stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות במרחב הרומני
ראשית החסידות במרחב הרומני

על פי מסורת יהודי רומניה אבי החסידות, הבעל שם טוב, נולד במרחב הרומני, כנראה באזור בוקובינה או בגליציה, בקרבת הגבול עם בוקובינה. יעקב נימירובר, הרב הראשי של יהדות רומניה בתקופה שבין מלחמות העולם, טוען שרבי ישראל בעל שם נולד ברומניה או לפחות חי בה בצעירותו, במולדובה, ליד ישוב בשם פיאטרה. הרב, שבתחילת דרכו היה חסיד חב"ד, שניאור זלמן שכטר, טוען, במאמרו על הבעל שם טוב, שצמיחת תנועת החסידות במרחב הרומני התאפשרה משום ששכבת האינטלקטואלים ברומניה לא הייתה מפותחת והפלפול הרבני לא שלט בעולם היהודי של רומניה, כפי ששלט בפולין. לדעתו תנועת החסידות הרגיעה וקלטה לתוכה את הפרנקיזם.
ההיסטוריון היהודי שמעון דובנוב מצטט היסטוריון יהודי אחר, את נחמן קרוכמל, איש תנועת ההשכלה, שבמכתב מ-1816, המופנה לחסידי גליציה, התלונן על היחס שקיבל מהחסידים באזורים השוממים ובעיקר "בקן השודדים של ולאכיה" ומכאן לומדים שבאותה תקופה כבר היו חסידים בוולאכיה. יאשי, בירת נסיכות מולדובה ומושב החכם באשי, הייתה למרכז חסידות חשוב. הצדיק הראשון המוזכר ביאשי היה רבי אריה לייביש וולצ'יסקר (Arie Leibish Volcisker) שהוריש את מעמדו לבנו, רבי יוסף ישקה (Iosef Ishke). בתחילת המאה ה-19 הגיע ליאשי רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, שכונה "הרבי מאפטא", שהוזמן על ידי הבנקאי היהודי העשיר יחיאל מיקל דניאל שהבטיח להעמיד לרשותו בית בו יוכל לארח את הבאים לשמוע את פרשנותו לתורה. לרבי מאפטא, הידוע בכינוי ה"אוהב ישראל" על שם חיבורו המפורסם, הייתה השפעה גדולה על יהדות מולדובה, אולם בעקבות סכסוכים שונים עזב את יאשי לאחר שמונה שנים, אך שמר על קשר עם הקהילה וזומן לעיתים קרובות כדי לפתור בעיות הלכתיות במולדובה ובבסרביה. ביאשי נבנה בית כנסת על שמו. אותו חסיד עשיר, יחיאל מיקל דניאל, הגיע להסכם עם השלטונות, שעל פיו היהודים יוכלו לבחור בין ערכאות המדינה ובין שיפוט פנים-קהילתי. לרוב היהודים בחרו בשיפוט פנים קהילתי ולשם כך נבחר רב חסיד, הרב יוסף לנדאו, שהובא ליאשי מליטין שבגליציה, על ידי יחיאל מיקל בן דוד, לפי המלצתו של הצדיק מסדגורה, רבי ישראל פרידמן מרוז'ין (שסירב למלא את התפקיד בעצמו). רב חסיד נוסף הובא ליאשי, הרב אהרון טאובס ובין השניים נוצרו חיכוכים בנושאי הלכה, אך אלה שככו במהרה, לאחר שבן הרב לנדאו נשא את בתו של הרב טאובס ויצרו בכך שושלת חסידית חדשה.
ב-1813, לרגל חתונה חסידית, נפגשו ביאשי כמה מהצדיקים החשובים ביותר של התקופה וביניהם: רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, בנו, רבי ישראל מפיקוב, רבי חיים תירר ממוהליב, המוכר גם בשם "הרבי מצ'רנוביץ" ועוד. את הצדיקים קיבל בבית הכנסת הגדול (שנחנך ב-1670) קהל של כאלפיים חסידים, אירוע בגודל נדיר בתקופה ההיא.
ביאשי כיהן גם הרב יצחק משה מיאשי, מתלמידיו וחסידיו של רבי שניאור זלמן מלאדי, והוא עשה נפשות לחסידות בנוסח חב"ד. היו לא פעם חילוקי דעות בינו ובין הרב יהושע השל מאפטא. חסידי חב"ד במולדובה נודעו באדיקותם עד כדי כך שהכינוי "חב"דניק", בנוסח המקומי, "חבוטניק" נכנס לשפה הרומנית כתיאור לאדם אדוק במיוחד בדתו.
הסכסוך על השחיטה בנוסח החסידי

