stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יבגני לוין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביוני 1990 (בן 34)
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2010)
 מד כושר מרבי:  2549 (פברואר 2018)
 מד כושר נוכחי:  2469 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  רוסיה
 
יבגני לוין (נולד ב-26 ביוני 1990 בלנינגרד) שחמטאי יהודי-רוסי בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה

יבגני לוין נולד בלנינגרד. הוא היה חבר נבחרת רוסיה בשחמט שזכתה באליפות אירופה לנבחרות (עד גיל 16).
הוא משתתף בתחרויות שחמט בעיקר בתוף רוסיה, לרבות אליפות רוסיה בשחמט ואליפות רוסיה בשחמט למועדונים.
בשנת 2017 הוא השתתף בתחרות ביוון וסיים במקום השלישי (לפני אדוארד רוזנטליס).
קבלת דרגות בינלאומיות

2005 - אמן פיד"ה
2007 - אמן בינלאומי
2010 - רב-אמן.
טבח משפחת המלוכה של נפאל

| --- | --- |

 תאריך:  1 ביוני 2001 
 מקום:  Narayanhiti Palace 
 קואורדינטות:  27°42′56″N 85°19′12″E﻿ / ﻿27.7156°N 85.32°E﻿ / 27.7156; 85.32
 סוג:  רצח המוני, רצח אחות, טבח, ירי המוני, רצח אם, רצח אח, רצח בתוך המשפחה, רצח אב, רצח והתאבדות, רצח שליט, avunculicide 
 נשק:  CAR-15, SPAS-12, Heckler & Koch MP5K, גלוק 19 
 הרוגים:  10 
 פצועים:  5 
 מבצע:  דיפנדרה, מלך נפאל 
 מספר מפגעים:  1 
 he
 
ארמון המלוכה נראינהיטי, בית המגורים של משפחת המלוכה הנפאלית והמקום שבו בוצע הטבח. לאחר ביטול המלוכה בנפאל הפך הארמון למוזיאון.
טבח משפחת המלוכה של נפאל היה אירוע טבח שהתרחש ב-1 ביוני 2001, בו רצח בן המלוכה הנפאלי, הנסיך דיפנדרה, תשעה מבני משפחת המלוכה הנפאלית ופצע חמישה בני משפחה אחרים. בין הנרצחים היו גם בירנדרה, מלך נפאל ואשתו איישוואריה, מלכת נפאל, הוריו של דיפנדרה, ואחיו ואחותו הנסיכים. הטבח התבצע בשטח ארמון המלוכה נראינהיטי בקטמנדו, ששימש באותה עת כבית המגורים של המלוכה הנפאלית.
לאחר הטבח, בעודו שרוי בתרדמת לאחר שניסה להתאבד, הפך דיפנדרה למלך דה יורה של נפאל. הוא מת שלושה ימים לאחר הטבח ודודו, גיינדרה, מונה למלך אחריו.
ההשפעות ארוכות הטווח של הטבח היו משמעותיות. הטבח ערער בצורה קשה את ההערכה לה זכתה משפחת המלוכה מהחברה הנפאלית. שלטונו האוטוקרטי של גיינדרה היה שנוי במחלוקת ולא מקובל בקרב רבים בחברה הנפאלית. בתקופה שלאחר הטבח גברה הביקורת נגד בני משפחת המלוכה והחל מעקב מדוקדק אחרי מעשיהם. עובדות אלה הובילו בסופו של דבר לביטול המלוכה ולהפיכתה של נפאל לרפובליקה פדרלית דמוקרטית.
רקע היסטורי

