stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתוככי הרייך השלישי

| --- | --- |

כריכת הספר בהוצאת בוסתן
 מידע כללי
 מאת:  אלברט שפר
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה 
 הוצאה
 הוצאה:  Orion Publishing Group 
 תאריך הוצאה:  1969
 הוצאה בעברית
 תרגום:  עדנה קורנפלד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002089023
 
בתוככי הרייך השלישי (בגרמנית: Erinnerungen, "זיכרונות") הוא ספר זיכרונותיו של אלברט שפר, אשר שימש בתקופת הרייך השלישי כאדריכל הראשי ושר החימוש, והיה אחד האנשים המקורבים ביותר לאדולף היטלר. הספר נכתב במהלך שהותו של שפר בכלא שפנדאו בברלין, לריצוי עונש המאסר שנגזר עליו במשפטי נירנברג בעוון השימוש בעובדי כפייה במסגרת תפקידו כשר החימוש במשטר הנאצי. הספר יצא לאור לראשונה לאחר שחרורו בשנת 1969, ומהווה את אחד המקורות החשובים אודות התנהלות החוג הפנימי של ההנהגה הנאצית. עם זאת, שפר סילף או שיקר לגבי פרטים רבים במאמץ לשקם את תדמיתו ולהימנע מעונש מוות; לנוכח ממצאי המחקר המאוחר, התגלה בבירור שהספר מוטה מאוד ובמקרים רבים אינו אמין.
תוכן הספר

הספר כתוב בסגנון אוטוביוגרפי למחצה. הוא מתחיל בתיאור ילדותו של המחבר, וממשיך בתיאורים של פעילותו במסגרת המשטר הנאצי. על פי תיאורו הייתה התקדמותו בהירארכיה הנאצית תוצר של צירופי מקרים אשר גרמו בסופו של התהליך להתוודעות קרובה במיוחד בינו לבין היטלר, והפיכתו לאחד מחברי המעגל המקורבים ביותר שלו.
שפר מתאר בספרו כיצד בתחילת דרכו בצמרת הנאצית עסק בעיקר בתחום האדריכלות אולם עם מותו של פריץ טודט מונה על ידי היטלר לשר החימוש של הרייך, ובשלב מסוים ניהל ושלט על רוב הפעילות הכלכלית בגרמניה ובשטחים שנכבשו על ידה.
שפר מתאר כיצד במסגרת תפקידו כשר החימוש ישם רפורמות כלכליות אשר כבר יושמו במדינות המערב בשלבים קודמים של המלחמה כגון, העברת מפעלים אזרחיים ליצור מוצרים צבאיים, והגברת עבודת נשים, וכל זאת באמצעות השלטת כוח כמקובל במשטר דיקטטורי.
שפר טוען כי בשלבי הסיום של המלחמה כאשר תבוסתה של גרמניה הובררה באופן סופי, חלה אצלו התפכחות מאשליית הנאציזם, המלחמה, והיטלר עצמו. אף על פי שהיה אחד ממקורביו של היטלר פעל, לטענתו, כדי לחבל בפקודת ניהול מדיניות האדמה החרוכה שנקבעה על ידי היטלר. בסיומו של הספר מתפלמס שפר עם תוצאות משפטי נירנברג בהם הורשע ונידון כאחד מראשי המשטר הנאצי לעונש של 20 שנות מאסר.
חשיבות היסטורית

