stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוגלפנצר

| --- | --- |

הקוגלפנצר ממוזיאון הטנקים בקובינקה
 מידע כללי
 סוג:  רק"מ סיור (?)
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 יצרן:  קרופ (?)
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה 
 מידע טכני
 אורך:  ~1.7 מטרים
 גובה:  ~1.5 מטרים
 משקל:  1.8 טון
 מהירות:  8 קמ"ש
 מנוע:  25 כ"ס
 שריון:  50 מ"מ
 צוות:  1-2 (?)
 
הקוגלפנצר (בגרמנית: Kugelpanzer; בתרגום לעברית: טנק מעוגל, ידוע גם בתור "טנק כדור") הוא רכב משוריין, כנראה מגרמניה הנאצית, שמקורותיו עלומים. עותקו היחיד נמצא במוזיאון הטנקים בקובינקה, מוסקבה, רוסיה. הכלי היה כנראה מיועד לסיור, תצפית ומיגון.
היסטוריה

מקורותיו של הרכב והסיבה ליצירתו אינם ידועים, כמו כן לא אותרו כל מסמכים אודותיו. הרכב מוצג במוזאון הטנקים כמוצג #37, ומהמחקר אודותיו עולה כי
הוא נתפס ב-1945 על ידי הכוחות הסובייטים, כנראה במנצ'וריה לאחר שנשלח ליפן או בשטח הניסויים בקומרסדורף, 25 ק"מ דרומית לברלין, שם נמצא גם המאוס.
עובי השריון החיצוני הוא כ-5 מ"מ.
הרכב היה מופעל על ידי מנוע צילינדר בעל שתי פעימות.
לא נמצאו כל עדויות לשימוש בכלי בקרב.
את מטרותיו של הכלי אפשר להסיק ממבנהו בלבד. הכלי מורכב מתא פנימי שכנראה היה מיועד לאדם בודד, ולו שני פתחים - פתח כניסה מאחור, וחרך צר מלפנים. לכלי שלשה גלגלים ממוגנים- שני גלגלים ממונעים גדולי ממדים המקיפים את התא, וגלגל אחורי השימש כנראה לאיזון הכלי. בתוך הכלי היה משדר רדיו.
הכלי כנראה יועד לתנועה והתמגנות בשטח קרב של אדם בודד או שניים. לא ניתן לקבוע מן המידע הזמין אם האדם בתוך הטנק יכול היה להשתמש בנשק חם דרך החרך או באמצעות פתח ייעודי.
טנקים דומים

רעיון הרכב הקרבי לאדם בודד הוצג לראשונה במלחמת העולם הראשונה . בצרפת, רכבים אלו נקראו Bouclier roulant (מצרפתית: מגן מתגלגל).
כדור משוריין בשם "טנק טמבלוויד" תואר במאמר במגזין " Popular Science " ב-1936. ממציא טקסני הציג את עיצוב הטנקים. הוא היה גבוה בהרבה מן הקוגלפנצר הגרמני - טנק טמבלוויד יכול היה להכיל שלושה אנשים, שלושה מקלעים, ציוד ומנוע.
| --- | --- |
 הקוגלנפנצר, מן הצד:  "מגן מתגלגל" צרפתי
| רק"מ של גרמניה הנאצית מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | פאנצר 35(t) • פאנצר 38(t) • פאנצר סימן 1 • פאנצר סימן 2 |  |
| טנקים בינוניים | פאנצר סימן 3 • פאנצר סימן 4 • פנתר |  |
| טנקים כבדים | טיגר 1 • טיגר 2 (קינגסטיגר) |  |
| משחיתי טנקים | פנצרייגר 1 • מארדר 1 • מארדר 2 • מארדר 3 • יאגדפנצר 38(t) הצר • נאזהורן • יאגדפנצר 4 • יאגדפנתר • אלפנט • יאגדטיגר • RSO |  |
| תותחי סער | שטוג סימן 3 • שטוג סימן 4 • שטורמהוביץ 42 • ביסון  • שטוג 33B • ברומבר • שטורמטיגר |  |
| ארטילריה מתנייעת | וספה • הומל • קרל גרט • לוריין 37L • גריל • פאנצר 1 siG33 • פאנצר 2 siG33 • פאנצרוורפר |  |
| רק"ם נגד מטוסים | פלאקפאנצר 38(t) • פלאקפאנצר 1 • פלאקפאנצר 4 |  |
| כלי רכב משוריינים | רק"ם סיור קל: Sd.Kfz. 223 • Sd.Kfz. 222 • Sd.Kfz. 221   רק"ם סיור כבד:  Sd.Kfz. 231 • 232 • 233 • 234 • 263 • 247 • M35 ADGZ |  |
| זחל"מים | Sd.Kfz. 2 • 4 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • Sd.Kfz. 250 • 251  • 252 • 253 • 254 • SWS |  |
| רק"ם ניסיוני | פאנצר סימן 7 • פאנצר סימן 8 • נויבאופארצויג • שטורר אמיל • הוישרק 10 • פנתר 2 • פרויקט טנקי ה-E • ראט P.1000 • לנדקרוזר P.1500 • קוגלפנצר |  |
ספרות

