stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראסטפארי
היסטוריה

הראסטפארי, שהייתה בראשית דרכה תנועה לשחרור השחורים מעליונות הלבנים, נולדה בג'מייקה של תחילת המאה ה-20 ועם הזמן הפכה לדרך חיים ולאמונה (להלן).
אבי תנועת הראסטפארי הוא מרקוס גארבי בג'מייקה, מדינה שרוב אוכלוסייתה היא צאצאי העבדים שהובאו מאפריקה על ידי האנגלים בשנות שלטונם כדי לעבוד במטעי הקנה סוכר וגידול הקפה. גארבי הוא החוט המקשר בין הפאן אפריקניות לאתיופיות והפיכת האתיופיות מרעיון מופשט, אידאולוגיה, לתנועה אקטיבית של יישום שיויון זכויות לצאצאי העבדים בג'מייקה שכונתה "גארביסטים".
ב-2 בנובמבר 1930 הוכתר קיסר אתיופיה, היילה סלאסי. עבור צאצאי העבדים בג'מייקה האירוע היה הסימן למימוש החזון של גארבי ל-"גאולת אפריקה". ההכתרה חיזקה הקשר של צאצאי העבדים לאתיופיה ואפריקה, חיזוק הזהות, השורשים והגאווה של מי שהיו עבדים מושפלים ומשועבדים.
הכתרת סלאסי הפכה את הגארביסטים מאוסף של קבוצות מאמינים לתנועה עם עקרונות, הראסטפארי (להבדיל מיסודות האמונה, להלן).
אירוע משמעותי נוסף בתולדות תנועת הראסטאפרי היה הגעתו של היילה סלאסי, באפריל 1966, לביקור בג'מייקה.
הוא התקבל על ידי רבבות אנשי הראסטפארי בניהם צעירה כבת 20. כאשר הקיסר נופף לקהל, היא דימתה לראות על כף ידו את מה שעבורה היה סימן לאלוהותו של הקיסר: צלקות המסמר שצלב את ישו. לצעירה קראו ריטה ואת החוויה חלקה עם בעלה בוב מארלי, מי שלימים העביר את המסר של גארבי בעזרת המוזיקה שלו ושהעניק לתורת הראסטפארי את הדחיפה הגדולה ואת ההכרה העולמית.
בביקור זה הקיסר גם פגש כמה ממנהיגי הראסטפארי. הוא נתן להם אדמות כדי שיוכלו להתיישב באתיופיה. עד היום, זוהי מושבת הראסטפארי החשובה ביותר – שאשאמנה.
על פי מקור אחר, רעיון שיבת צאצאי עבדים לאתיופיה יושם עם שיבתו של היילה סלאסי לאתיופיה בתום מלחמת העולם השנייה, עם סיום הכיבוש האיטלקי. בשנת 1948 הוא העניק לשחורים במערב שרצו לחזור לאפריקה שטח אדמה באזור שאשאמנה (shashamane), אם כי הרסטפארי הראשון הגיע לאזור רק בשנת 1965.
בין 1930 ל-1960 תנועת הראסטפארי הפכה ליותר פוליטית ודתית. מחויבותה הייתה בעיקר להחזרת השחורים למולדתם אפריקה וסגידה לאלוהות של היילה סלאסי.
השלטון הקולוניאלי הבריטי בג'מייקה ראה במחויבות הראסטפארי לאפריקה ולקיסר בגידה במלוכה האנגלית, ועל כך רדף את התנועה.
שנות ה-70' גרמו לשינוי בתדמיתה של תנועת הראסטפארים. את ההכרה העולמית לתנועה העניק בוב מארלי שהעביר את המסר של גארבי בעזרת המוזיקה שלו.
ב-1975 היילה סלאסי נפטר בנסיבות לא ברורות והיו טענות שמדובר בבדיה של התקשורת שביימה את מותו בכוונה כדי לגרום לאמונתם לגווע.
בשנות ה-80' התנועה הפכה יותר חילונית. סמלי התנועה איבדו ממשמעותם האידאולוגית והדתית. הראסטות בשיער הפכו מסממן של התנועה לאופנה שאומצה על ידי שחורים ולבנים בג'מייקה ובעולם.
גם אם לא הייתה חזרת צאצאי העבדים פיזית לאפריקה, הראסטפארי השפיעה על חיזוק הזהות, השורשים והגאווה של מי שהיו עבדים מושפלים ומשועבדים.
יסודות האמונה

הראסטפארי החלה את דרכה כתנועת שחרור של שחורי העור מעליונות האדם הלבן עם יסודות רוחניים-דתיים משולבים מהנצרות האתיופית, מהיהדות, ומדתות מסורתיות אפריקניות
לאמונה הראסטפארית מספר עקרונות:
יסודות האמונה > "האתיופיות"

