stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראדו לופו
חייו

ראדו לופו נולד לעורך הדין מאיר ולמורה אנה לבית גאבור. בגיל שש החל ללמוד נגינה בפסנתר, ובגיל 12 הופיע לראשונה בתוכנית מלאה של יצירות שהלחין בעצמו. בגיל 14 זכה במלגה והחל ללמוד בקונסרבטוריון של בוקרשט, שם למד בין שאר אצל מורתו של דינו ליפאטי. בשנת 1961 זכה במלגה ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה, שם למד אצל היינריך נויהאוס ובהמשך אצל בנו, סטניסלב נויהאוס, עד שנת 1969. הוא זכה בפרס ראשון בשלוש תחרויות: ואן קלייברן (Van Cliburn) בשנת 1966, תחרות אנסקו (Enescu) הבינלאומית בשנת 1967, והתחרות הבינלאומית של לידס בשנת 1969. בשנת 1989 זכה בפרס "אוויאטי" היוקרתי של אגודת המבקרים האיטלקית.
ראדו לופו הוזמן דרך קבע לנגן עם כל התזמורות הגדולות בעולם, ביניהן הפילהרמונית של ברלין (שאיתה פתח את פסטיבל זלצבורג 1986, בניצוח ריקרדו מוטי), תזמורת הקונצרטחבאו ההולנדית, כל התזמורות החשובות של לונדון, וכל התזמורות האמריקאיות הגדולות. הופעתו הראשונה החשובה בארצות הברית הייתה בשנת 1972, עם תזמורת קליבלנד ודניאל בארנבוים בניו יורק ועם התזמורת הסימפונית של שיקגו וקרלו מריה ג'וליני. לופו ניגן בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים והיה אורח קבוע בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל לוצרן.
ביוני 2019 הצהיר על רצונו לסיים את הקריירה האמנותית שלו בתום אותה עונה.
לופו מיעט במתן ראיונות לכתבים מחשש לעיוות דבריו או לציטוטים מחוץ להקשרם.
היה נשוי פעמיים. נישא לראשונה לצ'לנית אליזבט וילסון ב-1971. התגורר בלוזאן עם רעייתו השנייה, דליה, ילידת רומניה, כנרת בתזמורת המקומית.
לופו נפטר בלוזאן לאחר מחלה ממושכת, בגיל 76.
הערות שוליים

↑  Radu Lupu dead and obituary, Romanian pianist - cause of death, MRandom News, ‏18 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  CODALARIO, Muere Radu Lupu, una leyenda del piano, www.codalario.com (בספרדית)
↑  ‏Happy 70th birthday, Radu Lupu, באתר גרמופון, ‏30 בנובמבר 2015, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
↑  ‏A CACHE OF RARE GEMS, באתר שיקגו טריביון, 13 בפברואר 1994, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
↑  Alex Ross, ‏Alex Ross: The Rest Is Noise, באתר therestisnoise.com, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
↑  היסטוריית גראמי של ראדו לופו, באתר גראמי, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439592805171  PLWABN: 9810653186805606  BIBSYS: 1010452  BNE: XX847309  BnF: cb13896872b (data)  GND: 134449967  ISNI: 0000 0000 8181 927X  LCCN: n81125422  MusicBrainz: bec02ec4-34be-43db-9be1-006606174fd2  NDL: 031958454  NKC: pna2005262080  NLA: 35712581  NSK: 000062920  NTA: 07067244X  RERO: 02-A003536978  SUDOC: 070691789  Trove: 1053442  VIAF: 113927726   WorldCat (עם VIAF): 113927726
קבר ...יהו אשר על הבית

תעתיק הכתובת לעברית מודרנית, על פי פרופ' נחמן אביגד
מפתח כתב עברי קדום לפענוח הכתובת
קבר ...יהו אשר על הבית הוא שמה הנוכחי של מערת קבורה מסוף ימי בית ראשון כשעליה כתובת בכתב עברי עתיק. המערה מצויה במדרונו המזרחי של נחל קדרון בירושלים, בין בתי הכפר סילואן (כפר השילוח), כשישים מטר דרום-מערבית לקבר בת פרעה. המערה והכתובת נתגלו על ידי הארכאולוג הצרפתי שארל קלרמון-גנו בשנת 1870 ופרטיהן המלאים התפרסמו על ידו בשנת 1899.
פרטי התגלית: המבנה והכתובת

