stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליליאן קייסינדורף קייווי
לקריאה נוספת

Kavey, Lillian Kasendorf. “The Falashas Revisited.” Woman’s League Outlook 39 (Fall 1968): 18–19; Shargel, Baila R., and H.L. Drimmer. The Jews of Westchester: A Social History (1994).
הערות שוליים

↑  מידע מאתר הארכיון לנשים יהודיות
↑  מידע מאתר הארכיון לנשים יהודיות
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליליאן קייסינדורף קייווי".
מדוזות קופצות

מדוזות קופצות (באנגלית: Jumpin' Jellyfish) הוא מתקן שעשועים המדמה צניחה המצוי בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני שבאתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה שבארצות הברית, ומתקן זהה המצוי בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי שבטוקיו, יפן.
המתקן מעוצב בתמה של מדוזות העולות ויורדות סביב מגדלים המעוצבים בצורת אצות.
נתוני המתקן

פתיחה:
פארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני: 8 בפברואר 2001 (עם פתיחת הפארק)
טוקיו דיסניסי: 4 בספטמבר 2001 (עם פתיחת הפארק)
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג, ואינטמין AG
מספר תאים: 12 תאים: 2 מגדלים עם שישה תאים (בכל תא שני מושבים)
תמת המגדל: בועות ואצות תת-מימיים
תמת המתקן: מדוזה
גובה המתקן: 18.2 m
גובה מקסימלי אליו מגיעים המבקרים: 12.2 m
משך הנסיעה במתקן: 1:30
סוג המתקן: מגדל צניחה
מדוזות קופצות.
לימבו (ריקוד)

רקדני לימבו
רקדן לימבו בלונדון
לימבו הוא ריקוד ומשחק חברתי, שמקורו באי טרינידד שבים הקריבי. מול הרקדן ניצב מקל אופקי ועליו לעבור אותו כשהוא מתכופף אחורנית. אם הרקדן נופל או נוגע במקל הוא נפסל. כאשר יש בריקוד מספר משתתפים, מורד המקל למטה בהדרגה עד שנשאר רקדן אחרון, שמוכרז כמנצח.
חוקים

מקל אופקי, שנקרא מקל הלימבו, מוחזק בידי שני אנשים או שני תומכים. על כל המשתתפים לעבור מתחת למקל כאשר גבם מופנה לרצפה. כאשר המשתתפים עוברים מתחת למקל, עליהם לכופף את גופם לאחור. אסור שאף חלק גוף ייגע במקל ואף חלק גוף מלבד הרגליים לא יכול לגעת ברצפה.
אם הרקדן פוגע במקל או מפיל אותו, הוא נפסל. לאחר שכל המשתתפים עברו, גובה המקל מופחת והמשחק נמשך עד שנשאר המנצח.
היסטוריה

השם "לימבו" מופיע החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. מקור השם במילה האנגלית "limber" (גמיש, זריז) בניב הקריבי. מילון ובסטר מקשר את אטימולוגיית המילה ל"limba" שהושפעה מהשפה הג'מייקנית ופירושה "לכופף".
הריקוד משמש גם כריקוד לוויות ומתקשר כנראה גם לריקוד הלגבה האפריקאי.
שיא עולם

שיא העולם למעבר הלימבו הנמוך ביותר מוחזק בידי דניס ולסטון (Dennis Walston), שעבר בהצלחה מוט בגובה 15 סנטימטרים בשנת 1991.
שיא העולם לאישה מוחזק בידי שמיקה צ'ארלס (Shemika Charles), אישה בת 26, מטרינידד וטובגו המתגוררת בבאפלו ועברה ב-10 בספטמבר 2010, מתחת למוט בגובה 21.59 סנטימטרים (8.5 אינץ') בתוכנית Live! With Regis and Kelly.
הערות שוליים

↑  "Limbo | Definition of Limbo by Merriam-Webster". M-w.com. נבדק ב-2016-06-02.
↑  "King Limbo Wins Recognition". apnews.com. 1991-10-29. נבדק ב-2019-08-30.
↑  "Lowest limbo by a woman - world record set by Shemika Charles". Worldrecordsacademy.org. 2010-09-23. נבדק ב-2016-06-02.
↑  Limbo - Lowest (female), Guinness World Records (באנגלית בריטית)
לימה בואי

