באפלו סייברס
היסטוריה > 1967 - 1979: "הקשר הצרפתי"

הסייברס הצטרפו לליגה בעונת 1971. בשל הענקת זיכיון ה-NHL לבאפלו נסגרה קבוצה אחרת שפעלה בעיר ושיחקה בליגות המשניות, באפלו בייזונס. בעלי קבוצת ה-NHL החדשה, האחים סימור ונורת'רפ נוקס, החליטו לא לאמץ את שם הקבוצה הישנה - שם שהיה נפוץ מאוד בקרב קבוצות ספורט באזור. במקום זאת קיימו תחרות בין האוהדים לבחירת שם הקבוצה. האולם הביתי שלה בתחילת דרכה היה ה"באפלו ממוריאל אודיטוריום", שהיה לפני כן אולמם הביתי של הבייזונס, וכונה בקיצור ה"אוד" (The Aud).
האחים נוקס ניסו עוד קודם לכן להקים קבוצת NHL בבאפלו, ופעמיים נכשלו בכך. בהתרחבות הגדולה של ה-NHL ב-1967 התמודדו על אחד הזיכיונות ולא זכו בו, ולאחר מכן, כשאחת מקבוצות ההתרחבות - קליפורניה סילס - נקלעה לקשיים, ניסו לקנות אותה ולהעביר אותה לבאפלו. גם בכך נכשלו, והסילס מוזגו לבסוף עם מינסוטה נורת'סטארס.
מזלה של הקבוצה שפר עליה עוד לפני ששיחקה משחק NHL יחיד, כאשר זכתה בהגרלת הדראפט שנערכה בינה ובין ונקובר קנאקס שהצטרפה איתה לליגה. כתוצאה מכך זכו הסייברס באופן מיידי בכוכב העל הראשון שלהם, ז'ילבר פרו. המאמן הראשון של הקבוצה היה ג'ורג' "פאנץ'" אימלך.
פרו כבש 38 שערים בעונת 1971, עונת הבכורה של הסייברס, שהייתה גם עונת הרוקי שלו בליגה - שיא חדש לרוקי בזמנו. הוא זכה בגביע קאלדר - גביע רוקי העונה. למרות יכולתו הסייברס לא עלו לפלייאוף, בעיקר בשל שיבוצם בבית המזרחי, הבית החזק יותר של הליגה שכלל את מרבית הקבוצות הוותיקות והמנוסות שלה (בניגוד לבית המערבי שכלל בעיקר קבוצות התרחבות).
לקראת עונת 1972 בחרו הסייברס בדראפט חלוץ נוסף מקוויבק, רישאר מרטן, והעבירו אליהם מפיטסבורג פינגווינס את רנה רובר, אף הוא חלוץ קוויבקי. שני החלוצים החדשים צורפו לפרו בקו ההתקפה הראשון של הקבוצה, ובשל מוצאם הקוויבקי של שלושתם כונו "הקשר הצרפתי", על שם סרט הקולנוע באותו שם. רק בעונת 1973, בעזרת עוד בחירת דראפט מוצלחת בדמות המגן ג'ים שנפלד, עלו הסייברס לראשונה לפלייאוף, שם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי מונטריאול קנדיאנס.
עונת 1974 הייתה עונה רצופת טרגדיות לקבוצה. ז'ילבר פרו שבר את רגלו והחמיץ שמונה שבועות של משחקים, ומיד אחרי פציעתו אובחן השוער רוג'ר קרוזייר כחולה בדלקת לבלב ונעדר לשארית העונה. הטרגדיה הקשה ביותר הייתה מותו של טים הורטון. הורטון, מגן וותיק בן 44 שהיה גם איש עסקים מצליח, נהרג בתאונת דרכים בטורונטו מיד אחרי משחק של הסייברס מול טורונטו מייפל ליפס. רשת בתי הקפה שהקים כאיש עסקים נקראת מאז על שמו, "טים הורטונס", וקיימת בקנדה עד היום. מוכים וחבולים, החמיצו הסייברס את העלייה לפלייאוף.
עונת 1975 הייתה המוצלחת ביותר של הקבוצה עד אז. הליגה שהמשיכה להתרחב כללה כעת ארבעה בתים, והסייברס סיימו את העונה הרגילה כאלופי הבית שלהם, "בית אדמס", ועם המאזן הטוב בליגה כולה - 49 ניצחונות לעומת 16 הפסדים ו-15 תיקו. בסיבוב הראשון הדיחו הסייברס את שיקגו בלאק הוקס בחמישה משחקים - סדרת הפלייאוף הראשונה שהקבוצה ניצחה. בחצי הגמר עברו הסייברס גם את מונטריאול קנדיאנס, ועלו בפעם הראשונה לסדרת גמר גביע סטנלי. בסדרת הגמר פגשו הסייברס את האלופה פילדלפיה פליירס שנודעה אז בקשיחותה. הסדרה נודעה אז בין השאר בשל "משחק הערפל" - המשחק השלישי בסדרה, שהתקיים ב"אוד". מזג אוויר חם ששרר באותו זמן בבאפלו גרם להיווצרות ערפל כבד באולם, ולראות מוגבלת מאוד לשחקנים ולקהל. הפליירס הגנו לבסוף על תוארם וניצחו את הסייברס בשישה משחקים.
בשארית העשור המשיכו הסייברס להיות קבוצה משמעותית בליגה, בעיקר בזכות יכולתם של שלושת חברי "הקשר הצרפתי" שהפכו לאחד מקווי ההתקפה הטובים והיציבים בליגה. במרכז קו ההתקפה השני היה חלוץ פורה נוסף, דני גייר. הסייברס סיימו באופן קבוע את העונה הרגילה באחד המאזנים הטובים בליגה, אולם בפלייאוף נוצחו בסיבוב הראשון או השני.