stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרו סילי
פילמוגרפיה נבחרת > סרטים

2006: היי סקול מיוזיקל (טרוי; קול בלבד)
2008: עוד סיפור סינדרלה
2009: The Shortcut
2012: I Kissed a Vampire
2012: פיץ' פרפקט
2016: Chalk It Up
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

2003–2004: מגרש ביתי בתפקיד ג'וני נוריס (2 פרקים)
2013: Non-Stop - בתפקיד: רוני (סרט טלוויזיה של Lifetime)
2010 - Freshman Father - בתפקיד: ג'ון פאטון (סרט טלוויזיה של הולמרק)
2018 - He Knows Your Every Move - בתפקיד: ג'ק (סרט טלוויזיה של LMN)
דיסקוגרפיה

2006: ~DS~
2011: The Resolution
2018: Downtime
הערות שוליים

↑  http://www.playbill.com/news/article/playbill.coms-cue-a-drew-seeley-161897
↑  "Who Are the Real Student Bodies". אורכב מ-המקור ב-16 ביוני 2008. נבדק ב-20 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Drew Seeley Interview". Feeling the Vibe. 26 באפריל 2009. אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2012. נבדק ב-20 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andrew Gans (9 ביוני 2009). "Little Mermaid Welcomes Drew Seeley June 9". Playbill. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2009. נבדק ב-20 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "One Freshman is Earning his Degree in Daddy. Emmy Nominee and 'High School Musical' Singer Drew Seeley, Golden Globe Nominee Annie Potts and Four-Time Emmy Winner KimZimmer Co-Star in Freshman Father. A Hallmark Channel Original Movie Premiering June 5" (הודעה לעיתונות). Hallmark Channel. 6 באפריל 2010. אורכב מ-המקור ב-21 בנובמבר 2011. נבדק ב-13 במאי 2010. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  https://www.youtube.com/watch?v=0Y9UJJlTsXE
↑  "TWIST Chats with Drew Seeley!". Twist Magazine. נבדק ב-12 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2013. נבדק ב-25 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Drew Seeley on Instagram: "Welcome to this big beautiful world, Ember Florence Seeley ♥️ 7/20/19 Mama and poppa love you more than words can express. #parents…"". Instagram (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4443489  BnF: cb155486600 (data)  GND: 135500931  ISNI: 0000 0000 5524 9816  LCCN: no2006083909  MusicBrainz: fa93c17e-ddb8-4747-8164-7b05d42edaaf  NTA: 341555231  VIAF: 169319143   WorldCat (עם VIAF): 169319143 
דרו סילי מופיע עם ונסה הדג'נס.
אפרת בן צור

| --- | --- |

אפרת בן צור בשנת 2022
 לידה:  11 באוקטובר 1968 (בת 56) עברון, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 סוגה:  רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אפרת בן צור (נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וזמרת ישראלית.
אפרת בן צור בהצגה "יונה ונער", תיאטרון גשר, 2011
ביוגרפיה

