stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאומנס השלישי
ביוגרפיה > שנים ראשונות כמלך

לאחר מותו של לאונידס בשנת 235 לפנה"ס הפך קלאומנס למלך. הוא גילה שמצבה של ספרטה קשה למדי, הבעיה החמורה ביותר של ספרטה הייתה התדלדלות גוף האזרחים שלה. על פי החוקים הספרטנים אזרח ספרטני היה חייב להחזיק בחלקת אדמה ברשותו ולהיות זמין לשירות בצבא. עם השנים, התמעטו האזרחים הן בגלל האבדות בקרבות, אך לא פחות מכך בגלל שינויים כלכליים מפליגים בספרטה. החברה השוויונית שאפיינה את ספרטה בתקופתו של ליקורגוס פינתה מקומה לקיטוב הולך וגובר בין עניים ועשירים ואזרחים ספרטנים רבים איבדו את נחלתם. איבוד הנחלה הביא בהכרח גם לאיבוד האזרחות. כך התמעט מספר האזרחים הספרטנים מכמה אלפים בתקופה הקלאסית לכמה מאות בלבד בתקופה ההלניסטית. לדבר זה הייתה השפעה מכרעת על חולשתה הצבאית של ספרטה. בעיה נוספת הייתה העובדה שמרבית הכוח היה מרוכז בידי מועצת האפורים ולא בידי המלך כפי שקלאומנס ציפה.
קלאומנס החל להתעניין ברפורמות שניסה לבצע אגיס לפניו. הוא תחקר ידידים ומכרים של אגיס, אולם גילה בהדרגה שהתושבים אינם מעוניינים ברפורמות מסוג זה, על כן החליט לעשות אותן בעצמו. אותה תקופה הליגה האכאית תחת הנהגת אראטוס מסיקיון הטרידה ללא הרף את הגבולות הספרטניים. בשנת 229 לפנה"ס קלאומנס שכנע את טגאה, מנטינאה, ואורכומנוס, שהיו בברית עם הליגה האיטולית לבוא בברית עם ספרטה, ובנה את מקדש אתנאיון בחבל מגלופוליס שהאכאים תבעו לעצמם. האיטולים שתקו על צעדים אלו כיוון שרצו להפוך את קלאומנס לאויב שקול נגד האכאים.
לאחר מכן כבש קלאומנס גם את קאפיאי, וכך יצר למעשה טריז בתוך שטחי הליגה האכאית. אראטוס ניסה להשתלט חזרה על הערים אולם ללא הצלחה. על כן בסוף החורף או תחילת האביב של שנת 228 לפנה"ס התקבלה במועצת האכאים ההצעה להכריז מלחמה על ספרטה. בקיץ של אותה שנה כבשו הספרטנים את מתידריון בגבול מגאלופוליס. מאוחר יותר באותה שנה הופיע הסטרטגוס האכאי אריסטומאכוס עם 20,000 לוחמים בפאלאנטיון ממערב לטגאה. לקלאומנס היו אותו זמן 500 איש בלבד, אולם קלאומנס הצליח להימלט מאריסטומאכוס ולחזור לספרטה.
ביוגרפיה > הרפורמות

קלאומנס חזר לספרטה, ובעזרת חייליו וקומץ שכירי חרב נאמנים ביצע הפיכה ותפס את השלטון. ארבעה מתוך חמישה אפורים נרצחו על ידי אנשיו, ואילו האפורוס האחרון ברח. 80 מהאזרחים הספרטנים העשירים ביותר, שהיו מהמתנגדים העיקריים לרפורמה הוגלו. בנוסף לאפורים נהרגו עוד עשרה אנשים, אך יתר הספרטנים קיבלו את הרפורמה ללא התנגדות נוספת.
הרפורמה של קלאומנס הייתה מקיפה הרבה יותר מזו של אגיס. לא רק שהושמטו חובות עבר, אלא האדמה חולקה מחדש. בנוסף, פתח קלאומנס גם בסדרת רפורמות בממשל הספרטני. מוסד האפורים בוטל. כמו כן, החיה קלאומנס את המוסדות הישנים של ספרטה כמו אגוגה (שיטת החינוך הספרטנית) וסיסיטיה (סעודה משותפת). כוחה הפוליטי של הגרוסיה קוצץ - החברות במוסד היוקרתי הפכה ככל הנראה לשנתית וחבריה לא נבחרו לכל ימי חייהם כמו בעבר. בנוסף, הוקם גוף פוליטי נוסף - פטרונומוס שלקח על עצמו חלק מתפקידי הגרוסיה. בנוסף לכל אלה, הושיב על כס המלוכה המקביל את אחיו אאוקלידס - מעשה חסר תקדים בתולדותיה של ספרטה. בסופו של התהליך גדל מספר האזרחים הספרטנים מכ-700 ל-4,000.
ביוגרפיה > המלחמה הקלאומנית

