stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם קציר
הערות שוליים

↑  בכור המהפכה - סדרת הרצאות לזכר פרופסור אהרון קציר, באתר של אוניברסיטת תל אביב;
סדרת הרצאות "בכור המהפכה", באתר יוטיוב
↑   אברהם קציר, ‏קולות המוסיקה - פיסיקה ומוסיקה, הרצאה בסדרת ההרצאות "בכור המהפכה", 9 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263760805171  VIAF: 21096473   WorldCat (עם VIAF): 21096473
איוואן אלכסנדר, קיסר בולגריה

איוואן אלכסנדר או יואן אלכסנדר (בבולגרית: Иван Александър; ברומנית: Ioan Alexander), ‏ (1301 - 17 בפברואר 1371) היה קיסר (צאר) האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1331 ל-1371. איוואן אלכסנדר כבש מחדש את כל המחוזות שנכבשו על ידי דספוטט סרביה והאימפריה הביזנטית, לפני עלייתו לכס ממלכת בולגריה. הקיסר זכה בתמיכת הכנסייה האורתודוקסית לכל פעולותיו, גם משום שרדף את הכופרים בעיני הכנסייה הקתולית (בעלי האמונה הבוגומילית) ואת היהודים. במשך שלטונו פרחה התרבות הבולגרית. למרות מלחמות רבות והפסדיו נגד האימפריה העות'מאנית, מאבקו בפלישת ההונגרים בצפון בולגריה והמוות השחור, חלק ניכר מבולגריה היה במצב שלום ופריחה.
חייו של איוואן אלכסנדר

איוואן אלכסנדר היה בנו של הדספוט סראצימיר מקראן, (בבולגריה המודרנית, קראן ממוקמת במחוז סטארה זאגורה, ליד קאזאנלק), ופטריצה שהייתה אחותו של הקיסר מיכאיל שישמן (מיכאל III אסן), דהיינו היה אחיינו של מיכאיל שישמן. איוואן אלכסנדר שייך היה לענף אסן, של משפחת המלוכה הבולגרית-שישמן. ב-1330 מונה איוואן אלכסנדר לדספוט בעיר לובץ'. ב-28 ביולי 1330, השתתף איוואן אלכסנדר יחד עם אביו וחמיו, בקרב ולבוז'ד נגד הסרבים. הבולגרים הפסידו בקרב ואיבדו מספר מחוזות. בנוסף, הביזנטים כבשו את דרום בולגריה ונמלים חשובים. איוואן סטפן בעזרת הביזנטים ערך הפיכה והפך לקיסר בולגריה. ב-1331 בוצעה הפיכה נגד איוואן סטפן ואיוואן אלכסנדר נטל את כס ממלכת בולגריה.
לבקשה של המלכה שרה-תאודורה, חילק איוואן אלכסנדר את ממלכתו בין שני יורשיו בעודו בחייו. החלק המרכזי ובו הבירה טרנובו נמסר לאיוואן שישמן והחלק הצפון מערבי ובמרכזו העיר וידין נמסר לאיוואן סרצימיר שהפך לשליט צארות וידין.
ב-1365 פלש לבולגריה לאיוש הראשון, מלך הונגריה, הכניע את צארות וידין ולקח בשבי את איוואן סרצימיר ומשפחתו. במקביל, התעמתו מול צבאו של יוחנן החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית. איוואן שישמן פנה למוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית במטרה ליצור ברית ביניהם ולכך שהצבא העות'מאני יסייע לכוחותיו להדוף את ההונגרים אל מחוץ לגבולות הממלכה ולהחזיר לאחיו את כסאו. ב-1369 הצליחו הבולגרים והעות'מאנים להביס את ההונגרים ולהסיגם מבולגריה. מוראט הראשון ניצל את העובדה שכוחות עות'מאניים גדולים חונים על אדמת בולגריה וסירב להסיג את צבאו. שישמן נאלץ להפוך לוסל עות'מאני ולהעלות מס למוראט הראשון וכמחוות פיוס אף השיא לו את אחותו תמרה.
איוואן אלכסנדר ורעייתו המלכה תאודורה (Czarina Theodora) נקברו בכנסיית סנט פטקה (Tserkva Sveta Petka/Sveta Paraskeva) שנהרסה.
איוואן אלכסנדר והקהילה היהודית

