stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המודיעין הצבאי הסורי

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  סוריה סוריה
 בסיס האם:  דמשק 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1969 – 8 בדצמבר 2024 (כ־55 שנים) 
 
המודיעין הצבאי בסוריה (בערבית: شعبة الاستخبارات العسكرية; תעתיק לעברית: שעבת אל-אסתח'באראת אל-עסכרייה) היה סוכנות הביון של צבא סוריה. הוא הוקם ב-1969 כיורש לאגף הסורי של הלשכה השנייה (Deuxième Bureau) במטכ"ל הסורי, שהיה כפוף לשלטון המנדט הצרפתי. מטה הארגון היה בדמשק הבירה.
ראש אגף המודיעין הצבאי הסורי היה רפיק שהאדה, שהחליף מאז שנת 2012 את הגנרל עבד אל-פתאח קודסיה.
על אף היותה סוכנות צבאית, הייתה כפופה לנשיא ונחשבה לאחת מזרועות הביון החשובות בקהילת המודיעין הסורית. הארגון וסוכניו השפיעו מאוד על הפוליטיקה הסורית ורבים מבכירי המשטר של בשאר אסד בסוריה היו מבוגרי הסוכנות ומנגנוני הביטחון הסוריים. הסוכנות פעלה כסוכנות המודיעין העיקרית במדינה, והמשטר לא מייחס חשיבות לסוכנות הביון האזרחית של סוריה והטיל על המודיעין הצבאי את מרבית המשימות המודיעיניות. הארגון פעל נגד דיסידנטים פוליטיים, וישנה טענה כי הוא תמך בקבוצות טרור קיצוניות. כך, למשל, העניק הארגון תמיכה טכנית-לוגיסטית לאנשי חזבאללה.
המודיעין הצבאי הסורי השתתף באופן פעיל בסדר הסורי בלבנון עד פרוץ מהפכת הארזים ב-2005. בדצמבר 2024 הארגון פורק עם נפילת משטר אסד.
ראשי המודיעין הצבאי בסוריה

1971–1974: חיכמת שיהאבי
1974–1999: עלי דובא
1999–2005: חסן ח'ליל
2005–2009: אסף שווכאת
2009–2012: עבד אל-פתאח קודסיה
2012–2015: רפיק שהאדה
2015–2019: מוחמד מחאלה
2019–2024: יפה מוהלם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1208626922
יוסי מורלי

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1969 (בן 55)
 מדינה:  ישראל ישראל
 כינוי:  יוסי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2014 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד 605   מפקד חה"ן 801 בפיקוד הצפון   מפקד בהל"ץ  סגן מפקד עוצבת הפלדה, סמאו"ג 162   קצין הנדסה ראשי
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן
יוסף (יוסי) מורלי (נולד ב-27 בפברואר 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כקצין הנדסה ראשי בשנים 2011–2014 ופיקד על החיל במבצע צוק איתן.
שירות בצה"ל

