תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי
דרכי הפצתה של הכתובת

כיוון ששלושת העותקים ששרדו נמצאו כולם בגלטיה, נשאלה במחקר השאלה כיצד הופצה הכתובת אל מחוץ לרומא. שונה הדבר אם ההוראה להפיץ את הכתובת ברחבי האימפריה באה מגוף רשמי, כמו הסנאט, או שההחלטה להציג לראווה את הכתובת הייתה יוזמה מקומית של האוכלוסייה בקולוניות. אלו אינן האפשרויות היחידות: ייתכן גם שהייתה זו יזמה של נציב הפרובינקיה וכיוון שכל העותקים נמצאו בפרובינקיה אחת אפשרות אחרונה זו נראית סבירה.
הכותרות של הכתובות בלטינית: "מתחת כתובים הישגיו של אוגוסטוס האלוהי ... כפי שנכתבו על שני עמודי ארד שהוצבו ברומא" מעידות שהכתובות לא הסתירו את עובדת היותן מבוססות על מקור ברומא.
ההנחה שרַווחה במחקר הייתה שבהוראת גוף רשמי ברומא, הופצו עותקי הכתובת בכל רחבי האימפריה. בחלקה, הנחה זו התבססה על הדעה שתוכן הכתובת לא יעניין מישהו מחוץ לרומא, כפי שכתב צבי יעבץ: "אין זה סביר שמישהו באניקרה, אפולוניה, או אנטיוכיה, יתעניין ברשימה המשעממת של מעשי המתת, הנדבנות, אירועי הספורט וההצגות שנערכו ברומא." רבים מצביעים על כך שאזורי האימפריה מוזכרים רק בהקשר ליעוד האימפריאלי הרומי, כאשר הם נכבשים או נעשים בני ברית, או כאשר נוצרות בהם פרובינקיות או קולוניות: עניין מועט יהיה למנהיגים הפרובינקיאליים בהתמקדותו של אוגוסטוס בנדיבותו לרומא העיר ולאזרחים הרומאים. מכאן מסקנת המחקר הקודמת שרק צירוף מקרים גרם שכל שלוש הכתובות שבידנו שרדו בפרובינקיה אחת. אולם, הנחה זו מתבססת על הכיתוב הלטיני בלבד, כיוון שקריאה מעמיקה של הכיתוב היווני מגלה שדבריו של אוגוסטוס מותאמים באמנות לקהל המרוחק מרומא. בייחוד נראה שהנספח נוצר במיוחד עבור הקוראים בפרובינקיות.
ניכר שהנספח לא נכתב על ידי אוגוסטוס: ראשית, הוא כתוב בגוף שלישי להבדיל מהגוף הראשון בו כתובה יתר הכתובת. בנוסף, גם בתוכנו של הנספח ניכר שינוי בדגש – מן העיר רומא, כאשר אף שרוב ההוצאות המוזכרות רלוונטיות עדיין לרומא, החלק הרביעי ביוונית (אך לא בכיתוב הלטיני) מזכיר עזרה לערים בפרובינקיות שסבלו מרעידות אדמה ומשריפות. עזרה כזו לפרובינקיות מצוינת גם במקורות אחרים.
בעיה נוספת בהנחה שהכתובת הופצה בכל רחבי האימפריה היא שככלל, מסמכים לא הופצו בדרך זו: המדינה הרומית לא הפיקה הוראות חובקות אימפריה להפיץ מסמכים בכיתוב על אנדרטאות. אם נבנו כתובות חרותות כאלו, נעשה הדבר ביזמה של יחידים או קהילות: כאשר מסמך כוון לקהל מסוים, הוא הוצב ככתובת ביוזמה של העילית המקומית. רק במקרים מעטים הורה הסנאט להפיץ מסמכים ככתובות חרותות. דוגמאות לכך היו הוראותיו של הסנאט להפצה כללית של ה-Tabula Siarensis וההחלטה בנוגע לגורלו של גנאוס קלפורניוס פיסו (Gnaeus Calpurnius Piso): שתי ההחלטות היו בהקשר למותו בטרם עת של גרמניקוס, והקונסולים - בהוראת הסנאט - הדריכו את ראשי הציבור הן באיטליה והן מחוצה לה להראות את הכבוד הראוי בכך שיציבו במקום מרכזי כתובות ובהן יחרט תוכנם של שני המסמכים הללו. שתי הדוגמאות הללו להפצה כללית הן חריגות ובהקשר היסטורי מיוחד: באותו הזמן (שנת 20 לספירה) ניסה הסנאט לתמוך בביסוס שלטונו של טיבריוס כיורש הקיסרי הראשון, כשבמקביל ניסה למצוא את מקומו הוא בסדר החדש של הפרינקיפט. הסנאט הבין את החשיבות שבהפצת החלטותיו כדרך לקידום המסרים של המשפחה הקיסרית – במקביל לחיזוק מעמדו שלו כשני בחשיבות רק לה - כמורה ההתנהגות לעם הרומי. יתרה מזאת, בפרסום החלטותיו ניכס לעצמו הסנאט סמכות החקיקה שאמורה הייתה להיות בידי אספות העם, בניגוד גמור למקובל עד אז.
בהקשר לכתובת של אוגוסטוס, ייתכן שיוזמה מקומית של הנציב הפרובינקיאלי, ולא החלטה רשמית ברומא, היא שהביאה לפרסום הכתובת ברחבי גלטיה. איננו יודעים את שמו של נציב גלטיה באותו הזמן, אך ידוע לנו על אירוע מקביל של הצבת כתובת ה-SCPP בספרד המרוחקת (היספניה בַּאֵטיקה).
אפשרות נוספת היא שהכתובת הוצבה בהוראת מועצת הפרובינקיה אשר פיקחה על הטמעת פולחן הקיסר ברמת הפרובינקיה, ייתכן בשיתוף הנציב. מקבילה לכך ניתן למצוא בהוראות שפורסמו בכל פרובינקיית אסיה (provicia asia) להפצתו של לוח שנה חדש לכבודו של אוגוסטוס ב-9 לפנה"ס, כאשר נציב הפרובינקיה פאביוס מקסימוס (Paullus Fabius Maximus) הורה להציב את לוח השנה על לוחות שיש במקדשי רומא ואוגוסטוס ברחבי הפרובינקיה.
אף אם היוזמה להפצת הכתובת הייתה ברמת הפרובינקיה מטעם הנציב של גלטיה, או מועצת הפרובינקיה, הרי נראה שכל אחת מהכתובות הייתה מיוחדת והפכה למוצג מקומי ייחודי, כך שייתכן בהחלט והעילית המקומית בכל עיר שיחקה תפקיד בייצורה ובהצבתה בעירם. אין הכוונה לטעון שפקידים רומיים לא היו מעורבים בשום שלב. נהפוך הוא, נראה שהכתובות אושרו על ידי הפקידות הרומית: העובדה שהתרגום היווני באנקירה ובאפולוניה נובע ממקור משותף (עד כדי הצגה בשניהם של אותן השגיאות) רומזת שתרגום יווני רשמי נעשה ברמת הפרובינקיה.