בשנת 1870, במסגרת מחקריו בכפר השילוח, גילה הארכאולוג הצרפתי קלרמון-גנו מבנה חצוב בסלע העומד בין בתי הרחוב, לו חזית מסותתת בגובה 4 מטרים ובאורך 8 מטרים ובו תא קבורה אחד שגודלו 4.65 על 2.5 מטרים.
בפתח המבנה, מצא קלרמון-גנו ספין (Panel) מלבני שקוע ובו חקוקה כתובת בת שלוש שורות בכתב העברי הקדום. לימין הפתח נמצאה כתובת נוספת בת שורה אחת. שתי הכתובות ניזוקו באופן קשה, ולדעת קלרמון-גנו, היה זה מעשה חבלה מכוון שנעשה בפטיש. נזק זה הותיר את הכתובת הקצרה יותר בלתי קריאה לחלוטין וכל מאמצי הפענוח התרכזו עתה בזו הארוכה יותר. לאחר ניסיונות כושלים לפענח את הכתובת, חצב קלרמון-גנו את הכתובת והעבירה למוזיאון הבריטי.
הכתובות ופענוחן

הכתובות ידועות בסימון KAI 191, כאשר הכתובת הקצרה מסומנת כ-KAI 191A והכתובת העיקרית כ-KAI 191B.
הכתובות ופענוחן > הכתובת העיקרית

כשלושים שנה לאחר הגילוי, בשנת 1899, הודה קלרמון-גנו כי המילה היחידה שהצליח לזהות בכתובת בוודאות מוחלטת היא: "בית". קלרמון-גנו הזכיר כי "בכפר השילוח אנו נמצאים בעיר המתים הגדולה" ולכן שיער כי ככל הנראה, המבנה אינו אלא מערת קבורה וכי הכתובת משמשת כמצבה לזיהוי האדם הטמון במקום.
מצוק הסלע במזרחו של נחל קדרון שימש בימי בית ראשון ושני כמקום קבורה לנכבדי ירושלים. קלרמון-גנו עצמו העלה בזהירות זיהוי אפשרי של כמה מילים נוספות המרכיבות את הצירוף: "אשר על הבית" ואמר כי ייתכן שמדובר בקברו של שבנא או אדם אחר ששימש בתפקיד זה, אך נמנע מלקבוע מסמרות בעניין תוך אזהרה מפני השערות שאינן מבוססות. בעשרות השנים הבאות ניסו מספר חוקרים לפענח את הכתובת בהסתמך על תמונות וצילומי פקסימילה שלה אך ללא הצלחה.
כשמונים שנה לאחר הגילוי העלה חוקר ארץ ישראל נחמן אביגד הצעה לקריאה אפשרית של הכתובת הגדולה וזו הצעתו:
זאת [קבורת ...]יהו אשר על הבית. אין פה כסף וזהב
 [כי] אם [עצמותיו] ועצמות אמתו אִתו. ארור האדם אשר
יפתח את זאת
הכתובות ופענוחן > הכתובת הקצרה

כקלרמון-גנו, גם נחמן אביגד משך ידו מניסיון פענוח הכתובת הקצרה שנמצאה לימין הפתח, בראשו של חדר צדדי. עם השנים, הוצעה קריאה גם לכתובת קצרה זו. המילים שזוהו הן:
חדר בכתף הצר[ח]
המילה חדר יכולה להתפרש כמתכוונת לחדר קבורה כפי שמתגלה גם בקברים ארץ-ישראליים נוספים מהעת העתיקה. את התיבה השלישית מציע שמואל אחיטוב להשלים ל"הצרח" (=הצריח). בכתובות נבטיות וערביות משמשת המילה צריח לציון חדר ובייחוד קבר החצובים בסלע. כך משתמע גם מספר שמואל שם נאמר:
וְאִישׁ יִשְׂרָאֵל רָאוּ כִּי צַר-לוֹ כִּי נִגַּשׂ הָעָם; וַיִּתְחַבְּאוּ הָעָם בַּמְּעָרוֹת וּבַחֲוָחִים וּבַסְּלָעִים וּבַצְּרִחִים וּבַבֹּרוֹת
לדעת שמואל אחיטוב, כוונת הכתובת להכריז כי חדר צדדי זה משמש גם הוא כחדר קבורה.
משמעות הגילוי > תוכן הכתובת

מצד תוכנה, דנה הכתובת בארבעה עניינים:
ציון זהותו של בעל הקבר.
הצהרה בדבר אי הימצאותם של חפצי ערך במקום.
הצהרה בדבר תכולת הקבר - קבר האיש ואמתו-פילגשו.
קללה לפותח הקבר.
בכתובות קברים מהעולם העתיק ישנן הקבלות רבות לתוכן כתובתנו, שכן קברי אצילים נחשדו תמיד ככאלה המכילים חפצי ערך והיוו מושא לשוד וביזה. בכלל זה יש להזכיר כתובות פיניקיות קדומות כגון כתובת אחירם (שנת 1000 לפנה"ס לערך), כתובת תבנת כהן עשתרת מלך צידונים", כתובת אשמונעזר בנו וכן כתובות מאוחרות יותר כגון כתובת עוזיהו מימי בית שני.
משמעות הגילוי > תיארוך הכתובת

