stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השניצליה
מנות

המנה הסטנדרטית הנמכרת ברשת היא ארוחת שניצל בבגט. כל ארוחה כוללת שניצל, תוספת ושתייה. טעם השניצל נתון לבחירת הלקוח ממבחר של 7 טעמים שונים. כמו כן תוספת של סלט, צ'יפס, כדורי פירה או טבעות בצל וכן שתייה קלה. מנת הדגל של הרשת היא "השניצל הספרדי". מנה זו מכילה שניצל העשוי מפילה עוף עטוף בצ'ילי חריף ופירורי לחם. בנוסף קיימים שניצלים במתכונים שונים, שכל אחד מהם מיוחס למדינה אחרת. למשל, שניצל בציפוי פלאפל הוא שניצל "ישראלי", שניצל בציפוי שום וחרדל דיז'ון הוא "צרפתי" ושניצל בציפוי עשבי תיבול הוא "איטלקי". שאר מוצרי הרשת כוללים: המבורגר, פילה עוף, טבעות בצל, כדורי פירה, צ'יפס, חטיפי עוף וסלטים. בנוסף, מציעה רשת השניצליה מנת ילדים הכוללת גם היא שניצל, צ'יפס ושתייה.
בשנת 2018 הודיעה הרשת על הכנסת מנות טבעוניות לתפריט. בין המנות המוצעות לקהל הצמחוני והטבעוני הן תחליפים מסויה ומהצומח עבור המבורגר, שניצל, חזה עוף ושווארמה. מרבית מוצרי היסוד שבהם נעשה שימוש נרכשים מרשת המזון "אֹסֶם".
לחמי הבגט בהן עושה שימוש הרשת נאפים בסניפים עצמם, באמצעות טכנולוגיה המאפשרת תפעול מהיר.
פרשות משפטיות

בשנת 2018 נתבעה הרשת על ידי צעירה שהעסקתה נדחתה על רקע דתי, שכן אינה יהודייה. בשנת 2021 דחה בית הדין לעבודה את התביעה. הוא קבע כי לבית העסק לא הייתה ברירה אחרת בשל דרישות הרבנות המקומית, הנובעות מאיסור בישולי גויים. העסקת הצעירה הייתה עלולה להוביל לשלילת תעודת הכשרות של בית העסק. בעקבות המקרה יזם חבר הכנסת יואל רזבוזוב דיון בוועדת העלייה והקליטה בעניין מניעת העסקת עובדים לא יהודיים במטבחי מסעדות.
הערות שוליים

↑  g-conversation, רשת "השניצליה" מתרחבת ופותחת 5 סניפים חדשים: 3 סניפים בת"א, הרצליה פיתוח ור"ג, באתר סקופר, ‏21 בדצמבר 2009
↑   שוקי שדה, הסיפור על שניצל, המבורגר, שווארמה - וחובות של מיליוני שקלים, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2016
↑  רונית מטיאס‏, וואלה! ביז: היכן בילו בר רפאלי וטדי שגיא ?, באתר וואלה, 5 בפברואר 2017
↑  Visionet, הרכש החדש של חברת WBD מסעיר את עולם הדיגיטל המקומי, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2021
↑  אבישי גרינצייג, ‏שיקולי כשרות: נדחתה תביעת אישה שלא התקבלה לעבודה בשניצליה, באתר גלובס, 17 בנובמבר 2021
↑  צחי שדה, "מאגר היהודים" שמשמש לסינון עובדים במסעדות, באתר ynet, 14 בנובמבר 2017
↑  חדשות הכנסת, תלונות על שלילת כשרות עקב העסקת עולים; הרבנות: רק עובדי מטבח חייבים להיות יהודים, באתר הכנסת, ‏7 בנובמבר 2017
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "השניצליה".
סמלה המסחרי של רשת השניצליה בעבר
פיירלואיג'י גוליני

פיירלואיג'י גוליני (באיטלקית: Pierluigi Gollini; נולד ב-18 במרץ 1995) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער ברומא.
קריירת מועדונים

גוליני הצטרף לשורות הלאס ורונה ממחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד בשנת 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-24 בספטמבר של אותה השנה, כשהיה חלק מההרכב הפותח במשחק בית שהסתיים בתיקו שתיים נגד גנואה.
לאחר שתי עונות בוורונה, גוליני חתם בשורות אסטון וילה מהצ'מפיונשיפ ב-8 ביולי 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–8 על גראצר האוסטרית במסגרת משחק ידידות יום לאחר החתימה.
ב-13 בינואר 2017, גוליני חזר לליגה האיטלקית, כשהפעם הוא הושאל לתקופה של 18 חודשים לאטאלנטה. ב-10 ביוני 2018, הוא חתם על חוזה רשמי בקבוצה.
ב-24 ביולי 2021 הושאל גוליני לטוטנהאם הוטספר לעונה אחת
ב-9 ביולי 2022 הושאל לפיורנטינה.
ב-25 בינואר 2023 הושאל לנאפולי עד לסוף העונה.
ב-30 ביולי 2024 הושאל לגנואה לעונה אחת.
ב-24 בינואר 2025 חתם ברומא.
הערות שוליים