פרסומו של הספר בתוככי הרייך השלישי היווה מקור למידע רב אודות המשטר הנאצי ואופן פעילותו בהקשר של קבלת ההחלטות, ניהול המדיניות וענייני המדינה.
בתקופה שקדמה לפרסומו הייתה הסברה המקובלת בקרב ההיסטוריונים חוקרי התקופה כי גרמניה הנאצית התנהלה באופן אוטוריטארי-מונוליטי, לפחות לאורך התקופה שקדמה לתבוסותיה ככל שהתקדם מהלך המלחמה. לעומת זאת שפר חושף בסיפרו כי החל מהתחלת תקופת השלטון הנאצי, התחלקה השליטה בפועל בין גורמים שונים כאשר ההחלטות שהתקבלו בסופו של דבר הושפעו בעיקר מכוחם היחסי של הצדדים המעורבים לקידום האינטרסים שלהם, ובעיקר בהיבט של מידת השפעתם על קביעת החלטותיו של המנהיג העליון.
בעוד דמותו של היטלר הצטיירה כשל מנהיג דומיננטי אינטליגנטי והחלטי, מתאר אותו שפר בספרו כעצלן הנתון למצבי רוח משתנים אשר בהתאם להם נקבעות החלטותיו. שפר מתאר את היטלר כאדם לא מקצועי בהתנהלותו, פשטני במחשבתו וחסר שאר רוח לכל תכנון עתידי שאינו בעל אפקטיביות מיידית.
את חבורת מקורביו של היטלר מרבה שפר לתאר בעליבותם כרודפי שררה וכיבודים. גם כאשר "הבית בוער" הם מקפידים להתחנף להיטלר ולהשמיע באוזניו את מה שידוע להם כי הוא מבקש לשמוע, אינם עומדים על דעתם, מתרפסים, ומחפשים כל דרך כדי להימנע מלהיקלע לחמת זעמו ולשבט לשונו. שפר מספק לאורך הספר דוגמאות שונות כיצד כתוצאה מכך נגרם חוסר תפקוד של הממשלה, ולקבלת החלטות שגויה או חסרה לגמרי אשר הובילו בסופו של דבר לתבוסת גרמניה.
ביקורת

למרות שהיה מראשי המשטר הנאצי ואחד מחברי חוגו הקרובים ביותר של היטלר, מכחיש שפר בספרו כל קשר או מידע שהיה לו בקשר לשואה. לטענתו למרות שידע על קיומה של עבודת כפייה במפעלי היצור הרי שהוא פעל להטבת תנאי העובדים ולהשתמש פחות ככל האפשר בכוח עבודה זה. ההיסטוריון יואכים פסט שסייע בעריכת הספר טוען כי המידע בספר אינו עקבי עם עדותו של שפר במשפטי נירנברג ובעיקר בהקשר דבקותו בהיטלר עד לסוף המלחמה למרות הטענה בספר כי עשה זאת מתוך תחושת נאמנות אישית.
שפר טוען בספרו כי שקל להצטרף לקושרים נגד היטלר אך לא נמצאה לכך כל הוכחה משמעותית.
היסטוריונים שבחנו את טענותיו לאורך השנים סתרו את התדמית הא-פוליטית ששפר ניסה לשוות לעצמו בספר. בין היתר, בניגוד לכתוב, היה מעורב עמוקות בתחרות הפנימית על שררה בתוך המפלגה ואף היה בעל-בריתו של ריינהרד היידריך. כמו כן, הסתיר את חברותו הקרובה עם קרל ברנדט, האחראי על תוכנית T4 - אותנסיה.
למרות ששימש כאחד מראשי המשטר הנאצי לאורך כל תקופת המלחמה, והיה שותף לתהליכים משמעותיים של ניהול הכלכלה, טוען שפר כי הוא חש אשמה בכל הקשור להשמדת העם שבוצעה, ומנסה להצדיק את פעולותיו ואת תמיכת העם במשטר ובפעולותיו. לקראת סוף חייו אף טען כי פעילותו במסגרת המשטר הנאצי הייתה בבחינת כריתת ברית עם השטן.
מבקריו של שפר טוענים כי כל טענותיו וניסיונות ההצטדקות שלו באו במטרה אחת בלבד והיא להימנע מהוצאה להורג במשפט נירנברג כפי שקרה לרוב שותפיו להנהגה הנאצית. הם מתארים את שפר כאדם אינטליגנטי במיוחד אשר יעשה הכל ויאמר הכל למען הגנתו האישית.
תיאור נוסף של העמדת הפנים הזו של שפר ניתן לראות בסרט התיעודי "שפר בדרך להוליווד" של הבמאית והמפיקה ונסה לאפא. הסרט מציג סרטונים מקוריים מהתקופה הנאצית ושיחות עם שפאר, בהם מתגלה הטיוח הגדול שהוא ניסה להציג במשפטי נירנברג ובספרו.
ראו גם

