stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבריאלה אדמשטיאנו
ספרים > כתיבה עיתונאית ומסות

1995 - Obsesia politicii (אובססיית הפוליטיקה) - ספר ראיונות
2000 - Cele două Românii (שתי רומניות), מסות
ספרים > תרגומים

היא דוברת צרפתית רהוטה ותרגמה מצרפתית לרומנית את הספרים:
"Sans la miséricorde du Christ" (בלי רחמיו של ישו) מאת אקטור ביאנצ'וטי (2003)
"פייר וז'אן" מאת גי דה מופסאן   (יחד עם ויוריקה וואנצ'ה) (1978)
ז'אן -איב פוטל - Dispariţiile Annei Langfuss  -  (2017)  Les Disparitions d'Anna Langfus  (העלמויותיה של אנה לנגפוס)
תרגומים לעברית

2007 - Dimineața pierdută - הבוקר האבוד - בתרגום יותם ראובני - בהוצאת נמרוד
מקורות מודפסים

Nicolae Manolescu Istoria literaturii române pe înțelesul celor care citesc, Paralela 5, 2014,
(ניקולאיה מנולסקו - ההיסטוריה של הספרות הרומנית המוסברת לקוראיה)
לקריאה נוספת

Nicolae Manolescu: Gabriela Adameşteanu: „Dimineaţă pierdută“, în: Literatura română postbelică, vol. II, Braşov: Aula ,2001, p. 268-272
Ioan Holban: Gabriela Adameşteanu, in: Profiluri epice contemporane, Bucureşti: CR, 1987, p. 358-364
הערות שוליים

↑  N.Manolescu 268-269
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583728705171  PLWABN: 9810584682405606  BIBSYS: 90569049  BNE: XX4879020  BnF: cb122621552 (data)  CANTIC: a10750356  GND: 138692750  ICCU: BVEV017847  ISNI: 0000 0001 2143 341X  LCCN: no2002101655  LNB: 000252436  NKC: ola2002140090  NTA: 13219287X  RERO: 02-A027450682  SUDOC: 031400191  VIAF: 90719866   WorldCat (עם VIAF): 90719866
לואיס שוולנבק

לואיס בקסטר שוולנבק (באנגלית: Lewis Baxter Schwellenbach‏; 20 בספטמבר 1894 - 10 ביוני 1948) היה סנאטור ארצות הברית מוושינגטון, שופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז המזרחי של וושינגטון ומזכיר העבודה החמישי של ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

שוולנבק נולד ב-20 בספטמבר 1894, בסופיריור, מחוז דאגלס, ויסקונסין, עבר לספוקיין, וושינגטון עם הוריו ב-1902, ולמד בבתי הספר היסודיים והתיכוניים של ספוקיין. הוא קיבל תואר ראשון במשפטים בשנת 1917 מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון. הוא היה עוזר מדריך באוניברסיטת וושינגטון מ-1916 עד 1917.
ביוגרפיה > קריירה

שוולנבק נכנס לשירות במהלך מלחמת העולם הראשונה כטוראי ברגימנט הרגלים ה-12 של צבא ארצות הברית ב-1918 עד לשחרורו כרב-טוראי ב-1919. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בסיאטל, וושינגטון מ-1919 עד 1935. שוולנבק שימש כמפקד המדינה של הלגיון האמריקני ונשיא אגודת הבוגרים של אוניברסיטת וושינגטון, והיה נציג של כנסים מחוזיים ומדינות רבים. הבולטות שלו כתוצאה מתפקידי מנהיגות אלו גרמה למפלגה הדמוקרטית לשקול אותו לתפקידי מדינה כולל התובע הכללי והמושל. הוא היה מועמד לא מוצלח למועמדות למושל וושינגטון ב-1932.
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

שוולנבק נבחר כדמוקרט לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-3 בינואר 1935 ועד 16 בדצמבר 1940, אז התפטר. הוא לא הועמד למינוי מחדש ב-1940, לאחר שמונה לשופט פדרלי. הוא היה ציר לאיגוד הבין-פרלמנטרי בהאג, הולנד בשנת 1938.
ביוגרפיה > כהונה כשופט פדרלי

שוולנבק מונה על ידי הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט ב-6 במאי 1940, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז המזרחי של וושינגטון שפונה על ידי השופט ג'. סטנלי ובסטר. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-6 במאי 1940, וקיבל את המינוי שלו ב-20 בנובמבר 1940. כהונתו הסתיימה ב-30 ביוני 1945, עקב התפטרותו כדי להיות מזכיר העבודה.
ביוגרפיה > מזכיר העבודה

