stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סער 4
הספינות

ספינות "סער 4" תוכננו בחיל הים ונבנו במספנות ישראל, כשיפור של דגם סער 3. השיפורים היו במספר תחומים:
התאמה לתנאי ים קשים (הספינות יועדו גם להפליג לזירת ים סוף מסביב לאפריקה ולשרת בזירה זו לאורך חופים לא ידידותיים.)
הגדלה משמעותית של הדחק הספינה (שהוא בעצם משקלה) לכ-440 טון, על חשבון מהירותה (34 קשר לעומת 40 קשר ב"סער 3"). אורך הספינה 58 מטר ורוחבה 8 מטר
הגדלת טווח הפעולה בערך פי שלושה לעומת הטווח של דגם סער 3
תוספת תותחים
תת-סדרה של דגמי נצ"ל
עוצמת אש כפולה מזו של סער 3.
הוכנס מחשב ספרתי לבקרת אש
חימושן של הספינות מדגם סער 4 כלל 8 טילי גבריאל, תותח 76 מ"מ, תותחי 20 מ"מ ומקלעים. הן יועדו לצוות של עד 50 איש ולשהייה של עד שלושה שבועות בים.
שתי ספינות ראשונות של סער 4, מדגם "תכלית", אח"י רשף ואח"י קשת, הצטרפו לחיל הים בשנת 1973 לפני מלחמת יום הכיפורים. בין השנים 1974 ל-1975 צורפו עוד ארבע ספינות מאותו דגם. בשנים 1978 ו–1979 נוספו עוד ארבע ספינות מדגם "נדרן".
גלריה

ספינת סער 4 סדרת 'נדרן' בתצורה נגד צוללות, 1996.
סטי"ל מדגם סער 4 "אח"י ניצחון". מאי 2010.
תותח אורליקון 20 מ"מ בצד הגשר של ספינה מדגם סער 4.
ניסוי הנחתת מסוק על משטח בירכתי ספינה סער 4.
ירי טיל הרפון מספינה מדגם סער 4
ספינה מדגם סער 4 יורה טיל הרפון.
ספינת סער 4 נושאית מנוף כנפיים להובלת סירות
פעילות מבצעית בחיל הים

ספינות סער 4 נטלו חלק בכל המלחמות והמבצעים, השמדת ספינות אויב ותפיסת ספינות מחבלים. להלן המבצעים העיקריים:

במלחמת יום הכיפורים היו בסדר הכוחות (סד"כ) של הצי הישראלי רק שתי ספינות מדגם מתקדם זה: "אח"י רשף" ו"אח"י קשת". הספינות השתתפו בקרב לטקיה (סוריה), קרב הסט"ילים הראשון בעולם. "אח"י רשף" ירתה את הטיל הקרבי הראשון בתולדות צה"ל, שפגע במטרתו, לעבר מקשת סורית. "אח"י קשת" השתתפה בקרב פורט סעיד (מצרים), אך לא הגיעה למגע עם האויב. בקרב השני בחופי מצרים, קרב דמיאט, השתתפו שתי הספינות מדגם סער 4. הפעם הייתה זו "אח"י קשת" שירתה את הטיל הראשון מהצד הישראלי ופגעה בספינת טילים מצרית. בהמשך המלחמה הופעלו ספינות סער 4 בהפגנת נוכחות במרכז הים התיכון לאבטחת השיט לישראל. וכן השתתפו, עם שאר השייטת, בהפגזת מתקני חופים בסוריה ובמצרים. בליל 11/12 אוקטובר, במסגרת הפגזת החוף הסורי ב-11 באוקטובר 1973, פעלו זוג ספינות סער 4 כפלגה עצמאית בפיקוד אלי רהב והבעירו את מתקני הנפט הסוריים בבניאס.
היערכות בים סוף - לאחר המלחמה, באפריל 1974 לצורך תגבור הכוח הימי בזירת ים סוף (זי"ס), הוצבו הספינות "רשף" ו"קשת" בשארם א-שייח' ("מפרץ שלמה") שבסיני. הספינות הפליגו מסביב לאפריקה בפיקוד סא"ל גדעון רז. הדרך של 12,790 מייל (כ-23,000 ק"מ), נמשכה 35 ימים - מבצע מוניטין. בעת החניה בדרום אפריקה נעשתה הצגת תכלית משכנעת. מפקד הצי הדרום אפריקני הציע לקנות את הספינות עם הצוותים בו במקום. צי דרום אפריקה הזמין 4 ספינות סער 4 שנבנו במספנות ישראל וחומשו במערכות נשק גבריאל.
במלחמת לבנון - ביוני 1982 השתתפו ספינות סער 4 באבטחת הנחיתה הראשית שנעשתה מצפון לצידון, בהפגזת מטרות מחבלים בחוף. כן קיימו אבטחה אזורית רצופה וסגירת המוצא הימי של לבנון.
מכירת ספינות סער לציים זרים והוצאה מהשירות