הגירה יהודית מגליציה, פולין ואוקראינה אל מולדובה הגדילה בהדרגה את אחוז החסידים בין יהודי מולדובה ועם גידול מספרם, תבעו החסידים מינוי שוחטים ורבנים שיפעלו לפי מנהגיהם. על פי המקובל אצל החסידים, לשחיטה כשרה דרושה סכין שחיטה מושחזת ומלוטשת, אך לפי מנהג היהודים האחרים, הסתפקו בסכין מושחזת. השוחטים, שמונו על ידי מוסד החכם באשי, לא נהגו לפי מנהג החסידים והחסידים הפסיקו להביא להם בעלי חיים לשחיטה, אלא שחטו אותו אצל שוחטים משלהם, שלא מונו על ידי החכם באשי. עבור שחיטה כשרה נגבה מס שנועד להחזקת מוסדות הקהילה והימנעות החסידים משחיטה אצל שוחטי החכם באשי, גרע את המס מהכנסות הקהילה. הסכסוך בין הקהילה היהודית החסידית, שהפכה לרוב בין יהודי מולדובה ובין מוסד החכם באשי, שהונהג על ידי בני משפחת נפתולוביץ, הלך והתעצם והובא בפני השלטונות. בשנות השלושים של המאה ה-19 נציגי שלטונות הכיבוש הרוסים קבעו לנסיכויות הרומניות את התקנון האורגני והחסידים ביקשו, על סמך החקיקה החדשה, ביטול מוסד החכם באשי ומתן חופש התארגנות קהילתי. לאחר תהליך בירור ממושך התקבלה תביעת החסידים ומוסד החכם באשי ההיסטורי בוטל.
בשנות הארבעים של המאה ה-19 הודפסו ביאשי ספרי חסידות ביידיש ובעברית וגם ספרי תפילה ובנוסף לכך היה יבוא ספרים מפולין.
יחס האדמו"רים לציונות

הרבנים החסידים במרחב הרומני הציגו מגוון עמדות כלפי הציונות, מדחייה מוחלטת, מסיבות של תפיסה דתית, כמו חסידות סאטמר, דרך דחייה מסיבות פרקטיות, כמו חסידות וסלוי.
דוד שו"ב, פורץ הדרך של העלייה הראשונה ומוביל ההתיישבות בראש פינה היה מחסידי בוהוש ועשה את צעדיו בעידוד רבו. התנגדותם של רבים מהאדמו"רים לציונות, בתקופה בה הופיעה והתפשטה תנועת חובבי ציון, הביאה לסכסוכים בין שני המחנות.
יחס האדמו"רים להשכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הריטואל החסידי

מראשית החסידות הצדיקים מתחברים לאגדות על מעשי נסים שעשו או שהיו המתווכים אליהם - כך הם נקלטו בתודעת ההמון היהודי וזו הייתה מעלה גדולה עבור המון שחי בדלות ובדיכוי קשים, רק נסים יכלו להושיעו והחסידות סיפקה, לצד שמחת הזמר, את הנסים. הסופר הישראלי ויקטור רוסו, פותח ספרו בשפה הרומנית, בלדה לעיירה היהודית (הוצאת HASEFER, ‏2009) בסיפור החסידי הבא:
בימי פורענות, כשהסכנה איימה על העדה, בעל שם טוב היה יוצא בלילה אל היער, אל מקום הידוע רק לו, הדליק אש והשמיע תפילה. הסכנה הוסרה. יורשו, המגיד ממזריטש, לא ידע את התפילה המיוחדת - בבוא הסכנה יצא מלא אמונה אל היער, אל המקום המיוחד והדליק את האש, הנס התקיים. עברו שנים והצדיק החדש, אברהם מלאך, לא ידע את התפילה וגם לא ידע להדליק את האש. ידע רק לצאת אל היער. גם זה הספיק. הנס התקיים והאסון נמנע. שנים נוספות עברו, הצדיק החדש מרוז'ין קונן ביושבו על הכס: "ריבונו של עולם, אדון תבל! אנחנו לא יודעים את הדרך ביער, לא יודעים את המקום. אנחנו לא מסוגלים להדליק את האש וגם את התפילה לא יודעים. כל מה שנשאר לנו, זה הסיפור לבדו. אנחנו רק יודעים לספר ואת זה, אדוני, קבל נא מאיתנו." והנס התקיים פעם נוספת, כמו בעבר, הודות לקורבן הצנוע של הסיפור.
החצרות והשושלות > חסידות ויז'ניץ

