stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדה אוליברו
ביוגרפיה

מגדה אוליברו נולדה בסאלוצו, איטליה. מוריה הראשונים לא התרשמו ביותר מקולה, אך היא התמידה במאמציה ולבסוף החלה ללמוד אצל לואיג'י ג'רוסי. אוליברו הופיעה לראשונה בפומבי בשנת 1932, ברדיו טורינו, באורטוריה של קאטוזו בשם "ייסורים מסתוריים". היא הרבתה להופיע, בהצלחה גדלה והולכת, עד 1941, כאשר נישאה ופרשה מן השירה. כעבור עשר שנים חזרה להופיע, לבקשתו של פרנצ'סקו צ'ילאה, שהזמינה לשיר את התפקיד הראשי באופרה שלו "אדריאנה לקוברר".
משנת 1951 עד לפרישתה הסופית שרה אוליברו בבתי אופרה בכל רחבי העולם. עם שיבתה לבימה, נשמע קולה עתיר רגש וניואנסים, וכן חזק במידה ניכרת משהיה קודם לכן. בין פרשנויותיה הנודעות ביותר היו התפקידים הראשיים ב"אדריאנה לקוברר", "איריס", "פדורה", "לה בוהם", "הנערה מן המערב", לה טרוויאטה, "לה ואלי", מאדאם באטרפליי, מנון לסקו, מפיסטופלה וטורנדוט (בתפקיד ליו).
אוליברו שרה ב"מדיאה" של כרוביני בדאלאס, טקסס ב-1967. ב-1975, אחרי שני עשורים ככוכבת בינלאומית, הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה ב"טוסקה". הופעותיה האחרונות על הבימה היו במרץ 1981 באופרה של אישה אחת, "הקול האנושי" של פולנק. מכאן שהקריירה שלה הסתיימה בגיל 71 והקיפה קרוב ל-50 שנה. היא המשיכה לשיר מוזיקה כנסייתית במקום מגוריה ובשנות השמונים לחייה הקליטה אריות אחדות. ההקלטה הזו מלמדת, שעל אף הזדקנות קולה, כישורי הפרשנות שלה וביטחונה העצמי בטכניקה שרכשה לא נטשו אותה מעולם. קיימות הקלטות של רבות מהופעותיה, הן באופרות שלמות והן באריות ותמונות מאופרות.
קולה של אוליברו הצטיין ביופיו ובעושרו, אם כי ייתכן שקשה להעריכו נכונה בתחילה. לא תמיד השתדלה להפיק צלילים בעלי יופי מקובל, אך הצלילים שהפיקה היו תמיד אקספרסיביים. ביטוי רגשי היה תמיד בראש מעייניה. היקף קולה מפליא ביכולתו לבטא כל רגש בעוצמה אינדיבידואלית. יותר מכל זמרת, יכלה לשוות לצליל קולה את הגוון המתאים למשמעות המילים. כמו במקרה של מריה קאלאס וליילה גנג'ר, הכישרון הזה להתיך דרמה ומוזיקה לשלמות שהיא מקשה אחת עשה את מגדה אוליברו לאחת הזמרות הגדולות ביותר בכל הזמנים. סגנון משחקה עז ונלהב בה במידה.
בין הקלטות האולפן שלה "טורנדוט" (כליו, עם ג'ינה צ'יניה כצ'טרה, 1938), "פדורה" (עם מריו דל מונקו וטיטו גובי, בניצוח למברטו גארדלי, לחברת דקה, 1969) וקטעים נבחרים מתוך "פרנצ'סקה דה רימיני" (עם דל מונקו, בניצוח ניקולא רשיניו לחברת דקה, 1969).
נפטרה ב-8 בספטמבר 2014 בגיל 104.
לקריאה נוספת

Magda Olivero: Una voce per tre generazioni, by Vincenzo Quattrocchi, 1984.
"From Another World: The Art of Magda Olivero," by Konrad Dryden, Opera Quarterly, vol. 20, n. 3, Summer 2004.
מברוליתארי

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 גובה:  1,140 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  115 (2021)
 קואורדינטות:  38°43′45″N 22°13′52″E﻿ / ﻿38.72916667°N 22.23111111°E﻿ / 38.72916667; 22.23111111 
 אזור זמן:  UTC +2
 he
 
מברוליתארי (ביוונית: Μαυρολιθάρι) הוא כפר בהר אוטה בצפון פוקיס, יוון, בגובה 1,140 מטר. מאז רפורמת השלטון המקומי בשנת 2011 היא חלק מעריית דלפי, והרשות המוניצפלית של קליז.
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, עמד מספר התושבים בכפר על 491.
היסטוריה

