stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קמוב Ka-52
היסטוריה מבצעית > מלחמת האזרחים הסורית

החל ממרץ 2016 מספר מסוקי Ka-52 של חיל האוויר הרוסי הוצבו בבסיס חמיימים שבסוריה, כחלק מהכוח האווירי המשתתף במלחמת האזרחים הסורית. בדצמבר 2016 מסוקי Ka-52K של הצי הרוסי השתתפו במלחמה, אם כי לא ברור מהיכן הם טסו - מספינות הצי או ממתקן יבשתי כלשהו.
ב-7 במאי 2018 התרסק בסוריה מסוק Ka-52 של חיל האוויר. ההערכה היא שכשל טכני גרם להתרסקות למרות שייתכן שהמסוק הופל, אבל אף ארגון לא לקח על הפעולה אחריות.
היסטוריה מבצעית > הפלישה לאוקראינה

עם תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-24 בפברואר 2022 החלה "מכת הפתיחה" שקדמה לפלישת כוחות הקרקע הרוסיים, כללה תקיפה באמצעות מסוקי Ka-52 של שורת יעדים צבאיים ברחבי אוקראינה, כולל בעיר הבירה קייב וכן בערים אודסה, חרקוב, לבוב, דניפרו וערים נוספות. אחת התקיפות היותר מפורסמות היא התקיפה על שדה התעופה הוסטומל.
במהלך הפלישה הופלו לראשונה מספר מסוקי Ka-52.
ב-25 באוקטובר 2022 משרד ההגנה הבריטי פרסם בטוויטר כי מתחילת המלחמה ישנן לפחות 23 הפלות מאומתות של מסוקי Ka-52. נתון זה מהווה כמעט מחצית מכמות ההפלות של מסוקים רוסים במלחמה. עדויות נוספות מחוות שכ-34 מסוקי Ka-52 הופלו עד כה (מאי 2023).
מפעילות

Ka-52 יורה רקטות בתרגיל רוסיה רוסיה
חיל האוויר הרוסי - מפעיל נכון ל-2020, 127 מסוקים סדרתיים מהדגם הבסיסי בענף תעופת צבא היבשה.
התעופה הימית הרוסית - משרד ההגנה הרוסי חתם על חוזה לאספקת 32 מסוקים מדגם K לחיל הים הרוסי בשנת 2014. נכון לשנת 2020 הענף מפעיל 24 יחידות מהדגם.
מצרים מצרים
חיל האוויר המצרי - בשנת 2015 חיל האוויר המצרי חתם על חוזה רכש של המסוקים. חיל האוויר המצרי קיבל, נכון ל-2020, 30 מסוקי Ka-52 מהדגם הבסיסי אם כי עם התאמות מסוימות לפעילות מספינות כגון רוטורים מתקפלים וכדומה, אלה מיועדים לפעול מאונייות הסער מסדרת מיסטרל שנרכשו מצרפת. ראשונים מהמסוקים התקבלו בשנת 2018 והוכרזו מבצעיים ב-2019. מסוקי Ka-52K נוספים צפויים להימכר למצרים, המספר המסוקים הכולל צפוי להגיע ל-43 מסוקים.
גלריית תמונות

מסוק 061 בצבעו השחור המקורי בשנת 2006.
מסוק 061 בטיסה.
מסוק 061 שתצורתו שונתה לאחת דומה יותר לדגם הסדרתי
מסוק הניסוי השני של ה-Ka-52.
מנוע VK-2500P של ה-Ka-52
מסוק Ka-52 של חיל האוויר הרוסי מסדרת ייצור מוקדמת בעל שתי תחנות חימוש על הכנפיים. ניתן לראות את מכלול המצלמות באף המסוק.
מסוק Ka-52 של חיל האוויר הרוסי בתרגיל בשנת 2019. ניתן לראות את שלולשת נקודות הנשיאה על הכנפיים של המסוק.
מסוק Ka-52 סדרתי של חיל האוויר הרוסי, 2012.
מסוק Ka-52 על הקרקע.
שני מסוקי Ka-52 במבנה.
מסוק Ka-52 בפס הייצור.
קונסול קדמי של תא הטייס של ה-Ka-52 המציג את המסכים הרב תכליתיים הנגישים לשני אנשי הצוות.
תמונה מתא הטייס של ה-Ka-52. ניתן לראות גם את התצוגה העלית שקיימת רק בכיסא השמאלי ואת שני מוטות ההיגוי הסייקליק בשני הכיסאות.
ראו גם > מסוקי קרב רוסים

