stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי פוטר ואוצרות המוות
עלילת הספר > הפריצה לגרינגוטס

בבית של ביל ופלר חוקר הארי את אוליבנדר, ולומד ממנו כי סיפור שרביט עץ הסמבוק, "שרביט הבכור", השרביט שלא ניתן לנצחו, איננו סיפור אגדה בלבד וכי וולדמורט יצא למצוד בעקבות השרביט, במחשבה שכך יוכל להביס את הארי. לאחר מכן הוא מתכנן, ביחד עם רון, הרמיוני והגובלין גריפהוק, לפרוץ לכספת של משפחת לסטריינג' בגרינגוטס, כדי ליטול משם את הספל של הלגה הפלפאף. גריפהוק תובע כתמורה את חרב גריפינדור, והארי מתלבט אם לתת לו ולבסוף נענה לו מתוך כוונה לתת לו אותה לאחר שיסיים להשמיד את ההורקרוקסים. הארבעה נכנסים מחופשים לגרינגוטס, אך גריפהוק מסגיר אותם. הם מאתרים את הגביע בכספת של משפחת לסטריינג', גריפהוק חוטף את החרב ונמלט, והשלושה נמלטים מן הבנק על גבו של הדרקון ששמר על הכספת.
הפריצה לגרינגוטס מגלה לוולדמורט, שלא היה מודע לכך עד כה, שהארי מנסה להשמיד את ההורקרוקסים. תוך כדי כך, הוא חושף מבלי דעת את מחשבותיו בפני הארי, שלו קשר מחשבתי עמו, ומגלה לו כי שני ההורקרוקסים שנותרו טמונים האחד בתוך הנחשה נגיני והשני במקום כלשהו בהוגוורטס, שוולדמורט משוכנע כי הוא היחיד היודע אודותיו. וולדמורט מחליט לשמור את הנחשה נגיני לצדו ולצאת לברר את מצבם של ההורקרוקסים שלו, ובתחילה הטבעת בצריף של משפחת גונט, שהושמדה כבר קודם לכן.
עלילת הספר > הקרב על הוגוורטס > התארגנות לקרב

הארי, רון והרמיוני יוצאים להוגוורטס, בלי לדעת היכן נמצא שם ההורקרוקס, מתוך הנחה שוולדמורט משוכנע שההורקרוקס הבטוח ביותר הוא זה שבהוגוורטס, ועל כן יגיע לשם רק כשלב אחרון בבירוריו. כאשר הם מגיעים לכפר הוגסמיד, נוכחותם מפרה את העוצר שהוטל על המקום, אך לסיועם נחלץ בעל פונדק ראש החזיר. בשיחה עם בעל הפונדק מתברר כי הוא אברפורת' דמבלדור, אחיו של אלבוס דמבלדור, והוא זה ששלח את דובי כאשר היו השלושה כלואים באחוזת מאלפוי. אברפורת' שומר לאלבוס טינה, משום שהוא רואה באנוכיותו של אלבוס את הסיבה העיקרית למותה של אריאנה, אחותם הקטנה. למרות היסוסיו, הוא מסכים לסייע להם להתגנב להוגוורטס דרך מנהרה סודית, שם השלושה פוגשים את נוויל לונגבוטום ומגיעים לחדר הנחיצות.
בהגיעם להוגוורטס, הארי, רון והרמיוני משערים שההורקרוקס הנסתר בהוגוורטס הוא כנראה העטרת של רייבנקלו. הארי ולונה לאבגוד, מתגנבים לחדר המועדון של בית רייבנקלו בעזרת גלימת ההיעלמות, על-מנת שהארי יוכל לדעת כיצד נראית העטרת. לאחר שכמעט נתפסו על ידי האחים קארו (אוכלי מוות שוולדמורט הציב כמורים בבית הספר), הם מזהירים את פרופסור מקגונגל כי וולדמורט עומד להגיע להוגוורטס. מקגונגל נאבקת בסנייפ, הנמלט מן המקום, ובסיוע מורים אחרים היא פונה לארגן את הגנת הוגוורטס, בידיעה כי ההגנה תוכל רק לעכב את וולדמורט אך לא לעצרו, כל זאת כדי שהארי יוכל להשמיד את ההורקרוקס במקום. התלמידים הצעירים מפונים מבית הספר דרך המנהרה הסודית, ואילו חלק מהבוגרים, ותגבורת של קוסמים ממסדר עוף החול, מגיעה להשתתף בהגנת בית־הספר.
עלילת הספר > הקרב על הוגוורטס > העטרת

