stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב חסדא
מתורתו > ממאמריו בהלכה > תפילה ובית הכנסת

רב חסדא היה עוסק גם בהלכות בית הכנסת ותפילה. אודות כך מסופר, שאמר לו רבא לרפרם בר פפא: אמור לנו אדוני מן הדברים הטובים שאמרת בשמו של רב חסדא בעניין בית הכנסת! אמר לו, כך אמר רב חסדא: מהו שכתוב (כלומר, מהי דרשת הפסוק) "אוהב ה' שערי ציון מכל משכנות יעקב"? - אוהב ה' שערים המצוינים בהלכה יותר מבתי כנסיות ומבתי מדרשות.
רב חסדא אסר להרוס בית כנסת עד שייבנה בית כנסת אחר. יש אומרים שטעמו היה מחשש פשיעה - שמא לא ייבנה בית הכנסת, ויש שסוברים שמטעמי צורכי תפילה תיקן זאת, שמא לא יהיה היכן להתפלל עד שייבנה בית הכנסת החדש.
הוא הורה, כי על האדם להראות בעצמו שחביבה עליו הכניסה לבית הכנסת, ואינה נראית עליו כמשוי. מסיבה זו הוא הורה, שיש להיכנס לבית הכנסת פנימה במרחק של שני פתחים (שמונה טפחים), ושם להתפלל, כי אם ייכנס לפתח בית המדרש ויישאר סמוך לפתח, נראה הדבר כאילו קשה עליו לשהות בבית הכנסת ואינו נכנס פנימה כדי שיוכל לצאת במהירות. אך אם מקומו הקבוע הוא ליד הפתח, אין בעיה זו קיימת, סיבה אחרת היא שהישיבה ליד הפתח, גורמת ליושב להציץ מחוץ לפתח ומסיחה את דעתו מהתפילה, ולפי טעם זה אם הדלת אינה פתוחה לרחוב אלא לפרוזדור אין בכך כל בעיה.
לפי פרשנות אחרת, הוראתו הייתה לשהות זמן מועט, כשיעור הליכת שני פתחים (שמונה טפחים) לאחר הכניסה לבית הכנסת עד לתפילה, כדי להשיג יישוב הדעת בשעת התפילה. כי אם האדם מתחיל להתפלל מיד בכניסתו לבית הכנסת אין דעתו מיושבת עליו. להלכה נפסק שנכון לקיים את דבריו של רב חסדא לפי כל הפירושים. מכוח אמרה זו של רב חסדא, נהגו כיום לעשות עזרה (כעין פרוזדור) לפני בית הכנסת, כדי לקיים את הוראתו של רב חסדא לפי הפרשנות שיש לשהות מהלך "שני פתחים" ובכך יוצאים ידי חובה לפי כל הפירושים.
נוסח תפילת הדרך מסר רבי יעקב בשמו של רב חסדא: כל היוצא לדרך צריך להתפלל תפילת הדרך. מאי תפילת הדרך? יהי רצון מלפניך ה' אלהי שתוליכני לשלום ותצעידני לשלום ותסמכני לשלום, ותצילני מכף כל אויב ואורב בדרך, ותשלח ברכה במעשי ידי, ותתנני לחן לחסד ולרחמים בעיניך ובעיני כל רואי, ברוך אתה ה' שומע תפלה.
בין הנחת תפילין של יד לתפילין של ראש אסור לדבר. והוסיף רב חסדא: סח בין תפילה לתפילה - חוזר ומברך (על מצוות תפילין).
מתורתו > מדרשותיו במוסר ובאגדה

רב חסדא היה עוסק רבות באגדה, והיה לו אמורא שישב לפניו והיה מסדר לפניו את אגדות התלמוד.
רב חסדא אמר: לעולם ישכים אדם בערב שבת, לטרוח ולזמן הוצאת שבת להוצאת שבת. הוא הביא ראיה לכך מפרשת המן. זמן לקיטת המן, הייתה בשעת בוקר מוקדמת כמו שנאמר ”וַיִּלְקְטוּ אֹתוֹ בַּבֹּקֶר בַּבֹּקֶר”. על סדר היום השישי נאמר בתורה כי ”וְהָיָה בַּיּוֹם הַשִּׁשִּׁי וְהֵכִינוּ אֵת אֲשֶׁר יָבִיאוּ”, - כלומר: מיד לאחר שיביאו את המן בהשכמה, יכינו אותו לאכילה. ומכאן, שיש להשכים ביום השישי כדי להכין את צורכי שבת.
אמר רבא, ויש אומרים רב חסדא: אם רואה אדם שייסורין באין עליו - יפשפש במעשיו, שנאמר "נחפשה דרכינו ונחקורה ונשובה עד ה'". פשפש ולא מצא - יתלה בביטול תורה, שנאמר: "אשרי הגבר אשר תיסרנו יה ומתורתך תלמדנו". ואם תלה ולא מצא - בידוע שייסורין של אהבה הם, שנאמר: "כי את אשר יאהב ה' יוכיח".
אמר רב חסדא: בדור המבול לא נגזרה גזרה על דגים שֶׁבַּיָּם, שנאמר: "מכל אשר בחרבה מתו", ולא דגים שבים.
אמר רב חסדא: נישאת פחותה מבת עשרים - יולדת עד גיל ששים, בת עשרים - יולדת עד ארבעים, בת ארבעים - שוב אינה יולדת.
אמר לו רב חסדא לאבימי: קיבלנו במסורת, שמסכת עבודה זרה של אברהם אבינו ארבע מאות פרקים הייתה; ואנחנו שונים רק חמישה, (במשנה שלנו יש 5 פרקים במסכת עבודה זרה), וגם אותם איננו מבינים.
מתורתו > קדושה ומידות טובות

