stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוסטרליה

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוסטרליה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של אוסטרליה
 השתייכות אזורית:  אוקיאניה
 דרג נוכחי:  משחקי הגמר (2022)
 קפטן:  אליסיה מוליק
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1963
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  53
 מפגשים:  190
 מאזן ניצחונות:  135 - 55
 שנים בבית העליון:  41
 הישג שיא:  זכייה (7 פעמים)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  סמנתה סטוסור (29 - 20)
 מירב הניצחונות זוגות:  ונדי טרנבל (29 - 9)
 מירב הניצחונות סה"כ:  ונדי טרנבל (46 - 16)
 הזוג המצליח ביותר:  קרי רייד וונגי טרנבל (11 - 4)
 הכי הרבה שנים:  רנה סטאבס (17)
 הכי הרבה מפגשים:  ונדי טרנבל (45)
 
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוסטרליה היא נבחרת הטניס של אוסטרליה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963, כאשר התחרות הוקמה. הנבחרת כלולה בארבע נבחרות שהשתתפו מכל העונות של גביע הפדרציה מאז היווסדה. היא הייתה בין הנבחרות החזקות בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כאשר זכתה בגביע מספר פעמים.
נכון לשנת 2017 שיחקה אוסטרליה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 178 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 152 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת אוסטרליה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-4 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
סגל נוכחי

נכון לשנת 2017:
קימברלי בירל
קייסי דלקואה
ארינה רודיונובה
סמנתה סטוסור
קפטן: אליסיה מוליק
תוצאות בגביע הפדרציה

1963 : גמר
1964 :
1965 :
1966 : חצי גמר
1967 : חצי גמר
1968 :
1969 : גמר
1970 :
1971 :
1972 : חצי גמר
1973 :
1974 :
1975 : גמר
1976 : גמר
1977 : גמר
1978 : גמר
1979 : גמר
1970 : גמר
1981 : חצי גמר
1982 : חצי גמר
1983 : בית עולמי
1984 : גמר
1985 : חצי גמר
1986 : בית עולמי
1987 : בית עולמי
1988 : בית עולמי
1989 : חצי גמר
1990 : סיבוב 2
1991 : סיבוב 2
1992 : חצי גמר
1993 : גמר
1994 : סיבוב שני
1995 : בית ב'
1996 : בית ב'
1997 : בית ב'
1998 : בית ב'
1999 : בית ב'
2000 : מקום 11
2001 : מקום 7
2002 : סיבוב ראשון
2003 : סיבוב ראשון
2004 : סיבוב ראשון
2005 : אזור אוקיאניה
2006 : העפלה לבית עולמי ב'
2007 : בית עולמי ב'
2008 : אזור אוקיאניה
2009 : העפלה לבית עולמי ב'
2010 : העפלה לבית עולמי
2011 : בית עולמי
2012 : בית עולמי ב'
2013 : בית עולמי
2014 : חצי גמר
2015 : בית עולמי
2016 : בית עולמי ב'
2017 : בית עולמי ב'
2018 : העפלה לבית עולמי
2019 : גמר
2020-21 : חצי גמר
2022 : גמר
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוסטרליה ובנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מספר שהוצא לגמלאות

מספר שהוצא לגמלאות (באנגלית: Retired Number) הוא מספר חולצה של שחקן בקבוצת ספורט, שקבוצתו החליטה שלא להשתמש בו עוד לאחר פרישתו מפעילות או מותו של אותו שחקן, אלא אם אותו שחקן (או משפחתו אם אינו בחיים) התיר זאת במקרים פרטניים. בדרך כלל מדובר בשחקן ששיחק בקבוצה שנים רבות, ותרם לה תרומה משמעותית. ההחלטה שלא להשתמש עוד במספר חולצתו ללא רשותו מהווה מחוות כבוד עבורו.
הוצאת מספר לגמלאות מלווה בדרך כלל בטקס בנוכחות השחקן נשוא המחווה ובני משפחתו. הטקס מתקיים ברוב המקרים במתקן הביתי של הקבוצה מול קהל האוהדים, לעיתים כחלק ממשחק ביתי של הקבוצה. בענפי ספורט המתקיימים באולם סגור, כגון כדורסל או הוקי קרח, מונפת החולצה הנושאת את שמו ומספרו של השחקן, או דגל המסמל אותה, אל תקרת האולם, ומוצגת שם דרך קבע.
המנהג נפוץ בעיקר בקבוצות ספורט בצפון אמריקה, אך קיים גם בכדורגל ובענפים נוספים במקומות שונים בעולם.
בישראל > כדורגל

