stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינריך דה אהנה
הקדשת יצירות לדה אהנה

לדה אהנה הוקדשו יצירות. להלן כמה מהן:
רביעיית מיתרים מס' 5, אופ' 63, מאת היינריך פון הרצוגנברג (אנ'). היצירה פורסמה לראשונה בשנת 1890 בלייפציג. משך זמן היצירה הוא 27 דקות. תקופה: רומנטית. זרם: רומנטי. 3 תנועות:
מדיטציה אופוס 296 מאת קרל בוהם (אנ'). כלי נגינה: פסנתר וכינור. מבוסס על סונטה לפסנתר מס' 14 מאת בטהובן.
הערות שוליים

↑  An American student’s view: Heinrich de Ahna, ‏12 למאי 2020
↑  Category: Bohm, Carl, IMSLP
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116271558  ISNI: 0000 0000 2013 3741  KulturNav: 346fbfed-ebac-4897-a055-c28e13317f5f  LCCN: no2001035642  MusicBrainz: 1c20adab-4d43-49c7-ab0d-0872c39d413e  VIAF: 3217532   WorldCat (עם VIAF): 3217532 
רביעיית יואכים בשנת 1884. משמאל: היינריך דה אהנה, למעלה: רוברט האוסמן מימין עימנואל וירט, ומתחת יוזף יואכים.
המגנטון של בוהר

| יחידות | ערך | מערכת יחידות |
| --- | --- | --- |
| J·T−1 | ‏10-24×9.27400968 | יחידות SI |
| erg·G−1 | ‏10−21×9.27400968 | יחידות cgs |
| eV·T−1 | ‏10−5×5.7883818066 | יחידות Ev |
| אין |  1/2 | יחידות אטומיות |
המגנטון של בוהר (באנגלית: Bohr magneton) הוא קבוע פיזיקלי מתחום הפיזיקה האטומית המבטא את מומנט הדיפול המגנטי של אלקטרון, ומסומן  \mu _{\mathrm {B} }. קרוי על שמו של הפיזיקאי הדני נילס בוהר.
המגנטון של בוהר מבוטא במערכת יחידות SI על ידי הנוסחה:
ובמערכת יחידות cgs על ידי הנוסחה:
כאשר:
1 מגנטון של בוהר שווה בקירוב למומנט המגנטי שנובע מספין של אלקטרון.
היסטוריה

כבר בשנת 1907, עוד לפני הרעיון של המודל הפלנטרי של מבנה האטום, הבחינו מספר פיזיקאים תאורטים בכך שהמגנטון צריך להיות תלוי בקבוע פלאנק, לפי ההערכות באותה תקופה, שיערו שהיחס בין האנרגיה הקינטית של האלקטרון ותדירות האורביטל צריך להיות שווה לקבוע פלאנק, בהתאם לכך הגיע ב-1911 הפיזיקאי ריצ'אד גנס לערך הכפול מהערך של המגנטון של בוהר. באותה שנה הציג לראשונה את הערך המדויק הפיזיקאי הרומני סטפאן פרוקופיו, עקב כך שמו של המגנטון בספרות המדעית בשפה הרומנית הוא המגנטון של בוהר-פרוקופיו. הערך של המגנטון של בוהר הוא מומנט הדיפול המגנטי של סיבוב אלקטרון עם תנע זוויתי סיבובי של 1ħ. לפי מודל האטום של בוהר, זהו המצב של אנרגיית האפס, שהיא האנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית במערכת. בוהר הציג את המודל שלו בקיץ 1913 ובו השתמש בערך זה, במקביל לפרסומו הרשמי באותו זמן של פרוקופיו. הקבוע החל לשאת את שמו של בוהר רק בשנת 1920, כאשר פרסם וולפגנג פאולי מאמר בנושא וטבע את שמו הרשמי.
ראו גם

אפקט זימן
מגנטון גרעיני
הערות שוליים

↑  Anant S. Mahajan, Abbas A. Rangwala (1989). Electricity and Magnetism. McGraw-Hill. p. 419. ISBN 978-0-07-460225-6.
↑  Stephen T. Keith and Pierre Quédec (1992). "Magnetism and Magnetic Materials: The Magneton". Out of the Crystal Maze. pp. 384–394. ISBN 978-0-19-505329-6.
↑  John Heilbron; Thomas Kuhn (1969). "The genesis of the Bohr atom". Historical Studies in the Physical Sciences. 1: 232.
↑  "Stefan Procopiu (1890-1972)". Stefan Procopiu Science and Technique Museum. אורכב מ-המקור ב-2010-11-18. נבדק ב-2013-06-15.
↑  Marcelo Alonso, Edward Finn (1992). Physics. Addison-Wesley. ISBN 978-0-201-56518-8.
היינריך הארבעים ושניים, נסיך רויס-שלייץ וגרה

