stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד פרוסט

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1939 Tenterden, קנט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 באוגוסט 2013 (בגיל 74) MS Queen Elizabeth, ברמודה 
 מקום קבורה:  פינת המשוררים 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  קולג' גונוויל וקאיוס  St Hugh's School, Woodhall Spa  Howard School  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מעסיק:  BBC 
 בן או בת זוג:  לין פרדריק (25 בינואר 1981–18 ביוני 1982) Carina Fitzalan-Howard (19 במרץ 1983–31 באוגוסט 2013) 
 צאצאים:  Miles Frost, Wilfred Frost, George Frost 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית (1970)  International Emmy Founders Award (2009)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סאסקס (1994)  פרס באפט"א למפעל חיים (2005)  Knight Bachelor (1993)  פרס שטייגר  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 
סר דייוויד פרוסט (באנגלית: David Paradine Frost‏; 7 באפריל 1939 - 31 באוגוסט 2013) היה עיתונאי, סופר, קומיקאי, איש תקשורת ומארח טלוויזיה אנגלי, שנודע בזכות ראיונותיו עם אישים בכירים, ובפרט בשל ראיון מפורסם שקיים עם ריצ'רד ניקסון ב-1977.
ביוגרפיה

בשנות ה-60 ערך פרוסט ראיון נדיר עם הפושע הנאצי באלדור פון שיראך, לאחר שזה השתחרר ממאסר. בשנת 1972 שוחח טלפונית עם היועץ לביטחון לאומי ומזכיר המדינה של ארצות הברית דאז, הנרי קיסינג'ר. בשנת 1977 ראיין את ריצ'רד ניקסון בראיון יוצא דופן, שעובד לימים למחזה ולסרט ("פרוסט/ניקסון"). בינואר 1980, היה מהאחרונים לראיין את מוחמד רזא פהלווי, שאה איראן האחרון. הראיון שודר ב-17 בינואר ברשת ABC. מ-1987 ל-2008 הגיש את התוכנית "דרך חור המנעול" בין השנים 1993 ל-2006 הגיש את התוכנית "ארוחת בוקר עם פרוסט". ב-2007 התדיין עם מנהיג לוב מועמר קדאפי. ביוני 2010 הגיש ב-BBC תוכנית תיעודית על הסאטירה. מנובמבר 2006 עד 2012 הגיש את התוכנית "דייוויד פרוסט על העולם" ב"אל ג'זירה" בגרסתה האנגלית. החל מ-2012 הגיש את התוכנית "ריאיון עם פרוסט".
פרוסט מת בגיל 74 מהתקף לב, על סיפונה של ספינת התענוגות "המלכה אליזבת", אשר שימש כדוברה. בין מספידיו דייוויד קמרון.
הישגים בולטים

פרוסט היה האדם היחיד שראיין את כל ראשי ממשלת בריטניה מ-1964 עד 2010: הרולד וילסון, אדוארד הית', ג'יימס קלהאן, מרגרט תאצ'ר, ג'ון מייג'ור, טוני בלייר, גורדון בראון ודייוויד קמרון, ואת כל נשיאי ארצות הברית מ-1969 עד 2008: ריצ'רד ניקסון, ג'רלד פורד, ג'ימי קרטר, רונלד רייגן, ג'ורג' בוש האב, ביל קלינטון וג'ורג' בוש הבן.
גיגול