חסידות ויז'ניץ היא שלוחה של חסידות קוסוב, שהתבססה בבוקובינה, בעיירה המולדובית ויז'ניץ (כעת באוקראינה), באמצע המאה ה-19 ומשם הגיעו בני משפחת האדמו"ר של ויז'ניץ אל עיירות בוקובינה הסמוכות והנהיגו חצרות חסידיות. שושלת האדמו"רים של ויז'ניץ מבוססת על משפחת האגר.
החצרות והשושלות > חסידות סערט ויז'ניץ (סירט)

חסידות סערט ויז'ניץ היא שלוחה של חסידות ויז'ניץ שהתבססה בעיר הרומנית סירט. החסידות הוקמה במחצית הראשונה של המאה ה-20 ובראשה עמדו בני משפחת האגר.
החצרות והשושלות > חסידות סדיגורה

חסידות סדיגורה נוסדה בסדיגורה שבבוקובינה באמצע המאה ה-19 על ידי רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, נינו של המגיד ממזריטש שהיה יורשו של הבעש"ט בהנהגת תנועת החסידות.
החצרות והשושלות > חסידות שאץ ויז'ניץ

סעיף של חסידות ויז'ניץ שמייסדו היה ר' משה הגר, נכד ר' מנחם מנדל מוויז'ניץ, הרבי מוויז'ניץ הראשון שהיה בנו של ר' חיים הגר מקוסוב ונכדו של ר' מנחם מנדל מקוסוב, מייסד השושלת.
החצרות והשושלות > חסידות בוהוש (בוחוש)

חסידות בוהוש נוסדה בבוהוש, רומניה. החסידות נוסדה על ידי האדמו"ר רבי יצחק פרידמן, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין, אבי האדמו"רים לבית רוז'ין. כיום מרכז החסידות נמצא ברחוב חגי 6 בבני ברק, כאשר האדמו"ר רבי יעקב דוד מענדיל לייב פרידמן משמש גם כאדמו"ר מפאשקאן.
החצרות והשושלות > חסידות פאשקאן

חסידות פאשקאן נוסדה בפאשקאן, רומניה. החסידות נוסדה על ידי האדמו"ר רבי משה יהודה לייב פרידמן, בנו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש. כיום מרכז החסידות נמצא ברחוב חגי 6 בבני ברק, כאשר האדמו"ר רבי יעקב דוד מענדיל לייב פרידמן משמש גם כאדמו"ר מבוהוש.
החצרות והשושלות > חסידות שטפנשט

חסידות שטפנשט נוסדה בשטפנשט, רומניה. החסידות נוסדה על ידי האדמו"ר רבי מנחם נחום פרידמן משטפנשט, בנו של רבי ישראל מרוז'ין אבי האדמו"רים לבית רוז'ין. לאחר פטירת בנו האדמו"ר רבי אברהם מתתיהו פרידמן בשנת 1933 חדלה החסידות להתקיים.
החצרות והשושלות > חסידות וסלוי

חסידות וסלוי נוסדה בווסלוי, רומניה, על ידי הרב שלום הלפרין, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין, וחתנו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש. במהלך הזמן היא עברה לערים אחרות ברומניה ובהמשך בישראל.
החצרות והשושלות > חסידות סאטמר (סאטו מארה)

חסידות סאטמר היא החצר החסידית הגדולה ביותר ומקורה בעיר סאטו מארה (פירוש השם הוא "הכפר הגדול") שברומניה.
החסידות של המרחב הרומני בראי הספרות והמחקר

ב-1896 פרסם יוסף ברוצ'ינר ברומנית את הספר "Chasidismul în România" (חסידות ברומניה).
ש"י עגנון כתב סיפורים על העולם החסידי של רומניה וביניהם "העיצה", סיפור על עיצה שנתן צדיק לאחד החסידים, עיצה שהצילה אותו מצרה גדולה.
לקריאה נוספת

