stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת הקישון
תביעות משפטיות > תביעת הדייגים החולים

כחודש יוני 2000 פורסם בידיעות אחרונות מאמר נוסף על דייגים שעבדו בקישון ומתו מסרטן הדייגים ראו את ההתנהלות מול לוחמי השייטת והסיקו מסקנות הנוגעות לעצמם. החל משנת 2001 ועד שנת 2005 הוגשו שבע תביעות קבוצתיות סך הכל חמישים תובעים נגד המפעלים המזהמים וחיפה כימיקלים בראשם התביעות רוכזו יחד ונידונו בבת משפט בחיפה בפני השופט רון שפירא. במשך הזמן נשרו חלק מהתובעים.
ההגנה במשפט פעלה להרחיב את הנתבעים בטענה כי לקישון היו מזהמים רבים. וכי מי ששלח את הלוחמים לצלול הייתה המדינה. פטר נשיץ עו"ד של חיפה כימיקלים הגיש הודעות צד ג' ורשימת הנתבעים הגיעה לששים. ביום 3 בנובמבר 2013. פרסם השופט שפירא פסק דין מנומק ובו נדחו כל התביעות בפירוט הסיבות לכל אחד מ-50 התובעים. ”לא הוכח הקשר הסיבתי שבין החומרים שנטען על ידי התובעים כי הוזרמו למי נחל הקישון לבין מחלות כל אחד מהתובעים.” ריכוז החומרים הוא בבוצת הקרקעית ולדייגים לא היה מגע עם הבוצה. מנגד התברר כי התובעים ניהלו אורח חיים שייתכן ופגע בבריאותם. כך עבודה רבה בחשיפה לשמש יוקדת, למנועי דיזל, וכן תופעות של תזונה בלתי בריאה, עישון כבד של סיגריות וחומרים נוספים ושתיית אלכוהול. בהחלט ייתכן כי מציאות עבודה וחיים זו תרמה למחלות בהן לקו חלק מהעוסקים בתחום זה, ובהם התובעים. הציעה לצדדים להגיע לסיכום בנושא הוצאות המשפט אך לא נתקבלה הסכמה.
התובעים שנותרו לא הוכיחו את התשתית העובדתית שנטענה על ידם. חלקם נחשפו בצורה זניחה, חלקם היו דייגים מנמלים אחרים. חלקם לא היו דייגים כלל או שפרשו מהמקצוע לפני שנת 1970.
ביום 5 בינואר 2014 ניתנה החלטה בבית המשפט המחוזי בחיפה תביעת הדייגים נדחתה. הנתבעים דרשו החזר הוצאות משפטיות. התובעים חויבו לשלם למפעלים הנתבעים 4.5 מיליון ₪ הוצאות משפט.
הדייגים שקיוו לפיצוי על בריאותם שהידרדרה חויבו לפצות את הנתבעים. על קבוצה הכוללת 30 תובעים – שהתברר כי פעילותם לא הייתה בנחל הקישון – הוטלו הוצאות בסכום של 137,663 ש"ח כל אחד. על קבוצה המונה 9 תובעים, אשר היה יסוד סביר יותר לתביעתם הוטלו הוצאות בסכום של 50,986 ש"ח כל אחד.
הנתבעים ובראשם חיפה כימיקלים התבקשו על ידי עורכי דין בחיפה ועל ידי שר החקלאות לא לגבות את ההוצאות המשפטיות שנפסקו לטובתם. בתגובתה הודיעה חברת חיפה כימיקלים כי תסכים למחול את החוב אם הדייגים לא יערערו על הפסיקה ובכך יפסקו תשלומיה לעורכי הדין. הדייגים המשיכו וערערו בפועל לא ממשו הנתבעים את גבית הוצאות המשפט מהדייגים.
אגרות משפטיות - חלק מהם פנו וביקשו לפטור אותם מתשלום אגרות משפט. הנושא נידון בפני השופט רון שפירא בבית המשפט המחוזי בחיפה. שיקוליו היו גודל ההוצאות - שעד אז התקיימו כ-225 ישיבות ונכתבו למעלה מ-23,500 דפי פרוטוקול ועוד בכמות הזאת עדויות מקצועיות. היו ב-1 בפברואר 2017 דחה בית המשפט את בקשת הדייגים והם חויבו לשלם אגרות למדינה 290,000 ₪ אגרות - 42,000 ₪ לכל אחת משבע קבוצות התובעים. לדייגים ניתנה ארכה לשקול אם ברצונם להגיש בקשות פרטניות לפטור מהאגרה וקבע כי לא ינקטו הליכי גביה עד 1 באפריל 2017.
תביעות משפטיות > תביעת חיילי צה"ל החולים

