stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המאמרות
היסטוריה

כתיבת הספר השתרעה, ככל הנראה, על פני תקופה שאורכה כ-30 עד 50 שנה. תחילת הכתיבה בוצעה במהלך "תקופת האביב והסתיו" והמשכה במהלך "תקופת המדינות הלוחמות". לא ידוע מתי פורסם עותק ראשון שלם של "האמירות".
מקובל לחשוב ש"המאמרות" נכתבו ברובן על ידי תלמידיו של קונפוציוס ואולי אף ממשיכיהם, אך שהספר בכל זאת משקף רעיונות שמקורם בקונפוציוס ומחשבותיו.
הספר נחלק ל"פרקים" המחולקים ל"בתים" כאשר כל "בית" מכיל אמירה אחת, סיפור אחד או פיסת מידע אחת. הקישור בין הפרקים והבתים איננו מבוצע על פי סדר קבוע כלשהו וניתן לומר כי על-פניו הוא מקרי לחלוטין. יתר על כן, מספר קטעים חוזרים על עצמם יותר מפעם אחת, לעיתים בניסוחים שונים. דבר זה מוביל למחשבה כי הספר עבר תחת ידיהם של יותר ממחבר אחד, אם כי נוטים להעריך כי בסופו של דבר, עורכו הסופי היה דְזֶנְג-דְזְה (曾子), אחד מתלמידיו הבולטים של קונפוציוס.
בימי שושלת האן, התקיימו לספר שלוש גרסאות שונות: "המאמרות של לוּ" (魯論語), "המאמרות של צִ'י"  (齊論語) וספר "כתבי המאמרות הקדומות" (古文論語). הגרסאות "צ'י" ו-"לו" היו דומות למדי בצורתן ובתוכנן, אך בגרסת "צ'י" נוספו שני פרקים בנוסף לעשרים הקיימים בגרסאות האחרות. מאידך, בספר "כתבי המאמרות הקדומות" חולק הפרק "זיז'אנג" לשני חלקים שונים, ולכן יש בו עשרים ואחד פרקים, כמו כן בגרסה זו סדר הפרקים שונה מן הגרסאות האחרות.
לקראת שלהי שליטתה של שושלת האן, נקבעה צורת הספר המוכרת לנו כיום על ידי ג'אנג יוּ' (張禹), מורהו של הקיסר צ'אנג. ג'אנג חיבר את הגרסאות "לו" ו-"צ'י" לכדי אחת בה שימר את מספר הפרקים של "צ'י". גרסה זו זכתה לשם "האמירות על פי המרקיז ג'אנג".
עבודתם המדוקדקת של ברוק ברקוס ושל טאקו ברוקס, "המאמרות המקוריות",  מציעה פרשנות חדשנית לסדר הפרקים בהתבסס על תבניות לשוניות המובלעות בטקסט. לטענתם, הספר כפי שמוכר כיום, הוא גרסה שעברה שינויים ותוספות רבות שנתווספו במהלך הדורות על ידי אסכולות שונות שערכו את הספר. לטענתם, שינויים חברתיים, פוליטיים ותרבותיים גרמו לחלק מן העורכים לתת דגש לחלק אחד ולהפחית דגש מאחר.
חשיבותו והשפעתו

הספר השפיע עמוקות על המחשבה, הפילוסופיה והערכים בסין ובמזרח אסיה. ביחד עם שלושת הכרכים הנוספים של ארבעת הספרים הקונפוציאניים, הוא מלמד את עיקרי התורה הקונפוציאנית: האנושיות, הבינה, שמירת הטקסיות והמסורת ושמירת כבוד המשפחה וההורים.
במשך כמאתיים שנה, היה ספר המאמרות אלמנטרי עבור לימודיו של כל מתלמד סיני, ואדם אשר לא קרא את הכתבים לא יכול היה להחשב לאדם משכיל, נאור או מוסרי.
בבחינות לשירות המדינה בתקופת שלטון שושלת ג'ין הושם דגש על לימודי תורתו של קונפוציוס והמועמדים נדרשו לצטט את אמירותיו בכתביהם.
הפרק העשירי מתאר את חייו היום-יומיים של קונפוציוס. וולטר ועזרא פאונד הציעו כי פרק זה מנסה להראות עד כמה היה קונפוציוס אנושי. פייר ריקמנס, הידוע בשם העט סיימון לייז, מבין מתרגמי הספר לאנגלית ולצרפתית, טוען כי ייתכן וזהו הספר הראשון בהיסטוריה המתמקד בתיאור אורחות חייה של דמות היסטורית אחת.
ראו גם

