stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנס אלכסנדר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  11 במרץ 1923 איזלינגטון, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 במאי 2009 (בגיל 86) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1947–1999 (כ־52 שנים) 
 מקום לימודים:  Ratcliffe College 
 בן או בת זוג:  ג'יין דאונס (1976–2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טרנס ג'וזף אלכסנדר (באנגלית: Terence Joseph Alexander;‏ 11 במרץ 1923 - 28 במאי 2009) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שהיה מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד צ'רלי הנגרפורד בסדרת הדרמה הבריטית "ברז'ראק".
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד בלונדון לאב רופא, וגדל ביורקשייר. הוא התחנך ברטקליף קולג' שבלסטרשייר ובנורווד קולג' בעיר הרוגייט. בגיל 16 החל להופיע בתיאטרון. במהלך מלחמת העולם השנייה שרת בצבא הבריטי בדרגת לוטננט ברגימנט נושאי הרומח ה-27. בהיותו באיטליה נפצע קשה כשהמכונית המשוריינת בה נסע נפגעה מאש תותחים. ב-1956 הופיע אלכסנדר על הבמה במחזה "Ring For Catty" בתיאטרון ליריק בלונדון. תפקידו המוכר ביותר הוא בדמות צ'ארלי הנגרפורד בסדרה הבלשית "ברז'ראק". כמו כן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. אחד מתפקידיו הראשונים היה בסדרת הטלוויזיה לילדים "גארי האלידיי". ב-1970 שיחק בפרק בסדרה "Please Sir" בתפקיד מנהל בית ספר.
הופעותיו הרבות בקולנוע וטלוויזיה כוללות תפקידים בסדרות "The Champions", "הגומלים", "טרי וג'ון" (1979–1980); "Behind the Screen" (ב-1981 ו-1982); במיני-סדרה "The Mark of the Rani" מתוך סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" ב-1985; ובסיטקום "The New Statesman" (ב-1987). ברדיו ה-BBC כיכב אלכסנדר בתפקיד הטוף (The Toff) בעיבוד לרומנים מאת ג'ון קריזי. בין השנים 1981 ל-1991 השתתף בכל הפרקים, פרט לאחד, של הסדרה "ברז'ראק" בכיכובו של ג'ון נטלס. ב-1985 שיחק בתפקיד קומנדר דאילד בפרק הפיילוט של הסדרה "דמפסי ומייקפיס".
בווסט אנד הופיע אלכסנדר בקומדיות ובפארסות בהן "Over Mrs Markham" (מ-1971), "Two and Two Make Sex" (מ-1973), "There Goes The Bride" (מ-1974 עד 1975) וב-"Fringe Benefits" (מ-1976).
ביוגרפיה > חיים אישיים

