stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר סוכומלינוב
ביוגרפיה > בתפקידו כשר המלחמה

סוכומלינוב היה שמרן ביותר. הוא עצר את הרפורמה בצבא האימפריה, שהחלה לאחר תבוסת רוסיה במלחמת רוסיה–יפן. אחת מאמירותיו המייצגות הייתה: "המלחמה כפי שהייתה תמיד, כך תישאר תמיד... הביטו עלי, לדוגמה, לא קראתי חוברת צבאית זה עשרים וחמש שנה". במסגרת עצירת הרפורמה שב והכפיף את המטה הכללי למשרד המלחמה ובכך מנע ממנו להתפתח באופן עצמאי. בימי כהונתו כשר מלחמה התחלפו שישה ראשי מטה כללי. הוא כפר בדעה שרוסיה כשלה בשל שיטות מיושנות, ציוד לקוי ומקובעות מחשבתית, וייחס את הכישלון לשגיאות נקודתיות של מפקדים. לפיכך, המשיך לאמן את הצבא בהסתערות פרשים ובלוחמת כידונים שהיו תהילת העבר. הוא לא ביצע הצטיידות מספקת בתחמושת חמה, לא הגדיל את תקציב החימוש ואף זה שהוקצה לא נוצל. כך למשל בעוד תקן הפגזים לתותח בצבאות המערב עמד ערב מלחמת העולם הראשונה על 2,000–3,000 פגזים לתותח, התקן הרוסי עמד על 850 בלבד. בינו ובין ניקולאי ניקולאייביץ' הבן, המפקד העליון של צבא האימפריה הרוסית בעת המלחמה, שררו יחסי איבה וחוסר אמון. כן התעמת עם ועדת הצבא של הדומה (הפרלמנט הרוסי) בראשות אלכסנדר גוצ'קוב. עם זאת, טיפח יחסי ידידות עם הצאר ורעייתו ועם יועצם רב ההשפעה רספוטין.
סוכומלינוב ניצל את תפקידו באופן מושחת, זייף הוצאות, וניצל מידע פנים על שוק המניות על מנת לגרוף רווחים לעצמו. עוד לפני מינויו לשר, בשנת 1906, התאהב באשתו בת העשרים של אחד מקציניו. הוא הסתייע בעדותו של אזרח אוסטרי שהעיד עדות שקר שגרמה לגירושי הקצין. סוכומלינוב התחתן מייד עם האישה הצעירה ממנו בלמעלה משלושים שנה. בינואר 1914 התברר שהאוסטרי שהיה איש סודו של סוכומלינוב ויצא ובא בלשכתו, היה מרגלה הבכיר של האימפריה האוסטרו-הונגרית ברוסיה.
עמיתו, שר החוץ סרגיי סאזונוב צוטט כמי שאמר עליו: "היה קשה מאד לשדלו שיעבוד, אבל לשכנעו שיאמר את האמת – זה היה בלתי אפשרי."
ביוגרפיה > ההדחה מהתפקיד ולאחריה

לאחר מספר תבוסות ומחסור חמור בציוד, אולץ סוכומלינוב להתפטר מתפקידו ביוני 1915. בחסות הצאר ניקולאי ורעייתו נדחו ההליכים נגדו, אולם במרץ 1916 נכלא והואשם בבגידה ובריגול. הוא הושם במעצר בית עד תחילת משפטו, אולם זה נפתח רק לאחר מהפכת פברואר 1917. אישומי הבגידה החמורים נגדו הוסרו ובמקומם הואשם בשחיתות ובכך שאילץ את בני העם הרוסי להילחם בלי רובים ובלי תחמושת. הוא הורשע ב"שימוש לרעה בכוח וחוסר פעילות" ונשפט למאסר עולם. אולם, לאחר מהפכת אוקטובר זכה לחנינה מאת הבולשביקים ויצר לגלות בברלין. הוא פרסם את זכרונותיו בברלין בשנת 1924 והקדישם לצאר ניקולאי.
לקריאה נוספת

Dumbadze, V. D; Knaap, A. A., Russia's war minister; the life and work of Adjutant-General Vladimir Alexandrovitsh Soukhomlinov, London, Simpkin, Marshall, Hamilton, Kent & co., ltd 1915
הערות שוליים

↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 72–73
↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 75
↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 73
↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 73–74
↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 72
↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר 1999 עמ' 74
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301009905171  PLWABN: 9810583779005606  BnF: cb149781676 (data)  GND: 130044474  ISNI: 0000 0000 8396 2731  LCCN: n80117205  NKC: js2005269453  NTA: 136519865  SELIBR: 94787  SUDOC: 110554426  VIAF: 77410653   WorldCat (עם VIAF): 77410653
משבר השחזור

