stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק רישוי בעלי מלאכה
היסטוריה

ראשיתו של החוק בהצעת "חוק האומנים" שהועלתה בשנת 1952. על פי הצעת החוק המקורית, שאושרה בקריאה ראשונה, כל בעל מלאכה הפועל כעצמאי יידרש לעבור מבחן רישוי. אולם לאחר דיונים חוזרים בממשלה הוגבל החוק רק לתעשיית נעליים, מכשירי אורתופדיה ושענות ונגנז. התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל לחצה במשך שנים לחוקק את החוק במתכונתו המקורית, בנימוק שהדבר נדרש כדי להגביר את ההזדקקות ללימודי מקצוע, דבר שיעלה את איכות התוצרת הישראלית ויגביר את הייצוא. מנגד טענו המתנגדים שהחוק ייצור גילדות סגורות שימנעו כניסת מתחרים לענפים השונים. התאחדות בעלי המלאכה טענה שמפא"י טרפדה את החוק בגלל שהוא מכפיף את בעלי המלאכה להתאחדות בעלי המלאכה שאינה כפופה להסתדרות הכללית.
בשנת 1961, החלה התאחדות בעלי המלאכה לחלק תעודות אומן, כהכנה לקראת כניסת החוק לתוקפו. בהתאחדות הסבירו: "מטרת תעודות אלו היא להביא לידי הרגעה בתחרות הקיימת בין האומנים בסקציות השונות ... עד כה יכול היה כל אדם להעסיק פועלים ולפתוח בית מלאכה ובעת שמומחים ממנו היו יושבים בחיבוק ידיים, היה הוא גורף הון, בלי לדעת כלל את המקצוע". חלוקת התעודות נעשתה על ידי משרד המסחר והתעשייה ללא שהיה חוק שהסמיך אותה לעשות זאת.
הלחץ לחוקק את החוק נמשך עוד שנים רבות ובשנת 1974 הוצג החוק שוב לכנסת על ידי משה ורטמן הפעם עם דרישה להתמחות של מספר שנים בנוסף לבחינות. שר המשפטים, חיים יוסף צדוק, התנגד לחוק באומרו שהוא פוגע בגמישות התעסוקתית ובקליטת עלייה. חקיקת החוק צלחה לבסוף בשנת 1977, ביוזמתו של יעקב פרנק שנכנס לכנסת מטעם המערך בשנת 1975, ובלחץ של התאחדות בעלי המלאכה.
החוק לא קבע חובת רישוי כללית אלא רק הסמיך את שר המסחר והתעשייה לקבוע מקצועות הטעונים רישוי. החוק אושר בשלהי הכנסת השמינית, ונכנס לתוקף שנה לאחר פרסומו, ב-18 במרץ 1978. שרי התעשייה יגאל הורביץ וגדעון פת, שהתמנו לאחר המהפך שהתרחש במאי 1977, נמנעו מלמנות מועצה בהתאם לחוק כדי להפעיל את החוק, כך שהחוק נותר אות מתה. בהיותו אות מתה לא חל בחוק שום שינוי מאז שנחקק.
הערות שוליים

↑  עבודה רבה מצפה לכנסת, מעריב, 28 בדצמבר 1952
↑  חוק האומנים אושר בכנסת, הצופה, 16 ביולי 1953
הישיבה המאתים­ ושבעים ­ואחת של הכנסת השנייה, "דברי הכנסת", 15 ביולי 1953
↑  "חוק האומנים" בוועדת הכלכלה, הצופה, 13 בדצמבר 1954
↑  הקלת עול המיסים - תובעים בעלי המלאכה, חרות, 4 בינואר 1956
הוקמה מועצת המלאכה, חרות, 15 ביולי 1957
דוד ליפקין, 22 מיליון לביסוס בתי המלאכה, דבר, 18 במאי 1960
↑  היצליחו 15 אלף בעלי המלאכה לשמור על עצמאותם, חרות, 8 בספטמבר 1960
↑  תעודות אומן, דבר, 30 באפריל 1961
↑  אברהם רותם, בעלי־מלאכה מומחים יקבלו תעודות רשמיות, מעריב, 7 ביוני 1961
↑  תעודות אומן ללא חוק, חרות, 3 באוגוסט 1961
↑  אשכול מבטיח עיון בתביעות בעלי המלאכה, דבר, 21 בפברואר 1967
↑  יהושע תדמור, ורטמן מציע חוק אומנים, דבר, 18 בדצמבר 1974
↑  חוק רישוי בעלי־מלאכה יוגש השבוע, דבר, 8 בנובמבר 1976
↑  בעלי מלאכה תובעים חקיקת חוק רישוי בעלי מלאכה, דבר, 10 בפברואר 1977
↑  שר התמ"ת אינו ממלא חוק רישוי בעלי־מלאכה, דבר, 30 בנובמבר 1979
↑  מאות בעלי מלאכה ירדו מהארץ, דבר, 18 ביוני 1981
שרון רופא אופיר

