stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז ציוד
מבנה ארגוני

מפקד מרכז הציוד הוא קצין בדרגת אל"ם תחתיו נמצא מרכז דלק שבראשו מפקד בדרגת סא"ל העוסק בתחום הדלק ונגזרותיו. מטה מרכז הציוד בנוי מארבעה ענפים. בראש כל אחד מהם עומד קצין בדרגת סא"ל העוסקים כל אחד בתחום אחר כמו כן קיים מדור תקציבים שבראשו קצין בדרגת רס"ן, המדור כפוף ישירות למפקד המרכז.
בנוסף תחת מפקד המרכז ישנם חמישה גופי ביצוע שהם הבסיסים:
בסיס ציוד טירת הכרמל (ב"צ 6510) אחראים על מתן שרות בגזרת פיקוד הצפון, בראשות הבסיס עומדת קצינה בדרגת סא"ל.
בסיס דלק נשר (נסגר) (6810) (עבר ב5/4/2020 לבסיס ציוד טירת כרמל) אחראים על מתן שרות בגזרת פיקוד הצפון והמרכז, בראשות הבסיס עומד קצין בדרגת רס"ן.
בסיס ציוד תל השומר (ב"צ 6520) אחראים על מתן שרות בגזרת פיקוד המרכז ותומכים בעת הצורך בצפון ובדרום, בראשות הבסיס עומד קצין בדרגת סא"ל.
בסיס ציוד חצרים (ב"צ 6530) אחראים על מתן שרות בגזרת פיקוד הדרום, בראשות הבסיס עומד קצין בדרגת רס"ן.
בסיס דלק חצרים (6830) אחראים על מתן שרות בגזרת פיקוד הדרום, בראשות הבסיס עומד קצין בדרגת רס"ן.
היסטוריה

היסטורית המרכז החלה במסגרת הכנות ההגנה להקמת צבא סדיר. במסגרת ההגנה הוקם "שרות הציוד והאספקה". מחסני הציוד התארגנו בהתחלה בתנאי מחתרת, ולאחר מכן בבסיסים בריטים שפונו.
המרכז הוקם בשנת 1966 ויחד איתו הוקמו עוד שלושה מרכזים - מרכז ההובלה, מערך המזון ומרכז הדלק (שכיום נמצא תחת מרכז הציוד).
לקראת מעבר המרכזים הלוגיסטים למרה"ס הוחלט על ידי ראש אט"ל בשנת 2016 למזג את מצר"פ למר"ץ, המהלך דרש תכנון וחשיבה רבה .
בשנת 2017 הוחלט על ידי ראש אט"ל למזג את מרכז דלק תחת מר"ץ המהלך בוצע ב־1 בינואר 2018.
בסוף יוני 2020 נסגר המרכז ומוזג במרה"ס.
פרויקטים מרכזים בשנתיים האחרונות

המענה השלם ללוחם -פרויקט שהמרכז קיבל עליו אחריות מקצה לקצה. הפרויקט החל משנת 2017. מטרת הפרויקט היא שיפור המענה לחייל/ת הלוחם/ת בתחום הציוד האישי וציוד הלחימה. התוכנית כוללת התאמת ציוד לצורכי המערך הלוחם באיכות משופרת ובכמות ראויה תוך התאמת הציוד לכול אוכלוסייה של לוחמים.
מיזוג מרכזים - איחוד מרכז ציוד רפואי ומרכז דלק תחת מר"ץ האיחוד יצר תהליכי התייעלות ושיפור משמעותיים בתחום הצר"פ והדלק.
הקמת מחנה אימונים- מר"ץ קיבל אחריות על אבזור וטיפול בתשתיות של מחנה אימונים שהוקם בדרום הארץ. הושקעה הרבה מחשבה ומאמצים בהקמת המחנה.
פרויקט הכוכבים- הפרויקט הוא הדרך החדשה של צה"ל לסבסד חלק גדול ברכישת הציוד האישי של המתגייס טרם הגיוס. כל חייל מקבל כ-14 יום לפני הגיוס מסרון ובו קישור ל"כרטיס דיגיטלי" שבעזרתו יוכל לרכוש ציוד אישי לפני ובמהלך שירותו הצבאי (הכוכבים תקפים לכל אורך השירות).
מפקדי מרכז הציוד לדורותיהם