זיהוי הנקבר במערה בתור אדם המחזיק בתואר "אשר על הבית", דהיינו ראש השרים בבית המלוכה, מחייב את קביעת שנת 586 לפנה"ס, שנת גלות בבל בזמנו של מלך יהודה האחרון, צדקיהו, כתיארוך האפשרי המאוחר ביותר של הכתובת.
כתיארוך המוקדם ביותר האפשרי, נעזר אביגד בהשוואתה לכתובת נקבת השילוח שתוארכה לזמנו של המלך חזקיהו בשלהי המאה ה-8 לפנה"ס. הכתב דומה לכתב שנמצא בכתובת נקבת השילוח, אלא שבניגוד לכתובת נקבת השילוח הכתובה כולה בכתיב חסר, בכתובת "יהו אשר על הבית" קיימת לפחות אם קריאה "מיותרת" אחת, במילה "ארור". הבדל זה, המתבטא בהוספת אמות קריאה, משקף התפתחות מאוחרת בתולדות העברית, ומאפשר את קביעת זמנה של הכתובת כמאוחרת מכתובת נקבת השילוח. משמעות הדבר היא כי לפנינו כתובת קבר עברית מתקופת המלכים - כתובת הקבר העברית המוקדמת ביותר שנתגלתה וזוהתה עד כה. כדי להגיע לתיארוך מדויק אף יותר, ניסה אביגד להעלות השערות בדבר זהותו המדויקת של הנקבר.
משמעות הגילוי > "אשר על הבית"

התואר "אשר על הבית" מורה על כך שבעל הקבר שימש כפקיד בכיר ביותר בחצר המלך. במקרא ניתן למצוא שמונה אנשים שנשאו בתואר זה: אדם עלום-שם בבית יוסף במצרים, אחישר בימי שלמה המלך, ארצא אשר על ביתו של המלך אלה בתרצה, עובדיהו אשר על ביתו של אחאב בשומרון, אדם עלום שם בבית יהורם בן אחאב בשומרון, יותם בן עוזיהו מלך יהודה ששימש בתפקיד בימי מחלת אביו, שבנא אשר על הבית בימי חזקיהו וכן יורשו של שבנא, אליקים בן חלקיהו.
לכאורה, דמותו של איש מאישים אלה איננה מאפשרת את זיהויו כבעל הקבר כיון ששמותם של כל אלה אינם כוללים את הסיומת "יהו" למעט שמו של "עובדיהו" אלא שאין להניח ששרה הבכיר של ממלכת ישראל נקבר בבירתה של ממלכת יהודה.
בנקודה זו, העלו יגאל ידין ונחמן אביגד השערה: ידוע כי שמות עבריים המסתיימים באות אל"ף כגון "עזרא", "אחא" ועוד, אינם אלא קיצורים לשמות העבריים המלאים "עזריהו" ו"אחיהו". על בסיס נתון זה, הציעו ידין ואביגד להשלים את הכתובת לצורת: "שבניהו אשר על הבית". השלמה משוערת זו מתאימה מבחינת מספר האותיות החסרות ואף עולה בקנה אחד עם תיאורו המקראי של שבנא (ישעיהו, כ"ב, ט"ו) ככזה שחצב לו קבר כה בולט לעין. בספר ישעיהו מצווה האל את הנביא לבוא אל שבנא, להוכיחו על הקבר שחצב לעצמו ולהודיע לו כי אליקים בן חלקיהו יתפוס את מקומו:
כֹּה אָמַר אֲדֹנָי ה' צְבָאוֹת לֶךְ-בֹּא אֶל-הַסֹּכֵן הַזֶּה עַל-שֶׁבְנָא אֲשֶׁר עַל-הַבָּיִת. מַה-לְּךָ פֹה וּמִי לְךָ פֹה כִּי-חָצַבְתָּ לְּךָ פֹּה קָבֶר; חֹצְבִי מָרוֹם קִבְרוֹ חֹקְקִי בַסֶּלַע מִשְׁכָּן לוֹ הִנֵּה ה' מְטַלְטֶלְךָ טַלְטֵלָה גָּבֶר וְעֹטְךָ עָטֹה. צָנוֹף יִצְנָפְךָ צְנֵפָה כַּדּוּר אֶל-אֶרֶץ רַחֲבַת יָדָיִם שָׁמָּה תָמוּת וְשָׁמָּה מַרְכְּבוֹת כְּבוֹדֶךָ--קְלוֹן בֵּית אֲדֹנֶיךָ. וַהֲדַפְתִּיךָ מִמַּצָּבֶךָ וּמִמַּעֲמָדְךָ יֶהֶרְסֶךָ.
במאמרו עמד אביגד על מספר התאמות בין הממצא הארכאולוגי לתיאור המקראי. ראשית, כמו קברו של שבנא, גם הקבר שנמצא נחצב ככל הנראה בחיי בעליו. בנוסף, בניגוד לקברים אחרים הבנויים כתאים תת-קרקעיים בתוך הסלע, בנוי קבר זה כמבנה חיצוני בולט לעין וייתכן שאף הייתה על גגו כעין פרמידה. בהתאם לתיאור המקראי, מכיוון מערב נראה הקבר כחצוב ממש במרומי הסלע. את הקריאה "מה לך פה ומי לך פה" הסבירו רבים מפרשני המקרא כמכוונת למוצאו הזר של שבנא. לטענת אביגד, אפשר שמוצא זר יסביר כמה אלמנטים לא-יהודאיים בפלאוגרפיה של הכתובת.
בין אם נקבל השערות אלו ובין אם לאו, הרי שהכתובת מהווה, כדברי מי שגילה אותה קלרמון-גנו, "דוגמה מוסמכת ראשונה לאפיגרפיה המונומנטלית העברית מתקופת מלכי יהודה" ולמעשה זוהי הכתובת העברית הארוכה ביותר שנתגלתה לאחר מצבת מישע וכתובת נקבת השילוח, וכן הטקסט המפוענח הראשון מכתובת קבר עברית מימי בית ראשון.
הבולות מלכיש

