stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנפילקסיס
תסמינים

תסמיני האנפילקסיס יכולים לכלול קשיי נשימה, לחץ דם נמוך, עלפון, סרפדת, הופעת בצקת בצוואר ובפנים, פריחה וגירוד. אלה מיוחסים לפעילות של נוגדנים מסוג IgE וחומרים אחרים המכונים אנפילוטוקסיניים, אשר פועלים לשחרור היסטמין וחומרים נוספים מתאי הפיטום. שחרור היסטמין גורם, בין השאר, להרחבה של כלי הדם וסגירת דרכי הנשימה עקב בצקת מקומית.
באופן כללי, התגובה מתרחשת לרוב תוך שניות עד דקות. הביטוי כולל חסימה של דרכי האוויר, המתוארת כגוש בגרון, צרידות וסטרידור, תחושה של לחץ בגרון או צפצופים. על העור יש הסמקה, תחושה של חום, בצקת (אנגיואדמה עורית). אנגיואדמה יכולה להיות גם בתיבת הקול או באפיגלוטיס ולגרום לחסימה העלולה להביא למוות.
גורמים

הגורמים הבאים עשויים לגרום לאנפילקסיס:
מזון: (בוטנים, אגוזים, דגים, פירות ים, חלב וביצים)
תרופות: (פניצילין, פניסטיל, הורמונים שונים, צפלוספורין, ניטרופורנוטאין, קינולונים, כימותרפיה, מאלחשים מקומיים כמו לידוקאין ועוד)
עקיצות חרקים
בעלי חיים - חתולים, כלבים, סוסים וכו'
גורמים תעסוקתיים - חשיפה ללטקס, כימיקלים שונים
גורמים סביבתיים - סוגי צמחייה שונים במיוחד בפריחתם
עירוי דם מתורם לא מתאים
הרעלת מזון סקומבואידית היא סוג של אנפילקסיס שנובע מאכילת דגים בעלי ריכוז היסטמין גבוה
טיפול מיידי

הלם אנפילקטי הוא מצב חירום רפואי חמור בשל המהירות שבה נחסמות דרכי הנשימה - דקות מתחילת ההלם. יש להזעיק עזרה במהירות האפשרית. חולה שאובחן אצלו אנפילקסיס בעבר עשוי לשאת מכשיר מיוחד (Epi-pen) שיאפשר הזרקה מיידית של אפינפרין (אדרנלין). הזרקה חוזרת מסוכנת רק כאשר המרווחים בין ההזרקות קצרים מאוד. הזרקת אפינפרין מגבירה את קצב הלב, מספר הנשימות בדקה ומעלה את לחץ הדם. בנוסף, הזרקת האדרנלין מונעת את חסימת קנה הנשימה ועשויה להציל חיים.
במקרים של תת לחץ דם יש לתת תרופות ואזופרסוריות המעלות את לחץ הדם (דופמין למשל). במקרה של היפוקסמיה (חוסר כללי של חמצן בדם) יש לתת חמצן ובמידת הצורך לבצע אינטובציה.
טיפול מניעתי

יש לשאת מזרק אפינפרין וצמיד המעיד על רגישות. במידה והאנפילקסיס התרחש על רקע של מתן תרופות (כגון פניצילין) יש להיזהר מתגובה קרוס-ראקטיבית (למשל, מתן צפלוספורין).
טיפול רפואי

טיפול במקרה של אנפילקסיס על ידי חובש יכלול: הזרקת אפינפרין לשריר על ידי מזרק אפיפן (אם יש), מתן חמצן ופתיחת וריד.
טיפול על ידי פרמדיק יכלול: מתן חמצן וטיפול בסיסי, מתן אדרנלין בעירוי או בהזרקה לשריר, מתן עירוי נוזלים, מתן סטרואידים, ביצוע אינהלציה, מתן וזופרוסים לפי צורך, ובמידת הצורך צנרור קנה הנשימה תוך כדי העברה לטיפול בבית חולים.
טיפול קליני על ידי רופא ובבית חולים מנסה לטפל בתגובת רגישות-היתר של התאים במקביל לטיפול בתסמינים. אנטיהיסטמינים (אשר מעכבים רצפטורים של היסטמין בגוף) ניתנים, אך לרוב אין די בהם ויש צורך בקורטיקוסטרואידים.
לחץ הדם הנמוך מטופל על ידי מתן נוזל לווריד ותרופות מתאימות. ייתכן צורך בהנשמה מכנית.
הערות שוליים

