stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מראה קרה
שימושים

כמה מהמצלמות הדיגיטליות המוקדמות שתוכננו לצילום באור נראה, כמו Associated Press NC2000 ו-Nikon Coolpix 950, היו רגישות בצורה יוצאת דופן לקרינת אינפרא אדומה, ונטו לייצר צבעים שגויים בגלל זיהום של קרינה בתחום התת-אדום. דווקא בגלל הרגישות הזו, ניתן להשתמש במצלמות אלו לצילום תת-אדום על ידי הכנסת מראה קרה למסלול ההדמיה, לרוב על ידי הרכבת המסנן בחזית העדשה. בשיטה זו, האור הנראה יוחזר חזרה ולא יגיע לגלאי ורק (או בעיקר) קרינת תת-אדום תעבור ותיקלט בו ליצירת התמונה.
גם מצלמות דיגיטליות חדשות יותר רגישות לתת אדום הקרוב, באורכי גל עד 1200 מיקרון. ברובן מותקן פילטר הצמוד לגלאי ומתפקד כמראה חמה: מחזיר את תחום התת-אדום (והעל סגול) ומעביר רק את התחום הנראה, זאת על מנת לספק צבעים נאמנים למקור. במרבית המצלמות ישנה העברה שיורית גבוהה מספיק של תחום התת-אדום כך שאפשר עדיין לצלם בתת-אדום על ידי התקנת מסנן מראה קרה בחזית העדשה, שיעביר את התת-אדום הקרוב ויחסום את התחום הנראה, יחד עם צילום בחשיפה ארוכה.
ראו גם

מראה
מראה חמה
ניקוי אופטיקה מדויקת
הערות שוליים

1 2 3  Melentijevic, Ilija (2015-03-04). "What is Infrared Photography?". Kolari Vision (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-05.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תומאס קטרון

תומאס בנטון קטרון (באנגלית: Thomas Benton Catron‏; 6 באוקטובר 1840 – 15 במאי 1921) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שהיה בעל השפעה על הקמת מדינת ניו מקסיקו, וכיהן כאחד הסנאטורים הראשונים שלה בארצות הברית. לקטרון יש תומכים אבל אויבים תיארו אותו כ"תופס קרקעות חמדן ופוליטיקו חסר רחמים".
קטרון היה יליד מיזורי ובוגר אוניברסיטת מיזורי. הוא היה יוצא צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית. לאחר המלחמה, הוא עבר לטריטוריית ניו מקסיקו, שם למד ספרדית, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין. הוא היה רפובליקני למרות שרוב תושבי הדרום היו דמוקרטים, ועד מהרה הטביע קטרון את חותמו הן במשפט והן בפוליטיקה, כולל כהונה כתובע מחוז, התובע הכללי הטריטוריאלי (1869–1872), ותובע ארצות הברית לניו מקסיקו (1872–1878). מאוחר יותר כיהן במועצה הטריטוריאלית של ניו מקסיקו (1884, 1888, 1889), כנציג הטריטוריאלי לקונגרס (1895–1897), נשיא לשכת עורכי הדין של ניו מקסיקו (1895), וראש עיריית סנטה פה (1906–1908).
בנוסף לעיסוק בעריכת דין, היה קטרון חבר בטבעת סנטה פה של עורכי דין בולטים, פוליטיקאים וספקולנטים בקרקעות. הוא השתמש בידע שלו על מענקי הקרקע הספרדים והמקסיקנים של ניו מקסיקו כדי לרכוש קרקע ממתיישבים היספנים שאינם מכירים את החוק האנגלי ואת השפה האנגלית, ולעיתים קרובות אפילו לא היה מודע לכך שהבעלות שלהם על האדמה שבה הם חיו אותגרה. הוא צבר את התואר ליותר מ-3,000,000 acres (12,000 קמ"ר, מה שהופך אותו אולי לבעל הקרקע הגדול ביותר בארצות הברית. כאשר ניו מקסיקו השיגה מעמד של מדינה, בית המחוקקים בחר בקטרון כאחד מהסנאטורים הראשונים של המדינה. הוא כיהן מ-1912 עד 1916, והיה מועמד לבחירה מחדש ב-1916, אולם לא נבחר בבחירות. הוא מת בסנטה פה, ונקבר בבית הקברות פיירוויו של סנטה פה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קטרון נולד ליד לקסינגטון, מיזורי, ב-6 באוקטובר 1840, בנם של והיה ג'ון קטרון ומרי (פלטשר) קטרון, ונקרא על שמו של הסנאטור ממיזורי תומאס הארט בנטון. אבותיו היגרו מגרמניה לווירג'יניה בשנת 1765. הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים של לקסינגטון ובמכללת הבונים החופשיים בלקסינגטון. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מיזורי בשנת 1860.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הצטרף קטרון לצבא הקונפדרציה, שירת בסוללת היירם מ. בלדסו, יחידה בפיקודו של סטרלינג פרייס. קטרון השתתף בקרבות קרתגו, וילסון קריק, לקסינגטון השני ופי רידג'. בסוף המלחמה היה קטרון לוטננט ראשון ופיקד על סוללת מיזורי ה-3. בשלבים האחרונים של המלחמה שירת במהלך הלחימה בטנסי, אלבמה ומיסיסיפי, לפני שנכנע במיסיסיפי בתום המלחמה כחלק מפקודתו של ריצ'רד טיילור.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת האזרחים

