stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד כ"ץ (היסטוריון)
קורות חיים

דוד כ"ץ נולד בעיר ניו יורק.
את תוארו הראשון עשה כ"ץ באוניברסיטת קולומביה, ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1978.
בשנים 2019-1978 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה כללית, וכיהן פעמיים כראש החוג. החל משנת 2019 הוא משמש כפרופסור אמריטוס.
בין שאר תפקידיו באוניברסיטת תל אביב שימש כמנהל המכון להיסטוריה של אירופה ותרבותה על שם פרד ו. לסינג וכמנהל המרכז לחקר התפוצות על שם גולדשטיין-גורן. בין השנים 2017-2011 נבחר כ"ץ על ידי הסטודנטים כאחד מ-14 המרצים המצטיינים באוניברסיטה (מתוך למעלה מאלף מרצים).
החל משנת 2019 הוא משמש כפרופסור אורח באוניברסיטת ברנדיס אשר בבוסטון, ארצות הברית.
בשנת 1993 נבחר כעמית בחברה ההיסטורית המלכותית של בריטניה.
תחומי המחקר של דוד כ"ץ הם ההיסטוריה של הרעיונות, היסטוריה של הדתות, היסטוריה של אנגליה ויהודי אנגליה.
פרסומים

דוד כ"ץ כתב וערך כעשרה ספרים, ופרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקרו.
פרסומים > ספרים שכתב

The Shaping of Turkey in the British Imagination, 1776-1923 (London: Palgrave Macmillan, 2016). xii, 300 pp.
The Occult Tradition from the Renaissance to the Present Day (London: Jonathan Cape / Random House, 2005). xi, 260 pp.
God’s Last Words: Reading the English Bible from the Reformation to Fundamentalism (London & New Haven: Yale University Press, 2004). 416 *pp.
with Richard H. Popkin, Messianic Revolution: Radical Religious Politics to the End of the Second Millennium (New York: Farrar, Straus &* Giroux, 1999; Harmondsworth: Penguin, 1999). xxvi. 303 p
The Jews in the History of England, 1485-1850 (Oxford: Oxford University Press, 1994). xvi, 447 pp.
Sabbath and Sectarianism in Seventeenth-Century England (Leiden: E.J. Brill, 1988). xiv, 224 pp.
Philo-Semitism and the Readmission of the Jews to England, 1603-1655 (Oxford: Oxford University Press, 1982). x, 286 pp.
פרסומים > ספרים שערך

Everything Connects: In Conference with Richard H. Popkin, ed. James E. Force and David S. Katz (Leiden: E.J. Brill, 1999). lxxvi, 378 pp.
Exile and Return: Anglo-Jewry Through the Ages [Hebrew], ed. David S. Katz & Yosef Kaplan (Jerusalem: Israel Historical Society, 1993). 163 pp.
Sceptics, Millenarians and Jews, ed. David S. Katz and Jonathan I. Israel (Leiden: E.J. Brill, 1990). x, 293 pp.
גירוש ושיבה; יהודי אנגליה בחילופי הזמנים, עורכים: דוד כ"ץ, יוסף קפלן, מרכז זלמן שזר, 1993
פרסומים > לקט נבחר ממאמריו האחרונים

The Protestant Reformation’ [Hebrew], in The History of Ideas: The Early Modern
Period, ed. Joseph Mali (Jerusalem: Mosad Bialik, 2018).
Introduction’, to Keith Thomas, In Pursuit of Civility: Manners and Civilization in Early
Modern England (Boston: Brandeis University Press, 2018), pp. ix-xi.
The Reformation and its Aftermath’ [Hebrew], in Martin Luther: Four Theological
Treatises (Jerusalem: Magnes, 2018), pp. 200-221 [reprint].
Gibbon’s Jews: Dead but Alive in Eighteenth-Century England’, in Jewish Culture in
Early Modern Europe: Essays in Honor of David B. Ruderman, ed. Richard I. Cohen, et al.
(Pittsburgh, 2014), pp. 271-281.
History from Way Above: Pattern Recognition through the Fuzz and Fog of the Past’,
Common Knowledge, 19 (2013), 40-50.
Reflections on Intellectual History: Statement’, Intellectual News, 16 (2010), 5.
Popkin and the Jews’, in The Legacies of Richard Popkin, ed. Jeremy Popkin
(International Archives of the History of Ideas, 2008), pp. 189-202.
Magic and the Millennium’, in The Meanings of Magic, from the Bible to Buffalo Bill,
ed. Amy Wygant (New York & Oxford: Berghahn Books, 2006), pp. 33-54.
Apocalysts Now! The Leaders Who Look Forward to the End of the World’, New
Humanist, vol. 121, no. 2 (March/April 2006), 10-12 [cover story].
Menasseh ben Israel’, New Dictionary of National Biography (Oxford, 2003).
Moses Margoliouth’, New Dictionary of National Biography (Oxford, 2003).
Marco Raphael’, New Dictionary of National Biography (Oxford, 2003).
Thomas Tillam’, New Dictionary of National Biography (Oxford, 2003).
The Reformation and its Aftermath’ [Hebrew], in Martin Luther: Four Theological
Treatises (Tel Aviv: Ramot, 2001), pp. 197-218.
Israel in America: The Wanderings of the Lost Ten Tribes from Mikveigh Yisrael to
Timothy McVeigh’, in The Jews and the Expansion of Europe to the West, 1400-1800, ed. P.
Bernardini & N. Fiering (Providence: Berghahn Books, 2001), pp. 107-122.
הערות שוליים

