stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונן פרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  משפטים
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  יצחק אנגלרד
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה
 פרסים והוקרה:  פרס פתאל לחקר המשפט (תשע"ה)
 
רונן פרי (נולד ב-1974) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, מומחה לדיני נזיקין.
ביוגרפיה

פרי נולד בתל אביב. למד בפרויקט המחוננים של משרד החינוך בבית הספר על שם א.ד. גורדון ובתיכון אילון בחולון. קיבל תואר ראשון בהצטיינות מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (1996). את התואר הראשון השלים כעתודאי במסגרת התוכנית החד-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן. בין השנים 1997–2000 שירת כקצין מחקר והדרכה ולאחר מכן כקצין ייעוץ בפרקליטות הצבאית. בהמשך שנת 2000 השלים את עבודת הדוקטורט בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת המסלול הישיר בהנחיית השופט בדימוס יצחק אנגלרד. קיבל את התואר בהצטיינות יתירה (Summa cum laude). בין השנים 2000–2002 למד בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.
מכהן כחבר סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה משנת 2001 וכמרצה מן החוץ בבית הספר למנהל עסקים באותה האוניברסיטה. בשנת 2008 קודם לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2012 לדרגת פרופסור מן המניין. היה חוקר אורח באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת פומפאו פאברה בברצלונה.
ספרו "ריקושטים כלכליים" (2002) עוסק בנזקי ריקושט, ומאמריו עוסקים במיוחד בדיני נזיקין (ובפרט בגבולות עוולת הרשלנות), דיני ביטוח, דיני חוזים ותורת המשפט. כמו כן עוסק פרי במחקרים אמפיריים על המשפט.
פרי הוא עורך בכיר בכתב העת "Journal of Tort Law", חבר מערכת לשעבר ב-"Law & Social Inquiry", חבר מערכת ב-"Asian Journal of Law and Economics", ועורך ראשי של כתב העת "דין ודברים". כמו כן משמש מאז 2010 כרפורטר של ישראל ב"ספרי השנה של דיני הנזיקין באירופה" ובפרויקטים הבינלאומיים של האגודה העולמית לדיני נזיקין (World Tort Law Society).
כיהן כיושב ראש האגודה הישראלית למשפט פרטי, מנהל את המרכז הבינלאומי לסיכון, אחריות וביטוח ע"ש וילי ז' אפטוביצר, חבר ב-European Law Institute, באקדמיה הגלובלית הצעירה (GYA), במרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח וב-World Tort Law Society (בשנים 2018–2021 כראש פרויקט המחקר על personality rights). זוכה פרס פתאל לחקר המשפט לשנת תשע"ה.
רבי חנניה בן עקשיא

| --- | --- |

ציון קברו המסורתי של רבי חנניא ליד כפר חנניה
 לידה:  המאה ה־1 
 פטירה:  המאה ה־2 
 מקום קבורה:  כפר חנניה 
 תקופת הפעילות:  ? – ערך בלתי־ידוע 
 
רבי חנניה בן עקשיא היה תנא שזמנו אינו ידוע.
במשנה הוא מופיע פעם אחת בלבד, וכן פעם נוספת בתוספתא. מאמרו בתוספתא עוסק בפרטים מסוימים בהלכות הקורבנות - היכן בדיוק מניחים את חלקי הקורבן המוכנים להקרבתם - ונראה שהייתה בידו מסורת על כך מזמן בית המקדש השני. מאמר הלכתי נוסף שלו מופיע במסכת סופרים.
זהותו

ייתכן שהיה אחיו של רבי שמעון בן עקשיא - תנא שאף הוא מופיע במשנה פעם אחת בלבד וגם זמנו שלו אינו ידוע.
יש משערים שרבי חנניה היה בדור הרביעי לתנאים (ראשית המאה ה-2 לספירה), על סמך שמות החכמים שהוזכרו במשנה בסמוך לדבריו. אך ההוכחה אינה חד-משמעית: אין דיאלוג בין תנאים אלו, והקשר בין דבריהם רופף. כך דברי רבי חנניה מובאים כהמשך לדברי תנאים מהדור הרביעי והשישי, רבי שמעון ורבי שמעון בנו של רבי יהודה הנשיא. דברי רבי שמעון בן עקשיא מוזכרים כהמשך לדברי תנאים מהדור השני, רבי יהושע בן חנניה ושמעון בן עזאי.
מסורת מימי הביניים[דרוש מקור] מזהה את קברו ליד כפר חנניה.
מאמרו במשנה

