stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרינה לסקאניץ'
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

לסקאניץ' צורפה ללהקת הפופ-סול, "'Mama's Cookin", בשנת 1979, על ידי המתופף אלכס קופר, כשהייתה בת 19 בלבד. הלהקה שינתה את שמה ל"הגלים" שנתיים אחר כך, ובהמשך ל"קתרינה והגלים", זאת לאחר שקתרינה הפכה להיות הזמרת הראשית בלהקה ולדמות הדומיננטית בה. הפריצה של "קתרינה הגלים" הגיעה בשנת 1985 עם להיט הקיץ "Walking On Sunshine", אולם בהמשך דעכה הפופולריות של הלהקה, אך בשנת 1997 עשתה קאמבק כשזכתה במקום הראשון באירוויזיון 1997 עם השיר "Love Shine a Light". אולם הלהקה לא הצליחה לרכב על גל ההצלחה של הזכייה באירוויזיון, דבר שהוביל לפרישתה של לסקאניץ' ממנה, שהביאה לסוף דרכה של "קתרינה והגלים".
לאחר פרישתה מן הלהקה יצאה לסקאניץ' לקריירת סולו. תחילה כדי ג'יי בתחנת הרדיו הבריטית הממלכתית "BBC Radio 2". ב־2001 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "Leader of the Pack". בשנת 2005 הוציאה אלבום סולו ראשון מאז עזבה את הלהקה, הנקרא "Katrina Leskanich", ממנו יצא הסינגל "They Don't Know", גרסת כיסוי לשירה של קירסטי מק'קול.
שנת 2005 הייתה מבחינתה של לסקאניץ' בסימן אירוויזיון: היא השתתפה במלודיפסטיבלן עם השיר "As If Tomorrow Will Never Come", יחד עם להקה חדשה שהקימה, אולם הודחה מן התחרות בשלב חצי הגמר. היא הייתה גם המנחה באירוע "שיר היובל באירוויזיון", שהתקיים ב־22 באוקטובר, לצד הזמר הלטבי רנארס קאופרס (נציג לטביה באירוויזיון 2000).
ריקארדו אלבס פריירה

ריקארדו אלבס פריירה (בפורטוגזית: Ricardo Alves Pereira; נולד ב-8 באוגוסט 1988 בסינופ שבברזיל), הידוע כריקארדיניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-נאסר מהליגה השנייה בערב הסעודית.
קריירת מועדונים

ריקארדיניו עלה לקבוצה הבוגרת של אתלטיקו פרנאאנסה בשנת 2005. ב-20 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-2 על סאו פאולו במסגרת ליגת העל הברזילאית. ב-5 ביוני 2007 הצטרף בהשאלה לדאלאס, ובשנת 2009 הושאל ל-ABC פוטבול קלוב. בעונת 2010 הושאל לטוקיו מליגת העל היפנית. ב-20 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בתיקו 0-0 נגד סרסו אוסקה במסגרת המחזור השלישי. ב-3 באוקטובר הבקיע את שערו היחיד במועדון, שער בדקה ה-84 בניצחון 3-0 על שונאן בלמר במסגרת המחזור ה-25. בעונת 2011 הושאל לפונטה פרטה מליגת המשנה הברזילאית. הוא ערך 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. בעונת 2013 הושאל לפיגיירנסה, גם היא מליגת המשנה, וערך 24 הופעות, בהן הבקיע שלושה שערים. לקראת עונת 2014 עזב את אתלטיקו פרנאאנסה והצטרף לאמריקה ששיחקה בליגת המשנה. הוא ערך 18 הופעות ליגה במועדון והבקיע שער אחד, ובעונה הבאה עבר לטג'אן מליגת העל של קוריאה הדרומית, בה ערך 7 הופעות מבלי להבקיע שער. בהמשך שיחק בקלוב דה רגאטס מליגת המשנה הברזילאית ובאתלטיקו ליננסה מהליגה הרביעית.
ר. א. קוסאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1919 
 פטירה:  24 ביולי 2012 (בגיל 93) 
 מדינה:  אינדונזיה 
 שפות היצירה:  אינדונזית 
 
