stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף אלבו (ערד)
תולדות חייו

נולד ב-1942 במרוקו לאביו הרב דוד אלבו, לימים רבה של מצפה רמון. עלה לישראל בימי העלייה ההמונית. למד בישיבת "פורת יוסף" ברחובות אצל הרב מאיר קובנר ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה.
בשנת 1966 נבחר פה אחד לתפקיד רבה של ערד. כשהגיע לערד, הייתה האוכלוסייה הדתית בה קטנה מאוד ולא היו בה שירותי דת מסודרים, ובכל העיירה היה קיים בית כנסת אחד, שפעל בעיקר בשבתות ובחגים. הוא הקים מועצה דתית (בתמיכת ראש המועצה זאב חיימוני, חרף התנגדות חלק מהתושבים), ייסד מערכת חינוך דתית, הקים עירוב סביב לעיר, פעל להקמת בתי כנסת לעדות השונות, הקים מערכת כשרות ומקוואות. יזם פרויקט של טקסי בר מצווה מלווים בתפילת שחרית עם הנץ החמה על מצדה
. כמו כן, מכהן כרב בית הכנסת הספרדי המרכזי בעיר.
בשנת 1983 החל לכהן לצדו כרב אשכנזי הרב בן ציון ליפסקר, עד לפטירתו ב-2010, ומאז שוב מכהן הרב אלבו כרב ראשי יחיד.
בשנת 2016 זכה באות "יקיר העיר ערד". בין הנימוקים לזכייתו:
הרב מהווה סמל ודוגמה לרבנים במסירותו ובהתמדו לתפקידו. עם השנים קנה לעצמו מקום של כבוד הן בציבור הדתי והן בציבור החילוני. נועם ההליכות, ההקשבה לזולת, הדאגה והעזרה לאחר ביחד עם  היותו סמכות תורנית בעלת ידע ושם הפכו את הרב אלבו לדמות אהודה ומקובלת על הציבור.
עם השנים חיתן הרב את רוב ילדי ערד, קירב לבבות, פתר מחלוקות  ונתן מענה לכל פנייה
הערות שוליים

↑  הרב א. מאיר קובנר, תיקון טעות, הצופה, 30 ביוני 1966
↑  הרב יוסף אלבו רבה של ערד, הצופה, 23 ביוני 1966
↑  חיים פיקרש, אווירה עכורה בערד, הצופה, 6 בספטמבר 1967
↑  טקס בר-מצוה קיבוצי על המצדה, דבר, 9 ביוני 1970
↑  ילדי ערד הגיעו לפסגה, בר מצוה במצדה, באתר ערוץ 7, 1 במאי 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי טורקיה–צ'ילה

| יחסי טורקיה–צ'ילה |
| --- | --- |
טורקיה: צ'ילה


טורקיה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 756,102
אוכלוסייה
87,527,097: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 16,956
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית

נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ונשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה
יחסי טורקיה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה לטורקיה. צ'ילה הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה בטורקיה בהסכם הידידות, ב-30 בינואר 1926. בסנטיאגו ניתן למצוא את כיכר הרפובליקה הטורקית, מכללת אטאטורק ואת אנדרטת אטאטורק.
היסטוריה

בשנת 1930 נפתחה שגרירות טורקיה בצ'ילה, כאשר הטורקים גמלו תודה לצ'יליאנים על ההכרה הרשמית בארצם בשנת 1926. השגרירות הצ'יליאנית בטורקיה נפתחה בשנת 1941.
בנוסף, בטורקיה קיימת כיכר צ'ילה באנקרה שנחנכה ב-18 בספטמבר 1970 ובה מצבת זיכרון לברנרדו או'היגינס. כיכר פבלו נרודה בטורקיה נחנכה בשנת 2007.
באפריל 1995 ערך סוליימאן דמירל, נשיא טורקיה דאז את הביקור הרשמי הראשון ברמת ראש המדינה בצ'ילה, וביקר בסנטיאגו ובוולפראיסו. בפגישתו הדו-צדדית, הוא הזמין את הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה לבקר בטורקיה, כפי שנהוג בתקן בפרוטוקול. הביקור לא התרחש עד ביקורו של ריקארדו לאגוס, שביקר באנקרה ובאיסטנבול בשנת 2004. מצדו, ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טייפ ארדואן, ביקר בצ'ילה בשנת 2010, ביקור שהופסק בפתאומיות בגלל ההשתלטות הישראלית על משט המרמרה. נשיא צ'ילה, סבסטיאן פיניירה גם ערך ביקור רשמי בטורקיה בשנת 2012 ובזמן שהותו באיסטנבול הוכרז על ידי אוניברסיטת איסטנבול כדוקטור של כבוד.
נשיאת צ'ילה, מישל בצ'לט, ביקרה אף היא בטורקיה כשהייתה שרת ההגנה בממשלת לגוס.
יחסי כלכלה

