stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרפהאוס

| --- | --- |
סמל סרפהאוססמל סרפהאוס

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  טירול טירול
 מחוז:  לאנדק (מחוז)
 ראש העיר:  פול גרייטר
 שטח:  59.6 קמ"ר
 גובה:  1429 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,134 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  19 נפש לקמ"ר (1 בינואר 2016)
 קואורדינטות:  47°02′19″N 10°36′21″E﻿ / ﻿47.038611111111°N 10.605833333333°E﻿ / 47.038611111111; 10.605833333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.serfaus.gv.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהסרפהאוס(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.סרפהאוס(למפת טירול רגילה) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.סרפהאוס(למפת טירול מוגדלת) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.סרפהאוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סרפהאוס
סרפהאוס בקיץ
סרפהאוס בחורף
סרפהאוס (בגרמנית: Serfaus) היא עיירה במחוז לאנדק במדינת טירול, אוסטריה. היא ידועה כחלק מאזור הסקי סרפהאוס-פיס-לאדיס שהוקם לאחר שסרפהאוס התאחדה עם שתי עיירות פיס ולאדיס ב-1999. סרפהאוס גם ידועה בזכות הרכבת התחתית הקצרה שלה, שיש בה 4 תחנות ואורך הקו שלה הוא 1280 מטר (קו הרכבת התחתית השני הכי קצר בעולם). הרכבת מאפשרת שתישמר האטרקטיביות של העיירה למרות האיסור לנסוע במכוניות בתוך העיירה.
גאוגרפיה

סרפהאוס היא עיירה קטנה שממוקמת 500 מטר מעל עמק האין בו זורם נהר האין מעל העיירה נמצא רכס הרים והגבוהים שבהם הם ההר פורגלר (בגובה 3004 מטר מעל פני הים) וההר Schönjoch (2491 מטר מעל פני הים). ומהצד השני נפרס רכס הרים באורך 20 קילומטר שהפסגה הגבוהה ביותר שלו היא פסגת פרוסלקופ בגובה 3148.
היסטוריה

העדות הקדומה ביותר לתרבות באזור סרפהאוס היא מתקופת הברונזה לפני 3200 שנה הממצאים מראים שהקרקע שימשה כשטח מרעה או כאזור ציד. היסטוריונים תיארו את המקום כרייטיה ואת תושבי המקום כרייטים, כיבוש המקום על ידי הרומאים קטע את התרבות הזאת ובני המקום עברו לתרבות הרומאית ולשפת הרומאנש.
הכפר היה הכפר הראשון שהוכר בזמן המאה ה-11.
ציון דרך חשוב נוסף בהיסטוריה של סרפהאוס הוא בנייתה של כנסיית סנט גאורג, אחת מהכנסיות העתיקות ביותר באזור.
במהלך המאה ה-19 החלה התיירות לפרוח ולאחר מלחמת העולם השנייה התיירות הפכה לענף הכלכלי החשוב ביותר בסרפהאוס.
בשנת 1942 פרצה שרפה בכפר ו-16 משפחות (69 איש) נותרו ללא מחסה, הנזק הוערך ב-650,000 והכפר נבנה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה בניגוד לפריסת הבתים הקודמת בפריסה החדשה השאירו מקום לבניינים חדשים יותר.
התנועה המוגברת של רכבי תיירים בכפר הפריעה לתושבים ולכן בשנת 1970 נאסרה תנועת כלי רכב בסרפהאוס בעונת החורף.
כדי לספק לתיירים אפשרות הגעה אל אתרי הסקי הוקם שירות אוטובוסים בסרפהאוס ובשנת 1985 נחנכה הרכבת התחתית של סרפהאוס השימוש בה הוא ללא תשלום יש לה 4 תחנות פארקפלז קירצ'ה ראיקה וסייבהן והיא יכולה להסיע כ-1500 איש בשעה.
תיירות