שוולנבק מונה למזכיר העבודה של ארצות הברית על ידי הנשיא הארי ס. טרומן וכיהן מ-1 ביולי 1945, עד מותו במרכז הרפואי הצבאי וולטר ריד בוושינגטון הבירה, ב-10 ביוני 1948. הוא נקבר בבית הקברות וואשלי בסיאטל.
במהלך כהונתו של שוולנבק כמזכיר, החשש מאבטלה לאחר המלחמה הביא את הקונגרס של ארצות הברית להעביר את חוק התעסוקה של 1946, שהפך את קידום התעסוקה המקסימלית לעדיפות העליונה של האומה. שוולנבק קידם את ביטול השכר והפיקוח על המחירים בזמן מלחמה. הוא נאלץ להתמודד עם גל שביתות שלאחר המלחמה. הקונגרס ה-80 של ארצות הברית הרפובליקני העביר את חוק טאפט-הארטלי. קיצוצים בצוות בוצעו במשרד העבודה של ארצות הברית. שירות הפשרה האמריקאי הוסר ממשרד העבודה והוקם כשירות הגישור והפיוס הפדרלי העצמאי (FMCS). במהלך כהונתו התמסדה עבודתו הבינלאומית של המחלקה; המשרד לענייני עבודה בינלאומיים (כיום הלשכה לענייני עבודה בינלאומיים) הוקם כיחידה בלשכת המזכיר.
ביוגרפיה > חיים אישיים ומותו

אחיו של שוולנבק, אדגר וו. שוולנבק, כיהן כשופט של בית המשפט העליון בוושינגטון.
הוא התחתן עם אן דאפי ב-1935 והם נשארו יחד עד מותו ב-1948.
שוולנבק נפטר ב-10 ביוני 1948. הוא נקבר בבית הקברות וואשלי בסיאטל.
הערות שוליים

1 2 3 4  לואיס שוולנבק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
1 2 3  "Schwellenbach, Lewis Baxter - Federal Judicial Center". www.fjc.gov.
↑  "Hall of Secretaries: Lewis B. Schwellenbach - U.S. Department of Labor". www.dol.gov."Hall of Secretaries: Lewis B. Schwellenbach - U.S. Department of Labor". www.dol.gov.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n86071759  NARA: 10570822  SNAC: w66q21rz  US Congress: S000160  VIAF: 60564007   WorldCat (עם VIAF): 60564007 
הדיוקן הרשמי של לואיס ב. שוולנבק תלוי במחלקת העבודה
שוולנבק (שני משמאל) בישיבת הקבינט של טרומן, (אוגוסט 1945).
לוגיקה עמומה

לוגיקה עמומה או לוגיקה מעורפלת (באנגלית: Fuzzy Logic) הוא שם כללי לתורות לוגיות המנסות להחיל את עקרונות החשיבה הרציונלית על תחומים שבהם נראה כי שני חוקי היסוד של הלוגיקה הקלאסית אינם מתאימים. בעיקר מדובר על תחומים שבהם יש צורך להתבסס על הערכות סובייקטיביות או רב-משמעיות (בתחומים הקשורים למדעי החברה או לכלכלה, כמו שיווק למשל).
במשך השנים נעשו מספר ניסיונות לבסס תורות של לוגיקה עמומה שיעמדו במבחן החשיבה הלוגית הרציונלית, וניתן גם לומר כי פילוסופיות שמקורן מהמזרח הרחוק, ובעיקר הטאואיזם הסיני, עשו זאת במידה רבה של הצלחה. אולם התורה הנחשבת למוצלחת והיישומית ביותר, פותחה החל מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, על ידי פרופסור לוטפי זאדה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. זאדה הצליח לבסס תורה מתמטית המהווה הרחבה של הלוגיקה הקלאסית באמצעות מספר שינויים קטן יחסית, כך שניתן להעתיק את עקרונות הלוגיקה העמומה וכל המשתמע מהם (כמו למשל תורת הקבוצות ותורת ההוכחה), באופן כמעט מידי מעקרונות הלוגיקה הקלאסית.
האלגנטיות המתמטית של תורתו של זאדה מאפשרת שימוש בה ליישומים אלגוריתמיים, בעיקר בתחום האוטומציה של מערכות בקרה (מה שמכונה "בקרה עמומה" - fuzzy control). השימוש בלוגיקה העמומה זוכה לפופולריות רבה בעיקר ביפן.
עקרונות הלוגיקה העמומה של זאדה > ערך האמת

