stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
TSMC
סקירה כללית

החברה נוסדה בשנת 1987 בטאיוואן על ידי מוריס צ'אנג. החברה הייתה קבלנית ייצור השבבים הראשונה בעולם. בנוסף למוליכים למחצה, החלה החברה להשקיע גם בתעשיות תאורה ובתעשיות הקשורות באנרגיה סולארית. היא נסחרת גם בבורסת טאיוואן וגם בבורסת ניו יורק. מארק ליו מכהן כיו"ר וצ'ונג צ'ינג ויי משמש כמנכ"ל וסגן יו"ר.
בין לקוחות TSMC ניתן למנות רבות מחברות החומרה המובילות הפועלות במודל פאבלס בהן קוואלקום, Nvidia ,AMD ,MediaTek, מארוול וברודקום. החברות המובילות בתחום התקני לוגיקה הניתנים לתכנות, Xilinx ובעבר אלטרה, עושים או עשו שימוש גם בשירותי הייצור של TSMC. כמה יצרני התקנים משולבים שיש להם מתקנים ייצור משלהם כמו אינטל, STMicroelectronics וטקסס אינסטרומנטס מייצאות חלק מהייצור שלהן למיקור חוץ ב-TSMC.
החברה מגדילה ומשפרת את כושר הייצור שלה במשך מרבית קיומה, אם כי מושפעת ממחזורי הביקוש של תעשיית המוליכים למחצה. בשנת 2011, החברה תכננה להגדיל את הוצאות המחקר והפיתוח בכמעט 39% ל-50 מיליארד דולר טאיוואני חדש כדי להדוף את התחרות הגוברת. החברה גם תכננה להרחיב את קיבולת הייצור ב-30% בשנת 2011 כדי לענות על הביקוש בשוק. בחודש מאי 2014 אישר דירקטוריון TSMC את הקצאת ההון בסך 568 מיליון דולר לצורך הקמה, המרה ושדרוג של יכולת טכנולוגית מתקדמת לאחר שהחברה צפתה ביקושים גבוהים. בחודש אוגוסט 2014 אישר דירקטוריון TSMC הקצאות הון נוספות בסך של 3.05 מיליארד דולר.
בשנת 2011, דווח כי TSMC החלה יצור ניסיוני של מערכות על שבב A5 ו-A6 עבור מכשירי אייפד ו-אייפון של אפל. על פי הדיווחים, במאי 2014, אפל השתמשה בשירותי TSMC לייצור A8 ו-So8s A8 ואילו לייצור של A9 נעזרה הן ביצור ב-TSMC והן בייצור בסמסונג (כדי לייצר מספיק להשקה של iPhone 6s) ועבור A9X קיבלה TSMC ייצור בלעדי, ובכך לפתור את הבעיה של ייצור שבבים בשתי מיקרוארכיטקטורות שונות. אפל הפכה ללקוח החשוב ביותר של TSMC.
שווי השוק של TSMC הגיע לערך של 1.9 טריליון דולר טאיוואני חדש (63.4 מיליארד דולר אמריקאי) בדצמבר 2010. בשנת 2013 דורגה במקום ה-70 ברשימת ה-FT Global 500 של החברות בעלות הערך הגבוה ביותר בעולם, עם שווי של 86.7 מיליארד דולר, ובמאי 2014 הגיעה ל-110 מיליארד דולר. במרץ 2017, שווי השוק של TSMC עלה לראשונה על זה של אינטל, כשהגיע ל-5.14 טריליון דולר טאיוואני חדש (168.4 מיליארד דולר), כששווי השוק של אינטל עמד על 165.7 מיליארד דולר.
באוקטובר 2021 הגיע שווי שוק החברה לכ-600 מיליארד דולר בעקבות משבר השבבים העולמי.
במאי 2020 פרסמה החברה שהיא עומדת להקים מפעל נוסף בארצות הברית, ובמקביל עומדת להפסיק מכירת שבבים לחברות סיניות, כדוגמת וואווי. לפי ההערכות הצעדים[דרושה הבהרה] נבעו מלחץ ממשלו של דונלד טראמפ.
שירותים

החברה מציעה "תכנון לייצור" (DFM).
אף על פי ש-TSMC מציעה מגוון של קווי מוצר (כולל מתח גבוה, אותות מעורבים, אנלוגי ו-MEMS), היא ידועה בעיקר בזכות קו מוצרי השבבים הלוגיים שלה, עם חוזק מיוחד בתהליכים מתקדמים של הספק נמוך כגון 28 ננומטר HPM עם טכנולוגיית HKMG לניידים וליישומים של ביצועים גבוהים.
ב-2006 היא הציעה טכנולוגיית יצור של 90 ננומטר.
בסוף שנת 2016 חברת TSMC פרסמה גם טכנולוגיות יצור של 20 ננומטר (HKMG, SiGe) ו-16 ננומטר (FinFet פלוס).
נכון ליוני 2020 היא הגיעה לטכנולוגיית ייצור של 5 ננומטר.
מתקנים