הארי למד מפיה של רוח הרפאים הידועה בשם הגברת האפורה — שאינה אלא הֶלֶנָה, בתה של רוונה רייבנקלו, שנרצחה על ידי רוח הרפאים הברון המגואל — כי בעבר פיתה אותה וולדמורט לגלות את מקומו של הנזר אותו גנבה מאמה. בתמיהה מסוימת הוא נזכר שראה את הנזר כבר קודם בחדר הנחיצות. וולדמורט היה משוכנע כי החדר הוא מקום הידוע לו בלבד, אף כי המקום מוכר גם לו ולדראקו מאלפוי.
בפתח חדר הנחיצות הוא פוגש ברון והרמיוני, שהתגנבו לחדר הסודות ובאמצעות ניבי בסיליסק השמידה הרמיוני את גביע הפלפאף. בתוך חדר הנחיצות, ממש ברגע בו מאתר הארי את הנזר, הוא מותקף על ידי דראקו מאלפוי, קראב וגויל. קראב משתמש בכישוף האופל החזק "שלהבת שדים", אך מאבד שליטה על הכישוף ונהרג. רון והרמיוני מצליחים להציל את גויל והארי מחלץ מהחדר את דראקו מאלפוי ואת הנזר, שמתפורר בידיו של הארי מיד לאחר יציאתם מהתופת. מחוץ לחדר מתברר כי "שלהבת שדים" הייתה דרך נוספת להשמיד הורקרוקסים, מה שהביא לחיסול ההורקרוקס החמישי.
ביציאתם מהחדר הם מגלים, למרבה האימה, שאוכלי-המוות הצליחו לחדור לתוך הטירה. הם רואים את פרסי וויזלי נלחם לצד אחיו הצעיר, פרד, כנגד שר הקסמים. לפתע מרעיד פיצוץ עז את הרחבה. כתוצאה מהפיצוץ פרד נהרג, בזרועותיו של אחיו.
עלילת הספר > הקרב על הוגוורטס > סופו וזכרונותיו של סנייפ

הקרב ממשיך במלוא עוצמתו, ובמסגרתו נעזרים אוכלי-המוות בסוהרסנים, עכבישי ענק (אקרומנטולות) ובענקים מפלצתיים על מנת לגבור על מגיני הוגוורטס.
הארי נעזר בחיזיון נוסף אל תוך ראשו של וולדמורט ועם שני חבריו הם מתגנבים אל הצריף המצווח, שם נמצא וולדמורט עם נגיני המוגנת באמצעות כישוף. וולדמורט גילה קודם לכן כי שרביט הבכור היה בבעלותו של דמבלדור וגנב אותו מקברו, אך השרביט לא העניק לו, כך הוא מרגיש, כוח בלתי מנוצח. הסיבה לכך, הוא סבור, היא שכדי לרשת את כוחו של השרביט, יש לקחת אותו מבעליו או לרצוח אותו. וולדמורט אמנם גנב אותו מדמבלדור, אך באותה עת כבר לא היה השרביט של דמבלדור כי אם של רוצחו, סנייפ. הוא מזמן את סנייפ ומורה לנחשה נגיני להרוג אותו, כדי שיוכל להפוך לבעליו האמיתי של השרביט, ומסתלק מן המקום.
לאחר שהם גוברים על המכשולים העומדים בדרכם, הארי, רון והרמיוני נכנסים לצריף המצווח וסנייפ הגוסס מעניק להארי מספר זכרונות. לאחר מכן מבקש סנייפ מהארי, שעיניו תוארו כזהות לעיני אמו, להסתכל בעיניו, ומת.
וולדמורט, המשוכנע כי הארי עתיד לבוא אליו, מכריז על הפסקת אש של שעה, שבמהלכה על הארי להגיע אליו אל היער האסור. בשעה שהוא מתקדם אל עבר המשרד של דמבלדור, בו נמצאת ההגיגית, הוא מגלה שבמהלך הקרב נהרגו (נוסף על פרד) רמוס לופין, נימפדורה טונקס וקולין קריווי.
הארי משתמש בהגיגית של דמבלדור כדי לצפות בזכרונות ומגלה, לתדהמתו, כי סנייפ היה מאוהב באמו, לילי, עוד מילדותו והמשיך לאהוב אותה כל ימי חייו, גם אחרי מותה. הוא מגלה שסנייפ חש חרטה גדולה לאחר שבלי כוונה מסר לוולדמורט את המידע שגרם לו לחפש את הפוטרים, ושלאחר מכן סנייפ התחנן בפני דמבלדור שיגן על לילי ומשפחתה. הארי לומד שהסיבה שדמבלדור בטח בסנייפ הייתה שסנייפ הסכים לשמור על חייו של הארי לאחר מות לילי, משום שזו הייתה משאלתה האחרונה. הארי מגלה שלאחר שדמבלדור גילה את טבעת משפחת גונט (המכילה את האבן שבאוצרות המוות ושימשה כאחד מן ההורקרוקסים של וולדמורט), הוא נפגע מקללה שהוטלה עליה וזמנו היה קצוב (בתחילת הספר השישי). הוא ידע כי לא יחיה יותר משנה, ועל כן תכנן מראש את מה שיתרחש אחרי מותו. דמבלדור מספר לסנייפ על תוכניתו של וולדמורט שבמסגרתה הוטל על דראקו מאלפוי להרוג את דמבלדור. בשל כך הוא הורה לסנייפ להרוג אותו, כשיגיע הזמן לכך ("בוודאות בתוך שנה", לדבריו), ובכך להפוך את שרביט הבכור לשרביט בלי בעלים, ולסייע להארי (ולמעשה גם לדראקו). הארי גילה כי סנייפ היה זה ששלח את פטרונוס האיילה שהוביל אותו אל חרב גריפינדור. לבסוף הארי מגלה את הדבר הקשה מכל - הארי בעצמו צריך למות וכי הכרחי שוולדמורט יהרוג אותו. הדבר נובע מכך שבעת שוולדמורט ניסה להרוג את הארי, חלק מנשמתו של וולדמורט התנתק ועבר ללא כוונת תחילה לתוך גופו של הארי. למעשה, וולדמורט יצר ללא כוונה הורקרוקס נוסף בתוך גופו של הארי וזוהי הסיבה לכך שהארי יכול לדבר לחשננית ולהביט אל תוך מחשבותיו של וולדמורט. דמבלדור מסביר לסנייפ כי כל עוד הארי וההורקרוקס של וולדמורט הנמצא בתוכו חיים, וולדמורט לא יוכל למות.
עלילת הספר > הקרב על הוגוורטס > הקרב בין הארי וולדמורט