בשטחי הממלכה הבולגרית התגוררו יהודים רומניוטים מזה מאות שנים ומרביתם התרכזו בבירה טרנובו. מקרב בני הקהילה נמנו סוחרים עשירים אשר זכו למעמד רם במרקם החברה בבולגריה. יהודים התגוררו גם בפיליפופוליס ובסקופיה. ב-1346 התגרש איוואן אלכסנדר מאשתו הראשונה תאודורה (תאופנה) ונשא לאישה את שרה בת לאחת המשפחות היהודיות העשירות בטרנובו. מנישואין אילו נולדו איוואן שישמן והנסיכה תמרה. שרה התנצרה ושינתה את שמה לתאודורה. בני הקהילה היהודית סמכו על חסותה של המלכה החדשה, צברו מעמד חברתי רם יותר והעניין הוביל לעימותים מול האוכלוסייה הנוצרית.
ב-1352 התכנסו ראשי הכנסייה הפרובוסלאבית הבולגרית לוועידה בטרנובו ובה דנו בהתפשטות האמונה הבוגומילית והתחזקות מעמדם של "הכופרים היהודים". הוחלט להטיל עליהם חרם כלכלי. ב-1360 קיים איוואן אלכסנדר כנס נוסף שכוון נגד הבוגומילים ובמסגרתו הוחלט שבמידה ויתפסו יהודים המטיפים להתגיירות או מחללים את הקדושים הנוצרים, הם יוצאו להורג. מספר חודשים לאחר הכנס הוטל על שלושה ילדים יהודים גזר דין מוות על שזילזלו בקדושים נוצרים. ילד אחד התנצר וזכה לחנינה, בשני בוצע לינץ' על ידי ההמון הנזעם והוא נהרג והשלישי נתלה עד צאת נשמתו.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך א' - מימי קדם ועד ראשית ממלכת בולגריה השלישית ב-1878, הוצאת דבר, תל אביב, 1971, עמוד 83.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, עמוד 84.
↑  ‏BURIAL CHURCHES OF BULGARIAN SOVEREIGNS, באתר homepage.mac.com (באנגלית).
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, עמוד 78.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, עמודים 79-80.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: איוואן סטפן  1331-1330 | קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה  1371-1331 | הבא: איוואן סרצימיר  1397-1371  איוואן שישמן  1395-1371 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272377005171  PLWABN: 9810653072805606  GND: 118556177  ISNI: 0000 0000 7857 5315  LCCN: n78038112  NKC: js2013749426  NTA: 070845492  SNAC: w6gf1ch9  SUDOC: 081178565  VIAF: 20472132   WorldCat (עם VIAF): 20472132
אבודים בחלל (שיר)

אבודים בחלל הוא סינגל של הראפר הישראלי טונה, מתוך אלבומו השני, "טונהפארק". השיר יצא לאור ב-27 באוגוסט 2017, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
רקע

השיר נכתב על ידי טונה עצמו, חברי להקת A-WA וניר דנן, והולחן על ידם ועל ידי יקיר בן טוב, בעוד דנן ובן טוב הפיקו את השיר. השיר, אשר מכיל בתוכו מוטיב של חלל, מהווה כשיר מחאה, בו מכוון הדובר ביקורת כלפי הפוליטיקה והחברה המודרנית בישראל, תוך שהוא טוען כי החיים בישראל שווי ערך לחיים בחלל החיצון.
ביקורת

מבקר המוזיקה דודי פטימר ממעריב אונליין ניתח את השיר, סקר את האלמנטים השונים בו והעניק לו ביקורת חיובית: "הטקסט מעולה, הלחן קליט ומעניין, והשילוב של A-WA מוסיף נופך אתני, אותנטי ומסקרן לשיר שממשיך להמחיש עד כמה טונה הוא ראפר ויוצר חשוב במוזיקה הישראלית העכשווית, מהיותר איכותיים שיש במחוזותינו כיום. שאפו!".
גם שי להב ממעריב אונליין שיבח את השיר, באומרו כי הוא "מרשים במיוחד, כי הוא נשמע שם כמו אומן בשיא הבשלות שלו" וכי "זה כבר לא רעב או רצון להוכיח אלא מישהו שנמצא בלב הזון שלו, ומקרין הרבה ביטחון עצמי ורצון להיות מיינסטרים, אבל מהצד הנכון", וכן שיבח את הקטע של להקת A-WA בשיר, באומרו כי הוא נשמע כמו "ניצחון משותף של דור בני ה–30 פלוס".
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית באתרו, תוך שנתן לו ציון של כארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה, ואמר כי השיר הוא "חוצה תרבויות, הצטלבות ראפ-אלקטרו-אתנית, שלוקחת את המוזיקה השיראלית המודרנית לנקודה חדשה מרתקת".
הצלחה