בזמן שהארכאולוג יוחנן אהרוני חפר בלכיש בשנים 1966–1968, רכז אזורי צעיר ולימים ארכאולוג נודע בשם פולקמר פריץ מצא חדר שעל רצפתו היו שש משקולות בעלות כתובות, אוסטרקון, פיסות חרס רבות וכלים שלמים. בתוך אחד מכלי החרס מצא פריץ 17 בולות - חתיכות חמר ששימשו לחתימת מסמכים. בחותמות נשארו סימנים ממסמכי הפפירוס שאותם חתמו בעבר, ואף חלק מחוטי הקשירה. על חלק מן החותמות היו כתובות, ועל אחת נכתב "שבניהו.... המלך". הכתובת מעידה ששבניהו היה קשור לבית המלוכה. השליש הימני התחתון של החותמת חסר, ולא ניתן לדעת מה טיב הקשר בין שבניהו לבית המלוכה. ייתכן כי בחלק החסר הייתה המילה "עבד" (גם פקידים בכירים כונו אז "עבד המלך") או אולי "בן". אם המילה החסרה היא "עבד", ייתכן כי חותמת זו מתייחסת לאיש מן הכתובת בסילואן. היות שהמילה חסרה לחלוטין, אהרוני לא היה יכול להגיע למסקנה בנושא.
החידה נותרה בעינה במשך 42 שנה, עד שבשנת 2007 הופיעה בולה נוספת בשוק העתיקות הירושלמי, עם סימן מאותה חותמת. גם בולה זאת נתגלתה שבורה, אבל בנוסף למילים "שבניהו" ישנן המילים "[...]ד המלך". מכאן אפשר להסיק ששתי הבולות השתייכו לשבניהו עבד המלך. נראה כי מכאן ניתן להסיק ששבניהו המופיע בבולה שנמצאה בלכיש הוא "עבד המלך" שישעיהו גינה, ושנקבר במערה בסילואן. נראה שהוא שלח מכתב מחצר המלוכה של חזקיהו המלך, לפקיד בלכיש.
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

נחמן אביגד, "כתובת קברתו של '...יהו אשר על הבית'", ארץ ישראל, ג (תשי"ד), (עמודים 66–72).
מונוגרפיות
משה דוד קאסוטו ונחמן אביגד, "כתובות", אנציקלופדיה מקראית, ד, ירושלים תשכ"ג
דוד אוסישקין, כפר השילוח - עיר הקברים מתקופת המלוכה, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1986
שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, ירושלים תשנ"ג, (עמודים 66–72)
שמואל אחיטוב, "כתובות עבריות מירושלים של ימי בית ראשון", בתוך: דוד עמית וד"ר רבקה גונן (עורכים), ירושלים בימי בית ראשון; מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, (עמודים 93–95), סדרת "עידן" (עורך: ד"ר מרדכי נאור), הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשנ"א 1990. (230 עמודים)
זאב ייבין, מצבות בנחל קדרון, נופים ואתרים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור.
הערות שוליים

