stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליטה ספונטנית

פליטה ספונטנית של פוטון
פליטה ספונטנית של פוטון (או פליטה עצמונית של פוטון או פליטה מאליה של פוטון) היא תהליך שבו מערכת פיזיקלית עוברת ממצב בעל אנרגיה גבוהה, למצב בעל אנרגיה נמוכה יותר על ידי פליטה של אור. 'פליטה ספונטנית' נחקרה לראשונה עבור אטומים, שבהם אלקטרון יכול לעבור ממצב קוונטי אחד לאחר על ידי פליטה ספונטנית. דוגמאות אחרות ל'פליטה ספונטנית' הם מעברים אלקטרונים, רוטציונים וויברציוניים במולקולות, וכן דעיכות בתוך גרעיני אטומים הגורמות לקרינת גמא. פליטה ספונטנית של אור היא תופעה בסיסית וחשובה בתהליכים רבים בטבע, ומשמשת כבסיס ליישומים רבים כגון: צג CRT, צג פלזמה, לייזרים, ודיודות אור.
תאוריה

(ההסברים הבאים יתייחסו לאטומים, אך הם נכונים גם עבור מערכות אחרות שבהם יש פליטה ספונטנית, כגון גרעינים ומולקולות).
במכניקת הקוונטים, אם מסתכלים על תנועת האלקטרון סביב הגרעין באטום, מקבלים סדרה של מצבים יציבים. פיתוח כזה נקרא פיתוח מסדר ראשון, שכן הוא איננו מתייחס לקשר של האטום לסביבה שלו, ומכאן גם הוא לא מאפשר פליטה ובליעה של פוטונים. כאשר מתחשבים בקשר בין האטום לסביבה, כלומר לשדה האלקטרומגנטי, מתקבלת האפשרות למעבר בין המצבים של האטום על ידי פליטה או בליעה של פוטונים, ובפרט מתקבל התהליך של פליטה ספונטנית. פיתוח כזה נקרא פיתוח מסדר שני, בשביל לעשות אותו צריך להניח שהשדה האלקטרומגנטי עצמו מקוונטט. תאוריה זו נקראת תורת השדות הקוונטית וכאשר מפעילים אותה על השדה האלקטרומגנטי היא נקראת אלקטרודינמיקה קוונטית.
באלקטרודינמיקה קוונטית לשדה האלקטרומגנטי יש מצב יסוד ומצב וואקום שיכולים לבצע אינטראקציה ולהתערבב עם המצב המעורר של האטום. כתוצאה מכך המצב הסטציונרי של האטום כבר לא מצב עצמי של המערכת המוכללת. המערכת כעת יכולה להשתנות כפונקציה של הזמן ולהגיע למצב שבו יש אלקטרון ברמה נמוכה ועוד פוטון בשדה האלקטרומגנטי - כלומר נפלט פוטון.
למרות שיש רק מעבר אלקטרוני אחד - מרמה גבוהה לרמה נמוכה - ישנם הרבה מצבים אפשריים למערכת בסיום התהליך כתוצאה ממצבי הפוטון הרבים בסיום - קיטוב וכיוון - ולכן מספר המצבים האפשריים במרחב הפאזה של השדה האלקטרומגנטי גדול הרבה יותר ממספר המצבים של האטום ומכיוון שצפיפות הסיכוי ממלאת בצורה שווה את כל מרחב הפאזה יש הרבה יותר סיכוי לעבור רמה וליצור פוטון יש מאין לכיוון כל שהוא מאשר להישאר ברמה העליונה.
קצב הפליטה הספונטנית

קצב הפליטה הספונטנית מתואר על ידי כלל הזהב של פרמי. הקצב נשלט על ידי שני פרמטרים: חלק אטומי שמתאר את המבנה הפנימי של מקור האור, והשדה האלקטרומגנטי שמתאר את צפיפות המצבים של השדה האלקטרומגנטי בסביבה (כל הפוטונים האפשריים). החלק האטומי מתאר את רוחב הרמה ויציבותה דבר שמאפשר לחשב את חוזק הרמה. בתווך הומוגני קצב הפליטה הספונטנית ניתן על ידי:
כאשר  \omega  היא תדירות הפליטה,  n הוא מקדם השבירה,  \mu _{12} הוא מומנט הדיפול,  \varepsilon _{0} מקדם הדיאלקטריות של הריק,  \hbar  הוא קבוע פלאנק ו- c היא מהירות האור. ניתן לראות שקצב הפליטה עולה לפי  \omega ^{3}.
פליטה ספונטנית בלייזר