בדצמבר 1976 ייצאה ישראל שני סטי"לי סער 4 לדרום אפריקה. הן זכו לשמות SAS SHAKA ו-SAS SCORPION. הצוותים הדרום-אפריקניים התאמנו בחיפה והפליגו אחר כך לדרום אפריקה דרך גיברלטר.
שתי ספינות הסער הראשונות שסיימו את השירות בחיל הים הישראלי היו אח"י רומח, שנמכרה לצ'ילה בשנת 1979 ואח"י קשת שנמכרה בעקבותיה לצ'ילה בשנת 1980. הצוותים הצ'יליאנים התאמנו בשארם א שייך והפליגו לצ'ילה מהים האדום דרך באב אל מנדב.
בשנת 1997 הוטבעה אח"י כידון ליד חוף שבי ציון כדי שתשמש אתר צלילה וזיכרון ללוחמי שייטת 13 שנפלו בלבנון.
בשנת 2000 נמכרו ספינות נוספות מסדרת סער 3 וסער 4.5 (דגם חוחית) לציי צ'ילה וסרי לנקה[דרוש מקור], האחרונות שבהן אח"י מולדת ואח"י וקוממיות.
בשנת 2011 רק שתי ספינות מדגם סער 4 נותרו בשירות מבצעי, "אח"י ניצחון" ו"אח"י עצמאות", שתי הספינות מדגם נדרן אשר עברו הסבה בשנות ה-90 לתצורה המיועדת נגד צוללות, במהלך השנים האחרונות הן עברו הסבה בשנית ללחימת שטח בלבד.
ב-15 בינואר 2014 הוצאה אח"י ניצחון משירות.
ב-6 במרץ 2014 הוצאה אח"י עצמאות משירות. ב-7 ביולי 2016 היא הוטבעה באימון ירי על ידי טילי הרפון.
לקריאה נוספת

משה אימבר (תחקיר, כתיבה ועריכה), שייטת 3, ספינות הטילים בחיל הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור - אריק נצר, 2005.
אברהם רבינוביץ, ספינות שרבורג, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001 (תרגום מאנגלית: אריה מרמרי, עריכה: אפי מלצר).
יהודה שיף (עורך אחראי), אילן כפיר, יעקב ארז; עורכי הכרך: הירש גודמן, שלמה מן, צה"ל בחילו, אנציקלופדיה לצבא וביטחון, כרך חיל הים, רביבים הוצאה לאור, מהדורת ספרית מעריב, 1982.
הערות שוליים

↑  מספנות ישראל, הדגמים המובילים, אתר רשות הספנות והנמלים
↑  סטי"לים, אתר חיל הים
↑  דויד מושיוב, ספינת טילים משופרת מתוצרת "מספנות ישראל" נתוספה לחיל הים, דבר, 5 בפברואר 1973
↑  דוד זוהר, אח"י קוממיות הושקה בחיפה, מעריב, 20 ביולי 1979
↑  נהוג בחיל להעביר שמות של ספינות שיצאו מהשירות לספינות חדשות. כל השמות המופעים כאן מתייחסים לספינות סער 4 בלבד
↑  ראובן בן צבי, ספינות הטילים שנבנו בארץ השתתפו בקרב, מעריב, 9 באוקטובר 1973
↑  מבצע מוניטין דו"ח מפקד המבצע סא"ל גדעון רז למפקד החייל בנימין תלם באתר בוגרי קציני ים.
↑  Saad Shazly, The Arab military option, 1986, page 38, טוען ש-9 ספינות יוצאו לדרום אפריקה ו-5 לצ'ילה
↑  Michael Curtis, The Middle East reader, November 1986, page 424 - מציין ש-6 ספינות נמכרו לדרום אפריקה
↑  מ-120 ק"מ: צפו בטילי חיל הים פוגעים בספינת טילים ישנה, באתר ynet, 7 ביולי 2016
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
אסתי קוסוביצקי