שפר בדרך להוליווד
הערות שוליים

דף הספר ב[http://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=creator,contains,%7B%7B%7B1%7D%7D%7D&vid=NLI&lang=iw_IL רשימת הפרסומים של בתוככי הרייך השלישי, בקטלוג הספרייה הלאומית]
↑  דף הספר ב[http://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=creator,contains,%7B%7B%7B1%7D%7D%7D&vid=NLI&lang=iw_IL רשימת הפרסומים של בתוככי הרייך השלישי, בקטלוג הספרייה הלאומית]
1 2  ראו למשל: Sebastian Tesch, Albert Speer (1905-1981), Böhlau Verlag Wien, 2016. עמ' 15-17.
↑  אלעד שלו, ‏פסטיבל ברלין: פינוקיו, שפאר בדרך להוליווד ועוד, באתר "סרט", 29 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012364270305171  BnF: cb35302141x (data)
ברקה

ערך זה עוסק בכפר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

שרידי החאן של ברקה
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז עזה
 נפה:  נפת עזה
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  5,206 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע ברק
 תאריך נטישה:  12 במאי 1948
 יישובים יורשים:  גן יבנה
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  890 (1945)
 קואורדינטות:  31°46′39″N 34°41′59″E﻿ / ﻿31.77739722°N 34.69963056°E﻿ / 31.77739722; 34.69963056 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אשדוד מוגדלת) ברקה(למפת אשדוד רגילה) ברקה(למפת השפלה רגילה) ברקה(למפת השפלה מוגדלת) ברקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ברקה (בערבית: برقة) היה כפר ערבי ליד העיירה הערבית איסדוד.
היסטוריה

בחפירות שערכה רשות העתיקות נחשפו בשטח הכפר לשעבר ממצאים מהתקופה הביזנטית, ביניהם קירות, רצפת פסיפס, כבשן וחרסים שונים. ייתכן וממצאים אלו מעידים על כך שהאזור היה חלק מ"אזור התעשייה" מהתקופה הביזנטית שהתגלה באתר סמוך מצפון.
בשנת 1917, במערכה לכיבוש ארץ ישראל במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התחולל בכפר קרב קשה בו איבדו הבריטים למעלה מ-400 איש. רוב בתי הכפר נבנו מלבני טיט.
ב-1931 רכשה חברת אחוזה א' ניו-יורק חלק מאדמות הכפר והקימה עליהן את המושבה גן יבנה. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-890 תושבים ושטחו כלל 5,206 דונמים (מתוכם 226 דונמים בבעלות יהודית ו-139 דונמים שטחים ציבוריים).
במהלך מבצע ברק, נמלטו התושבים, בהתאם לתוכנית המבצע, ולא הורשו לשוב לאדמתם. לאחר הקמת המדינה הוכרזו אדמותיהם נכסי נפקדים, וסופחו לשטח היישוב גן יבנה.
בימינו, שני מבנים מן הכפר נותרו על כנם.
הערות שוליים

↑  אתר רשות העתיקות, 2 ביולי 2006, אתר רשות העתיקות 3 באוגוסט 2006
↑  אבי ששון, לזכור ולשמור גשר עד הלום, אתר מכללת אפרתה
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנדי קרסטה

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  52.5 מ"ל ברנדי, 7.5 מ"ל ליקר מרסקינו, כפית קורסאו לבן, 15 מ"ל מיץ לימון, כפית סירופ סוכר, טיפה של אנגוסטורה ביטרס
 אופן ההכנה:  ערבוב של כל הרכיבים פרט בכוס עברוב עם קרח, מזיגה לכוס.
 כוס:  כוס יין
 קישוט:  סוכר וקליפת לימון את תפוז ארוכה
ברנדי קרסטה  (באנגלית: Brandy Crusta) הוא קוקטייל המוכר על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מברנדי, ליקר קורסאו לבן, ליקר מקסקינו, לימון ומי סוכר, בתוספת אנגוסטורה ביטרס. מוגש בדרך כלל בכוס יין מלאה בקרח עם ללא קשית. הקישוט המקובל הוא ציפוי סוכר וקליפת לימון או תפוז מעוגלת בתוך הכוס. שמו של השם "קרסטה" בא מלשון crust, "קרום" באנגלית המתאר את ציפוי הסוכר.
היסטוריה

הקוקטייל הומצא ב-1850 על ידי הברמן ג'וסף ספנימי (Joseph Santini) בניו אורלינס, בבר בשם "Jewel of the South".
ג'רי תומאס (Jerry Thomas) פרסם את המתכון בספרו "Jerry Thomas' Bartenders Guide: How To Mix Drinks" ב-1862. הקוקטייל דומה במידת מה לסיידקאר, אשר החליף את הקורסאו, מרסקינו וסוכר בטריפל סק.
הקוקטייל כמעט נשכח במאה ה-20, אבל חזר לאופנה בתחילת המאה ה-21.
הערות שוליים

