stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדינת נאו-אינקה
היסטוריה > דו-קיום עם האימפריה הספרדית

מאנקו נמלט לג'ונגלים הנידחים של וילקבמבה שם ייסד את מדינת נאו-אינקה. וילקבמבה הפכה לבירת המדינה עד מותו של טופאק אמארו בשנת 1572. משם המשיך מאנקו אינקה בהתקפותיו נגד בני הוואנקה (אנ') (אחד מבעלי בריתם החשובים של הספרדים), תוך הצלחה מסוימת לאחר קרבות עזים, ועד לרמות של בוליביה של ימינו, שם לאחר קרבות רבים הובס צבאו. מאנקו נרצח ב-1544 במרכז האינקה של ויטקוס על ידי ספרדים מצבאו של דייגו דה אלמגרו. הם קיבלו מקלט במדינת נאו-אינקה משום שקודם לכן רצחו את פרנסיסקו פיסארו שאחיו הוציא להורג את אלמגרו. כול הרוצחים נתפסו והוצאו להורג על ידי חייליו של מאנקו.
את מאנקו ירש בנו סאיירי טופאק (Sayri Túpac). הוא היה אז בן חמש. הוא הפך לקיסר בווילקבמבה, ומלך במשך עשר שנים בעזרת עוצרים. זו הייתה תקופה של שלום עם הספרדים. המשנה למלך פדרו דה לה גאסקה (אנ') הציע לספק לסאיירי טופאק אדמות ובתים בקוסקו אם יצא מווילקבמבה המבודדת. סאיירי טופאק הסכים, אבל במהלך ההכנות מת לפתע קרוב משפחתו פאויו אינקה. זה נתפס כסימן רע (או סימן לבגידה ספרדית), וסאיירי טופאק נשאר בווילקבמבה. בשנת 1557 סאיירי טופאק אכן הסכים לעזוב את וילקבמבה ונסע אל המשנה למלך הורטאדו בלימה. סאיירי טופאק ויתר על תביעתו לאימפריית האינקה ונטבל לנצרות בשם דייגו. בתמורה הוא קיבל חנינה מלאה, את התואר נסיך יוקאי, ואחוזות גדולות עם הכנסות עשירות. הוא הפך לתושב ביוקאי, מסע של יום מצפון-מזרח לקוסקו. באופן משמעותי, הוא השאיר מאחוריו את המצנפת עם הגדילים האדומים המלכותיים, סמל לסמכות קיסר האינקה.
בשנת 1561 מת סאיירי טופאק בפתאומיות, ואחיו למחצה טיטו קוסי יופאנקי (Titu Cusi Yupanqui) השתלט על וילקבמבה. במהלך שלטונו בווילקבמבה רצה המושל הכללי הזמני של פרו לופה גרסיה דה קסטרו (Lope Garcia de Castro) לנהל עמו משא ומתן. מטרת המשא ומתן הייתה להבטיח שקוסי יעזוב את וילקבמבה ויקבל פנסיה מהכתר הספרדי. לאחר שהמשא ומתן התקדם, בסביבות 1568, הוטבל טיטי קוסי לנצרות קתולית, בשם דייגו דה קסטרו.
טופאק אמארו הפך לשליט האינקה לאחר מותו הפתאומי של טיטו קוסי בשנת 1571. בשלב זה הספרדים עדיין לא היו מודעים למותו של הסאפה אינקה הקודם, ושלחו באופן שגרתי שני שגרירים להמשיך במשא ומתן עם טיטו קוסי. שניהם הוצאו להורג על הגבול על ידי מפקד מהאינקה. תוך שימוש בהצדקה לפיה בני האינקה "הפרו את החוק שאסור להפר שנקבע על ידי כל אומות העולם בנוגע לשגרירים" החליט המשנה למלך החדש, פרנסיסקו דה טולדו, לתקוף ולכבוש את וילקבמבה. הוא הכריז מלחמה נגד מדינת נאו-אינקה ב-14 באפריל 1572.
היסטוריה > הכיבוש הסופי