אחת מהעדויות הקדומות בקשר לתיירות היא שבשנת 1812 נגבה מתושבים שמלינים זרים מס מיוחד זה מראה שהתיירות הייתה קיימת כבר אז למרות שהייתה רק בצורתה הבסיסית ביותר.
זמן קצר לאחר 1900 התחילו גולשים לגלות את הפוטנציאל שבמקום ובשנת 1912 החלו לתכנן בניית בקתת סקי על אחד מכרי הדשא האלפיניים הגבוהים המקיפים את ההר. בשנת 1931–1932 הגיעו מספר התיירים לשיא של אותה תקופה 30,000, שלושת בתי המרזח לא יכלו לקבל עוד תיירים ולכן החקלאים החלו גם להשכיר חדרים לתיירים. בשנת 1940 הותקן כבל לרכבל ובשנת 1951 הוקם על הכבל הרכבל הראשון בסרפהאוס.
בסרפהאוס עלייה מתמדת של תיירות באזור הסקי יש 212 קילומטר של מסלולי סקי ו- 110 ק"מ של מסלולי קרוס קאנטרי. סרפהאוס-פיס-לאדיס הוא אחד מאתרי הסקי והנופש הפופולריים בטירול, גם בחורף וגם בקיץ.
פוליטיקה

סרפהאוס הייתה חלק ממחוז ראיד, ולאחר שמחוז ראיד התפרק הצטרפה סרפהאוס למחוז לאנדק.
פוליטיקה > בחירות למועצה המקומית 2010

בבחירות שנעשו ב-2010 זכתה המפלגה רשימת האזרחים הכללית של סרפהאוס, בכל המנדטים (13) וראש העירייה הנבחר הוא פול גרייטר.
שלום עראקי

שלום עראקי (1685–1780) היה נשיא קהילת יהודי תימן והממונה על המטבעה של תימן.
ביוגרפיה

על לבניית מוסדות ציבור בקהילת יהודי צנעא ובהם גם את בית הכנסת בית אלאוסטא. פעל למען תרומות ליישוב היהודי בארץ ישראל.
ב-1740 פעל נמרצות להכנסת סידור התפילה בנוסח הספרדים (נוסח שאמי) בקרב יהודי תימן, וכן פעל למען קבלת פסיקות השולחן ערוך. פעילות זו עוררה מחלוקת עזה. הרב יוסף קאפח כתב ששלום התפלל בכל שבת בבית כנסת אחר והביא עמו סדורים נוסח ספרד: ”וביקש מהם אם אפשר, או כפה עליהם אם יש צורך בכך, להתפלל נוסח ספרד”. עם זאת, בספר "קורות ישראל בתימן" שפורסם על ידי הרב יוסף קאפח, כתב המחבר ר' חיים חבשוש דברים דומים על יחיא בן שלום הכהן אלעראקי עוד כתב הרב קאפח שרק שלושה מתוך עשרים ושניים בתי כנסת שפקד, סירבו לשמוע לו..
הודח מתפקידו בשנת 1761 בעקבות הסתה של המוסלמים וחילופי השלטון. הוא נאסר והוטל עליו קנס אשר מוטט את עושרו. שניים מבניו היו מחכמי צנעא.
הערות שוליים

1 2  Irāqī, Shalom Ha-Kohen | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  ספונות, כרך ב' ה'תשי"ח, עמוד רס"ז; פורסם גם בתוך: פרופ' יוסף טובי (עורך), כתבים, כרך ב', עמוד 718
↑  הרב יוסף קאפח כותב שמקובל "כי היו אלה בית צאלח, בית אלשיך, בית אלד'מארי" (ספונות, כרך ב' ה'תשי"ח, עמוד רס"ז) ושמהרי"ץ, שהיה בעל בית הכנסת בית צאלח וצעיר באותו הזמן, "הושפע מאוד מן המקרה ומעמדתו התקיפה של מהר"י צעדי שהיה אב בית דין בצנעא באותו הזמן, וחזר להיות קנאי לנוסח תימן המקורי" (הרב יוסף קאפח, אגדתא דפסחא, מבוא, עמוד 11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502751205171  VIAF: 308279594   WorldCat (עם VIAF): 308279594
סגנט קלמו

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1957 (בת 67) פינוטה סלאם, אתיופיה 
 ענף מדעי:  ביולוגיה 
 מקום מגורים:  ניירובי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדיס אבבה (1979)  אוניברסיטת מונטנה (1985)  אוניברסיטת המדינה של קנזאס (1989)  The Graduate School at Montana State University 
 מוסדות:  המכון הבינלאומי לחקר משק החי (2007–2012)  המרכז הבינלאומי לפיזיולוגיית חרקים ואקולוגיה (1 בנובמבר 2013)  הברית למהפכה ירוקה באפריקה (2012–2013)  המרכז הבינלאומי לחקלאות טרופית (1992–2007) 
 פרסים והוקרה:  עמית TWAS (2016)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2014)  עמית האקדמיה האפריקאית למדעים (2013)  פרס TWAS למדעי החקלאות (2011)  פרס הידידות (2006) 
 