רוברט דייל ארנדט ג'וניור: "מכוניות מוזרות של גרמניה לפני המלחמה והרייך השלישי" (1928-1945) . 2006, פרסום IRP
הערות שוליים

↑  "המגנים המתגלגלים", אתר "שרידי המלחמה" (צרפתית)
↑  טנק טומבלוויד, Popular Science, יוני 1936 (אנגלית), באתר web.archive.org, ‏2014-12-23
קרל-אריוון האוב

| --- | --- |
 לידה:  5 במרץ 1960 טקומה, ארצות הברית 
 נעדר:  7 באפריל 2018 כנראה צרמט, שווייץ 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום מגורים:  קלן 
 השכלה:  אוניברסיטת סנט גאלן (1983) 
 מעסיק:  נסטלה, מקינזי, טנגלמן גרופ 
 
קרל-אריוון האוב (בגרמנית: Karl-Erivan Haub; נולד ב-5 במרץ 1960 - נעדר מ-7 באפריל 2018) הוא איש עסקים מיליארדר גרמני. מנכ"ל (במשותף עם אחיו) של חברת ההחזקות טנגלמן גרופ (אנ').
קורות חייו

נולד בטקומה שבוושינגטון. בנו הבכור של אריוון האוב (אנ') ‏(1932–2018) שניהל בשעתו את טנגלמן גרופ. המשפחה נמנית בין המשפחות העשירות בעולם לפי פורבס.
למד כלכלה ומדעי החברה באוניברסיטת סנט גאלן (אנ') בסנט גאלן (אנ'), שווייץ. התמחה בתפקידים שונים בקבוצת טנגלמן ומשנת 2000 הוא מנהיג את החברה יחד עם אחיו הצעיר יותר כריסטיאן ו. א. האוב (אנ').
האוב נחשב לגולש סקי מנוסה, באפריל 2018 מסרו הרשויות כי הוא התאמן לקראת תחרות סקי באתר סקי על המטרהורן, ולא שב למלון שבו התאכסן בעיירה צרמט. הוא גלש בגפו ואפשר שהחליק לסדקים בקרחונים שבאזור בו גלש. בשל העובדה שמשלחות חיפוש וחילוץ נכשלו בעבר באיתור נעדרים באזור זה, מוגדר האוב נעדר.
באפריל 2024 פורסם שקרל-אריוון האוב גר במוסקבה עם המאהבת שלו.
הערות שוליים

↑  מספר 176 ברשימת עשירי העולם לשנת 2010, פורבס. (באנגלית).
↑  ידיעה על היעלמו באתר היומון הנדלסבלאט (אנ').
↑  DAVID AVERRE, German-US supermarket billionaire, 64, who disappeared hiking on the Matterhorn and was declared dead is 'living with his 44-year-old mistress in Moscow', dailymail, ‏17/4/24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138255369  VIAF: 88300302   WorldCat (עם VIAF): 88300302 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרל-אריוון האוב".
קרל-היינץ שטפנס

אין תמונה חופשית
קרל היינץ שטפנס (בגרמנית: Karl-Heinz Steffens, נולד ב-28 בנובמבר 1961) הוא קלרינטן ומנצח גרמני.
ביוגרפיה