הפועל באר שבע הוציאה לגמלאות את החולצה מספר 6 כמחווה לצ'אסווה נסופוואה, שחקן זמבי ששיחק בקבוצה ומת במהלך משחק אימון ב-2007.
מכבי תל אביב הוציאה לגמלאות את החולצה מספר 8 כמחווה לאבי נמני, הנחשב בעיני רבים לגדול שחקניה בכל הזמנים, ואת החולצה מספר 12 כמחווה למני לוי, שחקן הקבוצה שהתמוטט במהלך משחק ליגה ב-2002 ונותר נכה.
מכבי חיפה הוציא לגמלאות את חולצה מספר 20 כמחווה ליניב קטן, קפטן הקבוצה בעבר שגדל בקבוצה, שיחק בה שנים רבות רצופות וזכה בה בהישגים ותארים רבים.
בישראל > כדורסל

מכבי תל אביב הוציאה לגמלאות את גופייה מספר 10 של גיא פניני, קפטן הקבוצה. פניני היה שותף לזכייתה של הקבוצה בארבע אליפויות ישראל, בליגה האדריאטית, וכמו כן ביורוליג בעונת 2013/14.
מכבי ראשון לציון הוציאה לגמלאות את גופייה מספר 6 של ניצן חנוכי, קפטן הקבוצה עת זכתה באליפות ישראל בעונת 2015/2016.
עירוני נס ציונה הוציאה לגמלאות את גופייה מספר 6 של טל דן, קפטן הקבוצה, בה שיחק במשך 12 שנים עד שפרש וזכה עמה בגביע יורופקאפ בעונת 2020/21.
אליצור רמלה הוציאה לגמלאות את גופייה מספר 6 של נילי נאתכו שחקנית הקבוצה, לאחר מותה הטראגי בתאונת דרכים ב- 2004.
הערות שוליים

↑  בני גלובינסקי, ‏אחד מי יודע: סיפורים של מספרי חולצות בכדורגל, באתר ONE‏, 8 באפריל 2020
גופיות הנושאות מספרים שהוצאו לגמלאות על ידי לוס אנג'לס לייקרס מוצגות בסטייפלס סנטר, 2013
המספרים שהוצאו לגמלאות בקבוצת ה-NHL דטרויט רד וינגס מוצגים בג'ו לואיס ארנה, 2015
המעניש (סרט, 2004)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המעניש (קומיקס)
 בימוי:  ג'ונתן הנסליי
 הופק בידי:  אבי ארד גייל אן הורד
 תסריט:  ג'ונתן הנסליי מייקל פראנס לפי דמות מאת: גרי קונוויי, רוס אנדרו וג'ון רומיטה האב
 עריכה:  סטיבן קמפר 
 שחקנים ראשיים:  תומאס ג'יין ג'ון טרבולטה רבקה רומיין ויל פאטון בן פוסטר לורה הרינג רוי שיידר
 מוזיקה:  קרלו סיליוטו
 צילום:  קונרד ו' הול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט, Artisan Entertainment, מארוול אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באפריל 2004
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה, סרט פשע, סרט מתח, סרט ויגילנטה 
 תקציב:  33 מיליון דולר
 הכנסות:  54.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   punisher
 סרט הבא:  המעניש: אזור מלחמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המעניש (באנגלית: The Punisher) הוא סרט גיבורי על-פעולה משנת 2004 מבית ליונסגייט ומארוול קומיקס, המתבסס על דמות הקומיקס המעניש. את הסרט ביים ג'ונתן הנסליי ומככבים בו תומאס ג'יין, ג'ון טרבולטה, רבקה רומיין, ויל פאטון, לורה הרינג, בן פוסטר ורוי שיידר בתפקידים הראשיים.
עלילת הסיפור, שבה מלבין הכספים הווארד סיינט מזמין את מות משפחתו של פרנק קאסל, סוכן חשאי של ה-FBI אשר שירת קודם לכן בהצטיינות בחיל הנחתים, מבוססת בעיקר על שתי קשתות סיפור מהקומיקס - "המעניש: שנה ראשונה" ו"ברוך שובך, פרנק", עם סצנות נוספות שלקוחות מחוברות כמו Marvel Preview Presents: The Punisher #2, ‏Marvel Super Action Featuring: The Punisher #1, ‏The Punisher War Zone ו-The Punisher War Journal.
הסרט נעשה כניסיון לאתחל מחדש את סיפורה של הדמות לאחר כישלון הסרט הקודם בשנת 1989, בכיכובו של דולף לונדגרן. הוא יצא לאקרנים ב-16 באפריל 2004. למרות רף הכנסות נמוך של כ-54 מיליון דולר בקופות, מכירות ה-DVD הניבו הצלחה ואיפשרו לפתח סרט המשך. אולם, סרט זה היה אף הוא אתחול מחודש, ונקרא "המעניש: אזור מלחמה".
שחקנים ראשיים

