stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין ישיבה בעזרה
הערות שוליים

↑  מופיע במסכתות, יומא דף כה עמוד א ודף סט עמוד ב, סוטה דף מ עמוד ב ודף מא עמוד ב, קידושין דף עח עמוד ב, סנהדרין דף קא עמוד ב, תמיד דף כז עמוד א, ובעוד מקומות בירושלמי ושאר ספרות חז"ל
↑  וכן בהלכות בית הבחירה פרק ז הלכות ו-ז ועוד, וזו היא גם דעת המאירי סוטה לב א
↑  רש"י יומא דף כה עמוד א דיבור המתחיל אין ישיבה בעזרה, ובדף סט עמוד ב דיבור המתחיל אין ישיבה בעזרה. כך כתב גם המאירי ביומא כה:.
↑  רש"י סנהדרין דף קא עמוד ב
↑  משנה למלך הלכות בית הבחירה ז ו
↑  ספר ישעיה, פרק ו', פסוק ב'
↑  רש"י סוטה דף מ עמוד ב דיבור המתחיל אין ישיבה בעזרה
↑  אור זרוע חלק ב סימן רכז
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"ג, עמוד ב'
↑  רש"י סוטה דף מ עמוד ב דיבור המתחיל אלא למלכי בית דוד
↑  מאירי סוטה דף לב עמוד א
↑  ירושלמי סוטה פרק ז הלכה ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"א, עמוד ב'
↑  בפירושו למסכת תמיד דף כז עמוד א דיבור המתחיל ולשכת פלהדרין
↑  כך על פי הערות המהדיר במהדורת עוז והדר, והאנציקלופדיה התלמודית ערך אין ישיבה בעזרה הערה 24
↑  ילקוט שמעוני שמואל א רמז עח
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ט, עמוד א'
↑  ספר מלא הרועים חלק א שיטה ישיבה בעזרה
↑  במסכת זבחים דף טז עמוד א
↑  אפשרות זו מופיעה גם בפירושו של הראב"ד למסכת תמיד דף כז עמוד א דיבור המתחיל ולשכת פלהדרין
↑  תוספות יומא דף כה עמוד א דיבור המתחיל אין ישיבה
↑  פירוש הראב"ד למסכת תמיד, דף כ"ז, עמוד א'.
↑  לרבי יהודה בן אליעזר, מאחרוני בעלי התוספות בראשית המאה ה-14.
↑  גיליוני הש"ס יומא כה:
אלמניה אאכן

