stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אנדורה–פורטוגל
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-3.3 מיליון אירו. מוצרי היצוא העיקריים של אנדורה כוללים: מזון ומשקאות וציוד תעשייתי. מוצרי היצוא העיקריים של פורטוגל כוללים: מזון ומשקאות; עץ, שעם ונייר; טקסטיל ובגדים; מכונות וחלקים; וציוד וחלקי הובלה יבשתיים.
נציגויות דיפלומטיות

אנדורה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
פורטוגל מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד באנדורה לה ולה.
יונתן פרנקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1935 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 במאי 2008 (בגיל 72) ירושלים 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  סמיון גולדין, יוסף גולדשטיין 
 בן או בת זוג:  Edith Rogovin Frankel (1963–?) 
 תרומות עיקריות
 חקר ההיסטוריה של מזרח אירופה
 
עטיפת ספרו: "דם ופוליטיקה: עלילת דמשק, היהודים והעולם"
יונתן פרנקל (15 ביולי 1935 – 7 במאי 2008) היה היסטוריון ישראלי. היה פרופסור ללימודים רוסיים ולימודי היסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

פרנקל נולד ב-15 ביולי 1935 בלונדון וגדל בפרבר העיר המפסטד. במהלך מלחמת העולם השנייה שהה תקופה בוויילס. אמו הייתה בריטית ואביו יהודי גרמני שברח מגרמניה הנאצית.
למד היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג' וקיבל תואר דוקטור בשנת 1961.
בשנת 1964 עלה לישראל והחל ללמד באוניברסיטה העברית. בשנת 1970 מונה למרצה בכיר, ובשנת 1985 מונה לפרופסור.
בשנת 1997 יצא ספרו "דם ופוליטיקה: עלילת דמשק, היהודים והעולם".
בשנת 2004 פרש לגמלאות.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית, וכולל בעיקר את המחקר אקדמאי שלו.
ביוגרפיה > פעיל שלום

לאחר מלחמת ששת הימים הצטרף לתנועה לשלום וביטחון, שהייתה מהתנועות הראשונות שקראו לנסיגה מהשטחים ולהכרה בזכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני ולהקמת ישות פלסטינית עצמאית לצד ישראל.
בשנת 1970, חתם על עצומה נגד הקמת קריית ארבע, מתוך חשש שהקמתה תיצור עובדות בשטח שיחסמו את הדרך להסדר מדיני באזור. בשנת 1975 חתם על עצומה דומה נגד הקמת מעלה אדומים.
חיים אישיים

בשנת 1963 נישא לאידית רוגובין (אף היא היסטוריונית של מזרח אירופה), שאותה פגש בהשתלמות באוניברסיטת קולומביה. היה אב לשתי בנות, ליאורה ורחל.
בשנת 2008 נפטר בירושלים מסרטן.
מספריו > ספרים מפרי עטו

דם ופוליטיקה : עלילת דמשק, היהודים והעולם, (תרגום מאנגלית: עמי שמיר), ירושלים : מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 2003
לאן? : זרמים חדשים בקרב יהודי מזרח אירופה, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 2008
נבואה ופוליטיקה : סוציאליזם, לאומיות ויהודי רוסיה 1862-1917, (תרגום מאנגלית: עמוס כרמל), תל אביב עם עובד, 1989.
The Damascus affair: "ritual murder," politics, and the Jews in 1840, Cambridge University Press, 1997
Prophecy and politics: socialism, nationalism, and the Russian Jews, 1862-1917, Cambridge University Press, 1984
The anti-Zionist press campaigns in the USSR 1969-1971: political implications, Hebrew University of Jerusalem, Soviet and East European Research Centre, 1972
Vladimir Akimov on the Dilemmas of Russian Marxism 1895-1903: The Second Congress of the Russian Social Democratic Labour Party, Cambridge University Press, 2009
מספריו > ספרים שערך

Assimilation and community: the Jews in nineteenth-century Europe, Cambridge University Press, 2004
Restructuring post-Communist Russia, Cambridge University Press, 2004
Dark times, dire decisions: Jews and Communism, Oxford University Press US, 2004
The Jews and the European crises, 1914-21, Oxford University Press US, 1988
Reshaping the past: Jewish history and the historians, Oxford University Press US, 1994
The fate of the European Jews, 1939-1945: continuity or contingency?, Oxford University Press US, 1997
Jews and Messianism in the modern era: metaphor and meaning, Oxford University Press US, 1991
Jews and gender: the challenge to hierarchy, Oxford University Press US, 2000
לקריאה נוספת

