stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי זולטא
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 עבד זולטא עם טל מן ומוטי רז ככותב והלחין שירים להצגת ילדים של מן. כן הפיק אלבום של נתי רביץ.
ב-2001 הלחין זולטא את המוזיקה לסרט "שישה מיליון רסיסים" בהפקת יעקב קוצקי. העבודה על הסרט זיכתה את זולטא באותה השנה (ב-28 בנובמבר) במועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע על הלחנת המוזיקה לסרט. במעמד זה הפך זולטא לחבר האקדמיה.
בשנת 2005, לכבוד העצרת לזכר רצח רבין, זולטא חידש, עיבד והפיק מוזיקלית את השיר "ילדים של החיים" של שלום חנוך.
לביצוע הפרויקט בחר זולטא להזמין להופעה את האמניות זהבה בן, חיה סמיר וקרן הכט, כאשר הוא לקח חלק בנגינה ובשירה. הפרויקט יצא כסינגל לרדיו.
ב-2008 כתב זולטא לעופר לוי ולידור יוספי שיר בשם "אח יא בינתי".
ב-3 בנובמבר 2009 השתתף זולטא בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה של Yes, "דני הוליווד", בתפקיד "מושמוש" - המאהב של אוסי ברנס (גאלה קוגן). זולטא גילם את עצמו בשנות ה-80 וביצע בסדרה שני שירים יחד עם להקתו "אלמנה שחורה" ועם סי היימן.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

ב-11 באוגוסט 2010, כתב והלחין זולטא את השיר "לכי תספרי לכולם", אותו ביצע זמר מז'אנר המוזיקה המזרחית - מאור דניאל. השיר זכה ל-2 מיליון צפיות ב-YouTube תוך פרק זמן קצר של 9 חודשים מרגע הפצתו. השיר הפך ללהיט מועדונים וחתונות ברחבי הארץ.
בשנת 2012 שודרה סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה קומית ישראלית בשם "זנזורי" בערוץ "Yes Comedy" בלוויין; זולטא שיחק בסדרה בתפקיד גיטריסט על כיסא גלגלים (חבר בלהקה של השחקן יובל סמו). בפברואר של אותה השנה, השתתף זולטא בתוכנית המציאות "חי בלה לה לנד 2", לצד האמנים שרית אביטן, שיר לוי, ליאת בנאי, מאיה בוסקילה וסאז. המתמודדים התחרו בלוס אנג'לס על האפשרות להשיג חוזה הקלטות בינלאומי.
בשנת 2015 נשא לאישה את עילית גפן. באותה שנה נולד לשניים בן בשם אדריאן.
בשנת 2017 נולד בנם השני, מוזס.
בשנת 2019 השיק את הסינגל ״עולם מפלסטיק״.
דיסקוגרפיה

אלמנה שחורה (אלבום) - 1997
פנטום פיין - 2010
ראו גם

אלמנה שחורה (להקה)
תקדים

במערכת המשפט, תקדים הוא פסק דין שבתי משפט חייבים לפסוק לפיו כאשר מובאת להחלטתם סוגיה דומה לזו שבגינה נפסק התקדים. העיקרון לפיו על בתי משפט לדבוק בתקדימים נקרא עֶקרון התקדים המחייב, או בלועזית stare decisis, ביטוי לטיני שמשמעותו המילולית "לעמוד מאחורי דברים שהוחלטו".
לתקדים חשיבות רבה בעיצוב הנורמות המשפטיות, משום שהוא מקנה תוכן לאמירות הכלליות שבחוק ובחקיקת המשנה. חשיבות מיוחדת נודעת לתקדים במשפט המקובל, שבו התקדים יוצר את הנורמה, ולא רק מקנה לה תוכן, עקב היעדרו של חוק סטטוטורי, כזה שאושר בפרלמנט.
מקובל להבחין בין שני סוגים של תקדימים:
תקדים אנכי – החלטה של בית משפט גבוה מחייבת את בתי המשפט הנמוכים לו.
תקדים אופקי – החלטה של בית משפט מסוים מחייבת או מנחה את בתי המשפט באותה הדרגה ומתחתיה.
מקורותיה של שיטת התקדים

מקורה של שיטת התקדים הוא באנגליה, ובשיטת המשפט המקובל. שופט אנגלי הרוצה לדעת את הדין החל על שאלה מסוימת יחפש אותו בראש ובראשונה בדברי קודמיו, ולאחר מכן בדבר חקיקה של הפרלמנט. לעומת זאת, בארצות המשפט הקונטיננטלי (במיוחד מדינות אירופה) עיקרון זה נהוג במידה פחותה. ארצות אלו נוהגות לחוקק קובצי חוקים ארוכים ומפורטים, (בתהליך המכונה "קודיפיקציה") שהם האמורים לספק את המקור הראשוני לחיפוש הדין החל בכל שאלה משפטית.
הקושי בשינוי התקדים

