stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבא ניו זילנד
מבנה פיקודי > כוחות המילואים

שמו של "הכוח הטריטוריאלי" (The Territorial Force – TF) כוח המילואים הוותיק של צבא ניו זילנד שונה בשנים 2009–2010 ל"כוח המילואים של הצבא" (Army Reserve) כפי שנהוג בכל צבאות מדינות חבר העמים הבריטי, אם כי השם "הכוח הטריטוריאלי" נשאר המינוח הרשמי בחוק ההגנה של 1990. תפקידו של גוף זה לגייס בודדים ויחידות למשימות מבצעיות. קיימות יחידות מילואים בכל רחבי ניו זילנד ויש להם היסטוריה ארוכה. כוחות המילואים של היום מחולקים לשש קבוצות גדודים. כל אחד מהם מחולק ליחידות קטנות יותר עם התמחויות שונות.
לרווחתם של חיילי המילואים קיים גוף ממשלתי הכפוף למשרד ההגנה שנקרא "מועצת הסיוע למעסיקים של הכוחות הטריטוריאליים" (The Territorial Forces Employer Support Council). זהו גורם שמסייע לכל חיילי המילואים של כל שלוש הזרועות (צבא, צי וחיל אוויר) ולמעסיקיהם האזרחיים.
ברחבי ניו זילנד פזורות 38 פנימיות צבאיות (New Zealand Cadet Corps) המכשירות בני נוער מגיל 13 עד 18 בפעילות צבאית. בסיום לימודיהם חלקם מתגייסים לצבא. הם חלק מגוף כללי יותר שכפוף לכוחות ההגנה של ניו זילנד ונקרא (New Zealand Cadet Forces) שאליו כפופים מסגרות דומות של הצי ושל חיל האוויר.
ציוד עיקרי > רכב קרבי משוריין

105 כלי רכב משוריינים קלים – NZLAV
95 כלי רכב להובלת כוחות
7 כלי רכב למעבר מכשולים
3 כלי רכב לביצוע תיקונים.
ציוד עיקרי > רכבים מבצעיים קלים

352 כלי רכב בעלי עבירות גבוהה מסוג Pinzgauer High-Mobility All-Terrain Vehicle. זהו רכב ליעודים שונים:
רכבי פיקוד ושליטה
כלי רכב נושאי נשק
רכבי מנהלה
כלי רכב ממוגנים
רכבי פינוי
כלי רכב ליחידות מיוחדות
ציוד עיקרי > רכבי תמיכה

משאיות U1700 Unimog
ציוד עיקרי > ארטילריה

50 מרגמות 81 מ"מ L16A2
24 תותחי 105 מ"מ L119 Light Gun
ציוד עיקרי > מערכות טילים ורקטות

טילי לאו נגד טנקים
42 כלי נשק אנטי-טנקים 84 מ"מ Carl Gustav recoilless rifle M3
24 משגרים ו-120 טילים מונחים אנטי טנקים FGM-148 ג'אוולין
12 טילי נ"מ לטווח קצר Mistral
ציוד עיקרי > נשק קל

רובה סער שטייר AUG‏ 5.56 מ"מ
אקדח SIG Sauer P226‏ 9 מ"מ
מטול רימונים M203‏ 40 מ"מ
מקלע קל FN Minimi‏ 5.56 מ"מ
מקלע בינוני מאג 7.62 מ"מ
רובה ציד Benelli M3
מקלע כבד M2 בראונינג 12.7 מ"מ
רובה צלפים ארקטיק וורפר L96‏ 7.62 מ"מ
רובה נגד חומרים Artic Warfare AW50‏ 12.7 מ"מ
רובה L1A1‏ 7.62 מ"מ
מטול רימונים אוטומטי Heckler & Koch GMG‏ 40 מ"מ
ראו גם

כוחות ההגנה של ניו זילנד
הצי המלכותי של ניו זילנד
חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד
פיקוד המבצעים המיוחדים של ניו זילנד
הערות שוליים

↑  פרטים על מפקד הצבא באתר הצבא
↑  פקודת ההגנה מתוך אתר הפרלמנט
↑  דף בנושא מתוך אתר כוחות המילואים
↑  אתר הפנימיות הצבאיות של צבא ניו זילנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369267105171  ISNI: 0000 0001 0706 5147  LCCN: n50009424  VIAF: 152323774   WorldCat (עם VIAF): 152323774 
חיילי צבא ניו זילנד בדרכם להפלגה לאירופה – אפריל 1916
חיילי בריגדת הרובאים הרכובה של ניו זילנד חוצים את הירדן על גשר סירות – 1918
תדריך לחיילי צבא ניו זילנד לפני קרב מסין
חייל ניו זילנדי במשימת כוח השלום במזרח טימור
חייל מצבא ניו זילנד במשימה באפגניסטן – אוגוסט 2011
חייל צבא ניו זילנד בטקס זיכרון ביום אנזא"ק
משימת שמירת שלום באיי שלמה – 2009
רכב קרבי משוריין NZLAV
משאית UNIMOG של צבא ניו זילנד
ג'ון רן-לואיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 
 פטירה:  יוני 2006 (בגיל 83 בערך) 
 