נולדה בקיבוץ עברון וגדלה בנהריה, בצעירותה שרה במקהלת בית-ספרה, למדה לנגן על פסנתר לצד לימודי ריקוד מקצועיים.
בשנת 1988, השתחררה מצה"ל. בהמשך למדה משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין ומחול באקדמיה למחול בירושלים.
בשנת 1994 סיימה לימודי משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב, והצטרפה לצוות השחקנים של התיאטרון הקאמרי, בו שיחקה ב"ביקור הגברת הזקנה", "קפריסין" וב"הקמצן". בשנת 1995 הצטרפה לשחקני תיאטרון גשר, שחקה בין השאר בהצגה "כפר" ועל משחקה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי כשחקנית המבטיחה של השנה. ב-1999 השתתפה בהצגה "נהר", ועל תפקידה זכתה בפרס חנה וגוטליב רוזנבלום לאומנויות הבמה. לאחר מכן שיחקה בתיאטרון גשר בהצגות "עיר - סיפורי אודיסה", "מדמואזל ג'ולי", "חלום ליל קיץ", "אופרה בגרוש", "שושה", "בשני קולות", "נישואי פיגארו", "שלוש אחיות", "יונה ונער", "הדיבוק" ו"אליס".
ב-2012 זכתה בן צור ב"פרס ליצירה בתחום הציונות" (בשנה הראשונה בה הוא מחולק) על תפקידה בהצגה "יונה ונער".
ב-2016 החלה לשחק בתפקיד אורה בהצגה "אשה בורחת מבשורה", בבימויו של חנן שניר, על פי ספרו של דויד גרוסמן, עליו זכתה בפרס שחקנית השנה בטקס פרס התיאטרון לשנת 2016.
ב-2017 החלה לשחק לצדו של איתי טיראן בתפקיד מריאן בהצגה "תמונות מחיי הנישואין" מאת אינגמר ברגמן, בבימויו של גלעד קמחי. בשנת 2018 איתי טיראן עזב את התיאטרון הקאמרי ומי שהחליפו בתפקיד יוהאן בהצגה היה דרור קרן, ששיחק לצד בן צור ב"אשה בורחת מבשורה".
ב-2019 משחקת בהצגות "האם" ו"אוריסטיאה" בתיאטרון גשר. בהצגה "האם" ביצעה גם את העריכה המוזיקלית.
ב-2021 החלה לשחק בהצגה "הכלה וצייד הפרפרים" בתיאטרון גשר בתפקיד הכלה מי.
ב-2024 החלה לשחק בהצגה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" בתיאטרון הקאמרי בתפקיד מרתה.
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1999-1998 גילמה את תמר לוי בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס", סדרת ההמשך של "עניין של זמן".
בשנת 2000 גילמה את מלכה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "הבורגנים" בערוץ השני לצד קרן מור ודב נבון. בשנת 2001 שיחקה בסרט הקולנוע "אודות המוניטין" לצד אסי דיין. באותה שנה גילמה מדריכת טיולים בסרטו של ארי פולמן "Made in Israel", ועל משחקה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר.
בשנים 2009-2006 גילמה את גליה ברגר בסדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע" לצד דני גבע, רונית אלקבץ ויובל סגל. ב-2009 גילמה את לאה קפקא בסדרת המתח של HOT3 "תמרות עשן" לצד שי אביבי, צחי גראד ויורם טולדנו. ב-2018 גילמה את אווה בסרטו של חיים טבקמן "אווה", לצדו של אבי קושניר, ואת רונה בסדרת הטלוויזיה "המנצח". ב-2021 שיחקה את זהבה בסדרת הטלוויזיה "החנות שיש בה הכל", באותה השנה שיחקה בעונה השנייה של הסדרה מלכות, המשודרת ב-HOT.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

ב-1997 שרה את השיר "שמתי לי פודרה" יחד עם בן-זוגה באותה תקופה, אביתר בנאי. לאחר הפרידה מבנאי הוא כתב עליה את השיר "תיאטרון רוסי", שהופיע אף הוא באלבום הבכורה שלו. השתתפה באלבומים מוזיקליים שונים, ביניהם באלבומו של אסף אמדורסקי "מנועים שקטים" בשנת 1999, ובאלבומו של ערן צור "תכלית בתחתית" בשנת 2000. במאי 2001 הוציאה את אלבומה הראשון, "צוללת" (בהפקת נענע דיסק), שאת רובו כתבה והלחינה לבדה, בין השירים הבולטים מהאלבום "צוללת", "איש רע" ו"אני אחכה". בנאי, אשר השתתף בעיבוד, בנגינה ובהפקה באלבום, הלחין והשתתף במספר שירים (כמו "גם הים נסוג" של יונה וולך), וגם האמנים ברי סחרוף, שלומי שבן ואסף אמדורסקי השתתפו בנגינה במספר שירים.
באותה שנה שרה את שיר הנושא של "Made in Israel" "קח אותי" שהפיק ברי סחרוף. בשנת 2003 השתתפה באלבומו של דן תורן "מבריח מכס", באלבומו של שלמה גרוניך "בדרך אל האור" וביצעה את "הילדה שרה לנחל" באלבום "שרות לאה גולדברג" לצד רונה קינן ואתי אנקרי. בשנת 2004 השתתפה באלבום "סימנים", לצד אלון אולארצ'יק ויוני רכטר, כששרה את "מחוץ לארון". בשנת 2006 יצא אלבומה השני של בן צור, "אפרת בן צור". מהאלבום יצאו שלושה סינגלים: "אבוא אליך" ב-2005 ו"כל יום" ו"שטה" ב-2006.
בשנת 2008 השתתפה בן צור בפרויקט המוזיקלי לכבוד שנת ה-60 למדינת ישראל "עבודה עברית". בפרויקט זה חידשה את שירו של צביקה פיק משנת 1972 "שני תפוחים".
במרץ 2012 הוציאה בן צור את אלבומה השלישי, "Robin". האלבום כולל תשעה שירים שכתבה המשוררת האמריקאית אמילי דיקנסון והלחינה בן צור, שגם הפיקה את האלבום עם עומר הרשמן.
במרץ 2013 הקליטה עם להקת רוקפור את השיר Two Miles. באותה שנה שרה בסרטה של וידי בילו "סוף עידן התמימות" את השיר "סתיו" של שמשון חלפי ומשה וילנסקי.
במרץ 2014 השתתפה בפרויקט מבית עבודה עברית, "שרות חוה אלברשטיין", וביצעה חידוש לשיר "הלילה הוא שירים".
במאי 2019 הוציאה את אלבומה הרביעי, ״עיר מרוחקת״, במסגרתו הלחינה שירי משוררות כדליה רביקוביץ' ולאה גולדברג. את האלבום הפיק עומר הרשמן וליציאתו קדמו הסינגלים ״על דרך הטבע״, ״עיר מרוחקת״ ו״היה זה שקט״.
בתחילת 2020 הועלתה בתיאטרון הקאמרי הצגת הבכורה של המחזה של חנוך לוין, "מתאבל ללא קץ", שבן צור הפיקה יחד עם עומר הרשמן את המוזיקה שלה. היא גם כתבה ושרה את המוזיקה המקורית בהצגה.
חיים אישיים