סגנט קלמו (באנגלית: Segenet Kelemu; נולדה ב-20 במאי 1957) היא מדענית אתיופית שמוכרת בזכות התרומה הגדולה שלה לעולם החקלאות והמנהיגות יוצאת הדופן שלה. סגנט עבדה במקומות מחקר רבים, ועבדה, בין השאר, בתור מנהלת בארגון מדעי הביולוגיה במזרח ומרכז אפריקה, מנהלת פרויקטים במרכז הבינלאומי לחקלאות טרופית, ומנכ"לית חברת ICIPE, המרכז הבינלאומי לפיזיולוגיה ואקולוגיה של חרקים. בזכות עבודתה הקשה בתחום פתולוגיית צמחים וגנטיקה, זכתה במגוון פרסים, כגון פרס ידידות שניתן על ידי ממשלת סין, פרס ההישג המצטיין של המנהל הראשי הניתן על ידי חבר הנאמנים של ה-CIAT ופרס TWAS למדעי החקלאות לשנת 2011. בנוסף לכך, זכתה גם בדוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב, ובפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע.
ילדות

סגנט קלמו נולדה בכפר קטן באתיופיה. רוב ילדותה סגנט ביצעה עבודות שונות לנשים, כגון שאיבת מים, איסוף עצים לבעירה ועוד. למזלה, באזור בו גרה, החינוך היה חינם, ולכן לסגנט הייתה האפשרות ללכת לבית ספר. סגנט השקיעה מאוד בלימודיה, ובזכות עבודתה הקשה והתמיכה המתמדת של הוריה סגנט סיימה את לימודיה בהצלחה. בנוסף לכך, אימה של סגנט, שהייתה מודעת לכך שסגנט הייתה אחראית במיוחד, נתנה לה למכור את המוצרים שמשפחתה הכינה. בזכות עבודה זו, סגנט אמרה שהיא למדה עד כמה קשה כל נושא החקלאות, במיוחד לנשים. עבודתה הקשה וציוניה המרשימים בבית הספר עזרו לסגנט להתקדם בעולם המדע והחקלאות.
לימודים

ב-1974, סגנט התחילה את לימודיה באוניברסיטת אדיס אבבה, שם למדה על בוטניקה וקיבלה תואר ראשון בתחום. לאחר מכן, ב-1983, עברה לאוניברסיטת מונטנה שבארצות הברית, שם למדה על פתולוגיית צמחים וגנטיקה. מיד לאחר מכן, ב-1985, סגנט התחילה את תהליך הלמידה שלה לקראת קבלת הדוקטורט, ולמדה על פתולוגיית צמחים וביולוגיה מולקולרית. סגנט ביצעה את עבודת הפוסט-דוקטורט שלה בשנת 1989 באוניברסיטת קורנל.
קריירה

בתחילת דרכה, ב-1977, סגנט עבדה בתור מתמחה במחלקה למדעי הצמח באוניברסיטת אדיס אבבה, היכן שקיבלה את התואר הראשון שלה. שנה לאחר מכן, עברה להתמחות בתאגיד חקלאות, שם עבדה במחלקה להגנת היבול. מ-1979 עד 1981, סגנט עבדה בתור עוזרת בניסויים בתחום מדעי הצמח באוניברסיטת אדיס אבבה באתיופיה. ב-1981, סגנט עברה למקסיקו, שם עבדה במרכז הבינלאומי לשיפור חיטה ותירס (CIMMYT), אך נותרה שם רק שנה לפני שחזרה לאוניברסיטת אדיס אבבה בתור מרצה וחוקרת. בין השנים 1992–2007, סגנט עבדה, בהתחלה בתור מדענית בכירה ואחר כך בתור מנהלת פרויקט, במרכז הבינלאומי לחקלאות טרופית (CIAT). במסגרת עבודתה סגנט עבדה על מחקר שהתמקד בפיתוח אסטרטגיות חדשות לבקרת מחלות בצמחים, כגון הנדסה גנטית, חומרי הדברה ועוד. לאחר מכן, בין השנים 2007 ל-2012, סגנט חזרה לאפריקה ועבדה בתור מנהלת מדעי הביולוגיה במזרח ומרכז אפריקה במסגרת המכון הבינלאומי למחקר בעלי חיים בניירובי, קנייה. לתקופה קצרה מ-2012 ועד סתיו 2013, סגנט עבדה בתור סגן-נשיא בAGRA, הברית למהפכה ירוקה באפריקה, ולאחר מכן החלה את עבודתה בתור המנכ"לית של חברת ICIPE, המרכז הבינלאומי לפיזיולוגיה ואקולוגיה של חרקים.
פרסים