לאחר הצפייה בזכרונותיו של סנייפ, הארי הולך אל היער האסור ומבין כי הגיע רגע הסוף שעליו דיברה הכתובת על הסניץ' שקיבל מדמבלדור. הוא מצמיד את הסניץ' לשפתיו ואומר "אני הולך למות". הסניץ' נפתח והארי מגלה בתוכו את אבן האוב. הארי קורא באמצעות האבן להוריו, ג'יימס ולילי, לסיריוס בלק וללופין והם מנחמים אותו. הארי מקבל את עובדת מותו וכאשר הוא מגיע לקרחת היער בה נמצא וולדמורט הוא מניח לו לפגוע בו בקללת המוות אבדה קדברה ואינו מנסה להתגונן מפניה.
כעבור זמן, הארי נעור במקום לא ידוע, הנראה לו תחילה כחיים שלאחר המוות. דמבלדור נמצא שם והוא מסביר לו כי וולדמורט נכשל בקללתו ובמקום להרוג את הארי, הרג את ההורקרוקס שהיה בתוך הארי. הסיבה לכך, מסביר דמבלדור, טמונה בכך שוולדמורט השתמש בדמו של הארי כדי להחיות את עצמו, ולכן לקח אל עצמו חלק מההגנה שהעניקה לילי לבנה, וכל עוד הכישוף הזה נשמר בדמו של וולדמורט הוא נשמר גם בדמו של הארי וקושר אותו לחיים, ומונע מהארי למות גם אם פוגעת בו הקללה הממיתה. נכונותו של הארי למות כדי להושיע אחרים, חתמה את הכישוף סופית, ואיפשרה רק לחלק של וולדמורט עצמו למות.
אחרי החלום שבין חיים למוות, שהארי אינו יודע אם התרחש במחשבתו בלבד או לא, הוא ניעור שוב ביער האסור. וולדמורט, שולח את נרקיסה מאלפוי, אמו של דראקו, לבדוק אם הארי אכן מת. נרקיסה מבחינה מיד כי הארי חי, אך עניינה אינו בוולדמורט אלא בהצלת בנה דראקו. היא שואלת בחשאי את הארי אם בנה חי וכשהארי משיב בחיוב היא משקרת לוולדמורט ואומרת לו כי הארי מת, כל זאת כדי שתוכל לשוב לטירה ולהציל את חייו של בנה.
האגריד השבוי נושא את הארי המעמיד פני מת בחזרה להוגוורטס. וולדמורט קורא למגיני הוגוורטס לצאת החוצה כדי לראות כי הארי אכן מת ומכריז כי מעתה לא יהיו בתים בהוגוורטס, וכולם ישתייכו לבית סלית'רין. הוא קורא למצנפת המיון ומנסה להשמידה, אך באותו רגע מגיעה תגבורת לעזרת אנשי הוגוורטס, והקרב מתחדש. הארי מצליח להתחבא מתחת לגלימת ההיעלמות שלו ונוויל לונגבוטום מנצל את הרגע, ושולף את חרב גריפינדור מתוך מצנפת המיון כדי לכרות את ראשה של הנחשה נגיני – ובכך הוא משמיד את ההורקרוקס האחרון ששרד. בקרב מתחולל מפנה, וכוחם של מגיני הוגוורטס גובר. גברת ויזלי מצליחה לחסל את בלטריקס והארי מתייצב לקרב מכריע מול וולדמורט.
הארי, המאמץ את לשון הזלזול של דמבלדור בספר החמישי, קורא לוולדמורט בשמו - טום רידל, ומסביר לו שהוא לא יוכל לפגוע יותר באיש ממסדר עוף החול וממגיני הוגוורטס, משום שהוא, הארי, הקריב את עצמו ביער האסור ובכך העניק להם את אותה ההגנה שהעניקה לו אמו בצעירותו. הארי גם מסביר לוולדמורט כי סברתו ששרביט הבכור משרת אותו שגויה: סנייפ אכן היה זה שהרג את דמבלדור, אך השרביט לא היה שלו אלא של דראקו מאלפוי, שלקח את השרביט מידיו של דמבלדור. מאחר שהארי גנב את שרביטו של מאלפוי לפני זמן מה, הרי שהוא בעליו האמיתי של שרביט הבכור. וולדמורט מסרב להאמין ומטיל על הארי את קללת אבדה קדברה, אך השרביט המגן על בעליו האמיתי מסרב לתקוף את הארי ומטיל את הקללה בחזרה בוולדמורט, המוצא את מותו בקללתו הוא.
עלילת הספר > לאחר הקרב

