stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ו גולד
ביוגרפיה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו בשנת 1973 זכה גולד ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בהטלת כידון בשיא מכביה חדש של 71.36 מטר, לפני יצחק סיגורה (70.22 מטר) ושאול שטיין (65.78 מטר), שניהם מישראל ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.22 מטר, לפני אורי זוהר (14.83 מטר) ועופר בורובסקי (14.75 מטר), שניהם מישראל. מדליית כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.28 מטר, אחרי ג'רי וולף מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 51.92 מטר ולפני אחיקם פולונסקי מישראל (40.52 מטר). מדליית ארד, ביידוי פטיש בתוצאה של 48.70 מטר, אחרי דב ג'רסי מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 60.84 מטר ומאיר יעקובי מישראל (50.70 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו בשנת 1977 זכה גולד ב-4 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 71.00 מטר, לפני יצחק סיגורה (64.62 מטר) והנרי בוקרה מצרפת (63.44 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.00 מטר, לפני מרק וולדמן מארצות הברית (16.45 מטר) ויאיר מקלר מישראל (15.07 מטר), ובכך הגן על תואריו. מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 48.48 מטר, אחרי ג'יי פושקין מארצות הברית בשיא כמביה חדש של 52.78 מטר ולפני מרק וולדמן (44.04 מטר) וביידוי פטיש בתוצאה של 48.20 מטר, אחרי דב ג'רסי שקבע שיא מכביה חדש של 66.56 מטר ולפני עמיהוד רבינוביץ' מישראל (45.62 מטר).
חייו האישיים

גולד נשוי ומורה לחינוך גופני מלוס אנג'לס, קליפורניה.
פערי שכר מגדריים

פער שכר מגדרי הוא ההפרש הממוצע בין השכר (או התגמול הכספי) שמקבלים גברים ונשים. בדרך כלל נשים מרוויחות משכורת נמוכה מגברים. יש שני מספרים שונים שמייצגים את פער השכר המגדרי - פער השכר הלא מתוקנן ופער השכר המתוקנן, כשהאחרון לוקח בחשבון את כמות השעות של השכר (שכר שעות, משרה חלקית, משרת אם או משרה מלאה), את המקצוע הנבחר (שבו השכר משתנה דרמטית), את רמת ההשכלה, ואת הניסיון המקצועי. בארצות הברית למשל - ההפרש הלא מתוקנן הוא ששכר נשים הוא כ-79% משכר הגברים, בהשוואה ל-95% משכר הגברים לפי פער שכר מתוקנן. Gender pay gap
הסיבות לפערים נובעות מהבחירות האישיות שנשים רבות לוקחות, ומגורמים חיצוניים שונים. דוגמה לבחירה מרצון יכולה להיות, בחירה לעבוד במשרה חלקית, על אף שהאפשרות לעבוד במשרה מלאה זמינה גם כן. דוגמה לבחירה שלא מרצון היא הצורך לעבוד בעבודה עם תשלום נמוך, משום שאין גישה להשכלה גבוהה. דוגמה לגורם חיצוני היא אפליה מינית.
פערי שכר מגדריים יכולים להוות בעיה מנקודת מבט של מדיניות ציבורית, גם כאשר הסיבה לפערים היא בחירה מרצון, שכן היא מקטינה את התוצר הכלכלי, ומשמעותה היא שנשים נוטות יותר להיות תלויות בתשלום מצד אגף הרווחה, בעיקר בגיל מבוגר.
הפרשי השכר בין נשים לגברים הפכו לנושא שנמצא במחלוקת ציבורית בכל המדינות המתועשות משנות ה-70 של המאה ה-20 ואילך.
הפורום הכלכלי העולמי מוקדש לנושא זה ומדי שנה הארגון מפרסם את דו"ח פערי השכר המגדריים הגלובלי אשר מציג את המצב הנוכחי של השוויון בין המינים בתחומים שונים לפי מדינות.
פרספקטיבה היסטורית

ניתוח מטא-אנליזה משנת 2005 שבוצע על ידי דוריס ויכלסבאומר ורודולף ווינטר-אבמר ושכלל 260 מחקרים בנושא שבוצעו במעל ל-60 מדינות מצא שמשנות ה-60 ועד שנות ה-90 הממוצע של פערי השכר בין גברים לנשים בעולם צנח מ-65% ל-30%.
ניתוח מטא-אנליזה נוסף מ-1998 שמתבסס על 41 מחקרים אמפיריים על פערי השכר המגדריים מצא שהפער מצטמצם בכ-1% מדי שנה.
מחקר שנערך בשנת 2011 על ידי ה-CMI הבריטי גילה שאם העלייה במשכורות של נשים תמשיך עבור מנהלות בשיעורים הנוכחיים, הפער בין הרווחים של מנהלות למנהלים לא ייסגר עד שנת 2109.
חישוב פער השכר המגדרי