למאזן הסחר בין צ'ילה לטורקיה יש יתרון ברור לטובת צ'ילה. מידע ממשרד החוץ הצ'יליאני מצביע על כך כי במהלך שנת 2005 היצוא לטורקיה הסתכם ב-261.4 מיליון דולר, מה שאומר צמיחה של 89.14% בהשוואה לשנה הקודמת. בשיעור היבוא מטורקיה נרשמה עלייה של 10.86% ביחס לאותה שנה והגיע ל-31.8 מיליון דולר. המאזן המסחרי בין שתי המדינות הגיע ל-293.3 מיליון דולר, והיה חיובי במידה רבה לצ'ילה.
יחסי כלכלה > הסכם סחר חופשי

משא ומתן להסכם סחר חופשי בין צ'ילה לטורקיה החל בראשית שנות האלפיים. לאחר מספר סבבי שיחות על נוסח טיוטת ההסכם באנקרה, סנטיאגו ואיסטנבול, נחתמה האמנה ב-14 ביולי 2009, והוא נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2011. זה איפשר ביטול משמעותי של התעריף בסחר דו צדדי.
טורקים בצ'ילה

על פי תוכנית טלוויזיה שכותרתה 5N1K ‏(CNN Turk), כ-1,000 אזרחים טורקים מתגוררים בצ'ילה.
יעקב קופיל ליפשיץ

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ?–1740 
 פטירה:  1740? מזריטש, אוקראינה 
 
יעקב קופיל (קאפיל) ליפשיץ בן משה (?- 1740 (ת"ק)), היה מקובל שחי בעיר מזריטש. התפרסם בזכות סידורו 'קול יעקב', הכולל פירושים לכוונות האר"י. הסידור היווה בסיס לרבים מסידורי האר"י שיצאו לאור אחריו.
ביוגרפיה

לימד בבית המדרש במזריטש, ותלמידיו הפיצו את תורתו. בתס"ב עבר לישיבת הרב אברהם ברודא.
ספריו זכו להסכמות של גדולי החסידות, בהם רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. הספרים הודפסו במהדורות רבות ושימשו בסיס לספרים רבים.
הרב ליפשיץ התעמק בספר התמונה ובתורת השמיטות. הוא התנגד לשבתאות והפנה את הקוראים ל"דברי הקדמונים", כלומר טרום השבתאות. עם זאת, הוא הושפע מדברי נתן העזתי. בספר "שערי גן עדן", ניתן לראות השפעה מפרשנותו של נתן על ההפרדה בין מעשה בראשית למעשה מרכבה כתקופות שלפני ואחרי שבירת הכלים. לתקופה שאחרי השתלשלות העולמות הוא קורא "מעשה מרכבה".
אחיו היה הרב חיים ליפשיץ.
מספריו

סידור קול יעקב - פרשנות לכוונות האר"י הנוגעות לסידור התפילה. הספר היווה בסיס לכל סידורי האר"י שנדפסו בפולין וסביבותיה[דרוש מקור]
שערי גן עדן - על קבלת האר"י. הבעל שם טוב שיבח את הספר ולכן הוא נפוץ בחצרות חסידיות רבות. לספר שלושה חלקים: אורח צדיקים, דרך אמת ושער האותיות.
קול הרמ"ז - פירוש לדיני סופרי סת"ם על פי הקבלה
פרוש על ספרא דצניעותא - מוזכר בספר שערי גן עדן, ח"ב אות א', "וכבר בארתי אלו הד"ן שמות בחבורי הגדול בספרא דצניעותא"
לקריאה נוספת

ישעיה תשבי, נתיבי אמונה ומינות, רמת-גן 1964, עמ’ 204-226.
הערות שוליים

↑  על פי יוסף בן אברהם לווינשטיין דור ודור ודורשיו, תרע"ד, סימן י'
↑  ספר דרך חיים
↑  מנחם מנדל בודק, סדר הדורות החדש, תרכ"ה, חלק שני, 'ספרן של צדיקים', ערך שערי גן עדן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296728205171  GND: 1052591647  ISNI: 0000 0000 3174 090X  LCCN: n96106241  NTA: 299505766  VIAF: 60818647   WorldCat (עם VIAF): 60818647
יושב ראש המועצה המחוקקת הפלסטינית