בן צור רווקה ואם לבת, אנה, מקשריה עם השחקן אורי הוכמן. מתגוררת בתל אביב.
גלריה

אפרת בן צור ויחזקאל לזרוב, בהצגה "בשני קולות", תיאטרון גשר, 2004
אפרת בן-צור ומיקי לאון, בהצגה "הנסיכה איבון", גשר, 2010
אפרת בן צור ולאוניד קנייבסקי בהצגה "עיר - סיפורי אודסה", גשר, 1996
אפרת בן צור, ישראל דמידוב ואמנון וולף בהצגה "כפר", גשר
אפרת בן צור וישראל דמידוב בהצגה "שונאים - סיפור אהבה", גשר, 2008
אפרת בן צור מתארחת ברדיו הר הצופים (אוגוסט 2007)
דיסקוגרפיה

צוללת (2001)
אפרת בן צור (2006)
Robin ‏ (2012)
עיר מרוחקת (2019)
הערות שוליים

↑  הזוכים בפרס ליצירה בתחום הציונות, באתר "הבמה", 30 באפריל 2012
↑   יאיר אשכנזי, "אשה בורחת מבשורה" אל הבמה: לזעוק "די!" מול המציאות, באתר הארץ, 13 במרץ 2016
↑  איה חיות, "מי מפחד מוירג'יניה וולף?": אפרת בן צור מתגלה במלוא תפארתה בהפקה הזאת, באתר ynet, 25 בדצמבר 2024
↑  האזינו: אפרת גוש ואפרת בן צור עושות חוה אלברשטיין, באתר וואלה, 6 בינואר 2014
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | זוכת "פרס היצירה בתחום הציונות"  לשנת 2012 - אפרת בן צור ("יונה ונער")   בשיתוף עם עדי בילסקי ("סיפור אהבה ארץ ישראלי") | הבא: 2013 - א.ב. יהושע |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298084105171  GND: 1214199046  ISNI: 0000 0000 4869 0785  LCCN: no2006111931  MusicBrainz: f79668c4-c89b-4c87-923a-4d1f336a756d  VIAF: 29294985   WorldCat (עם VIAF): 29294985
בניאט טוריאנטס

בניאט טוריאנטס אימאס (בספרדית: Beñat Turrientes Imaz; נולד ב-31 בינואר 2002) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כקשר בריאל סוסיאדד.
קריירה