תוך שבועיים לאחר הכרזת המלחמה כבשה קבוצה קטנה של חיילים ספרדים גשר מפתח על גבול מדינת נאו-אינקה. ב-1 ביוני 1572 החלה העימות הראשון של המלחמה בעמק וילקבמבה. בני האינקה תקפו בתחילה במורל גבוה, אף על פי שהחימוש שלהם היה גרוע. שוב ושוב, האינקה ניסו לפרוץ את המצור שהטילו הספרדים ובני בריתם הילידים, אך נאלצו לסגת. ב-23 ביוני נכנע מבצר ואיינה פוקרה (Huayna Pucará) לאש התותחים הספרדית. צבא האינקה שנמצא כעת בנסיגה בחר לנטוש את עירם האחרונה ולצאת לג'ונגל כדי להתארגן מחדש. ב-24 ביוני הספרדים נכנסו לווילקבמבה ומצאו אותה נטושה והסאפה אינקה נעלם. העיר נהרסה כליל ומדינת נאו-אינקה חדלה רשמית להתקיים. טופאק אמארו נתפס מאוחר יותר והוצא להורג על ידי הספרדים.
אימוץ שיטות הלחימה של הספרדים

צבא האינקה אימץ נשק אירופי במהירות; לוחמים רבים לכדו קסדות, מגנים וחרבות במהלך ההתנגשויות הראשוניות עם האירופים ולמדו במהירות כיצד להשתמש בהם. בניגוד בולט לכמה תרבויות אינדיאניות אחרות, כמו האצטקים, האינקה היו להוטים לשלוט בנשק שהיה "זר" להם לחלוטין. כבר בשנת 1537, כאשר מאנקו אינקה הביס את הספרדים באויאנטאיטמבו הגיעו לרשותם כלי נשק ספרדיים מתקדמים יותר, כולל ארקבוזים, תותחים וקשתות מוצלבות. בשלבים המאוחרים יותר של המצור על קוסקו, הספרדים כבר דיווחו שלוחמי האינקה השתמשו בכלי נשק שלל וכן בסוסים בהצלחה מסוימת. מאנקו אינקה אף הכריח אירופאים שנשבו לייצר אבק שריפה עבור צבאו. בני האינקה גם ניסו לאמץ כמה טקטיקות קרב אירופאיות: בהזדמנות אחת לפחות, קבוצה של לוחמי האינקה הקימה יחידה הדוקה, המבוססת על תורת הקרב של ספרדי שנתפס, והשתמשה בקשתות, בקלעים ובחיצים שלהם בצורה מסוימת. כדי להשיג קצב אש מהיר יותר. בשנת 1538 תועד מאנקו אינקה כמיומן מספיק כדי לרכוב על סוס לקרב. בשלב זה, הוא ושלושה מאציליו תועדו כמי שביצעו הסתערות פרשים שהשמידה חיל רגלים ספרדי חזק של 30 איש. עם זאת, המיומנות של האינקה בשימוש בכלי נשק מודרניים עדיין הייתה חסרה בשלב זה, והכרוניקן פדרו פיסארו דיווח שלעיתים קרובות הרובאים של האינקה שהשתמשו בארקבוזים החטיאו משום שלא ידעו כיצד לטעון את הכדורים. בקרבות 1536–1538 בין האינקה לספרדים, לא גרמו כלי הנשק האירופיים שנפלו בידי האינקה הבדל מוחשי.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-16, מספר פליטים ספרדים לימדו את לוחמי האינקה כיצד להשתמש בנשק ספרדי במלוא הפוטנציאל שלהם. בסך הכל, לקח לאינקה כשני עשורים לגשר על הפער הטכנולוגי עם הספרדים. בשנות ה-60 של המאה ה-16, תועד כי בני אינקה רבים פיתחו מיומנות ניכרת בשימוש בארקבוזים וברכיבה על סוסים.
הערות שוליים

↑  MacQuarrie, Kim. The Last Days Of The Incas (p. 314). Little, Brown Book Group. Kindle Edition.
| קיסרי האינקה |
| --- | --- | --- |
| קיסרי האינקה לפני הכיבוש הספרדי | קיסרי האינקה לפני הכיבוש הספרדי |  |
| שושלת הורין | מאנקו קאפאק • סינצ'י רוקה • יוקי יופאנקי • מאיטה קאפאק • קאפאק יופאנקי |  |
| שושלת פנקה | אינקה רוקה • יאואר ואקאק • ויראקוצ'ה אינקה • פאצ'אקוטי • טופאק אינקה יופאנקי • ואיינה קאפאק • ואסקאר • אטוואלפה |  |
| קיסרי האינקה לאחר הכיבוש הספרדי | קיסרי האינקה לאחר הכיבוש הספרדי |  |
| שושלת חנן קוסקו | טופאר ואלאפה • מאנקו אינקה יופאנקי • פאויו אינקה • סאיירי טופאק • טיטו קוסי • טופאק אמארו |  |
| אחר | אחר |  |
| ממלכות האינקה | ממלכת קוסקו • אימפריית האינקה • מדינת נאו-אינקה |  |
מאסקפאיצ'ה • דת האינקה
טופאק אמארו בשבי הספרדים כפי שמתואר בכרוניקה של גואמן פומה
מזכרת

