stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקש Shift
בחלונות

קיצורי מקלדת נפוצים בסביבת "חלונות" המערבים את מקש Shift:
Alt+Shift - החלפת שפת הקלט, אם מוגדרת יותר משפת קלט אחת.
Ctrl+Shift+Esc - פתיחת תפריט ההתחל בחלונות 9X. החל מ-Windows 2000 והלאה: פתיחת מנהל המשימות. (ב2000 ובXP המקשים Ctrl+Alt+Delete והמקש Ctrl+Shift+Esc עושים בדיוק את אותה הפעולה. החל מחלונות ויסטה והלאה, Ctrl+Alt+Delete פותח במקום זה מסך "חירום" המאפשר למשתמש לבצע פעולות נוספות פרט לפתיחת מנהל המשימות, לדוגמה נעילת המחשב, החלפת משתמש, התנתקות או כיבוי)
Shift+Delete - מחיקת קובץ לחלוטין מהכונן הקשיח, בלי מעבר דרך "סל המיחזור". במנהל המשימות עד חלונות 10, שימוש בצירוף הזה על תהליך היה הורג את התהליך ואת ה"בנים" שלו.
Shift+Tab - העברת הפוקוס לאלמנט הקודם בדף אינטרנט (בניגוד לTab שמעביר את הפוקוס לאלמנט הבא)
אפשרויות נגישות:
לחיצה על Shift כ-5 פעמים ברצף תפעיל את אפשרות מקשים דביקים.
לחיצה ממושכת על Shift לאורך 8 שניות תפעיל את אפשרות FilterKeys.
Alt שמאלי + Shift שמאלי + Num Lock - הפעלת MouseKeys.
בסייר הקבצים, לאחר בחירת קובץ, לחיצה על Shift ותוך כדי זה בחירת קובץ אחר, תגרום לבחירת כל הקבצים שהיו ברשימה בין הקובץ שנבחר ראשון לקובץ האחר.
ראו גם

מקש Ctrl
מקש Alt
מקשי קיצור
משה חן

| --- | --- |

משה חן
 לידה:  2 ביוני 1931 י"ז בסיוון ה'תרצ"א ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  2 ביולי 2024 (בגיל 93) כ"ו בסיוון ה'תשפ"ד ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופר, עיתונאי
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  ניצן חן 
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים (2014) 
 
משה ירמיהו חן (י"ז בסיוון ה'תרצ"א, 2 ביוני 1931 – כ"ו בסיוון ה'תשפ"ד, 2 ביולי 2024) היה סופר, עורך ועיתונאי ישראלי. שימש שנים רבות כעורך תוכניות רדיו בקול ישראל, מנהל הסרטייה והתקליטייה, וכתב למעלה מ־10 ספרים בנושא מסורת יהודית, עליהם זכה בשנת התשע"ד – 2014 בפרס יקיר ירושלים.
ביוגרפיה

חן נולד בירושלים למשפחת חבה הענפה, משפחת מקובלים ידועה שעלתה מעיראק. הוריו מנשה ולולו, עלו לארץ ישראל מבגדד דרך הודו, חלב שבסוריה, עד להגיעם ארצה שם קבעו את מושבם במושבה מגדיאל. מנשה היה אחד ממייסדי המושבה.
בהיותו בן שבע עברה משפחתו לירושלים והשתכנה בשכונת שמואל הנביא, שם פתח אביו חנות מכולת, מול המכולת של יעקב יוסף אביו של הרב עובדיה יוסף. חן למד בישיבה פורת יוסף שבעיר העתיקה כחמש שנים.
בגיל 16 התנדב כלוחם וכחבר בתנועה המחתרתית האצ"ל. נעצר פעמיים על ידי שלטונות המנדט הבריטי במהלך הדבקת כרוזים בעיר העתיקה, וישב בבית המעצר "הקישלה" המשמש כיום את מטה מרחב דוד של משטרת ישראל.
חן התגייס לצה"ל בגיל 17. בשנת 1948, באחת הפעולות נפצע ברגלו מיריות צלף, שעמד על החומה בצאתו מן המנהרה שליד ימין משה.
עבודתו בקול ישראל

