stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז סוזן דלל

| --- | --- |

מרכז סוזן דלל
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, ארגון 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1989
 תאריך פתיחה רשמי:  1989 
 קואורדינטות:  32°03′39″N 34°45′51″E﻿ / ﻿32.0608°N 34.7642°E﻿ / 32.0608; 34.7642
 suzannedellal.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מרכז סוזן דלל(למפת תל אביב רגילה) מרכז סוזן דלל(למפת גוש דן רגילה) מרכז סוזן דלל(למפת גוש דן מוגדלת) מרכז סוזן דלל  he מרכז סוזן דללhe מרכז סוזן דללמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז סוזן דלל למחול ולתיאטרון הוא מרכז תרבות ישראלי השוכן במתחם אשר נמצא בשכונת נווה צדק שבתל אביב. המרכז הוכרז כזוכה פרס ישראל בתחום אומנות המחול לשנת ה'תש"ע 2010.
מנכ"לית מרכז סוזן דלל הנוכחית היא ענת פישר לבנטון.
היסטוריה

מרכז סוזן דלל בתל אביב הוקם ב-1989 במימון משפחת דלל הלונדונית, בעקבות יוזמתו של זאב סוקולובסקי נציג קרן משפחת דלל שביקשו להנציח את זכר בתם, סוזן, בתם של ג'ק דלל, איש עסקים יהודי-בריטי ואשתו הראשונה, זהבה הלמר, דיילת אוויר ישראלית. סוזן דלל התגוררה זמן מה בישראל וניסתה לפתח קריירת ריקוד. נפטרה בשנת 1981, בגיל 25, ממנת יתר של הרואין.
מממנים נוספים של המרכז הם עיריית תל אביב-יפו ומשרד התרבות.
המרכז הוקם בשכונת נווה צדק כחלק מרצונם של מייסדיו לשמור על קשר עם המורשת התרבותית של תל אביב. המתחם המאכלס את המרכז כולל את מבנה בית הספר לבנים של חברת "כל ישראל חברים (אליאנס)", ולמולו מבנה בית הספר לבנות של תנועת "חובבי ציון" (מוכר גם בשם "בית הספר יחיאלי"). בתי הספר נבנו על ידי יוסף אליהו שלוש בברכת ועד העיר יפו בשנת 1908. ומקום מושבה הראשון של המדרשה למורות וגננות ע"ש לוינסקי.
מבית הספר "אליאנס" יצאו לוחמי האצ"ל להתקפת האצ"ל על יפו באפריל 1948. בית הספר לבנות היה מקום אימון של ההגנה והיה בו סליק. עיריית תל אביב הציבה לוחיות זיכרון בשני הבתים.
הבניין הראשי שופץ לראשונה בתחילת שנות ה-80 והחלה להתקיים בו פעילות תרבותית-אומנותית מגוונת, במסגרת מה שנקרא אז "המרכז התיאטרוני בנווה צדק". פעילות זו התקיימה בסיוע משפחת ירושלמי, הממשיכה בתמיכתה במקום גם בעשור השני של המאה ה-21, לאחר ששינה את צורת פעילותו, עם הקמת מרכז סוזן דלל. ארבעת מבני המתחם הוסבו לארבעה אולמות מופעים המותאמים להופעות מחול. אלו מקיפים רחבה המשמשת למופעי חוצות תחת כיפת השמיים. שיפוץ המתחם הושלם בשנת 1989, לפי תכנונו של אדריכל הנוף שלמה אהרונסון, אשר שילב במקום הדרים וסביבם תעלות מים. אלו נועדו להזכיר למבקר את הפרדסים הרחבים באזור, אשר נעקרו עם בנייתם של מבני נווה צדק, ואת שיטת ההשקיה שהייתה נהוגה אז. על עיצוב המקום זכה אהרונסון בפרס רכטר.
מנכ"ל המרכז מהיווסדו ועד שנת 2020 היה יאיר ורדי.
המרכז משמש בית לשלוש להקות מחול מודרני מקצועיות, להקת המחול בת-שבע ואנסמבל בת-שבע,  להקת המחול ענבל וכן להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק. מלבד זה, מתקיימים במקום הפסטיבלים "דאנסאירופה", "מחולאחר", "מחולוהט", "הרמת מסך - חשיפה בינלאומית", "גוונים במחול", פסטיבל פלמנקו וכן תחרות מיה ארבטובה לבלט קלאסי. בנוסף, המקום משמש ביתו של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. בין השנים 1992–1995 שימש המקום בתור אולם הבית של התזמורת הסימפונית תל אביב.
גלריה

