stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגן פנים
תעשייה > תקנים

סימון Z87: פגיעה בסיסית: מגן פנים יהיה מסוגל לעמוד בפני פגיעה של כדור פלדה בקוטר של 25.4 מ"מ (אינץ אחד) המוצנח מגובה של 127 ס"מ (50 אינץ').
סימון +Z87: פגיעה גבוהה: מגן פנים יהיה מסוגל לעמוד בפני פגיעה של כדור פלדה בקוטר 6.35 מ"מ (0.25 אינץ') הנע במהירות 91.4 מטר לשנייה.
מגנים אלה מיועדים להגנה מפני חלקיקים במהירות גבוהה, והם חייבים לעמוד בפגיעה של כדור פלדה נומינלי בקוטר 6 מ"מ, מכה לעיניים והגנה לרוחב במהירות הנקובה.
סימון א': 190 מטר לשנייה.
סימון ב': 120 מטר לשנייה.
סימון ו': 45 מטר לשנייה.
תעשייה > חומר

פוליקרבונט (PC)
מספק עמידות מעולה בפני פגיעה ישירה, איכות אופטית, עמידות בחום ועמידות כימית רגילה.
תאית אצטט (CA)
מספק עמידות מעולה בפני פגיעה, איכות אופטית, עמידות בחום ועמידות כימית טובה.
ייצור

שתי שיטות משמשות לייצור מגן פנים: שיחול ועיצוב בהזרקה. מגני פנים חתוכות מגיליונות שחול מספקים התנגדות טובה יותר בפני פגיעה, מאשר מגן פנים המיוצר בהזרקה, משום שבשיחול נעשה שימוש בכדוריות פלסטיק בעלת משקל מולקולרי גבוה יותר מאשר בהזרקה, הנמסות טוב יותר.
במהלך התפרצות מגפת הקורונה, ייצרו מספר גופים אזרחיים, מגן מאולתר כאשר הקשת מודפסת מחומרים שונים במדפסת תלת מימד והמגן מוכן משקף משרדי רגיל.
קובץ תלת מימד להדפסת מגן פנים
סוגר למגן הפנים
רפואי

ברפואה, "מגן פנים" מתייחס למגוון מכשירים המשמשים להגנה על איש מקצוע רפואי במהלך הליך שעשוי לחשוף אותם לדם או לנוזלים אחרים שעלולים להדבק. דוגמה לכך היא שימוש במסכת החייאה (אנ') בעת ביצוע הנשמה במהלך החייאה. דוגמה נוספת היא השימוש בציוד מגן אישי לשמירה על הפנים מפני חשיפה לחומרים זיהומיים שעלולים להופיע.
משטרה וצבא

בסביבות צבאיות או אכיפת החוק, מגן הפנים מתוכנן להגן מפני אמצעים בליסטיים (רשף מירי, פיצוץ רימון יד) או פגיעות במהירות נמוכה, כתוצאה מאגרופים או חפצים שנזרקו.
מגן פנים בליסטי מיועד לעצור או להסיט הדף ושבאים מחבלנים פיצוצים ושברי מפעילים שלובשים חליפות הגנה כדי להגן על עיניהם ועל הפנים של הלובשים מפני איומים בליסטיים בעת פירוק פצצות.
בנייה

באתרי בנייה רבים עובדים רבים משתמשים במגני פנים כדי להגן עליהם מפני פסולת או ניצוצות. בעת שימוש בכלים רבים לחיתוך ועבודה עם מתכת, ממליצים על שימוש במגן פנים. דוגמאות לכך כוללות ציוד ריתוך או מסור.
ראו גם

קסדה
משקפי מגן
הערות שוליים

↑  ANSI Z87.1-2003, page 11
↑  ynet, האנשים שמדפיסים בבית מסיכות מגן, באתר ynet, 2 באפריל 2020
↑  "GliaX/faceshield". Glia Free Medical hardware. 23 במרץ 2020. נבדק ב-23 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  article: "Die Helm-Maskenkombination HMK" (אורכב 08.05.2019 בארכיון Wayback Machine) on polizeipraxis.de (german)
↑  Ashok Bhatnagar: "Lightweight Ballistic Composites: Military and Law-Enforcement Applications", Woodhead Publishing, 2018, ISBN 978-0081004067, page 133, 222
↑  Ashok Bhatnagar: "Lightweight Ballistic Composites: Military and Law-Enforcement Applications", Woodhead Publishing, 2018, ISBN 978-0081004067, page 396,397
צנחן רוסי עם קסדת 6B47 ומגן פנים בליסטי.
הסרת מגן פנים ממסיכת גז MCU-2 / P של סיילור לאחר שטיפתו בתמיסת טיהור במהלך מקדחה כללית על סיפונה של נושאת מטוסים.
קטלן דו-גוני

| קטלן דו-גוני |
| --- | --- |
 קטלן דו-גוני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עקרבאים
תת־סדרה:: Neoscorpionina
משפחה:: עקצניים
סוג:: קטלן
מין:: קטלן דו-גוני
שם מדעי
 Androctonus bicolor ‏אהרנברג, 1828

