stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאביו (כדורגלן)
הערות שוליים

↑  Atlético-MG anuncia venda de Savinho ao Grupo City; reforço do PSV, atacante se despede do elenc באתר Globo Esporte, ‏ 30 ביוני 2022 (בפורטוגזית)
↑  Sávio is speler van PSV באתר הרשמי של פ.ס.וו. איינדהובן, 22 ביולי 2022 (בהולנדית)
↑  Brazil name Copa América squad with Casemiro dropped באתר OneFootball, ‏ 10 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 דנילו •  3 מיליטאו •  4 מרקיניוס •  5 גימראייש •  6 ונדל •  7 ויניסיוס •  8 פאקטה •  9 אנדריק •  10 רודריגו •   11 ראפיניה •  12 בנטו • 13 קוטו •  14 גבריאל • 15 גומס • 16 ארנה • 17 בראלדו • 18 לואיז • 19 פריירה • 20 סאביו • 21 אבנילסון • 22 מרטינלי • 23 רפאל • 24 אדרסון • 25 ברמר • 26 פפה • מאמן: דוריבאל ז'וניור |  1 אליסון •  2 דנילו •  3 מיליטאו •  4 מרקיניוס •  5 גימראייש •  6 ונדל •  7 ויניסיוס •  8 פאקטה •  9 אנדריק •  10 רודריגו •   11 ראפיניה •  12 בנטו • 13 קוטו •  14 גבריאל • 15 גומס • 16 ארנה • 17 בראלדו • 18 לואיז • 19 פריירה • 20 סאביו • 21 אבנילסון • 22 מרטינלי • 23 רפאל • 24 אדרסון • 25 ברמר • 26 פפה • מאמן: דוריבאל ז'וניור | ברזיל |
מחוזות טרינידד וטובגו

מבחינה מנהלית טרינידד וטובגו מחולקת ל-5 מחוזות עירוניים, 9 מחוזות מרחביים ומחוז אוטונומי .
מפת מחוזות טרינידד וטובגו
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2011 | שטח, קמ"ר |
| 1 | מחוז ארימה | ארימה | Borough of Arima‏ | 33,606 | 11 |
| 2 | מחוז צ'אגואנס | צ'אגואנס | Borough of Chaguanas ‏ | 83,516 | 60 |
| 3 | מחוז פוינט פורטין | פוינט פורטין | Borough of Point Fortin‏ | 20,235 | 24 |
| 4 | מחוז פורט אוף ספיין | פורט אוף ספיין | City of Port of Spain ‏ | 37,074 | 13 |
| 5 | מחוז סן פרננדו | סן פרננדו | City of San Fernando‏ | 48,838 | 19 |
| 6 | מחוז רובה-טבקט-טולפרו | קובה | Couva-Tabaquite-Talparo‏ | 178,410 | 719 |
| 7 | מחוז דיאגו מרטין | פטי וולי | Diego Martín‏ | 102,957 | 128 |
| 8 | מחוז פנל-טבה | פנל | Penal-Debe‏ | 89,392 | 247 |
| 9 | מחוז פרינסס טאון | פרינסס טאון | Princes Town‏ | 102,375 | 621 |
| 10 | מחוז ריו קלרו-מאיארו | ריו קלרו | Río Claro-Mayaro‏ | 35,650 | 814 |
| 11 | מחוז סן חואן-לבנטייה | לבנטייה | San Juan-Laventille ‏ | 157,258 | 239 |
| 12 | מחוז סנגרה גראנדה | סנגרה גראנדה | Sangre Grande‏ | 75,766 | 927 |
| 13 | מחוז סיפריה | סיפריה | Siparia‏ | 86,949 | 495 |
| 14 | מחוז טונפונה-פיארקו | טונפונה | Tunapuna-Piarco ‏ | 215,119 | 510 |
| 15 | מחוז טובגו | סקרבורו | Tobago  ‏ | 54,000 | 300 |
רוני הארל

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1996 (בן 28) דנוור, קולורדו, ארצות הברית
 שם מלא:  רוני הארל ג'וניור
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת קרייטון (2015–2018)   אוניברסיטת דנוור (2018–2019)
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2020   2020–2021   2021–2022   2022   2022–:  סטיאווה בוקרשט   אצלה   סאן אגוסטין   הפועל גלבוע גליל   ריזן לודוויגסבורג   עירוני נס ציונה
 
רוני הארל ג'וניור (באנגלית: Ronnie Harrell Jr.; נולד ב-11 במרץ 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בעירוני נס ציונה.
קריירה

