stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדשות היום
היסטוריה

לפני עליית התוכנית שודרה התוכנית "הכל כלול". בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לפגרה של שנה בעקבות הריונה, התוכנית יצאה לפגרה.
התוכנית "הדו"ח היומי" נבחרה לקבל את הרצועה של השעה 16:00, אך לא הצליחה להשיג נתוני מדורג גבוהים מאלו שהשיגה ברצועה של השעה 15:00.
ב-17 בדצמבר 2019 פורסם שמירי נבו ואלי אילדיס יגישו תוכנית אקטואליה ברשת 13, וב-9 בפברואר 2020 התוכנית עלתה לאוויר.
ב-7 באפריל 2020 שודרה התוכנית האחרונה לפני יציאתה לפגרה של התוכנית בעקבות קיצוצים וסכסוכי עבודה ב"חדשות 13". ב-9 ביולי 2020 פורסם שמגישי התוכנית מירי נבו ואלי אילדיס לא יחזרו לתפקידים.
ב-2 באוגוסט 2020 חזרה התוכנית מפגרה ושובצה מחדש בשעה 15:00. אלמוג בוקר, שהגיש את "חדשות 16:00" ברצועת השידור של התוכנית בזמן הפגרה, נבחר להגיש את התוכנית.
ב-27 באוגוסט 2020 הושק הפתיח הגרפי של התוכנית. לפני כן, בתוכנית נעשה שימוש בפתיח של משדר מיוחד.
נעימת הפתיחה הראשונה של התוכנית שימשה גם התוכנית "אוטוטו שבת" (ששודרה בימי שישי בעידן ערוץ עשר). נעימת הפתיחה הנוכחית של התוכנית הייתה גם בשימוש בתוכנית "חדשות 16:00" ששודרה בזמן פגרת התוכנית.
ב-5 באוקטובר 2023 שודרה התוכנית האחרונה לפני היציאה לפגרה לא מתוכננת בעקבות פריצתה של מלחמת חרבות ברזל שגרמה לשינויים בלוח השידורים הרגיל.
הערות שוליים

↑  אייס, מצטרפים לרשת: מירי נבו ואלי אילדיס יגישו תוכנית אקטואליה, באתר אייס, 17 בדצמבר 2019
↑  ערן סוויסה, פרסום ראשון: גם אילדיס ונבו בחוץ, באתר ice, ‏9 ביולי 2020
לגו התוכנית הראשון והקודם
דיטר הקינג

דיטר-קלאוס הקינג (בגרמנית: Dieter-Klaus Hecking, נולד ב-12 בספטמבר 1964 בקסטרופ-ראוקסל שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן בוכום מהבונדסליגה.
הקינג נבחר כמאמן השנה בגרמניה לשנת 2015 כאשר אימן את וולפסבורג.
קריירה ככדורגלן

הקינג החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1983 בבורוסיה מנשנגלדבך, במדיה ערך שש הופעות ליגה במשך שתי עונות. בעונת 1985/86 עבר הקינג להסן קאסל מליגת הבונדסליגה השנייה, שם שיתף פעולה בהתקפה עם לותר זיפל. הקינג ירד ליגה עם הסן קאסל בשנת 1988, ובשנת 1989 היה מלך השערים של הליגה האזורית של הסן. בשנת 1990 עבר הקינג לוולדהוף מנהיים, גם היא מהבונדסליגה השנייה, במדיה שיחק שנתיים והבקיע 14 שערים ב-54 הופעות. הקינג שיתף פעולה בוולדהוף מנהיים עם נורברט נאכטוואי בשלהי הקריירה שלו, ועם הכוכב העולה כריסטיאן ורנס. בשנת 1992 עבר הקינג ללוקומוטיב לייפציג ששיחקה בבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה במועדון, 1993/94, לא הצליח למנוע את נשירת המועדון לליגה השלישית, ועזב את המועדון בקיץ 1994. לאחר מכן המשיך הקינג לשחק בליגות אזוריות, בקבוצות פאדרבורן 07, הנובר 96 ואיינטרכט בראונשווייג, עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2000.
תארים כמאמן

וולפסבורג
הגביע הגרמני: 2014/15
הסופרקאפ הגרמני: 2015
תארים אישיים
מאמן השנה בגרמניה: 2015
מגדל נ"מ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סוג של בניין 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאצית 
 
