stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלן אדסון
ביוגרפיה

בגיל תשע התיישבה משפחתו בסטנברידג' (אנ'), שם ניהל אביו מלון. בקרבת מקום היה בנק בבעלותו של ג'ון קרפנטר בייקר, פטרון האמנויות, שעזר לאלן התחיל את הקריירה שלו ושל צייר מקומי אחר, וויאט איטון, בכך שעזר לשלם עבור שיעורי אמנות וקניית יצירותיהם. בנוסף ללימודי האמנות שלו, קיבל אדסון השכלה מסחרית סטנדרטית.
ב-1861 עבר אדסון למונטריאול, שם עבד כמנהל חשבונות אצל יצרן מסגרות וסוחר אמנות (אנ') בשם אוגוסטוס פל, שהכיר לו אמנים מקומיים. בסביבות 1863, הוא לקח שיעורים מרוברט סלדון דנקנסון, צייר אמריקאי שחי שם במהלך מלחמת האזרחים. לאחר מכן, שהה שנתיים בלונדון, אנגליה ללימודים נוספים. בלונדון הוא הושפע מהסגנון של האחווה הפרה-רפאליטית. עם שובו לקנדה, הוא הפך לחבר מייסד של אגודת האמנים הקנדיים ב-1867, הגוף המקצועי הקנדי הוותיק ביותר של אמנים, והשתתף בתערוכה הראשונה שלהם ב-1868. הוא גם היה אחד החברים המקוריים של אגודת האמנים של אונטריו (אנ') (OSA), שנוסדה ב-1872, והאקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות (אנ') (RCA), שהוקמה ב-1880 בחסות מלכותית. באחת מהתערוכות הראשונות שלהם, חלק מיצירותיו נרכשו על ידי הנסיכה לואיז לעצמה ולאמה, המלכה ויקטוריה.
הוא הציג באופן קבוע ברחבי קנדה. הוא גם הציג את יצירותיו באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון, בסלון פריז ובשני ירידים עולמיים; תערוכת המאה (אנ') בפילדלפיה והתערוכה הבין-לאומית (אנ') באנטוורפן.
בתחילת שנות ה-80, הוא נסע לגור בצרפת, בילה את רוב זמנו בסרני-לה-ויל (אנ'), שם למד אצל לאון ז'רמן פלוז (אנ'). מ-1886 עד 1887, הוא היה בלונדון, ואז חזר לקנדה, והתיישב בסאטון (אנ'), קוויבק.
בשנה שלאחר מכן, הוא נפטר מסיבוכים של דלקת ריאות, שאותן לקה בעת מסע לציור סצנות חורף.
הערות שוליים

1 2  Brief biography in The Canadian Encyclopedia by Joyce Zemans.
1 2  "Article". cowleyabbott.ca. Cowley Abbott Auction
1 2  Allan Aaron Edson" @ the Dictionary of Canadian Biography online
1 2  Brief biography Archived 2012-07-08 at the Wayback Machine @ the Galerie Walter Klinkhoff
↑  Bradfield, Helen (1970). Permanent Collection. Toronto: McGraw Hill.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500023009  VIAF: 95823019   WorldCat (עם VIAF): 95823019
אליזבת' ביי

| --- | --- |

בית אליזבת' ביי, משנת 1828
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 עיר אם:  סידני העיר
 שטח:  0.3 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  4,878 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°52′23″S 151°13′30″E﻿ / ﻿33.873°S 151.225°E﻿ / -33.873; 151.225
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאליזבת' ביי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאליזבת' ביי(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן אליזבת' ביי(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן אליזבת' ביי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אליזבת' ביי (באנגלית: Elizabeth Bay) הוא פרוור בסידני המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה

אליזבת' ביי הוא מהפרוורים הקטנים של סידני, וגובל מצידו המזרחי במפרצון אליזבת' ביי, מצדו הדרומי בראשקטרס ביי, מצדו המערבי והצפוני בפוטס פוינט. הפרוור כולל מספר רחובות בלבד, ופחות מ-5,000 תושבים הדרים במקום. בצידו הדרום מערבי נמצא קינגז קרוס, אתר בילויים המשותף לו ולפוטס פוינט, ונחשב כגורם משיכה תיירותי. הפרוור ממוקם כ-3 ק"מ ממרכז העסקים הראשי של סידני.
היסטוריה