שרון אסתר רופא אופיר (נולדה בי"ח בכסלו תשל"א, 16 בדצמבר 1970) היא עיתונאית ואשת ציבור ישראלית, שהייתה חברת הכנסת מטעם "ישראל ביתנו" ויו"ר מטה הנשים במפלגה, עיתונאית קבוצת ידיעות אחרונות, מרצה לתקשורת וסגנית ראש מועצת קריית טבעון.
ביוגרפיה

שרון נולדה ב־1970 ליוסף ולתמר רופא שעסקו בחינוך.[דרושה הבהרה] מצד אביה היא דור עשרים בארץ ישראל, ואילו משפחת אִמה עלתה מאיראן הקאג'ארית בשנות העלייה השלישית. שרון גדלה והתחנכה בקריית טבעון, בנעוריה למדה בתיכון אורט המקומי, ובהמשך שירתה בחדר המבצעים של פיקוד הדרום. השלימה תואר ראשון במשפטים, בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה ותואר שני בתקשורת, שניהם מאוניברסיטת חיפה. בנוסף למדה פרסום באיגוד המפרסמים בישראל וסיימה את לימודיה בהצטיינות.
בשנת 1998 החלה את דרכה ככתבת המשפט והפלילים של "כל העמק והגליל" בידיעות תקשורת, תפקיד בו שימשה עד שנת 2001. בשנים 2000–2005 היא הרצתה בחוג לתקשורת של מכללות עמק יזרעאל וכנרת, ובמקביל החלה להעביר מבזקים לאתר ynet שהקימה אז קבוצת ידיעות. ב־2001 היא קודמה לתפקיד כתבת ynet בצפון, ובשנת 2010 עברה לכתוב במגזין לאשה של הקבוצה. על פעילותה ב־ynet זכתה בפרס "עיתונאית העשור" מאגודת העיתונאים בחיפה ובצפון. בהמשך לסיקור פרשיית רצח תאיר ראדה מ־2006 והלאה היא הוציאה ב־2018 את הספר "תאיר: המסע של אילנה ראדה בעקבות האמת".
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2018 התאחדה תחתיה סיעת יש עתיד ביישוב מגוריה קריית טבעון, והיא התמודדה לראשות המועצה. למעשה, זכתה למושב בודד במועצה, ירידה מ־2 המושבים של יש עתיד, ול־7% בלבד לראשות העיר. לאחר בחירת עידו גרינבלום לראשות העיר בסיבוב השני, היא מונתה לסגניתו ולאחראית קשרי ממשל ושוויון מגדרי, ובנוסף הקימה את ועדת הוותיקים בעיר ועמדה בראשה.
במהלך הקדנציה הייתה ממייסדות פורום "טבעונא – תושוות למען שוויון" והעבירה במליאת המועצה את האמנה לרשות שווה, הכוללת הכנסת תוכנית לשוויון מגדרי מגיל הגן ועד יב ועוד. בנוסף, היא חברת המטה האסטרטגי של מנל"א – מועצת נשים לביטחון אזרחי, המקדמת הבאת קול נשי בפני מקבלי ההחלטות. במערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש התמודדה במקום השני ברשימת "קול הנשים", שלא נכנסה לכנסת.
ביוגרפיה > הכנסת ה-24