מיל Mi-28
ראו גם > מסוקי קרב דומים

AH-1 קוברה
AH-64 אפאצ'י
אגוסטה A129 מנגוסטה
יורוקופטר טייגר
דנל AH-2 רוייואלק
קווסאקי OH-1 נינג'ה
הרבין Z-19
CAIC WZ-10
HAL LCH
הערות שוליים

↑  אתר התאגיד הממלכתי לייצוא נשק (רוסיה), Ka-52, http://roe.ru/
↑  Russia Upgrading Ka-52 Combat Helicopters, forecastinternational.com, ‏28 במאי 2019
↑  משרד ההגנה של הממלכה המאוחדת, Latest Defence Intelligence update on the situation in Ukraine - 25 October 2022, Twitter, ‏25 באוקטובר 2022
↑  List Of Aircraft Losses During The 2022 Russian Invasion Of Ukraine, www.oryxspioenkop.com
↑  The Military Balance, the annual assessment of  global military capabilities and defense economics, International Institute for Strategic Studies, 2020, עמ' 201
↑  The Military Balance, the annual assessment of  global military capabilities and defense economics, International Institute for Strategic Studies, 2020, עמ' 207
↑  Egypt snaps up the ‘Nile Crocodile’, https://www.arabianaerospace.aero, ‏13 ביוני 2019
↑  The Military Balance, the annual assessment of  global military capabilities and defense economics, International Institute for Strategic Studies, 2020, עמ' 347
מסוק הניסוי של ה-Ka-52. מספר זנב 061. ניתן לזהות את שני המכלולים האלקטרואופטיים. אחד (הגדול והעוצמתי יותר) בגג המסוק והשני בגחון. תצורה זאת לא עברה לדגם הסדרתי אבל היא הדגימה את עקרון העיצוב סביב למשימת סיור.
מסוק Ka-52K מדגים את מגנוני קיפול הלהבים והכנפיים.
תמונה של התצוגה העילית של ה-Ka-52  היורה רקטות במהלך הפשיטה על שדה התעופה אנטונוב בהוסטומל במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
Ka-52 יורה רקטות בתרגיל
קרחון ואלו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Joseph Vallot 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°18′S 67°30′W﻿ / ﻿67.3°S 67.5°W﻿ / -67.3; -67.5
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ואלו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ואלו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ואלו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ואלו
 
קרחון ואלו או קרחון ואלוט (באנגלית: Vallot Glacier) הוא קרחון בחצי האי אירוסמית', בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מערב, ונשפך אל פיורד לבוף, בסמוך מדרום לפסגות לואיס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה על הקרקע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנים 1948 - 1959 בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של ז'וזה ואלו (Joseph Vallot), חוקר קרחונים צרפתי, שהיה הראשון שמדד את מהירות תנועת הקרחונים של שווייץ.
שם זה ניתן בדומה לשמות אחרים בסביבת הקרחון, הקרויים על שם גאולוגים, וזאת לציון משלחת הגאולוגים של הסקר האנטארקטי הבריטי, שנערך באזור.
לקריאה נוספת

• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , U.S. Geological Survey, Reston, Virginia: 2008
קני לבנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במאי 1959 (בן 65)
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  10
 מכללה:  מכללת מארשל (אנ')
 קבוצות כשחקן
 1985-1982 1990 1994:  הפועל תל אביב מכבי קריית מוצקין א.ס. רמת השרון
 הישגים כשחקן
 1983/1984 - זכייה בגביע המדינה (הפועל תל אביב)
 
קני לבנובסקי (באנגלית: Kenny Labanowski; נולד ב-13 במאי 1959) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, בגובה 2.01 מטר, שישחק בשנות השמונים בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

