stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלוני חץ
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלוני-חץ נכסים והשקעות בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  גיא רולניק, האם אתם רוצים להיות בסביבה שלו?, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2004
↑  יורם גביזון, השמרנות של נתן חץ הוכיחה (כמעט תמיד) את עצמה, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2008
↑  מיכאל רוכוורגר, אלוני חץ הפכה לבעלת עניין בחברת הנדל"ן פירלי - השנייה בגודלה באיטליה - ומחזיקה בכ-3.7% , באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2007
אורי שוסטר, ‏אלוני חץ השקיעה 365 מיליון שקל בחברת הנדל"ן האיטלקית פירלי נדל"ן, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2007
↑  אבי שאולי, ‏אלוני חץ משלמת המחיר על ההשקעה ב-:Pirelli הפסידה 89 מ' ש' ברבעון השני, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2008
↑  יורם גביזון, חברת עוגן שבשליטת אלוני חץ תגייס 130 מיליון שקל, באתר הארץ, 1 בפברואר 2005

נתן חץ מוכר בבריטניה ומשקיע בישראל: עוגן מתכננת לגייס 130 מ' ש', באתר גלובס, 30 בינואר 2005
↑  אביב לוי, ‏נמשכת נטישת הבורסה המקומית: הצעות רכש לעוגן נדל"ן, כלנית כרמון וורדינון נדל"ן, באתר גלובס, 30 באפריל 2015
↑   יוסף חרש, אלוני חץ רכשה שלושה בניינים בקיימברידג' ב-700 מיליון שקל; "מאמינים בשוק הבריטי", באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2022
↑  גולן חזני, עסקת ענק: אהרון פרנקל משקיע 680 מיליון שקל באלוני חץ ומצטרף לשליטה של נתן חץ, באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2024
↑  נתנאל אריאל, ‏אהרון פרנקל נכנס לאלוני חץ – זה הדירקטור שהוא מינה, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2024
↑  גולן חזני, אלוני חץ מאשרת את חשיפת כלכליסט: ההשקעה של פרנקל עשויה להחזיר החברה לת"א 35, באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2024
↑  גלעד מנדל, אהרון פרנקל נכנס לאלוני חץ – והמניה מזנקת, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024
↑  אהרון פרנקל רכש מניות נוספות של אלוני חץ ועלה להחזקה של 12.5%, באתר sponser, ‏2024-10-07
↑  עסקת ענק: אהרון פרנקל רכש יותר מ-10% מאלוני חץ תמורת 685 מלש"ח, באתר Nadlancenter, ‏2024-10-06
מגדל אמות אטריום, רמת גן
ג'יימס גודריץ'

ג'יימס פטנאם גודריץ' (באנגלית: James Putnam Goodrich;‏ 18 בפברואר 1864 –  15 באוגוסט 1940) היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-29 בשנים 1917 -1921. תקופת כהונתו כמושל התמקדה בביצוע רפורמות בממשלת המדינה ופיקוח על חלקה של אינדיאנה במאמץ המלחמתי במהלך מלחמת העולם הראשונה. פעמיים הוא כמעט ומת במהלך כהונתו, ובילה זמן משמעותי כשהוא מרותק למיטתו. לאחר תום כהונתו הוא התעשר יותר ויותר כתוצאה מעסקיו והיו בבעלותו מניות שליטה בחברות רבות.
ראשית חייו

ג'יימס גודריץ' נולד בווינצ'סטר, אינדיאנה, כבנם של בולדווין ואליזבת אדגר גודריץ'. אביו היה עורך דין ונפטר ב-1872 לאחר שסבל משחפת. גודריץ' התחנך בבתי ספר ציבוריים והתכוון להצטרף לאקדמיה הימית של ארצות הברית הוא הצליח לקבל המלצה לכניסה לאקדמיה, אך סבל מפציעה חמורה בירכו לאחר שנפל מעץ, ובכך אפסו סיכוייו לקריירה צבאית.
במשך שנתיים לימד גודריץ' בבתי הספר הציבוריים של מחוז רנדולף כדי לחסוך כסף ללימודיו בקולג'. לאחר מכן הוא החל את לימודיו באוניברסיטת דה פאו, שם הוא היה חבר באחוות פי-קאפא-פסי. בקולג' הוא התיידד עם אלברט ג'. בוורידג', שהשפיע עליו להיות מעורב בפוליטיקה. לאחר שלמד בקולג' במשך שנתיים, הוא נאלץ לפרוש בשל מחסור במימון, והחל ללמוד משפטים בהדרכתו של אנוס ווטסון, אביו של חברו לספסל הלימודים, ג'יימס אלי ווטסון.
ראשית דרכו הפוליטית

