stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטה מריה דיי מיראקולי (ונציה)

חזית הכנסייה.
סנטה מריה דיי מיראקולי (באיטלקית: Santa Maria dei Miracoli - מרים של הנסים) היא כנסייה ברובע קאנארג'ו בוונציה שבאיטליה.
הכנסייה מכונה "כנסיית השיש בשל חזיתה המעוטר בסגנון הרנסאנס הוונציאני.
הכנסייה ייחודית בוונציה בשל השיש הצבעוני שבה ובצורת הגמלון המעגלי שעל חזיתה - חזית המזכירה את הכנסיות בתכנונו של דונאטו בראמאנטה בפירנצה ואת חזית כנסיית סנטה מריה דל פיורה שבפירנצה.[דרוש מקור]
הכנסייה נבנתה בין השנים 1481–1489 על ידי פייטרו לומבארדו על מנת להכיל איקונין של מרים אם ישו. בשנת 1484, במהלך הבנייה, שונו התוכניות והוחלט להקים מנזר עבור המסדר הקלריסטי בסמוך לכנסייה, ממזרח לה.
בכנסייה ספינה מרכזית אחת, המעוטרת בשיש. גרם מדרגות שיש מפריד בין שני דוכני תפילה המעוטרים בפסלים מעשה ידי טוליו לומבארדו, אלסאנדרו ויטוריה וניקולו די פייטרו.
ססיל הילי

הילי (יושב משמאל), עם חבריו למועדון מאנלי
ססיל פטריק הילי (באנגלית: Cecil Patrick Healy;‏ 28 בנובמבר 1881 – 29 באוגוסט 1918) היה שחיין אוסטרלי, אלוף אולימפי במשחה 200X4, וזוכה מדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חופשי באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
ביוגרפיה > שחייה - השנים הראשונות

הילי נולד בדרלינגהרסט, פרוור של סידני. אביו היה עורך דין. המשפחה עקרה לעיירה באורל, דרומית-מערבית לסידני, ושם גדל והתחנך. כשהיה בן 15 שב לסידני, והחל להתאמן במועדון השחייה של מזרח סידני, בו התאמן גם פרדריק ליין.
ב-1904 קבע הילי את הזמן המהיר ביותר עד אז במשחה ל-100 יארד חופשי, 58 שניות, אך באותה העת לא היה תיעוד רשמי של שיאי העולם. באליפות אוסטרלאסיה שנערכה ב-1905 ניצח במשחה ל-110 יארד בזמן של 58 שניות, והשווה את שיא העולם. הוא היה בין השחיינים הראשונים שאימצו את סגנון החתירה, שנחשב באותה העת לסגנון לא אלגנטי.
ב-1906 ייצג הילי את אוסטרליה באולימפיאדת אתונה (1906), שנערכה לציון עשור לחידוש המשחקים האולימפיים. הוא התחרה במשחה ל-100 מטר חופשי, וזכה במדליית הארד. לאחר המשחקים נשאר באירופה, והשתתף בתחרויות שונות בבלגיה, בריטניה, גרמניה והולנד. בין היתר, זכה בגביע הקיסר בתחרות שנערכה בהמבורג, ובאליפות בריטניה ב-220 יארד חופשי.
לאחר שובו לאוסטרליה, זכה הילי באליפות אוסטרליה ב-110 יארד חופשי, ואף קבע שיא חדש, 57.2 שניות. שיא זה הושווה רק ב-1922, ונשבר רק ב-1927. אף על פי כן לא נטל חלק באולימפיאדת לונדון שנערכה באותה שנה, מאחר שלא נמצא מימון לנסיעתו. ב-1909 וב-1910 שמר על תוארו, אך ב-1911 איבד אותו להרולד הארדוויק. עם זאת, זכה בתואר במשחה ל-440 יארד, לאחר שגבר על פרנק בורפר, שעד אז מעולם לא הפסיד במשחה זה. ב-1912 סיים במקום השלישי במשחים ל-110, 220 ו-880 יארד, וצורף למשלחת אוסטרלאסיה, שכללה ספורטאים מאוסטרליה ומניו זילנד, לאולימפיאדת סטוקהולם.
ביוגרפיה > אולימפיאדת סטוקהולם

