stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוף העמק

עוף העמק היא אגודה שיתופית העוסקת בייצור מוצרי מזון עשויים מבשר עוף.
משחטת "עוף העמק" הוקמה ברמת ישי ב-1957 על ידי חברת תנובה בהשקעה של 100,000 לירות, על בסיס משחטה ישנה שפעלה במקום מאז 1952. אך בתחילת 1959 לאחר תקופת הפעלה קצרה היא נסגרה על ידי תנובה בגלל חוסר כדאיות כלכלית. המשחטה נמכרה ליישובי הסביבה, 17 קיבוצים ושלושה מושבים מאזור עמק יזרעאל שיצרו את "מפעלי העמק", אגודת גג של מפעלים בעמק יזרעאל והחלו להפעילה במחצית השנייה של 1960. בתחילה הופעלה המשחטה בהיקף מצומצם של כ-25 עובדים.
בסביבות שנת 1963 המשחטה הורחבה ובראשית 1965 עבדו במשחטה כ-80 עובדים והיקף הייצור החודשי במשחטה הגיע לכמעט 200 טון, מקום שני בין המשחטות בישראל. עם זאת, המשחטה התקשתה לממן את תשלומי הריבית על ההשקעה ומנהליה בקשו סיוע של משרד החקלאות.
בעקבות התרחבות בשנת 2001, היקף הייצור של המשחטה הוא כ-24,000 טונות בשנה. חלק מהתוצרת הועברה למפעל עיבוד מוצרי בשר של עוף העמק במגדל העמק וחלקה משווקת לגורמים אחרים. המפעל עצמו ייצר בשנת 2000 כ-3,000 טונות של מוצרי עוף, ובהם עוף בגריל, סטייקים, בשר טחון, המבורגרים וקבבים. בשנת 2000 עמד היקף הפעילות של המשחטה והמפעל גם יחד על כ-130 מיליון שקלים חדשים, ובשנת 2009 הועסקו בו כ-200 עובדים. בשנת 2003 נסגר המפעל.
בשנת 2008 התקשרה "עוף העמק" עם חברת טבעוף, המתמחה בגידול עופות ללא שימוש באנטיביוטיקה, והן הקימו חברה משותפת, ש-75% ממנה בבעלות טבעוף. שיתוף הפעולה בין החברות לא צלח, ו"עוף העמק" נקלעה לקשיים כלכליים. בראשית 2009 נאמדו חובותיה בכ-40 מיליון שקלים חדשים, היא הפסיקה את פעילות פסי הייצור, ועמדה בפני סכנת סגירה. באוגוסט 2009 נרכשה החברה על ידי אנשי העסקים רמי לוי ועמיר דגן תמורת 13 מיליון ש"ח והמפעל חזר לפעול חודשים ספורים אחר כך.
הערות שוליים

↑  תוכפל האוכלוסייה ברמת ישי, דבר, 23 במאי 1957
↑  א. מש, ברמת ישי משבחים המוסדות, דבר, 18 ביוני 1959
↑  דורשים הפעלת המשחטה ברמת ישי, דבר, 10 בדצמבר 1959
↑  מועצת אזור קישון מסכמת שנת פעולה, דבר, 9 באוקטובר 1960
↑  מועצת איזור קישון דנה על מפעלים חדשים, דבר, 29 ביולי 1962
↑  ככל הנראה בשנים 1960–1961 היא עבדה רק למקוטעין, ראו המוסדות נתבעים לסייע לרמת ישי, דבר, 24 באפריל 1961
↑  א. מש, המפעלים האזוריים בעמק מתרחבים, דבר, 17 בפברואר 1965
↑  משק העופות, כרך 13, עמוד 49
↑  דורשים הקלת תנאי המימון למפעלים האזוריים בעמק, דבר, 7 בפברואר 1965
↑  אליעזר שוורץ, ‏מצב התעסוקה בעמק יזרעאל וסכנת הסגירה של מפעל עוף העמק, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 15 במרץ 2009, עמ' 4
פאל טיטקוש

פאל טיטקוש (בהונגרית: Titkos Pál; ‏8 בינואר 1908 – 9 באוקטובר 1988) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק כקשר בעמדת הקיצוני ימני.
ביוגרפיה