קונפוציוס
קונפוציאניזם
מושג ה'רֶן' בקונפוציאניזם
מידות טובות
תקופת האביב והסתיו
תקופת המדינות הלוחמות
היכל

ערך זה עוסק במקום ספר התורה בבית כנסת. אם התכוונתם לאזור בבית המקדש, ראו .
ההיכל הכפול בבית מדרש של ישיבת הכותל המשקיף על רחבת הכותל המערבי, 9/07
היכל הוא המקום שבו נמצאים ספרי התורה בבתי כנסת של הספרדים. בבתי כנסת אשכנזיים מקום זה נקרא ארון קודש.
כיום, ישנם שני סגנונות מבניים עיקריים: הראשון הוא גומחה בקיר בית הכנסת הנסגרת בעזרת דלתות, והשני הוא ארון עץ הצמוד לקיר בית הכנסת. בעבר, הסוג הראשון היה המקובל בקרב יהודי ארצות האסלאם, ובשל הקרבה הסמבולית לבית המקדש, נקרא היכל. כיום ניתן למצוא בבתי הכנסת של הספרדים גם ארונות עץ.
התיבה והתיק

בבתי הכנסת של העת העתיקה ה"תיבה" שימשה כמקום אחסון לחפצי הקודש ובעיקר לספרי התורה. התיבה הייתה ניידת, כך שהסברה המקובלת כיום היא שעד המאה השלישית התיבה הוחזקה בחדר סמוך לאולם התפילה, או במבנה נפרד. את התיבה היו מכניסים לאולם התפילה לפני הקריאה בתורה, ומיד לאחר התפילה החזירו את התיבה למקומה. במקורות תלמודיים (למשל, מגילה כו ע"ב. יש גם אזכור יחידני במשנה) נזכר חפץ נוסף לתוכו הכניסו את ספר התורה. שמו "תיק" והשימוש בו לא היה קבוע.
ממצאים ארכאולוגים שנתגלו בארץ ישראל ובארצות הגולה בעת העתיקה מעידים על התפתחותן של שני טיפוסים עיקריים של אותו מקום קדוש בו אוחסנו ספרי התורה - גומחה ארכיטקטונית ("היכל") וארון עץ ("ארון קודש"). שני האחרונים השפיעו, בהתאם, על סוגי אריזת ספר התורה – תיק מעץ ומעיל בד. התגבשות ארון הקודש או ההיכל כמקום אחסון קבוע של ספרי התורה החלה בגולה במאה השלישית, ובארץ ישראל במאה הרביעית.
התיבה והתיק > גומחה ארכיטקטונית

השריד המוקדם ביותר של "היכל", מהמאה השלישית לספירה, נמצא בבית הכנסת בדורא אירופוס שבסוריה, על גדות נהר פרת. בבית כנסת זה נמצאה גומחה המעוצבת בתוך הקיר הדרום-מערבי של אולם התפילה. הגומחה ממוקמת בגובה 106 ס"מ מן הרצפה, ומוליכות אליה שלוש מדרגות. ממדיה: רוחב 84 ס"מ, עומק 91 ס"מ וגובה 148 ס"מ. בחזית הגומחה ניצבו שני עמודים (המזכירים את יכין ובועז) והחלק העליון בנוי בצורת חצי קשת ומתחתיו צורת קונכייה. לא נמצאו סימני דלתות, מה שמעיד שהייתה זו גומחה פתוחה. ההיכל היה מעוטר בעיטורים צמחיים – גפן בעלת גזע ישר ושני ענפים גדולים. עיטורים דומים נמצאו גם בבתי כנסת נוספים, כגון זה שבכפר נחום וזה שבדלתון. 
בית כנסת בסארדיס אשר בטורקיה הוא הגדול ביותר מבין בתי הכנסת המוכרים לנו מחפירות ארכאולוגיות. בבית כנסת זה הגומחה הייתה מול פני הנכנס לבית הכנסת. בין הגומחה לבין אולם התפילה הפריד מעקה. 
שרידי גומחאות דומות נמצאו בבתי כנסת בארץ ישראל, כמו למשל זה שבאשתמוע (ביהודה) וסוסיה (בשומרון). בתוך הגומחאות הציבו את ספר התורה כאשר הוא נמצא בתוך "תיק". גם התיק הפך להיות תשמיש קדושה כפי שניתן לראות בתלמוד הבבלי, מגילה כו ע"ב. במקור זה אנו מוצאים גם את התיבה ("דלוסקמי ספרים") וגם את התיק "ותיק של ספר תורה". יש להניח כי מקור זה מצביע על מעבר הדרגתי של אחסון ספר התורה מהתיבה לאחסונו בגומחה באורח קבע.
ההיכל לאורך הדורות

