stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה מאן

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל לה מאןסמל לה מאן

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  פיי דה לה לואר פיי דה לה לואר
 מחוז:  סארת
 ראש העיר:  ג'אן קלוד בולארד
 שטח:  52.81 קמ"ר
 גובה:  51 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  145,004 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  2,806 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  48°00′15″N 0°11′49″E﻿ / ﻿48.004166666667°N 0.19694444444444°E﻿ / 48.004166666667; 0.19694444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.lemans.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לה מאן(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לה מאן(למפת פיי דה לה לואר רגילה) נאנט אנז'ה לאוואל לה רוש סור-יון  ברטאן נורמנדי סאנטר- עמק הלואר  אקיטן החדשה מפרץ ביסקאיה לה מאן(למפת פיי דה לה לואר מוגדלת) נאנט אנז'ה לאוואל לה רוש סור-יון  ברטאן נורמנדי סאנטר- עמק הלואר  אקיטן החדשה מפרץ ביסקאיה לה מאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לה מאן (בצרפתית: Le Mans) היא בירת מחוז סארת שבחבל פיי דה לה לואר במערב צרפת.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת על גדות הנהר סארת, כ-220 קילומטר דרומית מערבית לפריז וכ-200 קילומטר צפונית מזרחית לנאנט. היא מהווה את גבולו המערבי של האגן הפריזאי ונכללת באגן הניקוז של נהר הסן ובחלק מזה של נהר הלואר.
היסטוריה

לה מאן מזוהה כעיר הרומית "וינדינום" שנכבשה על ידי הרומאים מידי השבט הקלטי אולרסי. במרוצת המאה השלישית הוקפה העיר בחומה כדי להתגונן נגד פלישות הוונדלים. לה מאן מוזכרת לראשונה בכתבי הגאוגרף תלמי. ב-865 נבזזה העיר בידי הנורמנים.
כעיר הראשית של רוזנות מאן, לה מאן הייתה מוקד המאבקים במרוצת המאה האחת עשרה בין רוזני אנז'ו לבין הדוכסים של נורמנדי. ב-1060 ויליאם מנורמנדי (מאוחר יותר ויליאם הראשון, מלך אנגליה) השתלט על אזור מאן ועל העיר לה מאן. ב-1069 מרדו אזרחי העיר בנורמנדים וגירשו אותם ממנה. ב-1128 ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו שנולד בלה מאן וייסד את בית פלנטג'נט נשא לאישה את מתילדה הקיסרית. בנם הוכרז מאוחר יותר כהנרי השני, מלך אנגליה.
בתקופת הרנסאנס העיר לה מאן הייתה מוקד של פעילות ספרותית. הסופר פרנסואה רבלה והמשורר פייר דה רונסאר הכירו את העיר היטב. כאן ייסד דה רונסאר בשיתוף עם המשורר ז'ואקן די בלה את קבוצת שבעת המשוררים ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים והשפה הלטינית ולכתוב בסגנון הקלאסי של יוון ושל רומא. המשורר ז'אק פלטייה די מאן פרסם שיר בשם "העיר לה מאן" שנכתב במשותף על ידי דה רונסאר ודי בלה.
במשך המאה ה-19, אחרי המצאת הרכבת, האוכלוסייה גדלה והעיר התרחבה. במלחמת העולם השנייה, בעקבות הפלישה לנורמנדי, שוחררה לה מאן על ידי דיוויזיות הרגלים ה-79 וה-90 האמריקניות ב-8 באוגוסט 1944.
דמוגרפיה

ב-2006 מנתה העיר 148,169 תושבים. שטח העיר: 52.81 קמ"ר. צפיפות האוכלוסייה: 2,806 תושבים לקמ"ר. בשטח היישוב העירוני התגוררו 303,289 תושבים.
ב-1806 מנתה אוכלוסיית העיר כ-19,000 תושבים בלבד. כעבור מאה שנה מספר התושבים היה למעלה מ-65,000. האוכלוסייה הגיעה לשיאה ב-1975 כאשר העיר מנתה למעלה מ-152,000 תושבים. במשך מספר שנים חלה ירידה באוכלוסיית העיר, אך מאז תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 האוכלוסייה התייצבה. הסיבות לקיפאון בגידול האוכלוסייה נעוצות בתחרות מצד ערים שכנות ובעיקר מצד נאנט ורן.
כלכלה

