stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפאל בשן
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

בגיל 17 החל בשן לעבוד ככתב החדשות בחיפה של ביטאון פאג"י, "הקול", בעריכתו של אוריאל צימר. במקביל כתב בעיתונים נוספים, בהם "העולם הזה" של אורי אבנרי. בשלב מסוים התקבל לעבודה כעוזרו של כתב "ידיעות אחרונות" בחיפה, לאחר שעורך החדשות בעיתון, דב יודקובסקי, המליץ לאחרון לקחת "עוזר". עיקר עבודתו היה כיסוי בתי המשפט. במסגרת עבודתו בחיפה הכיר בשן את אשתו לימים, רות בונדי (ילידת 1923), עולה חדשה (עלתה ב-1949) ניצולת השואה, שהייתה הכתבת המקומית של "הדור", עיתון אחר-הצהריים של מפא"י.
בשנת 1950 הגיע לחיפה ד"ר עזריאל קרליבך, עורך "מעריב", וצירף את בשן לצוות העיתון. בתוך זמן קצר מאס בשן בדיווח חדשותי, והחל לכתוב סדרת ראיונות בשם "היו בכותרות – היכן הם היום?", שבהם התחקה אחר אישים שהתפרסמו בארץ עד זמן קצר לפני כן, ודיווחים על אודותיהם משחדלו להופיע בעיתונים, וכן טור אישי קטן בשם "פנס כיס", שבו הפנה את המבט לאירועים קטנים וחשף בהם משמעויות נסתרות וסמלים.
ראיונותיו – "ריאיון השבוע" – שבהם ראיין אנשי מפתח מכל התחומים, מילאו עמוד שלם במוסף יום ו' של "מעריב". בשן נהג לכלול בראיונותיו מסגרות קטנות ובהן תיאור המרואיין ואִמרות כנף שלו (כגון: "תוך שאנו לוגמים תה בביתו הצנוע, העיר לפתע..."). הסוגריים התיאוריים היו המצאה ייחודית של בשן. מאחר שלא הייתה אז טלוויזיה, הריאיון של רפאל בשן היווה מעין תחליף למדיום. עם בוא שידורי הטלוויזיה ניתנה לבשן הזדמנות להתבטא במדיום זה. אחת התוכניות הראשונות ששידרה הייתה "במזל כוכב", שהביאה לציבור הצופים כוכבים דוגמת שושנה דמארי ויוסי בנאי בין היתר כשהם ספונים בביתם ומאחורי הקלעים. הרעיונאי של תוכניות אלו היה בשן.
מ-1955 היה בשן חבר מערכת עיתון "מעריב".
בשנת 1962 זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות.
משנת 1962 היה כתב "מעריב" בלונדון למשך 15 חודשים. בהמשך יצא לשליחות בניו יורק.
בשנת 1970 "ערק" מ"מעריב" ל"ידיעות אחרונות".
במשך 25 שנה ראיין בשן אישים בולטים רבים בישראל ובעולם, בהם פוליטיקאים ומנהיגים (בהם דוד בן-גוריון, עזר ויצמן, משה דיין, יגאל אלון, גולדה מאיר, אבא אבן, אבא הלל סילבר, פנחס לבון, לוי אשכול), אנשי צבא (הרמטכ"ל חיים לסקוב, הרב הראשי לצה"ל שלמה גורן), אנשי רוח ואמנים (בהם מרטין בובר, המשורר אורי צבי גרינברג, המשורר אברהם שלונסקי, הסופר ש"י עגנון, הסופר מכס ברוד; שחקנית הקולנוע והזמרת מרלן דיטריך, הכנר היהודי-סובייטי דוד אויסטרך, המשפטן היהודי-צרפתי חתן פרס נובל לשלום רנה קאסן) ומדענים.
בספר הראיונות שלו "יש לי ריאיון" (תל אביב 1965) פרסם גם ריאיון שערך עם עצמו.
בעקבות ריאיון עם יהורם גאון לאחר יציאת הסרט "קזבלן" הפכו השניים לחברים קרובים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1954 נישא בשן לרות בונדי, וב-18 בדצמבר 1956 נולדה בתם היחידה, טל בשן (לימים עיתונאית ב"מעריב").
החל באמצע שנות ה-60 התמודד בשן עם אלכוהוליזם שהלך והחריף, וסירב לעבור גמילה מאלכוהול. על רקע זה, בשנת 1981 נפרדה רות בונדי מבשן.
בשן נטר טינה לגרושתו ובתם, וניתק עמן קשר, גם לאחר הולדת נכדיו. לימים מצא בשן חברה לחיים, רווקה צעירה ממנו ב­-15 שנה, בעלת מכון קוסמטי. הוא התגורר ברמת גן, יצא לגמלאות מוקדמות ופרש לחלוטין מהכתיבה.
רפאל בשן נפטר בי"א בחשון תשס"א, 9 בנובמבר 2000, בגיל 70. נקבר בבית העלמין ירקון.
ספריו

שיחות חולין של ויצמן / ראיין, לקט וערך רפאל בשן, ירושלים: הספרייה הציונית, תשכ"ג 1963. ("לקט אנקדוטות, אמרות שנונות ואפוריזמים מפי נשיאה הראשון של מדינת ישראל, עם פרקי זכרונות עליו, מפי מקורביו")
יש לי ריאיון: ראיונות נבחרים וחדשים, תל אביב: עם עובד, תשכ"ה 1965.
הניצחון: מלחמת ששת הימים, תשכ"ז 1967 / העורך: אהד זמורה; סיפור המערכה: רפאל בשן; הקדמה: חיים הרצוג; העורך הגרפי: שמואל ברנד, תל אביב: א' לוין-אפשטין, תשכ"ז 1967. (תורגם לאנגלית ולצרפתית)
בעריכתו:
טוביה פרידמן (הצייד), 15 שנים רדפתי אחרי אייכמן (ערוך בידי משה מייזלס ורפאל בשן), ירושלים: אחיאסף, תשכ"א 1961.
רות בונדי, אהד זמורה, רפאל בשן (עורכים), לא על החרב לבדה: הספור המופלא על גבורת עם ישראל וניצחונו במלחמת ששת הימים, תל אביב: א' לוין אפשטין, תשכ"ח 1968. (רשימות ומאמרים שנכתבו ערב מלחמת ששת הימים, תוך כדי הקרבות ובעקבות הניצחון; תורגם לאנגלית)
The Victory: The Six-Day War of 1967 / Editor: Ohad Zmora; Text: Raphael Bashan; Foreword: Haim Herzog (Translator: Israel I. Taslitt), Chicago: Quadrangle Books, 1967.
La Guerre de six jours.. / Texte: Raphaël Bashan (Traduction: Ghiora Bentov), Grenoble: Arthaud, 1967
Mission survival: The People of Israel’s Story in their own Words, from the Threat of Annihilation to Miraculous Victory / edited and compiled by Ruth Bondy, Ohad Zmora [and] Raphael Bashan (Translated from Hebrew by I. I. Taslitt and others), New York: Sabra Books, 1968.
הערות שוליים

↑  רפאל בשן, חיים גורי, הרצל ברגר: חתני "פרס סוקולוב" לעתונאות, מעריב, 3 באוגוסט 1962; פרס סוקולוב – להרצל ברגר, לחיים גורי ולרפאל בשן, דבר, 3 באוגוסט 1962, המשך.
↑  אישים ומוסדות, מעריב, 6 בינואר 1964.
↑  ריאיון עם משה דיין, דבר, 26 במרץ 1965, המשך.
↑  כשרת החוץ: "לו נאצר היה מתייעץ אתי"...: ריאיון השבוע עם שרת החוץ גולדה מאיר, מעריב, 5 בפברואר 1960; אהדה עמוקה בסקנדינביה – ידידות בצרפת: ריאיון השבוע עם גולדה מאיר, שרת־החוץ, מעריב, 16 ביוני 1961. כראש הממשלה: ראש הממשלה גולדה מאיר: "אינני אומרת שרצוי שנהיה לבדנו בממשלה גם אם נזכה ברוב", מעריב, 24 באוקטובר 1969, המשך.
↑  עתה מותר לגלות...: ריאיון השבוע עם אבא אבן, מעריב, 17 ביוני 1960.
↑  "אני – הציוני האחרון..!": ריאיון השבוע עם הד"ר אבא הלל סילבר, מעריב, 4 במרץ 1960.
↑  ממרומי "הקומה החמישית": ריאיון השבוע עם פנחס לבון, מעריב, 3 ביוני 1960.
↑  "יהב המגן יבוטל באמת": ריאיון השבוע עם שר האוצר, מעריב, 13 בדצמבר 1957.
↑  "אם יבוא היום – נכריע אותם בהחלט!": ריאיון עם הרמטכ"ל, רב־אלוף חיים לסקוב, מעריב, 14 בספטמבר 1958.
↑  מיציאת מצרים עד מלחמת בר־כוכבא: ריאיון השבוע עם אל"מ שלמה גורן, הרב הראשי לצה"ל, מעריב, 31 במרץ 1961.
↑  מדוע חתמתי על כרוז הפרופסורים: ריאיון השבוע עם פרופ' מרטין בובר, מעריב, 27 בינואר 1961.
↑  בין חסידות חב"ד ודבקות ב...מפ"ם: ריאיון השבוע עם אברהם שלונסקי, מעריב, 15 בינואר 1960.
↑  נמלטנו – אל עולם של ספרות...: ריאיון השבוע עם מכס ברוד, מעריב, 21 באוקטובר 1960.
↑  ...ואז ברח דה־גול: שיחה עם פרופ' רנה קאסן, בעל פרס נובל לשלום, מעריב, 26 ביוני 1970.
↑  טל בשן, אבי, רפאל בשן: טל בשן נפרדת, ברשימה אישית יוצאת דופן, מאביה, העיתונאי רפאל בשן, שהלך לעולמו, באתר nrg‏, 12 בינואר 2001.
↑  רענן שקד, לאן נעלם רפאל בשן, חדשות, 19 באפריל 1989
↑  רפאל בשן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  ראו ביקורת: דויד מושיוב, ספרים: לא על החרב לבדה, דבר, 18 באפריל 1968.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300798105171  PLWABN: 9812735246105606  BnF: cb165486786 (data)  ISNI: 0000 0000 8075 7732  LCCN: no2014008038  NLA: 35014839  NTA: 074708724  RERO: 02-A014043949  SUDOC: 133561801  VIAF: 122373828   WorldCat (עם VIAF): 122373828
תיק עבודות

תיק עבודות הוא תיק אישי אשר מכיל עבודות קודמות נבחרות של איש מקצוע, ונועד להציג יכולות ביצוע למוסדות לימודים או למעסיקים פוטנציאליים. תיקי העבודות משמשים בעיקר אנשי מקצוע העוסקים בתחום העיצוב החזותי (מעצבים גרפיים, אדריכלים, מעצבים תעשייתיים, מעצבי פנים, צלמים, אנימטורים וכו').
תיק העבודות מורכב מעבודות נבחרות שהאומנים יכולים לקחת עמם ולהציג בראיונות עבודה, בכנסים, או בכל הזדמנות אחרת בה הם יכולים להציג את עבודותיהם ולתת לאחרים רעיון כללי מה הסגנון ומה הרמה של העבודות שהם יוצרים. אומנים מסוימים מחזיקים מספר תיקי עבודות שונים אשר מציגים מיומנויות שונות, והם מציגים אותם בהתאם לעבודה הרלוונטית.
תיק העבודות המסורתי הוא בדרך כלל ספר שחור או כורכן (binder) גדול. תיקי העבודות יכולים להיות במגוון רחב של גדלים.
במהלך עשרים השנים האחרונות תיקי העבודות עברו דיגיטציה, וכיום ניתן לצפות בתיקי עבודות באתרי אינטרנט, על גבי תקליטורים, או ב-DVD. אנימטורים בדרך כלל משתמשים במדיה כגון תקליטור או DVD כתיק העבודות העיקרי שלהם במקום או בנוסף לתיק העבודות המסורתי.
תל פולג

| --- | --- |

תל פולג מימין
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  דרומית לנתניה
 קואורדינטות:  32°15′30″N 34°50′25″E﻿ / ﻿32.258333333333°N 34.840277777778°E﻿ / 32.258333333333; 34.840277777778
  (למפת נתניה מוגדלת) תל פולג(למפת נתניה רגילה) תל פולג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל פולג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל פולג
 
הנוף מהתל מערבה אל שמורת שער פולג ומכון וינגייט
תל פּוֹלֵג הוא תל עתיק בקרבת אודים, בתחומי שמורת שער פולג, דרומית לשפך נחל פולג. הוא נמצא כ-6 ק"מ דרומית לנתניה וממוקם על גבעת כורכר ברום של 25 מטרים מעל פני הים.
המיקום הגאוגרפי

האתר ממוקם בסמוך לדרך הים (וִיָה מַארִיס) העתיקה, דבר אשר תרם רבות ליישוב מבחינה כלכלית. תל פולג לא היה התל היחיד במקום אלא חלק מגוש של ארבעה יישובים אשר כולם הוקמו בתקופת הברונזה. שלושת היישובים הנוספים הוקמו מערבה לתל פולג כיישובי-בת: ח'רבת חילפים, ח'רבת פלגית (בשפך נחל פולג) ותל עשיר. יישובים אלו נחשפו בתחומי מכון וינגייט לספורט.
יישוב נוסף התגלה 3.5 ק"מ מדרום-מזרח לתל פולג: תל זוריקיה.
ההתיישבות באתר

תל פולג היה מיושב ברצף החל מתקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הרומית.
במהלך תקופת הברונזה התיכונה עברה פולג תהליך משמעותי של ביצור, שבמסגרתו נבנתה בה מצודה מוקפת חפיר בצִדה הצפוני של העיר. מצודה זו היוותה חלק ממערך הגנת הגבול הצפוני של ממלכת אפק הקדומה.
החל מתקופת הברונזה המאוחרת, דרך התקופה הישראלית ועד לתקופה הפרסית התקיים במקום יישוב פרזות (יישוב שאינו מוקף בחומה).
בתקופה הרומית החל לפעול במקום מפעל ייבוש הביצות של אגן נחל פולג; בעקבות זאת הועמק החפיר הכנעני בצידה הצפונה של פולג והחל לשמש בתור תעלת ניקוז, שאת שרידיה ניתן לראות עד היום בתחומי האתר.
מפעל ייבוש הביצות המשיך לפעול בפולג עד לתקופה הערבית הקדומה, עת נסתמה תעלת הניקוז והוזנחה. כתוצאה מכך, חזרו הביצות לאגן הפולג, מה שגרם לנטישת יישובי האזור.
בתקופה העות'מאנית התקיים במקום יישוב ערבי קטן בשם ח'רבת אלפאליק ומדרום לו יישוב נוסף בשם ח'רבת א-זבאבידה.
גילוי האתר וחקירתו

בשנות ה-50 של המאה ה-20 התבצעה בתל חציבת כורכר גדולה, אשר פגעה בו קשות. בעקבות החציבה התגלו שרידי היישוב הראשונים במקום. בשנות השבעים נערכו במקום מספר עונות חפירה קצרות בראשות פרופ' רם גופנא ואיתן איילון, אשר חשפו ממצאים ארכאולוגיים רבים, בהם מגדל שמירה גדול מתקופת הברונזה, תעלת הניקוז, החפיר ומספר יסודות של בתים ובורות מהתקופה הישראלית.
הערות שוליים

↑  רם גופנא, שרידי ביצורים מתקופת-הברונזה התיכונה II בתל פולג, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה י"א, 1973, עמ' 111–119
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409361905171
שביל סיסקיו

שביל סיסקיו מפורטלנד, אורגון, לסן פרנסיסקו, קליפורניה
שביל סיסקיו (באנגלית: Siskiyou Trail) השתרע מהעמק המרכזי של מדינת קליפורניה לעמק וילאמט (אנ') במדינת אורגון בארצות הברית. כביש בין-מדינתי 5 של ימינו מקביל לדרך חלוצית זו. השביל התבסס במקור על שבילים להולכי רגל קיימים של עמים ילידים בארצות הברית שהתפתלו בעמקי הנהרות, שביל סיסקיו היה נתיב המסע המעשי הקצר ביותר בין יישובים מוקדמים בקליפורניה ובאורגון.
התפתחות

המבקרים האירופים או האמריקאים המוקדמים ביותר לאורך שביל סיסקיו היו כנראה ציידי פרוות ומניחי מלכודות הקשורים לחברת מפרץ הדסון, אשר בשנות ה-20 של המאה ה-18 החלו לשוט בנהרות דרום אורגון וצפון קליפורניה בחיפוש אחר פרוות ועורות בעלי חיים.
חברת מפרץ הדסון התבססה על הנהר קולומביה, ובנתה את פורט ונקובר, המטה האזורי שלה בשנת 1824. משלחות מטעם חברת מפרץ הדסון החלו לחקור דרומה לכיוון קליפורניה בשנת 1825. אלכסנדר מקלאוד הוביל משלחות מחקר וציד פרוות דרומה החל מ-1826, והגיע לנהר קלאמת ב-1827, ולנהר סקרמנטו בשנת 1828. בשנת 1829 הוא הוביל את משלחת ציד הפרוות הראשונה של חברת מפרץ הדסון לעמק סקרמנטו, מה שאפשר למשלחות מאוחרות יותר להגיע עד דרומה עד לפרנץ' קמפ (אנ') ליד סטוקטון של ימינו.
משלחות החקר וציד הפרוות של מקלאוד סללו בפועל את שביל סיסקיו, שקישר בין פורט ונקובר לעמק סקרמנטו. בהתחלה היה השביל ידוע בשמות כמו שביל הבריגדה של קליפורניה (California Brigade Trail) ושביל המשלחת הדרומית (Southern Party Trail).
מקלאוד וחברים אחרים במשלחותיו דיווחו כי האינדיאנים מדרום לנהר אומפקווה, לאורך הנהרות קלאמת וסיוסלאו (אנ'), מעולם לא ראו לבנים לפני כן. אף על פי שקו הרוחב 42 (היום הגבול בין קליפורניה לאורגון) סימן את הגבול הצפוני של קליפורניה המקסיקנית (אנ'), המקסיקנים ידעו מעט על פנים הארץ וציידי הפרוות של חברת מפרץ הדסון נעו דרומה כרצונם.
ציידי הפרוות של חברת מפרץ הדסון ואחרים שעשו שימוש מוקדם בשביל סיסקיו כוללים את פיטר אוגדן (אנ') ומישל לפרמבואז (אנ').
בשנת 1834 העביר צייד הפרוות והסוחר יואינג יאנג (אנ') עדר של סוסים ופרדות על שביל סיסקיו מהמיסיונים הספרדים בקליפורניה למכירה בהתיישבויות בריטיות ואמריקאיות באורגון. אף על פי שהניסיון הראשוני הזה נתקל בחשדנות על ידי פקידי חברת מפרץ הדסון באורגון, יאנג חזר לקליפורניה ב-1837, שם הוא רכש 700 ראשי בקר שאותם הוביל על שביל סיסקיו לאורגון. משימה מונומנטלית זו, שדרשה כמעט שלושה חודשים, סייעה להרחיב ולבסס את השביל ובכך לגבש את היישובים האמריקאיים החדשות באורגון.
בשנת 1841, נעה משלחת יבשתית מטעם משלחת החקר של ארצות הברית (אנ') בשביל סיסקיו עם המדענים והקרטוגרפים הראשונים באזור.
הבהלה לזהב בקליפורניה, שהחלה ב-1848, הובילה לשימוש מוגבר באופן דרמטי בשביל סיסקיו. גילוי הזהב במחוז סיסקיו בשנת 1851, ובמיוחד בוואיריקה בצפון קליפורניה, הביא עוד אלפי כורים לאורך השביל בחיפוש אחר עושר. ההרים מעל השביל היו כה טרשיים שהתנועה בו הוגבלה לשיירות פרדות ולסוסים. נוסעים מוקדמים יכלו לנוע עד כ-30 קילומטרים ביום, לעצור בפונדקים ואכסניות בצד הדרך, כגון בפורטוגיז פלאט (אנ'), אפר סודה ספרינגס (אנ') וסיסון (Sisson), בצפון קליפורניה. רק בשנות ה-60 של המאה ה-19 נחצבו סוף סוף בהרים של צפון קליפורניה דרכי אגרה ששימשו דיליז'נסים, מה שאיפשר נסיעה רצופה בדיליז'נס לאורך שביל סיסקיו.
קו הטלגרף הראשון חיבר ערים מוקדמות לאורך השביל בשנת 1864. הפיתוח הואץ עם סלילת המסילה של חברת הרכבת סנטרל פסיפיק (Central Pacific Railroad) שהושלמה בשנת 1887, אשר מסלולה היה מקביל לשביל סיסקיו.
המסלול

המסלול ההיסטורי של שביל סיסקיו השתרע ממטה נפת קולומביה (אנ') של חברת מפרץ הדסון, בפורט ונקובר בדרום וושינגטון, עד לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. בקליפורניה, השביל עבר דרך או ליד רדינג (אנ'), דנסמויר (אנ') וואיריקה של ימינו. באורגון, המסלול עבר דרך או ליד אשלנד (אנ'), גרנטס פאס (אנ'), רוזברג (אנ'), יוג'ין, סיילם ופורטלנד של ימינו.
השביל השתמש בעמקים של הנהרות וילאמט, אומפקווה, רוג, קלאמת, שסטה וסקרמנטו כדי ליצור את החיבור בין אורגון לקליפורניה, ולחצות את ההרים הטרשיים של צפון קליפורניה ודרום אורגון (הרי סיסקיו). שיא גובה השביל היה בפסגת סיסקיו (אנ') (גובה 1,310 מטרים) מעט צפונית לגבול אורגון-קליפורניה, והוא חלף על פני או ליד יישובים כמו מאונט שסטה (אנ'), אפר סודה ספרינגס (אנ'), ותוואי נוף כמו קאסל קראגס (אנ') וסאטר ביוטס (אנ').
דרכים מודרניות

בין השנים 1869 ו-1887, סללה חברת הרכבות של קליפורניה ואורגון (אנ') מסילת רכבת לאורך נתיב זה, שחצתה את פסגת סיסקיו בשנת 1887. באמצע העשור הראשון של המאה ה-20, הכביש המהיר הפסיפי (Pacific Highway), לימים מוספר ככביש 99 (אנ'), העניק את הגישה הקלה הראשונה למכוניות לאורך השביל. כביש בין-מדינתי 5 נבנה בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאורך התוואי של שביל סיסקיו המקורי משנות ה-20 של המאה ה-19.כ-7 קילומטרים צפונית לגבול קליפורניה, ומדרום לאשלנד (אנ') באורגון, הכביש המהיר חוצה את פסגת סיסקיו, הנקודה הגבוהה ביותר בכביש (1,310 מטרים). מסילת הברזל והכביש הבין-מדינתי חורגים במעט מהשביל המקורי בהתאם לצרכים ולהנדסה שעמדו לרשות בוניהם.
לקריאה נוספת

Siskiyou Trail, Richard Dillon (Second Printing Published by McGraw-Hill, New York; 1975).
הערות שוליים

1 2  Mackie, Richard Somerset (1997). Trading Beyond the Mountains: The British Fur Trade on the Pacific 1793-1843. Vancouver: University of British Columbia (UBC) Press. p. 66. ISBN 0-7748-0613-3.
הנקודה בה חוצה כביש בין-מדינתי 5 את פסגת סיסקיו
תאוריית הבריאה הספונטנית
טקסט הכותרת

תאוריית הבריאה הספונטנית היא תאוריה שהאמינו בה בעבר, ולפיה חיים יכולים להיווצר מחומר ללא חיים. הכוונה היא לסוגים מסוימים של בעלי חיים, בעוד אחרים נוצרים בתהליך רבייה טבעי מההורים.
גישה זו קודמה בידי אריסטו, שערך והרחיב עבודות של פילוסופים קודמים ותאוריות מוקדמות על היווצרות החיים. תאוריה זו החזיקה מעמד כאלפיים שנה, עד המאה ה-19, כאשר ניסוייו של לואי פסטר הפריכו אותה באופן סופי. ניסויים קודמים, למשל הניסוי המפורסם של הרופא האיטלקי פרנצ'סקו רדי על זבובים במאה ה-17, כבר הוכיחו את אי-נכונותה של התאוריה באשר להיווצרותם של סוגים אחדים של יצורים חיים.
בריאה ספונטנית ביהדות ההלכה

חכמי התלמוד קיבלו את האמונה בבריאה ספונטנית, ואף פסקו הלכות על סמך אמונה זו: הריגה של בעל חיים ביום השבת נחשבת למלאכה. בד בבד, חכמי התלמוד כתבו (מסכת שבת, דף י"ב עמוד ב; דף ק"ז עמוד ב) כי ישנם בעלי חיים שאינם מתרבים, וזאת משום שהם נוצרים מהחומר הדומם. משום כך, בעלי חיים שכאלה מותר להרוג ביום שבת. בהתאם לאמונה זו, הם קבעו שם כי מותר להרוג ביום השבת כינים הנוצרות מהעפר (מהאדמה) או מהבשר, וזאת משום שהללו אינן מתרבות. בעלי התוספות פירשו שם כי יש כינים הנוצרות מהזיעה של האדם. בהתאם לכך, הרמב"ם כתב בספרו משנה תורה (הלכות שבת, פרק י"א הלכות ב ו- ג) כי יש רמשים (כמו כינים) הנוצרים מהעפר (מהאדמה) ויש תולעים הנוצרות מבשר רקוב או מהעפר. ממקור אחר בתלמוד (מסכת חולין, דף קכ"ו עמוד ב) משתמע כי חכמי התלמוד חשבו שיש גם מין של עכבר שאינו מתרבה, וזאת משום שהוא נוצר מהאדמה.
התאוריה שהתא הוא בבסיסו של כל יצור חי ושתאים נוצרים מתאים אחרים החליפה לבסוף את תאוריית הבריאה הספונטנית. למרות זאת, האביוגנזה, כלומר השאלה כיצד נוצרו החיים והתאים הראשונים מלכתחילה, עודנה פתוחה.
שוק ספוט

שוק ספוט (באנגלית: Spot market), שוק למסירה מיידית, הוא כינוי לזירת מסחר וירטואלית או פיזית אשר בה נסחרים מכשירים פיננסיים או סחורות לאספקה מיידית (אשר משמעותה הוא שני ימי ערך לאחר מועד הביצוע - מכונה באנגלית "Spot date"), זאת להבדיל משוק עתידי (Futures market), שבו זמן האספקה הוא במועד מאוחר יותר. בשוק ספוט וירטואלי יכולים לפעול גופים המחוברים למערכת המסחר הממוחשבת, כגון בנקים או ברוקרים, ואף לקוחות פרטיים בעלי היקף פעילות גדול. לעומת זאת, בשוק ספוט פיזי המתקיים בזירת מסחר קרקעית יכולים לפעול רק נציגי הגופים החברים באותה זירה ספציפית, והם מבצעים את הפעולות עבור לקוחותיהם או עבור עצמם (נוסטרו). שוק ספוט עשוי להיות:
שוק ממוסד
בורסה
מעבר לדלפק
ניתן להפעיל שוק ספוט בכל מקום שבו קיימת תשתית מתאימה לביצוע עסקאות מיידיות. השוק המקובל לרוב המכשירים הפיננסיים הוא באמצעות קווי תקשורת מאובטחים.
בין הדוגמאות הבולטות לשוקי ספוט:
שוק הפורקס (Spot Forex) למטבע חוץ בו זמן האספקה הוא עד יומיים, זאת בהתאם למסורת היסטורית הנוגעת למגבלת שינוע המטבע המזומן מבנק אחד למשנהו. רוב המסחר בשוק הפורקס הוא מסחר מקוון.
שוק הספוט למוצרי אנרגיה, המאפשר מסחר בעודפי מוצרי אנרגיה הזמינים באופן מיידי. כך, למשל, מסחר בעודפי גז טבעי באירופה נערך בשוק מקוון בהולנד בשם Title Transfer Facility (ידוע בר"ת TTF) ובשוק National Balancing Point‏ (NBP) בבריטניה.
תאוריית הבחירה המושכלת

תאוריית הבחירה הרציונלית היא תאוריה בתחומים שונים של מדעי החברה, כמו מדע המדינה וקרימינולוגיה, המניחה שבני אדם מתנהגים באופן רציונלי בבואם לקבל החלטות.
אנתוני דאנס יישם בשנות החמישים את התאוריה על חקר התנהגות מצביעים במערכות בחירות וטען שהמצביע הפרטי מחפש את המפלגה שתועיל לו ביותר. מנסור אולסון הסביר בשנות השישים את ההימנעות של פרטים מלשתף פעולה למען האינטרס הציבורי המשותף בכך שהם ממוקדים בתועלת הפרטית שלהם, ואם המחיר של הירתמות למען התועלת הכללית הוא גבוה, יימנעו מכך אנשים על אף שגם הם מרוויחים מהפעולה המשותפת.
בתחום הקרימינולוגיה, הגישה מניחה שפשיעה היא התנהגות תכליתית ועבריינים פוטנציאליים מקבלים החלטות רציונליות, שבהן משך תקופת המאסר או הסיכוי להיתפס מהווים מרכיבים מרכזיים בשיקוליהם. כלומר, כאשר פלוני מחליט לבצע עבירה, הוא מבצע הערכה של העלות לעומת התועלת בפעולה מסוימת. אם הסיכונים והמאמצים גבוהים יותר מהתועלת הפוטנציאלית שבביצוע עבירה מסוימת, הסבירות שתתבצע תהיה נמוכה יותר.
מכאן, שאם עבריינים מקבלים החלטות שמבוססות על תפיסותיהם את מידת ההתאמה לבצע עבירות, אז הסביבה המצבית ניתנת לשינוי בצורה כזאת שתשנה את הרצון הנתפס שלהם לבצע את העבירות. התאוריה מסייעת להבין מדוע ישנם מקומות שבהם מתבצעות יותר עבירות ומדוע מטרות מסוימות מהוות קורבן ומדוע אחרות אינן מהוות קורבן. התאוריה פותחה כדי לסייע במניעה מצבית של פשיעה, וטכניקות מניעה רבות נובעות ממנה.
במהלך השנים ספגה התאוריה ביקורת רבה. בעיה אחת בגישה זאת היא הנחת היסוד שבני אדם הם יצורים רציונליים השוקלים את השלכות התנהגותם לפני שהם מחליטים לבצע עבירה, ואת ההבחנה בין עבירות תגובתיות (למשל, אלימות עקב פרובוקציה) לבין עבירות הדורשות מחשבה ותכנון. השיקול התועלתני פוחת לגבי הראשונות ככל שלהט הרגע גובר על היכולת לבצע חישוב רציונלי, במיוחד כאשר מעורבים בתמונה חומרים ממכרים, רקע אישיותי או לחץ חברתי. לפיכך, הציע אוג'ריידי (2011) כי התאוריה מסבירה טוב יותר פשעים אינסטרומנטליים ולא פשעים אקספרסיביים.
הערות שוליים

↑  ד' מארש וג' סטוקר, תיאוריות וגישות במדע המדינה, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 89-118
↑  Derek B. Cornish, Ronald V. Clarke, UNDERSTANDING CRIME DISPLACEMENT: AN APPLICATION OF RATIONAL CHOICE THEORY, Criminology 25, 1987-11, עמ' 933–948 doi: 10.1111/j.1745-9125.1987.tb00826.x
1 2  Cornish, D., & Clarke, R. V. (1986). The Reasoning Criminal: Rational Choice Perspectives on Offending. Hague: Springer- Verlag.
↑  Homel, R. (1996). The politics and practice of situational crime prevention. Monsey, NY: Criminal Justice Press.
↑  William O'Grady, Crime in Canadian context : debates and controversies, 2nd ed, Don Mills, Ont.: Oxford University Press, 2011, עמ' 127-130, ISBN 978-0-19-543378-4
שוק מוסדי (שיווק)

בשיווק של סחורות ושירותים, שוק מוסדי מורכב מבתי ספר, בתי חולים, מוסדות סיעוד ובית אבות, בתי כלא ומוסדות אחרים המספקים סחורות ושירותים לבני האדם שבהשגחתם.
רבים מארגונים אלה מאופיינים בתקציבים נמוכים ובציבור לקוחות "שבוי". לדוגמה, בתי החולים צריכים להחליט מהי איכות המזון שירכשו בשביל חוליהם. יעד הקנייה אינו רווח, שכן האוכל מסופק לחולים כחלק מהשרות הכולל. כמו כן, צמצום עלויות עד למינימום האפשרי אינו היעד היחידי, מזון מאיכות ירודה עלול לגרום לחולים להתלונן ולפגום במוניטין של בית החולים. סוכן הרכש של בית החולים צריך לחפש ספקי מזון למוסדות שאיכותם עונה או עולה על דרישות תקן מזערי כלשהו ושמחיריהם נמוכים.
למעשה, ספקי מזון רבים מקימים חטיבה נפרדת למכירות לקניינים מוסדיים בגלל צורכי הקנייה והמאפיינים המייחדים את הקניינים האלה. כך למשל, חברת היינץ מייצרת, אורזת ומתמחרת באופן שונה את הקטשופ מתוצרתה כך שיענה על דרישותיהם השונות של בתי חולים, של מכללות ושל בתי כלא. בנוסף, חברות המחלבה השונות כגון שטראוס גרופ, תנובה וטרה מייצרות גבינות ומעדנים באריזות מוסדיות הלא ניתנים למכירה בשווקים האחרים.
הארגונים הממשלתיים ברוב המדינות הם קונים גדולים של סחורות ושירותים. בדרך כלל מחייבים הארגונים הממשלתיים את הספקים להגיש הצעות למכרזים, ועל פי רוב הם מעניקים את החוזה למציע ההצעה הזולה ביותר. במקרים מסוימים הגוף הממשלתי עשוי להתחשב באיכותו העדיפה של הספק או במוניטין שלו לעמידה במועדי סיום פרויקט.
יתר על כן, ממשלות נוהגות לקנות על בסיס חוזים שסוכמו במשא ומתן, בעיקר כשמדובר בפרויקטים מורכבים הכרוכים בעלויות מחקר ופיתוח גבוהות, בסיכונים כבדים ובמקרים של תחרות מועטה. ארגונים ממשלתיים נוטים להעדיף ספקים מקומיים מספקים זרים.
מאחר שהחלטות ההוצאה של גופים ממשלתיים כפופות לביקורת ציבורית, הם דורשים מן הספקים עבודת ניירת ניכרת, ואלה מרבים להתלונן על ניירת מוגזמת, על ביורוקרטיה, על תקנות, על עיכובים בקבלת ההחלטות ועל שינויים תכופים בכוח האדם במחלקות הרכש.
רוב הממשלות מספקות לספקים המתמודדים מדריכים מפורטים המתארים את אופן המכירה לממשלה. על הספקים להיות בקיאים ברזי המערכת ולמצוא דרכים לקיצור הסחבת.
מדיניות הרכש בשוק המוסדי שמה דגש במחיר, ובכך הניעה את הספקים להשקיע מאמץ ניכר בהוזלת מחיריהם. כאשר מאפייני המוצר מפורטים בקפידה, אין בבידול מוצרים משום גורם שיווקי. כמו כן, לפרסום אין השפעה רבה על זכייה במכרזים.
ישנן חברות שהוקמו על ידי מחלקות מיוחדות לשיווק לממשלה. חברות אלה צופות מראש את צורכי הממשל ואת מיזמיו, נוטלות חלק מפרטי המוצר, אוספות מודיעין תחרותי, מכינות הצעות ביסודיות ומפיקות תקשורות קולעות יותר לתיאור המוניטין שלהן ולחיזוקו.
השוק המוסדי מאופיין בדרך כלל במספר קטן יותר של קונים משמעותיים יותר. ככל שגובר תיחכומם של הקניינים העסקיים, כך על המשווקים העסקיים להשביח את יכולותיהם השיווקיות.
תל עפולה

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  60
 היסטוריה
 נבנה:  התקופה הכלכוליתית
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  עפולה, ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°36′21″N 35°17′24″E﻿ / ﻿32.6057°N 35.29°E﻿ / 32.6057; 35.29
 he
 
מבצר עפולה הצלבני\ממלוכי (1300-1100 לספירה) שבראש הגבעה הדרומית של תל עפולה
תל עפולה הוא תל הנמצא בלב העיר עפולה ובו עשר שכבות המעידות על יישוב כמעט רציף בן אלפי שנים של העיר, למן התקופה הכלכוליתית המאוחרת ועד לתקופה האיובית במאה ה-13. חלקו הצפוני של התל מכוסה בבתים. בשנת 2019, בתום פרויקט משותף של עיריית עפולה ורשות העתיקות, ולאחר שנים רבות בהן עמד מוזנח, הוקם על תל עפולה אתר ציבורי המאפשר לציבור לראות חלק מהעתיקות שנחשפו בתל.