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1972 (בת 52) מונרוביה, ליבריה 
 מדינה:  ליבריה 
 השכלה:  האוניברסיטה המנונית המזרחית 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (2011)  פרס פרופיל האומץ (2009)  Internationaler Demokratiepreis Bonn (16 בנובמבר 2018)  פרס גרובר לזכויות נשים  פרס ג'יימס פארקס מורטון לבין-דתיות 
 
לימה בואי, 2011
לימה בואי (במרכז) עם זוכות פרס נובל הנוספות לשנת 2011, אלן ג'ונסון-סירליף (מימין) ותוואכול כרמאן (משמאל)
לימה רוברטה בואי (באנגלית: Leymah Roberta Gbowee; נולדה ב-1 בפברואר 1972) היא פעילת שלום ליברית, הנהיגה מחאה של נשות ליבריה שהביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור. כלת פרס נובל לשלום לשנת 2011, יחד עם אלן ג'ונסון-סירליף ותוואכול כרמאן.
תולדותיה ופועלה

בואי נולדה בליבריה, בעקבות מלחמת האזרחים במדינה נמלטה משפחתה לגאנה וחזרה לליבריה לאחר מספר שנים. היא עבדה כעובדת סוציאלית במונרוביה, בירת ליבריה. כעובדת משרד הבריאות היא טיפלה בפליטים בשנים 1995–1996. בשנים 1998–2003 הועסקה על ידי הכנסייה הלותרנית המקומית וטיפלה בנפגעי טראומה ובילדים חיילים ששירתו בצבאו של טיילור.
ב-2002 החלה בואי לארגן שורת תפילות של נשים למען השלום ולפעולה בלתי אלימה להפסקת שפיכות הדמים, היא הנהיגה את "יוזמת השלום של הנשים הנוצריות", אליה חברו גם נשים מוסלמיות. עם התגברות מלחמת האזרחים טיפלה בפליטים הרבים שנמלטו למונרוביה.
באפריל 2003 ארגנה מחאה בהשראת אסתר המלכה, שלבשה שק ואפר, אלפי נשים אספו את שערן, לבשו בגדים לבנים, התיישבו בשוק הדגים והניפו את הסיסמה "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו". בהשראת ליסיסטרטה, הנשים ארגנו שביתת מין, במהלכה מנעו מין מבעליהם בדרישה שיפסיקו את שפיכות הדמים. ב-23 באפריל הסכים טיילור לפגוש אותן לראשונה, בעצרת המונית, עלתה בואי לבמה ומסרה לטיילור הצהרה שחיברו למען השלום והצליחו לשכנעו להיפגש עם מנהיגי המורדים לשיחות שלום באקרה שבגאנה. הנשים בהנהגת בואי הקימו תנועת הנשים הליברית לשלום וארגנו משלחת לאקרה וחברו לנשים ליבריות ממחנות פליטים מקומיים. עם תחילת השיחות פרסם בית הדין המיוחד בסיירה לאון כתב אישום נגד טיילור באשמת פשעי מלחמה, טיילור נמלט חזרה למונרוביה והאלימות התחדשה ביתר שאת, במקביל להמשך השיחות העקרות בוועידת השלום. בעקבות פגיעת פגז מרגמה במתחם השגרירות האמריקאית במונרוביה, אשר קטל פליטים רבים, יצרה בואי עם הנשים שרשרת אנושית וחסמה את אולם הדיונים, אשר מנעה מהמשתתפים לעזוב. המחאה הביאה ללחץ בינלאומי ותוך שבועיים נחתם הסכם שלום שהוביל לכניסת כוחות מזוינים בינלאומיים לליבריה, כינון ממשלה זמנית, עזיבתו של טיילור וקביעת בחירות דמוקרטיות.
גם לאחר הצלחת המאבק, לא הפסיקה להנהיג את פעילות הנשים, כישלון האו"ם בפירוק מסודר של הלוחמים מנשקם, הביא את הנשים להגיש הצהרה בה פירטו את משגי האו"ם בתהליך והבטחה להתערב על מנת למנוע סכסוך דמים נוסף. בואי כיהנה בוועדת האמת והפיוס של ליבריה בשנים 2004–2005, בבחירות הראשונות לאחר מלחמת האזרחים שהתקיימו באוקטובר 2005, פעלה עם הנשים לעודד את בחירתה של אלן ג'ונסון-סירליף, שנבחרה לנשיאת המדינה והייתה בכך לאישה הראשונה שכיהנה כמנהיגת מדינה באפריקה. מאז 2006 כיהנה כיו"ר ארגון רשת הנשים לשלום וביטחון באפריקה (wipsen) שמושבו באקרה. היא התפטרה באוקטובר 2012 במחאה על שחיתות שלטונית מצד נשיאת ליבריה ג'ונסון-סירליף.
ב-2011 זכתה בפרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים למען ביטחון וזכויות נשים. ב-2012 הייתה אחת מנושאי הדגל האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת לונדון. ב-2016 הגיעה בואי לישראל על מנת להשתתף בצעדה של תנועת "נשים עושות שלום" למען סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
לבואי תואר שני בתוכנית ליישוב סכסוכים של אוניברסיטת EMU שבוירג'יניה. היא אם לשישה ילדים.
היא שימשה גיבורת הסרט התיעודי "גרשו את השטן בחזרה לגיהנום".
ראו גם