מורלי התגייס לצה"ל ב-1987 ושירת כלוחם בחיל ההנדסה הקרבית. עבר את כל התפקידים המרכזיים בגדוד 605 - החל מלוחם, מפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה בגדוד 605. בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה היה עם הפלוגה בגזרת בקעת הירדן בתקופה מרכזית בה בוצעו מספר רב של ניסיונות חדירה לישראל מתוך ירדן. הפלוגה בפיקודו עמדה באתגר המבצעי באופן מעורר הערכה וזכתה לשבח ממפקד פיקוד המרכז, האלוף דני יתום, וממפקד פיקוד הצפון יוסי פלד.
מורלי פיקד על גדוד 605 בשנים 2000–2002 בתקופת האינתיפאדה השנייה. גדוד 605 בפיקודו היה ראשון הגדודים שהופעל בגזרת יהודה ושומרון, תחת פיקודו היו פלוגות רבות בגזרת בית לחם ועוטף ירושלים. בתקופה זו התמודד הגדוד עם ירי נרחב ורחב על צירי התנועה, המחסומים, ומרכזי הערים הפלסטיניות. גדוד 605 הגן על שכונת גילה בירושלים, על מרחב קבר רחל ועל עומק עציון. הגדוד עמד באתגרים מבצעיים רבים ומורכבים. תחת פיקודו של מורלי זכה הגדוד בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו לאורך כל תקופת הלחימה המורכבת - במסגרתה הוביל הגדוד מבצעים גדודיים מרכזיים בגזרת ג'נין, טולכרם, בית לחם ורמאללה. הגדוד לחם בהמשך במבצע חומת מגן.
מורלי פיקד על יחידת ההנדסה הפיקודית של פיקוד הצפון י"פ חה"ן 801. בתקופתו בוצעו השלמות תהליכי ייצוב הקו בנסיגה מלבנון, ארגון הסד"כ ההנדסי במרחב הפיקודי, עיצוב התפישה להגנה והתמודדות עם איומים הנדסיים רחבים. לאחר מכן פיקד מורלי על  בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ, בה"ד 14). בתקופתו פיקד בית הספר על הגזרה המערבית תחת פיקוד אוגמ"ר 80 - טרם הקמת החטמ"רים של האוגדה - שם הוביל בית הספר את הכוחות בתפישת הפעלה מהותית, בתוכנית ההתנתקות ובמלחמת לבנון השנייה בה פעל בית הספר בהיקף רחב לכל תקופת המלחמה.
לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה (אוגדה 162), בתפקיד זה הוביל את מטה האוגדה והיחידות המבצעיות הכפופות לאוגדה להתקדמות יוצאת דופן, הן מבחינה מודיעינית והן מבחינה טכנולוגית.
ב-2011 מונה לקצין הנדסה ראשי (קהנ"ר). פיתח וארגן את החיל בתחומים רבים לאורך כל תקופת הפיקוד על החיל: ארגון מערך האב"כ בצה"ל, ארגון יהל"ם במתכונת הרחבה, עיצוב הנמ"ר ההנדסי וארגונו בתוכנית-אב חיילית ופיתוח אמל"ח קריטי לכוחות ההנדסה הקרבית. מורלי פיקד על החיל במבצע עמוד ענן, בו נערך חיל ההנדסה לתמרון קרקעי משמעותי בגזרת רצועת עזה. בין "עמוד ענן" ל"צוק איתן" הוביל את תחום ההתמודדות עם עולם התת-קרקע באופן רחב ומהותי. האירוע המשמעותי ביותר בתקופת כהונתו היה מבצע צוק איתן בו נטל חיל ההנדסה הקרבית תפקיד מרכזי. המבצע שהחל בהפצצות מהאוויר כלל תמרון קרקעי נרחב של צה"ל על מנת לאפשר לכוחות ההנדסה הקרבית לאתר ולהשמיד את מנהרות הטרור ברצועת עזה. במהלך המבצע השמיד חיל ההנדסה למעלה מ-30 מנהרות ואלפי מבנים ששימשו לפעילות טרור. מספר לוחמי הנדסה קיבלו צל"שים על לחימתם, כולל אות הערכה מטעם הרמטכ"ל (ללוחם הצמ"ה חיים תמם) ואות הצטיינות, וגדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז זכה בצל"ש הרמטכ"ל (לצד סיירת מטכ"ל ויחידת מגלן). עם זאת, נמתחה ביקורת על צה"ל על אי-מוכנות להתמודדות עם המנהרות, דבר שהצריך אלתור פתרונות בשטח. חיל ההנדסה הקרבית בפיקודו היה לחיל לוחם, מרכזי, פורץ דרך ומשמעותי ביותר בזרוע היבשה בפרט ובצה"ל בכלל.
ב-2014 סיים את תפקידו והוחלף על ידי תא"ל אושרי לוגסי.
תא"ל מורלי עם הרמטכ"ל בני גנץ.
טקס חילופים קציני הנדסה ראשיים: תא"ל יוסי מורלי יוצא, ותא"ל אושרי לוגסי נכנס.
הביאנלה של סינגפור