דוכן מזכרות בלונדון
מזכרת היא חפץ הנרכש או ניתן כמתנה לשם סימול הזכרונות המקושרים אליו. המונח "מזכרות" מקושר לרוב למוצרים הנמכרים בחנויות מתנות ומזכרות לתיירים, אך מזכרת יכולה להיות כל חפץ העשוי לשמש מושא אספנות, שאדם מביא עמו בשובו מטיול, מסע או אירוע. לחפץ עצמו עשוי להיות ערך אישי  של סימול חוויה מהעבר המעוררת זיכרון רצוי מסוים.
מאפייני מזכרות

מזכרות הנמכרות לתיירים כוללות לרוב מידע על המיקום (שם המקום, מפה) או דימויים ויזואליים אופייניים כגון מבנים, נופים, אתרי תיירות, פריטי פולקלור ואמנות מקומיים וכדומה.
מכירת מזכרות משרתת את הכלכלה המקומית באופן ישיר וכן עשויה לתרום לתיירות חוזרת או נוספת למדינה, בדומה לפרסום מ"פה לאוזן".
מזכרות מעוצבות לרוב באופן שמתאים לאספנות. עיצובים נפוצים הם גלויות, מיניאטורות של מונומנטים, תמונות ותבליטים שבחלקם האחורי מגנט המיועדים להצמדה למקרר, כלים כגון ספלים, כפיות, מאפרות, אצבעונים, פעמונים, מחזיקי מפתחות, כלי כתיבה. גם אביזרי אופנה ולבוש משמשים כמזכרות כאשר מודפסים עליהם דימויים אופייניים. בעיקר משמשים למטרה זו חולצות טי, כובעים, סינרי מטבח וצעיפים.
מזכרות מאירועים מוגדרות כ"ממורביליה". ביניהן כלולות מזכרות מאירועים היסטוריים (פיסות בטון מחומת ברלין נאספו עם הפלתה, תרמילי פגזים שימשו כאגרטלים בבתים ישראלים רבים לאחר מלחמת ששת הימים) ומאירועי ספורט, תרבות ובידור (כרטיס כניסה, תוכניה, סיכות בגד, פוסטרים).
במדינות רבות מקובל לתת מזכרות לאורחי אירועים משפחתיים כגון חתונה, בר מצווה, ברית מילה וכדומה. המזכרות כוללות הן עיצובים הדומים לעיצובי מזכרות תיירים (מיניאטורות, מגנטים, סימניות) והן צילומים מהאירוע, ממוסגרים או בהדפסה על מגנט. באירועים בעלי הקשר דתי או מסורתי יש לעיתים מזכרות אופייניות כגון מחזיק מפתחות עם ספרון תהילים או תורה, חמסה.
מזכרות תיירים ממדינות שונות; מלמעלה בכיוון השעון: בניין האמפייר סטייט בניו יורק, המגדל הנטוי בפיזה, משמר ארמון המלוכה בלונדון, מגדל אייפל בפריז
מוזיאון פרנץ קפקא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 על שם:  פרנץ קפקא 
 כתובת:  Hergetova cihelna 
 מיקום:  פראג 
 מדינה:  צ'כיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2005
 תאריך פתיחה רשמי:  2005 
 קואורדינטות:  50°05′17″N 14°24′38″E﻿ / ﻿50.088055555556°N 14.410555555556°E﻿ / 50.088055555556; 14.410555555556
 www.kafkamuseum.cz
  (למפת פראג מוגדלת) מוזיאון פרנץ קפקא(למפת פראג רגילה) מוזיאון פרנץ קפקא
 