| שם | תקופת כהונה כמפקד/ת המרכז | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם שמעון גלבוע | 1966–1969 | מפקד המרכז הראשון. מפקד המרכז במהלך מלחמת ששת הימים סיים את שירותו בדרגת תא"ל |
| אל"ם מנחם קריב | 1969–1972 |  |
| אל"ם אברהם שני | 1972–1974 | סיים את שירותו בדרגת תא"ל |
| אל"ם חיים גרטל | 1974–1978 |  |
| אל"ם נחמן בן צור | 1978–1982 | מפקד המרכז במהלך מלחמת לבנון הראשונה |
| אל"ם גדעון אלוני | 1982–1985 |  |
| אל"ם יוסף שניר | 1985–1986 | סיים את שירותו בדרגת תא"ל |
| אל"ם איתן גלבוע | 1986–1989 | סיים את שירותו בדרגת תא"ל |
| אל"ם אלחנן הכהן | 1989–1993 | מפקד המכרז במלחמת המפרץ |
| אל"ם יונתן שטריקס | 1993–1996 | סיים את שירותו בדרגת תא"ל |
| אל"ם שלמה סילבר | 1996–1999 |  |
| אל"ם ישי שלמה | 1999–2002 |  |
| אל"ם איתן הראל | 2002–2007 |  |
| אל"ם יוסי כהן | 2006–2009 | מפקד המרכז במלחמת לבנון השנייה |
| אל"ם יעקב מרציאנו | 2009–2012 |  |
| אל"ם זיו גפני | 2012–2015 | מפקד המרכז במבצע צוק איתן |
| אל"ם מירב בריקמן | 2015–2018 | לימים מפקדת מרכז הספקה אחוד (מרה"ס) בדרגת תא"ל |
| אל"ם שגיב שרביט | 2018–2020 | מפקד המרכז בסגירתו והעברתו למרכז הספקה אחוד (מרה"ס) |
ספר מורשת מרכז ציוד והדלק

ספר מורשת מרכז ציוד והדלק
הערות שוליים

↑  טקס סגירת מרכז ציוד, באתר דף הפייסבוק הרשמי של אט"ל, ‏1 ביולי 2020
תג מרכז דלק
ספר מורשת מרכז הציוד והדלק. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 10
מפקדי מרכז הציוד לדורותיהם. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 7
מפקדי מרכז הציוד לדורותיהם. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 8
מצפה מודיעין

| --- | --- |

מצפה מודיעין ביער בן שמן
 מידע כללי
 סוג:  מגדל תצפית
 מיקום:  נפת רמלה 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 בעלים:  הקרן הקיימת לישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1963
 חומרי בנייה:  בטון
 אדריכל:  ס. גרוספלד
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם
 מידות
 גובה:  8 מטרים מטר
 קואורדינטות:  31°56′57″N 34°57′25″E﻿ / ﻿31.94911111°N 34.95702778°E﻿ / 31.94911111; 34.95702778
  (למפת גוש דן מוגדלת) מצפה מודיעין(למפת גוש דן רגילה) מצפה מודיעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה מודיעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה מודיעין he
 
מפת האזור משנת 1942 בה צוין גם הכפר דיר אבו סלמה
מצפה מודיעין הוא מגדל תצפית שריפות ביער בן שמן, אחד מ-42 מגדלי תצפית שריפות שהקומו ביערות הקרן הקיימת. הם נועדו לשמש לתצפית לצורך התרעה והגנה מפני שריפות. החל מסוף שנות ה-90, לאור ההתפתחויות הטכנולוגיות לאיתור מוקדי השריפות, המגדלים לרוב אינם מאוישים.
מיקום

הדרך למצפה מסתעפת דרומה מכביש 443 כ-2 ק"מ מזרחית למחלף בן שמן. המקום הוא צומת דרכים ביער דרך אחת יורדת דרומה לעבר הפגודה התאילנדית ותל גמזו. דרך אחרת יוצאת צפונה, עוברת מתחת לכביש 443, חולפת ליד אנדרטת הזיכרון ליהודי לוב ומגיעה לתל חדיד.
היסטוריה > דיר אבו סלאמה

עד 1948 היה במקום כפר ערבי קטן בשם דיר אבו סלאמה, כפר בת של הכפר ח'דיתה, שהיה ממוקם כקילומטר מצפון לו.
בסקר משנת 1882, שערכה הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, מתואר המקום ככפר קטן הממוקם על גבעה.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בדיר אבו סלאמה הייתה אוכלוסייה של 30 נפש, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 60 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 1,195 דונם. אשר מתוכם הוקצו 41 דונם לחקלאות שלחין, ו-695 לגידולי דגנים. בתקופת המנדט היה שייך הכפר לנפת רמלה.
הכפר נכבש ותושביו גורשו ב-13 ביולי 1948 במהלך מבצע דני. בשנות ה-50 זה היה מקום לאימוני חי"ר של צה"ל. ובמקביל נטעה בו הקרן הקיימת יער.
היסטוריה > מצפה מודיעין