קטרון חזר למיזורי לאחר המלחמה והחל ללמוד משפטים. בשנת 1866 הוא עבר לטריטוריית ניו מקסיקו, התגורר בלאס קרוסס לפני שהתיישב במסילה. הוא נסע לניו מקסיקו עם שני מטענים של קמח, אותם מכר כדי לממן את לימודי המשפטים שלו, וספר דקדוק ספרדי, שבו השתמש כדי להתחיל ללמוד את השפה. (עד מהרה הוא למד את השפה בכך שהוא חי בקהילות דוברות ספרדית ודיבר רק ספרדית.) קטרון השלים את לימודי המשפטים שלו והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1867.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בניגוד לרוב תושבי הדרום שתמכו בקונפדרציה, קטרון היה רפובליקני. כמעט ברגע שהחל לעסוק בעריכת דין מונה קטרון לתובע המחוזי של המחוז השיפוטי השלישי (כיום מחוז דוניה אנה), וכיהן עד 1868.
בשנת 1869 הוא מונה לתובע הכללי של טריטוריית ניו מקסיקו. בשנת 1872 הוא מונה ליועץ המשפטי של ארצות הברית עבור מחוז ניו מקסיקו, תפקיד שהחזיק בעבר שותפו למשפטים, עמיתו למלחמת האזרחים ועמיתו הרפובליקני סטיבן בנטון אלקינס, שנבחר לקונגרס. קטרון שימש כפרקליט ארצות הברית עד 1878.
בזמן שכיהן כפרקליט ארצות הברית קטרון עבר לסנטה פה. ב-1884 נבחר קטרון למועצה הטריטוריאלית של ניו מקסיקו, והוא כיהן שוב ב-1888 וב-1890. בשנת 1892 התמודד קטרון ללא הצלחה עבור תפקיד הנציג לקונגרס. הוא התמודד שוב ב-1894 וניצח, וכיהן בקדנציה אחת מ-4 במרץ 1895 עד 3 במרץ 1897. מ-1895 עד 1896 היה קטרון נשיא לשכת עורכי הדין בניו מקסיקו. הוא היה מועמד לא מוצלח לבחירה מחדש לקונגרס ב-1896, וכיהן שוב במועצה הטריטוריאלית ב-1899 וב-1905.
ביוגרפיה > רכישת קרקע

כעורך דין שמכיר את המורכבויות של מענקי קרקע מקסיקניים ישנים, קטרון השיג עניין או בעלות ברורה על 34 מענקים בהיקף כולל של 3,000,000 acre (12,000 קילומטרים רבועים). כחבר בקבוצת ספסרי הקרקע המכונה "סנטה פה רינג", הוא הפך ב-1894 לבעל האדמות הגדול ביותר בארצות הברית.
לאחר סיפוח ניו מקסיקו בשנת 1848, ארצות הברית דרשה כי מענקי קרקע ספרדיים ומקסיקנים "יאושרו" על ידי בתי המשפט והקונגרס בארצות הברית. תובעים היספנים לקרקעות במענקי הקרקע לעיתים קרובות לא דיברו אנגלית והיו חשדנים ולא הכירו את מערכת המשפט האמריקאית - כל כך שונה מההיספאנית. רבים מהתובעים היו עניים ולא יכלו להמשיך בהליך המשפטי הארוך והיקר של קבלת אישור תביעה. יתרה מכך, לסוקרים הכלליים שמונו על ידי ארצות הברית היה ידע מועט בשיטות ובמנהגי הקרקע ההיספניים. "המצב היה בשל להונאה. התוצאות היו "מענקים גדולים בבעלות ספקולנטים אושרו בטעות; מענקים אחרים שהיו צריכים להיות מאושרים לא אושרו... [ו]... כמה מענקים תקפים אושרו, אבל לאנשים הלא נכונים. "טבעת סנטה פה של עורכי דין ופוליטיקאים, לעיתים קרובות בליגה עם הסוקרים הכלליים, ניצלה לרעה את מערכת השיפוט לטובתם האישית.
בין הרכישות של קרטון היו 600,000 אקר (2,400 קמ"ר) מענק קרקע Tierra Amarilla. המחלוקות על בעלות נמשכו במאה ה-21 והתפרצו לאלימות לפחות בהזדמנות אחת, פשיטה על בית המשפט של מחוז ריו אריבה ב-1967 על ידי רייס טיג'רינה וטוענים היספנים להענקת קרקעות.
ביוגרפיה > סנאטור ארצות הברית

