stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנץ האר
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 940/1903. folyószáma alatt".
↑  Nyughelyük a Kozma utcai izr. temetőben található (24-23-33).
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 340/1934. folyószáma alatt".
↑  "Feleségével közös sírhelye". billiongraves.international.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276926405171  GND: 12387176X  ISNI: 0000 0001 0970 1813  LCCN: n85289333  NTA: 072401990  PIC: 286198  RKD: 382730  SUDOC: 252836847  ULAN: 500338314  VIAF: 262718469   WorldCat (עם VIAF): 262718469
צ'פארל

צ'פארל ברכס הרי סנטה ינז, על יד סנטה ברברה
צ'פארל (באנגלית: Chaparral) היא בתה הנמצאת בעיקר במדינת קליפורניה, בדרום אורגון, ארצות הברית ובחלקו הצפוני של חצי האי באחה קליפורניה במקסיקו. הבתה מאופיינת בסגנון חורש ים-תיכוני ובעלת אקלים ים תיכוני (חורף גשום מתון וקיץ חם ויבש) ומתרחשות בה שריפות מעטות בעוצמה גבוהה. בחורש ישנו מגוון צמחים עמידים לבצורת קיץ עם עלים ירוקי עד סקלרופיליים, זאת בניגוד לבתת השיחים הרכים, נשירי הבצורת, הסבך חופית, הנמצאת לעיתים קרובות על שיפולים דרומיים יבשים יותר הנמצאים בטווח החורש. בנוסף לתחום התפוצה העיקרי של החורשות במרכז החוף המערבי, ישנם שלושה אזורי חורש נוספים המחוברים אקולוגית במרכז אריזונה, מערב טקסס, ולאורך הצד המזרחי של שרשראות ההרים של מרכז מקסיקו. 
בניגוד לאקלים הים תיכוני החם והיבש המאפיין את הבתה הזו, בשלושת אזורי החורש המחוברים יורדים גשמי קיץ. הבתה מהווה 9% מאזור הטבע הבראשיתי של קליפורניה ומכילה כ-20% ממיני הצמחים שלה.
אטימולוגיה

השם בא מהמילה הספרדית chaparro, שמתורגמת ל"מקומו של אלון הסבך".
הערות שוליים

↑  Parker, V. T. (2016). Mooney, H.; Zavaleta, E. (eds.). "Chaparral". Ecosystems of California.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ ובנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'אק דיילי

צ'ארלס ג'רום "צ'אק" דיילי (באנגלית: Charles Jerome "Chuck" Daly‏; 20 ביולי 1930 - 9 במאי 2009) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן שנים רבות בליגת ה-NBA. ב-9 במאי 1994 זכה דיילי למקום בהיכל התהילה של הכדורסל.
עיקר הצלחתו הייתה כאשר אימן את קבוצת דטרויט פיסטונס במשך 9 שנים, ואיתם זכה בשתי אליפויות רצופות של ליגת ה-NBA, בשנים 1989 ו-1990. שיא נוסף היה הזכייה במדליית הזהב כמאמן נבחרת החלומות באולימפיאדת ברצלונה בשנת 1992.
במהלך 14 שנותיו כמאמן בליגת ה-NBA אימן גם בקבוצות קליבלנד קאבלירס, ניו ג'רזי נטס ואורלנדו מג'יק.
ב-9 במאי 2009 נפטר דיילי ממחלת סרטן הלבלב.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
צנזורה באיראן

הצנזורה באיראן היא הגבלת או מניעת הפצה, הצגה והוצאה לאור של מידע, ברפובליקה האיסלאמית של איראן. רוב הסמכויות בעניין והצנזורה בפועל, מיושמות על ידי המשטר האיראני. גוף הצנזורה העיקרי הוא המשרד להכוונה איסלמית.
התכנים המצונזרים כוללים לעיתים קרובות נושאים הקשורים למעמד האישה, חופש הדיבור, דמוקרטיה, פורנוגרפיה, מקורות מידע אמינים, מקורות דתיים שונים, יחסי איראן-ארצות הברית, תוכנית הגרעין, דת ואנשי דת באיראן.
הצנזורה קפדנית ומתבצעת אף בחומרים המיועדים לקהל-יעד שולי יחסית. המדיות בהם מתבצעת הצנזורה הם על-פי רוב, טלוויזיה, מידע מודפס, רדיו, סרטים, מוזיאונים, גלריות, תערוכות, ורשת. איראנים המנסים לגשת אל רוב בסיסי הנתונים ומנועי החיפוש ברשת, נתקלים בהודעה "המידע המבוקש אסור". רוב המידע המותר עובר ביקורת של המשרד לתרבות והכוונה איסלאמית. עבירות צנזורה מטופלות על ידי בית המשפט של המהפיכה האיסלאמית.
ארגון עיתונאים ללא גבולות מדרג את רמת הצנזורה באיראן כ"רצינית מאוד" הדירוג הגבוה ביותר בסולם חמש דרגות הצנזורה, של הארגון.
צנזורת האינטרנט במדינה מוגדרת אף-היא כהדוקה ביותר, על ידי מיזם OpenNet Initiative.
ראו גם