פער השכר המגדרי הוא ההפרש הממוצע בין הגמול של כל הגברים והנשים שעובדים במדגם נבחר ולתקופת זמן מסויימת. פער השכר המגדרי מיוצג בדרך כלל כאחוז או כשיעור של "ההפרש בין ההכנסה הממוצעת ברוטו של גברים ונשים כאחוז מההכנסה ברוטו של הגברים". יש המעדיפים להציג את פער השכר המגדרי על סמך השכר החציוני בטענה שהוא משקף טוב יותר את ההבדל בין אישה טיפוסית לגבר טיפוסי.
פער השכר המגדרי מצויין לתקופת זמן שונות. לעיתים מוצג פער השכר המגדרי לחודש או שנה, ולעיתים מוצג פער השכר המגדרי לשעת עבודה.
פער השכר המגדרי יכול להמדד לכלל האוכלוסיה במדינה מסויימת, ואז הוא נקרא "פער השכר המגדרי הלאומי", או שהוא יכול להמדד לתתי אוכלוסיה, כמו לקבוצה אתנית מסויימת, או לעובדים של ארגון מסוים.
באנגליה נדרשים מעסיקים להציג את אחוז הנשים והגברים בכל רבעון של רמות שכר.
סיבות לקיומם של פערי שכר מגדריים

פערי שכר מגדריים הם תופעה סוציו-תרבותית והמתייחסות לדפוסי התנהגות, תפקידים ואחריות ומבוסס על ההקשרים החברתיים והתרבותיים. פערי שכר מגדרים הם תוצאה של עבודה בתעשיות שונות, וותק הממוצע בתפקידים, ההבדלים בשעות העבודה ואפליה.
דוגמה לבחירה מרצון יכולה להיות בחירה לעבוד במשרה חלקית, על אף שהאפשרות לעבוד במשרה מלאה זמינה גם כן. דוגמה לבחירה שלא מרצון היא הצורך לעבוד בעבודה עם תשלום נמוך משום שאין לאדם גישה להשכלה גבוהה. דוגמה לגורם חיצוני היא אפליה מינית.
בספרו מדוע גברים מרוויחים יותר?טוען החוקר וורן פארל שישנן 25 בחירות שעושות נשים עובדות, אשר מובילות בהמשך הדרך להגדלת פערי השכר. לדוגמה: בחירה במקצועות עם הכנסה נמוכה יותר, בטוחים יותר, בקרבה למגורים, בשעות נוחות יותר, נשים ממעטות לבקש העלאות שכר, ועוד. במקביל, הוא טוען שאלו בחירות המובילות לחיים שמחים ומאוזנים יותר, ומעודד גם גברים לקדם איזון עבודה-משפחה בחייהם. בנוסף, הוא מדגיש כי פערי השכר אינם בין נשים לגברים, אלא למעשה זהו "פער בין גברים נשואים עם ילדים, לנשים נשואות עם ילדים"
דוריס ויכלסבאומר ורודולף ווינטר-אבמר הסבירו את הירידה בפער השכר המגדרי בכך שלנשים בשוק העבודה יש חינוך, הכשרה, וקשרים טובים בהרבה משהיה להם בעבר.
ישנם הטוענים שפער השכר השעתי מבטא הבדלים בכוח המיקוח היחסי בין גברים לנשים. עם זאת, פער השכר השעתי נובע גם מהבדלים בתפקיד. ישנם הטוענים שפער השכר השעתי מעיד על אפליה ישירה. פער השכר החודשי מבטא הבדלים בסך ההכנסות מעבודה ונובע מהבדלים בשכר השעתי ובמספר שעות העבודה. הוא משקף את ההשלכות הרחבות של הפערים המגדריים, כולל חלוקה לא שוויונית של עבודות הבית והטיפול בילדים.
סיבות לקיומם של פערי שכר מגדריים > אפליה מינית

טענות על כך שנשים פחות מוכנות לתת מעצמן למקומות עבודה ושיש להן פחות יכולת לנהל משא ומתן על המשכורות שלהן ועל כך שהן צריכות להתמודד עם אפליה מינית בשוק העבודה מיוחסות לעיתים קרובות כגורם העיקרי ל-25% עד 40% מפערי השכר המגדריים הלא-מתוקנים. מחקר שנערך בשנת 2018 מצא שגברים בעלי הישגים גבוהים נבחרים לעיתים רבות יותר על ידי מעסיקים מאשר נשים בעלות הישגים גבוהים (בשיעור של כמעט 2 ל-1).
לפי הנציבות האירופית אפליה מינית מתחלקת למספר קטגוריות. בעוד שאפליה ישירה, כאשר משלמים לאישה פחות מאשר לגבר שעובד באותו משרה, היא בעיה קיימת, בעיה מהותית יותר לפי הנציבות האירופית היא ההמעטה בערך של עבודה שמבוצעת על ידי נשים, שכן לנשים משלמים פחות עבור עבודה בעלת ערך שווה משום שבאופן כללי קיימת בדרך כלל הפחתה בערך של תחומי התעסוקה בהן עובדות בעיקר נשים.
סיבות לקיומם של פערי שכר מגדריים > משפחה