יושב ראש המועצה המחוקקת הפלסטינית (בערבית: رئيس المجلس التشريعي الفلسطيني) הוא יושב ראש המועצה המחוקקת הפלסטינית, הפרלמנט של הרשות הפלסטינית. מתוקף תפקידו הוא מנהל את אספות המועצה המחוקקת, ואף משמש באופן זמני כנשיא הרשות הפלסטינית, כשזה לא יכול למלא את תפקידו.
מאז 29 במרץ 2006 מכהן בתפקיד עזיז דוויק מחמאס, אף על פי שהמועצה המחוקקת הפלסטינית לא התכנסה מאז 2007.
היסטוריה

המועצה המחוקקת הפלסטינית נבחרה לראשונה בבחירות הכלליות ב-1996, ואחמד קריע מפת"ח נבחר ליושב הראש שלו ב-7 במרץ 1996.
לאחר התפטרותו של ראש ממשלת הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (אבו מאזן) ב-6 בספטמבר 2003 הטיל נשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת על קריע את ראשות ממשלת מעבר, ובמקומו נבחר ליושב ראש רפיק א-נתשה.
ב-10 במרץ 2004 נבחר לתפקיד יושב הראש רוחי פתוח מפת"ח, וב-11 בנובמבר 2004 הפך לנשיא הזמני של הרשות הפלסטינית בעקבות מותו של ערפאת. הוא חזר לתפקידו כיו"ר המועצה המחוקקת ב-15 בינואר 2005, עם השבעתו של אבו מאזן לנשיא הרשות. בבחירות למועצה המחוקקת השנייה ב-2006 זכה חמאס ברוב ונציגו עזיז דוויק נבחר ליו"ר. עם זאת, המועצה מעולם לא כונסה בשל עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה והשתלטות חמאס על רצועת עזה, ודוויק עצמו נעצר ונכלא בישראל שלוש פעמים: ב-2006 בעקבות חטיפת גלעד שליט, ב-2012 וב-2014 בעקבות רצח שלושת הנערים.
רשימת יושב הראש

| # | שם (לידה–מוות) | כהונה> תחילת כהונה | כהונה> סיום כהונה | כהונה> משך כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אחמד קריע (1937–2023) | 7 במרץ 1996 | 7 באוקטובר 2003 | 7 שנים ו-213 ימים | פת"ח |
| 2 | רפיק א-נתשה (1934–) | 3 בנובמבר 2003 | 10 במרץ 2004 | 128 ימים | פת"ח |
| 3 | רוחי פתוח (1949–) | 10 במרץ 2004 | 16 בפברואר 2006 | שנה ו-342 ימים | פת"ח |
| 4 | עזיז דוויק (1947–) | 29 במרץ 2006 | מכהן | 18 שנים ו-187 ימים | חמאס |
ראו גם

המועצה המחוקקת הפלסטינית
נשיא הרשות הפלסטינית
ראש ממשלת הרשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  עלי ואקד, מי יחליף את אבו עלא במועצה המחוקקת?, באתר ynet, 8 בספטמבר 2003
↑  עלי ואקד, חמאס בחר יו"ר למועצה המחוקקת, באתר ynet, 15 בפברואר 2006
↑  תמר מרכוס, ‏מסמך רקע בנושא: בחירות ברשות הפלסטינית, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 23 ביוני 2004
↑  עלי ואקד, רשמית: אבו עלא הוא ראש הממשלה הפלסטיני, באתר ynet, 10 בספטמבר 2003
↑  עלי ואקד, הפלסטינים בחרו ביו"ר חדש למועצה המחוקקת, באתר ynet, 3 בנובמבר 2003
↑  יו"ר חדש לפרלמנט הפלשתיני: רפיק א-נתשה, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2003
↑  עלי ואקד, ראוחי פתוח זכה בבחירות לראשות המועצה המחוקקת הפלסטינית, באתר ynet, 10 במרץ 2004
↑  עלי ואקד, הפלסטינים: יו"ר הפרלמנט יהיה היורש הרשמי של ערפאת; אבו מאזן יהיה היורש בפועל, באתר ynet, 10 בנובמבר 2004
↑  אבו מאזן בנאום השבעתו: ידנו מושטת לשלום, באתר וואלה, 15 בינואר 2005
↑  צה"ל עצר את יו"ר הפרלמנט הפלשתיני; החמאס: חטיפה, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2006
↑  אליאור לוי ויואב זיתון, יו"ר הפרלמנט מטעם חמאס נעצר: "חשוד בטרור", באתר ynet, 19 בינואר 2012
↑  אליאור לוי, יואב זיתון ואטילה שומפלבי, נעצר יו"ר הפרלמנט מחמאס. הרמטכ"ל: בדרך למערכה משמעותית, באתר ynet, 16 ביוני 2014
יעקב קובלנץ