| --- | --- |
הביאנלה של סינגפור בשנת 2006
הביאנלה של סינגפור בשנת 2006
 פרטים
 מקום תצוגה:  סינגפור
 https://www.singaporebiennale.org/
מיצג של האמנית היפנית יאיוי קוסמה בביאנלה של שנת 2006
הביאנלה של סינגפור (בסינית: 新加坡 双年展) היא תערוכת אמנות עכשווית דו-שנתית רחבת היקף הנערכת בסינגפור, שמשמשת כפלטפורמה המרכזית של המדינה לדיאלוג בינלאומי באמנות עכשווית. הביאנלה מבקשת להציג ולשקף את הפרקטיקות האמנותיות בסינגפור ובדרום-מזרח אסיה בהקשר גלובלי, ומטפחת שיתוף פעולה ומעורבות בין אמנים, ארגוני אמנות וקהילת האמנות הבינלאומית.
הביאנלה אורגנה לראשונה בספטמבר 2006, כאירוע עוגן תרבותי לסדרת האירועים "סינגפור 2006", הביאנלות שלאחר מכן נערכו אחת לשנתיים-שלוש, ולרוב נמשכות כארבעה חודשים, כולל תוכניות מעורבות קהילתית ותוכניות חינוך הכוללות שיחות ומפגשים עם אמנים, ביקורים וסדנאות בבתי ספר וימי קהילה.
מהדורות 2006 ו-2008 של הביאנלה בסינגפור אורגנו על ידי המועצה הלאומית לאמנויות של סינגפור. לאחר מכן הזמינה המועצה את מוזיאון האמנות בסינגפור לארגן את מהדורות 2011, 2013 ו-2016. המוזיאון לאמנות בסינגפור שימש כמארגן הביאנלה בסינגפור בשנת 2019, והוא אמור להמשיך בתפקיד לשנת 2022. נכון לשנת 2019 נערכו שש מהדורות של הביאנלה בסינגפור, כאשר השביעית מוכננת לשנת 2022.
ב-2008 השתתף בביאנלה האמן הישראלי צדוק בן דוד ויצר את המיצג "Blackfield", מיצג של אלפי פרחים וצמחים זעירים מסוג פיליגרן שגולפו מתוך פלדת אל חלד ושובצו בחול לבן. צדו האחד צבוע בצבעים עליזים, וצדו האחר שחור.
הערות שוליים

↑  סוניה קולסניקוב-ג'סופ | הרולד טריביון, נס בעיירה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2008
ארנסט הקל

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1834 פוטסדאם, פרובינציית ברנדנבורג, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  9 באוגוסט 1919 (בגיל 85) ינה, סקסוניה-ויימאר-אייזנך, גרמניה
 שם לידה:  Ernst Heinrich Philipp August Haeckel 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, רפואה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  יוהאנס פטר מילר 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 תלמידי דוקטורט:  הנס דריש, ארנולד לאנג, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מדליית דרווין-וולאס (1908)  מדליית דרווין (1900)  פרס ברסה (1895)  מדליית ליניאוס (1894)  מדליית קוטניוס (1864) 
 בן או בת זוג:  Anna Sethe  Agnes Huschke 
 צאצאים:  Walter Haeckel, Elisabeth Haeckel 
 תרומות עיקריות
 הגדיר אלפי מינים חדשים, מיפה עץ גנאלוגי המתייחס לכל צורות החיים, וטבע מונחים רבים בביולוגיה.
 
ארנסט הקל כבן 26, צילום משנת 1860
אֶרְנְסְט הַיינְרִיך פִילִיפ אַוּגוּסְט הֶקֶל (בגרמנית: Ernst Heinrich Philipp August Haeckel;‏ 16 בפברואר 1834 – 9 באוגוסט 1919), הידוע גם כפוֹן הקל, ובעיקר כארנסט הקל, היה ביולוג, חוקר טבע, פילוסוף, רופא, פרופסור לזואולוגיה ולמורפולוגיה ואמן גרמני ידוע. ארנסט הקל הגדיר אלפי מינים חדשים, מיפה עץ גנאלוגי המתייחס לכל צורות החיים, וטבע מונחים רבים בביולוגיה, ביניהם מערכה, פילוגניה, אקולוגיה וממלכת הפרוטיסטים. הקל פרסם מאד את עבודתו של צ'ארלס דרווין בגרמניה ובעולם ופיתח את תאוריית החוק הביוגנטי - תאוריה פופולרית אך שגויה לפיה התפתחות עוברים מקבילה ומסכמת את ההתפתחות האבולוציונית של המין. הוא השפיע לא רק בתחום המדע אלה גם על עולם האומנות.
יצירות האמנות שפורסם האקל כוללת למעלה מ-100 איורים מפורטים וצבעוניים של בעלי חיים ויצורי ים, שנאספו בספרו Kunstformen der Natur ("צורות אמנות של הטבע")(אנ'), ספר שהשפיע על התנועה האמנותית בארט נובו. כפילוסוף כתב ארנסט האקל את Die Welträthsel (1895–1899; באנגלית: The Riddles of the Universe, 1900), המקור למונח "חידה עולמית" (אנ') (Welträtsel); ו"חופש במדע ובהוראה" כדי לתמוך בלימוד אבולוציה.
האקל קידם גזענות מדעית ואימץ את רעיון הדרוויניזם החברתי. היה האדם הראשון שאפיין את "המלחמה הגדולה" כ"מלחמת העולם הראשונה", דבר שעשה כבר ב-1914. הוא תמך בחופש המחשבה, והכיר לא פעם בגלוי בתרומתם הרבה של אינטלקטואלים יהודים לתרבות גרמניה.
ביוגרפיה > ילדות ולימודים