↑  תְּגוּבָה חִסּוּנִית חֲרִיפָה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294863705171  LCCN: sh85004806  LNB: 000330136  NDL: 01163594  NKC: ph378891 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קרדיצה

| --- | --- |
קולאז' של תמונות מהעיר
קולאז' של תמונות מהעיר
 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  תסליה
 יחידה אזורית:  קרדיצה
 ראש העיר:  וסיליוס ציאקוס
 שטח:  110.086 קמ"ר
 גובה:  67 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  40,272 (2021)
 קואורדינטות:  39°22′N 21°55′E﻿ / ﻿39.367°N 21.917°E﻿ / 39.367; 21.917
 אזור זמן:  UTC +2
 https://dimoskarditsas.gov.gr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקרדיצה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקרדיצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קרדיצה (ביוונית: Καρδίτσα) היא עיר השוכנת במערב תסליה שביוון.
היסטוריה

תיעוד כתוב לכפר במקום קיים במסמכי מפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנים 1454–1455. במקום הוקם יישוב מבוצר ובו חיל מצב עות'מאני,
אשר התפתח בו בהדרגה מסחר חקלאי אזורי. במהלך מלחמת העצמאות היוונית נערכו באזור קרבות בין צבא האימפריה העות'מאנית ובין מהפכנים יווניים, אך האזור נותר בשליטה עות'מאנית. ב-1821 פרצה בקרדיצה מגפת דבר אשר הפילה חללים רבים בקרב תושביה. ב-1881 לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר אזור תסליה ובכלל זה קרדיצה לחזקת ממלכת יוון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית ואזור קרדיצה הועבר לחזקת איטליה הפשיסטית. במרץ 1943 עלה בידי לוחמי המחתרת היוונית לשחרר את העיר, אך בהמשך לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלט הוורמאכט על היישוב. באוקטובר 1944 שוחררה העיר. ב-1948, במהלך מלחמת האזרחים ביוון התחוללו בעיר קרבות כבדים בין הצדדים היריבים, 50 מתושביה נהרגו ועוד כ-500 נחטפו מבתיהם.
יהודי קרדיצה

בקרדיצה התגורו מספר משפחות יהודיות, אך לא הייתה קהילה מאורגנת. ב-1928 נמנו במקום 49 יהודים והם נסמכו הלכתית על קהילת טריקלה. במהלך מלחמת איטליה–יוון הגיעו לקרדיצה פליטים יהודים בעיקר מאתונה ומטריקלה ומספר היהודים בעיר עלה ל-150. בהמשך, לאחר הכרעת המערכה על יוון לטובת גרמניה הנאצית, חולקה הממלכה לשלושה אזורי שליטה ואזור קרדיצה נכלל באזור הכיבוש האיטלקי, ובו מצב הקהילות היהודיות היה טוב יחסית לעומת אזורים אחרים. לאחר יציאת איטליה מהמלחמה נכנסו הגרמנים לשטחים שנשלטו על ידי האיטלקים. כבר בראשית אוקטובר 1943 נמלטו מאות יהודים מטריקלה, קרדיצה, וולוס, ולאריסה אל כפרי הסביבה וזכו לחסותם של אנשי חזית השחרור היוונית. חלק מיהודי קרדיצה ניצל משואת יהודי יוון ובתוכם ההיסטוריון ראובן בונפיל ובני משפחתו. לאחר שחרור יוון שבו לקרדיצה משפחות בודדות, בינואר 1946 הייתה במקום קהילה ובה 83 נפשות בכ-24 משפחות. וב-1959 נמנו בקרדיצה 51 יהודים.
ב-2017 נחנכה בכפר אמרנטוס אנדרטה הנצחה לתושבי הכפר אשר בין השאר הסתירו בתקופת המלחמה 62 יהודים מקהילת קרדיצה.
לקריאה נוספת

יצחק כרם, "קרדיצה", בתוך: ברכה ריבלין (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 390–391.
הערות שוליים

1 2  שמואל ספקטור, ג'פרי ויגודר, Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: K-Sered, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001, עמוד 596, אוחזר ב-14 באפריל 2023 (באנגלית).
↑  סטיבן באומן, The Agony of Greek Jews, 1940–1945, הוצאת אוניברסיטת סטנפורד, 2009, עמוד 244. (באנגלית).
↑  The Greek resistance and the Jews, 1941–1944, באתר המוזיאון היהודי של יוון (באנגלית).
↑  פנקס הקהילות, להלן 'לקריאה נוספת'.
↑  ירון אמיתי, יוון והאיים, הוצאת כתר, ירושלים, 1999, עמוד 252.
↑  Greek-Jews in Karditsa Unveil Monument to Thank Village That Hid Them From Nazis in WWII, באתר greekreporter.com, 19 ביוני 2017 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530916305171  GND: 4292384-0  LCCN: n93036367  MusicBrainz: 4fc00043-fbd8-4a68-91fb-b722cbc8d02a  VIAF: 153754000   WorldCat (עם VIAF): 153754000
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי מאר דל פלאטה