מלבד בסיס הפעילות העיקרי שלה בשינג'ו שבצפון טאיוואן, שם ממוקמים כמה ממתקני הפאב שלה, יש לה גם פאבים מובילים בטאינאן שבדרום טאיוואן וטאיג'ונג שבמרכז טאיוואן, עם פאבים אחרים הממוקמים בחברות הבת שלה TSMC סין בשאנגחאי, WaferTech במדינת וושינגטון בארצות הברית ו-SSMC בסינגפור, ויש לה משרדים בסין, אירופה, הודו, יפן, צפון אמריקה ודרום קוריאה.
נכון לשנת 2018 מפעילה החברה את הפאבים הבאים:
שלושה "ג'יגה פאבים" המייצרים 300 מילימטר (12 אינץ') ופעילים בטאיוואן: פאב 12 (שינג'ו), 14 (טאינאן), 15 (טאיג'ונג)
ארבעה פאבים המייצרים פרוסות 200 מ"מ (8 אינץ') פעילים בטאיוואן (פאבים 3, 5, 6, 8)
TSMC סין (שאנגחאי), 200 מ"מ (8 אינץ') (פאב 10)
TSK נאנג'ינג, 300 מ"מ (12 אינץ') (פאב 16)
WaferTech LLC, חברה בת בבעלות מלאה של TSMC, פאב המייצר ב-200 מ"מ (8 אינץ') בקמס, וושינגטון, ארצות הברית (פאב 11)
SSMC, מיזם משותף עם NXP סמיקונדקטורס בסינגפור, 200 מ"מ (8 אינץ'), שהייצור בו התחיל בסוף 2002
פאב פרוסות 150 מ"מ (6 אינץ') בטאיוואן (פאב 2)
פאבים בבנייה נכון לשנת 2018:
פאב 18, 300 מ"מ (12) אינץ ') (טאינאן)
ל-TSMC יש 4 פאבים Backend פעילים: פאב 1 (שינג'ו), 2 (טאינאן), 3 (טאויואן), ו-5 (טאיג'ונג)
ב-2010 הוכרז על ההשקעה של 9.4 מיליארד דולר אמריקאי לבניית המתקן השלישי שלה לייצור 12 אינץ' (300 מ"מ) בפארק המדע של מרכז טאיוואן (פאב 15). המתקן היה צפוי לייצר מעל 100,000 פרוסות בחודש ולייצר הכנסות שנתיות של 5 מיליארד דולר. TSMC המשיכה להרחיב את פאב 15 המייצר בטכנולוגיה של 28 ננומטר.
ב-12 בינואר 2011 הודיעה TSMC על רכישת קרקעות מפאוורצ'יפ סמיקונדקטור תמורת 96 מיליון דולר לצורך הקמה של שני פאבים נוספים של 300 מ"מ כדי להתמודד עם הביקוש העולמי הגובר.
מתקנים > חברה בת WaferTech

WaferTech, חברה בת של TSMC, היא קבלנית ייצור הממוקמת בקמס, וושינגטון בארצות הברית, ומעסיקה כ-1,100 עובדים.
WaferTech הוקמה ביוני 1996 כמיזם משותף של TSMC, אלטרה, Analog Devices ו-ISSI כשותפים מרכזיים. ארבע החברות יחד עם משקיעים פרטיים קטנים השקיעו 1.2 מיליארד דולר במיזם זה, שהיה אז ההשקעה הגדולה ביותר בסטארט-אפ במדינת וושינגטון. ביולי 1998 החלה החברה החלה בייצור 200 מ"מ (8 אינץ') במפעל ייצור מוליכים למחצה.
בשנת 2000 רכשה TSMC שליטה מלאה בחברה, ומאז הפכה WaferTech לחברה בת.
מכירות ומגמות בשוק

