stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אני לא רפפורט (סרט)
תקציר העלילה

נט מוייר (וולטר מתאו) הוא יהודי קשיש הנעזר במקל הליכה בעל דעות שמאליות ומעריץ את לנין והקומוניזם מאז שהשתתף כילד בהפגנת עובדים בה נאם ראש הוועד פייגנבאום (רון ריפקין) כי יש לנהוג במתינות ואז קמה מהקהל קלרה למליך (אלינה לובנסון) כשפניה חבולות מהתנגשות עם המשטרה ומלהיבה את הקהל כח יש לצאת לשביתה כעת והקהל מריע לה בהתלהבות. הוא הוקסם ממנה וגם לבתו הוא קרא קלרה על שמה.
הוא עבד כמלצר במשך 41 שנה, אשתו אתל נפטרה ובתו קלרה (איימי אירווינג) רוצה להכניסו לבית אבות ולזה הוא מתנגד בתוקף.
הוא נפגש מדי יום עם מידג' קרטר בסנטרל פארק. מידג' הוא אפרו אמריקאי קשיש כבד ראייה שעבד שנים רבות כאיש תחזוקה באחד הבתים במנהטן וכעת ועד הבית מבקש להפסיק עבודתו ושולח לשם כך לפארק את פיט דונפורת' (בויד גיינס). נט מציג עצמו כנציג חברה להגנת זכיות עובדים ומאיים עליו.
שניהם מתנהגים כילדים קטנים, משתעשעים בקרוסלה ו"מופיעים" לפני קומץ מבקרים בגן במערכון/בדיחה "אני לא רפפורט":
נאט: היי, רפפורט! לא ראיתי אותך כבר עידנים, איך העניינים?
מידג': אני לא רפפורט.
נט: רפפורט, מה קרה לך? פעם היית בחור נמוך ושמן, ועכשיו אתה בחור רזה גבוה.
מידג': אני לא רפפורט.
נט: רפפורט, פעם היית בחור צעיר עם זקן, ועכשיו אתה בחור זקן עם שפם.
מידג': אני לא רפפורט.
נט: רפפורט, איך זה קרה? פעם היית בחור לבן קטן ופחדן, ועכשיו אתה בחור שחור גדול ומרשים.
מידג': אני לא רפפורט.
נט: וגם שינית את שמך!
נט נאבק ומבריח את העברין ג'יי.סי. (גילרמו דיאז) שרוצה לשדוד אותו, נחבל ונזקק כעת להליכון. הם מבחינים בבחורה נאה בשם לורי (מרתה פלימטון) שמציירת אותם. היא חייבת כסף לסוחר סמים המכונה "קאובוי" (קרייג טי. נלסון) שחובט בפניה ומאיים עליה אם לא תחזיר לו את החוב.
נט ומידג' מחליטים להתעמת עם הקאובוי, נט מתחפש למאפיונר איטלקי ומאיים עליו אבל הקאובוי מבין את התרמית ורוצה להתקיף אותו. מידג' מאיים עליו בסכין ובסוף המאבק בורח הקאובוי ומידג' נזקק לאשפוז.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וולטר מתאו | נט מוייר |  |
| אוסי דייוויס | מידג' קרטר |  |
| איימי אירווינג | קלרה גרבר | בתו של נט |
| בויד גיינס | פיט דנפורט |  |
| גילרמו דיאז | ג'יי.סי. | עבריין |
| מרתה פלימטון | לורי |  |
| קרייג טי. נלסון | הקאובוי | סוחר סמים |
| רון ריפקין | פייגנבאום | מנהיג פועלים |
| אלינה לובנסון | קלרה למליש | פועלת יהודיה |
הערות שוליים

↑  הועלה לראשונה ב-1986 עם אבנר חזקיהו (זכה בפרס רובינא על תפקידו זה) ומוני מושונוב. הצגות נוספות הועלו בבית ליסין (2002) עם יוסי פולק וגבי עמרני, בהבימה (2021) עם נתן דטנר ונורמן עיסא ובתיאטרון יידישפיל עם יעקב אלפרין וגדי יגיל
אנדרה ואז'וני (מתמטיקאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1916 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בנובמבר 2003 (בגיל 87) סנטה רוזה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Weiszfeld Endre 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר להנדסה ומדע שימושי של הרווארד 
 מעסיק:  אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת רוצ'סטר, אוניברסיטת סן פרנסיסקו 
 