בעוד שבלוגיקה הקלאסית נקוט כלל השלישי מן הנמנע, כלומר כל היגד לוגי הוא או נכון או בלתי נכון, בלוגיקה העמומה אנו מדברים על "נכונות במידה מסוימת" המיוצגת על ידי מספר בקטע הסגור [0,1] - כל המספרים בין 0 ל-1, כולל הקצוות. כמובן שהאמת והשקר המוחלטים של הלוגיקה הקלאסית, יכולים להחשב כמקרה פרטי של האמת והשקר העמומים, כאשר "אמת מוחלטת" מיוצגת על ידי 1, ו-"שקר מוחלט" מיוצג על ידי 0.
בהתאם, אנחנו יכולים להגדיר קבוצות עמומות תחת קבוצה אוניברסלית כלשהי, על פי מידת השייכות של איבר כלשהו אליהן. למשל, אם U מייצגת גבהים של אנשים, ו־H היא קבוצת האנשים הגבוהים, אז מידת השייכות של אדם שגובהו 1.60 מטר ל-H היא 0, ומידת השייכות של אדם שגובהו 2.0 מטר ל-H היא 1, אבל מידת השייכות של אדם שגובהו הוא 1.85 מטר ל-H היא 0.6.
אחד החסרונות הבולטים של המודל של זאדה, הן מהבחינה התאורטית והן מהבחינה המעשית, היא שאין דרך חד משמעית לבחור את פונקציות השייכות לקבוצה עמומה. ישנן מספר דרכים מקובלות לעשות זאת אבל אין כל סיבה מתמטית להעדיף אותן על אחרות. יוצא מכך שההגדרה של מידת השייכות של איבר לקבוצה מסוימת (ומכאן כל הגדרת הקבוצה) היא שרירותית וסובייקטיבית. מסיבה זו, יש הפוסלים את הלוגיקה העמומה כתורה מתמטית.
עקרונות הלוגיקה העמומה של זאדה > אלגברה בוליאנית מורחבת

ניתן להרחיב את האופרנדים הלוגיים הבסיסיים, AND, OR ו־NOT, לאופרנדים לוגיים עמומים. ישנן מספר דרכים מקובלות לעשות זאת (ושוב, אין לכך כללים מוסכמים), באופן שישמור על האופרנדים הקלאסיים כמקרה פרטי ועל קיום כללי דה מורגן, ומספר דרישות נוספות מאופרנדים כאלה. המקובל ביותר הוא להשתמש בפונקציית מינימום ל-AND, פונקציית מקסימום ל־OR והמשלים ל-1 ל־NOT (בצורה זו כללי דה-מורגן ותכונות נוספות מוסיפים להתקיים). כל בחירה נכונה של אופרנדים לוגיים מאפשרת להגדיר את כל שאר המושגים של תורת הקבוצות וגם של תורת ההוכחה.
עקרונות הלוגיקה העמומה של זאדה > הסק לוגי עמום

בלוגיקה הקלאסית אנו אומרים, "אם יורד גשם, סימן שמעונן". בלוגיקה העמומה אנו אומרים, "אם גשום במידה x, סימן שמעונן לפחות במידה y". כלומר, חשבו על מצב שבו אנו יושבים בחדר ללא חלון ומקשיבים לרעש הגשם היורד על הגג. אם יורד גשם חזק מאוד, אנחנו יכולים להסיק מכך שהשמיים מאוד מעוננים. אבל אם לא יורד גשם בכלל, איננו יכולים לדעת עד כמה השמיים מעוננים. ייתכן שהם מאוד מעוננים אבל לא יורד גשם, וייתכן שהם אינם מעוננים בכלל, וכמובן שייתכן כל מצב באמצע. בהתאם, אם יורד גשם חלש, אנחנו יודעים שהשמיים לא יכולים להיות בהירים לחלוטין.
צ'ארלס ויילנד ברוקס

צ'ארלס ויילנד ברוקס (באנגלית: Charles Wayland Brooks‏; 8 במרץ 1897 – 14 בינואר 1957) היה סנאטור אמריקאי רפובליקני מאילינוי מ-1940 עד 1949.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ברוקס נולד ב-8 במרץ 1897 בווסט ביורו, אילינוי, שירת בנחתים במהלך מלחמת העולם הראשונה כלוטננט ראשון מ-1917 עד 1919. במהלך הלחימה הוא נפצע מספר פעמים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ברוקס התמודד על משרת מושל אילינוי ב-1936 אך הובס על ידי הדמוקרט המכהן הנרי הורנר. הוא נבחר בהפרש מצומצם מאוד בשנת 1940 כדי למלא את מקום הסנאט שהתפנה בשל מותו של ג'. המילטון לואיס. ברוקס נבחר מחדש ב-1942, אך הובס ב-1948 על ידי פול דאגלס הדמוקרט.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > ביקור במחנה הריכוז בוכנוואלד

