stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפעל תחנות הטרקטורים
הערות שוליים

↑  תולדות היישוב, באתר הבית של בני עטרות
↑  על 6-TD, באתר TractorData
↑  הטרקטורים כונו די-סיקס, אין לבלבל עם קטרפילר די-6 שיוצר על ידי חברה אחרת ויעודו עבודות עפר ולא חקלאות
↑  נעשית פעולה להרחבת שטחי הקרקע המעובדים, על המשמר, 18 בדצמבר 1956
↑  זלמן פרם, תחנות הטרקטורים של הסוכנות היהודית, הַבֹּקֶר, 16 במרץ 1958
↑  באביב הבא יוחל בהכשרת אדמות חבל הבשור, למרחב, 8 בספטמבר 1960
↑  ועדת בן אהרן ממליצה על המשך קיומה של מחלקת ההתישבות בסוכנות תוך צימצומים, הצופה, 27 ביוני 1966
1 2  רפאל גאון, מפעל תחנות הטרקטורים יפורק לאחר 15 שנות קיום, על המשמר, 25 במאי 1967
↑  עזרא ינוב, במושב משען "יש תחרות ואין קנאה", מעריב, 23 באפריל 1980
מרכזים יפניים ברוסיה

מרכזים יפניים ברוסיה (ברוסית: Японские центры в России; ביפנית: 日本センター) הם מספר מוסדות ומרכזים הממוקמים ברוסיה הנתמכים על ידי ממשלת יפן, שמטרתם היא לחזק את יחסי רוסיה-יפן, על ידי לימוד השפה היפנית, לימוד קורסים המתמקדים בתרבות יפן, וכן לימוד פעילויות אחרות הקשורות ליפן.
סקירה כללית

מאז 1994, מרכזים יפניים הוקמו על ידי משרד החוץ של ממשלת יפן בשש ערים במרחבי רוסיה כדי לתמוך בכלכלת השוק שהתעוררה בשתי המדינות. לצורך סיוע עבור אנשים שעשויים להשתתף במסחר החוץ הרוסי-יפני, נלמדים במרכזים אלה לימודי מנהל עסקים וקורסים לחינוך בשפה היפנית.
ישנם שישה מרכזים יפניים במרחבי רוסיה:
המרכז היפני בחברובסק (נוסד בנובמבר 1994)
המרכז היפני בולדיווסטוק (נוסד באפריל 1996)
המרכז היפני בסחלין (נוסד בספטמבר 1996 ביוז'נו-סחלינסק)
המרכז היפני במוסקבה (נוסד בינואר 2001)
המרכז היפני בסנקט פטרבורג (נוסד במרץ 2001)
המרכז היפני בניז'ני נובגורוד (נוסד באוקטובר 2001). בהמשך נסגר.
מרכז גוטסמן לתחריט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סדנת הדפס וגלריה לאמנות
 כתובת:  קיבוץ כברי
 מיקום:  כברי 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  קיבוץ כברי
 מנהל:  עפרה רעיף
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1993
 תאריך פתיחה רשמי:  1993 
 קואורדינטות:  33°01′06″N 35°08′55″E﻿ / ﻿33.018305555556°N 35.148611111111°E﻿ / 33.018305555556; 35.148611111111
 אתר מרכז גוטסמן לתחריט
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מרכז גוטסמן לתחריט(למפת הגליל המערבי רגילה) מרכז גוטסמן לתחריט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז גוטסמן לתחריט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז גוטסמן לתחריט
 
"מרכז גוטסמן לתחריט" היא סדנה להדפס שהוקמה בשנת 1993 בקיבוץ כברי.
היסטוריה

סדנת ההדפס בקיבוץ כברי הוקמה בשנת 1993 כסדנה לתחריט בבעלות הקיבוץ. היא מוקמה במבנה שבו שכן קודם לכן הסטודיו של הצייר אורי רייזמן. בשנת 2006 הוקם מבנה חדש לסדנה בתמיכת דב גוטסמן, ובתכנון האדריכל אסף גוטסמן, הכולל חלל עבודה וגלריות. בשונה מסדנאות אחרות בישראל הסדנה שמה דגש על יצירה של מונופרינטים (הדפס יחידני) וכן על יצירת "תיקי אמן" - פורטפוליו המוקדש ליצירתו של אמן. על האמנים שהרבו לעבוד בסדנה נמנים עופר ללוש, יגאל עוזרי, יאן ראוכוורגר, אבנר כץ, ארז ישראלי, צדוק בן דוד ואחרים.
עבודות הסדנה בתערוכות כגון "תיקי אמן: ממרכז גוטסמן לתחריט, קיבוץ כברי" (2006) במוזיאון ישראל ו"זמן הדפס: עבודות מסדנת ההדפס ירושלים וממרכז גוטסמן לתחריט, קיבוץ כברי" (2014) במוזיאון הפתוח תפן.
הערות שוליים