דבריו במשנה מפורסמים: ”רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל, לפיכך הרבה להם תורה ומצוות, שנאמר: ”ה' חָפֵץ לְמַעַן צִדְקוֹ, יַגְדִּיל תּוֹרָה וְיַאְדִּיר”.” משמעות הדברים היא: הקדוש ברוך הוא חייב את עם ישראל במצוות רבות יותר מאשר את יתר בני נח. בעוד בני נח מצווים רק בשבע מצוות, ישראל מצווים בתרי"ג מצוות. רבי חנניה מסביר שמטרתו של הקב"ה בריבוי המצוות הייתה "לזכות את ישראל". הקושי העולה בדברים אלה, הוא שריבוי המצוות והגדלת הדרישות עלולים להביא לחיוב ולא דווקא לזכות, ומפורסם פירושו של הרמב"ם למשנה זו, לפיו די בכך שאדם יקיים מצווה אחת בשלמות המעשה ובשלימות הכוונה לשם שמים כדי שיזכה לעולם הבא, וריבוי המצוות וגיוונם מאפשר לכל אדם למצוא מצווה אחת שאותה הוא יכול לקיים כראוי.
פרסומה של משנה זו בא בעקבות המנהג לקרוא אותה לאחר לימוד תורה שבעל פה בציבור. בקהילות יוצאי אשכנז נהוג בשבתות הקיץ לקרוא בכל שבת פרק ממסכת אבות, ובסופו לומר את מאמרו של רבי חנניה, ובקהילות עדות המזרח ואחרות נוהגים רבים לומר את המשנה בסיום כל לימוד משותף בציבור. הסיבה לכך היא, שאמירת קדיש דרבנן לאחר הלימוד מותנית בכך שהלימוד יכלול "אגדה", כלומר, דרשה המבהירה פסוק במקרא. לפיכך, הלומדים חלק מן התורה שבעל פה, ורוצים לחתום את הלימוד באמירת קדיש - אומרים את המשנה הזו, הכוללת פסוק ופירושו.
בנוסף לכך נאמרת משנה זו בקהילות עדות המזרח לאחר תפילת מוסף בשבת, לפני אמירת אין כאלוהינו.
רבי טבלא

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 בבל, האימפריה הסאסאנית 
 תקופת הפעילות:  הדור השני והשלישי לאמוראי בבל
 תפקידים נוספים:  דיין
 רבותיו:  רב, רב ברונא
 תלמידיו:  רבי תנחום, רב יוסף
 בני דורו:  רב נחמן
 
רבי טבלא היה אמורא בבלי בדור השני והשלישי. הוא מוזכר בעיקר בתלמוד הבבלי, אך גם בתלמוד הירושלמי.
רבותיו ותלמידיו

רבי טבלא נולד בבבל, שם נקרא "רב טבלא", ולמד תורה מפי האמורא רב. בשלב כלשהו בחייו עלה לארץ ישראל, כנראה לזמן קצר, ומסר שם מימרות שקיבל מרב. שם גם נסמך וקיבל את התואר "רבי".
חלק ניכר מתורתו לא קיבל ישירות מרב, אלא מתלמידיו, רב ברונא, רבי חנין בר בא, רבי אבינא ורב חיננא בר שלמיא.
רבי תנחום, רב יוסף, רב נחמן בר רב חסדא ורבי יעקב בר אחא מסרו מימרות בשמו.
יחסיו עם רב נחמן

רבי טבלא היה כפוף לפסקי ההלכה של רב נחמן, אשר התייחס בחריפות לפסקיו של רבי טבלא, כיוון שהיו מנוגדים לשיטתו. מסופר שרבי טבלא התארח אצל כהן עני שמצבו הכלכלי היה דחוק, ורבי טבלא הציע לו לעשות שותפות עם שוחטים יהודים בעירו ולקבל מהם בשר. רבי טבלא סבר שהשותפות תהיה משתלמת לשוחטים, משום שבזכות השותפות עם הכהן יפטרו מנתינת זרוע, לחיים וקיבה. רבי טבלא הסתמך על המשנה האומרת "השוחט לכהן ולעובד כוכבים פטור מן המתנות". לבסוף רב נחמן חייב אותם לתת את המתנות, משום שפירש את המשנה באופן אחר. השוחט טען שרבי טבלא פטר אותם מנתינת המתנות, ורב נחמן הגיב לדבריו בחריפות ואמר: ”זיל אפיק ואי לא מפקינא לך ר' טבלא מאונך” ("לך צא, ואם לא, אני מוציא את רבי טבלא מאוזנך!"). כששמע רבי טבלא את דברי רב נחמן, הלך אליו ושאל אותו מדוע חייב לתת מתנות נגד דברי המשנה. רב נחמן הסביר שאמנם מדאורייתא השוחטים פטורים מנתינת המתנות בגלל שותפותם עם הכהן, אך חכמים הגבילו את הפטור רק לשבועות הראשונים של השותפות בשוחט שאינו קבוע, ובשוחט קבוע תיקנו שהשותפות עם הכהן לא תועיל לו, כדי שהשוחטים לא ישתתפו עם הכהנים על מנת להיפטר מן המתנות.
בפעם אחרת פסק רבי טבלא כרבי זכריה בן הקצב שאמר שהבן והבת שווים בירושת האם, בטענה שכך הורה רב חיננא בר שלמיא, ורב נחמן גער בו במטבע לשון דומה: ”זיל אהדר בך ואי לא מפיקנא לך רב חיננא בר שלמיא מאוניך” (תרגום: "לך חזור בך, ואם לא אני מוציא את רב חיננא בר שלמיא מאוזנך!").
מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות

מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (באיטלקית: Maria Cristina di Borbone-Due Sicilie;‏ 10 באפריל 1877 - 4 באוקטובר 1947), הייתה אחייניתו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות ואשתו של פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה.
ביוגרפיה

מריה כריסטינה נולדה ב-10 באפריל 1877 בקאן, לנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ולמריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו, רוזן טראפאני ומריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה.
ב-8 בנובמבר 1900 התחתנה מריה כריסטינה עם פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 4 ילדים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נאלצו בני המשפחה להגר לשווייץ, שם התגוררו בלוצרן, אולם בשנת 1935 חזרו לאוסטריה.
ב-4 באוקטובר 1947 מתה מריה כריסטינה בזלצבורג, והיא בת 70 שנים.
משפחתה

ב-8 בנובמבר 1900 התחתנה מריה כריסטינה עם פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
גוטפריד, ארכידוכס אוסטריה (1902–1984), התחתן עם דורותיאה, נסיכת בוואריה
הלנה, ארכידוכסית אוסטריה (1903–1924), התחתנה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג
גאורג, ארכידוכס אוסטריה (1905–1952), התחתן עם מריה, רוזנת ואלבורג-צייל-הוהנמס
רוזה, ארכידוכסית אוסטריה (1906–1983), התחתנה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג
רבקה בת מאיר טיקטינר

שער הספר מינקת רבקה. פראג 1609
רבקה בת מאיר טִיקְטִינֶר (בכתיב יידי: טיקטינער; נפטרה בפראג בכה בניסן ה'שס"ה, ב-3 באפריל 1605) הייתה מחברת ספרים, מתרגמת, משוררת יידיש, דרשנית לנשים, והאישה היהודייה הראשונה שידוע כי חיברה ספר שלם.
ספרה, "מֵינֶקֶת רבקה", ספר מוסר ביידיש המכוון לנשים יהודיות נשואות, חובר אחרי 1581 ופורסם רק לאחר מותה: מהדורה ראשונה בפראג ה'שס"ט (1609) ומהדורה שנייה בקרקוב ה'שע"ח (1618). כמו כן היא חיברה שיר לשמחת תורה, לשימוש ליטורגי נשי: "שמחת תורה לִיד".
ביוגרפיה

שנת לידתה של טיקטינר לא ידועה. אביה, שרק שמו הפרטי ידוע - מאיר - הגיע, כנראה, מהעיר טיקטין ליד ביאליסטוק.
מועד הגעתה לפראג אינו ידוע, וייתכן שספרה נכתב בפולין. ספרה מתייחס למציאות של המאה ה-16 בפולין. היא כונתה, גם בספרה וגם בתפילת היזכור לעילוי נשמתה, "רבנית", אך לא ידוע אם הייתה נשואה לרב, כמשמעות הביטוי בימינו. ייתכן שהתואר ניתן לה בשל למדנותה הגדולה ופעילותה כדרשנית. במצבתה נכתב: "הייתה דורשת יום וליל לנשים בכל קריה נאמנה". ידוע על עוד נשים למדניות בפראג, ואף הכינוי "דרשנית" נזכר בקשר לנשים נוספות. ילדים לא מוזכרים במצבתה או בתפילת היזכור עליה, וייתכן שהייתה חשוכת ילדים.
מינקת רבקה

