stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות דינוב
תולדות החסידות > החסידות כיום

כיום משתמשים מספר אדמו"רים בשם דינוב אך הם אינם ממשיכים ישירים של אדמו"רי השושלת מלפני השואה:
רבי יצחק יעקב רבינוביץ' המכהן בברוקלין, צאצא לשושלת דרך אדמו"רי מונקאטש
רבי יקותיאל יהודה רובין המכהן במונסי, צאצא לשושלת דרך אדמו"רי גלגוב
רבי מאיר לייפער בן האדמו"ר מנדבורנא פ"ת -  משושלת נדבורנה וטמשוואר, המכהן בביתר עילית, צאצא לרבי צבי אלימלך ה"בני יששכר", דרך בנו רבי שמואל מפרמישלא, שלא כיהן באדמו"רות.
הרב פסח שטרן בעל ה"בני אהרן" מדינוב נתניה, צאצא דרך אדמו"רי דינוב משושלת בעלז, ולאחר פטירתו בח' אדר א' תשע"ט, מכהן בנו רבי מנחם שטרן.
תולדות החסידות > בוקווסק

בנים נוספים של רבי דוד הראשון מדינוב היו רבי צבי אלימלך אבי חסידות בלאז'וב ורבי מאיר יהודה מבוקווסק. רבי מאיר יהודה נולד בשנת תר"ו. היה חתנו של רבי יוסף אלתר מרדוביץ ובזיווג שני נישא למרים בתו של רבי ישראל מקרמניץ (גיסו של חותנו הראשון). לאחר פטירת דודו הרב משה שיינפלד נקרא למלא את מקומו בדז'ילברץ. לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות ורבנות בוקווסק. חיבר ספר בשם "אור למאיר" וכן הודפס ממנו (בשנת תשנ"ה) "ילקוט אמרי דוד". נפטר בי"ט בתשרי תרס"ט. חתניו היו אחיינו הרב חיים זיידא מרדוביץ, רבי אלעזר מגרודז'יסק, אחיינו רבי דוד שפירא מסאנוק והרב פנחס יוסף קנר רבה של זגורש.
בנו רבי דוד מילא את מקומו. נולד בה' בשבט תרל"ז. נישא לבינה בתו של רבי יהושע מדז'יקוב ובזיווג שני לשרה בתו של רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים מסיגט. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט להונגריה. לאחר המלחמה חזר לפולין והתיישב בסאנוק והיה ידידו של הרב מאיר שפירא, על אף חילוקי הדעות ביניהם לגבי אגודת ישראל. נפטר בכ"ט בשבט תרפ"ד.
בנו רבי אלתר ראובן מילא את מקומו. נולד בא' בתמוז תרס"ה. היה חתנו של דודו הרב פנחס יוסף קנר. מילא בסאנוק את מקום אביו בגיל 19. בזמנו גדלה החסידות. נרצח בי"ח באייר (י"ט?) תש"ב בסמבור.
לנצהוט

