stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בואי אמא

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אסנת פז
 יצא לאור:  1968 
 סוגה:  שיר ערש, שיר ילדים
 שפה:  עברית
 כתיבה:  לאה נאור 
 לחן:  אדוארד קולמנובסקי 
 עיבוד:  לסלו רוט
 
"בואי אמא" הוא שיר ילדים בעברית אותו כתבה הפזמונאית הישראלית לאה נאור בשנת 1968.
את מילות השיר כתבה נאור על פי לחן מאת המלחין הרוסי אדוארד קולמנובסקי, שנכתב בשנת 1964 לשיר הרוסי "אור חיוור בחלון" (ברוסית: За окошком свету мало) שכתב המשורר קונסטנטין ואנשנקין. ללחן זה נכתב גם השיר "בואי רוח" בידי הסופר והמתרגם יעקב שבתאי ובוצע בידי להקת הגבעטרון והזמר ליאור ייני.
לחן נוסף למילות השיר הלחין יוני רכטר, ובלחן זה בוצע השיר על ידי אריק איינשטיין באלבום "הייתי פעם ילד".
בשנת 2004 העניקה לאה נאור את השם "בואי אמא" גם לספר שבו היא מספרת על אמהּ, אסתר מישקובסקי.
רקע

לאחר שעזבה נאור את קיבוץ נחל עוז, היא עברה להתגורר תקופה קצרה בתל אביב, בדירת גג קטנה שבקומה ארבע. מתחתיה, בקומת הקרקע גר ילד בן שלוש שאותו מאוד אהבה. כמעט מדי יום הוא היה עולה במדרגות עד לקומה הרביעית, כדי לדבר עימה. יום אחד היא הודיעה לו שמחר לא כדאי לו לבוא, מכיוון שהיא עוברת דירה, ושחבל שהוא יעלה כל כך הרבה מדרגות ולא ימצא אותה. הילד בשיא תמימותו ענה לה: אבל לאה, את לא יכולה לעבור דירה, את צריכה לחכות עד שאני אגדל. נאור, שעברה דירה למרות הקושי, לא שכחה את המילים שאמר לה, ולאחר כעשור, הכניסה מילים אלה אל תוך השיר "בואי אמא". השיר מסתיים במילים: "בואי אמא, בואי אמא, שבי אתי עד שאגדל."
תוכן השיר

השיר כולל ארבעה בתים בני ארבע שורות כל אחד. כל אחד מהבתים מספר על ילד שאינו רוצה לישון ומבקש מאמו שתישאר אתו ולא תצא ותכבה את האור.
ביצוע השיר

השיר בוצע לראשונה על ידי אסנת פז בליווי מקהלת הילדים צדיקוב בניצוחו של לסלו רוט. בהמשך בוצע השיר על ידי אילנית, חוה אלברשטיין, צילה דגן, רוחמה רז, ירדנה ארזי, קובי אוז ואחרים. בישראל השיר מושמע לרוב בטקסי יום הזיכרון לשואה ולגבורה, והושמע גם בביצוע עברי לידר בטקס "מצעד החיים" שנערך באושוויץ-בירקנאו באפריל 2023.
השיר הופיע בסרט "בן חוזר הביתה" משנת 2010 בביצוע של ריטה.
השיר הופיע בסרט "לעבור את הקיר" משנת 2016 בביצוע של עוז זהבי.
במאי 2024, לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל וחללי פעולות האיבה, הוציא הזמר שלומי שבת חידוש לשיר. בפתיחת השיר מושמעות הקלטות של שיחות טלפון והודעות קוליות שנערכו בשבעה באוקטובר, וגם כאלו ממבצעים צבאיים קודמים.
הערות שוליים

↑  מילות השיר "בואי רוח", באתר שירונט
↑   בואי רוח - ליאור ייני (1990), בביצוע ליאור ייני, סרטון בערוץ "ליאור ייני  - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב
↑   בואי אמא, בביצוע אריק איינשטיין, סרטון  באתר יוטיוב
↑  בואי אמא, באתר עברית
↑  דוד אסף‏, שיר הוא לא רק מילים: בואי אמא, בבלוג "עונג שבת", 20 בדצמבר 2024
↑  בואי אמא, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 בינואר 2025
↑   בואי אמא, בביצוע קובי אוז וג'וני קורן, סרטון  באתר יוטיוב
↑  צפו: עברי לידר ושורדת השואה שוש טריסטר שרים את "בואי אמא" במצעד החיים, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2023
↑   בואי אמא, בביצוע ריטה, סרטון  באתר יוטיוב
↑   בואי אמא, בביצוע עוז זהבי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  דורית אסרף מזרחי, עם הקלטות מ-7 באוקטובר: שלומי שבת חידש את "בואי אמא", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e700d03f-0622-4323-bc30-25377d794ab3
ישיבת גאון יעקב (בני ברק)

