stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האוניברסיטה הטכנית של ברלין
ארגון אקדמי

מאז 4 באפריל 2005 האוניברסיטה הטכנית של ברלין כוללת את הפקולטות והמכונים הבאים:
פקולטה I - מדעי הרוח והחברה (Geisteswissenschaft)
המכון לפילוסופיה, היסטוריה של הספרות, מדעים וטכנולוגיה
המכון להיסטוריה של האמנות והיסטוריה עירונית
המכון לחינוך
המכון לשפות ולתקשורת
המכון להכשרה מקצועית ולימודי עבודה
המרכז למחקר על אנטישמיות
המרכז ללימודי מגדר
פקולטה II - מתמטיקה ומדעי הטבע
המכון לכימיה
המכון למתמטיקה
המכונים לפיזיקה
המכון לפיזיקה של מצב מוצק
המכון לאופטיקה ופיזיקה אטומית
המכון לפיזיקה תאורטית
המרכז לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה
פקולטה III - מדעי תהליך והנדסה
המכון לביוטכנולוגיה
המכון להנדסת אנרגיה
המכון לטכנולוגיה וכימיה של מזון
המכון להנדסת תהליכים ושיטות
המכון לטכנולוגיה סביבתית
המכון למדעי חומרים
פקולטה IV - הנדסת חשמל ומדעי המחשב
המכון להנדסת אנרגיה ואוטומציה
המכון לטכנולוגיות מערכות בתדר גבוה ומוליכים למחצה
המכון למערכות תקשורת
המכון להנדסת מחשבים ומיקרואלקטרוניקה
המכון להנדסת תוכנה ומדעי מחשב תאורטיים
המכון לאינפורמטיקה עסקית ושיטות כמותיות
פקולטה V - הנדסת מכונות ומערכות תחבורה
המכון למכניקת הזורמים ואקוסטיקה
המכון לפסיכולוגיה, גורמי אנוש וארגונומיה
המכון לתחבורה יבשתית
המכון למדעי החלל
המכון לבנייה, מיקרוטכנולוגיה והנדסה רפואית
המכון לעיבוד מתכות וניהול תעשייתי
המכון למכניקה יישומית
פקולטה VI - תכנון - בנייה - סביבה (מיזוג של הפקולטות להנדסה אזרחית, מדעי הקרקע, ארכיטקטורה-סביבה-חברה)
המכון לארכיטקטורה
המכון להנדסה אזרחית
המכון למדעי הקרקע
המכון לגאודזיה ומידע גאוגרפי וטכנולוגיית מידע
המכון לאדריכלות נוף ותכנון סביבתי
המכון לגאולוגיה
המכון לסוציולוגיה
המכון לתכנון עירוני ואזורי
פקולטהVII - כלכלה וניהול
המכון לטכנולוגיה וניהול
המכון למנהל עסקים
המכון לכלכלה ולמשפט מסחרי
המכון המרכזי באל גונה
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - מקום 201–300 (2023)
Times Higher Education - מקום 136= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 154= (2024)
סגל ההוראה

באוניברסיטה מועסקים 8,455 עובדים: 338 מרצים מן המניין, 2,598 חוקרים לתארים מתקדמים, 2,131 אנשי עובדי מנהל, טכנאים ועובדי ספריות. בנוסף עובדים באוניברסיטה 2,651 עוזרי הוראה ו-126 חניכים (נכון לשנת 2015).
לתלמידים בינלאומיים יש אפשרות ניידות בין מוסדות לימוד בתוכנית ארסמוס או בתוכנית TIME - Top Industrial Managers for Europe.
הספרייה

הספרייה המרכזית המשותפת החדשה של האוניברסיטה הטכנית של ברלין ואוניברסיטת ברלין לאמנויות נפתחה בשנת 2004 ובה כ-2.9 מיליון כרכים (2007). מימון משמעותי לבניין הספרייה ניתן על ידי חברת פולקסווגן. שמה הרשמי של הספרייה הוא "ספריית TU Berlin ו-UdK (בבניין פולקסווגן)". אולם בשלט מעל הכניסה הראשית לספרייה כתוב "ספריית פולקסווגן" – בלי להזכיר את האוניברסיטאות, דבר המבלבל רבים המגיעים למקום.
חלק מ-17 הספריות של האוניברסיטה הטכנית של ברלין ושל אוניברסיטת ברלין לאמנויות התמזגו לתוך הספרייה החדשה, אך מספר מחלקות עדיין שומרות על ספריות עצמאיות משלהן. כך, הספרייה בית הספר לכלכלה ולניהול שבה 340,000 כרכים בבניין הראשי של האוניברסיטה והספרייה של המחלקה למתמטיקה שבה 60,000 כרכים.
בוגרים ומרצים בולטים