המכירות של TSMC גדלו מ-44 מיליארד דולר טאיוואני חדש (1.5 מיליארד דולר אמריקאי) בשנת 1997 ל־763 מיליארד דולר טאיוואני חדש (כ-25 מיליארד דולר אמריקני) בשנת 2014, בעוד שהרווח הנקי הסתכם ב־264 מיליארד דולר טאיוואני חדש (9 מיליארד דולר אמריקני) בשנת 2014, עם שיעור רווח גולמי של 50% .
TSMC ושאר תעשיית היציקה חשופים לאופי מחזורי של תעשיית המוליכים למחצה. בתקופות גאות, TSMC נדרשת להבטיח כי יש לה יכולת ייצור מספיקה כדי לענות על הביקוש. עם זאת, בתקופות שפל, היא נדרשת להתמודד עם קיבולת עודפת בגלל ביקוש חלש יותר, ועלויות קבועות גבוהות הקשורות למתקני הייצור שלה. כתוצאה מכך, התוצאות הכספיות של החברה נוטות להשתנות עם מחזור זמן של כמה שנים. העסקים של TSMC משתנים לרוב גם באופן עונתי עם שיא ברבעון השלישי ושיא נמוך ברבעון הראשון.
| 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 43,927 | 50,422 | 73,067 | 166,189 | 125,881 | 162,301 | 202,997 | 257,213 | 266,565 | 317,407 |
| 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
| 322,631 | 333,158 | 295,742 | 419,538 | 427,081 | 506,754 | 597,024 | 762,806 | 843,497 | 947,938 |
| 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 |  |  |  |  |
| 977,477 | 1,031,474 | 1,069,985 | 1,339,255 | 1,587,415 | 2,263,890 |  |  |  |  |
| שנה | Q1 | Q2 | ש 3 | ש 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 105,615 | 128,186 | 141,499 | 131,445 |
| 2013 | 132,755 | 155,886 | 162,577 | 145,806 |
| 2014 | 148,215 | 183,020 | 209,050 | 222,520 |
| 2015 | 222,034 | 205,440 | 212,505 | 203,518 |
| 2016 | 203,495 | 221,810 | 260,406 | 262,227 |
| 2017 | 233,914 | 213,855 | 252,107 | 277,570 |
| 2018 | 248,079 | 233,276 | 260,348 | 289,771 |
| 2019 | 218,704 | 240,999 | 293,045 | 317,237 |
| 2020 | 310,597 | 310,699 | 356,426 | 361,533 |
| 2021 | 362,410 | 372,150 | 414,670 | 438,190 |
| 2022 | 491,080 | 534,140 | 613,140 | 625,530 |
| 2023 | 508,633 | 480,841 |  |  |
ג'ניפר לי

| --- | --- |
ג'ניפר לי בפסטיבל הקולנוע הצרפתי "אנסי", יוני 2022
ג'ניפר לי בפסטיבל הקולנוע הצרפתי "אנסי", יוני 2022
 לידה:  22 באוקטובר 1971 (בת 53) רוד איילנד ברינגטון, בריסטול
 שם לידה:  Jennifer Michelle Rebecchi 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  תסריטאית ובמאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה
 יצירות בולטות:  "ראלף ההורס" (2012) "לשבור את הקרח" (2013)
 בן או בת זוג:  אלפרד מולינה (אוגוסט 2021–?) 
 צאצאים:  אגתה לי מון 
 פרסים והוקרה:  פרס אנני לתסריט הטוב ביותר, לבימוי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר מישל לי (באנגלית: Jennifer Michelle Lee; נולדה ב-22 באוקטובר 1971) היא תסריטאית ובמאית אמריקאית.
לאחר קריירה קצרה בעולם הוצאות הספרים, לי החלה ללמוד בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 קולנוע באוניברסיטת קולומביה. היא הייתה לתלמידה מצטיינת, וזכתה בפרסים רבים בתחרויות כתיבה יוצרת ותסריטאות. עמיתה לספסל הלימודים, פיל ג'ונסטון, הציע לה להצטרף אליו בכתיבת הסרט "ראלף ההורס", ותוך כדי עבודתה לצידו באולפני ההנפשה של וולט דיסני היא הצטרפה גם להפקת "לשבור את הקרח", שעם צאתו לאקרנים הפך לשובר קופות וקצר שבחים ממבקרי הקולנוע. לאחר פיטוריו של ג'ון לאסיטר בעקבות הודאתו בהטרדה מינית כלפי עובדות, היא מונתה במקומו כמנכ"לית אולפני ההנפשה.
ביוגרפיה