Vladimir Levin, Professor Jonathan Frankel (1935-2008), Journal East European Jewish Affairs, Volume 38, Issue 3, December 2008, pp. 251 - 252
Eli Lederhendler, In Memoriam: Jonathan Frankel, 1935–2008, American Jewish History, July 2009, 94 (3), pp. 225-227
Steven J. Zipperstein, Remembering Our Colleagues: Jonathan Frankel (1935 - 2008), January 2008, Association for Jewish Studies
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה, על המשמר, 13 בינואר 1970
↑  ארכיון אוסף יונתן פרנקל, בספרייה הלאומית
↑  בטחון ושלום - כן סיפוח - לא, מעריב, 12 בינואר 1968
↑  גילוי דעת - אנו החתומים מטה פונים לממשלת ישראל לדחות את ההצעה להקמת קרית חברון כפעולה ממלכתית, מעריב, 17 במאי 1970
↑  התיישבות במעלה־אדומים - פגיעה בסיכויי ההסדר המדיני, עמדה, 1 בינואר 1975
↑  שלמה אבינרי, עלילת דם ואי-הנחת שבמודרנה, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2003
↑  עידו בסוק, היהודי הנודד הגיע. והמשיך הלאה, באתר הארץ, 18 בפברואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306041905171  PLWABN: 9810556417305606  BIBSYS: 90096088  BNE: XX4579162  BnF: cb12021007h (data)  CiNii: DA05346920  GND: 142561185  ISNI: 0000 0001 1560 530X  LCCN: n80044550  LNB: 000246664  NKC: uk20211108211  NLA: 35099726  NSK: 000696811  NTA: 069045070  RERO: 02-A003259790  SUDOC: 028358392  VIAF: 233162433   WorldCat (עם VIAF): 233162433
יחסי דומיניקה–רוסיה

| יחסי דומיניקה–רוסיה |
| --- | --- |
דומיניקה: רוסיה


דומיניקה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
751: 17,098,242
אוכלוסייה
66,121: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
654: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
9,891: 13,978
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי דומיניקה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין דומיניקה לבין הפדרציה הרוסית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-19 במאי 1995, ובשנת 2015 נחגגו 20 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות. באפריל 2018 מינתה דומיניקה שגריר קבוע במוסקבה
נציגויות דיפלומטיות

דומיניקה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה אינה מיוצגת בדומיניקה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
טלוויזיה בפורטוגל

שידורי הטלוויזיה בפורטוגל החלו כשידורי ניסיון ב-1956 על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי (RTP), שלה היה מונופול על שידורי הטלוויזיה עד שנת 1992. שידורי קבע החלו בפורטוגל ב-7 במרץ 1957. שידורים בצבע החלו ב-10 במרץ 1980.
שירות הטלוויזיה הדיגיטלית הארצית (DTT) הושק בשלב מאוחר מאוד ביחס למדינות אחרות באירופה, ופורטוגל נמצאת במקום האחרון מבין 34 מדינות אירופיות עם ההצעה הכי פחות אטרקטיבית של טלוויזיה דיגיטלית. כיוון שכך, אחוז הפורטוגלים שמנויים לשירותי הכבלים, הלוויין וה-IPTV גבוה מאוד לעומת יתר מדינות אירופה.
היסטוריה