חיסרון עיקרי של שיטת התקדים המחייב נעוץ בקושי לשנותו עם שינוי העתים ובחשש מפני הנצחת טעויות שיפוטיות. תקדים עלול להתברר כבעייתי בהגיעו למבחן המעשה או כתוצאה משינויים בחברה. עלולות לחלוף שנים רבות עד להגיעו של מקרה דומה לבית המשפט של הדרגה הגבוהה בהיררכיה השיפוטית (המוסמך לשנות ולקבוע תקדים מחייב), ובדרך זו לא אחת הטעות מונצחת במשך שנים רבות כשהערכאות הנמוכות מחויבות לפסוק על פי התקדים השגוי. בנוסף, בישראל לרוב בית המשפט העליון אינו סוטה מתקדימיו בנקל, וזאת לצורך יצירת יציבות וודאות משפטית, וכן על מנת שלא לעקר מתוכן את שיטת התקדים המחייב בעצמה. דוגמה לכך היא הלכת שמש, שנפסקה בבית המשפט העליון בשנת 1959, וברבֹות השנים הלכה וגברה הקריאה לביטולה, אך היא בוטלה רק בשנת 2013. על רקע קשיים אלו התפתחה, בין השאר, פרקטיקה עשירה, המשמשת תדיר את הערכאות הדיוניות כאת בעלי הדין, העושה שימוש בטכניקת האבחון (distinguish) עובדות המקרה הנדון מעובדות המקרה על יסודו נפסק התקדים המחייב, או ניסיון להציג שינויים בהלכה המחייבת על יסודם של פסיקות מאוחרות של בית המשפט העליון. לאמיתו של דבר, טכניקה זו משמשת גם את בית המשפט העליון גם על מנת להימנע מהצורך לסטות מתקדימיו.
הקושי בזיהוי התקדים המחייב (הלכת הפסק)

אחד הקשיים עמם מתמודדים בתי המשפט נוגע לפרשנות פסקי הדין של בית המשפט העליון (יוצר התקדים המחייב). לעיתים קושי הניצב בפני בית המשפט העליון בעצמו בהליכים מאוחרים לפסיקת התקדים. קושי זה נוגע לאיתור וחילוץ הלכת הפסק, המכונה בלטינית ratio decidendi, ובעגה "רציו", מבין שלל אמרות אגב (obiter dictum) אשר לא אחת פזורות בין שיטי פסק הדין. כפועל יוצא מתחולתן רחבת ההיקף של הלכותיו של בית המשפט העליון, בפרשה שנדונה בין צדדים מוגדרים, על פרשות מאוחרות בין צדדים אחרים, זרים להתדיינות המקורית במסגרתה נפסקה ההלכה המחייבת, נדרש להתחקות אחר הלכת הפסק שרק היא מחייבת כהלכה פסוקה של הערכאה העליונה במדינה. לאמרות אגב אין משמעות אופרטיבית על הצדדים להליך במסגרתו נאמרו, וממילא אין הצדקה להחילם על צדדים זרים להתדיינות המקורית (השוו התנאים לגיבוש השתק פלוגתא). קושי זה מתעצם כאשר בית המשפט העליון מרבה בסקירה משפטית ונימוקים שאינם מאפשרים לדעת בוודאות מהו עיקר הפסק. ועוד יותר מכך, כאשר מסקנת פסק הדין היא דחיית העתירה או הערעור. קשיים ניכרים עולים מפסקי דין שניתנו אף שהוברר כי למצער בכל הנוגע לנסיבות אותם מקרים – תחולתם תאורטית בלבד.
על אף האמור, נשמעו קולות הסבורים כי לא נותר הרבה מההבחנה בין רציו ובין אוביטר, וכי עקב היטשטשות התחומים, יקשה להתבסס רק על חלק אחד של פסק הדין ולהתעלם מחלקים אחרים. אך לא אחת בית המשפט העליון חוזר על ההבחנה החשובה ביניהם. ההבחנה באה לידי ביטוי מובהק במסגרת בקשות לקיום דיון נוסף בפסקי דין של בית המשפט העליון, שתנאי מקדמי לקיומו הוא קיומה של הלכה מפורשת (חדשה או קשה) שנפסקה במסגרת פסק הדין המקורי.
התקדים בישראל > עקרון התקדים המחייב על פי החוק