ג'ניפר מישל לי נולדה ב-22 באוקטובר 1971 בעיר ברינגטון שבמחוז בריסטול במדינת רוד איילנד. זמן קצר לאחר לידתה התגרשו הוריה, והיא עברה למשמורת אצל אימה בעיר איסט פרובידנס שבמחוז פרובידנס, שם היא גדלה. שם המשפחה של אביה הוא רבצ'י, ועל אף שהיא נקראה בו בתעודת הזהות החלה להשתמש בשם אימה, לי, כבר בגיל ההתבגרות. ב-1995, כשהייתה בת 23, היא שינתה את השם באופן רשמי.
למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת ניו המפשייר, וסיימה את לימודיה ב-1992 עם תואר ראשון. לאחר מכן עברה לניו יורק במטרה לפצוח בקריירה בעולם הוצאות הספרים, שם עבדה כגרפיקאית בהוצאה לאור וכמעצבת לספרים מוקלטים עבור "Random House". ב-2001, החלה ללמוד קולנוע באוניברסיטת קולומביה, וסיימה את לימודיה ב-2005 עם תואר שני. בזמן לימודיה, זכתה בפרסים רבים בתחרויות כתיבה יוצרת ותסריטאות.
במרץ 2011, עמיתה לשעבר של לי לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה פיל ג'ונסטון, הזמין אותה להצטרף אליו ולסייע לו בכתיבה של "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם משחקי הווידאו. לי נשכרה על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני לעבודה זמנית של שמונה שבועות כתסריטאית לצידו של ג'ונסטון, אך בחלוף הזמן הלכה המחויבות שלה לפרויקט וגדלה. בסופו של דבר התבקשה להישאר עד סיום הפקת הסרט, שיצא לאקרנים ב-2012. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, ולי זכתה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר.
לקראת סיום העבודה על "ראלף ההורס", התרשמה החברה מעבודתה של לי והציעה לה להצטרף להפקת "לשבור את הקרח". לי שכתבה כמעט את כל התסריט, ושינתה את טון הסרט מאקשן והרפתקאות לדרמה מוזיקלית משפחתית עם אתנחתאות קומיות. היא עבדה בצמוד למוזיקאים רוברט לופז וקריסטן אנדרסון-לופז שכתבו את השירים לסרט. לאחר שמעורבותה בהפקה הלכה וגדלה, הוצע לה להצטרף אל כריס באק כבמאית בנוסף לעבודתה התסריטאית. הסרט יצא לאקרנים ב-2013 והיה לשובר קופות עם הכנסות גבוהות במיוחד מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע. נוסף על כך, זכה הסרט לשבחים ממבקרי הקולנוע, וזיכה את לי בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר, פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר ופרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר.
לי המשיכה לעבוד בדיסני, ונשכרה לכתוב עיבוד קולנועי לספר "קמט בזמן" של מדלן ל'אנגל, שיצא לאקרנים ב-2018. כחלק מהתרחבות זיכיון "לשבור את הקרח", כתבה וביימה את הסרט הקצר "קדחת הקרח" ב-2015 ואת ההמשך "לשבור את הקרח 2" שיצא לאקרנים ב-2019. הצלחתה של לי הובילה להתבססות מעמדה באולפני ההנפשה, והיא זכתה לקרדיט על חלקה בפיתוח של "6 גיבורים", "מואנה" ו"זוטרופוליס". ב-2018, עם פיטוריו של המפיק ג'ון לאסיטר מחברת וולט דיסני בעקבות הטרדה מינית מצידו, היו"ר ומנכ"ל בוב אייגר הציע כמועמדים להחלפתו בתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה את לי וריץ' מור, כשבתפקיד זכתה בסופו של דבר לי.
בספטמבר 2024, לי פרשה מתפקידה כמנהלת הקריאטיבית הראשית של אולפני ההנפשה של וולט דיסני כדי להתמקד בכתיבה ובבימוי של סרטי "לשבור את הקרח 3" ו"לשבור את הקרח 4".
ביוגרפיה > חיים אישיים

לי נישאה לרוברט ג'וזף מון ב-30 במאי 1999. לשניים בת משותפת, אגתה, אותה לי ילדה ב-2003. מאוחר יותר, השניים התגרשו, ואגתה נשארה במשמורת אצל לי.
ב-2019, לי החלה לנהל מערכת יחסים זוגית עם השחקן אלפרד מולינה. ב-2021, השניים נישאו.
פילמוגרפיה

"ראלף ההורס" (2012) - תסריטאית
"לשבור את הקרח" (2013) - תסריטאית ובמאית
"קדחת הקרח" (2015) - תסריטאית ובמאית
"6 גיבורים" (2014), "מואנה" ו"זוטרופוליס" (2016) - פיתוח יצירתי
"קמט בזמן" (2018) - תסריטאית
"ראלף שובר את האינטרנט" (2018) - אחראית יצירתית
"לשבור את הקרח 2" (2019) - תסריטאית ובמאית
"המשאלה" (2023) - תסריטאית
החל מיוני 2018, לי משמשת כמפיקה בפועל ומקבלת על כך קרדיט בכל ההפקות של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, מכורח תפקידה כמנכ"לית של האולפנים.
בראדלי ויטפורד