מאיר בן אורי (1908–1983), אדריכל.
ברונו ארנדס (1878–1948), אדריכל.
שטפן ארנדס (1907–1992), אדריכל.
סטנאקו בלקובסקי (1891–1962), אדריכל בולגרי.
אוגוסט בורזיש(אנ') ‏(1804–1854), תעשיין.
קארל בוש (1874–1940), כימאי, חתן פרס נובל לשנת 1931.
פרנץ ברייסיג (1868–1934), מתמטיקאי.
וילהלם קאואר (1900–1945), מתמטיקאי ומדען.
אנרי קואנדה (1886–1972), מהנדס אווירונאוטיקה.
קארל דאלהאוס (1928–1989), מוזיקולוג.
ג'ורג' דה הוושי (1885–1966), כימאי, חתן פרס נובל לשנת 1943.
ולטר דורנברגר (1895–1980), מהנדס טילים.
אוטמאר אדנהופר (נולד בשנת 1961), כלכלן, מומחה אקלים.
קראפט ארנולד אריקה (1917–1984), מהנדס טילים.
גרהרד ארטל (נולד בשנת 1936), כימאי פיזיקלי, חתן פרס נובל לשנת 2007.
גוטפריד פדר (1883-1941), כלכלן בכיר במפלגה הנאצית.
ויברט פהסה (נולד בשנת 1937) מהנדס וחוקר.
דניס גאבור (1900–1971), פיזיקאי, חתן פרס נובל לשנת 1971.
פריץ גוסלאו (1898–1965), מהנדס בפרויקט V-1.
פריץ הבר (1868–1934), כימאי, חתן פרס נובל לשנת 1918.
גוסטב הרץ (1887–1975), פיזיקאי, חתן פרס נובל לשנת 1925.
פריץ הוטרמנס (1903–1966) פיזיקאי אטומי.
הוגו יונקרס (1859–1935), מהנדס ויצרן מטוסים.
הלמוט קאלמאייר (1910–2006), כימאי, פושע נאצי.
ולטר קאופמן (1871–1947), פיזיקאי.
אידה נודאק (1896–1978), כימאית ופיזיקאית.
וולפגנג פאול (1913–1993), פיזיקאי, חתן פרס נובל לשנת 1989.
פרנץ רולו (1829–1905), מהנדס מכונות.
ארנסט רוסקה (1906–1988), פיזיקאי, חתן פרס נובל לשנת 1986.
קארל פרידריך שינקל (1781–1841), אדריכל
אלברט שפר (1905–1981), אדריכל, מדינאי, פושע נאצי.
ורנר פון בראון (1912–1977), מהנדס, מנהלה הראשון של נאס"א.
יוג'ין ויגנר (1902–1995), פיזיקאי, חתן פרס נובל לשנת 1963.
לודוויג ויטגנשטיין (1889–1951), פילוסוף.
גינטר ציגלר (נולד ב-1963), מתמטיקאי, חתן פרס לייבניץ לשנת 2001.
קונראד צוזה (1910–1995), מהנדס, חלוץ מחשבים.
ורנר פון בראון (1912–1977), בוגר, מהנדס
קונרד זאוס (1910–1995), בוגר, בונה המחשב המודרני הראשון ושפת תכנות
יוג'ין פול ויגנר (1902–1995), בוגר, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1963
קארל בוש (1874–1940), בוגר, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1931
קארל פרידריך שינקל (1781–1841), בוגר, אדריכל
הערות שוליים

