stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רגבים (עמותה)
הקמה ופעילות > טענה לאפליה בין עתירות נגד בנייה יהודית לעומת עתירות נגד בנייה ערבית

ביוני 2010 פרסמה 'רגבים' דו"ח השוואתי המצביע לדבריה על עדיפות הניתנת בבית המשפט העליון לארגוני שמאל. הדו"ח בחן "מקרי ראי", עתירות שהגישו ערבים וארגוני שמאל נגד בנייה בלתי חוקית בהתנחלויות לעומת עתירות זהות שהגישו ארגוני ימין נגד בנייה ערבית בלתי חוקית והשווה את המרכיבים הפרוצדורליים של ההליך המשפטי בעתירות השונות. על פי מחברי הדו"ח, קיימת אפליה בבית המשפט העליון לטובת ארגוני שמאל המתבטאת בפסיקות לטובתם, בזירוז הליכים, במתן צווים על תנאי למדינה ובהתערבות בהחלטות של רשויות המדינה.
הקמה ופעילות > פעילות להסדרת יישובים בדואיים בנגב

אחד מתחומי העיסוק המרכזיים של רגבים הוא המתווה להסדרת היישובים הבדואיים בנגב. במחקר שעשתה פרסמה העמותה כי בנגב קיימים כ-77 אלף מבנים בלתי חוקיים וכי היקף ההשתלטות על אדמות פרטיות ואדמות מדינה עומד על כחצי מיליון דונם. רגבים מציעה מתווה הסדרה הכולל בירור זכויות על הקרקע, קידום ופיתוח תשתיות ביישובים הקיימים, והסדרת הפזורה ביישובים הקיימים וביישובים חדשים בהתאם להשתייכות השבטית. לצד פעילות האכיפה וההסדרה הצביעה רגבים על התפתחות פשיעה, אלימות, נשק בלתי חוקי ודמי חסות, וכן על כשלים מוניציפליים נרחבים כדוגמת אי גביית ארנונה ברשויות המקומיות, ובזבזנות ושחיתות במערך השמירה בבתי הספר ובהסעות התלמידים.
רגבים משתפת פעולה עם עמותות העוסקות בקידום מעמד האישה דרך מאבק בתופעת הפוליגמיה בקרב הבדואים בישראל. לטענת העמותה קיימת תופעה נרחבת של ניצול קצבאות מהביטוח הלאומי, בין היתר באמצעות גירושים פיקטיביים.
ב-2020 יצאה העמותה בקמפיין בעד החלת ריבונות ישראלית ביהודה ושומרון.
תקציב