ב-1887 התקבל גודריץ' ללשכת עורכי הדין ופתח משרד עורכי דין בווינצ'סטר. עד מהרה הוא החל לבלוט בפעילות הפוליטית במפלגה הרפובליקנית. הוא היה מעורב במגוון של ארגונים, כולל "אבירי העבודה", איגוד החוואים, "אבירי פיתאס" (Knights of Pythias) והמפלגה הרפובליקנית. ב-1897 הוא היה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז רנדולף ומאוחר יותר התקדם והיה ליושב ראש המפלגה במדינה בשנים 1901–1910. בשנים 1912–1916 הוא היה חבר הוועדה הארצית של המפלגה. זמנו במנהיגות המפלגה היה קשה עבורו כאשר המפלגה ניזוקה עקב התפלגות שהלכה וגברה על רקע סוגיות פרוגרסיביות שונות. צ'ארלס וורן פיירבנקס ניסה להוביל את המפלגה לימין בעוד שאלברט ג'. בוורידג' ניסה למשוך אותה שמאלה. על אף ניסיונותיו של גודריץ' לאחות את הפלגים, העימות בין שני האישים פיצל את המפלגה ב-1912 והאגף הפרוגרסיבי עזב אותה.
ב-1910 העביר גודריץ' את משרד עורכי הדין שלו לאינדיאנפוליס. השקעותיו בחוות, במתקני אחסון תבואה, במכרות פחם ובבנקים, הפכו אותו לאדם עשיר. במשך חמש השנים הבאות הוא בילה את זמנו בעבודתו בעריכת דין ובפיקוח על עסקיו. ב-1915 הוא שב לפוליטיקה באופן פעיל, כאשר הוא הכריז על כוונתו להתמודד על משרת מושל המדינה. אינדיאנה החלה אז ליישם את שיטת הבחירות המקדימות החדשה שלה, והפסיקה לבחור מועמדים למשרות ציבוריות במסגרת ועידות המפלגות. גודריץ' ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה את וורן מקריי ואת קווינסי אלדן מאיירס כאשר זכה ביותר מ-50,000 קולות.
מושל אינדיאנה > רפורמת המיסוי

בבחירות הכלליות התמקדה מערכת הבחירות בעיקר בחוק היובש וברפורמות מיסוי. גודריץ' ניצח את מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ון א. מ. אדאיר. מטרתו העיקרית של גודריץ' הייתה להביא "יעילות וחסכון" לממשלה. כמעט כל מקורות ההכנסה העיקריים של המדינה הגיעו ממס רכוש שנראה כבלתי הוגן כלפי החקלאים של המדינה. ב-1917 ניסה גודריץ' לכנס ועידת חוקה כדי לתקן את חוקת אינדיאנה ולאפשר הטלת בלו.
מתנגדי המס שידלו את האספה הכללית של אינדיאנה להפיל את החוק על המס. האספה אישרה את כינוס ועידת החוקה אך המתנגדים עתרו לבית המשפט. בית המשפט העליון של אינדיאנה פסק שלאספה הכללית לא הייתה שום סמכות חוקתית לכנס את הוועידה, ושהוועידה תוכל להתכנס רק לאחר אישור במשאל עם. החלטות קודמות של בית המשפט קבעו גם הם שלבית המחוקקים אין את הסמכות לתקן את החוקה, ולמעשה יצרו נתיב צר וקשה לתהליך התיקון. ההחלטה שמה למעשה קץ לניסיונות להטיל את המיסים החדשים, אך החלה מהלכים שצלחו בשנים מאוחרות יותר.
אף על פי שלא עלה בידו של גודריץ' להטיל את המיסים, הוא הצליח ב-1919 להעביר חקיקה לסטנדרטיזציה של הערכות מס הרכוש ברחבי המדינה והעניק למועצת נציבי המיסוי של המדינה את הסמכות לבטל הערכות מס מקומיות, שלמעשה הובילו לשיעורי מס גבוהים יותר על רכוש בערים כדי להבטיח שהמגזר החקלאי במדינה לא יישא על כתפיו את רוב הכנסות המדינה.
מושל אינדיאנה > מלחמת העולם הראשונה