↑  האותיות המודגשות הן אותיות שנפגמו ברובן, התיבות הממוסגרות חסרות לחלוטין בכתובת והן בגדר השערה על פי ההקשר בלבד.
↑  ש' אחיטוב, "אסופת כתובות עבריות", ירושלים תשנ"ג עמ' 29 - 30.
↑  שימוש במילה "כתף" במשמעות "צד" מוכרת גם ממלכים א', ו', ח': "כֶּתֶף הַבַּיִת הַיְמָנִית".
↑  במשקל של 4 ו-8 שקלים
↑  אהרוני שיער שהחרסים עמדו על מדף שקרס במשך הזמן.
בולת 'לשבניהו עבד המלך'
קמפטן

מרכז העיר ההיסטורי
קמפטן (בגרמנית: Kempten) היא העיר הגדולה ביותר בחבל אלגוי באזור שוואביה, מדינת בוואריה, גרמניה.
קמפטן היא ההתיישבות העירונית העתיקה ביותר בגרמניה.
היסטוריה

הגאוגרף היווני סטראבון מזכיר בשנת 50 לפני הספירה התיישבות עירונית קלטית בשם "Kambodunon" הנחשבת להתייחסות הכתובה העתיקה ביותר להתיישבות עירונית בגרמניה, אולם עד כה לא התגלו ממצאים ארכאולוגים המאמתים את קיומו של ישוב קלטי זה.
בשנת 15 לפני הספירה כבשו והרסו גייסות רומים בפיקודו של נירון קלאודיוס דרוסוס ואחיו טיבריוס ישוב קלטי אשר לאחר מכן נקרא "Cambodunum".
בשנים הבאות נבנה היישוב מחדש במבנה קלאסי של עיר רומית אשר כללה מרחצאות פורום ומקדשים. בשנת 69 נהרסה העיר שנבנתה מעץ כתוצאה משריפה ובשנים הבאות נבנתה מחדש מאבן. במהלך המאה הראשונה לספירה שימשה העיר הרומית ככל הנראה כבירת אזור רייטיה עד להחלפתה בעיר אאוגסבורג.
חפירות ארכאולוגיות נרחבות בסביבות העיר שנערכו בשלהי המאה ה-19 ובשנות ה-50 חשפו יסודות רבים של מבנים מהתקופה הרומית.
בשנת 233 שוב נחרבה העיר והפעם בידי שבטים אלמאנים ושוואבים. לאחר הכיבוש ננטש המיקום המקורי של העיר והתיישבות חדשה הוקמה על גבעה סמוכה המשקיפה על נהר האילר.
באמצע המאה ה-5 לספירה עזבו אחרוני החיילים הרומים את סביבת העיר על הגבעה והיא עברה במלואה לשליטת האלמאנים אשר חזרו והעבירו את מיקומה למישור הסמוך לנהר. מקורות כתובים מתקופה זו מזכירים את היישוב בשם "Cambidano".
בשנת 683 לאחר שתמכה בהתקוממות נגד ממלכת הפרנקים כבשו אלה את העיר והיא נהרסה שוב.
בשנת 700 לערך, נבנה על ידי הנזירים הבנדיקטינים מנזר קמפטן שהיה הראשון בחבל אלגוי. המנזר זכה לתמיכתה הפיננסית של הילדגארד, אשתו של קרל הגדול שהייתה ממוצא אלמאני, והוא הפך לאחד המועדפים והמשפיעים באימפריה הפרנקית.
לאחר שהמנזר והעיר הותקפו וניזוקו קשה כתוצאה מפלישות המדיארים, החליט בשנת 941 אולריך מאוגסבורג, שהיה הנסיך הבישוף של אוגסבורג, גם אב המנזר של קמפטן, על בנייה מחדש של המנזר והעיר.
בשנת 1213 העניק פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לראש המנזר של קמפטן תואר של דוכס ובשנת 1289 העניק לעיר רודולף הראשון, מלך גרמניה זכויות עירוניות בעמק הנהר כאשר הכריז עליה כעיר קיסרית חופשית. בשנת 1525 נמכרו הזכויות האחרונות על קרקעות שהוחזקו על ידי אנשי הדת מן המנזר והעיר חולקה בפועל לשתי ישויות עירוניות בעלות אותו השם. בשנת 1527 התגלע קונפליקט על רקע דתי בין שתי הישויות הללו כאשר העיר החופשית תמכה בפרוטסטנטים לעומת אנשי הדת הקתולים.
בשנים 1632–1633 במהלך מלחמת שלושים השנים, נהרסו שתי הערים בידי כוחות הכיבוש של האימפריה השוודית. בשנת 1652 החלה בניה מחדש של הכנסייה והמנזר.
בשנים 1802–1803 וכחלק מן המלחמות הנפוליוניות עברו המנזר והעיר לשליטתה של בוואריה ובשנת 1819 אוחדו שתי הישויות לקהילה עירונית אחת.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקמו בעיר שני מחנות משנה של מחנה הריכוז דכאו שבכל אחד מהם כ-700 אסירים אשר הועסקו בעבודות כפייה בשירות התעשייה הצבאית הגרמנית.
כיום