לה מאן, שהייתה עיר תעשייתית קטנה, הפכה במשך הזמן למרכז חקלאי, תעשייתי ומסחרי. במרוצת המאה ה-17 והמאה ה-18 חלה בעיר התפתחות כלכלית גדולה, במיוחד בתעשיית הטקסטיל. ב-1650 אפשרה המצאה חדשה ייצור אריג דק שנודע בשם "אריג לה מאן", וב-1740 הוחל בייצוא של אריג זה. במאה ה-19 גרמה המצאת הרכבת לפיתוח כלכלי מואץ. החל ב-1873 נעשו ניסיונות לייצר בלה מאן מכונית שהותנעה באמצעות אדים. ב-1896, אנדרה בולה ייצר בלה מאן את המכונית הראשונה שהותנעה באמצעות בנזין.
אחרי מלחמת העולם השנייה נהנתה העיר מפיתוח התשתיות ומתהליך התפשטות התעשייה הצרפתית לערי השדה. מאז תחילת המאה ה-21 מהווה לה מאן את מרכזו הכלכלי של צפון מערב צרפת. היא מקשרת בין מערב צרפת לבין חבל איל-דה-פראנס ובין נורמנדי לבין מרכז צרפת. הודות לרכבת המהירה TGV, תושבים רבים עובדים באזור פריז (55 דקות מתחנת הרכבת מונפרנאס בפריז).
אתרים

קתדרלת לה מאן העתיקה הקרויה על שמו של סנט ז'וליין, הבישוף הראשון של העיר, היא קתדרלה גותית עם תמיכות דואות מרשימות. ישנם גם שרידים מתקופת השלטון הרומאי בעיר העתיקה וליד הנהר.
העיר העתיקה שנשתמרה היטב, שרחובותיה מרוצפים באבנים והמשופעת בבניינים היסטוריים רבים.
שרידי החומה והמרחצאות הרומאיים שליד הנהר סארת.
הגנים הבוטניים שהוקמו ב- 1867–1870.
מוזיאון המלכה ברנגאריה המוקדש להיסטוריה של העיר.
ספורט

בכדורסל מייצגת את העיר קבוצת לה-מאן סארת, המתמודדת בליגת העל הצרפתית בכדורסל.
ספורט > ספורט מוטורי

עם תחילתו של עידן המכוניות במאה ה-20 ייסד ז'ורז' דוראנד בלה מאן את מועדון המכוניות "סארת". ב-1906 הוא ארגן בעיר את הגרנד פרי הצרפתי הראשון. מסלול המרוץ עבר שינויים במהלך השנים, ומאז 1965 פועלים שני מסלולי מרוצים בעלי חלק משותף. הקצר הוא מסלול בוגאטי הקבוע (הקרוי על שמו של אטורה בוגאטי, מייסד חברת המכוניות הנושאת את שמו), המשמש למרוצים לאורך השנה. אורכו 4.27 קילומטרים. השני, הארוך והמפורסם יותר, מרוץ דה לה סארת, מורכב חלקית מכבישים ציבוריים, שנסגרים לציבור כאשר המסלול בשימוש למרוץ, והוא מארח את מרוץ 24 השעות של לה מאן מאז 1923. אורכו 13.62 קילומטרים. בזמן המרוץ מוקמים במסלול בוטיקים וחנויות למכירת מוצרי פרסום ומוצרי מכוניות. מאז שנת 1978 מתקיים מרוץ 24 השעות של לה מאן לאופנועים, הנערך בחלק הקצר של המסלול.
מרוץ 24 השעות של לה מאן
לידריץ

ערך זה עוסק בעיר בדרום-מערב נמיביה. אם התכוונתם למייסד המושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית, ראו .
| --- | --- |
סמל לידריץסמל לידריץ
רחוב בלידריץ
רחוב בלידריץ
 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  !קאראס
 תאריך ייסוד:  1883
 על שם:  אדולף לידריץ 
 שטח:  15.3 קמ"ר
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,537 (2011)
 קואורדינטות:  26°38′S 15°10′E﻿ / ﻿26.64°S 15.16°E﻿ / -26.64; 15.16
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.luderitz-tc.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי לידריץ(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי לידריץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לידריץ (בגרמנית: Lüderitz) היא עיר נמל בדרום-מערב נמיביה. היא שוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי, בחלקו הצפוני של אזור השפרגביט. בשנת 2011 התגוררו בה כ-12,500 תושבים.
היסטוריה