גודריץ' החל בכמה צעדי רפורמה בשירות הציבורי. הוא פתח בניסיון לחסל את מערכת המינויים הפוליטיים. הוא חיסל כמה תפקידים כאשר לא מינה אף אחד אליהם, אך תוכניותיו נבלמו עד מהרה על ידי הצורך להרחיב את ממשלת המדינה כדי לנהל את הגיוס למלחמת העולם הראשונה, שאליה נכנסה ארצות הברית ב-1917. אינדיאנה שלחה יותר מ-130,000 חיילים במה שהיה חיל המשלוח הגדול ביותר שלה מאז מלחמת האזרחים האמריקאית. לפחות 3,354 חיילים נהרגו או נפטרו ממחלות במהלך המלחמה. כאחוז מאוכלוסיית המדינה, היה זה השיעור הגבוה ביותר של חללים בהשוואה לכל שאר מדינות ארצות הברית. גודריץ' שיווק את אגרות המלחמה בהצלחה מרובה, והוביל את שאר המדינות לחקות את דרכי פעולתו.
באוגוסט 1917 לקה גודריץ' בטיפוס הבטן לאחר סיור שערך בבית סוהר בצפון אינדיאנה. המחלה הפילה אותו למשכב במשך חודשיים, והוא היה על סף מוות כמה פעמים. הוא טופל בבית החולים המתודיסטי של אינדיאנפוליס עד שהחלים. עד נובמבר הוא לא שב לבית המדינה, אך היה עליו לטפל בכמה עניינים, כולל המחסור בפחם, תוך שהוא עבד מביתו. הוא הקים ועדה בראשותו של ויל הייז לסייע לו לארגן ולנהל את משאבי המדינה.
באביב 1918 נהג גודריץ' לביתו, לאחר שנכח במסדר פרידה מחיילים, כאשר הוא התנגש בחשמלית. התאונה הייתה קשה והוא סבל משברים בירכו, בגולגולתו, בצלעותיו ובעצם הבריח. שוב הוא היה על סף המוות, אך שרד. התאונה הותירה אותו חלש מאוד הוא נאלץ להתהלך כשהוא נעזר במקל הליכה עד יומו האחרון.
מושל אינדיאנה > תיקוני החוקה

ב-1919 העביר הקונגרס של ארצות הברית את התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית, שאסר על מכירת משקאות חריפים, ואת התיקון ה-19, שהעניק זכות בחירה לנשים. בהעברת שני התיקונים כינס גודריץ' מושב מיוחד של בית המחוקקים המדינתי כדי לאשרר אותם. כאשר הוא חתם על התיקון ה-18, הייתה אינדיאנה למדינה האחרונה שנדרשה לכניסתו לתוקף של התיקון בחוקה הפדרלית, וכך החלה תקופת היובש. בין הישגיו הנוספים של גודריץ' בתקופת כהונתו היו הקמת נציבות הכבישים המהירים של המדינה, הקמת מחלקת השימור לטובת פיתוח הפארקים המדינתיים, וקבלת האישור להקמת כיכר הזיכרון של אינדיאנה למלחמת העולם (אנ'). ב-16 בינואר 1920 הוא כינס את בית המחוקקים למושב מיוחד לאשרור התיקון ה-19 למתן זכות הבחירה לנשים.
שנותיו האחרונות

בבחירות לנשיאות של 1920 היה גודריץ' "הבן המועדף" (Favorite son) של המפלגה הרפובליקנית למועמדות לנשיאות, אך הפסיד לסנאטור וורן הרדינג. כאשר נבחר הרדינג כנשיא, הוא מינה את גודריץ' כחבר בוועדת הסיוע לרוסיה. הוא ערך ארבע מסעות לרוסיה, שאז נשלטה על ידי המשטר הבולשביקי של ולדימיר לנין, וזכה במוניטין כאחד המשקיפים האמריקאים בעלי הידע הרחב ביותר על הנעשה שם. גודריץ' גם שימש כחבר במנהל הסיוע האמריקאי (American Relief Administration) ובנציבות נתיב המים סנט לורנס, המשיך להיות פעיל בפוליטיקה של המפלגה הרפובליקנית, ותרם כספים רבים מהונו האישי לקולג' ובאש בקרופורדסוויל, שם הוא שימש כחבר בחבר הנאמנים.
בשנותיו האחרונות התעשר גודריץ' עוד יותר מעסקיו. הוא הקים בהצלחה אימפריית עסקים שהתקיימה כמעט מאה שנה. בעת פטירתו היו בבעלותו השקעות מרכזיות בעיתונים ראשיים, והוא החזיק מניות שליטה בחברת הטלפונים של אינדיאנה, בחברת "האחים גודריץ'" בחברת הביטוח העירונית ובכמה עסקים קטנים.
ג'יימס גודריץ' נפטר ב-15 באוגוסט 1940 בבית החולים של מחוז רנדולף בווינצ'סטר, לאחר שסבל מדימום מוחי. הוא נטמן בבית הקברות פאונטיין פארק שבעיר. על שמו נקרא בניין בקולג' ובאש.
לקריאה נוספת