ג'ון רן-לואיס (באנגלית: John Wren-Lewis;‏ 1923–2006) היה מדען בריטי שהיה מרצה באוניברסיטאות בבריטניה ובארצות הברית. הוא נודע בקהילה המדעית בעיקר בשל פרסומים בפסיכולוגיה, חינוך ודת. בתחילת דרכו היה אתאיסט נלהב באופן אקטיבי, והיה ממובילי התנועה הבריטית "מותו של אלוהים", אשר פעלה להוקיע את הדת בכלל והממסד הדתי בפרט. בשלב מאוחר יותר בחייו, לאחר שעבר חוויית סף-מוות משמעותית בתאילנד בשנת 1983, שינה באופן יסודי את השקפת עולמו. מאז החל חוקר את, וכתב ולימד על המשמעות של מיסטיקה, והקשת הרחבה של תורות רוחניות שונות.
על חוויית ההנאה השמיימית שחווה בעת שגופו היה שרוי במוות הקליני כתב לימים:
I know from firsthand experience that the "joy beyond joy" is greater than the wildest imaginations of a consciousness bogged down in time.

תרגום: אני יודע מניסיון אישי ש"הנאה מעבר להנאה" (של העולם הבא) גדולה יותר מאשר הדמיונות הפרועים ביותר של המודעות כולה התקועה (מוגבלת על ידי) זמן.
ביוגרפיה

רן-לואיס סיים את לימודיו במתמטיקה שימושית מאימפריאל קולג', באוניברסיטה של לונדון. בשנת 1950 ו-1960, תוך כדי עבודה כפי כמנהל מחקר תעשייתי בתאגיד "אימפריאל כמיקל אינדסטריז", התפרסם כחוקר, סופר ומרצה בנושאים של מדעים, פסיכולוגיה, חינוך ודת.
בשנת 1970 היה נשיא האגודה הבריטית פסיכולוגיה הומניסטית, אשר מאוחר יותר הפך ל"אגודה האירופית לטיפול בפסיכולוגיה הומניסטית".
לאור השתתפותו כחבר בתוכנית המרצים Regents' Lectureship Program בשנים 2–1971 של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, עבר להתגורר לארצות הברית ב-1972, עם זוגתו, אן פאראדיי שהייתה פסיכולוגית חלומות. ב-1972 הצטרף ניו קולג' בפלורידה בסרסוטה כפרופסור אורח של הפקולטה למדע הדתות וחבר הפקולטה עד 1974. פאראדיי ולואיס עבדו עם מכון אסאלן מאז 1976. הוא לימד באוניברסיטאות בבריטניה ובארצות הברית.
ביוגרפיה > המסע לאסיה וחוויית סף המוות

ג'ון אן עזב את ארצות הברית למסע בן שלוש שנים להודו והמזרח הרחוק.
הם בילו את שנת 1982 יחד במלזיה. מוקדם יותר, בפרסומים הנוגעים לתאוריה בנושא חלומות, כתבה אן פאראדיי תוך ציטוט כתביו של קילטון סטיוארט, מי שראה פוטנציאל גדול, שמה שכינה "תיאורית החלומות של סנוי" (Senoi dream theory), ובאופן דומה פטרישיה גארפילד התייחסה לטכניקות של Senoi כאשר תיארה את עבודתה על חלומות. לעומת, זאת פאראדיי ורן-לואיס תוך מחקר במסעם, לא מצאו כל ראיות התומכות בשימוש בשליטה מכוונת בחלומות בתרבות המקומית.
בשנת 1983, במהלך נסיעה עם אן, הוא הורעל כמעט למוות בתאילנד במהלך ניסיון שוד ועבר חוויית סף-מוות אשר שינתה עמוקות השקפת העולם שלו, ומאז הוא מובא כדוגמה ידועה לאתאיסט "מושבע" שדווח על חוויה תודעתית טרנסצנדנטלית. לאחר שהיה ספקן עד לנקודה ההיא, הוא שינה את נקודת המבט. הוא אמר על הסרט "ללא חת" של פיטר ויר שהוא מעביר "את התחושה בפועל של ממד שמעבר לחיים, ולמרחב-זמן". הוא תיאר את נוף שונה של התפיסה במילים:
What I perceive with my eyes and other senses is a whole world that seems to be coming fresh-minted into existence moment by moment.
ביוגרפיה > אוסטרליה ומוות

