stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכבי תל אביב (כדורסל)
ניסיונות להגבלת הקבוצה בליגה

במשך ארבעה עשורים שלטה מכבי תל אביב בליגת העל בכדורסל. כאשר בין השנים 1970 ל-2007 זכתה ב-37 אליפויות מתוך 38 אליפויות אפשריות (למעט עונת 1992/3). הדבר הביא להצעות לא מעטות אשר נועדו להגביר את התחרותיות בליגה, ולמעשה - להקשות על מכבי תל אביב, כיוון שרוב החוקים לא היו מעשיים לגבי קבוצות בעלות תקציב קטן. בין היתר הוצעו רעיונות להגבלת תקציבי הקבוצות, ובאופן כללי יותר להגביל את המודל במסגרתו לקבוצה העשירה ביותר יש שליטה חזקה מדי בליגה. ההגבלות שהוצעו בעבר התייחסו בעיקר למספר הזרים והמתאזרחים בכל קבוצה. מנגד, נשמעו טענות כי צעדים אלו יגרמו להחלשת הליגה ולהפחתת הישגים של קבוצות ישראליות באירופה, בכך ששאיפתן של הקבוצות היא להוריד בדרגה את מכבי תל אביב במקום להעלות את עצמן לדרגתה.
מעונת 2005/2006 הוחלט לשנות את שיטת משחקי חצי־גמר וגמר האליפות, משיטה של סדרה של 5 משחקים, לשיטת פיינל פור (משחק בודד), וזאת כדי להגביר את הסיכוי שקבוצות יריבות יזכו בתואר.
מאז ועד עונת 2019/2020 שוחק הליגה בשיטה הזאת למעט בעונת 2012/2013 שרק משחק הגמר שוחק במשחק אחד ובעונות 2013/2014 ו-2014/2015 שוחק רק הגמר בשיטת בית חוץ.
השיטה הצליחה חלקית לעזור לקבוצות נוספות לזכות באליפות הקבוצה הפסידה 5 אליפויות בשיטה הזו וגרמה לטענות מצד מכבי שקבוצה שעובדת קשה כל השנה תפסיד את האליפות בסופו של דבר בגלל משחק אחד לא טוב.לקראת עונת 2020/2021 הוחלט לחזור לסדרות הטוב מ-3 בחצי הגמר ובגמר.
בעונת 2006/2007 נכנס לתוקף "החוק הרוסי", הקובע כי בכל רגע נתון, במשחקי ליגת העל וגביע המדינה, חייבות הקבוצות לשתף לפחות שני ישראלים בהרכבן. מטרת החוק, ששמו נובע ממקורו - הליגה הרוסית בכדורסל, היא לעודד את השימוש בשחקנים מקומיים ולמנוע "הצפת" הקבוצות בזרים על חשבון הכדורסל המקומי. עם זאת, החוק כלל גם אי הגבלה של מספר הזרים (בשנת 2009 המספר הוגבל לשמונה בליגה הישראלית), מה שאיפשר לקבוצה לבנות הרכבים מרובי זרים, וליהנות מהאפשרות לשתפם באירופה ללא הגבלה.
בשנת 2013 הוגבל שבסגל יהיו רק עד 5 זרים, והקבוצה יכולה לבחור אם לשחק עם 5 זרים או להחתים 4 זרים ולקבל תגמול של רבע מיליון שקל.
תארים > ישראל

ליגת העל בכדורסל
זכייה (57) (שיא):
1953/1954, 1955, 1957, 1957/1958, 1958/1960,
1961/1962, 1962/1963, 1963/1964, 1966/1967, 1967/1968, 1969/1970,
1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1974, 1974/1975, 1975/1976, 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980,
1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990,
1990/1991, 1991/1992, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000,
2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2008/2009,
2010/2011, 2011/2012, 2013/2014, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020,
2020/2021, 2022/2023, 2023/2024
סגנות (7): 1959/1960, 1960/1961, 1965/1966, 1968/1969, 2007/2008, 2009/2010, 2012/2013
גביע המדינה
זכייה (46) (שיא):
1955/1956, 1957/1958, 1958/1959,
1960/1961, 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1969/1970,
1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1974/1975, 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980,
1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 1988/1989, 1989/1990,
1990/1991, 1993/1994, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000,
2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2009/2010,
2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017,
2020/2021, 2024/2025
סגנות (8): 1961/1962, 1968/1969, 1995/1996, 1996/1997, 2007/2008, 2017/2018, 2022/2023, 2023/2024
גביע ווינר
זכייה (11) (שיא):
2007/2008,
2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2015/2016, 2017/2018,
2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2024/2025
סגנות (5): 2009/2010, 2014/2015, 2016/2017, 2019/2020, 2023/2024
סך הכול: 113 תארים בישראל
תארים > אירופה

