stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוביה התחתונה

נוביה התחתונה מוצגת כרשימת אנדרטאות בסיכון במגזין "UNESCO Courier" משנת 1960.
נוביה התחתונה (נקראת גם וואוואט) היא החלק הצפוני ביותר של נוביה, רציף פחות או יותר עם אגם נאצר המודרני, שהטביע את האזור ההיסטורי בשנות ה-60 של המאה ה-20 עם בניית סכר אסואן. אנדרטאות נוביות קדומות רבות, וכל אוכלוסייתה המודרנית, הועברו למקומן כחלק מהקמפיין הבינלאומי להצלת האנדרטאות של נוביה (אנ'); קאסר איברים (Qasr Ibrim) הוא האתר הארכאולוגי הגדול היחיד שלא הועבר למקומו ולא שקע במים. העבודה הארכאולוגית האינטנסיבית שנערכה לפני ההצפה פירושה שההיסטוריה של האזור ידועה הרבה יותר מזו שבנוביה העליונה. לפי דייוויד וונגרוב (David Wengrow), המדיניות הנובית של קבוצה A של סוף האלף ה-4 לפני הספירה מובנת בצורה גרועה מכיוון שרוב השרידים הארכאולוגיים שקועים מתחת לאגם נאצר.
ההיסטוריה שלה ידועה גם מיחסיה הארוכים עם מצרים, במיוחד השכנה מצרים העליונה. האזור הוגדר מבחינה היסטורית בין האשד הראשון והשני ההיסטורי, הנמצאים כעת שניהם בתוך אגם נאצר. האזור היה ידוע לגאוגרפים יוונים-רומיים (אנ') בתור Triakontachoinos.
הוא נמצא במורד הזרם על הנילוס מנוביה העליונה.
היסטוריה

במהלך תקופת הממלכה התיכונה של מצרים, נכבשה נוביה התחתונה על ידי המצרים. כאשר המצרים נסוגו במהלך תקופת הביניים השנייה, נראה שנוביה התחתונה הפכה לחלק מהממלכה הנובית העליונה של קרמה. הממלכה החדשה כבשה את כל נוביה, ונוביה התחתונה הייתה משולבת באופן הדוק במיוחד במצרים, אך בתקופת הביניים השלישית היא הפכה למרכז המדינה העצמאית כוש שבסיסה בנפאטה בשלב מסוים. אולי בסביבות שנת 591 לפני הספירה הועברה בירת כוש דרומה למרואה ונוביה התחתונה נשלטה על ידי האי מרואה.
עם נפילת האימפריה המרויטית במאה הרביעית לספירה, האזור הפך לביתה של קבוצת X, הידועה גם כתרבות בלאנה (Ballana), שכנראה היו הנובטים (אנ'). מכאן התפתחה למדינה הנוצרית נובטיה (אנ') במאה החמישית. נובטיה אוחדה עם מדינת נוביה העליונה מאקוריה (Makuria), אך נוביה התחתונה הפכה בהתמדה ליותר ערבית ואסלאמית ולבסוף הפכה עצמאית דה פקטו כמדינת אל-מאריס (Al-Maris). רובה של נוביה התחתונה סופחה רשמית על ידי מצרים במהלך הכיבוש העות'מאני של 1517, והיא נשארה חלק ממצרים מאז, כשרק הדרום שייך סודאן.
ביבליוגרפיה

Roxana Flammini, "Ancient Core-Periphery Interactions: Lower Nubia During Middle Kingdom Egypt (ca. 2050–1640 B.C.)", in Journal of World Systems Research, Volume XIV, Number 1 (2008) PDF (discusses the Egyptian view of Nubia during the Middle and New Kingdoms).
הערות שוליים

