stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעל מופת
כוחו העל-טבעי של הצדיק

על פי המסורת היהודית "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים". המקור לכך מן התלמוד:
”'אמר אלוהי ישראל לי דבר צור ישראל מושל באדם צדיק מושל יראת אלהים' (שמואל ב', כ"ג, ג'), מאי קאמר? אמר רבי אבהו, הכי קאמר: אמר אלוהי ישראל: לי דבר צור ישראל, אני מושל באדם, מי מושל בי - צדיק, שאני גוזר גזרה ומבטלה.” (מסכת מועד קטן טז, ב)
מקור נוסף הוא מסיפורו של חוני המעגל שתפילתו חוללה נס:
”תנו רבנן: מה שלחו בני לשכת הגזית לחוני המעגל? 'ותגזר אומר ויקם לך ועל דרכיך נגה אור' (איוב, כ"ב, כ"ח). 'ותגזר אומר', אתה גזרת מלמטה והקדוש ברוך הוא מקיים מאמרך מלמעלה.” (מסכת תענית כג, א)
מ'בעלי נס' ל'בעלי מופת'

במקורות היהודיים כונו אנשים מחוללי נסים "בעלי נס", כגון רבי מאיר בעל הנס, וכן רבי שמעון בר יוחאי ה"מלומד בנסים" (מסכת מעילה, דף י"ז, עמוד ב').
מאז קמה תנועת החסידות שונתה ההגדרה מ"נס" ל"מופת" ומ"בעלי נס" ל"בעלי מופת". השינוי הטרמינולוגי נועד לרכך את עוצמת המעשה שמחולל הצדיק[דרוש מקור]. הרקע לשינוי נעוץ בשינוי ההתייחסות לתופעה זו בעולם החסידות. בעוד שלנס שמחולל אדם בשר ודם יש משמעות דרמטית והוא מתחולל רק בנסיבות מיוחדות, בעולם החסידות נחשבים ה'מופתים' לתופעה שכיחה וכמעט שגרתית, כחלק מהנהגתו של הצדיק את עדת חסידיו.
התנגדות

בדורות הראשונים של תנועת החסידות, ההתייחסות אל המופתים בקרב החסידים ואדמו"ריהם לא הייתה אחידה. אצל קבוצות רבות בעולם החסידות היה למופתים מקום מרכזי, אולם היו קבוצות שייחסו משקל מועט למופתים והן השתיתו את ההווייה החסידית על יסודות אחרים. היו אף קבוצות חסידיות שביטלו לגמרי את תופעת המופתים, ובראשן חסידות קוצק. הרבי מקוצק נטה לזלזל וללעוג לתופעה, ומיוחסת לו האמרה: "אותות ומופתים באדמת בני חם" - הם זקוקים למופתים, לא אנו[דרוש מקור].
בעבר, הציבור הליטאי דחה את תופעת בעלי המופת הרווחת בעולם החסידות. בהתייחסויות שונות של גדולי תורה ליטאים אנו מוצאים התבטאויות האומרות ש"בעל המופת" האמיתי הוא מי שמהווה מופת בהנהגותיו האישיות ולאו דווקא במופתים שמיוחסים לו. כמו כן ידועה האמרה שהמופת הגדול אינו "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים" אלא "הקדוש ברוך הוא גוזר והצדיק מקיים", כלומר, שהאדם מקיים את מצוות התורה ועובד את אלוהיו.
עם זאת, גם בליטא התפרסמו בעבר כמה "צדיקים עממיים" שנחשבו בעלי מופת, ובהם רבי מרדכי מאושמינה, רבי נחום מהרודנה, רבו של החפץ חיים, ואף החפץ חיים עצמו.
סוגי 'בעלי מופת'

