stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוהיו
הערות שוליים

↑  "Quick Facts About the State of Ohio". Ohio History Central. Retrieved July 2, 2010. From Iroquois word meaning 'great river'
↑  Mithun, Marianne (1999). "Borrowing". The Languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. pp. 311–3. ISBN 978-0-521-29875-9. Ohio ('large creek')
↑  "Native Ohio". American Indian Studies. Ohio State University. Archived from the original on February 2, 2007. Retrieved February 25, 2007. Ohio comes from the Seneca (Iroquoian) ohiiyo’ 'good river'
↑  Real GDP Ohio U.S. 2022, Statista (באנגלית)
↑  Per capita income Ohio U.S. 2022, Statista (באנגלית)
↑  Resident Population Data. "Resident Population Data - 2010 Census". 2010.census.gov. Retrieved February 18, 2012.
↑  Ohio: 2010 (PDF). 2010 Census of Population and Housing, Population and Housing Unit Counts, CPH-2-5. U.S. Government Printing Office, Washington, DC: U.S. Census Bureau. 2012. p. 1. Retrieved March 2013.
1 2 3  American FactFinder - Results
↑  "Ohio", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| דגל אוהיו מדינת אוהיו |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | קולומבוס |  |
| אזורים גאוגרפיים | רמת אלייני • מישורי גליישל טיל • ימת אירי • הביצה השחורה הגדולה • המטרופולין של טולידו |  |
| היישובים הגדולים ביותר | קולומבוס • קליבלנד • סינסינטי • טולידו • אקרון • דייטון • פארמה • קנטון • ינגסטאון • לוריין • המילטון • ספרינגפילד • קטרינג • אליריה • לייקווד • קויאהוגה פולס • אוקליד • מידלטאון • מנספילד • ניוארק |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אוהיו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561819005171  BNE: XX455335  CiNii: DA04814852  GND: 4043387-0  ISNI: 0000 0004 0426 5081  LCCN: n79049197  MusicBrainz: 0573177b-9ff9-4643-80bc-ed2513419267  NARA: 10045315  NDL: 00628316  NKC: ge130292  NSK: 000378933  SUDOC: 171466578  VIAF: 144232296   WorldCat (עם VIAF): 144232296 
קפיטול המדינה של אוהיו בקולומבוס
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת אוהיו
אינוגואיטים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 800 (2010)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 גרינלנד גרינלנד
 שפות
 אינוכטון, גרינלנדית, דנית
 דת
 שמאניזם נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 אינואיטים גרינלנדים
האינוגואיטים או אינוחואיטים (באינוכטון: Inughuit או Inuhuit) הם עם אינואיטי החי בצפון גרינלנד (קאנאק והכפרים הסמוכים לה) . בעבר היו ידועים בשם "אסקימוסים קוטביים", הם הקבוצה הצפונית ביותר של אינואיטים, והעם הצפוני ביותר בעולם. האינוגואיטים מהווים כ-1% מאוכלוסיית גרינלנד.
האינוגואיטים היו האינואיטים האחרונים שעברו מקנדה לגרינלנד, וייתכן שהם הגיעו במאה השמונה עשרה.
שפה

האינוגואיטים מדברים באינוכטון, דיאלקט של אינוקטיטוט ובכלשיסוט, הניב הרשמי של השפה הגרינלנדית.
אוכלוסייה

לפני 1880, אוכלוסייתם הוערכה בכ-100 עד 200 איש. מ-1880 עד 1930 אוכלוסייתם הוערכה בכ-250 איש. בשנת 1980, אוכלוסייתם הוערכה בכ-700, איש והיא עלתה ל-800 איש בשנת 2010.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