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 מיקום:  מאר דל פלאטה,בואנוס איירס,ארגנטינה
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1954–הווה (כ־71 שנים)
 קואורדינטות:  38°00′S 57°33′W﻿ / ﻿38°S 57.55°W﻿ / -38; -57.55
 https://www.mardelplatafilmfest.com/39/es/
 he
 
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי מאר דל פלאטה (בספרדית: Festival Internacional de Cine de Mar del Plata) הוא פסטיבל קולנוע בינלאומי המתקיים מדי נובמבר בעיר מאר דל פלאטה, ארגנטינה. מדובר בפסטיבל התחרותי היחיד המוכר על ידי FIAPF (הפדרציה הבינלאומית של פסטיבלי הסרטים) באמריקה הלטינית, והוא גם הפסטיבל הוותיק ביותר בקטגוריה זו ביבשת אמריקה. הפסטיבל מאורגן על ידי המכון הלאומי לאמנויות קולנוע ואודיו-ויזואלי (INCAA).
היסטוריה

הפסטיבל נוצר בשנת 1954 על ידי ישו מילר, ובשלב הראשוני שלו לא נחשב לפסטיבל תחרותי. זה היה בעיקר תערוכה של סרטים בינלאומיים נבחרים. במהלך תקופה זו זכה האירוע לשם Festival Cinematográfico Internacional (פסטיבל קולנוע בינלאומי).
בשנים הראשונות השתתפו באירוע אורחים בינלאומיים מפורסמים כמו מרי פיקפורד, ג'ינה לולובריגידה, אדוארד ג'י רובינסון וארול פלין. הפסטיבל נמשך כך עד 1959, אז נטלה על עצמה איגוד מבקרי הקולנוע הארגנטינאי את האחריות על ניהולו. במהלך תקופה זו, הפסטיבל אושר והוכר על ידי FIAPF (הפדרציה הבינלאומית של איגודים פסטיבלים לקולנוע).
בשנת 1964 עבר הפסטיבל באופן זמני לבואנוס איירס, והשם שונה לפסטיבל Cinematográfico Internacional de la República Argentina (פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של הרפובליקה הארגנטינאית). ב-1966, עם ההפיכה הצבאית בארגנטינה, ב-1968 וב-1970 נטל ה-Instituto de Cine (המוסד לקולנוע) את האחריות על הפסטיבל.
הפסטיבל, שנעצר לאחר מהדורת 1970 עקב תקופה פוליטית קשה בארגנטינה, חזר לפעול בשנת 1996 עם שיפוצים חדשים. מאז חלו שינויים רבים, ובין 2001 ל-2007 הוא התקיים במרץ, ומאז 2008 עבר לנובמבר. הפסטיבל הוענק לקטגוריה A, המעמד הגבוה ביותר מ-FIAPF, והפך לפסטיבל החשוב ביותר של אמריקה הלטינית. כיום, לאחר תקופות סוערות פוליטית, הפסטיבל צומח ומחזיר לעצמו את המעמד ההיסטורי שלו.
מ-1967 עד 1969 הפסטיבל בוטל בגלל קיומם של פסטיבלים נוספים. במהלך שנות ה-60 הופיעו כמה אורחים ידועים, ביניהם: פול ניומן, אלברטו סורדי, פייר פאולו פאזוליני, ויטוריו גסמן, טושירו מיפונה, פרנסואה טריפו, קארל רייס, קתרין דנב, חואן אנטוניו בארדם, אנתוני פרקינס, ז'אן פול בלמונדו, מריה קאלס, קנטינפלס, אנדז'יי ואידה, ז'אק טאטי, לי שטרסברג, וג'ורג' המילטון.
פרסים

הפרס הראשי בתחרות הבינלאומית של פסטיבל הסרטים במאר דל פלאטה שינה את שמו ב-2004 לאסטור, לכבוד המוזיקאי הארגנטינאי המפורסם אסטור פיאצולה. פסטיבל הסרטים ה-22, שהתקיים במרץ 2007, הציג תחרות חדשה ליוצרים מקולנוע אמריקה הלטינית. כיום, הפסטיבל מקיים ארבע תחרויות עיקריות: תחרות בינלאומית, תחרות אמריקה הלטינית, תחרות ארגנטינה, ותחרות המדינות המשתנות, שהיא ניסיונית יותר.
נכון להיום, הפרסים המוענקים על ידי חבר השופטים בתחרות הבינלאומית של פסטיבל הסרטים במאר דל פלאטה הם:
אסטור הזהב לסרט הטוב ביותר
אסטור סילבר לבמאי הטוב ביותר
אסטור סילבר לשחקנית הטובה ביותר
אסטור סילבר לשחקן הטוב ביותר
אסטור הכסף לתסריט הטוב ביותר
פרס מיוחד של חבר השופטים
הערות שוליים