↑  Resurrecting a New Orleans Bar and Its Dramatic Drink, באתר nytimes
↑  Brandy Crusta, באתר liquor.com
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
מתכון לברנדי קרסטה בספרו של ג'רי תומאס, 1862
ג'ובאני ברנרדינו נאנינו

| --- | --- |
 לידה:  1560? Vallerano, איטליה 
 פטירה:  1623 (בגיל 63 בערך) Vallerano, איטליה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  האסכולה הרומאית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
ג'ובאני ברנרדינו נאנינו (באיטלקית: Giovanni Bernardino Nanino, ‏סביבות 1560–1623) היה מלחין, מורה ואמן שירה איטלקי משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, מנותני הטון בקבוצת המלחינים של האסכולה הרומאית. ג'ובאני ברנרדינו היה אחיו הצעיר של המלחין, שהשפעתו הייתה גדולה קצת יותר, ג'ובאני מריה נאנינו.
חייו

נאנינו נולד בוולראנו והחל לשיר כסופרן-נער בקתדרלה המקומית, כמו אחיו לפניו. ייתכן, שמשרתו הראשונה הייתה כמאסטרו די קאפלה ב"סנטה מריה דאי מונטי" בשנת 1586 וידוע שזכה במשרת מאסטרו די קאפלה ב"סן לואיג'י דאי פראנצ'זי" ברומא בשנת 1591, אחרי שאחיו פרש כדי להצטרף למקהלת האפיפיור. מכל מקום, שני האחים התגוררו יחד באותה תקופה בבית שבבעלות הכנסייה והקדישו חלק גדול מזמנם להוראת מוזיקה לנערי מקהלה. בהמשך למינוי ב כנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי יצר קשר עם החשמן מונטאלטו, פטרון עשיר ורב-השפעה של אמנות ומוזיקה ואפשר ששימש מורה, מלחין וארכיבר לחשמן בכנסייתו, "סן לורנצו אין דאמאסו".
יצירותיו

המוזיקה של נאנינו משנות ה-80 וה-90 של המאה ה-16 כתובה בניב שמרני ונמנעת מן הנטיות הנסיוניות של אחיו ושל לוקה מארנציו. הוא העדיף למזג בכתיבתו את הטכניקה וסגנון הביטוי של מלחיני רומא המוקדמים יותר, כגון פלסטרינה. בערך משנת 1610 ואילך אימץ לו את טכניקת הבסו קונטינואו ביצירות הקודש שלו - נטייה הרחוקה משמרנות - דבר שאחיו לא עשה מעודו. חלק גדול מן המוזיקה המוקדמת שלו חילוני (כמו מדריגלים), אך הוא הוציא לאור כמה ספרי מוטטים אחרי 1610, לאחר מות אחיו. עובדה זו מעוררת את ההשערה, שכאשר כתב מוזיקה באותן צורות כמו אחיו, בחר באמצעים סגנוניים מנוגדים, ואחרי מות אחיו אימץ לו במהירות את הסגנון המתקדם של תקופתו והשתמש בו לכתיבת מוזיקה באותן צורות, שבהן נקט אחיו ביתר שמרנות.
לקריאה נוספת

גוסטב ריז (1954). "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' מסת"ב 0-393-09530-4.
מנפרד בוקופצר (1947). "מוזיקה בתקופת הבארוק". ניו יורק, נורטון ושות' מסת"ב 0-393-09745-5
"ג'ובאני ברנרדינו נאנינו", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, לונדון, מקמילן מסת"ב 1-56159-174-2
ברק שיראז

ברק שיראז (בפרסית: برق شيراز) היא קבוצת כדורגל מהעיר שיראז שבאיראן. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל האיראנית. נותנת החסות של הקבוצה היא חברת החשמל של העיר. נכון לעונת 2021 היא משחקת בליגה השלישית בחשיבותה.
היסטוריה