מהתחלת דרכם, הרסטפארים רואים את שורשיהם כנטועים באתיופיה.
רעיון "האתיופיות" טמון בכך שאתיופיה היא הממלכה האפריקאית השחורה היחידה המוזכרת בתנ"ך והאתיופיות מבטאת את השאיפה של השחורים להגדרה עצמית.
כחלק מהעבר המשותף עם אתיופיה, תנועת הרסטפארי מקבלת את ה-"כברה נגסט" ("תפארת המלכים"), האתוס הלאומי האתיופי של הקשר בין מלכת שבא האתיופית לבין שלמה המלך. חשיבות הטקסט לראסטפארים הוא החיבור בין התפיסה המונותאיסטית שהושרשה על ידי האדם הלבן, לבין האפריקאיות והשורשים הרוחניים האפריקאים - בניגוד לתנ"ך, הקוראן והברית החדשה של הלבנים שהתעלמו מהיהיסטוריה השחורה. עבור הראסטפארים הכברה נגסט הוא הנצרות האותנטית האפריקאית האמיתית – טרם שהושחתה על ידי האדם הלבן.
יסודות האמונה > אמונה בהיילה סלאסי כמשיח

הכתרת קיסר אתיופיה סלאסי ב-3 בנובמבר 1930 ביססה האמונה על אדם מצאצאי שלמה ודוד, שיוכתר להיות הקיסר ויהיה המשיח ובכך חיזקה את תנועת הראסטפארי. מבחינת הראסטפארי, ישו הלבן הוא תרמית של מיסיונרים אירופאים כדי לשדוד מהעבדים השחורים את האמת. אמונתם היא שקיסר אתיופיה היילה סלאסי הראשון הוא צאצא למנליק (בנם המשותף של המלך שלמה ומלכת שבא) והוא המשיח האמיתי, השחור, התגלמות האל עלי אדמות.
לרסטפארים, סלאסי הוא דמות מיתית היכולה לאחד את השחורים בכל העולם. תקופת העבדות היא עונש של האל והאמונה בסלאסי, היא הכפרה.
מותו של סלאסי, ב-1975, לא הביא לקריסת התנועה שהרי אל ומשיח הוא יותר מגוף חומרי ואינו יכול למות.
יסודות האמונה > התנתקות מכל ממסד מזוהה עם האדם הלבן

מטרת הראסטפארים, היא להתנתק מהנצרות הלבנה שחרגה וסילפה את הנצרות המקורית. לשיטתם, תרגום הלבנים את התנ"ך לוקה ושגוי משום שהלבן לא הבין את שפתו המקורית של הטקסט. למרות זאת, חשיבות התנ"ך היא ההתייחסות לברית בין אלוהים לאדם ולכן, כדי לדעת את האמת,יש לקרא את התנ"ך דרך "עיניים שחורות".
היבט של ההתנתקות הוא ההבחנה והמאבק בין "ציון" ל"בבילון" (Babylon)– המייצגת את כל המושחת בממסד המערבי, האימפריאליזם והקפיטליזם, כל מה שממסדי ובעל כוח, שעלול להגביל את הרסטפארי באמונתו, כל מי שיכול להצטייר כמזוהה בדרך כלשהי עם העולם המערבי נחשב לחלק מ"בבילון".
ברעיון הבבילון קיים שילוב של התפיסה התאולוגית ועקרונות חברתיים של התקוממות ומאבק חברתי שאינו מופנה רק לאדם הלבן אלא לכל האליטה החברתית-כלכלית.
היחס לאדם הלבן והתרבות הלבנה אינה גזענות או שנאת האחר, מקורה בניסיון להשבת הזהות והכבוד העצמי של האדם השחור.
יסודות האמונה > הראסטפארי היא דרך חיים ותפיסת עולם

לכן נמנעים הרסטפארים מיצירת מוסדות מרכזיים וספר חוקים. היעדרה של הנהגה מרכזית מדגיש את חשיבותם של ראשיה המכונים "נביאים", המובילים את התנועה על פי המודל של מטיפיה הראשונים.
כתפיסת עולם, האמונה הרסטפארית אינה מתמקדת בעולם הבא, אלא בהווה. נצחיות מושגת כבר בעולם הפיזי, שאינו מנותק מהרוחני. האמונה בהיילה סלאסי וההתעוררות הרוחנית הם שכר הראסטפארי כבר בעולם הזה.
מאפינים ומנהגים

לראסטפארי מאפינים ומנהגים שונים, המבוססים על יסודות האמונה ומשתמעים ממנה:
מאפינים ומנהגים > דרדלוק - Dreadlock (Dread – אימה, Locks - מחלפות-שיער)