בחלקה הראשון של הקריירה המוזיקלית שלו, היה שטפנס קלרינטן סולן וכן קלרינטן ראשי בתזמורת רדיו בוואריה והפילהרמונית של ברלין.
בין 2009 ל-2018 כיהן שטפנס כמנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הגרמנית ריינלנד פלאץ בלודוויגשאפן.
בתקופת כהונתו זכתה התזמורת באותות כבוד כגון פרס ה-ECHO קלאסיק לתזמורת הטובה ביותר ב-2015 על הקלטת יצירות מאת ברנד אלואיס צימרמן וכן בפרס על תוכניות הקונצרטים הטובות ביותר מטעם אגודת המול"ים הגרמנים למוזיקה ובפרס מטעם אופוס קלאסיק על הקלטת יצירותיו של ג'ורג' אנתייל.
שטפנס מופיע גם כמנצח אופרה. הוא ניצח לא פעם בלה סקאלה מילאנו ומנצח בקביעות על האופרה של ברלין. בנורווגיה, שם כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת המלכותית הנורווגית, ניצח על "פליאס ומליסנד" מאת קלוד דביסי, בביצוע בכורה בנורווגיה.
על פועלו בתחום המוזיקה, קיבל שטפנס את צלב ההצטיינות הגרמני.
הערות שוליים

↑  קרל-היינץ שטפנס, מנצח ראשי של תזמורת שטאטספילהרמוני ריינלנד-פלאץ
↑  זוכי פרס אקו קלאסיק לשנת 2015 לתזמורת/אנסמבל השנה 2015
1 2  הפילהרמונית הישראלית, קרל-היינץ שטפנס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810607935005606  BIBSYS: 15011399  GND: 135065569  ISNI: 0000 0000 8246 5573  LCCN: no2007022187  MusicBrainz: efbb9383-e5a8-48e9-8016-c6cc37b9ebed  VIAF: 61316413   WorldCat (עם VIAF): 61316413
קישפיריט

| --- | --- |
סמל קישפיריטסמל קישפיריט
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת דווצ'ר
 שטח:  4.96 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  44 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°11′55″N 17°14′28″E﻿ / ﻿47.19865°N 17.241130555556°E﻿ / 47.19865; 17.241130555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kispirit.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קישפיריט(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קישפיריט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קישפיריט (בהונגרית: Kispirit) הוא כפר זעיר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בקישפיריט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 123 תושבים, ובשנת 2019 רק 44 תושבים.
יהודי קישפיריט

בקישפיריט חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 25 | 312 |
| 1910 | 12 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 3 | 287 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת דווצ'ר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | דווצ'ר • אדוריאנהאזה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • אגראליה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה • ויד • טישקוואר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיריבטי במשחקים האולימפיים

קיריבטי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אתונה (2004). עד כה, התחרו הספורטאים הקיריבטים רק בענפי האתלטיקה והרמת המשקולות, ולא הגיעו בהם להישגים משמעותיים. להישג הגבוה ביותר הגיע מרים המשקולות מאמאה תומאס, שסיים במקום ה-13 (מתוך 21) באולימפיאדת אתונה. במשחקי החורף לא השתתפה קיריבטי מעולם.
ראו גם