Ioannidis (2005), "Why Most Published Research Findings Are False".
משבר השחזור (באנגלית: replication crisis. נקרא גם replicability crisis או reproducibility crisis) הוא משבר מתמשך במדעי החברה, שבמסגרתו התברר שמחקרים מצוטטים רבים אינם ניתנים לשחזור, כלומר אינם מקיימים את תנאי ההדירוּת. הואיל והאפשרות לשחזר ניסוי היא הדרך לאשש את נכונות מסקנותיו, המדובר במשבר המערער רבות מההנחות המקובלות במדעי החברה. על-פי רוב, נהוג לייחס את המשבר לתחומי הפסיכולוגיה והרפואה, שם ניסיונות לשחזור ניסויים קלאסיים הסתיימו בקול ענות חלושה. ממצאים מראים שגם מדעי החברה והטבע האחרים מושפעים ממשבר זה.
המונח "משבר השחזור" הוטבע בתחילת העשור השני של המאה ה-21, כחלק מעליית המודעות לבעיה.
רקע

שחזור משמעו לבצע שוב את המחקר. במחקר המשוחזר חוזרים על שאלת המחקר, המתודולוגיה (השיטה לביצוע המחקר) ואופן ניתוח התוצאות כמו במחקר המקורי. השיטה המדעית מבוססת על ניסיון להפריך הסבר מוצע. תוצאות ניסוי אינן "מוכיחות" את התאוריה שבבסיס הניסוי, אלא מאששות את אמיתותה או מפריכות אותה. על-מנת למנוע השפעה של מקריות או גורמים זרים, יש צורך שהניסוי יהיה ניתן לשחזור.
השחזור נחשב ל"אבן היסוד של המדע". המדען הסביבתי סטפן שמידט כתב ב-2009 תיאור של השחזור:
Replication is one of the central issues in any empirical science. To confirm results or hypotheses by a repetition procedure is at the basis of any scientific conception. A replication experiment to demonstrate that the same findings can be obtained in any other place by any other researcher is conceived as an operationalization of objectivity. It is the proof that the experiment reflects knowledge that can be separated from the specific circumstances (such as time, place, or persons) under which it was gained.
אין כיום קונצנזוס על ההגדרה של שחזור ומונחים דומים. ישנם מספר סוגים של שחזורים שזוהו:
שחזור מדויק/ישיר, שם משחזרים את הניסוי בתנאים דומים ככל האפשר.
שחזור סיסטמטי, בו משחזרים את הליך הניסוי, אך עם שינויים מבוקרים.
שחזור מושגי, בו בוחנים את ההיפותזה אך תוך שימוש בהליך בדיקה אחר. השחזור המושגי מאפשר לבדוק את הכלליות והוורסטיליות של התוצאה או ההיפותזה.
אין דרך חד-משמעית לקבוע האם שחזור הצליח או לא, ולמעשה גם בפרויקט הרפליקציות השתמשו במספר מדדים שונים. השאלה הזו טומנת בחובה שאלה חשובה נוספת: האם בכלל ניתן לשחזר? ברור שלא ניתן לקיים בדיוק את אותו מחקר פעמיים, בשל סיבות רבות החל בזה שאי אפשר לחזור על אותה דגימה בדיוק, יהיו אלו אנשים או עכברים.
אף אם המחקר לא הצליח להשתחזר, לא ניתן לקבוע באורח חד-משמעי שהממצא שלו היה שגוי, שכן ייתכן שממצאיו נכונים אך השחזור לא הצליח לזהותם. מבין הסיבות לכך שמחקר לא ישתחזר, ניתן למנות שגיאה במערך המחקרי המקורי, בהוצאתו לפועל או בניתוח התוצאות שהתקבלו.
הגורמים למשבר