הארל נולד בדנוור, קולורדו, ושיחק כדורסל עבור אוניברסיטת קרייטון ולאחר מכן עבור אוניברסיטת דנוור.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, חתם הארל בסטיאווה בוקרשט הרומנית, ובהמשך העונה עבר לאצלה הלוקסמבורגית. בעונת 2020/2021 שיחק בסאן אגוסטין מהליגה הספרדית השנייה, והעמיד ממוצעים של 16.1 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק.
ב-6 באוגוסט 2021 חתם בהפועל גלבוע גליל, שם העמיד ממוצעים של 12.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.6 חטיפות ב-29.8 דקות למשחק ב-26 משחקים בהם שיחק. ב-11 באוגוסט 2022 חתם בריזן לודוויגסבורג מהבונדסליגה, אך שוחרר מהקבוצה ב-12 בספטמבר.
ב-11 באוקטובר 2022 חתם בעירוני נס ציונה.
הערות שוליים

↑  Basketball News, Scores, Stats, Analysis, Standings, basketball.eurobasket.com
↑  Latest Basketball News, Ronnie Harrell moves to Galil Gilboa, Latest Basketball News, ‏6 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Skerletic, Dario (2021-08-06). "Ronnie Harrell joins Hapoel Galil Gilboa - Sportando". Sportando (באנגלית). נבדק ב-2022-10-06.
↑  ISRAEL BASKETBALL SUPER LEAGUE | Israel Basketball | 2021-22 Season | Hapoel Gilboa Galil | Ronnie Harrell Jr., basket.co.il
↑  Skerletic, Dario (2022-08-11). "Ronnie Harrell joins MHP Riesen Ludwigsburg - Sportando". Sportando (באנגלית). נבדק ב-2022-10-06.
↑  MHP-Riesen Ludwigsburg trennen sich von Ronnie Harrell, www.lkz.de (בגרמנית)
מחוזות הרפובליקה הדומיניקנית

מבחינה מנהלית הרפובליקה הדומיניקנית מחולקת ל-31 מחוזות ( provincia) ואזור הבירה (Distrito Nacional). המחוזות מחולקים לנפות.
| מס' | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה (2022) | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז מונטה כריסטי | מונטה כריסטי | Monte Cristi‏ | 123,519 | 1,924 |
| 2 | מחוז ולוורדה | מאו | Valverde‏ | 184,069 | 823 |
| 3 | מחוז פוארטו פלטה | פוארטו פלטה | Puerto Plata‏ | 338,335 | 1,853 |
| 4 | מחוז אספאייאט | מוקה | Espaillat‏ | 241,058 | 838 |
| 5 | מחוז ארמנאס מירבל | סלסדו | Hermanas Mirabal‏ | 96,441 | 440 |
| 6 | מחוז מריה טרינידד סנצ'ס | נגואה | María Trinidad Sánchez  ‏ | 156,633 | 1,272 |
| 7 | מחוז סמנה | סמנה | Samaná‏ | 114,468 | 854 |
| 8 | מחוז דחבון | דחבון | Dajabón ‏ | 74,810 | 1,021 |
| 9 | מחוז סנטיאגו רודריגס | סבנטה | Santiago Rodríguez‏ | 64,635 | 1,111 |
| 10 | מחוז סנטיאגו | סנטיאגו דה לוס קביירוס | Santiago‏ | 1,074,679 | 2,837 |
| 11 | מחוז לה וגה | קונספסיון דה לה וגה | La Vega‏ | 442,719 | 447,905 |
| 12 | מחוז דוארטה | סן פרנסיסקו דה מקוריס | Duarte‏ | 308,353 | 1,605 |
| 13 | מחוז אליאס פיניה | קומנדדור | Elías Piña‏ | 64,614 | 1,426 |
| 14 | מחוז סן חואן | סן חואן דב לה מגואנה | San Juan‏ | 244,667 | 3,569 |
| 15 | מחוז מונסניור נואל | בונאו | Monseñor Nouel‏ | 195,547 | 992 |
| 16 | מחוז סנצ'ס רמירס | קוטואי | Sánchez Ramírez ‏ | 162,642 | 1,196 |
| 17 | מחוז מונטה פלטה | מונטה פלטה | Monte Plata‏ | 205,498 | 2,632 |
| 18 | מחוז אטו מאיור | אטו מאיור | Hato Mayor‏ | 100,133 | 1,329 |
| 19 | מחוז אל סייבו | אל סייבו | El Seibo‏ | 99,169 | 1,787 |
| 20 | מחוז לה אלטגרסיה | איגוויי | La Altagracia‏ | 446,060 | 3,010 |
| 21 | מחוז אינדפנדסיה | חימני | Independencia ‏ | 60,689 | 2,006 |
| 22 | מחוז באורוקו | נאיבה | Baoruco ‏ | 108,717 | 1,282 |
| 23 | מחוז אסואה | אסואה | Azua‏ | 240,209 | 2,531 |
| 24 | מחוז סן חוסה דה אוקואה | סן חוסה דה אוקואה | San José de Ocoa‏ | 69,085 | 855 |
| 25 | מחוז סן קריסטובל | סן קריסטובל | San Cristóbal‏ | 688,828 | 1,266 |
| 26 | מחוז עיר הבירה | סנטו דומינגו | Distrito Nacional ‏ | 1,029,110 | 104 |
| 27 | מחוז סנטו דומינגו | סנטו דומינגו אסטה | Santo Domingo‏ | 2,659,588 | 1,296 |
| 28 | מחוז סן פדרו דה מקוריס | סן פדרו דה מקוריס | San Pedro de Macorís ‏ | 337,146 | 1,255 |
| 29 | מחוז לה רומנה | לה רומנה | La Romana‏ | 287,914 | 654 |
| 30 | מחוז פדרנלס | פדרנלס | Pedernales‏ | 34,375 | 2,075 |
| 31 | מחוז בראונה | בראונה | Barahona‏ | 200,884 | 1,739 |
| 32 | מחוז פרביה | בני | Peravia‏ | 209,372 | 792 |
איאבו אוג'ו

