stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדוד הפורצים

.
לוח ההנצחה ל"גדוד הפורצים", בשער ציון
לוחמי הגדוד הרביעי של הפלמ"ח בקרבות הדרך לירושלים, 1948, ארכיון ההגנה
גדוד הפורצים הוא כינויו של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל של הפלמ"ח, כינוי לו זכה על פעולותיהם הנועזות במלחמת העצמאות, בפריצת הדרך לירושלים, סיוע לתושבים הנצורים, ועזרה ללוחמים על הגנת העיר. מפקדיו במלחמת העצמאות היו יוסף טבנקין ודוד אלעזר.
הגדוד הוקם בשנת 1944 והורכב משלוש היחידות המובחרות של הפלמ"ח. הוא השתתף במספר רב של קרבות, אשר שינו באופן משמעותי את פני המלחמה. בין היתר לחם במבצע נחשון, מבצע "מכבי א'" ו"מכבי ב'", מבצע ההר, ובמבצע חורב.
היה זה הגדוד העיקרי מטעם ההגנה שפרץ את הדרך לירושלים, בפעולה שהוגדרה כנקודת מפנה במלחמת העצמאות.
לאחר קום המדינה

רבים מלוחמי הגדוד ומפקדיו התקדמו בסולם הדרגות ומילאו תפקידים חשובים בצה"ל. ביניהם, דוד אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי של צה"ל, רפאל איתן הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, אלוף עוזי נרקיס ותת-אלוף אורי בן ארי.
הגדוד הונצח על ידי ועדת השמות של מועצת עיריית ירושלים בקריאת שם רחוב 'הפורצים' על שמו, בדרך המובילה אל אזור לחימתם במערב העיר, כן נקרא על שם הגדוד, רחוב 'פורצי הדרך' באשדוד. בשער ציון, דרכו פרצו לוחמי הגדוד אל העיר העתיקה, נקבע לוח זיכרון לזכר הפורצים.
הגדוד פועל גם כיום במסגרת מבצעית כחלק מחטיבת ירושלים. מפקד הגדוד הוא עידו הורוביץ.
ב-23 ביולי 2020 סיים הגדוד את התרגיל האחרון על טנק מרכבה סימן 2 וחתם את 40 שנות פעילותו של הטנק בצה"ל.
הגדוד יחל את הסבת חייליו לטנק מרכבה סימן 3 בשנת 2021.
לקריאה נוספת

שאול דגן, אליהו יקיר, ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל הגדוד הרביעי, הוצאת צ' בן-צבי הפקות, 2004
הערות שוליים

↑  מידע על שמות רחובות ירושלים, באתר הרשמי של עיריית ירושלים (יש להקליד את שם הרחוב - "הפורצים" בשדה החיפוש)
↑  פרויקט רחובות באתר  משרד החינוך מחוז דרום
↑  שי לוי, ‏צה"ל נפרד מטנק מרכבה סימן 2: "חיסל כמויות של מחבלים", באתר ‏מאקו‏, 24 ביולי 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ימי רימר

ג'ון ג'יימס "ג'ימי" רימר (אנגלית: John James "Jimmy" Rimmer; נולד ב-10 בפברואר 1948 בסאות'פורט שבלנקשייר) הוא שוער כדורגל אנגלי לשעבר.
קריירה