תבנית:מוסד לימודי
ישיבת גאון יעקב היא ישיבה גדולה בבני ברק שנוסדה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בשנת ה'תשל"ח (1978). בראשות הישיבה כיום עומדים הרב שרגא ברלין והרב נתן זוכובסקי
הקמת הישיבה

הישיבה הוקמה באלול תשל"ח (1978) על ידי הרב אהרן לייב שטינמן וחתנו הרב זאב ברלין, יחד עם בן דודו הרב מנחם צבי ברלין שלימים פרש מהישיבה בשל חילוקי דעות, והקים את ישיבת רבינו חיים עוזר. הישיבה הוקמה בבנין כולל וולוז'ין בבני ברק שהיה בבעלות הרב שמעון לנגבורט, חתנו של הרב יעקב שפירא רבה של וולוז'ין שהישיבה נקראה על שמו. גרעין היסוד של הישיבה הורכב מתלמידיו של הרב שטיינמן מישיבת פוניבז' לצעירים שעלו ללמוד אצלו בישיבת גאון יעקב לצד קבוצות תלמידים שעברו מישיבות פוניבז', סלבודקה ועוד.
ביסוד הישיבה החליט הרב שטיינמן שהישיבה לא תשתמש בתקציבי המדינה ותישען על שכר לימוד ותרומות. בשיחה שמסר בעת ייסוד הישיבה אמר הרב שטיינמן שיש מעלה לקיים ישיבה ללא תקציבים מהמדינה ומי שיכול לעמוד בזה זה עדיף.
צוות הישיבה

בשנים הראשונות לקיומה, מסר הרב שטינמן שיעור יומי בישיבה 3 פעמים בשבוע לבני השיעור הגבוה, ושיעור כללי מדי שבוע. לאחר שהקים את ישיבת ארחות תורה עבר למסור רק שיעור כללי, ובשנותיו האחרונות מסר שיעור לבני הקיבוץ של הישיבה בביתו. הרב שמעון לנגבורט היה מוסר בישיבה שיעור פתיחה בכל תחילת זמן עד לפטירתו בשנת תשמ"ג (1983). לאחר פטירתו, הקפיד הרב שטיינמן למסור שיעור לעילוי נשמתו ביום פטירתו.
בנוסף כיהן כראש ישיבה וכר"מ לשיעור ג' חתנו של הרב שטינמן הרב זאב ברלין, עד לפטירתו בשנת ה'תשפ"ה. לאחר פטירתו מונה במקומו לראשות הישיבה בנו, הרב שרגא ברלין. לצידם כיהן ומכהן כראש ישיבה גם הרב נתן זוכובסקי שהיה תלמידו של הרב שטיינמן בישיבת חפץ חיים בכפר סבא (מוסר שיעורים לבני שיעור ב' - מכונה 'ראש הישיבה' מאז מינויו לראש ישיבת חכמה ודעת ברחובות). חתנו של הרב זאב ברלין, הרב יצחק לאער, מוסר שיעורים לבני שיעור א'.
לאחר פטירת הרב לנגבורט ללא ילדים, הוא הותיר את הבניין בצוואתו לישיבת וולוז'ין, והתנהל דין תורה בבית דין של הרב נסים קרליץ, בין יורשי משפחת שפירא, לבין הישיבה. לפי פסק הדין, הישיבה זכתה בחלקו העליון של הבניין ובשימוש בחדרי הפנימייה, בלא יכולת לערוך שינויים במבנה. בקומה התחתונה בבניין קיים כולל וולוז'ין המנוהל על ידי יורשי משפחת שפירא. בשנת 2014 הושג הסדר, ובסוף חודש מאי החלו שיפוצים נרחבים במבנה להרחבת היכל הישיבה והוספת חדרי פנימייה. ההיכל נחנך לאחר פטירת הרב שטיינמן ונקרא על שמו "היכל ר' אהרן לייב".
במשך השנים הראשונות לקיומה, לא היה בישיבה משגיח, וראש הישיבה הרב שטיינמן מסר מדי שבועיים שיחות מוסר עם צאת השבת. השיחות כונסו לאחר מכן בסדרת ספריו ימלא פי תהלתך. בהמשך מונה הרב דוד מנחם שניידר כמשגיח, תפקיד בו החזיק עד שעבר לכהן כמשגיח בישיבת גרודנא באר יעקב. לאחר פרישתו מונה הרב חזקיהו מישקובסקי לכהן כמשגיח, שמכהן במקביל כמשגיח בישיבת ארחות תורה. לצידו מכהן כמשגיח הרב נחום ברנשטיין, שכיום משמש כמשגיח הרשמי של הישיבה.
בישיבה נמסרו בשבתות שיעורי חומש על ידי ראש הישיבה הרב זאב ברלין, בסגנון שיעורי החומש הנמסרים בישיבות בריסק. מדי שבוע מתפרסם בישיבה עלון עם קושיא תלמודית, עליה ענה לאחר מכן ראש הישיבה הרב ברלין. בשנים קודמות אף הרב שטיינמן היה מפרסם תשובות משלו לחלק מהקושיות. מעלונים אלו יצאו לאור על ידי הישיבה, סדרת ספרים בשם "פירורים משולחן גבוה".
עד לשנת תשנ"ב, נאמרו כל השיעורים והשיחות בישיבה בשפת היידיש. מאז עברו בהדרגה לשפת העברית. בתקופה מסוימת בשנות ה-90, למדו בישיבה קבוצה גדולה של בחורים מחסידות דארג, שפרשו מישיבת חוג חתם סופר.
הערות שוליים

