stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקות הגויים
סייגים לאיסור > סוג העמים

רוב האזכורים במקרא מובאים בהקשר לעמי מצרים וכנען. ספר יראים הגביל איסור זה רק לעמים אלו. אולם לרוב הפרשנים ההיבדלות היא מכל עובדי עבודה זרה. רשב"א הרחיב את האיסור אף לגויים שאינם עובדים עבודה זרה.
סייגים לאיסור > מנהגים המוזכרים במקורות

בתלמוד בבלי מובא שמנהג שהגויים נוהגים אולם הוא מוזכר במקרא הוא מותר. לדוגמה:
עריפת ראש - מוזכר בתנ"ך כאחד מארבע מיתות בית דין.
שריפת כלי המלך - מוזכר בתנ"ך שהנביא ירמיה הבטיח למלך צדקיהו, שאחר מותו ישרפו את כלי תשמישו.
סייגים לאיסור > בדברים שיש בהם טעם

דעת רבינו ניסים, והרב יוסף קולון במנהגים שיש להם הסבר הגיוני לא שייך איסור חוקות הגויים. אולם הגאון מווילנה חלק בחריפות על פסק זה.
איסורים נוספים

בתקופת ההשכלה נדרשו רבים מחכמי הזמן (בעיקר החת"ם סופר ותלמידיו) לשאלות הנוגעות לאיסור זה. בין הדברים אפשר למנות: עוגב בבית הכנסת, עשיית חופה בבית הכנסת, מיקום הבימה בבית הכנסת סגנון בגדי החזן, הליכה ללא כיפה, הנחת זרים על הקברות ועוד. אולם הרב אהרן וולקין הסתייג מספרות זו, שעל פי דעת היראים האיסור הוא רק בדברים שנעשו לשם עבודה זרה.
(נמצאת אומר: הטענה שהעוגב, לדוגמה, הוא כלי זמר יהודי במקורו - וקרוי "מנים" במקרא - אין בה כדי להתיר את הבאתו לבית כנסת; שהרי אין ספק, שכלי זה משמש עתה לבית תפילה של אמונה לא - יהודית)
ראו גם

דרכי האמורי
הלכות הרחקה מגויים
לא תחנם
בחירת עם ישראל
הערות שוליים

↑  ספרא ט, ט. ספרי פרשת ראה פא.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק י"א שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קע"ח, סעיף א'
↑  ביאור הגר"א סימן קעח סעיף קטן ז
↑  (שורש פ"ח)
↑  ראו בהרחבה יביע אומר, יורה דעה חלק ג' סימן כג.
↑  הרב יונתן שטייף (סימן קכ"ו), והרב משה פיינשטיין (אגרות משה חלק א סימן פ"א). וראו בשו"ת בית שערים יורה דעה סימן רל"ו, ובשו"ת משנה הלכות חלק ד' סימן קטו, ב.
↑  שו"ת יביע אומר חלק ו יורה דעה סימן י"ד. שבט הלוי חלק ב' סימן ס"ג, ועוד. בשו"ת אגרות משה יורה דעה חלק א' סימן פ"א הסתפק בדבר ללא הכרעה. 

להרחבה בנושא ראו איסור חוקות הגויים בבגדי פריצות, באתר ישיבת הר ברכה.
↑  פירוש רש"י לתלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ט, עמוד ב'. וכן פסק הפרי חדש
↑  סעיף ד' בב"ח על השולחן ערוך, יורה דעה, סימן קע"ח, סעיף א'
↑  הרב יהודה אסאד יהודה יעלה סימן ל"ט
↑  כתבים חלק ב עמוד 954. שולחן ערוך המקוצר עמוד שנ"ב
↑  ספר יראים סימן שיז.
↑  שו"ת רשב"א, א, שמה
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ב, עמוד ב'
↑  ספר סביב ליראיו על היראים סימן פ"ח סעיף ג http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=22401&st=&pgnum=105&hilite=
תספורת קומי (מוהיקן)
צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  תקיפה אווירית
 בסיס האם:  מחנה קולצ'סטר, אסקס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 מלחמות:  מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן 
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-6,200
 פיקוד
 יחידת אם:  הדיוויזיה הראשונה
 
צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16 (באנגלית: Air Assault Brigade Combat Team‏ 16) היא חטיבה מוטסת של הצבא הבריטי שהוקמה ב-1999 ומשמשת בתור חטיבה מוצנחת לפריסה מהירה.
חטיבת התקיפה האווירית הייתה תחת פיקוד ישיר של מפקדת הצבא כחלק מפיקוד צבא היבשה, מאז 2024 היא נמצאת תחת פיקוד הדיוויזיה הראשונה ככוח משימה לפריסה מהירה סביב העולם. עם כ-6,200 חיילים, היא החטיבה הגדולה ביותר בצבא הבריטי ומורכבת מארבעה גדודי חיל רגלים מוטסים בנוסף למספר יחידות סיוע, ארטילריה, הנדסה, קשר ורפואה - כולם עם יכולת להתניידות מוטסת, מוסקת ומוצנחת. כחלק מיכולות התמרון שלה, היא מקבלת סיוע משלושה רגימנטים של מסוקי סער ומסוקי קרב, בנוסף לצוותי שליטה אווירית מרגימנט חיל האוויר המלכותי.
היסטוריה

עם סיום מלחמת העולם השנייה ומהלך צמצום הכוחות שהגיע אחריה, חטיבת הצנחנים העצמאית השנייה הוצאה מהדיוויזיה המוטסת השישית, ולאחר פירוק הדיוויזיה היא נותרה החטיבה המוטסת היחידה בצבא הבריטי. בשנת 1948 אחרי מספר שינויים לגדודים השונים, קיבלה את השם "חטיבת הצנחנים ה-16", מספרה התבסס על חיבור הספרות של הדיוויזיה המוטסת הראשונה והדיוויזיה המוטסת השישית. החטיבה קיבלה את סמל הבלרופון הרוכב על הפגסוס המכונף, הסמל של הכוחות המוצנחים ששירתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
חטיבת התקיפה האווירית ה-16 הוקמה בספטמבר 1999 על ידי איחוד החטיבה המוצנחת החמישית וחטיבת הניוד האווירית ה-24, כשהיא משמרת את שם חטיבת הצנחנים שלאחר מלחמת העולם השנייה ומשתמשת בסמל ההיסטורי.
ב-2001 שימשה החטיבה חוד החנית של כוחות נאט"ו בצפון מקדוניה ולאחר מכן נשלחה לאפגניסטן, במהלך הפלישה לעיראק ב-2003 הצליחה החטיבה לתפוס את שדות הנפט בדרום ובהמשך השתתפה בקרב בבצרה.
מבנה ויעוד

החטיבה כוללת שלושה גדודי לחימה מוצנחים (שניים מהרגימנט המוצנח ואחד מרגימנט רובאי גורקה), גדוד סיור ותקיפה (מהרגימנט האירי המלכותי) בנוסף לגדוד מילואים מוצנח. בסיוע לגדודי הלחימה העיקריים, החטיבה כוללת מחלקת סיור מיוחדת (Pathfinders) המכשירה את אזורי הצניחה לפני הנחתת הכוח המרכזי, רגימנט הנדסה, ורגימנט ארטילריה קלה (שניהם בסד"כ של גדוד), בנוסף לאלו כוחות הסיוע כוללים גדוד רפואה, גדוד לוגיסטיקה ופלוגת (אסקדרון) קשר.
החטיבה נתמכת גם על ידי שלושה רגימנטים מפיקוד המסוקים המשותף המספקים יכולות תובלה על בסיס מסוקי SA 330 פומה, אגוסטה ווסטלנד AW101 ובואינג CH-47 צ'ינוק, לצד סיוע אווירי קרוב על בסיס מסוקי בואינג AH-64 אפאצ'י ולווסטלנד לינקס (חלק מהיחידות מזרוע האוויר וחלק מחיל האוויר המלכותי). שני צוותי שליטה אווירית טקטית (TACP) מרגימנט חיל האוויר המלכותי נמצאים גם הם תחת פיקוד החטיבה ומספקים יכולת שליטה אווירית בשדה הקרב.
מפקדת חטיבת התקיפה האווירית ה-16
מחלקת הסיור "Pathfinders"
הגדוד השני, הרגימנט המוצנח
הגדוד השלישי, הרגימנט המוצנח
הגדוד הרביעי, הרגימנט המוצנח (מילואים)
הגדוד השני, רגימנט רובאי גורקה המלכותי (חיל רגלים מוטס)
הגדוד הראשון, הרגימנט האירי המלכותי (סיור ותקיפה קל)
רגימנט ההנדסה ה-23 (הנדסה)
רגימנט הארטילריה המוטסת ה-7, ארטילריית הפרשים המלכותית (ארטילירה, כולל סוללת נ"מ)
רגימנט סיוע תקיפה אווירית ה-13, חיל הלוגיסטיקה המלכותי (סיוע)
רגימנט הרפואה ה-16, שירות הרפואה המלכותי (רפואה)
אסקדרון הקשר המוצנח ה-213, חיל הקשר המלכותי (תקשורת וסיוע מידע)
ראו גם

