stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנפיים (סרט)
עלילה

ג'ק פאוול (צ'ארלס "באדי" רוג'רס) ודייוויד ארמסטרונג (ריצ'רד ארלן) הם יריבים בעיירה אמריקאית קטנה, ושניהם נלחמים על ליבה של סילביה לואיס היפה (ג'ואניה רלסטון). ג'ק לא מבין ששכנתו, מרי פרסטון (קלרה בואו), מאוהבת בו. שני הבחורים הצעירים מתגייסים לשרת כטייסי קרב בחיל האוויר. כשהם עוזבים למחנה האימונים, ג'ק טועה לחשוב שסילביה מעדיפה אותו, והיא טובת לב מדי כדי להשלות אותו, אך מנגד מגלה לדייוויד שהיא אוהבת אותו.
בטירונות, ג'ק ודייוויד מצוותים יחד. שותפם לאוהל הוא צוער וויט (גרי קופר), אולם היכרותם איתו היא קצרה, כאשר וויט נהרג בהתרסקות מטוס באותו היום. במהלך האימונים הקשים שהם עוברים יחדיו, שני הבחורים הופכים מאויבים לחברים הטובים ביותר. אחרי סיום האימונים הם נשלחים להילחם בכוחות הגרמניים שבצרפת.
מרי מתגייסת למאמץ המלחמתי בתור נהגת אמבולנס. כשהיא בפריז, היא מגלה שג'ק בחופשה שם. היא מוצאת אותו, אבל הוא שיכור מדי מכדי לזהות אותה. היא מכניסה אותו למיטה, אבל כששני שוטרים צבאיים מתפרצים לחדר כשהיא מחליפה בתמימות את השמלה ששאלה למדיה באותו חדר, היא מאולצת להתפטר ולחזור לאמריקה.
הסיפור מגיע לשיאו בקרב סן-מייל המפורסם. מטוסו של דייוויד מיורט והוא נחשב למת. הוא, בכל אופן, שורד את ההתרסקות, גונב מטוס גרמני, וממריא חזרה לבסיסו. בצירוף מקרים טרגי, ג'ק, שרוצה לנקום את מות חברו, מזהה את המטוס הגרמני שבו טס דייוויד ומיירט אותו. כשג'ק נוחת כדי לקחת מזכרת מהמטוס הוא מזועזע לגלות מה עשה, אבל לפני שהוא מת, דייוויד סולח לחברו.
לאחר המלחמה, ג'ק חוזר הביתה ומתקבל כגיבור. כשהוא מחזיר את חפציו של דייוויד להוריו האבלים, אמו מאשימה את המלחמה ולא את ג'ק במות בנה. ג'ק פוגש שוב את מרי ומבין שאותה הוא אוהב.
צוות השחקנים הראשי

קלרה בואו – מרי פרסטון
צ'ארלס "באדי" רוג'רס – ג'ק פאוול
ריצ'רד ארלן – דייוויד ארמסטרונג.
ג'וביאנה רלסטון – סילביה לואיס. ארלן ורלסטון נפגשו במהלך הצילומים והתחתנו ב-1927.
גרי קופר – צוער וויט.
פרסי אוסקר

בטקס פרסי אוסקר ה-1 (1928), לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים. אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה סרט זה, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה הסרט "זריחה". שנה לאחר מכן האקדמיה פתחה פרס יחיד, והוא על ההפקה הטובה ביותר, בהחלטה שהפרס בו זכה סרט זה שווה ערך לפרס זה.
הערות שוליים