אנדרה ואז'וני (במקור וייספלד; בהונגרית: Vázsonyi Endre; באנגלית: Andrew Vázsonyi; מוכר גם בשם גם אנדרו ואז'וני, אנדרה וייספלד או זפרצאט גוזינטו; בודפשט, 4 בנובמבר 1916 – סנטה רוזה, קליפורניה, 13 בנובמבר 2003)  היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי-אמריקאי, חוקר ביצועים ופרופסור אמיריטוס. הוא יצר את האלגוריתם של וייספלד כדי לחשב את החציון הגאומטרי, פיתח שיטות מחקר לתפעול מחשבים למדעי הניהול והקים את המכון למדעי הניהול (The Institute of Management Sciences (TIMS))) כדי לחקור את מדעי ההחלטות ולהוציא לפועל את תוצאותיו. השיטות והתוצאות של ואז'וני שפרסם בספרים מצליחים ביותר נמצאות בשימוש נרחב בתעשייה ובעסקים.
הישגיו > אלגוריתם וייספלד

החציון הגאומטרי של קבוצת נקודות במישור האוקלידי הוא הנקודה (לא בהכרח חלק מאותה מערכה) שסכום המרחקים מנקודות הסט הוא מינימלי. לגבי שלוש נקודות הפתרון ניתן לראשונה במאה ה-17 על ידי אוונג'ליסטה טוריצ'לי, שערער על פייר דה פרמה. באופן כללי יותר, עבור כל מספר נקודות, וייספלד נתן את הפתרון במאמר משנת 1937 בכתב עת יפני בשפה הצרפתית אלגוריתם "טיפוס גבעה" (Hill climbing) מספרי המחפש נקודה לתיקון סכומי מרחק עד שלא ניתן יהיה עוד להשיג תיקון. בכל שלב באלגוריתם אנו מקצים משקלים לנקודות ביחס הפוך למרחקים של הפתרון הנוכחי, ומוצאים את הממוצע המשוקלל של הנקודות, שתהיה הנקודה שתמזער בשיטת הריבועים הפחותים את המרחקים המשוקללים. האלגוריתם התגלה שוב ושוב, ואף על פי שאלגוריתמים אחרים שמייצרים את החציון הגאומטרי ידועים, האלגוריתם של וייספלד עדיין משמש לעיתים קרובות גם כיום בשל פשטותו והתכנסותו המהירה.
הישגיו > משפט קרוסקל

על פי המשפט של קרוסקל לגבי עצים, כל עץ חייב להיות אשכול אינסופי המורכב משני עצים, שאחד מהם מוטמע באופן הומיאומורפיסטי בשני. במאמרו מ-1960 בו נתן את ההוכחה הראשונה לתוצאה, יוזף קרוסקל מייחס את ההשערה לוואז'וני. משפט רוברטסון - סימור (Robertson–Seymour theorem) מכליל מאוד תוצאה זו, מעצים ועד גרפים.
הישגיו > TIMS ו-DSI

בעודו פעיל בייצור מטוסים, השתתף ואז'וני בישיבות של Operations Research Society of America, אך לדעתו, הם עסקו בנושאים הרחוקים מהאינטרסים העסקיים של מעסיקיו. בשנת 1953, עם ויליאם וו. קופר ומל סלבסון, הקים ואז'וני את המכון למדעי הניהול (The Institute of Management Sciences). קופר הפך לנשיא הראשון, ואז'וני הפך לנשיא הראשון לשעבר (מבלי שממש כיהן כנשיא). ORSA ו- TIMS התאחדו בשנת 1995 והקימו את המכון למחקר תפעולי ומדעי הניהול (Institute for Operations Research and the Management Sciences).
פרסומים נבחרים