משבר השחזור מעורר עניין רב משתי סיבות מרכזיות. ראשית, המשבר מערער מסקנות רבות במדעי החברה, שהפכו להנחות עבודה עבור חוקרים רבים. שנית, המשבר תומך בחשש שישנה בעיה מובנית באופן שבו מתנהלים מחקרים במדעי החברה.
אחד הגורמים למשבר טמון בכלים הסטטיסטיים ובאופן העבודה איתם. נוכח מורכבותו של תחום הסטטיסטיקה, חוקרים רבים טועים בשימוש בו. בין הטעויות הנפוצות ניתן למנות שימוש לא נכון בערך p (ערך המובהקות), מדגמים קטנים מדי, אופן ההתמודדות עם outliers (נתונים חריגים), ודיווח סלקטיבי על הממצאים או על התנאים ששיחקו תפקיד במהלך המחקר. אלו ואחרים מובילים לאחוז גבוה של תוצאות חיוביות כוזבות (false positive) – המעידות על גילוי אפקט שלא קיים במציאות.
אחד השימושים הלקויים בסטטיסטיקה זכה לכינוי p-hacking, שמשמעותו מניפולציה של המידע או של הניתוח שמבוצע, על מנת לקבל ערך p מובהק (ערך סטטיסטי המצביע על כך שאכן נמצא אפקט במחקר). באופן הזה, ניתן לבחור מבין מגוון שיטות את הניתוח הסטטיסטי היחיד שמראה תוצאות מובהקות עבור הנתונים. ערך הסף הנהוג במדעי החברה שקובע מתי ערך p נחשב מובהק הוא 0.05. ערך זה משקף את הסיכוי לטעות בטעות מסוג אלפא שהיא כשאנחנו חושבים שגילינו אפקט שלא קיים במציאות. לכן, אם הנתונים מראים על אפקט מובהק עם ערך p הקטן מ-0.05, נוכל להסיק ברמת ביטחון של 95% שהאפקט אכן קיים.
ואולם, במצב של השוואות מרובות, גדל הסיכוי לקבל p-value מובהק באחד הניתוחים, אך הדבר חדל מלהצביע על ההסתברות per se. מנגנון ההשוואות המרובות מאפשר לחוקרים לבצע מספר ניתוחים סטטיסטיים, אך לדווח רק על אלה שהתקבלה בהם תוצאה מובהקת. אפקט ההשוואות המרובות עלול להתרחש אף בהיעדר זדון או רשלנות, הואיל ובכתבי העת המדעיים מתפרסמים רק המחקרים שבהם התקבלו תוצאות מובהקות – וכך לקהילה המדעית אין אפשרות לדעת על קיומם של מחקרים דומים שלא מצאו את האפקט הנחקר.
גורם נוסף למשבר נעוץ במבנה התמריצים של עולם המחקר המדעי. מצפים מהחוקרים לספק תוצאות רבות ומחדשות בתדירות גבוהה, והתגמול במחקר מגיע על פרסום מאמרים. לכן לפרסום מאמר מתלווים אינטרסים אישיים כמו רצון להתקדם בתוך האקדמיה, לקבל תקציב למחקר או יוקרה. הדבר אף בא לידי ביטוי בעגה הפופולרית לקהילה המדעית, הכוללת ביטויים כגון "פרסם או היעלם", שמשמעו שפרסום ממצאים הוא קריטי על מנת להצליח כחוקר. מצד שני, קיים תגמול מועט על פרסום ממצאים הסותרים את התיאוריה הרווחת.
מבנה תמריצים זה פוגע מאוד באפשרות למצוא ממצאים שיסתרו את ההיפותזה המקורית, גם אם היא שגויה.
הקושי לאתגר מחקרים שגויים

מקובל לחשוב שישנו קושי לקרוא תיגר על מידע שהתבסס בתוך עולם המחקר, שכן באופן כללי נהוג להעריך את מהימנותו של מחקר על פי כמות הציטוטים שיש לו. אף שזהו הנוהג המקובל, מחקר שנערך בשנים האחרונות מצא כי גם מאמרים על מחקרים שלא הצליחו לשחזר את ממצאיהם (בפרויקט הרפליקציות לדוגמה) ממשיכים להיות מצוטטים. במחקר מסוים אף נמצא כי מאמרים אלו מצוטטים יותר ממחקרים שהצליחו לשחזר את ממצאיהם. נראה כי התופעה חזקה יותר כשמדובר במאמרים שממצאיהם מחדשים או מפתיעים במיוחד. סיבה נוספת שעשויה לגרום לכך היא שרק כ-12% מהחוקרים, שהממצאים שלהם לא שוחזרו, מציינים זאת במאמריהם.
ביקורת

יש המבקרים את מידת הרלוונטיות של בדיקות פרויקט השחזור, ובעקבות זאת נעשו עוד כמה פרויקטי שחזור שהגיעו לאחוזי שחזור הנעים בין 30% ל-85%.
ניסיונות להתמודד עם המשבר

תהליך "רישום מראש" (pre-registration) שבו החוקר מצהיר בטרם ביצוע המחקר מה ההיפותזה שלו, מהו מהלך הניסוי ואף באיזה אופן ינותחו התוצאות. רק לאחר מכן המחקר יוצא לפועל. בנוסף, יש מגזינים המתחייבים לפרסם את המחקר בין אם התקבל אפקט או לא, ואף קיימים כתבי עת שמתחייבים לפרסם אחוז מסוים של מחקרי רפליקציה, שכל מהותם שחזור של מחקר אחר. בהקשר זה, שיטת התגמול המחקרית טרם השתנתה בצורה משמעותית אם כי נראה שהיא בתהליכי שינוי. עד כה, לרוב, חוקרים מתוגמלים יותר מדי על פי תוצאות המחקר ופחות מדי על פי טיבו של המערך המחקרי שמתחשב בשאלה הנשאלת במחקר, במורכבות המדידה ובאיכות הביצוע.
ב-2017 חוקרים העלו הצעה להזיז את ערך p מ-0.05 ל-0.005, וכך להקטין משמעותית את אחוז התוצאות החיוביות הכוזבות (false positive). כמו כן, ייתכן שהמעבר לסטטיסטיקה בייסיאנית יפתור בעיות סטטיסטיות מהותיות. הועלו גם הצעות להכניס ביצוע רפליקציות לקורפוס הלימוד של המחקר המדעי.
הערות שוליים