הרגימנט המוצנח
חטיבת הצנחנים
חיילי הגדוד השלישי באימון צניחה, 2015
חיילים מהחטיבה באימון, 2016.
נלי מירה רובין

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1991 (בת 33) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
נלי מירה רובין (נולדה ב-20 בפברואר 1991) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
ביוגרפיה

נלי מירה רובין נולדה בסנקט פטרבורג, רוסיה, להורים ממוצא קווקזי. בגיל ארבע עלתה עם משפחתה לישראל ועד גיל 14 גדלה בחולון. לאחר מכן עברה יחד עם משפחתה לקנדה לצורך עסקיו של אביה.
בתיכון בקנדה למדה במגמת מוזיקה ותיאטרון, הייתה חלק מלהקת בית הספר, הקימה להקה משלה והופיעה בהצגות בתיכון.
עם חזרתה לארץ, פנתה ללימודי משחק. בשנים 2017–2019 למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בתל אביב.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2020 שיחקה את טלי בסדרה "חזרות".
בשנת 2021 שיחקה את עידית בסדרה "למה מי מת". באותה שנה שיחקה את חלי בסדרה "המפקדת" ובסדרה "ילדות סכסכניות" בתפקיד בתאל.
בשנת 2022 שיחקה את גיטי גורביץ' בסדרה "ריקוד האש". באותה שנה שיחקה את לימור בסדרה "העיר הטובה" ואת חוקרת המשטרה רויטל לוינסון בסדרה "מנאייכ".
בשנת 2023 שיחקה בתפקיד הראשי את אשרת מורנו, דמות בהשראת אורלי רביבו בפרשת משה קצב בסדרה "אָלֶף" של YES. על תפקידה בסדרה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסדרות של מארסיי, צרפת, ובפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית הראשית בסדרת דרמה לשנת 2023.
בשנת 2024 השתתפה בעונה ה-11 של תוכנית המציאות הכוכב הבא במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2025, אך לא עברה את שלב האודישנים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נלי מירה רובין נשואה לחיים ומתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, השחקנית הישראלית זכתה בפרס: "קשה לי לשמוח. מייחלת לשחרור החטופים", באתר ynet, 20 בנובמבר 2023
↑  רן בוקר, "אלף" היא הזוכה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה NEWS, באתר ynet, 17 במאי 2024
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022: מיה לנדסמן (שעת אפס) | פרס האקדמיה לטלוויזיה – שחקנית ראשית בסדרת דרמה ודרמה יומית  2023: נלי מירה רובין (אלף) | הבא: |
ג'אניס ברטון

ג'אניס ברטון, MBE (באנגלית: Janice Burton ; נולדה ב-11 באפריל 1958) היא שחיינית בריטית. ברטון מחזיקה ב-20 מדליות פאראלימפיות במשחקים הפאראלימפיים והיא הספורטאית בעלת כמות המדליות הגדולה ביותר בהיסטוריית המשלחת הבריטית.
ביוגרפיה

ברטון אובחנה כחולה במחלת עיניים נדירה, ועד ליום הולדתה ה-21 איבדה את מאור עינייה.
המשחקים הפאראלימפיים > ניו יורק וסטוק מנדוויל 1984

ברטון השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) וזכתה בארבע מדליות פאראלימפיות. במקצה ל-50 מטרים חזה (קטגוריה B1) היא זכתה במדליית הזהב כשסיימה את המקצה בזמן של 45.85 שניות, לפני בת ארצה מארי אן לאו והקנדית תמרה בוצ'אצ'ו.
ברטון זכתה גם במדליית הכסף במקצה ל-100 מטר גב, עם תוצאה של 1:30.51 דקות, אחרי הקנדית מישל איבטה ולפני הפינית אווה ריטה קוקונן. היא זכתה במדליית הכסף גם במקצה ל-400 מטר מעורב, עם תוצאה של 7:17.46 דקות, אחרי הקנדית אנדראה רוסי שסיימה בתוצאה של 6:51.27 דקות, ובמדליית הארד במשחה ל-100 מטר חופשי, עם תוצאה של 1:19.68 דקות, ונכנעה לשיא עולם של איבטה עם 1:11.52 דקות.
המשחקים הפאראלימפיים > סיאול 1988

במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) זכתה ברטון בשש מדליות פארלאימפיות נוספות. היא זכתה במדליית הזהב במקצה ל-50 מטר חופשי, עם תוצאה של 33.82 שניות, במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר גב, עם 1:29.13 דקות, במדליית כסף נוספת במשחה ל-200 מטר מעורב עם 3:11.23 דקות, ומדליית כסף שלישית במשחה ל-400 מטר חופשי כשעצרה את השעון על 6:19.80 דקות.
על המדליות האלה הוסיפה ברטון שתי מדליות ארד במקצה ל-100 מטר פרפר עם תוצאה של 1:31.59 דקות, ובמקצה ל-100 מטר חופשי עם תוצאה של 1:21.11 דקות.
המשחקים הפאראלימפיים > ברצלונה 1992

במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) הגיעה ברטון לשיאה. היא זכתה בשבע מדליות פאראלימפיות מהן שלוש מדליות זהב אישיות. במקצה ל-100 מטר גב היא ניצחה עם תוצאה של 1:28.69 דקות, לפני האוסטרלית טרייסי קרוס שסיימה עם 1:30.49 דקות והפינית אווה ריטה פינגרוס שסיימה עם 1:30.97 דקות. במשחה ל-200 מטר מעורב היא זכתה בזהב עם 3:14.52 דקות, לפני קרוס שסיימה עם 3:20.06 דקות והבריטית לואיס ביילס שזכתה בארד עם 3:20.40 דקות. במקצה ל-50 מטר חופשי זכתה ברטון במדליית זהב שלישית עם תוצאה של 34.32 שניות.
על שלוש מדליות הזהב הוסיפה ברטון ארבע מדליות כסף פאראלימפיות. במקצה ל-100 מטר פרפר סיימה שנייה עם 1:29.55 דקות, אחרי פינגרוס שניצחה עם תוצאה של 1:29.10 דקות, ובמשחה ל-100 מטר חופשי עצרה את השעון על 1:18.96 דקות, אחרי קרוס שזכתה בזהב עם 1:18.36 דקות. במקצה ל-400 מטר חופשי סיימה שנייה עם 6:23.01 דקות, אחרי קרוס שניצחה עם 5:52.89 דקות, ובמשחה השליחים ל-4X100 חופשי זכתה עם נבחרתה במדליית הכסף עם 5:00.56 דקות, ונכנעה למשלחת האמריקאית בהובלתה של טרישה זורן שקבעה שיא עולם של 4:46.85 דקות.
המשחקים הפאראלימפיים > אטלנטה 1996

ברטון השתתפה במשחקים הפאראלימפיים בפעם האחרונה במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996). היא זכתה בשתי מדליות ארד אישיות, במקצה ל-100 מטר פרפר עם תוצאה של 1:35.25 דקות, ובמשחה ל-50 מטר חופשי סיימה בתוצאה של 35.16 שניות, אחרי קרוס האוסטרלית שסיימה עם 34.41 שניות ואליה נילסון השוודית שניצחה עם שיא עולם של 33.02 שניות.
במשחה השליחים ל-4X100 חופשי זכתה ברטון עם הנבחרת הבריטית במדליית הכסף בתוצאה של 4:49.65 דקות, אחרי המשלחת הגרמנית שקבעה שיא עולם של 4:33.52 דקות, ולפני המשלחת האמריקאית שסיימה עם 4:57.32 דקות.
הערות שוליים

1 2  Janice Burton MBE - Paralympians' Club
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Breaststroke B1
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Backstroke B1
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Swimming Women's 400 m Individual Medley B1
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Freestyle B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Freestyle B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Backstroke B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 200 m Individual Medley B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 400 m Freestyle B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Butterfly B1
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Freestyle B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Backstroke B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 200 m Medley B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Freestyle B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Butterfly B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Freestyle B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 400 m Freestyle B1
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Swimming Women's 4x100 m Freestyle B1-3
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Butterfly B1
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Freestyle B1
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Swimming Women's 4x100 m Freestyle B1-3
יוג'יניה קומצ'יבה