שושלת שאה הוקמה בשנת 1769 עם מיגור מלכי שושלת מאלה ואיחודו של עמק קטמנדו על ידי שליט בן הגורקה, פריטהבי נראייאן שאה, למדינה אחת והקמת ממלכת נפאל.
בראשית מאה ה-19, החלה משפחת ראנה לצבור השפעה רבה בעיקר בשורות הצבא. לאחר טבח קוט ב-1846, בו הרגו בני ראנה כחמישים מבני משפחת המלוכה ובכללם ראש הממשלה, לקחה משפחת ראנה את השלטון בפועל, כאשר ראש משפחת ראנה, ג'אנג בהדור ראנה, מינה עצמו לראש הממשלה והעביר סמכויות רבות מהמלך לידיו. המינוי לתפקיד ראש הממשלה רב ההשפעה עבר בירושה מאז ועד שנת 1951 בין בני משפחת ראנה, בעוד שהמלכים ממשפחת שאה בעלי סמכות טקסית בלבד. מכיוון שבהדור ראנה חיתן את שתי בנותיו עם בן המלך שמינה, הרי המלך ביקראם שאה שמלך מ-1875, היה נצר למשפחות ראנה ושאה גם יחד.
בעזרת לחץ של ממשלת הודו, נאלצה משפחת ראנה להשיב למלך את כוחו ובית המלוכה של שושלת שאה שב למעמדו כשליט אבסולוטי של נפאל בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20.
בשנת 1972 הוכתר בירנדרה מבית שאה, למלך נפאל. במהלך שלטונו הפך בירנדרה את נפאל ממונרכיה אבסולוטית למונרכיה חוקתית לאחר שבנובמבר 1990, בלחץ דעת הקהל במדינה, חתם על חוק שאיפשר הקמת מערכת רב-מפלגתית והגביל את סמכויות השלטון של המלך. בירנדרה זכה להערצה רבה ממרבית תושבי הממלכה ורבים אף ראו בו התגלמות האל וישנו. ב-1970 הוא נישא לאיישוואריה ראג'יהלאקשמי דאווי ראנה. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים:
הנסיך ביר ביקראם שאה דיפנדרה (נולד ב-27 ביוני 1971)
הנסיכה שרוטי ביר ביקראם שאה (נולדה ב-15 באוקטובר 1976)
הנסיך ביר ביקראם שאה ניראנג'ן (נולד ב-6 בנובמבר 1977)
עם הולדתו, הפך הנסיך דיפנדרה, בנו הבכור של בירנדרה, ליורש העצר של הכתר הנפאלי. דיפנדרה קיבל את השכלתו באיטון קולג' בבריטניה, באוניברסיטת טריבהובן בנפאל ובאקדמיה צבאית בעיר קריפאטי. ב-1995, בהיותו באנגליה, פגש דיפנדרה והתאהב בדביאני ראנה בת ה-19, בתו של פוליטיקאי נפאלי ונצר לשושלת ראנה. לפי הדיווחים שעלו בתקשורת העולמית לאחר הטבח, אימו של דיפנדרה, איישוואריה, בת גאה למשפחת ראנה, התנגדה לרצונו של דיפנדרה להינשא לראנה מכיוון שלא אהבה את אופייה וראתה בה נצר נחות לשושלת ראנה עקב העובדה שסבתא רבתא שלה הייתה הפילגש של מלך נפאל ולא אשתו החוקית. לפי מספר דיווחים, איישוואריה התעמתה עם דיפנדרה ואיימה להפוך את ניראנג'ן, בנה הצעיר, ליורש העצר במקומו, אם הוא יחליט להינשא לדביאני, אף על פי שלפי החוקה הנפאלית, מינוי הבן הצעיר ליורש העצר לא היה חוקי. ביוני 2001, עמד דיפנדרה לחגוג את יום הולדתו ה-30 בעודו עדיין רווק. בניגוד אליו, אחיו הצעיר ניראנג'ן התכונן להודיע על נישואיו לבחירת ליבו.
הטבח

