stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מין קבוצתי
לקריאה נוספת

"What Parents Don't Know About Their Teen Daughters' Sex Lives" (part of "The Secret Life of Teens"). Primetime, May 18, 2006. ABC.
Primetime, July 21, 2005. ABC.
Adkins, Lesley and Adkins, Roy A. (1998). Handbook to Life in Ancient Greece. ISBN 0-19-512491-X.
Alexander, Timothy Jay (2007). A Beginner's Guide to Hellenismos. ISBN 978-1-4303-2456-0.
Alexander, Timothy Jay (2007). Hellenismos Today. ISBN 978-1-4303-1427-1.
Burnet, John (2005). Early Greek Philosophy. ISBN 1402197535.
Dillon, Matthew (2002). Girls and Women in Classical Greek Religion. ISBN 0-415-20272-8.
Legman, Gershon (1969). Oragenitalism: Oral Techniques in Genital Excitation. New York: The Julian Press Inc.
Maffesoli, Michel (1993). The Shadow of Dionysus: A Contribution to the Sociology of the Orgy. ISBN 978-0-7914-1239-8.
Partridge, Burgo (1960). A History of Orgies.
Persson, Martin (1970). The Minoan-Mycenaean Religion and Its Survival in Greek Religion. ISBN 0-8196-0273-6.
Talese, Gay (1980). Thy Neighbor's Wife.
Weill, Sabrina (2006). The Real Truth About Teens and Sex: From Hooking Up to Friends with Benefits – What Teens Are Thinking, Doing, and Talking About, and How to Help Them Make Smart Choices. New York: Perigee. ISBN 978-0-399-53280-1.
Wilson, Nigel Guy (2005). Encyclopedia of Ancient Greece. ISBN 0-415-97334-1.
Weinberg, Martin S.; Williams, Colin J. (בדצמבר 1975). "Gay Baths and the Social Organization of Impersonal Sex". Social Problems. 23 (2): 124–136. doi:10.1525/sp.1975.23.2.03a00020. JSTOR 799651. {{cite journal}}:  (עזרה)
הייקו

קברו של יוסה בוסון - משורר הייקו מפורסם
הַייקוּ (ביפנית: 俳句) היא צורת שירה קצרה, שמקורה ביפן המסורתית. שירי הייקו עוסקים בדרך כלל ברגע כלשהו בהווה שהמשורר מתבונן בו ומתאר אותו באופן אובייקטיבי ומיידי ככל האפשר. מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד היום ההייקו זוכה לפופולריות מחודשת בכל רחבי העולם.
מאפיינים

שיר הייקו יפני טיפוסי מורכב משלוש יחידות משמעות (ניתן לכנות אותן - משפטי שיר) שבהן יש בדרך כלל 17 הברות בסך הכל: ביחידה הראשונה חמש הברות, בשנייה שבע, ובשלישית שוב חמש. עקרונית ניתן גם לחרוג מהמספרים האלה, ובשירים רבים אחת היחידות ארוכה יותר - למשל שש הברות במקום חמש, או שמונה במקום שבע.
ביפנית שירי הייקו נכתבים תמיד בשורה אחת ללא הפרדה בין היחידות או סימני פיסוק כלשהם. בשפות מערביות, וגם בעברית, נהוג לחלק את השיר לשלוש שורות נפרדות.
מאפיין טיפוסי נוסף של הייקו הוא "מילת עונה", שנקראת ביפנית (季語). מילה זו מסמלת את עונת השנה שבה מתרחש השיר, והעונה עצמה לרוב לא מצוינת במפורש. קיימות מילות עונה רבות, ורובן הן תופעות טבע או מנהגים תרבותיים יפניים שמזוהים עם תקופה מסוימת בשנה, למשל פריחת הדובדבן באביב. המילים מחולקות לחמש קבוצות: אביב, קיץ, סתיו, חורף, ותחילת השנה החדשה (השבועיים הראשונים בשנה). כמו במקרה של מספר ההברות, גם מהמוסכמה הזאת ניתן לחרוג, וקיימים שירים רבים שאין בהם מילת עונה כלל. שירים כאלה נקראים הייקו חסר עונה (יפ').
כללים בסיסיים אלה מבוססים על אופי השפה היפנית ועל השירה היפנית הקלאסית - ואקה. הכללים לא תמיד מתאימים לשפות אחרות, ולכן כאשר כותבים הייקו בשפה אחרת יש נטייה לשמור רק על חלק מהכללים, אם בחלוקה שרירותית ליחידות (5, 7, 5), שימוש במשקל כלשהו או שמירה על קיצור ו"אווירת" הייקו. גם כאשר מעבירים הייקו לשפה מערבית, המתרגם בדרך כלל בוחר לוותר על המשקל המקורי על מנת לשמור את המשמעות וקילוח השיר. בתרגומים הראשונים של הייקו לשפה העברית, המתרגמים נטו לעיתים להשתמש בחריזה כתחליף למשקל.
בגלל הקיצור והחסכנות במילים, הנושא של שיר הייקו עשוי להשמע סתמי ומובן מאליו בקריאה ראשונה, אולם כאשר מתעמקים בשיר אפשר לגלות תובנה מעניינת או מסר רוחני. אחת ההשפעות המרכזיות על ההייקו הוא זן בודהיזם, זרם של הבודהיזם שהתפתח בסין ובהמשך הגיע ליפן והשפיע מאוד על התרבות היפנית.
להלן דוגמה להייקו מפורסם מאת באשו:
תרגום:
בְּרֵכָה עַתִּיקָה 
 צְפַרְדֵּעַ בָּהּ קוֹפֶצֶת - 
 צְלִיל מַיִם נִשְׁמַע
הצפרדע היא קיגו (מילת עונה) לעונת האביב. על פי אחת הפרשנויות, הייקו זה חובר על ידי באשו כאשר נשאל לגבי מצב תודעתו על ידי מורו למדיטצית זן. הבריכה מסמלת את מצב התודעה השליו שבו הוא היה, והצפרדע מסמלת את שאלתו של מורהו, שהפריעה לו.
היסטוריה