גיגול (מאנגלית:‏ To google) הוא חיפוש מידע באינטרנט באמצעות גוגל (מנוע חיפוש), ולעיתים גם חיפוש במנוע חיפוש אחר, כדוגמת בינג או Yahoo!.
הפועל "To google" הוא תחדיש שנוצר עקב הפופולריות של מנוע החיפוש של חברת "גוגל". ארגון הלשון האמריקאי העניק לפועל זה את התואר "המילה השימושית ביותר" בשנת 2002, ובשנת 2006 הוא נוסף למילון האנגלי של אוקספורד ולמילונים נוספים בשפה האנגלית. בראשית המאה ה-21 הפועל עבר לעברית בצורה "לגגל".
השימוש המתועד הראשון בביטוי נעשה ב-8 ביולי 1998 על ידי לארי פייג', אחד ממייסדי חברת "גוגל", ששלח הודעת דואר אלקטרוני לרשימת נמענים ובה נכתב "Have fun and keep googling!" ("תהנו ותמשיכו לגגל!"). השימוש הראשון המתועד בביטוי בטלוויזיה האמריקאית היה בפרק של הסדרה "באפי ציידת הערפדים" מ-15 באוקטובר 2002, בו ווילו שאל את באפי "האם כבר גיגלת אותה?"
חברת גוגל מניאה משתמשים משימוש נרחב בביטוי, בפרט כאשר נעשה בו שימוש כמילה נרדפת לחיפוש כללי באינטרנט, מחשש שמא הביטוי "גוגל" יהפוך לשם גנרי ויפגע במוניטין ובסמל המסחרי של החברה. בשנת 2002 חברת "גוגל" פנתה מספר פעמים לאתרי אינטרנט פופולריים וביקשה מהם להימנע משימוש בפועל זה. בשנת 2003 אתר העיתון "וושינגטון פוסט" קיבל מכתב רשמי מעורכי הדין של "גוגל", ובו מתוארות דרכים "נאותות" ו"בלתי נאותות" לשימוש בפועל "לגגל". לבסוף, בשנת 2006 פנתה חברת "גוגל" לציבור הרחב בבקשה הבאה: ”אנא השתמשו במילה "לגגל" רק כאשר נעשה שימוש במנוע החיפוש של "גוגל" ובשאר שירותי החברה.”
מהפועל "לגגל" נגזרו מילים ומונחים נוספים, שהבולט בהם הוא ungoogleable, מונח שמשמעותו הוא מידע שלא ניתן למצוא בקלות באמצעות מנועי חיפוש באינטרנט. בשנת 2013 הציעה האקדמיה ללשון השוודית להוסיף גרסה שוודית של מונח זה ("ogooglebar") לרשימת התחדישים בשפה השוודית, אך חברת "גוגל" התנגדה לכך, מכיוון שהביטוי לא התייחס ספציפית לחיפוש במנוע החיפוש של "גוגל". אי לכך החליטה האקדמיה להסיר את המילה מהרשימה, על מנת להימנע מעימות משפטי עם החברה.
הערות שוליים

↑  ניב ליליאן, גוגל מאיימת: אסור להשתמש בפועל "לגגל", באתר nana10‏, 15 באוגוסט 2006.
↑  ויטה קיירס, גוגל נגד שבדיה: הקרב על המילה, באתר ynet, 27 במרץ 2013.
גמר ליגת האלופות 2000

גמר ליגת האלופות 2000 התקיים בסטאד דה פראנס בסן דני, צרפת ב-24 במאי 2000, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת 1999/2000 היא ריאל מדריד הספרדית, שניצחה במשחק את בת ארצה ולנסיה בתוצאה 0-3. לראשונה בהיסטוריה, נערך משחק גמר ליגת אלופות או גביע אירופה לאלופות בהשתתפות שתי קבוצות מאותה מדינה.
ריאל מדריד זכתה בתואר בפעם השמינית בתולדותיה, בהופעתה ה-11 במשחק הגמר. בכך, שיפרה את מעמדה כשיאנית הזכיות במפעל וכשיאנית ההופעות בגמר. היא השלימה זכייה שנייה בתואר בתוך שלוש עונות. עבור ולנסיה, הייתה זו ההופעה הראשונה בהיסטוריה שלה במשחק גמר ליגת האלופות. היא הייתה הקבוצה הספרדית הרביעית בהיסטוריה שמגיעה למעמד זה, אחרי ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד וברצלונה.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקומן בליגה הספרדית בעונת 1998/1999. ריאל מדריד סיימה כסגנית האלופה אחרי ברצלונה, ויריבתה ולנסיה סיימה במקום הרביעי בליגה ונאלצה לעבור סיבוב מוקדמות אחד. למשחק עצמו הגיעה ריאל מדריד כפייבוריטית, ושלטה בו לאורך רוב שלביו. פרננדו מוריינטס קבע את תוצאת המחצית הראשונה, ובמהלך המחצית השנייה כבשו סטיב מקמנמן וראול גונזלס כדי לקבוע את תוצאת המשחק, 0-3 בסיום הזמן החוקי.
בנוסף למשחק הגמר, שתי הקבוצות נפגשו פעמיים נוספות בליגה במהלך העונה, בהן ריאל לא הצליחה לגבור על יריבתה. ולנסיה ניצחה בסנטיאגו ברנבאו שבמדריד בתוצאה 2-3, והמשחק שנערך במסטאייה שבולנסיה הסתיים בשוויון 1-1. עבור מאמן ריאל מדריד, ויסנטה דל בוסקה, היה זה התואר הראשון בקריירה כמאמן, לאחר שהגיע לקבוצה רק בחודש נובמבר במהלך העונה. כובש השער השני סטיב מקמנמן היה לכדורגלן האנגלי הראשון בהיסטוריה שזוכה בטורניר עם קבוצה שאינה אנגלית. איקר קסיאס, שהיה בן 19 וארבעה ימים, היה לשוער הצעיר ביותר בהיסטוריה של משחקי גמר ליגת האלופות.
הדרך אל הגמר > ריאל מדריד

בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה ריאל בבית ה', יחד עם פורטו, אולימפיאקוס ומולדה. לאחר חמישה משחקים ריאל ניצבה מקום השני בבית עם 10 נקודות, שתיים פחות מפורטו שהוליכה את טבלת הבית. למרות זאת, ניצחון חוץ 0-1 על מולדה והפסד של פורטו בתוצאה זהה לאולימפיאקוס בחוץ, העלו את ריאל למקום הראשון בבית, עם ארבעה ניצחונות, תיקו והפסד.
| שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> קבוצה | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> משחקים | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> ניצחונות | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> תיקו | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> הפסדים | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> שערי זכות | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> שערי חובה | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> הפרש שערים | שלב הבתים הראשון - ריאל מדריד> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 6 | 4 | 1 | 1 | 15 | 7 | 8+ | 13 |
| פורטוגל פורטו | 6 | 4 | 0 | 2 | 9 | 6 | 3+ | 12 |
| יוון אולימפיאקוס | 6 | 2 | 1 | 3 | 9 | 12 | 3- | 7 |
| נורווגיה מולדה | 6 | 1 | 0 | 5 | 6 | 14 | 8- | 3 |
בשלב הבתים השני שובצה ריאל לבית ג' לצידן של באיירן מינכן, דינמו קייב ורוזנבורג. ריאל הצליחה לנצח בשני משחקיה הראשונים בבית, ניצחון חוץ בקייב וניצחון ביתי על רוזנבורג. לאחר מכן, הגיעו צמד משחקים מול באיירן מינכן, וריאל הובסה בשניהם, 2-4 במדריד ו-1-4 במינכן. תיקו מול דינמו קייב וניצחון חוץ על רוזנבורג הציבו את ריאל במקום השני בבית, עם מספר נקודות זהה לזה של דינמו קייב. אף על פי שלריאל היה פער שערים נחות מזה של דינמו, המאזן הפנימי בין שתי הקבוצות נטה לטובת ריאל (ניצחון ותיקו) והיא העפילה לשלב הבא.
| שלב הבתים השני - ריאל מדריד> קבוצה | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> משחקים | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> ניצחונות | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> תיקו | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> הפסדים | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> שערי זכות | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> שערי חובה | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> הפרש שערים | שלב הבתים השני - ריאל מדריד> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה באיירן מינכן | 6 | 4 | 1 | 1 | 13 | 8 | 5+ | 13 |
| ספרד ריאל מדריד | 6 | 3 | 1 | 2 | 11 | 12 | 1- | 10 |
| אוקראינה דינמו קייב | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 8 | 2+ | 10 |
| נורווגיה רוזנבורג | 6 | 0 | 1 | 5 | 5 | 11 | 6- | 1 |
בשלב רבע הגמר פגשה ריאל את אלופת אירופה המכהנת, מנצ'סטר יונייטד מאנגליה, שזכתה בטורניר שנה קודם לאחר ניצחון דרמטי במשחק הגמר. המשחק הראשון בסנטיאגו ברנבאו הסתיים בשוויון 0-0. במשחק הגומלין באולד טראפורד ריאל הצליחה לעלות ליתרון של 0-3, כולל צמד שערים של ראול בתוך שתי דקות, זמן קצר לאחר תחילת המחצית השנייה. מנצ'סטר הצליחה להגיב עם שני שערים, אך נזקקה לשניים נוספים כדי להעפיל. בסיום המשחק, ניצחון 2-3 לריאל שהעלה אותה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר התמודדה ריאל מול באיירן מינכן, שהביסה אותה פעמיים בשלב הבתים השני. הפעם הייתה זו ריאל שניצחה במשחק הראשון במדריד. היא גברה על יריבתה בתוצאה 0-2, והשכילה לכבוש שער גם במשחק החוץ שהסתיים בניצחון 1-2 לבאיירן מינכן, שהספיק לה כדי להעפיל בפעם ה-11 בתולדותיה לגמר ליגת האלופות.
הדרך אל הגמר > ולנסיה