↑  "T.I.M.E. Top Industrial Managers for Europe". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brainlane - SiteLab CMS v2. "Germany". אורכב מ-המקור ב-2018-08-10. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  QS Top Universities - Engineering and Technology
↑  "National Academy of Sciences". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eugene Wigner - Biographical". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gustav Hertz - Biographical". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fritz Haber - Biographical". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carl Bosch - Biographical". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jens, Weibezahn, (2016). "Studienführer für den Studiengang Wirtschaftsingenieurwesen" (בגרמנית). doi:10.14279/depositonce-5501.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
↑  "TU Berlin: Facts & Figures". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TUB Campus El Gouna: Home". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Webmaster. "Fakultät IV Elektrotechnik und Informatik: Institute". www.eecs.tu-berlin.de. נבדק ב-2018-08-10.
↑  webmaster. "Fakultät VII Wirtschaft & Management: Einrichtungen". www.wm.tu-berlin.de. נבדק ב-2018-08-10.
↑  "TU Berlin: Fakultätsübersicht". www.tu-berlin.de. אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2017. נבדק ב-2018-08-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TU Berlin: Facts & Figures". נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zentralbibliothek
↑  Universitätsbibliothek der Technischen Universität Berlin. "Universitätsbibliothek TU Berlin: Startseite". Universitätsbibliothek TU Berlin. נבדק ב-29 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268833905171  PLWABN: 9811719926305606  BIBSYS: 90153015  BNE: XX135733  BnF: cb12260059p (data)  CANTIC: a11814937  CiNii: DA03055676  GND: 2114678-0  ICCU: VEAV006530  ISNI: 0000 0001 2292 8254  LCCN: n79066155  LNB: 000180739  MusicBrainz: 5abfc3b5-3c5c-45d5-a72a-04eb7df404bc  NKC: kn20060407005  NLA: 35017821  NSK: 000096109  RERO: 02-A000187339  SELIBR: 132290  SNAC: w68d84gd  SUDOC: 031373240  Trove: 792344  ULAN: 500299972  VIAF: 156528660   WorldCat (עם VIAF): 156528660 
בניין טלפונקן הוא הבניין הגבוה ביותר בקמפוס.
הכניסה לספרייה המרכזית של האוניברסיטה הטכנית של ברלין ואוניברסיטת ברלין לאמנויות
יובל צורן

| --- | --- |

אנסמבל מיתר במוזיאון תל אביב לאומנות בניצוחו של יובל צורן, ספטמבר 2015
 לידה:  1976 (בן 49 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 עיסוק:  פסנתרן, מנצח
 כלי נגינה:  פסנתר
 www.yuvalzorn.com
 
יובל צורן (נולד ב-1976) הוא פסנתרן ומנצח יהודי-ישראלי.
ביוגרפיה

צורן הוא בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, הוא למד אצל בנימין אורן נגינה בפסנתר וניצוח אצל מנדי רודן. ב-2002 התקבל כמנצח הראשון לתוכנית לאומנים צעירים של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, שם ניצח על מספר בכורות ליצירות חדשות והיה מעורב בהפקות רבות כעוזר מנצח, כפסנתרן וכמאמן זמרים, במיוחד עם מנהלה המוזיקלי של האופרה לשעבר, אנטוניו פאפאנו. מאז עבד בכמה מבתי האופרה המובילים באירופה כגון: הליסיאו בברצלונה והאופרה הלאומית הדנית, ובפסטיבלים בגליינדבורן ובאקס-אן-פרובאנס. כמו כן שיתף פעולה עם מנצחים מהשורה הראשונה כגון: דניאל הרדינג, איוואן פישר, קיריל פטרנקו, קונסטנטינוס קארידיס ורבים אחרים.
בין השנים 2008–2012 כיהן כמנצח הבית של בית האופרה של פרנקפורט שם ניצח על הפקות רבות, בניהן איל טריטיקו, בטבעת החנק, לוצ'ה די למרמור, סיפורי הופמן, נישואי פיגארו, חסדו של טיטוס, חליל הקסם, כך עושות כולן ועוד. ניצח באופרה הישראלית על האופרות דון קרלו ומפיסטופלה. באופרה המלכותית קובנט גארדן בלונדון על הבכורה העולמית לציפור לילה של דומיניק לה ז'נדר, בבינאלה למוזיקה חדשה במינכן על הבכורה העולמית של פיירו, סופו של לילה מאת ינס יונלייט, בפסטיבל הרוהר טריינאלה, ועל תזמורות ואנסמבלים מובילים, בניהם תזמורת פילהרמוניה, תזמורת עידן הנאורות, התזמורת הסימפונית של בוכום, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, סימפונט רעננה, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, אנסמבל מודרן, אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21 ועוד.
שיתופי פעולה בולטים בתקופה האחרונה כוללים הפקה של אוון ווינגרייב מאת בנג'מין בריטן בבית האופרה של פרנקפורט; טורקי באיטליה מאת ג'ואקינו רוסיני עם התזמורת הסימפונית הברזילאית בריו דה ז'ניירו; לוהנגרין של ריכרד וגנר בבית האופרה של אולדנבורג, וסיור קונצרטים בארצות הברית ובקנדה עם אנסמבל מיתר.
בשנים האחרונות מקדיש יובל חלק מזמנו לחינוך ועובד באופן קבוע עם תוכנית דייוויד גולדמן למוזיקאים צעירים מטעם המרכז למוזיקה ירושלים.
יובל צורן מלמד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמקביל הוא שימש שם בעבר בתפקיד המנצח והמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן.
בשנת 2022 התמנה למנהלה האמנותי של חג המוזיקה הישראלית.
ביוגרפיה > חייו האישיים