ברוך טרקטין, לוסיאן-זאב הרשקוביץ, אנציקלופדיה ליהדות רומניה במאות הט"ז-כ"א, מוסד הרב קוק, 2012.
"תרומת יהודי רומניה לתרבות וציוויליזציה", הופק על ידי פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה בפיקוחם של חבר האקדמיה הרומנית ניקולאה קאז'אל ודוקטור הארי קולר, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2004. (ברומנית)
"יהודי רומניה", הופק על ידי פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה, המרכז לחקר ההיסטוריה של יהודי רומניה, בפיקוחו של דוקטור הארי קולר, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008. (ברומנית)
Dr. I. Niemirower - Hasidismul şi Ţadikismul în România (דר' י. נימירובר - חסידות וצדיקות ברומניה) - פורסם במאי 1937, ב-Cultura. (ברומנית)
Breviar biobibliografi Evrei din România, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008 (ברומנית)
ירון לוי (פוליטיקאי)

ירון עמוס לוי (נולד ב־29 באוגוסט 1981) הוא חבר כנסת מטעם מפלגת יש עתיד. בעבר כיהן כסגן ראש עיריית בת ים מטעם יש עתיד.
ביוגרפיה

לוי נולד וגדל בבת ים. בצעירותו התחרה בג'ודו בקטגוריית עד 66 קילוגרם ומאוחר יותר בקטגוריית עד 73 קילוגרם, וזכה באליפות ישראל. ב־2002 פרש מתחרות עקב פציעות חוזרות. בוגר קורס מאמני ספורט במכון וינגייט.
ב־2013 הצטרף למפלגת יש עתיד והתמודד מטעמה על חברות במועצת העיר בראש רשימת "עתיד חדש", אך זו לא זכתה לבסוף לייצוג במועצה. בבחירות 2018 התמודד למועצה בשנית בראש רשימת "בת ימים פלוס צעירים", והפעם זכה לשני מושבים במועצה. בבחירות אלה התמודד גם על ראשות העיר, אך זכה ב־7% בלבד. בסבב הבחירות הנוסף לראשות העיר תמך לוי בצביקה ברוט, שזכה לבסוף. במסגרת הקואליציה מונה לוי לממלא מקום ראש העירייה בחצי הקדנציה הראשון ולאחר מכן לסגן ראש העירייה בשכר. נוסף על כך הוא מונה לאחראי השוויון החברתי, הצעירים, הספורט, חוף הים והתיירות.
ב־2015 ייסד את מיזם "תיק לכל תלמיד", שאוסף תיקי בית ספר ומחלק אותם. העמותה פועלת בקרוב למאה רשויות מקומיות ומחלקת עשרות אלפי תיקים בשנה.
מאז הקמת יש עתיד ב־2013 הוצב ברשימתה ברוב מערכות הבחירות, אם כי במקומות לא ריאליים: בבחירות לכנסת התשע עשרה ב־2013 הוצב במקום ה־51 והמפלגה זכתה ב־19 מנדטים. בבחירות לכנסת העשרים ב־2015 קודם למקום ה־42, אך המפלגה זכתה רק ב־11 מנדטים. בבחירות לכנסת העשרים ואחת ב־2019, לאחר איחוד עם חוסן לישראל של בני גנץ, הוצב במקום ה־65 של רשימת כחול לבן, שזכתה ב־35 מנדטים, ובבחירות לכנסת העשרים וארבע ב־2021 הוצב במקום ה־30 של רשימת יש עתיד לכנסת, שזכתה ב־17 מנדטים.
לקראת הבחירות לכנסת ה־25 שובץ במקום ה־26 ברשימת יש עתיד לכנסת, שזכתה ב־24 מנדטים. עם התפטרותה של חברת הכנסת אורנה ברביבאי, לקראת התמודדותה בבחירות לראשות עיריית תל אביב-יפו ב־2023, נכנס לוי לכנסת ב־1 באוגוסט 2023.
חיים אישיים

לוי נשוי לאורטל ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים בבת ים.
הערות שוליים