כשהופיע בסדרה "ברז'ראק" היה אלכסנדר עיוור בעין אחת בגלל בעיה ברשתית. ב-1999 פרש ממשחק כי סבל ממחלת פרקינסון. הוא חי בלונדון עם אשתו השנייה ג'יין דאונס. אלכסנדר נפטר ב-28 במאי 2009 בגיל 86.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1947 |  | Comin' Thro the Rye | רוברט ברנס |  |
| 1950 |  | The Woman with No Name |  |  |
| 1950 | פימפרנל המתחמק | The Elusive Pimperne | דוכס דורסט |  |
| 1951 |  | A Tale of Five Cities |  |  |
| 1951 |  | Death Is a Number | אלן רוברט |  |
| 1952 |  | The Gentle Gunman | קצין בספינה | ללא קרדיט |
| 1952 | סודי ביותר | Top Secret | M.V.D |  |
| 1953 |  | Glad Tidings | סגן ספאד קיוזאק |  |
| 1953 | פארק פלאזה 605 | Park Plaza 605 | מנהל המלון |  |
| 1954 |  | The Runaway Bus | פיטר ג'ונס |  |
| 1954 |  | Dangerous Cargo | הארי פרייזר |  |
| 1954 |  | The Green Scarf | אלחוטן |  |
| 1954 |  | Hands of Destiny | מנהל המשרד של רנדל |  |
| 1955 |  | Out of the Clouds | בוב רובינס | ללא קרדיט |
| 1955 |  | Portrait of Alison | פנבי |  |
| 1956 |  | Who Done It? | עובד ברדיו | ללא קרדיט |
| 1956 |  | The Green Man | קריין רדיו | ללא קרדיט |
| 1956 |  | The Eternal Question |  |  |
| 1957 |  | The One That Got Away | קצין מודיעין |  |
| 1958 |  | The Square Peg | קפטן וורטון |  |
| 1958 |  | The Doctor's Dilemma | מר לנקסטר |  |
| 1959 |  | Danger Within | לוטננט גיבס |  |
| 1959 |  | Breakout | פארו |  |
| 1959 |  | Don't Panic Chaps! | לוטננט בבינגטון |  |
| 1959 |  | The Price of Silence | ג'ון ברייט |  |
| 1960 |  | The League of Gentlemen | רופרט |  |
| 1960 |  | The Bulldog Breed | סנגור |  |
| 1961 |  | The Man at the Carlton Tower | ג'וני טיים |  |
| 1961 |  | Carry On Regardless | טרוור טרלאוני |  |
| 1961 |  | The Gentle Terror | דייוויד |  |
| 1962 |  | The Fast Lady | שוטר על אופנוע |  |
| 1962 |  | On the Beat | סנ"צ ברט בלצ'ר |  |
| 1962 |  | She Always Gets Their Man | בוב קונלי |  |
| 1963 |  | The Mind Benders | מאמן חתירה | ללא קרדיט |
| 1963 | אנשים חשובים ביותר | The V.I.P.s | קפטן |  |
| 1963 |  | Bitter Harvest | אנדי |  |
| 1965 |  | The Intelligence Men | ריד |  |
| 1966 | יהודית | Judith | קרסטיירס |  |
| 1967 |  | The Long Duel | מייג'ור |  |
| 1967 |  | Only When I Larf | ג'י ג'י גריי |  |
| 1968 | ניקולס ניקלבי | Nicholas Nickleby | סר מלברי הוק | מיני-סדרה |
| 1969 |  | What's Good for the Goose | פריזבי |  |
| 1969 |  | Run a Crooked Mile | פיטר מרטין |  |
| 1969 |  | The Magic Christian |  |  |
| 1970 | ווטרלו | Waterloo | הנרי פאג'ט |  |
| 1970 |  | All the Way Up | בוב צ'יקמן |  |
| 1973 |  | The Vault of Horror | ברידלי | בפרק " Drawn and Quartered" |
| 1973 | נשיא על הכוונת | The Day of the Jackal | לויד |  |
| 1974 | קלודין | Claudine | טדי | ללא קרדיט |
| 1974 |  | The Internecine Project | טייקון |  |
| 1981 |  | The Seven Dials Mystery | ג'ורג' לומקס |  |
| 1989 |  | That Englishwoman: An Account of the Life of Emily Hobhouse | הכומר רג'ינלד הובהאוס |  |
הערות שוליים

↑  Dennis Barker, Terence Alexander Wednesday 3 June 2009
↑  Terence Alexander: Actor who played the lovable rogue Charlie Hungerford in 'Bergerac'
↑   Terence Alexander (Obituary), The Telegraph, 2 June 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009445064805171  PLWABN: 9810691756805606  BnF: cb14148938t (data)  GND: 129336947  ISNI: 0000 0000 7693 0846  LCCN: no92015336  MusicBrainz: faa74d3d-884a-466b-832a-2ba7c07ed262  NTA: 241260213  SNAC: w6746hfp  SUDOC: 152677496  VIAF: 90732530   WorldCat (עם VIAF): 90732530
וולבי סלע קצר-אוזן

| וולבי סלע קצר-אוזן |
| --- | --- |
 וולבי סלע קצר-אוזן
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: וולבי סלעים
מין:: וולבי סלע קצר-אוזן
שם מדעי
 Petrogale brachyotis ‏גולד, 1841
תחום תפוצה


וולבי סלע קצר-אוזן (שם מדעי: Petrogale brachyotis; מכונה גם בדבונג) הוא מין של וולבי קטן-בינוני בסוג וולבי הסלע שמצוי בצפון יבשת אוסטרליה, בעיקר באזור קימברלי. בעשור השני של המאה ה-21, פוצל מתוכו מין חדש הקרוי וולבי סלע וילקינס שמוגבל לארץ ארנהם ומבודד ממנו גאוגרפית.
טקסונומיה ומיון