רב חסדא הרבה להטיף אודות מידות טובות, בין חברים ובין איש לאשתו. הוא היה אומר: ”לעולם אל יטיל אדם אימה יתירה בתוך ביתו, שהרי פילגש בגבעה הטיל עליה בעלה אימה יתירה, והפילה כמה רבבות מישראל”, מאמר דומה של רב חסדא קובע, כי תוקפנות בבית מחריבה את הבית כתולעת האוכלת שומשמים ומחסלת אותם.
במסכת שבת מובאת הנחייתו של רב חסדא לבנותיו: "נקיט מרגניתא בחדא ידיה, וכורא בחדא ידיה. מרגניתא - אחוי להו, וכורא לא אחוי להו, עד דמיצטערן, והדר אחוי להו". על פי פירוש רש"י זו המלצה להאריך במשחק המקדים על-מנת להגביר את תשוקתו של בן הזוג. על פי פירושם של הגאונים המובא בחידושי הריטב"א, בא רב חסדא ללמד את בנותיו, שלא בהקשר המיני, "שדבר המוצנע מושך יותר מדבר גלוי ואפילו הוא פחות בערכו ממנו".
לפי גישתו של רב חסדא, לעולם לא יתעלמו בשמים מתוקפנות מילולית בין אדם לחבירו, ואדם שפגע בזולתו תמיד יענש על כך; הוא היה אומר: כל השערים ננעלים חוץ משערי אונאה, שנאמר: ”הנה ה' נצב על חומת אנך (לשון אונאה) ובידו אנך”. רב חסדא עצמו שימש מופת לדוגמה של אדם המקפיד על כבוד חברו, ועל אף שרב חסדא היה מעיר על קיום ההלכה במידת הצורך, הוא עשה זאת באופן מכובד ביותר. כך למשל מסופר שכאשר רב חסדא מצא את רב חננאל שהיה כותב ספרי תורה שלא מן הכתב (בעל פה). אמר לו:
”ראויה כל התורה כולה להיכתב על פיך, אלא (אבל) כך אמרו חכמים: אסור לכתוב [אפילו] אות אחת שלא מן הכתב”.
חטא הגאווה וגסות הרוח היה נחשב אצלו כחטא חמור ביותר; אודות כך הוא אמר, שכל אדם שיש בו גסות הרוח - אמר הקב"ה: אין אני והוא יכולין לדור בעולם, שנאמר:: "מלשני בסתר רעהו אותו אצמית גבה עיניים ורחב לבב אותו לא אוכל", אל תקרי 'אותו' אלא 'אִתו לא אוכל'. יש שגורסים דרשה זו על מספרי לשון הרע, שנאמר: "מלשני בסתר רעהו אותו אצמית".
הוא ייחס את סילוק השכינה מעם ישראל לחטאי עריות. הוא הסביר, שבתחילה, קודם שחטאו ישראל (בעריות) - הייתה שכינה שורה עם כל אחד ואחד, שנאמר: ”כי ה' אלהיך מתהלך בקרב מחניך”, כיוון שחטאו - נסתלקה שכינה מהם, שנאמר: ”ולא יראה בך ערות דבר ושב מאחריך”. במיוחד היה חמור בעיניו ניבול פה. הוא היה אומר: כל המנבל את פיו - מעמיקין לו גיהנם, שנאמר "שׁוּחָה עמֻקה פי זרוֹת".
מתורתו > הוראותיו והנהגותיו האישיות ובענייני העולם