משנת 1949 ועד צאתו לגמלאות בשנת 1997 כתב הגיש וביים מאות תוכניות רדיו בקול ישראל. בתחילה כמעטר מוזיקלי וככותב תסכיתים לבני נוער וילדים במחלקת הנוער, בעיקר בתוכנית המיתולוגית ששודרה ברשת א', בימי טרום טלוויזיה, התוכנית "לאם ולילד". חן עיטר את המוזיקה למאות תוכניות ותסכיתים ובחלקם אף השתתף.
דן כנר, מגדולי המגישים ברדיו כותב על חן כי "המוטו המרכזי בעבודתו היה ליזום תוכניות המשלבות ידע, היסטוריה של עם ישראל ומורשת ישראל אולם בשפה השווה לכל נפש כזו שתתאים גם לדור הצעיר". בהמשך, עבר לעבוד במדור להווי דתי ומסורת בקול ישראל, שהיה אז חלק בלתי נפרד מן התרבות היהודית ולא מדור נפרד לציבור הדתי והחרדי.
לצד תוכניות הדגל בנושא יהדות אותן ערך כגון: "קבלת שבת" או "מלווה מלכה" הוא החל בתחילת שנות השמונים בסדרת תוכניות שהיו אז פורצות דרך. כך למשל, התוכנית "אזמר בשבחין" שכללה תיעוד והקלטה של שירי עדות, פרקי חזנות ופיוטים ספרדיים שלא היו אז מצויים כלל בארכיון קול ישראל ולכן גם לא הושמעו ברשתות הרדיו.
חן יזם, כתב וביים תוכנית בשם "מי ומה מאחורי התשבץ", תוכנית שכולה אוסף חידונים ותשבצים בנושא מסורת ישראל, מורשת העם היהודי ופרקים בתולדות הציונות. תוכנית זו זכתה לפופולריות רבה בקרב מאזיני קול ישראל באותה התקופה ובכל שבוע קיבל עשרות רבות של מכתבי מאזינים שביקשו להודות לו וכן לבקש ממנו הרחבה והעמקה לכתבי החידה שהוצגו בתוכנית.
פרסים

עבודתו בקול ישראל זיכתה אותו בפרסים בהם פרס רשות השידור על שימור וקטלוג מאות שירים ופיוטים וכן בפרס זיו לעיתונאים על "עיתונאות חיובית". חן שימש הסרטייה והתקליטייה של קול ישראל ועל עבודה זו זכה לאות מיוחד ממנהלת חטיבת התוכניות הקלות המיתולוגית של קול ישראל דרורה בן אב"י.
פעילותו הציבורית

במקביל לעבודתו בקול ישראל, חן החל להתנדב בתחילת שנות ה-80 בפעילות ציבורית הקשורה בהנחלת מורשת ישראל לדור הצעיר. הוא שימש כחבר המועצה הציבורית מטעם "מכון רננות" החוקר ומתעד את המוזיקה היהודית ממגוון העדות וכן היה שותף להקמת מרכז חיב"ה – התנועה למורשת ישראל שחרתה על דגלה ליצור דיאלוג תרבותי בחברה הישראלית.
חן כתב, תיעד והפיק עשרות שירים וקלטות וידאו ואודיו הכוללים שירים, פיוטים, וקטעי נגינה החל מן המאה ה-16 ועד לסוף המאה ה-19 ולחלקם אף חיבר מילים בעצמו וזאת כדי לשמר את הלחנים האותנטיים והנעימות המסורתיות שהפכו במהלך הזמן לנכסי צאן ברזל בהווי הספרדי הירושלמי טרום העידן האינטרנטי.
עם צאתו לגמלאות בשנת 1997 הקים חן בית מדרש לגמלאים בבית הכנסת "קהילת יעקב" בשכונת בקעה בירושלים ועמד בראש בית הכנסת למעלה מעשור.
הוא המשיך להתנדב בפורומים שונים לחיזוק המורשת היהודית ובשנת תשע"ד (2014) העניקה לו עיריית ירושלים את התואר "יקיר ירושלים".
חיים אישיים

היה נשוי ואב לארבעה ילדים, בהם העיתונאי ומנהל לשכת העיתונות הממשלתית, ניצן חן.
ספריו

פרסם מאמרים ורשימות בשבועונים וירחונים לרבות ספרים וספרונים על המורשת היהודית, מנהגי העדות והתרבות המוזיקלית הספרדית הבבלית והירושלמית. בין ספריו:
מפי אבי – מקבץ מעשיות וסיפורים ממורשת אבות.
אמרי חן – (שני כרכים) פרשנות לתורה בסגנון חדש תוך שימוש במושגים עדכניים.
הפתגם ומקורו – כמאתיים וחמישים פתגמים, אמרות וביטויים מובילים בשפה העברית
זאת ועוד – שבעה שערים ביהדות מקרבת ומסבירת פנים.
פסוקו של שבוע – אסופת רעיונות, פרפראות, גימטרייאות ושעשועי תורה.
סוגיות מובחרות מן התלמוד – מקבץ דילמות מהעולם היהודי הישן והחדש.
הערות שוליים