'מגדל ה-G' באוגארטן, וינה. החלק העליון של 'L-Tower' נראה מימין.
מגדלי נ"מ (בגרמנית: Flaktürme) היו מגדלי ביצורים גדולים בגרמניה הנאצית, שבהם הועמדו תותחים נגד מטוסים. בברלין היו שלושה, בהמבורג שניים, ובווינה שלושה. הם נבנו מ-1940 ואילך. ערים אחרות השתמשו במגדלי נ"מ, בהן שטוטגרט ופרנקפורט. מגדלי נ"מ קטנים יותר נבנו בנקודות מאחז גרמניות כגון אנז'ה בצרפת והלגולנד בגרמניה.
המגדלים הופעלו על ידי הלופטוואפה כדי להגן מפני התקפות אוויריות אסטרטגיות של בעלות הברית נגד ערים במהלך מלחמת העולם השנייה. הם שימשו גם כמקלטים מפני תקיפות אוויריות לעשרות אלפי אזרחים.
היסטוריה ושימושים

לאחר הפשיטה של חיל האוויר המלכותי על ברלין ב-1940 הורה אדולף היטלר לבנות שלושה מגדלים ענקיים כדי להגן על הבירה מפני תקיפה אווירית. לכל מגדל היה מתקן מכ"ם עם צלחת מכ"ם שניתן היה למשוך אל מאחורי כיפת בטון עבה ופלדה לשם הגנה.
היטלר התעניין בעיצוב המגדלים, ואף ערך כמה סקיצות. הם נבנו תוך שישה חודשים. עקב עדיפות הפרויקט, תזמון מערך הרכבות הלאומי הגרמני שונה כדי להקל על משלוח בטון, פלדה ועץ לאתרי הבנייה.
למגדלים היו קירות בטון בעובי של עד 3.5 מטר. מתכנניהם שיערו שהמגדלים בלתי פגיעים להתקפות התחמושת הסטנדרטית של מפציצים כבדים של חיל האוויר המלכותי.
המגדלים היו בעלי קצב אש של 8,000 כדורים לדקה מהתותחים הרב-מפלסים שלהם (אם כי לרוב ירו פגזים בקליבר קטן יותר, כמו קליבר 2 ס"מ של תותח נ"מ 30), עם טווח של עד 14 ק"מ בשדה אש של 360 מעלות. עם זאת, רק לתותחי הנ"מ 40 (128 מ"מ) היה טווח הגנה יעיל מפני מפציצים כבדים של חילות האוויר הבריטי והאמריקאי. שלושת מגדלי הנ"מ סביב ברלין יצרו משולש אש נגד מטוסים שכיסה את מרכז ברלין.
מגדלי הנ"מ תוכננו כדי להשתמש בבונקרים כמקלט אזרחי, עם מקום ל-10,000 איש כל אחד, ובתוך כל מגדל – מחלקה של בית חולים. במהלך הקרב על ברלין, המסתתרים יצרו קהילות משלהם, כאשר עד 30,000 ברלינאים מצאו מקלט בכל מגדל במהלך הקרב. מגדלים אלה, בדומה למגדלי טירות מימי הביניים, היו מהמקומות הבטוחים ביותר בעיר, ולכן היו מהאחרונים שנכנעו לצבא האדום. כשהאספקה התמעטה, נאלצו להיכנע.
הסובייטים, בהסתערותם על ברלין, התקשו להסב נזק משמעותי למגדלי הנ"מ, אפילו עם התותחים הסובייטיים הגדולים ביותר, כמו ההוביצר M1931 בקוטר 203 מ"מ.
לאחר המלחמה, הריסתם של המגדלים נחשבה לא פעם כבלתי אפשרית ורבים נותרו עד היום. חלקם הוסבו לשימוש חלופי.
עיצוב

כל מתחם מגדל נ"מ כלל:
מגדל G-Tower (בגרמנית: Gefechtsturm): "מגדל קרב", הידוע גם כמגדל הנשק, מגדל הסוללות או מגדל נ"מ גדול.
מגדל L-Tower (בגרמנית: Leitturm): "מגדל עופרת" הידוע גם בתור מגדל פיקוח האש, מגדל פיקוד, בונקר האזנה או מגדל נ"מ קטן.
ה-G-Towers היו בשטח 70.5 מ"ר ו-39 מטר גובה. הם היו חמושים בדרך כלל בשמונה (ארבעה תאומים) תותחי נ"מ 128, מספר רב של תותחי 37 מ"מ ו-32 תותחי פלאקפירלינג (Flakvierling) 20 מ"מ. L-Towers היו בשטח 50 מ"ר ובגובה 23 מטר, חמושים בדרך כלל בארבעה תותחי 20 מ"מ. לאחר פרק זמן קצר – חודשים ספורים – הייתה יוזמה של הקמת סבב שני ושלישי של מגדלי נ"מ ("דור 2 ו-3"), גדולים יותר וחמושים בנשק בעל עוצמת אש רבה יותר, אבל לא כל המגדלים והתותחים שנכללו ביוזמה אכן נבנו והותקנו.
את מגדלי הנ"מ הגדולים יותר הזמין אדולף היטלר. גודלם ועוצמת האש שלהם היו פי שלושה מאלה של מגדלי הנ"מ הראשונים.
מגדלים > מגדל הנ"מ הראשון – גן החיות ברלינר, ברלין

