stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס חיל האוויר הרוסי מיגאלובו
היסטוריה

בתקופה שבין 1946 לפברואר 1975 הבסיס היה הבית לדיוויזיית תעופה מפציצים 56. הטייסות שלה היו:
טייסת מפציצים כבדים 45: מטוסי דאגלס A-20 האבוק, טופלוב Tu-2, איליושין Il-28 וטופלוב Tu-16 בשנים 1846 עד פברואר 1975. בפברואר 1975 עבר לנמל התעופה קוסטנאי ליד קוסטנאי וסופחה לתוך טייסת הכשרה 45 הקזחית.
טייסת מפציצים כבדים 173: מטוסי דאגלס A-20 האבוק, טופלוב Tu-2, איליושין Il-28 וטופלוב Tu-16. פורקה יחד עם הדיוויזיה.
טייסת מפציצים 244 "אלנשטיין": מטוסי דאגלס A-20 האבוק, טופלוב Tu-2, איליושין Il-28 וטופלוב Tu-16. טייסת זו הכשירה את אנשי חיל האוויר המצרי במצרים וטסו במשימות קרב מעל תימן בשנים 63–1962. במרץ 1965, היא הועברה לנמל התעופה קרצ'ביצי (ליד נובגורוד), שם הפכה לטייסת תובלה אווירית 244.
במאי 1991, טייסת מפציצי קרב 730 מדיוויזיית מפציצי קרב 125 של קבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה, הוצאה מנוירופין בברנדנבורג למיגאלובו. היא הפעילה מטוסי סוחוי Su-17. ביוני 1991 הטייסת פורקה בשדה התעופה.
מטה דיוויזיית התובלה האווירית הצבאית ה-12 (משנת 1946, תחת השם דיוויזיית התובלה האווירית ה-12)
טייסת 8: מפעילה אנטונוב An-12 ואנטונוב An-22.
טייסת 196: מפעילה איליושין Il-76.
טייסת תובלה אווירית 224: מפעילה אנטונוב An-124 ואיליושין Il-76.
טייסת מפציצי קרב 274: הפעילה סוחוי Su-17C. הגיעה מקובינקה בדצמבר 1974. פורקה בשנת 1993.
הערות שוליים

1 2 3  Butowski, Pyotr (2004). Air Power Analysis: Russian Federation. AIRtime Publishing, Inc.
↑  "Russian Air Force - Tver/Migalovo (UUEM)". Scramble.nl. נבדק ב-9 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Holm 2019.
↑  Holm 2012.
↑  "37 Vozdushnaya Armiya VGK". Brinkster.com. אורכב מ-המקור ב-2012-03-16.
↑  274th Fighter-Bomber Aviation Regiment, www.ww2.dk
ביבליוגרפיה

Holm, Michael (2019-11-23). "56th Breslavlskaya Heavy Bomber Aviation Division". Soviet Armed Forces Organisation (באנגלית). נבדק ב-2019-11-23.
Holm, Michael (2012-06-17). "730th Fighter-Bomber Aviation Regiment". Soviet Armed Forces 1945-1991 (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2013-05-24. נבדק ב-2023-10-28.
| תעופה צבאית  • תעופה • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| סוגי כלי טיס | מטוס קרב • מטוס תובלה צבאי • מטוס תקיפה • מטוס קרב רב-משימתי • מפציץ • מטוס ריגול • מטוס תובלה • מסוק קרב • מסוק סער • מטוס שליטה ובקרה • כטב"ם | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| כלי נשק | פצצה (שימוש כללי ומונחית) • טיל אוויר-אוויר • טיל אוויר-קרקע • טיל שיוט • חימוש משוטט (כטב"ם מתאבד) • רקטה • תותח אוטומטי/מקלע כבד (כגון M2 בראונינג ו-M61A1 וולקן) | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים עיקריים | לוחמה אווירית • קרב אוויר • הפצצה אסטרטגית • הפצצה טקטית • תובלה אווירית • מודיעין אוויר | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מערכות עיקריות | לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה • לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה • לוחמה אווירית במלחמת קוריאה • לוחמה אווירית במלחמת וייטנאם • לוחמה אווירית במלחמת המפרץ | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים משניים | טייסת • אלוף הפלות • גיחה • נ"מ • יעף • חמקנות  • לוחמה אלקטרונית | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
רונית בוגלר

| --- | --- |

פרופ' רונית בוגלר
 לידה:  1955 (בת 70 בערך) חיפה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (1990) 
 מנחה לדוקטורט:  סימור מרטין ליפסט 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה (1996) 
 
