stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגמונד מוגולסקו
רומניה, ניו יורק ומקומות אחרים

מוגולסקו שלט יחד עם שותפו בתיאטרון יידיש ברומניה. שיבחו את תיאטרון ז'יגניצה, התזמורת שלו ואת מוגולסקו עצמו כשווה ערך ברמה לתיאטרון הלאומי. מוגולסקו שיחק, לפעמים, גם ברומנית ובכך משך קהל מעבר לקהילה היהודית. בתקופה זאת הוא נתן לדוד קסלר את תפקידו הראשון בתיאטרון. לו ולמשה פינקל הייתה מריבה והוא בילה את הקיץ בהופעות בגנים עם רביעייה אותה הקים. להקתו של פינקל לא הצליחה בלעדיו והם הגיעו במהרה להבנה.
ב-1886 או 1887 עבר מוגולסקו לניו יורק, שם היה במהרה לאחד מכוכבי תיאטרון יידיש בעולם החדש. מאוחר יותר הוא יסד את "האופרה הרומנית" בלואר איסט סייד, מנהטן. ההצגה הראשונה שם הייתה ההופעה הראשונה, הלא מוצלחת, של אברהם גולדפדן בינואר 1888.
בתקופה זו הוא הופיע גם ברוסיה, בגליציה, כנראה בלבוב ובאנגליה.
בניו יורק הוא הביא את יעקב אדלר וקני ליפצין לבמה האמריקאית.
ב-1906 חזר מוגולסקו עטור ניצחון לרומניה, כשהוא מחדש שם את תיאטרון יידיש אחרי עשור של חוסר פעולה. הוא הביא לרומניה כמה מלהיטיו מתיאטרון היידי הניו יורקי: די עמיגראנטן (המהגרים) מאת שמ"ר ויעקל בעל־טאקסע, דאס גרויסע גליק (המזל הגדול) מאת קורנבלאט ודער אומבאקאנטער (הלא-ידוע) מאת יעקב גורדין.
מותו והמוניטין שלו

מוגולסקו נפטר בניו יורק ב-1914, והשאיר אחריו את רעייתו אמלי, שתי בנות, בסי וליזה ובן – יוליוס.
ד"ר משה גסטר כתב על להקתו של מוגולסקו ברומניה ב-1884 כשביצע מחזות מאת משה הורוביץ ויוסף לטיינר. בעוד שהביצועים היו, בעיניו מעט פרימיטיביים, הרי הוא התרשם באופן כללי.
ארנסט יוסלביץ כתב מחזה על להקתו של מוגולסקו: "לווילנה יש גולם", שעלילתו מתרחשת בווילנה שבליטא בזמן הפוגרומים בשנת 1899.
לקריאה נוספת

זלמן זילברצווייג, אברהם גאלדפאדען און זיגמונט מאגולעסקא, בואנוס איירס: אלישבע, 1936.
בועז יאנג, מיין לעבן אין טעאטער, ניו יורק: איקוף, 1950.
לעקסיקאן פון יידישן טעאטער, כרך ב.
פארווערטס, גיליון 17, פברואר 1914.
הערות שוליים

1 2 3  איזידור זינגר, פיטר ויירניק, ‏"זיגמונד (זליג) מוגולסקו", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  יש מחלוקת לגבי מקום הולדתו. זילברצווייג ואחרים טוענים שהוא נולד בזלטופול.
↑  זילברצווייג, עמ' 136.
↑  זילברצווייג, עמ' 141.
↑  זילברצווייג, עמ' 154.
↑  זילברצווייג, שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288668205171  PLWABN: 9810680720805606  GND: 132978172  ISNI: 0000 0000 6688 4882  LCCN: nr96015380  SNAC: w6p02hhq  VIAF: 65182601   WorldCat (עם VIAF): 65182601
ספר דברי הימים למלכי יהודה

ספר דברי הימים למלכי יהודה הוא חיבור אבוד המוזכר בספר מלכים 15 פעמים.
המקור לקיומו של הספר