יובל צורן הוא בנם של הפרופסור והמתרגם גבריאל צורן ושל המרצה לביבליותרפיה וספרות רחל צורן.
ונדי סנדלר

| --- | --- |

סנדלר בנובמבר 2017
 לידה:  1949 (בת 76 בערך) ארצות הברית
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין, ארצות הברית
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה
 תרומות עיקריות
 פונולוגיה של שפות סימנים
ונדי סנדלר (נולדה בשנת 1949) היא בלשנית שחוקרת פונולוגיה ופרוזודיה של שפות סימנים והתפקיד של הגוף ביצירת מבנה לשוני. פרופסור אמריטה באוניברסיטת חיפה, שם ייסדה את המעבדה לחקר שפות הסימנים ועומדת בראשה. פיתחה מודלים לשוניים שחושפים גם את הדמיון וגם את ההבדלים בין שני הסוגים של שפות טבעיות. מחקרה גם מתעד ומנתח את תהליך היוולדותן והתפתחותן של שפות חדשות.
ביוגרפיה

סנדלר נולדה בקליבלנד אוהיו, ארצות הברית והחלה את דרכה כסטודנטית למשחק תיאטרון. עלתה לישראל ולאחר שנה כמתנדבת בקיבוץ עין המפרץ עברה לתל אביב ועבדה כעוזרת לעוזרת במאי בתיאטרון הבימה. מאוחר יותר החליטה לעבור למקצוע אקדמי ונרשמה ללמודי בלשנות באוניברסיטת ג'ורג'טאון בעיר וושינגטון בירת ארה״ב. סנדלר פגשה את שפת הסימנים לראשונה בזמן שהתגוררה בוושינגטון, כשהוזמנה ללמד עברית באוניברסיטת גלודט, בה כל הסטודנטים חרשים. מיד זיהתה קשר מסקרן בין שפות דבורות ושפות סימנים, ותובנה זו הובילה וממשיכה להוביל את מחקריה לאורך כל הקריירה. בשנת 1987 קיבלה את הדוקטורט מאוניברסיטת טקסס באוסטין.
סנדלר מתגוררת בחיפה. היא נשואה ליואב מוריה, פרופסור למתמטיקה בטכניון, אם לבת וסבתא.
ביוגרפיה > תחומי מחקרה

סנדלר ביקשה ללמוד איך שפות של הידיים, הפנים, והגוף מצליחות להעביר את אותם המסרים באותה יעילות ומורכבות כמו שפות דבורות, אשר מועברות בערוץ פיזי כל כך שונה. בין היתר, מחקרה בשפות סימנים אמריקאית וישראלית הוכח שהבעות ותנודות קבועות של הפנים מצטרפות למילים ומשפטים של הידיים ומשתנים לפי מטרת המשפט. עבודתה המדעית גם מראה שמערכת מורכבת זאת דומה פורמלית למערכת של אינטונציה בשפות דבורות, ומשחקת את אותו התפקיד. תוך כדי מחקרה הוכיחה שישנן תכונות אוניברסליות של שפות, אשר מגשרות על הבדלים משמעותיים בערוץ הפיזי שדרכו הן מועברות.
יחד עם עמיתיה היא חוקרת את שלבי ההתפתחות של שפת סימנים חדשה שנולדה ללא השפעה של שפות אחרות, בין אנשים משבט בדואי א-סייד שבנגב.
פרויקט המחקר הבין-תחומי "הדקדוק של הגוף" (GRAMBY-The Grammar of the Body) הנתמך על ידי המועצה האירופית למחקר (ERC) הוקמה ביוני 2014 במטרה להגדיר את התפקיד של הגוף בבניית מבנה לשוני ובאבולוציה של השפה האנושית.
כחלק מפרויקט מחקר זה, סנדלר סגרה מעגל כשהקימה תיאטרון לשפת הסימנים, ׳אביסו׳, יחד עם הבמאי עתי ציטרון. שחקני התיאטרון הופיעו במרכז סוזן דלל, בפסטיבל עכו וגם בהופעות מיוחדות בניו יורק וברנס צרפת.
פרסים והוקרה