אסאטו בה קנת
ליליאן נורדיקה

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1857 פרמינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  10 במאי 1914 (בגיל 56) ג'קרטה, אינדונזיה 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1876 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חתימה:  
 
ליליאן נורדיקה (באנגלית: Lillian Nordica; ‏ 1857–1914) הייתה זמרת סופרן אופראית אמריקאית.
ילדות ולימודים

ליליאן נורדיקה נולדה למשפחת נורטון בבית חוה שבנה סבה על גבעה ליד פרמינגטון, מיין. את שם הבימה שלה אימצה לה בעידודו של מאסטרו איטלקי בראשית הקריירה האופראית שלה. האיש שכנע אותה, שהקהל האירופאי לא יקבל בעין יפה שם אמריקאי על הבימה. השם ג'יליה נורדיקה פירושו "חבצלת צפונית" וליליאן נורטון נודעה עד מהרה בשם מאדאם נורדיקה.
כבר בילדותה גילתה נורדיקה משיכה טבעית למוזיקה, שאותה מצאה בשירת ציפורים ובפכפוך פלגים. כשהייתה בת שמונה עברה משפחתה לבוסטון כדי שאחותה וילהלמינה תוכל להמשיך בלימודי המוזיקה שלה, אך וילהלמינה מתה עוד לפני שמלאו לה שמונה-עשרה. המשפחה תלתה עכשיו את תקוותיה בליליאן, שהחלה את לימודי המוזיקה זמן קצר לאחר הטרגדיה והשתלמה כזמרת בבוסטון, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בגיל 18, ואחר במילאנו. הופעתה הראשונה הייתה כסולנית בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד עם אגודת הנדל והיידן.
קריירה

את הופעתה האופראית הראשונה כמאדאם נורדיקה הגישה בבריסל בשנת 1879 ומאז ואילך תפסה מקום של כבוד בקרב הפרימדונות, בהופעות בכל בתי האופרה החשובים באירופה, כולל פסטיבל ביירוית,
ובארצות הברית, בייחוד במטרופוליטן אופרה, לעיתים קרובות לצד יאן דה רשקה.
כמו לזמרות רבות, הייתה גם לנורדיקה מריבה רבתי עם נלי מלבה, שדרשה למשך עונה אחת "זכויות בלעדיות" על תפקיד ברונהילדה, על אף חוסר ההתאמה של קולה לתפקיד. נורדיקה יצאה מכליה, אבל בסופו של דבר יצאה בידה על העליונה: ברונהילדה של מלבה הייתה אסון ומעמדה של נורדיקה כסופרן וגנרי ראשון במעלה הושב לה.
ליליאן נורדיקה הייתה זמרת שאפתנית והרפתקנית, בעלת רפרטואר עצום, שכלל את אאידה, ברונהילדה במחזור הטבעת, טריסטן ואיזולדה ולוהנגרין של וגנר, לה טרוויאטה של ורדי, "פאוסט" של גונו, ונישואי פיגרו של מוצרט. הקלטותיה נעשו במועד מאוחר בקריירה שלה ואינן מציגות אותה במיטבה. אף על פי כן, אפשר ללמוד מהן על גודל המנעד שלה כזמרת, שיכלה לשיר הן קולורטורה (Io son Titania) ותפקידים דרמטיים כבדים יותר (Mild und leise). אפשר לשמוע את נורדיקה גם בכמה מגלילי הקול של מייפלסון, המבליטים ביתר הצלחה את הגודל והגמישות של קולה.
הביוגרפיה של ליליאן נורדיקה, "דיווה ינקית" מאת איירה גלאקנס, נכנסת לפרטי פרטים הן בנושא הקריירה האופראית המצליחה שלה והן בתחום חייה האישיים הכושלים. נורדיקה נישאה שלוש פעמים (האמצעית ביניהן לזמר טנור מעוט כישרון בשם זולטאן דום). נישואיה השלישיים היו לבנקאי עשיר מניו יורק, ג'ורג' ו. יאנג. כל נישואיה היו אומללים.
קץ חייה