קבוצת לוחמים שחלו בסרטן, וקשרו את מחלתם לזיהום בקישון, הגישו בשנת 2000 על ידי עו"ד משה קפלנסקי, תביעת פיצויים על בריאותם שהידרדרה, כנגד ארבעה גורמים מזהמים: חיפה כימיקלים, איגוד ערים אזור יפה (ביוב), עיריית חיפה ובתי זיקוק לנפט. בשנת 2004 הצטרפו לוחמים נוספים בשלוש קבוצות תביעה דומה. התביעות אוחדו לדיון משפטי אחד.
הגדלת רשימת הנתבעים עו"ד פטר גד נשיץ שייצג את חיפה כימיקלים הרחיב את רשימת הנתבעים בהליך של הודעה לצד שלישי וכלל מפעלים נוספים, קיבוצים, מושבים, רשויות עירוניות, חברות ביטוח ואת מדינת ישראל. הרשימה שנודעה כרשימת נשיץ כללה 50 נתבעים נוספים. 

הדיונים נערכו שנים רבות. התובעים שחשבו כי מגיע להם פיצוי בנוסף למה שקיבלו מהמדינה לפי חוק שיקום נכי צה"ל. נוכחו שעליהם לעמוד בחקירות צולבות. מסקנות ועדת שמגר - שלא היו חד משמעיות - לא היו קבילות בתביעה אזרחית. וכי האמפתיה שגילתה כלפיהם התקשורת והשפיעה בהליכים מול משרד הביטחון משפיעה פחות על בית משפט הדן בתביעה אזרחית.

פרקליטי הנתבעים אספו מידע על כל תובע והציגו כי למרבית הלוחמים התובעים הייתה היסטוריה של חשיפה בשמש ועישון. המדינה שמצאה את עצמה נתבעת אף כי לא ישירות על ידי הלוחמים אלא בעקיפין באמצעות הליך הודעה לצד שלישי. נהייתה מודעות לכך שבתהליך ההכרה בנכות על ידי המדינה יוצרת לנפגע מעמד של תובע פוטנציאלי. מכאן נבעה מוטיבציה להקשות על תהליך ההכרה ולהקטין את כמות התובעים הפוטנציאליים.
פשרה שנדחתה – בחודש יולי 2011 העלה השופט עדי זרנקין הצעת פשרה. במטרה לצמצם הוצאות לשני הצדדים ולחסוך בזמן. הציע השופט כי המפעלים נתבעים ובראשם חיפה כימיקלים ישלמו סכום בין 10 ל-20 מיליון ₪ שיחולקו בין התובעים. צפיות התובעים היו לסכום גבוה יותר והצעת הפשרה נדחתה.
החלטת בית המשפט - ב-17 ביוני 2013 דחה השופט עדי זרנקין בבית המשפט המחוזי בחיפה את תביעות החיילים. בנימוק שלא הוכח הקשר סיבתי משפטי בין הצלילות בנחל ובין המחלות בהן חלו התובעים, או חלק מהם. האמפתיה לתובעים פעלה גם כאן ובשונה מהדייגים הלוחמים לא חויבו לשלם הוצאות משפטיות לנתבעים, ואף לא חויבו באגרות בית המשפט כפי שחויבו הדייגים.
ההחלטה מיום 7 בפברואר 2022: שר הביטחון בני גנץ החליט לאמץ את המלצת ועדת המומחים בראשות רן בשביץ ולהרחיב את ההכרה בנכי צה"ל מקרב הלוחמים שהתאמנו בקישון.
תביעות משפטיות > בית המשפט העליון – כבית דין לערעורים

לוחמים שהוגדרו כחשופים והדייגים שהוטל עליהם תשלום פיצויים ערערו על הפסיקה ועל החיוב בפיצויים לבית המשפט העליון כבית דין לערעורים. הנתבעים בתביעת הצוללים הגישו ערעור שכנגד על כך שלא נפסקו הוצאות משפט לזכותם.
הרכב שכלל את השופטים יצחק עמית, צבי זילברטל ונעם סולברג, דן בכל הערעורים והערעורים שכנגד. ב-24 בספטמבר 2015 דחה בית המשפט העליון, בהחלטה פה אחד, את תביעות הלוחמים והדייגים נגד המפעלים המזהמים. נפסק כי ”לא הוכח הקשר הסיבתי אותו יש להוכיח בתביעת נזיקין בגין חשיפה לחומרים מסוכנים.” 
הוצאות משפטיות - בנושא זה שקל בית המשפט את תביעת הנתבעים לקבל הוצאות מהלוחמים כפי שחויבו הדייגים בבית המשפט המחוזי. ”בכל הנוגע לתביעת הצוללנים, מצאתי לבכר את הכלל לפיו ערכאת הערעור לא תתערב בנושא ההוצאות, ולדחות את הערעור שכנגד שהוגש על ידי חלק מהמשיבים בנושא ההוצאות. זאת, בהתחשב בכך שפעילותם בקישון נעשתה במסגרת שירותם הצבאי, ולפחות לגבי חלקם, ניתן לומר כי תביעתם הוגשה בתום לב, שמא תוך הסתמכות על דעת המיעוט בוועדת שמגר.... כי עמדו בנטל להוכיח קיומם של החומרים המסוכנים, הן במימי הקישון, והן בבוצה שבקרקעיתו.” פסיקתו הייתה: ”אשר על כן, אנו דוחים את שני הערעורים. הרבה לפנים משורת הדין, לא ייעשה צו להוצאות בערכאה זו.”. משכך, הלוחמים לא נדרשו לשלם הוצאות משפטיות לנתבעים, בעוד שהחלטת בית המשפט המחוזי לחיוב הדייגים נשאר בעינה.
קבורה והנצחה