↑  Coates, Ta-Nehisi (2009-12-11). "The Gathering Of My Name". The Atlantic. Retrieved 2023-09-29.
↑  Ferreira, Eduardo (2019-01-05). "The Lower Nubian Egyptian Fortresses in the Middle Kingdom: A Strategic Point of View" (PDF). Athens Journal of History. 5 (1): 32.
↑  A.J. Clapham; P.A. Rowley-Conwy (2007). "New Discoveries at Qasr Ibrim". In R.T.J. Cappers (ed.). Fields of Change: Progress in African Archaeobotany. Groningen archaeological studies. David Brown Book Company. p. 157. ISBN 978-90-77922-30-9. Retrieved 2022-11-05. ... Qasr Ibrim is the only in situ site left in Lower Nubia since the flooding of the Nile valley
↑  Ruffini, G.R. (2012). Medieval Nubia: A Social and Economic History. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-999620-9. Retrieved 2022-11-05. Qasr Ibrim is critically important in a number of ways. It is the only site in Lower Nubia that remained above water after the completion of the Aswan high dam.
↑  Wengrow, David (2023). "Ancient Egypt and Nubian: Kings of Flood and Kings of Rain" in Great Kingdoms of Africa, John Parker (eds). [S.l.]: THAMES & HUDSON. pp. 1–40. ISBN 978-0500252529.
נוביה התחתונה נמצאת בעיקר בין האשד הראשון והשני של הנילוס עם מספר חפיפות היסטוריות.
אייפון 3G

| --- | --- |


מכשיר האייפון 3G
 מידע כללי
 סוג:  סדרת דגמי טלפון חכם 
 מפתח:  אפל 
 יצרן:  אפל 
 תאריך הפצה:  11 ביולי 2008 
 תאריך הפסקת שיווק:  7 ביוני 2010 
 סדרה:  אייפון 
 הקודם בסדרה:  IPhone 2G 
 הבא בסדרה:  אייפון 3GS 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  iOS 2 (רשמית) iOS 4.2.1 (אחרונה)
 מעבד:  Samsung 32-bit RISC ARM 1176JZ(F)-S v1.0 620 MHz
 נפח אחסון:  8GB או 16GB (זיכרון פלאש)
 זיכרון:  128MB (נדיף)
 מסך:  Multi-Touch, ברזולוציה 320×480, 3.5 אינץ'
 קלט:  מסך מגע, כפתור השתקה, כפתורי עוצמת הקול, מיקרופון, רמקול, לחצן הבית, לחצן כיבוי/הדלקה
 מצלמה:  2.0 מגה פיקסל
 סוללה:  סוללת ליתיום בקיבולת 1150mAh
 קישוריות:  GSM/GPRS/EDGE  (850 900 1,800 1,900 MHz)  UMTS/HSDPA 3.6  (850 1900 2100 MHz)  Wi-Fi (802.11 b/g)  Bluetooth 2.0 + EDR  USB 2.0/תחנת עגינה
 מידות
 רוחב:  62.1 מ"מ 
 גובה:  115.5 מ"מ 
 עובי:  12.3 מ"מ 
 משקל:  133 גרם
 צורה:  מלבנית עם קצוות מעוגלים
 support.apple.com/kb/sp495
 
אייפון 3G (באנגלית: iPhone 3G) הוא טלפון חכם שעוצב ושווק על ידי חברת אפל. המכשיר הוא השני בסדרת מכשירי האייפון, שהוצג ב-9 ביוני 2008 בכנס הWWDC בסן פרנסיסקו, ארצות הברית.
האייפון 3G היה דומה בתוכו לקודמו, אבל כלל כמה תכונות חומרה חדשות, כגון סיוע GPS, נתוני דור 3 ושלושה תחומים של התדרים HSDPA ו-UMTS. המכשיר כלל גם שיפורי תוכנה כמו מערכת הפעלה iOS 2.0, שהושקה באותו הזמן. המכשיר עם מערכת ההפעלה החדשה כלל תכונות חדשות, שהעיקריות שבהן היא פלטפורמת ההפצה החדשה של אפל, App Store, ליישומי צד שלישי.
היסטוריה

ב-11 ביולי 2008, אפל השיקה את האייפון 3G ב-22 מדינות בשתי אופציות אחסון, 8GB ו-16GB. דגם ה-16GB היה זמין בצבעים שחור ולבן.
ב-26 בספטמבר 2008 הודיעה אפל על השקת האייפון 3G בעוד 29 מדינות, כולל ישראל.
בעקבות שחרורו של האייפון 3GS שנה לאחר מכן, האייפון 3G נשאר למכירה אך הפך להצעה של אפל בתקציב הטלפון, במחיר של חצי ממחירו המקורי. מחירו היה 99 $ והוא היה זמין רק בשחור ועם נפח אחסון של 8GB, אך הגיע יחד עם מערכת ההפעלה המעודכנת iOS 3.0. ב-7 ביוני 2010, מכירת האייפון 3G לבסוף הופסקה, ובמקומו הוצע למחירה האייפון 3GS, עם נפח אחסון זהה של 8GB ובאותו המחיר של 99 $.
תוכנה