אליזבת' ביי קרוי על שם אשת המושל לכלן מקווארי, אליזבת'. השם ניתן למפרצון קטן של מפרץ ג'קסון, ולנחלה המשקיפה עליו. טרם ההתיישבות האירופאית, שמו האבוריג'יני של הפרוור היה "ירארנדבי". בשנת 1828 הקים אלכסנדר מקלי את אחוזתו במקום, על שטח של 54 אקרים שניתן לו מידי המושל. בית אחוזתו נקרא "בית אליזבת' ביי", בית בסגנון ריג'נסי שעוצב ונבנה על ידי הארכיטקט ג'ון ורג' ב-1837. בית זה נותר על כנו עד היום, ומסומן לשימור כנכס מדינת ניו סאות' ויילס.
תרבות

אליזבת' ביי כולל מספר בתים עתיקים ששופצו ונרשמו כנכסים לשימור, רובם נבנו במהלך המאה ה-19. אחד מהבתים המאוחרים יותר הוא בית בומרנג, שנבנה ב-1926 בעבור מפיק מוזיקה עשיר, בסגנון מיסיון ספרדי שהיה פופולרי בארצות הברית. בשנת 2005 נמכר הבית בעבור 20.7 מיליון דולר אוסטרלי. בית זה כיכב במספר סרטים הוליוודיים, הידוע מביניהם הוא משימה בלתי אפשרית 2.
אזור קינגז קרוס הסמוך לצדו המערבי של הפרוור כולל מגוון של מועדוני לילה, מועדוני חשפנות, פאבים ומסעדות הפתוחות לאורך השעות הקטנות של הלילה. אזור זה הוא מאזורי הבילוי הבולטים של סידני, לצד דרלינגהרסט וניוטאון. תחנות הרכבת הקרובות ביותר לפרוור הן תחנת הרכבת קינגז קרוס ותחנת הרכבת אדג'קליף.
אלקטרופוס

| אלקטרופוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דגי-חשמל טרופיים
תת־סדרה:: Gymnotoidei
משפחה:: דגי סכין עירומים
סוג:: אלקטרופוס
שם מדעי
 Electrophorus ‏גיל, 1864
תחום תפוצה


אלקטרופוס (שם מדעי: Electrophorus) הוא סוג של דג מהסדרה דגי חשמל טרופיים החי בנהר האמזונאס וביובלים קרובים באמריקה הדרומית. סוג זה תואר בידי החוקר תאודור גיל ב-1864 והוא נחשב במשך זמן רב לסוג ומין יחיד בו המין: צלופח חשמלי (Electrophorus electricus). בשנת 2019 החליטו להוסיף לסוג 2 מינים חדשים.
מיני סוג זה מזכירים במראם צלופח אך שייכים לקבוצה דרום-אמריקאית של דגי מים מתוקים נודמי אוויר היכולים לפלוט מגופם זרמי חשמל חזקים מאוד. למעשה זהו דג החשמל הקטלני ביותר בעולם. דגים אלה ניזונים בעזרת הימום טרפם מדגים אחרים, סרטנים וחרקים ולעיתים גם מטרף גדול יותר כמו חולדות.
מינים

החל מספטמבר 2019 הוחלט לשייך לסוג זה 3 מינים שונים:
צלופח חשמלי (Electrophorus electricus)
Electrophorus varii
Electrophorus voltai
אכילה בסוכה

המתאר יהודים הולנדים בני העדה הפורטוגזית היושבים בסוכה בחג הסוכות (ברנאר פיקאר, תַחרִיט ,1724)
משפחה אוכלת בסוכה במושב פורת, אוקטובר 1954
מצוות אכילה בסוכה היא אחד ממרכיבי מצוות הישיבה בסוכה הנלמדת מהפסוק: בַּסֻּכֹּת תֵּשְׁבוּ שִׁבְעַת יָמִים. בשונה מהמרכיב השני של מצוות הסוכה, חובת השינה בסוכה, הכוללת כל סוג של שינה - שנת קבע ושנת ארעי כאחד, חובת האכילה בסוכה כוללת רק אכילת קבע ולא אכילת ארעי.
מעבר למצווה הכללית לאכול בשבעת ימי חג הסוכות בסוכה, למדו חכמים מדרשת הפסוקים שישנה חובה מהתורה לאכול כזית לחם בסוכה בלילה הראשון של חג הסוכות, כדוגמת מצוות אכילת כזית מצה בליל הסדר.
מקור המצווה