רונית בוגלר (באנגלית: Ronit Bogler, נולדה ב-1955) היא פרופסור מן המניין לחינוך במחלקה לחינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה. תחומי מחקרה העיקריים הם: מנהיגות חינוכית, התנהגות אזרחית ארגונית, מחויבות ארגונית ופרופסיונלית והעצמת עובדים.
ביוגרפיה

בוגלר נולדה והתחנכה בחיפה.
בשנים 1976–1979 למדה לתואר ראשון דו-חוגי בסוציולוגיה וחינוך באוניברסיטת חיפה. בשנים 1980–1983 למדה לתואר שני (M.Sc) במדעי ההתנהגות והניהול בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בחיפה. את עבודת הגמר שלה כתבה בנושא המשפחה המורחבת ומשמעותה בארגון הפורמלי בתקופה המודרנית בהדרכת פרופ' אלברט גולדברג. בשנת 1983 נסעה לאוניברסיטת סטנפורד ללימודי תואר שלישי, ושהתה שם עד שנת 1990. השלימה תואר שני בסוציולוגיה ותואר שלישי בחינוך. את עבודת הדוקטור, שעסקה בניתוח מקורות המימון של חוקרים אקדמיים, כתבה בהנחיית פרופ' ברנרד פ. כהן, פרופ' הנרי לוין (כלכלת חינוך) (אנ'), ופרופ' סימור מרטין ליפסט.
משנת 2002 החלה לשמש כמרצה באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2019 התמנתה לפרופסור מן המניין.
במהלך השנים הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת פורדהאם (אנ') בניו יורק ובאוניברסיטת ברנדייס בבוסטון.
בוגלר עמדה בראש הצוות שעיצב את תוכנית התואר השני במינהל, מדיניות ומנהיגות בחינוך וכיהנה כראש תוכנית זו בשנים 2013–2021. במסגרת תפקידיה באוניברסיטה הפתוחה, כיהנה כראשת תחום החינוך, ראשת המחלקה לחינוך ולפסיכולוגיה, חברה במועצת האוניברסיטה ויו"ר מועצת הסגל האקדמי.
בוגלר חברה בוועד המנהל של "בשער - קהילה אקדמית למען החברה בישראל".
מחקריה

בוגלר חוקרת את התחום של מִינהַל החינוך. מחקריה עוסקים במנהיגות, במחויבות מקצועית ומחויבות לארגון, בהעצמת עובדים, בהתנהגות אזרחית ארגונית (organizational citizenship behavior - OCB), כלומר התנהגות וולונטרית שהיא מעבר להגדרת התפקיד, לחץ להתנהגות זו (citizenship pressure) ואסטרטגיות להתמודדות עם לחץ להתנהגות אזרחית ארגונית. היא בוחנת כיצד סגנונות מנהיגות שונים משפיעים על תוצרים ארגוניים, כגון שביעות רצון של מורות ומורים או מחויבותם למקצוע ההוראה ולבית הספר, ומהן תפיסות מורים לגבי התנהגות אזרחית ארגונית בזמן שגרה ובזמן מגפת הקורונה. מחקריה עוסקים גם בהשפעות של מדיניות החינוך על מנהיגות בית ספרית, ובהשפעות של האוטונומיה הבית ספרית על פדגוגיה של המאה ה-21.
במהלך השנים הייתה חברה בקבוצות מחקר בינלאומיות בנושא מפקחים (superintendents), מנהיגות חינוכית והכשרת מנהלים והקשר בין אוטונומיה בית ספרית ופדגוגיה של המאה ה-21.
פרסומיה > ספרי לימוד באוניברסיטה הפתוחה

(עם אורלי טנא-גזית), מנהיגות בחינוך, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2021.
(עם יצחק ברקוביץ ועמרי רוזנקרנץ), סוציולוגיה של החינוך, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2021.
בחירה בחינוך: בתי ספר ותהליכים חלופיים, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה 2003 (גרסה מעודכנת 2017).
(עם ורדה וסרמן ואורלי טנא-גזית), מנהיגות בארגונים, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 2002 (נוסח חדש 2014).
מנהיגות ויישומיה בחינוך, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה ,1999 (גרסה מעודכנת 2011).
פרסומיה > מבחר ממאמריה