מקור ההייקו בשירת הטנקה שכללה שתי שורות נוספות בנות שבע יחידות. לטנקה ולהייקו קדמה שירת הרנגה, שהיא למעשה קבוצת שירי טנקה שמתכתבות אלה עם אלה. קיימת גם מסורת של הייקו היתולי, המכונה סנריו.
המשוררים המסורתיים הידועים של ההייקו הם באשו, איסא, יוסה בוסון ושיקי.
בטים מוצ'ו פרסם בשנת 1991 ספר ראשון של שירי הייקו באלבנית. המשוררת הקטלאנית דולוס מיקל פרסמה אוסף שיר הייקו בשנת 1999.
הייקו חופשי

לצד ההייקו המסורתי קיים זרם חשוב נוסף שנקרא ״הייקו במקצב חופשי״ (自由律俳句). ההייקו החופשי ביטל את כל כללי הצורה והתוכן המסורתיים לטובת ביטוי חופשי לגמרי של מחשבות ורגשות ברוח ההייקו. בשירים כאלה לא קיים המבנה בן שלוש היחידות, ומספר ההברות בהם הוא לרוב שרירותי, לפי הצורך. מילות עונה קיימות בהייקו החופשי רק כאופציה ולא ככלל.
המשורר הידוע ביותר בזרם זה הוא סנטוקה (Santōka Taneda, 種田山頭火). השיר הבא הוא דוגמה טיפוסית לכתיבה של סנטוקה ולהייקו החופשי בכלל:
מה זה, אפילו כובע הקש שלי התחיל לדלוף
笠も漏りだしたか
kasa mo moridashita ka
בדוגמה זו אפשר לראות כמה מאפיינים של ההייקו החופשי:
השיר הוא משפט אחד רצוף שלא ניתן לחלוקה הגיונית ליחידות קטנות יותר.
מספר ההברות שרירותי, לפי אורכו של המשפט.
בשיר לא קיימת מילת עונה.
עם זאת, השיר כן תואם את רוח ההייקו בכך שהוא מתאר רגע בהווה ומתייחס לתופעת טבע כלשהי - במקרה זה השיר רומז לגשם חזק.
ספרות נוספת בעברית

"לאן נעלמו הקולות", שירי הייקו וסיפורי זן בתרגום יואל הופמן, הוצאת מסדה
"אומרי שיר על סף מוות", שירי מוות בתרגום יואל הופמן
"יום השנה לסלט", מאצ'י טאווארה, בתרגום יעקב רז (שירי טנקה מודרניים של משוררת יפנית צעירה בת זמננו)
"זה זה", ליאת קפלן ותמיר להב רדלמסר
"הדרך הצרה לאוקו", יומן המסע האחרון של המשורר מצואו באשו, המשובץ בהייקו; בתרגומו של יעקב רז, הוצאת חרגול
"כותונת אחת, קערה אחת: שירת הזן של ריוקן", בתרגום גבריאלה אלישע, הוצאת אלישׂר, 1984 (מאנגלית)
"פלופ; על שירת ההייקו" בתוך אמיר אור, "שיחה; מאמרים נבחרים" הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015
הערות שוליים

↑  הייקו מס׳ 2, באתר סנטוקיזם, ‏2019-04-16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548234705171  BNE: XX551203  BnF: cb120682512 (data)  GND: 4022963-4  LCCN: sh85058289  LNB: 000059935  NKC: ph114647  SUDOC: 028953681 
"שְׁמַע יִשְׂרָאֵל ה' אֱלֹהֵינוּ ה' אֶחָד" יכול להיכתב כהייקו
צינוריות הזרע