המגדל שנבנה ליד גן החיות של ברלין היה מסוג הדור הראשון וטווח האש שלו הגן על רובע הממשלה. הוא שימש גם כמאגר לחפצי אמנות ממוזיאון ברלין. הדיירים נכנעו לסובייטים ב-30 באפריל 1945. ב-1947 הבריטים פוצצו את מגדל ה-G בניסיון השני עם כמה טונות של חומר נפץ. ה-L-Tower נהרס גם הוא.
מגדלים > מגדל הנ"מ השני – פרידריכסהיין, ברלין

פרידריכסהיין (דור ראשון)
G-Tower נהרס חלקית לאחר המלחמה. צד אחד נשאר גלוי. המגדל צולם מהאוויר על רקע העיר ההרוסה ב-1945.
שני המגדלים כוסו ונראים כעת כגבעות טבעיות בפארק פרידריכסהיין. מגדל ה-G, הידוע בשם "Mont Klamott" (הר ההריסות) בברלין, היווה השראה לשירים של הזמר והיוצר וולף בירמן ולהקת הרוק Silly.
מגדלים > מגדל הנ"מ השלישי – הומבולדטהיין, ברלין

מגדל ה-G בהומבולדטהיין נשאר עד היום, ואפשר לבקר בפנימו.
מגדלים > Flakturm IV – Heiligengeistfeld, המבורג

הייליגנגייסטפלד (דור ראשון)
מגדל זה מכיל שישה מפלסים וכולל, כחלק ממקלט תקיפות האוויר, שני חללים להגנה מפני התקפות גז. האחד בקומה הראשונה (מעל קומת הקרקע) והשני בקומה השנייה. שניהם במגדל 1, ושטחים כ-300 מ"ר. יש להם שישה חלונות.
ה-L-Tower נהרס לאחר המלחמה והוחלף בבניין בבעלות T-Mobile.
ה-G-Tower הפך למועדון לילה עם בית ספר למוזיקה וחנויות מוזיקה. בשנת 2019 הודיעה קבוצת המלונות NH על תוכניות להפוך אותו למלון יוקרתי עם יער. הבנייה נועדה ל-2021 ולפתיחה ב-2022. לאחר השחזור הגובה היה אמור לעלות ל-58 מ' עם קומות נוספות.
מגדלים > מגדל הנ"מ השישי – וילהלמסבורג, המבורג

המגדל בווילהלמסבורג שבהמבורג הוא מסוג דור 2. מגדל ה-G נשאר עד היום, ומגדל ה-L נהרס אחרי המלחמה.
מגדלים > מגדל הנ"מ החמישי – שטיפטסקאסרנה (Stiftskaserne), וינה

שטיפטסקאסרנה (Stiftskaserne), דור שלישי:
החלק הפנימי של G-Tower משמש את הצבא האוסטרי.
מגדלים > מגדל הנ"מ השביעי – אאוגרטן, וינה

אאוגרטן (דור שלישי)
G-Tower נשאר ריק. כל במות התותחים כולל שבילי ההליכה המחברים הוסרו בשנת 2007 עקב הידרדרות במצבם. המגדל עצמו חוזק בכבלי פלדה המקיפים את כל המבנה: 12 כבלים ממוקמים מעל קני התותחים, 6 ממש מתחת, ו-4 נוספים באמצע המגדל. המגדל הוא ביתם של אלפי יונים המקננות על כל במה ופתח. המגדל סבל מפיצוץ פנימי, וכמה קומות ליד החלק העליון חסרות בצד אחד. הצד המערבי של המבנה משמש גם כמגדל תקשורת סלולרי.
מגדלים > מגדל הנ"מ השמיני – פארק ארנברג (Arenbergpark), וינה

ארנברגפארק (דור שני)
מגדלים שתוכננו > ברלין

טירגארטן – שניים תוכננו, לא נבנו
האסנהיידה (Hasenheide) בנויקלן – תוכנן, לא נבנה, נבנה במקום זאת בהמבורג
רייכסטאג – נשקל שיפוץ אך נמצא לא מתאים
מגדלים שתוכננו > ברמן