הקבוצה המרכזית של בעלי מופת היא של צדיקים ואדמו"רים מעולם החסידות. כיוון שה'מופתים' תופסים משקל רב בהווי של עולם החסידות, טיפחו החסידים נושא זה והוא מהווה אחת מנקודות האמונה הבסיסיות של החסיד ביחס אל אדמו"רו.
קבוצה נוספת של בעלי מופת היא של מקובלים. ההילה המיסטית שאופפת את העיסוק בקבלה מושכת את המון העם להאמין בכוחם של המקובלים לחולל מופתים. לקבוצה זו משתייכים בעיקר יהודים בני עדות המזרח. ההנחה הרווחת היא שאנשי קבלה אמיתיים, העוסקים בקבלה מעשית, אכן יש להם הכוח לחולל מופתים על ידי השבעות וקמעות. אולם בשנים האחרונות נעשה תחום זה פרוץ ולתוכו חדרו אנשים המתחזים למקובלים.
אף שהנטייה לייחס סיפורי מופתים למקובלים הייתה נפוצה מאוד בעדות המזרח, בכל זאת יוחסו אצלן סיפורי מופתים לצדיקים וגדולי תורה ולאו דווקא למקובלים מובהקים. הבולט שבהם בדור האחרון היה הבבא סאלי. לאחר פטירתו התפשטה תופעת ה"באבות", המייחסים לעצמם כוחות על-טבעיים. תופעה זו משיקה לתחום הפרוץ של קבוצות המקובלים והיא שנויה במחלוקת. כיום יש כ-350 "באבות" ברחבי הארץ.
בימינו התפשטה תופעת "בעלי המופת" וחדרה גם לשכבות רחבות בציבור הליטאי. אם בעבר הייתה התנגדות גורפת לתופעה בקרב ציבור זה, כיום מגלים חלקים רבים בציבור הליטאי אמפתיה לנושא, ולרבנים ליטאים מיוחסים מעשי מופת. אם בעבר ספרי ביוגרפיה על גדולי תורה ליטאים סיקרו בעיקר את גדלותם בתורה, כיום חלק נכבד מספר ביוגרפי כזה מוקדש לסיפורי מופתים על מושא הספר.
קבוצה נוספת שמיוחסים לה סיפורי מופתים היא זו של הצדיקים הנסתרים. המשותף לקבוצה זו שהיא אינה מורכבת מצדיקים ורבנים ידועים אלא מפשוטי עם, רובם בעלי מלאכה פשוטים. האנשים הנכללים בקבוצה זו נחלקים לשניים: אלו שאינם נחשבים תלמידי חכמים וכוחם העל-טבעי מיוחס לצדיקותם, ואלו שהצליחו להסתיר את גדלותם בתורה. רוב "הצדיקים הנסתרים" קשורים במידה מסוימת לתחום הקבלה. החזון איש, שלו עצמו מיוחסים סיפורי מופתים, נהג לשלוח אנשים אל הרב משה יעקב רביקוב, "הסנדלר", שנחשב "צדיק נסתר".
כיום ארגוני צדקה שונים מרבים לעשות שימוש בסיפורי מופתים כדי לעודד תרומות לארגוניהם. אולם נשמעת ביקורת על כך בטענה כי נעשה שימוש מופרז באמצעי זה, ויש בו ניצול לרעה של אנשים בזמן מצוקה.
ראו גם

בעל שם
רוח הקודש
נס
ברכה (נוהג דתי)
צדיקים נסתרים
הערות שוליים

↑  המקובל הרב יעקב הלל פרסם בשנות ה-90 את הספר "תמים תהיה" כנגד ההתעסקות בקבלה מעשית.
↑  יוסי בר מוחא, מחבר הספר "קדושים בע"מ", "הפנים האמיתיות", ערוץ 10, 11. 4. 7
↑  אם כי יש גדולי תורה ליטאים בימינו המתנגדים לתופעה. בספר הביוגרפי "השקדן" על מנהיג הציבור הליטאי הרב יוסף שלום אלישיב מובא כי הוא עצמו מבטל את עניין המופתים שמעל דרך הטבע ורואה בהם עניין ל'בעלי דמיון'.
ברבאש

ברבאש (בהונגרית: Barabás) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון-מזרח הונגריה.
יהודי ברבאש

יהודים התיישבו בברבאש במחצית המאה ה-19. בית הכנסת של הקהילה האורתודוקסית נבנה בשנת 1910. במקום קיים בית קברות יהודי.
בשנת 1944, לאחר הכיבוש הגרמני, גורשו כל יהודי הכפר למחנה ההשמדה אושוויץ, רק שניים מהם שרדו אחרי המלחמה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 39 |  |
| 1880 | 102 | 1,006 |
| 1910 | 100 |  |
| 1920 | 79 |  |
| 1930 | 88 |  |
| 1941 | 50 | 1,566 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בברבאש
↑  תיעוד יהודי ברבאש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת ואשארושנמן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ואשארושנמן • ארניושאפאטי • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • יאנד • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • נירמדה • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה |  |
בצקת ריאות תלוית גובה

| --- | --- |

צילום רנטגן חזה של מטופל עם בצקת ריאות תלוית גובה
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  300716 
 MeSH:  C535833
 סיווגים
 ICD-10:  T70.2 
 