במערכת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה במקום 11 ברשימת "ישראל ביתנו" ובראש מטה הנשים של המפלגה, במסגרתו יזמה הכנסת פרק על נשים לחזון המפלגה. המפלגה זכתה לשבעה מנדטים וכך לא נכנסה רופא אופיר לכנסת. עם הרחבת החוק הנורווגי ביולי 2021, מונו ארבעה חברי מפלגה לשרים והפסיקו את כהונתם בכנסת במסגרת החוק הנורווגי, וב־5 באוגוסט היא החלה לכהן כחברת כנסת. ב־22 בפברואר 2022 הודיע אלי אבידר שבכוונתו להתפטר מן הממשלה ולחזור לכהן בכנסת, וכך הסתיימה כהונתה של רופא אופיר בכנסת לאחר כחצי שנה. ב־15 באוגוסט 2022 הודיע אבידר על התפטרותו מהכנסת וכך שבה רופא אופיר ומילאה את מקומו.
בפועלה בכנסת רופא אופיר הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, הוועדה לקרן העושר, הוועדה לעובדים זרים וועדת הכלכלה. היא הקימה את השדולה לקידום הפריפריה, ולקידום יוצאים ויוצאות בשאלה, הייתה יו"ר שותפה בשדולה לקידום נשים בפריפריה. כמו כן הייתה חברת שדולה בשדולה למען הבדואים הצפון, השדולה לקידום ושוויון החברה הדרוזית בישראל וראש קבוצת הידידות קרואטיה ישראל.בנוסף הייתה חברת משלחת ה-IPU (Inter parliamentary union) ייצגה את הכנסת באו"ם בכנס בנושא קידום שוויון מגדרי כבסיס ליציבות שלטונית. היא קידמה את נושא ההתנדבות בחקלאות ותקצוב החקלאות הצעירה ביחד עם שר החקלאות דאז עודד פורר.
לקראת הבחירות לכנסת ה־25 הוצבה ברשימה שנית, הפעם במקום ה-12, ולא נבחרה לכנסת.
שרון נשואה לניצב משנה רן אופיר, מפקד תחנת נצרת במשטרה וקודם לכן מפקד תחנות משטרה שונות באזור. השניים מתגוררים בקריית טבעון ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6   שרון רופא אופיר, באתר הכנסת
1 2  שרון רופא-אופיר, באתר ישראל ביתנו
↑  שרון רופא אופיר, באתר Supersonas – נוכחות נשית
↑  הנשים שמאחורי האתר של המדינה: "כמעט ילדתי ליד בית השייח", באתר Xnet‏, 4 ביוני 2020
↑   שרון רופא אופיר, ברשת החברתית פייסבוק
↑  תאיר: המסע של אילנה ראדה בעקבות האמת – שרון רופא אופיר, באתר עברית
↑  חיבור מפתיע בין שרון רופא אופיר לבין יו"ר סיעת יש עתיד חן וייסמן, באתר מרכז העניינים – חדשות טבעון והסביבה, ‏24 באוגוסט 2018
↑  תוצאות יום הבחירות באתר משרד הפנים
↑  מקדמים תכנית מקיפה לרווחת ותיקי קרית טבעון, באתר מרכז העניינים – חדשות טבעון והסביבה, ‏8 באוגוסט 2019
↑  טקס חתימה היסטורי: מועצת קרית טבעון מדברת שוויון מגדרי, באתר רשויות – הפורטל הישראלי לרשויות מקומיות, ‏17 בנובמבר 2020
↑  מתנת העצמאות שלנו למדינה, באתר סלונה, ‏28 באפריל 2020
↑  ילקוט הפרסומים 9476: רשימות המועמדים לכנסת העשרים וארבע (עמ' 4258), מרץ 2021
↑  היעד הוא הכנסת?, באתר מרכז העניינים – חדשות טבעון והסביבה, ‏31 בדצמבר 2020
↑  מרים ברדוגו, ‏חדשה במשכן: הכירו את שרון רופא-אופיר, באתר "סרוגים", 4 באוגוסט 2021
↑  תומר נאור, בהתפטרות אבידר מתגלה שוב עיוות "החוק הנורווגי", באתר הארץ, 23 בפברואר 2022
↑    עטרה גרמן, ‏על סדר היום בכנסת: התפצלות ימינה והשבעה ל"קדנציה" של חודשיים, בעיתון מקור ראשון, 15 באוגוסט 2022
↑  שרון רופא אופיר- תפקידים בכנסת ה-24
↑  שרון רופא אופיר בכנס הIPU, טוויטר
↑  שר החקלאות הבטיח בועדת הכלכלה לשלש את ההשקעה לשילוב צעירים לחקלאות, באתר משוב ניוז
↑  טל אזולאי אבידן, ליברמן החליט: זו הרשימה המלאה של המועמדים לכנסת ה־25, באתר עכשיו 14, 12 בספטמבר 2022
↑  ישראל מושקוביץ, הפללה בהילוך מהיר: תיעדו את עצמם בעבירות תנועה חמורות - והעלו לטיקטוק, באתר ynet, 23 בינואר 2022
↑  לפני כחודשיים נסע האזרח האני חלאיילה ברכבו, כשלפתע איבד את ההכרה תוך כדי נהיגה, בעמוד הפייסבוק של משטרת ישראל, 25 בנובמבר 2018
↑  ישראל מושקוביץ, הפללה בהילוך מהיר: תיעדו את עצמם בעבירות תנועה חמורות - והעלו לטיקטוק, באתר ynet, 23 בינואר 2022
↑  סבב מינויי מפקדים במחוז צפון במשטרה, באתר "סרוגים", 26 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406956105171  LCCN: no2018165046  VIAF: 221152743010027730136   WorldCat (עם VIAF): 221152743010027730136
ג'ון קרני