מדיה באיראן
תעמולה באיראן
תקשורת באיראן
סינון תכנים באינטרנט באיראן
צסק"א מוסקבה (כדוריד נשים)

צסק"א (ברוסית: Женский Гандбольный клуб ЦСКА) הוא מועדון כדוריד נשים רוסי מהעיר מוסקבה, שנוסד על ידי אגודת צסק"א מוסקבה בשנת 2019 וכבר בעונת הבכורה הגיע למקום השלישי באליפות רוסיה ובעונת 2020/2021 זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית בכדוריד נשים והעפילה לחצי גמר ליגת האלופות בכדוריד נשים.
שחקניות נודעות

שוודיה סבינה יאקובסן
דנמרק קתרין היינדל
מקדוניה שרה ריסטובסקה
הישגים לפי עונה

| עונה | # | ליגה | ∆ | הגביע הרוסי | מפעלים אירופיים | מפעלים אירופיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2019/20 | ‏1 | ליגתהעל | ‏3 | פיינל פור | ‏ | ‏ |
| ‏2020/21 | ‏1 | ליגתהעל | ‏1 | רבע גמר | ליגת האלופות | חצי גמר |
| ‏2021/22 | ‏1 | ליגתהעל | 2 | זכייה | ‏סולקה מהמפעלים האירופיים בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה | ‏סולקה מהמפעלים האירופיים בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה |
| ‏2022/23 | ‏1 | ליגתהעל | 1 | זכייה | ‏ | ‏ |
| ‏2023/24 | ‏1 | ליגתהעל |  | זכייה | ‏ | ‏ |
תארים

זכייה 2020/2021
מקום שלישי: 2019/2020
זכייה: 2021/2022, 2022/23, 2023/24
פיינל פור: 2019/2020
זכייה: 2022, 2023
הערות שוליים

↑  https://whccska.ru/news/cska-obladatel-kubka-rossii-2024/
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט ברוסיה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'אק ג'ונס

| --- | --- |
 צ'אק ג'ונס במשרדו ב-1976
 לידה:  21 בספטמבר 1912 ספוקיין, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בפברואר 2002 (בגיל 89) קורונה דל מאר, ארצות הברית 
 שם במה:  Jones, Charles Martin 
 שם לידה:  Charles Martin Jones 
 מדינה:  ארצות הברית, יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-1931 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות שונארד  תיכון נורת' הוליווד 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר (1964)  פרס אינקפוט (1974)  פרס וינזור מקיי (1974)  פרס אוסקר לשם כבוד (1996)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית אדוארד מקדואל  טקס פרסי אוסקר ה-38 
 http://www.chuckjones.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלס מרטין "צ'אק" ג'ונס (באנגלית: Charles Martin "Chuck" Jones‏; 21 בספטמבר 1912 בספוקאיין שבוושינגטון – 22 בפברואר 2002 בקורונה דל-מאר שבקליפורניה) היה אנימטור, מאייר, תסריטאי, מפיק ובמאי סרטים מצוירים אמריקאי.
מוכר בעיקר כיוצר של לוני טונס ומרי מלודיס בחטיבת אולפני האנימציה של האחים וורנר. ג'ונס ביים רבים מסרטי האנימציה הקלאסיים בהם מככבים באגס באני, דאפי דאק, וייל א. קיוטי ורוד ראנר, ודמויות רבות נוספות של האחים וורנר.
בשנת 1962 ג'ונס הקים יחד עם לס גולדמן את אולפני האנימציה "Sib Tower 12 Productions" והחל להפיק סרטים מצוירים עבור מטרו גולדווין מאייר כולל סרטונים חדשים של טום וג'רי ובשנת 1966 יצר סרטון מצויר אשר זכה להצלחה רבה המבוסס על סיפורו של דוקטור סוס "How the Grinch Stole Christmas". לאחר מכן הקים ג'ונס אולפן אנימציה משלו בשם "Chuck Jones Productions" שהתמקד בסרטוני אנימציה של הלוני טונס.
ג'ונס נפטר בשנת 2002 כתוצאה מאי ספיקת לב.
צבי כנר

| --- | --- |

צבי כַּנָּר בדמות צ'ארלי צ'פלין, 2006
 לידה:  17 ביולי 1929 סקלבמייז', רפובליקת פולין 
 פטירה:  19 באפריל 2009 (בגיל 79) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  יידיש 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1999) 
 