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1977 (בת 46) לאגוס, ניגריה ניגריה
 שם לידה:  Alice Iyabo Ogunro 
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 עיסוק:  שחקנית קולנוע, במאית קולנוע, מפיקת קולנוע
 מקום לימודים:  Lagos State University of Science and Technology 
 צאצאים:  Priscilla Ojo 
 פרסים והוקרה:  פרסי מיטב נוליווד (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איאבו אוג'ו (באנגלית: Iyabo Ojo; נולדה ב-21 בדצמבר 1977) היא שחקנית קולנוע, במאית קולנוע ומפיקת קולנוע ניגרית. היא השתתפה למעלה מ-150 סרטים, והיא הפיקה מעל 14 סרטים משל עצמה.
ביוגרפיה

איאבו אוג'ו נולדה בשם אליס איאבו אוגונרו ב-21 בדצמבר 1977 בלאגוס שבניגריה, למרות שאביה היה מאבאוקוטה. היא הצעירה מבין שלושה ילדים, עם שני אחים גדולים. בזמן שלמדה בתיכון היא הצטרפה לקבוצת דרמה. היא למדה ניהול נדל"ן באוניברסיטת "Lagos State Polytechnic" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: לאגוס פוליטכני).
קריירה

לאחר שאוג'ו לקחה חלק בקבוצת דרמה בתיכון, היא התחילה את הקריירה שלה בשנת 1998. היא נרשמה עם מספר שחקנים לאיגוד "Actors Guild of Nigeria" (בתרגום חופשי לעברית: השחקנים של ניגריה) בעזרתה של בימבו אקינטולה (אנ').
איאבו אוג'ו השתתפה במספר סרטים ניגרים בולטים. תפקידה הראשון היה בשנת 1998 בסרט "Satanic" (בתרגום חופשי לעברית: שטני) שהיה באנגלית. בשנת 2002, איאבו אוג'ו עשתה את הופעת הבכורה שלה עם באבא דאריג'ינוון. בחודש ינואר בשנת 2015, היא הוציאה את הסרט "Silence" (בתרגום חופשי לעברית: שתיקה), אשר כלל את השחקנים ג'וסף בנג'מין (אנ'), אלכס אוסיפו (אנ'), פייתיה ויליאמס ודוריס סימאון (אנ').
בשנת 2004, איאבו אוג'ו התחילה לייצר סרטים משל עצמה, ההפקה הראשונה שלה הייתה "Bolutife", ולאחר מכן היא הפיקה את הסרטים "Esan" (בתרגום חופשי לעברית: אסאן), "Bofeboko" (בתרגום חופשי לעברית: בופבוקו) ועוד.
חיים אישיים

כשהגיעה אוג'ו לגיל 21 היא החליטה לקחת הפסקה מהקריירה שלה כדי להתמקד בהקמת משפחה. היא התחתנה וילדה בן בשנת 1999, וילדה בת בשנת 2001. כיום, אוג'ו גרושה, ואומרת שהיא התחתנה מוקדם מידי. היא דיברה על כך שהיא מתכוונת להפסיק להשתמש בשם המשפחה של בעלה לשעבר, אוג'ו.
קרן פינקיס

בחודש מאי בשנת 2011, איאבו אוג'ו השיקה קרן בשם "קרן פינקיס" למען ילדים עם צרכים מיוחדים. היא חגגה את יום השנה החמישי של הקרן ב-1 במאי 2016 במלון "R And A City Hotel Ikeja" אשר ממוקם בלאגוס.
פילמוגרפיה מובחרת

Satanic ‏(1998)
Agogo Ide ‏(1998)
aba Darinjinwon ‏(2002)
Okanla ‏(2013)
Silence ‏(2015)
Beyond Disability ‏(2015)
Black Val
Arinzo
Apo Owo
Awusa ‏(2016)
Tore Ife ‏(2016)
Trust ‏(2016)
Ore ‏(2016)
Ipadabo ‏(2016)
Twisted Twin ‏(2016)
Kostrobu ‏(2017)
Gone to America ‏(2017)
Divorce not Allowed ‏(2018)
הערות שוליים