↑  כאיל-תערוג, גיליון 189, תשע"ז
↑  רבי אהרן ליב עמוד 57
↑  אחד הכרכים באתר גוגל ספרים
#invoke:Navbox with collapsible groups
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517274905171
אדל

ערך זה עוסק בזמרת, מלחינה ופזמונאית בריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1988 (בת 36) טוטנהאם, הארינגיי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אדל לורי בלו אדקינס
 שם במה:  Adele 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  מכללת בריט לאמנויות הבמה 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • מלחינה • פזמונאית
 סוגה:  פופ • סול
 סוג קול:  מצו-סופרן
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה • פסנתר
 חברת תקליטים:  אקס-אל • קולומביה • Melted Stone
 בן זוג:  סיימון קונקי (מ–2018 עד–2021) ריץ' פול (2021–הווה)
 צאצאים:  Angelo Adkins 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית (19 בדצמבר 2013)  פרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה ויזואלית (2014)  פרס גראמי לביצוע סולו הפופ הטוב ביותר (2013)  פרס גראמי לשיר השנה (12 בפברואר 2012)  פרס גראמי לווידאו קליפ (2012)  פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר (2017)  פרס גראמי לשיר השנה (2017)  פרס גראמי להקלטת השנה (2017)  פרס גראמי לביצוע סולו הפופ הטוב ביותר (2017)  טיים 100 (2022)  פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר (2012)  פרס הגראמי לביצוע סולו הפופ הנשי הטוב ביותר (2009)  פרס גראמי לאלבום השנה (2012)  פרס גראמי לביצוע סולו הפופ הטוב ביותר (2012)  פרס גראמי לתגלית השנה (2009)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (24 בפברואר 2013)  פרס גראמי להקלטת השנה (12 בפברואר 2012)  פרס גראמי לאלבום השנה (2017)  פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר (2013)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשיר הטוב ביותר (2013)  פרס איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי לזמרת סולו בריטית (2016)  Premios Odeón 
 www.adele.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אדל לורי בלו אדקינס MBE (באנגלית: Adele Laurie Blue Adkins; נולדה ב-5 במאי 1988) המוכרת בשמה הפרטי אדל, היא זמרת-יוצרת, מלחינה ופזמונאית בריטית. זוכת פרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, 16 פרסי גראמי, 19 פרסי המוזיקה של בילבורד, 9 פרסי המוזיקה הבריטית, 5 פרסי המוזיקה האמריקאית ועוד עשרות פרסים נוספים אחרים. ידועה גם בקולה הייחודי ובזכות הצלחה מסחרית נדירה, נחשבת לאחת הזמרות המצליחות והפופולריות ביותר בעולם בעשור הראשון והשני של המאה ה-21.
אדל היא אחת מאמני המוזיקה הנמכרים ביותר בעולם, עם מכירות של למעלה מ-168 מיליון תקליטים ברחבי העולם. היא האמנית הנמכרת ביותר של המאה ה-21 בבריטניה, והיא זכתה בתואר האמנית הנמכרת ביותר של העשור של שנות ה-2010 בארצות הברית ובעולם. אלבומי האולפן שלה "21" ו-"25" היו שני האלבומים הנמכרים ביותר של שנות ה-2010 בבריטניה ושניהם מופיעים בין האלבומים הנמכרים ביותר בתולדות המצעד הבריטי.
ראשית חייה

אדל נולדה במחוז טוטנהאם שבצפון העיר לונדון, בריטניה. היא בת יחידה לאימה פני אדקינס, מעצבת רהיטים אנגלייה, שילדה אותה כשהייתה בת 18 וחצי לאב וולשי, מארק אוונס, שמעולם לא היה מעורב בחייה. כבר כשהייתה בת 4, הפתיעה אדל את אימה בכישרון השירה שלה. עד גיל 11 היא למדה בבית ספר יסודי בטוטנהאם, ואף הופיעה בו במהלך מספר טקסים. לאחר מכן עברה עם אימה ואביה החורג להתגורר במערב נורווד שבדרום לונדון. בסביבת מגוריה החדשה ובעזרת חבריה נחשפה אדל לסגנון הרית'ם אנד בלוז ולזמרות כמו איווה קסידי, אטה ג'יימס ואלה פיצג'רלד, שבהמשך השפיעו רבות על המוזיקה שלה. בגיל 14 התקבלה אדל ל"בריט", בית ספר לאומנויות בקרוידון שטיפח בעבר כישרונות כמו איימי ויינהאוס, קייט נאש וליאונה לואיס.
קריירה > תחילת הקריירה המוזיקלית