רב חסדא היה לומד בשקידה, ובשל כך היה ממעט לישון בלילות. על כך נאמר בתלמוד, כי בתו של רב חסדא שאלה אותו האם איננו חפץ לנוח מעט. רב חסדא השיב לה: "תיכף יבואו ימים ארוכים וקטנים (- הם הימים בקבר שהם ארוכים לישון, אך קטנים שאי אפשר לעסוק בתורה ובמצוות - פירוש רש"י), ואז נישן הרבה".
חתימתו של רב חסדא הייתה האות סמ"ך (האות השנייה בשמו).
רב חסדא התברך בעושר, ומכספו בנה את בית הישיבה בסורא בשנת (ד'נ"ג, 293). למרות עושרו הרב נמנע רב חסדא מלזלזל בממון, ונזהר בשמירתו. מסופר עליו שאת כל המפתחות שהיו לו היה מוסר לשמשו, מלבד המפתחות למחסן העצים, המשמשים לבישול ולהסקה, שכך היה אומר: מחסן אחד של חיטים צריך 60 מחסנים של עצים.
בפרדסיו היה מסייר בעצמו, ומסופר כי פעם אחת ראה דקלים בין הגפנים, ואמר לאריסו לעוקרם, כי הביקוש והשווי של הגפנים רב מהביקוש של הדקלים ומשוויים: "גופני קני דקלי, דקלי לא קני גופני" (= גפנים קונות דקלים, דקלים אינם קונים גפנים). עוד מסופר עליו, שכשהיה הולך בין הקוצים, היה מגביה את בגדו (שלא ייקרע בקוצים). אמר: זה מעלה ארוכה, וזה אינו מעלה ארוכה (= דרכו של בשר החי להתרפא מפצעיו, אבל הבגד אינו מתרפא מקרעיו).
דומה לכך גישתו של רב חסדא ביחס לגדרי איסור "בל תשחית": ”ואמר רב חסדא: מי שאפשר לו לאכול לחם שעורים ואוכל לחם של חיטים - עובר משום (איסור) בל תשחית”. חכמי התלמוד דחו מאמר זה של רב חסדא מן ההלכה, בהסבר כי ”בל תשחית דגופא עדיף” (=איסור "בל תשחית" של הגוף משמעותי יותר) - יש ערך לטובת הגוף והנאתו, ואין אכילת לחם חיטים נחשבת לאיסור בל תשחית.
כאמור לעיל, הרבה רב חסדא לדרוש בענייני מוסר ודרך ארץ. הוא גינה את הכעס והקפדנות, וכן גינה את ניבול הפה, את הזנות ואת האונאה וקרא לערוך חשבון נפש.
רב חסדא אמר שירקות מגדילות את הרעב ולכן אדם שאין לו די לחם לא יאכל ירקות. על עצמו התבטא רב חסדא כי הוא מעולם לא אכל ירקות: בתקופה שבה היה עני לא אכל ירקות מכיוון שלא היה לו מספיק לחם לאכול אחריו, ובזמן שבו היה עשיר לא רצה לאכול מכיוון שרצה לאכול במקום זה בשר ודגים. למרות זאת, רב חסדא לא שלל כליל את אכילת הירקות, והוא אף הורה כיצד להשתכר בחנות ולקנות ירקות ארוכים שהם היו יותר בזול, לפי מנהגי העבר שקנו ירקות לפי מספר הירקות שנכנסות באגודה אחת, ולא מדדו את אורכם, בדומה לעצה דומה אותה נתן לקנות עצים ארוכים הנאגדים יחד שגם הם זולים מאותה סיבה.
רב חסדא, שהיה בעצמו עני בצעירותו, היה נותן עצות לעניים: מלבד העצה לעיל, לא לאכול ירקות, הוא סבר כי אין לעני לבצוע את הלחם שיש לו אלא יאכל את כולו בפעם אחת, שאז הוא שבע ולא בכמה פעמים שאז לעולם אינו שבע; וכן עצות נוספות מובאות משמו בתלמוד. לתלמידי הישיבות שהיו מתאכסנים בבתי העיר הוא יעץ שלא לתת לבעלת הבית לכבס להם את בגדיהם, שמא תמצא בהם שכבת זרע ויתגנה עליהם.
לבנותיו הוא יעץ עצות שונות, כדי שימצאו חן בעיני בעליהן ולא יתגנו בעיניהם: לא לאכול ירק המשאיר ריח בפה, לא לאכול לחם בפני בעליהם שמא ירבו באכילה ויתגנו בעיניהם, לא לאכול תמרים ושיכר בלילה שכן אלו גורמים לשלשול וממילא לנפיחות, לא ללכת להתפנות במקום בו הולך גם הבעל שמא יתגנו בעיניו (כלומר בבית כיסא אחר, שעל פי תנאי התקופה הוביל לבור שופכין). כן הורה להם צניעות יתירה, שכאשר ידפוק אדם על הדלת לא ישאלו "מי אתה", אלא "מי אתם", כדי להתרחק מדיבור עם גברים.
פטירתו