ולנסיה העפילה לשלב הבתים דרך שלב הפלייאוף של המוקדמות, בו פגשה את הפועל חיפה הישראלית. הפועל חיפה זכתה באליפות המדינה עונה קודם לכן, והדיחה בשלב המוקדמות הקודם את בשיקטש. בצמד המשחקים ולנסיה ניצחה את חיפה פעמיים באותה תוצאה, 0-2, והעפילה לשלב הבתים הראשון של ליגת האלופות.
בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה ולנסיה לבית ו', לצידן של באיירן מינכן, גלאזגו ריינג'רס ופ.ס.וו. איינדהובן. ולנסיה סיימה את הבית במקום הראשון עם שלושה ניצחונות וללא הפסד, כשהיא סופגת ארבעה שערים בלבד בששת משחקיה. במפגשים מול באיירן היא סיימה פעמיים בשוויון 1-1, השיגה צמד ניצחונות על ריינג'רס וניצחון נוסף על פ.ס.וו.
| שלב הבתים הראשון - ולנסיה> קבוצה | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> משחקים | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> ניצחונות | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> תיקו | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> הפסדים | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> שערי זכות | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> שערי חובה | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> הפרש שערים | שלב הבתים הראשון - ולנסיה> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ולנסיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 8 | 4 | 4+ | 12 |
| גרמניה באיירן מינכן | 6 | 2 | 3 | 1 | 7 | 6 | 1+ | 9 |
| סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס | 6 | 2 | 1 | 3 | 7 | 7 | 0 | 7 |
| הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 6 | 1 | 1 | 4 | 5 | 10 | 5- | 4 |
בשלב הבתים השני, ולנסיה הוגרלה לבית ב' יחד עם אלופת אירופה המכהנת מנצ'סטר יונייטד, פיורנטינה ובורדו. לאחר ניצחון במשחק הפתיחה שלה בבית מול בורדו, הגיעו שני הפסדי חוץ רצופים, האחד למנצ'סטר בתוצאה 0-3, והשני לפיורנטינה בתוצאה 0-1. אמנם, בשלושת משחקיה הבאים ולנסיה לא הפסידה, רשמה ניצחון על פיורנטינה ותיקו מאופס מול מנצ'סטר יונייטד, והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בבית.
| שלב הבתים השני - ולנסיה> קבוצה | שלב הבתים השני - ולנסיה> משחקים | שלב הבתים השני - ולנסיה> ניצחונות | שלב הבתים השני - ולנסיה> תיקו | שלב הבתים השני - ולנסיה> הפסדים | שלב הבתים השני - ולנסיה> שערי זכות | שלב הבתים השני - ולנסיה> שערי חובה | שלב הבתים השני - ולנסיה> הפרש שערים | שלב הבתים השני - ולנסיה> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 6 | 4 | 1 | 1 | 10 | 4 | 6+ | 13 |
| ספרד ולנסיה | 6 | 3 | 1 | 2 | 9 | 5 | 4+ | 10 |
| איטליה פיורנטינה | 6 | 2 | 2 | 2 | 7 | 8 | 1- | 8 |
| צרפת בורדו | 6 | 0 | 2 | 4 | 5 | 14 | 9- | 2 |
ברבע הגמר פגשה ולנסיה את לאציו. במשחק הראשון במסטאייה, ולנסיה הציגה יכולת התקפית מצוינת, כשכבר לאחר ארבע דקות הובילה במשחק 0-2. הקשר ג'רארד כבש את השער השני במשחק בדרך לשלושער, והמשחק הסתיים בתוצאה 2-5 לוולנסיה, תוצאה שנתנה לה יתרון גדול בדרך למפגש הגומלין בסטאדיו אולימפיקו ברומא. לאציו אמנם הצליחה לנצח 0-1 בגומלין, אך ולנסיה היא זו שהתקדמה לשלב חצי הגמר.
בשלב חצי הגמר, בו שלוש מתוך ארבע המשתתפות הגיעו מספרד, פגשה ולנסיה את אלופת ספרד ברצלונה. במשחק הראשון במסטאייה ולנסיה הוליכה כבר אחרי עשר דקות, אך ברצלונה הצליחה לאזן לשוויון 1-1. לפני המחצית ולנסיה חזרה להוביל, בדרך לניצחון מרשים בתוצאה 1-4 . במפגש הגומלין נפל השער הראשון רק בדקה ה-69, והייתה זו ולנסיה שעלתה ליתרון 0-1. בשלב זה ברצלונה הייתה צריכה ארבעה שערים כדי לכפות הארכה, אך בדקות שנותרו הצליחה לכבוש רק פעמיים, כולל שער אחד בתוך תוספת הזמן, בדרך לניצחון 1-2 שלא הספיק לה על מנת להעפיל לגמר. ולנסיה חגגה העפלה ראשונה בתולדותיה לגמר ליגת האלופות.
סיכום המשחק > מחצית ראשונה