ב-1984, סגנט זכתה במלגת PEO הבינלאומית לאקדמאים מצטיינים מאוניברסיטת מונטנה, שם קיבלה מספר תארים. מאוחר יותר, ב-2006, סגנט זכתה בפרס ידידות שהונפק על ידי מינהל המדינה לענייני מומחים זרים, המאושר על ידי ממשלת סין. הממשל הסיני מעניק פרס זה למומחים זרים בתחומים שונים שתרמו רבות להתפתחות הכלכלית והחברתית של סין. מבין מעל 200,000 מועמדים, סגנט הייתה המועמדת היחידה מאפריקה או מאמריקה הלטינית שזכתה בפרס זה ב-2006. שנה לאחר מכן זכתה סגנט בפרס נוסף - פרס ההישג המצטיין של המנהל הראשי על ידי חבר הנאמנים של ה-CIAT עבור מנהיגות ותרומות מדעיות רבות. שלוש שנים לאחר מכן, ב-2010, זכתה סגנט בתעודת הוקרה שהוצגה בפני ה-BecA על ידי המרכז האתיופי של המכון החקלאי למחקר. לאחר כשנה זכתה סגנט בפרס נוסף - פרס TWAS למדעי החקלאות לשנת 2011, שניתן על ידי האקדמיה למדעים לעולם המתפתח. ב-2012 סגנט זכתה בפרס ובתעודת הוקרה במדעים וטכנולוגיה, שניתן לה על ידי משרד המדע והטכנולוגיה של ממשלת אתיופיה. בנוסף לכך, ב-2014 זכתה סגנט בפרס לוריאל אנסק"ו לנשים במדע, וזכתה בעוד מגוון פרסים. מאוחר יותר, זכתה סגנט בהוקרה כאחת ממאה הנשים האפריקאיות המשפיעות ביותר לשנת 2016, ואחת מעשר הנשים האפריקאיות המשפיעות ביותר בתחום החקלאות לשנת 2014. סגנט גם זכתה בתעודת דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב כהערכה לעבודתה הרבה.
הערות שוליים

↑  אתר BecA
↑  אתר CIAT
1 2 3 4 5 6 7  Dr. Segenet Kelemu | Boris Mints Institute, BMI (באנגלית)
1 2 3  DNLee, You Should Know: Segenet Kelemu, Plant Pathologist, Scientific American Blog Network (באנגלית)
1 2 3 4 5  Dr Segenet Kelemu - United Nations University, unu.edu (באנגלית אמריקאית)
1 2  Segenet Kelemu biography, ceres2030 (באנגלית אמריקאית)
↑  Henry Owino, From a village girl to a leading scientist - Dr Segenet Kelemu - African Woman and Child Feature Service, www.awcfs.org (באנגלית בריטית)
↑  Molecular breeding training workshop for eastern Africa breeders, CIMMYT, ‏2009-10-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Interview with the Boss - BecA-ILRI hub, hub.africabiosciences.org
כתב יד אסקוריאל

צילום של כתב היד מתוך הספר 'ירושלמי נזיקין'
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כתב יד אֶסקוריאל (זיהוי ספרני G1.3.1|1150) הוא כתב יד של מסכת נזיקין, שנמצא בספריית האסקוריאל שבספרד, המורכב משלושת ה'בבות': בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא. בכתב יד זה מצוי כתב יד ייחודי של התלמוד הירושלמי על מסכת נזיקין, שנחשב למשתייך לענף שונה מכתב יד ליידן, ומשובח ממנו בהרבה. כתב היד יצא לאור במהדורה מדעית בשנת תשמ"ד, לאחר שנערך על ידי א"ש רוזנטל ושאול ליברמן.
על כתב היד