↑  פרופ' דוד כץ, אוניברסיטת תל אביב
↑  David S. Katz, Brandeis University
1 2  David S. Katz, Curriculum Vitae(הקישור אינו פעיל)
↑  "מורה נפלא, מצטיין באופן יוצא דופן – אחד המורים הטובים ביותר באוניברסיטה" – ראו CV לעיל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279792505171  PLWABN: 9810616178805606  BIBSYS: 90538084  BnF: cb12023457n (data)  CiNii: DA02497806  GND: 130432326  ICCU: VEAV019091  ISNI: 0000 0001 1452 3919  LCCN: n82092862  NKC: kv2008437694  NLA: 40035312  NTA: 069944695  RERO: 02-A003444530  SUDOC: 086049062  VIAF: 95049114   WorldCat (עם VIAF): 95049114
דוד מתתיהו רבינוביץ

| --- | --- |

 לידה:  1927 
 פטירה:  25 באוקטובר 1997 (בגיל 70 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 באוקטובר 1997 
 אב:  יחיאל יהושע רבינוביץ 
 
רבי דוד מתתיהו רבינוביץ (כ"ד בכסלו תרפ"ח, דצמבר 1927 - כ"ה בתשרי ה'תשנ"ח, 25 באוקטובר 1997) היה האדמו"ר מביאלא בני ברק, ולפני כן ראש ישיבת אור קדושים ביאלא. היה גם מלחין ומחבר ספרי חסידות והדרכות.
תולדותיו

נולד בעיר שדליץ שבפולין לרבי יחיאל יהושע, האדמו"ר מביאלא. כשהיה בן 12 פרצה מלחמת העולם השנייה. עם פלישת הנאצים לפולין ב-1939 נמלט עם אביו ובני משפחתו לשטחי פולין שכבשה ברית המועצות במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הסובייטים שלחו אותם לסיביר. בשנת ה'תש"ב (1942) עלה לארץ ישראל עם אחיו (לימים האדמו"רים רבי יצחק יעקב רבינוביץ ורבי בן ציון רבינוביץ) בערב פורים ה'תש"ג (1943), במסגרת ילדי טהראן. האחים התקבלו בארץ על ידי אחותם הבכורה גיטל ובעלה חיים גוטהלף בתל אביב, ועל ידי דודתו של אביו ובעלה רבי יוסף צבי קאליש מסקרנביץ, רבה הראשון של בני ברק.
יחד עם קבוצה מילדי טהראן התקבל במוסדות שהקים הרב יוסף שלמה כהנמן, ראש ישיבת פוניבז'. למד בחברותא עם הרב יעקב אדלשטיין את מסכת חולין, לאחר שנצטווה מאביו במכתב מסיביר ללמוד לימודי רבנות. הרב כהנמן אמר על כך שאלה "חולין שנעשו על טהרת הקודש". עוד לפני חתונתו קיבל כתב סמיכה לרבנות מדודו, רבי יוסף צבי קאליש.
בשנת תשכ"ד חנך בית מדרש שהקים לחסידי אביו ברחוב יהושע בבני ברק. בשנת תשכ"ט ייסד את ישיבת אור קדושים לזכר חסידי בית ביאלא שנספו בשואה ועמד בראשותה. פעל לשימור ציוני האדמו"רים לבית ביאלא בפולין[דרושה הבהרה]. בשנת תשכ"ד הוציא את הספר 'תפארת אבות', תולדות חסידות ביאלא. כמו כן הוציא לאור את ספרי חסידות ביאלא.
מספר חודשים לאחר פטירת אביו בשבט תשמ"ב התמנה לאדמו"ר על ידי קבוצה מחסידי אביו. הקים בתי מדרשות בירושלים ובבני ברק. היה נוסע לבקר בחו"ל בעיקר בלוס אנג'לס ובפריז לקבלת קהל. הלחין עשרות ניגונים, שחלקם יצאו לאור לאחר פטירתו בקלטת "מקדש מלך" בהפקת גל סטאר.
בשנת תשנ"א נפגש עם הרבי מליובאוויטש בבית מדרשו שבניו יורק.
במוצאי שבת כ"ה בתשרי ה'תשנ"ח נפטר בביתו בבני ברק בפתאומיות. נקבר בחלקת כולל פולין בהר הזיתים ליד קברו של אביו.
חיים אישיים