בשנת 2002 כתב ואז'וני טוטוביוגרפיה בשם "לאיזו דלת יש את הקדילק: הרפתקאותיו של מתמטיקאי ממשי" (Which Door Has the Cadillac: Adventures of a Real-Life Mathematician). בנוסף לאוטוביוגרפיה זו, ואז'וני היה מחברם של מספר פרסומים ומאמרים טכניים, שחלקם:
Scientific programming in business and industry (Wiley, 1963)
Problem solving by digital computers with PL/I programming (Prentice-Hall, 1970)
Finite mathematics: quantitative analysis for management (Wiley, 1977)
Introduction to data processing (R. D. Irwin, 1980)
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של אנדרה ואז'וני (באנגלית)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 2174/1916. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-21.
↑  United States Social Security Death Index
1 2 3 4 5 6 7  Gass, Saul I. (בפברואר 2004), "In Memoriam Andrew (Andy) Vazsonyi: 1916-2003. Operations research/management science pioneer, educator, researcher, illustrator and author helped shape profession", OR/MS Today {{citation}}:  (עזרה).
↑  Vázsonyi, Andrew (2002), Which Door Has the Cadillac: Adventures of a Real-Life Mathematician, Writer's Club Press and iUniverse.
1 2 3 4  Veida, Nancy C. (2011), "Andrew Vazsonyi", Profiles in Operations Research, International Series in Operations Research & Management Science, vol. 147, Springer, pp. 273–291, doi:10.1007/978-1-4419-6281-2_15.
↑  az 1933-34-es évek legsikeresebb megoldója
↑  A Vázsonyi-családfa
↑  Schechter, Bruce (2000), My Brain is Open: The Mathematical Journeys of Paul Erdös, Simon and Schuster, pp. 19–21, ISBN 9780684859804.
↑  (Schechter 2000), pp. 73–74.
↑  "Végtelen gráfok Euler vonalairól" [On Euler lines of infinite graphs] (PDF), Mat. Fix. Lapok (בהונגרית), 43: 129–140, 1936. Translated as Erdős, P.; Grünwald, T.; Vázsonyi, E. (1938), "Über Euler-Linien unendlicher Graphen" [On Eulerian lines in infinite graphs] (PDF), J. Math. Phys. (בגרמנית), 17: 59–75.
↑  (Vázsonyi 2002), p. 102.
↑  ti. "the part that goes into"
↑  (Vázsonyi 2002), p. 206.
↑  (Vázsonyi 2002), p. 274.
↑  Drezner, ed. (2009), Location Analysis in Honor of Andrew Vazsonyi (also known as E. Weiszfeld), Annals of Operations Research, vol. 167, Springer.
↑  Weiszfeld, E. (1937), "Sur le point pour lequel la somme des distances de n points donnes est minimum", Tohoku Mathematical Journal (בצרפתית), 43: 355–386. Angolra fordítva és jegyzetekkel ellátva: Plastria, F. (2009), "On the point for which the sum of the distances to n given points is minimum", in (Drezner & Plastria 2009), pp. 7–41.
↑  Kuhn, Harold W. (1973), "A note on Fermat's problem", Mathematical Programming, 4 (1): 98–107, doi:10.1007/BF01584648.
↑  Plastria, Frank (2011), "The Weiszfeld algorithm: proof, amendments, and extensions", Foundations of Location Analysis, International Series in Operations Research & Management Science, vol. 155, Springer, pp. 357–389, doi:10.1007/978-1-4419-7572-0_16, ISBN 978-1-4419-7572-0.
↑  Kruskal, J. B. (1960), "Well-quasi-ordering, the tree theorem, and Vazsonyi's conjecture" (PDF), Transactions of the American Mathematical Society, 95 (2): 210–225, doi:10.2307/1993287, MR 0111704.
↑  Keller, L. Robin; Kirkwood, Craig W. (1999), "The founding of ORMS: A decision analysis perspective" (PDF), Operations Research, 47 (1): 16–28, doi:10.1287/opre.47.1.16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458052605171  BIBSYS: 90251756  dblp: 30/6290  GND: 128801344  ISNI: 0000 0001 0960 6584  LCCN: n50014205  NKC: xx0099262  NTA: 070470766  SUDOC: 168591723  VIAF: 25665535   WorldCat (עם VIAF): 25665535
אנדריי בורקה

אנדריי אנדוני בורקה (ברומנית: Andrei Andonie Burcă; נולד ב-15 באפריל 1993 בבקאו שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-אח'דוד מליגת העל הסעודית ובנבחרת רומניה.
קריירת מועדונים