אליפות אירופה
זכייה (6) : 1976/1977, 1980/1981, 2000/2001 (סופרוליג), 2003/2004, 2004/2005, 2013/2014
סגנות (9): 1979/1980, 1981/1982, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1999/2000, 2005/2006, 2007/2008, 2010/2011
גביע ספורטה
סגנות (1): 1966/1967
הליגה האדריאטית
זכייה (1) : 2011/2012
סגנות (1): 2002/2003
טרבל (לא רשמי)
זכייה (6) (שיא): 1976/1977, 1980/1981, 2000/2001, 2003/2004, 2004/2005, 2013/2014
סך הכול: 7 תארים באירופה
תארים > בינלאומי

הגביע הבין-יבשתי
זכייה (1) : 1980
סגנות (1): 2014
סך הכול: 120 תארים למועדון
יצרני תלבושות וספונסרים ראשיים

| שנים | יצרן תלבושות | ספונסר ראשי |
| --- | --- | --- |
| 1970–1995 | אדידס | עלית |
| 1995–2002 | ריבוק | עלית |
| 2002–2008 | נייקי | עלית |
| 2008–2015 | נייקי | אלקטרה |
| 2015–2020 | נייקי | FOX |
| 2020–2021 | נייקי | פלייטיקה |
| 2021– | פומה | פלייטיקה |
אוהדים > ארגוני האוהדים > אולטראס מכבי 96

ארגון האוהדים "אולטראס מכבי 96" (באנגלית: "Ultras Maccabi 96") הוקם בשנת 2002 לאחר שבשנת 1996 הארגון הוקם בקהל הכדורגל של מכבי תל אביב. הארגון הוקם על ידי מספר צעירים, יושבי שער 11 בהיכל יד אליהו, עקב פילוג אוהדי מכבי תל אביב בענפי הספורט השונים. יעדי הארגון היה איחוד אוהדי מכבי תל אביב בכל ענפי הספורט ושיפור רמת העידוד בהיכל יד אליהו. במאי 2008 הארגון קיים ערב הוקרה לרלף קליין, בו נכחו ראשי הספורט הישראלי וכוכבי כדורסל מכל העולם ביניהם ג'וליוס אירווינג.
לארגון הצטרפו קבוצת אוהדים שכונו "השועלים", אשר בראשם עמד מאוהדיה המפורסמים של מכבי תל אביב, אילן סרף המכונה "השועל", ואשר מאז שנת 2007 עומד בראש הארגון.
בשנת 2017 סירב אילן השועל לבקשת המועדון וארגוני האוהדים לאחד את ארגון האולטראס עם ארגון GATE 11 ו-GATE 7 לארגון האוהדים החדש שהוקם "The GATE", ועל כן הארגון קיים ופועל במקביל אליו.
אוהדים > ארגוני האוהדים > The GATE

ארגון האוהדים "The GATE" נוסד בשנת 2017 עיקר פעילותו מתרכזת בשער 11 בהיכל יד אליהו, הארגון הוקם לאחר איחוד של שני ארגונים: ארגון האוהדים "GATE 11" שהיה ארגון אוהדים של מכבי תל אביב אשר עיקר פעילותו הייתה בשער 11 ביד אליהו, חבריו פעלו במתכונת משותפת משנת 2005. יעדיו של הארגון היו איחוד הפלגים השונים בקרב אוהדי מכבי תל אביב, שיפור העידוד והתפאורה במשחקי הבית ובמשחקי החוץ של הקבוצה. כמו כן, בארגון ראו חשיבות רבה לתמיכה גם בקבוצת הנוער של המועדון, וארגון האוהדים "GATE 7" שהיה ארגון אוהדים שהוקם בשנת 2005 על ידי מועדון האוהדים הלב הצהוב (שהוקם בשנת 2001). עיקר פעילותו של ארגון "GATE 7" הייתה בשער 7 ביד אליהו, הארגון נפתח על ידי כמה אוהדים משער 11 במטרה ליצור גוש עידוד נוסף בהיכל יד אליהו ועל מנת להגדיל את התמיכה בקבוצה.
אוהדים > מועדון האוהדים > מכביסט

מועדון האוהדים "מכביסט" הוא מועדון שפתחה הנהלת הקבוצה לאוהדים בשנת 2013. חברים במועדון מוזמנים לאירועים בלעדיים, כמו הפנינג פתיחת שנה, הקרנות מיוחדות של סרטים והפנינג סיום שנה. נוסף על כך, מקבלים הטבות בקניית כרטיסים למשחקים.
סמלי הקבוצה:
סמל הקבוצה משנות ה-70' עד עונת 1989/90
סמל הקבוצה מעונת 1989/90
ראו גם