↑  Actress Iyabo Ojo Full Biography, Life And Career,‏ iamdrhock, באתר "Take Me to Naija" ‏, 27 בינואר 2016
↑  IYABO OJO TALKS ABOUT HER FASHION LIFESTLYE, באתר "INFORMATION NIGERIA"‏, 18 באוקטובר 2014
↑  IYABO OJO TELLS US WHY HER FIRST MARRIAGE CRASHED, באתר "INFORMATION NIGERIA"‏, 30 בספטמבר 2014
↑  Iyabo Ojo: Biography, Career, Movies & More, באתר "Nigerian Finder"‏, 16 בספטמבר 2018
↑  I am not in a rush to remarry – Iyabo Ojo I am not in a rush to remarry – Iyabo Ojo, באתר "Vanguard News Nigeria"‏, 16 במאי 2012
↑  (Revealed: Toke Makinwa And Edward Relationship Started 4 Years Ago (Photos, באתר "Nigeria Films"
↑  Several millions went into producing Silence — Iyabo Ojo Several millions went into producing Silence — Iyabo Ojo, באתר "Vanguard News Nigeria"‏, 18 בינואר 2015
↑  Iyabo Ojo Has Droped Her Ex Husband’s Name; Changes To Maiden Name ‘Ogunro’, באתר "Nigeria Films"
↑  I regret rushing into marriage –Iyabo Ojo,‏ ADEMOLA OLONILUA, באתר "The Punch"‏, 16 במרץ 2013
↑  I’ve corrected my marital mistakes — Iyabo Ojo,‏ Segun Adebayo, באתר "tribune"‏, 17 באוג'וסט 2014
↑  Iyabo Ojo Has Droped Her Ex Husband’s Name; Changes To Maiden Name ‘Ogunro’, Nigeriafilms.com (באנגלית בריטית)
↑  Toyin Aimakhu, Iyabo Ojo, Dayo Amusa, Desmond Elliott attend premiere,‏ Chidumga Izuzu, באתר "Pulse.ng"‏, 15 בפברואר 2016
↑  Best Iyabo Ojo Movies 2018 - Latest Movies & Filmography, באתר "yoruba movies"‏, 17 ביולי 2017
התחיה

ערך זה עוסק במפלגת ימין ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  יובל נאמן
 מנהיגים:  גאולה כהן, יובל נאמן
 תקופת הפעילות:  1979–1992 (כ־13 שנים)
 אפיון:  מפלגת ימין
 כנסות:  הכנסת התשיעית (1979) – הכנסת השתים עשרה (1992)
 ממשלות:  19, 20, 24
 אותיות:  ת
 שיא כוחה:  5 מנדטים (הכנסת ה-11)
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה
 נוצרה מתוך:  הליכוד
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 
התחיה הייתה מפלגת ימין בישראל שהוקמה באוקטובר 1979, והתפרקה בשנת 1992 לאחר שבבחירות לכנסת השלוש עשרה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.
רקע אידאולוגי

במהלך שלושים שנותיה הראשונות של המדינה, שבהן היה השמאל בשלטון, ייצגה את קולו של הימין תנועת החרות בהנהגת מנחם בגין. תנועה זו ייצגה קול ימני, התומך בארץ ישראל השלמה, בהתיישבות בכל חלקי הארץ, ומתנגד לפשרה טריטוריאלית. עם הזמן הפכה תנועה זו לתנועת הליכוד והתחברה עם אלמנטים מתונים יותר.
בשמונה הכנסות הראשונות הייתה מפלגה זו מפלגת אופוזיציה מובהקת שהודרה מהשפעה על השלטון. בבחירות לכנסת התשיעית התרחש "המהפך" אשר הביא אותה לראשונה, בניצחון גדול, אל עמדות מנהיגות לאומית, ואל משרת ראש הממשלה. בתפקיד זה הביא בגין למפנה היסטורי, כאשר הביא לכריתת הסכמי השלום עם מצרים, תוך ויתור טריטוריאלי בחצי האי סיני, שעמד במתח מול האידאולוגיה של "ארץ ישראל השלמה" אשר גרסה כי אין לוותר על אף חלק מחלקי המולדת (אם כי בראיית בגין סיני לא נחשבה כחלק מארץ ישראל).
עמידתו של הליכוד מאחורי מנהיגו במהלך המשא ומתן שקדם להסכם השלום, כאשר ברור היה כי מדובר בוויתור טריטוריאלי, הביאה לשבר אידאולוגי. שניים מחברי הכנסת של הליכוד, גאולה כהן, אשר הייתה פעילה במחתרות הלח"י והאצ"ל, ומשה שמיר, הסופר ואיש התנועה למען ארץ ישראל השלמה, ייצגו את הקו הבלתי מתפשר. במהלך כהונת הכנסת התשיעית, לאחר כריתת הסכמי קמפ דייוויד, ב-18 בספטמבר 1978, אשר התייחסו אף אל מתן "אוטונומיה" לפלסטינים, וחתימת חוזה השלום עם מצרים, ב-26 במרץ 1979 שהפך את הוויתור הטריטוריאלי בסיני לעובדה, הלך השבר האידאולוגי בתוך הליכוד וגדל. רבים ממצביעי הימין האידאולוגי חשו כי בגין ותומכיו אינם מייצגים אותם יותר.
ב-15 במאי 1979 פרש משה שמיר מן הליכוד, וב-17 ביולי 1979 פרשה גאולה כהן מן הליכוד. השניים הקימו את תנועת בנא"י (ברית נאמני ארץ ישראל) אשר הצטרפה לפרופ יובל נאמן שהקים את "התחיה".
למן הכנסת התשיעית, הליכוד רואה עצמו הניזוק העיקרי מקורותיה והישגיה של מפלגת "התחיה". במערכת הבחירות לכנסת האחת עשרה אמר צחי הנגבי, בנה של גאולה כהן ומאנשי הליכוד, כי "גם הוא אוהב את אמא שלו אך לא יצביע בשבילה".
הכנסת העשירית

