stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה רז
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני אורן אהרוני, מדינה בלי ביקורת: כך נראית הקדנציה של אנגלמן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 במרץ 2023
↑  כתבה בטלוויזיה החינוכית
↑  פפיצ'ק
↑  "חתן פרס רשות השידור תשמ"א (1982)", על התוכנית "גם אנחנו היינו שם – השפעת השואה על בני הניצולים".
↑  אילן מרסיאנו, יחיאל חזן: "הח"כים רמאים, אני הולך לבית-המשפט", באתר ynet, 17 בדצמבר 2003
↑   נתי טוקר, דובר מבקר המדינה: "לא להתעלם מטיוטת הדו"ח בהליך איתור מנכ"ל תאגיד כאן", באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2019
↑  רינה מצליח, ‏"יש מסע דה לגיטימציה נגד המבקר", באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2017
↑  אלכסנדר כץ, כנס אילת לעיתונות, "אמרו לי - אנחנו יודעים דברים על מבקר המדינה. אם זה לא איום, אז מה כן?", באתר אייס
↑  פודקאסט שעת מלחמה עם שלמה רז, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  שלמה רז, תוכנית אודיו דוקומנטרית שהפיק והגיש שלמה רז במסגרת 'סיפור משפחתי.', באתר https://www.familysounds.co.il/, ‏28.12.2020
↑  פודקאסט עושים פוליטיקה: מאחורי הקלעים של הפוליטיקה הישראלית, באתר רשת עושים היסטוריה
שלמה רז, מרץ 2020
תעודה המעידה על זכייתו של שלמה בפרס רשות השידור, 1982
שלמה רז ומתן וילנאי מקליטים פרק של הפודקסאט "שעת מלחמה", 2022
שלמה רוזובסקי

| --- | --- |

שלמה רוזובסקי תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 בפברואר 1878 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 ביולי 1962  (בגיל 84) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל, פלשתינה (א"י), האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
שלמה רוֹזוֹבְסקי (ברוסית: Шломо Розовский; באנגלית: Solomon Rosowsky;‏ 19 בפברואר 1878, ריגה, רוסיה – 31 ביולי 1962, ניו יורק) היה מלחין ומוזיקולוג יהודי שפעל ברוסיה, בארץ ישראל המנדטורית ובארצות הברית.
קורות חיים

שלמה רוזובסקי נולד בפברואר 1878 בעיר ריגה לחסיה ולברוך לייב רוזובסקי, אז בצפון-מערב האימפריה הרוסית, נצר למשפחת חזנים. אביו, ברוך לייב רוזובסקי (1841–1919), היה מלחין וחזן בבית הכנסת הגדול בריגה. רוזובסקי למד בחדר ובגימנסיה. אחר כך למד משפטים באוניברסיטת קייב והוסמך כדוקטור למשפטים בשנת 1902. עד לשנת 1910 עבד כעורך דין בסנקט פטרבורג ובריגה.
רוזובסקי למד מוזיקה בקונסרבטוריונים של לייפציג (אצל ניקיש) ופטרבורג, שם היה תלמידו של רימסקי קורסקוב. בשנת 1911 הוסמך מטעם הקונסרבטוריון המלכותי בתואר "אמן חופשי".
בשנת 1908 השתתף ביסוד החברה למוזיקה יהודית עממית בסנקט פטרבורג וכן כתב ביקורת מוזיקה בעיתונים מקומיים. בשנים 1918-1920 שימש כמנהל המוזיקלי של "התיאטרון היהודי הלאומי" במוסקבה (ГОСЕТ). בשנת 1920 חזר לריגה ושם ייסד וניהל את הקונסרבטוריון היהודי.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל. בארץ ייסד וניהל במשך שנתיים שיעורים לחזנות בירושלים. הוא הרבה להלחין שירי עם ומוזיקה למחזות (עבור תיאטרון "האהל") ואף חיבר ספר על טעמי המקרא.
רוזובסקי היה ממייסדי ומנהלי המכון הארץ-ישראלי למדעי המוזיקה. בשנת 1946 זכה בפרס אנגל (פרס כבוד) מטעם עיריית תל אביב כהוקרה על פועלו במוזיקה היהודית ובחקר טעמי המקרא.
בשנת 1947 היגר לארצות הברית, ושם הרצה באוניברסיטאות שונות, בהן ישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת שיקגו. משנת 1953 כיהן כמרצה למוזיקה בבית המדרש לרבנים באמריקה.
הוא נישא לחנה בת דוד מייצ'יק, ואחרי פטירתה בניו יורק נישא ב-1920 לרשל בת ברלרוסיאנסקי. נפטר בגיל 84.
יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מיצירותיו:
מוזיקה להצגות: "האוצר" (1928), "אמנון ותמר", "משיח בן יוסף", "יעקב ורחל", "כתר דוד", "שבתי צבי", "חלום הגולם", "הורדוס ומרים".
ספר לזכרו