↑  The 1st Academy Awards (1929) Nominees and Winners
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | כנפיים (1928) • מנגינת ברודוויי (1929) • במערב אין כל חדש (1930) • סימרון (1931) • גרנד הוטל (1932) • תהלוכה (1933) • זה קרה לילה אחד (1934) • המרד על הבאונטי (1935) • זיגפלד הגדול (1936) • חייו של אמיל זולא (1937) • הן לא תקחהו עמך (1938) • חלף עם הרוח (1939) • רבקה (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מה יפית עמק נוי (1941) • גברת מיניבר (1942) • קזבלנקה (1943) • הולך בדרכי (1944) • סוף השבוע האבוד (1945) • שנות חיינו היפות ביותר (1946) • הסכם ג'נטלמני (1947) • המלט (1948) • כל אנשי המלך (1949) • הכל אודות חוה (1950) • אמריקאי בפריז (1951) • ההצגה הגדולה בתבל (1952) • מעתה ועד עולם (1953) • חופי הכרך (1954) • מרטי (1955) • מסביב לעולם בשמונים יום (1956) • הגשר על הנהר קוואי (1957) • ז'יז'י (1958) • בן חור (1959) • הדירה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים (1961) • לורנס איש ערב (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • אוליבר! (1968) • קאובוי של חצות (1969) • פטון (1970) • הקשר הצרפתי (1971) • הסנדק (1972) • העוקץ (1973) • הסנדק חלק שני (1974) • קן הקוקייה (1975) • רוקי (1976) • הרומן שלי עם אנני (1977) • צייד הצבאים (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • אנשים פשוטים (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • זיכרונות מאפריקה (1985) • פלאטון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • איש הגשם (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • שתיקת הכבשים (1991) • בלתי נסלח (1992) • רשימת שינדלר (1993) • פורסט גאמפ (1994) • לב אמיץ (1995) • הפצוע האנגלי (1996) • טיטניק (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • גלדיאטור (2000) |  |
| 2001‏-2020 | נפלאות התבונה (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • מיליון דולר בייבי (2004) • התרסקות (2005) • השתולים (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • מטען הכאב (2009) • נאום המלך (2010) • הארטיסט (2011) • ארגו (2012) • 12 שנים של עבדות (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • אור ירח (2016) • צורת המים (2017) • הספר הירוק (2018) • פרזיטים (2019) • ארץ נוודים (2020) |  |
| 2021-היום | CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381985005171  BnF: cb15121665x (data)  GND: 7526865-6  LCCN: n2005083961  SUDOC: 10363732X  VIAF: 181084585   WorldCat (עם VIAF): 181084585
מרטי (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דלברט מאן
 הופק בידי:  הרולד הכט ברט לנקסטר
 תסריט:  פאדי צ'ייפסקי
 שחקנים ראשיים:  ארנסט בורגניין  בטסי בלייר ג'ו מנטל
 מוזיקה:  רוי ווב
 צילום:  ג'וזף לאשל
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hecht-Hill-Lancaster Productions 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באפריל 1955
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה רומנטי 
 תקציב:  350,000 דולר
 הכנסות:  2,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   marty
 פרסים:  ארבעה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
מרטי (באנגלית: Marty) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה בבימויו של דלברט מאן משנת 1955. תסריט הסרט נכתב על ידי פאדי צ'ייפסקי והוא מבוסס על מחזה בעל שם זהה משנת 1953. בסרט משחקים ארנסט בורגניין ובטסי בלייר.
הסרט זכה לביקורות מהללות ולהצלחה כלכלית. הוא גרף ארבעה פרסי אוסקר, כולל בקטגוריות הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. בנוסף, הסרט זכה בפרס דקל הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן.  "מרטי", "סוף השבוע האבוד" (1945) והסרט הדרום קוריאני "פרזיטים" (2019) הם הסרטים היחידים שזכו הן בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והן בפרס דקל הזהב. בשנת 1994, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה

הסרט מגולל את סיפורו של מרטי (ארנסט בורגניין), קצב ממוצא אמריקאי-איטלקי המתגורר עם אמו (אסתר מינקיוטי) בברונקס ניו יורק. בגיל 34 מרטי סובל מהקנטות של משפחתו וחבריו בשל היותו רווק על אף היותו האח הבכור. למרות זאת מרטי משתדל לשמור על אורח חיים אופטימי.
לאחר שאמו מכריחה אותו לצאת לבלות במועדון ריקודים בשבת בערב, הוא נפגש עם קלרה (בטסי בלייר), מורה בבית ספר תיכון שננטשה על ידי בן זוגה. במהלך הערב הם מבלים יחדיו ושניהם לומדים להכיר זה את זה. מרטי מביא את קלרה לביתו ושם שניהם מגלים חיבה זה לזה. מרטי מבטיח לקלרה שהוא יתקשר אליה למחרת אחרי המיסה בכנסייה.
בינתיים דודתו של מרטי, קטרינה (אוגסטה סיולי), עוברת לגור ביחד איתו ועם אמו. היא משכנעת את אמו של מרטי שקלרה תגזול ממנה את מרטי והיא תגרום לה סבל. אמו של מרטי משתכנעת והיא מביעה מורת רוח מקלרה באוזני מרטי. חבריו הקרובים של מרטי משכנעים אותו לוותר על קלרה ולמצוא מישהי יותר צעירה. מרטי משתכנע והוא לא מתקשר לקלרה.
בסוף הסרט מרטי יוצא עם חבריו, אך במהלך הבילוי איתם הוא מבין שטעה כשהקשיב להם ולא התקשר לקלרה. למרות לחצם הוא עוזב אותם ומתקשר לקלרה. בסצנת הסיום של הסרט מסתגר מרטי בתא טלפון ונשמעת תחילת שיחתו המהוססת עם קלרה.
צוות השחקנים הראשי