ב-1946, קבוצת צעירים חובבי כדורגל בראשות איברהים נעמת-אללהי שעבדו במפעל לנורות חשמליות החליטו להקים קבוצה. הספונסר של הקבוצה היה מפעל הנורות, ובשנים הראשונות סבלה הקבוצה מבעיות כספיות. לאחר מספר שנים הספונסר של הקבוצה הפך להיות "חברת החשמל שיראז" ומצבה הכספי השתפר. המועדון הפך להיות המוביל בעיר שיראז, והשתתף בגביע ג'אמשיד, בליגת אזאדגאן ובפרמייר ליג האיראני. בהמשך, נחלש המועדון במקצת ורמתו ירדה.
תארים

גביע חאזפי: 1997
ג'ורג' קריסטל

| --- | --- |
ג'ורג' קריסטל
ג'ורג' קריסטל
 לידה:  8 במרץ 1851 Oldmeldrum, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 בנובמבר 1911 (בגיל 60) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  סקוטלנד, אנגליה
 מקום קבורה:  Foveran Parish Church, Foveran 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אברדין  קולג' פרטהאוס  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'יימס קלרק מקסוול 
 מוסדות:  אוניברסיטת סנט אנדרוז  אוניברסיטת אדינבורו 
 תלמידי דוקטורט:  ג'וזף ודרברן 
 פרסים והוקרה:  המדליה המלכותית (1911)  מדליית קית' (1879)  פרס סמית' (1875)  עמית החברה המלכותית של אדינבורו 
 צאצאים:  George Chrystal 
 
ג'ורג' קריסטל (George Chrystal; ‏8 במרץ 1851 - 3 בנובמבר 1911) היה מתמטיקאי סקוטי. נולד בכפר אולדמלדרם שבחבל אברדינשייר בסקוטלנד. אביו היה סוחר תבואה ואחר-כך בעל אדמות חקלאיות. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות, התקבל ב-1867 לאוניברסיטת אברדין. ב-1872 עבר לקולג' פטרהאוס שבקיימברידג'. את ההבדל בין אופי הלימודים באוניברסיטאות שבסקוטלנד ובאנגליה הסביר קריסטל באמצעות אנלוגיה מתחום הבישול: "בעוד שאת הבישול הסקוטי אפשר לתאר כקל ומגוון, הבישול האנגלי מצטיין בשפע של חומרי גלם טובים, אך ללא גיוון, ובהכנה לקויה המולידה מנות כבדות ובלתי ניתנות לעיכול".
קריסטל סיים את לימודיו בהצטיינות (לצד ויליאם ברנסייד) ב-1875, ונבחר כחבר זוטר בקולג' קורפוס קריסטי של האוניברסיטה. לצד חובות ההוראה שלו שם, עסק קריסטל, בהנחייתו של ג'יימס קלארק מקסוול, בבדיקות מעבדה של חוק אוהם. ב-1877 קיבל מינוי של פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת סנט אנדרוז, שם הוכיח עצמו כמורה מצטיין, ואף התבקש לכתוב כמה ערכים עבור המהדורה התשיעית של האנציקלופדיה בריטניקה, שהראשונים ביניהם היו "חשמל" ו"אלקטרומטר". ב-1879, לאחר שקיבל מינוי קבוע באוניברסיטת אדינבורו, נשא לאשה את מרגרט אן בלפור. שנה אחר-כך נבחר לחברה המלכותית של אדינבורו, ושירת בסופו של דבר (מ-1901) כמזכירהּ. לצד פעילותו המחקרית, שבה למד תחומים שונים בגאומטריה לא אוקלידית, בדטרמיננטות וחתכי חרוט, באופטיקה ובמשוואות דיפרנציאליות, גילה קריסטל עניין גם במערכת החינוך הסקוטית, ואף כתב ספר לימוד באלגברה תיכונית, שזכה לשבחים כספר הטוב ביותר בנושא בשפה האנגלית.
קריסטל היה בין המעצבים של חוק האוניברסיטאות הסקוטי (1889) שהסדיר, בסדרה של מעשי חקיקה של הפרלמנט הבריטי, את המבנה הארגוני והעצמאות של האוניברסיטאות הוותיקות של סקוטלנד. היה גם בין המייסדים של החברה המתמטית של אדינבורו.
קריסטל נבחר לדיקן הפקולטה לאמנויות של אדינבורו ב-1891, והוביל שם מהלך שבסופו קיבלו התלמידים חופש לבחור את מקצועות הלימוד שלהם. ב-1911 זכה במדליה מלכותית מטעם החברה המלכותית הבריטית, על עבודתו בחקר זרמי המים באגמים הסקוטיים, שעבורה יישם שיטות תאורטיות ומעשיות של הידרודינמיקה.
למרות היותו מורה סוחף וכריזמטי, ולמרות ההערכה הרבה שלה זכה מן הסטודנטים באדינבורו, לא היו לקריסטל תלמידי דוקטורט, למעט אחד - ג'וזף ודרברן, שסיים את לימודיו ב-1908.
ג'ון אוסטין