האייפון 3G הגיע מראש עם הגרסה העדכנית ביותר של מערכת הפעלת iOS שהציעה למשתמשים בה ליהנות מהתוכנה החדשה ביותר והטובה ביותר להילחמות בניסיונות פריצת iOS. המכשיר המשיך לקבל עדכונים לתוכנה למעלה משנתיים, עם חזרות עיקריות שפורסמו על בסיס שנתי. בעת ההשקה בחודש יולי 2008, האייפון 3G הגיע מראש עם מערכת ההפעלה iOS 2.0. המערכת הציגה את ה-App Store, התמיכה של Microsoft Exchange ActiveSync, השירות של אפל- MobileMe, ותמיכה בדוא"ל, יחד עם תכונות חדשות אחרות ותיקוני באגים. ביוני 2009, קבלו משתמשי iOS 3.0 במכשיר האייפון 3G עדכון לתוכנת האייפון, שהציג לראשונה את התכונה המיוחלת לשליחת הודעות MMS, העתק והדבק, תמיכה ביישומים נוספים, תמיכת Bluetooth סטריאופוני, ושיפורים אחרים. ביוני 2010, קבלו משתמשי האייפון 3G את העדכון iOS 4.0 לתוכנה. בניגוד לבעלי האייפון המתקדמים יותר, משתמשי האייפון 3G לא קיבלו גישה לתכונות חשובות הכלולות ב-iOS 4.0, כגון ריבוי משימות, היכולת להגדיר טפט במסך הבית, או תמיכה במקלדת Bluetooth. עם זאת, הם קיבלו גישה לתכונת המייל, תיקיות במסך הבית לארגון טוב יותר של היישומים, יצירת רשימת השמעה, ושיפורים אחרים. עדכון זה ספג ביקורת שלילית רבה על ידי המשתמשים של האייפון 3G לביצועים איטיים, אם כי העדכון הבא, iOS 4.1, שיצא בספטמבר 2010, שיפר את הבעיה הזו. עם זאת, בניגוד למכשירי iOS מודרניים יותר, עדכון זה שוב לא סיפק את בעלי האייפון 3G בכך שלא קיבלו גישה לתכונות חשובות, במקרה זה ליישום Game Center (מרכז המשחקים). ב-23 בנובמבר 2010, האייפון 3G קבל את העדכון iOS 4.2 לתוכנה, שכלל תכונות חדשות כמו הצבעה ב-YouTube ותיקוני אבטחה. עם זאת, האייפון 3G אינו מסוגל להשתמש בתכונות רבות שכלולות בעדכון זה, כגון AirPlay וחיפוש טקסט בספארי. השחרור האחרון של גרסת iOS שתמכה בדגם ה-3G היה iOS 4.2.1, ששוחרר ב-22 בנובמבר 2010. iOS 4.3, ששוחרר ב-11 במרץ 2011, לא תמך באייפון 3G, וכן הפסיקה אפל לשלוח עדכונים נוספים.
תוכנה > App Store

שיפור עיקרי שהוצג עם iOS 2.0, ותכונה חשובה באייפון 3G, היה ה-App Store. לאייקונים שנמצאים על מסך הבית הוסף האייקון "App Store" שדרכו ניתן למצוא ולהתקין יישומי צד שלישי על המכשיר. לפני שתכונה זו הוצגה, הדרך היחידה להתקין יישומים במכשיר הייתה באמצעות פריצת iOS, אשר אינה מומלצת כלל ואינה נתמכת על ידי אפל. היו 500 יישומים זמינים להורדה בהשקה של ה-App Store, אם כי הסכום גדל באופן דרמטי מאז (כיום, מעל 700,000 יישומים זמינים להורדה).
חומרה > עיצוב

גב האייפון 3G עוצב מחדש בפלסטיק פוליקרבונט, והאלומיניום בגב הדור הראשון הוחלף. הכפתורים שונו מפלסטיק למתכת, והקצוות של הטלפון היו מחודדים, ומספקים אחיזה טובה יותר. האייפון 3G הציג את אפשרויות הצבע הרשמיות הראשונות, עם גרסת ה-16GB היה זמין המכשיר בצבע שחור או לבן. מידותיו של האייפון 3G היו מעט גדולות מאלו של האייפון המקורי. גובה המכשיר היה 116 מ"מ (4.55 אינץ'), רוחבו היה 62 מ"מ (2.44 אינץ') ועומקו היה 12 מ"מ (0.48 אינץ'), בהשוואה לקודמו, שגובהו היה 110 מ"מ (4.5 אינץ'), רוחבו 61 מ"מ (2.4 אינץ') ועומקו היה 12 מ"מ (0.46 אינץ').
חומרה > מסך וקלט