עקרון הפעולה של הלייזר מבוסס על תהליך של פליטה מאולצת המתחיל כתוצאה מתהליכי פליטה ספונטנית. גם כאשר הלייזר פועל, במקביל לפליטה המאולצת, הרי שעדיין קיימת פליטה ספונטנית בחומר המעורר. פליטה זו גורמת להרחבה הומוגנית של תדר הלייזר ונקראת גם "רעש קוונטי". ניתן לתאר את משוואות הלייזר בצורה מופשטת עם הרעש הקוונטי על ידי הוספת משתנה אקראי  \ \eta (t). המשוואות המתארות מצב זה נקראות משוואות לנגווין:
{\frac {\partial n}{\partial t}}={\frac {1}{\tau _{c}}}(G-\alpha )n+\eta (t)
כאשר G הוא ההפרש בין מספר האטומים ברמה עליונה למספר האטומים ברמה התחתונה,  \alpha  הוא כמות הפוטונים שהמהוד מאבד כל מחזור. ו-  \tau _{c} הוא זמן המחזור של המהוד. את משוואות אלה ניתן לפתור על ידי שיטת פוקר-פלאנק ולקבל תוצאה הסתברותית לכל זמן.
ראו גם

פליטה מאולצת
מקדמי איינשטיין
הערות שוליים

↑  פְּלִיטָה מֵאֵלֶיהָ במילון פיזיקה מודרנית (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4323946-8
ספר המצוות לרמב"ם

ספר המצוות לרמב"ם הוא חיבור של הרמב"ם הכולל רשימה של 613 המצוות (בגימטריה: תרי"ג מצוות) הרשומות בתורה שבכתב. מתוכן 248 (בגימטריה: רמ"ח) מצוות עשה ו-365 (בגימטריה: שס"ה) מצוות לא תעשה. לחיבור הקדים הרמב"ם מבוא של 14 שורשים (=כללים) לפיהם נקבעת רשימת המצוות.
מניין המצוות

ספרי מצוות הם ענף בספרות ההלכה, העוסק באיתור 613 המצוות המופיעות בתורה שבכתב, לפי המאמר התלמודי "דרש רבי שמלאי: שש מאות ושלש עשרה מצוות נאמרו לו למשה בסיני" (בבלי מכות כג ב).
קדמו לרמב"ם חיבורים חשובים בתחום זה, ביניהם:
ספר הלכות גדולות (בה"ג), שעם מניין המצוות שלו מתפלמס הרמב"ם.
פיוטי אזהרות שונים שנקראו בחג השבועות. פיוטים אלה כוללים את מניין תרי"ג מצוות בחרוזים, ומהם ניתן ללמוד על שיטות שונות בנושא. בין פיוטי האזהרות החשובים:
אזהרות לרבי סעדיה גאון.
אזהרות לרבי שלמה אבן גבירול.
אזהרות לרבי יצחק בר ראובן.
אודות החיבור > שפת החיבור

החיבור נכתב בערבית יהודית, שפה בה חיבר הרמב"ם גם כמה מחיבוריו החשובים ובהם פירוש המשנה ומורה הנבוכים. לימים הרמב"ם התחרט על כי לא כתב את החיבור בעברית, וכך הוא כתב בתשובה לחכמי לוניל: "וניחמתי הרבה על שחברתיו בלשון ערבי מפני שהכל צריכין לקרותו ואני מחכה להעתיק אותו ללשון הקודש בעזרת שדי", שו"ת הרמב"ם סימן תמ"ז.
אודות החיבור > מועד החיבור

את ספר המצוות כתב הרמב"ם לאחר חיבור פירוש המשנה ולפני חיבור אוסף ההלכות משנה תורה או בשמו הנפוץ היד החזקה, כמבוא לחיבור. בספר משנה תורה פירט הרמב"ם את כל ההלכות שבתורה לפי שייכותן למצוות השונות.
אודות החיבור > חיבורים על הספר

השגות הרמב"ן על ספר המצוות של הרמב"ם נועדו בעיקר להגן על מספור המצוות של בעל הלכות גדולות. הרמב"ן משמיט ממניין הרמב"ם 50 מצוות, ומוסיף כנגדן מצוות אחרות. מהדורות רבות של ספר המצוות לרמב"ם נדפסו עם השגות הרמב"ן. כמענה לביקורת של הרמב"ן נכתב ספר "מגילת אסתר". יש המייחסים אותו לר' יצחק די ליאון, ויש המייחסים אותו לחכם אחר מאיטליה מדור מאוחר יותר, אשר שם משפחתו לאון.
מחבר ספר החינוך כתב את ספרו על פי מניין הרמב"ם, תוך שילוב השגותיו של הרמב"ן על מצוות שעליהן השיג.
אודות החיבור > תרגומים לעברית ומהדורות