תומאס ג'יין - פרנק קאסל/המעניש
ג'ון טרבולטה - הווארד סיינט
רבקה רומיין - ג'ואן
ויל פאטון - קוונטין גלאס
לורה הרינג - ליביה סיינט
קווין נאש - הרוסי
בן פוסטר - ספקר דייב
רוי שיידר - פרנק קאסל האב
סמנתה מאטיס - מריה אליזבת' קאסל
תקציב וביקורות

תקציב הסרט נאמד בכ-33 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט זכה להכנסות של 13,834,527 מיליון דולר. סכום הכנסותיו הכולל נאמד בכ-33,810,189 מיליון דולר בארצות הברית, ו-20,889,916 מיליון דולר ברחבי העולם.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 29 מתוך 100 בהתבסס על 167 ביקורות (48 מתוכן "טריות" ו-119 מתוכן "רקובות"), בציינו כי "צוות שחקנים טוב אינו מצליח להעלות את רמתו של סרט הנקמה האלים והשיטתי". מבקר הקולנוע רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס העניק לסרט שני כוכבים וציין כי "הסרט הוא כה קודר וחסר שמחה, יש לתהות האם גם הגיבור מקבל סיפוק כלשהו מהישגיו", בעוד אחרים הגנו על הסרט וציינו כי בהשוואה לעיבודי קומיקס אחרים, מדובר בניסיון עשוי היטב לסרטי פעולה ישנים של שנות ה-60 ושנות ה-70.
הערות שוליים

↑  The Punisher, Rotten Tomatoes
↑  The Punisher Movie Review, Roger Ebert, April 16th 2004
↑  The Punisher Extended Cut Movie Review, Chuck O'Leary]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2004031227   WorldCat (עם LCCN): no2004-031227
התרסקות המטוס של נבחרת זמביה בכדורגל

| --- | --- |

מטוס דומה למטוס שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  27 באפריל 1993
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי, ליד גבון
 גורם:  שריפת מנוע, טעות אנוש
 קואורדינטות:  0°37′05″N 9°18′46″E﻿ / ﻿0.618135°N 9.31272°E﻿ / 0.618135; 9.31272
 הרוגים:  30
 ניצולים:  אין
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  DHC-5 באפלו
 מספר זנב:  AF-319
 מוצא:  זמביה לוסקה, זמביה
 יעד:  סנגל דקר, סנגל
 חניות ביניים:  הרפובליקה של קונגו ברזוויל, הרפובליקה של קונגו   גבון ליברוויל, גבון   חוף השנהב אביג'אן, חוף השנהב
 מפעיל:  חיל האוויר הזמבי
 נוסעים:  25
 אנשי צוות:  5
 הרוגים:  30
 ניצולים:  אין
  (למפת גבון מוגדלת) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאהמיקום ההתרסקות(למפת גבון רגילה) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאהמיקום ההתרסקות
 
