stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מג אורי
ביוגרפיה

אורי נולדה ב-1955 בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית. בילדותה גדלה בווסט לאפייט (אנ'), אינדיאנה, ארצות הברית. אביה היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת פרדו ולאחר מכן באוניברסיטת טאפטס. בגיל 12 עברה לווינצ'סטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. בראיון שפורסם עבור הצוות למחשבה חופשית (אנ') (TFT), סיפרה אורי כי הייתה תלמידה מצטיינת בבית הספר ואהבה גם מקצועות לא ריאליים.
בקיץ 1976 התמחתה אורי כסטודנטית במצפה הכוכבים הלאומי לרדיו אסטרונומיה (אנ') (NRAO). מרכז מחקר ופיתוח אשר מתכנן, בונה ומפעיל רדיו-טלסקופ עם רגישות גבוהה לשימוש מדענים ברחבי העולם. המחקר נערך במימון פדרלי של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית.
בשנת 1977 סיימה אורי תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה בדרגת ההצטיינות הגבוהה ביותר באוניברסיטת טאפטס בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. בשנת 1979 סיימה תואר שני באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית. את התזה שלה עשתה אורי במרכז טיסות החלל גודרד בגרינבלט, מרילנד, ארצות הברית, שם חקרה באמצעות לווין רנטגן (אנ') חזק בלאזרים. המודל שבנתה עסק בשאלה מדוע הבלאזרים שלא הובנו בעבר נראו כל כך בהירים. בשנת 1984 סיימה אורי דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
בשנים 1984–1987 עשתה פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). במסגרתו חקרה חור שחור על-מסיבי והתמחתה בגלקסיות אקטיביות. לאחר מכן בשנים 1996–2001 עשתה אורי פוסט דוקטורט נוסף ושימשה כראש משרד בחירת תוכניות מדע במכון למדעי טלסקופ החלל (אנ') (STSc) בולטימור, מרילנד, ארצות הברית. במסגרת פוסט הדוקטורט השתמשה אורי בטלסקופ החלל האבל של נאס"א, על מנת להראות כי במרכז כל גלקסיה רגילה יש חור שחור.
בשנים 2007–2013 כיהנה אורי כיושבת ראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית. ובשנת 2001 קבלה תואר פרופסור והפכה לאישה הראשונה שקיבלה משרה קבועה בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטת ייל. אורי הקימה ומנהלת עוד היום את מרכז ייל לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה.
בראיון שפורסם עבור הצוות למחשבה חופשית סיפרה אורי כי אהבתה הגדולה לפיזיקה החלה לאחר שקיבלה ציון נכשל במבחן סמסטר בשנה הראשונה שלה באוניברסיטה. תוך כדי לימודים, במטרה להעלות את הציון שלה, היא ראתה את ההגיון והיופי בפיזיקה.
אורי כותבת מאמרים באתר CNN על תגליות מדעיות חדשות, וחברה בגלקסי זו (Galaxy Zoo), אתר אינטרנט המשתף את הגולשים במחקר גלקסיות.
עבודת הדוקטורט של אורי עסקה בהתנהגות גרעין גלקטי פעיל של גלקסיות אקטיביות מסוג רדיו-לאוד (Radio-loud AGN). אורי פיתחה הסבר כיצד משפיעה קרינה יחסותית של סילונים אסטרו פיזיקליים (אנ') על ההתפלגות הנמדדת של כוח הסילון. אורי פרסמה למעלה מ-270 מאמרי מחקר בנושא חורים שחורים וגלקסיות.
עבודתה להעלאת מודעות ותיקון של אפליה מגדרית במדע

פרופסור אורי הייתה אחת מהתלמידות היחידות בשיעורי הפיזיקה בם נכחה. אולם רק במהלך פוסט הדוקטורט באוניברסיטת MIT גברה המודעות שלה לאפליה מגדרית בתחום, כאשר הייתה האישה היחידה שהתמקדה במדעי החלל, מבין עשרות חוקרים. בראיון לגלקסי זו (Galaxy Zoo) סיפרה שנחשפה להעדפה מתקנת שבאה לידי ביטוי בהקלות בקבלה לאוניברסיטאות, קבלה לפוסט דוקטורט ולמשרה בסגל הלימודי. אולם למרות להעדפה המתקנת באקדמיה, ראתה אורי פרופסורים רבים שמתעלמים ומבזים סטודנטיות עד שהן פורשות.
באותו ראיון עבור גלקסי זו אומרת אורי כי גם גברים עוזבים את המקצוע אך במספרים קטנים יחסית לכמות הנשים שעוזבות את המקצוע.
פרופסור אורי עמדה בראש הוועדת למעמד האישה באסטרונומיה של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה (AAS). בשנת 1992, ארגנה את הכנס הראשון בנושא נשים באסטרונומיה ובשנה שלאחר מכן, ארגנה כנס במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech).
בשנת 2005 הופיעה ב"יום שישי למדע" (Science Friday) של הרדיו הציבורי של ארצות הברית (NPR).
בשנת 2006 נבחרה פרופסור אורי להיות לעמית האגודה לנשים במדע (אנ') (AWIS) על פועלה למען הנשים במדע.
אורי נשואה לד"ר אנדרו שימקוביאק, דוקטור לאסטרופיזיקה בייל. לשניים שתי בנות.
פרסים והוקרה

