האדם הניאנדרטלי
אבולוציה > הכחדת הניאנדרטלים

החל מתקופה של כ-28 אלף שנה לפני זמננו לכל המאוחר, אין מוצאים עוד שלדים ניאנדרטלים או את שרידי התרבות המוסטרית האופיינית להם, אלא רק שלדים של בני-אדם מודרניים אנטומית עם תרבויות חומריות מתקדמות של התקופה הפלאוליתית העליונה. לפי הידוע כיום, הניאנדרטלים הם בני-האדם הקדמונים הבלתי-מודרניים האחרונים שנכחדו בעולם. בשנת 2004 אמנם ערערו חוקרים על מעמד זה כאשר תיארכו את האוכלוסייה המסווגת כהומו פלורסיינסיס באי פלורס שבאינדונזיה לתקופה של עד כ-13 אלף שנה לפני זמננו בלבד, אך בשנת 2016 תוקן תיארוך הממצאים בפלורס לתקופה של 50 אלף שנה לכל המאוחר, תיקון שמשיב לניאנדרטלים את מעמדם כבני-האדם הבלתי-מודרניים האחרונים שנכחדו.
במזרח התיכון ובאסיה, תיעוד ארכאולוגי של תקופת ההכחדה כמעט ואינו קיים. באירופה, שם התיעוד הארכאולוגי מפורט יותר, מצטיירת תמונה דרמטית – הניאנדרטלים נעלמו בד בבד עם הופעתם של בני-האדם מודרניים לראשונה שם, והתפשטותם המהירה ברחבי היבשת, ממזרח למערב, תוך כמה אלפי שנים בלבד, בין 45 אלף ל-35 אלף שנה לערך לפני זמננו. סמיכות המאורעות בזמן מעלה חשד ברור כי בני-האדם המודרניים הם האחראים להכחדת הניאנדרטלים, באופן ישיר או באופן יותר עקיף. חוקרים והוגי דעות עדיין דנים ומתווכחים מה היו היתרונות שהקנו עליונות כה מכרעת לבני-האדם המודרניים על הניאנדרטלים, מדוע הם רכשו אותם דווקא בתקופת זמן קצרה זו, והאם הם אכן ניצלו אותם לרצח עם וטיהור אתני שיטתי של האוכלוסייה הניאנדרטלית.
כדי להכריע בין הסברים שונים להכחדת הניאנדרטלים, דרוש תיארוך מדויק של הממצאים הארכאולוגיים, וכאן מתעוררים קשיים. אחת השיטות העיקריות שבשימוש, תיארוך רדיומטרי באמצעות פחמן-14, הותאמה רק לאחרונה לתיארוך תקופות עתיקות מכ-20 אלף שנה לפני זמננו. זמן מחצית החיים של פחמן-14 הוא 5,730 שנה בלבד, ופירושו שבשכבות עתיקות מכך בהרבה נותרים ריכוזים זעירים מאוד שלו בממצאים הארכאולוגיים, שקשה למדוד אותם במדויק. שכבות כאלו עלולות "להזדהם" בפחמן-14 החודר משכבות עליונות וחדשות יותר, והשגיאה הנגרמת מחמירה בריכוזים נמוכים מאוד. לכן התיארוך של אתרים ניאנדרטלים רבים באירופה נבדק שוב ושוב בשנים האחרונות, ותכופות מתוקן לתאריכים עתיקים יותר בכמה אלפי שנים. כתוצאה מכך נראה כיום שהכחדת הניאנדרטלים הייתה מעט קדומה ממה שסברו בעבר, ונמשכה זמן קצר יותר. הועלתה אף טענה שלאחר תיקוני התיארוך לא נותר אף מאובן ניאנדרטלי באירופה המתוארך בוודאות לזמן מאוחר מ-40 אלף שנה לפני זמננו, ואם כך ייתכן שהניאנדרטלים נכחדו עוד לפני בואו של האדם המודרני לאירופה. ואולם רוב הארכאולוגים בתחום סוברים שישנה חפיפה מסוימת בין שכבות ארכאולוגיות של ניאנדרטלים ובני-אדם מודרניים. האתר הארכאולוגי שנחשב כיום לאתר הניאנדרטלי המאוחר ביותר הוא מערת גורהם בגיברלטר, שבה נמצאו שרידי תרבות מוסטרית המיוחסת לניאנדרטלים (אך לא שלדי ניאנדרטלים עצמם) המתוארכים לגיל של 28 אלף שנה לפני זמננו. חוקרי האתר מעריכים שגיברלטר, בקצהו הדרומי של חצי האי האיברי, הוא אחד המקומות האחרונים באירופה שאליו הגיעו בני-אדם מודרניים בהגירתם מהמזרח.
