stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האיים הקיקלאדיים
גאוגרפיה ואקלים

האיים הם פסגות ברכס הרים תת-ימי, פרט לשני איים געשיים, סנטוריני ומילוס. האקלים באיים יבש וחמים, אך פרט לאי נאקסוס, האדמה אינה פורייה במיוחד. עם המוצרים החקלאיים של האיים נמנים יין, פירות, חיטה, שמן זית וטבק.
החי והצומח

בקבוצת איים זו מצויים איים סלעיים קטנים ולא מיושבים בעלי צומח וחי אנדמיים, וחלקם בסכנת הכחדה. האיים משמשים כתחנות מנוחה לעופות נודדים ומקום לקינון לעופות ים ודורסים, הייחודיים לאזור. באמנת "נטורה 2000" של האיחוד האירופי נקבעו כ-200 אתרים וכ-1,000 זנים לשימור. ברשימת "GR 4210011 Vrachonisia Egeou" נכללים איים אלה:
| שם | שם | שם | תיאור | קואורדינטות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אננס | Ananes | Ανάνες | ארכיפלג 3 איים | 36°31N, 24°8'0"E |  |
| איי כריסטיאניה | Christiana | Χριστιανά | ארכיפלג 3 איים |  35°15′0″N, 25°12′0″E |  |
| ולופולה | Velopoula | Βελοπούλα | אי בודד | 36°54′56″N, 23°27′38″E |  |
| מקרה | Makra | Μακρά | אי בודד | 36°16′13″N, 25°53′11″E |  |
| פטנו | Fteno | Φτενό | אי בודד | 36°18′40″N, 25°48′0″E |  |
| פלקונרה | Falkonera | Φαλκονέρα | אי בודד | 36°50′31.2″N, 23°53′6″E |  |
| פכיה | Paxia | Παχειά | אי בודד | 36°16′10″N, 25°49′50″E |  |
היסטוריה > העת העתיקה

האיים הקיקלאדיים מיושבים לפחות מאז שנת 7000 לפנה"ס. 
בתקופה הנאוליתית (לפני שנת 4000 לפנה"ס) נוצרה בהם תרבות ייחודית, המשלבת גורמים מתרבויות אנטוליה ויוון. התרבות התבססה על גידול שעורה פראית וזן ראשוני של חיטה, ועל ביות כבשים, עזים וחזירים ודיג טונה. הדיג התבצע ככל הנראה באמצעות צלצלים מסירות קטנות. בין האתרים שנחפרו מתרבות זו ניתן למנות את סָליאגוֹס וקֶפאלָה שבאי קאוס.
בסביבות 3000 לפנה"ס התגבשה באיים התרבות הקיקלאדית (אנ'), שחלשה עליהם בעידן הנאוליתי ובתחילת תקופת הברונזה. בתקופה הקיקלאדית המוקדמת (3000–2000 לפנה"ס) היו בחלק מהאיים מושבות קבע, ובאחרים התקיים יישוב מדי פעם. באותה תקופה נוצרו באיים פסלי שיש קטנים ושטוחים של נשים, ששימשו כנראה למטרות פולחן, ויוצרו משיש מקומי שנחצב באי פארוס.
בתקופה הקיקלאדית התיכונה (2000–1500 לפנה"ס; מקבילה לתקופת הברונזה התיכונה) השתלטה התרבות המינואית על מרבית האיים. בין השאר הוקמה עיר מינואית באקרוטירי שבסנטוריני, שהושמדה מאוחר יותר בהתפרצות הר הגעש שהרסה את האי.
בתקופה הקיקלאדית המאוחרת (1500–1100 לפנה"ס) עברו האיים לידי המיקנים, ובמאה השמינית לפנה"ס לידי הדורים. במאה החמישית לפנה"ס היו האיים חלק מהאימפריה הגדולה של אתונה, והאי המקודש דֶלוֹס היה אף המקום בו הוחזקה קופתה המשותפת של הליגה האטית-דלית, ברית הדוקה שהוקמה בידי אתונה בשנת 478 לפנה"ס. בהסכמי הברית נכלל סעיף הקובע שאיש אינו רשאי להיוולד או למות בדֶלוֹס, ובכך התחזקה השליטה האתונאית באי, שהאוכלוסייה המקומית נאלצה לעוזבו.
בתקופה ההלניסטית היו האיים תחת שלטון בית תלמי ממצרים.
היסטוריה > רומא וימי הביניים

בשנת 146 לפנה"ס הפכו האיים למושבה רומית. בתקופה זו הפכו רבים מהם למרכז מסחר בים התיכון. הנצרות הגיעה לאיים במאה הראשונה לספירה. 