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1950 (בת 74) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1967
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  רמי ברוך 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר (אסתי) קוסוביצקי (נולדה ב-16 בפברואר 1950 בכפר מל"ל) היא שחקנית, זמרת ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בכפר מל"ל. רקדה מגיל חמש עד גיל 18. על לימודי הבלט סיפרה: "רקדתי בלט עד גיל 18 וחלמתי להיות פרימה בלרינה. השיעורים ניתנו בבית העם בכפר. המורות לבלט היו מגיעות מתל­ אביב". בהיותה בת 12 נערכה מסיבת שנת ה­-40 לייסוד כפר מל"ל ונתנו לה את התפקיד הראשון בהצגה על החלוצים.
בגיל 17 החלה לשיר, ועל כך סיפרה: "שלמה ארצי, שהיה אז בלהקת התותחנים בא לשמוע אותי והתחברנו, ובהמשך הלכתי בטבעיות ללהקה צבאית".
בצה"ל שירתה בצוות הווי חטיבת הצנחנים לצד אברהם זיגמן, דודו זכאי ואורי שבח.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה ללמוד משחק באוניברסיטת תל אביב והיא בעלת תואר ראשון מן החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום הלימודים החלה לשחק בתיאטרון באר שבע, זמן קצר לאחר שהוקם. במקביל, קריירה כזמרת ב"חבורת בימות" ששרה משירי נעמי שמר.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

ב-1974 השתתפה במחזמר "טוב לאהוב" במסגרת התוכנית "מועדון הצועני השורק" של דן אלמגור. מיד אחר כך הצטרפה לצוות שחקני תיאטרון באר שבע למשך כארבע שנים, ולסגל התיאטרון הקאמרי למשך כחמש שנים. בתיאטרון הבימה השתתפה ב-1985 בהצגה "טייבלע והשד שלה" שכתבו יצחק בשביס-זינגר ואיב פרידמן וביים חנן שניר.
בפסטיבל עכו: ב-1990 שיחקה לצד מיכל ינאי, קרן מור, מיכה מורים ודור צויגנבום בהצגה "ממשלת נשים" מאת נסים אלוני שביימה פרידה רפאל. ב-1992 שיחקה לצד דליה שימקו בהצגה "עביר" שכתבה וביימה חגית יערי. ב-1996 שיחקה לצד שלמה סדן בהצגה "יונה יונה" מאת ובבימוי חגית רכבי ניקוליבסקי (על-פי הביוגרפיה "יונה וולך" מאת יגאל סרנה). ההצגה קיבלה ציון לשבח בפסטיבל עכו.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחקה בין השנים 1999–2004 בהצגה "רכבת ההצלה" מאת דיאן סמואל שביים רמי דנון. ב-2004 שיחקה בהצגה "העדי של עדי" מאת נאוה מקמל עתיר שביימה דדי ברון. ב-2006 שיחקה בהצגה "צבעים בחול", המספרת את סיפור נעוריו של נחום גוטמן, שכתבו אורי וייל וצביה הוברמן שגם ביימה. ב-2012 שיחקה במחזה "הרפתקה בחולות" שכתבה וביימה שלומית ארנון בר-לב.
בתיאטרון תמונע: השתתפה בשנת 2000 בהצגה "הסתברות" מאת תמר שחף שביים רועי הורוביץ. בין השנים 2000–2007 שיחקה לצד יוסי טולדו ורות פרחי בהצגה "מועדון הקופים הירוקים" מאת רוי סמיילס שביימה לי גילת. בין השנים 2005–2006 שיחקה בהצגה "העורבים של מר ולסר" מאת וולפגנג הילדסהיימר שעיבד וביים רועי הורוביץ.
ב"צוותא": ב-1989 השתתפה לצד דליק ווליניץ ושלמה סדן בהצגה "אפרים חוזר לצבא" שכתב יצחק לאור וביימה אתי רזניק. בשנת 2002 גילמה את תרצה לצד עפרה ויינגרטן ואורי אברהמי בהצגה "חופשה בפראג" שכתב אפי כהן וביים ישראל פוליאקוב (פולי). השתתפה בהצגה "אשה כמו ג'ירפה" שכתבה וביימה גורן אגמון.
ב-1986 שיחקה בתיאטרון בית ליסין במחזה "יצרים" מאת ויליאם מסטרוסימון.
ב-2010 שיחקה לצד מיכאל כורש בהצגה "רקוויאם לדניאל" שכתב וביים  עודד ליפשיץ. ההצגה נכתבה בעקבות סיפורו של גלעד שליט, והוקדשה לשחרורו. ההצגה עלתה ב"פסטיבל אקט 2" לתיאטרון פרינג' בחיפה.
הופיעה בתוכנית יחיד "בנויה לאהבה" ובה שירים מתוך התיאטרון.
החל מ-2016 שיחקה במחזה "ערב שקופיות" מאת יפתח קליין ובבימויו בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון אחר ולאחר מכן ברחבי הארץ.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון > בתיאטרון באר שבע