לא ידוע מתי חובר הספר, אך היות שמוזכר בו הספר "אורחות צדיקים" שנדפס בה'שמ"א (1581), ידוע שכתיבתו הסתיימה לאחר שנה זו.
הספר מכוון, כאמור לעיל, לנשים נשואות. הספר כולל שבעה שערים (פרקים):
השער הראשון: איך צריכה האישה להתנהג ואיך תקשט את גופה כדי שנשמתה לא תאבד.
השער השני: איך אישה צריכה להתנהג עם בעלה כדי שיחיו יחד בכבוד.
השער השלישי: איך אישה צריכה להתנהג עם הוריה.
השער הרביעי: איך אישה צריכה להתנהג עם חמיה וחמותה.
השער החמישי: איך אישה צריכה להיות חרוצה כדי לחנך את ילדיה לתורה ומעשים טובים.
השער השישי: איך חמות צריכה להתנהג עם כלתה והחתנים.
השער השביעי: אישה צריכה להשגיח על בני ביתה.
שם הספר לא ניתן על ידה כי אם על ידי המדפיס שהתלהב מאוד מהעובדה שאישה חיברה ספר: "מי שמע או ראה חידוש כזה. האם קרה אי פעם שאישה חיברה דבר מה מראשה והקריאה פסוקים ומדרשים בבתים". נראה מהספר שהיה לטיקטינר ניסיון בנשיאת דרשות, כמתואר במצבתה.
המחברת הייתה בקיאה בספרות המוסר, כולל הספרים העבריים בתחום זה כגון "ראשית חכמה", "ספר חסידים" וכן את "פרקי אבות" וספרות המדרש.
טיקטינר התייחסה בספרה גם אל בעיות חברתיות מתקופתה, ודאגה לבחורים שאכלו אצל בעלי בתים בזמן לימודיהם בישיבות מרוחקות. היא תיארה את סבלם אצל בעלות בית שניצלו אותם לעבודות בית וטיפול בילדים במקום לאפשר להם ללמוד.
טיקטינר יצאה נגד אמונות טפלות ופניות למכשפות וטענה שמדובר בעבירות על חוקי התורה. היא ממליצה לפנות לרופאים, "כפי שקיבלתי מהדוקטור היקר מהר"ר שמואל".
השיר לשמחת תורה

זהו השיר הקדום ביותר ביידיש מסוגו שהגיע לידינו מפולין. אין שם לשיר וקישורו לשמחת תורה הוסק ממספר שורות בו, בהן מובעת הודיה על מתן התורה.
השיר נועד לשירה על ידי נשים כאשר קישטו את ספר התורה לקראת שמחת תורה, ומחולק לשני חלקים: בראשון אקרוסטיכון באלף בית עברי ובשני אקרוסטיכון בו נמצא שמה של המחברת: "רבקה דבת מאיר זצל". מבנה זה של שני אקרוסטיכונים הופיע גם בשיר מוקדם יותר, שיר על יוסף הצדיק שנמצא בכתב יד משנת 1382 ומהווה את ראשית השירה ביידיש הידועה לנו.
בשיר 80 שורות חרוזות ותוכנו שבח והלל לבורא עולם, הודיה על מתן תורה ותיאור הגאולה לעתיד לבוא.
השפעתה של רבקה טיקטינר

ספרה ודמותה כמעט נשכחו בקרב היהודים דוברי יידיש והיא מוזכרת ונדונה דווקא בקרב לא יהודים.
במאה ה-17 הייתה רבקה למושא התעניינות מצד תאולוגים והבראיסטים נוצריים, כפי שמעיד חיבורו של פרופ' יוהאן קונרד לופט (Lufft),‏ De Rebeca Polona eruditarum in gente Judaica foeminarum rariori exemplo (לטינית: "רבקה הפולנייה: על דוגמה נדירה של אישה יהודייה מלומדת") משנת 1719. כמו כן דן בה גם וגנזייל שציין כבר ב-1674 שספרה הוא נדיר ביותר.
כתביה שראו אור בישראל

מנקת רבקה / הרבנית הדרשנית מרת רבקה בת הגאון מהר"ר מאיר טיקטינר, [ירושלים: המכון להנצחת יהודי גליציה, תשנ"ב].
שמחת תורה ליד / לרבקה טיקטינר (ההדירה והוסיפה מבוא: יעל לוין), ירושלים: י. לוין, תשס"ה.
ראו גם