קטרון היה תומך מוקדם של מדינת ניו מקסיקו, ובתחילת שנות ה-1900 הקים את המפלגה הרפובליקנית הטריטוריאלית כדי לעודד רפובליקנים ברמה הלאומית לקבלתה של ניו מקסיקו לאיחוד.
כאשר ניו מקסיקו התקבלה כמדינה ה-47 ב-1912, בית המחוקקים של מדינת ניו מקסיקו בחר בקטרון כאחד הסנאטורים הראשונים של המדינה. קטרון זכה ב"טווח הארוך" (ארבע שנים), בעוד אלברט ב. פול זכה ב"טווח הקצר" (שנה אחת). קטרון נכנס לתפקיד ב-27 במרץ 1912.
כדי לזכות בבחירות לסנאט, כרת קטרון ברית אישית עם סתיו (מאוחר יותר היה מעורב בשערוריית טיפוט דום), והבטיח שכל אחד מהם ייבחר. ברית זו התנגדה למקסיקנים חדשים בעלי מורשת ספרדית, שקיוו שאחד משלהם יהפוך לסנאטור.
בתחילת הקריירה שלו בסנאט כיהן קטרון כיו"ר הוועדה להוצאות במחלקת הפנים. ב-1916 הוא הועמד לבחירה מחדש, אך הפסיד את המועמדות הרפובליקנית לפרנק א. האבל. האבל המשיך והפסיד בבחירות הכלליות לאנדריוס א. ג'ונס.
לאחר שעזב את הסנאט חזר קטרון לסנטה פה, שם חידש את עריכת הדין והאינטרסים העסקיים שלו, וכיהן בתפקידים מקומיים כולל נשיא מועצת החינוך.
קטרון הוזכר כמועמד לסנאט ב-1918 אם פול לא התמודד לבחירה מחדש, אך פול החליט להתמודד, קיבל את המועמדות הרפובליקנית וזכה בקדנציה נוספת.
ביוגרפיה > פרישה, מוות וקבורה

לאחר שעזב את הסנאט, קטרון ניסה ללא הצלחה לקבל מינוי לשגריר בצ'ילה. בפרישה המשיך קטרון להתגורר בסנטה פה. הוא מת בסנטה פה, ניו מקסיקו ב-15 במאי 1921, ונקבר במאוזוליאום בבית הקברות פיירוויו.
משפחתו

בשנת 1887 נשא קטרון לאישה את ג'וליה אנה וולץ (28 במרץ 1857 – 8 בנובמבר 1909), ילידת אוהיו. היא התגוררה במנקטו, מינסוטה, הייתה בוגרת אוברלין קולג', ולימדה בבית ספר כשפגשה את קטרון. נולדו להם חמישה ילדים, ארבעה מהם חיו עד לבגרות: ג'ון וולץ; צ'ארלס כריסטופר; תומאס בנטון השני; ופלטשר ארתור.
הערות שוליים

↑  "History: Land Grants". Albuquerque Historical Society. נבדק ב-14 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Prieskop, Victoria. "Fresh Dispute over Historic New Mexico Land Grant". Courthouse News. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4240 4688  LCCN: n93085259  SNAC: w66h4t26  US Congress: C000253  VIAF: 1686109   WorldCat (עם VIAF): 1686109 
ג'וליה אנה וולץ
That That

"That That" (בעברית: "זה זה") הוא שיר של הזמר הדרום קוריאני סיי והראפר הדרום קוריאני שוגה מ-BTS מתוך אלבום האולפן השמיני של סיי Psy 9th (אנ'). השיר נכתב והופק על ידי סיי ושוגה ושוחרר להורדה דיגיטלית והזרמת מוזיקה ב-29 באפריל 2022 דרך P ניישן (אנ'), כסינגל המוביל של האלבום.
רקע ויציאה

