stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנגנוני הגנה
הערות שוליים

↑  Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x
↑  Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37
↑  Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, The Lancet Psychiatry 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3
↑  Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, World Psychiatry 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217
↑  The Magic Years. Understanding and Handling the Problems of Early Childhood: By Selma H. Fraiberg. New York: Charles Scribner's Sons, 1959
↑  Freud,  A. (1936). Ego and the mechanisms of defense, International Universities Press (1960).
↑  רוני סולן, חידת הילדות, מודן הוצאה לאור, 2007; עמ' 78–106, 265-298
↑  Richard J. McNally, Elke Geraerts, A New Solution to the Recovered Memory Debate, Perspectives on Psychological Science 4, 2009-03, עמ' 126–134 doi: 10.1111/j.1745-6924.2009.01112.x
↑  Lawrence Patihis, Lavina Y. Ho, Ian W. Tingen, Scott O. Lilienfeld, Are the “Memory Wars” Over? A Scientist-Practitioner Gap in Beliefs About Repressed Memory, Psychological Science 25, 2014-02, עמ' 519–530 doi: 10.1177/0956797613510718
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545760305171  BnF: cb119570504 (data)  GND: 4000317-6  LCCN: sh85036436  NDL: 00576110  NKC: ph325867  SUDOC: 027554945 
זיגמונד פרויד ראה בעידון את מנגנון ההגנה המוצלח מכולם
יהדות בלגיה

| --- | --- |

כתובה מאנטוורפן, 17 ביוני 1934
 אוכלוסייה
 כ-40,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 בריסל, אנטוורפן
 שפות
 הולנדית, צרפתית, עברית, יידיש
 דת
 יהדות
יהדות בלגיה היא הקהילה של יהודי בלגיה, מדינה השוכנת במערב אירופה.
היסטוריה

היהודים הראשונים באזור בלגיה של ימינו הגיעו יחד עם הרומאים בין השנים 50 ל-60 לפנה"ס. הם מוזכרים כבר ב-1200 באזור בראבנט. בימי הביניים, במאה ה-13, קהילותיהם נחרבו, ושוב במאה ה-14, בתקופת המגפה השחורה ובפרעות שנלוו לה. במאה ה-16 הגיעו לבלגיה אנוסים מספרד ומפורטוגל. הם הביאו לפיתוח תעשיית היהלומים בעיר אנטוורפן אך נאלצו לקיים את תפילותיהם בסתר. עם כיבוש אזור בלגיה ב-1713 על ידי אוסטריה, באו יהודים אשכנזים. ב-1831, כשבלגיה זכתה בעצמאותה, היא הכריזה מיד על הכרה בזכויות היהודים. יהודי הקהילה, שמנו כ-1,000 נפש, התרכזו בארבע ערים: בריסל, אנטוורפן, לייז' ושרלרואה.
יהודי בריסל, שהיו נתונים יותר להשפעה צרפתית, התערו בחברה הלא היהודית, ואילו באנטוורפן הפלמית נהגו היהודים אורח חיים אדוק יותר. שוני זה בין ההקהילות היהודיות בערים הללו קיים עד היום. בסוף המאה ה-19 החלו גלי הגירה גדולים של יהודים לערי בלגיה בעיקר ממזרח אירופה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו אליה יהודים רבים מאוסטרו-הונגריה ומרוסיה, שרובם מצאו בבלגיה תחנת מעבר בדרכם לארצות הברית אך מעטים מהם השתקעו במדינה. במהלך שנות ה-20 התייצב קצב ההגירה היהודית למדינה והוא גדל בשנות ה-30, בעיקר לאחר עליית היטלר לשלטון וכינון המשטר הנאצי בגרמניה. בסוף שנות ה-30 היו בבלגיה כ-66,000 יהודים, שרק 10 אחוזים מהם אזרחים בלגיים וכל השאר נחשבו למהגרים..
היסטוריה > יהדות בלגיה בתקופת השואה

לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה לא הורע מצב היהודים באופן מהיר אלא בשלבים איטיים.
בקיץ 1942 החלו הגרמנים לשלח את יהודי בלגיה למחנות עבודה והשמדה והשילוחים נמשכו עד שחרורה של בלגיה על ידי צבאות בעלות הברית בסתיו 1944. 28,902 מיהודי בלגיה נספו בשואה - כ-44 אחוזים מכלל בני הקהילה היהודית. הסיבה העיקרית לכך שרבים יחסית מבני הקהילה שרדו הייתה העזרה שהושיטה להם האוכלוסייה הבלגית. לכ-25,000 יהודים נמצאו מקומות מסתור במדינה, בין השאר במוסדות נוצריים שונים, הודות לשיתוף פעולה בין המחתרת היהודית בבלגיה, "הוועד להגנת היהודים בבלגיה", לבין ארגוני ההתנגדות הבלגיים. חלק מהילדים הוסתרו במשפחות נוצריות תוך שימוש במסמכים מזויפים (למשל אסתר גרנק) או במקומות מסתור (למשל על ידי רנה למור). הבלגים גם סייעו ליהודים רבים מהולנד שנמלטו דרך בלגיה לצרפת ושווייץ.
היסטוריה > יהדות בלגיה כיום

לאחר המלחמה הוקמו קהילות מחודשות בבריסל ואנטוורפן ויהדות בלגיה מהווה כיום הרביעית בגודלה באירופה. האוכלוסייה היהודית בבלגיה מונה כ-42,000 נפש, מתוכם כ-20,000 גרים בבריסל ו-20,000 באנטוורפן.. קהילות קטנות נוספות קיימות בשרלרואה, באוסטנד, בגנט, בליאז', במונס, בארלון ובקנוקה. רוב היהודים משתייכים לשכבה סוציו-אקונומית בינונית.
בבלגיה ישנם כיום 40 בתי כנסת, 30 מהם באנטוורפן (כולם אורתודוקסים) ו-10 בבריסל, כולל שני בתי כנסת רפורמיים. באנטוורפן קהילה אורתודוקסית בולטת, שמזכירה לעיתים קהילות גדולות במזרח אירופה שלפני השואה. פועלות בה כ-12 חסידויות, ובהן פשעווארסק, בעלז, גור, צ'ורטקוב, צאנז, חב"ד, סאטמר וויז'ניץ. אנטוורפן שופעת מסעדות כשרות, חנויות מזון, וחנויות ספרים יהודים בעוד שבבריסל כמעט ולא קיימים שירותים מסוג זה. לעומת זאת בבריסל ישנם שני מרכזים קהילתיים רבי משתתפים, וכן מוזיאון לתולדות יהדות בלגיה. במשך השנים התבלטו היהודים באנטוורפן בעיסוקם בענף ליטוש היהלומים ובמסחר בהן. ההערכות הן כי המגזר מעסיק כיום כ-30% יהודים אף כי בשנות ה-80 היה מדובר ביותר מ-70% ומספרם הצטמצם עם התפתחות הטכנולוגיה והליטוש באמצעות מכונות. בשנות ה-2000, ובמיוחד בתקופת האינתיפאדה השנייה בישראל, אירעו מספר אירועים אנטישמיים בבלגיה, בעיקר בעיר אנטוורפן.
ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון היהודי של בלגיה, ירה למוות בשלושה אנשים, ופצע נוספים. היורה הצליח לברוח מן המקום באמצעות רכב מילוט.
ב-17 בדצמבר 2020 אישר בית הדין לצדק של האיחוד האירופי את האיסור על שחיטה כשרה בבלגיה, ודחה את עתירתן של הקהילות היהודיות והמוסלמיות במדינה, בהובלת הקהילה היהודית. משרד החוץ הישראלי ביקר את ההחלטה בנימוק של פגיעה בחופש הפולחן והדת באירופה.
ב-7 ביולי 2022 הצביע הפרלמנט של בריסל ברוב קולות נגד הצעת החוק לאסור שחיטה כשרה במחוז של הבירה. במחוזות הגדולים במדינה, וולוניה ופלנדריה, חל האיסור.
ראו גם

מבצר ברנדונק
מחנה מעבר מכלן
הטרנספורט העשרים
הערות שוליים

↑  פרידלנדר, שאול (2009), "שנות ההשמדה,  שנות ההשמדה, 1939-1945: גרמניה הנאצית והיהודים, תל אביב: עם עובד. עמ' 405–406
↑  Jewish Heritage(הקישור אינו פעיל, 25.2.2019)
↑  אנטוורפן בלגיה קהילה יהודית(הקישור אינו פעיל, 25.2.2019)
↑  דיאנה בחור-ניר, אנטישמיות בבלגיה: תלמיד ישיבה נדקר באנטוורפן, באתר ynet, 25 ביוני 2004
↑  האיחוד האירופי החליט: אין שחיטה כשרה בבלגיה, באתר ynet, 17 בדצמבר 2020
↑  משרד החוץ, באתר www.facebook.com
↑  הצלחה לקהילה היהודית בבריסל: בוטל האיסור על שחיטה כשרה | מעריב, באתר https://www.maariv.co.il (באנגלית)
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד • ויילס) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
יהודים-נוצרים