2020- נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים.
2017 - פרס לנדאו - פרס מועצת הפיס לתרבות ולאמנות בקטגוריית בלשנות
2013 - זכתה ב-עמית תושב, קרן רוקפלר, בלאג'יו, איטליה, 2013.
2013 - מענק ERC מטעם המועצה האירופית למחקר. הפרס נועד לממן את הפרויקט “הדקדוק של הגוף”.
2004 - פרס בהט לספר העיון המקורי הטוב: שפה במרחב
ספריה

עירית מאיר, ונדי סנדלר, שפה במרחב: אשנב לשפת הסימנים הישראלית, אוניברסיטת חיפה, 2004
Sandler, Marianne Gullberg, and Carol Padden (eds) 2019 Visual Language:AFrontiers in Psychlogy ebook
Meir, Irit, and Wendy Sandler. (2008). Language in Space: a Window onto Israeli Sign Language. Mahwah, NJ: Lawrence Erlbaum Associates.
Sandler, Wendy and Lillo-Martin, Diane. (2006). Sign Language and Linguistic Universals. Cambridge, UK: Cambridge University Press.
Sandler, Wendy. 1989. Phonological Representation of the Sign: Linearity and Nonlinearity in Sign Language Phonology Dordrecht: Foris
לקריאה נוספת

אוניברסיטת חיפה, "הצליל" של שפת הסימנים, באתר הידען, 2 באוקטובר 2014
הערות שוליים

↑  הדף של ונדי סנדלר באתר אוניברסיטת חיפה
↑  אוניברסיטת חיפה ואילן יבלברג, "הצליל" של שפת הסימנים, באתר טיים אאוט, 18 בדצמבר 2014
↑   רותי לוי, המקרה המשונה של החתול - בשפת הסימנים, באתר TheMarker‏, 11 באוקטובר 2016
↑  "על אביסו זה לא" בפסטיבל עכו
↑  פרס מדעים ומחקר, 2017
↑  פרס ההמועצה האירופית לפרופ סנדלר
↑  פרס בהט לעירית מאיר וונדי סנדלר, שפה במרחב: אשנב לשפת הסימנים הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432568805171  BnF: cb12737817w (data)  CANTIC: a17584395  CiNii: DA03776918  GND: 1073925331  ISNI: 0000 0001 1740 2717  LCCN: no90022633  NTA: 074440624  RERO: 02-A003784138  SUDOC: 08131924X  VIAF: 7513373   WorldCat (עם VIAF): 7513373
וינסנט דו ויניו

| --- | --- |

דו ויניו 1955
 לידה:  18 במאי 1901 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  11 בדצמבר 1978 (בגיל 77) אית'קה, ניו יורק, ארצות הברית
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי   אוניברסיטת רוצ'סטר
 מנחה לדוקטורט:  John R. Murlin
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת אילינוי  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  אוניברסיטת קורנל
 תלמידי דוקטורט:  סופיה סימונס 
 פרסים והוקרה:  פרס רמסן (1954)  מדלית ג'ון סקוט (1954)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1945)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס וילארד גיבס (1956)  פרס נובל לכימיה (1955)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1948) 
 תרומות עיקריות
 קביעת רצף חומצות אמינו ומיקום הקשר הדיסולפידי בפפטידים אוקסיטוצין וואזופרסין
 