במהלך כיבוש יוון על ידי כוחות הציר הכפר נשרף. במאי 1943 במהלך פעולות הסריקה האיטלקיות נערך קרב נגד קבוצת המחתרת Ladiou (אנ') ELAS שהשתמשו במברוליתארי כבסיסם.
הערות שוליים

↑  Gatos, Georgios. Η Εθνική Αντίσταση Στη Φωκίδα (ביוונית). Athens: Πεδίο. ISBN 9789605464493.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ביוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מגומי יוקוטה

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1964 נגויה, יפן 
 פטירה:  14 בדצמבר 2004 (בגיל 40) קוריאה הצפונית 
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  Niigata Shiritsu Yorii Junior High School 
 בן זוג:  קים יונג נאם
 
מגומי יוקוטה (ביפנית: 横田 めぐみ; נולדה ב-5 באוקטובר 1964) הייתה ילדה יפנית בת 13 שנחטפה על ידי סוכן צפון קוריאני ב-1977 כשהייתה תלמידת חטיבת ביניים. היא הייתה אחת משבעה עשר אזרחים יפנים לפחות שנחטפו על ידי צפון קוריאה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. ממשלת צפון קוריאה הודתה בחטיפתה, אך אמרה שהיא מתה בשבי. הוריה של יוקוטה ואנשים אחרים ביפן הביעו בפומבי את האמונה שהיא עדיין בחיים בצפון קוריאה וניהלו קמפיין ציבורי המבקש את שחרורה.
היסטוריה

יוקוטה נחטפה ב-15 בנובמבר 1977 בזמן שהלכה הביתה מבית הספר שלה. ההערכה היא שהיא נחטפה בגלל שבמקרה היא הייתה עדה לפעילות של סוכנים צפון קוריאנים ביפן ולכן הסוכנים רצו להשתיק אותה. על פי הדיווחים, הסוכנים גררו אותה לתוך סירה ולקחו אותה היישר לצפון קוריאה, למתקן שבו לימדו אותה את השפה הקוריאנית. בסופו של דבר היא שובצה באוניברסיטה שבו לומדים מרגלים צפון קוריאנים שפות זרות ומנהגים. שם היא לימדה את השפה היפנית מרגלים שעברו הכשרה לחדור ליפן.
מומה פדוריי

| --- | --- |
 תרבות:  מיתולוגיה רומנית 
 צאצאים:  פאטה פדוריי 
 
מומה פדוריי (ברומנית: Muma Pădurii; באופן מילולי: "אם היער") היא דמות מהמיתולוגיה הרומנית, אשתו של פדורויול ואמה של פאטה פדוריי.
על פי האגדה, מומה פדוריי, שהייתה אמורה, בין היתר, להגן על אנשים הנכנסים ליער, הפכה לרצחנית יותר ויותר והאלה בנדיס (Bendis) קיללה לה אותה שתהיה רעיתו של הגבר הבא שתהרוג. מומה פדוריי לא התייחסה לכך והרגה גבר נוסף ואז האלה השיבה את הגבר לחיים ואילצה את מומה פדוריי להתחתן איתו. הגבר, פדורויול, קיבל את התפקיד שמומה פדוריי זנחה והוא אמור להגן על אנשים שטעו בדרכם ביער או נמשכו אליו על ידי רוחות רעות. לזוג, ששונאים האחד את השני, יש בת, פאטה פדוריי.
מומה פדוריי מוצגת באגדות כאויבת של הגיבורים החיוביים כדוגמת פט פרומוס ולעיתים כאם של באלאורים.
לוויין זעיר

שיגור ננו-לוויין מתוך תיבת האחסון שבלוויין האם
לוויין זעיר הוא לוויין מעשה ידי אדם שמשקלו קטן מ-50 קילוגרם. לוויינים זעירים המקוטלגים על פי גודלם. בשל משקלם הנמוך יחסית, נלווים הלוויינים הזעירים למשגר שמיועד ללוויין גדול, הנקרא גם "נוסע ראשי" או "מטען ראשי" והוא הקובע את נתוני השיגור. הלוויינים משוגרים מתוך תיבת אחסון עם קפיץ כך שעם הגעת המשגר ליעדו, נשלחת פקודה שפותחת את דלת התיבה, והקפיץ דוחף את הלוויינים החוצה, בזה אחר זה. לוויינים זעירים יכולים להיות משוגרים בנפרד, או כחלק מלהק של לוויינים המתקשרים ביניהם ונשלטים על ידי לוויין ראשי, המכונה "לוויין האם".
רקע