ספר המצוות זכה למספר תרגומים במאה ה-13:
תרגומו של רבי משה אבן תיבון, שהוא התרגום הנפוץ.
תרגומו של רבי שלמה ב"ר יוסף אבן איוב שנעשה לבקשת חכמי בדרש. בהקדמתו כתב כי תרגם את הספר "אות באות תיבה בתיבה" והתנצל על שניגש גם הוא לתרגם את הספר אחרי שכבר תרגומוהו אחרים. רבי חיים העליר הוכיח שקטעים מתרגומו נכנסו למהדורה המודפסת של ספר זה שהיא בעיקרה מתרגומו של אבן תיבון.
תרגומו של רבי אברהם ב"ר שמואל הלוי אבן חסדאי. (התרגום לא שרד, אך רבי משה אבן תיבון מספר עליו בהקדמתו לתרגומו).
תרגום נוסף שמחברו לא נודע בבירור (אולי תרגומו של רבי אברהם הלוי אבן חסדאי). תרגום זה משוקע בהשגות הרמב"ן לספר המצוות.
במאה ה-20 ערך הרב חיים הלר, מהדורה מעודכנת לתרגומו של משה אבן תיבון על פי כתבי יד, וגם ביצע בו שינויים על פי המקור הערבי.
יצאו לאור גם מספר מהדורות מנוקדות ומבוארות. החשובה שבהן היא בתרגום חדש של הרב יוסף קאפח נדפסה בשנת תשי"ח (1958) בסדרת "רמב"ם לעם" (מוסד הרב קוק). לאחר מכן הוציא הרב קאפח תרגום חדש שנדפס יחד עם המקור הערבי - עמוד מול עמוד. (ירושלים, תשל"א).
מהדורה מוגהת של ספר המצוות יחד עם נושאי כליו (המפרשים סביבו, גם הם במהדורה מתוקנת) יצאה בהוצאת שבתי פרנקל בני ברק תשנ"ב (ערך הרב דוד צבי הילמן). המהדורה נערכה בעיקר על פי תרגומו של אבן תיבון. גרסה דיגיטלית למהדורה זו נכנסה לפרויקט השו"ת של אונ' בר-אילן (ראו מאגר תורני), יחד עם השגות הרמב"ן לפי אותה מהדורה.
אודות החיבור > דפוסים

הספר נדפס לראשונה בקושטא בשנת ה'ר”ע (1509–1510) עם השגות הרמב”ן.
מבנה הספר

הקדמה כללית (לספר "משנה תורה")
הקדמה למניין המצוות
שורשי המצוות. ארבעה עשר ("כללים", "עקרונות מנחים"), לכתיבת החיבור ולמניית מצוות בכלל, שעל פיהם קבע אילו מצוות למנות ואילו לא. הוא מבקר את שיטת מוני המצוות לפניו (בה"ג).
היחס בין סוגי העונשים וסוגי העבירות.
מנין המצוות מחולק ל"מצוות עשה"- רמ"ח מצוות עשה, ו"לא תעשה"- שס"ה מצוות לא תעשה.
מבנה כל מצווה: הגדרת המצווה בקצרה, ציטוט הכתובים מן התורה ("והוא אמרו"), ביאור המצווה ("והוא", "ענינה"), דיון קצר למה נמנית כמצווה, ציונים למשנה ולתלמוד בהם נתבארה המצווה.
ראו גם

מניין המצוות על פי הרמב"ן
מניין המצוות על פי ספר החינוך
הערות שוליים

↑  ראו: מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' שלמה אבן איוב", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1265, באתר היברובוקס
| כתבי הרמב"ם - רבי משה בן מימון |
| --- | --- | --- |
| כתבים הלכתיים | פירוש המשנה • ספר המצוות • תשובות הרמב"ם • משנה תורה: ספר המדע • ספר אהבה • ספר זמנים • ספר נשים • ספר קדושה • ספר הפלאה • ספר זרעים • ספר עבודה • ספר קרבנות • ספר טהרה • ספר נזיקין • ספר קניין • ספר משפטים • ספר שופטים |  |
| כתבים פילוסופיים | מילות הגיון • מורה הנבוכים |  |
| הקדמות לפירוש המשנה | הקדמה לפירוש המשנה • הקדמה לפרק חלק • הקדמה למסכת אבות - "שמונה פרקים" |  |
| איגרות | איגרת השמד • איגרת תימן • איגרת תחיית המתים |  |
| כתבים רפואיים | פרקי משה • קיצורי גלינוס • על שמות הרפואות • תשובות רפואיות • ספר הסמים וההישמרות מפני הסממנים הקטלניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475364605171  VIAF: 308259533   WorldCat (עם VIAF): 308259533
עוסק במצווה פטור מן המצווה