בוגלר כתבה עשרות מאמרים ופרקים בספרים ערוכים. מבין מאמריה המצוטטים ביותר:
Bogler, R., The influence of leadership style on teacher job satisfaction, Educational Administration Quarterly, 37(5), 662-683, 2001.
Somech, A., & Bogler, R., Antecedents and consequences of teacher organizational and professional commitment, Educational Administration Quarterly, 38(4), 555-577, 2002.
Bogler, R., & Somech, A., Influence of teacher empowerment on teachers’ organizational commitment, professional commitment and organizational citizenship behavior in schools, Teaching and Teacher Education, 20(3), 277-289, 2004.
Bogler, R., & Somech, A, Organizational citizenship behavior in school: How does it relate to participation in decision-making?, Journal of Educational Administration 43(5), 2005, עמ' 420-438 (מאמר זה קיבל פרס מצוינות לשנת 2006 מטעם Emerald Literati Network).
Berkovich, I., & Bogler, R., Conceptualising the mediating paths linking effective school leadership to teachers’ organisational commitment, Educational Management Administration & Leadership, 49(3), 410-429, 2021.
הערות שוליים

↑  רונית בוגלר, המשפחה המורחבת: משמעותה בארגון הפורמלי בתקופה המודרנית (בהנחיית אלברט גולדברג), חיפה: הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול, 1983
↑  Ronit Bogler, Academic Researchers and Funding Sources: A Resource Dependence Analysis (Supervisors: Bernard P. Cohen, Henry M. Levin, Seymour M. Lipset), School of Education, Stanford University, 1990
↑  Academic researchers and funding sources: a resource dependence analysis, Stanford Libraries
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311407205171  ORCID: 0000-0001-9484-974X  VIAF: 97182665   WorldCat (עם VIAF): 97182665
רות הנדזל

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1936 שדליץ, רפובליקת פולין 
 פטירה:  14 במאי 2020 (בגיל 83) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  המכללה האקדמית בית ברל 
 
רות הנדזל (30 במאי 1936 – 14 במאי 2020) הייתה מידענית רפואית ישראלית; מחלוצות תחום המידענות בישראל.
פרסומים

הנדזל, ר' (1963). "פעילות הקאמביום בשרשים של מספר מיני עצים" (עבודת גמר לקבל תואר "מוסמך למדעי החיים"). האוניברסיטה העברית בירושלים.
הנדזל, ר' (1977). השימוש במערכת MEDLARS לדליית אינפורמציה מדעית בספריה ביורפואית. "עלון אגודת הספריות המיוחדות ומרכזי המידע בישראל". ז' (2–3): 101-104
הנדזל, ר' (1987). הוראת דליית מידע מקוון. "עלון אגודת הספריות המיוחדות ומרכזי המידע בישראל", ט"ו (2): 56-62
הנדזל, ר' וערמוני, ע' (1994). יישומי טכנולוגיות מידע ברפואה (טכנולוגיה ברפואה), "הרפואה", 126 (8): 468-488
ערמוני, ע' והנדזל, ר' (1996). בינה מלאכותית ויישומיה ברפואה. "הרפואה", 130 (3): 185-190
הנדזל, ר' (1996). סיכום מצב קיים במערכות אחזור טקסט. "עלון קבוצת עניין אחזור טקסט". 2 (2): 4-9
ברקוביץ, מ', הנדזל, ר' ושרמן, ד' (1997). תרופות לשיכוך כאבים ולהורדת חום בהריון. "הרפואה", 132 (5): 354-357
הנדזל, ר' (2008). מידע רפואי ברשת האינטרנט לשרות המטפלים והמטופלים. "עלון קבוצת עניין אחזור טקסט". 14 (2): 33-37
דרורי, ע', קריצ'מן ר', הנדזל ר' (עורכים). (2019). "אסופת מאמרים ממפגשי קבוצת העניין "אחזור מידע וטקסט" 1994-2019". הוצאה עצמית.
Handzel, R. (1996). "A database model of drug usage in pregnancy and lactation according to user information requirements." (Publication No. 1796341081) [Doctoral dissertation, London University]. ProQuest Dissertations Publishing.
Lazinger, S., & Handzel, R. (2003). Offering distance education in Health Informatics: The state of the Web sites. "Information Services & Use", "23"(1), 19-34.
Shapira, A. L., Handzel, R., & Korczyn, A. D. (2017). The Lived Experience of Parkinson's Disease: A Content Analysis of Parkinson's Patients' Blogs. "The Israel Medical Association journal: IMAJ", "19"(11), 685-690.
פרסומים > עבודות מחקר בהנחייתה