רב חסדא האריך ימים ונפטר בגיל 92. בתלמוד הבבלי מסופר, שמלאך המוות התקשה לבצע את שליחותו בנוגע לרב חסדא, כיוון שפיו של רב חסדא לא הפסיק מלימוד תורה. מלאך המוות הבעית את רב חסדא, וכך הפסיק רב חסדא לרגע את לימודו, ומלאך המוות הצליח לגשת אליו.
כשנפטר רב חסדא רצו החכמים לשים ספר תורה על מיטתו ולומר כנהוג "קִיים זה מה שכתוב בזה". אמר להם רבי יצחק: האם יכולים אנו לעשות לרב חסדא דבר המנוגד לדעת רבו המובהק, רב הונא? בנוסף, על פי הלכות אבלות, קורעים קרע בבגד על תלמיד חכם שנפטר; חשבו החכמים, שעל פי ההלכה חכם דינו כאב שנפטר, שאין היתומים שוללין את הקרע (השלילה היא החזרת הקרע למקומו, לקראת האיחוי). אמר להם רבי יצחק בר אמי: חכם, כיון שהחזירו פניהם (שהסתובבו) מאחורי המיטה - שוללין.
רבא, חתנו, לא היה סמוך אליו בשעת פטירתו, על פי המסופר בתלמוד, ושמע על כך ברמז מן השמיים: אריסו של רבא היה מביא לו עופות שליו בכל יום (שהיה מוצא בכל יום). יום אחד לא הביא. שאל רבא את עצמו: מה פשר הדבר? עלה לגג, שמע ילד שאומר את הפסוק ”שָׁמַעְתִּי וַתִּרְגַּז בִּטְנִי לְקוֹל צָלֲלוּ שְׂפָתַי” שמשמעותה "רעד אחזני לקול השמועה, עד ששפתי נוקשות זו לזו". רבא הבין כי מדובר ברמז מהשמים כי רב חסדא נפטר, ופרנסתו באה לו בזכות רב חסדא, ולכן נפסקה בפטירתו.
ממלא מקומו, אשר לימד בסורא, היה, כאמור, רבה בנו של רב הונא, או - לפי נוסחה אחרת: רבה בר חייא, אבל לא מונה לראש ישיבה רשמי.
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), הערך "רב חסדא", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יבנה וספרי חמד, מהדורה מחודשת בידי יהודה איזנברג, 2006, כרך א, עמ' 152-148.
זאב יעבץ, תולדות ישראל, כרך ז, עמ' 133–139.
הרב יחיאל הלפרין, הערך: רב חסדא, סדר הדורות, ורשה: דפוס בני שמואל ארגלבארנד, תרל"ו-1876.
יואל פלורסהיים, "לתולדות חייו של רב חסדא", סיני עא [ג–ד] (סיון תשל"ב), עמ' קכא–קלא, באתר אוצר החכמה.
יואל פלורסהיים, רב חסדא ופרשנותו למקורות תנאיים בסדר מועד, בבלי וירושלמי, תרביץ, מא [א] (תשרי תשל"ב), עמ' 24–48, באתר JSTOR.
יואל פלורסהיים, ג'פרי הרמן, היחסים בין רב הונא לרב חסדא, ציון, סא [ג] (ניסן תשנ"ו), עמ' 263–279, באתר JSTOR.
מ"ב לרנר, "מחקרי תלמוד: בעא מיניה רב חסדא מרב הונא", סיני נט [א–ב] (ניסן תשכ"ו), עמ' טו-כב, באתר אוצר החכמה.
התמכרות

אחוז הגברים מעשני הטבק לפי מדינה. העישון הוא סוג נפוץ של התמכרות
התמכרות היא התניה בלתי נשלטת לחזור על פעולה, גם אם נוגדת את רצון בעליה. התמכרות היא תופעה של שימוש חוזר בחומר מסוים בכמויות הולכות וגדלות של חזרה בהתנהגויות הגורמות להנאה, אשר מביאות את המשתמש בהם למצב שבו הימנעות משימוש גורמת למצוקה ולדחף להשתמש בו שוב. כלומר, זהו מצב של תלות נרכשת פסיכולוגית וגופנית, בחומר או בפעילות כלשהם.
מאפייני ההתמכרות

בעיקרה, ההתמכרות היא פסיכולוגית (ובזה היא שונה מסבילות). היא מתאפיינת בהתנהגות כפייתית שנועדה להשיג את אותו גירוי, אשר ממשיכה גם כאשר היא מובילה להשלכות שליליות ובאה על חשבונם של צרכים חשובים אחרים, פסיכולוגיים וגופניים כאחד (לדוגמה שינה או יחסים חברתיים). להתמכרויות יש שוני בצורת הביטוי של התופעה ובסוגי התוצאות, אך הדרך שבה היא נרכשה לרוב זהה. במהלך הזמן, מאבדים מתמכרים את יכולת השליטה בשימוש. כך שההתמכרות "מנהלת" את האדם ולא הוא אותה. התמכרות היא בעיה שמקיפה תחומי חיים רבים. היא עלולה לפגוע בתפקודו הנורמטיבי של האדם בתחומים רבים כגון יחסים בין אישיים ותחומים כלכליים.
התמכרות היא מעין מחלה ראשונית. יש בה את כל המרכיבים של מחלה שאינה ניתנה לריפוי, אבל היא ניתנת לטיפול, וניתן להגיע בה להחלמה. התמכרות נועדה להקל על כאב, אך גם גורמת לסבל ולכאב שממנו מנסים המכורים להשתחרר. כך נוצר לו מעגל קסמים קטלני אשר קשה מאוד לצאת ממנו פיזית ונפשית.
על פי ההיבט התאורטי, התמכרות היא פשרה פתולוגית שבאה להגן על האדם המכור מפני פגמים ופגיעות במבנה עצמי המאיים "לפורר" אותו.
המונח התמכרות משמש במקרים רבים במובן של התמכרות לסמים – תלות פיזית בחומרים פסיכואקטיביים, שהיא בעלת מספר מאפיינים ייחודיים, התמכרות לסיגריות ואלכוהוליזם. עם זאת, קיימים גם סוגים שונים של התמכרות התנהגותית. מונח זה מתייחס להתמכרות לפעילויות והתנהגויות שונות (למשל הימורים, התמכרות למין, התמכרות לאינטרנט) או לחומרים שאינם מוגדרים כסמים פסיכואקטיביים (מזון מסוגים שונים). קיימים עדיין חילוקי דעות בקרב הפסיכולוגים לגבי השימוש במונח "התמכרות" במקרים שכאלה. עם זאת, מתחילים להכיר בכך שלמרות ההבדלים הבולטים בין שני סוגי ההתמכרות, יש להם בסיס פסיכולוגי ופיזיולוגי משותף.
סוגי התמכרות