↑  סמדר שפי, מכבש מול הנוף, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2006
↑  דניאל ראוכוורגר, מת נשיא מוזיאון ישראל דב גוטסמן, מאספני האמנות הבולטים בארץ, באתר הארץ, 23 בפברואר 2011
מרכז דובנה לתקשורת חלל

אנטנות מרכז תקשורת החלל בדובנה
אנטנות בדובנה
מתקני איתור כיוון מתאם-פאזי במרכז תקשורת החלל של דובנה
מרכז דובנה לתקשורת חלל, או המרכז לתקשורת החלל של דובנה (ברוסית: Центр Космической Связи (ЦКС) «Дубна») היא התחנה הגדולה ביותר לתקשורת חלל ברוסיה. זהו אחד מחמשת מרכזי תקשורת חלל של החברה הרוסית לתקשורת לוויינים. המרכז פועל מאז 1980 וממוקם בעיר דובנה שבפרברי מוסקבה.
מרכז דובנה מספק הפעלת ערוצי תקשורת ושידורי לוויין. בנוסף, מארגן את שירות קווי התקשורת הממשלתיים באמצעות ערוץ מוסקבה (שובלובקה) - דובנה.
היסטוריה

1980 - בניית המרכז הוזמנה על ידי שר התקשורת של ברית המועצות כמתקן אולימפי. לקראת אולימפיאדת הקיץ 1980, דרך דובנה, שודרה האולימפיאדה למדינות אירופה ומדינות האוקיינוס האטלנטי. לאחר המשחקים דרך המרכז, הקרמלין הקים ערוצי תקשורת עם נציגויות רשמיות של מדינות זרות.
שנות השמונים - הורחב אזור השידורים למרכז ומזרח סיביר.
1997 - נחתם חוזה להקמת שמונה אנטנות טלמטריות לעשרה רכיבי חלל מדגם Eutelsat.
2003 - נקבעה הנקודה המערבית של המתחם והתשתית היבשתית לשליטה על קבוצת הלוויינים שבבעלות החברה הרוסית לתקשורת לוויינים.
הנהלה

1980-1990 - ו.פ. אוקרימנקו
1990-1998 - ס.נ. דוברומיסלוב
1998-2002 - א.פ. דוקה
2002-2003 - י.נ. אוקולוב
מאז 2003 - א.פ. דוקה
הערות שוליים

↑  Сайт ФГУП «Космическая связь»: ЦКС «Дубна»
↑  Сайт ФГУП «Космическая связь»: ЦКС «Дубна»
מרלבורו

ערך זה עוסק בעיר מרלבורו באנגליה. אם התכוונתם לפירושים נוספים של המילה מרלבורו, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מערב אנגליה
 מחוז:  וילטשייר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,128 (2021)
 קואורדינטות:  51°25′16″N 1°43′39″W﻿ / ﻿51.4212°N 1.7274°W﻿ / 51.4212; -1.7274 
 אזור זמן:  UTC
 https://marlborough-tc.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מרלבורו(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מרלבורו(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי מרלבורו(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי מרלבורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרלבורו (באנגלית: Marlborough מבוטא "מלבורו") היא עיר במחוז וילטשייר באנגליה, על דרך באת' הישנה מלונדון לבאת'.
הרחוב הראשי בעיר הוא אחד העתיקים באנגליה, ונערך בו שוק מקומי פעמיים בשבוע.
העיר ידועה גם בזכות "מרלבורו קולג'", פנימייה יוקרתית הבנויה על תל שכפי הנראה הוא שריד לביצור הגנה של טירה עתיקה. האגדה טוענת כי התל הוא קברו של הקוסם מרלין, ושמה של העיר מקורו בצירוף "Merlin's Barrow" (תילו של מרלין).
בשנת 1267 חקק הפרלמנט שכינס המלך הנרי השלישי במרלבורו את "הצהרת מרלבורו", החוק האנגלי הוותיק ביותר שעדיין תקף.
על שמה של העיר נקרא תואר דוכס מרלבורו, שניתן לג'ון צ'רצ'יל ב-1702 על ידי המלכה אן, ועבר מאז בירושה.
מרקוס ויינצירל

מרקוס ויינצירל (בגרמנית: Markus Weinzierl, נולד ב-28 בדצמבר 1974 בשטראובינג, גרמניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני.
קריירת משחק

