stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוונטיזציה (פיזיקה)
קוונטיזציה במכניקת הקוונטים החדשה > עקרון ההתאמה של בוהר

עקרון ההתאמה של בוהר פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.
עקרון ההתאמה מסביר מדוע עקרונות קוונטים עליהם כל התופעות האטומיות מבוססים עליהם לא משפיעים על עולמנו המקרוסקופי ומדוע המכניקה הקלאסית תקפה למרות ההנחות הקוונטיות.
סטיבן צ'ו

סטיבן צ'ו וברק אובמה, פברואר 2009
סטיבן צ'ו (באנגלית: Steven Chu; נולד ב-28 בפברואר 1948), הוא פיזיקאי אמריקאי זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1997, שכיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית בשנים 2009–2013.
עד לכניסתו לתפקיד בקבינט של ברק אובמה כיהן צ'ו כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וראש המעבדה הלאומית לורנס ברקלי. צ'ו הוא מהקולות הבולטים בקהילה המדעית למציאת פתרון מדעי לבעיית ההתחממות עולמית ומקורות אנרגיה מתחדשת.
ביוגרפיה

צ'ו נולד בסנט לואיס שבמיזורי להורים ממוצא סיני, אביו הגיע לארצות הברית ב-1943 במטרה ללמוד הנדסה כימית ב-MIT ואמו הצטרפה אליו שנתיים מאוחר יותר והחלה בלימודי כלכלה. בעקבות החרפת מלחמת האזרחים הסינית החליטו הוריו להשתקע באמריקה, וצ'ו נולד בסנט לואיס היכן שאביו לימד באוניברסיטת וושינגטון המקומית.
לאחר שאביו עבר לעבוד במכון הפוליטכני בברוקלין, עבר צ'ו עם משפחתו לעיירה קטנה במדינת ניו יורק, שם גדל ולמד עד סיום התיכון. צ'ו לא הצטיין במיוחד בלימודיו, מה שהביא לכך שלא התקבל לאוניברסיטאות בליגת הקיסוס כפי שחפץ והוא נאלץ להסתפק בלימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת רוצ'סטר. לדבריו, הוא הוקסם מהלימודים שהתבססו על ספר הלימוד הרצאות פיינמן על פיזיקה. לאחר שסיים את התואר הראשון בשנת 1970, פנה למסלול של התמחות בפיזיקה תאורטית, ולכן נרשם לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אך שם נמשך דווקא לצד של פיזיקה מעשית. את הדוקטורט סיים ב-1976 והמשיך עוד שנתיים בלימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטה.
בסתיו 1978 החל לעבוד במעבדות בל ותכנן ניסוי לספקטרוסקופיה אופטית של פוזיטרוניום, אטום בלתי יציב המורכב מאלקטרון והאנטי חומר שלו. אף על פי שהמשימה נחשבה כבלתי אפשרית ועברו שנתיים בהן נכשל בניסיונותיו, הצליח לבסוף יחד עם עמיתו אלן מילס לפתח שיטה למדידה בלייזר של רמות האנרגיה של הפוזיטרוניום, מה שהיווה פריצת דרך בתחום האלקטרודינמיקה קוונטית. ב-1983 מונה לראש המחלקה לאלקטרוניקה קוונטית במכון. במהלך מחקריו הוא גילה כי הדרך היעילה ללכידת אטומים היא באמצעות קירורם ועל כן מיקד את זמנו לפיתוח שיטות קירור בלייזר. על מחקריו בתחום זה זכה ב-1994 בפרס ארתור שולוב במדעי הלייזר וב-1997 בפרס נובל לפיזיקה, במשותף עם ויליאם פיליפס וקלוד כהן-טנוג'י.
ב-1987 עזב  את מכון בל לטובת משרת מנהל המכון לאופטיקה קוונטית באוניברסיטת סטנפורד, הוא המשיך במחקריו בתחום הפיזיקה האטומית אך גם פנה לתחומי מחקר חדשים, בהם פיזיקה פולימרית, ביופיזיקה וביולוגיה מולקולרית. בין השנים 1990 ל-1993 ו-1999 ל-2001 כיהן כראש המחלקה לפיזיקה בסטנפורד.
בשנת 2004 מונה לראש המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, תחת הנהגתו הפכה המעבדה למוקד מחקר מוביל של דלקים ביולוגים ואנרגיה סולארית, צ'ו עצמו היה לאחד הקולות הבולטים בקריאות למציאת פתרונות מדעיים לבעיית התחממות כדור הארץ והצורך במציאת מקורות אנרגיה מתחדשת. בין השאר דחף לשיתוף פעולה בין מעבדת ברקלי ואוניברסיטת אילינוי עם תאגיד האנרגיה הענקי BP, צעד שעורר גם ביקורת על חשש למסחור המחקר המדעי.
צ'ו הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1992), האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (1993), החברה הפילוסופית האמריקאית (1998), האקדמיה הלאומית של הרפובליקה הסינית (1994), האקדמיה הלאומית למדעים של הרפובליקה העממית של סין (1998) ועמית בינלאומי באקדמיה המלכותית להנדסה (2011).
לאחר בחירתו של ברק אובמה לנשיא ארצות הברית, הודיע אובמה כי בחר בצ'ו להיות המזכיר הבא של המחלקה לאנרגיה בממשל שיקים. המינוי אושר בסנאט והוא נכנס לתפקידו ב-20 בינואר 2009. בשעות הפנאי המשיך צ'ו לעבוד על מחקריו האקדמאים ואף פרסם מאמר נוסף במגזין Nature ב-22 באפריל 2013 סיים צ'ו את כהונתו. פיזיקאי הגרעין ארנסט מוניז מונה להחליפו.
צ'ו נשוי בשנית ואב לשני ילדים מנישואיו הראשונים.
קדחת מערב הנילוס