העוסק במצווה פטור מן המצווה הוא כלל הלכתי, הקובע שאדם העוסק בקיום מצווה אחת פטור מקיום מצווה אחרת באותו זמן. למשל, מי שעוסק במצוות השבת אבידה אינו מחויב בזמן זה לתת צדקה.
מקור הדין

בתלמוד הבבלי נלמד הדין בדרשה משני מקורות שונים:
הרחבות

פטור 'העוסק במצוה פטור מן המצווה' מתקיים במקרים מסוימים אפילו שלא בזמן ביצוע המצווה בפועל, כאשר האדם טרוד מקיום מצווה. לדוגמה, חתן פטור מקריאת שמע בכל ליל החתונה. ובשונה מאדם הטרוד בטרדה שאינה של מצווה שהוא חייב בכל המצוות.
הרחבה נוספת לפטור העוסק במצווה פטור מן המצווה נאמרה ביחס לפעולות עקיפות לקיום מצווה כגון הליכה בדרך לצורך קיום מצווה, ולא רק בשעת קיום המצווה בעצמה.
הסתייגויות

הראשונים סייגו את הפטור של העוסק במצווה רק למקרים בהם קיימת השפעה כל שהיא של מצווה אחת שהאדם עושה על האחרת, לדוגמה אדם העוסק במצוות השבת אבידה שאינו מחויב לעצור מעיסוקו זה ולתת צדקה לעני. אך כאשר אין כל השפעה של מצווה האחת על השנייה לדוגמה אדם הלובש ציצית או שיש לו מזוזה בפתח ביתו אינו פטור מכל המצוות מדין 'עוסק במצווה פטור מן המצווה'.
במקרה שהעיסוק בביצוע מצווה האחרת לא יבטל לחלוטין את קיום המצווה בה עוסק האדם אלא רק יגרום לעיכובה נחלקו הראשונים: לדעת התוספות והרא"ש האדם חייב בביצוע המצווה השנייה, ואילו לדעת הר"ן ופוסקים נוספים הוא פטור.
הפטור למי שעוסק במצווה הוא רק מקיומה של מצווה אחרת אך הוא אינו מתיר לעבור על מצוות לא תעשה כגון אכילת אוכל לא כשר או גנבה.
יש שאמרו שהעוסק במצווה שבין אדם למקום אינו נפטר ממצוות שבין אדם לחברו, כיוון שהוא נפטר רק ממצווה דומה למצווה שעוסק בה.
הגדרות המצווה הפוטרת

לפי דעות מסוימות אף העוסק במצווה דרבנן פטור ממצווה דאורייתא.
יש שסוברים שהעוסק במצווה שפטור ממנה (כגון זקן שעוסק בהשבת אבידה, למרות שלפי כללי מצוות השבת אבידה הוא פטור מלקיימה), אינו נפטר באמצעותה ממצוות אחרות. אך יש חולקים ופוטרים את מקיים המצווה ממצוות אחרות אפילו אם אינו חייב.
הפוסקים נחלקו בעוסק בספק מצווה, האם היא פוטרתו מקיום מצוות אחרות. לפי דעת השאגת אריה אינו פטור, ולפי דעת שו"ת הר צבי עדיין יהיה פטור, מכיוון שחייב לקיים גם ספק מצווה.
אף במקרה שמקבל שכר על המצווה, כגון סוחר בתפילין, יהיה פטור. לעומת זאת אם עיקר כוונתו לקבל שכר, יהיה חייב.
הגדרת הפטור

האחרונים דנים בשאלה האם העוסק במצווה אחת לא חייב כלל בקיומה של מצווה אחרת, או שהוא פטור רק מאחר שהוא נחשב לאנוס, ועדיין נחשב לעושה מצווה אם בכל זאת קיים את המצווה, לפי צד זה אם האדם קיים את המצווה השנייה על אף הפטור, יצא ידי חובתו, והוא לא יצטרך לחזור ולקיימה כשיגמור לעסוק במצווה הראשונה. למשל, אם אדם עסק בצורכי ציבור, אך הצליח למרות הטרחה לקרות קריאת שמע, הוא לא יהיה חייב לחזור ולקרות קריאת שמע.
ראו גם

עשה דוחה לא תעשה
לקריאה נוספת

עוסק במצוה פטור מן המצוה; בתוך: אוצר עיונים, ש"ס מתיבתא, ברכות, כרך א, מערכה י, עמ' קמד-קסב.
הערות שוליים