בנו השני של רבי צבי אלימלך היה רבי אלעזר מלנצוט. נולד בשנת תקס"ח בריבטוטש. נישא לטויבא חוה בתו של רבי יהושע השיל הולס מדוקלה. היה תלמידם של אביו ושל רבי צבי הירש מזידיטשוב. בשנת תקפ"ט נקרא לכהן ברבנות ריבטיטש. בשנת תקצ"ח הגיע לסטריז'וב. לאחר פטירת אביו החל לנהוג באדמו"רות. בשנת תרי"ז התמנה לרבה של לנצוט בה נפטר בי"ב באלול תרכ"ה. חיבר ספר בשם "דברי בינה". בניו היו רבי שלמה, אבי חסידות מונקאטש, רבי מנדל (בערך תקצ"ח - בערך תרע"ב) ורבי שמחה (בערך ת"ר - תרע"ב, חתן רבי ישראל לייב מוואהרמן) ממלאי מקומו בלנצוט ורבי צבי אלימלך שהחל לכהן אחרי פטירת אביו בבייטש (אחת מערי כהונתו של סבו רבי צבי אלימלך).
בנו של רבי מנדל מלנצהוט, רבי שמואל, (תרכ"ב- י"ז בשבט תרצ"ז בערך) היה חתנו של רבי יעקב יוסף מגלגוב, משנת תרמ"ה כיהן בגלגוב ומשנת תרס"ד בראדום. חתניו של רבי מנדל היו רבי חיים ראובן וגשל ממלא מקומו ברבנות לנצהוט, הרב מנחם מנדל קלינגברג (שושלת קומרנה), רבי יוסף דוד משאץ רדוביץ, רבי יחזקאל שרגא מגורליץ ארצות הברית ורבי יקותיאל יהודה מצאנז-שינאווא.
בניו של רבי שמחה, רבי אלעזר (תרכ"ה - י"ח בתמוז תרצ"ז, חתן רבי בנימין וולף מאוזריאן) ורבי צבי אלימלך (חתן רבי יצחק מטיסמניץ) מילאו את מקומו בלנצהוט. מחתניו של רבי שמחה היה רבי שמעון מירוסלב. בנו של רבי צבי אלימלך, רבי יצחק קטן-שפירא (תר"ע - י"א באייר תרנ"ט) כיהן כאדמו"ר מטיסמניץ בבורו פארק. היה חתנו של רבי אלישע הלברשטאם מגורליץ.
חתנו של רבי מנדל, רבי חיים ראובן וגשל, מילא את מקומו ברבנות לנצהוט. היה נכדם של רבי יעקב ממעליץ ורבי אליעזר מדז'יקוב. אחריו כיהן בנו רבי אלתר יעקב יצחק. היה חתנו של רבי יצחק רובין מצפת, משושלת רופשיץ. לאחר המלחמה עבר לארצות הברית, וכיהן כאב"ד לנצהוט בבורו פארק. בניו הם:
רבי יהושע מרדכי אלעזר אב"ד לנצהוט, חתן רבי יעקב מטשאקאווא.
רבי שלום, אב"ד לנצהוט בוויליאמסבורג
רבי יחזקאל שרגא מלנצהוט. בין חתניו הרב מנשה פיליפ, הרב מרדכי באב"ד רב מכון להוראה, הרב לייב קליין אב"ד קהל מחזיקי תורה טאב במונטריאול.
רבי יחיאל אב"ד בית משה. חתנו של רבי שמואל צבי מספינקא.
רבי אברהם מנחם מנדל אב"ד שינאווא, חתן רבי ישכר בער וודיסלאוו.
לנצהוט > בירטש

רבי צבי אלימלך (תר"א-כ' באדר תרס"ד) בנו של רבי אלעזר מלנצהוט, נישא לפריידא בתו של רבי יהודה ממעליץ ממנה נולדו לו ילדיו. לאחר פטירתה נישא לבתו של רבי יהושע אלעזר חודורוב (חתן רבי חיים מקוסוב).
בניו של רבי צבי אלימלך מבירטש היו רבי יוסף חתנו וממלא מקומו של רבי ישעיהו מדינוב ורבי מרדכי ממלא מקום אביו. רבי מרדכי (תר"ל - ג' בסיוון תש"ד) היה חתנו של רבי אברהם שמחה מבארנוב. היה מפורסם בצדקותו ובגדלותו בתורה. נרצח בשואה.
בנו של רבי מרדכי, רבי אלעזר (תרמ"ט - כ"ד באייר תשל"ג) כיהן ברבנות קיוויאשד (כיום בסלובקיה). היה חתנו של קרובו רבי חיים זיידע מרדוביץ ובזיווג שני של הרב יוסף אייכינשטיין מטרנופול (בנו של רבי סנדר מזידיטשוב). ניצל מהשואה בנס והיגר לניו יורק שם הקים בית מדרש וישיבה וכיהן בשם קיוויאשד. חתנו רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (בן רבי אהרן מאיר משושלת זידיטשוב. נפטר א' באדר תשס"ד) כיהן כרב בית הכנסת קיוושאד בפורסט הילס שברובע קווינס, ניו יורק וחתנו רבי משה הלברשטאם (משושלת קשאנוב-צאנז) כיהן כאדמו"ר מקיווישאד בוויליאמסבורג.
בניו של רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין הם רבי אהרן מאיר (חתן רבי אברהם דוד הורוביץ) המכהן כאדמו"ר מקיוויאשד ורב בית מדרש "זיכרון אלעזר" במונסי, רבי יוסף מרדכי המכהן כרב בבורו פארק, ורבי לייבוש המכהן כאב״ד בערטש במונסי. 
חתניו של רי״א אייכנשטיין הם הרב שלמה מייזליש (נכד הרב מסארוואש) - מכהן כרב שכונת טוטנהם בלונדון ורב דקהל חברה ש״ס. והרב יוסף וינברג - רב בבורו פארק.
לקריאה נוספת

מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה.
יצחק אלפסי, החסידות, מעריב, 1977, עמ' 147-150.
משה סולומון

ערך זה עוסק ברב ופעיל חברתי ישראלי ממוצא אתיופי, חבר הכנסת ה-25 מטעם מפלגת הציונות הדתית. אם התכוונתם לרב ניאולוגי אירופאי, ראו .
הרב משה סולומון (נולד בי"ח בטבת ה'תשל"ה, 1 בינואר 1975) הוא סגן יושב ראש הכנסת ה-25 וחבר כנסת מטעם מפלגת הציונות הדתית. הקים וניהל את עמותת 'הנני' לקהילות משימתיות של יוצאי אתיופיה ואת תוכנית צוערים לשלטון המקומי.
ביוגרפיה

משה נולד בשנת 1975 בעיר שירה שבמדינת תיגראי האתיופית כבן השמיני משנים עשר ילדיהם של סוחר השומשום זללאו ואסגדץ' (בהמשך שמעון ואסנת) טסמה. בהיותו כבן שש החלה משפחתו במסע רגלי לח'רטום בירת סודאן, במטרה לעלות לארץ ישראל. בעת שהותו בסודן נאלץ לעבוד בעבודות דחק לפרנסת המשפחה, בהן צחצוח נעליים ורוכלות זעירה. רק לאחר שלוש שנים, ב־1983, הצליחה המשפחה ליצור קשר עם סוכני המוסד וכך להגשים את שאיפתם ולעלות לארץ. עם הגעתם לארץ שוכנו באור עקיבא ובהמשך עברו לאשקלון. בשנות התיכון למד בישיבה התיכונית נווה הרצוג שבמושב ניר גלים.
למד בישיבת ההסדר הר עציון והתנדב לשירות מלא בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים, בה יצא לקצונה. בהמשך שימש סמג"ד בגדוד המילואים 7491 של חטיבת הגולן, דרגתו סגן אלוף ובמילואים הוא מפקד על גדוד חילוץ בפיקוד העורף. בהמשך הוסמך לרבנות, למד תואר ראשון בחינוך ובלימודי ארץ ישראל במכללה האקדמית הרצוג ותואר שני ביהדות בקריה האקדמית אונו.
הדריך שלוש שנים חוגי סיירות בחברה להגנת הטבע, לאחר מכן ניהל את מחלקת המעורבות החברתית של תנועת הנוער בני עקיבא ובהמשך ניהל את אגף ההגשמה בתנועה. ב־2004 ייסד את עמותת 'הנני' לקהילות משימתיות של יוצאי אתיופיה, במסגרתה פעל להקמת שישה עשר גרעינים קהילתיים ברחבי הארץ והיה ממקימי מועצת הקהילות והקבוצות המשימתיות בישראל. במקביל, הוא רב קהילה אתיופית, דירקטור בכפר הנוער קריית יערים, חבר בוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה והתעשייה, ובעבר ניהל את תוכנית צוערים לשלטון המקומי (במסגרת תוכנית עתידים) ואת התוכנית להכשרת מנהיגות מצטיינת בחינוך באוניברסיטה העברית.
בשנת 2012 זכה בפרס זוסמן-ג'וינט על פעלו החברתי והקהילתי.
בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, התמודד למפלגת הבית היהודי וזכה למקום 11 מ־54 המתמודדים, שדורג 18 ברשימה הסופית, אך לבסוף זכתה המפלגה ב־8 מנדטים. בשנת 2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוא התמודד בפריימריז של מפלגת הציונות הדתית והגיע למקום השביעי, שלאחר איחוד עם מפלגות עוצמה יהודית ונעם דורג לבסוף במקום 14 ברשימה הסופית. ונכנס לכנסת כשהמפלגה זכתה ב־14 מנדטים.
בכנסת ה-25 הוא מכהן, בין היתר, כסגן יושב ראש הכנסת, וחבר בוועדות משפיעות ביניהן ועדת כספים, הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון וועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת.
במלחמת חרבות ברזל, שפרצה בעקבות טבח שבעה באוקטובר, התגייס סולומון לשירות מילואים.
חיים אישיים

נשוי לרמה (נכון ל-2024, מורה וסגנית מנהל בבית ספר), אותה הכיר ביישוב בו למד בישיבה – אלון שבות.
לזוג שישה ילדים. עד בחירתו לחבר הכנסת, התגוררו בקריית גת ותקופה קצרה לאחר שנבחר, עברו להתגורר בכרמי קטיף שבחבל לכיש.
הערות שוליים

