stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמר פרסי

| נמר פרסי |
| --- | --- |
 נמר פרסי
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: נמר
תת־מין:: נמר פרסי
שם מדעי
 Panthera pardus saxicolor ‏ולנסיין, 1856
תחום תפוצה


נמר פרסי (שם מדעי: Panthera pardus saxicolor) הוא אחד מתת-המינים המוכרים ביותר של הנמר והנפוץ ביותר בגני חיות בישראל. מבחינה גנטית, תת-המין הקרוב ביותר לנמר הפרסי הוא הנמר האנטולי, וישנם מדענים המזהים אותם כאותו תת-מין. הנמר הפרסי הוא בין הגדולים שבתת-המינים של הנמר.
תפוצה ובית גידול

בעבר, תחום תפוצתו של הנמר הפרסי השתרע מאפגניסטן במזרח ועד לישראל במערב. כיום נמר זה מצוי בסכנת הכחדה, ומעריכים כי קיימים כיום כ-1,300 פרטים בטבע ועוד כ-70 פרטים החיים בשבייה. ציד, ציד טרפו והריסת בית גידולו תרמו להצטמצמות אוכלוסייתו. האוכלוסיות הגדולות ביותר מצויות כיום בקווקז ובצפון איראן. בטורקיה נמרים אלו נכחדו כמעט כליל. באיראן חיים 550–850 פרטים, באפגניסטן 200–300 פרטים, בטורקמניסטן 78–90 פרטים, בארמניה ובאזרבייג'ן נשארו בכל אחת 10–13 פרטים, 3–4 בנגורנו קרבאך, 5 בגאורגיה, 10 בצפון הקווקז הרוסי ו-5 בטורקיה.
בית גידולו כולל ערבות, הרים עד גובה 500 מטרים ויערות. הוא מרבה לטפס על עצים ותגובותיו מהירות.
אנטומיה

זהו נמר כהה יותר מרוב תת-המינים של הנמר, וצבעו צהוב בוהק רק לעיתים נדירות. לעיתים קרובות יותר, צבע פרוותו נע בין צהוב כהה ודהוי, דרך אפרפר ועד לגוונים הבהירים ביותר של חום. אצל הנמר הפרסי, המופעים השחורים בעלי המלניזם, נפוצים מאוד ביחס לאלו של שאר תת-המינים: כ-36% מאוכלוסיית הנמרים הפרסיים הם שחורים. גם למופע שחור זה חברבורות, אך ניתן להבחין בהן רק מקרוב.
זהו תת-מין בינוני בגודלו: אורכו 120–150 ס"מ, גובה כתפיו 76–78 ס"מ, אורך זנבו 90–110 ס"מ ומשקלו 40–70 ק"ג. הזכרים גדולים מן הנקבות: אורכם 140–150 ס"מ, גובה כתפיהם 77–78, אורך זנבם 105–110 ס"מ ומשקלם 55–70 ק"ג. לשם השוואה, אורכן של הנקבות 120–140 ס"מ, גובה כתפיהן 76–77 ס"מ, אורך זנבן 90–103 ס"מ ומשקלן 40–60 ק"ג. אורכו של הנמר הפרסי הגדול בעולם היה 190 ס"מ, אורך זנבו 125 ס"מ, גובה כתפיו 83 ס"מ ומשקלו 85 ק"ג.
ישנם שני מופעים: מופע בהיר ומופע כהה. במופע הכהה לא נצפו פרטים בצבע צהוב בוהק ובהיר. צבעו של הנמר הפרסי במופע זה נע בין אפרפר לחום בהיר. לעומת זאת, במופע הבהיר, צבעו של הנמר נע בין צהוב בוהק (גם במופע הזה צבע זה נדיר מאוד) ועד לאפרפר.
לנמר זה ניבים ארוכים ביחס לשאר תת-המינים של הנמר, ואורכם נע אצל הזכרים בין 3–4 ס"מ ואצל הנקבות בין 2.5–3.8 ס"מ. חלק ניכר מן הניב מצוי בתוך הגולגולת. מבנה גופו של הנמר הפרסי מוצק. אוזניו עגלגלות וקטנות ואורכן 1–2.5 ס"מ. הן מכוסות שיער דליל באחוריהן. טפריו של הנמר ניתנים לשליפה, ואורכם המלא 6.5–7.8 ס"מ. אורך רגליו השריריות נע בין 20 ס"מ אצל הרגליים הקדמיות הקצרות ביותר עד 50 ס"מ אצל הרגליים האחוריות הארוכות והשריריות ביותר. אורך חוטמו הקצר 1.3–2.1 ס"מ. עיניו של הנמר גדולות ביחס לעיניהם של מינים אחרים במשפחת החתוליים, וקוטרן 15 מ"מ.
ציד ותזונה