רימר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-1963, בעודו תלמיד בבית הספר, וחתם על חוזה המקצוען שנתיים לאחר מכן. הוא שיחק באולד טראפורד במשך 11 שנים, בעיקר כמחליפו של אלכס סטפניי. בסך הכל הוא השתתף ב-46 משחקים בתקופה זו. באוקטובר 1973 הוא הושאל לסוונסי סיטי. כששיחק שם הפגין יכולת טובה, שבזכותה הוחתם על ידי ארסנל בפברואר 1974 על מנת להחליף את בוב וילסון.
רימר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ליברפול בעונת 1973/1974, שהיה היחיד שלו בעונה זו. רימר הפך לשוער הבכיר של ארסנל לאחר שווילסון הודיע על פרישתו, ושמר על מעמדו במשך שלוש העונות הבאות. בתקופה זו הוא זכה לשחק בפעם הראשונה והאחרונה בנבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה והוחלף במחצית.
רימר איבד את מקומו בהרכב והועבר לאסטון וילה, לאחר שפט ג'נינגס הצטרף לארסנל על פי בקשתו של המאמן החדש טרי ניל. בסך הכל הוא השתתף ב-146 משחקים במדי ארסנל. הוא היה השוער הבכיר של אסטון וילה במשך שש עונות, וזכה באליפות ובמגן הצדקה ב-1981. בעונה שלאחר מכן העפיל המועדון לגמר גביע אירופה לאלופות, אך רימר נפצע כבר בדקה התשיעית והוחלף על ידי נייג'ל ספינק הצעיר. המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 על באיירן מינכן, ורימר היה לכדורגלן האנגלי הראשון שזוכה בגביע אירופה עם שני מועדונים שונים, למרות העובדה שהוא השתתף בתשע דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה עם אסטון וילה גם בסופר קאפ האירופי.
רימר עזב את וילה ב-1983 וחזר לסוונסי סיטי. בין יולי 1987 למאי 1988 הוא שיחק במועדון האמרון ספורטס ממלטה, ולאחר מכן פרש מכדורגל. לאחר פרישתו ניהל מגרש גולף בסוונסי, ולאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן השוערים של סוונסי, ואף כיהן במשך תקופה קצרה בתפקיד המאמן בעקבות פיטוריו של קווין קאליס ולפני הגעתו של יאן מולבי. לאחר מכן הוא היגר לסין, ועבד כמאמן שוערים בנבחרת סין ובמועדון דאליאן שייד. כיום (2009) הוא עובד בקנדה.
לג'ימי רימר יש שלושה ילדים, כאשר הצעיר מביניהם (דייוויד) משחק כמגן במועדון גארדן וילג' מהליגה השנייה בוויילס.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 241), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ג'ייסון מקסיל

| --- | --- |

מקסיל בשנת 2008
 לידה:  18 בפברואר 1983 (בן 41) שיקגו שבאילינוי 
 עמדה:  פאוור פורוורד 
 גובה:  2.01
 דראפט:  בחירה מספר 26, 2005 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 2005–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017:  דטרויט פיסטונס אורלנדו מג'יק שארלוט הורנטס טיינג'ין רונגאנג אצ'יבאדם דטרויט פיסטונס
 
ג'ייסון דיור מקסיל (באנגלית: Jason Dior Maxiell; נולד ב-18 בפברואר 1983 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA, באירופה ובסין.
קריירה > קריירת מכללות

מקסיל למד ושיחק בתיכון ניומן סמית' בקארולטון, טקסס. באוניברסיטת סינסינטי, תחת אימונו של בוב האגינס, סחט מקסיל מחמאות רבות בשל גובהו הנמוך יחסית לעמדת הפאוור פורוורד, אך למרות בעיית הגובה - הציג יכולות משחק ואתלטיות גבוהות במיוחד.
רשם 22 נקודות (ב-8 מ-11 מהשדה), 9 ריבאונדים ו-6 חסימות, במשחק הפתיחה של טורניר המכללות בו ניצחה סינסינטי את איווה.
קבע שיא קריירה של 8 חסימות נגד יוסטון במשחק בו קלע 14 נקודות ולקח 10 כדורים חוזרים.
שיא קריירה נוסף של מקסיל נקבע במשחק נגד לונגווד בו קלע 30 נקודות עם 7 חסימות.
השווה את שיאו עם 15 ריבאונדים במשחק נגד צפון איווה בו רשם גם 21 נקודות ו-5 חסימות.
מקסיל סיים במקום ה-11 בתולדות מכללת סינסינטי עם 1,566 נקודות ובמקום ה-2 בחסימות בליגת המכללות עם 252 חסימות.
בנוסף, שיחק מקסיל ב-129 משחקים רצופים, הרצף השני באורכו בתולדות המכללה, ופתח בחמישייה 77 פעמים ברציפות.
קריירה > קריירה מקצוענית