.
"כנסת הַמּוּלִים", פסיפס בכנסיית סנטה סבינה.
יהודים נוצרים או יהדות נוצרית הם מונחים שנטבעו במחקר ההיסטורי לתיאור הכיתות הנוצריות העתיקות שהתקיימו במאות הראשונות לספירה, ושילבו אמונה בישו עם מחויבות לשמירת התורה, בטרם השלמת הפילוג היהודי-נוצרי והתעצבותה של הנצרות כדת השוללת את קיום המצוות. היהדות הנוצרית מונגדת ל"נצרות הגויית" או ה"פאולינית" בתוך הכנסייה הקדומה, ששללה את התורה ואפשרה לגויים להתנצר מבלי למול או לקבל עול מצוות. באופן מקובל הרבה פחות, משמש המונח "יהודים נוצרים" במחקר עבור כל מאמיני ישו היהודים בטרם הפילוג, כולל הפאולינים. הכיתות המסווגות תחת כותרת זו קיימו מגוון של תפישות לגבי שמירת התורה, טבעו של ישו ומעמדם של נוצרים גויים. הן נעלמו לבסוף בערך במאה החמישית, תחת הלחץ הכפול מצד האורתודוקסיה הנוצרית שבחרה בפאוליניות, מחד, והיהדות הרבנית המתגבשת מאידך. הספרות שהותירו הוטמעה בכתבי הקודש הנוצריים הכלליים או נשכחה, אם כי המחקר המודרני שפך עליה מעט אור. מורשתן העיקרית היא ההתנגדות החריפה ל"התייהדות" במסורת הנוצרית.
תולדות האמונה היהודית-נוצרית

הנצרות החלה כזרם בתוך היהדות. כפי שהיו זרמים אחרים בני אותה תקופה (פרושים, צדוקים, איסיים, בייתוסים, תיראפויטים, הפילוסופיה הרביעית, אלכסאים). היהודים הנוצרים ראו עצמם כיהודים ופרט לטבילה שהוסיפו לעצמם והאמונה כי ישו היה משיח קיימו את מצוות היהדות (כשרות, ברית מילה, שמירת שבת וכו') ואף ראו בבית המקדש את המרכז הרוחני והדתי שלהם. ביקורת שהייתה לישו עצמו על הנעשה במקדש לא הייתה על עצם היותו של המקדש מרכז רוחני אלא על מעשי בני אדם במקדש (החלפנים למשל).
לאחר מותם של יוחנן המטביל וישו התקיימו ביהדות במקביל שתי כתות בעלות מאפיינים דומים, תלמידי יוחנן ותלמידי ישו.
כל חסידיו המוקדמים של ישו, כמעט כל כותבי הספרים הכלולים בברית החדשה והנוצרים הראשונים במהלך המאה הראשונה היו ממוצא יהודי, כלומר נוצרים יהודים.
עד הצטרפותו של פאולוס לקהילת הנצרנים בירושלים והשינויים שערך בעיקרי האמונה, ההבדלים בין היהדות לנצרות היו זניחים ולכן היו יהודים שהגדירו עצמם תלמידי ישו מנצרת (במושגי היום - נוצרים) ועדיין החשיבו עצמם כיהודים וכך גם הסביבה הקרובה ראתה בהם יהודים. היהודים הנוצרים ראו בהתחלה רק ביהודים מועמדים להצטרף לאמונתם אולם במשך הזמן הרעיון הנוצרי מצא חן גם בעיני נכרים (בעיקר בעלי תרבות הלניסטית) והם ביקשו להסתפח לכת. ברגע שהנכרים רצו להסתפח, התעוררו שאלות לגבי שני נושאים עיקריים והם שמירת הכשרות והמילה.
בחצר כנסיית דומינוס פלוויט בירושלים נמצאים קברים של יהודים-נוצרים מהמאות ה-1 וה-2.
קהילות יהודיות-נוצריות המשיכו להתקיים עד המאה ה-7 לפחות. יש קטעי מידע על יהודים-נוצרים בארץ ישראל וסביבותיה (בעיקר אנטיוכיה) במהלך המאות ה-5 וה-6, אולם אין מידע על קהילות אלו אחרי הכיבוש הערבי. על פי הסברה המקובלת רובם נטמעו בכנסיות הסוריות (הכנסיות המלכיתיות, הכנסייה האנטיוכית, הכנסייה הסורית-אורתודוקסית). גם הכנסייה הסורית של מלבר בהודו טוענת לשורשים בקהילה היהודית-נוצרית. בנוסף, היו כתות כמו האתינגאנים, שייתכן והיו להן שורשים בקהילות יהודיות נוצריות.
יחס הרומאים ליהודים הנוצרים