ב-11 באפריל 1945 שחררו כוחות ארצות הברית את מחנה הריכוז בוכנוואלד שהוקם ב-1937 וגרם למותם של לפחות 56,545 בני אדם. הגנרל אייזנהאואר השאיר גופות נרקבות לא קבורות כך שקבוצה מבקרים של מחוקקים אמריקאים תוכל להבין באמת את הזוועה של הזוועות. קבוצה זו ביקרה בבוכנוואלד כדי לבדוק את המחנה וללמוד ממקור ראשון על גודל הפתרון הסופי הנאצי והיחס לאסירים אחרים.
המחוקקים שביקרו כללו את אלבן וו. בארקלי, אד איזק, ג'ון מ. ווריס, דיואי שורט, ק. ויילנד ברוקס, וקנת ס. וירי יחד עם הגנרל עומר נ. בראדלי והעיתונאים ג'וזף פוליצר, נורמן צ'נדלר, ויליאם אי. ניקולס וג'וליוס אוקס אדלר.
ביוגרפיה > מותו

ברוקס חזר לשיקגו ומת בגיל 59 בבית החולים פסוונט ב-14 בינואר 1957, לאחר התקף לב קשה.
משפחתו

ברוקס התחתן עם גרטרוד אקרלי באוגוסט 1920 ונולד להם בן, ראסל (נ' 1924). היא התגרשה ממנו באפריל 1943 ברינו, נבדה, תוך ציון אכזריות. הוא התחתן עם מרי אליזבת תומאס פיבי, אלמנה ובתו של עמיתו לסנאט האמריקאי ג'ון תומאס מאיידהו. הם התחתנו במאי 1946, ונשארו נשואים עד מותו. מרי ברוקס הפכה מאוחר יותר לחברה בסנאט של איידהו ובמשך שמונה שנים הייתה מנהלת מטבעת ארצות הברית בתקופת ממשלי ניקסון ופורד. בנה, ג'ון פיבי (נולד ב-1933), הוא פוליטיקאי דמוקרטי לשעבר באיידהו, שהיה בעבר רפובליקני.
צ'סטר קאסל בולטון

צ'סטר קאסל בולטון (באנגלית: Chester Castle Bolton‏; 5 בספטמבר 1882 – 29 באוקטובר 1939) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו. הוא כיהן ארבע קדנציות רצופות מ-1929 עד 1937. הוא נבחר לכהונה חמישית ב-1938, אך הוא מת לפני שהשלים את הקדנציה.
הוא היה בעלה של פרנסס פ. בולטון, שהחליפה אותו בקונגרס, ואביו של אוליבר פ. בולטון. פרנסס ואוליבר בולטון היו בעצמם לאם ולבן הראשונים שמשרתים בו זמנית בקונגרס.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בולטון נולד ב-5 בספטמבר 1882 בקליבלנד, אוהיו, ולמד בבתי הספר הציבוריים של העיר. הוא סיים את בית הספר האוניברסיטאי בקליבלנד בשנת 1901, ואת אוניברסיטת הרווארד בשנת 1905, שם היה חבר במועדון Delphic.
צ'סטר קאסל בולטון ופרנסס פיין בולטון נישאו ב-1907. נולדו להם 4 ילדים, צ'ארלס ב. בולטון, אוליבר פיין, קניון ק. ואליזבת בולטון.
בולטון היה תעשיין עסקי בתעשיית הפלדה בקליבלנד מ-1905 עד 1917. הוא שירת כחבר במשמר הלאומי של אוהיו מ-1905 עד 1915.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

בולטון הוסמך כקפטן בחיל המילואים, ולאחר מכן הוזמן לשירות פעיל במרץ 1917, במלחמת העולם הראשונה. הוא הוצב תחילה במועצת תעשיות המלחמה, ולאחר מכן שימש עוזרו של עוזר שר המלחמה. הוא הועבר למטה הכללי ב-1917. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל וסופח לדיוויזיה ה-101 כעוזר הרמטכ"ל, והשתחרר בדצמבר 1918.
הוא חזר לקליבלנד, אוהיו, ושימש כדירקטור במספר תאגידים עסקיים גדולים, וכן עסק בגידול וגידול עדר בקר מפורסם של גרנזי בפרנצ'סטר פארמס, באחוזה המשפחתית של בולטון, "פרנצ'סטר פלייס" ב-65 דונם בלינדהרסט, אוהיו.
ביוגרפיה > פוליטיקה

הוא כיהן כחבר במועצת הכפר לינדהרסט מ-1918 עד 1921.
בולטון כיהן בסנאט של מדינת אוהיו במהלך 1923–1928, וכיהן כנשיא הזמני ב-1927 וב-1928.
הוא שימש כציר בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1928.
בולטון נבחר כחבר קונגרס רפובליקני המייצג את מחוז הקונגרס ה-22 של אוהיו לקונגרס ה-71 ולשלושת הקונגרסים שאחריו, וכיהן מ-1929 עד 1937. הוא כיהן כיו"ר ועדת הקמפיין הרפובליקנית של הקונגרס בשנים 1934 ו-1936.
הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש כחבר הקונגרס בשנת 1936 לקונגרס ה-75.
בולטון נבחר לקונגרס ה-76, ושוב ייצג את המחוז ה-22, וכיהן מ-3 בינואר 1939 ועד מותו ב-29 באוקטובר 1939. אשתו, פרנסס פ. בולטון, נבחרה לכהן בתקופת כהונתו ונבחרה שוב ושוב על ידי המחוז ה-22 עד סוף שנות ה-60, וכיהנה במשך 29 שנים.
ביוגרפיה > מותו

