stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל מחלקה

סמל מחלקה (סמ"ח) הוא מש"ק ותיק, חוגר או נגד, בצבא המסייע למפקד מחלקה או הצוות ומשמש כסגנו. במסגרת הפלוגתית ישנו, לצד סמלי המחלקות, גם רב-סמל פלוגתי (רס"פ) הוא מפקד האחראי בפלוגה על התחומים המנהלתיים תומכי הלוחמה: ציוד, מזון, משמעת וכיוצא בזה. בעוד שבצה"ל משמשים בדרך כלל חיילי חובה אשר שירתו כשנתיים בתפקיד סמלי מחלקות הרי שבצבאות שונים ברחבי העולם, ובהם בצבא ארצות הברית ובחיל הנחתים האמריקני, כמו גם בצבא הבריטי ממלאים את התפקיד המש"קים וותיקים בקבע, המשמשים כסמלי מחלקות ופלוגות ומהווים את שדרת הפיקוד הקבועה ביחידה. בצה"ל קיימים סמלי מחלקות בחילות הרגלים, השריון, ההנדסה הקרבית, מודיעין השדה והתותחנים, חיל המשטרה הצבאית וכן ביחידות המובחרות.
הערות שוליים

↑  עפר שלח, "האומץ לנצח", תל אביב: ידיעות ספרים, 2015, עמוד 303.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלאבקו קווטרניק

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1878 Moravice, קרואטיה 
 הוצאה להורג:  13 ביוני 1947 (בגיל 68) זאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), ממלכת יוגוסלביה, המדינה העצמאית של קרואטיה 
 מפלגה:  אוסטאשה 
 פרסים והוקרה
 צלב הברזל  Military Order of the Iron Trefoil 
 
סלאבקו קווטרניק (בקרואטית: Slavko Kvaternik;‏ 1878–1947), מראשי תנועת האוסטאשה, התנועה הפשיסטית הקרואטית, ושר המלחמה בממשלת המדינה הקרואטית העצמאית בתקופת מלחמת העולם השנייה, בראשה עמד אנטה פאבליץ'.
ביוגרפיה

סלאבקו קווטרניק נולד בקרואטיה. את הקריירה הצבאית שלו החל כקצין מטה בצבא האוסטרו-הונגרי, לאחר שסיים לימודים באקדמיה צבאית. ב-1918 הוא פיקד בהצלחה על ניסיון של כוחות קרואטיים להדוף את הצבא ההונגרי מאזורים מסוימים בקרואטיה.
לאחר שפרש מהצבא בשנת 1921, הצטרף ל"מפלגת החוק", שהפכה אחר כך לתנועה האוסטאשית. ב-10 באפריל 1941, מיד עם כניסת הכוחות הגרמניים לזאגרב, הכריז קווטרניק ברדיו זאגרב על הקמתה של המדינה הקרואטית העצמאית ועל הקמת ממשלה קרואטית עצמאית בראשותו של אנטה פאבליץ', שחזר כעבור ארבעה ימים מגלות באיטליה מלווה בכמה מאות פעילים אוסטאשים. קווטרניק מונה לשר המלחמה ולמפקד הצבא. הוא החל מיד בגיוס כוחות לצבא החדש, כשהוא מתבסס בעיקר על קצינים לשעבר בצבא האוסטרו-הונגרי.
בסוף שנת 1942 הודח קווטרניק מתפקידו בעיקר בשל המתיחות שנוצרה בין פאבליץ' לבין אאוגן קווטרניק, בנו של סלאבקו, שעמד בראש שירותי הביטחון הקרואטיים. קוואטרניק ובנו הוגלו לסלובניה. לאחר המלחמה, באביב 1945, נלכד סלאבקו קווטרניק על ידי צבא ארצות הברית. הוא הוסגר ליוגוסלביה, שם הועמד לדין והוצא להורג בירייה ב-13 ביוני 1947, בקשר לחברותו בתנועת האוסטאשה, היחידה מבין משתפי-הפעולה עם הנאצים שהקימה בעצמה מחנות ריכוז והשמדה של ממש, דוגמת יאסנובאץ.
קווטרניק היה נשוי לאולגה, יהודייה למחצה ובתו של יוסיף פרנק, ממייסדי "מפלגת הזכויות" הקרואטית, המפלגה שמתוכה קמה אחר כך תנועת האוסטאשה.
הערות שוליים