השיר נכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ, ובעקבות כך, הצליח להגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הרשמי של גלגלצ. נכון לינואר 2022, השיר עומד על כ-4 מיליון צפיות בפלטפורמת שיתוף הווידאו יוטיוב, וכ-1.1 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

את הווידאו קליפ של השיר פרסם טונה בערוץ היוטיוב שלו ב-27 באוגוסט 2017, וביימו וערכו אינדי חאיט ונאור סוקי. הקליפ מתרחש בחלל החיצון וטונה מגלם בו אסטרונאוט. בסוף הקליפ, נוחת טונה במדבר, בו מופיעות גם להקת A-WA, שרות את מילותיו של השיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 5 |  |
רמיקס

בדצמבר 2018 הוציאו הרכב הטראנס הפסיכדלי אינפקטד מאשרום רמיקס לשיר, אשר נכלל באלבומם ה-11, "Head of NASA and the 2 Amish Boys".
הערות שוליים

↑  איתי זבולון, ניר דנן, תאיר חיים, לירון חיים, תגל חיים
↑  איתי זבולון, ניר דנן, יקיר בן טוב, תאיר חיים, לירון חיים, תגל חיים
1 2  דודי פטימר, ‏טונה ו-A-WA עפים לחלל עם שיר מחאה הומוריסטי ונשכני, באתר מעריב אונליין, 28 באוגוסט 2017
↑  סוניה מרי ריפ, למען עתיד טוב: השירים שיעוררו בכם תקווה, באתר פרוגי
↑  שי להב, ‏הצגה שכולה פרובוקציה, ראש עיר פחדן ושרת תרבות פופליסטית, באתר מעריב אונליין, 1 בספטמבר 2017
↑  יוסי חרסונסקי, Lost In Space, באתר "יוסמיוסיק"
1 2  המצעד השבועי 9.11.2017, באתר גלגלצ
1 2   טונה - אבודים בחלל מארח את Tuna - Lost in Space ft. A-WA \\ A-WA, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:07)
↑  אבודים בחלל, נבדק ב-2020-09-05
אלטיפלאנו

מפת האלטיפלאנו
אלטיפלאנו (בספרדית: Altiplano; בקצ'ואה ובאיימרה: Qullaw) הוא שמה של רמה בהרי האנדים, המשתרעת על פני חלק ניכר משטחה של בוליביה, וכן דרום פרו, צפון צ'ילה וצפון-מערב ארגנטינה, ברובה בגובה של למעלה מ-3,500 מטר מעל פני הים. זוהי הרמה הגדולה בעולם מחוץ לטיבט. ממערב לאלטיפלאנו שרשרת של הרי געש פעילים (חלקם בגובה של למעלה מ-6,000 מטר), מדרום מדבר אטקמה, ומצפון וממזרח יער האמזונאס הטרופי.
האקלים באלטיפלאנו צחיח, ומשרע הטמפרטורות רחב: בקיץ הטמפרטורות המרביות הממוצעות מגיעות ל-12°C עד 24°C ובחורף הן יורדות ל-20°C- עד 10°C, תלוי באזור. בפסגות ההרים הסובבים את האלטיפלאנו קרחונים קבועים, ושלג הוא תופעה שכיחה בין אפריל לספטמבר, במיוחד בצפון. הצמחייה מאופיינת בשיחים נמוכים, שמסוגלים לגדול בגבהים אלה.
האגם הגדול באלטיפלאנו הוא אגם טיטיקקה, ששטחו כ-8,300 קמ"ר, והוא האגם הגבוה בעולם (3,821 מ'). באזור משולש הגבולות בוליביה-ארגנטינה-צ'ילה מדבריות מלח רבים, שנוצרו כתוצאה מהתאדותם של אגמים קדומים, בהם מדבר המלח הגדול בעולם, סאלאר דה אויוני.
הערים הגדולות באלטיפלאנו הן לה פאס ואורורו שבבוליביה ופונו שבפרו.
נוף אופייני
איוואן איוואנוב

איוואן קאמנוב איוואנוב (בבולגרית: Иван Каменов Иванов; נולד ב-25 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