רשות הרדיו והטלוויזיה הפורטוגלית RTP החלה ב-4 בספטמבר 1956 בשידורי ניסיון. באותה עת על שידורי הטלוויזיה בפורטוגל הוחלו כללים רבים יותר לעומת מדינות אחרות, היות שפורטוגל עוד הייתה תחת שלטון הדיקטטור אנטוניו דה אוליביירה סלזאר והטלוויזיה, בדומה לכל כלי תקשורת אחר באותה תקופה בפורטוגל היה תחת פיקוח הדוק של הצנזורה. נפילת הדיקטטורה הפורטוגלית ב-25 באפריל 1974 הובילה לחירות גדולה יותר ולהחלשת הצנזורה.
השידור הראשון בצבע היה בשנת 1975 בעת הבחירות לאספה המכוננת, ובאופן חלקי עד 10 במרץ 1980, עת עברו שידורי הטלוויזיה באופן מלא לצבע.
עד 1992 הושקו כמה ערוצי טלוויזיה ציבוריים בפורטוגל: ב-7 במרץ 1957 הושק ערוץ הטלוויזיה הפורטוגלי הראשון, RTP1, ב-25 בדצמבר 1968 הושק ערוץ RTP2, ובפברואר 1992 הושק ערוץ RTP Internacional, ערוץ טלוויזיה בינלאומי בבעלות רשות השידור הציבורית.
היסטוריה > תחילת התחרות

בשנת 1992 החל עידן התחרות בטלוויזיה בפורטוגל, עם עלייתם של כמה ערוצי טלוויזיה בבעלות פרטית. ב-6 באוקטובר 1992 הושק ערוץ SIC, ובאוקטובר 1993 גם ערוץ TVI.
כמו כן באותה שנה החלו שידורי הטלוויזיה בכבלים. כמו כן בשנת 1998 נבחנה האפשרות להשיק שירות טלוויזיה דיגיטלי וכך גם בשנים 2002 ו-2003, אך ללא תוצאה. רק באביב 2009 הושק השירות עם ארבעת ערוצי הברודקאסט, ובמאי 2011 הופסקו השידורים האנלוגיים בפורטוגל. בכבלים השידורים האנלוגיים נמשכו, אך בשנת 2017 כובו גם הם.
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי

בתאוריה, השידור הציבורי אמור להגן על עצמאותו ועל עצמאות התכנים שהוא משדר, שכן הוא אינו עוסק בהכנסות מפרסומות. לפיכך, הוא אינו נדרש לעניין מדידת הרייטינג. בפורטוגל, השידור הציבורי נמצא באחריות רשות השידור הפורטוגלית, שנקראת RTP. רשות זו הייתה הראשונה שהחלה לשדר בפורטוגל, והיה לה מונופול על השידורים הטלוויזיוניים בפורטוגל, מונופול אשר נשבר עם עלייתם של ערוצי טלוויזיה פרטיים. בנוסף לערוצים המתוארים מטה, קיימים עוד כמה ערוצי טלוויזיה ציבוריים אזוריים המשדרים בפורטוגל.
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי > RTP1

RTP1 הוא ערוץ הטלוויזיה הראשון שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 1957. במשך זמן קצר נקרא ערוץ זה גם "ערוץ 1", היות שהוא היה הערוץ היחיד ששידר במדינה. ערוץ זה הוא אחד מערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בפורטוגל, והערוץ הראשי של השידור הציבורי בפורטוגל.
ערוץ זה משדר מגוון רחב של תוכניות, המורכבות בעיקר מתוכניות אקטואליה, תוכניות אירוח, אירועי ספורט וסדרות מרחבי העולם. בניגוד לערוצי האחות שלו, הערוץ משדר פרסומות, אשר יחד עם המימון הממשלתי מממנות את שידורי הערוץ.
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי > RTP2

RTP2 הוא ערוץ הטלוויזיה השני שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 1968. כיום הערוץ משמש בעיקר כחלופה לערוץ הראשי, RTP1. הערוץ אינו משדר פרסומות.
בדומה לערוץ BBC Two, גם ערוץ RTP2 משדר בעיקר תוכן אינטלקטואלי וחינוכי, בדומה לערוץ ARTE הצרפתי. מאז שנת 2007, נתח השוק של הערוץ עומד על בין 5%-7%
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי > RTP3

RTP3 הוא ערוץ הטלוויזיה הציבורי השלישי שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 2001. זהו ערוץ חדשות אשר פועל 24 שעות ביממה. הערוץ זמין בשידורי הכבלים, הלוויין וזמין לקליטה חופשית על ידי שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתיים.
על אף שרוב התוכניות של הערוץ עוסקות בחדשות, לעיתים הערוץ משדר גם כמה אירועי ספורט, כגון האולימפיאדה או גביע הקונפדרציות.
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי > ARTV