ישנם סוגים שונים של התמכרויות, חלקן קשורות בחומר וחלקן קשורות בהתנהגות.
המשותף לכל סוגי ההתמכרויות היא התלות הנפשית או התלות הגופנית שמפתחים המשתמשים בגורם הממכר.
תלות גופנית – הצורך להגביר את כמות החומר הדרוש להשגת ההשפעה.
תלות נפשית – תשוקה חזקה לתחושות כמו אושר, שלווה או רוגע שהושגו באמצעות חומר או התנהגות מסוימים.
מסוגי התמכרויות אלו ניתן להסיק שכל פעילות אנושית הגורמת הנאה עלולה להפוך להתמכרות.
התמכרות לאלכוהול – התמכרות זו גורמת לאדם לשתות ללא שליטה בכמות שהוא צורך. הוא אינו מסוגל להימנע מהשתייה, דבר המשפיע על חייו באופנים רבים. הוא הופך להיות תלוי באלכוהול, והגמילה ממנו היא מורכבת מאוד.
התמכרות לסמים – ההתמכרות לסמים היא שימוש בסם כלשהו ללא שליטה בכמות הצריכה, ניסיונות הגמילה מהסם קשים ביותר, והשימוש והצורך בשימוש אינטנסיביים מאוד. ההתמכרות יכולה להיות לסמים קלים שזמינים יותר, והנזק שלהם קל מזה של סמים כבדים. החוק בישראל אינו מבחין בין שימוש בסמים קלים לבין שימוש בסמים כבדים, אך יחד עם זאת, מטפלים ואנשי מקצוע מבחינים ביניהם על רקע ההבדלים בהשפעה שלהם על המשתמשים.
התמכרות לאופיואידים.
התמכרות למחשב – ההתמכרות למחשב מתבטאת בהתמכרות למשחקי מחשב, לגלישה באינטרנט או לצפייה בפורנו דרך המחשב. לעיתים האדם אינו מודע להתמכרות והוא מבחין בכך רק לאחר שכבר נגרמת פגיעה בחייו בתחומים השונים כמו בעבודה, התנתקות ממעגל החברים ועד להזנחה גופנית. עבודה טיפולית מתמקדת בהחזרת האדם לכל מעגלי תפקוד אלה ובניית אורח חיים בריא ומלא יותר.
התמכרות להימורים – להתמכרות זו יש טריגר של זכייה כספית שהעניקה תחושה עילאית של אושר וסיפוק. אותו אדם רוצה לחוות תחושה זו שוב, וכך בעצם נוצר מעגל של עלייה וירידה, רווח והפסד. האדם המכור נכנס לעיתים לתקופות של הזנחה ושפל ולעיתים נשאר בתקופות של יציבות.
התמכרות למין – התנהגות הנובעת מפעילות מינית מוגברת כמו יחסים מיניים מרובים, תחלופה גבוהה של פרטנרים ליחסי מין, צפייה תכופה בפורנוגרפיה, שימוש מוגבר במין וירטואלי, לעיתים לאורך הזמן נראה גם קושי בתפקוד המיני.
התמכרות לקניות – התמכרות התנהגותית לקנייה כפייתית, שאינה נובעת מהתמכרויות לחומרים כימיים. אלא, דפוס התנהגות הגורם למכור להרגיש טוב עם עצמו.
וורקהוליזם (או התמכרות לעבודה) – היא עבודה בכפייתיות, עבודה שאדם עשוי ליהנות ממנה אך גם לחוש דחף בלתי נשלט ומוגזם לבצעה. התמכרות לעבודה אינה זהה לעבודה קשה. וורקהוליזם מקושר לשחיקה פיזית ונפשית, להזנחה בריאותית לפעמים עד לכדי פגיעה עצמית, לסיכון החיים עצמם ועוד.
תלות יתר (תלות שיתופית) – התנהגות כפייתית והתמכרותית בתוך קשר, תוך ניסיונות בלתי סבירים לתיקונו ושימורו בכל מחיר, המביאים לחוסר יכולת לתפקד, הזנחת מעגלי חברים, עבודה וכל תחומי החיים שלא קשורים לקשר זה, הזנחת תחביבים או כל אישיות עצמאית מחוץ לקשר וניסיונות שליטה אובססיביים ובלתי נשלטים באדם השני ובתקשורת. בדרך כלל קשרים של תלויי יתר יהיו עם אדם שהתנהלותו היא בעצמה כפייתית ומכורה.
התמכרות לפגיעה עצמית – התמכרות שבה המכור פוגע בגופו בכוונה, לרוב על מנת לווסת רגשות קשים.
אבחון התמכרות