↑  אסטון וילה מחתימה את שוערה של הלאס ורונה
↑  אסטון וילה מוכרת את השוער גוליני לאחר עונת השאלה באטאלנטה
↑  ‏מאלן יעבור לדורטמונד, טוטנהאם צירפה שוער חדש, באתר ספורט1, 24 ביולי 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאטי נטשה

| --- | --- |

נאטי נטשה בשנת 2019
 לידה:  10 בדצמבר 1986 (בת 38) סנטיאגו דה לוס קבאלרוס, הרפובליקה הדומיניקנית
 שם לידה:  נטליה אלכסנדרה גוטיירס בטיסטה
 שם במה:  Natti Natasha 
 מוקד פעילות:  מיאמי
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, פזמונאית
 סוגה:  רגאטון • פופ לטיני
 סוג קול:  קונטרה אלט
 שפה מועדפת:  אנגלית, ספרדית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  פינה
 שיתופי פעולה בולטים:  דון עומר, דדי יאנקי, אוזונה
 בן זוג:  רפאל "רפי" פינה
 מספר צאצאים:  1
 nattinatasha.com
 פרופיל ב-IMDb
 
נטליה אלכסנדרה גוטיירס בטיסטה (בספרדית: Natalia Alexandra Gutiérrez Batista; נולדה ב-10 בדצמבר 1986), הידועה בשם הבמה נאטי נטשה (Natti Natasha), היא זמרת רגאטון דומיניקנית שזכתה להצלחה רבה עם שירה "Criminal". בספטמבר 2017, החל השיר לצבור תאוצה כאשר צבר למעלה ממיליארד ו-200 מיליון צפיות ביוטיוב, נכנס למצעדים רבים ברחבי העולם, ואף הוכרז על ידי בילבורד כעל הסרטון הנצפה ביותר בעולם למשך כמה שבועות. השיר הכיל בתוכו גם את הראפר הפוארטו ריקני, אוזונה.
ביוגרפיה

נאטי נטשה נולדה ב-10 בדצמבר 1986 בעיר סנטיאגו שברפובליקה הדומיניקנית, שם עשתה את צעדיה הראשונים בעולם המוזיקה. כשהייתה בת שמונה, נרשמה נאטי לבית הספר לאמנויות בסנטיאגו, שם היא לקחה שיעורים בפיתוח קול. נאטי אף אמרה כי הרגע בו החליטה לקחת את השיעור, היה אחד מן הרגעים הטובים בחייה.
מגיל צעיר מאוד הייתה לה הערצה גדולה לאמנים גדולים כמו בוב מארלי, ג'רי ריברה ולורין היל, שאותה היא עדיין מגדירה כאחד מהאמנים האהובים עליה ביותר. נאטי גם הצהירה כי היא עוקבת אחרי אייבי קווין ומעריצה אותה מאז תחילת הקריירה שלה.
קריירה