ערך זה עוסק באתלט ישראלי. אם התכוונתם לרבי יעקב כ"ץ פופרש, רבן של קובלנץ, הלברשטט ופרנקפורט בראשית המאה ה-18, ראו .
יעקב זאב קובלנץ (27 בנובמבר 1927 - 12 בינואר 1956) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף המכביה השלישית בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ושיאן המכביה בקפיצה לרוחק. הישראלי הראשון שקפץ למרחק של יותר מ-7 מטרים (7.06 מטר).
ביוגרפיה

יעקב קובלנץ בנם של חיה ורפאל נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון מונטיפיורי. הוא שהה במחנה המעצר בלטרון במשך כ-3 שנים, שם קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.65 מטר. הוא שוחרר מהמעצר באוקטובר 1947 והתגייס לצה"ל בנובמבר 1948. בתחילה התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך עבר לקבוצת הפועל תל אביב.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה במרץ 1949 סיים קובלנץ במקום הראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר, לפני צבי ינובר (1.64 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.67 מטר, לפני מנחם ראקוץ' מהפועל קריית חיים (1.67 מטר).
ביוגרפיה > אלוף המכביה

בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה קובלנץ בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני מ. פאר וזאב כספי, שניהם מישראל שקבעו תוצאה של 1.75 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.77 מטר.
ביוגרפיה > שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר.
בתחרות שנערכה בזאגרב, באותה העת יוגוסלביה במאי 1951 סיים קובלנץ במקום ראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובמקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר. חודשיים לאחר כן, באליפות הפועל שנערכה בירושלים ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר.
ביוגרפיה > מותו

קובלנץ נהרג בתאונה בעת שירותו הצבאי ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
הערות שוליים

1 2  דבר הספורט, דבר, 8 באוקטובר 1950
↑  אריה רוזנבלום, ספורט במחנה מעצר, המשקיף, 7 במרץ 1948
↑  יקרא דרור לכל אסירי ציון, המשקיף, 12 באוקטובר 1947
↑  ליפא לויתן, שיא חדש באתלטיקה קלה, חרות, 6 במרץ 1949
↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1949
↑  אליעזר רואי, אורות וצללים במכביה, דבר, 6 באוקטובר 1950
↑  דבר הספורט, דבר, 2 במאי 1951
↑  דבר הספורט, דבר, 11 ביולי 1951
↑  יעקב קובלנץ באתר GRAVEZ
כורובאטס

תרשים של כורובאטס
כוֹרוֹבַּאטֵס (מיוונית: χωροβἀτης) הוא מכשיר מדידה רומי ששימש למדידה מדויקת של שיפועים לצורך בנייה. תוצאות המדידה בכורובאטס נחשבות מדויקות יותר משניתן להשיג באמצעות פלס. הכורובאטס מתואר בספר "על אודות האדריכלות" שכתב המהנדס והאדריכל הרומי ויטרוביוס לפני כ-1900 שנה, בפרק העוסק בבניית אמות מים. חוקרים סבורים שזהו הכלי המרכזי ששימש למדידת שיפועים בעת בניית אמות מים, כמו בניית האמה התחתונה בירושלים, שנבנתה על ידי החשמונאים תוך שימוש בטכנולוגיות רומיות.
רמת הדיוק של הכורובאטס קריטית לשמירת שיפוע קבוע לאורך האמה, במיוחד כשהפרש הגבהים בין שני קצות האמה קטן. במקרה כזה יש לבנות את האמה בשיפוע מתון מאוד, דבר המצריך תכנון קפדני ושימוש בכלי מדידה מדויקים.
אופן פעולת המכשיר

הכורובאטס מורכב ממסגרת עץ ארוכה, שקרוב לשני קצותיה תלויות שתי משקולות. כאשר מעמידים את המכשיר על גבי שיפוע, המשקולות שבקצותיו נוטות ומגיעות לגבהים שונים. ההפרש בין הגבהים מלמד על זווית השיפוע.