הכרזת המלחמה האכאית בשנת 228 לפנה"ס התפתחה למאבק שכונה "המלחמה הקלאומנית" על שמו של קלאומנס. בקיץ של שנת 226 לפנה"ס יצא קלאומנס למסע כדי לכבוש את מנטינאה ולאסיון שנכבשו בידי האכאים. מנטינאה נכבשה בעקבות בגדת הסיעה הפרו ספרטנית בעיר, ובסתיו התרחש קרב דימי במהלכו הביס קלאומנס את הסטרטגוס האכאי היפרבטס. לאסיון נכבשה והוחזרה לאליס בעלת בריתה של ספרטה. האכאים המבוהלים פתחו במשא ומתן עם מוקדון. מלך מצרים תלמי השלישי זעם על כך והפסיק את התמיכה שהיה מעניק עד אז לאכאים, והעניק אותה לקלאומנס.
במקביל רצו האכאים לסיים את המלחמה בדרכי שלום. התנאים העיקריים שקלאומנס הציב היו מינויו ל"הגמון" של הפלופונס, ואת השליטה בקורינתוס. אולם במהרה התברר שכל אחד מהצדדים ראה את ההסכם בצורה אחרת, האכאים ראו בתואר הגמון תואר מכובד אך חסר השפעה, בעוד קלאומנס ראה בו תואר המסמל שליטה למעשה. הצדדים היו אמורים להיפגש ולדון בהסכמים בלירנה ליד ארגוס, אולם שטף דם פתאומי מנע מקלאומנס להגיע, מה שאפשר לאראטוס לסיים את השיחות עם אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון. בשנת 225 לפנה"ס 21,300 חיילים ופרשים מוקדונים חדרו לפלופונס.
צבאו של אנטיגונוס בסיוע האכאים קצר ניצחונות, תלמי החל להחליש את תמיכתו בקלאומנס ודרש כבני ערובה את אמו ובניו. בשנת 222 לפנה"ס אנטיגונוס הקים צבא גדול, צבאו של קלאומנס הגיע לכל היותר לגודל של שני שלישים מהצבא המוקדוני. קלאומנס עשה ככל שביכולתו להגדיל את צבאו, ואף אפשר להלוטים לפדות את עצמם. אולם ברגע גורלי זה בגד בו תלמי והפסיק את הסיוע. באותה שנה נפגשו הצדדים בקרב סלאסיה, הקרב הסתיים בתבוסה ספרטנית מוחצת, קלאומנס נמלט לספרטה ויחד עם כמה מידידיו הפליג לאלכסנדריה שבמצרים. אנטיגונוס כבש את ספרטה ללא מצור ונהג בתושביה ברוחב לב. חודש מוסד האפוראט נציב מוקדוני הושאר בספרטה וכל הרפורמות הקלאומניות בוטלו.
ביוגרפיה > גלות ומוות

קלאומנס נמלט למצרים שם אמו ובניו נמצאו כבני ערובה. אולם עם מותו של תלמי השלישי ועלייתו לשלטון של תלמי הרביעי הכניס המלך הצעיר את קלאומנס ומשפחתו למעצר בית. קלאומנס ניסה לארגן מרד נגד תלמי אולם המרד נכשל כצפוי, והוא וידידיו התאבדו. תלמי הורה להרוג את כל משפחתו.
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה)
פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991
אלכסנדר פוקס, דמויות וטיפוסים של מהפכה חברתית-כלכלית ביוון מן המאה הד' ועד המאה הב' לפנה"ס. ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, כרך 5, חוברת 3, תשל"ג
Paul Cartledge and Antony Spawforth, Hellenistic and Roman Sparta, Routledge, second ed, 2002
F. W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), The Cambridge Ancient history, vol 7, Cambridge university press, 1984
F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius, 3 vols (1957, 1967, 1979)
F. W. Walbank, The Hellenistic World, Harvard University Press, 1981
Peter Green. Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age. Los Angeles, ,California: University of California Press 1990
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925
הערות שוליים