↑  יאיר לפיד, להבליט את הצד החיובי של המציאות, מעריב, 8 ביוני 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259663005171  ISNI: 0000 0000 7008 2372  LCCN: n81095990  NTA: 145565017  SUDOC: 236381342  VIAF: 97730232   WorldCat (עם VIAF): 97730232
משחקי הכיס

| --- | --- |
 סוגה:  כלכלה
 בימוי:  איציק בראשי
 מנחים:  ליאל קייזר (1 ביוני 2020 - הווה)  שאול אמסטרדמסקי (24 במאי 2020 - 14 באפריל 2022)  מגישים מחליפים:  יפעת גליק
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 חברת הפקה:  כאן חדשות
 עורכים:  מתן כהן
 אורך פרק:  40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  1080p, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  24 במאי 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 משחקי הכיס
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משחקי הכיס היא תוכנית כלכלית יומית שמשודרת בערוץ כאן 11. את התוכנית מגישה ליאל קייזר. התוכנית משודרת בימי ראשון עד רביעי בשעה 16:00. העיתונאים יפעת גליק ויאיר ויינרב מחליפים אותה מפעם לפעם.
רקע

התוכנית עוסקת בחדשות כלכלה ורגולציה תוך הנגשתם, מפעם לפעם התוכנית נפתחת בסרטון שבו המגיש מנגיש ומייעץ או מציף בעיות בעניינים אקטואליים כגון תשלומי חשבונות, בירוקרטיה בשירות המדינה, או פישוט חדשות כלכליות.
התוכנית עוסקת בחיבור בין כלכלה לחיים תוך כדי מתן תשובות פשוטות למגוון שאלות, כגון: המשמעות של הקמת משרדי הממשלה החדשים על הכיס של האזרחים, האבטלה בעידן הקורונה, המלחמות מאחורי תקציב 2021, והקשר בין כלכלה לבריאות, החינוך, וכיסם של האזרחים.
משחקי הכיס ברדיו

החל מ-5 באוגוסט 2021 עד 3 בנובמבר 2022 שודרה בכאן ב תוכנית שבועית לסיכום השבוע הכלכלי המבוססת על תוכנית הטלוויזיה "משחקי הכיס" תחת אותו שם.
את התוכנית הגישו שאול אמסטרדמסקי וליאל קייזר במשותף ולעיתים קייזר הגישה לבדה.
התוכנית שודרה בימי ה' בשעה 10:00-12:00.
ב-3 בנובמבר ירדה התוכנית משידור בכאן רשת ב, לאחר 89 תוכניות.
מגישים

שאול אמסטרדמסקי הוא עיתונאי ישראלי זוכה פרס סוקולוב. ראש הדסק הכלכלי לשעבר ופרשן כלכלי בכיר בחטיבת החדשות של תאגיד השידור הישראלי. הוא עמד בין היתר מאחורי סדרת כתבות בכלכליסט על הפנסיה בישראל, שבעקבותיה הוענק לו הפרס.
עם הקמת התאגיד הצטרף שאול אמסטרדמסקי כפרשן כלכלי והחל להנחות בפודקאסט חיות כיס, וב-24 במאי 2020, עבר להנחות גם במשחקי הכיס.
ליאל קייזר היא עיתונאית שמשמשת כראש התחום הכלכלי בתאגיד השידור הישראלי.
ב-14 באפריל 2022 הודיע שאול אמסטרדמסקי על פרישתו מהתוכנית. במקומו מונתה ליאל קייזר להגשת התוכנית.
ראו גם

חיות כיס (הסכת)
שאול אמסטרדמסקי
ליאל קייזר
כאן 11
הערות שוליים

1 2  משחקי הכיס - כאן 11 - הודעות לעיתונות | סקופר, באתר www.scooper.co.il
↑  משחקי הכיס | 19.07.21, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  סמדר שילוני, "משחקי הכיס": התוכנית הכי נכונה לזמן הזה, באתר ynet, 27 במאי 2020
↑  משחקי הכיס | 24.05.20: צוללים לתיק 4000, נבדק ב-2021-12-25
↑  חיות כיס - הפודקאסט הכלכלי של כאן | כאן, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  היי, אנחנו כאן כלכלי, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
משרד הפנים (אזרבייג'ן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 תחום שיפוט:  אזרבייג'ן 
 סוכנות אם:  נשיא אזרבייג'ן 
 תאריך הקמה:  18 באוקטובר 1991 
 מטה מרכזי:  באקו 
 www.mia.gov.az
 
