stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביר כדורי
מבנה וסיווג

צפיפות הכוכבים בצבירים כדוריים היא גבוהה למדי - מאות אלפי ואפילו מיליוני כוכבים בכדור שרדיוסו פחות מ-200 שנות אור, ששקולים לצפיפות של כ-0.03 כוכבים לשנת אור מעוקבת. בליבת הצביר הצפיפות גבוהה בהרבה ועשויה להגיע ל-30 כוכבים בשנת אור מעוקבת. הארלו שייפלי ביחד עם הלן סוייר סיווגו את הצבירים ב-12 מחלקות על פי צפיפותם. הצבירים הצפופים ביותר משויכים למחלקה I והמרווחים ביותר למחלקה XII.
הצבירים הכדוריים ניתנים לאפיון על פי מספר קריטריונים: רדיוס הליבה (rc), רדיוס מחצית המסה 
(rm - הרדיוס שבו מוכלת מחצית ממסת הצביר), רדיוס מחצית ההארה (rh - הרדיוס שממנו נפלטת מחצית מכמות האור של הצביר), הרדיוס הנראה של הצביר (r) ורדיוס הכבידה של הצביר (rt - הרדיוס שבו המשיכה של הצביר גוברת על משיכת הגלקסיה). ככל שהיחס בין רדיוס מחצית ההארה או רדיוס מחצית המסה ובין הרדיוס הנראה או רדיוס הכבידה של הצביר קטן יותר, כך הצביר דחוס וצפוף יותר. לדוגמה, רדיוס מחצית המסה של הצביר הכדורי M3 הוא 12% בלבד מהרדיוס הנראה שלו, כך שזהו צביר דחוס למדי.
בעוד שבמרבית הצבירים הבהירות עולה ככל שמתקרבים לליבה עד מרחק מסוים ממנה ואז נשארת קבועה עד למרכז הצביר, הרי שבכ-20% מהצבירים הבהירות ממשיכה לעלות ככל שמתקרבים למרכז הצביר. ההסבר לכך הוא תהליך של "קריסת הליבה" שגורם לכך שהכוכבים המסיביים יותר בצביר מתקרבים למרכז הצביר בעוד שהמסיביים פחות מתרחקים ונוצרת הפרדה מרחבית של הכוכבים על פי המסה שלהם. הכוכבים המסיביים יותר הם גם בעלי בהירות מוחלטת גדולה יותר ולכן מרכז הצביר פולט יותר קרינה באופן משמעותי מהאזורים שמסביבו.
ראו גם

צביר פתוח
גבול רוש
הערות שוליים

1 2 3  W. E. Harris: GLOBULAR CLUSTER SYSTEMS IN OTHER GALAXIES
↑  Milky Way Globular Clusters באתר SEDS
↑  A. Alves-Brito, D. A. Forbes, J. T. Mendel, G. K. T. Hau
& M. T. Murphy: The Outer Halo Globular Clusters of M31 p. 1
↑  D. I. Dinescu, S. R. Majewski, Terrence M. Girard & K. M. Cudworth: The Absolute Proper Motion of Palomar 12: A Case for Tidal Capture from the Sagittarius Dwarf Spheroidal Galaxy
↑  Globular Star Clusters, באתר SEDS
↑  J. Talpur: A guide to GLOBULAR CLUSTERS
↑  B. W. Murphy: A Thousand Blazing Suns: The Inner Life of Globular Clusters
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531590705171  BnF: cb12393896m (data)  GND: 4298254-6  LCCN: sh85127432 
צביר הרקולס
דיאגרמת HR של הצביר הכדורי M3
 הכיפוף ימינה הוא המעבר מכוכבי הסדרה הראשית לתת-ענקים ולענקים ובצד שמאל למעלה כוכבים כחולים מתעכבים
פילבה (מחוז)

סור טאבסקודה
מחוז פילבה (באסטונית: Põlva maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. הוא ממוקם בחלקה הדרומי של המדינה וגובל במחוז וורו בדרום, באגם אגם פייפסי במזרח, שידוע גם בשמו הרוסי - אגם פסקוב, במחוז ולגה במערב ובמחוז טרטו בצפון.
היסטוריה

המחוז הוא חדש יחסית למחוזות אחרים באסטוניה, הוא הוקם בשנת 1961 על ידי הרשויות הסובייטיות על שטח הנפות הצפוניות של מחוז וורו - פילבה, קאנפי ורפינה.
תוואי הגבול המזרחי עם מחוז פסקוב שברוסיה נמצא במחלוקת - הוא הוכר ואושרר מן הצד האסטוני ב-2005 אולם לא הוכר מן הצד הרוסי. מספר כפרים אסטוניים נגישים לתנועה רק דרך טריטוריה רוסית.
עד אוקטובר 2017 חולק המחוז ל-13 נפות: נפה עירונית (linn) אחת, פילבה, ו-12 נפות כפריות.
גאוגרפיה