כתב היד נמצא בספריית 'אל אסקוריאל' שליד מדריד, ומכאן שמו. הוא נכתב על 140 דפי קלף בכתב יד ספרדי קשה לפענוח, ומכיל את מסכת נזיקין כולה, מלבד כמה דפים בתחילת המסכת וחוסרים קטנים במהלכה. עקב תלישת הדפים בתחילת המסכת, מתחיל כתב היד מאמצע פרק ב' של מסכת בבא קמא.
מבנה כתב היד ייחודי מאוד. הוא התרכז בתלמוד הבבלי, ובכל דף הובא הירושלמי מעל לדברי הבבלי. כתב היד הכיל, חוץ מהבבלי והירושלמי שמעליו, גם את הלכות הרי"ף בתחתית העמוד, ומימין ומשמאל לבבלי הובאו פסקי הרמב"ם. כתב יד זה הוא כתב היד היחיד של הירושלמי על מסכת נזיקין כולה, מלבד כתב יד ליידן (שמקיף את התלמוד הירושלמי כולו), ונחשב לכתב יד משובח יותר מכתב יד ליידן, ואף מכתבי יד על מסכתות אחרות בירושלמי שהגיעו לידינו. כתבי היד של מסכת נזיקין היו משופעים במיוחד בטעויות, שיבושים והשמטות. על פי רוזנטל, כתב יד זה משתייך לענף שונה מכתב יד ליידן, ומקורו במסורת נפרדת. חלק מראשי העמודים, בהם היה ממוקם הירושלמי, נראו כאילו נחתכו במספריים, ועל פי השערת א"ש רוזנטל ייתכן שמדובר בכורך לא זהיר.
מהדורה מדעית

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  א"ש רוזנטל, שאול ליברמן
 הוצאה
 הוצאה:  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
 תאריך הוצאה:  תשמ"ד
 
כתב היד הוזכר לראשונה במספר קטלוגים של כתבי יד עבריים, אך עקב צורתו הייחודית לא הבחינו שהוא מכיל כתב יד עקבי ושלם של הירושלמי על מסכת נזיקין. לאחר שפרופ' א"ש רוזנטל עמד על קנקנו, נשלח יעקב בוקסנבוים, לספרד כדי לפענח מכתב היד את הדברים שנשמטו מהצילום. לאחר מכן נסע גם א"ש רוזנטל עצמו לספרד כדי לצלם מחדש את כתב היד, ועל פי עדותו פיענח בוקסנבוים היטב את החסר. רוזנטל התכוון להקדיש את שנת תש"מ לעבודה מרוכזת על הוצאת מהדורת הירושלמי, אך נפטר לפני שהספיק לגמור את העבודה. על מנת להוסיף למהדורה פירוש על הירושלמי וניתוח ההבדלים בין כתבי היד ומשמעויותיהם, מסרו בניו של רוזנטל את החומר שהצטבר אצלו לפרופ' שאול ליברמן, וזה כתב את ההערות על הספר אך נפטר אף הוא מעט לפני יציאת הספר לאור. לבסוף יצאה המהדורה המדעית והמפורשת של התלמוד הירושלמי על מסכת נזיקין בשנת תשמ"ד.
לקריאה נוספת

המבואות להוצאה המדעית של ירושלמי נזיקין.
הערות שוליים

↑  על פי מבואותיהם של רוזנטל וליברמן המצוינים להלן.
↑  מנחם כ"ץ, עשהאל שמלצר והלל גרשוני, ‏תיאורי כתבי היד השלמים של התלמוד הבבלי, עמ' 26, באתר Academia.edu
1 2  ירושלמי נזיקין, עמ' ט.
↑  א"ש רוזנטל, שאול ליברמן, ירושלמי נזיקין, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ד, עמ' יח
↑  על פי עדותו של פרופ' שאול ליברמן בהקדמתו לירושלמי נזיקין, עמ' כט.
↑  ירושלמי נזיקין, ה.
↑  ירושלמי נזיקין, ה-ו.
אוטו בוק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־106 שנים)
 חברות בנות:  אוטו בוק (אוסטריה)  אוטו בוק (ארצות הברית) 
 מיקום המטה:  דודרשטאדט 
 משרד ראשי:  דודרשטאדט, גרמניה
 מוצרים עיקריים:  אורתופדיה,כיסאות גלגלים
 הכנסות:  447.3 מיליון אירו (2006)
 נשיא:  פרופ' האנס ג'אורג' ניידר
 עובדים:  3,739 (2006)
  