המשפט בישראל, אשר מבחינה היסטורית רבה בו ההשפעה של המשפט המקובל, מכיר גם הוא בחשיבותו של התקדים.
סעיף 20 לחוק יסוד: השפיטה, קובע את עקרון התקדים המחייב, באומרו:
משמעותו של עיקרון זה היא שפסקי הדין של בית המשפט העליון משפיעים לא רק על המחלוקת הספציפית שהובאה להכרעתו, אלא גם על הנורמה הכללית בנושא זה. פסקי הדין מהווים לפיכך דרך שלישית (בנוסף לחקיקה ראשית וחקיקת משנה), לעיצוב החוק – חקיקה שיפוטית.
בהתאם לעיקרון זה, פסקי הדין של בית המשפט העליון מחייבים את בית המשפט המחוזי ובית משפט השלום, ופסקי דין של בית המשפט המחוזי מנחים את בית משפט השלום. באופן דומה, פסק דין של בית הדין הארצי לעבודה מהווה תקדים מבחינתם של בתי הדין האזוריים לעבודה. בנוגע לבתי הדין הרבניים, ישנו דיון בנוגע לתוקף המחייב של הלכות משפטיות שמוציאים תחת ידם. הדיון מגולם בפסק דין יוסף נ' יוסף, מחד, יש לקבל את פסק הדיינים על פי המצווה לשמוע בקול חכמי התורה שבכל דור ודור. מאידך, קשה לקבל הלכות אלה כהלכות מחייבות כיוון שלמרות שהן נאמנות למסורת היהודית, לרוב אין אזכור או התייחסות למשפט המדינה.
פסקי דין של בית משפט אינם מחייבים בתי משפט באותה דרגה, כלומר הם אינם בגדר תקדים מחייב, אך פעמים רבות ניתן להביאם כסיוע לטענה המועלית בפני בית המשפט.
הלכת התקדים המחייב נשמרת יותר בבית המשפט המחוזי, ובית המשפט העליון שאיננו כפוף לתקדימים של עצמו, עדיין רואה בה חשיבות רבה ליציבות מערכת השפיטה.
התקדים בישראל > היכן מתפרסמים התקדימים

פסקי דין חשובים של הערכאות השונות מתפרסמים בקבצים מיוחדים לכך, כדי שניתן יהיה למצוא את התקדים המחייב בנקודה מסוימת. פסקי הדין של בית המשפט העליון מכונים "פ״ד" או "פד״י", ושל בתי המשפט המחוזיים "פ״מ" (פסקים מחוזיים). כן ישנם קבצים נוספים של בתי הדין לעבודה, בתי דין אחרים, וכן פסקי דין בנושאים שונים.
חשיבותם של ספרים אלו כמקור למציאת התקדים פחתה, בזכות המחשוב. כיום קיימים מאגרי מידע משפטיים, שבהם ניתן למצוא גם פסיקה שאינה מפורסמת בספרים אלו, וכן לחפש באמצעות מנועי חיפוש ממוחשבים (באתרי אינטרנט משפטיים הפתוחים למנויים), דבר המקל מאוד על מציאת התקדים הרלוונטי בסוגיה מסוימת על פי מילות מפתח. אתר הרשות השופטת מפרסם אף הוא פסקי דין שוטפים (החל משנת 2000), אך אין בו פסקי דין ישנים. אם בעבר היה צורך לחכות שבועות מספר עד לפרסומו של פסק דין תקדימי בשאלה מסוימת, כיום תוך שעות ניתן לקבל את נוסחו המלא באמצעות המחשב.
התקדים בישראל > בדרך לקודיפיקציה של המשפט

על אף ששיטת המשפט הישראלית מושפעת מאוד משיטת המשפט האנגלית, בשנת 1968 החלו צעדים ליצירת קובץ דיני ממונות, ברוח הקודיפיקציה הקונטיננטלית, מהלך שיביא להפחתת חשיבות התקדים בשיטת המשפט בישראל, וירחיק אותה מן המסורת של המשפט המקובל. חקיקה זו היא אך בשלב מקדמי ורחוקה מהשלמה.
תקדים במשפט העברי

במשפט העברי, ישבה בבית המקדש הסנהדרין הגדולה, סנהדרין של 71 דיינים, אשר הייתה מקבלת אליה את כל המקרים שבהם בתי הדין האזוריים לא הצליחו להגיע להכרעה (במערכת המשפט העברי הקדום לא היה ערעור). ההכרעה של בית משפט זה חייבה את כולם – דיין שהיה ממשיך להורות הלכה כנגד פסיקת הסנהדרין הגדולה היה מוכרז כ"זקן ממרא", כלומר אדם שלא מוכן לקבל את הכרעת הסנהדרין.
כיום, כאשר לא קיימת סנהדרין, בית דין בערכאה ראשונה אינו מחויב לפסיקת ערכאה גבוהה כלשהי.
במשפט העברי הכלל המנחה הוא הכלל "הלכתא כבתראי" על פיו ההלכה היא כפי שנפסקה על ידי הדורות האחרונים. לפיכך מן הצד האחד, אכן לתקדים יש אופי מחייב, אך מן הצד השני כאשר ההלכה הפסוקה איננה ישרה על פי הפוסק הוא רשאי לסטות ממנה וליצור תקדים חדש.
בפילוסופיה