עם התמוטטות האימפריה הרומית הפכו האיים לחלק מהאימפריה המזרחית, ביזנטיון, ונשארו תחת שליטתה עד שהתמוטטה בשנת 1204 במהלך מסע הצלב הרביעי. אחד ממשתתפי מסע הצלב, האציל מרקו סאנודו, נשא את עיניו לאיים הקיקלאדיים והשתלט עליהם במתקפה עצמאית בשנת 1207. הוא נחת באי נאקסוס, שם נתקל בהתנגדות המקומיים היוונים אורתודוקסים, שנתמכו בידי יריבי המסחר של הוונציאנים, אנשי ג'נובה. אך לאחר מצור בן מספר שבועות הכניע סאנודו את ההתנגדות וכבש את נאקסוס ואיים נוספים בסביבתו.
סאנודו הקים בקיקלאדיים ממלכה פאודלית בשם דוכסות הארכיפלגו, והכריז על עצמו כדוכס שאינו כפוף לאף שליט. הוא חילק את האיים לאחוזות והעניק אותם לאצילים שלחמו עמו. הדוכסות הצהירה על נאמנות למלכים שונים במהלך ימי הביניים, אך נותרה במידה רבה עצמאית. אף כי הוונציאנים הביאו אתם את הנצרות הקתולית, נותרו רוב תושבי האיים אורתודוקסים. בשנת 1383 מרדה משפחת קריספו ביורשיו של סאנודו, ובניה הפכו לשליטי (דוכסי) האיים.
עם עליית האימפריה העות'מאנית בטורקיה של היום, נאלצו תחילה דוכסי האיים להעלות מס לסולטאן, וב-1566 הוחלף הדוכס הנוצרי האחרון בנציגו של הסולטאן - דון יוסף נשיא, מדינאי יהודי ממוצא פורטגלי, הידוע גם כמקים העיר טבריה. עם מותו של נשיא בשנת 1579 השתלט הסולטאן באופן ישיר על רוב הקיקלאדיים (אם כי האיים סיפנוס וטנוס נותרו בשליטת משפחות איטלקיות עד 1617 ו-1714 בהתאמה.
היסטוריה > האימפריה העות'מאנית ויוון המודרנית

תחת השלטון העות'מאני הפכו האיים למחוז זנוח, והותקפו רבות בידי שודדי ים. במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, 1774-1768 נכבשו חלק מהאיים, ביניהם סיפנוס, לזמן קצר בידי הצי הרוסי. 

האיים כמעט ולא השתתפו במלחמת העצמאות היוונית, אף כי מהאי סיפנוס נשלח כוח בפיקודו של ניקולס חריסוגלאס, ובתגובה נחתו העות'מאנים באי. כמו כן שימשו האיים כמקום מפלט לנמלטים מאיים אחרים בהם טבחו הטורקים במתקוממים.
במלחמת העולם השנייה נכבשו האיים, כמו שאר חלקי יוון, בידי איטליה. מתחילת שנות השבעים של המאה ה-20 החלה להתפתח באיים תעשיית תיירות, שהפכה למנוע הכלכלי העיקרי שלהם בימינו.
תיירות

האיים מהווים יעד תיירותי פופולרי הן ליוונים והן לנופשים מאירופה. ברוב האיים תשתית תיירותית נרחבת, הכוללת כפרי נופש, מקומות לינה, תחבורה, מסעדות, בארים וחנויות. חלק מהאיים (כגון מיקונוס ואיוס) עברו פיתוח יתר, המתבטא בבתי מלון גדולים, שדות תעופה המשרתים טיסות בינלאומיות ודיסקוטקים. חלק אחר מהאיים (כגון סיפנוס, פארוס, סריפוס ועוד) שומרים על תדמית כפרית ורגועה ומושכים תיירים המחפשים שקט ושלווה.
גורמי המשיכה העיקריים הם ים כחול וצלול, נוף הררי, בתים מסוידים בלבן ואווירה רגועה ומכניסת אורחים. בנוסף, רוב האיים לא רחוקים מן היבשה, והתחבורה אליהם נוחה באמצעות מעבורות, רחפות ולחלקם אף בטיסה קצרה מאתונה או מיעדים אחרים.
האיים הקיקלאדיים
פסלים מן התרבות הקיקלדית
הבחירות הכלליות בברזיל (2014)