את סינגל הבכורה שלה הוציאה נאטי בשנת 2012, עם דון עומר בשם, "Dutty Love". השיר זכה להצלחה רבה, כאשר כבש את צמרת מצעד השירים הלטיניים של בילבורד, ואת צמרת המצעד הקולומביאני. קליפ המילים שיצא לשיר זכה להצלחה רבה גם כן, ונכון לפברואר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על כ-208 מיליון צפיות. לאחר מכן השתתפה נאטי בשיר "Crazy in Love", של פארוקו, שנה לאחר מכן. בעקבות הצלחת שיתוף הפעולה של נאטי עם דון עומר, הוחלט כי השניים יוציאו שיר חדש בשם, "Perdido en Tus Ojos". השיר הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, כאשר הגיע בשיאו אל המקום ה-5 במצעד השירים הלטיניים של בילבורד.
בשנת 2017, פרצה נאטי לתודעה העולמית עם שירה, "Criminal". השיר זכה להצלחה עולמית, והפך לאחד מן השירים הנשיים המצליחים ביותר לאותה שנה, כאשר מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-1.2 מיליארד צפיות. הקליפ של השיר צולם בבית כלא. באותו הזמן, הוציאה עם דדי יאנקי את השיר "Otra Cosa".
מאוחר יותר, בשנת 2018 הוציאה את הלהיט "Amantes de una Noche", ומיד לאחר מכן השתתפה בשיר "Tonta". בסמוך לכך, הוציאה את השיר "Sin Pijama" ביחד עם הזמרת בקי ג'י. בקליפ השתתף גם הזמר הלטיני פרינס רויס. כמה חודשים אחרי, הוציאה את השיר "No Me Acuerdo" ביחד עם טליה, וגם את השיר "Quién Sabe" שזכה להצלחה באמריקה הלטינית. לקראת סוף יולי של אותה השנה, הוציאה את השיר "Justicia", ביחד עם סילבסטרה דנגונד. מאוחר יותר גם את השיר "Buena Vida", ביחד עם דדי יאנקי. לקראת סוף שנת 2018, הוציאה את "Me Gusta" ו-"Lamento Tu Pérdida".
בשנת 2019, הוציאה את השיר "Pa' Mala Yo". בסמוך לכך, הוציאה את "La Mejor Versión de Mí". ב-15 בפברואר יצא אלבום הבכורה שלה, IlumiNATTI. חמישה ימים לאחר מכן, הוציאה את "Te Lo Dije" ביחד עם אניטה כסינגל. בין מרץ לאפריל 2019, הוציאה נטשה את "Obsesión" ו-"Oh Daddy", כסינגלים מתוך האלבום. בהמשך, הוציאה את "No Lo Trates", ביחד עם דדי יאנקי ופיטבול. לקראת סוף מאי 2019, הוציאה את "No Voy a Llorar", כסינגל מתוך האלבום, ביחד עם קליפ נלווה. כמה ימים לאחר מכן, הוציאה את "Deja Tus Besos", כסינגל העשירי מתוך אלבום הבכורה שלה. לקראת סוף יוני 2019, הוציאה נטשה ביחד עם סבסטיאן יאטרה, האחים ג'ונאס ודדי יאנקי את השיר "Runaway". שבועיים לאחר מכן, הוציאה את "Instagram". באוקטובר 2019, הוציאה את "La Mejor Versión de Mí", מחדש בהשתתפות רומיאו סנטוס. בשנת 2020, הוציאה את "Viene y Va", ‏"Despacio" ו-"Me Estás Matando". בין היתר, הוציאה את "Honey Boo", עם להקת הבנים, CNCO.
חיים אישיים

נטליה טבעונית משנת 2015.
בשנת 2021 הודיעה כי היא מאורסת לרפי פינה מנהלה האישי ומנהל חברת התקליטים פינה רקורדס, ב-18 בפברואר 2021 הודיעה כי היא בהיריון מרפי פינה, ב-22 במאי 2021 נולדה בתם המשותפת וידה איזבלה פינה גוטיירז.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2019: IlumiNATTI
2021: Nattividad
2023: Nasty Singles
2025: En Amargue
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2012: All About Me
סיבובי הופעות

Natti Natasha Europe Tour (2018)
IlumiNatti Tour (2019)
NattiVidad Tour (2022)
מצעד הדייקיות

מצעד הדייקיות בטורונטו, 2007
מצעד הדייקיות (באנגלית: Dyke March) הוא אירוע גאווה המובל על ידי נשים מקהילת הלהט"ב (בעיקר לסביות), הכולל התכנסות, צעדה ומחאה, בדומה למצעדי הגאווה האחרים. צעדת הדייקיות מתרחשת בדרך כלל יום או יומיים לפני מצעד הגאווה המרכזי, כולל מגוון אירועים (מסיבות, התרמות, ריקודים) המכוונים למטרת פיתוח קהילתי. כולל אירועים למגזרים ספציפיים בקהילה (נשים מבוגרות, אומנויות, קבוצות הורות, וכדומה). בין המטרות המוצהרות של המצעד היא הגברת הנראות הלסבית ועידוד אקטיביזם. היוזמה של האירוע מקורה בקהילה הלסבית, אך עם השנים האירוע הפך לכוללני יותר, ומיועד לנשים-שאוהבות-נשים ללא קשר לתוויות, כולל נשים ביסקסואליות, אינטרסקס, וטרנסג'נדריות.
מצעדי דייקיות נערכים בברלין ולונדון באירופה; בטורונטו, מונטריאול, קלגרי, אוטווה, ווונקובר בקנדה; ובסיאטל, פילדלפיה, אטלנטה, בוסטון, שיקגו, וושינגטון די. סי., פורטלנד (מיין), סן דייגו, אוקלנד, מיניאפוליס ובערים אחרות ברחבי ארצות הברית והעולם.
היסטוריה