מחקרים הראו שחלק ניכר מפערי השכר המגדרי נובע מכך שנשים בוחרות להביא ולגדל ילדים. התופעה של שכר נמוך יותר עקב לידה וטיפול בילדים, מכונה לעיתים "תופעת הענישה על בחירה באימהות". הסכמי השכר הקיבוציים בישראל התירו לאימהות לעבוד פחות מאשר אבות.
הבחירה באימהות יכולה להשפיע גם על אפשרויות העבודה שיהיו זמינות בפני אימהות לאחר מכן. באופן מסורתי הנשים הן אלה שבחרו מרצונן לעזוב את כוח העבודה באופן זמני על מנת לטפל בילדיהם או כי לא הייתה להן אפשרות אחרת. כתוצאה מחוסר רציפות, נשים נאלצות לבחור משרות עם שכר נמוך יותר משום שאותן המשרות מאפשרות להם גמישות רבה יותר.
סיבות לקיומם של פערי שכר מגדריים > תפקידי מגדר

גורם חברתי נוסף, הקשור לאלו שהוזכרו לעיל, הם הציפיות והאמונות המשותפות המוחלות על נשים רבות בכוח העבודה על בסיס מגדרם. במקרים רבים, בעיני העובדים, נשים בתפקידים ניהוליים עשויים להיחשב כחסרות אומץ, מנהיגות, והדחף שיש לגברים בתפקידים ניהוליים, אף על פי שהן בפועל משיגות את אותן התוצאות כמו הגברים במונחים של עבודה על פרויקטים, והשגת תוצאות לחברות שמעסיקות אותן.
ישראל

בישראל נהוג להתמקד בעיקר בפער השכר הממוצע.
ישראל > נתונים

על פי סקירת פורום ארלוזרוב את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בין השנים 2007 ל-2021, עולה כי פערי השכר המגדריים בישראל נמצאים במגמת עלייה, במיוחד בשכר השעתי ובקרב מעמד הביניים.
בין השנים 2012-2015, השכר השעתי החציוני של נשים היה נמוך ב-8% מזה של גברים, ובשנת 2019 עלה הפער ל-11.2%, ובשנת 2021 ל-14.4%.
ניתוח השכר השעתי לפי עשירונים בין השנים 2007-2021 מראה כי שכר הגברים עלה בקצב מהיר יותר מזה של הנשים בעיקר בעשירונים 4-7. לעומת זאת, בקצוות (העשירון העליון והתחתון), שכר הנשים עלה בקצב מהיר יותר משכר הגברים.
הפער המגדרי בשכר השעתי החציוני נמצא במגמת עלייה מאז 2012. בשנת 2021, השכר השעתי החציוני של נשים היה נמוך בכ-14.4% מזה של גברים, ואילו השכר הממוצע היה נמוך בכ-18.3%. הפער הגבוה יותר בשכר הממוצע נובע מפערי שכר גדולים יותר בקרב משתכרי שכר גבוה.
מחקר שנערך בישראל ב-2016 מצא כי הגורם בעל ההשפעה הרבה ביותר על פער השכר בין נשים לגברים (71%) הוא ההבדל במספר שעות העבודה. היקף המשרה הנמוך יותר של נשים מסביר 57 אחוזים מן הפער, וההבדלים בין המקצועות השונים שבוחרים גברים ונשים אחראים ל-14 אחוזים נוספים של פערי השכר בין גברים לנשים בישראל.
לפי מחקר של חברת BDO, נכון לשנת 2022, בקרב 30 שיאני השכר בחברות הציבוריות אין נשים והנשים הבכירות ביותר במשק הישראלי, המכהנות בחברות שנסחרות בבורסה, משתכרות 39% פחות מעמיתיהן הגברים.  עוד נמצא על פי נתוני שנת 2023 כי בחברות ציבוריות קיים פער של 37% בשכר בין נשים לגברים. הפער בין שכר בכירים ושכר בכירות בחברות ציבוריות עמד על 57%.
פער השכר המגדרי גבוה יותר בקרב יהודים לא חרדים, משכילים (בעיקר בעלי השכלה אקדמית ותעודת בגרות) והורים לילדים עד גיל 18. הפער הנמוך ביותר בשכר השעתי החציוני נרשם בקרב ערבים וחרדים (שם הפער אף שלילי לנשים).
ישראל > הסברים

