stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם פאר
תפקידים אזרחיים > מפעל המלט של "נשר" חיפה

עם שחרורו, בסוף שנת 1980, השתלב בעבודה בחברת "נשר", אחד ממפעלי התעשייה הראשונים בארץ. פאר קיבל את ניהולו של מפעל המלט של "נשר" בחיפה. בתפקידו הכניס מודרניזציה בתהליכי ייצור המלט, כמו הכנסת בקרה ממוחשבתבתהליכי היצור. בנוסף, התמודד עם סוגיות של ניהול כוח האדם שהשתנה כתוצאה מהכנסת המודרניזציה בתהליכי הייצור. בתקופה זו אף עסק רבות במודעות ושינוי בנושאים הקשורים באיכות הסביבה והתמודדות עם תהליכי הייצור בעלי פוטנציאל לזיהום סביבתי.
תפקידים אזרחיים > מנכ"ל "נשר סחר"

בשנת 1988, עבר לעבוד כמנכ"ל "נשר סחר" למשך 8 שנים. בתפקיד זה היה אחראי על שרשרת השיווק והמכירה של המלט מהמפעלים לציבור. פאר עסק בשינוי והטמעת תהליכי דיגיטציה של העמסה ומכירת מלט מהמפעלים ללקוחות. בנוסף, לקח חלק בהתחלת הפעלה של פריקת מלט בתפזורת שהגיע מחוץ לישראל בנמלי אשדוד וחיפה.
תפקידים אזרחיים > נציג "כלל תעשיות" במכרזי תשתית לאומיים

עם סיום תפקידו ב"נשר סחר" התמנה כנציג "כלל תעשיות" בהובלת מכרזים לביצוע פרויקטים לאומיים תשתיתיים גדולים כגון כביש 6 ומנהרות הכרמל. במסגרת התפקיד, הוביל את השותפות הישראלית עם חברת "בריטיש גז" בהגשת מכרז להנחת צינור להובלת גז ממצרים לארץ. הפרויקט לא יצא לפועל מטעמים שונים.
שיתוף הפעולה של "כלל תעשיות" עם חברת "בריטיש גז" נמשך עם החלטת "בריטיש גז" להשתתף בחיפושי גז בים הישראלי. לצורך זה, התקבצו המפעלים הפטרו-כימיים, דור כימיקלים וסונול בהובלת פאר, בשותפות עם "בריטיש גז". משרד האנרגיה הישראלי העניק רישיונות תואמים לביצוע החיפושים ולאחר כל הבדיקות, נמצאו ממצאים המצביעים על הימצאות גז ברישיון ששמו "מתן"
עם פרוץ האינתיפאדה ובגין סיבות פוליטיות, החליטה "בריטיש גז" להפסיק את מעורבותה בשוק הגז הישראלי באותה התקופה ובכך נפסקה פעילות השותפות כולה. בזאת הסתיימו עשר שנות פעילותו של פאר סביב הגז הטבעי, שהיו יריית הפתיחה שהביאה לגילוי הגז במאגרים בישראל. כך, אסדת הגז "תמר" ממוקמת במסגרת הרישיון "מתן".
תפקידים אזרחיים > מהנדס ימי עצמאי

בשנים שלאחר מכן, החל פאר לעבוד כמהנדס יועץ ימי עצמאי. במסגרת עבודותיו, ייעוץ למשרד להגנת הסביבה לרכישת כלי שיט וכן לחברת החשמל. פאר מופיע ברשימת המהנדסים הימיים המורשים מטעם רשות הספנות והנמלים לביצוע סקרים ובדיקות הנדסיות בכלי שיט.
תחביבים

התחביב העיקרי של פאר הוא הפלגה במפרשיות. הוא היה בעלים של מפרשית קטנה אותה החזיק במועדון השייט על שם שמשון בובר במעגן שדות ים.
שייט בחציית האוקיינוס האטלנטי 1997
טרימרן של פאר במפרץ חיפה
פאר משיט יאכטה, 2005
פאר משיט יאכטה בין איי יוון, 2009.
משפחה ממשיכה

אברהם נישא לרעננית מבית יוניש בשנת 1959 בקריית חיים. לזוג נולדו שלוש בנות – עינת, אורלי וגלי ולהם תשעה נכדים ושני נינים.

הבת הבכורה עינת נישאה לבנימין ספנסר וילדה את מתן דניאל בעז ושירה. מתן שירת בנחל, דניאל ובעז בשייטת 13, שירה קצינה בחיל האוויר.

