stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנועה ערבית להתחדשות
היסטוריה

בבחירות לכנסת ה-14 הוקמה תע"ל בשם "האיחוד הערבי" והתמודדה לכנסת אך פרשה לפני הבחירות, ולמרות זאת קיבלה 2,087 קולות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-15 התאחדה מפלגת האיחוד הערבי, שבינתיים שינתה את שמה לתע"ל, עם מפלגת בל"ד לרשימה אחת. הרשימה זכתה ל-2 מנדטים: עזמי בשארה, יו"ר מפלגת בל"ד ואחמד טיבי, יו"ר מפלגת תע"ל, אך במהרה התפלגה לשתי סיעות נפרדות: בל"ד ותע"ל.
בבחירות לכנסת ה-16 התאחדה תע"ל עם חד"ש ברשימת חד"ש-תע"ל, כשטיבי שובץ במקום השני ברשימה ונבחר לכנסת. בבחירות לרשויות המקומית בשנת 2003 התמודדה המפלגה בשתי מועצות בלבד, שבכל אחת מהם קיבלה מנדט אחד למועצת העירייה. בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה תע"ל עם רע"ם, ברשימת רע"ם-תע"ל, כאשר טיבי משובץ במקום השני ברשימה ונבחר לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 בחרה תע"ל את אחמד טיבי להמשיך לכהן כיו"ר המפלגה, את אוסאמה סעדי למקום השני, את רסאן עבדאללה למקום השלישי ואת אעתימאד קעדאן במקום הרביעי. הרשימה המשיכה באיחודה עם רע"מ ברשימת רע"ם-תע"ל, כאשר טיבי נשאר במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת ה-18.
גם לקראת הבחירות לכנסת ה-19 נשמרה השותפות בין המפלגות השונות, וטיבי נותר במקום ה-2 של הרשימה המשותפת שנקראה רע"מ-תע"ל-מד"ע.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים רצה תע"ל לכנסת במסגרת הרשימה המשותפת, ששילבה בתוכה את כלל המפלגות הערביות בכנסת. יחד עם תע"ל רצו ברשימה זו המפלגות חד"ש, בל"ד ורע"ם. בבחירות השיגה הרשימה המשותפת 13 מנדטים, ולראשונה נבחרו שני חברי כנסת מטעם תע"ל - אחמד טיבי ואוסאמה סעדי. במסגרת הסכם רוטציה ברשימה המשותפת, בפברואר 2018 נכנס לכנסת נציג נוסף מטעם תע"ל - ואאל יונס.
ב-8 בינואר 2019 הודיע אחמד טיבי, יו"ר המפלגה, על פיצול מהרשימה המשותפת ומאוחר יותר על ריצה יחד עם מפלגת חד"ש ברשימה אחת - חד"ש-תע"ל בהנהגה משותפת של יו"ר תע"ל אחמד טיבי ויו"ר חד"ש איימן עודה. בהמשך בחרה המפלגה את מועמדיה בבחירות לכנסת העשרים ואחת: אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, סונדוס סאלח, ואאל יונס וחאלד חסונה. בבחירות קיבלה הרשימה 6 מנדטים ולכנסת העשרים ואחת נכנסו שני נציגים של תע"ל.
בבחירות לכנסת ה-22 וה-23 התמודדה תע"ל במסגרת הרשימה המשותפת, שקיבלה 13 מנדטים בכנסת ה-22 ובכנסת ה-23 עלתה ל-15 מנדטים ותע"ל הצליחה להכניס נציגה שלישית לכנסת, סונדוס סאלח.
בבחירות לכנסת ה-24 מפלגת רע"מ החליטה לפרוש מהרשימה המשותפת ונציגי תע"ל שובצו במקומות 2, 5 ו-10 (טיבי, סעדי וסאלח בהתאמה) ברשימה המאוחדת. הרשימה קיבלה 6 מנדטים והכניסה שני נציגים לכנסת (טיבי וסעדי).
ביום הגשת הרשימות לבחירות לכנסת ה-25, למרות מאמצי גישור, מפלגת בל"ד החליטה לפרוש מהרשימה המשותפת ותע"ל הגישה רשימת מועמדים יחד עם חד"ש. תע"ל שיבצה מועמדים במקומות 2, 6, 8, 10 ו-15 (טיבי, סמיר בן סעיד, אעתימאד קעדאן, אחמד שוקיר וזיאד עווידה בהתאמה). חבר הכנסת אוסאמה סעדי הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים לקראת הגשת הרשימות.
אידאולוגיה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
מטרות המפלגה הן:
המשך התמיכה בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני כדי להקים מדינה פלסטינית עצמאית לצד מדינת ישראל בגבולות יוני 1967 ובירתה מזרח ירושלים וכן פתרון בעיית הפליטים הפלסטינים באופן צודק על פי החלטות מועצת הביטחון. במסלול הישראלי-סורי לדרוש ולהאבק למען נסיגה מלאה מרמת הגולן וחתימת הסכם שלום עם סוריה וכן נסיגה מלאה מדרום לבנון וחתימת הסכם שלום עם לבנון כדי להגיע לשלום כולל ובר קיימא באזור.
העלאת ושינוי המעמד החוקי והאזרחי של האזרח הערבי בישראל וצמצום הפערים בין הסקטור היהודי והערבי על ידי מדיניות "העדפה מתקנת" בכל התחומים כדי להגיע לשוויון בין המגזר הערבי והיהודי בכל תחומי החיים.
הכרה בערביי המדינה כמיעוט לאומי, בדגש על הזהות התרבותית והלאומית הפלסטינית של ערביי המדינה וחשיבות הקשר הלאומי עם האומה הערבית. הקמת מערכת חינוך ערבית במסגרת משרד החינוך המשקפת את המציאות, הזהות וההיסטוריה של הערבים הפלסטינים בישראל.
שחרור הווקף האסלאמי וניהולו באופן עצמאי על ידי ועד נבחר על ידי המוסלמים.
להאבק למען ביטול מס רכוש, הכרה בכפרים הלא מוכרים והחזרת עקורי אקרית ובירעם לכפריהם.
טיפול בבעיות ומציאת פתרונות לבעיות האזרחים הערביים בנגב ובערים המעורבות.
להשתתף באופן פעיל בתהליך קבלת ההחלטות במדינה, להשפיע ולקחת חלק בתהליך קבלת ההחלטות ועיצוב המדיניות.
העלאת מעמד האישה הערביה בכל התחומים על ידי מדיניות של "העדפה מתקנת".
מוסדות המפלגה

