חלב (עיר)
העיר העתיקה בחלב > מצודת חלב

מצודת חלב (قلعة حلب) שוכנת בליבה של העיר העתיקה. היא מתנשאת לגובה של כ-50 מטר מעל סביבתה, וצורתה כשל אליפסה באורך של 295 מטר ממזרח למערב, וברוחב של 170 מטר מצפון לדרום. היא מוקפת בחומות ובמגדלי שמירה בגבהים משתנים, ובחפיר רחב ועמוק ברוחב של כ-80 מטר. החפיר עמוק מהשטח המקיף את המצודה בכ-20 מטר, ועל מדרונותיו העולים אל המצודה ניצבים שני מגדלי שמירה קדמיים: האחד מדרום למצודה והאחר מצפון לה. גשר בודד מוביל אל המצודה מעל לחפיר בצידה הדרום-מערבי ומסתיים במבנה השער הפנימי.
דברי ימיה של המצודה שלובים בתולדותיה של העיר, וגילה יותר מאלפיים שנים. במקום שכן מקדש חתי שהוקם בסוף האלף ה-2 או בתחילת האלף ה-1 לפנה"ס. לאחר כיבוש חלב בידי אלכסנדר מוקדון, היא נשלטה בידי סלאוקוס הראשון, ובתקופה זו החל ביצורה של המצודה והוקמו חומותיה הראשונות. אל התל הוביל רחוב מקורה באכסדרה שקישר בינה לבין העיר ההלניסטית ממערב. הביזנטים הקימו במצודה כנסיות וחפרו במצודה בארות מים. הם הפכו אותה למרכז מבוצר וחזק, והערבים צרו עליה משך שלושה חודשים בשנת 637, עד שהביזנטים נכנעו.
חשיבותה של המצודה גברה בתקופת מסעי הצלב, עת שימשה כמעוז מוסלמי כנגד הצלבנים. עיקר התפתחותה של המצודה היה במאה ה-12 ובמחצית הראשונה של המאה ה-13. תחילה נוספו לה הארסנל ושני המגדלים החיצוניים. לאחר מכן הוקמו בה מאגר מים, מגרש מרוצים, שני אולמות אחסון גדולים לדגנים, ומעבר סתרים תת-קרקעי שהוביל מהמצודה צפונה. שתיים מהכנסיות הביזנטיות הוסבו למסגדים, ובתקופה זו נבנו גם מבני השער של המצודה, המקושרים זה לזה בגשר הנשען על קשתות. במבנה השער הפנימי הוקמו חמישה אולמות מקורים בקמרון חבית ששלושה שערי ברזל חצצו ביניהם. החפיר הועמק וצופה במשטח אבן ומולא במים. במצודה נחפרו מערות ששימשו כבית כלא והוקם בה קסרקטין. בעשור הראשון של המאה ה-13 התפתחה המצודה לארמון איובי מבוצר, שכלל גנים ובתי מרחץ. מארמון זה השתמר, בין היתר, שער הכניסה המעוטר באבנים שחורות ולבנות ובקשת השער המעוטרת בצורת כוורת (ראו תמונה להלן).
ב-1260 הרסו המונגולים את חומות המצודה ואת רוב בנייניה, אך הממלוכים שבו והקימו אותה בסוף המאה ה-13. טימור לנג שב והרס את המצודה עד היסוד ב-1400, והיא נבנתה מחדש החל ב-1415. בין היתר הוקמו מחדש שני מגדלי השמירה החיצוניים והארמון הממלוכי על אולם הכס שבו החליף את הארמון האיובי.
המצודה איבדה את חשיבותה הצבאית בתקופה העות'מאנית, והוקמו בה מספר בתי מגורים. עם זאת חיל מצב עות'מאני וחיילים יניצ'רים המשיכו וחנו במקום. במצודה נעשו מספר שיפוצים במשך תקופה זו אך לא נוספו לה מבנים חדשים. המצודה ניזוקה ברעידת האדמה שפקדה את העיר ב-1822, וב-1831 הקים אבראהים פאשא קסקרטין בצידה הצפוני של המצודה, תוך שהוא עושה שימוש בחומרי המבנים שנהרסו ברעש האדמה. קסרקטין זה משמש כיום בחלקו כמוזיאון מצודת חלב ומוקרן בו סרט על אודות האתר. בתקופת המנדט הצרפתי המשיכה המצודה ושימשה למגורי חיילים, אך בד בבד החלו הצרפתים לערוך את הסקר הארכאולוגי הראשון בתל.
לאחר עצמאות סוריה, נעשו מאמצים רבים לתחזק ולשחזר את המצודה. תיאטרון מודרני הוקם במקום ב-1980 ואולם הכס הממלוכי שוחזר. ב-1999 העניקה קרן אגא חאן לתרבות סיוע לשיפוץ המצודה, וטקס הענקת פרס אגא חאן לאדריכלות נערך בה בשנת 2001.
במסגרת החפירות באתר התגלו בו שרידי המקדש לאל הדד. השרידים העיקריים שנמצאו הם מהמאה ה-9 לפנה"ס, אבל הממצאים הראו שרידי מקדש מהאלף השני לפנה"ס, שנהרס ונבנה מחדש לאורך השנים.
באוגוסט 2012 הופצצה המצודה על ידי כוחותיו של בשאר אל-אסד וניזוקה קשה. שערי המצודה פוצצו בהתקפת טילים, וחיילי צבא סוריה השתלטו עליה וניצלו את חרכי הירי להתגוננות. ארכאולוגים הזהירו כי הלוחמה בעיר ”עלולה לפגוע פגיעה חסרת תקנה במורשת האדריכלית והתרבותית של ציוויליזציות שונות ששלטו באזור במשך 5,000 שנים”.
מראה המצודה מכיוון החפיר
אחד ממגדלי השמירה החיצוניים
מוזיאון מצודת חלב
שער בארמון האיובי