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1959 (בן 65) מדיסון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסליין  בית הספר ג'וליארד  Madison East High School 
 בן או בת זוג:  איימי לנדקר (17 ביולי 2019–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2001)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה (2001)  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2002)  פרס אמי להופעת אורח בסדרה קומית (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בראדלי ויטפורד (באנגלית: Bradley Whitford; נולד ב-10 באוקטובר 1959) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ובמאי אמריקאי. מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור ג'וש ליימן בסדרת הדרמה הפוליטית "הבית הלבן" ברשת NBC; תפקיד אשר הקנה לו פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר מתוך שלוש מועמדויות וגם שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. לאחר מכן, כיכב בתפקיד הראשי בסדרות הטלוויזיה "סטודיו 60" ברשת NBC, "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בסיטקום "אישה לראווה" של רשת ABC, ושיחק בדמותו החוזרת של מרסי וגם בדמות הפיזיקאי מגנוס הירשפלד בסדרה "טרנספרנט" של רשת אמזון פריים וידאו; עבורו זכה בפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרה קומית מתוך שתי מועמדויות; ובשנים האחרונות מוכר בתור המפקד ג'וזף לורנס בסדרת הדרמה הדיסטופית "סיפורה של שפחה" של רשת הולו; עבורו זכה בפרס אמי השלישי שלו ולעוד שתי מועמדויות.
ביוגרפיה

ויטפורד נולד וגדל במדיסון, וויסקונסין. הצעיר מבין חמישה ילדים. הוא למד בבתי ספר מקומיים והופיע בהצגות של בית הספר התיכון. שנים מאוחר יותר אמר כי בתקופה זו לא חשב שיצליח להתפרנס בעתיד ממשחק; למרות זאת נרשם ללימודי תיאטרון (ואנגלית, כחוג עיקרי שני) באוניברסיטת וסליין בקונטיקט (סיים, 1981); המשיך ללימודים באקדמיית האמנויות היוקרתית ג'וליארד בניו יורק, וסיים תואר שני בתיאטרון.
קריירה

קריירת המשחק של ויטפורד החלה בניו יורק, במחצית השנייה של שנות השמונים ותוך זמן קצר החלה לצבור תאוצה; תפקידו החשוב הראשון היה בהצגה: "קללתו של המעמד הרעב" בכיכובה של קתי בייטס (1987). מאז קיבל תפקידים רבים בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע. הופיע בהצגה "בחורים טובים" מאת אהרון סורקין, ובהצגות נוספות בהן: "שלושה ימים של גשם" בניו יורק, ו-"קוריולנוס" בוושינגטון הבירה. הוא שיחק בסרטים כמו: "נקמת היורמים 2" (1987), "בחזקת חף מפשע" (1990), "ניחוח אישה" (1992), "עולם מושלם" (1993), "פילדלפיה" (1993), "הלקוח" (1994). בשנת 1995 הוא גילם את דמותו של אריק גורדון - איש עסקים מרושע בקומדיה "בילי מדיסון" לצדו של אדם סנדלר. ב-1996 שיחק בקומדיה "נשיאים בצרות" בכיכובם של ג'ק למון וג'יימס גארנר. הוא הופיע גם בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה פופולריות, בהן: "NYPD" ו-"תיקים באפלה". הוא הופיע בפרק מובחר של סדרת הדרמה "ER". בהמשך לוהק ויטפורד לסדרת טלוויזיה חדשה של היוצר אהרון סורקין, שעלילתה עוסקת בנשיא האמריקני ואנשי הצוות שלו - הבית הלבן.
קריירה > "הבית הלבן"

ויטפורד נבחר לגלם את דמותו של ג'וש ליימן בסדרה הבית הלבן. ג'וש הוא צעיר יהודי מבריק המשמש כסגן ראש הסגל של הבית הלבן בממשל ברטלט הבדיוני. ג'וש, בוגר הרווארד וייל הוא יועץ בכיר לפוליטיקאים ממדרגה ראשונה. תפקיד זה הביא לוויטפורד שלוש מועמדויות לפרס אמי (מתוכן זכייה אחת - פרס אמי לשחקן משנה בסדרת דרמה בשנת 2001) ומועמדויות ופרסים נוספים. ויטפורד אף התנסה כתסריטאי וכתב שני פרקים לסדרה, אחד בעונה השישית ואחד בעונה השביעית והאחרונה. הפרק האחרון בבית הלבן שודר במאי 2006.
קריירה > לאחר מכן