אחת מצעדות הגאווה הלסביות הראשונות המתועדות בצפון אמריקה התקיימה במאי, 1981, במרכז העיר ונקובר שבקנדה. הצעדה, אשר כללה כ-200 לסביות, הייתה חלק מהוועדה הלסבית הדו-לאומית. באוקטובר 1981 ארגון בשם "לסביות נגד הימין" ארגן צעדה נוספת בטורונטו, אונטריו.
המצעד הכלל-ארצי הראשון התקיים בוושינגטון די. סי. ב-24 באפריל 1993. האירוע תוכנן על ידי ארגון "הנוקמות הלסביות" (Lesbian Avengers). יותר מ-20,000 נשים צעדו. הצעדה הלסבית התרחשה באותו יום של המצעד על וושינגטון למען שוויון זכויות ושחרור לסביות, הומואים ובי, מה שתרם להשתתפות הגדולה. הצעדה עצמה נועדה לנשים בלבד, וחברי הקהילה הגברים ההומואים והביסקסואלים התבקשו לעודד את המשתתפות מצידי המסלול, מסורת הנמשכת עד היום.
למצעדי הדייקיות יש גוון פוליטי מובהק, ובין הסיבות שקמו מצעדים אלה בערים ברחבי עולם היא התפישה שאירועי הגאווה המרכזיים מתנהלים על ידי גברים הומוסקסואלים לבנים על חשבונן של נשים לסביות, ובעיקר על חשבונן של נשים של צבע.
הצעדות הגדולות > סן פרנסיסקו

מצעד הדייקיות הראשון בסן פרנסיסקו התקיים כמה חודשים לאחר מכן, ביוני 1993, ועדיין נחגג בכל שנה ביום השבת האחרון בחודש יוני. המצעד בסן פרנסיסקו מאופיין באי-פורמליות, ומושך אלפי צופים נלהבים, בעיקר גברים הומוסקסואלים, בתמיכה לנשים. המצעד מתחיל בדולורס פארק בנאומים, והופעות, ומסתיים בקסטרו, שם ממשיכות ההופעות. את הצעדה מובילות הדייקס און בייקס, מועדון אופנועניות לסביות. יש מקורות הטוענים להשתתפות של 200,000 צועדות, אך המספר המקובל יותר לצעדת 2010 הוא כ-50,000, המספר המצוי באתר הרשמי.
בשנים הראשונות של המצעד בסן פרנסיסקו ועדת "הדייק מארץ'" לא ביקשה ולא קיבלה היתר מן העירייה. הפעילות ראו בכך עשייה פוליטית, דרכה הן מממשות את זכותן החוקתית להתקהל, ולעיתים קרובות היו משנות את המסלול, כדי להימנע מהמשטרה.
הצעדות הגדולות > ניו יורק

בשנות ה-70, התקיימו מצעדי גאווה נפרדים של לסביות, אבל הם לא הפכו למסורת רציפה. בעקבות הצעדה המאורגנת בוושינגטון, הסניף המקומי של "הנוקמות הלסביות" ארגן בניו יורק מצעד דייקיות ביוני 1993. מאז, המצעד הפך למסורת שנתית, המושך כ-15,000 צועדות.
בשבת שלפני מצעד הגאווה המרכזי, המשתתפות מתכנסות בבריאנט פארק וצעדות משם לאורך השדרה החמישית לכיוון וושינגטון סקוור פארק. הצעדה פתוחה לכל מי שמזדהה כ"דייק". בני ברית ואחרים, אשר אינם מזדהים כדייקיות, מתבקשים לעודד מן המדרכות. כמו בסן פרנסיסקו, המארגנות לא מבקשות היתר, ושמות את הדגש על הפן הפוליטי של המצעד.
הפוליטיקה של המצעד בניו יורק, כמו בצעדות רבות אחרות, כוללת התנגדות לשליטה גברית לבנה בארגון אירועי הגאווה, ובמיוחד לדה-פוליטיזציה של המצעד לטובת חסויות תאגידיות וקבלה ממסדית וממשלתית. הצעדה שמה לה למטרה לכלול נשים מקבוצות דיכוי, ובעיקר נשים של צבע.
הצעדות הגדולות > סיאטל

מצעד הדייקיות של סיאטל מתרחש ביום שבת לפני מצעד הגאווה המרכזי, וכולל עצרת גדולה עם דוברות מכל הקשת הלט"בית. הצעדה של סיאטל שמה דגש על נושאים חברתיים ונגישות - הנאומים מתורגמים לשפת הסימנים, והנושאים והמיזמים שכלולים באירוע נוגעים לנושאים כגון אלימות במשפחה.
אירוע זה כן פועל במסגרת היתרים מן העירייה, במיוחד מכיוון שזה מבטיח רחובות מפונים שמאפשרים נגישות, והכללת אוטובוס מיוחד בצעדה עבור משתתפות נכות.
הצעדות הגדולות > שיקגו