קטלן דו גוני (קַטְלָן דּוּגוֹנִי) (שם מדעי: Androctonus bicolor) הוא עקרב הנחשב לקטלני, בניגוד לדעה הרווחת שרק עקרב צהוב מסוכן. ארסו מסוכן כמעט כמו זה של קטלן עב-זנב. הקטלן הדו גוני נפוץ במרכז ישראל ודרומה. שמו בא לו מאחר שלעקרבים הצעירים במין זה צבע שונה במקצת מהבוגרים.
מאפיינים

גודלו של הקטלן הדו-גוני מגיע לכדי שמונה סנטימטרים, וצבעו נע בין גוני השחור, וצבע הצעירים אפור. אצבעות הצבתות ופיסות הרגליים חומות. ההבדל בינו לבין הקטלן עב הזנב הוא בעיקר אורך ועובי הצבתות - לקטלן עב-צבתות צבתות עבות וקצרות יותר, בעוד שאצל הקטלן הדו גוני הן ארוכות ודקות יותר. אפשר להשוות את עובי צבתותיו כעובי הצבתות שבין עובי העקצן הצהוב לבין העובי של קטלן עב-זנב.
הקטלן הדו-גוני מעדיף אזורים סלעיים וחוליים. ניתן למצוא אותו מתחת לסלעים כבדים ואבנים גדולות, במחילות נטושות של מכרסמים, ובדיונות חול. לעיתים הוא משוטט גם בחולות נודדים ובחופי הים. הסתרתו הטובה בסביבה מאפשרת לו להימנע מטורפים ולצוד את טרפו בקלות.
עקרב זה דומה לשחרן יהודה שאינו מסוכן. הקטלן ניתן לזיהוי וודאי על ידי הסתכלות בזנבו - הזנב עבה מאוד ביחס לעקרבים אחרים, וישנן מגרעות בצורת קילוף בשניים מפרקי זנבו (השני והשלישי, מכיוון העוקץ), מאפיין שלא קיים בשחרן יהודה, שגם קטן ממנו, וגם זנבו אינו עבה. בניגוד לשחרן, הקטלן לא יימצא על עצים (בין הקליפה לעץ), אלא בעיקר מתחת לאבנים גדולות וסלעים, או משוטט בחולות. הקטלן הדו גוני בעל פוטנציאל לגרום למוות, בעוד שעקיצת השחרן כואבת מאוד (כצריבה מברזל מלובן), אך איננה מסכנת חיים.
עומס נגיפי

עומס נגיפי (בלועזית: עומס ויראלי) הוא ביטוי מספרי לכמות הנגיף בנפח נתון של נוזלים;
עומס נגיפי נמדד לעיתים קרובות כחלקיקים נגיפיים, או חלקיקים מדבקים לכל מ"ל, תלוי בסוג הניתוח. עומס נגיפי גבוה יותר מתואם לרוב לחומרתו של זיהום נגיפי פעיל. ניתן לחשב את כמות הנגיף למ"ל על ידי אומדן הכמות החיה של הנגיף בנוזל המעורב. לדוגמה, ניתן לתת אותו בעותקי RNA למיליליטר פלזמה בדם.
מעקב אחר עומס נגיפי משמש לניטור הטיפול במהלך זיהומים כרוניים נגיפיים, ובחולים חסרי חיסון כגון אלו המחלימים ממח העצם או השתלת איברים מוצקים. נכון לעכשיו, בדיקות שגרתיות זמינות לנגיף HIV-1, ציטומגלווירוס, נגיף הפטיטיס B, וירוס הפטיטיס C. מעקב אחר עומס נגיפי ב-HIV הוא בעל עניין מיוחד בטיפול באנשים עם HIV, מכיוון שזה נדון ללא הרף בהקשר של ניהול HIV / איידס.
כיח ופלזמה בדם הם שני נוזלי גוף המסייעים לאבחון. בנוסף אליהם ישנם מקרים בהם ניתן לאתר עומס נגיפי גם בסביבת האדם. לדוגמה, ניתן לקבוע את העומס הנגיפי של נורו-וירוס על ידי דגימת נוזלים ורטיבות שעל ירקות ופירות גינה. לנורו-וירוס יש את היכולת לשרוד בסביבה ונדרש מינון זיהומי זעיר כדי לייצר זיהום בבני אדם: פחות מ־100 חלקיקים נגיפיים.
טכנולוגיות לבדיקת עומס נגיפי

מחקר שנערך בשנת 2010 על ידי Puren et al סיווג בדיקות עומס נגיפי לשלושה סוגים:
בדיקות מבוססות הגברה של חומצות גרעין (NAT או NAAT) הזמינות מסחרית בארצות הברית באישור מינהל המזון והתרופות (FDA), או בשוק באזור הכלכלי האירופי (EEA) עם הסימון CE
"NAT-brew" או NAT-in-house
בדיקה על בסיס חומצה גרעין.[דרוש מקור]
דגימות פלזמה