המבנה המשומר של בית הספר לבנים
המבנה המשומר של בית הספר לבנות
פנים אולם סוזן דלל
הערות שוליים

↑  מרכז סוזן דלל בנווה צדק - זוכה פרס ישראל בתחום אומנות המחול, באתר ערוץ 7, 23 בפברואר 2010
↑  אבי קורן, ‏רק על עצמי לספר ידעתי, וגם על האיש שעל שמו ניתן לי הפרס, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2020
↑  ההיסטוריה של מרכז סוזן דלל, באתר Suzanne Dellal
↑  אריאל הירשפלד, גן של מרכז סוזן דלל - צומח מן המקום, באתר הארץ, 24 ביולי 2009
↑  מיכל נהרי, גנים ותיקים בתל אביב, באתר "גן ונוף"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300751205171  LCCN: nr94037402  MusicBrainz: 0fe42d86-0a98-4e74-8d9c-a3c40e779887   WorldCat (עם LCCN): nr94-037402
הידאקי אנו

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

הידאקי אנו, 2016
 לידה:  22 במאי 1960 (בן 64) יפן אובה, ימאגוצ'י, יפן
 מדינה:  יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 עיסוק:  אנימטור, במאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסקה לאמנויות (1983)  Yamaguchi Prefectural Ube High School 
 יצירות בולטות:  נאון ג'נסיס אוונגליון
 בן או בת זוג:  Moyoco Anno (26 במרץ 2002–?) 
 פרסים והוקרה:  Nihon SF Taisho Award (1997)  Seiun Award - Best Media (22 ביולי 2017)  Japan SF Award Special Award (פברואר 2017)  Seiun Award - Best Media (אוגוסט 1990)  Animation Kobe Individual Award (1996)  בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 http://khara.weblogs.jp/hideakianno/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
הִידֵאָקי אַנּוֹ (ביפנית: 庵野 秀明; נולד ב-22 במאי 1960) הוא אנימטור, במאי, תסריטאי ושחקן יפני אשר נודע במיוחד בזכות זיכיון נאון ג'נסיס אוונגליון אשר לו הייתה השפעה ניכרת לאורך השנים על תעשיית האנימה ועל התרבות הפופולרית היפנית. סגנונו של אנו מאופיין בגישתו הפוסטמודרניסטית ותיאורים מורחבים של המחשבות והרגשות של דמויות, לעיתים קרובות באמצעות סצנות יוצאות דופן המתמקדות בדקונסטרוקציה הנפשית של אותן הדמויות.
ביוגרפיה

אנו נולד בעיר אובה אשר ממוקמת במחוז ימאגוצ'י שביפן. אמן גילה עניין רב באמנות ובקולנוע בצעירותו. בבית הספר התיכון החל ליצור סרטים קצרים לפסטיבלי תרבות.
אנו החל את הקריירה שלו כאנימטור בעת שלמד באוניברסיטת אוסקה לאמנויות. בשנים 1982 עד 1983 אנו לקח חלק בפיתוח סדרת האנימה "The Super Dimension Fortress Macross". פריצת הדרך של אנו הגיעה כאשר עבד כמעצב בסרטו של הייאו מיאזאקי משנת 1983 "הנסיכה מעמק הרוחות" בו הוא הצליח להרשים את מיאזאקי ומילא תפקיד מכריע בציור סצנות מורכבות.
אאנו ייסד את חברת ההפקות היפנית גאינאקס בשנת 1984, וביים את הסרט העלילתי הראשון של חברת ההפקות "Royal Space Force: The Wings of Honnêamise"(אנ') בשנת 1987, ולאחר מכן סדרות אנימה כמו "Gunbuster"(אנ') בשנת 1988 ו-"Nadia: The Secret of Blue Water"(אנ') בשנים 1990 עד 1991.
בעקבות הפקת הסדרה Nadia, שבה הוגבל החופש האמנותי שלו, ועל אף הצלחתה, נכנס אננו לתקופת דיכאון עמוק, שארכה ארבע שנים. את התובנות שהשיג בסיום תקופה זו ביטא ביצירה שבזכותה נתפרסם, הסדרה "נאון ג'נסיס אוונגליון", שכללה 26 פרקים וגררה שני סרטים נוספים שהופיעו כשנתיים לאחר סיום שידורה, וגם סדרת סרטי ריבוט שהחלה לצאת ב-2007. הסדרה זכתה לפופולריות עצומה לאורך השנים והפכה ליצירה הכי פופולרית של אנו.
מאז אוונגליון ממשיך אנו ליצור סרטים בסגנון האנימה וגם סרטים חיים. סרטיו כוללים אקספרימנטליות קולנועית עם מחשבה מופשטת, ועיסוק ברגשות אנושיים ובנפש האנושית.
פילמוגרפיה