טוריאנטס נולד בבאסאיין, חבל הבאסקים, והצטרף למחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד ב-2014 בגיל 12. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ג' בספטמבר 2019.
בספטמבר 2019 חידש טוריאנטס את חוזהו עד 2025. בעונת 2020/2021 קודם לקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשפתח בתיקו 0-0 נגד לוגו. בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בניצחון 0–1 על אלצ'ה.
באוגוסט 2022 קודם טוריאנטס באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  Renueva hasta 2025, realsociedad
↑  "Lista para el Torneo Olímpico Masculino de Fútbol באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, 10 ביולי 2024 (בספרדית)
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 טנאס •  2 פוביל •  3 מירנדה •  4 א. גרסיה •  5 קובארסי •  6 באריוס •  7 ד. לופס •  8 טוריאנטס •  9 רואיס •  10 באנה •   11 פ. לופס •  12 פאצ'קו • 13 ז'. גרסיה •  14 אורוס • 15 גוטיירס • 16 ברנבה • 17 גומס • 18 אומורודיון • מאמן: דניה |  1 טנאס •  2 פוביל •  3 מירנדה •  4 א. גרסיה •  5 קובארסי •  6 באריוס •  7 ד. לופס •  8 טוריאנטס •  9 רואיס •  10 באנה •   11 פ. לופס •  12 פאצ'קו • 13 ז'. גרסיה •  14 אורוס • 15 גוטיירס • 16 ברנבה • 17 גומס • 18 אומורודיון • מאמן: דניה | ספרד |
קרוליין גודול

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1959 (בת 65) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול  St Leonards-Mayfield School 
 בן או בת זוג:  ניקולה פקוריני (1994–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
קרוליין קרויס גודול (באנגלית: Caroline Cruice Goodall; נולדה ב-13 בנובמבר 1959) היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה. ב-1989 הייתה מועמדת לפרס של מכון הסרטים האוסטרלי (AFI) על תפקידה במיני-סדרה "קסידי", וב-1995 הייתה מועמדת לפרס על הופעתה בסרט "Hotel Sorrento". עוד בקולנוע שיחקה בסרטים "הוק" (1991), "סחרור מסוכן" (1993), "רשימת שינדלר" (1993), "חשיפה" (1994), "ים של חברים" (1996), "יומני הנסיכה" (2001) ו"המלבישה" (2015).
ביוגרפיה

גודול נולדה בלונדון לאב מו"ל ואם עיתונאית. היא למדה בבית סיינט לאונרדס-מייפילד. ב-1981 סיימה תואר BA בדרמה ואנגלית באוניברסיטת בריסטול יחד עם התסריטאי ג'רמי ברוק. גודול הייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער.
ביוגרפיה > קריירה

גודול הרבתה להופיע על במת התיאטרון. היא הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית (RSC) ואחר כך לתיאטרון המלכותי הלאומי. עם הלהקה השייקספירית שיחקה בתפקיד ליידי אן במחזה "ריצ'רד השלישי" בסיור הופעות באוסטרליה יחד עם סר אנתוני שר, ובתפקיד היפטיה במחזה "Misalliance". עם התיאטרון הלאומי שיחקה בתפקיד רבקה במחזה "Command or Promise". היא גילמה את ג'ולייט ב"רומיאו ויוליה" בתיאטרון שו, כיכבה בתפקיד ויולה במחזה "הלילה השנים עשר" בתיאטרון מנצ'סטר רויאל אקסצ'נג'. עוד הופיעה בתפקיד סוזן בקומדיה "Susan's Breasts" מאת ג'ונתן ג'ם בתיאטרון רויאל קורט, ובהפקת הבכורה בארצות הברית של המחזה "משאלות נסתרות" מאת דייוויד הר.
ב-1991 נבחרה גודול על ידי סטיבן ספילברג להופיע בסרט "הוק". היא שיחקה בתפקיד הנבל קריסטל בסרט "סחרור מסוכן" (1993), בדמות אמילי שינדלר ב"רשימת שינדלר" (1993), ולצדו של מייקל דאגלס בסרטו של בארי לווינסון "חשיפה" (1994). באוסטרליה כיכבה גודול לצדו של ראסל קרואו בסרט "סוס בצבע כסף" משנת 1993, והייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של מכון הסרטים האוסטרלי (AFI) על הופעתה בסרט "מלון סורנטו" ב-1995. לפני כן ב-1989 היא הייתה מועמדת לפרס AFI לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה על הופעתה בסדרה "קסידי". ב-1996 כיכבה יחד עם פולין קווירק במיני-סדרה של ה-BBC "הפסלת". ב-1998 הייתה גודול מועמדת לפרס לוג'י לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה ב-"A Difficult Woman" שזכתה בפרס המיני-סדרה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ניו יורק.
ב-1996 כיכבה גודול לצדו של ג'ף ברידג'ס בסרטו של רידלי סקוט "ים של חברים". ב-2001 הופיעה בתפקיד הלן תרמופוליס בסרט המצליח "יומני הנסיכה" של גארי מרשל, ושיחקה באותו תפקיד בסרט ההמשך "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" מ-2004. ב-2012 שיחקה גודול בסרט "חטיפה לאור יום" לצדם של ברוס ויליס והנרי קאביל. עוד השתתפה בסרטים אירופיים כגון "Urs Egger's Opernball" מ-1998, "אדון הגנבים" ו-"Épées Des Diamants". ב-2013 הופיעה גודול בסרט "נימפומנית" של לארס פון טרייר, וזכתה בפרס RIFF לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במותחן "The Elevator" של מאסימו קוליאטורה משנת 2014. בשנת 2015 שיחקה בתפקיד אלסבת' בומונט בסרט זוכה הפרסים "המלבישה" של ג'וסלין מורהאוס יחד עם קייט וינסלט וג'ודי דייוויס.
כתסריטאית כתבה גודול את "The Bay of Silence", ועיבוד לקולנוע של "Dreams of Leaving" מאת רופרט תומסון.
ב-2013 הופיעה גודול בתפקיד ססילי נוויל, הדוכסית מיורק, אמם של המלכים אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי, בסדרת הדרמה "מלכה לבנה" ובסדרת ההמשך "נסיכה לבנה" משנת 2017. ב-2016 היא גילמה את קלי פרוסט בסדרת המתח והריגול "Berlin Station".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-17 בספטמבר 1994 התחתנה גודול עם ניקולה פקוריני. לבני הזוג נולדו שני ילדים, ג'מה ולאוני. אחותה היא המפיקה ויקטוריה גודול הנשואה לבמאי והשחקן דאלאס קמפבל.
הערות שוליים

