מאיימת. בסעיף 4 לחוק מניעת הטרדה מאיימת נקבע:
בסעיף 5 של החוק נקבע שהצו שאותו מוציא בית המשפט יכול לכלול גם איסור "להימצא במרחק מסוים מדירת מגוריו, מרכבו, ממקום עבודתו או ממקום לימודיו של הנפגע או ממקום אחר שהנפגע נוהג להימצא בו בקביעות."
צו זה מהווה סעד לכל מי שסובל מאלימות או הטרדה ונעשה בו שימוש במקרים רבים ולא רק במקרים של אלימות בתוך המשפחה. הבקשה להוצאת הצו נעשית במעמד צד אחד אך דיון נוסף במעמד כל הצדדים צריך להיערך תוך שבעה ימים מרגע הוצאת הצו. את הבקשה ניתן להגיש בבית משפט השלום. אם מדובר במקרה של אלימות בתוך המשפחה ניתן להגיש את הבקשה בבית משפט לענייני משפחה. אם הפוגע או הנפגע הוא קטין ניתן גם לפנות לבית משפט לנוער.
סוגי הצווים ומקורם החוקי > צו להבטחת מדור שקט ושלו בתביעת מזונות

זהו שמו הרשמי של הצו המכונה בדרך כלל ובקיצור צו הרחקה. הבסיס לצו זה הוא המשפט העברי שלפיו, במסגרת זכותם לקבלת מזונות, אישה וילדיה גם זכאים למדור שקט ושליו – מקום מוגן לגור בו. כאשר בן הזוג ו/או האב הוא אלים כלפי בני המשפחה הוא פוגע בזכותם זו ולכן ניתן להרחיק אותו מהם על מנת שהם יזכו למדור שליו.
מדובר בצו שהוא אמצעי קיצוני יותר מהקודמים: בעוד הם מוגבלים בזמן, צו זה יכול להינתן גם ללא הגבלת זמן (אם כי בתי המשפט מעדיפים להגביל גם אותו בזמן). צו זה אינו יכול להינתן במעמד צד אחד והוא מהווה סעד קבוע לעומת הצווים האחרים שמהווים סעד זמני. כדי שיוצא צו שכזה צריכים להתקיים התנאים הבאים:
סוגי הצווים ומקורם החוקי > צו הרחקה ממדינת ישראל

צו שמשתייך לתחום אחר מהצווים שתוארו עד כאן. צו זה מוגדר בסעיף 13 לחוק הכניסה לישראל, תשי"ב-1952:
הגוף הממונה על הוצאת צווי הרחקה מסוג זה הוא מטה זרוע ההרחקה ברשות האוכלוסין וההגירה שבמשרד הפנים. מי שקיבל צו הרחקה יושם במשמורת עד שיורחק מהארץ אלא אם כן ניתן לאשר את שחרורו בתנאים מגבילים. לשם כך יוצא צו משמורת הנמצא תחת פיקוח משפטי של בתי הדין לפיקוח משמורת במשרד המשפטים. לפי החוק, מרגע שהמורחק מקבל את הצו לידיו יש להמתין שלושה ימים לפני שהצו יוצא לפועל, אלא אם כן מי שקיבל את הצו מסכים לעזוב את המדינה עוד קודם לכן. במקרים שבהם מתעורר בכך צורך, ניתן לעכב את ביצוע הצו לתקופה של עד 14 ימים ואף להאריך את התקופה בגלל סיבות הומניטאריות.
סוגי הצווים ומקורם החוקי > צו הרחקה מנהלי

שם מקובל לצו הגבלה הניתן לפי תקנות ההגנה בידי מפקד צבאי בשטחים שבשליטת צה"ל. לפי תקנות ההגנה החלות בשטחים אלה רשאי מפקד צבאי מוסמך להוציא צווים מניעתיים - המכונים צווי צמצום - כאשר הוא סבור "כי נחוץ או מועיל ליתן את הצו לשם הבטחת שלומו של הציבור, הגנתה של ישראל, קיומו של הסדר הציבורי או דיכויים של התקוממות, מרד או מהומה" (סעיף 108 לתקנות ההגנה (שעת חרום)). הצו מאפשר למפקד המוסמך להורות למעשה על הרחקתו של אדם ממקום מסוים, גם אם מדובר במקום מגוריו, לתקופה בלתי מוגבלת. ניתן לערער על הצו בפני בית משפט צבאי ואף בפני בג"ץ אך זאת בכפוף למגבלות שונות. אחת מהן היא חוסר האפשרות להיחשף למידע המוגדר סודי, גם אם יש לו נגיעה להגנה על זכויותיו של האדם שכנגדו הוצא הצו. כתוצאה מכך אין למי שהוצא כנגדו הצו את האפשרות להתנגד לו בהליך הוגן.
שימוש לרעה בצווי הרחקה במסגרת תהליכים משפטיים