הבת השנייה אורלי נישאה ליוסף בן יוסף ילדה את נעם שנעשתה פסיכולוגית נישאה לעופר מעוז. ואת גלעד ששירת בצנחנים.
הבת גלי נישאה לאוהד שפרן, נעשתה וטרינרית, וילדה את יהלי נטע וזהר. הלכה לעולמה בשנת 2011.
אברהם פאר הלך לעולמו ממחלה, ב-3 באפריל 2022 ונטמן בבית העלמין בקיסריה.
רעננית ואברהם פאר בחתונתם 1959.
לקריאה נוספת

זאב אלמוג מפקד שייטת 13 הפלגות חיי, כנרת זמורה ביתן, 2014, עמ' 1039.
ניבה שפר אשכנזי, מליסבון לציון סיפור חייו של אברהם פאר פלוצקר, הוצאה משפחתית, 2017.
הערות שוליים

↑  על שם הנכד של אברהם פאר.
תאוריית ברונסטד–לאורי

תאוריית ברונסטד–לאורי (באנגלית: Brønsted–Lowry acid–base theory; קרויה גם תאוריית הפרוטונים של חומצות ובסיסים) היא תאוריה מדעית עבור תגובת חומצה-בסיס, שהציעו באופן עצמאי יוהאנס ניקולאוס ברונסטד ותומאס מרטין לאורי ב-1923. הרעיון הבסיסי של תיאוריה זו הוא שכאשר חומצה ובסיס מגיבים זה עם זה, החומצה יוצרת את הבסיס המצומד שלה, והבסיס יוצר את החומצה המצומדת שלו על ידי העברת פרוטון (קטיון המימן, או +H) מהחומצה אל הבסיס.
התאוריה היא הכללה של תאוריית ארניוס, שמתארת את אותה התופעה רק בתמיסות מימיות. עם זאת, התאוריה אינה כוללת תגובות חומצה-בסיס שאינן כרוכות בחילופי פרוטונים, וכדי לאפשר סיווג רחב יותר של תגובות חומצה-בסיס, נוצרה תאוריית החומצה-בסיס של לואיס.
הגדרה של חומצות ובסיסים

יוהאנס ניקולאוס ברונסטד ותומאס מרטין לאורי, באופן עצמאי, ניסחו את הרעיון שחומצות הן תורמות פרוטונים (H) בעוד שהבסיסים מקבלים פרוטונים.
לפי תאוריית ארניוס, אשר קדמה לתאוריית ברונסטד–לאורי, חומצות מוגדרות כחומרים שמתפרקים בתמיסה מימית, כך שנוצרים יוני הידרון (H+) בעוד שבסיסים מוגדרים כחומרים שמתפרקים בתמיסה מימית ומשחררים יוני הידרוקסיד (OH−).
בשנת 1923 הציעו הכימאים הפיזיקליים יוהאנס ניקולאוס ברונסטד מדנמרק ותומאס מרטין לאורי מהממלכה המאוחדת באופן עצמאי כיחידים את התאוריה הנושאת את שמם. בתאוריית ברונסטד–לאורי, ההגדרה של חומצות ובסיסים נובעת מהאופן שבו הם מגיבים זה עם זה, דבר המאפשר מענה רחב וכללי יותר עבור חומרים שונים.
ההגדרה מתבטאת במונחים של ביטוי שיווי משקל:
באמצעות חומצה HA ובסיס B, ניתן לכתוב את המשוואה באופן סמלי כך:
החץ הדו-כיווני, ⇌, נמצא בשימוש מכיוון שהתגובה יכולה להתרחש הן בכיוון התוצרים והן בכיוון המגיבים. החומצה, HA, יכולה לאבד פרוטון כדי להפוך לבסיס המצומד שלה, −A. הבסיס, B, יכול לקבל פרוטון כדי להפוך לחומצה המצומדת שלו, +HB. רוב תגובות החומצה-בסיס הן מהירות, ולכן רכיבי התגובה נמצאים בדרך כלל בשיווי משקל דינמי זה עם זה.
הגדרה של חומצות ובסיסים > גורמים ליציבות החומצות והבסיסים

