stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונוס מוסא
הערות שוליים

↑  USMNT Makes Its Case to Another Rising Teen Star With Options באתר ספורטס אילוסטרייטד, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  The 'adaptability and hunger' driving Yunus Musah's journey to stardom with USMNT and Valencia באתר CBS, 16 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  Yunus, una Bella Favola che diviene Realtà: Dal Giorgione al Valencia, passando per Arsenal e Nazionale inglese! באתר Stori di Eccellenza, ‏ 24 באוגוסט 2020 (באיטלקית)
↑  El talento inglés que se enamoró del fútbol del sur באתר Las Provincias, ‏ 31 באוגוסט 2020 (בספרדית)
↑  El Valencia CF Mestalla ficha a dos talentos internacionales באתר Golsmedia, ‏ 9 באוגוסט 2019 (בספרדית)
↑  Valencia sign Ghanaian teenager Yunus Musah from Arsenal באתר Ghana Web, ‏ 6 בספטמבר 2019 (באנגלית)
↑  Yunus Musah enamora al valencianismo y a Europa באתר Goldmedia, ‏ 23 באוגוסט 2020 (בספרדית)
↑  Musah, gol y récord באתר Super Deporte, ‏ 1 בנובמבר 2020 (בספרדית)
↑  U.S.-Eligible Yunus Musah Signs Valencia Extension Through 2026 באתר ספורטס אילוסטרייטד, 4 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  Yunus Musah: Things to know about the USMNT prospect באתר 90min, ‏ 14 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  Kieran Trippier advises Yunus Musah on England future באתר Football Espana, ‏ 1 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  YUNUS MUSAH COMMITS TO U.S. MEN’S NATIONAL TEAM באתר US Soccer, ‏ 15 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  Berhalter names 26 player USMNT roster for 2022 FIFA World Cup באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  BERHALTER SELECTS 26-PLAYER ROSTER TO REPRESENT THE UNITED STATES IN 2024 COPA AMÉRICA באתר US Soccer,‏ 14 ביוני 2024, (באנגלית)
| נבחרת ארצות הברית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 דסט •  3 צימרמן •  4 אדמס •  5 רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פריירה •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 הורבאט • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 לונג • 16 מוריס • 17 רולדן • 18 מור • 19 רייט • 20 קרטר-ויקרס • 21 ואה • 22 ידלין • 23 אקוסטה • 24 סרג'נט • 25 ג'ונסון • 26 סקאלי • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 דסט •  3 צימרמן •  4 אדמס •  5 רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פריירה •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 הורבאט • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 לונג • 16 מוריס • 17 רולדן • 18 מור • 19 רייט • 20 קרטר-ויקרס • 21 ואה • 22 ידלין • 23 אקוסטה • 24 סרג'נט • 25 ג'ונסון • 26 סקאלי • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
אבו סנאן

אַבּוּ סְנַאן (בערבית: أبو سنان; בהגייה ערבית ספרותית: אַבּוּ סִנַאן, בתעתיק לועזי: Abu Sinan) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל. הכפר הוכרז כמועצה מקומית ב-1964.
נכון לסוף שנת 2021, רוב תושבי אבו סנאן הם מוסלמים, עם מיעוטים משמעותיים של דרוזים ושל ערבים-נוצרים.
היסטוריה

לפי המסורת הוקם היישוב במאה ה-13 על ידי השייח' באז. משמעות שמו של היישוב הוא "בעל השיניים", והשם הוא כנראה על שם החרב בעלת שני החודים של השייח' באז, מייסד הכפר.
במקור משנת 1250, הכפר נזכר כקסאלה של המסדר הטווטוני בשם "בוסנן". הכפר נזכר שוב, בשם "טוסיאן", כחלק מתחום שליטתם של הצלבנים (ובירתם עכו) במהלך ההודנה בינם לבין הסולטן הממלוכי קלאוון, שהוכרזה בשנת 1283. עד היום טרם התגלו שרידים צלבניים בכפר.
היסטוריה > השלטון העות'מאני