הגופים הצבאיים העוסקים בתחום החלל שקלו כמה דרכים להוזלת ההוצאות במחקר החלל. אחד הפתרונות היה ייצור ופיתוח של לוויינים קטנים. הצבא האמריקאי, העוסק בתחום של פיתוח טילים וחלל, החליט על תוכנית שנקראת "יותר קטן יותר טוב", שמכאן הלך והתפתח הרעיון של לוויינים קטנים במיוחד. השיקול לעבור לפיתוח של לוויינים זעירים נבע מכמה סיבות:
עלות גבוהה – לוויינים גדולים זקוקים למשגרים גדולים, שתהליך בנייתם מצריך עלות גבוהה. לעומת זאת, בנייה של לוויינים קטנים וקלים עלותם זולה משמעותית יחסית לגדולים. את השיגור של הלוויין ניתן לבצע בנוסף לשיגור של לוויין קיים. יש אפשרות לשגר מספר לוויינים בו-זמנית.
דרישות תקן מחמירות – ככל שהלוויינים והמשגרים גדולים יותר, כך נדרש להחמיר בתקני הבטיחות. תהליכים אלו יקרים ולוקח הרבה זמן לממש אותם.
סוגי המשימות – עבודה עם לוויינים קטנים תאפשר ביצוע משימות שונות.
משימות > מחקרים מדעיים

לוויינים זעירים משמשים כמעבדות מעופפות להוכחת טכנולוגיות ובדיקת רכיבים חדשים עבור לוויינים. השילוב של קרינה חזקה, הפרשי טמפרטורה קיצוניים וריק כמעט מוחלט, מקשה על רכיבים אלקטרוניים לעבוד היטב בחלל. כך שללא תכנון מתאים, רכיבים אלו עלולים להינזק, להתקלקל ואפילו להישרף. בדיקת הרכיבים במעבדות הקיימות על פני כדור הארץ עולה הון. בנוסף, רק חלק מתנאי החלל משוחזרים בהן, לכן הן אינן מדמות את סביבת החלל באמת. היכולת לבנות ולשגר לוויין קטן וזול, מאפשרת הרכבת חלק מהרכיבים החדשים על לוויין זעיר ולבצע ניסוי בפועל בחלל.
משימות > שיפורים טכנולוגיים

תקשורת לוויינית בין מטוסים, בין חיילים בשדה הקרב.
אחד החידושים המעניינים ביותר בתחום החלל הוא השימוש בטלפונים חכמים כמחשבי משימה ומטענים ייעודיים בלוויינים זעירים.
משימות > תצפיות על כדור הארץ

לוויינים זעירים כמו ננו-לוויינים קטנים מכדי להכיל עדשות ומצלמות לצילום צבאי ברזולוציה המאפשרת קירוב קטן ממטר, אך הם בהחלט יכולים לספק תמונות איכותיות של כדור הארץ בצבע וברזולוציה של כמה מטרים. תמונות אלה מצוינות ליישומים הקשורים לניטור כדור הארץ ואיכות הסביבה כמו זיהוי זיהומי מים, כתמי שמן ונפט בים, מקורות שרפה ואפילו חקלאות חכמה. דוגמאות ללוויינים:
לוויין QuakeSat האמריקאי תוכנן למדוד שינויים קלים בשדה המגנטי של כדור הארץ כדי לעזור למדענים לחזות רעידות אדמה.
לוויין SwissCube השווייצרי נועד למדוד את התופעה האטמוספירית זוהר לילי (Airglow) המתרחשת בשכבת המגע של האטמוספירה עם קרינת השמש.
לוויין Plume הבריטי שוגר למדידת האבק הקוסמי המקיף את כדור הארץ ונכלא בשדה הכבידה שלו.
לוויין Firefly של נאס"א נועד למדוד פליטת קרני גאמא המגיעות לכדור הארץ במטרה לזהות את מקור הקרינה.
לווייני Dove של חברת Planet Labs מספקים צילום ברזולוציה של 3-5 מטר באיכות המתאימה לשימושים אזרחיים.
משימות > מחקר ביולוגי

בודק את השפעות סביבת החלל על חומרים אורגניים ויצורים חיים. אחד מהלוויינים ששוגרו לחלל לטובת נושא זה שוגר על ידי נאס"א. לוויין GeneSat (לוויין בראשית) נועד לבדוק את קצב גידול חיידקי אי-קולי (E.coli) בהשפעת הקרינה אשר בחלל.
הלוויין שידר תמונות של תרביות גידול החיידקים דבר שאפשר למדענים לנתח את התוצאות בהשוואה לאוכלוסיית חיידקים זהה על פני כדור הארץ. בנוסף, לוויין PharmaSat, (פיתוח של נאס"א) נועד לבחון יעילות של תרופות אנטיביוטיות בחיסול חיידקים בחלל.
אתגרים טכניים