אגודת המלומדים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אפריל 2019
האקדמיה למדעים והנדסה בקונטיקט (אנ') (CASE), הזמנה מרכזית, ארוחת ערב שנתית, מאי 2019
הרצאת רורשאך, אוניברסיטת רייס, אוקטובר, 2018
פרס הפקולטה של הווארד ר. למאר, אוניברסיטת ייל, אפריל, 2018
הרצאה ראויה לציון, אוניברסיטת מרילנד, מחוז בולטימור, נובמבר 2017
הרצאת אליזבת לירד, אוניברסיטת מערב אונטריו, נובמבר 2017
האקדמיה הלאומית למדעים, 2016
הרצאת יונקר, אוניברסיטת המדינה של אורגון 2016
הרצאת מקארתי, אוניברסיטת טאפטס, 2016
הרצאת WiSETI (יוזמת נשים במדע, הנדסה וטכנולוגיה)/ שלומברגר, אוניברסיטת קיימברידג', 2016
הרצאת הינטזה, אוניברסיטת אוקספורד, 2015
הרצאת קרוליין הרשל, המכון למדע טלסקופ החלל (אנ'), 2015
מדליית פרס מנהיגות אדוארד א. בוש, אוניברסיטת ייל, 2015
מדליית אנטואנט דה ווקולר, אוניברסיטת טקסס, אוסטין, 2014
נשים בהרצאת מדעים על שם ראסל, מילס קולג' באוניברסיטת נורת'אסטרן (אנ'), 2014
הרצאת שטורם, אוניברסיטת ווסליאן (אנ') 2014
עמית האגודה האמריקאית לקידום המדע (אנ') (FAAAS), 2013
פרס ואן ביסברוק, האגודה האמריקנית לאסטרונומיה (אנ'), 2012
פרס נשים במדע החלל, פלנטריום אדלר, 2010
תואר כבוד למדעים, אוניברסיטת טאפטס, 2009
חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, 2008
האקדמיה למדעים והנדסה בקונטיקט, 2007
עמית האגודה לנשים במדע (אנ'), 2006
עמית האגודה האמריקאית לפיזיקה (APS), 1999
פרס קבוצת פרודוקטיביות, מרכז טיסות החלל גודארד של נאס"א, 1996
פרס האני ג'אמפ קנון באסטרונומיה, 1990
פרס האביר נתנאל הובס לפיזיקה, אוניברסיטת טאפטס 1976, 1977
פי בטא קפא, 1976
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Meg Urry CV
1 2 3 4 5  Virginia Gewin, Meg Urry, chair, physics department, Yale University, New Haven, Connecticut, Nature 446, 2007-03, עמ' 344–344 doi: 10.1038/nj7133-344a
↑  Women in Science | Meg Urry’s Group, urrylab.yale.edu
↑  Eamon Goucher and Alexandra Haslund-Gourley, How We Got Here and Where We Are Going: Meg Urry’s Insights into the Universe (including Inequality in STEM) | Yale Scientific Magazine, www.yalescientific.org, ‏November 27, 2020
1 2 3  Kane Lodge, Interview with Professor Meg Urry, The Freethink Tank, ‏2017-10-20 (באנגלית בריטית)
1 2 3 4  karenlmasters, She's an Astronomer: Meg Urry, Galaxy Zoo, ‏2010-05-02 (באנגלית)
1 2  Bio | Meg Urry’s Group, urrylab.yale.edu
↑  Meg Urry | Department of Astronomy, astronomy.yale.edu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457006005171  BIBSYS: 90624191  BnF: cb12392208m (data)  CiNii: DA0655685X  GND: 1056980125  ISNI: 0000 0001 1638 0843  LCCN: n86143019  NTA: 133338045  ORCID: 0000-0002-0745-9792  ResearcherID: G-7381-2011  RERO: 02-A003923115  SUDOC: 033011648  VIAF: 49307868   WorldCat (עם VIAF): 49307868
יובל ריבלין

ערך זה עוסק בחוקר קולנוע ישראלי. אם התכוונתם למוזיקאי ישראלי, ראו .
| --- | --- |

יובל ריבלין, 2010
 לידה:  22 באוגוסט 1968 (בן 56) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  בית מורשה בירושלים  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות, מכללת אפרתה, תיכון הימלפרב 
 