ראדן אחמד קוסאשי, המוכר לרוב כר. א. קוסאשי (4 באפריל 1919 – 24 ביולי 2012) היה קומיקסאי, מהגדולים באינדונזיה.
נולד בשם ראדן קוסאשי בעיר בוגור שבאינדונזיה בשנת 1919. בצעירותו התפרנס בעיקר מאיור ספרים.
קוסאשי פרסם את הקומיקס הראשון שלו בשנת 1954. הייתה זו סדרת קומיקס בת חמישה חלקים בכיכובן של שתי גיבורות על נשיות. הסדרה הפכה לקומיקס הפופולרי הראשון בקנה מידה ארצי באינדונזיה שנכתב על ידי יליד המדינה (ולא על ידי אדם לבן). הקומיקס קיבע את מעמדו של קוסאשי כקומיקסאי האינדונזי החשוב באותה תקופה.
את השפעתו שאב קוסאשי מסיפורי וויאנג קוליט (תיאטרון הבובות האינדונזי), שנתנו לו השראה סגנונית וטכנית אותה מימש בקומיקס. בסוף שנות ה-50 התפרסם קוסאשי בעיקר על ידי עיבודיו לסיפורי העם ההודים מהבהאראטה וראמאיאנה שפרסם בין השנים 1957–1959. לאחר מכן המשיך לפרסם ספרי קומיקס גם בשנות ה-80. הפופולריות של סיפוריו הובילה להתעניינות מחודשת גם בסיפורי הוויאנג, ודמויות קומיקס שלו הפכו לשכיחות בעלילות וויאנג אינדונזיות שונות.
קוסאשי המשיך לכתוב ולצייר קומיקס עד 1993, אך אז נאלץ להפסיק בשל מחלת פרקינסון שבה לקה. הוא נפטר בשנת 2012, בגיל 93.
ביבליוגרפיה חלקית

Sri Asih
Cempaka
Seri Mahabharata
Ramayana
Lahirnya Rahwana
Wayang Purwa
Prabu Udrayana
Arjuna Sasrabahu
Panji Semirang
Sangkuriang
Parikesit
Lutung Kasarung
Rara Inten
Leluhur Hastina
Bharata Yudha
Pandhawa Seda
הערות שוליים

↑  Lent, John A. (2014). Southeast Asian Cartoon Art: History, Trends and Problems. McFarland. p. 12. ISBN 9780786475575.
1 2  John A. Lent, Southeast Asian Cartoon Art: History, Trends and Problems, McFarland, 2014-01-24, עמ' 12, ISBN 978-0-7864-7557-5. (באנגלית)
↑  Robert Petersen, Comics, Manga, and Graphic Novels: A History of Graphic Narratives: A History of Graphic Narratives, ABC-CLIO, 2010-11-18, עמ' 117, ISBN 978-0-313-36331-3. (באנגלית)
1 2  The Jakarta Post/Asia News Network Wednesday, Jul 25, 2012, Comic writer R.A. Kosasih dies aged 93, www.asiaone.com
↑  Sengupta, Rimli (20 באוגוסט 2011). "Indonesia's Uncle Pai". Open. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1251425488  ISNI: 0000 0000 8478 1561  LCCN: n90708017  NTA: 075245914  SUDOC: 189065303  VIAF: 116346496   WorldCat (עם VIAF): 116346496
רומן הוורד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גיום מלוריס, ז'אן דה מאן 
 שפת המקור:  צרפתית עתיקה 
 סוגה:  פואמה 
 מקום התרחשות:  גן 
 
דף מכתב יד של רומן הוורד, 1390
רומן הוורד הוא שם היצירה האלגורית הנודעת ביותר של ימי הביניים, מאבני היסוד של הספרות הצרפתית, ובעלת השפעה רבה על כתיבתם של דנטה אליגיירי וג'פרי צ'וסר.
את חלקה הראשון של הפואמה (4,058 שורות) חיבר גיום מלוריס בשנת 1230 בקירוב. על חייו לא ידוע ולא כלום. משירתו מסתבר כי היה בעל תרבות והשתייך למעמד חברתי גבוה. יצירתו היא מדריך לאהבה אבירית על דרך האלגוריה: המאהב שואף בחלומו להשיג את שושנת תשוקתו, הסגורה בארמונה בתוך גן פלאים. משערים כי היצירה לא הושלמה, ומיתה חטופה הפסיקה את עבודתו של המחבר.
הפואמה נפתחת בתוך חלומו של הגיבור כשהוא מקיץ בבוקר אביבי ויוצא לטייל בנחת על גדת הנהר, מתענג על המראות והקולות של הטבע. הילוכיו מובילים אותו אל גן מרהיב המוקף חומות גבוהות. תוככי הגן מסמלים פרשיית אהבים ואילו מה שמחוצה להם מסמל את חיי השגרה היומיומיים.
החולם פוגש בגן את אל האהבה וכתולדה מכך הוא נעשה מאוהב בניצת הוורד. ניצת הוורד מסמלת את צירופן של האהובה, אהבתה ומיניותה, והחולם מבקש לממש את אהדתו אליה, כשניסיונותיו יודעים הצלחה וכישלון לסירוגין. דמויות סמליות כגון סבר פנים נאות, חמלה וכנות מסייעות לו, ואילו לזות, בושה וסכנה מעכבות אותו. ברם, אהבתו של החולם אינה מתממשת. הקנאה מסכלת את השתדלותו כשהיא בונה מתחם מבוצר סביב הוורד.
כארבעים שנה אחרי כן הושלמה הפואמה על ידי הוגה דעות מהפכני בשם ז'אן דה מאן (אנ') "החיגר". החלק השני ארוך יותר מהראשון (17724 שורות) ושונה ממנו תכלית השינוי. אומנם בהמשך שחיבר דה מאן מצליח החולם לממש את אהבתו, ורק לאחר שהשיג את ניצת הוורד הוא ניעור מחלומו, אך במקום סיפור האהבה הכן והעדין, חדור הכרת לב האדם, באים פולמוס חריף ונאומי תעמולה, המשובצים בניבולי פה ונגועים בשנאת נשים. דומה כי התוספת שצירף דה מאן משמשת לו שופר למחשבותיו הפוליטיות על החברה בת זמנו.
בסביבות 1500 עיבד המשורר ז'אן מולינה את הספר לפרוזה.
ראו גם