בדראפט 2005, נבחר בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס במקום ה-26 סה"כ.
בעונת הרוקי שלו לא קיבל הרבה קרדיט ושיחק בממוצע 6 דקות בלבד ב-26 משחקים, אך עם זאת - בליגות הקיץ וב-NBDL המשיך את היכולת המצוינת שלו מהמכללה ובדטרויט קיוו שיגדל אצלם פאוור פורוורד לגיטימי לרוטציה הקבועה.
למשחקי טרום העונה שלפני עונת 2006-07, הופיע מקסיל לתצוגת כדורסל מצוינת עם שיפור האחוזים הנמוכים שלו מהקו, עם 10 ק"ג פחות (מה שהוסיף לו אתלטיות) וכך זיכה את עצמו במקום ברוטציה, כשנכנס לרוטצית הגבוהים של הפיסטונס כגבוה השני מהספסל אחרי אנטוניו מקדייס, כשהוא מגדיל את מספר הדקות שלו ב-7 דקות, משחק ברוב משחקי הקבוצה ואפילו פותח בחמישייה במקומו של ראשיד וולאס כאשר זה פצוע/מושעה, בשל העדפתו של מקדייס לעלות מהספסל, אם זה מאחורי ראשיד וולאס ואם מאחורי מקסיל הצעיר.
את הקרדיט שקיבל, ניצל מקסיל לשיפור המשחק שלו והכנסת אנרגיה רבה למשחק הקבוצה, כאשר במשחק השיא שלו העונה, נגד סיאטל - סיים עם 17 נקודות, 12 ריבאונדים וסל ניצחון עם 6 שניות לסיום המשחק.
בעונתו השלישית הפך מקסיל לשחקן קבוע ברוטציה של הפיסטונס כשהוא עולה מהספסל כגיבוי לוולאס ומקדייס ומרשים עם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק ומצטיין בהטבעות מרשימות, בעיקר מריבאונדים. הוא המשיך במשחקו היציב עד עונת 2012/2013, כשהוא קולע כ-6 נקודות למשחק בעונותיו הבאות בקבוצה.
ביולי 2013 חתם מקסיל על חוזה דו-שנתי באורלנדו מג'יק. הוא פתח עבור הקבוצה בעשרת המשחקים הראשונים של העונה, אך זמן המשחק שלו צומצם כשגלן דייוויס חזר מפציעתו. זמן המשחק שלו צומצם אף יותר לאחר החלטת הקבוצה להעביר דקות משחק בעמדתו לשחקנים צעירים כקייל או'קווין. החל מ-15 בינואר שיחק מקסיל רק ב-5 מ-44 המשחקים של המג'יק. בסיומה של העונה נופה מסגל הקבוצה.
בספטמבר 2014 חתם בשארלוט הורנטס.
באוגוסט 2015 חתם בטיינג'ין רונגאנג מליגת העל הסינית. ביוני 2016 עבר מקסיל לטרופאנג הפיליפינית מליגת הכדורסל הפיליפינית, על מנת לשחק בקבוצה במהלך גביע הליגה של אותה שנה. הוא נמצא לא זכאי לשחק בגביע בשל גובהו הנמוך, שנמצא מתחת למגבלות הליגה.
בינואר 2017 חתם מקסיל בקבוצת הליגה השנייה הטורקית אצ'יבאדם. באותה שנה חתם בדטרויט פיסטונס, על מנת שיוכל לפרוש ממשחק מקצועני במדיהם.
סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2014/2015‏
סטטיסטיקת קריירה > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | דטרויט | 26 | 0 | 6.1 | 0.426 | 0.000 | 0.333 | 1.1 | 0.1 | 0.2 | 0.2 | 2.3 |
| 2006/2007 | דטרויט | 67 | 8 | 14.1 | 0.500 | 0.000 | 0.526 | 2.8 | 0.2 | 0.4 | 0.9 | 5.0 |
| 2007/2008 | דטרויט | 82 | 7 | 21.6 | 0.538 | 0.000 | 0.633 | 5.3 | 0.6 | 0.3 | 1.1 | 7.9 |
| 2008/2009 | דטרויט | 78 | 4 | 18.1 | 0.575 | 0.000 | 0.532 | 4.2 | 0.3 | 0.3 | 0.8 | 5.8 |
| 2009/2010 | דטרויט | 76 | 29 | 20.4 | 0.511 | 0.000 | 0.574 | 5.3 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 6.8 |
| 2010/2011 | דטרויט | 57 | 14 | 16.3 | 0.492 | 0.000 | 0.515 | 3.0 | 0.3 | 0.4 | 0.4 | 4.2 |
| 2011/2012 | דטרויט | 65 | 42 | 22.6 | 0.478 | 0.000 | 0.547 | 5.1 | 0.6 | 0.5 | 0.8 | 6.5 |
| 2012/2013 | דטרויט | 72 | 71 | 24.8 | 0.446 | 0.000 | 0.621 | 5.7 | 0.8 | 0.4 | 1.3 | 6.9 |
| 2013/2014 | אורלנדו | 34 | 13 | 14.4 | 0.448 | 0.000 | 0.484 | 2.5 | 0.3 | 0.2 | 0.6 | 3.2 |
| 2014/2015 | שארלוט | 61 | 0 | 14.4 | 0.422 | 0.000 | 0.577 | 3.3 | 0.3 | 0.3 | 0.7 | 3.3 |