מכבי תל אביב
מכבי תל אביב (כדורגל)
מכבי תל אביב (כדוריד)
מכבי תל אביב (כדורעף)
מכבי תל אביב (כדורסל נשים)
לקריאה נוספת

שמעון מזרחי, דני דבורין, מכבי תל אביב כדורסל: סיפורה של קבוצה, כתר ספרים, 1988
דני ענבר, ישנתי כמו תינוק; בתוך: ספורט 5 - הספר, עורך: ירון טלפז, עמ' 56–59, טבע הדברים, 2002
עפר שלח, נובאדי פאקס וויז מכבי אין דה יד; בתוך: ספורט 5 - הספר, עורך: ירון טלפז, עמ' 124–127, טבע הדברים, 2002
אוהד גרינוולד, המועדון: הסודות של מכבי תל אביב, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017.
אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008)

נתיב תחבורה מיוחד לרכבי האולימפיאדה
המשחקים האולימפיים שנערכו בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין בין ה-8 באוגוסט - 24 באוגוסט 2008 נערכו במספר רב של מתקנים, מרביתם בבייג'ינג עצמה, וחלקם מחוצה לה.
11 מתקנים קיימים שופצו לכבוד התחרויות, 12 מתקנים חדשים נבנו במיוחד עבור התחרויות, והוקמו גם שמונה מתקנים זמניים; שישה מתקנים נבנו גם מחוץ לעיר בייג'ינג (שניים מהם במיוחד עבור המשחקים האולימפיים).
לאחר שסין זכתה במכרז על אירוח האולימפיאדה ב-13 ביולי 2001, החלה העבודה על הקמת המתקנים. עבודות הבנייה החלו באצטדיון הלאומי בייג'ינג, במרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג, באולם המטווח של בייג'ינג ובולודרום לאושאן בדצמבר 2003. העלות הכוללת של בניית המתקנים הסתכמה בכ-1.9 מיליארד דולר אמריקאי.
הגדול שבמתקנים הוא האצטדיון הלאומי, המכונה "קן הציפורים" ויכול להכיל כ-91,000 צופים.
מתקנים חדשים שהוקמו עבור המשחקים

| מתקן | ענפי ספורט | ענף בנכים | מושבי צופים |
| --- | --- | --- | --- |
| מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג | שחיה, קפיצה למים ושחיה צורנית | שחייה | 17,000 |
| האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג | התעמלות אמנותית, טרמפולינה, כדוריד | כדורסל | 19,000 |
| האצטדיון הלאומי בייג'ינג | אתלטיקה קלה וכדורגל | אתלטיקה | 91,000 |
| אולם המטווח של בייג'ינג | קליעה | קליעה | 9,000 |
| אולם הספורט של האוניברסיטה לטכנולוגיה של בייג'ינג | בדמינטון והתעמלות אמנותית |  | 7,500 |
| אולם הספורט של האוניברסיטה לחקלאות של סין | היאבקות | כדורעף | 8,000 |
| ולודרום לאושאן | מרוצי אופניים |  | 6,000 |
| מרכז הטניס של הפארק האולימפי | טניס |  | 17,400 |
| אולם הספורט של אוניברסיטת פקינג | טניס שולחן |  | 8,000 |
| פארק החתירה האולימפי שוניי | חתירה, מרתון שחייה |  | 37,000 |
| אולם הספורט של האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג | ג'ודו וטאקוונדו | רוגבי | 8,024 |
| האצטדיון המקורה ווקסונג | כדורסל |  | 18,000 |
מתקנים קיימים ששופצו עבור התחרויות

| מתקן | ענפי ספורט | ענף בנכים | מושבי צופים |
| --- | --- | --- | --- |
| אולם ההתעמלות של אוניברסיטת בייהאנג | הרמת משקולות | הרמת כח | 5,400 |
| אולם ההתעמלות של המכון לטכנולוגיה של בייג'ינג | כדורעף | כדור שער | 5,000 |
| מגרש הירי במטרות חימר של בייג'ינג | קשתות | קשתות | 5,000 |
| האצטדיון המקורה של הבירה | כדורעף |  | 18,000 |
| מגרש הכדוריד פנגטיי | כדוריד |  | 13,000 |
| מסלול אופני ההרים לאושאן | תחרויות רכיבה באופני הרים |  | 2,000 |
| מרכז הספורט האולימפי | כדורגל, קרב חמש מודרני |  | 36,228 |
| אולם הספורט של מרכז הספורט האולימפי | כדוריד |  | 7,000 |
| האולם המקורה של אצטדיון הפועלים | אגרוף | ג'ודו | 13,000 |
| אצטדיון הפועלים | כדורגל |  | 70,161 |
| יינג דונג נאטאטוריום | כדורמים, שחייה (קרב חמש מודרני) |  | 4,852 |
מתקנים זמניים שנבנו עבור התחרות