בשנת 1984 הזוג עבר לאוסטרליה. מאוחר יותר הוא אמר על עצמו כי באותו רגע הוא היה עדיין "מנוער" עקב הניסיון העוצמתי שחווה שנה לפני כן. הוא מונה כעמית כבוד בפקולטה ללימודי דת של האוניברסיטה של סידני.
הוא ואן פאראדיי כתבו יחד את הספר "9:15 לנירוונה" על חוויית סף-המוות שעבר, אך הוא טרם יצא לאור.
הוא נפטר ב-25 ביוני 2006 בשואלהייבן, ניו סאות' ויילס, בגיל 82.
פרסומים

John Wren-Lewis: What shall we tell the children?, Constable (London), 1971, ISBN 0-09-456050-1
Charles Rycroft, Geoffrey Gorer, Anthony Storr, John Wren-Lewis, Peter Lomas: Psychoanalysis Observed, Edited with an introduction by Charles Rycroft, Coward-McCann, 1967 – Book Review
C.F.D. Moule, John Wren-Lewis, D.A. Pond, P.R. Baelz: Faith, Fact and Fantasy, Westminster Press, 1966
John Wren-Lewis: The implications of Near-Death Experiences for Understanding Post-Traumatic Growth, Psychological Inquiry, vol. 15 no. 1, 2004
John Wren-Lewis: A Terrible Beauty: Reflections on Love and the Near-Death Experience. First appeared in IONS Review No. 54, December 2000 – February 2001, pp. 16–19 (now published under the name Shift–At the Frontiers of Consciousness)
John Wren-Lewis: On Babies and Bathwater: A Non-Ideological Alternative to Mahner/Bunge Proposals for Relating Science and Religion in Education, Science and Education, Kluwer Academic Publishers, 1996, pp. 185–188, abstract(הקישור אינו פעיל)
John Wren-Lewis: Death Knell of the Guru System? Perfectionism Versus Enlightenment, Journal of Humanistic Psychology Spring 1994, vol. 34 no. 2, pp. 46–61, doidoi:10.1177/00221678940342004, abstract
John Wren-Lewis: Aftereffects of near-death experiences: A survival mechanism hypothesis, Journal of Transpersonal Psychology vol. 26 no. 2, 1994, pp. 107–115, abstract
John Wren-Lewis: Avoiding the Columbus Confusion: An Ockhamish View of Near-Death Research, Guest Editorial, Springer, Journal of Near-Death Studies, 1992, vol. 11 no. 2, pp. 75–81, doidoi:10.1007/BF01074300, abstract(הקישור אינו פעיל)
John Wren-Lewis: The Darkness of God. A Personal Report on Consciousness Transformation Through an Encounter with Death, Journal of Humanistic Psychology Spring 1988, vol. 28 no. 2 pp. 105–122, doidoi:10.1177/0022167888282011, abstract (and excerpt in German translation)
John Wren-Lewis: Resistance to the study of the paranormal, Journal of Humanistic Psychology vol. 14 no. 2, Springer 1974, pp. 41–48, doidoi:10.1177/002216787401400205, abstract
John Wren-Lewis: Faith in the technological future, Futures, vol. 2 no. 3, September 1970, pp. 258–262
John Wren-Lewis: The Passing of Puritanism I, Critical Quarterly, vol. 5 no. 4, pp. 295–306, December 1963 (Article first published online: 28 September 2007, doidoi:10.1111/j.1467-8705.1963.tb01196.x) abstract
ראו גם

דריית'לם
אבן אלכסנדר
הערות שוליים

↑  Wren-Lewis, www.capacitie.org
↑  Regents´ Lectureship Program, UC Santa Barbara (אורכב 27.09.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  New College faculty members 1960–2010, New College of Florida
↑  Wren Lewis
↑  Peter J. Bräunlein: Auf der Suche nach den "träumenden Senoi", In: kea 13 / 2000 – Träume/n, pp. 45–90; p. 77 (in German language)
↑  Ann Faraday, John Wren-Lewis: The Selling of the Senoi (full text).
↑  Imants Barušs: Quantum Theories of Consciousness, Baltic Journal of Psychology, 2006 vol. 7 no. 1 p. 39–45
↑  John Wren-Lewis: A Terrible Beauty: Reflections on Love and the Near-Death Experience. First appeared in IONS Review No. 54, December 2000 – February 2001, pp. 16–19 (now published under the name Shift–At the Frontiers of Consciousness)
↑  Wren-Lewis, J. (1988). The darkness of God: A personal report on consciousness transformation through an encounter with death. Journal of Humanistic Psychology, 28, 105–122, see page 116.
↑  Near-Death Experiences: A Significant New Inter-Religious Phenomenon by John Wren-Lewis. URL: "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2011. נבדק ב-2011-06-25. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  See Footnote to John Wren-Lewis: Avoiding the Columbus Confusion: An Ockhamish View of Near-Death Research, Guest Editorial, Springer, Journal of Near-Death Studies, 1992, vol. 11 no. 2, pp. 75–81, doi:10.1007/BF01074300, abstract
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 100649653   WorldCat (עם VIAF): 100649653
היפוקלמיה