מסלול המכשולים אותו עוברת משפחת חולה מהחשופים לקישון לא מסתיים עם הגדרתו כנכה צה"ל. כאשר אדם כזה שהוכר הולך לעולמו מהמחלה אינו נקבר בבית קברות צבאי אלא בקבורה אזרחית רגילה. לכך יש חריגים:

ד"ר אריק רוזנטל – הקורבן הצעיר ביותר של נחל הקישון, ביקש להיקבר בטקס צבאי מלא. ובקשתו מולאה חלקית כשנקבר בבית העלמין קריית שאול בטקס אזרחי.

רן אדר - כאשר חש בוגר השייטת רס"ן מיל בעל עיטור העוז רן אדר שיום מותו קרב פנה במכתב לשר הביטחון שאול מופז וביקש להיקבר בבית קברות צבאי. בקשתו אושרה והוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ככלל לוחמים שהוכרו כחשופים לקישון שנפטרו ממחלתם לאחר השירות הצבאי אינם מוזכרים ביד לחללי חיל הים בגן אלישבע באשדוד וגם לא באתר ההנצחה לחללי שייטת 13 בבסיס היחידה. פעילות בני המשפחה לכלול את יקיריהם במצבות ההנצחה הושבו עד עתה ריקם.
הפורום לישראל ירוקה: בעקבות האובדן, ומתוך הבנה שחלק ניכר מהזיהום והפגיעה בסביבה במדינת ישראל מתבצע על ידי תאגידי ענק ממניעים כלכליים, והיעדר הטיפול והאכיפה האפקטיבית כנגד הפגיעה בסביבה הכוללת השחתה של מרחבים ומשאבים רבים בישראל, הוקמה עמותת 'הפורום לישראל ירוקה' במטרה לתעד, לחשוף ולפעול נגד גורמים עסקיים הפוגעים בסביבה.
מצב הנחל משתפר

מעגנת שביט מלאה בסירות פרטיות היוצאות ממנה להפלגות בים. לאורך הנחל הוקם פארק ואנשים מגיעים לבקר בו. מועדון החתירה, שהיה מראשוני התובעים לשיפור, ממשיך את פעילותו והחותרים נכנסים לתוך הנחל שהורחב והועמק. באביב 2014 נערכה בו תחרות חתירה ארצית בהשתתפות מועדונים אחרים.
השיפור באיכות מי הקישון הביא לחידוש חיים בו. מיני דגים חזרו לבקר ולהתרבות באזור. הבוצה בקרקעית רעילה ביותר ודגים הגדלים בקישון סופגים לגופם את הרעל. איסור הדיג בנמל הקישון שהוטל עוד בשנות ה-50 נמצא בתוקף וחודש. אך יש דייגים עבריינים הפורשים רשתות בשעות הלילה ומביאים את דגים למכירה. איגוד הדייגים שולל את התופעות הללו הגורמות נזק לענף כולו. פקחי הדיג מדווחים והמשטרה נכנסת לפעולה.
פינוי אל הנחל - ההשקעה והפיקוח לאורך השנים נשאו פרי. שפיכת חומר אל הנחל מוגדרת כהטלה לים ומחייבת אישור המשרד להגנת הסביבה. לחמישה מפעלים יש אישורי הטלה מתחדשים: ל'בתי הזיקוק לנפט', 'כרמל אולפינים', 'חיפה כימיקלים', 'גדות ביוכימיה' ו'דשנים וחומרים כימיים'.
גלריה