הכפר אבו סנאן נזכר ברישומי המס העות'מאנים של שנת 1596, אז הוא השתייך לנפת עכו, במחוז צפת. בכפר נמנו אז 102 בתי אב ו-3 רווקים, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מיסים על חיטה, שעורה, עצי זית, שומשום, כותנה, עיזים וכוורות, לצד "הכנסות מזדמנות", סה"כ 7,600 אקצ'ה. הכפר מופיע במפה של פייר ז'אקוטן משנת 1799 בשם Abou Senan.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר בין 250–400 נפשות, כמחציתם דרוזים וכמחציתם נוצרים, וכן מוסלמים מעטים. האחוז הגבוה של הדרוזים בכפר נבע מהקרבה לאזור הדרוזי ממזרח, שכלל את ירכא, ג'וליס, יאנוח וג'ת. מקור המים בכפר היה במי בורות בלבד.
חוקר ארץ ישראל הצרפתי, ויקטור גרן, ביקר באבו סנאן בשנת 1870, וכתב כי במקום מתגוררים 260 דרוזים ו-140 יוונים אורתודוקסים. בהתבסס על שרידים קדומים במקום ובהם בורות מים ואבני גזית בשימוש משני, הוא הציע שהכפר הוקם באתרו של יישוב קדום.
היסטוריה > המנדט הבריטי

במפקד האוכלוסין של 1922 היו בכפר 43 מוסלמים, 247 נוצרים ו-228 דרוזים.
היסטוריה > מדינת ישראל

במסגרת תוכנית החירום הכלכלית של 2003 אוחדה המועצה המקומית אבו סנאן עם שכנותיה, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא לרשות מקומית אחת - גיי"א. תושבי הכפרים התנגדו לאיחוד ופעלו לסיכולו. כעבור כשנה בוטל האיחוד, ואבו סנאן חזרה להיות מועצה מקומית עצמאית.
בבחירות לראשות המועצה שנערכו בנובמבר 2008 נבחר נוהאד משלב, שקיבל 3,098 קולות וגבר על יריבו, הזימה עלי, שקיבל ארבעה קולות פחות ממנו. אחוז המצביעים מתוך כלל בעלי זכות הבחירה היה 84.1%. עם זאת, ב-17 בפברואר 2009, ביטל בית המשפט את זכייתו של נוהאד והכריז על עלי כמנצח, עקב זיופים שנתגלו בבחירות. בחודש נובמבר 2014 התחוללה באבו סנאן קטטה גדולה בין מוסלמים ודרוזים, שבה נפצעו 41 בני אדם, 40 מהם מוסלמים, כתוצאה מזריקת רימון רסס לתוך ההמונים.
ב-22 באוגוסט 2023 נרצחו ביישוב 4 תושבים, ביניהם גאזי סעב, שהיה המועמד המוביל לראשות המועצה בבחירות לרשויות המקומיות.
גאוגרפיה

אבו סנאן שוכנת בגליל המערבי, כ-10 ק"מ צפונית-מזרחית לעכו, בגובה של כ-70 מ' מעל פני הים. היא גובלת במועצה אזורית מטה אשר בצפון, בירכא במזרח ובכפר יאסיף בדרום. בתחומי המועצה נובע עין זוך, וכן מתחיל בה תוואי נחל האכזב נחל זוך, יובל של נחל יסף.
צפונית לכפר נמצא קבר שיח' עבדאללה.
אוכלוסייה

כיום יש ביישוב רוב מוסלמי: כ-55% מאוכלוסיית היישוב הם מוסלמים, כ-30% הם דרוזים וכ-15% הם נוצרים.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים באבו סנאן 15,027 תושבים (מקום 138 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.1%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 79.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,957 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
תושבים מפורסמים