המגדל הוקם ב-1963 כשהיער היה עוד צעיר. גובהו 8 מטרים והוא נמצא בגובה 174 מטרים מעל פני הים. הוא בנוי כחרוט הפוך מבטון חשוף ומעוצב כלפיד המסמל את המרד החשמונאי, בעל שתי קומות. גרם מדרגות מקיף אותו מהבסיס עד לעמדת התצפית. המגדל משמש את תצפיתני קק"ל בלבד ובדרך כלל אינו פתוח לקהל. הוא נמצא במרכז היער וצופה אל מרחבי יער בן שמן, מישור החוף, השפלה והרי ירושלים. צמוד למגדל נבנה אמפיתיאטרון לאירועים. את הכסף לבניית המגדל והאמפיתיאטרון תרם הארגון היהודי אמריקאי "ארבעטער פארבנד" (ברית הפועלים) והוא נחנך ב-4 באוגוסט 1963.
בקיץ 1969 ערכה במקום תנועת הצופים העבריים אירוע ג'מבורי, בהשתתפות 12,000 חניכים לציון 50 שנה להקמת התנועה.
בשנת 1985, קיבלה משפחה ממושב שילת את הזיכיון להפעיל את האתר, והיא ערכה בו שורה של מופעי רוק, בין השאר הופיעו במקום דני סנדרסון, שלמה גרוניך, נורית גלרון ואחרים. החל משנת 1988, הופעל במקום גם גן אירועים.
ב-2015 הוקם ליד המצפה, חניון "חנה וסע" על מנת להקטין את עומס התחבורה בכביש 1.
הערות שוליים

↑   משה גלעד, הגורל העגום של מגדלי תצפית אש, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2014
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramleh, p. 22
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p.  164
↑  תקנות העברת קרקעות, הצופה, 29 בפברואר 1940
↑  בני מוריס, קורבנות. תולדות הסכסוך הציוני-הערבי. 2001-1881, ראשון לציון: עם עובד, 2003, עמ' 81
↑  שפי גבאי, מצפה ואמפיתיטרון במודיעין, דבר, 3 בנובמבר 1963
↑  מגדל תצפית על ע"ש ה"פרבנד", למרחב, 5 באוגוסט 1963
↑  12 אלף צופים בג'מבורי הישראלי, למרחב, 3 ביולי 1969
↑  יוסי חרסונסקי, אמפיתיאטרון חדש לפופ, מעריב, 7 באוגוסט 1985
↑  גילה מצא, את ואתה עושים זאת באתר הסטורי, מעריב, 3 ביולי 1988
↑  המועצה הארצית לתכנון ובנייה אישרה הקמת חניוני "חנה וסע" זמניים, באתר גלובס, 4 באוגוסט 2015
ממשל

.
מִמְשָׁל הוא תחום החיים בו נעשות ההחלטות הרשמיות והכוללות של חברה או מדינה. הממשל מכיל את המוסדות המרכזיים של החברה, האחראים על עיצובה הכולל, ואינם מייצגים תחום חלקי בה.
מקובל להבחין בין דרגי שלטון שונים; פדרלי, שלטון מרכזי, שלטון אזורי, ושלטון מקומי.
תפקידיו העיקריים של הממשל

לממשל שני תפקידים עיקריים:
קביעת החוק המוגדר לכל החברה בה פועל הממשל, וממסד נורמה מסוימת בה.
קבלת החלטות זמניות המתמודדות עם מציאות פנימית או חיצונית שנוצרה.
קריטריונים עיקריים למיון ממשלים

הממשל לובש צורות רבות, והוא מושפע הן ממבנה החברה בה הוא מתקיים והן מהתרבות הקיימת בחברה. ניתן למיין ממשל על פי קריטריונים שונים:
היקף וסיווג החברה לה הוא שייך (החל בהנהלת בית ספר וכלה במוסדות השלטון): הממשל בנוי בצורה שונה לכל מעגל השתייכות. כאן יש להבדיל בין ממשל של תת-חברה (לדוגמה, עירייה או ראשי הצבא), המהווה חלק מממשל רחב יותר המוגדר עבור כלל החברה, לבין ממשל עצמאי, הממוין על פי גודל החברה לגביו הוא חל.
התחום עליו מופקד הממשל: לרוב אין הממשל קובע את כל התנהלות החיים בחברה, אלא רק תחומים חלקיים בה. כמעט אין תחום בו הממשל אינו מעורב כלל, אך בתחומים מסוימים מידת ההשפעה שלו קטנה ביחס לגורמים אחרים שאינם ממשל.
צורת הממשל: האופן בו נקבעות ההחלטות השלטוניות, הגורמים המשפיעים על הממשל וההיקף של הממשל בתוך החברה הם מרכיבים מכריעים של צורת הממשל.
שיטות ממשל