בבתי כנסת רבים בארצות האסלאם הייתה חצר מרובעת, שהייתה מוקפת (בחלקה או במלואה) בקשתות, או ב"היכלות", מעין תאים או גומחות עם תקרת אבן מקומרת או בקשתות. בבית הכנסת הגדול בבגדאד, לדוגמה, היו 27 היכלות. גם הגומחה המרכזית שהייתה בנויה בצורה קשתית נקראה "היכל" ובה היו מניחים את ספרי התורה. לעיתים חלל זה היה גדול מספיק עד כי היו יכולים להיכנס לתוכו ולהניח שם את ספרי התורה. המילה היכל, כתיאור המקום בו מניחים את ספרי התורה, שאבה את כוחה מההיבט הקונספטואלי-סמבולי, זכר להיכל בבית המקדש.
ספרי התורה היו מאוחסנים בתוך "תיק" מיוחד. הפיכתו של התיק לאריזת קבע של ספר התורה הוא תוצאת לוואי של קיומה לאורך מאות בשנים של הגומחה הפתוחה. התיק, העשוי מחומר קשיח, הגן על ספר התורה בגומחה הפתוחה. לאורך השנים נסגרו הגומחות בדלת עץ. סגירת הגומחות קרתה בשעה שהתיק היה כבר תשמיש קדושה מקובל ולכן המשיכו להשתמש בו גם לאחר סגירת הגומחות. בפרס ובבוכרה השתמשו בגומחות פתוחות עד לתקופתינו.
ההיכל היה המרכז הסמלי בבית הכנסת, כאשר התיבה, עליה עמד החזן ובה קראו בתורה, הייתה משנית לו. מצב זה היה שונה בקהילות אשכנז, שם ארון הקודש והבימה "נאבקו" על המרכז הסמלי ורק במאה ה-17 ארון הקודש קיבל את הבכורה.
ברוב בתי הכנסיות בארצות האסלאם היו ספרי תורה רבים, כיוון שספרי תורה היו נכתבים גם לזכרם של נכבדים שנפטרו. בבית הכנסת הגדול בבגדאד בשנת 1910 היו יותר מ70 ספרי תורה. משום כך, ספרי התורה היו מאוחסנים לעיתים במספר היכלות או במספר גומחאות, אם ההיכל היה גדול מספיק. לדוגמה, בבית הכנסת הגדול והעתיק בחלב (ארם-צובא), שנבנה במאה התשיעית (יש כאלה המקדימים עד המאה הרביעית) היו 7 היכלות לספרי התורה – שלושה היכלות באגף המערבי, שלושה היכלות בחצר והיכל באגף המזרחי.
כאשר נדרש להוציא יותר מספר תורה אחד (למשל, בשבת ראש חודש), הוציאו את כל ספרי התורה ביחד מההיכל. רק יהודי תימן נהגו להוציא את ספר התורה הראשון בלבד, והוציאו את השני רק כאשר החזירו את הראשון.
הפרוכת

הפרוכת, כחפץ המפריד בין ההיכל לבין אולם התפילה, התגבש כחפץ קבוע בבית הכנסת במהלך ימי הביניים. הפרוכת היה חפץ מקובל ברוב קהילות ישראל. במקרים של ארונות קודש מפוארים במיוחד, נמנעו יהודי איטליה מלשים פרוכת חיצונית, והסתפקו בפרוכת פנימית. הפרוכת עשויה מאריג יוקרתי. במאה ה-17 ובמאה ה-18 תפיסת ארון הקודש כשער השמים חדר גם לעיצוב הפרוכת, כך שהיו בה מוטיבים של שער. מוטיבים זה נעלמו עם השנים.
הלכות ומנהגים הקשורים להיכל

לפני תפילת נעילה נהוג בקהילות הספרדיות לפתוח את ההיכל, והוא נשאר פתוח למשך כל התפילה, דבר המסמל את האמונה שבשעה זו שערי הרקיע עודם פתוחים לקבלת התפילות. פתיחה זו נמכרת בדרך כלל במכירה פומבית, למרבה במחיר.
נוהגים לפתוח את ההיכל בתפילת הפרנסה בראש השנה ויום הכיפורים.
גלריה