קמפטן היא עיר מחוז ובה כ-70 אלף תושבים. היא מקושרת תחבורתית היטב באמצעות האוטובאן A-7 וכבישים בינעירוניים נוספים וכן קו רכבת המאפשרים קישוריות לכל יעד. בשנת 1978 הוקמה בעיר אוניברסיטה בה מתקיימים לימודים בתחומי ההנדסה מדעי החברה והתיירות ולומדים כ-6,000 סטודנטים. מתחילת שנות האלפיים חווה העיר התפתחות כלכלית מואצת המלווה בגידול משמעותי באוכלוסייה אשר יצרו מחסור בפתרונות דיור המלווה בעליית מחירים. הנהלת העיר פועלת להקלת המצוקה באמצעות תכנון ויזום הקמת מתחמי דיור חדשים בתחומי העיר.
העיר קמפטן מהווה מרכז עירוני וכלכלי עבור אוכלוסייה בת כ-500 אלף בני אדם. העיר משופעת בפעילות מסחרית קמעונאית. תחומי הטקסטיל, מוצרי עץ ומוצרי חלב הם בעלי חשיבות כלכלית רבה ונוסף עליהן פועלות בה חברות בינוניות מוטות פעילות יצוא.
קלדוניה החדשה

ערך זה עוסק בקבוצת איים של צרפת באוקיינוס השקט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קַלֶדוֹנְיָה הַחֲדָשָׁה (בצרפתית: Nouvelle-Calédonie; מבוטא "נוּבֵל קָלֶדוֹנִי") היא קבוצת איים בדרום־מערב האוקיינוס השקט, אחת מחמש הטריטוריות של צרפת מעבר לים, שמאז 1999 בעלת מעמד פוליטי מיוחד – "קולקטיב מיוחד" (Collectivité sui generis française).
גאוגרפיה

בקבוצת האיים גרים 271,407 תושבים (נכון ל-2019) מתוכם כ-41% מקומיים, כ-24% הם ממוצא אירופי, כ-7.5% מגדירים את עצמם "קלדוניים" או שמסרבים להגדיר את קבוצתם האתנית, כ-11% בעלי זהות אתנית מעורבת, והשאר בני לאומים שכנים. רוב האוכלוסייה נוצרית, מהם כחצי קתולים. שטחה של קלדוניה החדשה הוא 18,575 קילומטר רבוע.
איי קלדוניה החדשה נמצאים כ-1,200 קילומטר מזרחית לאוסטרליה וכ-1,500 קילומטר צפונית לניו זילנד לא הרחק ממדינת האיים ונואטו. והיא אחד מהחלקים הצפוניים ביותר ביבשת זילנדיה (אשר 93% ממנה שקועים תחת הים). העיר הגדולה ועיר הבירה היא נומאה (94,285 תושבים בשנת 2019).
האקלים בקלדוניה החדשה הוא אקלים טרופי בעל שתי עונות עיקריות: עונה יבשה הנמשכת בין החודשים אפריל–נובמבר בה הטמפרטורות ביום נעות בין 17 ל-27 מעלות צלזיוס, ועונה חמה וגשומה בין החודשים דצמבר–מרץ בה הטמפרטורה ביום מגיעה עד ל-32 מעלות צלזיוס.
אתרי התיירות המרכזיים:
גרנד טר, האי המרכזי, מוקף בשונית אלמוגים באורך 800 קילומטר, המהווה את הלגונה הגדולה ביותר בעולם.
איי בלפ (Bélep) מצפון, אי האורנים (Île des Pins), איי הנאמנות (Îles Loyauté) בדרום ובמזרח.
מדרום לעיר הבירה נומאה נמצאים האגם יאטה (Yaté) והמפלים של מדלן (Chutes de la Madeleine), הנהר הכחול, שבו מקנן המין קגו, הסמל של הארכיפלג.
היסטוריה