בורקה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ארוסטאר בקאו, ובשנת 2013 עבר ל-SC בקאו השכנה, עמה שיחק במסגרת ליגת המשנה הרומנית. לאחר מכן שיחק במשך שלוש עונות בבוטושאן מליגת העל הרומנית, במדיה ערך 104 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-10 ביוני 2019 חתם בורקה בצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון זכה בורקה בשלוש אליפויות רומניה, ופעם אחת בסופר קאפ הרומני.
ב-17 ביולי 2023 חתם בורקה על חוזה לעונה אחת באל-אח'דוד מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-7 בספטמבר 2020 ערך בורקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בניצחון 3–2 על נבחרת אוסטריה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-28 במרץ 2023 כבש בורקה שער בכורה בנבחרת רומניה בניצחון 2–1 על נבחרת בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2024. נכלל בסגל נבחרת רומניה ליורו 2024.
תארים

אליפות רומניה (3): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
הסופר קאפ הרומני (1): 2020/2021
הערות שוליים

↑  5 TRANSFERURI LA REUNIRE! באתר הרשמי של צ'.פ.ר. קלוז', 10 ביוני 2019 (ברומנית)
↑  OFICIAL | Andrei Burcă a semnat! Suma încasată de CFR Cluj pentru mutare, www.digisport.ro (ברומנית)
↑  Ryan DabbsContributions from Emanuel Rosu last updated, Romania Euro 2024 squad: Edward Iordanescu's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-10-03 (באנגלית)
| נבחרת רומניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ניצה •  2 ראציו •  3 דראגושין •  4 רוס •  5 נדלצ'ארו •  6 מ. מארין •  7 אליבק •  8 צ'יקלדאו •  9 פושקש •  10 סטאנצ'ו •   11 באנקו •  12 מולדובאן • 13 מיכאילה •  14 חאג'י • 15 בורקה • 16 טרנובאנו • 17 קומאן • 18 ר. מארין • 19 דראגוש • 20 מאן • 21 אולארו • 22 מוגוש • 23 סורסקו • 24 רקוביצאן • 25 בירליג'ה • 26 שוט • מאמן: יורדנסקו |  1 ניצה •  2 ראציו •  3 דראגושין •  4 רוס •  5 נדלצ'ארו •  6 מ. מארין •  7 אליבק •  8 צ'יקלדאו •  9 פושקש •  10 סטאנצ'ו •   11 באנקו •  12 מולדובאן • 13 מיכאילה •  14 חאג'י • 15 בורקה • 16 טרנובאנו • 17 קומאן • 18 ר. מארין • 19 דראגוש • 20 מאן • 21 אולארו • 22 מוגוש • 23 סורסקו • 24 רקוביצאן • 25 בירליג'ה • 26 שוט • מאמן: יורדנסקו | רומניה |
אנדריי אנדרייביץ', נסיך רוסיה

אנדריי אנדרייביץ', נסיך רוסיה (ברוסית: Андрей Андреевич Романов;‏ 21 בינואר 1923 – 28 בנובמבר 2021) היה נינו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, ונשיא אגודת משפחת רומנוב.
ביוגרפיה