תאריך ה-1 ביוני 2001 היה, לפי לוח השנה הנפאלי, יום שישי השלישי שחל באותו החודש. בהתאם למסורת של משפחת המלוכה הנפאלית, התכנסה המשפחה המלכותית ביום זה למפגש משותף בארמון המלוכה נראינהיטי, בית המגורים של המלוכה הנפאלית. למפגש הוזמנו 24 איש מבני המשפחה המלכותית. במהלך אותו מפגש נערך הטבח במשפחת המלוכה.
ועדה שמינה המלך גיינדרה, אחיו של המלך בירנדרה, חקרה את הטבח שאירע במהלך המפגש במשך שבוע ימים. הוועדה, שהורכבה משופט בית המשפט העליון של נפאל ודובר בית הנבחרים של נפאל, ראיינה למעלה מ-100 איש ובדו"ח הסופי שלה תיארה את השתלשלות האירועים באותו ערב.
לפי מסקנות הוועדה, החל מהשעה 19:30 שהה דיפנדרה שהיה מארח המפגש, בחדר הביליארד בארמון ושיחק ביליארד לבדו. לפי דיווחי האורחים, במהלך שהותו בחדר, שתה דיפנדרה ויסקי ועישן סיגר ובו תערובת של חשיש כפי שנהג תמיד. כאשר אחיו של דיפנדרה, הנסיך ניראנג'ן ובני משפחה נוספים, הבחינו שדיפנדרה החל להתנדנד והתקשה לעמוד על רגליו, הם הובילו אותו לחדר השינה שלו.
בדיקת פירוט שיחות הטלפון של דיפנדרה גילתה כי בזמן שהותו בחדר השינה, ביצע דיפנדרה מספר שיחות טלפון לדביאני ראנה. ראנה העידה בפני הוועדה, אישרה את דבר קיום השיחות והוסיפה כי קולו של דיפנדרה נשמע חלש מעט בזמן השיחה ולכן היא התקשרה לעוזרו של דיפנדרה וביקשה ממנו לעלות לחדרו של דיפנדרה ולוודא שהכל בסדר איתו. העוזר אישר את הדברים וטען כי הוא ועוזר נוסף עלו לחדר השינה של דיפנדרה ומצאו אותו שוכב על ריצפת החדר בעודו מנסה להוריד מעליו את חולצתו. העוזר טען כי הם עזרו לדיפנדרה להתפשט ולאחר שסיימו נכנס דיפנדרה לשירותים שם הם שמעו קולות של הקאה. לאחר שיצא מהשירותים פנה דיפנדרה לעוזריו וביקש מהם לעזוב את החדר.
בשעה 20:30 בערך התכנסו האורחים בארמון בחדר הביליארד. בשעה 20:39, התקשר דיפנדרה בפעם האחרונה לדביאני ולדבריה אמר לה: ”אני הולך לישון, לילה טוב, אנחנו נדבר מחר”. לאחר שיחה זו, לבש דפינדרה מדי צבא ועזב את חדר השינה כשהוא חמוש בתת מקלע מסוג MP5, רובה סער מסוג M16 ואקדח של חברת גלוק. דיפנדרה הגיע לחדר הביליארד וירה ירייה אחת מהתת מקלע לכיוון התקרה. לאחר מכן ירה ופצע דיפנדרה את אביו, המלך בירנדרה, שעמד באותה העת לצד שולחן הביליארד ונשא נאום לאורחים. דיפנדרה עזב את החדר אולם חזר זמן קצר לאחר מכן והחל לירות פעם נוספת, הפעם מרובה הסער. דיפנדרה ירה פעם נוספת בבירנדרה ואז כיוון את נשקו לכיוון אחותו, הנסיכה שרוטי, וירה בה ובאורחים נוספים ששהו בחדר. לאחר שסיים לירות, יצא דיפנדרה מחדר הביליארד. מחוץ לחדר הוא הבחין באחיו, הנסיך ניראנג'ן מלווה באימו, המלכה איישוואריה וירה בשניהם. זמן קצר לאחר מכן, הפנה דיפנדרה את אקדח הגלוק לכיוון גופו וירה בעצמו בניסיון להתאבד.
הוועדה קבעה כי, משרתים ומאבטחים ששהו בארמון הפעילו את האזעקה לאחר ששמעו את היריות ולאחר שהגיעו לחדר הביליארד החלו לבצע פעולות פינוי והצלה. כל הנפגעים פונו לבית החולים עד השעה 21:30. מותם של המלכה איישוואריה, הנסיכה שרוטי והנסיך ניראנג'ן נקבע עם הגעתם לבית החולים. המלך בירנדרה מת בבית החולים לאחר שהרופאים לא הצליחו להצילו. הנסיך דיפנדרה פונה לבית החולים בעודו שרוי בתרדמת, ממנה לא התעורר ומת ב-4 ביוני, שלושה ימים לאחר מכן. מלבדם, חמישה אנשים נוספים, כולם חברי משפחת המלוכה הנפאלית, נהרגו בטבח וחמישה בני משפחה אחרים נפצעו.
בדו"ח הוועדה צוין כי בזירת הטבח נמצאו 47 תרמילים של רובה הסער M-16, שני תרמילים של אקדח הגלוק ו-29 תרמילים של תת-המקלע MP5. לפי דו"ח הוועדה, הטבח כולו נמשך כ-15 דקות.
אחרית דבר

גופותיהם של בירנדרה ובני המשפחה המלכותית האחרים נשרפו בטקס מיוחד. בהתאם לחוקה ולמסורת הנפאלית, מונה יורש העצר דיפנדרה למלך נפאל בעודו חסר הכרה ומחובר למכונת הנשמה. גיינדרה, אחיו של המלך בירנדרה המנוח והשני בסדר הירושה לכתר הנפאלי, מונה לעוצר. ב-4 ביוני, שלושה ימים לאחר הטבח, מת דיפנדרה בבית החולים וגיינדרה מונה למלך במקומו.
כל עת שדיפנדרה היה בחיים, טען גיינדרה כי מותם של בני המשפחה המלכותית נגרם כתוצאה מ"פליטת כדורים מנשק אוטומטי". אולם לאחר מותו של דיפנדרה, טען גיינדרה כי אמר זאת רק עקב "סיבוכים חוקתיים" שכן לפי החוקה והמסורת הנפאלית, דיפנדרה לא יכל היה להיות מואשם בבית משפט בביצוע הטבח אם היה נשאר בחיים.
ועדת החקירה המיוחדת שמונתה על ידי גיינדרה קבעה כי דיפנדרה ביצע את הטבח. הסברה הרווחת היא שכעסו של דיפנדרה על המכשולים שהוצבו בפניו בעת בקשתו לשאת לאישה את דביאני ראנה הוא שהוביל אותו לבצע את הטבח.
ההשפעות ארוכות הטווח של הטבח היו משמעותיות. הטבח ערער בצורה קשה את ההערכה לה זכתה משפחת המלוכה מהחברה הנפאלית. שלטונו האוטוקרטי של גיינדרה היה שנוי במחלוקת ולא מקובל בקרב רבים בחברה הנפאלית. בתקופה שלאחר הטבח גברה הביקורת נגד בני משפחת המלוכה והחל מעקב מדוקדק אחרי מעשיהם. עובדות אלה הובילו בסופו של דבר לביטול המלוכה ולהפיכתה של נפאל לרפובליקה פדרלית דמוקרטית.
תאוריות קשר