הפער אינו מוסבר על ידי הבדלים בהשכלה או בבחירת מקצועות. כשהחוקרים שלטו בהבדלים בהשכלה או במאפייני תעסוקה, הפער המגדרי בשכר השעתי נותר ואף גדל. הדבר מצביע על פי החוקרים, על גורמים הקשורים לכוח מיקוח, אפליה והשפעת חלוקת התפקידים המגדרית בבית ובשוק העבודה. נמצא כי פער השכר השעתי נבע בחלקו משנות ניסיון או מתמורה נמוכה לעבודה חלקית, אך ברובו מהתמיינות לענפים או משלחי יד בעלי שכר נמוך יותר. החוקרים אף ציינו כי התרחבות התעסוקה של נשים עשויה להיות אחת הסיבות לגידול בפער השכר השעתי, מכיוון שנשים שבעבר לא עבדו עשויות להיות בעלות פחות הזדמנויות וכוח מיקוח נמוך יותר.
למרות שהפערים בתעסוקה ובשעות העבודה בין גברים לנשים הצטמצמו משמעותית בעשור השני של המאה ה-21, פערי השכר ביניהם רק העמיקו. הפער במספר שעות העבודה החודשיות הצטמצם מ-47 שעות ל-34 שעות, וגם הפער בשיעורי התעסוקה הצטמצם. כלומר למרות שנשים עובדות יותר הם עדיין מרוויחות פחות.
פער השכר המגדרי בשכר החודשי החציוני והממוצע לא הצטמצם באופן משמעותי בין השנים 2007-2021. בשנת 2021, השכר החודשי החציוני של נשים היה נמוך ב-31.9% מזה של גברים, והפער הממוצע עמד על 32.7%. צמצום קל בפער החודשי הממוצע לפני הקורונה נבע בעיקר מצמצום בפער שעות העבודה ולא מהקטנת פער השכר השעתי.
ראו גם

אפליית גברים
שכר נשים בישראל
הערות שוליים

1 2  Weichselbaumer, Doris; Winter-Ebmer, Rudolf (2005). "A Meta-Analysis on the International Gender Wage Gap" (PDF). Journal of Economic Surveys. 19 (3): 479–511. doi:10.1111/j.0950-0804.2005.00256.x.
↑  Stanley, T. D.; Jarrell, Stephen B. (1998). "Gender Wage Discrimination Bias? A Meta-Regression Analysis". The Journal of Human Resources. 33 (4): 947–973. doi:10.2307/146404. JSTOR 146404.
↑  Goodley, Simon (2011-08-31). "Women executives could wait 98 years for equal pay, says report". The Guardian. London. נבדק ב-31 באוגוסט 2011. While the salaries of female executives are increasing faster than those of their male counterparts, it will take until 2109 to close the gap if pay grows at current rates, the Chartered Management Institute reveals. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Gender pay gap statistics - Statistics Explained". ec.europa.eu.
1 2 3  עידו לן ויוני בן בשט, פערי שכר מגדריים מבט ארלוזורוב על שוק העבודה, באתר פורום ארלוזרוב, ‏מרץ 2024
↑  "What is the gender pay gap? - The Workplace Gender Equality Agency". web.archive.org. 31 באוקטובר 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-10-31. נבדק ב-7 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Gender Pay Gap Explained" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-09-05. נבדק ב-7 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Breaking down the gender wage gap" (PDF). dol.gov. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-07-28. נבדק ב-7 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bureau, US Census. "Income and Poverty in the United States: 2016". www.census.gov.
↑  "Do South African women earn 27% less than men?". Africa Check.
↑  "The Gender Wage Gap: 2017 Earnings Differences by Race and Ethnicity". Institute for Women's Policy Research.
↑  "New Numbers Show the Gender Pay Gap Is Real". www.bloomberg.com.
↑    James Titcomb, ‏Google reveals UK gender pay gap of 17pc, The Telegraph, 26 March 2018
↑  "Microsoft publishes gender pay data for UK". Microsoft News Centre UK. 29 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Francine D. Blau and Lawrence M. Kahn, The Gender Pay Gap: Have Women Gone as Far as They Can?, Academy of Management Perspectives, 2007
1 2 3  CBC News, Why do women earn less than men?, www.cbc.ca, ‏27.02.2013
↑  Warren Farrell, Why Men Earn More: The Startling Truth Behind the Pay Gap – and What Women Can Do about It, AMACOM, 2005, ISBN 0814472109, 9780814472101
↑   הילה ויסברג, גם הגברים רוצים "משרת אם" - לבוא ב-8 בבוקר ולצאת הביתה ב-15, באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2013
1 2 3  הדס פוקס, פערים מגדריים בשוק העבודה: שכר וקיטוב תעסוקתי, באתר www.taubcenter.org.il, ‏דצמבר 2016
↑  מועדון סגור? בקרב 30 שיאני השכר בחברות הציבוריות — אין אפילו אישה אחת - BDO, באתר www.bdo.co.il, ‏2024-03-13
↑  ג'ניה וולינסקי, מועדון סגור? בקרב 30 שיאני השכר בחברות הציבוריות — אין אפילו אישה אחת, באתר דה מרקר, ‏7.3.24
↑  N12 - פערים עצומים בין גברים ונשים בחברות הציבוריות, באתר N12, ‏2025-03-07
↑  עידו לן ויוני בן בשט, [https://d81d8b78-0435-4582-b71a-759fe55fdf0b.usrfiles.com/ugd/d81d8b_0450c0fb8ab442b9a8a761a0f1d55b5b.pdf פערי שכר מגדריים
מבט ארלוזורוב על שוק העבודה], באתר פורום ארלוזרוב, ‏מרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000342003 
פערי השכר המגדריים הלא מתוקנים לשנת 2008 על פי ארגון ה-OECD
עימאד אל-פאלוג'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביוני 1963 (בן 61) מחנה הפליטים ג'באליה, עזה
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 תפקיד:  שר התקשורת ברשות הפלסטינית
 תקופת כהונה:  16 במאי 1996 - 29 באוקטובר 2002
 מפלגה:  חמאס, פת"ח 
 