ספר עיר הגבירות
קתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל

קתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל (בספרדית: Catalina de Austria; ‏14 בינואר 1507 - 12 בפברואר 1578), הייתה אשתו של ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה

קתרינה נולדה ב-14 בינואר 1507, בטורקוומאדה, לפליפה הראשון, מלך קסטיליה ולחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בשנת 1517 כלא אחיה קרלוס הראשון, מלך ספרד את אמה חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה במנזר בטורדסיאס, וקתרינה הוחזקה עמה שם עד שהגיע זמנה להתחתן.
ב-10 בפברואר 1525 התחתנה קתרינה עם ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים. בשנת 1557 מת בעלה ז'ואאו השלישי, ונכדה סבשטיאו, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. מכיוון שסבשטיאו היה קטין, שלטה קתרינה כעוצרת בשמו, ובשנת 1562 מינתה את גיסה אנריקה, נסיך פורטוגל לתפקיד העוצר. קתרינה אהבה מאוד כלי חרסינה, והחזיקה ברשותה אוסף גדול מאוד של חרסינה מסין.
ב-12 בפברואר 1578 מתה קתרינה בליסבון, וכעבור 6 חודשים נהרג נכדה סבשטיאו, מלך פורטוגל בקרב אל-קסר אל-כביר.
משפחתה

ב-10 בפברואר 1525 התחתנה קתרינה עם ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
אפונסו, נסיך פורטוגל (1526)
מריה מנואלה, נסיכת פורטוגל (1527–1545), התחתנה עם פליפה השני, מלך ספרד
איזבל, נסיכת פורטוגל (1529)
ביאטריש, נסיכת פורטוגל (1530)
מנואל, נסיך פורטוגל (1531–1537)
פיליפה, נסיך פורטוגל (1533–1539)
דיניש, נסיך פורטוגל (1535–1537)
ז'ואאו מנואל, נסיך פורטוגל (1537–1554)
אנטוניו, נסיך פורטוגל (1539–1540)
קתרינה ואן המסן

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1548
 לידה:  1528 אנטוורפן, ארצות השפלה ההבסבורגיות 
 פטירה:  המאה ה־16 אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רנסאנס 
 יצירות ידועות:  Portrait of a woman (1548), דיוקן עצמי 
 
קתרינה ואן המסן (בהולנדית: Catharina van Hemessen;‏ 1528 – 1565) הייתה ציירת רנסאנס פלמי. היא הציירת הפלמית הראשונה שלגביה יש עבודות מתוארכות במדויק. היא ידועה בעיקר בסדרה של דיוקנאות נשיות בקנה מידה קטן שהושלמו בסוף שנות הארבעים של המאה ה-16 וכמה קומפוזיציות דתיות.
לקתרינה ואן המסן לעיתים קרובות ניתן הקרדיט של יצירת דיוקן עצמי ראשון של אמן שיושב ליד לוח הציור. דיוקן זה, שנוצר בשנת 1548, מציג את האמנית בשלבים המוקדמים של ציור דיוקן ונמצא בבזל.  ציורים אחרים של קתרינה ואן המסן נמצאים במוזיאון באמסטרדם ובגלריה הלאומית בלונדון.
מספר מכשולים עמדו בדרכן של נשים בתקופתה שרצו להפוך לציירות. הכשרתן הייתה כרוכה גם בחקר הדמות הגברית העירומה ומערכת החניכות פירושה שחניכה תצטרך לחיות אצל אמן מבוגר במשך 4–5 שנים, לרוב החל מגיל 9–15. מסיבות אלה אמניות היו נדירות ביותר, ואלה שעברו את הדרך הארוכה בדרך כלל הוכשרו על ידי קרוב משפחה, במקרה של קתרינה ואן המסן, היא הוכשרה על ידי אביה.
ביוגרפיה