↑  חברי הכנסת עזבו את עבודתם והוקפצו למילואים, באתר "סרוגים", 8 באוקטובר 2023
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (23) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
| הרוב הלאומי (1) | רול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 67156674896433581009   WorldCat (עם VIAF): 67156674896433581009
רובל בלארוסי

| --- | --- |
שטר של 100 רובל בלארוסי משנת 2009 (נכנס למחזור ב-2016)
שטר של 100 רובל בלארוסי משנת 2009 (נכנס למחזור ב-2016)
 משתמשים:  בלארוס בלארוס
 סמל:  Br
 ISO 4217:  BYN
 יחידות משנה
 1/100:  קופקה (kapeyka)
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 רובל
 מטבעות בשימוש:  1 קופייקה, 5, 10, 20, 50 קופייקות, 1 רובל, 2 רובל
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  4.6% (דצמבר 2017)
 בנק מרכזי:  הבנק הלאומי של בלארוס
 nbrb.by
 
 → רובל בלארוסי 
רובל בלארוסי (בבלארוסית: Беларускі рубель) הוא ההילך החוקי של בלארוס. רובל בלארוסי אחד מתחלק למאה קופייקות (בבלארוסית: Капейка). בתקן ISO 4217 מסומן הרובל הבלארוסי באותיות BYN. עד שנת 2016 הוא סומן כ-BYR, ועד שנת 2000 – כ-BYB.
סימנו של הרובל הבלארוסי הוא BR. קיימים שטרות של רובל בלארוסי ביחידות של 20, 50, 100 ו-500.
היסטוריה

ב-1 ביולי 2016, בעקבות אינפלציה גבוהה ושטרות בעלי ערך גבוה מדי, הוכנסה למחזור סדרה חדשה של שטרות שבהם הורדו ארבעה אפסים בערכו של הרובל הבלארוסי, כך שכל שני רובלים הפכו שווים בערך לדולר אמריקני אחד. ההחלפה לשטרות הרובל החדש התבצעה בפועל ב-1 בינואר 2017 (בין יולי 2016 לינואר 2017 היה שימוש גם ברובל החדש וגם ברובל הישן). כמו כן הוחלט לראשונה בתולדות בלארוס להוסיף מטבעות למחזור, דבר שלא נעשה עד אז.
פוליטיקה של זהויות

פוליטיקה של זהויות הוא מונח המתאר את הדגשת הייחודיות של קבוצות זהוּת בחברה, ואת הבקשה לקדם את האינטרסים של קבוצות אלו או של חלקן. פוליטיקה של זהויות היא מסגרת שיח, כמו גם אסטרטגיית פעולה בכלל ופרקטיקה פוליטית בפרט. השימוש במונח החל בארצות הברית בשנות השבעים של המאה ה-20, אך הוא משמש לתיאור תנועות שקידמו את המונח.
הפוליטיקה של הזהויות מבקשת להצביע על כך שפעולות פוליטיות וחברתיות המתחזות להיות אוניברסליות, כמו פעולות הקשורות ללאומיות או לאזרחות, למעשה משרתות או כפופות להגיון של בעלי הכח או הרוב בחברה (הקבוצות הדומיננטיות) - הגיון אשר לא תמיד עולה בקנה אחד עם האינטרסים של האוכלוסיות המוחלשות או המיעוטים (הקבוצות הלא-דומיננטיות) ועלול לדכאן. הדיכוי עצמו יוצר קטגוריות חברתיות חדשות (לדוגמה, בישראל: מזרחיות) שמקבלות בשל כך ביטוי פוליטי מתאים (למשל, מפלגת ש"ס).
מבקרים מתארים את הפוליטיקה של הזהויות כ'אסטרטגיה של פירוק חברתי': "הכינוי הזה, 'פוליטיקה של זהויות', מטעה ומבלבל. משתמע ממנו כאילו האקלים הפוליטי הנוכחי מעודד זהויות בריאות וחזקות. למעשה, הכוונה היא לשימוש בזהויות של מיעוטים מדוכאים ככלי נשק לפירוק 'זהויות הגמוניות' של הרוב הלאומי המדכא. פוליטיקת הזהויות היא למעשה הפוליטיקה של פירוק הזהויות".
היסטוריה