בשנת 1913 יצאה נורדיקה למסע רסיטלים באוסטרליה. היא איחרה כמעט לאוניה מסידני בדרכה חזרה, אבל שלחה מברק לרב החובל בבקשה שימתין לה. מסתבר, שהייתה זו טעות גורלית. ה"טסמאן" התנגשה בשונית אלמוגים ונשארה תקועה שם למשך שלושה ימים, ונורדיקה סבלה מחשיפה, שממנה לא החלימה עוד. היא שהתה בים הדרומי למשך חודשים, וכשנדמה היה שהיא מתאוששת, חלה שוב התדרדרות במצבה. היא מתה ב-10 במאי 1914 באי יאוה. מותה היה תוצאה של תשישות עצבים ודלקת ריאות. גופתה של נורדיקה הוחזרה לאמריקה ונקברה סמוך לחוות ילדותה במיין.
על אף ביש המזל בחייה האישיים, נודעה נורדיקה בחביבותה ובנדיבותה. היא כתבה מסה נאה בשם "עצות לזמרים", המצורפת כנספח ל"דיווה ינקית". המסה נודעת בהיעדר היומרנות שבה ובנימה העניינית והמעשית של העצות הכלולות בה.
מראי מקום

Kennebec Maine Journal, Music, Augusta, Maine, Historical Series, VI of VI, October 23, 1976, Page 7.
Syracuse Herald, Lillian Nordica's Voice Is Stilled by Death on Other Side of the Globe, Far From Her Friends, Monday Evening, May 11, 1914, Page 5.
הערות שוליים

המקור לערך זה מסתמך על אנציקלופדיה בריטניקה משנת 1911, שהיא כיום נחלת הציבור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281278705171  PLWABN: 9810571482705606  BnF: cb13927214g (data)  GND: 120799480  ISNI: 0000 0000 3815 8779  LCCN: no91029656  MusicBrainz: 4f229b04-03e7-4f82-b600-514e52078a75  SNAC: w6h99h5f  VIAF: 34645726   WorldCat (עם VIAF): 34645726
לפונזו אליס

| --- | --- |
 לידה:  5 במאי 1970 (בן 54) סנט לואיס המזרחית, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת נוטרדאם
 דראפט:  בחירה חמישית, 1992 דנוור נאגטס
 קבוצות כשחקן
 1992–1998 1998–2000 2000–2001 2001–2003:  דנוור נאגטס אטלנטה הוקס מינסוטה טימברוולבס מיאמי היט
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (1993)
לפונזו דארנל אליס (באנגלית: LaPhonso Darnell Ellis; נולד ב-5 במאי 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.9 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות

אליס נולד בעיר סנט לואיס המזרחית אשר באילינוי, ולמד ב"תיכון לינקולן" המקומי. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של התיכון זכה עמה באליפות התיכונים של אילינוי, ובשנת 1988 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בשנת 1988 החל אליס ללמוד באוניברסיטת נוטרדאם אשר בצפון אינדיאנה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 15.5 נקודות, 11.1 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק. בעונת 1991/1992 הפסידה הקבוצה במשחק גמר "טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT), הנחשב לטורניר השני בחשיבותו לאחר טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
קריירה ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1992 נלקח אליס בבחירה החמישית, על ידי דנוור נאגטס. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע אליס 14.7 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת העפילו הנאגטס לשלב הפלייאוף מהמקום השמיני באזור המערבי, ואף הפתיעו את המדורגת ראשונה סיאטל סופרסוניקס כשהדיחו אותה כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–2. הייתה זו הפעם הראשונה בה קבוצה המדורגת שמינית באזור שלה מדיחה את המדורגת ראשונה. בסיבוב השני פגשה דנוור את יוטה ג'אז, והפסידה לה בתוצאה 3–4. לאורך הפלייאוף היה אליס הקלעי המוביל של הנאגטס, עם ממוצע של 14.8 נקודות למשחק. בספטמבר 1994 נפצע אליס בברכו הימנית, ונאלץ להחמיץ את 76 המשחקים הראשונים של עונת 1994/1995. בעונת 1996/1997 הוביל אליס את קלעי קבוצתו עם שיא קריירה של 21.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בקבוצה, 1997/1998 רשמה דנוור את המאזן הגרוע ביותר בתולדותיה, 11–71 (13.4%), אשר הציב אותה במקום האחרון ב-NBA.
לקראת עונת 1998/1999 חתם אליס על חוזה באטלנטה הוקס, אך בשתי עונותיו במדיה הציג יכולת מאכזבת וקלע 8.9 נקודות למשחק בלבד. ב-3 העונות הבאות שימש כשחקן ספסל במינסוטה טימברוולבס ובמיאמי היט, ובסיום עונת 2002/2003 פרש ממשחק, בגיל 32.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של אליס, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת אוניברסיטת בת'ל
↑  רשימת המשתתפים במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן לפי שנה, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של אליס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1992, באתר basketball-reference.com
↑  פרופיל של לפונזו אליס, באתר denverstiffs.com,‏ 13 באוגוסט 2013
↑  אליס חותם על חוזה באטלנטה הוקס, באתר upi.co,‏ 30 בינואר 1999
מואנדה

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 מחוז:  קונגו סנטרל
 שטח:  4,265 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  90,812 (2012)
  ‑ צפיפות:  21 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  5°56′S 12°21′E﻿ / ﻿5.93°S 12.35°E﻿ / -5.93; 12.35 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. מואנדה(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. מואנדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מואנדה (באנגלית: Muanda או Moanda) היא עיר השוכנת לחופי האוקיינוס האטלנטי במחוז קונגו סנטרל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
לעיר תחום שיפוט של 4,265 קילומטרים רבועים. נכון לשנת 2012, אוכלוסיית מואנדה עמדה על 90,812 נפשות.
גאוגרפיה

מואנדה ממוקמת במערב הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, לחופי האוקיינוס האטלנטי, בקרבת שפך נהר הקונגו. אורך קו החוף של העיר הוא כשני קילומטרים, מתוך אורך כולל של כ־40 קילומטרים של קו החוף של המדינה כולה.
העיר ממוקמת כ־120 קילומטרים מערבית לעיר הבירה של מחוז קונגו סנטרל, מאטדי וכ־360 קילומטרים מעיר הבירה קינשאסה.
תחבורה

את העיר משרת שדה תעופה קטן הקרוי על שמה. כמו כן, עובר בה כביש ראשי המחבר אותה עם מאטדי, קינשאסה ומערכת הכבישים הלאומית. על שפך נהר הקונגו, הממוקם כחמישה קילומטרים דרומית לעיר, ממוקם נמל ימי קטן בשם "בננה" (אנ').
לשוננו

| --- | --- |

 מו"ל:  הוצאת האקדמיה ללשון העברית 
 תאריכי הופעה:  1928–הווה (כ־96 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0334-3626
 
לשוננו הוא כתב עת מדעי לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה. הוא יוצא לאור על ידי האקדמיה ללשון העברית. כתב העת נוסד בשנת 1929 ועורכו הראשון היה ד"ר אברהם צפרוני.
היסטוריה

כתב העת יצא לראשונה בשנת 1929 על ידי ועד הלשון העברית (הגוף שקדם לאקדמיה ללשון העברית). מטרתו עם ייסודו הייתה לשמש במה "לחקירות הלשון והסגנון על ידי בלשנים מומחים, המבקשים דרכים לשכלול לשוננו ושיפורה" (מתוך ההקדמה לכרך הראשון).
כתב העת נוסד בשעה שהלשון העברית עדיין נלחמה על מקומה ועל עיצובה, וחלק מהמאמרים בו הוקדשו להצעות שינוי ותיקון עניינים הנוגעים לשימוש היומיומי בשפה. בכרך הראשון, למשל, פורסמה רשימת חידושי לשון עבור שמות צמחים ומחלותיהם, וכן הועלתה ההצעה (שלא נתקבלה) לסמן את הדגש החזק באמצעות סימן הדגש הערבי, כדי להבחינו מן הדגש הקל.
עם הזמן שינה "לשוננו" את סגנונו והפך לכתב עת מדעי, המשמש במה למחקרים אקדמיים. לשם פרסום מאמרים בעלי אופי עממי יותר הקימה האקדמיה כתב עת אחר בשם לשוננו לעם (שמו הנוכחי: "העברית"), הנחשב ל"אח הקטן" של "לשוננו".
המאמרים המתפרסמים ב"לשוננו" עוסקים בלשון העברית על כל רבדיה (לשון מקרא, לשון חז"ל, לשון ימי הביניים, עברית ישראלית), וכן בלשונות שמיות קרובות (בעיקר הארמית לניביה). לכתב העת יש נטייה מסוימת לכיוון הפילולוגיה הקלאסית בשונה מהבלשנות התאורטית. כל המאמרים עוברים שיפוט לפני פרסומם.
מבין כתבי העת האקדמיים העוסקים בלשון העברית (כגון: מחקרים בלשון, מסורות, בלשנות עברית, חלקת לשון, דעת לשון ועוד) זוכה "לשוננו" ליוקרה רבה ביותר, בישראל ומחוצה לה.
עורכים