היא הייתה בתו של יאן סנדרס ואן המסן (בערך 1500 - 1563), צייר מנייריסט בולט באנטוורפן שלמד באיטליה. על פי ההערכה, אביה היה המורה שלה, והיא ככל הנראה שיתפה פעולה עמו ברבים מציוריו. היא התקבלה כחברה בגילדת סנט לוקס והייתה מורה לשלושה תלמידים.
קתרינה ואן המסן הייתה ציירת מצליחה בחייה. היא השיגה פטרון חשוב בשנות הארבעים של המאה השש עשרה, הייתה זאת מריה מאוסטריה, שכיהנה כמושלת מדינות השפלה מטעם אחיה צ'ארלס החמישי. בשנת 1554 התחתנה קתרינה ואן המסן עם כריסטיאן דה מוריאן, מנגן אורגן בקתדרלה באנטוורפן, אשר היה בעמדה חשובה באותה תקופה. בשנת 1556, כשמריה מאוסטריה חזרה לספרד, עברו קתרינה ובעלה, בהזמנת פטרונה, לספרד. שנתיים לאחר מכן, כשמריה נפטרה, קיבלה קתרינה פנסיה ניכרת לכל שארית חייה. קתרינה ובעלה חזרו לאנטוורפן שם הם מתועדים בשנת 1561. באותה תקופה הזוג היה ללא ילדים. בעלה קיבל עבודה בעיר אחרת והזוג עבר לגור בסביבות 1565. במהלך חייה היא מוזכרת על ידי שני ביוגרפים של האמנים, לודוביקו גיצ'יקרדיני בתיאורו את מדינות השפלה בשנת 1567 וג'ורג'יו וסארי בסרטו משנת 1568.
יצירתה

בעוד קתרינה ואן המסן יצרה לפחות שני ציורים דתיים, היא הייתה בעיקר ציירת דיוקנאות. שרדו שמונה דיוקנאות קטנים ושתי תמונות דתיות, עם תאריכים 1548–1552, עם חתימתה. היא ציירה גברים ונשים אמידים לכאורה הניצבים לרוב על רקע כהה. הדמויות העדינות שציירה הן בעלות קסם חינני ולבושות בגדים יפים ואביזרים מסוגננים.
היצירה הידועה ביותר היא הדיוקן העצמי שלה. היא חתמה על הציור את השנה, 1548, והייתה אז בת 20 שנה. [13] בערך באותה תקופה היא ציירה גם תמונה של אישה נוספת, וזו אולי דיוקן של אחותה.
הדיוקנאותיו של קתרינה ואן המסן מאופיינים בריאליזם. הדיוקן העצמי האחד וחצי תריסר דיוקנאות אחרים שיוחסו לה הן תמונות קטנות ושקטות. הדמויות לעיתים קרובות יושבות, נראות בדרך כלל על משטח חשוך או נייטרלי, כאשר מבטיהם כמעט ולא פוגשים את עיני הצופה. מסגור ותפאורה מסוג זה יצרו דיוקן אינטימי ומכובד.
היא הפיקה יצירות דתיות שבדרך כלל היו פחות מוצלחות מהדיוקנאות שלה.
לא נותרו עבודות שלה מאוחר יותר משנת 1554, מה שהביא כמה היסטוריונים להאמין שהקריירה האמנותית שלה אולי הסתיימה לאחר נישואיה, דבר שהיה נפוץ במקרה של אמניות.
הערות שוליים