איוואנוב התחיל את הקריירה שלו בפירין 1922, ובשנת 2005 עבר לצסק"א סופיה. עם צסק"א זכה בגביע הבולגרי ובסופר קאפ הבולגרי בשנת 2006. באוגוסט 2007, הושאל ללוקומוטיב פלובדיב. בקיץ 2008 חזר לצסק"א סופיה וביסס את מקומו במרכז ההגנה. ב-19 בספטמבר 2008, איוואנוב הבקיע את השער הראשון שלו בצסק"א נגד מיניור פרניק. ב-27 באוגוסט 2009, איוואנוב הבקיע את שער הניצחון נגד דינמו מוסקבה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, שבסיומו עלתה צסק"א לטורניר.
בפברואר 2010, איוואנוב חתם על חוזה לארבע שנים באלניה ולדיקווקז. במדי אלניה הוא הבקיע שני שערים ב-24 משחקים של הליגה הרוסית, אך בסיום העונה ירדה אלניה לליגת המשנה.
ב-17 ביוני 2011, איוואנוב חתם על חוזה לשלוש שנים בפרטיזן בלגרד. ב-13 ביולי 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד שקנדייה המקדונית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-3 בדצמבר 2011, הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור פרטיזן, בניצחון 0-3 נגד רדינצ'קי קראגוייבץ. את עונת 2011/2012 סיים איוואנוב כאשר הוא פתח בכל המשחקים של פרטיזן ואף סיים את כולם. בשנת 2012 נבחר לשחקן העונה של המועדון.
באוגוסט 2013, איוואנוב חתם בפ.צ. בזל השווייצרית. ב-12 בדצמבר 2013 הורחק בהפסד 2-0 לשאלקה 04. ב-14 בינואר 2014 נפצע במהלך משחק ידידות נגד איינטרכט בראונשווייג נפצע ובכך גמר את העונה. איוואנוב לא הצליח להחלים מהפציעה וב-15 בדצמבר 2015 שוחרר מהקבוצה על מנת למצוא קבוצה אחרת בה יוכל לחזור לכושר משחק.
לאחר ששוחרר מבזל הצטרף לניו יורק סיטי, אך התקשה לשחק בה ובסופו של דבר העדיף לחתום לשנה וחצי בלוקומוטיב פלובדיב בה שיחק בעבר.
ב-28 ביוני 2016 חתם ל-3 שנים בפנאתינאיקוס. ב-1 בפברואר 2017 חתם בארסנל טולה לשנה וחצי. בקיץ 2018 חתם באלטאי מהליגה הטורקית הראשונה ובינואר 2019 שוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2019 חתם בפלאנגה מליגת העל הליטאית. ביולי 2019 איוואנוב חתם בויהרן סנדנסקי, אולם עבר תוך זמן קצר לקבוצת אטאר הבולגרית, במדיה פרש ממשחק פעיל עקב פציעה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, איוואנוב שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בולגריה. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-20 באוגוסט 2008 בניצחון 1-2 נגד בוסניה והרצגובינה. ב-6 בספטמבר 2011, איוואנוב הבקיע את שער הבכורה שלו עבור הנבחרת בהפסד 3-1 נגד שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 2012.
תארים

הגביע הבולגרי: 2005/2006
הסופר קאפ הבולגרי: 2006, 2008
אליפות סרביה: 2011/2012, 2012/2013
ליגת העל השווייצרית: 2013/2014, 2014/2015
שחקן העונה של פרטיזן בלגרד: 2012
נבחרת העונה של ליגת העל הסרבית: 2012/2013
כדורגלן השנה בבולגריה: 2013
אלטלס

| --- | --- |

אלטלס מצדו המערבי
 מידע כללי
 גובה:  3,629
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  גבול הקנטונים ברן וואלה, שווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°25′43.72″N 7°40′42″E﻿ / ﻿46.4288111°N 7.67833°E﻿ / 46.4288111; 7.67833
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אלטלס(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אלטלס
 
אלטלס (Altels) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה 3,629 מטר, בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ.
ההר שוכן בגוש ההרים באלמהורן (Balmhorn massif) בערך בחצי הדרך בין העיירה קנדרסטג (Kandersteg) והעיירה לויקרבאד.
למרות שצידו הדרומי של ההר נמצא בשטחו של קנטון ואלה, הוא נמצא בתוך אגן נהר הארה.
אוניברסיטת יוטה

| --- | --- |


בית החולים האוניברסיטאי
 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Imagine, then Do   "תאר לעצמך, אז תעשה"
 תקופת הפעילות:  28 בפברואר 1850 – הווה (174 שנים)
 מייסדים:  בריגהם יאנג 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  טיילור רנדל
 סגל:  3,214 במשרה מלאה ועוד 776 במשרה חלקית (2019)
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  32,818 (2019)
 סטודנטים לתואר ראשון:  24,485 (2019)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  8,333 (2019)
 מיקום
 מיקום:  סולט לייק סיטי, יוטה   ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°45′51″N 111°50′47″W﻿ / ﻿40.764166666667°N 111.84638888889°W﻿ / 40.764166666667; -111.84638888889
 www.utah.edu
 he
 