ריאל מדריד הגיעה למשחק לאחר שמספר ימים קודם לכן סיימה את העונה בספרד במקום החמישי, ובידיעה כי אם לא תנצח במשחק ותבטיח את השתתפותה בטורניר הבא, היא לא תשחק בליגת האלופות בעונה הבאה. ולנסיה לעומתה סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה. מאחר ששתי הקבוצות משחקות באופן מסורתי בתלבושת לבנה, הוחלט כי שתיהן ילבשו במשחק את מדי החוץ שלהן, וכך ריאל הופיעה במדים שחורים, ואילו ולנסיה הופיעה בכתום.
המחצית הראשונה התנהלה בשליטה של ריאל, אך השער הגיע רק בדקה ה-39. כדור חופשי עוצמתי של רוברטו קרלוס נבלם בחומה, וההתקפה המשיכה מאגף ימין. ניסיון הכנסת כדור של ניקולא אנלקה הגיע על סף תיבת החמש למיצ'ל סלגאדו, שהגביה לעבר הצד השני של תיבת החמש תוך כדי נפילה. לנגיחה הגיע פרננדו מוריינטס, שהכניע את שוער ולנסיה סנטיאגו קניסארס. השער קבע את תוצאת המחצית, 0-1 לריאל מדריד.
סיכום המשחק > מחצית שנייה

במהלך המחצית השנייה הוסיפה ריאל להיות מסוכנת יותר ולהגיע למצבי הבקעה. בדקה ה-67 השיגה ריאל את השער השני במשחק. כדור חוץ ארוך של רוברטו קרלוס הורחק בנגיחה על ידי הגנת ולנסיה, ולכדור המורחק הגיע סטיב מקמנמן, שבעט מספרת קדמית עוצמתית לפינה הימנית וקבע 0-2 לריאל. שמונה דקות אחר כך, בדקה ה-75, ולנסיה התקיפה עם כל שחקני השדה שלה במטרה להשיג שער מצמק, אך הרחקת כדור מתוך הרחבה של ריאל הגיעה לראול גונזלס, שהיה מעבר לקו ההגנה אך לא בעמדת נבדל, מכיוון שהיה לפני קו החצי. ראול רץ לאורך חצי מגרש ריק לחלוטין, עד שעבר את קניסארס ובעט אל הרשת כדי לקבוע את תוצאת המשחק, 0-3 לריאל מדריד שזוכה בתואר בפעם השמינית בתולדותיה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במאי 2000 | ספרד ריאל מדריד | 3 - 0 | ספרד ולנסיה | סטאד דה פראנס, סן דני, צרפת צופים: 78,759 שיפוט: איטליה סטפאנו בראשי |
| 24 במאי 2000 | פרננדו מוריינטס  39'   סטיב מקמנמן  67'   ראול גונזלס  75' | (סיקור) |  | סטאד דה פראנס, סן דני, צרפת צופים: 78,759 שיפוט: איטליה סטפאנו בראשי |
סיכום המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              ריאל מדריד :               ולנסיה
סיכום המשחק > נתוני משחק

|  | ריאל מדריד | ולנסיה |
| --- | --- | --- |
| שערים | 3 | 0 |
| בעיטות לשער | 14 | 6 |
| בעיטות למסגרת | 11 | 1 |
| החזקת כדור | 53% | 47% |
| קרנות | 10 | 8 |
| עבירות | 9 | 20 |
נבדלים: 1
| כרטיסים צהובים | 2 | 4 |
כרטיסים אדומים: 0
דיוויזיית השדה ה-20 של הלופטוואפה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בנובמבר 1943 – 28 בנובמבר 1944 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
דיוויזיית השדה ה-20 של הלופטוואפה (בגרמנית: 20. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 בנובמבר 1943 בדנמרק, והועמדה תחת פיקוד אריך פרונהופר, אשר הוחלף עד מהרה בווילהלם קריזולי. ב-1 ביוני 1944 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיית הסער ה-20 של הלופטוואפה, והיא הועברה לאיטליה, שם לחמה בקרבות על הקו הגותי. ב-12 באוקטובר 1944 נהרג קריזולי על ידי מארב של פרטיזנים איטלקים, וב-28 בנובמבר 1944 פורקה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיית הפאנצר ה-26.
מפקדים