↑  Frances Borzello, Seeing Ourselves: Women's Self-Portraiture 1998
↑  Jones, 136
↑  Borzello, Frances (2016). Seeing ourselves: women's self-portraits. ISBN 9780500239469. OCLC 951033167.
↑  Kemperdick, 15
↑  Kleiner, 406
↑  Catharina van Hemessen at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
1 2 3 4  Heller, Nancy G. (1997). Women artists : an illustrated history (3rd ed.). New York: Abbeville Press. p. 24
↑  Phaidon Editors (2019). Great women artists. Phaidon Press. p. 181
↑  Women Artists of the Renaissance". Artcyclopedia
↑  Karolien de Clippel, Catharina van Hemessen (1528 - na 1567): een monografische studie over een 'uytnemende wel geschickte vrouwe in de conste der schilderyen, Koninklijke Vlaamse Academie van Belgie voor Wetenschappen en Kunsten, 2004, p. 32 (in Dutch)
↑  Catharina van Hemessen, in: Delia Gaze, Dictionary of Women Artists: Artists, J-Z, Taylor & Francis, 1997, p. 661
1 2 3  Burr Wallen. "Hemessen." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 18 Apr. 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15802301w (data)  BPN: 38338275  GND: 122962508  ISNI: 0000 0000 1232 1793  LCCN: no2005017969  NTA: 270044663  RERO: 02-A023245995  RKD: 37344  SUDOC: 118903632  ULAN: 500005647  VIAF: 55043247   WorldCat (עם VIAF): 55043247 
קתרינה ואן המסן, דיוקן של גברת, 1551
קתרינה ואן המסן, ישו פוגש את ורוניקה הקדושה,1551-1554
רוני ברואר

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1985 (בן 39)  פורטלנד שבאורגון
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת ארקנסו
 דראפט:  בחירה מספר 14, 2006 יוטה ג'אז
 קבוצות כשחקן
 2006–2010   2010   2010–2012   2012–2013   2013   2013–2014   2014   2015–2016:  יוטה ג'אז   ממפיס גריזליס   שיקגו בולס   ניו יורק ניקס   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   יוסטון רוקטס   שיקגו בולס   סנטה קרוז ווריורס
רוני ברואר (באנגלית: Ronnie Brewer; נולד ב-20 במרץ 1985) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ברואר נולד בפורטלנד, אורגון. אביו, רון, היה כדורסלן אף הוא ששיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו ולאחר מכן ב-NBA במשך כשמונה שנים.
ברואר שיחק במדי התיכון המקומי בו למד. בעונת הג'וניור שלו הוא רשם ממוצעים של 25.3 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים. כסיניור העמיד ממוצעים של 26.8 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים, ונבחר למר הכדורסל של ארקנסו.
ביוגרפיה > קריירת מכללות

לאחר סיום לימודיו התיכוניים בחר ברואר להרשם אוניברסיטת ארקנסו, בה למד עיתונאות ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבה הדרום מזרחית של ה-NCAA (נקראת גם ה-SEC). במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו קיבל ברואר את המספר 10, אותו המספר אותו לבש אביו, כשכיכב בקבוצה בשנות השבעים, והוביל אותה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות.
כבר בעונת הפרשמן שלו היה ברואר לבורג חשוב בהרכב קבוצתו. הוא היה לשחקן היחיד שפתח בכל 28 משחקיה של הקבוצה, והוביל את הקבוצה בריבאונדים, עם 5.5, אסיסטים, עם 3.4, וחטיפות כדור עם 0.7 למשחק. נוסף על כל אלו היה ברואר לקלעי השני בטיבו בקבוצה כשרשם 12.2 נקודות למשחק. הוא גם היה לחוטף ומוסר האסיסטים המצטיין בין הפרשמנים של החטיבה כולה, ודורג שני בין שחקני השנה הראשונה בנקודות ובריבאונדים.
בעונה הבאה, עונת 2004/2005, כבר היה ברואר לקלעי ולחוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו. הוא רשם 16.2 נקודות ו-2.5 חטיפות למשחק, והיה לשחקן הראשון באוניברסיטה שנבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה מאז קרוליס ויליאמסון וסקוטי תורמן שעשו כן בשנת 1995. גם בעונתו השלישית והאחרונה הוליך ברואר את קלעי קבוצתו עם 18.4 נקודות למשחק, והיה לחוטף המצטיין בחטיבה כולה עם 2.6 חטיפות כדור בממוצע למשחק.
קריירת ה-NBA

