stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבד אלסלאם דראושה
ביוגרפיה

נולד וגדל בכפר אכסאל. למד בבית ספר יסודי א' אכסאל ובתיכון ממלכתי אכסאל וסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1985.
לאחר התיכון למד שנה באוניברסיטה העברית בירושלים כלכלה וסטטיסטיקה לאחריה עזב והחל ללמוד משפטים באוניברסיטת קלוז' – נאפוקה ברומניה וסיים בשנת 1991.
בשנת 1991 שב ארצה והשלים התמחות ועבודה כעורך דין במשרד של עורך דין מאור מרקוביץ בחיפה בשנים 1991—1998. בשנת 1993 הוסמך כעורך דין.
בשנים 1998—2003 ניהל משרד לעריכת דין פרטי באכסאל.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 התמודד לראשות המועצה מול מוחמד שלבי ומוסא דראושה וניצח עם 43.47% לעומת 29.90% למוסא דראושה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד לראשות המועצה בשנית מול עבדוני עראבי ומוחמד שלבי וניצח עם 45.80% לעומת 45.15% לשלבי.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול עמאר דראושה ועומר דראושה וניצח עם 55.75% לעומת 43.10% לעומר דראושה.
בשנת 2016 השלים תואר שני במדיניות ציבורית, התמחות שלטון מקומי, מאוניברסיטת תל אביב.
כיהן כחבר בוועדה המקומית לתכנון ובניה משנת 2004 ועד לשנת 2018. ומ"מ חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובניה מחוז צפון משנת 2014 ועד לשנת 2018. וחבר בהנהלת מרכז אינג'אז לשלטון המקומי בחברה הערבית.
סגן יו"ר אשכול רשויות גליל ועמקים.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה פעם רביעית והפסיד למוחמד שלבי עם 47.76% לעומת 52.24% לשלבי.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה פעם נוספת מול ארבעה מועמדים ושב לכהן כראש המועצה לאחר שזכה עם 42.87% מהקולות. משמש יו"ר הנהלת עמותת המרכז הקהילתי באכסאל ויו"ר מרכז יום לקשיש באכסאל.
הוא נשוי למונא, מורה לאנגלית במקצועה, ואב לחמישה. מתגורר באכסאל.
הערות שוליים

↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 5238, עמ' 374
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 5874, עמ' 641
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 6694, עמ' 1322
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 8000, עמ' 3062
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12188, התשפ"ד, 13 במרץ 2024, עמ' 4984
מדיארים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 14.5 מיליון (אומדן)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 הונגריה הונגריה: 9,416,015 (2001)   רומניה רומניה: 1,431,807 (2002)   סלובקיה סלובקיה: 520,528 (2001)  סרביה סרביה: 293,299 (2002)  אוקראינה אוקראינה: 156,600 (2001)  מערב אירופה: 260,000–270,000 (אומדן)  ועוד כמה מאות אלפים במקומות נוספים ברחבי העולם
 שפות
 הונגרית
 דת
 למעלה ממחצית מההונגרים הם קתוליים; כ-25% פרוטסטנטים והשאר אתאיסטים ובני דתות אחרות
 קבוצות אתניות קשורות
 חאנטי - מאנסי; פינים; אסטונים; לאפים או סאמי; מארי; מורדבינים; אודומורטים.
המָדְיָארִים (או מג'ארים, בהונגרית: magyarok) או הונגרים (גם אונגרים) הם עם הדובר שפה פינו-אוגרית ששורשיו הרחוקים בהרי אורל ובסיביר המערבית, אשר נדד במאה השמינית ובמאה התשיעית לספירה מערבה, והתיישב באזור הונגריה של היום. צאצאי שבטי נוודים לוחמים אלו שהתערבבו עם בני אוכלוסיות אחרות - סלבים, גרמנים, קומנים ועוד - מהווים את רוב תושבי הונגריה כיום, כמו גם מיעוט חשוב מתושבי המדינות השכנות – סלובקיה, רומניה, סרביה, אוקראינה וכו'. הם נקראים בפי עמים אחרים גם "הונגרים".
המושג "הונגרי" הוא גם כן שם עתיק שמקורו בשם של שבט מערבות אסיה. הוא התקשר מאוחר יותר לשם המדינה "הונגריה", ובמשטרים הונגריים שונים – שעודדו התבוללות של קבוצות אתניות אחרות, קיבל גם מובן של "אזרח הונגריה" או "דובר הונגרית", בעוד ש"מדיארי" – הצביע על שייכות אתנית טהורה יותר, ממוצא "הונגרי-שורשי". בשפה ההונגרית משתמשים כיום רק בשורש "מדיארי" בשני המובנים – האתני-לשוני והמדיני: השפה המקומית נקראת "שפה מדיארית" (magyar nyelv), ואילו הונגריה מכונה "ארץ המדיארים" (Magyarország). בשפות אחרות משתמשים בשם "הונגרים" (Hungarians, Hongrois, Ungaren), הן לציון בני העם המדיארי והן לציון אזרחי הונגריה או ילידי הונגריה.
הפזורה המדיארית > הממלכה ההונגרית