מאמינים שהאינוגואיטים הם צאצאים של אנשי הת'ולה שהתפשטו ברחבי האזור הארקטי של צפון אמריקה בסביבות המאה האחת עשרה. הם השתמשו וסחרו בברזל ממטאוריטים כמו המטאוריט של קייפ יורק. ההתיישבות המוקדמת ביותר של אנשי ת'ולה שהתגלתה נמצאה באומנאק של ימינו. היו גם מגעים נרחבים עם עמים אינואיטים אחרים מאזורים שונים. בסביבות המאה ה-17, שינויי האקלים קיררו את האזורים הצפון-מערביים של גרינלנד וניתקו את האינוגואיטים מאינואיטים מאזורים אחרים.
בתקופה זו האינוגואיטים פיתחו את השפה, התרבות והאופנה הייחודיים להם - כולם שונים באופן משמעותי מעמים אינואיטים אחרים. בסביבות תקופה זו, האינוגואיטים איבדו גם את היכולת והכישורים לבנות קאיאקים או אומיאקים, מה שהגביל עוד יותר את הנסיעות והמגעים עם קהילות אחרות.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

האירופים יצרו קשר לראשונה עם האינוגואיטים בשנת 1818, כשג'ון רוס הוביל משלחת לשטחם. רוס כינה אותם "Arctic Highlanders". מאמינים שהם חיו בעבר בבידוד מוחלט, עד כדי חוסר מודעות לבני אדם אחרים, והם מצוטטים כאחת החברות הלא חקלאיות היחידות שחיו ללא סכסוכים מזוינים או לוחמה, מצב שנמשך גם לאחר מגע. אריק הולטבד, דני, היה האתנולוג הראשון שהוכשר באוניברסיטה שחקר את האינוגואיטים.
במהלך אמצע המאה ה-19, האינואיטים מבאפין ביקרו וגרו עם האינוגואיטים. האינואיטים מבאפין הציגו מחדש לאינוגואיטים כמה טכנולוגיות שאבדו להם כמו סירות, לייסטרים (אנ') וחצים וקשתות. האינוגואיטים מצידם לימדו את האינואיטים מבאפין צורה מתקדמת יותר של טכנולוגיית מזחלות. מגלי ארצות אמריקאים ואירופים במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 ניהלו קשרים נרחבים עם האינוגואיטים. לחוקרים רוברט פירי ופרדריק קוק היו אינוגואיטים בצוותיהם ששימשו כמדריכים. עם זאת, מגע מתמשך יותר עם זרים שינה היבטים רבים של חיי האינוגואיטים על ידי יצירת תלות בסחורות והחדרת מחלות חדשות.
האנתרופולוג והחוקר הגרינלנדי, קנוד רסמוסן, הקים עמדת מסחר באומנאק בשנת 1910. הוא גם פעל למודרניזציה של החברה האינוגואיטית על ידי הקמת מועצת ציידים עבור האינוגואיטים בשנת 1927. בתקופה זו הגיעו לאזור מיסיונרים נוצרים כדי להטיף. כתוצאה מהבידוד היחסי של האינוגואיטים, הם נותרו נעדרים מהלאומנות האינואיטית גרינלנדית הגוברת ומתהליך בניית האומה שסחף את האינואיטים במערב ובדרום גרינלנד. לעידן המלחמה הקרה שלאחר מכן היו השפעות משמעותיות על האינוגואיטים. בשנות ה-50, ארצות הברית הקימה את בסיס התעופה ת'ולה סמוך לאומנאק. זה אילץ אינוגואיטים רבים לנוע למעלה מ-116 קילומטרים צפונה לכיוון קאנאק, מה שהוכח כאסון לחיי התרבות והחברה של האינוגואיטים.
יישובים

בני האינוגואיט חיים צפונית לחוג הארקטי בחוף המערבי של גרינלנד, בין 75°-80° N ו-58°-74° W. היישוב הצפוני ביותר היה בכפר אטה (Etah) (ב-78° 19' N), אבל הוא ננטש עקב התנאים הקשים ביותר שם. היישוב הקבוע הצפוני ביותר כיום הוא היאורפאלוק.
פיטופיק, הידוע גם בשם "דונדאס" או "ת'ולה" בפי האירופים, היה היישוב הראשי של האינוגואיטים עד 1953, כאשר הוא נעקר על ידי בסיס ת'ולה של ארצות הברית, ותושביו הועברו לקאנאק. קאנאק, שהוקם ב-1953, הוא היישוב האינוגואיטי הגדול ביותר.
הערות שוליים