אלמניה אאכן (בגרמנית: Alemannia Aachen) הוא מועדון כדורגל מהעיר אאכן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. המועדון שיחק בליגת הבונדסליגה בשנות ה-60 המאוחרות, ופעם נוספת בעונת 2006/07, שאחריה המועדון הידרדר מספר ליגות ואף פשט את הרגל. אלמניה אאכן משחקת נכון לעונת 2024/25 בליגה הגרמנית השלישית.
כינויו של המועדון "חיפושיות תפוחי האדמה", ניתן לו בגין החולצות המפוספסות בצבעי שחור וצהוב, בדיוק בצבעי החיפושית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1900 על ידי קבוצה של 18 סטודנטים בעיר אאכן. הסטודנטים רצו תחילה לקרוא למועדון פ.צ. אאכן, אך כבר היה קיים מועדון בשם זה, ולכן החליטו לקרוא למועדון פ.צ. אלמניה, כמחווה לשם הלטיני הישן של גרמניה. מלחמת העולם הראשונה הייתה נקודת שבר עבור המועדון, שאיבד מספר רב מחבריו מסיבות שונות, ונשאר עם 37 חברים רשומים בלבד, כאשר לפני המלחמה היו 200. לאחר המלחמה התאחדה פ.צ. אלמניה עם מועדון אחר מהעיר אאכן, שנקרא אאכנר טורבריין, למועדון אלמניה אאכן 1900. עם זאת, המועדון התפצל שוב לשתי קבוצות בשנת 1924 עקב חילוקי דעות רעיוניים. עם זאת, המועדון שמר על שמו אלמניה אאכן, והצליח מאוד בשנות ה-20, כאשר בשנת 1928 חנך אצטדיון חדש, האולד טיבולי, והעפיל לליגת האוברליגה. בתקופת הרייך השלישי המועדון המשיך בהצלחתו היחסית. המועדון אתגר את המשטר הנאצי, שדרש לנקות את מועדוני הספורט מיהודים, כאשר דרש לשחרר חבר מועדון יהודי שנכלא.
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר המועדון לליגה הגרמנית השנייה בחשיבותה באותם ימים, אך סבל מבעיות כלכליות. בשנת 1953 הגיע המועדון להישגו הגדול ביותר, כאשר העפיל אל גמר הגביע הגרמני, שם הפסיד 2-1 לרוט-וייס אסן. בעת הקמת הבונדסליגה, בשנת 1963, אלמניה אאכן עדיין שיחקה בליגה השנייה, אך הגיעה שוב לגמר הגביע הגרמני בשנת 1965, שם הפסידה 2-0 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 1966/67 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו אל הבונדסליגה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה, 1967/68, סיימה אלמניה אאכן במקום ה-11, ובעונת 1968/69 הפתיעה וסיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שמונה נקודות מהאלופה באיירן מינכן. עם זאת, כבר בעונה העוקבת, 1969/70, נשרה אלמניה אאכן לליגה השנייה מהמקום האחרון, כאשר צברה נקודה אחת בלבד במשחקי החוץ. הקבוצה נשארה בליגה השנייה ברציפות עד לעונת 1989/90, בה נשרה לליגה השלישית.
בעונת 1998/99 הצליחה אלמניה אאכן להעפיל אל הבונדסליגה השנייה על אף מותו הפתאומי של המאמן ורנר פוקס במאי 1999. בשנים הראשונות לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה, הקבוצה בעיקר התמודדה בקרבות תחתית, והייתה קרובה מאוד לפשיטת רגל כלכלית. השינוי הגיע כאשר חתם בשנת 2003 צוות ניהולי חדש בקבוצה, בראשות הנשיא הורסט היינריכס, המאמן דיטר הקינג והמנג'ר יורג שמטקה. המצב הכלכלי של המועדון השתפר, ובשנת 2003 הגיעה הקבוצה בפעם השלישית לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה 3-2 לורדר ברמן כאשר בדרך הדהימה ועברה את מינכן 1860, באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבך. הגעה זו לגמר הגביע סידרה לאלמניה אאכן הופעה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, שם, על אף היותה קבוצה מהבונדסליגה השנייה, צלחה את שלב הבתים לאחר ניצחונות על ליל וא.א.ק. אתונה, והודחה בשלב 32 הגדולות על ידי אלקמאר. הופעה זו בגביע אופ"א שיפרה את מצבו הכלכלי של המועדון, ובאפריל 2006 הבטיחה את עלייתה אל הבונדסליגה, לראשונה מאז שנת 1970. עם זאת, אלמניה אאכן שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד. הקבוצה פתחה היטב את עונת 2006/07 תחת המאמן מיכאל פרונטצק, ואף ניצחה את באיירן מינכן 1-0 בליגה ו-4-2 בגביע, אך בשמונת המחזורים האחרונים צברה נקודה אחת בלבד, ונשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה עם 34 נקודות. הקבוצה מינתה לאחר ירידת הליגה את גידו בוכוואלד כמאמן, במטרה לחזור מהר לבונדסליגה, אך בוכוואלד כשל ופוטר לאחר 14 מחזורים. הקבוצה לא הצליחה לעלות בחזרה לבונדסליגה, ובעונת 2011/12 נשרה לליגה השלישית, וכעבור עונה אחת נשרה לליגה האזורית המערבית, שהיא הליגה הרביעית בהיירכיית הליגות. בעונת 2023/24 סיימה אלמניה אאכן במקום הראשון בליגה האזורית המערבית, והעפילה אל הליגה הגרמנית השלישית.
האצטדיון

החל משנת 1928 שיחקה אלמניה אאכן באצטדיון אולד טיבולי בעיר אאכן, ששופץ מספר פעמים, ובשיא גודלו הכיל כ-21,300 מקומות. כאשר שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, משחקיה הועתקו לאצטדיון ריין אנרגי שטדיון בעיר קלן, עקב חוקי אופ"א, שלפיהם האולד טיבולי היה קטן מדי עבור גביע אופ"א. עם הצלחת הקבוצה בעשור הראשון של המאה ה-21, הוחלט בשנת 2007 לבנות אצטדיון חדש בעיר אאכן, ניו טיבולי, המכיל 32960 מקומות, וממוקם בקרבת האולד טיבולי. אוהדי הקבוצה נאבקו על מנת לשמור על האצטדיון בתחומי העיר, אף על פי שעיריית אאכן ביקשה למקמו מחוץ לעיר, ומאבק האוהדים הצליח. האצטדיון נחנך ב-17 באוגוסט 2009, במשחק ליגה של אלמניה אאכן מול פ.צ. סנט פאולי. במשחק זה, סנט פאולי ניצחה בתוצאה 5-0, וזו נחשבת לתבוסה הביתית הגבוהה ביותר בתולדות אלמניה אאכן.
אמון (שד)