תקציב רגבים בשנים 2010–2016 עמד על כ-30 מיליון ש"ח במצטבר. בשנים 2006–2016 קיבלה במצטבר כ-4.6 מיליון ש"ח ממועצות אזוריות ביהודה ושומרון, חלקם עבור אספקת שירותים משפטיים. יתר תקציבה של העמותה מגיע מתרומות.
עתירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספטמבר 2009, בעקבות עתירה של 'רגבים', הורה בג"ץ למדינה לקבוע לוח זמנים להריסת מבנים לא חוקיים סמוך לכפרים א-סוויה ויתמא בשומרון. שופט בג"ץ מתח ביקורת על האפליה הקיימת בין בנייה בלתי חוקית של ערבים ביהודה ושומרון לבין בנייה בלתי חוקית בהתנחלויות.
בנובמבר 2009, עתרה 'רגבים' לבג"ץ בדרישה להורות למדינה להורות למשטרה להפסיק עבודות תשתית להקמת שכונה חדשה סמוך לכפר מג'דל שמס שבוצעו ללא כל היתרים בשטח המוגדר כשמורת טבע. הגשת העתירה הביאה להפסקת העבודות באתר.
בפברואר 2010 קיבל בית המשפט את עתירת רגבים נגד הוועדה המקומית לתכנון ובנייה באבו בסמה והורה לה לנקוט בהליכים כנגד עברייני הבנייה הלא חוקית תוך 12 חודשים. עם זאת, דחה בית המשפט את חלקי העתירה שעסקו באופן אכיפת החוק והשאיר נושא זה לשיקול דעתה של הוועדה.
באפריל 2010 הודיעו נציגי המדינה כי לא ייהרסו שישה קרוואנים בהר ברכה. הודעה זו באה בעקבות עתירת 'רגבים', שטענה כי לפי הנהלים שקבע המנהל האזרחי ב-2008, ששת הקרוואנים נמצאים בתחתית סדרי העדיפויות.
ביולי 2010, בתגובה לעתירת 'רגבים', הורה משרד הביטחון למינהל האזרחי להגביר את האכיפה על בנייה לא חוקית המהווה סיכון ביטחוני.
בעקבות עתירה שהגישה 'רגבים' נגד המשך פעילותה של מחצבה פיראטית סמוך לתקוע שבגוש עציון, פעלו פקחי המנהל האזרחי והביאו לדברי המדינה להפסקת הפעילות הבלתי חוקית.
בפברואר 2011, בתשובה לעתירה שהגישה 'רגבים' לבג"ץ, הודיעה המדינה כי יש לאטום מסגד שנבנה באופן בלתי חוקי בכפר בורין בשומרון. העתירה הוגשה בעקבות עתירה דומה שהוגשה חצי שנה קודם לכן נגד בית כנסת במאחז אלמתן, סמוך למעלה שומרון.
באוגוסט 2011, בעקבות עתירת רגבים, פעל המנהל האזרחי כנגד השתלטות בלתי חוקית של פלסטינים סמוך לעפרה.
באוגוסט 2011 דחה בג"ץ עתירה שהגישה "רגבים" בדרישה לחייב את המדינה לפעול נגד בנייה בלתי חוקית בשטחי יהודה ושומרון. בפסק הדין התייחס השופט אליקים רובינשטיין לאופי פעילותה של התנועה, וכתב בין השאר: "בתוך עמנו אנו יושבים וערים אנו לכך שעתירה זו, הבאה מן הצד הימני של המפה הפוליטית הישראלית, יסודה במאבק מול עמותות מן הצד השמאלי של המפה הפוליטית, ובמשקל נגד לפעולתן, וגם לפעולות הרשויות בכל הנוגע לבנייה יהודית בלתי חוקית אל מול בנייה פלסטינית בלתי חוקית... אין לנו איפוא אלא להזכיר לעצמנו, וגם לעותרים למיניהם ולגוניהם, את האמור להיות מובן מאליו, כי לנגד עינינו יהיו הדין ופרשנותו, ואין בדעתנו להיגרר למחוזות הקיטוב הפוליטי".
בנובמבר 2011 בעקבות פעילות "רגבים", נהרס כפר ערבי בלתי חוקי שהוקם בנקודה הצופה על כביש בגין.
ב-2012 מסר המנהל האזרחי צווי הריסה ל-52 מבנים ואוהלים בכפר הפלסטיני סוסיא בדרום הר חברון, זאת בעקבות עתירת "רגבים".
ב-2015 דחה בית המשפט המחוזי בחיפה את עתירת "רגבים" שביקשה לאכוף צווי הפסקת עבודה וצווי הריסה שיפוטיים נגד מספר רב של מבנים במערב העיירה מג'ד אל-כרום שבגליל התחתון. בינואר 2017 דחה בית המשפט העליון את ערעור "רגבים". הנשיאה מרים נאור מחקה את בקשת הערעור וחייבה את העותרת בתשלום הוצאות משפט למשיבה, "הוועדה המרחבית בית הכרם".
עתירות > בבית הדין הבינלאומי בהאג

ביולי 2011 הגישה הרשות הפלסטינית לבית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג, את טענותיה בנוגע לפשעי מלחמה שבוצעו לטענתה על ידי ישראל במהלך מבצע עופרת יצוקה. היות שמדינת ישראל אינה מכירה בסמכותו של בית הדין, קיבלה על עצמה תנועת רגבים להגן על המדינה בפני בית הדין. עו"ד ניק קאופמן טען בשמה של רגבים כי הרשות הפלסטינית אינה מדינה ועל כן אין לאפשר לה מעמד של תובעת בפני בית הדין. התובע של בית הדין, לואיס מורנו אוקמפו, קיבל את עמדתה של רגבים ודחה את תביעת הרשות על הסף.
פולמוס סביב מגורי אנשי העמותה

לפי תחקיר שפורסם ב"ידיעות אחרונות" ביוני 2018, ארבעה-עשר מאנשי "רגבים" בעבר ובהווה או עורכי דין שייצגו אותם מחזיקים בבתים לא חוקיים או שנבנו ללא היתר, ושלחלקם אף הוצאו צווי הריסה, לרבות בית המנכ"ל דאז יהודה אליהו במאחז חרשה. מהעמותה נמסר בתגובה שרגבים פועלת לקידום אכיפת חוקי התכנון והבנייה באופן שוויוני בכל הארץ, ושבמקרים של כשל חריף בהתנהלות המדינה הם פועלים גם להסדרת בנייה לא חוקית, כפי שניתן לראות במתווה רגבים להסדרת ההתיישבות הבדואית.
נוקיה נטוורקס

| --- | --- |


מטה החברה באספו
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 2007 – הווה (17 שנים) 
 חברת אם:  נוקיה 
 מיקום המטה:  אספו 
 משרד ראשי:  פינלנד אספו, פינלנד
 ענפי תעשייה:  טלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  תקשורת סלולרית 
 מנכ"ל:  רג'יב סורי 
 עובדים:  כ-60,000
  
 www.nokia.com/networks/
 
לוגו החברה בעת שפעלה בשם נוקיה סימנס נטוורקס
לוגו החברה בין השנים 2014 ל-2017
נוקיה נטוורקס (באנגלית: Nokia Networks) היא אחת משלוש ספקיות ציוד התקשורת הגדולות בעולם. חברת בת של תאגיד נוקיה.
היסטוריה