היינריך הארבעים ושניים, נסיך רויס-שלייץ וגרה (בגרמנית: Heinrich XLII Fürst Reuß-Schleiz und Gera;‏ 27 בפברואר 1752 - 17 באפריל 1818) היה נסיך גרמני מבית רויס.
ביוגרפיה

היינריך נולד ב-27 בפברואר 1752, להיינריך השנים עשר, רוזן רויס-שלייץ ולכריסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג, בתם של גאורג אוגוסט, רוזן ארבאך-שנברג ופרדיננדה הנרייטה, רוזנת שטולברג-גדרן. בשנת 1784 מת אביו, והיינריך ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1802 מת היינריך השלושים, רוזן רויס-גרה והיינריך איחד את שתי הרוזנויות תחת שלטונו. בשנת 1806 היינריך קיבל את התואר נסיך מידי נפוליאון. בשנת 1807 הנסיכות הצטרפה לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 היא הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית. ב-17 באפריל 1818 מת היינריך, ובנו היינריך השישים ושניים ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו

היינריך התחתן עם קרולינה, נסיכת הוהנלוהה-קירכברג, בתם של כריסטיאן פרידריך קרל, נסיך הוהנלוהה-קירכברג ולואיזה שרלוטה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
כריסטינה פיליפינה לואיזה, נסיכת רויס-שלייץ (1781–1866)
היינריך החמישים ושמונה, רוזן רויס-שלייץ (1782–1783)
כריסטינה פרדיננדה קרולינה, רוזנת רויס-שלייץ (1784–1785)
היינריך השישים ושניים, נסיך רויס הקו הצעיר (1785–1854)
היינריך השישים וחמישה, רוזן רויס-שלייץ (1788–1790)
היינריך השישים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר (1789–1867)
היינריך השישים ושמונה, רוזן רויס-שלייץ (1790–1792)
היינריך השבעים ואחד, רוזן רויס-שלייץ (1793–1794)
הערות שוליים

↑  http://www.worldstatesmen.org/German_States4.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 104254262  VIAF: 22571936   WorldCat (עם VIAF): 22571936
תיאטרון האור השחור

תיאטרון האור השחור (בצ'כית: černé divadlo) או בפשטות התיאטרון השחור הוא סגנון מופע תיאטרוני המאופיין בשימוש בתיאטרון הקופסה השחורה המוגבר על ידי אשליית אור שחור (תאורת אולטרה-סגול). צורת תיאטרון זו מקורה באסיה וניתן למצוא אותה במקומות רבים ברחבי העולם. סגנון זה הפך למומחיות בפראג, שם תיאטראות רבים משתמשים בו.
המאפיינים המיוחדים בתיאטרון השחור הם השימוש במסכים שחורים, במה שחורה ותאורה שחורה (תאורת אולטרה-סגול), ביחד עם תחפושות פלואורסצנציה על מנת ליצור אשליות ויזואליות מורכבות. טכניקת ה"ארון השחור" היה בשימושו של ז'ורז' מלייס, ושל מהפכן התיאטרון קונסטנטין סטניסלבסקי (במיוחד בהפקה שלו להצגה "קיין"). הטכניקה שהשתלבה ביחד עם האומנות האקספרסיבית של ריקוד, פנטומימה ואקרובטיקה של המבצעים, מסוגלת ליצור מראות יוצאי דופן.
אופטיקה

עקרון המפתח בתיאטרון האור השחור הוא אי-היכולת של העין האנושית להבחין בחפצים שחורים ה"מובלעים" בתוך רקע שחור. אפקט זה מביא לאי-נראות יעילה עבור כל אובייקט שאינו מואר על ידי 'האור השחור'. העיקרון האופטי השני מאחורי תיאטרון האור השחור הוא האפקט של אור על-סגול (UV) באובייקטים פלואורסצנטיים. האורות השחורים למעשה פולטים אור כמו אורות 'רגילים', אבל בתדירות שבני אדם לא יכולים לזהות. בעוד שרוב העצמים סופגים אור UV או משקפים אותו בחזרה באותו התדר שבו הוא נכנס, עצמים פלואורסצנטיים סופגים אור UV ואז פולטים אותו מחדש באורך גל ארוך יותר שעיניים אנושיות כן יכולות לזהות. האפקט המשולב הוא שמעצבים יכולים לגרום לאובייקטים מסוימים להיראות בהירים כאילו החדר היה מואר במלואו, בעוד שאובייקטים אחרים ייראו כהים כאילו החדר היה חשוך לחלוטין.
היסטוריה