רשימת המפלגה לכנסת נקבעת על ידי 175 חברי הוועידה הכללית של המפלגה.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| מועמדים לכנסת ה-14 תחת השם האיחוד הערבי | מועמדים: אחמד טיבי, אוסאמה סעדי | הרשימה התמודדה בשם "האיחוד הערבי", זכתה באלפי קולות ונותרה מחוץ לכנסת ה-14 |
| הכנסת ה-15 (1999) במסגרת בל"ד | מנדט אחד: אחמד טיבי | הסיעה הוקמה ב-21 בדצמבר 1999 עם פרישתו של אחמד טיבי מבל"ד. |
| הכנסת ה-16 (2003) במסגרת חד"ש-תע"ל | מנדט אחד (מתוך 3 לרשימה כולה): אחמד טיבי |  רשימת מועמדים מלאה, הכוללת גם את מועמדי חד"ש, ראו כאן.  ב-7 בפברואר 2006 פרש טיבי מהסיעה המשותפת והקים את סיעת היחיד תע"ל. |
| הכנסת ה-17 (2006) במסגרת רע"ם-תע"ל | מנדט אחד (מתוך 4 לרשימה כולה): אחמד טיבי | רשימת מועמדים מלאה, הכוללת גם את מועמדי רע"ם, ראו כאן. |
| הכנסת ה-18 (2009) במסגרת רע"ם-תע"ל | מנדט אחד (מתוך 4 לרשימה כולה): אחמד טיבי | רשימת מועמדים מלאה, הכוללת גם את מועמדי רע"ם, ראו כאן. |
| הכנסת ה-19 (2013) במסגרת רע"ם-תע"ל-מד"ע | מנדט אחד (מתוך 4 לרשימה כולה): אחמד טיבי | רשימת מועמדים מלאה, הכוללת את מועמדי רע"מ ומד"ע, ראו כאן |
| הכנסת ה-20 (2015) במסגרת הרשימה המשותפת1 | 1–2 מנדטים (מתוך 13 לרשימה כולה): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי2, ואאל יונס3 |  ב־9 בינואר 2019 התפלגה המפלגה מסיעת הרשימה המשותפת והקימה סיעת יחיד, תע"ל.  ב־18 בספטמבר 2017 התפטר אוסאמה סעדי מהכנסת במסגרת הסכם הרוטציה ברשימה המשותפת. במקומו נכנס לכנסת אבראהים חג'אזי ממפלגת רע"ם.  ב־9 בפברואר 2018 נכנס ואאל יונס לכנסת, עקב התפטרותו של יוסף עטאונה, ממפלגת חד"ש, במסגרת הסכם הרוטציה ברשימה המשותפת. ב-10 באוגוסט 2018 ואאל יונס התפטר ובמקומו נכנסה ניבין אבו רחמון ממפלגת בל"ד במסגרת הסכם רוטציה. |
| הכנסת ה-21 (אפריל 2019) במסגרת חד"ש-תע"ל | 2 מנדטים (מתוך 6 לרשימה כולה): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי |  |
| הכנסת ה-22 (ספטמבר 2019) במסגרת הרשימה המשותפת | 2 מנדטים (מתוך 13 לרשימה כולה): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי |  |
| הכנסת ה-23 (2020) במסגרת הרשימה המשותפת | 3 מנדטים (מתוך 15 לרשימה כולה): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, סונדוס סאלח |  |
| הכנסת ה-24 (2021) במסגרת הרשימה המשותפת | 2 מנדטים (מתוך 6 לרשימה כולה): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי |  |
הערות שוליים