אבחון של אדם הסובל מהתמכרות נקבע על פי שבעה קריטריונים. אם הנבדק עומד בשלושה מתוכם, הוא מוגדר כ"אדם מכור":
האדם המכור מפתח סבילות לחומר, ועם הזמן עליו לצרוך יותר חומר על מנת לחוש בהשפעותיו.
הגמילה מלווה בכאבים פיזיים ותגובות נפשיות קשות.
המכור רוצה לשלוט בצריכתו את החומר או בביצועו אך אינו מצליח.
המכור מתכנן כמות מסוימת של חומר אך נוטל יותר.
המכור משקיע חלק ניכר בזמנו בצריכת החומר.
ניכרת פגיעה בתפקודים חברתיים, כלכליים ומשפחתיים עקב ההתמכרות.
המכור יודע כי החומר עלול להזיק לו בתחומים רבים בחיים, אך עדיין ממשיך להשתמש בו בכפייתיות.
סימני היתכנות להתמכרות

סימני ההתנהגות הבאים עשויים ללמד על אדם מכור :
שינויים בתפקוד היומיומי ושיבוש השגרה הנהוגה.
אדם שהיה מאוד מסודר, ופתאום חייו בכאוס.
הזנחה אישית.
שינויים בהרגלי אכילה.
חוסר סובלנות לסובבים בין אם בבית במקום העבודה או עם חברים.
מנגנונים של התמכרות

התמכרות באשר היא קשורה להפעלה של מערכת החיזוק במוח. זוהי מערכת של מסלולים עצביים אשר יוצרים תחושה של עונג בתגובה לגירויים חיצוניים שנתפסים כגירויים חיוביים ורצויים. הפעלת מערכת החיזוק מהווה סוג מסוים של למידה, שבעקבותיה גדלה המוטיבציה לחזור על ההתנהגות שהובילה להפעלת המערכת.
במסלול העיקרי של מערכת החיזוק, מופרש המוליך העצבי דופמין לתוך גרעין האקומבנס על ידי תאי עצב באזור שנקרא הטגמנטום הגחוני במוח האמצעי. מחקרים בבעלי חיים ובבני אדם מראים כי גם סמים פסיכואקטיביים ממכרים גורמים לרמות גבוהות של דופמין בגרעין האקומבנס.
מערכת החיזוק מהווה במצב התקין מנגנון עצבי חיוני, שמטרתו היא ככל הנראה לעודד התנהגויות שמקדמות את מטרותיו של בעל החיים. בצורה פשטנית, ניתן להסתכל על התמכרות כמעין הפעלת יתר של מערכת החיזוק, כך שגירוי מסוים (למשל צריכת קוקאין או יחסי מין) מחוזק בצורה מוגזמת וההתנהגות שמוכוונת להשגתו "משתלטת" על הפעילות המוחית. במצב עניינים זה, ההתנהגות חוזרת על עצמה בצורה קומפולסיבית וללא התחשבות בהשלכות השליליות שלה.
ההבדל הבסיסי בין התמכרות לסמים פסיכואקטיביים לבין התמכרויות אחרות הוא שסמים גורמים באופן פיזי להפעלתה של מערכת החיזוק - החומר הפסיכואקטיבי חודר את מחסום הדם-מוח ומשפיע ישירות על פעילותם של מעגלים עצביים בתוך המוח. בהתמכרויות אחרות לעומת זאת, המערכת המוחית מופעלת בתהליך טבעי בתגובה לגירויים שנתפסים כחיוביים, ללא התערבות של חומרים 'זרים' שחודרים לתוך המוח.
הגורמים להתמכרות

מחקרים מראים כי להתמכרות יש גורם גנטי. ישנן משפחות שבהן הנטייה להתמכרות (אוכל, סמים, עבודה, מין, קניות) תהיה גבוהה יותר מאשר במשפחות אחרות, ואצל אנשים מסוימים תהיה מוכנות ביולוגית גבוהה. העדר מיומנויות, התמודדות עם רגשות, מצוקות רגשיות ואירועי חיים המתעצמים גורמים לתחושת דיכאון, ייאוש ושינוי לרעה בתפקוד היומיומי. המצוקות המטלטלות האלו מביאות לשימוש בחומר הממכר כאמצעי התמודדות עמן, כדי לחוש את התחושה החיובית (הפחתת המצוקה של האדם והחרדה) הנגרמת כתוצאה מהשימוש בחומר הממכר. ישנם גורמים אישיותיים כמו: אנשים תלותיים התלויים באדם אחר שיעזור להם להתמודד וירגיעם, אנשים בעלי נטייה לדיכאון או חרדה ואנשים הסובלים מקושי בוויסות רגשות ומתקשים לשלוט במצבי הרוח שלהם, השימוש בחומר הממכר יהיה ממושך ויוביל לתהליך התמכרותי. השימוש בחומרים או בהתנהגויות הממכרות השונות יגרום תחושת הקלה בטווח הקרוב, אך לאורך זמן תתפתח אצל המשתמש תלות.
סכנות בהתמכרות