החברה הוקמה ב-19 ביוני 2006, בשם נוקיה סימנס נטוורקס (באנגלית: Nokia Siemens Networks; בראשי תיבות NSN) כאשר החברות נוקיה הפינית וסימנס הגרמנית הגיעו להסכם על איחוד חטיבות ציוד התקשורת והרשתות שלהן למיזם משותף (Joint venture) בבעלות שווה של שתי החברות, עם נכסים בשווי כ-25 מיליארד אירו. נוקיה סימנס נטוורקס הושקה רשמית בפברואר 2007 במהלך קונגרס ה-3GSM העולמי. החברה החלה לפעול באופן מלא ב-1 באפריל 2007.
ב-2007 החליט הממשל האמריקני להטיל הגבלות ביטחוניות על המיזם בארצות הברית, בין השאר, הנחיות המכתיבות אם המיזם המשותף יורשה להעסיק עובדים זרים שייחשפו לציוד ותוכנות אמריקנים. ב-2008 הודיעה סימנס כי תפטר 6,800 עובדים בחטיבת הטלקום התאגידית שאותה לא מיזגה לתוך המיזם המשותף.
בנובמבר 2011, הודיעה נוקיה-סימנס כי עד סוף 2013 היא תפטר 17 אלף עובדים, כחלק מניסיונה להיות רווחית יותר ולהניב חיסכון של מיליארד יורו. מדובר היה ביותר מחמישית מ-74 אלף עובדיה. בדצמבר 2011 הודיעה שהיא מוכרת את עסקיה בתחום הגישה רחבת הפס לקווים נייחים.
ביולי 2013, רכשה נוקיה, תמורת 1.7 מיליארד יורו, את חלקה של סימנס במיזם, ושם החברה שונה לנוקיה נטוורקס.
ב־15 באפריל 2015 הודיעה נוקיה נטוורקס כי היא רוכשת את רוב הפעילות של חברת אלקטל-לוסנט תמורת 16.6 מיליארד דולר. אלקטל-לוסנט הייתה החברה הגדולה ביותר בענף ציוד התקשורת, אך עסקיה התדרדרו עקב התחרות הגוברת מצד החברות הסיניות, שהובילו לירידת מחירים בשוק.
פעילות בישראל

פעילות חברת סימנס בתחום ציוד התקשורת בישראל החלה בשנת 1995 כאשר רכשה את חברת "אורנט טכנולוגיות תקשורת", חברה שפיתחה מתגי Ethernet, תמורת 30 מיליון דולר. ב-1997 רכשה גם את חברת "רדנט", מקבוצת רד-בינת, שפיתחה מרבב גישה בטכנולוגיית ATM (פרוטוקול תקשורת מהיר), תמורת כ-75 מיליון דולר. שמה של חברת "רדנט" שונה ל"סיברידג'" והיא מוזגה עם "אורנט". "סיברידג'" פעלה כחברת בת של חטיבת התקשורת של סימנס וסיפקה מתגי תקשורת נתונים לספקי התקשורת הגדולים בעולם. לאחר הקמת המיזם המשותף של נוקיה-סימנס "סיברידג'" הפכה למרכז הפיתוח שלה בישראל שהעסיק כ-500 עובדים. באוקטובר 2007, רכשה את חברת אטריקה הישראלית בכ-100 מיליון דולר. לאחר רכישה זו החלה בצמצום הפעילות ופיטרה כמחצית מהעובדים. אם כי נוספו למרכז מספר עובדים ממוטורולה ישראל, לאחר שנוקיה-סימנס רכשה את חטיבת תשתיות התקשורת האלחוטית של מוטורולה.
בסוף שנת 2013 סגרה נוקיה נטוורקס את מרכז הפיתוח בישראל. פעילות הפיתוח נרכשה על ידי מספר עובדים ועברה ספין-אוף להקמת חברה חדשה בשם אטרינט (Atrinet) בה 25 עובדים בלבד.
הערות שוליים