וולבי סלע קצר-האוזן תואר מדעית על ידי ג'ון גולד בשנת 1841 מדגימה שנאספה במפרץ הנובר, והוא אחד מתוך שבעה עשר מינים בסוג וולבי סלעים שבמשפחת הקנגוריים. הסוג וולבי הסלע מחולק לשלוש קבוצות-מינים על בסיס דמיון חיצוני וגנטי. הוולבי קצר-האוזן, הוא הנציג הבולט של קבוצת המינים הקטנה בסוג - ברכיוטיס (brachyotis) אשר גם קרויה על שמו. בעבר, הקבוצה כללה חוץ ממנו את המונג'ון והנברלק הננסיים ומחודדי הראש; בשנת 2014, מחקר גנטי ומורפולוגי קבע שהאוכלוסייה המזרחית של וולבי קצר-האוזן נחשבת למין נפרד הקרוי וולבי סלע וילקינס (Petrogale wilkinsi), והקבוצה כוללת כיום 4 מינים. וולבי וילקינס קטן משמעותית מהוולבי קצר-האוזן (אך גדול מהמונג'ון והנברלק), חוטמו מחודד יותר והוא נבדל מקצר-האוזן בפרוותו הצבעונית יותר.
כחלק מהמחקר הגנטי בשנת 2014, וולבי סלע קצר-אוזן כולל שני תת-מינים: P.b. brachyotis ו-P.b. victoriae. על פי המחקר, תת-המין האחרון שחי ליד נהר ויקטוריה באזור ברדשאו בטריטוריה הצפונית, עשוי לייצג מין חדש בשם וולבי סלע ויקטוריאני, ואף על פי שכרגע אין קביעה ברורה בנושא, פיצול עתידי של המין אפשרי.
אנטומיה ומראה חיצוני

הוולבי קצר-האוזן הוא הנציג הגדול ביותר בקבוצת המינים "ברכיוטיס", ומהווה צורת ביניים בין שלושת קרוביו הקטנים לבין וולביי סלעים אחרים; ראשו אמנם משולש וחרוטי יותר מוולבים בקבוצות אחרות, אך חרטומו פחות מחודד משל שלושת הוולבים האחרים בקבוצתו. מבנה גופו גוצי ועגלגל, עיניו ואפו גדולים ושחורים, ואוזניו המשולשות קצרות ממרבית וולביי הסלעים (בסביבות 4 סנטימטרים) והעניקו לו את שמו הנפוץ. זנבו של הוולבי עבה וגלילי, ומסתיים בקצהו במברשת שיער ארוכה. הגפיים האחוריות ארוכות ומפותחות לעומת הגפיים הקדמיות הקצרות. הטפרים ברגליים ובידיים קצרים למדי, ובצד התחתון של כפות הרגליים יש סוליות מחוספסות. לנקבה כיס עם שרירי סגירה. אורך ראשו וגופו של הוולבי קצר-האוזן 40–55 סנטימטרים, אורך זנבו 32–55 סנטימטרים ומשקלו 3–5.6 קילוגרם.
הפרווה של הוולבי קצר-האוזן קצרה וצפופה, והיא חיוורת יותר משל המינים האחרים בקבוצתו. צבעה הכללי נע בין חום-אפרפר לחאקי כהה, בז', אפור בהיר ואפילו לבנבן, והיא שזורה בשערות חיוורות בצבעים שונים. פלג הגוף האחורי והגב עשויים להיות אפלים יותר בצבעם (עד חום-שחרחר), ואילו המותניים, הרגליים והזרועות חיוורים יותר. אף שהרגליים והזרועות עשויים לנטות לצבע צהבהב, בדרך כלל הצבע דהוי מאוד ונמוג לתוך הגוף האפרפר, בניגוד מובהק לוולבי וילקינס שאצלו הרגליים והזרועות בצבע כתום-צהוב ברור. הבדל חיצוני נוסף בין המינים בא לידי ביטוי ברצועה השחורה והלבנה שבשכמות; אצל הוולבי קצר-האוזן הרצועות דהויות יחסית ועשויות להיעדר, בעוד שאצל וולבי וילקינס הן בולטות במיוחד. צידו התחתון של הוולבי קצר-האוזן בצבע אפרפר חיוור, צהבהב או לבנבן, וכפות ידיו ורגליו שחרחרות.
ראשו של הוולבי בצבע אפרפר חיוור, עם פס שחרחר לאורך המצח, רצועה לבנה על הלחיים ורצועה שחורה בין העיניים לאף; כל הסימונים הללו דהויים אצלו בהשוואה לוולבי וילקינס, ועשויים להיעדר חלקית. השפתיים והסנטר לבנים. הזנב בצבע אפרפר-צהבהב, להוציא את מברשת השיער בקצה שנעה בין קינמון לשחרחר.
תפוצה וביולוגיה