ש"ז ציטלין, חיים בר דין, מקראי קדש: חמשה חמשי תורה וקריאתם. ספר שלמה רוזובסקי , ירושלים: מזרח ומערב, תשל"ח 1977.
קוים לדמותו של שלמה רוזובסקי, עמ' 119–148.
הערות שוליים

↑  לזכר החזן המנוח רבי יעקב גוזמן ז"ל, דואר היום, 9 באוגוסט 1928
↑  פרס אנגל חולק לזוכים בו, הצופה, 13 ביוני 1945.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267198405171  PLWABN: 9810606620305606  BnF: cb15615448d (data)  GND: 1064889689  ISNI: 0000 0000 6661 3839  LCCN: n81067985  MusicBrainz: c55b92d6-cb1b-493c-b628-6268f4c24a52  NTA: 074345788  SNAC: w6hh6sz0  VIAF: 27390726   WorldCat (עם VIAF): 27390726
שריה בן נריה

שְׂרָיָה בֶּן נֵרִיָּה היה משרי צדקיהו מלך יהודה.
שריה, בנו של נריה ונכדו של מחסיה, היה ככל הנראה אחיו של ברוך בן נריה ואם כך אבי סבו היה חלקיה.
במקרא נזכר תפקידו של שריה כ"שר מנוחה". לדעת פרשני המקרא כוונת הדבר היא שהיה מביא אל המלך את האנשים הרוצים לתת לו מתנה וכך גם בתרגום השבעים ובתרגום יונתן. או שהכוונה שהיה עם המלך בזמן מנוחתו. במדרש נכתב על שריה שהיה נביא, והתלמוד אומר כי התנבא בסוף ימיו, בימי שיבת ציון.
בספר ירמיה נזכר שריה, לאחר שירמיה כותב על ספר אחד את כל נבואות הזעם על בבל, הוא פונה אל שריה המלווה את צדקיה המלך כשהלך לבבל, ומורה לו לקרוא בבבל את הספר, ולאחר שיסיים, שיקשור אבן על הספר, ויזרוק אותו אל נהר פרת. לסיום מורה ירמיה לשריה לומר לאחר הטלת הספר למים;
”כָּכָה תִּשְׁקַע בָּבֶל וְלֹא תָקוּם מִפְּנֵי הָרָעָה אֲשֶׁר אָנֹכִי מֵבִיא עָלֶיהָ”.
ממצאים ארכאולוגיים

ב"בית הבולות" שבעיר דוד נמצאה בולה (חותמת) ועליה הכיתוב בן שתי השורות ”לשריהו \ נריהו”. הארכאולוגים יגאל שילה ופרופ' נחמן אביגד הסיקו כי מדובר בחותמו של שריה בן נריה. במקום נמצאו גם בולות של שני אחיו, ככל הנראה - ”לברכיהו בן נריהו הספר” ("הסופר", בכתיב חסר), ו”לרמליהו בן נריהו”.
הערות שוליים

1 2  ספר ירמיהו, פרק נ"א, פסוק נ"ט
1 2  ברוך בן נריה,  מחבר: אבי ורשבסקי - ההנחה ששריה וברוך היו אחים מתבססת על שמות אביהם וסבם המשותפים
↑  רש"י על ספר ירמיה, פרק נ"א, פסוק נ"ט; "מנוחה" לשון "מנחה"
↑  יאיר הופמן, מקרא לישראל: ירמיה כו - נב', ירושלים, מאגנס, 2001, עמ' 867.
↑  רבי דוד אלטשולר, "מצודות דוד" על ספר ירמיה, פרק נ"א, פסוק נ"ט
↑  על פי המדרש "מנוחה" פירושה "נבואה" (כדוגמת "ונחה עליו רוח ה', ספר ישעיהו, פרק י"א, פסוק ב') במדבר רבה, פרשה י', פסקה י"ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ד, עמוד ב', וראו עוד רש"י שם טו.
↑  ירמיה, נ"א, נ"ט; לפי תרגום השבעים הוא רק שלח את שריה ולא הלך בעצמו.
↑  ספר ירמיהו, פרק נ"א, פסוק ס"ד
↑  נחמן אביגד, חותמו של שריהו בן נריהו, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה יד, 1978, עמ' 86–87
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513519705171  VIAF: 308281511   WorldCat (עם VIAF): 308281511 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמגלה

שמגלה (געז: ሽማግሌ; ברבים, אמהרית: שמגלווץ', געז ותגרית: שמגלתת) הוא מונח חבשי שמשמעותו "מבוגר", "בכיר" ו-"זקן". באופן היסטורי ומסורתי החברה החבשית היא חברה גרונטוקרטית שבה לשמגלה חשיבות תרבותית וסוציו-פוליטית עליונה.
השמגלה הוא לא בהכרח בגיל מתקדם אלא אדם המשמש בתור מגשר, יועץ, היסטוריון והבקיא בגנאלוגיה, תרבות, חוק ודת. השמגלה משמש גם בתור מתווך בין הממשלה לבין האדם הפשוט וכן בין אדם לחברו. השמגלה גם מציל חיים במקרה של נקמת דם שבו הוא קובע את גובה הכופר. גובה ("מועצת הזקנים") של חברה מקומית מורכבת מאנשים אלו. מתוך השמגלה נבחרים הדנה (הדיינים המסורתיים). החלטותיו של השמגלה והמועצה מקובלות על החברה עצמה ומקבלות גם על הרשויות האזרחיות והמשפטיות של המדינה.
בקרב ביתא ישראל במקומות בהם לא היו מנהיגי דת השמגלה היה זה שלקח על עצמו תפקידים דתיים אשר שייכים לתחום החברתי דוגמת נישואים. יעל כהנא אשר ביקרה באתיופיה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מספרת על מוסד השמגלה אצל ביתא ישראל:
מעמדו של הזקן בחברה הפלשית מעורר את קנאתי. שלא כבחברה המערבית, שאדם זה נחשב לזקן מיום פרישות לגמלאות והוא נדחק ככלי אין חפץ בו אל שולי החברה, כאן הזקן הוא אדם במרום הסולם החברתי ומכובד מכל הצעירים ממנו לימים. הוא היחיד הנמצא בעמדת כוח המעניקה לו עצמאות מוחלטת. לפיכך נושא כל צעיר את נפשו להיות שמאגלה מהר ככל האפשר. לא ייפלא, שהנשאל לגילו מוסיף תמיד חמש עד עשר שנים - מעין קפיצת דרך אל הזקנה הכל-יכולה. רק השיבה והגיל הופכים את האדם לשמאגלה - השליט הבלתי-מעורער על משפחתו, ואם הוא טיליק שמאגלה - זקן חשוב - בזכות כספו, מעמדו ככוהן או בזכות חכמתו, הרהו החשוב והמכובד בכפרו ואף בסביבה כולה.
בקרב התגרה והבילינים באריתריאה לשמגלה תפקיד פוליטי מובהק. בחברות אלו השמגלה מחזיק בתואר שום ("שליט") ומהווה מעמד אצולתי. בתקופת השלטון האתיופי על אריתריאה שמגלה רבים ישבו בבית הנבחרים בעידוד הממשל וכדי לייצג את כלל קבוצות התגרה.
לקריאה נוספת

Dirk Bustorf, "Šəmgəlle" and Wolbert Smidt, "Šəmgällä" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, pp. 608-609
הערות שוליים

↑  Thomas Leiper Kane, Amharic-English dictionary Vol. I, Otto Harrassowitz Verlag, 1990, ISBN 3447028718, p. 615-616
↑  הגר סלמון (עורכת), קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים - אתיופיה, יד בן צבי, תשס"ח, עמ' 47
רבנו תם

| --- | --- |
 לידה:  לא ידוע רמרו, צרפת 
 פטירה:  9 ביוני 1171 ד' בתמוז ד'תתקל"א טרואה, צרפת 
 מקום קבורה:  רמרו 
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  טרואה, רמרו
 תקופת הפעילות:  ? – 9 ביוני 1171 
 השתייכות:  בעלי התוספות
 תחומי עיסוק:  הלכה
 רבותיו:  אביו – רבי מאיר מרמרו, אחיו הרשב"ם, ר' יעקב בר שמשון
 תלמידיו:  ר"י הזקן, ר' אהרן בר' יוסף, ר' יעקב ישראל בר' יוסף, ר' חיים בר' חננאל הכהן, ר' משה מפונטייזה, ר' יוסף מאורליינש, ר' אברהם בר' יוסף מאורליינש, ר' יעקב מאורליינש, ר' יום טוב בן יצחק מיואני, ר' מנחם בר' פרץ, ר' יעקב מקורביל, ר' יהודה מקורביל (אחיו של ר' יעקב מקורביל), ר' אברהם מבורגויל, ר' יצחק בן ברוך, ר' אליעזר ממיץ, ר' משה בר' שלמה הכהן (רבו של הראבי"ה), ר' יצחק בן מרדכי (ריב"ם) מריגנשבורג, ר' אפרים מרגנסבורג, ר' אליעזר בר' יצחק מביהם (פראג), ר"י הלבן מבוהמיה, רבנו פטר, רבי משה מקייב, ר' יצחק הגר מהונגריה, רבי יוסי מאוטראנטו
 בני דורו:  רבי אליהו מפריז, רבנו משולם, ריב"ם, ריב"א, רבי אברהם אבן עזרא
 אב:  מאיר בן שמואל 
 אם:  יוכבד 
 
