stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת תמיכה עסקית

מערכת תמיכה עסקית (BSS Business support system) הוא הרכיב שמשמש ספק שירותי תקשורת (או טלקו) כדי להפעיל את פעולותיו העסקיות כלפי לקוחות.
יחד עם מערכות תמיכת פעולות (OSS), הן משמשות לתמיכה בשירותי טלקומוניקציה מקצה לקצה (למשל, שירותי טלפון). BSS ו-OSS הם בעלות הנתונים שלהם והאחריות לשירות. שתי המערכות יחד מקוצרות בדרכים שונות, כגון OSS / BSS, BSS / OSS, B / OSS, BSSOSS, OSSBSS או BOSS. ישנם פרשנים ואנליסטים הנוהגים בגישת רשת ומעלה במערכות אלה (מכאן OSS / BSS) ואחרים נוקטים גישה עסקית - מטה (מכאן BSS / OSS).
מערכות תמיכה עסקיות ראשוניות גם משמשות בצורה יחידנית בהתייחסות לכל מערכות התמיכה העסקיות שנצפות כמערכת כוללת .
תפקיד

מערכת תמיכה עסקית עוסקת בקבלת הזמנות, סוגיות בתשלומים, הכנסות וכו'. היא תומכת בארבעה תהליכים: ניהול מוצר, ניהול הזמנות, ניהול הכנסות וניהול לקוחות.
תפקיד > ניהול מוצר

ניהול מוצר תומך בפיתוח מוצרים, מכירות וניהול של מוצרים, הצעות וחבילות לעסקים ולקוחות בשוק המוני. ניהול מוצר כולל באופן קבוע הצעת הנחות בין מוצרים, תמחור מתאים וניהול אופן ההתקשרות של מוצרים זה לזה.
תפקיד > ניהול לקוחות

נותני שירותים דורשים תצוגה אחידה של הלקוח וצריכים לתמוך באופן שותף בהיררכיות מורכבות בין יישומים הפונים ללקוח ( ניהול קשרי לקוחות ). ניהול לקוחות מכסה גם את הדרישות לניהול שותפים ושירות מקוון 24x7 מבוסס לקוחות. ניתן גם לחשוב על מערכות ניהול הלקוחות כמערכות המיושמות כדי לסייע לסוכנים המטפלים בלקוחות להתמודד עם הלקוחות בצורה טובה ומושכלת יותר.
תפקיד > ניהול הכנסות

ניהול הכנסות מתמקד בחיוב, תמחור והסדר. זה כולל חיובים עבור שירותים עבור צרכנים, ארגונים וסיטונאים, כולל חיבור בין פנימי ונדידה. זה כולל מערכות גישור לחיוב, הפקת חשבונות והצגת חשבוניות. ניהול הכנסות עשוי לכלול גם ניהול הונאה והבטחת הכנסות.
תפקיד > ניהול הזמנות