במשחקים עצמם, העפיל הילי למשחה הגמר במשחה ל-100 מטר חופשי, לאחר שניצח במקצה חצי הגמר הראשון. בשל אי הבנה של המשלחת האמריקאית, לא התייצבו השחיינים האמריקאים למקצה השלישי, ונפסלו. המשלחת האמריקאית ערערה על ההחלטה, והילי הצטרף לערעור. הערעור התקבל, המקצה נערך מחדש, ושני שחיינים אמריקאים העפילו לגמר. במחצית הדרך של משחה הגמר, עוד היה במקום החמישי והאחרון, אך במחצית השנייה הצליח לעקוף שלושה שחיינים, ולסיים במקום השני ולזכות במדליית הכסף. במקום הראשון, בפער גדול של 1.2 שניות, זכה דיוק קהנמוקו, אחד משני האמריקאים שהעפילו לגמר רק לאחר הערעור.
במשחה ל-400 מטר חופשי קבע הילי שיא אולימפי חדש בשלב המוקדמות (5:34.0 דקות), אך שיא זה נשבר מספר פעמים בהמשך המשחים, ובשלב הגמר כבר שחה הקנדי ג'ורג' הודג'סון בזמן מהיר בכמעט 10 שניות - 5:24.4 דקות, שהיווה שיא עולם. במשחה הגמר סיים הילי במקום הרביעי.
הילי התחרה גם במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי, לצדם של הרולד הארדוויק, לזלי בורדמן ומלקולם צ'מפיון. הרביעייה האמריקנית, שכללה גם את קהנמוקו, קבעה שיא עולם חדש במקצה הראשון של חצי הגמר, אך האוסטרלים, שהתחרו במקצה השני, שיפרו אותו בלמעלה מ-12 שניות (10:14.0 דקות). במשחה הגמר, בו ניצחו, שיפרו את שיא העולם עוד יותר, והעמידו אותו על 10:11.2 שניות, בהפרש של 9 שניות מהאמריקאים, שסיימו במקום השני.
גם לאחר אולימפיאדת סטוקהולם נשאר הילי באירופה, והשתתף בתחרויות שונות. בין היתר, שיפר את שיאו של בורפר במשחה ל-220 יארד ביותר מ-3 שניות, בתחרות שנערכה בסקוטלנד.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו משחייה

עם שובו לאוסטרליה, פרש הילי משחייה תחרותית. הוא עבד כמציל בחוף מאנלי וקיבל מדליה מהחברה ההומאנית המלכותית כהוקרה על כך שהציל את חייהם של גולשים בחוף. במקביל, פעל לעידוד ענף השחייה, וכיהן כסגן נשיא איגוד השחייה של ניו סאות' ויילס.
ב-1915 התגייס הילי לצבא אוסטרליה. הוא שירת כמש"ק אפסנאות והוצב במצרים ובצרפת. ביוני 1918 סיים קורס קצינים בטריניטי קולג' שבקיימברידג', קיבל דרגת סגן משנה והוצב בגדוד חיל רגלים. בקרב הראשון בו השתתף, קרב מון סן קנטן שנערך באוגוסט אותה שנה בסום, נהרג במהלך מתקפה על שוחה גרמנית.
ב-1981 נכלל הילי בהיכל התהילה הבינלאומי לשחייה. על שמו נקרא מגן הילי, אות הוקרה המוענק למצילים בניו סאות' ויילס.
הערות שוליים

↑  CECIL HEALY, olympic.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: healy-cecil-patrick-6621  CWGC: 335695  Trove: 1467523
סקוטים

.
| --- | --- |

סקוטים ידועים. מהפינה השמאלית העליונה בכיוון השעון: ג'יימס ואט, וולטר סקוט, אלכסנדר גרהם בל, שון קונרי, מרי מלכת הסקוטים, ויליאם וולאס. ללא תמונה: ג'יימס קלרק מקסוול, אלכסנדר פלמינג
 אוכלוסייה
 28–40 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סקוטלנד סקוטלנד 5,500,000  ארצות הברית ארצות הברית 6,000,000  קנדה קנדה 4,799,005  אוסטרליה אוסטרליה 2,223,474  אנגליה אנגליה 800,000  ניו זילנד ניו זילנד 1,000,000  דרום אפריקה דרום אפריקה 11,160  האי מאן האי מאן 2,403  הונג קונג הונג קונג 1,459 ארגנטינה ארגנטינה 100,000 צרפת צרפת 45,000 צ'ילה צ'ילה 80,000
 שפות
 אנגלית, גאלית סקוטית, סקוטית
 דת
 פרסביטריאניזם, הכנסייה האפיסקופלית, הכנסייה הקתולית, הכנסייה האנגליקנית ועוד.
הסקוטים הם תושביה המקוריים של סקוטלנד. הסקוטים מורכבים מקבוצות אתניות שונות דוגמת הפיקטים, גאלים, בריטונים ואחרים. כיום נהוג לקרוא בשם "סקוטים" לכל תושביה של סקוטלנד או לצאצאי הסקוטים.
צאצאי סקוטים רבים מתגוררים מחוץ לסקוטלנד. סקוטים רבים מתגוררים בארצות הברית, בקנדה, באוסטרליה, ובארצות אחרות.
הסקוטים הקדומים