השופט כמאל סעב - שופט מחוזי
השופט (בדימוס) כמאל ח'יר - שופט מחוזי
אלוף (במיל') יוסף מישלב
תת-אלוף (במיל') אנואר סעב
פרופ' אשרף בריק מהטכניון, זוכה פרס רפפורט למצוינות במחקר ביו-רפואי
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  העדכון על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022
↑  Barag, 1979, p. 204
↑  Pringle, 1997, p. 119
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 191
↑  Karmon, 1960, p. 162 (אורכב 22.12.2019 בארכיון Wayback Machine).
↑  יהושע בן אריה ועמירם אורן, יישובי הגליל ערב מפעל ההתיישבות הציוני, בתוך: ארצות הגליל, כרך א', אוניברסיטת חיפה, 1983, עמ' 319
↑  ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 11
↑  מפקד האוכלוסין 1922, מחוז עכו, עמוד 37
↑  תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, משרד הפנים, אתר ynet
↑  כתבה באתר ynet
↑  יאיר קראוס, חסן שעלאן, המועמד שנרצח באבו סנאן - קצין מג"ב לשעבר: "טבח, הרוצח ירה לכולם בראש", באתר ynet, 23 באוגוסט 2023
↑  פרופיל אבו סנאן באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465733405171
ברירה כוזבת

ברירה כוזבת או דילמה כוזבת היא כשל לוגי מקבוצת כשלי מתאם, שבו האפשרויות מוצגות כבלעדיות (אקסקלוסיביות) כאשר המצב בפועל אינו כזה. לעיתים קרובות, משמש כשל זה כדי לטשטש את הסבירות של אפשרות אחת או כדי לנסח טיעון במונחי המשתמש.
בסוג אחר של ברירה כוזבת נעשה שימוש שגוי בסיקטגורמט "או", שבו מוצבות מספר אפשרויות (לרוב שתיים), כאשר במציאות ישנן יותר אפשרויות. הכשל הלוגי הזה ידוע גם בשם "כזב הסרת האמצעי", דיכוטמיה כוזבת, "כזב הדיכוטומיה" או "ביפורקציה".
דוגמאות

"הוכח שבנו של ראש המועצה שיקר לחוקרי המשטרה, ומזה אנחנו למדים שהוא פשוט צעיר חסר ניסיון" (מובן שאין הכרח שאמירת אמת וחוסר ניסיון הן שתי האפשרויות ההופכיות והבלעדיות).
"או שאתה איתי, או שאתה נגדי"
"אם תורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין איננה נכונה, סימן שסיפור הבריאה בתנ"ך נכון".
"האם מעשה מסוים הוא טוב כי כך אלוהים קבע, או שהוא קבע כך כי זה טוב?"
השגיאה בשלושת המקרים האחרונים טמונה בהנחה שישנן רק שתי אפשרויות נתונות (איתי או נגדי, דרווין או התנ"ך, הטוב הוא שרירותי או בלתי מותנה באלוהים) כאשר בפועל ייתכנו אפשרויות רבות נוספות.
דוגמאות > דילמה כוזבת בפוליטיקה

דילמות כוזבות חביבות במיוחד על פוליטיקאים, האוהבים להציגן באמצעות שאלות רטוריות, ההופכות אותן מקורבות לכשל ריבוי שאלות, כמו בדוגמאות הבאות:
"האם אתה בעד שלום, או שאתה רוצה לפוצץ את המסגדים בהר הבית?"
"האם אתה רוצה לתמוך בצה"ל או לתת רוח גבית לטרור?"
במאמר על חיסונים נגד קורונה מוצגת השאלה "האם אפשר להיות בטוחים ב-100% שאין סיכון בחיסון?" כברירה כוזבת, לצד ההסבר הבא: "לקבל החלטה משמעותה בהכרח פעולה בתנאי אי-ודאות וביצוע הערכת סיכונים. כל פרוצדורה רפואית יש סיכון בצידה. גם לחיסון ותיק כמו לחצבת יש תופעות לוואי קשות במקרים נדירים, אבל לעומת זאת הסיכון שבאי-התחסנות גדול לאין שיעור."
דילמה כוזבת, במיוחד בצורה של דיכוטומיה כוזבת, היא דבר נפוץ בהקשר פוליטי של גיבוש עמדה פוליטית כללית- כאשר לכאורה יש רק שתי אפשרויות - או הניתוח והפתרון המוצע בידי "השמאל" או הניתוח והפתרון המוצע בידי "הימין". דיכוטומיה זו מקבל חיזוק על ידי התנהגות מפלגות שחייבות לקבל הכרעה אם הן בגוש הקואליציה או בגוש האופוזיציה, וכן העידוד של אזרחים במדינות דמוקרטיות לבחור עמדה בין המפלגות ולבחור אחת מהן בבחירות. עם זאת, האידאולוגיות של מפלגות שונות עוסקות בנושאים רבים ומגוונים, מתבססות על מגוון של תאוריות והנמקות, ולפעמים גם להשתנות עם הזמן והנסיבות, באופן שקשה לפעמים לסווג אותן בצורה ברורה ועקבית בין "שמאל" ל"ימין" - מפלגה לדוגמה יכולה להיות בעלות עמדות כלכליות "שמאליות" (סוציאל-דמוקרטיות או מדינת רווחה), עמדות חברתיות ליברליות (בנושאים כמו דת ומדינה, דבר הנחשב שמאל), אבל בעל עמדות ביטחוניות ניציות (ימין ביטחוני). הסתכלות כזו על מפלגות מציגה כל מפלגה כמורכבת ממעין פלטה של מספר צבעים, כך שהחלוקה בין שמאל וימין יכולה להשתנות עם הזמן. לעיתים קרובות החלוקה של מפלגות או אישים בין שמאל וימין מבוצעת על ידי בחירת נושא מסוים (לדוגמה הנושא הביטחוני) חלוקת המפלגות לאורך ציר של נושא זה, תוך התעלמות מעמדות המפלגות בנושאים אחרים.
דוגמאות > דילמה כוזבת בחיי היומיום ובפסיכולוגיה