רבים מתושבי נפאל מטילים ספק באמינות התיאור כפי שהוצג על ידי גיינדרה, ושאכן דיפנדרה ביצע את הטבח. ישנם הטוענים כי למעשה גיינדרה הוא זה שביצע את הטבח, בשיתוף פעולה עם שירות הביון ההודי. האינטרס של גיינדרה בטבח ברור: המלוכה הייתה יכולה לעבור לידיו, רק במקרה ששני אחייניו ימותו. בנוסף לזה, גיינדרה ובנו, הנסיך פאראס, היו מאוד לא פופולריים בקרב הציבור. פוספה כמאל דאהל ראש המפלגה המאואיסטית בנפאל טען ברבים כי את הטבח ארגנה לשכת הביון של הודו או ה-CIA.
מכיוון שדיפנדרה היה ימני תוהים רבים מדוע התאבד בירייה בידו השמאלית ומדוע נורה פעם אחת בעוד שבמקום נמצאו שני תרמילים. גופתו לא נותחה כך שתשובה ודאית לא קיימת.
דבר נוסף הרומז למעורבותו של גיינדרה, היא העובדה שבעוד שהמלך ומשפחתו נהרגו כולם, בקרב משפחתו של גיינדרה לא היו הרוגים (אף כי אשתו נפצעה אנושות).
לטענות קונספירטיביות אלו אין כל ביסוס בעדויות הניצולים, שהעידו כולם כי אכן דיפנדרה ביצע את הטבח. מצדדי הקונספירציה מעלים את האפשרות כי כפיל של דיפנדרה היה היורה.
הערות שוליים

↑  רון פז, ‏נפאל: רצח וגם ירש, באתר גלובס, 3 ביוני 2001
↑  עד ראייה לטבח משפחת המלוכה בנפאל: "יורש העצר היה שיכור", באתר וואלה, 7 ביוני 2001
↑  עתי"ם-איי.אף.פי. ורויטרס, "הנסיך בנפאל חיסל את משפחתו עם עוזי", באתר ynet, 6 ביוני 2001
1 2  סוכנויות הידיעות, נפאל ביטלה את המלוכה והפכה לרפובליקה, באתר ynet, 28 במאי 2008
↑  מידן וישינסקי, היסטוריה קצרה של נפאל מתוך האתר לגלות את העולם אחרת אוחזר ב-1 ביוני 2019
↑  סוכנויות הידיעות, דו"ח רשמי: הנסיך דיפנדרה רצח את בני משפחת המלוכה בנפאל, באתר הארץ, 14 ביוני 2001
איישוואריה, מלכת נפאל
גיינדרה שעלה לשלטון לאחר רצח אחיו, המלך בירנדרה, ולאחר מות אחיינו - דיפנדרה - מבצע הרצח.
יוהנס ראו

יוהנס ראו (בגרמנית: Johannes Rau;‏ 16 בינואר 1931 - 27 בינואר 2006) היה פוליטיקאי גרמני מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, כיהן כנשיא גרמניה.
חייו