באדר ב' ה'תשי"ד נישא לטויבא, בתו של רבי שמואל אהרן שצדרוביצקי מביאליסטוק, ממנה נולדו לו שתי בנות. בשנת תש"ך התאלמן ובסוף שנת ה'תשכ"א נישא לרבנית שרה רבקה רבינוביץ ועבר לגור בבני ברק.
ספריו

להבת דוד. על התורה והמועדים, ה' חלקים. תורות שנאמרו בשבתות ובמועדים, מתוך כתבי ידו. הספרים יצאו בכמה מהדורות.
תפארת אבות. בני ברק, תשכ"ד.
אורחות דוד חלק א', עצות והדרכות, פרקי אבות, שיחות קודש, ירושלים תשס"א; חלק ב', תולדות והנהגות, ירושלים תשע"ג.
צאצאיו

בתו דבורה, נישאה לרבי יהודה זאב קורנרייך, האדמו"ר משידלובצא.
בתו חוה, נישאה לרב יעקב הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ.
בנו הרב שמואל, רב ואב"ד הקהילה ביאלה ב"ב.
בנו רבי יעקב מנחם, ממלא מקום אביו בבית מדרשו בבני ברק. תחת הנהגתו הוקמו מוסדות בערים בני ברק, ירושלים,  בית שמש, וביתר עילית (בהם נמצאים היכלי הישיבות של החסידות). כמו כן בהמשך לפעילות של אביו ייסד עמותה למען קדשי בית ביאלה בפולין אשר יסדו בית מדרש והכנסת אורחים בעיר פשיסחא בפולין על יד ציון מיסד השלשלת היהודי הקדוש זצ"ל  נשוי לראצ'ה ברכה, בתו של רבי צבי הירש רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף ירושלים.
בנו רבי אברהם ירחמיאל רבינוביץ, האדמו"ר מאוסטרובה ביאלא, הקים את חצרו ואת ישיבת אור קדושים בשכונת גבעת שאול בירושלים. תחת הנהגתו הוקמו בתי כנסת ומרכזי קירוב ליהדות בשם "להבת דוד" במנהטן, לוס אנג'לס ומיאמי.
בנו רבי פנחס ירמיה נפתלי, האדמו"ר מביאלא בית שמש, התמנה לאדמו"ר על ידי קבוצה מחסידי אביו והקים בית מדרש ומרכז חסידי בעיר בית שמש. רבי פנחס ירמיה השקיע מאמצים רבים לאתר את מקום קברו והאוהל של סבו האדמו"ר רבי שלמה ליב מלענטשנא שנחרב בשואה יחד עם כל בית הקברות בעיר לענטשנא. משנמצא הקבר, שיקם ובנה אותו מחדש, בשנת תשס"ח.
בנו רבי אהרן שלמה, אדמו"ר מביאלא בבורו פארק שבניו יורק. הקים מרכז קירוב במיאמי שבפלורידה ובית מדרש לחסידיו בביתר עילית.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי (עורך), אנציקלופדיה לחסידות, אישים כ-ת, הוצאת מוסד הרב קוק, בערכו בהשלמות שבסוף הכרך
הייליגער רבי פון ביאלא, ניו יורק תש"ס
הערות שוליים