Gugin, Linda C.; St. Clair, James E, eds. (2006). The Governors of Indiana. Indianapolis, Indiana: Indiana Historical Society Press, pp. 250-258.
גודריץ' חותם על חוק היובש של אינדיאנה, 1917.
חדר 514

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  שרון בר-זיו
 הופק בידי:  שרון בר-זיו מיכל רובין ביבי ארבל רכס
 תסריט:  שרון בר-זיו
 עריכה:  שירה ארד
 שחקנים ראשיים:  אסיה נייפלד גיא קפולניק אוהד הול אודי פרסי רפי קלמר הילי ישראל
 מוזיקה:  מיכאל גורביץ'
 צילום:  עידן ששון
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  שרון בר-זיו
 הקרנת בכורה:  18 באוקטובר 2012
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  400,000 ש"ח
 הכנסות:  44,840 ש"ח
 פרסים:  ציון לשבח על הבימוי בפסטיבל הסרטים טרייבקה פרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל גרנדה ספרד פרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים על שם טרקובסקי ברוסיה
 דף הסרט ב־IMDb
 
אודי פרסי ואסיה נייפלד
חדר 514 הוא סרט קולנוע ישראלי מ-2012 אותו כתב, ביים והפיק שרון בר-זיו. הסרט שהופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, הוקרן בפסטיבל 'קאן' 2012 (ACID), זכה לציון לשבח על הבימוי בפסטיבל טרייבקה (ניו-יורק), בפרס חבר השופטים בפסטיבל טרקובסקי (רוסיה) ועוד. 'חדר 514' השתתף בלמעלה מ-35 פסטיבלי קולנוע בעולם. הסרט נרכש להפצה בארצות הברית (Film Movement  NY) והוצג (2013) בבתי קולנוע בפריז וברחבי צרפת (Sophie Dulac). בישראל הוצג 'חדר 514' בקולנועי 'לב', סינמה סיטי, 'יס פלנט' ועלה בהוט VOD. ב-2016 נרכש ושודר על ידי "יס".
תקציר העלילה

אנה היא חוקרת צבאית צעירה, יפה, אמיצה ונחושה ממוצא רוסי. במהלך חקירה שגרתית של סמל מחלקה ביחידה לוחמת, מתחילה אנה להבין שהסמל מחפה על אלימות בה נהג מפקד הפלוגה שלו, בליל הסדר האחרון. היא מצליחה לחלץ מהסמל את שמו של המ"פ האחראי לאירוע בעוד המפקד הישיר שלה, איתו היא מקיימת קשר אינטימי, מתנגד לחקירה ודורש לסגור את התיק. אנה מתעקשת וממשיכה בחקירה אל עבר התפתחויות דרמטיות אותן לא הייתה יכולה לצפות.
פסטיבלים, פרסים ומועמדויות