בצקת ריאות תלוית גובה (באנגלית: High-altitude pulmonary edema, או בקיצור: HAPE) היא צורה מסכנת חיים של בצקת ריאות, שאינה ממקור לבבי, המופיעה אצל אנשים בריאים בגבהים, בדרך כלל מעל 2,500 מטר מעל פני הים, אם כי בעלי גורמי סיכון עלולים לסבול מתסמינים גם בגבהים נמוכים יותר. בצקת ריאות תלוית גובה היא סיבוך של מחלת גבהים, וגורם המוות העיקרי הקשור לחשיפה לגובה רב, עם שיעורי תמותה גבוהים בהיעדר טיפול חירום הולם. באופן קלאסי, בצקת ריאות תלוית גובה מתרחשת בקרב אנשים החיים בגובה נמוך הנוסעים לגובה גבוה, אך היא נפוצה גם אצל אנשים שגרים בגובה רב, לאחר שחזרו משהייה בגובה נמוך. תסמיני בצקת ריאות תלוית גובה כוללים קוצר נשימה במנוחה, שיעול, חולשה או ירידה בביצועי הפעילות הגופנית ולחץ או גודש בחזה. סימני הבצקת כוללים חרחורים או צפצופים בהאזנה לריאות, כיחלון מרכזי, טכפניה (נשימה מהירה) וטכיקרדיה (דופק מהיר). לעיתים, בצקת ריאות תלוית גובה באה בשילוב עם בצקת מוחית תלוית גובה.
הגורם הפתו-פיזיולגי העיקרי הגורם לבצקת ריאות תלוית גובה הוא הירידה בלחץ החלקי של החמצן העורקי הנגרם כתוצאה מלחץ האוויר הנמוך בגבהים. ישנם גורמי סיכון רבים לבצקת ריאות תלוית גובה כמו מין (זכר), גורמים גנטיים, היסטוריה של בצקת ריאות תלוית גובה, קצב העלייה לגובה, חשיפה לקור, גובה השיא, עוצמת המאמץ הגופני ומצבים רפואיים בסיסיים מסוימים, כמו יתר לחץ דם ריאתי. ההמלצה העיקרית למניעת בצקת ריאות תלוית גובה היא עלייה הדרגתית בגובה. ה-Wilderness Medical Society ממליצים למטפסים לגובה של מעל 3,000 מטר לא לעלות מעל 500 מטר ביום ולכלול יום מנוה כל 3–4 ימים. אם יש קושי בביצוע ההנחיות מומלץ ימי מנוחה רבים לפני או אחרי העליות הגדולות בגבהים. התרופה הנחקרת והמועדפת ביותר למניעת בצקת ריאות תלוית גובה היא ניפדיפין, שמרחיב כלי דם ריאתיים ומונע את יתר לחץ הדם הריאתי הנגרם מהעלייה לגובה. בנוסף, מומלץ למי שעולה לגבהים במהירות להימנע מאלכוהול ותרופות שינה. הטיפול המומלץ כקו ראשון לבצקת ריאות תלוית גובה היא ירידה לגובה נמוך במהירות האפשרית ושיפור בתסמינים נראה כבר בירידה של כ-500 עד 1,000 מטר. עם זאת, במצבי בצקת קלי, לא חובה לרדת בגובה ולעיתים התחממות, מנוחה וחמצן יכולים לשפר את התסמינים.
ראו גם

מחלת גבהים
הערות שוליים

↑  Roach, James M.; Schoene, Robert B. (2002). "High-Altitude Pulmonary Edema" (PDF).  In Pandolf, Kent B.; Burr, Robert E. (eds.). Medical Aspects of Harsh Environments. Vol. 2. Washington, DC: Borden Institute. pp. 789–814. OCLC 64437370.
↑  Gallagher, MD, Scott A.; Hackett, MD, Peter (August 28, 2018). "High altitude pulmonary edema". UpToDate. Retrieved May 2 2019.
↑  "Altitude Illness Clinical Guide For Physicians". www.high-altitude-medicine.com. נבדק ב-2020-04-30.
↑  Auerbach, Paul S. (2017). Wilderness Medicine. Elsevier. pp. 20–25.
↑  Luks, MD, Andrew M.; McIntosh, MD, MPH, Scott E.; Grissom, MD, Colin K.;  et al. (2014). "Wilderness Medical Society Practice Guidelines for the Prevention and Treatment of Acute Altitude Illness: 2014 Update". Wilderness & Environmental Medicine. 25 (24): S4–S14. doi:10.1016/j.wem.2014.06.017. PMID 25498261.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ארתור רוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1920 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בנובמבר 2008 (בגיל 88) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 צאצאים:  גארי רוס
 פרופיל ב-IMDb
 