תמונה מיקרוסקופית של צינורית זרע בצביעת אאוזין. השטח הלבן באמצע הוא חלל הצינורית, והתאים לידו השחורים הם תאי הזרע.
צינוריות הזרע (ידוע גם כ-"אבוביות הזרע") הן צינוריות מלופפות באשכים המשמשות כאתר האנטומי בתוכו מתרחשים תהליך הספרמטוגנזה ויצירת תאי הזרע (הגמטות) של הגבר. בצינוריות הזרע מתרחשים גם שלבי המיטוזה וגם שתי חלוקות המיוזה של תאי הזרע בתמיכת תאי סרטולי, עד ליצירת ספרמטוזואה בשלים. אצל בני אדם ויונקים נוספים, קוטרן של צינוריות הזרע הוא בערך 200 מיקרומטר והן מהוות את רוב נפח האשך, בין 60 ל-90 אחוז.
במהלך ההתפתחות העוברית, צינוריות הזרע מתפתחות ממיתרי המין שמתפתחים מרכס הגונדות.
אנטומיה ומבנה הצינוריות

אצל בני אדם, האשך מחולק לכ-250 אונות (אזורים) המופרדים זה מזה במחיצות, כשכל אונה מכילה בין 1 ל-4 צינוריות זרע, כך שבשני האשכים יחד יש בערך 1,500 צינוריות זרע (בכל אונה יש 3 לערך). בתוך הצינורות (השכבה הפנימית ביותר) נמצא האפיתל שלהן, האפיתל הנבטי. באפיתל הנבטי מתרחשת הספרמטוגנזה, ובו נמצאים התאים התומכים בתאי הזרע (תאי הסרטולי). צינוריות הזרע מוקפות ברקמת חיבור וסקולרית (כוללת כלי דם ונימים) שנקראת tunica propria, ומוקפת עצמה בלמינה באזאלית (basal lamina) שהיא חלק מקרום הבסיס. החלק השני של קרום הבסיס הוא ה-reticular lamina. קרום הבסיס מוקף בתאי שריר חלק הנקראים תאי מיואיד. אלו נמצאים בצינוריות הזרע של כל מיני היונקים, אך ארגונם וכמותם משתנים בין המינים. למכרסמים כגון עכברים, חולדות ואוגרים, ישנה שכבה אחת בלבד של תאי מיואיד סביב קרום הבסיס. אצל חיות אחרות ישנן מספר שכבות, ואצל האדם בין 5 ל-7. ישנם מספר תפקידים ידועים לתאי המיואיד. ראשית, יש להם אופי כוויץ, והם אחראים על כיווץ צינוריות הזרע באופן פריסטלטי כדי להניע את תאי הזרע אל מחוץ לצינוריות. שנית, הם תומכים מבנית בצינוריות.
ישנם שני סוגים של צינוריות זרע (המחוברים זה לזה), צינוריות הזרע המלופפות וצינוריות הזרע הישרות. לקראת היציאה מהאשך בכל אונה, הצינוריות המלופפות מתחברות זו לזו ליצירת צינורית אחת (ישרה), ובהמשך הולכות קדימה ואחורה מה שיוצר את "רשת האשך" (Rete testis), אזור בו לצינוריות אין קירות ברורים. לצינוריות הישרות יש תאי סרטולי בלבד באפיתל שלהן (ללא כל תאי זרע בשלב התפתחות כלשהו).
אנטומיה ומבנה הצינוריות > האפיתל הנבטי

האפיתל של צינוריות הזרע ידוע כאפיתל הנבטי, והוא האתר האנטומי בו מתרחשת הספרמטוגנזה. ניתן לסווג את סוגי התאים באפיתל לשניים, תאי סרטולי שמתפקדים כתאי תמיכה ותאים מזינים, ותאי זרע על שלבי התפתחותם השונה. אצל האדם, תאי הזרע באפיתל כוללים (לפי סדר עוקב), ספרמטוגוניה סוג Adark ו-Apale, ספרמטוגוניה סוג B, ספרמטוציטים ראשוניים, ספרמטוציטים שניוניים וספרמטידים שיהפכו לספרמטוזואה (תאי זרע בשלים).
תאי הסרטולי הם תאים גדולים ולא מתחלקים (מיטוזית) מאז גיל ההתבגרות ותחילת הספרמטוגנזה. יש להם ציטופלזמה שופעת והרבה מיטוכונדריה. הם משתרעים מקרום הבסיס של הצינוריות עד לחלל הצינוריות ותומכים בתאי הזרע השונים שמתפתחים סביבם (מספר מסוים של תאי זרע סביב כל תא סרטולי, תלוי במין היונק). תאי הסרטולי תומכים בספרמטוגנזה ובתאי הזרע שמתפתחים סביבם בכך שבולעים בפגוציטוזה תאים מתים, גופים זרים, ואת החלק המיותר מהציטופלזמה של תאי הזרע לפני שהם משתחררים מהאפיתל לחלל הצינוריות. כמו כן, תאי הסרטולי מפרישים מספר ביומולקולות חיוניות כמו ABP (androgen-binding protein), חלבון האחראי על ריכוז הטסטוסטרון, מכלולי החלבון Inhibin B ו-activin, שמסדירים את רמות הורמון ה-FSH באשכים, ונוזל צינוריות הזרע שמספק סביבה מזינה לתאי הזרע באפיתל הנבטי, ומניע את הספרמטידים שהשתחררו לחלל הצינורית לרשת האשך ומשם אל מחוץ לאשכים.
האפיתל הנבטי מחולק לשני מדורים, המדור הבזאלי (החיצוני יותר ובקשר עם דם) והמדור האדלומינלי (הפנימי יותר ומנותק מדם). תאי הסרטולי מחוברים זה לזה בידי חיבורי tight junctions, gap junctions, adhesion junctions (ומולקולות הידבקות חיבוריות), מה שיוצר מחסום פיזי שנקרא "מחסום דם האשכים" או "מחסום תאי הסרטולי" (שם מדויק יותר). המחסום מחלק את האפיתל הנבטי לשני המדורים. במדור הבזאלי נמצאים תאי הזרע הפחות ממויינים (הספרמטוגוניה), ובמדור האדלומינלי נמצאים תאי זרע מספרמטוציטים ראשוניים והלאה. מחסום הדם מונע את מעברן של מולקולות שעשויות להזיק לתאי הזרע למדור האדלומינלי. תפקידיו של מחסום הדם הם ליצור סביבה מתאימה (שהיא המדור האדלומינלי) לשליטה בתאי הזרע המתפתחים, להגן על תאי הזרע ממולקולות ציטוטוקסיות (רעילות לתאים), ולהגן עליהם מתגובה חיסונית (אוטואימונית) של הגוף שמזהה את האנטיגנים של תאי הזרע כזרים.
אנטומיה ומבנה הצינוריות > המרחב הבין צינורי