פסטיבלים בינלאומיים ופרסים:
פסטיבל רוטרדם - הבחירה הרשמית - בכורה בינלאומית.
פסטיבל הסרטים טרייבקה, ניו יורק - הבחירה הרשמית - ציון לשבח על הבימוי.
פסטיבל קאן - במסגרת ארגון הבמאים הצרפתי/אירופאי ACID.
פסטיבל טרקובסקי רוסיה- במסגרת התחרות - פרס חבר השופטים.
פסטיבל גרנדה, ספרד - במסגרת התחרות - פרס הבמאי הטוב ביותר.
פסטיבל קרלובי וארי - במסגרת Another View וכיתת אמן.
פסטיבל סארייבו – במסגרת Talent Campus למפיקים ובמאים.
פסטיבלים בינלאומיים נוספים:
פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה –במסגרת התחרות. פרס להישג אמנותי בסרט ישראלי לשחקנית הראשית, מטעם איגוד המבקרים האירופי
פסטיבל ריו דה ז'ינרו – הבחירה הרשמית.
פסטיבל גנט – במסגרת התחרות.
פסטיבל ורשה – הבחירה הרשמית.
פסטיבל וילנה - במסגרת התחרות.
פסטיבל ריגה – במסגרת התחרות.
פסטיבל סלוניקי – במסגרת התחרות.
פסטיבל טוקיו -Filmex של טקאשי קיטאנו - במסגרת התחרות.
פסטיבל Nouveau Cinema – מונטריאול קנדה – במסגרת התחרות.
פסטיבל גטבורג שוודיה – במסגרת התחרות.
פסטיבל מינכן
רשימת מועמדויות מתקדמת:
European Film Awards 2012 – פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בקטגוריית Discoveries
Asia Pacific Screen Awards 2012
סדנאות, כיתות אמן והשתתפות בחבר השופטים בפסטיבלים בינלאומיים:
Karlovy Vary International Film Festival- by Katriel Schory and Sharon Bar-Ziv
Sarajevo Film Festival- “Small Budget, Big Screen" Case Study of ‘Room 514’ by Katriel Schory with Sharon Bar-Ziv.
הפקה

חדר 514 צולם במהלך ארבעה ימי צילום בלבד, בין 18 ל-21 בדצמבר 2010. ארבעת הימים כללו את הצילומים בחדר החקירות 514 וכן קומץ צילומי חוץ באוטובוס (קו 25 מכיכר רבין לאוניברסיטת תל אביב ובחזרה).
שחקנים

על מנת לתת ממד ריאליסטי לסרטו, ליהק בר-זיו לתפקידי הגברים רק בוגרי בתי ספר למשחק ששירתו כקצינים ולוחמים ביחידות מובחרות.
| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
אסיה נייפלד: אנה
אודי פרסי: דוידי
גיא קפולניק: נמרוד
אוהד הול: ארז
רפי קלמר: האלוף
הילי ישראל: מיכלי
אורן פרג': קצין
פרשנות

אנה, המייצגת את דמות המהגרת מרוסיה שהיא לכאורה "האחר", הופכת בחדר 514 לסמכות, לחוק ולסדר המייצגים את הממסד. מנגד, מקומו של המ"פ, מלח הארץ, אותו היא חוקרת כבר אינו מובטח וכעת הוא זה שנדחק לעמדת "האחר" ונאלץ לפתע להגן על מקומו בחירוף נפש. דמותה של 'החוקרת אנה' בסרט היא בעלת עוצמה פנימית וכוח מוסרי רב והם אלה המסייעים לה להתמודד כנגד המערכת הגברית והצבאית.
ברמה החברתית-פוליטית עושה הסרט (ששמו המלא "חדר 514 – חקירה פנימית") ניסיון להציג את מורכבותו של הקונפליקט הפנימי בתוך החברה הישראלית ולבחון מציאות שבה קשה לעיתים להבחין בין טוב לרע, צודק ולא צודק, טוב ורע וכדומה, אלא ניתן רק להבחין בקיומם המשותף זה לצד זה כמו בקונפליקט בין צורכי הביטחון של ישראל מול ערכי המוסר שלה.
פרשנות > השפעות קולנועיות

בר-זיו מושפע בעיקר מבמאים אירופאים שעבודותיהם מתאפיינות בשפה קולנועית מינימליסטית, במשחק ריאליסטי ומאופק, תנועות מצלמה ארוכות, עריכה מחוספסת ונרטיב דרמטי עוצמתי. בין היתר מושפע סרטו של בר-זיו מעבודתם של הבמאים הבלגים האחים דארדן (לכבודם צילם שוט מחווה בסרט בו מצולמת החוקרת אנה באוטובוס בדומה ל'רוזטה', גיבורת סרטם), מבמאים צרפתים דוגמת רובר ברסון (לכבודו יצר מחווה בדמות החלון בחדר החקירות, המתכתב עם החלון בתא הכלא של 'הנידון למוות ברח'), ז'אן ויגו וז'אן רנואר הצרפתים וכן מהבמאי הטורקי העכשווי פאטי אקין והבמאי האיראני עבאס קיארוסטמי, שצילם את כל סרטו '10' בתוך חלל של מכונית. סגנונו של הסרט בא לידי ביטוי בטכניקה של תצלומי תקריב, שוטים ארוכים, תנועת מצלמה "נושמת", עריכה גסה ומחוספסת והיעדר שימוש במוזיקה (למעט כזו הבאה מתוך הסצנה).
הערות שוליים