ארתור רוס (באנגלית: Arthur Ross; ‏4 בפברואר 1920–11 בנובמבר 2008) היה תסריטאי יהודי-אמריקאי.
קריירה

רוס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחריה נכנס לרשימה השחורה של הוליווד בתקופת המקארתיזם.
בשנת 1946 כתב את הסרט "סן קוונטין". בשנת 1948 כתב את הסרט "ראסטי מוביל את הדרך". בשנת 1949 יתר את הסרט "קאזאן". בשנת 1954 יצר את סרט המפלצות "היצור מהלגונה השחורה". בשנת 1960 יצר את הסרט "שלושת העולמות של גוליבר". בשנת 1965 יצר את הסרט "המירוץ הגדול". בשנת 1973 יצר את הסרט "בית הספר של השטן לנערות". בשנת 1980 יצר את הסרט "ברובייקר", עליו היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
חיים אישיים

בנו של רוס הוא היוצר, הבמאי והמפיק גארי רוס, ובתו סטפני היא עורכת דין לזכויות ילידים.
הערות שוליים

↑  CNN - Interview: Gary Ross breathes his life into 'Pleasantville' - October 12, 1998, edition.cnn.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1297241  BnF: cb12636048j (data)  GND: 138501483  LCCN: no2003089364  NTA: 073611824  SUDOC: 105778443  VIAF: 233426332   WorldCat (עם VIAF): 233426332 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנלף

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1937 Sint Pancras, הולנד 
 פטירה:  29 באוקטובר 2012 (בגיל 75) אמסטרדם, הולנד 
 שם לידה:  Hendrik Jan Marsman 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 שפות היצירה:  הולנדית 
 זרם ספרותי:  סוריאליזם 
 יצירות בולטות:  Publiek geheim 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 בן או בת זוג:  Eva Hoornik 
 פרסים והוקרה:  פרס פ. ק. הופט (1994)  פרס הרמן גורטר (1962)  Lucy B. en C.W. van der Hoogt award (1964)  Reina Prinsen Geerligs prize (1959)  פרס הרמן גורטר (1964)  פרס פרדיננד בורווק (1977)  פרס קונסטנטין הויגנס (1984)  פרס AKO לספרות (1987)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
הנדריק יאן מארסמן (בהולנדית: Hendrik Jan Marsman;‏ 14 בינואר 1937 – 29 באוקטובר 2012), המוכר בשמות העט י. בֶּרְנְלֶף (J. Bernlef) או ברנלף היה סופר, מתרגם ופזמונאי הולנדי.
במהלך חייו זכה ברנלף במספר רב של פרסים ואותות ספרותיים בהולנד מולדתו.
ספרו הידוע חזיונות שווא משנת 1984 (בהולנדית: Hersenschimmen), העוסק בהתמודדות עם דמנציה, תורגם לעברית על ידי רן הכהן בשנת 2013 ויצא לאור במסגרת סדרת ספריה לעם בהוצאת עם עובד.
ברנלף נפטר בגיל 75, בביתו שבאמסטרדם, לאחר מחלה קצרה.
אתרים קדושים לאסלאם

האתרים הקדושים באסלאם על כל פלגיו הם מתחם מסגד אל-חראם בעיר מכה ובתוכו הכעבה (האתר נחשב לראשון במעלת הקודש), מסגד הנביא בעיר מדינה, ומתחם מסגד אל-אקצא שבירושלים. 
אתרים אלה מקודשים בכל הזרמים גם באסלאם הסוני וגם באסלאם השיעי. בנוסף לשלושת האתרים האלה נודע בחשיבותו גם המסגד האומיי שבדמשק.
באסלאם השיעי, בנוסף לשלושת האתרים המקודשים, גם האתרים הבאים נחשבים למקודשים: מסגד האימאם עלי בנג'ף, מקדש האימאם חוסיין בכרבלא, ומקדש פאטמה מעצומה בקום.
בסופיות יש אתרים רבים הנהנים ממעמד מקודש בשל קשריהם עם מורים ומנהיגים סופים, הייחודיים לכל מסדר.
האתרים הקדושים לכל זרמי האסלאם