אנדריי נולד ב-21 בינואר 1923 בלונדון, לאנדריי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה ולאליזבטה רופו-סאסו, בתם של פבריציו רופו, דוכס סאסו-רופו והנסיכה נטליה אלכסנדרובנה מסצ'רסקאיה. מצד אביו אנדריי הוא היה נינו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, ומצד אמו הוא היה קרוב משפחתה של פאולה, מלכת הבלגים. סנדקו היה אדוארד, נסיך ויילס, והוא התגורר עם משפחתו בבית הארחה בטירת וינדזור, שהוענק למשפחתו על ידי ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת בעת שברחו מרוסיה.
אנדריי חונך בקפידה על ידי סבתו קסניה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שהעניקה לו חינוך מסורתי, משום שמעולם לא חדלה להאמין שיום אחד יחזרו הרומנובים לרוסיה וישלטו שוב במדינה, ונכדה ייקח את מקומו ברוסיה. לעומת זאת, הוריו של אנדריי היו שייכים לדור אחר של המשפחה ולא קיוו עוד להחזרת המלוכה ברוסיה, ולכן הם ניסו לגדל את ילדיהם כאנשים פשוטים ואחראים, עם תחושת חובה למולדת, והיכולת להתמודד עם המציאות של העולם המודרני. בגיל 6, ביקר אנדריי עם סבתו אצל המלכה מרי, שהתייחסה אליו בחיבה ואמרה לו שיתייחס אליה כאל דודה. אנדריי אהב לדוג בנהר התמזה, ואף גילה עניין בציור, ועד מהרה הפך לצייר נוף מוכשר.
בשנת 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, הצטרף אנדריי לצי המלכותי כמלח פשוט, ושירת על הסיירת קלה HMS שפילד בפיקודו של האדמירל סר ססיל הארקורט. הוא השתתף בשיירות הארקטיות, ולעיתים קרובות הפליג למורמנסק, שם מילא את תפקיד המתורגמן, ובכך היה הנסיך הראשון מבית רומנוב שביקר ברוסיה לאחר המהפכה הרוסית. הוא גם נטל חלק בקרב על האטלנטי, מבצע לפיד ובפלישה לנורמנדי. בתום המלחמה הוא שירת באוקיינוס השקט, ולאחר שחרורו בשנת 1946 חזר לאנגליה.
לאחר המלחמה התמחה אנדריי באגרונומיה, אולם לאחר שראה שאינו מוצא פרנסה באירופה, נענה להזמנתו של דודו וסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה, ויחד עם בן דודו ניקיטה ניקיטביץ', נסיך רוסיה הפליג לארצות הברית. לאחר שהשתקע בקליפורניה, הוא החל לעבוד בחנות, ואחר כך עבד עם דודו בקליפורניה פאקינג, שם הוא גידל עגבניות בהידרופוניקה ועבד על הכנסת סוגים חדשים של ירקות. לאחר מכן הוא למד סוציולוגיה וקרימינולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן עבד כברוקר בחברת משלוחים ובילה שלוש שנים ביפן ובקוריאה. בחזרתו לסן פרנסיסקו אנדריי הפך לסוכן למכירת נדל"ן, ולאחר מכן הוא גם עבד כעובד פשוט ומעצב. ב-9 בספטמבר 1951 התחתן אנדריי עם ילנה קונסטנטינובה דורנבה, בתם של פבריציו רופו, דוכס סאסו-רופו והנסיכה נטליה אלכסנדרובנה מסצ'רסקאיה, ממנה נולד לו בן אחד, אולם בשנת 1959 הם התגרשו. הוא הפך לאזרח אמריקני ב-20 בדצמבר 1954. לאחר מות אשתו השנייה, הוא עבר ליישוב אינוורנס, מחוז מארין, קליפורניה, שם עבד כנגר, ומאוחר יותר עסק בעסקי תכשיטים. בשנים מאוחר יותר חזר אנדריי לעסוק בציור, ועם השנים השקיע את רוב כוחותיו בציור אמנותי.
ב-21 במרץ 1961 התחתן אנדריי עם קתלין נוריס, נכדתם של הסופרים האמריקנים צ'ארלס גילמן נוריס וקתלין נוריס, ממנה נולדו לו שני ילדים, אולם קתלין מתה בשנת 1967 מדלקת ריאות. ב-17 בדצמבר 1987 התחתן אנדריי עם הציירת האמריקאית אינז סטורר, בתם של פרנץ באשקלין ואניטה הירטפילד, אך אין לו ילדים ממנה. אנדריי התגורר עם אשתו אינז באינוורנס, ובשנת 2007 הוא הוציא אוטוביוגרפיה בשם "הילד שיהיה צאר". עבודתו הוצגה ברחבי העולם, כולל תערוכות בגלריה 16 בסן פרנסיסקו. בשנת 2016 מת דודנו מדרגה שלישית דמיטרי רומנוביץ', נסיך רוסיה, ואנדריי הפך לנשיא אגודת משפחת רומנוב.
משפחתו

ב-9 בספטמבר 1951 התחתן אנדריי עם ילנה קונסטנטינובה דורנבה, בתם של פבריציו רופו, דוכס סאסו-רופו והנסיכה נטליה אלכסנדרובנה מסצ'רסקאיה, ממנה נולד לו בן אחד:
אלכסיי אנדרייביץ' רומנוב (נולד ב-1953).
ב-21 במרץ 1961 התחתן אנדריי עם קתלין נוריס, נכדתם של הסופרים האמריקנים צ'ארלס גילמן נוריס וקתלין נוריס, ממנה נולדו לו שני ילדים:
פיוטר אנדרייביץ' רומנוב (נולד ב-1961).
אנדריי אנדרייביץ' רומנוב (נולד ב-1963).
ב-17 בדצמבר 1987 התחתן אנדריי עם אינז סטורר, בתם של פרנץ באשקלין ואניטה הירטפילד, אך אין לו ילדים ממנה.
נפטר ב-28 בנובמבר 2021.
אקסל וילהלמסון יוהנסן