בנו של מטיף, עבד כעיתונאי ובפרסום פרוטסטנטי. בשנת 1952 הצטרף למפלגת העם הגרמנית החדשה, ארגון פציפיסט נוצרי שמאלי. בשנת 1957 עבר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD).
ראו שימש כראש עיריית וופרטל, עיר מולדתו, ולאחר מכן (בשנים 1998-1978) כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה. בשנים 1999–2004 כיהן כנשיא גרמניה.
בזמן כהונתו כנשיא קידם נושאים של צדק חברתי וכן היה ידיד מובהק לישראל והיה הנשיא הגרמני הראשון שנאם בפני הכנסת. הנאום כלל התנצלות על רדיפות הנאצים את העם היהודי.
ראו הקים את מלגת יוהנס ראו, לאירוח תלמידים מישראל אצל משפחות גרמניות ברחבי גרמניה למשך שמונה ימים. לאחר מכן מטיילים התלמידים ברחבי ברלין במשך חמישה ימים עם מארחיהם.
נפטר בברלין בגיל 75.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, [https://www.britannica.com/biography/Johannes-Rau Johannes Rau
president of Germany], ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
↑  שגרירות גרמניה בישראל, אתר המלגה
| נשיאי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פאול פון הינדנבורג |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר (כפיהרר) • קרל דניץ |  |
| גרמניה המערבית (במקביל לגרמניה המזרחית) | תיאודור הויס • היינריך ליבקה • גוסטב היינמן • ולטר של • קרל קרסטנס • ריכרד פון וייצזקר |  |
| גרמניה המזרחית (במקביל לגרמניה המערבית) | וילהלם פיק |  |
| גרמניה אחרי האיחוד | רומן הרצוג • יוהאנס ראו • הורסט קלר • כריסטיאן וולף • יואכים גאוק • פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278560705171  PLWABN: 9810608921205606  BIBSYS: 90152364  CiNii: DA0885877X  GND: 118803379  ICCU: IEIV127644  ISNI: 0000 0001 0950 7906  LCCN: n80139041  LNB: 000149431  MusicBrainz: 6aad8a1e-b695-4c84-9793-d0cff30c7218  NDL: 00987127  NKC: jn20030314002  NLK: KAC200812587  NTA: 072649593  SUDOC: 076592340  VIAF: 5727320   WorldCat (עם VIAF): 5727320 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוהאן יורגן הולסט

יוהאן יורגן הולסט  (בנורווגית: Johan Jørgen Holst;‏ 29 בנובמבר 1937 – 13 בינואר 1994) היה פוליטיקאי נורווגי ממפלגת הלייבור הנורווגית. ידוע בעיקר בזכות מעורבותו בתהליך שהוביל להסכמי אוסלו.
הולסט למד בבית הספר הקתדרלי של אוסלו (Oslo katedralskole), אותו הוא סיים בשנת 1956. לאחר מכן למד בקולג' של אוניברסיטת קולומביה, שבו קיבל בשנת 1960 תואר בוגר אוניברסיטה.
הוא כיהן כשר ההגנה פעמיים: מ-1987 עד 1989 ומ-1991 עד אפריל 1993. לאחר מכן התמנה לשר החוץ, תפקיד בו החזיק עד פטירתו. במהלך כהונתו כשר החוץ, היה מעורב במידה רבה בתהליך שהוביל להסכמי אוסלו. בדצמבר 1993 לקה בשבץ מוחי קל ואושפז בבית חולים. הוא לא החלים באופן מלא ונפטר כעבור חודש. רעייתו מריאנה הייברג אמרה מאוחר יותר שהוא התיש את עצמו עד מוות בתהליך השלום.
אוניברסיטת קולומביה, בה למד לתואר ראשון, העניקה לו זמן קצר לאחר פטירתו את הפרס על שם ג'ון ג'יי על הישגים מקצועיים מיוחדים. הייתה זו הפעם הראשונה שהפרס הוענק לאחר המוות. העיר עזה הנציחה את שמו ביצירת "פארק הולסט", שהוא מרכז פעילות לילדי עזה מגיל 6 עד 16. ידידי ישראל בתנועת הלייבור הנורווגית (Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse) נטעו יער לזכרו בישראל.
אשתו של הולסט, מריאנה הייברג הייתה אחותה של קארין סטולטנברג, אשתו של טורוולד סטולטנברג שר החוץ הנורווגי בין השנים 1987–1989 ובין השנים 1990–1993. הולסט והייברג היו דודיו של ינס סטולטנברג (בנם של טורוולד וקארין) שכיהן פעמיים כראש ממשלת נורווגיה בתחילת שנות ה-2000.
טריפוליטניה

| --- | --- |
 מדינה:  לוב לוב
 בירת האזור:  טריפולי 
 שטח:  353,000 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור:  3,601,853 (2006)
  ‑ צפיפות:  10 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  32°54′00″N 13°11′00″E﻿ / ﻿32.9°N 13.183333°E﻿ / 32.9; 13.183333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   שלושת מחוזות לוב בין 1951 – הכרזת העצמאות, ל־1963, בה הם חולקו למחוזות קטנים יותר. טריפוליטניה בירוק כהה.   (למפת לוב מוגדלת) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תוניסיה אלג'יריה ניז'ר צ'אד סודאן מ. הים התיכוןטריפוליטניה(למפת לוב רגילה) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תונ. אלג'. ניז'ר צ'אד סו. מ. הים התיכוןטריפוליטניה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טריפוליטניה, טריפוליטנה (לטינית: Tripolitania/Tripolitana, מיוונית: Τριπολίτιδα – טריפוליטידה), או אזור טריפולי (ערבית: إقليم طرابلس – אקלים טַרָאבֻּלֻס (ברברית: טְרָאבְּלֶס)) היא אחת משלושת האזורים ההיסטוריים של לוב, לצד קירנאיקה ופזאן. האזור כולל את בירת לוב – טריפולי, ואת החלק הצפון־מערבי של המדינה.
גאוגרפיה