התרסקות המטוס של נבחרת זמביה בכדורגל קרתה בערב 27 באפריל 1993, ובמהלכה התרסק מטוס תובלה מסוג DHC-5 באפלו של חיל האוויר הזמבי לתוך האוקיינוס האטלנטי זמן קצר לאחר המראתו מליברוויל שבגבון. על המטוס היו רוב שחקני נבחרת זמביה בכדורגל וצוות הנבחרת, שטסו למשחק נגד נבחרת סנגל בדקר שבסנגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. כל 25 נוסעי המטוס וחמשת אנשי צוות המטוס נספו. החקירה הרשמית מצאה כי הטייס כיבה מנוע שגוי בעקבות שריפת מנוע. כמו כן, החקירה מצאה כי גורמים נוספים להתרסקות היו עייפותו של צוות הטיסה ומכשיר פגום במטוס.
ההתרסקות

חיל האוויר הזמבי ביצע את הטיסה במיוחד עבור נבחרת זמביה בכדורגל. במהלך הטיסה היו אמורות להיות שלוש תחנות תדלוק: הראשונה בברזוויל שברפובליקה של קונגו, השנייה בליברוויל שבגבון, והשלישית באביג'אן שבחוף השנהב.
בעצירה הראשונה בברזוויל התגלו בעיות במנוע. למרות זאת, החליט צוות המטוס להמשיך בטיסה, ומספר דקות לאחר ההמראה מתחנת התדלוק בליברוויל המנוע השמאלי של המטוס עלה באש וחדל מלתפקד. הטייס, שהטיס את הנבחרת גם ממשחק במאוריציוס נגד נבחרת מאוריציוס בכדורגל יום לפני כן, כיבה בטעות את המנוע הימני של המטוס וגרם למטוס לאבד את האנרגיה שלו במהלך המראתו מנמל התעופה הבינלאומי לאון מ'בה שבליברוויל ולהתרסק לתוך האוקיינוס האטלנטי. דו"ח גבונזי שפורסם בשנת 2003 יחס את מעשיו של הטייס לנורת אזהרה לקויה במחווני המטוס ולעייפותו.
כלי הטיס

המטוס נכנס לשירות בשנת 1975. הוא קורקע למשך חמישה חודשים, מסוף שנת 1992 ועד 21 באפריל 1993. ב-22 באפריל וב-26 באפריל בוצעו בו טיסות ניסוי. לפני היציאה לסנגל, בדיקות שנערכו במטוס חשפו מספר ליקויים במנוע, כגון חלקיקי פחמן במסנני השמן, כבלים מנותקים ועקבות התחממות. למרות הליקויים, הטיסה התבצעה כמתוכנן.
נוסעי המטוס

נבחרת זמביה בכדורגל בעת ההתרסקות הייתה מהנבחרות המבטיחות ביותר בהיסטוריה של נבחרות זמביה בכדורגל. באולימפיאדת סיאול 1988 הם ניצחו את הנבחרת האולימפית של איטליה בתוצאה 0–4, עם שלושער של קלושה בוואליה, שנבחר שנה לאחר מכן לשחקן השנה האפריקאי. עיני הנבחרת נישאו לעבר זכייה בגביע אפריקה לאומות 1994 לאחר שסיימה במקום השלישי בגביע אפריקה לאומות 1990, וכן לעבר הבטחת מקום במונדיאל 1994, גביע העולם הראשון בהיסטוריה של נבחרת זמביה.
כל חמשת אנשי הצוות של המטוס ו-25 נוסעיו, שביניהם היו שחקני הנבחרת, מאמן הנבחרת ואנשי צוות נוספים בנבחרת, נספו בתאונה. קפטן הנבחרת, קלושה בוואליה, לא היה על סיפון המטוס מאחר שהיה בהולנד על-מנת להשתתף במשחקה של פ.ס.וו. איינדהובן באותו הזמן, וארגן את הגעתו לסנגל על-מנת לקחת חלק במשחק הנבחרת באופן נפרד. צ'ארלי מוסונדה, ששיחק באותה התקופה בבלגיה עבור קבוצת אנדרלכט, נפצע לפני המשחק ולכן לא היה על סיפון המטוס. ג'ונסון בוואליה ניצל גם הוא מהאסון, מאחר שבאותו הזמן שיחק עבור קבוצת בולה בשווייץ.
חקירת האסון