↑  Caroline Goodall Biography (1959-)
↑  University of Bristol Alumni
↑  Dave McNary (22 באפריל 2015). "Documentary 'Unity' Set for Aug. 12 Release with 100 Star Narrators". Variety. נבדק ב-1 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605069605171  PLWABN: 9810669750905606  BIBSYS: 8072105  BNE: XX1091330  BnF: cb14026252c (data)  GND: 129297097  ISNI: 0000 0001 1554 4455  LCCN: no97013352  NKC: xx0073062  NLA: 36014896  NLK: KAC2020N4868  NTA: 075080389  SNAC: w60v98ks  SUDOC: 09757547X  Trove: 601345  VIAF: 85776208   WorldCat (עם VIAF): 85776208
האנסמבל הגאה

האנסמבל הגאה היא קבוצת תיאטרון קהילתי של צעירים להט"ביים הפועלת במרכז הגאה.
הקמה

האנסמבל הגאה הוקם במרכז הגאה ב-2009 על ידי טליק ניניו ודניאל שושני, כהמשך ישיר של פעילות להקת הנוער הגאה הכוכבים של איגי שפעלה בין השנים 2004-2009.
המטרה הייתה לייסד קבוצת תיאטרון קהילתית לחברות וחברי הקהילה (אך לא רק) בשנות ה-20 וה-30 לחייהם, אשר יעלו תכנים גאים הקשורים לנושאים המעסיקים בנות ובני גילאים אלו.
מנהלים

טליק ניניו היה במאי האנסמבל בין השנים 2009–2015. בשנת 2016 החליפה אותו כבמאית האנסמבל רקפת בנימין.
מנהל האנסמבל בין השנים 2009-2011 היה דניאל שושני. החליף אותו דקל נוי בין השנים 2012–2015. המנהל הנוכחי של האנסמבל הוא יריב בראלי.
היסטורית הפקות

| הצגה | שנה | במאי/ת | מחזאי/ת | פרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ערב מחזות זמר | 2011 | טליק ניניו | האנסמבל הגאה |  |
| התחנה הישנה | 2011 | טליק ניניו | האנסמבל הגאה |  |
| פרפר לב קפה | 2011 | טליק ניניו | רותם ברוכין |  |
| אפשר לרפא את זה | 2012 | טליק ניניו | רותם ברוכין |  |
| קשורים ברצועה | 2013 | טליק ניניו | רותם ברוכין | מקום שלישי בפסטיבל סתיו תיאטרוני |
| הוא או היא | 2014 | טליק ניניו | האנסמבל הגאה |  |
| תותים ושוקולד | 2014 | טליק ניניו | סנל פאס, עיבוד: רעות לוי |  |
| שיר לשניים: מחזמר משירי אילנית | 2015 | טליק ניניו | על פי "משהו יפה" מאת ג'ונתן הארווי | מקום ראשון בפסטיבל סתיו תיאטרוני |
| הוצאה לאור | 2016 | רקפת בנימין | רקפת בנימין והאנסמבל הגאה |  |
| לזאת יקרא אישה | 2017 | רקפת בנימין | יונתן קלדרון | מקום ראשון בפסטיבל סתיו תיאטרוני |
| משחק ילדים | 2019 | רקפת בנימין | יריב בראלי ואלון שפירא |  |
בנוסף לכך האנסמבל מפיק בכל יום השואה את טקס יום הזיכרון לקורבנות הקהילה הגאה.
חברי האנסמבל