טיטקוש נולד בבודפשט שבאימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1926 שיחק עבור בודאי 33 לאחר שהכדורגל במדינה הפך למקצועי. בשנים איתה נלחם כדי להישאר ליגה ובשנת 1929 קיבל הצעה ממ.ט.ק הונגריה ועבר אליה. כקיצוני ימני הוצב לצד פרנץ הירזר וג'ן קלמר וזכה עימה בגביע בשנת 1932. בגמר הגביע נגד פרנצווארוש הגדולה כבש טיטקוש את שער השוויון 
 ב-1–1 בדקה ה-89' והקבוצות הלכו למשחק חוזר. מ.ט.ק הונגריה ניצחו במשחק החוזר 3–4 עם צמד שלו וזכו בתואר. ההצלחה בליגה המקומית לא הגיעה עד עונת 1935/36 בה זכו באליפות תחת הנהגתו של המאמן אלפרד שאפר. טיטקוש ושותפיו לקבוצה פרנץ סאס וודי מולר זכו פעם שנייה ברציפות באליפות ובתום עונת 1936/37 טיטקוש נבחר להיות לכדורגלן השנה בהונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה ועם פירוק הונגריה על ידי המשטר הורטי בשנת 1940 הוא עדיין היה פעיל במועדונים בודפשט הונבד וואשאש לפני שפרש ממשחק.
במדי נבחרת הונגריה טיטקוש ערך את הופעת הבכורה עוד בהיותו שחקן בודאי 33, הופעה שהתקיימה בשנת 1929 בהפסד 3–0 לצרפת בפריז. לרוב הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי אך מדי פעם גם בתור הקיצוני ימני, ואת שערו הראשון במדיה כבש בשנת 1930 בניצחון 1–3 על אוסטריה. לאחר ולא היה בסגל הנבחרת במונדיאל 1934 הוא לקח חלק בהגעתה למקום השני ב-1938. בשמינית ורבע הגמר וילמוש קוהוט תפס את מקומו אך בחצי ובגמר כן היה. הונגריה הפסידה בגמר בתוצאה 4–2 לאיטליה כשהוא משווה זמנית בתחילת המשחק ל-1–1. בסך הכל ערך בה 48 הופעות וכבש 12 שערים.
לאחר פרישה היה מאמנה של מ.ט.ק בעונת 1946/47 ובשנות החמישים עבד בתור המזכיר הכללי של התאחדות הכדורגל ההונגרית. בין השנים 1958–1961 אימן את נבחרת מצרים וזכה עימה בגביע אפריקה 1959.
תארים > כשחקן

אליפות הונגריה (2): 1935/36, 1936/37
הגביע ההונגרי: 1932
סגנית גביע העולם: 1938
כדורגלן השנה בהונגריה: 1937
תארים > כמאמן

גביע אפריקה לאומות: 1959
פאט ג'ו

| --- | --- |

פאט ג'ו
 לידה:  19 באוגוסט 1970 (בן 54) הברונקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joseph Antonio Cartagena 
 שם במה:  Fat Joe 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  Morris High School 
 סוגה:  היפ הופ של החוף המזרחי, בום באפ, הארדקור ראפ, גנגסטא ראפ, mafioso rap 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Terror Squad Entertainment, ביג ביט רקורדס, אטלנטיק רקורדס, אמפייר דיסטריביושן 
 www.fat-joe.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסף אנטוניו קרטאגנה (בספרדית: Joseph Antonio Cartagena, נולד ב-19 באוגוסט 1970), הידוע בשם הבמה שלו פאט ג'ו (Fat Joe), הוא אמן ראפ והיפ הופ אמריקאי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד ברובע הברונקס שבעיר ניו יורק.
קריירה

האלבום הראשון של ג'ו יצא ב-1993, וב-1995 חתם חוזה עם חברת "אטלאנטיק רקורדס" כ"דון קרטאגנה".
ב-2006 הוציא אלבום נוסף בשם "Me, Myself & I" בחברת התקליטים "ימפריאל רקורדס" עם שירו "Make It Rain". ב-2008 הוציא את אלבומו "The Elephant in the Room".
השיר המפורסם של פאט ג'ו הוא "Lean Back" .
לג'ו סכסוך ממושך עם הראפר האמריקאני 50 סנט בשל תקיפות הדדיות בשיריהם. ג'ו הופיע במספר סרטים, כגון: "אימפריה" (2002), ו-"מת לצעוק 3" (2003). בשנת 2019, הוציא ביחד עם קארדי בי ואנואל AA את השיר "Yes".
פאן-טאן