| --- | --- |

תרשים א.ק.ג. של חולה עם רמת אשלגן 1.1 המראה שינויים אופייניים בשקע מרווח ST, גלי T הפוכים, גלי U גדולים, והארכה מעטה של מרווח PR
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 טיפול:  triamterene  tripotassium citrate  potassium gluconate  spironolactone  potassium acetate  potassium hydrogen carbonate  אמילוריד  אשלגן כלורי 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/242008 
 DiseasesDB:  6445
 MeSH:  D007008
 MedlinePlus:  000479
 סיווגים
 ICD-10:  E87.6
 ICD-11:  5C77 
 
הִיפּוֹקָלֶמְיָה היא מחלה המתבטאת במחסור ביוני אשלגן בדם.
תיאור הבעיה הבריאותית

הערך התקין של אשלגן בדם נע בין 3.6-5 מילימול, וערך זה נשמר בקפדנות על אף שינויים נרחבים בתזונה המכילה, בין היתר, אשלגן. אצל אדם בריא, כל כמות האשלגן הנכנסת לגוף במהלך היום עוברת הפרשה - כ-90% מכמות האשלגן מופרשת בשתן ועשרה אחוזים נוספים, במערכת העיכול. עם זאת, יותר מ-98% מרמות האשלגן בגוף האדם נמצאות בתוך התאים, רובן בשריר. על כן, קיימת חשיבות גדולה באיזון העדין הקיים בין הנוזל התוך תאי לנוזל החוץ תאי בשמירה על רמות אשלגן תקינות. כך למשל, נמק מסיבי של רקמה מביא לשחרור אשלגן מהרקמה וליצירת היפרקלמיה. הכליה היא האיבר אשר מבצע בקרה על שינויים אלו- היא סופגת מחדש אשלגן, מחזירה אותו לגוף במצבים של היפוקלמיה, ומפרישה אשלגן לשתן במצבים של היפרקלמיה. האזור העיקרי שבו נעשית הפרשה של אשלגן בכליה הוא אבובית המאספת, כאשר היפוקלמיה יכולה להיווצר כתוצאה מהגעת כמות גדולה מדי של נתרן לצינור המאסף בתמורה להפרשת יתר של אשלגן, המופרש בשתן ומביא להיפוקלמיה כתוצאה מכך. מצב זה נגרם לאור העובדה כי תעלות האשלגן האחראיות להפרשת אשלגן בשתן, תלויות בכניסת נתרן לאזור זה, כאשר ככל שיש יותר נתרן כך יש יותר הפרשת אשלגן, ולהפך.
היפוקלמיה תלויה במידת הירידה בריכוז האשלגן ובמהירות ההתפתחות של ההפרעה. היפוקלמיה מוגדרת כירידה של רמות האשלגן בדם אל מתחת ל-3.6 מילימול, ומקושרת בעליה בסיכון לתמותה כתוצאה מהפרעות בקצב הלב, לחץ דם ותחלואה קרדיו-ווסקולרית. מעל 2.5 mEq/L אין סימפטומים, ומתחת לערך זה החולה סובל מחולשת שרירים דומיננטית אשר עלולה לשתק את הנשימה. ירידה בזמינות של משאבת נתרן-אשלגן כתוצאה מחוסר באשלגן, הפרעות קצב ואף דום לב. ניתן לראות באק"ג צניחה של מקטע ST, השטחה של גל T והופעה של גל U אחרי גל T (גל U הופך להיות יותר גבוה ככל שההיפוקלמיה מחריפה).
היפוקלמיה אשר מופיעה יחד עם היפרכלורמיה (יתר כלור בדם) נקראת "חמצת היפוקלמית"- באופן כללי, יתר כלור בדם מביא לאצידוזיס (חמצת) כתוצאה מעליה ב-anion gap, כאשר חמצת זו משולבת עם מיעוט של אשלגן בדם, זה יכול לנבוע למשל משלשול, או מ-renal tubular acidosis מסוגים 1 ו-2. לעומת זאת, היפוקלמיה אשר מופיעה יחד עם היפוכלורמיה (מיעוט כלור בדם) נקראת "בססת היפוקלמית" הנובעת מאובדן כלייתי- שימוש בתרופות משתנות, או היפראלדסטרוניזם אשר מביאים להגברת ההפרשה של כלור ושל אשלגן.
טיפול