ב-26 באפריל 2022, "That That", הוכרז כסינגל המוביל לאלבום האולפן השמיני של סיי, Psy 9th (אנ'). השיר נכתב והופק על ידי סיי ושוגה. המיקס (אנ') נעשה על ידי טוני מזראטי (אנ'), בעוד שהמאסטרינג נעשה על ידי כריס גררינגר (אנ') מסטרלינג סאונד (אנ').
השיר שוחרר להורדה דיגיטלית והזרמת מוזיקה דרך P ניישן (אנ') ב-29 באפריל 2022.
וידאו קליפ

הקליפ של "That That" צולם על חוף חולי באינצ'ון באמצע מרץ. לדברי סיי, מזג האוויר היה קר וגשום וגרם לקשיים במהלך הצילומים, לאחר שהחול נעשה בוצי וגרם לרגליהם לשקוע באדמה. הוא זכה ליותר מ-30 מיליון צפיות תוך 24 שעות מרגע יציאתו ו-100 מיליון צפיות תוך שבוע מהשחרור.
ביקורת

"That That" דורג במקום ה-20 ברשימת 25 שירי הקיי-פופ הטובים ביותר לשנת 2022 של בילבורד ובמקום ה-10 ברשימת 10 הוצאות הקיי-פופ הטובות ביותר לשנת 2022 של פריז מאץ' (אנ').
שבחים

| שם הטקס | שנה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי המוזיקה של ג'יני (אנ') | 2022 (אנ') | שיר השנה | מועמדות |
| פרסי MAMA | 2022 (אנ') | שיתוף הפעולה הטוב ביותר (אנ') | זכייה |
| פרסי MAMA | 2022 (אנ') | הריקוד הטוב ביותר - סולו (אנ') | זכייה |
| פרסי MAMA | 2022 (אנ') | שיר השנה (אנ') | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של מלון (אנ') | 2022 (אנ') | שיר השנה (אנ') | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של סירקל צ'ארט (אנ') | 2023 | מוזיקה דיגיטלית גלובלית - אפריל | מועמדות |
| פרסי דיסק הזהב (אנ') | 2023 | בונסאנג דיגיטלי | זכייה |
| תוכנית | תאריך |
| --- | --- |
שואו צ'אמפיון (אנ'): 11 במאי 2022
שואו צ'אמפיון (אנ'): 18 במאי 2022
אינקיגאיו (אנ'): 15 במאי 2022
אינקיגאיו (אנ'): 22 במאי 2022
אינקיגאיו (אנ'): 29 במאי 2022
אם קאונטדאון: 19 במאי 2022
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 21 במאי 2022
תארים

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| דרום קוריאה דרום קוריאה (KMCA) | פלטינה | 100,000,000‡ |
‡ נתוני סטרימינג מבוססים על הסמכה בלבד.
הבחירות ללוק סבהה (1999)

הבחירות ללוק סבהה ב-1999 התקיימו בחמישה פעימות מ-5 בספטמבר ועד ל-3 באוקטובר. בבחירות אלו נקבע הרכבו של הלוק סבהה השלושה עשר.
בבחירות ניצחה הברית הדמוקרטית הלאומית בהובלת מפלגת מפלגת העם ההודית, שזכתה יחד ב-269 מושבים, שיחד עם 29 מושבים של מפלגת טלוגו דזאם, שהודיעה על תמיכתה במפלגת העם בלא לחבור לברית הדמוקרטית הלאומית, הביאו אותה אל מעבר ל-272 מושבים הנדרשים לרוב. המפלגות זכו יחד ב-40.8% מהקולות, והייתה זו הפעם הראשונה מהבחירות ללוק סבהה ב-1984 בה הייתה תוצאה מובהקת בבחירות. הניצחון הוביל להשבעתו של אטאל ביהארי ואג'פאיי לראש ממשלת הודו בשלישית, והוא היה לראש הממשלה הראשון שלא מטעם הקונגרס לכהן כהונה מלאה. התוצאות הובילו לתום חוסר היציבות הפוליטית שנמשכה מהבחירות ללוק סבהה ב-1996.
מבחינת הקונגרס הלאומי ההודי, היו תוצאות בחירות אלו התוצאות הגרועות ביותר מאז עצמאות הודו, כשהמפלגה זוכה ב-114 מושבים בלבד.
רקע