זהו הייצוג החזותי, המאפיין הבולט ביותר של הרסטפארים. בעברית הן מכונות "ראסטות" בהשאלה מכינויים של חברי התנועה. הכינוי בעברית לא מעביר את המשמעות החברתית של התסרוקת הנוצרת באמצעות קשרים בשיער. התסרוקת אינה ייחודית לראסטפארים בלבד. עבורם היא שילוב בין תפיסות רוחניות-דתיות הקושרות בין השורשים הרסטפארים באתיופיה לרעיונות חברתיים ומאבק גזעי לחופש וצדק. בתנועה ישנם חברים ללא דרדלוקס המכונים "נקיי-פנים" faces Clean.
גידול "הראסטות" לא היה נהוג לפני שנות החמישים של המאה העשרים וקיים חוסר בהירות לגבי מקורן:
יש השערה שמנהג זה התפתח בקהילה הראסטפארית הראשונה בג'מייקה שחבריה נמנעו מלהסתפר, בשל אופי החיים הטבעי בקומונה.
הסבר אחר הוא הרצון לחיקוי של לוחמים שבטיים אתיופים או לוחמי המאו-מאו בקניה, שהרסטפארים העריצו בשל מאבקם בבריטים. הדרדלוקס נועדו לייצר רושם מרתיע, רושם של לוחמים, והשילוב של הזקן הפרוע והשיער הייחודי משאירים רושם.
ישנה טענה גורסת שחברי התנועה רצו להבחין עצמם חיצונית מדתות אפריקאיות-נוצריות אחרות שפעלו בג'מייקה באותה תקופה.
פירוש נוסף הוא שהראסטות הן סימבוליקה לשלשלאות, סימבוליות ומוחשיות, בהן נתון האדם השחור.
למרות חוסר הודאות לסיבת התחלת התספורת, קיימת הסכמה כלפי המשמעות האידאולוגית והחברתית של הדרדלוקס.
מבחינה חברתית, מדובר בסירוב להיכנע לתכתיבי המערב כמו סירוק השיער והחלקתו, כהתנגדות לחזות האדם הלבן וחזרה לזהות האפריקאית על ידי הדגשת החזות החיצונית של השיער, בנוסף לצבע העור. מכיוון שבתרבות הלבנה שיער חלק נתפס כנורמטיבי, הראסטות הן ההפך מכך: תיסרוקת לא נורמטיבית, פראית, מורדת בנורמות והחוקים הלבנים שהוטמעו בשחורים.
לתסרוקת משמעות רוחנית המסתמכת על התנ"ך, ספר "במדבר", פרק ו' פסוקים ג'-ח':
"מִיַּיִן וְשֵׁכָר יַזִּיר, חֹמֶץ יַיִן וְחֹמֶץ שֵׁכָר לֹא יִשְׁתֶּה; וְכָל-מִשְׁרַת עֲנָבִים לֹא יִשְׁתֶּה, וַעֲנָבִים לַחִים וִיבֵשִׁים לֹא יֹאכֵל. ו"ד כֹּל, יְמֵי נִזְרוֹ: מִכֹּל אֲשֶׁר יֵעָשֶׂה מִגֶּפֶן הַיַּיִן, מֵחַרְצַנִּים וְעַד-זָג--לֹא יֹאכֵל. ו"ה כָּל-יְמֵי נֶדֶר נִזְרוֹ, תַּעַר לֹא-יַעֲבֹר עַל-רֹאשׁוֹ: עַד-מְלֹאת הַיָּמִם אֲשֶׁר-יַזִּיר לה', קָדֹשׁ יִהְיֶה--גַּדֵּל פֶּרַע, שְׂעַר רֹאשׁוֹ. ו"ו כָּל-יְמֵי הַזִּירוֹ, לה', עַל-נֶפֶשׁ מֵת, לֹא יָבֹא. ו"ז לְאָבִיו וּלְאִמּוֹ, לְאָחִיו וּלְאַחֹתוֹ--לֹא-יִטַּמָּא לָהֶם, בְּמֹתָם: כִּי נֵזֶר אֱלֹהָיו, עַל-רֹאשׁוֹ. ו"ח כֹּל, יְמֵי נִזְרוֹ, קָדֹשׁ הוּא, לה'".
מהפסוקים, נראה שלבד מאיסור על שתיית יין והשתתפות בלוויות, לראסטפארי אסור לחתוך את השיער.
הראסטות מקבילות לרעמת האריה, סמל עוצמה תנ"כי ששימש את קיסרי אתיופיה. כמי שרואים את מוצאם בשבט יהודה, בעיני הראסטפארי התסרוקת היא דימוי לרעמת האריה, סמלו של שבט יהודה וסמלו המלכותי של הקיסר. החזות המחזקת את הדימוי של חוזק, דומיננטיות, אקטיביזם, מקבילה את המאמין לשמשון הגיבור, הנזיר שגזיזת מחלפות ראשו גרעו מכוחו.
מאפינים ומנהגים > צבעים