מצעד הדייקיות של שיקגו מתרחש כל שנה סביב יום השנה של מהומות סטונוול, ב-28 ביוני 1969, ומתקיים מאז 1995. במשך מספר שנים המצעד נערך בשכונת אנדרסון, שנחשבה לאזור להט"ב-פרנדלי, אך מאז 2008 המארגנות החליטו שהצעדה לא תתקיים יותר משנתיים רצופות בכל מיקום, והתקיימה מאז בשכונות פילזן, החוף הדרומי, ובצפון העיר. הסיבה - הגברת נראות קווירית ברחבי שיקגו.
העיתונאית והפעילה הפוליטית הקווירית יסמין נאיר היא ביקורתית כלפי פן זה של הצעדה בשיקגו, עליה כתבה:
In Chicago, for instance, we have an alternative Dyke March, but it became, over the course of a decade, a predominantly white and middle-class event. Even after it moved locations (first to the predominantly Latin@ west side, then to the largely African-American South Shore) there’s a great deal of talk about alternative politics, but not very much conscious conversation about what it means to, essentially, stage Dyke March in these communities and not very much explicit engagement with people, including queers, who live there. Instead, one day a year, we "take over the streets," and then disappear. I’ve been to the alternative Dyke three out of the four years so far, and I can see its value as a kind of annual resting space/networking tool for queers with alternative politics, but I wish we would drop the pretense that moving the location is more than just marching in a different place.
בצעדה שנערכה בשיקגו ב-2017 מספר צועדות התבקשו לעזוב את האירוע בעקבות ויכוח שהתפרץ לנוגע לדגלי הגאווה עם מגן דוד שהן נשאו. תקרית זו ודומות לה מפורטות להלן.
הצעדות הגדולות > ברלין

צעדת הדייקיות בברלין, שבגרמניה, מתרחשת כל שנה ביוני, יום לפני מצעד הגאווה המרכזי של ברלין. צעדת ברלין מתקיימת מאז 2013, בשכונת קרויצברג.
הצעדות הגדולות > לונדון

מצעד הדייקיות של לונדון מתרחש בכל שנה בחודש יוני, מאז 2012. המצעד של לונדון כולל עצרת עם נאומים, כולל נציגה מפרויקט ספרא, צדקה למען לט"ביות מוסלמיות, שרה בראון, פעילות טרנסג'נדריות, ופוליטיקאיות קוויריות. המצעד בלונדון מדגיש גיוון, ובין משתתפותיו נכללות נשים בזהויות הכוללות: טרנסג'נדריות, bois, קוויריות, פמיות, בוצ'ות, "לסביות ליפסטיק" ועוד רבות.
תקריות בנושא דגל הגאווה היהודי

בצעדה שנערכה בשיקגו ב-2017, מספר צועדות התבקשו לעזוב את האירוע בעקבות ויכוח שהתפרץ לנוגע לדגלי הגאווה עם מגן דוד שהן נשאו. מארגנות הצעדה הצהירו מראש שהצעדה היא בסולידריות עם התנועה הפלסטינית, והצועדות - חלקן פעילות ציוניות - וידאו מראש שהדגל יתקבל בברכה כסמל יהודי, והדבר אושר. אך במהלך האירוע עצמו, התעוררה שאלה מצד צועדות אחרות האם הדגלים הם בעצם סמלים ציוניים, בטענה שאין הדבר עומד בעקרונות הצעדה, שהיא אנטי-ציונית. לבסוף, הצועדות התבקשו לעזוב את האירוע, לאחר שהן אישרו שעמדתן ציונית, בניגוד לעמדה אנטי-ציונית מוצהרת של המארגנות.
בדומה למצעד מ-2017, גם במצעד שנערך ב-2018 הונפו דגלי פלסטין ונשמעו ססמאות לשחרור פלסטין.
לקראת הצעדה בוושינגטון די. סי. ב-2019 פרסמו מארגני המצעד מדיניות לפיה לא ניתן להציג בו "סמלים לאומיים", לרבות דגל ישראל, דגל ארצות הברית או דגלים שבמרכזם מגן דוד, בטענה שסמלים אלה מייצגים "לאומיות אלימה". למרות זאת, ביום הצעדה הגיעה קבוצת צועדות שנשאו את דגל הגאווה היהודי. לאחר דין ודברים הן הורשו להשתתף במצעד.
בשנת 2021 פרסמו מארגני הצעדה איור באינסטגרם בו מוצגים דגל ארצות הברית ודגל ישראל עולים בלהבות. לאחר שהתעוררה ביקורת ציבורית, האיור הוחלף באיור דומה בו הדגלים טושטשו.
לקריאה נוספת

Pride: Heart of a Movement. The San Francisco Gay & Lesbian Freedom Day Parade 1984-1990, the photographs of Saul Bromberger and Sandra Hoover, with an Introduction by Victoria Sheridan and Essay by Janet Kornblum, eds. Geir Jordahl and Kate Jordahl (True North Editions, 2014). ISBN 978-09899915-4-4.
הערות שוליים