אל הבחירות לכנסת העשירית התייצבה התחיה כשבראשה פרופסור יובל נאמן. נאמן, מדען בעל שם עולמי, ואל"ם במיל, אשר עד אז שימש בתפקידים ממלכתיים ואקדמיים, הביא לתנועה מכובדות וממסדיות, אשר נדרשו על מנת להביאה לתודעה כאלטרנטיבה אידאולוגיות לתנועת הליכוד, שהייתה ממפלגת ימין לתנועת שלטון. אל התנועה הצטרפו רבים מאנשי גוש אמונים, ואנשי תנועות הימין. התחיה הייתה מזוהה עם "התנועה לעצירת הנסיגה מסיני", תנועה חוץ-פרלמנטרית שהחתימה על עצומות ופעלה כנגד נסיגת ישראל מסיני. סמלה של התנועה היה צילומו של צעיר שחור בלורית המניף את דגל ישראל. סערה זוטא נוצרה כאשר הסתבר כי הצילום רוטש מצילום ישן של הסופר המזוהה עם השמאל יעקב שבתאי בנעוריו, כאשר השתתף בפעילות של השומר הצעיר. על מנת לפתור בעיה זו החליפו דיוקן זה בדיוקן של פעיל התחיה ונציג העלייה הרוסית במפלגה גפן איגור שבמקרה היו לו תווי פנים דומים.
בבחירות עצמן, שהתקיימו ב-30 ביוני 1981 זכתה התנועה בשלושה מנדטים.
ממשלתו של מנחם בגין הייתה מחויבת לנסיגה מסיני על פי ההסכמים עם מצרים, ולפיכך נותרה התחיה באופוזיציה, כאשר הליכוד הקים ממשלה עם המפלגות הדתיות, המפד"ל, אגודת ישראל ומפלגתו של אהרן אבוחצירא, תמ"י. האופוזיציה הייתה מורכבת ברובה מאנשי השמאל, מפלגת העבודה והמפלגות שמשמאל לה, והשפעתה של תנועת התחיה הייתה קטנה, והתבטאה במיוחד בקו החד-משמעי והעיקש שנקטה בעניין הנסיגה מסיני. עם ביצוע הנסיגה עצמה, באפריל 1982 ירדו אנשי התנועה אל העיר ימית והיו בין המתנגדים לפינוי. בראשם עמדו שלושת חברי הכנסת של התנועה יובל נאמן, גאולה כהן וחנן פורת.
מלחמת לבנון הראשונה הביאה בעקבותיה שינוי. קו השבר בין הימין והשמאל נמתח מחדש, כאשר התחיה תמכה במלחמה ובצעדי הממשלה, ואילו אנשי השמאל התנגדו לה. במהלך המלחמה, ב-26 ביולי 1982 הצטרפה התחיה לממשלה, ונאמן מונה לשר המדע והפיתוח וליו"ר ועדת השרים לענייני התיישבות, תפקיד שבו דאג לאישור התנחלויות רבות.
הכנסת ה-11 והכנסת ה-12