ב-1974 שיחקה בהצגה "פנדו וליז" מאת פרננדו ארבאל שביים תיאודור תומא, וגילמה את מריאן בהצגה "טרטיף" מאת מולייר שביימה עדנה שביט. ב-1975 גילמה את אסתר'ל לצד רפי תבור במחזמר "עלי כינור" שכתבה עדה בן-נחום (על פי סיפור מאת שלום עליכם) וביים חנן שניר.
ב-1976 גילמה את אמיליה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביים יורם פאלק. באותה שנה גילמה את לולו בהצגה "מסיבת יום הולדת" מאת הרולד פינטר שביים חנן שניר. ב-1977 גילמה את פולי פיצ'ם במחזמר "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט שביים אפרים סטן, וגילמה את הלן בהצגה "הבט אחורה בזעם" מאת ג'ון אוסבורן שביים ערן בניאל.
ב-2005 שיחקה לצד שמיל בן ארי בהצגה "ברוקלין בוי" מאת דונלד מרגוליס שביים נתן דטנר, ולצד עמוס לביא בהצגה "לא על זמירים" מאת טנסי ויליאמס שביים רועי הורוביץ. ב-2007 שיחקה בהצגה "הנערה מן הכפר" מאת יעקב גורדין שביים משה קפטן. ב-2008 גילמה את אמה של שרה (לילך זינו) בהצגה "ילדים חורגים לאלוהים" מאת פרנק מדוף שביימה נויה לנצט. ב-2009 גילמה את פולינה בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביים נתן דטנר.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון > בתיאטרון הקאמרי

ב-1979 גילמה את פולצ'ינלה בהצגה "נפוליון - חי או מת!" שכתב וביים נסים אלוני, וגילמה את והשמיים צחקו בהצגה "הוצאה להורג" שכתב וביים חנוך לוין. ב-1980 גילמה את אינה בהצגה "החתונה" מאת ברטולט ברכט שביים עמרי ניצן.
ב-1981 גילמה את ז'אן בהצגה "מיטות משונות" מאת אלן אייקבורן שביים שמואל בונים, וגילמה את פרלה בהצגה "סיפור גן עדן" שכתב יעקב שבתאי (ע"פ הסיפור "סיפור גן-העדן" מאת איציק מאנגר) וביים שמואל בונים. ב-1982 גילמה את קונסטנצה בהצגה "אמדאוס" מאת פיטר שאפר שביים היי קיילוס, וגילמה את הזמרת בהצגה "טוב" מאת ססיל פיליפ טיילור שביים אילן רונן. על משחקה בהצגות אלו זכתה בפרס לשחקנית המצטיינת ע"ש אברהם בן-יוסף לשנת 1982.
ב-1983 שיחקה בהצגה "הצלצול האחרון" מאת סיימון גרי שביים היי קיילוס, וגילמה את בלה בהצגה "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין בבימויו של מייקל אלפרדס. ב-1987 גילמה את בסי בהצגה "מהגוני" מאת ברטולט ברכט שביים מארק גז'שינסקי. ב-1989 גילמה את צשה בהצגה "שיץ" מאת חנוך לוין שביים אהרון אלמוג. ב-2011 שיחקה בהפקה מחודשת של "שיץ" בבימויו של יגל אלירז.
ב-1995 שיחקה בהצגה "פולרד" מאת מוטי לרנר שביים אילן רונן, ובהצגה "בויטרה" שכתב (ע"פ סיפור מאת משה קולבק) וביים הלל מיטלפונקט. ב-1996 השתתפה בהצגה לילדים "מסע הניסים והנפלאות" שכתבו יורם טהרלב ויוסף כרמון שגם ביים.
ב-2009 שיחקה בהצגה "ינטל" שכתבו לאה נפולין ויצחק בשביס-זינגר (ע"פ סיפור קצר של בשביס זינגר "ינטל בחור ישיבה") וביים משה קפטן. ב-2011 גילמה את צילה הופשטטר בהצגה "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין שביים אודי בן-משה; גילמה את ציקי בהצגה "בעל למופת" מאת יהושע סובול שביימה איה קפלן, ושיחקה בהצגה "המלחמה בבית" מאת ג'יימס דאף שביים רועי הורוביץ.
ב-2012 גילמה את ז'ורז'ט בהצגה "בית ספר לנשים" מאת מולייר שביים אודי בן-משה. באותה שנה שיחקה לצד שחקנים יהודים, ערבים ויפנים בהצגה "הנשים מטרויה" מאת אוריפידס, בהפקה מיוחדת שביים הבמאי היפני יוקיו נינגאווה. ההצגה עלתה במסגרת חגיגות ציון 60 שנה לכינון יחסים הדיפלומטיים בין יפן לישראל. ב-2013 גילמה את מרים בהצגה "רומן משפחתי" שכתבה וביימה עדנה מזי"א, וגילמה איכר בהצגה "אמא קוראז'" מאת ברטולט ברכט שביים אודי בן-משה.
ב-2014 גילמה את הזקנה (לצד בעלה רמי ברוך - שהחל לגלם את הזקן בעקבות פרישתו של יוסף כרמון) ב"אשכבה" שכתב וביים חנוך לוין. ב-2015 גילמה את האם (לצד בעלה רמי ברוך, שמגלם את האב) ב"אח יקר" שכתב גדי ענבר וביים עודד קוטלר. ב-2016 שיחקה במחזמר מצחיקונת לצד מיה דגן ועמוס תמם.
ב-2018 שיחקה בהצגה "האחרים" מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו בתפקיד ריבה בתיאטרון הקאמרי. ב-2020 החלה לשחק במחזה "מחוברים לחיים" בתיאטרון הקאמרי לצד שמואל וילוז'ני בבימויו של אלון אופיר. ב-2022 החלה לשחק בהצגה "אני סבתא שלךָ" מאת איתי סונטג.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון > בתיאטרון חיפה