וינסנט דו ויניו (באנגלית: Vincent du Vigneaud‏; 18 במאי 1901 – 11 בדצמבר 1978) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1955 "עבור עבודתו על תרכובות גופרית בעלות חשיבות ביוכימית, ובפרט על הסינתזה הראשונה של הורמון פוליפפטידי". ההורמון אוקסיטוצין היה הפוליפפטיד הראשון עבורו פוענח רצף חומצות האמינו, הובן התפקיד של הקשר הדיסולפידי והוא יוצר בכלים של סינתזה אורגנית במעבדה.
ביוגרפיה

דו ויניו נולד בשיקגו אילינוי ב-1901 למשפחה ממוצא צרפתי, בן לאלפרד דו ויניו, ממציא ומתכנן מכונות ומרי תרזה דו ויניו. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1918 והחל בלימודי כימיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. הוא הושפע מהרצאותיו של קארל שיפ מארוול. לאחר שקיבל תואר .M.S ב-1924 הצטרף לחברת דופונט.
ב-12 ביוני 1924 נשא לאישה את זלה זון פורד, וב-1925 הצטרף לקבוצה של ג'ון מורלין (John R. Murlin) באוניברסיטת רוצ'סטר כדוקטורנט. את התזה לקראת תואר Ph.D שעסקה בחקר הגופרית שבהורמון אינסולין סיים ב-1927.
לאחר שנתיים במשרה של פוסט-דוקטורט עם ג'ון ג'ייקוב אייבל בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1927–1928), נסע להשתלם באירופה במימון מלגה של National research Council, שם עבד בדרזדן ובאדינבורו בעיקר בסינתזה אורגנית. לאחר מכן חזר לאוניברסיטת אילינוי שם קיבל משרת פרופסור.
ב-1932 הצטרף לבית הספר לרפואה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון די. סי. וב-1938 הוזמן לנהל את המחלקה לביוכימיה ביחידה למחקר ביורפואי בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל בניו יורק, שם נשאר עד לפרישתו ב-1967. אחרי הפרישה, הוא החזיק במשרה באוניברסיטת קורנל באיתקה, ניו-יורק.
לווינסנט וזלה דו ויניו נולדו שני ילדים, בן בשם וינסנט (1933) ובת מרילין (1935), שניהם רופאים.
ב-1974 הוא לקה בשבץ מוחי שלאחריו לא חזר לפעילות אקדמית. נפטר ב-1978, שנה לאחר מותה של אשתו.
קריירה

בפעילותו המדעית התרכז בהבנת המבנה והמטבוליזם הקשור בחלבונים ופפטידים המכילים גופרית, בלשון אחרת בתפקיד הגופרית בפפטידים או חלבונים המכילים את חומצות האמינו ציסטאין או מתיונין.
עוד לפני העבודה שזיכתה אותו בפרס נובל בכימיה, היה בין הראשונים שהראו כי האינסולין בנוי מחומצות אמינו, בודד ואפיין את הביוטין, חקר את מנגנון הטרנסמטילציה ואת הסינתזה והמבנה של הפנצילין - בכולם נמצאות חומצות אמינו או נגזרות שלהן המכילות גופרית. בשנת 1953 בוצעה עבודתו פורצת הדרך שכללה הפרדה, פענוח המבנה הכימי וסינתזה של אוקסיטוצין וואזופרסין, הורמונים המופרשים בבלוטת יותרת המוח ומשתתפים בוויסות מגוון גדול של פעילויות פיזיולוגיות שנחקרות עד היום. אוקסיטוצין היה ההורמון הפוליפפטידי הראשון עבורו פוענח רצף חומצות האמינו הבונות אותו. כמו כן לראשונה בוצעה במעבדה סינתזה של פוליפפטיד בעל פעילות ביולוגית זהה לחומר הנוצר באורגניזם החי.
Cys-Tyr-Ile-Gln-Asn-Cys-Pro-Leu-Gly-NH2 -רצף חומצות האמינו באוקסיטוצין
Cys-Tyr-Phe-Gln-Asn-Cys-Pro-Arg-Gly-NH2 - רצף חומצות האמינו בוזופרסין.
במהלך עבודתו, דו ויניו התעניין בעובדה שפפטידים דומים מאוד מבחינת רצף חומצות האמינו ומיקום הקשרים הדיסולפידיים בהם, פעילים בתהליכים ביולוגיים שונים לגמרי. למשל האוקסיטוצין והואזופרסין בנויים שניהם משרשרת של 9 חומצות אמינו ונבדלים רק בשתיים מהן, בשני ההורמונים יש קשר דיסולפידי בין ציסטאין במקום 1 ובמקום 6, ואולם הפונקציה המרכזית של הראשון היא התכווצויות הרחם בזמן לידה ושל השני וויסות כמות הנוזלים המופרשת בשתן בהתאם לרכוז המלחים בדם. במחקריו קידם את הרעין שיש קשר בין המבנה המרחבי של פפטידים וחלבונים לפעילות הביולוגית שלהם ושלקשרים דיסולפידיים יש תפקיד חשוב במבנה זה.
"המחשבה שצירוף של חומצות אמינו באופן מסוים, בארכיטקטורה ספציפית, יכולה להוביל למערך כזה של תרכובות שמדגימות מגוון אדיר כל כך של תכונות פיזיולוגיות ופרמקולוגיות היא מפתיעה במקצת"
בנוסף, דו ויניו ראה חשיבות רבה במילוי תפקידו כמורה, הקדיש הרבה מזמנו לתלמידיו והיה ידוע בהרצאותיו המעניינות.
הכרה ומורשת