אמון (Aamon) הוא אחד משדיו של עשתרות (Astaroth), על פי האמונה, אמון רואה את העבר והעתיד ומעביר את יכולתו לאלו אשר כרתו ברית עם השטן.
אין הסכמה בנוגע לתיאורו החיצוני: לעיתים הוא מתואר כאדם בעל ראש ינשוף ולעיתים כאדם בעל ראש זאב וזנב נחש. דמונולוגים קישרו את שמו לאל המצרי אמון, (Amun) או לאל בעל חמון מקרתגו.
לפי "מבוא לקבלה" (עמוד 64) "אמון הוא הרוח השביעית שרשומה בגואטיה. אמון הוא דוכס השולט על ארבעים לגיונות של רוחות. הוא בדרך כלל מופיע כזאב עם זנב של נחש אפעה, ויורק אש. הוא יכול גם ללבוש צורה של אדם עם ראש של עורב, ושיניים של כלב. הוא יודע על העבר ויכול לחזות את העתיד, הוא גם יכול לפתור מריבות בין חברים.".
אלפי ארקורי

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1988 (בן 36) קמדן, אוסטרליה 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק אוסטרליה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלפי ארקורי (באנגלית: Alfie Arcuri; נולד ב-19 באפריל 1988) הוא זמר-יוצר אוסטרלי.
ביוגרפיה

אלפי נולד למשפחה איטלקית בקמדן (אנ') שבמדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. הוא אדריכל מוסמך, ויצא מהארון בפני משפחתו ב-2013, כשהיה בן 24.
אלפי השתתף בעונה החמישית של The Voice (אנ') האוסטרלי. הוא הגיע עד לגמר וזכה במקום הראשון.
ב-29 ביולי 2016, הוא הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו Zenith.
ב-9 בפברואר 2019, אלפי ניסה לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2019, ובכך הוא נרשם לקדם האירוויזיון האוסטרלי Eurovision - Australia Decides ושם הוא ביצע את השיר "To Myself". הוא הגיע למקום ה-5 מתוך 10, ובכך לא ייצג את אוסטרליה באירוויזיון כלל.
ב-12 ביולי 2019, נודע כי אלפי ייצג את אוסטרליה בפסטיבל הבמה המוזהבת.
הוא היה שותף ליצירת השיר "Running" של סנדרו ניקולס, השיר שהיה אמור לייצג את קפריסין באירוויזיון 2020, שבוטל בגלל מגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  "ALFIE ARCURI WINNER OF THE VOICE TALKS LOVE, FAMILY AND MUSIC". Star Observer. 29 ביולי 2016. נבדק ב-23 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דרור בלילטי, ‏הזמר נאלץ לצאת מהארון לאחר שנתפס במיטה עם זוג גברים, באתר ‏מאקו‏, 30 ביולי 2019
↑  "Alfie Arcuri crowned the winner of The Voice Australia". news.com.au. 11 ביולי 2016. נבדק ב-24 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Delta Goodrem the real winner of the night! Alfie Arcuri is crowned winner of The Voice Australia 2016 after battling against Team Delta's Adam Ladell for the title". Daily Mail. 11 ביולי 2016. נבדק ב-24 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zenith, נבדק ב-2019-05-29
↑  Zenith, SoundCloud (באנגלית)
↑  "Eurovision 2019: Here Are The Final Three Acts In The Running To Represent Australia". musicfeeds. 18 בינואר 2019. נבדק ב-19 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alfie Arcuri to represent Australia at The Golden Stag Festival, aussievision (באנגלית)
↑  Marele Trofeu Cerbul de Aur 2019 ajunge în Italia, Europa FM, ‏2019-08-25 (ב־)
איז'אק לוי

| --- | --- |

 לידה:  1793 שורני, סלובקיה 
 פטירה:  8 באפריל 1847 (בגיל 54 בערך) אויפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 חתימה:   
 
איז'אק לוי (בהונגרית: Lőwy Izsák; שוראני, 1793 – אויפשט, 8 באפריל 1847) היה בורסקאי, יהודי-הונגרי, מאסטר לעיבוד עורות, ראש הקהילה היהודית המקומית, הפוגט (שופט) הראשון של היישוב.
ביוגרפיה