בסוף פירוט קורותיהם של 15 מתוך 20 מלכי יהודה, משתמש ספר מלכים בנוסחת סיום קבועה ”וְיֶתֶר דִּבְרֵי פלוני, וְכָל אֲשֶׁר עָשָׂה, הֲלוֹא הֵם כְּתוּבִים עַל סֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים לְמַלְכֵי יְהוּדָה”. משפט זה נעדר מסוף סיפור חייהם של חמשת המלכים הבאים: אחזיה, עתליה, יהואחז, יהויכין וצדקיהו.
בחקר המקרא מקובל להניח כי "ספר דברי הימים למלכי יהודה" אינו ספר דברי הימים, כיוון שחלק הארי של ספר מלכים – אשר מזכיר את "ספר דברי הימים למלכי יהודה" – מתוארך לתקופת בית ראשון, בעוד שספר דברי הימים מתוארך למאה ה-4 לפנה"ס, במהלך התקופה הפרסית בארץ ישראל. על כך רומזים הלשון המאוחרת של ספר דברי הימים, הכוללת מילים רבות מהשפה הפרסית, וכן ואזכור עקיף של גירוש הנשים הנוכריות, שנעשה באותה התקופה.
תוכן הספר

ניתן לשחזר את תוכנו המשוער של "ספר דברי הימים למלכי יהודה" לפי האזכורים שלו בספר מלכים. הספר הורכב כנראה מכרוניקות רשמיות של המלכים בממלכת יהודה, כפי שהיה מקובל ליצור בממלכות במזרח הקרוב בעת העתיקה. ייתכן ש”סֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים לְמַלְכֵי מָדַי וּפָרָס” המוזכר במגילת אסתר הוא לא יותר מאשר העתקה סגנונית המבוססת על "ספר דברי הימים למלכי יהודה". שלמה המלך כנראה לא נכלל בתוך "ספר דברי הימים למלכי יהודה", אלא בספר אחר בשם ”סֵפֶר דִּבְרֵי שְׁלֹמֹה” (מלכים א', י"א, מ"א).
ראו גם

ספר הישר
ספר מלחמות ה'
הערות שוליים

↑  אדל ברלין, מקרא לישראל: אסתר, תל אביב: עם עובד, 2001, עמ' 27
↑  אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006, עמ' 177-167
↑  מרדכי כוגן, מקרא לישראל: מלכים, תל אביב: עם עובד, 2019, עמ' 18-15
↑  בנימין מזר, דברי הימים למלכי יהודה וישראל, בתוך "אנציקלופדיה מקראית" ב', ירושלים: מוסד ביאליק, 1954, עמ' 607
↑  מגילת אסתר, פרק י', פסוק ב'
לילה טוב (אלבום)

"לילה טוב" (נכתב באותיות מרווחות "ל י ל ה ט ו ב") הוא אלבום היפ הופ ו-R&B עכשווי של הראפר והזמר הישראלי עטר מיינר. האלבום כולל רצועה המורכבת מ-13 שירים, ואורכו 40 דקות ו-7 שניות. זהו אלבום האולפן השני של מיינר, והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים יהלום בהפקתו של מיינר. האלבום יצא לאור ב-20 בדצמבר 2020.
עטר מיינר כתב, הלחין והפיק את כל שירי האלבום בנוסף לביצוע.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי עטר מיינר (למעט היכן שמצוין אחרת).
| ל י ל ה ט ו ב> מס' | ל י ל ה ט ו ב> שם | ל י ל ה ט ו ב> משך | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  | ל י ל ה ט ו ב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רבי שלמה (לחן נוסף של שלמה קרליבך)   | 1:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | לילה אחד  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | תני לי אור  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | שימי עליי (בהשתתפות רונה עמר)   | 2:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | סיבה לאהוב (לחן נוסף של שיר גדסי ויסמין מועלם)   | 3:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | עודועוד  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | להתעורר  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מאה שנה  | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | זמן לדיכאון (לחן נוסף ובהשתתפות של יסמין מועלם)   | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אלף נשיקות  | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ל י ל ה ט ו ב  | 2:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | חדש בעיר  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | נגמר  | 1:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 40:07 |  |  |  |  |  |  |  |
רודולף קארל

| --- | --- |
צילום משנות ה-1930
 לידה:  9 בנובמבר 1880 פלזן, צ'כיה - מערב בוהמיה, ממלכת בוהמיה, הקיסרות האוסטרית ("ציסליתניה") במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  6 במרץ 1945 (בגיל 64) מחנה הריכוז טרזיינשטאט, צפון בוהמיה, הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה תחת כיבוש גרמניה הנאצית ("הרייך הגרמני הגדול") 
 מוקד פעילות:  צ'כוסלובקיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  מ-1904
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה 
 פרסים והוקרה:  מסדר טומאש מסריק, דרגה 3 (1998) 
 
רודולף ארנושט קארל (בצ'כית: Rudolf Arnošt Karel;‏ 9 בנובמבר 1880 פלזן – 6 במרץ 1945 מחנה טרזין) היה מלחין, מנצח ומורה למוזיקה קלאסית צ'כי.
ביוגרפיה > ילדותו ולימודיו