אחרי מותו של וולדמורט מטפסים הארי, רון והרמיוני אל משרד המנהל של הוגוורטס. הארי משוחח עם תמונתו של דמבלדור ואומר כי בכוונתו להשיב את שרביט הבכור לקברו ולוותר על הכוח שהיה יכול להעניק לו. כאשר הארי ימות יעלמו גם כוחותיו של השרביט. אבן התחיה אבדה קודם ביער והארי מחליט לשמור לעצמו רק את אוצר המוות השלישי, הגלימה אותה ירש מהוריו. לאחר מכן הפנה את שרביט הבכור על שברי שרביט הצינית עם נוצת עוף החול, אמר "רפארו" והשרביט מתאחה מחדש.
עלילת הספר > אפילוג

באחרית הדבר של הסיפור, המתרחש 19 שנים מאוחר יותר, להארי וג'יני יש שלושה ילדים שנקראים ג'יימס סיריוס (הלומד בהוגוורטס), אלבוס סוורוס (שזו שנתו הראשונה בהוגוורטס) ולילי לונה. לרון והרמיוני יש שני ילדים שנקראים רוז (גם כן לומדת בהוגוורטס) והוגו. האפילוג מתרחש בתחנת קינגס קרוס אליה מביאים ההורים את ילדיהם אל רכבת ההוגוורטס אקספרס לתחילת שנת הלימודים בהוגוורטס. האפילוג מספר שלביל ופלר יש בת, ויקטואר, שמנהלת יחסים רומנטיים עם טדי לופין, בנם של לופין וטונקס ובן הסנדקות של הארי. הארי מספר לאלבוס סוורוס, החושש מכך שיגיע לסלית'רין במקום לגריפינדור, שאין רע להיות בבית סלית'רין מאחר שסוורוס סנייפ, אחד מהאנשים שעל שמם הוא נקרא, "היה ככל הנראה האדם האמיץ ביותר שפגשתי אי פעם". בתחנת הרכבת, פוגשות שתי המשפחות את דראקו מאלפוי ואשתו אסטוריה, שבנם סקורפיוס מתחיל אף הוא את לימודיו בשנה זו. עוד מתגלה שנוויל הוא המורה לתורת הצמחים, ושיש קשרי ידידות הדוקים בינו לבין הארי וג'יני.
דמויות בולטות המתות בספר