מרכז ומערב המחוז שייכים לרמת אוגנדי (Ugandi lavama).
כל הנהרות והנחלים במחוז, כ-40 במספר, מתנקזים לאגמים פיחקווה (Pihkvajärv) ולמי (Lämmijärv) שהם חלקיו המרכזי והדרומי של אגם פייפסי.
הנהר הארוך ביותר באסטוניה, ווהנדו (Võhandu), זורם בחלקו במחוז ונשפך לאגם למי.
במחוז מצוים 130 אגמים, שטחם הכולל הוא 10 קמ"ר. האגם הגדול ביותר הוא מלווה (Meelva järv) המכסה שטח של 0.787 קמ"ר (787 דונם).
בנפה הכפרית של פילבה נמצאת אחת האטרקציות הבולטות של אסטוניה - סור טאבסקודה (Suur Taevaskoda) - זהו סלע מאבן חול מתקופת הדבון המתנשא לגובה של 22.5 מטרים.
מערות פיוסה (Piusa koopad) שוכנות מזרחית לעיר וורו, בנפת אוראווה, קילומטרים ספורים דרומית לעיירה, על גבול מחוז וורו. 
המערות הן חלק משמורת טבע המשתרעת על שטח של 46 הקטאר. המערות נוצרו על ידי אדם בשנים 1922–1970 כאשר נכרה במקום חול קוורץ לתעשיית הזכוכית. משנת 1970 עברו לכרייה בבור פתוח במקום. החל משנות ה-50 התגלו במערות עטלפים. משנת 1958 נספרת אוכלוסיית העטלפים בקביעות וכיום חיים שם כמה מינים שונים ולמעלה מ-3,000 פרטים, זוהי מושבת העטלפים הגדולה ביותר במזרח אירופה.
דמוגרפיה

לפי נתונים מ-2006 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
אסטונים - 94.7%
רוסים - 4.0%
אחרים - 1.3%
שפה

השפה המדוברת במחוז היא שפת וורו אשר מדוברת גם במחוז וורו וחלקים ממחוזות ולגה, וטרטו. מבחינה לינגוויסטית השפה היא ניב של האסטונית, אך רוב המקומיים מתייחסים אליה כאל שפה עצמאית.
ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (באסטונית: maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז נובמבר 2007 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי פריט סיבול (Priit Sibul).
נפות

בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 כולל המחוז 3 נפות:
נפות כפריות (vallad):
פילבה
קאנפי (Kanepi)
רפינה (Räpina) - הייתה בעלת מעמד של עיר בעבר
נפות כפריות לשעבר:
אכיה (Ahja)
קילסטה ( Kõlleste)
לאהדה (Laheda)
מיקיטאמאה (Mikitamäe)
מוסטה (Mooste)
אוראווה (Orava)
ואלגיירבה (Valgjärve)
ואסטסה-קוסטה (Vastse-Kuuste)
וריאורה (Veriora)
ורסקה (Värska)
הערות שוליים

↑  ‏הממשלה מינתה את פריט סיבול למושל מחוז פילבה, 1.11.2007, כתבה באתר החדשות EPL Online.
↑  ‏הממשלה מינתה את פריט סיבול למושל מחוז פילבה, 1.11.2007, כתבה באתר החדשות EPL Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469860105171  BnF: cb15512073m (data)  LCCN: no2002034393  MusicBrainz: 816e9e02-4f43-413e-9ae8-f2925a5ee424  VIAF: 157440576   WorldCat (עם VIAF): 157440576
פסח יפהר

פסח יפהר (23 במרץ 1904 – 4 ביולי 1985) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצת הרצליה וראש העיר הראשון של הרצליה בשנים 1959–1966.
ביוגרפיה