יובל ריבלין (נולד ב-22 באוגוסט 1968) הוא חוקר קולנוע והיסטוריה, מבקר קולנוע ומרצה במגוון מוסדות לימוד בישראל. תחום התמחותו הוא קולנוע וזהות יהודית, ובנושא זה פרסם עשרות מאמרים ואת ספרו "העכבר ששאג – על זהות יהודית בקולנוע האמריקני והישראלי".
בין היתר הוא מלמד במרכז הרצוג, בבית הספר לקולנוע "מעלה", במכללת עלמא, במכללת אפרתה, במכללת יעקב הרצוג, בבית אבי חי, בסינמטק ירושלים, בסינמטק תל אביב, בבית שמואל, בבית הספר לחינוך של יד ושם, במכון ון ליר, במכון שכטר למדעי היהדות, במרכז זלמן שזר ובתיכון הימלפרב. בעבר גם לימד באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

ריבלין נולד בירושלים, ולמד בישיבת נתיב מאיר ובבית מורשה. בהמשך למד ספרות והיסטוריה באוניברסיטה העברית, וסיים את לימודי המוסמך בחוג להיסטוריה של עם ישראל, לאחר שכתב תזה בנושא "דפוסים של לימוד תורה בחסידות פשיסחא". בין השנים 1999 ו-2001 לימד כתיבה והוראת קולנוע במכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית.
מאז שנת 1993 הוא מרכז את מגמת הקולנוע והתקשורת בתיכון הימלפרב בירושלים, ובבית הספר פלך, החל משנת 2008.
בין השנים 2003 ו-2006 שימש ריבלין מבקר הקולנוע של העיתון מקור ראשון, ומאז עוסק בביקורת קולנוע במסגרת אתר האינטרנט של בית אבי חי. בנוסף, פרסם מאמרים רבים בתחומי קולנוע וזהות יהודית, בספרים שונים ובכתבי העת "דעות", "ארץ אחרת", "תכלת", "נתיב", "דווקא" ועוד.
כתיבתו

ריבלין מתמחה בניתוח השפעת הזהות היהודית על יצירות שונות בקולנוע בארצות הברית ובישראל. במוקד כתיבתו לרוב לא עומד הקולנוע כשלעצמו, אלא ככלי היסטורי ומחשבתי בעל חשיבות, החושף את השאלות והשינויים החלים בתודעתו של הקולקטיב היהודי.
בשנת 2009 יצא בנושא זה ספרו "העכבר ששאג: על זהות יהודית בקולנוע האמריקני והישראלי", בהוצאת טובי, בשיתוף מרכז יעקב הרצוג. בספרו הוא מתחקה אחר היצירה היהודית-אמריקנית והישראלית מתחילת המאה עד ימינו. במסגרת זו הוא מנתח את יצירותיהם של במאים יהודים, כגון סטיבן ספילברג, האחים כהן, וודי אלן ועוד, ומדגים כיצד הזהות היהודית של יוצרי הסרט משפיעה ומתבטאת ביצירתם, ועל יחסם האמביווילנטי לרוב, כלפי המטען התרבותי היהודי. זהו ספר המחקרים הראשון המתפרסם בעברית, העוסק בזהות יהודית בקולנוע האמריקני. לצד נושא זה הספר גם בוחן את הנראטיב שמייצרים סרטים ישראלים אל מול תהליכי ההתעצבות שעברה דמותו של היהודי בקולנוע האמריקאי, בוחן את ייצוג סרטי השואה, מיתוס היהודי כנווד נצחי אל מול סרטי צ'ארלי צ'פלין, הקולנוע הדתי בישראל ועוד. הספר זכה להתייחסות רבה בעיתונות המודפסת וברשת, ב־ynet‏, ישראל היום, nrg, וואלה!, אתר כיפה, עניין מרכזי, כתב העת אקדמות ועוד.
כתיבתו > מאמריו שהתפרסמו בספרים

"זליג בארץ המראה: וודי אלן מחפש את יהדותו – מבט מחודש בסרטיו היהודיים של וודי אלן." בתוך: בדרכי שלום – עיונים בהגות יהודית מוגשים לשלום רוזנברג, עורך: בנימין איש שלום.
"להתפלל עם העבריינים" – יום הכיפורים כסמל בקולנוע היהודי-הוליוודי. בתוך: עם לבדד – מולדת ופזורה, עורך: בנימין לאו.
הערות שוליים