מניעת דיג בלתי חוקי. ד"ר עוז גופמן מאגף הדייג בעזרת פקח רשות נחל הקישון מוציאים רשת דייגים גדולה מערוץ נחל קישון, 23 באוקטובר 2011.
תעלת הכניסה למעגן – "מים עמוקים סכנת טביעה"
חוף הנחל חזר להיות ירוק טבעי.
גשר ביילי בתקופה טובה יותר.
מתחת לגשר 'ביילי' הישן שאינו בשימוש
מבט מהמרינה אל רציף הדיג בשלט: 'הדיג אסור'.
כניסה לנחל ממעגן שביט.
מראה מהגשר הישן לכיוון מזרח.
קביעת תקן לצלילות

על מנת שהפרשה לא תחזור מינה מנכ"ל משרד הביטחון ב-2 באוגוסט 2001, את תא"ל ד"ר גיורא מרטונוביץ' לעמוד בראש ועדה רב תחומית שתקבע תקן לצלילה במים במקומות השונים. וזאת בהתאם להמלצת הביניים של ועדת שמגר ”אין אימון בשטח מים כלשהו עד שלא נבדק תחילה מבחינה בריאותית.” בראש הוועדה עמד כנציג משרד הביטחון שהמשיך בתפקידו גם כאשר סיים תפקיד של קצין רפואה ראשי. חברים בוועדה היו זאב פיש - מפקח ארצי לבריאות הסביבה במשרד הבריאות, רני עמיר – ראש אגף ים וחופים, המשרד להגנת הסביבה. פרופ' ברק חרות – מנהל המכון לחקר ימים ואגמים. הפעילות לוותה על ידי היועצים המשפטיים של חיל הרפואה: סא"ל תמיר מוריץ, סא"ל אשר הלפרין וסא"ל תמר תבורי. מזכירת הוועדה הייתה סרן לבנת אדרי-קוסקס. הרכב הוועדה התקבל על דעתו של השופט שמגר.
מולם בצה"ל היה עוזר ראש אג"ם אלוף דן הראל וראש מספן הים בחיל הים אלוף דוד בן בעש"ט. כעזרה מקצועית הוקמה ועדת מומחים מייעצת בראשותו של פרופסור יונה אמיתי וכללה את: ד"ר שלמה אלמוג פרופ' מתי ליפשיץ, ד"ר אשר פרדו וד"ר מריו סקולסקי, מומחים בתחומי חקר הסרטן.
הוועדה נדרשה לגבש קווים מחייבים לצוללי חיל הים. החלה לפעול במקביל לוועדת שמגר והחלה לבדוק את כל האזורים בהם עשויה להידרש צלילה למעט תחום נחל ונמל הקישון שבו עסקה ועדת שמגר. היות שלא נמצא תקן דומה בעולם המערבי היווה תקן מי השתייה את הבסיס לתקן הצלילה.
לאחר עשרות ישיבות והצגת מסקנות ביניים בפני מומחים נוספים גובש התקן והנוהלים.

המכון לחקר ימים ואגמים יחד עם חיל הים ערכו ניטור לקיום כ-150 חומרים מסוכנים, ב-150 נקודות נמלים אגמים נחלים ומקוי מים ברחבי הארץ. לא כולל נחל ונמל הקישון שבהם הייתה קביעה של ועדת שמגר שלא צוללים בו. דו"ח הוועדה הוגש באוגוסט 2011 למנכ"ל משרד הביטחון, מפקד חיל הים וקצין הרפואה הראשי. מערכת המדידות מתקיימת ומופקת מפה גמישה ומעודכנת המסמנת משטר הצלילה האפשרי בכל מקומות הצלילה.
משתתפים בפרשה

מספר המעורבים בפרשה גדול מאוד. ברשימת החשופים שהוגשה לוועדת שמגר היו 10,039 חיילים. מתוכם הגיעו לבדיקות הראשוניות כ-3000 ובין הנבדקים נתגלו 19 חולים. על אף המשתמע מסיכום ועדת שמגר כי בעתיד יש צורך לעשות בדיקה סטטיסטית כפי שנעשתה במהלך דיוני הוועדה עד עתה לא נעשתה או לא פורסמה בדיקה כזאת.
חולים - לוחמים חולים שהחלו את התהליך בשנת 2000 היו כ-107. בבדיקות שנערכו לפי דרישת הוועדה נתגלו 19 חולים נוספים. בשנת 2008 היו 500 חולים. מידע עדכני כמה מתוך אוכלוסיית החשופים חלו כמה מתוכם הוכרו כנכי צה"ל וכמה נפטרו ממחלתם מצוי במשרד הביטחון אך עדיין לא הובא לידיעת הציבור.
נבדקים בבדיקות סקר שנתיות – עריכת בדיקות סקר על ידי משרד הביטחון היוותה חלק משמעותי מתוצאות ועדת שמגר. קיימת סבירות שחלק מהחולים יבריאו אם המחלה תאותר בזמן ויחלו בטיפול מוקדם. כ-4000 איש מוזמנים לבדיקות סקר רפואיות על חשבון משרד הביטחון. משנת 2003 עד 2009 ביצעה קופת חולים מכבי את בדיקות הסקר. מאז שנת 2010 מבצעת חברת 'מדיטון' את הבדיקות.
תביעות - חמישים דייגים תבעו את המפעלים חלקם נשרו במשך הזמן ונותרו 39. לוחמים שתבעו את המפעלים בארבע קבוצות. בתביעות בערעורים הועסקו עשרות עורכי דין.
מקורות והסברים > ספרים וסרטים