ממלכת הונגריה, שנוסדה על ידי המדיארים במאה העשירית, ואשר השתרעה בין המאה ה-13 והמאה ה-20 על פני כל האגן הקרפטי, כללה ערב רב אתני, למרות שמה. למעשה, בשנת 1780 היה הרוב הדמוגרפי בממלכה (71.1%) מורכב מבני לאומים אחרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נקרעו מן הממלכה חלקים רבים בחוזה טריאנון, ונמסרו לשכנותיה, או למדינות חדשות שנוצרו, שזהות רוב התושבים, באותן טריטוריות, הייתה לא מדיארית. בחלקים אלו נותרו מיעוטים בעלי זהות לאומית מדיארית. אמנם נעשו ניסיונות מאוחרים יותר להשיב חלקי ארץ אלו אל הונגריה, באמצעות ברית שכרת העוצר ההונגרי מיקלוש הורטי עם אדולף היטלר, ואשר הביאו לסיפוח חלק ניכר משטחים אלו להונגריה, בין 1938 ו-1941, בעיקר על חשבון רומניה וסלובקיה, אך עם סיום מלחמת העולם השנייה בתבוסת מדינות הציר, הושבו השטחים למדינות מהן נלקחו, והונגריה שבה לממדיה שלאחר חוזה טריאנון.
הפזורה המדיארית > חלוקה גאוגרפית

בשנת 2001 היו בהונגריה 9,416,000 מדיארים, שהיוו את רובה המכריע של האוכלוסייה. כפי שצוין לעיל, התפתחויות מדיניות, ובמיוחד חוזה טריאנון, שלאחר מלחמת העולם הראשונה, אשר קרע חלקים נרחבים מן המדינה ההונגרית, הביאו לקיומה של פזורה מדיארית ניכרת בארצות הסובבות את הונגריה, ובמיוחד ברומניה, שם שוכנים כמיליון וארבע מאות אלף מדיארים. כן קיימת פזורה מדיארית בסלובקיה (520,000), סרביה ומונטנגרו (293,000), אוקראינה (170,000), קרואטיה (16,500), צ'כיה (14,600), וסלובניה (7,700).
הפזורה המדיארית > משאל העם בהונגריה

בדצמבר 2004 התקיים בהונגריה משאל עם בשאלה האם להעניק אזרחות הונגרית אוטומטית לכל המדיארים הגרים מחוץ לגבולות הונגריה. את המשאל לא יזמה המערכת הפוליטית ההונגרית, כי אם "הפדרציה ההונגרית העולמית" גוף שמטרתו קידום רעיון האומה המדיארית, מעבר לגבולות מדיניים. הפדרציה הצליחה לאסוף 200,000 חתימות הדרושות על מנת ליזום משאל עם על פי החוקה ההונגרית.
ההצעה זכתה לתמיכה בפזורה המדיארית, בין היתר כיוון שהייתה מעניקה לרבים מהם דרכון נחשק של האיחוד האירופי. בהונגריה עצמה הייתה התלהבות פחותה מן המשאל. ראש הממשלה הסוציאליסטי פרנץ גיורצ'אני קרא לאנשים שלא להצביע, שכן נראה כי מתן אזרחות הונגרית לאזרחי מדינות שכנות כרומניה, מעבר לפגיעה שתיווצר ביחסי החוץ של הונגריה, (כאשר מדינות כרומניה ראו בעידוד הזהות המדיארית של אזרחיהן התערבות בוטה בענייניהן הפנימיים) יביא לזרם של אזרחים רומנים לתוך הונגריה, אשר ייצור נטל על הכלכלה ההונגרית. גיורצ'אני הציג את ההצעה כלאומנית-הונגרית מיושנת, כנגד גישה מודרנית, הרואה בהונגריה חלק מן האיחוד האירופי, ונוטשת מסורות לאומניות שחלף זמנן. כאשר התקרב מועד המשאל, מפלגת הימין "האיחוד האזרחי" בראשות ראש הממשלה ההונגרי לשעבר ויקטור אורבן הצהירה על תמיכתה בהצעה.
במשאל הצביעו לבסוף 38% מבעלי זכות ההצבעה, ו-51% מהם תמכו בהצעה. הדבר הביא לכך שההצעה לא התקבלה, שכן על פי החוקה ההונגרית דרוש רוב תומכים המהווה 25% מכלל הזכאים להצביע.
שורשי העם המדיארי > קדמוניות המדיארים בהרי אורל