כשהייתה נערה, מסרה אדל לחבר טוב שלה עותק של דמו שהקליטה והוא העלה את השיר לאתר מייספייס. הצלחת השיר הביאה עימה הצעה מצד חברת הקלטות שלבסוף אדל נענתה לה בחיוב. מאז ערב חג המולד של שנת 2004, בו עלה עמודה האישי במייספייס, החלה להופיע בברים קטנים באנגליה, כשבסופו של דבר באוקטובר 2007 יצאה למסע הופעות ראשון ברחבי בריטניה.
קריירה > 2009–2007: 19

באוקטובר 2007 הוציאה אדל את הסינגל הראשון שלה, "Hometown Glory", דרך חברת התקליטים Pacemaker Recordings, ותוך זמן קצר חתמה סופית על חוזה הקלטות בחברת התקליטים אקס-אל רקורדינגס. בינואר 2008 הוציאה אדל לאור את הסינגל השני שלה, "Chasing Pavements", שהגיע למקום ה-2 במצעד הסינגלים הבריטי. בהמשך 2008 זכה השיר "Hometown Glory" להופיע מספר פעמים בסדרות אמריקאיות ובריטיות כמו "האנטומיה של גריי", "מגרש ביתי" ו"סקינס", והקליפ שהופק לשיר "Chasing Pavements" היה למשודר ביותר בערוץ VH1 האמריקאי באותה השנה.
ב-28 בינואר 2008 יצא לאור אלבום הבכורה של אדל הנושא את השם 19, כמספר שנות חייה באותה העת. האלבום בגרסתו הרשמית כולל 11 שירים שאדל כתבה והלחינה ובנוסף ביצוע מחודש לשירו של בוב דילן, "Make You Feel My Love", שיצא גם כסינגל הרביעי מתוך האלבום. שירי האלבום עוסקים בקשר רומנטי שניהלה אדל בעבר ומכיל ברובו בלדות בהן היא חושפת את כאבה הנפשי. את סגנון האלבום תיארה אדל במילים "מוזיקת נשמה של לב שבור". האלבום זכה לביקורות טובות מהמבקרים, ששיבחו את יכולות השירה, הכתיבה וההלחנה של היוצרת הצעירה כבר באלבום הבכורה שלה, והיו כאלו שהשוו אותה לאיימי ויינהאוס. ב-28 באפריל 2008, יצא לאור הסינגל השלישי מהאלבום, "Cold Shoulder". ב-2009 זכתה אדל בשני פרסי גראמי, מתוך ארבע מועמדויות, על "Chasing Pavements" ועל פריצתה לעולם המוזיקה.
קריירה > 2018–הווה: 30