ארנסט הקל נולד ב-16 בפברואר 1834, בפוטסדאם, שהייתה אז חלק מפרוסיה. אביו היה חובב מדע נלהב והמשפחה בילתה לא פעם בדיונים על חידושי המדע.
בשנת 1852, סיים את לימודיו בתיכון הקתדרלי של מרסבורג. הוריו לחצו על הקל ללמוד רפואה, חרף רצונו העז לעסוק בחקר הטבע. הוא החל ללמוד רפואה בברלין, ובווירצבורג, במיוחד אצל אלברט פון קליקר, פרנץ ליידיג (אנ'), רודולף וירכו (איתו עבד אחר כך זמן קצר כעוזר), ועם האנטומיסט-פיזיולוג יוהאנס פיטר מולר (אנ'). הקל לא אהב את הלימודים, ובזמנו הפנוי קרא ספרי מסעות רבים וטייל ביערות בהרים. הוא תיאר כיצד מסעותיו בטבע משכיחות ממנו את כל צרותיו. הוא החליט להשלים את לימודי הרפואה שלו, כדי לרצות את הוריו, אך במקביל הוא רקם תוכנית להמלט מגורל זה- הוא תכנן למצוא משרה כרופא ספינה ולהפליג איתה ברחבי הימים. ב-1857, הוא קיבל תואר דוקטורטברפואה (M.D.), ולאחר מכן קיבל רישיון להיות רופא באופן מעשי. כדי להגשים את חלומו הוא בחר להכשל כרופא - הוא היה פותח את המרפאה הפרטית שלו בברלין בין השעות 5 ל-6 בבוקר כך שמעט מאד חולים פקדו אותה. הקל עבד במשך שלוש שנים באוניברסיטת ינה על הביליטציה, אצל קרל גגנבאור (אנ') פרופסור לאנטומיה משווה (אנ').
ביוגרפיה > חיפוש עצמי ומחקר באיטליה

תוכניתו להפליג ברחבי העולם טורפדה בגלל סיבה אחרת - הקל התאהב בעלמה בשם אנה סיטה. לאחר אירוסיו בספטמבר 1858 החליט לזנוח את חלומות מסעותי. הוא החליט לעבוד כזואולוג. בפברואר 1859 הוא הפליג למפרץ נאפולי באיטליה שם חיפש חסרי חוליות חדשים אותם יוכל לגלות וכך לזכות במשרה אקדמית. אולם הוא העלה חרס בידיו. הוא היה מיוסר, בשל רצונו העז לסייר בטבע. הוא לא רצה לשבת כל היום מאחורי מיקרוסקופ אלה "להבין את הטבע כשלם". הוא לא רצה להתספק רצה להיות תחת כיפת השמיים.
הקל המתוסכל לא הצליח לגלות מינים חדשים, והיה שרוי קרוע בין רצונו להיות חוקר מוכר ובין רצונו להבין את הטבע דרך האומנות והדמיון. הוא הפליג לאי קאפרי. שם החל לבלות שעות רבות בציור ציורי טבע, כאשר בכוונתו להיות צייר נודד, למורת רוחו של אביו. הוא קיווה שדרך כשרון הציור שלו הוא יתרום למדע. הקל הבין שעליו להתמסד ולמצוא עבודה כזואולוג עקב נישואיו הקרבים. בסיציליה הוא הפליג לסיציליה בתקווה למצוא שם את המינים שחיפש.
בסיציליה התרחש אחד השינויים הגדולים בחייו שאפשרו לו לשבלב בין שתני התחומים שאהב - אומנות ומדע. יום אחד הוא החליט לבדוק באמצעות המיקרוסקופ את הדליים שהכילו את שללם של הדייגים המקומיים. לתדהמתו הוא גילה במים אלפי צורות חיים זעירות שנראו לו כ"יצירות אומנות ענוגות". במשך החודשים הקרובים הוא אסף דגימות יומיות משוק הדייגים ועסק במיון היצורים המיקרוסופים תאורים וציורם. לאחר 3 חודשים של עבודה אינטסיבית הוא גילה מין חד תאי חדש שהיה קסום לו במיוחד - קרנוניות (רדיולארה) - יצורים זעירים אלה היו בעלות מבנה סימטרי ומרהיב. עד סוף מארס 1860 גילה הקל מינים רבים חדשים ואף משפחות חדשות. היה לו יכולת מיוחדת להסתכל ברישום בעין אחת ובעדשת המיקרוסוקופ בעין אחרת הוא אהב מאד את עבדותו החדשה והצטיין בה.
מחקריו בתחום זה נמשכו עד 1866 חסרי חוליות ויצורים חד תאיים, במהלכו חָקַר את מערכות הקרנוניות, הספוגיים ותולעים טבעתיות. במהלך מסע מחקר בים התיכון הגדיר הקל כמעט 150 מינים חדשים של קרנוניות.
ביוגרפיה > ספר הקרנוניות