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  הימור 
 ארץ מקור:  סין 
 
סינים בבית הימורים. ניו יורק 1887
פאן-טאן או פאנטאן (בסינית: 番摊) הוא משחק הימורים סיני עתיק.
רקע

משחק הפאן-טאן הוא משחק הימורים בעל דמיון לרולטה. המשחק הוחלף עם הזמן במשחקי קזינו מודרניים ומשחקים סיניים מסורתיים, כגון מה-ג'ונג.
המשחק היה אהוב על סינים אמריקאים במשך שנים רבות. בספרו המפורסם של ג'ייקוב ריס (1890, "How the Other Half Lives") הוא תיאר את חוויותיו מסלון משחקים כזה שנמצא בצ'יינהטאון. הצ'יינהטאון בסן פרנסיסקו היווה מקום למספר רב של בתי פאן טאן במאה ה-19. שוטר עיר לשעבר כתב ב-1889 שמקום היו כ-50 חדרי משחק. פאן-טאן עדיין משוחק במספר קזינואים במקאו.
אופן המשחק

במרכז שולחן כלשהו מסומן מרובע או מונח כלי מתכת מרובע, וארבעת צידי המרובע מסומנים במספרים אחת, שתיים, שלוש וארבע. ה"בנקאי" מניח על השולחן, בנוכחות השחקנים, כמות אקראית של כפתורים, חרוזים, מטבעות, גרגירי שעועית יבשים וכדומה, אותם הוא מכסה בקערת מתכת (המכונה "טאן קוי"). לאחר ששלב זה הושלם, השחקים מהמרים ושמים את כספם על אחד, או יותר, מארבעת הצדדים שעליו רוצים להמר. כשכל ההימורים מונחים במקומם, הקערה מוסרת והדילר משתמש במקל חזרן ומתחיל להוציא את הפריטים מאמצע השולחן, כל פעם ארבעה בבת אחת, עד לאחרונים. כשמגיעים לסוף רואים, לפי החופן האחרון, מהו המספר המנצח: בכלי נשארים n פריטים (1–4), ומי ששמו את כספם בצד n ניצחו. סכום הניצחון נקבע על פי אחוז סיכוי הזכייה פחות עמלה.
ראו גם

טריק שלושת הקלפים
פאט מוס

| --- | --- |

מוס (1963)
 לידה:  27 בדצמבר 1934 סארי, אנגליה
 פטירה:  14 באוקטובר 2008 (בגיל 73) טרינג, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  פטרישיה אן מוס
 לאום:  אנגליה אנגליה
 תקופת הפעילות:  1953–1974 (כ־21 שנים)
 בן זוג:  אריק קרלסון
 
פטרישיה (פאט) אן מוס-קרלסון (באנגלית: Patricia Ann Moss-Carlsson;‏ 27 בדצמבר 1934 – 14 באוקטובר 2008) הייתה אחת מנהגות מרוצי הראלי המצליחות ביותר בכל הזמנים, והשיגה שלושה ניצחונות ושבעה פודיומים במרוצים בינלאומיים. היא הוכתרה לאלופת אירופה בראלי נשים חמש פעמים (1958, 1960, 1962, 1964, 1965). אחיה הגדול סטירלינג מוס הוא נהג מרוצים שהתחרה באליפות הפורמולה 1.
מוס נישאה לנהג הראלי השוודי אריק קרלסון, שהיה גם בן זוגה לנהיגה. יחד הוציאו השניים בשנת 1965 את הספר "האמנות והטכניקה של הנהיגה" (The Art and Technique of Driving). שנתיים לאחר מכן הוציאה ספר זכורונות "הסיפור עד כה" (The Story So Far).
קריירת מרוצים