הנמר הפרסי ניזון ממגוון רחב של בעלי חיים, כולל איילים, חזירים, קופי מקוק, צבאים הודיים, עופות, זוחלים, אנטילופות, מכרסמים, תאואים צעירים, פרות, עזים וכבשים.
שיטת הציד העיקרית היא מארב, כאשר הנמר מאתר את טרפו מעץ (בדרך כלל בשעות האור) ואז, משיורדת החשיכה, יורד אל הקרקע, ואורב לו בין הצמחייה הדלילה של המישורים. כשהוא במרחק 50 מטר מהטרף, תוקף אותו הנמר בריצה מהירה המגיעה למהירות של כ-60 קמ"ש. משהדביק את הטרף, הנמר קופץ עליו קפיצה אדירה העשויה להגיע לגובה של עד 5.5 מטרים, ונושך אותו נשיכת מוות בצוואר, שכוחה עשוי להגיע ל-300 ק"ג. שיטת ציד נפוצה פחות היא מארב מעץ ואז זינוק על הטרף ונשיכתו בצוואר. ציד קופים וסנאים שונה לגמרי. בציד בעלי חיים זריזים אלו, אין הנמר מנסה לארוב. הוא מאתר את הקוף או הסנאי מהקרקע, ואז עולה לעץ ומנסה לתפוס אותו. מכיוון שקופים וסנאים הם קלי תנועה וטפסנים זריזים ומיומנים יותר מן הנמר, אחוזי הצלחתו בציד קופים וסנאים הוא 20%.[דרוש מקור] כאשר הקופים יעלו לענפים הדקיקים ביותר, ינסה הנמר לתקפם מלמטה ולנחות על רגליו. בציד בעלי חיים שאינם קופים וסנאים, לנמר אחוזי הצלחה גבוהים יחסית, כ-33 אחוזי הצלחה.
התנהגות

הנמרים הם בעלי חיים טריטוריאליים (בעלי נחלה) וסוליטאריים (יחידאים). הטריטוריה של הזכר גדולה משל הנקבה ולעיתים חופפת בחלקה לטריטוריות של נקבות אחדות ושטחה עשוי להגיע לעשרות קמ"ר. הנמרים מסמנים את תחום מחייתם בשתן, בגללים, בשאגות ועוד. מלבד מפגשים אקראיים נדירים בין פרטים, נוצר קשר קצרצר בן יומיים-שלושה בין הזכר לנקבה וזאת בעונת הרבייה בלבד. בתום פרק זמן זה ואחר ההזדווגות, נפרד הזכר מן הנקבה וזו תטפל לבדה בצאצאים מבלי שהזכר ישתתף בגידולם.
רבייה והפריה

עונת ההמלטה של הנמר היא בקיץ. ההיריון נמשך כשלושה חודשים ובסופו ממליטה הנקבה 1–4 גורים במאורת מסתור. הגורים פוקחים עיניהם כעבור שבוע ובכל אותם ימים נשארת עימם האם. כעבור מספר ימים היא מחדשת את פעילות הציד.
הנמרה תקפיד להעביר את הגורים ממקום מסתור אחד למשנהו בתכיפות גבוהה בחודשי חייהם הראשונים וזאת כדי לגונן עליהם מפני אויבים אשר עקבו אחר אמם ועלולים להתנכל להם. תקופת ההנקה היא כשלושה חודשים וזמן מה לאחר מכן, מתלווים הגורים אל האם בעת יציאתה לציד.
שיטת הציד וידיעת יכולותיו של הנמר מושגות על ידי לימוד ותפקידה של האם להכשיר את צאצאיה לפעילות זו. בתחילה צופים הנמרים הצעירים באמם, אחר מקבלים ממנה חיה שפצעה בעבורם ותפקידם בפעם הזו מסתכם בהריגתה ולבסוף מורשים הם לרדוף בעצמם אחר הטרף. בהגיעם לגיל 15–20 חודש הם אמורים להיות מסוגלים לדאוג לעצמם. אמם עוזבת אותם ועליהם להתחיל לחיות ולצוד לבדם. בעונה שלאחר מכן כבר יהיו בוגרים מינית ויוכלו להקים דור חדש של צאצאים.
הפריית הנמר היא יבשתית ופנימית.
על פי הידוע נמרים יכולים להזדווג מספר ימים ברציפות, אפילו שלושה או ארבעה. באותם ימים מקיימים הנמרים מספר רב מאוד של פעמים יחסי מין אשר יכולים להימשך פרקי זמן ארוכים, כל הזדווגות נמשכת כחצי דקה, אך כמעט כל 10 דקות יש אחת כזו.
נמר פרסי בספארי ברמת גן חושף שיניים
נמר פרסי בגן חיות בגרמניה.
זוג נמרים פרסים מזדווגים בספארי ברמת גן
נשיא מיאנמר