↑  Ioannidis JP (באוגוסט 2005). "Why most published research findings are false". PLOS Medicine. 2 (8): e124. doi:10.1371/journal.pmed.0020124. PMC 1182327. PMID 16060722. {{cite journal}}:  (עזרה)
שרה גוד

| --- | --- |

 לידה:  1855 טולידו, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  8 באפריל 1905 (בגיל 50 בערך) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרייסלנד 
 ידועה בשל:  פטנט על מיטה שמתקפלת לשידה
 תקופת הפעילות:  1885–1905 (כ־20 שנה)
 בן זוג:  ארצ'יבלד גוד
 מספר צאצאים:  6
 
שרטוט הפטנט על מיטת השידה של שרה אליזבת' גוד, שהונפק ב-14 ביולי 1885
עמוד שני של פטנט על מיטת השידה
שרה אליזבת' גוד (באנגלית: Sarah Elisabeth Goode;‏ 1855 – 8 באפריל 1905) הייתה ממציאה אפרו-אמריקאית, השנייה שידוע לנו כי הגישה פטנט אמריקאי על שמה והראשונה שחתמה בשמה המלא.
היא הגישה את הפטנט שלה בשנת 1855, האישה האפרו-אמריקאית הקודמת שידוע לנו עליה הייתה ג'ודי ריד בשנת 1884.
הדעות לגבי מי הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה לקבל פטנט חלוקות. ישנה טענה כי שרה גוד היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שרשמה פטנט אמריקאי, טענה אחרת שמה את ג'ודי ריד כאישה הראשונה ב-1884 שרשמה על שמה פטנט. טענה נוספת היא כי מרים בנג'מין היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה לעשות זאת.
ביוגרפיה

גוד נולדה כשרה אליזבת ג'ייקובס בשנת 1855 בטולידו, אוהיו, ארצות הברית. היא הייתה השנייה בין שבעה ילדיהם של אוליבר והארייט ג'ייקובס, שניהם מתוארים כמולאטים. שרה גוד נולדה לעבדות וקיבלה את חירותה רק לאחר מלחמת האזרחים. אביה, אוליבר ג'ייקובס, יליד אינדיאנה היה נגר שעבר לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית לשיקגו, אילינוי יחד עם אשתו ושבעת ילדיהם.
בשיקגו פגשה שרה את בעלה ארצ'יבלד גוד, יליד מחוז וויז בווירג'יניה, אשר עבר אף הוא לשיקגו לאחר מלחמת האזרחים. לזוג נולדו 6 ילדים, כאשר רק 3 הגיעו לבגרות.
ארצ'יבלד היה בונה מדרגות מעץ ורפד. שרה פתחה חנות לרהיטים. גם אביה וגם בעלה היו נגרים וניכר כי מכאן הידע הרב שלה בנגרות ובנייה.
הפטנט של גוד - מיטה מתקפלת לשולחן עבודה

שרה גוד המציאה מיטה שמתקפלת לשידת עבודה, שהתאימה לאנשים שגרים בבתים מאד קטנים על מנת לנצל טוב יותר את המקום.
הפטנט של גוד - מיטה מתקפלת לשולחן עבודה > רקע

באותה תקופה לערים המרכזיות בארצות הברית נהרו המוני בני אדם. גם מרחבי ארצות הברית וגם מהגרים ממדינות שונות ונוצרה מצוקת דיור חריפה. לדוגמה בשנת 1885 העבירה העיר ניו יורק חוק שנועד למנוע מביניינים לצמוח לגבוה, החוק קבע שבניינים חייבים להיות בגובה של פחות מ־25 מטר (80 פיט). באותה תקופה נבנו 80,000 דירות בניסיון לאכלס אוכלוסייה של 2.3 מיליון איש. הגודל של דירה ממוצעת היה 8 מטר על 30 מטר. במצב כזה כל מטר הופך למאד חשוב וחיסכון במקום נהיה הכרחי. גם תושבי שיקגו נתקלו בבעיות דומות, כאשר העיר התמלאה בעבדים משוחררים ונוצר מחסור במקומות מגורים. אוכלוסיית שיקגו גדלה מכ-4,000 תושבים בשנת 1840 ל-109,000 ב-1860. גוד שמעה על הבעיות שבהן נתקלו התושבים מלקוחות בחנות הרהיטים שלה בשיקגו והחליטה למצוא פתרון לדירות הקטנות.
הפטנט של גוד - מיטה מתקפלת לשולחן עבודה > הפטנט