ARTV הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי פורטוגלי, אשר נמצא בבעלות המדינה, ומשדר בשידור חי את ישיבות הפרלמנט הפורטוגלי, לצד תוכניות פוליטיקה שונות. על אף שהערוץ ציבורי, הוא אינו נמצא בבעלות RTP, והוא פועל במתכונת דומה לזו של ערוץ הכנסת.
ערוצי טלוויזיה > שידור ציבורי > RTP Internacional

ערוץ RTP Internacional (ידוע גם בשמו המקוצר RTPi) הוא שירות הטלוויזיה הבינלאומי של RTP. הערוץ משדר תוכניות מקומיות לצד תוכניות מיוחדות אשר מיועדות לקהילות מהגרים פורטוגליים באירופה, אפריקה, דרום אמריקה, צפון אמריקה, מקאו ומזרח טימור.
ערוצי טלוויזיה > טלוויזיה מסחרית

בשנת 1992 עלו לשידור שני ערוצי טלוויזיה מסחריים, ובכך נורתה יריית הפתיחה לתחרות בטלוויזיה בפורטוגל. עם זאת, לא קיימים יותר משני ערוצי טלוויזיה מסחריים בפורטוגל, היות ששוק הפרסום הפורטוגלי אינו מסוגל להחזיק יותר משני ערוצי טלוויזיה מסחריים, לצד שני ערוצי טלוויזיה ציבוריים.
ערוצי טלוויזיה > טלוויזיה מסחרית > SIC

SIC היא רשת טלוויזיה וחברת מדיה פורטוגלית, אשר מפעילה כמה ערוצי טלוויזיה, ובבעלותה ערוץ הדגל SIC, שהוא ערוץ הטלוויזיה הארצי השלישי שהושק בפורטוגל ב-6 באוקטובר 1992, והערוץ המסחרי הראשון שהושק בפורטוגל. הערוץ נמצא בבעלות תאגיד המדיה הפורטוגלי אימפרסה. בבעלות התאגיד נמצאים גם ערוץ חדשות, ערוץ בידור המכוון לנשים, ערוץ לילדים, ערוץ בינלאומי וערוץ בידור המתמקד במפורסמים.
ערוצי טלוויזיה > טלוויזיה מסחרית > TVI

Televisão Independente (בתרגום לעברית "טלוויזיה עצמאית") הוא ערוץ הטלוויזיה הארצי הרביעי שהושק בפורטוגל בשנת 1993. הערוץ הוא המוביל מבחינת נתוני הרייטינג מאז שנת 2005. והוא משדר בעיקר תוכניות פורטוגליות מקוריות, לצד תוכניות ריאליטי שנרכשו מחו"ל דוגמת האח הגדול.
ערוצי טלוויזיה > ערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר

רשימת ערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בפורטוגל נכון למאי 2018:
| מקום | שם הערוץ | בעלים | שיעורי הצפייה (רייטינג) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | TVI | Media Capital | 21.2% |
| 2 | SIC | Impresa | 20.7% |
| 3 | RTP1 | תאגיד השידור הפורטוגלי | 13.5% |
| 4 | CMTV | Cofina | 4.4% |
| 5 | Globo | Rede Globo | 3% |
| 6 | Canal Hollywood | Dreamia | 2% |
| 7 | ערוץ דיסני | חברת וולט דיסני | 2% |
| 8 | SIC Notícias | Impresa | 2% |
| 9 | TVI 24 | Media Capital | 1.8% |
| 10 | RTP2 | תאגיד השידור הפורטוגלי | 1.5% |
טלוויזיה רב-ערוצית > טלוויזיה בכבלים

בשנת 1992 הושקו שידורי הטלוויזיה בכבלים הראשונים בפורטוגל באזור מדיירה. בשנת 1994 הושק שירות TVCabo אשר הציע ללקוחותיו חבילה מרוכזת של טלוויזיה בכבלים, אינטרנט, קו טלפון נייח וקו טלפון נייד. זהו השירות הטלוויזיה הגדול ביותר בפורטוגל ואחד מהגדולים ביותר באירופה. בשנת 2005 החל שירות TVCabo את המעבר לשידורים דיגיטליים.
עם תחילת שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית, חייבה ANACOM (רשות התקשורת הפורטוגלית) את כל מפעילי הטלוויזיה לעבור לטכנולוגיה זו.
טלוויזיה רב-ערוצית > טלוויזיה בלוויין