מיון ממשל על פי קריטריון פורמלי של ראש המדינה יחלק את המדינה לשני סוגים: מונרכיה ורפובליקה. מעבר לחלוקה זו ניתן לסווג את המדינות לפי קריטריונים ממשיים:
ממד כמותי (איזה חלק מהעם משפיע על ניהול המדינה): מונרכיה, אוליגרכיה, או דמוקרטיה
מידת התערבות השלטון בחיי התושבים: ליברליזם או טוטליטריזם
בנוסף, ניתן לאפיין את המדינה כדיקטטורה, כפשיזם או כמשטר אוטוריטרי
שיטת הממשל בכל מדינה כוללת מספר מאפיינים, וניתן לסווג אותה לפי כל אחד מהקריטריונים הנ"ל.
להלן רשימה של שיטות ממשל שונות שהתקיימו במדינות שונות עם מיון בסיסי.
אנרכיזם לסוגיו: אנרכו-קומוניזם, אנרכו-סינדיקליזם, אנרכו-פרימיטיביזם, אנרכו-פמיניזם, אנרכיזם אינדיבידואליסטי
אוטוקרטיה:
מלוכה אבסולוטית
אבסולוטיזם נאור
דיקטטורה (לא חייבת להיות אוטוקרטית)
בירוקרטיה
טוטליטריזם:
נאציזם
פשיזם
קומוניזם
טיראניה (עריצות)
מונרכיה:
מונרכיה אבסולוטית
מונרכיה חוקתית
אוליגרכיה:
אריסטוקרטיה
דמוקרטיה:
דמוקרטיה ישירה
דמוקרטיה ייצוגית:
דמוקרטיה פרלמנטרית
דמוקרטיה נשיאותית
רפובליקה:
רפובליקה פרלמנטרית
רפובליקה נשיאותית
דיארכיה
בשנת 2009, כ-89 ממדינות העולם הוגדרו[דרושה הבהרה] כדמוקרטיות ליברליות (ביניהן מדינת ישראל), 54 מדינות היו דמוקרטיות לא ליברליות (אין הגנה חוקתית על זכויות הפרט, בין השאר, דוגמה: רוסיה), ואילו 49 מדינות - המונות כ-37% מאוכלוסיית העולם - הוגדרו כמדינות אוטוריטריות/דיקטטוריות.
ראו גם

תאוריית הפרסה
שלטון נבחר
מדע המדינה
משטר ארגוני
מריאן ורשנין

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1847 גוניה, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  22 באפריל 1917 (בגיל 70) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מדינה:  קרואטיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית  Kriegsschule 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1866–1911 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-18 מפקד הקורפוס ה-15 מושל בוסניה והרצגובינה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 
מריאן ורשנין פון ורש (בגרמנית: Marijan Varešanin von Varesch;‏ 1 בפברואר 1847 – 22 באפריל 1917) היה אציל וגנרל קרואטי בצבא האוסטרו-הונגרי אשר שימש כמושל בוסניה והרצגובינה.
ביוגרפיה

ורשנין נולד ב-1 בפברואר 1847 בעיר גוניה אשר השתייכה לממלכת סלאבוניה אשר הייתה חלק מהאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי קרואטיה המודרנית. הוא למד בבית הספר לצוערים ברייקה, ולאחר מכן נכנס ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. ב-1866 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי בדרגת לויטננט, והוצב ברגימנט הרגלים ה-78. ובין 1869–1871 למד בקריגסשולה (בית ספר לקצינים) בווינה. ב-1 בינואר 1872 הועבר למטה הדיוויזיה ה-2 בווינה, וב-1 במאי של אותה שנה הועלה לדרגת אובר-לויטננט. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרגת האופטמן. ב-1881 הוא הועלה לדרגת מיור ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-9 בפראג. ב-1888 הוא קודם לדרגת אוברסט, וב-4 בדצמבר 1893 מונה למפקד הבריגדה ה-48 בפשמישל. ב-1894 הוא קודם לדרגת גנרל מיור, ובין אוקטובר 1896 למרץ 1897 פיקד על הבריגדה ה-3. לאחר מכן קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-18 במוסטר, והועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ב-1908 הוא הועלה לדרגת גנרל.
ב-7 במרץ 1909 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-15 אשר הוצב בסרייבו, ובמקביל מונה למושל בוסניה והרצגובינה. זמן קצר לאחר מכן הועבר הפיקוד על הקורפוס למוריץ פון אופנברג, אולם תפקיד המושל נותר בידי ורשנין. הלאומנים הבוסנים ראו בוורסנין מדכא, והוא היה מועמד להתנקשות בידי ארגון הטרור היד השחורה. ב-10 ביוני 1910 ניסה בוגדן ז'רייץ' להתנקש בחייו בטענה ש"הוא הרוויח את הקריירה שלו על ידי כך ששפך את דם אחיו". הוא ירה בו חמישה כדורים, ולאחר שסבר שוורשנין מת התאבד בעצמו. למרות שלמעשה ורשנין רק נפצע, ואף קיבל תואר פרייהר מפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ניסיון ההתנקשות הרתיע אותו והוא החל לשקול פרישה. ב-10 במאי 1911 התקבלה בקשתו לפרישה, וב-10 ביולי של אותה שנה הוא פרש לאחר 45 שנות שירות והוחלף בידי אוסקר פוטיורק.
לאחר פרישתו חי בווינה עד מותו ב-22 באפריל 1917 בגיל 70.
מניעת היריון בארצות הברית