תחינות
שרה בת-טובים
לקריאה נוספת

יעל לוין, "חייה וחיבוריה של רבקה טיקטינר, המחברת היהודייה הראשונה", עת־מול 190 תשס"ז 2006.
חנא שמרוק, "הסופרת היהודית הראשונה בפולין: רבקה בת מאיר טיקטינר וחיבוריה", גלעד ד-ה (תשל"ט) עמ' 13–23.
חנא שמרוק, ספרות יידיש בפולין: מחקרים ועיונים היסטוריים, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י. ל. מאגנס, תשמ"א 1981.
ימימה חובב, עלמות אהבוך : חיי הדת והרוח של נשים בחברה האשכנזית בראשית העת החדשה. ירושלים: מרכז דינור לחקר תולדות ישראל, 2009.
Cooper, Levi. "From the Classics: A Remnant of Tiktin". Jewish Educational Leadership Vol 4 no. 1 (Fall 2005) pp. 42-46.
Kadari, Tamar. "Rebecca Tiktiner's Simhat Torah Poem" in Nashim: A Journal of Jewish Women's Studies & Gender Issues Fall 2007, No. 14:233-241
von Rohden, Frauke, ed. Rivkah bat Meir Tikotin, Meneket Rivkah: Introduction, Text and Translation 2007a
—. "Rebecca bat Meir Tiktiner" in Encyclopedia Judaica v.17. Second ed. Detroit: Macmillan Reference, 2007b. p136-137.
Zinberg, Israel. Old Yiddish Literature from Its Origins to the Haskalah Period. KTAV, 1975. ISBN 0870684655. On Rebecca bat Meir Tiktiner's Simchat Torah poem, see p.51ff.
הערות שוליים

↑  במצבה שלה: רבקה בת מהר"ר מאיר טיקאטין נפטרה כ'ה' ניסן לפרט ר'ב'ק'ה' ה'א'ב'ן'.
↑  "ליד" - ביידיש=שיר
↑  חנא שמרוק. הסופרת היהודית הראשונה בפולין
↑  י. לוין. שמחת תורה ליד לרבקה טיקטינר
↑  קונטרס בית כנסת אלטנוישול בפראג, באתר הספרייה הלאומית
↑  ווי זיא איר גוף זאל צירן. דיא איר נשמה ניט וויל פֿר לירן
↑  דיא מיט אננדר אין אירן וועלן אלטין
↑  ביידיש: ווער האט דאש חידוש מין גיהערט אודר גיזעהן. דז אין איביגן יארן איז מין גישעהן. דז איין אשה העט אויש אירן קאפ וואש מחבר גיוועזן. אונ' העט פסוקים אונ' מדרש צום הויף גילעזן
↑  ווי איך פֿון דען קעשטליכֿן דאקטר מהר"ר שמואל מקבל האב גוועזט"
↑  חנא שמרוק, הסופרת היהודית הראשונה בפולין
↑  יעל לוין. שמחת תורה ליד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313401705171  PLWABN: 9810648703305606  GND: 1089475691  ISNI: 0000 0000 8254 1871  LCCN: nr92010010  NKC: uk20231173594  VIAF: 66330745   WorldCat (עם VIAF): 66330745 
קבר של רבקה בת הר"ר מאיר טיקאטין
שטוחלנדיה

| --- | --- |

כריכת הספר בגרסה האנגלית, הוצאה שישית
 מידע כללי
 מאת:  אדווין אבוט אבוט 
 איורים:  אדווין אבוט אבוט 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, סאטירה, מתמטיקה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1884 
 מספר עמודים:  121
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1984
 תרגום:  דפנה לוי
 
שטוחלנדיה: רומאנסה רבת-ממדים (באנגלית: Flatland) היא נובלה מאת אדווין אבוט אבוט שנכתבה ב-1884. כסיפורת, שטוחלנדיה נחשבת לסאטירה מז'אנר הפנטזיה, המתארת חיים בעולם מישורי בעל שני ממדים, ובנוסף מותחת ביקורת על ההיררכיה החברתית בחברה הוויקטוריאנית בה חי אבוט. הספר עודנו פופולרי בקרב מתמטיקאים וסטודנטים הלומדים את המקצוע, בייחוד אלו הלומדים את רעיון הממדים המרובים.
מספר סרטים יצאו בעקבות הסיפור, כולל שני סרטים שונים שיצאו ב-2007.
עלילה