גוד קיבלה אישור על הפטנט ב-14 ביולי 1885 וקיבלה את פטנט מספר #322,177.
המיטה שהמציאה גוד יכלה להתקפל ולהפוך לשולחן עבודה עם מקום לאחסון של ציוד כתיבה. ההמצאה שלה היוותה בסיס למיטת מרפי (אנ'), פטנט משנת 1900.
האתגר בהמצאה היה לאזן את המשקל של המיטה בעת הקיפול ככה שהקיפול והפתיחה יעשו בקלות, והמיטה תישאר בטוחה לשינה כאשר היא נפתחת. למעשה הפתרון של גוד הצליח לנצל את חלל הדירה הקטנה במלואו. בלילה ניתן לפתוח המיטה ולישון עליה ובבוקר להפוך את המיטה לשולחן שיכול לשמש כשידת עבודה עם מקום אחסון רב.
בית ספר על שמה

בשנת 2012 נפתח בית ספר תיכון בדרום שיקגו על שמה בשם Sarah E Goode STEM Academy. בית הספר מתמקד במדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה, מייצר שיתופי פעולה עם IBM ועוד.
מותה

גוד נפטרה ב-8 באפריל 1905.
הערות שוליים

↑  Sarah E. Goode (c.1855?–1905), ‏5 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  Amsterdam News, Inventor Sarah E. Goode, the first Black woman awarded a patent, New York Amsterdam News, ‏14 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  שרה גוד: יזם וממציא, באתר iw.eferrit.com
↑  Biography com Editors, Sarah E. Goode, Biography (באנגלית)
↑  History com Editors, Tenements, HISTORY (באנגלית)
↑  Sarah E. Goode, Clara Barton Museum, ‏6 בינואר 2016
↑  Sarah E. Goode STEM Academy, www.architectmagazine.com
↑  Sarah E. Goode STEM Academy, PBC Chicago (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10601957  SNAC: w6zr098d
ג'סיקה רות'

| --- | --- |

רות', 2019
 לידה:  28 במאי 1987 (בת 37) דנוור, קולורדו, ארצות הברית 
 שם לידה:  ג'סיקה אן רות'נברג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  המכללה לאומנות יפה של אוניברסיטת בוסטון  תיכון צ'רי קריק 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סיקה אן רות'נברג (באנגלית: Jessica Anne Rothenberg; נולדה ב-28 במאי 1987), המוכרת בשם הבמה ג'סיקה רות' (Jessica Rothe), היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. היא נודעת בזכות כיכובה בסרט "מז"ל טוב" ובסרט ההמשך שלו "מז"ל טוב 2", ובזכות תפקידה בסרט זוכה שישה פרסי אוסקר "לה לה לנד".
ביוגרפיה

נולדה בדנוור, קולורדו שבארצות הברית, לאם נוצרייה בשם  סוזאן  (לבית הנדרסון),  ולאב  יהודי  בשם סטיב רות'נברג . סבתה, קולין רות'נברג, הייתה שחקנית תיאטרון שהשתייכה לבית הכנסת "קהילת שומרי תורה" בסנטה רוזה, קליפורניה. היא למדה בלט בילדותה. בצעירותה, היא הלכה למחנה קיץ לתיאטרון בקנזס סיטי.
ב-2009 סיימה את לימודיה באוניברסיטת בוסטון עם תואר ראשון באמנות יפה, שבמהלכו למדה לנגן על כינור, לרקוד סטפס, וקדרות.
קריירה

בין השאר, השתתפה בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה: "הכול לטובה", "אחת שיודעת", "שוטרים בדם", ו"שוטרי שיקגו".
ב-2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקומית "Lily & Kat", לצד האנה מארי. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט האמריקאי-צרפתי "קשר הסמים בתיכון", בו כיכב תומאס מאן.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "מרי וג'יין" ברשת MTV, בהפקתו של סנופ דוג. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט הדרמה "זאבים" בו כיכב מייקל שאנון. כמו כן ב-2016, שיחקה בסרט הדרמה המוזיקלי זוכה שישה פרסי אוסקר "לה לה לנד", בו כיכבו אמה סטון וראיין גוסלינג. בשנת 2017 כיכבה בסרט האימה "מז"ל טוב", לצד ישראל ברוסארד. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט "המתיני בבקשה", בו כיכבה דקוטה פנינג. בשנת 2018 שיחקה בסרט הדרמה הרומנטית "שלי לעולמים", לצד אלכס רו. בשנת 2019 כיכבה בסרט ההמשך "מז"ל טוב 2", שוב לצד ישראל ברוסארד.
בשנת 2020 גילמה את סמנת'ה בסדרת המדע-הבדיוני "אוטופיה" מבית אמזון פריים וידאו. בנוסף בשנה זו, שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט הדרמה-הרומנטית "כל חיי" לצד הארי שום ג'וניור.
חיים אישיים