על פי סקרים שנערכו בנוגע למניעת היריון בארצות הברית, כ-65% מהנשים דיווחו על שימוש באמצעים למניעת היריון. במהלך השנים נחקקו במדינות השונות בארצות הברית חוקים הקשורים לאמצעי מניעה.
רקע והיסטוריה

עד לתחילת המאה ה-19 לא נעשה בארצות הברית שימוש באמצעי מניעה, מסיבות רבות, שהעיקריות בהן היו חוסר ידע מדעי והתנגדות מוסדות הדת הנוצרית למניעת היריון. השיטות היחידות שהיו מקובלות היו מעקב אחר מחזור הביוץ, והתנזרות ממין לתקופות ארוכות.
החל מהמאה ה-19 החל בארצות הברית השימוש באמצעי מניעה שונים, בהם משגל נסוג, דיאפרגמות, קונדומים ושימוש בקוטלי זרע. בסקר שבוצע בשנים 1892 עד 1912 ובדק נשים מהמעמד הגבוה, נמצא כי רוב הנשים השתמשו באמצעי מניעה.
באמצע המאה ה-19 ראו אור מספר ספרים אודות אמצעי מניעה ותכנון משפחה. המרפאה הראשונה למניעת הריון בארצות הברית נפתחה ב-1916 על ידי מרגרט סנגר. הפצת אמצעי מניעה נחשבה אז כפעילות לא-חוקית, אך הנורמות השתנו בשנים שלאחר מכן. בשנת 1930 השימוש באמצעי מניעה הפך למקובל, וברחבי ארצות הברית ובמדינות מערב אירופה נפתחו מרפאות לתכנון המשפחה.
חוקים נגד אמצעי מניעה > מהמאה ה-19 עד 1960

באמצע המאה ה-19 התחזקה בארצות הברית התנועה הפוריטנית, שעל פיה השימוש באמצעי מניעה נתפס כמנהג לא מוסרי המעודד זנות ומחלות מין. פעילי התנועה קידמו חוקים שהגבילו שיווק אמצעי מניעה וניסו למנוע הפצת ידע אודות מניעת הריון והפלה מלאכותית. התנועה הצליחה להעביר חוקים רבים שזכו לשם "חוקי קומסטוק", על שם אנתוני קומסטוק (אנ'), פעיל בולט בתנועה הפוריטנית. חוקים אלה אסרו מסחר וההפצה של "ספרות מגונה" ומוצרים המיועדים ל"שימוש לא-מוסרי", בהם אמצעי מניעה, תרופות להמרצת הפלה, צעצועי מין, מאמרים אודות מין ואף אסרו משלוח בדואר של מכתבים אישיים בעלי אופי מיני.
בתחילת המאה ה-20 אמצעי מניעה שווקו באמצעות תיאורים כוזבים כמו "עזרי נישואין" או "אביזרי היגיינה" ובבתי מרקחת נמכרו קונדומים בשם המוסווה "מוצרי גומי". בשנת 1914 החלה לפעול בארצות הברית התנועה למניעת הריון (אנ') בהנהגתה של מרגרט סנגר, שהניחה את היסודות לארגון "הורות מתוכננת". החוקים שנקבעו נגד אמצעי מניעה בוטלו באופן הדרגתי עד שנת 1942. בשנה זו פעלו בארצות הברית כ-400 מרפאות של "הורות מתוכננת".
חוקים נגד אמצעי מניעה > משנת 1960 עד היום