האתגרים הטכניים שאיתם מתמודדים מהנדסי הפיתוח הם מזעור רכיבי הלוויין תוך כדי שמירת האמינות והאיכות הגבוהה של הרכיבים. ככל שהרכיבים גדולים יותר, רמת האמינות גבוהה יותר, ולכן קל מאוד לאשר אותם. ככל שמנסים למזער נדרשים כלים, שעלות שעות הפיתוח שלהם גדולה ביחס לעלות הפיתוח של הלוויין עצמו.
ההשלכות והאתגרים הטכנולוגיים הנדרשים בתכנון לוויינים זעירים:
חומרה של מעבדים - אחד האתגרים הטכנולוגיים שהתמודדו איתו בתחילת שנות ה-2000 היה תמיכה במעבדים חזקים בסדרי גודל (פיזי) שמיועדים ללוויינים זעירים. כדי להטיס לוויינים נדרשות פונקציות חיוניות שחשובות למערכת, פונקציות אלו דורשות כוח עיבוד נתונים מהיר ויעיל. היה קשה מאוד לפתח מעבדים קטנים שיכולים לתת ביצועים גבוהים ביעילות ואמינות טובים.
גודל הזיכרון - בשנים האלו היה קושי לייצר רכיבי זיכרון קטנים מאוד בעלי נפח שמירה גדול.
ניווט ובקרה (Guidance Navigation and Control) - מזעור כל היחידות הקשורות להכוונה, ניווט ושליטה.
תקשורת – האתגר בתחום התקשורת הוא שילוב בין גודל להספק עבודה. קשה למצוא את היחס הפרופורציונלי בין כמות ההספק שיחידות התקשורת דורשות לבין גודלה. נדרש למזער הכול כמו כן גם נדרש לספק הספק גבוה, וכאן לטכנולוגיה יש עדיין מגבלה.
ספקי כוח - סוללות אמינות ביותר דורשות מקום גדול יותר בגלל הנפח שלהן. האתגר הוא למזער את הסוללות ולגרום לכך שיהיו יעילות ואמינות.
בקרה תרמית – ככל שהיחידה קטנה יותר כמות החום שהיא יכולה לאגור קטן יותר. לכן במידה והלוויין הזעיר ידרוש יותר אנרגיה כתוצאה מפעילויות שונות, כמות החום שייאגר בתוכו יהיה גבוה מאוד, כך שפיזור החום הופך להיות גורם משמעותי.
חיווט חשמלי – ככל שהלוויין קטן יותר, נדרש חיווט עדין ומיוחד. האתגר הוא לחווט את הרכיבים באזור קטן מאד.
מערכת ההנעה – האתגר הוא ליצור מערכת הנעה שתתאים לגדלים של ננו–לוויינים ומטה, שתוכל להחזיק את הלוויין במסלול שלו, לתקופה ארוכה (מעל ל-12 חודשים לפחות).
תכנונים עתידיים

על פי מחקרים עולמיים הצפי הוא לגידול משמעותי בשימוש בלוויינים זעירים.
נאס"א מבקשת ממפתחים להגיש הצעות ללוויינים המבוססים על טלפונים חכמים. לדברי נאס"א, לווייניים קטנים שימושיים במיוחד בבדיקת טכנולוגיות מתפתחות שעשויות לשמש למשימות חלל עתידיות. נאס"א מכוונת לשימוש בלוויינים זעירים עבור משימות חלל שונות שיכללו ניסויים בביולוגיה ובדיקת טכנולוגיות הנע ותקשורת מתקדמות.
תחזיות, המבוססות על תוכניות ממשלתיות עתידיות מצביעות על דרישה עתידית של בין 2,000 ל-2,750 שיגורים של מיקרו / ננו לוויינים בין השנים 2014 עד 2020.
החל מ-2010, נושא שיגור הלוויינים הזעירים החל לתפוס תאוצה. בין השנים 2004 - 2014 שוגרו לחלל 75 לוויינים זעירים.
כמות השיגורים עלתה בצורה משמעותית בסוף שנת 2013, כך שמנובמבר 2013 עד ינואר 2014 שוגרו כ-94 לוויינים מקבוצת ננו-לוויינים.
חברות כמו Planet Labs מתכננות מערך לוויינים גדול, מעלות את כמות השיגורים. נכון ליולי 2015, החברה שיגרה כ-87 לוויינים ממערך לווייני Dove.
בישראל > דוכיפת