רבי יעקב בן מאיר, המכונה רבנו תם (בקיצור ר"ת; בערך 1100 – ד' בתמוז ד'תתקל"א, 9 ביוני 1171), היה ראש בעלי התוספות, פרשן התלמוד ופוסק מגדולי הראשונים. כמו סבו רש"י, חי רבנו תם בצרפת, ונחשב בחייו לגדול הדור ביהדות צרפת ואשכנז. כתב את "ספר הישר" וכן ספר על הדקדוק העברי. נודע גם כפייטן ומדקדק בעל ידע לשוני רב.
כינויו "רבנו תם" נגזר מהפסוק "ויעקב איש תם יושב אהלים" (בראשית כה, כז).
תולדות חייו > משפחתו ורבותיו

מוצאו של רבנו תם בלותיר (לורן) בצפון צרפת. אחת משלוש בנותיו של רש"י, יוכבד, נישאה לרבי מאיר בן שמואל מהעיר רומרוג. לר' מאיר ויוכבד נולדו ארבעה בנים: הגדול שבהם רבי שמואל (רשב"ם); שני – רבי יצחק (ריב"ם) שנפטר בגיל צעיר בעוד אביו חי; שלישי – רבי יעקב הידוע יותר כרבנו תם; רביעי – ר' שלמה. בנים אלו היו לראשוני בעלי התוספות. כמו כן ידוע שהייתה להם לפחות בת אחת.
תחילה למד רבנו תם אצל אביו, ועוד בחייו הגיע להוראה. מאוחר יותר למד אצל אחיו הרשב"ם. יש אומרים שהוא למד גם אצל ר' יעקב בן שמשון. בהמשך נחשב לאחד מגדולי הפוסקים בדורו ומגדולי בעלי התוספות, והיה למנהיג יהדות צרפת ובעל השפעה גדולה על יהדות אשכנז.
לרבנו תם נולדו חמישה בנים: יוסף, משה, שלמה (שעסק בכתיבת ספרים בשביל אביו), יצחק (חיבר תוספות לספר הישר) ושמואל (כתב כמה סימנים בספר הישר). בנוסף, הייתה לו בת.
בנישואים שניים התחתן עם מרים, שהייתה אחותו של ר' שמשון מפלייזא.
רבנו תם התפרנס מהלוואות וייצור יין, והיה עשיר. הוא עמד בקשרי ידידות ודיון עם אנרי הראשון, רוזן שמפאן (אנ').
תולדות חייו > מסעות הצלב ועלילות הדם

רבנו תם חי גם בטרוייש (Troyes) וגם ברמרו (Ramerupt). במסע הצלב השני, בשנת 1146, כמעט נהרג על ידי הצלבנים. מאורע המתואר על ידי בן דורו של רבנו תם, רבי אפרים בן יעקב מבון:
ויום טוב שני של שבועות נאספו התועים מארץ צרפת אל רמרו, ובאו בבית רבינו יעקב שיחיה ולקחו כל אשר לו בביתו, וקרעו ספר תורה בפניו, ולקחוהו והוליכוהו אל השדה, ודברו אתו משפטים על דתו, ויתנכלו להמיתו ופצעו אותו חמשה פצעים בראשו, כי אמרו אתה גדולו של ישראל לכן נקחה ממך נקמת התלוי ונפצעה בך כאשר פצעתם באלהינו חמישה פצעים.
וכמעט שכנה דומה נפשו הטהורה לולי רחמי יוצרנו אשר ריחם על תורתו, וימן ה' שר גדול לרבינו יעקב בדרך אותו שדה, ויקראהו רבנו וישחדהו בסוס שווה חמישה זקוקים, וילך השר וידבר על לב התועים וישסעם בדברים ויאמר להם: הניחו לי היום ואני אדבר עמו אולי יפותה ונוכל להסיתו, ואם לא יאבה דעו כי מחר אתננו בידכם. וכה עשו ונדחית השעה הרעה בחמלת ה' על עמו ריחם על המרביץ להם תורתו הקדושה.
בעקבות עלילת הדם בבלואה (Blois) בשנת 1171, שבה הוצאו להורג כשלושים מיהודי הקהילה, קבע רבנו תם, כמנהיג יהודי צרפת, את יום כ' בסיון כתענית ציבור לזכר עלילה זו.
תולדות חייו > תקנות

רבנו תם כינס בטרואה-טרוייש באמצע המאה ה-12 את האסיפות שהביאו לקביעת תקנות ליהדות צרפת. ביניהן אחת הנוהגת בדין תורה עד לימינו (בשינויים שנקבעו במהלך הדורות) והקרויה "תקנת הנדוניה". נראה שהיה זה בזמן שישב בטרוייש לאחר שירד מנכסיו ברמרו.
תולדות חייו > קשריו עם גדולי ישראל בדורו