צ'סטר ק. בולטון מת ב-29 באוקטובר 1939 בקליבלנד. הוא נקבר בבית הקברות לייק ויו. אוליבר פ. בולטון, בנו, נקבר שם ב-1972. פרנסס פ. בולטון, אשתו, נקברה שם ב-1977.
הערות שוליים

1 2 3  The Encyclopedia of Cleveland History: Frances Payne Bingham Bolton
↑  NY Times Obituary: "Kenyon C. Bolton Dies; Patron of Arts Was 71" (1912−1983); Published: July 18, 1983.
1 2 3 4 5 6  Charles B. Bolton and The Franchester Farms
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88212031  SNAC: w6h70cz0  US Congress: B000606  VIAF: 16328853   WorldCat (עם VIAF): 16328853
יאקוב ברנולי

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1655 בזל, שווייץ 
 פטירה:  16 באוגוסט 1705 (בגיל 50) בזל, שווייץ 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום קבורה:  הקתדרלה של בזל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל (1671)  אוניברסיטת בזל (1676) 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולא מלבראנש, Peter Werenfels 
 מוסדות:  אוניברסיטת בזל (1683–1705) 
 תלמידי דוקטורט:  יוהאן ברנולי, ניקולאס ברנולי, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  Judith Stupanus 
 הערות:  יוהאן ברנולי, אחיו של יאקוב ברנולי
 תרומות עיקריות
 מחקרים בחשבון אינפיניטסימלי, טורים אינסופיים, ותורת ההסתברות, עקומות חשובות בתחומי הפיזיקה והגאומטריה, שהבולטת בהן הייתה הספירלה הלוגריתמית שאותה ציווה לחרות על מצבתו.
 
יאקוב ברנולי (בגרמנית: Jakob Bernoulli; בצרפתית: Jacques Bernoulli;‏ 27 בדצמבר 1654 – 16 באוגוסט 1705) היה מתמטיקאי שווייצרי, ראשון המתמטיקאים בני משפחת ברנולי. קידם את הפצת החשבון האינפיניטסימלי באירופה, וביחד עם אחיו יוהאן ברנולי נמנה עם מייסדי חשבון הווריאציות. בתורת ההסתברות ניסח גרסה ראשונה של חוק המספרים הגדולים.
חייו

ברנולי נולד בבזל לניקולאוס ברנולי, סוחר בעל השפעה, ואחד מאזרחיה החשובים של העיר. אביו הפרוטסטנטי רצה שבנו ילמד תאולוגיה, אך ברנולי הצעיר נמשך כבר מקטנותו אחרי מתמטיקה ואסטרונומיה.
ברנולי למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת בזל ובמקביל למד מתמטיקה ואסטרונומיה. בשנת 1676 קיבל תואר בתאולוגיה ועבר לז'נבה, שם שהה 20 חודשים, היה מורה לילדה עיוורת והשתתף בוויכוחים תאולוגיים. ביוני 1678 עבר למשך שנתיים לצרפת, שם למד עם ממשיכי דרכו של דקארט ובראשם ניקולא מלבראנש. מצרפת עבר להולנד (לאמסטרדם ולליידן) ולמד על חידושים בתחומי המתמטיקה והמדע, בין השאר מיוהנס הודה. באפריל 1681 המשיך במסעו לאנגליה, שם שהה עד אוקטובר 1682 ופגש את רוברט בויל ורוברט הוק. בהמשך למסעותיו אלה המשיך לקיים עד סוף ימיו קשרי מכתבים עם הבולטים שבמדעני אירופה. ב-1682 החל לפרסם מאמרים קצרים בכתב העת "Journal des savants" (אנ'), תחילה במדעי הטבע ומ-1685 במתמטיקה. ב-1683 החל ללמד מכניקה באוניברסיטת בזל, וב-1684 הגיש שם את עבודת הדוקטורט שלו. בשנת 1687 נתמנה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בזל, משרה שהחזיק עד מותו בשנת 1705.
הוא לימד מתמטיקה את אחיו יוהאן, הצעיר ממנו ב-13 שנים, והשניים החלו להתעמק בחיבורו של לייבניץ על החשבון הדיפרנציאלי, שהתפרסם בכתב העת Acta Eruditorum (בהמשך פרסם גם יאקוב ברנולי מאמרים בכתב עת זה). האחים שיתפו פעולה בפיתוח יישומי החשבון האינפיניטסימלי, אך בהמשך הפכו ליריבים, וב-1697 נותקו הקשרים ביניהם.
תרומותיו של ברנולי בענפי המתמטיקה והפיזיקה רבות. בין השאר בענפי חשבון אינפיניטסימלי, טורים אינסופיים ותורת ההסתברות. ברנולי חקר גם עקומות חשובות בתחומי הפיזיקה והגאומטריה, שהבולטת בהן הייתה הספירלה הלוגריתמית. הוא גילה אחדות מתכונותיה המתמטיות הייחודיות של הספירלה, והוקסם מאחת מהן: כאשר מגדילים את הספירלה פי גורם כלשהו, הצורה שלה נותרת בלתי משתנה, תכונה שידועה כעת כדמיון עצמי. ברנולי ציווה לחרות ספירלה לוגריתמית על מצבתו (אך במקומה נחרתה על מצבתו ספירלת ארכימדס).
בשנת 1684 נישא ליהודית סטופנוס ונולדו להם בן ובת. ברנולי נפטר ב-16 באוגוסט 1705 ונקבר בקתדרלה של בזל.
תרומתו למתמטיקה