1 2  שוש להב, ביקורת ספר: “העכבר ששאג” - מסע קולנועי-ספרותי מעמיק, באתר עניין מרכזי, 16 בפברואר 2010.
↑  יואב פרידמן, יהודי טוב הוא יהודי נודד, באתר ynet, 13 בדצמבר 2009.
↑  עמר לחמנוביץ, סאנסט פינת אחד העם, באתר ישראל היום, 3 בדצמבר 2009.
↑  מאיר שניצר, היהודי של הוליווד הולך לישון: ביקורת על "העכבר ששאג", באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2009.
↑  רומי מיקולינסקי‏, טוב ליהודים?, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2009.
↑  יונתן אוריך, צ´רלי צ´אפלין לא היה יהודי, באתר כיפה, ה' טבת תש"ע.
↑  אקדמות - כתב עת למחשבה יהודית עכשווית, מתוך הגיליון: רשימת ביקורת על 'העכבר ששאג' (יובל ריבלין) מאת חיותה דויטש, באתר פייסבוק, 7 באפריל 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297704305171  VIAF: 120556912   WorldCat (עם VIAF): 120556912
מחוזות אורוגוואי

מבחינה מנהלית אורוגוואי מחולקת ל-19 מחוזות (Departamentos, דפרטמנטוס). המחוזות מחולקים לנפות (Municipios).
במקור (בשנת 1816) המדינה חולקה ל-6 מחוזות. עם הזמן, במהלך המאה ה-19 נערכו שינויים ומספר המחוזות גדל ל-19. השינוי האחרון התבצע בשנת 1885.
מפת מחוזות אורוגוואי
מפת מחוזות אורוגוואי
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2020 | שטח |
| 1 | ארטיגס | ארטיגס | Artigas | 74,100 | 11,928 |
| 2 | קנלונס | קנלונס | Canelones | 603,700 | 4,536 |
| 3 | סרו לרגו | מלו | Cerro Largo | 89,600 | 13,648 |
| 4 | קולוניה | קולוניה דל סקרמנטו | Colonia | 131,300 | 6,106 |
| 5 | דורסנו | דורסנו | Durazno | 59,000 | 11,643 |
| 6 | פלורס | טרינידד | Flores | 26,500 | 5,144 |
| 7 | פלורידה | פלורידה | Florida | 69,300 | 10,417 |
| 8 | לבז'חה | מינס | Lavalleja | 58,700 | 10,016 |
| 9 | מלדונדו | מלדונדו | Maldonado | 195,000 | 4,793 |
| 10 | מונטווידאו | מונטווידאו | Montevideo | 1,383,100 | 530 |
| 11 | פאיסנדו | פאיסנדו | Paysandú | 119,900 | 13,922 |
| 12 | ריו נגרו | פראי בנטוס | Río Negro | 58,300 | 9,282 |
| 13 | ריברה | ריברה | Rivera | 109,000 | 9,370 |
| 14 | רוצ'ה | רוצ'ה | Rocha | 74,200 | 10,551 |
| 15 | סלטו | סלטו | Salto | 133,700 | 14,163 |
| 16 | סן חוסה | סן חוסה דה מאז'ו | San José | 118,300 | 4,992 |
| 17 | סוריאנו | מרסדס | Soriano | 83,700 | 9,008 |
| 18 | טקוארמבו | טקוארמבו | Tacuarembó | 92,900 | 15,438 |
| 19 | טריינטה אי טרס | טריינטה אי טרס | Treinta y Tres | 50,500 | 9,676 |
שמואל אלמוג

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1926 
 פטירה:  6 באפריל 2008 (בגיל 81) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
שמואל אלמוג (שלישי מימין) בתוכנית שלושה בסירה אחת
שמואל אלמוג (שם קודם: שמואל דיסטלר; 3 ביוני 1926 – 4 באפריל 2008) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, איש תקשורת, מנכ"ל רשות השידור.
ביוגרפיה

שמואל אלמוג נולד למשפחת דיסטלר בשנת 1926 בברלין בירת גרמניה. עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1933. בצעירותו היה ב"צופים הקשישים" איתם יצא להכשרה לקבוצת גבע. היה מרכז הסניף של הנוער העובד בגבעתיים וכן היה קשור ל"פועלי ציון שמאל".
החל את לימודיו בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר מוסמך בשנת 1966.
בשנת 1949 החל לעבוד בקול ישראל כקריין. לאחר מכן היה אחראי מדור השיחות ועורך תוכניות הנוער, עורך חדשות וכתב בכנסת. השתתף בתוכנית "שלושה בסירה אחת".
בשנת 1959 היה שליח הסוכנות היהודית בדרום אפריקה. הוא שב לרשות השידור והשתתף בשידור משפט אייכמן. בשנים 1962–1964 היה בארצות הברית ככתב קול ישראל ובמקביל למד אצל ההיסטוריון סאלו בארון. לאחר מכן, היה עורך ופרשן פוליטי ברשות השידור.
בשנות ה-60 השתתף בתנועת המחאה "מן היסוד" של תומכי פנחס לבון כנגד דוד בן-גוריון.
בנובמבר 1967 מונה למנהל קול ישראל.
במרץ 1969, בהמלצת השר ישראל גלילי, מונה למנכ"ל רשות השידור. בתפקידו זה קבע כמה מנהליה הקובעים של רשות השידור.
לאחר פרישתו מרשות השידור התמסר למחקר והוראה באוניברסיטה העברית, במכון ליהדות זמננו, וכן היה ממקימי מרכז שזר.
היה נשוי לאוריה לבית כהן, ואב לישי ושירה. נפטר בשנת 2008, בן 81 בפטירתו.
ארכיונו הפרטי: התכתבויות, טיוטות, מאמרים, תעודות ותמונות, נמסר לספריה הלאומית.
מספריו > ספרים מפרי עטו