↑  אורחות דוד חלק ב', עמוד רי"ח, ירושלים, תשע"ג
↑  קובץ תורני מאורי יהושע חלק א'.
↑  ישראל כהן, ‏אשת האדמו"ר מביאלה בני ברק ויתרה על הדירה לאחיה: "בשביל השלום", באתר כיכר השבת, 15 במרץ 2016
↑  אתר להבת דוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312797305171  ISNI: 0000 0000 5242 2134  LCCN: nr2004001705  VIAF: 14716700   WorldCat (עם VIAF): 14716700
דייוויד ריימר

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1965 ויניפג, קנדה 
 התאבד:  4 במאי 2004 (בגיל 38) ויניפג, קנדה 
 שם לידה:  Bruce Peter Reimer 
 מדינה:  קנדה 
 מקום קבורה:  St. Vital 
 בן או בת זוג:  Jane Fontaine (22 בספטמבר 1990–4 במאי 2004) 
 
דייוויד פיטר ריימר (נולד בשם ברוס פיטר ריימר, 1965–2004) היה גבר קנדי אשר בעת שנולד היה תינוק זכר, ובעקבות ניתוח מילה כושל גודל על ידי הוריו כילדה.
ביוגרפיה

דייוויד ריימר נולד בוויניפג, מניטובה, ב-22 באוגוסט 1965, הבכור מבין תאומים זהים. עם לידתו ניתן לו השם ברוס, והתאום הזהה שלו נקרא בריאן. הוריהם היו ג'נט ורון ריימר, זוג ממוצא מנוניטי שנישאו בדצמבר 1964.
כשהיה בן 7 חודשים ובריא – למעט שסבל מפימוזיס, עבר הליך מילה שהתסבך ובו הושחת איבר מינו לחלוטין על ידי רופא בשם ד"ר יוט. הוריו שלא ידעו איך להתמודד עם המקרה פנו לפסיכולוג, ד"ר ג'ון מאני, שהמליץ להם לגדלו כילדה ואף מאוחר יותר לנתח את מערכת הרבייה שלו כך שתראה כנקבית. מאני אף הזהיר את ההורים שלא לספר לדייוויד על השינוי שבוצע בו כדי לא לחבל בתהליך.
16 חודשים לאחר מכן, כשריימר כבר היה בן שנתיים, החלו הוריו לגדלו כילדה בשם "ברנדה", תהליך שנמשך עד גיל 15 אז סיפרו ההורים לילדם כי הוא למעשה גבר.
ריימר סיפר כי חש הקלה שכנודעה לו האמת ומאוחר יותר אימץ את השם "דייוויד" משום שהרגיש שהתמודד בקרב דוד וגוליית כנגד "מפלצת שהובילה אותו להאמין במשהו שהוא לא". ריימר ואחיו התאום בריאן גם גילו כי מאני הטריד מינית בעת שהיו מגיעים אליו לפגישות בקליניקה.
עד אז מאני פרסם את המקרה באופן שקרי כמוצלח והפך לשנוי ביותר במחלוקת עם חשיפת המקרה ככושל לאחר סיקורים תקשורתיים של שינויו של ריימר.
מאוחר יותר ריימר אף התחתן ואימץ את ילדי אשתו והחל להרצות על הטראומה האישית שלו.
בשנת 2004 שם קץ לחייו, לאחר שסבל מדיכאון שהוחרף מאבטלה, ממות אחיו התאום בריאן ממנת יתר של נוגדי דיכאון ומרצונה של אשתו לעזוב אותו.
לאורך השנים, מאני, שיוקרתו נפגעה קשות, סירב להתייחס למקרה, בנימוק של חיסיון רפואי, אם כי רמז לכשלונו והציע הסברים לכך בספרו משנת 1998.
אזכורים בתרבות הפופולרית

בסדרה חוק וסדר: מדור מיוחד בעונה 6 פרק 12 מבוסס על סיפורו של דייוויד ושל אחיו התאום.
ביבליוגרפיה

John Colapinto, As Nature Made Him, Quartet, 2000
הערות שוליים

↑  יאן יקילאק, "תעשיית המגדר היא שדה קרב, ושדה הקרב הוא המוח והערכים של הילדים שלנו", Epoc 370, 2023, עמ' 30-40
↑  Sin, Science, and the Sex Police: Essays on Sexology & Sexosophy Hardcover (chapter 4, part 9) – December 1, 1998, by John Money
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333049805171  ISNI: 0000 0001 1462 0698  LCCN: n2002135254  NKC: jn20011211168  VIAF: 84082852   WorldCat (עם VIAF): 84082852 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייוויד רינטול

| --- | --- |

דייוויד רינטול (מימין) עם השחקן ג'וליאן גלובר באפריל 2009
 לידה:  29 בנובמבר 1948 (בן 75) אברדין, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  David Wilson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1971)  אוניברסיטת אדינבורו 
 בן או בת זוג:  ויוויאן היילבורן 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד רינטול (באנגלית: David Rintoul; נולד ב-29 בנובמבר 1948) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סקוטי.
ביוגרפיה