בקיץ 1981, אחרי שסיים את לימודיו במכללת מארשל (אנ') במערב וירג'יניה, ניסה לבנובסקי להגיע ל-NBA, אך נפצע בברכו. אריה דוידסקו, שאימן באותו זמן את הפועל תל אביב, זיהה את ההזדמנות, והחתים אותו בקבוצה. ללבנובסקי בן ה-21, לא היה שום קשר לישראל וגם לא ליהדות, אבל הפועל הפגישה אותו עם משפחה ברעננה שנשאה את אותו השם. במשרד הפנים טענו אנשי הקבוצה שקני קשור למשפחה, וכך הוא קיבל אזרחות ישראלית והפך למתאזרח. בשלב מאוחר יותר הוא כבר התגייר כדת וכדין.
לבנובסקי הרשים כבר במשחק האימון הראשון שלו, כשקלע 41 נקודות בניצחון הפועל על נבחרת הקדטים. לבנובסקי שיחק ארבע שנים במדים האדומים, והיה שותף לזכיית הקבוצה בגביע המדינה בשנת 1984, אם כי לא השתתף במשחק הגמר עקב פציעה. לבנובסקי שותף בשלושה משחקים במדי הנבחרת. בהמשך שיחק לבנובסקי במכבי ראשון לציון בליגה השנייה (1986), בקרית מוצקין (1989/90) וברמת השרון (1994/95) לפני שפרש.
סך הכל שיחק לבנובסקי 5 עונות בליגה הבכירה בישראל, בהן קלע 1317 נקודות בממוצע של 14.2 נקודות למשחק.
במהלך שהותו בישראל התחתן לבנובסקי עם ישראלית ולזוג נולדו שני בנים. בנו הצעיר, שון לבנובסקי גם הוא כדורסלן. כיום חי במרילנד, ארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3  אריה ליבנת, באליפות אירופה דרג ב': הגורל של שון לבנובסקי, באתר הארץ, 23 ביולי 2010
↑  ברוריה ביגמן, שנת מנוחה לשיפוץ ברכיים, מעריב, 6 בנובמבר 1986
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קנגורו אילני לומהולץ

| קנגורו אילני לומהולץ |
| --- | --- |
 קנגורו אילני לומהולץ
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: קנגורו אילני
מין:: קנגורו אילני לומהולץ
שם מדעי
 Dendrolagus lumholtzi ‏קולט, 1884
תחום תפוצה


קנגורו אילני לומהולץ (שם מדעי: Dendrolagus lumholtzi), הוא מין כיסאי אוסטרלי בסוג קנגורו אילני שאנדמי ליערות הטרופיים בקצה הצפון-מזרחי של יבשת אוסטרליה, והמין הקטן ביותר בסוגו. לצד קנגורו אילני בנט, השניים הם קנגוריי העצים היחידים שחיים ביבשת אוסטרליה בניגוד לקרוביהם החיים בגינאה החדשה. קנגורו אילני לומהולץ תואר מדעית בשנת 1908 על ידי הזואולוג הנורווגי רוברט קולט (אנ'), וקרוי על שמו של מגלהו - החוקר הנורווגי קרל סופוס לומהולץ.
קנגורו אילני לומהולץ נחשב למין פרימיטיבי יחסית, כלומר: הוא פחות מותאם לחיים במרומי העצים לעומת קנגוריי עצים אחרים וחולק מאפיינים התנהגותים הזהים לאלו של הקנגורים הקרקעיים; דוגמאות לכך, הן שהוא נוטה להזיז את הגפיים יחדיו בעת האכילה, ונע על הקרקע באמצעות קפיצות בלבד בניגוד לריצה הקופצנית והמגושמת של המינים האחרים בסוגו.
תיאור > אנטומיה ומאפיינים פיזיים