↑  Bearchell, Chris (June 1981). "Lesbian Pride March is a First for Canada". The Body Politic.
↑  "The Lesbian Avengers - DC".
↑  Kwong, Jessica (9 במרץ 2011). "S.F. Dyke March Needs Funds to Keep Going". SF Gate. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "San Francisco Dyke March". San Francisco Dyke March.
↑  Reisbig, Jeanine K. (September 2004). " Zesty fiesta of Lesbian Power, Political Commitment and Joy takes place June 26". San Francisco Spectrum.
↑  "Dyke March winds through south side.", Mason Harrison, Windy City Times, 2010 Jun. 30
↑  Contributors to Captive Genders take on policing, the LGBT mainstream and the re-writing of queer history., jessica, June 28, 2011
↑  When Chicago Dyke March bans a Jewish Pride Flag, Jews should feel unsafe , אתר jpost
↑  Tensions Flare After Chicago Dyke March Demands Star Of David Pride Flag Carriers Leave Rally, אתר chicagoist
↑  Controversy A Misunderstanding, Or Something Worse, אתר forward.com
↑  Reporter Who Broke Chicago Dyke March Story Removed From Reporting Duties, אתר jewishweek
↑  Photos: Dyke March Drew Hundreds To Rally In Little Village Saturday, Amid Accusations Of Anti-Semitism אתר chicagoist
↑  Palestinian flags flown at Chicago Dyke March a year after Star of David banned, אתר timesofisrael
↑  Chicago Dyke March Changes Cartoon Showing American, Israeli Flags Burning, The Jewish Journal of Greater Los Angeles, ‏24 ביוני 2021 (באנגלית)
פעילת חופש הפטמה במצעד הדייקיות בוושינגטון די. סי. ב-2005
"דייקס און בייקס" באירועי גאווה בסן פרנסיסקו
עמותת שוות

| --- | --- |
לוגו עמותת שוות
 פעילות:  קידום שינוי חברתי וצמצום פערי מגדר
 תחום:  חברתי
 מדינה:  ישראל 
 משרד ראשי:  רמת גן
 מטה הארגון:  רמת גן 
 מקום פעילות:  ישראל
 מייסדים:  רוני ואלדד פוסטן-קורן
 מנכ"ל:  מעיין ארזי מלינרסקי
 תקופת הפעילות:  2018–הווה (כ־7 שנים) 
 https://www.shavot.org/
 קואורדינטות:  32°04′09″N 34°49′27″E﻿ / ﻿32.069166666667°N 34.824166666667°E﻿ / 32.069166666667; 34.824166666667
 he
 
שוות היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2018. העמותה פועלת לקידום שינוי חברתי וצמצום פערי מגדר.
רקע

עמותת שוות הוקמה בשנת 2018 על ידי בני הזוג רוני ואלדד פוסטן-קורן, שנחשפו למחקרים שונים המצביעים על ירידה של כ-30% בביטחון העצמי בקרב נערות בגיל ההתבגרות. המחקרים בתחום גם הצביעו על כך שנערות בגילאים אלו חוששות מכישלון וחוות לחצים חברתיים לשלמות בלתי מושגת. מהמחקרים עלה גם כי באופן כללי לבנים יש יכולות גבוהות יותר להפגין חוסן מול כישלונות, כתוצאה מייחוס הצלחה פנימי, בניגוד לבנות שנוטות לייחס לעצמן כישלונות, ולהצלחות נוטות לתת סיבות חיצונית. על בסיס מחקרים אלו נבנתה תוכנית המנהיגות של שוות לנערות בגילאי 12–13. צוות העמותה כולל מנכ"לית, סמנכ"לית חינוך ותפעול, מנהלת פרויקטים וצוות רכזות עירוניות. הצוות מלווה בוועד מנהל, שגרירות ושגרירים הפועלים בהתנדבות ומעל 200 סטודנטיות מלגאיות שחונכות ומכשירות את הנערות בתוכניות השונות בבתי הספר, בשנת תשפ"ג.
פעילות