עבודותיו של דו ויניו על הקשר בין מבנה לפעילות ביחד עם הישגיו בסינתזה של פפטידים עודדו מחקרים חדשים רבים על פעילות פיזיולוגית ומבנה של נגזרות של הורמוני בלוטת יותרת המוח.
הוא זכה להכרה בחשיבות עבודתו והוענקו לו פרסים יוקרתיים שהבולטים שבהם:
1948 - פרס לסקר למחקר רפואי בסיסי
1949 - פרס וילארד גיבס
1955 - פרס נובל לכימיה
נבחר כחבר במספר אגודות מדעיות, הידועות ביניהן:
1944 - האקדמיה הלאומית למדעים
1944 - החברה הפילוסופית האמריקאית
ראו גם

מבנה מרחבי של חלבון
מבנה ראשוני
מבנה שניוני
מבנה שלישוני
מבנה רביעוני
טרבר אלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1955 (בן 69) לוטון, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  ווסטר קולג', אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה הבריטית 
 
טרבר אלן (באנגלית: Trevor Allan, נולד ב-9 במאי 1955) הוא פרופסור לפילוסופיה של המשפט ומשפט ציבורי באוניברסיטת קיימברידג', ועמית באוניברסיטת פמברוק. הוא ידוע בכך שהוא מאתגר את האורתודוקסיה החוקתית בממלכה המאוחדת, בעיקר בהגדרתו מחדש של תחום הריבונות הפרלמנטרית.
שנים מוקדמות בחייו והשכלה

אלן נולד בעיר לוטון שבבריטניה ב-9 במאי 1955. הוא למד בבית ספר סנט אולבנס ובקולג' ווסטר, אוקספורד, שם למד לתואר ראשון במשפט אזרחי ולתואר שני בפילוסופיה של המשפט. בנוסף, הוא קיבל דוקטורט במשפטים מאוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה

אלן היה מרצה למשפטים באוניברסיטת נוטינגהאם, בין השנים 1980 ו־1985, ועבר להרצות באוניברסיטת קיימברידג' ב־1989. בשנת 2016 הוא נבחר להיות עמית באקדמיה הבריטית.
ספרים

אלן כתב מספר ספרים הכוללים את "חוק, חירות וצדק: היסודות המשפטיים של החוקתיות הבריטית" (1993), "צדק חלוקתי: תיאוריה ליברלית של שלטון החוק" (2001) ואת "ריבונות החוק: חירות, חוקה ומשפט ציבורי" (2013).
תיאוריה חוקתית

אלן מאמין שחוקי המשפט עליונים יותר מהריבונות הפרלמנטרית בהיררכיה החוקתית. הוא מפתח נקודת מבט זו בספרו "ריבונות החוק: חירות, חוקה ומשפט ציבורי".
הערות שוליים