 www.ottobock.com
 
אוטו בוק (Otto Bock) היא חברה גרמנית המייצרת כיסאות גלגלים, אביזרי שיקום ותותבות.
החברה נוסדה בשנת 1919 ונקראת ע"ש מייסדה Otto Bock, בתגובה למספר הפצועים הרב במלחמת העולם הראשונה.
חברת אוטו בוק אחראית למספר חידושים שהפכו לתקנים בתחום התותבות, ביניהם חיבור הפירמידה (חיבור מתכוונן ברמה גבוהה מאוד לחלקי תותבות) וה-C-Leg, ברך ממוחשבת המתאימה את עצמה למטופל על-פי דפוסי ההליכה שלו.
חברת אוטו בוק מיוצגת בישראל על ידי חברת אלדן
חיילת אמריקאית שנפצעה במלחמת עיראק, ועל גדם רגלה הימנית C-Leg
ריטר ספורט

| --- | --- |

יחידות של "ריטר ספורט מיני"
יחידות של "ריטר ספורט מיני"
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  קלרה ריטר, אלפרד אויגן ריטר
 תקופת הפעילות:  1912–הווה (כ־113 שנים) 
 מיקום המטה:  ואלדנבוך 
 משרד ראשי:  ואלדנבוך, גרמניה.
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  שוקולד
 הכנסות:  470 מיליון אירו (2017)
 מנכ"ל:  אנדראס רונקן
  
 http://www.ritter-sport.de
 
ריטר בספורט (בגרמנית: Ritter Sport, נהגה בגרמנית: ריטר שפורט) הוא מותג שוקולד המיוצר על ידי חברת Alfred Ritter GmbH & Co. KG, אשר משרדה הראשי ממוקם ביישוב ואלדנבוך (אנ') שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה.
המותג כולל טבלאות שוקולד ריבועיות (בניגוד לצורה המלבנית הנפוצה) במשקל של 100 גרם, שכוללות 16 קוביות שוקולד המסודרות בדפוס של 4 על 4. בשנת 2013 השיקה החברה בנוסף גרסה שבה יש 9 קוביות המסודרות בדפוס של 3 על 3. המותג כולל גם טבלאות גדולות במשקל של 250 גרם וגם קטנות במיוחד במשקל 16.5 גרם, אך הן פחות נפוצות ומגוון הטעמים בהן קטן יותר.
היסטוריה

בשנת 1912, אלפרד ריטר ואשתו קלרה אותה נשא זמן קצר קודם לכן, הקימו מפעל שוקולד בשטוטגרט. מאוחר יותר הם הציגו מותג שוקולד חדש משלהם, בשם: "(Alrika (Alfred Ritter Cannstatt". כשהיקף הייצור גדל והיה צורך בהרחבת המפעל, עברה החברה בשנת 1930 לעיירה ואלנבוך הסמוכה לשטוטגרט. מותג השוקולד "ריטר ספורט" המוכר כיום המיוצר כטבלאות שוקולד ריבועיות הושק בשנת 1932, לאחר שקלרה הציעה לייצר טבלת שוקולד בצורת ריבוע שניתן יהיה להכניסה לכיס של ג'קט מבלי שהיא תישבר. מפעל השוקולד בואלנבוך היה ליד מגרש ספורט. השחקנים והאוהדים נהגו לקחת איתם חטיף שוקולד בכיס הג'קט שהיה נהוג ללבוש אז, למשחקים ולאימונים. עד אז טבליות השוקולד היו מוארכות ונטו להישבר בכיס המעיל. הצורה הריבועית שהגתה קלרה הייתה אמנם קטנה יותר מבחינת השטח אך עבה יותר והתאימה לכיס. ריבוע השוקולד המשודרג קיבל לפיכך את השם "ריטר ספורט".
בעלי החברה נכון לשנת 2017 הם הנכדים של הבעלים המקוריים: אלפרד ט. ריטר ואחותו מארלי הופ-ריטר. בשנת 1990 הם השיקו את פרויקט "Cacaonica" אשר תומך בגידול חקלאי אורגני של קקאו וייעור מחדש של קקאו בניקרגואה. בבעלות החברה תחנת כוח המשתמשת בקוגנרציה, ובנוסף היא גם רוכשת חשמל ממקורות נוספים.
החברה משתמשת במונו-חומרים לייצור חומרי העטיפה של השוקולדים, על מנת לצמצם את הנזק האקולוגי הנגרם מהם. באופן כללי, מוצרי החברה אינם מוכרים באופן רשמי כ"אורגניים" או כמקיימים "סחר הוגן". עם זאת, באפריל 2008 השיקה החברה קו של מוצרים אורגניים בשם "Ritter Sport Bio".
רולנד ברגר ייעוץ אסטרטגי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  רולנד ברגר 
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־58 שנים) 
 מיקום המטה:  מינכן 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הייעוץ האסטרטגי 
  