איז'אק (יצחק) לוי נולד במשפחה יהודית דתית. אביו לימד אותו תלמוד כבר בילדותו. הוא למד בבתי ספר דתיים בדונאיסקה סטרדה, בברטיסלבה ובטרביץ', שם בטרביץ' למד גם מדעים חילוניים. בשנת 1823 לקח על עצמו את ניהול מפעל העור לסוליות נעליים שהקים אביו בעיר הולדתו. מכיוון שבנובה זמקי השכנה, שהיה השוק העיקרי למוצרי המפעל, הוטרד לוי ללא הרף בשל יהדותו, החליט להעביר את המפעל לפשט.
לאחר שהרוזן אישטוואן קארויאי קיבל את בקשת המשפחה להתיישבות, הוא רכש אדמות במישור מג'ר, צפונית לגבול העיר פשט בשנת 1835 לבניית בית ובית חרושת לעורות יחד עם אחיו יואכים ואחיו התאום ברנאט. אחריהם הגיעו למקום כמה משפחות יהודיות נוספות, למה שנקרא אז מג'ר-חדש (Új-Megyer), כדי להקים שם עיר חדשה ומודרנית לגמרי שבנויה על ממשל עצמי מלא, שוויון דתי וחופש עיסוק בתעשייה ובמלאכה, ללא תלות בגילדות.
בשנת 1838 הוא נבחר למנהיג הקהילה היהודית שהייתה בנויה מ-13 משפחות גדולות. התפילות היומיות נערכו בבית תפילה ציבורי שהוקם בביתו של לוי עד שבית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1839, ברחוב בוצ'קאי של היום, על חלקה שנתרמה על ידי הרוזן קארויאי.
לוי הוא זה שקרא לראשונה ליישוב בשם אויפשט (Újpest), כלומר "פשט החדשה" בהתכתבויותיו הפרטיות. בשל נדבנותו חסרת התקדים, הבנתו ופופולריותו זכה להערכה ולכבוד כה גדולים, ללא קשר להשתייכות הדתית, שנבחר להיות בשנת 1840 (כשהיישוב הוכרז כיישוב מוכר רשמית בשם אויפשט) האיש מספר 1 והפוגט של היישוב. תחילת 1847, מפעל הבורסקאות שלו פשט את הרגל, ואיז'אק לוי נפטר זמן קצר לאחר מכן.
הנצחה

ב-29 באוגוסט 2009 הציב חוג התרבות הציבורי של אויפשט (כיום רובע 4 של בודפשט) לוח זיכרון לכבודו על קיר עיריית הרובע.
הערות שוליים

↑  Ujvári Péter, ed. (2006) [1929]. "Lőwy Izsák". לקסיקון יהודי הונגרי. Budapest: MEK.OSZK. p. 545. ISBN 963 200 519 8.
↑  Patai, Raphael (1996). "Industrialists and Merchants". The Jews of Hungary. Detroit, Michigan 48201: Wayne State University Press. p. 265. ISBN 9780814325612.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link) (באנגלית)
↑  "Lőwy Izsák". Várostörténet. Újpest lexikon. בינואר 2002. אורכב מ-המקור ב-2015-09-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Emléktábla az első bíró emlékére". Hírek. Újpest önkormányzata. 2009-09-14. אורכב מ-המקור ב-2015-09-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515444905171  VIAF: 308698969   WorldCat (עם VIAF): 308698969
אייווינד הנריקסן

אייווינד הנריקסן (בנורווגית: Eivind Henriksen; נולד ב-14 בספטמבר 1990) הוא אתלט נורווגי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) וזוכה מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) ביידוי פטיש.
ביוגרפיה

הנריקסן נולד וגדל באוסלו שבנורווגיה.
ביוגרפיה > 2010

באליפות אירופה שנערכה ביולי בברצלונה שבספרד סיים במקום 22 ביידוי פטיש בתוצאה של 69.98 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בדאיגו שבקוריאה הדרומית סיים במקום 24 ביידוי פטיש בתוצאה של 71.27 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה ביוני בהלסינקי שבפינלנד סיים במקום 14 ביידוי פטיש בתוצאה של 72.54 מטר.
באולימפיאדת לונדון שנערכה באוגוסט סיים במקום 13 ביידוי פטיש בתוצאה של 74.62 מטר.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בציריך שבשווייץ סיים במקום 17 ביידוי פטיש בתוצאה של 72.31 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה שנערכה ביולי באמסטרדם שבהולנד סיים במקום 16 ביידוי פטיש בתוצאה של 71.93 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים במקום חמישי ביידוי פטיש בשיא נורווגיה חדש של 76.86 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום שישי ביידוי פטיש בתוצאה של 77.38 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בשיא נורווגיה חדש של 82.52 מטר, אחרי וויצ'ך נוביצקי (82.52 מטר) ולפני פאבל פאיידק (81.53 מטר), שניהם מפולין. כבר בשלב המוקדמות שבר את שיא נורווגיה, כשקבע תוצאה של 78.79 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית ארד בתוצאה של 80.87 מטר, אחרי פאבל פאיידק (81.98 מטר) ו-וויצ'ך נוביצקי (81.03 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכה במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 79.45 מטר, אחרי וויצ'ך נוביצקי (82.00 מטר) ובנצה האלאס מהונגריה (80.92 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום שביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 77.06 מטר.
שיאים אישיים