הסיפור מתאר עולם דו-ממדי שתושביו הם מצולעים המתחלקים לקאסטות שונות בהתאם למספר צלעותיהם. העיגולים הם בני המעמד הגבוה ביותר, והנשים הן קווים ישרים. המְסַפֵּר, ריבוע צנוע (קאסטת הריבועים הוא מעמד הג'נטלמנים ואנשי המקצוע בשטוחלנדיה), מספר לקוראים על כמה מן השלכותיהם של החיים בשני ממדים. הריבוע חולם על ביקור בעולם בעל ממד אחד, בו הוא מנסה לשכנע את שליט הממלכה הבוּר כי אכן קיימים שני ממדים, אך מוצא כי לגרום לשליט החד-ממדי לראות מחוץ לקו הישר האינסופי בו הוא חי, הוא דבר בלתי אפשרי.
לאחר מכן מבקר כדור תלת־ממדי את הריבוע, שאינו מסוגל לתפוס את דבר נפחו של הכדור עד שרואה הוא את חללנדיה (Spaceland, בתרגום חופשי: "ארץ המרחב") במו עיניו.
הכדור מבקר בשטוחלנדיה בתחילת כל אלף שנים, כדי לשלוח מבשר חדש של רעיון הממד השלישי, בתקווה שיתחנכו סוף כל סוף תושבי שטוחלנדיה ויכירו בקיומה של חללנדיה.

מחללנדיה הבטוחה, יכולים הכדור והריבוע להשקיף על העיגולים מנהיגי שטוחלנדיה המספרים בחשאי על ניסיונות קודמים להציג את דבר קיומה של ארץ אחרת, וקובעים שכל מי שיספר שזכה לביקור או להתגלות מארץ כזו גזר דינו יהיה מוות או מעצר (בהתאם לקאסטה שאליה הוא משתייך).
לאחר שמוחו של הריבוע נפתח לממדים חדשים (תרתי משמע), הריבוע מנסה לשכנע את הכדור שקיימים ארבעה ממדים מרחביים, ואולי אף יותר. הכדור נעלב מעזות השערתו של הריבוע ואיננו יכול לתפוס את רעיון קיומם של ממדים אחרים ומסלק את תלמידו מחללנדיה בבושת פנים.
כעבור זמן מה, חולם הריבוע שהכדור חוזר לבקרו, הפעם כדי להציג בפניו את נקודלנדיה, ארץ הנקודה (Pointland), לה אין ממדים כלל. הנקודה (תושבה היחיד של הארץ ושליטה) רואה בעצמו את כל היקום, ואינו מעלה על דעתו קיומם של ממדים או יצורים אחרים מלבדו. הריבוע נכשל לשכנע את הנקודה בקיומם של אלו, משום שהנקודה אינו מכיר בו כלל וסבור שהוא המדבר אל עצמו. לאחר מכן מתנצל הכדור בפני הריבוע על שכעס עליו, ומסכים שייתכנו עולמות בעלי ארבעה ממדים ואף יותר.
בסופו של הסיפור, הריבוע נכשל בהפצת רעיון שלושת הממדים בשטוחלנדיה. הוא מושלך למאסר, ומגלה שעם הזמן גם הוא עצמו מתקשה יותר ויותר לדמיין בעיני רוחו צורות תלת-ממדיות.
ראו גם

משל המערה של אפלטון
הערות שוליים

↑  נקרא גם "מישוריה" בהוצאה מחודשת של הוצאת בבל, 2000.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 87bdf98d-a1f1-4c66-a256-0f4c0e9a0646  MusicBrainz work: 23998a46-f052-4fd1-b339-97070a5f4570 
איור של בית טיפוסי בשטוחלנדייה. משמאל דלת רחבה לגברים (מצולעים), ומימין דלת צרה לנשים (קווים ישרים): אלגוריה להבדל המעמדי בין גברים לנשים בחברה הוויקטוריאנית
רעידת האדמה בפורט-או-פרנס (1751)

| --- | --- |
 סוג:  רעידת אדמה
 תאריך התרחשות:  21 בנובמבר 1751 
 שעה:  12:50
 משך האסון:  דקה
 קואורדינטות:  18°30′N 72°18′W﻿ / ﻿18.5°N 72.3°W﻿ / 18.5; -72.3
 he
 
רעידת האדמה בפורט-או-פרנס הייתה רעידת אדמה שהתרחשה בשעה 12:50 ב-21 בנובמבר 1751 בעיר פורט-או-פרנס, בירת האיטי. רעידת האדמה התרחשה למשך דקה. לאחר רעידת האדמה, בין 22 בנובמבר ל-8 בדצמבר, רוב תושבי העיר התגוררו באוהלים, עקב התרסקות והתמוטטות הבתים והמבנים בעיר.
רעידת אדמה נוספת דווחה שהתרחשה באותו מקום ב-15 בספטמבר באותה השנה, ולא ברור האם שני הדיווחים מתייחסים לאותו אירוע או האם שיש ביניהם קשר.
מאוחר יותר, סייסמולוגים שנשלחו לאזור, השוו את רעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1751, לרעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1910. שתי רעידות האדמה נעשו באותו המקום.
הערות שוליים