"טריק הקופסה השחורה" (black box trick) של שימוש באמנים לבושים בשחור בחלל משחק חשוך נמצא בשימוש מזה אלפי שנים, והחל בהופעה של הלהטוטנים עבור הקיסר בסין העתיקה. יפן פיתחה את הטכניקה הזו בתיאטרון בונרקו שלהם על ידי כך שבובנאים ילבשו שחור על מנת לשים דגש מלא על הבובה. בתיאטרון המודרני, טריק הקופסה השחורה אומץ על ידי הבמאי הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי, במאי הסרטים ז'ורז' מלייס ובמאי אוונגרד צרפתים שונים של שנות ה-50. בין הבמאים הללו, ג'ורג' לאפיי הפך לחלוץ מוקדם יותר של הארון השחור. אבל כל הבמאים האלה השתמשו בטריק הפשוט של ארון שחור רק לכמה רגעים במהלך ההופעות שלהם, בעיקר כדי לגרום למשהו על הבמה להיעלם.
אביו של תיאטרון האור השחור המודרני, מחבר העיקרון של הארון השחור כפי שנהוג בימינו (הצבת נורות ספוט, מיקום נורות UV, בחירת קטיפה שחורה כחומר הטוב ביותר לקליטת אור עודף על הסצנה...) אפילו מחבר השם "תיאטרון האור השחור", ולפיכך היוצר של תיאטרון האור השחור הראשון בעולם, הוא ג'ירי סרנץ' (Jiří Srnec). ההופעה הראשונה של האנסמבל התקיימה ב-1959 בווינה. הוא נודע יותר לאחר השתתפותו בפסטיבל התיאטרון באדינבורו בשנת 1962. מאוחר יותר, הופיעו קבוצות אחרות המשתמשות בטכניקת הקופסה השחורה שהחלו את הגל החדש של סגנון תיאטרון זה. פראג הפכה מאז לביתו של תיאטרון האור השחור עם כ-10 חברות המפעילות תיאטרון אור שחור.
קבוצת תיאטרון אור שחור נוספת ידועה היא תיאטרון האור השחור "HILT" בפראג, שההופעות בה מבוססות על מוזיקה מודרנית וריקוד כוריאוגרפי, המשלב שירה חיה. הקבוצה נוסדה בשנת 2006 על ידי הרקדן, הכוריאוגרפר, הבמאי ומלחין המוזיקה הצ'כי תאודור הוידקר (Theodor Hoidekr). ב־2016, סגנון חדש של תיאטרון אור שחור שנקרא "shadow film theatre" נוצר על ידי הקבוצה הצ'כית HILT. בנוסף למופעי תיאטרון אור שחור, ההופעות שלהם גם כללו את תיאטרון הצללים הראשון - רקדנים ושחקנים משחקים עם הצללים שלהם על מסך עם הקרנות של מקומות אמיתיים.
בגרמניה, הציג ריינר פאוולקה (Rainer Pawelke) את הפרשנות שלו לתיאטרון שחור במופע בימתי לראשונה בשנת 1980. המופע הבימתי פותח ביחד עם תלמידיו מאוניברסיטת רגנסבורג והיה זה שבישר על פרויקט תיאטרון הספורט החינוכי Traumfabrik. הפרויקט נהנה מפופולריות ניכרת בשנות ה-80 - סיבובי הופעות והופעות בפריים טיים בטלוויזיה בגרמניה. סיבובי ההופעות של Traumfabrik עדיין נמשכים מדי שנה עם 40 הצגות בשנה כולל מופעי תיאטרון אור שחור. ריינר פאוולקה היה שותף בכתיבת ספר "Schwarzes Theatre aus der Traumfabrik" (תיאטרון האור השחור בטראומפבריק - Black Light Theatre in the Traumfabrik) כדי לשתף ולגבש את התובנות שלו לגבי התיאטרון השחור.
ריקוד מודרני בתיאטרון האור השחור