פלזמה של EDTA היא מקור טוב ל־RNA נגיפי ללא תאים לבדיקת עומס נגיפי מבוסס RNA. תמורה של דגימה אוספת, אחסון בטיחות ביולוגי אמצעים חיונית. הפקת RNA מפלזמה דורשת ציוד מיוחד, מגיבים והכשרה, ומציבה אותו מחוץ להישג ידם של מעבדות בינוניות עד קטנות עם משאבים מוגבלים. יש צורך במדגם גדול (יותר ממיליליטר של פלזמה) לטווח ליניארי שפחות מ־50 למ"ל, הדורש נטילת דם ורידי. טווח ליניארי זה הוא הטוב ביותר לניטור הטיפול. אם מקובל טווח ליניארי גבוה יותר מאלף עותקים למ"ל, מקל אצבע יספק דגימה מספקת לאבחון של הידבקות ב־HIV בתקופת הינקות.[דרוש מקור]
דגימות פלזמה > אחסון

ניתן לאחסן פלזמה של EDTA בטמפרטורת החדר למשך 30 שעות, 14 יום בשעה 4°C ופרקי זמן ממושכים ב-70°C ללא ירידות משמעותיות באות העומס הנגיפי. ה-RNA בדגימות דם קטנות יותר, כמו כתמי פלזמה מיובשים (DPS) או כתמי דם יבשים (DBS) ממקלות אצבע, על פי הדיווחים יציב בטמפרטורת החדר לפרקי זמן הנעים בין 4 שבועות לשנה אחת. הנגיף מושבת בדגימות מיובשות, מה שמפחית את הסכנה מטיפול בדגימות. DBS ו-DPS הוערכו בהצלחה לבדיקת עומס נגיפי, אך הטווח הקווי שלהם הוא 3Log10 או 4Log10 עותקים למ"ל. בגלל חוסר רגישות זה, דגימות מיובשות שימושיות להקרנת HIV אך לא לקביעת עומס נגיפי.[דרוש מקור]
דגימות פלזמה > מדידה

עומס נגיפי מדווח בדרך כלל כהעתקים של HIV במיליליטר (מ"ל) של דם. שינויים בעומס נגיפי מדווחים בדרך כלל כשינוי יומן (בחזקות של 10). לדוגמה, עלייה פי שלושה בעומס נגיפי (3Log10) היא גידול של 103 או 1000 פעמים הרמה שדווחה בעבר, תוך ירידה מ־500,000 ל-500 עותקים תהיה ירידה (גם 3Log10).[דרוש מקור]
דגימות פלזמה > גורמים נוספים המשפיעים על עומס נגיפי

שיטות בדיקה שונות לעיתים קרובות נותנות תוצאות שונות עבור אותו מדגם מטופל. כדי להיות דומים יש להשתמש באותה שיטת בדיקה (הגברה של מטרה, הגברה ספציפית של בדיקה או הגברה של אות) בכל פעם שמפעילים דגימת חולה. באופן אידיאלי בדיקות חולים צריכות להתבצע באותה מעבדה רפואית, תוך שימוש באותה בדיקת עומס נגיפי ואבחון. זמן, עייפות ולחץ יכולים להשפיע גם על ערכי עומס נגיפי. חיסונים או זיהומים אחרונים עלולים להשפיע על בדיקת העומס הנגיפי. יש לדחות את הבדיקה בארבעה שבועות לפחות לאחר חיסון או זיהום.
הערות שוליים

↑  Wölfel, Roman; Corman, Victor M.; Guggemos, Wolfgang; Seilmaier, Michael; Zange, Sabine; Müller, Marcel A.; Niemeyer, Daniela; Jones, Terry C.; Vollmar, Patrick (2020). "Virological assessment of hospitalized patients with COVID-2019". Nature. 581 (7809): 465–469. Bibcode:2020Natur.581..465W. doi:10.1038/s41586-020-2196-x. PMID 32235945free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
1 2  Puren, Adrian; Gerlach, Jay L.; Weigl, Bernhard H.; Kelso, David M.; Domingo, Gonzalo J. (2010). "Laboratory Operations, Specimen Processing, and Handling for Viral Load Testing and Surveillance". The Journal of Infectious Diseases. 201: S27–36. doi:10.1086/650390. PMID 20225943free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Shaheen, Mohamed N. F.; Elmahdy, Elmahdy M.; Chawla-Sarkar, Mamta (2019). "Quantitative PCR-based identification of enteric viruses contaminating fresh produce and surface water used for irrigation in Egypt". Environmental Science and Pollution Research. 26 (21): 21619–21628. doi:10.1007/s11356-019-05435-0. PMID 31129895.
↑  Robilotti, Elizabeth; Deresinski, Stan; Pinsky, Benjamin A. (2015). "Norovirus". Clinical Microbiology Reviews. 28 (1): 134–164. doi:10.1128/CMR.00075-14. PMC 4284304. PMID 25567225.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קוואי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  22°04′12″N 159°29′51″W﻿ / ﻿22.07°N 159.4975°W﻿ / 22.07; -159.4975
 שטח:  1,435 קילומטר רבוע
 אורך:  60 קילומטר
 רוחב:  45 קילומטר
 גובה מרבי:  Kawaikini Peak מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הוואי, ארצות הברית
 אוכלוסייה:  73,810 (1 יולי 2022)
 אזור זמן:  UTC-10
 עיר ראשית:  ליהוי (LIHU'E)
  (למפת הוואי מוגדלת) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטקוואי(למפת הוואי רגילה) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטקוואי
 