המרחב הבין צינורי הוא המרחב הנמצא באונות האשכים, בין צינוריות הזרע. המרחב הבין צינורי באשך היונקים כולל רקמת חיבור (המורכבת מתאי רקמת חיבור), מערכת של כלי דם זעירים ותאי ליידיג האחראים על הפרשת טסטוסטרון. המרחב הבין צינורי כולל נימי לימפה, תאי דם לבנים (mast cells), ורדידים, עורקיקים מקרופאגים, עצבים ופיברובלסטים. בנוכחות הורמון מחלמן (LH), תאי הליידיג שכוללים עליהם קולטני LH, מייצרים אנדרוגנים ובעיקר טסטוסטרון, הורמון חיוני לספרמטוגנזה. האנדרוגנים נכנסים לצינוריות הזרע מהמרחב הבין צינורי לגירוי ותחזוק הספרמטוגנזה.
ספרמטוגנזה וייצור הזרע

מיד לאחר הלידה, הגונוציטים (תאי נבט הקודמים לספרמטוגוניה) מהגרים לקרום הבסיס של צינוריות הזרע, נקשרים לתאי הסרטולי ומתמיינים לספרמטוגוניה סוג Adark, Apale, וחלק אף ישירות לסוג B. ספרמטוגוניה סוג Adark הם תאים רזרביים למקרה של פציעה או מחלה, ולכן הם מתחלקים מיטוטית רק לעיתים נדירות. ספרמטוגוניה סוג Apale מתחזקים את מאגר התאים בידי חלוקות מיטוטיות, כשתא-בת אחד הוא ספרמטוגונים Apale (לתחזוק המאגר) ותא-בת שני הוא ספרמטוגוניום סוג B. ספרמטוגוניה סוג B עוברים מיטוזה נוספת ומתמיינים לספרמטוציטים ראשוניים.
עם ההגעה לגיל ההתבגרות, ההיפותלמוס מפריש GnRH (הורמון משחרר גונדוטרופינים) שמגיע לתאים בהיפופיזה הקדמית. ההורמון מעורר את ההיפופיזה הקדמית להפריש גונדוטרופינים, כשיש שניים עיקריים, FSH ו-LH. שניהם נשלחים לאשכים. הורמון ה-LH מעורר את תאי הליידיג במרחב הבין צינורי להפריש אנדרוגנים ובעיקר טסטוסטרון, והורמון ה-FSH מעורר את תאי הסרטולי להפריש ABP, חלבון המרכז את הטסטוסטרון. כאשר רמות הטסטוסטרון גבוהות מספיק, והורמון ה-FSH מגרה את הספרמטוציטים הראשוניים לעבור את המיוזה הראשונה, הספרמטוגנזה מתחילה.
הספרמטוציטים הראשוניים מהגרים למדור האדלומינלי של צינוריות הזרע. שם, הם עוברים את המיוזה הראשונה והופכים לספרמטוציטים שניוניים, שהם הפלואידים (בעלי סט אחד של כרומוזומים משוכפלים בעלי שתי כרומטידות). הספרמטוציטים השניוניים עוברים את המיוזה השנייה והופכים לספרמטידים הפלואידים, בעלי סט אחד של כרומוזומים לא משוכפלים. ככל שהשלבים מתקדמים עם כל חלוקה תאית, התא מתקדם באפיתל הנבטי לעבר חלל הצינוריות. הספרמטידים יעברו תהליך בשם ספרמיוגנסיס שבמהלכו הם יגדלו שוטון מאחד הצנטריולים בתא, גרעין התא יידחס, הגולג'י יהפוך לאקרוזום, ורוב הציטופלזמה של הספרמטיד תוסר ותיבלע בפגוציטוזה בידי תא סרטולי (זאת כדי לאפשר לתא הזרע לשחות ללא הפרעה). עם סיום התהליך יתקבל תא זרע עם שוטון אך חסר יכולת תנועה. לאחר תהליך הספרמיוגנסיס, יתחיל תהליך נוסף של מספר ימים בשם ספרמיאציה (Spermiation). בזמן הספרמיאציה, הספרמטידים נמצאים כבר בחלל הצינוריות ועומדים להשתחרר לתוכו. במהלך הספרמיאציה, הספרמטידים מתארכים יותר לחלל הצינוריות, ציטופלזמה ואברונים מיותרים נוספים מוסרים, מבני הידבקות בין הספרמטידים לתאי הסרטולי מוסרים ולבסוף הם מתנתקים מתאי הסרטולי ומשתחררים לפנים הצינוריות ומאז ידועים כספרמטוזואה (ביחיד: ספרמטוזואון).
הספרמטוזואה מובלים אל מחוץ לצינוריות הזרע בידי כיווצים פריסטלטיים שיוצרים תאי המיואיד המקיפים את קרום הבסיס (המקיף את הצינוריות), ובידי נוזל צינוריות הזרע שמופרש בידי תאי הסרטולי הסוחף אותם. הספרמטוזואה מגיעים לאזור ה-Rete testis, רשת של צינוריות הסופגות חלק מנוזל צינוריות הזרע, ומשם הם מועברים בידי ריסונים לצינורות הידועות כ-Efferent ducts. ב-Efferent ducts, כמעט כל נוזל צינוריות הזרע נספג, והספרמטוזואה מועברים לאפידידימיס בידי ריסונים ופס דק של שריר חלק המקיף את הצינורות. באפידידימיס, הספרמוזואה מבשילים ורוכשים את יכולת התנועה הנדרשת להפריית ביצית. חלק מהספרמטוזואה הבשלים מאוחסנים בחלקו התחתון של האפידידימיס (זנב האפידידימיס, cauda epididymis) עד לשפיכה.
ביאורים