מגלה הארצות ג'יימס קוק היה לאירופאי הראשון שביקר בקלדוניה החדשה ב-1774, בעת שערך את מסעו השני. הוא העניק לה את שמה, בגלל הדמיון שראה בין חופי האי הצפון מזרחיים לחופי סקוטלנד, ששמה ההיסטורי היה קלדוניה. קלדוניה החדשה הועברה לשליטה צרפתית ב-1853 לאחר שיושבה עוד קודם על ידי בריטים וצרפתים. במשך כארבעה עשורים, החל מ-1864, היא שמשה כמושבת עונשין. בין היתר, נשלחו לקלדוניה החדשה רבים משורות הקומונה הפריזאית.
בספטמבר 1984 הוקמה במקום תנועה הקוראת לעצמאות והינתקות מצרפת. הארגון, הנקרא FLNKS – Front de Libération Nationale Kanak et Socialiste, דורש להקים מדינה עצמאית בשם "קנקי".
בהתאם ל"הסכמי מטיניון" מ-1988 ו"הסכם נומאה" מ-1998, נערך ב-2018 משאל עם בנוגע לעצמאות קלדוניה החדשה, ובו הצביעו 56% מהבוחרים נגד קבלת עצמאות. על-פי ההסכמים, לקלדוניה החדשה מעמד מיוחד ושונה משאר המחוזות שמעבר לים של צרפת והיא זוכה לאוטונומיה נרחבת ולממשל עצמי.
ב-2020 נערך משאל עם נוסף ובו הצביעו 53.26% נגד עצמאות.
ב-2024 האספה הלאומית בצרפת שינתה את כללי ההצבעה בקלדוניה החדשה. אישור החוק הוביל למהומות הקשות ביותר בארכיפלג מאז שנות השמונים: שדה התעופה הושבת, בתי ספר נסגרו, מכוניות הוצתו ומפגינים פתחו באש לעבר כוחות הביטחון.
ניקל

נכון לשנת 2023 הייתה קלדוניה החדשה המפיקה השלישית בעולם של ניקל גולמי. כיוון שהניקל הוא יסוד חיוני בייצור סוללות חשמליות, בפרט לכלי רכב חשמליים, עלה מחיר המתכת פי 4 מהשפל של 2008 ועד 2022, לעליית מחיר הניקל הייתה השפעה ניכרת על שגשוג כלכלת האי בכלל ומכרה גורו (Goro), שבדרום האי, בפרט. תוצרי הכרייה מהווים 90% מהיקף הייצוא של האי והכרייה מספקת כ-20% מהמשרות בסקטור הפרטי. בשנת 2021 חתמו בעלי המכרה וממשלת קלדוניה החדשה על חוזה אספקה לענקית הרכב החשמלי, טסלה.
ראו גם

דגל קלדוניה החדשה
טריטוריות צרפתיות מעבר לים
סנדי (אי)
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  תושבי האיים שמתעקשים להזכיר לצרפת את עברה הקולוניאליסטי, באתר חדשות 13
↑  New Caledonia: French Pacific territory rejects independence, אתר ה-BBC,‏ 4 בנובמבר 2018
↑  אין עצמאות: האיים הצביעו נגד היפרדות מצרפת, באתר ynet, 4 באוקטובר 2020
↑  הטריטוריה הצרפתית בוערת: הרוגים ומאות פצועים במהומות על חוק שאושר בפריז, באתר ynet, 15 במאי 2024
↑  Major countries in worldwide nickel mine production in 2023
↑  An overview of world nickel resources
↑  היסטוריית מחירי מתכות: ניקל
↑  Tesla Supports a Sustainable Nickel Mining Site in New Caledonia
↑  All eyes on Tesla as it invests in a troubled nickel mine
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה • נורפוק |  |
| מלנזיה | איי מאלוקו ומערב גינאה החדשה (חלק מאינדונזיה) • איי שלמה • ונואטו • מזרח טימור  • פיג'י • פפואה גינאה החדשה • קלדוניה החדשה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים • איי מרשל • גואם • מיקרונזיה • נאורו • פלאו • קיריבטי |  |
| פולינזיה | איי קוק • הוואי • ואליס ופוטונה • טובאלו • טונגה • טוקלאו • ניואה • ניו זילנד • סמואה • אי הפסחא • סמואה האמריקנית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554892305171  BNE: XX455926  BnF: cb119519191 (data)  GND: 4102498-9  LCCN: n81035871  MusicBrainz: 404fc992-ba17-39ac-a283-20f0b7cbbb60  NARA: 10035719  NDL: 00628867  NKC: ge130209  NLA: 36455999  SUDOC: 02639605X  UKPARL: ZQGooFWh  VIAF: 129721582   WorldCat (עם VIAF): 129721582 
מפת קלדוניה החדשה
קנקון