מצוות הישיבה בסוכה מופיעה בפרשת אמור שבספר ויקרא: ”בַּסֻּכֹּת תֵּשְׁבוּ שִׁבְעַת יָמִים”, למדו חכמים מהמילה 'תשבו' שמצוות הישיבה בסוכה משמעותה מגורים בסוכה כדרך שאדם יושב בביתו בכל השנה, ואחד הדברים העיקריים שאדם עושה בביתו הוא אכילה: ”תנו רבנן: 'תשבו' - כעין תדורו. מכאן אמרו: כל שבעת הימים עושה אדם סוכתו קבע וביתו עראי. כיצד? היו לו כלים נאים - מעלן לסוכה, מצעות נאות - מעלן לסוכה, אוכל ושותה ומטייל בסוכה, ומשנן בסוכה”.
מצוות אכילה בלילה הראשון של סוכות

מלבד החיוב שישנו כל ימי החג לאכול רק בסוכה, בשעה שרוצה לאכול. למדו חז"ל שישנו חיוב נוסף לאכול לחם בלילה הראשון של סוכות.
חז"ל בתלמוד למדו חיוב זה בגזרה שווה ממצוות אכילת מצה בלילה הראשון של חג הפסח:
אמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יהוצדק נאמר כאן חמשה עשר ונאמר חמשה עשר בחג המצות מה להלן לילה הראשון חובה מכאן ואילך רשות אף כאן לילה הראשון חובה מכאן ואילך רשות
הראשונים נחלקו אם שיעור הלחם שיש לאכול הוא כזית, בדומה לרוב שיעורי האכילה ולמצוות מצה, או יותר מכביצה, שהוא השיעור של אכילת קבע המחייבת בסוכה. להלכה, פסקו הטור והשולחן ערוך שדי באכילת כזית, אך המשנה ברורה כותב כי ראוי למי שיש לו לחם להחמיר ולאכול יותר מכביצה.
הגדרת אכילת קבע וארעי > מאפה מחמשת מיני דגן

מכיוון שגם בשאר ימות השנה, לעיתים רגיל אדם לאכול אכילת עראי גם בדרכים וכדומה, למדו חכמים שכוונת הפסוק היא לחייב את האדם לאכול את סעודות הקבע שלו בסוכה. עם זאת, אכילת ארעי מותרת גם מחוץ לסוכה: ”אוכלין ושותין עראי חוץ לסוכה”, אלא שבהגדרת "אכילת ארעי" לעומת "אכילת קבע" נחלקו האמוראים במסכת סוכה. לדעת רב יוסף, אכילת ארעי (של מאפה העשוי מחמשת מיני דגן) היא: ”תרתי או תלת ביעי [שתיים או שלוש ביצים]”, ולדעת אביי, השיעור הוא ”כדטעים בר בי רב ועייל לכלה [כפי שטועם תלמיד הלומד בבית המדרש לפני שנכנס ללימוד ממושך בכלה]”". מפרש רש"י את דברי אביי, שהתלמיד ”טועם מלא פיו, ושותה”. ובפירושו על הגמרא פירש רש"י ש"מלא פיו" הכוונה לביצה (ללא קליפתה): ”ואביי - דאמר כדטעים בר בי רב, דהיינו כביצה, דכביצה אוכל הנאכל בבליעה אחת הוא”.
כשיטת רש"י, הסובר שמאפה שנפחו שווה לנפח ביצה או קטן ממנה, מותר לאוכלו גם מחוץ לסוכה, כתבו מספר ראשונים, בהם: בעלי התוספות, הרא"ש והר"ן. לעומתם, דעת הרמב"ם ורי"ץ גיאת היא שגם מעט יותר מכביצה פטור מסוכה, ורק כאשר הנפח גדול משמעותית מביצה צריך לאוכלו בסוכה.
למעשה, בשולחן ערוך נפסק כדעת המחמירים, שכל מאפה מעל נפח ביצה יש לאוכלו בסוכה: ”וכמה אכילת עראי - כביצה מפת”.
הגדרת אכילת קבע וארעי > פירות ושאר מאכלים