ג'ון קרני (באנגלית: John Carney; נולד ב-20 במאי 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כראש עיריית וילמינגטון מאז ינואר 2025. בין השנים 2017–2025 כיהן כמושל דלאוור מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2001–2009 שימש כסגן המושל ובשנים 2011–2017 ייצג את דלאוור בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קרני נולד ב-20 במאי 1956 בוילמינגטון, שבצפון דלאוור. סביו וסבתו היגרו לארצות הברית מאירלנד. סיים את לימודיו בדארטמות' קולג' בשנת 1978. לאחר מכן עבד כמאמן פוטבול ולמד מנהל ציבורי באוניברסיטת דלאוור.
קרני נבחר לסגן מושל המדינה בשנת 2000 וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2009. במסגרת תפקיד זה כיהן קרני כיושב ראש ועדת החנינות וועדת הבריאות של המדינה. הוא פעל רבות למען מניעת עישון במרחבים הציבוריים וחינוך מונע עישון לבני נוער. בשנת 2008 ניסה להתמודד בפריימריז הדמוקרטים לג'ק מרקל. זאת למרות שזכה לתמיכה מצד רוב הממסד.
בשנת 2010 היה קרני למועמד הדמוקרטי לבית הנבחרים. בבחירות, שהתקיימו ב-2 בנובמבר קרני ניצח עם כ-56.78% מקולות הבוחרים. הוא נכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2011. ב-6 בנובמבר 2012 קרני ניצח בבחירות נוספות עם כ-64.4% מהקולות. הוא נבחר לכהונה שלישית ב-4 בנובמבר 2014 עם כ-59.26% מההצבעות. הוא כיהן בוועדה לשירותים פיננסים, ובוועדות המשנה לשוק ההון ומפעלים ממשלתיים, המדיניות המוניטרית והמסחר, ופיקוח וחקירות.
בבחירות למושל המדינה שהתקיימו ב-8 בנובמבר 2016, נבחר קורני לתפקיד עם רוב של כ-58.3%. בבחירות 2024, לא התמודד קרני לתקופת כהונה נוספת בשל הגבלת כהונה, ובחר להתמדוד לראשות עיריית וילמינגטון. ב-7 בינואר 2025 התפטר מתפקידו כמושל כדי להיכנס לתפקידו כראש העירייה, וסגניתו בת'אני הול-לונג החליפה אותו בתפקיד עד להשבעתו של מאט מייר.
הערות שוליים

↑  Delaware Gov. John Carney becomes Wilmington’s next mayor, באתר WHYY‏, 11 בספטמבר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1194983847  US Congress: C001083  VIAF: 189156919244154970004   WorldCat (עם VIAF): 189156919244154970004
הראל מויאל

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1981 (בן 43) ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי, שחקן ומוזיקאי
 סוגה:  פופ, רוק, זמר עברי, סול
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 www.harelmoyal.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הראל מויאל (נולד ב-12 באפריל 1981, ח' בניסן ה'תשמ"א) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי, זוכה "כוכב נולד 2".
ביוגרפיה

מויאל נולד בשכונת גילה בירושלים, בן בכור מבין שני ילדיהם של יוסי, בעל חברת פוליש והדברה, ואסתר, עובדת שירות בתי הסוהר. בגיל שנה עברה המשפחה להתגורר במעלה אדומים שם גדל והתחנך. בתיכון למד במגמת אדריכלות.
בשירותו הצבאי שירת כלוחם ביחידת יס"מ במשטרת ישראל והמשיך לעוד שנתיים בקבע, בהן הוכשר כמאמן כושר של היחידה. היה לוחם הסדיר הראשון בארץ ביחידת היס״מ שהיא יחידת קבע.
פרויקטים מוזיקליים

בשנת 2005 הקליט את השיר "לפעמים חלומות מתגשמים" יחד עם הראל סקעת ועדי כהן (זמרת) שכתבה : מירית שם-אור ללחן של צביקה פיק, שיר זה היה לשיר האודישנים לעונה השלישית של כוכב נולד.
בשנת 2007 הלחין לפרויקט הזיכרון: "מנציחים בשירים את מוטקה" את הטקסט של החייל - אילו ניגר ז״ל ״רכבת אחרונה למציאות״ ואף שר את השיר לזכרו של אילן בבית הוריי החלל.
באותה שנה הלחין גם את הפסקול להצגת "הבימה" הנקראת "בתולים" בבימויו של מאור זגורי.
בשנת 2008 חידש את השיר "עוד דקה את נעלמת" שבוצע במקור על ידי זוהר ארגוב (מילים ולחן: רמי לב) עבור הפרויקט "עבודה עברית - מחווה לשישים שנות יצירה מקורית".
בשנת 2011 הקליט את השיר "אמא" שבוצע במקור על ידי ניסים סרוסי (מילים: יוסי בכר לחן:ניסים סרוסי) עבור הפרויקט "שני צדדים למטבע"
פרויקטים מוזיקליים > שיתופי פעולה

