אייסינג (הוקי קרח)
היסטוריה

ליגת ההוקי הלאומית הציגה את חוק האייסינג בספטמבר 1937 כדי לבטל טקטיקת עיכוב נפוצה בה השתמשו קבוצות כדי להגן על מרווח ניצחון. משחק ב-18 בנובמבר 1931 בין הניו יורק אמריקנס לבוסטון ברואינס מצוטט כדוגמה קיצונית אחת שהובילה לאיסור על האימון. האמריקנס, שהגנו על יתרון 3-2 על הברואינס בבוסטון גארדן, גרמו לאייסינג (הרחקת הדסקית) יותר מ-50 פעמים. הקהל החל להתעצבן והשליך פסולת על הקרח, מה שגרם לעיכוב בזמן שהקבוצות נשלחו לחדרי ההלבשה שלהם. כאשר הקבוצות נפגשו שוב ב-3 בדצמבר בניו יורק, הברואינס עשו אייסינג 87 פעמים בתיקו ללא תוצאה.
החוק תוקן ביוני 1951 כדי לקבוע שהפרת האייסינג תתבטל אם השוער נוגע בדסקית. בעונת 1990-91, הליגה שינתה שוב את החוק, וקבעה שההפרה תבוטל אם הדסקית עברה או נגעה ברחבת השער כאשר השוער הוסר עבור תוקף נוסף. ה-NHL שינתה את החוק בפעם השלישית; ההפרה תתבטל אם השוער נע לעבר הדסקית כשהיא מתקרבת לקו השער.
איגוד ההוקי העולמי בשנות ה-70 מעולם לא אימץ את חוק ה-NHL המאפשר לקבוצות בחסרון מספרי לגרום לאייסינג. בשנת 2009, הוקי ארצות הברית שקלה לבטל את חוק האייסינג בחסרון מספרי, לאחר שבדקה את חיסולו במסצ'וסטס ובאלסקה בעונות 2007-2009.
ה-IIHF אימצה את חוק האייסינג ללא מגע לאחר תקרית בליגת ההוקי קרח הצ'כוסלובקית הראשונה ב-1990, כאשר לודק צ'ייקה, מיהר להגיע לדסקית במצב של אייסינג, התנגש בלוחות, סבל מפציעות קשות בעמוד השדרה ומת כמה שבועות לאחר מכן.
לאחר שכמה קבוצות הזקוקות לשינוי קו (החלפת שחקנים) החלו לגרום לאייסינג בכוונה כדי לעצור את המשחק, וכחלק מקבוצה של שינויי חוקים חשובים בעקבות עונת הנעילה 2004-05 ב-NHL, ה-NHL השלימה את חוק האייסינג לפני 2005-06 על ידי אי מתן אפשרות לקבוצה הפוגעת להחליף שחקנים לפני העימות הבא, למעט החלפת שחקן פצוע, כאשר השוער חייב לחזור לשער בעקבות קריאת אייסינג. השינוי הזה נעשה במאמץ להאיץ את המשחק על ידי צמצום הפרות אייסינג, וכן לעודד קבוצות להתקדם עם הדסקית על הקרח במקום לנצל את ההזדמנות לתת מנוחה לשחקנים שלהן. בחלק מהליגות הצעירות (כגון ה-WHL), הקבוצה הפוגעת רשאית להחליף שחקנים לאחר אייסינג רק אם הדסקית נחבטה מהאזור הנייטרלי (בין קו ההגנה הכחול לקו האדום). אם ההפרה מתרחשת באזור ההגנה, האיסור תקף. בלי קשר, בכל המצבים, אם ישנה קריאה, ואז מוערך עונש שמשנה את החוזק על הקרח של כל אחת מהקבוצות (מ-5 על 5 ל-5 על 4, למשל), הקבוצה הפוגעת עשויה להחליף שחקנים.
ה-NHL החלה להשתמש בכללי אייסינג היברידי בעונת 2013-14, לאחר מספר עשורים של שימוש באייסינג במגע, בעקבות הפציעה שסיימה את הקריירה של יוני פיטקאנן, שם הוא התרסק על הלוחות כאשר התחרה על קריאת אייסינג. ה-IIHF גם עברה להיברידי לאחר סיום אליפות העולם ב-2014.
ב-13 ביוני 2017, הוקי ארצות הברית אימצה שינוי חוק שביטל את המקרה החריג -  האייסינג בחיסרון מספרי. שינוי החוק קובע שכאשר קבוצה קצרת יד תגרום לאייסינג, תיאכף הפרת אייסינג לאחר מכן; המשחק ייפסק ועימות יתרחש באזור הקבוצה הפוגעת. השינוי בחוק תקף החל מהעונה הרגילה 2017-18, ומשפיע על קבוצות גיל 14U ומטה.
החל מעונת 2017-18 ב-NHL, לקבוצות הפוגעות אסור לקחת פסק זמן לאחר האייסינג. בעונת 2019-20 ב-NHL שינוי חוק אפשר לקבוצה ההתקפית להחליט באיזו נקודת סיום היא רוצה שהעימות יתקיים בעקבות האייסינג (שנועד להעניק יתרון מיצוי לקבוצות חזקות יותר בצד מסוים).
|  | אין עבירה | עבירה מושהית |
| --- | --- | --- |
| נכון | נקודת ההגנה בקבוצה התוקפת | נקודה נייטרלית בקבוצה התוקפת |
| שגיאה | נקודה מרכזית (חוץ מהוקי ארצות הברית) | נקודת ההגנה בקבוצה המגינה |
| שגיאה | נקודת ההגנה בקבוצה המגינה (הוקי ארצות הברית) | נקודת ההגנה בקבוצה המגינה |