 www.rolandberger.com
 
רולנד ברגר ייעוץ אסטרטגי (באנגלית: Roland Berger Strategy Consultants) היא חברה בינלאומית לייעוץ אסטרטגי שמשרדה הראשי ממוקם במינכן שבגרמניה. רולנד ברגר נוסדה ב-1967, היא אחת מחברות הייעוץ הגדולות בעולם. החברה מעסיקה למעלה מ-2,000 יועצים ב-39 סניפים ב-27 מדינות ברחבי העולם (ינואר 2011). ב-2009 הסתכם מחזור הפעילות שלה בכ-616 מיליון אירו. החברה פועלת בכל תחומי הייעוץ האסטרטגי והכלכלי, ובולטת בפרויקטים בינלאומיים שביצעה בתחומי האנרגיה, תעשיית הרכב, התחבורה ועוד.
החברה נוסדה על ידי רולנד ברגר, לאחר שעזב את חברת הייעוץ האמריקאית BCG. במהלך השנים צמחה החברה והפכה למובילת שוק בגרמניה, בשנות השמונים מרבית מניותיה נרכשו על ידי דויטשה בנק לצורך מימון התרחבות החברה בשווקים הבינלאומיים, מאחר שמגבלות הבנק הפדרלי (פדרל ריזרב) לא אפשרו לחברה לעסוק בייעוץ בארצות הברית רכשו שאר השותפים את המניות בחזרה בסוף המאה ה-20.
החברה דורגה על ידי Vault במקום השלישי מבין כל חברות הייעוץ הפועלות באירופה ובמקום החמישי בעולם מבחינת היוקרה המקצועית. בתחום הייעוץ במשק האנרגיה החברה מדורגת במקום השישי בעולם, ובתחומי הייעוץ העסקי, הבריאות ותעשיית התרופות במקום השמיני.
הערות שוליים

↑  דירוג באתר vault.com
↑  דירוג באתר vault.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454384905171  BnF: cb16233414g (data)  ISNI: 0000 0001 2293 358X  LCCN: n2006058297  NKC: vse2010564621  SUDOC: 129803774  VIAF: 304161466   WorldCat (עם VIAF): 304161466
אוניברסיטת ג'ורג'יה

| --- | --- |


הקולג' הישן (Old College), המבנה הראשון של האוניברסיטה
 אוניברסיטה
 מוטו:  To teach, to serve, and to inquire into the nature of things (ללמד, לשרת ולחקור לעומק הדברים)
 תקופת הפעילות:  27 בינואר 1785 – הווה (240 שנה)
 בעלי תפקידים
 סגל:  3,119 (2021)
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  40,118 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  30,166 (2021)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  9,952 (2021)
 מיקום
 מיקום:  את'נס, ג'ורג'יה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°57′21″N 83°22′28″W﻿ / ﻿33.9558°N 83.3745°W﻿ / 33.9558; -83.3745
 www.uga.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת ג'ורג'יה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת ג'ורג'יה
 
אוניברסיטת ג'ורג'יה (באנגלית: University of Georgia; בראשי תיבות: UGA או בקיצור: Georgia) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית באת'נס שבמדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. היא האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית, ומוסד הדגל של המערכת האוניברסיטאית של ג'ורג'יה (אנ') (USG). האוניברסיטה הוקמה ב-1785 ולומדים בה נכון ל-2021 כ-40,118 סטודנטים.
היסטוריה

הכרזה על הקמת האוניברסיטה כאוניברסיטה ציבורית של מדינת ג'ורג'יה התקיימה ב-27 בינואר 1785. בפברואר 1786 התכנס לראשונה חבר הנאמנים של האוניברסיטה ונבחר הנשיא הראשון אברהם בולדווין. ב-1801 נבחר אתר הפעילות והחלו הליכי הבנייה. המבנה הראשון נקרא פרנקלין קולג' על שם הנשיא בנג'מין פרנקלין וכיום ידוע בשם "הקולג' הישן" (Old College). ב-1804 סיימה הקבוצה הראשונה של בוגרים את לימודיה באוניברסיטה.
ארגון אקדמי