הוולבי קצר-האוזן אנדמי לצפון אוסטרליה, בעיקר באוסטרליה המערבית עם גלישה מסוימת לתוך הטריטוריה הצפונית. הוא מוגבל לקימברלי, ומצוי במידה פחותה גם במערב ארץ ארנהם. לפני פיצול המינים, כל ארץ ארנהם נכללה בטווח התפוצה שלו לצד איים רבים במפרץ קרפנטריה, אולם מאז שנת 2014, האזורים הללו מאוכלסים על ידי המין החדש וולבי סלע וילקינס. בית הגידול של הוולבי קצר-האוזן שוכן באקלים הטרופי ומורכב מגבעות ורכסים סלעיים, צוקים וערוצי נהרות הנמצאים בתוך סוואנות, חורש ים-תיכוני או יערות טרופיים.
הוולבי קצר-האוזן הוא יונק לילי שמבלה את שעות היום בשינה בקבוצות קטנות במערות ובנקיקים בסלעים; הוא עשוי לצאת מדי פעם במהלך היום ולהשתזף על הסלעים. הוולבי ניזון בעיקר מעשבים שאותם הוא מלקט בינות לסלעים; בעונה היבשה, הוולבי מסוגל לשרוד תקופות ממושכות ללא מים, ולקבל את הלחות הנדרשת מקליפות עצים ושורשים.
מחזור הביוץ של הנקבה נמשך כחודש, ותקופת ההיריון גם היא בסביבות חודש. גור יחיד זעיר נולד בכל פעם, והוא זוחל בכוחות עצמו מפתח הביב לעבר הכיס (לעיתים רחוקות נולדים תאומים). הוא שוהה בתוכו במשך 190–230 ימים ונגמל זמן קצר לאחר מכן. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל 18 חודשים והזכרים בגיל 20 חודשים. תוחלת החיים של הוולבי קצר-האוזן בשבי עד 10 שנים.
מצב

הוולבי קצר-האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל תפוצתו הרחבה יחסית, ואוכלוסייה שנחשבת לגדולה על פי הערכות. עם זאת, ה-IUCN מתייחס עדיין לוולבי קצר-האוזן ולוולבי וילקינס כאל מין אחד, כך שסביר שבהערכה עדכנית יותר של הארגון בעתיד מצבו של הוולבי קצר-האוזן יחשב למאוים יותר בדומה למונג'ון או לנברלק. לא ידוע על איומים משמעותיים כרגע על המין; ייתכן שהוא סובל מנוכחות חתולים ומשינוי במשטרי אש. הוולבי קצר-האוזן נמצא במספר אזורים מוגנים, ביניהם הפארק הלאומי פורנולולו והפארק הלאומי נהר הדרייסדייל. מגמת האוכלוסייה אינה ידועה.
לקריאה נוספת

Potter, Sally, et al. "Taxonomy of rock-wallabies, Petrogale (Marsupialia: Macropodidae). IV. Multifaceted study of the brachyotis group identifies additional taxa." Australian Journal of Zoology 62.5 (2015): 401-414.
Eldridge, M. D., P. G. Johnston, and P. S. Lowry. "Chromosomal rearrangements in rock wallabies, Petrogale (Marsupialia: Macropodidae). VII. G-banding analysis of Petrogale brachyotis and P. concinna: species with dramatically altered karyotypes." Cytogenetics and cell genetics 61.1 (1992): 34-39.
Potter, Sally, et al. "Habitat connectivity, more than species’ biology, influences genetic differentiation in a habitat specialist, the short-eared rock-wallaby (Petrogale brachyotis)." Conservation Genetics 13.4 (2012): 937-952.
Telfer, Wendy R., and Mark DB Eldridge. "High levels of mitochondrial DNA divergence within short-eared rock-wallaby (Petrogale brachyotis) populations in northern Australia." Australian Journal of Zoology 58.2 (2010): 104-112.
הערות שוליים