ויטרוביוס מציין שכדי לכייל את המכשיר ולהבטיח ששתי המשקולות בגובה זהה לגמרי, יש להעמיד את הכורובאטס מעל כלי מלא מים, שכן לפי חוק הכלים השלובים גובה המים בשני צדי הכלי יהיה תמיד זהה. עם זאת, מציין ויטרוביוס שעל פי ארכימדס פני השטח של המים אינם שטוחים, ושיש להתחשב גם בעקמומיות כדור הארץ, אך מסביר שמדובר בסטייה מזערית, מכדי שתשפיע על רמת הדיוק של המכשיר.
הערות שוליים

↑  התיאור מופיע בפרק החמישי. תרגום לאנגלית של הספר ניתן למצוא ב.
עקרון פעולת הכורובאטס
כיבוש האי בונפרטה

כיבוש האי בונפרטה (או הפלישה לאי בונפרטה, באנגלית: Invasion of Île Bonaparte, בצרפתית: prise de l'île Bonaparte) היה קרב שאירע באי צרפתי באוקיינוס ההודי שמוכר כיום בשם ראוניון על ידי כוח פולש בריטי במסגרת המערכה על מאוריציוס במלחמות הנפוליאוניות. הקרב הקדים במספר שבועות את הקרב על האי מאוריציוס השכן. כיבוש שני האיים האלו נתן לבריטים אחיזה איתנה בדרך אל הודו.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחס אות לרעש קוונטיזציה

יחס אות לרעש קוונטיזציה (כימוי) (בראשי התיבות הנפוצים באנגלית: QSNR או SQNR - Signal to Quantiztion Noise Ratio, או בעברית: יאלר"ק) הוא היחס בין עוצמת האות לעוצמת שגיאת השערוך בתהליך הקוונטיזציה.
תהליך הקוונטיזציה היא העברה של אות אנלוגי לאות דיגיטלי, מדד זה מאפשר לכמת את איכות האות הדיגיטלי לאחר ביצוע התהליך.
מדד זה מקביל למדד היאל"ר כאשר כאן ה"רעש" הוא בעצם שגיאת השערוך של תהליך הקוונטיזציה.
הגדרה

יחס אות לרעש קוונטיזציה מוגדר כיחס בין תוחלת עוצמת האות ותוחלת עוצמת רעש הקוונטיזציה (שגיאת השערוך):
כאשר:
P_{\mathrm {Signal} }\!\, - הספק האות האנלוגי המקורי.
P_{\mathrm {Quantiztion\,noise} }\!\, - הספק שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה.
X - משרעת האות האנלוגי.
Q(X) - משרעת האות הדיגיטלי לאחר הפעלת פונקציית הקוונטיזציה.
E[X^{2}]\!\, - תוחלת עוצמת האות האנלוגי המקורי.
E[(Q(X)-X)^{2}]\!\, - תוחלת עוצמת שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה.
2. ניתן להשתמש במדד זה גם באופן לוגריתמי כאשר הSQNR נמדד בדציבל, dB:
כאשר:
P_{\mathrm {Signal\,dB} }\!\, - הספק האות האנלוגי המקורי הנמדד בdB.
P_{\mathrm {Quantiztion\,noise\,dB} }\!\, - הספק שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה הנמדד בdB.
חישוב SQNR מקורב

כאשר מניחים שבכל האזור הנדגם ניתן להתייחס לערכי פונקציית הקוונטיזציה בצורה מספיק צפופה ואחידה אז הSQNR המקורב הוא:
N_{\mathrm {Bit} } - מספר הביטים הנדרשים לייצוג הקוונטיזציה :  N_{\mathrm {Bit} }=\left\lceil log_{2}(N)\right\rceil
N - כמות אזורי פונקציית הקוונטיזציה.
P_{x}- הספק האות הנדגם הממוצע.
חסם עליון עבור SQNR

ניתן להגדיר חסם עליון של SQNR שנוצר בתהליך הקוונטיזציה:
\mathrm {Max\ SQNR=3*4^{N_{\mathrm {Bit} }}}
ובדציבל:  \mathrm {Max\ SQNR_{\mathrm {dB} }} =6N_{\mathrm {bit} }+4.8
לדוגמה: בקוונטיזציה אחידה בעלת 10 אזורי קוונטיזציה מספר הביטים הנדרש הוא 4, לכן הSQNR המקסימלי הוא 768 או 57dB.
ראו גם