1 2 3  Leonard, Stephen Pax. "The disappearing world of the last of the Arctic hunters." The Guardian. 2 Oct 2010. Retrieved 25 Feb 2012.
1 2 3  "Inughuit: Orientation." Countries and Their Cultures. Retrieved 25 Feb 2012.
↑  "Inuktitut, Greenlandic." Ethnologue. Retrieved 25 Feb 2012.
↑  Martin Appelt, Jens Fog Jensen, Mikkel Myrup, Henning Haack, Mikkel Sørensen, Michelle Taube (2014). The cultural history of the Innaanganeq/Cape York meteorite (PDF) (Report). The Greenland National Museum & Archives. נבדק ב-7 בנובמבר 2019. {{cite report}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
1 2 3 4  Stern, Pamela (2009). The A to Z of the Inuit. Lanham: Scarecrow Press. pp. 67–68. ISBN 978-0-8108-6822-9.
↑  Keely, Lawrence (בפברואר 1996). War Before Civilization. Oxford University Press. p. 30. ISBN 978-0-19-976153-1. {{cite book}}:  (עזרה); (book article)
↑  Malaurie, Jean (2003). Ultima Thulé: Explorers and Natives of the Polar North. Norton. ISBN 978-0-393-05150-6., pages=323–5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534552905171  LCCN: sh90004039
שפות יוטו-אצטקיות

תפוצה גאוגרפית
מיקומם של דוברי השפות היוטו-אצטקיות במקסיקו ובאמריקה התיכונה
שפות יוטו-אצטקיות (באנגלית: Uto-Aztecan או Uto-Aztekan) הן משפחה של שפות ילידיות אמריקאיות ובה למעלה מ-30 שפות שונות. השפות היוטו-אצטקיות מדוברות בין מערב ארצות הברית לבין מקסיקו. שמה של המשפחה נוצר על מנת להציג את השפה הנומית של נהר קולורדו, או יוטה (Ute), שהיא השפה של האינדיאנים הילידים שמקורם ביוטה, ואת השפה האצטקית המדוברת במקסיקו.
משפחת השפות היוטו-אצטקיות היא אחת ממשפחות השפות הגדולות באמריקה במונחים של מספר דוברי השפה, מספר השפות, והפיזור הגאוגרפי הרחב. השפה הצפונית ביותר מהמשפחה היא שפת השושוני, אשר מדוברת בצפון ארצות הברית בסלמון, איידהו, ואילו השפה הדרומית ביותר היא שפת הפיפיל, המדוברת באל סלוודור. מגזין ה-Ethnologue מגדיר את המספר השפות הכולל במשפחה כ-61, ואת סך הדוברים הכולל כ-1,900,412. כ-1.5 מיליון מסך הדוברים הם של שפת ה-נאוואטל האצטקית שמהווים 78.9% מכלל דוברי משפחת השפות היוטו-אצטקיות.
הסיווג הפנימי של המשפחה מחלק לעיתים קרובות את המשפחה לשני ענפים: הפלג הצפוני כולל את כל השפות המדוברות בארצות הברית, והפלג הדרומי הכולל את כל השפות של מקסיקו, למרות שחלוקה זו עדיין נדונה האם היא חלוקה גנטית או חלוקה גאוגרפית.
הערות שוליים

↑  Ethnologue (2014). "Summary by language family". SIL International. נבדק ב-2 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531712805171
פסגת אאוטלוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,210 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  נונאווט, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס הנסיכה מרגרט 
 קואורדינטות:  79°44′N 91°24′W﻿ / ﻿79.74°N 91.4°W﻿ / 79.74; -91.4
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת אאוטלוק(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת אאוטלוק(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןפסגת אאוטלוק(למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןפסגת אאוטלוק
 