בהתחלה, הרומאים ראו ביהודים הנוצרים (ומאוחר יותר בנוצרים) כזרם או כת בתוך היהדות. איסורים והתרים שחלו על היהודים חלו גם על היהודים-נוצרים. בשלב מאחר יותר נרדפו הנוצרים בנפרד מהיהודים וזאת עד להפיכתה של הנצרות לדת מותרת.
התפצלות הנצרות מתוך היהדות

הפיצול בין היהדות הרבנית לבין הנצרות החל בתוך הקהילה היהודית נוצרית (הנצרנים) עוד בדור הראשון של שנים-עשר השליחים והתעצם במהלך המאות הראשונה והשנייה עד ששתי הקהילות נפרדו לגמרי במאה ה-3. זה היה תהליך איטי שהיה כרוך בהתפשרות על קיום מצוות מצד היהודים הנוצרים לטובת קליטה קלה של גויים אל תוך הקהילה. תהליך ההיפרדות בין הקבוצה המשיחית לבין הזרמים המרכזיים ביהדות נמשך למעלה מ-100 שנה והסתיים סופית עם אימוץ הנצרות כדת המדינה של רומא.
ראו גם

אגבוס
יהדות משיחית
אנוסים
כנסיית דומינוס פלוויט
משל גרגר החרדל
לקריאה נוספת

Joel Marcus, Jewish Christianity, בתוך: Cambridge History of Christianity: Volume 1, Origins to Constantine, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2006. עמ' 87–102.
הערות שוליים

↑  "ויאמר פטרוס חלילה לי אדני כי מעולם לא אכלתי כל-פגול וטמא" - מעשי השליחים י, 14
↑  "וירדו אנשים מיהודה והם מורים את-האחים לאמר אם-לא תמולו כדת משה לא תושעון" - מעשי השליחים טו, 1
↑  "ויום יום היו שוקדים להיות במקדש לב אחד ויבצעו את-הלחם בבית בבית" - מעשי השליחים ב, 46

"ופטרוס ויוחנן היו עולים יחדיו אל-המקדש לתפלת המנחה בשעה התשיעית" - מעשי השליחים ג, 1

"וייקח פולוס את-האנשים ויטהר אותם וממחרת בא אל-המקדש ויגד כי-מלאו ימי טהרתם עד כי-הקרב קרבן כל-אחד מהם" - מעשי השליחים כא 26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533621605171  GND: 4204206-9  LCCN: sh85070266  LNB: 000070367  TDVİA: yahudi-hiristiyanligi
הדלפה

הדלפה היא העברת מידע מסווג או פנימי בחשאי ובאופן בלתי מוסמך לגורם חיצוני, בעיקר לאמצעי התקשורת.
היקף המושג

המושג הדלפה עוסק בהעברת מידע מסווג או פנימי בחשאי ובאופן בלתי מוסמך לגורם חיצוני, למשל, כאשר המידע מועבר לגורם תקשורתי או פעיל פוליטי אופוזיציוני. לעומת זאת, כאשר המידע מועבר לגורם עוין ו/או כאשר מטרת העברת המידע היא לפגוע בארגון ממנו מוצא המידע, התופעה מכונה ריגול. הדלפה של חומרי חקירה, לפני סיומה, עלולה לפגוע בהצלחת החקירה.
המניעים להדלפה