יחס אות לרעש (SNR)
מודם
אפנון דופק מקודד (PCM)
הערות שוליים

↑  A. Olson, Montana state university, Sampling PAM- Pulse Amplitude Modulation (עמ' 2), http://www.montana.edu (באנגלית)
יוסף אל-דרור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1961 (בן 62)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסף (ג'ו) אל-דרור (נולד ב-28 בנובמבר 1961) הוא מחזאי, תסריטאי, במאי, שחקן קולנוע ומתרגם ישראלי, הפעיל בעיקר בתיאטרון שוליים.
ביוגרפיה

למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, למד  תיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב (1986).
הוא נמנה עם כותבי תוכנית המערכונים הסאטירית "החמישייה הקאמרית" (תחת שם העט מקסים בן-זכאי) ודף הסאטירה "השער האחורי" במקומון "העיר".
ב-1989 השתתף בסרטו של יוסי זומר, "רסיסים".
אל-דרור כתב את המחזות: "ירושלימה" (1993), "לופ" (1993, גם ביים), "המובן מאליו" (1996, גם ביים), שזכה לשבחי הביקורת והוצג בהצלחה, ו"שתי טיפות מים" (1998, גם ביים). עוסק גם בתרגום מחזות, ובין השאר תרגם את "מחכים לגודו" של סמואל בקט, תרגום שבגינו זכה בשנת 2002 בפרס עדה בן-נחום לתרגום מחזות.
יחד עם הכוריאוגרפית נעה דר הוא יצר מופע תיאטרון-מחול בשם "מוזר", שהופעת הבכורה שלו נערכה בדצמבר 2000. ביים (עם סיון ארבל) וכתב את הסרט הקצר "גרגר על הריס", במסגרת פרויקט "סיפורים קצרים על אהבה".
הופיע כשחקן בשניים מסרטיו של ארי פולמן: "קלרה הקדושה" ו"מייד אין איזראל".
בשנת 2018 כתב וביים את סרט הקולנוע "בלי דם".
מחזות

לופ.
המובן מאליו - מחזה פוסט-מודרני על כותב דיאלוגים, המנסה לשרוד את רוח הפרצים של התקופה ונלחם נגד התיאטרון, הטלוויזיה והממשל. הוא הוצג לראשונה בשנת 1996 בהאנגר 22 שבנמל תל אביב.
שתי טיפות מים - בביצוע דב נבון ורמי הויברגר.
מחזות בתרגומו

מחכים לגודו, סמואל בקט. תיאטרון הבימה. במאי: אילן רונן. זוכה פרס עדה בן-נחום לתרגום מחזות לשנת 2002.
כולם היו בני, ארתור מילר. תיאטרון הקאמרי. במאי: משה נאור.
השחף, אנטון צ'כוב. תיאטרון הבימה. בימוי: רמי הויברגר.
מונוגמיה, סטלה פילי. תיאטרון הבימה. בימוי: רמי הויברגר.
אמבטיה, מיטה, פארק, ניל לביוט. תיאטרון הבימה. בימוי: רביד דברה.
ארוחה עם אידיוט, פרנסיס ובר. תיאטרון הבימה. בימוי: משה קפטן.
נודניק, פרנסיס ובר. תיאטרון הבימה. בימוי: משה נאור.
רומנטיקה, דייוויד מאמט. תיאטרון הבימה. בימוי: מוני מושונוב.
החייל האמיץ שוויק, ירוסלב האשק. תיאטרון הבימה בשיתוף תיאטרון חיפה. בימוי: משה נאור.
גזע, דייוויד מאמט. תיאטרון חיפה. בימוי: משה נאור.
משחקי נישואין, אדוארד אלבי. אנסמבל תיאטרון הרצליה. בימוי: גדליה בסר.
סימפתיקו, סם שפארד. תיאטרון חיפה.
מאכינל, סופי טרדוול. תיאטרון החאן. בימוי: סיני פתר.
רילוקיישן. מייק ברטלט. תיאטרון זאפה. בימוי: מור פרנק.
חוף דייטונה, אוליבר קוטון. תיאטרון בית לסין. במאי: אלון אופיר.
יוסף איתן

| --- | --- |

יוסף איתן במדי הצבא הבריטי, 1946 לערך
 לידה:  14 בספטמבר 1909 אלול תרס"ט אוקראינה
 פטירה:  24 ביוני 1975 (בגיל 65) ט"ו בתמוז תשל"ה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  ג'ו אייזן
 השתייכות:   ההגנה הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל
 דרגה:   מייג'ור     אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 7  מפקד בה"ד 4  ראש מטה פיקוד הדרום  ראש מטה פיקוד המרכז  ממלא מקום מפקד פיקוד המרכז  ראש מחלקת מבצעים  מפקד חטיבה 8
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מפעל "חסין אש" סמנכ"ל משרד הבריאות
 