הטיפול במקרים של היפוקלמיה הוא מתן אשלגן. במקרים בהם מדובר בהיפוקלמיה חריפה מתן האשלגן מתבצע ורידית בוורידים בינוניים.
סוגי היפוקלמיה > היפוקלמיה כתוצאה מכניסה לתאים

מצבים של אלקלוזיס- בהם החולה למשל סובל מסוכרת, ומקטואצידוזיס, ומקבל אינסולין. החדרה מהירה של אינסולין תביא לכניסה מהירה של אשלגן לתא ולהיפוקלמיה קשה אשר עלולה לגרום למוות.
פעילות ביתא אדרנרגית מוגברת- כשהחולה מגיע למיון עם התקף לב וסטרס קרדיולוגי, או מצבים בהם יש מינון יתר של ביתא אגוניסטים.
מחלה בשם hypokalemic periodic paralysis: מחלה גנטית שבה כשאוכלים דיאטה עשירה בסוכרים, נכנס אשלגן לתא באופן מופרז שגורם להיפוקלמיה.
סוגי היפוקלמיה > היפוקלמיה כתוצאה מבעיה כלייתית

שימוש בחומרים משתנים יביא לאובדן מופרז של אשלגן בשתן. הדבר מסוכן בעיקר אצל חולי לב המטופלים בדיגוקסין, כי היפוקלמיה מעלה את הרעילות של דיגוקסין.
היפראלדסטרוניזם - כתוצאה מפעילות יתר של אלדוסטרון תהיה הפרשה מוגברת של אשלגן, יחד עם היפוכלרומיה, ואלקלוזיס מטבולית (עודף של ביקרבונט בדם, ראה מאזן חומצה ובסיס). מחלה ראשונית יכולה להיות כתוצאה מגידולים בקורטקס  של בלוטת יותרת הכליה אשר אחראית על הפרשת אלדוסטרון, או היפרפלזיה של הבלוטה. בנוסף- גידול מייצר רנין, או צריכה מופרזת של הממתק ליקוריץ אשר מכיל אניס ובעל אפקט דומה לאלדוסטרון.
מחלות מסוג renal tubular acidosis type 1, 2: אלו מחלות בהן נוצרת הפרשה מוגברת של אשלגן.
תסמונת ברטר - פגם בסימפורטר (ראה לולאת הנלה).
תרופות אניוניות - ניתנות בצימוד עם נתרן, כאשר התרופות מקטינות את המטען החיובי של הלומן ומעודדות יציאה של אשלגן לשתן. או- תרופות נוספות כגון אמפוטריצין B.
שחמת הכבד - היכולת של הגוף לייצר שתנן יורדת. כתוצאה מכך יש עליה ברמות האמוניה בגוף והרעלת אמוניה. במידה והחולה היפוקלמי, רמות האמוניה בדם יעלו עוד יותר, מכיוון שאשלגן ברמות גבוהות מעכב ייצור אמוניה בכליה.
הבלתי נתפסים: הגיבור האחרון

| --- | --- |

 בימוי:  ארטיום אקסננקו 
 הופק בידי:  גאורגי מלקוב ולדימיר פוליאקוב איוואן קפיטונוב ויאצ'סלב מורוגוב
 תסריט:  איוואן קפיטונוב טיכון קורנב אלכסיי פרנקל
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדרה בורטיץ' אלכסנדר פטרוב איוואן שחנזרוב איליה מלאנין אנוור חלילולאייב
 מוזיקה:  וסילי פילאטוב
 צילום:  ויאצ'סלב ליסנבסקי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Ultra Story
 הקרנת בכורה:  2015
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  פעולה והרפתקאות
 הכנסות:  198,615 אלף דולר
 סרט קודם:  הבלתי נתפסים
 סרט הבא:  הבלתי נתפסים: הקופה
 neylovimye.kinohod.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבלתי נתפסים: הגיבור האחרון (ברוסית: Неуловимые: Последний герой) הוא סרט הרפתקאות ופעולה רוסי. הקרנת הבכורה התקיימה ב-29 באוקטובר 2015. מהווה סרט ההמשך לסרט "הבלתי נתפסים", שיצא באותה שנה.
תקציר עלילת הסרט

כנופיית "הבלתי נתפסים" מסייעת למשטרת הפדרציה הרוסית בלכידת עבריינים. אך במהלך מבצע ללכידת שוטר מושחת שהיה מעורב בסחר בסמים, החברה מופרעת על ידי גבר מסתורי ובעקבות מעורבותו הכנופיה עצמה הופכת למבוקשת על ידי השלטונות.
החבורה נאלצת לצאת למרדף אחר הגבר המסתורי על מנת לטהר את שמה.
שחקנים ודמויות