ב-1989, תיאטרון האימג' (Image Theatre) נוסד על ידי הרקדנית אווה אסטרובה (Eva Asterová) (חברה לשעבר במופע הבלט הצ'כי המפורסם של פאבל סמוק) ואלכסנדר צ'יהאר (Alexander Čihař). הם הביאו היבטים חדשים לאפקטים בתיאטרון האור השחור כמו ריקוד מודרני ומשחק לא מילולי. תחת ידה של אווה אסטרובה, המנהלת האמנותית של ה־Image Theatre, היא ביקשה לייצר מבט אינדיבידואלי של חתימת הסצנה. גם הקהל הופך לרוב לחלק בלתי נפרד מההופעה. הרפרטואר של תיאטרון האימג' מורכב מיצירות משלו. מלבד אווה אסטרובה, ישנם גם יוצרים אחרים המשתפים פעולה שוב ושוב בהצגות של תיאטרון האימג' כמו יוזף טיצ'י, פטר לישקה, רנה פיס או זדנק זדנק. מאז תחילת הדרך, תיאטרון האימג' הציג 10 מופעים שונים כשכל אחד מהם הגיעו עם כמה אפקטים חדשים של טכניקת אור שחור. פואטיקה קסומה, שובבות והומור הם הסמלים המסחריים החשובים ביותר של ההרכב הזה.
לתיאטרון האימג' יש ניסיון של 22 שנים בסצנת תיאטראות האור השחור של פראג. מלבד הופעות רגילות בפראג, תיאטרון האימג' מופיעים גם בעולם (קוריאה, הונג קונג, מקאו, ישראל, טורקיה, הודו, לבנון, יוון, גרמניה, צרפת, איטליה, שווייץ, בלגיה, הונגריה, סלובקיה, קפריסין).
תיאטרון האור השחור כיום

כיום ישנן חברות תיאטרון שחור רבות גם מחוץ לפראג (הונגריה, אוקראינה, גרמניה, ארצות הברית) המנסות ליצור מופעים הדומים לתיאטראות האור השחור בפראג. הסצנה בפראג שינתה את פניה לסגנון של המאה ה-20 - ריקוד מודרני היה מעורב, עיצובי התלבושות הפכו יעילים יותר, מופעי תיאטרון אור שחור הפכו למוזיקליים יותר. פראג היא עדיין ביתו של תיאטרון האור השחור - כשמאות אלפי תיירים מבקרים במופעים שלהם מדי חודש.
HILT - תיאטרון האור השחור של תאודור הוידקר היה הראשון אי פעם שעירב שירה חיה בתוך מופעי האור השחור. המופע המוזיקלי הפופולרי ביותר של HILT היה "חלומה של ג'ולייט" ("Juliet's Dream") שהוקרן בבכורה ב-14 בפברואר 2012 בפראג. HILT עובדת על סגנון חדש של תיאטרון אור שחור - כל החברים מנוסים בתיאטראות אור שחור בכל רחבי פראג. המייסד והמנהל שלה תיאודור הוידקר היה במקור רקדן שלימים התחיל לעבוד עם סגנון תיאטרון אור שחור. חוויותיו מגיעות מפראג, סלובקיה, גרמניה, מלטה, יוון, דרום אמריקה, הודו. מאז ה-8 באפריל 2015, תיאטרון ה־HILT מופיעים עם הופעה חדשה בשם "הפנטום" ("Phantom") שהוא הגרסה הראשונה בעולם לתיאטרון האור השחור של דמות הפנטום המסתורית. תיאטרון האור השחור HILT החלו את החלק החדש של ההיסטוריה שלהם בתיאטרון המלכותי פראג. בשנת 2016 הציגה HILT את קולנוע הצללים הראשון סינדרלה. בשנת 2017 עברה HILT לתיאטרון U Valšů הפופולרי של פראג במרכז פראג העתיקה. ב-2.6.2017 הם החלו להציג גם את המיטב שלהם בשם Phantom (המיטב של 2007–2017) שהוא השילוב של תיאטרון אור שחור, תיאטרון צללים והקרנות. המופע הזה היה התיאטרון הצ'כי היחיד ותיאטרון האור השחור היחיד שהוצג באולימפיאדת התיאטרון העולמית ה-8 2018 בהודו.
בהופעות