Gunbuster
Nadia: The Secret of Blue Water
נאון ג'נסיס אוונגליון
Evangelion: Death and Rebirth
The End of Evangelion
Kare Kano
Love & Pop
Revival of Evangelion
Shiki-Jitsu
Cutie Honey
Rebuild of Evangelion
Shin Godzilla
פילמוגרפיה > כשחקן

טעם התה (2004)
Funky Forest‏ (2005)
הערות שוליים

↑  "Personal Biography - 庵野秀明公式web". khara.co.jp. אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2016. נבדק ב-19 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810558593305606  BIBSYS: 6011099  BNE: XX1276597  CANTIC: a11221501  CiNii: DA13387526  GND: 137344767  ISNI: 0000 0001 0653 2647  LCCN: no2006018395  MusicBrainz: 7b333321-9148-45a3-910c-cf2bfdfda81e  NDL: 00518734  NLK: KAC201102589  NTA: 241799996  RERO: 02-A027193226  VIAF: 19425673   WorldCat (עם VIAF): 19425673 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפנים ובנושא במאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עזריאל דאיינה

| --- | --- |
 לידה:  לפני 1470 לפני ה'ר"ל
 פטירה:  1536 ה'רצ"ו סביונטה, איטליה 
 מקום פעילות:  פיימונטה ולומברדיה, איטליה
 תקופת הפעילות:  ?–1536 
 השתייכות:  רבני איטליה
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 חיבוריו:  שו"ת
 
רבי עזריאל דאיינה (כנראה לפני ה'ר"ל, 1470 – ה'רצ"ו 1536, אחרי חודש שבט) היה רב מחכמי איטליה בראשית המאה ה-16.
רבי עזריאל בן שלמה דאיינה, עמד בקשר תורני בכתב עם רבים מחכמי איטליה בני דורו. מידידיו היו הפוסק הרב מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה), ופרשן המקרא רבי עובדיה ספורנו.
לדעת שמחה אסף היה רבי עזריאל דאיינה "חשוב מאד בעיני בני דורו שהרבו לפנות אליו בשאלות" ואילו יעקב בוקסנבוים מפקפק במסקנתו זו ולדעתו הצטמצמה השפעתו לקהילה היהודית הצרפתית במונפראטו ובלומברדיה.
חידושיו בהלכה השתמרו, מלבד בספר השו"ת שלו שנדפס בישראל במאה ה-20 מכתבי יד, גם בספרי "עיקרי הד"ט" של רבי דניאל טירני מפירנצה.
יש שייחסו לו את הפירוש על תרגום אונקלוס "פתשגן", המכונה "יא"ר". ויש שייחסו את הפירוש לבנו. אמנם חוקרים אחרים טענו שהפירוש קדום יותר, אלא שעותק ממנו התגלגל לר' יעקב שחתם את שמו בקולופון.
לקריאה נוספת

יעקב בוקסנבוים, מבוא לספר שאלות ותשובות ר' עזריאל ב"ר שלמה דאיינה, חלק ראשון, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשל"ז. פרק א: המחבר ודורו. עמ' יא-מא.
הערות שוליים