במקביל להופעתו בבית הלבן שיחק ויטפורד מספר תפקידים נוספים, בהם תפקידי אורח בקומדיות פרייז'ר ומלקולם באמצע. כשהסדרה ירדה החל לשחק את דמותו של דני טריפ בסדרת טלוויזיה אחרת, גם היא של היוצר אהרון סורקין - סטודיו 60.
בשנת 2010 שיחק בסדרה "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בתפקיד של דן סטארק, בלש לשעבר.
בשנת 2014 התארח בסדרה "טרנספרנט", בכיכובו של ג'פרי טמבור ועל משחקו בסדרה זכה בפרס אמי לשחקן האורח הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה קומית.
בשנת 2015 שיחק בסרט "ראיתי את האור", לצד טום הידלסטון, וכיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת שואוטיים "רגעים קטנים של אושר" מבית היוצר של שלום אוסלנדר.
בשנת 2016 שיחק בדרמה של HBO "לאורך כל הדרך", בתפקיד של יוברט האמפרי, סגן נשיא ארצות הברית - לינדון ג'ונסון.
בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "תברח", בסרטו של סטיבן ספילברג "העיתון", בסרטה הראשון של ג'ודי גריר כבמאית "התרחשות של מידות מונומנטליות", וכן בסרט "מייגן לוי". בשנת 2018 שיחק בסרטים "מוחות אפלים" ו"הרסנית".
בשנת 2019 שיחק בסרט "גודזילה: מלך המפלצות", בסרט "חנות חדי קרן" שביימה ברי לארסון, ובסרטו של גרג קיניר "הפילוסופיה של פיל", שיחק גם בסדרה "משבריסטית" בתפקיד קלווין קופר ובנוסף דיבב בסדרת האנימציה "רכבת האינסוף" של רשת Cartoon Network. בשנה זו זכה ויטפורד בפרס אמי לשחקן אורח בסדרת דרמה על משחקו בסדרה "סיפורה של שפחה" כג'וסף לורנס.
בשנת 2020 שיחק בסרט "שלושה משיחים" לצדו של ריצ'רד גיר. באותה שנה שיחק גם בסרט "קול קדומים", במותחן הדיסטופי "אפקט החסינות", ובסרט הדרמה הביוגרפי "סרז'יו" בכיכובו של ואגנר מורה המגלם את דיפלומט האו"ם סרז'יו ויירה דה מלו.
בשנת 2021 דיבב את דמותו של מיטש בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון". בהמשך השנה גילם את דמותו של המלחין סטיבן סונדהיים בסרט "טיק, טיק... בום!" שביים לין-מנואל מירנדה.
במרץ 2024 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "פאריש" המבוססת על דרמה בריטית בשם "The Driver". העלילה עוסקת בפאריש שאחרי רצח בנו והתמוטטות העסק שלו, נאלץ לחזור להרגלים ישנים ונקלע לעימות מסוכן עם ארגון פשע אלים. וויטפורד גילם את אנטון, דמות כריזמטית ומובילה בתעשייה בלואיזיאנה שמנהלת ארגון פשע מתחרה. באוקטובר 2024, AMC ביטלה את "פאריש" לאחר עונה אחת בלבד.
חיים אישיים