ככל שהחומצה חזקה יותר כך הבסיס המצומד חלש יותר, ולהפך.
בהסתכלות על תגובת הפירוק של חומצה HA, ותגובת הפירוק של החומצה המצומדת של בסיס +HB ועל קבועי הפירוק שלהם ניתן לקבוע כי:
{\ce {HA + H_2O_{(l)}<=>[K_a] H_3O_{(aq)}^+ + A^{-}_{(aq)}}}
{\ce {HB_{(aq)}^+ + H_2O_{(l)}<=>[K_b^{-1}] H_3O_{(aq)}^+ + B}}
עבור חומצה חזקה יותר, ערך ה-pKa (האות p מבטאת  -\log  ו-Ka הוא קבוע הדיסוציאציה של חומצה) שלה נמוך יותר. בתגובת שיווי משקל, שבה משתתפים חומצה ובסיס אורגניים, נקבעת הנטייה של התגובה על פי ערכם היחסי של pKa של שתי החומצות בתגובות (הישירה וההפוכה). הכיוון המועדף של התגובה הוא יצירת חומצה חלשה מחומצה חזקה.
בחומצות שבהן האטומים האלקטרושליליים דומים בגודלם, החומצה החזקה ביותר היא זו שבה אטום המימן קשור לאטום האלקטרושלילי ביותר. לדוגמה, CH3OH חומצי יותר מאשר CH3NH2. כך גם אפקט אינדוקטיבי (אנ') של משיכת אלקטרונים גורם להגברת החומציות. כשהאלקטרושליליות של הקבוצה מושכת האלקטרונים גדולה יותר, וככל שהיא קרובה יותר לאטום המימן החומצי, כך החומצה חזקה יותר. לדוגמה, FCH2COOH חומצה חזקה יותר מ-ClCH2COOH, משום שפלואור אלקטרושלילי יותר מכלור.
גורם נוסף המשפיע על החומציות הוא הכלאת אורביטלים אטומיים. אורביטלי s קרובים יותר לגרעין מאשר אורביטלי p, לכן ככל שאופי s בקשר עם אטום המימן גבוה יותר בהכלאה כך הקשר עם אטום המימן קרוב יותר לגרעין. כלומר, אלקטרושלילי יותר, והפרוטון יהיה חומצי יותר. על כן, אטום בעל הכלאה sp הוא אלקטרושלילי יותר מאטום בעל הכלאה של sp2, והאחרון יותר אלקטרושלילי מאטום בעל הכלאה של sp3.
| תרכובת | הכלאה | אחוז s בהכלאה | pKa |
| --- | --- | --- | --- |
| C2H6 | sp3 | 25% | 50 |
| C2H4 | sp2 | 33% | 44 |
| C2H2 | sp | 50% | 25 |
אלקטרונים לא מאותרים מייצבים את התרכובות השונות. היבריד רזוננטיבי הוא מיצוע של המבנים הרזוננטיביים השונים הנבדלים זה מזה במיקום זוגות האלקטרונים הלא-קושרים ואלקטרוני  \pi ; בסיס בעל אלקטרונים לא מאותרים יציב יותר (חלש יותר) מבסיס דומה בעל אלקטרונים מאותרים.
עבור תרכובת הנושאת שתי קבוצות חומציות, הבסיס המגיב עמה ירחיק את הפרוטון מהקבוצה החומצית יותר. הוספת אקוויוולנט (אנ') של בסיס תגרום להרחקת הפרוטון מהקבוצה החומצית השנייה. באופן דומה, כאשר התרכובת נושאת שתי קבוצות בסיסיות, הקבוצה הבסיסית יותר תעבור ראשונה פרוטונציה והוספת אקוויוולנט של חומצה יגרום לפרוטונציה של הקבוצה הבסיסית השנייה.
תמיסות מימיות

בתגובת חומצה-בסיס הבאה:
{\ce {CH3 COOH + H2O <=> CH3 COO- + H3O+}}
חומצה אצטית, CH3COOH, היא חומצה בשל יכולתה לתרום פרוטון למים (H2O) והופכת לבסיס המצומד שלה, יון האצטט (−CH3COO). H2O הוא בסיס בשל יכולתו לקבל פרוטון מ-CH3COOH והופך לחומצה המצומדת שלו, יון ההידרוניום (+H3O). התגובה ההופכית לתגובת חומצה-בסיס היא גם תגובת חומצה-בסיס בין החומצה המצומדת של הבסיס בתגובה הראשונה לבסיס המצומד של החומצה. בדוגמה לעיל אצטט הוא הבסיס של התגובה ההופכית ויון הידרוניום הוא החומצה.
{\ce {H3O ^{+}+ CH3 COO- <=> CH3 COOH + H2O}}
מה שקובע איזו משתי התגובות תהיה השולטת הוא, במקרה זה, קבוע הדיסוציאציה של החומצה, שעומד ביחס ישר להיווצרות תוצרים.
תמיסות מימיות > בכימיה אי אורגנית