קנגורו אילני לומהולץ הוא המין הקטן בסוגו, אך יחסית לפאונה האוסטרלית ניתן להגדירו ככיסאי בגודל בינוני. אורך ראשו וגופו: 65-48 סנטימטרים, אורך זנבו: 70 סנטימטרים ומשקלו נע בין 8.6 קילוגרם לזכר ו-7.1 קילוגרם לנקבה. מבנה גופו גוצי וכבד, גבו מקושת ועצמותיו עבות וחזקות. הראש והצוואר קצרים יחסית לגוף, והאוזניים עגלגלות וקצרות. העיניים בגודל בינוני, והחוטם שלו קצר, רחב ועגול עם נחיריים מחורצים.
הרגליים האחוריות מפותחות היטב, אך עדיין קטנות יחסית לאלה של הקנגורים הקרקעיים; מאידך, הזנב והגפיים הקדמיות גדולים יחסית לקנגורו הקרקעי והם מותאמים לטיפוס על עצים. הזנב של המין שעיר ועבה באופן אחיד, והוא ארוך באופן חריג; חרף אורכו, אין לזנב יכולת אחיזה כשל זנב הקופים והוא משמש אך ורק לצורך איזון המשקל בעת הטיפוס.
זרועותיו של קנגורו אילני לומהולץ מפותחות היטב, כפותיו רחבות, ובכל אחת מהן 5 טפרים ארוכים, חזקים ומעוקלים. ברגליים האחוריות יש אצבע אחת ארוכה, אחת בינונית, ושתי אצבעות סינדקטיליות (מאוחדות) בעלות שני טפרים קטנים. בכפות הידיים והרגליים יש לקנגורו כריות בשרניות גדולות עם מספר רב של פטמיות (Papillae) המשמשות לאחיזה בעצמים מחוספסים. הדו-צורתיות הזוויגית אינה ניכרת אצל מין זה.
תיאור > כסות

הפרווה של קנגורו אילני לומהולץ צפופה, קצרה וגסה. צבע הפרווה הכללי הוא חום אפרורי דהוי, כסוף או שחרחר. הבטן, המפשעה והירכיים בצבע כתום או צהבהב, ואילו החזה והגרון בצבע צהבהב או לבן קרם שאותו חוצה לעיתים קרובות פס שחרחר דקיק. הגפיים הקדמיות מתחלקות בין חום דהוי או אפרפר בצידן העליון וכתמתם או לבנבן בצידן התחתון. כפות הידיים והרגליים בצבע שחור מבריק, ועל העורף והכתף יש לרוב אוכף או פס שחור בולט.
ראשו של קנגורו אילני לומהולץ בצבע כתום, או צהבהב, ועל המצח יש רצועת שיער חיוורת בצבע כסוף או אפרפר. סימן ההיכר שלו הוא מסיכה שחורה מפוחמת ובולטת המקיפה את הפנים ומקצת מהלחיים. האוזניים שחרחרות בצידן החיצוני וחומות בצידן הפנימי. זנבו של קנגורו זה מתחלק בין שחור פחם בצידו התחתון לכתום או אפרפר בצידו העליון, ואילו קצה הזנב שחור כולו עם גוון ערמוני מעט.
תפוצה

קנגורו אילני לומהולץ אנדמי למדינת קווינסלנד באוסטרליה. בקווינסלנד גופא, הוא מוגבל לרצועה של כ-5,500 קילומטרים רבועים בקצה הצפוני של הרי החיץ הגדול בתוך חצי האי כף-יורק. הטווח שלו משתרע מרכס קרדוול בדרום ועד נהר דיינטרי בצפון, מזרחית לחוף האוקיינוס השקט. הריכוז הגדול ביותר של קנגוריי לומהולץ נמצא ברכס אתרטון. אף על פי שככל הנראה יש חפיפה מסוימת בטווח התפוצה בינו לבין קנגורו אילני בנט בהר קרביין טבלאנד, שני המינים נחשבים לדוגמה של ספציאציה אלופטרית, בה מין אחד מתפצל לשני מינים בעקבות חסם גאוגרפי. כ-12% מטווח התפוצה של קנגורו אילני לומהולץ נמצא בתוך אזורים מוגנים.
קנגורו זה שוכן בעיקר ביערות גשם טרופיים ובחורש ים-תיכוני; לרוב הוא נמצא ביערות הרריים בגבהים של 1,200-600 מטר מעל פני הים, בעוד שביערות שפלתיים הוא מצוי בצפיפויות נמוכות מאוד. על פני הטווח של המין, יש לקנגורו זה העדפה ברורה ליערות גשם על אדמת בזלת מאשר אדמה סלעית, הקשור ככל הנראה לכך שאדמת הבזלת עשירה במינרלים ובעלת צמחייה מגוונת. מלבד היערות, קנגורו אילני לומהולץ עשוי לאכלס יערות מקוטעים או שרידי יערות שגודלם כ-20 דונם, והוא נראה לעיתים קרובות תר אחר מזון בקצה היער, בשל אור השמש המוביל לצמחייה קרקעית עשירה.
תמונות של קנגורו אילני לומהולץ בסביבת מחיה אופיינית
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