ברמן נוישטט (Bremen Neustadt Contrescarpe) – שניים תוכננו, לא נבנו
מגדלים שתוכננו > המבורג

מזרח המבורג – תוכנן, לא נבנה
מגדלים שתוכננו > מינכן

מינכן האופטבאנהוף (München Hauptbahnhof) – שמונה תוכננו, אף אחד לא נבנה
מגדלים שתוכננו > וינה

התוכניות המקוריות היו למקם את שלושת המגדלים בשמלץ, פראטר ופלורידסדורף.
ראו גם

הקרב על ברלין
אדריכלות נאצית
מגדלי מרטלו
לקריאה נוספת

Foedrowitz, Michael. (1998). The Flak Towers in Berlin, Hamburg and Vienna 1940–1950. Schiffer Publishing. ISBN 0-7643-0398-8
Ute Bauer Die Wiener Flaktürme im Spiegel Österreichischer Erinnerungskultur, Phoibos Verlag, Wien 2003. ISBN 3-901232-42-7
Flavia Foradini, Edoardo Conte: I templi incompiuti di Hitler, catalogo della mostra omonima, Milano, Spazio Guicciardini, 17.2–13 March 2009
Valentin E. Wille: Die Flaktürme in Wien, Berlin und Hamburg. Geschichte, Bedeutung und Neunutzung, VDM-Verlag, Saarbrücken 2008, ISBN 3-8364-6518-3
Flavia Foradini: Berlino: Cercando sotto terra le tracce dei ciclopici sogni nazisti, Il Piccolo, Triest, 19 agosto 2012.
Flavia Foradini: I bunker viennesi, Abitare, Milano, 2.2006
הערות שוליים

1 2  George Pagliero (2008). Hitler's Secret Bunkers (Documentary). United Kingdom: Fulcrum TV.
↑  Beevor p372
↑  "Flying over the ruins of Berlin in 1945 (in color), Part 2". YouTube. Chronos Media. 1945. ארכיון מ-2021-12-13. נבדק ב-17 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amtbau Pläne des Gefechtsturms IV" in Sakkers, Hans. Flaktürme Berlin – Hamburg – Wien. Fortress Books, 1998, Nieuw-Weerdinge, Netherlands.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4461928-5 
מגדל נ"מ במהלך הבנייה (1942)
תותח נ"מ 128 עם צוותו בפלאק 40. תותח נ"מ 128 היה התותח העיקרי של מגדלי הנ"מ
מגדל הומבולדטהאיין (Humboldthain Flak), בברלין של היום.
מגדלי L & G באאוגארטן (Augarten), וינה
שלושת הדורות של מגדל G
מגדל הנ"מ השלישי, G-Tower.
מגדל ה-G של הייליגנגייסטפלד (Heiligengeistfeld, מילולית: שדה הרוחות הקדושות) בשנת 2006
חידוש הבונקר
וילהלמסבורג G-Tower
קיר קלטרצנטרום (Kletterzentrum) של מגדל הנ"מ – וינה, אוסטריה
מבט מראש חומת מגדל הנ"מ קלטרצנטרום (Kletterzentrum) בווינה
כריסטופר ג'יימס בייקר

| --- | --- |
 לידה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  שחקן קולנוע, שחקן טלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר ג'יימס בייקר (באנגלית: Christopher James Baker) הוא שחקן אוסטרלי, אשר ידוע בתפקידו בסדרת הטלוויזיה "סטארגירל" ובסדרה "אוזרק".
ביוגרפיה

בייקר נולד וגדל באוסטרליה, למגי וג'ון בייקר. בילדותו התגורר באנגליה מספר שנים לפני שחזר לאוסטרליה.
קריירה