במאמר על טיפול קוגניטיבי-התנהגותי מוצגת חשיבה דיכוטומית בנוסח "הכל או לא-כלום" כברירה כוזבת, מכיוון שהיא מתעלמת ממדרגות הביניים ומתחום אפור רחב. במאמר מובאות הדוגמאות הבאות:
"אם לא קיבלתי 100 במבחן אז נכשלתי."
"אם לא סיימתי את מה שתכננתי לעשות אז לא עשיתי כלום."
בשיטת טיפול דיאלקטי התנהגותי המונח "דיאלקטיקה" הושאל על ידי מפתיחת השיטה, פרופסור מרשה לינהאן, מעולם הידע הפילוסופי. בהקשר זה מדובר על פיתוח היכולת להחזיק בו זמנית שני רעיונות שנראים בתחילה כמנוגדים אחד לשני. לדוגמה אצל רוב בני האדם קיים ניגוד בין הצורך לקבל את עצמנו כפי שאנחנו, לבין הצורך להשתנות. דיאלקטיקה בהקשר זה אומרת שיש מקום לשתי הגישות.
הערות שוליים

↑  Taeda Tomić, False Dilemma: A Systematic Exposition (באנגלית).
↑  Fallacies - Internet Encyclopedia of Philosophy (באנגלית).
↑  סכנה אוטואימונית מהחיסון לקורונה?, ‏6 בינואר 2021.
↑  ד"ר ענת פליישמן, טיפול קוגניטיבי התנהגותי CBT.
אריה ושמש

גרסת האריה והשמש כסמל איראן בתקופת שושלת פהלווי
אריה ושמש (בפרסית: شیر و خورشید, תעתיק: שיר או חורשיד) הוא סמל פרסי-טורקי, ובעבר היה סמלה הלאומי של איראן והופיע על דגלה. הסמל מתאר אריה שלגבו השמש זורחת, ובגרסאות שונות האריה אוחז סיף שמשיר (אנ'). מקורותיו של הסמל עלומים אך מקושרים לפרס הקדומה או לראשית תקופת האסלאם באיראן.
סמל האריה היה מוטיב מרכזי בממלכות פרסיות, והופיע כסמלו המרכזי של השלטון באיראן מן תקופת האימפריה הספווית ועד המהפכה האיראנית, לאורך 479 שנים. פרשנויות שונות לסמל הפכו אותו לסמל שייצג לא אחת תנועות פוליטיות שונות באיראן.
היסטוריה > שושלות טורקיות ופרסיות