↑  Herald, Buenos Aires (2024-10-08). "Argentina's film industry groups pull out of Mar del Plata film festival". Buenos Aires Herald (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002034038  VIAF: 151463925   WorldCat (עם VIAF): 151463925 
אולם אסטור פיאצולה, המקום המרכזי של הפסטיבל
הכנסת אורחים

אברהם ואורחיו, שלושת המלאכים, איור מהמאה ה-16
הכנסת אורחים היא ערך חשוב בתרבויות שונות, הנוגע לאירוח אדם שהזדמן לבית או מקום שאינו שלו. להכנסת האורחים יש משמעויות שונות במקומות שונים בעולם ובתקופות שונות בהיסטוריה.
הכנסת אורחים כמקור אטימולוגי למילים אחרות

בשפות הודו-אירופיות, קיים קשר אטימולוגי בין הכנסת אורחים (באנגלית: Hospitality) ובין הטיפול בחולים (בית חולים באנגלית הוא hospital), ומאותו מקור נגזרות גם המילים עבור המונחים: מרכז לטיפול תומך (Hospice), ואכסניה (Hostel)(Hospital). מקור המילים הוא מן המילה hospes שמשמעה 'אורח', וגם 'זר' ו'מארח'. יש הסוברים שמקורן במילה הפרסית aspanj, ובאמצעות הפרסית חדרה מילה מאותו מקור גם לארמית, אף שאינה שפה הודו-אירופית, כך שאורחים מכונים בה "אושפיזין". בארמית תלמודית המילה אושפיזא פירושה אכסניה או בעל אכסניה. מאותו מקור ארמי, ועל בסיס אותו קשר אטימולוגי, נגזר מינוח מחודש בעברית בשם אשפוז.
הכנסת אורחים ביהדות

ביהדות, הכנסת אורחים היא מצווה חשובה שהוקדש לה בתורה פירוט מיוחד ושעליה נאמר בתלמוד: "גדולה הכנסת אורחים מקבלת פני שכינה". במקרים מסוימים ניתן אף לחרוג מההלכה הרגילה לשם הכנסת אורחים.
הכנסת אורחים ביהדות > דוגמאות להכנסת אורחים בספר בראשית > סיפור אברהם

בסיפור שלושת המלאכים בבית אברהם, בספר בראשית מתואר אברהם היושב בפתח אוהלו בשעות החום של היום. על פי המדרש הסיבה שהמתין, אף על פי שהיה חלש בגדר חולה, מאחר שהיה ביום השלישי למילתו הייתה מתוך ציפייה לאורחים. על פי המסופר בתורה, שלושה עוברי אורח אכן עברו במקום ואכן ואברהם הזמינם להתארח באוהלו והוא וביתו טרחו ועמלו רבות לרווחתם.
חז"ל בהתייחסותם לאירוע המתואר במקרא, מסבירים שהקב"ה בא בעצמו לבקר את אברהם משום ביקור חולים ומסבירים כיצד במקרא אברהם שנמצא בשיחה עם האל, מבקש את סליחתו והמתנתו בכדי שיוכל לגשת לטפל באורחים המתקרבים. ועל כך דרשו חז"ל את האמרה:
אמר רב יהודה אמר רב גדולה הכנסת אורחים (יותר) מהקבלת פני שכינה דכתיב (בראשית יח, ג) ויאמר (ה') אם נא מצאתי חן בעיניך אל נא תעבור וגו', אמר ר' אלעזר: בא וראה שלא כמידת הקב"ה מדת בשר ודם מדת בשר ודם אין קטן יכול לומר לגדול המתן עד שאבא אצלך, ואילו בהקדוש ברוך הוא כתיב: ויאמר (ה') אם נא מצאתי וגו'.
את הפסוק "ויטע אשל בבאר שבע" על אשל אברהם, דרשו חז"ל כנוטריקון של "אכילה, שתייה לוויה". באופן דומה, כיום במדינת ישראל קיים לעיתים רבות סעיף תקציבי בתלוש השכר שמעניק מעסיק לעובדיו או ארגון לאדם החבר בו, לטובת התקיימות שוטפת, סעיף זה מכונה בשם א.ש.ל.
במסורת היהודית הפכה דמותו של אברהם לדמות המזוהה יותר מכל עם ערך זה של הכנסת אורחים. דבר אשר הנחיל לצאצאיו במיוחד.
הכנסת אורחים ביהדות > דוגמאות להכנסת אורחים בספר בראשית > סיפור לוט

