בלאקספלויטיישן
השפעה מאוחרת והתייחסות בתרבות

לסרטי בלאקספלויטיישן הייתה השפעה עצומה ומורכבת על הקולנוע האמריקאי. קוונטין טרנטינו, מהמעריצים הבולטים של הז'אנר, כלל בעבודתו הקולנועית אינספור אזכורים לסרטי בלאקספלויטיישן משנות ה-70, סרטים שצפה בהם בנעוריו, ואף יצר את "ג'קי בראון" (1997) בכיכובה של פאם גריר. מחווה מוקדת לבלאקספלויטיישן הייתה דמותו של "לייט", בגילומו של סיי ריצ'רדסון, בסרט "Repo Man" ‏(1984). ריצ'רדסון כתב מאוחר יותר את הסרט "Posse"‏(1993), אשר גם הוא סוג של מערבון בלאקספלויטיישן.
סרטים מאוחרים יותר, שלא נכללים בז'אנר בלאקספלויטיישן, כגון "ג'קי בראון" (1997), "Undercover Brother" ‏(2002), "אוסטין פאוורס – גולדממבר" (2002), "קיל ביל", ו"ג'אנגו ללא מעצורים" (2012) כוללים רמיזות תרבות הפופ לבלאקספלויטיישן. הסרט הפרודי "Undercover Brother", למשל, בו מככב אדי גריפין בתור סוכן חשאי עבור ארגון סודי המכונה באופן סאטירי ""B. R. O. T. H. E. R. H. O. O. D."". כמו כן, ב"אוסטין פאוורס – גולדממבר", דמותה של כוכבת המשנה ביונסה נואלס מבוססת על גיבורת הסרט "פוקסי בראון" בגילומה של פאם גריר וכן על דמותה של תמרה דובסון. ב-1977, הסרט הפרודי "סרט מטוגן" גם כולל דמות דומת-גריר. בסצנה מפורסמת בסרט "כלבי אשמורת", הגיבורים מדברים על "Get Christie Love!", סדרת טלוויזיה מז'אנר בלאקספלויטיישן מאמצע שנות ה-1970.
הרימייק של "שאפט" של ג'ון סינגלטון (2000), בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון, הוא פרשנות מודרנית של הבלאקספלויטיישן הקלאסי. הסרט משנת 1997 "Hoodlum" בכיכובו של לורנס פישבורן מתאר את המאפיונר אלסוורת "באמפי" ג'ונסון באופן שמטיל את הבלאקספלויטיישן לשנות ה-1930 עם טוויסט של סרט מאפיה. בשנת 2004, מריו ואן פיבלס הוציא את הסרט "Baadasssss!", המספר את סיפור יצירות סרטו המכונן של אביו (מריו משחק את אביו בסרט). הסרט משנת 2007, "אמריקן גנגסטר", מבוסס על הסיפור האמיתי של סוחר ההרואין פרנק לוקאס, ומתרחש בתחילת שנות ה-1970 בהארלם. יש בו אלמנטים רבים הדומים בסגנונם לסרטי בלאקספלויטיישן, במיוחד השיר המוביל של הפסקול, "Across 110th Street".
סרטי בלאקספלויטיישן השפיעו עמוקות על תרבות ההיפ הופ. כוכבי היפ הופ בולטים, כולל סנופ דוג, ביג דדי קיין, Ice-T, סליק ריק, טו שורט, ואחרים ניכסו את דמות הסרסור הקשוח. הפרסונה הזו זכתה לראשונה בפופולריות בעקבות ספרו של הסרסור לשעבר Iceberg Slim, ‏"Pimp", משנת 1967, ולאחר מכן גם על ידי סרטים כמו "Super Fly, The Mack, and Willie Dynamite". למעשה, אמני היפ-הופ רבים כוללים מחוות לסרסור במילים שלהם (דוגמה מובילה היא הלהיט של 50 סנט "P. I. M. P."), ואימצו בגלוי את דמות הסרסור בקליפים שלהם, אשר כוללים נשים בלבוש חשוף, תכשיטים נוצצים (סגנון המכונה "בלינג""), מכוניות קדילאק (המכונות "pimpmobiles"), וכדומה. הסצנה המפורסמת בסרט "The Mack", המתרחשת ב"נשף השחקנים", ("שחקנים" במקרה זה באנגלית (players) זו התייחסות לסרסורים) הפכה לסמל בתרבות הפופ—ואף נעשתה עליה פרודיה ב"Chappelle's Show". הז'אנר מראה את השפעתו גם מחוץ לארצות הברית, למשל אצל אמנים כמו צמת ההיפ הופ הנורווגי Madcon.
ההתייחסויות לבלאקספלויטיישן בספרות, סרטים וטלוויזיה הן רבות. מספר דוגמאות:
בספרו של מייקל שייבון, "Telegraph Avenue", שעלילתו מתרחשת ב-2004, שתי דמויות הן כוכבי בלאקספלויטיישן לשעבר.
בסדרת הקומדיה של רשת FOX, "מרטין" בכיכובו של מרטין לורנס, יש הרבה רפרנסים לבלאקספלויטיישן. בעונה שלוש בפרק "All The Players Came", מרטין מארגן "נשף שחקנים" כאירוע צדקה, להציל את התיאטרון המקומי, ומספר כוכבי בלאקספלויטיישן, כגון רודי ריי מור, אנטוניו פרגאס, דיק אנתוני ויליאמס ופאם גריר מופיעים בהופעות קמע.
בסדרה המונפשת "איש משפחה" יש הרבה פרודיות על בלאקספלויטיישן באמצעות כותרות מזויפות לסרטים כגון "שחור לעתיד" ("בחזרה לעתיד") ו"אהבה זה כל השחור" ("אהבה זה כל הסיפור") (באנגלית אלו משחקי מילים – "Back to the Future/Black to the Future, Love Actually/Love Blacktually)". פרודיות אלו לעיתים כוללות את הגרסה השחורה הסטראוטיפית של פיטר גריפין.