בשנת 1960 יצאה לשוק בארצות הברית הגלולה למניעת היריון ואושרה על ידי ה-FDA. הגלולה הפכה לפופולרית מאוד והשפיעה רבות על החברה והתרבות. השימוש בגלולה גרם לכך שנשים רבות יכלו ללמוד במכללות ולסיים תואר אקדמי.
פסק הדין Griswold v. Connecticut (אנ') משנת 1965 קבע כי מותר לשווק אמצעי מניעה, וכי זוגות נשואים רשאים להשתמש באמצעי מניעה. פסק דין זה ביטל את רוב חוקי קומסטוק. על אף זאת, באותה שנה 26 מדינות קבעו חוקים לפיהם נאסר על נשים לא נשואות להשתמש באמצעי מניעה. ביל ביירד (אנ') נאבק לביטול חוקים אלה, והצליח בשנת 1972 בפסק הדין Eisenstadt v. Baird (אנ'), המעניק לכל תושבי ארצות הברית את הזכות להשתמש באמצעי מניעה.
בשנת 1970 נחקק סעיף X (אנ') בחוק שירותי הבריאות הציבוריים, כחלק מתוכנית "המלחמה בעוני", המאפשר מתן שירותי תכנון משפחה ואמצעי מניעה לבעלי הכנסה נמוכה ולבלתי-מבוטחים. מחקרים מצאו ששירותים אלה מצמצמים במידה משמעותית את מספר ההריונות הלא-מתוכננים וההפלות.
בשנת 1982 יצרני תרופות באירופה פיתחו שיטות לשלב פרוסטגלנדין עם חומרים נוספים הגורמים להפלה טבעית עד החודש הרביעי להיריון. תרופות אלה משווקות גם בארצות הברית.
בשנת 1997 ה-FDA אישר לשימוש את "גלולת היום שאחרי" שהפכה לזמינה ללא מרשם בשנת 2006. בשנת 2010 החלה להימכר גרסה מתקדמת יותר, שניתן להשתמש בה עד חמישה ימים לאחר קיום יחסי מין לא מוגנים. גלולות אלה עוררו מחלוקת, מכיוון שמתנגדי ההפלות ראו בשימוש בהן סוג של הפלה.
חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (2010) הכליל אמצעי מניעה בסל התרופות, וחברות ביטוח חויבו לספק אותם בהתאם לצורך. הביטוח ממומן על ידי המעסיקים.
בשנת 2016 נדון בבית המשפט העליון Zubik v. Burwell שבו ביקשו מעסיקים דתיים (שאינם כנסייה נוצרית) להימנע ממימון אמצעי מניעה לעובדיהם, מפני שהדבר נוגד את עקרונותיהם. כנסיות קיבלו מראש פטור מתאים במסגרת החוק. התביעה נדחתה.
בשנת 2019 פרסם דונלד טראמפ צו נשיאותי המאפשר למעסיקים לסרב לספק אמצעי מניעה במקרים שבהם הדבר נוגד את אמונתם הדתית. הצו בוטל על ידי בית המשפט הפדרלי. השופטת נימקה בדבריה: "ההשפעות השליליות של חוסר גישה לאמצעי מניעה, אפילו לתקופה קצרה, הן בלתי הפיכות.".
הערות שוליים

↑  Products - Data Briefs, באתר המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, ‏אוקטובר 2020 (באנגלית).
↑  America's First Birth Control Clinic, באתר History Today, ‏10 באוקטובר 2016 (באנגלית).
↑  Birth control access has contributed to women's wage increases, says new study, באתר CNBC, ‏26 בספטמבר 2019 (באנגלית).
↑  A Brief History of Birth Control in the U.S. - Our Bodies Ourselves, באתר "Our Bodies Ourselves", ‏8 ביולי 2020 (באנגלית).
↑  The Great Emergency Contraception Debate, באתר "Verywell Health", ‏12 באפריל 2020 (באנגלית).
↑  Federal judge blocks Trump administration birth control rules, באתר NBC News, ‏15 בינואר 2019 (באנגלית).
מרי פיטרס פיזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במאי 1909 אצ'יסון, ארצות הברית 
 פטירה:  22 במרץ 1997 (בגיל 87) בלמונט, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית 
 מקום לימודים:  מכללת ברין מאר  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  מדליית גרוון-אולין (1971) 
 בן או בת זוג:  לואיס פיזר (1932–1977) 
 
מרי פיטרס פיזר (באנגלית: Mary Peters Fieser‏; 27 במאי 1909 – 22 במרץ 1997) הייתה כימאית אורגנית אמריקאית, הידועה בעיקר בעקבות הספרים שכתבה והמולקולות שהיא סינתזה. האגודה האמריקנית לכימיה העניקה לה את מדליית גרוון-אולין  בשנת 1971, והרווארד פתחו מעבדה לכימיה על שמה בשנת 1966.
קורות חיים