↑  "חיי קלאומנס" בספריית לואב
↑  Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, 255
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 2
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 1
↑  Paul Cartledge and Antony Spawforth, Hellenistic and Roman Spartapp. 38-9
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", עמ' 171
↑  אלכסנדר פוקס, "דמויות וטיפוסים של מהפכה חברתית-כלכלית ביוון מן המאה הד' ועד המאה הב' לפנה"ס", כרך ה', 3, עמ' 43 ואילך
↑  פוליביוס, ספר שני, 46 ואילך
↑  גולן, עמ' 360
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס" 4
↑  F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius pp 244 - 255
↑  גולן, עמ' 361
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס" 35
↑  גולן, עמ' 362
↑  Paul Cartledge and Antony Spawforth, p. 46
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס" 10
↑  Paul Cartledge and Antony Spawforth, p. 47
↑  גולן, עמ' 363
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 14
1 2  גולן, עמ' 364
↑  Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, 258
↑  F. W. Walbank, Macedonia and the Greek leages: the Achean disintegration, in . W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), p. 464
↑  Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, 259
↑  פוליביוס, ספר שני, 50
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 43
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 22
↑  גולן, עמ' 370
↑  278 F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius p
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 23
↑  פוליביוס, ספר שני, 63
↑  פוליביוס, ספר שני, 69
↑  288 F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius p
↑  גולן, עמ' 372
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 35.
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 37.
↑  פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", 38
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276383205171  PLWABN: 9810545242205606  BnF: cb11992092p (data)  GND: 102385173  LCCN: n83206533  NKC: jn20000700907  NLG: 101153  NSK: 000359166  NTA: 070713588  SUDOC: 083471308  VIAF: 232153040   WorldCat (עם VIAF): 232153040 
הירידה הדרסטית במספרי האזרחים בספרטה הייתה גורם מכריע לחולשתה
מפה המתארת את המלחמה הקלאומנית
אמו ובניו של קלאומנס נשלחים כבני ערובה למצרים
קלאודיו אקוואוויווה

קלאודיו אקוואוויווה (באיטלקית: Claudio Acquaviva‏; 14 בספטמבר 1543 – 31 בינואר 1615) היה כומר ישועי איטלקי שנבחר ב-1581 כראש מסדר הישועים החמישי. לעיתים קרובות הוא מכונה המייסד השני של מסדר הישועים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קלאודיו אקוואוויווה נולד בעיירה אטרי בחבל אברוצו שבמרכז איטליה, בנו של ג'ובאני אנטוניו אקוואוויווה ד'אראגונה (Giovanni Antonio Acquaviva d'Aragona), הדוכס התשיעי של אטרי, צאצא למשפחה אצילה ומהוללת בחצר נאפולי בשל החסות שנתנה לתרבות הומניסטית. סבו, אנדריאה מטאו אקוואוויווה (Andrea Matteo Acquaviva‏; 1528-1456) היה קונדיטורה (מפקד שכירי חרב) והומניסט שאחיו בליסאריו אקוואוויווה (Belisario Acquaviva‏; 1528-1464), הדוכס של נארדו (Nardo), היה מלומד ידוע. לאחר לימודים ראשונים בתחום מדעי הרוח (לטינית, יוונית ועברית) ומתמטיקה, הוא למד משפטים בפרוג'ה ואז מונה על ידי האפיפיור פיוס הרביעי לחצרן אפיפיורי (Cameriere di spada e cappa).
ביוגרפיה > מגעים ראשונים עם הישועים

הוא שמע על הישועים מידידיו הספרדים פרנסיסקו דה בורחה (Francisco de Borja‏; 1572-1510), ראש מסדר הישועים השלישי וחואן דה פולנקו (Juan de Polanco‏; 1576-1517). הוא התרשם במיוחד ממסירותם של חברי המסדר בזמן מגפת הדבר של 1566 והחליט להצטרף למסדר ב-1567. הוא קיבל את ברכתו של האפיפיור פיוס החמישי וביקש מבורחה להתקבל למסדר כחניך. לאחר תום לימודיו, הוא החל לקבל תפקידים שחייבו קבלת אחריות משמעותית, כישרונותיו המנהליים פלסו את דרכו למשרות הרמות ביותר. תוך זמן קצר הוא התמנה לעמוד בראש אזור נאפולי ואחר-כך רומא, ובמהלך תקופה זו הוא הציע להצטרף למשלחת הישועית לאנגליה שהוקמה על ידי הכומר הישועי האנגלי רוברט פרסונס (Robert Parsons‏; 1610-1546) באביב 1580.
ביוגרפיה > האספה הכללית הרביעית