מגלה הארצות הפורטוגלי בארתולומיאו דיאש עגן במפרץ שלחופו שוכנת כיום לידריץ ב-1487, במהלך מסעו לחיפוש נתיב ימי להודו. הוא כינה את המפרץ אנגרה פקנה (בפורטוגזית Angra Pequena; מילולית: "מפרץ קטן"), וב-25 ביולי 1488, יום חגו של יעקב בן זבדי, הציב פדראו בחצי האי שמדרום לו. במהלך המאה ה-18 הגיעו לאזור מספר משלחות הולנדיות בחיפוש אחר מחצבים, אך הן לא מצאו דבר. במאה ה-19 החלו לפקוד את האזור ציידי לווייתנים וכלבי ים, וסוחרי גואנו.
ב-1883 הגיע לאזור אדולף לידריץ, סוחר גרמני מברמן, ששאף להקים מושבה גרמנית. הוא רכש את אנגרה פקנה מקחורבב ת'נאיקסאב (ǃKhorebeb-ǁNaixab), ראש שבט מקומי מעם הנאמה, תמורת זהב בשווי 100 ליש"ט ו-200 רובים. ב-7 באוגוסט 1884 הונף דגל הקיסרות הגרמנית בחוף בסמוך לאנגרה פקנה, והמושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית כוננה באופן רשמי. לידריץ עצמו נעלם ב-1886, ולאחר מכן החליטו שלטונות המושבה לשנות את שם המפרץ ולקרוא אותו על שמו, מפרץ לידריץ (Lüderitzbucht).
בין 1904 ל-1907 הפעילו הגרמנים באי הכרישים שבמפרץ מחנה ריכוז לאנשים משבטי נאמה והררו, כחלק מרצח העם שביצעו בהם באותן שנים. באי הכרישים נרצחו בין 1,000 ל-3,000 בני אדם נרצחו או מתו בתנאים הקשים בהם הוחזקו במחנה. האסירים אף הועסקו בעבודות כפייה, ובנו את העיר לידריץ, את הנמל שלה, מסילת ברזל וחוות בסביבתה.
גילוי יהלומים בקרבת העיר ב-1909 הפך אותה לאטרקטיבית יותר, וב-1912 כבר התגוררו בה כ-1,100 תושבים לבנים. במקביל, הוקמה בסמוך לה עיירת הכורים קולמנסקופ.
באוגוסט 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נענתה דרום אפריקה לבקשת בריטניה, ופלשה לדרום-מערב אפריקה הגרמנית. לידריץ נפלה כבר ב-15 באוקטובר, והמערכה כולה נמשכה קרוב לשנה, עד שב-9 ביולי 1915 נכנעו הגרמנים. תושבים גרמנים רבים גורשו מהעיר עם סיום הלחימה, ואוכלוסייתה הצטמצמה. בשנים הבאות, התגלו מרבצי יהלומים באזור דרומי יותר, ולידריץ איבדה את מעמדה לטובת עיירות אחרות כפומונה ואליזבת ביי. בעיר נותרו בעיקר דייגים וכן פעלו בה מפעלים לאריגת שטיחים.
לאחר עצמאות נמיביה ב-1990, הביעו שלטונותיה שאיפה לשנות שמות מקומות שנתפסו כקולוניאליים. בין היתר, עלתה הצעה לשנות את שמה של לידריץ, אך בשלב זה שמה נותר על כנה, עם זאת, ב-2013 שונה שם מחוז הבחירה שלה לשם בשפת קויקוי - ǃNamiǂNûs.
אקלים

לידריץ שוכנת באזור אקלים מדברי, וכמות המשקעים הממוצעת בה היא 23 מ"מ בשנה בלבד. בצד זאת, גם לזרם הדרום אטלנטי השפעה על מזג האוויר בעיר, והטמפרטורות בעיר יכולות לצנוח בהשפעת הרוחות הנושבות מהאוקיינוס האטלנטי.
| אקלים בתלידריץ> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בתלידריץ> ינואר.23.14.2 | אקלים בתלידריץ> פברואר.22.14.2 | אקלים בתלידריץ> מרץ.22.14.4 | אקלים בתלידריץ> אפריל.21.13.3 | אקלים בתלידריץ> מאי.20.11.2 | אקלים בתלידריץ> יוני.19.11.3 | אקלים בתלידריץ> יולי.19.10.2 | אקלים בתלידריץ> אוגוסט.18.10.2 | אקלים בתלידריץ> ספטמבר.18.10.1 | אקלים בתלידריץ> אוקטובר.19.11.1 | אקלים בתלידריץ> נובמבר.20.12.0 | אקלים בתלידריץ> דצמבר.22.13.1 | אקלים בתלידריץ> שנה.20.3.11.9.23 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: World Climate Guide
סביבה