היכל הקודש של בית הכנסת בושאייף אשר במושב זיתן הוא מהחשובים לעדה הטריפולטאית, והוא עותק של ההיכל המקורי אשר היה בבית הכנסת בעל אותו השם בזליתן שבלוב
בית הכנסת בושאייף המקורי (על שם הצדקת) שבמושב זליתן שבלוב שעל בסיסו ניבנה בית כנסת והיכל עותק במושב זיתן שבישראל. (בתמונה קודמת)
לקריאה נוספת

ברכה יניב, 1998. מעשה חושב, התיק לספר תורה ותולדותיו, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן ומכון בן צבי, ירושלים - רמת גן.
בן-יעקב, אברהם, "בתי-הכנסת של עדות המזרח", מחניים, צה (ער"ה תשכ"ה), עמ' 108-115.
דוידוביץ, דוד, "בתי הכנסת של היהודים האשכנזים", מחניים, צה (ער"ה תשכ"ה), עמ' 82-107
קסוטו, נעמי, 1982. בתי כנסת עתיקים. בהוצאת משרד החינוך, ירושלים.
שטאל, אברהם, "סדרי הישיבה בבית הכנסת", בתוך מקדש מעט (בעריכת י' אילן ואחרים), ירושלים תשל"ה, עמ' 46 - 56 .
אילן, ישעיהו, "בית הכנסת - הגדרות ותפיסות בתכנון", מבנים, 10 (1982), עמ' 56-63
קאסוטו, דוד. "קיטוב והכוונה בבית הכנסת", בתוך מקדש מעט (בעריכת י' אילן ואחרים), ירושלים תשל"ה, עמ' 34-35.
קסוטו, דוד, "האדריכלות של בתי-הכנסת במרחב הים התיכון המוסלמי ובאסיה", מחניים, 11 (תשנ"ה), עמ' 204-219
יניב, ברכה. 'תשמישי קדושה בבית הכנסת', מחניים, על יהדות ואמנות (ב), 11 (תשנ"ה), עמ' 228-220.
הוצאת יבנה

סמליל הוצאת יבנה
הוצאת יבנה או בשמה המלא יהושע אורנשטיין, הוצאת ספרים יבנה בע"מ היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 1932 בתל אביב על ידי יהושע אורנשטיין.
מקור שמה של ההוצאה במרכז הרוחני שייסד יוחנן בן זכאי לאחר חורבן בית שני ביישוב יבנה.
ההוצאה מתמקדת בעיקר באנציקלופדיות, מילונים, ספרי עיון, אטלסים, ספרי לימוד, ספרות ילדים, פסיכולוגיה ונושאים מתחום היהדות, כגון ספריו של הלל צייטלין.
עם ספריה הבולטים של ההוצאה נמנים: אטלסים בעריכתו של משה ברור (האטלס האוניברסיטאי, אטלס פיסי, מדיני וכלכלי, והאטלס האוניברסיטאי החדש); 15 כרכים של פירושי התנ"ך שכתב אליה שמואל הרטום בהתבסס על שיטתו של משה דוד קאסוטו; "האנציקלופדיה לילדים", "מכלל - אנציקלופדיה לנוער" ו"יבנה - האנציקלופדיה לנוער"; אנציקלופדיות ל"גדולי ישראל" ול"חכמי התלמוד" פרי עטו של מרדכי מרגליות.
עם סופרי ומאיירי ההוצאה נמנו: נחום גוטמן, אוריאל אופק ולוין קיפניס.
לאחר פטירתו של אורנשטיין הועברה ההוצאה לבעלותה של בתו, נורית פריקסל.
בשנת 2010 נרכשה ההוצאה על ידי בונוס ספרים.
היכון, חידון, הופ!

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית בידור לילדים
 מדבבים בעברית:  נועה פלדמן, בר פאר, יהלי מרגלית טופול, לירון לב, רועי ניב
 ארץ מקור:  בריטניה
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  26 (נכון לעונה 1)
 הפקה
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ CBeebies
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2008–2009
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
היכון, חידון, הופ! (במקור: Kerwhizz, "קרוויז") היא תוכנית בידור בריטית לילדים, אשר הופקה במקור על ידי ערוץ "CBeebies", בין השנים 2009-2008. בתוכנית משולבים עיבוד תמונה ממוחשב עם צילומי אולפן.
הגרסה הישראלית של התוכנית הופקה על ידי ערוץ הופ! בשנת 2010. מנחה התוכנית בגרסה זו הוא רמי ציון.
בסדרה מדבבים בעברית נועה פלדמן, בר פאר, יהלי מרגלית טופול, לירון לב ורועי ניב.
כללי המשחק