ארנסט בורגניין - מרטי פילאטי
בטסי בלייר - קלרה
ג'ו מנטל - אנג'י
פרנק סוטון - ראלף
קרן סטיל - ורג'יניה
ג'רי פאריס - טומי
אסתר מינקיוטי - גברת פילאטי
אוגסטה סיולי - קטרינה
הפקה

ג'ו מאנטל, אסתר מינקיוטי ואוגסטה סיולי שיחקו במקור גם בהפקת הטלוויזיה המקורית. התסריטאי הרחיב את תפקידה של קלרה והוסיף את הסצנות עם אימו ודודתו של מרטי.
צילומי הסרט החלו ב-7 בספטמבר 1954. צילומי הסרט התרחשו בכמה מקומות בברונקס ובקווי הרכבת בשכונה. ג'רי אורבך הופיע ללא ציון קרדיט בתפקידו הקולנועי הראשון. תסריטאי הסרט פאדי צ'ייפסקי גם הופיע ללא ציון קרדיט בתפקיד לאו.
השחקנית ננסי מרצ'נד שגילמה את קלרה בהפקת הטלוויזיה הייתה אמורה לשוב ולגלם אותה גם בסרט, אך בטסי בלייר התעקשה לקבל את התפקיד. באותה תקופה בלייר שהייתה נשואה לג'ין קלי הודרה מהפקות קולנוע עקב דעותיה הקומוניסטיות. קלי שכנע את מפיקי אולפן ההפצה יונייטד ארטיסטס לתת לה את התפקיד. הוא אף איים לבטל את השתתפותו בסרט "תמיד יש מזג אוויר מוצלח" אם בלייר לא תקבל את התפקיד.
פרסים ומועמדויות

| קטגוריה | תוצאה | מועמד/זוכה |
| --- | --- | --- |
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר | זכייה | יונייטד ארטיסטס (הרולד הכט, מפיק) |
| פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר | זכייה | דלברט מאן |
| פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר | זכייה | ארנסט בורגניין |
| פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר | זכייה | פאדי צ'ייפסקי |
| פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | מועמדות | ג'ו מאנטל   זוכה: ג'ק למון – מיסטר רוברטס |
| פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר | מועמדות | בסטי בלייר   זוכה: ג'ו ואן פליט – קדמת עדן |
| פרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר | מועמדות | טד הייוורת', רוברט פריסטלי ווולטר סיימונס   זוכים: ארתור קראמס, סמואל קומר, טאמבי לארסן והאל פיריריה – קעקוע הורד |
| פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר | מועמדות | ג'וזף לאשל   זוכה: ג'יימס וונג האו – קעקוע הורד |
| פרס דקל הזהב | זכייה | דלברט מאן |
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | זכייה | ארנסט בורגניין |
| פרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר | זכייה | ארנסט בורגניין |
| פרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר | זכייה | בסטי בלייר |
| פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר | מועמדות | יונייטד ארטיסטס   זוכה: סרטי לונדון - ריצ'רד השלישי |
איניאציו אבאטה

איניאציו אבאטה (איטלקית: Ignazio Abate; נולד ב-12 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
אבאטה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של רסקלדינה, לפני שעבר לנוער של מילאן ב-1999. בעונת 2003/2004 הוא עשה את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי הרוסונרי בגביע האיטלקי מול סמפדוריה ב-3 בדצמבר.
לאחר שהושאל למספר קבוצות משנת 2004 ב-2008 נמכר אבאטה לטורינו. הוא נרכש בחזרה על ידי מילאן בעונת 2009/2010 והיה בסגל של הקבוצה הבוגרת באותה עונה.
לאחר שתפקד כקשר ברוב משחקי הליגה, מאמן מילאן באותה עונה, לאונרדו מיקם אותו בעמדת המגן הימני. לאחר היכולות המרשימות שלו הוא הוחתם על הארכת חוזה ב-11 בפברואר 2010 עד ל-2014.
ב-2019 לאחר 10 שנים ברציפות במועדון עזב אבאטה את מילאן.
נורטריפטילין

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  263.167 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה) 
 מזהים
 קוד ATC:  N06AA10 
 מספר CAS:  72-69-5
 PubChem:  4543
 ChemSpider:  4384
 