חוקרים וארכאולוגים רבים בהם אחמד כסרווי הצביעו על שימוש נרחב בסמל המזלות העתיק של השמש בבית אריה החל מהמאה ה-12 באזורי טורקיה ופרס.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מטבע סלג'וקי, מתוארך לתחילת המאה ה-14  | מטבע דירהם של סולטנות רום, 1421 | אריח מתקופת השושלת האילח'אנית | תיעוד מוקדם משנת 1423 לשימוש באריה ובשמש על דגל |
היסטוריה > שושלת ספוויה

בתקופת האימפריה הספווית שימש האריה והשמש כסמל מרכזי בייצוג פרס.
על פי החוקרת אפסאנה נג'מאבאדי האריה והשמש קיבלו תפקיד מרכזי באימפריה הספווית בהיותם מייצגים את שני עמודי האומה - המדינה והדת. לטענתה הפרשנות הספווית לסמל מורכבת ממספר אגדות ומסורות, בהן השאהנאמה, סיפורי נביאים ומקורות איסלאמיים נוספים. השאה, מתוקף תפקידו, מייצג את שני העמודים כמלך המדינה וכאיש דת. העמודים מתבטאים היסטורית בשמש המייצגת את ג'משיד, מייסד פרס, והאריה המייצג את עלי, מייסד השיעה.
על פי  החוקר שפואור שבזי (אנ') מקור השימוש בייצוג נובע מהמונח מהשאהנאמה "השמש של איראן" ו"הירח של טוראן (אנ') (כינוי איראני לאזור קזחסטן ואוזבקיסטן)". כיוון שהסולטאנים העות'מאנים ייצגו את עצמם באמצעות הסהר, נבחרה השמש כסמל בעבור השושלת הספווית, והקישור לאריה נבע מהקשר בין השמש למזל אריה.
היסטוריה > שושלות אפשאר וזנד

השושלת האפשארית השתמשה בסמל כסמלה הרשמי והוא הופיע על דגלה. על חותמו האישי של מייסד השושלת, נאדר שאה (אנ'), הופיע הסמל לצד הכיתוב אל-מלכללה (ארץ האל או האל מושל בכל). בנוסף הסמל הופיע על דגלה של השושלת הזנדית (אנ').
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| חותמו האישי של נאדר שאה (אנ'), 1764  | דגל השושלת האפשארית בתקופת מייסד השושלת, נאדר שאה.  | דגל השושלת הזנדית (אנ')  |
היסטוריה > שושלת קג'אר

בעת הכתרת מייסד שושלת קג'אר מוחמד חאן שאה (אנ') ב-1796 הוטבעו מטבעות חדשים עליהם הופיע הסמל, בו לצד השמש צוין שמו של המלך החדש, ולצד האריה צוין שמו של עלי בן אבי טאלב, ובכך ייצג הסמל את "האימאם והמלך", עמודי האומה בגרסתם העכשווית.
בתקופת שלטונו של המלך השני לשושלת קג'אר, פתח-עלי שאה (אנ') ירדה חשיבות השאה כמנהיג דתי, ולכן פתח-עלי ניסה לדמות את שלטונו לתפארת ממלכת פרס הטרום-איסלאמית, והסמל פורש מחדש על פי גישה לאומנית. לפי הפרשנות הלאומנית השמש מייצגת את השאה דרך ג'משיד, מייסד פרס, והאריה מייצג את גיבורי איראן ומגיניה דרך רוסתם, גיבור מהשאהנאמה. הפרשנות הלאומנית באה לכדי ביטוי בשתיים מהפואמות של פתח-עלי:
פתח עלי שאה, השאה הטורקי, ג'משיד מאיר העולם;
אדון ארץ איראן, השמש סוגדת העולם.
איראן, לוע האריות, שמש השאה של איראן;
בעבור זאת הארי והשמש נמצאים על דגלו של דריווש
לקראת סוף תקופת שלטונו של פתח שאה החלו להופיע סמלים בהם אוחז האריה בחרב. לטענת שבזי התוספת נובעת מאיחוד בין האריה והשמש וסמל איראני אחר בו מופיע אריה האוחז בחרבו של עלי - הזולפיקר.
ב-1808 ייסד פתח-עלי שאה את תואר המסדר האימפריאלי של האריה והשמש (אנ'), להוקרת אישים שסייעו לאיראן בצורה יוצאת דופן, ואלו שעוטרו בו היו חלק מאבירי האריה והשמש. טיילים אירופאים בני התקופה תיארו את האריה והשמש כסמלה של מדינת פרס כבר 3000 שנים, ומקורו בסגידה הטרום-אסלאמית לשמש שהתבטאה בדת הזורואסטראית, ובמזל אריה.
ב-1836 פרסם מוחמד שאה צו לפיו חובה שבכל המופעים הרשמיים של הסמל האריה יעמוד זקוף ויאחז בסיף, ולצד הסמל יופיע כתר לציון בית המלוכה. יחד עם זאת הצו לא יושם באופן רשמי ובמקרים רבים הופיע האריה ישוב, ללא החרב או בלא כתר לצידו.
ב-1870 ייסד נאסר א-דין שאה את אות מסדר אקדס (אנ') להוקרת מקודשים ואישים חשובים, אשר במרכזו כלל את סמל השמש והאריה.
ב-1910 קובעו בחוקת איראן המידות המדויקות של הסמל, בהן מידותיו של האריה, מידות השמש, החרב, כף האריה ואף צורת זנבו של האריה ("דמוי S בכתב נטוי").
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עיטור האריה והשמש בארמון גולסטן (אנ') הקג'ארי | סמל העיתון אחבארדר אל-חאלאפאה טהראן, 5 בפברואר 1851 | אות מסדר האריה והשמש בגרסתו המקורית מתקופת קג'אר | אות מסדר אקדס | שער הכניסה למג'לס, הפרלמנט האיראני, מעוטר באריות ושמשות |
היסטוריה > שושלת פהלווי