בתקופה שבה חי רבי אברהם אבן עזרא בצרפת הוא התיידד עם רבנו תם, וישנה התכתבות ביניהם בה הוא אומר על ר"ת – "אתה מקום מקדש וההראל". רבנו תם התכתב גם עם גדולי ישראל נוספים בדורו. במיוחד ידועה התכתבותו עם רבי משולם ממלון, שאיתו נחלק בנוגע לדרכי הלימוד והפסיקה.
כן עסק בדקדוק, ובמחלוקת בין דונש בן לברט ומנחם בן סרוק תמך רבנו תם במנחם, וכתב ספר 'הכרעות' נגד דונש.
תולדות חייו > קבורתו

רבנו תם נפטר בד' בתמוז ד'תתקל"א, ונקבר בבית הקברות העתיק בעיר רומרוג יחד עם אחיו, הרשב"ם, אחיינו ר"י הזקן ובעלי תוספות נוספים. ב-2005 נעשה מאמץ לשקם את בית הקברות ולתחמו, ואף הוקם בית מדרש סמוך.
פיוט ושירה

רבנו תם היה ממעריצי הפיוט, ופסק, שלא רק שמותר להפסיק את סדר התפילה בשביל הפיוטים, אלא יש בזה "מצווה מן המובחר ומכוון אדם את לבו למקום על ידיהם". מלבד כתיבת פיוטים משלו, ר"ת גם פירש והגיה (תיקן) פיוטים של פייטנים אחרים. כמו כן, הוא הסתמך על פיוטים לפסוק הלכה. היום ידועים לנו שלושים ואחד פיוטים המיוחסים לרבנו תם (לגבי ארבעה מהם יש ספק אם אמנם הוא המחבר). בין פיוטיו כתב מערבית לשמיני עצרת, אשר בעלי התוספות שלאחריו מצטטים שורה ממנה כראיה בדיונם ההלכתי. אחד מפיוטיו, הפיוט הארמי "יציב פתגם" נקלט במחזורי אשכנז ונאמר עד היום בהפטרת יום טוב שני של שבועות.
רבנו תם היה הראשון מבין חכמי צרפת שחיבר שירים במשקל השירה הספרדית. בזה הוא כנראה הושפע מחכמי ספרד ודרום צרפת שהיה איתם במגע. רבי אברהם אבן עזרא מתח ביקורת על ניסיונו של רבנו תם הצרפתי לעסוק בשירה ולחקות את הסגנון הספרדי, ולאחר שראה את שיריו, השיב ראב"ע לרבנו תם במכתב-שיר עוקצני השקול במשקל ספרדי (יתד ושתי תנועות, יתד ושתי תנועות, יתד ותנועה, בדלת ובסוגר):
"וּמִי הֵבִיא לְצָרְפַתִּי בְּבֵית שִׁיר / וְעָבַר זָר מְקוֹם קֹדֶשׁ וְרָמַס?

וְלוּ שִׁיר יַעֲקֹב יִמְתַּק כְּמוֹ מָן / אֲנִי שֶׁמֶשׁ וְחַם שִׁמְשִׁי וְנָמַס"
רבנו תם עונה לו בענווה, בשיר הכתוב באותו המשקל בדיוק, ובכך מוכיח את כישרונו לכתוב במשקלים ספרדיים:
"אֲבִי עֶזְרִי יִשִׁׁיבוּהוּ סְעִפָּיו / אֲשֶׁר נָתַן יְדִידוֹ בֵּין אֲגַפָּיו

אֲנִי עֶבֶד לְאַבְרָהָם לְמִקְנָה / וְאֶקּוֹדָה וְאֶשְׁתַּחֲוֶה לְאַפָּיו"
ומשיב לו ראב"ע בשורות שיר שיש בהן הכרה בגדלותו של ר"ת ובמידותיו, הכתובות אף הן באותו המשקל:
"הֲנָכוֹן אֶל אֲבִיר עַם-אֵל, וְרוֹעָם / לְהַשְׁפִּיל רֹאשׁ בְּמִכְתָּב אֶל בְּזוּי עַם

וְחָלִילָה לְמַלְאַךְ הָאֱלֹהִים / אֲשֶׁר יִקּוֹד וְיִשְׁתַּחֲוֶה לְבִלְעָם"
הערכת הדורות לרבנו תם