רודולף קארל נולד בשנת 1880 בפלזן שבבוהמיה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, למשפחה צ'כית קתולית. אביו, יוזף קארל היה מהנדס של רשות הרכבות במולדתו. אמו הייתה אמיליה לבית מאטרר. בשנת 1894 עבר עם משפחתו לפראג, בה למד בגימנסיה ברחוב סטפנסקה. בהתאם לרצון אביו למד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג. במקביל למד בשנים 1904-1899 הלחנה אצל אנטונין דבוז'אק ונגינת עוגב אצל יוזף קליצ'קה (אנ') בקונסרבטוריון הלאומי בפארג. הוא החל ללמוד משפטים אולם בסופו של דבר, לא סיים אותם והתחיל למורת רוחם של הוריו קריירה עצמאית כמוזיקאי. באותה תקופה הלחין את "הסימפוניה האידיאלית", סימפוניית רנסאנס, הסימפוניה לכינורות ולתזמורת ואת האופרה "הלב של איזליין". בשנת 1908 התחתן קארל עם בתו של הסופר וההיסטוריון הצ'כי זיגמונד וינטר (אנ').
ביוגרפיה > ברוסיה

בשנת 1914 נסע לחופשה ברוסיה, אך נעצר שם אחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה בהאשמה של ריגול למען אוסטריה. בסופו של דבר הצליח להימלט ממאסרו ובעזרת ידידים מצא עבודה כמורה בבתי ספר למוזיקה בטאגאנרוג על יד ים אזוב וברוסטוב על הדון. מכיוון שמצא עצמו שוב בסכנה ברח לעיר אירקוטסק שבסיביר. בעת מסע ברכבת מיקטרינבורג לולדיווסטוק הלחין את הפואמה הסימפונית "הדמון" שזכתה מאוחר יותר להצלחה בצ'כיה ובחו"ל. ברוסיה הצטרף ללגיון הצ'כי שהורכב משבויים צ'כים על אדמת רוסיה וסוף סוף זוכה מההאשמה של ריגול. אחרי תקופה של אימון צבאי מפרך התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של הלגיון.
ביוגרפיה > פעילותו כמלחין ומורה בצ'כיה

אחרי שובו לצ'כיה בשנת 1920 תזמורת הלגיון התפרקה וקארל עבר לעבוד בארכיון של ממוריאל המאבק הלאומי שאפשר לו זמן פנוי גם ליצירה. כתב מוזיקה לשירים מאת המשורר י.ס. מאכאר ומוזיקה למקהלת גברים למילים של הגנרל והמשורר רודולף מדק, הלחין את "רק האהבה" (Samá láska) ו"הבלדה האקזוטית" "הכושי" (Černoch), שתיהן על מילים של ירוסלב סייפרט, הקנטטה "תחיית המתים" (Vzkříšení) ו"בלדה מתוקה לילדים" (Sladká balada dětská). עוררו עניין גם יצירות כליות שלו כמו "קונצרט המחרוזת" ו"סימפוניית האביב". בשנים 1941-1923 לימד הלחנה בקונסרבטוריון למוזיקה בפראג. התחיל להתעניין בפולקלור הבולגרי, יצא למסע מחקר פולקלוריסטי בבולגריה וארגן שלושה ימי פסטיבל למוזיקה בולגרית בפראג. על הפעילות הזאת זכה לעיטור ממלך בולגריה.
בשנת 1933 התקיימה בברנו בכורת האופרה שלו "המוות סנדקית" (על לברית מאת סטניסלב לום) תחת ניצוחו של א. אוסטרצ'יל ועם מ. קרסובה בתפקיד הראשי. אופרה זו זכתה בהצלחה רבה והפכה לחלק מהרפרטואר של תיאטרוני האופרה הצ'כים.
ביוגרפיה > בימי מלחמת העולם השנייה – מתנגד לנאצים