לידריץ וכביש B4 המוביל אליה הם מובלעת בשפרגביט - אזור לאורך רצועת החוף הדרומית של נמיביה המיועד לכריית יהלומים ואסור בכניסה. מאז 2005 השפרגביט הוא גם גן לאומי.
החופים הסמוכים ללידריץ והאיים הקטנים שמול חופיה, ובפרט האי מרקיורי, עשירים בעופות, ובהם כ-80% מהאוכלוסייה העולמית של קורמורן החוף כרבע מהאוכלוסייה העולמית של קורמורן הכתר, וכן סולות הכף, פינגווינים שחורי-רגל, פלמינגואים, ועוד. בקרבת העיר ניתן להבחין גם במספר מיני לווייתנאים, הבולט שבהם הוא הדולפין הדרום-אפריקאי.
אתרים בולטים

כמה מהמבנים שהקימו הגרמנים בעיר עם הקמתה הוכרזו לאורך השנים כאתרים לאומיים. בין המבנים:
בניין דויטשה אפריקה בנק, שהוקם ב-1907.
בניין קראבנהפט אנד לאמפה (Krabbenhöft & Lampe) הוקם עבור אנשי העסקים פרידריך וילהלם קרבנהפט ואוסקר לאמפה, הוקם ב-1909 והוכרז כאתר לאומי ב-1979.
גליק אאוף (Glück Auf), הוקם ב-1907 עבור עורך דין שייצג את אחת מחברות היהלומים, והוכרז ב-2014 כאתר לאומי.
גרקהאוס (Goerkehaus), הוקם בין 1909 ל-1911 עבור האנס גרקה, בעליה של אחת מחברות היהלומים שפעלה באזור.
פלזנקירכה (Felsenkirche; מילולית: כנסיית הסלע). הכנסייה ניצבת בראש גבעת היהלומים. היא הוקמה ב-1912, בסגנון התחייה הגותית, וב-1978 הוכרזה כאתר לאומי.
קרפלינהאוס (Kreplinhaus), ביתו של ראש העיר הראשון של לידריץ, אמיל קרפלין, נבנה ב-1909.
תחנת הרכבת של לידריץ, שהוקמה ב-1904 והחלה לפעול ב-1906.
דרומית לעיר, אתר לאומי נוסף, כף דיאס (Dias Point), שהיא המקום בו הציב בארתולומיאו דיאש את הפדראו ב-1488. ב-1973 הוכרז האתר הלאומי, וב-1988, במלאת 500 שנה להצבת הפדראו, הוצב במקום פדראו משוחזר.
16 ק"מ מזרחית ללידריץ מצויה עיר הרפאים קולמנסקופ, שהוקמה עבור כורי היהלומים, אך ננטשה בהדרגה, ובאופן סופי ב-1954. מקצת ממבני העיר שוקמו, ומרביתם עומדים בשיממונם, ומכוסים בהדרגה בידי הדיונות.
תחבורה

המפרץ שלחופו שוכנת לידריץ רדוד יחסית. בשל כך, אניות גדולות אינן יכולות לעגון בו, ובמשך השנים ואלוויס ביי התבססה כעיר הנמל העיקרית של נמיביה. כיום, משמש הנמל בעיקר ספינות דיג וסירות המשמשות תיירים. יש תוכניות להקמת נמל חדש 30 ק"מ דרומית לעיר, ולחברו במסילת ברזל שאורכה 1,600 ק"מ, לשם ייצוא פחם מבוצוואנה.
הכביש המוביל ללידריץ הוא כביש B4, המחבר אותה עם בירת המחוז, קיטמנסהופ. מסילת הברזל שנבנתה בידי עובדי הכפייה בראשית המאה ה-20 מחברת את לידריץ עם אאוס (מאז 1906), זהיים (מאז 1908) וקיטמנסהופ (מאז 1912), שתחנת הרכבת שלה מצויה גם על הקו שבין הבירה וינדהוק לאפינגטון. ממזרח לעיר שדה תעופה קטן, ובו מסלול אספלט ומסלול עפר.
ספורט

מאז 2007 מארחת לידריץ מדי שנה את תחרות השיט Lüderitz Speed Challenge, המוכרת על ידי איגוד השיט הבינלאומי.
יהודים

בשנת 1908 התקיימו במקום תפילות במנין בימים הנוראים.
הערות שוליים

1 2  השם כולל שימוש בעיצורים מצוצים. לאופן ההגייה ראו כאן.
↑  foreign news, בני ברית מסנג'ר, 28 בפברואר 1908
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557441705171  GND: 4036500-1  LCCN: n82112434  NKC: ge1153574  VIAF: 153630055   WorldCat (עם VIAF): 153630055 
דולפין דרום אפריקאי בסמוך ללידריץ
גרקהאוס
תחנת הרכבת של לידריץ
מאדאם דה סטאל