חכמי דורו פנו אליו בשאלותיהם כאל גדול הדור, וכתבו אליו בהכנעה וביראת כבוד, ופתיחות שאלותיהם מלאות דברי הערצה. לדוגמה: ”נביא אשר ברמרוג, כוכב ישראל ואביר הרועים”; ”ראש עם המאיר לדורו”.
במות רבנו תם קוננו בו הדור, וכלשון בן אחותו, הר"י הזקן, ”כי כבה אורו של עולם וכי נשברו לוחות הברית”. תלמידו ר' חיים הכהן אמר: ”אלמלא הייתי כשנפטר ר"ת – הייתי מיטמא לו, שבאותו היום בטלה קדושת כהונה”, (כלומר שר"ת בעיניו היה גדול הדור ולכן הוא סבר שצדיקים אינם מטמאים במיתתם כדוגמת רבי הקדוש בדברי הגמרא בכתובות).
ביטוי לדעת הדורות הבאים על רבנו תם נמצא בדברי ר' יצחק בן ששת, הריב"ש, אשר הביע בכמה מקומות את הערכתו הרבה לחכמי הצרפתים בכלל ולרבינו תם בפרט, באמרו (תשובה שצ"ד): ”והמאור השני רבינו יעקב איש תם כמוהו בפלפול לא נהיה מאחר שהתלמוד נחתם, תלמוד ערוך בפיו ושגור, סיני ועוקר הרים וטוחנן זה בזה בפלפולו ועומק שכלו ורחב בינתו הן לב כל חכם גור יגור”. ובהמשך התשובה כתב: ”דשאני ר"ת דרב גובריה, והיה כאחד מהם (כוונתו לר"ח רי"ף ורש"י) ואולי יותר מהם בחריפות ובקיאות לפי מה שנראה ממה שחידש בתלמוד. וכל חכמי ישראל הנמצאים היום כולם כקליפת השום וכגרגר שומשום נגד אחד מתלמידיו הקטנים”. בני דורו העריצוהו לא רק בגלל חריפותו ובקיאותו; הם ראו בו אישיות של מנהיג ודבר לדור, בעל כוח השפעה והכרעה. ותלמידיו הכירו בו את המורה, שהראה להם דרך חדשה בלימוד התלמוד.
האגדה העממית (מהמאה ה-16) מבטאת את מידת ההערכה שהיה לר"ת על עצמו וגם את מידת ההכרה שהוא זכה לה, בסיפור זה: "וקבלתי ששמע ר"ת קול בכייה כשמת רש"י ושאל מה קול הבכי? ואמרה לו אמו, כמדומה לי על שכבה נר ישראל, אמר אני אחזור ואדליקהו".
המשורר איציק מאנגר כתב את השיר ביידיש "רבנו תם", שהושר בפי חוה אלברשטיין. השיר תורגם לעברית בידי דן אלמגור ונכלל במופע "איש חסיד היה". השיר מספר על מכתב ששולחת מלכת טורקיה לרבנו תם ומתוודה על אהבתה אליו, אך אשתו של רבנו תם זועמת על הווידוי ואומרת שאין די לבעלה בה.
תפילין דרבנו תם

את שתי הדעות במחלוקת הקדומה בעניין סדר הפרשיות בתפילין, נהוג לקרוא על שם רבנו תם וסבו, רש"י, עד היום ישנה חלוקה בין 'תפילין של רש"י' ל'תפילין של רבנו תם'. הגם כי המנהג להניח תפילין בנוסח רש"י, ישנם המחמירים ומניחים שני זוגות תפילין, זה אחר זה או ביחד. במסורת שכמותה פסק רש"י, סדר הפרשיות הוא "קדש", "והיה כי יביאך", "שמע ישראל", "והיה אם שמוע". למסורת שכמותה פסק רבנו תם הסדר הוא "קדש", "והיה כי יביאך" "והיה אם שמוע" ו"שמע ישראל".
שיטתו בזמן בין השמשות

בהלכה מוזכרת שיטתו בזמן בין השמשות כ"שיטת רבינו תם" ולדעתו צאת השבת 72 דקות לאחר השקיעה, כדעתו פסקו עוד ראשונים וכן השולחן ערוך.
חיבוריו

פירושים ותוספות על התלמוד. פירושיו הם היסוד הראשון לכל קובצי התוספות.
ספר הישר חיבור שאותו כתב ר"ת, ובו חידושיו על התלמוד ותשובותיו בהלכה, שהוא מעין אסופה בת שני חלקים של שו"תים ופרשנויות לתלמוד.
ספר ההכרעה ספר בדקדוק ובו הוא מכריע בין מנחם בן סרוק לבין דונש בן לברט.
תיקון ספר תורה ובו הלכות ספר תורה.
סדר הגט ובו צורת כתיבת גט, הלכותיו ותנאיו.
חיבר גם חיבורים על הכתובים, ולא הגיעו אלינו אלא מעט מציטוטים על ספר איוב
מחזור שכלל הלכות תפילה
חיבר מספר פיוטים
תלמידיו