בימי כיבוש צ'כיה על ידי הנאצים החל משנת 1941 השתתף במחתרת האנטי-נאצית. התנגד בחריפות לנימוקים של אמיל האכה ואחרים בעד ההשלמה עם ה"פרוטקטורט" הגרמני. קארל נקשר לכמה קבוצות מתנגדים אנטינאצים, בין השאר קבוצת קוואפיל-קרופטה-לאני. הוא עזר לסטודנטים למצוא מקלט ועבודה בפעילויות ייעור בנובי יואכימוב וסייע במתן מקלט לפרטיזנים ביער קז'יבוקלאטסקו. ב-1941 הלחין את "הפתיחה המהפכנית" ובשנת 1942 התחיל לעבוד על אופרה חדשה, "אילוף הסוררת". ב-19 במרץ 1943 בחזרתו מנובי יואכימוב נעצר על ידי הגסטפו. אחרי חקירה בארמון פצ'קוב הוא נכלא ללא משפט בבית הסוהר פנקראץ. על אף החקירות הקשות והעינויים לא מסר לגסטפו מידע מהותי. בעת כליאתו כתב שירי חירות ביחד עם אסירים אחרים. למרות התנאים הקשים הלחין בתאו שירים בגרמנית כמו ה"ואלס של פנקראץ" וה"פולקה של פנקראץ". כמו כן כתב בעזרת פחם על נייר טואלט את האופרה "שלוש השערות של סבא הכל-יודע", עבורה יצר בעצמו את הלברית לפי סיפור של קארל יארומיר ארבן. במרכז העלילה עמד ילד קטן שאנשים טובים מצליחים למנוע ממנו חשיפה לעוולות העולם. בצורה דומה כתב גם את התשיעיה שלו. בפברואר 1945 נשלח ל"מבצר הקטן" שבמחנה הריכוז טרזיינשטאט. היה חולה וחלש ותנאי החיים בטרזין היו גרועים פי כמה מאשר בכלא פנקראץ – תא צפוף מאוד, היעדר היגיינה, וארוחות שכללו רק דייסה נוקשה של תפוחי אדמה ומי שתייה שחרחרים שכונו "קפה שחור". אפילו כאן ניסה להלחין כמה קטעים מוזיקליים, כולל "שיר הלכת של טרזין" שהלך לאיבוד. קארל דעך מול עיניהם הכלות של הרופאים הצ'כים הכלואים איתו, (אחד מהם היה פרופ' יז'י סילאבה) שניסו לעזור, ונפטר כעבור חודש. היה חולה בדיזנטריה והושאר מחוץ לתא בתנאי כפור בשם מבצע "הדברת כינים". יחד עם עוד תשעה אסירים נמצא למחרת, 6 במרץ 1945, לאחר שקפא למוות. הוא נקבר תחילה בקבר המוני בתוך מתחם המבצר הקטן בטרזין. אחרי המלחמה הוצאה גופתו ונטמנה בבית הקברות הלאומי שהוקם בטרזין.
חלק מיצירותיו האחרונות נחשפו ושוחזרו על ידי הפסנתרן פרנצ'סקו לוטורו (אנ').
רודולף קארל היה נשוי ואב לבן ולבת.
פרסים ואותות הוקרה

עיטור להצטיינות של בולגריה.
1998 (אחרי מותו) – העיטור תומאש גאריג מסריק, דרגה ג'.
יצירות > לפסנתר

1910 - נושא וואריאציות אופוס 13
בלדה האקזוטית "הכושי" לבריטון ופסנתר, למילים של ירוסלב סיפרט
יצירות > אופרות

1909 לבה של אילזיין Ilseino srdce – "קומדיה לירית" ב-3 מערכות (עיבוד:קארל הוגו הילאר, אנטונין קרופאצ'ק) (נכתבה ב-1906–1909), בכורה בתיאטרון הלאומי של פראג ב-11 בנובמבר 1910
1932 המוות סנדקית, (Smrt kmotřička) סיפור עליז ב-3 מערכות אופוס 30, על לברית מאת סטניסלב לום (נכתבה ב-1928–1932) – בכורה בתיאטרון הלאומי בברנו ב-3 בפברואר 1934
1942–1943 – אילוף הסוררת (Zkrocení zlé ženy) לפי ויליאם שייקספיר, נשמר קטע
בערך 1944 – שלוש השערות של סבא הכל-יודע (Tři vlasy děda Vševěda), אופרה בחמש תמונות. אופרה-אגדה זו נכתבה על ידי קארל בעת כליאתו על נייר טואלט בעזרת עפרון או פחם. 240 הדפים הכוללים רישומים מפורטים של האופרה הועברו בחשאי לידי סוהר ידידותי. התזמור הושלם אחרי מות המלחין ולפי רישומיו על ידי תלמידו זבינייק ווֹסטז'אק. הלברית נכתבה על ידי המלחין לפי סיפור עממי. הוצגה בבכורה בתיאטרון הלאומי של פראג, 1948
יצירות > מוזיקת במה