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  מינט סווי (1 בפברואר 2021) 
 תחום שיפוט:  מיאנמר 
 מעון:  הארמון הנשיאותי, נייפידאו 
 ייסוד המשרה:  4 בינואר 1948 
 www.president-office.gov.mm
 
נשיא הרפובליקה של איגוד מיאנמר הוא משרת ראש מדינת מיאנמר המכהן גם כראש הממשלה. הנשיא מוביל את הרשות המבצעת של הממשלה הבורמזית, ועומד בראש קבינט המדינה. הנשיא נבחר על ידי חברי הפרלמנט, לא על ידי האוכלוסייה הכללית.
היסטוריה

עד 1863, אזורים שונים של בורמה של ימינו נשלטו בנפרד. בין 1824 ל-1886 נכבשה בורמה בהדרגה על ידי האימפריה הבריטית, וסופחה להודו הבריטית. מאז 1862, הממשל הקולוניאלי, שוכן בבניין המזכירות (המכונה: "בנין השרים") בראנגון (כיום יאנגון), בראשות הממונה הראשי (1862-1897) או סגן המושל (1897–1923), שעמד בראש המנהל, והיה כפוף למושל הכללי של הודו.
מ-31 בינואר 1862 ועד 1 במאי 1897, השלטון הבריטי בבורמה היה מצוי בלחץ מצד הממונה הראשי. ההרחבה הבאה של בורמה הבריטית, עם הרכישה של בורמה העליונה ואזור שאן במשך כל התקופה הזו, הגדילה את דרישות התפקיד, והובילה שדרוג בהנהגה הקולוניאלית והרחבת הממשלה (בורמה זכתה לממשלה נפרדת ומועצה מחוקקת בשנת 1897). כתוצאה מכך, החל מיום 1 במאי 1897 ועד 2 בינואר 1923, המחוז היה בראשות סגן מושל.
בשנת 1937, בורמה הופרדה רשמית מהודו הבריטית והחלה להיות מנוהלת כמו מושבה בריטית נפרדת, עם מחוקקים שנבחרו באופן מלא, והורכבו מהסנאט ומבית נבחרים. החל מ-2 בינואר 1923 עד 4 בינואר 1948, הבריטים בבורמה הובלו על ידי מושל, שהוביל את הממשלה והיה אחראי על הגנת המושבה, יחסי חוץ, כלכלה, ועל האזורים האתניים. החל מ-1 בינואר 1944 ועד 31 באוגוסט 1946, המושל הצבאי הבריטי שלט במושבה. במהלך הכיבוש היפני של בורמה בין 1942 ל-1945, מפקד הצבא היפני עמד בראשות הממשלה, בעוד המושל שמינו הבריטים נשלח לגלות.
בשנת 1948 קיבלה בורמה את עצמאותה וסאו שהווא תהאיק מונה לנשיא. במדינה עמד נשיא מאז 1948 ועד 1962, ולאחר מכן מ-1974 ל-1988. בין 1962 ל-1974 ובין 1988 ל-2011, עמדה בורמה תחת משטרים צבאיים.
ממרץ 2011 שימש בתפקיד הנשיא תיין סיין, שנבחר על ידי חברי הפרלמנט, בהמלצת הנשיא הקודם, הגנרל טהאן שווה ששלט במדינה מאז 1992. סיין דגל במדיניות מתונה של רפורמות אחרי שנים רבות של משטר צבאי בארצו. הוא שחרר אסירים פוליטיים רבים (ביניהם: אונג סן סו צ'י), ושיפר את יחסי ארצו עם ארצות הברית. בנובמבר 2015 נערכו הבחירות החופשיות הראשונות במדינה מאז 1990, בהם זכתה מפלגת "הליגה הלאומית לדמוקרטיה" (NLD), וב-30 במרץ 2016 הושבע טין צ'ו, חבר המפלגה, לתפקיד הנשיא.
ב-30 במרץ 2018 מונה וין מיין לתפקיד. הוא נעצר על ידי הצבא בינואר 2021.
דרישות התפקיד