קיריבטי במשחקים האולימפיים לנוער
קרל-אדולף הולידט

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1891 שפייר, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  22 במאי 1985 (בגיל 94) זיגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1909–1945 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-52   מפקד הדיוויזיה ה-50   מפקד הקורפוס ה-17   מפקד פלגת הארמייה הולידט   מפקד הארמייה השישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל-אוברסט קרל-אדולף הולידט (בגרמנית Karl-Adolf Hollidt;‏ 25 באפריל 1891 – 22 במאי 1985) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הולידט נולד ב-25 באפריל 1891 בשפייר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-117 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-3 - הדוכסית). במלחמת העולם הראשונה לחם במסגרת רגימנט המילואים ה-118 בחזית המערבית, ב-1 במרץ 1915 קודם לדרגת אובר לוטננט, וב-22 במרץ 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הולידט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 הועלה הולידט לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-12. ב-1 בינואר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 במרץ באותה שנה מונה לראש מטה הקורפוס ה-1. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בנובמבר באותה שנה מונה למפקד אגד הרגלים ה-9.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה הולידט למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה.
ב-8 בספטמבר 1939 מונה הולידט לראש מטה הארמייה החמישית, ובהמשך מונה לראש מטה הפיקוד המזרחי. ב-1 באפריל 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-25 במאי 1940 מונה לראש מטה הארמייה התשיעית, והשתתף עימה במערכה על צרפת. ב-25 באוקטובר 1940 מונה הולידט למפקד הדיוויזיה ה-50, והשתתף עימה בקרב על יוון, כחלק מהקורפוס ה-30 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט.
במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס ה-54 במסגרת הארמייה ה-11, וב-8 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בינואר 1942 מונה הולידט למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 בפברואר הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בין 2 באפריל 1942 ל-12 ביוני 1942, החליף קרל שטרקר את הולידט בפיקוד על הקורפוס. ב-23 בנובמבר 1942 מונה הולידט למפקד פלגת הארמייה הולידט, ולחם עימה במסגרת ניסיונות החילוץ של הארמייה השישית מכיס סטלינגרד. ב-5 במרץ 1943, הפכה פלגת הארמייה שבפיקודו לארמייה השישית החדשה, שעימה לחם בקרבות על הנהר מיוס, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-17 במאי תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 בספטמבר 1943 הועלה הולידט לדרגת גנרל אוברסט.
ב-8 באפריל 1944 פרש הולידט מהצבא, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקנים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשפט הולידט במשפטי נירנברג על פשעי מלחמה, וב-27 באוקטובר 1948 נדון ל-5 שנות מאסר, אך ב-22 בדצמבר 1949 שוחרר הולידט מהכלא. לאחר שחרורו התגורר הולידט בזיגן עד למותו ב-22 במאי 1985.
קרחון דרמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  10 ק"מ 
 רוחב:  1.5 ק"מ 
 קואורדינטות:  78°43′30″S 84°16′00″W﻿ / ﻿78.725°S 84.2667°W﻿ / -78.725; -84.2667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דרמה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דרמה
 
מפת מרכז ודרום רכס סנטינל
 קרחון דרמה נמצא בקצה הימני התחתון של הרביע השלישי מימין, בשורה השנייה מלמטה של רביעי המפה
קרחון דרמה (באנגלית: Drama Glacier; בבולגרית: ледник Драма) הוא קרחון בצידו המזרחי של דרום רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון קארי, וקרחון גאבארה, וצפונית מזרחית להר לאנדולט ולדרומו של קרחון ראזבוינה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח ונשפך אל זרם הקרח ראטפורד, צפונית מזרחית לפסגת לונג.
אורכו של הקרחון 10 קילומטרים ורוחבו של הקרחון 1.5 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם היישוב דרמה (Драма) שבדרום מזרח בולגריה. השם אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי של בולגריה (בבולגרית)
קרחון האמונד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  77°25′00″S 146°00′00″W﻿ / ﻿77.4167°S 146°W﻿ / -77.4167; -146
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון האמונד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון האמונד
 
קרחון האמונד או קרחון ג'ון הייז האמונד (באנגלית: Hammond Glacier או John Hays Hammond Glacier) הוא קרחון בהרי היינס, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בצד הצפון-מזרחי של הרי היינס.
אורכו של הקרחון 74 קילומטרים.
הקרחון נשפך אל מדף הקרח סלצברגר המכסה את מפרץ סלצברגר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה בשנת 1934 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, בראשותו של ריצ'רד בירד.
היסטוריה > מקור השם

בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של ג'ון הייז האמונד, מהנדס כרייה אמריקאי, ונדבן, אשר נתן חסות למשלחתו של בירד.
לקריאה נוספת

• Wilson, Douglas & Luyendyk, Bruce & Sorlien, Christopher & Stone, J.. (2001), , AGU Fall Meeting Abstracts
קהילת יהודי פוניבז'

הקהילה היהודית בפּוֹנֵיבֵז' שבליטא (בליטאית: Panevėžys; ביידיש: פּאָנעװעזש) התקיימה החל מהמאה ה-18 לערך ועד להשמדתה בשואה. הקהילה עברה שינויים רבים החל מלפני מלחמת העולם הראשונה ועד לאחר מלחמת העולם השנייה, כשכל מלחמה השפיעה ישירות על מצב הקהילה היהודית. בשיאה מנתה הקהילה כ-8,000 יהודים, כ-60% מקרב האוכלוסייה בפוניבז', כשלאחר השואה שרדו כ-70 יהודים בלבד. קהילה זו מפורסמת בעיקר בזכות ישיבת פוניבז' הידועה. אישים מוכרים רבים גרו בה, חלקם הגיעו בעקבות הישיבה, או היו תוצר של מספר שנות לימוד בה.
תולדות הקהילה לפני השואה