ויינצירל החל לשחק במועדונים קטנים בגרמניה, עד שהגיע לקבוצת המילואים של באיירן מינכן, בה שיחק במשך 4 שנים, הופיע במדיה 113 פעמים והבקיע עשרה שערים. לאחר תקופה מוצלחת זו עבר ויינצירל לסגל הקבוצה הראשונה, אך לא הספיק לשחק במדיה ולו משחק אחד. לאחר עונה ללא משחק רשמי במדי באיירן, עבר לקבוצת שטוטגרטר קיקרס ששיחקה בבונדסליגה 2, ליגת המשנה הגרמנית. במשך שתי עונות הופיע ויינצירל במדי הקבוצה 40 פעמים וכבש שער אחד. בסיום שתי עונות אלו הקבוצה ירדה לליגה השלישית ודרכיהם של הקיקרס ושל ויינצירל נפרדו. לאחר מכן עבר לחצי עונה במדי אונטרהאכינג ושתיים במדי יאהן רגנסבורג. ב-2004 פרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון

באפריל 2006 החל ויינצירל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה האחרונה שבה שיחק, יאהן רגנסבורג, ששיחקה אז בליגה השלישית וירדה בסיום העונה לרביעית. בנובמבר 2008 קודם לתפקיד המאמן הראשי במקומו של תומאס קריסטל שפוטר, כשהקבוצה נמצאת בליגה השלישית. בעונת 2011/2012 סיים עם רגנסבורג במקום השלישי בליגה ועלה איתה לבונדסליגה השנייה. מספר ימים לאחר העלייה חתם ויינצירל באאוגסבורג מהבונדסליגה כמאמן ראשי.
בעונת 2015 האריך ויינצירל את חוזהו באאוגסבורג עד עונת 2019. שנה לאחר מכן, ב-3 ביוני 2016, חתם בשאלקה 04 כמאמן ראשי לקראת עונת 2016/2017 בבונדסליגה. בסיום העונה פוטר מאימון הקבוצה..
באוקטובר 2018 מונה ויינצירל כמאמן שטוטגרט, שפתחה בצורה חלשה את עונת 2018/2019, במקומו של טייפון קורקוט שפוטר. באפריל 2019, פוטר ויינצירל משטוטגרט לאחר רצף תוצאות חלשות וסכנת ירידה שריחפה מעל הקבוצה, כאשר במשחקו האחרון הפסידה הקבוצה 6-0 לאאוגסבורג.
קריירת אימון > סטטיסטיקה כמאמן

נכון לסיום עונת 2020/2021
| קבוצה | מאז | עד | מאזן> מ | מאזן> נצ | מאזן> ת | מאזן> הפ | מאזן> נצ % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יאהן רגנסבורג | 2008 | 2012 | 140 | 49 | 48 | 43 | 35 |
| אאוגסבורג | 2012 | 2016 | 154 | 56 | 32 | 66 | 36.36 |
| שאלקה 04 | 2016 | 2017 | 50 | 21 | 13 | 16 | 42 |
| שטוטגרט | 2018 | 2019 | 23 | 4 | 4 | 15 | 17.39 |
| אאוגסבורג | 2021 | הווה | 3 | 1 | 0 | 2 | 33.33 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 369 | 131 | 97 | 141 | 35.50 |
הערות שוליים

↑  "Weinzierl and Reuter extend Augsburg deals". bundesliga.com. 5 באפריל 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-04-19. נבדק ב-13 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  AP reporter (3 ביוני 2016). "Dirk Schuster replaces Schalke-bound Markus Weinzierl as new Augsburg boss" (בגרמנית). Daily Mail. נבדק ב-19 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שאלקה מינתה את דומניקו טדסקו בן ה-31 למאמנה, באתר וואלה, 9 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1100171339  VIAF: 17146332898018731673   WorldCat (עם VIAF): 17146332898018731673
מרתון הקרח באנטארקטיקה

| --- | --- |
 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  2005
 יבשת:  אנטארקטיקה
 זוכה:  גברים: פרנק ג'ואנסן   נשים: קלי מקליי
 