בימי הביניים המוקדמים סקוטלנד הייתה מיושבת על ידי מספר קבוצות אתניות דוגמת הפיקטים, בריטונים ואחרים. מבחינה תרבותית כל העמים האלה דיברו לשונות דומות ממשפחת הלשונות הקלטיות.
עם הופעת הגאלים התפשטה הלשון הגאלית בסקוטלנד במאה ה-9. על אף תפוצתה הנרחבת, לא הגיעה השפה הגאלית לכל פינותיה של הטריטוריה שמרכיבה את סקוטלנד המודרנית.
לא כל הסקוטים דיברו גאלית סקוטית. דרומית מזרחית ללשון הים של פורת' ובאזורים נוספים דיברו אנגלית של ימי הביניים.
מ-1200 עד 1500 התפשטה הסקוטית המוקדמת לכל רחבי העמק. משנת 1500 נהוג לחלק את הסקוטים ליושבי הרמה (Highlanders) דוברי הגאלית ולתושבי העמק (Lowlanders) שדיברו בעיקר סקוטית. כיום החלוקה הזאת אנכרוניסטית וכל תושביה של סקוטלנד מדברים אנגלית-סקוטית שוטפת.
סלאם דאנק

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 מבוסס על:  סלאם דאנק מאת טקהיקו אינוי
 בימוי:  טקהיקו אינוי 
 הופק בידי:  טושיוקי מטסואי 
 תסריט:  טקהיקו אינוי 
 מוזיקה:  סאטושי טייקבה 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  טואי אנימציה, DandeLion 
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, חברת טואי, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 בדצמבר 2022
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט ספורט 
 slamdunk-movie.jp
 דף הסרט ב־IMDb
 
סלאם דאנק (ביפנית: ザ・ファーストスラムダンク; באנגלית: The First Slam Dunk) הוא סרט אנימה יפני משנת 2022 שמבוסס על סדרת המאנגה "סלאם דאנק" (אנ') מאת טקהיקו אינוי. הסרט בוים על ידי אינוי והופק על ידי טואי אנימציה ו-DandeLion Animation Studio. הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-3 בדצמבר 2022.
בשנת 2023 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה. הסרט גרף 258 מיליון דולרים ברחבי העולם, והפך לאחד מסרטי האנימה המכניסים ביותר בכל הזמנים.
תקציר העלילה

עלילת הסרט עוקבת אחרי ריוטה מיאגי בן ה-17, שחותר להגשים את חלומו של אחיו הבכור המנוח להפוך לכוכב כדורסל.
הערות שוליים

↑  ארז דבורה, "סלאם דאנק": מפגש בין מאנגה לכדורסל יצר אנימציה עשויה היטב ומלאת ריגוש, באתר ynet, 28 באוגוסט 2023
ספרמורט ניאזוב

ספרמורט אטאייביץ' ניאזוב (בטורקמנית: Saparmyrat Ataýewiç Nyýazow;‏ 19 בפברואר 1940 – 21 בדצמבר 2006) היה מדינאי טורקמני, שליט טורקמניסטן מאז 1985 ועד מותו.
ניאזוב התייתם בגיל צעיר וגדל בבית יתומים סובייטי. אביו נהרג כשלחם בגרמנים במלחמת העולם השנייה, ומרבית בני משפחתו נספו ברעידת אדמה גדולה שהרסה את העיר אשגבאט בשנת 1948.
הצטרף למפלגה הקומוניסטית ועלה במעמדו עד שלבסוף נהיה לראש המפלגה הקומוניסטית של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית (מאוחר יותר נודעה כמפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן). לאחר התפרקות ברית המועצות והכרזת עצמאות טורקמניסטן בשנת 1991, הפך ניאזוב לנשיא הראשון של המדינה.
ב-22 באוקטובר 1993 הכריז ניאזוב על עצמו כטורקמנבאשי, כלומר "מנהיג הטורקמנים", בסגנון מוסטפא כמאל אטאטורק, "אב כל הטורקים".
פולחן האישיות סביב דמותו