צו הרחקה מכל סוג שהוא מהווה פגיעה בזכויות האדם שכנגדו מוצא הצו. פגיעה זו מוצדקת על ידי הצורך להגן על אנשים אחרים או על הציבור בכללותו. עם זאת יש המבקרים את השימוש בצווים שכאלה בגלל הפגיעה הלא מידתית בזכויותיו של מי שכנגדו הוצא הצו. במקרים מסוימים אף נעשה שימוש לרעה בצווים הללו על ידי מבקשי הצו.
המקרים הנפוצים שבהם נעשה שימוש לרעה בצווי הרחקה לסוגיהם השונים מתרחשים במהלך סכסוכים משפטיים כאשר אחד מהצדדים מבקש הוצאת צו הרחקה כנגד הצד השני כדי לפגוע בו במסגרת ההליכים. הדבר מוכר בעיקר במשפטי גירושין שבהם אישה מבקשת הוצאת צו כנגד בן זוגה כדי להציג אותו כאלים או כמסוכן. היקף התופעה איננו ידוע ונתון לפרשנות שונה על ידי מקורות שונים. בעוד שישנם אלה הטוענים שהיקף הבעיה הוא גדול והיא נפוצה ישנם גם רבים הטוענים שאף על פי שישנם מקרים של תלונות שווא הם מעטים ואינם שכיחים ובתי המשפט מוסמכים לטפל בהם ולתת להם מענה. המצב הקיים הוא שנשים רבות חשופות לאלימות ותלונותיהן אינן תמיד מטופלות על ידי הגורמים המוסמכים.
החוק למניעת הטרדה מאיימת נדרש לבעיה זו וקובע (בסעיף 9 לחוק) ש:
סעיף זהה מופיע גם בחוק למניעת אלימות במשפחה (סעיף 11).
בהתאם לכך היו מספר מקרים שבהם שופטים אכן פסקו פיצויים במקרה של תלונות שווא שהובילו להוצאת צו הרחקה.
ראו גם

אלימות במשפחה
חוק הכניסה לישראל
לקריאה נוספת

גלי רון, צווי הרחקה במשפט האזרחי, הוצאת נבו, 2019.
הערות שוליים

↑  אלימות במשפחה באתר האגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים.
↑  השופטת א' פרוקצ'יה כפי שהיא מצוטטת בפסק הדין של השופט י' שפירא.
↑  בתי הדין למשמורת באתר משרד המשפטים.
↑  צווי הרחקה מנהליים פוגעים בזכויות אדם ובהליך הוגן, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל.
↑  צווי הרחקה למתנחלים – אמצעי פסול להתמודדות עם מפרי חוק, באתר בצלם.
↑  למה לנשים קל יותר להגיש תלונות שווא נגד גברים?, אתר nrg.
↑  אלימות כלפי נשים –  ריכוז נתונים לשנת 2013, דו"ח שהוגש לוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.
↑  מערכת PsakDin, תלונת שווא על הבעל תעלה לאישה 40 אלף ש', באתר ynet, 2 במרץ 2014
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
מאיה דאובר

מאיה דאובר בחוף עלמה, אלופת ישראל בגלישת גלים, הבעלים של MAYASURF
מאיה מצביעה על רשימת הישגיה
מאיה דאובר (נולדה ב-11 באוגוסט 1973) היא גולשת גלים ישראלית מקצוענית הראשונה בישראל. 20 שנה ברציפות (2007-1987) אלופת ישראל בגלישת גלים, פעמיים סגנית אלופת אירופה בגלישת גלים ובשיאה דורגה במקום חמישי בעולם. היא מדריכת גלישת גלים, ומנהלת בית ספר לגלישה.
ביוגרפיה