התוכנית משודרת במתכונת של חידון ידע לילדים, ומיועדת לגילאי ארבע עד שש. שלושה צוותים מצוירים מתחרים בטיסה על "טיל טס", ובדרך משתתפים בחידון, שבמהלכו הם זוכים בפרסים, ובסופו - מוכתר הצוות המנצח.
הצופים בבית מקבלים הזדמנות לענות על השאלות יחד עם המשתתפים, בתחומי המוזיקה, מציאת הבדלים והתאמת תמונות.
המשתתפים

מתחרים:
צילי וצמר (Kit and Kaboodle)
רותם וחוטם (Twist and Snout)
נועה ונמש (Ninki and Pip)
מנחה: "רון חידון" (רמי ציון)
האיאטו איקדה

הַיָאטוֹ אִיקֶדָה (ביפנית: 池田 勇人;‏ 13 בנובמבר 1896[דרוש מקור] – 13 באוגוסט 1965) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-58, ה-59 וה-60.
ראשית חייו

איקדה נולד למשפחת סוחרים אמידה בהירושימה. הוא סיים לימודי משפטים וכלכלה באוניברסיטת טוקיו ב-1925, ובאותה שנה החל לעבוד באגף המסים במשרד האוצר. בזמן מלחמת העולם השנייה שימש איקדה בירוקרט, ולאחריה הצטרף למפלגה הליברלית-דמוקרטית והמשיך לטפס בסולם הדרגות, עד שהגיע לדרגת סגן שר האוצר ב-1947.
קריירה פוליטית

הוא הצטרף לבית הנבחרים של יפן ב-1949 בתור נציג מחוז הירושימה, ושימש שר האוצר בין השנים 1949 ו-1953, בממשלתו של שיגרו יושידה. החל ב-1952 שימש בנוסף גם שר התעשייה וסחר החוץ. במסגרת תפקידיו אלה, הייתה לאיקדה השפעה רבה על הצמיחה הכלכלית של יפן לאחר המלחמה, והוא ניצל את ידיעותיו בתחום הכלכלה על מנת לשקם את כלכלת יפן, שמצבה לאחר המלחמה היה בכי רע. הוא שאף לבלום ולצמצמם את האינפלציה, ובכך נעזר בג'וזף דודג', כלכלן אמריקאי שניסח תוכנית לייצוב הכלכלה.
יחד עם ראש הממשלה לעתיד אייסאקו סאטו, היה איקדה מנהיג קבוצת פוליטיקאים שמרנים שנקרא "קבוצת יושידה", שהמשיכה את דרכו של ראש הממשלה יושידה. תוכניותיו של איקדה לייצוב הכלכלה קיבלו דחיפה ב-1950 עם פרוץ מלחמת קוריאה, שבעקבותיה קיבלו תעשיות רבות ביפן חוזים לייצור אספקה. איקדה היה גם חלק מהמשלחת שחתמה על חוזה סן פרנסיסקו. הוא נאלץ להתפטר מתפקידיו ב-1953, לאחר שמתח ביקורת על מספר עמיתים במפלגתו, אך זמן קצר לאחר מכן הזמין אותו ראש הממשלה יושידה לשמש נציגו האישי במחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי., בעת הדיונים על הסגת הכוחות האמריקאים מהמדינה, שם טען בפני האמריקאים שיש צורך בהרחבת כוחות ההגנה העצמית של יפן על מנת לאפשר את צמצום הכוחות האמריקאים ביפן.
איקדה שב לממשלה, וכיהן בתפקיד שר האוצר בין 1956 ל-1957, בממשלתו של אייסאקו סאטו. הוא התמנה לתפקיד שר המסחר והתעשייה ב-1959, אך עזב תפקיד זה ביולי 1960 על מנת להחליף את נובוסוקה קישי בתפקיד ראש ממשלת יפן, לאחר שהאחרון נאלץ להתפטר בשל גל ביקורת ציבורית בו נתקל לאחר החתימה על הסכם שיתוף הפעולה וההגנה בין ארצות הברית ויפן.
ראש הממשלה