ניאזוב נחשב למנהיג דיקטטור ועריץ, ועודד פולחן אישיות סביב דמותו. בהאמינו כי לטורקמניסטן אין זהות לאומית אמיתית ניסה לייסד תרבות וזהות לאומית חדשות שהתרכזו סביב דמותו. הוא שינה את שמה של העיר קראסנובודסק בים הכספי ושל מספר ערים נוספות ל"טורקמנבאשי", כפי שקרא לעצמו, והביא לשינוי שמם של בתי ספר, שדות תעופה, ואפילו מטאוריטים לשמו ולשמם של בני משפחתו הקרובה. פניו הופיעו על כל השטרות וחלק ממטבעות המדינה, המאנאט, ודיוקנאות גדולים של הנשיא נתלו בכל רחבי המדינה, במיוחד בבניינים ציבוריים ושדרות. פסלים שלו ושל משפחתו פזורים בכל רחבי טורקמניסטן. הפסלים כוללים אחד שנמצא במדבר קאראקום, ופסל מצופה זהב בראש הבניין הגבוה ביותר באשגאבאט, קשת הנייטרליות, שמסתובב כך שפניו יהיו תמיד לכיוון השמש. ניאזוב יזם את בנייתו של ארמון אדיר באשגאבאט כדי להנציח את שלטונו.
כמו כן, בשמו של ניאזוב פורסמו מספר ספרים, ובראשם רוחנמה - "מדריך רוחני לעם הטורקמני", ובו "היסטוריה" של העם הטורקמני, בחלקה מיתולוגית ועל פי פרשנות של ניאזוב וסיפורו האישי. לימוד הספר היה לאחד המקצועות העיקריים בכל מוסדות החינוך במדינה, עובדים הוכרחו להשתתף בקורסים על הספר, ואנשי דת במסגדים הונחו להתייחס לספר באותה קדושה כמו שהם מתייחסים לספר הקוראן. הספר תורגם לשפות רבות במימון חברות מסחריות זרות אשר ביצעו עבודות לפיתוח ובנייה במדינה; עניין זה היה נושא סרט התעודה "צלו של הספר הקדוש" ("Shadow of the Holy Book") של הבמאי הפיני ארטו הלונן (Arto Halonen).
כשנשאל אודות פולחן האישיות סביב דמותו ענה ניאזוב: "אישית אני מתנגד להצגת תמונות ופסלים שלי ברחובות - אבל זה מה שהעם רוצה."
ב-21 בדצמבר 2006 נפטר ניאזוב מאי ספיקת לב. לממלא מקומו מונה גוּרְבָּנְגוּלִי מְיָאליכְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב, ובפברואר 2007 הוא נבחר לנשיא בבחירות כלליות. עם בחירתו שיבח ברדימוחמדוב  את קודמו והודיע כי ימשיך את דרכו הפוליטית, אך בפועל החל בצמצום הדרגתי של פולחן האישיות של ניאזוב והחל לפתוח את המדינה כלפי חוץ.
הערות שוליים

↑  AP, טורקמניסטן: ינואר הוא שוב ינואר, ויום שבת שבת, באתר ynet, 24 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300486105171  PLWABN: 9810702153305606  BnF: cb159864896 (data)  CiNii: DA13915511  GND: 121010732  ISNI: 0000 0001 1000 2753  LCCN: no94005238  LNB: 000073426  MusicBrainz: c7762128-9b4d-4330-8ba2-3bbc8543b924  NKC: js20050905010  NLK: KAC200703715  NSK: 000578078  NTA: 12750950X  SUDOC: 12744629X  VIAF: 97156710   WorldCat (עם VIAF): 97156710
סקוטלוזאורוס

| סקוטלוזאורוס |
| --- | --- |
  איור של סקוטלוזאורוס ומד אורך
תקופה
יורה תחתון 196 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
סוג:: סקוטלוזאורוס
שם מדעי
 Scutellosaurus ‏קולברט, 1981

איור
סקוטלוזאורוס (שם מדעי: Scutellosaurus; מילולית: "לטאה מגוננת קטנה") הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי-עוף מקבוצת התיראופורה. הוא היה קרוב לסטגוזאורים.
מאפיינים

דינוזאור זה חי לפני 196 מיליון שנה באזור של אריזונה, ארצות הברית של תור היורה הקדום. הוא היה מאבותיהם של הסטגוזאורוס ושל האנקילוזאורוס וכמותם היה מכוסה במעין מאות לוחיות עצם לאורך גבו ופלג גופו העליון. הוא היה קטן מאוד - הגיע לאורך עד 1.2 מטר, לגובה 50 ס"מ ולמשקל 10 ק"ג והוא היה דו-רגלי זריז שאולי הסתמך יותר על זריזות מאשר על שריונו. ככל הנראה הוא היה אוכל צמחים.
המאובנים של הדינוזאור התגלו באריזונה ב-1981 בשטחי אומת נאוואחו תחת אבני חימר. באותה תקופה בה הסקוטלוזאורוס חי היה הרבה יותר לח באזור. הוא היה דומה ללטאה של ימינו.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים!.
סטייק פאי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פשיטדת בשר, מזון 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 מרכיבים עיקריים:  אומצה 
 
סטייק פאי ביתי
סטייק פאי (באנגלית: Steak pie) היא פשטידת בשר מסורתית המוגשת בבריטניה.
מאפיינים