רינטול נולד בשם דייוויד וילסון באברדין שבסקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת אדינבורו וקיבל מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. אחיו, דאגי וילסון, הוא מנהל במה ומי שזכה ב-£250,000 בשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר". אחותו דורותי נשואה לאמן אלאן סנז (Alain Senez).
רינטול נשוי לשחקנית ויוויאן היילבורן. באוניברסיטת אדינבורו היה חבר ללימודים של השחקן איאן צ'ארלסון. הוא כתב פרק בספר שהוקדש לזכרו של צ'ארלסון "For Ian Charleson: A Tribute" שיצא לאור ב-1990.
בתיאטרון עבד רינטול עם התיאטרון המלכותי הלאומי ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.
הופעותיו כוללות תפקידים שייקספיריים במחזות "חלום ליל קיץ", "הנרי הרביעי", "כטוב בעיניכם" ובתפקיד הראשי ב"מקבת'". תפקידים נוספים על הבמה היו במחזה "קנדידה" מאת ג'ורג' ברנרד שו ובמחזמר "מצחיקונת". ב-2010 גילם את דמותו של צ'ארלס דיקנס במחזה "Andersen's English" מאת סבסטיאן בארי.
בקולנוע הופיע רינטול בסרט האימה " Legend of the Werewolf" מ-1975, במיני-סדרה A.D. משנת 1985, בסרט הדרמה "Unrelated" משנת 2007, ובIs Anybody There? מ-2008. בשנת 1980 כיכב בתפקיד מר דארסי בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC שכתבה פיי וולדון לרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. מ-1993 ועד 1996 שיחק בתפקיד ראשי כד"ר פינלי בסדרת הטלוויזיה באותו שם.
תפקידים נוספים בטלוויזיה היו במיני-סדרה "Prince Regent", בסדרה "טגארט", בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן" ובסרט על פי "הרצח המסתורי בסטאייל" מסדרת "פוארו. בסדרת האנימציה לילדים "Peppa Pig" דיבב רינטול שלוש דמויות. עוד דיבב את האביר 'סר בוריס' בסדרת האנימציה "The Big Knights", ואת הנבל ג'ייק בגרסה החדשה של "Captain Pugwash". ב-2013 גילם את דמותו של נח בסדרה "התנ"ך" של ערוץ ההיסטוריה.
רינטול הקליט ספרי שמע רבים בהם "נשיא על הכוונת" מאת פרדריק פורסיית' ו-"Millenium People" של ג'יימס גראהם באלארד. בשנת 1986 הקליט סדרה של 13 מספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג עבור "Chivers Audio Books" בקלטות ובתקליטורים. עוד הקליט מספרי ההמשך שכתב ג'ון גרדנר את " Nobody Lives Forever" ואת "רישיון להרוג". לרוב הוא קרא בקולו הטבעי, אבל את הדיאלוגים של בונד קרא במבטא סקוטי קל.
תפקידים בתיאטרון