הבחירות הכלליות בברזיל 2014 התקיימו ב-5 באוקטובר 2014 ובמהלכן נבחרו נשיא, חברי קונגרס, מושלים ומחוקקים במדינות המרכיבות את הפדרציה. מאחר שאף מועמד לנשיאות וכמה מושלים לא קיבלו יותר מ-50% תמיכה בסיבוב הראשון, נערך סיבוב שני ב-26 באוקטובר. בסיבוב הראשון הנשיאה דילמה רוסף קיבלה 41.6% מהקולות, לפני אאסיו נווס שזכה ב-33.6% ומרינה סילבה, שקיבלה 21.3%. רוסף ונווס התמודדו בסיבוב השני, אז זכתה רוסף בכהונה שנייה בפער דחוק, כשזכתה ב-51.6% מקולות הבוחרים, לעומת נווס, שקיבל 48.4%.
הבחירות לנשיאות

הנשיאה המכהנת דילמה רוסף ממפלגת הפועלים, האישה הראשונה בברזיל שזכתה בתפקיד, התמודדה על קדנציה נוספת מול 11 מועמדים נוספים, הבולטים שבהם היו אאסיו נווס, סנאטור ממדינת מינאס ז'ראיס שהתמודד מטעם מפלגת הסוציאל-דמוקרטיה, ומרינה סילבה, מהמפלגה הסוציאליסטית. לאחר שאף מהם לא השיג 50% מקולות הבוחרים ב-5 באוקטובר, התקיים סיבוב שני ב-26 בחודש בין רוסף לנווס, שסיימו במקום הראשון והשני בהתאמה.
האיים הקוריליים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים אוחוצק, האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  47°00′N 152°06′E﻿ / ﻿47°N 152.1°E﻿ / 47; 152.1
 שטח:  10,500 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Alaid
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה 
 אזור זמן:  זמן מגדן
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהאיים הקוריליים(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהאיים הקוריליים(למפת מחוז סחלין רגילה) יוז'נו-סחלינסק קורסקוב אוחה פורונייסק נוגליקי אלכסנדרובסק-סחלינסקי יוז'נו קורילסק  סוורו-קורילסק יפן קמ. ים אוחוצק האוקיינוס השקטהאיים הקוריליים(למפת מחוז סחלין מוגדלת) יוז'נו-סחלינסק קורסקוב אוחה פורונייסק נוגליקי אלכסנדרובסק-סחלינסקי יוז'נו קורילסק  סוורו-קורילסק יפן קמ. ים אוחוצק האוקיינוס השקטהאיים הקוריליים 
 
האיים הקוּריליים (ברוסית: Курильские острова; ביפנית: 千島列島; צ'ישימה רטו; בתרגום: ארכיפלג בן אלף האיים) הם שרשרת איים באוקיינוס השקט בין חלקו הצפוני של האוקיינוס לים אוחוצק. כיום מוחזקים בידי רוסיה ומשתייכים מנהלית למחוז סחלין. השרשרת כוללת 56 איים בגדלים שונים ומשתרעת על פני 1,300 ק"מ מחצי האי קמצ'טקה, השייך לרוסיה עד לאי הוקאידו, השייך ליפן. השרשרת נחלקת לחלק צפוני ולחלק דרומי, שעליו יפן טוענת לריבונות.
בשנת 1946, בסיום מלחמת העולם השנייה, התגוררו באיים כ-17 אלף אזרחים יפנים. כולם גורשו מהאיים עם העברתם לשליטת ברית המועצות. נכון לשנת 2010 התגוררו באיים כ-18 אלף אזרחים רוסים.
שמות האיים העיקריים > החלק הצפוני

פרמושיר (פרמושירו) (אנ') - האי השני בגודלו, 2,053 קמ"ר, 2 הרי געש פעילים.
אונקוטן
שומשו (אנ')
סימושיר (אנ')
שיאשקוטן (אנ')
מאטואה
ראיקוקה (אנ')
אורופ
שמות האיים העיקריים > החלק הדרומי