ייצוג חזותי נוסף של הראסטפארי הוא השימוש באופן רגיל ויומיומי בשילוב צבעים עם משמעות אידאולוגית, צבעי הפאן-אפריקניזם של מרקוס גארבי, אבי הראסטפארי: אדום, שחור, ירוק, וצהוב זהוב.
האדום מסמל את הדם שנשפך בתקופת העבדות והדיכוי; השחור הוא צבעם של האפריקאים; הירוק הוא צבע השפע והפוריות של אדמת אפריקה; הצבע הצהוב, מסמל את עושרם הרוחני ואמונתם של האפריקאים.
שילוב זה של צבעים הוא צבעי תנועתו של גארבי, הוא גם צבעי הדגל האתיופי, הוא השילוב המקשר את הרסטפארי עם מורשת העבר מאתיופיה- עם ההווה ועם החזון לעתיד.
השימוש בצבעים הוא יומיומי שיגרתי ומופיע בצבעי הלבוש, שלטים ברחובות, צביעת בתים ועוד.
מאפינים ומנהגים > מוזיקת הרגאיי

הרגאיי הוא זיהוי תרבותי מובהק נוסף של הראסטפארי.
הרגאיי אינה השירה והמוזיקה בלבד. הרגאיי היא תנועה חברתית, מחשבתית. היא הטפה על אפריקה, העוולות כלפי האדם השחור, על כך שאהבה ושלום הם שיפתרו את חוסר הצדק ויחזירו את האדם השחור למקומו האותנטי. הרגאיי הוא הביטוי התרבותי של אתיופיניזם, פאן-אפריקניות וראסטפארי.
הסיבה שהסגנון המוזיקלי הזה הפך לגורם כה דומיננטי בחייה של החברה בג'מייקה קשורה להיסטוריה של האי ולמוצאם של תושביו.
שורשי הרגאיי מהמוזיקה האותנטית של ג'מייקה שנקראה מנטו (mento). זו הייתה מוזיקה אפריקאית שהתפתחה אצל העבדים כדי להקל את סבלם וכאמצעי תקשורת. מוזיקה זו שרדה למרות הניסיונות לדכאה. בדרך זו שימרה המנטו אלמנטים של פולקלור ותרבות אפריקאית. המנטו אופיינה בתנועות איטיות והושפעה מריקוד צרפתי שנקרא "quadrille". בראשית המאה ה-20 השתלבו בה הקליפסו (calypso) והסוקה (soca=soul calypso) שבאו מטרינידד.
בראשית שנות ה-60 ג'מייקה קיבלה עצמאות מבריטניה והבעיות הכלכליות והחברתיות התעצמו. בהשפעת מוזיקת הסול (נשמה) קצב המוזיקה הואט והטקסטים התחילו לבטא את הבעיות הכלכליות והחברתיות.
בסוף שנות ה-60 פרץ הרגאיי את גבולות האי ג'מייקה על ידי ג'ימי קליף, ומספר שנים אחר כך בוב מארלי, הדמות המזוהה ביותר עם התנועה הראסטפארית, מי שהוציא את הרגאיי ואת התנועה הראסטפארי ורעיונותיה מחוץ לאי, מי שההתייחסות אליו בקרב הרסטפארים היא כנביא, מקביל למרכוס גארבי.
מאפינים ומנהגים > גאנג'ה

ללא הנהגה מרכזית, ספר חוקים ומוסד כנסייה מובנה, עבור הראסטפארי ה-"גאנג'ה" הוא האמצעי לרוחניות.
גאנג׳ה היא אחת המילים העתיקות והנפוצות ביותר שמתארות מריחואנה. באנגלית המילה בשימוש עוד לפני שנת 1689. המילה הושאלה משפת הסנסקריט בהודו ולקראת סוף המאה ה-19 עשתה את דרכה לאוצר המילים בג׳מייקה על ידי פועלים הודים שעבדו במדינה.
ראשוני העבדים בג'מייקה אימצו את הצמח כעשב מרפא נגד כאבים וגילו שהוא מרומם את הרוח בימי מכאוב ודיכוי. כאשר קמה תנועת הראסטפארי, הם הבינו שהצמח עוזר להם להשתחרר מנטלית ממצב תודעתי של "בבילון", ואף האמינו שהוא ירושה מקברו של שלמה המלך שהיה מוקף בצמח.
הראסטפארי מאמינים בקדושת הצמח. הם מגנים שימוש בו לשם ההנאה, ומעשנים לצורך התקרבות לאלוהים, למטרות רפואיות ועל מנת להתחבר לתת מודע בשילוב מדיטציה
למרות הנוכחות הראסטפארית בג'מייקה וחשיבות הגאנג'ה בתרבותם, עד שנת 2015, הצמח נחשב בה לא חוקי.
מאפינים ומנהגים > השפה