מאיה דאובר גדלה במושב מכמורת ליד חוף הים, בתם של שרי ודני דאובר, מורים במקצועם, ואחותם של הגר ואמיר. כבר בילדותה התוודעה לספורט גלישת גלים והושפעה מאחיה, אמיר, שהשתתף בתחרויות גלישה מקצועיות. מגיל 10 היא החלה להתאמן באופן יום יומי ומגיל 14 החלה להתחרות באליפויות אירופה ואליפויות העולם בהן ייצגה את ישראל. בשנות ה-80 נחשב עיסוק בענף גלישת גלים כמקצוע "גברי", לכן היו מעט נערות ונשים שעסקו בו בארץ. כל זה האט את קצב התקדמותה, אך לא מנע ממנה להצליח בתחום.
על מנת להתקדם בצורה מקצועית נדרשה דאובר לגלוש בחופים אחרים, המפורסמים בתחום גלישת הגלים, בשל גובה הגלים ועוצמתם, דבר שאינו קיים בחופי ישראל וכן להתאמן עם טובי הגולשות והגולשים בעולם. היא התאמנה בעצמה וללא מאמן מקצועי, בשל תקציב נמוך וחוסר תמיכה ראויה מהמדינה. הוריה נדרשו לשאת ברוב הוצאות התחרויות ומימון הציוד. את השירות הצבאי העבירה בתפקיד של מקפלת מצנחים בבסיס תל נוף, דבר שאיפשר לה להתאמן ולגלוש כשרצתה.
ביוגרפיה > קריירת גלישת גלים

בגיל 12 הגיעה דאובר לחוף בית ינאי ליד מושב מכמורת, שם הרבתה לגלוש. שמעון דוייב, שהיה בזמנו מנכ"ל ארגון גולשי הגלים בישראל, ראה אותה גולשת והזמין אותה להשתתף באליפות ישראל בגלישה שעד אותה העת לא התחרו בה נשים. האליפות התקיימה בחוף הילטון בתל אביב, וזו הייתה הפעם הראשונה שהתקיים מקצה לנשים, בהשתתפות 5 גולשות וללא קטגוריה של גיל. למרות היותה המתחרה הצעירה ביותר היא זכתה במדליית זהב. מאותה תחרות היא התחילה לגלוש ולהתחרות בתחרויות מקצועיות. מגיל 13 התחילה להתחרות בתחרויות בחו"ל. בשנת 1987 היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בגלישת גלים שנערכה באירלנד. שנה לאחר מכן, היא סיימה במקום 11 באליפות העולם שנערכה בפוארטו ריקו. שנה לאחר מכן, היא זכתה במדליית כסף באליפות אירופה בגלישת גלים. בשנת 1992 היא סיימה במקום 9 באליפות העולם שנערכה בצרפת. בשנת 1995 היא זכתה שוב במדליית כסף באליפות אירופה. בשנת 1996 היא זכתה במדליית זהב באליפות הפתוחה של קליפורניה בחוף הנטינגטון ושנה לאחר מכן, היא סיימה במקום חמישי בסבב תחרויות עולמי שנערכו באוסטרליה, יפן, דרום אפריקה וארצות הברית (קליפורניה והוואי) ובכך הייתה לגולשת גלים הישראלית הראשונה והיחידה עד כה שהתקבלה והתחרתה בסבב הגלישה העולמי יוקרתי זה. בשנת 1999 היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בפורטוגל.
תארים והישגים

דאובר זכתה 20 שנה ברציפות (2007-1987) באליפות ישראל בגלישת גלים
דאובר זכתה פעמיים במדליית כסף באליפות אירופה בגלישת גלים (1989, 1995) ופעמיים במדליית ארד באליפות אירופה בגלישת גלים (אירלנד 1987, פורטוגל 1999)
דאובר סיימה במקום 9 באליפות העולם שנערכה בצרפת (1992) ובמקום 11 באליפות העולם שנערכה בפוארטו ריקו (1988).
בית ספר MAYASURF