נורטריפטילין (בלועזית: Nortriptylin), ידוע בין היתר בשמות המסחריים נורטילין (Nortylin) ואבנטיל (Aventyl) ופמלור (Pamelor). תרופה מקבוצת התרופות האנטי-דיכאוניות הטריציקליות, המשמשות בעיקר לטיפול בדיכאון. תרופות מקבוצה זו משמשות לטיפול גם: לחרדה, לכאב נוירופתי, בהפרעת קשב וריכוז, ובהפסקת עישון.
הוא ניתן בדרך פומית. מנגנון הפעולה שלו קשור ככל הנראה בהעלאת רמות בעיקר של נוראפינפרין (נוראדרנלין) ובמידה פחותה - של סרוטונין.
לתרופה פחות תופעות לוואי אנטיכולינרגיות מתרופות טריציקליות אחרות, ולכן היא בשימוש גם בפסיכוגריאטריה. תופעות הלוואי הקיימות מסוג זה: כגון טכיקרדיה, יובש בפה, עצירות, טשטוש ראייה, ירידה או עלייה במשקל, ישנוניות, תת לחץ דם תנוחתי (נפילה בלחץ דם במעבר משכיבה לעמידה), פריחה וחולשה.
תופעות לוואי אחרות יכולות להיות פרכוסים, עלייה בסיכון האובדני בגיל ההתבגרות, אצירת שתן, גלאוקומה, מאניה והפרעות מסוימות בלב.
בדרך כלל נטילת התרופה אינה מומלצת בעת היריון. השימוש בעת הנקה הוא יחסית בטוח.
התכשיר אושר לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1964. בארצות הברית תפסה בשנת 2016 את המקום ה-192 בין התרופות הנרשמות, עם מעל 3.1 מיליון מרשמים.
זלמן גרינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בספטמבר 1912 ליטא 
 פטירה:  8 באוגוסט 1983 (בגיל 70) מינאולה, ארצות הברית 
 תפקידים:  פסיכיאטר, רדיולוג 
 מספר צאצאים:  3 
 
זלמן גרינברג (בגרמנית: Zalman Grinberg; ‏4 בספטמבר 1912 - 8 באוגוסט 1983) היה רופא, מנהל בית החולים בילינסון בפתח תקווה, שכיהן כיושב ראש הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה ובאוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה.
קורות חייו

גרינברג נולד בליטא. הוא למד רפואה, וקיבל תואר דוקטור לרפואה עם התמחות ברדיולוגיה. בתקופת השואה נכלא במחנה הריכוז דכאו.
לאחר השואה

גרינברג שוחרר בגרמניה, וזמן קצר לאחר המלחמה הגיע למנזר סנט אוטיליין. שם, הצליח להקים בית חולים וגייס אחיות ורופאים מקרב ניצולי מחנות הריכוז.
בהמשך מונה לוועד המרכזי ("צ.ק.") של ניצולי השואה, שישב במינכן. הוא עלה לישראל והיה מנהל בית החולים בילינסון בפתח תקווה. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1955, שם הפך לפסיכיאטר.
זלמן גרינברג נפטר ב-8 באוגוסט 1983, מינאולה, ניו יורק.
חיים אישיים

גרינברג היה נשוי לאווה קליין. נולדו להם שלושה בנים: יאיר, משה ורפי.
לקריאה נוספת

עיון וחקר: הרצאות ומסות, 35: מנהיג בעיתו: זלמן גרינברג ושארית הפליטה בגרמניה 1946-1945, בהוצאת יד ושם
הערות שוליים

↑  Dr. Zalman Grinberg Is Dead; Aided Death-Camp Survivors, The New York Times, August 9, 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009123685905171  PLWABN: 9813174218405606  GND: 1196239827  ISNI: 0000 0000 5423 4428  LCCN: no2024070863  VIAF: 4294157040170767040001   WorldCat (עם VIAF): 4294157040170767040001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנסטסיה זבורוטניוק

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1971 אסטרחן, ברה"מ 
 פטירה:  29 במאי 2024 (בגיל 53) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1991–2019 (כ־28 שנים) 
 מקום לימודים:  בית ספר התיאטרון האמנותי של מוסקבה (1993)  אוניברסיטת המדינה אסטרחן (1989) 
 בן או בת זוג:  פטר צ'רנישוב (2008–2024) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מסדר הכבוד של קמרובו (2005)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2006)  פרס TEFI (2005)  פרס שירות הביטחון הפדרלי הרוסי (2007) 
 http://zavorotnuck.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
אנסטסיה יורייבנה זבורוטניוק (ברוסית: Анастаси́я Ю́рьевна Заворотню́к; ‏3 באפריל 1971 – 29 במאי 2024) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה, מנחת טלוויזיה ואמנית כבוד של הפדרציה הרוסית (2006).
ביוגרפיה