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  נגיף מערב הנילוס המועבר באמצעות יתושים
 תסמינים:  חום, דלקת קרום המוח, פריחה, דלקת הלחמית, מנינגואנצפליטיס, meningism signs, דלקת המוח, בחילה, splenomegaly, לימפדנופתיה, הרעלה, hepatomegaly, כאב ראש, כאבי מפרקים, כאבי שרירים, הקאה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D014901
 סיווגים
 ICD-10:  A92.3 
 ICD-11:  1D46 
 
נגיפי מערב הנילוס מבעד למיקרוסקופ אלקטרוני
קדחת מערב הנילוס (באנגלית: West Nile fever) היא מחלה נגיפית המתפשטת על ידי עקיצות יתושים.
הנגיף והתפשטותו

נגיף מערב הנילוס (West Nile Virus - WNV) הוא פתוגן ממשפחת הפלאוויווירידה, הכוללת גם את הגורמים לקדחת הצהובה, קדחת דנגי ודלקת המוח היפנית. הנגיף זוהה לראשונה באוגנדה בשנת 1937 במחוז מערב הנילוס (West Nile Province) ומכאן שמו.
מחלת קדחת מערב הנילוס היא מחלה זואונוטית (מחלה של בעלי חיים המועברת גם לבני אדם). הנגיף ידוע כפוגע במגוון רחב של בעלי חיים, יותר מ-150 מיני ציפורים, וכן יונקים שונים כגון סנאים, כלבים, זאבים, סוסים ועטלפים. הנגיף מועבר בעיקר על ידי עקיצות יתושים מהמינים כולכית מצויה, כולכית מצויה טרדנית (Culex molestus), וכולכית חד-פסית (Culex perexiguus), אך עלול להיות מועבר גם על ידי מיני יתושים אחרים כמו יתוש הטיגריס האסייתי, והוא מופץ בעיקר על ידי ציפורים נודדות אשר נושאות אותו במהלך נדידתן. הנגיף יכול לעבור גם בתרומת דם או תרומת איברים, היריון, הנקה, שימוש במזרק או חשיפה לדגימת דם נגועה.
מנגנון ההפצה של הנגיף כולל מעבר מיתושים לציפורים וליונקים רבים. ישנן ראיות כי קרציות יכולות לשמש כמנגנון משני להישרדות הנגיף בתקופות בהן ישנה פעילות נמוכה של היתושים. כאשר ציפור נעקצת לראשונה על ידי יתוש שנושא את הנגיף, היא תפתח מחלה כעבור מספר ימים עד שבוע. זמן המחלה אצל ציפורים (התקופה בה הן מדביקות יתושים שעוקצים אותן), נע גם כן בין מספר ימים לשבוע בדרך כלל. לאחר תקופה של בין שבוע לשבועיים, הציפור תמות או תחוסן בפני הנגיף לתקופה ארוכה. בפעם הבאה שתיעקץ על ידי יתוש שנושא את הנגיף היא לא תיפגע.
המחלה נפוצה באפריקה, אירופה, המזרח התיכון, מזרח ומרכז אסיה, דרום אמריקה ואוקיאניה.
בישראל