נולד בשם פסח קרסנוגורסקי לאברהם וטובה לבית חנקין בז' בניסן, תרס"ד בניז'ין שבאוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. היה פעיל בתנועת החלוץ ונעצר על פעילותו בידי השלטונות הסובייטים. בשנת 1926, בעת ישיבתו בבית הסוהר במוסקבה, פגש את אלכסנדר פן והתרשם מאוד ממראהו ומאומץ ליבו. השניים נותרו חברים גם מאוחר יותר, בישראל. אחיו הבכור הגיע לארץ ישראל בשנת 1925 והצטרף לקבוצת צעירים שעזרו בהקמת הרצליה.
פסח עלה ארצה בשנת 1927 עם חבריו והצטרף לקבוצת משמר ולאחיו בהרצליה. עבד תחילה בעיקר בפרדס רש"ל ונבחר לוועד הפועלים. זמן קצר לאחר הגיעו להרצליה, התקבל להגנה. אחר כך הצטרף לתנועת הפועל הצעיר ונבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים במושבה.
מאוחר יותר הוא עבד במשרד העבודה של הסוכנות היהודית תחת יצחק גרינבוים. לאחר הקמת המדינה, עם מינויו של גרינבוים לתפקיד שר הפנים, הוא מינה את יפהר למנהל הרשויות המקומיות במשרד הפנים.
שימש כמזכיר סניף מפא"י בהרצליה, וביולי 1959 נבחר ברוב קולות כנציג מפא"י לראשות המועצה המקומית הרצליה, לאחר שראש המועצה הקודם, בן ציון מיכאלי, התפטר מתפקידו. בעקבות הכרזתה של הרצליה כעיר באפריל 1960 הפך יפהר לראש העיר.
הישגיו הבולטים בתקופת כהונתו:
הרחבת בית הספר המקצועי אורט ופתיחת שתי מגמות לימוד חדשות בו
הקמת בית ספר ע"ש פתחיה לב-טוב בשיכון דרום
פתיחת גני ילדים לגילאי 4 בעיר
הקמת המוזיאון העירוני
הקמת שני מועדוני נוער בשכונות נוה-ישראל ושביב
הקמת שכונת "הרצליה הצעירה" עבור זוגות צעירים
הרחבה ושיפור רשת הביוב והקמת מגדל מים נוסף
שיפור התשיות והנגישות לחוף הים וסלילת כביש נוסף מנוף ים למלון השרון
נטיעת הגן הציבורי בנוה ישראל על שטח של 15 דונם ושיפוץ והרחבת גן וריזלנד
בעקבות ביקורת ציבורית על ניהול כושל של העירייה (יצירת גירעון תקציבי גדול) ופרישת נציגי מפ"ם והליברלים העצמאים מן הקואליציה התפטר יפהר בספטמבר 1966 מתפקיד ראש העיר וגם מחברותו במועצה. ב-25 באוקטובר קיבלה מועצת העיר את התפטרותו של יפהר ובמקומו נבחר נתן רוזנטל מן המערך לתפקיד ראש העיר.
משפחתו

בשנת 1935 נשא את יהודית לבית מרשוב לאישה ונולדו להם שלושה ילדים.
עיריית הרצליה קראה רחוב בשכונת "גני הרצליה" על שמו.
הערות שוליים

↑  על פי אשתו, שמו היה קרסנובובסקי, לפי מקור אחר קסנגורסקי
↑  ילקוט הפרסומים 706, כ' בתשרי תש"ך, 22.10.1959, עמ' 80
צביר הרקולס

.
| --- | --- |

צביר הרקולס בצילום של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הרקולס
 שמות נוספים:  NGC 6205 ,M13   הצביר הגדול בהרקולס
 מגלה:  אדמונד היילי 
 תאריך גילוי:  1714
 סוג:  צביר כדורי
 בהירות נראית:  5.8+
 סיווג מורפולוגי:  V
 עלייה ישרה:  16ʰ 41ᵐ 41.44ˢ
 נטייה:  ‏36.9″ ‏27′ ‏36°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  8.6-
 מרחק:  25,100  שנות אור 7,695.61  פארסק
 קוטר:  145 שנות אור
 מסה:  600,000 ☉M
 מספר כוכבים:  כ-300,000
 
צביר הרקולס (נקרא גם הצביר הגדול בקבוצת הרקולס, M13 או Messier 13 וכן NGC 6205) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים הרקולס הנמצא במרחק של כ-25,100 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הכדורי המרשים ביותר במחצית הצפונית של השמים ואחד הקלים ביותר לצפייה באמצעות ציוד חובבים.
היסטוריה

הצביר התגלה על ידי אדמונד היילי בשנת 1714 ותואר על ידו כ"ערפילית הניתנת לצפייה בעין ללא ציוד עזר כאשר השמים נקיים ואין ירח". שארל מסיה כלל אותו בקטלוג מסיה בשנת 1764 ותיאר אותו כ"ערפילית עגולה ובהירה ללא כוכבים, בהירה יותר במרכז מאשר בשוליים". ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1779 אך רק בשנת 1787 ציין שמדובר בצביר כוכבים עשיר ביותר ודחוס מאוד במרכזו.
בשנת 1974 נבחר הצביר כמטרה לשידור רדיו מהרדיו-טלסקופ של מצפה ארסיבו. ההודעה נועדה להגיע ליצורים תבוניים, אם ישנם כאלה, על כוכבי לכת המקיפים את כוכבי הצביר. למעשה, בזמן שההודעה תגיע למיקומו הנוכחי של הצביר, בעוד יותר מ-25,000 שנים, הצביר כבר לא יהיה במקום זה אלא ינוע משם, כך שגם אם יהיו קיימים בצביר יצורים תבוניים באותו הזמן, הם לא יקבלו את ההודעה.
תצפית