מאכלים שאינם ממיני הדגן, כגון פירות וירקות, בשר, קטניות ושאר המאכלים, אין אכילתם נחשבת לאכילת קבע, ומותר לאוכלם מחוץ לסוכה. אמנם כאשר אדם קובע סעודה על מאכלים שאינם מדגן, נחלקו הראשונים האם החלטת האדם לקבוע סעודתו עליהם מחשיבה את אכילתם לאכילת קבע.
לדעת מהר"ם מרוטנבורג והרמב"ן, הקובע עצמו אפילו לאכילת פירות (וקל וחומר לאכילת בשר) - חייב בסוכה.
לדעת רבנו פרץ, המאירי והאור זרוע, וכך משמע מהרמב"ם (הלכות סוכה פרק ג, הלכה ו), הקובע עצמו לאכילת פירות - פטור מסוכה, אך לאכילת בשר, אורז, גבינה וכדומה - חייב בסוכה.
לדעת הרא"ש והטור, כל מאכל שאינו מורכב מחמשת מיני דגן - פטור מסוכה.
הגדרת אכילת קבע וארעי > פירות ושאר מאכלים > פסיקת ההלכה

השולחן ערוך פסק כדעת הרא"ש, שרק מאכל ממיני דגן חייב בסוכה. וכך פסקו אחרונים נוספים.
אחרונים רבים כתבו שכאשר קובע סעודה על בשר ושאר מאכלים, ראוי לאוכלם בסוכה.
יש אומרים שחובה לאכול בסוכה בשר ושאר מאכלים שקובע עליהם סעודה.
ויש אומרים שמחלוקת האחרונים הייתה רק בעבר, שאז לא היו רגילים לאכול ארוחות מלאות ללא לחם או מאפה דגן. אך כיום שרגילים לאכול סעודה מלאה ממאכלים שאינם עשויים מדגן, חובה לאכול כל סעודת קבע בסוכה.
הגדרת אכילת קבע וארעי > תבשיל מחמשת מיני דגן

לגבי תבשיל העשוי מחמשת מיני דגן (שברכתו 'מזונות') קיימת מחלוקת האם האוכל ממנו כשיעור נפח ביצה חייב לאוכלו בסוכה. לדעת הרא"ש והטור, וכך פסק השולחן ערוך, רק כאשר אוכל ממנו שיעור של קביעת סעודה (ארוחה) חובה לאוכלו בסוכה. אך אם טועם ממנו בלא כוונה לשבוע, אף אם זה יותר מכביצה - אין חובה לאוכלו בסוכה. מאידך, לדעת המגן אברהם ושולחן ערוך הרב, גם תבשיל העשוי מדגן, האוכל כביצה ממנו חייב לאוכלו בסוכה, כדין מאפה דגן. וכך פסקו מספר אחרונים.
הגדרת אכילת קבע וארעי > משקאות

ככלל, משקאות מותר לשתות מחוץ לסוכה ללא הגבלה. כפי הנלמד מהמשנה במסכת סוכה ב, ד: ”אוכלין ושותין ארעי חוץ לסוכה”. והכוונה שכל שתייה נחשבת לארעי ומותרת מחוץ לסוכה. אולם לגבי שתיית משקאות חריפים, שיש לה יותר חשיבות משתייה רגילה, נחלקו הפוסקים אם שתייתם בדרך קביעות (בחבורה) נחשבת ל'אכילת קבע': לדעת האור זרוע, וכך פסק המגן אברהם, וחשש לדעתו המשנה ברורה, כל התאספות לשתיית משקה חריף בחבורה נחשבת ל'קבע' ואסורה מחוץ לסוכה. ולדעת הריטב"א אמנם משקה אלכוהולי מותר לשתות מחוץ לסוכה, אך יין, מפני חשיבותו, אין לשתות ממנו אפילו רביעית מחוץ לסוכה. ודעת הרא"ש שהואיל ואין שבעים ממשקאות חריפים, כולל יין, אין חובה לשתותם דווקא בסוכה. וכמותו נקטו השולחן ערוך והרמ"א.
ההידור באכילת ארעי בסוכה

על אף שאכילת ארעי מותרת מחוץ לסוכה, המשנה במסכת סוכה מביאה מעשה של רבן יוחנן בן זכאי, ומעשה נוסף של רבן גמליאל, שהחמירו על עצמם לאכול ולשתות אכילת ארעי בסוכה: ”מעשה והביאו לו לרבן יוחנן בן זכאי לטעום את התבשיל, ולרבן גמליאל שני כותבות ודלי של מים, ואמרו: העלום לסוכה”. והגמרא שם בארה שהמשנה הביאה מעשים אלו כדי ללמד ש”אם בא להחמיר על עצמו - מחמיר, ולית ביה משום יוהרא”.
הידור זה הובא להלכה בשולחן ערוך: ”ומי שיחמיר על עצמו ולא ישתה חוץ לסוכה אפילו מים, הרי זה משובח”.
ראו גם