↑  לעיתים "עוזריאל", הכלאה של "עוזיאל" ו"עזריאל" השכיחה בכתבי יהודי איטליה. יעקב בוקסנבוים, מבוא, הערה 4.
↑  זו צורת הכתיב של שמו ברוב חתימותיו שהשתמרו, ובספר השו"ת שהודפס מכתביו. בספרות התורנית ובשטרות ופסקי דין מתקופתו השם מופיע גם בצורות דלהלן: דאינה, דיאינה, דיאיינה, דייאנה, דיאנה, דיינה, דיינו, דייני. בסיומת א' או ה'. בוקסנבוים, מבוא, עמ' טו. משער שהשם היסודי הוא איינה הנגזר כנראה משם העיר הגרמנית יינה, לו נוספו הקידומות האיטלקיות "די" ו"דה", כלומר: מיינה, מן העיר יינה.
↑  גדליה אבן יחיא, שלשלת הקבלה, מהדורת ירושלים תשכ"ב, עמ' קמו.
↑  בוקסנבוים, מבוא, הערות 39, 40, 55.
↑  שמחה אסף, שו"ת ר' עזריאל דאיינה, קריית ספר (רבעון), יד, תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 541.
↑  Montferrat, אזור היסטורי בפיימונטה, הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ביוני 2014. וראו גם: יהדות קזאלה מונפראטו.
↑  נקרא כך על ידי שד"ל שחשב שהפירוש התחבר בשנת רי"א. אבל אברהם שישא (צפונות ז (תש"נ) עמ' סו-ע) טען שזו טעות בפענוח, והפירוש התחבר בשנת שמ"ז או שס"ח, והוא ייחסו לר' דאיינה.
↑  אברהם שישא, שם, ע"פ תוספת בכתב היד.
↑  ב' ריצ'לר וד"צ הילמן, צפונות ח (תש"נ) עמ' קיד. י"מ יעקובסון, צפונות ט (תשנ"א).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310207605171  BnF: cb15030067r (data)  ISNI: 0000 0000 6660 0456  LCCN: n78018732  VIAF: 5210183   WorldCat (עם VIAF): 5210183 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רעש בראוני

הספקטרום של רעש בראוני עם שיפוע של 20 דציבלים בכל דקאדה
רעש בראוני (נודע גם בשמות רעש חום ורעש אדום) הוא אות רעשי הנוצר כתוצאה מתנועה בראונית, לכן הוא השם החלופי לרעש הילוך מקרי.
מקור השם

השם "רעש חום" לא מגיע מהצבע החום, אלא תרגום מאנגלית שם משפחתו של רוברט בראון שתיעד את התנועה האקראית של חלקיקים זעירים הצפים במים. השם "רעש אדום" מגיע מהאנלוגיה ל"רעש לבן"/"אור לבן"; רעש אדום חזק יותר באורכי גל אדומים, בדומה לקצה האדום בספקטרום הנראה.
הסבר

הייצוג הגרפי של אות הקול מחקה תבנית של תנועה בראונית. צפיפות ההספק היא ביחס הפוך ל- f^{2}. כלומר, ישנה עצימות גבוהה יותר בתדרים הנמוכים מאשר ברעש ורוד. העוצמה יורדת ב-6 דציבלים בכל אוקטבה (20 דציבלים בכל דקאדה), ונשמע יותר "רך" מאשר רעש לבן ורעש ורוד. הרעש נשמע כמו שאגה חלשהב מפל מים או גשם כבד.
לתנועה בראונית יש התפלגות נורמלית, אבל "רעש אדום" יכול להופיע עבור כל סיגנל עם תדר  1/f^{2} בספקטרום.
ספקטרום ההספק

תנועה בראונית, הנקראת גם תהליך וינר מושגת כאשר האינטגרל של סיגנל רעש לבן הוא:
משמע, שהתנועה הבראונית היא אינטגרל של רעש לבן  dW(t), שהצפיפות הספקטרלית שלו היא שטוחה:
שימו לב ש- {\mathcal {F}} מציינת התמרת פורייה כך ש  S_{0} הוא קבוע. תכונה חשובה של ההתמרה הזו היא הנגזרת של התפלגות ההתמרה:
ומכאן ניתן להסיק שההספק הספקטרלי של רעש בראוני הוא:
המסלול של תנועה בראונית אינדיבידואלית מייצגת ספקטרום  S(\omega )=S_{0}/\omega ^{2}, כאשר המשרעת  S_{0} היא משתנה אקראי, גם בגבול של מסלול אינסופי.
ספקטרום ההספק > דוגמה

| --- | --- |
: רעש בראוני 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

רעש לבן
הערות שוליים

↑  Gardiner, C. W. Handbook of stochastic methods. Berlin: Springer Verlag
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיגלית פוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1970 (בת 54)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  HB Studio ניו יורק החוג לתיאטרון סמינר הקיבוצים
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיגלית פוקס (נולדה ב-28 באפריל 1970) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