דיז'ור, י' (2003). "טכנולוגיות מידע בשירות מבקרי המוזיאונים: חקר מקרה של המוזיאונים בישראל". עבודת גמר (מ.א.), ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, בית הספר לספרנות ארכיונאות ומידע, תשס"ג
פרידקינה, ו' (2004). "מאגרי המידע של יד ושם כמענה לפניות הציבור". עבודת גמר (מ.א.). ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, בית הספר לספרנות ארכיונאות ומידע, תשס"ד
הערות שוליים

↑  הודעה על פטירתה של רות הנדזל, באתר אבלים, ‏18 במאי 2020
↑  רשימת מקבלי התארים באוניברסיטת ירושלים, דבר, 30 ביוני 1971
↑  ילנה דיז'ור, Search Engine&tab=default_tab&query=any,contains,טכנולוגיות מידע בשירות מבקרי המוזיאונים: חקר מקרה של המוזיאונים בישראל,AND&mode=advanced&offset=0 טכנולוגיות מידע בשירות מבקרי המוזיאונים: חקר מקרה של המוזיאונים בישראל - עבודת גמר בהנחייתה של רות הנדזל, באתר הקטלוג הארצי
↑  ורה פרידקינה, Search Engine&tab=default_tab&query=any,contains,מאגרי המידע של יד ושם כמענה לפניות הציבור,AND&mode=advanced&offset=0 מאגרי המידע של יד ושם כמענה לפניות הציבור - עבודת גמר בהנחייתה של רות הנדזל, באתר הקטלוג הארצי
↑  רות הנדזל בחוברת כנס מידע 2008, באתר בר-אוריין
↑  מירב ברנשטיין, פרס פינקלר יוענק בכנס המידע של טלדן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 במאי 2012
↑  עפר דרורי, לזכרה של ד"ר רות הנדזל, ‏18 במאי 2020
↑  עפר דרורי, אסופת מאמרים לציון חצי היובל של קבוצת הענין אחזור מידע וטקסט, באתר קבוצת הענין אחזור מידע וטקסט SIGTRS, ‏9 בפברואר 2012
↑  מידע ביבליוגרפי על אודות עבודת הדוקטורט של רות הנדזל, באתר EThOS
↑  רות הנדזל ברשימת המרצים בתכנית למידענות וספרנות באוניברסיטת חיפה, באתר התכנית למידענות וספרנות, אוניברסיטת חיפה (ארכיון)
↑  רות הנדזל ברשימת המרצים במגמה ללימודי מידע וידע במכללת בית ברל, באתר ידיעון בית הספר לחברה ולממשל במכללת בית ברל
↑  הכנס הבין-אוניברסיטאי במידענות, מידע וספרנות, באתר התכנית למידענות ולספרנות, אוניברסיטת חיפה, ‏21 ביוני 2006
↑  כנס חוקרים בין-אוניברסיטאי, באתר התכנית למידענות ולספרנות, אוניברסיטת חיפה, ‏24 במאי 2010
↑  כנס חוקרים בין-אוניברסיטאי במדעי המידע, באתר המחלקה ללימודי מידע, אוניברסיטת בר-אילן, ‏3 באפריל 2011
↑  כנס חוקרים במדעי המידע, באתר המחלקה ללימודי מידע, אוניברסיטת בר-אילן, ‏10 בנובמבר 2014
↑  כנס חוקרים במדעי המידע, באתר החוג ללימודי מידע, המכללה האקדמית גליל מערבי, ‏13 ביוני 2012
1 2  הנדזל, ר', הוראת דליית מידע מקוון, עלון אגודת הספריות המיוחדות ומרכזי המידע בישראל ט"ו (2), 1987, עמ' 56-62
↑  הנדזל, ר', מידע רפואי ברשת האינטרנט לשרות המטפלים והמטופלים, עלון קבוצת עניין אחזור טקסט 14(2), 2008, עמ' 33-37
↑  הנדזל, ר' וערמוני, ע', יישומי טכנולוגיות מידע ברפואה (טכנולוגיה ברפואה), הרפואה 126(8), 1994, עמ' 468-488
↑  ערמוני, ע' והנדזל, ר', בינה מלאכותית ויישומיה ברפואה, הרפואה 130(3), 1996, עמ' 185-190
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010000246005171  VIAF: 198162723644461290007   WorldCat (עם VIAF): 198162723644461290007
רעלן שיגה