↑  באנגלית: Seminiferous tubules
↑  ה-Efferent ducts אלו צינוריות המובילות את תאי הזרע ליותרת האשך.
↑  באנגלית אלו ידועות כ-Tubuli seminiferi recti (אנ') (הצינוריות הישרות) ו-Tubuli seminiferi contorti (הצינוריות המלופפות).
↑  זאת בתהליך מקדים לשחרור הידוע כ"ספרמיוגנסיס".
↑  Basal compartment ו-Adluminal compartment, שידוע גם כ-Apical compartment.
הרמז (משחק)

ערך זה עוסק במשחק לוח. אם התכוונתם לאמצעי ספרותי, ראו .
| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1949 
 סוגה:  משחק לוח 
 מספר שחקנים:  6-2
 הוצאה לאור:  Waddingtons Parker Brothers
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 סדרה:  Cluedo 
 גילאים:  8 ומעלה
 זמן למידת המשחק:  5 דקות
 זמן המשחק:  45 דקות
 מיומנות:  הטלת קוביות ודדוקציה
 
 www.hasbro.com/clue/
 
לוח "הרמז"
הַרֶמֶז הוא משחק לוח בלשי פופולרי. הרמז יצא לראשונה לשוק באנגליה בשנת 1948 על ידי החברה הבריטית Weddington Games. מקור השם האנגלי "Clue") "Cluedo" באמריקה הצפונית) מגיע מן המשחק הפופולרי של אותה תקופה "Ludo", מכיוון שהוא התבסס על רעיון דומה, אך הוסיף את אלמנט ה"רמז". המשחק משווק כיום באמריקה הצפונית על ידי חברת הסברו (Hasbro), שקנתה את חברת "האחים פרקר" שייצרו את המשחק לראשונה. בישראל משווק המשחק על ידי החברות קודקוד והסברו.
המשחק > עלילה

המשחק "הרמז" מתרחש באחוזתו של ד"ר בלייק העשיר (Black, ככל הנראה תרגום לא נכון של הגרסה העברית). באחוזתו של ד"ר בלייק התאכסנו כמה אורחים. בערב שלפני המשחק נרצח בלייק, וגופתו נמצאה במדרגות המובילות למרתף. כל אורחי האחוזה חשודים במעשה הרצח, וכל אחד מהם יוצא למסע חקירות כדי להוכיח את חפותו או כדי להפליל מישהו אחר אם בסוף הוא מתגלה כרוצח.
המשחק > מרכיבי המשחק