↑  וולבי סלע קצר-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
וולבים קצרי-אוזן על נקיקי סלעים בקימברלי.
נוף אופייני לבית הגידול של וולבי סלע קצר-אוזן.
עדנה סנט וינסנט מיליי

| --- | --- |

עדנה סנט וינסנט מיליי, 1933 (צילם: קארל ואן וכטן)
 לידה:  22 בפברואר 1892 רוקלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באוקטובר 1950 (בגיל 58) Austerlitz, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  מיין 
 שם עט:  Nancy Boyd 
 מקום לימודים:  מכללת ואסר, Camden Hills Regional High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Renascence 
 בן או בת זוג:  Eugen Boissevain (1923–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לשירה (1923)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1949)  מדליית רוברט פרוסט (1943) 
 חתימה:   
 
עדנה סנט וינסנט מיליי (באנגלית: Edna St. Vincent Millay;‏ 22 בפברואר 1892, מיין – 19 באוקטובר 1950, מדינת ניו יורק) הייתה משוררת לירית, מחזאית, פמיניסטית ופעילה פוליטית אמריקאית, כלת פרס פוליצר לשירה (1923). נודעה בסגנון חייה הבוהמי ובפרשיות האהבים הרבות שלהּ. ביצירות הסיפורת שלהּ השתמשה בשם העט ננסי בּוֹיְד (Nancy Boyd).
ביוגרפיה

מיליי נולדה בשנת 1892 בעיירה רוקלנד (Rockland, Maine) שבמחוז נוקס (Knox), מיין שבארצות הברית, לקוֹרַה לוּנֶלַה בַּזֶל (Cora Lounella Buzzell), אחות, ולהנרי טוֹלמן מיליי (Henry Tollman Millay), מורה ולימים מפקח בתי ספר. שמהּ האמצעי נגזר משמו של בית החולים "סנט וינסנט" שבשכונת גריניץ' וילג' במנהטן, שבו ניצלו חייו של דודהּ זמן קצר טרם היוולדהּ.
בשנת 1904, כאשר הייתה עדנה בת 12, התגרשה אימהּ מאביה על רקע כלכלי, לאחר מספר שנים שבמהלכן חיו בני-הזוג בנפרד. במאבקן עם קשיים פיננסיים, עברו קורה ושלוש בנותיה – עדנה (שבהמשך תבקש להיקרא 'וינסנט'), נורמה וקתלין – מעיירה לעיירה, נסמכות על נדיבותם של חברים וקרובי-משפחה. על אף עוניהּ, הקפידה קורה לשאת באמתחתהּ יצירות ממיטב הספרות הקלאסית – ויליאם שייקספיר, ג'ון מילטון ועוד – שאותן אהבה להקריא לבנותיה במבטאהּ האירי. מקץ נדודים הגיעה המשפחה לעיירה קמדן (Camden, Maine) שבמחוז נוקס, ושם התיישבה בבית קטן בשטח ששייך היה לדודתהּ האמידה של קורה. באמצע השדה שליד בית צנוע זה החלה מיליי לחבר את ראשוני שיריה, שבזכותם עתידה הייתה לקנות את תהילתהּ בעולם הספרות.
קורה לימדה את בנותיה להיות עצמאיות ולומר את אשר על ליבן, תכונות אשר לא תמיד התיישבו עם דמויות הסמכות בחייה של מיליי. מיליי העדיפה להיקרא 'וינסנט', מפני שראתה בשם 'עדנה' שם פשוט וסתמי. מנהל בית הספר היסודי שלהּ, שחש עצמו נפגע מגישתהּ הישירה, סירב לקרוא להּ 'וינסנט', ותחת זאת קרא להּ בכל שם נשי שהוא המתחיל באות V.
בבית הספר התיכון בקמדן החלה מיליי לטפח את כישוריה הספרותיים – בתחילה כתבה בעיתון הספרות של בית הספר, The Megunticoo, ובהמשך – בהיותהּ בת 15 – פרסמה כמה משיריה בעיתון הילדים הפופולרי St. Nicholas, בעיתון Camden Herald ולבסוף באנתולוגיה Current Literature.
הקריירה של מיליי ופרסומהּ החלו לנסוק בשנת 1912, כאשר נכנסה עם שירהּ "Renascence" ("רנסאנס") לתחרות שירה ב-The Lyric Year. כה רבים סברו כי שירהּ של מיליי היה הטוב ביותר בתחרות, עד שכאשר הגיע לבסוף רק למקום הרביעי התעוררה שערורייה, שבגינהּ זכתה מיליי לתשומת לב ציבורית רבה. הזוכה במקום הראשון, אוריק ג'ונס (Orrick Johns), היה בין אלה שחשו כי "Renascence" היה השיר הטוב ביותר, והצהיר כי "הפרס היה עבורי בגדר בושה ממש כשם שהיה ניצחון". אחד מהזוכים במקום השני אפילו הציע למיליי את סכום הפרס שקיבל, על סך $250. בשוך המחלוקת סביב The Lyric Year, שמעה גברת עשירה אחת בשם קרולין ב' דואו (Dow) את מיליי קוראת את שירתהּ ומנגנת בפסנתר, והתרשמה כל כך עד שהציעה לממן עבורהּ לימודים במכללת ואסר.
קריירה