צבי כַּנָּר (יידיש נכתב גם: קאנאר; 17 ביולי 1929 – 18 באפריל 2009) היה שחקן פנטומימה וסופר יידי ישראלי.
ספריו מתייחסים לשואה, אשר כניצול השואה ליוותה אותו כל חייו.
ביוגרפיה

כנר נולד בסְקַלְבְּמְיֶיז' שבפולין, במשפחה מסורתית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1945, שהה במספר מחנות ריכוז בפולין ובגרמניה, בהם בוכנוואלד, ושרד את צעדות המוות. בתום המלחמה מצא את אמו ואחותו בין הניצולים. בשנת 1946 העפיל לארץ ישראל מאיטליה עם ילדי סלבינו, הוגלה למחנות המעצר בקפריסין ולבסוף הגיע לארץ והצטרף לקיבוץ משמר השרון שבעמק חפר, שם התחנך במסגרת עליית הנוער. בשנת 1948 התגייס לפלי"ם, עבר קורס ימי בקיבוץ שדות ים ולחם במלחמת העצמאות. שירת על הספינה פרטו פ.39, והשתתף במספר פעולות ימיות. בשנת 1949 השתחרר משירות ועבד כמלח על סיפונן של אוניות נוסעים.
לאחר מכן למד בבית הספר למשחק שעל יד תיאטרון "הקאמרי" בתל אביב, ובשנים 1955–1957 למד משחק ופנטומימה אצל מרסל מרסו ואטיין דקרו (Decroux) בפריז. מתום לימודיו הופיעה במשך שנים כשחקן פנטומימה בפריז, בלגיה (יותר מ-20 שנה), ארצות הברית וקנדה. את מגוריו חילק בין בלגיה, ארצות הברית וישראל.
בשנות ה-80 החל לכתוב: כתב קטעי פנטומימה טרגי-קומיים; כתב, ביים וביצע מחזה בשם "ברח, יעקב, ברח", לפנטומימאי וקריין, המבוסס על זיכרונות ילדותו בשואה.
ב-1984 החל לכתוב ביידיש במסגרת "יוגנטרוף" בארצות הברית, ופרסם סיפורים בכמה עיתוני יידיש, בהם "פארווערטס".
בשנת 1990 שב לארץ, אך הוסיף להופיע בחו"ל.
ספרו הראשון, הרומן "איך און למך" ("אני ולֶמֶךְ"), שראה לאור ב-1994, זיכה אותו בשנת 1997 בפרס שייבר לספרות ואמנות מטעם בית שלום עליכם.
בשנת 1996 יצא ספרו השני, "אפגעגעבן ברויט". על ספר זה זכה בשנת 2000 בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, והוא תורגם לעברית וראה אור ב-2002.
שני ספריו הראשונים עוסקים בחוויות שואה. ספרו השלישי והאחרון, "א פיש האט מיך נישט איינגעשלונגען: דערציילונג" ("דג לא בלע אותי"), שראה אור ב-2003, מתמקד בשחרור מהמחנות ובחיים בארץ.
בנוסף שיחק בתיאטרון ("יעקב השקרן" ליורק בקר בפסטיבל עכו; "ההולכים בחושך" לחנוך לוין בתיאטרון הבימה), בסרטי קולנוע ("שמיכה חשמלית ושמה משה", "רכבת החיים"). בשנים 2002–2003 העלה בבית ציוני אמריקה את הצגתו האחרונה, "להיות", גם היא בנושא השואה.
צבי כנר התגורר בתל אביב עד לפטירתו באביב 2009, בגיל 80.
ספריו

איך און למך, תל אביב: ישראל בוך, תשנ"ה 1994. ("אני ולמך") (רומן)
אפגעגעבן ברויט: דערציילונגען, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשנ"ו 1996. (סיפורים)
א פיש האָט מיך נישט איַינגעשלונגען: דערציילונג, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשס"ג 2003. (סיפור) ("דג לא בלע אותי")
בתרגום לעברית:
לחם נקמות; מיידיש: יעקב בסר; עריכת תרגום: עידו בסוק, לוד: זמורה-ביתן, תשס"ב 2002. (תרגום של "אפגעגעבן ברויט")
סליחה שהרגתי אותך; מיידיש: שלמה צוקר, אור יהודה: זמורה-ביתן, 2008. (תרגום של "איך און למך")
בתרגום לפולנית:
Zwi Kanar, Ryba mnie nie połknęła; tł. z jid.: Szoszana Raczyńska; przygot. do dr.: Sabina Andraczyk, Lublin: Norbertinum, 2007. (תרגום של "א פיש האָט מיך נישט איַינגעשלונגען")
הערות שוליים