לוח "הרמז" - מפת ביתו של ד"ר בלייק, על חדריו השונים, שאחד מהם שימש כזירת הרצח.
שישה חיילי משחק - כל אחד מייצג אורח אחר מן האורחים שהתארחו באחוזה, החשודים ברצח. כל חיל צבוע בצבע מסוים.
שישה כלי נשק - מתארים את הנשק ששימש את הרוצח.
21 קלפים - לפי קטגוריות חשודים, נשק ואזורים. הקלפים כוללים קלף לכל דמות, קלף לכל חדר וקלף לכל כלי נשק.
מעטפה - בה מסתירים את קלף הרוצח, הנשק והמקום.
שתי קוביות משחק.
המשחק > החשודים

הדמויות ב"הרמז" מייצגות דמויות קריקטוריסטיות בחבורה הגבוהה של אנגליה של התקופה הוויקטוריאנית, כל סמליל של דמות צבוע בצבע המתאים לשם הדמות.
עלמה שני / גברת ארגמן (Miss Scarlett) - דמות אדומה, המתוארת כבחורה צעירה ומושכת. בדומה לאמה, הגברת רקיע, גם היא שחקנית תיאטרון מפורסמת ואף התחילה תחרות עמה על התפקיד הראשי במחזמר שהיא מתכננת להפיק. בגרסאות הראשונות היא מתוארת כאישה בלונדינית, אך עם הזמן צבעו השתנה לשחור. מגולמת בסרט על ידי לסלי אן וורן.
פרופסור שזיפי (Prof. Plum) - דמות סגולה. לפי הקאנון המקורי של המשחק הוא מתואר כמורה אשר נטש תפקיד זה לטובת ארכאולוגיה, אך מקצועו משתנה לפי גרסאות המשחק. הפרופסור הוא מחברו של ספר מחקרי שהוא פלגיאט (גנבה ספרותית), והוא אף הואשם ברצח של החבר שממנו גנב את תוכני ספרו. גולם בסרט על ידי כריסטופר לויד.
כומר גרין / מר שדה (Rev. Green) - דמות ירוקה, המתוארת בדרך כלל ככומר שמן. בגרסה האמריקאית הוא נקרא "מר גרין" ומתואר כמאפיונר עם סיגר. הכומר גרין התחיל את הקריירה הדתית שלו עוד מילדותו ובעבר הואשם בחשד למרמה, העלמה והלבנת כספים. מגולם בסרט על ידי מייקל מק'קיין.
סא"ל חרדלי (Colonel Mustard) - דמות צהובה המתוארת כחייל בדרגת סגן-אלוף (קולונל). הואשם בשליחה למוות בשדה הקרב את המאהב של אשתו. מגולם בסרט על ידי מרטין מול.
גברת רקיע (Mrs. Peacock) - דמות כחולה, המתוארת בדרך כלל כגבירה מהודרת, ולפעמים גם שמנה. גברת רקיע היא אימה של העלמה שני. היא שחקנית תיאטרון מפורסמת החולמת להפיק מחזמר בו תגלם את הדמות הראשית, וביתה תגלם דמות שולית. הבת מנסה לגנוב ממנה את התפקיד הראשי במחזמר זה. מגולמת בסרט על ידי איילין ברנן.
גברת ליבני / גברת לבנה (Mrs. White) - דמות לבנה, המתוארת כמשרתת האחוזה העצבנית. הגברת ליבני גידלה את ד"ר בלייק (הנרצח) עוד מילדותו. מגולמת בסרט על ידי מדליין קאהן.
בחלק מהגרסאות, במקום גברת ליבני, מופיעה דוקטור אורכידאה, בתו המאומצת של בלייק. אורכידאה למדה בבית ספר פרטי בשווייץ עד גירושה בעקבות תקרית הרעלה שכמעט נגמרה באסון. אורכידאה היא דוקטור לביולוגיה, שביצעה מחקר אודות טוקסיקולוגיית הצמח וגילתה צמח בעל תכונות ריפוי מדהימות, תגלית אותה לא רצתה לחלוק עם אף אחד.
המשחק > כלי הנשק

המשחק מכיל שישה סוגי נשק שהם כלי הרצח הפוטנציאליים.
החבל (מתחיל בטרקלין)
מוט הברזל (מתחיל בחממה)
הסכין או הפגיון (מתחיל באולם הנשפים)
הפמוט (מתחיל בחדר האוכל)
מפתח הצינורות (מתחיל במטבח)
האקדח (מתחיל בחדר העבודה)
בחלק מן הגרסאות נוסף גם נשק חדש - רעל.
המשחק > החדרים

במשחק המקורי תשעה חדרים. מרכז הלוח הוא מיקום המעטפה והיכן שנמצאה גופתו של ד"ר בלייק.
אולם הנשפים החדר ממוקם צפונית למרכז הלוח, שם נמצא הפגיון בתחילת המשחק.
החממה החדר ממוקם ימנית לאולם הנשפים, שם נמצא מוט הברזל בתחילת המשחק. מן החממה יש מעבר סודי לטרקלין.
המטבח החדר ממוקם שמאלית לאולם הנשפים, שם נמצא מפתח הצינורות בתחילת המשחק. מן המטבח יש מעבר סודי לחדר העבודה.
חדר הביליארד החדר ממוקם ימנית למרכז הלוח.
חדר האוכל החדר ממוקם שמאלית למרכז הלוח, שם נמצא הפמוט בתחילת המשחק.
הספרייה ממוקמת דרומית לחדר הביליארד.
הטרקלין ממוקם דרומית לחדר האוכל, שם נמצא החבל בתחילת המשחק. מן הטרקלין יש מעבר סודי לחממה.
חדר העבודה ממוקם דרומית לספריה, שם נמצא האקדח בתחילת המשחק. מחדר העבודה יש מעבר סודי למטבח.
חדר הכניסה ממוקם דרומית למרכז הלוח.
המשחק > מהלך המשחק