פוקס גדלה בקריית טבעון, שם גם סיימה את לימודיה התיכוניים. לאחר שירותה הצבאי למדה שנה בבית הספר למשחק "HB Studio" בניו יורק. ב-1995 סיימה לימודי תואר ראשון בחוג לתיאטרון בסמינר הקיבוצים. עם סיום לימודיה, הצטרפה לקבוצת תיאטרון הרחוב "ארמא".
קריירה > בתיאטרון

פוקס החלה דרכה בהצגות שונות של תיאטרון שוליים. ב-1992 שיחקה לראשונה בפסטיבל עכו בהצגה "הניתוח" מאת דן וולמן ובבימויו. ב-1996 שיחקה בפסטיבל עכו בהצגה "ועכשיו לנרות" מאת רביד דברה ובבימויה. באותה שנה הצטרפה פוקס ללהקת שחקני תיאטרון הבימה, והשתתפה בו בהצגות "מנדראגולה" על פי מקיאוולי (בתפקיד האם).
ב-1997 השתתפה ב"מלכוד 22" מאת ג'וזף הלר ובעיבודו ובבימויו של אילן רונן (בתפקידי המאדאם בבית הזונות והפסיכיאטרית) ובערבי אימפרוביזציה של קבוצת הצעירים. ב-1998 החלה לשחק גם בתיאטרון הקאמרי, כשהשתתפה בהצגה "אשכבה" מאת חנוך לוין ובבימויו.
בשנת 2000 השתתפה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים עם ההצגה "שמוליק חבר חדש" מאת סיגל אבין. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל, ושולבה ברפרטואר התיאטרון הארצי לנוער, בו שיחקה פוקס גם בהצגה "ג'ונגל בחירות".
ב-2001 שיחקה בפסטיבל עכו בהצגה "לפעמים עוברים פה פילים" מאת איציק ג'ולי. על משחקה בהצגה זו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל. ב-2004 שיחקה בהצגה "שטחים ופרידות" מאת אלדד כהן, לצד דביר בנדק בפסטיבל תיאטרון קצר בתיאטרון צוותא.
ב-2008 חזרה לתיאטרון הבימה כשהשתתפה בהצגה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון בתפקיד חואניטה, לצד יעקב כהן ואלי יצפאן. ב-2010 שיחקה בתיאטרון חיפה בהצגה "מחיר הכבוד" מאת יעקב גורדין בבימויו של רוני פינקוביץ.
ב-2011 החלה לשחק גם בתיאטרון באר שבע בהצגה "למה לא באת לפני המלחמה" בתפקיד גיטה, מאת עינת ברנובסקי, על פי ספרה של ליזי דורון ובבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי. מ-2013 שיחקה בתיאטרון תמונע במופע "Fairy Tale" שכתבה וביימה לצד חברתה יהודית ג'ינג'ר.
החל מ-2016 שיחקה בתיאטרון העברי בהצגה "אול יו ניד איז רב" מאת ארז שלם וגדי צדקה ובבימויו של צדקה.
קריירה > בקולנוע

את תפקידה הראשון בקולנוע מילאה פוקס בשנת 1995 כשהשתתפה בסרט "ילדי קניון הזהב" מאת דניאל אסף ובבימויו.
ב-2001 שיחקה לצד איילת זורר והילי ילון בסרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה".
ב-2003 שיחקה בסרט "האסונות של נינה".
ב-2005 שיחקה לצד רבקה מיכאלי, קרן מור וטל פרידמן בסרטה של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח", ועל משחקה זכתה בפרס אופיר לשחקנית הראשית. לאחר הזכייה השתתף הסרט בפסטיבל ירושלים, פוקס זכתה בפרס בפסטיבל לקולנוע בצרפת ובפסטיבל סירקיוז, של הפסטיבל לקולנוע עצמאי בניו יורק 2006.
ב-2009 השתתפה פוקס בסרט הביכורים של אורי רביד ועודד רסקין, "אילי ובן", בתפקיד המחנכת של אילי.
ב-2014 שיחקה בתפקיד מירה בסרטה של ג'וליה פון היינץ "המסע של האנה", פרויקט ישראלי-גרמני, לצד קרולין שוך, דורון עמית, ליא קניג ושחקנים ישראלים וגרמניים נוספים ובסרט "פנסיון פראכט" בתפקיד תרזה.
ב-2017 שיחקה בסרטה של מיכל בת-אדם "הדרך לאן".
קריירה > בטלוויזיה