צ'ריטי ברבג' - המורה לחקר המוגלגים (נרצחה על ידי וולדמורט)
הדוויג - התנשמת של הארי (נהרגה כאשר אוכל מוות שלח קללה לכיוון של הארי והיא פגעה בה במהלך המסע לבית של ההורים של טונקס)
אלאסטור "עין הזעם" מודי (נרצח על ידי וולדמורט במהלך המסע למחילה)
רופוס סקרימג'ר (נרצח בעת השתלטות אוכלי המוות על משרד הקסמים)
גרגורוביץ' - יצרן שרביטים שפעם החזיק בבעלותו את שרביט הבכור (נרצח בידי וולדמורט)
טד טונקס - אביה של נימפדורה טונקס (נרצח על ידי אוכלי המוות)
דרק קרסוול - ראש לשכת הקישור עם הגובלינים במשרד הקסמים (נרצח על ידי אוכלי המוות)
בתחולדה בגשוט - היסטוריונית שחברה את ספרי הלימוד להיסטוריה לפיהם מלמדים בהוגוורטס וידידת משפחה של אלבוס דמבלדור. (כנראה נרצחה על נגיני הנחשית או על ידי וולדמורט)
פיטר פטיגרו (חנק את עצמו למוות על ידי היד הכסופה שוולדמורט נתן לו)
גלרט גרינדלוולד - קוסם אופל, בעבר הרחוק היה חברו של דמבלדור, ומאוחר יותר הובס על ידו (נרצח בידי וולדמורט)
דובי גמדון-הבית (נרצח על ידי בלטריקס לסטריינג' כשזרקה עליו סכין)
וינסנט קראב (נהרג לאחר שהטיל את הלחש שלהבת-שדים ונפל לאש בחדר הנחיצות בזמן הקרב על הוגוורטס)
פרד וויזלי (נהרג מפיצוץ שגרם אחד מאוכלי המוות בקרב על הוגוורטס)
סוורוס סנייפ (נרצח על ידי הנחשית נגיני)
רמוס לופין (נהרג בקרב על הוגוורטס על ידי אנטונין דולוחוב)
נימפדורה לופין (לשעבר טונקס) (נהרגה בקרב על הוגוורטס על ידי דודתה בלטריקס לסטריינג')
קולין קריווי (נהרג בקרב על הוגוורטס)
נגיני - הנחשית של וולדמורט (נהרגה על ידי נוויל לונגבוטום בקרב על הוגוורטס)
בלטריקס לסטריינג' (נהרגה על ידי מולי ויזלי בקרב על הוגוורטס)
לורד וולדמורט (נהרג כיוון שניסה להרוג את הארי בשרביט הבכור שהיה שייך להארי עצמו, ולאחר השמדת ההורקרוקסים היה נטול הגנה)
ההורקרוקסים של וולדמורט

במהלך אירועי הספר הקודם, למד הארי מפי דמבלדור כי הלורד וולדמורט שמר חלקים מהנשמה שלו בשישה הורקרוקסים שונים באמצעות קסם אפל עתיק על מנת לשמר את חייו. הארי מבין כי רק לאחר השמדת כל ההורקרוקסים, ניתן להרוג את הלורד וולדמורט, ואכן המסע להשמדת ההורקרוקסים תופס חלק נכבד מעלילת הספר השביעי.
עם זאת, במהלך ספר זה מתגלה שהלורד וולדמורט יצר בטעות הורקרוקס שביעי, חלקיק נשמה שנכנס בתוך גופו של הארי כאשר וולדמורט ניסה להרוג אותו בהיותו תינוק בן שנה.
חלק מההורקרוקסים כבר הושמדו בעבר (היומן של טום רידל בספר השני והטבעת בספר השישי) ויתר ההורקרוקסים מושמדים בספר האחרון. בספר השישי, משתף דמבלדור את הארי בהשערותיו לגבי נסיבות יצירת ההורקרוקסים, אם כי את הנסיבות האמיתיות פירטה רולינג בשיחות עם קוראי הסדרה.
בטבלה שלהלן מפורטים ההורקרוקסים, הממוינים לפי מועד השמדתם מהמוקדם ביותר למאוחר ביותר.
| הורקרוקס | נוצר עם מותו של | זמן ההיווצרות | מקום הימצאות | נתגלה על ידי | הושמד על ידי | אופן ההשמדה | מקום ההשמדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| היומן של טום רידל | מירטל המייללת | 12 ביוני 1943 | אחוזת מאלפוי, ולאחר מכן הוגוורטס | ג'יני ויזלי | הארי פוטר | דקירה באמצעות ניב של בסיליסק | חדר הסודות |
| טבעת של משפחת גונט שבה משובצת אבן האוב (אחד מאוצרות המוות) | טום רידל האב | קיץ 1943 | בית משפחת גונט ההרוס | אלבוס דמבלדור | אלבוס דמבלדור | מכה באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | משרד המנהל בהוגוורטס |
| קמיע של סלזאר סלית'רין | מוגל חסר בית | בין 1946 ל-1979 | מערה ליד הים | רגולוס בלק וקריצ'ר | רון ויזלי | דקירה באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | יער דין |
| ספל של הלגה הפלפאף | חפציבה סמית' | 1946 | הכספת של משפחת לסטריינג' בגרינגוטס | הארי פוטר, רון ויזלי, הרמיוני גריינג'ר וגריפהוק | הרמיוני גריינג'ר | דקירה באמצעות ניב של בסיליסק | חדר הסודות |
| העטרת של רוונה רייבנקלו | איכר אלבני | בין השנים 1946 ל-1956 | חדר הנחיצות | הארי פוטר | וינסנט קראב | נשרף על ידי שלהבת-שדים (כישוף אש מקוללת) | חדר הנחיצות |
| שביב הנשמה של וולדמורט, שהתקיים בגופו של הארי | הקללה הממיתה שחזרה אל וולדמורט כשניסה לרצוח את הארי פוטר בהיותו תינוק | 31 ביולי 1981 | בתוך הארי פוטר | אלבוס דמבלדור | לורד וולדמורט | הושמד על ידי קללת אבדה קדברה | היער האסור |
| הנחשית נגיני | ברטה ג'ורקינס | יולי 1994 | עם וולדמורט | אלבוס דמבלדור | נוויל לונגבוטום | עריפת הראש באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | שער הכניסה להוגוורטס |
הסרט