עם עלייתו לשלטון של רזא ח'אן חלו כמה שינויים בסמל: דמותה הנשית של השמש נזנחה והשמש צוירה מחדש באופן ריאליסטי, והכתר בראש הסמל, הקיאני(אנ'), הכתר הרשמי של שושלת קג'אר, הוחלף בכתר הרשמי של שושלת פהלווי. לטענת נג'מאבאדי בתקופה זו הסמל קיבל משמעות חדשה לפיה השמש מייצגת את איראן המולדת, והאריה מייצג את גואלה ומגינה, רזא ח'אן.
במהלך ראשית המאה ה-20, הובילו בנפרד חסן טקיזדה (אנ') בברלין ומוג'טבא מינובי (אנ') מאבק להחלפת האריה והשמש בסמל פרסי אחר - הדרפש קבאני (אנ'), סמל פרסי עתיק אחר. מינובי הסביר כי " אי אפשר לייחס לאריה ולשמש סיפור לאומי היסטורי, כיוון שאין לו כל קשר להיסטוריה הטרום-איסלאמית הקדומה, אין כל עדות לכן שאיראני יצר או עיצב אותו .... לפיכך יהיה ראוי אם ניפטר מהשריד הטורקי ונאמץ את הדגל שמתאר את הפאר ההיסטורי שלנו, הדרפש-א-קביאני". כל קריאותיהם נדחו.
היסטוריה > לאחר המהפכה האסלאמית

הסמל שימש כסמלה הרשמי של איראן עד המהפכה האסלאמית, כשרוחאללה ח'ומייני ביטל את השימוש בו ב-1 במרץ 1979. הסמל הוחלף תחילה בשמש מעוטרת בכוכבים ואגרופים בעיצובו של סאדג טבריזי, ולאחר מכן במאי 1980 בסמל איראן הנוכחי בעיצובו של חאמיד נאדימי. לפי גישת שלטונות המהפכה, הסמל היה סמל ל"מונרכיה המערבית המדכאת", ולכן הייתה חובה להחליפו למרות קישורו לעלי. כיום הסמל נמצא בשימוש נרחב בקרב תנועות אופוזיציה איראניות המתנגדות לשלטון הרפובליקה האסלאמית, בהן הממשלה האיראנית הגולה והמוג'אהדין ח'לק.
האריה והשמש האדומים