דוכיפת 1
הוא ננו-לוויין פרי מחקר ופיתוח של תלמידי תיכון הנדסאים הרצליה במרכז המדעים הרצליה, כחלק מפרויקט חדשני של סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע ועיריית הרצליה. הננו-לוויין שוגר לחלל בחודש יולי 2014 על משגר רוסי יחד עם עוד 37 לוויינים ממדינות אחרות בהם גם לוויין סעודי. תפקיד הלוויין, שגודלו 10 סמ"ר ומשקלו 853 גרם בלבד, הוא להוות פלטפורמה חינוכית לתלמידים ומטרתו המשנית היא לסייע למטיילים שהולכים לאיבוד במקום שאין בו קליטה סלולרית. המטייל שאבד יוכל לשלוח אותות מצוקה ממכשיר קשר אל הלוויין הזעיר, שישדר את המיקום למרכז הבקרה כדי שהמרכז הבקרה ישלח כוח חילוץ. הלווין פעיל ומתקשר כל יום עם תחנת הקרקע של מרכז המדעים בהרצליה. נכון לחודש מאי 2016 הלוויין ממשיך לתפקד.
דוכיפת 2, הלוויין הבא של מרכז המדעים, שמטרתו היא מחקר האטמוספירה כחלק מפרויקט QB50 של סוכנות החלל האירופאית. שוגר במאי 2017.
דוכיפת 3, הלוויין נבנה בתיכון שער הנגב בשיתוף ובהנחיית מרכז המדעים בהרצליה ובשיתוף אולפנת עפרה. שוגר ב-11 בדצמבר 2019.
בישראל > Inklajn-1

Inklajn-1 הוא שיתוף פעולה בין התעשייה האווירית לבין העמותה ללוויינות זעירה בישראל. הלוויין הזעיר שתוכנן היה Inklajn-1 אשר נבנה על ידי מתנדבי העמותה ללוויינות זעירה, ונמצא בחדר השילובים של התעשייה האווירית לישראל. הלוויין קרוי על שמו של חלוץ החלל הישראלי ד"ר מרסל קליין. גודלו של הלוויין 10X10X32 ס"מ והוא מתוכנן לנוע במסלול מסונכרן-שמש בגובה של כ-650 ק"מ ולהקיף את כדור הארץ בכל 90 דקות. הלוויין ישרת את קהילת חובבי הרדיו ויכיל מספר ניסויים מדעיים. נכון ל-2021, לא ידוע מועד השיגור.
בישראל > פרויקט SAMSON

פרויקט SAMSON של מכון אשר לחקר החלל בטכניון שהחל בשנת 2012 מפותחים שלושה ננו לוויינים, אלפא בתא וגאמא, שמשקל כל אחד מהם כ-10 ק"ג. משימות הלוויינים הם: הוכחת יכולת לטיסת מבנה, חילוץ והצלה של שייטים.
ראו גם

לוויין מפוצל
קיובסאט
אומיד
טכסאט
העמותה ללוויינות זעירה בישראל
לוויינים ישראלים
הערות שוליים

↑  Small Is Beautiful: US Military Explores Use of Microsatellites אתר Defenseindustrydaily, מתאריך 30 ביוני 2011
↑  U.S. Army, NASA Working on Low-Cost Nanosat Launcher, Parabolic Arc – All Space All the Time (באנגלית אמריקאית)
↑  מידד פרינטא, ננו לוויינים גיליון ראש גדול דצמבר 2013
↑  The challenges of developing an operational הכנס לוויינים קטנים ה-22 של אוניברסיטת יוטה, 2008, D. Homan, Q. Young, מאמר SSC08-I-3
↑  Nanosats are go, האקונומיסט, 7 ביוני 2014
↑  NASA Pursues Nanosatellites For Future Missions אתר Informationweek, מתאריך 14 באוגוסט 2014
↑  SpaceWorks Nano Microsatellite Market Assessment מתאריך ינואר 2014
↑  אבי בליזובסקי, ‏לוויין התלמידים הישראלי דוכיפת-1 שוגר בהצלחה מרוסיה, באתר "הידען", 19 ביוני 2014
↑  עתודאית ממודיעין פיתחה ושלחה לוויין לחלל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט)
↑  התעשייה האווירית בונה ננו-לוויינים בשיתוף עמותת INSA, באתר TechTime‏, 16 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566103605171  LCCN: sh2001000772
מגומדלי מגומדוב

מגומד-עלי מגומדוביץ' מגומדוב (ברוסית: Магомедали Магомедович Магомедов;‏ 15 ביוני 1930 – 4 בדצמבר 2022) היה מנהיג דאגסטני ממוצא דרגיני, שהחזיק במשרות רמות ברפובליקת דאגסטן הן לפני התפרקות ברית המועצות והן לאחריה.
ביוגרפיה