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 69 בערך) אודסה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  Frumkin Institute of Physical Chemistry and Electrochemistry  מכון הממלכתי לטכנולוגיה של סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו (1996)  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2021)  קצינה במסדר קנדה (2020)  פרס דה-ז'ן (2019)  מדליית המכון לכימיה של קנדה (2017)  עמית החברה המלכותית (2016)  פרס הומבולדט (2012)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2009) 
 אתר רשמי
 
יוג'יניה קומצ'יבה (Eugenia Kumacheva) (נולדה ב-1955) היא פרופסור לכימיה באוניברסיטת טורונטו, חברה בחברה המלכותית למדע בקנדה ואנגליה וחלק ממושב המחקר הקנדי העוסק בחומרים פולימרים מתקדמים. 
מחקרה עוסק בפולימרים, ננו-טכנולוגיה, מיקרופלואידיקה והנדסה כימית. את הדוקטורט שלה בכימיה פיזיקלית של פולימרים, עשתה יוג'יניה במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה הרוסית למדעים.1 בשנת 2011 פרסמה קומצ'בה ספר על ראקציה מיקרופלואידית אצל חלקיקים פולימרים, אותו כתבה ביחד עם פיוטר גארסטאקי.
נעוריה והשכלתה

קומצ'יבה נולדה באודסה (אוקראינה) בברית המועצות. את לימודיה הגבוהים החלה קומצ'יבה באוניברסיטה הטכנולוגית סיינט פטרסבורג במוסקבה, שם קיבלה את תארה הראשון והחלה לעבוד בתעשייה. בשנת 1986 היא קיבלה את תואר הדוקטורט שלה בכימיה פיזיקלית במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה הרוסית למדעים. בין השנים 1991–1994, כאשר עבדה על הפוסט דוקטורט שלה, הייתה קומצ'יבה חלק ממעבדתו של פרופסור יעקב קליין במכון ויצמן בישראל, שם למדה על כוחות שטח הפנים בשכבות דקות של נוזלים פשוטים ופולימרים. בשנת 1996 הפכה קומצ'יבה לפרופסור חבר באוניברסיטת טורונטו, ב-2005 קודמה להיות פרופסור מן המניין.
עבודתה ומחקרה