בין חברות וחברי האנסמבל לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אבינועם ארביב  אלון שפירא  דניאל שירין  הדר גינזבורג  יריב בראלי  מני רפפורט  מעיין וקנין  נדב פורטיאנסקי |  שחר בן הרועה  סיון מור  עדן רוזנפלד  שגיא קרישר  תמר ירקוני  אבישי קהלני  ג'ני קודינוב  מרינה פצ'ניק |  ניר וקנין  אורנה אילון  מורן בודנר  מולי בכר  דקל נוי  גל שור  אור ענבר-גור אריה  רוי עמנואל שרון |  מעיין אלה קלסנר  דניאל שושני  רפי שי שטינויס  טל שאשו  טליה נירגד חסון  נמרוד אביגל  טום גרשון  עודד שוורצברג |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  40. תיאטרון גאה: הקמת האנסמבל הגאה ותיאטרון הומו-לסבי, באתר ‏מאקו‏, 24 בדצמבר 2011
↑  אירועי יום הזיכרון לשואה ולגבורה 2019, באתר המרכז הגאה(הקישור אינו פעיל)
השיר על התוכי יוסי

| --- | --- |
 שיר בביצוע אריק איינשטיין
 מתוך האלבום אוהב להיות בבית
 יצא לאור:  1986
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  אברהם חלפי 
 לחן:  מיקי גבריאלוב 
 
"השיר על התוכי יוסי" הוא שיר שנכתב על ידי אברהם חלפי. השיר הולחן על ידי מיקי גבריאלוב והושר על ידי אריק איינשטיין.
רקע לכתיבת השיר

את השיר כתב חלפי בשנת 1935. בזמן כתיבת השיר התגורר בחדר בדירה ששכר.
תוכן השיר

אֶקְנֶה לִי תֻּכִּי וּשְׁמוֹ יִהְיֶה יוֹסִי 
 עִמּוֹ אֲשׂוֹחֵחַ עֵת אִישׁ לֹא יִשְׁמַע
הדובר מבקש לרכוש תוכי כדי לשוחח עמו כדי לא להיות בודד. זהו כנראה תוכי עצוב מאד, אך זהו האלטר אגו של הדובר. המשורר מבקש רע כדי לספר לו את סודותיו הכמוסים ביותר ואין שומע זולתו. הסוד הראשון הוא העצבות.
המשורר המשוחח עם התוכי אומר לו: "הֲתֵדַע, תֻּכִּי יוֹסִי, אַתָּה יֶלֶד לִירִי". משורה זו מתברר כי המשורר מספר על עצמו וזאת הוא עושה דרך שיחה עם התוכי. בשורה זו יש רמז ארס פואטי על כך שחלפי עוסק בשירה לירית. בניגוד למשוררי התקופה שכתבו שירה ציונית על ארץ ישראל היפה והמולדת החדשה, חלפי מוסיף לשיר את המילה מולדת וייתכן שהוא מבקש לומר כי המולדת היא בראש מעייניו היא לא מקום גאוגרפי מסוים אלא האדמה, המולדת אליה שב כל אדם באשר הוא. ”"וְיָשׁוּב אֶפְרְךָ מֵהַכְּלוּב לַמּוֹלֶדֶת – / מִן הַכְּלוּב הַלָּבָן לֶעָפָר הַצָּהֹב"”.
חלפי שהיה מתבודד רומז על כך בשיר: ”"עֲרִירִי, בְּלִי אִשָּׁה תֻּכִּיָּה וְיוֹלֶדֶת, לְתֻכִּי שֶׁכָּמוֹךָ אָסוּר לֶאֱהֹב"”. בשורות הסיום של השיר מתבררת מטרת השיר. חלפי המשורר מבקש נחמה בשיחה עם התוכי שתפיג את בדידותו, רצון לאדם שיוחח איתו.”פַּטְפֵּט, תֻּכִּי יוֹסִי, / נַחְמֵנִי כַּזַּיִת,/ לִבִּי הַיּוֹם רֵיק"”.
תוכן השיר > תוגת המאירי