מסך המגע בגודל ה-3.5 אינץ' היה בעל רזולוציה של 320×480 (HVGA) ב-163 ppi, עם זכוכית העמידה בפני שריטות וחבלות. מסך המגע תוכנן עבור מגע של אצבע חשופה, או של כמה אצבעות יחד. המכשיר הוצג עם אותם החיישנים שהיו בקודמו. חיישן הקרבה (שמכבה את המסך במהלך שיחות קוליות כאשר הפנים קרובות למכשיר) היה קיים כדי לחסוך בחיי הסוללה ועל מנת למנוע נגיעות לא מכוונות וגרימה של ניתוק או פעולות לא רצוניות, שקורות עקב מגע עם הפנים של המשתמש. חיישן האור נכלל כדי להתאים את בהירות המסך לתנאי תאורה שונים, מה שמסייע לחסוך בכוח הסוללה. חיישן הכיוון נכלל כדי לחוש את הכיוון של הטלפון ולשנות את המסך בהתאם, ומאפשר למשתמש לעבור בקלות בין מצב אופקי למצב אנכי.
חומרה > מעבד, זיכרון וסוללה

רוב החומרה הפנימית של האייפון 3G הייתה מבוססת על זו של האייפון המקורי. המכשיר עדיין כלל את המעבד Samsung 32-bit RISC ARM11, את ה-PowerVR MBX Lite 3D GPU וזיכרון נדיף של 128MB. האייפון 3G הגיע עם סוללה נטענת פנימית 1150mAh, אשר, כמו במכשיר הקודם, לא הייתה ניתנת להחלפה. אפל ציינה כי הסוללה של האייפון 3G הייתה מסוגלת לספק עד שש שעות של גלישה באינטרנט באמצעות רשת Wi-Fi, או חמש שעות דרך 3G, או 25 שעות של השמעת אודיו. לחלופין, היא יכולה לספק עד 300 שעות של זמן המתנה.
חומרה > מצלמה

בחלקו האחורי של המכשיר, הייתה מצלמת 2.0 מגה-פיקסל עם פוקוס קבוע, כמו בקודמו. אין למצלמה זום אופטי, פלאש, או פוקוס אוטומטי, והיא לא תומכת בהקלטת וידאו (אם כי יישומים שונים שהפכו את האפשרות של הקלטת וידאו במכשיר לזמינה). מערכת ההפעלה של האייפון 3G גם תמכה בתיוג הגאוגרפי של התמונות, כלומר אם תמונה צולמה בעיר מסוימת, ניתנת האפשרות לראות במפה את התמונה כאשר נוגעים בעיר בה צולמה.
חומרה > קישוריות

בנוסף לרשת ה-EDGE באייפון 3G, הוסף גם סיוע GPS, נתוני דור שלישי (3G), ושלושה תחומים של התדרים UMTS/HSDPA. שיפורים אלה אפשרו הורדת נתונים במהירות גבוהה יותר וניווט Turn-By-Turn (פנייה אחר פנייה) באפליקצית המפות.
תקלות > סדקים

לאחר השחרור של האייפון 3G לציבור, חלק מהמשתמשים דיווחו על סדקים דקיקים, במיוחד בדגמים הלבנים. יש גם שהתלוננו על כך שהזכוכית נשברת בקלות רבה כאשר היא נופלת על משטחים קשים.
תקלות > ביצועי הסוללה

חיי הסוללה של האייפון 3G זכו לביקורת על ידי כמה עיתונאי טכנולוגיה כמספקת, ופחות מהזמן שהוצג על ידי אפל. זה בא לידי הביטוי גם על ידי סקר שביעות רצון הלקוחות, שנתן את "היבטים" לסוללה של המכשיר ודירג אותה בדירוג הנמוך ביותר של 2 מתוך 5 כוכבים, גם לאחר עדכוני הקושחה למכשיר.
תקלות > בעיות בביצועי iOS

iOS 4, שעדיין היה תואם את האייפון 3G, שוחרר ב-21 ביוני 2010. מאמר במדור הספרות של וול סטריט ב-28 ביולי 2010 דיווח כי העדכון iOS 4 למכשיר האייפון 3G הגיב לאט מאוד, הגביל את חיי סוללה, והפך את המכשיר לחם באופן מוגזם.
ראו גם