 
מרתון הקרח באנטארקטיקה (באנגלית: Ice Marathon Antarctica) הוא מרוץ מרתון על שלג וקרח, המתקיים למרגלות הרי אלזוורת', אנטארקטיקה בחודש נובמבר מדי שנה מאז 2005. בשנים הראשונות התקיים המירוץ בגבעות פטריוט, אך בשנת 2010 הועבר לקרחון יוניון.
מסלול המרתון, באורך 42 ק"מ התקני, מסומן, נכבש בחתולי שלג ולאורכו מוצבים תחנות עזרה ואנשי סגל רפואי.
תנאי השטח, השלג, הקרח והקור העז, העלול להגיע, עם משבי רוחות מקפיאים, עד 25°- צלזיוס, מחייבים לבוש מיוחד, הכולל מעיל פוך, מכנסיים אטומים לרוח ומגפיים מבודדים. רצים מן השנים הקודמות מתארים את רישומם הכביר של ההרים, הקרחונים, האוויר הכפורי והצח והלובן של השלג והקרח, המצטרפים כולם לחוויה יוצאת דופן.
המירוץ, המתקיים בקו רוחב 80° דרום, הוא המרתון הדרומי ביותר בעולם וגם היחיד המתקיים ביבשת אנטארקטיקה.
מארגני המרתון, Polar Running Adventurers, אחראים גם למירוץ 100K האנטארקטי ולאולטרה-מרתון של הקוטב הצפוני. הקשיים שארגון המרתון מציב לפניהם רבים ועצומים. הוא נועד לרצי-צמרת וגובה סכומי עתק מכל משתתף. ההגעה אל אתר המרתון מתבצעת במטוס סילון פרטי מצ'ילה, הנוחת על מסלול קרח טבעי. הרצים משוכנים באוהלים כפולי-בידוד למשך שלושת הלילות שהם שוהים במקום. נוסף ללינה וארוחות, כולל התשלום מדליה למסיימי המירוץ, חולצות, תעודות, צילומים מקצועיים וסרטון של האירוע לשימושם הפרטי, וכן הטסה חזרה אל פונטה ארנס, צ'ילה. נוסף לאתגר שבהשתתפות במרתון בקצה העולם, היא מזכה את הרצים בחברות נכספת ב"מועדון שבע היבשות".
שיאי המרתון הם:
גברים: 3 שעות, 34 דקות, 47 שניות - פטר ואברושק, 2013
נשים: 4 שעות, 20 דקות, 2 שניות - פיונה אוקס, 2013
מרכיב ביוטי

כל מרכיבי הסביבה החיים: הצמחים, בעלי חיים, האצות, הפטריות, החיידקים והנגיפים המתקיימים בסביבת חיים.
יצרנים (אוטוטרופים) - לדוגמה, צמחים הממירים אנרגיה לאוכל. המרת אנרגיה של שמש, מים ופחמן דו-חמצני על ידי פוטוסינתזה. כמו כן, המרת אנרגיות ממקורות אחרים כמו סירקולציה הידרוטרמית.
צרכנים (הטרוטרופים) - יצורים חיים אשר מקבלים את כל החומרים האורגנים הדרושים לבניית גופם ולהפקת אנרגיה מאכילת אורגניזמים אחרים, לדוגמה- צמחונים (בעלי חיים שתזונתם מבוססת על אכילת צמחים), טורפים וכו'
מפרקים - בעיקר, פטריות, חיידקים ותולעים, אשר מפרקים כימיקלים של יצרנים או צרכנים (אורגניזם) לתבניות פחות מורכבות, אשר בתצורתן החדשה הן הופכות להיות כחלק מהמחזוריות הטבעית של הסביבה.
מקדם ביוטי

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph170651
מרלבורו (סיגריות)

לוגו מותג מרלבורו
מרלבורו (באנגלית: Marlboro) הוא מותג הסיגריות הנמכר ביותר בארצות הברית ובין הנמכרים ביותר בעולם. הסיגריות מיוצרות על ידי חברת פיליפ מוריס הממוקמת בעיר לוס אנג'לס שבארצות הברית.
הסיגריות שווקו לראשונה בשנת 1902. בשנת 1955, לאחר שהופיעה במגזין רידרס דייג'סט סדרה של מאמרים על הקשר בין עישון לסרטן ריאות, החלה החברה לייצר את הסיגריות עם פילטר.
מקור השם מרלבורו ברחוב מרלבורו בלונדון שבו נוסד בית החרושת לייצור סיגריות אלה.
במקור שווקו הסיגריות לנשים תחת הסיסמה "Mild As May", ומסע הפרסום ציין שלא נשארים עליהן כתמי שפתון. שיטת שיווק זו נכשלה, וכתוצאה מכך נעשה שינוי קיצוני במיתוג הסיגריה, באמצעות איש המרלבורו - בוקר קשוח המעשן מרלבורו, שעמד במרכז מסע הפרסום לסיגריה משנות השישים עד שנות התשעים.
בשנת 2003 נתבעה החברה בבית המשפט לערעורים במדינת פלורידה על כך שגרמה למעשנים להאמין שסיגריות שעליהן כתוב "לייט" (דל ניקוטין) מסוכנות פחות מסיגריות רגילות, ועל כך שלכאורה במקומות שונים בעולם ייצרו בפורמולה שונה, אך בית המשפט דחה את התביעה על הסף.
סוגי סיגריות

לחברת מרלבורו קיימים מספר סוגים של סיגריות המשווקות כיום:
מרלבורו אדום (Marlboro red) - הסוג החזק של סיגריות מרלבורו ונחשב למוצר הדגל של החברה.
מרלבורו לייט (Marlboro light) - הסוג החלש של סיגריות מרלבורו. שמו שונה ל'מרלבורו גולד' בשנת 2013 כשיטת שיווק.
מרלבורו טאץ' (Marlboro touch) - נחשבות לסיגריות חלשות ומתאפיינות בריח חלש יותר שנדבק פחות לבגדים ואצבעות.
מרלבורו מדיום (Marlboro Flavor Mix) - מרלבורו פלאיוור מיקס הידוע גם כ"מרלבורו מדיום" הן סיגריות עם שילוב של מרלבורו אדום ומרלבורו לייט.
מלבורן ויקטורי