נוף מלמעלה על האי
דג נצרן (בהוואית= Humahumanukanukaapua)
קוואי (באנגלית: Kauai; בשפת הוואי: Kauaʻi) הוא אי וולקני, הצפוני והעתיק ביותר מבין איי הוואי הגדולים. אי שמספר תושביו נמוך יותר מאשר באיים אוהאו והוואי.
אטימולוגיה

מקור השם קוואי אינו ידוע. לפי האגדה, יורד הים הפולינזי הוואילואה (Hawaiʻiloa) שהגיע לאי קוואי קרא לאי על שם בנו הצעיר. פירוש השם הוא ״מקום מועדף סביב הצוואר״.
האי מכונה בשם נוסף - ״אי הגן״, בשל הצמחייה הטרופית השופעת, העמקים והג'ונגלים שבו.
מידע כללי

קוואי הוא האי הרביעי בגודלו בשרשרת איי הוואי. נמצא במחוז קאואיי אשר במדינת הוואי בארצות הברית. במרכז האי נמצא הר הגעש וואיאליאלה (Waialeale), שהוא הר געש כבוי הנחשב למקום הגשום בעולם.
האי הוא בעל חשיבות היסטורית הואיל ותושביו משמרים את ניב השפה ההוואי העתיק, השונה מאוד מהשפה ההוואית המקובלת היום.
בעלי חיים כמו תרנגולי בר, שהובאו על ידי הפולינזים מסתובבים באי באופן חופשי, סוגים שונים של ציפורים מקננות בו וחלקן בסכנת הכחדה. בעונת החורף אפשר לראות בים דולפינים מסוג סטנלה ארוכת-חרטום (Stenella longirostris -  Spinne dolphin), לווייתן הגבנון (Humpback whales) וצבים ירוקים. כמו כן, ניתן לראות מול חופי האי את האלמוג השחור (מין של אלמוגים מוגן, המבוקש מאוד בשימוש לתכשיטים) שהוא דמוי עץ. הדרך הטובה ביותר להבחין בו היא בזמן צלילה או שנורקלינג.
הצבע הרשמי של האי הוא סגול, כצבע פרחי עץ המוקיהאנה (Mokihana Tree) אשר פירותיו שימשו במשך שנים רבות כבושם.
אוכלוסיית מחוז קוואי, גדלה ב־6.3% נכון לשנת 2017, ולפי תחזית אותה שנה הייתה צפויה לעלות ב-4.2%. במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-1 ביולי 2022, התגוררו באי 73,810 תושבים, כאשר רובם מתגוררים לאורך החוף.
רוב הבנייה באי היא כפרית, על פי חוק ללא בניינים גבוהים.
היסטוריה