1924 – דרמת החיים – מאת קנוט האמסון
יצירות > מוזיקה קולית נוספת

קנטטת התחייה
מחזורי שירים
יצירות > לתזמורת

1911/1904 לערך – סקרצו קפריצ'ו אופוס 6
1909 – סימפוניה אידיאלית אופוס 11
1914 – סימפוניה לכינורות ותזמורת אופוס 20
1918–1920 הפואמה הסימפונית "הדמון" אופוס 23
1921 – סימפוניית רנסאנס אופוס 15
1938 – סימפוניית אביב אופוס 38
1941 – פתיחה מהפכנית אופוס 39
יצירות > מוזיקה קאמרית

רביעיית המיתרים מס.2
ריקוד טקס קרבן לחליל ולנבל-גונג
סונטה לכינור ופסנתר בדו מינור אופוס 17
1936 – רביעיית מיתרים מס.3 אופוס 37
ינואר–פברואר 1945 – תשיעייה (ללא מספר אופוס) – לא הושלם.
היצירה בוצעה והוקלטה מספר פעמים. נוגנה בבכורה על ידי תזמורת רדיו פראג בדצמבר 1945 בגרסה שהושלמה על ידי פרנטישק הרטל.
בשנת 1984 התשיעייה תוזמרה על ידי וצלב סניטל ופורסמה במהדורה מוקדמת.
לקריאה נוספת

Thomas Saintourens, Le Maestro, Editions Stock 2013, p. 81-90
Jiří Bajer: Rudolf Karel (9·11·1880 – 6·3·1945). in: Hudební věda 4, 1967, ISSN 0018-7003, S. 299–303.
Joža Karas: Music in Terezín 1941–1945. Pendragon Press, Stuyvesant NY 1990, ISBN 0-918728-34-7.
Otakar Šourek: Kdo je Rudolf Karel. Orbis, Prag 1946.
Otakar Šourek: Rudolf Karel. Variace v živote i díle. Hudební Matice Umělecké besedy, Prag 1947.
Kay Weniger: Zwischen Bühne und Baracke. Lexikon der verfolgten Theater-, Film- und Musikkünstler 1933 bis 1945. Mit einem Geleitwort von Paul Spiegel. Metropol, Berlin 2008, ISBN 978-3-938690-10-9, S. 395
הערות שוליים

↑  הרישום בפנקס הלידות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280991305171  PLWABN: 9810625365905606  BnF: cb139850318 (data)  CiNii: DA18827386  GND: 129810177  ISNI: 0000 0000 5515 8295  LCCN: no91023307  LNB: 000312943  MusicBrainz: 62c272b7-1b7c-4978-adc8-2c841caf74d0  NKC: jk01053006  NTA: 268590508  VIAF: 10042915   WorldCat (עם VIAF): 10042915 
הכניסה למבצר הקטן במחנה טרזיינשטאט
ישראל שלי חוגגת (שיר)

| --- | --- |

עטיפת האלבום "ישראל שלי חוגגת"
 סינגל בביצוע אילן ואילנית
 מתוך האלבום ישראל שלי חוגגת
 יצא לאור:  1972
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:51
 חברת תקליטים:  התקליט חיפה
 כתיבה:  דודו ברק
 לחן:  מוני אמריליו
 הפקה:  מוני אמריליו 
 
"ישראל שלי חוגגת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית לרגל חצי יובל למדינת ישראל. את השיר הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה הראשונה וכסינגל המוביל של אלבום בעל אותו שם, השביעי במספר של הצמד.
על השיר

"ישראל שלי חוגגת" נכתב על ידי דודו ברק והולחן על ידי מוני אמריליו. ב-1 בינואר 1973 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום ה-14, הכניסה הגבוהה לשבוע זה. הוא המשיך לצעד שמונה שבועות רצופים עד שהגיע למקום הראשון ב-19 בפברואר. ב-19 במרץ, לאחר אחד־עשר שבועות צעידה רצופה, יצא מהדירוג השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשל"ג דורג במקום העשירי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 1 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 1 בינואר 1973.
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 19 בפברואר 1973.
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 19 במרץ 1973.
↑  מצעד השנתי תשל"ג (1973), פזמונט
| אילן ואילנית |
| --- | --- | --- |
אילן • אילנית
| אלבומי אולפן | אילן ואילנית (1967) • סביב לעולם • יחד לתמיד • אילן ואילנית (1970) • שוב אתכם • Folksongs Der Welt • ישראל שלי חוגגת |  |
| מיני-אלבומים | 4 שירים חדשים להנאתכם • בשנה הבאה • בוא ונשתגע בחולות |  |
| אלבומי אוסף | Songs from Israel • כמו פעם |  |
| סינגלים עבריים | "בעקבותייך" • "כבר אחרי חצות" • "נומה נומה" • "יחד לתמיד" • "סיגליות" • "מעבר להרים" • "בשנה הבאה" • "חמסין בגן חיות" • "עכשיו עכשיו" • "בין שני לבבות" • "רינגולי" • "ושוב אתכם" • "חופשי ומאושר" • "יחזקאל" • "ישראל שלי חוגגת" • "אדון אבוקדו וגברת אבוקדה" • "למה למה" • "דברים שאמרנו" • "גוליבר" |  |
| סינגלים לועזיים | "Sweet Malaika" • "Bang Bang" |  |
עטר מיינר (אלבום)