ניהול הזמנות כולל ארבעה תחומים:
פירוק ההזמנה מפרט את הכללים לפירוק הזמנת לקוח למספר הזמנות עבודה או למספר הזמנות שירות. לדוגמה, ניתן לחלק הזמנת מכירות של Triple Play Telco עם שלושה שירותים - קו יבשתי, אינטרנטי ואלחוטי - לשלוש הזמנות משנה, אחת לכל תחום עיסוק. כל אחת מהוראות ההזמנות תתמלא בנפרד במערכות ההקצאה שלה. עם זאת ייתכנו תלויות בכל סדרי משנה; למשל, ניתן למלא הזמנת משנה באינטרנט רק כאשר קו היבשה הותקן, הוצג והופעל בהצלחה במתחם הלק
תיזמור הזמנות היא אפליקציה אובייקטיבית המשמשת את חברות הטלקו לניהול, עיבוד וטיפול מדויק של הזמנות הלקוחות שלהם תוך כדי ריבוי רשתות והזמנות. זה עוזר בצבירת נתונים באופן רוחבי ממערכות לכידת הזמנות שונות ומימוש הזמנות ומספק פלטפורמה הכוללת לניהול הזמנת לקוחות. זה בשימוש נרחב לאחרונה, בשל יעילות והדיוק המתקדמים של מידע ההזמנותו והעלויות הנמוכות למילוי ההזמנה, ובכך התהליך הידני מצטבר פחות והפלט מהיר יותר. התפקוד המבוסס על תגובת החריגות הרדיקלית והפיקוח הפרואקטיבי מאפשרים לו לרכז את נתוני ההזמנה בצורה מדויקת בקלות.
נשירת הזמנה, המכונה גם כשל בהזמנה, מתייחסת למצב בו ההזמנה נכשלה במהלך העיבוד. נשירת ההזמנה מתרחשת כתוצאה מתרחישים מרובים; כגון כשל במערכת במורד הזרם, המתייחסת לשגיאה פנימית שאינה קשורה לנתונים; או כאשר המערכת מקבלת נתונים שגויים או חסרים, אשר בעקבות כך יש כשל בהזמנה. תנאי כשל אחרים כוללים כשל במאגר מידע או שגיאה הקשורה לקישוריות לרשת. אימות או זיהוי של ההזמנה מתרחשים גם הם, כאשר המערכת מסמנת את ההזמנה הפגומה שהתקבלה ממערכת חיצונית ככושלת. מצב נפילה אחר של הזמנה מתייחס למצב של כשל בזמן ריצה, בו מעוכבת הזמנה מביצוע בשל מסיבה שלא נקבעה מראש. ניהול נשירת הזמנות מסייע בפתרון מוחלט של כשלי ההזמנה באמצעות תהליך איתור, הודעה ושחזור, ועוזר להזמנה להיות מעובדת באופן רציף ומדויק.
ניהול מצב הזמנה ניהול מצב הזמנות כהתחלת הבטחה נקשר בדרך כלל ל- OSS, אף על פי שלעיתים קרובות BSS הוא המוביל העסקי למילוי ניהול ואספקת הזמנות.
קטרינה מורינו

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1977 (בת 47) קליארי, איטליה 
 מדינה:  איטליה איטליה
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 http://www.caterinamurino.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קטרינה מורינו (באיטלקית: Caterina Murino; נולדה ב-1977) היא שחקנית איטלקייה.
ביוגרפיה

מורינו נולדה בקליארי שבאי סרדיניה, ב-1997 הייתה במקום החמישי בתחרות מיס איטליה, היא למדה בבית ספר לדרמה.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה הצרפתית "L'Enquête Corse", בסרט קזינו רויאל גילמה את מושא אהבתו של ג'יימס בונד.
ב-2007 גילמה מורה לשפות זרות בסרט הבריטי "St Trinian's", ב-2008 שיחקה בסרט הצרפתי "The Great Alibi" המבוסס על רומן מאת אגתה כריסטי, באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Il seme della discordia" המבוסס על רומן של היינריך פון קלייסט. ב-2011 שיחקה בסדרה "Zen" ששודרה ב־BBC, באותה שנה גם הופיעה בקליף לשיר של בוב סינקלר.
ב-2023 הנחתה את פסטיבל ונציה.
האסון האווירי בצ'רקהי דאדרי

| --- | --- |
 תאריך:  12 בנובמבר 1996
 מיקום:  צ'רקהי דאדרי, הריאנה, הודו
 גורם:  טעות אנוש
 קואורדינטות:  28°33′38″N 76°18′15″E﻿ / ﻿28.560555555556°N 76.304166666667°E﻿ / 28.560555555556; 76.304166666667
 הרוגים:  349
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס 1
 כלי טיס:  בואינג 747-100B
 מספר זנב:  HZ-AIH
 מוצא:  נמל התעופה ניו דלהי אינדירה גנדי
 יעד:  נמל התעופה הבינלאומי של דהראן
 מפעיל:  סעודי ערביין איירליינס
 נוסעים:  289
 אנשי צוות:  23
 ניצולים:  0