על מנת לשחק נדרשים שלושה עד שישה שחקנים. כל שחקן בוחר את דמות (חייל משחק). העלמה שני מתחילה. אם היא לא משחקת, החשוד שמשמאלה מתחיל.
בתחילת המשחק מניחים שלושה קלפים במעטפת הרצח בלי לראות את תוכנם - אחד של חשוד, אחד של מקום ואחד של נשק. את המעטפה מניחים במרכז הלוח. הקלפים שנמצאים בתוך המעטפה הם הרוצח, כלי הרצח וזירת הפשע. את הקלפים הנותרים מערבבים ומחלקים לשחקנים. כל שחקן בתורו זורק שתי קוביות על מנת לקבוע את מספר המשבצות שהוא רשאי ללכת, לא ניתן ללכת באלכסון או לחזור על אותה המשבצת פעמיים.
מטרת המשחק היא לגלות מי רצח את ד"ר בלייק, בעזרת איזה כלי נשק באיזה חדר. כל דמות שמגיעה לחדר רשאית לשער שדמות ביצעה את הרצח, עם נשק מסוים ובחדר אליו היא נכנסה, לדוגמה: "אני חושב שזה היה סא"ל חרדלי, עם האקדח, בספריה". הדמות והנשק יועברו אוטומטית לחדר בו הם הואשמו, לא משנה היכן הם היו על הלוח לפני כן. אז, מטרת השחקנים האחרים היא להוכיח כי האשמה שגויה, זה נעשה על ידי הצגת קלף המציג את הדמות, הנשק או החדר אשר כלול בהשערה (כיוון שכך אין סיכוי שקלפים אלו נמצאים במעטפה). הקלף מוצג אך ורק לאדם ששיער את ההשערה. ניתן להציג רק קלף אחד, כך שגם אם יש שני שחקנים המחזיקים קלפים שיכולים לסתור את השערה, רק השחקן הראשון (על פי סבב התורות) יציג את הקלף. אם יש שחקן עם שני קלפים, הוא יאלץ לבחור קלף אחד להציג, אם לשחקן אין קלף להציג עוברים לבא אחריו לפי מהלך התורות.
שחקן יכול בכל שלב במשחק, במהלך תורו (לפני או אחרי ההשערה) לנסות ולסיים את המשחק בהאשמה, ללא תלות במיקומו על הלוח. ישנן גרסאות בהן הדבר מותר רק כאשר השחקן נמצא במרכז הלוח, לצד המעטפה. השחקן שבוחר לעשות זאת רשאי לפתוח את המעטפה, ולבדוק מי היה הרוצח, עם מה והיכן הוא רצח. אם הוא ניחש נכון, המשחק מסתיים כשהוא המנצח. אם הניחוש שלו היה לא נכון, הוא יוצא מן המשחק והמשחק ממשיך בלעדיו אך הוא עדיין חייב להראות את קלפיו כשמתבצעת השערה.
פופולריות

"הרמז" הפך במהירות לאחד המשחקים המוכרים והפופולריים ביותר. הוא נכנס לתרבות הפופ באותה צורה שנכנס אליה מונופול ומשפטים כמו "פרופסור שזיפי, עם החבל בספריה" הפכו לאימרות של ממש.
המשחק נמכר עד היום, והפופולריות שלו מוצגת בכמות התוצרים שקמו סביבו: ב-1985 יצא סרט הקומדיה "רמז מסתורי" (Clue), המבוסס על משחק הלוח. היה זה אחד הסרטים הראשונים שהציג מספר סופים שונים.
המשחק הוליד גם מחזמר, אשר הציג סופים שונים בכל הצגה (שלושה צופים נדרשו לשלוף שלושה קלפים - אחד כל אחד, והם ייצגו מה יקרה בסוף המחזה).
המשחק הוליד גם סדרת ספרים פופולרית, סדרת טלוויזיה וכמה משחקי מחשב.
שוחררו גרסאות רבות וחידושים למשחק, בדומה למשחק המונופול. המשחק אף הוליד גרסה מעניינת בשם Doctor Lucky, בו על המשתתפים להרוג את הדוקטור, במקום לגלות מי הרג אותו. למשחק גם גרסה לילדים בשם "הרמז צעיר" העוסקת בתעלומת היעלמות עוגה.
פיזיולוגיה אבולוציונית