"Epsom Downs" - עם Joint Stock Theatre Company, בשנת 1977
"The Speculator" - מאת דייוויד גריג ב-1999, בהפקת Traverse Theatre הועלה בתיאטרון רויאל ליסאום, גילם את דמותו של ג'ון לו ותפקידים נוספים
"Remembrance of Things Past" - תיאטרון קוטסלו ותיאטרון אוליבייה, נובמבר 2000 עד אפריל 2001, בתפקיד צ'ארלוס
"ריקוד מושחת" - תיאטרון אולדוויץ' בלונדון, בתפקיד ד"ר ג'ייק האוזמן
"Gaslight" - בתיאטרון רויאל ליסאום באדינבורו
"Andersen's English" - מאת סבסטיאן בארי, בתפקיד צ'ארלס דיקנס, 2010
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | לילי | Lillie | לוטננט צ'ארלס לונגלי | מיני-סדרה |
| 1979 |  | Prince Regent | ד"ר ג'ון ויליס |  |
| 1980 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | פיצוויליאם דארסי |  |
| 1990 |  | Agatha Christie's Poirot | ג'ון קבנדיש | בפרק "הרצח המסתורי בסטאייל" |
| 1990, 2005 | טאגארט | Taggart |  | 2 פרקים |
| 1993–1996 | דוקטור פינלי | Doctor Finlay | ד"ר ג'ון פינלי |  |
| 1993 |  | Alleyn Mysteries | סר ג'ון פיליפס |  |
| 1998 |  | Captain Pugwash | Cut Throat Jake | דיבוב |
| 1999 |  | The Big Knights | סר בוריס | דיבוב |
| 2001, 2003 | הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן | Hornblower | ד"ר קלייב רופא הספינה |  |
| 2010 | סופר הצללים | The Ghost Writer | זר |  |
| 2005–2012 |  | Peppa Pig | סבא כלב / מר שור / ד"ר דוב חום | דיבוב |
| 2016 | משחקי הכס | Game of Thrones | אאריס טארגאריין |  |
| 2019 | הכתר | The Crown | מייקל אדין | עונה 3 |
| 2021 | הנוקמת | The Protégé | אדוארד הייז |  |
הערות שוליים

↑  Vivien Heilbron
↑  Ian McKellen, Alan Bates, Hugh Hudson, et al. For Ian Charleson: A Tribute. London: Constable and Company, 1990. pp. 47–54. ISBN 0-09-470250-0
↑  "Andersen's English". Out of Joint. אורכב מ-המקור ב-2013-02-22. נבדק ב-2012-02-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292891605171  PLWABN: 9811471525405606  GND: 136621252  ISNI: 0000 0004 4883 723X  LCCN: no93035318  MusicBrainz: 243fe401-a1e2-4b15-8bf6-73a2c6524478  NKC: xx0124591  VIAF: 80934269   WorldCat (עם VIAF): 80934269
האבירים הרוסיים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 
האבירים הרוסים במחווה לאיגור טקצ'נקו (אנ')
האבירים הרוסיים (ברוסית: Русские Витязи) הוא שמו של הצוות האווירובטי של חיל האוויר הרוסי שהוקם עם נפילת ברית המועצות בשנת 1991.
מטוסם העיקרי הוא הסוחוי 27, הנחשב למטוס חזק בעל יכולת תמרון מעולה, כשבסיס היחידה נמצא בבסיס קובינקה שבמחוז מוסקבה.
היסטוריה

הצוות הוקם באפריל 1991 על מנת לשווק מחדש את רוסיה בעולם ולסייע באיסוף תרומות בשל המצב הכלכלי הקשה בשנות ה-90. את הסיור הראשון שלהם מחוץ לרוסיה האבירים עשו בבריטניה ולאחר מכן היו בארצות הברית, צרפת, הולנד ומדינות נוספות. בכל מקום אליו הגיעו קצרו מחמאות והפגינו יכולת ביצוע גבוהה.
ב-1995 התאמן הצוות הרוסי, שלושה מטוסים, בשמי וייטנאם. במהלך נחיתה במזג אוויר גרוע התרסק כל המבנה ושלושה טייסים נהרגו. היה נדמה שזה סופו של הצוות, אולם מספר חודשים אחר כך הקים חיל האוויר הרוסי את הצוות מחדש.
בשנת 2009 אירעה תאונה קטלנית, במהלך הסלון האווירי במוסקבה, כאשר שניים ממטוסי ה-Su-27 של הצוות האווירובטי התנגשו זה בזה בעת אימון לקראת המפגן. מוביל הצוות, קולונל איגור טקאצ'נקו, נהרג והטייס השני נפצע ונזק רב נגרם על הקרקע במקום התרסקות המטוסים. התאונה גרמה לעצירה זמנית של השתתפות הצוות הזה, אך כעבור מספר ימים הם הופיעו בכל זאת במבנה חסר בן 4 מטוסים, במקום שישה.
כיום הם נחשבים אורחים מבוקשים בסלונים האוויריים השונים.
גלריה

6 מטוסי סוחוי 27 משרתים את האבירים הרוסיים.
האבירים הרוסיים בפעולה, בעת מפגן אווירי בהודו, 2013.
'האבירים הרוסיים' וצוות אירובטי 'סטריז'י' במפגן אווירי במהלך מצעד יום הניצחון על הנאצים, 9 במאי 2009.
מטוסי היחידה בעת המצעד החגיגי לציון 70 שנה לניצחון על הנאצים.
הערות שוליים