שיח הזהות בעידן המודרני התפתח על רקע המסורת הליברלית וכן על רקע הקולוניאליזם האירופאי ותיוגו של האחר, ואגב כך גם העצמי. בעקבות כך התפתח שיח הזהויות בשלוש דרכים: ליברלית, לאומית, ומעמדית. לצד הממד המשחרר שבשיח האינדיבידואלי, ישנם הוגים, כגון פוקו, אלתוסר, באטלר ואחרים, שהדגישו דווקא את הצד הדכאני בכינונו של הסובייקט. לטענתם, הסובייקט בעידן המודרני נוצר בתוך מבנים ממיינים, מתייגים, מנרמלים, ממשמעים וכוחניים. במילים אחרות, לטענתם הגישה האינדיבידואלית כפי שהיא קיימת בעולם המודרני, לא באה אלא כדי להגדיל את כוחם של אלה שהם בעלי הכוח ממילא.
ישנם חוקרים המאתרים את הופעתה של פוליטיקת הזהויות בעידן הפוסט-הגמוני וקושרים את הופעתה לפילוסופיה הפוסט-מודרנית. אחרים טוענים כי העיסוק בזהויות וההשלכות הפוליטיות של עיסוק זה, מלווה את האנושות לפחות מאז תחילת המודרניות, מרגע כינונו של הסובייקט המודע לעצמו ולכוחו. אלא שהמימד הדכאני בכינונו של הסובייקט, העלים את ההקשר הפוליטי והחברתי של זהות הסובייקט והפכו ל"טבע שני". טענתם של המקדימים את השיח על אודות פוליטיקת הזהויות היא, שמה שהשתנה בתפר שבין המודרניות לפוסט מודרניות (או מודרניות מאוחרת, בניסוחים אחרים) הוא דחיקתו של ההיגיון הלאומי-ליברלי כהיגיון מארגן ומעצב זהות. דחיקה זו היא תוצאה של היווצרותן של תצורות שיח חדשות, פוסט-לאומיות ופוסט-קולוניאליסטיות, המתמקדות במגדר, מיניות, גזע ואתניות.
בין התהליכים שהובילו לפוליטיקת הזהויות ניתן למנות את המאבקים החברתיים בשנות השישים של המאה ה-20, תהליכי הדה-קולוניזציה לאחר מלחמת העולם השנייה והגלובליזציה. תהליכים אלו, יחד עם מסגרות שיח כגון, פוסטקולוניאליזם, פוסט-סטרוקטורליזם, פמיניזם, תיאוריה קווירית ורב-תרבותיות, הובילו ליצירת גורמים המנוגדים למדינת הלאום. פוליטיקת הזהויות היא מרכיב מרכזי בפרוגרסיביות של המאה ה-21.
ויכוחים וביקורת

המונח פוליטיקת זהויות יושם באופן רטרואקטיבי על תנועות שונות שהתקיימו זמן רב לפני שטבעו את המונח. ההיסטוריון ארתור שלזינגר ג'וניור דן בהרחבה בפוליטיקת זהויות בספרו "התפרקות אמריקה" משנת 1991. שלזינגר, תומך נלהב בתפיסות ליברליות של זכויות אזרח, טוען כי דמוקרטיה ליברלית דורשת בסיס משותף לתפקוד תקין של התרבות והחברה. בעוד שיש הרואים את החברה האזרחית כמתפוררת לאורך קווים של כוח ואי-שוויון (למשל, גזע, אתניות, מיניות וכו'), שלזינגר מציע כי ביסוס הפוליטיקה על דחיקה קבוצתית הוא עצמו מפרק את הפוליטיקה האזרחית. לדבריו, פוליטיקת זהויות פועלת נגד יצירת הזדמנויות אמיתיות להפסקת הדחיקה לשוליים. הוא מוסיף כי "תנועות למען זכויות אזרח צריכות לשאוף לקבלה ולשילוב מלא של קבוצות שוליים בתרבות המיינסטרים, במקום להנציח את השוליות באמצעות הצהרות על שונות."
באופן דומה, בממלכה המאוחדת, הסופר אוון ג'ונס טוען כי פוליטיקת זהויות דוחקת לעיתים קרובות לשוליים את מעמד הפועלים. הוא אמר:
בשנות ה-50 וה-60, אינטלקטואלים שמאלנים, בהשראת תנועת פועלים רבת עוצמה, כתבו מאות ספרים ומאמרים על מעמד הפועלים. עבודה כזו עיצבה את דעותיהם של פוליטיקאים בצמרת מפלגת הלייבור. כיום, אינטלקטואלים מתקדמים מתעניינים הרבה יותר בסוגיות זהות. כמובן, המאבקים למען אמנציפציה של נשים, הומואים ומיעוטים אתניים הם חשובים במיוחד. עם זאת, אג'נדה זו התקיימה בשמחה לצד השבתת מעמד הפועלים בפוליטיקה, מה שאפשר לניו לייבור להמשיך במדיניות תאצ'רית תוך שמירה על האגף הרדיקלי שלה.
חלק מהתומכים בפוליטיקת זהויות מסתמכים על עבודתו של גאיאטרי צ'קרבורטי ספיבק, למשל, המאמר "האם התת-אלטרן יכול לדבר?". הם מתארים צורות מסוימות של פוליטיקת זהות כמהותיות אסטרטגית – גישה המנסה לעבוד עם שיח הגמוני כדי לשנות את הבנת המטרות ה"אוניברסליות". אחרים מבקרים את הגישה, ומצביעים על ההיגיון הבעייתי והסכנות הטמונות בשחזור חלוקות זהות חזקות.
התאורטיקן הקווירי פול ב. פרסיאדו טוען כי תנועות לשחרור מיעוטים (כגון גזע, מגדר ומיניות) לא פירקו משטרי דיכוי, אלא להפך – פוליטיקת זהויות "הטמיעה ואף העצימה את ההבדלים".
ראו גם