כאזור היסטורי ולא מנהלי, הגדרת גבולותיו עמומה מעט. ברור שהאזור כולל את עיר החוף טריפולי ואת סביבתה, והגדרתו המורחבת תכלול כ־350,000 קמ"ר – כחמישית משטח לוב המודרנית. צפון טריפוליטניה הוא חוף הים התיכון, מצפון מערבה תוניסיה, מדרום מערבה אלג'יריה, מדרומה אזור פזאן, וממזרח – אזור קירנאיקה.
מקור השם

השם טריפוליטניה/טריפוליטנה הוא לטיני (Tripolitania/Tripolitana), ומקורו ביוונית עתיקה (Τριπολίτιδα) – טריפוליטידה. שורש השם בהצמדה "טרי־פוליס" (τρι-πόλις) – "שְׁלוש־הערים", מונח המתייחס לערים הקדומות המרכזיות באזור: אוֹיָה (איט'), סַבְּרָתָה ולֶפְּטִיס מָגְנָה. שתי האחרונות נחרבו במהלך שקיעת האימפריה הרומית, וכך נותר השם "טריפולי" על אויה לבדה.
היסטוריה

תושביה הקדומים של טריפוליטניה היו ברברים. במאה השביעית לפני הספירה החלו פיניקים להתיישב לאורך החוף, ובין המאות השישית והשנייה לפנה"ס האזור אף היה בשלטונה של קרתגו. עם תבוסת קרתגו במלחמה הפונית השנייה הועבר האזור לשליטת ממלכת נומידיה – ספק מדינת חסות ספק פרובינקיה של האימפריה הרומית.
בשנת 146 לפנה"ס, בסיום המלחמה הפונית השלישית, הוקמה פרובינקיה רומית חדשה שכללה אזור זה עם אזור העיר החרבה קרתגו (כיום בתוניסיה). האימפריה הרומית שלטה באזור כחמש מאות שנה, בהן שגשג האזור והתפתח, עד שנת 442 בה נמסרה הפרובינקיה לונדלים במסגרת הסכם שלום להלכה, ולמעשה כניעה. רק במאה השישית עלה שוב בידי האימפריה הרומית-ביזנטית להטיל את עולה על טריפוליטניה.
במאה השביעית נערך מסע כיבוש ערבי מוסלמי בראשות עוקבה בן נאפע, במסגרתו עברה השליטה בטריפוליטניה לידי בית אומיה. הכיבוש האומיי פתח תקופה כמעט רצופה של שליטה מוסלמית שנמשכת עד ימינו אנו, אך השכנה הצפונית זכתה למשול באזור לתקופות קצרות נוספות: ממלכת סיציליה שלטה באזור שתים עשרה שנה (1146–1158) עד שהובסה בידי האל־מוואחידון, וממלכת איטליה זכתה בטריפוליטניה העות'מאנית בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית (1911–1912) לכשלושים שנה.
לאחר המלחמה האמורה הודיעה איטליה כי תעניק לאזור אוטונומיה, אך למעשה היא שלטה באזור כמושבה בשם טריפוליטניה האיטלקית (ער') (איט'), שאוחדה ב־1934 עם קירנאיקה האיטלקית (ער') (איט') ללוב האיטלקית (ער') (איט'). במהלך מלחמת העולם השנייה הובסו כוחות הציר ומאז הוחזקה המדינה בידי בעלות הברית, כאשר הממלכה המאוחדת ניהלה את חלקה המרכזי של המדינה – טריפוליטניה וקירנאיקה – במשטר צבאי (אנ'). האיטלקים ויתרו על תביעתם ללוב ב־1947, ולאחר ויכוחים בין בעלות הברית הכריז האו"ם בסוף 1949 על הקמת ממלכת לוב עד סוף 1951. בכך נעשתה לוב המדינה הראשונה שעצמאותה הוכרזה בדרך זו.
בלוב המודרנית

| שנה | תושבי טריפוליטניה (באלפים) | מתוך תושבי לוב | תושבי לוב (באלפים) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1954 | 738 | 68% | 1,089 |
| 1964 | 1,034 | 66% | 1,564 |
| 1973 | 1,460 | 65% | 2,249 |
| 1984 | 2,390 | 66% | 3,638 |
| 1995 | 3,185 | 67% | 4,775 |
| 2006 | 3,602 | 62% | 5,770 |
בלוב המודרנית > דמוגרפיה