ברואר העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2006, ונבחר בבחירה ה-14 על ידי יוטה ג'אז. בעונת הרוקי שלו מיעט ברואר לקבל דקות משחק, ושותף ב-56 משחקים בלבד בהם קיבל 12.1 דקות ותרם 4.6 נקודות בלבד. במשחקי הפלייאוף אף קיבל פחות קרדיט כשצנחו דקותיו ל-5.1 בלבד.
בעונה הבאה, עונת 2007/2008, החל ברואר לקבל קרדיט רב יותר ממאמנו ג'רי סלואן. הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע ופתח בכל 76 המשחקים בהם שותף לאורך העונה. הוא תרם 12.0 נקודות והיה חוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו עם 1.9 למשחק, והוביל את ה-NBA ביחס חטיפות לאיבודים עם 1.87. במשחקי הפלייאוף פתח ברואר בכל משחקיה של קבוצתו. הוא סייע ליוטה להדיח את יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון ולהעפיל לשלב חצי הגמר המערבי בו הודחה הקבוצה בשישה משחקים מול לוס אנג'לס לייקרס.
בעונתו השלישית בליגה המשיכה מגמת השיפור במשחקו. הוא שותף ב-81 משחקים במהלך העונה הסדירה ורשם שיאי קריירה של 13.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק. הוא קבע את שיא הקריירה שלו עם 26 נקודות במשחק מול סקרמנטו קינגס, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן של 48 ניצחונות מול 34 הפסדים. במשחקי הפלייאוף פגשה יוטה שוב את הלייקרס, והודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון.
לאחר שפתח ב-53 משחקיה הראשונים של יוטה בעונת 2009/2010 ורשם 9.5 נקודות ו-2.8 אסיסטים, הועבר ברואר בטרייד לממפיס גריזליס תמורת בחירת דראפט עתידית. הוא שותף בחמישה משחקים בלבד, בהם עלה מהספסל, בטרם קרע את שרירי מיתר הברך וסיים את העונה.
לקראת עונת 2010/2011 חתם ברואר על חוזה בשיקגו בולס. הוא תפקד כמחליפו של קית בוגאנס, והופיע במדי הקבוצה ב-81 משחקים לאורך העונה. הוא שותף בממוצע ב-22.0 דקות משחק בלבד, בהן הצליח להיות החוטף המצטיין של הקבוצה עם 1.3 חטיפות כדור למשחק, והוסיף 6.2 נקודות.
לקראת עונת 2011/2012, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בשל שביתת השחקנים, נופה בוגאנס מסגל הקבוצה ובמקומו הוחתם ריצ'רד המילטון שנופה מדטרויט פיסטונס. המילטון בילה חלקים נרחבים של העונה בהתמודדות עם פציעות, ושותף ב-28 משחקים בלבד. ברואר שותף בכל משחקי הקבוצה וב-43 מהם פתח בחמישייה ותרם 6.9 נקודות ב-24.8 דקות. במשחקי הפלייאוף הוא שותף כמחליף בחמישה משחקים מששת משחקיה של שיקגו, שהודחה כבר בסיבוב הראשון בתוצאה 4-2 מול פילדלפיה 76'.
לאחר שנתיים בשיקגו, חתם ברואר על חוזה עם ניו יורק ניקס לקראת עונת 2012/2013. הוא החמיץ את אימונים רבים לקראת העונה החדשה לאחר שנאלץ לעבור ניתוח בברכיו בחודש ספטמבר. לאחר כחודש וחצי של החלמה, שב ברואר להתאמן והיה כשיר לפתיחת העונה. ברואר פתח את העונה בצורה מוצלחת, ובחודש נובמבר רשם ממוצעים של 7.0 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק, אולם עם שובו מפציעה של אימאן שאמפרט הוא החל לאבד את מקומו ברוטציה של מאמנו מייק וודסון, ובפברואר של אותה העונה הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט. גם באוקלהומה לא מצא ברואר את מקומו, ובסיום העונה הוא עבר לשחק במדי יוסטון רוקטס, אולם נופה גם מסגל יוסטון לאחר כחצי עונה בלבד. לקראת סיום עונת 2013/2014 הוא חזר לשיקגו בולס, וחתם על חוזה עד לסיום העונה. הוא שותף במשחק אחד בלבד ושיקגו בחרה שלא לחדש את חוזהו.
באוקטובר 2015 נבחר ברואר על ידי סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA בסיבוב השני של דראפט ליגת הפיתוח בשנת 2015.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | יוטה | 56 | 14 | 12.1 | 0.528 | 0.000 | 0.675 | 1.3 | 0.4 | 0.7 | 0.1 | 4.6 |
| 2007/2008 | יוטה | 76 | 76 | 27.5 | 0.558 | 0.220 | 0.759 | 2.9 | 1.8 | 1.7 | 0.2 | 12.0 |
| 2008/2009 | יוטה | 81 | 80 | 32.2 | 0.508 | 0.259 | 0.702 | 3.7 | 2.2 | 1.7 | 0.4 | 13.7 |
| 2009/2010 | יוטה | 53 | 53 | 31.4 | 0.495 | 0.258 | 0.633 | 3.4 | 2.8 | 1.6 | 0.3 | 9.5 |
| 2009/2010 | ממפיס | 5 | 0 | 16.0 | 0.231 | 0.000 | 0.800 | 1.4 | 0.6 | 1.2 | 0.0 | 2.0 |
| 2010/2011 | שיקגו | 81 | 1 | 22.0 | 0.480 | 0.222 | 0.650 | 3.2 | 1.7 | 1.3 | 0.3 | 6.2 |
| 2011/2012 | שיקגו | 66 | 43 | 24.8 | 0.427 | 0.275 | 0.560 | 3.5 | 2.1 | 1.1 | 0.3 | 6.9 |
| 2012/2013 | ניו יורק | 46 | 34 | 15.5 | 0.366 | 0.310 | 0.410 | 2.2 | 0.9 | 0.7 | 0.1 | 3.6 |
| 2012/2013 | אוקלהומה סיטי | 14 | 0 | 10.1 | 0.261 | 0.200 | 0.000 | 2.9 | 0.7 | 0.6 | 0.0 | 0.9 |
| 2013/2014 | יוסטון | 23 | 3 | 6.9 | 0.200 | 0.125 | 0.000 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | 0.0 | 0.3 |
| 2013/2014 | שיקגו | 1 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 502 | 304 | 23.0 | 0.490 | 0.254 | 0.675 | 2.8 | 1.6 | 1.2 | 0.2 | 7.8 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | יוטה | 8 | 0 | 5.1 | 0.600 | 0.000 | 0.538 | 0.8 | 0.3 | 0.1 | 0.0 | 2.4 |
| 2007/2008 | יוטה | 12 | 12 | 25.4 | 0.520 | 0.167 | 0.760 | 3.2 | 1.6 | 1.0 | 0.3 | 10.2 |
| 2008/2009 | יוטה | 5 | 5 | 31.6 | 0.408 | 0.000 | 0.688 | 4.6 | 2.6 | 1.4 | 0.2 | 10.2 |
| 2010/2011 | שיקגו | 16 | 0 | 16.3 | 0.480 | 0.429 | 0.765 | 2.1 | 0.9 | 0.8 | 0.4 | 4.0 |
| 2011/2012 | שיקגו | 5 | 0 | 16.6 | 0.250 | 0.000 | 0.000 | 3.8 | 1.8 | 0.8 | 0.2 | 1.6 |
| 2012/2013 | אוקלהומה סיטי | 1 | 0 | 8.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 47 | 17 | 18.2 | 0.471 | 0.267 | 0.676 | 2.6 | 1.2 | 0.8 | 0.3 | 5.6 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה באתר NBA.com
1 2 3 4  פרופיל באתר המכללה
↑  סטטיסטיקות אוניברסיטת ארקנסו 2003/2004
↑  סטטיסטיקות החטיבה הדרום מזרחית 2005/2006
↑  סטטיסטיקות קבוצתיות יוטה ג'אז 2007/2008
↑  סטטיסטיקות קבוצתיות שיקגו בולס 2010/2011
↑  האוורד בק, Knicks’ Brewer Out for Six Weeks, הניו יורק טיימס, 7 בספטמבר 2012
↑  Ronnie Brewer Splits באתר ESPN
רוטור וולגוגרד (כדורגל חופים)