↑  Bethan McKernan, ‘One seat could make the difference’: Arab parties rally for votes in Israeli election, The Guardian, ‏25 באוקטובר 2022
↑  Israel Political Parties: Arab Movement for Renewal (Ta'al), Jewish Virtual Library
1 2  אביעד הומינר־רוזנבלום, ארבע מפלגות ורשימה אחת, באתר זמן ישראל, 26 בספטמבר 2019
1 2   קרולינה לנדסמן, אחמד טיבי כבר מוכן להיות ראש ממשלת המדינה האחת. ראיון חגיגי, באתר הארץ, 2 במרץ 2017
↑  i24NEWS, Israel: Arab parties agree on joint slate ahead of elections, i24news, ‏10 בספטמבר 2022
↑  Tofi Stoler and Adi Pick, Netanyahu’s Likud One Seat Behind Gantz’s Blue and White Party, Ctech, ‏18 בספטמבר 2019
↑  עמית סגל, ‏בחירות 2019 | אחמד טיבי פורש מהרשימה המשותפת, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2019
↑  דני זקן, ‏תעל בחרה את חמשת המקומות הראשונים ברשימה לכנסת, באתר גלובס, 15 בפברואר 2019
↑  אתר האינטרנט הרשמי של תע"ל (בערבית)
↑   יהונתן ליס, מות הפריימריז: המפלגות בוחרות לא לבחור, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603904605171  VIAF: 2574148037699988350002   WorldCat (עם VIAF): 2574148037699988350002
דייוויד פיין

| --- | --- |

 לידה:  1843 אנאן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1894 (בגיל 51 בערך) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Annan Academy 
 תקופת הפעילות:  1850–1900 (כ־50 שנה) 
 
דייוויד פיין (באנגלית: David Payne;‏ 1843–1894) היה צייר נוף סקוטי.
ביוגרפיה

פיין נולד בדמפרישייר, הוא התחנך באקדמיית אנאן (יחד עם עמיתו האמן ויליאם יוארט לוקהארט). בתחילה הוא התפרנס כצייר בתים לפני שהפך לאמן. פיין עבר לדרבי ב-1869 ותועד כשגר במספר מקומות במחוז דרבישייר בשנות ה-80, כולל דאפילד ובארו על טרנט.
פיין היה תלמידו של ג'ורג' טרנר "ג'ון קונסטבל של דרבישייר" שהתגורר אף הוא בבארו על טרנט. הגילוף של פיין של שני דייגים זכה במדליית גלריית אמנות דרבי לשנת 1882 לאמנות תעשייתית והפסל והמדליה נרכשו מחדש על ידי הגלריה.
פיין הפך לאמן נוף כפרי. הוא הציג בחברת האמנים המלכותית של בירמנגהם, במוזיאון נוטינגהאם ובגלריה לאמנות, והיה חבר באקדמיה המלכותית הסקוטית (RSA). הוא נחשב לאחד הטובים מבין אמני בירמינגהאם מהמאה ה-19. בשנת 1891, המלכה ויקטוריה ביקרה בדרבי כדי להניח את אבן היסוד של המרפאה המלכותית בדרבישייר ולתת תואר אביר לסר אלפרד האסלאם. הסצנה של הביקור המלכותי בשוק עם מאות אנשים, חיילים, סוסים שפגשו את המלכה ויקטוריה, צוירה על ידי פיין. הציור הזה נמצא כעת במוזיאון ובגלריה לאמנות דרבי, אבל יש לו גם עבודה דומה בעיר הולדתו.
פיין התחתן והביא לעולם 14 ילדים. הוא נפטר בשפילד בשנת 1894.
ציורי פיין נמצאים במספר מוסדות בריטיים, כולל מוזיאון דרבי וגלריה לאמנות של סאות'המפטון.
גלריה

נוף קייצי
קיץ יפה
ביקור המלכה ויקטוריה בדרבי
הערות שוליים

1 2  Harvest Home and Golden Corn Archived 2011-06-09 at the Wayback Machine, David Payne, 1875
↑  George Turner, British (1843-1910)".
↑  Two Anglers, Derbyshire Museums,
↑  Allard, Sarah; Nicola Rippon (2003). Goodey's Derby p.40. Breedon Books. p. 157
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 62217  ULAN: 500027151  VIAF: 95849264   WorldCat (עם VIAF): 95849264
המחלה החמישית

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Parvovirus B19 
 תסמינים:  פריחה, low-grade fever, Papular purpuric gloves and socks syndrome, כאבי מפרקים 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1132078 
 MeSH:  D016731
 סיווגים
 ICD-11:  1F04 
 