↑  ראו: רות אלמוג, קולו של פנטומימאי, באתר הארץ, 4 באפריל 2003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313353105171  PLWABN: 9810620492005606  GND: 124733476  ISNI: 0000 0000 7267 9199  LCCN: n95041564  NKC: js2012731080  SUDOC: 080121632  VIAF: 79503739   WorldCat (עם VIAF): 79503739
צסק"א מוסקבה (כדורעף)

סמל הקבוצה הישן עד 2009.
מועדון הכדורעף צסק"א מוסקבה (רוסית волейбольный клуб ЦСКА) הוא מועדון כדורעף רוסי.
המועדון הוקם לראשונה ב־1947 ופורק ב־2010. בשיאו היה אחד ממועדוני הכדורעף הגדולים באירופה. הקבוצה זכתה 13 פעם בגביע אירופה לקבוצות ו-3 פעמים בסופרקאפ האירופי. ב-2021 הוקם מחדש והוא מתמודד בליגת המשנה הרוסית בכדורעף.
היסטוריה

במשך כל שנות קיומה, צסק"א היוותה את בסיס השחקנים עבור נבחרת ברית המועצות. צסק"א הייתה קבוצת הכדורעף הטובה ביותר בברית המועצות.
בתקופה הפוסט-סובייטית המועדון לא נחל הצלחה כמעט והאליפות האחרונה שלו הייתה ב-1996. בשנת 2000 הקבוצה נשרה לליגת המשנה ולאורך העשור הראשון למאה ה-21 דשדשה הקבוצות בין הליגה השנייה לשלישית. בעונת 2009 מנהלי הקבוצה הודיעו על פשיטת רגל והמועדון לא השתתף באליפות 2010 וחדל מלהתקיים.
בשנת 2021, המועדון הוקם מחדש ביוזמת איש העסקים רומן גוסב. המועדון ממוקם בעיר ראמנסקויה שבמחוז מוסקבה.
היכל הבית

במרבית שנותיה צסק"א אירחה בהיכל הספורט האוניברסלי של צסק"א, מוסקבה המכיל 5,000.
מאז הקמתה מחדש באוקטובר 2021, צסק"א מארחת את משחקיה במתחם הספורט מדינה אתלטיק שבעיר ראמנסקויה, בפרברי מוסקבה.
תארים

זכייה (36) (שיא) 1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1955, 1958, 1960, 1960, 1961, 1962, 1965, 1966, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1974, 1976, 1977, 1978, 1979, 1989, 1981, 1982, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1994, 1995, 1996
זכייה (6): 1953, 1980, 1982, 1984, 1985, 1994
זכייה (13) (שיא): 1960, 1962, 1973, 1974, 1975, 1977, 1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991
זכייה (3): 1987, 1988, 1991
הערות שוליים

↑  Волейбольный ЦСКА прекратил существование
↑  Бизнесмен из Подмосковья возродил волейбольный ЦСКА. Содержит команду на свои деньги и через три года видит её в суперлиге
צ'פיילוב

| --- | --- |
סמל צ'פיילובסמל צ'פיילוב

חורבות בית כנסת ביישוב
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  ליפסקו
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  741 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°14′N 21°34′E﻿ / ﻿51.233°N 21.567°E﻿ / 51.233; 21.567
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'פיילוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'פיילוב(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהצ'פיילוב(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהצ'פיילוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צ'פיילוב (בפולנית: Ciepielów) הוא כפר במחוז ליפסקו שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נוסד בידי משפחת האצולה הפולנית קזנובסקי, על דרך המסחר הישנה שבין ורשה וסנדומייז', ובשנת 1597 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך הוענקו ליישוב זכויות לקיים ירידים ושווקים.
בשנת 1869 נטלו הרוסים את מעמדו העירוני של היישוב, בעקבות השתתפות תושביו במרד ינואר. ב-8 בספטמבר 1939 רצחו הגרמנים כ-300 שבויי מלחמה פולנים ביישוב.
יהודי צ'פיילוב

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-350 יהודים, כשליש מתושביו, ופרנסתם הייתה על המסחר והמלאכה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים, ומספר יהודיו הגיע לכ-600 איש. ב-6 בדצמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו.
ב-24 באוקטובר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבכפר לגטו טרלוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
בדצמבר 1942 ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בכפר ובסביבתו, ושרפו כ-20 פולנים בחיים על שסייעו ליהודים.
פתחה נגשת