לאחר עבודתה במעבדתו של פרופסור יעקב קליין, הצטרפה בשנת 1995 לקבוצת המחקר של פרופסור מיטש וינק במחלקת הכימיה של אוניברסיטת טורונטו, קנדה. בעבודתה עם פרופסור וינק השתתפה במחקר מורפולוגיה של מערכות פולימר מרובות-קומפונסיביות. שנה לאחר מכן הצטרפה קומצ'יבה למחלקת הכימיה באותה אוניברסיטה כפרופסור חבר. את השבתון הראשון שלה, בשנת 2002, בילתה קומצ'יבה בהרווארד ביחד עם פרופסור ג'ורג' וויטסיידס. לאחר השבתון שלה החלה להרצות כפרופסור באוניברסיטאות שונות, ביניהם: אוניברסיטת אוקספורד אוניברסיטת לואי פסטר, אוניברסיטת מוסקבה בשנת 2009, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת ביירות .
חלק מעבודתה ברחבי העולם כלל שירות בוועדת ייעוץ במעבדות שונות: מעבדה הלאומית של ברוקהאבן ומרכז למדע והנדסה של טריינגל מטריאל בארצות הברית, מכון ריקן ביפן, מכון לייבניץ לחומרים אינטראקטיביים בגרמניה, מכון פרייבורג ללימודים מתקדמים ומכון מקס פלאנק למחקר פולימרים בגרמניה. כיום קומצ'יבה היא חלק מהמועצה האירופאית למחקר הכימיה של החברה המלכותית.
בעבודתה מתמקדת קומצ'יבה במדע וטכנולוגיה של פולימרים, ננו-מדע, מיקרופלואידיקה והנדסה כימית. בנוסף למחקרה העיקרי, השקיעה רבות במחקר ביומימטי המרוכז ברקמות ונוזלים ביולוגיים, בסביבות ביולוגיות עם פולימרים ובננו-חומרים.
מחקרה העוסק בייעול פולימרים ותת מבנים ליצירת חומרים חדשים עם תכונות שונות הניב לה את פרס לוראל אונסקו לנשים במדע. מחקרה בנושא זה כלל שימוש בשכבות דקות של פולימרים במסמכים מזהים, שימושם יקל על בדיקות הביטחון ויקצר את זמנן. ביחד עם קבוצתה פיתחה חצי מוליכים תת-חלקיקיים מבוססי מים, דבר שיוכל לשפר את דיוקם של מכשירי ראיית הלילה. דבר נוסף עליו עבדה בנושא שזיכה לה את הפרס הוא עיצוב ופיתוח חומרים שביכולתם לשלוח תרופות בגופם של חולי סרטן, על מנת לטפלם.
קומצ'יבה תרמה לרפואה בדרכים שונות בעזרת מחקריה. יצרה מודלים תאורטיים של אוטם שריר הלב, שבץ, תסחיף ריאתי ומחלות שונות הקשורות לדם, את המודלים פיתחה בעזרת שימוש בפולימרים וננו-חומרים. חלק מהמודלים בנתה כדי להוסיף להבנת המדע על הקשר בין כימיה ופיזיקה לקרישי דם.
כרגע עוסקת קבוצתה של קומצ'יבה עוסקת בהרכבה עצמית וחוסר שיווי משקל במערכות פולימרים. קומצ'יבה חוקרת כיצד מבנים כימיים של מולקולות ענק משפיעות על ההרכבה העצמית על משטחים שונים, אינטראקציה בין מולקולות דוחות מים, דחיסות ותכונות הבסיס של שכבות פולימר. בנוסף, מחקר זה עוסק בפיתוח חומרים פולימרים מתקדמים, הפרויקט הזה כולל התאמת לטקס סינתטי אשר למאפיינים מסוימים, ייצור מבנים דו ותלת־ממדיים של ננו-קומפוזיציות מאורגנות ביותר וכיצד תורמים הדברים לתחום האופטיקה והחשמל. המחקר גם כולל הסעה בנוזלים פולימריים.
קומצ'יבה פרסמה שני ספרים, אחד מהם עסק בראקציה מיקרופלואידית אצל חלקיקים פולימרים, אותו כתבה ביחד עם פיוטר גארסטאקי.
היא קיבלה פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2009 (לצד ביאטריס בארביי).
פרסים והוקרה

1992 – מענק מחקר מקרן מינרווה
1994 – מלגת ביקור מאימפריאל קולג'
1999 – פרס מצוינות מחקרית של פרמיירה
2000: International Chorafas Foundation Award
2002: Recipient of Canada Research Chair in Advanced Polymer Materials/Tier 2
2003: Schlumberger Scholarship University of Oxford
2004: Clara Benson Award (CIC Award)
2005: Macromolecular Science and Engineer Award, Chemical Institute of Canada
2006: Recipient of Canada Research Chair in Advanced Polymer Materials/ Tier 1
2007: נבחרה להיות חלק מהחברה המלכותית למדעים בקנדה
2008: פרס לוראל אונסקו לנשים במדע
2009: Japan-Canada WISET lectureship, Royal Society of Canada
2010: Killam Research Fellowship, Canada Council for the Arts
2011: Distinguished Lecturer, The University of Western Ontario, Canada.
2011: Connaught Innovation Award, Connaught Foundation.
2012: Humboldt Research Award, Alexander von Humboldt Foundation (Germany).
2012: Inventor of the Year, University of Toronto
2013: University professor at the University of Toronto
2016: נבחרה להיות חלק מהחברה המלכותית על ידי אקדמיית בריטניה למדע
2017: Schmidt Lectureship, Weizmann Institute of Science, Israel
2017: E. Gordon Young Lectureship, The Chemical Institute of Canada
2017: Chemical Institute of Canada Medal
2019: M Lectureship
2019: De Gennes Prize Royal Society of Chemistry
2020: Honorary Award for Lifetime Achievement in Nanoscience and Nanotechnology in Ontario
הערות שוליים