איטורופ - האי הגדול ביותר-3,139 קמ"ר.
קונשיר
שיקוטן
איי הבומיי
גאולוגיה

שרשרת האיים הקוריליים היא קשת איים בשוליה הצפון-מערביים של טבעת האש. האיים הם פסגות של הרי געש תת-ימיים שנוצרו כתוצאה מגעשיות מעל אזור הפחתה המשתרע בחלקו הדרומי של שקע קוריל-קמצ'טקה. בשקע זה נוחת הלוח הפסיפי הקר והצפוף מתחת ללוח אוחוצק. הגעשיות לאורך קשת האיים מתבטאת בכ-100 הרי געש בהם 40 פעילים, במעיינות חמים ובפומרולות.
ההפחתה לאורך קשת האיים מתבטאת בפעילות סייסמית ערה, וברעידות אדמה היוצרות גלי צונאמי. ב-13 באוקטובר 1963 התרחשה רעידת אדמה בדרגה 8.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. רעש זה לווה בצונאמי בגובה 4.5 מטרים, שנצפה לאורך חופי צפון האוקיינוס השקט ביפן, בקנדה, במקסיקו באלסקה, בהוואי ובארצות הברית. רעידה עוקבת בדרגה 7.4 שאירעה לאחר שבוע יצרה צונאמי שגובהו 15 מטרים, שהתרכז בצפון-מערב האוקיינוס. צונאמי נוסף שהגיע עד לחוף המערבי של ארצות הברית, נוצר בעקבות רעידת אדמה בדרגה 8.3 שהתרחשה ב-15 בנובמבר 2006.
היסטוריה > עד מלחמת העולם השנייה

לפני הגעת הרוסים והיפנים לאיים התגוררו בהם איינו. בשנת 1644 הוציא השלטון היפני של שוגונות טוקוגאווה מפה עליה מופיעים ארבעת האיים הדרומיים. בתחילת המאה ה-19 הגיעו לאיים גם מתיישבים יפנים וגם מתיישבים רוסים. בשנת 1855 חתמו יפן ורוסיה על חוזה שימודה, הנוגע למסחר, הפלגה וגבולות. המצר בין האיים אורופ ואיטורופ – מצר פריס – הוכרז בחוזה כגבול בין המעצמות.
ב-1875 חתמה יפן על הסכם נוסף עם רוסיה, חוזה סנקט פטרבורג, ולפיו היא תוותר על זכויותיה באי סחלין תמורת שליטתה בכל האיים הקוריליים. בשנת 1905 הפסידה רוסיה במלחמה ליפן, ולפי הסכם פורטסמות' ויתרה לטובת האחרונה על סחלין הדרומית.
היסטוריה > אחרי מלחמת העולם השנייה

באוגוסט 1945, בסיום מלחמת העולם השנייה בחזית המערבית, הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן וכבשה במבצע סערת אוגוסט את כל האי סחלין ואת כל האיים הקוריליים. כן גירשה ברית המועצות את 17,000 האזרחים היפניים מהאיים ליפן, בהם גם בני איינו, התושבים המקוריים של האיים. ועידת פוטסדאם הכירה בשליטת ברית המועצות על האיים הקוריליים, אך לא הגדירה את הגבולות המדויקים. היפנים קיבלו את מסקנות הוועידה. באוקטובר 1956 הגיע ראש ממשלת יפן למוסקבה לביקור וחתם ביחד עם ראש הממשלה הסובייטי, ניקולאי בולגנין, על הסכם עקרונות, המבטיח את מסירת האי שיקוטן והסלעים הסמוכים ליפן כמקדמה לכל הסכם עתידי בין המדינות.
באוקטובר 1973 הגיע ראש ממשלת יפן קקואי טנקה למוסקבה ונפגש עם מנהיג ברית המועצות ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב, שאישר את קיום הסכסוך, שאמור לבוא לפתרונו; למרות זאת, השלטון הסובייטי עד לתקופתו של גורבצ'וב התכחש לקיום הסכסוך. באפריל 1991 הגיע מיכאיל גורבצ'וב לטוקיו בביקור ראשון של מנהיג ברית המועצות ליפן וחתם על מסמך המאשר שוב, שבין המדינות קיים סכסוך שיש לפותרו. באוקטובר 1993 הגיע בוריס ילצין ליפן ואישר שהסכסוך צריך להיפתר לפי הבסיס ההיסטורי, המסמכים הקיימים והצדק.
הפגישות בין ילצין לנציגים היפניים נמשכו גם בנובמבר 1997 בקרסנוירסק וגם באפריל 1998. ולדימיר פוטין דן עם היפנים בנושא במרץ 2001 ובינואר 2003. בפגישה האחרונה הציע פוטין ליפנים לקבל את האי שיקוטן והסלעים הסמוכים ולוותר על השאר, אך היפנים סירבו. כתוצאה מהשיחות קיבלו אזרחים יפנים אפשרות לבקר באיים ללא אשרה, ותושבי האיים לשעבר קיבלו היתר לבקר בהם רק על סמך תעודה מזהה. הסיכום הסופי על גורל האיים נשאר פתוח. ב-1 בנובמבר 2010 היה דמיטרי מדבדב המנהיג הרוסי הראשון שביקר באיים, ובכך עורר את זעם השלטונות ביפן שאיימה להשיב את שגרירה ממוסקבה, אך הדבר נותר בגדר איום. הנשיא הרוסי הכריז אז כי אין פשרות טריטוריאליות וכי כל האיים הקוריליים הם שטחי הפדרציה הרוסית.
הערות שוליים