ערך זה עוסק בפילוסוף אנגלי. אם התכוונתם למשפטן אנגלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במרץ 1911 לנקסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בפברואר 1960  (בגיל 48) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בייליול קולג', בית ספר שרוסברי 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה של השפה
 עיסוק:  פילוסוף, בלשן, איש חינוך, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  ראסל, רייל
 השפיע על:  האברמאס, פיטר סטרוסון, ג'ון סרל, סטנלי קאבל, ז'אק דרידה, פייר בורדייה, ג'ודית באטלר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
ג'ון לנגשו אוסטין (באנגלית: John Langshaw Austin;‏ נולד ב-28 במרץ 1911 בלנקסטר, אנגליה ונפטר ב-8 בפברואר 1960) היה פילוסוף של השפה. חיבורו המרכזי הוא "איך עושים דברים עם מילים".
ביוגרפיה

אוסטין נולד בלנקסטר ב-1911 ולמד בבליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד. הוא שירת ב-MI6 בזמן מלחמת העולם השנייה, ובסיום שירותו מונה לפרופסור בקתדרה לפילוסופיה של המוסר באותה אוניברסיטה. תרומתו העיקרית היא בטביעת המושגים "מבע ביצועי" (פרפורמטיבי) ו"פעולת דיבור" (speech act).
עבודות פילוסופיות

מאמרו "משמעותה של מילה" הוא ויכוח נגד פילוסופיה שנקודת מוצאה היא ניסיון להבין את משמעות המילה. לטענת אוסטין, אין דבר פשוט שהוא "המשמעות של מילה x". בשל כך עלינו להיזהר כשאנו משתמשים במילים במנותק מהשימוש הרגיל שלהם. אוסטין מספק דוגמאות כיצד שימוש זה עשוי לגרום לבעיות פילוסופיות.
במאמר "בקשה לתירוצים" (A plea for excuses), אוסטין מדגים את שיטתו הפילוסופית. הוא משתמש בסוג של משחק מילים כדי לפתח את המשמעות של מושג מפתח. אוסטין נעזר במילון כדי לבחור רשימה של מילים שקשורות למושג מסוים, ולאחר מכן מחפש בו את פירושיהן. הוא המשיך בתהליך זה עד שהמילים התחילו לחזור על עצמן, וכך מצא למעשה "משפחת מילים" שקשורה למושג המפתח.
ספרו "איך עושים דברים עם מילים" (How to Do Things with Words) הוא כנראה חיבורו המשפיע והידוע ביותר. אוסטין מצביע על העובדה שפילוסופים של השפה מתמקדים בטענות (statements), כלומר משפטים המתארים עובדות ועשויים לשיטתם להיות אמיתיים (true) או שקריים (false). אך יש קבוצה של אמירות שעל-אף שהן נראות מבחינה דקדוקית כטענות, אינן למעשה מתפקדות ככאלה. את הקבוצה הראשונה הוא מכנה "מבעים קביעתיים" (constative utterances), ואת הקבוצה השנייה "מבעים ביצועיים" (performative utterances). מבעים ביצועיים אינם מדווחים על עובדה אלא שבעצם אמירתם מבוצעת פעולה מסוימת. דוגמאות שאוסטין מביא הן "אני קורא לספינה זו 'המלכה אליזבת'" בעת טקס הטבלה (חניכה) של ספינה; "אני מוכן ומזומן (לשאת אישה זו לאשתי החוקית)" (I do) כתשובה לכומר במהלך חתונה; או "אני מוריש את שעוני לאחי" במסגרת צוואה. המשותף לדוגמאות אלה הן שאינן משפטים המתארים מצב עניינים חיצוני להם, אלא שבעצם אמירתם הדובר מבצע את הפעולה המתוארת (מעניק שם, מתחתן, מצווה על ירושה). כתוצאה מכך, מבעים ביצועיים אינם אמיתיים (true) או שקריים (false), אך הם יכולים להצליח או להיכשל. אוסטין מכנה מבעים מוצלחים "שמחים" (happy) ומבעים כושלים "בלתי שמחים" (unhappy). למשל, אם המבע "אני מסכים" נאמר על ידי החתן בטקס חתונה כשלצידו עומדת בובה, אז המבע הביצועי יהיה "ריק" (void), וכך גם יהיה אם אדם יצווה להוריש שעון לאחיו כשאין לו שעון או כשאין לו אח.
בהמשך הספר אוסטין דוחה את הדיכוטומיה בין מבעים קביעתיים ומבעים ביצועיים. הוא מראה שאין קריטריון דקדוקי שיבחין ביניהם, ושבכל מבע יש אלמנט קביעתי, כלומר כזה שאמור להיות הולם לעובדות, ואלמנט ביצועי, כלומר שיכול להיות מוצלח או כושל. הוא מנסח תורת מעשי דיבור (speech acts) שלפיה כל אקט דיבור נחלק לשלושה ממדים, שלושה מעשים שונים בעת ובעונה אחת:
מעשה לוקוציוני (locutionary act): הדובר משמיע צלילים מסוימים, שהם מילים בעלות משמעות בשפה, ובכך אומר משפט שהוא בעל מובן ומתייחס לאובייקטים שונים (מובן והוראה).
מעשה אילוקוציוני (illocutionary act): הדובר מבצע פעולה מסוימת בעצם אמירת המבע. דוגמאות: טוען, שואל, מתנצל, מבטיח, פוקד או מאיים.
מעשה פרלוקוציוני (perlocutionary act): הדובר יוצר השפעה או אפקט על קהל השומעים באמצעות המבע. דוגמאות: משכנע, מטעה, מרגיע, מבהיל, או מניע לפעולה.
הוגים רבים בפילוסופיה האנליטית ומחוצה לה הושפעו מעבודה זו, התייחסו אליה, או השתמשו באוצר המילים ובמושגים שהיא מציעה. ביניהם אפשר למנות את תלמידו ג'ון סרל, וכן את ז'אק דרידה, פייר בורדייה, וג'ודית באטלר.
כתביו > ספרים