המחלקה הגדולה ביותר של חומצות במים מורכבת מצורונים התורמים פרוטונים מקבוצת OH-, אשר מחוברת לאטום מרכזי. פרוטון מסוג זה בעל יכולת מסירה, והוא נקרא פרוטון חומצי, על מנת להבדילו מפרוטונים אחרים שעשויים להימצא במולקולה, דוגמת פרוטוני מתיל לא-חומציים ב-CH3COOH.
ישנן שלוש קבוצות של חומצות:
חומצה מימית, שבה הפרוטון החומצי אשר קיים במולקולת המים, נקשר ליון המתכת המרכזי.
חומצה הידרוקסידית (hydroxoacid), שבה פרוטון חומצי נמצא בקבוצת הידרוקסיל ללא קבוצת oxo שכנה (O=). דוגמה לכך היא Te(OH)6.
חומצה חַמְצָנִית (oxoacid), שבה הפרוטון החומצי נמצא על קבוצה הידרוקסילית עם קבוצת oxo מחוברת לאותו אטום. חומצה גופרתית, H2SO4 (O2S(OH)2;5), היא דוגמה לחומצה חמצנית.
חומרים אמפוטריים

המהות של תאוריית ברונסטד-לאורי היא שחומצה קיימת רק ככזו ביחס לבסיס, ולהפך. מים הם אמפוטריים, משמע הם יכולים להגיב הן כחומצה הן כבסיס.
באיור משמאל, מולקולה אחת של H2O פועלת כבסיס ומקבלת את +H כדי להפוך ל-+H3O בעוד השנייה פועלת כחומצה ומוסרת את +H כדי להפוך ל-−OH.
יון המימן (+H), או יון ההידרוניום (+H3O), הוא חומצת ברונסטד-לאורי בתמיסות מימיות, ויון הידרוקסיד הוא בסיס, מתוקף תגובת הדיסוציאציה העצמית.
{\ce {H2O + H2O <=> H3O+ + OH-}}
בתהליך זה, הנקרא "יינון עצמי של מים", כאשר התגובה קדימה (מייננת מים) והתגובה אחורה (יונים נקשרים ליצירת מים) מתרחשות באותו קצב, המערכת נמצאת בשיווי משקל דינמי.
חומרים אמפוטריים > תמיסות לא-מימיות

תגובה אנלוגית מתרחשת באמוניה נוזלית:
{\ce {NH3 + NH3 <=> NH4+ + NH2^{-}}}
לפיכך, יון האמוניום, +NH4, ממלא אותו תפקיד באמוניה נוזלית כמו יון ההידרוניום במים, ויון האמיד, -NH2, מקביל ליון הידרוקסיד. מלחי אמוניום מתנהגים כחומצות, ואמידים מתנהגים כבסיסים.
ממסים לא-מימיים אחדים יכולים להתנהג כבסיסים, כלומר, מקבלי פרוטונים, ביחס לחומצות ברונסטד-לאורי:
{\ce {HA + S <=> A- + SH+}}
כאשר S מייצג מולקולת ממס. הממסים החשובים ביותר מסוג זה הם דימתיל סולפוקסיד, DMSO, ואצטוניטריל, CH3CN, מכיוון שמבחינה היסטורית ממסים אלו היו בשימוש נרחב למדידת קבועי דיסוציאציה של חומצה עבור מולקולות אורגניות. מאחר ש-DMSO הוא קולט פרוטונים חזק יותר מ-H2O החומצה הופכת לחומצה חזקה יותר בממס זה מאשר במים. ואכן, מולקולות רבות מתנהגות כחומצות בתמיסה לא מימית שאינן עושות זאת בתמיסה מימית. מקרה קיצוני מתרחש עם חומצות פחמן, כאשר מפיקים פרוטון מקשר C-H.
ממסים לא-מימיים אחדים יכולים להתנהג כחומצות. ממס חומצי יגביר את הבסיסיות של חומרים המומסים בו. לדוגמה, התרכובת CH3COOH ידועה בתור חומצה אצטית בגלל התנהגותה החומצית במים. עם זאת, התרכובת מתנהגת כבסיס במימן כלורי נוזלי, ממס הרבה יותר חומצי.
{\ce {HCl + CH3COOH <=> Cl- + CH3C(OH)2+}}
השוואה עם תאוריית לואיס