אַדְמֶנֶת זיהומית, המחלה החמישית או תסמונת הלחי הסטורה (באנגלית: Erythema Infectiosum, fifth disease or slapped cheek syndrome) היא אחד מכמה ביטויים אפשריים של זיהום על ידי פרוו-וירוס B19 (אנ'). המחלה שכיחה יותר אצל ילדים בגילאי 5 עד 15 שנים. בעוד פרוו-וירוס B19 יכול להשפיע על בני אדם בכל הגילאים, רק שניים מתוך עשרה אנשים יציגו תסמינים פיזיים.
השם "המחלה החמישית" מגיע ממקומה ברשימה הסטנדרטית של מחלות ילדות הגורמות לפריחה, הכוללת גם חצבת (ראשונה), קדחת הארגמן (שנית או סקרלטינה), אדמת (שלישית) ורוזולה (שישית). היא נקראת לעיתים תסמונת הלחי הסטורה כיוון שהיא מתבטאת כפריחה אדומה על לחיי הילד, כך שנראה כאילו סטרו לו. עם התפרצות הפריחה המחלה אינה מדבקת, והטיפול בה הוא בעיקר תומך.
סימנים וסימפטומים

המחלה החמישית מתחילה עם חום נמוך, כאבי ראש, פריחה ותסמינים דמויי הצטננות, כגון נזלת או אף סתום. תסמינים אלה חולפים, ולאחר מכן מספר ימים לאחר מכן, מופיעה הפריחה. הפריחה האדומה הבהירה מופיעה לרוב בפנים, במיוחד בלחיים. זהו סימפטום מכריע של הזיהום בילדים (מכאן השם "תסמונת הלחי הסטורה"). לעיתים, הפריחה תתפרש על גשר האף או סביב הפה. בנוסף ללחיים האדומות, ילדים מפתחים לעיתים קרובות פריחה אדומה דמוית תחרה בשאר הגוף, כאשר הזרועות העליונות, פלג הגוף העליון והרגליים הם המיקומים הנפוצים ביותר. הפריחה נמשכת בדרך כלל כמה ימים ועלולה לגרד, וידוע כי חלק מהמקרים נמשכים מספר שבועות. חולים בדרך כלל כבר אינם זיהומיים לאחר הופעת הפריחה.
אצל בני נוער ומבוגרים עשויה להופיע דלקת פרקים, אשר מתבטאת בנפיחות כואבת של המפרקים בדומה לדלקת פרקים. ילדים גדולים יותר ומבוגרים שחלו במחלה עשויים להתקשות בהליכה ובכיפוף מפרקים, כגון פרקי כף היד, ברכיים, קרסוליים, אצבעות וכתפיים.
המחלה היא בדרך כלל קלה, אך בקבוצות סיכון מסוימות ובנסיבות נדירות, יכולות להיות לה השלכות חמורות:
בנשים בהריון, זיהום בשליש הראשון נקשר להידרופס עוברי, הגורם להפלה ספונטנית.
אצל פחות מ-5% מהנשים עם זיהום מנגיף ה- פרוו-וירוס B19, התינוק עלול לפתח אנמיה חמורה המובילה להפלה. זה מתרחש לרוב במהלך המחצית הראשונה של ההריון.
עבור אנשים עם אנמיה חרמשית או צורות אחרות של אנמיה המוליטית כרונית כגון ספרוציטוזיס תורשתית, זיהום יכול לזרז משבר אפלסטי.
אנשים עם מערכת חיסון חלשה או מדוכאת (למשל כתוצאה מכימותרפיה או HIV/AIDS) עלולים להיות בסיכון לסיבוכים אם ייחשפו למחלה.
גורמים

המחלה החמישית, הידועה גם בשם אריתמה אינפקטיוסום, נגרמת על ידי פרוו-וירוס B19, אשר מדביק רק בני אדם. הזיהום עשוי להוביל למספר ביטויים קליניים, אך השכיח ביותר הוא המחלה החמישית.
ההחלמה מזיהום הנגיף מושגת על ידי ייצור נוגדני IgM ספציפיים לנגיף, אשר נוצרים 10–12 ימים לאחר ההדבקה. לאחר היום ה-16, כאשר מתגלים סימני המחלה החמישית (פריחות אדומות וכאבים במפרקים), נוגד B19 IgG ספציפי מיוצר על ידי תאי החיסון. ייצור של סרום אנטי B19 IgG מסייע לשלוט על הזיהום ומקל על התאוששות של ייצור תאי אריתרואידים בתאי שושלת אריתרואידים שהותקפו על ידי פרוו-וירוס B19.
אבחון