אקסל וילהלמסון יוהנסן (נולד ב-8 בנובמבר 1972) הוא עורך דין ופוליטיקאי פארואי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית (אנ'), וראש הממשלה הנוכחי של איי פארו (אנ'). בעבר כיהן כראש הממשלה מ-2015 עד 2019. יוהנסן הוא כדורגלן לשעבר.
קריירה פוליטית

בבחירות הכלליות של פארו ב-2008, היה יוהנסן היה הנציג הראשון של המפלגה ללגטינג (אנ'), (הפרלמנט הפארואי). הוא הפך לשר הבריאות ב-16 ביולי 2009, כאשר ג'ון יוהנסן (אנ') דחה את תפקיד השר, לאחר שהנס פאולי סטרום פרש מתפקידו. הוא התפטר מתפקיד שר הבריאות, ומונה לשר האוצר ב-21 בפברואר 2011, ובמקביל נבחר לנשיא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-5 במרץ 2011. ב-6 באפריל של אותה שנה מונה יוהנסן לתפקיד סגן ראש הממשלה. המשימה העיקרית שלו כנשיא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הייתה לגרום למפלגה לצבור כוח ציבורי לקראת הבחירות הקרובות ללוגטינג. ב-14 בנובמבר 2011 הוקם קבינט (אנ') חדש, אך המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לא הייתה חלק מהקבינט החדש. לאחר מכן הפך אקסל יוהנסן ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בלוגטינג.
בבחירות הכלליות בפארו ב-1 בספטמבר 2015 זכתה מפלגתו של יוהנסן עם 25.1% מהקולות והוא נבחר לראש ממשלה. יוהנסן עצמו קיבל 2405 קולות אישיים שהיו שיא פארואי חדש. הוא שבר את השיא של קאג' ליאו הולם יוהנסן מ-2011 שעמד על 1967 קולות אישיים. בבחירות הכלליות של פארו ב-2022 הוא נבחר מחדש לראשות הממשלה.
קריירת כדורגל

יוהנסן היה כדורגלן במועדון קלאקסוויק, בעיקר כחלוץ. למרות שלא תמיד בהרכב הפותח, הוא תרם את חלקו למועדון, שכן קלאקסוויק זכתה באליפות ליגה העל הפארואית ב-1991 ובגביע המדינה ב-1994 (יוהנסן נכנס כמחליף בניצחון 1–2 בגמר נגד B71 Sandoy).
יוהנסן היה גם אצן מקצועי, והיה אלוף המדינה בריצת 100 מטר ב-1994.
חיים אישיים

יוהנסן הוא בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קופנהגן ב-2004, ועבד כעורך דין בטורשאבן מ-2007 עד שהפך לפוליטיקאי פעיל. הוא לשעבר נשיא מועדון ספורט קלאקסוויק, שם שיחק כדורגל בצעירותו. הוא נשוי לקטרין אפול, ויש לו איתה שלושה ילדים.
יוהנסן הוא בנו של וילהלם יוהנסן, פוליטיקאי פארואי לשעבר, ודודו של בייניר יוהנסן, פוליטיקאי המייצג את מפלגת העם.
הערות שוליים

↑  From the history of the Social Democratic Party of the Faroe Islands (באנגלית)
↑  Indberetning nr. 2 / 2011, ‏14 במרץ 2011 (בדנית)
↑  אינגי סמואלסן, Aksel tók øll met, ‏2 בספטמבר 2015 (בדנית)
↑  Aksel V. Johannesen (בפארואזית)
אצטדיון אלידה

| --- | --- |

 על שם:  Eleda Group 
 כתובת:  Eric Perssons väg 31, 217 62 Malmö 
 מיקום:  שוודיהמאלמה, שוודיה
 קואורדינטות:  55°35′01″N 12°59′16″E﻿ / ﻿55.583611111111°N 12.987777777778°E﻿ / 55.583611111111; 12.987777777778
 אבן יסוד:  23 באפריל 2007
 תקופת הפעילות:  13 באפריל 2009 – הווה (15 שנים)
 עלות הבנייה:  695 מיליון קרונה
 בעלים:  50% פיב   25% מאלמה   25% ארלינג פאלסון טקניק ופסטיגטס AB
 מפעיל:  מאלמה 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פוג'אב ארכיטקטר, ברג אדריכלים 
 קבוצות:  מאלמה (2009 - היום)
 מושבים:  24,000 (18,000 ישיבה ו-6,000 עמידה ובמשחקים בינלאומיים 21,000 מקומות)
 www.mff.se/stadion/
 he
 
