סיזר רודני
המהפכה האמריקאית

ב-1765 הצטרף רודני למקיין כנציג לקונגרס חוק הבולים, והיה המנהיג של ועדת ההתכתבויות של דלאוור. הוא החל את כהונתו באספה של דלאוור ב-1761 והיא נמשכה עד 1776. במשך כמה פעמים הוא כיהן כיושב ראש האספה, כולל ב-15 ביוני 1776, כאשר כיושב ראש האספה וכמקיין כמוביל הדיון במליאת האספה, הצביעה האספה על ניתוק כל הקשרים עם הפרלמנט הבריטי ועם המלך.
בשנים 1774–1776 שימש רודני כנציג בקונגרס הקונטיננטלי יחד עם מקיין ועם ריד. רודני היה בדובר, שם עסק בטיפול בפעילות הלויאליסטים במחוז סאסקס, כאשר הוא קיבל הודעה ממקיין שהוא וריד הגיעו למבוי סתום בהחלטה על אופן ההצבעה של דלאוור בדיון על קבלת ההחלטה על העצמאות. כדי לשבור את השוויון, רכב רודני 70 מילים (113 ק"מ) בעיצומה של סופת רעמים בליל 1 ביולי 1776, והגיע לפילדלפיה ב"מגפיו ובדורבנותיו" ב-2 ביולי, כדי להספיק להגיע להצבעה בזמן. הוא הצביע יחד עם מקיין, וכך אפשר לדלאוור להצטרף ל-11 המדינות האחרות בהצבעה על הכרזת העצמאות. ניסוח הכרזת העצמאות אושר יומיים לאחר מכן. ב-2 באוגוסט חתם רודני על ההכרזה. תגובות נגד בדלאוור הובילו לתבוסתו של רודני במחוז קנט בבחירות על מושב לוועידת החוקה של המדינה ובאספה הכללית.
כאשר נודע לרודני על מות ידידו ג'ון הזלט בקרב פרינסטון (אנ'), הוא מיהר לפנות לצבא הקונטיננטלי כדי למלא את מקומו. הזלט הוחלף כקולונל על ידי דייוויד הול כאשר הגנרל ג'ורג' וושינגטון הורה לרודני לשוב לדלאוור כדי לכהן בה כמושל בתקופת המלחמה וכדי שיפקד כמייג'ור גנרל על המיליציה המדינתית. הרגימנט שהזלט פיקד עליו הושמד למעשה בקרב קמדן ב-1780. רודני, כמיג'ור גנרל של המיליציה של דלאוור, הגן על המדינה מפני חדירות הבריטים ושלט על המשך הפעילות נגד הלויאליסטים, במיוחד במחוז סאסקס, שבו אירע באותה שנה מרד בלאק קמפ (אנ').
בעיצומים של האירועים הרי האסון שלאחר קרב ברנדיויין (אנ') והכיבוש הבריטי של וילמינגטון ופילדלפיה, נבחרה באוקטובר 1777 אספה כללית חדשה לדלאוור. בתחילה היא החליטה על השבתם של רודני ושל מקיין לקונגרס הקונטיננטלי. לאחר מכן, כשנשיא דלאוור הראשון, ג'ון מקינלי, היה שבוי בידי הבריטים, וכשהנשיא ג'ורג' ריד היה מותש לחלוטין, הם בחרו ב-31 במרץ 1778 ברודני כנשיא דלאוור הרביעי. בתפקידו זה לא היו לו הסמכויות המקובלות כיום המוקנות למושל במדינות ארצות הברית, כך שהצלחתו נבעה מהפופולריות שלו בקרב חברי האספה הכללית, שהחזיקה בסמכויות השלטון הממשיות, ומהנאמנות כלפיו של המיליציה של דלאוור, שהייתה האמצעי היחידי לאכוף שליטה. בשל מוצאו החלקי מאיטליה, נחשב רודני כראשון מושלי מדינות ארצות הברית ממוצא איטלקי.
בינתיים עבר רודני ברחבי המדינה בחיפוש אחר כספים, אספקה וחיילים כדי לתמוך במאמץ המלחמתי הלאומי. אנשי דלאוור שלחמו בשורות הצבא הקונטיננטלי השתתפו בקרבות רבים החל מקרב לונג איילנד ועד קרב מונמות' (אנ'), אך ב-1780 נחל הצבא את התבוסה הקשה ביותר שלו בקרב קמדן בקרוליינה הדרומית. הרגימנט כמעט והושמד לחלוטין, ושרידיו היו כה מצומצמים עד שהם לחמו במסגרת הרגימנט של מרילנד עד תום המלחמה. רודני עשה מאמצים רבים כדי לייצב את המצב, אך בריאותו החמירה, וב-6 בנובמבר 1781, זמן קצר לאחר תום המצור על יורקטאון, הקרב האחרון במלחמה, הוא התפטר מתפקידו.
בשנים 1782 ו-1783 נבחר רודני על ידי האספה הכללית של דלאוור כנציג המדינה בקונגרס של ארצות הברית על פי תקנון הקונפדרציה, אך הוא לא היה מסוגל למלא את תפקידו בשל בריאותו הלקויה. על כל פנים, שנתיים לאחר תום כהונתו כנשיא דלאוור, הוא נבחר למושב של 1783\1784 של האספה הכללית של דלאוור, שכמחווה של כבוד, בחרה בו כיושב הראש שלה. בריאותו הייתה אז בהתדרדרות מהירה, ואף על פי שלזמן מה התכנסה האספה בביתו, הוא נפטר לפני סיומה.