פיזיולוגיה אבולוציונית (באנגלית: Evolutionary physiology) היא חקר האבולוציה הביולוגית של מבנים ותהליכים פיזיולוגיים; כלומר, האופן שבו המאפיינים התפקודיים של אורגניזמים מגיבים לברירה טבעית וזוויגית או שהשתנו על ידי סחף גנטי אקראי לאורך דורות מרובים במהלך ההיסטוריה של אוכלוסייה או מין.
בהתאם לכך, מגוון הפנוטיפים שנחקרו על ידי פיזיולוגים אבולוציוניים הוא רחב, וכולל תכונות של מורפולוגיה, ביומכניקה, אנטומיה, אנדוקרינולוגיה, ביוכימיה, אבולוציה מולקולרית ועוד. הגדרה שהוצעה לפיזיולוגיה האבולוציונית היא "חקר הבסיס הפיזיולוגי של כשירות, כלומר, אבולוציה מתאמית של צורות ותפקודים פיזיולוגיים הקשורים לסביבה, תזונה, הומאוסטאזיס, ניהול אנרגיה, אריכות חיים ותמותה ומאפייני היסטוריית החיים".
לרוב מניחים שהברירה הטבעית והזוויגית פועלות באופן הישיר ביותר על ההתנהגות (למשל, מה חיה בוחרת לעשות כאשר היא מתמודדת עם טורף) המתבטאת בגבולות שנקבעו על ידי יכולות הביצוע של האורגניזם עצמו (למשל, כמה מהר הוא יכול לרוץ). חולשה של מודל תפיסתי ומבצעי זה היא היעדר הכרה מפורשת במקומן של מאפייני תאוריית היסטוריית החיים.
הערות שוליים

↑  T. Garland, Jr. and P. A. Carter, "Evolutionary physiology", Annual Review of Physiology 56, 2009, עמ' 579–621 doi: 10.1146/annurev.ph.56.030194.003051
↑  Barry G. Lovegrove, "The Power of Fitness in Mammals: Perceptions from the African Slipstream", Physiological and Biochemical Zoology 79, 2006, עמ' 224–236 doi: 10.1086/499994
סרטן האשכים

| --- | --- |

גידול מסוג סמינומה בגודל 7.4 × 5.5 ס"מ
 תחום:  אונקולוגיה
 מיקום אנטומי:  אשך 
 טיפול:  ציספלאטין  אטופוסיד  etoposide phosphate  doxorubicin hydrochloride  plicamycin  כלורמבוציל  איפוספאמיד  ציקלופוספאמיד  בלאומיצין  מתוטרקסט  ציספלאטין  dactinomycin  אטופוסיד  vinblastine 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  437966 
 DiseasesDB:  12966
 MedlinePlus:  001288
 OMIM:  273300
 סיווגים
 ICD-10:  C62
 ICD-11:  2C80 
 
סרטן האשכים הוא גידול סרטני המתפתח באשכים. סרטן זה הוא הסרטן הנפוץ ביותר בגברים צעירים בגילאי 20–34 (50%) אך יכול להתפתח כמעט בכל גיל (לדוגמה, ב-22.9% מהמקרים מופיע בגילאי 35–44) לעיתים רחוקות הוא מופיע לפני גיל 20 (5%). הסיכוי לחלות בסרטן האשכים במהלך החיים הוא אחד ל-200. אף על פי ששכיחותו עולה, שיעור התמותה ממנו נמוך מאוד, ויש לו שיעור הישרדות ממוצע של 95% ל-5 שנים. לא כל הגושים באשכים מקורם בגידול, ולא כל הגידולים באשכים הם סרטניים.
סימנים וסימפטומים

אחד הסימנים הראשונים של סרטן האשכים הוא גוש או נפיחות באשכים. האגודה האמריקאית למלחמה בסרטן וכן האגודה הישראלית למלחמה בסרטן ממליצות על בדיקה עצמית חודשית של האשכים לגברים, במיוחד כאלה שיש להם היסטוריה משפחתית של סרטן. האגודה האורולוגית האמריקאית ממליצה על בדיקה עצמית חודשית עבור כל הגברים, ללא יוצא מן הכלל. ישנם מצבים רפואיים רבים אחרים כמו טסטיקולר מיקרוליטיאזיס, ציסטות וכדומה, שעלולים להיות כואבים.
הסימפטומים יכולים לכלול:
גוש באחד האשכים, לא בהכרח כואב.
כאב חד או עמום בחלק התחתון של הבטן או באזור האשכים.
הרגשת "כבדות" בכיס האשכים.
גינקומסטיה (הגדלת חזה) – עלולה להתרחש בגלל ההשפעות ההורמונליות של הורמון הבטא המופרש מהגידול.
כאב גב תחתון – עלול להתרחש בעקבות התפשטות הסרטן בבלוטות הלימפה לאורך הגב.
מלבד לריאות, התפשטות סרטן האשכים לאיברים אחרים אינה שכיחה. במקרה של גרורות בריאות עלול להופיע קוצר נשימה, שיעול או גניחת דם. גוש בצוואר עלול להופיע במקרים של גרורות בבלוטות הלימפה.