לאומיות, ציונות, אנטישמיות: מסות ומחקרים, הוצאת הספרייה הציונית, ההסתדרות הציונית העולמית, ירושלים, תשנ"ב-1992.
הנקודה היהודית: יהודים בעיני עצמם ובעיני אחרים: מסות ומחקרים, תל אביב: ספרית פועלים, תשס"ב-2002.
ציונות והיסטוריה, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ב-1982.
מספריו > ספרים שערך

בין ישראל לאומות: קובץ מאמרים: שי לשמואל אטינגר (עורך), ירושלים: מרכז זלמן שזר, החברה ההיסטורית ישראלית, תשמ"ח-1987.
לאומיות ואנטישמיות באירופה המודרנית: 1815–1945 (עורך), ירושלים: מרכז זלמן שזר, החברה ההיסטורית הישראלית, תשמ"ח-1988.
לפני היות הציונות: לתולדות הרעיון הלאומי היהודי ושאלת ארץ ישראל (עורך), ירושלים : מרכז זלמן שזר, החברה ההיסטורית הישראלית, תשמ"א-1981.
ציונות ודת, (עורך עם יהודה ריינהרץ, אניטה שפירא), ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"ד-1994.
רעיון הבחירה בישראל ובעמים (עורך עם מיכאל הד), ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"א-1991.
השואה - הייחודי והאוניברסלי: קובץ מאמרים שי ליהודה באואר (עורך עם אחרים), ירושלים: יד ושם, תשס"ב-2001.
השואה – היסטוריה וזיכרון: קובץ מאמרים שי לישראל גוטמן (עורך עם אחרים), ירושלים: יד ושם, תשס"ב-2001.
שנאת ישראל לדורותיה (עורך), ירושלים: מרכז זלמן שזר, 1980, 1985.
תמורות בהיסטוריה היהודית החדשה: קובץ מאמרים שי לשמואל אטינגר (עם דב קולקה), ירושלים: מרכז זלמן שזר, החברה ההיסטוריה הישראלית, תשמ"ח-1987.
הערות שוליים

↑  רשימת מקבלי התארים, דבר, 23 ביוני 1966
↑  רדיו, חרות, 9 בדצמבר 1956
↑  רם עברון, מחרוזת, מעריב, 8 באוגוסט 1958
↑  גבתון הולך אלמוג בא, דבר, 3 בנובמבר 1967
↑  סירת השעשועים, דבר, 8 בפברואר 1957
↑  שלושה בסירה אחת, חרות, 7 בדצמבר 1958
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 29 בינואר 1959
↑  מולד, דבר, 13 במאי 1960
↑  יוסל'ה מגיע הערב לארץ לאחר שנמסר לידי אמו, דבר, 4 ביולי 1962
↑  ההכרעה על הפעלת הטלוויזיה - תוך חודש, דבר, 3 באוגוסט 1967
↑  קול ישראל יקפיד על מהימנות וממלכתיות, מעריב, 16 בנובמבר 1967
↑  מליאת רשות השידור אישרה מינויו של ש. אלמוג למנכ"ל, דבר, 26 במרץ 1969
↑  נרשמו לנישואין, הצופה, 26 בנובמבר 1952
↑  ארכיון שמואל אלמוג, בספרייה הלאומית
↑  ביקורת: דניאל גוטוויין, ‏הדיאלקטיקה של ההיסטוריוגרפיה הציונית, קתדרה 69, ספטמבר 1993, עמ' 121-115
| מנהלי רשות השידור |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | חיים יחיל • ולטר איתן • ראובן ירון • מיכה ינון • אהרן הראל • מיכה ינון • רינה שפירא • גיל סמסונוב • נחמן שי • אברהם נתן •  גבריאלה שלו • משה גביש • אמיר גילת |  |
| מנהלים כלליים | חנוך גבתון • שמואל אלמוג • יצחק לבני • יוסף לפיד • אורי פורת • אריה מקל • מוטי קירשנבאום • אורי פורת • רן גלינקא • יוסף בראל • יאיר אלוני • מרדכי שקלאר • יוני בן-מנחם • יונה ויזנטל • ברי בר-ציון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257492105171  PLWABN: 9810583315705606  BIBSYS: 90505951  BNE: XX1145754  BnF: cb11988457h (data)  CiNii: DA03442377  GND: 1089133677  ISNI: 0000 0001 0874 4766  LCCN: n79115749  NTA: 070840334  RERO: 02-A002920981  SUDOC: 027952398  VIAF: 17232136   WorldCat (עם VIAF): 17232136
חטיבת תכנון ומנהל כח האדם