ב-1985 שיחקה לצד אלי גורנשטיין, רמי דנון, עפרה ויינגרטן, דינה בליי, עמי טראוב, עידית צור ושמואל וולף בהצגה "שש דמויות מחפשות מחבר" מאת לואיג'י פיראנדלו שביימה רנה ירושלמי. ב-1986 שיחקה בהצגה "חפצים" מאת א.ב יהושע שביים גדליה בסר. ב-1989 שיחקה לצד אילן דר, לבנה פינקלשטיין, חנן גולדבלט ועמי טראוב בהצגה "בינינו לבין עצמנו" מאת אלן אייקבורן שביים מייקל דאונס.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בין השנים 1973–1975 גילמה את דינה ששון, ידידת עבר של סימן טוב (דודיק סמדר) בסדרת הטלוויזיה "עברית בסימן טוב". ב-1977 שנה התארחה בסדרת הטלוויזיה "מצב משפחתי" שכתבו נתן בירק ובטי דגן וביים מנחם שובל. באותה תקופה התארחה גם בתוכניות הטלוויזיה "קשר משפחתי", "שעה טובה" ו"שרתי לך ארצי".
ב-1981 גילמה את מדלן פינצ'וק בסרט "מסג'יסט הצמרת" שכתבה מרגלית צבי וביים אלפרד שטיינהארדט. ב-1982 השתתפה בסרטו של אלן גיבסון "אישה ושמה גולדה".
ב-1983 גילמה את התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "מתבן במנהטן" שביים עמק פרי על פי סיפור של יצחק בשביס-זינגר. בין השנים 1984–1985 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שניים אוחזין". ב-1992 השתתפה בסרטה של דליה הגר "קיץ אצל אריקה". ב-1994 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיפור מקומי" שביים נסים דיין. ב-1995 גילמה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "סיטון" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-1997 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "קו 300" שכתב מוטי לרנר (ע"פ ספרו של יחיאל גוטמן) וביים אורי ברבש. בין השנים 1998–1999 גילמה את אסתי בסדרה השלישית של רחוב סומסום - שאירע סימסים. ב-1999 השתתפה בסרט הטלוויזיה (המבוסס על סיפור אמיתי) בבימויו של ארנון צדוק "תסתכל לי בעיניים", המספר את סיפורם של נהגים שהיו מעורבים בתאונות דרכים קטלניות הנפגשים עם בני משפחותיהם של ההרוגים במסגרת סדנה טיפולית.
בין השנים 1999–2001 השתתפה בסדרת הטלוויזיה שיצר ארנון צדוק "משפחת עזאני".
בשנת 2000 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "היעלמות" שביים אילן שושן. ב-2001 השתתפה בסדרת הטלוויזיה שכתב מוטי לרנר וביים אורי ברבש "המכון". באותה שנה גילמה את נורית צור בסדרת הטלוויזיה "כנפיים" שכתבו אופיר בביוף וטל אימברמן וביים שמואל אימברמן ושיחקה בסדרת הטלוויזיה "דום לב" שביים שמואל אימברמן. בין השנים 2001–2002 גילמה לצד רפי תבור, נתן רביץ וגיל פרנק את שלומית קדמי בטלנובלה "לחיי האהבה" שביים יצחק שאולי. ב-2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה "תושב"ע בקריית שמונה" ששודר במסגרת "ראשון בדרמה" ב-HOT וביים יובל גרנות, ושיחקה בעונה הרביעית של הסדרה "שבתות וחגים" שביים רני בלייר. ב-2004 שיחקה לצד רפי תבור בסרט הסטודנטים של נטעלי בראון "הסעודה האחרונה של נ' בראון". ב-2005 השתתפה לצד טלי שרון, אשר צרפתי ויורם טולדנו בסרט "אחרי שכמעט" שיצרו רענן טסלר, קלאודיו שטיינברג, דני שיק ואריק שטראוס. ב-2008 גילמה את אמא של מאיר (מריאנו אידלמן) בסדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית". ב-2011 גילמה את אמא של טלי (ליאת הר לב) בסדרת הטלוויזיה "רמזור". ב-2023 שיחקה בסרט "בית" וכן בסרט "הילה" לצדו של רמי ברוך.
ביוגרפיה > קריירת דיבוב