עימאד עבד אל חמיד עבד אל האדי אל-פאלוג'י (בערבית: عماد الفالوجي ; 27 ביוני 1963) הוא מהנדס אזרחי ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כשר התקשורת של הרשות הפלסטינית בממשלות השנייה, השלישית והרביעית של יאסר ערפאת.
ביוגרפיה

עימאד נולד במחנה הפליטים ג'באליה ב-1963. בצעירותו היה פעיל בארגון הטרור חמאס, אולם מאוחר יותר ב-1996 פרש מהארגון. עם זאת, בחמאס ראו בו שר מטעמם בממשלת ערפאת, ובהמשך הבהירו כי אם ישתתפו שוב בממשלה, לא יסתפקו בתיק 'קוסמטי' כמו תיק התקשורת.
החל מה-16 במאי 1996, כיהן כשר התקשורת של הרשות הפלסטינית בשלוש ממשלות רצופות של יאסר ערפאת, עד לסיום תפקידו ב-29 באוקטובר 2002. בין השנים 2002 ל-2004 כיהן בתפקיד יועץ של ערפאת לענייני תחבורה ותקשורת. במסגרת תפקידו, אסר על פעילותן של חברות התקשורת הישראליות בשטחי הרשות.
בנוסף, היה עימאד חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית בשנים 1996–2006 מטעם מחוז צפון עזה, שם קיבל 8,529 קול בבחירות.
כמו כן כיהן כחבר המועצה הנוצרית-אסלאמית וראש המועצה בשנת 2009. בשנת 2005 היה מועמד לתפקיד השגריר הפלסטיני באיראן, אך לבסוף לא מונה לתפקיד.
דעותיו

לאחר פרישתו מהפוליטיקה, כיהן עימאד כראש "מכון אדם לדיאלוג בין תרבויות". ב-2015 פרסם מאמר ובו קרא לפוליטיקאים הפלסטינים ללמוד מהתנהלותה של הדמוקרטיה הישראלית.
בשנת 2000 הצדיק פיגוע טרור וטען כי "הפיגוע הוא תגובה טבעית לאירועים האחרונים בגדה וברצועה. אם ישראל רוצה לחסוך בדם ובזמן, היא צריכה לחזור בה ממדיניותה ולפרק את ההתנחלויות". עם זאת, בשנת 2006 היה שותף ליוזמה של רבנים ואימאמים למאבק משותף באנטישמיות ובשנאת האסלאם. אל פאלוג'י התבטא שם גם כי "חמאס מוכן לקיים דיאלוג בהשתתפות אנשי דת יהודים ומוסלמים. אני רוצה שחמאס יקשיב למה שנאמר כאן וילמד איך להציל את עצמנו מהאלימות".
ב-2001 היה מהראשונים להודות בפומבי שהאינתיפאדה השנייה תוכננה מלכתחילה ולא הייתה תגובה ספונטנית לעלייתו של אריאל שרון להר הבית, אך בעקבות הלחץ הפנים-פלסטיני נאלץ לחזור בו מהדברים.
ב-2004 האשים את ממשלתו של אריאל שרון בהרג חפים מפשע וטען כי "ישראל מפעילה מעשי טבח נגד חפים מפשע וההוכחה לכך הוא גילם של מרבית ההרוגים. העם הפלסטיני לא ייכנע, מכיוון שהוא יודע שההתנגדות היא תוצאה של הכיבוש ושל מעשי הטבח והפשע של ישראל ואינה יוזמה של הפלסטינים".
באותה שנה, היה מעורב בהתנגדות למשפטם של מחבלים שהיו מעורבים בפיגוע טרור נגד שיירה אמריקנית בעזה באוקטובר 2003. אל פאלוג'י פנה לרש"פ ודרש "לא להסגיר את בנינו לאויבינו".
הערות שוליים