בפברואר 2019 הודיעה רות' כי היא מאורסת לשחקן אריק קלם. ב-12 בספטמבר 2020 נישאו בטקס שנערך במוריסון, קולורדו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | השומרים האחרונים | ג'סיקה |  |
| 2013 | The Hot Flashes‏ | מילי ראש |  |
| 2013 | Bastards of Young | סמנת'ה |  |
| 2013 | Jack, Jules, Esther and Me | ג'ולס |  |
| 2015 | Lily & Kat | לילי |  |
| 2015 | Parallels | ביאטריקס קרבר |  |
| 2015 | קשר הסמים בתיכון | לורה |  |
| 2016 | Trust Fund | ריס דונהיו |  |
| 2016 | Wolves | לולה |  |
| 2016 | The Tribe | ג'ני |  |
| 2016 | Summertime | ג'ולס |  |
| 2016 | לה לה לנד | אלכסיס |  |
| 2016 | Better Off Single | מרי |  |
| 2017 | Tater Tot & Patton | אנדי |  |
| 2017 | מז"ל טוב | טרזה "טְרִי" גלבמן |  |
| 2017 | המתיני בבקשה | ג'ולי |  |
| 2018 | שלי לעולמים | ג'וזי |  |
| 2018 | Juveniles | אמבר |  |
| 2019 | מז"ל טוב 2 | טרזה "טְרִי" גלבמן |  |
| 2020 | איזה מין נוער (אנ') | ג'ולי ריצ'מן |  |
| 2020 | כל חיי | ג'ן קרטר |  |
| 2021 | Body Brokers | מאי |  |
| TBA | Boy Kills World | ג'ון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | America's Most Wanted | בוז'אנה מיטיק | פרק: "The Pink Panthers" |
| 2011 | Onion News Network | קייטי קלמנטס | 2 פרקים |
| 2011 | הכול לטובה | נערה | פרק: "Baby Steps" |
| 2012 | אחת שיודעת | אישה צעירה | פרק: "The Backup Dan" |
| 2013 | שוטרים בדם | סילביה פרילנד | פרק: "Protest Too Much" |
| 2013 | Futurestates | מאיה | פרק: "Promised Land" |
| 2013 | סדר אותי | רייצ'ל | פרק: "Elijah" |
| 2013 | Next Time on Lonny | סטפני | 6 פרקים |
| 2016 | שוטרי שיקגו | מדיסון | פרק: "If We Were Normal" |
| 2016 | מרי וג'יין | פייג' | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | אוטופיה | סמנת'ה | תפקיד משני; 4 פרקים |
| 2024 | וירג'ין ריבר | שרה | עונה 6 |
אורי גרוס

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1974 (בן 50) גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 עיסוק:  תסריטאי, יוצר
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי גרוס (נולד ב-28 במרץ 1974) הוא תסריטאי ויוצר סדרות טלוויזיה ופורמטים.
קורות חייו