העם המדיארי החל כחלק מעם פינו-אוגרי אשר חי באלף הרביעי לפני הספירה מזרחית להרי אורל, שם ישב ביישובי קבע ועסק בדיג ובציד. עם זה הוא אביהם של הפינים, האסטונים, הלפים וההונגרים של היום. מתקופה זו נותר תיעוד דל ביותר. חרוזי שיר שעברו מדור לדור נאספו במאה התשע עשרה לאפוס הלאומי הפיני בשם "קאלוואלה", שיר עלילה רב קסם, המספר על עולם קדום וקסום אשר נברא מביצתו של ברווז בר.
עם זה התפצל בסביבות המאה ה-30 לפנה"ס. אבותיהם של הפינים של היום עברו לצד השני של הרי אורל, בעוד שהאוגרים, אבותיהם של המדיארים, התיישבו ביערות סיביר המערבית, מזרחית להרי אורל, כאלף שנה מאוחר יותר. שם למדו האוגרים את החקלאות, גידול בהמות הבית וייצור חפצי ברונזה. בשנת 1500 לפני הספירה לערך בייתו האוגרים את הסוס, והרכיבה הפכה למרכיב עיקרי בתרבותם.
שינויי אקלים בראשית האלף הראשון שלפני הספירה הביאה לנדידת קבוצה "פרוטו מדיארית" אל הדרום, והפיכתה לעם של רוכבים נוודים.
שורשי העם המדיארי > מלכות הכוזרים

במאה ה-4 והמאה ה-5 לספירה החלו הפרוטו מדיארים לנוע מערבה, דרך מעברים בהרי אורל, אל השטח שבין הרי אורל הדרומיים, ונהר הוולגה, הידוע כבשקיריה. אחדים מהם נותרו באזור עד המאה ה-13, אך כיום העם הבשקירי שונה מאוד מן העם ההונגרי, כיוון שהמדיארים בבשקיריה נטמעו בטורקים, ונפגעו קשות בשנות הכיבוש המונגולי.
במאה ה-8 לספירה החלו קבוצות מדיאריות להתיישב בסמוך לנהר הדון באזור שבין הדון, הוולגה והדונייץ, שם היו לנתיני מלכות הכוזרים. בתקופה זו התגבשו שבעת השבטים המדיארים, ביניהם השבט מגיאר, שנתן לעם את שמו. שבטים אלו חברו לשלושה שבטי כוזרים ב"ברית עשרת השבטים", שכונתה בטורקית "און אוגור" - שפירושו "עשרה חיצים" - וזהו מקור השם "הונגריה". בשפה ההונגרית כיום אלמנטים רבים ומילים רבות הלקוחות מן השפה הטורקית, הקרובה לשפה בה דיברו הכוזרים. ארפאד, מנהיגם של עשרת השבטים, היה נשוי לכוזרית-יהודייה[דרוש מקור].
סכסוכים בין שבטי הכוזרים והמדיארים הביאו לכך שבשנת 830 החלו השבטים המדיארים לנדוד מערבה לטריטוריה שבין הקרפטים ונהר הדנייפר.
שורשי העם המדיארי > הנדודים מערבה