באותה השנה בה פרסמו ברונסטד ולאורי את התאוריה שלהם, גילברט ניוטון לואיס הציע תאוריה אלטרנטיבית עבור תגובות חומצה–בסיס. תאוריית לואיס מבוססת על מבנה אלקטרוני (אנ'). בסיס לואיס מוגדר כצורון בעל אורביטל המאוכלס בזוג אלקטרונים לא קושרים שיכול לתרום זוג אלקטרונים לחומצת לואיס, צורון בעל אורביטל ריק מאלקטרונים שיכול לקבל זוג אלקטרונים. הצעתו של לואיס נותנת הסבר לסיווג ברונסטד–לאורי במונחים של מבנה אלקטרוני.
{\ce {HA + B <=> A- + HB+}}
בתגובה זו מוצגים גם הבסיס, B, וגם הבסיס המצומד, −A, הנושאים זוג בודד של אלקטרונים, והפרוטון, שהוא חומצת לואיס, מועבר ביניהם.
מאוחר יותר, לואיס כתב כי "הגבלה של קבוצת החומצות לאותם חומרים המכילים מימן מהווה התערבות כה גדולה בהבנה הסיסטמטית של הכימיה כמו ההגבלה של המונח "גורם מחמצן" לחומרים המכילים חמצן". בתאוריית לואיס, חומצה, A ובסיס B, יוצרים תוצר סיפוח AB, שבו זוג האלקטרונים משמש ליצירת קשר קואורדינטיבי בין A ל-B. עניין זה מומחש עם היווצרות תוצר-הסיפוח H3N-BF3 מאמוניה ובורון טריפלואוריד, תגובה שאינה יכולה להתרחש בתמיסה מימית מכיוון שבורון טריפלואוריד מגיב בעוצמה רבה עם מים בתגובת הידרוליזה.
{\ce {BF3 + 3H2O -> B(OH)3 + 3HF}}
{\ce {HF <=> H+ + F-}}
חומצה בורית מוכרת כחומצת לואיס בזכות התגובה הבאה:
{\ce {B(OH)3 + 2H2O <=> B(OH)4- + H3O+}}
במקרה זה, החומצה אינה מוסרת פרוטון, אלא הבסיס, H2O. תמיסה של B(OH)3 היא חומצית מכיוון שיוני מימן משתחררים בתגובה זו.
ישנן עדויות מובהקות לכך שתמיסות מימיות מדוללות של אמוניה מכילות כמויות זניחות של יון האמוניום,
{\ce {H2O + NH3 -> OH- + NH+4}}
וכי כאשר היא מומסת במים, אמוניה מתפקדת כבסיס לואיס.
דוגמה לחומר נוסף העומד בהגדרת ברונסטד-לאורי או בהגדרה רחבה יותר, שנמצאת מחוץ לתחום התקפות של ברונסטד-לאורי, ניתן לראות בחומרים אמפוטריים כגון אלומיניום הידרוקסיד, Al(OH)3:
{\ce {Al (OH)3 + OH- <=> Al(OH)^{-}4}} - מתנהג כחומצת לואיס בתווך בסיסי, מכיוון שאין חילופי פרוטונים זה עם זה;
{\ce {3H+ + Al (OH)3<=> 3H2O + Al^{3+}(aq)}} - מתנהג כבסיס ברונסטד-לאורי בתווך חומצי.
השוואה לתאוריית לוקס-פלד

בתאוריית לוקס-פלד, תגובות בין תחמוצות במצב נוזלי או מוצק מושוות לתגובות חומצה-בסיס, מה שלא נלקח בחשבון בתאוריית ברונסטד-לאורי. בתאוריה זאת, חומצה מוגדרת כקולטת תחמוצת, בעוד שבסיס יהיה התורם שלה. למשל, התגובה:
{\ce {SiO2 + CaO -> CaO*SiO2}}
מיוצגת באופן כללי על ידי:
{\ce {acid + base -> salt}}
תגובה זו אינה עונה על ההגדרה של תאוריית ברונסטד-לאורי לחומצות ובסיסים. מצד שני, תחמוצת המגנזיום (MgO) פועלת כבסיס כאשר היא מגיבה עם תמיסה מימית של חומצה.
{\ce {2H+ + MgO(s) -> Mg^{2+}(aq) + H2O}}
על פי ברונסטד-לאורי, צורן דו-חמצני (SiO2) המומס במים, אמור להיות חומצה חלשה.
{\ce {SiO2(s) + 2H2O <=> Si(OH)4 (solution)}}
{\ce {Si(OH)4 <=> Si(OH)3O- + H+}}
לפי תאוריית לוקס-פלד, תרכובות כדוגמת MgO ו-SiO2 בפאזה מוצקה, עשויות להיות מסווגות כחומצות או בסיסים. לדוגמה, המינרל אוליבין עשוי להיחשב כתרכובת של תחמוצת בסיסית, MgO, עם תחמוצת חומצית, סיליקה, SiO2.
ראו גם

בופר
לקריאה נוספת

Miessler, G. L., Tarr, D. A, Inorganic Chemistry, 5th ed., Pearson Prentice-Hall, 2003
Armstrong, Fraser, Overton, Tina, Rourke, Jonathan, Weller, Mark, Inorganic Chemistry, 7th ed., Oxford University Press, 2018, מסת"ב 0198835469
קתרין דניסטון, ג'וזף טופינג, קים וודראם, רוברט קארט, "עולם הכימיה", עמ' 282–287, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2017
דורותה צ'רקי, חוה גל, עליזה עברי, עפר ריעני, "כימיה אורגנית - מדריך למידה: חלק א, פרקים 2-12", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2022
ביאורים