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
אלכסנדרה בורטיץ': קירה
איליה מלאנין: פדיה
איוואן שחנזרוב: ארטיום
אנוור: ז'ניה
אלכסנדר פטרוב: פנאט
אליונה איווצ'נקי: אמא של קירה
ביקורת

הסרט נחל כישלון קופתי וביקורתי, המבקרים קטלו את ניסיונו של הבמאי לייצר זיכיון של סרטי פעולה קצביים וביקרו את חוסר המקוריות בסרט, למרות משחקם הטוב של אלכסנדר פטרוב ואלכסנדרה בורטיץ'.
הערות שוליים

↑  ביקורת באתר Film.ru
↑
↑  ביקורת באתר Afisha.ru
↑  ביקורתבאתר Megaobzor.com
↑  Бэдкомедиан: Мстюны 2: Эра Дебилизма
טרור אסלאמי

מדינות שנפגעו מפעולות טרור אסלאמי החל מ-11 בספטמבר 2001
טרור אסלאמי (לעיתים נקרא גם טרור מוסלמי רדיקלי), או טרור איסלאמיסטי, הוא כינוי לכלל פעולות הטרור או האלימות, שמבוצעות על ידי ארגוני אסלאם קיצוני, הן אסלאם-סוני והן אסלאם-שיעי, לרוב בשמה של מלחמת קודש מוסלמת (ג'יהאד) נגד כל אותם "הבלתי מאמינים", המכונים "כופרים", בין אם הם מוסלמים מזרם אחר, מוסלמים לא אדוקים, או אף לא מוסלמים כלל. הטרור האסלאמי הוא תוצר של אידאולוגית האסלאמיזם, אשר רעיונותיה תפסו אחיזה במהלך המאה ה-20. במהלך מאה זו, בעיקר במחציתה השנייה, נוסדו ארגוני טרור אסלאמי בארצות רבות, וכיום פועלים ארגוני טרור אסלאמיים חמושים כמעט בכל ארצות האסלאם ואף מחוץ להן.
מאפייני הטרור האסלאמי

ארגוני הטרור האסלאמי מבססים את פעולותיהם על האידאולוגיה האסלאמיסטית, הרואה בדת האסלאם דרך חיים, הקובעת לא רק את אורח חייו של הפרט, אלא גם את אופי המשטר והחברה. ארגוני הטרור האסלאמיסטיים רואים בתרבות המערב את הניגוד המוחלט לאסלאם, ואת העולם החופשי הם רואים כאויב המוסלמים עלי אדמות. הם בזים לערכי המערב, ובפרט לדמוקרטיה, חילוניות, שוויון וזכויות אדם. ארגוני הטרור האסלאמי רואים צורך במלחמת חורמה, ג'יהאד, נגד מי שהם רואים כאויב (במקומות שונים ארגוני הטרור האסלאמי נלחמים נגד אויבים שונים), ומבצעים מעשי טבח ורצח המוניים, לרוב נגד קורבנות אקראיים ולא חמושים.

שנאה עזה במיוחד רוחשים מרבית ארגוני הטרור האסלאמי למדינת ישראל - בה הם רואים את האויבת המושבעת של הדת המוסלמית. הסיבות לכך הן היותה "נטע זר" של תרבות מערבית חילונית בלב המזרח התיכון, המוסלמי רובו ככולו, כמו גם שליטתה על ארץ ישראל (השייכת בעיניהם למוסלמים), ובפרט על ירושלים – עיר המקודשת לדת המוסלמית – ועל מסגד אל-אקצא. אל גורמים אלה מצטרפים גם הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואף העוינות ההיסטורית של המוסלמים כלפי היהודים. ארגוני הטרור האסלאמי אינם מכירים בזכות קיומה של מדינת ישראל, אותה הם מכנים "הישות הציונית", וחלקם אף טוענים שהציונות איננה אלא שלוחה של האימפריאליזם האמריקני. מספר ארגוני טרור פלסטיניים אף מקשרים בין המאבק (הלאומני) של הפלסטינים נגד הכיבוש הישראלי לבין "אכיפת" חוקי הג'יהאד.
ישנם ארגוני טרור אסלאמי אשר מטרתם העיקרית היא "ג'יהאד פנימי", דהיינו, הפיכת משטרים חילוניים במדינות מוסלמיות למשטרי הלכה אסלאמיים, על כן הם מתמקדים ברציחות פוליטיות ובפעילות נגד השלטונות, כמו למשל האחים המוסלמים והג'יהאד האסלאמי המצרי. ארגוני טרור אסלאמי אחרים מבצעים פיגועים נגד אוכלוסיות אזרחיות של "כופרים", כאשר המטרה היא להרוג כמה שיותר בני אדם ולזרוע פחד בקרב אוכלוסיית האויב; לדוגמה: חמאס ואל-קאעידה.