הצביר נמצא בערך בשליש המרחק על הקו המחבר את η בהרקולס עם ζ בהרקולס, כך שמציאתו וזיהויו קלים למדי. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 5.8 וניתן להבחין בו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים. במשקפת ניתן להבחין בצורתו העגולה ובכך שבהירותו גדולה במרכז ופוחתת בשוליים ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן כבר להבחין בכוכבים בודדים, שלבהירים שבהם דרגת בהירות נראית 12.
כ-30 דקות קשת מצפון מזרח לצביר הרקולס ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים בגלקסיה NGC 6207 שבהירותה היא מדרגה 12.1. במחצית הדרך בין הצביר והגלקסיה ניתן להבחין באמצעות טלסקופ מקצועי בגלקסיה נוספת -IC 4617, שבהירותה היא מדרגה 15.
מאפייני הצביר

קוטרו של צביר הרקולס הוא כ-145 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-25,100 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-20 דקות קשת - כשני שלישים מגודלו הזוויתי של הירח המלא. גילו של הצביר מוערך בכ-14 מיליארד שנים, כגילו של שביל החלב, אך למרות זה התגלה בצביר כוכב צעיר מסוג ספקטרלי B שגילו מאות מיליוני שנים לכל היותר. מכיוון שאין זה סביר שעדיין נוצרים בצביר כוכבים חדשים, ההסבר המקובל לנוכחותו של הכוכב הוא לכידתו על ידי כוח המשיכה העצום של הצביר, כאשר הצביר עבר דרך דיסקת הגלקסיה. הצביר מקיף את מרכז הגלקסיה בזמן הקפה של כ-545 מיליוני שנים ובכל הקפה הוא חוצה פעמיים את דיסקת הגלקסיה.
עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 245,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F6.
הודעת ארסיבו

ב-16 בנובמבר 1974 נשלחה לעבר צביר הרקולס הודעת רדיו ממצפה ארסיבו בפוארטו ריקו . ההודעה נוסחה על ידי דוקטור פרנק דרייק, כותב נוסחת דרייק, יחד עם קרל סייגן ומספר מומחים נוספים.
ההודעה הכילה שבעה תת-מסרים הקשורים לאנושות ולכדור הארץ :
הודעת ארסיבו המיוצגת לאחר פענוח ויזואלי.
המספרים הטבעיים 1 עד 10.
מספר אטומי של האטומים המרכיבים את ה-DNA.
הנוסחה לסוכרים ולבסיסים של הנוקלאוטיד.
מספר הנוקלאוטידים ב-DNA, והצגה גרפית של מבנה ה-DNA.
תצוגה גרפית של דמות האדם, גובה האדם הממוצע וגודל האוכלוסייה האנושית בכדור הארץ.
תצוגה גרפית של מערכת השמש.
תצוגה גרפית של מצפה ארסיבו.
ראו גם

הודעת ארסיבו
הערות שוליים

↑  P. J. T Leonard, H. B. Richer & G. G. Fahlman: The Mass and stellar content of the Globular Cluster M13, The Astronomical Journal, December 1992, p. 2104
↑  Collins Gem Guide: The Night Sky, p 122
↑  Allen, C. & Martos, M. A The galactic orbits and tidal radii of selected star clusters p. 31
| קטלוג מסיה |
| --- | --- | --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |  |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |  |
| אחרים | M40 • M73 |  |
שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש
פלדשפטואיד