כלי טיס 2
 כלי טיס:  איליושין Il-76
 מספר זנב:  UN-76435
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי של שימקנט
 יעד:  נמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי
 מפעיל:  קזחסטן איירליינס (אנ')
 נוסעים:  27
 אנשי צוות:  10
 ניצולים:  0
 he
 
האסון האווירי בצ'רקהי דאדרי היה אסון תעופה שאירע בשמי צפון הודו ב-12 בנובמבר 1996, כאשר שני מטוסי נוסעים פגעו זה בזה ממערב לשדה התעופה הבינלאומי של העיר ניו דלהי, ועקב כך צללו והתרסקו על הקרקע. בתאונה נספו כל הנוסעים ואנשי הצוות שהיו בשני המטוסים – 349 אנשים. מבחינת מספר הנספים הייתה זו תאונת ההתנגשות האווירית החמורה ביותר שאירעה עד כה.
הטיסות המעורבות

שתי הטיסות המעורבות בהתנגשות היו:
טיסה 763 של סעודי ערביין איירליינס, מטוס מדגם בואינג 747, שנשא 312 נוסעים ואנשי צוות. צוות הטיסה כלל את הקברניט חאליד אל-שובאילי, טייס המשנה נזיר חאן ומהנדס הטיסה אחמד אדריס.
טיסה 1907 של קזחסטן איירליינס (אנ'), מטוס מדגם איליושין 76, שנשא 37 נוסעים ואנשי צוות. היה זה מטוס צבאי שהוסב לשימוש אזרחי. צוות הטיסה מנה את הקברניט אלכסנדר רוברטוביץ' צ'רפונוב, טייס המשנה  ארמק קוז'המטוביץ' דז'נג'ירוב, מהנדס הטיסה אלכסנדר אלכסנדרוביץ' צ'ופרוב ומפעיל הרדיו רג'פ אלכסייביץ'.
התאונה