ב-1987 דיבבה דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "אגדות האחים גרים". ב-1988 דיבבה את דודה אמי בסדרה "הקוסם מארץ עוץ". ב-1992 דיבבה את אמא של טמפר בסרט "במבי". ב-1993 דיבבה את ג'יין, אמא של טאז, בסדרה "טאז-מאניה". ב-1997 דיבבה את דודה קיפודה בסדרה "באי הקסום". ב-1999 דיבבה את גברת ג'וזפין בסדרה "האסופית". ב-2000 דיבבה את גב' צ'סטרפילד בסדרה "פנטומית". ב-2004 דיבבה קשישה בסרט "גארפילד". ב-2005 דיבבה את נאנא בסרט "מדגסקר", ואת ורדה בסרט "סיפורי כתם שמש - של מי הביצה הזאת?". ב-2007 דיבבה את ורדה בסדרה "סיפורי כתם שמש". ב-2017 דיבבה את דמותה של מרת בירד בסרט "פדינגטון 2". ב-2022 דיבבה בסרט "משפחה במסכה" את הסבתא.
חיים אישיים

קוסוביצקי נשואה לשחקן רמי ברוך אותו הכירה בפסטיבל עכו ולהם שני ילדים..
הערות שוליים

↑  תמר אבידר, אסתי, לאודר!, באתר nrg‏, 29 באפריל 2002
1 2  שרגא הר-גיל, 17 שחקנים ותיאטרון צעיר, מעריב, 19 בנובמבר 1975
↑  תיאטרון לילך מעלה בהצגת בכורה את תוכניתו של דן אלמגור "טוב לאהוב", דבר, 23 באוגוסט 1974
1 2  שבא סלהוב, צ'אנס- "טייבלע והשד שלה": שתיים אוחזות בתפקיד, חדשות, 5 בפברואר 1985
↑  תמי לוביץ, פסטיבל - רשימה, חדשות, 21 באוגוסט 1990
↑  ליטל דדון, מערכת אתר לגדול, צייר הצבעים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2006
↑  נגה שביט-רז, בחזרה למנדט, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2012
↑  עכבר העיר, חשיבה חיובית, באתר הארץ, 20 במאי 2007
↑  אמיר פלג, או שאתה תושב, או שאתה בצבא, חדשות, 14 באפריל 1989
↑  יוסי עוזרד, הצגה - איך לנהוג בשרץ, חדשות, 4 בנובמבר 1986
↑  מסיבת יום הולדת" בבאר־שבע, דבר, 16 בינואר 1976
↑  בכורת השבוע: "אופרה בגרוש" בבאר־שבע, דבר, 9 ביוני 1977
↑  ציפי שוחט, הצגה חדשה: הנערה מן הכפר, באתר הארץ, 15 ביולי 2007
↑  ציפי שוחט, ילדים חורגים לאלוהים, באתר הארץ, 3 במרץ 2008
↑  שוש אביגל, החיים חולפים וחצילצול נשאר, כותרת ראשית, 4 בינואר 1984
↑  חוה נובק, אחרי בכורה | משהו עצוב קרה לי בדרך לצחוק, דבר, 13 במרץ 1983
↑  מיכאל הנדלזלץ, אמש בתיאטרון: המתים מתרבים כחול אשר על שפת הים, באתר הארץ, 26 ביוני 2011
↑  מיכאל הנדלזלץ, אמש בתיאטרון | על "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין, תיאטרון הקאמרי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2011
↑  טל פרי, ‏הדרך אל היושר: על המחזה החדש "בעל למופת" בתיאטרון הקאמרי, באתר גלובס, 20 באפריל 2011
↑   מיכאל הנדלזלץ, "אמא קוראז'" מורד בכללים של ברכט, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2013
↑   מיה אשרי, מאחורי הקלעים של "אשכבה", ההצגה של חנוך לוין שמעולם לא מתה, באתר הארץ, 18 בינואר 2018
↑   מיכאל הנדלזלץ, "אח יקר": המלחמה לעולם חוזרת, באתר הארץ, 26 ביוני 2015
↑  מאיה נחום שחל, ביקורת הצגה: "מצחיקונת", באתר כלכליסט, 11 בדצמבר 2016
↑  אני סבתא שלך, באתר התיאטרון הקאמרי
↑  שוש אביגל, בכורה - המלט זה לא, חדשות, 30 ביוני 1989
↑  לחיי החופש, באתר ynet, 28 באוגוסט 2002
↑  עונה רביעית ל"שבתות וחגים", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2002
↑  ליאת רון, ‏רמי ברוך | שחקן, באתר גלובס, 16 ביוני 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384672905171
שמואל גרמיזאן