↑  י' אבן טוב. תולדות יהודי יוגוסלביה, א', תל אביב, עמ' 332–336.
↑  תולדות השואה, יוגוסלביה, עורך: מנחם שלח, הוצאת יד ושם, תש"ן, עמוד 139
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166812563 (data)  GND: 120050102  ISNI: 0000 0000 4040 3091  LCCN: no97065282  SUDOC: 112606008  VIAF: 22962430   WorldCat (עם VIAF): 22962430
ענבל גדול-פרחים

| ענבל גדול-פרחים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: פעמוניתיים
סוג:: ענבל
מין:: ענבל גדול-פרחים
שם מדעי
 Platycodon grandiflorus ‏קנדול, 1830
עִנְבָּל גָדוֹל-פְּרָחִים (שם מדעי: Platycodon grandiflorus), (נקרא גם: ענבל, פרח הבלון) הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת הפעמוניתיים, ולו שימושים אחדים עבור האדם, במיוחד כצמח נוי משום יופי פרחיו. זהו המין היחיד בסוגו, ותחום תפוצתו הטבעי הוא במזרח אסיה.
תיאור

זהו צמח בעל שורש מעובה, ולו גבעולים זקופים נושאי פריחה באורך 70-50 ס"מ. העלים מעוגלים או דמויי איזמל, גודלם סנטימטרים אחדים, ושפתם משוננת. העלים מסודרים בצורה נגדית או מסורגת על הגבעול.
הפרח גדול, אורכו כ-6 ס"מ, הכותרת רחבה ודמוית פעמון. צבע הכותרת כחול, תכלת, ולעיתים רחוקות לבן. טרם פתיחת הפרח, הניצן נפוח וקישוטי מאוד. חודשי הפריחה משתנים בהתאם לתנאים שבהם הצמח גדל, ובישראל חלה הפריחה בתחילת הקיץ ובתחילת הסתיו. בעונת החורף נמצא הצמח בתרדמה.
כאמור, מוצא המין הוא מאזור מזרח אסיה- דרום סיביר, צפון-מערב סין, קוריאה ויפן. בית-גידולו הטבעי הוא אחו יבש, ומקומות סלעיים בקרחות-יער.
שימושים עבור האדם

שימושו העיקרי של הצמח הוא למטרות נוי, ולשם כך הוא הובא לארצות רבות בתבל. מעבר לכך, לצמח תפקיד ברפואה הסינית המסורתית, והוא משמש כנוגד דלקות, וכן נחשב כמקל במקרה של שיעול ושפעת. בקוריאה, השורש המעובה של הצמח מוגש כירק טרי בסלט או בנפרד כמנה מסורתית.
בישראל הצמח מגודל, לרוב, כעונתי-קיצי, וזאת משום שלצמח קשה לשרוד את החורף. הוא זקוק להצללה חלקית ולהשקיה בינונית. היקף השימוש בו הוא לא גדול.
סרו גיראסי

סרו גיראסי (נולד ב-12 במרץ 1996 בארל, צרפת) הוא כדורגלן צרפתי- גינאי המשחק בעמדת החלוץ בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים

ביולי 2015 עבר מסטאד לאבאל וחתם על חוזה לארבע שנים במדי ליל הצרפתית. סכום ההעברה שוער במיליון אירו. במדי ליל גיראסי לא הרבה לשחק ורשם בסך הכל שמונה הופעות ליגה.
ב-20 ביולי 2016 חתם לחוזה לחמש שנים במדי פ.צ. קלן הגרמנית. זמן קצר לאחר שהגיע, גיראסי עבר ניתוח מפגיעה במניסקוס. כמו כן, במחצית העונה הראשונה של 17–2016 הוא חווה כמה פגיעות בשריר שהשאירו אותו מחוץ לפעילות. את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך ב-1 באפריל 2017 נגד המבורג במסגרת המחזור ה-26. כמה ימים לאחר מכן הוא נשאר מחוץ לפעילות שוב הודות לפגיעות בשריריו.
בינואר 2019 הושאל עד לסיום העונה לקבוצת אמיין מהלגיה הבכירה בצרפת. בסיום העונה ניצלה הקבוצה הצרפתית את האפשרות ורכשה את השחקן. בעונת 2020/21 כבש תשעה שערים עבור אמיין, אך לא הצליח למנוע את נשירתה לליג 2. במחזור הראשון בעונת 2021/22 כבש שער, אך זה היה משחקו האחרון בקבוצה, שכן לקראת תום חלון ההעברות נרכש על ידי ראן. הוא שיחק שתי עונות מלאות בראן, כשבעונת 2021/22 הבקיע עשרה שערי ליגה וסיים עם ראן במקום השישי, ובעונת 2022/23 הבקיע תשעה שערי ליגה, וסיים עם קבוצתו במקום הרביעי.
את עונת 2022/23 החל בראן, אך הושאל לשטוטגרט לעונה אחת, לקראת תום חלון ההעברות של הקיץ. בעונת ההשאלה לשטוטגרט, 2022/23 כבש 11 שערי ליגה, והקבוצה ניצלה מירידת ליגה רק במשחקי המבחן מול המבורג, בהם הבקיע שער אחד. בקיץ 2023 נרכש מראן על ידי שטוטגרט, ובעונת 2023/24 רשם עונת שיא אישית, בה הבקיע 28 שערי ליגה, וסיים כסגן מלך השערים של הבונדסליגה, וקבוצתו סיימה במקום השני המפתיע, לאחר מספר עונות בהן שהתה בתחתית.
בקיץ 2024 נרכש על ידי בורוסיה דורטמונד תמורת דמי העברה של 18 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  גיראסי עוזב את לאבאל ומצטרף לליל
↑  גיראסי עובר לפ.צ. קלן
↑  Liste des 25 pour la CAN 2023, בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 23 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת גינאה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה |  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
סמל מחוז סארה