ההשערות השונות שהועלו לסיבות ההכחדה אינן בהכרח סותרות זו את זו, וייתכן שהיו מספר גורמים להכחדה, שחשיבותם היחסית הייתה עשויה להשתנות באזורים ובזמנים שונים. ניתן לחלק את ההשערות הרבות לארבע קבוצות כלליות:
גורמים סביבתיים – לפי השערות אלו הניאנדרטלים לא הוכחדו על ידי בני-אדם מודרניים אנטומית, אלא כתוצאה מגורמים חיצוניים אחרים כלשהם. מספר מחקרים מצאו כי תקופת ההכחדה באירופה התאפיינה בתנודות אקלים תכופות יותר, אליהן התלוו שינויים אקולוגיים בשכיחות מיני בעלי-חיים שקרוב לוודאי שימשו כמקורות המזון של הניאנדרטלים. יש חוקרים הסוברים שהאוכלוסייה הניאנדרטלית עמדה תמיד על סף הכחדה, עקב גודלה הקטן, נטייתם לחיות בקבוצות קטנות מבודדות זו מזו, ההומוגניות הגנטית שנבעה מכך, ותנאי המחיה הקשים בתקופת הקרח. חוקרים הצליחו להראות בעזרת מודלים ממוחשבים שההשערה לפיה ניאנדרטלים נכחדו ללא השפעתם של בני-האדם מודרניים, אלא רק על ידי גורמים סביבתיים שונים – היא בעלת היתכנות.
הטמעה (אסימילציה) – לפי השערה זו הניאנדרטלים לא נכחדו פיזית, אלא נטמעו באוכלוסיית בני-האדם המודרניים כתוצאה מרביית כלאיים פורייה. על-פי הממצאים האחרונים ממחקר הגנום השערה זו נכונה לפחות במידה מסוימת, אך ייתכן שאין די בה להסברת ההכחדה, שכן נראה שרביית כלאיים כזו הייתה נדירה.
תחרות בלתי-ישירה – לפי השערות כאלו היו לבני-אדם מודרניים יתרונות כלשהם על הניאנדרטלים, שאיפשרו להם לשרוד ולהתרבות במספרים גדולים יותר, ולהקדים את הניאנדרטלים בתחרות על משאבים מוגבלים כמו מזון. בין היתרונות שהוצעו היו שימוש בשפה סימבולית מתקדמת, וטכנולוגיות כמו ציד באמצעות חניתות מוטלות מרחוק ותעשיית כלי אבן ועצם מתקדמת יותר. ליתרונות כאלו היו עשויות להיות סיבות גנטיות כמו גם סיבות תרבותיות שונות, אך אם הסיבות היו תרבותיות בלבד קשה להסביר מדוע במשך תקופת זמן של אלפי שנים לא אימצו לפחות חלק מהניאנדרטלים את התרבות העדיפה של מתחריהם. לכן תסריטים מקבוצות 3 ו-4 בדרך-כלל מועדפים על חוקרים הסוברים שבני-אדם מודרניים נהנו מיתרון אבולוציוני מולד כלשהו על הניאנדרטלים.
שילוב של תחרות בלתי-ישירה עם גורמים סביבתיים – הניאנדרטלים נטו לחיות בקבוצות קטנות, הומוגניות מבחינה גנטית ומרוחקות אלו מאלו, ולכן היו חשופים במיוחד לסכנות כתוצאה מגורמים סביבתיים. ייתכן שהגעתם של בני-אדם מודרניים במספרים גדולים, ששכנו בין שטחי המחיה של קבוצות הניאנדרטלים הקטנות, הקצינה את השפעתם של המאפיינים הללו, בכך שהקשתה על קבוצות שונות של ניאנדרטלים להיפגש ואילצה אותם לשמור על בידוד שגרם להם להיות חשופים עוד יותר לסכנות הסביבתיות.
השמדה פעילה – על פי השערות אלו בני-האדם המודרניים ניצלו את יתרונותיהם על מנת להשמיד בפועל את הניאנדרטלים. השמדה כזו לא חייבת להיות תוצאה של רצח-עם מאורגן וגלובלי – תסריט חלופי עוסק בעימותים אלימים רגילים בין שבטים וקהיליות שכנות, ללא "אפליה", אלא שהקהיליות הניאנדרטליות נטו יותר סטטיסטית לנחול תבוסה. חוקרים רבים סולדים מתסריטי ההשמדה, מסיבות מדעיות כמו גם רגשיות, ועם זאת חוקרים אחרים מצביעים על סבירותם, לאור מקרים מתועדים רבים בהיסטוריה האנושית שבהם אוכלוסיות ועמים הושמדו על ידי אוכלוסיות פולשות אלימות יותר, או בעלות טכנולוגיה מתקדמת יותר.