מוס נולדה בתמזה דיטון, סארי, אנגליה, לנהג המירוץ הבריטי אלפרד מוס ואילין (לבית קרופורד). היא גדלה בבריי, במחוז ברקשייר. בגיל 11 למדה נהיגה על ידי אחיה הגדול, סטירלינג מוס. את הקריירה הספורטיבית החלה ברכיבה על סוסים כמתחרה בקפיצות ראווה ואף הייתה חברה בנבחרת בריטניה. בשנת 1953, בגיל 18, החלה להתחרות במרוצי ראלי לאחר שנחשפה לספורט דרך החבר שלה, קן גרגורי, שהיה המנהל של סטירלינג. בשנת 1954 רכשה מכונית טריומף TR2 והחלה להתאמן באופן מסודר. היא פנתה לחברת סטנדרד-טריומף לממן את השתתפותה בראלי בריטניה בשנת 1955, אך נתקלה בסירוב.
חברת MG הציעה למוס תשלום עבור הוצאות ומכונית מדגם MG TF 1500. שיתוף הפעולה נמשך שבע שנים, בהן זכתה מוס בשלוש אליפויות, דבר שהביא לתאגיד הרכב הבריטי פרסום ומוניטין. כנהגת זכתה מוס להצלחה רבה בשנת 1958, כאשר סיימה את ראלי בריטניה במקום הרביעי עם מוריס מיינור. היא סיימה באותו המקום בראלי ליאז'-רומא-ליאז' עם אוסטין היילי 3000 וזכתה באליפות אירופה לנשים, זכייה ראשונה מתוך חמש.
בשנת 1960 המשיכה לנהוג באוסטין היילי, ניצחה בראלי ליאז'-רומא-ליאז' וסיימה במקום השני בראלי האלפיני (Coupe des Alpes). בשנת 1961 סיימה במקום השני בראלי בריטניה ושנה לאחר מכן הייתה שוב על הפודיום, עם מקום שלישי במרוץ. מקום שלישי היא השיגה גם בראלי ספארי מזרח אפריקה, בו התחרתה כשהיא נוהגת בסאאב 96. ההישג הגדול באותה שנה היה ניצחון בראלי טוליפ, שהתקיים בהולנד, בו ניצחה עם מכונית מיני קופר.
מוס הצטרפה לקבוצת פורד בריטניה בשנת 1963 וסיימה במקום השישי בראלי אקרופוליס עם פורד קורטינה. ב-9 ביולי אותה שנה נישאה לנהג המרוצים השוודי אריק קרלסון. פורד ניסתה להחתים את אריק, אך במקום זאת, בשנת 1964 עברה מוס להתחרות בסאאב יחד עם בעלה. השניים התחרו ב-11 מרוצים בינלאומיים. בין התוצאות הבולטות שלה ניתן למנות מקום שלישי בראלי אקרופוליס, מקום רביעי בראלי הבריטי ובמרוץ ליאז'-סופיה-ליאז' ומקום חמישי בראלי מונטה קרלו. שנה לאחר מכן סיימה את אותו המרוץ במקום השלישי.
מוס עבר ללנצ'יה בשנת 1968 כדי לנהוג בדגם הפוליבה החדש. היא סיימה במקום השני בראלי סן רמו וניצחה בראלי ססטייר. בשנת 1969 סיימה במקום השישי בראלי מונטה קרלו.
בדצמבר 1969 ילדה את בתה, סוזאן. באותה תקופה הפחיתה את פעילותה במרוצים. היא הצטרפה לקבוצת אלפין וסיימה במקום העשירי בראלי מונטה קרלו, לפני שפרשה סופית ממרוצים בשנת 1974.
נפטרה בביתה ב-14 באוקטובר 2008, בגיל 73, לאחר שחלתה בסרטן.
הערות שוליים

↑  Pat Moss : The Female Driver That Made History
↑  Obituary, The Guardian, 27 October 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90820297  ISNI: 0000 0000 0559 6932  LCCN: no2011090747  NDL: 00515147  NTA: 339271310  SNAC: w6xh43bm  VIAF: 52215286   WorldCat (עם VIAF): 52215286
עונת 1995/1996 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  9 בספטמבר 1995 – 26 במאי 1996 (261 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  אתלטיקו מדריד
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1246 (2.7 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארגנטינה חואן אנטוניו פיצי   (31 שערים)
 → 1994/19951996/1997 ←
 