בפילוסופיה, בוחנים את הגיונו של התקדים הן בשיטות המשפט השונות, אך גם כמבנה טיעון הרווח בהקשרים אחרים. כך, למשל, ניתן לחשוב על הבירוקרט המשיב "מעולם לא עשינו את זה באופן הזה", או הורה המשיב לילדו כי "כך עשו לי כשהייתי בגילך".
התקדים מהווה אתגר פילוסופי, שכן חרף היותו שיטת הנמקה שימושית, קשה להלום את ההיגיון שבשימוש בו. מהבחינה הלוגית, קשה לראות כיצד העובדה שבעבר פועל X ביצע פעולה Y, מבססת יחס של הצדקה כלפי פעולה זו בהווה.
ראו גם

Bright-line rule
הערות שוליים

↑  עֶקְרוֹן הַתַּקְדִּים הַמְּחַיֵּב במילון משפט: הדין האזרחי (תשע"ט), 2019, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Stare decisis, Legal Information Institute, Last updated December 2021
↑  ע"א 37/59 אפרים שמש נ' "מפעל המים" כפר סבא, אגודה חקלאית שיתופית בע"מ, ניתן ב-21 במאי 1959
↑  רע"א 3749/12 בר-עוז נ' סטר, ניתן ב־1 באוגוסט 2013
↑  ראו למשל: ע"א 6821/93 בנק המזרחי המאוחד בע"מ נ' מגדל כפר שיתופי, פ"ד מט(1) 221 (פסק דין בנק המזרחי). אף שהוכרע כי בית המשפט מוסמך לפסול חוקים הסותרים את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו או חוק יסוד: חופש העיסוק, נפסק באותה פרשה כי הפגיעה בזכות הקניין היא מידתית. פסק הדין מהווה אמרת אגב אחת גדולה, שרק בפרשות מאוחרות יותר יושמה לכדי הלכה מחייבת.
↑  ראו למשל: רע"א 4625/22 רון יעקב נענה נ' רון כץ, ניתן ב־10 בינואר 2023. פסק דין מנומק, אף שהובהר כי עובר למתן פסק הדין הצדדים התפשרו וההליך התייתר.
↑  חיים ה' כהן, ‏אוביטר ז"ל והגינות לאי"ט, משפטים ‏לא(2) 415 (2000);
יצחק עמית, ‏על טשטוש תחומים, טשטוש גבולות ואי-ודאות במשפט, דין ודברים ‏ו(1) 17 (2011).
↑  רע"א 2030/22 יואב אליאסי נ' נועה דרוקר, ניתן ב־31 באוגוסט 2022, פס' 16.
↑  ראו למשל דנ"א 105/23 בכרי נ' מגאנג'י (21.8.2023).
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בפסיקת בתי המשפט בישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 78–82: האם בית המשפט צרי לקבל הלכה שנפסקה בבתי המשפט הרבניים? אתר דעת.
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בפסיקת בתי המשפט בישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 108–110: עקרונות התקדים המחייב. אתר דעת.
↑  Fredrick Schauer Precedent 39 Stan. L. Rev. 571 1986-1987
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בינלאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בינלאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531594105171  GND: 4175561-3  LCCN: sh85127394  NLK: KSH1999010345 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
יעקב ששפורטש

| --- | --- |

 לידה:  1610 האימפריה הספרדית אוראן, האימפריה הספרדית
 פטירה:  5 באפריל 1698  (בגיל 88 בערך) ד' באייר תנ"ח הרפובליקה ההולנדית אמסטרדם, הרפובליקה ההולנדית
 תקופת הפעילות:  ? – 15 באפריל 1698 
 תחומי עיסוק:  דיין, רב
 חיבוריו:  ציצת נובל צבי, שו"ת אוהל יעקב, תולדות יעקב
רבי יעקב ששפורטש (מתוך ערכו ב"אנציקלופדיה היהודית הרוסית")
רבי יעקב  שׂשׂפורטשׂ (ה'ש"ע, 1610 – ה'תנ"ח, 1698) היה רב ותלמיד חכם, מגדולי ומראשוני הלוחמים בשבתאות.
ביוגרפיה