דמות נוספת בספר בראשית המזוהה עם הכנסת אורחים היא לוט בן אחיו של אברהם. לשם מהפכת סדום ועמורה שולח אלוהים לעיר שני מלאכים המכונים "אנשים" (ספר בראשית, פרק י"ט) וככל הנראה המדובר בשניים משלושת ה"אנשים" שנפגשו עם אברהם בפתח האוהל בפרק י"ח. לוט היושב בשערי העיר פוגש אותם ומקבל את פניהם בהכנסת אורחים. על אף שהם מביעים רצונם ללון ברחוב - הוא מתעקש שילונו בביתו. אנשי העיר הרשעים דורשים מלוט כי יוציא אליהם את אורחיו - ככל הנראה למטרת אונס. לוט מגונן על אורחיו, יוצא בגופו אל הקהל שמתאסף סביב ביתו, ואף מציע את בנותיו במקום האורחים.
הכנסת אורחים אצל הבדואים

הבדואים, יושבי המדבר, מפורסמים בשל הכנסת האורחים שלהם. על פי המסורת, הבדואי מחויב לארח כל אדם ללא הבדל מיהו, לשרת את האורח היטב ולהימנע מלשאול אותו שאלות במשך שלושה ימים ושליש. אם יש לאורח מטרה שלשמה בא, ישטח אותה באוזני המארח לאחר ימים אלו. האורח יכול לקצר את תקופת שהותו על פי צרכיו. בדרך כלל מארחים אורח גבר ב'שק', שהוא מקום התכנסות הגברים. לעיתים זהו אוהלו של זקן המשפחה המורחבת ולעיתים זהו מבנה נפרד מהמאהל ומצפון לו. האורח ילון ב'שק' וגם את ארוחותיו יקבל לשם. סדרי הארוח מטרתם למנוע פגישות בין אורח גבר לנשות המאהל, כדי להגן על המוסר הבדואי הנוגע לנשים וגברים.
מנהג בדואי מסורתי הוא לזבוח ביום הראשון צאן לכבוד האורח. בשאר הימים האורח אוכל את מה שאוכלים המארחים. שתיית קפה עם האורח היא טקס מיוחד. מקובל לשתות את הקפה בלגימות קטנות כדי להתענג עליו ובסיום השתייה למסור את הספל לידיו של המארח. אפשר לשתות ספל קפה אחד או שניים אך יש להימנע משתיית כוס קפה שלישית. על המארח לטפל גם בבהמת הרכיבה של האורח ולציידו במזון ושתייה לדרך.
לאורח אסור לבקש דבר, והמארח אמור לספק את כל צרכיו גם בלי שיבקש. הבקשות היחידות המותרות הן לשאול לכיוון העיר מכה, כדי שיוכל לכוון אליה בתפילתו וכן לשאול היכן יוכל לעשות את צרכיו. לאחר שנפרד מהמארח, אמור האורח לספר בשבחו של המארח כדי להרבות את כבודו וערכו.
הכנסת אורחים בנצרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הכנסת אורחים, הוספיטליטאס מלשון hostis - זר, היא עיקרון אחד משבעת מעשי החסד בדת הנוצרית. מתקשרת למצוות אהבת הזולת.
ראו גם

לוט
CouchSurfing
הערות שוליים

↑  מה בין אשפוז לאושפיזין - האקדמיה ללשון העברית, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏4 בספטמבר 2016
↑    יעקב עציון, ‏מהסוכה ועד לבית החולים: גלגולו של אשפוז, בעיתון מקור ראשון, 5 באוקטובר 2020
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ז, עמוד א'
↑  ספר בראשית, פרק כ"א, פסוק ל"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529259205171  BNE: XX552160  BnF: cb11935995p (data)  GND: 4137693-6  LCCN: sh85062282 
הכנסת אורחים בלקיה
קטשופ

ערך זה עוסק ברוטב על בסיס עגבניות. אם התכוונתם למחזה מאת חנוך לוין, ראו .
| --- | --- |
קערית קטשופ
קערית קטשופ
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב
 אזור מוצא:  ארצות הברית
 מרכיבים עיקריים:  עגבניות, חומץ, ותבלינים
 