מועדון כדורגל מלבורן ויקטורי (באנגלית: Melbourne Victory Football Club) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר מלבורן ממדינת ויקטוריה שבאוסטרליה, המשחק בעונת 2017/2018 בליגת העל האוסטרלית בכדורגל תחת זיכיון מהתאחדות הכדורגל האוסטרלית. צבעי המדים של המועדון הם כחול כהה ולבן, כצבעיה המסורתיים של מדינת ויקטוריה.
מלבורן ויקטורי נוסדה בשנת 2004, והצטרפה לליגה האוסטרלית המחודשת בעונת הבכורה שלה, עונת 2005/2006, כנציגת מדינת ויקטוריה. היא נחשבת לאחת הקבוצות האהודות ביותר באוסטרליה, עם בסיס אוהדים רחב בכל המטרופולין ובערים נוספות באזור. בנוסף, זהו אחד המועדונים המצליחים מבחינה מקצועית במדינה. לזכותה של הקבוצה שלוש זכיות בתואר הפרמיירשיפ ושלוש זכיות בתואר הצ'מפיונשיפ (בכל המקרים זכתה בשני התארים במקביל), וכן זכייה אחת בגביע אתגר קדם-העונה ואחת בגביע האוסטרלי. בכך, הייתה ליחידה שתולדות הליגה שזכתה בכל ארבעת התארים. הקבוצה רשמה חמש השתתפויות בליגת האלופות האסיאתית, כולל העפלה לשמינית הגמר במהדורת 2016 של המפעל.
אצטדיון הבית של הקבוצה הוא האצטדיון הריבועי במלבורן, המכיל כ-30 אלף מקומות ישיבה. במקביל, עורכת הקבוצה משחקים ביתיים גם באצטדיון דוקלנדס, המכיל מספר מקומות כפול כמעט, ובו היא משתמשת בעיקר במשחקים מושכי קהל כמו משחקי דרבי ומשחקים במסגרת הפלייאוף. מעבר לכך, הקבוצה התחייבה לקיים משחק אחד לפחות בעונה בקרדיניה פארק בג'ילונג.
מועדון מלבורן ויקטורי מפעיל בנוסף שתי מחלקות כדורגל נוספות, הכוללות קבוצת נוער ומילואים המשחקת בליגה האוסטרלית לנוער, וקבוצת נשים בליגת העל האוסטרלית לנשים.
היסטוריה > הקמת הקבוצה ועונת הפתיחה (2004-2006)

ב-1 בנובמבר 2004 נחשפה מלבורן ויקטורי כנציגתה היחידה של מדינת ויקטוריה בליגה האוסטרלית המחודשת, לצד שבעה מועדונים מייסדים נוספים. בתחילת דרכו נתמך המועדון בחברת בלגרוויה ליז'ר, ונשיא החברה ג'ף לורד היה ליו"ר של המועדון. ב-5 בדצמבר 2005 הודיעה הקבוצה על צירופה של סמסונג כנותנת החסות הראשית.
גארי קול, כדורגלן העבר של נבחרת אוסטרליה, נבחר למנהל המקצועי הראשון של המועדון. אליו הצטרף המאמן הראשון, ארני מריק הסקוטי. הסגל הראשון החל להתגבש וההחתמה הראשונה הייתה של כדורגלן נבחרת אוסטרליה וקבוצת לירסה הבלגית, ארצ'י תומפסון, שאליו הצטרפו שלושה כדורגלנים בינלאומיים נוספים - בהם קפטן הקבוצה הראשון קווין מוסקט האוסטרלי, ריכארד קיצביכלר האוסטרי וג'פרי קלייס הבלגי. על אף הציפיות הגבוהות, אכזבה הקבוצה וסיימה במקום השביעי מתוך שמונה קבוצות בעונת הבכורה של הליגה, עונת 2005/2006.
היסטוריה > אליפויות ראשונות (2006-2010)