על פי החוקה של מיאנמר, על מנת להתמודד לתפקיד צריכים להתמלא במועמד התנאים הבאים:
ישמור אמונים למדינה ולתושביה לפי רוח התקופה.
יחשב כאזרח מיאנמר, שנולד לשני הורים שנולדו בשטח השיפוט של הרפובליקה ואשר אף הם נחשבים אזרחי המדינה, לפי חוק האזרחות של מיאנמר.
יהיה לפחות בגיל 45.
מכיר היטב את ענייני הרפובליקה בנושאים מדיניים, מנהליים, כלכליים וצבאיים.
יהיה אדם ששהה ברציפות ברפובליקה במשך 20 שנים לפחות עד למועד בחירתו כנשיא. (שהות רשמית במדינה זרה עם אישור מטעם הרפובליקה נחשבת כשהות במדינה).
הוא עצמו, אחד ההורים, בן הזוג, אחד הילדים הלגיטימיים או בני זוגם לא הצהירו אמונים למעצמה זרה, לא נושאים בכל כוח ואף אינם אזרחים זרים של מדינה זרה. הם אינם זכאים ליהנות מזכויות היתר של נתין של ממשלה זרה או אזרח של מדינה זרה.
יהיה בעל כישורים לנשיאות שיקבעו בנפרד, בנוסף לכישורים שנקבעו לצורך התמודדותו בבחירות.
עם כניסתו למשרד והשבעתו לתפקיד, הנשיא אסור על פי החוק מלהשתתף בכל פעילות פוליטית.
תהליך הבחירה

הנשיא אינו נבחר על ידי הציבור באופן ישיר. במקום זאת הוא נבחר בעקיפין על ידי חברי האלקטורים, הגוף הבוחר המייצג את העם. הגוף מורכב משלוש ועדות נפרדות.
שלושת המרכיבים של הוועדה הם:
פוליטיקאים חברי בית הלאומים המיוצגים בצורה פרופורציונלית לפי גודל האזור שהם מייצגים.
פוליטיקאים חברי בית הנבחרים המיוצגים בצורה פרופורציונלית לפי גודל האוכלוסייה שהם מייצגים.
חברי פרלמנט צבאיים הממונים באופן אישי על ידי שירותי הביטחון והצבא (חברי פרלמנט אלו משולבים בשני הבתים הנ"ל).
בהליך הבחירה כל אחד מהוועדות בוחר בנשיא אחד מטעמו. לאחר מכן "עצרת האיחוד" (כינוי לשני בתי הפרלמנט של מיאנמר: בית הלאומים ובית המחוקקים) מצביעים עבור אחד משלושת המועמדים. המועמד בעל מספר הקולות הגבוה ביותר הוא הזוכה לתפקיד נשיא המדינה, בעוד ששני המועמדים האחרים מקבלים את תפקיד סגן נשיא המדינה.
תהליך דומה היה נהוג בעבר, אז חברי פרלמנט משני הבתים היו בוחרים בנשיא בהצבעה חשאית. שיטה זו הוצאה מחוץ לחוק בחוקת מיאנמר של 1947. הנשיא היה אז אחראי גם על מינוי ראש הממשלה (בעצה אחת עם בית הנבחרים), שהיה מוכר חוקתית כמו ראש הממשלה ואף הוביל את הקבינט.
הערות שוליים

↑  אחרי יותר מ-50 שנה: נשיא אזרחי עלה לשלטון במיאנמר - וואלה חדשות, באתר וואלה, 31 במרץ 2016
1 2  FACTBOX - Myanmar's new political structure, Reuters India (באנגלית)
נשיא מונטנגרו

נשיא מונטנגרו (במונטנגרית: Предсједник Црне Горе) הוא ראש המדינה של מונטנגרו. הנשיא הנוכחי הוא יאקוב מילטוביץ', שנבחר בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות ב-2023 עם רוב של 53.90% מהקולות. מעונו הרשמי של הנשיא הוא הארמון הכחול בצטיניה.
בחירה

על פי חוקת מונטנגרו, סעיף 97: נשיא מונטנגרו נבחר לתקופה של חמש שנים. והוא יכול להיבחר לנשיא מונטנגרו בשתי קדנציות. נשיא מונטנגרו מקבל על עצמו את התפקיד במועד השבעה בפני חברי הפרלמנט. אם יפוג המנדט של הנשיא במהלך מצב המלחמה או מצב החירום, המנדט יוארך לכל היותר ל-90 ימים לאחר תום הנסיבות שגרמו לאותו מצב. בנוסף, הנשיא לא יכול כל תפקיד ציבורי אחר.
רשימת הנשיאים > כחלק מיוגוסלביה