↑  אליהו חסין ובלומברג, ‏שת"פ נוקיה-סימנס, באתר גלובס, 19 ביוני 2006
↑  רונן לב, ‏ארה"ב החליטה להטיל הגבלות על מיזם הרשתות של נוקיה וסימנס, באתר גלובס, 8 בינואר 2007
↑  סימנס מפטרת 6,800 עובדים בחטיבת הטלקום, שאותה לא הצליחה למכור, באתר גלובס, 26 בפברואר 2008
↑  יוסי הטוני, ‏נוקיה-סימנס תפטר יותר מחמישית מעובדיה – ותתמקד בפעילות הסלולר, באתר "אנשים ומחשבים", 24 בנובמבר 2011
↑  נחמה אלמוג, ‏נוקיה-סימנס מוכרת את עסקיה בתחום הגישה רחבת הפס לקווים נייחים, באתר "אנשים ומחשבים", 12 בדצמבר 2011
↑   בלומברג, נוקיה תשלם 1.7 מיליארד יורו לרכישת חלקה של סימנס במיזם משותף, באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2013
↑   בלומברג, נוקיה רוכשת את אלקטל-לוסנט ב-16.6 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2015
↑   ניו יורק טיימס, התמריץ האמיתי של נוקיה לרכוש את אלקטל־לוסנט נמצא במזרח, באתר TheMarker‏, 16 באפריל 2015
↑  סימנס דטה קומיוניקיישן - הסכם הפצה עם TECH DATA CORP האמריקאית, באתר גלובס, 19 באוקטובר 1997
סימנס תצמצם פעילות אורנט ותעביר השיווק לגרמניה, באתר גלובס, 29 באפריל 1997
↑  שי שלו, ‏סימנס וניו-ברידג' הקנדית רכשו את רדנט מקב' רד ב-75 מיליון ד', באתר גלובס, 30 בנובמבר 1997
↑  אפי לנדאו, ‏ואלה תולדות סיברידג', באתר גלובס, 7 באוגוסט 2000
↑  ערן גבאי, סיברידג' תספק פתרונות גישה בפס רחב לחטיבת התקשורת של דויטשה טלקום, באתר הארץ, 9 במאי 2006
ליאור הנר, סיברידג' מכרה מתגי תקשורת נתונים לבריטיש טלקום בכמה עשרות מיליוני דולרים, באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2007
↑  הארץ, נוקיה-סימנס נטוורקס רוכשת את חברת אטריקה הישראלית בכ-100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 26 באוקטובר 2007
↑  אמיתי זיו, נוקיה סימנס ישראל מפטרת 100 עובדים; פיטרה עד כה כ-40% מעובדיה בישראל, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2009
↑  גיא גרימלנד, עקב השלמת פיתוח מוצר: עשרות עובדי נוקיה סימנס ישראל צפויים לקבל הודעת פיטורים, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2011
↑  נחמה אלמוג, ‏נוקיה-סימנס תרכוש את תשתיות תקשורת האלחוט של מוטורולה תמורת 1.2 מיליארד דולרים, באתר "אנשים ומחשבים", 19 ביולי 2010
↑  שמוליק שלח, ‏פיתוח התשתיות של נוקיה בישראל בחברה חדשה: אטרינט, באתר גלובס, 5 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 10048881  GND: 6077405-8  VIAF: 155815902   WorldCat (עם VIAF): 155815902
שיר במתנה

"שיר במתנה" הוא אלבום האולפן ה-23 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את האלבום הוציאה בשנת 1980 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.
רקע והפקה

"שיר במתנה" הוא פרי יצירתם של כותבים ומפיקים רבים, כגון רחל שפירא, דני עמיהוד, קובי אשרת, לאה נאור, מוני אמריליו ונתן זך. הוא הוקלט בסטודיו "קולינור" בתל אביב-יפו, והופץ על גבי תקליט בלבד בקטלוג 70190.
שירים