פריווילגיה חברתית
מבנה חברתי
מעמד חברתי
סטטוס חברתי
ריבוד חברתי
היררכיה
אליטה
פריפריה מול מרכז
המפנה התרבותי
נאו-מרקסיזם
פרוגרסיביות
הצטלביות
הערות שוליים

↑  הרב חיים נבון, כך הפכה פוליטיקת הזהויות לנשק לפירוק חברתי, באתר מידה, 18 באוקטובר 2018.
↑  M.A. Chaudhary & Gautam Chaudhary, Global Encyclopaedia of Political Geography, ניו דלהי, 2009, ISBN 978-81-8220-233-7, עמ' 112
↑  Spivak, Gayatri Chakrovotry (2008). Other Asias. Malden, MA: Blackwell Publishing. p. 260. ISBN 978-1405102070.
↑  Abraham, Susan (2009). "Strategic Essentialism in Nationalist Discourse: Sketching a Feminist Agenda in the Study of Religion". Journal of Feminist Studies in Religion. 25 (1): 156–161. doi:10.2979/fsr.2009.25.1.156. S2CID 143105193.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  G. Ritzer / J. M. Ryan, eds., The Concise Encyclopedia of Sociology (2010), p. 193
↑  Kurzwelly, J.; Repport, N. "Identity Politics and Strategic Essentialism: Risks and Challenges". doi:10.1080/23323256.2020.1780141. S2CID 221063562. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Preciado, Paul B. (2022). Dysphoria mundi: el sonido del mundo derrumbándose. ברצלונה: Editorial Anagrama. ISBN 978-84-339-9948-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1166862
חטיבת הערבה

| --- | --- |

תג חטיבת הערבה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבה מרחבית
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת אדום עוצבת אדום
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
התג הישן של חטמ"ר הערבה (עד 2010)
חטיבת הערבה (חטיבה 270) הייתה חטיבה מרחבית תחת פיקודה של עוצבת אדום בפיקוד הדרום של צה"ל. עד לחודש דצמבר 2012 סומנה כחטיבה 406.
החטיבה הופקדה על אזור מזרח הנגב והגבול עם ירדן, והיא נקראה על שם אזור הערבה שבתחומה. מפקדת החטיבה שוכנת במחנה עין יהב. בחודש יוני 2016 נסגרה החטיבה וגזרתה הוכפפה לחטיבת יואב, במסגרת ארגון מחדש צה"לי שהותווה בתר"ש גדעון.
היסטוריה

החטיבה הוקמה על בסיס גוש באר שבע שישב בירוחם ולאחר מלחמת ששת הימים הפכה לחטיבת הערבה בפיקודו של דוד מימון שמפקדתה בעין יהב. ב-1974 הפכה לחטיבה מרחבית 406 על ידי אלם אהרון (ארול) אשל. בהמשך הפכה להיות חלק מאוגדה 80. בשנת 2005 הפכה לחטיבת מילואים כשאת פעילות הבט"ש ביצעו יחידות משמר הגבול וגדודי מילואים מתחלפים.
בעקבות התגברות משמעותית במספר ההסתננויות וההברחות מירדן הוחלט ב-2010 להקים את החטיבה מחדש כחטיבה מרחבית שתחתיה יפעלו כוחות ייעודיים. החטיבה קמה במתכונת החדשה ביוני 2011 תחת פיקודו של אל"ם רועי בארי.
ביוני 2016 אוחדה חטיבת הערבה (270) עם חטיבת אילת (406) ושם היחידה שונה בהמשך לחטיבת יואב, תחת פיקודו של אל"ם מאיר אלמלם.
יחידות > גדוד ברדלס