במשך השנים ערכו את כתב העת אנשים שונים. להלן שמות עורכי כתב העת לפי סדרם הכרונולוגי:
אברהם צפרוני (תרפ"ט-תרצ"ד),
נפתלי הרץ טור-סיני (תרצ"ד-תשי"ד),
זאב בן-חיים (תשט"ו-תשכ"ה),
יחזקאל קוטשר (תשכ"ו-תשל"ו),
שרגא אברמסון (תשל"ג-תש"ם),
יהושע בלאו (תשמ"א-תשנ"ט),
משה בר אשר (תש"ס-תשע"ט).
אהרן ממן (מאז תש"ף).
לפום צערא אגרא

לְפוּם צַעֲרָא אַגְרָא הוא ביטוי בארמית שתרגומו: לפי הצער, השכר. זהו 
יסוד מרכזי בתורת הגמול היהודית.
ככל שהצער במצווה יותר גדול, יש יותר קושי בקיום המצווה כך גם השכר יהיה גדול.
מקור

מקור הביטוי הוא בפרקי אבות: "בן הא הא אומר: לפום צערא אגרא" (משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה כ"ג).
פירוש הביטוי הוא שכאשר אדם סובל ומצטער כתוצאה מקיום תורה ומצוות, שכרו גדל. השכר המדובר הוא שכר מצווה, כמקובל בספרות התורנית כי לכל מצווה שאדם עושה הוא מקבל עליה שכר, בין אם בעולם הזה ובין אם בעולם הבא.
מקבילות

קיימים ביטויים נוספים באותה הרוח, למשל באבות דרבי נתן (ג,ו): "טוב אחת בצער, ממאה שלא בצער".
יוצא מהכלל

יש לכלל זה יוצאי דופן, למשל במצוות סוכה הדין הוא שבמצב בו אדם מצטער כתוצאה מקיום המצווה הוא פטור מן המצווה. גם במצוות אחרות יש גדרים עד כמה יש להצטער ולסבול לשם קיום המצווה, כך מקובל כי לשם קיום מצוות עשה דאורייתא אדם צריך להוציא עד חמישית מכספו.
המושג קשור ליחסה של היהדות לצער וסבל כגורמים מטהרים- "ייסורים ממרקין כל עוונותיו של אדם" (ברכות ה א).
לשונות של אש

לשונות של אש הוא אלבומו השישי של הזמר והיוצר אביתר בנאי, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2017.
האלבום כולל את השירים "תמיד לפני הגשם", "פרגולה", "הושענא" ו"אור בצל". השיר "תמיד לפני הגשם" בהפקתו של תמיר מוסקט יצא ביום ההולדת של בנאי ולכבוד זה הוא ניתן להורדה במתנה באתרו הרשמי. ששת השירים הראשונים באלבום הם בהפקתו של תמיר מוסקט (שגם ניגן במרבית הכלים בשירים אלה), ואילו השישה הבאים הם בהפקת נאור כרמי - נגן קונטרה בס. השירים בעיבודו של תמיר מוסקט מאופיינים באלמנטים של רוק, בעוד השירים הבאים באלבום מאופיינים בגיוון מוזיקלי רחב: מוזיקת עולם, ג'אז, מוזיקה אתנית ועוד. השיר ה־11 באלבום, "אתה", הוא דואט של בנאי ואביב גפן.
האלבום הוקדש לזכרו של מאיר בנאי, אחיו של בנאי, שנפטר כחודש לפני יציאת האלבום.
שירים בולטים