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1766 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  14 ביולי 1817 (בגיל 51) פריז, הרסטורציה 
 שם לידה:  Anne-Louise Germaine Necker 
 מדינה:  רפובליקת ז'נבה, ממלכת צרפת 
 מקום קבורה:  Coppet Castle 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  Corinne ou l'Italie, On Germany 
 בן או בת זוג:  Erik Magnus Staël von Holstein (17 בינואר 1786–1800)  Albert Jean Michel de Rocca (1811–1817)  בנז'מן קונסטן  שארל-מוריס דה טליראן  Louis, comte de Narbonne-Lara 
 צאצאים:  Albertine, baroness Staël von Holstein, Auguste-Louis de Staël-Holstein, Louis Alphonse de Rocca 
 חתימה:   
 
מאדאם דה סטאל (בצרפתית: Madame de Staël;‏ 22 באפריל 1766 - 14 ביולי 1817) הייתה אשת-רוח, סופרת ואשת חברה ידועה צרפתייה ממוצא שווייצרי, שבסלון שלה אירחה את טובי האינטלקטואלים של תקופתה.
ביוגרפיה

אן לואיז ז'רמן דה סטאל (Anne Louise Germaine de Staël), נולדה בפריז כבתם של הבנקאי השווייצרי ז'אק נקר (לימים שר האוצר של לואי השישה עשר מלך צרפת) ושל סוזאן קורשו (שהייתה קודם לכן אהובתו של אדוארד גיבון). היא למדה אנגלית, לטינית, ריקוד ומוזיקה והצטיינה בלמודיה. ב-1776 הפך אביה לשר האוצר של צרפת, וב-1786 הוריה השיאו אותה לברון דה סטאל-הולשטיין, שגריר שוודיה בצרפת, שהיה מבוגר ממנה ב-17 שנה. לאחר נישואיה קיימה בביתה בפריז חוג ספרותי שבו השתתפו, בין היתר, המרקיז דה לה פאייט, המרקיז דה קונדורסה ושארל-מוריס דה טליראן.
בהיותה מושפעת מרעיונותיהם של ז'אן-ז'אק רוסו ושל אנשי עידן האורות, מאדאם דה סטאל תמכה במהפכה הצרפתית, וסייעה לקיים את פגישת אספת המעמדות הצרפתית בורסאי (5 במאי 1789). אך החל מ-1792 הסתבך מצבה. בהיותה תומכת ברעיון המלוכה החוקתית, נרדפה הן על ידי הרפובליקנים והן על ידי האריסטוקרטים. ב-1793 נאלצה לצאת לגלות באנגליה, אך ב-1794 אחרי מפלתו של מקסימיליאן רובספייר, שבה לפריז וחידשה את החוג הספרותי.
ב-3 בינואר 1798 פגשה לראשונה בנפוליאון בונפרטה. היא ראתה בו ליברל שהגשים את רעיונות המהפכה הצרפתית, אך התאכזבה עד מהרה כאשר תפס את השלטון בהפיכה צבאית (9 בנובמבר 1799). נפוליאון, שראה בה אשת מדנים מסוכנת, גירש אותה מפריז, והיא עברה להתגורר בטירה המשפחתית בשווייץ, שם כתבה את הרומן "דלפין" שיצא לאור ב-1802. באותה שנה התאלמנה, ובשנים 1803 - 1804 ערכה מסע בגרמניה יחד עם אהובה הסופר בנז'מן קונסטן (שאותו הכירה ב-1794).
בגרמניה נפגשה עם פרידריך שילר ועם יוהאן וולפגנג פון גתה וגילתה את הספרות הגרמנית. אחרי שובה לטירתה שבשווייץ נסעה לאיטליה כדי להכין את החומר עבור הרומן "קורין" שיצא לאור ב-1807 והביא לפרסומה של מאדאם דה סטאל ברחבי אירופה. ב-1808 ביקרה שוב בגרמניה וליקטה חומר עבור יצירת המופת שלה "על גרמניה" (1810) שבה הציגה את הספרות הגרמנית בפני צרפת. על יצירה זו השיב לה היינה מאוחר יותר בטקסטים "מצבים צרפתיים" (Französische Zustände) ו"על ההיסטוריה של הדת והפילוסופיה בגרמניה".
ב-1811 נישאה מאדאם דה סטאל לאלברט דה רוקה, קצין שווייצרי צעיר. ב-1814 חידשה את החוג הספרותי בפריז, אחרי הגלייתו של נפוליאון ועלייתו לשלטון של לואי השמונה עשר לבית בורבון.
מאדאם דה סטאל נפטרה בפריז אחרי שלקתה בשיתוק.
ביוגרפיה > תרגומים לעברית