מגומדוב נולד בכפר לוואשי שבדאגסטן שברוסיה הסובייטית, כבן למיעוט הדרגיני, עם צפון מזרח קווקזי שמאמין באסלאם, המהווה את המיעוט האתני השני בגודלו בדאגסטן. בשנת 1949 סיים את בית הספר התיכון, והחל לעבוד כמורה. לאחר מכן סיים את הסמינר למורים של דאגסטן, ועבד במשרות הוראה וניהול שונות במערכת החינוך הדאגסטנית. בשנת 1957 החל לעבוד בקולחוז, ולהתמחות בחקלאות. בשנת 1968 סיים לימודי חקלאות בהתכתבות במכון החקלאי של דאגסטן. במקביל התקדם בשורות המפלגה הקומוניסטית, וקיבל שורה של משרות מנהליות. בין ינואר 1979 למאי 1983 שימש כסגן יושב ראש מועצת השרים של הרפובליקה הסובייטית של דאגסטן, ומ-1983 כיושב ראש המועצה. בשנת 1987 נבחר לנשיא המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית של דאגסטן.
לאחר התפרקות ברית המועצות היה מגומדוב לאחד המנהיגים הסובייטים הבכירים היחידים ששמרו על עמדתם גם במבנה המדיני החדש. הוא הצליח לתמרן במבנים הפוליטיים החדשים שנוצרו במהלך פירוק ברית המועצות, ולהשיג לעצמו כוח פוליטי, שהבטיח את המשך שליטתו. מגומדוב טען כי על דאגסטן להישאר חלק מן הפדרציה הרוסית ודיבר כנגד גופים בדלנים שדרשו את פרישתה של דאגסטן, בדומה לצ'צ'ניה השכנה.
בשנת 1994 קיבלה דאגסטן חוקה, ולפיה היה לראש הרשות המבצעת גוף קולקטיבי בן 14 חברים, המורכב מנציגי העמים השונים המאכלסים את דאגסטן, שכונה "מועצת המדינה". בראש המועצה הועמד מגומדוב. מגומדוב הנהיג את דאגסטן בשנות העצמאות הראשונות, דרך משברים כמלחמת צ'צ'ניה הראשונה ומלחמת צ'צ'ניה השנייה. על אף שלא שימש בתפקיד "נשיא", ולכאורה היה חלק מגוף קולקטיבי, היה מגומדוב האיש החזק בדאגסטן. אחת מדרישות הקיצונים הצ'צ'נים שפלשו לדאגסטן בשנת 1999 באירוע שהצית את מלחמת צ'צ'ניה השנייה הייתה סילוקו של מגומדוב, שנחשב ל"פרו רוסי". במהלך השנים שמר מגומדוב על יחסים תקינים עם רוסיה, ועם נשיאיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין.
על אף שחוקת דאגסטן מנעה ממנו לכהן יותר משתי תקופות כהונה רצופות בתפקיד יושב ראש מועצת המדינה, ועל אף שחלק מההסדר שהביא לבחירתו של מגומדוב, הדרגיני, לתפקיד הרם במדינה, היה ההבנה כי יפרוש מן התפקיד לאחר תקופה קצובה, ויעבירו לאווארי מוחו אלייב, דאג מגומדוב בשנת 1998 לבצע שינוי בחוקה שאיפשר בחירתו לקדנציה נוספת. שינוי נוסף ברוח זאת התקבל בשנת 2001 לקראת תום תקופת כהונתו השנייה, על מנת לאפשר לו לכהן בתפקיד ארבע שנים נוספות. במהלך תקופות כהונה אלו ניסה מגומדוב לשנות את חוקת דאגסטן כך שתכלול תפקיד של נשיא, אך שלושה משאלי עם בשאלה זו קבעו כנגד דעתו.
בשנת 2003 קיבלה דאגסטן חוקה חדשה, שקבעה כי את מועצת המדינה יחליף נשיא, כראש הרשות המבצעת, אך חילופים אלו ייעשו בשנת 2006 לאחר תום תקופת כהונת מועצת המדינה. עם זאת, לאחר תום תקופת כהונה זו, פרש מגומדוב בן ה-76 מן הפוליטיקה, ואת משרת הנשיא קיבל מוחו אלייב, יושב ראש הפרלמנט הדאגסטני, שהיה מועמדו של ולדימיר פוטין לתפקיד.
מגומדוב היה נשוי, ולו שישה ילדים. בנו הבכור, מגומדסלאם מגומדוב, החליף את אלייב בתפקיד יושב ראש הפרלמנט הדאגסטני, לאחר פרישתו של מגומדוב והחלפתו בידי אלייב. מגומדוב הבן שימש בתפקיד כשנה.
מחוזות כף ורדה