מאחורי כל הדלפה עומד מקור שיש לו אינטרס מסוים. אינטרס כזה יכול להיות:
"בלון ניסוי", שהוא אמצעי שמשתמשים בו בעיקר גורמים פוליטיים כדי לעמוד (באמצעות הדלפה) על תגובות הציבור לתוכניותיהם העתידיות, לפני שהם מתחייבים פומבית לתוכניות אלה.
סיוע לקידומו האישי של המקור, של ארגונו או של אדם או ארגון אחר.
הכשלת מהלך מתוכנן (או קידום מתוכנן) של אדם או ארגון כלשהו.
אזרחות טובה - המקור מבקש לחשוף שחיתויות ו/או לתקן ליקויים.
טובת הנאה שמקבל המקור מהעיתונאי או אמצעי התקשורת שאליו הוא הדליף את המידע.
דאגה לפרסום כתבה עיתונאית כנגד יריב אותו מעוניינים להשחיר בתקשורת.
צורך המדליף בסיפוק אישי, "טפיחה על האגו", להיות בעל השליטה על המידע.
יחסי גומלין בין המדליף לכתב, "קבל מידע עכשיו, תן פרסום טוב עליי לאחר מכן".
הדלפה למען השתקה - מידע אחר במקום מידע אותו המדליף לא מעוניין לפרסם.
היסח דעת- הדלפה או דיווח של דבר כדי למנוע או לצמצם פרסום בדבר אחר.
הדלפת רוויה - הממסד מספק לעיתונאי מידע רב כדי למנוע מהעיתונאי יוזמה עצמאית לגילוי המידע.
הדלפה בה אין קשר מקצועי, הקשר אך ורק חברי או משפחתי.
הדלפה מטעם החשוד, שנועדה להעביר מסר לשותפיו לעבירה.
הדלפה מטעם החשוד, שנועדה לשמש אמתלה בהאשמת החוקרים בהדלפה.
הדלפה מטעם החשוד, שנועדה לייצור יחסי תן וקח עם עיתונאים.
עיתונאות חופשית אינה יכולה להתקיים ללא הדלפות, מפני שבמקרה כזה היה עליה להסתמך רק על מידע הנמסר בידי דוברים וגורמים רשמיים, שמטבע הדברים מוציאים לתקשורת רק את מה שברצונם לפרסם.
הדלפות מפורסמות

פרשת מסמכי הפנטגון שהודלפו על ידי דניאל אלסברג לעיתון הניו יורק טיימס.
פרשת ווטרגייט, שבעקבותיה התפטר נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בשנת 1974. בעת חקירת הפרשה נעזרו עיתונאי הוושינגטון פוסט במקור שזכה לכינוי גרון עמוק שלימים התברר כסגן ראש ה-FBI.
פרשת חשבון הדולרים, שהובילה להתפטרותו של ראש הממשלה יצחק רבין בשנת 1977
הדלפת רשימת ה-11 לעיתון הארץ שעסק בחשיפת ראשי הפשע בישראל
הדלפת הכוונה להפציץ את הכור הגרעיני העיראקי לשמעון פרס בשנת 1981
ההדלפה שהביאה להפסקת מבצע משה להעלאת יהודי אתיופיה בשנת 1985
הדלפת סודות הקריה למחקר גרעיני בידי מרדכי ואנונו בשנת 1986
הדלפת "מסמך שטאובר", מסמך צבאי סודי שעסק באסטרטגיה הישראלית במשא ומתן עם סוריה, על ידי בנימין נתניהו בהיותו ראש האופוזיציה בנאום בכנסת ב-1994.
פרשת סיריל קרן, שהדליפה עו"ד ליאורה גלט-ברקוביץ' בשנת 2003
הדלפת הוראת הרמטכ"ל דן חלוץ למכור את תיק ניירות הערך שלו ביומה הראשון של מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006
הדלפת מאות אלפי מסמכים מסווגים של ארצות הברית על ידי האתר ויקיליקס בנובמבר 2010.
תלונות של בנימין נתניהו על הדלפות מחקירותיו הובילו לבדיקות פוליגרף של קציני משטרה, אולם ללא תוצאות. המפכ"ל הביע ביטחון בכך שמקור ההדלפות אינו במשטרת ישראל.
הדלפת מסמכי פנדורה שחשפה 11.9 מיליון מסמכים מ-14 חברות המספקות שירותים במקלטי מס, שעל פי הערכות עזרו לאלפי אנשים בהם ידוענים ופוליטקיאים רבים, להסתיר כ-32 טריליון דולר מחיוב במס.
פרשת גניבת והדלפת המסמכים המסווגים במהלך מלחמת חרבות ברזל, בה הודלפו מסמכים מסווגים לעיתון הבילד על ידי מקורבים לראש הממשלה נתניהו.
המאבק בהדלפות