קמפיין לפרסום חקירת התאונה על-ידי ממשלת גבון נמשך עד לשנות האלפיים. בחודש נובמבר 2003 פורסם דו"ח ראשוני של חקירה שבוצעה על-ידי ממשלת גבון, שטען כי המנוע השמאלי של המטוס עלה באש, וכי בניסיון להשטלת על השריפה צוות הטיסה ניסה לכבות את מנוע זה, אך כיבה את המנוע הימני של המטוס בשל נורת אזהרה שגויה. עם זאת, קרובי המשפחה של הקורבנות ממשיכים לדרוש מממשלת זמביה לפרסם דו"ח שמסביר כיצד הורשה המטוס לעזוב את זמביה ומדוע השחקנים הועברו למשחק במטוס צבאי.
בחודש מאי 2002 קיבלו משפחות השחקנים שנספו בהתרסקות פיצויים בשווי 4 מיליון דולרים.
אחרית דבר

חברי נבחרת זמביה שנספו בהתרסקות נקברו במה שנודע בשם "אקר הגיבורים", מחוץ לאצטדיון העצמאות בלוסקה.
נבחרת חדשה הורכבה במהרה והובלה על-ידי קלושה בוואליה, והתמודדה עם השלמת המשימה הקשה של העפלה למונדיאל 1994, בה כשלה לאחר שסיימה עם נקודה אחת פחות מנבחרת מרוקו, ולאחר מכן עם ההכנות לקראת גביע אפריקה לאומות 1994 שהיה עתיד להיערך מספר חודשים לאחר מכן בתוניסיה.
הנבחרת החדשה הציגה סגנון משחק התקפי בגביע אפריקה לאומות 1994, והגיעה עד לגמר הטורניר, בו שיחקה נגד נבחרת ניגריה. נבחרת זמביה עלתה ליתרון בתחילת המחצית הראשונה, אך נבחרת ניגריה השוותה את התוצאה במהירות, והפכה אותה במחצית השנייה. למרות ההפסד, חברי נבחרת זמביה חזרו לארצם כגיבורים לאומיים.
בשנת 2012 זכתה נבחרת זמביה בגביע אפריקה לאומות 2012 שנערך בליברוויל, מאות מטרים בלבד מאתר ההתרסקות. הזכייה הוקדשה לנספים בהתרסקות. במשחק הגמר של הטורניר, ניצחה נבחרת זמביה את נבחרת חוף השנהב בתוצאה 8-7 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר תיקו 0-0 בתום 120 דקות.
ההתרסקות הייתה נושא הסרט התיעודי הספרדי-זמבי "Eighteam" שיצא בשנת 2015, אותו ביים חואן רודריגס-בריסו.
קורבנות

כל 30 האנשים שהיו על סיפון המטוס נספו בהתרסקות. 24 גופות נמצאו, אך היה ניתן לזהות רק 13 מהן.
קורבנות > צוות המטוס

קולונל פנטון מונה (טייס)
לוטננט קולונל ויקטור מובנגה (טייס)
לוטננט קולונל ג'יימס סצ'יקה (טייס)
מייג'ור אדוארד נמבוטה (מהנדס טיסה)
קורפורל תומאס סקאלה
קורבנות > שחקני נבחרת זמביה

אפורד צ'באלה (שוער)
ג'ון סוקו (מגן)
וייטסון צ'אנגווה (מגן)
רוברט ואטייאקני (מגן)
אסטון מולנגה (מגן)
דרבי מקינקה (קשר)
מוזס צ'יקוואלאקוואלה (קשר)
ויזדום מומבה צ'אנסה (קשר)
קלווין "מלאזה" מוטאלה (חלוץ)
טימותי אמוויטווה (חלוץ)
נומבה אמווילה (קשר)
ריצ'רד אמוואנזה (שוער)
סמואל צ'ומבה (מגן)
מוזס מאסוואה (חלוץ)
קנאן סיממבה (חלוץ)
גודפרי קנגאווה (קשר)
וינטר מומבה (מגן)
פטריק "בומבר" בנדה (חלוץ)
קורבנות > צוות הנבחרת

גודפרי צ'יטלו "אוקר" (מאמן)
אלכס צ'ולה (עוזר מאמן)
וילסון אמטונגה (רופא)
וילסון סקאלה
קורבנות > אחרים

מייקל אמוואפה (יו"ר התאחדות הכדורגל הזמבית)
נלסון זימבה (עובד ציבור)
ג'וזף בוואליה סלים (עיתונאי)
הערות שוליים