עם תום לימודיה במכללת ואסר בשנת 1917, עברה מיליי להתגורר בגריניץ' וילג' שבניו יורק.
בשנים שבאו בעקבות המעבר לניו יורק החלה מיליי לצבור פופולריות רבה ברחבי ארצות הברית. בשנת 1923 זכתה בפרס פוליצר לספרות עבור "The Harp-Weaver, and Other Poems", והייתה לאישה הראשונה שזכתה בפרס זה.
המוניטין של מיליי ניזוקו בשל שירה שבחרה להקדיש לתמיכה במאמץ המלחמתי של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. לדעת מרל רובין, "נראה שהיא ספגה יותר אש ממבקרי הספרות על תמיכתהּ בדמוקרטיה מאשר ספג עזרא פאונד על תמיכתו בפשיזם". בשנת 1943 הוענקה לה מדליית פְרוֹסְט (אנ') על מפעל חיים של תרומה לשירה האמריקנית. מיליי הייתה האישה השנייה, והשישית בסך הכול, שהוענק לה אות הוקרה זה.
חיים אישיים

במהלך לימודיה במכללת ואסר, שאז יועדה לנשים בלבד, ניהלה מיליי מספר מערכות-יחסים עם סטודנטיות אחרות. בינואר 1921 נסעה לפריז, שם הכירה את הפסלת תלמה ווד (אנ'), שעִמהּ היה להּ קשר זוגי. בשנים שבילתה בגריניץ' וילג' ובפריז ניהלה מיליי מערכות-יחסים גם עם גברים, בהם הסופר האנרכיסטי פלויד דל (אנ') והסופר ומבקר הספרות אדמונד וילסון (אנ'), שאף הציע להּ נישואין בשנת 1920, ונדחה.
בשנת 1923 נישאה ליוג'ין יאן בויסוויין (Eugen Jan Boissevain;‏ 20 במאי 1880, אמסטרדם – 29 באוגוסט 1949, בוסטון), אז אלמנהּ בן ה-43 של עורכת הדין הסופרג'יסטית וכתבת השטח של מלחמת העולם הראשונה אינז מילהולנד (אנ')‏ (1886–1916). בויסוויין תמך בקריירה של אשתו, ולקח על עצמו את הטיפול במשק הבית. בני הזוג חיו בעיירה אוסטרליץ שבניו יורק, בבית חווה שלו קראו בשם "סטיפלטופ" (Steepletop), שאותו רכשו ב-1925, שנתיים לאחר זכייתהּ של מיליי בפרס פוליצר לספרות.
נישואיה של מיליי לבויסוויין היו נישואים פתוחים, ולכל אחד מהשניים היו במקביל מאהבים אחרים. הרומן המשמעותי ביותר שלהּ באותה תקופה היה עם המשורר ג'ורג' דילון (אנ'), שהיה צעיר ממנהּ ב-14 שנה, ושעבורו חיברה מספר סונֶטות. השניים אף עבדו במשותף על חיבור "Flowers of Evil", תרגום אנגלי ל"פרחי הרע" לשארל בודלר.
בשלהי קיץ 1949 מת בויסוויין מסרטן הריאה. מעט יותר משנה אחר כך, ב-19 באוקטובר 1950, נמצאה מיליי מתה בתחתית גרם המדרגות שבביתהּ, ונראה כי נפלה אל מותה. רופאהּ טען כי מתה כתוצאה מהתקף לב. במותה הייתה בת 58.
בשנת 2006 שילמה מדינת ניו יורק 1.69 מיליון דולר בעבור 0.93 קמ"ר מ"סטיפלטופ", המיועדים לחבור לשמורת-טבע מיוערת באזור. סכום כסף זה משמש לשחזור בית החווה, כשהתוכנית היא להופכו למוזיאון. חלק משטח האחוזה, ובהם קברהּ של המשוררת, פתוחים כיום לציבור.
לקריאה נוספת