משרד הפנים של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Daxili İşlər Naziri) הוא משרד ממשלתי באזרבייג'ן האחראי לביטחון פנים ועל המשטרה הלאומית של אזרבייג'ן וסוכנויות ביטחון פנים אחרות.
בניגוד למשרדי פנים של מדינות אחרות, הוא אינו מכיל סוכנות מרשם אוכלוסין או כל סוכנות אחרת שאינה קשורה בביטחון פנים.
היסטוריה

המשרד הוקם לראשונה בעקבות עצמאותה של אזרבייג'ן בשנת 1918. החל משנת 1920, בעקבות כיבוש אזרבייג'ן על ידי ברית המועצות, הוכפף המשרד למרותו של המשרד לענייני פנים הסובייטי. במהלך מלחמת העולם השנייה כ-800 מעובדי המשרד קיבלו עיטורים על פעילותם במלחמה. במלחמת נגורנו קרבאך נהרגו כ-932 מעובדי המשרד.
עם שחרורה של אזרבייג'ן משליטת ברית המועצות קיבל המשרד עצמאות מלאה. בשנת 1992 הצטרפה אזרבייג'ן לאינטרפול. ב-30 ביוני 2001 אושרו סמכויות ומבנה המשרד על ידי צו מטעם נשיא אזרבייג'ן.
מבנה

המינהל הראשי לביטחון הציבור
המינהל הראשי למלחמה בסמים (Baş Narkotiklərlə Mübarizə İdarəsi), הוקם ב-16 בפברואר 1992
משטרת התנועה האזרית
המינהל הראשי לדרכונים, רישום והגירה (Baş Pasport, Qeydiyyat və Miqrasiya İdarəsi)
המינהל לחקירות פליליות
המינהל הראשי למאבק בפשע המאורגן (Baş Mütəşəkkil Cinayətkarlıqla Mübarizə İdarəsi)
המחלקה למאבק בפשעי חטיפה
המחלקה למאבק בכנופיות
המחלקה למאבק בזיופי כספים ומסמכים
מחלקת החקירות
המחלקה לניתוח מבצעי
שרי הפנים

מוגאמד אסאדוב (1991)
טופיק קרימוב (1991–1992)
טאחיר אלייב (1992)
איסקנדר גאמידוב (1993)
ואגיף נוברוזוב (1993–1994)
ראמיל אוסובוב (1994–2019)
מקשי החיצים

מקשי החיצים במקלדת מחשב
מחשב מקינטוש המקורי ללא מקשי חיצים
מקשי החיצים הם מקשים במקלדת מחשב המשמשים להזזת אובייקטים על המסך. בדרך כלל נמצאים מקשי החיצים בתחתית המקלדת, סמוך למקשי המספרים. לרוב, הם מסודרים בצורת T הפוכה, אך ניתן למצוא גם מקלדות שבהן מקשי החיצים מסודרים בצורת מעוין או צלב. דוגמאות לשימושים נפוצים במקשי החיצים הם ניווט במסמכים, הזזת הסמן בין סימנים כתובים או בין תאים של טבלה, והזזת דמויות במשחקי מחשב. לפני המצאת העכבר, מקשי החיצים היו הדרך היחידה להזזת הסמן על המחשב, ובתוכנות מסוימות היה ניתן להזיז אובייקטים בעזרת ג'ויסטיק.
פיצ'ירים

לחיצה בו-זמנית על שני מקשים לא מנוגדים (שמאל ולמעלה, שמאלה ולמטה, ימין ולמעלה, ימין ולמטה) גורמת ברוב היישומים והמשחקים לתזוזה אלכסונית בכיוון שנקבע, כך שארבעת המקשים מכסים בעצם את כל כיווני שושנת הרוחות מבלי שיהיה צורך בארבעה מקשים נוספים.
החצים בצורות שונות

במחשב אפל מקינטוש המקורי לא היו מקשי חיצים, והתנועה במסך בוצעה באמצעות העכבר. מקשי החיצים הוכללו במקלדות מאוחרות יותר של אפל (כמו גם מקשי המספרים בצד ימין)
ברוב המחשבים הניידים שאינם מחשבים אשר מיועדים לגיימינג המקשים של הלמעלה והלמטה מתפרסים על פני משבצת אחת בלבד, ובעצם במקום שלכל אחת מהן תהיה את המשבצת שלה, לקחו את המשבצת של הלמטה, חצו אותה לשתיים, והחלק התחתון של המשבצת החתוכה נקבע להיות הלמטה, כשההעליון נהיה הלמעלה. וזה נעשה על מנת לחסוך מקום במקלדות וכדומה.
שונים