הרשויות עושות מאמצים להיאבק בהדלפות. האמצעי החמור ביותר הוא פתיחת חקירה פלילית והעמדה לדין של מדליפים, אם כי הליך זה הוא נדיר. דוגמה למקרה כזה הוא חשיפתה והעמדתה לדין של ליאורה גלט-ברקוביץ' כמדליפת חקירת אריאל שרון בפרשת סיריל קרן.
עם זאת, לעיתים המדינה מעניקה חסינות למדליף על מנת לעודד מאבק בשחיתות. כך למשל, סגן ניצב אפרים ארליך, שהדליף מידע שהביא להקמת ועדת זיילר זכה לחסינות לקראת עדותו בוועדה.
סוגיה אחרת היא האם יש לחברי כנסת חסינות מהותית כאשר הם מדליפים מידע סודי שהגיע אליהם. במקרה של נתניהו ומסמך שטאובר, פסק בית המשפט העליון כי אין להעמיד את נתניהו לדין על חשיפת המסמך כי עשה זאת ללא תכנון מקודם ורק נגרר לכך מקריאת ביניים של שמעון פרס. בשנת 2014 הושעה ח"כ עמר בר-לב מחברותו בארבע ועדות משנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לאחר שהדליף מידע (לא סודי) מתוך דיון חסוי בוועדה.
דרך נוספת להיאבק בהדלפות הוא פורסם מוקדם ומסודר של הנושא כדי למנוע פרסומים מגמתיים שמקורם בהדלפות. עם זאת, בפסק דין של בג"ץ נקבע שדבר זה אינו מצדיק פרסום ביקורת לפני סיום הליך מסודר של בירור הביקורת.
בחודש יולי 2017 אישרה הכנסת חוק המחייב בדיקת פוליגרף לקציני משטרה, בדיקה שבין היתר נועדה להיאבק בהדלפות.
ראו גם

חיסיון עיתונאי
אבטחת מידע
לקריאה נוספת

שמעון שיפר, לעיניך בלבד, ידיעות ספרים, 2021 (עמ' 23 - 38)
הערות שוליים

↑  בג"ץ 9492/96 אהרוני אהרון נ' לוי דורון - נציב מס הכנסה, ניתן ב־20 בפברואר 1997
↑  Bell, Torsten (2023-07-23). "We've caught the distraction disease – we do anything to avoid the problems we face". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2023-09-05.
↑  רונית ורדי, ‏ליאורה לא לבד, באתר גלובס, 12 במרץ 2004
↑  נתניהו, בנימין, באתר nana10‏, 15 באוקטובר 2006
↑  חקירות נתניהו: בכירים במשטרה מתושאלים לגבי קשרים עם עיתונאים]http://www.kan.org.il/Item/?itemId=23826
↑  בג"ץ 788/08 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' מפכ"ל המשטרה, ניתן ב־6 ביולי 2008, סעיף ב'
↑  ראו דברי סוזי נבות
↑  יהונתן ליס, ח"כ בר לב הושעה מוועדות ביטחוניות כי חשף מידע מדיוני ועדה לתקציב הביטחון, באתר הארץ, 19 במאי 2014
↑  בג"ץ 7805/00 רוני אלוני – חברת מועצת עירית ירושלים נ' מבקרת עירית ירושלים ואחרים, ניתן ב־11 במאי 2003, סעיף 21
↑  אושר סופית : בדיקות פוליגרף לקציני משטרה, באתר nrg
מכתב ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון.
מנחם שינקין

.
| --- | --- |

 לידה:  1871 אולה, בלארוס 
 פטירה:  2 בנובמבר 1924 (בגיל 53 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 
שיינקין בימיו כסטודנט
הנהלת הגימנסיה העברית, 1910; משמאל לימין: אליהו ברלין, מנחם שינקין, בן-ציון מוסינזון, חיים בוגרשוב, חיים חיסין
קברו של מנחם שינקין בבית הקברות טרומפלדור (לאחר שיפוץ)
מנחם שֶׁיְנְקִין (בכתיב יידי: שיינקין; תרל"א, 1871, אוּלַה (בלארוס), פלך ויטבסק, האימפריה הרוסית – ה' בחשון תרפ"ה, 2 בנובמבר 1924, שיקגו, ארצות הברית) היה מנהיג ציוני, ממייסדי תל אביב.
כתביו