פוניבז' היא העיר החמישית בגודלה בליטא. במהלך המאה ה-18 החלו להתיישב בעיר יהודים. בתחילה משפחות של קראים שבמשך הזמן התמעטו וקהילתם בפוניבז' חדלה להתקיים. ובהמשך גם יהודים שלא מהקהילה הקראית. הגירת היהודים לעיר גדלה בהתמדה עד כדי כך שבסוף המאה ה-19 היהודים היוו כ-60% מכלל האוכלוסייה. בשנת 1883 אסר הצאר הרוסי על היהודים לגור במחוז פוניבז' (הכפרים שמסביב) והיהודים נאלצו לעבור לגור בפוניבז' עצמה בצפיפות גדולה. רובע המגורים העיקרי שלהם היה בשכונת סלובדקה, שנבנתה בשטח של ביצות. רוב עניי העיר גרו שם, ולשם דחפו גם את היהודים. ובעקבות כך החלה הגירה גדולה של יהודים אל מחוץ לעיר. במהלך המאה ה-19 הונחה בליטא מסילת ברזל שעברה דרך העיר פוניבז', דבר שגרם להתפתחות המסחר והמלאכה בעיר. היהודים בפוניבז' היו פעילים מאוד בענפים שהתפתחו בעקבות זה היהודים עסקו כמעט בכל המקצועות: רופאים, עורכי דין, רוקחים ומורים.
מצב קהילת יהודי פוניבז' דמה למצבן של רוב שאר הקהילות היהודיות באירופה. כלומר הקהילה ומנהיגיה היו חרדיים. הילדים למדו בחיידרים ותלמודי תורה, היו ישיבות לבחורים והחיים הדתיים התרכזו בעיקר סביב בית הכנסת ובית המדרש. אך בנוסף לכך כבר החלו לחדור השפעות של ההשכלה ותנועת הציונות. יהודי פוניבז' היו פעילים בתנועה הציונית ובעלייה לארץ. היו ממחדשי היישוב בפתח תקווה. ב-1887 עלתה קבוצת יהודים לארץ ישראל בעזרת תנועת "חובבי ציון".
לפני מלחמת העולם הראשונה למדו בני הנוער היהודי בבתי הספר הרוסיים ובגימנסיה הריאלית הרוסית בעיר. בשנות ה-70 של המאה ה-19 היה במקום בית ספר יסודי עברי מודרני, שבו למדו עברית, תנ"ך ולימודי חול, ובין המורים היו הסופרים יצחק רומש (ממייסדי בית הספר) והמשורר יהודה לייב גורדון. באותה התקופה הייתה פוניבז' מרכז לתנועת ההשכלה, וכונתה בשם "וילנה הקטנה".
תולדות הקהילה לפני השואה > בזמן מלחמת העולם הראשונה

בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוגלו היהודים מפוניבז' לאחר התראה של 24 שעות בלבד לעיירות במרכז רוסיה, כיוון שנחשדו על ידי השלטונות לבלתי נאמנים. הרובע היהודי נשרף והרכוש שבו נשדד ויהודי העיר הפכו בין לילה לפליטים. לאחר שנכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני החלו לחזור אליה שרידי יהודים שהתחמקו מהגירוש ונשארו בעיירות שמסביב לפוניבז' או בפלך וילנא. יהודים אלו היוו את הגרעין המחודש של קהילת יהודי פוניבז'. לאחר חתימת חוזה ברסט ליטובסק ויציאת רוסיה מהמלחמה נכנסו לעיר הבולשוויקים. אלו נשארו בעיר לתקופה קצרה כיוון שגורשו מפוניבז' על ידי הליטאים. ביולי 1920 נחתם חוזה שלום בין ליטא לרוסיה ולפיו רוסיה (הממשלה הבולשוויקית) מכירה בעצמאות ליטא. באותה תקופה הייתה התעללות רבה ביהודי פוניבז' בטענה שהם משתפים פעולה עם אויבי ליטא.
תולדות הקהילה לפני השואה > בין מלחמות העולם