תחילה התמנה איקדה לנשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ומיד לאחר מכן התמנה לראשות הממשלה. הוא שאף לשים קץ לחיכוכים הפוליטיים שמנעו מהמדינה להשתקם, ופעל לגישור בין הסיעות בממשלה. עם זאת, הצעת החוק שלו, שקבעה עונשים כבדים על שימוש באלימות על ידי ארגונים פוליטיים, לא התקבלה.
במהלך כהונתו ביקר איקדה במספר מדינות באסיה, בהן קידם את כלכלת יפן. מכיוון שהאמין שכלכלה יכולה להחליף את הפוליטיקה תמך אף בכינון יחסים כלכליים עם סין של מאו דזה-דונג, וקידם את "תוכנית הכפלת ההכנסה" ואת "פוליטיקת הסובלנות והפייסנות," שנועדו להתמקד בצמיחה הכלכלית של יפן, תוך מזעור חיכוכים חברתיים. תוכניתו של איקדה צפתה צמיחה של 7.2 אחוזים בתל"ג מדי שנה (כלומר, הכפלתו מדי עשור), אך במחצית השנייה של שנות ה-60 טיפסה הצמיחה השנתית ל-11.6 אחוזים. בנוסף, בעוד שתוכנית הכפלת ההכנסה כיוונה להכפלת ההכנסה הממוצעת לאדם מדי עשור, בפועל התרחשה ההכפלה לאחר שבע שנים בלבד. תוכניות אלה הקנו לו את הכינוי "מר בום."
איקדה חיזק את עמדתו הפציפיסטית ב-1963 בכך שחתם על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, ופתח בשיחות דיפלומטיות עם קוריאה הדרומית על מנת לכונן יחסים. הצלחת מפלגתו בבחירות המקומיות באפריל 1963 הובילה אותו להכריז על בחירות כלליות ב-21 בנובמבר של אותה שנה. מפלגתו זכתה ברוב מוחלט עם 55% מהמושבים בבית התחתון. ב-1964 נבחר איקדה להמשיך לכהן כנשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
מותו

איקדה אושפץ במרכז הלאומי לסרטן בטוקיו ב-9 בספטמבר 1964. הוא התפטר מתפקידו בנובמבר בשל סרטן הגרון, שהביא למותו זמן קצר לאחר מכן. אייסאקו סאטו החליפו בראשות הממשלה. איקדה נפטר ב-13 באוגוסט 1965.
הערות שוליים

↑  משמעות המילה Boom באנגלית היא "שגשוג."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA08430295  GND: 119127016  ISNI: 0000 0000 2463 5001  LCCN: n85357194  NARA: 10568000  NDL: 00017736  SNAC: w6kh5257  SUDOC: 116400374  TePapa: 3168  VcBA: 495/201233  VIAF: 30339847   WorldCat (עם VIAF): 30339847
ה'תרי"ח

ה'תרי"ח (5,618) ובקיצור תרי"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1857, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1858.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 4 שעות ו-413 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 18 (סימנה יחלדז) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,789 לחורבן הבית, ושנת 2,169 לשטרות.
אירועים

כ"ח בטבת - נפוליאון השלישי ניצל מניסיון התנקשות
י"ח בתמוז - רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים החל למלא את תפקידו כרבה של סיגט
נולדו

כ"א בטבת - אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית (נפטר ב-ה'תרפ"ג)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ה'תרכ"ג

ה'תרכ"ג (5,623) ובקיצור תרכ"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 בספטמבר 1862, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 1863.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, שעה אחת ו-979 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,794 לחורבן הבית, ושנת 2,174 לשטרות.
אירועים

כ"ה בכסלו - הגנרל יוליסס ס. גרנט מוציא צו גירוש ליהודי טנסי, מיסיסיפי וקנטקי. הנשיא אברהם לינקולן ביטל את הצו כעבור מספר ימים.
נפטרו

י"א בטבת – רבי שלמה זלמן אולמן, אב"ד מאקו (מאקאווא), מחבר ספר השו"ת "יריעות שלמה".
כ"ה בטבת – רבי יהודה מאיר למברט, מרא דאתרא ביהדות מץ ורב הקונסיסטוריה של מץ והמוזל, ראש ישיבה במץ ומנהל בית המדרש לרבנים בעיר.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים

| --- | --- |
סמל הוד מלכותו מלך סנט וינסנט והגרנדינים

דגל הוד מלכותו מלך סנט וינסנט והגרנדינים
 
 נוכחי: צ'ארלס השלישי
 תואר:  הוד מלכותו
 השליט הראשון בבית זה:  אליזבת השנייה
 תקופת המלוכה:  27 באוקטובר 1979 – הווה (45 שנים)
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים (באנגלית: Monarchy of Saint Vincent and the Grenadines) היא שיטת הממשל בממלכת סנט וינסנט והגרנדינים במסגרתה עומד בראש המדינה מונרך. שיטת ממשל זו מבוססת על שיטת וסטמינסטר של דמוקרטיה פרלמנטרית. מאז ה-8 בספטמבר 2022 מולך בסנט וינסנט והגרנדינים המלך צ'ארלס השלישי הנושא בתואר "מלך סנט וינסנט והגרנדינים" (King of Vincent and the Grenadines). יורש העצר הוא בנו הבכור של צ'ארלס, הנסיך ויליאם.
המונרך עומד בראש הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. הסכמת המונרך נדרשת על מנת שחוק של הפרלמנט של סנט וינסנט והגרנדינים יכנס לתוקפו.
בנוסף, צ'ארלס השלישי מכהן כמלך כל ממלכות חבר העמים הבריטי, ובפרט הוא מלך הממלכה המאוחדת, ולכן, בשל מיקום מגורי המלך בממלכה המאוחדת, מייצג אותו המושל הכללי של סנט וינסנט והגרנדינים.
מקורה של המלוכה בסנט וינסנט והגרנדינים בבית המלוכה הצרפתי ובית המלוכה הבריטי מהם התפתח בית המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים כבית מלוכה עצמאי (אוניה פרסונלית).
| המלכה אליזבת השנייה |
| --- | --- | --- |
| כתרים של ממלכות חבר העמים |  מלכת אנטיגואה וברבודה • מלכת אוסטרליה • מלכת איי שלמה • מלכת איי בהאמה • מלכת בליז • מלכת ג'מייקה • מלכת גרנדה • מלכת הממלכה המאוחדת • מלכת טובלו • מלכת ניו זילנד (מלכת איי קוק) • מלכת סנט וינסנט והגרנדינים • מלכת סנט לוסיה • מלכת סנט קיטס ונוויס • מלכת פפואה גינאה החדשה • מלכת קנדה  |  |
| כתרים לשעבר | מלכת פקיסטן • מלכת דרום אפריקה • מלכת סרי לנקה • מלכת גאנה • מלכת ניגריה • מלכת טנזניה • מלכת סיירה לאון • מלכת אוגנדה • מלכת קניה • מלכת מלטה • מלכת גמביה • מלכת גינאה • מלכת מאוריציוס • מלכת פיג'י • מלכת ברבדוס  |  |
| תארים | ראש חבר העמים הבריטי • הצ'יף הגדול של פיג'י |  |
| אירועים רשמיים |  הכתרתה • יובל הכסף • יובל האודם • יובל הזהב • יובל היהלום • יובל הספיר • יובל הפלטינה • יום הולדתה הרשמי של המלכה • יום ויקטוריה • מותה של אליזבת השנייה • הלוויית המלכה אליזבת השנייה  |  |
הוצאת מצפה

הוצאת מצפה הייתה הוצאת ספרים עברית, אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות שפעלו בארץ ישראל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
בשנת 1921 ייסדו יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק בירושלים חנות ספרים והוצאת ספרים בשם "תרבות", שבהמשך הפכה ל"מצפה". ההוצאה התמקדה בהוצאת ספרות ושירה. הספר הראשון שיצא במסגרתה היה הרומן "ימים ולילות" לנתן ביסטריצקי.
אשר ברש ערך ספרי פרוזה בהוצאה זו, ובמסגרתה הוציא לאור את ספרו של דוד פוגל "חיי נישואים".
בשנת 1933 הוקמה, בשותפות עם הוצאת שטיבל, "הוצאת שם" (ראשי תיבות של שטיבל ומצפה) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935. בשנת 1934 התארגנו מתרגמים שעבדו עבור ההוצאה וקבלו על תנאי שכרם. הוויכוח התנהל בחלקו מעל דפי העיתונות. אגודת הסופרים מינתה ועדת תיווך אשר כללה את פישל לחובר, נחום טברסקי, מנחם זלמן וולפובסקי ואחרים.
בשנת 1941 התמזגה לתוך הוצאת י' שרברק.
הערות שוליים

