קהילת יהודי אופולה
בית הקברות

המיקום המדויק בית הקברות באופולה
בית העלמין היהודי באופולה (ברחוב גרניצנה-Graniczna) הוקם בשנת 1821 מחוץ לגבולות העיר באותם ימים, בנובה וייס קרולבסקה (גר') -Nowa Wieś Królewska (2.5 ק"מ דרומית מגבולות העיר דאז). מוקדם יותר קברו יהודי אופולה את מתיהם בבית העלמין של קהילת האם שלהם, קהילת יהודי צילץ.
הקהילה היהודית באופולה החלה במאמצים להקים בית קברות משלה בשנת 1812. ב־3 ביולי 1816 נתקבלה ההסכמה מרשויות העיר להקמת בית הקברות. ב-16 בפברואר 1817 נתקבלו גם האישורים המתאימים. בשנת 1817 נרכשה אדמה בשטח של 1.2 דונם מהחקלאי יוזף קורפייר תמורת 600 טאלרים. הפתיחה הרשמית של בית העלמין התקיימה בשנת 1822. מאידך האדם הראשון שנקבר במקום היה גימפל פוזנר, מורה שנפטר בסתיו 1821.
שטח בית העלמין ששטחו היה 1.2 דונם התמלא במהירות, ולכן בשנת 1866 נרכשה קרקע נוספת של 4.375 דונם. בשנת 1870, בחלק המזרחי של הנקרופוליס, הוקם בית לוויות (טהרה) ובית מגורים לשומר בית העלמין. בשנת 1930 הוחל בניית גדר הלבנים מחדש. החלק הצפוני נבנה מחדש, גדר הבטון הפכה לקיר אבן חול דקורטיבית.
בתחילת 1933 נרכשו אדמות לבית קברות יהודי חדש באופולה. האדמות שנרכשו היו בבית העלמין העירוני שנפתח באותה שנה באופולה. עם זאת, בשל האנטישמיות המתגברת ועזיבת יהודים רבים למערב, הקהילה מכרה חלק מהאדמת בית הקברות בשנת 1936 והשאר נמכר בשנת 1939.
בשנת 1939 בית הקברות ברחוב גרניצנה הפך לנחלת האגודה היהודית בגרמניה (Reichsvereinigung der Juden). במהלך מלחמת העולם השנייה בית הקברות שרד ולא ניזוק יותר מדי.
בשנת 1946 נשלט בית הקברות על ידי הקהילה היהודית מוורוצלב. בשנת 1947 שיפצה הקהילה את בית הלוויות והעסיקה שוער ואיש תחזוקה שיתחזק את המקום. לאחר מותו של השוער בשנת 1957, בית העלמין התחיל להיהרס. כנראה אז נשדדו מצבות יקרות ערך והנקרופוליס נפגע קשות. הקבורה האחרונה התרחשה בשנת 1960. בשנת 1963 נסגר רשמית בית הקברות.
בשנת 1969 הסכימו שלטונות העיר להפריד חלק שטח מבית העלמין עם בית הלוויות, חדר הטהרה ודירת השומר. כל יתר הבניינים נהרסו. במקומם נבנו, בניין מגורים ובתי מלאכה.
בשנים 1976–1977 הרשויות העירוניות ניסו להציל את בית העלמין המתמוטט. באותה תקופה נבנו החלקים הדרומיים והמערביים של גדר הלבנים יחד עם שער כניסה חדש בצד המערבי (רחוב גרניצנה).
בשטח 3.98 דונם שרדו כ־150 מצבות, העתיקה שבהן משנת 1821 (גימפל, בנו של אברהם פוזנר, נפטר בתאריך ב' במרחשון התקפ"ב, 28 באוקטובר 1821). המרכיב האופייני המשותף בבתי הקברות היהודיים היה כתיבה בגרמנית על גבי המצבות. זו הייתה תוצאה של התבוללות יהודי גרמניה ועזיבתם את היהדות האורתודוקסית אל עבר היהדות הרפורמית. כתובות בעברית על גבי המצבות היו נדירות, במצבות מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הקבורה האחרונה הייתה ב־13 במאי 1940; באותו היום נקברה פולה שרה טוקוס.
בית הקברות הוא פנתיאון מוזר של יהודי אופולה. רבנים, סוחרים עשירים, רופאים, רוקחים, עורכי דין ויזמים מפורסמים נחים שם זה ליד זה. בין המצבות הרבות בולטת האנדרטה הנאו-בארוקית של מקס פרילנדר (נפטר 1897) ואשתו לינה, לבית זאקס (נפטרה בשנת 1927). מצבה זו נהרסה ביוני 2005.
סקר שבוצע בשנים 1986–1987 אישר שקיימות במקום מצבות שמורות. המצבות היו עשויות שיש לבן, גרניט אפור ושחור, גיר ואבן חול. המצבות מהמאה ה-20 עשויות בדרך כלל מאבן חול או טרצו. למצבות האבן השטוחות עיטורים וכתובות אופייניות בעברית ובגרמנית. בחלקם ניתן לראות שרידי ציורים דקורטיביים. אין מידע על קברי אחים בבית העלמין.
האזור מגודר לחלוטין עם קיר לבנים מטויח. הגבולות בין הקברים לא נשמרו. במקור, שטח בית העלמין היה 5.475 דונם, מהם השתמרו 3.98 דונם. בחלקו המזרחי של בית העלמין נבנו בית מגורים ובית מלאכה. הכניסה לבית העלמין מהדרך הציבורית דרך השער שסגור בדרך כלל. בית הקברות מבוקר לעיתים רחוקות. השחתה באזור מהווה איום קל. האזור מסודר ומכוסה עצים.
באוגוסט 2005 ביוזמת הקרן לשימור המורשת היהודית בפולין ביצעו צעירים מפולין, ישראל וגרמניה עבודות ניקיון בבית העלמין באופולה. עבודות ניקיון רגילות מבוצעות על ידי חברת עבודות עירונית מאופולה. העבודות מוזמנות על ידי עיריית אופולה.