ידיעות וועגן ארץ-ישראל [ידיעות על ארץ ישראל] (צונויפגעשטעלט פון מ' שיינקין), וילנה: פארלאג קדימה, 1908. (ביידיש)
דברי שלום ואמת: מכתב גלוי לקהלות היהודים בתורקיה, יפו: דפוס אתין, תרע"א.
ידיעות: בעד החפצים להתנחל בארץ ישראל (נערכו בלשכת המודיעין אשר לוועד חו"צ שבאודיסה על ידי מ' שינקין), אודסה: דפוס מוריה, תרע"ג.
ארץ ישראל אין מלחמה צייט (פאקטען פון דעם דארטיגען אידישען לעבען) [יידיש: "ארץ ישראל בעת מלחמה"], ניו יורק: ציוניסטישע פעדעריישאן אין אמעריקא, תרע"ז. (ביידיש)
קאלאניזאציאנס מעגליכקייטען אין ארץ ישראל: א קורצער איבערבליק (פראספעקט) (ארויסגעגעבען פון דער פלשתינה ביורה פון דער אמעריקאנער ציוניסטישער ארגאניזאציע), ניו יורק: אלפא פרעסס, תרע"ז. (ביידיש)
די ציון קאמאנוועלטה (אחזת ציון): א געזעלשאפט פיר קויפען לאנד און מאכען פלאנצונגען אין ארץ ישראל, שיקגו: פלשתינה ביורה ביי דעם ציוניסטישען פראוויזיאנאל קאמיטעט אין אמעריקא, תרע"ח-1917. (ביידיש)
שפתנו: לשאלת השפה העברית והשפות המדוברות בעמנו, ניו יורק: ההסתדרות העברית באמריקה, תרע"ח.
דער יידישער לעגיאן (זיין פארגאנגענהייט, געגענווארט און צוקונפט פון מ' שיינקין), ניו יורק: אלפא פרעס, 1918. (ביידיש)
די ציון קאמאנוועלטה (אחוזת ציון): אין דער ציוניסטישער פראגראם, ניו יורק: פלשתינה ביורה פון פראוויזארישען ציוניסטישען קאמיטעט, 1918. (ביידיש)
די שאפענדע ארבעט אין ציוניזם, [ניו יורק: חמו"ל, 1920?]. (ביידיש)
די בעלי מלאכה און די ארבייטער: אין דער עליה פון א"י, (ברלין: דפוס טראטמיס), [תר"ץ]. (ביידיש)
כתבי מנחם שיינקין (בעריכת א' חרמוני), ירושלים: הממכר היחידי בידי הוצאת ר' מס (הוצאת מרים שיינקין), תרצ"ה.
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי ,מנחם שיינקין, בתוך: זאב צחור (עורך), ספר העלייה השנייה, כרך האישים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים 1997, 377-380
הערות שוליים

↑  Zionist Celebration Becomes a Memorial, שיקגו סנטינל, 7 בנובמבר 1924
10 Killed, 31 Hurt as Chicago Freight Hits a Street Car, באתר הניו יורק טיימס, ‏3 בנובמבר 1924 (באנגלית)
↑  למותו של שינקין, דואר היום, 5 בנובמבר 1924
↑  הלוויתו של מ. שינקין, דואר היום, 16 בדצמבר 1924
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506103205171  ISNI: 0000 0000 3930 9209  LCCN: no00073933  SUDOC: 241369037  VIAF: 68479101   WorldCat (עם VIAF): 68479101
DARPA

.
| --- | --- |
סמליל DARPA

המטה בבלסטון, מחוז ארלינגטון, וירג'יניה, 2022
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תחום שיפוט:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית
 משרד אחראי:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 סוכנות אם:  Office of the Secretary of Defense 
 תאריך הקמה:  7 בפברואר 1958
 מנכ"ל:  סטפני טומפקינס
 מטה מרכזי:  ארלינגטון, וירג'יניה
 עובדים:  240
 תקציב:  $3.427 מיליארד (2019)
 אתר DARPA
 
DARPA (ראשי תיבות באנגלית: Defense Advanced Research Projects Agency - הסוכנות הצבאית לפרויקטים מחקריים מתקדמים) היא סוכנות ממשלתית תחת אחריות מחלקת ההגנה של ארצות הברית העוסקת בפיתוחים הטכנולוגיים של צבא ארצות הברית. דארפא אחראית גם על פיתוחים טכנולוגיים רבים המשמשים בצבאות העולם וכן פיתוחים לשימושים אזרחיים.
היסטוריה