פתחה נגשת (בגעז: ፍትሐ ነገሥት, בעברית: "חוק המלכים") הוא ספר אשר נכתב במצרים במהלך 1240 על ידי הסופר הקופטי אבו אלפאדל אבן אלעסאל ('Abul Fada'il Ibn al-'Assal) בשפה הערבית שיותר מאוחר תורגם לשפת הגעז ונהפך לחוקה הרשמית של האימפריה האתיופית.
תוכן

החלק הראשון של הספר עוסק בעיקר בענייני כמורה ודת בנוסף למבנה של הכנסייה. בנוסף לכך מוזכרים גם פסוקים וחלקים מהתנ"ך וכתבי קדושים נוצרים שונים כמו כן נכלל בה גם החלטות ועידת ניקיאה וועידת אנטיוכיה.
בחלק השני הספר עוסק בענייני משפחה, מנהל מקומי. בהמשך ישנם את החובות והזכויות של השליט חלק זה מכונה בשם "קאנון המלכים" חלק זה הוא למעשה אוסף מכמה ספרים של ימי הביניים, הספרים הם:
פרוצירוס נומוס ("Procheiros Nomos") - קודקס חוקים שנקבעו על יד הקיסר הביזנטי בסיליוס הראשון.
הגרסה הערבית של ספר החוקים הסורי-רומאי ("The Syro-Roman Law Book") משנת 480.
הגרסה הערבית של אקלוגה ("Ecloga") ספר חוקים ביזנטי נוסף שפורסם על ידי הקיסר לאו השלישי ב-726.
ספר נוסף מצוות ספר התנ"ך ("Precepts of the Old Testament") הכולל בתוכו מצוות וציווים מהתורה עם פירוש נוצרי.
נוסף על כך הספר מושפע גם מהמשפט הרומי של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון בתחילה ספר זה היה ידוע כ"אוסף הקאנונים" ובגרסתו הערבית בשם "הנומוכאנון של איבן א-עסל" הכוונה המקורית הייתה שהספר יהווה מדריך לנוצרים קופטים.
כחוקה

האזכורים הראשונים של הספר בשפת הגעז היה בשנת 1450 תחת שלטונו של הקיסר זרע יעקב. אך הספר נהפך לחוקה רק כאשר עלה לשלטון הקיסר סרצה דנגל ב-1563. הגרסה האתיופית של הספר אינה כוללת בתוכה את הערות של הסופר המקורי יחד עם זאת נוספו לו הגרסאות האתיופיות של הספרים שממנו הוא נלקח וכך זכה לשמו "חוק המלכים" חוקה כתובה ראשונה לאימפריה האתיופית. הפתחה נגשת במהלך שנות שלטונו של יורש העצר טפרי מקונן ב-1921 כונה על ידו כספר אכזרי וחסר תועלת, טפרי ניסה לשנותו והוסיף לו תיקונים מודרניים אך בגלל ההתנגדות הוא לא ביטל אותו, ב-1931 כאשר הומלך בשם היילה סלאסי הוא ביטל אותו לגמרי וחוקק חוקה מודרנית חדשה.
לקריאה נוספת

אבא פאולוס צדוה ופטר ל. סטרוסס, פתחה נגשת: חוק המלכים, מסת"ב 0948390433 (אנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | חוקת אתיופיה  12 בפברואר 1563–1931 | הבא: חוקת סלאסי הראשונה |
קו החורף

קווי המגננה הגרמנים דרומית לרומא.
קו החורף היה השם הכולל לשלושה קווי מגננה שהקימו הגרמנים באיטליה בנובמבר 1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. העיקרי מבין השלושה היה קו גוסטב, העובר לרוחבה של איטליה מעט צפונית מהיכן שנהר גריליאנו נשפך לים הטירני במערב, דרך הרי האפנינים לעבר החוף האדריאטי בקרבת נהר סאנגרו במזרח. מרכז הקו, החוצה את הכביש צפונה לרומא (כביש 6) הוקם מסביב להרים מאחורי העיירה קאסינו ובכללה גם מונטה קאסינו, עליה עמד מנזר בנדיקטי עתיק ששלט על הכניסה לעמק הלירי (דרך מרכזית לרומא), ומונטה קהירו שנתנה למגינים תצפית מצוינת מפני התקפה אפשרית המגיעה מכיוון עמק הלירי.
בצד המערבי של האפנינים הוקמו שני קווי הגנה משניים: "קו ברנהרדט" מדרום לקו גוסטב ו"קו אדולף היטלר"
מרחק של 5 קילומטר בערך צפונית משם. קו החורף חוזק בשוחות ירי, בונקרים מבטון, עמדות מקלעים, גדרות תיל ושדות מוקשים. הוא היה לקו המגננה החזק ביותר של הגרמנים מדרום לרומא. כ-15 דיוויזיות גרמניות איישו את הקו. קו החורף החזיק מעמד כשישה חודשים בהם הגרמנים הדפו את כוחות בעלות הברית בקרבות המפורסמים על מונטה קאסינו ואנציו והוא נפרץ לבסוף על ידי בעלות הברית במאי 1944.
ראו גם