נולד לרבי אהרן באוראן, אלג'יריה למשפחה מצאצאי הרמב"ן. בגיל שמונה עשרה נבחר לכהן כדיין בקהילת תלמסאן באלג'יריה, ובגיל 24 נבחר לכהן כרבה של עיר זו, ושל קהילות נוספות בצפון אפריקה. נרדף על ידי הממשל הספרדי והוכנס לכלא. עקב זאת עזב את אלג'יריה למרוקו, והתיישב שם בסאלי. מפחד הכנופיות והשלטון המושחת ברח להולנד הליברלית, והתיישב באמסטרדם בערך בשנת תי"א (1651). בשנת תי"ב (1652) הדפיס את ספרו "תולדות יעקב", מפתח הפסוקים לתלמוד הירושלמי. בתחילת שנת תט"ז (1656) היה בין חברי המשלחת של ר' מנשה בן ישראל לאוליבר קרומוול בלונדון כדי לבקש ממנו רשות ליישב יהודים באנגליה. מפעם לפעם חזר לצפון אפריקה, ושלוש שנים אחר כך נשלח בשליחות דיפלומטית מטעם מלך מרוקו למלך ספרד. בשנת תכ"ד (1664) התמנה לרב בלונדון, אך שנתיים אחר כך עזב להמבורג עקב מחלת הדבר שהשתוללה בשנת 1666. בשנים ה'תל"ח-הת"ם שהה בליוורנו, ובדצמבר 1680 הסתכסך עם הקהילה ורבניה.
ביוגרפיה > התקופה השנייה באמסטרדם

בשנת תמ"ד (1684) חזר לאמסטרדם, שם עמד בראש ישיבת "עץ חיים" ולאחר פטירת הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה מילא את מקומו ברבנות עדת הספרדים. נפטר באמסטרדם, בד' באייר תנ"ח (1698) ונקבר בבית הקברות הפורטוגזי בית חיים באודרקרק שליד אמסטרדם ומצבתו נשארה שלמה עד היום. את מקומו ברבנות הקהילה מילא רבי שלמה די אוליוירה.
מלחמתו בשבתאות

סביב שנת תכ"ו, החלה תנועת המשיחיות של שבתי צבי לקנות אחיזה אצל נפשות מתרבות והולכות, והוא עמל בכל כוחו לשכנע את ההמונים לא לנהות אחרי "מצג השווא", כהגדרתו, של שבתי צבי. בספרו הגדול "ציצת נובל צבי" (ד' חלקים), אותו השלים בהמבורג בשנת תל"ג (1673), הוא פורס את כל המאורעות הקשורים בשבתי צבי, אך הספר לא נדפס בחייו, ואף לאחר מכן, עד לשנות ה-50 של המאה ה-20, לא נדפס בשלמותו. קיצור מהספר, תחת השם "קיצור ציצת נובל צבי" (נערך על ידי היעב"ץ) יצא בשנת תצ"ז (1737) ביחד עם ספר השו"ת שלו, "אוהל יעקב".
יש הטוענים שהאגרות נגד שבתי צבי שהדפיס בספרו היו חריפות בהרבה מהאגרות ששלח בפועל, ושבדיעבד ניסה ששפורטש להעלים את העובדה שבמשך תקופה מסוימת היה יחסו לשבתאות אמביוולנטי. אין גם להוציא מכלל אפשרות, שבאגרות, אותן שלח בפועל, חשש להביע את דעותיו התקיפות כנגד השבתאות, שהייתה אז נחלת רוב הקהילה, ואנשים שהתנגדו לה סבלו רבות.
יחסו החריף והמתנצח בא לידי ביטוי גם במשא ומתן הלכתי, ובמכתב לרבי שאול מורטירה הוא כתב: "אף שתראה אותי דופק על שעריך בידיים עסקניות ובכתיבה תמה, לא בעבור כבודי כי אם בעבור כבוד תורת אלוקינו לגלות האמת, כאשר דרכי עם כל גדולי ורבני הגלילות אשר עמי ימתיקו סודם בכתב ובעל פה, וכתביהם מארץ מרחקים לשאול דעתי" (אוהל יעקב דף י"א עמוד ב). דבריו היו בעיניו כאמת מוחלטת שאין לערער אחריה.
ספריו

ציצת נובל צבי, ארבעה חלקים. המבורג תל"ג. יצא במהדורה מדעית על פי כתבי יד, על ידי ישעיה תשבי בשנת תשי"ד, בהוצאת מוסד ביאליק.
שו"ת אהל יעקב, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי
ראו גם