אוניברסיטת יוטה (באנגלית: University of Utah; בקיצור: UofU או The U) היא אוניברסיטה ציבורית בסולט לייק סיטי, שבמדינת יוטה בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1850 ולומדים בה נכון ל-2019 כ-33,000 סטודנטים.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בסולט לייק סיטי ב-28 בפברואר 1850 ונקראה תחילה אוניברסיטת דזרט (University of Deseret), הפעילות הופסקה ב-1852 בהיעדר תקציב. ב-1867 חודשה הפעילות במתכונת מצומצמת, כבית ספר למינהל עסקים וב-1869 חזרה לפעילות באופן מלא. ב-1894 שונה שם המוסד לאוניברסיטת יוטה והוענק לה שטח של 60 אקר (240 דונם) מאדמות הבסיס הצבאי פורט דאגלס (אנ'). במהלך השנים סופחו לשטחה שטחים נוספים מהבסיס.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) שימשו מבני האוניברסיטה לאירוח הכפר האולימפי.
ב-2019 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות.
בשטח הקמפוס פועל בית החולים של אוניברסיטת יוטה (אנ'), בית חולים לילדים אינטרמאונטן פרימרי (אנ'), מכון האנטסמן לחקר הסרטן (אנ'), מרכז אורתופדי, מכון נוירופסיכיאטרי, מרכז מורן לרפואת העין (אנ') ומעבדות ARUP (אנ'). בתחום התרבות פועל בשטח האוניברסיטה היכל קינגסברי לאומנויות (אנ'), מוזיאון יוטה לאמנויות יפות (אנ') והמוזיאון לתולדות הטבע של יוטה (אנ').
קולג'ים ובתי ספר

הקולג' לאדריכלות ותכנון (אנ')
בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש דיוויד אקלס (אנ')
בית ספר לשינוי תרבותי וחברתי
בית הספר לרפואת שיניים
הקולג' לחינוך
הקולג' להנדסה (אנ')
הקולג' לאמנויות יפות
הקולג' לבריאות
הקולג' להצטיינות
הקולג' למדעי הרוח
הקולג' למשפטים (אנ') ע"ש קוויני
הקולג' למכרות ומדעי כדור הארץ
הקולג' לסיעוד
הקולג' לרוקחות
הקולג' למדעים (אנ')
הקולג' למדעי החברה וההתנהגות
הקולג' לעבודה סוציאלית
אלי דפס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1953 (בן 71) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  המכללה לביטחון לאומי  אוניברסיטת חיפה 
 מעסיק:  שירותי בריאות כללית 
 מספר צאצאים:  3 
 
אליהו (אלי) דפס (נולד ב-31 ביולי 1953) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על וכמנכ"ל שירותי בריאות כללית.
ביוגרפיה

דפס בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
בשנים 1973–1996 שירת בצה"ל, בין השאר שימש ראש מחלקת פרט וראש מחלקת חוגרים בחיל האוויר ובתפקידו האחרון שימש ראש מחלקת תכנון בחיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל מחוז ירושלים בקופת חולים כללית. ב-2005 מונה לסמנכ"ל וראש חטיבת הקהילה בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנכ"ל שירותי בריאות כללית. במרץ 2017 הודיע על פרישתו.
ביוני 2017 החל לכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על. הוא התפטר מתפקידו באוגוסט 2020 על רקע רפואי.
נשוי לצילה ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  יו"ר דירקטוריון אל על אלי דפס הודיע על פרישה מסיבות רפואיות, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2020
אטופוסיד

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  588.184 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 מזהים
 קוד ATC:  L01CB01 
 מספר CAS:  33419-42-0
 PubChem:  36462
 ChemSpider:  33510
 
אטופוסיד (לועזית: Etoposide, מוכרת גם בשם Etopophos וגם בקיצור VP16) היא תרופה כימותרפית המשמשת לטיפול במספר סוגים של סרטן, ביניהם סרטן האשכים, סרטן הריאה, לימפומה, לוקמיה, נוירובלסטומה וסרטן השחלה. התרופה ניתנת במתן פומי או ורידי.
תופעות לוואי שכיחות כוללות ירידה בספירת דם, הקאות, איבוד תיאבון, שלשולים, נשירת שיער וכן חום. תופעות לוואי אחרות כוללות תגובה אלרגית וירידה בלחץ הדם (בייחוד במתן מהיר). שימוש בתרופה במהלך ההיריון ייפגע ככל הנראה בעובר. אטופוסיד היא ממשפחת מעכבי טופואיזומראז.
החומר סונתז לראשונה בשנת 1966 ואושר לשימוש לטיפול בסרטן על ידי ה-FDA בשנת 1983. מחקרים כבר משנות ה-80 הראו כי אטופוסיד משפיע על פעילותו של טופואיזומראז II מה שמוביל לשברים ב-DNA שמשפיעים על מטבוליזם התא. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
התוויות רפואיות