ב-2002 גילמה את סוזי בקומדיית המצבים "שאול" מאת דבל'ה גליקמן ששודרה בערוץ 3 בכבלים.
בשנת 2003 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "תיק סגור" לצד דני גבע.
ב-2004 שיחקה בתפקיד אורח באופרת הסבון "מיכאלה".
ב-2006 בסדרה "לא הבטחתי לך".
ב-2007 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "בובות" בתפקיד דנה בן שושן.
ב-2009 שיחקה את נירה בסדרת הילדים "קופיקו" ע"פ ספרה של  תמר בורנשטיין-לזר.
ב-2011 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "ילדי ראש הממשלה" לצד רמי הויברגר.
ב-2013 בתפקיד אורח בסדרה "בית המשאלות" ששודרה בערוץ 1.
ב-2018 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "על הספקטרום".
ביוני 2019 החלה לגלם את שושנה תמיר בסדרה "בת אל הבתולה" בהוט בידור ישראלי.השתתפה באותה שנה בתפקיד אורח בסדרה ״לצבי יש בעיה״.
ב-2022 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "העיר הטובה" בתפקיד אמא של תלמידה.
פרסים

פרס השחקנית הטובה ביותר פסטיבל עכו בהצגה "סיפורי מעשיות" (Fairy Tale) (2013)
פרס ההצגה הטובה במסגרת פסטיבל בת-ים בהצגה "סוסיתא טורס" (2007)
פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל סיראקוסה הבינלאומי בסרט "מוכרחים להיות שמח" (2006)
פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסרט "מוכרחים להיות שמח" (2005)
פרס וולגין לתפקיד ראשי בפסטיבל הסרטים בירושלים, מוכרחים להיות שמח" (2005)
פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל עכו בהצגה "לפעמים עוברים פה פילים" (2000)
פרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בהצגה "שמוליק חבר חדש" (2000)
פרס ההצגה הטובה במסגרת החממה פסטיבל עכו בהצגה "ועכשיו לנרות" (1996)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  סיגלית פוקס, באתר יצוג1
↑  מור שני‏, סיגלית פוקס זכתה בפרס בפסטיבל סירקיוז, באתר וואלה, 10 באפריל 2006
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011014989705171  LCCN: n2019053710  VIAF: 9601156858692749780006   WorldCat (עם VIAF): 9601156858692749780006
מספר אותיות התורה

תרשים המציג את מספר האותיות בחמישה חומשי תורה
מספר האותיות המרכיבות את ספר התורה (הכולל את חמישה חומשי התורה) נדון רבות במשך הדורות, בעקבות דברי ספר הזוהר שכתב שמספרם של אותיות התורה הוא שישים ריבוא (=600,000) כנגד נשמות בני ישראל.
במשך הדורות היו רבים שספרו את מנין האותיות אך הגיעו לתוצאה פחותה בהרבה ממספר זה. בפועל מספירת האותיות בספרי התורה הנמצאים בידינו ישנם רק כמחצית אותיות ממספר זה - 304,805.
קושיה זו העסיקה רבים במשך הדורות, והסברים שונים ניתנו על מנת ליישב סתירה זו.
רקע