בסביבות שנת 600 לספירה הגיעו לקוואי בסירות קאנו יורדי ים מאיי מרקיז (Marquesas Islands), ומאוחר יותר, בסביבות שנת 1,000 לספירה, הגיעו לאי גם יורדי ים מטהיטי. יורדי הים מטהיטי שהיו חזקים יותר מיורדי הים מאיי מרקיז השתלטו עליהם וביססו את הדת והתרבות הטהיטית כבסיס לחברה בהוואי.
בשנת 1778, הגיע לאי קפטן ג'יימס קוק, שהיה האירופאי הראשון שכף רגלו דרכה בהוואי. הוא נחת עם צוותו במפרץ ווימהאה (Waimea) וקרא למקום ״איי הסנדוויץ׳״ על שם ג'ון מונטגו, שהיה הרוזן הרביעי מסנדוויץ׳ ואחד מנותני חסותו.
בסוף המאה ה-17, ראשי השבטים בהוואי היו עסוקים בסכסוכים על כוח ושליטה על האדמות והעם. סכסוכים אלו הסתיימו בשנת 1810, לאחר שהמלך קמהאמהה הראשון הקים את שושלתו ושלט על איי הוואי. קוואי היה האי היחיד שלא נכבש על ידי קמהאמהה הראשון ששלט מסוף המאה ה-17 עד תחילת המאה ה-18. פעמיים ניסה לכבוש את האי, אך לא הצליח. בניסיון הראשון נכשל בשל סערה וים סוער ובניסיון השני הכתה מגפה בכוחותיו. מלך קוואי - המלך קאומואלי (Kaumualii) שלא רצה בשפיכות דמים, נכנע וכרת ברית עם קמהאמהה הראשון ובזכות כניעתו שמר על מעמדו. לאחר כניעתו, ניהל בחשאי משא ומתן עם החברה הרוסית-אמריקאית כדי להשיג תמיכה של כוח צבאי נגד שלטונו של קמהאמהה, אך המשא ומתן נקטע הואיל והצאר הרוסי הפסיק לתמוך בחברה זו. לאחר מותו של קמהאמהה הראשון נחטף קאומואלי על ידי ליהוליאו (Liholiho), בנו של קמהאמהה, נשלח לאוהאו ואולץ להתחתן עם אחת מנשותיו של קמהאמהה, אך זמן קצר לאחר נישואיו הוא מת.
בשנת 1820 החלו להגיע לאי מיסיונרים מניו אינגלנד במטרה לגרום לתושבי האי להמיר את דתם לנצרות. הראשונים שהגיעו היו סמואל ויטני (Samuel Whitney) ואשתו - מרסי פרטרידג׳ ויטני (Mercy Partridge Whitney), סמואל ראגלס (Samuel Ruggles) ואשתו - ננסי ולס ראגלס (Nancy Wells Ruggles). הם הקימו את תחנת המיסיון הראשונה בוואימאה שהייתה עיר הבירה. מאוחר יותר הגיעו מיסיונרים נוספים והקימו נציגויות של המיסיון בקולואה (Kōloa) על החוף הדרומי של האי ובוואיולי (Waioli) על החוף הצפוני. המיסיונרים הנוצרים הטילו על הילידים בהוואי הגבלות וחוקים חדשים, יצרו שפה חדשה מהמסורת ההוואית והפכו את השפה לשפה כתובה, תרגמו את התנ"ך להוואית ובכך גרמו להתפרקות התרבות ההוואית. בניהם של המיסיונרים הפכו לבעלי קרקעות ולבעלי חוות מטעי סוכר.
הוואי היא המדינה היחידה בארצות הברית שהייתה לה מונרכיה, והנציג בקונגרס האמריקאי היה נכדו של המלך קאומואלי - הנסיך ג'ונה קוהיו קאלאניאנאולה (Prince Jonah Kuhio Kalanianaole), שהיה יליד האי קוואי, וכיהן בקונגרס במשך 19 שנים.
גאוגרפיה

האי קוואי נמצא 116 ק"מ (72 מייל) צפונית-מערבית לאי אואהו מעבר לתעלת קוואי. הוא משתרע על כ-1,430 קמ"ר. צורתו כמעט עגולה ובמרכזו מתנשא הר הגעש הכבוי וואיאליאלה (Waialeale), בעל לוע (קלדרה) בקוטר של 15–20 ק"מ וכן שתי קלדרות צדדיות.
האי הופיע מעל פני הים לפני למעלה מ-6 מיליון שנים, כאשר המאגמה שנפלטה מנקודה חמה מתחת ללוח טקטוני שצף באוקיינוס השקט יצרה אותו. קיימת השערה, שהר הגעש אולוקל (Olokele) אשר יצר את האי עלה מעל פני הים לפני כ-10 מיליון שנים, ומאז נשחק והפך לשתי פסגות עיקריות: פסגת קאוואיקיני (Kawaikini Peak) המתנשאת לגובה 1,591 מטר ופסגת ההר וואיאליאלה המתנשאת לגובה של 1,569 מטר. ההר ידוע כנקודה הרטובה ביותר על פני כדור הארץ, הואיל ויורדים בו למעלה מ-1,016 ס"מ של גשם בשנה.
לקוואי שבעה סוגי מיקרו-אקלים הכוללים מישורים חוליים חמים וצחיחים באזור המערבי (West Side), יערות גשם בהרים, עמקי נהרות שופעי מים, גבעות מתונות ובִּצָּה.
פני השטח של האי מחוספסים ובשוליו רצועת חוף דקה. הדבר נובע מכך, שהנחלים הרבים הזורמים בו גרמו לשחיקה ולבניית צוקים בגובה של כ-600 מטר, לחספוס פני השטח ולהיווצרות קניונים שאחד מהם הוא קניון ווימהאה הנמצא בעומק רב מתחת לפני הים. יתרה מכך, רוחות הסחר החמות והלחות המגיעות ליבשה, מביאות לירידת גשמים הגורמים לריבוי זרמי מים מתוקים, אשר עיצבו את הנוף, הקרקע ופני השטח המחוספסים.
ממערב להר וואיאליאלה, קיים אזור של רמה גבוהה המכונה בִּצַּת אלאקאי (Alakai Swamp) המפריד בין צפון האי לדרומו. רוב הזמן מכוסה האזור בעננים והשמש מפציעה בו לעיתים רחוקות. הבצה מהווה מקום גידול לצמחים נדירים, חרקים וציפורים נדירות.
בחוף המערבי של האי עובר שביל קלאלאו (Kalalau), שבו נפגש הים עם קירות הקניונים התלולים. בצד המזרחי של האי, האדמה עשירה ופני השטח שטוחים. האזור משתרע מחופי האוקיינוס עד ההרים התלולים, כאשר חלק מהשטח והאזורים הנמוכים הוא אדמת ביצות המתאימה לגידול אורז וטארו.
מפלי מים. בקוואי שפע של מפלי מים. ביניהם ניתן למנות את מפלי אופאקאה (Opaekaa) במזרח האי, הנמצאים על הכביש המהיר מס׳ 580 בוואילוה (Wailua), מפלי וואילוה הם מפל כפול הממוקם בקצה הדרומי של נהר וואילוה מדרך מא'אלו (Ma'alo), בחוף הדרומי של האי ניתן להבחין במפלי מאנאוואיאופונה (Manawaiopuna Fall), אשר מופיעים בסרט ״פארק היורה״, מפלים אלה נגישים רק דרך האוויר.
אקלים