↑  פומרולה – סדק בהר געש ממנו נפלטים אדים וגזים געשיים
↑  רעידות האדמה בשנת 1963
↑  הצונאמי בקליפורניה
↑  מדבדב בא לאיים הקוריליים ועורר את זעם יפן, באתר ynet, 1 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548476205171  GND: 4110422-5  LCCN: sh85073472  NDL: 00639230  NKC: ge129713  VIAF: 237741029   WorldCat (עם VIAF): 237741029 
התפרצות געשית בהר הגעש סארייצ'ב באי מאטואה ב-12 ביוני 2009, כפי שצולמה מתחנת החלל הבינלאומית (נאס"א)
מבנה קשת איים
הארמייה הראשונה (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מקים היחידה:  ארווין פון ויצלבן
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל-אוברסט
 מפקד נוכחי:  ארווין פון ויצלבן 
 מפקדים
 
הארמייה הראשונה (בגרמנית: 1. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הארמייה הראשונה נוצרה ב-26 באוגוסט 1939 וכמפקדה מונה ארווין פון ויצלבן. כאשר גרמניה פלשה לפולין, הכריזו צרפת ובריטניה מלחמה על גרמניה. היטלר היה מודאג מאוד מהכרזת מלחמה זו כוחות צרפתיים מתוגברים בידי הבריטים יכלו להסב נזק רציני לאוצרות הטבע והמפעלים התעשייתיים בדרום גרמניה ואף לאלץ את גרמניה להחזיר כוחות מפולין, לפיכך נפרסה הארמייה הראשונה בגבול הצרפתי, אולם היא הייתה באותה תקופה בעלת ציוד גרוע וחימוש דל. הצרפתים אכן פתחו במתקפה מצומצמת שזכתה לכינוי "מתקפת הסאר", שאת עיקרה ספגה הארמייה הראשונה, אולם הרמטכ"ל הצרפתי גמלאן, שכנע את הממשלה הצרפתית שכדי להילחם כראוי בגרמנים יהיה צורך בגיוס כללי ובחיל משלוח בריטי גדול. לפיכך ההתקפה הייתה עלובה, ופרט לכמה כפרים קטנים שנכבשו הגרמנים ספגו אבדות קלות בלבד. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הארמייה בתוך קבוצת ארמיות C. מטרתה הייתה למנוע אפשרות של מתקפה צרפתית צפונה באזור הריין העליון, שעלולה לסכן את האגף השמאלי של קבוצת ארמיות A, ולערוך מתקפות הסחה קטנות כנגד קו מאז'ינו, על מנת למנוע מהצבא הצרפתי להעביר חיילים משם לגזרת הלחימה העיקרית בארדנים. לאחר הכניעה הצרפתית, שימשה הארמייה הראשונה עד אמצע שנת 1944 כיחידת מגן שתפקידה למנוע מתקפה אפשרית על החוף האטלנטי של צרפת. בעקבות הפלישה לנורמנדי באותה שנה, הארמייה נסוגה מצרפת יחד עם שאר הצבא הגרמני, ואורגנה מחדש בריין העליון. במהלך הקרבות לאורך הגבול הגרמני, הארמייה הראשונה ניסתה למנוע מהארמייה השלישית של ארצות הברית, לעבור את נהר המוזל וללכוד את העיר מץ. בה בעת שניסתה להגן על הרי הווז' מול הארמייה השביעית של ארצות הברית.
בנובמבר 1944, שני קווי ההגנה נשברו, והארמייה הראשונה נסוגה לגבול הגרמני והגנה על חבל הסאר, אזור תעשייתי חשוב. כאשר הארמייה השלישית האמריקאית הועסקה בקרב על הבליטה, הארמייה הראשונה תקפה את הארמייה השביעית האמריקנית בתחילת שנת 1945. ההתקפה גרמה לאמריקנים לאבד שטחים שכבשו, והסבה להם אבדות בנפש. קווי ההגנה של הארמייה השביעית היו מתוחים מאוד בהתחשב באורך החזית שהם היו צריכים לכסות. אולם בסוף ינואר נהדפה המתקפה, והארמייה הראשונה נסוגה חזרה לקו זיגפריד ולאחר מכן אף נאלצה לסגת מעבר לנהר הריין, כאשר בעלות הברית חדרו את הביצורים הגרמניים. לאחר מכן, הארמייה הראשונה נסוגה לנהר הדנובה, ונכנעה יחד עם שאר הצבא הגרמני ב-8 במאי 1945.
מפקדים