משנת 854 סבלו המדיארים תקיפות של שבטי פצ'נגים. הלחץ הפצ'נגי הוביל לנדידת המדיארים עוד יותר מערבה, ולפשיטות על הישויות המדיניות ששכנו אז באגן הקרפטים – מדינת מורבייה הסלאבית, מדינת בלטון, והממלכה הפרנקית המזרחית. המדיארים הביאו הרס וחורבן על הסלאבים והבולגרים שישבו במקומות אלו.
המדיארים החלו לשמש ככלי שרת במלחמות שבין העמים יושבי האזור, לבין מעצמות אירופה של הימים ההם. בשנת 892 נכנסו למוראביה, בהזמנתו של מלך גרמניה ארנולף. ב-895 נלחמו לצידו של הקיסר הביזנטי לאו הרביעי כנגד הבולגרים. לאחר מכן, בשנת 896, בהנהגתו של ארפאד, חצו את הרי הקרפטים, וכבשו את האזור המהווה כיום את הונגריה. כאמור, ה"מגיארים" היו השבט המוביל במסעם של שבעת השבטים המייסדים. בתחילה כבשו את אזור מעלה נהר הטיסה, שהיה בלתי מיושב כמעט, ומשם המשיכו לאזור שמעבר לדנובה, שהיה ידוע בימי הרומאים כפאנוניה, ולימים יהיה לליבה של המדינה ההונגרית. האזורים שנכבשו היו מיושבים באופן דליל בסלאבים – בולגרים, סלובקים, סלובנים, קרואטים ועוד, וגם אווארים מעטים שרדו עדיין בדרום מערב המדינה. אוכלוסייה זו שישבה באגן הפאנוני, שנכבשה ושועבדה על ידי המדיארים, סייעה להם להתיישב ולהפוך מעם נוודים לוחמים - לעם היושב על אדמתו. באזור טרנסילבניה, קיים מיעוט אתני של מדיארים (המכונים "סקלרים"), שאינם נמנים עם השבטים שהוביל ארפאד להונגריה בסוף המאה ה-9, ויש גרסאות שונות לגבי מוצאם, אם כי הם משוכנעים במוצאם המדיארי. ייתכן שהם צאצאי מדיארים שנמלטו מלחצם של הפצ'נגים מאגן הדון - אל אזור טרנסילבניה. הסקלרים מהווים, כיום, אחוז ניכר מן ההונגרים תושבייה.
שורשי העם המדיארי > התפתחויות אתניות מאוחרות

פרט לגורמים האוגרו-פינים והכוזריים, מעורבים המדיארים של ימינו עם עמים רבים שהתיישבו באזור לאחר כיבוש הונגריה בידי המדיארים, כגון פצ'נגים, קומנים, בני עמים סלאבים שפלשו לאזורים השכנים במאה השישית, גרמנים (כולל אוסטרים), סלובקים, סרבים ועוד. העם ההונגרי כיום הוא עירוב של אלמנטים אלו, אך עודו שומר בגאווה על מוצאו המדיארי המקורי.
ראו גם

טארקאנים
אחד מאבות השבטים המדיארים בכיכר הגיבורים, בודפשט
מוריסטן

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1903 
 קואורדינטות:  31°46′38″N 35°13′47″E﻿ / ﻿31.77730556°N 35.22977778°E﻿ / 31.77730556; 35.22977778
 
 
המזרקה במוריסטן
המוריסטן וכנסיית הגואל בפסטיבל "אור וירושלים", יוני 2009
שוק אבטימוס במוריסטן
המוריסטן (בפרסית: بیمارستان, נהגה: בִימָרֶסְטָאן, בעברית: בית חולים, או: تيمارِسْتان, נהגה: תִימָרֵסְתָאן, עברית: בית משוגעים) הוא מתחם גדול ורבוע של רחובות, כיכרות, חנויות ובתי מלאכה ברובע הנוצרי בעיר העתיקה בירושלים.
היסטוריה