↑  Eugenia Kumacheva, www.chemistry.utoronto.ca, ‏2019-02-05 (באנגלית)
↑  Eugenia Kumacheva | Royal Society, web.archive.org, ‏2018-09-09
↑  A. B. Makar, K. E. McMartin, M. Palese, T. R. Tephly, Formate assay in body fluids: application in methanol poisoning, Biochemical Medicine 13, 1975-06, עמ' 117–126 doi: 10.1016/0006-2944(75)90147-7
↑  Eugenia Kumacheva, Piotr Garstecki, Microfluidic Reactors for Polymer Particles, Wiley Online Library, 2011-03-18 doi: 10.1002/9780470979228
↑  Eugenia Kumacheva, Creative Destruction Lab (באנגלית)
↑  Eugenia Kumacheva's Profile, sites.chem.utoronto.ca
↑  U of T professor first Canadian woman to win prestigious international science prize, EurekAlert! (באנגלית)
↑  {{{מחבר}}}, L’Oréal-UNESCO Awards Bestowed Upon Five Exceptional Women Scientists, Chemistry International -- Newsmagazine for IUPAC 31, 2009-06-01, עמ' 17–18 doi: 10.1515/ci.2009.31.3.17
↑  Eugenia Kumacheva | SCAMT, scamt.ifmo.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393541805171  ISNI: 0000 0000 9354 0559  LCCN: n2010071818  NTA: 334542030  ORCID: 0000-0001-5942-3890  ResearcherID: U-7612-2019  SUDOC: 153708549  S2AuthorId: 46288374  VIAF: 137451881   WorldCat (עם VIAF): 137451881
אנז'י מחצ'קלה

סמל הקבוצה בעבר
אָנְזִ'י מָחָצְ'קָלָה (ברוסית: ФК "Анжи" Махачкала), היא קבוצת כדורגל רוסית מקצוענית שתייצגת את העיר מחצ'קלה, בירת רפובליקת דאגסטן. היא הוקמה לראשונה בשנת 1991 והתקיימה עד 2022. בספטמבר 2024 הוקמה מחדש.
השם אנז'י נובע משם המבצר אנז'י-קאלה שממנו צמחה העיר מחצ'קלה.
בעבר התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל במשך כמה שנים. הישג השיא הוא מקום שלישי (בעונת 2012/2013) והיא העפילה פעמיים לשלב שמינית גמר הליגה האירופית. בעונת 2001 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל, אך הפסידה ללוקומוטיב מוסקבה.
אנז'י במפעלים האירופיים

| עונה | טורניר | סיבוב | מדינה | מועדון | משחק בית | משחק חוץ | תוצאה כללית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2001/02 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | סקוטלנד סקוטלנד | גלאזגו ריינג'רס | 0:1 | 0:1 | 0:1 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | סיבוב המוקדמות השני | הונגריה הונגריה | בודפשט הונבד | 1:0 | 4:0 | 5:0 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | סיבוב המוקדמות השלישי | הולנד הולנד | ויטסה | 2:0 | 2:0 | 4:0 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | סיבוב פלייאוף | הולנד הולנד | א.ז. אלקמאר | 1:0 | 5:0 | 6:0 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | שלב הבתים | אנגליה אנגליה | ליברפול | 1:0 | 0:1 | 1:1 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | שלב הבתים | איטליה איטליה | אודינזה | 2:0 | 1:1 | 3:1 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | שלב הבתים | שווייץ | יאנג בויז | 2:0 | 1:3 | 3:3 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | ‏32 האחרונות | גרמניה | הנובר 96 | 3:1 | 1:1 | 4:2 |
| ‏2012/13 | הליגה האירופית | שמינית גמר | אנגליה | ניוקאסל יונייטד | 0:0 | 0:1 | 0:1 |
| 2013/14 | הליגה האירופית | שלב הבתים | אנגליה | טוטנהאם | 0:2 | 1:4 | 1:6 |
| 2013/14 | הליגה האירופית | שלב הבתים | נורווגיה נורווגיה | טרומסה | 1:0 | 1:0 | 2:0 |
| 2013/14 | הליגה האירופית | שלב הבתים | מולדובה מולדובה | שריף טירספול | 1:1 | 0:0 | 1:1 |
| 2013/14 | הליגה האירופית | 32 האחרונות | בלגיה | גנק | 0:0 | 2:0 | 2:0 |
| 2013/14 | הליגה האירופית | שמינית גמר | הולנד | א.ז. אלקמאר | 0:0 | 0:1 | 0:1 |
יריבות > היריבות האזורית והעירונית