שירותי טלוויזיה בלוויין קיימים בפורטוגל מאז שנת 1998. כיום קיימים שני שירותים כאלו, והם מספקים שירותים נוספים מלבד טלוויזיה בלוויין.
טלוויזיה רב-ערוצית > IPTV

שירותי טלוויזיה על גבי האינטרנט הושקו לראשונה בפורטוגל בשנת 2006, עם כניסת שירות SmarTV של Optimus Clix. מאוחר יותר, בשנת 2007 הושק שירות MEO, שירות IPTV שהושק עקב רצונה של פורטוגל טלקום להתחרות ב-ZON TVCabo, אשר נאלצה החברה למכור. ביולי 2009 הושק שירות נוסף, שנקרא Vodafone Casa TV.
טלוויזיה רב-ערוצית > טלוויזיה דיגיטלית יבשתית - TDT

בעקבות הופעת שירותי טלוויזיה דיגיטלית בבריטניה ושוודיה, התעורר רצון בפורטוגל לערוך ניסיונות שידור כאלו, בעת ובעונה אחת יחד עם בדיקת שידורי רדיו דיגיטלי (DAB). עם זאת, רק באביב 2008 התחילו השידורים הטלוויזיוניים הדיגיטליים בפורטוגל. בשירות, אשר נמצא בבעלות המדינה, משודרים כמה ערוצים, ובהם הערוצים הציבוריים, כמה ערוצים מסחריים וערוץ הפרלמנט.
רגולציה

ANACOM, רשות התקשורת הלאומית של פורטוגל היא הגוף המפקח על ענף התקשורת בפורטוגל, ותפקידה הוא להסדיר את תחום התקשורת, לרבות תקשורת אלקטרונית ודואר אלקטרוני. הרשות מסייעת גם לממשלת פורטוגל בתחום זה, וזאת מבלי לפגוע במעמדה כישות מנהלית עצמאית, בעלת אוטונומיה מנהלית ופיננסית, ונפרדת מהממשלה.
מטלותיה העיקריות של ANACOM הן לקדם את התחרות בתקשורת, באמצעות שקיפות מחירים, מתן רשתות ושירותים, הגנה על זכויות האזרח והבטחת ייצוג הולם בגופים בינלאומיים רלוונטיים.
ראו גם

ערוצי טלוויזיה בשוודיה
NRK
TV4
הערות שוליים

↑  ערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בפורטוגל (ארכיון)
יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם

רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם (ד' בניסן תרס"ח, 5 באפריל 1908 – ו' בכסלו תשנ"ה, 9 בנובמבר 1994) היה האדמו"ר השלישי מסטרופקוב ומייסד חסידות סטרופקוב בישראל.
תולדותיו