גנרל אוברסט ארווין פון ויצלבן (26 באוגוסט 1939 - 23 באוקטובר 1940)
גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (23 באוקטובר 1940 - 2 במאי 1944)
גנרל חיל השריון יואכים למלזן (2 במאי 1944 - 3 ביוני 1944)
גנרל חיל הרגלים קורט פון דר שבאלרי (3 ביוני 1944 - 5 בספטמבר 1944)
גנרל חיל השריון אוטו פון קנובלסדורף (5 בספטמבר 1944 - 29 בנובמבר 1944)
גנרל חיל הרגלים הנס פון אובסטפלדר (29 בנובמבר 1944 - 2 בפברואר 1945)
גנרל חיל הרגלים הרמן פוירטש (28 בפברואר 1945 - 4 במאי 1945)
גנרל חיל הפרשים רודולף קוך-ארפאך (4 במאי 1945 - 8 במאי 1945)
ראו גם

הארמייה הראשונה (האימפריה הגרמנית)
הערות שוליים

↑  אנדרו רוברטס, סערת המלחמה: היסטוריה חדשה של מלחמת העולם השנייה, הוצאת דביר, עמ' 70.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר, 2010. עמ' 160-164.
| גרמניה הנאצית ארמיות הוורמאכט  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-15 • הארמייה ה-16 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • הארמייה ה-20 • הארמייה ה-21 • הארמייה ה-24 • הארמייה ה-25 |  |
| ארמיות שריון | ארמיית הפאנצר הראשונה • ארמיית הפאנצר השנייה • ארמיית הפאנצר השלישית • ארמיית הפאנצר הרביעית • ארמיית הפאנצר החמישית • ארמיית הפאנצר השישית • ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 • ארמיית הפאנצר אפריקה |  |
| ארמיות צנחנים | ארמיית הצנחנים הראשונה |  |
דףדף

| --- | --- |
 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מייסדים:  נירה הראל, דני קרמן 
 www.dafdaf.co.il
 
דףדף הוא אתר אינטרנט ישראלי לספרות ילדים ולעידוד קריאה.
היסטוריה

האתר עלה לרשת האינטרנט בשנת 2001, ביוזמת הסופרת נירה הראל, בשיתוף המאייר דני קרמן, במטרה לקדם את מעמדה של ספרות הילדים בתרבות הישראלית, לעודד קריאת ספרות איכותית לילדים ולנוער ולהגביר את ההתעניינות בכתיבה ובאיור לצעירים. האתר מתנהל ללא כוונת רווח, השימוש בו אינו כרוך בתשלום, הראל עורכת את האתר מיום הקמתו, ולצידה פועלת מערכת מייעצת: מבקרת הספרות נירה לוין, הסופרת שהם סמיט, החוקר יחיעם פדן והמאיירת בתיה קולטון. ליצירת האתר שותפים סופרים, משוררים, חוקרי ספרות, מומחים לדידקטיקה ואמנים רבים, בהם אריאל הירשפלד, יאיר גרבוז, דורית רביניאן, עטרה אופק, ואליהו הכהן.
האתר מכיל אלפי עמודים, הנחלקים לחמישה מדורים: ספרים, סופרים, מאיירים, אלף בית ועניין. ניתן למצוא בהם ערכים של סופרים מהארץ ומהעולם, סרטוני וידאו של סופרים ישראלים הקוראים בספריהם וקטעים לקריאה עצמית מתוך ספרים מובחרים לילדים ולנוער. כמו כן מוצגות בו תערוכות של מאיירים ישראלים וזרים וגלריית יצירות של ילדים. באתר מתפרסמות ביקורות על ספרים חדשים, הממויינות לפי נושאים ולפי גילים, רשימות אישיות על ספרי ילדים אהובים, בצד מאמרים על סוגיות בספרות ילדים, ראיונות עם מתרגמים, והצעות להפעלות דידקטיות בעקבות ספרים, חלק גדול מהן קשור למצעדי הספרים השנתיים של משרד החינוך.
ב-2013 נוסד "פרס דףדף לספרות ילדים". הפרס הוענק בתשע"ב לסופרת תמי שם טוב ובתשע"ג לסופרת אורית ברגמן. בתשע"ד הפרס לא הוענק משום שלטענת השופטים לא נמצאה יצירה ראויה דיה. בתשע"ה הפרס הוענק לסופרות חוה ניסימוב ורוני גלבפיש.
הארי צ'אפין