אצטדיון אלידה (בשוודית: Eleda Stadion; לשעבר סוודבנק) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מאלמה שבשוודיה, המשמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מאלמה. האצטדיון בעל 24,000 מקומות (מתוכם 18,000 מקומות ישיבה ו-6,000 מקומות עמידה) או 21,000 מקומות במשחקים בינלאומיים, נתון ההופך אותו לאצטדיון הרביעי בגודלו בשוודיה. האצטדיון נפתח בשנת 2009 והחליף את אצטדיון מאלמה כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל מאלמה. עלות האצטדיון היא כ-695 מיליון קרונה.
אנטון שונין

שונין במדי נבחרת רוסיה, 2011.
אנטון ולדימירוביץ' שונין (ברוסית: Антон Владимирович Шунин; נולד ב-27 בינואר 1987) הוא שוער כדורגל רוסי, ששיחק לאחרונה במדי דינמו מוסקבה.
החל משנת 2018 נשוי לדוגמנית יקטרינה גריגורייבה, בשנת 2020 לזוג נולד בן.
קריירה > דינמו מוסקבה

שונין הוא בוגר בית הספר של דינמו מוסקבה. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-21 באפריל 2007 בניצחון 1–2 על חימקי. הוא משחק במדי דינמו מאז החל את קריירת המשחק שלו. ב-17 בנובמבר 2012, שונין הוכה על ידי חזיז שנזרק מהיציע במהלך משחק הפרמייר ליג נגד זניט, לאחר עצירת המשחק, אושר כי שונין ספג כווייה בקרנית העין.
קריירה > נבחרת רוסיה

את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית הוא ערך ב-27 באוגוסט 2007 במשחק ידידות שהסתיים בתוצאה 2–2 מול פולין. לאחר הפסקה של 3 שנים, הוא נקרא שוב לנבחרת למשחק ידידות מול בלגיה ב-17 בנובמבר 2010.
הוא נכלל בהרכב הנבחרת ליורו 2012 ב-25 במאי 2012, אך לא שיחק בפועל. לאחר 6 שנים נוספות ללא ניסיון משחק בנבחרת, הוא נכלל בסגל למשחקים נגד טורקיה וצ'כיה בספטמבר 2018, אך שוב לא עלה לשחק.
ב-19 בנובמבר 2019 עלה לראשונה בהרכב הפותח של נבחרת רוסיה במשחק מוקדמות יורו 2020, זאת לאחר הפסקה של 8 שנים.
סטטיסטיקה > במועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | טורניר יבשתי> הופעות | טורניר יבשתי> שערים | סף הכל> הופעות | סף הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דינמו מוסקבה | 2007 | ליגת העל | 23 | 0 | 2 | 0 | - | - | 25 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2008 | ליגת העל | 9 | 0 | 0 | 0 | - | - | 9 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2009 | ליגת העל | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2010 | ליגת העל | 9 | 0 | 0 | 0 | - | - | 9 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2011/12 | ליגת העל | 41 | 0 | 6 | 0 | - | - | 47 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2012/13 | ליגת העל | 23 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | 28 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2013/14 | ליגת העל | 7 | 0 | 0 | 0 | - | - | 7 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2014/15 | ליגת העל | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2015/16 | ליגת העל | 7 | 0 | 1 | 0 | - | - | 8 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2016/17 | הליגה הלאומית | 35 | 0 | 0 | 0 | - | - | 35 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2017/18 | ליגת העל | 30 | 0 | 0 | 0 | - | - | 30 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2018/19 | ליגת העל | 17 | -13 | 0 | 0 | - | - | 17 | -13 |
| דינמו מוסקבה |  | ליגת העל |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2019/20 | 10 | -7 | 1 | -1 | - | - | 11 | -8 |  |  |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 225 | 0 | 13 | 0 | 4 | 0 | 238 | 0 |
סטטיסטיקה > בנבחרת

| № | תאריך | יריב | תוצאה | שערים שספג | טורניר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22 באוגוסט 2007 | פולין פולין | 2:2 | 2 | משחק ידידות |
| 2 | 11 בנובמבר 2011 | יוון יוון | 1:1 | 1 | משחק ידידות |
| 2 | 19 בנובמבר 2019 | סן מרינו סן מרינו | 5:0 | 0 | מוקדמות יורו 2020 |