Daniel Mark Epstein, What Lips my Lips Have Kissed: The Loves and Love Poems of Edna St. Vincent Millay, New York: Henry Holt, 2001. ISBN 0-8050-6727-2.
Nancy Milford, Savage Beauty: The Life of Edna St. Vincent Millay , New York: Random House, 2001. ISBN 0-375-76081-4.
עדנה סנט וינסנט מיליי – הניגון חוזר – Aria da Capo – (מאנגלית: יונתן רטוש), בתוך 'דחק', כרך יג', 2021.
הערות שוליים

↑  Edna St. V. Millay Found Dead At 58,‏ On This Day, ‏20 באוקטובר 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265311705171  PLWABN: 9810540418805606  BNE: XX1244219  BnF: cb12368425k (data)  CANTIC: a11524224  GND: 118641107  ICCU: LO1V028079  ISNI: 0000 0001 2143 3460  LCCN: n79062746  LNB: 000302727  MusicBrainz: 55182b78-d596-4148-b5e3-5fb0251cfa92  NKC: js20090526007  NLA: 35352096  NLG: 130698  NLK: KAC201617201  NTA: 068374429  SELIBR: 248979  SNAC: w6057dvc  SUDOC: 032705271  Trove: 922250  VIAF: 90721763   WorldCat (עם VIAF): 90721763 
מיליי בשנת 1914 (צילם: ארנולד גנתה)
שריר

ערך זה עוסק ברקמה ביולוגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  מערכת השרירים 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי הקטן ברוקהאוס ואפרון 
 מזהים
 לטינית (TA98):  musculi 
 TA2 (2019):  1975 
 FMA:  30316 
 קוד MeSH:  A02.633 
 מזהה MeSH:  D009132 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0026845 
 
מערכת השרירים
רקמת שריר היא רקמה המורכבת ממספר רב של תאים גליליים מוארכים המסודרים במקביל. תאים אלה, הנקראים גם סיבי שריר, הם בעלי כושר התכווצות – יכולים להתכווץ ולהתקצר, להתרפות ולהתארך. רקמות השריר מאוגדות ועטופות ברקמת חיבור במבנים הקרויים שרירים. השרירים מזיזים את הגוף במרחב ואף מסייעים לעבודתם של איברים פנימיים. השרירים אחראיים לייצור חלק גדול מחום הגוף.
קיימים שלושה סוגים של שרירים: שריר שלד, שריר חלק ושריר הלב. הסוגים נבדלים זה מזה בצורת הסיבים המרכיבים אותם, בעיצובם, בצורת התכווצותם ובתפקידם.
פעולת השרירים

פעולת השרירים מנוהלת ממערכת העצבים, באמצעות תאי עצב שמקושרים ישירות לסיבי שריר בצומת עצב-שריר.
תאי עצב שנמצאים בחלקים שונים של האזור המוטורי העיקרי מקושרים לשרירי שלד באזורים שונים של הגוף.
שרירי השלד נשלטים על ידי תאי עצב של המערכת המוטורית, שמעצבבים סיבי שריר בחלוקה ליחידות תנועתיות. פעילות השרירים החלקים ושריר הלב מפוקחת על ידי מערכת העצבים האוטונומית.
המעורבות של מערכת העצבים בתנועת השרירים מאפשרת להתאים את ההתנהגות בהתאם לשינויים בסביבה.
יכולת שליטה עצמית מאפשרת לאדם להפעיל עכבה או שפעול על שרירים בהתאם לנסיבות.
מערכת העצבים מאפשרת גם קואורדינציה בין חלקי הגוף השונים, הדרושה לצורך מיומנויות כמו תיאום עין-יד.
שריר שלד