גרוס נולד בגבעתיים ועבר בכיתה ג' לרעננה. החל לכתוב לטלוויזיה עם הקמת ערוץ 2 לתוכנית "הקרנבל של מיכל" של מיכל ינאי ששודרה בערוץ 2. לאחר מכן כתב לתוכניתה של ינאי "קצפת" בערוץ הילדים, שם הכיר את ארז טל שהתארח באחת התוכניות. טל הציע לו להצטרף אליו ואל תמר מרום, וביחד לכתוב תוכנית לארז טל ולאורנה בנאי - "רק בישראל". התוכנית זכתה להצלחה ונמשכה חמש עונות. בהמשך פיתחו טל וגרוס יחד את השעשועון הטלוויזיוני "הכספת" שנמכר לערוצים שונים בכ-20 מדינות. בשנת 2001 שימש מנהל פיתוח התוכניות של "קשת" (ערוץ 2). כן עסק בפיתוח הגרסאות הישראליות של תוכניות ראליטי רבות כמו "הישרדות", "המירוץ למיליון" ופרויקט Y של yes. הוא יוצר שותף בפורמט "הכוכב הבא" שנמכר לעשרות מדינות ב-2015. בשנת 2004 כיהן כיועץ תוכן של רשת, שהתמודדה למכרז השני של ערוץ 2 וזכתה בו. כמו כן היה יועץ תוכן במכרז של קבוצת "ישראל 10" שזכתה אף היא בזיכיון להפעיל את ערוץ 10.
בשנת 2004 החל לכתוב עבור יס וטדי הפקות את סדרת הדרמה היומית "השיר שלנו" בכיכובם של נינט טייב ורן דנקר, ששודרה ב-yes במשך ארבע עונות. בשנת 2008 יצר סדרה נוספת בכיכובו של רן דנקר, "דני הוליווד", קומדיה מוזיקלית הכוללת מסע בזמן. הסדרה שודרה ביס, ארכה 200 פרקים וזכתה לפיילוט אמריקאי עבור רשת CW.
ב-2012 יצר עבור הוט את הסדרה "תנוחי" שאיגדה לראשונה ארבע דמויות נשיות מסדרות שונות: חנה לסלאו (נעמי שחר) מ"השיר שלנו", צופית גרנט (מרב בן-בסט) מ"חשופים", אוולין הגואל (ברוריה פסקל) מ"פיק אפ" וגילת אנקורי (עידית לינוביץ') מ"רמת אביב גימל", כשלצידן כיכבה בתפקיד ראשי גם יעל גרובגלס (גבי בר לב).
ב-2017 השיק במקביל את הסדרות "Oboy" המשודרת בערוץ הילדים שזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריות דרמת השנה לנוער ושחקנית השנה ג'וי ריגר, ואת הסדרה "לצבי יש בעיה" בכיכובו של צביקה הדר המשודרת ב"רשת".
בין השנים 2015–2018 כתב את המחזה, את השירים ואת סרט הפתיחה למופע הפסטיגל ("היי סקול פסטיגל" 2015, "היי סקול פסטיגל 2" 2016, ״סטורי של פסטיגל״ 2017). במאי 2021 פורסם כי גרוס ישוב לכתוב את מופע הפסטיגל לאותה שנה.
בשנת 2018 יצר את הסדרה "פוראבר" המשודרת בערוץ טין ניק לצופי הוט.
בשנת 2019 השתתף בתוכנית הראליטי "האח הגדול VIP עונה 3". הוא הודח בהדחה הרביעית, לאחר 29 ימים. באותה שנה יצר את הסדרה "גיבור אמיתי" בכיכוב ג'וי ריגר ורן דנקר, המשודרת בערוץ KidZ לצופי יס.
באפריל 2020 זכתה "גיבור אמיתי" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בשנת 2020 יצר סדרה חדשה בשם pps ביחד עם יואב צפיר בהשתתפות יהונתן מרגי שמשודרת בערוץ טין ניק לצופי יס.
בשנת 2022 יצר סדרה חדשה בשם שומקום ביחד עם יואב צפיר בכיכובה של אלה לי להב שמשודרת בערוץ טין ניק לצופי יס.
באותה שנה כתב את הפסטיגל פסטיגל על פסטיגל
בשנת 2024 יצר סדרה חדשה בשם בקרוב אצלי ביחד עם יואב צפיר בכיכובם של עדי חבשוש, תומר קאפון ואושרי כהן שמשודרת בקשת 12
חיים אישיים

אורי גרוס חי בתל אביב עם זוגתו לחיים, מעצבת האופנה תמרה סלם. לזוג שני בנים.
בן דודו הוא המפיק יואב גרוס.
הערות שוליים

↑  רותם אליזרע, ה-VIP שנכנס אתמול: "כך האח הגדול הציל את חיי", באתר ynet, 13 בינואר 2019
↑  גיל משעלי, ‏נהיה לוהט: השחקן שעומד להתחרות על עדי חבשוש, באתר ‏מאקו‏, 20 במרץ 2024
↑  דורון חלוץ, האיש שיוצר עבורנו פנטזיות טלוויזיוניות לא מאמין בתרבות גבוהה, באתר הארץ, 1 ביוני 2012
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: – | פרסי נבחרי השנה של פרוגי – אייקון הביצה   2018: אורי גרוס  | הבא: 2019: ציפי שביט |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425710705171  VIAF: 65148874435049620977   WorldCat (עם VIAF): 65148874435049620977
עות'מאן נורי פאשא

| --- | --- |

עות'מאן נורי פאשא, בצילום משנת 1895
 לידה:  1832 טוקט, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  5 באפריל 1900 (בגיל 68 בערך) קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 השכלה:  הקולג' הצבאי העות'מאני  התיכון הצבאי קוללי 
 צאצאים:  מוסטפא חילקי, מהמט כמאלדין פאשה, עלי נוראדין פאשה 
 השתייכות:  האימפריה העות'מאנית צבא האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  1852–1900 (כ־48 שנים)
 דרגה:  מושיר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת קרים המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878)
 עיטורים
 מסדר המג'ידיה  אביר הצלב הגדול במסדר סנט מוריס ולזרוס  הצלב הגדול של מסדר דנבורג  צלב גדול של לגיון הכבוד  מסדר אוסמאני  מדליית אימטיאז  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש 
 