בשנים 1682–1704 פרסם ברנולי מאמרים אחדים בנושאי טורים אינסופיים, ובהם חידושים רבים. הוא הוכיח שהטור  \sum {\frac {1}{n}} מתבדר, בלי שידע שתוצאה זו הוצגה 40 שנה קודם לכן על ידי פייטרו מנגולי. ברנולי לא הצליח לחשב את סכום הטור  \sum {\frac {1}{n^{2}}}, אך הוכיח שהוא מתכנס לגבול קטן מ-2. בעיה זו, שנודעה בשם בעיית בזל, נפתרה על ידי אוילר בשנת 1737.
בשנת 1683 עסק בבעיה של ריבית דריבית, והגיע למסקנה שהגבול
הוא מספר שבין 2 ל-3. מספר זה נודע בהמשך בשם e.
בשנת 1689 פרסם, במאמרו "“Positiones Arithmeticae de Seriebus Infinitis", את אי-שוויון ברנולי, הקובע כי  \ (1+x)^{n}\geq 1+nxלכל מספר שלם  \ n\geq 0 ולכל מספר ממשי  \ x>-1 (אם כי אייזק בארו פרסם אי-שוויון זה עוד ב-1670). במאמר עשה ברנולי שימוש נרחב באי-שוויון זה.
ברנולי קידם את ביסוס החשבון האינפיניטסימלי והפצתו באירופה. במחלוקת בין לייבניץ לניוטון בנושא זה התייצבו האחים ברנולי לצדו של לייבניץ. 
במאי 1690 פרסם מאמר שבו הראה שבעיית הטאוטוכרון, למציאת העקומה שהזמן שלוקח לכל חפץ המחליק עליה להגיע לנקודה התחתונה שלה יהיה בלתי תלוי בנקודת ההתחלה שלו, שקולה לפתרון משוואה דיפרנציאלית ממעלה ראשונה, ופתר את המשוואה בטכניקה של הפרדת משתנים. במאמר זה טבע את המונח "אינטגרל", ובעקבות זאת הסכים לייבניץ לקרוא ליצירתו "חשבון אינטגרלי". בשנת 1696 פתר את המשוואה  y'=p(x)y+q(x)y^{n}, המוכרת כיום בשם משוואת ברנולי או בשם המשוואה הדיפרנציאלית של ברנולי (אנ') (כדי להבחין בינה ובין משוואת ברנולי הקרויה על שם אחיינו, דניאל ברנולי).
בשנת 1694 תיאר לראשונה את העקומה הקרויה הלמניסקטה של ברנולי - עקומה שבקואורדינטות פולריות משוואתה היא  r^{2}=a^{2}\cos 2\theta \,. בשנת 1695 פרסם את הגרסה הלטינית לספרו של דקרט, "La Géométrie", ובה הערות ותיקונים של ברנולי.
בשנת 1713, שמונה שנים לאחר מותו, יצא לאור ספרו Ars Conjectandi, שלו השפעה גדולה על תורת ההסתברות (ראו בהרחבה בערך היסטוריה של תורת ההסתברות#ברנולי). בספר סקר ברנולי את עבודותיהם של הויגנס, פסקל ואחרים, והוא ספר היסוד המוקדם ביותר לתורת ההסתברות שהיה מוגדר ככזה וכחיבור מחקרי מתמטי של ממש. הספר כולל הצגה שיטתית של הקומבינטוריקה, ודוגמאות רבות של תוחלת הזכייה במשחקי מזל שונים. בין השאר הספר מציג את סדרת מספרי ברנולי, והמושג "ניסוי ברנולי" (אנ') מקורו בספר זה.
ראו גם