אייפון
השוואה בין דורות האייפון
הערות שוליים

↑  הראלד טריביון, ה-iPhone החדש מסמן את תבוסתה של אפל, באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2008
↑  צחי הופמן, ‏ה-iPhone דור 3 החדש: העברית בפנים, ישראל עדיין בחוץ, באתר גלובס, 9 ביוני 2009
↑  סוכנויות הידיעות, ה-iPhone דור 3 הגיע לחנויות באסיה, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2008
↑  גיא גרימלנד, iPhone 3G יושק בעוד 29 מדינות, כולל מצרים וירדן; ישראל בחוץ, באתר TheMarker‏, 27 בספטמבר 2008
↑  גד פרץ וצחי הופמן, ‏פרטנר ופלאפון ישיקו בישראל את הסלולרי הנחשק של אפל: ה-iPhone 3Gs, באתר גלובס, 15 ביוני 2009
↑  שירות גלובס, ‏אתר התלונות של אפל מתפוצץ: יותר מדי תקלות ב-iPhone החדש, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7693340-4 
מבט על גב המכשיר המקורי אייפון (הדור הראשון) (משמאל) בעל גב מפלסטיק ואלומיניום, והאייפון 3G (מימין) בעל גב מפלסטיק קשיח.
ג'יימס קולינס (מדען)

ערך זה עוסק במומחה בהנדסת ביוטכנולוגיה אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1965 (בן 59) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסה ביו-רפואית 
 מקום לימודים:  מכללת הצלב הקדוש (1987)  אוניברסיטת אוקספורד (1990)  Bishop Guertin High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת בוסטון 
 פרסים והוקרה:  חבר כבוד  Clarivate Citation Laureates (2023)  פרס מקס דלבריק (2020)  פרס דיקסון ברפואה (2020)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס פייר גלטי (2019)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  פרס גבאי (2017)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2013)  פרס החלוציות של מנהל המכונים הלאומיים לבריאות (2007)  עמיתי מקארתור (אוקטובר 2003)  מלגת רודס (1987) 
 www.collinslab.mit.edu
 
ג'יימס ג'וזף קולינס (באנגלית: James Joseph Collins; נולד ב-26 ביוני 1965) הוא מומחה בהנדסת ביוטכנולוגיה אמריקאי ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ביוגרפיה

ג'יימס קולינס נולד בניו יורק. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה בשנת 1987. בהמשך הוא נסע לאנגליה וקיבל מלגת רודס ללימודי תואר שלישי ברפואה מאוניברסיטת אוקספורד.
בשנים 1990–2014 הוא לימד באוניברסיטת בוסטון, משם הוא עבר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ג'יימס קולינס מתמחה בתחום הנדסת ביוטכנולוגיה. בשנת 2020 ביחד עם רגינה ברזילי הוא בצוות שגילו אנטיביוטיקה חדשה. ג'יימס קולינס נותן חעוץ לחברות הזנק רבות. הוא עשה מספר מחקרים בהקשר לאיבוד יעילות של תרופות אנטיביוטיקה ותיקות.
על תרומתו בתחום המדע קולינס קיבל מספר פרסים מדעים.
ג'יימס קולינס (כלכלן)

ערך זה עוסק בכלכלן אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1958 (בן 66) בולדר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת סטנפורד 
 מעסיק:  אוניברסיטת סטנפורד 
 בן או בת זוג:  Joanne Ernst 
 www.jimcollins.com
 
ג'יימס (ג'ים) קולינס (באנגלית: James C. "Jim" Collins; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא כלכלן בתחום מנהל עסקים, סופר ויועץ אמריקאי.
ביוגרפיה

קולינס נולד באורורה, קולורדו. בשנת 1980 הוא סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד. לאחר קבלת התואר הוא עבד כשנה וחצי בחברת ייעוץ מקינזי ושות' בסן פרנסיסקו. לאחר תקופה זו הוא חזר לאוניברסיטה וסיים תואר נוסף במנהל עסקים בשנת 1983.
קולינס החל לעבוד בהיולט פקארד ועזב לאחר מספר שנים. בשנת 1988 הוא התחיל ללמד מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.
את ספרו הראשון, Beyond Entrepreneurship: Turning Your Business into an Enduring Great Company הוא פרסם בשנת 1992.
בשנת 1994 הוא פרסם ספר "לנצח נבנו - 18 חברות מופת" שתורגם לעברית וזכה להצלחה בכל העולם.
בשנת 1995 הוא הקים מעבדה לחקר בתחום מנהל עסקים בבולדר. במקביל הוא עוסק במתן יועץ לגופים שונים.
בשנת 2001 הוא פרסם את ספרו "גלגל התנופה" שתורגמה לעברית.
מחוזות מאוריציוס