קנגורו אילני לומהולץ פעיל בעיקר בשעות הלילה ומבלה את רוב חייו על העצים. להוציא מספר גיחות קצרות ללקט מזון, את רוב היום הוא מבלה בהתכרבלות ובשינה בין הענפים, ועם רדת החשיכה מתחיל לתור אחר מזונו; באופן כללי, רק חלק קטן מהיממה מנוצל על ידי הקנגורו הבוגר לפעילות שאינה קשורה לליקוט מזון, וחריגים בהקשר זה הם הגורים והמתבגרים שנוטים לבלות זמן נוסף בחקירת הסביבה.
על העצים, קנגורו אילני לומהולץ מטפס באמצעות חיבוק הגזע תוך כדי זינוקים קצרים, ומסוגל לנוע במהירות באמצעות קפיצות מענף לענף, או להשתמש בגפיו בלבד כדי למשוך את עצמו. הזנב העבה והגלילי שלו משמש כאיזון במהלך התנועה. קנגורו זה יורד לקרקע בעיקר כשהוא חש מאוים: הוא מסוגל בדומה לקרוביו לבצע נפילה חופשית ממרומי העצים לעבר האדמה מבלי להינזק הודות לעצמותיו החזקות והעבות. אף שעל הקרקע הוא איטי ומגושם כקרוביו, קנגורו אילני לומהולץ נבדל מקנגוריי העצים הפפואנים בכך שהוא נע אך ורק באמצעות קפיצות בדומה לקנגורו הקרקעי ואינו משתמש כלל בריצה על ארבעת הרגליים.
התקשורת בין קנגוריי לומהולץ אינה מתרחשת כמעט; אף על פי שהם מסוגלים להשמיע קולות, עוצמת הקול שלהם נמוכה למדי ואינה אפקטיבית יותר מ-30 מטר. הסיבה לכך נעוצה גם באוזניים של הקנגורו האילני הקטנות משמעותית מהקנגורו הקרקעי, וכתוצאה מכך חוש השמיעה אינו מפותח דיו. כאשר קנגורו אילני לומהולץ חש בהפרעה, הוא משמיע נשיפת "פופפט" רכה, ולכל היותר ישמיע גניחת "וואף" חזקה מעט כאשר הוא נסער. התקשורת החזותית (מצגי גוף) והתקשורת הכימית (ריח) לא נחקרה דיה אצל מין זה. ידוע שהזכר משתמש בחוש הריח בעיקר על מנת לקבוע אם הנקבה מיוחמת.
קנגורו אילני לומהולץ מגן על עצמו בעיקר באמצעות הסוואה; מאחר שהוא קטן יחסית, פעיל בשעות הלילה ומבלה את מרבית זמנו חבוי בענפים במרומי העצים, הוא כמעט ואינו נתקל בטורפים. על הקרקע, הוא עשוי להיטרף על ידי דינגו או כלב הבית, ועל העץ כנראה אך ורק על ידי פיתון השיחים אשר תועד כשהוא צד את קרובו קנגורו בנט; גורים עשויים להיטרף על ידי עיט מחודד-זנב. אף שקנגורו אילני לומהולץ חולק את סביבת המחיה שלו עם פוסום זנב-מברשת מצוי ופוסום טבעתי מצוי, אין בינו לביניהם תחרות על מקורות מזון, מאחר שהקנגורו ניזון מעלים גדולים וקשים לעומת הפוסומים המעדיפים עלים טריים או דקים.
אקולוגיה > תזונה