ויטפורד התחתן עם השחקנית ג'יין קזמרק באוגוסט 1992. יש להם שלושה ילדים יחד, פרנסיס ז'נבייב (נולדה באוקטובר 1997), ג'ורג' אדוארד (נולד בדצמבר 1999), ומרי לואיזה (נולדה בנובמבר 2002). ביוני 2009 הודיעו בני הזוג שהם מתגרשים לאחר 16 שנות נישואים, והגירושין הסתיימו סופית באוקטובר 2010.
בשנת 2015 החל ויטפורד לצאת עם השחקנית איימי לנדקר (אשר כיכבה לצדו בסדרה "טרנספרנט"). הם הכריזו על אירוסיהם במרץ 2018. ויטפורד ולנדקר נישאו ב-17 ביולי 2019.
ויטפורד הוא ליברל; הוא צידד בתפישתו זו בעת מספר הופעות שלו בתוכנית האירוח הפוליטית "זמן אמיתי עם ביל מאהר".
במאי 2007 זכה ויטפורד בפרס לשם כבוד על ידי הארגון ללא כוונת רווח "Alliance for Justice". הוא היה הנואם המרכזי ליום הכיתה באוניברסיטת פרינסטון ביוני 2007. החל משנת 2012, ויטפורד מכהן במועצת הנאמנים של אוניברסיטת וסליין, שם סיים ויטפורד תואר ראשון.
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי מאנגלית. במקור: "Curse of the Starving Class"
↑  תרגום חופשי מאנגלית. במקור: "Three Days of Rain"
↑  הפרקים הם: "Faith Based Initiative" ו-"Internal Displacement"
↑  תרגום חופשי מאנגלית. במקור: "Studio 60 on the Sunset Strip"
↑  Peter White, ‘Parish’ Canceled After One Season At AMC, Deadline, ‏2024-10-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bradley Whitford, "In a shocking, totally unearned plot twist, Commander Lawrence married Mrs. McKenzie today in Santa Barbara. The shark may have been jumped, but the couple is thrilled", Twitter
↑  תרגום חופשי מאנגלית. במקור: "Real Time with Bill Maher"
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014: ג'ימי פאלון – "סאטרדיי נייט לייב" | פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרה קומית   2015: בראדלי ויטפורד – "טרנספרנט"  | הבא: 2016: פיטר סקולארי – "בנות" |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322205405171  PLWABN: 9810536367605606  BIBSYS: 7065709  BNE: XX1298574  BnF: cb14045922j (data)  CiNii: DA18769814  GND: 142744352  ISNI: 0000 0001 1934 7993  LCCN: no98097644  MusicBrainz: ecae9310-88dc-4cb9-94fb-aa0ea44e3941  NKC: xx0184409  NLK: KAC2020L5645  SUDOC: 163073880  VIAF: 56812058   WorldCat (עם VIAF): 56812058
רשימת הפרסים והמועמדויות של לאונרדו דיקפריו
הערות שוליים

↑  Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
↑  I. P. A. Admin, IPA Reveals Nominations for the 28th Satellite™ Awards | International Press Academy (באנגלית אמריקאית)
↑  Jordan Moreau,Brent Lang, Jordan Moreau, Brent Lang, SAG Awards 2024 Nominations: ‘Barbie’ and ‘Oppenheimer’ Tie for Films, ‘Succession’ Leads All With Five Nods, Variety, ‏2024-01-10 (באנגלית אמריקאית)
קומוניקטיבי

קומוניקטיבי הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית נינט טייב. האלבום יצא לאור ב-18 בנובמבר 2009, על ידי חברות התקליטים הליקון.
רקע והפקה

האלבום הופק על ידי ברוך בן יצחק ומרק לזר, חברי להקת רוקפור, וכולל 13 רצועות אשר נכתבו והולחנו ברובן על ידי טייב עצמה, בשיתוף עם חברי להקת רוקפור. אמנים נוספים שהשתתפו בכתיבה ובהלחנה הם אמיר דדון ומארינה מקסימיליאן בלומין.
באלבום מנגנים חברי להקת רוקפור, טייב עצמה, והצ'לנית מאיה בלזיצמן.
הסינגל הראשון מהאלבום, "אם אני אלך", יצא לאור ב-9 ביולי 2009. בעקבותיו שוחררו מהאלבום כסינגלים השירים "מדברים", "הכלה", "אולי בחגים" ו"יקינטון".
לאחר צאתו, זכה האלבום לביקורות טובות ברובן. הגדילו לעשות מבקרי המוזיקה אסף נבו, שהגדיר את נינט בעקבות האלבום כ"זמרת הרוק המובילה בארץ", ואבישי מתיה, שבביקורת שכתב על "קומוניקטיבי" אמר "נינט טייב, היא ולא אחרת, מתווה את הדרך למהפכת הרוק השלישית, שתגיע".
לצד הביקורות המקצועיות הטובות, האלבום לא נחל הצלחה מסחרית, ונמכר באלפי עותקים בודדים בלבד. האלבום לא התקבל בצורה טובה גם על ידי הקהל כאשר מופע ההשקה של האלבום בפסטיבל ערד לווה בקריאות בוז וכינויי גנאי.
רשימת רצועות

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | אם אני אלך  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר | 3:39 |
| 2. | מדברים  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר | 3:32 |
| 3. | הכלה  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר | 3:14 |
| 4. | עבדים  | נינט טייב | 4:25 |
| 5. | שלווה  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר | 4:15 |
| 6. | אולי בחגים  | נינט טייב, אמיר דדון | 3:06 |
| 7. | כך היה תמיד  | נינט טייב | 5:02 |
| 8. | פרח  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר | 3:38 |
| 9. | כדור פורח  | נינט טייב | 4:18 |
| 10. | כלב  | נינט טייב | 4:05 |
| 11. | יקינטון  | נינט טייב, ברוך בן יצחק, מרק לזר, לאה גולדברג | 4:00 |
| 12. | בשקט הזה  | נינט טייב, מארינה מקסימיליאן בלומין | 4:43 |
| 13. | שני מעברים  | נינט טייב | 4:45 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 52:32 |
הערות שוליים