בשנת 2010 הקימו דאובר ודלית חכים את בית הספר מאיהסרף (MAYASURF), בחוף עלמה בפארק צ'ארלס קלור בתל אביב. זהו בית הספר לגלישה היחידי בישראל, המתמחה בלימוד גלישת גלים לנשים, במיוחד לנשים בגילאים 25+. התמחות זו באה לידי ביטוי, בשיטת הלימוד המותאמת לנשים, אקלים חברתי וליווי רגשי ממוקדי נשים. מקום חשוב מוקדש להכלה של החשש והפחד איתם מגיעות הנשים ופריצת מחסומים רגשיים אלו. לאורך כל תהליך לימוד הגלישה, עוברות הנשים תהליכי העצמה אישית, ומחזקות ומחזירות לעצמן את הביטחון ביכולתן הפיזית והמנטאלית.
הערות שוליים

↑  ארגון גולשי הגלים בישראל
↑  ASP World Tour – The Association of Surfing Professionals
↑  ISA - International Surfing Association
סמנתה ליוטווייט

| --- | --- |

סמנתה ליוטווייט בתמונה שהפיץ האינטרפול תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 בדצמבר 1983 (בת 41) בנברידג', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Samantha Louise Lewthwaite 
 השכלה:  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון  The Grange School 
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 בן או בת זוג:  Germaine Lindsay (אוקטובר 2002–?) 
 
סמנתה לואיז ליוטווייט (באנגלית: Samantha Louise Lewthwaite;‏ נולדה ב-5 בדצמבר 1983) הידועה גם כשראפייה ליוטווייט ובכינויה "האלמנה הלבנה", היא אחת החשודות בטרור המבוקשות ביותר בעולם.
ביוגרפיה

נולדה לאנדרו ואליזבת (לבית אלן) ליוטווייט, בבנברידג', שבמחוז דאון, צפון אירלנד. בילדותה עברה המשפחה להתגורר באיילסברי, בירת מחוז בקינגהאמשייר בדרום מזרח אנגליה. היא אלמנתו של המחבל המתאבד ממוצא ג'מייקני ג'רמיין לינדזי, שפוצץ עצמו במהלך סדרת פיגועי הטרור ברכבת התחתית של לונדון. היא הכירה אותו בשנת 2000 בגיל 17, התאסלמה ושינתה את שמה לשראפייה, והם נישאו כעבור שלוש שנים. לאחר הפיגוע בלונדון, טענה ליוטווייט כי לא ידעה דבר על פעילותו, וגינתה את מעשהו.
במאי 2014 דיווחו סוכנויות הידיעות כי ליוטווייט נישאה בשלישית, לשייח' חסן מועלם איבראהים, מנהיג ארגון א-שבאב.
פעילות טרור

ליוטווייט מיוחסת מעורבות במספר רב של אירועי טרור, במסגרת ארגוני טרור אסלאמים רדיקליים כמו ארגון א-שבאב הסומלי. על פי אחד הדיווחים, הייתה ליוטווייט מעורבת בהכשרת מחבלות מתאבדות במחנות אימונים של ארגון א-שבאב בסומליה.
בין היתר מיוחסת לה מעורבות בפיגוע בקניון וסטגייט בניירובי בשנת 2013. היא נמלטה מידי המשטרה בקניה, שעצרה אותה באשמת החזקת חומרי נפץ וקשירת קשר לביצוע פשע, והוצא נגדה צו מעצר של האינטרפול על מנת להסגירה.
בספטמבר 2014 דיווח העיתון הבריטי "דיילי מירור" כי ליוטווייט שוהה בסוריה ומאמנת שם מחבלים מתאבדים של ארגון דאעש.
ביולי 2018 פורסם כי גורמי מודיעין חושדים כי ליוטווייט אימנה מתאבדים לבצע פיגועים בחופי הרחצה באירופה.
במדיה

בסדרה הפושעים המבוקשים ביותר בעולם, אחד הפרקים מדבר על פשעיה של ליוטווייט ועל כך שהיא אחת מהפושעות המבוקשות ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  הטרוריסטית "האלמנה הלבנה" נישאה שוב, באתר nrg‏, 27.05.14.
↑  אלי לאון, "האלמנה הלבנה": הבריטית בת ה-29 מאחורי הפיגוע בקניה, באתר ישראל היום, 23 בספטמבר 2013.
↑  הכתבה באתר העיתון מירור.
↑  יענקי פרבר, "האלמנה הלבנה" שמאיימת להחריב את חופשת הקיץ, באתר בחדרי חרדים, ‏ד' אב תשע"ח
מתאו רנצי