"עטר מיינר" הוא אלבום היפ הופ ו-R&B עכשווי של הראפר והזמר הישראלי עטר מיינר. האלבום כולל רצועה המורכבת מ-16 שירים, ואורכו 55 דקות ו-19 שניות. זהו אלבום הבכורה של מיינר, והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים יהלום בהפקתו של מיינר. האלבום יצא לאור ב-5 בנובמבר 2018.
עטר מיינר כתב, הלחין והפיק את כל שירי האלבום בנוסף לביצוע, ואלו עוסקים בדיכאונות, התקפי חרדה, אהבות נכזבות, געגוע ואמונה דתית יהודית באלוהים. בשירים שונים, מתארחים עדן דרסו, דור3, damsel is depressed וראסטה חי. האלבום זכה לשבחי המבקרים.
רשימת רצועות

| עטר מיינר> מס' | עטר מיינר> שם | עטר מיינר> משך | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  | עטר מיינר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עולה  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | לתת לך (בהשתתפות דור3)   | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | עינאל  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | פרפר (בהשתתפות דור3 ועדן דרסו)   | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | את  | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | סטלה  | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מדינה של גנבים (בהשתתפות דור3 וראסטה חי)   | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | עבודה (בהשתתפות damsel is depressed וראסטה חי)   | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | איך הלכת לי  | 3:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | סאבלט בצ'לנוב  | 3:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | כל היום  | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | אפעם לא הפסקתי  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | קיץ2018  | 3:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | אבא מעלי  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | אין אחד כמוני (בהשתתפות damsel is depressed ודור3)   | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | בשביל האהבה  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 55:19 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  עטר מיינר הפיק את כל שירי האלבום, ואליו הצטרפו טל יוגב ב"עינאל", דין מור ב"סאבלט בצ'לנוב", זוהן כהן ב"כל היום" ומאור גת ב"אבא מעליי"
מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1858 ניו הייבן, ארצות הברית 
 פטירה:  23 במאי 1946 (בגיל 87) ברונקסוויל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 הושפעה על ידי:  טוני רובר-פלורי, קרלוס-דוראן 
 
מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו (באנגלית: Mary Fairchild MacMonnies Low‏; 1858-1946), ילידת ניו הייבן, קונטיקט הייתה ציירת אמריקאית שהתמחתה בנופים, ציורי ז'אנר ודיוקנאות.
ביוגרפיה

מרי פיירצ'יילד למדה בבית הספר לאמנויות יפות בסנט לואיס, שם זכתה במלגה לשלוש שנים ללמודים בפריז באקדמיה ז'וליאן. היה לה סטודיו משלה בפריז.
היא נישאה לפסל פרדריק ויליאם מקמוני בשנת 1888, וגרה איתו בז'יברני, היא ביצעה איתו מספר עבודות, אבל נישואיהם התפרקו. לאחר שהתגרשה ממנו בשנת 1909 היא התחתנה עם הצייר ויל היקוק לאו, שהתאלמן מאשתו.
ציור קיר בשיקגו

בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית 1893 היא ציירה ציור קיר בנושא "אשה פרימטיבית".
באפריל 1892 פנתה מרי לואו (אז מקמוני) לאוצרת שרה טייסון האלוול, שהובילה את עיצוב בניין האישה בתערוכת הקולומביאנית העולמית, שיקגו, 1893. היא ביקשה לצייר את אחת משתי היצירות מעל הכניסה המתוכננות לבניין. הדמות השנייה הייתה "אישה מודרנית", מאת מארי קאסאט. לפי כל הדעות בזמנו, הציור של מרי מקמוני לאו היה המוצלח מבין השניים. היא הציגה גם את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכת 1893.
היא הציגה במוזיאון רואן שבצרפת, שם זכתה במדליית זהב בשנת 1903 ושוב בשנת 1911. היא זכתה גם במדליית זהב בדרזדן בשנת 1902, במרסיי בשנת 1905, ובפרס ג'וליה שאו של אגודת האמנים האמריקאים בשנת 1902.
היא הפכה לעמית של האקדמיה הלאומית לעיצוב.
גלריה