| --- | --- |

 אוֹקִיר אֱנוֹשׁ מִפָּז וְאָדָם מִכֶּתֶם אוֹפִיר
 פרטים
 כינוי:  חתומכ"א
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבה
 בסיס האם:  הקריה
 פיקוד
 יחידת אם:   אגף כוח האדם
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  שי טייב
חטיבת תכנון ומנהל כח האדם (בראשי תיבות: חתומכ"א) היא חטיבה באגף כוח האדם של צבא ההגנה לישראל. החטיבה אמונה על תכנון, ניהול ופיתוח משאבי האנוש בכלל מצבי הסטטוס השונים של החייל, משלב המלש"ב עד השחרור. ראש החטיבה הוא קצין בדרגת תת-אלוף ונקרא ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם (רח"ט תומכ"א). ראש החטיבה המכהן הוא תא"ל שי טייב.
מבנה חתומכ"א

יחידת מיטב – מופקדת על ביצוע הליכי המיון והשיבוץ של כלל המיועדים לשירות ביטחון (מלש"בים) והחיילים בצה"ל.
מנהלת החרדים הצבאית (מח"ץ) – מופקדת על שירות החרדים בצה"ל, כסמכות מקצועית בתחום הליך גיוס החרדים לצה"ל, הכתבת מדיניות והכשרות מקצועיות המיועדות לחיילים החרדים.
מנהלת שער לעתיד – מופקדת על תמיכה, ליווי ורווחת החיילים אשר נמצאים לקראת שחרור, מעניקה מגוון כלים לקראת השתלבותם בחברה כאזרחים במדינת ישראל.
מנהל לכ"א טכנולוגי אקדמי (מנט"א) – המופקדת על סיוע ולווי לחיילים אשר התמיינו והשתבצו למערך העתודה האקדמית של צה"ל, מהווה כתובת ומוקד מידע לעתודאים משלב האיתור כמועמדים לשירות, בשלבי הקבלה והלימודים, ועד לשלב החזרה לשירות בתקופות החובה והקבע. יעודה להוביל את פיתוח כ"א הטכנולוגי אקדמי בצה"ל ובמערכת הביטחון.
ענף תכנון כוח אדם סדיר (עתכ"ס) – אחראית על תכנון ומנהל כוחות האדם הסדירים בצה"ל. הענף עוסק בתכנון אסטרטגי של הקצאות כוח אדם סדיר ליחידות צה"ל שונות.
ענף תכנון כוח אדם מילואים (עתכ"ם) – אחראית על תכנון ומנהל כוחות האדם במיל' בצה"ל. הענף עוסק בתכנון אסטרטגי של הקצאות כוח אדם במיל' ליחידות צה"ל שונות.
ענף תכנון ומחקר כוח אדם (עתו"ם) – מופקדת על מחקר וחיזוי מגמות אמפיריות בצה"ל ובחברה הישראלית תוך גיבוש אסטרטגיה בתחומים עליהם חתומכ"א אמונה, מתן ידע מחקרי-אקדמי ומערכות מידע מתקדמות לטיוב העבודה החתומכ"אית במקביל לביצוע אינטגרציה פנים-חטיבתית ומימושה הלכה למעשה בת"ע.
מנהל אוכלוסיות – מופקדת על סיוע וליווי חיילים המשתייכים לאוכלוסיות מיוחדות במדינת ישראל.
ראשי החטיבה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אלוף משה נתיב: אפריל 1971 – אוגוסט 1973
אל"ם ברוך בהט: אוגוסט 1973 – אוקטובר 1975
אל"ם משה בן-נר: אוקטובר 1975 – אוגוסט 1977
תא"ל חנוך מילוא: אוגוסט 1977 – יוני 1982
תא"ל זאב קורן: יוני 1982– מאי 1985
תא"ל דוידי נחמיה: מאי 1985 – ספטמבר 1988
תא"ל יהושע זכאי: ספטמבר 1988 – אוגוסט 1991
תא"ל ישראל אינהורן: אוגוסט 1991 – דצמבר 1994
תא"ל יהודה שגב: דצמבר 1994 – פברואר 1998
תא"ל יצחק אברבנאל: פברואר 1998 – ספטמבר 1998
תא"ל אבינועם לאופר: נובמבר 1998 – אוקטובר 2001
תא"ל אבי זמיר: אוקטובר 2001 – פברואר 2005
תא"ל ניסים ברדה: ינואר 2005 – מאי 2007
אל"ם ציקי סלע: מרץ 2007 – אוגוסט 2008
תא"ל אמיר רוגובסקי: ינואר 2009 – ינואר 2012
תא"ל גדי אגמון: פברואר 2012 – יולי 2014
תא"ל מירב קירשנר: יולי 2014 – אוגוסט 2016
תא"ל ערן שני: אוגוסט 2016 – יולי 2019
תא"ל אמיר ודמני: יולי 2019 – יוני 2023
תא"ל שי טייב: יוני 2023 ואילך
הערות שוליים