הבחירות ללוק סבהה נערכות אחת לחמש שנים, אלא אם כן הלוק סבהה מפוזר קודם לכן. הבחירות הקודמות לוק סבהה התקיימו בפברואר 1998, וכהונתו הייתה תמה בנסיבות רגילות בפברואר 2003. לאחר הבחירות הקימה מפלגת העם ההודית ממשלת קואליציה על ידי הברית הדמוקרטית הלאומית, ברית מפלגות שבראשותה. הקואליציה נפלה לאחר שאנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית, שהייתה חברה בקואליציה, ממישה את איומיה והצביעה נגד בהצעת אי-אמון שהתקיימה באפריל 1999, לאחר שממשלת הודו סירבה לפזר את ממשלת טאמיל נאדו שנשלטה בידי דראווידה מונטרה קזגאם ולבטל אישומים בשחיתות נגד מנהיגת המפלגה, ג'. ג'איאלאליתה. מנהיגת האופוזיציה סוניה גנדי לא הצליחה לגבש רוב להקמת ממשלה חליפית, ונשיא הודו ק. ר. נאראיאנאן פיזר את הלוק סבהה זמן קצר לאחר ההצבעה, כראש הממשלה אטאל ביהארי ואג'פאיי ממשיך לכהן כראש ממשלת מעבר.
מפלגת העם ההודית עמדה התמודדה לבחירות בראשות הברית הדמוקרטית הלאומית, קואליציית מפלגות שהוקמה על ידה לקראת הבחירות הקודמות ללוק סבהה ב-1998, שכללה עשרים וארבע מפלגות. מספר מפלגות נוספות הבטיחו את תמיכתן למפלגה לאחר הבחירות, בלא להצטרף לברית. הקונגרס נמנעה מלבקש את תמיכתן של מפלגות אחרות, מתוך חתירה להקמת ממשלה ללא קואליציה, כדרכה בעבר. המפלגה קיבלה את תמיכתם של שתי מפלגות: אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית בטמיל נאדו וראשטריה ג'נטה דאל בביהאר. נתמכה בידי מספר קטן יותר של מפלגות, ללא מבנה פורמלי. הייתה גם "החזית השלישית", שלא הגיעה לכדי יציבות של ממש, שכללה מפלגות שמאל, בעיקר המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית), מספר פלגים של הג'נטה דאל ומפלגות אזוריות. מפלגת בהוג'אן סמג' התמודדה ללא תמיכה במפלגות אחרות.
מועמדותה של סוניה גנדי, שנבחרה למזכירת הקונגרס לאחר תבוסת המפלגה ב-1998, הייתה נושא בבחירות, עקב מוצאה האיטלקי. בתוך הקונגרס הדבר הוביל לפרישת מספר מנהיגים, בהם שארד פאוור, שהקימו את מפלגת הקונגרס הלאומית. הנושא שימש מקור לקמפיין של מפלגת העם ההודית, שהנגידה בין סוניה ה"וינדשי" (זרה) לוואג'פאיי ה"סוואדשי" (בן הארץ). המפלגה העמידה את סושמה סוואראג', אחת מהנשים הבולטות במפלגה, כמתחרה לגנדי במחוז בחירה בקרנאטקה, אחד משני מחוזות בחירה מהם התמודדה גנדי.
הבחירות נערכו מספר חודשים לאחר תום מלחמת קרגיל, שנחשבה לניצחון צבאי הודי, דבר שסייע למפלגת העם ההודית ולוואג'פאיי.
ההצבעה נוהלה על ידי ועדת הבחירות של הודו, ובעקבות היקפה הגדול נוהלה בחמישה פעימות: 5 בספטמבר, 11 בספטמבר, 18 בספטמבר, 25 בספטמבר ו-3 באוקטובר. תוצאות הבחירות הוכרזו ב-6 באוקטובר.
במקביל לבחירות הארציות התקיימו בחירות לאספה המחוקקת של מהאראשטרה, האספה המחוקקת של אנדרה פרדש והאספה המחוקקת של קרנאטקה.
בבחירות השתתפו שבעה מפלגות בעלות מעמד מפלגה לאומית, שתי מפלגות בעלות מעמד אזורי, ו-457 מפלגות חסרות מעמד רשמי. כ-4,000 מועמדים התמודדו בבחירות.
תוצאות הבחירות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | מושבים | קולות | אחוזים | שינוי |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי | 114 | 103,120,330 | 28.30% | 27 |