מראה "הלחיים הסטורות" שיוצרת הפריחה יכול לרמז על המחלה החמישית, עם זאת, ניתן לקשר בטעות את הפריחה עם מחלות או זיהומים אחרים הקשורים לעור. בדיקת דם היא הדרך הטובה ביותר לאשר סופית את האבחנה. בדיקת סרום נוגדנים נגד פרוו-וירוס B19 IgM היא השיטה המועדפת לזיהוי זיהום קודם. בדיקת נוגדנים משתמשת בנוגדנים שנועדו לזהות אנטיגן או חלבון פרוו-וירוס במחזור הדם. הבדיקה יכולה להיות חיובית שבוע לאחר ההדבקה הראשונית. תוצאה שלילית עשויה להטעות, ולעיתים נדרשת בדיקה חוזרת על מנת לשלול את המחלה סופית. תוצאה חיובית עשויה להעיד על זיהום במהלך החודשיים עד ששת החודשים האחרונים. חסינות לנגיף נוצרת לכל החיים כאשר נוגדני IgG מיוצרים כתגובה לחשיפה לווירוס. ניתן לאשר זיהום על ידי פרוו-וירוס B19 גם על ידי בידוד של DNA ויראלי שזוהה על ידי PCR או הכלאה ישירה (אנ'). PCR נחשב לרגיש יותר באופן משמעותי לאיתור אנטיגן ויראלי בהשוואה להכלאה ישירה של DNA. בדיקת הכלאה יכולה לזהות טוב יותר גרסאות של הנגיף. קיימים 3 גנוטיפים ביולוגיים דומים של פרוו-וירוס B19, ממספר אחד עד שלוש. הגנוטיפ הנפוץ ביותר הוא הגנוטיפ הראשון. בדיקות מעבדה יכולות להצביע על סיבוכים של הזיהום, כולל אנמיה, נזק לכבד וספירת טסיות נמוכה.
הדבקה

המחלה החמישית מועברת בעיקר על ידי הפרשות דרכי הנשימה (רוק, ריר וכו'), אך יכולה להתפשט גם במגע עם דם נגוע. תקופת הדגירה (הזמן בין ההדבקה הראשונית להופעת התסמינים) היא בדרך כלל בין 4 ל-21 ימים. אנשים שחלו במחלה החמישית הכי מידבקים לפני הופעת התסמינים. בדרך כלל, סביר להניח שילדי בית ספר, מעונות יום, מורים והורים ייחשפו לנגיף. כאשר הסימפטומים ניכרים, הסיכון להעברה קטן; לכן, אין צורך לבודד אנשים סימפטומטיים. העברה אנכית מזיהום אצל האם עשויה להתרחש, מה שעלול להוביל להידרופס עוברי עקב ההשפעות המזיקות של הזיהום על ייצור תאי הדם האדומים.
טיפול

הטיפול בעיקר תומך, מכיוון שהזיהום לעיתים קרובות מגביל את עצמו. לא מומלץ טיפול ספציפי. לעיתים נעשה שימוש בתרופות להורדת חום. במקרים של ארתרופתיה, כגון אלו עם דלקת פרקים או ארתרלגיה, ניתן להשתמש בנוגדי דלקת לא סטרואידים (NSAIDs) או נוגדי דלקת אחרים. הפריחה בדרך כלל אינה מגרדת, אך יכולה להיות כואבת מעט. הפריחה עצמה אינה נחשבת מדבקת. הזיהום נמשך בדרך כלל כ-5 עד 10 ימים. מתח, טמפרטורה חמה, פעילות גופנית וחשיפה לאור השמש יכולים לתרום להתרחשות חוזרת בתוך חודשים מהזיהום הראשוני. כאשר המחלה שוככת והגוף מפתח נוגדנים לווירוס, החיסון מחזיק לאורך כל החיים. אוכלוסיות בסיכון גבוה יותר לסיבוכים עשויות להזדקק להפניה למומחה. אנמיה היא סיבוך חמור יותר שעלול לנבוע מזיהום בנגיף פרוו-וירוס B19 ודורש עירוי דם כחלק מהטיפול.
אפידמיולוגיה