| --- | --- |

 פרטים
 תאריך אימוץ:  26 בספטמבר 1996 
 
סמל מחוז סארה הוא הסמל של מחוז סארה שבאסטוניה. הסמל נוצר ב-5 בפברואר 1937, והפך לסמל רשמי ב-26 בספטמבר 1996. הספינה הויקינגית מרמזת על הקשר עם סקנדינביה, בעיקר שוודיה. אף על פי שהמיעוט דובר השוודית עזב את האי בכיבוש הסובייטי, תושבי האי החליטו לשמר את הקשר הזה (כמו כן, הסמל נוצר לפני הכיבוש הסובייטי, כשעדיין היו דוברי-שוודית רבים במחוז).
ראו גם

דגל מחוז סארה
סארה (מחוז)
הערות שוליים

↑  Maakondade sümbolite kehtestamine – Riigi Teataja, www.riigiteataja.ee
↑  Административная символика Эстонии | Геральдика.ру, geraldika.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל מחוז סרמרסוק

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מחוז סרמרסוק, גרינלנד
 תאריך אימוץ:  אוגוסט 2008 
 התקנים
 מגן:  אינוקשוק על קרחון על רקע השמש, השמיים, והים
 מוטו:  אין
 
סמל מחוז סרמרסוק הוא הסמל הרשמי של מחוז סרמרסוק בגרינלנד. הסמל אומץ באוגוסט 2008 מעט לפני קביעת מעמדו הנוכחי של המחוז ב-1 בינואר 2009.
סמליות

הסמל כולל אינוקשוק כחול המוצב על-גבי רצועות לבנות-תכולות וכנגד שמש מוזהבת על רק תכלת, ומשמעותו: האינוקשוק על רקע השמש והשמיים הפתוחים - הוא עמוד אבן שצורתו משתנה ומטרתו הייתה לסמן דרכים כיוונים ומרחקים בקרב האינואיטים בגרינלנד ובקנדה מכיוון שהיה בולט במרחבי הקרח העצומים; הרצועה הלבנה מסמלת את כיפת-הקרח התמידית של גרינלנד; והחלק המפוספס מסמל את הים שמתחת למעטה הקרח.
הערות שוליים

1 2  מידע על סמל מחוז סרמרסוק באתר סמלי העולם, באתר http://ngw.nl/heraldrywiki/index.php
סמל מונטסראט

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מונטסראט 
 תאריך אימוץ:  1909
 התקנים
 מגן:  שני שלישים טורקיז שליש חום, במרכז דמות אישה לבושה בירוק עומדת וחובקת צלב שחור ומחזיקה נבל
 
סמל מונטסראט אומץ בשנת 1909.
הסמל מתאר את ארין אישה הלבושה ירוק שהיא ההאנשה של אירלנד, בהתבסס על האלה אריו במיתולוגיה האירית.
ארין מחזיקה בידה נבל המסמל את רפובליקת אירלנד ומופיע גם בסמל אירלנד וכן צלב המסמל את הנצרות.
הסמל מציג את הקשר בין מונטסראט למתיישבים האירים שהוגלו מאירלנד אל האי על ידי אוליבר קרומוול.
הסמל מופיע על דגל האי שהוא יוניון ג'ק שעליו הסמל, וכן על דגל מושל מונטסראט.
ראו גם

גלריית סמלי הממלכה המאוחדת
| סמלי מדינות אמריקה הצפונית, מדינות אמריקה המרכזית והאיים הקריביים |
| --- | --- | --- |
| מדינות | איי בהאמה • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טורקס וקאיקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מונטסראט • מרטיניק • סן ברתלמי • סן מרטן • סנט מארטן • סנט פייר ומיקלון • נבאסה • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
סמפור (רכבת)