↑  הכינויים "חזק/ה" או "חלש/ה" בהקשר של חומצות ובסיסים מתייחסים לריאקטיביות של אותה מולקולה. חומצת ברונסטד-לאורי חזקה תרצה מאוד למסור פרוטון, ובסיס ברונסטד-לאורי חזק ירצה מאוד לקבל פרוטון. לכן מקטלגים את החומצות והבסיסים ל"יציבים" ו"לא יציבים", כי כאשר החומצה/בסיס חלשים, הם יותר יציבים וינטו להגיב פחות.
↑  הסיבה לכך שככל שהאטום אלקטרושלילי יותר אזי אטום המימן שמחובר אליו יהיה חומצי יותר נעוצה בכך שכשהפרוטון יעזוב, וישאיר את האטום עם מטען שלילי, אטומים בעלי אלקטרושליליות גבוהה יותר יהיו יציבים יותר. וכאמור, ככל שהבסיס המצומד יציב יותר ככה החומצה חזקה יותר.
↑  כדי לפשט את הסימון, מקובל שהיון H3O+ מיוצג בפשטות על ידי H+.
כוח ניבוי

כותרת הניו יורק טיימס מ-10 בנובמבר 1919- דיווח על חיזוי המאושר את התאוריה של איינשטיין לגבי הכבידה בחלל, שנקראת אפקט עדשת הכבידה
כוח ניבוי, או יכולת חיזוי, הוא כוחה של תאוריה מדעית, או חוק מדעי, ליצור תחזיות שניתנות לבדיקה. יכולת זו שונה מכוח ההסבר וכוח התיאור (כאשר תופעות שכבר ידועות מוסברות בדיעבד או מתוארות על ידי תיאוריה נתונה) בכך שהיא מאפשרת מבחן עתידי (פרוספקטיבי) של הבנות תאורטיות.
דוגמאות

דוגמה קלאסית לכוח הניבוי של תיאוריה היא גילויו של נפטון כתוצאה מתחזיות שנעשו על ידי המתמטיקאים ג'ון קוץ' אדמס ואורבן לה-ורייה, בהתבסס על תורת הכבידה של אייזק ניוטון.
דוגמה נוספת לכוח הניבוי של תיאוריות או מודלים היא השימוש של דמיטרי מנדלייב בטבלה המחזורית שלו כדי לחזות יסודות כימיים שטרם התגלו ואת ותכונותיהם. למרות שהחיזוי היה נכון במידה רבה, הוא העריך לא נכון את המסות האטומיות היחסיות של טלוריום ויוד.
צ'ארלס דרווין השתמש בידע שלו על אבולוציה על ידי ברירה טבעית וחזה כי מכיוון שקיים צמח (Angraecum sesquipedale) עם שלוחה ארוכה בפרחיו, חייבת להתקיים גם חיה משלימה עם חדק באור30 ס"מ, שתשתמש בחדק כדי לאכול ותוך כדי כך תאביק אותו. עשרים שנה לאחר מותו, נמצאה צורה של עש נץ (Xanthopan morganii) שעשה זאת בדיוק.
דרוויין פרסם את הספר מוצא המינים ב-1859. בספר הוצגה התאוריה לפיה כל המינים החיים על כדור הארץ התפתחו ממוצא משותף באמצעות מנגנון של שונות וברירה טבעית. ניבוי שעלה מן התאוריה הוא קיום מאובני מעבר - מאובנים של "צורות מעבר" בין מאובנים מתקופות שונות, או בין מאובנים של יצורים עתיקים לבין בעלי חיים קיימים. דרווין כתב כי העדר מאובנים כאלו הוא לכאורה ההתנגדות החזקה ביותר לתאוריה, אך הסביר את מחסורם בנדירותם של מאובנים, וחזה כי מיני ביניים כאלו יתגלו בעתיד. תחזית זו החלה להתאמת שנתיים בלבד לאחר כתיבת הספר, כאשר התגלה המאובן הראשון של הארכאופטריקס, צורת ביניים בין זוחלים (למעשה דינוזאורים) לעופות.  מאז התגלו מאובני מעבר רבים נוספים, למשל בין דגים ודו-חיים, בין זוחלים ליונקים, בין קופי-אדם לבני-אדם, בין יונקים יבשתיים ללווייתנאים, בין סוסיים קדמונים לסוסים מודרניים (ראו אבולוציה של הסוס), ועוד.
דוגמה נוספת לכוח ניבוי היא התחזית של תורת היחסות הכללית של איינשטיין לפיה נתיב האור יתכופף בנוכחות שדה כבידה חזק. תחזית זו אומתה בניסוי על ידי משלחת לסוברל בברזיל ולאי פרינסיפה באוקיינוס האטלנטי כדי למדוד את מיקומי הכוכבים במהלך ליקוי החמה ב 29 במאי 1919, כאשר נראה היה שהתצפיות שערך האסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון מאשרות את תחזיותיו של איינשטיין. אף על פי שהיו שביקרו את המדידות כמשתמשות במתודולוגיה פגומה, ניתוח מודרני של הנתונים מצביע על כך שניתוח הנתונים שביצע אדינגטון היה מדויק. מאוחר יותר, מדידות מדויקות יותר שנלקחו על ידי אינטרפרומטריית רדיו אישרו את התחזיות ברמה גבוהה של דיוק.
יישומים