מכה
מכה נחשבת לעיר הקדושה ביותר לאסלאם ובה נמצא האתר הקדוש ביותר לאסלאם - הכעבה ('הקוביה'), הניצבת במסגד אל-חראם ("המסגד הקדוש"). רק מוסלמים רשאים להיכנס למתחם הכעבה.
אזור העיר מכה, כולל הר ערפאת הסמוך, והאתרים מינא ומוזדליפה, הם בעלי חשיבות לכל המוסלמים שלוקחים חלק בחג' ("עלייה לרגל"), אחד חמשת עמודי האסלאם.
אל-מדינה
העיר מדינה שבערב הסעודית נחשבת לעיר השנייה בקדושתה באסלאם, לאחר מכה. מסגד הנביא ממוקם בעיר מדינה. מדינה שימשה כמקום מגוריו האחרון של הנביא מוחמד, ובה שוכן קברו. בנוסף למסגד הנביא, במדינה שוכן גם מסגד קובא ומסגד אל-קיבלתין ("מסגד שתי הקיבלות"). בנוסף, שני בני הלוויה אבו בכר ועומר בן אל-ח'טאב קבורים בבית הקברות אל-באקי הממוקם מדרום מזרח למסגד הנביא. קברו של חסן בן עלי נמצא גם הוא בבית הקברות אל-באקי.
ירושלים
מסגד אל-אקצא בירושלים הוא האתר השלישי בקדושתו באסלאם. המסגד נמצא בהר הבית בצדו הדרומי. מבנה המסגד היה במקור בית תפילה קטן שהוקם על ידי עומר בן אל-ח'טאב, הח'ליפה השני של ח'ליפות ראשידון. המסגד זוכה להערכה בקרב רובה המוחלט של הקהילה המוסלמית, בעיקר בשל ההיסטוריה שלו כמקום פולחן של אבראהים (אברהם), דאוד (דוד), סולימאן (שלמה), אליאס (אליהו) ועיסא (ישו). על פי המסורת סולימאן (שלמה) היה זה שבנה במקור את המבנה בו נמצא המסגד כיום. המסגד יכול להכיל כ-5,000 מתפללים. לפי האסלאם ב-27 ברג'ב (לילת אל-מעראג') בשנת 621 לספירה מוחמד נלקח ממסגד אל-חראם שבמכה, לביקור קצר במסגד אל-אקצא שבירושלים, שם הוא הוביל את התפילה ולאחר מכן נלקח השמיימה. מסגד אל-אקצא מוזכר בפסוקים הבאים של הקוראן:
פסוק 12 בפרק מספר 5 (סורת אל-מאאידה)
פסוק 1 בפרק מספר 17 (סורת אל-אסראא)
פסוק 51 בפרק מספר 21 (סורת אל-אנביאא')
פסוק 10 בפרק מספר 34 (סורת סבא)
מתחם החרם במכה
עולי רגל מקיפים את הכעבה אשר במסגד אל-חראם שבמכה
מסגד הנביא במדינה
כיפת הסלע בירושלים
מסגד אל אקצא בירושלים
אתרים קדושים לאסלאם השיעי