|  | מפלגת העם ההודית | 182 | 86,562,209 | 23.75% |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) | 33 | 19,695,767 | 5.40% | 1 |
|  | בהוג'אן סמג' | 14 | 15,175,845 | 4.16% | 8  |
|  | מפלגת סמג'וואדי | 26 | 13,717,021 | 3.76% | 7  |
|  | טלוגו דזאם | 29 | 13,297,370 | 3.65% | 17 |
|  | ג'נטה דאל (מאוחדת) | 21 | 11,282,084 | 3.10% |  |
|  | ראשטריה ג'נטה דאל | 7 | 10,150,492 | 2.79% | 10 |
|  | טרינמול קונגרס | 8 | 9,363,785 | 2.57% | 1  |
|  | מפלגת הקונגרס הלאומית | 8 | 8,260,311 | 2.27% | חדש |
|  | אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית | 10 | 7,046,953 | 1.93% | 8  |
|  | דראווידה מונטרה קזגאם | 12 | 6,298,832 | 1.73% | 6  |
|  | שיוו סנה | 15 | 5,672,412 | 1.56% | 9  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו | 4 | 5,395,119 | 1.48% | 5  |
|  | ביג'ו ג'נטה דאל | 10 | 4,378,536 | 1.20% | 1 |
|  | ג'נטה דאל (חילונית) | 1 | 3,332,702 | 0.91% |  |
|  | שירומאני אקאלי דאל | 2 | 2,502,949 | 0.69% | 6  |
|  | פטאלי מקאל קטצ'י | 5 | 2,377,741 | 0.65% | 1  |
|  | טמיל מניאלה קונגרס | 0 | 2,058,636 | 0.56% | 3  |
|  | לוק דאל ההודית הלאומית | 5 | 2,002,700 | 0.55% |  |
|  | מרמולרצ'י דראווידה מונטרה קזגאם | 4 | 1,620,527 | 0.44% | 1  |
|  | המפלגה סוציאליסטית המהפכנית | 3 | 1,500,817 | 0.41% | 2  |
|  | ראשטריה לוק דאל | 2 | 1,364,030 | 0.37% |  |
|  | גוש הקדמה הכלל הודי | 2 | 1,288,060 | 0.35% |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לנינסטית) שחרור | 1 | 1,220,698 | 0.33% | 1  |
|  | אסום ג'אנה פרישד | 0 | 1,182,061 | 0.32% |  |
|  | הליגה המוסלמית של מדינת קרלה | 2 | 833,562 | 0.23% |  |
|  | אקהיל בהרטיה לוקטנקריק קונגרס | 2 | 818,713 | 0.22% |  |
|  | בהרקיה בהוג'אן מהסנג | 1 | 692,559 | 0.19% |  |
|  | הוועדה הלאומית של ג'מו וקשמיר | 4 | 454,481 | 0.12% | 1  |
|  | כל הודו מג'ילס-א-איתאהדול מוסלמין | 1 | 448,165 | 0.12% |  |
|  | MGR אנה דראווידה מונטרה קזגאם | 1 | 396,216 | 0.11% |  |
|  | קרלה קונגרס | 1 | 365,313 | 0.10% | 1  |
|  | קרלה קונגרס (M) | 1 | 357,402 | 0.10% |  |
|  | שירומאני אקאלי דאל (סימרנג'יט סינג מאן) | 1 | 298,846 | 0.08% |  |
|  | מפלגת סמג'וואדי ג'נטה (ראשטריה) | 1 | 297,337 | 0.08% |  |
|  | מפלגת האיכרים והעובדים של הודו | 1 | 282,583 | 0.08% |  |
|  | הימאצ'ל ויקאס קונגרס | 1 | 264,002 | 0.07% |  |
|  | מפלגת הקונגרס של מדינת מניפור | 1 | 222,417 | 0.06% |  |
|  | החזית הדמוקרטית של סיקים | 1 | 107,828 | 0.03% |  |
| 129 מפלגות נוספות | 129 מפלגות נוספות | 0 |  |  |  |
|  | עצמאיים | 6 | 9,996,386 | 2.74% |  |
| שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | 2 | – |  |  |
| סך הכל | סך הכל | 545 | 364,437,294 | 100.00 |  |
ברמת המדינות, מפלגת העם ההודית נחלשה באוטר פרדש, בה הצליחה לזכות רק ב-29 מושבים לעומת 57 בהם זכתה בבחירות הקודמות, בעקבות התפיסה השלילית כלפי ביצועיה של ממשלת המדינה שבשליטת המפלגה. הקונגרס, שנמחקה בבחירות הקודמות במדינה, הצליחה לזכות ב-10 מושבים, וזכתה להצלחה גם בפנג'אב וקרנאטקה.
לאחר הבחירות