מוזיאון פרנץ קפקא בעיר פראג בירת צ'כיה מוקדש לתערוכות אודות הסופר קפקא, יליד הארץ.
במוזיאון מוצגות שתי תערוכות, המוקדשות ליחסים בין קפקא לבין פראג. האחת מתארת את האופן שבו השפיעה העיר על קפקא ועל יצירתו. האחרת עוסקת באופן העמום והבלתי ישיר שבו תיאר קפקא את פראג ביצירותיו.
מקורה של התצוגה במוזיאון בתערוכה שהועלתה לראשונה בברצלונה שבספרד בשנת 1999 תחת השם עירו של פרנץ קפקא ופראג. בשנים 2002-‏2003 הוצגה התערוכה במוזיאון היהודי של ניו יורק. לאחר שהועמד מימון פרטי לכך הועברה התערוכה בשנת 2005 לפראג והיא מוצגת במבנה על גדת נהר הולטאבה, למרגלות מצודת פראג.
במוזיאון מוצגות המהדורות הראשונות לרוב יצירותיו של קפקא, מכתבים, יומנים, איורים וצילומים, תצוגות תלת־ממדיות ומיצגים אור קוליים שנוצרו עבור המוזיאון.
מדליין גרובס

מדליין גרובס (באנגלית: Madeline Groves; נולדה ב-25 במאי 1995) היא שחיינית אוסטרלית וסגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

גרובס נולדה וגדלה בבריזביין, קווינסלנד. יש לה שני אחים. היא החלה להתאמן בשחייה תחרותית בגיל 12 בקבוצת סנט פטרס המערבית בהדרכתו של מייקל בול ביחד עם מיץ' לרקין, ברונטה באראט ומדיסון וילסון.
ביוגרפיה > 2013

באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף אפריל 2013 זכתה גרובס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.39 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אוסטרליה שנערכה בתחילת אפריל 2014 זכתה גרובס בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.95 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ביולי 2014 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב במשחי שליחות אותם שחתה בשלב המוקדמות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי היא קבעה כשחיינית ראשונה תוצאה של 54.77 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי היא קבעה כשחיינית שנייה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:59.78 דקות מדליית ארד אחת אישית, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.44 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה, שנערכה בגולד קוסט, בריזביין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.15 דקות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות אוסטרליה שנערכה בתחילת אפריל 2015 זכתה גרובס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אוסטרליה חדש של 2:05.41 דקות, לפני בריאנה תרוסל (2:07.29 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.44 שניות, אחרי אמה מקיאן (57.31 שניות) ולפני אליסיה קוץ (57.77 שניות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. האי שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 58.18 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.00 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.17 שניות
ביוגרפיה > 2016

באליפות אוסטרליה שנערכה באפריל 2016 זכתה גרובס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.47 דקות, לפני בריאנה תרוסל (2:06.58 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.08 שניות, אחרי אמה מקיאן (56.89 שניות) ולפני אליסיה קוץ (57.27 שניות)
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.88 דקות, שלוש מאיות השנייה בלבד איטי מהזוכה מיריה בלמונטה מספרד (2:04.85 דקות) ולפני נצומי הושי מיפן (2:05.20 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 57.87 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 17 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.17 שניות.
ביוגרפיה > 2018

במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט באפריל 2018 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.19 שניות, אחרי אמה מקיאן שקבעה שיא משחקים חדש של 56.78 שניות ולפני בריאנה תרוסל (57.30 שניות).
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אריארן טיטמוס, אמה מקיאן ומיקאילה שרידן בשיא משחקים ואוקיאניה חדש של 7:44.12 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.47 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר פרפר: 57.08 שניות (2016)
200 מטר פרפר: 2:04.88 דקות (2016)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר פרפר: 55.93 שניות (2015)
200 מטר פרפר: 2:03.08 דקות (2015)
מדינה מתועשת חדשה

הקטגוריה מדינה מתועשת חדשה (newly industrialized country, NIC), כלכלה מתועשת חדשה (newly industrialized economy, NIE) או מדינת הכנסה בינונית (middle income country) היא סיווג סוציו-אקונומי המיושם על מספר מדינות ברחבי העולם על ידי מדעני המדינה וכלכלנים פוליטיים. הם מייצגים תת-קבוצה של מדינות מתפתחות שהצמיחה הכלכלית שלהן גבוהה בהרבה ממדינות מתפתחות אחרות, ובהן ההשלכות החברתיות של התיעוש, כגון עיור, מארגנות מחדש את החברה.
הגדרה