זיז סמפורים בתצוגה במוזיאון רכבת ישראל. שתי הזרועות העליונות מתייחסות לתנועה רכבות בשתי מסילות החולפות בתחנה. הזרוע התחתונה (עם עיגול) מיועדת לפעולות עיתוק רכבות בתוך התחנה. הזיז הותקן בתחנה בשנות ה-30 והיה בשימוש עד לשנת 1994
סמפור בתחנת הרכבת הוותיקה "מרילונד" (Marielund) בשוודיה
סֶמָפוֹר (מיוונית: σῆμα - סימן, φορέω - לשאת) הוא מתקן מכני המיועד לתת לנהגי רכבת הוראות נסיעה משתנות באופן חזותי. זהו אחד מהאמצעים הראשונים שפותחו לשליטה ובקרה על תנועת רכבות והוא נמצא בשימוש מאמצע המאה ה-18 ועד לימינו, למרות שבמערכות רכבות מודרניות הוא מוחלף במערכות איתות אלקטרוניות כגון סימנורים.
מבנה

הסמפור נמצא בדרך כלל על עמוד בצד המסילה והוא מורכב משני חלקים:
זרוע עם צבע בולט (בדרך כלל אדום ולבן) שהזווית שלה ביחס לעמוד יכולה להשתנות.
זוג עדשות צבעוניות הנמצאות בסמוך לציר של הזרוע ותנועת הזרוע מזיזה אותן ביחס למקור אור הנמצא מאחוריהן כך שהאור משנה את צבעו.
הזרוע משמשת לסימון בשעות היום והאורות הצבעוניים בשעות הלילה כאשר קשה לראות את הזרוע. בעבר, הפעלת הסמפור בוצעה על ידי מערכת מנופים וכבלים שנשלטה ממבנה איתות שעמד בסמוך ומקור התאורה של הסמפור היה מנורת נפט או שמן. אופן פעולה זה דרש נוכחות מתמדת של איש מקצוע (אתת) בסמוך לכל סמפור לאורך רשת המסילות. כיום ניתן לשלוט בסמפורים מרחוק באמצעות מנועים חשמליים ונורות חשמליות מחליפות את מנורות הלהבה הפתוחה.
קיימים שני סוגים עיקריים של סמפורים:
סמפור רביע תחתון - זרוע הסמפור יכולה להיות ניצבת לעמוד או להצביע כלפי מטה.
סמפור רביע עליון - זרוע הסמפור יכולה להיות ניצבת לעמוד או להצביע כלפי מעלה.
שימוש

בשני סוגי הסמפורים הסימון המקובל הוא שכאשר הזרוע ניצבת לעמוד על הרכבת המגיעה לסמפור לעצור במקומה וכאשר הזרוע נוטה מעלה או מטה ניתן להמשיך בדרך. האור שיראה הסמפור יהיה בהתאמה אדום או ירוק. בעבר היה גם שימוש בסמפורים בהם לזרוע היו שלושה מצבים ביחס לעמוד:
ניצב - עצור!
45° (כלפי מעלה או כלפי מטה על פי סוג הסמפור) - המשך בזהירות (במהירות מוגבלת).
מקביל - המשך.
כיום רוב הסמפורים הם בעלי שני מצבים בלבד ולשם הגבלת מהירות או אזהרה ניתן להשתמש בסמפור בצבע שונה (בדרך כלל צהוב) בצירוף עם סמפור רגיל (אם יש מצב בו נדרשת עצירה מלאה) או בלעדיו.
בנוסף, קיימים סמפורים לצורכי עיתוק בתחנות רכבת ולהם בדרך כלל זרועות קצרות יותר עם סימון מיוחד להבחנה מהסמפורים של הקו הראשי.
בישראל

רכבת ישראל ירשה את מערכת האיתות של הרכבת המנדטורית שכללה סמפורים מסוג רביע תחתון. המערכת הייתה בשימוש עד לשנות ה-90 ואז הוחלפה בהדרגה על ידי מערכת איתות אלקטרונית המשתמשת בסימנורים.
סינדרום האף הריק

סי. טי. של אף רגיל שבו רואים את כל קונכיות האף במלואן.
חתך CT המדגים אף ריק מקונכיות תחתונות לאחר כריתתן המלאה.
תסמונת האף הריק (באנגלית: Empty Nose Syndrome) היא נכות נשימתית של האף המתרחשת על פי רוב לאחר כריתות קיצוניות מדי של קונכיות האף התחתונות או האמצעיות, שגורמת לרוב לבעיות בנשימה ולפגיעה בחוש הריח.
מבנה ותפקיד האף