יוסף (ג'ו) איתן (אייזן) (14 בספטמבר 1909 – 24 ביוני 1975) היה קצין ב"הגנה", בצבא הבריטי ובצה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבה 7, שימש ממלא מקום מפקד פיקוד המרכז ומפקד מחלקת המבצעים.
ביוגרפיה

איתן נולד באלול תרס"ט, 1909, באוקראינה. היגר עם משפחתו לקנדה ועלה לארץ ישראל ב-1932. שירת במשטרת היישובים העבריים ובארגון ההגנה. היה ממקימי קיבוץ עין השופט וממפקדי האזור בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי שירת תחילה בבאפס ולאחר מכן בבריגדה היהודית. ב-1942 קודם לדרגת מייג'ור, פיקד על פלוגה בבריגדה והשתתף בקרבות באירופה. במהלך המלחמה נישא לפסלת תמר איתן.
לאחר שחרורו מהצבא הבריטי, נשלח במשלחת רכש של ההגנה לארצות הברית שם היה עוזרו של יהודה ארזי ולאחר מכן של אליהו סחרוב. במלחמת העצמאות שימש קצין המבצעים של חטיבה 7, לאחר המלחמה מונה למפקד החטיבה. בהמשך שירותו בצה"ל שימש מפקד בה"ד 4, ראש מטה פיקוד הדרום, וראש מטה פיקוד המרכז. ב-1953, כשיוסף אבידר יצא להשתלמות בבריטניה שימש ממלא מקום מפקד הפיקוד. ביולי 1954 מונה לראש מחלקת מבצעים. בנובמבר 1955 מונה למפקד חטיבה 8.
לאחר שחרורו מצה"ל באמצע שנות ה-60 שימש מנהל מפעל "חסין אש" בבאר שבע וכיהן כסמנכ"ל במשרד הבריאות לענייני אספקה ובינוי.
יוסף איתן נפטר בט"ו בתמוז תשל"ה ונטמן בהר המנוחות בירושלים. הותיר אחריו את רעייתו, תמר, ובת, הגר.
לקריאה נוספת

יואב רגב, והאיתנים מוסדי ארץ, יוסף איתן (ג'ו איזן), הוצאת טרקלין, תשע"ד 2013.
הערות שוליים

↑  הנשיא ביקר במודיעין, שערים, 19 בדצמבר 1952
↑  שינויים בהרכב המטה הכללי, חרות, 30 בדצמבר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517263905171  VIAF: 308270748   WorldCat (עם VIAF): 308270748
יושבים בבית קפה (אלבום)

יושבים בבית קפה הוא אלבומה השביעי של להקת טיפקס, שיצא ביולי 2001, הגיע למעמד של אלבום זהב ומכר כ-33 אלף עותקים.
באלבום זה היה שינוי בהרכב הלהקה: כאשר המתופף תמיר ימיני עזב אותה, אך הספיק לנגן בהקלטות ב-2 שירים בלבד. האלבום הזכיר בסגנונו את אלבומיה הראשונים של הלהקה יותר מאשר את האלבום הקודם "דיסקו מנאייק" שיצא שנתיים לפני כן. שיר הנושא היה ללהיט גדול, בנוסף ל"כמו לפני עשרים שנה" ו"תזרח". הלהקה זכתה בפעם השנייה ברציפות בתואר "להקת השנה", ו"יושבים בבית קפה" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של גלי צה"ל. לאחר הוצאת האלבום הצטרפו ללהקה דני אברג'ל בגיטרה ומוטי יוסף בתופים.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז.
| יושבים בבית קפה> מס' | יושבים בבית קפה> שם | יושבים בבית קפה> משך | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  | יושבים בבית קפה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יושבים בבית קפה  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | כמו לפני 20 שנה  | 4:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | כולם הלכו לקניון החדש  | 3:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מי שליבו  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ואת ואת ואת  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | להתנקם  | 2:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אילו היית  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | עדיף ללכת עכשיו  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מהשמיים  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אל תשכח מאיפה באת ולאן אתה הולך  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | צ'יק צ'יקו צ'אק  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | תזרח  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:56 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים באלבום