רעלני שיגה הם משפחה של רעלנים המשתייכים לשתי קבוצות עיקריות, Stx1 ו-Stx2, המתבטאות על ידי גנים הנחשבים לחלק מהגנום של פרואג'ים מסוג למדא. הרעלנים נקראים על שם קיושי שיגה, שתיאר לראשונה את המקור החיידקי של דיזנטריה הנגרמת על ידי Shigella dysenteriae. רעלן דמוי-שיגה (SLT) הוא כינוי היסטורי לרעלנים דומים או זהים המיוצרים על ידי חיידקי Escherichia coli. המקורות הנפוצים ביותר לרעלן שיגה הם חיידקי שיגלה מזן S. dysenteriae ומספר סרוטיפים של Escherichia coli (שיגה-טוקסגני או STEC), הכוללים את הסרוטיפים O157:H7 ו־O104:H4.
רעלן שיגה, בדומה לורוטוקסין המיוצר על-ידי E. coli, מיוחס לגרימת תסמונת המוליטית-אורמית שעלולה להיות קטלנית.
הערות שוליים

↑  Friedman D; Court D (2001). "Bacteriophage lambda: alive and well and still doing its thing". Current Opinion in Microbiology. 4 (2): 201–7. doi:10.1016/S1369-5274(00)00189-2. PMID 11282477.
↑  Trofa, Andrew F.; Ueno-Olsen, Hannah; Oiwa, Ruiko; Yoshikawa, Masanosuke (1999-11-01). "Dr. Kiyoshi Shiga: Discoverer of the Dysentery Bacillus". Clinical Infectious Diseases (באנגלית). 29 (5): 1303–1306. doi:10.1086/313437. ISSN 1058-4838. PMID 10524979.
↑  Zhu Q; Li L; Guo Z; Yang R (ביוני 2002). "Identification of Shiga-like toxin Escherichia coli isolated from children with diarrhea by polymerase chain reaction". Chin. Med. J. 115 (6): 815–8. PMID 12123543. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Beutin L (2006). "Emerging enterohaemorrhagic Escherichia coli, causes and effects of the rise of a human pathogen". Journal of Veterinary Medicine, Series B. 53 (7): 299–305. doi:10.1111/j.1439-0450.2006.00968.x. PMID 16930272.
↑  Spears KJ, Roe AJ, Gally DL (2006). "A comparison of enteropathogenic and enterohaemorragic Escherichia coli pathogenesis". FEMS Microbiology Letters. 255 (2): 187–202. doi:10.1111/j.1574-6968.2006.00119.x. PMID 16448495.
↑  Medical microbiology, 4th ed, Galveston, Tex: University of Texas Medical Branch at Galveston, Dept. of Microbiology & Immunology, 1996, ISBN 978-0-9631172-1-2
פעולה בוליאנית

פעולה בוליאנית היא פעולה הפועלת על קבוצה שבה שני איברים בלבד: שקר ואמת (או 0 ו-1).
הפעולות הבוליאניות הן משני סוגים:
פעולות אונאריות, הפועלות על איבר יחיד:
NOT לוגי: הופכת את ערכו של האופרנד, כלומר "אמת" הופך ל"שקר", ו"שקר" הופך ל"אמת".
פעולות בינאריות, הפועלות על שני איברים:
OR לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר אחד האופרנדים שלה (או שניהם), הוא "אמת", וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
AND לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר שני האופרנדים שלה הם "אמת", וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
NOR לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר שני האופרנדים שלה הם "שקר", וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
NAND לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר אחד האופרנדים שלה (או שניהם), הוא "שקר", וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
XOR לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר אחד האופרנדים שלה, ורק אחד מהם, הוא "אמת", וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
XNOR לוגי: תוצאתה "אמת" כאשר שני האופרנדים שלה זהים, וביתר המקרים תוצאתה "שקר".
תחום המתמטיקה העוסק בפעולות בינאריות קרוי אלגברה בוליאנית. אחת התוצאות המעניינות המוצגות בתחום זה היא שניתן לבטא את כל הפעולות הבינאריות באמצעות צירופים של הפעולה NAND לוגי. באופן דומה ניתן לבטא את כל הפעולות הבינאריות באמצעות צירופים של הפעולה NOR לוגי.
כלי מקובל להצגת פעולתה של פעולה בוליאנית הוא טבלת אמת.
ראו גם