יידוי פטיש: 81.58 מטר (2021), שיא נורווגיה
איז'בסק

איז'בסק (ברוסית: Ижевск, באודמורטית: Иж ,Иж кар) היא עיר ברוסיה על נהר איז', יובלו של קאמה, שהוא עצמו יובלו של הוולגה. העיר היא בירת רפובליקת אודמורטיה. שוכנת במרכזו של מזרח החלק האירופאי של רוסיה, סמוך להרי אורל. אוכלוסייתה מונה מעל 600 אלף תושבים. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על ייצור כלי נשק, שהידוע מביניהם הוא הקלשניקוב, שהפך גם למזוהה עם העיר והרפובליקה.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1760 על אדמותיו של איש קזן מורזה טבקלב על ידי הרוזן פיוטר שובלוב, ידידה של המלכה יקטרינה השנייה. העיר נוסדה במטרה לשמש את בית החרושת לעיבוד ברזל, שנוסד לידה. ליד העיר נבנה ב-1763 סכר על הנהר איז'. ב-1774 נכבשה העיר על ידי ימליאן פוגצ'וב וכל 42 עובדי הנהלת בית החרושת הוצאו להורג. ב-1807 פקד הצאר אלכסנדר הראשון להקים בית חרושת נוסף לכלי נשק, שהוקם באותה שנה. מאז העיר משמשת כאחד המרכזים החשובים לייצור נשק ברוסיה. ב-1824 הגיע הצאר למקום כדי להתרשם מבית החרושת.
בשנים 1984–1987 נקראה בשם אוסטינוב על שמו של שר ההגנה הסובייטי בשנים 1977 - 1984 דמיטרי אוסטינוב.
בעיר ממוקמים מפעלים עיקריים של קונצרן קלשניקוב.
בשטח העיר הוקם נמל תעופה אליו מגיעות טיסות פנימיות בלבד.
בעיר ישנה קבוצת כדורגל בשם זניט איז'בסק.
ערים תאומות

הונגריה טטבאניה, הונגריה (מ־1992)
זמביה לוסקה, זמביה, (1995)
בולגריה ימבול, בולגריה (מ־1999)
הרפובליקה העממית של סין שינינג, הרפובליקה העממית של סין (מ־2002)
ארצות הברית סולט לייק סיטי, ארצות הברית (מ־2004)
פולין בנדין, פולין (מ־2004)
ונצואלה מאראקי, ונצואלה (מ־2006)
ארגנטינה קורדובה, ארגנטינה (מ־2006)
בניין ממשלת הרפובליקה
אמומירטוס לומה