המכורים מפתחים תלות בחומר וכתוצאה מכך, אינם יכולים להפסיק לצרוך אותו. הם הופכים שבויים בידיו ונזקקים לכמויות הולכות וגדלות ממנו. על אף שהם יודעים את הנזק שההתמכרות גורמת להם - הם אינם יכולים לעצור את התלות והשימוש בו.
הגוף הולך ונהרס, כאשר החומרים הולכים ושואבים ממנו את הכוח. גם הנפש של המכור אינה שולטת יותר בחייו.
ככל שההתמכרות קשה יותר, כך הופך תהליך הגמילה לקשה יותר. יש המתמכרים לאכילה, הימורים, ספורט, קניות, גלישה באינטרנט וכן לפעולות נוספות. התמכרויות אלה עלולות להביא את המכור לתפקוד לקוי בחיי היום יום, לפשיעה, איבוד מעצורים מוסריים ואדישות כלפי סביבתו. כמו כן, מצבי הרוח של המכורים משתנים באופן קיצוני, והם חווים חרדה ודיכאון .
הבדל בין הרגל לבין התמכרות

ההבדל העיקרי בין הרגל לבין התמכרות הוא שהרגל אינו יוצר תלות פיזית, אין צורך בגמילה ממנו, וקל להפסיק הרגל כאשר מודעים להשלכות השליליות שלו. לעומת זאת בהתמכרות נוצרת תלות פיזית אשר מחייבת גמילה. בנוסף, התמכרות קשה לעצור גם כשמודעים להשלכותיה ההרסניות.
הרגל הופך להתמכרות כאשר נוצרת תלות כימית שהאדם אינו יכול בלעדיה (כמו באלכוהול, הימורים, סמים, קיום יחסי מין, צפייה בפורנוגרפיה ועישון). בהתמכרויות כמו וורקהוליזם (התמכרות לעבודה) קיימת תלות בחומרים הטבעיים של הגוף, כמו אדרנלין, המיוצר בעזרת לחץ, פעילות וחשיבה כפייתית ואף תשישות פיזית. בנוסף, יש נטייה של התמכרות כגון זו, להיתמך על ידי התמכרויות נוספות ולהפך. מכורי עבודה רבים, למשל, יתמודדו עם התמכרות לחומר כמו סמים, אלכוהול, אוכל ועוד.
דרכי טיפול

כדי לטפל בבעיית התמכרות, על המטופל להכיר בהתמכרות שלו. נוסף לכך, עליו לרצות לחולל שינוי ולהיות עם מוטיבציה.
כדי לטפל בהתמכרות, צריך תחילה לאבחן אותה. צריך לאבחן את הבעיה כדי להעריך מה דרוש לתהליך הספציפי של כל מטופל.
הטיפול יכול להתקיים בכמה גישות:
טיפול משולב - טיפול תרופתי לצד טיפול פסיכולוגי. מטרת הטיפול התרופתי היא לסייע בתופעות הגמילה הקשות. הטיפול התרופתי ילווה במשככי כאבים שהפסיכיאטר ירשום למטופל על פי דרגת החומרה של ההתמכרות. מטרת הטיפול הפסיכולוגי להקנות כלים פרקטיים להתמודדות עם חיים נטולי התמכרות.
טיפול משפחתי/קבוצתי - במהלך שהותו של המטופל בקהילה הטיפולית קיימים מפגשים בינו לבין משפחתו, מתוך מטרה ליצור קשר ביניהם ולקדם את הטיפול של המכור.
טיפול המבוסס על גישת CBT (קוגניטיבי התנהגותי) - טיפול זה נועד על מנת להפחית מצוקה רגשית ולשנות התנהגות. במהלך הטיפול המכורים לומדים לשנות דרכי חשיבה ודפוסי התנהגויות שליליות. הטיפול מעודד חשיבה מציאותית ולאו דווקא חשיבה חיובית. הטיפול מכוון מטרה, בעל מטרות מדידות וקצר טווח.
אשפוז - במצבים מסוימים נדרש אשפוז לשם גמילה פיזית.
תוכנית 12 הצעדים - תוכנית בעלת גישה להחלמה מהתמכרות שבמהלכה מוצעים 12 עקרונות להחלמה, שהם 12 הצעדים. תוכנית 12 הצעדים מתוכננת בקפידה שלב אחרי שלב, צעד אחר צעד בדרך להחלמה. העקרונות בתוכנית מקנים יציבות למכור. בעזרת העקרונות המטופלים יחד עם אנשי הצוות יגיעו לחיים "נקיים" ופיקחיים.
טיפול בעזרת בעלי חיים - תוכנית המשלבת בעלי חיים כדרך טיפול בהתמכרות. הקשר עם בע"ח מסייע בתהליכי שיקום, חיזוק הדימוי העצמי ושיפור היכולת ללקיחת אחריות. הקשר יוצר אמפתיה בין האדם המכור לבין בעלי חיים, כתוצאה מכך האדם מביע חמלה ואמפתיה לאחר, ובהמשך גם יוביל להבעת אמפתיה, חמלה ולקשר בריא עם הסביבה.
מסגרות טיפוליות בישראל