האוניברסיטה כוללת 18 קולג'ים ובתי ספר:
קולג' פרנקלין לאמנות ומדעים (אנ') (1801)
הקולג' למדעי החקלאות והסביבה (אנ') (1859)
בית הספר למשפטים (אנ') (1859)
הקולג' לרוקחות (אנ') (1903)
בית הספר ליערנות ומשאבים טבעיים (אנ') (1906)
הקולג' לחינוך (1910)
בית הספר ללימודים מתקדמים (אנ') (1910)
הקולג' למנהל עסקים (אנ') (1912)
הקולג' לעיתונאות ותקשורת המונים (אנ') (1915)
הקולג' למדעי המשפחה והצרכן (אנ') (1933)
הקולג' לרפואה וטרינרית (אנ') (1946)
בית הספר לעבודה סוציאלית (אנ') (1964)
הקולג' לסביבה ועיצוב (אנ') (1969)
בית הספר ליחסי ציבור ויחסים בין-לאומיים  (אנ') (2001)
בית הספר לאקולוגיה (אנ') (2001)
הקולג' לבריאות הציבור (אנ') (2007)
הקולג' להנדסה (אנ') (2012)
בית הספר למחשוב (2022)
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 201–300 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 351–400 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 601–650 (2024)
מלחמת העצמאות של ארגנטינה

מלחמת העצמאות של ארגנטינה או מלחמת העצמאות של הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה הוא שמם של הקרבות והמערכות הצבאיות בארצות שונות בדרום אמריקה בהן נטלו חלק כוחות צבאיים מהפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, המדינה שתפסה את מקומה של תת ממלכת ריו דה לה פלטה (מלכות משנה לממלכה הספרדית) ושקדמה לרפובליקה הארגנטינאית.
הצדדים הנלחמים נקראים בפי ההיסטוריונים הדרום אמריקאים הפטריוטים (המורדים בספרד) והמלוכנים (הנאמנים לכתר הספרדי ולפרננדו השביעי, מלך ספרד).
רק מיעוטם של הקרבות נערכו בטריטוריות המהוות חלק מארגנטינה של ימינו, ורובם נערכו בשטחים שהיו חלק מתת ממלכת ריו דה לה פלטה ושלאחר המלחמה נותרו מחוץ לפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, או בשטחים שהיו חלק מתת ממלכת פרו; בנוסף נערכו קרבות ימיים - חלקם הרחק מחופי היבשת.
ניתן להבחין בשלוש חזיתות עיקריות:
החזית המזרחית (חזית הליטורל) - שכללה את המערכות בליטורל עצמו, בפרגוואי, בבנדה אוריינטל - אורוגוואי של היום, ובדלתה של ריו דה לה פלטה; וכן הקרבות הימיים בריו דה לה פלטה ובמקורותיו.
החזית הצפונית - המערכות הצבאיות באלטו פרו ובפרובינציות של סלטה וטוקומן.
חזית האנדים - הקרבות נגד המלוכנים בצ'ילה, פרו, ואקוודור; ולבסוף גם באלטו פרו (בוליביה).
יש גישות שונות לתחימתה של מלחמת העצמאות של ארגנטינה מבחינת לוח הזמנים והמרחב:
הארגנטינאים נוטים לכלול בה גם את שחרורן של צ'ילה, אקוודור ופרו בידי חוסה דה סן מרטין - גיבורה הלאומי של ארגנטינה, אף על פי שחלק גדול מהמערכות לא היו מטעם ארגנטינה ולא במימונה; ואף את שחרור אלטו פרו (בוליביה) שנעשה לאחר התפטרותו של סן מרטין אך היה המשך ישיר של הכרעת המלוכנים בפרו.
הממעיטים רואים בחציית האנדים על ידי סן מרטין את סיומה של מלחמת העצמאות של ארגנטינה, ומתייחסים לקרבות שנערכו לאחר מכן בחזית הצפון כאל קרבות של הפרובינציות העצמאיות, ולא כאל קרבות להשגת העצמאות.
המרבים כוללים במלחמת העצמאות גם את מלחמת ארגנטינה–ברזיל שבעקבותיה אורוגוואי זכתה לעצמאות, וגבולותיה של ארגנטינה עם שכנותיה התקבעו.
מאמר זה מציג את האפשרות הראשונה, ולכן הוא מכסה גם את מלחמות העצמאות של צ'ילה, פרו, אקוודור ובוליביה.
המלחמה לפי כך נמשכה 15 שנים והסתיימה בניצחון המורדים שיסדו את ארגנטינה וסייעו בהקמת מדינות נוספות בדרום אמריקה.