| קריירה |  | 618 | 188 | 18.4 | 0.495 | 0.000 | 0.564 | 4.2 | 0.4 | 0.4 | 0.8 | 5.6 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקת קריירה > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | דטרויט | 14 | 0 | 10.4 | 0.667 | 0.000 | 0.522 | 2.4 | 0.1 | 0.3 | 0.6 | 4.0 |
| 2008 | דטרויט | 17 | 6 | 21.8 | 0.625 | 0.000 | 0.469 | 4.0 | 0.9 | 0.9 | 1.3 | 5.6 |
| 2009 | דטרויט | 4 | 0 | 16.0 | 0.500 | 0.000 | 0.556 | 3.3 | 0.5 | 0.3 | 0.3 | 3.8 |

| קריירה |  | 35 | 6 | 16.6 | 0.626 | 0.000 | 0.500 | 3.3 | 0.6 | 0.6 | 0.9 | 4.7 |
הערות שוליים

↑  Orlando Magic waive Jason Maxiell, LA Times, JUL 04, 2014
↑  Hornets Sign Maxiell, September 28, 2014
↑  TianJin Steel adds Jason Maxiell to their roster, Aug 10, 2015
↑  Major blow for TNT as NBA veteran Jason Maxiell goes over PBA height limit
↑  Jason Maxiell retires as member of Pistons
↑  Jason Maxiell career stats באתר NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
ג'ימי שארפ

ג'יימס "ג'ימי" שארפ (אנגלית: James "Jimmy" Sharp;‏ 11 באוקטובר 1880 - 18 בנובמבר 1949) היה כדורגלן סקוטי בינלאומי.
קריירה

שארפ נולד בכפר אליית', והחל את הקריירה שלו במועדון איסט קרייגי לפני שהצטרף לדאנדי ב-1899. הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי של דאנדי במשך חמש עונות, וזכה עם המועדון בסגנות ליגת העל הסקוטית בעונת 1902/1903, כאשר ב-12 במרץ 1904 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד במשחק מול נבחרת ויילס. ב-1904 הוא היגר לאנגליה והצטרף לפולהאם ששיחק בליגה הדרומית.
שנה אחת לאחר מכן הוא הועבר לוולוויץ' ארסנל מהליגה הראשונה, והפך לשחקן הרכב קבוע מיד לאחר הבכורה שלו בהרכב במשחק מול ליברפול ב-2 בספטמבר 1905. הוא החמיץ שלושה משחקי ליגה בלבד בעונתו הראשונה, ובשתי עונותיו הראשונות העפיל עם המועדון לחצי-גמר גביע ה-FA. כששיחק בארסנל הוא השתתף בשלושה משחקים נוספים של נבחרת סקוטלנד, אך באפריל 1908 הוא עבר לגלאזגו ריינג'רס תמורת סכום של 400 לירות שטרלינג. הוא השתתף ב-116 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.
שארפ שיחק בריינג'רס במשך תשעה חודשים בלבד, ולאחר מכן עבר בחזרה ללונדון, והצטרף לפולהאם פעם נוספת תמורת סכום של 1,000 לירות שטרלינג. הוא שיחק בפולהאם במשך ארבע עונות נוספות, והופיע פעם אחת במדי הנבחרת במשחק מול ויילס ב-1 במרץ 1909 (החמישית שלו). המועדון האחרון בקריירה של שארפ היה צ'לסי, וב-1915 הוא פרש מכדורגל כיוון שכל המשחקים הרשמיים בוטלו בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה. ב-1919 הוא חזר לפולהאם כמאמן כושר. למרות זאת, הוא חזר למגרשים בגיל 39; הוא שותף והבקיע שער בתיקו 2 - 2 מול ברי ב-17 באפריל 1920, לאחר שהקשר הארולד קרוקפורד החמיץ את האוטובוס שהסיע את השחקנים למשחק.
לאחר מכן הוא אימן בוולסול ובקליפטונוויל.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
גדוד הסיור הראשון (דרום אפריקה)

| --- | --- |
 דרך התגנבות החוזק שלנו (Through Stealth Our Strength)
 פרטים
 מדינה:  דרום אפריקה
 שיוך:  צבא דרום אפריקה
 סוג:  כוחות מיוחדים
 בסיס האם:  דרבן
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1972–1997 (כ־25 שנים)
 מקים היחידה:  פריץ לוטס
 פיקוד
 מפקדים:  יאן ברייטנבך
 
גדוד הסיור הראשון (באנגלית: 1 Reconnaissance Commando) היה יחידת הכוחות המיוחדים הדרום אפריקנית הראשונה, שהוקמה על ידי הגנרל פריץ לוטס - מייסד הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה, והקצין הכללי הראשון בפיקוד הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה. הוא מינה 11 צנחנים מוסמכים (הידועים בכינוי "התריסר המלוכלך") כחברים המייסדים. בין 11 הצנחנים הללו נכלל יאן ברייטנבך, שהופקד על חברי המייסדים על ידי הגנרל לוץ.
היסטוריה