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| - |  | ניקו מיליאניץ' (1892–1957) | 15 בנובמבר 1943 | 21 בנובמבר 1946 | עצמאי |
| 1 |  | מילוש ראשוביץ' (1903–1968) | 21 בנובמבר 1946 | 6 בנובמבר 1950 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 2 |  | ניקולה קובאצ'ביץ' (1890–1964) | 6 בנובמבר 1950 | 4 בפברואר 1953 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 2 |  | ניקולה קובאצ'ביץ' (1890–1964) | 4 בפברואר 1953 | 15 בדצמבר 1953 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 3 |  | בלז'ו יובאנוביץ' (1907–1976) | 15 בדצמבר 1953 | 12 ביולי 1962 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 4 |  | פיליפ בייקוביץ' (1910–1985) | 12 ביולי 1962 | 5 במאי 1963 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 5 |  | אנדריאה מוגושה (1912–2006) | 5 במאי 1963 | 5 במאי 1967 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 6 |  | ולקו מילאטוביץ' (1921–2004) | 5 במאי 1967 | 6 באוקטובר 1969 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 7 |  | וידויה ז'רקוביץ' (1927–2000) | 6 באוקטובר 1969 | 1 באפריל 1974 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| - |  | בודיסלב סוסקיץ' (1925–1979) | 1 באפריל 1974 | 5 באפריל 1974 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 8 |  | ולקו מילאטוביץ' (1921–2004) | 5 באפריל 1974 | 7 במאי 1982 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 9 |  | וסלין דוראנוביץ' (1925–1997) | 7 במאי 1982 | 7 במאי 1983 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 10 |  | מרקו אורלנדיץ' (1930–2019) | 7 במאי 1983 | 7 במאי 1984 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 11 |  | מיודראג ולאחוביץ' (1930–) | 7 במאי 1984 | 7 במאי 1985 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 12 |  | ברניסלב סוסקיץ' (1922–2022) | 7 במאי 1985 | 7 במאי 1986 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 13 |  | ראדיבויה בראיוביץ' (1935–) | 7 במאי 1986 | 7 במאי 1988 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 14 |  | בוצינה איבאנוביץ' (1931–2002) | 7 במאי 1988 | 13 בינואר 1989 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| - |  | סלובודאן סימוביץ' (1939–1998) | 13 בינואר 1989 | 17 במרץ 1989 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 15 |  | ברנקו קוסטיץ' (1939–2020) | 17 במרץ 1989 | 23 בדצמבר 1990 | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
| 16 |  | מומיר בולאטוביץ' (1956–2019) | 23 בדצמבר 1990 | 28 באפריל 1992 |  המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו  המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה |
רשימת הנשיאים > רפובליקה של מונטנגרו

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | מומיר בולאטוביץ' (1956–2019) | 28 באפריל 1992 | 15 בינואר 1998 |  המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה  המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| 2 (17) |  | מילו ג'וקאנוביץ' (1962–) | 15 בינואר 1998 | 25 בנובמבר 2002 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| - |  | פיליפ וויאנוביץ' (1954–) | 25 בנובמבר 2002 | 19 במאי 2003 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| - |  | דראגן קויוביץ' (1948–2010) | 19 במאי 2003 | 22 במאי 2003 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| - |  | ריפעת רסטודר (1950–) | 19 במאי 2003 | 22 במאי 2003 | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של מונטנגרו |
| 3 (18) |  | פיליפ וויאנוביץ' (1954–) | 22 במאי 2003 | 5 ביוני 2006 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
רשימת הנשיאים > מונטנגרו

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 (18) |  | פיליפ וויאנוביץ' (1954–) | 5 ביוני 2006 | 20 במאי 2018 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| 2 (17) |  | מילו ג'וקאנוביץ' (1962–) | 20 במאי 2018 | 20 במאי 2023 | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו |
| 3 (17) |  | יאקוב מילטוביץ' (1986–) | 20 במאי 2023 | מכהן | אירופה עכשיו |
ניקולאיה גרופיאנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1863 בקאו, הנסיכויות הרומניות המאוחדות 
 פטירה:  6 בינואר 1936 (בגיל 72) פריז, צרפת 
 שם לידה:  נח גרופר
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של בוקרשט 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  Theodor Aman, Constantin I. Stăncescu, Henri Lucien Doucet 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
ניקולאיה גרופיאנו או ניקולא אורוואל גרופיאנו, בשמו בלידה נח גרופר (ברומנית: Nicolae Gropeanu, בצרפתית: Nicolas Gropeano או Nicolas Orval Gropeanu ‏; 28 בנובמבר 1863 - 6 בינואר 1936) היה צייר יהודי רומני שהתיישב ופעל בצרפת ובבלגיה.
קורות חייו > ילדות וצעירות

ניקולאיה גרופיאנו נולד בעיר בקאו, אז בנסיכויות הרומניות המאוחדות במשפחה יהודית. שמו בלידה היה נח גרופר או נאיה גרופר, אבל נודע מצעירותו בשם בעל הצליל הרומני "ניקולאיה גרופיאנו". הוא למד באקדמיה לאמנויות בבוקרשט אצל תאודור אמאן ואצל קונסטנטין י. סטנצ'סקו, ומאוחר יותר ב-1893-1892 אצל האמן הצרפתי ז'אק דוסה. הוא זכה להצלחה בסלון של פריז כאחד מנציגי האסכולה הצעירה הרומנית לציור.
בפריז התגורר ברחוב באיין 33, ברובע השבעה עשר של פריז.
קורות חייו > המשך פעילותו האמנותית