אי-שוויון ברנולי
מספרי ברנולי
הערות שוליים

↑  כך על פי הלוח היוליאני שנהג בשווייץ באותה עת; על פי הלוח הגרגוריאני: 6 בינואר 1655
↑  J J O'Connor and E F Robertson. "The number e". St Andrews University.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Ian Hacking, "Jacques Bernoulli's Art of Conjecturing", The British Journal for the Philosophy of Science Vol. 22, No. 3, August 1971, pp. 209-229 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258680805171  PLWABN: 9810557162405606  BIBSYS: 90347227  BNE: XX1612502  BnF: cb120751142 (data)  CANTIC: a11161656  CiNii: DA01895304  GND: 118509950  HDS: 023988  ICCU: IEIV029508  ISNI: 0000 0001 1021 5046  LCCN: n83196756  LNB: 000073724  MGP: 54440  NKC: ola2002152851  NLA: 35516053  NLK: KAC200802347  NTA: 069903867  RERO: 02-A000019075  SELIBR: 40504  SUDOC: 029042062  Trove: 981151  VcBA: 495/31483  VIAF: 14793931   WorldCat (עם VIAF): 14793931 
קברו של ברנולי בקתדרלה של בזל
שער הספר Ars Conjectandi, בזל, 1713
שיקיניו

פרנסיסקו ז'ורז'ה טבארש אוליביירה (בפורטוגזית: Francisco Jorge Tavares Oliveira; נולד ב-5 בפברואר 2000), המוכר בשם שיקיניו (בפורטוגזית: Chiquinho), הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת מיורקה מהלה ליגה, בהשאלה מוולבס.
קריירת מועדונים > אשטוריל

שיקיניו נולד בקשקאיש, מחוז ליסבון, ובילה כמעט עשור במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון המקומית. בשנת 2019 הוא חתם באשטוריל, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הפורטוגלית השנייה ב-18 בינואר 2020 בניצחון ביתי 1-0 על אקדמיקה דה קוימברה, בו הוא נכנס כמחליף בדקה ה-60. הוא כבש את שער הבכורה שלו בחודש שלאחר מכן, בניצחון 4-1 על קאזה פיה.
בעונת 2020/2021, שיחק שיקיניו 13 משחקים במסגרת ליגת המשנה הפורטוגלית, וסייע לקבוצתו לחזור לליגה הראשונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית ב-7 באוגוסט 2021, כשפתח בהפסד חוץ 2-0 מול ארוקה. שער הבכורה שלו הגיע מאוחר יותר באותו חודש, כשהוא כבש את שער הניצחון נגד מאריטימו, במשחק שנגמר בתוצאה 2-1.
קריירת מועדונים > וולבס

ב-17 בינואר 2022, הצטרף שיקיניו לוולבס בחוזה לשלוש וחצי שנים, תמורת דמי העברה מדווחים של 2.9 מיליון ליש"ט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-5 בפברואר, יום הולדתו ה-22, כשהחליף את לאנרד דנדונקר לקראת סיום, בהפסד ביתי 1-0 נגד נוריץ' סיטי בסיבוב ה-32 של הגביע האנגלי. הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הגיעה חמישה ימים לאחר מכן, מול ארסנל, כאשר הוא עלה מהספסל, בהפסד נוסף באצטדיון מוליניו. הוא רשם את הבישול הראשון שלו ב-10 במרץ, כשבישל לרובן נבש את השער הרביעי בניצחון ביתי 4-0 על ווטפורד.
שיקיניו ספג פציעה קשה בברך במשחק ידידות בקדם העונה נגד ברנלי ביולי 2022, בעקבותה נאלץ לעבור ניתוח, ולהיעדר מהמגרשים למשך שנה.
בקיץ 2023 הוא הצטרף לסטוק סיטי בהשאלה לעונה. עם זאת, הוא הוחזר לוולבס לאחר ששיחק רק ארבעה משחקים בכל המסגרות, ולאחר מכן עבר לפמליקאו בליגה הפורטוגלית הראשונה, גם בהשאלה.
ב-30 באוגוסט 2024, עבר שיקיניו למיורקה מהלה ליגה, בהשאלה לעונה אחת.
הערות שוליים

↑  Estoril-Casa Pia, 4-1: Estoril goleia e já espreita os lugares de subida, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  Arouca X Estoril - AO MINUTO, Maisfutebol (בפורטוגזית)
↑  "Wolverhampton Wanderers 0-1 Arsenal: Gabriel scores only goal at Molineux". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2022-02-09. נבדק ב-2024-10-24.
↑  "Wolverhampton Wanderers 4-0 Watford: Early goals heap misery on Roy Hodgson's side". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2022-03-09. נבדק ב-2024-10-24.
↑  Chiquinho undergoes successful surgery with Wolves winger now set for months of rehabilitation, www.molineux.news (באנגלית)
↑  Wolves Express | Chiquinho discusses his return to the fold | Club | News, Wolverhampton Wanderers FC (באנגלית)
↑  Oficial: Chiquinho está de volta a Portugal para reforçar o Famalicão, www.molineux.news (באנגלית)
↑  Chiquinho completes La Liga loan move | Loan Watch | News, Wolverhampton Wanderers FC (באנגלית)
מטא-הלכה