כאמור קביעה זו כי בתורה ישנם שישים ריבוא אותיות מקורה בספר הזוהר:
עַד דְּסָלְקִין אַתְוָון, לְשִׁתִּין רִבּוֹא, כְּחוּשְׁבַּן שִׁבְטֵיהוֹן דְּיִשְׂרָאֵל, דְּאִינוּן תְּרֵיסַר, וְסָלְקִין לְשִׁתִּין רִבּוֹא. אוּף הָכֵי אַתְוָון, כַּד אִתְמָלוֹ סָלְקִין לְשִׁתִּין
בעקבות דברי הזוהר הוזכר מנין זה אף בעוד ספרים, בעיקר בספרי הקבלה, וכך כתב בספר מגלה עמוקות:
לכל אחד מישראל יש לנשמה שלו אות אחת מששים רבוא אותיות התורה כו' וכן ישראל:"ישראל" נוטריקון יש ששים רבוא אותיות לתורה".
בעקבות דברים אלו העירו רבים, שהדבר סותר את מנין האותיות הנמצא בספרי התורה שבידינו, כך לדוגמה תמה הרב יאיר בכרך בספרו חוות יאיר:
בספר מגלה עמוקות כתב שמלת ישראל נוטריקון יש ששים ריבוא אותיות לתורה... רק שלא אבין מספר ששים ריבוא אותיות שאי אפשר לשכלי הדל להולמו אחר שסכום פסוקי תורה לפי הנדפס בחומשין ה' אלפים תתמ"ה... נמצא אפי' הי' בכל פסוק צ"ט אותיות כפסוק ועתה ישראל וגו' או ק' אותיות אי אפשר שיהיו ששים ריבוא שהרי אין בתורה ששת אלפים פסוקים
אף בספר פני יהושע (קידושין ל א) הביא מנין זה בשם 'ספרים קדמונים ואחרונים' ותמה: ”ועמדתי משתומם ומתפלא לפי חשבון חמשים פסוקים שיערתי בלבי שלא יהיו אותיות התורה כי אם חצי ערך החשבון המוזכר”.
כאמור, בפועל ישנן בתורה 79,980 מילים ו-304,805 אותיות, רק בשנת 1930 פורסמה בספרו של הרב יעקב שור תוצאה זו, שמאוחר יותר נבדקה בספירת מחשב והתקבלה כתוצאה המדויקת של מספר המילים והאותיות.
הסברים

הסברים רבים נאמרו ליישב את דברי הזוהר באופן שיתיישב עם המניין שיש בידינו:
בספר לקוטי תורה מרבי שניאור זלמן מלאדי הציע - על פי דברי רש"י במסכת כתובות דף ס"ט ע"ב בדיבור המתחיל "ינחם כתיב" - לספור את אותיות אהו"י ("אותיות הַמֶּשֶׁךְ") שאינם באים בכתב אלא משתמעים מנקודות מסוימות (כגון פתח, כדברי רש"י שם), אבל לא ידוע לנו בדיוק איזה נקודות, כך שלא ניתן לבדוק את החשבון.
בספר חסד לאברהם הציע לספור את האותיות עם המילוי, אך לפי חשבון זה המספר יהיה גבוה בהרבה מ-600,000.
החיד"א כתב שהוא עצמו ניסה לחשבן ונשאר במבוכה, "וגם אני בעניי נלאתי לצדד כמה צדדים וחשבונות רבים ולא מצאתי מנוח", אולם הביא כמה מקורות המציעים פתרונות:
בשם יש אומרים הביא להוסיף את התנועות בכתיב חסר, חולם, שורוק וחיריק שאמור להיות להן ו' או י' ועם אלו הספירה מסתדרת.
בשם הקדמת "שמע שלמה" דפוס אמשטרדם, הביא בשם הלבוש שיש אותיות שעולות למניין פעמיים ואפילו שלוש. ועשה חשבון לפי זה ועלה לו המספר המדויק.
בשם גורי האר"י הביא שבתורה היו מלכתחילה שישים ריבוא אותיות, אך התורה שיש היום היא לאחר שנגנזו כשליש מהאותיות המקוריות יחד עם גניזת האור הראשון והתמעטות כנפי המלאכים.
בפני יהושע כתב שכוונת הזוהר הוא מניין פסוקי התורה ביחד עם תרגום אונקלוס, שאף הוא ניתן בסיני, ויחד עולים למניין 600,000.
הסבר נוסף הציע הפני יהושע לבאר שכל אות בתורה יש למנות פעם אחת בדרך כתיבתה, ופעם שנייה בדרך קריאתה, ומאחר וישנם אותיות שאינן נקראות כגון אל'ף וה"א, וכן קרי וכתיב, יעלה המנין לשישים ריבוא.
לדעת הרמ"ע מפאנו כוונת הזוהר בצירוף אותן אותיות שפרחו בעת שבירת הלוחות.
יש שכתבו שכוונת הזוהר הוא לתמונות האותיות, כאשר כל אות מורכבת מכמה אותיות, כגון האות אל"ף שמורכבת מאות וא"ו ואותיות יו"ד.
הצעות נוספות הם לחשב את המרווחים או התגים.
הסברים > שיטת ועבד הלוי