סמדר בן-אשר, פרשת הקישון צלול ועכור, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מכון מופ"ת, 2015.
שחר סגל, ענת טלשיר, צדוק יחזקאלי אנשי הדממה ראיונות עם הנפגעים וקטעים מעדויות בוועדת שמגר שודר לראשונה בערוץ 2 ב-20 בנובמבר 2001.
עומר ברקמן, אמנות הלחימה "שיחות עם מאסטר ניר מלחי", הוצאת אסיה, 2016.
אהוד גורן, הקרב האחרון של לוחמי הקישון 30 ביולי 2018.
מקורות והסברים > נתונים ומחקרים

פרופ ברוך קימור, סקר תברואה של נחל הקישון ויובליו עבור לשכת הבריאות המחוזית חיפה, 1972.
בלשה–ילון מהנדסים יועצים, מניעת זיהום הקישון בשופכי תעשייה סקר ראשוני בהזמנת 'איגוד ערים אזור חיפה [ביוב]', ספטמבר 1975.
רחל סטוביצקי, דו"ח הקישון –קריטריונים, אגף היועץ המשפטי למערכת הביטחון, 18 בספטמבר 2003.
יאיר סקלסקי תמצית מסקנות ועדת החקירה בעניין נחל הקישון (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) 'רפואה ומשפט' גיליון 29 נובמבר 2003.
פרופסור דורון מנשה דוח ועדת החקירה בעניין ההשלכות הבריאותיות של פעולות צבאיות בנחל הקישון - הערה ביקורתית באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה
אורי טל, נחל הקישון: מצב המחקר וחידוש הפעילות מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 7 בינואר 2008.
רשימות לוחמים ובוגרי קורס צוללים בשייטת, וביחידה 707 בשנים 1948 - 1994, שייטת 13, 1995, טרם שוחרר לפרסום.
רשות נחל הקישון, תוכנית אב לשיקום נחל הקישון באתר הרשות.
רשות נחל הקישון, דו"ח מסכם לחמש השנים הראשונות 1995 - 1999 באתר הרשות.*פרופ' עדי שני, ועדה לבחינת יישום דו"ח ועדת שמגר –המלצות 1 ביוני 2010.
תא"ל ד"ר גיורא מרטונוביץ',  סיכום והמלצות של הוועדה הבינמשרדית לקביעת תקן לצלילה עבור צוללי חיל הים, אוגוסט 2011.
אלקלעי, בניאל, כהן וקטן,  ועדת מומחים לבחינת הקשר הסביבתי האפשרי בין חשיפת צוללים למי הקישון ובין מספר מחלות סרטן ינואר 2013.
רשות נחל הקישון דו"ח מסכם שנת 2014 באתר הרשות.
מרינה ומעגן הדיג "שביט" באתר חברת נמלי ישראל.
סמדר בן-אשר, א' בן עטר, בין סולידריות לניכור בסיקורה של העיתונות המקומית את מאבקם של דייגי הקישון. בתוך: אפרת שהם ושלומי דורון (עורכים) בין נראות יתר לשקיפות, היחס ל"אחר" בחברה הישראלית. הוצאת המכללה האקדמית אשקלון ומוסד ביאליק, ירושלים 2016. עמ' 68 - 95
הפרויקט הלאומי לניקוי קרקעית הקישון ושיקום הנחל, באתר רשות ניקוז ונחלים קישון
Tal GolanThe Kishon Affair: Science, Law, and Politics of Causation University of California, San Diego 2010.
מקורות והסברים > היתרים

מאז שנת 1999 הטלת שפכים לנחל הקישון נעשית בבקרה של המשרד להגנת הסביבה בנוהל של היתר ובקורת כמו בהטלת פסולת לים. היתרים שבתוקף בעת האחרונה.
המשרד לאיכות הסביבה, היתר הזרמת שפכים לבתי הזיקוק לנפט חיפה. 30 ביוני 2014
המשרד לאיכות הסביבה כרמל אולפינים - היתר הזרמה לים דרך נחל קישון, 24 באפריל 2014.
המשרד לאיכות הסביבה, "חיפה כימיקלים" –היתר הזרמה לים דרך נחל קישון, 21 באפריל 2015.
המשרד לאיכות הסביבה, גדות ביוכימיה – היתר להזרמת תמלחות תעשיות לים דרל נחל קישון, 29 באוקטובר 2015.
המשרד לאיכות הסביבה, דשנים וחומרים כימיים בע"מ –היתר הזרמה לים דרך נחל קישון, 14 באוקטובר 2015.
מקורות והסברים > תביעות ופסקי דין