גרופיאנו נודע כמתבונן עדין בחיים, והשתמש רבות באפקטים של אור.. הוא צייר ציורי פסטל שבהם תיאר דיוקנאות של ילדים, נערות, נופים וסצנות מן המזרח. בצעירותו עבד כמאייר במגזין לה פיגרו אילוסטרה, כשאייר, בין היתר אגדות, מסות ושירים של אלנה וקרסקו. ב-1895 הציג גרופיאנו לראשונה בתערוכה בפריז. ב-1900 הציג חמש תמונות באגף הרומני של התערוכה העולמית במוזיאון הגרנד פלה
ב-1898 השתתף בתערוכת האגודה"איליאנה" להפתחתות האמנויות ברומניה, מיסודם של ניקולאיה ורמונט ושטפן לוקיאן ובאוקטובר 1909 ובדצמבר 1912 הציג תערוכות אישיות באתנאום הרומני.
המדינה הצרפתית רכשה הרבה מיצירותיו. מלכת רומניה מריה הזמינה אצלו דיוקן . מהנושאים ה"אוריינטליסטיים" של כמה מתמונותיו ניתן להסיק שגרופיאנו ביקר בארצות צפון אפריקה ובמזרח הקרוב, כולל בארץ ישראל.
קורות חייו > בימי מלחמת העולם הראשונה

ב-1915 ביוזמתו של פיליפ ברטלו הוקם בצרפת "בית העיתונות" (Maison de la Presse) במטרה לארגן פעילות תעמולתית בארצות הנייטרליות ואצל בעלות הברית. בהתחלה הפעילות התעמולתית נעשתה בחסות משרד המלחמה הצרפתי, החל מ-1917 בחסות משרד החינוך והאמנויות.
במרץ 1916 "בית העיתונות" דאג להגביר את השפעת צרפת על דעת הקהל ועל שלטון ברומניה כדי להיאבק בהשפעת גרמניה ולסייע לכניסת רומניה במלחמת העולם בצד של
בין היתר הושם דגש גם על תעמולה באמצעות צילומים, סרטים, רישומים וציורים אמנותיים מאת "אמנים ידידי צרפת", שיוצגו במגזינים מאויירים או בתערוכות.
במסגרת משימות כאלה גם גרופיאנו נשלח לחזית הצרפתית כדי לצייר תמונות שתתארנה את מהלך המלחמה. הנושא ששלט שתמונות שצייר היה מראות הכפרים החרבים.
ציוריו אלה הוצגו בבוקרשט בתערוכה שאורגנה זמן קצר לפני כניסת רומניה במלחמה באוגוסט 1916.
גרופיאנו נפטר בפריז ב-1936.
פרסים ואותות הוקרה

כסטודנט באקדמיה לאמנויות בבוקרשט זכה במדליית ארד דרגה ג, בתחרות לאסתטיקה ותולדות האמנויות
1935 - אות לגיון הכבוד שלצרפת, בדרגת אביר
הנצחה

בשנות ה-1980 במוזיאון לאמנות של רומניה בבוקרשט הוצגה תערוכת ציורים מאת ניקולאיה גרופיאנו, כשאחד האוצרים היה ג'ורג'טה פליאנו.
מבחר יצירות

השנתיים של מרגרטה
דיוקן של מלכת רומניה
הטווה
1904 - אמהוּת
1905 - הידידים
1905 בפסנתר
עירום
לקריאה נוספת

Emmanuel Bénézit Dictionnaire critique et documentaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs
1925 Enciclopedia Universal Europeo-Americana, Hijos de J.Espasa, Barcelona art. Gropeanu p. 1372
Gabriel Badea-Păun Pictori români în Franța 1834-1939, Noi media print, București, 2012, p.132 - 138
, Jean-Yves Conrad - Paris, capitala,....României - Ghid al plimbărilor insolite pe urmele românilor celebri din Paris, Junimea,, Iași 2006
Octavian Tudor - Pictori români uitați, Noi media print, București ,pagina, p. 73, 2003*
Amelia Pavel Jewish painters in Romania 1848-1948 Hasefer, București 2003
הערות שוליים

↑  Conrad 2006 עמ' 359
↑  Conrad 2006 עמ' 148
1 2 3 4 5  Enciclopedia Universal Ilustrada 1925
↑  Conrad 2006 עמ' 128
גלריה