השפה הרשמית בג'מייקה היא אנגלית. עם זאת, רוב תושבי המדינה מדברים גם בשפה מקומית בשם "פאטואה" שהיא ניב משולב של אנגלית וקריאולית, עם מילים משפות אחרות כגון: ספרדית, סינית, צרפתית ושפות אפריקניות.
הפאטואה התפתחה בג'מייקה כתקשורת בין העבדים לאדוניהם בתקופת העבדות וההשערה כי התפתחה במקור גם כדרך ללגלג על האנגלית של סוחרי העבדים הלבנים וכן כדי שהעבדים יוכלו לדבר בינם לבין עצמם מבלי שסוחרי העבדים יבינו אותם.
בתפיסת העולם הראסטפארית לשפה היבט רוחני. השפה מחברת בין האדם, הפרט, הגשמי, לרוחניות המטאפיזית, לאתיופיה ולקיסר היילה סלאסי. לשפה, למילים, יכולת להשפיע על המציאות.
הרסטפארים מכנים את שפתם "אייהרית" (Iharic) – שילוב של אמהרית, השפה באתיופיה שהיא מולדת ושפת האדם השחור, ו-I, אני באנגלית, המשמשת את הראסטפארים במקום האות U .
ההחלפה בין האותיות היא חלק מהתפיסה הראסטפארית של האחדות בין ה-"אני" ל-"אתה", השילוב בין הפרטי, הקולקטיבי והאלוהי והאמהרית היא שפת הקודש
זרמים בראסטפארי

בראסטה שלושה זרמים ומנהגים הנקראים "בתים" (Houses):
ניאבינגי (Niyabinghi) - אין לו מנהיג והוא מבוסס בעיקר על שמירת פן ההתחברות לטבע והאמונה כי כולנו אחד ומחוברים לאל.
בובו אשאנטי (Bobo Ashanti) - מנהיג זרם זה הוא הנסיך אמונואל הראשון. ראסטות בזרם זה רואים בו גלגול של ישו, ובסלאסי את אלוהים בגוף אדם. חוקי הזרם מבוססים על חוקי התנ"ך, וחבריו חיים בקהילות סגורות. בובו הוא סלנג לאפריקני, אפריקה הוא ביתה הרוחני של ג'אמייקה. השם אשאנטי מקורו בשמו של שבט דתי עתיק. ה"בובים" עומדים כנגד כל אופן של דיכוי או שעבוד, כמו זו שנכפתה עליהם על ידי הבאבילון (מייצג את העולם המערבי הממוסד והמושחת). הם נמנעים ממיסוד החינוך והדת ובחרו ליצור קהילות נפרדות, שם הם מקיימים חיים חסכוניים על פי האמונות המחמירות שלהם.
"שנים עשר השבטים של ישראל" (Twelve Tribes of Israel) - זרם זה נחשב למתון יותר, ועל אף שמו, הוא דומה לנצרות יותר משני הזרמים האחרים.
ראסטות לא חייבים להשתייך לאחד מהזרמים. ההשתייכות והקבלה נעשות מתוך רצון אישי ואם זקני הזרם מוכנים לקבל את המועמד.
לא כל אדם המאמין בראסטפארי נקרא "ראסטה" - רק בהגיעו לרמת רוחניות מסוימת הוא יכול להיקרא בשם זה.
ראו גם

רגאיי
הערות שוליים

↑  Elizabeth A. McAlister, Rastafari political and religious movement, Encyclopædia Britannica, ‏אוחזר 17.3.24
↑  The Editors of Encyclopædia Britannica, [https://www.britannica.com/biography/Haile-Selassie-I Haile Selassie I
emperor of Ethiopia], Encyclopædia Britannica, ‏3.4.2024
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  הראסטאפרי בין ג'מייקה לאתיופיה | גילי חסקין – מדריך טיולים, ‏2020-06-04
1 2 3 4 5 6  סלעית סהר, תולדות הראסטפרי, באתר פורטל הרגאיי הישראלי, ‏אוחזר בתאריך 13.3.2024
1 2  גיל בונשטיין, ג'מייקה – קצב פעימות הלב, באתר מסע אחר, ‏אוחזר 12.3.2024
1 2  מיי לורד, כל מה שרציתם לדעת על ראסטפאריי ולא העזתם לשאול, באתר תדר, ‏25.3.2024
↑  מהי תנועת הראסטפרי?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה, ‏אוחזר 12.3.2024
↑  יואב צרי (עגל), קיצור תולדות הרגאיי (1), באתר hoops.co.il, ‏2.4.2024
↑  גאנג׳ה: זה כנראה השם הכי עתיק למריחואנה, באתר HAPPY GARDEN, ‏28.3.2024
↑  הילה ואקנין, הכירו את ג'מייקה: חמישה דברים שלא ידעתם על המדינה, באתר חדשות 13, 25 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563112505171  BnF: cb119673447 (data)  LCCN: sh85111472  NKC: ph455191
דונלד ווטסון

| --- | --- |
דונלד ווטסון מעיין במגזין 'חדשות הטבעונות' משנת 1944
דונלד ווטסון מעיין במגזין 'חדשות הטבעונות' משנת 1944
 לידה:  2 בספטמבר 1910 דרום יורקשייר
 פטירה:  16 בנובמבר 2005 (בגיל 95) קאמבריה
 מדינה:  בריטניה
 פעילות בולטת:  טבע את המושג 'Vegan' (בעברית: טבעוני), וייסד את האגודה הטבעונית
 מקצוע:  מורה לעיבוד עץ
 תפקיד:  נשיא האגודה הטבעונית
 השקפה דתית:  אגנוסטיקן
 בת זוג:  דורותי מורגן ווטסון
דונלד ווטסון (באנגלית: Donald watson‏; 2 בספטמבר 1910, דרום יורקשייר, בריטניה - 11 בנובמבר 2005, קאמבריה, בריטניה) היה פעיל זכויות בעלי חיים בריטי, שטבע בשנת 1944, ביחד עם אשתו דורותי מורגן ווטסון, את המושג 'Vegan' (בעברית: טבעוני), וייסד את האגודה הטבעונית – הארגון הראשון בעולם לקידום טבעונות.
ביוגרפיה > ילדותו