קשר לוגי
אלגברה בוליאנית
לוגיקה בוליאנית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   |  |   |
שיטה מסוכנת

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Talking Cure 
 בימוי:  דייוויד קרוננברג 
 הופק בידי:  ג'רמי תומאס, Tiana Alexandra 
 תסריט:  כריסטופר המפטון 
 עריכה:  רונלד סנדרס 
 שחקנים ראשיים:  קירה נייטלי (סבינה שפילריין) שרה גדון (אמה יונג) ונסן קאסל (אוטו גרוס) ויגו מורטנסן (זיגמונד פרויד) מייקל פסבנדר (קרל גוסטב יונג) Julia Schmitt Wladimir Alexandrowitsch Matuchin Katharina Palm Franziska Arndt André Dietz בפסקה זו 6 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  הווארד שור 
 צילום:  פטר סושיצקי 
 מדינה:  קנדה, גרמניה, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Recorded Picture Company, Telefilm Canada 
 חברה מפיצה:  Budapest Film, Sony Pictures Classics, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במרץ 2012 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  וינה, שווייץ, ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   dangerousmethod
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיטה מסוכנת (באנגלית: A Dangerous Method) הוא סרט דרמה היסטורית משנת 2011, בבימויו של דייוויד קרוננברג. הסרט מבוסס על מחזה מאת כריסטופר המפטון, המתאר את מערכת היחסים המורכבת בין שניים מאבות הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד וקרל יונג, ואת השפעתה של מטופלת בשם סבינה שפילריין על שניהם. בתפקידים הראשיים מככבים ויגו מורטנסן, מייקל פסבנדר וקירה נייטלי. הסרט מתמקד בהתפתחות הפסיכואנליזה בראשית המאה ה-20, ובקונפליקטים האישיים והמקצועיים בין הדמויות המרכזיות.
הפקת הסרט הייתה משותפת בין חברות הפקה בריטיות, קנדיות וגרמניות, הסרט מסמן את שיתוף הפעולה השלישי ברציפות בין קרוננברג וויגו מורטנסן (אחרי היסטוריה של אלימות וסימנים של כבוד). זהו גם הסרט השלישי של קרוננברג שנעשה עם מפיק הסרטים הבריטי ג'רמי תומאס, לאחר שהם שיתפו פעולה בעיבוד של וויליאם בורוז, "ארוחה עירומה".
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים ה-68 של ונציה והוצג גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2011 . בסך הכל הכניס 30 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 14 מיליון דולר וקיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, רבים שיבחו את הביצועים של מורטנסן ופאסבנדר וקרוננברג. הוא הופיע בכמה רשימות סוף שנה של מבקרים. בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-69, מורטנסן היה מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
עלילה

הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-20, כאשר סבינה שפילריין (קירה נייטלי), צעירה רוסייה הסובלת מהתקפי היסטריה, מתאשפזת במרפאתו של הפסיכיאטר השווייצרי קרל יונג (מייקל פסבנדר). יונג, המושפע מתיאוריות הפסיכואנליזה של זיגמונד פרויד (ויגו מורטנסן), מחליט לטפל בה באמצעות שיטת הטיפול בדיבור. במהלך הטיפול, מתגלה כי סבינה חוותה טראומות ילדות הקשורות למיניות, ויונג מתחיל לפתח כלפיה רגשות אישיים. במקביל, נרקמת מערכת יחסים מקצועית בין יונג לפרויד, אך חילוקי דעות תאורטיים ואישיים מובילים לקרע ביניהם. סבינה, שהופכת לפסיכואנליטיקאית בעצמה, משפיעה על חייהם של שני הגברים ומאתגרת את תפיסותיהם המקצועיות והאישיות.
צוות השחקנים

ויגו מורטנסן – זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה.
מייקל פסבנדר – קרל יונג, פסיכיאטר שווייצרי ותלמידו של פרויד.
קירה נייטלי – סבינה שפילריין, מטופלת שהופכת לפסיכואנליטיקאית.
שרה גאדון – אמה יונג, אשתו של קרל יונג.
ונסן קאסל – אוטו גרוס, פסיכיאטר ואנרכיסט.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. אורי קליין מהעיתון "הארץ" כתב: "סרטו של קרוננברג, שמבחינה סגנונית נדמה שמרני יותר מסרטיו עד כה, פועל בשלושה מישורים... חלק מהעניין שסרטו של קרוננברג מעורר נובע מהעובדה שהוא לוכד את תולדות הפסיכואנליזה בתחילתה."
אור סיגולי מאתר "סריטה" כתב: "סרטו החדש של דייוויד קרוננברג לימד אותי לקח חשוב שאולי כבר ידעתי, אבל בכל זאת מבאס להיזכר בו כל פעם מחדש: שום דבר לא בטוח, זה הסרט ה-13 במספר של קרוננברג בו צפיתי, ובקלות החלש מכולם."
המבקר יאיר הוכנר כתב " שיטה מסוכנת הוא סרט בורגני שיתחבב על קהל מבוגר. מעריציו המסורים של קרוננברג בעיקר עשויים להזדעזע מהעובדה שהוא הבמאי שעומד מאחורי היצירה השגרתית הנ"ל"
הערות שוליים