↑  1751 Port-au-Prince earthquake | Assassin's Creed Wiki | Fandom, assassinscreed.fandom.com
1 2 3  Significant Earthquake, www.ngdc.noaa.gov
מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1879–1962)

מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Christina von Österreich;‏ 17 בנובמבר 1879 - 6 באוגוסט 1962), הייתה בתו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן.
ביוגרפיה

מריה כריסטינה נולדה בקרקוב ב-17 בנובמבר 1879 לארכידוכס פרידריך, דוכס טשן ולאיזבלה, נסיכת קרוי, בתם של רודולף, דוכס קרוי ונטלי, נסיכת לינייה.
ב-10 במאי 1902 התחתנה מריה כריסטינה בווינה עם עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1916 נהרג בעלה במהלך מתקפת ברוסילוב בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1923 מת חמיה אלפרד, נסיך זאלם-זאלם השביעי, ובנה ניקולאוס לאופולד, נסיך זאלם-זאלם השמיני ירש את תאריו. ב-6 באוגוסט 1962 מתה מריה כריסטינה בביתה באנהולט, והיא בת 83 שנים.
משפחתה

ב-10 במאי 1902 התחתנה מריה כריסטינה עם עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
איזבל, נסיכת זאלם-זאלם (1903–2009), התחתנה עם פליקס, ברון לואה
רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם (1904–2001), התחתנה עם הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה
ניקולאוס לאופולד, נסיך זאלם-זאלם השמיני (1906–1988)
ססיליה, נסיכת זאלם-זאלם (1911–1991), התחתנה עם פרנץ יוזף, נסיך זאלם-ריפרשידט-קראוטהיים ודייק
פרנץ, נסיך זאלם-זאלם (1912–1917)
מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה

מריה כריסטינה עם שלושת ילדיה
מריה כריסטינה דזירה הנרייטה פליסיטס (בגרמנית: Maria Christina Désirée Henriette Felicitas von Österreich‏; 21 ביולי 1858 - 6 בפברואר 1929) הייתה מלכת ספרד ועוצרת הכס הספרדי ממות בעלה, אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ב-25 בנובמבר 1885 ועד הגיעו של בנה, אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד לבגרות, ב-7 במאי 1904.
ביוגרפיה

כריסטה, כפי שכונתה על ידי משפחתה, נולדה ב-21 ביולי 1858 בטירת זִ'ידְלוֹכוֹבִיצֶה (Židlochovice) ליד העיר ברנו שבמוראביה לקרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולאליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג.
ב-29 בנובמבר 1879 התחתנה מריה כריסטינה עם אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד, והייתה לאשתו השנייה, ונולדו להם 3 ילדים.
בעת מותו של אלפונסו השנים עשר משחפת, הייתה מריה כריסטינה הרה, בתה, מריה דה לאס מרסדס, הייתה למלכה-למעשה ומריה כריסטינה הפכה לעוצרת. העובדה שמין היילוד לא היה ידוע גרמה לחוסר ודאות, כיוון שלו הייתה יולדת בת הרי שמריה דה לאס מרסדס הייתה מוכרזת כמלכה. כיוון שנולד בן, הפך הוא מרגע לידתו למלך אלפונסו השלושה עשר. עם זאת המשיכה אמו, מריה כריסטינה, לשמש כעוצרת עד הגיעו לבגרות.
בתקופת שלטונה, שהייתה סמלית בעיקרה, חתרה לקרב בין המעמד הצומח ורב ההשפעה של הבורגנות העשירה, בפרט בקטלוניה, לבין בית המלוכה, שיאה של מגמה זו היה באירוח התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1888.
במשך רוב התקופה כיהן כראש ממשלת ספרד וכאיש אמונה הקרוב ביותר פרחדס מטאו סגאסטה (Práxedes Mateo Sagasta) מן המפלגה הליברלית. תקופה זו ידועה בהיסטוריה של הפוליטיקה הספרדית כ"אל טורנו פסיפיקו" (תור השלום) ונחשבת לדמוקרטית למדי.
בתקופת שלטונה התחוללה מלחמת ארצות הברית–ספרד, בה הפסידה ספרד את מושבותיה בים הקריבי (קובה ופוארטו ריקו) ובאוקיינוס השקט (הפיליפינים ומיקרונזיה).
עם הגיעו של בנה לבגרות הפכה מריה כריסטינה למלכה האם של ספרד.
היא נפטרה בארמון המלוכה במדריד ונקברה באסקוריאל.
משפחתה