על השוויון הטבעי בתוך 'האדם המשתחרר: הנאורות והמהפכה הצרפתית : מבחר מקורות' / עורך: דניס שרביט ; מצרפתית שירן בק, אבנר להב; הקדמה ראובן מירן. כרמל, 2013.
על השירה (מתוך 'גרמניה'), תרגום: רותם עטר, בתוך 'דחק - כתב עת לספרות טובה', כרך י', 2018.
על רוח הספרות - הוצאת דחק, 2019. מצרפתית: רותם עטר, הקדמה: רות בונדי.
הערות שוליים

↑  Germaine de Staël, FRENCH-SWISS AUTHOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268404905171  PLWABN: 9810649255005606  BIBSYS: 90095224  BNE: XX1134693  BnF: cb11925397h (data)  CANTIC: a10458104  CiNii: DA00539836  GND: 118616617  HDS: 016051  ICCU: RAVV062478  ISNI: 0000 0001 2259 1946  LCCN: n78089038  LNB: 000059196  MusicBrainz: 3c9d6d2a-4507-4f1e-a94a-60221739020b  NDL: 00475532  NKC: jn19981002159  NLA: 35580150  NLG: 154535  NLK: KAC199626227  NSK: 000135732  NTA: 068622554  RERO: 02-A000155485  SELIBR: 198112  SNAC: w6mf2dgw  SUDOC: 02714691X  Trove: 1002628  ULAN: 500250034  VcBA: 495/48296  VIAF: 89204033   WorldCat (עם VIAF): 89204033
מארי-לורנס יונגפלייש

יונגפלייש (במרכז) באליפות גרמניה באתלטיקה 2015
מארי-לורנס יונגפלייש (בגרמנית: Marie-Laurence Jungfleisch; נולדה ב-7 באוקטובר 1990) היא אתלטית גרמנייה המתחרה בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

יונגפלייש נולדה בצרפת, בת לאם מגרמניה ואב ממרטיניק, היא הבכורה מבין שישה ילדים. בגיל שש עברה לפרייבורג וב-2011 לשטוטגרט.
היא זכתה באליפות גרמניה עד גיל 20 בקפיצה לגובה ב-2008 וב-2009, ובאליפות גרמניה עד גיל 23 ב-2011 וב-2012. ב-2011 וב-2012 סיימה שנייה באליפות גרמניה ובשנים 2013–2016 זכתה ארבע פעמים ברציפות באליפות המדינה.
באליפות אירופה באתלטיקה 2012 סיימה במקום ה-13 בתוצאה של 1.87 מטר ולא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 1.92 מטר ולא העפילה לגמר. ב-2014 סיימה במקום השמיני באליפות העולם באולם בתוצאה של 1.92 מטר וחמישית באליפות אירופה בשיא אישי של 1.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בשיא אישי של 1.99 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי 2016 היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 1.93 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגרמניה ב-16 ביולי היא קבעה את שיאה האישי, 2.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה שביעית בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 1.95 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2018 שהתקיימה בברלין זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1.96 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה עשירית בתוצאה של 1.93 מטר.
הערות שוליים

↑  Eine Hochspringerin, die alle Hindernisse meistert, די ולט, 26 באוגוסט 2015 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14278223
לאגוואט

| --- | --- |

שער דזאייר במרכז העיר
 מדינה:  אלג'יריה אלג'יריה
 מחוז:  לאגוואט
 ראש העיר:  באשיר בינבהז (2012-2017)
 תאריך ייסוד:  המאה ה-11
 שטח:  64 קמ"ר
 גובה:  750 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  170,693 (2012)
  ‑ במטרופולין:  477,328 (2008)
  ‑ צפיפות:  426.73 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  33°49′25″N 2°52′32″W﻿ / ﻿33.8236°N 2.8756°W﻿ / 33.8236; -2.8756
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אלג'יריה מוגדלת) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד תמנראסת טינדוף מרוקו ספרד תוניסיה לוב ניז'ר מאלי מאוריטניה הים התיכוןלאגוואט(למפת אלג'יריה רגילה) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד תמנראסת טינדוף מרוקו ספרד תונ. לוב ניז'ר מאלי מאור. הים התיכוןלאגוואט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קתדרלת סנט אריאן במרכז העיר
לאגוואט (בערבית: الأغواط, תעתיק: אלאע'ואט; בצרפתית: Laghouat) היא עיר בצפון אלג'יריה. העיר היא בירתה של מחוז לאגוואט. היא שוכנת מדרום להרי האטלס ומצפון למדבר סהרה, במרחק 400 ק"מ דרומית לבירה אלג'יר. הנהר "ואדי דג'אדי" זורם ליד העיר.
היסטוריה