מזג האוויר בקוואי הוא טרופי, הלחות והטמפרטורות בו אינן קיצוניות, הוא מתון ונעים לאורך כל השנה, בשל רוחות הסחר הנוחות הנושבות מהאוקיינוס במהירות של כ־15-5 קמ"ש מכיוון צפון מזרח. הטמפרטורות באי נעות בין 20–29 מעלות צלזיוס (85-69 מעלות פרנהייט). על קו החוף נעות הטמפרטורות בחורף בסביבות 22 מעלות צלזיוס (72 מעלות פרנהייט) ובקיץ 27 מעלות צלזיוס (82 מעלות פרנהייט). הלחות באי מגיעה ל-70% למרות רוחות הסחר. מדי פעם, מגיעות לאי רוחות קונה הגורמות להרגשה של לחות גבוהה יותר. הגשמים יורדים בעיקר בלילה ובדרך כלל נמשכים זמן קצר. ממוצע ימי השמש באי הוא 240. לאי קוואי צד אחד גשום וצד אחד יבש.
אקלים > סופות הוריקן

עונת ההוריקנים נמשכת מיוני עד נובמבר. בתקופות אלה עבר האי מספר סופות שגרמו לו לנזקים כבדים:
ב-6 באוגוסט 1959 פגעה סופת הוריקן דות (Hurricane Dot). משבי הרוח שלה הגיעו ל-103 קמ"ש, וגרמו לנזקים כבדים ביבול, במבנים, בתשתיות, הפילה עצים ופגעה בקווי חשמל. לשכת מזג האוויר של ארצות הברית, העניקה למחוז סונומה בקליפורניה את פרס השירות הציבורי על סיוע בתמיכה לתושבי האזור שנפגע.
בשנת 1982, הכתה באי סופת ההוריקן - איווה (Hurricane Iwa), אשר השפיעה במיוחד על קוואי וניהאו. משבי הרוח של הסופה היו מעל 100 קמ״ש, וגרמו לנזקים חמורים בקוואי, ניהאו ואוהאו. הסופה הרסה אלפי בתים ואנשים איבדו את חייהם. במיוחד ניזוקו קווי החוף של אוהאו וקוואי בשל גלי הענק, ההצפות הגדולות והגשם הכבד שירד ונמשך פרק זמן קצר.
ב-11 ספטמבר 1991, 10 שנים לאחר סופת ההוריקן איווה, הכתה באי סופת ההוריקן אינקי (Hurricane Iniki), כאשר מהירות הרוח הייתה 145 קמ״ש. הסופה פגעה ישירות באי קוואי והביאה איתה גשם כבד, גלים שהגיעו לגובה של 9.14 מטר (30 רגל) ונחשולי סערה עזים שגרמו להצפות גדולות בחופים במיוחד בחוף האי הדרומי. לאחר סופת ההוריקן, הכריז הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש על קוואי כאזור אסון. תיירים רבים לא ידעו על סופת ההוריקן המתקרבת, אחד מהם היה הבמאי סטיבן ספילברג ששהה עם צוות שחקניו על האי וצילם את הסרט ״פארק היורה״. 10 שנים עברו עד שהאי התאושש מההרס הרב שגרמה הסופה.
כלכלה

הכלכלה בקוואי שגשגה עד שנות ה-50 של המאה ה-20, הודות לתעשיית הסוכר והאננס, מאוחר יותר החליף את הענפים הללו ענף התיירות.
לאחר ההתאוששות ממגפת הקורונה, שכר המשרד לפיתוח כלכלי של מחוז הוואי את ארגון המחקר הכלכלי של אוניברסיטת הוואי, כדי לערוך מחקר על השפעת הקורונה באי. החוקרים הגיעו למסקנה כי התיירות בקוואי תישאר באותה רמה, הואיל והאי ממשיך להיות יעד מבוקש על ידי התיירים. מצד שני הביעו הערכה שהאי קוואי ייכנס לתקופת מיתון, והוא פגיע יותר מאשר מחוזות אחרים בהוואי.
בין ענפי הכלכלה של האי ניתן למנות:
כלכלה > מטעי קנה סוכר