1 2  שלמה שמיר, רבנים ואימאמים יפעלו יחד נגד האנטישמיות, באתר הארץ, ‏19.3.2006
1 2  אינטלקטואל פלסטיני משבח את התהליך הדמוקרטי בישראל:, באתר ממר"י, ‏19.3.2015
↑  "השייח' ג'אמל מנסור בראיון לפני חיסולו: ישראל תפגע במנהיגים מדרג בכיר יותר". Globes. 2001-08-02. נבדק ב-2025-03-17.
↑  גרינבאום, ליאור (2001-08-13). "הפלשתינים יטילו איסור מוחלט על פעילות חברות הסלולר סלקום, פלאפון ואורנג' בשטחים". Globes. נבדק ב-2025-03-17.
↑  ����� ��� (15) ���� 2009�, web.archive.org, ‏2010-07-23
↑  שר פלסטיני: הפיגוע הוא תגובה טבעית לאירועים, באתר ynet
↑  שלמה שמיר, חיוכי הרבנים והאימאמים נעלמו כשהחלו לדבר על הכיבוש, באתר הארץ, ‏20.3.2006
↑  אינתיפאדת אל־אקצה והחמאס חשבון הרווח וההפסד, באתר kotar.cet.ac.il
↑  עימאד פאלוג'י: "לא אמרתי שהאינתיפאדה תוכננה מראש" - וואלה חדשות, באתר וואלה, ‏2001-03-06
↑  תכנון פלסטיני מוקדם או תגובה ספונטנית: מה הוביל לפרוץ האינתיפאדה השנייה?, באתר רשת 13
↑  ואקד, עלי (2004-09-30). "בכיר פלסטיני בג'בליה: "הכל הרוס, כולם במתח"". Ynet. נבדק ב-2025-03-17.
↑  פולמוס ברש"פ על גורל החשודים ברצח המאבטחים האמריקאים בעזה, באתר ממר"י, ‏17.2.2004
22 בדצמבר

22 בדצמבר הוא היום ה-356 בשנה (357 בשנה מעוברת), בשבוע ה-51 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 9 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

856 – רעידת אדמה מזעזעת את אזור דאמגן באיראן וגורמת ל-200,000 הרוגים
1666 – קבוצה של משכילים שבחר קולבר נפגשת בספרייתו של המלך לואי ה-14 והיא הגרעין לאקדמיה הצרפתית למדעים
1808 – קונצרט בטהובן, 1808: ביצוע בכורה של הסימפוניות החמישית והשישית, הפנטזיה הכוראלית והקונצ'רטו הרביעי לפסנתר של בטהובן לראשונה בקונצרט בניצוחו בתיאטר אן דר וין בווינה
1917 – פינלנד זוכה להכרת רוסיה בעצמאותה
1938 – בית החולים הממשלתי בחיפה (רמב"ם) נחנך על ידי הנציב העליון הרולד מקמייקל
1964 – לוי אשכול מציג את ממשלתו השנייה (השתים עשרה במנין הממשלות) בפני הכנסת
1966 – במסגרת תוכנית לונה הסובייטית, שיגור לונה 13 (אנ') נחתת לירח לאוקיינוס הסערות
1970 – מפקד מחנה ההשמדה סוביבור וטרבלינקה פרנץ שטנגל נידון למאסר עולם בגרמניה
1974 – תושבי האיים גראן קומור, מוהלי ואנג'ואן שבאוקיינוס ההודי מצביעים בעד הפיכתם למדינה עצמאית (לימים קומורו). תושבי האי מיוט מעדיפים להישאר תחת שליטת צרפת
1988 – יצחק שמיר מציג את ממשלתו השלישית (העשרים ושלוש במנין הממשלות) בפני הכנסת
1989 – יון איליאסקו (Ion Iliescu), תופס את השלטון כנשיא רומניה, ושם קץ לשלטונו הקומוניסטי של ניקולאה צ'אושסקו (Nicolae Ceauşescu)
1990 – לך ואלנסה מושבע לנשיא פולין
2001 – ארצות הברית מעבירה את השליטה בקאבול באופן רשמי לממשלת אפגניסטן החדשה
2001 – החתול המשובט הראשון נולד
נולדו