מָתֶּאוֹ רֶנצִי (באיטלקית: Matteo Renzi; נולד ב-11 בינואר 1975) הוא פוליטיקאי ומדינאי איטלקי שכיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 2014–2016. לשעבר ראש עיריית פירנצה והמזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית, מפלגת השמאל - מרכז הגדולה באיטליה. מכנים אותו לעיתים בתואר "טוני בלייר האיטלקי". ב-5 בדצמבר 2016, לאחר שנחל תבוסה במשאל העם שנערך במדינה, הודיע רנצי על התפטרותו. לאחר התפטרותו המשיך להנהיג את המפלגה הדמוקרטית עד 2018.
קורות חיים > ראשית חייו וקריירה פוליטית מוקדמת

מתאו רנצי נולד בפירנצה בשנת 1975 כילד השני, מתוך ארבעה ילדים, לטיציאנו רנצי, מי שהיה חבר מועצת רינייאנו סול'ארנו (Rignano sull'Arno) בין השנים 1985 ל-1990 מטעם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית, וללאורה בובולי, וגדל ברינייאנו סול'ארנו.
למד בבית ספר תיכון בפירנצה, וכמו כן השלים לימודי משפטים באוניברסיטת פירנצה ב-1999.
רנצי הצטרף למפלגת העם האיטלקית ב-1996 והיה למזכיר המפלגה בפירנצה ב-1999. לאחר מכן נבחר לנשיא מחוז פירנצה ב-2004 לאחר שגרף 59% מהקולות בבחירות המחוזיות.
לאחר חמש שנות כהונה כנשיא המחוז הוא הכריז על התמודדותו לתפקיד ראש עיריית פירנצה בבחירות המוניציפליות וביוני 2009, משהצטרף למפלגה הדמוקרטית האיטלקית, ניצח בבחירות לראשות העיר עם 48% מהקולות לעומת 32% ליריבו, ג'ובאני גאלי, כדורגלן בעבר וחבר מפלגת החירות הפופוליסטית. רנצי החליף בתפקיד ראש העיר את לאונרדו דומניקי, שכיהן כראש העיר מאז 1999.
הפופולריות שלו גאתה, ובספטמבר 2012 הודיע כי ירוץ בבחירות הפנימיות לראשות המפלגה הדמוקרטית, זאת כדי לעמוד בראש קואליציית המרכז-שמאל בבחירות הכלליות ב-2013, ברם הוא הפסיד בבחירות לפייר לואיג'י ברסאני, שניצח עם 61% לעומת 39% שהשיג רנצי.
קורות חיים > בראשות המפלגה הדמוקרטית

לאחר התפטרות פייר לואיג'י ברסאני מראשות המפלגה הדמוקרטית באפריל 2013, רנצי התמודד שוב בבחירות לראשות המפלגה, הפעם ניצח וזכה ל-68% מהקולות לעומת יריביו ג'יאני קופרלו, עם 18% וז'וספה ציבאטי עם 14%. הוא מונה למזכיר המפלגה החדש ולמועמד המועדף על קואליציית המרכז-שמאל לתפקיד ראש ממשלת איטליה.
ב-30 באפריל 2017, לאחר שניצח בבחירות המקדימות שב להנהיג את המפלגה הדמוקרטית, המרכיבה את ממשלת איטליה ותמך בממשלתו של פאולו ג'נטילוני.
קורות חיים > בראשות המפלגה הדמוקרטית > ראש הממשלה