במהלך הקריירה הופיע בייקר בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים. בייקר הופיע ב-2019 בעונה השישית של "סוכני SHIELD".
משנת 2020 הוא משחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "סטארגירל" בתפקיד ד"ר הנרי קינג.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Renaissance Man | בעל מכבסה |  |
| 2001 | Serendipity | חבר להקה #1 |  |
| 2003 | קנגורו ג'ק | קרמבל |  |
| 2003 | Ned Kelly | קורנו |  |
| 2005 | The Great Raid | מונטי |  |
| 2006 | Kokoda | בלו |  |
| 2007 | The Condemned | אדי סי |  |
| 2008 | האי של נים | משוגע |  |
| 2008 | 1 and 0 nly | פרנק ג'יימס מורלי |  |
| 2011 | סאנקטום | ג'יי.די |  |
| 2014 | התנהגות הולמת | טד |  |
| 2015 | Peter and John | ג'ייק ריברס |  |
| 2016 | הטיהור 3: שנת בחירות | הרמון ג'יימס |  |
| 2016 | הדו-קרב | מונטי |  |
| 2017 | פלישה ביתית | היוצר |  |
| 2021 | Blood Brothers | ג'ייק |  |
| 2024 | Unit 234: The Lock Up | דוק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | חוק וסדר: מדור מיוחד | מספר שתיים | פרק: "Closure" |
| 2000 | שלושת הסטוגים | קלאפר בוי | סרט טלוויזיה |
| 2001 | צ'אנגי | מורגן | 4 פרקים |
| 2002 | The Road from Coorain | דני | סרט טלוויזיה |
| 2004 | Ike: Countdown to D-Day | קפטן ג'יימס סטאג | סרט טלוויזיה |
| 2005 | Hell Has Harbour Views | מרטין קורדל | סרט טלוויזיה |
| 2005 | מלאכים בלבן | ליאו | פרק: "In the Name of Love" |
| 2008 | The Abominable Flatmate | בומי | דמות ראשית; 6 פרקים |
| 2009 | The Road to Tropfest | ברוס |  |
| 2009 | Scariacs | מדען #2 |  |
| 2009 | My Place | טיפי | פרק: "1978 Mike" |
| 2014 | Deliverance Creek | סיריל | סרט טלוויזיה |
| 2014 | גות'הם | ריימונד ארל | פרק: "Spirit of the Goat" |
| 2015 | בלש אמיתי | בלייק צ'רצ'מן | 7 פרקים |
| 2015 | הרשימה השחורה | קלייטון | פרק: "Marvin Gerard" |
| 2016 | מחצבה | יוג'ין לינווד | 2 פרקים |
| 2017 | בול | היידן ווטקינס | פרק: "How to Dodge a Bullet" |
| 2017 | אוזרק | בויד לנגמור | 7 פרקים |
| 2018 | גוונים של כחול | תיאו בנט | 7 פרקים |
| 2018 | השוטר הטוב | קורי ספאק | פרק: "What Is the Supermodel's Secret?" |
| 2019–2018 | הטירון | מרקוס ואנס | 2 פרקים |
| 2019 | סוכני SHIELD | מלאכי | 6 פרקים (עונה 6) |
| 2020 | סטארגירל | הנרי קינג האב / גלי המוח | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2021 | Eden | לו גרייסי | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2021 | New Gold Mountain | פטריק תומאס | תפקיד ראשי; 4 פרקים |
| 2022 | Darby and Joan | קרטיס | 2 פרקים |
| 2024 | ילד בולע יקום | איוון קרול | 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Damore, Meagan (17 במאי 2020). "Stargirl: Christopher James Baker Introduces Injustice Society's Brainwave". Comic Book Resources. נבדק ב-22 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "On Set With HardFork-Series Star Christopher James Baker". steemit. 7 ביולי 2014. נבדק ב-22 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sarnecky, Aaron. "Christopher James Baker on Working on Agents of S.H.I.E.L.D., Stargirl & Accents". The Pop Break. נבדק ב-22 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
אנה ואריאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1921 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  1 בדצמבר 1999 (בגיל 78) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי של אובודה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 בן או בת זוג:  Nemes János 
 
אנה ואריאש, (במקור וייס, בהונגרית: Varjas Anna;‏ 10 בינואר 1921 – 1 בדצמבר 1999) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה. בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה זכתה בפרס המיוחד של ממשלת פולין.
קורות חייה