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1942 ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  16 ביולי 1981 (בגיל 38) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Huntington Rural Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1962–1981 (כ־19 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל, התיכון הטכנולוגי של ברוקלין, P.S. 41 
 סוגה:  פולק, פולק רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מפוחית פה, פסנתר, גיטרה, בנג'ו 
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס 
 צאצאים:  Jen Chapin 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של הקונגרס 
 www.harrychapinmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי צ'אפין (Harry Chapin;‏ 7 בדצמבר 1942 - 16 ביולי 1981) היה זמר-יוצר -אמריקאי שיצר בעיקר בסגנון פולק רוק, בהם להיטים כמו Taxi, "W*O*L*D ו-Cat's in the Cradle . צ'אפין היה פעיל למען מטרות הומניטריות והוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס על פעילותו זאת.
ביוגרפיה

צ'אפין נולד למשפחה מהמעמד הבינוני בעיר ניו יורק. הוא השני מתוך ארבעה ילדים, כאשר שלושת אחיו פנו אף הם לקריירה מוזיקלית, ביניהם ג'ים צ'אפין, מתופף ג'אז. בילדותו השתתף במקהלת ילדים בברוקלין ובנעוריו החל להופיע יחד עם אחיו. בשנת 1960 סיים את לימודיו התיכוניים ולתקופה קצרה למד באקדמיה של חיל האוויר האמריקאי ובאוניברסיטת קורנל אבל לא השלים את לימודיו.
תחילה תכנן להיות יוצר סרטים דוקומנטריים ובשנת 1968 ביים את הסרט "Legendary Champions" שעסק במתאגרפים ואף היה מועמד לפרס אוסקר. אולם בשנת 1971 החליט להתמקד בקריירה מוזיקלית והחל לנגן במועדונים שונים בניו יורק והקליט אלבום עם אחיו.
אלבום הסולו הראשון שלו יצא בשנת 1972, Heads & Tales, אשר זכה להצלחה בזכות הסינגל Taxi. אלבומו השני, Sniper and Other Love Songs, זכה להצלחה פחותה במקצת ואלבומו השלישי, Short Stories הצליח לשחזר במשהו את הצלחתו הקודמת.
בשנת 1974 יצא אלבומו הרביעי, Verities & Balderdash, אשר זכה להצלחה גדולה מאוד והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. באלבום נכלל להיטו הגדול ביותר אשר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים, Cat's in the Cradle. השיר נכתב על ידי אשתו סנדרה והוא עוסק ביחסים של אב ובנו והוא מבוסס על היחסים של בעלה הקודם של סנדרה עם ילדיו.
ב-16 ביולי 1981 נהרג בתאונת דרכים בדרך להופעה בניו יורק.
דיסקוגרפיה

Chapin Music! (1966, Rock-Land Records)
Heads & Tales (1972, Electra)
Sniper and Other Love Songs (1972, Elektra)
Short Stories (1973, Elektra)
Verities & Balderdash (1974, Elektra)
Portrait Gallery (1975, Elektra)
Greatest Stories Live (Double Album, 1976, Elektra)
On the Road to Kingdom Come (1976, Elektra)
Dance Band on the Titanic (Double Album, 1977, Elektra)
Living Room Suite (1978, Elektra)
Legends of the Lost and Found (Double Album, 1979, Elektra)
Sequel (1980, Boardwalk Records)
Anthology of Harry Chapin (1985, Elektra)
Remember When the Music (1987, Dunhill Compact Classics)
The Gold Medal Collection (1988, Elektra)
The Last Protest Singer (1988, Dunhill Compact Classics)
Harry Chapin Tribute (1990, Relativity Records)
The Bottom Line Encore Collection (1998, Bottom Line / Koch)
Story of a Life (1999, Elektra)
Storyteller (1999, BOA Records)
Onwards and Upwards (2000, Harry Chapin Foundation)
VH1 Behind the Music: The Harry Chapin Collection (2001, Elektra)
The Essentials (Harry Chapin album)|The Essentials (2002, Elektra)
Classics (Harry Chapin album)|Classics (2003, Warner Special Products)
Heads and Tales / Sniper and Other Love Songs (2004, Elektra. Double CD re-release of first two albums with bonus tracks)
Introducing... Harry Chapin (2006, Rhino Records)
הערות שוליים

↑  HARRY CHAPIN, SINGER, KILLED IN CRASH, פורסם ב-17 ביולי 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342633005171  GND: 123973856  ISNI: 0000 0000 7373 9229  LCCN: n85098945  MusicBrainz: ae4e3542-7838-4a6f-b753-08216be5a6bb  NKC: osa2011641466  NTA: 07365843X  SNAC: w6281dsv  VIAF: 38345030   WorldCat (עם VIAF): 38345030
הבורסה לניירות ערך במוסקבה

| --- | --- |


בניין הבורסה
 תאריך ייסוד:  1992 
 עיר:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 מדדים:  MICEX 10 
 