1095 – רוג'רו השני, מלך סיציליה (נפטר ב-1154)
1183 – צ'אגאטאי חאן, בנו השני של ג'ינגיס חאן (נפטר ב-1242)
1639 – ז'אן רסין, מחזאי צרפתי (נפטר ב-1699)
1727 – ויליאם אלרי, מדינאי ושופט אמריקני (נפטר ב-1820)
1823 – ז'אן-אַָנרי קזימיר פָאבְּר, אנטומולוג וסופר צרפתי (נפטר ב-1915)
1858 – ג'אקומו פוצ'יני, מלחין איטלקי (נפטר ב-1924)
1869 – ביינברידג' קולבי, מזכיר המדינה של ארצות הברית (נפטר ב-1950)
1883 – אדגר וארז, מלחין צרפתי (נפטר ב-1965)
1887 – סריניוואסה רמנוג'אן, מתמטיקאי הודי (נפטר ב-1920)
1908 – נחום זיו-אב, ניצב במשטרת ישראל ובכיר בארגון ההגנה (נפטר ב-1954)
1912 – ליידי בירד ג'ונסון, הגברת הראשונה של ארצות הברית כאשתו של הנשיא לינדון ב. ג'ונסון (נפטרה ב-2007)
1922 – ישראל רינג, משורר עברי, סופר והוגה דעות (נפטר ב-2012)
1923 – היינץ ברנרד, שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-בריטי (נפטר ב-1994)
1924 – פיטר גרין, היסטוריון, סופר, משורר, מבקר ומתרגם בריטי (נפטר ב-2024)
1929 – ברברה מרקס הוברד, סופרת יהודיה אמריקאית (נפטרה ב-2019)
1931 – ניקו ניתאי, שחקן, במאי ומחזאי ישראלי (נפטר ב-2020)
1936 – אמנון יוגב, מדען ישראלי בתחומי הכימיה, האיזוטופים, הלייזרים והאנרגיה הסולארית (נפטר ב-2025)
1936 – הקטור אליזונדו, שחקן
1938 – מרטין שרמן, מחזאי ותסריטאי אמריקאי
1939 – אלקנה הרנוף, ראש חטיבת המחקר באמ"ן, מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק רבין וראש מחלקת המודיעין במטה ללוחמה בטרור של המטה לביטחון לאומי (נפטר ב-2021)
1941 – שלמה ניצן, שחקן וזמר ישראלי
1942 – עדה למפרט, חוקרת בתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית
1943 – פול וולפוביץ, פוליטיקאי אמריקאי ונשיא הבנק העולמי
1945 – דיאן סויר, אשת תקשורת וחדשות אמריקאית
1946 – מנחם פרי, שדרן רדיו ישראלי
1947 – מיכאל שרפשטיין, מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2022)
1947 – שלום קיטל, עיתונאי ישראלי
1947 – גבי ינון, קריין ושדרן רדיו
1949 – דב גליקמן, בדרן ושחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי
1949 – רובין גיב, חבר להקת בי ג'יז (נפטר ב-2012)
1949 – מנפרד בורגסמולר, כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ (נפטר ב-2019)
1949 – אורי שבח, זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי
1953 – ליאורה עופר, בעלת השליטה בחברת עופר השקעות
1956 – חיים אוליאל, זמר ומוזיקאי ישראלי
1959 – אהרן קפלן, במאי טלוויזיה, יוצר תכנים, מנחה אירועים, זמר ושחקן ישראלי
1960 – ז'אן-מישל בסקיה, אמן גרפיטי וצייר נאו-אקספרסיוניסטי (נפטר ב-1988)
1960 − ליז רוז, פזמונאית אמריקאית
1960 – זוראן ז'יווקוביץ', ראש ממשלת סרביה
1961 – אריק פינטו, מנכ"ל בנק הפועלים
1962 – רייף פיינס, שחקן אנגלי
1963 – ג'וזפה ברגומי, כדורגלן איטלקי
1971 – אהד אשכנזי, במאי, איש תקשורת ומפיק
1972 – ונסה פאראדי, זמרת צרפתיה
1973 – רויטל וילנאי, שחיינית ישראלי
1975 – איימי ודג', זמרת-יוצרת אנגלית
1984 – בסהאנטר, זמר שוודי
1986 – אריאן קאוילי, שחמטאית אוסטרלית ילידת הפיליפינים בדרגת אמן בינלאומי לנשים (נפטרה ב-2020)
1991 – בן-אל תבורי, זמר ישראלי
1993 – מייגן טריינור, זמרת אמריקאית
נפטרו