NIC הן מדינות שכלכלותיהן עדיין לא הגיעו למעמד של מדינה מפותחת, אך במובן מקרו-כלכלי עלו על מקבילותיהן המתפתחות. מדינות כאלה עדיין נחשבות מתפתחות ונבדלות ממדינות מתפתחות אחרות רק בכך שהצמיחה הכלכלית שלהן גבוהה בהרבה משל המדינות האחרות. אפיון נוסף של מדינות NIC הוא מדינות העוברות צמיחה כלכלית מהירה (בדרך כלל מוכוונת יצוא). תיעוש מתחיל או מתמשך הוא אינדיקטור משמעותי היכול להצביע על NIC.
מאפיינים

מדינות מתועשות חדשות יכולות להביא להגברת התייצבות במעמד החברתי והכלכלי של מדינה, ולאפשר לאנשים החיים בהן להתחיל לחיות איכות חיים גבוהה יותר. מאפיין נוסף המופיע במדינות המתועשות החדשות הוא המשך ההתפתחות במבני השלטון, כמו דמוקרטיה, שלטון החוק ופחות שחיתות. דוגמאות נוספות לשיפור באורח החיים שחווים אנשים החיים במדינות כאלה הן תחבורה טובה יותר, גישה טובה ורחבה יותר לחשמל ולמים ושיעור תמותת תינוקות נמוך בהשוואה לרוב המדינות המתפתחות.
היסטוריה

המונח נכנס לשימוש בסביבות שנת 1970, כאשר ארבעת הנמרים של אסיה: טאיוואן, סינגפור, הונג קונג וקוריאה הדרומית, שגשגו והפכו לכוח עולמי עולה במדע, החדשנות הטכנולוגית והשגשוג הכלכלי. כל ארבע המדינות הפכו למדינות מפותחות מתועשות, עם כלכלות עשירות בעלות הכנסה גבוהה והצלחה עולמית בהיי-טק. ישנה הבחנה ברורה בין מדינות אלו לבין המדינות הנחשבות כיום ל-NIC. בפרט, השילוב של תהליך פוליטי פתוח, תוצר לאומי גולמי גבוה לנפש ומדיניות כלכלית משגשגת ומוכוונת יצוא הראה שהנמרים הכלכליים במזרח אסיה הגיעו בערך לשוויון עם המדינות המפותחות של מערב אירופה, קנדה, יפן, אוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית.
כל ארבע המדינות מסווגות ככלכלות בעלות הכנסה גבוהה על ידי הבנק העולמי וכמדינות מפותחות על ידי קרן המטבע הבינלאומית (IMF) וה-CIA. לכל ארבעת הנמרים, כמו גם למדינות מערב אירופה, יש מדד פיתוח אנושי "גבוה מאוד" על ידי האומות המאוחדות.
מדינות נוכחיות