| אמומירטוס לומה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: הדסיים
סוג:: אמומירטוס
מין:: אמומירטוס לומה
שם מדעי
 Amomyrtus luma ‏Legrand & Kausel, 1947
אמומירטוס לומה (שם מדעי: Amomyrtus luma; מכונה לעיתים בפשטות לומה), הוא מין של עץ ממשפחת ההדסיים המצוי באמריקה הדרומית, ואחד משני המינים בסוג אמומירטוס. העץ הוא יליד צ'ילה וארגנטינה, ומצוי ממחוז או'היגינס עד למחוז אייסן בצ'ילה; הוא הובא גם לספרד. העץ תואר מדעית לראשונה על ידי הכומר הצ'יליאני חואן איגנסיו מולינה. מין זה צומח בעיקר ביערות הגשם הממוזגים בקצה טבעת האש בדרום אמריקה - לרוב בקרבת נחלים ואזורים לחים אחרים, ומאכלס גבהים של 700–900 מטר מעל פני הים.
האטימולוגיה של הצמח היא כדלהלן: Amomyrtus הוא שילוב של המילים היווניות Amos (ריחני) ו-Myrtus (הדס); luma הוא השם שבו מכונה העץ על ידי ילידי המפוצ'ה בדרום אמריקה, וזהו גם המקור לשמו הנפוץ. אין להתבלבל בין מין זה לבין סוג אחר במשפחת ההדסיים הנקרא לומה (Luma) שמצוי אף הוא בדרום אמריקה.
אמומירטוס הלומה הוא עץ ירוק עד המתנשא עד לגובה של 25 מטר, והקוטר הממוצע של הגזע הוא 50 ס"מ. הקליפה של העץ חלקה, וצבעה אדמדם עד חום, והענפים אדמדמים ושעירים במקצת. העלים הירוקים של הלומה הם בצורת אליפסה, ומסתיימים בקצה מחודד באורך של מילימטר אחד. הפטוטרות שעירות ואורכן 2–4 מילימטר. לפרחים יש 5 עלי גביע ו-5 עלי כותרת לבנים באורך של 4 מילימטר. הפרחים עשירים באבקנים צהבהבים (45-30) שאורכם הוא 4.5-3 מילימטר. הפירות הקטנטנים דמויי האוכמנית של הלומה הם בקוטר של 1.5-1 ס"מ, צבעם שחור עד ארגמן ויש להם בדרך כלל 3 זרעים באורך של 4.5-3 מילימטר.
הפירות האכילים של אמומירטוס הלומה המכונים "קאוצ'אוס" משמשים להכנת ריבה. גזע העץ קשה ועמיד במיוחד ומשמש להסקה.
אלפרד פון ולדרזה

| --- | --- |

אלפרד פון ולדרזה
 לידה:  8 באפריל 1832 פוטסדאם, ממלכת פרוסיה פרוסיה
 פטירה:  5 במרץ 1904 (בגיל 71) הנובר, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 בן או בת זוג:  Mary von Waldersee (14 באפריל 1874–?) 
 השתייכות:  פרוסיה הצבא הפרוסי הקיסרות הגרמנית צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1850–1904 (כ־54 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי הגרמני   מפקד הקורפוס ה-9   מפקד חיל המשלוח לסין
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלזוויג השנייה מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה מרד הבוקסרים
 עיטורים
  פור לה מריט עם עלי אלון
 
אלפרד היינריך קארל לודויג פון ולדרזה (בגרמנית: Alfred Heinrich Karl Ludwig von Waldersee;‏ 8 באפריל 1832 – 5 במרץ 1904), היה גנרל-פלדמרשל גרמני, שכיהן כראש המטה הכללי וכמפקד הכוחות בסין בדיכוי מרד הבוקסרים.
ביוגרפיה

פון ולדרזה נולד בעיר פוטסדאם שבממלכת פרוסיה ב-8 באפריל 1832 לגנרל חיל הפרשים הרוזן פרנץ היינריך פון ולדרזה וברטה פון הינרביין. אביו היה בנו של הרוזן פרנץ אנטון פון ולדרזה, שהיה בנו הבלתי חוקי של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו.
בשנת 1850 התגייס פון ולדרזה לצבא הפרוסי, והצטרף לחטיבת הארטילריה של המשמר. במלחמת אוסטריה–פרוסיה שירת פון ולדרזה כעוזרו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה, והשתתף עמו בקרב קניגרץ. לאחר המלחמה מונה לקצין מטה בקורפוס ה-10 בהנובר, ובינואר 1870 מונה לנספח הצבאי בפריז. במלחמת צרפת–פרוסיה שימש פון ולדרזה כקצין מטה בקורפוס ה-13 (וירטמברג) בפיקוד פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, והשתתף בקרב מץ. בשנת 1871 חזר פון ולדרזה לכהן כנספח הצבאי בפריז, ובשנת 1873 מונה לראש מטה הקורפוס ה-10.
בשנת 1874 התחתן פון ולדרזה עם מרי אסתר לי, אלמנתו של פרידריך, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אאוגוסטנבורג.
בשנת 1882 פון ולדרזה מונה לעוזרו של הלמוט פון מולטקה הזקן במטה הכללי, וכן מונה למלווהו של הנסיך וילהלם בטיוליו לחו"ל. בשנת 1888 מונה פון ולדרזה לראש המטה הכללי במקום הלמוט פון מולטקה הזקן שפרש לביתו, אולם לאחר שהנחיל בתמרוני הסתיו של 1890 תבוסה לכוחו של וילהלם השני, קיסר גרמניה פוטר מתפקידו, ובשנת 1891 מונה למפקד הקורפוס ה-9. בשנת 1898 מונה פון ולדרזה למפקח הכללי של הארמייה השלישית בהנובר, וזכה מחדש להערכתו של וילהלם השני.
בשנת 1900 מונה פון ולדרזה למפקד הכוח הגרמני שנשלח, כחלק מצבא רב לאומי לדכא את מרד הבוקסרים בסין, ובשנת 1901 חזר לגרמניה וקיבל את עיטור הפור לה מריט עם עלי אלון. לאחר מכן חזר פון ולדרזה לתפקידו כמפקח הכללי של הארמייה השלישית בהנובר, ובשנת 1904 פרש מהצבא.
ב-5 במרץ 1904 מת פון ולדרזה בעיר הנובר, והוא בן 72 שנים.
אלפרד פון קלייסט