על אף כי תאורטית הטרור האסלאמי, ה"ג'יהאד", מכוון נגד "הכופרים", לעיתים קרובות קורבנות הטרור האסלאמי הם מוסלמים בעצמם (לעיתים אף מוסלמים אדוקים), במקרה שהם "לא מספיק מוסלמים" (כמו למשל, באלג'יריה), כמו גם במאבקים אלימים פנים-אסלאמיים בין הסונים לשיעים (כמו למשל, בעיראק).

היו מקרים בהם הצליחו ארגוני טרור אסלאמי להשתלט על המדינה בה פעלו, מה שהפך את כל תושבי אותה מדינה לקורבנות טרור (כמו בסודאן ובאפגניסטן).
ארגוני הטרור האסלאמי משתמשים בכל האמצעים בהם משתמשים ארגוני טרור אחרים, כולל פיגועי ירי, הטמנת פצצות, הפגזת אזרחים וחטיפות, אך האמצעי המזוהה ביותר עם הטרור האסלאמי הוא פיגוע התאבדות - פיגוע בו המחבל מפוצץ את עצמו בתוך המון, ובכך ממית את עצמו ואת כל מי שבקרבתו. ארגוני הטרור האסלאמי מעודדים ומהללים את פיגועי ההתאבדות – לא רק בתור אמצעי לחץ על האויב, אלא בעיקר בתור אידיאל בפני עצמו. בעיניהם, פיגוע התאבדות הוא הגילוי הנעלה ביותר של הנאמנות לדת המוסלמית, והמבצע אותו נקרא שהיד, דהיינו, מי שנהרג במלחמת קודש למען הדת המוסלמית. ארגוני הטרור האסלאמי טוענים כי המחבל המתאבד, השהיד, הופך לקדוש אחרי מותו ועולה לגן עדן, שם הוא מקבל 72 בתולות כגמול על מעשהו.
חלק מארגוני הטרור האסלאמי מתפקדים גם כתנועות חברתיות, השובות את לב ההמונים המוסלמים באמצעות תעמולה אסלאמיסטית ואף הקמת מוסדות חינוך וצדקה. באופן זה פועלים האחים המוסלמים במספר מדינות, כמו גם החזבאללה בלבנון והחמאס ברשות הפלסטינית.
אף על פי שישנם ארגוני טרור אסלאמי רבים, אשר פועלים במדינות שונות בעולם, חלקן מרוחקות אחת מהשנייה, ונלחמים נגד אויבים שונים, ישנו קשר אידאולוגי מובהק ואף ארגוני וכלכלי בין ארגוני הטרור האסלאמי השונים.
ארגוני טרור אסלאמי

להלן סקירה תמציתית של ארגוני הטרור האסלאמי:
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > אל-קאעידה

ארגון טרור אסלאמיסטי בינלאומי שהוקם על ידי הטרוריסט  הסעודי אוסאמה בן לאדן, בשנת 1988, והונהג על ידו עד להריגתו ב-2 במאי 2011, בפעולות כוחות קומנדו של צבא ארצות הברית בפקיסטן. אל-קאעידה שם לעצמו למטרה להילחם עד חורמה נגד העולם המערבי, ובראש ובראשונה, נגד ארצות הברית. בשנים 1992–2007 אל-קאעידה ביצע עשרות פיגועים נגד מטרות מערביות ואמריקניות בפרט ברחבי העולם, אשר שיאם בפיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 - הפיגועים הגדולים ביותר בהיסטוריה, בהם השתלטו מחבלים חמושים בסכינים על מטוסי נוסעים וריסקו שניים מהם לתוך מגדלי התאומים ואת השלישי לתוך הפנטגון. בפיגועים אלה נהרגו קרוב ל-3000 בני אדם. פיגוע ענק מפורסם נוסף של אל-קאעידה הוא ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה בשנת 1998, שבהן נהרגו יותר מ-200 בני אדם. פיגועי 11 בספטמבר זעזעו עמוקות את דעת הקהל בעולם המערבי, והם אלו אשר הובילו להתקפות האמריקניות נגד אפגניסטן ועיראק. מאז ביצע הארגון מספר פיגועים המוניים באירופה. כמו כן, אל-קאעידה מבצע פיגועים נגד כוחות הקואליציה בעיראק ותומך במחתרת הצ'צ'נית במאבקה נגד רוסיה.
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > טליבאן