אריך פרונהופר (1 בנובמבר 1943 - 25 בנובמבר 1943)
וילהלם קריזולי (25 בנובמבר 1943 - 10 ביולי 1943)
אריך פרונהופר (10 ביולי 1943 - 28 בנובמבר 1944)
דיוויזיית השדה העשירית של הלופטוואפה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 בספטמבר 1942 – 29 בינואר 1944 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-10 (בגרמנית: 10. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה באוקטובר 1942 מעודפי אנשי צוות הקרקע של הלופטוואפה במערב גרמניה ולחמה בחזית הגרמנית-סובייטית מדצמבר 1942. ב-1 בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לוורמאכט ושמה שונה לדיוויזיית השדה ה-10 (L). באותה תקופה, דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-10 הוצבה מול ראש הגשר של אורנינבאום בצפון רוסיה כחלק מהארמייה ה-18. הדיוויזיה פורקה ב-3 בפברואר 1944 ושרידי הדיוויזיה שולבו בדיוויזיית הרגלים ה-170.
מפקדים

ולטר ואדהן (25 בספטמבר 1942 - 5 בנובמבר 1943)
הרמן פון ודל (5 בנובמבר 1943 - 29 בינואר 1944)
גיגיה ממוקדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  מוקדון 
 בן או בת זוג:  Bubares 
 
גיגיה (ביוונית: Γυγαίη; סוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-4 לפנה"ס) הייתה נסיכה מוקדונית מהשושלת הארגיאדית. בתו של אמינטס הראשון, מלך מוקדון ואחותו של אלכסנדר הראשון, מלך מוקדון.
בשנת 511 לפנה"ס (או 512), רצח אחיה אלכסנדר מספר שליחים של דריווש הראשון מלך פרס, משום שהללו התנהגו בגסות במהלך סעודה שערך לכבודם אביהם. הפרסים הקימו ועדת חקירה כדי לבדוק את הפרשה, אולם אלכסנדר  הצליח להשתיק אותם באמצעות שוחד שהעניק לראש החוקרים בובריס בן מגבזוס. כחלק מהשוחד, נישאה גיגיה לבובריס.
מתיאורו של הרודוטוס את הפרשה, משתמע שהנישואים בין גיגיה לבובריס אורגנו בידי אלכסנדר, אולם בשלב זה הוא היה עדיין נסיך הכתר בלבד, כך שהגיוני יותר להניח שאמינטס היה זה שהשיא את בתו. ידוע שלגגיגיה ובובריס היה בן, שגיגיה קראה לו אמינטס על שם אביה. הרודוטוס כותב שאותו בן מונה בידי חשיארש הראשון למושל העיר אלבנדה בפריגיה, אולם ככל הנראה הוא מתכוון לעיר אלבנדה בקאריה.
הערות שוליים

↑  Joseph Roisman,Ian Worthington. "A companion to Ancient Macedonia" John Wiley & Sons, 2011. ISBN 144435163X pp. 343-345
↑  הרודוטוס, ספר חמישי, 17-21.
↑  Elizabeth Donnelly Carney, Women and Monarchy in Macedonia, University of Oklahoma Press, 2000 p. 16
↑  הרודוטוס, ספר שמיני, 136.
↑  אלכסנדר שור, כתבי הרודוטוס, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. עמ' 237 הערה 2.
דיוויזיית השריון אריאטה

| --- | --- |

תג הדיוויזיה
 "Ferrea mole, Ferreo cuore"
 פרטים
 כינוי:  אריאטה (איל ניגוח)
 מדינה:   ממלכת איטליה (1939–1943)    איטליה (1948–1986)
 שיוך:  צבא איטליה
 סוג:  דיוויזיה משוריינת
 בסיס האם:  מילאנו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בפברואר 1939 – 30 בספטמבר 1986 (47 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מבצע מצפן המצור על טוברוק מבצע צלבן קרב גזאלה קרב אל עלמיין הראשון קרב אל עלמיין השני
 פיקוד
 מפקדים:  רפאלה קאדורנה
דיוויזיית השריון 132 אריאטה (מאיטלקית: Divisione Corazzata Ariete) הייתה דיוויזיה משוריינת של הצבא האיטלקי במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה ב-1939 כדיוויזיית השריון השנייה של הצבא האיטלקי, אחרי דיוויזיית השריון 131 סנטאורו. דיוויזיית אריאטה השתתפה במערכה בצפון אפריקה עד שהושמדה בקרב אל עלמיין השני. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה הדיוויזיה מחדש כחלק מהצבא האיטלקי.
על שם הדיוויזיה נקרא הטנק אריאטה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