ר' שלמה לוריא (המהרש"ל) כותב כי "שמונים בעלי תוספות היו בפרק אחד לפני רבנו תם וכל אחד הגיע להוראה .... ותלמידים לרוב בלי מספר". להלן רשימה חלקית של תלמידי רבנו תם. רובם מוזכרים בתוספות או בספר הישר:
ר' אהרן בן ר' יוסף, שקרא לעצמו "קטן מתלמידיו" (כנראה בנו של ר' יוסף בן משה).
ר' יעקב ישראל בן ר' יוסף.
ר' חיים מפריז בן ר' חננאל הכהן.
ר' משה בן ר' אברהם מפונטייזה (Pontoise).
ר' יוסף דאורליינס (Orleans) שככל הנראה הוא רבי יוסף המכונה "בכור שור".
ר' אברהם בן ר' יוסף מאורליאנש.
ר' יעקב מאורליינש, המכונה גם "רבנו תם מאורליינש", נהרג על קידוש השם ב-1189 בלונדון ביום הכתרתו של המלך ריצ'רד לב ארי.
ר' יום טוב בן יצחק מיואני (Joigny) נהרג על קידוש השם בפרעות יורק (York) בשנת 1191.
ר' מנחם בן ר' פרץ.
ר' יעקב מקורביל (Corbeil) נהרג על קידוש השם במגנצא בשנת 1192.
ר' יהודה מקורביל (אחיו של ר' יעקב מקורביל).
ר' אברהם מבורגויל (Bourgueil).
ר' יצחק בן ברוך (אולי היה מזכירו של ר"ת כשחי. הוא ענה לשואלים בשם ר"ת).
ר' אליעזר בן ר' שמואל ממיץ (הרא"ם הראשון).
ר' משה בן ר' שלמה הכהן (רבו של הראבי"ה).
ר' יצחק בן מרדכי מפראג (ריב"ם האשכנזי, להבדיל מריב"ם הצרפתי אחי ר"ת), פעיל ברגנשבורג.
ר' אפרים הגדול בן ר' יצחק בן ר' אברהם הזקן מרגנשבורג הידוע גם כרבי יקיר.
ר' אליעזר בן ר' יצחק מביהם (פראג).
ר' יצחק בן יעקב "הלבן" מבוהמיה.
ר' פטר בן יוסף – נהרג על קידוש השם בימי מסע הצלב השני.
רבי משה הגולה מקיוב
ר' יצחק הגר מהונגריה.
רבי יוסי מטרינטו.
משפחת רש"י > מקרא

- גיס
לקריאה נוספת

שלום אלבק, "יחסו של רבנו תם לבעיות זמננו", ציון ג/ד, תשי"ד / 1954. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
גדליה לסר, "תפיסת השורש של רבנו תם", לשוננו, אלול התשע"ג. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אברהם (רמי) ריינר, "רבנו תם – פרשנות, הלכה, פולמוס", הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2021
שנחרבים

| שנחרבים |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן-פליסטוקן, כ-23,000,000–11,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
תת־משפחה:: שנחרבים
שם מדעי
 Machairodontinae ‏גיל, 1872

שלד של הומוטריום
שנחרבים (שם מדעי: Machairodontinae) היא תת-משפחה נכחדת ממשפחת החתוליים. מיניה האחרונים נכחדו זמן קצר לאחר עידן הקרח האחרון. תת-המשפחה נכללת בקבוצת בעלי ניבי החרב.
שיניים

השנחרבים מחולקים לארבעה טיפוסים בהתאם לסוג השיניים. חלקם בעלי שיניים בצורת פגיון. לחתולים אלו היו שיניים מוארכות וצרות, ולרוב היה להם גוף מוצק. לעומתם יש את החתולים בעלי השיניים המעוקמות. לאלו היו שיניים קטנות ורחבות יותר. גופם היה גמיש יותר, ורגליהם היו ארוכות יותר.
טקסונומיה

תת-משפחה שנחרבים :
שבט Homotheriini
סוג אמפימכיירודוס (Amphimachairodus)
סוג הומוטריום (Homotherium)
סוג לוקוטונג'יילורוס (Lokotunjailurus)
סוג נימרווידס (Nimravides)
סוג קסנוסמילוס (Xenosmilus)
שבט Machairodontini
סוג מכיירודוס (Machairodus)
סוג Miomachairodus
סוג Hemimachairodus
שבט Metailurini
סוג דינופליס (Dinofelis)
סוג מטאילורוס (Metailurus)
סוג Adelphailurus
סוג Stenailurus
סוג יושי (Yoshi)
שבט Smilodontini
סוג סמילודון (Smilodon)
סוג מגנתריאון (Megantereon)
סוג פרמכיירודוס (Paramachairodus)
סוג Rhizosmilodon
סוג פרומגנתריאון (Promegantereon)
ראו גם