רקדנית במנוחה
פריחה בנורמנדי
גן בז'יברני
ז'יברני - גן בחורף
ציור הקיר בכניסה לבניין האשה
הערות שוליים

↑  "Low, Mary Fairchild", www.getty.edu
↑  "MACMONNIES+LOW,+Mary+(born+Mary+Fairchild)"&date=&domaine=&lng=1&idImage=3&idOeuvre=435&nonotice=28&no_page=1&total=75&texte=&titre=&localisation=&periode=&artiste=%22MACMONNIES%20LOW,%20Mary%20(born%20Mary%20Fairchild)%22&date=&domaine=&vignette=oui&f=3110&tri=Nom&sens=0 "MacMonnies Low, Mary", musee.louvre.fr
↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds. (1905). "Mary Fairchild MacMonnies Low". New International Encyclopedia (1st ed.). New York: Dodd, Mead.
↑  Weinmann, Jeanne Madeline, The Fair Women, Academy Chicago, 1981, pp. 191–99, 316–19
↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 8, arcadiasystems.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430954305171  BnF: cb13775057d (data)  GND: 123857481  ISNI: 0000 0000 8138 6216  LCCN: nr91017819  SNAC: w6fx8js4  SUDOC: 059242728  ULAN: 500015066  VIAF: 59267524   WorldCat (עם VIAF): 59267524
ענבי טלי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים)
 בעלות:  66 המשקים החקלאיים שבמושב לכיש
 מוצרים עיקריים:  כ-30 זנים של ענבי מאכל
 מנכ"ל:  רפי אוראל
 עובדים:  כ-30 + כ-50 חקלאים
  
 www.taligrapes.co.il
 
ענבי טלי למכירה באשדוד
ענבי טלי הוא קואופרטיב - האגודה החקלאית של מושב לכיש. הקואופרטיב מאגד את 66 המשקים החקלאיים במושב לכיש ומשווק בעיקר ענבים למאכל. הקואופרטיב גם משווק ענבים של חקלאים נוספים בארץ.
היסטוריה

מושב לכיש נוסד בשנת 1955. לכיש זכתה לפרסום עולמי בזכות תבליט ענק שנחשף בארמון המלך סנחריב שבנינווה המתאר את כיבוש העיר לכיש, ברקע התבליט נראים בבירור גפנים וכרמים. מעדויות היסטוריות וארכאולוגיות עולה כי אבותיהם של מתיישבי לכיש עסקו גם הם בגידול ענבים לפרנסתם.
כבר עם הקמת המושב בשנת 1955 שיווקו החקלאים את תוצרם במשותף מתוך הבנה ששיתוף פעולה יניב תוצאות טובות יותר. בשנות ה-60 נטעה הסוכנות היהודית כרמים בלכיש ובמושבים נוספים באזור. הכרמים היו מזן סולטנינה - ירוקים ללא חרצנים, וגודלו במטרה לשווק אותם כצימוקים. הכרמים לא הצליחו וחלק מחקלאי לכיש כבר החלו בעקירתם, אבל אז שתי קבוצות חקלאים הביאו איתן שיטות גידול מתקדמות והצליחו להפוך את ענבי הסולטנינה הקטנים לענבים גדולים וראויים לענבי מאכל, שקיבלו את השם תומפסון. כך משנות ב-70 המאוחרות החל הכרם להתפתח והפך לענף הגידול המרכזי במושב לכיש.
באותן שנים הענבים בלכיש שווקו במשותף בשם "ענבי לכיש". בתחילת שנות ה-80 החלו הכורמים במושבים השכנים ללכיש לשווק ענבים תחת שמות דומים, ועלה צורך לבדל את הענבים של המושב. וכך הוחלט על השם "ענבי טלי".
האגודה החקלאית הוקמה בשנת 1960. השם "ענבי טלי" ניתן בשנת 1986. הקואופרטיב הוקם כדי לשווק את הענבים והתוצרת החקלאית של חברי האגודה ישירות לסיטונאים ולרשתות השיווק בישראל ומחוצה לה. הארגון החקלאי במסגרת האגודה מספק שירותי שיווק, רכש מרוכז של יבולים חקלאיים, הדרכה, סיוע ותמיכה בגידול ובפיתוח לחקלאי מושב לכיש, ללא מעורבות בכספי המשק הפרטי במושב, שבו כל יחידת משק היא פרטית.
היסטוריה > היקפי השיווק והתוצרת