עו"ד רוזנר דרזנר ושות, זכויות משפחתיות למשפחות שכולות, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏14/04/2013
מ, לינדנשטראוס, ', דר ויוסף עמית החלטה בתביעת דייגי המכמורת נגד חיפה כימיקלים ורשות נחל קישון, בית המשפט המחוזי בחיפה, 21 בנובמבר 2001.
עו"ד דורית אלימלך, עתירה לבית המשפט העליון, 6044/08 שנת 2008.
השופט ד"ר עדי זרנקין פסק דין בתיק אזרחי 972/00 מיכאל עצמון ואחרים נגד חיפה כימיקלים ואחרים 17 ביוני 2013.
השופט ר. שפירא פסק דין בתביעת הדייגים - תיק אזרחי חיפה 732/01 לוי תולי ו-49 אחרים נגד חיפה כימיקלים בע"ם ו-60 אחרים - 3 בנובמבר 2013.
השופט יצחק עמית בית המשפט העליון  פסק דין – דחיית ערעור לוחמי השייטת, ע"א 6102/13 וערעור שכנגד ע"א 2880/14 24 בספטמבר 2015.
השופט רון שפירא, החלטה בעניין בקשת הדייגים לפטור מתשלום הוצאות משפט 1 בפברואר 2017.
מקורות והסברים > מאמרים קישורים וכתבות

צדוק יחזקאלי, ענת טל-שיר, צלילה ממארת, באתר ynet, 9 בדצמבר 2009
פליקס פריש, "צה"ל ידע על הסכנה בקישון - עוד משנות ה-50", באתר ynet, 21 באוגוסט 2000
פליקס פריש, בעקבות דו"ח הקישון - הופסקו כל הצלילות בחיל הים, באתר ynet, 27 ביולי 2001
ד"ר דוד מנקוטה וד"ר שלמה משה, צלילה בטוחה - לקחי פרשת הקישון, "בין גלים" גיליון 1 אוקטובר 2001 עמ' 42.
רן רזניק, מופז: קשר סיבתי בין צלילה בקישון וסרטן, באתר הארץ, 21 באפריל 2003
"בעלי מת בגלל אהבתו למדינה", באתר וואלה, 22 באפריל 2003
צדוק יחזקאלי וענת טל שיר פתאום כל העולם צלל בקישון –ריאיון עם מפקד חיל הים אלוף ידידיה יערי, ידיעות אחרונות, 2 במאי 2003.
אורן מוסט, ‏מופז פוחד ממים, באתר גלובס, 5 ביוני 2003
עידו לאור, נהרות בישראל - הקישון במגמת שיפור, הירקון יהיה נקי, "בין גלים", 9 ספטמבר 2005 עמ' 82.
טל אריאל-אמיר, אנחנו האויב: הלוחמים שצללו בקישון מדברים, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2008
חנן גרינברג, ועדת הבדיקה: פיצוי על הקישון? אם לא עישנתם, באתר ynet, 6 ביולי 2010
בועז פיילר, צוללני השייטת זועמים: 'שהוועדה תלגום מהקישון', באתר ynet, 6 ביולי 2010
בת משפחה נפגעת, אנשי הצפרדע,אנשי הדממה-נפתח הפה 7 בדצמבר 2011.
צפריר רינת, הפרויקט לטיהור הקישון מתחיל, המימון טרם הובטח, הארץ 17 בינואר 2012.
צפריר רינת, משרד הביטחון הכיר בקשר בין צלילה בקישון למחלת הפרקינסון, באתר הארץ, 1 ביוני 2012
איתי טרילניק, פורסם המכרז להטיית נחל קישון, הארץ, 6 ביוני 2012.
אלי אשכנזי, אחרי 13 שנה: בית המשפט דחה את תביעותיהם של הלוחמים שצללו בקישון, באתר הארץ, 17 ביוני 2013
סמדר בן-אשר‏, דחיית תביעת לוחמי השייטת לא קשורה למציאות, באתר וואלה, 19 ביוני 2013
רן אדליסט פרשת צוללני הקישון, מעריב, 21 ביוני 2013.
חדיד רשי, חשש: דגים רעילים מהקישון נמכרים בשווקים(הקישור אינו פעיל) ידיעות חיפה 26 ביוני 2013.
צפריר רינת, בוצה עם אורניום עלולה לסכן נופשים בפארק הארץ, 6 בפברואר 2014.
ערוץ הכנסת, ביהמ"ש החליט: הדייגים ישלמו, 17 בפברואר 2014.
תוכנית אורלי וגיא הדייגים שתביעתם נדחתה חויבו לשלם 4.5 מיליון ₪. 24 בפברואר 2014.
איילה חסון, עיוות דין לדייגי הקישון כתבה בערוץ 1, 21 במרץ 2014.
עדי חשמונאי‏, מדוע הוקפא הפרויקט הלאומי לשיקום נחל הקישון?, באתר וואלה, 30 ביוני 2014
תלם יהב, סופית: לא הוכח קשר בין הזיהום בקישון לסרטן, באתר ynet, 24 בספטמבר 2015
צפריר רינת, אחרי 15 שנה: תם הפרק המשפטי בפרשת תחלואת הצוללנים בקישון, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
תלם יהב, "זכית אם חלית". האמירה שהקפיצה את צוללי הקישון, באתר ynet, 9 בספטמבר 2015
החיים חוזרים אל הנחל ריאיון עם גב' שרון נסים מנכ"ל רשות נחל הקישון, דה מרקר אוקטובר 2015.
רמי סדנאי, מזימה לשפוך בוצה מהקישון על הצוללת שירה 23 ינואר 2011.
רינו צרור, פרשת הקישון - הלוחמים עתרו: למעלה מ-500 לוחמים חלו בסרטן באתר גלי צה"ל, 15 בנובמבר 2017.
פרויקט הנצחת חללי "צוללי חיל הים – קורבנות נחל הקישון" באתר הגנאלוגי - Geni
מוטי מנדלסון, תחיית מי הקישון השחורים – סקירה וצילומים ב'חי פה' 30 בנובמבר 2019.
Spira Yechiel,  Nachal Kishon and The IDF Naval Commandos, Special Report  Yeshiva World News, 11 May 2008.
מי מפחד ממדינה יהודית?