1 2  מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013
↑
↑  אריק בורנשטיין, טרייבקה: ציון לשבח ל"חדר 514", באתר קולנוען, 29 באפריל 2012
↑  אלי שגב, שלושה ישראלים חדשים לפסטיבל קאן 2012: "המשגיחים", "חדר 514" ו"שרקייה", באתר אידיבי, 24 באפריל 2012
↑  פרס לסרט "חדר 514" בפסטיבל גרנדה, באתר וואלה, 17 ביוני 2012
קסטרו מודל

| --- | --- |
 סמליל הרשת בשנות ה-90, ובשימוש גם החל מ-2019
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  קסטרו
 מייסדים:  אהרון קסטרו
 תקופת הפעילות:  1950, ישראל ישראל – הווה
 מיקום המטה:  בת ים 
 משרד ראשי:  בת ים, ישראל
 ענפי תעשייה:  אופנה 
 מוצרים עיקריים:  אופנה
 שווי שוק:  906 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  1.76 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  107 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  42.5 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  597 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.15 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  גבי רוטר
 מנכ"ל:  יאיר אוחיון
 עובדים:  1,457 (2016)
  
 www.castro.com
 
סמליל הרשת הקודם
סמליל הרשת הקודם
קסטרו מודל בע"מ, המוכרת בשם "קסטרו", היא חברת אופנה ישראלית העוסקת בייצור ושיווק ביגוד ואבזרי אופנה, ומפעילה רשת שיווק לשם כך.
היסטוריה

ב־1933 עלה מייסד החברה אהרון קסטרו לארץ ישראל עם משפחתו מיוון. האם, אנינה, בוגרת בית הספר לאופנה ביוון, הקימה עם הגעתם לארץ "סלון לשמלות" בדירתם ברחוב הרצל בתל אביב. עם שחרורו מצה"ל החליט אהרון לפתוח עם אמו חנות בפינת הרחובות אלנבי ורמב"ם בתל אביב. לחנות קרא "נינה" על שם אמו, אך בהמשך שינה את שם העסק לקסטרו (Castro).
בתחילת שנות ה־80 נקלעה החנות לקשיים כלכליים. עם התייצבות העסק, נפתחה ב-1985 חנות נוספת ברחוב דיזנגוף. בעקבות הצלחת החנות נפתחו חנויות נוספות בארץ, בעיקר באזור תל אביב.
ב־1992 הפכה "קסטרו מודל" לחברה ציבורית, שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ב־1997 עבר קו הייצור למזרח הרחוק (עד אז יוצרו הדגמים בישראל), כדי להוזיל את עלויות הייצור ולהתחרות ברשתות האופנה העולמיות שחדרו לשוק הישראלי.
ב־2000 החליטה קסטרו להתרחב מאופנת נשים בלבד לתחום אופנת הגברים, והוקמה רשת קסטרו מן (Castro-Men). החנות הראשונה נפתחה בקניון עזריאלי. בתוך שלוש שנים נפתחו 38 חנויות של רשת הגברים ורשת הנשים כללה 47 חנויות ברחבי ישראל. ב־2003 נפתחה חנות הדגל של קסטרו, "CASTRO TLV", בלב תל אביב. מתחם קסטרו תל אביב נמצא בקניון דיזנגוף סנטר, והוא כולל כ־1,050 מ"ר המתפרסים על פני שלוש קומות, ובמרכזם קומת הילדים.
ב־2004 החלה החברה להתרחב לשוק הבינלאומי ופתחה חנויות בקלן שבגרמניה. בהמשך התרחבה גם לערים נוספות בשווייץ, אוקראינה, לטביה, רוסיה, קזחסטן, רומניה, ותאילנד. ב-28 בפברואר 2011 הודיעה החברה שתסגור את כל פעילותה הבינלאומית, עקב הפסדים.
ב־2005 החלה החברה למכור פרוות. בעקבות חרם צרכנים (עליו חתמו למעלה מ-17,000 איש) ומחאות ציבוריות, פרסמה החברה התנצלות. עם זאת, מכירת הפרוות לא הופסקה עד גמר המלאי.
ב־2007 ניהלו מספר עובדים בחברה מאבק על זכותם להתאגד ולהקים ועד עובדים שיקדם את זכויותיהם, לטענתם חרף התנגדות הנהלת החברה.
ב־2011 קסטרו יצרה קולקציית חולצות טי אשר בעיצובה נטלו חלק אמני גרפיטי. ב־2013 יצרה קסטרו קולקציה בשיתוף פעולה ובהשראת עברי לידר. הקולקציה כללה פריטים לגברים בלבד (Castro-Men). באותה השנה החליטה החברה להתרחב מאופנת נשים וגברים לתחום אופנת הילדים, והוקמה רשת קסטרו ילדים.
ב־2014 פתחה קסטרו את חנות האונליין של המותג. הפריטים באתר ניתנים כיום לרכישה בישראל וגם בחו"ל.
באוגוסט 2016 רכשה החברה כרבע מקבוצת הודיס הכוללת את הרשתות הודיס, קרולינה למקה, אורבניקה, טופ טן ואקססוריז תמורת 100 מיליון שקלים. בעקבות הרכישה צפוי מחזור המכירות של החברות לעמוד על 1.45 מיליארד שקל. ביוני 2018 השלימה קסטרו רכישת 100% מקבוצת הודיס. בדוחות 2018 דיווחה החברה על הפרשה חד פעמית של 60 מיליון ש"ח עקב הפחתה של נכסים בלתי מוחשיים.
באוגוסט 2021 השיקה חברת הבת "קסטרו HOME", רשת לעיצוב הבית ולה 15 סניפים.
במאי 2023 השיקה החברה מותג תכשיטים בשם "LUNA", שסניפה הראשון שוכן בדיזנגוף סנטר.
בסוף פברואר 2024 קיבלה החברה זיכיון בלעדי עבור המותג הצרפתי איב רושה. מנכ"ל החברה רון רוטר מונה למנכ"ל מיזם איב רושה בארצות הברית, והוא הוחלף על ידי יאיר אוחיון.
פיננסים והנהלה