מייג'ור גנרל לוטס וגנרל ווילם לואו הבינו את הצורך של צבא דרום אפריקה ביכולת מבצעית מיוחדת. אך הרמטכ"ל הגנרל רודולף היימסטרה התנגד. רק לאחר שהאדמירל הוגו בירמן הפך לראש כוחות ההגנה של דרום אפריקה ב-1972, ניתן האישור. היחידה נבנתה על פי הדגם של שירות האוויר המיוחד הבריטי וסיירי סלוס הרודזי.
היחידה התבססה במקור באודטהורן שבפרובינציית הכף, אך הועברה לדרבן ב-1974, שם היא נקראה רשמית קומנדו סיור 1. בתחילת שנות ה-80, ליחידה היו פחות מ-40 לוחמים שרובם היו לבנים. שמו שונה לגדוד הסיור הראשון ב-1996, אך פורק ושולב בגדוד סיור 4 ו-5 ב-1997.
מפקדים

| מ- | מפקד | עד- |
| --- | --- | --- |
| 1972 | קומנדט יאן ברייטנבך | 1975 |
| 1975 | מייגור י. ק. סווארט | 1981 |
| 1981 | קולונל א. אולקרס | 1983 |
| 1983 | קולנל א. בסטביר | 1988 |
| 1988 | קולונל ג. קולדר | 1997 |
לקריאה נוספת

978-0-624-08152-4Strachan, Alexander (2018). 1 Recce. Cape Town: NB Publishers. ISBN
הערות שוליים

↑    Admiral Hugo Biermann (Obituary), The Telegraph, 14 May 2012
1 2  Robert Pitta and Jeff Fannell, South African Special Forces, London: Osprey Publisind Ltd, 1993, עמ' 22
ג'יין הארפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980 (בת 44 בערך) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  הבצורת 
 פרסים והוקרה:  פגיון הזהב (2017)  פרס בארי (2018)  פרסי נד קלי (2017)  פרס המתח 
 janeharper.com.au
 
ג'יין הארפר (באנגלית: Jane Harper;‏ נולדה ב-1980) היא סופרת אוסטרלית ממוצא בריטי, הנחשבת לחלוצת סגנון ה "Outback Noir" - סוגת ספרי מתח בהם מעשי פשע המתרחשים בפינות הנידחות של אוסטרליה. היא ידועה בתפניות המפתיעות בספריה, שיצאו לאור ביותר מ-35 מדינות וזכו בפרסים רבים.
ביוגרפיה

הארפר נולדה במנצ'סטר, אנגליה. כשהייתה בת 8 עברה עם משפחתה לאוסטרליה, שם חיה שש שנים בבורוניה, ויקטוריה, אז גם קיבלה אזרחות אוסטרלית. בנעוריה חזרה עם משפחתה לאנגליה וגרה בהמפשייר לפני שעברה ללמוד אנגלית והיסטוריה באוניברסיטת קנט שבקנטרברי. בתום לימודיה בשנת 2004 התחילה לעבוד כעיתונאית. תחילה בעיתון Darlington&Stockton ולאחר מכן בעיתון Hull Daily Mail. בשנת 2008 חזרה לאוסטרליה, שם היא חיה עד היום עם בן זוגה ובתם.
עבודתה

בשנת 2014 פרסמה סיפור קצר, שהיה אחד משנים עשר סיפורים קצרים שנבחרו ל"מהדורה הבדיונית" של העיתון "Big Issue". הצלחה זו הייתה גורם משמעותי בהחלטתה לפנות זמן לכתיבה מחוץ למסגרת עבודתה כעיתונאית
את ספרה הראשון, "הבצורת", כתבה ל"תחרות כתב היד הלא־מפורסם הוויקטוריאנית" לשנת 2015. בריאיון לעיתון "Washington Post" סיפרה כי לא ציפתה כלל להצלחה ובסך הכל ניסתה לקבל משוב על כתיבתה. לדבריה, עבודתה כעיתונאית במשך 13 שנים גזלה ממנה זמן רב והקשתה עליה למצוא זמן ומוטיבציה לכתיבת הספר אך משהחליטה לכתוב אותו, ניסיונה הקודם בכתיבה עזר לה מאד. באותו ראיון סיפרה גם כי היא הוקסמה מהקהילות המרוחקות המנותקות משירותים אותם אנחנו נוהגים לקבל כמובנים מאליהם, כדוגמת שיטור. הדמות הראשית בשני ספריה הראשונים - אֶרוֹן פָאלְק, מבוססת על דמות של שוטר לשעבר שפגשה בקווינסלנד, שתפקידו היה לשמור לבדו על שטח בהיקף של 900 קילומטרים. מסיפוריו של אותו שוטר היא למדה רבות, והידע הזה השפיע על כתיבתה בתחומים רבים.
בעקבות הצלחתו הבין-לאומית המסחררת של ספרה הראשון החליטה להמשיך לכתוב. בשנת 2017 ראה אור ספרה השני "Force of Nature", ובשנת 2019 השלישי "The Lost Man".
בתחילת 2021 יצא לאקרנים הסרט בכיכובו של שחקן הקולנוע אריק באנה, המבוסס על ספרה הראשון "הבצורת". בסרט יגלם באנה את השוטר פאלק.
שמות ספריה