ברכת לישב בסוכה
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק מ"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ז, עמוד א'.
↑  ראו למשל דברי הר"ן על הרי"ף, סוכה דף י"ב עמוד ב בדפי הרי"ף, ד"ה מתני'.
↑  ארבעה טורים, אורח חיים, סימן תרל"ט; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ג'.
↑  משנה ברורה, סימן תרל"ט, סעיף קטן כ"ב.
↑  משנה, מסכת סוכה, פרק ב', משנה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ז, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב'
↑  כפי שעולה מהמשנה במסכת סוכה ב, ה, שרבן גמליאל החמיר על עצמו כהידור לאכול את הכותבות בסוכה
↑  שולחן ערוך הרב, יחווה דעת (חלק א', סימן ס"ה)
↑  בהם: ב"ח, אליה רבה, משנה ברורה תרלט טו, כף החיים טו
↑  גינת ורדים, חיד"א ודרך החיים
↑  פניני הלכה סוכות פרק ג, הלכה ד, ובהערה 5 שם
↑  עי' יחווה דעת חלק א, סי' ס"ה. פניני הלכה סוכות פרק ג, הלכה ד, והערה 4 (ושם כתב שבשעת הצורך אפשר להקל לאכול תבשיל דגן שנפחו יותר מכביצה מחוץ לסוכה)
↑  משנה ברורה, סימן תרל"ט, סעיף קטן י"ג
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב'
| סוכות |
| --- | --- | --- |
| מהלך החג | יום טוב ראשון • חול המועד סוכות • הושענא רבה • שמיני עצרת/שמחת תורה |  |
| סוכה | סכך • אכילה בסוכה • שינה בסוכה • ברכת לישב בסוכה • אושפיזין • מצטער פטור מן הסוכה • תשבו כעין תדורו • מעמיד • דופן עקומה • הלכות סוכה |  |
| ארבעת המינים | אתרוג, לולב, הדס וערבה • הלכות ארבעת המינים • קוישיקלך |  |
| מנהגים | הושענות • הקפות • חיבוט ערבה • זכר לשמחת בית השואבה • תיקון ליל הושענא רבה |  |
| מצוות הנוהגות  בזמן בית המקדש | מצוות ערבה במקדש • הקפת המזבח • ניסוך המים • שמחת בית השואבה • הקהל • שמחת הרגלים |  |
| שמיני עצרת ושמחת תורה | תפילת הגשם • וזאת הברכה • דגל שמחת תורה • הקפות בשמחת תורה • הקפות שניות |  |
| תפילות ופיוטים | פיוטי הושענות (כהושעת אלים) • פיוטי הגשם (אף ברי · זכור אב · שפעת רביבים) • מפי אל • סוכה ולולב לעם סגולה • משה אמת |  |
| שירי החג | אורחים לחג • שלומית בונה סוכה |  |
| שונות | שמחת הרגלים • מסכת סוכה • שלומית בונה סוכה • סהרנה |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש הרגלים
אמת פונטקיסילטה