ב-1941 התפרצה המחלה לראשונה בישראל בסביבות הערים רמת-גן ובני-ברק והיא סווגה כמחלת חום מסיבה בלתי ברורה, רק בתחילת שנות החמישים זוהתה בשמה, ומאז תוארו מדי פעם התפרצויות נוספות שלה. מאחר שבאוכלוסיות שאינן בסיכון מהלך המחלה בדרך כלל קל יחסית, מרבית המאובחנים בה הם חולים הלוקים בסיבוכי המחלה, בדרך כלל דלקת המוח ודלקת קרום המוח, אך התפשטותה רבה יותר: ב-1989 נמצא כי אחוז חיילי המילואים בגילאי 40–50 הנושאים נוגדנים לנגיף היה 45%.
באוגוסט 2000, לאחר שנראה היה כי בישראל המחלה היא נחלת העבר, לקו במחלה 417 חולים, מהם אושפזו 324 ונפטרו 35.
במחקרים שנערכו נטען כי יש קשר בין התחממות מזג האוויר והופעת גלי חום כבד לעלייה בשיעור התחלואה. בישראל עונות הקיץ בשנים 1998–2000 היו חמות במיוחד, וכך גם בשנים שקדמו להתפרצות המחלה ברוסיה ובאוקראינה ב-1999. בחצי הכדור המערבי לא דווח על קדחת מערב הנילוס עד 1999, בה אותר בניו יורק המקרה הראשון של המחלה. בדיקה גנטית השוואתית של הנגיף שבודד העלתה השערה כי מקורו בישראל, וכי ייתכן שהגיע לארצות הברית באמצעות יתושים שהגיעו לצפון אמריקה עם נוסעים בטיסות מסחריות שהגיעו מישראל. לפי דיווחי משרד הבריאות, בשנת 2020 אובחנו בישראל 17 חולים בקדחת מערב הנילוס, שחיו ב-17 יישובים שונים. זוהי ירידה במספר החולים השנתי הנרשם מאז שנת 2017 לפחות.
ביוני 2024 אותרו עשרות מאובחנים במחלה, וב- 10 ביולי דווח על כמעט 300 חולים ו-15 נפטרים.
תסמינים

זמן הדגירה של המחלה בבני אדם הוא 3–15 ימים כאשר שיא הווירמיה (נוכחות נגיפים בדם) באדם מתרחש 4–8 ימים מההדבקה. עם זאת הווירמיה באדם אינה גבוהה ולכן נהוג להתייחס לבני אדם כפונדקאים סופיים, כלומר כאלה שאינם מעבירים את המחלה. המחלה באדם אינה מתאפיינת בדרך כלל בתסמינים קליניים בולטים, אך לעיתים היא מלווה בחום, כאבי ראש, הרגשה כללית רעה, בחילות, כאבי בטן, דלקת לחמית העין, שלשולים, פריחה בעור והתנפחות בלוטות הלימפה. בבדיקת דם שגרתית ניתן למצוא אנמיה בערך בכ-40% מהחולים.
בערך ב-15% מהמקרים, בעיקר בחולים שהמערכת החיסונית שלהם חלשה (קשישים ומדוכאי מערכת החיסון), מופיעה דלקת קרום המוח, דלקת מוח (אנצפליטיס) או דלקת חוט השדרה. במקרה של התפתחות דלקת קרום המוח עלולים התסמינים להתבטא בכאבי ראש עזים, חום גבוה, נוקשות בצוואר (חוסר יכולת לקרב את הסנטר אל בית החזה בשכיבה), בלבול, חולשת שרירים, הכרה מעורפלת וכאב באור חזק.
שיעור התמותה מהמחלה הוא 3%–15% כאשר המחלה תוקפת בצורה הקשה ביותר חולים מבוגרים, בדרך כלל מעל גיל 50, וחולים שמערכת החיסון שלהם מדוכאת.
טיפול ומניעה

כיום (2024) אין טיפול יעיל נגד המחלה (אין כמעט תרופות נגד נגיפים), ברוב המקרים המחלה קלה וחולפת ללא טיפול. במקרים קשים יותר, נדרש טיפול תומך במסגרת אשפוז. הטיפול כולל עירוי נוזלים, תמיכה נשימתית מניעת זיהומים משניים וטיפול סיעודי. הדרך למניעת המחלה היא בעיקר מניעתית, בעיקר על ידי הפחתת אוכלוסיית היתושים, וכן באמצעות התגוננות על ידי שימוש בכילות ורשתות בבתים ובתכשירים דוחי יתושים.
טרם פותחו תרכיבים יעילים כנגד מחלת קדחת הנילוס בבני אדם, אם כי נעשו מספר ניסיונות לפתח תרכיבים מניעתיים המבוססים כולם על פעולה של נוגדנים מנטרלים. בנוסף, נעשים ניסויים מתמשכים לאיתור תרכיבים משוכללים המבוססים על בניית רצפים של גנום הווירוס, אך אלה טרם עברו את שלב הניסויים הקליניים.
בעוד שבאדם טרם נרשמה הצלחה, הרי שפותחו שני תרכיבים מוצלחים ומסחריים בסוסים.
הערות שוליים