על פי הדיווחים אדל עבדה על אלבום האולפן הרביעי שלה עד 2018. ב-5 במאי 2019, תאריך יום הולדתה ה-31 של אדל, פרסמה אדל תמונות בשחור-לבן שלה עצמה חוגגת את יום הולדתה יחד עם הודעה בחשבון האינסטגרם שלה המשקף את השנה הקודמת. ההודעה הסתיימה ב-"30 יהיה תקליטור בס תופים כדי להרגיש אתכם". ב-15 בפברואר 2020, הודיעה אדל בחתונת חברתה כי אלבום האולפן הרביעי שלה ייצא עד ספטמבר 2020. עם זאת, מאוחר יותר היא אישרה שהפקת האלבום וצאתו התעכבו בשל התפרצות מגפת הקורונה.
ב-24 באוקטובר 2020, הופיעה אדל לראשונה בטלוויזיה מזה כמעט ארבע שנים בהנחיית פרק ה"סאטרדיי נייט לייב", עם האורחת המוזיקלית H.E.R..
ב-1 באוקטובר 2021, החלו להופיע הקרנות ושלטי חוצות של המספר "30" הופיעו על ציוני דרך ובניינים משמעותיים בערים שונות ברחבי העולם, מה שעורר ספקולציות כי אדל אחראית, וש-"30" יהיה הכותרת של אלבומה הרביעי. זמן קצר לאחר מכן, האתר וחשבונות המדיה החברתית של אדל תאמו את האסתטיקה של ההקרנות ושלטי החוצות, מה שרומז שהאלבום החדש שלה יזכה לשם 30, אשר אושר לאחר מכן. ב-5 באוקטובר 2021, אדל הכריזה על הסינגל שלה "Easy on Me", ליציאתו ב-15 באוקטובר. תאריך יציאתו של האלבום הוכרז זמן קצר לאחר מכן ב-19 בנובמבר 2021. ב-7 באוקטובר, הוכרזה כי אדל תככב על השער של נובמבר במגזין ווג וגם ב"ווג הבריטי", האדם הראשון שכיסה בו-זמנית את שני הפרסומים בו-זמנית. ב-15 באוקטובר, אדל הוציאה את "Easy on Me", וזכה לביקורות חיובית, ושבר את שיא כל הזמנים הזמנים לצבירת השמעות בספוטיפיי ובאמזון מיוזיק. השיר הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, המקום השלישי של אדל בבריטניה, והיה עם המכירות הגבוהות ביותר בשבוע הראשון לסינגל מאז ינואר 2017. כשהיא מגיעה לפסגת בילבורד הוט 100, זה הסינגל החמישי שלה בארצות הברית. 30 הוא האלבום הראשון שלה ששווק ברחבי העולם על ידי קולומביה רקורדס במקום להיות מפוצל בין אקס-אל רקורדינגס ושותפי ההפצה האזוריים של Beggars Group ברוב העולם וקולומביה בצפון אמריקה. ב-30 בנובמבר 2021, אדל הכריזה על המופע הקבוע "Weekends with Adele" בלאס וגאס בתיאטרון הקולוסיאום במלון "Caesars Palace", שהיה אמור להפעול מ-21 בינואר 2022, אך נדחה בעקבות כך שמרבית הצוות שלה חלה בקורונה, דבר שהקשה על ההפקה להרכיב את המופע. התאריכים שנקבעו מחדש, יחד עם שמונה תאריכים נוספים, הוכרזו ב-25 ביולי. רצף ההופעות התקיימו מ-18 בנובמבר 2022 עד 15 ביוני 2024. היא זכתה בפרס אשת השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של mako וגלגלצ.
ב-29 בנובמבר, יצא הסינגל השני מהאלבום "Oh My God". ב-12 בינואר 2022, יצא הווידאו קליפ הרשמי.
בשנת 2022 נכללה פעם נוספת ברשימת טיים 100.
בסוף ינואר 2024, הכריזה אדל על 4 הופעות חד-פעמיות שיתקיימו בחודש אוגוסט בעיר מינכן, גרמניה, הנקרא "Adele in Munich", זאת לראשונה מאז 2016 שלא הופיעה באירופה. היא סיפרה בחשבון האינסטגרם שלה, כי מספר חודשים לפני היא קיבלה טלפון על תכנון הופעות הקיץ והחליטה לבדוק את הרעיון. עוד חשפה כי מינכן נבחרה כמקום ההופעה בתור בחירה אקראית של המארגנים, שם ייבנה אצטדיון פופ-אפ תחת כיפת השמיים, במיוחד בשביל ההופעות. מספר ימים לאחר מכן, בעקבות "ביקוש פנומנלי", הכריזה אדל על שישה תאריכים נוספים להופעות. אדל סיימה את מופעי הרזידנסי שלה שהחל בנובמבר 2022 בלאס וגאס ב-23 בנובמבר 2024. במהלך ההופעה האחרונה, אדל נשאה נאום פרידה מרגש ואמרה שהיא תתגעגע מאוד למופעים ולצופים וציינה שהיא אינה יודעת מתי תרצה להופיע שוב ואמרה שאין לה תוכניות לעתיד.
אמנות > השפעות ומוזיקאים אהובים

אדל ציינה את להקת הספייס גירלס כבעלת השפעה מרכזית ביחס לאהבתה ותשוקתה למוזיקה, ואמרה כי "הם עשו אותי למה שאני היום"
הזמרת לורין היל היא גם אחת ההשפעות העיקריות שלה. בראיון משנת 2011, אדל ציינה כי האלבום של היל
"The Miseducation of Lauryn Hill" הוא האלבום האהוב עליה, ובמקביל ציינה כי "האזנתי לתקליט במשך חודש בגיל 8, כל הזמן תהיתי מתי אהיה כל כך נלהבת ממשהו, לכתוב על זה תקליט, למרות שלא ידעתי שאני הולכת לעשות תקליט כשאהיה גדולה יותר" כשגדלה היא גם הקשיבה לשינייד או'קונור, הקרנבריז, בוב מארלי, הקיור, דאסטי ספרינגפילד, וויטני יוסטון, אריתה פרנקלין, סלין דיון, ג'ף באקלי, ואנני לנוקס.
לאחר שעברה לדרום לונדון, היא החלה להתעניין במופעי R&B, כגון אליה, דסטיניז צ'יילד, מרי ג'יי בלייג', ואלישה קיז. אדל הצהירה שאחד הרגעים המכריעים בחייה היה כשראתה את הזמרת פינק מופיעה באקדמיית בריקסטון (אנ') בלונדון. היא אמרה: "זה היה התקליט של M!ssundaztood, אז הייתי בערך בת 13 או 14. אני זוכרת שהרגשתי כאילו הייתי במנהרת רוח, הקול שלה פשוט נגע בי. זה היה מדהים". אדל גם הביעה הערצה ללנה דל ריי, גריימס, Chvrches, FKA Twigs, אלבמה שייקס, קניה ווסט, ריהאנה, בריטני ספירס, פרנק אושן, קווין וסטיבי ניקס.
אמנות > סגנון מוזיקלי