אוסטין, ג' ל, איך עושים דברים עם מילים, תרגום: גיא אלגת, עריכה מדעית: ענת מטר, הוצאת רסלינג, תל אביב, 2006
Sense and Sensibilia. Ed. G. J. Warnock. Oxford: Oxford UP, 1964.
Philosophical Papers. Ed. J. O. Urmson and G. J. Warnock. Oxford: Oxford UP, 1961, 1979.
How to do Things with Words: The William James Lectures delivered at Harvard University in 1955. Ed. J. O. Urmson, Oxford: Clarendon, 1962. ISBN 0-674-41152-8
כתביו > מאמרים

"How to Talk: Some Simple Ways". Proceedings of the Aristotelian Society. 53 (1953): 227-246.
"Other Minds". In Austin, Philosophical Papers, ed. J. O. Urmson & G. J. Warnock. Oxford: Oxford University Press, 1961 [Originally published in 1946].
"Performative Utterances". In Austin, Philosophical Papers, ed. J. O. Urmson & G. J. Warnock. Oxford: Oxford University Press, 1961.
"A Plea for Excuses" In Austin, Philosophical Papers, ed. J. O. Urmson & G. J. Warnock. Oxford: Oxford University Press, 1961.
"Performative-Constative". In The Philosophy of Language, ed. John R. Searle. Oxford: Oxford UP, 1971. 13-22.
"Three Ways of Spilling Ink", The Philosophical Review, 75, no.4, (October 1966): 427-440.
הערות שוליים

↑  "A Plea for Excuses".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275291705171  PLWABN: 9810651538705606  BNE: XX952753  BnF: cb12097213w (data)  CANTIC: a11342948  CiNii: DA00408077  GND: 11850519X  ICCU: CFIV023453  ISNI: 0000 0001 2025 3687  LCCN: n79003370  LNB: 000026693  NDL: 00431926  NKC: mub2018991870  NLG: 193347  NLK: KAC201425240  NTA: 06822625X  SELIBR: 281043  SNAC: w65v8r04  SUDOC: 029321115  Trove: 808734  VcBA: 495/116830  VIAF: 49253679   WorldCat (עם VIAF): 49253679
ברבורים משתקפים בפילים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  סלבדור דאלי
 תאריך יצירה:  1937
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  77 ס״מ 
 גובה:  51 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  סוריאליזם 
 מיקום:  אוסף פרטי
 