כוח הניבוי של תיאוריה קשור קשר הדוק ליישומים שלה. יישומים נפוצים של תאוריות במדעי הטבע הם בתחומים כמו טכנולוגיה, הנדסה ופיתוח תרופות. יישומים נוספים כוללים ניסויי מעבדה לצורכי הוראת המדעים וביצוע ניסויי המשך לצורכי מחקר.
תורת היחסות הכללית לא רק מנבאת את כיפוף האור אלא גם מנבאת מספר תופעות אחרות. חישוב הזמן הנכון של לוויינים היה חיזוי שנמדד בהצלחה המשולבת כעת בשיטה המשמשת לחישוב מיקומים באמצעות GPS. ללא השימוש בתורת היחסות לוויינים GPS היו מפתחים סטייה הולכת וגדלה עד שהמערכת כולה הייתה הופכת בלתי שימושית.
הדגמה נפוצה של כוח ניבוי של מכניקה קלאסית היא בתחום הנדסה, כאשר מהנדסים מנצלים את חוקי ניוטון כדי לתכנן בטיחות של כביש שפונה, שיפור יעילות או בטיחות של מכוניות או של גשרים ונעזרים במשוואות של ניוטון לשם כך. באופן דומה כימאים משתמשים בכוח חיזוי של תאוריות כימיות כדי לייצר תגובות כימיות במפעלי תעשייה. כוח ניבוי של תאוריות בתחום הביולוגיה הוא השימוש בהן כדי לתכנן תרופות חדשות וכדי לחקור יעילות ובטיחות של תרופות אלה.
הדגמה של יכולת חיזוי מבוצעת בניסוי מעבדה לצורכי הוראה, לדוגמה במעבדות כימיה או פיזיקה קלאסית. התאוריה מתארת תוצאה חזויה כלשהי של ניסוי מבוקר, התלמידים מבצעים מנסים לשחזר את הניסוי, ומתבקשים למדוד את התוצאות באמצעי מדידה ובדוק עד כמה תוצאות הניסוי תאמו את התאוריה או לא. כמו כן תלמידים וסטודנטים מקבלים אומדן לסטיות בין התאוריה לבין מדידות בפועל המתקבלות בניסוי. סטיות אלה מיוחסות לגורמי הפרעה שונים הקיימים במציאות - לדוגמה קיום של חיכוך, או השפעות של רעידות כתוצאה מכביש סמוך. הסטיות אמורות להיות קטנות מספיק כך שהתאוריה מתקיימת, במיוחד כאשר מבצעים מספר גדול של ניסויים בתנאים מבוקרים.
כוח ניבוי של השערה מדעית משמש מדענים כדי לבחון עד כמה מדויקת אותה השערה והאם ניתן למצוא לה אישושים באמצעות ניסוי. לעיתים מדענים מצליחים לייצר ניסוי שמאשש את התאוריה. לפעמים הניסוי מביא לכך שהתאוריה נפסלת. לעיתים מתברר שהיה פגם בניסוי - כישלון או הצלחה לכאורה של התאוריה נבע מתכנון לא מספיק זהיר של הניסוי.
כוח ניבוי של תאוריה משמש לעיתים קרובות מדענים לשם ביצוע ניסויי המשך לשם בחינת תאוריות נוספות המתבססות על תאוריה זו.
כוח ניבוי לעומת כוח הסבר