החל משנת 1992 נסחרת החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה נשלטת על ידי משפחות קסטרו ורוטר, שהחזיקו יחד 73.35% ממניות החברה. בעקבות רכישת קבוצת הודיס בעסקת חילופי מניות ירד חלקן של משפחות קסטרו ורוטר ל-45%. החברה (ביחד עם חברות הבת) מעסיקה 2,448 עובדים. בראש החברה עומדים ב-15 השנים האחרונות אתי וגבי רוטר, המכהנים כמנכ"לים משותפים. גבי רוטר אחראי על השיווק והאסטרטגיה של החברה בעוד אתי רוטר אחראית על העיצוב והמסחר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קסטרו מודל בע"מ
Castro: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   איתי פת-יה, מנכ"ל קסטרו החדש: "רון רוטר כפוף אלי, אבל נעבוד בשיתוף פעולה מלא", באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2024
↑  גוגל פיננס
↑  אילנית חיות, ‏קסטרו סוגרת את כל הפעילות הבינלאומית: הפסד של 30 מיליון שקל, באתר גלובס, 28 בפברואר 2011
↑  קסטרו ממשיכה למכור מוצרי פרווה בסניפים, באתר ynet, 4 בדצמבר 2005
↑  מירון רפופורט, המהפכה החדשה של קסטרו, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2007
↑    נווית זומר, עסקת השנה באופנה, באתר "ידיעות אחרונות", 28 באוגוסט 2016
↑   ערן אזרן, המשבר בקסטרו מעמיק: הרווח נחתך ב-75% והלקוחות נוטשים; המניה קרסה, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2019
↑  מירב קריסטל, קסטרו רוצה להתחרות בזארה הום ומשיקה 15 סניפים: המחירים גבוהים, באתר ynet, 22 באוגוסט 2021
↑  אורנה יפת, קסטרו השיקה מותג תכשיטים בשבע שגיאות, באתר כלכליסט, 23 במאי 2023
↑   איתי פת-יה, קסטרו נכנסת לארה"ב כזכיינית איב רושה; רוטר ימונה למנכ"ל המיזם, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2024
סניף הרשת
בוני התיכון