↑  כיום West Nile sub-region
↑  Chancey, C., et al., The Global Ecology and Epidemiology of West Nile Virus, BioMed Research International 2015, 2015 doi: 10.1155/2015/376230
↑  Andrea Troupin, A. & Colpitts, T. M., Overview of West Nile Virus Transmission and Epidemiology pp:18-15, New York, NY: Springer, 2016, Methods in Molecular Biology, ISBN 978-1-4939-3670-0. (באנגלית)
↑  Hagman, K. et al., On the potential roles of ticks and migrating birds in the ecology of West Nile virus, Infection Ecology & Epidemiology 4:1, 2014 doi: 10.3402/iee.v4.20943
↑  משרד הבריאות, מצב קדחת מערב הנילוס (קמ"ה) 2021, באתר https://www.gov.il/he/departments/publications/reports/wnv-2021, ‏2021
↑  אדיר ינקו, קדחת הנילוס מתפשטת: זינוק של 75% במאובחנים, באתר ynet, 3 ביולי 2024
↑  אדיר ינקו, ליאור אל-חי, קדחת מערב הנילוס: כמעט 300 נדבקו עד כה, 15 חולים נפטרו, באתר ynet, 9 ביולי 2024
↑  Petersen, L.R., Brault, A.C. & Nasci R.S., West Nile Virus: Review of the Literature, JAMA 310:308-315, 2013 doi: 10.1001/jama.2013.8042
1 2  Byas, A.D. & Ebel, G.D., Comparative Pathology of West Nile Virus in Humans and Non-Human Animals, Pathogens 9:48, 2020 doi: 10.3390/pathogens9010048
1 2  משרד הבריאות, שאלות ותשובות בנושא קדחת הנילוס המערבי, באתר משרד הבריאות, ‏3 פברואר 2021
1 2  Ulbert, S., West Nile virus vaccines – current situation and future directions, Human Vaccines & Immunotherapeutics 15:2337-2342, 2019 doi: 10.1080/21645515.2019.1621149
↑  G.H. El, et al., A West Nile virus (WNV) recombinant canarypox virus vaccine elicits WNV-specific neutralizing antibodies and cell-mediated immune responses in the horse., Vet Immunol Immunopathol 123:230–39., 2008 doi: https://www.webofscience.com/wos/woscc/full-record/WOS:000256747800007?SID=EUW1ED0BAE4QY0OCYhAKxQBuGuSv8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291968105171  LCCN: sh00009585 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נתיבי ההעברה של וירוס קדחת מערב הנילוס. מאגר הווירוס העיקרי הוא בציפורים, והעברתו לאדם וחיות מזדמנות אחרות נעשית באמצעות ייתושים
רשימת SDN

ולדימיר פוטין - נשיא רוסיה נכלל ברשימת SDN.
Specially Designated Nationals and Blocked Persons List, הידועה גם בשם רשימת SDN, היא רשימת של ממשלת ארצות הברית שכוללת טרוריסטים שפועלים נגד ארצות הברית, פקידים, נציגי ממשל בכירים ועבריינים בינלאומיים. הרשימה מנוהלת על ידי המשרד לבקרה על נכסים זרים (OFAC). מחבלים ברשימה מוגדרים כ"מחבל עולמי שהוכרז באופן מיוחד".
רשימת ה-SDN מכילה עשרות אלפי חברות ארגונים ויחידים שזוהו כאיום על ביטחון המדינה ומדיניות החוץ והכלכלה של ארצות הברית., אזרחים ועסקים בארצות הברית אינם רשאים לעשות עסקים עם אנשים מהרשימה השחורה. סנקציות פיננסיות כוללות איסור על השקעה במניות החברות בהן לאנשים ברשימה השחורה יש גרעין שליטה, ואיסור הלוואות חדשות (כולל כל ניירות ערך כגון אג"ח, זיכויים, שטרות חליפין וכו').
לאחר משבר קרים, ארצות הברית יצרה רשימה שחורה של חברות רוסיות והטילה עליהם סנקציות. כמעט לכל מדינה יש יצוג ברשימה, לסין יש כ-250 איש ברשימה.
אנשים בולטים ברשימה