ספרסודונטה
שנותי היפות בקרוס קריק

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  "קרוס קריק" של מרג'ורי קינן רולינגס
 בימוי:  מרטין ריט
 הופק בידי:  סמואל גולדווין
 תסריט:  דאלן יאנג
 עריכה:  דניאל מנדל
 שחקנים ראשיים:  מרי סטינבורגן ריפ טורן פיטר קויוטי אלפרה וודארד
 מוזיקה:  לאונרד רוסנמן
 צילום:  ג'ון אלונזו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  EMI Films 
 חברה מפיצה:  RKO
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בספטמבר 1983
 משך הקרנה:  127 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, דרמה היסטורית, סרט ביוגרפי 
 תקציב:  8,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   crosscreek
 פרסים:  פרס NAACP Image לשחקנית בסרט קולנוע (אלפרה וודארד)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שנותי היפות בקרוס קריק (באנגלית: Cross Creek) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1983 בבימויו של מרטין ריט עם מרי סטינבורגן, ריפ טורן, פיטר קויוטי ואלפרה וודארד בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "קרוס קריק" מאת מרג'ורי קינן רולינגס (אנ'), שהוא אוטוביוגרפיה על חייה בחווה מבודדת בפלורידה אליה הגיעה כדי לכתוב ולהגשים את רצונה להיות סופרת.
תקציר העלילה

שנת 1928, מרג'ורי קינן רולינגס (מרי סטינבורגן) רוצה להיות סופרת אך כל כתביה נדחים. היא מיואשת ומודיעה לבעלה צ'ארלס (ג'אי סנדרס) כי רכשה בית עם פרדס תפוזים בקרוס קריק בפלורידה כדי שיהי לה שם שקט נפשי להתמסר לכתיבה. בעלה מסרב להצטרף אליה והיא נוסעת לבדה במכונית מקרטעת ששובקת חיים בעיירה קטנה ליד קרוס קריק. נורטו בסקין (פיטר קויוטי) בעל מלון, מתנדב להסיע אותה לקרוס קריק. המקום מוזנח, הפרדס יבש והבית במצב גרוע. נורטון מציע לה להתאכסן במלונו בעיירה אך היא מסרבת ונשארת במקום.
למקום מגיעה אישה שחורת עור בשם ג'יצ'י (ביאטריס) (אלפרה וודארד) ומתחננת לפני מרג'ורי שתקבל אותה לעבודה אפילו תמורת סכום זעום. מרג'ורי מהססת כי רוצה להיות לבד אך לבסוף מסכימה ולאחר עבודה קשה הבית הופך ראוי למגורים.
מרג'ורי מתוודעת למשפחת טרנר השכנה שבראה עומד מארש טרנר (ריפ טורן) ובעיקר לבתו הבכורה אלי (דיינה היל) שמאמצת עופר שמצאה ביער. העופר בורח מדי פעם וגורם נזקים ומארש רוצה לחסלו אך אלי מפצירה בו שלא יעשה זאת.
לעבודה במטע מצטרפים פול וחברו טים. אשתו של טים בהריון ומרג'ורי רוצה לעזור לה. כולם עובדים ביצירת תעלות השקיה לפרדס היבש. לאחר הלידה מביאה מרגורי לזוג בגדים אך טים כועס עליה והם עוזבים את המקום. (זה בסיס לספרה "סולם יעקב").
כולם חוגגים יום הולדת 14 לאלי. העופר בורח שוב ומארש מחליט לחסלו למרות בכיותיה של אלי. אלי בורחת ומארש משתכר, רוכב לעיירה ועושה שם נזק. השריף רוצה לעצרו אך הוא מרים את הרובה והשריף יורה בו למוות. זה מהווה בסיס לספרה המפורסם "העופר" שהפך לסרט בשנת 1946.
אלי הנסערת מטיחה במרג'ורי כי איננה שייכת למקום הזה. מרג'ורי המזועזעת עוזבת את ביתה בסירה כדי להתבודד אך חוזרת כעבור מספר ימים. כולם מתגייסים להעלות מדורות כדי להציל את הפרדס מהכפור וגם אלי עוזרת ומתפייסת עם מרג'ורי.
בעלה של גיצ'י יושב בכלא על רצח ומרג'ורי עוזרת לשחררו אך הוא אינו משתדל לעזור בעבודה בבית ומרג'ורי מבקשת ממנו לעזוב. גיצ'י מחליטה להישאר איתה.
לסוף מגיע העורך הספרותי מקסוול פרקינס (מלקולם מקדואל) ומבשר לה כי סיפוריה מצאו חן בעיניה ומשלם לה תמורתם 700 דולר. נורטון מציע לה נישואים והיא מסכימה.
נורטון בסקין האמיתי מופיע בסרט בתפקיד קטן של זקן שמדריך את מרג'ורי איך להגיע למלון.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מרי סטינבורגן | מרג'ורי ק. רולינגס | סופרת |
| ריפ טורן | מארש טרנר | שכן של מרג'ורי |
| פיטר קויוטי | נורטון בסקין | ידיד של מרג'ורי |
| אלפרה וודארד | ג'יצ'י | עוזרת בית |
| מלקולם מקדואל | מקסוול פרקינס | עורך ספרותי |
| דיינה היל | אלי טרנר | בתו של מארש |
| ג'יי סנדרס | צ'ארלס רולינג | בעלה הראשון של מרג'ורי |
פרסים

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - ריפ טורן
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - אלפרה וודארד
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר - ג'ו תומקינס
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - לאונרד רוסנמן