המטוס הסעודי המריא בשעה 18:00 לערך משדה התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי בעיר ניו דלהי, וטס לכיוון מערב. באותה עת התקרב המטוס הקזחי אל שדה התעופה ממערב כשפניו לכיוון מזרח.
שני המטוסים נעו זה מול זה באותו נתיב טיסה, אך בהתאם לנוהל שהיה נהוג בשדה התעופה אינדירה גנדי, היה עליהם לנוע בגבהים שונים שיבטיחו הפרדה בטוחה ביניהם: על מטוסים המתרחקים מן השדה מערבה לטוס בגובה של מספר זוגי של אלפי רגל, ועל מטוסים המתקרבים אליו ממערב היה לטוס בגובה של מספר אי זוגי של אלפי רגל.
המטוס הסעודי נסק לגובה של 10,000 רגל, ולאחר מכן הורה לו פקח בקרת הגישה של שדה התעופה לנסוק לגובה של 14,000 רגל. המטוס הקזחי, שטס בגובה של 24,000 רגל, קיבל הוראה מפקח בקרת הגישה להנמיך לגובה של 15,000 רגל, וטייסיו דיווחו כי כך עשו. באופן זה היה אמור להיווצר בין שני המטוסים הפרש גבהים של 1,000 רגל (כ-305 מטר), שיבטיח קיום מרווח בטוח ביניהם. פקח בקרת הגישה גם העיר למטוס הקזחי לשים לב לנוכחותו של המטוס הסעודי בשעה 12 שלו (כלומר, בכיוון ישר מולו).
למרות ההפרדה שהייתה אמורה להיות בגובהי הטיסות, פגעו שני המטוסים זה בזה. זנבו של המטוס הסעודי נקרע בהתנגשות, וכנפו של המטוס הקזחי נפגעה. שני המטוסים לא הצליחו להחלץ מהפגיעה, עלו באש והתרסקו על הקרקע במרחק של מספר קילומטרים זה מזה, ליד העיירה צ'רקהי דאדרי (Charkhi Dadri), כמאה קילומטרים ממערב לניו דלהי.
החקירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חקירה אודות הסיבות לתאונה נפתחה ביום ההתרסקות. החשד הראשוני היה כי התאונה אירעה עקב טעות מצדו של פקח בקרת הגישה, אך במהרה הגיעו החוקרים למסקנה כי לא נפל שום פגם בפעולותיו.
הקופסאות השחורות של שני המטוסים (מקלט נתוני הטיסה ורשמקול תא הטייס) נמצאו, ונשלחו לבריטניה לניתוח במעבדות הזרוע לחקירת התאונות האוויריות הבריטית (AAIB).
מסקנת החוקרים הייתה כי המטוס הסעודי נמצא בעת ההתנגשות בגובה שבו היה אמור להימצא (על פי מד הגובה שלו שנמצא בין שרידיו, הוא היה בגובה של 14,108 רגל), ואילו המטוס הקזחי היה באותה עת בגובה נמוך מזה שבו אמור היה להיות – ולמעשה בגובה שבו טס המטוס הסעודי, דבר שהביא לפגיעת שני המטוסים זה בזה.
החוקרים הגיעו למסקנה שהטעות הקטלנית של הצוות הקזחי נבעה ממספר גורמים. ראשית, רמת השפה האנגלית של אנשי הצוות הקזחי לא הייתה גבוהה, אף שהם עברו בחינה רשמית בתחום זה, ולכן התקשורת שלהם עם פקח הטיסה הייתה לקויה. שנית, גם התקשורת בין קצין הקשר (שניהל את התקשורת עם פקח הטיסה ההודי) לבין הטייסים הייתה לקויה, ולכן טעה קצין הקשר בדבר הגובה שבו נמצא המטוס למעשה. קצין הקשר הקזחי דיווח לפקח הטיסה בטעות כי המטוס מתייצב בגובה של 15,000 רגל, בעוד שלמעשה המשיך המטוס להנמיך עד גובה של 14,000 רגל לערך. בנוסף, לוח המכשירים של קצין הקשר לא כלל מד גובה, והיה עליו להסתמך על מדי הגובה שהיו קבועים בלוחות הבקרה של הטייסים, במרחק מה ממקום מושבו.
בעת התאונה הייתה בשדה התעופה אינדירה גנדי מערכת מכ"ם מיושנת, אשר לא הציגה בפני פקחי הטיסה את הגובה שבו נמצא כל מטוס שבאזור הפיקוח שלהם, אלא רק את מיקומם. על מנת לדעת את הגובה שבו נמצא כל מטוס היה על הפקחים להסתמך על דיווחי הטייסים. מסיבה זו לא הייתה לפקח הטיסה שעקב אחרי שני המטוסים שהתרסקו כל אפשרות להיווכח באופן עצמאי ששניהם נמצאים למעשה באותו גובה.
זמן רב לפני התאונה הזמינו השלטונות ההודיים מערכת מכ"ם חדישה יותר להתקנה בשדה התעופה אינדירה גנדי – מערכת שהייתה מציגה בפני הפקחים באופן אוטומטי גם את גובה הטיסה של כל מטוס. המערכת הייתה אמורה להיות מותקנת בשדה התעופה כשבועיים לפני מועד התאונה, אך הדבר לא נעשה. לאחר התאונה הורכבה המערכת בשדה התעופה. מאז ואילך לא אירעו בו תאונות נוספות, אך אירעו בשמיו שלושה אירועים של כמעט-תאונה.
בתרבות הפופולרית