אנסטסיה זבורוטניוק (על פי הדרכון משנת 1999 עד 2009 נשאה שמו של בעלה שטרוקוב) נולדה ב-3 באפריל 1971 באסטרחן. אמה - אמנית העם ולנטינה בוריסובנה זבורוטניוק, שעבדה בתיאטרון הנוער של אסטרחן. אביה, יורי אנדרייביץ זבורוטניוק, במאי טלוויזיה, חבר האקדמיה לטלוויזיה הרוסית. מגיל רך אנסטסיה החליטה לשחק בתיאטרון ושאפה בעקשנות להגשים את חלומה: בזמנה החופשי למדה מוזיקה וריקודים, השתתפה בלהקת הריקודים "לוטוס". סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה לילדים מספר 1 בעיר אסטרחן .
בשנים 1988–1989 היא למדה במחלקה להיסטוריה של המכון הפדגוגי הממלכתי אסטראחן, אך נשרה ממנו ונכנסה לבית הספר לתיאטרון האמנותי במוסקבה. בשנת 1991 יצא הסרט הראשון בהשתתפותה - "מאשנקה" מאת תמרה פבלוצ'נקו (מבוסס על ספרו של ולדימיר נבוקוב "מאשנקה"), ובשנת 1993, אנסטסיה, לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר לתיאטרון במוסקבה, הפכה לשחקנית תיאטרון האולפן בניהולו של אולג טבקוב. באותה שנה היא דובבה לרוסית את דמותו של כריסטופר רובין מסדרת האנימציה "הרפתקאותיו החדשות של פו הדוב". במשך 10 שנות עבודה בתיאטרון היא שיחקה ב-29 הצגות ותפקידה האהוב היה ונשאר תפקידה של וראייה מההצגה "תשוקה לבומבראש".
הסדרה "האומנת הנהדרת שלי" הפכה אותה למפורסמת: המבטא האוקראיני האופייני שלה הושאל מעמיתת התיאטרון שלה, אולגה בלוק-מירימסקאיה והופיעה גם בסרט הפעולה "קוד אפוקליפסה". היא גם הופיעה בקומדיה הרוסית ארטפקט משנת 2009 בו גילמה תפקיד לצדו של גאריק חרלמוב.
בשנת 2007 הבמאי גאורגי יונגוולד-חילקביץ' רצה ללהק את אנסטסיה זבורוטניוק לתפקיד ז'קלין, בתו של ד'ארטניאן בסרטו "שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן", אך השחקנית סירבה, לכאורה כדי לא להעליב את יליזבטה בויארסקאיה, שהייתה האופציה הראשונה לתפקיד.
בנוסף למשחק, זבורוטניוק שימשה כמגישת טלוויזיה. בשנת 2005 היא החליפה את טינה קנדלאקי כמארחת התוכנית של השירים הטובים בערוץ STS. היא הנחתה את התוכנית "מטבח לבובות", "רוקדים עם כוכבים" ו"רוקדים על הקרח". היא גם הנחתה את תוכנית 'עידן הקרח' בערוץ הראשון יחד עם מאראט בשארוב (2008), אירינה סלוצקאיה (2009) ופיוטר צ'רנייב (2014). יחד עם דמיטרי דיברוב הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "משחקי נישואין" ("הערוץ הראשון", 2010). אנסטסיה הוזמנה שוב ושוב להיות חברה בחבר השופטים של תוכניות הטלוויזיה "כוכב העם" בערוץ "TRK אוקראינה", בעונה השלישית של תוכנית הקסמים "תפתיע אותי" בערוץ TV-3, כמו גם בהנחיית פרס התיאטרון "עלה הזהב". היא השתתפה גם בעונה הראשונה של פרויקט "שני כוכבים" יחד עם מיכאיל בויארסקי, הגיעה לגמר וסיימה במקום השני.
ב-30 בספטמבר 2012, אנסטסיה עבדה בערוץ הראשון כמנחת תוכנית האירוח ההומוריסטית "נסטיה". ב-18 בדצמבר 2012, ערוץ הטלוויזיה החליט לסגור תוכנית זו בשל רייטינג נמוך .
בשנים 2013 ו־2014 הייתה מנחת המופע "שני כוכבים". בשנת 2014 היא כיכבה בסדרה "אני כבר לא פוחדת".
מפברואר ועד דצמבר 2016, יחד עם בעלה, פיטר צ'רנייב, היא אירחה את תוכנית הבוקר "בוקר חדש" בערוץ NTV. ב-31 בדצמבר 2016 היא אירחה את תוכנית השנה החדשה עם דמיטרי קולצ'ין, "כל הכוכבים בשנה החדשה", בערוץ NTV, שהיה לאחד המופעים המובילים בערוץ NTV.
ב־2017, הופיעה בתפקיד משני בסדרה "רדומים". באותה שנה הצטלמה להפקה "כספיום 24" מבית רשת NTV.
אלה היו ההפקות האחרונות בהן השתתפה.
במהלך הבחירות לנשיאות 2018 הייתה חלק מתנועה חברתית, שתמכה בוולדימיר פוטין לנשיאות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הנישואים עם הבעל הראשון, איש העסקים הגרמני אולף שוורצקופף, נמשכו כשנה.
בנישואים השניים, עם איש העסקים דמיטרי סטרוקוב, נולדו להם שני ילדים - אנה (ילידת 14 בינואר 1996) ומייקל (נולד ב-13 ביולי 2000 בארצות הברית). במהלך נישואים אלה התגוררה אנסטסיה במשך שנתיים בשתי מדינות וסחרה בנדל"ן בארצות הברית: בלוס אנג'לס ושיקגו.
משנת 2006 ועד אביב 2008 נפגשה אנסטסיה זבורוטניוק עם השחקן והבמאי סרגיי ז'יגונוב, לצדו שיחקה בסדרה "האומנת הנהדרת שלי" .
מ-22 בספטמבר 2008, הייתה נשואה למחליק פיטר צ'רנייב. באוקטובר 2018 נולדה לזוג בת, מילה.
התגוררה עם משפחתה ואמה בבית בשווי של 2 מיליון דולר בקוטג' יוקרתי בכפר קריוקשינו.
ביוגרפיה > מחלתה ומותה