ווטסון נולד בדרום יורקשייר וגדל עם אח ואחות במשפחה שמרנית טיפוסית שאוכלת בשר ומבקרת בכנסייה. אביו החל את חייו כנער חווה עני, אך השקיע בלימודים והפך למנהל בית ספר גדול בגיל 30. בגיל 14, החל ווטסון ללמוד נגרות, והפך במהרה לשוליית נגר. את חופשות החגים, נהג לבלות בחווה המשפחתית שנוהלה על ידי דודו וסבתו. לדבריו, בחווה החקלאית הייתה אווירה פסטורלית: בשהותו, היה מוקף בבעלי חיים, וכולם "נתנו" משהו. הסוס הגדול גרר מחרשה, הסוס הקטן היה רתום לעגלה, הפרות "נתנו" חלב, התרנגולות "נתנו" ביצים, הכבשים "נתנו" צמר, והוא לא הבין מה "נותנים" החזירים. אחד מזיכרונות הילדות החזקים שלו הוא היום בו מספר חקלאים הגיעו לחווה, ושחטו את אחד החזירים, איתו הספיק להתיידד במהלך שהותו. משפחתו לא ניסתה להרחיק אותו מאזור השחיטה, והוא זוכר היטב את כל תהליך השחיטה, לרבות הצרחות של החזיר והתנגדותו. ווטסון הופתע מאוד לגלות שדודו החביב לקח חלק בשחיטה: "ובנקודה זו הבנתי שעלי להעריך מחדש חוות ודודים". אירוע זה, טען ווטסון, גרם לו להבין כי לכל חיה בחווה ישנו תאריך תפוגה, וביום בו היא אינה מביאה תועלת לאדם - היא נשחטת. החווה אותה תפס כגן עדן, הפכה בעיניו באותו רגע לאתר הוצאה להורג של בעלי חיים. בגיל 14, בשנת 1924, קיבל החלטה לכבוד השנה החדשה לאמץ אורח חיים צמחוני.
ביוגרפיה > חייו הבוגרים

ווטסון עבד לפרנסתו כנגר, אולם בעקבות השפל הגדול בשנות השלושים, החליט ללמוד הוראת עיבוד עץ. בגיל 21, החל את הכשרתו כמורה לעיבוד עץ, ועבד בהוראה זו עד הגיעו לגיל 63. לאחר מכן עבד כמדריך טיולי טבע בהרים עד גיל 70. בשנת 1942, כשהיה בן 32, החליט להימנע לחלוטין ממוצרים מהחי, והפך למעשה לטבעוני. אמרתו של המשורר הנורווגי, הנריק איבסן "האדם החזק ביותר בעולם הוא האדם שמסוגל לעמוד לבד" היוותה עבורו מקור כוח להמשך דרכו, חרף הביקורת הנוקבת אותה ספג. בשנת 1944, בגיל 34, ייסד את האגודה הטבעונית שהייתה הארגון הראשון מסוגו בעולם לקידום אורח חיים הנמנע מצריכת מוצרים מן החי, כולל חלב וביצים.
במלחמת העולם השנייה, היה לסרבן מצפון. לדבריו, במלחמת העולם הראשונה, 307 צמחונים, טבעונים ושאר "מוזרים" שסירבו לעבוד בבית מטבחיים במסגרת המאמץ המלחמתי (אנ') – נורו. גם אחיו ואחותו הלכו אחריו; אימצו אורח חיים טבעוני והיו לסרבני מצפון. אימם אמרה: "הרגשתי כמו תרנגולת שהטילה ביצי ברווז". במהלך מלחמת העולם השנייה, ווטסון התנדב לכוחות ההצלה של מכבי האש. בשנת 1946, נישא לדורותי מורגן (Dorothy Morgan) והשניים עברו לגור בקאמבריה. לזוג נולדה ילדה אחת – ג'נט, והם חיו יחדיו במשך 47 שנה, עד מותה בשנת 1994. בראיון משנת 2002 אמר: "אני בן 92, מוחי צלול. אני מבוגר יותר מעשרים שנה מגיל התמותה הממוצע של גברים בארצנו. אני מסוגל לעשות ככל העולה על רוחי, ואף לטפס על הרים בימים נוחים. חיי חלפו ללא מכאובים וללא שימוש בתרופות. כל מבקרי הוותיקים כבר מתו, ואני טבעוני נלהב אף יותר ממה שהייתי בהתחלה".
האגודה הטבעונית > ייסוד האגודה הטבעונית