דיוויזיית השריון 132 אריאטה הוקמה במילאנו בפברואר 1939. הדיוויזיה הורכבה תחילה מרגימנט הרובאים הממונע השמיני, רגימנט הטנקים 32 - המצויד בטנקים קלים מדגם L3/35 ומספר טנקים בינוניים מדגם פיאט M11/39, רגימנט הארטילריה 132, ומרכיבי סיוע דיוויזיונים נוספים. עם תחילת המלחמה הועברה אריאטה לגבול הצרפתי, אולם היא לא לקחה חלק בקרבות ונשארה ככוח עתודה.
לאחר המערכה בצרפת הוחלט להעביר את הדיוויזיה לצפון אפריקה. ב-24 בינואר 1941, יחידות ראשונות מהדיוויזיה נחתו בטריפולי. מחודש פברואר 1941 עד נובמבר 1942, לחמה דיוויזיית אריאטה לצד קורפוס אפריקה הגרמני במערכה בצפון אפריקה. אריאטה לחמה כחלק מהקורפוס האיטלקי הנייד, שהפך מאוחר יותר לקורפוס הממונע ה-20.
הדיוויזיה השתתפה במתקפה לכיבוש קירנאיקה ובמצור על טוברוק. במהלך מבצע צלבן, היא הגנה בהצלחה על ביר אל-גובי כנגד הבריגדה המשוריינת ה-22 הבריטית המנוסה, והסבה לה אבדות כבדות. במאי 1942 השתתפה אריאטה בקרב גזאלה. היא ספגה אבדות כבדות במהלך הלחימה, ועם פתיחת קרב אל עלמיין הראשון נותרו לדיוויזיה 6–8 טנקים מבצעיים ו-1,000 אנשים.
במהלך קרב אל עלמיין השני הקריבה דיוויזיית אריאטה את טנקיה המיושנים בניסיון לבלום את הבקעת מערך ההגנה האחרון של רומל על ידי בעלות הברית ולחפות על נסיגת כוחות הציר מקו אל עלמיין. כמעט כל הטנקים של הדיוויזיה הושמדו, אך היא הצליחה לעכב את התקדמות הדיוויזיה המשוריינת ה-7 למשך מספר שעות קריטיות ולהסב לה אבדות ניכרות. ב-21 בנובמבר 1942 פורקה דיוויזיה אריאטה. ושרידיה קובצו ליצירת כוח משימה שהמשיך לשאת את השם אריאטה. הם לחמו במהלך הנסיגה הארוכה לתוניסיה, ובמהלך המערכה בתוניסיה עד אשר נאלצו להיכנע יחד עם שרידי כוחות הציר בצפון אפריקה.
היסטוריה > לאחר המלחמה

ב-23 במאי 1948 החלה הקמתה מחדש של אריאטה כבריגדה ברומא. ב-1 באוקטובר 1952 היא הורחבה לדיוויזיה בגודל מלא עם אותן היחידות שעמדו לשרותה בעת המערכה באפריקה. ב-1975 הוחל תהליך ארגון מחדש בצבא האיטלקי: דרג הרגימנט בוטל והגדודים היו כעת תחת פיקוד ישיר של הבריגדות. בספטמבר 1986 בוטל הדרג הדיוויזיוני בצבא האיטלקי, וכתוצאה מכך דיוויזיית אריאטה פורקה למעשה. באוקטובר אותה שנה, שונה שמה של הבריגדה המשוריינת 132 מדיוויזיה אריאטה לבריגדה המשוריינת 132 אריאטה.
דגל אוקלהומה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  2 באפריל 1925
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, מוטען במגן מסורתי, מעליו מוצלבים מקטרת שלום מסורתית וענף זית ומתחת שם המדינה באותיות לבנות
 גרסאות היסטוריות