1 2  "'Faulty plane' killed Zambia team". BBC News. British Broadcasting Corporation. 28 בנובמבר 2003. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "ASN Aircraft accident de Havilland Canada DHC-5D Buffalo AF-319 Atlantic Ocean, off Gabon". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-19 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Montville, Leigh (18 באוקטובר 1993). "Triumph On Sacred Ground". Sports Illustrated. Time Inc. אורכב מ-המקור ב-27 באפריל 2018. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Zambia's remarkable journey makes them winners regardless". fourfourtwo.com (באנגלית). 2012-02-12.
↑  "Soccer heroes remembered". Times of Zambia. Ndola, Zambia: Times Printpak Limited. 28 באפריל 2010. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, September 2018)
↑  Turner, Graham (1993-04-28). "La selección de fútbol de Zambia muere en un accidente aéreo". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2021-09-21.
↑  Gondwe, Kennedy (28 באפריל 2002). "Air crash families threaten legal action". BBC Sport Online. British Broadcasting Corporation. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Zambian MPs demand air crash report". BBC (באנגלית בריטית). 2002-03-28. נבדק ב-2021-09-20.
1 2  "The day a nation cried". BBC Sport Online. British Broadcasting Corporation. 24 באפריל 2003. נבדק ב-19 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gabon crash victims remembered". Zambia National Broadcasting Corporation. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2011. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Duerden, John (23 בינואר 2010). "Football United: Zambia Making New History After Tragic Past". Goal.com. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kapembwa, Jeff (30 באפריל 2010). "Zambian plane disaster report still not out 17 years later". Southern Times. Windhoek, Namibia: NAMZIM Newspapers (Pty) Limited. אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2011. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kunda, Robinson (27 באפריל 2010). "Red tape delays Gabon report". Zambia Daily Mail. נבדק ב-19 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, September 2018)
↑  "$4m for Zambian air crash families". BBC Sport Online. British Broadcasting Corporation. 13 במאי 2002. נבדק ב-17 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mungazi, Farayi (24 בינואר 2010). "Zambia's Kalusha Bwalya relives 1994 Nations Cup final". BBC Sport Online. British Broadcasting Corporation. נבדק ב-22 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aleksander Losnegård (2016-07-28). "How Zambia restored their fortunes a year after the fatal plane crash of 1993". These Football Times (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-20.
↑  "Tragedy spurs fairytale story for Zambia". FIFA.com (באנגלית). 27 באפריל 2018. נבדק ב-2021-09-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Djazmi, Mani (10 בפברואר 2012). "Zambian footballers remember a lost generation of players". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Today marks 19th Anniversary of Gabon Air disaster". Lusaka Times. 27 באפריל 2012. נבדק ב-25 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
מסלול הטיסה
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ארגנטינה

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ארגנטינה

 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של ארגנטינה
 השתייכות אזורית:  אמריקה
 דרג נוכחי:  אזור אמריקה
 קפטן:  מריה חוסה גאידנו
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1964
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  53
 מפגשים:  162
 מאזן ניצחונות:  96 - 66
 שנים בבית העליון:  31
 הישג שיא:  חצי גמר (פעמיים)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  פאולה אורמצ'ה (20 - 11)
 מירב הניצחונות זוגות:  מריה אירוגואן (16 - 6)
 מירב הניצחונות סה"כ:  גבריאלה סבטיני (24 - 6)
 הזוג המצליח ביותר:  גבריאלה סבטיני ומרסדס פס (8 - 0)
 הכי הרבה שנים:  מריה אירוגואן (11), פלורנסיה לבט (11)
 הכי הרבה מפגשים:  מריה אירוגואן (30)
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ארגנטינה היא נבחרת הטניס של ארגנטינה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1964. היא פעמיים הגיע לחצי גמר.
נכון לשנת 2017 שיחקה ארגנטינה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 162 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 96 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת ארגנטינה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-22 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
תוצאות בגביע הפדרציה