בעקבות תוצאות הבחירות, הושבע אטאל ביהארי ואג'פאיי לראשות ממשלת הודו בשלישית ב-13 באוקטובר 1999.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Bob Hardgrave, The 1999 Indian Parliamentary Elections and the New BJP-led Coalition Government, Asian Studies, The University of Texas at Austin, 1999
↑  Dolly Chingakham, End of BJP-AIADMK alliance: History of their tumultuous relationship, India Today, ‏26 בספטמבר 2023
סיירות המערכה מסדרת ארזאץ יורק

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת מערכה
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני
 דגל הצי:  הצי הקיסרי הגרמני
 סדרה קודמת:  סיירות המערכה מסדרת מקנזן
 סדרה עוקבת:  סיירות המערכה מסדרת O
 אוניות בסדרה:  ארזאץ יורק   ארזאץ גנייזנאו   ארזאץ שרנהורסט
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  AG Vulcan Stettin 
 תחילת הבנייה:  1915
 אחריתה:  בוטלו
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 33,500 טון, מקסימלי: 38,000 טון
 אורך:  227.8 מטר
 רוחב:  30.4 מטר
 שוקע:  9.3 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  27.3 קשרים
 גודל הצוות:  1,127 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  10,200 ק"מ במהירות 14 קשר
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 90,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  טורבינות קיטור
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון 100–300 מ"מ   מגדל הניווט 300 מ"מ   צריחי תותחים 270 מ"מ   סיפון 30–80 מ"מ
 חימוש:  שמונה תותחים SK/L50 בקוטר 15 אינץ' (381 מ"מ)   12 תותחים SK/L45 בקוטר 5.9 אינץ' (150 מ"מ)   8 תותחים SK/L45 3.5 אינץ' (88 מ"מ)   שלושה צינורות טורפדו 24 אינץ' (60 ס"מ)
 
סיירות המערכה מסדרת ארזאץ יורק (בגרמנית: Ersatz Yorck) הייתה קבוצה של שלוש סיירות מערכה שהוזמנו אך לא הושלמו עבור הצי הקיסרי הגרמני ב-1916. שלוש האוניות הוזמנו במקור כתוספות לסדרת מקנזן, אך התפתחויות בחו"ל, במיוחד סדרת רינואון הבריטית, הובילו לתכנון מחדש של אוניות הצי. השינוי העיקרי היה הגדלת הסוללה הראשית משמונה תותחי 35 סנטימטרים (14 אינץ') לשמונה תותחי 38 סנטימטרים (15 אינץ'). העבודה על האונייה הראשונה כבר החלה בזמן שהצי החליט לתכנן מחדש את האוניות, כך שצוות התכנון היה מוגבל על ידי הצורך להשתמש בחומר שכבר הורכב.
השם נגזר מכך שהאונייה שהונחה נועדה כתחליף (בגרמנית: ersatz) עבור הסיירת המשוריינת יורק, שאבדה ממוקשים ב-1914, והיא הוזמנה תחת השם הזמני ארזאץ יורק. שתי האוניות האחרות, ארזאץ גנייזנאו, וארזאץ שרנהורסט, נחשבו כמחליפות לסיירות המשוריינות גנייזנאו ושרנהורסט, שהוטבעו בקרב איי פוקלנד, גם כן ב-1914.
כמו סדרת מקנזן, העבודה על שלוש האוניות מסדרת ארזאץ יורק גם מעולם לא הסתיימה. זה נבע בעיקר משינוי סדרי העדיפויות של הבנייה בזמן המלחמה; צוללות נחשבו חשובות יותר למאמץ המלחמתי של גרמניה מאוחר יותר במלחמה, ולכן העבודה על סוגים אחרים של אוניות הואטה או הופסקה על הסף. האונייה המובילה, ארזאץ יורק, הייתה כלי השיט היחיד מבין השלושה שהחלו בבנייתה, אם כי היו לה יותר משנתיים מהסיום עד שהעבודה ננטשה. האונייה נגרטה על הממשה והמכונות שהורכבו עבור ארזאץ גנייזנאו הותקן בארבע הצוללות מסדרת U-151 הראשונות. אף על פי כן, העבודה שהושקעה בתכנון ארזאץ יורק לא היה מאמץ מבוזבז; כאשר צוות התכנון החל לעבוד על אוניות המערכה מסדרת שרנהורסט בשנות ה-30, הם השתמשו בתוכניות של ארזאץ יורק כנקודת מוצא.
תכנון