| --- | --- |

אלפרד פון קלייסט
 לידה:  16 בנובמבר 1857 מגדבורג, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  13 במאי 1921 (בגיל 63) ברנדנבורג, רפובליקת וויימאר גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1876–1919 (כ־43 שנים)
 דרגה:  גנרל-לוטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-115  מפקד הקורפוס ה-58 מפקד קורפוס המילואים ה-6 מפקד הקורפוס ה-4
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   פור לה מריט
 
פרידריך וילהלם ויקטור אלפרד פון קלייסט (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Viktor Alfred von Kleist‏; 16 בנובמבר 1857 – 13 במאי 1921) היה גנרל לוטננט גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קלייסט נולד ב-16 בנובמבר 1857 במגדבורג שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. הוא היה נצר למשפחה אריסטוקרטית חשובה שמקרבה באו אנשי צבא גרמנים רבים לאורך השנים. אביו של אלפרד, אוגוסט, שרת בצבא הפרוסי בדרגת גנרל מיור. אלפרד התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ב-1876 והוצב ברגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית). בדצמבר של אותה שנה הועבר לחיל התותחנים, ושרת ברגימנט ארטילריית השדה ה-1 ("הנסיך אוגוסט מפרוסיה"). בין אוקטובר 1878 לספטמבר 1880 למד בבית ספר לתותחנות בברלין, ולאחר מכן שרת שלוש שנים נוספות באותו רגימנט עד שביוני 1883 החל לשמש כמורה בבית הספר לתותחנות. במרץ 1887 הועלה לדרגת לויטננט, ובדצמבר 1890 הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד סוללה ברגימנט ארטילריית השדה ה-14 (באדן - "הדוכס הגדול"). באפריל 1901 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ושנתיים מאוחר יותר מונה למפקד בית הספר לתותחנות. בספטמבר 1907 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ובאוקטובר 1909 מונה למפקד רגימנט ארטילריית השדה ה-74. בנובמבר 1910 קודם לדרגת אוברסט, ובאוקטובר 1913 לדרגת גנרל מיור. באפריל של אותה שנה הוא מונה למפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה קלייסט מפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6. קלייסט לחם במהלך קרבות הפלישה הגרמנית לבלגיה והקרבות הראשונים בחזית המערבית. באפריל 1915 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-115 שזה עתה הוקמה. הוא לחם הדיוויזיה בקרב ארטואה השני ובקרבות נוספים בחזית המערבית, עד שבסוף יולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב. בנובמבר 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית הרומנית. עד דצמבר השתתפה הדיוויזיה בכיבוש רוב שטח רומניה, וסייעה גם בכיבוש בוקרשט. בסוף דצמבר השתתפה הדיוויזיה בקרב רימינקו ובקרב סאראטה. הדיוויזיה נותרה ברומניה ככוח כיבוש. בנובמבר 1917 קודם קלייסט לדרגת גנרל לוטננט, ובפברואר 1918 מונה למפקד הקורפוס ה-58 אשר הוצב בחזית המערבית. הוא לחם עם הקורפוס בהצטיינות בבלימת במתקפת מז-ארגון, וב-8 באוקטובר 1918 קיבל את עיטור הפור לה מריט.
ב-18 בינואר 1919, לאחר סיום המלחמה, מונה קלייסט למפקד קורפוס המילואים ה-6, וב-1 בפברואר של אותה שנה הועבר לפקד על הקורפוס ה-4. הוא פרש מהצבא ביולי של אותה שנה.
ב-1894 נישא קלייסט לאליזבת גיברס אשר ילדה לו בת אחת. אליזבת האריכה ימים אחריו ונפטרה ב-1944 בפוטסדאם.
קלייסט נפטר בברנדנבורג ב-13 במאי 1921 בגיל 63.
אל-איתיחאד (כדורגל)