↑  לפי מאגר המו"לים של הספרייה הלאומית. (הקישור אינו פעיל)
↑  בין "שם" לאגודת המתרגמים, חברת "שם" בע"מ, דבר, 21 באוקטובר 1934
↑  בארכיונו של מ"ז וולפובסקי במכון גנזים נמצא מכתב מאברהם ברוידס המבקש את עזרתו, ונוסח הצעתה של ועדת התיווך לחוזה-תרגום סטנדרטי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלכתי מהעיר הזאת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"הלכתי מהעיר הזאת" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת והיוצרת הישראלית שי המבר, השיר יצא לאור ב-18 ביוני 2023.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על-ידי שי המבר, והופק על-ידי ניר מימון והמבר.
השיר הוא שיר פופ-אוריינטלי, אשר יצא לרגל הופעתה של המבר בבארבי, לקראת צאתו של אלבום חדש, ולאחר הצלחתו הגדולה של "אלי את לי פריז" - אשר גם עליו עבדה המבר עם ניר מימון ובניהולה של קרן פלס.
לצד שבחים על הקו המוזיקלי הנוכחי של המבר וכן על "הלכתי מהעיר הזאת" בפרט, הועלתה הטענה כי מילותיו של השיר ומשמעותו אינם ברורים. למרות זאת ובדומה לשיריה הקודמים, התקבל השיר בחיבוק על-ידי תחנות הרדיו הישראליות, והיה בשיאו לשיר ה-8 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ווידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי המבר והועלה לערוץ היוטיוב שלה ב-18 ביוני 2023. בהמשך לקו של הקליפים האחרונים ששחררה, גם בקליפ לשיר זה מוצגת המבר כשהיא מסתובבת ברחבי הארץ ומתעדת את סיבוב ההופעות שלה.
נכון ליוני 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-23,500.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏עם הפתעה חדשה לקיץ: דנה אינטרנשיונל הוכיחה שהיא עדיין מלכת הפופ, באתר מעריב אונליין, 23 ביוני 2023
↑  שי המבר הלכתי מהעיר הזאת, באתר yosmusic.com, ‏2023-06-23
↑  "הלכתי מהעיר הזאת": שי המבר בסינגל חדש, באתר ישראלה, ‏2023-06-20
↑  שי המבר - הלכתי מהעיר הזאת, נבדק ב-2023-06-26
ה'תרכ"ח

ה'תרכ"ח (5,628) ובקיצור תרכ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 בספטמבר 1867, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 1868.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 23 שעות ו-465 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 4 במחזור העיבור ה-297. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 28 (סימנה כחיבז) במחזור השמש ה-202.
שנה זו היא שנת 1,799 לחורבן הבית, ושנת 2,179 לשטרות.
נולדו

כ"ב באייר - מגנוס הירשפלד, רופא והומוסקסולוג גרמני יהודי (נפטר ב-ה'תרצ"ה)
כ"ד בסיוון - קרל לנדשטיינר, רופא וביולוג יהודי-אוסטרי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נפטר ב-ה'תש"ג)
נפטרו

י"ז בשבט - רבי חיים פלאג'י מגדולי חכמי טורקיה נולד י"ז בטבת ה'תקמ"ח
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ה'תרכ"ד

ה'תרכ"ד (5,624) ובקיצור תרכ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 1863, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 בספטמבר 1864.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 10 שעות ו-775 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-297. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 24 (סימנה כדידז) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,795 לחורבן הבית, ושנת 2,175 לשטרות.
נולדו

ד' באדר א' - ישראל זנגוויל, סופר יהודי אנגלי ופעיל ציוני (נפטר ה'תרפ"ו)
י' באייר - נתן בירנבוים, הוגה דעות אוסטרי יהודי
י"ח בסיוון - הרמן מינקובסקי, מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני ממוצא יהודי (נפטר ב-ה'תרס"ט)
נפטרו

י"א באב - רבי הלל מפאריטש, מנהיג חסידי ברוסיה הלבנה.
ג' באלול - רבי משולם זוסיא השיל, האדמו"ר הרביעי מזינקוב
ט"ו בשבט - רבי ישראל שו"ב טאלניר (טולנר) מראשי הקהילה היהודית  בוואסלוי, רומניה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
המאוזוליאום של לנין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מאוזוליאום, סימן נוף 
 על שם:  ולדימיר איליץ' לנין 
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 חומרי בנייה:  גרניט, לברדוריט, פורפיר 
 אדריכל:  אלכסיי שצ'וסב 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מצרים המודרנית 
 מידות
 גובה:  12 מ' 
 קומות:  1 
 קואורדינטות:  55°45′13″N 37°37′11″E﻿ / ﻿55.753611111111°N 37.619722222222°E﻿ / 55.753611111111; 37.619722222222
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) המאוזוליאום של לנין(למפת מוסקבה רגילה) המאוזוליאום של לנין
 
תרשים הכיכר האדומה
המאוזוליאום של לנין (ברוסית: Мавзолей Ленина) הוא מונומנט הממוקם לאורך חומת הקרמלין, בכיכר האדומה שבמוסקבה, בירת רוסיה, והוא מקום משכבו של ולדימיר איליץ' לנין. גופתו החנוטה הושמה לתצוגת הכלל בשנת 1924, שנת מותו.