ווטסון היה חבר שנים רבות באגודה הצמחונית (אנ'), אולם בניגוד לרוב חבריה, הוא התנגד לא רק לצריכת בשרם של בעלי החיים, אלא לצריכת כל המוצרים מן החי. לדבריו, תהליך ייצור מוצרי חלב וביצים אכזרי לא פחות מתהליך ייצור בשר. הוא נמנע מצריכת בשר, חלב, ביצים, עור וצמר, והתנגד לציד, דיג, ספורט דמים (אנ') ולניסויים בבעלי חיים. בנוסף, ווטסון נמנע לחלוטין מעישון ומשתיית אלכוהול. בטבעונות הוא מצא תועלת בריאותית, אך צידד בה בעיקר משום ההיבט המוסרי. הוא ביקש מהאגודה הצמחונית שתאפשר לו לפתוח בתוכה שלוחה שתתרכז בקידום אורח חיים ללא מזון מהחי, אולם נענה בשלילה, משום שהאגודה הצמחונית רצתה למקד את כל האנרגיות שלה בקידום הימנעות ממוצרי בשר בלבד. למרות התנגדות האגודה הצמחונית לבקשה זו, היא הקדישה במגזין שלה מקום נרחב לסוגיה האתית של צריכת החלב, מספר שנים לפי ייסוד האגודה הטבעונית.
"באופן ברור, אם זה רע להרוג עגל עבור בשרו, זה רע במידה שווה להרוג אותו עבור חלב. אם זה רע להרוג עופות עבור בשרם, זה גם רע להרוג אותם עבור ביצים"
עקב סירוב האגודה הצמחונית לבקשתו, ווטסון פרש ממנה, ביחד עם אלסי שריגלי, זוגתו דורותי ועוד שלושה חברים, על מנת להקים ארגון חדש שיקדם התנגדות מלאה לניצול בעלי חיים. בנובמבר 1944 הקימו את האגודה הטבעונית, ובמהרה הצטרפו אליהם 19 פעילים נוספים. 25 פעילים אלו נתפסים כדור המייסדים של התנועה הטבעונית. ווטסון כינה את התנועה הטבעונית: "התנועה הגדולה ביותר שאי פעם הייתה", זאת משום שהיא מציעה לדבריו פתרון שייטיב עם האדם, עם בעלי החיים ועם הסביבה גם יחד. ווטסון הפציר בחברים לקחת חלק בהקמת התנועה הטבעונית – לכתוב מאמרים, לתת עצות ולענות למכתבי הביקורת. לדבריו, אחת ממטרות הארגון היא לכונן טיעון בעד שינוי מוסרי, בטוח והגיוני, ושיש להסביר מדוע האגודה הטבעונית מחרימה את השימוש במוצרי חלב וביצים.
בשנת 1988 כתב ווטסון את זיכרונותיו מהקמת האגודה הטבעונית: "היינו מעטים ופזורים למרחקים אחד מהשני. כל אחד מאיתנו היה שקוע עמוק בקריירה שלו. לא היו לנו תקציבים, כלי תחבורה פרטיים פרט לאופניים, תקדימים לעבוד לפיהם, משרד או ניסיון ביחסי ציבור ופרסום. היינו בתקופת מלחמת העולם השנייה, קצבת המזון הייתה חמורה ביותר ונמשכה כך למשך 7 שנים נוספות".
האגודה הטבעונית > המגזין 'חדשות הטבעונות'

במסגרת הארגון, ווטסון ייסד, ערך והוציא לאור לבדו את המגזין הראשון בעולם לקידום אורח חיים טבעוני שנקרא 'Vegan News' (בעברית: 'חדשות הטבעונות'). המגזין כלל במקור ארבעה דפים בלבד, אולם במפתיע ווטסון קיבל תרומה של 2 פאונד (פי שמונה מדמי המנוי שגבה מהחברים עבור הוצאות המגזין), ועם סכום הכסף הזה הוא נחפז לחנות, ורכש מספיק נייר דפוס שאפשר לו לפרסם את 'חדשות הטבעונות' על גבי 12 דפים. ווטסון הצליח להוציא לאור את המגזין עבור 500 מנויים בלבד, משום שהיה עליו להכניס באופן ידני למכונת הדפוס 6000 דפים ולהדק אותם האחד לשני - עבודה מייגעת שנמשכה גם בלילות. בכתב יד, כתב ווטסון את שם המגזין בדף הכותרת. המהדורה הראשונה של המגזין, ראתה אור ב-24 בנובמבר 1944. ווטסון קיבל אלפי מכתבי תגובה, לעיתים 30 - 40 ביום, והקדיש זמן רב במענה. המגזין איפשר לווטסון ולחבריו להגיב לביקורת הרבה שנשמעה כלפיהם. רבים הזהירו את הטבעונים כי תזונתם אינה אפשרית ומסכנת את בריאותם. אחרים טענו כי אין זה העיתוי המתאים לחולל שינוי שכזה. לדבריו, מגזין זה הוא בבחינת מגילות מדבר יהודה של התנועה הטבעונית, משום שהוא מתאר איך הכל התחיל בזמנים כה קשים.
הביקורת שנשמעת כלפינו היא שהמועד טרם הבשיל לכדי שינוי שכזה, אולם האם היה בעבר מועד שפשוט הבשיל לשינוי אילולא הנחישות האנושית? האם ויליאם וילברפורס המתין להבשלת המועד לפני שהחל במאבקו נגד העבדות? האם אדווין צ'דוויק (אנ') המתין לרגע בלתי קיים שכזה לפני שניסה לשכנע את הציבור ששמירה על מים נקיים תשפר את איכות חייו? יש בכך סכנה ברורה להשאיר את התגשמות האידיאלים שלנו לדורות הבאים, משום שהדורות הבאים עשויים שלא להחזיק באידיאלים שלנו
המושג Vegan