ההשפעה של תיאטרון האור השחור מאפשרת לשחקנים בלתי נראים להזיז אביזרים גלויים, ולהפוך את החפצים למשתתפים עצמאיים בתיאטרון באותה רמה כמו השחקנים האנושיים. זאת ועוד, הופעת חפצים ושחקנים בהופעה יכולה להיות פתאומית ויכולה להתרחש בכל מקום על הבמה, אפילו במרחק של מטרים ספורים מהקהל. על מנת להשיג אפקט זה יש צורך ליצור שדה אינטנסיבי של אור UV לאורך כל חלל המשחק. מכיוון שעוצמת האור הנפלט ממקור 'אור שחור' טיפוסי פוחתת באופן משמעותי עם מרחק מוגבר מהמקור, כיסוי חלל תיאטרון שלם באור UV מחייב את מרווחי ה'אור השחור' במרחק של עד מטר אחד זה מזה או לפלוט הרבה יותר אור מ'אור שחור' טיפוסי. שיקול חשוב נוסף הוא שמאחר שרוב החלל חשוך לחלוטין, והצורה מבוססת בכבדות על ריקוד, מהלך שגוי בודד של שחקן בודד יכול להשפיע לרעה על ההפקה כולה. מסיבה זו אמנים מתאמנים באופן נרחב במיוחד עבור סביבת תיאטרון האור השחור.
תיאטרון אור שחור עכשווי כולל לרוב מכשירים טכניים רבים, בנוסף לטכניקת 'אור שחור' הסטנדרטית. מכשירים כאלה יכולים לכלול שחקנים "מעופפים", רקדנים בחליפות תאורת לד הקרנות וידאו גדולות, ואפילו בובות ענקיות. מכשירים טכניים אלה משמשים גורם משמעותי בפופולריות העולמית של תיאטרון אור שחור; מכיוון שהמכשירים החשובים ביותר שלו הם חזותיים לחלוטין, קהלים ברחבי העולם יכולים להבין את רוב הצגות תיאטרון האור השחור. התוצאה המיועדת היא יצירה תיאטרלית המשלבת מחזה מפואר עם אמנות יפה ומרגשת. החברות הגדולות שמפיקות כיום תיאטרון אור שחור כוללות את תיאטרון סרנק (Srnec Theatre), HILT, תיאטרון תא פנטסטיקה (Ta Fantastika Theatre), תיאטרון האימג' (Image Theatre), תיאטרון המטרו (Metro Theatre), ותיאטרון כל הצבעים (All Colours Theatre).
הערות שוליים

1 2  https://web.archive.org/web/20131007033322/http://blacklighttheatre.wbs.cz/tisk-press.html
1 2 3 4 5 6  http://www.tafantastika.cz/en/about-our-theatre/black-light-theatre/
↑  Grainger Engineering Office of Marketing and Communications, Why Does a Black Light Make Objects Glow?, van.physics.illinois.edu (באנגלית)
↑  Black Light Theatre - National Black Light Theatre Prague - History of Black Light Theatre, web.archive.org, ‏2016-03-03
↑  History of Puppets, web.archive.org, ‏2012-02-03
↑  Black light theatre - National Black Light Theatre Prague - festivals and awards, web.archive.org, ‏2013-09-02
↑  TOURS AND FESTIVALS – Black light theatre IMAGE, www.imagetheatre.cz
↑  HILT אור שחור תיאטרון פראג, באתר black-light-theater
↑  Magic Phantom black light theatre comedy, www.hilt-theatre.cz
↑  https://web.archive.org/web/20150114004109/http://www.hilt-theatre.cz/times2.jpeg
↑  Schwarzes Theater aus der Traumfabrik | Ghostarchive, ghostarchive.org
↑  Schwarzes Theater aus der Traumfabrik - YouTube, web.archive.org, ‏2020-12-01
↑  Pawelke, Rainer; Pawelke, Gudrun (1998). Schwarzes Theater aus der Traumfabrik. Munich: Hugendubel Heinrich GmbH.
↑  Black light theatre IMAGE – Traditional scene of prague black light theatre., www.imagetheatre.cz
↑  Shadow Theatre Verba - Unique 3D Shadow Show, Shadow Show Verba (באנגלית בריטית)
↑  https://www.velvets-theater.de/
↑  tisk-press | BLACK LIGHT THEATRE THEODOR DEUTSCH HOIDEKR, web.archive.org, ‏2015-01-14
↑  Working with Black Light Effects, www.theatrefx.com
↑  Amazing Tron Light Dance LED "electric vibes" by Traumfabrik | Ghostarchive, ghostarchive.org
↑  Amazing Tron Light Dance LED "electric vibes" by Traumfabrik - YouTube, web.archive.org, ‏2020-12-01
↑  AFRIKANIA – Black light theatre IMAGE, www.imagetheatre.cz
1 2  https://www.pragueexperience.com/theatre/theatres.asp
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1028638
תיאטרון האינקובטור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אריק עשת 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 קואורדינטות:  31°46′56″N 35°12′55″E﻿ / ﻿31.782139809032°N 35.21521845739°E﻿ / 31.782139809032; 35.21521845739 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התיאטרון 
  
 www.incubator.org.il
 he
 
תיאטרון האינקובטור הוקם בשנת 2005, על ידי אריק עשת, בתמיכת "קרן ברכה", כפרויקט שמטרתו העיקרית ליצור תשתית ליצירה ירושלמית מקורית ולאפשר התבססותם של היוצרים בעיר זו. התיאטרון מורכב מקבוצת שחקנים בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. הפרויקט נוסד על מנת "לשמש חממה לעשייה ויצירה בתחום התיאטרון והבידור בעיר ירושלים". הקבוצה מונה כ-20 שחקנים, ומעלה ברחבי הארץ הצגות ואירועים שונים, רובם בעלי אופי סאטירי.
מאז היווסדו ונכון לשנת (2014) הפיק התיאטרון מעל ל-900 הופעות והצגות מקוריות. התיאטרון זכה להכרה של גורמים מוסדיים ציבוריים, כגון עיריית ירושלים ומשרד התרבות. תיאטרון האינקובטור פועל בימים אלה בבית מזי"א לתיאטרון הממוקם ברחוב מסילת ישרים 18 במרכז העיר בירושלים.
סוגי יצירות