בשנת 2007 התארח במופע של בעז שרעבי בקיסריה וביצע עמו את השיר "משאלה", איתו הופיע בחצי הגמר של "כוכב נולד 2". שיר זה הולחן על ידי בועז שרעבי למילותיו של אהוד מנור.
בשנת 2008 ביצע את שירו "שאני" יחד עם הזמר גד אלבז במופעו בקיסריה.
בשנת 2014 חידש את שירו "לבדי" מאלבומו השני עם הזמרת גליקריה.
קריירת טלוויזיה ומשחק

בשנת 2004 השתתף בתחרות הפסטיגל כשגילם את דמותו של זורו וזכה במקום הראשון עם השיר "אני הוא זורו" שכתב עוזי חיטמן ללחן של שלומי שבת.
בשנת 2005 הקליט את שירו של בעז שרעבי "חופשי ומאושר" יחד עם מקהלת ילדי וראייטי, כל ההכנסות נתרמו לעמותת וראייטי.
בשנת 2006 השתתף במחזמר "כמו בסרט" לצד יהורם גאון, שלומי שבת, מיקי קם, ניצה שאול, גולן אזולאי ועדי כהן. המחזמר מבוסס על שירים מקולנוע ישראלי מחזמר מקורי על זמר צעיר שמתגורר בעיירה בדרום שמתגלה והופך לכוכב בתוכניתו של יהורם גאון, המחזמר היה מבוסס על שירים מקולנוע ישראלי ושם ביצע מויאל את השירים - "תני לי יד", "בלדה לשוטר", "יש מקום", "הייתי בגן עדן", "אין מדינה לאהבה" ועוד.
המחזמר המצליח יצא לסיבוב הופעות גם בארה״ב (ניו יורק, מיאמי, לוס אנג'לס וטורונטו)/ את המחזמר ביים משה קפטן והפיק רמי בז׳ה.
באותה שנה נבחר כפרזנטור של חברת "ברק 013" והצטלם לפרסומת לשיחות בינלאומיות, הצילומים התקיימו ברומניה.
בשנת 2011 השתתף בעונת ה-VIP של " הישרדות".
בשנת 2014 התארח בעונה השישית של תוכנית הריאליטי האח הגדול וביצע את השיר "מיליון שאלות" שנכתב והולחן על ידי מתמודד העונה אחי נתן ובנוסף ביצע שיר מאלבומו הראשון "ואז תבואי".
בשנת 2018 השתתף במחזמר סאלח שבתי בתפקיד שמעון שבתי הבן הבכור של סאלח, לצדם של נתן דטנר, אריה מוסקונה, שרונה אלימלך, גל אמיתי ורוני נדלר,
בהפקתו של מאור מימון ובבימויו של עומר זימרי.
בשנת 2022 נבחר לתפקיד הראשי כשגילם את דמותו של משה רבנו במחזמר "נסיך מצרים" לצד רינת גבאי והילה סעדה.
חיים אישיים

ב-15 ביולי 2008 נישא לבת זוגו שימרית, לאחר 12 שנות זוגיות. לזוג ארבעה ילדים, והם מתגוררים בגדרה.
הערות שוליים