מאוריציוס מחולקת אדמיניסטרטיבית ל-9 מחוזות (district) באי עצמו ו-3 חבלי חסות באיים סמוכים.
מפת מחוזות מאוריציוס
מאוריציאוס ואיים בסביבתו
| סמל | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז הנהר השחור | באמבוס | Black River | 85,200 | 259 |
| 2 | מחוז פלאק | סנטר דה פלאק | Flacq | 138,700 | 298 |
| 3 | מחוז הנמל הגדול | מאאבורג | Grand Port | 112,600 | 259 |
| 4 | מחוז מוקה | מוקה | Moka | 83,800 | 231 |
| 5 | מחוז פאמפלמוס | טריאולט | Pamplemousses | 142,400 | 179 |
| 6 | מחוז פליינס וילהלמס | רוזויל | Plaines Wilhems | 365,400 | 203 |
| 7 | מחוז פור לואי | פור לואי | Port Louis | 117,500 | 44 |
| 8 | מחוז ריבייר דו רמפאר | מאפו | Rivière du Rempart | 108,100 | 148 |
| 9 | מחוז סאבן | סוילאק | Savanne | 68,200 | 243 |
| 10 | איים אדלגה | וינגט צינק | Agalega Islands | 330 | 70 |
| 11 | איים קרדגוס קאראיוס שולס | רפאל | Cargados Carajos Shoals | 100 | 1 |
| 12 | אי רודריגס | פורט מאטורין | Rodrigues | 44,200 | 104 |
גביע העצמאות הארמני

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1992
 מספר מתמודדים:  8 
 מדינות משתתפות:  ארמניה ארמניה
 זוכה:  אררט-ארמניה (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  פיוניק ירוואן (8 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הארמנית
 www.ffa.am/ru/armeniancup
 
גביע העצמאות הארמני (בארמנית: Հայաստանի Անկախության Գավաթ) הוא טורניר כדורגל, הנערך מדי שנה על-ידי התאחדות הכדורגל הארמנית, ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל מארמניה.
השתתפות

כל המועדונים המשחקים בליגת העל הארמנית ובליגה השנייה הארמנית מתחרים. כמו כן חלק מהליגות הנמוכות יותר.
שיטת התחרות

הטורניר נערך תחת שיטת "נוק-אאוט".
הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ הארמני מול זוכת אליפות ארמניה.
היסטוריה

משחקי הגביע הלאומיים בכדורגל ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית החלו למעשה מ-1939, עוד בתקופה שבה שלטה ברית המועצות בשטחה של ארמניה, ובה השתתפו כלל מועדוני הכדורגל הארמנים.
ב-1991 עם התפרקותה של ברית המועצות, הוקמה מדינת ארמניה והתחרות הראשונה תחת התאחדות הכדורגל הארמנית הייתה ב-1992.
גמרי הגביע > גמרי הגביע הארמני תחת הרפובליקה הסובייטית (1939 - 1991)

גביע זה לא מתועד ולא מוכר על ידי ההתאחדות הארמנית כיום.
קבוצות אשר זכו בדאבל (בליגת העל הארמנית הסובייטית) באותה העונה מסומנות בכתב מודגש.
גמרי הגביע > הגביע הארמני (1992 - כיום)