↑  יש עתיד בראשות יאיר לפיד, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-19
↑  יקי אדמקר‏, מחליף את ברביבאי: ירון לוי החל לכהן כחבר כנסת מיש עתיד, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2023
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (24) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • רול • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 מנהיגים:  פארוק עבדאללה 
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־86 שנים) 
 אפיון:  מרכז-שמאל
 אידאולוגיות:  קשמיריות, סוציאל-דמוקרטיה, רגיונליזם כלכלי, אסלאם חילוני
 מטה:  ג'אמו וקשמיר 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  2 / 543
 האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר:  42 / 90
 
 www.jknc.in
 
הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר (בקשמירית: جۆم تہٕ کٔشیٖر قومی کانفرٛنٕس) היא מפלגה פוליטית הפעילה בג'אמו וקשמיר. המפלגה הוקמה ב־1932, והייתה בשלטון בחבל במשך פרקי זמן ממושכים.
תוצאות בחירות

| שנה | מושבים | קולות | אחוז |
| --- | --- | --- | --- |
| 1951 | 75 / 75 | – | – |
| 1957 | 68 / 75 |  |  |
| 1962 | 70 / 75 | 486,060 | 66.96% |
| 1967 | 8 / 75 | 137,179 | 17.16% |
1972: (לא התמודדה)
| 1977 | 47 / 76 | 807,166 | 46.22% |
| 1983 | 46 / 75 | 1,039,064 | 47.29% |
| 1987 | 40 / 76 | 857,830 | 32.98% |
| 1996 | 57 / 87 | 863,612 | 34.78% |
| 2002 | 28 / 87 | 749,825 | 28.24% |
| 2008 | 28 / 87 |  |  |
| 2014 | 15 / 87 | 10,00,693 | 20.77% |
| 2024 | 42 / 90 | 1,336,147 | 23.43% |
| שנה | מושבים | קולות | אחוז |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 | 1 / 523 | 210,020 | 0.14% |
1971: לא השתתפה
| 1977 | 2 / 542 | 483,192 | 0.26% |
| 1980 | 3 / 531 | 493,143 | 0.25% |
| 1984 | 3 / 516 | 1,010,243 | 0.43% |
| 1989 | 3 / 531 | 71,194 | 0.02% |
1991: לא נערכו בג'אמו וקשמיר
1996: לא השתתפה
| 1998 | 3 / 543 | 784,669 | 0.21% |
| 1999 | 4 / 543 | 454,481 | 0.12% |
| 2004 | 2 / 543 | 493,067 | 0.13% |
| 2009 | 3 / 543 | 498,374 | 0.12% |
| 2014 | 0 / 543 | 396,713 | 0.07% |
| 2019 | 3 / 543 | 280,356 | 0.05% |
| 2024 | 2 / 543 | 1,139,084 | 0.17% |
הערות שוליים

↑  Zutshi, Chitralekha (2004), Languages of Belonging: Islam, Regional Identity, and the Making of Kashmir, C. Hurst & Co. Publishers, pp. 264–265, ISBN 978-1-85065-700-2
1 2  Chowdhary, Rekha; Nagendra Rao, V. (2004). "National Conference of Jammu and Kashmir: From Hegemonic to Competitive Politics". Economic and Political Weekly. 39 (14/15): 1521–27. JSTOR 4414870.
1 2  Korbel, Josef (1954). "The National Conference Administration of Kashmir 1949-1954". Middle East Journal. 8 (3): 283–94. JSTOR 4322613.
↑  54. India/Jammu and Kashmir (1947-present), University of Central Arkansas
1 2  Verma, P. S. (1987). "Jammu and Kashmir Politics: Religion, Region and Personality Symbiosis". The Indian Journal of Political Science. 48 (4): 561–74. JSTOR 41855339.
1 2 3  Mohan, Surinder (2012). "Democracy In Jammu And Kashmir 1947–2008". World Affairs: The Journal of International Issues. 16 (3): 88–117. JSTOR 48504940.
Aviation Week & Space Technology

| --- | --- |

 מו"ל:  Aviation Week Network 
 בעלים:  S&P Global 
 תאריכי הופעה:  1916–הווה (כ־109 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0005-2175
 www.aviationweek.com
 