הטבלה שלהלן מציגה את רשימת המדינות הנחשבות באופן עקבי ל-NIC על ידי כותבים ומומחים שונים. טורקיה, ברזיל ומלזיה אף מסווגות כמדינות מפותחות על ידי ה-CIA. טורקיה הייתה חברה מייסדת בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ב-1961 ומקסיקו הצטרפה אליו ב-1994. קבוצת ה-G8+5 מורכבת מחברות ה-G8 המקוריות בנוסף לסין, הודו, מקסיקו, דרום אפריקה וברזיל.
הערה: תאים בצבע ירוק מציינים את הערך הטוב ביותר בטבלה (לאו דווקא הגבוה ביותר), בעוד שתאים בצבע צהוב מציינים ההפך.
| מדינה | אזור | תמ"ג (מיליוני דולרים, 2022 IMF) | תמ"ג לנפש (דולרים, 2022 IMF) | תמ"ג (PPP) (מיליוני דולרים, 2022, IMF) | תוצר לנפש (PPP) (דולרים, 2022, IMF) | מדד ג'יני 2011–2019 | מדד הפיתוח האנושי (2021) | שיעור צמיחת התמ"ג הריאלי (2022) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | אפריקה | 426,166 | 6,979 | 937,964 | 15,361 | 64 (2018) | 0.713 (גבוה) | 2.1 |
| ברזיל ברזיל | אמריקה הלטינית | 1,833,274 | 8,464 | 3,680,942 | 16,763 | 44.9 (2019) | 0.754 (גבוה) | 2.8 |
| מקסיקו מקסיקו | אמריקה הלטינית | 1,322,740 | 10,165 | 2,890,685 | 22,215 | 46.4 (2019) | 0.758 (גבוה) | 2.1 |
| הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | מזרח אסיה | 19,911,593 | 14,096 | 30,177,926 | 21,364 | 38.5 (2016) | 0.768 (גבוה) | 3.2 |
| הודו הודו | מזרח אסיה | 3,534,743 | 2,515 | 11,745,260 | 8,358 | 35.3 (2018) | 0.633 (בינוני) | 6.8 |
| אינדונזיה אינדונזיה | מזרח אסיה | 1,289,295 | 4,690 | 3,995,064 | 14,534 | 38.2 (2019) | 0.705 (גבוה) | 5.3 |
| מלזיה מלזיה | מזרח אסיה | 439,373 | 13,268 | 1,089,499 | 32,910 | 41.1 (2019) | 0.803 (גבוה מאוד) | 5.4 |
| הפיליפינים הפיליפינים | מזרח אסיה | 450,340 | 3,858 | 1,143,862 | 10,236 | 42.3 (2018) | 0.699 (בינוני) | 6.5 |
| תאילנד תאילנד | מזרח אסיה | 522,012 | 7,448 | 1,475,656 | 21,057 | 34.9 (2019) | 0.800 (גבוה מאוד) | 2.8 |
| טורקיה טורקיה | אירואסיה | 692,380 | 8,080 | 3,212,072 | 37,488 | 45.8 (2019) | 0.838 (גבוה מאוד) | 5.0 |
עבור סין והודו, משמעות האוכלוסייה העצומה של שתי המדינות (בכל אחת מהן למעלה מ-1.3 מיליארד אנשים נכון למאי 2021) היא שההכנסה לנפש תישאר נמוכה גם אם כל אחת מהכלכלות תעלה על זו של ארצות הברית בתוצר הכולל. כאשר התמ"ג לנפש מחושב לפי שווי כוח הקנייה (PPP), הוא לוקח בחשבון את יוקר המחיה הנמוכך יותר בכל מדינה מתועשת חדשה. התמ"ג לנפש הוא בדרך כלל אינדיקטור גם לרמת החיים במדינה מסוימת.
ברזיל, סין, הודו, מקסיקו ודרום אפריקה נפגשות מדי שנה עם מדינות ה-G8 כדי לדון בנושאים כלכליים ובנושא שינויי האקלים, בשל חשיבותן הכלכלית בשוק העולמי וההשפעה הסביבתית שלהן, בקבוצה המכונה G8+5.
מדינות נוכחיות > מדינות אחרות

כותבים קובעים רשימות של מדינות בהתאם לשיטות שונות של ניתוח כלכלי. לפעמים מאמר מייחס מעמד של NIC למדינה שלרוב לא זוכה למעמד כזה. מדינות כאלה הן למשל ארגנטינה, מצרים, סרי לנקה ורוסיה.
בעיות

בעוד דרום אפריקה נחשבת עשירה לפי מדד העושר לנפש, אי-השוויון הכלכלי המתמשך והעוני הקיצוני נותר גבוה במדינה.
הצמיחה הכלכלית של מקסיקו נפגעת באזורים מסוימים בשל מלחמת הסמים המתמשכת במדינה.
NIC אחרות מתמודדות עם בעיות נפוצות כמו שחיתות נרחבת וחוסר יציבות פוליטית.
ראו גם

שוק מתעורר
תיעוש
מיכון
ייצור המוני
העולם השני
BRICS
G20
מוזיאון אזור

| --- | --- |

נרות שמן איסלמים מהמאה ה-7 לספירה ואילך- תקופת הכיבוש הערבי
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה
 כתובת:  שפינוזה 6 אזור 
 מיקום:  אזור 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 קואורדינטות:  32°01′26″N 34°48′17″E﻿ / ﻿32.02375°N 34.804861111111°E﻿ / 32.02375; 34.804861111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון אזור(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון אזור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון אזור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון אזור  he מוזיאון אזורhe מוזיאון אזורמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוזיאון אזור הוא מוזיאון ארכאולוגי שהוקם בשנת 1972 על ידי יריב שפירא. המוזיאון מציג מייצגים שנמצאו בסביבה בה יושבת היום המועצה המקומית אזור. בין המייצגים מתקופות שונות (מתקופת האבן ועד התקופה העות'מאנית): כדי חרס, כלי חרס שונים, קשתות, כלי צור, גלוסקמאות, מטבעות, גרזנים, מחרשות ועוד מייצגים רבים.
היסטוריה