בישראל ישנן מסגרות שונות לטיפול בהתמכרות.
מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות - מהוות מוקדי פנייה ראשוניים. במחלקות אלו מתקיים טיפול פרטני, משפחתי וקבוצתי הנמשך עד כשנה וחצי.
גמילה גופנית באשפוז - האשפוזיות הן יחידות של גמילה באשפוז והן התחנה הראשונה בתהליך הגמילה. היחידות, באחריותו של משרד הבריאות, פועלות לקליטה מהירה, לגמילה גופנית ולהכוונה להמשך טיפול. בדרך כלל הטיפול עבור מבוגרים נמשך כשבועיים-שלושה שבועות ועבור בני נוער, וצעירים עד שלושה חודשים.
מרכזי יום - טיפול יום אינטנסיבי של חמישה ימים מלאים בשבוע. זוהי תוכנית המשך לגמילה הגופנית. במסגרת זו, המטופל ממשיך את הטיפול הקודם שלו על-ידי עובד סוציאלי. במרכז יום יש סיוע בבניית דרכי תקשורת בין-אישיים, שינוי דפוסי חשיבה והתנהגות, פיתוח מיומנויות חברתיות ורכישת הרגלי עבודה לקראת השתלבותו בתעסוקה ובלימודים. משך הטיפול ובנה המספק סל שירותים שיקומי למטופל. בהם: אבחון, למידת שפה, אולפן, חינוך מיוחד, השלמת השכלה, הכשרה והשמה בעבודה.
קהילות טיפוליות - ישנן קהילות טיפוליות (כפרי שיקום) המפעילות תוכניות טיפול ושיקום ארוכות טווח. מסגרות אלו מקבלות לטיפולן מועמדים שסיימו תהליך של גמילה גופנית. בנוסף, הן פועלות על - פי סביבה בעלת גבולות ברורים וקריטריונים מוסריים. הטיפול בקהילה נמשך כשנה.
הוסטל - המשך טיפול למסגרת קהילות טיפוליות - הטיפול מתקיים בדירות מגורים למשך חצי שנה בה ממשיך הטיפול והמעקב אחר ניקיון מחומרים פסיכואקטיביים. המסגרת משולבת בקהילה והמטופלים יוצאים לעבודה ומשלמים עבור הדיור.
קבוצות של עזרה עצמית לנפגעי התמכרות ולבני משפחותיהם - פגישות של קבוצות מכורים נקיים בלי התערבות ממסדית נערכות ביישובים רבים, בימים ומקומות קבועים. כיום, רבות מהקבוצות הללו פועלות גם בפורמט של פגישות אונליין.
באפריל 2022 אישר משרד הבריאות תקציב ייעודי לקופות החולים, בסך 85 מיליון שח, להקמת מערך טיפולי בקהילה.
ילדים בצל התמכרות

חייהם של הילדים בביתם בצל ההתמכרות אינם פשוטים. במקרים רבים חווים הילדים בושה בעקבות התנהגות ההורה המכור, אווירה של חוסר יציבות, עליות ומורדות במצבי הרוח, בדידות ותחושת חרדה. לעיתים, הדבר עלול להביא לידי ביטוי בשקרים והסתרה שיגרמו למניעת יצירת קשרים חברתיים או השתתפות באירועים המחייבים הורה מלווה. כל זאת נובע בעקבות חוסר התפקוד בבית. קיים סיכון גבוה עבור הילדים החיים בצל משפחות מכורות לעבריינות, התמכרות, תחלואה נפשית ופגיעה התפתחותית.
במשפחות מכורות קיימים סוגים שונים של ילדים:
הילד הלוקח אשמה - ימשוך אש בבית על מנת שיוכל למנוע את המצוקה, הכאב והאלימות בביתו. יתנדב להיות "הילד המוכה" במקום האלימות המופנית כלפי האם או האב.
הילד הלוקח צד - יתמוך ויעזור להורה המכור. יצדד בו מול משפחתו וסביבתו, ואף יחלץ אותו ממצבי מצוקה.
הילד המתנתק - מתנהג כאילו הוא לא חי בבית זה. מתנתק מהכאב ומההתנהלות בביתו. מפתח מנגנוני התמודדות ועצמאות.
הילד החרד - זהו ילד הסופג את המתרחש בבית וכתוצאה ממחסור ביחס והגנה מפתח חרדות המלוות בסימפטומים פיזיים, כגון הפרעות אכילה, סיוטי לילה, הרטבה, טיקים, אי - שקט ומתח.