בנוסף לשלושת האתרים לעיל, באסלאם השיעי קיימים מקומות קדושים נוספים המזוהים עם האמאמים ומשפחת הנביא: מסגד האימאם עלי בנג'ף, מקדש האימאם חוסיין בכרבלא, ומקדש פאטמה מעצומה בקום.
מסגד האימאם עלי
מסגד האימאם עלי בנג'ף שבעיראק הוא האתר הקדוש ביותר לפי האסלאם השיעי בעיקר משום שהאימאם עלי היה השיעי הראשון שנקבר במתחם המסגד. באתר מבקרים מדי שנה לפחות 8 מיליון עולים לרגל - מספר אשר לפי ההערכות צפוי לגדול בשנים הבאת לכ-20 מיליון עולים לרגל מדי שנה.
מקדש האימאם חוסיין
מקדש האימאם חוסיין בכרבלא שבעיראק הוא האתר השני בקדושתו למוסלמים השיעים. האתר מכיל את קברו של חוסיין בן עלי. המסגד הוקם במקום בו נקבר במקור חוסיין בן עלי, באתר בו הוא נהרג במהלך קרב כרבלא בשנת 680. בסביבות מיליון עולי רגל מבקרים באתר לרגל יום השנה למותו של חוסיין אבן עלי.
מקדש פאטמה מעצומה
מקדש פאטמה מעצומה בעיר קום שבאיראן מכיל את קברה של פאטימה בינת מוסא, אחותו של האימאם השיעי השמיני, עלי אל-רידה. האתר ממוקם בקום שבאיראן ונחשב לאתר השלישי בקדושתו באסלאם השיעי.
אתרים נוספים הנחשבים לקדושים בשיעה התריסרית כוללים את מקדש האימאם א-רידא במשהד; מתחם כאזמיה בקרבת בגדאד (שם קבורים האמאמים מוסא אל-כאזם ומוחמד א-תקי; מסגד אל-עסכריה בסאמרא, בו קבורים האמאמים עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי; ומסגד ג'מכראן בקום, המזוהה עם האמאם ה-12 מוחמד אל-מהדי.
בבתי הקברות בקיע במכה וג'נת אל-מועלא במדינה נמצאים קבריהם של אישים ודמויות מפתח באסלאם השיעי, ולכן זוכים למידה רבה של קדושה.
אתרים מקודשים בסופיות

בסופיות רווחת תפיסה של מקומות מקודשים הקשורים לרוב עם מנהיגי המסדרים או עם דמויות דתיות אחרות (לדוגמה, נביאים). מקומות אלה מכונים לרוב "מקאם", "מקבר", "משהד" או "מזאר". בין המקומות המקודשים האלה ניתן למנות את 
המאוזוליאום של עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני(אנ') בבגדאד, את קברו של בהא א-דין נקשבנד בבוכרה ואת מתחם הקבר של רוכן-י עאלם במולטאן.
ראו גם

חראם (אתר)
המזרח התיכון
המזרח הקרוב
הערות שוליים

| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
מסגד האימאם עלי בנג'ף שבעיראק
מקדש האימאם חוסיין בכרבלא שבעיראק
מסגד פאטמה מעצומה בקום
המאוזוליאום של עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני בבגדאד שבעיראק
קברו של שאה רוקן-א-עלאם במולטאן, פקיסטן
בריאן וורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 טודינגטון, בדפורדשייר 
 פטירה:  1996 (בגיל 82 בערך) לונדון 
 בת זוג:  ג'וזפין בארנס (1942-1964)  אן מארש (1964–1983 מותה)
 מספר צאצאים:  5
 
סר הרולד בריאן סימור וורן (19 בדצמבר 1914 - 18 באוגוסט 1996), היה קצין רפואה של משמר הגרנדירים, רופא קסרקטיני ולינגטון, קצין רפואי בבית החולים המלך אדוארד השביעי, לונדון, שם עבד עם אליס סקסבי, ורופאו האישי של ראש ממשלת בריטניה אדוארד הית'.
ביוגרפיה

וורן נולד בטודינגטון, בדפורדשייר ב-1914. אביו היה חוואי.
ב-1942 הוא התחתן עם ג'וזפין בארנס, נולדו להם שלושה ילדים, פני, אמנדה ואנתוני. ב-1964 הם התגרשו. לאחר גירושיו הוא התחתן, באותה שנה, עם חברת מועצת העיר ווסטמינסטר, אליה היה נשוי עד מותה ב-1983, נולדו להם שני ילדים נוספים.
הערות שוליים

1 2 3  Holden, Anthony (22 באוגוסט 1996). "Obituary: Sir Brian Warren". The Independent (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Baston, Lewis; Seldon, Anthony (2013). "3. Number 10 under Edward Heath".  In Ball, Stuart; Seldon, Anthony (eds.). The Heath Government 1970-74: A Reappraisal (באנגלית). Routledge. p. 71. ISBN 978-0-582-25991-1.
↑  Campbell, John (1994). Edward Heath: A Biography (באנגלית). Pimlic. p. 104. ISBN 0-7126-5898-X.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הסוהר גלבוע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 על שם:  הר הגלבוע 
 כתובת:  עמק חרוד 
 מיקום:  מועצה אזורית הגלבוע 
 מדינה:  ישראל 
 מפעיל:  שירות בתי הסוהר 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 קואורדינטות:  32°32′48″N 35°25′07″E﻿ / ﻿32.546666666667°N 35.418611111111°E﻿ / 32.546666666667; 35.418611111111
 אתר רשמי
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) בית הסוהר גלבוע(למפת עמק בית שאן רגילה) בית הסוהר גלבוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר גלבוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר גלבוע
 