ב-29 בנובמבר 1879 התחתנה מריה כריסטינה עם אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
מרסדס, נסיכת אסטוריאס (1880–1904)
מריה תרסה מספרד (1882–1912)
אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד (1886–1941)
רודיום

רודיום (Rhodium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר, שסמלו הכימי Rh ומספרו האטומי 45.
תכונות

רודיום הוא מתכת חזקה, מבריקה בצבע כסוף-לבן ועמידה בפני קורוזיה. לרודיום טמפרטורת היתוך גבוהה וצפיפות נמוכה משל פלטינה. רודיום איננו מושפע מחומצות ומתמוסס במי מלך ובחומצה גופרתית מרוכזת בטמפרטורה גבוהה בלבד (הקישור אינו פעיל). בנוסף לכך, רודיום שייך לקבוצת הפלטינה, ועל כן נושא את תכונותיה הייחודיות.
שימושים

השימוש העיקרי ברודיום הוא בסגסוגות כחומר מקשיח, שמוסף לפלטינה ולפלדיום. לסגסוגות אלו שימושים בכבשנים, אלקטרודות, כורי היתוך, במעבדות ועוד. שימושים נוספים לרודיום:
ייצור תכשיטים
מגעים חשמליים ברכיבים אלקטרוניים (בזכות התנגדותו החשמלית הנמוכה)
זרז בתגובות כימיות בתעשייה (זרז מבוסס רודיום מאפשר את יצירת החומצה האמינית הנדירה L-DOPA בתגובה סטריאוסלקטיבית)
ציפוי מכשירים אופטיים (בתהליך אלקטרוליזה, המעניק לרודיום חוזק רב)
היסטוריה

היסוד רודיום זוהה ב-1803 על ידי ויליאם הייד וולאסטון (William Hyde Wollaston) זמן קצר לאחר שגילה את היסוד פלדיום, כאשר בדק מחצב פלטינה גולמית מדרום אפריקה. וולאסטון המס את המחצב במי מלך, סתר אותם באמצעות נתרן הידרוקסידי (NaOH), ולאחר מכן טיפל בתמיסה עם NH4Cl וכספית ציאנית (Hg(CN)2). תוצר התהליך הוא RhCl3, ממנו בודד הרודיום בעזרת מימן. שם היסוד נגזר מהמלה רודון (ῥόδον), "ורוד", ביוונית עתיקה, המתייחס לצבען האפייני של חלק מתמיסותיו.
צורה בטבע

בטבע, מצוי הרודיום בערבוביה עם מתכות אחרות, וביניהן כסף, פלדיום, פלטינה וזהב. אי לכך, תהליך המיצוי התעשייתי שלו מורכב למדי. היסוד נכרה במכרות פלטינה, ומופק בצורתו החופשית כמתכת לבנה ואדישה מבחינה כימית. המפיקה המובילה של רודיום היא דרום אפריקה (80% מהתפוקה העולמית) ואחריה רוסיה. מקורות נוספים לרודיום הם הרי אורל, אמריקה הצפונית והדרומית, וקנדה. התפוקה השנתית העולמית של רודיום נאמדת בכעשרים טון בלבד.
ניתן למצות רודיום מדלק גרעיני שיצא משימוש, שמכיל כמה אחוזי רודיום.
אמצעי זהירות

לרודיום אין תפקיד ביולוגי, ואיננו מהווה סכנה בריאותית בפני עצמו. עם זאת, תרכובות שמכילות רודיום עלולות לשלב חומרים אחרים, אשר הופכים אותן לרעילות ומסרטנות.
רזקנה

.
רֶזֶקנֶה (בלטבית: Rēzekne, ברוסית: Режица, בפולנית: Rzeżyca, בגרמנית: Rositten, ביידיש: רעזיצע/רעזיצא) היא עיר בלטביה בחבל לטגליה, שבלטביה המזרחית, 242 ק"מ מזרחית לריגה. אוכלוסיית העיר מונה: 34,900 (2010). העיר שוכנת במקום, שבו במאה ה-9 נוסד מבצר בעל שם זהה.
בהתאם לעדויות היסטוריות בשנת 1808 בעיר היו 754 תושבים, מהם 536 יהודים. כל התקופה עד למלחמת העולם השנייה רבע מתושבי העיר היו יהודים אך כולם למעט שלושה ניצולים נרצחו בשואה.
תנופת פיתוח העיר החלה כאשר דרך העיר עברה מסילת ברזל סנקט פטרבורג-וורשה ובהמשך מוסקבה-ריגה.
מועדון כדורגל העירוני SK בלזמה מייצג את העיר בליגה העליונה של המדינה.