הפאי עשוי מנזיד אומצה ורוטב בקר, סגור במעטפת מאפה. לפעמים משולבים במילוי ירקות מעורבים. המנה מוגשת לרוב עם "סטייק צ'יפס" (תפוחי אדמה פרוסים עבים מטוגנים, לפעמים בטפטוף שומן).
סטייק פאי זמין על פי רוב גם בחנויות פיש אנד צ'יפס, מוגש עם טוגנים רגילים, המכונה בסקוטלנד "ארוחת ערב סטייק פאי". ארוחת ערב סטייק פאי מלווה בדרך כלל במלח ובחומץ. עם זאת, בסביבות אדינבורו, שילוב של חומץ יין ורוטב חום, המכונה בפשטות "רוטב" או "רוטב צ'יפי" הוא מאוד פופולרי. הפרופורציות המדויקות של כל מרכיב הן ייחודיות לכל טייק-אווי (איסוף עצמי). כמה חנויות פיש אנד צ'יפס, במיוחד בסקוטלנד, מחממות פשטידות קפואות אפויות מראש על ידי הטלתן לטיגון בשמן עמוק.
סטייק פאי וכדורגל

ברחבי בריטניה, פשטידות בשר הן אוכל חם מסורתי הנאכל במשחקי כדורגל לפני בעיטת הפתיחה או במהלך הפסקת המחצית. פשטידת הבשר היא כל כך שם נרדף לכדורגל בממלכה המאוחדת, שבטקס פרסי ה-British Pie מוענק פרס לפאי הכדורגל הטוב ביותר.
סקוטים רבים חוגגים את Neerday ("יום השנה החדשה") עם ארוחת ערב של סטייק פאי.
סוגים

סוגים אחרים של סטייק פאי זמינים ברחבי העולם, כולל באוסטרליה ובניו זילנד. באירלנד, נהוג להוסיף גינס סטאוט יחד עם בייקון ובצל, והתוצאה מכונה בדרך כלל סטייק וגינס פאי (או בקיצור גינס פאי). סטייק ואייל פאי היא יצירה דומה, הפופולרית בפאבים בריטיים, תוך שימוש באחת ממגוון האיילים במקום הגינס.
הערות שוליים

↑  "The six best football pies in Britain revealed". Joe.co.uk. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Morecambe Football Club lift top pie awards". BBC. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  'Scottish Hogmanay Customs and Traditions at New Year' at About Aberdeen. Retrieved 21 December 2007.
↑  "Our humble pie man". www.scotsman.com.
סטיבן אלקינס

סטיבן בנטון אלקינס (באנגלית: Stephen Benton Elkins;‏ 26 בספטמבר 1841 – 4 בינואר 1911) היה תעשיין ופוליטיקאי אמריקאי. בין השנים 1891 – 1893 הוא כיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית. הוא כיהן גם כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טריטוריית ניו מקסיקו וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.
ראשית חייו

סטיבן בנטון אלקינס נולד ב-26 בספטמבר 1841 ליד ניו לקסינגטון, אוהיו לאביו פיליפ דנקן אלקינס ולאמו שרה פיקט וויתרס. באמצע שנות ה-40 עברה המשפחה לווסטפורט, שבמיזורי (כיום חלק מקנזס סיטי). בשנות ה-50 הוא למד בקולג' של הבונים החופשיים שבלקסינגטון, מיזורי וב-1860 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מיזורי שבעיר קולומביה. לאחר סיום לימודיו הוא עסק בהוראה למשך זמן קצר במחוז קאס שבמיזורי. בין תלמידיו נמנה קול יאנגר, לימים חבר כנופיית ג'יימס-יאנגר, בהנהגתו של ג'סי ג'יימס.
מלחמת האזרחים

במלחמת האזרחים האמריקנית התגייסו אביו ואחיו של אלקינס לצבא הקונפדרציה ושירתו תחת פיקודו של סטרלינג פרייס, אך הוא עצמו התגייס לצבא האיחוד. לפני גיוסו הוא נתקל פעמיים ב"מורדים של קוונטריל"(יחידת גרילה של הקונפדרציה) וניצל ממוות בזכות אביו ואחיו. לימים הוא סיפר:
הם צעדו יחד עמי והגענו למחנה של קוונטריל. שם ראיתי את קול יאנגר, דיק יגר, ג'ורג' מ. טוד ואחרים שלאחר מכן נודעו בשל מעשיהם הנואשים. אלו שהזכרתי היו בניו של חוואי באזור בו התגוררתי. הם זיהו אותו ואמרו: הנה בא סטיב אלקינס. לכל אורך הדרך פחדתי שברנשים אלו ששבו אותי יירו בי בגב, שכן נשאתי עמי את השעון שאני נושא עמי כעת כאשר אני מכהן כמזכיר המלחמה.
אלקינס החל את דרכו בצבא האיחוד כקצין בדרגת קפטן במיליציה של רגימנט הרגלים ה-77 של מיזורי. הוא שירת תחת פיקודו של קרסי קואטס והקרב היחידי בו הוא השתתף היה קרב לון ג'ק, שלדבריו עורר בו תחושות תיעוב כלפי המלחמה. אלקינס ציין שמזלו הטוב שבזכותו הוא זכה להגנה מצד מורדי קוונטריל תאם לחשש שהוא ירצח על ידיהם על היותו חייל בצבא האיחוד, שכן הם השתתפו ככל הנראה בקרב זה.
עברתי לאחר מכן בשדה הקרב, הדם, התחינות למים, המוות, הגופות שהופשטו מבגדיהן, הסוסים המתים שגופותיהם שימשו כמתרסים, גרמו לי להרגשת גועל מהמלחמה.
ניו מקסיקו