בעקבות אורכו של הספר והרצון להציג בסרט מידע רב הוחלט לפצלו לשני חלקים. החלק הראשון יצא ב-19 בנובמבר 2010, והחלק השני יצא ב-13 ביולי 2011. סרטים אלה הם האחרונים בסדרת הסרטים המבוססת על ספרי הארי פוטר. החזרות לקראת הסרטים החלו ב-26 בינואר 2009, כאשר הצילומים עצמם נערכו בין פברואר 2009 ל-12 ביוני 2010.
תרגומים

הארי פוטר ואוצרות המוות, כמו קודמיו, תורגם ל-79 שפות שונות.
מישל טראמה

אין תמונה חופשית
מישל אלן טראמה (בצרפתית: Michel Alain Trama; נולד ב-31 בינואר 1947) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה

מישל טראמה נולד ב-1947 בקונסטנטין שבאלג'יריה וגדל בבית יתומים. למד פסיכולוגיה בוושינגטון די. סי. בשנים 1964–1967, למד בבית הספר הגבוה לאמנויות העיצוב בפריז במונפרנס, פריז. עבד כמלצר וכמנהל של ביסטרו פריזאי ובאחד הימים כשהטבח הגיע שיכור למסעדה, טראמה החליף אותו ומאז הוא דבק במקצוע. התלמד במסעדת "לה קוט ד'אור" של ברנאר לואזו. פתח ביחד עם אשתו מאריז את ביסטרו Sur le Pouce ברחוב מופטארד בפריז, והיה בעליו בשנים 1974–1978.
ב-1979 פתח את מסעדת "ל'אוברגאד" (L'Aubergade) בכפר פואימירול, השוכן על הגבעה, ליד העיר אז'ן. בשנת 1981 זכה בכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, בשנת 1983 זכה בכוכב השני במישלן, בשנת 1991 זכה בניקוד המקסימלי דאז של 19.5/20 נקודות בגו מיו. במסעדה מקום ל-60 סועדים ובה עובדים 25 אנשי צוות. המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם". עד לשנת 2010 החזיקה המסעדה בשלושה כוכבי מישלן, במדריך מישלן לשנת 2011 היא הורדה לשני כוכבים.
בשנת 2014 הוא נבחר לשף השנה על ידי חבריו למגזין "Le Chef" וקיבל את הכוכב השלישי שלו במדריך מישלן. באותה שנה נבחרה המסעדה שלו לאחת מ-100 המסעדות הטובות באירופה.
לצד המסעדה פתח מלון בוטיק מפואר (L'Aubergade) שבני הזוג טראמה שיפצו, בעזרת מעצב הפנים ז'אק גרסיה. המלון נמצא במבנה מהמאה ה-13 ששימש בית קיט של ריימונד השביעי, דוכס טולוז. במלון תשעה חדרים וסוויטה אחת, ובו בריכת שחייה וגן. המלון שייך לרשת רלה א שאטו.
תארים והישגים

בשנים 1987 ו-1991 זכה בתואר שף השנה של מדריך הגו מיו
בשנת 1993 זכה בתואר אביר מסדר ההצטיינות הלאומי (Ordre national du Mérite)
בשנת 2004 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן ונבחר על ידי המדריך כשף הטוב ביותר של השנה.
ספריו

La cuisine en liberté. édition ORBAN, 1997
La cuisine au micro onde. Édition Taillandier, 1989
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997. עמ' 27, 96, 333-329, 394, 395.
אביטל ענבר, התענוגות של דרום מערב צרפת, הוצאת כתר, ירושלים, 2005. עמ' 15, 136, 144-139, 160.
הערות שוליים

↑  מסעדת ל'אוברגאד במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  2014 EUROPEAN TOP 100 RESTAURANTS - MICHEL TRAMA, Opinion ated about Dining (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2588823   WorldCat (עם VIAF): 2588823
משה זקן מאזוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1851 ג'רבה, תוניסיה 
 פטירה:  1915 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  הבייליק של תוניסיה, תוניסיה הצרפתית 
 תקופת הפעילות:  ?–1915 
 רבותיו:  סאסי מעתוק הכהן יהונתן 
 תלמידיו:  מכלוף עידאן, מרדכי אמייס הכהן, חיים חורי, יוסף בוכריץ 
 