שרירי השלד (שריר משורטט) הם שרירים שמאפשרים את תנועת חלקי הגוף או הגוף כולו. בין המומחים יש חילוקי דעות לגבי מספר השרירים הכולל בגוף, שכן יש המגדירים הסתעפויות שונות של שריר מורכב כמספר שרירים נפרדים. מספר השרירים הכולל בגוף נע בין כ-650 לבין כ-850 ומשקלם הוא בקירוב מחצית משקל הגוף כולו. בקרב נשים קיימת בממוצע מסת שרירים קטנה יותר, ומכיוון שכוח שריר פרופורציונלי לשטח החתך שלו, כוחן המוחלט של הנשים נמוך יותר. במחקרים נמצא שגם כאשר מנרמלים את מסת השריר למשקל גוף, כוחן היחסי נמוך יותר, עקב הרכב סיבי שריר שונה.
תפקודם נתון לשליטה מודעת או רצונית, ורובם מחוברים בגידים לעצמות השלד.
שריר שלד > מבנה

כל שריר שלד נתון במעטפת שריר. מעטפת שריר היא קרום חזק של רקמת חיבור המתמזג עם הגידים שבקצות השרירים. הגידים של שרירי השלד נמצאים בצידו החיצוני של השריר או שזורים בתוכו.
השריר נחלק לאגודות על ידי חיץ השריר (Musculus Quiddam) (רקמת חיבור דקה). כל אגודה כזו בנויה מסיבי שריר, העטופים ברקמת חיבור עדינה. קוטר סיבי השריר באדם הבוגר נע בין 10–100 מיקרון, ואורכם נע בין מילימטר אחד ועד כמה סנטימטרים.
תא השריר הוא תא גדול מאוד ומרובה גרעינים (סינקיטיון). קרום תא השריר קרוי סרקולמה (Sarcolema), והפרוטופלזמה שלו קרויה סרקופלזמה. כל תא שריר מכיל סיבוני שריר (Myofibrils) המסוגלים להימתח באופן פאסיבי ולהתכווץ באופן אקטיבי. סיבוני השריר מורכבים מסרקומרים ומראם במיקרוסקופ אור כולל סדר מחזורי של קטעים בהירים (פס I) וכהים (פס A) לסירוגין, המשווים לשריר מראה משורטט.
התקצרות סיבוני השריר יחד, מביאה להתכווצות השריר.
שריר שלד > סיבי שריר שלד שונים

מבחינה תפקודית, ניתן לזהות שני סוגי סיבי שריר: סיבים איטיים (אדומים) וסיבים מהירים (לבנים).
סיבים איטיים (אדומים) – מכונים גם סיבים מסוג I, עשירים במרכיבים המאפשרים פעילות אירובית מבוססת זרחון חמצוני. סיבים איטיים יכולים לפעול לאורך זמן ממושך אך מפיקים מתח התכווצות נמוך. סיבים איטיים מרכיבים שרירי שלד יציבתיים, כלומר שרירים המחזיקים את הגוף כנגד הכבידה.
סיבים מהירים (לבנים) – מכונים גם סיבים מסוג IIb, עשירים במרכיבים המאפשרים פעילות מבוססת תסיסה. סיבים מהירים מפיקים מתח התכווצות גבוה וכך גם מתעייפים מהר יותר ומפיקים חומצת חלב כתוצר לוואי מתהליך התסיסה. סיבים אלו מרכיבים שרירים מניעים דוגמת שריר הסובך. הם גם גדולים יותר מסיבים איטיים.
מסווגים בנפרד גם סיבי שריר מסוג IIa הנחשבים לסיבים מעורבים וסיבים מסוג IIc. סיבים אלו שכיחים יותר בגילאים מבוגרים.
שרירי השלד השונים אינם מורכבים מסוג סיב מסוים באופן בלעדי, אלא משילוב בין סוגי הסיבים ביחס ההולם את תפקידם כמייצבים (בעיקר סיבים איטיים) או כמניעים (בעיקר סיבים מהירים) או בכל שילוב אחר.