את המושג 'Vegan' (בעברית: טבעוני), טבע ווטסון ביחד עם אשתו, דורותי מורגן ווטסון, בשנת 1944, עת ייסדו את האגודה הטבעונית. המילה היא הלחם של שלוש האותיות הראשונות ושתי האותיות האחרונות של המילה 'vegetarian' (בעברית: צמחוני), זאת על מנת לסמן את ההתחלה ואת הסוף של הצמחונות: הצמחונות התחילה את הרעיון, אולם הטבעונות היא השלב הסופי והאידיאלי אליו יש להגיע ביחס האדם כלפי בעלי החיים. אחת המסעדות הצמחוניות המפורסמות שפעלה בלונדון באותם הימים, נקראה 'Vega' וייתכן כי ווטסון קיבל השראה משם זה.
עד הטמעת מושג זה בציבור, צמחונים וטבעונים כאחד כונו 'צמחונים'. המושג Vegan אמנם נטבע בשנת 1944, אולם היה נעדר הגדרה ברורה. לסלי קרוס (Leslie J Cross), מייסד חברת Plamil Foods (אנ') (אחת החברות הראשונות במערב לייצור חלב סויה), סגן נשיא האגודה הטבעונית ואחד מששת פעיליה הראשונים, הציע בשנת 1949 הגדרה למושג: "העיקרון לפיו בעלי החיים ישוחררו מניצול האדם". לאחר מספר שנים, ההגדרה נוסחה בשנית: "לשים סוף לניצול בעלי החיים על ידי האדם עבור מזון, מסחר, שעבוד, צייד, ניסויים ולכל הפעולות האחרות הכרוכות בניצול בעלי חיים על ידי האדם". בשנת 1979, כאשר האגודה הטבעונית נרשמה כארגון צדקה, היא עדכנה את ההגדרה: "פילוסופיה ואורח חיים השואפים להימנע ככל הניתן מכל הדרכים של ניצול ואכזריות כלפי בעלי חיים עבור מזון, הלבשה וכל מטרה אחרת. כמו כן, הרחבה וקידום שימוש בחלופות שאינן מן החי, עבור תועלת האדם, בעלי החיים והסביבה. מבחינה תזונתית, המושג מתאר את הנוהג להימנע ממזון מן החי".
במהדורה הראשונה של 'חדשות הטבעונות', ווטסון כתב כי דרוש לתנועה שם: "עלינו לשקול בכובד ראש איך יש לקרוא לתנועה שלנו, למגזין שלנו ולעצמנו. המושג 'א-חלביים' (Non-dairy) הפך כבר לביטוי שגור, אולם כמו המושג 'א-לקטו' (non-lacto) - המושג נגטיבי מידי. כמו כן, המושג הזה אינו מתאר את ההתנגדות שלנו למאכל ביצים. אנו זקוקים למושג שימחיש שגם אם כל המזון מן החי הוא בגדר טאבו, הטבע עדיין מספק לנו מגוון רחב של מזון לבחור ממנו. צמחונות ופירותנות כבר מקושרות לתנועות בהן מותר לאכול מ'פירותיהן'(!) של פרות ותרנגולות, ולכן נראה שאנחנו חייבים להגות מילה חדשה וראויה. משום שכתב העת הראשון הזה היה חייב שם, בחרתי לקרוא לו 'Vegan news'. אם נאמץ מילה זו, התזונה שלנו בקרוב תקרא 'תזונה טבעונית'. הצעות חברים יתקבלו בברכה". חברי האגודה הטבעונית העלו מספר הצעות כגון: allvega, neo-vegetarian, dairyban, vitan, benevore, sanivore, beaumangeur, אולם השם שהציע ווטסון התקבל במהרה, ולדבריו השתרש לחלוטין בשפה, ונמצא כנראה בכל מילון בעולם. המושג נכנס לראשונה למילון אוקספורד בשנת 1986 תחת ההגדרה: "אדם שנמנע באופן עקרוני ממזון מן החי, צמחוני אדוק".