הבורסה הבין-בנקאית למטבעות של מוסקבה (Московская межбанковская валютная биржа) הייתה אחת מן הבורסות הגדולות ביותר בקרב מדינות חבר העמים ומזרח אירופה. נפתחה ב-1992 ואוחדה עם RTS ליצירת בורסת מוסקבה בדצמבר 2011.
מדי יום נסחרו בבורסה המוסקבאית ניירות ערך של כ-700 חברות רוסיות, לרבות מניות של 230 החברות הגדולות במדינה, ביניהן גם גזפרום, רוסטלקום וסברבנק, לוקאויל ורוסנפט, כשכולן יחד בעלות שווי כולל של כ-10 טריליון רובל (כ-300 מיליארד דולרים). בבורסה נמכרו מניות של 285 חברות רוסיות.
ב-19 בדצמבר 2011 הושלם איחוד בין בורסת Micex לבין בורסת RTS המוסקבאית, והחל מסחר בבורסה המאוחדת Micex-RTS. האיחוד נעשה במטרה לחסוך בהוצאות ולפשט את המסחר במניות.
ראו גם

בורסת מוסקבה
כלכלת רוסיה
הבורסה לניירות ערך בסנקט פטרבורג
הערות שוליים

↑  Russia's merged Micex-RTS exchange opens. telegraph.co.uk 22/12/2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no98089494  VIAF: 139871760   WorldCat (עם VIAF): 139871760 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניקה פטריק

| --- | --- |

דניקה פטריק, 2017
 לידה:  25 במרץ 1982 (בת 42) בלוי, ויסקונסין, ארצות הברית 
 מידע כללי
 שם לידה:  Danica Sue Patrick 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Hononegah Community High School 
 גובה:  1.57 מטרים
 בן או בת זוג:  Paul Edward Hospenthal (19 בנובמבר 2005–17 באפריל 2013)  Ricky Stenhouse, Jr. (נובמבר 2012–דצמבר 2017)  ארון רוג'רס (ינואר 2018–יולי 2020) 
 www.danicapatrick.com
 ספורט
 ענף ספורט:  מרוץ מכוניות 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  Indianapolis 500 Rookie of the Year (2005)  NASCAR's Most Popular Driver Award (2012) 
 
דניקה סו פטריק (באנגלית: Danica Sue Patrick; נולדה ב-25 במרץ 1982 בוויסקונסין) היא נהגת מרוצים אמריקנית המתחרה במרוצי נאסקאר.
קריירה

קודם לכן התחרתה פטריק במרוצי האינדי, היא זכתה בתואר רוקי השנה לאחר מרוץ אינדיאנפוליס 500 של שנת 2005 וסדרת המרוצים של עונת 2005. במאי 2006, פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה "דניקה: חוצה את הקו".
עם ניצחונה במרוץ אינדי 300 ביפן בשנת 2008, הפכה דניקה פטריק לאישה הראשונה שמנצחת מרוץ בסדרת מרוצי האינדי, והאישה השנייה שמנצחת בתחרות מוטורית אמריקנית, לאחר ששירלי מולדוויני ניצחה שלוש פעמים בתחרות "NHRA Top Fuel Championships".
במאי 2009 סיימה במקום השלישי במרוץ אינדיאנפוליס 500, ההישג הטוב ביותר לנהגת מרוצים מאז שנוסדה תחרות זו ב-1911.
לאחר עונת 2011 פרשה ממרוצי האינדי ועברה להתמקד במרוצי נאסקאר.
גלריה

פטריק במקצה הדירוג של מרוץ האינדי 500 של 2007
פטריק במרוץ האינדי 500 של 2006
הארמייה הראשונה (בריטניה)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914   1942 – 1918   1943
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה.
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה הראשונה של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן פעלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-26 בדצמבר 1914 הורחבו גייסות חיל המשלוח הבריטי לשתי ארמיות, ודאגלס הייג מונה למפקד הארמייה הראשונה. הארמייה לחמה בקרבות ברכס וימי, בקרב אראס, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה ביולי 1942 לצורך מבצע לפיד, והפכה למבצעית ב-9 בנובמבר 1942. הארמייה שכללה את הקורפוסים הבריטיים ה-5 וה-9, ואת הקורפוס האמריקני ה-2, ואת הקורפוס הצרפתי ה-19, החלה בהתקדמות לעבר תוניסיה. הארמייה לחמה במערכה בתוניסיה, ולאחר כניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943 פורקה הארמייה.