| תארים |
| --- | --- | --- |

אליפות המחוז הפדרלי הדרומי / המחוז הפדרלי של צפון קווקז
זכייה: אנאפה 2012
אליפות רוסיה בכדורגל בחופים
סגנות: 2013
זכייה: 2014
הגביע הרוסי בכדורגל חופים
זכייה:  2014
רוטור-וולגוגרד הוא מועדון כדורגל חופים רוסי מהעיר וולגוגרד, שנוסד בשנת 2012 וחדל להתקיים בשנת 2015. הוא התמודד באליפות רוסיה בכדורגל חופים והישג השיא הוא זכייה באליפות 2014.
היסטוריה

המועדון הוקם על בסיס מועדון כדורגל החופים "דלתא" מסראטוב. על פי תוצאות העונה הראשונה, המועדון מגדות הוולגה סיים במקום החמישי.
בעונת 2013, רוטור סיימה כסגנית האלופה, לאחר שלאורך כל העונה, רוטור-וולגוגרד הייתה הקבוצה היחידה שהגיעה לגמר הן באליפות והן בגביע. אך הקבוצה הפסידה לקריסטל סנקט פטרבורג.
בעונת 2014 זכתה לראשונה באליפות המדינה ובגביע.
ב-24 באפריל 2015 נודע כי "רוטור" לא תשחק במשחק הסופרקאפ 2015 בגלל בעיות כלכליות. את מקומה של "רוטור" קיבלה צסק"א, שהעפילה לליגת העל עונה קודם.
הערות שוליים