יריב שפירא, שהיה ארכאולוג שהתעניין בהיסטוריה ובארכאולוגיה של היישוב אזור, החליט שעליו לאסוף את הממצאים שנמצאו באזור ולרכז אותם למוזיאון אחד שיציג אותם וילמד את ההיסטוריה של המקום. המוזיאון הוקם בתוך דירה פרטית ברחוב שפינוזה 6 ביישוב. ב-10.10.2019 נחנך המוזיאון המחודש במרומי אתר המצודה במבנה עתיק שחודש במיוחד לטובת הממצאים הייחודים שהוצגו במוזיאון הישן ואליהם הצטרפו מיצגים נוספים במסגרת שת"פ של משרד התיירות ורשות העתיקות עם המועצה המקומית.
פריטי התצוגה במוזיאון אינם משתנים למרות שהתגלו פריטים נוספים ומרשימים יותר במהלך שנות קיומו של המוזיאון. פריטים אלו הועברו בין היתר למוזיאון ישראל ירושלים כדי שיוצגו בפני קהל רחב יותר. המוזיאון מציע תוכניות מיוחדות לתלמידי בתי הספר. אופן הפעילות במוזיאון ואופי התצוגה מאפשרים מחקר ולימוד פעילים, בשיטות של התבוננות, יצירה והתנסות חווייתית. המועצה המקומית אחראית על המוזיאון והפעלתו. המוזיאון מחולק לכמה חלקים שאין ביניהם הפרדה ובכל חלק מוצגים ממצאים מתקופות שונות. כל מיצגי המוזיאון שייכים לרשות העתיקות והמוזיאון עצמו שייך למועצה המקומית אזור.
המייצגים ומקורם

מוזיאון אזור מציג ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור ובסביבה מתקופות שונות: תקופת האבן, התקופה הכלקוליתית, תקופת הברונזה, התקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית, התקופה הערבית, התקופה הצלבנית והתקופה העות'מאנית.
המייצגים ומקורם > רשימת מיצגים שנמצאו לפי תקופה

תקופת האבן (התקופה הפלאוליתית): מייצגים שנמצאו מאותה תקופה כוללים בעיקר חלוקי צור שעובדו ככלי חיתוך וככלי עיבוד עורות או עץ. נוסף על כך מוזיאון אזור שיחזר קשת פשוטה ובה חץ שחודו עשוי מאבן צור שהופיעה לראשונה בתקופה זו.
התקופה הכלקוליתית: המוזיאון מציג מתקופה זו גלוסקמאות שהם ארונות חרס לליקוט עצמות. דבר זה מתלווה לקבר ענק של אדם כלקוליתי חשוב מאוד. קבר זה מוכר בתור תל אזור וזו בעצם גבעה מלאכותית עשויה עפר ובמרכזה הקבר. גבעה זו נמצאת על יד מוזיאון אזור.
תקופת הברונזה (הקדומה והתיכונה): מייצגים שנמצאו מאותה תקופה כוללים בעיקר כלי חרס שונים שנוצרו על ידי האוכלוסייה השמית (ייתכן כי אלה בני ישראל החוזרים ממצרים). כלי חרס אלה מעידים על קיומה של עיר גדולה מוקפת חומה בשטחה של אזור היום ולכן חשיבותם רבה.
התקופה הרומית: מתקופה זו המוזיאון מציג כדי חרס רבים.
התקופה הביזנטית: מתקופה זו המוזיאון מציג להב מחרשה ומטבעות ביזנטיים.
הכיבוש הערבי: מתקופה זו נמצאו נרות חרס ערביים קדומים שממשיכים את המסורת הביזנטית. נרות אלו הובערו באמצעות שמן זית. נוסף על כך נמצאו כלי מלחמה מוסלמיים ששימשו אותם בקרבות שנערכו בזמן מסעות הצלב מול הצלבנים.
התקופה הצלבנית: מתקופה זו מוצגים כדי חרס גדולים וכלי חרס נוספים.
מרבית המייצגים נמצאו בחפירות לצורך בניית יסודות לבניינים חדשים ביישוב ומחפירות ארכאולוגיות במקום.
גלריית תמונות