פסגת אאוטלוק (באנגלית: Outlook Peak) הוא הר ברכס הנסיכה מרגרט באזור קיקיקטאלוק בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הר ממוקם בקצה של כיפת הקרח מולר, והוא חלק מהרי הקורדילרה הארקטית.
גובהו של ההר 2,210 מטרים מעל פני הים (והוא הרביעי בגובהו בנונאווט).
ההר מתנשא לגובה של 2,210 מטרים (ההר השני בהתנשאותו בנונאווט).
ההר הוא הגבוה בהרי האי אקסל הייברג.
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי
↑  הרי נונאווט לפי גובהם
↑  הרי נונאווט לפי התנשאותם באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
↑  הרי נונאווט לפי התנשאותם באתר הרי קנדה לפי התנשאותם
| הקורדילרה הארקטית |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אדם • ארצות הברית • באפין • ברוס • ג'וי • גרינל • האימפריה הבריטית • הנסיכה מרגרט • הייפוינטר • ויסלר • ויקטוריה ואלברט • צ'לנג'ר • קונגר |  |
| הרים | אאוטלוק • אודין • אוקספורד • אנגנה • אסגארד • ארוהד • ארתור • באטל • בסטיל • בופורט • בידרביק • בישופ'ס מאיטר • בלדר • ברבאו • ברייב • בריידאבליק • ויסלר • יוג'ין • יוקפיק • מידנייט סאן • נוקאפ • סירק • קוואג'יוויק • ת'ול • ת'ור |  |
| מעברי הרים | פורטרס |  |
| כיפות קרח | פני |  |
| קרחונים | גל |  |
| פארקים לאומיים | סירמיליק |  |
| אזורים | אלסמיר • באפין |  |
| יישובים | אלרט |  |
הר אסגארד

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אסגארד 
 גובה:  2,015 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  נונאווט, קנדהקנדה
 רכס הרים:  הרי באפין 
 קואורדינטות:  66°40′20″N 65°16′28″W﻿ / ﻿66.672222222222°N 65.274444444444°W﻿ / 66.672222222222; -65.274444444444
  (למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר אסגארד(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר אסגארד(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אסגארד(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אסגארד
 
תצלום אוויר של הר אסגארד
מבט על הר אדגארד מקרחון טרנר
הר אסגארד (באנגלית: Mount Asgard) הוא הר בעל שתי פסגות תאומות להן פסגה שטוחה, בשטח הפארק הלאומי אויואיטוק, שבחצי האי קמברלנד באי באפין, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
הפסגה הצפונית היא הגבוהה מבין השתים; את שתי הפסגות התאומות מחבר אוכף.
גובהה של הפסגה הצפונית 2,015 מטרים מעל פני הים.
בשל מראהו הייחודי, הר אסגרד הוא המפורסם ביותר מבין הרי באפין.
היסטוריה > מקור השם

שמו האינואיטי של ההר הוא סיבאניטירוטינגואק (Sivanitirutinguak).
ההר נקרא על שם אסגארד, ביתם של ההאלים במיתולוגיה הנורדית (וזאת בדומה להרים נוספים באזור הקרויים אף הם על שם דמויות מהמיתולוגיה הנורדית).
היסטוריה > הטיפוס על ההר

ב-13 ביולי 1953 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה הגבוהה יותר של הר אסגרד (הצפונית משתי הפסגות) - היו אלה פ. ביירד (P. Baird) הקנדי, שהוביל משלחת בה היו חברים: ג'יי. ובר (J. Weber), ג'יי. מארמט (J. Marmet), ו-ה. רות'ליסברגר (H. Röthlisberger) - מדענים שווייצרים שהיו חברים במשלחת חקר האי באפין של המכון הארקטי (Arctic Institute Baffin Island Expedition). המטפסים טיפסו על ציה המזרחי של הפסגת הצפונית, עד שהגיעו לאוכף בין שתי הפסגות, וממנו טיפסו לראש הפסגה הצפונית.
בשנת 1971 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה דרומית - היו אלה ג'י. לי (G. Lee), ר. ווד (R. Wood), פ. קלאנקי (P. Clanky), ג'יי. פאבור (J. Pavur), י. קאמיסאווה (Y. Kamisawa) ו-פ. קוך (P. Koch)
בקולנוע