מבחינה מנהלית, כף ורדה מחולקת ל-22 מחוזות (concelho) אשר מחולקים לקהילות (freguesia).
מפת מחוזות כף ורדה
| אי | מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סנטיאגו | 1 | מחוז טראפאל | טראפאל | Tarrafal | 16,620 | 121 |
| סנטיאגו | 2 | מחוז סן מיגל | קלהטה דה סן מיגל | São Miguel | 12,906 | 77 |
| סנטיאגו | 3 | סן סלבדור דו מונדו | פיקוס | São Salvador do Mundo | 7,452 | 27 |
| סנטיאגו | 4 | מחוז סנטה קרוז | פדרה באדחו | Santa Cruz | 25,004 | 112 |
| סנטיאגו | 5 | מחוז סאו דומינגוס | סאו דומינגוס | São Domingos | 13,958 | 147 |
| סנטיאגו | 6 | מחוז פראיה | פראיה | Praia | 142,009 | 103 |
| סנטיאגו | 7 | מחוז ריביירה גרנדה דה סנטיאגו | סידד וולה | Ribeira Grande de Santiago | 7,632 | 137 |
| סנטיאגו | 8 | מחוז סאו לורנצו דוס אוראיוס | ג'ואו טבס | São Lourenço dos Órgãos | 6,317 | 37 |
| סנטיאגו | 9 | מחוז סנטה קטרינה | אסומאדה | Santa Catarina | 37,472 | 242 |
| בראווה | 10 | מחוז בראווה | נובה סימטרה | Brava | 5,594 | 63 |
| פוגו | 11 | מחוז סאו פוליפה | פוליפה | São Filipe | 20,732 | 229 |
| פוגו | 12 | מחוז סנטה קטרינה דו פוגו | קובה פיגיירה | Santa Catarina do Fogo | 4,725 | 153 |
| פוגו | 13 | מחוז מוסטיירוס | מוסטיירוס | Mosteiros | 8.062 | 90 |
| מאיו | 14 | מחוז מאיו | וילה דו מאיו | Maio | 6,298 | 275 |
| בוא ויסטה | 15 | מחוז בוה ויסטה | סאל ריי | Boa Vista | 12,613 | 631 |
| סאל | 16 | מחוז סאל | אספרגוס | Sal | 33,347 | 219 |
| סאו ניקולאו | 17 | מחוז ריביירה ברבה | ריביירה ברבה | Ribeira Brava | 6,978 | 225 |
| סאו ניקולאו | 18 | מחוז טרפאל דה סן ניקולאו | טרפאל דה סן ניקולאו | Tarrafal de São Nicolau | 5,261 | 119 |
| סאו ויסנטה   סנטה לוצ'יה | 19 | מחוז סאו ויסנטה | מינדלו | São Vicente | 74,016 | 227 |
| סנטו אנטאו | 20 | מחוז פורטו נובו | פורטו נובו | Porto Novo | 15,914 | 564 |
| סנטו אנטאו | 21 | מחוז ריביירה גרנדה | ריביירה גרנדה | Ribeira Grande | 15,022 | 167 |
| סנטו אנטאו | 22 | מחוז פאול | ולה דס פומבס | Paul | 5,696 | 54 |

| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
מונובקטם

מונובקטם היא אנטיביוטיקה מקבוצת הבטא לקטם, שבו טבעת הבטא לקטם אינה מחוברת לטבעות אחרות.
תרופות מונובקטם הן פחות בשימוש, אולם ניתן לתת אותם לחולים המפתחים תגובה אנפילקטית לפניצילין. מונובקטם פעילה נגד חיידקים גראם שליליים בלבד והיא עמידה כנגד רוב החיידקים המייצרים את האנזים בטא לקטמז.
המונובקטם היחיד המופץ מסחרית הוא התרופה אזטראונם. תופעות הלוואי שלו הן פגיעה קלה בתפקודי הכבד ופריחה על העור. מונובקטם נוספים הם טיגמונם, נוקרדיצין A, טבטוקסין.
לקריאה נוספת

הערך "מונובקטם", באתר ויקירפואה
הערך "מונובקטם", באתר "ויקיתרופות"
מונוגליצריד

מבנה מולקולת המונוגליצריד
מונוגליצריד הוא גליצריד המכיל שרשרת חומצה שומנית אחת הקשורה למולקולת גליצרול בקשר אסטרי.
מונו ודיגליצרידים הם תוספי מזון ידועים אשר שימושם הוא ערבוב שני חומרים שונים, כמו מים ושמן, כאשר ללא הגליצרידים לא היו מתערבבים טוב.
המקור למונוגליצריד יכול להיות טבעי, מן החי (פרות למשל) או מן הירק, או תוצר של סינתזה מלאכותית לקבלת המונוגליצריד הרצוי.
המונוגליצריד יכול להמצא בתוצרי מאפיות, משקאות, גלידות, מסטיקים, ציפויי מוקצפים ובמרגרינה.
ראו גם