במקלדות ללא מקשי חיצים נהוג היה להשתמש באחת האלטרנטיבות הבאות:
מקשי WASD המסודרים בצורת T. כיום הקונפיגורציה הזו משמשת בעיקר משחקי מחשב תלת-ממדיים עקב הנוחות שבשימוש בצוותא עם עכבר בידו הימנית, בעוד השמאלית על המקלדת, השחקן משתמש במקשים אלו כדי לזוז, בעוד שהעכבר ביד ימין משמש כדי להסתכל לכל הכיוונים (אנשים שמאליים משתמשים במקשי החצים בידם השמאלית, כאשר העבר בידם הימנית, וזה כיוון שמקשי הWASD יהיו יותר מדי קרובים לעכבר שנמצא בידם הימנית).
מקשי IJKL המסודרים בצורת T, שומש יותר בקרב משחקים בהם היו כמה אנשים משחקים על אותו מחשב.
מקשי 8462 המסודרים בצורת יהלום, שומש יותר בקרב משחקים בהם היו כמה אנשים משחקים על אותו מחשב.
הערות שוליים

↑  רלוונטי למשתמשים ימניים. חלופות אצל גיימרים שמאליים כוללות את IJKL, מקשי Home/Del/End/PageDown, מקשי הספרות בצד ימין ועוד, בהתאם לנוחותו של הגיימר
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקשי החצים (החצויים) במחשב נייד
משפט המיון לחבורות פשוטות סופיות

משפט המיון של החבורות הפשוטות הסופיות הוא משפט מתמטי הקובע כי כל חבורה פשוטה סופית נמצאת באחת מ-4 הקטגוריות המתוארות למטה. עריכת רשימה מלאה של כל החבורות הפשוטות הסופיות עד כדי איזומורפיזם. החבורות הפשוטות הן אבני בניין של החבורות סופיות, בצורה שדומה לאיך שמספרים ראשוניים הם אבני הבניין של כל המספרים הטבעיים. משפט ז'ורדן-הלדר מספק דרך יותר ברורה להסביר איך החבורות הפשוטות הן אבני בניין.
המשפט ידוע בכך שהוא לקח זמן רב מאוד להוכחה. העבודה על המשפט נמשכה כמה עשרות שנים, השתתפו בה כמאה מתמטיקאים, והיא משתרעת על-פני 500 מאמרים בכתבי עת מקצועיים, הכוללים כ-15,000 עמודים. משפט המיון הוא משפט מרכזי בתורת החבורות הסופיות, והוא מהווה אחד ההשגים הגדולים ביותר של המתמטיקה במאה העשרים.
ההוכחה נעזרת בכלים שפותחו בתורת החבורות מאז לידתה, אולם לצעד הראשון בהוכחה נחשב פרסומו של משפט פייט-תומפסון, הקובע שאין חבורות פשוטות לא-אבליות סופיות מסדר אי-זוגי, ב-1963. הוכחת המשפט, כ-250 עמודים עמוסים בתורת ההצגות, הדגימה לראשונה את נחיצותן של הוכחות מורכבות בתחום המיון, ואת יעילותם של הכלים הקלאסיים בטיפול בבעיות כאלה.
במתמטיקה, שבה העבודה נעשית לרוב על ידי יחידים או בצוותים קטנים, משפט המיון הוא דוגמה ייחודית ל"מדע גדול", מבנה פעולה שכיח במדעים הניסויים, שבו משתפים פעולה מדענים רבים להשגת מטרה משותפת. בשנות השבעים רוכז המאמץ על ידי דניאל גורנשטיין, שהציע חלוקת עבודה ומינה חוקרים לעבוד על חלקים מסוימים במשפט. גורנשטיין הכריז בפומבי על סיום ההוכחה ב-1983, אף על פי שבפועל נותרו באותה עת כמה פערים (המשמעותי שביניהם, מיון החבורות מטיפוס quasithin, נסגר רק ב-2004
).
פערים אלה, ואף מורכבותה יוצאת הדופן של ההוכחה גרמה לכך שרבים, ובהם ז'אן-פייר סר, פקפקו בשלמותו של המשפט. חוסר שביעות הרצון הוליד את פרויקט "הדור השני" שמטרתו לכתוב את ההוכחה מחדש, בסדרה של 11 ספרים. בתוכנית זו מבקשים לנצל יתרונות שלא עמדו לרשות מפתחי ההוכחה המקורית, כגון הניסוח המדויק של התוצאה שאותה מבקשים להוכיח.
באמצעות משפט המיון, אפשר לאשר תכונות של חבורות פשוטות על ידי בדיקה של כל המקרים. לדוגמה, הבדיקה מראה שכל חבורה פשוטה סופית נוצרת על ידי שני איברים, למרות שלא ידועה דרך ישירה להוכיח טענה זו.
המיון