במהלך ינואר ופברואר 2014 עלה שמו של רנצי כמועמד רציני להחליף את אנריקו לטה בראשות הממשלה. רנצי החל לתקוף ביתר שאת את מדיניותו הכלכלית של לטה וקרא לו להתפטר כדי לאפשר הקמת ממשלה חדשה וב-14 בפברואר הגיש אנריקו לטה את התפטרותו לנשיא איטליה, ג'ורג'ו נפוליטנו. ב-17 בפברואר רנצי זומן לארמון קווירינאלה לקבל מידי הנשיא נפוליטנו את מפתחות הרכבת הממשלה החדשה באיטליה לאחר התפטרותו של ראש הממשלה המכהן אנריקו לטה מתפקידו. ב-21 בפברואר 2014 הציג את ממשלתו בת 16 השרים ולמחרת הושבע רנצי לראש ממשלה והחל את כהונתו. במהלך כהונתו הבטיח להנהיג רפורמות ולפעול נגד הפשע המאורגן. ב-11 במרץ בית הנבחרים האיטלקי אישר את חוק רפורמת הבחירות שהציע רנצי, חוק שיאפשר לערוך רפורמה במערך הבחירות ובמבנה הסנאט האיטלקי.
רנצי מכונה "מפרק הגרוטאות" (Il Rottamatore) על שם התנועה הפוליטית שהקים לפני כמה שנים, שנועדה להילחם בכוחות הישנים והרקובים בפוליטיקה האיטלקית, ובניגוד לעמדת חבריו למפלגה, הוא פועל להוביל רפורמה לשינוי שיטת הממשל במטרה לסלק את המפלגות הקטנות מהזירה לטובת יצירת מערכת דו-גושית.
ב-5 בדצמבר 2016, לאחר שנחל תבוסה במשאל העם שנערך במדינה, הודיע רנצי על התפטרותו. רנצי הוא שהוביל את משאל העם במטרה להביא לשינויים בחוקת איטליה.
קורות חיים > לאחר ראשות הממשלה

בבחירות 2018 קואליציית השמאל-מרכז, בראשותו, התרסקה עם 22%. לאחר הבחירות הסיעה נשארה באופוזיציה ורנצי סיים את תפקידו כמזכיר המפלגה הדמוקרטית. הוקמה קואליציה של תנועת חמשת הכוכבים עם מפלגת הליגה הצפונית.
באוגוסט 2019, מפלגתו ותנועת חמשת הכוכבים הסכימו על קואליציה חדשה. זאת לאחר שהליגה הצפונית פירקה את הקואליציה הקודמת. בספטמבר 2019 פרש מהמפלגה הדמוקרטית והקים את מפלגת "איטליה ויוה". בתחילת 2021, אחרי שמפלגת "איטליה ויוה" פרשה מהקואליציה, הוקמה ממשלה אשר כללה את רוב הסיעות בבית הנבחרים, כולל "איטליה ויוה".
קורות חיים > יחסו לישראל

יחסו של רנצי כלפי מדינת ישראל הוא חיובי בדרך כלל. שרת החוץ בממשלתו, פדריקה מוגריני ביקרה בישראל בראשיתו של מבצע צוק איתן, סיירה באשדוד, הביעה דאגה לנוכח הפגיעה בתושבים פלסטינים בעזה, אך לא דרשה מישראל לעצור את המבצע באופן מיידי. רנצי עצמו אמר שהוא מתנגד להכרה במדינה פלסטינית לפני חתימה על הסכם עם ישראל. הוא גם סבור שהבעיה העיקרית במזרח התיכון היא החימוש הגרעיני של האיראנים, והביע פעמים רבות את קרבתו לעם היהודי ולמדינת ישראל.
קורות חיים > חייו האישיים

מתאו רנצי נשוי משנת 1999 לאנייסה לנדיני, מורה בבית ספר תיכון, ולהם שני בנים ובת.
הערות שוליים