עמותת שוות מפעילה תוכניות מנהיגות שנתיות וסדנאות בפריסה ארצית, במטרה לסייע לנערות לפתח הערכה עצמית חיובית לטווח רחוק.
את התוכניות מנחות סטודנטיות מלגאיות שמלוות את הנערות לאורך השנה. התוכניות פועלות בשיתוף ובתמיכת חברות שמקיימות מפגשים וסיורים עבור הנערות והחונכות בתוכניות השונות ברחבי הארץ. בשנת הלימודים תשפ"ג 2022-2023 מפעילה העמותה כ-120 קבוצות מנהיגות, עבור 1200 נערות ויותר[דרושה הבהרה]. תוכניות העמותה בשנת תשפ"ג פועלות בערים: ירושלים, בת ים, רחובות, רמת גן, חיפה, באר שבע, הרצליה, נתניה, רמלה, חולון, מגדל העמק, קריית שמונה, אשקלון, שדרות, יפיע, עכו, נהריה, חדרה, ראשון לציון, רמת השרון, כפר יונה ומועצה אזורית חוף כרמל.
לצד תוכניות המנהיגות שוות מפעילה תוכניות סדנאיות וסמינרים בפריסה ארצית למגוון גילאים, ומאפשרת לנערות להתחבר לתוכניותיה הייחודיות בהובלה ובשיתוף נשים מובילות מהמגזר העסקי.
העמותה יזמה החל משנת 2020 את אירועי "שבוע הנערה הישראלית" המתקיים במהלך חודש דצמבר בכל שנה.
במרץ 2022 נבחרה מייסדת העמותה, ד"ר רוני פוסטן קורן, לרשימת 30 מתחת 30 של מגזין פורבס על עשייתה החברתית.
במרץ 2023 זכתה ד"ר רוני פוסטן קורן בפרס ע"ש רות רפפורט לעשייה נשית פורצת דרך.
באפריל 2020, 1,300 נערות חגגו יחד בת מצווה באירוע וירטואלי רחב היקף ("בת המצווה של ישראל"), בהפעלת 200 מתנדבות ועם אירוע מרכזי בהשתתפות אמניות ואמנים ידועים, זאת בתקופה הקורונה בה בוטלו מסיבות בת המצווה לנערות רבות.
שבוע הנערה הישראלית

שבוע הנערה הישראלית הוא אירוע שנתי לאומי שהחל לפעול בשנת 2020 ביוזמת ובהובלת עמותת שוות. בשבוע זה נפגשות אלפי נשים בכירות מכלל המגזרים עם עשרות אלפי בנות ובני נוער ברחבי הארץ לשיחות השראה, אודות דרכי ההגשמה והקריירה השונות, במטרה לעודד נערות לשאוף ולחלום גבוה, לשאוב השראה ולקדם יחד שיח אודות שוויון הזדמנויות ושוויון מגדרי בחברה. שבוע הנערה הישראלית מתקיים בחודש דצמבר בכל שנה, כאירוע ארצי שכולל קמפיין מודעות רחב באמצעי התקשורת, כיסוי תקשורתי רחב וקמפיין ויראלי אשר משתתפות בו אלפי נשים מכלל המשק והחברה הישראלית.
שבוע הנערה הישראלית החל לפעול בשנת 2020. בשנתו השלישית, בדצמבר 2021, הפגיש כ-90,000 נערות ונערים עם כ-2,800 נשים מובילות ומעוררות השראה, ממגוון תחומי עיסוק, במטרה להמחיש לבנות ובני הנוער בישראל שנשים יכולות ואכן עושות הכל.
בתי הספר המשתתפים בתוכנית, מקבלים ערכת מערכי שיעור לכיתות ומקיימים דיונים על שוויון מגדרי.
במהלך שבוע הנערה הישראלית 2021, התפרסם דו"ח הנערה הישראלית הסוקר מגמות ושאיפות של נערות בישראל, והושק בטקס חגיגי בבית הנשיא בחסות רעיית הנשיא מיכל הרצוג.
במהלך השנים הובילו את שבוע הנערה הישראלית הנשים הבכירות ביותר בחברה בכלכלה ובפוליטיקה, ונפגשו עם נערות צעירות.
במסגרת שבוע הנערה הישראלית מעודדות חברות במשק הישראלי התנדבות נשים בהרצאות בבתי הספר, ומעודדות התנדבות בקנה מידה ארצי. בסך הכל נרתמות בכל שנה אלפי נשים במהלך שבוע זה להרצאות השראה והעשרה.[דרוש מקור]
באוקטובר 2022 זכה קמפיין שבוע הנערה הישראלית בתחרות האפי בפרס אפי זהב בקטגוריית עמותות, על קמפיין פורץ דרך והישגים מרשימים באפקטיביות ובאימפקט שהקמפיין עורר.
לקריאה נוספת

דו"ח הנערה הישראלית לשנת 2020
דו"ח הנערה הישראלית לשנת 2021
הערות שוליים

↑  כדי שכל הילדות ידעו שהן שוות, באתר ynet, 27 במאי 2019
↑  שוות בתקשורת | Shavot | ישראל, באתר Shavot | שוות
↑  שוות מנהיגות נשית | מרכז העמותות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525047205171
יהודה זולדן

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1958  (בן 66) י"ד באדר תשי"ח
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:  הציונות הדתית
 תחומי עיסוק:  הוראת גמרא, משנה, הלכה, תנ"ך ואמונה
 מעסיק:  משרד החינוך הישראלי 
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא הרב שאול ישראלי
 חיבוריו:  מלכות יהודה וישראל, מועדי יהודה וישראל, שבות יהודה וישראל, מגילה במוקפות חומה, זמני יהודה וישראל
 