סודליט, אחד מסוגי המינרלים הפלטשפטואידים
פֶלְדְשְפַּטוֹאִידִים הם קבוצה של מינרלים טקטוסיליקטיים (סיליקטים במבנה מרחבי) הדומים לקבוצת המינרלים של פצלת השדה (המוכרת גם בשמות פלדספט או פלדספאר) בהרכבם הכימי, כלומר הם אלוּמוֹ-סיליקטים אלקליים, אך בעלי מבנה שונה ותכולה קטנה בהרבה של סיליקה (SiO2). בעוד שבפצלת השדה היחס בין כמות האלומיניום לכמות הצורן הוא כמעט 1 ל-3, בפלדשפטואידים היחס הוא כמעט אחד לאחד. בחלק מהמינרלים מופיעים בנוסף לאניון הראשי (SiO4]-4]) גם אניונים אחרים כדוגמת כלוריד, סולפיד, סולפט או קרבונט. הפלדשפטואידים מופיעים בסוגי סלעי יסוד אלקליניים נדירים שאינם מכילים קוורץ, ובכמה סוגים נוספים של סלעים כדוגמת סקארן, סלע מותמר שנוצר בהתמרת מגע.
כמו פצלת השדה בנויים הפלדשפטואידים מארבעונים של סיליקה ואלומיניום, אך שלא כמו בפצלת השדה הסידור של הארבעונים שונה מסוג לסוג. לפלדשפטואידים יש מבנה דומה לזאוליטים בכך שיש חללים גדולים במבנה הגביש, אם כי בניגוד לזאוליטים, שהחללים קשורים ביניהם ויוצרים תעלות (וכך נעשה שימוש בהם כמסננת המאפשרת מעבר רק של מולקולות ברוחב התעלה), אין בפלדשפטואידים קשר בין החללים. בחלק מהפלדשפטואידים מתיישבים בחללים אלו מולקולות מים או אניונים כדוגמת כלוריד, סולפיד, סולפט או קרבונט. משקלם הסגולי הנמוך של המינרלים בקבוצת הפלדשפטואידים מעיד על החללים הגדולים במבנם.
בדיאגרמת QAPF "פואיד" (Foid), קיצור של המילה פלדשפטואיד, הוא כינוי לכל סלע יסוד המכיל עד ל-60% מינרלים פלדשפטואידים. לדוגמה סיאניט המכיל כמויות ניכרות של נפלין מכונה "סיאניט נושא פואיד" (foid-bearing syenite) או "סיאניט-פואידי" (foid-syenite).
מינרלים פלדשפטואידיים

לוסיט - [K[AlSi2O6
נפלין - Na3KAl4Si4O16
אנלציט - NaAlSi2O6•H2O
קנקריניט - Na6Ca2Al6Si6O24(CO3)2
אפגניט - Na,Ca,K)8(Si,Al)12O24(SO4,Cl,CO3)3•H2O)
קלסיליט - KAlSiO4
הלוויט - Mn2+4Be3(SiO4)3S
דייווין - Na4K2Ca2Si6Al6O24(SO4)Cl2
קבוצת הסודליט
סודליט - Na8Al6(SiO4)6Cl2
האיאין - Na,Ca)4-8Al6Si6(O,S)24(SO4,Cl)1-2)
לזוריט - Na,Ca)8(AlSiO4)6(SO4,S,Cl)2)
נוסאן - (Na8Al6Si6O24(SO4)•(H2O
נפלין הוא המינרל הנפוץ ביותר, והוא מהווה מרכיב עיקרי בסלעי יסוד אלקליניים כדוגמת "סיאניט נפליני". נפלין הוא גם הפלדשפטואיד היחיד המצוי בישראל והוא מרכיב ראשי בסלעי בזלת מגיל קרטיקון מוקדם במכתש רמון.
שימושים

לפלדשפטואידים יש ערך כלכלי מועט. המינרל לזוריט הוא המרכיב העיקרי באבן החן לפיס לזולי ונהגו בעבר להפיק ממנו את הפיגמנט הכחול המכונה "אולטרמרין", שבו השתמשו לצביעת בדים ולהכנת צבעי טמפרה. גם הסודליט, מינרל בצבע "כחול מלכותי" משמש כאבן חן. באיטליה נעשה בעבר שימוש בלוסיט כדשן. מנפלין, מינרל המכיל 36% Al2O3, מפיקים אלומינה ואלומיניום.
לקריאה נוספת

Feldspars and Feldspathoids: Structures, Properties and Occurrences, editor: W.L. Brown, Springer; 1 edition (September 30, 1984)
פרי דין יאנג

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1941 Woodfin, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בינואר 2019 (בגיל 77) צ'אפל היל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל 
 אתר רשמי
 
פרי דין יאנג (באנגלית: Perry Deane Young; 27 במרץ 1941, וודיפין - 1 בינואר 2019, צ'אפל היל) היה סופר ועיתונאי אמריקני.
קורות חיים