אלקינס החל לעסוק בעריכת דין בעיירה מסילה שבניו מקסיקו ובשנים 1864 – 1865 הוא נבחר למועצה המחוקקת של הטריטוריה. בין השנים 1866 – 1867 הוא שימש כתובע המחוזי של הטריטוריה. ב-10 ביוני 1866 הוא נשא לאישה את רעייתו הראשונה, שרה סימס ג'ייקובס. בין השנים 1867 – 1870 הוא שימש כתובע הכללי של הטריטוריה. ב-1872 הוא נבחר כנציג ניו מקסיקו לקונגרס של ארצות הברית, ב-1874 הוא נבחר מחדש ובתפקיד זה הוא כיהן מ-4 במרץ 1873 ועד 4 במרץ 1877. ב-1875 הוא הכיר את רעייתו השנייה, היילי דייוויס ונשא אותה לאישה. הוא המשיך לעסוק בעריכת דין. הוא היה המייסד והנשיא של בנק סנטה פה וניהל עסקים נרחבים בתחומי הקרקעות, הרכבות, הכרייה והפיננסים, ושימש כנשיא חברת מקסוול לנד גרנט. בניסיונו לגרש פולשים לקרקעות הוא הואשם בהיותו חלק מקבוצת עורכי הדין "מעגל סנטה פה". יחד עם גיסו, תומאס ב. קרטון, השתתף אלקינס במה שהפך לשערוריית ספקולציית הקרקעות הגדולה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. בעשותו שימוש בהשפעתו על פוליטיקאים, כמו חברי קונגרס, שופטים והמודד הראשי של ארצות הברית, עלה בידו של אלקינס לקבל את הזיכיון על הענקות הקרקעות הספרדיות והמקסיקניות על שמו. באמצעות ייצוג קולקטיבי של הצדדיים בסכסוכי הקרקעות, השפיעו אלקינס וקרטון על מדיניות חלוקת הקרקעות של ממשלת הטריטוריה, תוך הפרה ישירה של הסכם גואדלופה אידלגו.
וירג'יניה המערבית

רעייתו השנייה של אלקינס, היילי דייוויס, הייתה בתו של הסנאטור הנרי ג. דייוויס, מווירג'יניה המערבית. ב-1878 הוא היה לאזרח של מדינה זו והחל להיות מעורב בעסקי נפט, פחם ותעשיית העץ בשיתוף עם חמו.
בני הזוג בנו את ביתם, "הייליהרסט" במחוז רנדולף ובסמוך נוסדה העיירה אלקינס. הבית עוצב על ידי האדריכל מניו יורק צ'ארלס ט. מוט. לאחר מותו של אלקינס הועבר הבית והרכוש שסביבו על ידי אלמנתו לקולג' דייוויס ואלקינס המקומי וכיום הוא חלק משטח הקמפוס של המוסד ורשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
מזכיר המלחמה

אלקינס כיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון מ-17 בדצמבר 1891 ועד 5 במרץ 1893. בין המטרות שהציב לעצמו הייתה חידוש דרגת הקצונה לוטננט גנרל והעלאת השכר של הנגדים בצבא כדי לשפר את איכות שירותם. הוא גם הרחיב את פעילות חטיבת המודיעין הצבאי.
סנאטור

ב-1895 נבחר אלקינס כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית ולאחר בחירתו הראשונה הוא נבחר לשתי תקופות כהונה נוספות. בסנאט הוא שימש כיושב ראש הוועדה לסקר גאולוגי וכחבר בוועדת הסחר הבין-מדינתי. סטיבן אלקינס נפטר בעודו מכהן כסנאטור ב-4 בינואר 1911 בוושינגטון די. סי. ונטמן בבית הקברות מייפלווד שבאלקינס, וירג'יניה המערבית.
הערות שוליים