69 – ויטליוס, קיסר רומי (נולד ב-15)
1115 – אולף מגנוססון, מלך נורווגיה (נולד ב-1099)
1419 – האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה (נולד ב-1370 בערך)
1572 – פרנסואה קלואה, צייר צרפתי (נולד ב-1510 בערך)
1867 – תאודור רוסו, צייר צרפתי (נולד ב-1812)
1880 – מרי אן אוונס, סופרת בריטית שהייתה ידועה בשם העט שלה ג'ורג' אליוט (נולדה ב-1819)
1935 – יששכר בר ריבק, צייר, פסל ומבקר אמנות אוקראיני-צרפתי יהודי (נולד ב-1897)
1955 – רוזה ליכטנשטיין, שחקנית תיאטרון ישראלית ילידת גרמניה, ממייסדי התיאטרון הקאמרי (נולדה ב-1887)
1966 – לוסי ברנס, סופרג'יסטית אמריקאית ופעילת זכויות נשים, מייסדת מפלגת הנשים הלאומית (נולדה ב-1879)
1989 – סמואל בקט, מחזאי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1969 (נולד ב-1906)
1989 – ואסילה מילאה, שר הצבא הרומני (נולד ב-1927)
1997 – אלה גולדשטיין, פסנתרנית ארצישראלית (נולדה ב-1927)
2008 – לנסאנה קונטה, נשיא גינאה (נולד ב-1934)
2014 – רות בלומרט, משוררת, סופרת, מתרגמת ועורכת ישראלית (נולדה ב-1943)
2014 – ג'ו קוקר, זמר רוק ובלוז בריטי (נולד ב-1944)
2018 – שמחה רותם, אחד מהלוחמים הבולטים של מרד גטו ורשה (נולד ב-1924)
2018 – ג'רמי אשדאון, פוליטיקאי בריטי אשר שימש כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבינלאומי של בוסניה-הרצגובינה (נולד ב-1941)
2019 – טוני בריטון, שחקן אנגלי (נולד ב-1924)
2019 – אוריאל רפפורט, פרופסור לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה (נולד ב-1935)
2022 – זאב איבינסקי, היסטוריון, מורה ומחנך, איש לח"י, לוחם בשורות גדוד "מוריה" במהלך מלחמת השחרור (נולד ב-1923)
2022 – יהודה חיות, גאוגרף ישראלי (נולד ב-1946)
2022 – רונאן ויברט, שחקן אנגלי (נולד ב-1964)
2024 – יוסוף נאדה, איש עסקים, ואסטרטג פיננסי של ארגון האחים המוסלמים (נולד ב-1931)
חגים ואירועים החלים ביום זה

21 בדצמבר – 23 בדצמבר
דצמבר
לוח אירועים שנתי
ויטליוס
ג'ורג' אליוט
העדה החרדית

ערך זה עוסק בתת-קבוצה חרדית בישראל בעלת אידאולוגיה אנטי ציונית. אם התכוונתם לכלל החרדים בישראל ובעולם, ראו .
ערך זה עוסק בקהילה ומוסדות הקהילות של העדה החרדית. אם התכוונתם לבית הדין של העדה החרדית, ראו .
| --- | --- |

יהודים חרדים עם לבוש ירושלמי המזוהה עם חלק מקהילות העדה החרדית מבני הישוב הישן בירושלים
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות 
 זרם:  יהדות חרדית 
 ענף:  חרדי
 תאריך ייסוד:  1920–1921
 שם במקור:  ועד העיר האשכנזי
 שיוך מייסדים:  היישוב הישן
 מנהיג:  באוגוסט 2023 מונה מנהיג חדש לאחר פטירת המנהיג הקודם הרב יצחק טוביה וייס (כיהן בפועל משנת 2003-2022) הרב משה שטרנבוך הוא לא הוסכם על כל הזרמים
 מספר מאמינים:  בין 15,000 ל-40,000 נפש
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  ארץ ישראל
 אזורי פעילות:  ירושלים, בית שמש 
 
העדה החרדית היא קבוצה המורכבת ממספר קהילות חרדיות הכפופות לבית הדין של העדה החרדית, ומקבלות את מרותו. חלק מצומצם מקהילות העדה החרדית מתייחדות בהתנגדותן לציונות ולשיתוף פעולה עם מדינת ישראל ומוסדותיה. כמו כן, מחשיבים עצמם אנשי העדה החרדית כממשיכי דרכם של בני היישוב הישן בקיום אורח חיים מתבדל וסגור, ולרוב בא לידי ביטוי בשימור הלבוש הירושלמי-חרדי ומנהגים מיוחדים.
יש קושי להעריך את גודלה של קהילות שנימנות על העדה החרדית עקב העדר רישום פורמלי כלשהו, טשטוש הגבולות בינה לבין קבוצות אחרות בחברה החרדית בישראל, והצטרפותם ועזיבתם של יחידים ומשפחות מתוכה. לפי הערכות, "העדה החרדית" בישראל מונה בין 15 אלף נפש[דרוש מקור] ל-40 אלף נפש. רוב אנשי העדה החרדית מתגוררים בשכונת מאה שערים שבירושלים, בני ברק, וברמת בית שמש ב', אך רבים מתגוררים במקומות אחרים.
העדה החרדית מפורסמת גם בשל גוף הכשרות שלה, "בד"ץ העדה החרדית", שהוא מערכת הכשרות הפרטית הבולטת ביותר בישראל.