פרי דין יאנג נולד בוודפין, קרולינה הצפונית כצעיר מבין 13 ילדי המשפחה. במהלך לימודי בית הספר הוא היה עורך של עיתון התלמידים ובסיומה זכה למלגת לימודים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הוא החל ללמוד בה בשנת 1959 (את הדיפלומה קיבל בשנת 1994).
לאחר נשירה מלימודי האוניברסיטה פרי דין יאנג עבד בכמה עיתונים ובשנת 1966 הצטרף לכוחות מילואים. בשנת 1968 הוא הגיע כעיתונאי לסייגון. הוא תיאר את מתקפת טט שהחלה זמן קצר לאחר הגעתו. בשנת 1975 הוא פרסם את ספרו Two of the Missing על זוג עיתונאים אמריקאים שנעלמו במהלך עבודתם בווייטנאם.
לאחר שנודע לו על סיפורו של דייוויד קופיי, יאנג הציע לו לכתוב ספר על חייו. הספר פורסם בשנת 1977 והגיע לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. באותה תקופה קופיי ויאנג החלו לחיות כזוג.
בנוסף לספרים פרי דין יאנג כתב כמה מחזות שהועלו על הבמה התיאטרון המקומי.
בשנים 1996–2003 יאנג עבד כעיתונאי בעיתון מקומי בצ'אפל היל.
הוא נפטר בשנת 2019 מסרטן.
פלדקירכן אין קרנטן

| --- | --- |
סמל העיירה

מראה אווירי של העיירה
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  קרינתיה קרינתיה
 מחוז:  פלדקירכן
 ראש העיר:  מרטין טרפנר
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  77.49 קמ"ר
 גובה:  554 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,198 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  180 נפש לקמ"ר (2017)
 קואורדינטות:  46°43′0″N 13°06′0″E﻿ / ﻿46.71667°N 13.10000°E﻿ / 46.71667; 13.10000
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.feldkirchen.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהפלדקירכן אין קרנטן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.פלדקירכן אין קרנטן(למפת קרינתיה רגילה) קלגנפורט פילאך וולפסברג שפיטל אן דר דראו זלצבורג שטיריה סלובניה איטליה טירולפלדקירכן אין קרנטן(למפת קרינתיה מוגדלת) קלגנפורט פילאך וולפסברג שפיטל אן דר דראו זלצבורג שטיריה סלובניה איטליה טירולפלדקירכן אין קרנטן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פלדקירכן אין קרנטן (בגרמנית: Feldkirchen in Kärnten) היא עיר במדינת קרינתיה שבאוסטריה ובירתו של מחוז פלדקירכן. העיר שוכנת בשוליים הצפוניים של אגן קלגנפורט על צומת הכבישים המהירים B93, B94 ו-B95. דרך העיר זורמים הנהרות גלן וטייבל שהם מקור ההזנה העיקרי של אגם אוסיאך.
היסטוריה

היישוב התפתח סביב לתחנת הדרכים בליאנדרום (Beliandrum) ששכנה על הדרך הרומית שקישרה בין טאורניה שליד שפיטל אן דר דראו של ימינו לווירונום, בירתה של הפרובינקיה הרומית נוריקום. בחומות כנסיית מיכאל הקדוש שבעיירה משובצת אבן מצבה רומית מהמאה השנייה. האזכור הראשון של העיירה הוא בשם Ueldchiricha ("כנסייה בשדות") במסמך משנת 888 של הדוכס ארנולף מקרינתיה. הכנסייה "מריה אים דורן", בזיליקה רומנסקית עם בית מקהלה מהתקופה הקרולינגית, היא אחת הכנסיות העתיקות ביותר בקרינתיה.
פלדקירכן, שהייתה בעבר נחלתה של משפחת האצולה אפנשטיין, הועברה ב-1166 לדיוקסיה של במברג. הבישופים של במברג הקימו את ה"אמטהוף", מושב השלטון המנהלי לשעבר, שכיום משמש לקיום אירועים תרבותיים וכמוזיאון קטן. ב-1759 נרכשה העיירה על ידי הקיסרית מריה תרזה. הכפר מרקשטיין שמדרום למרכז העיירה היה נקודת הגבול לשעבר בין האימפריה האוסטרית לבין המחוזות האיליריים מתקופת המלחמות הנפוליאוניות. בניין נקודת המכס ואבן הגבול נותרו על תילם. ב-1930 הוענקו לפלדקירכן זכויות של עיירה.
ערים תאומות

גרמניה במברג, גרמניה (מ־1993)
גרמניה ארנסבורג, גרמניה (מ־1998)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564457205171  GND: 4016681-8  LCCN: n83012807  MusicBrainz: b09243c1-a85d-46bd-966b-ed81eb71e8ef  NKC: ge250431  VIAF: 153638962   WorldCat (עם VIAF): 153638962
פלדקירך