| --- | --- |
 לידה:  1600 ה'שס"ה סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1675 (בגיל 75 בערך) ה'תל"ה 
 מקום קבורה:  ירושלים 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1675 
 
הרב שמואל גרמיזאן (בקירוב 1605, ה'שס"ה – בקירוב 1675, ה'תל"ה) היה פוסק ספרדי, דרשן ומקובל, מגדולי חכמי ירושלים במאה ה-17, ומחברם של חיבורים רבים בכל מקצועות התורה.
קורות חייו

נולד בסלוניקי, יוון בערך בשנת ה'שס"ה (1605). מוצא משפחתו הוא ככל הנראה מהעיר וורמס (גרמייזא היא שמה של העיר במקורות העבריים מימי הביניים). לא ידועים פרטים רבים אודותיו בתקופה זו.
בגיל צעיר עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בירושלים, שם רכש כנראה את רוב תלמודו. בשנת ה'ת"ו (1646) כבר נחשב בין חכמי ירושלים, וחתם יחד עימם על ההסכמה שנקבעה מימי הנגיד יצחק הכהן שולאל שלא להטיל מיסים על תלמידי חכמים.
בשנת ה'ת"ז (1647) נשלח כשד"ר מטעם חכמי ירושלים, לאסוף כסף עבור יהודי ארץ ישראל. בדרכו נקלע לאי מלטה, וכשראה את המצב הרוחני הירוד שם הקדיש את עצמו לגדור את הפרצות. במלטה שהה כעשר שנים תוך שהוא מכהן כרב הקהילה היהודית במקום.
בדרכו חזרה לארץ ישראל נשבה על ידי שודדים, והוא הריץ איגרת בה הוא מפרט את מצבו הקשה לפרנסי חברת פדיון שבויים בעיר ונציה. רבי שמואל אבוהב, שהיה רב הקהילה היהודית בעיר, עמל רבות למען שחרורו והוא הורה לחברה לפדותו, אך שחרורו התעכב עקב סכסוך שפרץ בין שוביו לגבי חלוקת הכסף ביניהם. בסופו של דבר שוחרר רבי שמואל בשנת תי"א או תי"ב (1651-1652) והוא חזר לאי מלטה, שם המשיך לכהן כרב הקהילה למספר שנים נוספות, והשיב לשאלות הלכתיות שהופנו אליו.
בערך בשנת ת"כ (1660) חזר לירושלים, ולפי עדותו של רבי משה גאלנטי כיהן כמורה בישיבת בית יעקב בראשותו של רבי ישראל יעקב חגיז, שם התיידד עם רבי אברהם הלוי אמיגו שהיה אף הוא מרבני הישיבה. מלבד תפקידו בישיבה היה דורש לרבים בשבתות ובמועדים. בתקופה זו למד גם קבלה בחברתו של המקובל רבי יעקב צמח, והחיד"א מספר שהוא ראה את כל ספריו בקבלה, כולל חיבור על מסכת ברכות לפי דרך הסוד.
בתקופה זו התפרסם כאחד מחשובי הפוסקים בירושלים, והוא השיב לשאלות הלכתיות רבות שהופנו אליו מארץ ישראל ומחוצה לה. לעיתים רבות ניתן למצוא את רבי שמואל חתום תחת תשובות ותקנות שונות יחד עם חכמי ירושלים המובהקים כמו רבי ישראל יעקב חגיז, רבי משה גאלנטי (המכונה הרב המג"ן), רבי יצחק ביטון, רבי שלמה אלגאזי ונוספים, וכפי הנראה אף שימש ברבנות בירושלים משך תקופה מסוימת. כן נשא ונתן עם רבי שמואל ויטאל, רבי מרדכי הלוי (אביו של רבי אברהם הלוי בעל גינת ורדים), רבי דוד קונפורטי ועוד. בין רבי שמואל גרמיזאן לרבי שמואל אבוהב נרקמו קשרי ידידות, ובתקופת שהותו בירושלים היה רבי שמואל אבוהב מסייע בידו מבחינה כלכלית.
על מקומו החשוב ופעילותו הציבורית בירושלים באותה תקופה ניתן ללמוד מדברים שכתב בתוך תשובה הלכתית שהשיב לידידו רבי אברהם אמיגו:
נדרשתי לעיין בדברי החכם השלם הנזכר לעיל, ובהיותי עמוס תלאות וטרוד טרדת מצוות רבות כנודע בשערים, לא הייתי רוצה להיבטל ממלאכתי - מלאכת שמים, כי רבה היא.
הלך לעולמו סמוך לשנת ה'תל"ה (1675) (בערך בגיל 70) ונקבר בירושלים. את מקומו מילא באופן זמני המקובל הרב יעקב צמח.
חיבוריו