The Dry ("הבצורת", מודן, 2017)
Force of Nature
The Lost Man
פרסים > עבור "הבצורת"

מטעם מגזין "The Bookseller" הבריטי:
הספר הטוב ביותר לשנת 2018
ספר הפשע והמתח הטוב ביותר לשנת 2018
פרס Barry למסתורין הראשון הטוב ביותר
פגיון הזהב לשנת 2017 - ספר הפשע הטוב של השנה מטעם CWA - ארגון סופרי הפשע הבריטי.
ספר הפשע של השנה מטעם מגזין Sunday Times הבריטי
"פרס תעשיית הספרים האוסטרלית" (ABIA - Australian Book Industry Award) מטעם "ארגון המוציאים לאור האוסטרלי" בקטגוריית "ספר השנה" ובקטגוריית הספרות הבדיונית לשנת 2017.
פרס INDIE לשנת 2017 - ספר השנה וקטגוריית "ההופעה הראשונה של ספרות בדיונית".
ספר המסתורין והמתח הטוב ביותר של 2017 מטעם אמזון
פרסים > עבור Force of Nature

המותחן הבין-לאומי הטוב ביותר מטעם הפסטיבל הצרפתי Polar De Gognac
חביב הקהל לשנת 2018 -פרס דוויט, הניתן כל שנה מטעם ארגון "Sisters in Crime" לספר הפשע הטוב ביותר שנכתב בידי אישה אוסטרלית.
פרס INDIE לספר האוסטרלי הטוב ביותר בקטגוריית הספר הבדיוני לשנת 2018.
"פרס תעשיית הספרים האוסטרלית" (ABIA - Australian Book Industry Award) מטעם "ארגון המוציאים לאור האוסטרלי" בקטגוריית "ספר השנה" ובקטגוריית הספרות הבדיונית לשנת 2017.
ספר המסתורין והמתח הטוב ביותר לשנת 2018 מטעם אמזון.
הערות שוליים

1 2 3 4  About Jane Harper, Jane Harper
1 2 3  Marjorie Brennan, Murder in the outback: Author Jane Harper explores the often desolate landscape of Australia, Irish Examiner, ‏7 ביולי 2017
1 2  אנג'לה האופט, Jane Harper’s mysteries are as big as Australia, Washington Post, ‏7 פב' 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391701905171  PLWABN: 9810540531305606  BIBSYS: 1492764532615  BnF: cb171046258 (data)  GND: 1124783350  ISNI: 0000 0004 6018 987X  LCCN: n2016033334  LNB: 000278594  MusicBrainz: 75dd3ea9-ad2e-46b2-8ce5-f73efd7fe6ed  NKC: xx0211434  NLA: 59502138  NLK: KAC201738037  NSK: 000686166  NTA: 408624469  RERO: 02-A026692968  RSL: 000182983  Trove: 1869959  VIAF: 2895148997592359870007   WorldCat (עם VIAF): 2895148997592359870007
ג'ון קבט-זין

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1944 (בן 80) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה אלטרנטיבית 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  קולג' הוורפורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת מסצ'וסטס 
 jonkabat-zinn.com
 
ג'ון קָבָּט-זִין (נולד קָבָּט ב-5 ביוני 1944, אנגלית: Jon Kabat-Zinn) הוא פרופסור אמריטוס לרפואה ומקימה של הקליניקה להפחתת מתח והמרכז לקְשיבוּת (mindfulness) ברפואה, מקצועות הבריאות, והחברה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת מסצ'וסטס.. קבט-זין למד אצל מורים בודהיסטים כמו טיך נהאט האן ומאסטר הזן סאונג-סאן; והוא חבר מייסד במרכז הזן של קיימברידג'. הממשק שלו עם יוגה ועם מוריו הבודהיסטים הביא אותו לשלב בין אלה ובין המדע. הוא מלמד קשיבות, שלדידו עשויה לסייע לאנשים להתמודד עם לחץ, חרדה, כאב וחולי. התוכנית להפחתת המתח של קבט-זין קרויה הפחתת מתח מבוססת קשיבות (MBSR), והיא מוצעת במרכזים רפואיים, בתי חולים ובארגוני שמירה על בריאות.
חייו ועבודתו