אטופוסיד משמשת לטיפול במספר רב של סוגי סרטן. ביניהם סרקומת קפושי, סרקומה על שם יואינג, סרטן ריאה, אשכים, לימפומה, לוקמיה וגליובלסטומה מולטיפורמה. בדרך כלל היא ניתנת בשילוב עם תרופות אחרות (כמו בלאומיצין, במקרה של סרטן האשכים) וגם כחלק של פרוטוקול ICE. לעיתים התרופה משמשת כהכנה להשתלת מח עצם או תאי גזע.
התוויות רפואיות > מתן

במתן תוך-ורידי התרופה ניתנת במשך לפחות חצי שעה כדי למנוע ירידת לחץ דם משמעותית.
תופעות לוואי > שכיחות

תגובות מקומיות במקום המתן (במידה וניתן בוריד פריפרי)
ירידה בלחץ הדם
נשירת שיער
עצירות או שלשולים
טעם מתכתי בפה
דיכוי מח עצם שמוביל לירידה בספירת הדם הלבנה ועלייה בסיכון לזיהומים, ירידה בספירת הדם האדומה שמובילה לאנמיה וכן ירידה בספירת הטסיות המגבירה את הסיכוי לדימומים ושכיחותן של המטומות
תופעות לוואי > שכיחות פחות

בחילות והקאות
תגובה אלרגית
פריחה
חום, בדרך כלל מתרחש מיד לאחד מתן תוך-ורידי של התרופה, ולא כתוצאה מזיהום
פצעים בפה
לוקמיה מיאלואידית חריפה (שבעצמה אחת מההתוויות למתן התרופה)
הערות שוליים

↑  Etoposide Monograph for Professionals, Drugs.com (באנגלית)
1 2  Alessandra Montecucco, Francesca Zanetta, Giuseppe Biamonti, Molecular mechanisms of etoposide, EXCLI Journal 14, 2015-01-19, עמ' 95–108 doi: 10.17179/excli2015-561
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אטון

אטון היה מפעל אריגה משפחתי שהוקם בארץ ישראל, לפני קום המדינה על ידי ד"ר פאול הורן, בן למשפחת תעשייני טקסטיל בגרמניה. המפעל הוקם בשנת 1934 בתל אביב ולאחר כמה גלגולים עבר ליבנה בשנת 2001, שם פעל עד לסגירתו ב 2019. במפעל ייצרו אריגים למטליות ניקוי, אריגים לבדי ריפוד, וילונות וכיסויי מיטה. במשך 85 שנים היה מפעל האריגה אטון יצרן מומחה ביצור אריגי ז'קארד לריפוד ועיצוב פנים לבית למרחבים ציבוריים ובתי מלון. הייצור במפעל התבסס על מומחיות בתחומי העיצוב הטכנולוגיה וניהול עסקי של ייצור טקסטיל, כולל שוק רחב לייצוא.
היסטוריה > רקע: ראשית תעשיית הטקסטיל בישראל