↑   "תלמוד בבלי מסכת בבא קמא דף נו עמוד ב

בההיא הנאה דלא בעיא למיתבי ליה ריפתא לעניא".
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד א', וכן, חלק מהלימוד, מובא בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"א, עמוד א'.
1 2  תלמוד בבלי סוכה כ"ה א'
↑  התלמוד מסביר ששני המקורות נצרכים ולא מספיקה דרשה אחת, כיון שמהפסוק "בשבתך בביתך ובלכתך בדרך" העוסק בקריאת שמע, ניתן ללמוד שהעוסק במצווה פטור מן המצווה רק במצוות שאדם שאינו עושה אותם אינו נענש בכרת, כמו קריאת שמע. ואילו מהפסוק העוסק בקרבן פסח, ניתן ללמוד שעיסוק במצווה אחת יכול לפטור את האדם אפילו מקיום מצוות שהעונש על אי עשייתם הוא כרת, כמו קרבן פסח, אך אי אפשר ללמוד מפסוק זה שיהיה פטור מן המצווה אפילו אם כבר הגיע הזמן בו עליו לקיים את המצווה ונתחייב בה, מה שכן ניתן ללמוד מהפסוק העוסק בקריאת שמע לאחר שכבר הגיע זמן קריאתה.
↑  משנה ברכות פרק ב', משנה ה'
↑  בתלמוד בבלי סוכה כ"ה א, נאמר הפטור של עוסק במצווה ביחס להולכים בדרך לקיים מצווה. ומשם נלמדה הלכה זו לכל מקום. וראה על כך עוד בדברי הרשב"ש, שדי חמד חלק ד' ד"ה 'ומי שהולך', עמוד 435
↑  תוספות, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד א', ד"ה שלוחי. רא"ש מסכת סוכה פרק ב' סימן ו'. ראו גם במקורות לקמן.
↑  תוספות, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד א', ד"ה שלוחי
↑  מסכת סוכה פרק ב' סימן ו'
↑  ראו הגהות אשרי סוכה פרק ב סימן ו בשם האור זרוע, ובר"ן על הרי"ף סוכה יא. בדפי הרי"ף, ובשאגת אריה ל"ז ד"ה 'ואע"פ שהתוספות'
↑  ואפילו כאשר מדובר בשב ואל תעשה. שדי חמד שם עמוד 441
↑  מהר"ץ חיות, למסכת סוכה, דף כה עמוד א, כותב: "דעוסק במצוה פטור מן המצוה אינו רק ממ"ע אבל מל"ת לא מפטר וכי ס"ד דעוסק במצוה יהיה מותר לאכול נבלות וכדומה.
↑  שדי חמד, ד"ה 'ומי שעוסק', עמוד 435
↑  שדי חמד שם ד"ה 'ועוסק', עמוד 436. והקובץ שיעורים, חלק ב' ל"ב, הסתפק בכך.
↑  נתיבות המשפט, רצ"א, ג'
↑  רבי שמואל מסלנט, הובא בשו"ת הר צבי או"ח חלק ב' ק"ג, שהסתפק בכך בעצמו.
↑  שאגת אריה ל"ז
↑  שו"ת הר צבי או"ח חלק ב' ק"ג, ד"ה 'בשו"ת' וד"ה 'והנני'
↑  שדי חמד שם ד"ה 'ואם'
↑  משנה ברורה, סימן ל"ח, סעיף קטן כ"ד
↑  קובץ שיעורים על מסכת בבא בתרא דף מ"ח; קהילות יעקב על מסכת ברכות דף כ"ה; עיון בלומדות ט"ז; ברכת אברהם על מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד א' סימן "עוסק במצווה" ו'
↑  משנה ברורה, סימן ע', סעיף קטן י"ח
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אוגר

ערך זה עוסק בסוג של מכרסם קטן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| אוגר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: אוגריים
תת־משפחה:: אוגרים
סוג:: אוגר
שם מדעי
 Mesocricetus ‏נרינג, 1898

אוגר סורי במתקן לאוגרים.
האוגר (שם מדעי: Mesocricetus) הוא סוג מכרסם בתת-משפחת האוגרים ממשפחת האוגריים. הסוג כולל ארבעה מינים ונפוץ באזור דרום-מזרח אירופה. האוגרים הם בעלי חיים ליליים.
מיני הסוג

אוגר זהוב (Mesocricetus auratus) - המין המוכר ביותר בסוג זה.
Mesocricetus brandti - נפוץ בטורקיה, הקווקז, ארמניה, גאורגיה ואזרבייג'ן.
Mesocricetus raddei - נפוץ במורדות הצפוניים של הרי הקווקז
Mesocricetus newtoni - נפוץ ברומניה ובבולגריה. בשנת 1995 נאמדה סך האוכלוסייה בכ-3,000 פרטים בוגרים.
תיאור