רבי משה זקן מאזוז (ה'תרי"א, 1851 - ב' באייר ה'תרע"ה, 1915) היה רבו של האי ג'רבה שבתוניסיה.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרי"א (1851) בג'רבה שבתוניסיה, בן לכמוס מאזוז. למד אצל רבי אברהם הכהן, רבי סאסי מעתוק הכהן יהונתן ורבי חיים הכהן, שהיה לרבו המובהק.
בשנת ה'תרל"ב (1870) התבקש לנהל את ענייני הקהל ברובע הגדול, בג'רבה, והוא מילא תפקיד זה עד יום פטירתו. בשנת תרל"ו (1875) התמנה לדיין בג'רבה, ובשנת ה'תרס"ה (1905) לאב בית הדין.
תלמידיו

רבי מכלוף עידאן
רבי חיים חורי
רבי מרדכי אמייס הכהן
רבי יוסף בוכריץ
ספריו

כתב ספרים רבים, מהם:
'סבר פנים' - חידושי ש"ס.
'שערי משה' - שו"ת וחידושים בהלכה.
'שערי תורה' - חידושים ודרושים בהלכה.
'שם משה' - עניינים שונים.
'צדיק ונשגב' - על מסכת ביצה.
'ויקהל משה' - דרושים.
'קרא משה' - חידושי תנ"ך ומאמרי חז"ל ועוד.
'הוראת זקן' - דינים והלכות באורח חיים ויורה דעה בערבית יהודית.
Diva

Diva (בעברית: דיווה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום יחד עם השיר "Halo" ב-20 בינואר 2009. השיר נכתב והופק על ידי ביונסה, שונדרא קרוופור ושון גראט. זהו שיר מסוג R&B עם נגיעות של Hip hop, ונושא גמגומי פעימה. השיר מדבר על עצמאותה של אישה ועל העצמה נשית.
Diva זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והגיע למקום ה-3 במצעד ההיפ הופ וה-R&B של ארצות הברית. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל ל-500 אלף עותקים. למרות שהשיר שוחרר באופן רשמי רק בארצות הברית, השיר הופיע במצעדי סינגלים באוסטרליה, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, ובריטניה.
לשיר יצא וידאו קליפ בו נראית ביונסה רוקדת יחד עם רקדניות ריקוד המזכיר לזה של "Single Ladies (Put a Ring on It)", ואף מחליפה כמה וכמה תלבושות במהלך הקליפ. גם הקליפ השיר קיבל ביקורות. נכון למרץ 2018 לקליפ השיר מעל ל-170 מיליון צפיות בערוץ ה-vevo של ביונסה.
בשנת 2024, השיר נכנס לראשונה לעשירייה הפותחת של טיקטוק בילבורד טופ 50, במקום השישי. השיר צבר פופולריות מחדש בשנת 2024 הודות לטרנד שבו יוצרים מציגים התנהגות של "דיווה". הוא השיג עלייה של 17% ל-2.3 מיליון השמעות בשבוע שלאחר מכן.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 40 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 50 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 19 |  |
|  ארצות הברית | טיקטוק בילבורד טופ 50 | 6 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 73 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 72 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 26 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 60 |  |
1925 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1925  בקולנוע |  |
< · 1923 · 1924 — 1925 — 1926 · 1927 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1925 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סרטים שוברי קופות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יצאו לאקרנים > הוליווד

הבהלה לזהב (סרט)
בן חור (סרט, 1925)
"לך מערבה" של באסטר קיטון
העולם שאבד על פי ספר של ארתור קונאן דויל
פנטום האופרה (סרט, 1925)
"הצעדה הגדולה"
תלמיד (סרט, 1925) של הרולד לויד
מניפתה של ליידי וינדרמיר של ארנסט לוביטש
יצאו לאקרנים > ברית המועצות

אוניית הקרב פוטיומקין (סרט)
שביתה (סרט)
יצאו לאקרנים > רפובליקת ויימאר

רחוב העצב של גיאורג וילהלם פאבסט (עם גרטה גרבו והופעת בכורה קצרצרה של מרלן דיטריך)
יצאו לאקרנים > פולין

הבמאי הנריק שארו (Szaro Henryk) מפיק את הסרט "למד וו" ביידיש, בכיכובם של יונס טורקוב,
נולדו

9 בינואר – לי ואן-קליף, שחקן
26 בינואר – פול ניומן, שחקן
8 בפברואר – ג'ק למון, שחקן
20 בפברואר – רוברט אלטמן, במאי
21 בפברואר – סם פקינפה, במאי
14 באפריל – רוד סטייגר, שחקן
3 ביוני – טוני קרטיס, שחקן
21 ביוני – מורין סטייפלטון, שחקנית
8 בספטמבר – פיטר סלרס, שחקן
3 באוקטובר – גור וידאל, מחזאי ותסריטאי
16 באוקטובר – אנג'לה לאנסברי, שחקנית
10 בנובמבר – ריצ'רד ברטון, שחקן
11 בנובמבר – ג'ון ויטפילד, שחקנית אנגלייה
17 בנובמבר – רוק הדסון, שחקן
27 בנובמבר – קלוד לנצמן, במאי
8 בדצמבר – סמי דייוויס ג'וניור, שחקן
13 בדצמבר – דיק ואן דייק, שחקן
27 בדצמבר – מישל פיקולי, שחקן
28 בדצמבר – הילדגרד קנף, שחקנית
נפטרו