Aviation Week & Space Technology (תעתיק:  אוויאיישן ויק אנד ספייס טכנולוג'י; תרגום לא רשמי: שבוע התעופה וטכנולוגיות החלל) הוא כתב עת שבועי העוסק בנושאי תעופה וחלל, הנמצא בבעלות מקגרו-היל. המידע העובדתי עליו מדווח כתב העת נחשב למדויק באופן כללי. כתב העת כולל גם ניתוח רב שנעשה בידי מומחים בתחום, שהוא מטבעו ספקולטיבי. כתב העת מפרסם מדי שנה את "Aviation Sourcebook", המציג את הסטטוס של ציי המטוסים של חברות התעופה הגדולות, חילות אוויר/חילות ים, ומפעילי לוויינים. המתחרות העיקריות של אוויאיישן ויק הן ג'יינס דיפנס ויקלי ופלייט אינטרנשיונל.
בעבר רכש כתב העת לעצמו מוניטין בעבור קשריו בתוך הפנטגון, קשרים שהניבו פרסומים בלעדיים של מיזמים שחורים, אבות טיפוס עתידיים וכדומה, ובעטיים זכה לכינוי "Aviation Leak" (ליק, מאנגלית: הדלפה).
S בדג זהב

|  נתוני תצפית |
| --- | --- |
 קבוצת כוכבים:  דג זהב
 סוג:  משתנה כחול ובהיר, היפר-ענק
 בהירות נראית:  8.6-11.5
 סיווג ספקטרלי:  A5Iaeq 
 עלייה ישרה:  1.735±0.055 אלפיות שניית קשת בשנה
 נטייה:  0.28±0.075 אלפיות שניית קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  בין 7.6- ל 10-
 מרחק:  169,000  שנות אור 51,815.06  פארסק
 רדיוס:  380-100 רדיוסי שמש
 מסה:  45 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 1,000,000 מהשמש
 טמפרטורה:  20,000 K
 מהירות סיבוב:  228 ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  706.26±65.48 קילומטר לשנייה
 היסט:  0.0073±0.0371 אלפיות של שניות קשת
 
S בדג זהב (S Doradus) הוא אחד הכוכבים הבהירים ביותר בענן מגלן הגדול (גלקסיית לווין של שביל החלב) ובכלל. הכוכב הוא היפר-ענק עם בהירות מוחלטת של 10- אך בגלל מרחקו הרב מכדור הארץ הוא לא ניתן לראיה ללא טלסקופ. הכוכב נמצא במרחק של 169,000 שנות אור (51,815 פארסק) מכדור הארץ וממוקם בקבוצת הכוכבים דג זהב. S בדג זהב הוא הכוכב הבהיר ביותר בצביר הכוכבים NGC 1910 הממוקם בענן המגלני הגדול. הכוכב מסוג משתנה כחול ובהיר וטמפרטורה של 20,000 קלווין. עוצמת הארתו של הכוכב גדולה פי מיליון מזו של השמש. מסתו של S בדג זהב היא 45 מסות שמש, והרדיוס הוא 100–380 רדיוסי שמש.
רחל אליאור

| --- | --- |

רחל אליאור
 לידה:  28 בדצמבר 1949 (בת 75) ירושלים 
 שם לידה:  רחל פאלאג'י 
 ענף מדעי:  פילוסופיה יהודית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  רבקה ש"ץ אופנהיימר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ון ליר בירושלים 
 פרסים והוקרה:  מלגת אלון (1979–1982)
 pluto.huji.ac.il/~mselio/
 