קנגורו זה הוא יונק צמחוני הניזון מכ-37 מיני צמחים, ותוזנתו כוללת בעיקר עלים ופירות, גפניים, שיחים ואפיפיטים; ההעדפה העיקרית היא לעלים גדולים וקשים, אך הוא אינו בוחל גם בעלים טריים ובפרחים מדי פעם. הקנגורו האילני עשוי לרדת לעיתים לקרקע ולבקר בשדות חקלאיים בקצה היער על מנת לאכול גידולים כתירס ודגניים.
צמחים רעילים הנאכלים על ידי קנגורו אילני לומהולץ.
מין זה מעולם לא נצפה בטבע שותה מים בהתחשב בכך שגופי מים אינם שכיחים בבית גידולו ההררי; סביר להניח שהוא מקבל את הלחות הנדרשת לו ממזונו הצמחי. בעת האכילה, הקנגורו שולח את שתי ידיו קדימה בו זמנית ותופס בעלים, מקרב אותם לפה ולועס אותם בעודם בידיו.
חרף העלווה העשירה במרומי העצים, קנגורו אילני לומהולץ אינו ניזון מכל סוגי העלים. דוגמאות למינים שכיחים הנאכלים על ידו הם ער תלת-וורידי (Cryptocarya triplinervis) מהעריים, עץ השטן (Alstonia scholaris) מההרדופיים וריפוגונום (Ripogonum album) מהשושנאים; קנגורו אילני לומהולץ ידוע ככזה הניזון ממספר צמחים אשר רעילים עבור מרבית היונקים האוסטרלים, כדוגמת סרפד נוצץ (Dendrocnide photinophylla), מין סולונום (Solanum mauritianum) ולנטנה ססגונית.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

קנגורו אילני לומהולץ הוא בעל חיים סוליטרי הפעיל מרבית הזמן בגפו, למעט בעונת הרבייה. מדי פעם, עד כ-4 פרטים עשויים להראות ביחד, אולם ככלל מדובר ביונק טריטוריאלי יחסית למינים אחרים בסוגו. כל קנגורו חי בתוך טריטוריה קבועה עליה הוא מגן מפני פולשים מאותו הזוויג, כלומר: זכר יפגין עוינות אך ורק כלפי זכר אחר וכנ"ל לגבי הנקבה. החריג היחיד בהקשר זה הוא היחס הסובלני של הזכר כלפי הגור שלו. זכרים בוגרים תוקפניים במיוחד זה כלפי זה, והם עשויים להילחם לעיתים עד למותו של אחד מהם. שטחי הזכרים גדולים משל הנקבות, וחופפים למספר שטחים של קנגורים אחרים משני הזוויגים. קנגורו אילני לומהולץ מפגין נאמנות חזקה לטריטוריה שלו, והוא נשאר בה אף אם היא הופכת בהדרגה ללא מתאימה למחיה עבורו כתוצאה מהפרעה אנושית או פגיעה בבית הגידול.
נקבת קנגורו אילני לומהולץ מגיעה לבגרות בגיל שנתיים, והזכרים בגיל ארבע שנים. הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונה קבועה, ותלויה במחזור היחום של הנקבה. הזכר מסייר תדיר בשטחו שכולל כאמור מספר שטחי נקבות, ומאתר באמצעות חוש הריח נקבה מיוחמת. לאחר שמצא נקבה כזאת, המפגש ביניהם יהיה תכוף, והזכר עשוי לשהות בחברת הנקבה מספר ימים, במהלכם יזדווג עימה עד 3 פעמים ביום; ההזדווגות האגרסיבית יחסית עשויה להימשך בין 10 ל-35 דקות.
לאחר תקופת היריון של 42–48 ימים, הנקבה ממליטה וולד זעיר יחיד שגודלו כ-2 סנטימטרים בלבד. הוולד זוחל מהרחם החוצה לתוך הכיס של האם ונצמד לפטמות. לאחר חמישה חודשים הוא עוזב לראשונה את הכיס ונע בסמיכות לאימו. הוא עוזב את הכיס סופית בגיל שנה, ונגמל לאחר מספר חודשים מעזיבת הכיס. הזכר אינו משתתף כלל בגידול הגור, אך מאפשר לו לשהות בשטחו מספר שנים. הנקבה לעומתו מקדישה זמן רב לגידול הגור, ובמקרים שהוא עוזב את הכיס היא תופסת אותו לפעמים ומעודדת אותו לחזור לכיס. היא גם חולקת עימו את מזונה, ומקדישה זמן רב ללמד אותו כיצד לתמרן בבטחה במרומי העצים. גם לאחר הגמילה, הגור עשוי לשהות בטריטוריה של אימו עד גיל 3 שנים. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל שנתיים, והזכרים בגיל ארבע שנים וחצי.
תוחלת החיים הממוצעת של המין בטבע היא כ-8 שנים.
מצב שימור