↑  B. Marie Mollohan, Marie Mollohan, By the Banks of the Holly: Notes and Letters from the Desk of Bernard Mollohan, iUniverse, 2005, p. 424.
↑  The Missouri in the Civil War Message Board
↑  Nicholas J. Santoro, MALVERN HILL, RUN UP TO GETTYSBURG, iUniverse, 2014, p. 59.
↑  The Maxwell (Beaubien-Miranda) Land Grant and the Colfax County War, www.sangres.com
↑  Spears, Jae. "Stephen B. Elkins". e-WV: The West Virginia Encyclopedia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3552 7831  LCCN: n95110554  NARA: 10575830  SNAC: w6gj03d9  US Congress: E000110  VIAF: 33712726   WorldCat (עם VIAF): 33712726
נחל ראש פינה

| --- | --- |

מבט מהנחל על המושבה ראש פינה
 מידע כללי
 אורך:  11 קילומטרים
 שפך:  נהר הירדן 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נחל ראש פינה(למפת אצבע הגליל רגילה) נחל ראש פינה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ראש פינה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ראש פינה
 
נַחַל רֹאשׁ פִּנָה הוא נחל בגליל העליון המנקז את המורדות המזרחיים של הר כנען. תחילתו בהר כנען ממנו הוא יורד לתחומי המושבה ראש פינה ונשפך לירדן ההררי. לאורך הנחל נובעים שלושה מעיינות: עין גיא-אוני, עין פינה ועין כדן. חלקו העליון של הנחל הוא שמורת טבע מוכרזת ששטחה הוא 273 דונם והיא הוכרזה ב-31 ביולי 2007.
גאוגרפיה

ערוץ נחל ראש פינה זורם במורדותיו המזרחיים של הר כנען, ממערב למזרח, ומנקז לתוכו 2 גאיות תלולים. הגאיות מתחילים מאזור שכונת קריית שרה בצפת ונפגשים כ-200 מטר מעל עין גיא-אוני. משם ערוץ הנחל זורם דרך 3 המעיינות ודרך ראש פינה עד לנהר הירדן. אורכו של תוואי הנחל מצפת ועד הירדן הוא כ-13.2 ק"מ. בחלקו שבין הר כנען לראש פינה יורד הנחל באופן תלול יחסית כ־400 מטרים תוך כ־2 ק"מ. עם זאת, הבדלי הגובה לא יצרו מפלים ושיפועים חדים מדי, כך שהתאפשרה סלילת דרך בנחל. דרך זו, שקישרה בין צפת לטבריה דרך ראש פינה וג'עוני, הייתה ברובה מרוצפת אבנים אולם ג'יפים וטרקטורונים אשר נסעו באין מפריע בשנות ה-90 ובעיקר בעשור הראשון של שנות ה-2000 (עד 2007) פגעו קשות בדרך ואף יצרו קוליסים עמוקים שבחלקים מסוימים של הנחלים גרמו להטיית זרימתו אל הדרך. מאחר שדרך זו תלולה וקשה יחסית, נסלל בתקופת מלחמת העולם הראשונה כביש ראש פינה - צפת (כיום כביש 8900), שקישר בין טבריה, ראש פינה וצפת במסלול בעל שיפוע מתון יותר. קטעים קצרים מריצוף האבנים של הדרך הישנה קיימים עד היום.
בראש פינה עובר הערוץ בחלקה העליון של המושבה, עד לאזור המרכז המסחרי הישן, שם הוא נכנס לתוך תעלה שאורכה 80 מטר, מגיח החוצה ל-30 מטרים ואז נכנס שוב לתעלה שאורכה כ-120 מטרים. לאחר מכן, יוצא הנחל שוב לערוץ פתוח וזורם דרך שכונת השקדים (הרחבה ב'). הנחל יוצא מהשכונה בסמוך אחד מהבתים בחלק הצפוני של השכונה וממשיך בשדה לכיוון בית הקירור רפקור שם הוא חוצה את כביש 90 בתעלה שמתחת לכביש. הנחל בהמשך עובר בסמוך לשדה"ת מחניים, ומגיע עד למאגר מים מצפון-מערב לכפר הנשיא, בו נאגרים המים ורק העודפים זורמים במורד הנחל עד לירדן. חלקו התחתון של הנחל ידוע בשמו הערבי: ואדי שעיון (وادي شعيون) והוא נשפך לירדן בסמוך למצד עטרת.
חלקו העליון של הנחל בין צפת לראש-פינה באורך כ-1.3 ק"מ נחלק לשני חלקים: החלק התחתון בתחום שיפוט המועצה המקומית ראש פינה, בקרקעות מינהל מקרקעי ישראל הוכרז כשמורת טבע רשמית בקיץ 2007, שטח זה גודלו 273 דונם. חלקו העליון של הנחל גודלו 863 דונם, נמצא בתחום שיפוט עירית צפת, כולל קרקעות פרטיות רבות, והליכי אישורו כשמורה מתעכבים.
מים (הידרולוגיה) > המעיינות