חורף בצ'ישמיג'יו
אישה בבית
חכם יהודי. צויר במרקש
קפה פרומנטן בקסבה של אלג'יר
בפארק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16596296k (data)  ISNI: 0000 0000 7055 3496  Léonore: 172586  RKD: 34209  SUDOC: 180823787  ULAN: 500062447  VIAF: 96105640   WorldCat (עם VIAF): 96105640 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולאיה גרופיאנו".
"בועות"
תהלוכה בפלשתינה
סורין סולומון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1953 (בן 70) 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  ישראל
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 במרץ 1989)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
סורין סולומון (נולד ב-17 בדצמבר 1953) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית. מחקריו עוסקים במדע המורכבות.
נולד ב-17 בדצמבר 1953 בבוקרשט. בין השנים 1980 ל-1982 שירת בצה"ל. בשנת 1984 סיים את הדוקטורט במכון ויצמן. בשנת 1989 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית ובשנת 1994 מונה לפרופסור מן המניין.
נשוי ליוליאנה, ואב לשלושה ילדים. מתגורר בירושלים.
ספריו

למה לא חשבתי על זה קודם, מאת יעקב גולדנברג, דוד מזורסקי, סורין סולומון, הוצאת בית עלים.
Microscopic Simulation of Financial Markets, with M. Levy and H. Levy, Academic Press, New York, 2000
ניקולס רוסולימו

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1910 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 ביולי 1975 (בגיל 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 הישג בולט:  מס' 23 בעולם בשנים 1950–1951
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1953
 מד כושר מרבי:  2663 (בדצמבר 1951)
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  רוסיה, צרפת, ארצות הברית
 
ניקולס רוסולימו (באנגלית: Nicolas Rossolimo; 28 בפברואר 1910 –  24 ביולי 1975) היה שחמטאי אמריקאי-צרפתי-יווני-אוקראיני בדרגת רב אמן. זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ובדרגת רב-אמן בשנת 1953.
רוסולימו נולד באוקראינה ועבר לפריז עם אמו בשנת 1929. סיים במקום השני אחרי חוסה ראול קפבלנקה בתחרות פריז 1938.
|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוסה ראול קפבלנקה | x | 1½ | 1½ | ½1 | 1½ | 11 | 8 |
| 2 | ניקולס רוסולימו | ½0 | x | 11 | 11 | ½1 | ½1 | 7.5 |
| 3 | יוסף צוקרמן | 0½ | 00 | x | 11 | ½1 | 11 | 6 |
| 4 | מסימיליאנו רומי | ½0 | 00 | 00 | x | ½1 | 11 | 4 |
| 5 | אז'ן זנוסקו-בורובסקי | 0½ | ½0 | ½0 | ½0 | x | ½1 | 3.5 |
| 6 | אדוארד אנגלארס | 00 | ½0 | 00 | 00 | 0½ | x | 1 |
הוא היה אלוף פריז 6 פעמים - 1934, 1936, 1937 ובנשים 1947-1949 (בשנת 1935 ניצח לאון מונוסון שהיה גם סגנו של רוסולימו ב-1936 ו-1937).
בשנת 1947 שיחק בתחרות האזורית, שם ניצח בין היתר את קונל יו אודונל אלכסנדר.
רוסולימו ניצח באליפות צרפת בשנת 1948 והיה אלוף פריז בשחמט שמונה פעמים. סיים בתיקו שני דו-קרבות עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, בשנים 1948 ו-1949. בשנת 1948 ניצח גם בתחרות הייסטינגס, להלן ניצחונו על וינטר, באותה שנה ניצח בתחרות סאוסי (לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ולודק פאכמן, בתחרות באד גסטיין חלק מקום 2–3 עם פאל בנקו עם 14.5/19 (ניצח: אריק לונדין). להלן ניצחונו המהיר מול מולר בתחרות זו
, ניצחונו מול הנרי גרוב
, ניצחונו מול ויליאם פיירהורסט, הנחלת תבוסה ב-12 מסעים לקוטנאור וניצחונו על אריק לונדין.
בשנת 1949 סיים במקום השני בתחרות הייסטינגס אחרי לאסלו סאבו.
באותה שנה שיחק גם בתחרות אולדנבורג, להלן ניצחונו על יפים בוגוליובוב.
שיחק בתחרות ונציה בשנת 1949, להלן ניצחונו על טרטקובר
 ועל הארי גולומבק
.
בשנת 1950 סיים במקום השני בתחרות הייסטינגס (ניצח: וולפגאנג אונציקר). בתחרות ונציה הגיע למקום השלישי, אחרי אלכסנדר קוטוב ווסילי סמיסלוב.
שיחק בתחרות אמסטרדם, להלן ניצחונו על הארי גולומבק.
בשנת 1953 עבר רוסולימו לארצות הברית כדי להיות עם אביו היווני.
באותה שנה ניצח את מקס אויבה, אלוף העולם בעבר וזכה בקורוס (ויק אן-זהה).
שיחק בתחרות הוליווד בשנת 1954, שם ניצח את לארי אוונס
בשנת 1955 ניצח רוסולימו באליפות ארצות הברית הפתוחה, לפני שמואל רשבסקי. בתחרות זו השתתפו 156 שחקנים. בין היתר ניצח את לארי אוונס
הוא עבד כנהג מונית, נגן אקורדיון וכזמר ובו בזמן ניהל מועדון שחמט כדי להתפרנס. הוא מת בניו יורק מפציעה בראשו לאחר תאונה.
הופעותיו באולימפיאדות