בתקופה הביזנטית שימש המתחם בתור ה"פורום רומאנום" של איליה קפיטולינה. בתקופה הצלבנית שלטו במתחם אנשי המסדר ההוספיטלרי, שבנו במקום אכסניה, כנסייה ובית חולים. מבנה בית חולים היה ממוקם בחלקו הדרומי של המתחם. זהו מבנה קמרונות ארוך המקביל לרחוב דוד שחלקו שרד. בית החולים הוקם עוד לפני הכיבוש הצלבני של ירושלים, על ידי עולי רגל נוצרים מאיטליה וברשות השלטון המוסלמי. על פי חלק מהתעודות בבית החולים היו כ-2,000 מיטות. לאחר כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין הוקם בשטח בית החולים ההוספיטלרי בית חולים לפגועי נפש, ושם המקום היה ל"מוריסטן", ופעל ככל הנראה עד לרעידת האדמה של 1457, אז נחרב רוב המבנה. במאה ה-19, נפתח בחלק מהמבנה ששרד שוק פירות וירקות. ב-2013 הושלם עבודות שיקום ושימור במקום, לקראת הפיכת המבנה למסעדה.
בסביבות שנת 1860 מסרו העות'מאנים את חלקו המזרחי של המתחם, הגובל בשוקי הרובע המוסלמי, לידי אנשי דת גרמנים, שבנו במקום כנסייה לותרנית בשם: כנסיית הגואל. בעת בניית הכנסייה התגלו שרידים של הכנסייה הצלבנית שהייתה במקום, ושרידיה משולבים בכנסייה החדשה. כנסיית הגואל נחנכה ב-31 באוקטובר 1898 בביקורו של הקיסר הגרמני וילהלם השני בארץ ישראל.
לאחר שמסרו הטורקים את השטח לידי הגרמנים, עלה בהם החשש כי מעצמות מערביות נוספות ידרשו אף הן דריסת רגל בירושלים, ולכן מיהרו למכור את המתחם הנותר במחיר נמוך לפרנסי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, בתנאי שתבנה במתחם בתי מגורים, אכסניות ואזור מסחרי.
השוק הוא מיזם מודרני אשר נבנה בשנת 1903. בשטח נבנו מבנים אחדים, ובהם כשבעים חנויות הפתוחות אל עֵבר רחובות ישרים ורחבים ובמרכזם כיכר מרכזית. תכנון הרחובות הוא דוגמה נדירה של תכנון עירוני יזום וכולל של אזור בעיר העתיקה בראשית המאה ה-20.
מעל המבנים בחלק המערבי של המתחם נבנתה קומה שנייה. לקומה זו הוכן פתח כניסה-ראשית ברחוב, במקום צנוע ונפרד מהחנויות, ממנו עולים לאולם-כניסה גְבה-תקרה, ובצדדיו שני אולמות ציבוריים. מאולם-הכניסה יוצאת מערכת של גשרים המחברת אותו אל הקומה-השנייה בשאר הבניינים, שם נבנו חדרים למגורי צליינים. כך נוצר בקומה העליונה מתחם אוטונומי בעל אופי שונה מהמסחר שהתנהל תחתיו. קומה זו נועד להיות אכסניה לקליטת עולי-רגל עבור כנסיית הקבר הסמוכה. כאן שכנה אכסניית סנט ג'ון, שנקראה על שם כנסיית יוחנן המטביל שמדרום לה.
השוק והכיכר נקראו "שוק אבטימוס", על שם הפטריארך היווני-אורתודכסי דאז. (בבעלות הכנסייה עמד אז גם רובו של מתחם השוק הסמוך לשער יפו, שגם הוא כוּנה על שם הפטריארך "אל-בטראק").
במתחם מצויות חנויות שונות ובכללן חנויות למוצרי עור, בדים, שטיחים ומזכרות ולצדן מסעדות ובתי קפה. בפינתו הצפון-מזרחית של המתחם שוכנות מספר חנויות למוצרי עור. הסיבה לכך היא שפינה זו שוכנת בסמיכות לשוק הצבעים, בעבר אכסניה לבורסקאים בעיר העתיקה. זאב וילנאי מספר שמספר יהודים שעסקו בסחר בדים ואריגים החזיקו בעבר חנויות במקום.
עד 1948 פעלו במקום חנויות של סוחרים יהודיים ספרדים שהתגוררו בימין משה, לממכר בגדים ועוד.
במרכז המתחם מצויה מזרקת מים בסגנון נאו-בארוקי. המזרקה נבנתה לכבוד חצי יובל שנות שלטונו של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני שחל בשנת 1900, אם כי המזרקה נבנתה יחד עם השוק רק בשנת 1903. לקראת שנת 2000 שופצה ונוקתה המזרקה אך עד חודש יולי 2008 לא זרמו בה מים.
ביום 14 ביולי 2008, לאחר שנוקתה המזרקה ומערכותיה העתיקות מהפסולת והבוץ שדבקו בה במשך השנים, לאחר שהוחלפו מערכות השאיבה ונוקו הצינורות, הצליחו מהנדסי החברה לפיתוח מזרח ירושלים להפעיל את המזרקה וכיום היא פועלת באופן חלקי.
מבנים במתחם

בית חולים סנט ג'ון - בשנת 1948 נותק בית החולים סנט ג'ון לרפואת עיניים, ששכן בדרך חברון (מלון הר ציון של ימינו) ממתרפאיו, שרובם ככולם היו הערבים. עקב כך הועבר בית החולים אל המוריסטן, מקומו ההיסטורי של בית החולים ההוספיטלרי, שחברי מסדר סנט ג'ון הבריטי ראו עצמם כממשיכי דרכו. בית החולים שכן במוריסטן עד שהועבר למבנה מודרני בשכונת שייח ג'ראח ב-1960.
נאות דוד - מבנה במערבו של המוריסטן בו שכנה אכסניית סנט ג'ון. כמו כל המתחם, האכסניה הייתה ועודנה בבעלות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, אך עם השנים הוחכרה על ידי הפטריארכיה לגורמים שונים. כיום מאכלס כעשר משפחות יהודיות, בית כנסת וישיבת לנתיבות ישראל.
גלריית תמונות