| --- | --- |
סמל פלדקירךסמל פלדקירך

מבט על פלדקירך
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  פורארלברג פורארלברג
 מחוז:  פלדקירך
 ראש העיר:  וילפריד ברכטולד
 תאריך ייסוד:  1218 (אזכור ראשון)
 שטח:  34.35 קמ"ר
 גובה:  458 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  33,420 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°14′17″N 9°35′54″E﻿ / ﻿47.238055555556°N 9.5983333333333°E﻿ / 47.238055555556; 9.5983333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.feldkirch.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהפלדקירך(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.פלדקירך(למפת פורארלברג רגילה) ברגנץ דורנבירן בלודנץ גרמניה טירול שווייץ ליכטנ. קונסטנץפלדקירך(למפת פורארלברג מוגדלת) ברגנץ דורנבירן בלודנץ גרמניה טירול שווייץ ליכטנשטיין קונסטנץפלדקירך  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פלדקירך (בגרמנית: Feldkirch) היא העיר המערבית ביותר באוסטריה, במדינת פורארלברג הגובלת בשווייץ ובליכטנשטיין. אוכלוסייתה מונה 32,526 תושבים (נכון ל-2016) והיא בירת מחוז פלדקירך. היא השנייה בגודלה בפורארלברג מבחינת תושבים, לאחר העיר דורנבירן.
העיר הוזכרה לראשונה בשנת 1218 לאחר שהרוזן הוגו פון מונטפורט הקים בה את ה"שאטנבורג" - טירה שעד היום נחשבת לאתר החשוב ביותר בעיר. אתר חשוב נוסף בעיר הוא קתדרלת סנט ניקולס, שנבנתה בסוף התקופה הגותית.
כיום העיר צברה לה מוניטין בזכות קבוצת ההוקי קרח שלה, שזכתה בגביע אירופה בשנים 1997–1998.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2016, אוכלוסיית העיר היא 32,526.
| שנת מפקד האוכלוסין | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1971: 21,751
1981: 23,745
1991: 26,730
2001: 28,607
2004: 29,577
2016: 32,526
ערים תאומות

פלדקירך היא עיר תאומה של העיר:
קנדה ויטבי, אונטריו, קנדה
ראו גם

שאטנבורג
פתיחת רץ המלך

פתיחת רץ המלך היא פתיחת שחמט שמתחילה במהלכים:
ה4 ה5
ר-ג4
הלבן תוקף את משבצת ו7 של השחור, ומונע מהיריב את קידום החייל מ-ד7 ל-ד5. בהימנעותו של הלבן מלפתח את הפרש ל-ו3, הוא מותיר לעצמו את האפשרות לקדם את החייל מ-ו2 ל-ו4. האפשרות לקידום כזה של החייל בהמשך דומה לגמביט המלך ומשחק וינה, שתי פתיחות שגם להן מאפיין זה, וניתן לעבור בהמשך למצב דומה לפתיחות אלו. פתיחות דומות נוספות שאפשר לעבור אליהן הן פתיחה איטלקית והגנת שני הפרשים.
אנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO) מסמנת פתיחה זו בקודים C23 ו-C24.
היסטוריה ושימוש

פתיחת רץ המלך היא אחת מהפתיחות העתיקות ביותר. היא פותחה על ידי השחמטאים הספרדים לואיס רמירז דה לוסנה ורוי לופס דה סגורה ושוחקה על ידי השחמטאי הצרפתי פילידור. בנט לארסן, רב אמן דני בשחמט, היה זה שהחיה פתיחה זו בשנת 1964. למרות נדירותה בעת החדשה, לעיתים נעשה שימוש בפתיחה זו כהפתעה על ידי שחקנים כמו קספרוב. נאן משתמש בה כדי להימנע מהגנת פטרוב (1.ה4 ה5 2.פ-ו3 פ-ו6), ופטר לקו שיחק אותה באליפות העולם 2007 נגד קראמניק, הידוע כשחקן קבוע של הפטרוב.
ויבר אדמס בספרו הקלאסי, הלבן - לשחק ולנצח, טען כי פתיחת רץ המלך כופה ניצחון ללבן בגלל המהלך השני. עם זאת, הוא לא היה מסוגל להוכיח זאת על ידי הבסת שחקנים חזקים ממנו, ומאוחר יותר נטש את פתיחת רץ המלך לטובת משחק וינה, וטען לגביה את אותה טענה. רב האמן, ניק דה פיירמיאן, במהדורה ה -14 של הספר, פתיחות שחמט מודרניות, מסכם כי פתיחת רץ המלך מובילה לשוויון כאשר שני הצדדים מציגים משחק טוב, והעיר כי, "בין השחקנים מודרניים רק בנט לארסן שיחק את זה הרבה, אבל גם קספרוב נתן לו ניסיון (זכייה נגד ברייב)".
וריאציות עיקריות

עקב העובדה שהמהלך השני (מצד הלבן) בפתיחת רץ המלך לא מהווה איום ישיר לשחור, לאחרון יש מספר דרכים אפשריות לתגובה. לכן, לפתיחה זו יש מספר וריאציות.
וריאציות עיקריות > הגנת ברלין: 2...פ-ו6