להתפתחות ענף הטקסטיל בארץ ישראל הייתה השפעה חשובה על התפתחות התעשייה המקומית המכנית והמודרנית, ועל התפתחות הכלכלה, התרבות והחברה. בעלייה הרביעית (1924-1931), שכונתה "עליית הטקסטיל", היגרו לארץ יצרני טקסטיל בעלי ידע מקצועי, תוך העתקת מודל ייצור משפחתי של חרושת טקסטיל ותעשיית מחט יהודית באירופה. בתקופה זו נמנעו מוסדות ההנהלה הציונית מתמיכה במימון ענף הטקסטיל בארץ ישראל. הידע המקצועי של העולים, שנקרא לעיתים "הדגם הפולני", נוסד בארץ ישראל על ידי יהודי פולין, רבים מהעיר לודז' וסביבתה, שהחזיקו מפעלים בבעלותם באירופה, עוד לפני מלחמת העולם השנייה, תוך יצירת המשכיות ושיתופי פעולה לאחר ההגירה לארץ ישראל. רבים ראו בענף הטקסטיל אבן פינה של התיעוש המודרני בארץ ישראל, וחזו לתעשייה המקומית עתיד מזהיר בתחום זה.
בעלייה החמישית (1932–1939) היגרה לארץ ישראל קבוצה של אנשי מקצוע, שרכשו השכלה ומיומנות במוסדות להשכלה גבוהה באירופה. הגירה זו הגיעה ברובה ממזרח אירופה, מפולין, מצ'כיה ומגרמניה, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. רוב אנשי העלייה החמישית התיישבו בירושלים, בתל אביב ובחיפה. ענף הטקסטיל סיפק מקור תעסוקה ופרנסה משמעותי, וכלל את מקצועות ההלבשה (חייטות, תפירה, גיהוץ) תעשיית הקונפקציה (אופנה "מוכנה ללבישה") ויזמות של תעשייני טקסטיל כמו יצרני אריגה, סריגה וצביעת בדים. בשנת 1930 נבחר התעשיין והבעלים של מפעל לודז'יה, אריה שנקר, לנשיא הראשון של התאחדות התעשיינים בארץ. שנקר פעל במסגרת ההתאחדות 29 שנים. בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים התבססה תעשיית הטקסטיל בארץ והוקמו מפעלים משפחתיים רבים לסריגה, לאריגה, לטוויה ולצביעה, ביניהם מפעל "אתא" בקריית אתא, ואף מפעל האריגה "אטון" שהוקם בשנת 1934 על ידי המשפטן ד"ר פאול הורן, בן למשפחת יצרני טקסטיל מגרמניה.
בימי מלחמת העולם השנייה סבלה התעשייה בארץ מניתוק אספקת חומרי גלם, אך שגשגה עקב מיעוט יבוא, ביקוש מקומי מוגבר וייצור עבור הצבא הבריטי ובנות הברית. בשנות הארבעים של המאה העשרים יוצרו בארץ מוצרי בד ביותר מאלף ומאתיים מפעלים ובתי מלאכה. עד מחצית שנות החמישים, התקיימה תעשיית הטקסטיל בישראל במודל המשפחתי, ומלאכת העיצוב נעשתה על ידי טכנולוג מומחה שעבד במפעל, או על ידי בן המשפחה. לעיתים קרובות יוצרו רפרודוקציות של דגמים מוכרים. רוב הייצור היה מיועד לשוק המקומי, ומעט מפעלים ייצרו לצורך יצוא.
פעילות ציבורית

מתוך מחויבות גבוהה לענף הטקסטיל, ד"ר הורן החל בפעילות ציבורית נוספת בענף הטקסטיל. לצד הקמה המפעל וניהולו, הוא השתתף בהכנת מילון עברי למונחי טקסטיל, ואף החיה מונחים מכתבים עתיקים. בשנת 1952 ניהל ד"ר הורן בהתנדבות את אגף הטקסטיל והעור במשרד המסחר והתעשייה של מדינת ישראל בירושלים.
מלני הורן, אשתו של ד"ר פאול הורן, למדה לימודים אקדמיים בפרנקפורט ובסורבון. לימים היא הייתה לנשיאת ארגון נשות "אורט" בישראל, וחברת נשיאות "אורט" העולמית. ארגון "אורט" תרם לקידום ההכשרות המקצועיות בישראל, בין היתר באמצעות הקמת בית הספר להכשרה תיכונית מקצועית לטקסטיל "אורט" ברמת גן בשנת 1956 – יוזמה שד"ר פאול הורן התחיל לגלגל כבר בשנת 1942, וביתר שאת בראשית שנות החמישים של המאה העשרים. בני הזוג הורן ראו בלימודי הטקסטיל ערך חשוב, והיו מהכוחות המייסדים להקמת מכללת 'שנקר' באותו מקום בהמשך.
פרסומים, תערוכות ופרסים

בסקירה מקיפה של אמנות בישראל שנערכה על ידי בנימין תמוז ופורסמה בשנת 1963, נכלל פרק בשם "מלאכת מחשבת" שכתב פרופסור ג'ון צ'יני (John Cheney). בפרק זה, צ'יני מתייחס למפעל האריגה "אטון" בניהולו של ד"ר הורן כיצרן איכותי של בדים ברמה אמנותית, ובהקשר זה אינו עורך הבחנה בין ייצור ידני לתוצרת תעשייתית.
בטקסט אוצרת שכתבה ציונה שמשי לתערוכה 'דורה גד, הנוכחות הישראלית באדריכלות הפנים', (אוצרים: רן שחורי, וציונה שמשי) מציינת שמשי את 'בית החרושת אטון' ומשפחת הורן, כדוגמה לשיתוף פעולה מיטבי בין מעצבים אדריכלים ותעשיינים. לעיצוב התערוכה שהתקיימה במוזיאון תל אביב, בשנת 1994, נארג באטון בד פסים בעיצובה של דורה גד, במיוחד לסביבה הקונספטואלית של התערוכה.
בשנת 1975 הוצגו אריגים של אטון בתערוכה 'עבודות בחוט', שאצר איזיקה גאון, במוזיאון ישראל.
בשנת 2014, שחזרו באטון אריגים של 'משכית', עבור שיפוץ המלון "אלמא" שתכנן האדריכל יעקב רכטר בזכרון יעקב.
במהלך השנים הוצגו הבדים של אטון בתערוכות מסחריות בינלאומיות, וזכו בפרסים רבים.[דרוש מקור]
תעשיית הטקסטיל בישראל הצטמצמה עם השנים, וכיום, על פי רוב, חומרי הגלם שלה כבר לא מיוצרים בארץ, אלא מיובאים מחו"ל. המפעל "אטון" היה בין המפעלים האחרונים שהמשיכו לייצר בארץ בדים ברמה גבוהה, זאת בזכות צוות וותיק ומסור ושירות שאפשר לבתי מלון ומסעדות בארץ ובעולם לקבל בדי ריפוד ווילונות שנוצרו בהתאמה אישית. בהיעדר דור המשך, נסגר המפעל בשנת 2019.
הערות שוליים