לאחר שילדה בשנת 2018 זבורוטניוק עלתה מאוד במשקל ונטען שהיא חלתה. בשנת 2019 הצהירה כי אין לה סרטן מוח. עם זאת, בספטמבר התקשורת מסרה כי לאחר שעברה טיפול בפולין, השחקנית אושפזה במוסקבה. על פי כמה פרסומים מקוונים וערוץ הטלגרם Mash, לזאבורוטניוק אובחן בצקת מוחית. רופאים הכניסו אותה לניתוח הצד הימני של גופה והיא הוכנסה לתרדמת מלאכותית על מנת להימנע מהלם כאב. הנוירוכירורג אלכסנדר טושב אמר כי בשלב הרביעי לסרטן, החולים מסוגלים לחיות לא יותר משנה. גורמים רשמיים לא אישרו או הכחישו את המידע. בספטמבר 2019 דווח כי היא מאושפזת במרכז רפואי במוסקבה וכי הרופאים נאלצו לנתקה ממכשירי ההנשמה. בהמשך פורסם שהיא שוחררה מבית החולים, אך לא נודע באיזה מצב.
ב-14 במאי 2020 נודע כי זבורוטניוק חולה בסרטן מוח ממאיר. אלכסנדר מקרוב, מנהל מכון אנגלהרדט לביולוגיה מולקולרית של האקדמיה הרוסית למדעים, דיבר על כך במהלך פגישה בנושא פיתוח טכנולוגיות גנטיות עם נשיא רוסיה.
זבורוטניוק נפטרה ב-29 במאי 2024, בגיל 53 בהוספיס במוסקבה. ב-1 ביוני 2024 נערך טקס אבלות לאנסטסיה זבורוטניוק במנזר פוקרובסקי (אנ') שבמוסקבה, בין האורחים היו דמיטרי פסקוב ואשתו טטיאנה נבקה, גנאדי חזנוב, גרגורי לפס ואחרים. באותו היום נטמנה בבית העלמין טרויקורובסקויה שבמוסקבה .
הערות שוליים