לאחר מלחמת העולם הראשונה ועד למלחמת העולם השנייה, התפתחה פוניבז' באופן מואץ. הוקמה מדינת ליטא העצמאית וניתנו זכויות ליהודים. דבר שהביא להתאוששות החיים הציבוריים והכלכליים של היהודים בפוניבז' היהודים היו שותפים במוסדות העירוניים, הקימו מוסדות משלהם, ובתי חינוך שונים. כמו כן ניתנה ליהודים אוטונומיה, כלומר הזכות לנהל כרצונם את חיי הקהילה שלהם.
יהודי פוניבז' השתתפו במלחמה לשחרור ליטא על ידי הליטאים, אחרי מלחמת העולם הראשונה. בשנות ה-30 הוקמה מצבה לזכר הנופלים היהודים בבית הקברות בעיר.
לקראת סוף שנות ה-20 היו פגיעות קשות בחיי הכלכלה של היהודים מטעמים אנטישמיים. לעזרת היהודים הקימה הקהילה אגודות שונות שעניינן לתת סיוע ליהודים שנפגעו, לדוגמה: "סומך נופלים" (אשר נתנה הלוואות ללא ריבית), ו"כנסת ישראל" (אשר סיפקה לעניים לחם וטיפול רפואי חינם).
בשנת 1921 ישבו בפוניבז' כ-8,000 יהודים. הקהילה נודעה כמרכז היהדות החרדית. היו בה בתי כנסת ובתי תפילה רבים וכן מספר ישיבות ותלמודי תורה.
בשנת 1939 ישבו בפוניבז' כ-7,000 יהודים והקהילה הייתה השלישית בגודלה בליטא.
אישים בולטים

הרב יוסף שלמה כהנמן (ידוע גם בכינויו הרב מפוניבז')
הרב יצחק יעקב רבינוביץ (ידוע גם בכינויו ר' איצל'ה מפוניבז')
הרב יעקב ב"ר יצחק הלוי
הרב שאול שפירא בעל "חמדת שאול"
הרב שמואל ב"ר אברהם שפירא בעל "מעיל שמואל"
הרב משה יצחק סגל
הרב הלל ב"ר צבי מילייקובסקי המכונה "ר' הלל החריף"
הרב אליהו דוד רבינוביץ-תאומים (האדר"ת)
הרב חיים יעקב חוויידנסקי, בעל "דוד המלך" (באורים לרמב"ם)
יהודה לייב גורדון (יל"ג)
יצחק רומש
הרב יצחק רבינוביץ
מוסדות מרכזיים > מוסדות לימוד

בית ספר ריאלי - גימנסיה
בית ספר פרטי לנערות
ישיבה קטנה - "הקיבוץ הפונביז'י"
ישיבה גבוהה - ישיבת פוניבז'
מכינה
בתי ספר יסודיים לבנים ולבנות
בית ספר מקצועי של רשת "אורט"
מוסדות מרכזיים > ארגוני קהילה וחסד

הבנק העממי היהודי
גורל יהודי הקהילה בשואה > השפעות המלחמה על הקהילה וכיבושה על ידי הצבא הגרמני

אחרי כיבוש פולין בידי הגרמנים, עברה ליטא לתחום השליטה הסובייטי. ליטא סופחה לברית המועצות כרפובליקה סובייטית. החיים היהודיים הציבוריים שותקו, נסגרו ישיבות ובתי ספר עבריים, ופוזרו המפלגות ותנועות הנוער הציוניות. הלאמת הרכוש הכבידה על הכלכלה, אספקת סחורות הלכה ופחתה, ונפגעו הסוחרים, שהיו יהודים ברובם. רמת החיים הלכה וירדה, אך היו גם יהודים שהשתלבו בפקידות השלטון. לאחר מתקפת הגרמנים על ברית המועצות ב-22 ביוני 1941, החלו ליטאים להתעלל ביהודים, עוד קודם להגעתם של הגרמנים לפוניבז'. עלילה שלפיה נרצח רופא ליטאי בידי יהודים, שימשה עילה להתחיל בהתעללות בציבור היהודי בעיר. ב-26 ביוני 1941 כבש הצבא הגרמני את פוניבז'.  הגרמנים החלו על היהודים את חוקי הגזע הנאציים. רכוש היהודים הוחרם, הם חויבו לענוד סימן זיהוי להיותם יהודים, מגעם עם אוכלוסייה לא יהודית הוגבל והוטלו עליהם עבודות כפייה. קבוצות מאורגנות של ליטאים חמושים העמידו את עצמם לשירות הגרמנים כמשטרת עזר. יהודי פוניבז' נצטוו להתייצב בכל יום לעבודות כפייה ועברו התעללויות קשות על ידי השוטרים הליטאים. היו צעירים יהודים שנלקחו לעבודת כרייה ולא שבו.
הגרמנים הורו לכלוא יהודים בבית הסוהר בפוניבז' והתעללו קשות בהם ובמנהיגי הקהילה היהודית ומשכיליה. בכל מיני תירוצים הם שברו זרועות במוטות ברזל, הכריחו אותם להעביר חביות דלק במשקל 200 ק"ג כל אחת, ואחר כך השליכו את ה"סבלים" לבורות סיד. מדי לילה פרצו אנשי גסטפו לבתי הסוהר שבהם היו כלואים יהודים, הכריחו אותם לזחול על חצץ בחצר והכו בהם בפרגולים. את הפצועים הסיעו ליערות והמיתו בירייה. בעל חווה ליטאי רתם גברים יהודים לעגלות, הצליף בהם בשוט, ובאחדים ירה למוות.
גורל יהודי הקהילה בשואה > הקמת הגטו