מרי נולדה בקנזס, ובגיל צעיר משפחתה עברה לגור בפנסילבניה, שם גדלה עם אחותה רות. אביה היה פרופסור לאנגלית באוניברסיטת קרנגי מלון שבפנסילבניה, ואימה ניהלה חנות ספרים. מרי ורות למדו יחד בתיכון פרטי לבנות, ולאחר מכן בשנת 1926 הלכו שתיהן ללמוד במכללת ברין מאר, שם מרי הכירה את לואי פיזר, פרופסור לכימיה, אשר לימד את רוב הקורסים של מרי. מרי סיימה את לימודיה בברין מאר עם תואר ראשון בכימיה בשנת 1930.
באותה שנה, לואי פיזר עבר לעבוד באוניברסיטת הרווארד ומרי החליטה לעבור איתו ולהמשיך שם את לימודיה בכימיה. באותן השנים, אוניברסיטת הרווארד לא אפשרה לנשים ללמוד אצלם, ולכן מרי נאלצה להירשם ללימודים שלה באוניברסיטה קרובה, אוניברסיטת רדקליף, על מנת לקחת את הקורסים בהרווארד. היא הייתה אחת מארבע הנשים היחידות שלמדו כימיה ברדקליף בשנים אלו. אחד הפרופסורים שלה, גרגורי בקסטר, לא נתן לה להיכנס למעבדות עם הגברים, ובמקום לעבוד במעבדה הייתה צריכה לבצע את הניסויים שלה לבד, ללא השגחה ועזרה, במרתף נטוש בבניין סמוך.
מרי הבינה שלא תוכל להצליח בתנאים אלו לבד כאישה, והתחתנה עם לואי פיזר בשנת 1932 בשנה בה קיבלה את התואר השני שלה בכימיה. השניים עבדו וחקרו יחד שנים רבות, ומרי יכלה לחקור בצורה בטוחה ונוחה במעבדה של לואי. אחרי שהתחתנה, מרי אמרה "אני יכולה לעשות את כל הכימיה שרק ארצה, כבר לא משנה מה פרופסור בקסטר חושב עלי". השניים עבדו יחד עד מותו של לואי פיזר בשנת 1977, ופרסמו 35 מחקרים, 8 ספרים, וסדרת ספרי לימוד של כימיה אורגנית.
פעילות מחקרית

בשנים הראשונות של עבודתם, מרי ולואי פיזר התמקדו בכימיה של קינונים וסטרואידים. הם פיתחו סינתזות של ויטמין K וקורטיזון. בנוסף, במלחמת העולם השנייה מרי חקרה תרופות חדשות למלריה, זאת לאחר שהפלישה היפנית ב־1942 חיסלה תשע עשיריות מההיצע העולמי של כינין, תרופה למלריה שהשתמשו בשנים אלו. בעקבות העבודה של מרי, היא ולואי פיתחו גם סינתזה של לפינון, תרופה יעילה חדשה למלריה.
מרי ולואי פיזר ידועים בעיקר בזכות הספרים הרבים שכתבו. הספר הראשון שכתבו יחד ב-1944, "כימיה אורגנית", הצליח מאוד ברחבי העולם כספר לימוד לאוניברסיטאות, ושימש כספר לימוד במדינות רבות ותורגם רבות. כימאים משבחים את ספרי הלימוד של הפיזרים על מקוריותם כמו גם על מצוינותם ועל הכתיבה הכוללת של מאמרים, ניסויים וגרפים. בשנת 1967 מרי ולואי התחילו לפרסם את סדרת הספרים החדשה שלהם, "ריאגנטים לסינתזה אורגנית". השניים פרסמו 6 כרכים לפני מותו של לואי פיזר. מרי המשיכה לפרסם את הסדרה עם שותפים שונים.
מרי פיזר עבדה כמעט 30 שנה בהרווארד ללא תשלום, מכיוון שבאותו זמן אוניברסיטת הרווארד לא שילמה לנשים עבור עבודתן, אף לאחר שהוענק לה תואר עמיתת מחקר של הרווארד.
מרי המשיכה לעבוד, לחקור, ולפרסם מאמרים וספרים עד גיל 80. בשנת 1971 האגודה האמריקנית לכימיה העניקה לה את מדליית Garvan-Olin.
בשנת 1966 הרווארד פתחה מעבדת לכימיה על שם מרי ולואי פיזר, ובנוסף, בשנת 2008 פתחו מלגת פוסט-דוקטורט על שם מרי פיזר לתמיכה של נשים ומיעוטים בכימיה.
מרי נפטרה במרץ 22, 1997 בבלמונט מסצ'וסטס. לזוג לא היו ילדים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Spotlight Mary P Fieser, Harvard University
1 2 3 4 5  Louis Fieser and Mary Fieser, Science History Institute
1 2 3  Mary Fieser, The Bubbling Biochemist
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281903805171  PLWABN: 9810644928605606  BIBSYS: 90211075  BNE: XX1270123  BnF: cb12276466q (data)  CiNii: DA0007926X  GND: 133058999  ISNI: 0000 0001 0930 7541  LCCN: n83827440  LNB: 000051071  NDL: 00513199  NKC: nlk20030134265  NLA: 36570910  NLK: KAC2018O2237  NTA: 072234636  SNAC: w64x834f  SUDOC: 031576672  Trove: 1298682  VIAF: 108139844   WorldCat (עם VIAF): 108139844
מניעת DDoS