"לבשתי שמלה של נשף" מבכה על הדעיכה בערכים האומנותיים של המוזיקה המודרנית, תוך השוואה לנוסטלגיה של העבר, ומבטא כמיהה לשמר את יופיים של השירים והתווים שהיו פעם במרכז. "הפסנתר של אמא" מתאר את הקשר הרגשי והנוסטלגי בין האם, העבודה הקשה והמוזיקה דרך הדגשת השפעתה של האם על יצירת משמעות ואומנות בעולם של עמל יומיומי. "ספר זכרונות" מתאר את זיכרונות הילדות, הגעגועים לפשטות של פעם ואת הרגש הכמה לערכים ולרגשות של תקופה תמימה, תוך השוואה לעולם המודרני שהשתנה. "פנצ'ר" מתאר דילמה רומנטית ומורכבת חברתית דרך מערכת יחסים בלתי אפשרית באמצעות ביקורת על ציפיות מגדריות וגעגוע לאהבה אמיתית ופשוטה.
"אשה אנאלפביתית" מבטא געגוע לאהבה פשוטה וראשונית, תוך ביקורת על הפערים שנוצרו בעקבות פערי השכלה וסטטוס חברתי. "הרי את מותרת" השיר מתאר את מערכת היחסים הסבוכה בין גבר לאישה, בה יש גם אהבה וגם קונפליקטים. "אנשים שנשארו קטנים" עוסק באנשים ששומרים על תמימות, חלום גדול ואורח חיים פשוט, תוך קידוש קשרים עמוקים וקרובים. "נעמה" מספר את סיפור דמות מקראית בשם נעמה בת אחיטוב מיריחו, שנכנסת לתוך מערכת יחסים עם שלמה המלך.
"בת 16" מבטא את ההזדמנויות השונות בחיי הדוברת שהוחמצו בגיל צעיר. "ברית עולם" הוא גרסת כיסוי ליצירתו של מתי כספי. זהו שיר אהבה שכתב אהוד מנור לאשתו עפרה פוקס בעת ששהו בניו יורק, זמן קצר לאחר נישואיהם "סוף המסיבה" מתאר סיום של חגיגה אישית והמעבר לשגרה, עם התמקדות בעבודה הרגילה, בעיות אינדיבידואליות והתמודדות עם תחושת הסיום. "לפני שיחשיך" עוסק ברגעי שקט פנימי ובתחושת תקווה שנולדת מתוך כאב ופרידה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד מוזיקלי | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לבשתי שמלה של נשף  | אפרים סידון | מוני אמריליו | משה זורמן | 3:52 |
| 2. | הפסנתר של אמא  | רחל שפירא | משה וילנסקי | נחום פרפרקוביץ' | 3:30 |
| 3. | ספר זכרונות  | לאה נאור | אמריליו | פרפרקוביץ' | 3:34 |
| 4. | פנצ'ר  | יורם קניוק | דפנה אילת | פרפרקוביץ' | 3:57 |
| 5. | אשה אנאלפביתית  | רשיד חוסיין תרגום: נתן זך | ישי שפי | פרפרקוביץ' | 1:54 |
| 6. | הרי את מותרת  | דוד אבידן | שמעון שגיא | פרפרקוביץ' | 3:30 |
| 7. | אנשים שנשארו קטנים  | נאור | קובי אשרת | פרפרקוביץ' | 3:38 |
| 8. | נעמה  | סידון | זורמן | זורמן |   |
| 9. | בת 16  | חנוך לוין | אלכס כגן | פרפרקוביץ' |   |
| 10. | ברית עולם  | אהוד מנור | מתי כספי | פרפרקוביץ' | 5:15 |
| 11. | סוף המסיבה  | שפירא | שפי | פרפרקוביץ' | 3:05 |
| 12. | לפני שיחשיך  | שפירא | דני עמיהוד | פרפרקוביץ' | 3:21 |
שמשון נוביק

| --- | --- |

ד"ר שמשון נוביק (1925–1982)
 לידה:  26 באוקטובר 1925 ח' בחשוון תרפ"ו שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  24 בנובמבר 1982 (בגיל 57) ח' בכסלו תשמ"ג מונטריאול, קנדה
 ענף מדעי:  הוראת כימיה
 מקום מגורים:  כפר הרא"ה, ירושלים
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 עיסוק:  מורה, מרצה וחוקר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת טמפל, פילדלפיה
 מוסדות:  ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, אוניברסיטת בר-אילן, מכון ויצמן, האוניברסיטה העברית, מכללה לבנות ירושלים
 בת זוג:  חנה לבית יגוד
 תרומות עיקריות
 הטמעה ארצית של תוכנית לימודים מתקדמת בכימיה
שמשון נוביק (26 באוקטובר 1925 – 24 בנובמבר 1982) היה מורה לכימיה בישיבת בני-עקיבא בכפר הרא"ה, תרגם לעברית וקידם תוכנית לימודים אמריקאית חדשנית בכימיה. הרצה בהשתלמויות מורים לכימיה על תוכנית הלימודים החדשה בכימיה, ריכז את הכנת תוכנית הלימודים החדשה במחלקה להוראת המדעים של מכון ויצמן למדע, והיה מרצה וחוקר במחלקות להוראת המדעים באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

נוביק נולד בשיקגו לדוד נוביק (לשעבר קפלן) ורעייתו, שניהם ילידי רוסיה, ולמד בבתי ספר עממיים ובתלמוד תורה יהודי. בשנים 1945–1947, למד נוביק תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת שיקגו. ב־1949 סיים שמשון תואר שני בכימיית מזון במונטריאול.
בגיל תיכון הצטרף נוביק לתנועת "השומר הדתי", ונמנה עם חברי גרעין חלוצי שהתגבש עם הקמת המדינה. עם סיום לימודיו ב־1949 עלו חברי הגרעין ארצה וניסו להשתלב בקיבוץ כפר דרום, לימים מושב בני דרום, שהוקם סמוך לאשדוד של ימינו, על ידי פליטי כפר דרום החרבה. נוביק וחלק מחבריו לא מצאו בו את מקומם, הוא עבר לקיבוץ לביא, ועבד בשמן תעשיות בחיפה ככימאי ראשי.
בסוף 1951 החל נוביק ללמד כימיה פיזיקה ומתמטיקה בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה. נוביק הקים עם חבריו דוד בנעט ודוד שמיר, את שכונת בית חזון על גבעת הישיבה בכפר הרא"ה, לאחר שהוקצתה בהשתדלותם לעולים מארצות דוברות אנגלית. בעקבות עבודתו באוניברסיטה העברית, החל ב־1973, עבר נוביק לירושלים. בח' כסלו תשמ"ג (1982) נפטר נוביק ממחלה קשה ונקבר בהר הזיתים.
חיים אישיים