↑  "Анастасия Заворотнюк" (ברוסית). Вокруг ТВ. נבדק ב-2013-11-07.
↑  Инна Фомина (2009-09-28). "Анастасия Заворотнюк: «Петя все терпел»". Издательство Семь Дней. אורכב מ-המקור ב-2012-02-14. נבדק ב-2009-09-28.
↑  Полина Валеева и Виктор Горячев (2008-10-28). "Анастасия Заворотнюк показала мужу город детства". "Теленеделя" №43(56). אורכב מ-המקור ב-2012-11-19. נבדק ב-2012-11-17.
↑  "Шоу «Настя» на первом канале - фиаско?!". xage.ru. 2012-09-01. אורכב מ-המקור ב-2012-10-23. נבדק ב-2012-10-02.
↑  Надежда Дунаева (2012-12-18). "Шоу «Настя» закрывается" (ברוסית). www.vmdaily.ru. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2013-06-20.
↑  Продвижением Putin Team занялся продюсер «Любэ» и «Иванушек International» Игорь Матвиенко Meduza, 22.01.2018
↑  "Анна Заворотнюк". Вокруг ТВ. אורכב מ-המקור ב-2013-07-26. נבדק ב-2013-07-21.
1 2  Знакомые - о причинах болезни артистки: У Анастасии Заворотнюк депрессия из-за лишнего веса
↑  "Скандал на дне рождения сына Заворотнюк! Настя не пустила к ребенку его отца". Lady.RU. 2008-07-14. אורכב מ-המקור ב-2013-08-16. נבדק ב-2013-08-15.
↑  Телеканал «Украина», передача «Добро пожаловать» от 07.04.2013
↑  "Жигунов и Заворотнюк расстались". MIGnews.com. 2008-05-02. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2013-06-20.
↑  Евгений Утров. (2008-05-12). "Заворотнюк и Жигунов отменили свадьбу". Utro.ua. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2013-06-20.
↑  "Анастасия Заворотнюк вышла замуж" (ברוסית). for-ua.com. 2008-10-07. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2013-06-20.
↑  "Заворотнюк и Чернышев тайно венчаются в Крыму" (ברוסית). www.tv.ua. 2008-10-13. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2013-06-20.
↑  У Анастасии Заворотнюк и Петра Чернышева родилась дочь: первое фото ребенка пары
↑  https://www.mk.ru/social/health/2019/09/13/strashnaya-zagadka-zavorotnyuk-i-friske-kak-eko-svyazano-s-opukholyu-mozga.html
↑  https://www.msn.com/ru-ru/news/other/настоящий-дворец-анастасия-заворотнюк-показала-дом-за-2-миллиона-долларов/ar-BBVGaxi
↑  «Поражена правая рука»: Заворотнюк частично парализовало
↑  Умерла Анастасия Заворотнюк, звезда сериала «Моя прекрасная няня», BBC News Русская служба, ‏2024-05-30 (ברוסית)
↑  https://life.ru/p/1663099
↑  https://www.kommersant.ru/doc/6743963?from=top_main_3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000282472  MusicBrainz: e369c16a-f7ed-4da8-8a08-5126fd477721  VIAF: 5501154260787724480009   WorldCat (עם VIAF): 5501154260787724480009 
זבורוטניוק בשורה שנייה מימין. שנת 2010.
שיכון פאג"י

| --- | --- |

מבט על המשעול בין שני בנייני השכונה
 מידע
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1946 
 על שם:  פאג"י 
 קואורדינטות:  31°47′56″N 35°13′18″E﻿ / ﻿31.798853°N 35.221632°E﻿ / 31.798853; 35.221632
  (למפת ירושלים מוגדלת) שכונת פאג"י(למפת ירושלים רגילה) שכונת פאג"י
 
מבט מהצד על שלושת הבניינים הארוכים של השכונה.
שיכון פאג"י היא שכונה חרדית קטנה בתוך שכונת סנהדריה בירושלים.
היסטוריה

תוכנית השכונה ממזרח לשכונת סנהדריה גובשה בשנת 1945. אבן פינה לשכונה הונחה ב-21 במרץ 1946. היא נבנתה על ידי קבוצת משתכנים חרדים, מאנשי פאג"י, בראשותו של אברהם זאב טרגר (שלעתיד הקים שכונות נוספות בירושלים: נוה פאג"י בבית וגן, נוה צבי ברחוב בר-אילן, שכונת עזרת תורה, בתי טרגר בשכונת רמות), ועמו אברהם אליהו מוקוטובסקי (הוא אליהו כי טוב, מחבר ספר התודעה), ובסיוע הרב יצחק אביגדור אורנשטיין ועוד.
השכונה תוכננה על ידי האדריכל יוסף שנברגר. בדצמבר 1946 תוארה השכונה:
ביוזמת מקימי השכונה הוקמו בשכונה מפעל דפוס ומאפיית לחם. בסוף 1946 נסלל רחוב הרב בלוי המחבר את השכונה לרחוב שמואל הנביא.
לאחר כיבוש בית הספר לשוטרים על ידי הלגיון הירדני נסוגו לוחמי האצ"ל לשיכון פאג"י ומיקמו בו את עמדותיהם הקדמיות. תושבי השכונה פונו ממנה ובימים שלאחר מכן יצאו מבית הספר לשוטרים כוחות של הלגיון לתקוף את סנהדריה ושיכון פאג"י, אך נהדפו. ב-22 בפברואר 1949 חזרו תושבי השכונה לבתיהם. לאור הקרבה לקו העירוני, חלק מן המתיישבים לא חזרו לגור בה והעדיפו לגור בשכונות שנכבשו מן הערבים, כשכונת קטמון. במקומם באו לגור בשכונה ניצולי שואה מהונגריה. במרץ 1950 חגגו בשכונה את שיקומה לאחר הקרבות.
עד למלחמת ששת הימים נחשבה השכונה כשכונת ספר בירושלים ובינה לבין בית הספר לשוטרים הוקמו ביצורים. לאחר מלחמת ששת הימים נבנו סביב שיכון פאג"י השכונות רמת אשכול ומעלות דפנה.
רבני השכונה היו הרב בנימין זאב יעקובזון, הרב יעקב בלוי וכיום הרב חיים יוסף בלוי.
הערות שוליים

↑  מפעלי שיכון של פאג"י בירושלים, המשקיף, 24 ביוני 1945
↑  שיכון פאג"י, הצופה, 21 במרץ 1946
↑  שיכון פאג"י, דבר, 22 בדצמבר 1946
↑  כביש חדש בשכונת סנהדריה, דבר, 28 בנובמבר 1946
↑  נפתח הכביש החדש לשכונת סנהדריה בירושלים, הצופה, 19 בדצמבר 1946
↑  אביעזר גולדשטיין, המערכה ההירואית ברמת רחל, המשקיף, 26 במאי 1948
↑  תושבי שכ' פאג"י חוזרים לבתיהם, חרות, 23 בפברואר 1949
↑  חגיגה בשכ' פאג"י לרגל שיקום ההריסות, חרות, 23 במרץ 1950
↑  ירדנים רצחו בחור ישיבה, שערים, 4 ביוני 1956
| שכונות חרדיות בירושלים |
| --- | --- | --- |
| תחילת היציאה מהחומות, לפני 1890 | בית ישראל • בתי ויטנברג • מאה שערים |  |
| בנייה בתקופה הטורקית, מ-1890 | בתי אונגרין • בתי הורנשטיין • בתי ורשה • בתי נייטין • בתי ברוידא • בתי ראנד • כנסת ישראל • זיכרון משה (התחרדה) • חצר שטרויס • שכונת אחווה (התחרדה) • גבעת שאול (התחרדה) • כרם אברהם (התחרדה) • שערי חסד • רוחמה |  |
| בנייה במנדט הבריטי | בתי מונקאטש • גאולה • מחניים • סנהדריה • שיכון פאג"י • תל ארזה (התחרדה) • בית וגן (התחרדה) • מקור ברוך (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית לפני מלחמת ששת הימים | קריית אונסדורף • קריית מטרסדורף • קריית צאנז • קריית שומרי אמונים • שיכון חב"ד • שמואל הנביא (התחרדה) • כרם • רוממה (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית אחרי מלחמת ששת הימים | גבעת משה • הר נוף • קריית איתרי • סנהדריה המורחבת • נוה יעקב מזרח • עזרת תורה • קריית בעלז • רמת אשכול (התחרדה) • רמות פולין • רמת שלמה • רמות אלון (התחרדה)  |  |
שכונות ירושלים
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היון צ'אנג

| --- | --- |
צ'אנג באליפות וימבלדון 2015
צ'אנג באליפות וימבלדון 2015
 לידה:  19 במאי 1996 (בן 28) סוואן, דרום קוריאה
 מדינה:  דרום קוריאה
 גובה:  1.88 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  3,739,174 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  69–50 (ATP)
 דירוג שיא:  19
 זכיות בטורנירים:  1
 זוגות
 מאזן קריירה:  11–14 
 שיאי גראנד סלאם
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (2018)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב שלישי (2017)
 וימבלדון:  סיבוב ראשון (2015)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב שלישי (2019)
 תאריך עדכון 8 באפריל 2018
 
היון צ'אנג (정현k; נולד ב-19 במאי 1996) הוא טניסאי דרום קוריאני.