קנגורו אילני לומהולץ מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בשל טווח התפוצה המצומצם והמוגבל יחסית, ואוכלוסייה עולמית המוערכת בכ-10,000 פרטים בוגרים. אין הערכות מהימנות אודות מגמת האוכלוסייה, אך נראה שמתרחש ירידה מתונה ולא עקבית במספריו, כך שהוא עשוי בעתיד להעפיל לקטגוריית שימור מאוימת יותר.
מבחינה היסטורית, האיום העיקרי שרחף על קנגורו אילני לומהולץ היה אובדן בית הגידול וצמצום יערות הגשם. לאחר ההכרזה על היערות הטרופיים בצפון אוסטרליה כאזור מורשת עולמית, האיום חדל, והאוכלוסייה מצליחה להתקיים בפסיפס של יערות גשם מקוטעים. במקומות מסוימים ברמת אתרטון, הקיטוע בבית הגידול גורם להם להיות פגיעים יותר לטריפה על ידי כלבים, מאחר שהם נאלצים לרדת לאדמה על מנת לנוע מאזור לאזור. פעולות הייעור של רשויות השימור האוסטרליות עתידות לצמצם בהדרגה את הבעיה הזאת. האיום העתידי על המין נשקף מצד שינויי האקלים בעקבות ההתחממות הגלובלית; על פי ארגון השימור IUCN, הקנגורו עשוי להיות מושפע מהם באופן ישיר או עקיף באמצעות צמצום יערות הגשם, נזקים לבית הגידול מצד סופות ציקלון, עלייה בטמפרטורות, צמצום שיעור המים בערפל וכתוצאה מכך הקטנת שכיחות הלחות במזונו.
ביוני 2019, התגלתה תופעת עיוורון אצל קנגוריי לומהולץ; אף שבדרך כלל הם מבלים את מרבית זמנם על העצים וכמעט בלתי נראים, פרטים ממין זה החלו להיראות בתדירות גבוהה על הקרקע בתוך יישובים ובדרכים לאחר שהתבלבלו ואיבדו את דרכם בשל חוסר ראייה. ד"ר אנדרו פיטרס, וטרינר מאוניברסיטת צ'ארלס סטורט, מצא עדויות לנזק מוחי ופגיעה בעצב הראייה הנובעים מזיהום חדש. נטען שהגורם לכך הוא תקופות ממושכות של מזג אוויר יבש בבתי הגידול של הקנגורו; על פי התאוריה, אף על פי שקנגוריי העצים ניזונים מעלי העצים הרעילים מבלי להינזק, מזג האוויר היבש הוביל לרעל מרוכז יותר בעלים אשר הוביל לפגיעה בעצב הראייה.
לעת עתה, קנגורו אילני לומהולץ מוגן פחות או יותר מצד אובדן בית גידול, ואינו סובל מציד לא חוקי כקרוביו הניו-גינאים, אך נדרשים מחקרים מעמיקים יותר אודות סביבת המחיה שלו וההסתגלות שלו לבתי גידול ליד התיישבות אנושית. רשויות השימור האוסטרליות פועלות לקדם את מעמדו כ"מין דגל" (Flagship species) של האזור הטרופי בצפון אוסטרליה.
הערות שוליים

↑  קנגורו אילני לומהולץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
קנגורו אילני לומהולץ זכר בגן חיות.
קנגורו אילני לומהולץ אוכל מזון במרומי העצים.
נקבה וגור של קנגורו אילני לומהולץ.
קנגורו אילני לומהולץ בקווינסלנד.
קתדרלת העלייה לשמים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אטרקציה תיירותית, קתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית, סימן נוף 
 על שם:  הירדמות מרים 
 כתובת:  Москва, Кремль 
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1475
 תאריך פתיחה רשמי:  1475 
 חומרי בנייה:  אבן גיר 
 אדריכל:  אריסטוטלה פיוראוואנטי, אריסטוטלה פיוראוואנטי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רוסית 
 קואורדינטות:  55°45′03″N 37°37′01″E﻿ / ﻿55.750926°N 37.617053°E﻿ / 55.750926; 37.617053
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) קתדרלת העלייה לשמים(למפת מוסקבה רגילה) קתדרלת העלייה לשמים
 