שבתאי צבי
לקריאה נוספת

אליהו מויאל, רבי יעקב ששפורטש: מחולל הפולמוס נגד התנועה השבתאית ומאבקיו למען שלטון ההלכה, ירושלים, מוסד הרב קוק, תשנ"ב
Yaacob Dweck. Dissident Rabbi: The Life of Jacob Sasportas (Princeton University Press, 2019)
הערות שוליים

↑  דבורה ברגמן, שירי זהב כפולים לרבי יעקב ששפורטש, פעמים: רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח, 1991, עמ' 68
↑  ראו ספונות חלק ט עמ' קסז-קפט.
↑  ישעיה תשבי במבוא למהדורה המדעית של ציצת נובל צבי (מוסד ביאליק: ירושלים 1954 התשי"ד) "כתבי היד ודפוסי הקיצור" עמ לט-מד, בעיקר עמ' מד. בצורה ציורית יותר מופיע אצל גרשום שלום בספרו על שבתאי צבי והתנועה השבתאית ( עם עובד: תל אביב תשי"ז) עמ 470 . א' גרוס במאמרו על דמותו של ר' יעקב ששפורטש טוען שזה שר' יעקב הסתפק בשבתאות לפני אינו סותר לכך שמתי שראה שהשבתאות זה רע אזי יצא נגדה בחריפות להראות לכל עם ישראל איך להתייחס אליה ובכלל טוען גרוס במאמרו שתשבי וגרשום שלום מציירים את נפשו של ר' יעקב ששפורטש לפי המושגים שלהם ולא של ר' יעקב בעצמו.
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • יהודה כלץ (השלישי) • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • דוד מועטי • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | יעקב ששפורטש • נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • סמחון חלאווה • יוסף בן וואליד • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • יחיא אמסלם • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | מימון נג'אר • סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| רבנים נוספים | שלום אביחצירא |  |
| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט) • צבי הירש לוין • משולם סלמון • דוד שיף (רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר  • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |  |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298660005171  BPN: 26478172  GND: 124407498  ISNI: 0000 0000 6683 5618  LCCN: nr90027671  NTA: 109311817  SNAC: w6d015nh  SUDOC: 125096712  VIAF: 62480551   WorldCat (עם VIAF): 62480551
שאול ביבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוגוסט 1965 (בן 59) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חדשות, העיר, מעריב הבוקר 
 
שאול שזי ביבי (נולד ב-10 באוגוסט 1965) הוא עיתונאי ישראלי לשעבר. בנוסף לפעילותו בעיתונות הכתובה, הגיש תוכניות שונות בערוץ בריזה, ובערוץ 10 ולקח חלק במגוון פאנלים בתוכניות טלוויזיה שונות.
ביוגרפיה

ביבי נולד ופועל רוב שנותיו בשכונת התקווה בתל אביב. סוגיות של מתחים תרבותיים וחברתיים עלו תדירות בכתיבתו. לאחר סיום בית הספר התיכון למד אמנות בבית הספר מימד. בגיל 22 התגורר בלונדון ובאירופה כשנה וחצי. לאחר שובו לארץ בשלהי שנות השמונים עבד כקצב וכצייר בשכונת התקווה. ב-1991 במהלך מלחמת המפרץ מחה במכתב לעיתון "הפטיש" על התדמית השלילית לטענתו של אנשי שכונתו פגועי טילי הסקאד בתקשורת. המכתב היווה את פריצת הדרך שלו לעולם העיתונות - עורך "הפטיש" הציע לו לנסות לכתוב בעיתון "חדשות". ביבי התקבל לעיתון על ידי דורון צברי. בעיתון חדשות עבד בעיקר במוסף היומי ובמוספים השבועיים. כתיבתו הייתה חברתית ועסקה בין השאר בסקירה של מחוסרי בית, מכורים לסמים, נשים במעגל הזנות, עבריינים ואנשי הפריפריה החברתית והכלכלית.
לאחר סגירת "חדשות" (ולקיחת חלק פעיל במחאה כנגד הסגירה) עבד במקומון "העיר", בעיתון אנשים וברייטינג. ביבי נודע בין היתר בשל התבטאויות מעוררות מחלוקת שלו. במהלך דיון על קיפוח המזרחים בתוכנית "המעגל הקטן" אמר "בא לי לצאת לרחוב ולקרוא מוות לאשכנזים!". במקרה אחר, כותרת כתבה שלו על הזמרת עפרה חזה, "האמת? סתם זמרת", בעוד שזו שכבה על ערש דווי, ספגה קיתונות של רותחין ודודו טופז הקדיש לנושא את מונולוג הפתיחה של תוכניתו דאז "הראשון בבידור", כשהוא מותח ביקורת חריפה על ביבי.
ביבי, אשר היה בין היתר עורך מדור הספורט של המקומון "העיר", הוא אוהד שרוף של קבוצת הכדורגל בני יהודה, שיחק בקבוצת הנוער שלה ואף השתתף בכתיבת תסריט לסרט עלילתי על אוהדי הקבוצה ויחסי משפחה בשכונת התקווה, "קולולוש", ששודר בערוץ הסרטים של "HOT" ב-2006.
מאמצע שנות התשעים היה פעיל בסצנת המועדונים ובתחילת שנות האלפיים ערך את מגזין המוזיקה האלקטרונית Dj העיר.
בשנת 2002 היה שותף לכתיבת התסריט של הסדרה "המשאית", שביים ערן ריקליס, וששודרה בשידורי זכיינית ערוץ 2, "טלעד".
באוגוסט 2007 החל לשמש כעורך המשנה של החינמון "ישראל פוסט" (שיצא לאור תחילה בשם "מטרו ישראל". הוא שימש בתפקיד עד 2015 שבמקביל לימד תקשורת במכללה האקדמית ספיר.
ב-2016 יצר את הסרט התיעודי "צבעים של שנאה" שעוסק בגזענות בכדורגל, ושודר בערוץ הראשון במסגרת הסיפור האמיתי.
ביבי כותב גם תחת שם העט "שולי אביב".
תוכניות טלוויזיה שהגיש