בבחירות לכנסת האחת עשרה זכתה "התחיה" להישג נאה. אל התנועה הצטרף הרמטכ"ל לשעבר רפאל איתן שעמד בראש תנועה חוץ פרלמנטרית שכונתה "צומת". בבחירות אלו רצה התנועה בשם "התחיה-צומת", אם כי ביוני 1986 אוחדו התנועות לתנועה אחת בשם "התחיה". בבחירות, שהתקיימו ב-23 ביולי 1984 זכתה התנועה לחמישה מנדטים.
לאחר הבחירות שוב מצאה עצמה התנועה באופוזיציה, עקב הקמת ממשלת אחדות לאומית בראשות שמעון פרס (ולאחר מכן יצחק שמיר), ממשלה אשר נשענה על רוב פרלמנטרי מוצק של 97 חברי כנסת. השפעתה של המפלגה הייתה מועטה, והסכסוכים הפנימיים בה בין מחנה כהן למחנה איתן גברו, ולבסוף הביאו לפרישת איתן ואנשיו ב 16 בנובמבר 1987. בבחירות אלו השתתף אף מאיר כהנא בראש תנועת כך וזכה לראשונה להיכנס לכנסת. לראשונה לא הייתה התחיה תנועת הימין הרדיקלי היחידה בבית, אם כי כהנא נחשב למוקצה, והתחיה נראתה לעומתו כתנועה מתונה וממסדית.
אל הבחירות לכנסת השתים עשרה התייצבו מספר תנועות ימין. תנועתו של כהנא נפסלה מלהשתתף בבחירות, אולם תנועות "מולדת" בראשותו של רחבעם זאבי ו"צומת" בראשותו של איתן, השתתפו, וזכו להישגים. התחיה לא הייתה עתה לבדה במאבק על קולו של המצביע הנמצא מימין לליכוד. המפד"ל אף היא התיימרה לייצג את המצביע הדתי-לאומי, אותו מגזר עצמו אשר התחיה התמודדה על ייצוגו. איש התחיה לשעבר חנן פורת התמודד בבחירות אלו מטעם המפד"ל. אומנם התחיה ייצגה עדיין אלמנטים מרכזיים בציבור זה, ומטעמה התמודד הרב אליעזר ולדמן אך תחושתם של מצביעים רבים הייתה כי עליהם לתת את קולם למפלגה שתייצג אותם הן מן הבחינה הדתית והן מן הבחינה הלאומית. בבחירות, שנערכו ב-1 בנובמבר 1988 זכתה התחיה לשלושה מנדטים. תקוותה לקבל מנדט נוסף בבחירות חוזרות שהתקיימו בקלפיות בבני ברק ב-15 באפריל 1991 נכזבה והמנדט נשאר בידי דגל התורה.
לאחר הבחירות הוקמה שוב ממשלת אחדות, בראשותו של יצחק שמיר. ממשלה זו הייתה על בסיס רעוע ומעורער מיסודו, כאשר כל אחד ממרכיביה הביט הצידה, לעבר מפלגות הלוויין האידאולוגיות, וניסה להקים ממשלות אלטרנטיביות ולדחוק את שותפתו אל האופוזיציה. במרץ 1990 נכשל ניסיונו של שמעון פרס להקים ממשלה צרה בראשותו, המכונה "התרגיל המסריח", וב-8 ביוני 1990 הקים יצחק שמיר ממשלת ימין-דתיים צרה, שאליה צורפה התחיה. יובל נאמן מונה לשר האנרגיה והתשתית, וגאולה כהן קיבלה את משרת סגן שר המדע והטכנולוגיה.
הפלת ממשלת שמיר, והבחירות לכנסת ה-13

מלחמת המפרץ הביאה לשינויים מהותיים במזרח התיכון. יצחק שמיר ייצג אומנם קו אידאולוגי נוקשה, ודגל בשימור המצב הקיים בכל מחיר, המשך ההתנחלות, ואי הכרה באש"ף, אך גם ממשלתו בה ניתן ייצוג למפלגות ימין שהיו אף רדיקליות מן התחיה כגון מפלגת "מולדת", הסתגלה אל השינויים, והכירה במצב החדש שנוצר.
לחץ אמריקני מאסיבי שהפעיל נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש (האב) ומזכיר המדינה ג'יימס בייקר הביא לכינוסה של ועידת מדריד באוקטובר 1991. שמיר היה מתנגד חריף לכינוסה של ועידה בין-לאומית לדיון בענייני המזרח התיכון, אך אף הוא ויתר בנקודה זו, והצטרף אל הוועידה, לקול מחאות אנשי הימין. בעקבות הוועידה נפתחו שיחות דו-צדדיות, ביניהן שיחות עם הפלסטינים. על אף ששיחות אלו שהתקיימו בוושינגטון בין משלחת ישראלית בראשותו של אליקים רובינשטיין ובין משלחת ירדנית - פלסטינית, לא הביאו להתקדמות של ממש, ראו אנשי הימין את מדינת ישראל כמתקדמת בדרך מסוכנת, וכמחאה על קיומן של השיחות פרשו "מולדת" ו"התחיה" ממשלת שמיר ב-16 בינואר 1992, וזאת לאחר ש"צומת" פרשה מספר ימים לפני כן. פרישה זו הביאה לנפילת הממשלה. רבים רואים בפעולה זו משום משגה היסטורי, אשר הביא בסופו של דבר לעליית השמאל בראשותו של יצחק רבין אל השלטון, ולכריתת הסכמי אוסלו אשר ודאי לא היו לרוחם של אנשי התנועה. התנהגות זו גונתה כהתנהגות אובדנית, ועמידה אידאולוגית קפדנית מדי, אשר הביאה בסופו של דבר לתוצאה ההפוכה. בשנת 1999 חזרו אנשי הימין על דפוס פעולה זה כאשר הביאו לנפילת ממשלתו של בנימין נתניהו כאשר נראה כי הוא עומד על סף ויתורים טריטוריאליים נוספים, דבר שהביא לבסוף לעלייתו לשלטון של אהוד ברק.
כאשר נראו הבחירות באופק, נראה היה כי תתמודדנה מספר מפלגות ימין קיקיוניות, אשר תפצלנה את הקול הימני הרדיקלי. לאור סכנה זו פעלו אנשי התחיה להעלאת אחוז החסימה, והוא עלה מאחוז אחד לאחוז וחצי.
בבחירות עצמן התמודדו מספר מפלגות ימין. מפלגת מולדת זכתה להישג, ומפלגת "צומת" הגיעה להישג של שמונה מנדטים. התחיה לא עברה את אחוז החסימה, אם כי התחיה הייתה זוכה להיכנס לכנסת לו היה אחוז החסימה נותר ללא תיקון החוק. העלאת אחוז החסימה, וכישלונה של התחיה לעבור אותו היוו גורם אשר תרם באופן משמעותי לעלייתו של יצחק רבין לשלטון.
נוער התחיה