גלוסקמה- ארון לאיסוף עצמות מהתקופה הכלקוליתית.
כלי מלחמה מוסלמיים.
קנקנים מתקופת הברונזה הקדומה המעידים על יישוב במקום באותה תקופה.
גרזנים ששימשו לחיתוך מתקופת האבן.
ראו גם

המועצה המקומית אזור.
לקריאה נוספת

ההיסטוריה והארכאולוגיה של אזור, נורית האוזן, מועצה מקומית אזור, 1992- חוברת מוזיאון אזור.
הערות שוליים

↑  מוזיאון אזור המחודש
↑  מוזיאון אזור, באתר אזור אתר עם שורשים (ארכיון)
↑  נורית האוזן, ההיסטוריה והארכאולוגיה של אזור, המועצה המקומית אזור, 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 298508796   WorldCat (עם VIAF): 298508796
מטאו רומנו

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 2002 (בן 22) איטליה קונאו, פיימונטה, איטליה
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  קול • פסנתר
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק איטליה
 www.romanomatteo.it
 
מטאו רומנו (באיטלקית: Matteo Romano; נולד ב-20 במרץ 2002) הוא זמר-יוצר איטלקי.
ביוגרפיה

רומנו נולד בעיר קונאו הממוקמת במחוז פיימונטה, איטליה. בשנת 2020 הוא התחיל את קריירת המוזיקה שלו, אז הוא העלה לרשת החברתית טיקטוק קטע מתוך מה שיהפוך לסינגל הבכורה שלו, "Concedimi". הסרטון שהעלה הפך לוויראלי באיטליה, וזכה לכ-3 מיליון לייקים. בעקבות זאת, השיר יצא לאור כסינגל ב-17 בנובמבר באותה שנה.
במרץ 2021, רומנו חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק איטליה, והוציא לאור את הסינגל "Casa di specchi". בנובמבר 2021, רומנו היה מבין 12 האמנים שהתחרו בתחרות המוזיקה Sanremo Giovani, ממנה נבחרים שלושה משתתפים נוספים לפסטיבל סן רמו שנערך באותה שנה, אשר במסגרתו נבחר הנציג האיטלקי לאירוויזיון. רומנו הגיע למקום השלישי בתחרות, עם השיר "Testa e croce", וזכה למקום בפסטיבל סן רמו 2022. בפסטיבל הוא הופיע עם השיר "Virale" והגיע למקום ה-11 בגמר התחרות.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2020: "Concedimi"
2021: "Casa di specchi"
2021: "Testa e croce"
2022: "Virale"
הערות שוליים

1 2  "Sanremo Giovani, chi è Matteo Romano, il 25° big che salirà sul palco dell'Ariston". Il Messaggero (באיטלקית). 6 בדצמבר 2021. נבדק ב-23 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Chi è il TikToker cuneese che ha aperto i concerti di Emma e ora è tra i finalisti di Sanremo Giovani". La Stampa (באיטלקית). נבדק ב-23 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rossini, Federico. "Sanremo Giovani 2021: ecco i 12 finalisti del 15 dicembre su Rai1". נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sanremo 2022: tre giovani accedono al Festival (ci saranno 25 cantanti)". TV Sorrisi e Canzoni (באיטלקית). 2021-12-14. נבדק ב-2021-12-14.
↑  Scarpone, Christian. "Italy: Yuman, Tananai and Matteo Romano join Sanremo 2022 lineup as the 25 artists reveal their song titles". Wiwibloggs (באנגלית בריטית). נבדק ב-23 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fe160aa8-2f2c-40e6-be54-68589be5799f
מאמרי הראיה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הראי"ה קוק
 שפת המקור:  עברית
 נושא:  מחשבת ישראל 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  תש"ם ותשמ"ד, תשמ"ו, תשע"ו ותשפ"א
 מספר עמודים:  556 עמ'
 עורך:  הרבנים אלישע אבינר ודוד לנדאו
 
מאמרי הראיה הוא ספר המקבץ מאמרים, נאומים, דרשות, שיעורים ומכתבים שפרסם הרב קוק, ושרובם נכתבו או תומללו לשם פרסום ציבורי בחייו, בעיתונות ובביטאונים שונים. הספר נערך על ידי הרבנים אלישע אבינר ודוד לנדאו.