 
   דגל מדיני ואזרחי  היסטורי
 דגלה הראשון של אוקלהומה
דגל אוקלהומה (באנגלית: Flag of Oklahoma) מבוסס על סמלו של שבט אוסייג' האינדיאני אשר התגורר במחוז אוסייג' שבאוקלהומה. הדגל מכיל מגן מעור ביזון אמריקאי עם שבע נוצות עיט על רקע של כחול השמים. מתחת למגן מופיע הכיתוב "אוקלהומה" באנגלית. על המגן מופיעים שני סמלי שלום: מקטרת שלום, המייצגת את האינדיאנים וענף של זית המייצגת את האדם הלבן. על המגן נמצאים גם שישה צלבים המסמלים את הכוכבים אצל האינדיאנים. במקור הצלבים היו לבנים, אולם בשנות ה-80 של המאה ה-20 הם שונו לצבע אדום-חום. הצבע הכחול של הרקע נלקח מהדגל של שבט הצ'וקטאוו, הדגל האינדיאני הראשון.
במקור, אימצה אוקלהומה בשנת 1911 דגל עם רקע אדום וכוכב כחול-לבן באמצע עם המספר 46, שסימל את היותה של אוקלהומה המדינה ה-46 של ארצות הברית. הצבעים של הדגל היו צבעי ארצות הברית. תחרות לעיצוב דגל חדש נפתחה בשנת 1924 בגלל הדמיון בין הדגל של אוקלהומה לדגל הקומוניסטי. ב-2 באפריל 1925 אימצה אוקלהומה את המקור לדגל הנוכחי. הכיתוב "אוקלהומה" הוסף לדגל בשנת 1941.
דיוויזיית השדה השביעית של הלופטוואפה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 באוקטובר 1942 – מרץ 1943 (כ־144 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה השביעית (בגרמנית: 7. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-9 באוקטובר 1942, והועמדה תחת פיקוד וולף פון בידרמן. ב-12 בדצמבר 1942 הוכנסה הדיוויזיה לפעולה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות דון, ולחמה עימה במבצע סערת חורף. הדיוויזיה ספגה אבדות קשות, ובמרץ 1943 הושמדה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-15.
מפקדים

וולף פון בידרמן (9 באוקטובר 1942 - 28 בנובמבר 1942)
אוגוסט קלסנר (28 בנובמבר 1942 - 3 בינואר 1943)
ויליבאלד ספאנג (3 בינואר 1943 - פברואר 1943)
דיוויזיית השריון ה-11 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "חזיז"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיית שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1945 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקים
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית השריון ה-11 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 11th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1942 בפורט פולק, לואיזיאנה, ובהמשך השתתפה בתמרוני לואיזיאנה. ב-29 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-11 באוקטובר, שם התאמנה במישור סולסברי. הדיוויזיה נחתה בחופי נורמנדי ב-16 בדצמבר 1944, ומיד הופנתה להגן על גשרי המז מפני מתקפת הארדנים הגרמנית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בבלגיה והשתתפה בחיסול הבליטה הגרמנית בארדנים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזור הסאר והמוזל, ובמרץ חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה והייתה היחידה הראשונה של הארמייה השלישית שנפגשה עם כוחות הצבא האדום. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-31 באוגוסט 1945. במהלך המלחמה נהרגו 432 מחיילי הדיוויזיה ו-2,394 נפצעו.
מפקדים

אדוארד ברוקס (אוגוסט 1942 – מרץ 1944)
צ'ארלס ס. קילבורן (מרץ 1944 – מרץ 1945)
הולמס א. דאגר (מרץ 1945 – מאי 1945)
דוכסות פפאלץ-צווייבריקן

דוכסות פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Pfalz-Zweibrücken) הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה עם זכויות הצבעה מלאות לרייכסטאג. בירתה הייתה צווייבריקן (בצרפתית: Deux-Ponts). הבית השולט בדוכסות, ענף של בית ויטלסבאך, היה גם בית המלוכה של שוודיה מ-1654 עד 1720.
סקירה כללית

פפאלץ-צווייבריקן הוקמה כנסיכות נפרדת בשנת 1459, כאשר שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן חילק את נחלותיו, פפאלץ-זימרן ופפאלץ-צווייבריקן, בין שני בניו. הבן הצעיר לודוויג הראשון קיבל את רוזנות צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ.
פפאלץ-צווייבריקן חדלה להתקיים בשנת 1797 כאשר סופחה לצרפת. לאחר קונגרס וינה ב-1815, חלקים ממנה הוחזרו לדוכס האחרון, מקסימיליאן הראשון יוזף, אשר צורפו עם שטחים אחרים לשעבר בגדה השמאלית של הריין כדי ליצור את מחוז הריין, לימים פפאלץ הריינית.