עונת 1995/1996 הייתה העונה ה-65 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 בספטמבר 1995 והסתיימה ב-26 במאי 1996.
הליגה כללה 22 קבוצות. שתי הקבוצות האחרונות ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. הקבוצות שזכו במקומות 19-20 השתתפו במשחקי המעבר עם קבוצות מליגת המשנה. החל מעונה זו על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו מרידה (בפעם הראשונה בתולדות המועדון), סלמנקה וראיו ואיקאנו.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם התשיעית בתולדות המועדון. היא לא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך הפסד לברצלונה בסיכום מפגש כפול - 2:5, 3:1.
מרידה וסלמנקה ירדו לליגת המשנה בסוף העונה לאחר שהייה של עונה בודדת בליגה הבכירה. ראיו ואיקאנו ואלבסטה השתתפו במשחקי המעבר. כתוצאה מהם אלבסטה ירדה לליגת המשנה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  חואן אנטוניו פיצי (ארגנטינה ארגנטינה), טנריפה, שכבש 31 שערים ב-41 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  פדרו חארו (ספרד ספרד), ריאל בטיס, שספג 25 שערים ב-38 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
הספרדי המצטיין: חוסה לואיס קמינרו (ספרד ספרד)
הזר המצטיין: פרדראג מיאטוביץ' (סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו)
מאמן העונה: רדומיר אנטיץ' (סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אתלטיקו מדריד (אלופה) | 42 | 26 | 9 | 7 | 75 | 32 | 43 | 87 | העפלה לליגת האלופות זכייה בגביע המלך הספרדי |
| 2 | ולנסיה | 42 | 26 | 5 | 11 | 77 | 51 | 26 | 83 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | ברצלונה | 42 | 22 | 14 | 6 | 72 | 39 | 33 | 80 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כסגנית |
| 4 | אספניול | 42 | 20 | 14 | 8 | 63 | 36 | 27 | 74 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | טנריפה | 42 | 20 | 12 | 10 | 69 | 54 | 15 | 72 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | ריאל מדריד | 42 | 20 | 10 | 12 | 75 | 51 | 24 | 70 |  |
| 7 | ריאל סוסיאדד | 42 | 17 | 12 | 13 | 62 | 53 | 9 | 63 |  |
| 8 | ריאל בטיס | 42 | 16 | 14 | 12 | 61 | 54 | 7 | 62 |  |
| 9 | דפורטיבו לה קורוניה | 42 | 16 | 13 | 13 | 63 | 44 | 19 | 61 |  |
| 10 | קומפוסטלה | 42 | 17 | 8 | 17 | 47 | 54 | 7- | 59 |  |
| 11 | סלטה ויגו | 42 | 12 | 16 | 14 | 49 | 51 | 2- | 52 |  |
| 12 | סביליה | 42 | 11 | 15 | 16 | 43 | 55 | 12- | 48 |  |
| 13 | ריאל סרגוסה | 42 | 11 | 15 | 16 | 51 | 59 | 8- | 48 |  |
| 14 | ריאל אוביידו | 42 | 12 | 12 | 18 | 48 | 67 | 19- | 48 |  |
| 15 | אתלטיק בילבאו | 42 | 11 | 15 | 16 | 44 | 55 | 11- | 48 |  |
| 16 | ריאל ואיאדוליד | 42 | 11 | 14 | 17 | 57 | 62 | 5- | 47 |  |
| 17 | ראסינג סנטנדר | 42 | 11 | 14 | 17 | 47 | 69 | 22- | 47 |  |
| 18 | ספורטינג חיחון | 42 | 13 | 7 | 22 | 51 | 60 | 9- | 46 |  |
| 19 | ראיו ואיקאנו | 42 | 12 | 8 | 22 | 47 | 75 | 28- | 44 | מחשקי המעבר |
| 20 | אלבסטה | 42 | 10 | 12 | 20 | 55 | 81 | 26- | 42 | מחשקי המעבר, ירדה ליגה |
| 21 | מרידה | 42 | 10 | 12 | 20 | 37 | 62 | 25- | 42 | ירדה ליגה |
| 22 | סלמנקה | 42 | 8 | 9 | 25 | 53 | 82 | 29- | 33 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה חואן אנטוניו פיצי | טנריפה | 31 |
| 2 | סרביה ומונטנגרו פרדראג מיאטוביץ' | ולנסיה | 28 |
| 3 | ברזיל בבטו | דפורטיבו לה קורוניה | 25 |
| 4 | קרואטיה אלן פטרנק | ריאל ואיאדוליד | 23 |
| 5 | ספרד ראול | ריאל מדריד | 19 |
| 6 | ספרד חוליו סלינס | ספורטינג חיחון | 18 |
| 7 | ספרד ז'ורדי לרדין | אספניול | 17 |
| 8 | בולגריה לובוסלב פנב | אתלטיקו מדריד | 16 |
| 8 | קרואטיה דאבור שוקר | סביליה | 16 |
עונת 1994 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  13 בפברואר 1994 – 31 באוגוסט 1994 (200 ימים)
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  ארגנטינה ולס סארספילד
 מספר משחקים:  90
 מספר שערים:  205 (2.28 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (7) סטלין ריבס ונצואלה  מינרבן
 → 19931995 ←
עונת 1994 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-35 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-13 בפברואר 1994 ותחרות הסתיימה ב-31 באוגוסט 1994. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של ולס סארספילד בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, במידה וזה לא איפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
השלבים המתקדמים > סדרת הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 באוגוסט 1994 | ארגנטינה ולס סארספילד | 1 - 0 | ברזיל סאו פאולו | אצטדיון חוסה אמלפיטני, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 48,000 שיפוט: קולומביה חוסה טורס |
| 24 באוגוסט 1994 | עומר אסאד  35' |  |  | אצטדיון חוסה אמלפיטני, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 48,000 שיפוט: קולומביה חוסה טורס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 באוגוסט 1994 | ברזיל סאו פאולו | 1 - 0 (5:3)‏ה | ארגנטינה ולס סארספילד | מורומבי, סאו פאולו, ברזיל צופים: 92,700 שיפוט: אורוגוואי ארנסטו פיליפה |
| 31 באוגוסט 1994 | מילר  33' |  |  | מורומבי, סאו פאולו, ברזיל צופים: 92,700 שיפוט: אורוגוואי ארנסטו פיליפה |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | פאליניה    אנדרה לואיז    מילר    אאולר  | 5:3 | רוברטו טרוטה    חוסה לואיס צ'ילאברט    פלביו סנדונה    הקטור אלמנדוס    רוברטו פומפיי   |   |
פאט ליבר