פרק של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית תעופה בחקירה סקר את האסון.
המטוס המעורב בטיסה 763 של סעודי ערביין איירליינס, כעשר שנים לפני ההתנגשות
המטוס המעורב בטיסה 1907 של קסחסטן איירליינס, כשנתיים לפני ההתנגשות
יוסף זריצקי (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 
הרב יוסף הכהן זריצקי (נולד ב-1951) עוסק בתחום הכשרות של חומרי גלם ושל מוצרים בתעשיית המזון. מייעץ לרבנים, לארגוני כשרות ולאנשים פרטיים. מרצה בנושאי כשרות בישיבות ובבתי ספר תיכוניים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, בנם של הסופר דוד זריצקי וברטה לבית ארלנגר. אחותו היא הסופרת החרדית שיינדל ויינשטיין.
פוסק הלכה גם בתחומים נוספים, מלבד כשרות, ומשמש כמשגיח כשרות במלונות, מסעדות ומפעלי מזון. פיקח על מפעלי חומרי גלם בישראל עבור הכשרויות של, חוג חת"ם סופר פתח תקווה, בד"ץ שארית ישראל והרבנות הראשית. החל משנת 2013 הוא מעניק את הכשרות לפסח לסיגריות מתוצרת דובק, לצד בד"ץ בית יוסף.
לאחר שהראשון לציון, הרב יצחק יוסף, התבטא כי יש יינות רבים בשוק שאינם ראויים לקידוש, טען זריצקי כי דבריו הם "שערורייה".
מביע את דעתו לעיתים בניגוד למנהגים רווחים, כגון ביקורת על זריקת מזון לפני פסח מחשש לחמץ, משום שלדבריו יש בכך איסור בל תשחית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי ואב לשמונה. התגורר שנים רבות בבני ברק, ובשנת תשפ"ב עבר לשכונת רמות בירושלים.
בנו הרב שמעון זריצקי, הוא מרבני ישיבת לב לאחים וראש כולל של "בעלי בתים" ברחובות לבעלי תשובה.
הערות שוליים

↑  סולגאר: "התייעצו עם הרב זריצקי"
↑  תעודת הכשרות באתר דובק.
↑  זעם ביקבים: דברי הראשון לציון - שערורייה באתר בחדרי חרדים
↑  לא לזרוק רבותי!!!, כ"ח אדר ה'תשע"ג, באתר DIN
הרקולס בניו יורק

| --- | --- |

 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 25 בפברואר 1970
הרקולס בניו יורק (באנגלית: Hercules in New York) הוא סרט אמריקאי משנת 1970, זהו סרט הבכורה של ארנולד שוורצנגר, עקב מבטאו האוסטרי הוא דובב.
עלילה

בהר האולימפוס הרקולס כועס על אביו זאוס על כך שאינו מאפשר לו לעזוב את משכן האלים, בסופו של דבר הוא שולח את הרקולס למקום שיש בו אנשים, הוא מגיע לניו יורק שם הוא נפגש עם אנשים שונים הרואים בו נעלה פיזית, הוא מתחבר עם גבר קטן ורזה בשם פרצי, והוא נהיה למתאבק מקצועי.
זאוס הצופה בהרקולס מלמעלה לא מרוצה מעיסוקיו שכן הוא מרגיש שהם מהווים ללעג לאלים וקורא למרקוריוס לעצור את הרקולס, לאחר שהוא לא מצליח להחזיר את הרקולס הביתה, זאוס מצווה על נמסיס לדאוג שהרקולס יישלח לאזורי תופת שנשלטו על ידי פלוטו. אך עם זאת יונו משכנעת את נמסיס להרעיל את הרקולס ברעל שיוציא ממנו את האלוהות שבו, נמסיס מדווחת לפלוטו על המתרחש והוא מהמר על סכום כסף גדול כנגד הרקולס בתחרות האיש החזק בה הרקולס עומד להשתתף והוא אכן מפסיד, בינתיים זאוס מגלה על מה שקורה עם בנו ומתערב על מנת להחזיר לבנו את האלוהות.
א סוכה א קליינע