| מתקני ספורט | ענפי ספורט | מושבי צופים |
| --- | --- | --- |
| מגרש כדורעף חופים | כדורעף חופים | 12,000 |
| מגרש BMX | תחרויות אופני BMX | 4,000 |
| שדה הירי בחץ וקשת של הפארק האולימפי | תחרויות ירי בחץ וקשת | 5,000 |
| מרכז הכנסים של הפארק האולימפי | סיוף | 5,695 |
| מגרש ההוקי של הפארק האולימפי | הוקי שדה | 17,000 |
| מגרש הטריאתלון | טריאתלון | 10,000 |
| מסלול הרכיבה העירוני | רכיבת אופניים בשטח עירוני |  |
| מגרש הבייסבול ווקסונג | בייסבול | 18,000 |
מתקנים מחוץ לבייג'ינג

| מתקן | ענפי ספורט | מושבי צופים |
| --- | --- | --- |
| אתר הרכיבה על סוסים של הונג קונג | רכיבה על סוסים | 18,000 |
| מרכז השייט הבינלאומי קווינגדאו | שיט |  |
| אצטדיון מרכז הספורט האולימפי קווינגהואנגדאו | כדורגל | 33,572 |
| אצטדיון שנגהאי | כדורגל | 80,000 |
| אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שניאנג | כדורגל | 60,000 |
| אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין | כדורגל | 60,000 |
הערות שוליים

↑  תחילת הקמת המתקנים עבור האולימפיאדה.
| אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
| אתרים שנבנו עבור האולימפיאדה | הפארק האולימפי • האצטדיון הלאומי בייג'ינג • מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג• האצטדיון המקורה ווקסונג • האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג • ולודרום לאושאן • פארק החתירה האולימפי שוניי  • מרכז הטניס של הפארק האולימפי • אולם המטווח של בייג'ינג • אולם הספורט של אוניברסיטת בייג'ינג לטכנולוגיה • אולם הספורט של האוניברסיטה לחקלאות של סין • אולם הספורט של אוניברסיטת פקין • אולם הספורט של האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג |  |
| אתרים קיימים | אצטדיון הפועלים • מסלול אופני ההרים לאושאן |  |
| אתרים מחוץ לבייג'ינג | מרכז השייט הבינלאומי צ'ינגדאו • אצטדיון שנגחאי • אתר הרכיבה על סוסים של הונג קונג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי קווינגהואנגדאו • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שן-יאנג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין |  |
כל אתרי האולימפיאדה
האצטדיון הלאומי בייג'ינג המכונה "קן הציפור"
מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג.
אצטדיון הפועלים.
אולם הספורט של האוניברסיטה לטכנולוגיה של בייג'ינג
שחזור של שער יונגדימן - המשמש כנקודת ההתחלה של תחרויות רכיבת השטח על אופניים.
אצטדיון שנגהיי
התאחדות אילת

| --- | --- |

 תחום:  ספורט 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רמת השרון 
 עובדים:  10 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 www.ayelet-sport.org.il
 
התאחדות אילת (מבוטא: אַיֶּלֶת) היא התאחדות של ארגוני הספורט שאינם אולימפיים בישראל, וכיום חברים בה כ-30 איגודים. התאחדות הוקמה ב-1996, והיא הגוף הרשמי במדינת ישראל של הספורט שאינו אולימפי המוכר על ידי מינהל הספורט במשרד התרבות והספורט. נכון לשנת 2024, נשיא העמותה הוא אריק קפלן ויושב ראש העמותה הוא דייב קפלן (אין קשר משפחתי). יחד עם הוועד האולימפי בישראל והוועד הפאראלימפי משלימה התאחדות אילת את הספורט המאורגן בישראל.
מטרות הארגון