בשנת 1976 ביצע הפעלולן ריק סילבסטר קפיצת בסיס, מעל ההר עם מצנח שעליו דגל בריטניה לצורך צילום סצנת הפתיחה של סרט ג'יימס בונד"המרגלת שאהבה אותי" - סצנה זו נחשבת הסצנה המותחת ביותר מבין כל סצנות הפתיחה של סרטי ג'יימס בונד (אף שעל פי עלילת הסרט, הקפיצה אמורה הייתה להתרחש באלפים האוסטריים. צוות פעלולים וצוות הקולנוע הגיעו לפסגה במסוק; עלות צילום הסצנה הייתה 500,000 דולר אמריקאי; הפעלולן קיבל 30,000 דולר אמריקאי:
סצנת הקפיצה מן ההר, בפתיחת הסרט "המרגלת שאהבה אותי", סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר
↑  לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 2,011 מטרים מעל פני הים
↑  מידע היסטורי על ההר
↑  היסטוריית הטיפוס על ההר
↑  משלחות הטיפוס על הרי האי באפין
↑  תיאור הסצנה באתר הרשמי של סדרת הסרטים
↑  מידע על צילום הסצנה
| הקורדילרה הארקטית |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אדם • ארצות הברית • באפין • ברוס • ג'וי • גרינל • האימפריה הבריטית • הנסיכה מרגרט • הייפוינטר • ויסלר • ויקטוריה ואלברט • צ'לנג'ר • קונגר |  |
| הרים | אאוטלוק • אודין • אוקספורד • אנגנה • אסגארד • ארוהד • ארתור • באטל • בסטיל • בופורט • בידרביק • בישופ'ס מאיטר • בלדר • ברבאו • ברייב • בריידאבליק • ויסלר • יוג'ין • יוקפיק • מידנייט סאן • נוקאפ • סירק • קוואג'יוויק • ת'ול • ת'ור |  |
| מעברי הרים | פורטרס |  |
| כיפות קרח | פני |  |
| קרחונים | גל |  |
| פארקים לאומיים | סירמיליק |  |
| אזורים | אלסמיר • באפין |  |
| יישובים | אלרט |  |
הר ויסלר (נונאווט)

ערך זה עוסק בהר בקורדילרה הארקטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,500 מ' 
 מדינה:  קנדה קנדה
 מיקום:  האי אלסמיר, נונאווט
 רכס הרים:  רכס האימפריה הבריטית
 קואורדינטות:  82°01′00″N 74°32′00″W﻿ / ﻿82.0167°N 74.5333°W﻿ / 82.0167; -74.5333
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ויסלר(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ויסלר(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר ויסלר(למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר ויסלר
 
הר ויסלר (באנגלית: Mount Whisler) הוא הר ברכס האימפריה הבריטית, באי אלסמיר, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
ההר, שגובהו 2,500 מטרים מעל פני הים, הוא ההר השני בגובהו ברכס האימפריה הבריטית, וכן השני בגובהו באלסמיר, השני בגובהו בקורדילרה הארקטית, והשני בגובהו בנונאווט).
ההר ממוקם 12 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת ברבאו (שהוא ההר הגבוה בקורדילרה הארקטית).
ההר מתנשא לגובה של 450 מטרים מעל סביבתו (והוא ההר ה-23 בהתנשאותו בנונאווט).
קרחון הנרייטה נסמית' מקיף את הר ויסלר מכל עבריו.
היסטוריה > גילוי ההר

חיל הקשר של צבא ארצות הברית היה הראשון שמיפה את ההר, בשנת 1882, במסגרת משלחת החקר למפרץ ליידי פרנקלין.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שם טוראי ויליאם ויסלר, חבר משלחת החקר שחקרה את האזור.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