13 במרץ – לוסיל ריקסן, שחקנית אמריקנית
16 באפריל – דייוויד פאוול, שחקן בריטי ממוצא סקוטי
31 באוקטובר – מקס לינדר, שחקן צרפתי
8 בדצמבר – מרגריטה מארש, שחקנית אמריקנית, אחותה של השחקנית מיי מארש
22 בדצמבר – מרי תורמן, שחקנית אמריקנית
ראו גם

1924 בקולנוע
1925
1926 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
פיאם-י זן

מינה קשוואר כמאל (1956 - 1987), מייסדת פיאם-י זן
פיאם- זן (בפרסית: پیام زن, "מסר הנשים") הוא מגזין נשים שמתפרסם באפגניסטן על ידי האגודה המהפכנית של נשות אפגניסטן (RAWA)(אנ'). המגזין התחיל כפרסום רבעוני בעל נטיות סוציאליסטיות חזקות בפרסית, פשטו ואורדו והתמקד בזכויות נשים והתנגדות לפונדמנטליזם.
עם הזמן, הוא הפך למקור מרכזי לחדשות על פוליטיקה וחברה באופן כללי יותר.
כעת זהו מגזין מקוון כחלק מ-www.rawa.org.
עמוד השער של הגיליון הראשון
המגזין החל להתפרסם ב-1981. ביוזמתה של מינא כשוואר כמאל והופץ בעיקר על ידי מתנדבי RAWA, לעיתים קרובות תוך סיכון אישי ניכר. בדרך כלל, מתנדבת הייתה מסתובבת בשווקים בפקיסטן ובאפגניסטן עם עותקים של המגזין, וכשזה נודע, נשים יצאו למצוא את המפיצה. פעילות RAWA לרוב לא היו עובדות בעיר הולדתן כדי להימנע מזיהוי ואף רדיפה.
הערות שוליים

↑  Chahryar Adle, Madhavan K.. Palat, Anara Tabyshalieva, Towards the Contemporary Period: From the Mid-nineteenth to the End of the Twentieth Century, UNESCO, 2005, p. 547.
↑  Anne E. Brodsky, With All Our Strength: The Revolutionary Association of the Women of Afghanistan, Routledge 2003, p. 21-22,
↑  "Payam-e-Zan (Women's Message)", RAWA.
↑  Brodsky, With All Our Strength, p. 164.
ספר מקבים ב'

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  ספר היסטוריה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  סביב שנת 100 לפנה"ס
 סדרה
 ספר קודם:  ספר מקבים א 
 הספר הבא:  ספר מקבים ג 
 
ספר מקבים ב', הידוע גם בשם ספר חשמונאים ב' או קיצור מעשה יהודה, הוא אחד מן הספרים החיצוניים. הספר הוא סיכום היסטורי של מאורעות שראשיתם סיפור ימיו האחרונים של סלאוקוס הרביעי, 175 לפני הספירה, ואחריתם ניצחון יהודה על צבאות ניקנור, 161 לפני הספירה. הספר סוקר מאורעות שהתרחשו על פני חמש עשרה שנה.
על פי סגנונו, הספר נכתב ביוונית קוינה, כנראה באלכסנדריה שבמצרים, במחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס.
מנחם שטרן מעריך את חיבור היצירה המקורית סביב שנת 100 לפנה"ס.
החיבור מבוסס על ספר ארוך יותר שאבד, שחיבר יאסון מקירנה. מחבר הקיצור מגדיר את ספרו "סיכום" (אפיטומה) ולכן כינויו הרווח במחקר הוא ה"אפיטומאטור". על פי הנאמר בסוף הספר, "ומן הימים ההם הייתה העיר בידי העברים", יוצא כי התקציר יצא לאור בזמן שבית המקדש היה קיים. מכיוון שמחבר ספר מקבים ד' השתמש בספר זה, יש לקבוע את זמנו לכל המאוחר לתחילת התקופה הרומית בארץ ישראל.
בכתבי אבות הכנסייה מופיעים השמות Μακκαβαïκά או Μακκαβαῖοι (תעתיק: מקבּאיוֹי, מקבּאיקַה) בהתייחס לכלל ספרי המקבים, ובמיוחד לגבי מקבים ב. בשנת 1546, לאחר דיונים רבים, נכלל הספר בכתבי הקודש של הכנסייה הקתולית, אך הוא מעולם לא נכלל בכתבי הקודש של הכנסיות הפרוטסטנטיות או של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.