הקל שב לגרמניה. בשנתיים הבאות הוא בילה בכתיבה איור ספר מרהיב עין על הקרנונית אותו פרסם ב-1862. הספר ה. באותה שנה זכה למינוי בתואר פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת ינה. הוא לימד והרצה בה עד שנת 1909 במשך 47 שנים.
בשנת 1862 התחתן הקל עם אהובת ליבו אנה סיטה. ב-16 בפברואר 1864 פקדו את הקל שלושה אירועים חשובים באותו יום. הוא חגג את יום הולדתו ה-30, וזכה באותו יום בפרס יוקרתי על ספר הקרנוניות שלו. אולם באותו יום גם נפטרה אשתו האהובה אנה סיטה ממחלה. הקל נפגע מאד והתקשה להתאושש ממותה. בהמשך חייו הקדיש הקל לאשתו שמות של כמה מינים של מדוזות בעלות יופי מיוחד, אותן הגדיר (כמו Desmonema annasethe).
ביוגרפיה > ייסוד האקולוגיה

הקל קרא את ספרו של דרווין ומצא בו משמעות עצומה. הקל כתב לדרווין מכתב בו תיאר כיצד החליט להקדיש את חייו להאבולוציה, כדי להתאושש ממותה של אהובתו ומהיגון שאיים לשתק אותו. בשנת האבל הראשונה הוא שיקע את עצמו בעבודה במשך 18 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע. בשנת 1866 הוא פרסם את ספרו השני, "מורפולוגיה כללית של אורגמניזמים" (Generelle Morphologie der Organismen) בו שזר את האבולוציה ואת המבנה הצורני של היצורים החיים. הספר הכיל 1000 עמודים בשני כרכים ובו תיאר הקל תחום מדע חדש שהעניק לו את שמו "אקולוגיה" - חקר עולם הטבע השלם כולל תיאור היחסים בין מרכיבים אורגניים ובלתי אורגניים.
ביוגרפיה > מסעותיו בעולם

הקל החליט גם להגשים את חלומת נעורים ולהפליג בעולם למסעות חקר. בין השנים 1866 ל-1867 ערך מסע ארוך לאיים הקנריים עם הרמן פול.
ב-17 באוקטובר 1866 הוא הגיע ללונדון. במהלך הימים הבאים הוא פגש את צ'ארלס לייל, וביקר את תומאס הנרי האקסלי ומשפחתו בביתם. ב-21 באוקטובר ביקר את צ'ארלס דרווין בביתו שבקנט.
בשנת 1867 התחתן עם אגנס הוסק. בנם וולטר נולד בשנת 1868, בנותיהם אליזבת בשנת 1871 ואמה בשנת 1873. בשנת 1869 נסע כחוקר לנורווגיה, בשנת 1871 לקרואטיה (שם התגורר במנזר על אי בים האדריאטי), וב-1873 למצרים, טורקיה ויוון.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

בשנת 1907 הקים מוזיאון ביינה כדי ללמד את הציבור על האבולוציה. הקל פרש מההוראה בשנת 1909, ובשנת 1910 פרש מהכנסייה האוונגליסטית בפרוסיה, והפך לתומך המפורסם ביותר של המוניזם בגרמניה.
אשתו של הקל, אגנס, נפטרה בשנת 1915, הוא נהיה שברירי יותר ויותר, ושבר את רגלו וזרועו. הוא מכר את ביתו, "וילה מדוזה", ביינה בשנת 1918 לקרן קרל זיס, ששמרה על ספרייתו. הקל נפטר ב-9 באוגוסט 1919.
מחקריו