עד לפני מספר שנים היה מקובל לחשוב שהסכנה העיקרית בכריתת קונכיות האף היא התפתחות של יובש כרוני באף, אולם עתה ידוע שבנוסף לדרגות שונות של יובש העשויים להתפתח מאבד האף את היכולת לחוש בזרימת האוויר דרכו, למרות שמעברי האוויר בו, לאחר כריתת הקונכיות, הם לכאורה פתוחים לגמרי ולמעשה רחבים הרבה יותר מאשר באף הנורמלי. פגיעה בחישת האוויר הנורמלית דרך האף זכתה לכינוי הידוע בספרות הרפואית כ-'חסימה פרדוקסאלית'.
לקונכיות האף (בעיקר לקונכיות התחתונות) תפקיד מכריע בחימום, לחלוח וסינון האוויר הנשאף דרך הנחיריים לאף, לסינוסים, לגרון ומשם לריאות. הן מהוות את מרבית רקמת האף הפנים-אפית הפעילה ביותר, ובלעדיהן נוצר יובש יחסי במערות האף, בלוע ובגרון ההולך ומחריף ככל שדרגת הכריתה גבוהה יותר. יובש זה מפריע מאוד לנשימה תקינה, בעיקר תוך כדי שינה, ובמקומות שבהם יש אוויר קר או זיהום אוויר גבוה יחסית. החולה חש לרוב בנשימת יתר של אוויר קר ויבש מאוד הזורם ישירות ללוע כאילו שהאף איננו שם כלל. האוויר גורם ליובש רב בעיקר בפה ובלוע, ויכול לגרום אף בטווח הארוך לסיבוכים נשימתיים בדרכי הנשימה ובכללן בריאות.
כיום ידוע שרקמת האף הפנימי, מהנחיריים ועד ללוע האפי, מכוסה ברצפטורים עצביים (מהעצב הטריגמינלי) שתפקידם לחוש באוויר הזורם דרך האף ולהעביר מידע זה אל מערכת העצבים המרכזית ואל המוח, כדי שהמוח ידע שעובר מספיק אוויר דרך האף כדי לשמר את החיים. האדם חייב לשאוף אוויר בעיקר דרך אפו ולא רק דרך פיו. שאיפת אוויר כרונית רק דרך הפה חושפת אותו למחלות ולזיהומים ומעבר לכך היא יעילה פחות בנשימה עמוקה הנדרשת להרגעת מערכת העצבים הסימפתטית, הורדת רמות האדרנלין והקורטיזול בדם, והורדת הדופק ולחץ הדם.
האזורים המעוצבבים ביותר בחיישני זרימת אוויר באף הם פנים הנחיריים ומעבר האוויר האמצעי באף (middle meatus), שהוא החלל הפתוח שבין הקונכייה התחתונה לאמצעית. לכן, אובדן, בעיקר של הקונכייה התחתונה, גורם להפחתה משמעותית ביכולת לחוש בזרימת האוויר, ומעבר לכך בהיעדר הקונכייה התחתונה, האוויר הנשאף נוטה להתכנס אל תוך חלל האף התחתון המורחב מדי, לייבש ולקרר אותו מדי (מה שמחריף את היעדר החישה), ולזרום ישירות ללוע מבלי שמספיק אוויר יגיע אל אזורי האף הגבוהים יותר ואל הסינוסים, שגם הם חייבים לחוש בזרימת האוויר כדי שהמוח ירגיש בנשימת אף תקינה ומלאה.
תסמינים

עיקר התסמינים שהחולה מרגיש הם:
'חסימת פרדוקסאלית': קושי ביכולת לחוש שעובר מספיק אוויר דרך האף. בדרגות הקלות יותר של הפרעה זו היא מתבטאת רק באי נוחות מסוימת, אולם בדרגות החריפות יותר שלה היא מבטאת בקושי ממשי לנשום דרך האף במיוחד בזמן שינה, שבה החולה אינו מסוגל להכריח עצמו לנשום דרך האף בגלל היעדר החישה.
דרגות שונות של יובש ברקמות האף הנותרות ובלוע. שוב, היובש מתחזק תמיד בזמן שינה עם הירידה הנורמלית ברמה המטבולית בגוף.
קשיי קשב (ידוע בספרות הרפואית כ- 'aprosexia nasalis').
תחושה לא נוחה בזמן דיבור, כאילו הקול חלש מדי, יבש או סדוק מדי, או כאילו שפשוט "בורח מתוך האף" וקשה לשלוט בו.
לרוב, ירידה מסוימת ביכולת להריח.
קשיי שינה חמורים עד כדי הפסקת נשימה אפית במלואה ומעבר לנשימה אוראלית בלבד, המתבטאת לרוב ביובש רב בלוע ובגרון ובתמט של החיך הרך הגורם לדרגות שונות של דום נשימה.
היות שהתסמינים הם כרוניים, וכן מאוד עזים שכן האדם זקוק לנשימה באיכות גבוהה כל דקה וכל שנייה מחייו, רוב הסובלים מתסמונת האף הריק מפתחים גם בעיות פסיכולוגיות של אובדן ערך עצמי, דיכאון וחרדה.
הטיפול

