פנאיט איסטרטי
יצירתו > הביקורות על יצירתו

ההצלחה האדירה, לה זכו יצירותיו של איסטרטי, משכה אליו תשומת לב רבה. גדולי הסופרים והמבקרים של תקופתו הכירו אותו, חלקם אישית, חלקם התכתבו איתו וחלקם הכירו אותו דרך יצירותיו. אישיותו המיוחדת ויצירתו יוצאת הדופן גררו התייחסויות לחיוב וגם לשלילה, במיוחד מדוברי הצרפתית והרומנית, השפות בהן כתב את יצירותיו.
עמדותיו הפוליטיות השפיעו על חלק מהמבקרים, הימניים תקפו אותו בגלל הזדהותו עם הסוציאליזם ועם ברית המועצות ולאחר שהעביר ביקורת חריפה על הנעשה בברית המועצות רבים בשמאל תקפו אותו וכך נוצר מצב בו מתקיפים אותו גם מהימין וגם מהשמאל.
היו מי שניסו לייחס את איכות כתיבתו הצרפתית לעורכיו, אך העורכים עצמם מעולם לא ניסו לתבוע לעצמם אבהות על יצירתו. ברומנית תורגם לראשונה "קירה קירלינה" על ידי מתרגם אלמוני (שמו לא צוין בספר) ואיסטרטי עצמו העביר ביקורת חריפה ביותר על התרגום, תוך הצגה של רשימת עיוותים - לאחר מכן השתדל לתרגם בעצמו את יצירותיו מצרפתית לרומנית. איסטרטי תרגם בעצמו את "אנגל הזקן" ובהקדמה של הספר התחשבן עם המתרגם של קירה קירלינה והעיוותים שהכניס. גם על תרגומיו של איסטרטי היו השגות, נטען שבגלל שהייתו הממושכת מחוץ לרומניה איבד מעושר שפתו הרומנית ונטען גם שיצירותיו בצרפתית, הזרועות מילים ומושגים רומנים, המשמשים בהן מין תבלינים אקזוטיים, מאבדים אפקט זה ברומנית.
פנאיט איסטרטי נחשב לסופר מטיפוס אוריאנטלי, המאופיין בראש וראשונה בכישרון סיפורי. הוא ממוקם בין סופרי התקופה שבין שתי מלחמות העולם דוגמת ליביו רבריאנו ומיכאיל סדוביאנו. יצירתו, רצינית ודרמטית, ניתן לחלקה לארבעה מחזורים גדולים העוקבים אחר גורלו של אדם החל מהילדות והנעורים ועד לבגרות. במחזור הראשון נכללים סיפורי אדריאן זוגרפי (קירה קירלינה, אנגל הזקן, ההידוקים, הצגת ההידוקים, האדונית מסנגוב), במחזור השני נכללים סיפורי ילדותו של אדריאן זוגרפי (קודין), במחזור השלישי הנעורים (מיכאיל) ובמחזור הרביעי חיי אדריאן זוגרפי (בית תורינגר, משרד ההשמה, בעולם הים תיכוני, זריחת שמש ושקיעת שמש). למחזורים אלה צריך להוסיף התנסויות אוטוביוגרפיות המוצגות ככאלה (דיג הספוגים, אצל בעל בית) והתנסויות של אנשים אחרים המסופרות על ידו בגוף ראשון (נרנטולה, צאצא מינקה, קוצי הבאראגאן).
הסגנון האישי של איסטרטי ניכר גם בכתבים נוספים, שלא נכללים בחלוקה בסיסית זו (הצעדים הראשונים אל המאבק, עבר ועתיד, משפחת פרלמוטר, ההימלטויות שלי, למען אהבת האדמה). הוא תכנן שני כרכים נוספים, שלא הספיק להשלים (במהלך, אימא).
ביצירתו של איסטרטי ניכרת מקוריות מובהקת, שהרשימה את מבקריו מתחילת דרכו הספרותית. אדריאן זוגרפי הוא ללא ספק חלופה של דמות הסופר עצמו וגם נושא דברו. ביצירות של איסטרטי יש יסודות לקוחים מהאגדות והבלדות הרומניים והם מונעים על ידי תחושה שלטת של דמויות המתמרדות נגד מצבן.
אדריאן זוגרפי מתואר על ידי הסופר כ"בינתיים צייר האוהב את האוריאנט, אוטודידקט שמוצא את הסורבון שלו איפה שהוא יכול, חי חולם ומשתוקק לדברים רבים, תוך שמירה על חירותו הוא גם מרשה לעצמו חירות נוספת, החופש לאהוב ולהיות תמיד, בכל הארצות, ידידם של אנשים בעלי לב. תוך המתנה להזדמנות לספר את סיפורו, זוגרפי מאזין לסיפורי האחרים.
בקונטקסט של הספרות הרומנית והאירופאית יצירתו של איסטרטי מייצגת ביטוי חזק במיוחד של הפרובלמטיקה האומנותית של התקופה. יצירתו משקפת את הדגש הדרמטי של האדם במאבק עם החיים, בניסיון לשלוט בהם. היא אחידה במוטיבים ובחזונות, כל היצירה היא וידוי אחד גדול ו"אני מאמין" מרשים בגוון האמת שבו.
טהרנים ספרותיים דחו בעבר את כניסתו של פנאיט איסטרטי לספרות הרומנית, אך פנאיט איסטרטי כבש לבדו את מקומו הראוי בפרוזה הרומנית באמצעות האוניברסליות והפרובלמטיקה של כתביו. הוא זה שיצר את ההיידוקים של הבלדות העממיות, כנושאי דגל של שאיפות מודרניות לחיים חופשיים יותר וטובים יותר. הוא הסופר הרומני הראשון ששטף את עולם נמלי הדנובה באור המעניק להם פואטיות ועומק חדש. הוא זה שהאציל את דמות הנווד על ידי מתן מעמד של שואף ליופי, לאהבה, לחופש... המסוגלות להשפיע של הפרוזה, שהפגין איסטרטי, היא הוכחה משכנעת להתגיסותו במציאות הרוחנית הרומנית. על איסטרטי דובר לרוב כעל מקרה. אנליזה זהירה של המעשים בהיסטוריה הספרותית מבליטה את הסופר כבעל דעה, שהפתיע את בני זמנו במבט מעמיק מאוד, על אפם וחמתם של מבקרים והשגות קולניות, חלק מדעותיו, שנפסלו בעת השמעתן, נבדקו על ידי הזמן ונמצאו לפחות מבוססות. אמונותיו הדמוקרטיות היו בלתי ניתנות לשינוי, התמדתו ההומניסטית מוחלטת. אפשר להגיד שאיסטרטי לא היה רק אזרח רומני, כפי שטען בתוקף, או אדם שמצא תמיכה מעודדת אצל אישים בולטים בעולם הספרות של צרפת, הוא היה ועודנו אזרח של אירופה, אזרח העולם, חולם אוטופיסט לאושר ואחוות כל האנשים. הוא היה ועודנו אחד הקולות הגדולים של המצפון הרומני והאירופי.