וְאָז אָנֹכִי בְּתוּגַת הַמְּאִירִי / אֶלְחַשׁ לַקִּירוֹת: יוֹסִי מֵת, / יוֹסִי מֵת"
חלפי השתייך לקבוצתת משוררים ואנשי רוח שנקראה חבורת יחדיו, שאחד ממשוררי הקבוצה היה המשורר אביגדור המאירי. בשנת 1933 פרסם המאירי את הפואמה "חלומות של בית רבן". בשיר מתאר המאירי את ילדותו הבודדת בהונגריה לאחר מות הוריו, שבעקבות מותם נאלץ להתגורר עם סבו. בילדותו סיפר המאירי לחלפי, כי בילדותו היה לחברו הטוב ביותר תוכי, שמת כנראה מצער לאחר מות בנה של סוכנת הבית.
את השיר הלחין מיקי גבריאלוב לבקשתו של אריק איינשטיין. השיר צעד 7 שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג' ובשיאו הגיע למקום ה-13. השיר מופיע באלבומו של איינשטיין, "אוהב להיות בבית".
הערות שוליים

1 2 3  הסיפור מאחורי "שיר על התוכי יוסי" של אברהם חלפי - אל תוך השיר, באתר אל תוך השיר, ‏27 ביולי 2022
↑  אמיר בן-דוד, העצבות כמו כוס היא ובה יין מר מענבי הנשמה, באתר זמן ישראל, 23 בספטמבר 2021
ביר טוויל

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  ללא תובעי ריבונות (בפועל בשטחי מצרים מצרים וסודאן סודאן)
 שטח:  2,060 קמ"ר
 קואורדינטות:  21°52′14″N 33°44′14″E﻿ / ﻿21.870555555556°N 33.737222222222°E﻿ / 21.870555555556; 33.737222222222 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםביר טוויל(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםביר טוויל(למפת סודאן רגילה) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד ארית- ריאה  אתיופיה רמ"א דרום סודאןביר טוויל(למפת סודאן מוגדלת) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד אריתריאה אתיופיה הרפובליקה המרכז אפריקאית  דרום סודאןביר טוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת משולש חלאיב וביר טוויל
ביר טוויל (בערבית: بير طويل, בתרגום מילולי: "באר עמוקה") הוא שטח לאורך גבול מצרים-סודאן שגודלו 2,060 קילומטרים רבועים וצורתו דומה לטרפז שחלקו הרחב מצפון, מעין כצורת באר, מה שהקנה לו את השם. הוא נמצא דרומית-מערבית למשולש חלאיב וייחודו הוא בכך שהוא טרה נוליוס, כלומר אין מדינה התובעת בעלות עליו (בדומה לארץ מרי בירד באנטארקטיקה ולמספר שטחים זעירים בקרואטיה על שפת נהר דנובה בסמוך לגבול עם סרביה). בפועל, שולטת מצרים במקום, אף שהוציאה אותו ממפותיה הרשמיות.
במקום אין התיישבות קבע אבל חולפים בו לא מעט נוודים בעיקר משבט אבבדה המשתמשים במקום למרעה וכריית אוצרות טבע כמו זהב.
היסטוריה

ב-1889 שלטה בריטניה באזור והשלטון הבריטי-מצרי החליט שגבול הסמכות של המושל הבריטי בסודאן יהיה בקו רוחב 22° צפון, וכתוצאה מכך היה משולש חלאיב בשטח מצרים וביר טוויל בשטח סודאן. ב-1902 שינו הבריטים את הגבול וקבעו שמשולש חלאיב קרוב יותר לח'רטום, בירת סודאן הן מבחינה תרבותית והן מבחינה גאוגרפית. הגבול החדש לא היה תלוי בקו הרוחב והוא ירד מהים האדום לכיוון דרום מערב, חצה את קו הרוחב והקיף את ביר טוויל, כך שנוצרו שני שינויים: משולש חלאיב שמצפון לקו הרוחב, עבר ממצרים לסודאן וביר טוויל שמדרום לקו הרוחב, עבר מסודאן למצרים. ב-1956, לאחר שקיבלה סודאן עצמאות, תבעה שהגבול בינה ובין מצרים יהיה על פי זה של 1902, כך שהיא תקבל את השליטה במשולש חלאיב, ומצרים תקבל לשליטתה את ביר טוויל. המצרים טוענים שיש לקבל את הגבול שנקבע על קו הרוחב 22° וחלוקת השטחים היא לטובתה. כתוצאה מהתביעה של שתי המדינות לקבל את משולש חלאיב הגדול פי עשרה מביר טוויל ובעל הגישה לים, נותר ביר טוויל ללא דורש.
בשנת 2014 הכריז אמריקאי בשם ג'רמייה היטון על האזור כ"ממלכת צפון סודאן" (רו'), כמתנת יום הולדת לבתו בת השש, אמילי, אשר רצתה להיות נסיכה. אף מדינה לא הכירה בעצמאותו של האזור.
ראו גם