בשנת 2014 החלה הקמת הגדוד תחת כפיפות החטיבה. חיילי הגדוד הוכשרו בבא"ח גולני. הגדוד הנקרא בשם ברדלס הוא גדוד חי"ר קל המשלב לוחמים ולוחמות יחדיו ומכשיר אותם לרובאי 07.
באוגוסט 2015 גויסו הלוחמות והלוחמים הראשונים של הגדוד, ובינואר 2016 התקיים מסע הכומתה הראשון, כשלאחריו הוענקו ללוחמים וללוחמות כומתות נח"ל, בנוסף לנעליים האדומות ולתג היחידה של חטיבת הערבה.
מפקדי החטיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה | הערות |
יריב קינן: 
מהנא כנען: 
| דוד מימון |  | לימים נשיא בית הדין הצבאי לערעורים |
עפר בן דוד: 
יהודה מיטלמן: 
| אהרון אשל | 1974 - |  |
| שמואל (שמיל) גולן | 1978 - 1980 |  |
| גדעון עבאס | 1982 - 1985 |  |
| נביה מרעי | 1991 - | נהרג במהומות מנהרת הכותל |
מוניב באדר: 
נזיה סאלח: 
חמאדה גאנם: 
שוקי רינסקי: 
| דדי שמחי |  | לימים ראש מטה פיקוד העורף |
| אודי בן-מוחה | 2005 - 2007 | לימים ראש מטה פיקוד הדרום |
| טל חרמוני | 2007 - 2010 | לימים מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה |
| רועי בארי | 2010 - 2012 | תחת פיקודו, חטיבת המילואים הפכה ביוני 2011 לחטיבה מרחבית |
| טל כרמל | 2012 - 2014 | לימים ראש מחלקת תורה והדרכה באמ"ץ |
| איציק כהן | 2014 - 2016 | לימים מפקד חטיבת יהודה. תחת פיקודו הורד נס החטיבה אשר התאחדה עם חטמ"ר אילת ונסגרה |
ראו גם

חטיבת יואב
חי"ר גבולות
שירות נשים בצה"ל
הערות שוליים

↑  מיטל סיני, עיתון "במחנה", בצה"ל מהדקים אחיזה בגבולות הדרומיים: חטמ"ר הערבה יוצא לדרך, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 ביוני 2011.
↑  יוחאי עופר, גיוס לוחמות בגדוד השלישי המעורב בצה"ל יוצא לדרך, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2015
↑  שי לוי, ‏לראשונה: גדוד ברדלס מקיים מסע כומתה, באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2016
↑  כוננות פיגועים גם בגזרת הערבה, באתר ערוץ 7, 30 בדצמבר 2002
↑  נעם ויטמן, אל"ם טל כרמל נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת הערבה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 27 בדצמבר 2012.
| ישראל חטיבות מרחביות בצה"ל  |
| --- | --- | --- |
| פיקוד הצפון | עוצבת ברעם  • עוצבת הגולן  • עוצבת חירם  • חטיבת ההרים  |  |
| פיקוד המרכז | חטיבת הבקעה  • חטיבת עציון  • חטיבת מנשה  • חטיבת אפרים  • חטיבת שומרון  • חטיבת בנימין  • חטיבת יהודה  |  |
| פיקוד הדרום | חטיבת יואב  • חטיבת פארן  • חטיבת הגפן  • חטיבת קטיף  |  |
מפלי קון פאפנג

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  לאוס 
 נהר:  מקונג 
 גובה כולל:  21 מטר
 ספיקה ממוצעת:  11,000 מטר מעוקב לשנייה
 קואורדינטות:  13°57′35″N 105°59′12″E﻿ / ﻿13.959722222222°N 105.98666666667°E﻿ / 13.959722222222; 105.98666666667
 he
 