עות'מאן נורי פאשא (בטורקית: Osman Nuri Paşa‏; 1832, טוקט – 5 באפריל 1900, איסטנבול, האימפריה העות'מאנית) היה קצין עות'מאני בדרגת פילדמרשל (בטורקית: Müşir) ונחשב לגיבור מלחמה בשל תעוזתו בעת המצור על פלבן, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). נורי פאשא זכה לתואר ראזי, המהווה תואר כבוד של "לוחם קודש" הניתן ללוחמים עתירי ניסיון שהוכיחו את גבורתם בקרב.
חייו

עות'מאן פאשא נולד למשפחה מיוחסת מהעיר טוקט. אביו היה פקיד ממשל עות'מאני ועם מינויו של האב לתפקיד בבירה העות'מאנית, עברה המשפחה לעיר זו. ב-1852, סיים עות'מאן פאשא סיים את האקדמיה הצבאית, הצטרף לחיל הפרשים ולחם במלחמת קרים. הוא הצטיין בתפקידו וזכה לקידום מהיר. ב-1861 פיקד על הכוחות העות'מאנים אשר דיכאו את המרד בכרתים וב-1864 טיפל במהומות בתימן. עם שובו מתימן, זכה לתואר פאשא ומונה למפקד הצבא העות'מאני בחבל שקודרה שבאלבניה. באפריל 1876 היה עות'מאן פאשא דמות צבאית מרכזית בדיכוי מרד אפריל הבולגרי, אשר בעקבותיו קודם לדרגת מושיר.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877–1878, בעת המצור על פלבן, גילה עות'מאן פאשא תעוזה והקרבה אישיים כאשר בניגוד לסיכויים, ניסה לפרוץ עם כוחותיו את המצור. לאחר הצלחה ראשונית נפצע עות'מאן פאשא ממספר כדורים ברגלו, המשיך לנהל את הקרב כאשר הוא פצוע ומדמם והצליח להסיג את כוחותיו באופן מסודר יחסית, בחזרה לפלבן. ב-10 בדצמבר 1877 נכנע עות'מאן פאשא עם כוחותיו ונלקח בשבי הרוסים.
עות'מאן פאשא נלקח לחרקוב ושם הוחזק עד לסיום המלחמה. בשובו משביו, זכה עות'מאן פאשא לקבלת פנים השמורה לגיבורים כאשר קהל המונים הריע לו. מאוחר יותר העניק לו הסולטאן עבדול חמיד השני תואר כבוד של מרשל ארמון הסולטאן.
בעשרים השנים הבאות, כיהן עות'מאן פאשא ארבע פעמים כשר המלחמה העות'מאני. הוא הלך לעולמו ב-5 באפריל 1900 ונקבר באיסטנבול. אחד מפרברי העיר איסטנבול (בחלק האירופי), מכונה על שמו ובעיר הולדתו טוקט, הוקמה ב-1992 אוניברסיטה הנושאת את שמו.
הערות שוליים

↑  סידני וויטמן, "זכרונותיו של מלך רומניה, לונדון, 1899, עמודים 274-275.", באתר archive.org (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810573308105606  GND: 11919113X  ISNI: 0000 0000 5284 0811  LCCN: nr99026134  SUDOC: 245325646  VIAF: 29454964   WorldCat (עם VIAF): 29454964
תותי ניניו

| --- | --- |
ניניו בפרמיירת "שכונה", אוקטובר 2014
ניניו בפרמיירת "שכונה", אוקטובר 2014
 לידה:  30 באפריל 1994 (בת 30)  אשדוד, ישראל ישראל
 שם לידה:  אסתר ניניו
 סוגה מועדפת:  סדרות נעורים, דרמה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר (תותי) ניניו (נולדה ב-30 באפריל 1994) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

ניניו נולדה וגדלה באשדוד. מגיל צעיר החלה לשחק והצטרפה לבית הספר למשחק "יצירתי". בנעוריה למדה בתיכון המקיף ז' בעיר מגוריה ובהמשך למדה במגמת התיאטרון בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין", שם למדה בין היתר עם ג'וי ריגר ואוריה חורש. במסגרת לימודיה היא שיחקה בין היתר במחזות "הלוויה חורפית", מאת חנוך לוין, "נוף ילדות" מאת דניס פוטר ובמחזמר "שיקגו" בתפקיד "מאמא מורטון".
את שירותה הצבאי עשתה בתיאטרון צה"ל.