↑   כנס להצגת תוכנית העבודה של חתומכ"א לשנת 2022, באתר צה"ל, 27 באפריל 2022
↑  בעבר נקרא גם - רח"ט תכנון כ"א ורח"ט כ"א.
↑  אתר "מתגייסים" של יחידת מיטב
↑  עמוד הפייסבוק של יחידת מיטב
↑  מנהלת החרדים הצבאית, באתר כל זכות
↑  דף הפייסבוק של מנהלת החרדים הצבאית
↑   עושים סדר בתוכניות הטכנולוגיות ללוחמים ולוחמות, באתר צה"ל
↑  אתר מנט"א
↑  מעמד החלפת ר' עתכ"א סדיר, באתר הפייסבוק של אגף כוח האדם
↑  ר' עתכ"ם מרצה לקצינים משוחררים על תוכנית "זינוק לאזרחות", באתר Facebook
↑   עינב גרינברג כהן, 16 החיילים האלה יוכלו לגלות אם מתאים לכם לחתום קבע, באתר צה"ל, 10 במרץ 2021
↑  עמוד הפייסבוק של מנהל אוכלוסיות, באתר Facebook
↑  תיעוד ישיבת כנסת בשיתוף תא"ל איקה אברבנאל, באתר כנסת פחותה, ‏14/01/1997
↑  הוכפל מספר הפטורים לבחורי ישיבה בעשור האחרון, באתר הארץ, 25 ביוני 2001
↑  תיעוד ישיבת כנסת בשיתוף תא"ל אבי זמיר, באתר כנסת פתוחה
↑  מירי חסון, הח"כים זעמו: האלוף שטרן "הבריז" מדיון, באתר ynet, 21 בפברואר 2007
↑  רותם סלע, צה"ל כבר לא צבא העם: "פחות ממחצית מבני הנוער בישראל מתגייסים לשירות צבאי", באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2008
↑  כתבה - "בני 18 בישראל: הרוב לא מתגייס", באתר Israel Defense
↑  ב. ניסני, כתבה - "מתח בצמרת? הרמטכ"ל: "אני עושה את..", באתר כיכר השבת, ‏2012-01-24
↑  פוסט, בעמוד הפייסבוק של אגף כוח האדם
↑  פוסט, בעמוד הפייסבוק של אגף כוח האדם
↑  פוסט, בעמוד הפייסבוק של אגף כוח האדם
↑  פוסט בעמוד הפייסבוק של אגף כוח אדם
מחוזות אקוודור

מבחינה מנהלית אקוודור מחולקת ל-24 מחוזות (provincia, פרובינציה). המחוזות מחולקים לנפות.
בעבר היו אזורים שלא שייכים לאף מחוז. במהלך שנים 2015–2017 הם נכללו במחוזות שבקרבתם.
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה 2022 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז אסמרלדס | אסמרלדס | Provincia de Esmeraldas | 553,900 | 16,132 |
| 2 | מחוז קארצ'י | טולקן | Provincia del Carchi | 172,828 | 3,790 |
| 3 | מחוז אימבבורה | איברה | Provincia de Imbabura | 469,879 | 4,611 |
| 4 | מחוז סוקומביוס | נואבה לוחה | Provincia de Sucumbíos | 199,014 | 18,612 |
| 5 | מחוז מנבי | פורטוויאחו | Provincia de Manabí | 1,592,840 | 19,427 |
| 6 | מחוז סנטה דומינגו דה לוס טסאצ'ילס | סנטו דומינגו דה לוס קולורדוס | Provincia de Santo Domingo de los Tsáchilas | 492,969 | 4,180 |
| 7 | מחוז פיצ'ינצ'ה | קיטו | Provincia de Pichincha | 3,089,473 | 9,692 |
| 8 | מחוז נפו | טנה | Provincia de Napo | 131,675 | 12,476 |
| 9 | מחוז אוריאנה | פוארטו פרנסיסקו דה אוריאנה | Provincia de Orellana | 182,166 | 21,691 |
| 10 | מחוז קוטופקסי | לטקונגה | Provincia de Cotopaxi | 470,210 | 6,085 |
| 11 | מחוז לוס ריוס | בבאויו | Provincia Los Ríos | 898,652 | 7,100 |
| 12 | מחוז בוליבר | גוארנדה | Provincia de Bolívar | 199,078 | 4,148 |
| 13 | מחוז טונגוראווה | אמבטו | Provincia de Tungurahua | 563,532 | 3,222 |
| 14 | מחוז פסטסה | פויו | Provincia de Pastaza | 111,915 | 29,068 |
| 15 | מחוז סנטה אלנה | סנטה אלנה | Provincia de Santa Elena | 385,735 | 3,696 |
| 16 | מחוז גואייס | גואיאקיל | Provincia del Guayas | 4,391,923 | 15,927 |
| 17 | מחוז צ'ימבורסו | ריובמבה | Provincia de Chimborazo | 471,933 | 5,999 |
| 18 | מחוז קניאר | אסוגס | Provincia de Cañar | 227,578 | 3,669 |
| 19 | מחוז מורונה סנטיאגו | מקאס | Provincia de Morona Santiago | 192,508 | 25,690 |
| 20 | מחוז אסואי | קואנקה | Provincia del Azuay | 801,609 | 8,189 |
| 21 | מחוז אל אורו | מצ'אלה | Provincia de El Oro | 714,592 | 5,879 |
| 22 | מחוז לוחה | לוחה | Provincia de Loja | 485,421 | 11,100 |
| 23 | מחוז סמורה-צ'ינצ'יפה | סמורה | Provincia de Zamora Chinchipe | 110,973 | 10,556 |
| 24 | מחוז גלאפגוס | פוארטו בקריסו מורנו | Provincia de Galápagos | 28,583 | 8,010 |
מחוזות בוליביה