מניעת DDoS היא קבוצה של טכניקות וכלים לניהול רשת, שמטרתה התנגדות או הפחתת ההשפעה של התקפות מניעת שירות מבוזרות (DDoS) על רשתות המחוברות לאינטרנט, על ידי הגנה על רשת היעד ורשתות ביניים. התקפות DDoS מהוות איום מתמיד על עסקים וארגונים, על ידי עיכוב ביצועי השירות, או על ידי השבתה מלאה של אתר.
הפחתה ומניעה של DDoS פועלת על ידי זיהוי תנאי בסיס לתעבורת רשת על ידי ניתוח "דפוסי תנועה" של פקטות, כדי לאפשר זיהוי והתראה על איומים. הפחתה ומניעה של התקפת DDoS דורשת גם זיהוי תעבורה נכנסת לרשת, כדי להפריד בין תעבורה אנושית לבוטים דמויי אדם ודפדפני אינטרנט שנחטפו. תהליך זה כולל השוואת חתימות ובחינת תכונות שונות של התעבורה, כולל כתובות IP, קובצי עוגיות, כותרות HTTP וטביעות אצבע של דפדפן.
לאחר ביצוע הזיהוי, התהליך הבא הוא סינון. ניתן לבצע סינון באמצעות טכנולוגיית אנטי-DDoS כגון מעקב אחר חיבורים, רשימות סטטיות של כתובות IP, בדיקת מנות, רשימה שחורה/רשימה לבנה או הגבלת קצב שידור.
טכניקה נפוצה במניעת התקפות אלו היא העברת תעבורת רשת המופנית לרשת יעד פוטנציאלית דרך רשתות בעלות קיבולת גבוהה, עם מסנני "קרצוף תעבורה" (Traffic Scrubbing).
הפחתה ומניעה ידנית של התקפות DDoS אינה הרגל נפוץ, בשל גודלן של התקפות העולות לרוב על המשאב האנושי הזמין בחברות וארגונים. חברות שונות מספקות פתרונות מקומיים או מבוססי ענן. טכנולוגיית הפחתה מקומית (בדרך כלל התקן חומרה) ממוקמת לרוב בכניסה לרשת. גישה כזו מגבילה את רוחב הפס המרבי הזמין למה שמסופק על ידי ספק האינטרנט. שיטות נפוצות כוללות פתרונות היברידיים, על ידי שילוב של סינון מקומי עם פתרונות מבוססי ענן.
שיטות התקפה

התקפות DDoS מבוצעות נגד אתרים ורשתות של קורבנות נבחרים. מספר ספקים מציעים שירותי אירוח "עמידים ל-DDoS", בעיקר על בסיס טכניקות דומות לרשתות אספקת תוכן. ההפצה מונעת נקודת גודש אחת ומקשות על מתקפת ה-DDoS להתרכז במטרה אחת.
טכניקה אחת של התקפות DDoS היא שימוש ברשתות צד שלישי בעלות הגדרות שגויות, מה שמאפשר הגברת קצב שידור של מנות UDP מזויפות. הגדרות נכונות של ציוד רשת, המאפשרת סינון תעבורה נכנסת ויוצאת יכולה למנוע זיופים והגברות כאלו, ולהפחית מפחיתה את מספר רשתות הממסר הזמינות לתוקפים.
שיטות הגנה והפחתה

שימוש בפרוטוקול פאזל ללקוח (אנ) (לדוגמה, CAPTCHA)
שימוש ברשת אספקת תוכן.
רשימה שחורה/רשימה לבנה של כתובות IP
שימוש במערכת לגילוי חדירות ובחומת אש
ראו גם

אבטחת מידע
פרצת אבטחה
התקפת מניעת שירות
פשע מקוון
התקפת רשת
VPN
הערות שוליים

↑  5 DDoS Attack Prevention Tools to Protect Your Company | CyberCureME, ‏2015-10-15
↑  Top 8 Features in Selecting a DDoS Protection Solution MazeBolt, mazebolt.com, ‏2024-06-18
↑  Dan Patterson, Deep packet inspection: The smart person's guide, TechRepublic, ‏2017-03-09
↑  How traffic scrubbing can guard against DDoS attacks | Computer Weekly, ComputerWeekly.com
↑  Francis Tan, DDoS attacks: Prevention and Mitigation, TNW | Media, ‏2011-05-02
↑  Four ways to defend against DDoS attacks | Network World, web.archive.org, ‏2018-06-12
↑  Choosing the right DDoS solution | Risk | Enterprise Innovation, web.archive.org, ‏2018-06-12
↑  c-r.de: Amplification Hell: Abusing Network Protocols for DDoS, christian-rossow.de
↑  Information on BCP 38 » RFC Editor
↑  Danny R. McPherson, Fred Baker, Joel M. Halpern, Source Address Validation Improvement (SAVI) Threat Scope, 2013-05
מריאן יאראביצה

מריאן יאראביצה (נולד ב-27 באפריל 1989 בצ'אדצה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סניצה.