מצבה ודגל לזכר מסדר ההוספיטלרים במוריסטן
המוריסטן, כנסיית הגואל מימין
מזרקה במרכז שוק אבטימוס
לקריאה נוספת

יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה, א, ירושלים: הוצאת יד בן-צבי, תשל"ט-1979.
שבתי זכריה, סוחרים יהודים ב"שוק המוריסטן" בעיר-העתיקה בירושלים, האומה 129, ירושלים, תשנ"ח, עמ' 78-84 (מידע בקטלוג רמב"י)
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, ירושלים בירת ישראל העיר העתיקה וסביבתה, הוצאת אחיעבר, ירושלים 1972, כרך ב', עמ' 168: "שיבוש של המילה הפרסית-ערבית במריסטאן ופירושה בית חולים".
↑  ניר חסון, אולמות האבירים - הגרסה הירושלמית - בית החולים הצלבני הגדול ביותר במזרח התיכון יפתח לקהל, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2013
↑  זאב וילנאי, העיר העתיקה, עמ' 160-161.
↑  משפחות ספרדיות שגרו בימין משה ועסקו במסחר בשוק החדש, באתר מלון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511348405171 
כתובת המתעדת את קיומו של בית החולים סנט ג'ון במקום בין 1948 ל-1960, באתר ההיסטורי של בית החולים ההוספיטלרי מן המאה ה-12
פרסי המוזיקה הבריטית

| --- | --- |

הכניסה למרכז התערוכות ארלז קורט בו נערך הטקס בפברואר 2008
 מיקום הטקס:  בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי 
 תקופת הפרס:  1977–הווה (כ־48 שנים)
 האתר הרשמי (באנגלית)
 
טקס פרסי המוזיקה הבריטית או בכינויו "הבריטס" (באנגלית: Brit Awards) הוא טקס שבו מוענקים פרסי מוזיקה לאמנים בריטים שונים שעוסקים בעיקר ברוק ובפופ.
הטקס נוסד ב-1977 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI), ומשנת 1982 הוא מתקיים מדי שנה. מאז שנת 1989 מופק האירוע בחסותה של חברת מאסטרקארד.
מספר הזכיות הרב ביותר לאמן בריטי שייך לזמר רובי ויליאמס, שקטף בחלוף השנים 12 פרסים כאמן סולו ועוד 5 כחלק מההרכב טייק ד'את (מתוך 8 זכיות של ההרכב). בקטגוריות הבין-לאומיות הישג זה שמור ללהקת U2 שזכתה ברבות השנים ב-7 פרסים.
הזוכים הבולטים בכל שנה

1977: הביטלס - 3 פרסים
1982: אין זוכה עיקרי
1983: פול מקרטני - 2 פרסים
1984: קאלצ'ר קלאב - 2 פרסים
1985: פרינס - 2 פרסים
1986: יוריתמיקס - 2 פרסים
1987: פיטר גבריאל - 2 פרסים
1988: אין זוכה עיקרי
1989: פיל קולינס, מייקל ג'קסון, פיירגראונד אטרקשיין וטרייסי צ'אפמן - 2 פרסים
1990: ננה צ'רי, פיל קולינס ופיין יאנג קניבלז - 2 פרסים
1991: אין זוכה עיקרי
1992: סיל - 3 פרסים
1993: אנני לנוקס וסימפלי רד - 2 פרסים
1994: ביורק, טייק ד'את וסטריאו אמ. סיז - 2 פרסים
1995: בלר - 4 פרסים
1996: אואזיס - 3 פרסים
1997: מאניק סטריט פריצ'רז וספייס גירלז - 2 פרסים
1998: הוורב - 3 פרסים
1999: רובי ויליאמס - 3 פרסים
2000: טראוויס, רובי ויליאמס ומייסי גריי - 2 פרסים
2001: רובי ויליאמס - 3 פרסים
2002: דיידו וקיילי מינוג - 2 פרסים
2003: קולדפליי ומיס דיינאמייט - 2 פרסים
2004: דה דארקנס - 3 פרסים
2005: סיזר סיסטרס - 3 פרסים
2006: קייזר צ'יפס - 3 פרסים
2007: ארקטיק מאנקיז והקילרס - 2 פרסים
2008: ארקטיק מאנקיז, פו פייטרז וטייק ד'את - 2 פרסים
2009: דאפי - 3 פרסים
2010: ליידי גאגא - 3 פרסים
2011: טייני טמפה וארקייד פייר - 2 פרסים
2012: אדל ואד שירן - 2 פרסים
2013: אמילי סאנדיי ובן הווארד - 2 פרסים
2014: ארקטיק מאנקיז ווואן דיירקשן - 2 פרסים
2015: סם סמית' ואד שירן - 2 פרסים
2016: אדל - 4 פרסים
2017: Rag'n'Bone Man ודייוויד בואי - 2 פרסים
2018: סטורמזי ודואה ליפה - 2 פרסים
2019: The 1975 וקלווין האריס - 2 פרסים
2020: לואיס קפלדי - 2 פרסים
2021: דואה ליפה - 2 פרסים
2022: אדל - 3 פרסים
הערות שוליים