↑  Italy’s ‘Tony Blair’... but can Premier-in-waiting Matteo Renzi deliver on his youthful promise?‎, אינדפנדנט (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, רגל חדשה למגף: בן 39 יקים ממשלה באיטליה, באתר ynet, 17 בפברואר 2014
↑  הכירו: ראש העירייה בן ה-39 שעשוי להפוך בקרוב לראש ממשלת איטליה, באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2014
↑  גל"צ: מתאו רנצי הוא ראש ממשלה השלישי באיטליה בתוך שנה
↑   סביונה מאנה, הדרך לממשלת איטליה עוברת דרך ברלוסקוני, באתר הארץ, 16 בפברואר 2014
↑  סוכנויות הידיעות, יותר צעירה ונשית: ממשלת איטליה החדשה, באתר ynet, 23 בפברואר 2014
↑  פרצופה של איטליה: שרות בנות 33
↑  שי אילן, החזון של ראש ממשלת איטליה החדש, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2014
↑  ראש ממשלת איטליה הכריז מלחמה על המאפיה
↑  אסף אוני, ‏איטליה בדרך לממשלה חדשה; "סלביני עשה את טעות העשור", באתר גלובס, 29 באוגוסט 2019
↑    ראש ממשלת איטליה לשעבר הכריז על מפץ בקואליציה מעורערת ממילא, בעיתון מקור ראשון, 22 בספטמבר 2019, כ"ב באלול ה'תשע"ט
↑  הסקרים מחמיאים לסלביני, ואיטליה בדרך לבחירות, באתר ynet, 8 באוגוסט 2019
↑  איטליה: מריו דראגי הושבע לראש ממשלה, באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2021
↑  יוסי בר, הפוליטיקאי הצעיר שכובש את האיטלקים, באתר nrg‏, 15 בדצמבר 2013
| ראשי ממשלת איטליה |
| --- | --- | --- |
| ממלכת איטליה | קמילו בנסו די קאבור • בטינו ריקאסולי • אורבנו רטאצי • לואיג'י קרלו פאריני • מרקו מינגטי • אלפונסו פררו לה מרמורה • בטינו ריקאסולי • אורבנו רטאצי • לואיג'י פדריקו מנבראה • ג'ובאני לנצה • מרקו מינגטי • אגוסטינו דפרטיס • בנדטו צ'ארולי • אגוסטינו דפרטיס • בנדטו צ'ארולי • אגוסטינו דפרטיס • פרנצ'סקו קריספי • אנטוניו סטראבה • ג'ובאני ג'וליטי • פרנצ'סקו קריספי • אנטוניו סטראבה • לואיג'י פלוקס • ג'וזפה סראצ'ו • ג'וזפה צנארדלי • ג'ובאני ג'וליטי • תומזו טיטוני • אלסנדרו פורטיס • סידני סונינו • ג'ובאני ג'וליטי • סידני סונינו • לואיג'י לוצאטי • ג'ובאני ג'וליטי • אנטוניו סלנדרה • פאולו בוזלי • ויטוריו אמנואלה אורלנדו • פרנצ'סקו סבריו ניטי • ג'ובאני ג'וליטי • איוונואה בונומי • לואיג'י פאקטה • בניטו מוסוליני • פייטרו באדוליו • איוונואה בונומי • פרוצ'ו פארי • אלצ'ידה דה גספרי |    |
| הרפובליקה האיטלקית | אלצ'ידה דה גספרי • ג'וזפה פלה • אמינטורה פנפאני • מריו שלבה • אנטוניו סניי • אדונה צולי • אמינטורה פנפאני • אנטוניו סניי • פרננדו טמברוני • אמינטורה פנפאני • ג'ובאני לאונה • אלדו מורו • ג'ובאני לאונה • מריאנו רומור • אמיליו קולומבו • ג'וליו אנדראוטי • מריאנו רומור • אלדו מורו • ג'וליו אנדראוטי • פרנצ'סקו קוסיגה • ארנלדו פורלאני • ג'ובאני ספאדוליני • אמינטורה פנפאני • בטינו קרקסי • אמינטורה פנפאני • ג'ובאני גוריה • צ'יריאקו דה מיטה • ג'וליו אנדראוטי • ג'וליאנו אמאטי • קרלו אזליו צ'אמפי • סילביו ברלוסקוני • למברטו דיני • רומנו פרודי • מאסימו ד'אלמה • ג'וליאנו אמאטו • סילביו ברלוסקוני • רומנו פרודי • סילביו ברלוסקוני • מריו מונטי • אנריקו לטה • מתאו רנצי • פאולו ג'נטילוני • ג'וזפה קונטה • מריו דראגי • ג'ורג'ה מלוני |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810561986105606  BIBSYS: 15028343  BNE: XX5522383  BnF: cb17063162x (data)  GND: 13347514X  ICCU: LO1V377718  ISNI: 0000 0000 5659 1453  LCCN: n2009069008  NKC: jo20191054524  SUDOC: 132621657  VIAF: 81172321   WorldCat (עם VIAF): 81172321 
רנצי בעת הצגת הממשלה החדשה, פברואר 2014
רנצי בפגישה עם חסן רוחני ועם עלי ח'אמנאי באיראן, אפריל 2016
רוברט קובאלק

רוברט קוּבָאלֶק (בפולנית: Kuwałek;‏ 1966 - 5 ביוני 2014) היה היסטוריון פולני שעסק בעיקר בחקר הקהילה היהודית בלובלין ותהליך השמדתה בשואה. הועסק כחוקר במוזיאון המדינה במיידנק, הקים וניהל את מוזיאון ההנצחה בבלז'ץ.