קטשופ הוא רוטב העשוי בעיקר מעגבניות. המרכיבים הבסיסיים של הקטשופ המודרני הם עגבניות, חומץ, סוכר, ומלח. לעיתים מוסיפים לו תבלינים ומרכיבים נוספים כגון: פלפל אנגלי, ציפורן, קינמון, בצל, סלרי או ירקות אחרים.
הקטשופ התחיל כסוג של רוטב העשוי מפטריות או דג מלוח עם עשב ורטבים. קטשופ פטריות עדיין קיים בכמה מדינות, כמו בריטניה. בעבר, היו למתכון הקטשופ מספר סוגי ירקות, כמו מלפפונים ועוד.
את הקטשופ נוהגים לאכול עם מזונות מלוחים, בשר ובעיקר צ'יפס. ישנם סוגים מתוקים יותר ופחות, וכן ברמות חריפות שונות. קטשופ מעורב עם מיונז מהווה לעיתים את הבסיס לרוטב אלף האיים, ולעיתים גם ביצירת רוטב ברביקיו, במקום רכז עגבניות. חברת היינץ מובילה את נתח שוק הקטשופ העולמי.
בישראל מקובל קטשופ (בפרט הסוג המתוק) בעיקר כרוטב למאכלי ילדים ולמזון מהיר. בשנת 2015 נאסר על חברת היינץ להשתמש בשם "קטשופ" במוצר שבתוצרתה לאחר שחברת אוסם טענה כי הוא אינו עומד בדרישות התקן הישראלי, ובמקומו היא השתמשה בשם "מתבל עגבניות". לאחר כשנה שונה התקן, אך היינץ החזירה את שם המוצר לקטשופ רק בשנת 2023.
ראו גם

קטשופ בננה
הערות שוליים

↑  האם קטשופ הוא לא באמת קטשופ?, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  שושנה חן, ניצחון לאסם: קטשופ היינץ יחליף את שמו ל"מתבל עגבניות", באתר ynet, 18 באוגוסט 2015
↑  אוריאל פרידמן, הקרב על הקטשופ הוא רק סימפטום, באתר מידה, ‏2015-08-24
↑  מירב קריסטל, תוקן החוק: היינץ תוכל לקרוא למוצר שלה קטשופ, באתר ynet, 17 באוגוסט 2016
↑  נורית קדוש, ועדת הבריאות הסירה את החסמים בייבוא מוצרי קטשופ שחייבו ריכוז מינימלי של עגבניות, באתר כלכליסט, 20 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541483405171  BnF: cb16601701j (data)  GND: 4675095-2  LCCN: sh85135917
קתרין לרוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1944 פריז, צרפת
 פטירה:  8 ביולי 2006 (בגיל 61) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Catherine Yvonne Blanche Caroline Leroy 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' פולק (1967)  מדליית הזהב ע״ש רוברט קאפה (1976) 
 https://dotationcatherineleroy.org/en/
 
קתרין לרוי (באנגלית: Catherine Leroy‏; 27 באוגוסט 1944–8 ביולי 2006) הייתה צלמת עיתונות ומלחמה צרפתייה, אשר צילומיה ממלחמת וייטנאם הופיעו בשער מגזינים רבים, ביניהם כתב העת לייף.
ילדותה

לרוי נולדה ב-27 באוגוסט 1944, בפרברי פריז. היא למדה בבית ספר קתולי ובגיל 18 הוציאה רישיון צניחה. אחרי שצפתה בצילומי מלחמה בעיתונות, החליטה לנסוע לדרום וייטנאם כדי "להעניק למלחמה פנים אנושיות". בגיל 21 היא הזמינה כרטיס ללאוס, כשבאמתחתה מצלמה מדגם Leica M2 ו-200 דולר.
קריירה