חיים, שאול ולהפך (עם חיים אתגר, בערוץ 10)
זמן שאול (בריזה)
הישראלים החדשים (בריזה)
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, נפרדים מ"בריזה", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2003
↑  ניר קיפניס, ‏הכל אישי, באתר גלובס, 22 בפברואר 2000
↑  אסף ברגרפרוינד, עיתון העיר חויב לפצות את לוני הרציקוביץ, באתר הארץ, 3 במאי 2002
↑  איתן בקרמן, תחת שערי שמים: ימי הגביע של משפחה בכתום, באתר הארץ, 31 במאי 2017
↑  אורי קליין, סרט - "קולולוש" * במאי: נתי אדלר, הוט סרטים, שבת, 21:30, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2006
↑  אביבה קרול, ‏טלעד מעלה את "המשאית", באתר גלובס, 26 בפברואר 2002
↑  אסף כרמל, עוד עיתון חינם יצא לאור: "מטרו ישראל", באתר הארץ, 5 באוגוסט 2007
↑  מאמרי שולי אביב, באתר "הארץ"
↑  שגיא גרין, איפה היה עד עכשיו?, באתר הארץ, 2 בפברואר 2002
.
פיזיקה גרעינית

פיזיקה גרעינית היא ענף בפיזיקה המודרנית העוסק בחקר גרעין האטום ותהליכי הגומלין המתרחשים בו.
היסטוריה

העובדה כי לאטומים יש מבנה פנימי התגלתה בשלהי המאה ה-19, עד אז התייחסו לאטומים כאל חלקיקים נקודתיים ללא מבנה פנימי ושאינם ניתנים לחלוקה. קיום מבנה פנימי באטומים אושש ניסיונית רק בתחילת המאה ה־20.
גרעין האטום התגלה על ידי ארנסט רתרפורד בשנת 1911, באמצעות ניסוי מפורסם בו רתרפורד מדד את הפיזור של חלקיקי אלפא (שהם גרעיני הליום) וגילה שהחלקיקים מפוזרים רק מאזור קטן של האטום. מכך הסיק רתרפורד שהמטען החיובי של האטום מרוכז בגרעין קטן באמצעו ואילו המטען השלילי סובב סביבו. עד לפיתוח מודל האטום של בוהר סברו הפיזיקאים שהאטום הוא מעין "מערכת שמש" קטנה של אלקטרונים הסובבים סביב גרעין.
התקדמות גדולה בחקר האטום התאפשרה בעקבות פיתוח תורת היחסות הפרטית (והנוסחה המפורסמת E=mc2) ומכניקת הקוונטים. במסגרת מכניקת הקוונטים, נוסחו כללי אכלוס של האלקטרונים סביב האטום רק במספר בדיד של מסלולים מותרים סביב האטום ברמות אנרגיה שונות (שמספרן הוא בן מנייה).
עד היום, על אף מאמצים גדולים שהושקעו והתקדמות רבה שהושגה בהבנת גרעין האטום, אין בידנו הבנה מלאה של הגרעין. הסיבות לכך נעוצות במבנה המורכב של הכוח הגרעיני, שהוא כוח שיורי שאיננו מתואר על ידי המודל הסטנדרטי, ובכך שמלבד הגרעינים הקלים ביותר הגרעין הוא מערכת רב גופית ולכן איננו ניתן לפתרון אנליטי. יתרה מכך, מדובר במערכת רב גופית קוונטית ועל כן לא ניתן לפתור את הבעיה הרב גופית עבור גרעינים כבדים יותר מגרעין ההליום באופן נומרי בעזרת כח החישוב הקיים היום. (זאת בניגוד למצב בקוסמולוגיה, למשל, שם פותרים את הבעיה הרב גופית הקלאסית בעזרת סימולצית מחשב).
מושגי יסוד > גרעין האטום