↑  "קראו לי זונה": נינט חוזרת להופעה המצמררת בפסטיבל ערד, באתר mako
| נינט טייב |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | יחפה • קומוניקטיבי • Sympathetic Nervous System • כל החיות ידעו • Paper Parachute • קמתי לרקוד |  |
| פסקולים | לא נפסיק לשיר – כוכב נולד • פסקול סוף העולם שמאלה • פסקול השיר שלנו • מרי פופינס (בדיבוב לעברית) • הנסיכה והצפרדע (בדיבוב לעברית) |  |
| ערכים קשורים | הליקון • טמירה ירדני • "כוכב נולד" |  |
| נינט טייב – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| יחפה | "כשאתה כאן" • "הכל יכול לקרות" • "היא יודעת" • "אם תבוא" • "יחפה" |  |
| קומוניקטיבי | "אם אני אלך" • "מדברים" • "הכלה" • "אולי בחגים" • "יקינטון" |  |
| Sympathetic Nervous System | "What Are You People" • "I C U" |  |
| כל החיות ידעו | "כל הלבד" • "פרויקט הספר הכחול" • "גרזן" • "עושק" |  |
| Paper Parachute | "Paper Parachute" • "Child" • "uperstar" • "Subservient" • "Elinor" |  |
| קמתי לרקוד | "גיבור" • "רק שלא תיפול הרוח" • "לא לפחד כלל" • "מה יהיה איתך" • הורגת" • "ככה זה" |  |
| סינגלים אחרים | "כמו ששיר נוגע" • "בסוף העולם" • "כמו כולם" • "לא יכולתי לעשות כלום" • "עד שתגיע" • "השיר היומי" • "כל כיון" • "My Game" • "מה קרה" • "Self Destructive Mind" • "Woodstock" • "לא על יגון תשורר" • "Sweet Chariot" • "בין השמשות" • "Feel the buzz" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c290b99a-649c-40b6-8b87-512c008fff56
גארי סיניז

| --- | --- |

גארי סיניז, 2011
 לידה:  17 במרץ 1955 (בן 69) בלו איילנד, אילינוי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1980–2020 (כ־40 שנה) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אילינוי 
 בן או בת זוג:  Moira Harris (1981–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (1998)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1996)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית האזרחים הנשיאותית  פרס ליגת הדרמה  James Cardinal Gibbons Medal 
 https://www.garysinise.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי אלן סיניז (באנגלית: Gary Alan Sinise; נולד ב-17 במרץ 1955) הוא שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי, זוכה פרס אמי, פרס גלובוס הזהב, שני פרסי גילדת שחקני המסך ופרס אובי. היה מועמד לפרס אוסקר על משחקו בסרט "פורסט גאמפ".
ביוגרפיה

סיניס נולד בבלו איילנד, אילינוי, ארצות הברית, לרוברט ל. סיניס (נולד ב-1931), עורך סרטים, ומילס (אלסיפ) סיניס. סבו מצד אביו היה ממוצא איטלקי, סבא רבא של סיניס ויטו סיניס היגר מריפקנדידה, באזור בזיליקטה האיטלקי. סיניס למד לזמן קצר בבית הספר התיכון גלנבארד ווסט בגלן אלין, אילינוי, ולאחר מכן סיים את לימודיו בתיכון היילנד פארק בהיילנד פארק, אילינוי.
בשנת 1974, סיניס ושני חברים, טרי קיני וג'ף פרי, הקימו את חברת התיאטרון סטפנוולף. סטפנוולף חשפה מספר שחקנים בולטים כמו ג'ואן אלן, קווין אנדרסון, גארי קול, איתן הוק, גלן הדלי, ג'ון מלקוביץ', ג'ון מהוני, לורי מטקאלף, מרתה פלימפטון, ג'ים טרו-פרוסט וויליאם פיטרסן ועוד. סיניס שיפר את כישורי המשחק והבימוי שלו בחברה, וקיבל פרס ג'וזף ג'פרסון על הבימוי למחזה "יתומים" של לייל קסלר. במהלך התקופה עבר משיקגו לניו יורק, ואז לוסט אנד בלונדון, שם עבד על יותר משלושים מהפקות החברה.