1964 : רבע גמר
1965 : סיבוב 1
1966 : סיבוב 2
1967 : -
1968 : -
1969 : -
1970 : -
1971 : סיבוב 1
1972 : סיבוב 2
1973 : סיבוב 1
1974 : סיבוב 1
1975 : סיבוב 2
1976 : סיבוב 2
1977 : סיבוב 2
1978 : סיבוב 2
1979 : סיבוב 1
1980 : סיבוב 2
1981 : -
1982 : סיבוב 1
1983 : רבע גמר
1984 : סיבוב 1
1985 : רבע גמר
1986 : חצי גמר
1987 : רבע גמר
1988 : סיבוב 2
1989 : סיבוב 2
1990 : סיבוב 1
1991 : סיבוב 1
1992 : רבע גמר
1993 : חצי גמר
1994 : סיבוב 2
1995 : בית עולמי ב'
1996 : בית עולמי ב'
1997 : בית עולמי ב'
1998 : בית עולמי ב'
1999 : אזור אמריקה
2000 : בית עולמי ב'
2001 : בית עולמי
2002 : בית עולמי
2003 : בית עולמי
2004 : רבע גמר
2005 : בית עולמי
2006 : בית עולמי ב'
2007 : בית עולמי ב'
2008 : בית עולמי
2009 : בית עולמי
2010 : בית עולמי ב'
2011 : אזור אמריקה
2012 : אזור אמריקה
2013 : בית עולמי ב'
2014 : בית עולמי ב'
2015 : בית עולמי ב'
2016 : בית עולמי ב'
2017 : אזור אמריקה
2018 : אזור אמריקה
2019 : אזור אמריקה
2020-21 : אזור אמריקה
2022 : אזור אמריקה
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס ובנושא ארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איליווה

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1998 (בת 26) רקלינגהאוזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם במה:  Ayliva 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 www.ayliva.de
 פרופיל ב-IMDb
 
אייליבה או איליווה (נולדה ב-4 באפריל 1998 ברקלינגהאוזן, שמה האמיתי הוא אליף עקר) היא זמרת ומוזיקאית גרמנייה. הסינגל הראשון שלה הגיע למצעד הגרמני ב-2021, והצלחתה נמשכה מאז, כולל אלבומה השני Schwarzes Herz שהגיע למקום הראשון במצעד הגרמני ב-2023.
ביוגרפיה

איליווה היא ממוצא טורקי וגדלה ברקלינגהאוזן. יש לה אחות גדולה ואח צעיר. היא למדה גיטרה, מקלדת וכינור והחלה לכתוב את שיריה הראשונים בגיל עשר. לאחר הלימודים, היא למדה תחילה פילוסופיה וגרמנית כדי להיות מורה באוניברסיטת בוכום ולאחר מכן עבודה סוציאלית, אותה לא השלימה ובמקום זאת התמקדה בקריירה כמוזיקאית.
קריירה