הז'אנרים של אדל כוללים סול, ג'אז ו-R&B. נושאי השירים שלה מתייחסים לעיתים קרובות לשברון לב ומערכות יחסים.
אלבומה השני של אדל, 21, חולק את השפעות הפולק והנשמה של אלבום הבכורה שלה, אך קיבל השראה נוספת ממוזיקת קאנטרי ובלוז דרום אמריקאית אליה נחשפה במהלך סיבוב ההופעות שלה ב-2008–2009 "An Evening with Adele" בצפון אמריקה.
חיים אישיים

אדל החלה לצאת עם יזם הצדקה סיימון קונצקי באמצע 2011. בנם אנג'לו ג'יימס נולד ב-19 באוקטובר 2012. בנושא הפיכתה להורה, אדל אמרה שהיא "הרגישה שאני באמת חיה. הייתה לי מטרה, במקום שבו קודם לא הייתה לי". אדל וקונצקי הגישו תיק פרטיות נגד סוכנות צילום בבריטניה שפרסמה תמונות פפראצי פולשניות של בנם שצולמו במהלך טיולים משפחתיים ב-2013. עורכי דין העובדים מטעמם קיבלו פיצויים מהחברה ביולי 2014. אדל גם סיפרה על שסבלה מדיכאון לאחר לידה, חרדה והתקפי פאניקה.
בתחילת 2017, הצהובונים החלו לשער כי אדל וקונצקי נישאו בסתר כאשר הם נצפו עונדים טבעות תואמות על הקמיצה שלהם. במהלך נאום הקבלה שלה בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-59 לאלבום השנה, נראה שאדל אישרה את הדיווחים הללו כשהיא התייחסה לקונצקי כ"בעלי" כשהודתה לו. היא חזרה על כך במרץ 2017, ואמרה לקהל בהופעה בבריסביין, אוסטרליה, "אני נשואה עכשיו". עם זאת, בראיון ב-2021 לווג הבריטי, היא חשפה שהם למעשה נישאו ב-2018, ונפרדו באותה שנה. במהלך תקופה זו, אדל הפכה לאם בבית. באפריל 2019, נציגיה של אדל אישרו את הפרידה באמצעות סוכנות ידיעות "Associated Press", ואישרו שהיא וקונצקי ימשיכו לגדל את בנם יחד. ב-13 בספטמבר 2019, דווח כי אדל הגישה בקשה לגירושין מקונצקי בארצות הברית. גירושיהם הסתיימו ב-4 במרץ 2021.
בשנת 2021, החלה לצאת אדל עם סוכן הספורט האמריקאי ריץ' פול. ב-9 באוגוסט 2024, במהלך הופעתה במינכן, חשפה אדל כי הם התארסו.
נכון לסוף שנת 2021, הונה של אדל מוערך בכ-220 מיליון דולר.
מורשת והשפעה > ביקורות

העיתון "Seattle Post-Intelligencer" כינה את אדל כ"מלכת הנשמה" בשל הצלחתה המוקדמת כזמרת-יוצרת מוזיקת נשמה, בעוד שהיא כונתה כ"מלכת הלבבות" על ידי מגזינים כמו "Vogue" ו-"Vanity Fair". בשנת 2014, אדל כבר נחשבה ל"אייקון תרבותי בריטי", כאשר צעירים מכל רחבי העולם שמו אותה בין "קבוצת האנשים שהם הכי קשורים לתרבות הבריטית", שכללה את ויליאם שייקספיר, המלכה אליזבת השנייה, דייוויד בקהאם, ג'יי קיי רולינג, הביטלס, צ'רלי צ'פלין ואלטון ג'ון.
ריצ'רד ראסל, מייסד חברת התקליטים XL Recordings, החמיא לאדל על כך שיש לה פוטנציאל רב לשנות את האופן שבו נשים נתפסות בתעשיית המוזיקה על ידי "התמקדות במוזיקה ולא במיניות". העיתון האמריקני "הניו יורקר" כינה אותה בתור "זמרת הנשמה החיה הפופולרית ביותר בעולם", בהיותה רק בגיל 27. באתר האינטרנט הרשמי של מגזין ניו יורק "Vulture", הכותבת ג'יליאן מייפס ציינה כי אדל היא "בין האייקונים התרבותיים הנשיים הגדולים הראשונים שהגיעו לדרגים הגבוהים ביותר של הצלחה מסחרית מבלי שתצטרך להפוך את עצמה לבדיחות שמנות בדרך". עיתונאי מגזין "Time", סם לנסקי תיאר אותה כ"קול לכל דור" והצהיר עוד כי "אדל מגשרת בין העבר של מוזיקת הפופ ועתידה".
מגזין בילבורד שיבח את אדל על החייאת תעשיית המוזיקה ב-2011, השנה שבו הוציאה אדל את אלבומה השני-21, וכתב: "היא הייתה נוכחות ייחודית לא רק ב-2011, אלא בכל הפופ של המאה ה-21: זמרת וכותבת שירים מוכשרת בטבעיות עם חופשה."
אתר התרבות האוסטרלי "Junkee" והמגזין "Consequence" זיכו אותה על כך שהחייאה את מוזיקת הפופ ואמרו "עידן חדש של פופ שניתן להזדהות איתו" בעקבות ההצלחה הביקורתית והמסחרית של 21.
מורשת והשפעה > השפעות