על־אף ששטחה של טריפוליטניה הוא כחמישית משטחה של לוב, מרוכזים באזור כשני שלישים מאזרחי המדינה. למרות האמור, כחבל ארץ מדברי ברובו המוחלט, גם בטריפוליטניה צפיפות האוכלוסייה היא כעשר נפש לקמ"ר בלבד, ואף אילו הייתה מדינה נפרדת הייתה צפיפות אוכלוסייתה מהנמוכות בעולם.
בלוב המודרנית > מנהל

במהלך שתים עשרה השנים הראשונות לקיום ממלכת לוב (1951–1963) חולקה הממלכה על פי האזורים ההיסטוריים, וכך היה האזור לפרובינציית טריפולי (ولاية طرابلس, ולאיית טראבלס (ער')), לצד קירנאיקה ופזאן. בראש פרובינציה מרכזית זו עמדו מספר בכירים בממשל ובדיפלומטיה הלוביים:
פאדל בן זכרי (1951–1953, 1961–1963)
א־צדיק אל־מנתצר (ער') (1953–1954) – קודם לכן שליט מזרח הפרובינציה ובהמשך שר ההגנה ושגריר באו"ם, בארצות הברית ועוד
עבד א־סלאם אל־בוצירי (ער') (1954–1955) – קודם לכן שר החוץ ובהמשך שגריר בבריטניה
מוחמד ג'מאל א־דין באש אִמאם (1955–1957)
א־טהר באכיר (1957–1960)
אבו בכר נעאמה (ער') (1960–1961) - קודם לכן שר האוצר, החינוך ועוד ובהמשך שר המשפטים והעבודה
בהמשך שונתה החלוקה מספר פעמים לאזורים קטנים יותר ויותר: ב־1963 חולקה הפרובינציה לחמש נפות שמרכזיהן בערים טריפולי (אנ'), גריאן (ער') (א־ג'בל אל־גרבי, ההר המערבי (ער')) (אנ'), א־זאוויה (אנ'), אל־ח'ומס (אנ') ומיסראתה (אנ'). ב־1973 נוספה חלוקה לעשרות מחוזות, וב־1983 בוטלה חלוקת הנפות. במהלך עשרות השנים הבאות שונתה החלוקה שש פעמים נוספות.
ראו גם

היסטוריה של לוב
רפובליקת טריפוליטניה (ער')
אזור קירנאיקה
אזור פזאן
אזור טריפולי
ביאורים

↑  האימפריה הספרדית וממלכת סיציליה החזיקו בטריפולי הבירה גם בין 1510–1551, אך כבסיס צבאי מבוצר (פְּרֶסִידְיוֹ (ספ')) וללא שליטה באזור כולו
↑  מדינת ישראל, לעומתה, הכריזה על עצמאותה באופן עצמאי לאחר שתוכנית החלוקה של האו"ם נדתחתה בידי ערביי ארץ ישראל
↑  המספרים בטבלה מקורבים
הערות שוליים

↑  להרחבה:
חלוקת משנה של לוב ומחוזות לוב - בויקיפדיה האנגלית
מחוזות לוב באתר statoids (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550468605171  GND: 4119714-8  LCCN: n82077894  NKC: ge794228  VIAF: 123177111   WorldCat (עם VIAF): 123177111
יוהנס שטארק

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1874 פרייהונג, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  21 ביוני 1957 (בגיל 83) טראונשטיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Johannes Nikolaus Stark 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה הרייך השלישי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן 
 מנחה לדוקטורט:  אויגן פון לומל 
 מוסדות:  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת גרייפסוואלד  אוניברסיטת הנובר  האוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן  אוניברסיטת גטינגן  Physikalisch-Technische Bundesanstalt 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1919)  מדליית מאטאוצ'י (1915)  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1939) 
 בן או בת זוג:  Luise Uepler 
 תרומות עיקריות
 גילוי אפקט דופלר בקרני תעלה, ופיצול קווים ספקטרליים בשדה חשמלי (אפקט הנקרא על שמו, "אפקט שטארק").
 
יוהנס שטארק (בגרמנית: Johannes Stark; ‏15 באפריל 1874 - 21 ביוני 1957) היה פיזיקאי נאצי גרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1919 על גילוי אפקט דופלר בקרני תעלה, ופיצול קווים ספקטרליים בשדה חשמלי (אפקט הנקרא על שמו, "אפקט שטארק").
קורות חייו