מפלי קון פאפנג (בלאית:  ນ້ຳຕົກຕາດຄອນພະເພັງ; בקמרית: ល្បាក់ខោន) הוא מפל מים הממוקם בארכיפלג סי פאן דון, בנהר מקונג במחוז צ'אמפסאק (אנ'), דרום לאוס, על הגבול עם קמבודיה. רוחב המפל הוא 10,782 מטרים (6.7 מיל), והוא נחשב למפל הרחב ביותר בעולם.
המפל הוא מפל המים הגדול ביותר בדרום-מזרח אסיה.
המפלים הגבוהים ביותר מתנשאים לגובה של 21 מטרים; רצף המפלים נמתח על פני 9.7 קילומטרים לאורכו של הנהר. הספיקה הממוצעת של המפלים היא כמעט 11,000m3/s. הספיקה הגבוהה ביותר שתועדה עמדה על 49,000m3/s.
חרף היותם המפלים הרחבים בעולם, ובעלי ספיקה מהגבוהות בעולם, המפלים לא זכו לפרסום רב.
מאמצי ניווט

מפל זה הוא הסיבה העיקרית לכך שלא ניתן לשייט לכל אורכו של נהר המקונג לתוך סין. בסוף המאה ה-19, הקולוניאליסטים הצרפתים עשו ניסיונות חוזרים ונשנים לנווט במפלים אך מאמציהם כשלו. קושי זה הוביל להקמת מסילת הרכבת דון דט–דון קון (אנ') בין האיים דון דט (אנ') ודון קון (אנ').
חיות בר

הדג ממשפחת הבליטורידיים, Hemimyzon khonensis (אנ') ידוע מדגימה בודדת שנאספה במפלים. המפלים הם ביתו של השבלון, מין של שפמנון בסכנת הכחדה שנאמר כי הוא דג המים המתוקים הגדול ביותר בעולם. על פי ההערכות, הדג מגיע לאורכים של שלושה מטרים, ומסה של עד 293 קילוגרמים.
ראו גם

מפל אנחל
הערות שוליים

↑  "Khone, Chutes de, Laos - World Waterfall Database". www.worldwaterfalldatabase.com (באנגלית). נבדק ב-2020-01-24.
↑  "10 spectacular, record-setting waterfalls". MNN - Mother Nature Network (באנגלית). נבדק ב-2020-01-24.
↑  Kottelat, M. (2012). "Hemimyzon khonensis". The IUCN Red List of Threatened Species. IUCN. 2012: e.T180661A1648746. doi:10.2305/IUCN.UK.2012-1.RLTS.T180661A1648746.en. נבדק ב-14 בינואר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  הפניה
NewDay

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 מיקום המטה:  לונדון, בריטניה
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  כרטיסי אשראי, שירותי סליקה, הלוואות
 מנכ"ל:  ג'ון הוריקן (John Hourican)
 עובדים:  400
  
 https://www.newday.co.uk
 
ניו דיי (באנגלית: New Day) היא חברה בריטית המספקת שירותי סליקה, הנפקת כרטיסי אשראי ופתרונות אשראי.
החברה הוקמה בשנת 2000, משרדיה הראשיים נמצאים בעיר לונדון, בריטניה והיא מעסיקה כ-400 עובדים.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2000 תחת השם SAV Credit במטרה לספק שירותים פיננסיים ופתרונות אשראי במחירים הוגנים.
בחודש ספטמבר 2011, נרכשה החברה על ידי חברת ורדה פרטנרס (Värde Partners) תמורת כ-472 מיליון פאונד.
בחודש מאי 2013, רכשה מחברת סנטנדר בריטניה (Santander UK), שרות שסיפקה כרטיסי אשראי ממותגים לבתי עסק שונים וכלל. לכ-7 מיליון לקוחות .
בחודש אפריל 2014, החליפה החברה את שמה לניו דיי (New Day) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בחודש מרץ 2015, הועמדה החברה למכירה ושוויה הוערך בכ-1.4 מיליארד דולר.
בחודש מרץ 2019, מונה ג'ון הוריקן (John Hourican) למנכ"ל החברה.
חברות בנות

החברות הבנות של החברה הן:
NewDay Ltd: חברה המספקת שירותי אשראי לבתי עסק.
Newday Loyalty Limited: חברה המספקת הלוואות גדולות וארוכות טווח, משכנתאות, מימון פרויקטים ותיווך פיננסי.
Pay4Later Limited - Deko: חברה המספקת פלטפורמת מסחר פיננסי.
Newday Reserve Funding Limited: חברה המספקת שירותי תמיכה בעסקים.