עם מותו של אווראר מרקוריאן (Everard Mercurian‏; 1580-1514), ראש המסדר הרביעי ב-1 באוגוסט 1580, התכנסה האספה הכללית של הישועים ב-7 בפברואר 1581. אקוואוויווה נבחר לראש המסדר הבא, כשהוא בן 37 בלבד למרבית הפתעתו של האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר. עם זאת, כישורי הממשל שהפגין – בייחוד שכושר מנהיגותו הוטל בספק – החיוניות המתמשכת של המיסיון הישועי כמו גם הגידול במספר החברים שהצטרפו למסדר בתקופה הארוכה ששימש כראשו, הצדיקו בצורה נחרצת את הצבעת חברי המסדר עבורו.
ביוגרפיה > הישגים כראש המסדר

במכתבו הראשון "על הגידול המשמח של המסדר" (25 ביולי 1581), הוא טיפל בכישורים ההכרחיים לתפקיד ראש המסדר, והצביע על כך שממשל לא צריך להיות מודרך על ידי עיקרי החכמה האנושית אלא על ידי כושר החלטה על-טבעי. הוא דיכא בהצלחה ניסיון של הישועים הספרדים, שנתמך בידי פליפה השני, מלך ספרד, לערוך שינויים במבנה הארגוני של מסדר הישועים ולקבל מעמד מועדף לפרובינציות הספרדיות, ונעזר לשם כך בכומר פרסונס. במקרה יוצא דופן שבו נכפה על ראש המסדר כינוס של האספה הכללית (האספה הכללית החמישית, של 1593) קראו תיגר על שיטות ודרכי העבודה של אקוואוויווה, אבל הפתיחות והענווה האמיתית שהפגין קנו את ליבותיהם של הנציגים והוא יצא מהחוויה הקשה וידו על העליונה. משימה קשה יותר הייתה התמודדות עם האפיפיור סיקסטוס החמישי שהיה עוין למסדר. באמצעות שילוב של אומץ וטקט מושלמים הצליח אקוואוויווה להסית את המלך כנגד האפיפיור ואת סיקסטוס כנגד פיליפה. מטעמי זהירות הוא השתיק את הכומר הישועי חואן דה מריאנה, שהספר שכתב ב-1599, "על המלך וחינוכו של המלך" (De rege et regis institutione), ביטא דעות קיצוניות באותה תקופה על זכותם של נציגי העם להדיח כל מלך הפועל באופן רודני. הספר הוקדש לפליפה השלישי, מלך ספרד ובאותה עת לא עורר כל התנגדות בספרד. בצרפת, לעומת זאת, מחו הישועים כנגד ההסכמה שהובעה בספר לרצח אנרי השלישי, מלך צרפת, ונראה שהוא הסתייג מתמיכתם של הישועים בצרפת בליגה הקתולית, ובכך הבטיח את יחסיו עם אנרי הרביעי, מלך צרפת כאשר האחרון התגבר על צבאות הליגה.
בתקופתו כראש המסדר גדלו המיסיונים של הישועים, שכבר התפשטו ברחבי העולם, בהודו ביפן ובסין תחת אלסנדרו ואליניאנו ראש המסדר במזרח אסיה. אקוואוויווה דאג להקמת מיסיונים בפרגוואי וקנדה והוא קידם הקמת מיסיונים באירופה הפרוטסטנטית, בייחוד בקרב האנגלים שסירבו לקבל את מרות הכנסייה האנגליקנית בעידן האליזבתני. הוא קידם את השימוש בתרגילים הרוחניים של איגנטיוס מלויולה עבור חברי המסדר ועבור עמאים. הוא יזם את כתיבת ההיסטריה של הארגון ואת ההוצאה לאור של הדוחות השנתיים של כל הפרובינציות (Litterae Annuae).
ביוגרפיה > הראטיו סטודיורום