↑  עליית הטקסטיל – מפת הדרכים, (מלודז' ללודז'יה) • מוזיאון העיצוב חולון, באתר מוזיאון העיצוב חולון
1 2  יעקב שביט, חרושת הטקסטיל בארץ ישראל, 1854 – 1956, מתעשייה חלוצית לתעשייה מובילה, תל-אביב: האגודה הישראלית לטקסטיל, 1992
1 2  יובל עציוני, סיפורי בדים: מבט נרטיבי על סיפורם של מעצבי טקסטיל בישראל תוך מיקוד בשנים 1993- 1970., עבודת גמר לקבלת
תואר M.Ed., סמינר הקיבוצים, המכללה לטכנולוגיה ולאמנויות, הפקולטה לאמנויות., 2015
1 2 3 4  עימנואל הורן, אטון סיפורו של מפעל, סיפורה של משפחה., הוצאה פרטית, 2023.
↑  מרכז שנקר לחקר העיצוב בישראל, [הורן יהודית ועימנואל אטון – סיפור משפחתי.], באתר מרכז שנקר לחקר העיצוב בישראל.
https://designarchive.shenkar.ac.il/collector/28
1 2  אוסנת ברק, "שתי וערב- הסיפור של אטון", raw material, 2018.
↑  בנימין תמוז, (עורך), לויטה, דורית , עפרת, גדעון  וצ'יני גוהן., אמנות ישראל, תל אביב: מסדה, 1963
↑  הדס קרוק, מקצוע חדש בארץ עיצוב המוצר- היזמות הממסדיות לקידום המקצוע 1956–1975., עבודת גמר לקבלת תואר "מוסמך למדעי הרוח", אוניברסיטת תל אביב, 2003
↑  שמשי , ציונה, "כוח הרכות", בתוך: רן שחורי (עורך), דורה גד: הנוכחות הישראלית באדריכלות הפנים., תל־אביב: מוזיאון תל־אביב לאמנות., 1994, עמ' עמ' 218–230. doi: 10.26351/siii/28/6
אייר איסלנד קונקט

אייר איסלנד קונקט, לשעבר "פליגפיילג איסלנדס", (באיסלנדית: Flugfélag Íslands; באנגלית:  Air Iceland Connect) הייתה חברת תעופה איסלנדית, שנשלטה באופן מלא על ידי אייסלנדאייר, שהפעילה קווי טיסה ברחבי המדינה וליעדים אזוריים בגרינלנד ולנמל התעופה ואוגר באיי פארו. מרכזה של החברה היה בנמל התעופה רייקיאוויק והיא הפעילה בסיס משני בנמל התעופה אקוריירי בצפונו של האי. שיתוף פעולה עם חברות תעופה אחרות איפשר קשרים בין-אזוריים, הן באיסלנד והן לגרינלנד ואיי פארו.
החברה נוסדה בשנת 1997 כתוצאה מאיחודן וארגונן מחדש של חברת פליגפיילג נורדירלנדס (Flugfélag Norðurlands) שבסיסה היה באקוריירי, ושל רשת קווי הפנים של אייסלנדאייר. במאי 2018, החברה העסיקה כ-250 אנשי צוות.
בשנת 2021 התמזגה עם חברת האם אייסלנדאייר.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה, נכון לדצמבר 2020:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בומברדייה DHC-8-200 | 3 | — | 37 | 37 |  |
| בומברדייה DHC-8-400 | 2 | — | 74 | 74 |  |
| סה"כ | 6 | — |  |  |  |