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יהודה כהן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון
 נושא:  המהפכה החוקתית
 הוצאה
 הוצאה:  לשכת עורכי הדין
 מקום הוצאה:  תל אביב
 תאריך הוצאה:  2001
 מספר עמודים:  355
 עורך:  משה פלבר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002107770
מי מפחד ממדינה יהודית? – היבט חוקתי ואידאולוגי הוא ספר עיון משפטי של החוקר יהודה כהן. הספר, בעריכתו של משה פלבר, יצא לאור ב-2001 על ידי ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין. אורכו של הספר 355 עמודים, והוא מחולק למבוא, שבעה פרקים ושלושה ונספחים. נושא הספר הוא המהפכה החוקתית הישראלית שהחלה ב-1995, כשכהן סוקר את התהליכים שהובילו למהפכה, את המהפכה עצמה ואת השלכותיה, תוך כדי הבעת ביקורת עליה והצעת פתרון שיתקן אותה. את הספר, כהן כתב בזמן לימודי הדוקטורט שלו.
הספר, שנוקט בגישה שמרנית ביחס למשפט הציבורי, מקובל בקרב הימין הפוליטי בישראל, והצעת החוק המובאת בסופו הוכנה לבקשת חבר הכנסת מטעם מפלגת מפד"ל חיים דרוקמן. ב-2003, כהן הציג בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת את מסקנות הספר, כחלק ממיזם "חוקה בהסכמה רחבה".
סקירה

הספר נפתח במבוא, בו כהן סוקר בקצרה את תוכן הספר. עוד במבוא, כהן מכווין את הקורא בחלוקת הספר על מנת שיוכל להתמצא בעמודיו ולבחור מה לקרוא ומה לא, היות שחלק מן הנספחים הם ניתוח משפטי-אקדמי שמיועד בעיקרו למשפטנים מקצועיים. הפרקים הראשונים עוסקים בהגדרת המשפט החוקתי בכללו ובישראל בפרט כראייתו של כהן, ולאחר מכן הם סוקרים את ההתומדדות בפועל של בית המשפט העליון עם המשפט החוקתי לעומת ההתמודדות הרצויה – תוך כדי הצעת פתרונות. כהן מביא בכתביו דוגמאות רבות לביסוס טענותיו, בהן למשל מחקר השוואתי להתנהלות בריטניה וניו זילנד בשיפוט חוקתי, היות שלשתיהן אין חוקה, בדומה לישראל. בנוסף, כהן מעלה על נס את מגילת העצמאות בקביעה כי היא נעלית מעל כל חוקי הכנסת, מביע ביקורת חריפה נגד נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק (בעיקר על החלטתו להפר ביודעין ובמכוון את חוק יסודות המשפט) ותובע כי התנהלות בית המשפט העליון פוגעת בזהות היהודית של ישראל ומכרסמת בה.
בנספח הראשון, כהן מבצע ניתוח לעומק של פסק דין בנק המזרחי, בו הוא מציג את פסק הדין של ברק ומפריך אותו, תוך כדי הענקת דגש לעמדת המיעוט של מישאל חשין, וכן מתייחס למאמרו התאורטי של קלוד קליין בנושא ומפריך גם אותו. עוד בנספח זה, כהן סוקר את מאמריהם של נפתלי הורנשטיין, אמנון רובינשטיין, יזהר טל, דוד קרצמר, רות גביזון, יעקב צמח ויצחק זמיר בנושא. בנספח השני, כהן מביא מחקר השוואתי פרי עטו של מצב המשפט החוקתי בישראל לעומת דמוקרטיות אחרות בעולם, ובהן קוריאה הדרומית, דרום אפריקה, סרי לנקה, ניו זילנד ובריטניה. בנספח השלישי, והאחרון, כהן מביא כפתרון לפלונטר המשפטי את הצעת החוק שלו, "חוק יסוד: חוקה".
הערות שוליים