במפלגת התחיה הייתה פעילות ענפה של נוער. עיקר פעילות נוער התחיה היה בין השנים 1981 ועד 1992 אז נמנו מאות פעילים. מרבית בני הנוער היו בני כיתות י'–י"ב, חילונים ודתיים מכל הארץ והגשימו את הרעיון של התחייה "הולכים ביחד". נוער התחיה היה מעורב בהקמת משמרות מחאה, כתיבה לעיתונים, והתנדבות בפעילות התיישבותית ביהודה, שומרון ועזה. נוער התחיה פעל בעיקר בסניפים ירושלים, תל אביב, חיפה והצפון, חולון, רעננה, פתח תקווה, נתניה ובאר שבע.
בין הפעילים הבולטים מקרב בני הנוער בתנועת התחיה, ניתן למנות כיום שופטים, עורכי דין בכירים, אנשי אקדמיה, עיתונאים, מוזיקאים ואנשי עסקים מצליחים. בין הפוליטיקאים המוכרים נמנים נפתלי בנט, גדעון סער וצבי האוזר והרב מנחם פרל.
פירוק המפלגה

לאחר כישלון המפלגה בבחירות לכנסת השלוש עשרה לא שרדה המפלגה, ובבחירות לכנסת הארבע עשרה לא התמודדה (אם כי תנועת "מולדת" הכריזה על עצמה כ"תנועת נאמני ארץ ישראל ויוצאי התחיה"). רוחה של תנועת התחיה עדיין ממשיכה להשפיע אף לאחר פירוקה. מספר מאנשיה כגאולה כהן הצטרפו אל הליכוד, ואחרים מצאו את עצמם בתנועת המפד"ל ובתנועת "מולדת". רבים מן הפעילים בתנועה בעבר עודם פעילים היום במסגרת מפלגות הימין.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת התשיעית (1977) | 2 מנדטים: גאולה כהן, משה שמיר | הסיעה נוצרה ב-17 ביולי 1979 בשם "בנא"י" לאחר פרישת חבריה מהליכוד. ב-20 בנובמבר 1979 שונה שמה ל"התחייה-בנא"י". |
| הכנסת העשירית (1981) | 3 מנדטים: יובל נאמן, גאולה כהן, חנן פורת, צבי שילוח | ב-7 במרץ 1984 פרש מהכנסת חנן פורת. החליף אותו צבי שילוח. |
| הכנסת ה-11 (1984) במסגרת התחייה-צומת | 4 מנדטים (מתוך 5 לרשימה כולה): יובל נאמן, רפאל איתן, גאולה כהן, אליעזר ולדמן, גרשון שפט | ב-2 ביוני 1986 התמזגה מפלגת צומת בתוך מפלגת התחייה, ושם הסיעה שונה ל"התחייה". ואולם, ב-16 בנובמבר 1987 פרש נציג צומת רפאל איתן, וב-30 בנובמבר באותה השנה הקים את סיעת צומת. |
| הכנסת ה-12 (1988) | 3 מנדטים: יובל נאמן, גאולה כהן, אליעזר ולדמן, גרשון שפט, אליקים העצני |  ב-30 בינואר 1990 פרש מהכנסת יובל נאמן. החליף אותו גרשון שפט.  ב-31 בינואר 1990 פרש מהכנסת אליעזר ולדמן. החליף אותו אליקים העצני. |
הערות שוליים