במטרה לשפר את הרושם מהעונה החולפת, החתים מריק בקבוצה שלישיית שחקנים ברזילאים, אליהם הצטרף גם גרנט ברבנר הסקוטי, שגדל בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד ושיחק שנים ארוכות בליגת העל הסקוטית. ההצלחה לא איחרה לבוא, והקבוצה שיפרה משמעותית את יכולתה באותה העונה. באותה העונה הייתה מלבורן ויקטורי לקבוצה הראשונה שזוכה בשני התארים החשובים בכדורגל האוסטרלי באותה העונה, כשזכתה בפרמיירשיפ (המקום הראשון בתום העונה הסדירה), אותו הבטיחה עם ניצחון 4-0 על ניו זילנד נייטס ארבעה מחזורים לסיום העונה, ובתואר הצ'מפיונשיפ (ניצחון בגמר פלייאוף האליפות) לאחר שהביסה 6-0 מרשים את אדלייד יונייטד, עם חמישייה לארצ'י תומפסון באותו המשחק. בזכות הזכייה בתואר, העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות האסיאתית, במהדורת 2008 של המפעל.
עונה אחר כך כשלה הקבוצה לשחזר את ההצלחה וסיימה במקום החמישי, ארבע נקודות מהמקום הרביעי המוביל לפלייאוף. עם זאת, נהנתה הקבוצה מתמיכה של הקהל, עם ממוצעים מהגבוהים בליגה, וכן קבעה שיא של כ-20 אלף מינויים למשחקיה. כמו כן, הייתה הקבוצה לראשונה שכובשת מאה שערי ליגה. היא עשתה זאת ב-65 משחקים, וקבעה את ההישג עם השער הראשון מול ולינגטון פיניקס בינואר 2008. הופעת הבכורה של הקבוצה בליגת האלופות האסיאתית הסתיימה כבר בשלב הבתים, כשסיימה שנייה בבית אחרי גמבה אוסקה היפנית.
בפתיחתה של עונת 2008/2009 זכתה הקבוצה בגביע אתגר קדם-העונה, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין על ולינגטון פיניקס. העונה התקדמה באופן צמוד מאוד, והגיעה להכרעה במחזור הנעילה, כאשר אדלייד יונייטד מובילה את הטבלה עם פער שערים עדיף בשער אחד בלבד על פניה של מלבורן. במחזור הנעילה, ניצחון 2-0 של מלבורן על ולינגטון פיניקס העלה אותה למקום הראשון, לאחר שאדלייד גברו 1-0 בלבד על סנטרל קוסט מארינרס, ובזכות מספר גבוה יותר של שערי זכות, הבטיחה מלבורן את זכייתה בפרמיירשיפ. בפעם השנייה בתולדותיה זכתה מלבורן גם בצ'מפיונשיפ באותה העונה, לאחר שגברה בגמר על אדלייד 1-0 משער של טום פונטליאק. הייתה זו הפעם השנייה שהשתיים נפגשות בגמר. עוד קודם לכן, בחצי הגמר, נפגשו השתיים לדו-קרב כפול, בו ניצחה מלבורן 6-0 בסיכום שני המפגשים.
עונה לאחר מכן, שינתה הקבוצה את פניה. עם נותנת חסות ראשית חדשה, חברת ההימורים היוונית אינטראלוט, ושינויים רבים בגזרת השחקנים. בליגת האלופות האסיאתית כשלה הקבוצה וסיימה אחרונה בשלב הבתים, ובליגה סיימה במקום השני בעונה הסדירה, אחרי סידני, לה הפסידה גם בגמר הפלייאוף, 4-2 בדו-קרב פנדלים.
היסטוריה > מתיחת פנים וכישלון מקצועי (2011-2013)