קרב מונטה קאסינו
הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  חודשה האופנסיבה באיטליה, המשקיף, 14 במאי 1944
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph316255
קארל שורן

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1803 דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 באוקטובר 1850 (בגיל 46) מינכן, ממלכת בוואריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  אנטואן-ז'אן גרו, ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר 
 
קארל שורן, שחקן הקלפים התמונה משנת 1837, הגלריה הלאומית בברלין
קארל שוֹרְן (בגרמנית: Karl (Carl) Schorn; 16 באוקטובר 1803 –  7 באוקטובר 1850) היה צייר ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים של הפליאדות של ברלין.
שורן, יליד דיסלדורף, למד באקדמיה של דיסלדורף, ובין השנים 1824–1827 בפריז, בין היתר בסטודיו של אנטואן-ז'אן גרו ושל ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר. בשנת 1832 עבר לברלין, שם צייר בין היתר את התמונה המופיעה משמאל. ב-1847 מונה כפרופסור באקדמיה לאמנויות.
שורן התעניין בהבנה המדעית של משחק השחמט, והתמודד רבות עם בן דורו לודוויג בלדו שהיה מטובי השחמטאים בעולם בעת ההיא.
צבי כשדאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  נובמבר 1862 Dubova, אוקראינה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1937 (בגיל 74) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 שפות היצירה:  עברית 
 
צבי כַּשְׂדָאִי (קוזודוי/קוסידוי) (נובמבר 1862, חשוון תרכ"ג – 15 באוגוסט 1937, ח' באלול תרצ"ז) סופר וחוקר היסטוריה של עם ישראל ויהדות בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בין יצירותיו הידועות "להר סיני", "המתיהדים" ו"מטאטא השמד" בה דרש תיקונים בארחי החיים היהודים ברוסיה לאחר מהפכת פברואר 1917 וקבלת שוויון זכויות.
קורות חיים

כשדאי נולד בדובובה שבפלך קייב של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי; כיום באוקראינה) למשפחה יהודית אמידה. אביו, דוד חיים כשדאי (קוזודוי), היה עסקן ציבורי וסוחר.
את חינוכו קיבל ב"חדר" והוסיף והשתלם בלימוד עצמי של הספרות העברית, תורה ובהיסטוריה של העם היהודי. כמו כן, היה פעיל בנעוריו באגודות ציוניות ולאומיות רבות והשתלב בהמשך דרכו בתנועת חיבת ציון.
כשבגר פנה למסחר. במשך זמן מה עבד כסוכן נוסע אצל יוסף קודריאנסקי ולפי הוראותיו החל לתעד במשך נסיעותיו את חיי הקהילות והשבטים היהודים בארצות הקווקז ואת חיי היהודים הקראים. את מחקריו והידיעות שרכש פרסם במאמרים בעיתונים העבריים הצפירה והמליץ, בכתבי עת, בחוברות חגיגיות שיצאו לקראת החגים ובספריו.
בהמשך דרכו החל לעבוד כסוכן בחברות יבוא ברוסיה ולרגל עיסוקו הרבה לנדוד בארצות שונות, בהן סיביר, קווקז, סין, יפן ומונגוליה. בכל עיר שהגיע מחוץ למושב היהודי היה מטיף לציונות מטעם המורשה לתעמולה ציונית ברוסיה דאז. ככל שהרבה לנדוד ולהטיף כ"מגיד" נודד כך שמו הלך והתפרסם בקהילות היהודיות בניכר כ"מטיף הלאומי".
כשדאי היה בעל תפישת עולם פרוגרסיבית ולא פעם יצא להגן על המושב היהודי ולנאום כנגד ראשי ממסד ברוסיה, בגרמניה ובארצות נוספות, שניים מנאומיו - "הנרות הללו" ו"העצמות היבשות" תועדו ופורסמו בספר "חדשים כישנים" שיצא לאור בשנת 1910.
בחלק ממסעותיו במזרח התיכון ביקר בארץ ישראל בשנים 1913 ו-1914 ובביקורו השני ניסה לארגן "שיירה עברית" למסע אל הר סיני. כשדאי פרסם הודעה בעיתונות על המשלחת המתגבשת למצרים שעוררה התעניינות רבה אך איש לא היה מוכן להצטרף למסע בשל הסכנות הכרוכות במסע זה ועל כן הוא הפליג בגפו מיפו לפורט סעיד ומשם לסואץ, שם הצטרף לשיירת צליינים נוצרים שהפליגה לא-טור ומשם רכבה על גבי גמלים אל מנזר סנטה קתרינה.
במהלך מסע זה כשדאי לקח אלמוג לצורכי מחקר, כמתנה לגמנסיה העברית "הרצליה". את האלמוג הצליח להבריח לארץ בעזרת תשלום שוחד לפקידי המכס הטורקים. לפי התיעוד, אלמוג זה הוצג בגימנסיה הרצליה במשך שנים רבות. לאחר סיום המסע כתב את ספרו "להר סיני".
זיכרונותיו של צבי כשדאי פורסמו בכרך ד של המאסף "רשומות" מאת ח"נ ביאליק, י"ח רבניצקי ואלתר דרויאנוב.
ב-1925 עלה לארץ ישראל והשתכן בעיר חיפה, שם גרה בתו, והתמסר להוצאת ספריו.
בשנותיו האחרונות התרופפה בריאותו, והוא נפטר ב-1937, בן 75 במותו.
ספריו