הקל היה זואולוג, אמן ומאייר, ומאוחר יותר פרופסור לאנטומיה השוואתית. אף על פי שרעיונותיו של הקל חשובים להיסטוריה של התיאוריה האבולוציונית, ולמרות שהיה חוקר מוכשר של האנטומיה של חסרי החוליות, ותפרסם בזכות עבודתו על רדיולריה, מושגים ספקולטיביים רבים שהוא דגל בהם נחשבים כיום כלא נכונים. לדוגמה, הקל תיאר והגדיר מיקרואורגניזמים קדומים היפותטיים שמעולם לא נמצאו.
הוא היה מהראשונים ששקלו את הפסיכולוגיה כענף בפיזיולוגיה. הוא גם הציע והגדיר את הממלכה הטקסונומית פרוטיסטים בשנת 1866. תחומי המחקר העיקריים שלו היו בתהליכי האבולוציה והתפתחות החיים בכלל, כולל פיתוח צורות לא אקראיות, שהגיעה לשיאה ב-Kunstformen der Natur (צורות הטבע של הטבע). הקל לא תמך בברירה הטבעית, אלא האמין בלאמארקיזם.
הקל פיתח את החוק הביוגנטי שהוצג לראשונה על ידי אטיין סרס ב-1820. הוא הציע קשר בין אונטוגניה (התפתחות צורה) לבין פילוגניה (מוצא אבולוציוני), אותו סיכם הקל בביטוי "אונטוגני מחדש את הפילוגניה". ההסבר שלו הופרך, לטובת הרעיונות שקידם לראשונה קרל ארנסט פון בר. השערת החידוש חזק רואה באונטוגניה צורות חוזרות של אבות בוגרים, בעוד שסיכום חלש פירושו שמה שחוזר על עצמו (ונבנה עליו) הוא תהליך ההתפתחות העוברית של האבות. הקל תמך ברעיונות תיאורית רישומי עוברים (אנ') שמאז הוכח כי הם מפושטים יתר על המידה, ובחלקם אינם מדויקים, והתיאוריה נחשבת כיום לפישוט יתר של יחסים מורכבים למדי, אולם השוואה בין עוברים נותרה דרך חזקה להוכיח שכל בעלי החיים הם קשורים. הקל הציג את מושג ההטרוכרוניה, השינוי בתזמון ההתפתחות העוברית במהלך האבולוציה.
הקל היה דמות ססגונית, שלעיתים עשה קפיצות גדולות ולא מדעיות בתפיסתו מראיות זמינות. לדוגמה, בזמן שדרווין פרסם את "מוצא המינים" ב-1859, הקל הניח כי עדויות להתפתחות אנושית ימצאו באיי הודו המזרחית של הולנד (כיום אינדונזיה). באותה תקופה טרם זוהו שרידי אבות אנושיים. הוא תיאר בפירוט רב את השרידים הללו ואף כינה את המין שעדיין לא נמצא, Pithecanthropus alalus, והורה לתלמידיו, כמו ריצ'רד ואוסקר הרטוויג ללכת למצוא אותו. סטודנט אחד אכן מצא שרידים, הולנדי בשם יוג'ין דובואה, ערך חיפוש בהודו המזרחית בשנים 1887 עד 1895, וגילה את שרידיו של "איש ג'אווה", בעמק סולו אשר במרכז האי ג'אווה, בשנת 1891. שרידים אלה הם בין שרידי ההומינים העתיקים ביותר שנמצאו אי פעם. דובואה סיווג את איש ג'אווה כמין "פיתקנתרופוס של הקל", אם כי מאוחר יותר הוא סווג מחדש כהומו ארקטוס. כמה מדענים במאה ה-20 הציעו את "איש ג'אווה" כצורת ביניים פוטנציאלית בין בני האדם המודרניים לבין האב הקדמון המשותף שאנו חולקים עם הקופים הגדולים האחרים. הקונצנזוס הנוכחי של אנתרופולוגים הוא כי אבותיהם הישירים של בני האדם המודרניים היו אוכלוסיות אפריקאיות של הומו ארקטוס (אולי הומו ארגסטר), ולא אוכלוסיות מאסיה גודמת "איש ג'אווה" ו"איש פקין". (באופן אירוני, התגלה במאה ה-21 מין אנושי חדש, Homo floresiensis, סוג אנושי ננסי באי פלורס).
עבודות האמנות שלו כוללות מעל 100 איורים מפורטים וצבעוניים של בעלי חיים ויצורי ים, שרובן פורסמו בספר האיורים Kunstformen der Natur, "צורות אמנות של הטבע", שפורסם בין השנים 1899 ו-1904. כפילוסוף, הקל כתב את הספר Die Welträthsel, "חידת היקום", בין השנים 1895–1899, שמהווה את המקור למושג World riddle (חידת היקום); ואת הספר "חופש במדע והוראה" ב-1877, אשר נועד לתמוך בהתפתחות ההוראה.
פרסומים