ב-1966, בטרם הגיעה לסייגון, פגשה לרוי את הורסט פאס, ראש הלשכה של סוכנות הידיעות Associated Press. ב-23 בפברואר 1967, הפכה לעיתונאית הרשומה הראשונה שהשתתפה בצניחה מבצעית, יחד עם חטיבת הצנחנים ה-173, כחלק ממבצע עיר צומת. ממדי הגוף הקטנים שלה ומשקלה הנמוך חייבו שהיא תישא עמה משקל נוסף, כדי שתוכל לעבור בשלום את הצניחה. מעמד העיתונאית שלה הושעה לתקופה קצרה אחרי שקיללה קצין בנחתים שלדעתה התנשא עליה כשדחה את בקשתה להשתתף בצניחה, זמן קצר אחרי מבצע עיר צומת.
במהלך הקרב על גבעה 881 ב-30 באפריל 1967, צילמה לרוי סדרת תמונות של חובש חיל הים האמריקאי ורנון וויק מטפל בחייל מארינס גוסס, תמונות שפורסמו במגזין Life וזכו לשבחים רבים. אלו היו שלוש תמונות שצולמו בזריזות בזו אחר זו. בתמונות נראה וויק כפוף בדשא גבוה, מחבק חייל מארינס שנורה בעוד העשן מהקרב מיתמר באוויר ברקע. בתמונה הראשונה וויק מניח שתי ידיים על חזהו של המארינס, מנסה לעצור את הדימום. בשנייה, הוא מנסה למצוא פעימות לב. בתמונה השלישית, "חובש בצער", הוא זה מבין שהחייל מת.
ב-19 במאי 1967, בזמן שצילמה את מבצע היקורי עם יחידת נחתים ליד אזור מפורז בווייטנאם, נפצעה לרוי קשה מאש מרגמות של צבא צפון וייטנאם{{הערה"Marines in Vietnam (editor's note)". Life. 62 (23): 22. 9 ביוני 1967. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)}}. לרוי סיפרה מאוחר יותר שמצלמה הצילה את חייה על ידי עצירת חלק מהרסיסים. היא פונתה תחילה לקון ת'ין, ולאחר מכן ל-USS Sanctuary, שם ביקר אותה מפקד כוח האמפיבי הימי השלישי, גנרל לואו וולט. לבסוף היא הועברה לבית חולים שדה ושוחררה באמצע יוני.
בספטמבר 1967 תיעדה לרוי את המצור על קון–טיין. באוקטובר שבה לפריז לביקור משפחתי, ולאחר מכן טסה לניו יורק, שם חתמה על חוזה עם סוכנות הצילום Black Star.
ב-1968, במהלך מתקפת טט, לרוי ועיתונאי של סוכנות הידיעות הצרפתית, פרנסואה מזוּר, נשבו על ידי חיילים של צבא צפון וייטנאם במהלך הקרב על העיר הו. היא הצליחה לשכנע את החיילים לשחררה והייתה העיתונאית הראשונה שצילמה את חיילי צבא צפון וייטנאם מאחורי קווי החזית. הסיפור שליווה את התמונות הופיע בשער מגזין "לייף". לרוי תיארה את עבודתה: "כשאתה מסתכל על תצלומי מלחמה, זהו רגע שקט מהנצח. אבל בשבילי, הוא רדוף צלילים, צלילים מחרישי אוזניים. בווייטנאם, רוב הזמן היה משעמם ביותר. הלכת קילומטרים דרך שדות אורז או ג'ונגל - בהליכה, בזחילה, בנסיבות הכי בלתי נסבלות, ושום דבר לא קרה. ואז פתאום כל הגהנום משתחרר".
לרוי שבה לפריז בדצמבר 1968. באוגוסט 1969 קיבלה משימה לסקר את פסטיבל וודסטוק, אך ביום הראשון הצטרפה לקהל ובילתה בחודשים שאחר כך בנסיעות ובשימוש בסמים עם יוצאי מלחמת וייטנאם.
מ-1977 עד 1986 היא סיקרה סכסוכים בצפון אירלנד, קפריסין, סומליה, אפגניסטן, עיראק, איראן ולוב למען מגזין הטיים. היא סיימה את צילומי המלחמה בתחילת שנות ה-90.
לרוי מכרה את עבודותיה במקור ליונייטד פרס אינטרנשיונל ולאסושייטד פרס, ומאוחר יותר עבדה עבור Sipa Press ו-Gamma.
פרישתה

לרוי התגורר במלון צ'לסי שבניו יורק במהלך שנות ה-80. מאוחר יותר הקימה חנות למכירת בגדי וינטאג' בשם Piece Unique.
ב-2005 נשלחה על ידי מגזין ה-Paris-Match לאריזונה למפגש עם ורנון ויק, מה שהפך לעבודת הצילום האחרונה שלה.
ב-8 ביולי 2006 נפטרה לרוי בסנטה מוניקה שבקליפורניה, שבוע אחרי שאובחנה עם סרטן הריאה.
הערות שוליים

↑  Herman, Elizabeth (28 במרץ 2017). "The Greatest War Photographer You've Never Heard Of". The New York Times. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Biography". Dotation Catherine Leroy. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Phil Davison (17 ביולי 2006). "Obituary: Catherine Leroy". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Vietnam War Pictures That Moved Them Most".
↑  Leroy, Catherine (16 בפברואר 1968). "Soldiers of North Vietnam strike a pose for her camera". Life. 64 (7): 22–28. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Vietnam : quand les fantômes de la guerre s'invitent à la maison". Paris-Match. 27 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264574405171  GND: 130410276  ISNI: 0000 0000 6731 1656  LCCN: n82243627  NTA: 069812624  PIC: 269484  RKD: 348506  SUDOC: 084267690  VIAF: 3835197   WorldCat (עם VIAF): 3835197
פול או'גריידי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1955 ברייטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 במרץ 2023 (בגיל 67) Aldington, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  Aldington 
 השכלה:  Redcourt - St Anselm's  Wirral Metropolitan College 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 אתר רשמי
 