↑  מאור בוכניק, ‏הראל מויאל: "ראיתי מחבלת מתפוצצת במחסום", באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2011
↑  מאיה כהן, יהיה דואט עם סקעת? הראל מויאל מסכם שני עשורים במופע חדש, באתר ישראל היום, 23 ביוני 2024
↑  1.1K צפיות · 51 רגשות | זהו הוא כבר כאן !! הסינגל החדש ״ תן כוח ״ זמין להאזנה עכשיו בכל הפלטפורמות ! לינק להאזנה בתגובה הראשונה ♥️ השיר הזה שנכתב כתפילה,לימים טובים יותר, לאחר... | By הראל מויאל - Harel Moyal | Facebook, נבדק ב-2025-01-24
| כוכב נולד (2003–2012) |
| --- | --- | --- |
| מנחה | צביקה הדר |  |
| זוכים | נינט טייב • הראל מויאל • יהודה סעדו • ג'קו אייזנברג • בועז מעודה • ישראל בר-און • רוני דלומי • דיאנה גולבי • חגית יאסו • אור טרגן |  |
| מעפילי גמר אחרים | שירי מימון • שי גבסו • הראל סקעת • עדי כהן • מאיה רוטמן • מארינה מקסימיליאן בלומין • לי בירן • מיי פיינגולד • עידן עמדי • דוד לביא • אוהד שרגאי • איטן גרינברג |  |
| מתמודדים בולטים נוספים | כברה קסאי • אלון ליטבק • לירון לב • מיקה שדה • שירלי לילו • ליטל גבאי • מיכל רשף • הדר עוזרי • אסף אברבוך • ניצן קייקוב • אבי מאיר וענונו • עמרי רוטברד • מיכאל עינב • רועי ארז • נעמה שטרית • לבנת בן-חמו • עמיר חדד • מורן אהרוני • קנדוג • ענת אסתר חיטמן • דנה ליקוורניק • דניאל בן-חיים • חן אהרוני • מרים טוקאן • עדי אולמנסקי • אתי ביטון • איה זהבי פייגלין • לירן דנינו • עומר אדם • חובי סטאר • מורן מזוז • אדיר גץ • אבי בן אבו • אדר גולד • רוני גינוסר • נעמה כהן • תמר יהלומי |  |
| ערכים קשורים | טדי יזמות והפקות (חברת הפקה) |  |
| תוכנית אם, תוכניות בת ותוכנית המשך | לא נפסיק לשיר • נולד לרקוד • לא נפסיק לרקוד • בית ספר למוסיקה • הכוכב הבא |  |
| שופטים | צדי צרפתי • ריקי גל • פבלו רוזנברג • מרגלית צנעני • גל אוחובסקי • דנה אינטרנשיונל • מירי מסיקה • צביקה פיק • גידי גוב • יאיר ניצני • משה פרץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308201205171  ISNI: 0000 0000 5116 3708  LCCN: no2007133582  MusicBrainz: 6467c06a-0d83-4efc-af0c-38a09d5c0108  SNAC: w6x38544  VIAF: 31788787   WorldCat (עם VIAF): 31788787
מיל"ן

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1970
 תאריך פירוק:  1997
 
סגל קבוצת מיל"ן, תחילת שנות ה-70
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מיל"ן (מועדון ישראלי לכדורגל נשים) הייתה קבוצת כדורגל נשים, מהראשונות שפעלו בארץ, והראשונה שזכתה לתמיכה כספית. הקבוצה נוסדה ב-1970 ביוזמת צבי (וילי) וילינגר והייתה פעילה במשך שני עשורים בשנות ה-70 וה-80 של המאה העשרים. הקבוצה התחרתה מול קבוצות גברים חובבניות, קבוצות נשים נוספות שקמו באותה תקופה, שיחקה במשחקי ראווה וגם התמודדה בטורנירים בארץ ומחוצה לה מול קבוצות ונבחרות נשים ממדינות שונות.
תולדות הקבוצה

ב-1970 נסע עסקן הכדורגל צבי (וילי) וילינגר, שהיה בעברו מנהל הפועל חולון, לצפות במשחק כדורגל מקצועני שהתקיים באוסטריה. במשחק המוקדם שיחקו נבחרות הנשים של אוסטריה ודנמרק לעיני כ-40,000 צופים. וילינגר התרשם מאוד מהרמה הגבוהה שהופגנה במשחק זה וכשחזר לארץ החל לפעול להקמת קבוצת כדורגל נשים בארץ מתוך כוונה לפתח בישראל ליגת כדורגל לנשים. באותה תקופה הוקמו קבוצות כדורגל נשים נוספות בנס ציונה, רמת גן וחיפה.
וילינגר פרסם מודעה בעיתון והציע לשחקניות להצטרף לקבוצה ואכן ההיענות הייתה רבה ולמבחנים הגיעו נערות ונשים רבות שהיוו את השלד לקבוצה.
כמה חודשים מאוחר יותר, הצליח וילינגר לגייס את חברת יצהר כספונסר לקבוצה ששינתה את שמה ל"מיל"ן יצהר". במסגרת החוזה תמכה יצהר בפעילות הקבוצה ואף סייעה בהעסקת השחקניות. בהמשך אומצה הקבוצה גם על ידי חברת כור ושינתה את שמה ל "מיל"ן כור". בתקופות אחרות הייתה "מיל"ן תל אביב" וכן "הפועל מיל"ן אזור".
הקבוצה שיחקה בעיקר מול קבוצות גברים באירועים מיוחדים ובליגה למקומות עבודה (של גברים) אך גם שיחקה מול קבוצות נשים בארץ ובעולם. השחקניות הבולטות בקבוצה היו חני רוזנברג, חיה לוי וסוניה שמחוני. במשך השנים יצאו השחקניות הבולטות בקבוצה לנסות את מזלן בליגות מפותחות יותר בחו"ל.
בתקופת פעילותה השתתפה הקבוצה בטורנירים בחו"ל והתחרתה מול קבוצות נשים ונבחרות נשים ממדינות שונות.
עם הקמת נבחרת ישראל ב-1997 ורגע לפני הקמת ליגת הנשים בארץ ב-1998, החליט וילי וילינגר על פירוק הקבוצה וחלק מהשחקניות המשיכו לקבוצות חדשות שקמו בתקופה זו.
ראו גם