המהלך השני, הפופולרי ביותר של השחור במשחק השחמט, הוא פ-ו6, משום שהוא מכריח את הלבן להחליט כיצד להגן על הרגלי שלו הנמצא ב-ה4. אם הלבן בוחר להגן על ידי קידום רגלי ל-ד3, על השחור להיזהר שלא להיסחף לתוך וריאציה נחותה של גמביט המלך הנדחה. אפשרויות להימנע ממלכודת זו הן:
לפעמים בוחר הלבן בפתיחת רץ המלך כדי לעבור לפתיחה איטלקית תוך כדי מניעת אפשרות מהשחור לשחק את הגנת פטרוב. לדוגמה:
ה4, ה5
ר-ג4, פ-ו6
ד3, פ-ג6
פ-ו3, ר-ג5
וריאציות עיקריות > הגנת ברלין: 2...פ-ו6 > גמביט אורסוב

גמביט אורסוב נקרא על שם הנסיך הרוסי סרגיי סמיונוביץ' אורסוב (1827-1897). לאחר 2 ...פ-ו6 3. ד-4, ה:ד4 (3... פ:ה4 4.ד:ה5 נותן ללבן יתרון מסוים) 4. פ-ו3 השחור יכול לעבור להגנת שני הפרשים עם 4...פ-ג6, או לדחות את הגמביט עם 4...ד5 5.ה:ד5, ר-ב4+ 6.ג3 (מומלץ על ידי מיכאל גאוולר כדי להרוויח חייל על חשבון זכויות הצרחה) ו- 6...מה-ה7+ 7.ר-ה2 ד:ג3, כאשר 8.ב:ג3 או 8.פ:ג3, שניהם מציעים סיכויים שווים בערכם. במקום זאת, השחור יכול לקבל את הגמביט עם 4...פ:ה4 5.מה:ד4 פ-ו6 (5...פ-ד6? 6. 0-0 נותן ללבן עמדת תקיפה מכרעת), והלבן ימשיך עם פ-ג3, ר-ז5, מה-ח4, 0-0-0, ובדרך כלל מתכוון לפגוש ...0-0 ו...ח6, עם הקרבת כלי על ידי ר:ח6, חושף את המלך השחור. לשחור יש עמדה מוצקה ללא חולשות ברורות אבל ללבן יש הזדמנויות התקפה. הגעה לגמביט אורסוב נעשית לפעמים גם באמצעות הגנת פטרוב לאחר:
ה4, ה5
פ-ו3, פ-ו6
ד-4, ה:ד4
ר-ג4
וריאציות עיקריות > הגנת ברלין: 2...פ-ו6 > גמביט בודן-קיזריצקי

גמביט בודן-קיזריצקי נקרא על שמם של השחמטאים שמואל בודן וליונל קיזריצקי. בודן פרסם ניתוח ראשון למהלך זה בשנת 1851. מומחי פתיחות שחמט מעריכים כי לאחר 2 ... פ-ו6 3.פ-ו3 פ:ה4 4.פ-ג3 פ:ג3 5.ד:ג3 ו6, התקפת הלבן לא בדיוק שווה חייל. המשחק עשוי להמשיך בצורה הבאה:
6. 0-0 פ-ג6
7. פ-ח4 ז6
8. ו4 ו5
9. פ-ו3 ה4
10.פ-ז5 ר-ג5+
בפועל, החוסר בהתפתחות של השחור ושלילת זכותו להצרחה קטנה יכולים להיות בעייתיים.
מהלכים בטוחים יותר עבור השחור, על פי פול מורפי, הם אחת מהדרכים הבאות:
5... ג6 6. פ:ה5 ד5
4... פ-ג6?! (במקום 4... פ:ג3) 5. 0-0 פ:ג3 (במקום 5.פ:ה5 ד5) 6.ד:ג3 מה-ה7!
על פי בובי פישר בספרו, 60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי, בדרך השנייה, ללבן אין פיצוי על הרגלי.
השחור יכול גם להגן על החייל עם 3 ... פ-ג6 ומעבר להגנת שני הפרשים. הוא חייב, עם זאת, להיות מוכן להציע גמביט בעצמו לאחר 4.פ-ז5. הלבן יכול לבצע מהלך דמוי גמביט בודן-קיזריצקי עם 4. 0-0 פ:ה4 5.פ-ג3.
מהלכים נוספים אך חריגים הם:
מעבר למשחק וינה: 2. פ-ג3 פ-ו6 3. ר-ג4 פ:ה4 4. פ-ו3
מעבר לפתיחה רוסית: 2. פ-ו3 פ-ו6 3. ר-ג4 פ:ה4 4.פ-ג3