המחלה החמישית שכיחה ביותר בילדים בגילאי 5 עד 15 שנים, ומתרחשת בשיעורים נמוכים יותר אצל מבוגרים. הנגיף מתפשט בקלות וברגע שנדבקים, הגוף יתחיל לפתח חסינות מתמשכת להדבקה מחדש. השכיחות של נוגדנים היא 50% בילדים ו-70% עד 85% במבוגרים. הנגיף משפיע על גברים ונשים כאחד. במהלך סוף החורף או תחילת האביב, יש סיכוי גבוה להתפרצות מגפה. בקיץ ובסתיו מתרחשים מקרים והתפרצויות ספורדיות. ההתפרצויות מתרחשות לרוב בצהרונים ובבתי ספר. מחזוריות ההתפרצות היא שלוש עד שבע שנים. הסיכון לחלות במחלה הנגיפית עולה כאשר נחשפים לאדם נגוע או לדם מזוהם. אנשים שלהם עיסוק הדורש מגע קרוב עם אנשים נגועים, כמו עובדי שירותי בריאות ומורים, נמצאים בסיכון מוגבר לחלות במחלה הוויראלית. גורם סיכון נוסף למחלה החמישית הם אנשים בעלי מערכת חיסונית מוחלשת, וכן אנשים הסובלים מאנמיה, אשר נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח סיבוכים. נשים בהריון נמצאות בסיכון לחלות במחלה ויראלית, במיוחד במהלך המחצית הראשונה של ההריון. עם זאת, סיבוכים נדירים מאוד ופחות מ-5% מהמקרים הללו יחוו סיבוכים רציניים. הסיבוך השכיח ביותר בקרב נשים בהריון הוא אנמיה. במקרים נדירים עלולה להתרחש אנמיה חמורה, והצטברות נוזלים יכולה להתפתח. הצטברות נוזלים עלולה לגרום לאי ספיקת לב או למוות. עירוי דם או אינדוקציה עשוי להיות נחוץ. נכון לשנת 2023, אין חיסון זמין לפרוו-וירוס B19 אנושי, אם כי נעשו ניסיונות לפתח כזה.
היסטוריה

פרוו-וירוס, הנגיף הגורם למחלה החמישית, התגלה לראשונה בשנת 1975 על ידי איבון קוסארט. המחלה (או מחלה המתבטאת באופן דומה) תוארה לראשונה על ידי רוברט וילן (אנ') בספרו "על מחלות עוריות" (On Cutaneous Diseases) בשנת 1808. היא הוגדרה טוב יותר על ידי אנטון צ'מר ב-1889 כגרסה של אדמת (örtliche Rotheln), וזוהתה כמצב מובהק ב-1896 על ידי תאודור אשריך (אנ'), וקיבלה את השם erythema infectiosum ב-1899. המונח "המחלה החמישית" נטבע בשנת 1905 על ידי הרופא הרוסי-צרפתי ליאון שניס (Léon Cheinisse) (1871–1924), אשר הציע סיווג ממוספר של שש מחלות הילדות הנפוצות ביותר.   הנגיף תואר לראשונה בשנת 1957 באוניברסיטת פנסילבניה על ידי ורנר וחובריו.
סיבוכים

ישנם כמה סיבוכים ידועים הקשורים למחלה החמישית הקשורים להריון. בעוד שפרוו-וירוס מועבר בדרך כלל באמצעות הפרשות דרכי הנשימה או מגע יד לפה, ידוע שהוא מועבר גם מאמהות הרות לעוברים. בערך 50-75% מכלל הנשים ההרות חסינות מפני נגיף פרבו B19 בעוד ששאר הנשים רגישות למחלה באופן קל. רוב העוברים שנדבקים בווירוס אינם מציגים תסמינים משמעותיים ומראים החלמה מלאה מהנגיף. עם זאת, הסיבוכים החמורים הבאים נדירים, אך אפשריים: הפלה, לידת מת, אנמיה עוברית, אי ספיקת כבד ותוצאה חריגה של התפתחות נוירוטית. במקרים מסוימים, עוברים יפתחו הידרופס עוברי (hydrops fetalis) עקב פרוו-וירוס B19 מולד. מצב זה נחקר כגורם אחראי למצבים עובריים מאוחרים יותר, כגון הפלה או מוות סביב הלידה, בסקירת ספרות שיטתית בשנת 2016. הסקירה הראתה כי אצל אלו שנולדו עם וירוס שגרם להידרופס עוברי, אכן היה קשר לסיכון גבוה יותר לתמותה, וכן לסיכון גבוה יותר לסיבוכים.  בעוד שההשלכות הפוטנציאליות של אריתמה אינפקטיוסום יכולות להיות חמורות למדי בהריון, ניתן לבדוק חסינות לאמהות באמצעות נוכחות של נוגדני IgG ו-IgM.
בנוסף לעוברים, זיהום פרוו-וירוס והשפעותיו נחקרו גם אצל מבוגרים. הנגיף קשור גם להתפתחות של סיבוכים נוירולוגיים, כפי שזוהו בסקירה שיטתית ב-2014. ניתוח זה כלל 89 מחקרים שעסקו בין היתר בסיבוכים של הווירוס, הן במערכת המרכזית והן במערכת העצבים ההיקפית, כגון דלקת המוח, דלקת קרום המוח ונוירופתיה היקפית. עם זאת, הפתופיזיולוגיה הספציפית של סיבוכים אלו טרם התגלתה, אך הסקירה אכן מעודדת שימוש בבדיקת נוגדנים על מנת לקבוע את רמת הסיכון של המטופל. זיהום של וירוס זה אינו מוגבל למערכת העצבים, ונקשר גם למקרים של דלקת לבבית שעלולה לגרום לנזק מבני ללב לאורך זמן. אם הנזק מתקדם והוא משמעותי, עלול להתרחש מוות של תאי לב.
אנשים שחיים עם HIV רגישים גם כן לסיבוכים אם הם נגועים במחלה עקב פגיעה חיסונית. אף על פי שמדובר במקרים נדירים יחסית, אלה שחיים עם זיהום של נגיף ה- HIV יתקשו להילחם בנגיף הפרוו-וירוס B19, מה שיכול לגרום לאובדן משמעותי של תאי דם אדומים ולאנמיה.
ראו גם