נולד בעיר סטרופקוב, לרבי ישכר דוב ליפשיץ מאונגוואר, מצאצאי רבי אריה לייב ליפשיץ, בעל "אריה דבי עילאי", ובילא, בתו של רבי אברהם שלום הלברשטאם, מייסד חסידות סטרופקוב ובנו של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה. למד בישיבתו של הרב אברהם יוסף גרינוולד בנו של בעל "ערוגת הבושם" באונגוואר, בישיבתו של הרב יוסף אלימלך כהנא באונגוואר, בשנת תר"פ (1920) התחיל ללמוד בישיבת סטרופקוב של דודו, רבי מנחם מנדל הלברשטאם, שלימים כיהן כאדמו"ר השני מסטרופקוב.
לאחר שהתייתם מאמו גדל אצל דודו רבי מנחם מנדל, בשנת תרצ"ב (1932) התחתן עם מרים לאה בתו של רבי יצחק ראובן ליפשיץ, אב"ד טשארני - דונאיעץ. לאחר נישואיו התגורר בבית חותנו. התמנה כרב העיירה יבלונקה. כמו כן כיהן כדיין ומורה צדק של קהילת ברגסז. בהיותו בברגסז היה בקשר קרוב עם רבי אהרן ראטה.
בה' בניסן תש"ד (1944) נשלח מיאבלונקה קושצ'יילנה למחנה הריכוז אושוויץ, אשתו וששת ילדיו נספו. לאחר המלחמה כיהן כרב המחנות העקורים בומברג ופרנקוניה. בכ' בשבט תש"ו התחתן בשנית עם טאבא (נפטרה בכ"ה באייר תשס"ז) בת הרב יחיאל מיכל שלאגר אב"ד בוקאצ'יבצי, ועבר להתגורר בעיר ווינע, וכבר זמן קצר עבר לעיר במברג שם הקים את 'ישיבת שארית הפליטה' ומסר שיעורים בגמרא עם מפרשים.
בכ"ט בכסלו תש"ט (1948) עלה לישראל והשתקע בבאר יעקב ולאחר תקופה קצרה עבר לרמלה, שם הקים את בית המדרש "דברי חיים" ומקווה טהרה ועסק בהפצת היהדות בעיר. בשנת תשי"ג (1953) עבר לירושלים והתגורר בשכונת גאולה. ייסד את בית המדרש של חסידי סטרופקוב בשכונת מאה שערים. כעבור זמן הקים בית מדרש נוסף של החסידות בבני ברק.
לאחר פטירת דודו האדמו"ר רבי מנחם מנדל, בו' באייר תשי"ד (1954), התמנה לאדמו"ר מסטרופקוב וכונן את חסידות סטרופקוב בארץ ישראל. ייסד בירושלים ישיבה ועמד בראשה. שימש כפוסק הלכה והתמחה בנושאי עירובין ומקוואות. האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים מינהו כאחראי מטעמו על ענייני המקוואות בארץ ישראל. על אף היותו אשכנזי, התמנה בשנת תשל"ו לכהן כחבר העדה החרדית הספרדית, וכעבור זמן התמנה לראש בית הדין לענייני גיור. היה מראשי משמרת הצניעות בירושלים. בתש"ן הקים את בית הדין 'קהל היראים' שמתמחה בדיני ממונות.
מלבד ספריו בהלכה, בדרוש ובאגדה, הוציא קונטרסים הלכתיים רבים שונים, ובהם על ענייני מקוואות, טהרת המשפחה, מצות יד, ארבעת המינים ושמיטה. בשנת תשט"ז (1956) הוציא את ספרו של דודו רבי מנחם מנדל, "דברי מנחם". בצעירותו העלה על הכתב דברי תורה של סבו האדמו"ר רבי אברהם שלום אך כתבי היד נותרו בבית אביו באונגוואר. כעבור עשרות שנים נמצאו כתבי היד על ידי יהודי שביקר במקום, והם שולבו במהדורה חדשה של הספר "דברי שלום", שיצא לאור בשנת תשע"ג (2013).
נפטר בו' בכסלו תשנ"ה, הלווייתו התחילה בבית מדרשו בשכונת מאה שערים בהשתתפות אלפי איש. ספדו לו רבי צבי אלימלך הלברשטאם האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג שהכתיר את בנו יחידו לממלא מקומו, הרב משה אריה פריינד, הרב אברהם דוד הורוביץ ועוד, נטמן בהר המנוחות בירושלים, בסמוך לקבר דודו רבי מנחם מנדל.
משפחתו

בנו ממלא מקומו רבי אברהם שלום ישכר דוב ליפשיץ הלברשטאם חתן רבי מנחם מנדל שנייבאלג
חתנו, רבי יעקב מוסקוביץ', האדמו"ר משאץ בני ברק
חתנו, הרב יעקב יצחק מושקוביץ (כסלו תשי"א - כ"ט בתשרי תשפ"א), היה מראשי ישיבת באבוב בבת ים
חתנו, הרב יעקב ישראל שמלר, מראשי ישיבת צאנז לצעירים בנתניה וכיום מנהל רוחני וראש רשת כוללי צאנז בקרית צאנז בנתניה
חתנו, אהרן רוזנברגר.
ספריו