בשנת 1922 הוקמה אגודת האריה והשמש האדומים של איראן (אנ') (בפרסית: جمعیت شیر و خورشید سرخ ایران ;תעתיק: ג'מעית שיר או חורשיד שרח איראן),  ואושרה כחברה רשמית בתנועת הצלב האדום והסהר האדום הבינלאומי שנה לאחר מכן, וב-1929 הוכר הסמל של אריה ושמש צבועים באדום כסמל בינלאומי. מקור השימוש בסמל נובע כנראה משימוש בו על ידי ארגוני הצלה מקומיים במלחמה העות'מאנית-רוסית ב-1877, לצד טענות לפיהן הוא הוצג לראשונה לפני חתימת אמנת ז'נבה הראשונה ב-1864 מול סמלי אויבות איראן, האימפריה העות'מאנית (סהר) ורוסיה (צלב).
בשנת 1929 במקביל לקבלת סמל הסהר האדום אושר הסמל באופן רשמי, והסמל שימש את ארגון ההצלה הלאומי באיראן עד המהפכה האסלאמית, לאחריה הוחלף בסהר האדום. למרות הפסקת השימוש בו, המשיכה תנועת הצלב האדום להכיר בו כסמל מקובל שאינו בשימוש עד לקבלת פרוטוקול III ב-2005, לפיו סמל האריה האדומים והשמש נכלל תחת הגדרת הקריסטל האדום.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  FLAGS i. Of Persia – Encyclopaedia Iranica, www.iranicaonline.org
1 2 3 4 5 6  Najmabadi, Afsaneh, 1946-, Women with mustaches and men without beards : gender and sexual anxieties of Iranian modernity, Berkeley
↑  Babayan, Kathryn, 1960-, Mystics, monarchs, and messiahs : cultural landscapes of early modern Iran, Cambridge, Mass.: Distributed for the Center for Middle Eastern Studies of Harvard University by Harvard University Press, 2002
↑  The three distinctive emblems recognized in the First Geneva Convention - ICRC, www.icrc.org, ‏2000-10-12 (באנגלית)
ציור של האסטרולוג האיראני אבו מעשר אל-בלח'י, משוער לתחילת המאה ה-14.
דגל האריה והשמש נישא בעת כניסת משלחת השגרירות הספווית לארמון ורסאי, 1715
דגל האריה והשמש בשימוש פרסי במלחמת רוסיה–פרס (1804–1813)
מסדר האריה והשמש
הסמל בתקופת שושלת קג'אר בין 1907 ו-1925
הסמל בתקופת שושלת פהלווי בין 1921-1979
איראני גולה נושא בהפגנה מטרייה של האריה והשמש
סמל אגודת האריה והשמש האדומים (1922-1980)
אדוארד האו

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1807 טאלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בינואר 1888 (בגיל 80) טרטו, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  אקדמיית דרזדן לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
אדוארד האו (ברוסית: Эдуард Гау; ‏  28 ביולי 1807- 3 בינואר 1888) היה צייר וגרפיקה גרמני בלטי.
חיים ועבודה

הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר ולדמר האו. מ-1830 עד 1832 למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן.
בשנים 1836 עד 1839 התגורר בטארטו' שם בילה גם את שנות חייו האחרונות. הוא כנראה התגורר גם בסנט פטרסבורג, שם הפיק עיצובי פנים של חדרים בארמון החורף, ארמון פטרהוף ובתי מגורים מלכותיים אחרים. הוא היה ברשימת החברים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ב-1854, וככל הנראה נשאר ברוסיה עד 1880 בערך.
ארמון גאצ'ינה נשרף על ידי חיילים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. כאשר נבנה מחדש, שוחזר פנים הארמון תוך שימוש בעזרת ציוריו של האו.
מחוץ לרוסיה, הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הפרופסורים באוניברסיטת דורפט. הם הופיעו מ-1837 עד 1839 והופצו בסדרה של ליטוגרפיות, בשישה גליונות, על ידי משרדו של גיאורג פרידריך שלטר. נושאי הדיוקנאות כללו את פרידריך קרל הרמן קרוזה, ניקולאי פירוגוב ופרידריך פון שטרובה. הוא גם הפיק דיוקנאות ידועים של פרידריך רוברט פאהלמן (1837) ושל יוהאן קרל סיימון מורגנשטרן (1838).
הערות שוליים