במהלך תהליך התכנון מחדש, שר ביקש שהאוניות החדשות יגבירו את החימוש, השריון והמהירות בהשוואה לארבעת סיירות המערכה מסדרת מקנזן הראשונות, אבל בגלל האילוצים שהוטלו, ניתן היה להגדיל רק את החימוש, והיה צריך להפחית מעט את שריון הסיפון ואת המהירות כדי לשמור על ההדחק. ההדחק עלה בכ-2,500 טון בהשוואה לסדרת מקנזן, עם כ-1,000 טון של הגידול הזה כתוצאה מתותחי ה-38 ס"מ הכבדים יותר. האורך והשוקע הוגדלו גם כדי למנוע מהמהירות של האוניות לרדת יותר מדי. מכיוון שמערכות ההנעה של האוניות כבר הוזמנו, הן נשמרו זהות למעשה לסדרת מקנזן המקורית, אם כי סידורים פנימיים מחדש אפשרו לדוודים לפלוט לתוך ארובה אחת גדולה ולא לשתי ארובות של כמו בסדרת מקנזן, דבר אשר הקנה מספר יתרונות. אלו כללו הפחתה משמעותית בהפרעות העשן לחלקי התצפית ומקום נוסף להזזת תורן החצובה אחורה יותר, מה שהפחית את הסיכון לנפילת התורן על מגדל הניווט במקרה של נזקי קרב והגדיל את שדה הראייה מעמדת התצפית העילית.
תכנון > מאפיינים כלליים

אוניות הסדרה היו הרחבה של סדרת מקנזן הקודמת. הם היו באורך 227.8 מטרים (747 רגל 5 אינץ') בקו המים, בהשוואה ל-223 מטרים (731 רגל 8 אינץ') באוניות הקודמות. האוניות היו עם אותו רוחב כמו הכלים הקודמים, 30.4 מטרים (99 רגל 9 אינץ'), ואותו שוקע מקסימלי של 9.3 מטרים (30 רגל 6 אינץ'). האוניות תוכננו להיות בעלות הדחק של 33,500 טון (33,000 טון ארוך) בתפוסה סטנדרטית ועד 38,000 טון (37,000 טון ארוך) במעמס מלא. גופי האוניות היו אמורות להיות בנויים עם מסגרות פלדה אורכיות כשהציפוי החיצוני ממוסמר. הגופים חולקו לשמונה עשר תאים אטומים למים. צוות האונייה היה אמור להיות מורכב מ-47 קצינים ו-1,180 מלחים.
תכנון > הנעה

כמו כל סיירות המערכה הגרמניות שנבנו, האוניות מסדרת ארזאץ יורק היו מצוידות בארבע סטים של טורבינות קיטור של פארסונס, שכל אחת מהן הניעה מדחף בעל 3 להבים שהיה בקוטר 4.2 מטרים (13 רגל 9 אינץ'). הטורבינות הונעו בקיטור שסופק על ידי 24 דוודים על בסיס פחם של שולץ-ת'ורניקרופט ו-8 דוודים על בסיס נפט של שולץ-תורניקרופט. ארזאץ יורק וארזאץ גנייזנאו נועדו להשתמש בתמסורת נוזלית של Föttinger עבור הטורבינות שלהם, בעוד הטורבינות של ארזאץ שרנהורסט שמרו על הילוכים עם הנעה ישירה. האוניות היו אמורות לקבל חשמל באמצעות גנרטורים של דיזל. אוניות הסדרה נועדו להרכיב זוג הגאים זה לצד זה להיגוי.
תחנת הכוח דורגה ב-90,000 כוחות סוס (67,000 קילוואט) ו-295 סיבובים לדקה, זהה לסדרת מקנזן הקודמת. גודלם המעט גדול יותר הפחית במידת מה את מהירותם, מ-28 קשרים (52 קמ"ש) של סדרת מקנזן עד 27.3 קשרים (50.6 קמ"ש) עבור הכלים החדשים. האוניות תוכננו לאחסן 850 טון של פחם ו-250 טון של נפט במחסני דלק שתוכננו במיוחד. עם זאת, שטחי גוף האונייה בין מחיצת הטורפדו לדופן החיצונית של האונייה שימשו גם לאחסון דלק. שטח נוסף זה סיפק סכום מוגדל של 4,000 טון של פחם ו-2,000 טון של נפט. עם מלאי דלק, על פי הערכות, האוניות היו מסוגלות להפליג לטווח של 5,500 מיילים ימיים (10,200 ק"מ) במהירות שיוט של 14 קשרים (26 קמ"ש).