מגזין רולינג סטון רשם את אדל במקום ה-22 ברשימת 200 הזמרות הגדולות בכל הזמנים לשנת 2023 ואילו "הטיימס" כינה אותה כזמרת השנייה הטובה ביותר של המאה ה-21 ברשימת 20 זמרות הסולו הטובות ביותר. "Consequence of Sound" דירג את אדל במקום ה-34 ברשימת 100 הזמרות הגדולות בכל הזמנים, ותיאר את קולה כ"אתלטי ואותנטי" ו"כוח לא מתנצל עם כישרון לטון ויכולת להחדיר להופעותיה רגש אמיתי". בשנת 2019, חברת המדיה "Insider" רשמה אותה בין האמנים המובילים של העשור, וכתבה: "האמנות והסגנון שלה פרצו דרך בתקופה של מוזיקת פופ משמחת במיוחד, וסללו את הדרך לאמנים אחרים לשבור את התבנית". אדל ועבודותיה השפיעו על אמני הקלטות רבים, כולל ביונסה, בילי אייליש, ג'ס גלין, קונאן גריי, פרייה ריידינגס, סיגריד, סם סמית', טום ווקר, וליזו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: 19
2011: 21
2015: 25
2021: 30
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2009: ITunes Live from SoHo
2011: ITunes Festival: London 2011
דיסקוגרפיה > אלבומי וידאו

2011: Live At The Royal Albert Hall
הופעות > סיבובי הופעות

2008–2009: An Evening with Adele
2011: Adele Live
2016–2017: Adele Live 2016
2022: BST Hyde Park
הופעות > הופעות קבועות

2022–2024: Weekends with Adele
2024: Adele in Munich
פילמוגרפיה

| שנה | שם | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Later... with Jools Holland | פרק: 8 ביוני 2007 |
| 2008 | Later... with Jools Holland | פרק: 1 באפריל 2008 |
| 2008 | Never Mind the Buzzcocks | פרק: 4 באוקטובר 2008 |
| 2008 | סאטרדיי נייט לייב | פרק: "ג'וש ברולין / אדל" |
| 2008 | BBC Electric Proms | 22 באוקטובר 2008 |
| 2008 | Sound | פרק: 6 בדצמבר 2008 |
| 2008 | Jools' Annual Hootenanny | פרק: 31 בדצמבר 2008 |
| 2009 | בטי | פרק: "בכוכבים": הופעת קמיע |
| 2009 | Never Mind the Buzzcocks | פרק: 23 ביולי 2009 |
| 2011 | Later... with Jools Holland | פרק: 6 במאי 2011 |
| 2012 | Live at the Royal Albert Hall | תוכנית הכוללת את נקודות השיא של קונצרט אדל ב-21 בספטמבר 2011, כחלק מסיבוב ההופעות שלה "Adele Live". |
| 2015 | Adele at the BBC | פרק מיוחד לטלוויזיה |
| 2015 | סאטרדיי נייט לייב | פרק: "מתיו מקונוהיי / אדל" |
| 2015 | Adele Live in New York City | פרק מיוחד לטלוויזיה גם מפיקה בפועל |
| 2016 | Glastonbury 2016 | הופעה של אדל בפסטיבל. |
| 2020 | סאטרדיי נייט לייב | פרק: "אדל / H.E.R." |
| 2021 | Adele One Night Only | ספיישל טלוויזיה אמריקאי הכולל הופעות מהאלבום "30" וראיון עם אופרה ווינפרי. |
| 2021 | An Audience with Adele | ספיישל טלוויזיה בריטית הכולל הופעות מהאלבום "30" וחברי קהל מפורסמים. |
| 2022 | 42nd Brit Awards | תוכנית פרסי הטלוויזיה הבריטית. |
רודריגו לופז

| --- | --- |

לופז (מימין) משוחח עם ספרדי
 לידה:  1525 קראטו, פורטוגל 
 הוצאה להורג:  7 ביוני 1594 (בגיל 69 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קוימברה 
 תפקידים:  רופא, מרגל 
 
רודריגו לופז (בפורטוגזית: Rodrigo Lopes;‏ 1525 – 7 ביוני 1594) היה רופא פורטוגזי יהודי אנוס, אשר שימש כרופאה האישי של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. בהמשך הואשם בקשירת קשר לרציחתה, והוצא להורג.
ביוגרפיה