שמירה קפדנית על לחות האף באמצעים מלאכותיים, כמו מריחה מתמדת של ג'לים של בסיס תמיסת מי-מלח בריכוז פיזיולוגי המתאים לתאי הגוף (Saline), ללא חומרים משמרים, שטיפות של האף בתמיסת מי-מלח איזוטונית, פעילות גופנית, שמירה על הרגלי חיים בריאים, ושינה עם מכשיר אדים קרים.
ישנה אפשרות מיקרו-כירורגית להצרת מעברי האוויר באף באופן שידמה את המבנה האנטומי הנורמלי (לפני כריתת הקונכיות) של חלל האף. הניתוח מבוצע כבר למעלה מעשור במדינות שונות. התוצאות המדווחות מבטיחות למדי והן מראות כי קיים שיפור מסוים בתחושה והסגה מסוימת של מצב היובש באף, אך קיים חשש מתמיד מפני ספיגת חומרי השתל. עם זאת, יעילות הניתוח משתנה בהתאם למצבו הבסיסי של כל חולה ולמיקום השתל.
נראה שאין תחליף אמיתי לקונכיות הכרותות. אפשרות עתידית לפתרון שלם ונכון יותר תימצא אולי בתחומי המחקר של רפואה רגנרטיבית והנדסת רקמות.
תמונות נוספות

תמונת CT של תסמונת האף הריק לאחר כריתת 80% מקונכיות האף התחתונות.
איור של חתך צד של דרכי הנשימה העליונות.
הערות שוליים

↑  Rice, Kern, Mabry, Friedman. The turbinates in nasal and sinus surgery: A consensus statement. Ear Nose & Throat Journal, Feb' 2003.
↑  Moore, E.J. & Kern, E.B. (2001). Atrophic rhinitis: A review of 242 cases. American Journal of (Rhinology, 15(6
↑  Houser SM. Surgical Treatment for Empty Nose Syndrome. Archives of Otolaryngology Head & Neck Surgery\ Vol 133 (No.9) Sep' 2007: 858-863.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סלאדג' מטאל

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  דום מטאל, הארדקור פאנק, פאנק רוק, נויז רוק
 מקורות תרבותיים:  אמצע עד סוף שנות ה-1980, וושינגטון, ארצות הברית
 מוצא:  ארצות הברית 
 נושאים קרובים
 דום מטאל, הארדקור פאנק, פאנק רוק, נויז רוק, סטונר מטאל, סבל, התמכרות לסמים, מיזנתרופיה
 
סלאדג' מטאל (באנגלית: Sludge Metal), הידוע גם בשם סלאדג' דום (Sludge Doom), או בשם הקצר סלאדג' (Sludge), הוא סגנון פיוז'ן קיצוני המשלב דום מטאל, הארדקור פאנק ולעיתים גם נויז רוק.
מאפיינים