ההתאחדות עוסקת בספורטאים שאינם אולימפיים, מאמניהם, ומסייעת לאיגודים השונים החברים בהתאחדות. התאחדות "אילת" מייצגת את האיגודים מול גורמים ממשלתיים ומוסדיים שונים, מטפלת בייצוג משפטי ומתן סיוע משפטי לעמותות וחבריהן, ייצוג במכון הלאומי לספורט - מכון וינגייט, המועצה הלאומית לספורט, מנהלת המלגות הלאומית ועוד.
בנוסף לסיוע במלגות כספיות ובפעולות רפואיות, פארא-רפואיות והעשרה לספורטאיה המצטיינים ואף למאמניהם, מסייעת ההתאחדות גם לאיגודים החברים בה בפעולות מקצועיות, ליווי מקצועי, העשרה ואף בנושאים בירוקרטיים.
בכל סוף שנה, עורכת התאחדות אילת טקס שנתי במהלכו היא מחלקת תמריצים ופרסים לספורטאים שזכו בהישגים בינ"ל וכן בוחרת את ספורטאית וספורטאי השנה, מאמן השנה והספורטאית והספורטאי הצעיר של השנה. בנוסף, בוחרת את מצטייני האיגודים השונים. לאירוע זה מגיעים ראשי הספורט המאורגן בישראל וראשי האיגודים החברים בהתאחדות אילת והספורטאים המצטיינים.
ההתאחדות מארגנת מדי שנה אירוע ספורט בעיר אילת, הנקרא "משחקי אילת", שבו נערכות תחרויות בענפי הספורט השונים (וכן מענפים נוספים אורחים) ומוזמנים אליה ספורטאים מרחבי העולם.
בשנת 2006 הקימה התאחדות "אילת" את קרן המלגות לספורטאי "אילת". פעולה זו הביאה לכך שספורטאים שאינם אולימפיים קיבלו מלגה חודשית על פי תבחינים ברורים, דבר שסייע בידם להמשיך ולהתמקצע ולהגיע להישגים.
היסטוריה

בתחילת דרכה נקראה העמותה "איל". היא הוקמה ב-1987 במטרה לייצג את ענפי הספורט שלא יוצגו עד אז. לאחר אולימפיאדת אטלנטה (1996), מונתה על ידי סגן שר החינוך, התרבות והספורט ועדה בראשות שופט לבחינת מבנה הספורט בישראל. המלצותיה כללו הקמת גוף ומסגרת לענפי הספורט התחרותיים הלא אולימפיים. בעקבות ההמלצות שונה השם מ"איל" ל"אילת". ההתאחדות היא חברה זמנית ב-International Non-Olympic Committee, ארגון הגג העולמי של הספורט הלא-אולימפי.
הישגים

בשנת 2005 השתתפה ישראל לראשונה במשחקי העולם שנערכו בדואיסבורג גרמניה, אולם זו הייתה משלחת קטנה, שיצאה ללא הכנות מתאימות.
במשחקי העולם של 2009 בקאושנוג, טאיוואן, שלחה התאחדות אילת משלחת מסודרת ומאורגנת לאחר 4 שנות הכנה. המשלחת כללה 11 ספורטאים ממספר ענפים: פטאנק, סקי מים, ג'יו ג'טסו, ספורט הריקוד וקראטה. בתחרות זו השתתפו כ־4,000 ספורטאים מרחבי העולם. במשחקים אלו זכו הספורטאיות מרגלית אוסי וגלי שריקי שחקניות הפטנק שייצגו את ישראל במדליית ארד.
בשנת 2013 נערכו משחקי העולם בעיר קאלי שבקולומביה. 12 ספורטאים יצגו את ישראל במשחקים בענפי הספורט: פטנק, סקי מים, ג'יו ג'טסו, ספורט הריקוד, קראטה, התעמלות אמנותית וצניחה חופשית. בתחרות השתתפו כ־3,700 ספורטאים מ־130 מדינות. הספורטאי רועי פאריינטה זכה במדליית ארד בענף הג'יו ג'יטסו, ו-2 זוגות הרקדנים – נטלי דריקר ובן זוגה פריס פרנצ'סקו (בריקודים לטיניים) ואולגה צ'ופילוב ובן זוגה שימריאל דוידוב (בריקוד סטנדרט) העפילו עד לשלב חצאי הגמר בתחרות. המתעמלת טורי פילנובסקי העפילה ל־3 תחרויות גמר בענף ההתעמלות אמנותית במקצועות הכדור, האלה והחישוק.
בשנים 2013–2014, זכתה נילי בלאק באליפות העולם באגרוף תאילנדי. בשנת 2015 זכתה באליפות העולם בקיקבוקס, בשנת 2016 זכתה באליפות אירופה באגרוף תאילנדי ובשנת 2017 זכתה במדליית זהב הן באליפות העולם והן באליפות אירופה בנוסף למדליית ארד במשחקי העולם.
ביולי 2017 נערכו משחקי העולם בעיר וורוצלאב בפולין. 17 ספורטאיות וספורטאים ייצגו את ישראל במשחקים בענפי הספורט: סקי מים, ג'יו ג'טסו, אגרוף תאילנדי, ספורט הריקוד, קיק-בוקס, אקרובטיקה והתעמלות אמנותית. המשלחת חזרה עם 7 מדליות ובהן: 6 מדליות ארד: נילי בלאק – אגרוף תאילנדי, איתי גרשון – קיקבוקס, אביתר פפרני – ג'יו ג'יטסו, רביעיית האקרובטיקה וכן גיא פירר – סקי מים (וייקבורד סירות) ולינוי אשרם – התעמלות אמנותית (חישוק). בנוסף זכתה לינוי במדליית כסף (אלות). הרקדנים ג'ניה ליבמן וז'ניה סובורוב העפילו לחצי הגמר. בראש המשלחת עמד אריק קפלן והמנהל שלה היה יואל גולדינג, אליה הצטרפו אליה יוסי שרעבי מנכ"ל משרד הספורט ועופר בוסתן, ראש מינהל הספורט.
ביולי 2022, לאחר דחייה של שנה בעקבות מגפת הקורונה, נערכו משחקי העולם ה-11 בברמינגהאם שבאלבמה, ארצות הברית. 51 ספורטאים וספורטאיות ייצגו את ישראל בענפי הספורט: סקי מים, ספורט הריקוד, התעמלות אמנותית, אקרובטיקה, ג'יו ג'יטסו, טיפוס, קיק-בוקס, או-שו, אגרוף תאילנדי ולקרוס (נבחרת נשים וגברים). בסיום המשחקים ישראל דורגה במקום ה-11 בטבלת המדליות עם 14 מדליות, מהן 7 מדליות זהב (ג'יו ג'יטסו, קיק בוקס והתעמלות), 3 כסף (אגרוף תאילנדי, ג'יו ג'יטסו, התעמלות) ו-4 ארד (אקרובטיקה וג'יו ג'יטסו). בראש המשלחת עמד אריק קפלן, המנהל המקצועי יניב אשכנזי והמנהל הלוגיסטי יואל גולדינג.
בין השנים 2004 ל־2019 זכו ספורטאי ישראל ב־1,109 מדליות בינלאומיות (יותר מכל ספורטאים אחרים בישראל). מהם: 84 מדליות מזהב, 78 כסף ו־101 ארד – באליפויות עולם. באליפויות אירופה זכו ספורטאי "אילת": 145 מדליות מזהב, 128 מכסף ו־ 159 מארד.
איגודי ספורט כלולים