| --- | --- |

השיר כפי שפורסם לראשונה בעמוד השער של השבועון יודישע פרויענוועלט
 סינגל
 מדינה:  האימפריה הרוסית
 יצא לאור:  15 באוקטובר 1902 (י"ד בתשרי תרס"ג)
 שפה:  יידיש
 כתיבה:  אברהם רייזן
 לחן:  עממי - ארנו נאדל
"א סוכה'לע" (גם: "א סוכה'לע א קליינע" או "א סוכה א קליינע", או בשמו הרשמי: "אין סוכה"; במהדורתו העברית: "סוכה קטנה" או "סוכת אמתיים") הוא שיר יידי שנכתב על ידי אברהם רייזין בראשית המאה ה-20. השיר מספר על סוכה קטנה ורעועה, שלמרות תנאיה והרוחות שסביבה, עומדת איתנה על תילה והנר בה מאיר. בגרסאות רבות מאוחרות של השיר, הסוכה נמשלת לעם ישראל, שלמרות הסכנות הרבות שעוברות עליו, הוא עומד איתן אלפי שנים. לשיר לחן מלודי מפורסם, והוא נחשב לשיר רגשי ופולקלורי. בגרסאותיו המאוחרות קיבל השיר ערך דתי, והוא נחשב סמל למסירות עבור מצוות סוכה ולערגה אליה. לשיר מספר גרסאות ביידיש, עם שינויים קלים מאחת לשנייה, וכן מספר תרגומים עבריים.
התוכן

השיר בגרסתו המקורית, כפי שנכתב על ידי אברהם רייזין, מספר על זוג יהודים שבנה סוכה קטנה ורעועה, עם לוחות פשוטים ומעט סכך. רוחות הסתיו (האירופאיות) הנושבות דרך הסדקים שבדפנות הסוכה, מאיימות לכבות את הנר הדולק בסוכה. אם המשפחה, בעודה מגישה את מנת החג, פונה לבעלה בפחד, כי תכף תעוף הסוכה ותקרוס מהרוח הנושבת. באורח פלא, מיד כאשר פותח בעלהּ באמירת קידוש, שלהבת הנר מתייצבת והוא דולק ברוגע. אב משפחה מרגיע את האישה כי אמנם אכן מצויות רוחות מאיימות, אך הנה הסוכה עומדת זמן רב, ועוד תעמוד לאורך ימים.
בגרסאות מאוחרות שעברו התאמה חרדית מחליפה הבת את אם המשפחה, וכן נוסף פזמון לשיר (מושר בסופו, או גם באמצעו): "(אוי) הרחמן הוא יקים לנו את סוכת דוד הנופלת", מתוך תוספת הנאמרת בברכת המזון בחג הסוכות. החלפת האם בבת מופיעה גם בגרסאות העבריות של "זמר עם", 1946, שבעריכת יצחק אדל, יהויכין סטוצ'בסקי, שמשון מלצר ודב סדן (במקום "אשתי החיוורת", נכתב "בתי הרכה"), ושל אהרן אשמן, 1961 ("ותתייפח ילדתי"). בגרסאות חרדיות אחרות (כמו בביצוע של "היימישע יידישע געזאנגען") בכלל הושמטו שתי הבתים של כניסת האם או הבת לסוכה, ופנייתה לאב המשפחה. כמו כן יש גרסאות (ושוב, כמו בביצוע של "היימישע יידישע געזאנגען") שהוסיפו בסופו את השיר "הבט משמים" ביידיש, שמילותיו - כפי המסורת החסידית הפולקלורית - חוברו טרום השואה, והושרו במהלכה. בגרסאות רבות של השיר, נוסף במרומז המסר כי הסוכה נמשלת לעם ישראל, שקיים דורות רבים למרות כל הסכנות האורבות לו.
פרסום השיר ותפוצתו