עבודתו הספרותית הייתה ענפה ביותר והוא כתב ספרים בכל מקצועות התורה, נגלה ונסתר. במבוא על ספרו "אמרי בינה" על מסכת סנהדרין, מונה מאיר בניהו חמישים ושניים ספרים שחיבר. רוב חיבוריו מצויים עדיין בכתבי יד וחלקם אבדו, ובמקומות רבים מזכיר החיד"א בספריו דברי תורה שראה בכתבי ידו של רבי שמואל. בספרו "שם הגדולים" מתפעל החיד"א מן ההיקף הרחב של יצירותיו הספרותיות:
והרב מהר"ש גארמיזאן הפליא לעשות שיטות... וביאורים לארבעה טורים ושו"ת. גם כל ספרי הפוסקים שלו, טורים ופוסקים ראשונים ואחרונים, כל הגיליונות מלאים מכתיבותיו. דבר פלא אשר פעל ועשה... ואני ראיתי [ספר] בית יוסף מלא על כל גדותיו מחידושיו, וכן תשובות מהרש"ך ואיזה אחרונים כולם מלאים בכתיבת ידו הקדושה מחידושיו".
מחיבוריו העיקריים:
משפטי צדק – שאלות ותשובות. נדפס לראשונה מכתב ידו על ידי יוסף שמעא, ירושלים, תש"ה, .
אמרי בינה, פת לחם – שיטות ופירושים על מסכתות רבות בתלמוד. לחלקם חיבר אף מהדורה בתרא. חלק מחיבור זה נדפס על ידי הוצאת יד הרב נסים במספר כרכים, אך רוב החיבור נותר בכתב יד, ושלושה כרכים גדולים על מסכתות קידושין, כתובות, בבא קמא ובבא מציעא מצויים בספרייה הבודליינית שבאוניברסיטת אוקספורד. כרכים נוספים נמצאו בספרייתו של הרב רחמים נאהורי, רב העיר בון שבאלג'יריה
אמרי קדוש – פירוש על ארבעה טורים. בספר השתמשו רבים מחכמי ירושלים וביניהם: רבי חזקיה די סילוה בספרו פרי חדש, רבי מיוחס בכר שמואל בספרו פרי האדמה, רבי יונה נבון בספרו נחפה בכסף.
כבוד חכמים, דברי חכמים, לשון חכמים – ביאורים על מאמרי חז"ל. שלושה ספרים אלו היו בספרייתו של החכם באשי הראשון לציון רבי יעקב שאול אלישר
אמרי נועם, מדי שבת – דרשות לפי סדר התורה ולאירועים, מכיל עשרות דרשות לכל פרשה. חלק ניכר מהדרושים עוסקים ב"מעלת ארץ ישראל".
אמרי מישרים, אמרי אמת, אמרי יושר, אמרות נעימות – ספרי פירושים ודרושים לתנ"ך
דרכי נועם – דרשות על דרך הקבלה
תורת אמת – פירוש לתנ"ך על דרך הסוד
לקריאה נוספת

מאיר בניהו, רבי שמואל גארמיזאן ותקופתו בירושלים, ירושלים, תש"ה.
הערות שוליים

↑  לעיתים "גרמיזון" או "גורמיזאנו"
↑  שלמה רוזאניס, דברי ימי ישראל בתוגרמה, עמ' 261.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506223705171  GND: 129655155  ISNI: 0000 0000 4770 6351  LCCN: nr89004366  VIAF: 78623130   WorldCat (עם VIAF): 78623130
גידי אורשר

| --- | --- |

גידי אורשר בפסטיבל הסרטים בחיפה, 2011
 לידה:  26 ביוני 1950 (בן 74) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100003954293720
 sulamorsher.co.il
 
גידי אורשר (נולד ב-26 ביוני 1950) הוא מורה ומבקר קולנוע.