האוגר קיבל את שמו עקב נטייתו לאגור מזון. הוא נוהג להסתייע בכיסי הלחיים שלו למטרה זו. את המזון שאגר הוא מרגיש בנוח לפלוט רק במקום מוכר לו. שקי הלחיים של האוגר יכולים להכיל אף שגר גורים (האימהות נוהגות לעשות פעולה זו כאשר הן חוששות) אך פעולה זו יכולה להיגמר בחניקה או עריפת ראשיהם של הגורים.
לאוגר גוף קטן מאוד כ-17 ס"מ בלבד אורכו, הזכר קטן אך במקצת מן הנקבה. אוזניו קטנות אך חוש השמיעה שלו מפותח מאוד. גם חוש הריח שלו מפותח מאוד. לעומתם, חוש הראייה אינו מפותח. שיני האוגרים, כדרכם של המכרסמים, צומחות כל הזמן.
האוגר בטבע אוכל בעיקר זרעים אך הוא לא יבחל גם בחרקים ובפירות למיניהם.
האוגר מגיע לבגרות מינית בגיל 11 שבועות בערך. עונת הייחום בטבע היא בחורף. ההריון הוא הקצר ביותר במחלקת היונקים - 16 עד 18 יום בלבד. האוגרות ממליטות פעמים אחדות בשנה; בכל המלטה יופיעו בין שניים לשישה גורים (תלוי בסוג האוגר) חסרי ישע ועיוורים.
ראו גם

ביות האוגר הזהוב
הערות שוליים

1 2 3  אבי קרן-צבי, אוגר Hamster, אתר "המרכז לטיפול בחיות אקזוטיות"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565543805171
צבי יעקב אבראהאם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1897  (בן 128 בערך) 
 
הרב צבי יעקב אבראהאם (תרנ"ז, 1897 – תשל"ד, 1974) היה רב בטורדה ומנהל לשכת הקהילות האורתודוקסיות בטרנסילבניה, ולאחר הגירתו לארצות הברית היה רב בניו יורק וחוקר יהדות טרנסילבניה.
תולדותיו

נולד בטרנסילבניה, בנו של אברהם אבראהאם. קיבל חינוך תורני. בשנת 1921 נישא לפרל בתו של הרב בן ציון וועזעל, רבה של טורדה. לאחר נישואיו עבר להתגורר בטורדה. חותנו היה נשיא לשכת הקהילות האורתודוקסיות בטרנסילבניה, שאיגדה את הרבנים והקהילות האורתודוקסיות בחבל ארץ זה, ואבראהאם שימש כמנהל הלשכה במשך שתים עשרה שנים. במסגרת תפקידו הרבה לשהות בבוקרשט וייצג את הלשכה אצל השלטונות הרומנים.
בשל עיסוקיו הציבוריים הרבים נאלץ חותנו לשהות תקופות ממושכות מחוץ לטורדה, ובעקבות זאת כיהן הרב אבראהאם, בין השנים תרצ"ב-תרצ"ח, כרב וכמו"ץ בטורדה. באותן שנים ערך את השבועון היהודי האורתודוקסי "האמת".
בשנת 1938 נפטר חותנו ואת מקומו ברבנות ובהנהגת לשכת הקהילות האורתודוקסיות ירש גיסו של אבראהאם, הרב יוסף אדלר.
בשנת 1944 הוטבעה האונייה "מפקורה" במימי הים השחור, ובין מאות הנספים היה בנו אברהם, בן ה-20.
אבראהאם היגר עם משפחתו לארצות הברית והוא התיישב בברוקלין וכיהן בה כרב.
בשנת 1950 הוציא את ספרו "לקורות היהדות בטרנסילבניה". במהלך העשור שלאחר מכן פרסם סדרה בת שישה כרכים, המכילה אוסף של רעיונות ודרשות על מועדי השנה. הוא קרא לסדרה בשם "בית אולפנא", ולכל אחד מן הספרים בסדרה הוסיף שם נלווה. הוציא שני ספרי פירושים על הגדה של פסח.
חתניו הם הסופר והעיתונאי ד"ר הלל זיידמן, אהרן זבלוצקי, תלמיד הכולל של ישיבת בית התלמוד בניו יורק שבראשות הרב לייב מאלין, לאחר פטירת אהרן זאבלצקי התחתנה אשתו שיינדל שנית למאיר יחיאל וולקנפלד והחתן השלישי גבריאל אויש.
ספריו

לקורות היהדות בטרנסילבניה, ברוקלין, תש"י
בית אולפנא - תורה מציון, ברוקלין, תשי"ג
בית אולפנא - זכור לאברהם, ברוקלין, תשי"ד
בית אולפנא - לב אבות, ברוקלין, תשט"ז
בית אולפנא - דברי נועם, ברוקלין, תשי"ז
בית אולפנא - מנחת ש"י, הגדה של פסח, ברוקלין
בית אולפנא - עת לעשות, ברוקלין, תשכ"א
הגדה של פסח מעשי למלך, ברוקלין, תשי"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388234105171  VIAF: 71276561   WorldCat (עם VIAF): 71276561
סטיב ניקול

