סרקואידוזיס
הסתמנות קלינית

עד שליש מן החולים יכולים להיות א-סימפטומטיים ואצלם המחלה לא תתגלה. סימפטומים כלליים כוללים עייפות, לעיתים אף עייפות קשה, וכן חום, הזעת לילה וירידה במשקל.
תלונות כלליות ושכיחות הקשורות למחלה כוללות שיעול וקוצר נשימה. הסימפטומים הבאים בשכיחותם קשורים להפרעות עוריות ועיניות.
מעורבות של הריאות מתרחשת אצל מעל 90% מן החולים. בצילום חזה ניתן לראות מצב הנקרא bilateral hilar adenopathy בשערי הריאה האופייני למחלה. צילום חזה רגיל משמש כדרך המועדפת להדגים את מעורבות המחלה הריאתית. מידת המעורבות מחולקת לפי רמות או שלבים: שלב 1 כולל אדנופתיה הילארית בלבד. שלב 2 הוא קומבינציה של אדנופתיה יחד עם תסנינים בריאה, ושלב 3 כולל רק תסנינים. שלב 4 הוא מצב של פיברוזיס, דהיינו התהוות רקמה צלקתית. לרוב המעורבות תהיה של האונות העליונות בריאות, וניתן להעריך את תפקוד הריאות באמצעות מבחני תפקוד ריאות כגון ספירומטריה. המבחן הרגיש ביותר הוא מדד הדיפוזיה של פחמן חד-חמצני (מבחן DLCO), המלמד על מחלה רסטריקטיבית של הריאות. אצל מחצית מן החולים יש מחלה חסימתית של הריאות. אצל חלק קטן מן החולים יש יתר לחץ דם ריאתי. חלק מן החולים יגיבו לטיפול רפואי.
מעורבות עורית קיימת אצל כשליש מן החולים ויותר. הממצאים הקלאסיים כוללים אריתמה נודוסום, המהווה ממצא חולף במרבית המקרים, פריחה מקולו-פפולרית שקשורה יותר למחלה הכרונית ושניתן לדגום ממנה ביופסיה לצורך אבחנה, וכן אזורים המערבים היפר-פיגמנטציה והיפו-פיגמנטציה, היווצרות צלקות קלואידיות ונודולים תת-עוריים. יש מעורבות ספציפית של גשר האף והלחיים והאזור שבין העיניים. מצב זה קרוי lupus pernio והוא מהווה סימן למחלה כרונית.
מעורבות של העיניים המחלה משתנה בהתאם לגזע.  ביפן, למשל, מעל 70% מן המטופלים סובלים מהפרעות עיניות, בעוד שבארצות הברית השיעור פחות בהרבה. ההפרעה הנפוצה היא אובאיטיס קדמית (anterior uveitis), אם כי חלק מהחולים יסבלו מאובאיטיס פוסטריורית וכן מרטיניטיס (דלקת הרטינה) כמו גם מיובש בעיניים, ראייה כפולה ופוטופוביה. לעיתים ניתן לפתח עיוורון, על כן מומלץ כי כל החולים במחלה יעברו בדיקות עיניים.
כבד: אצל חלק מהחולים מתהוות גרנולומות בכבד, אם כי רק בחלק מן המקרים הללו תהיה מעורבות שתביא למחלת כבד ורק אצל 5% מן החולים יהיו סימפטומים כבדיים שיחייבו טיפול בבעיה הכבדית, לרוב הפרעות הקשורות בסטאזיס (עימדון) של דרכי מרה. לרוב תהיה עליה באנזים אלקלין פוספטז- ALP, וייתכנו עליות באנזימי כבד נוספים, כאשר עליה בבילירובין מהווה מדד למחלה נרחבת יותר בכבד.
מטבוליזם של סידן: אצל 10% מן החולים ניתן לראות עודף סידן בדם, היפרקלצמיה, או עודף הפרשת סידן בשתן, היפרקלציאוריה. מצב זה נגרם לאור יצור של 1,25-dihydroxyvitamin D על ידי הגרנולומה. יצור זה מביא לעליה ביכולת ספיגת המעי של סידן בחזרה לגוף, וכתוצאה מכך היפרקלצמיה. לאור מצב זה יש לערוך בדיקת דם לאיתור עליה בסידן לכל החולים, כאשר חולים הסובלים מאבני כליה צריכים לעבור איסוף שתן למדידת רמות הסידן.
מעורבות של מח עצם וטחול: ברוב המקרים ההפרעה ההמטולוגית השכיחה היא לימפופניה (ירידה בלימפוציטים). אנמיה מתרחשת אצל חלק מן החולים, ובבדיקת מח עצם ניתן לראות אצל חלקם התהוות של גרנולומות במח העצם עצמו. בטחול ניתן גם למצוא מעורבות של גרנולומות.
מעורבות הכליה במחלה מתרחשת בפחות מ-5% מהמקרים, ומקושרת בהיווצרות גרנולומות בכליה העלולות להביא לנפריטיס (דלקת בנפרון). המחלה הכלייתית עצמה קשורה יותר בעודף הסידן בגוף כאשר אי ספיקת כליה חריפה אירעה אצל חלק מחולים אלו כתוצאה מעודף סידן בדם.
מעורבות מערכת העצבים מתרחשת אצל עד 10% מן החולים, ויכולה להיות הן במערכת העצבים המרכזית או הפריפרית. ב- MRI ניתן להבחין בגרנולומות ובדלקת גרנולומטוטית כאמור. ההסתמנות הקלינית יכולה לכלול מנינגיטיס, פרכוסים והפרעות קוגניטיביות, כמו גם מעורבות של ההיפותלמוס הקדמי אשר עלול להביא לסוכרת מרכזית תפלה, diabetes insipidus. שיתוק חולף של עצב 7 יכול להביא לתמונה הדומה ל-Bell's palsy, אולם מדובר במצב חולף. בנוסף, לעיתים יש optic neuritis. לאור ההסתמנויות הקליניות הללו, לעיתים קשה להבחין בין סרקואידוזיס לבין טרשת נפוצה.
מעורבות לבבית קיימת אצל מיעוט מן החולים וקשורה לגזע. מעורבות זו יכולה להסתמן כהפרעות קצב לבביות או כאי ספיקת לב. הסיבה לכך היא הסננה של שריר הלב על ידי גרנולומות. מצב זה עלול אף להביא למוות פתאומי כתוצאה מהתפתחות הפרעות קצב חדריות. לכן חולים הסובלים מתופעות אלה צריכים לעבור השתלה של קוצב לב.
מעורבות שריר ושלד נובעת מהיווצרות גרנולומות בעצמות ובשרירים, אף על פי שחלק גדול מן החולים שלא הודגמה אצלם גרנולומה כאמור יתלוננו על כאבי שרירים ומפרקים.