אמת פונטקיסילטה (אנגלית Pontcysyllte Aqueduct; ולשית: Traphont Ddŵr Pontcysyllte) היא גשר מים העובר מעל הנהר די (Dee), במזרח ויילס. אמת פונטקיסילטה לא נועדה להעברת מים אלא למעבר סירות, והיא חלק מתעלת ל'אנגול'ן (Llangollen Canal), נתיב מים במזרח ויילס. האמה הושלמה בשנת 1805, והיא אמת המים הגבוהה ביותר בבריטניה. שם האמה נלקח משמו של גשר עתיק יותר בהמשך התעלה, ותרגומו המילולי הוא "הגשר המחבר את הנהר". האמה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2009.
אמת פונטקיסילטה היא דוגמה בולטת לתקופה שכונתה "תקופת התעלות" בממלכה המאוחדת, תקופה שהחלה בשנות ה-60 של המאה ה-18, ונמשכה עד היווצרותה של רשת מסילות ברזל, בשנות ה-30 של המאה ה-19. שיאה של התקופה היה בסוף המאה ה-18, כאשר ברחבי בריטניה נבנו 1,900 קילומטרים של תעלות בתוך עשרים שנה בלבד. התעלות יצרו מערכת תחבורה זמינה ונוחה, שאיפשרה העברת חומרי גלם בקלות ובעלות נמוכה בכל רחבי בריטניה, ובכך היו לגורם משמעותי במהפכה התעשייתית.
תעלת לנגולן הובילה מטען וסחורות מהשפלה באנגליה לרמות ויילס, ובה באה לידי ביטוי חדשנות טכנולוגית שאיפשרה גישור על שני עמקים ומעבר ברכס שביניהם. התעלה נבנתה בין השנים 1795 עד 1808, ותוכננה בידי שניים מן המהנדסים החשובים באותה תקופה, תומאס טלפורד וויליאם ג'סופ. התעלה נבנתה למידותיהן של סירות התעלות שהיו מקובלות אז באנגליה (Narrow Boats), שאורכן היה כ-22 מטרים ורוחבן כשני מטרים. אמת פונטקיסילטה עצמה היא החלק הבולט ביותר בתעלה. אורכה 307 מטרים, רוחבה 3.4 מטרים, ועומקה 1.6 מטרים. צורתה כמעין אֵבוס, והיא עשויה מברזל יצוק. האמה נסמכת על תשעה עשר עמודי אבן, שגובהם המקסימלי כ-38 מטרים. אורכה של הקשת בין כל עמוד ועמוד הוא 16 מטרים. האמה נבנתה במשך כעשר שנים, ונפתחה ב-26 בנובמבר 1805.
הטיח שבו נעשה שימוש לבניית האמה היה עשוי מסיד, מים ודם שוורים. יציקת חלקי הברזל נעשתה בבית יציקה סמוך, שהוקם במיוחד למטרה זו. לוחות הברזל שמהם נבנה האבוס היו, כאמור, מיצקת, והיו בעלי אֹגנים, שוליים בולטים שחוברו זה לזה. החיבורים נאטמו באמצעות פלנל מוויילס, ותערובת של חלקיקי ברזל שנוצרו בעת שיוף המתכת ועופרת לבנה. לוחות הברזל המרכיבים את האמה אינם מרובעים; צורתם מחקה את האבנים הבנויות בחלק העליון של קשת במבנים, וממשיכה את צורת הקשתות של עמודי התמיכה שמתחתיה. בכל מפתח של הגשר ישנן ארבע קשתות ברזל התומכות באמה שמעליהן, והן מחופות לוחות היוצרים מראה מלא. האבוס עצמו אינו מחובר לקשתות, אלא מוחזק במקומו באמצעות בליטות יצוקות לקשתות התמיכה. לפני פתיחת האמה לשימוש היא מולאה במים והושארה כך למשך חצי שנה, כדי לבדוק את אטימותה; גם כיום מרוקנים מהנדסים את המים מן האמה מדי פעם.
סירות הנהר נגררו בעזרת סוסים, שצעדו על משעול גרירה מקביל לתעלה. באמת פונטקיסילטה נבנה לצורך זה משעול גרירה, הבנוי על תומכות (ולא כמעין מדרגה). זאת, כדי לאפשר נפח מים רחב יותר באמה. בקצה משעול הגרירה ישנו מעקה, ובצד הפונה לאמת המים ישנו ציפוי עץ, שנועד למנוע את שחיקתו כתוצאה מחיכוך של הסירות. בצד השני של האמה אין שום מעקה; בין הגאי הסירות, העומדים זקופים בירכתיהן, לבין קצה האמה והעמק הנמצא כ-40 מטרים מתחתיה אין כל חציצה..
אמת פונטקיסילטה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2009. אתר המורשת העולמית כולל לא רק את האמה אלא חלק שלם מהתעלה, מהאמה ועד מפלי הפרסה (Horseshoe Falls), וכולל בתוכו אמת מים נוספת, אמת צ'ירק (chirk Aqueduct).
גלריה

סירה עוברת באמת פונטקיסליטה. ניתן לראות את שביל הגרירה מימין. בצד האמה ניתן לראות את לוחות המתכת המעוצבים כקשת, ואת החיבורים ביניהם
מבט מן הגשר לעמק הנהר די
האמה כפי שהיא נראית מן הנחל
הערות שוליים