בן גרני, ברדיצ'ב: דפוס שעפטיל, תרנ"ז. (דברי ספרות שונים)
משא דומה: פרקים בשאלות הזמן, קרקוב: צ’ כשדאי, תרס"ז. (הומור) (ספרון)
חדשים גם ישנים: שני נאמים: א) "הנרות הללו" ב) "העצמות היבשות", אודסה: דפוס ביאליק ובורשיקין, תרע"א. (הרצאות) (ספרון)
ממלכות אררט: פרשת מסעותיי במשך כמה שנים בארצות קוקז ומעבר להררי קוקז, בעבר ים-הכספי ואסיה-התיכונה וכו’, אודסה: מוריה, תרע"ב.
מירכתי תבל: בשני חלקים: I ירכתי צפון; II ירכתי מזרח: פרשת מסעותיי בארצות: סיביריה, מנדז’וריא, סינים ויפון, וכו’, ירושלים: דפוס לונץ, תרע"ד.
מטאטא השמד: פרקים אחדים במשאלות הזמן, קייב: דפוס של היורשים י’ שענפלעלד, תרע"ח. (ספרון)
המתיהדים: ברוסיה ובארצות אחרות: תולדות תנועה כבירה זו מימים קדמונים ועד היום הזה, חיפה: ישורון, תרפ"ו. (מהדורה ב: חיפה: דפוס ורהפטיג, תר"ץ; מהדורה ג: שם, תרצ"ד)
שבטי יעקב ונצורי ישראל: חומר לחקירה על אדות עשרת השבטים, חיפה: ישרון, תרפ"ח.
להר סיני: (על פי מקורות שונים של ספורי תיירים וציילנים-נוצרים וכו’ והעיקר – מה שראיתי בעיני), חיפה: דפוס ורהפטיג, תר"צ.
בעריכתו:
צבי כשדאי (עורך), שפוך חמתך: חוברת לפסח ולכל ימות השנה, חיפה: [חמו"ל], תר"ץ. (הומור)
המן הצדיק: חוברת להומור; ערוכה בידי "חיל זקן", חיפה: דפוס ורהפטיג, תר"ץ. (הומור)
צבי כשדאי (עורך), מגלת ספר: שבה פונים ראשי העולים מקיוב בירת אוקראינה לארץ ישראל לאחיהם ראשי הציונים, ראשי ההסתדרות העברית ולראשי מוסדות החנוך בנויורק ופיטטסבורג, חיפה: דפוס נ. ורהפטיג, תרצ"א. ("לכבוד הסופר והעסקן משה רוזנבלט מקיוב שהתיישב באמריקה בשנת תרפ"ו") ספרון)
הערות שוליים

↑  הספר להר סיני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303674405171  GND: 1014192757  ISNI: 0000 0000 6696 3433  LCCN: no95020764  NTA: 30357724X  SELIBR: 251401  VIAF: 41422575   WorldCat (עם VIAF): 41422575
פתחיה מרגנסבורג

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־12 פראג, ממלכת בוהמיה 
 פטירה:  1225 
 תקופת הפעילות:  1175–1190 (כ־15 שנים) 
 