במשך אלפי שנים לאנשים בתרבויות שונות היו הסברים מדוע תופעות טבע מסוימות התרחשו. אנשים שייכו תופעות כמו רעידת אדמה, ליקוי חמה, בצורת, רעב המוני או מחלה לזעמו של האל. במקומות שונים התפתחו דתות מקומיות שונות וכן טקסים או מנהגים בניסיון למנוע אסונות כאלה או כדי להתמודד איתם.
דוגמה נפוצה לכך היו ניסיונות למנוע הדבקה של אנשים במחלות (במיוחד בזמן מגפה) או ניסיונות לרפא אנשים חולים. חלק מהניסיונות כללו דברים כמו צמחי מרפא או שינויים בתזונה, בחלקם הם כללו פניה להסבר על-טבעי. דוגמה לכך היא האשמה כי הומואים, יהודים או מכשפות גורמים למחלות על ידי פגיעה ברצון האל, כישוף או הרעלת בארות. במשך כמה מאות שנים התקיים ציד מכשפות, כאשר טענה נפוצה כנגד "מכשפות" אלה הייתה שהן קיימו טקסים וגרמו לאנשים לחלות או גרמו לתופעות כמו גלי קור שסיכנו חיי אדם עקב מוות ברעב.
לכל התאוריות האלה יש כוח הסבר משכנע. אנשים האמינו בכך שקמעות, תפילות לאלים, טקסים, הרג של יהודים, מכשפות או אנשים חוטאים שונים יגן על בריאותם. כוח ההסבר היה מניעת התערבות כוחות שטניים שבכוחם לגרום מחלות.
הקושי של תאוריות לא מדעיות אלה היה בתחום של כוח ניבוי. היכולת למנוע מגפות כמו המוות השחור לא השתפרה בשל שריפת יהודים (דבר מועבר על ידי עקיצת פרעוש ממין מסוים). קמעות או שריפת בדי משי לא העניקו הגנה מפני קדחת צהובה. ברוב תחומי המחלות המדבקות רופאים, אנשים וכמרים היו חסרי אונים בהסבר כיצד למנוע הדבקה במחלה או כיצד למנוע החמרה בה. חקלאים וכהני דת היו חסרי אונים מול מחלות חקלאיות שפגעו בגידול מזון או בענפים כמו ייצור יין או משי. דבר זה השתנה רק בעקבות תאוריית החיידקים כגורמי מחלות. לתאוריה זו לא היה רק כוח הסבר - יצורים זעירים שנכנסים לתוך הגוף החי ויכולים לגרום מחלה מידבקת, אלא גם כוח ניבוי - מניעת חשיפה לגורם המחלה תמנע הדבקות במחלה. לדוגמה ולטר ריד גילה בשנת 1900 כי כילות נגד יתושים יקטינו מאד סיכוי הדבקה בקדחת צהובה. לעיתים קרובות הדבר גם אפשר יישום של תרופות, חיסונים, או אמצעי חיטוי ומניעה שהניבו ניבויים נוספים - טיפול מסוים כמו מתן אנטיביוטיקה שפוגעת בחיידקים מסוג מסוים, ישפר את סיכוי ההחלמה של חולים לעומת אוכלוסייה דומה של בני אדם שלא קיבלה טיפול.
באופן דומה גם לתאוריות קשר רבות יש כוח הסבר משמעותי, במיוחד כאשר הקונספירציה לכאורה כוללת בתוכה אנשים רבים שמרכזים כוח רב. אם משוכנעים כי יהודים עשירים ורבי השפעה נמצאים בכל צמתי השלטון, העיתונות, הבנקאות ועוד אז בכוחם לכאורה לשלוט בכל דבר. גם סתירות לכאורה לתאוריית הקשר מוסברות על ידי כך שאותה קבוצת קושרים מנסה לבלבל את הציבור. נקודת התורפה של תאוריות קשר רבות, מלבד סתירות עצמיות, הוא כוח הניבוי הנמוך שלהן.
ניבוי של אירועים בעבר

טיעון מדעי עובד הן לגבי הסבר של תופעות מתמשכות (כמו כוח המשיכה) והן לגבי העבר הרחוק (כמו מוצא החיים). במקרה של תאוריה על  אירוע בעבר - מה נצפה למצוא היום אם אירוע מסוים התרחש בעבר. לדוגמה קיימת תאוריה, או השערת ההתנגשות הענקית, כי הירח נוצר כתוצאה מהתנגשות של גוף גדול בכדור הארץ לפני כ-4.5 מיליארד שנים, שהעיף ממנו חתיכה גדולה.
הנמקות וידע בתחומים של גאולוגיה וגאופיזיקה מאפשרים למדעים ליצור תחזיות כדי לבדוק את הרעיון הזה. לדוגמה, אם תיאוריה זו נכונה, לירח אמור להיות הרכב דומה לזה של קרום כדור הארץ לפני 4.5 מיליארד שנים. רעיונות מבוססים בגאולוגיה ובמדע הפלנטרי גורסים שעד זמן זה, ברזל ואלמנטים כבדים בקרום כדור הארץ כבר שקעו עד הליבה שלו. ולכן הם ציפו כי לירח יהיה מחסור בברזל, בדומה לקרום כדור הארץ, ולמעשה, משימות אפולו האחרונות הוכיחו את הציפייה הזו. סלעי הירח דלים בברזל, מה שנותן תמיכה לתאוריית "ההתנגשות הענקית".
ראו גם

תאוריה מדעית
בעיית האינדוקציה
חוק טבע