משולש חלאיב
מדינה לכאורה
הערות שוליים

↑  מצרים בספר העובדות העולמי של ה־CIA
↑  הקים ממלכה באפריקה כדי שבתו תהיה נסיכה, באתר ynet, 15 ביולי 2014
 ג'ק שנקר, ברוכים הבאים לחבל הארץ שאף מדינה לא רוצה, באתר הארץ, 27 באפריל 2016
↑  כתבה באתר הוושינגטון פוסט
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של מצרים ובנושא סודאן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היסטוריה של פתרון משוואות פולינומיות

האומנות הגדולה הוא ספר חשוב על אלגברה בסיסית פרי עטו של ג'ירולמו קרדאנו. בתמונה עמוד הפתיחה של הספר. במסגרתו פורסמו לראשונה הפתרונות למשוואה ממעלה שלישית ומשוואה ממעלה רביעית.
משוואה פולינומית היא משוואה בה מופיעים אך ורק מקדמים וחזקות של משתנה מסוים (וכן מספרים קבועים, שהם למעשה מקדמים של  \ x^{0}=1) כמו  \ 7x^{2}-13x+2=0 או  \ 14y^{8}+5y^{3}=8.
משוואות פולינומיות נקראות כך משום שלמעשה באופן כללי, פולינום במשתנה אחד,  \ x, הוא הצירוף
 \ p(x)=a_{n}x^{n}+a_{n-1}x^{n-1}+...+a_{1}x+a_{0}
כאשר המקדמים  \ a_{i} הם מספרים והחזקות הן מספרים טבעיים (לרבות אפס). באופן כללי, הבעיה של פתרון משוואה פולינומית  \ a_{n}x^{n}+a_{n-1}x^{n-1}+...+a_{1}x+a_{0}=0 זהה למציאת שורש של פולינום מתאים.
החזקה הגבוהה ביותר של המשתנה נקראת "מעלת המשוואה", "דרגת המשוואה" או "סדר המשוואה". כך, למשל, המשוואה  ax=b או  ax+b=0 כאשר  \ a,b פרמטרים (אם אין הגבלה על ערכם, שתי המשוואות זהות למעשה, כי ניתן לקבל מהאחת את השנייה על ידי החלפת הסימן של  \ b) היא משוואה ממעלה ראשונה, בעוד המשוואות שהובאו בראש הפרק הן ממעלה שנייה ושמינית בהתאמה. פתרונן של משוואות ממעלה ראשונה הוא פשוט מאוד ( x={\frac {b}{a}} בניסוח הראשון, או  x=-{\frac {b}{a}} בניסוח השני), אך מעבר להן הפתרון כבר איננו מיידי.
הרעיון שעומד בבסיס הפתרון של משוואה ממעלה שנייה היה ידוע כבר לבבלים ולאנשי יוון העתיקה, אך הפתרון של משוואה ממעלה שלישית נמצא רק במאה ה-16, ומעט לאחריו נמצא הפתרון של משוואה ממעלה רביעית. פתרון המשוואה ממעלה שלישית היה בין ההשגים הגדולים של המדע בתקופת הרנסאנס וסימן, במידה מסוימת, את סיום תקופת ה"עצירה" שניכרה בעולם המתמטי במהלך ימי הביניים (והאימפריה הרומית).
פתרון משוואות מסדר גבוה יותר, חמישי ומעלה, היה אתגר למתמטיקאים במשך שנים רבות, עד אשר הובן במהלך המאה ה-19, בעזרת כלים מתמטיים מתוחכמים יחסית (ומתקדמים יותר מאשר האלגברה הבסיסית שבעזרתה נפתרו הבעיות של המשוואות ממעלה שלישית ורביעית), כי לא ניתן להגיע לפתרון של משוואות אלו בעזרת ארבע פעולות חשבון ושימוש בשורשים.