↑  ידיעה באתר הפרס.
↑  ידיעה באתר הפרס.
↑  ידיעה באתר הפרס.
↑  רשימת הזוכים באתר גילדת המפיקים בבריטניה (הפרס משותף לגילדה ולבריטס).
1 2  News Entertainments & Arts, Coldplay producer Markus Dravs receives Brit, the BBC site, 10 February 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a6cb39ae-49cb-49c0-b884-dd73dd42b7d3 
הספייס גירלז אוספות את אחד משני הפרסים בהם זכו בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 1997
מחלת הפה והגפיים

| --- | --- |

תפרחת בפה של תינוק בן שנתיים
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 תסמינים:  פריחה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/218402 
 DiseasesDB:  5622
 MeSH:  D006232
 MedlinePlus:  000965
 סיווגים
 ICD-10:  B08.4
 ICD-11:  1F05.0 
 
תפרחת אצל תינוק בן שנתיים
מחלת הפה והגפיים נגרמת על ידי מספר נגיפי מעיים, השייכים למשפחת Picornaviridae (נגיפים בעלי מקטע RNA קצר). הגורם השכיח ביותר למחלה הוא הנגיף Coxsackie A. אף שהיא שייכת לאותה משפחה של נגיפים, מחלת הפה והגפיים אינה מחלת הפה והטלפיים התוקפת בעיקר כבשים, בקר וחזירים.
המחלה די שכיחה, ופוגעת בעיקר בתינוקות ובילדים. היא מדבקת מאוד, ומועברת על ידי מגע עם נזלת או צואה של אדם נגוע. המחלה מתאפיינת בהתפרצויות של מגפות קטנות, בעיקר בפעוטונים, בתי-ספר, וגני-ילדים.
תסמינים

חום
תפרחת בפה
פצעים ושלפוחיות בכפות הידיים והרגליים
כיבים בפה (או אפטות)
שלפוחיות ופצעים יכולים להופיע גם על הישבן
לא כל התסמינים חייבים להופיע.
טיפול

אין טיפול ייעודי למחלה, אך באמצעות שימוש בתרופות ניתן להקל על התסמינים הספציפיים, כגון חום וכאבים בפצעים. ככלל מחלת הפה והגפיים היא מחלה נגיפית שצריכה לחלוף מעצמה. רופאים רבים אינם רושמים תרופות למחלה זו, אלא אם התבטאות המחלה חריפה. כדי להוריד חום גבוה ניתן להשתמש בתרופות להורדת חום, וכן באמצעות אמבטיות קרות.
רק מיעוט קטן מאוד מהמקרים יצריך אשפוז בבית חולים, וזאת בעיקר בגלל סיבוכים נוירולוגיים (דלקת קרום המוח, דלקת המוח או שיתוק רפה חריף), או בצקת ריאות.
התפרצויות מתועדות

ב-1997 מתו 37 ילדים בעקבות התפרצות המחלה בסרוואק שבמלזיה.
ב-1998 הייתה התפרצות בטאיוואן שהשפיעה בעיקר על ילדים, היו 405 סיבוכים קשים, ו-78 ילדים מתו. ההערכה היא שכ-1.5 מיליון אנשים חלו במחלה.
הערות שוליים