1 2  יהודה כהן, מי מפחד ממדינה יהודית? – היבט חוקתי ואידאולוגי, הוצאת לשכת עורכי הדין, 2001; עמ' 18
↑  משאל עם לאישור חוקה, חוקי היסוד כתשתית לחוקה, באתר הכנסת, 1 ביוני 2003
הפולשים מן המרחב

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ק ארנולד 
 הופק בידי:  ויליאם אולנד 
 תסריט:  ריי ברדבורי, Harry Essex 
 עריכה:  פול ווטרווקס 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד קרלסון ג'ו סויר ראסל ג'ונסון צ'ארלס דרייק ברברה ראש בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  Herman Stein 
 צילום:  קליפורד סטיין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 21 באוגוסט 1954
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט אימה 
 מקום התרחשות:  אריזונה 
 סרט הבא:  It Came from Outer Space II 
 תרגום לעברית:  ירושלים סגל
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטריילר של הסרט.
הפולשים מן המרחב (בהפצה הראשונה בארץ נקרא הצלחת המעופפת, בתרגום חופשי זה הגיע מהחלל החיצון; באנגלית: It Came from Outer Space) הוא סרט מדע בדיוני משנת 1953, הראשון שהופק בתלת-ממד על ידי סרטי יוניברסל. את הסרט ביים ג'ק ארנולד, כיכבו בו ריצ'רד קרלסון, ברברה ראש וצ'ארלס דרייק.
הסופר והאסטרונום החובב ג'ון פוטנאם (קרלסון) והמורה אלן פילדס (ראש) צופים בהתרסקות מטאור בסמוך לעיירה הקטנה סנד רוק, אריזונה. לאחר ביקור באתר ההתרסקות, מבחין ג'ון בחפץ מוזר בנקודת הפגיעה, ומתחיל להאמין שלא היה זה מטאור כלל, אלא ספינת חלל של חוצנים. אחרי שמפולת מכסה את החללית המסתורית, סיפורו של ג'ון זוכה ללעג מצד תושבי העיירה, השריף מאט וורן (דרייק) והתקשורת המקומית. בתחילה, אפילו אלן איננה מאמינה לג'ון, אך מסכימה לסייע לו בחקירתו. בימים שלאחר מכן, מספר אנשים מקומיים נעלמים באופן מפתיע. חלקים שבים, אך התנהגותם רובוטית ומנותקת. בסופו של דבר, משתכנע השריף שאכן לא היה מדובר רק בהתרסקות של מטאור, והוא יוצא בראש חבורה למצוא ולהשמיד את הפולשים. לעומתם, ג'ון עדיין מקווה למצוא דרך להשכין שלום, והוא יוצא אל מכרה תת-קרקעי, בתקווה שיוביל אותו אל החללית הקבורה ואל הדיירים המסתוריים שבה.
התסריט, אשר נכתב הארי אסקס, בעזרת הערותיו של ג'ק ארנולד, התבסס על טריטמנט שכתב ריי ברדבורי, ולא כפי שנטען כי התסריט מבוסס על סיפור קצר שפורסם בשם "The Meteor"‏. בשונה למקובל בסרטי מדע בדיוני של היום, הזרים הפולשים אינם מאופיינים כבעלי כוונת זדון. לפיכך, הסרט מתפרש כמטפורה על שנאת זרים ועל האידאולוגיה של המלחמה הקרה. "רציתי לטפל בפולשים כמי שאינם מסוכנים, וזה היה מאוד יוצא-דופן", אמר ברדבורי. הוא הציע שני קווי עלילה לאולפן, אחד עם חייזרים תוקפניים, והשני עם חייזרים אדיבים. "האולפן בחר לקדם את הרעיון הנכון", אמר.