מטא-הלכה הוא מושג בן-זמננו המכוון לעקרונות יסוד בתשתית ההלכה - כדוגמת רעיונות מחשבתיים להם השפעה מסוימת על כל תחומי ההלכה, וכן כללי פרשנות ופסיקה אשר משפיעים פוטנציאלית על כל הלכה באשר היא, כאשר הם מודדים אותה לפי עקרונות על. אין הסכמה על עצם קיומם של כללים מטא-הלכתיים, ולא על טיבם המדויק.
דוגמה לכלל מטא-הלכתי לחלק מהשיטות הוא דרכיה דרכי נועם - שלפי הנוקטים שמדובר בכלל מטא-הלכתי, הוא חל על תחומים רבים ומגוונים וקובע שההלכה צריכה להתחשב גם בעקרונות מופשטים כגון נועם ושלום. דוגמה נוספת היא הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", כנימוק להקל במקום הפסד כספי ניכר ליחיד או לרבים, וזאת בתחומים הלכתיים רחבים.
המושג הומצא על ידי פרופסור אליעזר גולדמן בשנת 1958.
לקריאה נוספת

אבינועם רוזנק, "חינוך ומטא-הלכה במשנת הרב קוק", דעת 46 (חורף תשס"א), עמ' 99–123.
אבינועם רוזנק, "הלכה, מטא-הלכה והגות דתית מודרנית: קוים למחשבת יוסקה אחיטוב", אבי שגיא ונחם אילן (עורכים), תרבות יהודית בעין הסערה: ספר היובל לכבוד יוסקה אחיטוב, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז יעקב הרצוג בקיבוץ עין צורים, תל אביב תשס"ב, עמ' 85–116.
הרב נריה גוטל, חדשים גם ישנים: בנתיבי משנתו ההלכתית-הגותית של הרב קוק, הוצאת מאגנס (תשס"ה)
הרב פרופ' דניאל שפרבר, דרכה של הלכה, הוצאת ראובן מס, תשס"ז, פרק שלישי: עקרונות-על הלכתיים
הערות שוליים

↑  Alexander Kaye, ELIEZER GOLDMAN AND THE ORIGINS OF META-HALACHA, Modern Judaism 34 (3), 2014, עמ' 309-333 doi: 10.1093/mj/kju010
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ

45°25′29″N 28°02′47″E﻿ / ﻿45.42485°N 28.04642°E﻿ / 45.42485; 28.04642
הטיילת היא הרצועה הירוקה בין הנהר ובין העיר
טיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ בחורף
"מנהרת הזמן" בטיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ
טיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ (ברומנית Promenada falezei Dunării la Galați) היא טיילת מטופחת המשתרעת לאורך ארבעה קילומטרים על גדת הדנובה בתחומי העיר גאלאץ. הטיילת מורכבת משני שבילים, האחד במעלה המצוקים והשני לרגלי המצוקים, כשהפרשי הגובה מגיעים עד 50 מטרים ובין שני השבילים יש מעברים מדורגים. המדרגות במעברים המדורגים הן ברוחב מטר וחצי ויש מקומות מוסדרים למנוחה במעברים. לאורך הטיילת מוצבים ספסלים המאפשרים מנוחה למטיילים.
המצוקים הם שרידי חוף עתיק של הים השחור מהתקופה בה הים הגיע עד למקום זה וגלי הים עיצבו את החוף. הים נסוג והצטמק, אך השאיר אחריו את החוף. בשנות השישים של המאה העשרים נעשו עבודות לייצוב המצוקים. על החלק העליון של המצוקים נבנו שכונות ועורק תחבורה ראשי. השביל התחתון, לרגלי המצוקים, נועד לתיירות בלבד ונאסרה כניסת כלי רכב.
בשנות השבעים של המאה העשרים הוצבו בטיילת פסלי מתכת רבים, שנוצרו במהלך מחנה יצירה יזום בשנים 1976, 1977 ו-1991. סך הכל הוצבו בטיילת ובמקומות נוספים בגאלאץ 42 פסלי מתכת.
גשמים שופעים וממושכים גורמים לעיתים לתזוזות קרקע והופעת בולענים בשטחי הטיילת. בשנים 2005 ו-2010 הדנובה עלתה והציפה את הטיילת התחתונה.