כשנוסד מסדר הישועים על ידי איגנטיוס מלויולה הוא סיפק קווים מנחים בלבד למערכת החינוך הישועית. כשאקוואוויווה נבחר במסגרת האספה הכללית הרביעית הוא גם נצטווה להכין נוהלי הדרכה לבתי הספר הישועים. התוצאה הייתה הספר Ratio atque Institutio Studiorum Societatis Iesu (התוכנית הרשמית לחינוך ישועי) (1586) שסיכם שנות ניסיון בתחום החינוך וארגונם ל"מערכת החינוך הישועית". אבל הדומיניקנים הוקיעו ספר זה בפני האינקוויזיציה, והוא גונה בספרד וברומא, בשל כמה דעות הקשורות לדוקטרינות תומאסיות. פרקים אלו הוסרו מהמדורה שיצאה ב-1591. למרות הוויכוחים העזים שהתחוללו בין התאולוגים הישועים והדומיניקנים בנושא החסד, הצליח אקוואוויווה למנוע תחת האפיפיורים קלמנס השמיני ופאולוס החמישי גינוי למסדר שבראשו עמד. המהדורה הקובעת של הספר יצאה לאור ב-1599 ואף שמטרתו הייתה להשיג אחידות בתוכן הלימודים, הוא אפשר התאמה לצרכים מקומיים.
קלאודיו אקוואוויווה מת ברומא ב-1615. במהלך כהונתו כראש המסדר שולש מספר החברים במסדר ל-13,000 ב-550 מרכזים ומספר פרובינציות גדל מ-21 ל-32. ההשפעה שהפעילו הישועים אחר-כך בתור הזהב שלהם הייתה במידה רבה תוצאה ממדיניותו מרחיקת הראות של אקוואוויווה, הנחשב אחד מראשי המסדר הגדולים ביותר.
Fortiter in re, suaviter in modo

אקוואוויווה כתב ב-Industriae ad curandos animae morbos (ריפוי מחלת הנפש), ספר ההוראות למדריכים רוחניים, שבקשר עם אנשים אחרים שאסור לאדם להתפשר על המהות (כלומר, על האמונה הנוצרית), אבל שיציג את הנושא בצורה מתונה, או בדבריו fortiter in re, suaviter in modo. ביטוי בלטינית זה, שפירושו הוא "נחוש בביצוע, מתון בהתנהגות", הפך מאז לביטוי נפוץ שהפך למוטו של כמה ארגונים.
הערות שוליים

↑  אחיינו, המיסיונר והמרטיר רודלפו אקוואוויווה (Rodolfo Acquaviva‏; 1583-1550) החליט להצטרף לישועים בגיל שבעה עשר על פי הדוגמה של קלאודיו שהיה בן 25 כשהצטרף שנה קודם למסדר.
↑  עוזר אישי שאיננו איש דת
↑  מסדר הישועים נחלק לפרובינציות גאוגרפיות, שבראש כל אחד מהם עומד המפקח הפרובינציאלי האחראי על כל הישועים בתחומו והממונה על ידי ראש המסדר. נכון ל-2013 נחלק המסדר ל-83 פרובינציות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324845605171  PLWABN: 9810697009905606  BNE: XX820733  BnF: cb130141361 (data)  CANTIC: a10638325  CiNii: DA07384046  GND: 11917894X  ICCU: BVEV031047  ISNI: 0000 0000 8339 3380  LCCN: nr96044885  LNB: 000288561  NKC: ola2006340186  NLA: 35647970  NSK: 000744736  NTA: 069686106  RERO: 02-A017570047  SELIBR: 249102  SUDOC: 114617643  Trove: 1026123  VcBA: 495/1306  VIAF: 12440461   WorldCat (עם VIAF): 12440461 
ספר ההוראות של אקוואוויווה למדריכים רוחניים, יצא לאור בפירנצה 1600
המהדורה הראשונה של הראטיו סטודיורום, נאפולי, 1598
קניון מרטין

ערך זה עוסק בכדורסלן העבר. אם התכוונתם לבנו, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1977 (בן 46) סגינוו שבמישיגן
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  סינסינטי
 דראפט:  בחירה ראשונה, 2000 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 2000–2004   2004–2011   2012   2013–2014   2015:  ניו ג'רזי נטס   דנוור נאגטס   לוס אנג'לס קליפרס   ניו יורק ניקס   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (2004)   חמישיית הרוקיז של העונה (2001)   זכייה בפרס נייסמית' (2000)   זכייה בפרס ג'ון אר. וודן (2000)
קניון לי מרטין (באנגלית: Kenyon Lee Martin; נולד ב-30 בדצמבר 1977 בסגינוו, מישיגן) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה

מרטין נבחר על ידי ניו ג'רזי נטס במקום הראשון בדראפט 2000. בעונת הרוקי שלו (2000/2001), הוא קלע 12 נקודות, הוריד 7.4 ריבאונדים וחסם 1.7 פעמים בכ-33.4 דקות בממוצע למשחק, הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 14.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.7 חסימות והוביל את קבוצתו, יחד עם ריצ'רד ג'פרסון וג'ייסון קיד לגמר ה-NBA, אך קבוצתו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס. בעונתו השלישית ב-NBA, מרטין הוביל את הנטס בפעם השנייה ברציפות לגמר, אך קבוצתו הפסידה שוב, הפעם לסן אנטוניו ספרס. בעונה שלאחר מכן, הוא העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק ונבחר לשחק כפורוורד במשחק האולסטאר, בו קלע 17 נקודות, הוריד 7 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים ב-23 דקות משחק.
לאחר עונת 2003/2004, מרטין הועבר בטרייד לדנוור נאגטס תמורת שלוש בחירות דראפט עתידיות בסיבוב הראשון. במשך שש עונותיו בדנוור קבע ממוצעים של 12.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים, 1.2 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק ואף שימש כקפטן הקבוצה.
בעונת 2010/11 חלה ירידה ביכולתו של מרטין, כאשר לראשונה בקריירה שלו סיים עונה עם ממוצע חד ספרתי, 8.6 נק' ב-48 משחקים בלבד. בהמשך שיחק במועדון הסיני קשיאנגיאנג גוואנז'וי ולאחר מכן חזר ל-NBA ושיחק בלוס אנג'לס לייקרס, ניו יורק ניקס ובמילווקי באקס, כאשר חלה ירידה מתמדת ביכולתו. בתום עונת 2014/5, בה שיחק במילווקי, ואותה סיים עם 1.8 נק' ב-11 משחקים בלבד החליט מרטין לפרוש מכדורסל.
כיום משמש מרטין כפרשן בתוכנית הרדיו הפופולרית,The Herd, העוסקת בספורט.
מרטין הוא אחיו למחצה של ריצ'רד רובי, ואביו של קניון מרטין הבן.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % לשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/2001 | ניו ג'רזי | 68 | 68 | 33.4 | 0.445 | 0.091 | 0.630 | 7.4 | 1.9 | 1.1 | 1.7 | 12.0 |
| 2001/2002 | ניו ג'רזי | 73 | 73 | 34.3 | 0.463 | 0.224 | 0.678 | 5.3 | 2.6 | 1.2 | 1.7 | 14.9 |
| 2002/2003 | ניו ג'רזי | 77 | 77 | 34.1 | 0.470 | 0.209 | 0.653 | 8.3 | 2.4 | 1.3 | 0.9 | 16.7 |
| 2003/2004 | ניו ג'רזי | 65 | 62 | 34.6 | 0.488 | 0.280 | 0.684 | 9.5 | 2.5 | 1.5 | 1.3 | 16.7 |
| 2004/2005 | דנוור | 70 | 67 | 32.5 | 0.490 | 0.000 | 0.646 | 7.3 | 2.4 | 1.4 | 1.1 | 15.5 |
| 2005/2006 | דנוור | 56 | 49 | 27.6 | 0.495 | 0.227 | 0.712 | 6.3 | 1.4 | 0.8 | 0.9 | 12.9 |
| 2006/2007 | דנוור | 2 | 2 | 31.5 | 0.500 | 0.000 | 0.250 | 10.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 9.5 |
| 2007/2008 | דנוור | 71 | 71 | 30.4 | 0.538 | 0.182 | 0.580 | 6.5 | 1.3 | 1.2 | 1.2 | 12.4 |
| 2008/2009 | דנוור | 66 | 66 | 32.0 | 0.491 | 0.368 | 0.604  | 6.0 | 2.0 | 1.5 | 1.1 | 11.7 |
| 2009/2010 | דנוור | 58 | 58 | 34.2 | 0.456 | 0.276 | 0.557 | 9.4 | 1.9 | 1.2 | 1.1 | 11.5 |
| 2010/2011 | דנוור | 48 | 48 | 25.7 | 0.511 | 0.222 | 0.583 | 6.2 | 2.3 | 0.9 | 0.7 | 8.6 |
| 2011/2012 | ל.א. קליפרס | 42 | 0 | 22.4 | 0.441 | 0.231 | 0.370 | 4.3 | 0.4 | 1.0 | 1.0 | 5.2 |
| 2012/2013 | ניו יורק | 18 | 11 | 23.9 | 0.602 | 0.000 | 0.425 | 5.3 | 0.4 | 0.9 | 0.9 | 7.2 |
| 2013/2014 | ניו יורק | 32 | 15 | 19.8 | 0.512 | 0.000 | 0.579 | 4.2 | 1.6 | 0.8 | 0.8 | 4.3 |
| 2014/2015 | מילווקי | 11 | 0 | 9.5 | 0.409 | 0.000 | 1.000 | 1.7 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 1.8 |
| קריירה |  | 757 | 667 | 30.6 | 0.483 | 0.234 | 0.629 | 6.8 | 1.9 | 1.2 | 1.1 | 12.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % לשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | ניו ג'רזי | 20 | 20 | 37.5 | 0.424 | 0.222 | 0.691 | 5.8 | 2.9 | 1.2 | 1.3 | 16.8 |
| 2002/2003 | ניו ג'רזי | 20 | 20 | 38.9 | 0.453 | 0.091 | 0.693 | 9.4 | 2.9 | 1.5 | 1.6 | 18.9 |
| 2003/2004 | ניו ג'רזי | 11 | 11 | 37.2 | 0.533 | 0.000 | 0.750 | 11.0 | 1.1 | 1.2 | 1.3 | 19.1 |
| 2004/2005 | דנוור | 5 | 5 | 32.8 | 0.466 | 0.000 | 0.615 | 5.6 | 1.2 | 1.0 | 1.0 | 12.4 |
| 2005/2006 | דנוור | 2 | 0 | 17.5 | 0.308 | 0.000 | 0.500 | 4.5 | 0.5 | 2.0 | 1.0 | 4.5 |
| 2007/2008 | דנוור | 4 | 4 | 29.5 | 0.441 | 0.000 | 0.625 | 6.3 | 1.3 | 1.0 | 0.5 | 8.8 |
| 2008/2009 | דנוור | 16 | 16 | 33.6 | 0.497 | 0.200 | 0.657 | 5.9 | 2.1 | 1.1 | 0.9 | 10.9 |
| 2009/2010 | דנוור | 6 | 6 | 34.2 | 0.480 | 0.000 | 0.632 | 8.3 | 1.3 | 1.5 | 1.2 | 10.0 |
| 2010/2011 | דנוור | 5 | 5 | 29.6 | 0.480 | 0.000 | 0.611 | 7.8 | 1.6 | 0.4 | 0.4 | 11.8 |
| 2011/2012 | ל.א. קליפרס | 11 | 0 | 17.5 | 0.524 | 0.000 | 0.625 | 3.2 | 0.3 | 0.4 | 1.7 | 4.5 |
| 2012/2013 | ניו יורק | 12 | 1 | 21.1 | 0.580 | 0.000 | 0.550 | 4.5 | 0.9 | 0.8 | 1.4 | 5.8 |
| קריירה |  | 112 | 88 | 32.0 | 0.470 | 0.129 | 0.679 | 6.8 | 1.8 | 1.1 | 1.2 | 12.9 |
צי האוויר השלישי (לופטוואפה)