אנה וייס נולדה במשפחה יהודית כבתם של איגנץ ואריאש (וייס), עובד מסחר ושל אירן רוזנצווייג. בין השנים 1938 לבין 1941, ג'רג' פראגו ולאו ויינר היו המאסטרים שלה במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. היא נאלצה לעזוב כי בשל החוקים היהודיים לימודים אקדמיים עבור יהודים נעשו בלתי אפשריים בשל שכר הלימוד המיוחד והמאוד גבוה אותו שילם עד אז עבורה, ללא ידיעתה, המאסטר שלה ג'רג' פראגו (שאביו היה גם הוא יהודי בשמו המקורי - גרוס).
מ-1941 עד 1944 למדה קומפוזיציה ופסנתר בבית הספר למוזיקה גולדמארק אצל פאל קדושה (המקום שבו יהודים יכלו ללמוד אז). במרץ 1942, היא הייתה אחד המשתתפים בקונצרט מוצרט שאורגן במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. במהלך מלחמת העולם השנייה היא גורשה ביחד עם בעלה ועברה את מחנות הריכוז ראוונסבריק (מחנה הריכוז הגדול בגרמניה לנשים) וזקסנהאוזן. בעלה ניספה בשואה בגיל 25, היא שרדה, אך לאחר שחרורה, ימים ספורים לאחר ה-30 באפריל 1945 נדרסה על ידי מכונית של רופא איטלקי ונפצעה עד כדי כך שנאלצה ללמוד הכל מחדש, הליכה, נגינה בפסנתר ועד לדיבור. היא הצליחה וחזרה למולדתה, שם בין 1946 לבין 1949 למדה שוב אצל פאל קדושה במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה. ב-1948 השתתפה בקורס של המאסטרית מרגריט לונג בפריז. בשנים 1948–1949 הייתה הסולנית של ההרכב "מוזה ההונגרית" (Magyar Múzsa). ניתן לקשור לשמה את הצגתן של מספר יצירות הונגריות, כולל הבכורה ברדיו של הסונטה לשני פסנתרים של זולטאן הורושיצקי. בתחילת שנות ה-50 היא לימדה בקונסרבטוריון סגד, לאחר מכן מ-1953 בבית הספר למוזיקה של בודפשט, ולבסוף מ-1976 בבית הספר הממלכתי למוזיקה גדלה. שמה קשור לקונצרטי בכורה של כמה יצירות מוזיקה קאמרית לשני פסנתרים בחברת הפסנתרן אנדרה פטרי.
היא ציינה תמיד:
"התמזל מזלי להיות תלמידם של המאסטרים ג'רג' פראגו, פאל קדושה, מרגריט לונג, לאזאר לוי ופרופסור לאו ויינר"
אנה ואריאש הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי של אובודה.
פרסים

ב-1949, בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה זכתה בפרס המיוחד של ממשלת פולין.
חייה הפרטיים

בעלה הראשון היה ד"ר יאנוש נמש (1918–1944) מנצח שנרצח בשואה, ובעלה השני היה פרנץ בהם (1951–1983). בנה אנדראש בהם.
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 228/1920. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-16.
1 2  Chopin-verseny (1949. október 14.) Kis Ujság, 3. évfolyam, 239. szám
↑  Varjas Anna temetése (1999. december 15.) Népszava, 127. évfolyam, 292. szám
↑  מודעה על מותה
קברה נמצא בבית הקברות היהודי של אובודה.
ארמיניה בילפלד

ארמיניה בילפלד  (בגרמנית: Arminia Bielefeld) היא קבוצת כדורגל גרמנית מהעיר בילפלד. הקבוצה נוסדה ב-3 במאי 1905. הקבוצה משחקת בליגה הגרמנית השלישית.
שם הקבוצה נגזר משמו של ארמיניוס החרוסקי אשר ניצח בקרב יער טויטובורג שלושה לגיונות מן הצבא הרומי. על פי המסורת העיר בילפלד ממוקמת בליבו של היער ומשמשת כעיר המחוז הגדולה.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1905. עד עונת 1969/1970 שיחקה בליגות אזוריות בוסטפאליה למעט עונת 1949/1950 בה שיחקה בליגת העל המערב גרמנית. בסוף עונת 1969/1970 העפילה בפעם הראשונה לבונדסליגה. הקבוצה שיחקה 2 עונות בבונדסליגה ובסוף עונת 1971/1972 ירדה לליגה השנייה שהייתה ליגה אזורית.
הקבוצה שיחקה 6 עונות בליגה השנייה. בעונת 1973/1974 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן. בעונת 1976/1977 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת רוט-וייס אסן. בסוף עונת 1977/1978 העפילה לבונדסליגה. הקבוצה שיחקה עונה אחת בבונדסליגה, ירדה לליגה השנייה וחזרה אחרי עונה אחת לבונדסליגה.
הקבוצה שיחקה בבונדסליגה 5 עונות מעונת 1980/1981 ועד עונת 1984/1985. בעונת 1982/1983 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת שאלקה 04. בסוף עונת 1984/1985 ירדה לליגה השנייה.
הקבוצה שיחקה בליגה השנייה 3 עונות וירדה לליגה השלישית. הקבוצה שיחקה 7 עונות ברציפות בליגה השלישית ובסוף עונת 1994/1995 עלתה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה עונה אחת בליגה השנייה והעפילה לבונדסליגה. בעונת 1997/1998 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה בפנדלים לקבוצת באייר לברקוזן. בעונת 1998/1999 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת וולפסבורג. בעונת 1999/2000 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת שטוטגרט קיקרס.
הקבוצה שיחקה לסירוגין בבונדסליגה ובליגה השנייה עד עונת 2003/2004. מעונת 2004/2005 הקבוצה שיחקה 5 עונות בבונדסליגה. בעונת 2004/2005 הגיעה לחצי הגמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת באיירן מינכן. בעונת 2005/2006 הגיעה לחצי הגמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת איינטרכט פרנקפורט. בעונת 2007/2008 הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת קרל צייס יינה. בסוף עונת 2008/2009 ירדה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה 2 עונות בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית. בסוף עונת 2012/2013 עלתה לליגה השנייה, אולם נשרה ממנה כעבור עונה לאחר שסיימה במקום ה-16, והפסידה לדרמשטדט מהליגה השלישית בפלייאוף. בסוף עונת 2014/2015 העפילה חזרה לבונדסליגה השנייה. בעונת 2019/2020 הקבוצה זכתה באליפות הבונדסליגה השנייה ובכך הבטיחה את עלייתה לבונדסליגה והבטיחה את חזרתה לליגה הבכירה לאחר 12 שנות היעדרות. בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לבונדסליגה השנייה. עונה לאחר מכן ירדה לליגה השלישית.
צבעים