ספרו של דרווין מ-1859 על מוצא המינים היה ספר פופולרית מאד, אך למרות שמכירותיו עלו על תקוות המוציא לאור, הוא היה ספר טכני ולא ספר מדע פופולרי הוא היה ספר ארוך, קשה ועם מעט איורים. אחד מספריו של האקל תרם תרומה גדולה להסביר את הגרסה שלו ל"דרוויניזם" לעולם. זה היה ספר רב מכר, מאויר בצורה מושכת בגרמנית, בשם Natürliche Schöpfungsgeschichte, שפורסם בברלין ב-1868, ותורגם לאנגלית כ"תולדות הבריאה" ב-1876. עד 1909, היו לספר אחת עשרה מהדורות, כמו גם 25 תרגומים לשפות אחרות. ה-Natürliche Schöpfungsgeschichte חיזק את המוניטין של האקל כאחד הפופוליזטורים של המדע החזקים ביותר בגרמניה. ה־Welträthsel שלו הודפסו עשר פעמים לאחר הפרסום הראשון של הספר ב-1899; בסופו של דבר, נמכרו יותר מ-400,000 עותקים.
האקל טען שהאבולוציה האנושית מורכבת מ-22 שלבים בדיוק, ה-21 - "החוליה החסרה" - הוא צעד באמצע הדרך בין קופי אדם לבני אדם. הוא אפילו כינה את החוליה החסרה הזו באופן רשמי Pithecanthropus alalus, שתורגם כ"אדם קוף ללא דיבור".
רעיונות פוליטיים

זיקתו של הקל לתנועה הרומנטית הגרמנית, יחד עם קבלתה של צורה של לאמארקיזם, השפיעו על אמונותיו הפוליטיות. במקום להיות תומך נלהב של מנגנון הברירה הטבעית שהגה דרווין, הקל האמין כי מאפייני האורגניזם נרכשים באמצעות אינטראקציות עם הסביבה וכי אונטוגניות (אנ') משקפת פילוגניה. הוא ראה במדעי החברה מקרה של "ביולוגיה יישומית". ביטוי זה אומץ שנים אחר כך ושימש לתעמולה נאצית. הקל התנגד לדת וראה בה גורם מעכב להתפתחות מדעית. הוא הגה את המונח דיסטלולוגיה, העמדה הפילוסופית שלשום דבר שקיים אין טלוס או סיבה סופית, או עיצוב מכוון.
בשנת 1906 הקים הקל קבוצה בשם הליגה המוניסטית (Deutscher Monistenbund) כדי לקדם את אמונותיו הדתיות והפוליטיות.
בשנת 1914 הוא חזה כי "המלחמה הגדולה" תהיה בעצם "מלחמת העולם הראשונה והיה האדם הראשון לעשות זאת. ". לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פרסם הקל ביחד עם רודולף אויקן ביקורת חריפה על אנגליה המאשימה את גרמניה בלחימה לצד הסלאבים הברברים במלחמה בלתי צודקת, שכן לטענתם רוסיה פתחה במלחמה ואנגליה ליבתה אותה לממדי מלחמת עולם מתוך קנאה בגרמניה ורצון למנוע ממנה את הרחבת מרחב ההשפעה שלה ברחבי העולם. באוקטובר 1914 היה בין החותמים על מנשר התשעים ושלושה שיצא כנגד הפרסומים על פשעי מלחמה גרמנים בתחילת מלחמת העולם הראשונה בבלגיה וטען שמדובר בשקרים.
קבוצה הליגה המוניסטית החזיקה מעמד עד שנת עליית הנאצים לשלטון ב־1933. היא כללה חברים בולטים כמו וילהלם אוסטוולד (זוכה פרס נובל לכימיה), גאורג פון ארקו (פיזיקאי ופציפיסט) (אנ'), הלנה שטקר (פמיניסטית פציפיסטית) (אנ') וולטר ארתור ברנדסון. ספריו של הקל נאסרו על ידי המפלגה הנאצית, אשר התנגדו למוניזם ולתמיכתו בחופש המחשבה. יתרה מכך, הקל הכיר לא פעם בגלוי בתרומתם הרבה של אינטלקטואלים יהודים לתרבות הגרמנית.
מחוות כבוד