תיאטרון האינקובטור מציג יצירות מגוונות:
ספוקן וורד - תיאטרון המבוסס על הקראת שירה בסגנון חדשני. בין היתר הצגות כגון "הטרגדיה של מקבת".
סאטירה - הצגות אשר מניחות ביסודן מבט שונה, בעל נטייה הומוריסטית על המציאות היום-יומית. בין הרפרטואר ניתן למנות את "פרה שחוטה" ו-"פפפפפפפ".
מוזיקלי - מופעים אשר בעיקרן שירה מלווה במוזיקה. כגון "העיר הזאת".
אלתור - מופעי אלתור מוזיקליים, כגון "אהלן", "פואטרי סלאם".
תיאטרון בית-מדרש - מופעים המבוססים על טקסטים יהודיים המקבלים פרשנות מודרנית. כגון "ברסלב-בטהובן-ברסלב".
אקרובטיקה - בתיאטרון פועלת קבוצת אקרובטיקה, "אינקוסטריט", אשר מציגה הפעלות לקהל הרחב במופעי חוצות.
הצגות ילדים - ברפרטואר התיאטרון מבחר הצגות לילדים המבוססות בחלקן על טקסטים יהודיים, כגון "משלי חיות" ו-"מעשה באחים", וכן מופעי מקור, אלתור והפעלה, כגון "אני סנדוויץ'", "מצוירים", "צחוקות" ו-"הנסיך שחשב שהוא תרנגול".
הצגות התיאטרון

הצגות שהועלו בתיאטרון:
"הישראלי היפה", "הטרגדיה של מקבת", "מה שחשוב באמת".
מופעים ומחזות זמר כגון "חלפון 6 (עאלק מחזמר"), "תיכון מגשימים", "פואטרי סלאם", "פדרו גראס", "ביטמילה", "אלחנדרו", פרויקט "יוצרים בלילה" ו"הירושלמי".
הצגות התיאטרון > קלבת שבת

בשנים 2007–2011 העלו חלק מחברי התיאטרון מופע שבועי בשם קלבת שבת בבית אבי חי בירושלים. המופע נכתב על פי קטעים מפרשת השבוע (המתחלפת), ושולבו בו מערכונים, שירים וקטעי לימוד. את המופע הנחה ג'קי לוי והשתתפו בו השחקנים יאיר להמן, ערן קראוס, גלית צברי, רוזי ריצ'מן, מאיר פוריס, גדי ויסברט, בליווי מוזקלי של נדב ויקינסקי שגם הלחין וכתב את השירים למופע. בעקבות הצלחת המופע העלו חברי התיאטרון גם מופע בשם "קלבת בדרכים" שאיחד בתוכו קטעים נבחרים מהופעות ה"קלבת שבת" השבועיות. בסוף שנת 2011 לאחרי תום שבע עונות של מופעי יום שישי בבית אבי חי, העלו חברי הקלבת אופרת רוק בשם "רוק בבית הכנסת" אותו העלו לראשונה בפסטיבל גוש עציון בחג הסוכות. בחודש נובמבר של אותה שנה, העלו גם מופע חודשי בשם "קלבת החודש" שהתקיים בבית גשר בירושלים ובתיאטרון אנסמבל הרצליה.
הצגות התיאטרון > העיר הזאת