בית הסוהר גלבוע הוא מתקן כליאה של שירות בתי הסוהר השוכן בעמק חרוד, מדרום לכביש 71, למרגלות הר הגלבוע. הוא אחד מחמשת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר הנתונים ברמת ביטחון מרבית ושוהים בו אסירים ביטחוניים ברמת מסוכנות גבוהה ביותר.
היסטוריה

בית הסוהר נפתח בשנת 2004, בעקבות האינתיפאדה השנייה, שהובילה לגידול ניכר במספר האסירים הביטחוניים. תחילה נפתח כמתקן נוסף שהיה חלק מבית הסוהר שטה הצמוד לו, ונקרא "שטה ב", תוך זמן קצר הופרד לבית סוהר עצמאי בית הסוהר גלבוע.
בית הסוהר משתרע על שטח של 23 דונם, שטחו הבנוי הוא 12,000 מ"ר, והוא מיועד ל-600 אסירים. בית הסוהר משמש לכליאת אסירים ביטחוניים השפוטים לתקופות ארוכות, עצורים פליליים ואסירי עבודה. הוא כולל אגף הפרדה, שבו מוחזקים אסירים בנפרד מיתר האסירים. כל אגף בבית הסוהר מחובר באמצעות שרוול למכלול המרכזי.
באוגוסט 2014 נחשפה בכלא מנהרת בריחה שאסירים החלו בחפירתה.
עם האסירים שריצו עונשם בכלא זה נמנה חבר הכנסת לשעבר באסל גטאס. וליד דקה שימש דובר ונציג האסירים בפני שלטונות הכלא בעת שהיה כלוא בכלא גלבוע.
היסטוריה > פרשת הסרסור בסוהרות

בנובמבר 2017 הגישה סוהרת בכלא תלונה במשטרה על הטרדה מינית מצד אסיר עולם ביטחוני (מחמוד עטאללה). בכירים בשירות בתי הסוהר הודו שתלונת החיילת על שהותקפה מינית נגנזה בתחילה. ב-2021, מפקד כלא גלבוע גנ"מ פרדי בן שטרית העיד שאכן היה סרסור בחיילות שירות חובה בכלא על מנת לספק צרכים מיניים של מחבלים, טרם כניסתו לתפקיד. כמו כן נחשף שקצין המודיעין של כלא גלבוע הודה בחקירתו שידע על התקיפות המיניות של אותו אסיר ביטחוני וששיבץ סוהרות על פי בקשתו, ללא ידיעתן של הסוהרות את סיבת השיבוץ, וכל זאת במטרה להשיג ידיעות מודיעיניות מאותו אסיר ביטחוני. בעקבות עדות מפקד הכלא, פרקליט המדינה הורה לפתוח מחדש את התיק לאחר שהתיק נסגר ב-2018 מחוסר ראיות ומחוסר אשמה. בעקבות פתיחת תיק החקירה הדיחה לאלתר נציבת שב"ס קטי פרי את קצין המודיעין המעורב בפרשת הסרסור בסוהרות, שלאחר סגירת הפרשה בתחילה הועבר מתפקידו, והמשיך בתפקידו בארגון.
היסטוריה > הימלטות ששת האסירים הביטחוניים

ב-6 בספטמבר 2021 נמלטו מבית הסוהר שישה אסירים ביטחוניים, בהם זכריא זביידי, באמצעות מנהרת בריחה שחפרו. הבורחים נלכדו כעבור ימים אחדים.
חודש לאחר מכן, אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון ושירות בתי הסוהר החלו בעבודות של פרויקט משותף למיגון מיידי של כלא גלבוע בהיקף של כשמונה מיליון שקלים. הפרויקט יכלול בין היתר את ביטון התאים ושיפור מיגונם על מנת למנוע בריחה.
בעקבות הבריחה מכלא גלבוע בוצע מיגון וביטון בית הסוהר, וכן נבדקו כלל בתי הסוהר ומוגנו באופן דומה לכלא גלבוע, שהיה בנוי על כלונסאות, ויצר חלל מתחת לתאים שהוביל לבריחה, בכדי למנוע מקרים של בריחה בצורה זו בעתיד.