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  בנתכ
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־40 שנה)
 מיקום המטה:  חולון, ישראל
 שליטה בחברה:  עמרם פרץ
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 שווי שוק:  720 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  292 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  19.2 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  5.86 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  221 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.14 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  שלמה ענף
 מנכ"ל:  עמרם פרץ
  
 http://www.boh.co.il/
 
בוני התיכון הנדסה אזרחית ותשתיות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר בוני התיכון, היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת, בעצמה ובאמצעות חברות בנות, בייזום, פיתוח, שיווק וניהול של פרויקטי בנייה למסחר ומגורים.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-1985 על ידי אהרון פרץ ובנו, עמרם (עמי) פרץ. בתחילת דרכה התמקדה החברה בבנייה בפריפריה, ובמאה ה-21 הבנייה מתמקדת בעיקר במרכז הארץ. בסוף 2018 העסיקה החברה 41 עובדים. משרדי החברה שוכנים בחולון. מאז נובמבר 1993 נסחרים ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
B CENTER, הוא מרכז מסחרי שהוקם על ידי בוני התיכון בכפר סבא הירוקה. המרכז נמצא על שטח כולל של כ-18,000 מ"ר, והוא כולל 3 קומות מסחר, 187 חנויות תת-קרקעיות ומגרש חניה. סמוך למתחם הולכים ונבנים מרכז קאנטרי קלאב ומגרשי טניס.
החברה מבצעת מיזם גדול של פינוי בינוי בקריית אונו, במסגרתו צפויות להיבנות עד כ-1,056 דירות.
בשנים 2006 ו-2007 רכשה החברה קרקעות ברומניה ובהונגריה, באמצעות חברות בנות הרשומות במדינות אלה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בוני התיכון: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  בוני התיכון הנדסה אזרחית ותשתיות בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2018, באתר "מאיה"
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏בוני התיכון פותחת קניון חדש בכפר-סבא בכ-150 מיליון שקל, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2015
רוטשטיין נדל"ן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־64 שנים)
 חברת אם:  אבני שוהם ייזום בע"מ
 משרד ראשי:  פתח תקווה
 שליטה בחברה:  יצחק מירילשוילי
 ענפי תעשייה:  ייזום והקמה של פרויקטי בנייה למגורים, נדל"ן מניב
 שווי שוק:  1.14 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  703 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  120 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  76.6 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  527 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.13 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  סעדיה עוזרי
 מנכ"ל:  אבישי בן-חיים
 עובדים:  64 (בדצמבר 2022)
  
 www.rotshtein.co.il
 
רוטשטיין נדל"ן בע"מ היא חברת נדל"ן ישראלית העוסקת, ישירות ובאמצעות חברות בנות, בייזום והקמה של פרויקטי בנייה למגורים ולמסחר (כולל עסקאות של פינוי בינוי ותמ"א 38) ובנדל"ן מניב. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובעל השליטה בה הוא יצחק מירילשוילי.
היסטוריה

חברת רוטשטיין נדל"ן נוסדה בשנת 1961. בנובמבר 1993 מניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא הפכה לחברה ציבורית. באפריל 2014 נמכרה השליטה בחברה, לפי שווי חברה של כ-120 מיליון ש"ח, לחברת אבני שוהם ייזום בע"מ, המחזיקה (נכון לדצמבר 2022) בכ-66% מהון המניות של החברה. יצחק מירילשוילי מחזיק ב-73% ממניות אבני שוהם ייזום, ואבישי בן-חיים מחזיק ב-25% ממניותיה.
עיקר פעילותה של החברה הוא בתחום הנדל"ן היזמי בבנייה למגורים ולמסחר, כשאת הבנייה היא מבצעת בעצמה או באמצעות קבלנים. בנוסף היא פעילה בתחום הנדל"ן המניב באמצעות מבנה השוכן בקדימה-צורן.
יו"ר החברה הוא סעדיה עוזרי ומנכ"ל החברה הוא אבישי בן-חיים. המשרד הראשי של החברה שוכן בפתח תקווה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  רוטשטיין נדל"ן בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רוטשטיין נדל"ן, דו"ח תקופתי ליום 31 בדצמבר 2022, באתר "מאיה"
א.מ.ת. מיחשוב

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־41 שנים)
 ענפי תעשייה:  טכנולוגיית מידע
 הכנסות:  1.42 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  61.9 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  30.2 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  182 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  876 מיליון ש"ח (2023)
  
 www.emet.co.il
 
א.מ.ת. מיחשוב בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת באספקת פתרונות מחשוב ושרותי טכנולוגיית מידע ללקוחות עסקיים בישראל ובעולם.
א.מ.ת. היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד תל אביב טק-עילית ובמדד תל אביב SME60.