↑  Pontcysyllte Aqueduct, Llangollen, North Wales
↑  על פי מסמך הגשת המועמדות, עמ' 26, באתר אונסקו.
↑  מסמך הגשת המועמדות, עמ' 25.
↑  על פי הערך באנגלית.
1 2  על פי אתר הוועדה המלכותית לאתרים עתיקים והיסטוריים בוויילס, הדף על אמת פונטקיליסטה.
↑  אתר ה-BBC
↑  אתר ה-BBC
↑  52°58′51.6″N 3°11′52.8″E﻿ / ﻿52.981000°N 3.198000°E﻿ / 52.981000; 3.198000
↑  52°55′43.32″N 3°3′41.76″E﻿ / ﻿52.9287000°N 3.0616000°E﻿ / 52.9287000; 3.0616000
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014154470  VIAF: 315531348   WorldCat (עם VIAF): 315531348
אליזבת' קטלט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1915 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  2 באפריל 2012 (בגיל 96) קוארנבקה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הווארד (1935)  אוניברסיטת איווה (1940)  Escuela Nacional de Pintura, Escultura y Grabado "La Esmeralda"  תיכון דנבר 
 תקופת הפעילות:  1935–1999 (כ־64 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול, הדפס 
 זרם באמנות:  הארלם רנסאנס 
 הושפעה על ידי:  גרנט ווד, Loïs Mailou Jones 
 יצירות ידועות:  Students Aspire, Black Unity (sculpture) 
 פרסים והוקרה:  פרס קאנדס (1991)  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1981)  honorary degree from Spelman College (1995) 
 בן או בת זוג:  Francisco Mora (1947–?)  Charles Wilbert White (1941–1946) 
 צאצאים:  Juan Mora Catlett 
 
אליזבת אליס קטלט (באנגלית: Elizabeth Alice Catlett; 15 באפריל 1915 – 2 באפריל 2012) הייתה אמנית אפרו-אמריקאית שחקרה נושאים כגון גזענות ופמיניזם במגוון הפסלים, הציורים וההדפסים שלה. כמו עמיתה, נורמן לואיס, הדגישה קטלט את מאבקם של השחורים באמצעות האמנות שלה. בהתייחסה להפרדה גזעית ולמאבק למען זכויות האזרח, תיארה קטלט פעילים אקטיביסטים בהשפעת הפרימיטיביזם והקוביזם.
ביוגרפיה

קטלט, נכדה של עבדים, נולדה בוושינגטון למשפחה מערבית של המעמד הבינוני; אביה היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת טוסקגי. קטלט למדה והתחנכה בתיכון דנבר. היא קיבלה מלגה ללמוד במכון קרנגי לטכנולוגיה בפיטסבורג, אך נדחתה על ידי המוסד בגלל היותה שחורה.
בשנת 1935, סיימה בהצטיינות באוניברסיטת הווארד בית הספר לאמנות, בוושינגטון שם למדה עיצוב והדפסה והושפעה מתאוריות האמנות של אליין לוק וג'יימס א. פורטר. תוך כדי הלימודים עבדה קטלט כציירת קיר במשך חודשיים באמצע שנות השלושים של המאה ה-20 והיא הושפעה מהאקטיביזם החברתי של צייר הקיר המקסיקני דייגו ריוורה.
בשנת 1940 היא זכתה במלגת לימודים במכון הטכנולוגי של קרנגי בפיטסבורג, אך זו בוטלה לאחר שגילו שהיא שחורה, היא נרשמה שוב לאוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן המשיכה ללמוד בהדרכתו של גראנט ווד באוניברסיטת איווה שעודדה אותה להציג תמונות שנלקחו מתרבות וניסיון שחורים והשפיעה על החלטתה להתרכז בפיסול והפכה לאפרו-אמריקנית הראשונה עם תואר שני באוניבסיטה. לאחר מכן למדה קרמיקה במכון לאמנות של שיקגו. ב-1942 למדה ליתוגרפיה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק, ואז, ב-1943, הצטרפה לאוסיפ זדקיין כדי ללמוד פיסול. ב-1946 היא נסעה למקסיקו סיטי כדי לעבוד ב"טאלר דה גרפיקה", שם יחד עם בעלה אז, האמן צ'ארלס וייט, היא יצרה הדפסים המתארים את החיים המקסיקניים.
במרבית עבודותיה שילבה האמנית יסודות של מסורות אפריקאיות עם מסורותיהם של אפרו-אמריקאים ומערביים במקסיקו. היא לימדה במשך שנתיים בצפון קרוליינה, אך פרשה בגלל שכר נמוך ששולם למורים שחורים. משנת 1975 ואילך חיה ועבדה בין קורנוואקה, מקסיקו וניו יורק. קטלט נפטרה ב-2 באפריל 2012 בקורנוואקה שבמקסיקו בגיל 96. כיום, עבודותיה מוצגות בין היתר באוספי המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, מוזיאון האמר בלוס אנג'לס, ובמכון לאמנות של שיקגו.
פעילות מקצועית