שו"ת דברי יחזקאל שרגא
דברי יחזקאל שרגא - על הש"ס
דברי יחזקאל שרגא - על שולחן ערוך
דברי יחזקאל שרגא - על התורה והמועדים
דברי יחזקאל שרגא - על הלכות שמיטה ותרומות ומעשרות
דברי יחזקאל שרגא - על הגדה של פסח
דברי יחזקאל שרגא - על מגילת אסתר ופורים
דברי יחזקאל שרגא - על ענייני רחל אמנו
דברי יחזקאל שרגא - על מצות ישוב ארץ ישראל
דברי יחזקאל שרגא - על הלכות ד' מינים שבלולב
דברי חיים - מקוואות
דברי שלום
דברי מנחם
דברי ישכר דוב
לקריאה נוספת

איש האמת - פרקי חיים, אמרות והנהגות, מהאדמו"ר מסטרופקוב בעל "דברי יחזקאל שרגא" – מאת נכדו משה יהודה נחמיה הלברשטאם, תשס"ט
טוביה פריינד, שלהבת של תורה וחסידות, המודיע תוספת תורנית, ו' בכסלו תשע"ה
הערות שוליים

↑  מעשה שהיה, מתכון לשמחה שיחת השבוע 1569.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309246105171  GND: 1069387223  ISNI: 0000 0000 7268 9071  LCCN: nr90022347  VIAF: 100841987   WorldCat (עם VIAF): 100841987
יחסי דומיניקה–צ'ילה

| יחסי דומיניקה–צ'ילה |
| --- | --- |
דומיניקה: צ'ילה


דומיניקה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
751: 756,102
אוכלוסייה
66,121: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
654: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
9,891: 16,956
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי דומיניקה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית דומיניקה לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות חברות בארגון מדינות אמריקה, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות והאו"ם.
היסטוריה

באפריל 2012, במסגרת פסגת אמריקה שהתקיימה בקרטחנה דה אינדיאס, נפגש נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה עם ראש ממשלת דומיניקה, רוזוולט סקרריט. כתוצאה מפגישה זו שלחה הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי בצ'ילה משלחת טכנית לדומיניקה לביצוע אבחון של תחום הדייג במדינה. כעבור שנתיים, ב-24 ביוני 2014, שתי המדינות חתמו על הסכם הפטור של אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי רשמי.
יחסים מסחריים

המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-4,000 דולר בשנת 2016, והיווה צמיחה של 6.8% בחמש השנים האחרונות. המוצרים העיקריים שמייצאת צ'ילה לדומיניקה היו מקרל, עץ ומשקאות לא אלכוהוליים, ואילו דומיניקה מייצאת לצ'ילה בעיקר ממסרים ובגדים.
נציגויות דיפלומטיות

דומיניקה איננה מיוצגת במקסיקו הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מקסיקו מיוצגת בדומיניקה באמצעות שגרירותה בקינגסטון, ג'מייקה.
יחסי אוסטריה–טורקמניסטן

| יחסי אוסטריה–טורקמניסטן |
| --- | --- |
אוסטריה: טורקמניסטן


אוסטריה: טורקמניסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 488,100
אוכלוסייה
9,118,988: 7,525,648
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 59,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 7,958
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי אוסטריה–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין טורקמניסטן.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-16 באוקטובר 1992. בחודש נובמבר 2008, גורבנגולי ברדימוחמדוב, נשיא טורקמניסטן, ביקר בווינה. ב-16 באוקטובר 2011, היינץ פישר, נשיא אוסטריה לשעבר, ביקר בטורקמניסטן. ב-14 ביוני 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של כינון יחסים דיפלומטיים.
יחסים כלכליים

שר החוץ של אוסטריה לצד שר החוץ של טורקמניסטןבשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאוסטריה לטורקמניסטן הגיעה לסך 40.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מטוסים, מסוקים, כלי רכב מיוחדים, משאיות, מכוניות, חלקי רכב, מנופים, משאבות נוזליים, מדפסות תעשייתיות, תרופות, דיו, דבק, צינורות פלסטיק וגומי, מוצרי פלסטיק, נקניקיות, גבינה, בשר חזיר, נפט מזוקק ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מטורקמניסטן לאוסטריה הגיעה לסך 1.78 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה אוטובוסים, מצעים ועוד.
ייצוג

אוסטריה אינה מיוצגת בטורקמניסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקמניסטן מיוצגת באוסטריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בווינה, בירת המדינה.
יחסי אזרבייג'ן – ניו זילנד

| יחסי אזרבייג'ן – ניו זילנד |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: ניו זילנד