↑  פרופ´ יובל נאמן הלך לעולמו, ערוץ 7, 26 באפריל 2006
↑  רק 27 קולות - מנעו אבדן מנדט - מ"הליכוד" ל"תחיה", כתבה על תוצאות הבחירות החוזרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526440305171 
סמל
כרטיסי חבר של צבי האוזר וגדעון סער ב"צעירי התחיה"
סטיקר של תנועת התחיה
מנסור (מתאבק)

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1995 (בן 29) ריאד, ערב הסעודית
 שם במה:  מנסור מנסור אל-שייאיל מני פברינו ביג מאני מני
 משקל:  86 ק"ג
 גובה:  1.83 מטר
 לאום:  סעודי
 קריירה מקצוענית:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 מאמנים:  האחים סטונר WWE Performance Center דורי פאנק ג'וניור
 ליגות:  WWE
 
מנסור אל-שייאיל (בערבית: منصور الشهيل; נולד ב-25 באוקטובר 1995) הידוע יותר בשם הבמה שלו, מנסור הוא מתאבק סעודי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. הוא המתאבק הסעודי הראשון שהוחתם ב-WWE.
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2015–2018)

אל-שייאיל החל להתאמן תחת הדרכתם של האחים סטונר ודורי פאנק ג'וניור בשנת 2015. בתחילת הקריירה שלו, הוא הופיע תחת שמות הבמה מני פברינו וביג מאני מני במספר ארגוני היאבקות עצמאיים כמו Hoodslam,‏ All Pro Wrestling ועוד. במהלך תקופה זו, הוא זכה פעם אחת באליפות הראשית של ארגון ההיאבקות EBPW, שעליה נאלץ לוותר לפני שהוחתם ב-WWE.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE‏ (2018–היום)

אל-שייאיל היה אחד משמונה אנשים אשר השתתפו במבחני הקבלה של ה-WWE אשר התקיימו בג'דה, ערב הסעודית לפני אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, שהיה אירוע השלם וצפה הראשון של ה-WWE בערב הסעודית. יתרה מכך, הוצע לו להמשיך לקבל אימונים נוספים במתחם ה-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה. במהלך האירוע בערב הסעודית, הוא היה שותף לקטע שבו היה מעורב בעימות פיזי עם שון דבארי וארייה דבארי.
אל-שייאיל הופיע לראשונה תחת שמו האמיתי ב-6 בספטמבר 2018 במהלך מופע של NXT, כשהפסיד ללוק מנזיס. את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ערך ב-6 בפברואר 2019 בפרק של התוכנית NXT, כשנחל הפסד לג'קסון רייקר.
באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-7 ביוני, מנסור ניצח בקרב באטל רויאל בן 51 משתתפים לאחר שהדיח אחרון את אליאס. הופעתו הטלוויזיונית הבאה שלו הייתה ב-1 במאי בפרק של התוכנית NXT UK, בהפסד לטראוויס בנקס.
באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, הוא גבר על סזארו. ב-8 בנובמבר, הוא ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית 205 לייב, ובו הוא ניצח את דה בריאן קנדריק. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-27 בפברואר 2020, מנסור יצא עם ידו על העליונה כאשר הוא ניצח את דולף זיגלר.
ב-5 ביולי בפרק של התוכנית Raw, מנסור הפסיד למוסטפא עלי. שלושה שבועות לאחר מכן בתוכנית, השניים חברו זה לזה, כשביחד הם גברו על מייס וטי-באר. לעומת זאת, הם הפסידו לאותם יריבים שבוע לאחר מכן בתוכנית. ב-16 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, מנסור השיג ניצחון בקרב יחידים על מייס. ב-20 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, מנסור ומוסטפא עלי הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו. ב-18 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, מנסור ניצח את סדריק אלכסנדר. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-21 באוקטובר, מנסור השיג ניצחון על פני מוסטפא עלי. מנסור השיג ניצחון נוסף על פני עלי גם בלילה שלאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון. ב-5 בנובמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, מנסור וסזארו הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות East Bay Pro Wrestling - EBPW
אליפות EBPW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
קרב באטל רויאל 51 משתתפים
הערות שוליים

↑  שמונה משתתפים במבחני הקבלה נבחרו לקבל אימונים נוספים
↑  מנסור ניצח בקרב הבאטל רויאל של 51 משתתפים
דז'יגאן ושומאכר

| --- | --- |

דז'יגאן ושומאכר בהצגה
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה הרפובליקה הפולנית השנייה ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1927–1960 (כ־33 שנים)
 יצירות בולטות:  אונדזערע קינדער
דז'יגאן ושומאכר (ביידיש: דזשיגאַן און שומאַכער) היה צמד קומי נודע בתיאטרון היידיש של המאה ה-20. הצמד החל את פעילותו בפולין ב-1927 והתפרק ב-1960 בישראל.