היה נשוי לחנה לבית יגוד מקנדה, ולהם חמישה ילדים, בהם:
יצחק - ממורשעי המחתרת היהודית, ואביו של העיתונאי עקיבא נוביק.
יעקב - פעיל ימני ממובילי המחאה נגד יצחק רבין, ממייסדי ריקוד הדגלים. הוצב במקום התשיעי והאחרון ברשימת מפלגת נעם במהלך הבחירות לכנסת ה-25.
הוראה ומחקר > הוראה והטמעה של תוכנית לימוד חדשה לכלל המורים בארץ

בהיותו מורה לכימיה בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה בשנות ה־50 של המאה ה־20, היה נוביק קשוב למתרחש בתחום הוראת הכימיה בארץ מולדתו, ארצות הברית. בסוף העשור השיגה ברית המועצות את ארצות הברית במרוץ החלל, האקדמיה והממשל האמריקאים נוכחו לדעת כי נוצר פיגור של החינוך המדעי בהשוואה לברית המועצות. הממשל השקיע בתוכניות לימוד חדשניות בתחומי המדע השונים ובהן תוכנית לחידוש פני הוראת הכימיה בבתי ספר תיכוניים, CHEMSTUDY. נוביק יצא להשתלם בארצות הברית בהוראת כימיה לבתי ספר תיכוניים לפי התכנית החלוצית, יזם את תרגום סדרת ספרי הלימוד ודרבן את החדרת התכנית החדשנית למערכת החינוך בישראל תחת הכותרת "כימיה-מדע ניסויי". במסגרת פעילותו הנמרצת, מונה לרכז את קבוצת רחובות-כימיה במכון ויצמן למדע. נוביק הטמיע את תוכנית הלימוד החדשה ברחבי ישראל על ידי הרצאות למורי כימיה בהשתלמויות מורים, ועל יד הוראה והדרכה של תלמידי הוראה באוניברסיטת בר-אילן, במכללה לבנות ירושלים, ובאוניברסיטה העברית.
הוראה ומחקר > מחקר בהוראת הכימיה

ב־1969 יצא נוביק לאוניברסיטת טמפל בפילדלפיה והשלים שם תואר דוקטור בהצטיינות בתוך שנתיים, בנושא הוראת כימיה ללא-כימאים. החל מ־1973 היה נוביק מרצה בחטיבה להוראת המדעים של הפקולטה למדעי הטבע ובבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית, והדריך סטודנטים לתואר שני ושלישי בהוראת המדעים. יחד עם דינה דובדבני חקר את העמדות של תלמידים ביחס למדע. עם נאווה בן-צבי חקר נוביק את ההתפתחות של תוכנית הלימוד בכימיה. יחד עם יוסי נוסבאום, חקר נוביק את הבנת התלמידים את האופי החלקיקי של החומר, ואת השימוש בקונפליקטים רעיוניים כאסטרטגית הוראה.
ב־1982 התפרסם בארצות הברית ספר הדרכה למורים של וינסנט לונטה ושל שמשון נוביק.
הערות שוליים

1 2 3 4  מ. לנדו וע. נוביק, ד"ר שמשון נוביק - ביוגרפיה, ‏אוגוסט 2020
↑  חגי הוברמן ואברהם נווה, ייחודו של כפר-תולדותיו וקורותיו של כפר הרא"ה, וועד כפר הרא"ה, 2003, עמ' 237-240
↑  , Birth of Yaakov Novick, Canadian Jewish Review, 16/2/1951, עמ' 4
↑  103FM, "ההסתה נגד נתניהו חמורה פי מיליון", באתר ערוץ 7, ‏י"ד באב תש"פ
↑  חדשות הסקופים, באתר Telegram
↑  Chemical Education Materials Study - CHEM STUDY
1 2  פרופ' דוד סמואל, מכון ויצמן למדע, ד"ר שמשון נוביק ז"ל 1925–1982, מצגת זיכרון מאת טלי פינגרהוט(נוביק), ‏2007
↑  יוסי נוסבאום, פרסומים של ד"ר שמשון נוביק ז"ל, ‏אוגוסט 2020
↑  Novick, Shimshon & Dina Duvdevani., The Scientific Attitudes of Tenth‐Grade Students in Israel, as Measured by the Scientific Attitude Inventory, School Science and Mathematics 76, 1976, עמ' 9-14
↑  Ben Zvi, Nava & Novick, Shimshon, A Model for Change and Flexibility in Curriculm Development: Evolution of the CMS Chemistry Program, School Science and Mathematics 77, 1976, עמ' 59-65
↑  Novick, Shimshon & Nussbaum, Joseph, Pupils' understanding of the particulate nature of matter: A cross‐age study, Science Education 65, 1981, עמ' 187-196
↑  Nussbaum, Joseph &  Novick, Shimshon, Alernative frameworks, conceptual conflict and accommodation: Toward a principled teaching strategy, Instructional Science 11, 1982, עמ' 183-200
↑  LUNETTA, Vincent N. & Novick, Shimshon, Inquiring and Problem - Solving in the Physical Sciences A Sourcebook, דובוק, איווה: Kendall, 1982
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306273005171  ISNI: 0000 0000 7703 8550  VIAF: 107513814   WorldCat (עם VIAF): 107513814
עובדה