ניהול אומנותי: יהודה עדר, הד ארצי מוזיקה
הפקת מוזיקלית: Big M
עיבודים: טיפקס, מלבד: "עדיף ללכת עכשיו" ו"תזרח" - שעובדו בשיתוף עם אבי אלבוחר
עוזרי טכנאי: אנדריי סדיך, שמעון טל
הפקה: גל פרמן
עיצוב: אינה קפצ'יץ
צילום: רלי אברהמי
איפור: סימון דוידובסקי
כלי נגינה: באדיבות "מרום"
הוקלט, מוקסס ונערך דיגיטלית באולפני עננה "מתנ"ס הקסמים" - מרץ 2001
משתתפים באלבום > נגנים

להקת טיפקס:
קובי אוז: שירה, קולות, לופים, תכנותים.
רמי יוסיפוב: גיטרות (חשמלית, אקוסטית, קלאסית), סיטרן.
גל פרמן: גיטרה בס, טמבורין.
Big M: הפקת סאונד ולופים.
נגנים נוספים:
תמיר ימיני: "עדיף ללכת עכשיו" - תופים, "ואת ואת ואת" - מלחיה
רמי לוינסון: גיטרה חשמלית בשיר "אילו היית" בין 1:57 ל-2:04
אבי אלבוחר: קלידים ב"עדיף ללכת עכשיו" ו"תזרח"
נוריאל עמר: ניגון בעוד בשירים: "עדיף ללכת עכשיו" ו"תזרח"
סער בדישי: קולות בשיר "עדיף ללכת עכשיו"
הערות שוליים

↑  עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
| טיפקס |
| --- | --- | --- |
| קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי | קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי |  |
| אלבומי אולפן | שביל קליפות הגרעינים (1992) • האחרון בעשירון התחתון (1993) • החיים שלך בלאפה (1995) • נשיקה לדוד (1997) • דיסקו מנאייק (1999)  • יושבים בבית קפה (2001) • רדיו/מוסיקה/עברית (2006) • עבודת כפיים (2016) • שווארמה ביץ' (2024) |  |
| אלבומים אחרים | פסקול: כלבים לא נובחים בירוק (1996) • מיני אלבום: העצב עבר לגור כאן (1998) |  |
| אלבומי אוסף | כל הלהיטים (2003) • טיפקס: האוסף הרומנטי (2010) |  |
יוניים

| יוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
קבוצה:: דמויי יונים
סדרה:: יונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יוניים
שם מדעי
 Columbidae ‏יליגר, 1811
תחום תפוצה


יונים שונות
יונת כתר ויקטוריה, הגדולה ביונים הקיימות
יונת פסיון (Otidiphaps nobilis)
יּוֹנִיִּים (שם מדעי: Columbidae) היא משפחה של עופות, היחידה בסדרת היּוֹנָאִים (Columbiformes). המינים ממשפחת היוניים נפוצים בכל מקום בעולם, אך המגוון הגדול ביותר נמצא באזור אינדונזיה ואוסטרליה. קיימים בסך הכל כ-300 מיני יוניים.
ליוניים יש גוף סגלגל בגודל בינוני, רגליים קצרות וראש קטן. הם בעלי זפק גדול ומקור קצר וצר. כנפיהם בנות 11 אברות והן חזקות ומחודדות. היוניים מבלים חלק ניכר מזמנם על הקרקע בליקוט מזון. הם דוגרים על עצים, על הקרקע, או בין סלעים. הנקבות מטילות בדרך כלל שתי ביצים. ליוניים יכולת מיוחדת מבין העופות לטבול את המקור בתוך המים ולשתות ללא הפרעה בזכות נחיריהם הניתנים לסגירה על ידי שרירים מיוחדים. הם ניזונים מזרעים, ירקות ופירות.
הגדולה ביוניים היא יונת כתר ויקטוריה (Goura victoria) שאורכה עד 70 ס"מ ומשקלה עד 4 ק"ג. הקטנים ביוניים הם יוני קרקע אמריקאים (Columbina) שאורכם עד 18 ס"מ ומשקלם עד 24 גרם.
קני היוניים עשוי בדרך כלל ממקלות קטנים. בני הזוג מתחלפים בדגירה.
שלא כמו רוב העופות, היוניים מייצרים חומר הדומה לחלב, הנקרא "חלב יונים", שממנו ניזונים הגוזלים.