↑  Hau, utlib.ut.ee
↑  Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810635764605606  GND: 134003721  ISNI: 0000 0000 8458 4285  LCCN: no2016085982  RKD: 360496  ULAN: 500144414  VIAF: 60286740   WorldCat (עם VIAF): 60286740
מערת צדקיהו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל מדינת ישראל
 מיקום:  ירושלים, ישראל
 קואורדינטות:  31°46′56″N 35°13′51″E﻿ / ﻿31.782108333333°N 35.230738888889°E﻿ / 31.782108333333; 35.230738888889
 אורך:  300 מ' 
 תאריך גילוי:  1854 
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) מערת צדקיהו(למפת ירושלים העתיקה רגילה) מערת צדקיהו(למפת ירושלים רגילה) מערת צדקיהו(למפת ירושלים מוגדלת) מערת צדקיהו
 
חתך המציג את מערת צדקיהו ביחס לסביבתה
מערת צדקיהו
מערת צדקיהו
מערת צדקיהו
מערת צדקיהו
מערת צדקיהו (בערבית: مغارة سليمان, מערת שלמה) היא המערה המלאכותית הגדולה בישראל, הנמצאת בירושלים. הכניסה אליה היא מחוץ לחומות ירושלים, כ-100 מטר מזרחית לשער שכם, והיא משתרעת מתחת לבתי הרובע המוסלמי. היא הייתה חסומה למבקרים במשך דורות רבים. למערה נקשרו מסורות רבות, והמפורסמת בהן קשורה במנוסתו של צדקיהו מלך יהודה מפני הבבלים עם חורבן בית המקדש הראשון. מסורת זו העניקה למערה את שמה.
תיאור ומיקום

מערת צדקיהו חצובה כולה בסלע הגיר הקשה האופייני לעיר העתיקה. שטחה כ-9,000 מ"ר, אורכה הוא כ-300 מטרים, רוחבה המרבי כ-100 מטרים, וגובהה המרבי כ-15 מטרים. פתחה היחיד של המערה קטן יחסית, והוא שוכן בין שער שכם לשער הפרחים. המערה משתרעת מתחת לבתי הרובע המוסלמי, בין חומות ירושלים הצפוניות עד אזור רחוב ויה דולורוזה שברובע המוסלמי, מצפון להר הבית. נראה כי למערה היה המשך מצד דרום-מזרח, אך הוא חסום במפולות סלעים, ויש המשערים כי המערה הגיעה בעבר עד להר הבית.
המערה חצובה בעומק של תשעה מטרים מתחת לבתים שנבנו מעליה, ומחולקת לחללים ולאולמות גדולים. בעומק המערה נובע נביעה קטנה, אם כי ייתכן כי זוהי תעלת ניקוז שניזוקה בעת חציבת המערה ומימיה זולגים פנימה. על קירות המערה ניתן להבחין בסימני חציבה, וכן בכתובות גראפיטי מהעת החדשה, בערבית, אנגלית, יוונית וארמנית (אחת הכתובות, למשל, היא: "W. E. Blackstone Jan. 1889").
שימוש

מערת צדקיהו הייתה בתחילתה מערה טבעית קטנה, כפי שמעיד פתחה, שהוא המרכיב הטבעי היחיד בה. המערה הפכה מחצבה, וחללה רחב הממדים נוצר בעקבות פעולות החציבה הרבות שנערכו בה במשך מאות שנים. החללים במערה מופרדים בקירות ובזקיפי סלע אומנות שהשאירו החוצבים כדי לתמוך בתקרת המערה עם התקדמות החציבה והעמקתה. מפלס רצפת המערה יורד מעט ככל שמתרחקים מן הפתח, ונראה כי היא הועמקה כך עם השנים, כדי למנוע ערעור של יסודות בתי העיר שמעל למערה. מפלס אולם הכניסה למערה היום גבוה בהרבה משהיה בעבר, בעקבות הצטברות שפכי עפר ופסולת.