רחל אליאור (נולדה ב-28 בדצמבר 1949) היא חוקרת ישראלית, פרופסור אמריטה ומופקדת הקתדרה על שם ג'ון וגולדה כהן לפילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים, בת ללאה רובינשטיין-קאליקו-פאלאג'י ושמואל פאלאג'י. הייתה חברה בתנועת הצופים, בגדוד איילון, בשבט מודיעין בירושלים ויצאה עם גרעין צפיר לנח"ל. שירתה בנח"ל סיני, בקיבוץ מפלסים ובקיבוץ חצרים בין השנים 1967–1969. בין השנים 1969–1976 למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, מהתואר הראשון אותו סיימה בהצטיינות יתרה, עד התואר השלישי, אותו סיימה בהצטיינות יתרה. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה: "תורת האלוהות בדור השני של חסידות חב"ד", אותו כתבה בהדרכתה של רבקה שץ-אופנהיימר והשלימה ב-1976. הייתה בין ראשוני הזוכים במלגת אלון, לשנים 1979–1982. בין מוריה נמנים גם ישעיהו תשבי, אפרים גוטליב, יוסף דן וצבי ורבלובסקי.
אליאור מלמדת בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית מאז 1978. בשנת 1994 התמנתה לפרופסור מן המניין. כיהנה כראש החוג ושימשה שנים אחדות יועצת נשיא האוניברסיטה העברית לענייני מעמד האישה. אליאור השתתפה כעמיתת מחקר בכירה במרכז סכוליון באוניברסיטה העברית בשנים 2005–2008, ומכהנת כעמיתת מחקר בכירה במכון ון ליר בירושלים. היא לימדה באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת שיקגו, באוניברסיטת מוסקבה הממלכתית על שם מיכאיל לומונוסוב, בישיבה יוניברסיטי, באוניברסיטת טוקיו, באוניברסיטת דושישה בקיוטו, ב"פידיאה" בסטוקהולם ועוד. הייתה עמיתת מחקר במרכז אוקספורד ללימודי היהדות.
היא עורכת כתב העת "מחקרי ירושלים במחשבת ישראל", וחברה במועצת המערכת של כתבי עת נוספים, בהם: "Studies in Spirituality" היוצא לאור באוניברסיטת ניימיכן שבהולנד, בכתב העת זהויות היוצא לאור במכון ון ליר בירושלים, בכתב העת Scripta Judaica Cracoviensia הרואה אור באוניברסיטה היאגלונית בקרקוב שבפולין, ובמערכת סדרת ספרים ביהדות של הוצאת בריל בהולנד.
אליאור זכתה בפרס גרשם שלום לחקר הקבלה מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים לשנת 2006. בשנת 2016 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי ובירושלים. ביום האישה הבין-לאומי בשנת 2017 זכתה לאות הוקרה לנשים פורצות דרך, המוענק מטעם ויצו ירושלים, על פועלה למען החברה בישראל.
בשנת 2010 הקדישו לה עמיתיה חוקרי המיסטיקה היהודית והנוצרית הקדומה ב-"Society of Biblical Literature" את קובץ המחקרים באותיות של אור.
אליאור מכהנת כחברת המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל, במועצה הציבורית של התנועה ליהדות מתקדמת בישראל ובצוות המייסד של המועצה ליהדות חופשית, בפורום הבינלאומי של הספרייה הלאומית בירושלים, בפורום תג-מאיר, כחברת המועצה הציבורית של "יש דין", בוועדה האקדמית של מכון שוקן למחקר היהדות, בוועדת ההיגוי של בית המדרש "חברותא" בירושלים ועוד. היא יושבת ראש הוועדה האקדמית של קרן ליאון [חיים יהודה] רות, וחברה בעמותה למחשוב ספרות עברית המנהלת את "פרויקט בן-יהודה". באוקטובר 2014 נבחרה כחברת כבוד של האקדמיה הברזילאית לפילוסופיה בריו דה ז'ניירו. ב-2020 נבחרה לחברה באגודת הסופרים העברים.
רחל אליאור נשואה למיכאל אליאור ולהם שלושה ילדים.
מחקריה > תיאור מחקריה

אליאור עוסקת ביצירה המיסטית היהודית מהעת העתיקה ועד לעת החדשה. לדעתה פרקים במיסטיקה היהודית משקפים היסטוריה של הרוח היוצרת הנכתבת בידי המפסידים, המפרשים את משמעותה של ההיסטוריה בעיניהם המתרחשת בין חורבן לתקווה. הפרקים השונים במחקריה עוסקים במיסטיקה של המרכבה וההיכלות בעת העתיקה ובמיסטיקה של הקבלה מן המאה השש-עשרה עד למאה העשרים. מחקריה בספרות ההיכלות והמרכבה, שהתחברה אחרי חורבן בית שני, דנים בגלגולים שונים של המקדש (ההיכל), של מרכבת הכרובים (מרכבה) ושל שירת הקודש הקשורים בזמן מקודש, במקום מקודש ובפולחן מקודש במחשבה המיסטית. מחקריה מתמקדים בהתפתחות המאוחרת של הקבלה מן השליש הראשון של המאה השש-עשרה (ר' יוסף קארו, גליא רזא וקבלת האר"י) עבור בשבתאות המאוחרת במאה השמונה-עשרה (יעקב פרנק) ובחסידות במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה (חסידות הבעש"ט, חסידות חב"ד, חסידות פולין מהחוזה מלובלין ועד חסידות איזביצה ראדזין).
מחקריה > מאמרים