גרעין אטום עשוי להכיל שני סוגים של חלקיקים:
פרוטון: חלקיק בגרעין הטעון ביחידת מטען יסודי חיובית אחת (שוות ערך ל  1.6\times 10^{-19} קולון). הפרוטון משתייך למשפחת הבאריונים. מסתו היא ~ 1.00728 יחידות מסה אטומית מאוחדת והיא גדולה בערך פי 1836 ממסת האלקטרון. המספר האטומי של יסוד מציין את מספר הפרוטונים בגרעין והוא הגורם להבדל בין היסודות השונים. מדענים מעריכים כי משך חייו של הפרוטון הוא אינסופי, אולם נושא זה עודנו שנוי במחלוקת. כל גרעין אטום, ללא יוצא מן הכלל, מכיל לפחות פרוטון אחד.
נייטרון: חלקיק בגרעין שאינו נושא מטען. הנייטרון כבד במקצת מהפרוטון (1.00867 ימ"א). הנייטרון יציב כל עוד הוא נמצא בתוך גרעין האטום. ברגע שהנייטרון נמצא מחוץ לגרעין האטום הוא עובר תהליך של התפרקות בהשפעתו של הכוח הגרעיני החלש. תוצרי הפירוק הללו הם פרוטון, אלקטרון וחלקיק כמעט חסר מסה ומטען בשם אנטי-נייטרינו. לנייטרון יש זמן מחצית חיים של כ 880 שניות. גרעין המימן-1 הוא יוצא דופן לעומת כל הגרעינים האחרים, שכן הוא חסר נייטרונים ומכיל אך ורק פרוטון אחד. דבר זה אינו מתקיים באיזוטופים אחרים של מימן, כגון דאוטריום.
מושגי יסוד > כוחות הפועלים בגרעין האטום

בפיזיקה הגרעינית נדונים ארבעה כוחות יסודיים:
הכוח הגרעיני החזק (strong interaction): כוח זה פועל בתוך האדרונים. עוצמתו גדולה פי 100 מזו של הכוח האלקטרומגנטי. טווח הפעולה של הכוח הגרעיני החזק (או, בקיצור, הכוח החזק) הוא בסדר הגודל של ‎10-15‎ מטר. בפיזיקה הגרעינית נהוג לכנות מרחק זה בשם פרמי (fermi), על שם הפיזיקאי אנריקו פרמי. הכוח החזק נובע מחילופים של בוזונים מסוג גלואונים בין הקווארקים המרכיבים את הנוקליאון, והוא אחראי לעיקר מסתו של הגרעין.
הכוח הגרעיני (nuclear force): כוח זה, שהוא השייר (residual) של הכוח הגרעיני החזק, הוא הכוח שמחבר יחד את הפרוטונים והנייטרונים בגרעין האטום. הוא נישא על ידי שלושה סוגי בוזונים שהם מזונים: פאיונים, מזוני רו ומזוני אומגה. טווח הפעולה של הכוח הגרעיני הוא כ-2 פרמי לכל היותר. מעבר למרחק זה, עוצמתו של הכוח הגרעיני זניחה. כתוצאה מכך ומהדחייה שמפעיל הכוח האלקטרומגנטי בין הפרוטונים בגרעין, גודלם המרבי של גרעינים מוגבל.
הכוח האלקטרומגנטי (electromagnetic interaction): הכוח השני בעוצמתו מבין ארבעת כוחות היסוד. הוא פועל בין כל שני חלקיקים נושאי מטען חשמלי. לפי האלקטרודינמיקה הקוונטית, כוח זה נובע מחילופי פוטונים בין החלקיקים. בגרעין האטום, הכוח האלקטרומגנטי יוצר דחייה בין הפרוטונים המרכיבים את הגרעין, דחייה עליה מתגבר הכוח הגרעיני, השומר על לכידות הגרעין, עד גודל מסוים.
הכוח הגרעיני החלש (weak interaction): הכוח השלישי בעוצמתו מבין ארבעת כוחות היסוד. כוח זה אחראי, בין היתר, לרדיואקטיביות מסוג קרינת בטא.
מושגי יסוד > אינטראקציות גרעיניות

רדיואקטיביות
ביקוע גרעיני
היתוך גרעיני