האגודה החקלאית משווקת תוצרת החקלאית במשקל של כ-25,000 טון לשנה, מתוכה כ-21,000 טון ענבי מאכל והשאר פירות קיץ וירקות שונים. הענבים המשווקים על ידי ענבי טלי מהווים כשליש מכמות ענבי המאכל המשווקים בישראל.
בנוסף לגידול זני הענבים המסורתיים, כמו סופריור, תומפסון, וזני, ענבי טלי מגדלים בלעדית בישראל גם זנים אחרים של חברות פיתוח וטיפוח זנים בעולם, כגון ענבים מזן טימפסון, אוטום קריספ, סייבל וסקרלוטה. גם זנים אלה משווקים תחת המותג של ענבי טלי. בסך הכול משווקים כ-30 זנים של ענבי מאכל בכל הצבעים (ירוק, אדום, שחור), רובם המכריע ללא חרצנים. כמו כן משווקים גם פירות וירקות נוספים כמו עגבניות, פלפלים ועוד. האגודה מספקת תוצרת לכל רשתות השיווק הגדולות בישראל וכן לסיטונאים בכל רחבי הארץ.
בשנת 2002 זכתה ענבי טלי, יחד עם חברת Sanplast אריזות, בפרס כוכב ישראל מטעם התאחדות התעשיינים על ייצור אריזה ייחודית.
ביקורת

על אף שענבי טלי איננה מוגדרת באופן רשמי כמונופול על שוק הענבים בישראל, קיימת ביקורת על פעילותה ועל כך שהיא מחזיקה בכוח רב בשוק זה. טענות על "מונופול סמוי" מצביעות על מחירים גבוהים לצרכנים ועל חסמים לכניסת מתחרים משמעותיים לשוק.
ביקורת נוספת מציינת כי ניסיונות להוזיל את מחירי הענבים וליצור תחרות נתקלו בקשיים. חברות כמו "בננות החוף" ו"רמי לוי" נכנסו לשוק עם מטרת להגדיל את מגוון הספקים, אך נתקלו במכשולים עקב שליטתה הרחבה של "ענבי טלי".
בנוסף, חלק מהחקלאים הביעו התנגדות לכך שהאגודה החקלאית אינה מאפשרת תחרות חופשית בענף זה, מה שמשאיר את המחירים לצרכן גבוהים יחסית. הדיון הציבורי בנושא טרם הוביל לשינויים משמעותיים.
הערות שוליים

↑  עמר כהן, ‏קשיים בחקלאות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בנובמבר 2016
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מחקר: המיתוג של פירות וירקות לא תמיד משתלם לחקלאים, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2013
↑  עמוס דה-וינטר, טוב שם טוב, באתר אגרו-משוב, ‏9 בספטמבר 2012.
↑  מירב קריסטל, "מיתוג פרי - זה הכרחי", באתר ynet, 25 בספטמבר 2009
↑  כתבה: מתחרים נוספים נכנסים לשוק הענבים, skkost5r5, באתר ynet
↑  תבנית:מאמר
↑  כתבה: דיון ציבורי על שוק הענבים בישראל, skkost5r5, באתר ynet
חקלאי מושב לכיש וילדיהם ביום בציר שגרתי - מעבירים את התוצרת למשאיות לשיווק - שנת 1985
בית הכנסת נוז'יק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי, בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב טווארדה (twarda)‏ 6, וורשה
 מיקום:  ורשה 
 מדינה:  פולין
 זרם:  אורתודוקסי
 רב בית הכנסת:  הרב מיכאל שודריך
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1898–1902 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1898 
 עלות:  250,000 רובל
 אדריכל:  ליאנדרו מרקוני
 סגנון אדריכלי:  רומנסקי
 מידע טכני
 קיבולת:  600
 
 קואורדינטות:  52°14′51″N 20°58′29″E﻿ / ﻿52.24750°N 20.97472°E﻿ / 52.24750; 20.97472
 http://www.warszawa.jewish.org.pl
 he
 
בית הכנסת נוז'יק (בפולנית: Synagoga Nożyków) הוא היחיד מבתי הכנסת בוורשה ששרד את השואה. בית כנסת זה ממוקם ברחוב טווארדה 6 בוורשה בירת פולין. בית הכנסת נחנך בשנת 1902. הוקם בכספי משפחת נוז'יק, ונקרא על שמם.