לאנז'י יש יריבות חזקה עם אחמט גרוזני מצ'צ'ניה הסמוכה. המשחקים ביניהן תמיד משכו קהל רב לאצטדיונים בעיקר בשל העובדה ששתי הקבוצות מייצגות את שני אזורי העימות הנפיצים ביותר בדרום רוסיה. שתיהן טוענות לבכורה בזירה הלאומית ברוסיה והיריבות התחזקה לאחר שטרק גרוזני העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2005. משנת 2010 ועד 2019 אנז'י חזרה להתמודד בליגה הבכירה (אחרי שהתמודדה בה בעונת 2000) והמשחקים ביניהן היוו ליריבות מתוחה במחוזות הבית, דאגסטן וצ'צ'ניה.
משנת 2019 ועד פירוקה בשנת 2022 התמודדה בליגה השנייה ואת היריבות בינה לאחמט החליפה היריבות עם מועדון אנגושט נזראן, מרפובליקת אינגושטיה השכנה ויריבותיה העירוניות דינמו מחצ'קלה ולגיון דינמו מחצ'קלה.
סגל השחקנים > שחקנים מפורסמים

רוסיה בודון בודונוב
ברזיל וילר סוזה אוליורה
רוסיה רוסלן אגלרוב
קמרון לוק אוונה זואה
סנגל אלי יברה קיבי
ברזיל רוברטו קרלוס
מרוקו מבארק בוסופה
רוסיה מגומד מגומדוב
קמרון בנואה אנגבווה
טוגו ג'אקו ערפאת
רוסיה איוואן נובוסלצב
ונצואלה ג'ון צ'נסלור
ונצואלה אנדרס פונסה
רוסיה יורי דיופין
הונגריה באלאז' ג'וג'אק
רוסיה יורי ז'ירקוב
קמרון סמואל אטו
הרפובליקה של קונגו כריסטופר סאמבה
חוף השנהב לאסינה טראורה
צרפת לסאנה דיארה
ברזיל ויליאן
ארגנטינה חואן לסקאנו
הישגים

אליפות רוסיה
מקום שלישי (1): 2013
גביע רוסיה
גמר (2): 2001, 2013
ליגת המשנה
אלופה (2): 1999, 2009
ליגת האלופות הקווקזית
אלופה (1): 2020
גביע דאגסטן
גמר (1): 1992
הליגה האירופית
שמינית גמר (2): 2012/2013, 2013/2014
הערות שוליים

↑  אנז'י פיטרה את מאמנה, אברהם גרנט בדרך?, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2011
↑  האיש השווה 20 מיליון יורו: אטו עובר מאינטר לאנז'י, באתר ONE‏, 23 באוגוסט 2011
↑  ‏אנז'י מחצ'קלה על סף פשיטת רגל: "הקבוצה גוססת", באתר ספורט1, 23 באפריל 2019
↑  «Анжи» установил антирекорд по забитым голам в истории чемпионатов России
רוברטו קרלוס
סמואל אטו
כבארה (כפר)

| --- | --- |

מיקום הכפר: צפונית לנחל תנינים (נחל זרקא)
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז חיפה
 נפה:  נפת חיפה
 חבל ארץ:  מישור חוף הכרמל
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  9,831 דונם (1945)
 גובה:  25 מטרים
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  30 באפריל 1948
 יישובים יורשים:  בית חנניה, מעגן מיכאל
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  120 (1945)
 קואורדינטות:  32°32′56″N 34°55′14″E﻿ / ﻿32.54875°N 34.92066667°E﻿ / 32.54875; 34.92066667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כבארה(למפת הכרמל רגילה) כבארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כבארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כבארה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כבארה (בערבית: كبارة) היה כפר ערבי קטן במישור חוף הכרמל, כ-30 ק"מ מדרום לחיפה, בסמוך לג'סר א-זרקא.
אטימולוגיה

מקור שמו של הכפר הוא ככל הנראה ריבוי של המילה "כוברי", שיבוש של המילה הטורקית "Köprü" שפירושה "גשר" - על שם הגשר שעל נחל תנינים הסמוך.
מיקום

הכפר שכן מערבית לחורבת כבארה ומערת כבארה, בין כביש 4 לכביש 2, צפונית לנחל תנינים (בערבית: נחל א-זרקא).
מצפון לכפר הוקם בשנת 1938 קיבוץ מעיין צבי. ממערב למרכז הכפר הוקם קיבוץ מעגן מיכאל.