לאורך הנחל נובעים שלושה מעיינות: עין גיא-אוני, עין פינה ועין כדן. מרבית מי המעיינות מנוצלים נכון לשנת 2014 ומבני אבן שהוקמו עליהם בעבר עדיין קיימים במקום.
בנחל יש שלושה מעיינות אשר כולם נובעים בתוך מבנים סגורים עתיקים אשר נבנו סביבם על מנת להגן על המים מזיהום. חלק ממי המעיינות זורמים בגרביטציה אל המושבה והעודפים זורמים אל מחוץ למעיינות אם כי בשנים האחרונות פחות ופחות מים מוזרמים אל המושבה ועל-כן הנחל זורם לאורך כל השנה. המעיין הראשון (התחתון), נקרא עין כדן. כ-300 מטר מעליו נובע עין פינה, אשר חלק ממימיו נתפסים ומובלים בצינור גרביטציה לחלקה העליון של המושבה. המעיין השלישי, כ-300 מטר מעל עין פינה, נקרא עין גיא אוני.
מים (הידרולוגיה) > שימוש המים

בעלי-החיים אשר שוכנים באגן הניקוז של הנחל, מגיעים אליו על-מנת להרוות את צמאונם והדבר חשוב כמובן בייחוד בחודשי הקיץ. מבחנת בני-האדם, מים אלו שימשו כמקור חיים עבור תושבי ג'עוני וראש-פנה. ב-2 העשורים הראשונים של המאה ה-21 עלה מספר התושבים מ-2200-2300 ל-3000-3400 תושבים ונבנו מתקני התפלה לאורך מישור החוף; על-כן מקבלת המושבה תוספת מים ממקורות נוספים. מצב זה איפשר, כאמור לשאוב פחות מים ולתת לנחל לזרום לאורך כל השנה. על אף ההסכם שנחתם בין רשות הטבע והגנים למועצה המקומית ראש פינה על שחרור המים לטבע, עדיין שואבת מועצת ראש פינה מים מהנחל. בממוצע שואבים בתקופות הקיץ סדר גודל של כ- 200-250 קו"ב ליום. ובעונות גשומות מגיעים ל-500-600 קו"ב ליום. בממוצע רב שנתי כ- 300-350 קו"ב ליום. המים מובלים על קו גובה באמצעות כוח הכבידה לחלקה העליון של המושבה, מוכנסים למתקן סינון ומועברים כמי שתייה לשימוש השכונות העליונות של המושבה.
מסלע וקרקע

המביט למעלה אל עבר הר כנען, יוכל להבחין כי לא צומחים בו עצים, זאת מכיוון שנחל ראש פינה מתחתר בהר כנען הבנוי ברובו מסלעי גיר קשה מתקופת האאוקן התיכון. חלקו העליון של הנחל מאופיין בגושי סלע גדולים מתצורת בר כוכבא היוצרים מצוקים תלולים. הקרקע המתפתחת בסלעי האאוקן מכילה חרסית בזמן שהיא נרטבת היא נעשית בוצית וכשהיא מתייבשת היא מתכווצת ומתפוררת.
צמחייה

בנחל ראש פינה מוצאים שלושה בתי גידול עיקריים: מורד ההר, צמחי בוסתנים וצמחיית נחלים.
צמחייה > צמחי נחלים

אחת התופעות המעניינות היא שבנחל ראש פינה לא גדלים צמחי נחלים נפוצים כמו קנה, ערבה והרדוף ואין הסבר ברור לתופעה. תופעה דומה מתרחשת גם בשני נחלים אחרים בגליל המערבי. נחל בצת שופע בהרדופים ואילו בנחל כזיב הסמוך לו, ההרדופים חסרים. צמחי המים שפוגשים בנחל הם פטל קדוש, ברוניקת המים, ערברבה, גרגיר הנחלים ותאנה (פיקוס התאנה).
רוב צמחי הנחל פורחים בקיץ, היתרון של מים זמינים מאפשר להם פריחה בלעדית בעונה זו כך שהם נהנים מחרקים מאביקים ומאריכים את תקופות הצימוח עד הקיץ.
צמחייה > צמחי בוסתנים

בחלקו של הנחל הקרוב לראש פינה, גדות הנחל רחבות מאוד ולכן מאפשרות גידול של עצי בוסתנים הגדלים ממורדות ההר ועד קרוב לנחל. העצים לא גדלים באופן טבעי ונשתלו בעבר על ידי תושבי הכפר הערבי ג'עוני שחיו במקום לפני תושבי ראש פינה. רוב עצי הבוסתנים הם עצי פרי: שקד, צבר, רימון וזית אך לפעמים רואים גם עצים טבעיים כמו האשחר הארץ ישראלי והעוזרר קוצני. באזורים המוצלים, בעיקר במפנה הצפוני הסלעים מכוסים בטחב.