סטיבן ניקול (באנגלית: Steve Nicol; נולד ב-11 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן.
כשחקן נודע ניקול בשל תקופתו בליברפול, והיותו אחד מהשחקנים החשובים בקבוצה ששלטה בכדורגל האנגלי בשנות ה-80. הוא זכה עמה בארבע אליפויות אנגליה, בשלושה גביעי FA ובגביע אירופה לאלופות ב-1984. לאחר 14 שנים בליברפול שיחק במספר קבוצות אנגליות, בטרם עבר לארצות הברית שם סיים את הקריירה והפך מאוחר יותר למאמן.
ניקול שיחק במשך שמונה שנים גם בנבחרת סקוטלנד, בה ערך 27 הופעות. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1986.
קריירה ככדורגלן > ראשית הקריירה והצלחה בליברפול

ניקול החל את הקריירה שלו באייר יונייטד הסקוטית ב-1979, ושיחק בקבוצה במשך שנתיים במהלכן ערך 70 הופעות. מאמן ליברפול, בוב פייזלי, צפה בו משחק והחליט להחתימו באוקטובר 1981, תמורת סכום של 300,000 לירות שטרלינג.
לאחר כשנה בה צבר ניסיון כששיחק בקבוצת המילואים של ליברפול, ערך ניקול את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-31 באוגוסט 1982, במשחק מול ברמינגהאם סיטי. הוא שותף בשלושה משחקים נוספים במסגרת הליגה הראשונה של הפוטבול ליג עד לסיום אותה עונה. הקבוצה זכתה באותה עונה באליפות, אך ניקול לא שיחק מספיק משחקים על מנת לקבל את מדליית הזהב יחד עם שאר השחקנים.
ניקול הפך לשחקן קבע בקבוצה הבוגרת בעונת 1983/1984, תחת המאמן החדש ג'ו פייגן. באוקטובר 1983 הוא הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 0–1 על קווינס פארק ריינג'רס. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות הליגה הראשונה, ובכך היה זה התואר הראשון שלו עם הקבוצה, לאחר שלא קיבל מדליית זהב בעונה שקדמה. הוא לא נכלל בסגל למשחק גמר גביע הפוטבול ליג מול אברטון, שבו ניצחה הקבוצה, אך שותף בגמר גביע אירופה לאלופות מול רומא. ניקול הפגין יכולת טובה בגמר וזכה עם קבוצתו בגביע בתום דו-קרב בעיטות עונשין - על אף שניקול החמיץ את הבעיטה שלו, היריבה החמיצה שתי בעיטות ולפיכך ניצחה ליברפול.
בעונות הבאות המשיך ניקול והיה שחקן הרכב קבוע בליברפול. תחת המאמן קני דלגליש, היה שותף לזכייה ב"דאבל" של אליפות הליגה הראשונה וגביע ה-FA בעונת 1985/1986, לאחר שהקבוצה הקדימה בשתי נקודות את אברטון בפסגת טבלת הליגה וניצחה אותה גם בגמר הגביע - הפעם הראשונה שהתקיים דרבי המרזיסייד במסגרת הטורניר. ב-1984 החל ניקול לשחק בנבחרת סקוטלנד, והשתתף עם הנבחרת במונדיאל 1986. הוא המשיך ושיחק 27 משחקים במדיה בשמונה שנים.
לאחר עזיבתו של פיל ניל את ליברפול ב-1986, שיחק ניקול בעיקר בעמדת המגן הימני, אך יכולותיו המגוונות אפשרו לו לשחק גם כמגן שמאלי, כבלם וכקשר. במהלך עונת 1987/1988 הציג ניקול יכולת טובה בהבקעת שערים, אף ששיחק בתפקיד שאינו התקפי בטבעו. בין תפוקותיו נכללו שלושער במשחק מול ניוקאסל יונייטד ושער בנגיחה ממרחק רב מהשער מול ארסנל. ניקול תרם לקבוצה במידה רבה גם בתחום ההגנתי, וזכה עם ליברפול באליפות השלישית שלו באותה עונה. בגמר גביע ה-FA מול וימבלדון הפסידה ליברפול במפתיע בתוצאה 0–1, ובכך כשלה בניסיונה לזכות בדאבל נוסף.
העונה העוקבת, 1988/1989, עמדה בסימן אבל של שחקני ליברפול בעקבות אסון הילסבורו. בדומה לרבים מחבריו לקבוצה היה זה האסון השני אותו חווה בתוך שנים ספורות - הוא אירע ארבע שנים אחרי אסון הייזל שאירע בגמר גביע אירופה לאלופות 1985 מול יובנטוס. למרות זאת סייע ניקול לליברפול לזכות בגביע ה-FA, לאחר ניצחון 2–3 על אברטון בגמר בתום הארכה. הקבוצה איבדה באותה עונה את האליפות, לאחר הפסד לארסנל במשחק ההכרעה על התואר. בעקבות יכולתו האישית המרשימה באותה עונה זכה ניקול בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות העיתונאים.
בתחילת עונת 1989/1990 היה ניקול היחיד שהבקיע שני שערים בניצחונה של ליברפול 0–9 על קריסטל פאלאס - הניצחון הגבוה ביותר בתולדות הליגה האנגלית הבכירה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה הרביעית שלו. שנתיים מאוחר יותר הוא זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA השלישי בקריירה, לאחר ניצחון 0–2 על סנדרלנד במשחק הגמר. ניקול נשאר שחקן קבע בליברפול עד לעונת 1994/1995, אז איבד ממעמדו בקבוצה בעקבות הגעתם של שחקנים כמו פיל באב וג'ון סקיילס.
קריירה ככדורגלן > סיום הקריירה