הפולינזים שהגיעו לאי הביאו איתם בסירות הקאנו את צמח קנה הסוכר. הם השתמשו בצמח כסכך לביקתותיהם וכן לעטיפת פיתיון הדגים.
בין השנים 1900-1880, הידלדלה האוכלוסייה הילידית בקוואי ומכיוון שכך, החלו בעלי המטעים שנזקקו לעובדים בחוותיהם לקבל מהגרים. תעשיית הסוכר באמצע המאה ה-19 החליפה את תעשיית ציד הלווייתנים והפכה לתעשייה העיקרית של הוואי ביניהם האי קוואי. כתוצאה מתנופת תעשיית הסוכר, הגיעו להוואי כ-350,000 מהגרים מרחבי העולם כדי לעבוד במטעים. בתחילה הגיעו הסינים, אחריהם היפנים, הקוריאנים, הספרדים, הגרמנים, הפורטו-ריקנים, הפורטוגזים, הנורווגים והפיליפינים. כל קבוצת מהגרים הביאה איתה את המסורת והתרבות שלה.
טחינת הסוכר המסחרית הראשונה התרחשה בעיר קולואה בשנת 1835, הביאה להתפתחות כלכלית ולשינוי אורח החיים. ייצור הסוכר באי נמשך עד סוף המאה ה-20, אך בשנת 2008 נאלצו לסגור את מפעל הסוכר האחרון של קוואי. לאחר שהופסקה תעשיית הסוכר, הפכו טחנות הסוכר הנטושות לאתרי תיירות.
בעיר העתיקה קולואה שבה היה גידול מטע הסוכר הראשון, נשמרים עדיין שרידי היסטוריית המסחר. ויום ״מטע קנה הסוכר״ באי נחגג בסוף חודש יולי כל שנה.
כלכלה > גידול אננס

גידול נוסף שהתפתח משני צידי האי היה גידול האננס. החברה.Kauai Fruit and Land Co שפיתחה את מטעי גידול האננס פעלה בין השנים 1906–1965, ובנתה גם את מפעל השימורים בלאוואי (Lawai).
בשנת 1913, הקימה חברת Hawaiian Canneries Company חנות באזור קאפא'ה (Kapaa, Kapa'a) שטח החנות הפך מאוחר יותר לאתר הנופש פונו קאי (Pono Kai). מטעי האננס ומפעלי השימורים של החברה השתרעו על כ-315 דונם בקאפא׳ה. אחד ממתנדבי האגודה ההיסטורית של קוואי שרואיין לכתבה בשנת 2003, סיפר שכמעט כל מי שגר בקאפא'ה בילדות, זוכר את העבודה במפעל השימורים במהלך תקופת הקיץ.
במפעל השימורים היו העובדים מסירים את העלים וקליפות האננס לפני שארזו את הפירות, ובימי ראשון היו מעמיסים אותם על 3 קרונות רכבת ומשליכים אותם לאוקיינוס. בשנת 1962 נסגרה חברת השימורים של הוואי ועד שנת 2007 נסגרו כל מפעלי השימורים הגדולים של המדינה.
כלכלה > תיירות

האי מתחלק ל-5 אזורי תיירות: עיר הבירה - ליהוי (Lihu'e); מזרח האי - "חוף הקוקוסים" (Royal Coconut Coast) בשל עצי הקוקוס הרבים הגדלים בו; צפון האי - גשום, יש בו צוקים והרים שהמפורסמים בהם הם צוקי נאפאלי (Napali); דרום האי - במרכזו העיירה פויפו (Po'ipu) ובמערב - קניון וואימאה. עונות הקיץ והאביב הן העונות האידיאליות לביקור בקוואי.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נאלצו חוות מטעי הסוכר הגדולים ומפעלי האננס להיסגר, וכך כמעט לא נותרו מקורות תעסוקה חלופיים, לפיכך היה עליהם להסתמך על מקור הכנסה אחר. למזלם, המטעים עדיין משכו תיירים עד סוף המלחמה וזה הניע את תושבי האי להגדיל את ענף התיירות ולהסתמך עליו כמקור הכנסה חדש. כך, החל ענף התיירות באי, לתפוס מקום מרכזי בכלכלת האי. בשנת 1927 הגיעו לאי כ-668 תיירים, ומספרם עלה בהתמדה, כאשר עם עליית מספר התיירים עלה גם מספר בתי המלון שנבנו.
כלכלה > גידול קפה

בקוואי מגדלים קפה, וחוות הקפה הגדולה ביותר בארצות הברית היא Kauai Coffee Estate. בסיורים המתקיימים בחווה אפשר לעקוב אחרי גידול הקפה, הקטיף וקלייתו.
ערים מרכזיות > ליהוי