בעונת 2010/2011 הצטרפה לליגה קבוצת מלבורן הארט (כיום מלבורן סיטי), ולראשונה זכתה מלבורן ויקטורי במשחק דרבי עירוני. החל מאותה העונה, העבירה הקבוצה את משחקי הבית שלה לאצטדיון הריבועי של מלבורן. היריבות העירונית הפכה עזה יותר בעקבות עבירה גסה של קפטן ויקטורי, קווין מוסקט, על שחקנה הצעיר של היריבה, אדריאן זאהרה. התיקול ספג גינויים רבים, ויצר עליית דרגה ביריבות בין המועדונים. את העונה הסדירה סיימה מלבורן במקום החמישי, אך הודחה בפתיחת הפלייאוף במפתיע על ידי גולד קוסט יונייטד, משער ניצחון בתוך תוספת הזמן (1-0 בסיום). גם בליגת האלופות כשלה הקבוצה וסיימה אחרונה בשלב הבתים.
בשלבי הסיום של העונה עבר המועדון מתיחת פנים, מקצועית וניהולית כאחד. נשיא המועדון, ג'ף לורד, עזב את תפקידו והוחלף באנתוני די פייטרו. המהלך הוביל לשינוי מקצועי, כאשר ארני מריק, מאמן הקבוצה מעונתה הראשונה, הגיע להסכם עם ההנהלה החדשה על סיום דרכו בקבוצה ב-12 במרץ 2011. למהלך קדמו ביקורות רבות על יכולתה של הקבוצה, שספגה בין היתר תבוסות 4-1 לאדלייד יונייטד יריבתה הגדולה, ו-5-1 לגמבה אוסקה בפתיחת ליגת האלופות. מהמט דוראקוביץ', מאמן הנוער וכדורגלן נבחרת אוסטרליה לשעבר, נבחר להחליף את מריק על הקווים של הקבוצה הבוגרת כמאמן זמני. השינויים במועדון לא פסקו, וחודש בלבד אחר כך פוטר המנהל המקצועי גארי קול מתפקידו, ואחריו שוחרר גם עוזר המאמן ארון הילי. זמן קצר אחר כך פרש גם הקפטן הראשון של המועדון, קווין מוסקט.
ב-21 ביוני 2011, לקראת עונת 2011/2012, התמנה דוראקוביץ' כמאמנה הקבוע של הקבוצה. באותו היום מונה פרנסיס אוואריטפה, כדורגלן נבחרת אוסטרליה לשעבר, לתפקיד המנהל המקצועי של הקבוצה. חברת אינטראלוט היוונית הפסיקה את התמיכה בקבוצה, ובמקומה חתמה מלבורן חוזה חסות עם חברת כוח האדם השווייצרית, אדקו. שבוע קודם לכן, הודיעה החברה על שיתוף פעולה עם ענקית הלבשת הספורט אדידס, כיצרנית המדים החדשה של המועדון. ההחתמה המרשימה ביותר של הקבוצה לקראת העונה הושלמה ב-20 באוגוסט, כאשר בקבוצה הוחתם כדורגלן לידס, ליברפול וגלאטסראיי, הארי קיואל.
על אף ההתחדשות שעבר המועדון בחודשי הקיץ, שכללה, מלבד קיואל, שמונה שחקנים חדשים נוספים ושמונה שחקנים ששוחררו, פתיחת העונה לא בישרה טובות עבור המועדון. מלבורן פתחה עם שני ניצחונות בלבד בעשרת מחזורי הפתיחה, וחמישה חודשים בלבד לאחר מינויו, פוטר המנהל המקצועי אוואריטפה. ב-5 בינואר, לאחר הפסד ליגה שלישי רצוף ובעקבות פתיחת עונה עגומה עם שלושה ניצחונות בלבד ב-14 מחזורים, פוטר דוראקוביץ מתפקידו. קווין מוסקט הוביל את הקבוצה לניצחון במשחק בו שימש כמאמן זמני, ולאחר מכן התמנה ג'ים מגילטון, קשר צפון אירלנד ומאמן איפסוויץ' טאון לשעבר, לתפקיד המאמן עד לתום העונה. עם זאת, מלבורן סיימה עונה עגומה במקום השמיני, עם שישה ניצחונות בלבד בליגה, ובמרחק שמונה נקודות מפלייאוף האליפות. בעקבות הכישלון, סיים מגילטון את דרכו במועדון.
לקראת עונת 2012/2013 התמנה לקבוצה מאמן חדש, אנג'ה פוסטקוגלו, כדורגלן אוסטרליה לשעבר, ולימים מאמן הנבחרת. הקבוצה שוב עשתה שינויים רחבים בסגל, כולל עזיבתו של קיואל שבחר לשוב לאנגליה עקב מחלתה של חמותו. פוסטקוגלו הצליח לשקם את הקבוצה לאחר העונה הקשה, ולהוביל אותה למקום השלישי בטבלה ולסדרת הפלייאוף. במשחק הראשון בפלייאוף רשמה הקבוצה ניצחון דרמטי על פרת' גלורי, לאחר שהשוותה בדקת הסיום בפנדל, והשלימה מהפך בהארכה. היא נעצרה בחצי הגמר, עם הפסד 1-0 לסנטרל קוסט מארינרס, שהמשיכה לזכייה בצ'מפיונשיפ.
אצטדיון הקבוצה

מלבורן מארחת את מירב משחקיה הביתיים באצטדיון הריבועי במלבורן, הידוע בשם AAMI פארק. את משחקיה המוגדרים כמושכי קהל, כמו משחקי הדרבי או משחקי הפלייאוף, מארחת הקבוצה באצטדיון דוקלנדס הגדול יותר, הידוע בשם אצטדיון אתיחאד. כמו כן, המועדון מעביר משחק ביתי אחד בכל עונה לקרדיניה פארק בעיר השכנה ג'ילונג.
אצטדיון הקבוצה > אצטדיון אולימפיק פארק