מפת הקרמלין
קתדרלת העלייה לשמים. מבט על הקתדרלה בחורף
תרשים המתאר את מראה הקתדרלה שנבנתה על ידי איוואן הראשון
קתדרלת העלייה לשמים או קתדרלת התרדמה (ברוסית: Успенский собор) היא החשובה בקתדרלות מוסקבה ו"הכנסייה האם" של הכנסייה הרוסית. הקתדרלה ממוקמת בכיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.
היסטוריה

במאה ה-14 שכנע ראש הכנסייה הרוסית הארכיבישוף המטרופוליטני פיוטר את הצאר איוואן הראשון (איוואן קאליטה) כי עליו לבנות קתדרלה עבור הבתולה מרים במוסקבה, בדומה לקתדרלת העלייה לשמים שבוולדימיר (בירת נסיכות ולדימיר באותה עת). הקמת הקתדרלה החלה ב-4 באוגוסט 1326 והסתיימה ב-4 באוגוסט 1327 - מועד חנוכת הקתדרלה והקדשתה. באותה עת הפכה מוסקבה לבירת הנסיכות.
בשלהי המאה ה-15, הוחלט על בניית הקתדרלה מחדש, בשל מצבה הרעוע ובשנת 1472 החלה הקמתה המחודשת של הקתדרלה בתכנונם של האדריכלים קריווצוב ומישקין. לאחר שנתיים, כאשר עבודות הבנייה עמדו בפני סיום, התמוטט הבניין בעקבות רעידת אדמה. הצאר איוואן השלישי הזמין את האדריכל האיטלקי אריסטוטלה פיוראוואנטי מבולוניה שבאיטליה לתכנן מחדש את הקתדרלה, אולם דרש כי הבנייה תהיה בסגנון ביזנטי-רוסי, כאשר הקתדרלה בוולדימיר תשמש כהשראה לקתדרלה במוסקבה. פיוראוואנטי נסע לוולדימיר על מנת ללמוד את סגנון הבנייה המסורתי ותכנן כנסייה בסגנון הרנסאנס (כנסייה רחבת ידיים) שמראה החיצוני הוא בסגנון רוסי ביזנטי מסורתי.
יסודות הקתדרלה החדשה הונחו בשנת 1475 והיא נחנכה בשנת 1479 בנוכחות גרונטיוס, מטרופוליטן מוסקבה. פנים הכנסייה עוטר בפרסקאות רבים ובאיקונות, בהם התאוטוקוס מולדימיר והבלאכרניטיסה.
ב-16 בינואר 1547 נערך בקתדרלה טקס ההכתרה של הצאר איוואן האיום.
מאז שנת 1721 הייתה הקתדרלה מקום הכתרת כל צארי רוסיה, כמו גם טקסי משיחת הפטריארכים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית, עד ביטול הפטריארכיה על ידי הצאר פיוטר הגדול.
הפטריארכיה חודשה לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 וב-2 בנובמבר באותה שנה נמשח טיכון  כפטריארך מוסקבה ורוס כולה.
בעקבות המהפכה הבולשביקית והפיכת מוסקבה לבירה הבולשביקית, נאסרו טקסים דתיים בקתדרלה, למעט טקס פסחא שנערך בהרשאה מיוחדת של ולדימיר לנין בשנת 1918.
מאז 1918 הכנסייה שימשה כמוזיאון עד נפילתה של ברית המועצות. בשנת 1990 הושבה הקתדרלה לידי הכנסייה הרוסית, וכיום, על אף היותה מוזיאון, נערכים בה הטקסים הדתיים.
היסטוריה > אזכורים תרבותיים

הכיכר והקתדרלה הם מקום התרחשות סצנת ההכתרה באופרה מאת מודסט מוסורגסקי "בוריס גודונוב".