בשנת 1910 הוציא הרב יחיאל הורוויץ ספר בשם "ועבד הלוי" בו הוא מציע שיטה לחשבון מדויק של שישים ריבוא האותיות. השיטה מבוססת על דברי הרמ"ע מפאנו לפיה אותיות התורה הידועות לנו הן שארית של האותיות שפרחו ממנה בעת שבירת לוחות הברית, על פי שיטה זו המילוי של כל אות הוא ההשלמה שלה ולכן יש לספור את המילוי בלבד (האות א נספרת כ-ל ף וכן הלאה), אך באותיות מנצפ"ך יש לספור את האות עצמה בנוסף למילוי, בחישוב זה הגיע בעל "ועבד הלוי" למספר 599,988 עליו הוסיף 12 כנגד שבטי ישראל ובכך הגיע החשבון לשישים ריבוא בדיוק. ב-2001 גילה ד"ר משה כץ בספירה ממוחשבת חוסר של 41 אותיות לחשבון, הוא הציע להוסיף את 53 האותיות המשונות והמנוקדות במקום להוסיף את 12 השבטים ובכך להצדיק את החשבון.
הסברים > אגדת רב סעדיה והחייט

אגדה ידועה על ספירת האותיות בתורה, מספרת על "רב סעדיה" ששאל חייט "כמה תפירות תפרת היום?", החייט, כמנהגם של יהודים ענה בשאלה "כמה אותיות יש בתורה?". רב סעדיה לראשונה בחייו לא ידע תשובה על שאלה שנשאל, והצטער מאוד על כך. הוא השביע מלאך, והמלאך גילה לו את מספר האותיות. לאחר מכן כתב את הפיוט "אהל מכון בניני" בו ציין כמה פעמים מופיעה כל אחת מכ"ב האותיות בתורה. הפיוט הובא בכמה ספרים אך נפלו בו שיבושי העתקה לפי סיכום האותיות בשיר עולה מנין של 815,280 אותיות, מספר שבחישוב שטחי אפשר להיווכח כי אינו נכון, לא לגבי חמישה חומשי תורה ולא לגבי התנ"ך כולו. ייתכן שהכוונה היא לתורה ונביאים בלבד.
| אות | לפי "אהל מכון בניני" | לפי ספירה ממוחשבת |
| --- | --- | --- |
| א | 42,377 | 27,059 |
| ב | 38,218 | 16,345 |
| ג | 29,537 | 2,109 |
| ד | 32,530 | 7,032 |
| ה | 47,754 | 28,056 |
| ו | 76,922 | 30,513 |
| ז | 22,867 | 2,198 |
| ח | 23,447 | 7,189 |
| ט | 11,052 | 1,804 |
| י | 66,420 | 31,531 |
| כ | 37,272 | 8,610 |
| ך | 10,981 | 3,358 |
| ל | 41,517 | 21,570 |
| מ | 52,805 | 14,466 |
| ם | 24,973 | 10,624 |
| נ | 32,977 | 9,867 |
| ן | 8,719 | 4,259 |
| ס | 13,580 | 1,833 |
| ע | 20,175 | 11,250 |
| פ | 20,750 | 3,975 |
| ף | 1,975 | 830 |
| צ | 16,950 | 2,927 |
| ץ | 4,872 | 1,035 |
| ק | 22,972 | 4,695 |
| ר | 22,197 | 18,125 |
| ש | 32,148 | 15,595 |
| ת | 59,343 | 17,950 |
| סך הכל | 815,280 | 304,805 |
הסברים > ספירות נוספות

בספר דקדוקי הטעמים של אהרן בן אשר מובא כי מספר המילים בתורה הוא 79,856, ומספר האותיות 400,945, על פי ספירתו של המאירי עולה כי מספר המילים בתורה הוא 80,002 ומספר האותיות 301,991,
הרמ"ע מפאנו מספר על אדם שספר את אותיות התורה ומצא כי הן "שלושים ריבוא וחצי בקירוב" (כ-305,000), הרב אליהו הכהן מספר כי מצא ב"כתב יד ישן" שמספר המילים בתורה הוא 79,956 ומספר האותיות 320,674, חוקר המקרא כריסטיאן דוד גינצבורג ציין בספרו את מספר ההופעות של כל אות בתורה ומסיכום המספרים עולה כי סך האותיות בתורה הוא 290,146,
ראו גם

סטטיסטיקות של התנ"ך
לקריאה נוספת

יש שישים ריבוא אותיות לתורה, האומנם? ד"ר משה כץ, בתוך תחומין כ"א, עמוד 555.
אברהם קורמן, מספר הפסוקים, המלים והאותיות שבתנ"ך, "שמעתין" גיליון 65