ערך זה עוסק בקבוצת כדורגל מערב הסעודית. אם התכוונתם לקבוצה סורית, ראו .
אצטדיון הקבוצה
אל-איתיחאד (בערבית: الاتحاد - "ההתאחדות") הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר ג'דה, המשחק בליגת העל הסעודית. אל-איתיחאד מארחת את משחקיה באצטדיון הראשי של ג'דה, עיר הספורט המלך עבדאללה, האצטדיון השני בגודלו בערב הסעודית, אשר מכיל 62,345 צופים.
המועדון הוא אחד ממועדוני הכדורגל הפופולריים בסעודיה. לאל-איתיחאד יש יריבות ארוכת שנים עם אל-הילאל, המכונה האל קלאסיקו הסעודי ונחשב למשחק השנתי הבולט והנצפה ביותר בכדורגל הסעודי.
המועדון המצוי בבעלות מוחמד אל-פאייז וחברת Sela Sport Co, שגם מממנת את נבחרת ערב הסעודית בכדורגל. בשנים 2007–2013, מומן על ידי חברת הטלקום הסעודית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1927, מה שהופך אותו למועדון הספורט הוותיק ביותר שעדיין פעיל בסעודיה. התקופה המצליחה ביותר בתולדות המועדון הייתה שנות ה-90 וה-2000, כאשר המועדון השיג מספר רב של תארים והישגים מקומיים הבינלאומיים. בשנת 1999, זכה המועדון בגביע אסיה למחזיקות גביע אחרי ניצחון על צ'ונאם דרגונס. המועדון זכה בליגת האלופות האסיאתית בשנת 2004 לאחר ניצחון על אלהווה צ'ונמה, ובשנת 2005, לאחר ניצחון על אל-עין. המועדון הגיע למקום הרביעי באליפות העולם למועדונים ב-2005 ביפן. המועדון צפוי להשתתף בגביע העולם למועדונים 2023 שיתקיים בסעודיה.
אל-איתיחאד נחשב לאחד המועדונים האסייתיים המצליחים ביותר ברמה המקומית והיבשתית, ובאמתחתו שתי זכיות רצופות בליגת האלופות האסייתית (אחת משלוש הקבוצות האסיאתיות היחידות שהשיגו זאת) גביע אסיה למחזיקות גביע פעם אחת, ליגת האלופות של המפרץ ותואר ליגת האלופות הערבית לפחות פעם אחת. ברמה מקומית, אל-איתיחאד הוא גם המועדון השני המצליח ביותר בסעודיה, לאחר שזכה בתשע אליפויות ליגה, חמש תוארי גביע המלך, שמונה תוארי גביע יורש העצר, שלושה תוארי גביע הפדרציה הסעודית וסופר קאפ סעודי.
ב-2 באוקטובר 2023 סירבה הקבוצה לעלות לאחד ממשחקי ליגת האלופות האסיאתית מול הקבוצה האיראנית ספהאן, בגלל הצבה של פסלו של קאסם סולימאני בכניסה לאצטדיון בו היה אמור להיערך המשחק. בתחילת נובמבר, הודיעה התאחדות הכדורגל של אסיה כי אל-איתיחאד יזכו בניצחון טכני 3-0 על ספהאן.
שחקנים מפורסמים

צרפת כרים בנזמה
צרפת אנגולו קאנטה
ברזיל פאביניו
פורטוגל ז'וטה
תארים

זכייה (9): 1982, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2007, 2009, 2023
זכייה (9): 1958, 1959, 1960, 1963, 1967, 1988, 2010, 2013, 2018
זכייה (1): 2022
זכייה (9): 1958, 1959, 1963, 1991, 1997, 2001, 2004, 2017
זכייה (3): 1986, 1997, 1999
זכייה (2): 2004, 2005
זכייה (1): 1999
זכייה (1): 1999
זכייה (1): 2005
זכייה (1): 1999
זכייה (2): 2001, 2003
הערות שוליים

↑  FIFA.com, Welcome to FIFA.com News - Eighty years of Al Ittihad - FIFA.com, www.fifa.com (באנגלית)
↑  https://twitter.com/GLZRadio/status/1708888953003425933, X (formerly Twitter)
↑  https://twitter.com/GLZRadio/status/1719851678420132143?s=20, X (formerly Twitter)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מועדוני כדורגל ובנושא ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלפרד פלאטו

אלפרד פלטו (גרמנית: Alfred Flatow; 3 באוקטובר 1869 –  28 בדצמבר 1942) הוא מתעמל יהודי-גרמני, זכה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב ו-1 כסף באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה (אתונה 1896).