ערך זה עוסק באמירה משקפת מציאות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עובדה (מארמית: עובדא – מעשה) היא נתון נטול פרשנות הניתן לאימות בכלים מדעיים.
בפילוסופיה

בקשר שבין משפטים לא טריוויאליים (כלומר כאלה שאינם הגדרה או טאוטולוגיה) עוסק ענף הפילוסופיה הקרוי אפיסטמולוגיה.
כל משפט לא טריוויאלי על אודות המציאות הוא בהכרח הפשטה שמורכבת מעצמים ותכונות שלהם או יחסים ביניהם. דוגמה: מהעובדה המשתקפת במשפט האמיתי "פריז היא עיר הבירה של צרפת" נובע כי:
יש מקום ששמו פריז.
יש מקום ששמו צרפת.
לצרפת יש ממשלה.
ממשלת צרפת היא ממשלה חוקית, ויש לה סמכות להכריז על עיר הבירה שלה.
ממשלת צרפת בחרה את פריז לעיר הבירה שלה.
יש עצמים הקרויים "מקום" ו"ממשלה".
האמיתוּת של כל הקביעות הללו, כלומר היותן עובדות, עשויה להוביל לעובדה שפריז היא עיר הבירה של צרפת. המצב מסתבך בקביעות שיש בהן שלילה או אמירה מוסרית.
במדע

במדע, עובדה היא תצפית אובייקטיבית הניתנת לאימות, להבדיל מתאוריה, המהווה מסגרת מאגדת עבור העובדות, מתארת ומסבירה את יחסי הגומלין ביניהן. פילוסופים של המדע עוסקים בשאלה האם עובדות מדעיות הן אכן אובייקטיביות, או שתמיד עומדת תאוריה כלשהי מאחוריהן. תומאס קון ואחרים הצביעו על כך שההחלטה אילו עובדות ראוי למדוד, ואיך למדוד אותן, מצריכה הנחות מוקדמות כלשהן ("פרדיגמה").
בבית המשפט

מרכיב מרכזי בדיון הנערך בבית המשפט הוא בירור העובדות הנוגעות לדיון זה. לאחר בירור העובדות, המובאות בפני בית המשפט על ידי בעלי הדין באמצעות עדים וראיות, על בית המשפט לגבש דעתו ביחס לעובדות אלה. בירור העובדות הוא בדרך כלל נחלתה של הערכאה הראשונה, ובערעור המוגש לערכאה נוספת, בדרך כלל נדונה משמעותן של העובדות, ולא נעשה בירור נוסף של העובדות עצמן.
ראו גם

ידיעה
מנחם מאוטנר

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 74 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר למשפט של ייל (30 בינואר 1983) 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס צלטנר (2007); פרס חשין (2015); פרס לנדאו (2017)
 
מנחם (מני) מאוטנר (נולד ב-1951) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב ומופקד הקתדרה למשפט אזרחי השוואתי ולתורת המשפט ע"ש דניאל רובינשטיין. לשעבר דיקן הפקולטה (2000–2002).
ביוגרפיה