פול ג'יימס או'גריידי (באנגלית: Paul James O'Grady;‏ 14 ביוני 1955 – 28 במרץ 2023) היה קומיקאי, שדרן רדיו, מלכת דראג, שחקן וסופר אנגלי. החל להתפרסם לראשונה בסצנה הלהט"בית בלונדון תחת דמות הדראג "Lily Savage", שהגיעה לשיא הצלחתה בשנות ה-90. בהמשך או'גריידי הפסיק להופיע בדראג והחל להנחות תוכניות רדיו וטלוויזיה תחת שמו האמיתי, כשהבולטת מביניהן היא "The Paul O'Grady Show", ששודרה לאורך 15 עונות ועליה זכה בפרס באפט"א.
ביוגרפיה

נולד בטרנמיר, פרוור של בירקנהד(אנ'), להורים ממוצא אירי.
החל להופיע בדראג בשנת 1978 בבר להט"בי בקמדן. בהמשך הופיע ברחבי אנגליה כחלק מצמד דראג בשם "Playgirls", לצד פיתוח קריירת סטנדאפ עצמאית.
לאחר מספר שנים בהן הופיע בברים להט"בים בלונדון תחת דמותה של לילי סאבאג', הפך לאייקון תרבותי של הקהילה הגאה. או'גריידי ניצל את מעמדו לאקטיביזם ועסק בנושאים כגון זכויות להט"ב ומשבר האיידס. לקח חלק פעיל במאבק כנגד סעיף 28.
בתחילת שנות ה-90 החל לצבור פרסום בקהל הרחב והופיע בתוכניות רדיו, טלוויזיה והצגות. בדמותה של סאבאג' הנחה מספר תוכניות, בין היתר: "Blankety Blank!", "Lily Live" ועוד. בהמשך ניסה להרחיק את עצמו מדמותה של סאבאג', והופיע תחת שמו האמיתי. או'גריידי כיכב בקומדיית המצבים "Eyes Down" ב-BBC One. בשנת 2004 החל להנחות את "The Paul O'Grady Show", עליה זכה בפרס באפט"א. בהמשך הציג תוכניות כגון: "Paul O'Grady Live", "Paul O'Grady: For the Love of Dogs", "Paul O'Grady's Animal Orphans". לצד זאת הנחה תוכניות רדיו ומספר ספרים, כולל ספר זיכרונות בעל ארבעה כרכים.
בשנת 2008 מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לתחום הבידור.
או'גריידי נפטר בביתו בקנט ב-28 במרץ 2023, מהפרעת קצב פתאומית.
חיים אישיים

ב-1974 נולדה לו ולידידתו, דיאן יאנסן, בת בשם שרון. בין 1977–2005 היה בנישואי נוחות עם אישה פורטוגלית בשם תרזה פרננדז, אם כי הזוג לא קיים מערכת יחסים אינטימית או רומנטית כלל. או'גריידי היה במערכת יחסים ארוכה עם שותפו העסקי ברנדן פרנק מרפי, אשר נפטר בשנת 2005. ב-2017 התחתן עם אנדרה פורטזיו.
הערות שוליים

↑  "O'GRADY'S MONSTER". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-01-17.
↑  Neil Simpson, Paul O'Grady: The Biography, London: John Blake
↑  Paul O'Grady, At My Mother's Knee... and Other Low Joints, Bantam Press: London
↑  BRITISH MUSIC HALL SOCIETY - PATRONS & OFFICERS, www.britishmusichallsociety.com
↑  Lucy Domachowski, Kirstie McCrum, The funeral date for Paul O'Grady has been confirmed, Hull Live, ‏2023-04-17 (באנגלית)
↑  Jade Wright, Paul O'Grady: I really do enjoy being a doting grandad, Liverpool Echo, ‏2013-05-08 (באנגלית)
↑  "Paul O'Grady's husband shares heartwarming tribute from their 'last holiday' together". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-01-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1284696340  ISNI: 0000 0000 5298 8445  LCCN: nr99022994  MusicBrainz: 98b1fbf4-dc19-457e-b491-5a265eef8b99  VIAF: 34378203   WorldCat (עם VIAF): 34378203