קבט-זין נולד בעיר ניו יורק ב-1944 לאלווין קבט, מדען ביו-רפואי, ולסאלי קבט, ציירת. הוא סיים את לימודיו במכללת האברפורד והחל לעבוד על דוקטורט בביולוגיה מולקולרית ב-MIT ב-1971 תחת סלבדור לוריה, חתן פרס נובל לרפואה. קבט-זין נולד למשפחה יהודית, ואולם תיאר את אמונותיו כשילוב של מדע ואמנות. על אף קרבתו לבודהיזם ואימוניו בתחום, הוא אינו מגדיר עצמו כבודהיסט, אלא מעדיף את זהותו כמדען.
חייו ועבודתו > קריירה

קבט-זין נחשף למדיטציה לראשונה על ידי פיליפ קפלאו, מיסיונר זן שבא לשאת דברים ב-MIT בעת שהיה סטודנט במוסד. הוא המשיך ללמוד מדיטציה עם מורים בודהיסטים אחרים כגון טיך נהאט האן וסאונג-סאן.
הערות שוליים

1 2  Wilson, Jeff (2014). Mindful America: The Mutual Transformation of Buddhist Meditation and American Culture. Oxford University Press. p. 35.
1 2  Cochran, Tracy (6 בדצמבר 2004). "Mindful Writing: Jon Kabat-Zinn asks us to come to our senses". נבדק ב-4 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Horstman, Judith (2010). The Scientific American Brave New Brain. San Francisco, Calif.: John Wiley & Sons. p. 33. ISBN 0470376244.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310452105171  PLWABN: 9810536006805606  BIBSYS: 2080799  BNE: XX984759  BnF: cb12530709z (data)  CiNii: DA0696977X  GND: 122521137  ISNI: 0000 0000 8351 6061  LCCN: n89652287  MusicBrainz: 5bffc392-2438-4e91-8b42-1aa0832175f1  NDL: 00469190  NKC: xx0024360  NLK: KAC200210310  NTA: 155408348  SUDOC: 034563776  VIAF: 3356060   WorldCat (עם VIAF): 3356060 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנדה לי

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1944 (בת 79) בית החולים גריידי ממוריאל (אטלנטה), ארצות הברית 
 שם לידה:  Brenda Mae Tarpley 
 שם במה:  Brenda Lee 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  Maplewood Comprehensive High School, בית הספר המקצועי של הוליווד 
 סוגה:  רוק אנד רול, קאנטרי, אסטרדה, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, צ'ארלי רקורדס, MCA רקורדס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2002)  פרס גראמי למפעל חיים 
 www.brendalee.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדה לי ופיטר דנטון, 1962
ברנדה לי (באנגלית: Brenda Lee, או בשמה המלא: ברנדה מיי טרפלי (Brenda Mae Tarpley); נולדה ב-11 בדצמבר 1944) היא זמרת אמריקאית השרה בסגנונות רוקבילי, פופ וקאנטרי. לברנדה לי היו 37 להיטים במצעד הפזמונים האמריקאי במהלך שנות ה-60, הישג שמעטים אחרים השיגו. להיטיה הידועים ביותר, הם I'm Sorry, משנת 1960, ו-Rockin' Around the Christmas Tree, משנת 1958, המנוגן עדיין תכופות בארצות הברית, מדי עונת חג המולד.
לי, אשר גובהה בשנת 1957 היה רק 1.45 מטר, קיבלה את הכינוי "עלמת דינמיט הקטנה" (Little Miss Dynamite), לאחר שהקליטה להיט בשם דינמיט, והייתה לאחת מכוכבות הפופ הראשונות שלה קהל אוהדים בינלאומי.
בשלהי שנות ה-60 דעכה הצלחתה של לי, כאשר קולה התבגר, אולם היא המשיכה להקליט שירי קאנטרי, ובתחום זה היו לה מספר להיטים במהלך שנות ה-70 וה-80. ברנדה לי היא חברה בהיכלי התהילה של הרוק אנד רול, קאנטרי ורוקבילי, ומתגוררת בנשוויל, טנסי.
שנותיה הראשונות