מבחינה מנהלית בוליביה מחולקת ל-9 מחוזות (departamentos), המחולקים בעצמם לנפות.
מפת מחוזות בוליביה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2024 | שטח |
| 1 | מחוז בני | טרינידד | Departamento del Beni | 477,441 | 213,564 |
| 2 | מחוז צ'וקיסאקה | סוקרה | Departamento de Chuquisaca | 600,132 | 51,524 |
| 3 | מחוז קוצ'במבה | קוצ'במבה | Departamento de Cochabamba | 2,005,373 | 55,631 |
| 4 | מחוז לה פאס | לה פאס | Departamento de La Paz | 3,022,566 | 133,985 |
| 5 | מחוז אורורו | אורורו | Departamento de Oruro | 570,194 | 53,558 |
| 6 | מחוז פנדו | קובייה | Departamento de Pando | 130,761 | 63,827 |
| 7 | מחוז פוטוסי | פוטוסי | Departamento de Potosí | 856,419 | 118,218 |
| 8 | מחוז סנטה קרוס | סנטה קרוס דה לה סיירה | Departamento de Santa Cruz | 3,115,386 | 370,621 |
| 9 | מחוז טאריחה | טאריחה | Departamento de Tarija | 534,348 | 37,621 |
לואיסה מונדשיין כלפון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בינואר 1903 מרקולשט, פלך בסרביה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 ביוני 1985 (בגיל 82) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 
לואיסה מונשדיין כלפון (בספרדית: Luisa Mondschein Halfon או Luisa Halfon de Mondschein; ‏ 3 בינואר 1903 – 2 ביוני 1985) הייתה משוררת ארגנטינית, יהודייה ילידת בסרביה
קורות חייה

לואיסה מונדשיין נולדה בשנת 1903 בעיירה היהודית מרקולשט שבמחוז סורוקה בפלך בסרביה באימפריה הרוסית (כיום מרקולשט בנפת פלורשט שברפובליקת מולדובה) . בשנת 1909 היגרה עם משפחתה לארגנטינה, והתיישבה בבואנוס איירס.
למשך מספר שנים מונדשיין כלפון לימדה ספרות ספרדית באוניברסיטת בואנוס איירס ופרסמה שירה בשפה הספרדית. קובץ השירים הראשון שלה "Docencia" פורסם בשנת 1939 ובהמדורה מתוקנת בשנת 1973. אולם היא נודעה בעיקר בזכות הסונטות שלה אחרי פרסומו בשנת 1960 של הקובץ Sonetos. בהמשך הוציאה מונדשיין כלפון לאור קובצי סונטות נוספים - Sonetos y más sonetos (סונטות ועוד סונטות) (1970), Sonetos de amore y crimen (סונטות אהבה ופשע)
Si alguien antaño (אם מישהו מתישהו) (1980). שיריה נכללו באנתולוגיה Verso argentino actual (השירה הארגנטינית העכשווית) משנת 1975.
מונדשיין כלפון נפטרה בבואנוס איירס בשנת 1985.
פרסים ואותות הוקרה

תואר Dama Laureada - משוררת מצטיינת - מטעם האקדמיה הארגנטינית להרלדיקה ולשירה - בתמיכת האוניברסיטה החופשית של אמריקה - על תרומתה לספרות הארגנטינית
1947 - הפרס הראשון של משחקי הפרחים Juegos Florales del Magisterio
נבחרה לחברה לשם כבוד במכון לתרבות אמריקאית