בינואר 1995 עזב ניקול את ליברפול, ועבר לשמש בתפקיד מאמן-שחקן בקבוצת נוטס קאונטי. הוא שימש בתפקיד עשרה חודשים בלבד, ועזב את הקבוצה במהלכה של עונת 1995/1996. לקראת סיומה של העונה נכנס ניקול למערכת המועדון על מנת לסייע לו, אך מאמציו לא הועילו והקבוצה ירדה לליגה השנייה. במקביל, עבר ניקול בנובמבר 1995 לשחק בשפילד ונסדיי, ושיחק בקבוצה במשך שתי עונות. אחד מהרגעים הזכורים מתקופתו בקבוצה הוא הניצחון 0–1 על ליברפול בדצמבר 1996, כאשר סייע בעצירתם של חלוצי קבוצתו הקודמת - רובי פאולר, סטיב מקמנמן וג'ון בארנס.
לאחר ששיחק 49 משחקים במדי שפילד, הושאל ניקול במהלך עונת 1997/1998 לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, במדיה שיחק בתשעה משחקים. לאחר אותה עונה עבר לשחק למשך תקופה קצרה בדונקסטר רוברס, בטרם עבר ב-1999 לארצות הברית וחתם בקבוצת בוסטון בולדוגס מליגת המשנה, בה שימש כמאמן-שחקן. בספטמבר אותה שנה הוא עבר לשמש כמאמן-שחקן בקבוצת ניו אינגלנד רבולושן מה-MLS עבור שני המשחקים האחרונים של העונה. בעונה שלאחר מכן חזר ניקול לבוסטון בולדוגס ושימש בה כמאמן-שחקן במשך שנתיים, עד שהודיע ב-2001 על עזיבתו את הקבוצה ופרישתו ממשחק.
קריירה כמאמן

לאחר שעזב את בוסטון בולדוגס מונה ניקול למאמן ניו אינגלנד רבולושנס לפני עונת 2002 - בתחילה כמאמן זמני, אך לאחר 21 משחקים חתם על חוזה כמאמן קבוע. הוא הוביל את הקבוצה למשחק הגמר של גביע ה-MLS באותה עונה, ואף על פי שהקבוצה הפסידה ללוס אנג'לס גלאקסי, הוא נבחר למאמן השנה של הליגה. בשנים 2005 עד 2007 הגיע ניקול עם הקבוצה שלוש פעמים רצופות למעמד, אך הפסיד בכולן. באופן ייחודי הקבוצה לא הבקיע אף שער בתום הזמן החוקי בשלוש מתוך ארבע הופעותיה תחתיו בגמר גביע ה-MLS. עם זאת, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע ארצות הברית הפתוח ב-2007. אחד מעוזריו של ניקול במהלך תקופתו כמאמן ניו אינגלנד היה פול מרינר, חלוץ אנגלי מפורסם לשעבר.
תארים

הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 1983/1984, 1985/1986, 1987/1988, 1989/1990
סגנות: 1984/1985, 1986/1987, 1988/1989, 1990/1991
גביע ה-FA:‏ 1985/1986, 1988/1989, 1991/1992
סגנות: 1987/1988
מגן הצדקה: 1986 (משותף), 1988, 1989, 1990
גביע אירופה לאלופות: 1983/1984
סגנות: 1984/1985
כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים: 1988/1989
גביע ארצות הברית הפתוח: 2007
סגנות גביע ה-MLS:‏ 2002, 2005, 2006, 2007
הסופרליגה הצפון-אמריקאית: 2008
מאמן השנה ב-MLS:‏ 2002