האיגוד הישראלי לקידום ספורט ביליארד
התאגדות ישראלית לברידג'
איגוד הגלגיליות
החלקה אומנותית על גלגיליות
הוקי רולר
גלגלי ענק
סקייט רולר
התאחדות הג'יו ג'יטסו
האגודה לגלישה אווירית
התאחדות הטיפוס בישראל
האגודה למצנחי רחיפה
התאחדות כדורת דשא
התאחדות הכדורת בישראל
התאחדות הסקווש בישראל
איגוד הצניחה הישראלית
איגוד הסמבו בישראל
התאחדות הקריקט בישראל
האיגוד לספורט הניווט בישראל
התאחדות משיכת חבל
התאחדות הסופטבול
עמותת סקי המים
התאחדות פטאנק ישראל
קלוב התעופה לישראל
התאחדות הפוטבול בישראל
האגודה לתעופה זעירה
האגודה לתעופה כללית
התאחדות ישראלית לספורט הריקוד
התאחדות לסוגי הקיקבוקס בישראל
העמותה הישראלית לקנדו ובודו
איגוד הלקרוס הישראלי
איגוד אגרוף תאילנדי
האיגוד הישראלי לשחמט
התאחדות הבייסבול
איגוד ה-MMA
בנוסף, גם מקצוע האקרובטיקה (שייך לאיגוד ההתעמלות) וחלק מענף הקשתות (מקצוע הקומפאונד) שהם מקצועות שאינם אולימפיים והלוקחים חלק ממשחקי העולם פעילים ונתמכים על ידי התאחדות אילת.
רועי פאריינטה
פול סקאלפר

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1975 (בן 50) אפמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר הול מיד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול סקאלפר (באנגלית: Paul Sculfor; נולד ב-1 בפברואר 1971) הוא דוגמן ושחקן בריטי.
ביוגרפיה

סקאלפר נולד ברובע הברינג באנגליה, הוא למד התעמלות ולאחר מכן הצטרף למועדון אגרוף והשתתף בתחרויות אגרוף מקצועיות.
הוא ניהל מערכות יחסים עם ליסה סנואודון, ג'ניפר אניסטון וקמרון דיאז.
דוגמנות

הוא זכה בתחרות הדוגמנות "הפנים של 92" ועבודת הדוגמנות הראשונה שלו הייתה עבור מגזין "The Face (אנ')".
ב-1993 הופיע בקמפיין של חברת הביגוד בננה ריפבליק ודרכו הוא אף הופיע בשלט חוצות בכיכר טיימס.
הוא הוביל במשך שלוש שנים את הפרסום של הבושם "Tendre Poison" של כריסטיאן דיור.
בנוסף הוא הופיע בין היתר בקמפיינים בטלוויזיה ל-Next ולואי ויטון.
ב-2010 קיבל את פרס "הגבר הסטייליסטי ביותר" (Most Stylish Man Award) מטעם מגזין GQ.
משחק