פניה השונות של החירות: עיונים במיסטיקה יהודית – אליאור דנה בשאלה מהי מיסטיקה יהודית, מה הופך אדם למיסטיקן, מהם גבולות הספרייה המיסטית היהודית ומה ההבדל בין השפה המיסטית לשפה המאגית. בסוף מונוגרפיה זו יש ביבליוגרפיה ובה כל המיסטיקנים שנזכרו במאמר, החל מהספרות שנמצאה במדבר יהודה, עבור בספרות הפסוידואפיגרפית (הספרים החיצוניים) וספרות ההיכלות, וכלה בספרות הקבלית ובספרות החסידית. כל אחד מהמיסטיקנים הספרותיים וההיסטוריים מתואר בקצרה. לאחר מכן מובא תיאור ביבליוגרפי של הטקסטים המיסטיים שנידונו במאמר. המאמר תורגם לאנגלית ולספרדית
'נוכחות נפקדות', 'טבע דומם', ו'עלמה יפה שאין לה עיניים' – זהו מאמר שראה אור בתש"ס בכתב העת אלפיים וכותרת המשנה שלו היא: לשאלת נוכחותן והעדרן של נשים בלשון הקודש, בדת היהודית ובמציאות הישראלית. במאמר ניסתה אליאור להסביר מדוע בספרייה היהודית אין אף ספר שכתבה אישה בשפה העברית מדבורה הנביאה עד דבורה בארון, כך שלמעשה הספרייה של עם הספר היא הספרייה של מחציתו. בכל מאה אלף הכותרים של הספרות העברית עד המאה ה-19 המצויים בבית הספרים הלאומי, אין אף ספר שכתבה אישה, בעברית או בארמית, למעט יוצא דופן אחד, ספר השירים "עוגב רחל", שכתבה רחל מורפורגו במאה התשע-עשרה באיטליה.
נתן אדלר והעדה החסידית בפרנקפורט: הזיקה בין חבורות חסידיות במזרח אירופה ובמרכזה במאה היח' – אליאור כתבה מאמר על רבי נתן אדלר, שהיה מקובל נודע וכיהן כרב בפרנקפורט ונודע כרבו הנערץ של החתם סופר. המאמר בא לעשות צדק לאדם שנרדף כשבתאי, אף על פי שלא היה שבתאי. המאמר מברר בהרחבה את טעמי הרדיפות של החסידים שנחשדו כשבתאים על לא עוול בכפם ומבאר את מקורותיהן הקבליים של ההנהגות החסידיות.
ר' יוסף קארו ור' ישראל בעל שם טוב: מטמורפוזה מיסטית, השראה קבלית והפנמה רוחנית – במאמר זה בוחנת אליאור את זהותו המיסטית של רבי יוסף קארו בעל שולחן ערוך ומעלה לראשונה את הסברה כי הייתה לו השפעה עצומה על הבעש"ט מייסד החסידות.
תמורות במחשבה הדתית בחסידות פולין: בין" יראה" ו"אהבה" ל"עומק" ו"גוון" – המאמר עוסק בהוגיה החשובים של חסידות פולין: ר' יעקב יצחק החוזה מלובלין, מייסד חסידות פולין כתנועה רחבה, ר' מנחם מנדל מקוצק המורה החסידי המסתגף ור' מרדכי יוסף ליינר מאיזביצה שהוא מייסד החסידות האנרכיסטית הקיצונית.
מחקריה > היכלות זוטרתי

"היכלות זוטרתי" הוא שמו של טקסט מיסטי שירי שאליאור ההדירה בשנת 1982. הטקסט שייך לספרות ההיכלות והמרכבה, ספרות שנכתבה בתקופת המשנה והתלמוד בעברית קולחת ויפה. לא ברור מי הם המחברים, אך כותביו של המכלול הידוע כספרות ההיכלות מייחסים את חיבוריהם לרבי עקיבא ורבי ישמעאל, ולא ברור האם אלו רבי עקיבא ורבי ישמעאל הידועים או אחרים, אך ברור שהספרות מייחסת עצמה לשירת הקודש ולתפילת הקדושה.