| --- | --- |
סמל קנקוןסמל קנקון

מבט אווירי על קנקון, מצפון לדרום. הים הקריבי בצד שמאל של התמונה; הלגונה בצד ימין
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  קינטנה רו קינטנה רו
 ראש העיר:  גרגוריה סנצ'ס-מרטינס
 תאריך ייסוד:  20 באפריל 1970
 גובה:  5.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  888,797 (2020)
 קואורדינטות:  21°09′41″N 86°49′29″W﻿ / ﻿21.161416111111°N 86.824811111111°W﻿ / 21.161416111111; -86.824811111111 
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.cancun.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קנקון(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קנקון(למפת קינטנה רו רגילה) צ'טומל פלאיה דל כרמן סן מיגל דה קוסומל פליפה קריו פוארטו טולום מפרץ מקסיקו  הים הקריבי  בליז ק מ פ צ' ה  גוא. יוקטןקנקון(למפת קינטנה רו מוגדלת) צ'טומל פלאיה דל כרמן סן מיגל דה קוסומל פליפה קריו פוארטו טולום מפרץ מקסיקו  הים הקריבי  בליז ק מ פ צ' ה  גואטמלה יוקטןקנקון    מיקום קנקון במדינת קינטנה רו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קנקון (בספרדית: Cancún) היא עיר חוף בחופה המזרחי של מקסיקו בחצי האי יוקטן במדינת קינטנה רו. נכון לשנת 2020 מתגוררים בעיר כ-889,000 תושבים.
העיר מהווה אתר תיירות בינלאומי בשל חופיה, ומרבית כלכלתה מתבססת על התיירות.
היסטוריה

אזור קנקון היה מיושב כבר בתקופת המאיה, עת נקרא האזור "ניסוק" - שמשמעו "נקודת עשב". לאחר הכיבוש הספרדי של אימפריית המאיה נהרגו מרבית תושבי האזור כתוצאה ממחלות, ונותרו כפרים קטנים באי מוחרס ובאי קוסומל.
מקורו של השם "קנקון" במאה ה-18, והוא מופיע לראשונה במפות מתקופה זו (לעיתים כ-Cankun או Kankun). משמעות המילה בשפת המאיה הוא "קן הנחשים".
עד 1970 היה האי קנקון נטוש. ב-23 בינואר 1970 החלו עבודות פיתוח במטרה להקים במקום אתר נופש. המימון לפיתוח ניתן על ידי ממשלת מקסיקו ונבנו באתר תשעה מלונות ברמה בינלאומית. המלון הראשון שניתן עבורו מלון הוא מלון האייט קנקון קאריב (Hyatt Cancun Caribe), אולם המלון הראשון שהושלם הוא מלון פלאיה בלאנקה (Playa Blanca, לימים מלון בלו ביי, וכיום Temptation Resort).
אתר הנופש זכה לפופולריות רבה בשל חופי הרחצה היפים שבו, ומקומות העבודה הביאו לגידול באוכלוסייה של עיירת הנופש.
ב-2019 נרשמה לראשונה מזה שבע שנים ירידה בתיירות הבין-לאומית הנכנסת לאזור עקב ריבוי אירועי הפשיעה והאלימות המקושרים לקרטלי הסמים הפועלים במקסיקו.
גאוגרפיה

לעיר שני חלקים - אזור התיירות הממוקם לחוף הים הקריבי, ואזור ה"יבשת" - אזור המגורים של עובדי המלונות ובמרכזו "אל סנטרו" ("El Centro" - "מרכז העיר"). שדרת טולום (Tulum) מהווה השדרה המרכזית החוצה את העיר מצפון לדרום, מקשרת בין מרכז העיר לבין נמל התעופה הבינלאומי קנקון. שדרת קובה (Cobá) חוצה את העיר ממזרח למערב, כאשר מזרחית לשדרת טולום נקראת השדרה בשם שדרת קוקולקאן (Kukulcan) ומקשרת את אזור המלונות למרכז העיר.
כלכלה

עיקר כלכלת העיר מתבססת על התיירות. העיר מהווה אתר תיירות פופולרי בשל חופי הרחצה היפים שלחוף הים הקריבי, בשל ספורט המים המתבצע בלגונה, ובסיורי הג'ונגל היוצאים מן העיר. מוקדי משיכה נוספים הם האתרים הארכאולוגיים מתקופת המאיה המצויים בקובה ובטולום.
ארצות הברית מקיימת סוכנות קונסולרית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי
תחבורה

שדה התעופה המרכזי של העיר הוא נמל התעופה הבינלאומי קנקון, אשר הורחב בשנת 2010. בשדה התעופה נוחתות טיסות מצפון אמריקה, מרכז אמריקה, דרום אמריקה, אסיה ואירופה ועוברים בו כ-10 מיליון נוסעים מדי שנה.
בעיר קנקון פועלת מערכת אוטובוסים ציבורית המקשרת בין בתי המלון למרכז העיר.