↑  רוסיה: שני מטוסי קרב התנגשו באוויר, טייס נהרג, באתר ynet, 16 באוגוסט 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010124814  VIAF: 122405951   WorldCat (עם VIAF): 122405951
האבל (נהר)

האבל  (גרמנית: Havel) הוא נהר בצפון-מזרח גרמניה, הזורם במדינות גרמניה הבאות: מקלנבורג-מערב פומרן, ברנדנבורג, ברלין ו-סקסוניה-אנהלט. זהו יובלו הימני של האלבה ואורכו 325 קילומטרים. עם זאת, המרחק הישיר ממקורו לפיו הוא רק 94 ק"מ. ניתן לנווט ולשוט בו בחלק גדול מאורכו והוא מספק חוליה חשובה בחיבורי דרכי המים בין מזרח ומערב גרמניה, כמו גם מחוצה לה.
מקורו

המקור של האבל נמצא באזור האגמים במקלנבורג, בין אגם מוריץ לעיר של נויברנדנבורג. אין מקור גלוי לעין בצורה של מעיין, אך מקורו של הנהר באגמים בסמוך לאנקרסגן, קרוב לדרום מזרח קו פרשת המים בין הצפון לים הבלטי. משם הנהר זורם בתחילה דרומה, ובסופו של דבר מצטרף לאלבה, אשר בתורו זורם לים הצפוני. כל נהר שמצפון-מזרח לו זורם לים הבלטי. הנהר נכנס לברנדנבורג ליד העיירה Fürstenberg . במסלולו העליון ובין ברלין לברנדנבורג יוצר ההאבל כמה אגמים.
היובל העיקרי של ההאבל הוא שפרה שמצטרף להאבל בשפנדאו, רובע מערבי של ברלין, והוא ארוך יותר ומספק יותר מים מההאבל עצמה מעל המפגש. היובל השני בגודלו הוא הריין, שנקרא בימי הביניים על ידי מתיישבים מהריין התחתון.
האזור סביב וצפון אמצע האוול נקרא האוולנד. הוא מורכב מגבעות חוליות ומביצות נמוכות. כמה קילומטרים מהנהר, לפני המפגש עם האלבה ליד האבלברג, נמצאים במדינת סקסוניה-אנהלט. בשל שיפועו המינימלי הוא רגיש למים גבוהים באלבה.
אלא אם כן בשיטפונות קיצוניים, אם הסוללה של האלבה שקועה, זרימת האבל תשתפר על ידי גנבסדורף וורפלוטר (משהו כמו "נפילת גנבסדורף"). לפי תעלה זו, שפת האבל, שבאופן טבעי תהיה ליד האברברג, ממוקמת 11 ק"מ במורד הזרם. מכיוון שמהלך האלבה יש שיפוע גבוה יותר מאשר האבל, ניתן לשמור על מפלס המים של האבל בהברברג 1.4 מטר מתחת לאלבה (בצומת תעלת התקשורת החוצה, מוגן באמצעות מנעול).
עיירות לאורך הנהר כוללות: Fürstenberg, Zehdenick, Oranienburg, Berlin, Potsdam, Werder, קצין, ברנדנבורג, פרמניץ, Rathenow והבלברג.
היסטוריה

במקורות יווניים או לטיניים קודמים, שמו של הנהר נכתב גם כהולה, הבולה, האוולה. שם הנהר האבל קשור ל- Haff, habe, hafen, MHG Hafen שפירושו נמל, נמל).
האנשים הסלאביים שעברו מאוחר יותר לאזור האבל נקראו במקורות גרמניים Heveller (מדי פעם בשם Havolane).
האבל (אסטרואיד)

|  כוכב האם |
| --- | --- |
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 קטגוריה:  חגורת האסטרואידים 
 מיקום:  חגורת האסטרואידים
 שמות חלופיים:  FT 1955
 תאריך גילוי:  29 במרץ 1955 
 מגלה:  תוכנית האסטרואידים של אוניברסיטת אינדיאנה 
 על שם:  אדווין האבל 
 מקום גילוי:  Goethe Link Observatory 
 מאפיינים מסלוליים
 אפואפסיד:  558,215,000 ק"מ (3.731 AU)
 פריאפסיד:  390,291,000 ק"מ (2.609 AU)
 ציר חצי-ראשי:  3.1579905 יחידה אסטרונומית, 3.154410617097903±0.0000000013193 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.177
 זמן הקפה:  2,061.699 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  16.60 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  9.126°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  34.5 ק"מ
 מסה:  ‎4.3×1016‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  ~0.0096 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  44.62 שעה
 אלבדו:  0.054
 בהירות מוחלטת:  11.1
 מהירות מילוט:  ~0.0182 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  156~ K
 