ב-1997 הופיע בסדרת הקומדיה "Light Lunch" של ערוץ 4 הבריטי.
ב-2010 שיחק בסרט האימה "Psychosis (אנ')".
עיסוקים נוספים

ב-2009 לקח חלק בהנחיית הערב הראשון מתוך חמישה של פסטיבל סן רמו במסגרת פורמט בו בכל ערב של הפסטיבל מצטרפים למנחים הקבועים דוגמן וידוענית.
ב-2012 היה שופט אורח בעונה השמינית של תוכנית "הטופ מודל הבאה של בריטניה ואירלנד" ולאחר מכן בעונות העשירית והאחד העשר של התוכנית היה לשופט קבוע.
זכויות להט"ב בישראל

| --- | --- |

  ישראל   שטחים בהם חלה הריבונות הישראלית, אך נחשבים ככבושים
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1968 דה פקטו, מאז 1988 דה יורה
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, אין חיוב להעברת ניתוח או עיקור
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  ישנה הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה ובשירותים אחרים
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בחיים משותפים לא רשומים מאז 1994, נישואים חד מיניים שבוצעו מחוץ לישראל מוכרים מאז 2006, מעמד ידועים בציבור מוכר במספר ערים מאז 2020. החל משנת 2024 ישנה הכרה בנישואים חד מיניים שנערכו בישראל באמצעות זום.
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים מאז 2008
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בישראל הן בין המתקדמות ביותר ביבשת אסיה, והמתקדמת ביותר במזרח התיכון. עם זאת, להט"בים ישראלים אינם נהנים משוויון זכויות מלא, וקיימים בציבור גילויי הומופוביה ואפליה.
החוק בישראל אינו מכיר בנישואים חד-מיניים או באיחוד אזרחי, אף שבשנת 2006 הורה בג"ץ למדינה להכיר בנישואים חד מיניים שנערכו במדינה אחרת. על כן, דפוס חייהם של זוגות חד-מיניים מקביל לזה של "ידועים בציבור". בעקבות ההכרה במוסד ה"ידועים בציבור", זוגות חד-מיניים זכאים לכל הזכויות הפיננסיות שמוענקות לזוגות הטרוסקסואלים. החל משנת 2021, זוגות חד-מיניים בישראל רשאים לעבור תהליך של פונדקאות מסחרית או וולנטרית, בעקבות פסיקת בית המשפט העליון ("בג"ץ הפונדקאות").
פסקי דין שונים של בג"ץ שניתנו במהלך השנים העניקו הכרה מסוימת בזכויותיהם של זוגות חד מיניים. פסקי הדין, שזכו לדיווח תקשורתי נרחב, מכסים מגוון תחומים ולרוב מנוסחים בלשון שאינה משתמעת לשתי פנים.
להט"בים בישראל אינם נהנים משוויון זכויות חוקי מלא, והם נאבקים על מקומם בחברה ועל השוואת זכויותיהם האזרחיות, במיוחד בזוגיות ובהורות, לאלה של הטרוסקסואלים. זוגות חד-מיניים בישראל חווים אפליה בתחום הנישואים ובאימוץ ילדים, ונמנעות מהם זכויות שונות שניתנות אך ורק לזוגות שנישאו על פי החוק, המגדיר נישואים כבין גבר ואישה בלבד. המסורתיות המאפיינת חלקים גדולים בחברה הישראלית והיחס הסטיגמטי גורמים לפרטים ולזוגות חד-מיניים להסתיר את זהותם המינית ואת זוגיותם ואף כופים עליהם לעיתים לנהל חיים כפולים.
רקע > סקירה כללית