קארי לאם - מושלת הונג קונג.
וואן קוק-קוי - המנהיג לשעבר של כנופיית הטריאדים 14K ממקאו.
כריס טאנג - מזכיר משרד ההגנה בהונג קונג.
פאטו בנסודה - התובעת הראשית בבית הדין הפלילי הבינלאומי. סנקציות הוטלו על ידי ממשל טראמפ והוסרו באפריל 2021 על ידי ממשל ביידן.
חן קוואנגו - חבר הלשכה הפוליטית של במפלגה הקומוניסטית הסינית (המק"ס).
וואנג צ'ן - חבר הלשכה הפוליטית של המפלגה הקומוניסטית הסינית.
ז'אנג שיאומינג - פוליטיקאי סיני, לשעבר השר לענייני הונג קונג ומקאו.
סלובודן מילושביץ' - נשיא סרביה שהואשם בפשעי מלחמה. נפטר ב-2006.
בי סידי סולימנה - מנהיג המיליציה החמושה 3R שבמרכז אפריקה.
יואו קוואן - ראש מחלקת העבודה הקדמית המאוחדת של המק"ס.
ולדימיר פוטין - נשיא רוסיה
סרגיי שויגו - שר ההגנה של רוסיה
סרגיי לברוב - שר החוץ של רוסיה
הערות שוליים

↑  Specially Designated Nationals and Blocked Persons List，US Treasury, 2020/8/7, 1421 pages
↑  "Basel: Keine PCs für Vereine – wegen US-Blacklist". 20 Minuten. 23 נוב' 2017. נבדק ב-25 ספט' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Areddy, James T. (5 April 2021). "China Creates its Own Digital Currency, a First for Major Economy
". Wall Street Journal website
 Retrieved 5 April 2021.
↑  "US lifts Trump-era sanctions against ICC prosecutor". BBC News. April 3, 2021.
↑  "Biden Plans to Repeal Trump-Era Sanctions on ICC". Foreign Policy. 21 במרץ 2021. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
ליאון פאנטה

ליאון אדוארד פאנטה (באנגלית: Leon Edward Panetta; נולד ב-28 ביוני 1938) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית מיולי 2011 ועד פברואר 2013, בממשלו של הנשיא ברק אובמה. קודם לכן שימש פאנטה כראש ה-CIA (מ-2009 ועד מינויו למזכיר ההגנה), היה ראש משרד הניהול והתקציב וכן ראש סגל הבית הלבן במהלך הכהונה הראשונה של הנשיא ביל קלינטון, וכיהן כחבר בית הנבחרים מטעם המחוז ה-16 של מדינת קליפורניה.
ביוגרפיה

פאנטה נולד וגדל במונטריי שבקליפורניה. הוא בן למשפחת מהגרים מאזור קלבריה באיטליה שבבעלותה הייתה מסעדה מקומית. ב-1960 סיים בהצטיינות תואר ראשון במדע המדינה וב-1963 תואר .J.D במשפטים, שניהם מאוניברסיטת סנטה קלרה. ב-1964 התגייס פאנטה לצבא ארצות הברית ושירת כקצין מבצעים ותכנון בחיל המודיעין עד שחרורו בדרגת לוטננט ראשון ב-1966.
בתחילת דרכו הפוליטית, שימש פאנטה כעוזר לסנאטור הרפובליקני תומאס קיוצ'ל, וב-1969 כעוזרו של רוברט פיץ', שכיהן כמזכיר מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה בממשלו של הנשיא ריצ'רד ניקסון. במסגרת זו מונה לתפקיד ראש המשרד לזכויות האדם. לאור התנגדותו למדיניות ניקסון בנושא זכויות האזרח, התפטר פאנטה מתפקידו ב-1970 ועבר לשמש במשך כשנה כעוזרו של ראש עיריית ניו יורק ג'ון לינדסיי. באותה תקופה גם עבר למפלגה הדמוקרטית.
הוא חזר למונטריי ועבד שש שנים כשותף במשרד עורכי דין. ב-1976 נבחר פאנטה לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-16 של קליפורניה, שכולל חלק ממרכז העיר סן חוזה. הוא כיהן בתפקיד במשך 16 שנים. במהלך תקופת כהונתו בקונגרס קידם פאנטה נושאים של זכויות אדם, איכות סביבה וחינוך. הנושא המרכזי לו תרם היה התקציב, מאז 1979 ועד 1985 שימש כחבר בוועדת התקציב של הקונגרס ובין השנים 1989 ל-1993 עמד בראשה.
לאחר היבחרו של ביל קלינטון ב-1993 לנשיא, מונה פאנטה לתפקיד רב ההשפעה של ראש משרד הניהול והתקציב (Office of Management and Budget). כשנה לאחר מכן נקרא פאנטה לתפקיד ראש סגל הבית הלבן לאור אי שביעות הרצון מתפקודו של מאק מקלארטי.
לאחר שעזב את הבית הלבן ב-1997 ייסד את מכון פאנטה למדיניות ציבורית הממוקם באוניברסיטת המדינה של קליפורניה במונטריי ביי. במקביל שימש במשך 6 שנים כחבר דירקטוריון של הבורסה לניירות ערך בניו יורק. ב-2006 מונה לחבר בוועדת בייקר, ועדה דו-מפלגתית לחקר המצב בעיראק (Iraq Study Group) שהמליצה על דרכי הפעולה העתידיות של ארצות הברית ופתרונות למשבר בעיראק.
בתחילת 2009 פורסם כי פאנטה צפוי לשמש כראש ה-CIA בממשל החדש של ברק אובמה, מינויו אושר לאחר דיון בוועדת הסנאט והצבעה במליאה שהתקיימה ב-12 בפברואר 2009. במהלך הדיון הצהיר פאנטה כי תיפסק מדיניות העינויים, שהופעלה כלפי חשודים במעשי טרור; כי עיקר התמקדותו כמנהל ה-CIA תהיה יותר בהקפדה על מילוי תקין של מדיניות ונוהלי הסוכנות ופחות בהתערבות בפרטי תכנון מבצעים או הפקת ניתוחים פרטניים.
בתקופתו בראש הסוכנות, הגיע לסיומו אחד מהמבצעים הארוכים בתולדות ה-CIA, כשלאחר 10 שנים אותר מקום מחבואו של אוסאמה בן לאדן בפקיסטן ויצא לפועל בהצלחה מבצע חנית נפטון להריגתו.
ביולי 2011 מונה פאנטה לתפקיד מזכיר ההגנה של ארצות הברית. 