מחזמר ראפ בלשי, שהוצג בשנים 2012–2022, בהשתתפות עמית אולמן (במאי וכותב ראשי של ההצגה), עומר הברון, עומר מור (חברי להקת "המופע של ויקטור ג'קסון"), רוני רוקט ודורית ליליין. מחווה בראפ לסרטי פילם נואר ולסגנון הבלשי בכלל. כל הטקסט בהצגה מדובר, מושר או מבוצע כראפ בחרוזים. במהלך השנים התחלף הקאסט והצטרפו השחקנים גיא רון ויובל בילגוראי.
המופע עלה בגרסתו המקורית יותר ממאה פעמים, זכה לסיקורים נרחבים בעיתונות המודפסת, באינטרנט ובטלוויזיה ואף הוצג בפסטיבלי תיאטרון באירופה. בחודש אוגוסט 2014 יצא המופע בגרסתו האנגלית לפסטיבל הפרינג' הבינלאומי באדינבורו, בירתה של סקוטלנד. ההצגה לא הועלתה בפסטיבל בסופו של דבר, בעקבות מחאות אנטי-ישראליות באדינבורו.
המחזה מספר את קורותיו של הבלש ג'ו, בלש ציני ומריר בעיר מושחתת ומנוונת, אשר נשבה בקסמיה של אשה בשם שרה בנט, המגיעה למשרדו ומשכנעת אותו לחקור את היעלמותה המסתורית של אחותה. העלילה מסתבכת כאשר מתגלה שהאחות נרצחה וששרה לא סיפרה את כל האמת. מכאן ואילך מתוארת הידרדרותו של הבלש ג'ו, דרך מות השותף שלו ג'ק, הסתבכותו עם גורמי פשע בעיר ועד מעצרו על ידי המשטרה הגוזרת עליו גזר דין מוות בתליה. שם מצליח הבלש לפענח את התעלומה.
בשנת 2023 יצא עיבוד קולנועי למחזמר באותו השם.
הצגות התיאטרון > פפפפפפפ

זוכת פסטיבל עכו 2013. פארסה שחורה המגוללת את סיפורה של צוללת דולפין, אי-שם במימי המפרץ הפרסי אשר מפקדה מחליט על דעת עצמו לקחת את העניינים לידיים ולעשות אחת ולתמיד סדר במזרח התיכון. במקביל מתכנסת הצמרת המדינית-ביטחונית של מדינת ישראל בניסיון נואש לעצור את השואה הגרעינית הממשמשת ובאה, אך כשזו אינה מראה סימני חרטה, לא נותר אלא להתכונן לנורא מכל, ואף להתאהב בו.
המופע נכתב בהשראת הסרטים דוקטור סטריינג'לאב של סטנלי קובריק ו-'Fail Safe' של סידני לומט.
הצגות התיאטרון > בית מטבחיים 5

אופרת רוק פסיכדלית, המבוססת על ספרו המופתי של הסופר קורט וונגוט. בילי פילגרים, אנטי-גיבור גמלוני, "נותק מן הזמן" לראשונה בתקופת היותו חייל במלחמת העולם השנייה. מאז בילי משייט בין תקופות בחייו בשיוט אינסופי ואבסורדי. היצירה בוחנת מחדש את ז'אנר המחזמר, בעבודת אנסמבל פיזית וקולית, המתקיימת במוחו הכאוטי של בילי.
הערות שוליים

↑  תמר רותם, סופית: "העיר הזאת" לא תשתתף בפסטיבל אדינבורו בשל חשש ממחאה פרו-פלסטינית, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2014
↑  חן מרקס, "העיר הזאת": מחזה על גבול השלמות, באתר nrg‏, 3 בפברואר 2015
המוסד החינוכי גלבוע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוסד חינוכי
 על שם:  מרד גטו ורשה 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°31′14″N 35°25′51″E﻿ / ﻿32.520457125294°N 35.430798502999°E﻿ / 32.520457125294; 35.430798502999
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) המוסד החינוכי גלבוע(למפת עמק בית שאן רגילה) המוסד החינוכי גלבוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוסד החינוכי גלבוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוסד החינוכי גלבוע he
 
המוסד החינוכי גלבוע על שם מורדי גטו ורשה היה בית הספר התיכון (כיתות ז' - יב') המשותף לקיבוצים בית אלפא, מסילות, ניר דוד (תל עמל) ורשפים. כולם קיבוצי "השומר הצעיר" במזרח עמק יזרעאל או במערב עמק בית שאן. המוסד ממוקם לרגלי הר הגלבוע בצמוד לקיבוץ בית אלפא. המוסד (ככל המוסדות החינוכיים של קיבוצי השומר הצעיר) התנהל בתנאי פנימייה.
השם "מוסד חינוכי" (להבדיל מבית ספר) לא נבחר במקרה - הדגש במוסד היה על קיום חברת נעורים פעילה המנהלת את חייה באוטונומיה גדולה יחסית ומכינה את בני הנוער לחיי יצירה, עמל ולימוד.
בסוף שנת 2003 "המוסד החינוכי גלבוע" כבית ספר נסגר, והתלמידים שלמדו בו עברו ללמוד בבית ספר "גאון הירדן" שבקיבוץ נווה איתן. למרות זאת המשיכה להתקיים המסגרת החברתית של פעילות הנוער מארבעת הקיבוצים דרך מסגרת קן השומר הצעיר "גלבוע". כיום מסגרת זו נקראת "חברת הנעורים האזורית 'גלבוע' של השומר הצעיר" ומקיימת את הווית חברת הנעורים אך ללא לינה בפנימייה.
כשנסגר בית הספר, המתחם שימש לקיום קורסים לימודיים שונים וכבית הארחה לפי הצורך (ואף אירח עשרות אנשים במהלך מלחמת לבנון השנייה).
כיום ה"מוסד" משמש כמרכז קליטה לעולים מאתיופיה, ובו נמצאות משפחות רבות (בערך 600 איש).
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היסטוריה של האיחוד האירופי