החל מסוף שנות ה-80 חתירתם של הומואים ולסביות לשוויון זכויות בכל העולם המערבי, כולל בישראל, זוכה למודעות הולכת וגדלה, וגם הביטויים לשוויון זכויות זה במרחב הציבורי גוברים. הם אינם נתונים לאיום מצד החוק ואין עליהם איסור לחיות את חייהם, לקשור קשרים רומנטיים, לקיים יחסי-מין או להביע חיבה בפומבי. החוק בישראל מספק הגנות מפני אפליה על רקע נטייה מינית. הם מגויסים לצה"ל ופתוחים בפניהם כל התפקידים ובכלל זה משרות פיקוד. הם אינם זוכים לשוויון זכויות בחיי המשפחה, זוגיות, אימוץ והבאת ילדים, אך גם בתחומים אלה מצבם הולך ומשתפר עם השנים.
פסיקת בתי המשפט בישראל מכירה דה-פקטו בזוגות הומוסקסואלים, בעיקר במסגרת ההגדרה "ידועים בציבור", שהסדיר בעבר רק את ענייניהם של זוגות הטרוסקסואלים שלא נישאו באופן רשמי. הגדרה זו מעניקה לזוגות להטבי"ם מעמד טוב יותר מהמקובל במדינות רבות, לרבות בעולם המערבי. אף על פי כן, בנושאים כגון דיני ירושה, אימוץ, אזרחות, ביטוח לאומי, משכנתאות, מיסוי מקרקעין ועוד, לא קיימת בחקיקה התייחסות לזוגיות להטבי"ת, ועקב כך נדרשת פנייה לבתי משפט במקרים רבים. בבתי המשפט ובבג"ץ תלויים ועומדים מספר הליכים בנוגע לנושאים אלו.
במאי 2006 הפיץ משרד המשפטים תזכיר חוק (טיוטה לפני הגשתה של הצעת חוק) שנוסח על-פי המלצות ועדה לבחינת דיני הירושה בראשות השופט בדימוס יעקב טירקל. על פי התזכיר זוגות הומוסקסואלים יוכרו לצורך זכויות ירושה. התזכיר כולל גם שינויים בנוגע לדיני הירושה של זוגות הטרוסקסואלים נשואים או ידועים בציבור. בדיון שהתקיים ב-17 במאי בבית המשפט המחוזי בתל אביב, קיבל בית המשפט את ערעורם של ידועים בציבור בני אותו המין, שהוגש על פסק דינו של בית משפט לענייני משפחה ברמת גן, אשר דחה את בקשתם לאשר הסכם ממון שערכו ביניהם, בטענה שהם אינם נחשבים לבני זוג ידועים בציבור ולכן אינם יכולים לבוא בשעריו של בית המשפט לענייני משפחה. בערכאת הערעור הביע היועץ המשפטי לממשלה עמדה כי ניתן לאשר את הסכם הממון שערכו ידועים בציבור בני אותו מין לפי חוק בית המשפט לענייני משפחה, וכי הסמכות המתאימה לכך היא בית המשפט לענייני משפחה.
רקע > דעת הקהל

סקר שערך עיתון הארץ בשנת 2009 ובדק את היחס למיעוטים בחברה הישראלית בסולם של 1 עד 5, מצא כי הציון הממוצע הכללי של יחס הציבור הישראלי להומואים ולסביות הוא 3.2 - גבוה במעט מיחס נייטרלי וציון ממוצע די מקובל בעולם. כ-60% מהנשאלים חושבים שישנה הסתה נגד הומוסקסואלים ולסביות בישראל. החרדים בולטים ביחס שלילי בולט להומואים ולסביות (ממוצע של 1.5), ונמצא כי נשים מתייחסות להומוסקסואלים ולסביות (ולמיעוטים אחרים) טוב יותר מגברים. על פי "מדד הדמוקרטיה הישראלית 2010", ל-25% בציבור היהודי היה מפריע להתגורר בשכנות לזוג הומוסקסואלים (לעומת 23% המסתייגים ממגורים לצד חרדים). בציבור הערבי 70% היו מוטרדים ממגורים בשכנות לזוג הומוסקסואלים (בקרב חרדים הנתון הוא 74% ובקרב יהודים דתיים 55%).
ב-2007 ערך מכון PEW סקר עולמי שבו נשאלה השאלה: "האם ההומוסקסואליות צריכה להיות מקובלת בחברה?". שיעור משיבי ה-"כן" בישראל היה 38%, שיעור נמוך במידה ניכרת ממדינות מערב אירופה ואמריקה אך גבוה יותר מאפריקה, רוב מדינות אסיה וחלק ממדינות מזרח אירופה.
מצד שני, סקרים אחרים מצביעים על פתיחות רבה, יחסית, כלפי המשפחה החד-מינית. על-פי סקר שהתפרסם בעיתון הארץ בחודש אוגוסט 2009, 61% מהציבור בישראל תומכים בנישואין חד-מיניים, ו-60% תומכים במתן הזכות לאימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים. מספרים אלה גבוהים מהמספרים המקבילים להם באיחוד האירופי. לפי נתוני עמותת חדו"ש המסתמכים על סקר מכון סמית, סקר שנערך בשנת 2011 מצא כי 53% מן הציבור היהודי ו-69% מן הציבור היהודי-חילוני תומכים בנישואים חד-מיניים. סקר של העמותה בשנת 2016 מצא כי 76% מהישראלים תומכים בכך שיש לאפשר לזוגות בני אותו מין נישואין או רישום זוגיות בישראל. סקר שערכה ביוני 2017 מצא כי 79% מהישראלים תמכו בכך שיש להרשות לזוגות חד-מיניים להינשא או לערוך איחודים אזרחיים בישראל (עלייה של כ-18% משנת 2009).