פאנטה, שנודע כתומך במדיניות של ריסון תקציבי, הביע התנגדות לקיצוץ מתוכנן של טריליון דולר בתקציב ההגנה של ארצות הברית, קיצוץ אותו הגדיר כ"מדיניות סכין הקצבים".
ב-27 בפברואר 2013 סיים פאנטה את כהונתו כמזכיר ההגנה לאחר שהתפטר מתפקידו. בספר זיכרונות שפרסם ב-2014 ביקר פאנטה את מנהיגותו של אובמה ומדיניותו בתחומי החוץ והביטחון, ציין שאובמה איבד את דרכו, היה מתוסכל ממלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן וקיווה שמדינות אחרות ימלאו את תפקידה של ארצות הברית. הוא סבר שעל ארצות הברית להשאיר נוכחות צבאית בעיראק לתקופת מעבר, ביקר את המדיניות הפייסנית כלפי סוריה למרות הקו האדום שהגדיר הנשיא בדבר שימוש בנשק כימי על ידי בשאר אל-אסד, וציין שהיא גרמה לנזק לאמינות ארצות הברית.
חיים אישיים

פאנטה נשוי לסיליבה ואב לשלושה. בנו ג'ימי פאנטה נבחר ב-2016 לבית הנבחרים של ארצות הברית.
יחסו לישראל ועמדתו לגבי איראן

ביולי 2012 הודיע פאנטה כי העיצומים שהוטלו על איראן לא הצליחו עדיין לעצור את התקדמות התוכנית האיראנית להשגת נשק גרעיני, והביע תמיכה בהגברתם. ב-31 ביולי 2012 ביקר פאנטה בישראל ודן עם ראש הממשלה ושר הביטחון באיום האיראני וביישום החוק החדש עליו חתם הנשיא ברק אובמה להגברת שיתוף הפעולה הביטחוני בין ארצות הברית לישראל.
הערות שוליים