במשחקה הראשון אי פעם לבשו שחקני הקבוצה מדים בצבע כתום. הקבוצה העפילה לבונדסליגה ב-1970 כשהיא משחקת בחולצה כחולה עם פסים לבנים.
מדי הבית של הקבוצה כוללים חולצה בצבע כחול, מכנסיים שחורים וגרביים לבנים. צבע תלבושת החוץ הוא לבן עם גרביים לבנים.
סמל

סמל הקבוצה מורכב מדגל שצבעיו הם כחול, לבן, ושחור (מימין לשמאל), ועל החלק האמצעי כתובה האות A (ארמיניה). הדגל מוקף בזר של עץ אלון, שצבעו כחול.
תארים

גביע מערב גרמניה: 1966, 1974
נעם פרתום

| --- | --- |

נעם פרתום ויונתן כנען במופע "שירים מהבידיבום"
 לידה:  10 בפברואר 1986 (בת 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  אלעד רוזן 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2019) 
 
נעם פרתום (נולדה ב-10 בפברואר 1986) היא משוררת, פרפורמרית, עיתונאית ומנחת סדנאות כתיבה וספוקן וורד.
ביוגרפיה

פרתום נולדה בתל אביב ולמדה בתיכון אליאנס בעיר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת.
למדה במסלול הכתיבה היוצרת באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את לימודיה, ולפני כן למדה בכיתת של הליקון ובית-הספר למוזיקה רימון. כתבה ב"עכבר העיר".
שיריה של פרתום התפרסמו במספר כתבי עת, בהם מעין, העוקץ, הארץ, ynet, מגזין ערב רב ועוד.
בשנת 2010 השיקה את פרויקט השירה המצולמת ברשת, פואטיוב. בריאיון למיה סלע אמרה פרתום: "בסופו של דבר הכתיבה שלי יותר מחוברת למסורת עתיקות של שירה, שאינן מחפשות לבטא את מה שאינו בר-ביטוי, אלא רוצות לומר את מה שהכי חשוב להגיד ולומר את זה הכי צלול והכי ברור, להדהד בעוצמה. איכשהו הכתיבה שלי היא מאוד לפרצוף".
ב-2014 הופיעה בתפקיד עצמה בסרט הקולנוע הישראלי "הגננת".
בשנת 2017 היא מנחה את סדנת השירה במסלול הכתיבה היוצרת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מתגוררת בתל אביב יחד עם בעלה, האמן אלעד רוזן. בשנת 2023 נולד בנם הבכור.
ספריה

להבעיר את המים באש, הוצאת חרגול-עם עובד, בעריכת אלי הירש, 2012
הכל בפנוכו, תרגומה לספרו של של סילברסטיין "Every Thing On it", הוצאת מודן, 2014
ביחדנס - שירים, הוצאת עם עובד, 2018
לצאת מהגוף, הוצאת חרגול, 2024
פרסים והוקרה

2013 - נכללה ברשימת 100 המשפיעים בתרבות בישראל של עיתון "הארץ".
2014 - נבחרה לכלת פרס רמת גן לספרות לשירת ביכורים על ספרה "להבעיר את המים באש".
2016 - זכתה בעיטור אנדרסן על תרגום ספר השירים של של סילברסטיין "הכל בפנוכו".
הערות שוליים