ברבורים משתקפים בפילים הוא ציור שמן על בד משנת 1937 של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי.
היצירה צוירה בתקופת בה צייר דאלי בשיטה הפרנואידית-קריטית.
היצירה מתארת שלושה ברבורים שוחים באגם, אשר השתקפותם במים יחד עם השתקפות העצים שמאחוריהם יוצרת דמויות של פילים עומדים. השתקפות הברבורים וצווארם דומה לראשי הפילים ואוזניהם, ואילו השתקפות העצים מדמה את רגלי הפילים.
בשמאל התמונה דמותו של אדם (ככל הנראה אדוארד ג'יימס, אחד מחבריו של דאלי) העומד בגבו לבעלי החיים בתמונה.
ג'ורג' בנג'מין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1960 (בן 64) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, קינגס קולג', בית הספר וסטמינסטר, Westminster Under School 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2010)  פרס ארנולד שנברג (2001)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1996)  Knight Bachelor  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' בנג'מין (באנגלית: George Benjamin; נולד ב-31 בינואר 1960), מלחין, מנצח, פסנתרן ומורה למוזיקה בריטי.
חייו

בנג'מין נולד בלונדון ולמד אצל אוליבייה מסייאן בקונסרבטואר של פריז במחצית השנייה של שנות ה-70. בנג'מין היה, על פי השמועה, בכיר תלמידיו של מסייאן.
בנג'מין המשיך ללימודי מוזיקה בקינג'ס קולג', קיימברידג', שם למד אצל אלכסנדר גהר ויצא משם בראשית שנות העשרים לחייו כמוזיקאי בוגר ומבטיח. יצירתו התזמורתית Ringed by the Flat Horizon, העוסקת בסופת רעמים במדבר מקסיקו נכתבה למען האגודה המוזיקלית של אוניברסיטת קיימברידג' והושמעה בביצוע בכורה בקיימברידג' בניצוח מארק אלדר ב-5 במרץ 1980. היא בוצעה בסדרת הפרומס באוגוסט של אותה שנה, כשהיה עדיין סטודנט, ובכך היה למלחין הצעיר ביותר שיצירתו בוצעה בסדרת הקונצרטים הזו.
מאז שנות ה-80 כתב בנג׳מין יצירות למספר רב של הזמנות נכבדות, ביניהן Sudden Time (לתזמורת); Three Inventions (לתזמורת קאמרית); A Mind of Winter לסופרן ותזמורת קאמרית, שבוצעה לראשונה בפסטיבל אלדבורו ב-26 ביוני 1981; At First Light, שביצוע הבכורה שלה היה בלונדון ב-23 בנובמבר 1982 בניצוח סיימון ראטל ו"אנטארה" (להרכב כלי ואלקטרוניקה, שהופק ב-IRCAM והיה החיבור המוזיקלי הראשון להתפרסם בתוכנת התיווי הממוחשבת "סיבליוס"). בנג׳מין גם מרבה לנצח; עיקר תרומתו כמנצח היא ניצוח על מוזיקה מודרנית ועכשווית, כולל בכורות רבות, לרבות של מוזיקה שלו עצמו. הוא מרבה לנצח על הסינפונייטה של לונדון, אנסמבל מודרן, ותזמורת מאהלר הקאמרית, אך ניצח על מספר תזמורות אחרות, לרבות התזמורת הפילהרמונית של ברלין והתזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת.
לאחר שנים רבות של חיפושים אחר לבריתן מתאים, כתב בנג׳מין את האופרה הראשונה שלו באורך מלא, Written on Skin, עם טקסט מאת מרטין קרימפ. אופרה זו זכתה להצלחה כבירה מאז בכורתה ב-2012 בפסטיבל אקס-אן-פרובאנס, עליה ניצח. קדמה לה האופרה הקאמרית Into the Little Hill לסופרן, אלט, ותזמורת קאמרית מ-2006, וממשיכה אותה Lessons in Love and Violence מ-2017, גם היא אופרה באורך מלא. גם לאופרות אלה כתב קרימפ את הליברת.
בנג'מין מתגורר בלונדון. הוא לימד קומפוזיציה ברויאל קולג' למוזיקה הלונדוני וכיום הוא מלמד בקינג'ס קולג' לונדון.