תמיד לפני הגשם (3:53) פורסם ב־8 בפברואר 2016. מילים ולחן: אביתר בנאי, עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר מוסקט.
פרגולה (4:22) פורסם ב־22 באוגוסט 2016. קליפ בבימויו של דורון צברי ועריכתו של עידו נצר, עיבוד והפקה מוזיקלית תמיר מוסקט. השיר הגיע למקום ה-27 במצעד השנתי של רשת גימל לשנת תשע"ז.
הושענא (3:11) פורסם ב־12 באוקטובר 2016. מילות השיר לקוחות מתוך מחזור התפילה של חג הסוכות. לחן השיר נכתב על ידי אביתר בנאי. עיבוד והפקה מוזיקלית של נאור כרמי.
אור בצל (4:19) פורסם ב־2 בינואר 2017. מילים ולחן: אביתר בנאי, עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר מוסקט. אביתר בנאי: שירה, קולות וגיטרות. תמיר מוסקט: תופים, כלי הקשה וקלידים. יהוא ירון גיטרה בס. רועי חרמון: חצוצרה. צח דרורי: פסנתר.
לשונות של אש (03:51) פורסם ב-22 בפברואר יחד עם יציאת האלבום. בתאריך ה-13 במרץ 2017 הועלה ליוטיוב, זהו שיר הנושא של האלבום. מילים ולחן על ידי אביתר בנאי בעיבודו של תמיר מוסקט.
רשימת רצועות

| לשונות של אש> מס' | לשונות של אש> שם | לשונות של אש> משך | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  | לשונות של אש>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אור בצל  | 04:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | פרגולה  | 04:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | לשונות של אש  | 03:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | חוצים את הרחוב  | 04:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עכשיו  | 03:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תמיד לפני הגשם  | 03:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | עומס יתר  | 04:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אדם נזרק  | 03:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | הושענא  | 03:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | איילת השחר  | 03:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אתה (דואט עם אביב גפן)   | 03:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | עד הצד השני של הנהר  | 04:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:39 |  |  |  |  |  |  |  |
לשחרר את הדב

| --- | --- |

 סוג:  פודקאסט
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2020 – הווה (70 דקה) 
 מייסדים:  דב נבון, נדב פרישמן
 עריכה:  ערן פיש (2020-2024) גל גוטר (2024-)
 אתר הפודקאסט
 
לשחרר את הדב הוא פודקאסט ישראלי בהגשת הקומיקאים דב נבון ונדב פרישמן.
היסטוריה

הפודקאסט החל את שידוריו בספטמבר 2020 (תקופת הקורונה), והשבתת עולם התרבות שבאה בעקבותיה. הפודקאסט מתנהל בפורמט לפיו דב נבון "מגיע לטיפול" אצל נדב פרישמן, חברו ואחד מיוצרי הסדרה קופה ראשית (יחד עם יניב זוהר), בה משתתף דב נבון. בכל שבוע מגיע אורח אחר מתחום התרבות והאמנות, לרוב קומיקאים או שחקנים קומיים. חלק מהאורחים מגיעים בתדירות משתנה וחוזרת להתארח בפודקאסט, כגון ליאור אשכנזי, יוסי מרשק, דניאל חן, נועה קולר, קרן מור, רודי סעדה ועוד. הפודקאסט מתנהל כשיחה חברית ועקיצות הדדיות בין המנחים לבין האורח.
הפודקאסט מוקלט ומשודר במסגרת בית הפודיום.
בשנת 2021 זכה במקום השלישי בקטגוריית הפודקאסט הקומי של השנה של גיקטיים. שנה לאחר מכן, זכה במקום הראשון. בשנת 2024 זכה שוב במקום הראשון.
הפודקאסט נמצא בקביעות ברשימת הפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל.
הערות שוליים

↑  דרור רפאל, ‏האם פודקאסט שאף אחד לא האזין לו, באמת שודר?, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2021
↑   איתמר קציר, "שמונה אחוז קשב, זה כל מה שאני צריך": מי צריך במה כשיש פודקאסט?, באתר הארץ, 9 במרץ 2022
↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר Geektime‏, 11 בינואר 2022
↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2022, באתר Geektime‏, 3 בינואר 2023
↑  עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime‏, 7 במרץ 2024
↑   איתמר קציר, על רקע הלופ האינסופי של החדשות בטלוויזיה – זה זמן הפודקאסט, באתר הארץ, 18 בינואר 2024
ליליאן קופלנד