↑  https://www.ukwhoswho.com/display/10.1093/ww/9780199540884.001.0001/ww-9780199540884-e-287796
↑  https://ukconstitutionallaw.org/2014/02/04/stuart-lakin-the-sovereignty-of-law-freedom-constitution-and-common-law-by-professor-trevor-allan-some-preliminary-thoughts/
↑  https://www.thebritishacademy.ac.uk/fellows/trevor-allan-FBA/
↑  https://www.thebritishacademy.ac.uk/news/british-academy-announces-new-president-and-elects-66-new-fellows/
↑  https://www.administrativelawmatters.com/blog/2014/05/20/some-notes-on-allan-the-sovereignty-of-law/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426834105171  BnF: cb123554020 (data)  GND: 136078508  ISNI: 0000 0000 5510 9805  LCCN: n93008180  NTA: 227479378  SUDOC: 067009093  VIAF: 64082180   WorldCat (עם VIAF): 64082180 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טרבר אלן".
דניס שרביט

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1959 (בן 65) סידי בל-עבאס, צרפת 
 ענף מדעי:  מדע המדינה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה (1 באוקטובר 2002)  אוניברסיטת תל אביב  הקולג' הבינלאומי לפילוסופיה 
 
דניס שרביט (נולד ב-28 בדצמבר 1959) הוא חוקר מדע המדינה ישראלי ומכהן כפרופסור-חבר במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. תחום מחקרו העיקרי הוא חקר הרעיונות, והוא מתמקד בהגות פוליטית צרפתית, הגות ציונית ויהודית בת זמננו, דמוקרטיה נוצרית, דת ומדינה, ודה-קולוניזציה.
היה פרופסור-אורח באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, ובכמה מוסדות להשכלה גבוהה בצרפת.
ביוגרפיה

שרביט נולד בעיר סידי-בל-אבאס שבאלג'יריה. הוריו, מוניק ויוסף, ילידי אלג'יריה, החליטו בשנת 1961 לעלות לישראל ממניעים ציוניים, ומתוך הערכה כי ימיה של הנוכחות הצרפתית באלג'יריה ספורים, וכי עדיף לעזוב באופן מסודר. האב, שהיה רוקח במקצועו, לא הצליח למצוא בית מרקחת לרכישה בתל אביב, והמשפחה עזבה את ישראל באותה שנה, והשתקעה בפריז, שבה פתח האב בית מרקחת משלו. שרביט התחנך בבית ספר יסודי ובית ספר תיכון בשם תיכון קארנו (אנ'), והתוודע שם לתרבות ולרוח הצרפתית שעיצבו את עולמו.
בעקבות מלחמת יום כיפור החליטו הוריו לעשות ניסיון שני להיקלט בישראל, וב-1974 הגיעו לישראל, והשתקעו עם ארבעת ילדיהם בנתניה. שרביט למד בתיכון ע"ש טשרניחובסקי, מכיתה י' עד כיתה י"ב, ובמקביל למד את השפה העברית והחל להתעמק בתרבות הישראלית.
בשנים 1978–1981 שירת שרביט שירות חובה בנח"ל מוצנח.
לאחר תום שירותו הצבאי, החל ללמוד לימודים אקדמיים: את לימודי התואר הראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים סיים באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1984. את התואר השני במדע המדינה סיים ב-1986 באותו מוסד. לאחר מכן נסע לפריז והתקבל לקולג' הבינלאומי לפילוסופיה (אנ'), שבו שקד על עריכת אנתולוגיה של כתבים ציוניים. הספר יצא לאור בשנת 1998. באותה שנה הוא ערך מבחר טקסטים מן הספרות העברית החדשה שהתפרסם בגיליון מיוחד של אירופה (כתב עת) (אנ'), כתב עת צרפתי לספרות.
עם שובו לישראל החל בלימודי תואר שלישי בבית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2002 סיים בהצטיינות את עבודת הדוקטור שלו, שעסקה בתנועת ה-Sillon "התלם" (אנ') בצרפת בין השנים 1899–1910 (בתנועה התקבצו יחדיו צעירים בני המעמד הבורגני ובני מעמד העובדים, ונעשה בה ניסיון לחבר ולפייס בין הנצרות לבין הדמוקרטיה). העבודה נכתבה בהנחייתם של פרופ' אבנר בן-עמוס ופרופ' דוד מנדלסון.
בשנים הללו לימד קורסים שעסקו בפוליטיקה בצרפת ובאינטלקטואלים צרפתים בחוג לצרפתית באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן ובחוג ללימודים כלליים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עם סיום לימודיו התקבל למחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה כחבר סגל בכיר. בשנת 2019 התמנה לפרופסור-חבר.