משפט המיון קובע שכל חבורה סופית שאין לה תת חבורות נורמליות שייכת לאחת מבין ארבע הקבוצות הבאות, שמהן שלוש הראשונות אינסופיות:
החבורות הציקליות מסדר ראשוני.
חבורות של תמורות זוגיות מסדר 5 ומעלה.
חבורות מטיפוס לי, המוגדרות מעל כל שדה סופי. חבורות אלה כוללות את "החבורות הקלאסיות", שהן חבורות מטריצות, את חמשת הטיפוסים המיוחדים של חבורות לי, ואת ה"עיוותים" של כל אלה.
רשימה ידועה של 26 חבורות ספורדיות.
החבורות הספורדיות

עשרים ושש החבורות הספורדיות הן אלו שלא מופיעות באופן טבעי במשפחות הגדולות של חבורות פשוטות סופיות. חמש הראשונות מבין אלה הן חבורות מתיו, שהתגלו בשנות השישים של המאה ה-19, ואילו 21 האחרות התגלו בין השנים 1965 ו-1975. במקרים רבים, ה"גילוי" קדם ל"בניה": ראשית התברר שהנחות מסוימות הן חזקות עד-כדי כך שאם אפשר למלא את כולן, יש רק חבורה אחת המתאימה להן, ורק אז הוכיחו שחבורה כזו אכן קיימת.
להלן רשימת החבורות, הקרויות בדרך-כלל על-שם האדם שגילה אותן:
חמש חבורות מתיו,  \ M_{11},M_{12},M_{22},M_{23},M_{24}
חבורות ינקו,  \ J_{1},J_{2},J_{3},J_{4}
חבורות קונוויי  \ Co_{1},Co_{2},Co_{3}הקשורות לסריג ליץ' מממד 24;
חבורות פישר  \ Fi_{22},Fi_{23},Fi_{24}
חבורת היגמן-סימס  \ HS
חבורת מקללין  \ McL
חבורת הלד  \ He
חבורת רודווליס  \ Ru
חבורת סוזוקי  \ Suz
חבורת או'נאן  \ O'N
חבורת הרדה-נורטון  \ HN
חבורת ליונס  \ Ly
חבורת תומפסון  \ Th
המפלצת הקטנה
חבורת פישר-גרייס, הקרויה גם המפלצת
"המפלצת", בת כ- \ 8\cdot 10^{53}איברים, היא הגדולה מבין החבורות הספורדיות, ו-20 מהן נמצאות בתוכה כתת-חבורות; שש יוצאות הדופן הן  \ J_{1},J_{3},J_{4},O'N,Ru,Ly.
אסטרטגיית המיון