רצח קהילת יהודי פוניבז' התרחש באכזריות ובמהירות. בתחילת יולי 1941 נצטוו היהודים לעבור לרחובות מסוימים שסומנו בגדרות - לגטו. עד 11 ביולי 1941 הושלמה הבאתם לשם. לגטו הובאו גם יהודים מהעיירות הסמוכות. הגטו הוקף גדר תיל ושמירה של ליטאים. על מנת לוודא שהמעבר לגטו יתרחש נלקחו 70 מנכבדי הקהילה כבני ערובה. המטרה הייתה לכאורה ערובה לכך שלא יברחו היהודים אך לבסוף נלקחו נכבדי הקהילה למחוץ לעיר ושם נרצחו.
בראש הגטו עמדו אברהם ריקלס (Rikels) ומשה לויט.
גורל יהודי הקהילה בשואה > השמדת הקהילה

בתחילת אוגוסט 1941 הציע קצין הגסטפו הממונה על הגטו לנציגי היהודים לעבור למחנה צבאי - פיוסט, בהבטחה ששם יהיו ליהודים תנאים טובים יותר. נציגי הקהילה יצאו לשם ומצאו שהמקום אינו ראוי למגורים, אך למרות התנגדותם, באמצע אוגוסט פונתה מהגטו קבוצת יהודים גדולה, כביכול למקום מגוריהם החדש. יהודים אלו הובאו בקבוצות שם אילצו אותם לחפור בורות, לתוכם הם נורו ונרצחו בידי ליטאים חמושים. יתר יהודי הגטו פונו ממנו בין 24 ל-26 באוגוסט 1941, הועברו בקבוצות לאותו אתר הרג ונרצחו שם. עם קבוצת המגורשים האחרונה נמנו חולים מבית החולים היהודי "ביקור חולים" וכל אנשי הסגל שלו, לבושים בחלוקים לבנים. אחד הרופאים, ד"ר ט' גוטמן, פנה אל החולים ואל הסגל, ניסה לעודד את רוחם וקרא להם למות בראש מורם.
בין 21 ביולי ל-26 באוגוסט, תוך ימים מעטים, חוסל גטו פוניבז'. נרצחו בו 8,745 יהודים. מכל קהילת יהודי פוניבז' הענפה נשארו 66 יהודים בלבד.
הרב כהנמן היה הניצול היחיד מקרב 171 הרבנים שהיו חלק מועד רבני ליטא.
הקהילה לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזרו כמה מאות יהודים להתגורר בפוניבז'. תוך שנים מעטות רובם עזבו.
צעיר יהודי בן פוניבז' בשם שמואל רפפורט חזר מהמלחמה והתמסר לאיתור יתומים יהודים מקהילת פוניבז' שנשארו בידי ליטאים. את הילדים שנמצאו הוא מסר למשפחות יהודיות. בשנת 1948 נרצח שמואל רפפורט על ידי ליטאים.
בשנת 2012 היו בפוניבז' 75 יהודים בלבד.
לקהילה יש מרכז קהילתי קטן וכן פעילות חברתית. בעיר יש בית כנסת ונותר בניין ישיבת פוניבז' שמשמש היום כמאפייה.
בית העלמין היהודי נהרס לגמרי והוצב בו שלט שמעיד על היות המקום בעבר בית עלמין יהודי.