על שמו של הקל קרויים שני הרים, שמות שניהם הוא "הר הקל". אחד מהם גובהו 4,090 מטרים, ומיקומו במזרח "רכס נבאדה" שבקליפורניה, ארצות הברית. השני גובהו 2,941 מטרים, ומיקומו בניו זילנד.
האסטרואיד 12323 הקל קרוי על שמו.
לכבודו הוקם "בית ארנסט הקל" בעיר יינה, גרמניה, אשר מכיל ספרייה היסטורית.
הערות שוליים

↑  Ernst Haeckel (German embryologist) - Encyclopedia Britannica
↑  Innes, Shelley (2006). "From Here to Eternity: Ernst Haeckel and Scientific Faith, Religion, Theology, and Natural Science, Vol. 3 by Mario di Gregorio". Journal of the History of Biology. 39 (1): 214–216. doi:10.1007/s10739-006-0001-9. JSTOR 4332000.
↑  Richards, Robert J. (2008). The Tragic Sense of Life: Ernst Haeckel and the Struggle over Evolutionary Thought. University of Chicago Press. pp. 173–174. ISBN 978-0-226-71219-2.
↑  New York Times Haeckel Again Honored in Spite of Himself on his 80th Birthday, published: 22 February 1914
↑  Ruse, M. 1979. The Darwinian Revolution. Chicago: University of Chicago Press.
1 2  Hall, B. K. (2003). "Evo-Devo: evolutionary developmental mechanisms". International Journal of Developmental Biology. 47 (7–8): 491–495. PMID 14756324.
↑  "Ernst Haeckel" (biography), UC Berkeley, 2004, webpage: BerkeleyEdu-Haeckel
↑  Romanes, George J. (1874-03-12). "Natural Selection and Dysteleology". Nature. 9 (228): 361–2. doi:10.1038/009361a0. 'Prof. Haeckel has invented a new and convenient name, "Dysteleology," for the study of the "purposelessnesses" which are observable in living organisms—such as the multitudinous cases of rudimentary and apparently useless structures.'
↑  Fred R. Shapiro, ed. (2006). The Yale Book of Quotations. Yale University Press. p. 329. ISBN 978-0-300-10798-2. There is no doubt that the course and character of the feared "European War"...will become the first world war in the full sense of the word. Indianapolis Star, 20 September 1914
↑  Edward Carpenter, The Healing of Nations and the Hidden Sources of Their Strife, page 134
↑  John Horne, A Companion to World War I, page 324
↑  Haeckel, Ernst. The Art and Science of Ernst Haeckel. p. 41.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262374205171  PLWABN: 9810530323705606  BIBSYS: 90141879  BNC: 000166998  BNE: XX1299881  BnF: cb12328331d (data)  Botanist: Haeckel  CANTIC: a1009829x  CiNii: DA0195021X  DSI: 2211  GND: 118544381  ICCU: RAVV020128  ISNI: 0000 0001 2281 8485  LCCN: n50032763  LNB: 000075466  MusicBrainz: ec9955c3-3d0b-44c9-909d-16c7d0395c05  MGP: 159000  NDL: 00522309  NKC: jn20000700655  NLA: 35850550  NLG: 129002  NLK: KAC200714948  NSK: 000003919  NTA: 180341928  RERO: 02-A000077867  RKD: 236982  SELIBR: 208848  SNAC: w63n2mxm  SUDOC: 032207689  Trove: 1115392  VcBA: 495/119891  VIAF: 73923565   WorldCat (עם VIAF): 73923565 
איור של הקל - כלניות ים מהספר- Kunstformen der Natur, משנת 1904
בילבורד הוט 100 (1980–1989)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים Billboard Hot 100 שנערכו משנת 1980 עד שנת 1989.
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
נתונים סטטיסטיים נוספים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

שנות ה-80 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית
מצעד הסינגלים הבריטי (1980–1989)
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט • ה'תש"ל–ה'תשל"ט • ה'תש"ם–ה'תשמ"ט • ה'תש"ן–ה'תשנ"ט • ה'תש"ס–ה'תשס"ט • ה'תש"ע–ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1940–1949 • 1950–1958  אחרי אוגוסט 1958: 1958–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1952–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
מייקל ג'קסון הצליח להביא את מספר הלהיטים הרב ביותר לצמרת המצעד האמריקני במהלך העשור (9 שירים) כמו כן ג'קסון הצליח גם להישאר במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד האמריקני במהלך שנות ה-80 (27 שבועות).
שירה של הזמרת האוסטרלית אוליביה ניוטון-ג'ון "Physical", היה לשיר שכיכב במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד האמריקני במהלך שנות ה-80 (10 שבועות רצופים).