רוסולימו השתתף באולימפיאדות כחבר של נבחרת צרפת וארצות הברית.
על התוצאה באולימפיאדה התשיעית שהתקיימה בדוברובניק קיבל רוסולימו מדליית כסף אישית, על התוצאה באולימפיאדה השלוש עשרה שהתקיימה במינכן קיבל רוסולימו מדליית ארד אישית. באולימפיאדות של 1960 ו-1966 קיבל מדליית כסף קבוצתית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1950 | 2 | צרפת |  | 9 מ-12 | 7+ 4= 1- | 75 | 9 קבוצתי, 2 אישי |
| 1958 | 1 עת | ארצות הברית |  | 10 מ-15 | 6+ 8= 1- | 66.7 | 4 קבוצתי, 3 אישי |
| 1960 | 1 עת | ארצות הברית |  | 3.5 מ-6 | 2+ 3= 1- | 58.3 | 2 קבוצתי |
| 1966 | 2 עת | ארצות הברית |  | 7 מ-10 | 5+ 4= 1- | 70 | 2 קבוצתי |
| 1972 | 1 | צרפת |  | 9 מ-17 | 7+ 4= 6- | 52.9 | 48 קבוצתי |
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: ליאונרד בארדן (אנ')    שחור:    ניקולס רוסולימו   הייסטינגס 1950

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Hastings 1950/51"]
[Site "Hastings ENG"]
[Date "1950.12.28"]
[EventDate "1950.12.28"]
[Round "1"]
[Result "0-1"]
[White "Leonard William Barden"]
[Black "Nicolas Rossolimo"]
[ECO "B85"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "76"]
1. e4 c5 2. Nf3 d6 3. d4 cxd4 4. Nxd4 Nf6 5. Nc3 a6 6. f4 e6
7. Be2 Qc7 8. O-O Nc6 9. Be3 Bd7 
{מטרת השחור היא לשלוט על טור ג' עם המלכה והצריח, להציב את הפרש ב-ג4 עם תמיכת הרגלי ב-ב-5, ולתקוף באגף המלכה. תוכנית הלבן היא לתקוף באגף המלך}
10. g4 {עדיף א4 כדי למנוע ב-5. המלך השחור עדיין לא הצריח ולכן ההתקפה הזו בוסרית}
Nxd4 11. Bxd4 Bc6
12. Bf3 e5 13. Be3 Be7 14. f5 h6 15. Qd2 b5 {המסע 15...ב5 מכין את התמיכה לפרש לכשיגיע ל-ג4 ובו זמנית מפנה את ב7 למלכה שתוכל לחזק את ההתקפה על מרכז הלוח}
16. Rad1 Rc8
17. a3 Qb7 18. Qd3 Nd7 {למסע 18..פד7 שתי מטרות: יכול לתקוף פעם נוספת את ה4 על ידי פג5 או להעביר את הפרש דרך ב6 ל-ג4}
19. b4 Nb6 20. Bc1 Nc4 21. Nd5 Bxd5
22. exd5 Bg5 23. Rfe1 Qe7 24. Be4 Bxc1 25. Rxc1 h5 26. Qg3
hxg4 27. Qxg4 Qf6 28. Bd3 Rh4 29. Qg3 Nb6 30. Re4 Rh5 31. Rg4
Nxd5 32. Rxg7 Nf4 33. Rg8+ Kd7 34. Rxc8 Kxc8 35. Qg8+ Kb7
36. Kh1 Qh6 37. Qg1 Nxd3 38. cxd3 Rxh2+ 0-1
רוסולימו מחליף כלים כדי להיפטר מהרץ הלבן שעדיין לא זז מערוגת המוצא שלו. כל המטרה היא שבארדן יישאר עם הרץ הרע שתנועתו מוגבלת על ידי הרגלים בשעה שלו יישאר פרש חזק. למעשה רוסולימו משחק עם "כלי יותר" וזוכה בקלות בסיום הרגלים.