ערך זה עוסק בהיסטוריה של האיחוד האירופי. אם התכוונתם למידע על ההיסטוריה של אירופה באופן כללי, ראו .
האיחוד האירופי אחרי הברקזיט
האיחוד האירופי הוא התאגדות של 27 מדינות באירופה, המשלבת בתוכה סממנים רבים של מדינה אחת, כגון פרלמנט משותף, כלכלה אחידה, מטבע אחיד בחלק מן המדינות החברות באיחוד, האירו, וסממני ריבונות נוספים.
מקורו של האיחוד האירופי בארגון לשיתוף פעולה בין-מדינתי שנוסד לאחר מלחמת העולם השנייה במטרה לשקם את אירופה ההרוסה ולמנוע מלחמות נוספות ביבשת. אט אט צבר הארגון עוצמה מדינית וכלכלית ובהסכמת המדינות החברות הרחיב את סמכויותיו ואת מספר המדינות המשתתפות בו. בראשיתו הוא נקרא "השוק האירופי המשותף", לאחר מכן "הקהילה האירופית", ולבסוף - עם חתימת אמנת מאסטריכט ב-1992 - "האיחוד האירופי".
לפני 1945: שורשים היסטוריים > האיחוד הפאן אירופאי

בשנת 1920 התפרסם הספר המניפסט הפאן אירופאי שנכתב בידי הרוזן ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי ובו תוכנית להקמת איחוד מדינות אירופאי כדי להימנע ממלחמות. ביחד עם אוטו פון הבסבורג, הקים בשנת 1922 את "האיחוד הפאן אירופאי". ב-1926 התקיים הכינוס הראשון שלו בהשתתפות אישים בולטים כדוגמת אלברט איינשטיין, תומאס מאן, קורט הילר וזיגמונד פרויד, וגם מדינאים כגון קונראד אדנאואר ואריסטיד בריאן. האיחוד הפאן אירופאי גווע לבסוף כאשר עלה אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, והוגה האיחוד, קלרגי, נמלט לארצות הברית.
תרבויות יוון ורומא, הניחו כמה מן היסודות החשובים ביותר לתרבות האירופאית המודרנית. בתמונה: הקולוסיאום ברומא, מסמליה של רומא העתיקה והעולם הקלאסי.
במהלך ימי הביניים, הפכה הנצרות לדת השלטת באירופה, דבר אשר הניח את אחת היסודות החשובים ביותר לזהות האירופאית. בתמונה: כיכר פטרוס הקדוש בוותיקן
אחד הניסיונות החשובים בעת החדשה שנעשו לאיחודה של אירופה תחת מנהיגות אחת, היה ניסיונה של הקיסרות הצרפתית במסגרת המלחמות הנפוליאוניות. בתמונה: ציורו של דויד (1807), המתאר את הכתרת נפוליאון לקיסר
לאחר שתי מלחמות עולם הרסניות, החלו רבים באירופה מעדיפים אחדות בינלאומית שתהא ערובה לשמירת השלום ביבשת בצורה. בתמונה: המבורג ב-1943
1945–1993: התאגדויות מוקדמות > 1945–1957: קהילת הפחם והפלדה האירופית

הארגון האירופי החשוב הראשון, היה קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC) אשר נוסדה ב-18 באפריל 1951 על ידי צרפת, גרמניה המערבית, איטליה, בלגיה, לוקסמבורג, והולנד כדי ללכד את משאבי הפלדה והפחם של המדינות החברות בארגון, ובכך למנוע מלחמה נוספת באירופה. מטה קהילת הפחם והפלדה האירופית, בתחילת 1958, היה ממוקם בעיר הבירה של לוקסמבורג. הקהילה הייתה הגשמת תוכנית שתוכננה על ידי הכלכלן הצרפתי ז'אן מונה, פקיד מדינה צרפתי, אשר פורסמה על ידי שר החוץ הצרפתי רובר שומאן. שני אישים אלו, פעלו על מנת לאחד את כלכלות אירופה לכלכלה אחת חזקה, וכך רצו למנוע מלחמות בעתיד. כמו כן, התוכנית קודמה נמרצות על ידי ארצות הברית.