סך הכל: 3 משחקים / ספג 3 שערים; 2 שוויונות; ניצחון אחד.
תארים > קבוצתיים

אליפות ליגת הכדורגל הלאומית (1): 2016/17 .
הגביע האטלנטי (1): 2015.
תארים > אישיים

רשימת 33 השחקנים המובילים בליגת העל הרוסית: 2011/12 (מקום 3)
הערות שוליים

↑  "Fans throw firecrackers; match stopped". 17 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Шунин заменил в сборной Рыжикова
↑  "Advocaat announced the finalized Euro Squad" (ברוסית). 25 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Состав сборной России на Турцию и Чехию (ברוסית). Russian Football Union. 27 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2015 Atlantic Cup results". The Atlantic Cup. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  РФС назвал 33-х лучших игроков чемпионата России (ברוסית). RBK Group. 15 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת רוסיה – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 אניוקוב •  3 שרונוב •  4 איגנשביץ' •  5 ז'ירקוב •  6 שירוקוב •  7 דניסוב •  8 זיריאנוב •  9 איזמאילוב •  10 ארשאבין •   11 קרז'אקוב •  12 ברזוצקי • 13 שונין •  14 פבליוצ'נקו • 15 קומבארוב • 16 מלאפייב • 17 דזגוייב • 18 קוקורין • 19 גרנאט • 20 פוגרבניאק • 21 נבאבקין • 22 גלושאקוב • 23 סמשוב • מאמן: אדבוקאט |  1 אקינפייב •  2 אניוקוב •  3 שרונוב •  4 איגנשביץ' •  5 ז'ירקוב •  6 שירוקוב •  7 דניסוב •  8 זיריאנוב •  9 איזמאילוב •  10 ארשאבין •   11 קרז'אקוב •  12 ברזוצקי • 13 שונין •  14 פבליוצ'נקו • 15 קומבארוב • 16 מלאפייב • 17 דזגוייב • 18 קוקורין • 19 גרנאט • 20 פוגרבניאק • 21 נבאבקין • 22 גלושאקוב • 23 סמשוב • מאמן: אדבוקאט | רוסיה |
| נבחרת רוסיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
אריניה

| --- | --- |

 אלים מקבילים:  Furies, אומנידיה 
 אב:  אורנוס 
 אם:  גאיה 
 
שתי פוריות, שירטוט על פי כד עתיק
"אורסטס מותקף על ידי האירניות", כמתואר בטרגדיה "נוטות החסד", ציור מעשה ידי ויליאם אדולף בוגרו
במיתולוגיה היוונית האֵרינְיות (יוונית:   Ἐρῑνύες [ῠ], pl. of Ἐρῑνύς [ῡ]) או אוּמֵנידיות ובפי הרומאים: פוּרִיות (לטינית: Furies), הן אלות הנקם, האנשה נשית של נקם. בהשבעה באיליאדה המעלה באוב "את אלו אשר תחת הארץ מענישים את כל הנשבע לשווא" האריניות הן התגלמות פעולת הקללה העצמית הכלולה בהשבעה (על פי ולטר בורקרט ).
על פי התאוגוניה, האריניות נולדו מתוך דמו של אורנוס כאשר סורס על ידי קרונוס. לפי גרסה אחרת, מקורן קדום יותר, מניקס - אלת הלילה הקדומה. מספרן לא הוברר, אם כי על פי ורגיליוס הן שלוש: "אלקטו" ("הבלתי נלאית", הופיעה באפוס של ורגיליוס - האינאיס), "מגארה" ("הנוטרת"), ו"טיסיפונה" ("הנוקמת רצח").
ראשי האריניות תוארו כעטורי נחשים (בדומה לגורגונה), עיניהן נוטפות דם, והופעתן מחרידה ומזוויעה. לעיתים תוארו כבעלות כנפי עטלף או ציפור או גוף כלב (בולדוג).