העיר מוזכרת לראשונה במאה ה-11 (לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון) והייתה תחת שלטון מרוקאי ועות'מאני. בשנת 1852 כבשו הצרפתים את העיר. 
צבא של 6,000 חיילים, תחת פיקודו של שלושה גנרלים, (פליסייר, יוסוף ובואוסקרן) - הטילו מצור על העיר לאגוואט. הקרב החל ב-21 בנובמבר, עד 4 בדצמבר של אותה שנה, העיר לאגוואט הייתה סוערת. היה חיסול שיטתי של האוכלוסייה לפי פקודה, יותר משני שלישים נהרגו. שאר אוכלוסיית העיר ניצלו בקושי באמצעות כניעה. הצרפתים הרסו שכונות שלמות ובנו במקומם בתים חדשים ומודרניים.
מאז 1962, לאגוואט היא תחת שלטונה של אלג'יריה העצמאית. בשנת 1974 לאחר החלוקה המנהלית המחודשת, לאגוואט החזירה לעצמה את מעמדה כעיר בירה של המחוז.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר לאגוואט מנתה 170,693 תושבים במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2012. העיר מהווה חלק ממחוז לאגוואט, שאוכלוסייתו הכוללת היא כ-480,000 תושבים. גרף האוכלוסייה מתייחס לכמות האוכלוסייה בעיר בעידן אלג'יריה העצמאית:

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר:
הדיוקסיה של לאגוואט

מאז 14 בספטמבר 1955 העיר היא מקום מושבה של "הדיוקסיה של לאגוואט" (בלטינית: Dioecesis Laghuatensis), שהוקמה ב-19 ביולי 1901. ב-10 ביוני 1948 ביקרה במקום נציגות האפיפיור. הדיוקסיה כפופה ישירות לכס הקדוש והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של אלג'יריה. בדיוקסיה יש כ-300,000 מאמינים. בשנת 2004 שירתו במקום 1,916 כמרים ו-61 נזירות.
חינוך

בעיר קיימת אוניברסיטת "עאמר טלידג'י".
תחבורה

העיר ממוקמת על ציר תחבורה ראשי (N1) החוצה את המדינה מצפון לדרום.
במזרח העיר קיים נמל תעופה בינלאומי גדול, "אל-מקרארג". ותחנת רכבת המקשרת את העיר עם שאר המדינה.
60 ק"מ דרומית לעיר נמצא שדה הגז "חאסי ראמל", שהוא הגדול ביותר בצפון אפריקה.
יהודים

עד לסוף 1948 הייתה בעיר קהילה גדולה. בעיר היו בתי כנסת ובית ספר המלמד עברית. כל יהודי העיר עזבו בעקבות הרב המקומי שעלה לישראל.
לאופולד פיגל

לֵאוֹפּוֹלְד פִּיגֵּל (בגרמנית: Leopold Figl;2 באוקטובר 1902 –  9 במאי 1965) היה פוליטיקאי אוסטרי שמרן בתקופת אזורי הכיבוש באוסטריה אשר תמך באחדות לאומית אוסטרית ובחזית מאוחדת נגד השפעותיהם של הגוש המערבי כמו גם הגוש המזרחי למען עצמאות המדינה. שירת כקנצלר אוסטריה הצעיר ביותר עד עלייתו של סבסטיאן קורץ.
ביוגרפיה