לי נולדה בשם ברנדה מיי טרפלי באטלנטה, ג'ורג'יה. בלידתה שקלה רק כשני קילוגרם. משפחתה נדדה לאותם מקומות בהם מצא אביה עבודה, בעיקר בין הערים אטלנטה ואוגוסטה. משפחתה הייתה עניה והיא חלקה מיטתה עם שתי אחיותיה, לרוב בבתים שבהם לא היו מים זורמים. את אופיין של שנות ילדותה המוקדמות הכתיבו חיפושי העבודה של הוריה וביקוריה בכנסייה הבפטיסטית (שם זמרה מדי יום ראשון).
כשרונה המוזיקלי יוצא הדופן של לי התגלה כבר בשנות ילדותה המוקדמות. אף שהתגוררו בבתים חסרי צנרת מים, למשפחתה היה מקלט רדיו המופעל בסוללות, ולי נהגה להאזין לשידורים כבר מגיל מוקדם. כבר בגיל שנתיים הצליחה לשרוק מנגינות ששמעה ברדיו. אמה ואחותה זכרו כיצד היו לוקחות אותה לחנות ממתקים, שם היו מעמידות אותה על הדוכן כדי שתשיר ותקבל סוכרייה במתנה.
זמרת ילדה

קולה של לי, פניה הנעימות ונוכחותה של הבמה, משכו תשומת לב מעת שהגיעה לגיל 5. בגיל 6 היא זכתה בתחרות זמרה מקומית שנערכה מטעם בתי הספר היסודיים. הפרס בתחרות היה הופעה בתוכנית רדיו באטלנטה, שם הופיעה בגיל 7.
בשנת 1953, נפטר אביה, והחל מגיל 10 היא הפכה למפרנסת העיקרית במשפחתה, מתוך הכנסותיה במופעים ובתוכניות רדיו וטלוויזיה. בשנת 1955 נישאה אמה בשנית, והמשפחה עקרה לעיר סינסינטי. אף שם המשיכה להופיע בתחנות רדיו מקומיות. לאחר זמן קצר שבה המשפחה לג'ורג'יה, הפעם לעיר אוגוסטה. בעת שהופיעה בתחנת רדיו מקומית, הציע מפיק התוכנית לקצר את שמה לברנדה לי.
חשיפה לאומית

פריצת הדרך של ברנדה לי לתודעה הלאומית בארצות הברית באה בחודש פברואר 1955, כאשר סירבה לשכר של 30 דולר להופעה בתחנת רדיו מקומית, כדי לפגוש את הזמר רד פולי שהופיע בעיר בתוכנית של רשת הטלוויזיה ABC. תקליטן מקומי שכנע את פולי להאזין לשירתה של לי טרם תחילת הופעתו. פולי נדהם משירתה האדירה, הבאה מגוף ילדותי קטן כל כך ומיד נתן לה להופיע באותו הערב עם השיר "ג'מבליה", זאת ללא כל חזרות.
הקהל בהופעה פרץ עם סיום שירתה בתשואות רמות וסירב להתיר לה לעזוב את הבמה בטרם שרה שלושה שירים נוספים. ב-31 במרץ 1955, בגיל 11, היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה ששודרה מחוף לחוף, מהעיר ספרינגפילד במיזורי. היא חתמה על חוזה הופעות בן חמש שנים בתוכנית הטלוויזיה, חוזה שבוטל למעשה בתביעה שהגישו אמה ומנהלה בשנת 1957, אולם היא המשיכה להופיע בתוכנית זו.
ב-30 ביולי 1956 הציעה לה חברת התקליטים "דקה" (Decca Records) חוזה הקלטות. אף ששני תקליטיה הראשונים התפרסמו בעת שהייתה כבר בת 12, על עטיפות התקליטים נכתב "ברנדה לי הקטנה (בת 9)". אף לא אחד משני התקליטים הראשונים, אשר יצאו לאור בשנת 1956, הצליח במצעד הפזמונים. תקליטה הראשון בשנת 1957, עם השיר One Step at a Time, היה הראשון שנכנס למצעדי הפופ והקאנטרי. להיטה הבא "דינמיט" תרם לה את כינויה: "העלמה דינמיט הקטנה".
לי הופיעה בתחילה בעיקר במופעי מוזיקת קאנטרי, אולם הנהלת חברת התקליטים עימה עבדה החליטה כי מוטב לשווקה כאמנית פופ. כתוצאה מכך, כל להיטיה הידועים משנות ה-60 לא שודרו בתחנות רדיו אמריקאיות המשדרות בסגנון הקאנטרי, ולא היה לה להיט נוסף במצעד פזמוני הקאנטרי עד לשנת 1969.