| --- | --- |
 לידה:  18 באוגוסט 1960 (בן 64) פיין בלאף שבארקנסו
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  12, 21
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה
 דראפט:  בחירה מספר 11, 1982 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1982–1984   1984–1990   1990–1994:  פורטלנד טרייל בלייזרס   דנוור נאגטס   דאלאס מאבריקס
 הישגים כשחקן
 שתי בחירות למשחק האולסטאר (1988, 1990)  חמישיית העונה השנייה (1987)  חמישיית ההגנה השנייה (1988)  
לפאייט "פאט" ליבר (באנגלית: Lafayette "Fat" Lever; נולד ב-18 באוגוסט 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז.
קריירה מקצועית

ליבר שיחק ארבע שנים באוניברסיטת המדינה של אריזונה, ושיתף פעולה בקו האחורי של הקבוצה עם ביירון סקוט. בסיום לימודיו נבחר ליבר בבחירה ה-11 בדראפט 1982 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך אחרי שתי עונות בינוניות בקבוצה נשלח לדנוור נאגטס כחלק מטרייד ששלח את הפורוורד קיקי ואנדוויי לפורטלנד. ליבר פרח במדי הנאגטס, ויחד עם אלכס אינגליש הוביל את הקבוצה לפלייאוף במשך שש עונות רצופות, ואף לסדרת גמר המערב בעונת 1984/85. בעונות 1988 ו-1990 נבחר ליבר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. במהלך תקופתו בדנוור העמיד ליבר ממוצעים של 17 נקודות, 7.6 ריבאונדים, 7.5 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק.
אחרי עונת 1989/90 נשלח ליבר בטרייד לדאלאס מאבריקס עבור שתי בחירות דראפט. במהלך ארבע עונותיו בדאלאס נפצע ליבר תכופות ואף החמיץ את כל עונת 1992/93 בשל פציעה בברכו. ליבר פרש ממשחק פעיל בסוף עונת 1993/94.
במהלך הקריירה נבחר ליבר לחמישיית העונה השנייה של העונה (1987) ולחמישיית ההגנה השנייה של העונה (1988). נכון ל-2015, ליבר מדורג ראשון ברשימת החוטפים של דנוור בכל הזמנים, ושני ברשימת האסיסטים. למרות קומתו הנמוכה יחסית לשחקן NBA, היה ליבר ריבאונדר מצוין, מה שעזר לו להשיג טריפל דאבלים רבים במהלך הקריירה. הוא אחד משלושה שחקנים בלבד בתולדות ה-NBA שרשמו לפחות 15 נקודות, ריבאונדים ואסיסטים במשחק פלייאוף (השניים האחרים הם ג'ייסון קיד ווילט צ'מברלין). כמו כן מדורג ליבר במקום האחד עשר ב-NBA ברשימת מספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה עם 43 בסך הכול. ממוצעי הקריירה שלו עומדים על 13.9 נקודות, 6 ריבאונדים, 6.2 אסיסטים ו-2.2 חטיפות למשחק.
הערות שוליים

↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1982, basketball-reference.com
1 2  סטטיסטיקת הקריירה של ליבר, basketball-reference.com
↑  רשימות המובילים הסטטיסטים של דנוור נאגטס, basketball-reference.com
↑  דו"ח המשחק של דנוור נאגטס מול יוטה ג'אז, basketball-reference.com
↑  ערב הוקרה של דנוור נאגטס לפאט ליבר, nba.com
עוף הקרחת

| עוף הקרחת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי-טירן
משפחה:: קוטינגיים
סוג:: Perissocephalus 
מין:: עוף הקרחת
שם מדעי
 Perissocephalus tricolor ‏מולר, 1776
תחום תפוצה


עוף הקרחת או ציפור הפרה או ציפור הקפוצ'ין (שם מדעי: Perissocephalus tricolor) הוא מין עוף טרופי ממשפחת הקוטינגיים החי באמריקה הדרומית. עוף זה יחידי בסוגו.
מאפיינים

אורכו של עוף זה 40 ס"מ ומשקלו 340-420 גרם והוא אחד מהגדולים שבמשפחתו. לזכרים גוף כתום עם נוצות עבות כתומות, ראש קירח לגמרי בצבע כחול ומקור גדול וחזק. הרגליים והזנב קטנים ויש לזכרים בקצה הגוף גדילים כתומים בקצה הרגל.
ציפורים אלה חיים ביערות גשם הרריים עד גובה 1,400 מטר בברזיל, קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם וגיאנה הצרפתית באזור הריו נגרו ובאמזונאס. הזכרים פועלים על עצים גבוהים וקוראים לנקבות בקריאות רועמות המזכירות געיית פרה. הזכרים מתגודדים מסביב לנקבה ומנסים למשוך אותה אליהם ואז אחד מהם מזדווג איתה.
לרב הם ניזונים מפירות וחרקים קטנים אשר הם מוצאים בתעופה בין עצי הג'ונגל.
בטבע הוא חי 15-20 שנים.
הערות שוליים

↑  עוף הקרחת באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ישראל מרום, עופות האמזונס, סדרת העולם המופלא, חלק 3- אגן האמזונס, אייר תשפג-2023, עמ' 103
זכר של עוף הקרחת, האמזונאס, ברזיל.
פאן-אסלאמיזם

מדינות העולם המוסלמי
פאן-אסלאמיזם (בערבית: الوحدة الإسلامية), או כל-איסלאמיות, היא תנועה פוליטית של דת האסלאם אשר דוגלת באחדות ובסולידריות של מוסלמים ברחבי העולם, שמה לה למטרה לטפח את שיתוף הפעולה בין מדינות בעלות רוב מוסלמי, וחותרת לקדם את הקמתה של מדינה אסלאמית אחת על פני כדור הארץ - לרוב ח'ליפות - בו יוחל הדין האסלאמי.
התנועה נוסדה בסוף המאה ה-19 בתגובה להשפעה הגוברת של המעצמות הקולוניאליות המערביות בעולם המוסלמי.
אידאולוגיית הפאן-אסלאמיזם שונה מאידאולוגיות פאן-לאומיות, כמו למשל פאן-ערביות, בכך שהיא מחשיבה את האומה (הקהילה המוסלמית העולמית) והגזע כגורמים המאחדים העיקריים של התנועה.
התנועה השפיעה רבות על תנועות פוליטיות ואידאולוגיות שונות ברחבי העולם המוסלמי לאורך השנים. הפאן-אסלאמיזם מילא תפקיד בהקמת התנועה האיסלמיסטית הסונית האחים המוסלמים במצרים, במהפכה האיראנית של 1979, ובהקמת ארגונים כמו הארגון הבינלאומי הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי אשר מונה 57 מדינות חברות שמטרתו לקדם שיתוף פעולה בין מדינות בעלות רוב מוסלמי בקבלת החלטות פוליטיות, כלכליות וחברתיות ברמה העולמית.
מנהיגים בולטים של התנועה הפאן-אסלאמית לאורך ההיסטוריה כללו את ג'מאל א-דין אל-אפגאני (1839–1897), מוחמד עבדו (1849–1905) ורשיד רידא (1865–1935), שקראו לפעול מול הקולוניאליזם של העולם המערבי, בו ראו איום, וביקשו לחזק את הסולידריות בקרב המוסלמים ברחבי העולם.
היסטוריה