גליצריד
דיגליצריד
טריגליצריד
גליצרול
לשכת הקנצלר (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה 
 יוצרים:  הנס קריסטוף בלומנברג 
 שחקנים:  Klaus J. Behrendt 
 ארץ מקור:  גרמניה גרמניה
 שפות:  גרמנית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ZDF
 תקופת שידור מקורית:  23 במרץ – 29 ביוני 2005
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
Kanzleramt (בגרמנית: לשכת הקנצלר) היא סדרת טלוויזיה גרמנית המבוססת על תבנית סדרת הטלוויזיה האמריקאית הבית הלבן, בהפקת רשת ZDF. עלילתה ממוקמת בעיקר בלשכת קנצלר גרמניה הבדיוני אנדראס ווייר (קלאוס בארנדט) ומספר את סיפור הקריירה הפוליטית של ראש הממשלה הגרמנית ועל חייו הפרטיים כאלמן ואב לבת מתבגרת.
עלילה

לקנצלר גרמניה אנדראס ווייר יש בעיות רבות. לא משנה אם נשיא רוסיה לא רוצה להחזיר תמונות שנעלמו במהלך מלחמת העולם השנייה, אם הוא סובל מכאבי גב או אם נורה שגריר גרמניה בטורקיה. באופן פרטי ווייר גר עם בתו נינה בת ה-17 שהתאהבה ברקדנית סלסה והקנצלר מוצא עצמו מלהטט בקושי בין בעיות מדיניות לבעיותיו האישיות.
שחקנים ודמויות

קלאוס בארנדט - אנדראס ווייר, קנצלר
רוברט אטצורן - נורברט קראפט, ראש לשכת הקנצלר
הרברט קנאופ - קוני ברגמן, דובר הממשלה
קלאודיה מישלן - אדית למברט, ראש המחלקה למדיניות חוץ
ריטה רוסק - בירט שמיץ, ראש סגל לשכת הקנצלר
הייקו דויטשמן - אלכסנדר נכטווה, כותב הנאומים של הקנצלר הפדרלי
קרולינה טסקה - נינה ווייר, בתו של הקנצלר הפדרלי
גבריאלה מריה שמייד - ד"ר כריסטה טמפלין, רופאת הקנצלר
ביקורת

"'לשכת הקנצלר' היא מבדרת, מרגשת ומעניינת", אמר פרידריך בוהל (ממפלגת CDU), לשעבר ראש לשכת הקנצלר. בהשוואה לתבנית האמריקאית עטורת הפרסים, הסדרה נראתה לרוב המבקרים כסדרה רדודה וטריוויאלית. כותב הנאומים לשעבר של המדינאי הגרמני ווילי ברנדט, מרטין א. סוסקינד, ציין כי הסדרה בלתי מציאותית.
הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר שנים עשר פרקים. צפו בה 4.87 מיליון צופים (נתח שוק של 15.2 אחוזים), אך מספרי הצפייה צנחו במהירות יחסית ל-1.5 עד 1.7 מיליון.
ראו גם

חדר מלחמה (סדרת טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  Götsch, Antonia (24 במרץ 2005). "If it is in the Chancellor's office". spiegel.de (בגרמנית). נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kanzleramt". TV Wunschliste (בגרמנית). נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Meyer, Michael (29 ביוני 2005). "- "Kanzleramt" wird eingemottet". Deutschlandfunk Kultur (בגרמנית). נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mantel, Uwe (24 במרץ 2005). "Neue ZDF-Serie "Kanzleramt" erfolgreich gestartet". DWDL.de (בגרמנית). נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ZDF-Serie "Kanzleramt": Schelte von Horst Ehmke". Spiegel Online (בגרמנית). 24 במרץ 2005. נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Perger, Von Werner A. (30 ביוני 2005). "Der Kanzler überlebt". ZEIT ONLINE (בגרמנית). נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
מותו של איוואן איליץ'

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לב טולסטוי 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  רומן קצר, נובלה 
 נושא:  מוות, מיתה 
 מקום התרחשות:  סנקט פטרבורג 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1886 
 
מותו של איוואן איליץ' (ברוסית: Смерть Ивана Ильича) הוא נובלה שכתב הסופר הרוסי לב טולסטוי. הסיפור פורסם בשנת 1886 ומאז תורגם לשפות רבות, ובכללן מספר פעמים לעברית. הסיפור הוא אחת מיצירות המופת של ספרות העולם והריאליזם הקלאסי ואחת מיצירותיו החשובות של הסופר.