אדמת
חצבת
שנית
רוזולה
לקריאה נוספת

Young, N. S., & Brown, K. E. (2004). Parvovirus B19. New England Journal of Medicine, 350(6), 586-597.
Heegaard, E. D., & Brown, K. E. (2002). Human parvovirus B19. Clinical microbiology reviews, 15(3), 485-505.
Broliden, K., Tolfvenstam, T., & Norbeck, O. (2006). Clinical aspects of parvovirus B19 infection. Journal of internal medicine, 260(4), 285-304.
Bascietto, F., Liberati, M., Murgano, D., Buca, D., Iacovelli, A., Flacco, M. E., ... & D'Antonio, F. (2018). Outcome of fetuses with congenital parvovirus B19 infection: systematic review and meta‐analysis. Ultrasound in Obstetrics & Gynecology, 52(5), 569-576.
Romero Starke, K., Kofahl, M., Freiberg, A., Schubert, M., Groß, M. L., Schmauder, S., ... & Seidler, A. (2019). Are daycare workers at a higher risk of parvovirus B19 infection? A systematic review and meta-analysis. International Journal of Environmental Research and Public Health, 16(8), 1392.
Lunardi, C., Tinazzi, E., Bason, C., Dolcino, M., Corrocher, R., & Puccetti, A. (2008). Human parvovirus B19 infection and autoimmunity. Autoimmunity reviews, 8(2), 116-120.
מהדורת הפוליו הראשונה

הספר מוצג במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון
מהדורת המחזות ההיסטוריים, הקומדיות והטרגדיות של מר ויליאם שייקספיר (באנגלית: Mr. William Shakespeares Comedies, Histories, & Tragedies) שיצאה לאור בשנת 1623 בפורמט פוליו היא המקור המודפס האמין הראשון לטקסט המלא של 36 ממחזותיו של שייקספיר. המהדורה מכונה על ידי העוסקים בתחום "הפוליו הראשון" או "הפוליו" ומסומנת במחקר F1. את המהדורה הוציאו לאור ג'ון האמינגס והנרי קונדל שבע שנים לאחר מות המחבר. המהדורה הוקדשה לאחים ויליאם הרברט, הרוזן מפמברוק ופיליפ הרברט, הרוזן ממונטגומרי. על שער הפרסום מופיעה תמונה - דיוקן דרושאוט, שהיא התמונה היחידה שבוודאות מתוארת בה דמותו של שייקספיר.
המהדורה כוללת את רוב המחזות המיוחסים לשייקספיר פרט ל"פריקלס, נסיך צור", "שני שארים אצילים" (The Two Noble Kinsmen) ושני מחזות אבודים, שידוע כי נכתבו אך הטקסט שלהם לא התגלה: "עמל אהבה לא לשווא" (Love's Labour's Won) ו"קרדניו" (Cardenio). אף על פי ש־18 מהמחזות פורסמו קודם לכן במהדורת קוורטו (כמחזה בודד בספר), גם הטקסט המלא והאמין ביותר של מחזות אלה הוא הטקסט המופיע במהדורת הפוליו.
המהדורה מסודרת בצורת ספר המיועד לקריאה והמחזות מסודרים לפי מפתח ז'אנרי לקומדיות, טרגדיות ומחזות היסטוריים בלי קשר למועד כתיבתם. החלוקה המוכרת של כל מחזה למערכות ולתמונות היא מעשה של עורכי המהדורה. 17 מחזות חולקו לפני כן (אולי על ידי שייקספיר עצמו), שלושה חולקו למערכות ולתמונות באופן לא מושלם, עשרה חולקו למערכות בלבד ושישה לא חולקו כלל לפני כן.
הפקת המהדורה