↑  "TIFF 2011: U2, Brad Pitt, George Clooney Films Featured At 2011 Toronto International Film Festival". Huffington Post. 26 ביולי 2011. נבדק ב-25 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Evans, Ian (2011), "A Dangerous Method TIFF premiere photos", DigitalHit.com, נבדק ב-2012-03-12
↑  "שיטה מסוכנת", סקירה, באתר סריטה, ‏2012-03-10 (באנגלית)
↑  שיטה מסוכנת | ביקורת סרט, באתר Seret.co.il | אתר סרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009956982905171  LCCN: no2012015725  VIAF: 280411563   WorldCat (עם VIAF): 280411563
שדה (תשכיל)

סימן השדה
שַדַّה (בערבית: الشَّدَّة, בתעתיק מדויק: אלשַּדַّה) היא אחת מסימני התשכיל. היא מסמלת הכפלת עיצור, בדומה לדגש החזק בעברית. צורתה היא מעיין "ש" והיא נכתבת מעל האות. הפירוש המילולי של המילה "שדה" הוא "מוגבר", ואילו המילה "תשדיד" מתייחסת ל"הגברה", כלומר לפעולה של הוספת השדה. שדה היא החרכּה היחידה שמסומנת לעיתים קרובות גם בטקסט בלתי-מנוקד כדי למנוע בלבול, לדוגמה בין مدرسة (מַדְרַסַה = בית ספר) ו-مدرّسة (מֻדַרִּסַה = מורה). כאשר השדה באה מעל אות המנוקדת בכסרה, ניתן לכתוב את הכסרה לא רק מתחת לאות אלא, כמקובל בספרות, בין השדה לאות. לעיתים קרובות משתמשים בשדה גם בתעתיק לעברית, בעיקר כאשר רוצים לסמן שדה באותיות שלא ניתן לסמן בהן דגש חזק עברי (כגון ע ו-ח).
סיווג השדה

השדה כתובה מעל האות כמו האותיות של התשכיל, אך היא נחשבת בשפה הערבית כאות ומייצגת את הגיית האות בהגייה מודגשת.
קלמן סמואלס

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1951 (בן 73) ונקובר, קנדה 
 ידוע בשל:  מייסד ונשיא ארגון שלוה
 פרסים והוקרה:  מדליק משואה (2022)  פרס בוני ציון (2018) 
 
קלמן סמואלס, תמונת מחזור מתקופת התיכון
קלמן סמואלס (נולד ב-7 בספטמבר 1951) הוא מייסד ונשיא ארגון שלוה, האגודה הישראלית לטיפול באנשים עם מוגבלויות ושילובם בחברה.
קורות חייו

קלמן גדל בבית יהודי חילוני בוונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה, שם למד בבית הספר התיכון סר וינסטון צ'רצ'יל. עם סיום לימודיו בשנת 1969 הוענק לו מלגות אקדמיות וכדורסל לאוניברסיטת קולומביה הבריטית. לאחר שנת לימודיו הראשונה בפילוסופיה הוא נסע לאירופה עם תוכניות לעבור קורסים בצרפת. עם זאת אמו ביקשה שיעצור בישראל לבקר קרובי משפחה. סמואלס ביטל את נסיעת ההמשך לצרפת, נרשם למספר ישיבות בישראל ובשנת 1977 הוסמך לרבנות.
בשנת 1973 התחתן סמואלס עם מלכי קליין והזוג התגורר בירושלים.
קורות חייו > לידתו של יוסי סמואלס