עיר הבירה של קוואי שוכנת במפרץ קאלאפאקי (Kalapaki) בדרום - מזרח והיא העיר הגדולה ביותר באי. פירוש שמה הוא ״צינה קרה״. קיימים בה המרכז הכלכלי, המסחרי והשלטוני של המחוז ומרכזי הקניות הגדולים. בשנת 1849 הוקם בה מטע קנה סוכר על ידי גרמנים שהגיעו לאי, ובשנת 1883 הם בנו את הכנסייה הלותרנית לפי תוכניות מסורתיות של הבנייה הגרמנית. הכנסייה נהרסה בשנת 1982 על ידי סופת הוריקן אולם היא שוקמה. הכנסייה היא הכנסייה הלותרנית העתיקה ביותר בהוואי ונחשבת כאתר היסטורי.
בליהוי נמצאת המכללה הקהילתית של קוואי (Kaua'i cc=Kaua'i Community College) השייכת לאוניברסיטת הוואי.
שדה התעופה והנמל המרכזיים של האי ממוקמים אף הם בעיר.
ערים מרכזיות > קאפא'ה

העיר שוכנת לחופו המזרחי-מרכזי של האי קוואי, המכונה חוף הקוקוס, ופירוש שמה הוא ״תקוע״ או ״החזיק חזק״. מתגוררים בה 11,652 תושבים, נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2020.
בתחילה, הייתה קאפא'ה כפר דייגים קטן, אך לאחר שהוקמו בה חוות מטעי הסוכר באמצע המאה ה-19, ומאוחר יותר הוקם בה מפעל אננס עברו העובדים לגור בה. קאפא'ה הייתה שונה משאר הקהילות המקומיות באי. בשל הביצות סביבה לא גרו בעלי המטעים, אלא התגוררו בה עובדי האדמה, המשגיחים במטעים ופועלי מפעל שימורי האננס. במשך הזמן, גדלה העיירה והפכה לקהילה משגשגת.
מטע קנה הסוכר האחרון נסגר בשנת 1946, ומפעלי האננס נסגרו בשנת 1962 והיום הם משמשים כאתרי נופש.
בשנת 1923 מספר ערבים לפני חג המולד, התחוללה בעיר שריפה ששרפה את העיר העתיקה. רוחות הסחר ליבו את האש, אולם היא שוקמה ונבנתה מחדש.
האזור סביב העיר והעיר עצמה הם מאוד תיירותיים וזה הביא להקמת בתי מלון רבים ולדירות המיועדות לאירוח. בעיר קיימים שני מרכזי קניות, אך גם מגוון חנויות קטנות הנמצאות בתוך מבנים היסטוריים ישנים הממוקמים במיוחד לאורך הכביש הראשי.
ערים מרכזיות > פרינסוויל

פרינסוויל (Princeville) היא עיירת נופש, הידועה באורח החיים העשיר שבה. היא שוכנת על צוק בגובה 60.96 מטר (200 רגל) מעל האוקיינוס השקט ומעל העיירה האנאלי (Hanalei), בחוף הצפוני ביותר של קוואי. העיירה משתרעת על פני 3,6421.7 דונם (9,000 אקר). במזרח גובלת פרינסוויל בקאליהיוואי (Kalihiwai) ובמערב בהאנאלי. המרחק בינה לבין עיר הבירה ליהוי הוא כ-45 דקות נסיעה והכביש המוביל אליה צר ומפותל, חוצה נחלים, חולף על פני מפרצונים סלעיים, חופים חוליים עד הגיעו לעיירה. תושבי הוואי הקדומים ראו בקו החוף המתנשא מעל מפרץ האנאלי את אחד המקומות היפים ביותר בשרשרת האיים של הוואי.
מספר התושבים המתגוררים בפרינסוויל הוא 2,185 תושבים, נכון למפקד האוכלוסין שהתקיים ב-1 ביולי 2023.
בראשיתה, הייתה פרינסוויל חווה שנוסדה בשנת 1853 על ידי רוברט קריטון ווילי, סקוטי ששירת את ממלכת הוואי כשר חוץ. בשנת 1860, הזמין ווילי לחווה את המלך קמהאמהה הרביעי, אשתו אמה ובנם בן השנתיים, הנסיך אלברט אדוארד קאואיקיאולי (Prince Albert Edward Kauikeaouli), והעניק לכבוד יורש העצר הצעיר את השם פרינסוויל. למרבה הצער, שנתיים לאחר מכן נפטר יורש העצר, אך השם נשאר.
באזור העיירה נמצאת אחת מחורשות צמח הפנדאנוס (hala - pandanus) הגדולה ביותר ברחבי הוואי. נוכחות העץ במקום העידה על שפע מים, ועליו שימשו לאריגת מחצלות. לצמח מספר סוגים, האלה הלבן והאלה פיאה מוזכרים במזמורים שחוברו לכבוד המלך דוד קאלאקאואה (King David Kalakaua), מונרך הוואי (Monarch of Hawai‘i).
בעיר גנים בוטניים המשתרעים על 32 דונם בעלי אוסף עצום של צמחים מסוגים שונים, והם מוחזקים בבעלות פרטית.
לקראת סוף המאה ה-20, הפכה פרינסוויל לאחד מאתרי הנופש המובילים בעולם כאשר ניתן למצוא בה מלונות ברמה גבוהה מאוד, דירות אירוח, מסעדות ומגרשי גולף.