באוקטובר 2020, היא פרסמה דגימת שירה באינסטגרם בשם Deine Heimfahrt.. ימים לאחר מכן היא המשיכה עם דגימת השמע שלה עבור Plastik. השיר הופק על ידי לוקאס פיאנו, שעובד גם עם ראפרים כמו סמרה. בדצמבר 2020, דגימת האודיו הראשונה שלה של האשמה שלך הופיעה באינסטגרם וב- TikTok . בפלטפורמה האחרונה היא פרסמה סרטוני שירה נוספים, כולל שיר שבו היא מתחה ביקורת על התקשורת והפוליטיקה.
במרץ 2021, Ayliva הוציאה את הסינגל הראשון שלה Deine Schuld בחברה Whiteheart Records, חברת של Warner Music Group. השיר עוסק ביחסים רעילים. הקליפ מתחיל בהערה קולית שבה החבר לשעבר שלה כביכול מאיים עליה ורוצה למנוע את יציאת השיר שלה. היא פרסמה בעבר את הקטע הזה בפלטפורמת TikTok, שהפכה שם ויראלית, משכה תשומת לב רבה והובילה למספר רב של נשים אחרות שדיווחו על חוויות של אלימות עם בני זוגן לשעבר עם תמונות וסרטונים. הקול שוחזר מסיבות משפטיות, אך לדבריה, הוא התבסס על ממו קולי אמיתי והשיר התבסס על חוויות אמיתיות עם החבר לשעבר. השיר הגיע למקום ה-16 במצעד הסינגלים הגרמני.
הסינגל השני שלה Wenn ich wein יצא ביוני 2021 והגיע למקום ה-31 במצעד הגרמני. בנובמבר אותה שנה הוציאה עיבוד חדש לשיר בשם When I cry עם הזמר התימני Ali Gatie, שגם עליו תרמה חלק נוסף באנגלית. היא השיגה את הצלחת המצעד השלישית שלה עם הסינגל Butterflies. הפזמון של השיר מבוצע בערבית, בעוד הפסוקים בגרמנית.
ביוני 2022, איליווה פתחה שתי הופעות עבור אלישיה קיז בגרמניה בזירות הגרמניות בברלין ובמנהיים מול יותר מ-15,000 צופים כל אחת. היא והלהקה שלה ניגנו מבחר של 30 דקות מהשירים שלהם.
אחרי סינגלים שונים עם ראפרים וזמרים דוברי גרמנית, היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה Weißes Herz ביולי 2022, שהגיע למקום ה-6 במצעד האלבומים הגרמניים. הסינגל Bei Nacht הגיע למקום ה-13 במצעד הגרמני שישה חודשים לאחר יציאתו, מיקומו הטוב ביותר במצעד הסינגלים עד כה.
הסינגל She knows עם הראפר הגרמני מרו יצא בתחילת ינואר 2023. השיר היה במקום הראשון במצעד הסינגלים הגרמני במשך שבועיים ובשלושת הראשונים במשך תשעה שבועות נוספים. בסופו של דבר היא זכתה במקום השלישי במצעד הסינגלים הגרמני הרשמי לשנת 2023. בנוסף ל-Sie weiß, Deine Schuld, When I Cry ו-Bei Nacht גם השיגו סטטוס זהב ל-200,000 יחידות שנמכרו באותה שנה.
עם יציאת אלבום האולפן השני שלה Schwarzes Herz ב-25 באוגוסט 2023, שהגיע למקום הראשון במצעדים בגרמניה, שווייץ ואוסטריה, איליווה גם קבעה שני שיאי סטרימינג: עם 7.6 מיליון סטרימינג ביום היציאה, היא הייתה המופע הנשי המוזרם ביותר בגרמניה ביום אחד וההצגה הנשית המוזרמת ביותר בשבוע אחד עם 40 מיליון סטרימים באותו שבוע. Schwarzes Herz היה גם האלבום שהשמיעו ביותר של השנה בספוטיפיי בגרמניה ב-2023. במצעדי האלבומים השנתיים הרשמיים הגרמניים, האלבום נחת במקום ה-7 והיה האלבום השלישי המצליח ביותר בשפה הגרמנית של השנה ברשימה זו, אחרי Gartenstadt מאת Apache 207 ו-Das ist los מאת הרברט גרונמייר.
רצועת האלבום Hässlich הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הגרמני מספר שבועות לאחר יציאת האלבום. עם In deinen Armen ו- Weißes Haus שלושה שירים נוספים הצליחו להישאר בטופ 10 של מצעד הסינגלים הגרמני.
בנובמבר 2023, היא זכתה בפרס הקהל במבי בקטגוריית האמנית המצליחה ביותר של השנה.
בתוכנית הסילבסטר Willkommen 2024 בהגשת ZDF, היא הופיעה בשידור חי מול שער ברנדנבורג והשמיעה את שיריה Sie weiß, Weißes Haus, Hässlich, Deine Schuld ו- Bei Nacht.
דיסקוגרפיה

אלבומי אולפן
| הערות | מצעד הלהיטים השווייצרי  | מצעד טופ 40 אוסטריה | מצעדי אלבומים גרמניים |  | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורסם לראשונה: 8 ביולי 2022 | 11 | 9 | 6 | Weißes Herz Whiteheart Records (WMG) | 2022 |
| פורסם לראשונה: 25 באוגוסט 2023 | 1 | 1 | 1 | Schwarzes Herz Whiteheart Records (WMG) | 2023 |
מועמדויות

2022: בראבו אוטו – קטגוריה: זמר לאומי
2022: 1LIVE Krone – קטגוריה: שיר ההיפ-הופ/R&B הטוב ביותר (עבור At Night )
2023: 1LIVE Krone – קטגוריה: האמנית הטובה ביותר
2023: 1LIVE Krone – קטגוריה: שיר ההיפ-הופ/אר-אנד-בי הטוב ביותר (בשבילך white feat. Mero)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן הגרמני הטוב ביותר | זכייה |  |