הרעיון הבסיסי באסטרטגיית המיון הוא ללמוד את החבורה הפשוטה הקטנה ביותר שאיננה ברשימה - בניסיון להוכיח, בסופו של דבר, שחבורה כזו אינה קיימת.
המיון מבוסס על חקירת מבנה המרכזים של אינוולוציות (זו האסטרטגיה שהתווה ריצ'רד בראוור באמצע שנות החמישים, כשהוכיח, עם תלמידו Fowler, שיש לכל היותר מספר סופי של חבורות פשוטות סופיות עם מרכז נתון של אינוולוציות; מן המיון נובע שהמספר הזה הוא 3). לפי גישה זו, מחלקים את החבורות לשתי מחלקות, בעלות "טיפוס זוגי" ו"טיפוס אי-זוגי", וממיינים כל מחלקה בפני עצמה. המקרה האי-זוגי קל יותר (והוא תופס רק 3 כרכים בהוכחת הדור השני), משום שבו אפשר למיין את החבורות על-פי גרסה מתאימה של "דרגת לי", המוגדרת עבור חבורות אלגבריות באמצעות טורוסים, שהם מכפלת עותקים של החבורה הכפלית של שדה הבסיס. במקרה הזוגי, עלולים הטורוסים שלא לספק שום מידע (החבורה הכפלית של השדה מסדר 2 היא טריוויאלית). במקום "דרגת לי" המוגדרת עבור חבורות אלגבריות, משתמשים בפרמטר  \ e(G), השווה לדרגה המקסימלית של תת-חבורה אלמנטרית אבלית מאקספוננט ראשוני של נורמליזטור של חבורת 2-סילו של G.
חבורות שבהן הפרמטר קטן או שווה ל-2 נקראות "דקות למחצה". המיון של חבורות דקות למחצה הוכרז (על ידי Geoff Mason), אבל לא פורסם בזמן הוכחת הדור הראשון. מיכאל אשבכר, אחד החוקרים המובילים בפרויקט, מצא פער בהוכחה זו, והשלים אותו (בעזרת סטיב סמית') בהוכחה שארכה כ- 1200 עמודים, ופורסמה בראשית שנות האלפיים.
הוכחת הדור השני מבוססת על חלוקה שונה במעט למקרים "זוגי" ו"אי-זוגי" מזו שהייתה מקובלת בדור הראשון. מתנהל גם פרויקט נוסף של שכתוב ההוכחה המקורית, תוך שמירה על אותה חלוקה למקרים.
לקריאה נוספת

מרכוס דו סוטוי, סימטריה, מסע אל מרחבי התבניות של הטבע, מאנגלית: אוריאל גבעון, ספרי עליית הגג, ידיעות ספרים, 2010
הערות שוליים

↑  The classification of quasithin groups I,II, by Michael Aschbacher and Stephen D. Smith, Mathematical Surveys and Monographs, vols. 111-112, AMS, 2004, 1221 pp.
נביל פהמי

נביל פהמי (בערבית: نبيل فهمي; נולד ב-5 בינואר 1951 בניו יורק) הוא דיפלומט ופוליטיקאי מצרי. כיהן כשר החוץ של מצרים מיוני 2013 ועד יולי 2014 במסגרת ממשלת המעבר של חאזם אל-בבלאווי לאחר הדחת הנשיא מוחמד מורסי.
קודם לכן שימש בתפקידים דיפלומטיים רבים שבשיאם כיהן כשגריר מצרים ביפן (1997–1999) וכשגריר מצרים בארצות הברית (1999–2008). בתקופת כהונתו כשגריר בארצות הברית אירעו פיגועי 11 בספטמבר.
פהמי הוא בנו של איסמעיל פהמי דיפלומט מצרי, שגריר מצרים באוסטריה ובצרפת שכיהן אף הוא כשר החוץ של מצרים וכסגן ראש ממשלת מצרים והתפטר מתפקידיו בעקבות ביקור הנשיא סאדאת בישראל.
משפט המכשפות במורה

משפט המכשפות במורה נערך בשנת 1669 בעיר מורה שבשוודיה, במהלך ציד המכשפות השוודי הגדול (1668–1676), ובעקבותיו התקיימה בפעם הראשונה הוצאה המונית להורג. המשפט התפרסם בעולם ודיווחים על אודותיו נפוצו ברחבי אירופה. ציור גרמני פרובוקטיבי של ההוצאות להורג אף נחשב כבעל השפעה מסוימת על משפטי המכשפות בסיילם (1692–1693).
רקע

בשנת 1668, בעיר הריידלן, נערך משפטה של מארט יונסדוטר באשמת כישוף. לאחר הרשעתה החלו להתפשט ברחבי שוודיה שמועות על מכשפות שחוטפות ילדים ל"שבת המכשפות" לחגיגת הוללות עם השטן, במקום שנקרא בלוקולה – אי אגדי המתואר כאחו עצום שגבולותיו אינם נראים לעין, ובמרכזו עומד משכנו של השטן. שם נחשפו הילדים להתעללות מינית ונאלצו למכור לשטן את נשמתם. הדבר גרם לבהלה בקרב ההורים וציד מכשפות החל בכל רחבי המדינה כשאנשים – בעיקר נשים, אבל לעיתים גם גברים, נשפטו באשמת כישוף. המשפטים התבססו בעיקר על עדויות של ילדים, אשר טענו שהנאשמות חטפו אותם באמצעים שונים ולקחו אותם אל השטן.[דרוש מקור]
המשפט