ארגון טרור אסלאמי אשר הצליח בשנת 1995 להשתלט על אפגניסטן והשליט בה משטר טרור אסלאמי קיצוני במיוחד, אשר שלל מנשות המדינה את כל זכויותיהן. תחת משטר הטליבאן הוכרחו הנשים לכסות את כל גופן ופניהן, ואפילו את העיניים, הן גורשו ממוסדות הלימוד ונאסר עליהן לרכוש השכלה. נשים שנחשדו בחטאים "מיניים" נענשו בעונשים אכזריים, כגון עקירת ציפורניים שנצבעו בלכה. לעיתים קרובות נערכו הוצאות להורג פומביות. משטר הטליבאן תמך במשטר האסלאמי הקיצוני בסודאן, המבצע עד היום רצח עם באוכלוסייה המקומית ונתן חסות לטרוריסטים אסלאמיים.
בהמשך פוצצו אנשי הטליבאן את פסל הבודהה העתיק באפגניסטן וקבעו חוק שחייב את ההינדים באפגניסטן לשאת טלאי צהוב. משטר הטליבאן נתן חסות לאל-קאעידה ואפשר לבן לאדן ואנשיו לפעול באפגניסטן, עובדה שקוממה עליו את ארצות הברית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר והביאה להתקפה אמריקאית על אפגניסטן ולפריצתה של מלחמת אפגניסטן השנייה, בה מוטט צבא ארצות הברית את משטר הטליבאן. עבר זמן רב מאז נפילת משטר הטליבאן עד אשר העזו הנשים לחשוף את פניהן.
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > המדינה האסלאמית (דאעש)

הארגון שואף להקים ח'ליפות אסלאמית סונית שתכבוש את העולם כולו. הארגון פועל בעיקר בעיראק ובסוריה שם הוא שלט על שטחים נרחבים וכן על עיירות, כפרים ומתקנים אסטרטגיים כגון אתרי קידוח נפט. הארגון נודע באכזריותו, כגון בפרסום סרטוני הוצאה להורג באמצעות עריפת ראש. בנוסף, מחבלי הארגון ומוסלמים שקיבלו השראה ממנו ביצעו פיגועים רבים באירופה בהם נרצחו מאות בני אדם.
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > בוקו חראם

בניגריה פועל ארגון הטרור בוקו חראם שמטרתו היא השלטת חוקי השריעה במדינה ויצירת תאוקרטיה אסלאמיסטית באפריקה. הארגון מפעיל טרור הן נגד מוסלמים והן נגד לא-מוסלמים. הוא עלה לכותרות ב-2014 אחרי שחטף 300 נערות ניגריות.
ב-7 במרץ 2015 הכריז ארגון בוקו חראם, באמצעות סרטון שפורסם באינטרנט, כי הוא נשבע אמונים למדינה האסלאמית. מאז מכונה הארגון גם "מחוז מערב אפריקה של המדינה האסלאמית".
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > האחים המוסלמים

תנועה חברתית אסלאמיסטית אשר נוסדה בשנת 1928 במצרים על ידי חסן אל-בנא אחרי נפילת האימפריה העות'מאנית, ושמה לעצמה למטרה להילחם נגד השפעת המערב על ארצות האסלאם, ובפרט נגד מגמת החילון. תנועת האחים המוסלמים מרכזת את פעילותה במאבק פוליטי וצבאי נגד המשטרים החילוניים בארצות האסלאם. על פעולות הטרור של האחים המוסלמים נגד משטרים חילוניים נמנים רצח ראש ממשלת מצרים, מחמוד פהמי נוקשי, בשנת 1948, רצח 83 צוערים עלווים בבית ספר לארטילריה בסוריה בשנת 1979, התנקשות כושלת בנשיא סוריה, חאפז אל-אסד, בשנת 1980 (שגררה אחריה טבח שנעשה במוסלמים בסוריה בהוראתו של אסד) ומעורבות ברצח נשיא מצרים, אנואר סאדאת, בשנת 1981. האחים המוסלמים השתתפו באופוזיציה האנטי-סובייטית במלחמת אפגניסטן הראשונה וכיום הם מסייעים לטרור הצ'צ'ני נגד רוסיה. כמו כן, מייסדי הג'יהאד האסלאמי המצרי באו מקרב האחים המוסלמים, וגם השייח' אחמד יאסין, מייסד החמאס, בא מקרב הסניף העזתי של האחים המוסלמים. בשנים 2011 ו-2012 עלו "האחים המוסלמים" לשלטון במצרים.
הגדרתה של תנועת האחים המוסלמים כארגון טרור היא שנויה במחלוקת ובמרבית מדינות המערב היא אינה מוגדרת כהתארגנות בלתי חוקית, באופן רשמי התנועה מגנה כל גילוי של אלימות וטרור כאמצעי להשגת יעדי התנועה ובמדינות דמוקרטיות שבהן התנועה חוקית היא אנשיה מעדיפים להתמודד באופן דמוקרטי לשלטון.
ארגוני טרור אסלאמי > ארגוני טרור סונים > האחים המוסלמים > אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה (לבנון)

שלוחה לבנונית של תנועת האחים המוסלמים.