בשנת 1977 נולד בנם השני, יוסי. בגיל 11 חודשים, בשל חיסון פגום - הפך עיוור, חירש והיפראקטיבי. עד גיל 7 יוסי לא היה יכול לתקשר עם הסביבה. בשל המצב הנדיר של יוסי והעובדה שהוא גם עיוור וגם חירש, קלמן ומלכי לא הצליחו למצוא לו טיפול מתאים. במהלך אותן השנים מלכי נדרה נדר: אם יוסי יצליח לתקשר, היא תתמסר ותקדיש את חייה לעזור לילדים אחרים עם מוגבלות ולבני משפחותיהם.
לאחר 7 שנים ללא יכולת לתקשר, שושנה ויינשטוק, המורה של יוסי במסגרת חינוך מיוחד, הצליחה להגיע איתו לפריצת דרך בתקשורת, על ידי סימון שפת הסימנים בכף ידו. שושנה לימדה את יוסי את המילה הראשונה שלו: "שולחן". לאט לאט יוסי למד מילים נוספות והצליח להביע את עצמו ולתקשר בצורה זאת באופן מלא.
הקמת ארגון שלוה

בשל האתגרים הרבים שחוו קלמן ומלכי בגידולו של יוסי ללא תמיכה מספקת, ובהמשך לנדר שמלכי נדרה, החליטו הזוג להקים קבוצת טיפול קטנה לילדים עם מוגבלויות לאחר שעות הלימודים, במטרה לעזור להורים לילדים עם מוגבלויות עד כמה שניתן. עם הזמן ובשל הביקוש הרב, התרחבה התוכנית והחלה לענות לצרכים בקשת רחבה יותר של מוגבלויות.
כיום, מרכז שלוה מציע לאנשים עם מוגבלויות טיפולים רבים, בניהם; תמיכה משפחתית, מסגרות חינוכיות, תוכניות חברתיות, פעילות פנאי והכשרה מקצועית.
עיריית ירושלים העבירה לארגון נכס בן שבעה דונם בצמוד לכביש 16 ולמרכז הרפואי שערי צדק בשכונת בית וגן.
בספטמבר 2016 שלוה פתחה את המרכז הלאומי שלוה בירושלים.
פרסים והוקרות

1994 - פרס נשיא ישראל למצוינות
1999 - פרס ראש העיר ירושלים לשירות יוצא מן הכלל
2004 - פרס קרן שלם כ"התוכנית הייחודית ביותר בישראל לאתגרים נפשיים"
2005 - פרס איכות החיים של יו"ר הכנסת למנהיגות ומצוינות ציבורית
2006 - פרס טדי קולק של קרן ירושלים
2007 - פרס השירות הלאומי עמינדב למצוינות
2009 - פרס ההצטיינות בירושלים למתנדבי השירות הלאומי
2010 - פרס קרן שלם
2012 - פרס המתנדב המצטיין של משרד החינוך
2018 - פרס בוני ציון, סילבן אדמס נפש בנפש
2018 - Lions International, פרס איש השנה של ישראל
2019 - דוקטור לשם כבוד לפילוסופיה מאוניברסיטת בר-אילן
2019 - מלגה מהמרכז האקדמי רופין
2019 - פרס ירושלים - למען אנשים עם מוגבלות
2020 - יקיר ירושלים - מוענק לאזרחי ירושלים
2022 - השאת משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל.
ספרים

את סיפורה של עמותת שלוה, קלמן חיבר לספר "חלומות שלא חלמתי" (Dreams Never Dreamed) אשר פורסם במאי 2020 על ידי הוצאת קורן. הסיפור מגולל את מסעו האישי של קלמן בהקמת ארגון שלוה.
הערות שוליים

↑  אלי מנדלבאום וטלי פרקש, הטרגדיה שלנו הפכה לנס, באתר ynet, 4 באוקטובר 2019
↑   רותם שטרקמן, איך מגיעים מטיפול בשישה ילדים וילד חירש ועיוור - לפרויקט של רבע מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2016
↑  הודעות כלליות, פרס הקרן לירושלים לכבוד טדי קולק יוענק השנה לרב קלמן סמואלס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 במרץ 2005
↑  פרס בוני ציון
↑  קלמן דוקטור לשם כבוד
↑  יקיר ירושלים - קלמן
↑  דה מרקר - חלומות שלא חלמתי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779777105171  VIAF: 4507158070648608780008   WorldCat (עם VIAF): 4507158070648608780008 
המרכז הלאומי שלוה בירושלים
שלוה- האגודה הישראלית לטיפול באנשים עם מוגבלויות ושילובם בחברה
"חלומות שלא חלמתי" מאת קלמן סמואלס