בשנת 1669 הגיעה ההיסטריה גם למורה. הורים מבוהלים אילצו את המושל לשלוח למלך, קרל האחד עשר, רשימה של 35 ילדים, שנטען כי נחטפו אל השטן, עם בקשה לשלוח למורה ועדה מיוחדת לטפל בבעיה. המלך נענה לבקשה והקים משלחת, אך הנחה את אנשיה לפדות את הנאשמים בתפילות במקום במאסר ועינויים.
הוועדה, שמחציתה היו כמרים, הגיעה למורה ב-12 באוגוסט 1669, וכבר למחרת כינסה שימוע לעיני שלושת אלפים צופים. במשך חמישה ימים נחקרו בעינויים עשרות נשים ומספר רב של ילדים תוחקרו. הילדים העידו שנחטפו על ידי מכשפות אשר טסו על גבי עיזים, מקלות, או אפילו על גברים ישֶנים, לטקסי כישוף עם השטן בבלוקולה.
הנשים הודו בהאשמות והצהירו שנעזרו בכוחות מאגיים. השופטים ביקשו לראות את הקסמים, אך הנאשמות לא הצליחו לבצעם, ולכן השופטים הכריזו שהמכשפות איבדו את יכולות הכישוף שלהן. הפקיד האחראי על רישום ההצהרות הודה בגלוי שלא טרח לרשום רבות מהן, כי ההצהרות היו כמעט זהות זו לזו. מספר הנאשמים היה גדול עד כדי כך, שהמשפטים נערכו בשני מקומות שונים בכפר.
ב-23 באוגוסט, בהתבסס בעיקר על עדויות של ילדים, הרשיעה הוועדה שבעים נשים בוגרות. עשרים ושלוש מתוכן הודו והוצאו להורג למחרת. ארבעים ושבע הנותרות נשלחו לעיר פאלון להוצאה להורג במועד מאוחר יותר. בנוסף, נענשו הילדים שהיו לכאורה קורבנות או עדים למעשים: חמישה עשר ילדים הוצאו להורג, ו-148 נוספים נידונו לענישה גופנית.[דרוש מקור]
ההוצאה להורג

ההוצאה להורג התרחשה ב-24 באוגוסט 1669. תחילה ערפו את ראשי הנידונות ולאחר מכן שרפו את גופותיהן על המוקד. דיווח על ההוצאה להורג מתאר את האירוע: "החוטאות הלכו במהירות, מלבד שתי האחרונות שהחלו להיאנח ולגנוח, אך לא עיכבו את התהלוכה." היתדות הוצבו מול הכנסייה על מפרצון חולי בצדו השני של הנהר. ארבע עשרה נשים וגבר אחד הועלו אל הגרדום, ראשיהם נערפו בגרזן וגופותיהם נשרפו: "שבע על היתד הראשון, חמש על השני ושלוש על השלישי. זה היה מחזה מחריד."
לאחר מכן עזבה הוועדה את מורה. שש נשים נוספות הוצאו להורג לאחר עזיבתה.[דרוש מקור]
סיום האירועים

הכומר המשיך לשלוח למושל תלונות בעניין המכשפות. בדצמבר 1669 נשפטו במורה עוד 60 נשים באשמת כישוף, אבל השלטונות המקומיים לא היו מוכנים יותר לנהל משפטי מכשפות: "ככל שמשליטים יד קשה יותר, כך זה נעשה מסוכן יותר," כתב המושל, "ונעשה לי קשה יותר להבחין בין האשמים לחפים מפשע." לפיכך, איש לא נידון עוד לעונש חמור יותר ממלקות.
בפברואר 1670 התריע המושל שההיסטריה מתפשטת שוב כמו אש בשדה קוצים. כמרים כתבו לו ללא הרף וביקשו לקיים משפטי מכשפות נוספים, אך הוא סירב, ובמקום זאת ייעץ להם להטיף לחשודות. הממשלה הורתה לקיים תפילה מיוחדת, "תפילת המכשפות", בכל כנסיות הממלכה. תפילה זו נאמרה מ-1670 עד 1677.
הערות שוליים

↑  Cotton Mather, The Wonders of the Invisible World, A Public Domain Book, 1862
↑  Alf Åberg, Häxorna: de stora trolldomsprocesserna i Sverige 1668-1676, Göteborg: Esselte studium/Akademiförl, 1989, ISBN 978-91-24-16385-3
↑  Birgitta Lagerlöf-Génetay, De svenska häxprocessernas utbrottsskede 1668-1671: bakgrund i Övre Dalarna: social och ecklesiastik kontext, Stockholm, Sweden: Almqvist & Wiksell International, 1990, Acta Universitatis Stockholmiensis, ISBN 978-91-22-01382-2