בקריירה המקיפה יותר משבעים שנה, יצרה אליזבת קטלט פסלים שחוגגים את כוחם ההרואי של נשים ממעמד הפועלים האפרו-אמריקני והמקסיקני. למשל, היא פיסלה את הפסל "אמא וילד" ב-1939, וכעבור שנה היא זכתה בעבורו בפרס הראשון שלה בתערוכת של אמריקאים שחורים בשיקגו. בצורות פשוטות וברורות היא עוררה הן את המהות הגופנית והן את הרוחניות של הנושאים אותם הציגה בעבודותיה. העבדים קשי היום והאימהות המטפלות שיצרה מקרינות הן את הכוח והן את הכבוד והרגע הנצחי. בין אם היא עובדת בעץ, באבן, בברונזה או בחימר, מגלה קטלט וירטואוזיות טכנית יוצאת דופן, יכולת טבעית ללכוד את הצורות הנשיות המתעקלות שלה עם הצבע או הבהיקות של הדמות הנבחרת שלה. היופי של עבודותיה נובע בין ביתר מהיופי שהיא מגלה בחומרים הפיסוליים שלה.
לאורך כל הקריירה שלה, קטלט התחייבה באופן פרוגרסיבי פוליטי לשפר את חייהם של האפרו-אמריקנים ונשים מקסיקניות, והיא השתמשה לעיתים קרובות באמנות שלה באופן מפורש על מנת לקדם את המטרה שלה. היא גם מחתה, שבתה, ואפילו נעצרה במסע שלה כדי לזכות בצדק עבור אלה שהיא מתארת כ"העם שלי". קטלט אמרה פעם שתמיד רצתה שהאמנות שלה תשרת את הקבוצה האתנית אליה היא משתייכת, אפרו אמריקאים, כדי לשקף אותם, את היחס כלפיהם, לעורר אותם ולגרום להם להיות מודעים לפוטנציאל שלהם. במהלך המעבר מארצות הברית למקסיקו ב-1946, היא זוהתה בסופו של דבר כ"זר בלתי רצוי" של המדינה ובמשך כמעט עשור נאסר עליה לבקר בארצות הברית.
למרות מאבקים אלה, האמנות של קאטלט לא מגלה שום שמץ של מרירות או ייאוש. ואכן, היא נשארה נאמנה לנושאים האוניברסליים, האופטימיים, שהניעו לראשונה את פסליה בשנות הארבעים. בגיל 95, היא המשיכה ליצור, מונחה על ידי אותם אידיאלים.
קטלט הייתה מעורבת במספר תערוכות, כולל הדפסים וציורים, בגלריה סרגו שבניו יורק. קטלט קיבלה מספר פרסים, כגון פרס מפעל חיים בפיסול עכשווי על ידי המרכז הבינלאומי לפיסול, בשנת 2003. אומנותה מהווה חלק מאוספים רבים ברחבי העולם, כולל אלה של המוזיאון הגבוה לאמנות באטלנטה, המוזיאון של אמנות מודרנית במקסיקו, וספריית הקונגרס בוושינגטון.
הערות שוליים

↑  אליזבת קטלט, באתר היא-סטוריה, ‏15.04.2015
↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Elizabeth Catlett, Encyclopedia Britannica, ‏20.07.1998 (באנגלית)
↑  Elizabeth Catlett, artnet (באנגלית)
1 2  Jeff Harrison, The Sculpture Of Elizabeth Catlett
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4036824  BnF: cb14517969x (data)  CiNii: DA11934504  GND: 119394944  ISNI: 0000 0001 1472 7129  LCCN: n84229535  RKD: 15948  SNAC: w6bd4nnz  SUDOC: 095301968  ULAN: 500011840  VIAF: 264149294291280521420   WorldCat (עם VIAF): 264149294291280521420
אלן רובר

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1962 (בן 62) דיגואה, צרפת 
 שם לידה:  Robert Alain Philippe 
 מדינה:  צרפת
 כינויים נוספים:  "ספיידרמן הצרפתי", "איש העכביש"
 ידוע בשל:  טיפוס אקסטרים
 מקצוע:  פעלולן
 http://www.alainrobert.com/
 
אלן רוֹבֵּר (בצרפתית: Alain Robert; נולד ב-7 באוגוסט 1962 כאלן רובר פיליפ), מחבל דיז'ון שבצרפת, הוא מטפס הרים וקירות שזכה לפרסום רב בשל טיפוסיו הרבים על גורדי שחקים. רובר מכונה "הספיידרמן הצרפתי".
בטיפוס על מגדלי פטרונס