↑  Ротор" не сыграет в Суперлиге-2015
↑  "Чемпион России досрочно сложил свои полномочия". אורכב מ-המקור ב-2015-04-24. נבדק ב-2015-04-24.
רומניה מארה (מפלגה)

| --- | --- |
 מדינה:  רומניה 
 מייסד:  Corneliu Vadim Tudor 
 מנהיגים:  אמיל סטראינו 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 אידאולוגיות:  ההתעוררות הלאומית של רומניה 
 מטה:  בוקרשט 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 prm-central.ro
 
מפלגת רומניה מארה (Partidul România Mare - מפלגת רומניה הגדולה, שם הרומז לרומניה הגדולה) היא מפלגה רומנית בעלת אוריינטציה לאומית קיצונית.
רומניה מארה נוסדה בשנת 1991, בראש המפלגה עומד קורנליו ואדים טודור. טודור ביטא בעבר דעות אנטישמיות, הגם שמאוחר יותר התנצל בפני היהודים, לקח לו יועץ בחירות ישראלי ואף שיבץ ברשימתו, במקום ריאלי, ישראלי בשם נתי מאיר. המזכיר הכללי של המפלגה, גאורגה פונאר, התפרסם בעמדות האנטי-הונגריות שביטא כראש עיריית קלוז'-נפוקה.
כנגד המפלגה נטען שהיא נוקטת עמדות פופוליסטיות ומקדמת שנאת זרים, אנטישמיות והומופוביה. עד שנת 2004 המפלגה הכחישה את קיום שואת יהודי רומניה, אך שינתה את עמדתה לאחר שפורסם דו"ח של ועדת מומחים בנושא. בביטאון המפלגה "רביסטה רומניה מארה" הופיעו כותרות כדוגמת: "נירה בגנבים באצטדיונים עם מקלעים", "ממשלת רומניה מובלת על ידי היהודון ההונגרי ג'ורג' סורוס" וכדומה.
למפלגה אין למעשה שום כוח פוליטי מעשי. אין לה שום נציגים בבית הנבחרים הארצי, בפרלמנט האירופי וברשויות המקומיות.
הערות שוליים

↑  אטילה שומפלבי, מיוחד: ישראלי בדרך לפרלמנט הרומני, באתר ynet, 16 באוקטובר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330264705171  LCCN: nb2010026383  VIAF: 150366050   WorldCat (עם VIAF): 150366050
רותם ליברזון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1967 (בת 57) תל אביב
רותם ליברזון (נולדה ב-11 בינואר 1967) היא שפית, מחברת ספרי בישול, עיתונאית ומנחת תוכניות בישול בטלוויזיה.
ביוגרפיה

ליברזון נולדה, והתחנכה בתל אביב. בתיכון למדה בתיכון חדש. סיימה לימודים לתואר ראשון בכלכלה וניהול עסקים ב-NYIT בניו יורק. ולאחר מכן, למדה תואר ראשון בפסיכולוגיה במרכז הביתנחומי הרצליה.
בשנת 1994 למדה במכון הקולינרי הצרפתי, בית ספר לבישול צרפתי במנהטן, וסיימה בהצטיינות.
בשנת 1990 עברה להתגורר בניו יורק ל-11 שנים. היא החלה לעבוד במסעדות בניו יורק.
בשנת 2000 חזרה לישראל והחלה לעשות סדנאות בישול בביתה. בשנת 2012 הקימה בלוג אוכל.
בשנת 2016 הוציאה את ספרה הראשון ״מטבח אישי״ ובשנת 2018 הוציאה את ספרה השני ״מטבח פרסי״. בנוסף, יש לה מדור קבוע ב״השולחן״.
ליברזון השתתפה בשלוש תוכניות טלוויזיה ״בישול ביתי״ בערוץ האוכל, תוכנית ״מתכון מנצח״ בערוץ Foody ותוכנית ״בריאה להשחית״ בערוץ הבריאות.
ליברזון נשואה ואם לשלושה.
תוכניות טלוויזיה בכיכובה

״בישול ביתי״ (ערוץ האוכל)
״מתכון מנצח״ (ערוץ Foody)
״בריאה להשחית״ (ערוץ הבריאות)
ספריה

מטבח אישי (רותם ליברזון, 2016)
מטבח פרסי (רותם ליברזון, 2018)
הערות שוליים

↑  רותם ליברזון, טיפול בבישול: 4 מתכונים של רותם ליברזון, באתר ynet, 22 במאי 2016
↑  רותם ליברזון, ‏מתכונים מהמטבח הפרסי, באתר ‏מאקו‏, 24 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461123805171  LCCN: n2019002435  VIAF: 414149066843265602887   WorldCat (עם VIAF): 414149066843265602887