בפברואר 1958, אחרי שיגורו של ספוטניק 1, כאשר ארצות הברית חשה בנחיתות טכנולוגית, מינה נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר את נשיא אוניברסיטת MIT, ד"ר ג'יימס קיליאן, כראש צוות הקמה של סוכנות לפרויקטי מחקר מתקדמים (Advanced Research Projects Agency), בראשי תיבות "ארפא" (ARPA). סוכנות זו נועדה לקדם את ארצות הברית למקום הראשון בעולם במחקר הטכנולוגי. הפרויקט הראשון שהוטל על ARPA היה מציאת פתרון טכנולוגי שיוכל לשמור תקשורת פעילה בתוך ארצות הברית ובינה לשאר העולם בעת מטר טילים (אטומיים) הצפויים להגיע מעבר למסך הברזל. הפתרון שנמצא יצר את רשת האינטרנט. בשנת 1970 צרפו את המילה הגנה (Defense) לשמה של הסוכנות ושמה היום הוא "דארפא" (DARPA).
המקבילה הישראלית של DARPA היא המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת).
הישגים טכנולוגיים

דארפא פיתחה מגוון רב של טכנולוגיות ופתרונות טכנולוגיים. חלקם לא יצאו מגבולות המעבדה. חלקם פותחו לצורכי הצבא וחלקם דלפו לשוק האזרחי ותרמו לרווחת העולם. אחד הפרויקטים החשובים הראשונים (1963) היה "פרויקט ולה" (Vela) בו ציידו לוויינים באמצעי גילוי קרינה אטומית במטרה לעלות על ניסויים בנשק גרעיני, כולל ניסויים תת-ימיים.
בין הפרויקטים שפותחו תחת מטריית דארפא:
מימון המחקר של דאגלס אנגלברט שבמסגרתו נוצר עכבר המחשב הראשון
ARPANET - רשת מיתוג המנות הראשונה בעולם, שממנה התפתחה רשת האינטרנט.
שותפות במימון פיתוח היוניקס והעיבוד המקבילי
המחקר בנושאי מציאות מדומה מומן בחלקו הגדול על ידי דארפא.
X-32 -  מטוס תקיפה משותף
לוויין מפוצל
NCP - פרוטוקול תוכנה, מימי ה-ARPANet
שותפות בפיתוח ה-GPS לדורותיו
פיתוח תאי דלק קלים לשימוש במכשירים הנישאים על גב חיילים.
מספר פרויקטים שפותחו בדארפא והשתייכו לחקר החלל הועברו לנאס"א.
הישגים טכנולוגיים > בינה מלאכותית

המחקר בבינה מלאכותית מומן בחלקו הגדול על ידי דארפא. ביוני 2020 הישראלית פרופ' חוה זיגלמן, מהמכללה למדעי המחשב ואוניברסיטת מסצ'וסטס באמהרסט (CICS), זכתה במדליית השירות הציבורי ("Meritorious Public Service Medal" (אנ')) מטעם סוכנות הפרויקטים למחקר מתקדם להגנה (DARPA) של משרד ההגנה של ארצות הברית על התקדמות שהיא והצוות שלה עשה בתחום הבינה המלאכותית (AI). המדליה, שהיא הכבוד השלישי בגובהו שמשרד ההגנה יכול להעניק לאזרח, ניתנה מכיוון ש"יצרה וניהלה כמה מתוכניות ה- AI הגדולות והמתקדמות ביותר של DARPA כולל L2M (Lifelong Learning Machines) - פיתוח מערכות AI מתקדמות מהדור הבא המסוגלות ללמוד במציאות זמן ויישום למידה בסביבות ובנסיבות שלא הוכשרו במיוחד לכך
הישגים טכנולוגיים > תחרויות

דארפ"א הפעילה במשך השנים מספר תחרויות נושאות פרסים. ביניהן: מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א - תחרות נושאת פרסים בין מכוניות רובוטיות,  וכן תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א, מתוך רצון לפתח רובוטי שטח חצי-עצמאיים שיוכלו לבצע "משימות מורכבות בסביבות מסוכנות בהן אדם לא יכול לשרוד".
הישגים טכנולוגיים > פרויקטים שנכשלו

במקביל לפרויקטים המוצלחים היו גם פרויקטים רבים שנכשלו, או שמראש היו בעלי היגיון שנוי במחלוקת, בהם הניסיון ליצור פיל מלאכותי שיוכל לשאת אנשים וציוד ביערות וייטנאם.
ראו גם

היסטוריה של האינטרנט
בארי בם
וינט סרף
מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א
הקרן למחקרים מתקדמים של רוסיה
לקריאה נוספת

Michael P. Belfiore, The Department of Mad Scientists: How DARPA Is Remaking Our World, from the Internet to Artificial Limbs, Smithsonian Books ; New York : Harper, 2009.