יוהנס שטארק נולד בעיר שיקנהוף (כיום פרייהונג) שבבוואריה. ב-1894 החל ללמוד מתמטיקה, כימיה וקריסטלוגרפיה באוניברסיטת מינכן וסיים את הדוקטורט ב-1897. הוא עבד במספר תפקידים במוסד זה וב-1900 עבר לאוניברסיטת גטינגן, שם מונה למרצה. ב-1908 מונה לפרופסור באוניברסיטת אאכן וכן הרצה במספר אוניברסיטאות נוספות, עד 1922. בשנים 1933–1939 כיהן כנשיא שני המוסדות: "קולקטיב המחקר הגרמני" ו"המכון הפדרלי לפיזיקה וטכנולוגיה".
שטארק פרסם יותר מ-300 מאמרים מדעיים בנושאים פיזיקליים שונים (בעיקר בחשמל). הוא נישא ללואיזה איפלר, ולזוג נולדו חמישה ילדים.
שטארק והנאציזם

שטארק היה תומך נלהב של אדולף היטלר ושל המשטר הנאצי. במכתב לעיתון "Das schwarze Korps" (עיתון ה-SS) תקף את עמיתו הפיזיקאי ורנר הייזנברג, אף הוא חתן פרס נובל לפיזיקה, וכינה אותו "יהודי לבן" בשל תמיכתו ב"פיזיקה היהודית" של אלברט איינשטיין לתורת היחסות של איינשטיין היו מדענים נאצים רבים שהתנגדו, למשל חתן פרס נובל פיליפ לנארד. עם עליית הנאצים לשלטון, הם ניסו בהצלחה רבה למדי לא רק לפטר את כל  את הפיזיקאים והמדענים היהודיים בגרמניה אלא גם לנסות למחוק את כל התיאוריות שלהם, וכך שטארק הצליח לקבל מהשלטונות הנאצים סמכות על כל תחום הפיזיקה והרפואה בגרמניה.
שטארק כתב מספר ספרים בהם פירט את משנתו הנאצית הגזענית. בספרו "סוציאליזם לאומי ומדע" (בגרמנית: Nationalsozialismus und Wissenschaft) טען כי על המדע להציב את שירות המדינה בעדיפות ראשונה - ולכן תחומי המחקר החשובים הם אלו שיכולים לתרום לשיפור הצבא והתעשייה. הוא תקף פיזיקאים תאורטיים בכנותו אותם "יהודים" והפעיל לחצים על מנת שמחזיקי העמדות המדעיות הבכירות בגרמניה יהיו "ארים" טהורים. עוד מטענותיו כי "מדענים יהודים חסרים את הכישרון לפעילות יצירתית אמיתית במדע".
בשנת 1947 נשפט ונשלח לארבע שנות מאסר בשל קשריו עם המשטר הנאצי.
ספרו של שטארק, "אדולף היטלר, מטרות ואישיות" (בתרגום לדנית)
יוהנס רנטגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בספטמבר 1898 
 פטירה:  28 באפריל 1969 (בגיל 70) 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
יוהנס רנטגן (בגרמנית: Johannes Röntgen;‏ 30 בספטמבר 1898 – 28 באפריל 1969) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומורה הולנדי, בנם של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן והכנרת אמנדה רנטגן-מאייר, נכדו של הכנר אנגלברט רנטגן ואחיהם של יוליוס רנטגן הבן ואנגלברט רנטגן השני.
ביוגרפיה

יוהנס רנטגן החל את לימודי הפסנתר אצל אביו ואחר למד הלחנה ותזמור אצל יוהאן וגנאר (Johan Wagenaar) בקונסרבטוריון של אמסטרדם וניצוח אצל דונלד טובי באוניברסיטת אדינבורו. בשנים 1922 עד 1924 היה קאפלמייסטר בבית האופרה באוּסְטי נאד לאבֳּם (Ústí nad Labem) שבצ'כוסלובקיה. כן  הרבה להופיע כפסנתרן קונצרטים וכמלווה למוזיקאים מפורסמים כמו פבלו קזאלס ואחרים. ב-1928 השתקע באמסטרדם כפסנתרן, מנצח ומורה.  משנת 1943 עד 1963 לימד פסנתר בקונסרבטוריון של אמסטרדם ותקופה ממושכת הדריך את הרביעייה הווקאלית אמסטרדם וניצח על מקהלות שונות. הוא הקים שלישייה עם אחיו הצעירים, אדוארד פרנטס ויואכים.
בין  יצירותיו של יוהנס רנטגן שלישיית מיתרים, שלישיית פסנתר וסונאטות לצ'לו, סונאטינה לפסנתר ומספר רב של יצירות ווקאליות.
הערות שוליים

↑  ר. סטארוולד, "יוהנס רנטגן 5 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1089881533  ISNI: 0000 0003 9346 5749  LCCN: nb2001073977  NTA: 121730816  VIAF: 287752735   WorldCat (עם VIAF): 287752735
יואל ריפל

יואל ריפל
יואל ריפל (נולד ב-26 בנובמבר 1948) הוא עורך דין, הומוריסטן, סטנדאפיסט ופזמונאי ישראלי.