הרב ד"ר יהודה זולדן (נולד בי"ד באדר תשי"ח, 6 במרץ 1958) הוא רב ישראלי, מחנך, דיין בבית דין לממונות, חוקר תורני, מחבר ספרים ומרצה. בעבר שימש ראש ישיבת בני עקיבא רעננה, ראש ישיבת ההסדר נוה דקלים בגוש קטיף, והמפקח המרכזי על הוראת תלמוד ותורה שבעל-פה בחינוך הממלכתי דתי.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק בשנת תשי"ח (1958). למד בבתי הספר מוהליבר וסגולה, בישיבת בני עקיבא נחלים ולאחר מכן שנים רבות בישיבת מרכז הרב בירושלים, אצל הרב צבי יהודה קוק, הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב שאול ישראלי.
התגורר ביישוב עפרה, שם למד במסגרת כולל תנ"ך, ואחר כך התגורר ברעננה ושימש ראש ישיבת בני עקיבא רעננה. לאחר מכן התגורר בנווה דקלים ושימש ראש כולל בישיבת נוה דקלים ובהמשך ראש הישיבה. הוא התגורר במשך 13 שנים ביישוב נווה דקלים בגוש קטיף עד ההתנתקות. במשך מספר שנים היה חוקר במכון התורה והארץ בכפר דרום שבגוש קטיף.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקריאת המגילה בערים המוקפות חומה, בירושלים ושכונותיה וברחבי ארץ ישראל, מאז היציאה מהחומות לפני למעלה ממאה וחמישים שנה.
תקופות מסוימות שימש כר"מ בבית המדרש במרכז האקדמי לב, (מכון לב) בירושלים, חוקר במכון משפטי ארץ שבעפרה, וכן מרצה גם במכללת בית וגן ובמכללת הרצוג.
בין השנים תשע"א–תשפ"ג שימש כמפקח מרכז על הוראת תלמוד ותושב"ע בחינוך הדתי.
מרצה במדרשה לנשים ובמכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן בנושאי הלכה. בנוסף משמש דיין בבית דין לממונות במעלה אדומים. לפני כן היה דיין בגוש קטיף.
נשוי לשרית, אב לשמונה ומתגורר במעלה אדומים.
חיבוריו

הרב ד"ר זולדן ערך מספר ספרים, ופרסם מאות מאמרים בהלכה בנושאים אקטואליים. חלקם הגדול פורסמו בכתבי העת "תחומין", "צוהר", "אמונת עתיך", "שמעתין", "מעלין בקודש", "אסיף" ו"התורה והארץ".
מרבית מאמריו שפרסם במהלך השנים פורסמו בספריו. לחלק מספריו מצורפים דברי ברכה של רבו הרב אברהם שפירא.
מלכות יהודה וישראל (שלטון, מנהיגות וצבא). בהוצאת מכון תורני אור עציון, 524 עמודים, ה'תשס"ב.
מועדי יהודה וישראל (המועדים וזיקתם לארץ למדינה ולמקדש). בהוצאת המכון התורני אור עציון ה'תשס"ד, 591 עמ'.
סוכת קטיף, הוצאת מכון התורה והארץ, ה'תשס"ה, 112 עמ'.
שבות יהודה וישראל (ארץ ישראל וגוש קטיף, מדינה וצבא, חברה ומנהיגות), הוצאת מכון לב, ירושלים תשס"ז, 565 עמ'.
מגילה במוקפות חומה – מקרא מגילה בערים מוקפות חומה מימות יהושע בן נון, בהוצאת יפה נוף, ירושלים תשע"ג, 470 עמ'.
זמני יהודה וישראל (שנת השמיטה, הקהל ומועדי השנה), הוצאת מכון התורה והארץ, שבי דרום תשע"ה, 526 עמ'.
צדקות יהודה וישראל (ארץ, מדינה, משפט, חברה, צדקה, חינוך), הוצאת מכון התורה והארץ, שבי דרום תשע"ח, 560 עמ'.
חגי יהודה וישראל (מצוות והלכות בארץ, במדינה ובמקדש), הוצאת מכון התורה והארץ, שבי דרום תש"פ, 579 עמ'.
באר יהודה – בבא בתרא, שיעורים על פרקים א–ב. הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"א, 474 עמ'.
באר יהודה – פסחים, שיעורים על פרקים א–ו, י. הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"ב, 490 עמ'.
באר יהודה – סנהדרין, שיעורים על פרקים א–ב. הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"ג, 516 עמ'.
באר יהודה – סוכה, שיעורים על פרקים א–ה, ונספח על הספר "עץ הדר" מאת הראי"ה קוק. הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"ג, 523 עמ'.
באר יהודה – בבא קמא, שיעורים על פרקים א–ג, ו-ח, הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"ד, 498 עמ'.
באר יהודה – ראש השנה, שיעורים על פרקים א–ד, הוצאת מעליות, מעלה אדומים, תשפ"ה, 515 עמ'.