התנועה הפאן-אסלאמיסטית המודרנית צברה תאוצה בסוף המאה ה-19 בתגובה לקולוניאליזם האירופי, אשר הוביל לכך שאזורים נרחבים בעולם המוסלמי עברו להיות תחת שליטה מערבית. אישים בולטים באותה התקופה, כמו ג'מאל א-דין אל-אפגאני, קידמו את התנועה הפאן-אסלאמיסטית וקראו לסולידריות מוסלמית נגד המעצמות הקולניאליות. אל-אפגאני אף הדגיש את חשיבות האחדות האסלאמית על פני הזהות האתנית והלאומיות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התנועה הפאן איסלמיסטית דעכה, במיוחד בעקבות נפילת האימפריה העות'מאנית ב-1924.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם דעיכת הקולוניאליזם האירופי, עלייתן של תנועות לאומניות עם אידאולוגיה חילונית בעולם המוסלמי האפילו באופן זמני על התנועה הפאן-אסלאמיסטית. השלטונות במדינות ערביות שונות, ובמיוחד במצרים תחת הנהגתו של הנשיא נאצר, פעלו לדיכוי האיסלאמיסטים וראו באחדות המוסלמית איום על הלאומיות הערבית. עם זאת, הפאן-אסלאמיזם חזר להיות פופולרי בהמשך בתגובה למספר אירועים שנחשבו לכישלונות של התנועות הלאומניות, ובמיוחד בעקבות תבוסת צבאות ערב במלחמת ששת הימים של מדינת ישראל, ב-1967. תבוסה זו הובילה לתחיה מחודשת של לקידום הפאן-אסלאמיות כחלופה ללאומיות.
ערב הסעודית מילאה תפקיד משמעותי בקידום הפאן-אסלאמיות באותה התקופה, והיא הובילה ב-1969 הארגון הבינלאומי הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי אשר חתר לטפח שיתופי פעולה בין מדינות בעלות רוב מוסלמי.
אירועים בולטים בסוף המאה ה-20 שתרמו רבות להתעוררות הפאן-איסלמיסטית כללו את המהפכה האיראנית ב-1979, שהביאה להפלת השאה ולהקמת רפובליקה אסלאמית תחת הנהגתו של האייתוללה חומייני, והצלחתו של המוג'אהידין האפגני לגרש את ברית המועצות מאפגניסטן ב-1989 אשר עורר במיוחד האיסלמיסטים שדגלו בג'יהאדיזם כאמצעי להשגת אחדות אסלאמית.
במאה ה-21 הפאן-אסלאמיזם ממשיך להיות בעל השפעה רבה על תנועות פוליטיות ודתיות ברחבי העולם המוסלמי. ארגונים כמו חזב א-תחריר הם כיום מהארגונים הבולטים ביותר הקוראים בגלוי להקמת ח'ליפות עולמית.
ראו גם

המדינה האסלאמית (דאעש)
ח'ליפה
אומה (אסלאם)
אינטרנציונליזם
האחים המוסלמים
העולם המוסלמי
חלוקת העולם על פי האסלאם
ג'יהאדיזם
מיסיון#באסלאם
אסלאמיזם
אסלאם קיצוני
הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
הליגה הערבית
פאן-ערביזם
ערבים-נוצרים - בני המיעוט השכיח בקרב ארצות ערב (אין-לבלבל עם כלל מדינות האסלאם)