החל את דרכו במסלול העתודה האקדמית במסגרת הפרקליטות הצבאית. בעל תואר ראשון (1974, בהצטיינות) ותואר שני (1979, בהצטיינות יתרה. על מחקרו לתואר זה זכה ב"פרס פנחס ספיר - מפעל הפיס" על עבודת המוסמך הטובה ביותר של השנה), שניהם מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, תואר שני נוסף (1980, שלמד כמלגאי של פולברייט) ותואר שלישי (1983) מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל בארצות הברית. עם סיום לימודי הדוקטורט שב לישראל, והצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב במסגרת מלגת אלון לקליטת חברי סגל צעירים.
ב-1987 קיבל את דרגת המרצה הבכיר, ב-1992 קודם לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 2000 קודם לדרגת פרופסור מן המניין. הוא כיהן כסגן דקאן (1996–1999), לאחר מכן נבחר לכהן כדקאן הפקולטה (2000–2002). ביוני 2019 פרש לגמלאות.
בתפקידיו באוניברסיטה יזם בין היתר תוכנית של העדפה מתקנת בקבלה לפקולטה, שאומצה בהמשך על ידי שאר הפקולטות באוניברסיטה. הוא יזם גם את תוכנית "הזמנה לאוניברסיטה" בתחום המשפטים, שבמסגרתה תלמידי תיכון מבקרים באוניברסיטה ושומעים הרצאות במשפטים.
כדקאן הפקולטה יזם שינוי משמעותי במסגרת לימודי תואר הבוגר במשפטים. מאוטנר איפשר לסטודנטים לבחור את מרבית הקורסים שהם ילמדו, וכך, הלכה למעשה, לבחור את תחום התמחותם המשפטי, עוד בתקופת לימודי התואר הראשון.
מאוטנר לימד כמרצה אורח בשורת מוסדות בעולם, ובהם: אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת קארדיף, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קולומביה, והאוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה.
הוא זכה בשורת פרסים על מחקריו: ובין היתר, פרס צלטנר (2007), פרס יונתן שפירא לספר המצטיין (2009), פרס חשין (2015), פרס לנדאו (2017).
באוקטובר 2007, היה מועמד לכהונת שופט בבית המשפט העליון.
מאוטנר היה העורך ראשי של סדרת הספרים "משפט חברה ותרבות" היוצאת לאור על ידי הפקולטה למשפטים. כן היה חבר הוועדה להכנת הקודקס האזרחי של מדינת ישראל (בראשות השופט אהרן ברק).
מחקרו המשפטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תחומי מחקר מרכזיים של מאוטנר הם דיני חוזים ומשפט ותרבות. מחקריו עוסקים במגוון תחומי המשפט האזרחי, כמו גם בניתוח תרבותי של התפתחויות במשפט הישראלי. ספרו הראשון בנושא פורסם בשנת 1993, "ירידת הפורמליזם ועליית הערכים במשפט הישראלי", וכן קובץ המאמרים בעריכתו (יחד עם אבי שגיא ורונן שמיר) "רב-תרבותיות במדינה דמוקרטית ויהודית".
מאוטנר עסק במחקר על המהפכה החוקתית בישראל, וציין:
עם זאת, למרות ביקורתו על ביהמ"ש העליון והאקטיביזם השיפוטי, כינה את הרפורמה המשפטית שהוצעה על ידי שר המשפטים יריב לוין  "פתח לעריצות", והזהיר כי תגרום למעבר למשטר שבוזז את משאבי המדינה.
בצד פעילותו האקדמית, פעיל מאוטנר לאורך שנים בעניינים ציבוריים וחברתיים שונים, ובין היתר היה חבר הנהלת האגודה לזכויות האזרח. מאוטנר חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד השינויים שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
ספריו

ירידת הפורמליזם ועליית הערכים במשפט הישראלי, תל אביב, 1993.
על החינוך המשפטי, תל אביב, 2002.
משפט ותרבות, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2008.
משפט ותרבות בישראל בפתח המאה העשרים ואחת, הוצאת עם עובד, מכללת ספיר ואוניברסיטת תל אביב, 2008. ספר זה זכה בפרס יונתן שפירא של האגודה ללימודי ישראל
Law and the Culture of Israel (Oxford University Press, 2011)
Human Flourishing, Liberal Theory, and the Arts: A Liberalism of Flourishing (Routledge Studies in Social and Political Thought, 2018)
הן אפשר – סיפור מזרח־תיכוני עתידני, הוצאת כרמל, ירושלים, 2019.
הליברליזם בישראל - תולדותיו, בעיותיו, עתידותיו, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2019.
אוטונומיה ושגשוג - לקראת ליברליזם סוציאל-דמוקרטי, הוצאת כרמל, ירושלים, 2021.
למות ולהרוג בשביל מדינה (רב-תרבותית), הוצאת כרמל, ירושלים, 2023.
מבחר מאמרים משפטיים שכתב

בקשה לביטול פסק בוררות שהוגשה כהתנגדות לבקשה לאישורו לאחר המועד, עיוני משפט ב-913 (1973)
"יוצרי סיכונים" ו-"נקלעי סיכונים" - הגנתו של המסתמך על מצג הזולת בחקיקה האזרחית החדשה, משפטים טז 92 (1986)
"שטר הביטחון": חוזה הכפוף לתנאי מתלה, נכס ממושכן ובעיית התמורה והערך, עיוני משפט יב 205 (1987)
ירידת הפורמליזם ועליית הערכים במשפט הישראלי, עיוני משפט יז 503 (1993)
המשפט הסמוי מן העין, אלפיים (כתב עת) 16, 45 (1998)
חוזה אחיד תקנון אגודה שיתופית וסוגיית הפלורליזם המשפטי, הפרקליט מד 293 (1999)
שנות השמונים - שנות החרדה, עיוני משפט כו 645 (2003)
שנות התשעים - שנות ההתקרבות?, עיוני משפט כו 887 (2003)
על אי הוודאות במשפט וכמה מהשלכותיה, משפט וממשל ט 223 (2005)