| --- | --- |
דגל פיקוד צי האוויר
דגל פיקוד צי האוויר
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   לופטוואפה
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  ארמון לוקסמבורג 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בפברואר 1939 – 8 במאי 1945 (6 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  הוגו שפרלה 
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
צי האוויר השלישי (בגרמנית: Luftflotte 3) היה אחד היחידות שלחמו במסגרת הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

צי האוויר הוקם ב-1 בפברואר 1939 מ-Luftwaffengruppenkommando 3 במינכן והפך ל-Luftwaffenkommando West (פיקוד אווירי מערב) ב-26 בספטמבר 1944. יחידת לופטוואפה זו התבססה באזורים הכבושים על ידי הגרמנים בצפון צרפת, הולנד, בלגיה וצרפת של וישי, כדי לתמוך בכוחות מדינות הציר באזור. משרדי הפיקוד שלה היו בפריז, צרפת (ב-26 ביוני 1944).
מפקדים

גנרל-פלדמרשל הוגו שפרלה (1 בפברואר 1939 – 23 באוגוסט 1944)
גנרל-אוברסט אוטו דסלוך (23 באוגוסט 1944 – 22 בספטמבר 1944)
גנרל-לויטננט אלכסנדר הולה (22 בספטמבר 1944 – 26 בספטמבר 1944)
מפקדים > מפקדי Luftwaffenkommando West

גנרל-לויטננט אלכסנדר הולה (28 בספטמבר 1944 – 15 בנובמבר 1944)
גנרל-לויטננט יוזף שמיד (16 בנובמבר 1944 – 27 באפריל 1945)
גנרל-לויטננט מרטין הרלינגהאוזן (28 באפריל 1945 – 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > המערכה בפולין

במהלך המערכה בפולין כלל צי האוויר את היחידות הבאות:
דיוויזיית האוויר ה-3
דיוויזיית האוויר ה-4
פיקוד הלופטגאו VII
פיקוד הלופטגאו XII
פיקוד הלופטגאו XIII
פיקוד ההגנה האווירית ה-5
סדר הכוחות > המערכה על צרפת