פיגל נולד ב-1902 למשפחת חקלאים. הוא למד חקלאות באוניברסיטה בווינה ולאחר מכן הצטרף לחיים פוליטיים מתמיכה במעמד האיכרים. עם ההפיכה האוטוקרטית של מפלגת חזית המולדת האוסטרית תחת אנגלברט דולפוס הפך פיגל לחבר במועצה הפדרלית של מנהל האיכרים הכלכלי באוסטריה תחתית.
לאחר ביצוע האנשלוס בידי גרמניה הנאצית, פיגל, עקב התנגדותו לנאציונל-סוציאליזם נשלח בידי הרשויות למחנה הריכוז דכאו במאי 1938 ושוחרר רק במהלך 1943. הוא הפך למהנדס נפט אך באוקטובר 1944 נתפס מחדש ונשלח למחנה הריכוז מַאוּטהַאוּזֶן בצפון אוסטריה. הוא הובל בינואר 1945 ביחד עם היינריך מאייר (לוחם עצמאות אוסטרי אשר מאוחר יותר הוצא להורג) אל בית הדין העממי של גרמניה הנאצית אשר היה צפוי להוצא להורג בו. באפריל הוצלו חייו של פיגל כאשר הצבא האדום כבש את וינה במסגרת מתקפת וינה.
לאחר כיבוש גרמניה הנאצית בידי בעלות הברית, גנרל הצבא האדום פיודור טולבוחין דרש מפיגל שינהל את חלוקת האוכל באזורים הגובעים של וינה. מנקודה זאת החל פיגל לעלות במעמדו האזרחי ובהמשך השנה הצטרף אל מפלגת העם האוסטרית והפך למושל אוסטריה תחתית.
כאשר בסוף 1945 התבצעו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות, פיגל נבחר לקנצלר אוסטריה, דאז אזורי הכיבוש באוסטריה אשר היו מחולקים בין ברית המועצות, האימפריה הבריטית, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית וארצות הברית. פיגל פעל להקמת חזית אוסטרית מאוחדת נגד הכיבוש, על כן הוא הזמין את המפלגה הסוציאליסטית להצטרף אל ממשלת אחדות לאומית ובכך מנהיגה, אדולף שרף הפך לסגנו של פיגל.
פיגל תמך בדה-נאציפיקציה של אוסטריה במסגרתה חצי מיליון חברי המפלגה הנאצית האוסטרית לשעבר הושמו תחת מעצר בית. על אף שבשנת 1948 תנאים אלו הופסקו, על הנאצים לשעבר עדיין נאסר להשתתף במערכות פוליטיות.
עם פטירתו של קרל רנר במילוי תפקידו, פיגל הפך לנשיא אוסטריה בפועל במהלך 1951 עד עלייתו של תאודור קרנר. עקב התמשכות המלחמה הקרה העימות על ריבונות אוסטריה נמשך. אוסטריה עצמה הייתה מדינה דמוקרטית מערבית אך גבולותיה עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה העממית ההונגרית וצ'כוסלובקיה העלו חשד כי תצטרף אל הגוש המזרחי. היה זה רק לאחר התפטרות פיגל שאוסטריה אוחדה והשיגה ריבונות בהסכמה כי תהיה מדינה נייטרלית.
פיגל דאז יצא לפרישה מאז 1953 במסגרתה הפך לפטרון של תנועת צופי אוסטריה ולבסוף נפטר עקב סרטן הכליה בשנת 1965 בווינה.
לאופולד קוז'לוך

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1747 וולווארי, צ'כיה 
 פטירה:  7 במאי 1818 (בגיל 70) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 זרם:  התקופה הקלאסית 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, בלט 
 שפה מועדפת:  צ'כית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאופולד קוז'לוך (בצ'כית: Leopold Koželuh; בגרמנית: Leopold Kotzeluch; ‏ 26 ביוני 1747 – 7 במאי 1818) היה מלחין צ'כי שזכה לתהילה רבה בווינה הן כמלחין, הן כפסנתרן והן כמורה, אך נעלם מתודעת שוחרי המוזיקה מאז פטירתו.
ביוגרפיה

נולד כיאן אנטונין קוז'לוך (Jan Antonín Koželuh) בוולווארי (Velvary(אנ')) שבבוהמיה ועבר לפראג. בשנת 1778 עבר לווינה. משנת 1792 ועד לפטירתו ב-1818 החזיק במשרות המלכותיות היוקרתיות של "קאפלמייסטר" ושל מלחין החצר. הוא כתב כ-400 יצירות, ובתוכן 30 סימפוניות, 22 קונצ'רטי לפסנתר ושתי אורטוריות.
מדכא אפל

מדכא אפל (המכונה גם סופג אפל) הוא חומר הסופג אנרגיית עירור מפלואורופור ומפיץ את האנרגיה כחום בשונה ממדכא פלואורסצנטי טיפוסי אשר פולט מחדש חלק גדול מאנרגיה זו כאור. מדכאים אפלים משמשים בביולוגיה מולקולרית בשילוב עם פלואורופורים. כאשר השניים קרובים זה לזה, כמו במולקולה או בחלבון, פליטת הפלואורופור מדוכאת. ניתן להשתמש באפקט זה לחקר הגאומטריה והתנועה המולקולרית.
דוגמה לשימוש בו היא בשיטות TaqMan או תבחין פולש, שיטות גנוטיפ SNP. לדוגמה, משתמשים בלולאת סיכת ראש עם פלואורופור ומדכא בבסיס הגזע. פריימר PCR ספציפי מסוג SNP ללא תווית (אחד מני רבים) עם זנב ספציפי של 5' נקשר לרצף שיש לבדוק, והפולימראז מרחיב את הרצף. בריצה הבאה מורחב פריימר, משלים לזנב זה, עם לולאת סיכת ראש. בריצה הבאה, התארכות החוט המשלים תיישר את הלולאה המפרידה בין הפלואורופור והמדכא. אלטרנטיבה לשימוש במדכא היא שימוש ב-FRET כאשר השילוב בין שני צבענים נותן אות.