מטפסי הרים העפילו לפסגת ההר לראשונה בשנת 1961.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי נונאווט לפי גובהם
↑  הרי נונאווט לפי התנשאותם
| הקורדילרה הארקטית |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אדם • ארצות הברית • באפין • ברוס • ג'וי • גרינל • האימפריה הבריטית • הנסיכה מרגרט • הייפוינטר • ויסלר • ויקטוריה ואלברט • צ'לנג'ר • קונגר |  |
| הרים | אאוטלוק • אודין • אוקספורד • אנגנה • אסגארד • ארוהד • ארתור • באטל • בסטיל • בופורט • בידרביק • בישופ'ס מאיטר • בלדר • ברבאו • ברייב • בריידאבליק • ויסלר • יוג'ין • יוקפיק • מידנייט סאן • נוקאפ • סירק • קוואג'יוויק • ת'ול • ת'ור |  |
| מעברי הרים | פורטרס |  |
| כיפות קרח | פני |  |
| קרחונים | גל |  |
| פארקים לאומיים | סירמיליק |  |
| אזורים | אלסמיר • באפין |  |
| יישובים | אלרט |  |
U-331

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  הצוללות הגרמניות במלחמות העולם הראשונה והשנייה 
 צי:  הצי הגרמני במלחמת העולם השנייה
 דגל הצי:  
 סדרה:  הצוללות מדגם VII
 חלק מסדרה:  1st U-boat Flotilla 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Nordseewerke 
 הוזמנה:  23 בספטמבר 1939
 הושקה:  20 בדצמבר 1940
 תקופת הפעילות:  31 במרץ 1941 – 17 בנובמבר 1942 (שנה)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי זרוע האוויר של הצי המלכותי
 מיקום:  37°05′00″N 2°27′00″E﻿ / ﻿37.08333333°N 2.45°E﻿ / 37.08333333; 2.45 
 מלחמות וקרבות:  המערכה באוקיינוס האטלנטי Mediterranean U-boat Campaign 
 מידות
 הֶדְחֶק:  753 טון בציפה, 857 טון בצלילה
 אורך:  67.1 מטר, 50.5 מטר אורך גוף הלחץ
 רוחב:  6.2 מטר, 4.7 מטר רוחב גוף הלחץ
 שוקע:  4.74 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  17.7 קשרים בציפה, 7.6 קשרים בצלילה
 עומק צלילה:  230 מטר
 גודל הצוות:  44 עד 60 איש
 טווח שיוט:  15,700 ק"מ בציפה במהירות 10 קשרים, 150 ק"מ בצלילה רציפה במהירות 4 קשרים
 הנעה:  2 מנועי דיזל 6 צילינדרים בעלי 2,800–3,200 כוח סוס, 2 מנועים חשמליים בעלי 740 כוח סוס
 אמצעי לחימה
 חימוש:  5 צינורות טורפדו 21 אינץ' - 4 בחרטום ו-1 בירכתים, תותח 88 מ"מ על הסיפון, 220 פגזים, תותח נ"מ 20 מ"מ, 14 טורפדות או 26 מוקשים
 
הצוללת הגרמנית U-331 הייתה צוללת של הקריגסמרינה של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, והתפרסמה בהטבעת אוניית המערכה אה"מ ברהאם.
הצוללת הונחה ב-26 בינואר 1940 במעגן Nordseewerke באמדן, הושקה ב-20 בדצמבר 1940, ונכנסה לשירות ב-31 במרץ 1941 בפיקודו של אובר-לויטננט צור זי הנס-דיטריך פון טיזנהאוזן. היא נעקבה על ידי ה-RAF ונפגעה לפני שהושמדה על ידי זרוע האוויר של הצי המלכותי ב-17 בנובמבר 1942 עם אובדן רוב אנשי הצוות שלה.
תכנון