כמקובל בדום מטאל, להקות סלאדג' מנגנות בדרך כלל שירים כבדים, איטיים, עם גיטרות מכוונות נמוך, ועושות שימוש כבד בדיסטורשן, אך בנוסף לכך כוללות שירה צועקת או צווחנית, קטעים מהאגרסיביות, ומדי פעם קצב מהיר של ההארדקור פאנק. הסלאדג' מטאל לרוב מכיל צלילים שוחקים מאוד. מבחינה לירית, התכנים לרוב מזוהים עם פסימיות, כאשר לעיתים קרובות מילות השירים מתמקדות בסבל, התמכרות לסמים, מיזנתרופיה, סוגיות חברתיות וניהיליזם.
הז'אנר חולק מאפיינים מוזיקליים רבים עם סטונר מטאל. בשל קווי הדמיון בין הסגנונות הללו, יש לעיתים קרובות הצלבה בין שני הז'אנרים. עם זאת, מרבית להקות הסלאדג' מטאל נמנעות מהשימוש המופרז בפסיכדליה אשר מאפיין את הסטונר מטאל.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המלווינס (Melvins), שהאטו את קצב הפאנק רוק כדי לפתח צליל איטי וכבד משלהם, נחשבים לרוב לחלוצי הז'אנר. בשנת 1984, להקת הפאנק רוק וההארדקור פאנק Black Flag הוציאה את האלבום My War, שכלל שירים בעלי סאונד איטי ו"חורק" יותר, פחות כמו סקס פיסטולס (Sex Pistols) ויותר כמו בלאק סבאת' (Black Sabbath). לעיתים, שלושת השירים האחרונים באלבום זה, שהיו איטיים משמעותית משאר החומרים של הלהקה, נחשבים לדוגמה הראשונה של סלאדג' מטאל.
בנוסף למלווינס (Melvins), להקות מפתח בפיתוח של סלאדג' מטאל כוללות את Dystopia,‏ Eyehategod,‏ Down,‏ Crowbar,‏ Corrupted,‏ Buzzoven,‏ Acid Bath ו-Grief.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  RYM: Sludge Metal
1 2  sludge metal wiki, Last.fm (באנגלית)
↑  Bongzilla - Gateway Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-10-15
↑  Melvins - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
↑  Ian King, Appetite for Definition: An A-Z Guide to Rock Genres, HarperCollins, 2018-11-06, ISBN 978-0-06-268889-7. (באנגלית)
| הבי מטאל> תת-סוגות |
| --- | --- |
מטאל קיצוני (כולל בלאק מטאל, דת' מטאל, דום מטאל, ספיד מטאל, ת'ראש מטאל) • גרוב מטאל • פאוור מטאל • מטאל גותי (דת'-דום גותי, מטאל גותי סימפוני) • מטאל סימפוני • גלאם מטאל: 
סוגות היתוך
מטאל אלטרנטיבי (כולל נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל) • מטאלקור (כולל דת'קור) • גריינדקור • אינדסטריאל מטאל • פולק מטאל • מטאל נאו-קלאסי • פרוגרסיב מטאל • סלאדג' מטאל • סטונר רוק • גראנג': 
סצינות אזוריות
דת' מטאל סקנדינבי • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • הקשיחות הגרמנית החדשה: 
ראו גם
מטאל בישראל • מטאליסט • פוליטיקה במטאל • פולחן השטן במטאל   פורטל הבי מטאל : 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568126905171  LCCN: sh2010013959
סנבו זן

סנבו זן, או בשמו הקודם סנבו קיודאן, פירושו ״שלושה אוצרות״ המסמלים את שלושת העקרונות הבסיסיים ביותר של הבודהיזם: בודהה, דהרמה וסנגהא.
.
אילו זן היא דרך פשוטה לגלות את העצמי האמיתי שלנו באמצעות חוויה ישירה וקונקרטית בהשגת שקט נפשי אמיתי. הדרך להגיע לחוויה זו היא זאזן (zazen-坐禅), תרגול של מדיטציית זן בישיבה. סנבו זן ביסודו זרם דתי זן-בודהיסטי שהוקם על ידי יסוטאני הקואון רושי (YASUTANI Haku'un Rôshi) בתאריך 8 בינואר 1954.
יסוטאני רושי, שנולד ב-5 בינואר 1885 בעיר שימיזו, מחוז שיזואוקה, יפן, הפך רשמית לנזיר בודהיסטי בסוטו כשהיה בן 13. בשנת 1925 פגש את הראדה סוגאקו רושי (HARADA Sogaku Rôshi), ובסופו של דבר הפך לאחד ממשיכי הדארמה שלו.
זן הגיע מסין ליפן במאה ה12–13 דרך שני בתי ספר מרכזיים: בית הספר רינזאי ובית הספר סוטו. סנבו זן שילב לראשונה בתולדות הזן את המסורות של שני בתי הספר הללו כבית ספר עצמאי חדש. למרות שיוזמת ההקמה של יסוטאני הקואון רושי, במקור ככומר סוטו מגלה שהאופי הבסיסי של הארגון הוא זה של קו הסוטו עם "הישיבה הטהורה" שלו, הסנבו-זן גם אימץ את ההארה - שיטת הכשרה מקוונת של בית הספר רינזאי, להביא את התלמידים בצורה היעילה ביותר למימוש האני האמיתי שלהם.
הערות שוליים

↑  Sanbo Zen International - Zen: authentic path and practice of self discovery (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סנבו זן".
סטיב טיש