אזרבייג'ן: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 268,838
אוכלוסייה
10,351,953: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 48,524
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב (מימין) מקבל כתב האמנה משגריר ניו זילנד הנכנס, 2014
יחסי אזרבייג'ן–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין ניו זילנד.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-29 ביוני 1992. נציג ממשלת ניו זילנד ביקר באזרבייג'ן ב-5 ביוני 2013. ב-23 בדצמבר 2013, רובשאן ג'משידוב (היושב בקנברה), מונה לשגריר אזרבייג'ן בניו זילנד.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מניו זילנד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 37.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חמאה, חלב, שנאים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לניו זילנד הגיעה לסך 726 אלף דולר אמריקאי והיא כללה אוכל לחיות, מיץ פירות, מים בטעמים, מכונות חפירה ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מניו זילנד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 45.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חמאה, חלב, מרגרינה, לתת ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לניו זילנד הגיעה לסך 54.6 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מיץ פירות ושטיחים.
יחסי אזרבייג'ן – מזרח טימור

| יחסי אזרבייג'ן – מזרח טימור |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: מזרח טימור


אזרבייג'ן: מזרח טימור
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 14,874
אוכלוסייה
10,351,953: 1,405,123
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 2,243
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 1,596
משטר
רפובליקה

יחסי אזרבייג'ן–מזרח טימור הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן למזרח טימור כוננו ב-5 באפריל 2004. ב-14 בפברואר 2013, השגריר האזרבייג'ני באינדונזיה, טמרלן גרייב, העביר את כתב אמנתו לנשיא מזרח טימור, תיאור מתן רואק. לאחר מכן, שגרירות אזרבייג'ן בג'קרטה (בירת אינדונזיה), שנפתחה בשנת 2010, מונתה אחראית גם על מזרח טימור.
ייצוג

אזרבייג'ן אינה מיוצגת במזרח טימור, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את אזרבייג'ן נמצאת בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
מזרח טימור אינה מיוצגת באינדונזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אזרבייג'ן – הרשות הפלסטינית

| יחסי אזרבייג'ן – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: הרשות הפלסטינית


אזרבייג'ן: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 6,220
אוכלוסייה
10,351,953: 5,519,031
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 3,152
משטר
רפובליקה

נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב (מימין) נפגש עם מקבילו הפלסטיני מחמוד עבאס בעת ביקור האחרון באזרבייג'ן, 2011
יחסי אזרבייג'ן-הרשות הפלסטינית הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרשות הלאומית הפלסטינית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-15 באפריל 1992. מאז הכרזת עצמאותה, אזרבייג'ן מתמידה לתמוך בסוגיות פלסטין בכל הפורומים הבינלאומיים, שם היא נוהגת להצביע בעד ההחלטות הנוגעות לרשות הפלסטינית. בשנת 2009, במהלך ביקורו של שר החוץ הפלסטיני, ריאד אל-מאלכי, השר ציין כי שתי המדינות מנסות לשחזר את שלמותן הטריטוריאלית, ולכן עליהן לשתף פעולה בתוך הארגונים הבינלאומיים.
בשנת 2011, נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, פתח את השגרירות הפלסטינית בבאקו. ב-15 באפריל 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של יחסים דיפלומטיים. באפריל 2018, ריאד אל-מאלכי ביקר באזרבייג'ן ואמר כי פלסטין ואנשיה תומכים במעמדה הפוליטי של אזרבייג'ן בקונפליקט ארמניה-אזרבייג'ן בסוגיית נגורנו קרבאך.
נציגויות

אזרבייג'ן הודיעה בנובמבר 2022 כי תפתח שגרירות ברשות הפלסטינית על מנת לאזן את החלטתה לפתוח שגרירות בישראל.
הרשות הפלסטינית מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.
יחסי אזרבייג'ן – אנטיגואה וברבודה

| יחסי אזרבייג'ן – אנטיגואה וברבודה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: אנטיגואה וברבודה


אזרבייג'ן: אנטיגואה וברבודה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 442.60
אוכלוסייה
10,351,953: 93,882
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 2,033
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 21,656
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אזרבייג'ן–אנטיגואה וברבודה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין אנטיגואה וברבודה. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות והאו"ם.