לצוללות הגרמניות מדגם VIIC קדמו הצוללות הקצרות יותר מדגם VIIB. ל-U-331 הייתה תפוסה של 769 טונות (757 טונות ארוכות) כאשר שטה על פני השטח ו-871 טונות (857 טונות ארוכות) בזמן הצלילה. היה לה אורך כולל של 67.10 מטרים (220 רגל 2 אינץ'), אורך גוף לחץ של 50.50 מטרים (165 רגל 8 אינץ'), רוחב של 6.20 מטרים (20 רגל 4 אינץ'), גובה של 9.60 מטרים (31 רגל 6 אינץ'), ושוקע של 4.74 מטרים (15 רגל 7 אינץ'). הצוללת הונעה על ידי שני מנועי גרמניהוורפט F46 ארבע פעימות, שישה צילינדרים דיזל מוגדשים, שהפיקו סך של 2,800–3,200 כוחות סוס (2,060–2,350 קילוואט) לשימוש מעל פני השטח, שני מנועים חשמליים דו-פעמיים מסוג AEG GU‏ 460/8–27 המפיקים סך של 740 כוחות סוס (550 קילוואט) לשימוש בזמן הצלילה. היו לה שני גלי הנע ושני מדחפים בקוטר 1.23 מטרים (4 רגל). הצוללת הייתה מסוגלת לפעול בעומקים של עד 230 מטרים (750 רגל).
לצוללת הייתה מהירות מרבית מעל פני השטח של 17.7 קשרים (32.8 קמ"ש) ומהירות צלילה מקסימלית של 7.6 קשרים (14.1 קמ"ש). כשהצוללת שהתה מתחת לפני המים, היא יכלה לפעול לטווח של 80 מיילים ימיים (150 ק"מ) במהירות של 4 קשרים (7.4 קמ"ש); כאשר עלתה, היא יכלה לשוט לטווח של 8,500 מיילים ימיים (15,700 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). ל-U-331 הותקנו חמישה צינורות טורפדו בקוטר 53.3 סנטימטרים (21 אינץ') (ארבעה מותאמים בחרטום ואחד בירכתיים), 14 טורפדות, תותח ימי 8.8 ס"מ (3.46 אינץ') SK C/35 אחד, 220 פגזים ותותח נ"מ 2 ס"מ (0.79 אינץ') C/30. על הצוללת שירתו בין 44 ל-60 אנשי צוות.
היסטוריית שירות > סיור ראשון

הסיור הראשון של U-331 הוביל אותה מקיל שבגרמניה ב-2 ביולי 1941, אל אמצע האוקיינוס האטלנטי, לפני שהגיעה ללוריאן בצרפת ב-19 באוגוסט.
היסטוריית שירות > סיור שני

היא הפליגה מלוריאן ב-24 בספטמבר ופנתה לים התיכון. שם, ב-10 באוקטובר, היא נפגשה בשלוש ספינות נחיתה של טנקים בריטיים ליד סידי בראני, מצרים. לאחר שפספסה עם טורפדו, היא ירתה עם תותח הסיפון שלה, וגרמה נזק קל לאה"מ TLC-18 ‏ (A 18), לפני שהפסיקה את ההתקפה לאחר שנפגעה מפגזים בקוטר 40 מ"מ, מה שפצע שני גברים (אחד אנושות) וגרם נזק לצריח הניתוב. היא הגיעה לסלמיס, יוון, למחרת, 11 באוקטובר.
היסטוריית שירות > סיור שלישי - אה"מ ברהאם

U-331 הפליגה מסלמיס ב-12 בנובמבר 1941, וחזרה לחוף המצרי. ב-17 בנובמבר היא הנחיתה שבעה אנשי רגימנט ברנדנבורג מזרחית לראס גיבייסה, במשימה לפוצץ קו רכבת ליד החוף, שנכשלה. ב-25 בנובמבר 1941, צפונית לסידי בראני, U-331 ירתה שלוש טורפדות לתוך אה"מ ברהאם מסדרת קווין אליזבת. כשהאונייה התהפכה, התפוצצו מחסני התחמושת שלה והיא טבעה במהירות עם אובדן של 861 אנשי צוות, בעוד 395 חולצו. U-331 חזרה לסלמיס ב-3 בדצמבר, שם מפקדה, פרייהר הנס-דיטריך פון טיזנהאוזן, הועלה לאחר מכן לדרגת קפיטן-לויטננט ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל.
היסטוריית שירות > סיורים רביעי וחמישי