↑  מחלות ויראליות, באתר משרד הבריאות, ‏נובמבר 2024
↑  מחלת הפה והגפיים: ההדבקה, התסמינים והטיפול, באתר BEOK, ‏מרץ 2024
↑  המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, מוות בקרב ילדים בעקבות התפרצות מחלת הפה והגפיים--בטאיוואן, במהלך אפריל-יולי 1998 MMWR Morb Mortal Wkly Rep 1998;47:629-32
PMID 9704628
↑  Ho M, Chen ER, Hsu KH, Twu SJ, Chen KT, Tsai SF, Wang JR, Shih SR. 71 מקרי הידבקות בהתפרצות מגפה של “enterovirus” בטאיוואן. קבוצת עבודה ל "enterovirus" בטאיוואן. N Engl J Med 1999;341:929-35. PMID 10498487
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00804612 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קורמאיור

| --- | --- |
סמל קורמאיורסמל קורמאיור

מבט על העיירה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  ואל ד'אוסטה ואל ד'אוסטה
 בירת העיירה:  קורמאיור 
 שטח:  210 קמ"ר
 גובה:  1,224 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,602 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  13 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  45°47′00″N 6°58′00″E﻿ / ﻿45.783333333333°N 6.9666666666667°E﻿ / 45.783333333333; 6.9666666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.courmayeur.ao.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקורמאיור(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקורמאיור(למפת ואל ד'אוסטה רגילה) אאוסטה סארה מון בלאן מטרהורן שווייץ פיימונטה צרפתקורמאיור(למפת ואל ד'אוסטה מוגדלת) אאוסטה סארה מון בלאן מטרהורן שווייץ פיימונטה צרפתקורמאיור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מון בלאן ובעמק - קורמאיור
קאורמיור (צרפתית Courmayeur; איטלקית Cormaiore; ניב מקומי Cromëiö) היא עיירה בוואל ד'אוסטה בצפון מערב איטליה ובה 2,798 תושבים. העיירה שוכנת בגובה 1,224 מטר מעל פני הים, היא מורכבת מתשעה רבעים ומשתרעת על פני שטח של 210 קמ"ר. העיירה משמשת מרכז לנופש ולספורט חורף. במסגרת ניסיונו של שליט איטליה בניטו מוסוליני לבצע "איטליזציה" של המחוז, בשנים 1939–1946 נקבע כי שמה החדש של העיירה יהיה "קורמיורה" "Cormaiore", אך השימוש בגרסה זו של השם אינו רווח כיום. מהעיירה ניתן לטפס רגלית לפסגת המון בלאן, למרות שאת הפסגה לא רואים ממרכז העיירה. מסביבתה נובע גם נהר דורה בלטאה, יובל שמאלי חשוב של נהר הפו. בעיירה נמצא פתח הכניסה הדרום-מזרחי של "מנהרת המון בלאן", המגיחה מצדה השני בעמק שאמוני בצרפת.
מוקד תיירות

העיירה מהווה מוקד משיכה לתיירות חורף. המרחק לעיירה ממוקדי האוכלוסייה הוא: מטורינו בצפון איטליה - 149 ק"מ, מ-מילאנו - 218 ק"מ, מליון בצרפת דרך מנהרת המון בלאן - 250 ק"מ, ומז'נבה בשווייץ - 100 ק"מ.
דרך בעלת אופי מיוחד המגיעה לעיר עוברת במקומות: "לה סאל" (La Salle) ,"מורגה" (Morgex) ו"פרי-סן-דידיה" (Pré-Saint-Didier). במקום האחרון, "פרי-סן-דידיה", הוקם לאחרונה מתקן אירוח חדש. שני המקומות הראשונים, "לה סאל" ו"מורגה", מהווים מוקד לגידול גפנים, בגובה של 1,000 מטר מעל פני הים. יינם הלבן נחשב מהמשובחים באירופה.
ראו גם

מון בלאן
סובב מון בלאן
מעבר סן ברנאר הגדול
מעבר סן ברנאר הקטן
גלריה

מבט על העיירה בחורף.
מראה העיירה בשנת 1934.
שלט הכניסה לעיירה.
סמטה בעיירה.
מונומנט עם צלב בעיירה, לכבוד כלבי חיפוש והצלה.
רכס מון בלאן משתקף משולי העיירה.
רחוב אופייני בקורמאיור.
פסלו של ג'וזף הנרי בן העיירה. היה כומר, סופר, אלפיניסט ובוטנאי.
התנדבות

מתנדבים במסע הבחירות של ג'ון קרי, 2004
התנדבות בתיכון רוטברג
התנדבות היא מעשה שנעשה מבחירה חופשית של אדם, ללא תמורה חומרית או אחרת, והמונע על ידי רעיון או מטרה מסוימת. חלק מההגדרות מתייחסות לתפיסת הפעולה כבעלת ערך על ידי המבצע אותה. כאשר אדם מחויב להצטרף, בהוראת אחרים לפעולה שנעשית בהתנדבות, נאמר שהוא "מתנודב".