האבל (שם מלא: 2069 האבל) הוא אסטרואיד כהה הנמצא בחגורת האסטרואידים, ושהתגלה על ידי אסטרונומים מאוניברסיטת אינדיאנה ב-29 במרץ 1955.
האסטרואיד נקרא על שמו של האסטרונום האמריקאי המפורסם אדווין האבל.
ראו גם

מצפה הכוכבים האסטרונומי הלאומי של יפן
הערות שוליים

↑  (2069) Hubble, Berlin, Heidelberg: Springer, 2007, עמ' 167–168, ISBN 978-3-540-29925-7. (באנגלית)
↑  IAU Minor Planet Center, The Minor Planet Center (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיקסילנד ג'אז

ערך זה עוסק בסגנון מוזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  ג'אז
 מקורות תרבותיים:  ניו אורלינס, תחילת המאה ה-20
 מוצא:  ארצות הברית 
 כלים:  קורנית, חצוצרה, טרומבון, קלרינט, טובה, בנג'ו, פסנתר, כלי מקלדת, קונטרבס, מערכת תופים, גיטרה
 סצינות אזוריות
 ניו אורלינס, שיקגו
 נושאים קרובים
 רשימה של אולמות ג'אז, סטנדרט ג'אז, ג'אז
 
דיקסילנד ג'אז (Dixieland jazz) הוא סגנון מוזיקלי אשר מקורו בניו אורלינס שבלואיזיאנה, ארצות הברית. "דיקסי" הוא כינוי לחלק הדרום מזרחי של ארצות הברית עוד מתקופת מלחמת האזרחים.
הסגנון נוצר כתוצאה של מפגש התרבויות - האירופאית והאפריקאית. יבוא העבדים מאפריקה הפגיש בין התרבות השחורה שבה המוזיקה והקצב מהווים חלק בלתי נפרד מחיי היום-יום לבין הכלים המכוונים בעלי הצלילים המדויקים של התרבות המערבית. מתוך המפגש הזה של קצב וכלים מוזיקליים מדויקים נולד הדיקסילנד ג'אז.
הסגנון התפתח בתחילת המאה ה-20 והתפרסם ותפס תאוצה מ-1917 כשהוא נקרא גם "הג'אז של ניו אורלינס" ונחשב לאחד מהסגנונות הראשונים בג'אז, והראשון שתועד בהקלטות אודיו.
השיר הידוע ביותר בסגנון הוא "כשהמלאכים צועדים בסך" ("When the Saints Go Marching In") המושתת על מבנה הרמוני שהושאל משירים קודמים.
אחד המאפיינים הבולטים של הסגנון הוא אלתור פוליפונית (רב קולית), פירושו שכמה כלים מאלתרים בו זמנית.
בין המוזיקאים המזוהים ביותר עם הסגנון, נמצא החצוצרן והזמר לואי ארמסטרונג שזכה להכרה גם בסגנונות אחרים בג'אז.
הדיקסילנד ג'אז נוגן בתזמורות שהתחלקו לשתי סקציות:
מחלקת קצב: שכללה תופים, פסנתר (או בנג'ו במצעדים, תהלוכות או נגינה ברחוב), קונטרבס (שהוחלף בטובה בתהלוכות).
מחלקת נשיפה: שכללה חצוצרות שניגנו את המלודיה, טרומבונים שניגנו את הקונטרהפונקט וקלרינטים שעיטרו את המנגינה.
כיום נהוג לחלק את הסגנון לכמה סגנונות משנה שהתפתחו ופסטיבלים המוקדשים לסגנון ה"דיקסי" מתקיימים מדי שנה בעולם, בין הבולטים פסטיבלים בלואיזיאנה ארצות הברית, בשווייץ ובדרזדן שבגרמניה.
האביר זיק

האביר זיק הוא דמות בדיונית אותה יצרו דודו גבע וחנוך מרמרי בספר יחיד, העונה לאותו השם, ולאחר מכן בארבעה ספרים נוספים, אותם יצר גבע לבדו.