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1949 (בן 75) לייקווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת טאפטס
 עיסוק:  איש עסקים, מפיק סרטים, יו"ר ובעלים של הניו יורק ג'איינטס
 בן או בת זוג:  ג'יימי טיש (1996–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (1993)  GLAAD Vanguard Award (1995)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 
סטיבן "סטיב" טיש (באנגלית: Steven "Steve" Tisch; נולד: 14 בפברואר 1949) הוא מפיק סרטים ואיש עסקים יהודי-אמריקאי. הוא יו"ר וסגן הנשיא של הניו יורק ג'איינטס, קבוצת NFL בבעלות משותפת של בני משפחתו; כמו כן הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה. הוא בנו של בוב טיש, לשעבר אחד מהבעלים של הניו יורק ג'איינטס.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

טיש נולד בלייקווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית למשפחה יהודית ולמד באוניברסיטת טאפטס. במהלך לימודיו הוא החל את הקריירה שלו בתעשיית הקולנוע.
ביוגרפיה > קריירה

בנעוריו, טיש יצר מספר סרטים קטנים בתמיכה של סרטי קולומביה. בשנת 1976 הוא עזב את קולומביה ויצר את "Outlaw Blues" - סרטו הראשון באורך מלא. לאחר מכן, בשנת 1983 הפיק את הסרט "שעשועים מסוכנים" (באנגלית: "Risky Business"), בו הופיע, לראשונה בקולנוע בתפקיד ראשי, טום קרוז.
בשנת 1984 טיש הפיק סרט טלוויזיה בשם "The Burning Bed", בו פארה פוסט מגלמת אישה מוכה; הסרט היה שנוי במחלוקת, אך זכה בעשר מועמדויות לפרס אמי. טיש ייסד חברת הפקה משלו בשנת 1986, "The Steve Tisch Company" שמה, אשר התמחתה בסרטים למסך הקטן. עם זאת, הוא גם הפיק כמה סרטים אשר זכו לשבחי ביקורת ובכלל "פורסט גאמפ", "אמריקה X", ו-"סנאץ'". טיש זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר וב-פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה עבור "פורסט גאמפ", שהיה מועמד בסך הכל ל-13 פרסי אוסקר (וזכה ב-6 מתוכם), סרט שעדיין נמצא ברשימת 20 הסרטים הרווחיים ביותר בארצות הברית.
כיום הוא שותף ב-"Escape Artists", חברת הפקות סרטים הממומנת בעיקר ממקורות עצמאיים, המבוססת על "Sony Pictures Entertainment", שהיא התוצאה של מיזוג בין "The Steve Tisch Company", בין החברה שבבעלות שותפיו טוד בלאק וג'ייסון בלומנטל, "Black & Blu". בסתיו 2005 הפיקה "Escape Artists" את "The Weather Man" בכיכובו של ניקולס קייג'. בדצמבר 2006 הפיצה החברה, באמצעות סרטי קולומביה, את "המרדף לאושר", בכיכובו של ויל סמית'. פרויקטים אחרים של החברה כוללים את "Seven Pounds" (בשנת 2008, בכיכובו של ויל סמית'), "הנבואה" (בשנת 2009, בכיכובו של ניקולס קייג'), "חטיפת הרכבת התחתית 123" (בשנת 2009, בכיכובו של דנזל וושינגטון) ו"הזוג ריקרדו"  (2021, בבימויו של אהרן סורקין ובכיכובה של ניקול קידמן)
בשנת 2007 טיש קיבל פרס ע"ש פי. טי. ברנום מטעם אוניברסיטת טאפטס בגין הישגים יוצאי דופן בתחום המדיה ובידור.
טיש מונה ליו"ר וסגן-נשיא בכיר של קבוצת הפוטבול האמריקנית ניו יורק ג'איינטס בשנת 2005. טיש זכה פעמיים בגביע וינס לומברדי, כאשר הג'איינטס זכו בסופרבול ב-2008 וב-2012. בתאריך ה-30 באפריל 2008, טיש, ביחד עם שאר מנהלי הקבוצה וכל צוות השחקנים, הוזמנו על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש והתארחו בבית הלבן כדי לציין את ניצחונם של הג'איינטס בסופרבול.
ביוגרפיה > חיים אישיים

טיש היה נשוי פעמיים; נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושין. בשנת 1996, טיש התחתן עם ג'יימי לי אן אלכסנדר. מאוחר יותר הם התגרשו. יש להם שלושה ילדים, שתי בנות ובן. טיש הוא האדם היחיד שאי פעם זכה גם בפרס אוסקר וגם בסופרבול.
בתחילת 2015 תרם 10 מיליון דולר לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, שישנה את שמו ל"בית הספר לקולנוע וטלוויזיה על שם סטיב טיש".