קופלנד בעת זריקת דיסקוס; אמסטרדם, 1928
ליליאן קופלנד-דרוסין (באנגלית: Lillian Copeland-Drossin;‏ 24 בספטמבר 1904 – 7 בפברואר 1964) הייתה אתלטית אמריקאית-יהודייה, אלופה אולימפית בזריקת דיסקוס, בעלת שתי מדליות אולימפיות, שיאנית עולם בהדיפת כדור ברזל והטלת כידון. עד אולימפיאדת בייג'ינג (2008) היא הייתה זורקת הדיסקוס היחידה מארצות הברית שזכתה במדליית זהב.
ביוגרפיה

קופלנד נולדה בניו יורק בשם ליליאן דרוסין, להורים מהגרים מפולין. שם משפחתה שונה לקופלנד לאחר שאמה נישאה בשנית לאחר מות אביה והם עברו לגור בלוס אנג'לס.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1926 זכתה קופלנד בכל שלושת הענפים, זריקת דיסקוס, הדיפת כדור ברזל והטלת כידון וקבעה בהם שיאים אמריקאיים חדשים.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

בין השנים 1928-1926 קבעה קופלנד שלושה שיאי עולם בהטלת כידון ושני שיאי עולם בהדיפת כדור ברזל (8 ליברות).
לראשונה נערכו תחרויות אתלטיקה לנשים במשחקים האולימפיים. במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) השתתפה קופלנד גם בריצת שליחות 4x110 יארד ויחד עם חברותיה קבעה שיא אמריקאי חדש של 50 שניות. במשחקים אלו זכתה קופלנד במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.08 מטר, אחרי הלינה קונופקה מפולין שקבעה שיא עולם חדש של 39.62 מטר ולפני רות סבדברג משוודיה (35.92 מטר). לצערה תחרות הטלת כידון לנשים עדיין לא נכללה במשחקים אלו.
לאחר המשחקים האולימפיים למדה קופלנד באוניברסיטת דרום קליפורניה בבית הספר למשפטים ופחות התרכזה בספורט ולא התאמנה ברצינות עד שנת 1931.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) היא נכללה בנבחרת הלאומית, לאחר שסיימה בקושי במקום שלישי בזריקת הדיסקוס. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 40.58 מטר אותו קבעה בזריקה האחרונה, לפני רות אוסבורן בת ארצה שהובילה מהזריקה הראשונה בתוצאה של 40.12 מטר וייאדביגה וייס-מרצ'ינקייביץ' יהודייה אף היא מפולין שיאנית העולם (38.74 מטר). קופלנד זרקה את הדיסקוס מהמקום ללא סיבובים. בגיל 27 היא הייתה לזוכה האמריקאית המבוגרת ביותר. תחרות הדיפת כדור ברזל לנשים לא נכללה במשחקים אלו (ניכנסה לאולימפיאדה רק בשנת 1948) ובכך לא יכלה לממש את יכולותיה.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 חזרה קופלנד מפרישה וזכתה ב-3 מדליות זהב ובשלושה שיאי מכביה חדשים בזריקת דיסקוס (37.38 מטר), בהדיפת כדור ברזל בשיא ארצות הברית חדש של 12.32 מטר ובהטלת כידון (36.92 מטר).
קופלנד בחרה להחרים את אולימפיאדת ברלין (1936) כיהודייה כיוון שהיטלר אסר על יהודים להשתתף בנבחרת גרמניה ובכך נמנע ממנה להגן על תוארה.
קופלנד עבדה שנים רבות במשרד השריף במחוז לוס אנג'לס בתפקידים שונים באכיפת החוק, בהם כ-24 שנים בתפקיד קצינת נוער.
תארים והישגים

בין השנים 1925–1932 זכתה קופלנד ב-9 תוארי אליפות ארצות הברית בשלושה ענפים שונים, הדיפת כדור ברזל (5 תארים 1928-1925 ו-1931), זריקת דיסקוס (2 תארים 1926 ו-1927), והטלת כידון (2 תארים 1926 ו-1931).
בשנת 1979 נכללה קופלנד בהיכל התהילה של הספורט היהודי.
בשנת 1994 נכללה קופלנד בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית.