stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבירתנו מלבנון
מבנים נוספים

עם השנים הפך האתר ליעד פופולרי לעלייה לרגל, וסמוך למרגלות הפסל הוקם אוהל עשוי עץ ופלסטיק אשר בו התקיימו טקסים ותפילות. ב-15 באוגוסט 1970, חג עליית מרים, הונחה אבן הפינה להקמתה של בזיליקה מרונית גדולה, היכולה להכיל 4,000 מבקרים. המבנה עשוי מבטון וזכוכית, והוא נחנך ב-1991. עיצובו של הבניין אמור להזכיר את ארז הלבנון או ספינה פיניקית, והפסל נשקף ממנו דרך קיר זכוכית גדול. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר באתר ב-10 במאי 1997, וערך מיסה בבזיליקה. מחוץ לבזיליקה המתינו לו 150,000 מאמינים.
דרומית לפסל ולבזיליקה המרונית ניצבת בזיליקה מזרחית-קתולית-מלכיתית בסגנון ביזנטי. הבזיליקה מוקדשת לפאולוס הקדוש, והיא נבנתה בין השנים 1947-1962. עוד שוכנים בקרבת מקום המנזר הפרנציסקני של משמורת ארץ הקודש, המוקדש לאנטוניוס מפאדובה, ומקום מגוריו של הפטריארך המרוני של לבנון.
רכבל באורך 1,570 מטר עושה את הדרך מג'וניה עד לגובה של 530 מטר מעל פני הים בכתשע דקות. משם ממשיך פוניקולר לאורך רמפה בת 80 מטרים, עד סמוך לפסל ולבזיליקה.
הערות שוליים

↑  יש גרסאות סותרות הנוקבות גם במשקל של 15 ושל 20 טונות.
↑  Virgin Mary, Harissa
ג'רג' גאבור (פילוסוף)

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1954 (בן 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 מוסדות:  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הדת 
 עיסוק:  פילוסוף 
 מדינה:  הונגריה 
 
ג'רג' גאבור (בהונגרית: Gábor György; בודפשט, 6 בפברואר 1954) הוא פילוסוף, פרופסור מן המניין, חוקר בכיר במכון לפילוסופיה של האקדמיה ההונגרית למדעים יהודי-הונגרי, ראש קתדרה בבית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית. הוא זוכה בפרס שאנדור שייבר.
לימודיו

בשנת 1978 סיים את לימודיו בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אטווש לוראנד, במגמת אסתטיקה, השפה ההונגרית והספרות הונגרית ובשנת 1979 התמחה בפילוסופיה. הוא אב לשלושה ילדים.
תארים אקדמיים

דוקטור לתאולוגיה יהודית (.Ph.D), 2005
הביליטציה במדעי הדת (ד"ר הביליטציה), 2008
הביליטציה היא הכשרה הנדרשת על מנת לקיים הוראה אוניברסיטאית עצמאית ולקבל תואר פרופסור במדינות רבות באירופה. התואר מוענק לתזה של הביליטציה, אשר נבדקת על ידי ועדה אקדמית בתהליך דומה לזה של עבודת דוקטורט. במדינות מסוימות, תואר בהביליטציה הוא הכשרה פורמלית נדרשת כדי ללמד ולחקור באופן עצמאי נושא ייעודי ברמה האוניברסיטאית.
משרות, תפקידים

1978: המכון לפילוסופיה, האקדמיה ההונגרית למדעים, עוזר מחקר
1986: המכון לפילוסופיה, האקדמיה ההונגרית למדעים, עמית מחקר
2005: המכון לפילוסופיה, האקדמיה ההונגרית למדעים, חוקר בכיר
2001: בית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית, מרצה בכיר
2005: בית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית, פרופסור חבר
2009: בית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית, פרופסור מן המניין
קריירה מקצועית

1978: המכון לפילוסופיה, האקדמיה ההונגרית למדעים, חוקר בכיר
1978–1984: אוניברסיטת אטווש לוראנד, הפקולטה למדעי הרוח, המחלקה לפילוסופיה, פטריסטיקה לטינית
1998–2002: אוניברסיטת אטווש לוראנד, הפקולטה למדעי הרוח, המחלקה לאנתרופולוגיה תרבותית, היסטוריה השוואתית של הדת, תולדות הסמלים הדתיים
1980–1990: אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה (BME) המחלקה לפילוסופיה: היסטוריה של פילוסופיה, בעיות תאולוגיות של אדריכלות הדתית
1992–1994: איגוד מדעי הרוח של מישקולץ, מחלוקות תאולוגיות יהודיות-נוצריות, היסטוריה של האנטי-יהדות התאולוגית
2002–2006: אוניברסיטת סגד, החוג ללימודי דת, ההיסטוריה של היהדות, הפילוסופיה של היהדות
משנת 2001: המכללה להכשרת כמרים על שם יאנוש ווסלי: היסטוריה השוואתית של הדת, הפילוסופיה של היהדות ותפיסת היסטוריה
2003–2006: אוניברסיטת קורווינוס בבודפשט, הפקולטה למדעי החברה, יהדות כציוויליזציה
משנת 1998: בית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית (כיום כפרופסור הביטציה), היסטוריה דתית השוואתית, פילוסופיה ותפיסת היסטוריה של היהדות, מחלוקות תאולוגיות יהודיות-נוצריות, תולדות הפילוסופיה היהודית של המאה ה-20, משיחיות פוליטית של המאה ה-20, סקירתו ההיסטורית של יוסף בן מתתיהו.
הוראה גם בבית הספר לדוקטורט של האוניברסיטה לאמנויות הבמה והפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת אטווש לוראנד.
מלגות, פעילויות מחקר

מלגת סורוס (1986), יחסי הגומלין של הפילוסופיה היהודית, האלילית והנוצרית במאה הראשונה והשנייה
Centre National de la Recherche Scientifique (Paris, 1988), Saint Augustin „nouvelle teologie”
Université Catholique de Louvain (1992),
Institutum Patristicum Augustinianum (2000–2001), תאולוגיה פוליטית עכשווית
Universita degli Studi di Roma, La Sapienza (2007), יוסף בן מתתיהו וההיסטוריונים הנוצרים הקדומים
Institutum Patristicum Augustinianum (2009), יוסף בן מתתיהו ותפיסת ההיסטוריה האלילית, היהודית והנוצרית
פרסים והוקרה

פרס אלכסנדר שייבר (2002)
פרס "ג'רג' וארהדי" לחינוך יהודי הונגרי (2017)
פרס הרמה של העולם הנע (2008)
פרס הרמה של נשיאות הרדיו ההונגרי (על הסדרה בשם "עשרת הדיברות" ב-11 חלקים על דת ותרבות) (1993)
פעילויות חינוכיות, מחקריות ומדעיות

הפילוסופיה הרבנית והאפוקליפטית של המאות הראשונות
חשיבה פילוסופית והיסטורית היהודית והנוצרית
היסטוריה של האנטי-יהדות התאולוגית
יהודי - השפעות ומחלוקות תאולוגיות נוצריות
התאולוגיה הפוליטית של ימינו
ספריו בהוצאה עצמית

A bizonyság két táblája, Beszélgetések a Tízparancsolatról (társszerkesztő: Hajdu István), Tudomány, Budapest, 1995, (277 oldal), ISBN 963-8194-07-3
A bárka és utasai, Zsidóság és kereszténység, történelem és emlékezet, Orpheusz, Budapest, 1996, (304 oldal), ISBN 9637971734
„A tanítás az élet kapuja”, Tanulmányok az Országos Rabbiképző Intézet 120. évfordulója alkalmából (társszerzők: Schweitzer József, Schweitzer Gábor, Hajnal Piroska), Universitas, Budapest, 1999, (340 oldal), ISBN 963-00-2425-X
A szentély és a vadak, Az emlékezés technikái – Zsidó vallástörténeti tanulmányok, Új Mandátum, Budapest, 2000, (307 oldal), ISBN 963-9158-84-4
Otthonkeresők, otthonteremtők, Zsidó társadalomtörténeti tanulmányok, (társszerkesztők: Schweitzer József, Schweitzer Gábor, Hajnal Piroska), Universitas — Judaica Alapítvány, Budapest, 2001, (223 oldal), ISBN 963-00-7237-8
A történelem árnya – Ludassy Máriának 60. születésnapjára (társszerkesztő: Rugási Gyula), Jószöveg Műhely, Budapest, 2004, (151 oldal)
Szinaj és Jabne – Zsidó emlékezet a történelmen „innen és túl”, Jószöveg Műhely, Budapest, 2005, (224 oldal), ISBN 9637052186
Abszolút tenger, Tanulmányok, esszék, kritikák, Semmelweis, Budapest, 2006, (252 oldal), ISBN 9639656046
Szabad egyház szabad államban, Vallás- és egyházpolitikai esszék, publicisztikák, (Buda Péterrel közösen), Jószöveg Műhely, Budapest, 2006, (204 oldal), ISBN 9637052380
A párizsi toronyőr – Kende Péter 80. születésnapjára (társszerkesztő: Vásárhelyi Mária, Márton László, Volosin Hédi), Pallas, Budapest, 2007, (671 oldal)
„Királlyá lett a te Istened” – Fejezetek a politikai teológia történetéből (társszerkesztők: Borbély Gábor, Geréby György, Szántó Veronika), Akadémiai, Budapest, 2008, (273 oldal), ISBN 9789630586344
Az idő nélküli hely, Vallásfilozófiai és vallástörténeti tanulmányok, Jószöveg Műhely, Budapest, 2008, (215 oldal), ISBN 9789637052651
A politika szolgálólánya (Buda Péterrel közösen), Pallas Páholy, Budapest, 2009, (335 oldal), ISBN 9789638799593
A diadalíven innen és túl, Pogány, zsidó és keresztény narratívák – a „hetvenes” háború története, Akadémiai, Budapest, 2009, (327 oldal), ISBN 9789630587341
A lét hangoltsága, Tanulmányok a tudás sokféleségéről (társszerkesztő: Vajda Mihály), Typotex, Budapest, 2010, (369 oldal), ISBN 9789632791524
A szépség akarata – kép és filozófia (társszerzők: Bacsó Béla, Gyenge Zoltán, Heller Ágnes), Typotex, Budapest, 2011, (204 oldal), ISBN 978-963-2794-42-6
Le domande invisibili –Scritti sulla memoria ebraica, Lithos, Roma, 2011, (132 oldal), ISBN 978-8897414087
Múltba zárt jelen, avagy a történelem hermeneutikája, L'Harmattan, Budapest, 2016, (200 oldal), ISBN 9789634141037
A történelem tekintete. Emlékezet és tanúság, Typotex, Budapest, 2021, (497 oldal), ISBN 9789634930860
לקריאה נוספת

"Dr. Gábor György publikációi". Országos Rabbiképző – Zsidó Egyetem.
"Gábor György (1954): tudományos főmunkatárs, PhD". MTA Filozófiai Kutatóintézete. אורכב מ-המקור ב-2007-08-23.
Magyar Bálint, ed. (2013). Magyar polip. Budapest: Noran Libro. ISBN 978-615-5274-49-7.
נתוניו מועצת בעלי הדוקטורט הלאומית
המכון למחקר של האקדמיה ההונגרית למדעים
הערות שוליים

↑  "A Magyar Tudományos Akadémia elhatárolódik Gábor Györgytől". Figyelő. 2019-02-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165509680 (data)  GND: 1186182512  ISNI: 0000 0000 7906 3178  LCCN: n99261399  VIAF: 28867829   WorldCat (עם VIAF): 28867829
ג'ודו באולימפיאדת ברצלונה (1992)

| --- | --- |

 היכל:  פלאו בלאוגרנה
 תאריך התחלה:  27 ביולי 1992
 תאריך סיום:  2 באוגוסט 1992
 מתחרים:  433 מ-93 מדינות
 → 1988 1996 ← 
תחרות הג'ודו באולימפיאדת ברצלונה 1992 התקיימה בארבע עשרה דרגות משקל, שבע לגברים ושבע לנשים. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הג'ודו במשחקים האולימפיים שהוענקו מדליות לג'ודוקות נשים, לאחר שנשים התחרו באולימפיאדת סיאול 1988 בטורניר הג'ודו (אנ') כספורט הדגמה (אנ') בלבד.
המשחקים התקיימו באולם פלאו בלאוגרנה בברצלונה. בתחרות זכתה משלחת ישראל באולימפיאדת ברצלונה (1992) בשתי המדליות האולימפיות הראשונות שלה, כשיעל ארד זכתה במדליית כסף בתחרות במשקל עד 61 ק"ג (אנ'), ולאחריה זכה אורן סמדג'ה במדליית ארד במשקל עד 71 ק"ג.
סיכום מדליות > גברים

| משקל |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 ק"ג | נאזים חוסיינוב הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (אזרבייג'ן אזרבייג'ן) | יון היון קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | טאדאנורי קושינו יפן יפן |
| 60 ק"ג | נאזים חוסיינוב הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (אזרבייג'ן אזרבייג'ן) | יון היון קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | ריכרד טראוטמן גרמניה גרמניה |
| 65 ק"ג | רוז'ריו סמפאיו ברזיל ברזיל | יוזף צ'אק הונגריה הונגריה | ישראל הרננדז קובה קובה |
| 65 ק"ג | רוז'ריו סמפאיו ברזיל ברזיל | יוזף צ'אק הונגריה הונגריה | אודו קוולמאלז גרמניה גרמניה |
| 71 ק"ג | טושיהיקו קוגה יפן יפן | ברטלן הייטוש הונגריה הונגריה | צ'ונג הון קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |
| 71 ק"ג | טושיהיקו קוגה יפן יפן | ברטלן הייטוש הונגריה הונגריה | אורן סמדג'ה ישראל ישראל |
| 78 ק"ג | הידהיקו יושידה יפן יפן | ג'ייסון מוריס ארצות הברית ארצות הברית | ברטראן דמאיסין צרפת צרפת |
| 78 ק"ג | הידהיקו יושידה יפן יפן | ג'ייסון מוריס ארצות הברית ארצות הברית | קים ביונג-ג'ו קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |
| 86 ק"ג | ולדמאר לגין פולין פולין | פסקל טאיו צרפת צרפת | ניקולאס גיל קנדה קנדה |
| 86 ק"ג | ולדמאר לגין פולין פולין | פסקל טאיו צרפת צרפת | הירוטאקה אוקדה יפן יפן |
| 95 ק"ג | אנטל קובאץ' הונגריה הונגריה | ריימונד סטיבנס הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | תיאו מייר הולנד הולנד |
| 95 ק"ג | אנטל קובאץ' הונגריה הונגריה | ריימונד סטיבנס הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | דימיטרי סרגייב הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (רוסיה (1991–1993) רוסיה) |
| +95 ק"ג | דוד חאחאליישווילי הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (גאורגיה (1990–2004) גאורגיה) | נאויה אוגאווה יפן יפן | אימרה צ'וץ' הונגריה הונגריה |
| +95 ק"ג | דוד חאחאליישווילי הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (גאורגיה (1990–2004) גאורגיה) | נאויה אוגאווה יפן יפן | דויד דואילה צרפת צרפת |
סיכום מדליות > נשים

| משקל |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 ק"ג | ססיל נובאק צרפת צרפת | ריוקו טאמורה יפן יפן | אמאריליס סאבון קובה קובה |
| 48 ק"ג | ססיל נובאק צרפת צרפת | ריוקו טאמורה יפן יפן | חוליה שניורט טורקיה טורקיה |
| 52 ק"ג | אלמודנה מוניוז ספרד ספרד | נוריקו מיזוגוצ'י יפן יפן | לי ז'ונגיון הרפובליקה העממית של סין סין |
| 52 ק"ג | אלמודנה מוניוז ספרד ספרד | נוריקו מיזוגוצ'י יפן יפן | שרון רנדל הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 56 ק"ג | מרים בלאסקו ספרד ספרד | ניקולה פיירבראת'ר הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | דריאוליס גונזאלס קובה קובה |
| 56 ק"ג | מרים בלאסקו ספרד ספרד | ניקולה פיירבראת'ר הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | צ'יורי טאטנו יפן יפן |
| 61 ק"ג | קתרין פלורי צרפת צרפת | יעל ארד ישראל ישראל | ילנה פטרובה הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת (רוסיה (1991–1993) רוסיה) |
| 61 ק"ג | קתרין פלורי צרפת צרפת | יעל ארד ישראל ישראל | ז'אנג די הרפובליקה העממית של סין סין |
| 66 ק"ג | אודאליס רווה קובה קובה | עמנואלה פיירנטוצי איטליה איטליה | קייט האווי הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 66 ק"ג | אודאליס רווה קובה קובה | עמנואלה פיירנטוצי איטליה איטליה | היידי רקלס בלגיה בלגיה |
| 72 ק"ג | קים מי-ג'ונג קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | יוקו טנאבה יפן יפן | אירן דה קוק הולנד הולנד |
| 72 ק"ג | קים מי-ג'ונג קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | יוקו טנאבה יפן יפן | לטישה מיינאן צרפת צרפת |
| +72 ק"ג | ז'ואנג שיאויאן הרפובליקה העממית של סין סין | אסטלה רודריגס קובה קובה | נטליה לופינו צרפת צרפת |
| +72 ק"ג | ז'ואנג שיאויאן הרפובליקה העממית של סין סין | אסטלה רודריגס קובה קובה | יוקו סאקאוה יפן יפן |
טבלת מדליות

| מק' | מדינה |  |  |  | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יפן יפן | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 2 | צרפת צרפת | 2 | 1 | 4 | 7 |
| 3 | הוועד האולימפי הבינלאומי המשלחת המאוחדת | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 4 | ספרד ספרד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5 | הונגריה הונגריה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 6 | קובה קובה | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 7 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 8 | הרפובליקה העממית של סין סין | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 9 | ברזיל ברזיל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | פולין פולין | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 12 | ישראל ישראל | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 13 | איטליה איטליה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | ארצות הברית ארצות הברית | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | גרמניה גרמניה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 15 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 | בלגיה בלגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | קנדה קנדה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | טורקיה טורקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ (19 מדינות) | סה"כ (19 מדינות) | 14 | 14 | 28 | 56 |
גייגן

| --- | --- |
 סוג:  קאייג'ו/נבל-על
 הוצאה לאור:  טוהו
 הופעה ראשונה:  גודזילה נגד גייגן (1972)
 הופעה אחרונה:  גודזילה: המלחמות הסופיות (2004)
 יוצרים:  טאקאשי קימורה
 מידע
 שם אמיתי:  ガイガン
 מין:  זכר
 נטייה:  רע/אנטי-גיבור
 כוחות:  כוח פיזי וסיבולת מוגברים, שריון קיברנטי חזק, נשיפת אש, להבים חדים דמויי קרס, טלפורטציה, טכנולוגיה מתקדמת, תעופה אנטי-גרביטציונית, יריית מטחי אנרגיה חזקים מעינו, מסור עגול בחזהו
 דמויות קשורות
 חברים:  קינג גידורה, מגלון (מפלצת)
 אויבים:  גודזילה, אנגירוס, מות'רה (מפלצת)
 
גייגן (ביפנית: ガイガン, באנגלית: Gigan) הוא יצור-ענק קיברנטי חייזרי המופיע בסדרת סרטי גודזילה. גייגן נחשב לאויבו המושבע של אנגירוס, משום שהוא נלחם נגדו בסדרת סרטי שווה. דמותו של גייגן הופיעה לראשונה במהלך 12 במרץ 1972, בסרט גודזילה נגד גייגן, מבית היוצר של טוהו ונוצרה על ידי ג׳ון פוקודה וטאקשי קימורה. דמותו של גייגן מדורגת במקום החמישי ברשימת 10 מפלצות-הענק היפניות הגדולות ביותר בכל הזמנים, לפי אתר IGN.
עיצוב

גייגן מתואר כמפלץ מוזר לחלוטין, בעל מסור עגול בחזהו, קרסים גדולים מעוקלים בידיים, דוקרנים שעוברים לאורך זנבו, 3 סנפירי גב על גבו ועין קיברנטית אדומה.
הוא נושא גם מאפייני עופות, כמו ציצית מעוקלת ומקור מתכתיים. בסדרת סרטי שווה, עורו של גייגן היה בצבע ירוק כהה בעל קשקשים זהובים בחלק מגופו. בגודזילה: המלחמות הסופיות, מראהו של גייגן שונה כדי להיראות יותר קיברנטי. בנוסף, בסרט זה, עורו של גייגן בצבע כחול כהה, גופו הרבה יותר דק ויעיל וישנם גם מבנים דמויי חוט העוברים על גופו.
כשגייגן עובר שדרוג, ידי הקרס המעוקלים המפורסמים שלו מוחלפים בצמד מסורים כפולים וצווארו משוריין יותר. עיצוב זה זכה לשבחים רבים ודורג בידי המעריצים כאחד העיצובים המוצלחים ביותר שיכלו להיעשות אי פעם לכל קאייג'ו.
סדרת סרטי שווה

בסדרת סרטי שווה, גייגן מופיע כיצור חוצני העוזר לגידורה להשמיד את כדור הארץ. שם חוצנים בצורת תיקנאים שולטים בו ובגידורה על מנת להרוס את הכוכב אך גודזילה ואנגירוס הורסים להם את התוכניות. מאז גודזילה נגד מגאלון גייגן כבר אינו מופיע יותר בסדרת סרטי שווה.
סדרת סרטי שווה:
גודזילה נגד גייגן
גודזילה נגד מגאלון
סדרת סרטי מילניום

בסדרת סרטי מילניום, גייגן הוא ישות חוצנית קדומה שנשלחה לכדור הארץ בתקופת האבן ונלחם במות'רה אך הובס. 12,000 שנה לאחר מכן, גופתו החנוטה מתגלה באגם בהוקאידו ומתגלה גם כנשק ששימש עבור גזע חוצני אלים בשם האקסיליאן. גייגן מתעורר וגורם למסע של חורבן ורצח ברחבי יפן, אך בעיקר מגיע להשמיד את צוללת הגוטנגו, בתקווה שגודזילה לא יתעורר. למרות שגייגן מצליח לחרב את צוללת הגוטנגו, גודזילה מתעורר ומחסל את גייגן על ידי פיצוץ ראשו באמצעות הקרן האטומית שלו. במהלך הקרב של גודזילה נגד קייזר גידורה, מות'רה מנסה לסייע לגודזילה אך נלכדת על ידי גייגן (לאחר ששודרג) ונלחמת נגדו עד שמתנגשת בו עם צורתה הבוערת והשניים מתפוצצים למוות.
סדרת סרטי מילניום:
גודזילה: המלחמות הסופיות
גבירת צ'אכטיצה

| --- | --- |

 בימוי:  Andrei Konst 
 הופק בידי:  היידן כריסטנסן 
 שחקנים ראשיים:  סבטלנה חודצ'נקובה (ארז'בט באטורי) 
 מדינה:  רוסיה 
 הקרנת בכורה:  4 במאי 2017 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט היסטורי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גבירת צ'אכטיצה (ברוסית: Крова́вая ле́ди Ба́тори; הופץ במדינות המערב בשם Lady of Csejte) בבימויו של אנדריי קונסט הוא מותחן היסטורי בהפקה רוסית-אמריקאית, בשיתוף פעולה עם Enjoy Movies הרוסית ו-Glacier Films האמריקאית (שעבדו בעבר יחד על הסרט שוד אמריקאי). הסרט מבוסס על חייה של אליזבת באטורי (1560—1614), הנחשבת לרוצחת הסדרתית הקטלנית ביותר בהיסטוריה. בכורת הסרט נערכה ב-26 בפברואר 2015.
עלילה

הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-17 באזור צ'ייטה (צ'אכטיצה שבממלכת הונגריה), שם שולטת הרוזנת באת'ורי, הידועה ביופיה, בחוכמתה ובעושרה. בסביבת הכפר נעלמים ילדים במשך זמן רב, בעיקר נערות מתבגרות. הדמויות הראשיות של הסרט הן האח והאחות ממחנה הצוענים, מישה ואלטה, שמתפרנסים מתעלולים וגנבות ומחפשים גם אחר אחותם הגדולה קטיה שנעלמה לפני שנה.
באחת הפעמים הילדים נתפסים גונבים, אך בהוראתה של הגבירה באת'ורי הם משתחררים מהמשפט ומועברים תחת האפוטרופסות שלה לטירת צ'אכטיצה. הילדים חושדים שמשהו לא בסדר בטירה ומתחילים בחקירה כדי לברר מה קרה לאחותם. הם מתמודדים עם התנגדות מצד משרתי הרוזנת באת'ורי, המעורבים בפשעיה הנוראיים, כמו גם הרשויות המקומיות המפנקות את האישה בעלת ההשפעה.
שחקנים ודמויות

סבטלנה חודצ'נקובה — אליזבת באטורי
פאבל דרביאנקו — אטילה, חוקר
איזבל אלן — אלטה, נערה צוענייה
לוקס בונד — מישה, אחיה של אלטה
אדה קונדייסקו — קטיה, אחותם הבוגרת של אלטה ומישה
בוגדן פרקש — גיורגי טורזו, הפלטין (תואר אצולה) של הונגריה
ליה סינצ'ביץ' — משרתת באחוזתה של באטורי
אלכסנדרה פויאנה — אילונה
פאול דיאקונסקו — לאסלו
וירג'יניה רוגין — אישה עיוורת
קלאודיו תרנדאפיר — השופט
ולנטין תאודוסיו - עוזר השופט
הפקה

הצילומים נערכו בבוקרשט, רומניה בשנת 2013 ונערכו באחוזות שונות ובאולפני Media Pro. את תפקיד טירת צ'אכטיצה ההרוסה גילמה טירת הוניאדי שבחונדוארה, רומניה, בה נערכו צילומי החוץ. מפיקי הסרט הודו שהושפעו מהסרט "האחרים" בשלבי ההפקה, אך בניגוד אליו הסרט שהם הפיקו היה מבוסס על אירועים אמיתיים.
הערות שוליים

↑  ‘Wolverine’ Star Joins Horror-Thriller ‘Lady of Csejte’
ג'ון קנדר

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1927 (בן 97) קנזס, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Harold Kander 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, אוברלין קולג', בית הספר פמברוק היל 
 סוגה:  מחזמר 
 שפה מועדפת:  יפנית 
 כלי נגינה:  פסנתר, אקורדיון 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי (1973)  פרס גראמי (1967)  פרס טוני  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס מרכז קנדי  פרס ליגת הדרמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון הרולד קנדר (באנגלית: John Kander; נולד ב-18 במרץ 1927) הוא מלחין אמריקאי של מספר מחזות זמר מצליחים כחלק מהצמד קנדר ואב יחד עם פרד אב.
ביוגרפיה

קנדר נולד בקנזס סיטי מיזורי למשפחה יהודית מתבוללת. הוא למד בבית ספר התיכון 'פמברוק היל' ולאחר מכן לתואר ראשון באוברלין קולג' וסיים תואר שני באוניברסיטת קולומביה, שם היה טיפוחיו של דאגלס מור ולמד קומפוזיציה אצל ג'ק ביסון.
קנדר התחיל את הקריירה שלו בברודוויי כפסנתרן מחליף בחזרות ל"סיפור הפרברים". במהלך האודישנים של המחזמר "ג'יפסי", פגש את הכוריאוגרף ג'רום רובינס, שהציע לו להלחין מוזיקה לריקודים למופע ב-1959. לאחר מכן, הוא כתב סדרות הריקוד ל"אירמה לה דוס" ב-1960.
המחזמר הראשון שלו היה "משפחה שכזאת", שנכתב עם ג'יימס וויליאם גולדמן. הוא פגש את הפזמונאי פרד אב ב-1962, והחל לשתף עמו פעולה בכתיבת שירים, שיתוף שיחזיק מעמד במשך יותר מארבעה עשורים. מאוחר יותר באותה השנה הקליטה הכוכבת העולה ברברה סטרייסנד שני שירים של הצמד, "My Coloring Book" ו-"I Don't Care Much". ב-1965, קנדר ואב יצרו את המופע הראשון שלהם בברודוויי, "פלורה האיום האדום" בבימויו של ג'ורג' אבוט, שבו לייזה מינלי ביצעה את הופעת ברודוויי הראשונה שלה. קנדרו ואב נקשרו מאז בכתיבת חומרים ללייזה מינלי ולצ'יטה ריברה, ויצרו חומר מיוחד להופעות החיות שלהן ולהופעותיהן בטלוויזיה.
מחזות הזמר המצליחים "קברט" ושיקגו" הפכו גם לסרטים זוכי אוסקר, כולל שמונה אוסקרים לסרט "קברט" ב-1972 ואוסקר לסרט הטוב ל"שיקגו" ב-2002. הסרטים השתמשו בשירי ההפקות הבימתיות של קנדר ואב. הצמד גם תרם שירים לסרטים אחרים, בהם "ניו יורק, ניו יורק" ב-1977 ומקום בלב (1984).
קנדר, יחד עם אב, גם כתב שירים עבור המחזה של תורנטון ויילדר "בעור שינינו", אבל הזכויות נלקחו על ידי אחיינו של ויילדר.
המחזמר החדש ביותר שלו, הראשון זה שנים רבות שנוצר ללא פרד אב, הוא "הנחיתה", למילותיו של גרג פירס, ב-2013.
מחזות זמר

מילים מאת פרד אב אלא אם צוין אחרת
"משפחה שכזאת" (1962) - מילים של ויליאם גולדמן
"פלורה האיום האדום" (1965)
"קברט" (1966)
"בשביל להעיף עפיפון" (1966) - מילים ולחן גם על ידי וולטר מרקס
"זמן האושר" (1968)
"זורבה" (1968)
"70, בנות, 70" (1971)
"שיקגו" (1976)
"החוק" ( 1978)
"אשת השנה" (1981)
"רינק" (1984)
"יהלומים" (1984) - שני שירים
"והעולם סובב" (1991)
"נשיקת אשת העכביש" (1992)
"רציף הפלדה" (1997)
"פוסי" (1999)
"שוב ושוב" / "בעור שינינו" (1999)
"הביקור" (2001)
"וילונות" (2006) - מילים נוספות בידי רופרט הולמס
"הכל עלינו" (2007 גרסה של שוב ושוב)
"בני סקוטסבורו" (2010)
"ניו יורק, ניו יורק" (2023)
ג'יימס פיליפ איגל

ג'יימס פיליפ איגל (באנגלית: James Philip Eagle;‏ 10 באוגוסט 1837 –  20 בדצמבר 1904) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-16, ולפני כן כחבר בית הנבחרים של ארקנסו וכיושב ראש שלו.
ראשית חייו

ג'יימס פיליפ איגל נולד במחוז מורי שבטנסי, כבנם של ג'יימס וצ'ריטי (סויים) איגל. משפחתו הייתה משפחה ממוצא גרמני שהיגרה לארצות הברית משווייץ. בנובמבר 1839 העביר אבי המשפחה, שהיה חוואי, את משפחתו לארקנסו ורכש חווה במחוז פולאסקי. ב-1857 עברה המשפחה לעיירה ריצ'וודס, שהייתה אז במחוז פריירי, וכיום שוכנת ליד לונוקי שבמחוז לונוקי.
מלחמת האזרחים

ב-1859 מונה איגל כסגן השריף של מחוז פריירי, תפקיד בו הוא שימש עד לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית. ביוני 1861 הוא התגייס לרגימנט הרכוב החמישי של ארקנסו והוצב ביחידות של צבא הקונפדרציה בטריטוריה האינדיאנית. עד מהרה הוא הועבר לרגימנט הרובאים הרכובים השני של ארקנסו. הוא השתתף בקרבות בקנטקי ובטנסי, שם הוא נפל בשבי. הוא שוחרר בעסקת חילופי שבויים במאי 1863, שב ליחידתו הקודמת והשתתף בקרבות בטנסי, מיסיסיפי וג'ורג'יה. בקרב אטלנטה (אנ') הוא נפצע בבטנו, אך החלים כדי להצטרף בזמן ליחידתו במערכות בטנסי ובקרוליינה הצפונית. את המלחמה הוא סיים בדרגת לוטננט קולונל.
לאחר המלחמה

במהלך המלחמה נפטר אביו של איגל, והוא ירש את רוב אחוזתו. בכך הוא היה לאחד החוואים האמידים ביותר במרכז ארקנסו. בראשית שנות ה-80 היו בבעלותו 2,400 אקרים (9,700 דונם) של אדמה חקלאית ו-14 מגרשים בליטל רוק. זמן קצר לאחר שובו מהמלחמה הצטרף איגל לכנסייה הבפטיסטית ניו הופ, וב-1870 הוא הוסמך ככומר. ככומר בפטיסטי, הוא נזקק להשכלה רבה יותר, ובאותה שנה הוא החל ללמוד בקולג' מיסיסיפי, אך מצבו הבריאותי אילץ אותו לפרוש מהלימודים לפני תום השנה הראשונה. הוא שב לארקנסו, שם הוא החל לעבוד עם קהילות בפטיסטיות כפריות קטנות. במשך 24 שנים הוא נבחר לוועידת הכנסייה הבפטיסטית של ארקנסו.
חבר בית הנבחרים של ארקנסו

ב-1872 נבחר איגל כנציג מחוזות ארקנסו, פריירי ולינקולן בבית הנבחרים של ארקנסו. הוא נכנס לבית המחוקקים בעיצומה של מלחמת ברוקס-בקסטר במאבק על משרת מושל המדינה. בעימות זה תמך איגל באלישע בקסטר, ארגן שש פלוגות של כוחות מתנדבים בתגובה לקריאתו של בקסטר להגנה, ושימש כאחד משלושת חברי הוועדה שמונו על ידי בית המחוקקים לחקור את הטענות שעלו במסגרת העימות. הוא גם שימש כנציג בוועידת החוקה של 1874, והמשיך לייצג את המחוז שלו כאשר התקבל החוקה החדשה. איגל הגיש את הצעת החוק ליצירת מחוז לונוקי ושימש כנציג מחוז זה בבית הנבחרים בשנים 1877–1879 ובשנים 1885–1887. במהלך התקופה האחרונה מבין השתיים הוא כיהן כיושב ראש הבית.
בין שתי תקופות כהונה אלו, בינואר 1882, נשא איגל לאישה את מרי קוואנאו אודלהם, בת קנטקי, שאותה הוא הכיר במהלך מלחמת האזרחים. לזוג לא נולדו ילדים.