לופז הגיע ללונדון בתחילת תקופת שלטונה של אליזבת, בשנת 1559. יש אומרים שגורש מפורטוגל בשל דתו, ולפי אחת הגרסאות נשבה בידי סיר פרנסיס דרייק והובא ללונדון. מכל מקום בלונדון החל להתבלט כרופא וכבלשן, ורכש לעצמו שם ומוניטין כרופא המצטיין בדורו. בשנת 1586 מונה לרופאה האישי של המלכה אליזבת, והיה אף לאיש סודה.
בשנת 1580 נקטעה השושלת הישירה של מלכי פורטוגל עם מותו של המלך אנריקה, אשר לא השאיר אחריו בנים, וכך פליפה השני, מלך ספרד, אחיינו של אנריקה, עלה למלכות גם בפורטוגל. פליפה היה גדול אויביה של ממלכת אנגליה, ומכיוון שכך היה למלכה אליזבת רצון לטפח את יריביו. אציל בשם אנטוניו, צאצא לא-חוקי של בית המלוכה הפורטוגזי, נמלט לאנגליה והכריז על עצמו כמלך פורטוגל. אליזבת טיפחה את הטוען לכתר הפורטוגזי, ואנטוניו שקע עד מהרה בחובות, ונאלץ למכור את יהלומי הכתר הפורטוגזי אשר הביא עמו. הוא שקע בחיים של דלות, ותקוותיו לעורר מרידה עממית בפורטוגל נגוזו. אל מול כישלונו וצרותיו של הנסיך הפורטוגזי הגולה, עוררו כשרונותיו ועושרו של הרופא היהודי הפורטוגזי, אשר הכיר את אנטוניו מחצרה של המלכה, קינאה שקשה היה לעמוד בה.
ידידו של אנטוניו רוברט דברו הרוזן מאסקס, האשים את לופז כי זמם ביחד עם שליחיו של פליפה להרעיל את המלכה אליזבת. שניים מעוזריו של אנטוניו, דה גמה וטינוקו, נאסרו בחשד כי שימשו כסוכנים כפולים בשירותו של פליפה. בחקירתם עלה שמו של לופז כאחד הקושרים. הרוזן מאסקס, אשר ניהל את החקירה, גילה קשרים רבים בין סוכניו הפורטוגזים של פליפה, שסבבו את הטוען לכתר ובין לופז.
בינואר 1594 נעצר לופז, ומחשש לעינויים הודה בשותפות לקשר. אליזבת אשר סירבה להאמין כי רופאה האהוב שותף לקשר כנגדה השהתה את הוצאתו להורג מספר חודשים, אך בסופו של דבר הוצא לופז להורג ב-7 ביוני 1594 בפומבי באופן האכזרי שהיה נהוג אז. הוא נתלה ובותר לחלקים בעודו בחיים, ואיבריו נשרפו לנגד עיניו. על הגרדום ניסה עוד להביע את חפותו, אך נתקל בקריאות אנטישמיות.
גם לאחר מותו של לופז המשיכה אליזבת לתמוך כספית באלמנתו, ולא הורתה על חילוט רכושה כנהוג לגבי בוגדים במלכות.
רבים סבורים כי דמותו של לופז היוותה השראה לויליאם שייקספיר בכתיבת מחזהו "הסוחר מוונציה". היהודים גורשו מאנגליה בשנת 1290 על ידי המלך אדוארד הראשון, ויש להניח כי פרט ללופז לא נפגש שייקספיר עם יהודי מימיו. נראה כי דמותו של שיילוק במחזה מבוססת באופן גס על דמותו של לופז, כאשר הרוזן מאסקס, מאשימו של לופז, היה בין פטרוניו של שייקספיר. רמז נוסף לפרשה הוא כי קורבנם של תככי שיילוק במחזה "הסוחר מוונציה" נקרא אנטוניו, כשמו של הטוען לכתר הפורטוגזי, אשר היה קורבן תמים, כביכול, למזימותיו של לופז. "הסוחר מוונציה" הוצג לראשונה ב-23 באוגוסט 1594, כחודש וחצי לאחר תלייתו הפומבית של לופז.
נראה כי עניינו של לופז העיר גל של עניין ביהודים באנגליה האליזבתנית, ומספר מחזות וספרים העוסקים בדמותו של היהודי (לרוב בשלילה מוחלטת) נכתבו באותה תקופה, ביניהם מחזהו האנטישמי הארסי של כריסטופר מרלו "היהודי ממלטה".
לקריאה נוספת

יצחק אורן, רודריגו לופס, בתוך: מחניים, קי, גיליון נושא על עלילות ומשפטי ראווה נגד יהודים, עמ' 64-69 [= משפטים ועלילות-דם (תשכז) עמ' כד-כט].
חיים שנהב, פרשת לופז: עלייתו ונפילתו של רופא־המלכה היהודי, הוצאת כתר, 2003. (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
חיים שנהב, פרשת לופז מתוך עת־מול 170, תמוז התשס"ג.