↑  נעם פרתום, מה חשבתי כשהלכתי אצל הזין המדבר (ועכשיו איך), באתר "העוקץ", 14 באוקטובר 2011
↑  אילן ברקוביץ', שירים חיים, נושמים: אנתולוגיה של שירה צעירה, באתר הארץ, 6 ביוני 2011
↑  נעם פרתום, מפרקים את העיר, באתר ynet, 16 בדצמבר 2009
↑  נעם פרתום, מדיטציה בתלאביבה א"י (שאקטי רעה), 10 ביולי 2012
↑  מיה סלע, נעם פרתום סוללת את דרכה לערבי שירה ביוטיוב, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2010
↑  יובל גלעד, בדידות קיומית בעיר הגדולה:על נעם פרתום, באתר "יקום תרבות", 23 בפברואר 2013
↑   מור דבורקין פוגלמן, עכבר העיר, ספרי ילדים: לונה פארק של הומור ורגש, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2014
↑   אילן ברקוביץ', כמו סכיני גילוח בתוך מרשמלו, באתר הארץ, 6 במרץ 2018
↑   יובל אונגר, "לצאת מהגוף": שירת המרשמלו של נעם פרתום, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2024
↑  http://cafe.themarker.com/post/2960574/
↑  הזוכים בפרס רמת-גן לעידוד הספרות העברית תשע"ד, 2014, באתר של עיריית רמת גן
↑   גילי איזיקוביץ, עיטור אנדרסן לספרי ילדים יוענק לסופרת תמר ורטה־זהבי, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289252305171  GND: 1082149411  ISNI: 0000 0004 0281 0576  LCCN: no2013033085  VIAF: 298926761   WorldCat (עם VIAF): 298926761
ג'ורדן גבריס

| --- | --- |
גבריס בכנס WonderCon,‏ 2016
גבריס בכנס WonderCon,‏ 2016
 לידה:  25 בספטמבר 1989 (בן 35) קלדון, אונטריו, קנדה 
 שם לידה:  ג'ורדן ג'יימס גבריס
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  תיכון מייפילד 
 בן זוג:  דבון גריי (2013–הווה)
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורדן ג'יימס גבריס (באנגלית: Jordan James Gavaris; נולד ב-25 בספטמבר 1989) הוא שחקן קנדי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כפליקס דוקינס בסדרת הטלוויזיה "אורפן בלאק".
ראשית חייו

גבריס נולד וגדל בקלדון, אונטריו, קנדה. אביו הוא מהגר יווני שעבד במועצת החינוך המחוזית בטורונטו ובהמשך עזב כדי לעסוק בפיתוח נדל"ן בטורונטו. אמו נולדה בקנדה, והיא ממוצא צפון אירופי.[דרוש מקור] בעבר היא עבדה בעיתון הקנדי "גלוב אנד מייל". הוא הצעיר מבין שלושה ילדים.
קריירה

בשנת 2008, גבריס השתתף בסרט העצמאי הקנדי "45 R.P.M.", לצד מייקל מדסן, קים קואטס ואמנדה פלאמר, וגילם את פרי טנדר, הדמות הראשית. בשנת 2010, גבריס כיכב בסדרת הלייב אקשן של Cartoon Network, "היסטוריה לא טבעית". גבריס כיכב גם בסדרת הדרמה אורפן בלאק של BBC America וערוץ Space הקנדי.
בשנת 2010 גבריס זכה להוקרה על ידי מגזין פלייבק, Panavision קנדה והיכל התהילה לקולנוע וטלוויזיה קנדיים, ונכלל ברשימת "עשרת השחקנים שכדאי לצפות בהם" לשנת 2010. בין מקבלי התואר הקודמים נמנים נינה דוברב וקסבייה דולן.
בשנת 2014 זכה גבריס בפרס "שחקן המשנה הטוב ביותר" בטקס פרסי המסך הקנדיים, וזכה גם בפרס "ההופעה הטובה ביותר בפרק" בטקס פרסי קונסטליישן. ב-18 באוגוסט 2014 גבריס הוכרז כזוכה בפרס EWwy בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה" לשנת 2014.
בשנת 2016, גבריס הופיע בתפקיד משנה בסרט "ים של עצים", בבימויו של גאס ואן סנט ובכיכובם של מתיו מקונוהיי וקן ואטאנבה, ובשנת 2017 כיכב יחד עם לנה אולין בסרט הדרמה העצמאי "Maya Dardel". הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל SXSW וקיבל ביקורות חיוביות לרוב.