U-331 עזבה את סלמיס ב-14 בינואר 1942 לסיור נוסף מול החוף המצרי, הפעם ללא הצלחה. לאחר מכן היא הפליגה ללה ספציה, איטליה, והגיעה ב-28 בפברואר.
הסיור הבא שלה היה הפוך מהקודם, היא עזבה את לה ספציה ב-4 באפריל, סיירה בחוף האויב, ואז חזרה לסלמיס ב-19 באפריל.
היסטוריית שירות > סיורים שישי עד תשיעי

ארבעת הסיורים הבאים שלה היו חסרי אירועים דומים, היא פעלה ממסינה, סיציליה, ואז שוב לה ספציה, ממאי עד ספטמבר 1942, וסיירה בחוף הצפון אפריקאי ללא הצלחה.
היסטוריית שירות > סיור עשירי

U-331 יצאה מלה ספציה במסעה האחרון ב-7 בנובמבר 1942 כדי לתקוף את הספינות הרבות של "מבצע לפיד". יומיים לאחר מכן, ב-9 בנובמבר, U-331 ראתה את ספינת הכוחות האמריקנית 9,135 GRT USS לידסטאון (AP-73) מול אלג'יר. לידסטאון הנחיתה חיילים בליל 8/7 בנובמבר, ולמחרת נפגעה מטורפדו אווירי ממפציץ טורפדו Ju 88 של III. /KG 26 אשר הרס את ציוד ההיגוי שלה והציף את הקטע האחורי. U-331 ירתה מטח של ארבע טורפדות לעבר הספינה ופגעה בה בשניים. לידסטאון שקעה באזור החרטום עם נטייה ימנית כבדה, וננטשה, ולבסוף טבעה שעתיים לאחר מכן.
ב-13 בנובמבר הותקפה U-331 על ידי ספינת ליווי וניזוקה קלות כשצללה עמוק מדי ופגעה בקרקעית הים.
היסטוריית שירות > סיור עשירי > טביעה

U-331 הוטבע ב-17 בנובמבר, מצפון לאלג'יר במיקום 37°05′ צפון 2°27′ מזרח. היא נפגעה קשות לאחר שהותקפה על ידי מפציץ של לוקהיד הדסון של טייסת מס' 500 RAF, כשהצוהר הקדמי תקוע פתוח, הוא מנע מהצוללת לצלול, והיא סימנה על כניעתה להדסון. המשחתת אה"מ וילטון קיבלה הוראה לתפוס את הצוללת, אך תקיפה אווירית של שלושה מפציצי טורפדו פיירי אלבקור מטייסת האוויר של הצי 820 בליווי שני מטוסי גרומן מרטלט של טייסת האוויר של הצי 893 שוגרה מנושאת המטוסים הבריטית אה"מ פורמידבל נגד הצוללת הפגועה. מבלי שידעו על אותות כניעה כלשהם, הפציץ המרטלט את U-331 שהוטבעה לאחר מכן על ידי טורפדו שהופל מאחד מהאלבקורים. מהצוות שלה נהרגו 32 ו-17 שרדו, כולל מפקדה.
הערות שוליים

↑  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 2 Jul 1941 to 19 Aug 1941". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 24 Sep 1941 to 11 Oct 1941". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  "Report on the interrogation of survivors from U-331". www.uboatarchive.net. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2009. נבדק ב-2010-01-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 12 Nov 1941 to 3 Dec 1941". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "HMS Barham (04) (Battleship)". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Jason Stevenson. "The Barham Conspiracy". webatomics.com. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "Kapitänleutnant Freiherr Hans-Diedrich von Tiesenhausen". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 14 Jan 1942 to 28 Feb 1942". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 4 Apr 1942 to 19 Apr 1942". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
1 2  Helgason, Guðmundur. "Patrol of U-boat U-331 from 7 Nov1942 to 17 Nov 1942". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
↑  Helgason, Guðmundur. "USS Leedstown (AP 73) (Troop transport)". German U-boats of WWII - uboat.net. נבדק ב-2010-01-11.
מחסני התחמושת הראשיים של אה"מ ברהאם התפוצצו, 25 בנובמבר 1941