כדורגל נשים בישראל
לקריאה נוספת

אמיר בן פורת, כך לא עושות כולן - נשים במגרש הכדורגל, רסלינג, 2009. 203 עמודים.
הערות שוליים

↑  דורון סוסליק, אסתר חמישה - שוערת בין הקורות, דבר, 13 ביוני 1971
↑  דורון סוסליק, ימות המשיח... נבחרת נשים ישראלית תשחק בבלומפילד, דבר, 28 בינואר 1971
↑  כדורגלניות מיל"ן חתמו חוזה מקצועני עם "יצהר", דבר, 16 ביולי 1971
↑  קבוצת הכדורגל המקצוענית הראשונה בארץ, מעריב, 18 ביולי 1971
↑  נבחרת הנשים - אוסף דניאל טולדנו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  אורי שטרק, כדורגלנית "מילן' שרה בחבוט יצאת לשחק בהולנד, מעריב, 13 באוקטובר 1975
↑  אורי שטרק, גם כדורגלניות - למבחן באירופה, מעריב, 21 באוגוסט 1980
↑  כדורגלניות מיליין הוזמנו לאוסטריה, דבר, 25 במאי 1971
↑  כדורגלניות מיל"ן ת"א גברו על נשות ויקטוריה הנובר 0:2 -, דבר, 12 בנובמבר 1978
↑  יוסי אקלר, הישג לכדורגלניות מיל"ן במילאנו, מעריב, 20 במאי 1986
סגל קבוצת מיל"ן
מיל"ן - מועדון ישראלי לכדורגל נשים
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פיוטר סביאטופולק-מירסקי

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1857 ולדיקווקז, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  29 במאי 1914 (בגיל 56) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Liubotyn 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית  פז'סקי קורפוס 
 בן או בת זוג:  Yekaterina Bobrinskaya 
 פרסים והוקרה
 עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2 
 
פיוטר סביאטופולק-מירסקי (ברוסית: Пётр Дмитриевич Святополк-Мирский‏; 18 באוגוסט 1857 - 16 במאי 1914) מדינאי רוסי, שר הפנים בשנים 1904-1905.
סביאטופולק-מירסקי נולד בולדיקווקז בתקופה שאביו, קצין בצבא שירת באזור. בשנת 1861 אביו קיבל זכות להקרא קניאז. זאת בהתאם להחלטת הצאר תוך הוראה שמסמכים שמוכיחים את המוצא האצילי יש לראות כאבודים במהלך המלחמה בשנת 1831. אימו הייתה ממשפחה גאורגית אצילית אורבליאני. לאחר סיום הלימודים בבית הספר לקצינים סביאטופולק-מירסקי החל את השרות הצבאי. הוא היה בין משתתפי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר סיום השרות הצבאי היה מושל בפנזה ובדייפרופטרובסק. בשנת 1900 הוא עבר לבירה ומונה לסגן שר הפנים. בשנת 1902 מונה למושל גוברניית וילנה. בהיותו מושל הוא היה ידוע כבעל דעות ליברליות, פעל להגנת זכויות המיעוטים וטיפל ביד קשה נגד התארגנויות לפוגרומים נגד יהודים.
לאחר רצח ויאצ'סלב פלבה, ב-26 באוגוסט 1904 מונה לשר הפנים.
תפקוד כשר הפנים