מסעו המשוער של פתחיה
פתחיה בן יעקב מרגנסבורג (נדפס גם "רגנשבורג" או "רטיסבון") היה נוסע יהודי מפורסם בן המאה ה-12, שכתב תיאור של מסעו. הוא ערך מסע מגרמניה לבבל ולארץ ישראל וביקר בכל הקהילות היהודיות בדרך. פתחיה היה אחיו של רבי יצחק הלבן, מבעלי התוספות.
קורות חיים

בשנת 1175 לערך החליט פתחיה לצאת למסע לארץ ישראל ובבל. הסיבות שהניעוהו לנסוע אינן ידועות בבירור, אך ככל הנראה רצונו היה להשתטח על המקומות הקדושים. הוא יצא קודם כל לפולין וביקר אחר-כך ברוס של קייב, קרים, ממלכת הכוזרים, גאורגיה, ארמניה, כורדיסטן, בבל, סוריה וארץ ישראל.
בבבל התרשם מאוד מצורת הלימוד בישיבות בבל וממעמדן הנכבד של הקהילות, שבראשן המשיכו לעמוד ממשיכי הגאונים. פתחיה אף זכה להמלצה מממשיכי גאוני בבל, שבכל אשר ילך היהודים המקומיים יראו לו את קברי הצדיקים. כשהגיע לארץ ישראל גילה מצב שונה מאוד מהקהילה בבבל. בארץ ישראל נותרו יהודים מעטים אחרי מסעי הצלב, ואפילו בירושלים, אליה הגיע לפני שנת 1187, גילה רק יהודי אחד, צבע במקצועו, שנשאר בהיתר מיוחד מהצלבנים, שהשתמשו בשירותיו. בין הקהילות היהודיות בארץ-ישראל, נוסף על ירושלים, הוא מונה גם את חברון, עכו וטבריה. מידע רב אפשר למצוא בסיפוריו גם לגבי קברי הצדיקים והמקומות הקדושים שבהם המחבר מתמקד. חלק מתיאוריו בנושא זה שימשו חוקרים בדורות מאוחרים יותר לגילויים מחדש של קברי צדיקים. משום מה, ספרו של פתחיה לא מזכיר את חזרתו לגרמניה אחרי ביקורו ביוון. ככל הנראה התיאור אבד, או שפתחיה לא ייחס לו חשיבות. ככל הנראה חזר פתחיה למולדתו לא יאוחר משנת 1217, שנת פטירתו של רבי יהודה החסיד, שכתב חלק מספרו של פתחיה.
בכמה ערים בארץ קרויים רחובות על שמו.
תיאור המסע

בספרו של פתחיה מוזכרים בהרחבה רק מסעותיו בארץ ישראל, בבל וסוריה. ככל הנראה לא הוא כתב את ספרו, אלא יהודה בן שמואל החסיד, לפי תיאור מסעותיו, ומשערים כי גם אחרים ערכוהו.
לדעת יהושע פראוור, תיאור המסע של פתחיה עבר לפחות שתיים וכנראה שלוש עריכות שונות לפני שקיבל את צורתו הידועה כיום.
ההוצאה הראשונה של ספרו בדפוס ראתה אור בשנת 1595 בפראג, בשם "סיבוב". הספר יצא ב-24 מהדורות מאז ותורגם לכל השפות העיקריות של אירופה.
לדעת פראוור, תיאור המסע היה אחד מהחיבורים הגאו-היסטוריים החשובים ביותר בזמנו. לדבריו, תיאור-מסע דומה בהיקפו נכתב באירופה רק כעבור כמה מאות שנים.
תיאוריו, סיפוריו וציוניו משמשים עד היום מקור אמין וחשוב לחקר חיי היהודים במזרח בעת ההיא. בארץ ישראל משמש ספרו כבסיס לחקר ידיעת-הארץ בתקופתו. עדותו על המקומות הקדושים ועל ערים בארץ משמשת חוקרים בתחומי ידיעת הארץ השונים.
הערות שוליים

↑  גרינהוט תיארך את שנת היציאה ל-1178, צבי גרץ הביא את השנה 1187 או 1174, ובדעה האחרונה החזיקו חוקרים נוספים.
1 2  יהושע פראוור, תולדות היהודים בממלכת הצלבנים, עמ' 206.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266407405171  BnF: cb14605317h (data)  GND: 102414939  ISNI: 0000 0001 1875 6904  LCCN: n80065939  NKC: zmp20211110076  NTA: 111829984  SUDOC: 081961219  VIAF: 47153413   WorldCat (עם VIAF): 47153413