אצטדיון הבית הראשון של הקבוצה היה אצטדיון אולימפיק פארק במלבורן. האצטדיון, שבעת היווסדה של הקבוצה חגג חמישים שנים להיווסדו, שימש את הקבוצה בכל משחקי הבית שלה בעונתה הראשונה, עונת 2005/2006. באצטדיון יציעי ישיבה רק בצידו המערבי והמזרחי, בעוד היציעים הדרומיים והצפוניים היו יציעי עמידה בלבד.
בעונת הבכורה שלה השיגה הקבוצה ממוצע קהל של כ-14 אלף אוהדים, שהוא מעל ל-75 אחוזים מהמקומות באצטדיון בן ה-18,500 מושבים. ממוצע הקהל הגבוה, יחד עם האווירה ביציעים, היו לנכס משמעותי עבור הקבוצה והליגה כולה בשנתה הראשונה. זו הייתה אחת הסיבות של מלבורן לעזוב את האצטדיון בתום עונה אחת, ולעבור לאצטדיון דוקלנדס הגדול ממנו משמעותית.
על אף שלא שימש אותה עוד כאצטדיון הביתי במרוצת שתי העונות הבאות, העבירה הקבוצה משחקים ספורים לאולימפיק פארק עד לסגירתו ב-2009. האצטדיון נהרס בשנת 2011.
אצטדיון הקבוצה > אצטדיון דוקלנדס

עם פתיחתה של עונת 2006/2007, העבירה מלבורן את משחקיה לאצטדיון דוקלנדס (או אצטדיון אתיחאד). המעבר לאצטדיון גדול משמעותית מקודמו, בעל 56 אלף מקומות ישיבה, הוכיח את עצמו הן מקצועית והן מבחינת כמות הקהל. ממוצע הקהל הביתי עלה לכ-28 אלף צופים בממוצע, כעשרת אלפים יותר צופים בממוצע מאשר השנייה אחריה. מקצועית, באותה העונה זכתה הקבוצה באליפות הפרמיירשיפ והצ'מפיונשיפ, כשגמר הפלייאוף מתקיים באצטדיון. לעיני יציעים מלאים, הביסה מלבורן 6-0 את אדלייד יונייטד, הניצחון הגבוה אי פעם בגמר הפלייאוף, וזכתה בתואר. גם האליפות
עד לסיום בנייתו של האצטדיון הריבועי במלבורן, שנפתח לאירוח משחקים לקראת עונת 2010/2011, המשיכה מלבורן לארח את משחקיה בדוקלנדס. במרץ 2016 הודיעה הקבוצה על המשך אירוח משחקי מפתח (כגון משחקי דרבי ומשחקי פלייאוף) לעשר שנים נוספות.
אצטדיון הקבוצה > האצטדיון הריבועי במלבורן

בטרם עונת 2006/2007, תכננה הקבוצה לעבור לשחק באצטדיון חדש הנבנה מזרחית לאולימפיק פארק, שעלות בנייתו הוערכה בכ-190 מיליון דולר. התכנון המקורי היה לאצטדיון בן 20 אלף מושבים (עם אפשרות להרחבה של כחמשת אלפים מקומות נוספים). התכנונים המוקדמים נבחנו מחדש, עם סירובה של הקבוצה להתחייב לאצטדיון בעל תכולה קטנה. ב-23 במאי 2007, הודיעה הקבוצה כי תצטרף כמייסדת ודיירת שותפה באצטדיון החדש, שכעת תכולתו תעמוד על כ-30 אלף מקומות. על אף שהתכנונים מאפשרים הרחבה לכ-50 אלף מקומות, שיפוץ מסוג זה אינו סביר בעתיד הקרוב, שכן במסגרת המכרז האוסטרלי למונדיאל 2022 נמצא כי הרחבה כזו יקרה מאוד.
כיום, משמש האצטדיון כמרכז התפעולי והניהולי של המועדון, וכן כאצטדיון הבית במירב משחקי הליגה של הקבוצה הבוגרת. כמו כן, גם קבוצת הנוער וקבוצת הנשים של המועדון עושות בו שימוש לעיתים. מלבורן קבעה את כמות הצופים הגבוהה ביותר של מועדון כדורגל כלשהו באצטדיון, והשני מכל אירועי הספורט ששוחקו בו, כש-29,843 צופים חזו בקבוצה גוברת בגמר הפלייאוף לעונת 2014/2015 בתוצאה 3-0 על סידני. באותה העונה חגגה הקבוצה תואר נוסף באצטדיון - הגביע האוסטרלי. מלבורן אירחה באצטדיון את פרת' גלורי, וגברה עליה 2-0.
אצטדיון הקבוצה > קרדיניה פארק

ב-22 באוגוסט 2007 אירחה הקבוצה לראשונה משחק בית בקרדיניה פארק שבעיר ג'ילונג, במסגרת גביע אתגר קדם-העונה.
האצטדיון הוותיק, המונה כ-34 אלף מקומות, אירח פעם נוספת את הקבוצה במשחק הבית שלה מול מואנגטונג יונייטד במסגרת מוקדמות ליגת האלופות האסיאתית ב-2014, כאשר האצטדיון הריבועי ואצטדיון דוקלנדס היו תפוסים באותו התאריך. מספר חודשים אחר כך, לקראת עונת 2014/2015, חתמה הקבוצה על אירוח משחק בית אחד בכל עונה בשלוש העונות הבאות (עד לעונת 2016/2017. בינואר 2017, הורחב ההסכם לשתי העונות נוספות.