↑  נאטשה מוזגוביה, ראש צוות הבית הלבן בממשל קלינטון מונה לעמוד בראש הסי-אי-איי, באתר הארץ, 5 בינואר 2009
↑  נטשה מוזגוביה, ראש הסי-איי-אי פאנטה ימונה לשר ההגנה האמריקאי; הגנרל פטראוס - לראש סוכנות הביון, באתר הארץ, 27 באפריל 2011
↑  לאון פנטה חושש מקיצוץ נוסף בתקציב הפנטגון, באתר אקטואלי, 01 בדצמבר 2011
↑  In Book, Panetta Recounts Frustration With Obama, הניו יורק טיימס, 6 באוקטובר 2014
↑  PANETTA’S MEMOIR BLASTS OBAMA ON HIS LEADERSHIP, BLAMES HIM FOR STATE OF IRAQ AND SYRIA, ניוזוויק, 10 באוקטובר 2014
↑  שלמה צזנה ואלי ליאון, איראן על השולחן: פאנטה מגיע לישראל, ישראל היום, 31 ביולי 2012
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | ג'ו ביידן (2009–2017) |  |
| מזכירי המדינה | הילרי קלינטון (2009–2013) • ג'ון קרי (2013–2017) |  |
| מזכיר האוצר | טימותי גייטנר (2009–2013) • ג'ק לו (2013–2017) |  |
| מזכיר ההגנה | רוברט גייטס (2009–2011) • ליאון פאנטה (2011–2013) • צ'אק הייגל (2013–2015) • אשטון קרטר (2015–2017) |  |
| התובעים הכלליים | אריק הולדר (2009–2015) • לורטה לינץ' (2015–2017) |  |
| מזכיר הפנים | קן סלזאר (2009–2013) • סאלי ג'וול (2013–2017) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2009–2017) |  |
| מזכירי המסחר | גארי לוק (2009–2011) • ג'ון ברייסון (2011–2012) • פני פריצקר (2013–2017) |  |
| מזכירי העבודה | הילדה סוליס (2009–2017) • טום פרז (2013–2017) |  |
| מזכירת הבריאות ושירותי האנוש | קתלין סבליוס (2009–2013) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2017) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | שון דונובן (2009–2014) • חוליאן קסטרו (2014–2017) |  |
| מזכיר התחבורה | ריי להוד (2009–2013) • אנתוני פוקס (2013–2017) |  |
| מזכיר האנרגיה | סטיבן צ'ו (2009–2013) • ארנסט מוניז (2013–2017) |  |
| מזכיר החינוך | ארני דאנקן (2009–2016) • ג'ון קינג ג'וניור (2016–2017) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | אריק שינסקי (2009–2014) • בוב מקדונלד (2014–2017) |  |
| מזכירי ביטחון המולדת | ג'נט נפוליטנו (2009–2013) • ג'יי ניקסון (2013–2017) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | ליסה ג'קסון (2009–2013) • ג'ינה מקארתי (2013–2017) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | פיטר אורסג (2009–2010) • ג'ק לו (2010–2012) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2014) • שון דונובן (2014–2017) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | כריסטינה רומר (2009–2010) • אוסטן גולסבי (2010–2011) • אלן קרוגר (2011–2013) • ג'ייסון פורמן (2013–2017) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רון קירק (2009–2013) • מייקל פרומן (2013–2017) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | סוזן רייס (2009–2013) • סמנתה פאוור (2013–2017) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | קארן מילס (2012–2013) • מריה קונטררס-סוויט (2013–2017) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רם עמנואל (2009–2010) • ויליאם דיילי (2011–2012) • ג'ק לו (2012–2013) • דניס מקדאנה (2013–2017) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  מונתה ב-2009, ובשנת 2012 הועלתה לדרג חברת קבינט.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342910105171  GND: 1070414719  ISNI: 0000 0001 1007 7798  LCCN: no92005709  NARA: 10573477  NKC: jo2015889776  SNAC: w65h7fk6  SUDOC: 081394276  US Congress: P000047  VIAF: 119092429   WorldCat (עם VIAF): 119092429
קוסוב

ערך זה עוסק בעיירה באוקראינה. אם התכוונתם לעיירה בבלארוס, ראו .
קוסוב (באוקראינית: Косів, "קוֹסיב"; ברוסית: Косов; בפולנית: Kosów) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבאוקראינה. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2001, מונה אוכלוסייתה 8,301 איש.
תולדות היישוב

קוסוב נזכרת לראשונה במאה ה-16, ובתחילה התפרנסו תושביה מייצור מלח ממעיינות בסביבתה. תעשייה זו התגברה עם חיבור העיירה לקו מסילת הברזל באמצע במאה ה-19. עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 נמסרה לממלכת הבסבורג, כחלק מנחלת גליציה. שגשוגה של העיירה נקטע עם התפרצות מגפת כולרה בה בשנת 1868, אשר הביאה למותם של כמחצית מתושביה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה בשטח פולין העצמאית, ותחת תנאי חוזה ריבנטרופ-מולוטוב סופחה לאוקראינה הסובייטית.
היסטוריה יהודית

יהודים נזכרים בעיירה מראשית המאה ה-17. במאה ה-18 העיירה נהפכה לאחד ממרכזי החסידות, כאשר במשך זמן מה התגורר בה הבעל שם טוב. בשנת 1772 קבע בעיירה את משכנו ר' מנחם מנדל מקוסוב, אבי חסידות קוסוב, וסבו של רבי מנחם מנדל הגר, מקים חסידות ויז'ניץ. השושלת שהקים ר' מנחם מנדל שרדה עד השואה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
היסטוריה יהודית > בשואה

בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו את העיירה ההונגרים, והטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר וחובת ענידת סרט זרוע. באותו זמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים מכפרי הסביבה, לאחר שיתר היהודים בהם נרצחו או הוטבעו בנהר צ'רמוש, וכן הובאו לעיירה מאות יהודים שגורשו מאזור קרפטורוס.
בספטמבר 1941 הועברה השליטה בעיירה לידי הגרמנים, ואלו הוציאו בה להורג מספר יהודים שהואשמו בקומוניזם. באמצע אוקטובר 1941 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה המונית בעיירה, בה רצחו למעלה מ-2,000 יהודים בבורות ירי סמוכים. בזמן זה הועלה באש בית הכנסת הגדול בעיירה.
בנובמבר 1941 הובאו לעיירה יהודים נוספים מכפרי הסביבה, ששרדו את מעשי הטבח בהם, והיודנרט המקומי בעיירה התגייס לעזרתם. באפריל 1942 נערכה בעיירה אקציה נוספת, בו שולחו כ-700 יהודים חסרי כרטיסי עבודה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
ב-1 במאי 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור וצפוף שהוקם בה, בו מעת לעת הוציאו הגרמנים יהודים להורג. ב-8 בספטמבר 1942 נערכה בגטו אקציה, במסגרתה בוצעה ביושביו סלקציה, וכ-600 איש שולחו לבלז'ץ. בשעת האקציה נרצחו עוד כ-150 יהודים בשטח הגטו, וקבוצת גברים שולחה למחנה ינובסקה, בו נספו כולם.
ב-28 בספטמבר 1942 ערכו הגרמנים אקציה נוספת בגטו, בה רצחו חלק מיושביו, והצעידו אחרים לקולומיאה, שם נספו. ב-1 בנובמבר 1942 חוסל סופית גטו קוסוב, תוך רצח כ-50 יהודים בשעת האקציה, והעברת כ-200 הנותרים לקולומיאה. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד שיטתי אחר יהודים מסתתרים בשטח העיירה והגטו, ולאחר הוצאתם להורג, הוכרזה העיירה רשמית כ"נקייה מיהודים", ורכוש יהודיה נתפס בידי תושבי המקום האוקראינים. בין הנספים הייתה משוררת שלומיה קרייזל.
באתר יד ושם, בארכיון המסמכים, ניתן למצוא רשימה שמית של יהודים שהתגוררו בקוסוב לפני 1941. "רשימת יהודים שהתגוררו ב-Kosow לפני 1941 המסודרת על-פי רחובות מגוריהם"
על פילותה במזן המלחמה תושבת העיירה אולנה הריהורישין זכתה בתואר חסיד אומות העולם.
הערות שוליים

↑  רשימת היהודים שהתגוררו בקוסוב לפני 1941, באתר ארכיון המסמכים של יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564546005171  GND: 4651732-7  NKC: ge978609  VIAF: 145431396   WorldCat (עם VIAF): 145431396
גל החום באירופה (2019)

| --- | --- |

הטמפרטורות המקסימליות כפי שנמדדו ב-25 ביולי 2019
 סוג:  גל חום
 תאריך התחלה:  21 ביולי 2019
 תאריך סיום:  28 ביולי 2019
 משך האסון:  שבוע
 במדינות או באזורים:  אירופה, גרינלנד
 גורם:  התחממות עולמית
 הרוגים:  869
גל החום באירופה בשנת 2019 היה תקופה של מזג אוויר חם במיוחד עם רשומת טמפרטורות גבוהות, במיוחד בבלגיה, גרמניה, לוקסמבורג, הולנד בריטניה וצרפת.
בגל החום דווח על מותם של 868 בני אדם בצרפת ואדם אחד בבלגיה, יחד עם אלפי בעלי חיים כאשר מערכות האוורור ברפתות הוצפו.
גל החום לפי מדינות > בלגיה

ב-24 ביולי נמדדה הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בבלגיה כאשר הן הגיעו ל-40.2 מעלות צלזיוס בעיירה אנגלור, אלו טמפרטורות גבוהות ב-1.4 מעלות לעומת השיא הקודם שעמד על 38.8 מעלות צלזיוס ונמדד ב-1947. באותו היום פונו הנוסעים מהיורוסטאר מכיוון שהרכבת התקלקלה בין האלה לטוביז ונוסעים רבים התמוטטו מהחום בהמתנה. ב-25 ביולי שוב נשבר השיא כאשר הטמפרטורות הגיעו ל-41.8 מעלות צלזיוס בבג'ייננדייק (אנ') ואף דווח על מוות של אזרח.