קבוצות אשר זכו בדאבל (בליגת העל הארמנית) באותה העונה מסומנות בכתב מודגש.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית |  | קהל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | בננטס | 2–0 | הומנטמן פיוניק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 3,347 |
| 1993 | אררט ירוואן | 3–1 | שיראק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 7,000 |
| 1994 | אררט ירוואן | 1–0 | שיראק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 10,000 |
| 1995 | אררט ירוואן | 4–2 | קוטאייק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 1,000 |
| 1996 | פיוניק ירוואן | 3–2 | קוטאייק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 3,000 |
| 1997 | אררט ירוואן | 1–0 | פיוניק ירוואן | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 4,500 |
| 1998 | צמנט אררט | 3–1 | ירוואן | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 4,000 |
| 1999 | צמנט אררט | 3–2 | שיראק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 4,000 |
| 2000 | מיקה | 2–1 | זברנוטס-AAL | אצטדיון קוטאייק, אבוויאן | 4,500 |
| 2001 | מיקה | 1–1ה (4–3 פ) | אררט ירוואן | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 7,500 |
| 2002 | פיוניק ירוואן | 2–0 | זברנוטס-AAL | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 8,000 |
| 2003 | מיקה | 1–0 | בננטס | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 5,000 |
| 2004 | פיוניק ירוואן | 0–0ה (6–5 פ) | בננטס | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 10,000 |
| 2005 | מיקה | 2–0 | קיליקיה | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 6,000 |
| 2006 | מיקה | 1–0 | פיוניק ירוואן | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 1,400 |
| 2007 | בננטס | 3–1ה | אררט ירוואן | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 6,000 |
| 2008 | אררט ירוואן | 2–1ה | בננטס | אצטדיון ארנר, איג'באן | 2,500 |
| 2009 | פיוניק ירוואן | 1–0 | בננטס | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 7,500 |
| 2010 | פיוניק ירוואן | 4–0 | בננטס | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 8,000 |
| 2011 | מיקה | 4–1 | שיראק | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 9,300 |
| 2011/2012 | שיראק | 1–0 | אימפולס | האצטדיון העירוני, גיומרי | 3,000 |
| 2012/2013 | פיוניק ירוואן | 1–0 | שיראק | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 2,500 |
| 2013/2014 | פיוניק ירוואן | 2–1 | גנדזאסר קפאן | אצטדיון הרזדאן, ירוואן | 5,000 |
| 2014/2015 | פיוניק ירוואן | 3–1 | מיקה | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 5,000 |
| 2015/2016 | בננטס | 2–0 | מיקה | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 3,000 |
| 2016/2017 | שיראק | 3–0 | פיוניק ירוואן | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 2,000 |
| 2017/2018 | גנדזאסר קפאן | 1–1ה (4–3 פ) | אלאשקרט | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 1,000 |
| 2018/2019 | אלאשקרט | 1–0 | לורי | אצטדיון בננטס, ירוואן | 4,000 |
| 2019/2020 | נח | 5–5ה (7–6 פ) | אררט ארמניה | אצטדיון האקדמיה לכדורגל, ירוואן | ללא קהל |
| 2020/2021 | אררט ירוואן | 3–1 | אלאשקרט | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן | 4,000 |
| 2021/2022 | נוראבאנק | 2–0 | אוררטו | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן |  |
| 2022/2023 | אוררטו | 2–1 | שיראק | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן |  |
| 2023/2024 | אררט ארמניה | 1–1ה (5–3 פ) | אוררטו | אצטדיון הרפובליקה, ירוואן |  |
זכיות לפי מועדון

| מועדון | זכיות | סגנות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| פיוניק ירוואן | 8 | 4 | 1996, 2002, 2004, 2009, 2010, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015 |
| מיקה | 6 | 2 | 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2011 |
| אררט ירוואן | 6 | 2 | 1993, 1994, 1995, 1997, 2008, 2020/2021 |
| בננטס/אוררטו | 4 | 7 | 1992, 2007, 2015/2016, 2022/2023 |
| שיראק | 2 | 6 | 2011/2012, 2016/2017 |
| צמנט אררט | 2 | – | 1998, 1999 |
| אלאשקרט | 1 | 2 | 2018/2019 |
| גנדזאסר קפאן | 1 | 1 | 2017/2018 |
| אררט ארמניה | 1 | 1 | 2023/2024 |
| נח | 1 | – | 2019/2020 |
| נוראבאנק | 1 | – | 2021/2022 |
| קוטאייק | – | 2 | – |
| זברנוטס-AAL | – | 2 | – |
| ירוואן | – | 1 | – |
| קיליקיה | – | 1 | – |
| אימפולס | – | 1 | – |
| לורי | – | 1 | – |
דדו זמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 קצין אגף חקירות ומודיעין במחוז מרכז ראש חטיבת התביעות
 
דדו זמיר (נולד ב-1969) הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, המכהן כראש חטיבת התביעות באגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה

זמיר נולד בערד. ב-1987 התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים עד 1993. במהלך שירותו עבר קורס חובלים ושירת כסגן מפקד בסטי"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן, את התמחותו בעריכת דין עשה בפרקליטות מחוז מרכז.
ב-1998 התגייס למשטרת ישראל ושירת כתובע משטרתי במרחב השפלה. בהמשך שירותו שימש ראש שלוחת התביעות במחוז במחוז מרכז וסגן ראש יחידת תביעות מרחבית במחוז. לאחר הקמת חטיבת התביעות במטה הארצי שימש בה ראש מחלקת התביעות. ב-2014 מונה קצין אגף חקירות ומודיעין במחוז מרכז. באפריל 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת התביעות.
החל משנת 2018 חבר בוועדה למניעת הרשעות שווא ותיקונן, בראשות השופט בדימוס יורם דנציגר.
על זמיר נמתחה ביקורת מצד נציב הביקורת על התביעה, השופט בדימוס דוד רוזן, בפרשת רפ"ק צ' וניצב רוני ריטמן, על כך שזמיר בחר להציג בפניו "תמונה חלקית, שלא לומר מגמתית". בהמשך חזר בו הנציב רוזן מהביקורת האישית נגד זמיר, וקבע כי: "אין לייחס לתנ"צ זמיר כל מניע אישי לפעולותיו בניהול התיק דנן ... והנני לחזור בי מקביעותיי אלה כנגד תנ"צ זמיר, משלא פעל על דעת עצמו, אלא בשם הארגון".
חיים אישיים והשכלה

זמיר נשוי ואב לשלושה. בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
הערות שוליים

↑  דוח הביניים של הוועדה למניעת הרשעות שווא ותיקונן, 2.9.2019
↑  טובה צימוקי, אלי סניור, הנציב קבע: ההליך נגד רפ"ק צ' קשור לתלונה על הטרדה מצד ריטמן, באתר ynet, 11 באפריל 2021
↑  כב׳ השופט (בדימוס) ד׳ רוזן, נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, תלונת רפ״ק צ׳ מס׳ 87/21 מיום 31/1/2021 - תיקון החלטה (14/12/2021)
↑  זיו קריסטל, רפ"ק צ', והסיפור שלא נגמר, אתר פוסטה, 16 באפריל 2021, עודכן בינואר 2022
מערות מהאקאלי

| --- | --- |
מערות מהאקאלי
מערות מהאקאלי
 מידע כללי
 מדינה:  הודו הודו
 מיקום:  35 קילומטרים צפונית למומבאי במדינת מאהאראשטרה
 קואורדינטות:  19°07′48″N 72°52′25″E﻿ / ﻿19.130030°N 72.873550°E﻿ / 19.130030; 72.873550
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות מהאקאלי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות מהאקאלי(למפת מהאראשטרה רגילה) מומבאימערות מהאקאלי(למפת מהאראשטרה מוגדלת) מומבאימערות מהאקאלי
מערות מהאקאלי (במראטהית: महाकाली गुंफा, באנגלית: Mahakali Caves) ידועות גם בשם מערות קונדיוויטה; הן בין המנזרים הבודהיסטיים הלא מוכרים, ולפיכך כמעט שלא מבקרים במנזרי המערות השוכנים באזור שמסביב למומבאי (הודו).
מיקום

מערות מהאקאלי ממוקמות קרוב לחוף למרגלות הרי גהט המערביים, לא הרחק מנתיב סחר ישן, כ-35 קילומטרים צפונית למרכזה של מומבאי כיום בפרוור אנדהרי (אנ') בגובה של כ-25 מטר. תחנת הרכבת אנדהרי או תחנת הרכבת ג'וגשווארי נגישות בקלות באמצעות רכבות פרבריות; את 3 הקילומטרים הנותרים מזרחה כדאי לכסות על ידי מונית או ריקשה ממונעת. מערות ג'וגשווארי (אנ') ההינדיות השכנות נמצאות רק כ-3 קילומטרים (מרחק נסיעה) לצפון-מערב.
תיארוך

כמעט ואין בכלל כתובות המתארות את הבנייה - אך לארכאולוגים יש סיבות להאמין ש-19 המערות נבנו בין המאה ה-1 לפנה"ס למאה ה-6 לספירה. כמעט שום דבר לא ידוע על הפטרונים והתורמים. את הכתובת היחידה באולם התפילה (צ'איטיה), שגם היא השתמרה בצורה גרועה, ניתן לתרגם כך: "יסוד ויהארה יחד עם אחיו על ידי פיטמבה, ברהמין חסיד של גאוטמה; תושב פאצ'י קמא".