כאשר סביאטופולק-מירסקי מונה לשר הפנים הוא לא היה פוליטיקאי ידוע. לעומת זאת הוא היה ידוע כליברל וכאיש טוב לב. בעיתונות השמאל המשרד קיבל כינוי "משרד החיוכים הנחמדים". בנאום קבלת התפקיד הוא ציין שנתן הנחיה לעובדי המשרד לתת שרות טוב לאזרח ושרק במידה ואזרח יאמין לשלטון הוא ייתן לממשל תמיכה ואמון. הנאום נתן בסיס לקרוא לתקופת כהונתו במשרד "תקופת האביב". יחד עם זאת, המדיניות לא הייתה עקבית. מספר אנשים שהוגלו לסיביר קיבלו רשות לחזור ואף קיבלו זכות להשתתף בפעילות ציבורית. נציגי השלטון המקומי קיבלו הרשאה לארגן ועידה ארצית. הראשה זו בוטלה, אך כאשר הוועידה התכנסה באופן גלוי לא ננקטו נגדה שום צעדים. ב-28 בנובמבר 1904 ברחובות סנקט פטרבורג נערכה הפגנה ללא קבלת אישורים והיא פוזרה תוך כוח רב. סביאטופולק-מירסקי עיבד תוכנית להעברת סמכויות למועצה מדינית, העברת סמכויות הייתה צנועה למדי אך בתנאים שהיו בסוף 1904 הצעה הייתה מהפכנית מדי לשלטון ובדצמבר 1904 בוטלה סופית.
לקראת ינואר 1905 כבר לא היה לו כוח של ממש במשרד אך הוא היה בתפקיד.
ב-14 בינואר 1905 החלה שביתה במפעלי פוטילוב בסנקט פטרבורג. מהר מאוד השביתה התפשטה למפעלים נוספים בעיר. השביתה אורגנה על ידי ארגון פועלים רשמי מאושר על ידי השלטונות בראשות גאורגי גפון. גאורגי גפון החל בארגון צעדה לכיוון ארמון החורף במטרה להעביר לצאר ניקולאי השני רשימת דרישות העובדים. ב-21 בינואר הוא ניסה לדבר בטלפון עם סביאטופולק-מירסקי אך השר סירב. לאחר סיום האירועים סביאטופולק-מירסקי ציין שסירב כי לא ידע איך לדבר עם אנשים מסוג זה. ב-21 בינואר הוא ניהל ישיבת רבת משתתפים עם נציגי הממשל והצבא בעיר. ראש העיר ציין שלא ניתן להרשות התקרבות של צעדה בה יהיו כ-150 אלף משתתפים לארמון. בסופו של דבר סוכם לעצור את גפון ולא לאפשר התקרבות המפגינים למרכז העיר. בערב 21 בינואר למשרד הפנים הגיעה משלחת בראשות מקסים גורקי. נציגי המשרד לא נתנו למשלחת להפגש עם השר אך ציינו שהוא מודע למצב ואין צורך בפגישה אישית. בהמשך רוב חברי המשלחת נעצרו ככל הנראה ללא ידיעת השר.
בלילה סביאטופולק-מירסקי נפגש עם נציגי הצבא להתייעצות, קבלת עדכונים אחרונים והתארגנות אחרונה לקראת הצעדה של מחר. בסופו של דבר הוא ציין שלמחרת לא צפוי אירוע טראגי.
ב-22 בינואר החלה הפגנה שהסתיימה בירי צבא על המפגינים והריגת כ-200 מהם. האירוע ידוע כיום ראשון העקוב מדם והיה זרז לתחילת מהפכת 1905. נציגי האופוזיציה הטילו את כל האחריות על סביאטופולק-מירסקי. לשלטון היה נוח להציג אותו כשעיר לעזאזל, ב-1 בפברואר הוא פוטר מהתפקיד לאחר כהונה של כחצי שנה בלבד. בעקבות כך הוא עזב את שרות המדינה.
סביאטופולק-מירסקי היה נשוי והיו לו 3 ילדים. אחד מילדיו, דמיטרי היה סופר ופעיל בקהילת המהגרים הרוסית בפריז בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנות ה-30 הוא חזר לברית המועצות כתומך נלהב של השלטון הסובייטי. במהלך הטיהורים הגדולים נעצר ומת בגולג בשנת 1939.
עבדוליי סיסה

עבדוליי סיסה (בצרפתית: Abdoulaye Cissé; נולד ב-13 בפברואר 1996 בקונאקרי שבגינאה) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת נובי פאזאר מליגת העל הסרבית ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים

סיסה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פלו סטאר מליגת העל הגינאית. בשנת 2014 חתם באנז'ה מליגת המשנה הצרפתית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בהמשך שיחק בקבוצות מרטיג ושילטיגיים במסגרת הליגות הנמוכות בצרפת.
ב-3 באוגוסט 2020 חתם סיסה בנובי פאזאר מליגת העל הסרבית. הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים. לאחר מכן שיחק בקוג'אליספור, מנמנספור וטוזלספור במסגרת ליגת המשנה הטורקית. ב-26 ביולי 2023 חזר לנובי פאזאר, וערך 30 הופעות ליגה נוספות במועדון במהלך עונת 2023/2024, בהן הבקיע שער אחד.
ב-28 במאי 2024 חתם סיסה בהפועל חדרה מליגת העל הישראלית.
בינואר 2025 שוחרר מחדרה וחזר לנובי פאזאר.
קריירה בינלאומית

ב-28 ביולי 2013 ערך סיסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בניצחון 1-0 על נבחרת מאלי במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2014.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2015, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-6 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2-1 לנבחרת צ'אד במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Абдулај Сисе годину дана у Новом Пазару, Politika Online
↑  יגאל גולדשטיין, ‏הפועל חדרה החתימה קשר מהליגה הסרבית, באתר ערוץ הספורט, 28 במאי 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדוליי סיסה".
רפי הוכמן

רפי הוכמן (נולד ב-15 ביולי 1949) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית אילת השישי, בין השנים 1983–1993.