הטקסט של מחזות רבים נערך לפי רשימותיו של ראלף קריין (Ralph Crane), לבלר רשמי שהועסק על ידי להקת התיאטרון של שייקספיר, "אנשי המלך", שתעתק את המחזות והפיק גרסה אמינה. חלקם תועתקו על סמך "טיוטות עבודה" מוערות של שייקספיר וספרוני הלחשן של התיאטרון ואחרים הם הדפסות מחודשות של נוסחים שיצאו לאור לפני כן במהדורות קוורטו. זכויות הפרסום של חלק מהמחזות היו בבעלותם של המו"לים ויליאם אפסלי (William Aspley - מהומה רבה על לא דבר והנרי הרביעי, חלק שני) וג'ון סמת'וויק (John Smethwick - עמל אהבה לשווא, רומיאו ויוליה והמלט), שהוכנסו כשותפים וחלקו ברווחים בסינדיקציה.
המהדורה הודפסה בפועל בין פברואר 1621 ונובמבר 1623 על ידי בית הדפוס של האב והבן ויליאם ואיזק ג'גארד (William and Isaac Jaggard) ואדוארד בלאונט (Edward Blount). השלושה, ניהלו בית דפוס וחנות ספרים בלונדון וככל הנראה היו היחידים שיכלו להתמודד עם הדפסה בסדר גודל זה. הם הדפיסו לפני כן גרסאות מסולפות ולא רשמיות של חלק מהמחזות ואף פרסמו ב-1619 את מחזור הסונטות "הצליין הנלהב" כביכול הוא יצירה של שייקספיר. המהדורה, שכללה 900 עמודים, נמכרה בלונדון עבור 20 שילינג כספר כרוך ועבור 15 שילינג עבור ספר בלתי-כרוך.
בראש המהדורה נדפסה סונטה מאת המשורר יו הולנד בשבח שיקספיר שכותרתה: "Upon the lines and life of the famous scenick poet, master William Shakespeare" (על שורותיו וחייו של המשורר המפורסם, מאסטר ויליאם שייקספיר).
סדר המחזות

סימון * מציין כי המחזה לא פורסם קודם לכן.
סדר המחזות > קומדיות

הסערה*
שני אדונים מוורונה*
נשות וינדזור העליזות*
מידה כנגד מידה
קומדיה של טעויות*
מהומה רבה על לא דבר
עמל אהבה לשווא
חלום ליל קיץ
הסוחר מוונציה
כטוב בעיניכם*
אילוף הסוררת*
סוף טוב הכול טוב*
הלילה השנים עשר*
אגדת חורף*
סדר המחזות > מחזות היסטוריים

המלך ג'ון*
ריצ'רד השני - פורסם בחייו של שייקספיר וסווג כטרגדיה
הנרי הרביעי, חלק ראשון
הנרי הרביעי, חלק שני
הנרי החמישי
הנרי השישי, חלק ראשון*
הנרי השישי, חלק שני
הנרי השישי, חלק שלישי - פורסם בחייו של שייקספיר וסווג כטרגדיה
ריצ'רד השלישי - פורסם בחייו של שייקספיר וסווג כטרגדיה
הנרי השמיני*
סדר המחזות > טרגדיות

טרוילוס וקרסידה - אינו מופיע בתוכן העניינים, כנראה משום שנוסף, עקב מחלוקת על זכויות, לאחר שסתיימה הדפסת הקובץ
קוריולנוס*
טיטוס אנדרוניקוס
רומיאו ויוליה
טימון איש אתונה
יוליוס קיסר* - נערך כטרגדיה ולא כ"מחזה היסטורי"
מקבת'*
המלט - אחד הטקסטים הבעייתיים במהדורה, נערך כהרכבה לפי מספר כתבי יד
המלך ליר
אותלו
אנטוניוס וקלאופטרה*
סימבלין* - סווג כטרגדיה אף על פי שכיום לא נחשב כך
מהדורות פוליו נוספות

המהדורה השנייה - מהדורה בתוכן זהה שיצאה לאור ב-1632 בהוצאת אלוט, אספלי, הוקינס, מיין וסמת'וויק והודפסה בדפוס תומאס קוטס. מכילה כ-1,700 שינויים ותיקונים בשפה.
המהדורה השלישית יצאה לאור ב-1663 בהוצאת פיליפ צ'טווינד. המהדורה כללה שני מחזות נוספים של שייקספיר, "פריקלס, נסיך צור" ו"שני שארים אצילים" ושישה מחזות נוספים שנחזו להיות מאת שייקספיר. עותקי מהדורה זו נדירים למדי כיוון שהעותקים שהיו במחסני ההוצאה עלו באש בשרפה הגדולה של לונדון ב-1666.
המהדורה הרביעית יצאה לאור ב-1683 בהוצאת הסינדיקט של בנטלי, ברווסטר, צ'סוול והרינגמן. הרכבה זהה לזה של המהדורה השלישית. מהדורה זו שימשה בסיס להוצאות של מחזות שייקספיר שנערכו במאה ה-18 על ידי מלומדים כאלכסנדר פופ, לואיס תאובלד וניקולס רו.
לקריאה נוספת

Alfred W. Pollard, Shakespeare Folios And Quartos, Martino Pub, 2002 ISBN 9781578983001
הערות שוליים

↑  גודל גיליון של 15 על 12 אינץ'; 38.2 × 30.5 ס"מ
↑  אליס שלוי ואליזבת פרוינד, החיזיון השייקספירי עמוד 78
↑  הדפסות 1616- 1630 ראו שקף רביעי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b2ed1a2c-4874-40e3-abed-c39cb95ce990 
תמונת שייקספיר (דיוקן דרושאוט) על גבי הכריכה
תוכן העניינים