מהלך המערכה על צרפת כלל צי האוויר את היחידות הבאות:
קורפוס האוויר ה-1
קורפוס האוויר ה-2
קורפוס האוויר ה-5
פיקוד מטוסי הקרב ה-3
פיקוד הלופטגאו VII
פיקוד הלופטגאו XII
פיקוד הלופטגאו XIII
קורפוס הנ"מ ה-1
קראש (משקה)

| --- | --- |
 סוג:  מותג 
 יצרן:  Dr Pepper Snapple Group 
 מפיץ:  Dr Pepper Snapple Group 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מועד הכנה ראשוני:  1911 
 
קראש הוא משקה מוגז בטעם תפוזים של חברת קיוריג-ד"ר פפר המשווק בעיקר בארצות הברית. הוא מתחרה בעיקר במשקה פאנטה של חברת קוקה-קולה. המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד. במשך השנים שווק משקה קראש במגוון טעמים, לרוב ללא קפאין.
היסטוריה

המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד, עבור חברת המשקאות אורנג' קראש (Orange Crush). שם המשקה נשא את שמו של וורד והיה בתחילה Ward's Orange Crush. במשקה נכללה עיסת תפוזים, שהעניקה הרגשה של "מיץ תפוזים טבעי, סחוט טרי", אך לאחר זמן קצר שונתה הנוסחה, ומאז לא מקובל להוסיף למשקאות קראש עיסת פרי.
חברת אורנג' קראש נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל בשנת 1980, ועל ידי  חברת קדבורי-שוופס בשנת 1989. בשנת 2008 נמכר קו המשקאות לחברת קיוריג-ד"ר פפר, שבסיסה בפלאנו, טקסס. המשקה פופולרי גם בקנדה, שם הוא מופץ על ידי חברת בת של פפסיקו.
מדינות נוספות בהן נמכר קראש הן אורוגוואי, ארגנטינה, גואטמלה, לבנון, מקסיקו, סוריה, פנמה, פרגוואי, פרו, צ'ילה, קולומביה ורוסיה, ובתקופה מסוימת נמכר גם באקוודור, בוליביה, ניקרגואה וקוסטה ריקה. בחלק ממדינות אמריקה הלטינית המותג "קראש" מופץ על ידי חברת קוקה-קולה, אף על פי שהוא משתמש באותם צבעים ובקבוקים כמו פאנטה.
הטעמים הנפוצים בארצות הברית הם תפוז (המכונה אורנג' קראש), תפוז דיאט, ענבים, תות ודובדבן.
בשנת 1997 שווק המשקה למשך תקופה קצרה בישראל על ידי חברת יפאורה-תבורי.
בין הטעמים של קראש ששווקו במשך השנים נמנים אבטיח, אגס, אננס, אפרסק, אשכולית אדומה, אשכולית לבנה, בירת שורשים, בננה, ג'ינג'ר ביר, דובדבן, ליים, לימון, לימון-ליים, לימונדה, ליקוריץ, מי סודה, מסטיק, ענבים, פטל כחול, פירות יער, קולה, קולה-דובדבן, קרים סודה, רימונים, שוקולד, תות-לימון, תות-שמנת, תות שדה, תותי פרוטי, תפוז, תפוח וקקאו. חלק מהטעמים שווקו בגרסה דלת-קלוריות, כמשקה דיאטטי (אנ').
בתרבות

המשקה "אורנג' קראש" משמש בסיס לביטויים רבים בתרבות האמריקאית, בהם שמות של קבוצות ספורט, שיטת הגנה בפוטבול ומגבר לגיטרה חשמלית. השיר "אורנג' קראש" של להקת אר.אי.אם. מתייחס בהשאלה לאייג'נט אורנג'.
הערות שוליים

↑  מאת ורד שרון-ריבלין, ‏בעקבות כישלון פפסי: טמפו תשקיע כ-2 מיליון דולר בהחדרת 7UP, באתר גלובס, 22 ביוני 1997.
צרפת במלחמת העולם השנייה

כניסת הדיוויזיה של לקלרק לפריז מתקבלת על ידי המוני פטריוטים בשאנז אליזה (אוגוסט 1944)
צרפת הייתה מעורבת ישירות במלחמת העולם השנייה כבר מהימים הראשונים של ספטמבר 1939. היא הובסה ביוני 1940 ונכבשה. אולם, כוחות צרפת החופשית, יחד עם בעלי בריתם בקואליציה נגד היטלר, המשיכו להשתתף במלחמה, ובדצמבר 1944 שוחררה כמעט כל צרפת.