השיר פורסם לראשונה ביידיש בי"ד בתשרי תרס"ג (15 באוקטובר 1902) בעמוד השער של גיליון חג הסוכות של השבועון יודישע פרויענוועלט ("עולם הנשים היהודי"), תחת הכותרת "אִין סֻכָּה" ("בסוכה"). שבועון זה יצא לאור בקרקוב, על ידי מרדכי ספקטור וחיים דב הורוביץ, והיה העיתון היהודי הראשון שפנה לקהל היעד הנשי. אברהם רייזן, באותם ימים בן 26 ותושב ורשה, חתם את שמו על השיר בפסבדונים "אלכסנדר סלומון". בתקופה זו שירי החג היו לרוב מסורתיים מתוך טקסטים דתיים, והשיר "אין סוכה" ככל הנראה היה חלק ממגמה להחדיר שירים חדשים שאינם בעלי אופי דתי אדוק.
השיר ולחנו התקבלו באהדה, ותוך זמן קצר התפשטו. בעיקר נפוצו בביתי הספר החילוניים היידישיים והיידישיסטים במזרח אירופה, בצפון אמריקה וגם בדרום אמריקה. כעבור עשור כבר החל השיר להידפס בספרים שונים: "די נייע שול" (וילנה 1914), ספר יידי להוראת האלף-בית, בו הודפסו רק ארבעת הבתים הראשונים של השיר; "50 יודישע קינדערלידער" (מוסקבה 1916; מוסקבה 1918; ברלין 1923), הקובץ המוזיקלי של יואל אנגל, אף בו - בעקבות "די נייע שול" - הופיעו רק ארבעת הבתים הראשונים; "Ost und West" (ברלין 1916), ירחון ציוני, שם הופיע השיר בתרגום לגרמנית, עם מספר שינויים; "בלומען: טעקסטען פון לידער צו זינגען אין די אידישע שולען" (ניו יורק 1920). בהמשך השנים נוספו גרסאות רבות, כאשר אלמונים רבים משנים ו"מתקנים" בשיר כראות עיניהם. מגמה עיקרית בין הגרסאות באה לתת לשיר צביון דתי יותר. בפולקלור החרדי השיר נחשב כסמן של מסירות נפש למצוות סוכה, ומסופר כיצד שרו יהודים את השיר כאשר קיימו מצוות סוכה תחת אפם של צוררים שארבו להם על קיום המצווה.
השיר ומילותיו > השיר בגרמנית

בשנת 1916 הופיע השיר בירחון הציוני Ost und West שיצא לאור בברלין, בתרגומו של העיתונאי והפולקלוריסט הציוני ליאו וינץ (גר'); שם הוא פורסם כשיר עם יהודי. בגרסה זו השיר נערך מעט מחדש, וכך מתוך שמונה בתיו הושמט הבית הרביעי על המספר על החידוש שבעת הקידוש, וכן הבתים השביעי והשמיני צומצמו וצורפו לבית אחד:
| --- | --- |
    Die Winten, wos sie kummen,  Un seltsam, wos sie brummen,  Ich sitz in Sukke asllein.    Dos erste Gericht mit blassem Gesicht  Trogt mir mein Weibele arain.  Sie stellt sich aweg un sogt mit a schreck:    Dos Sukkele falt schon bald ein.  Sie nit kein Narr un hob net kein Zaar:  Dos Sukkele steht schoin ganz lang.   :     A Sukkeele a Kleines  vun Brettalech gemeine  vun Zores hob ich es ghbaut!    mit a bissele Schach  bedeckt dem Dach,  ich sitz mir in Sukke bei Nacht.    Die Winten, die kalte,  Sie blosen durch die Spalte,  Un Löeschen die Lichterlech aus.   
דוד אסף משער כי וינץ לא ראה את הדפסת השיר המקורי, ואף לא את זו של אנגל. ייתכן שאף לא הייתה לפניו גרסה כתובה כלשהי, אלא שמע את השיר בעל פה ורשם על פי זה את מילות השיר. כמו כן גם ייתכן, לדבריו, כי שינויים קלים נערכו על מנת להתאים את השיר ללחן החדש שהוצמד לו בגרסה הגרמנית.
תרגום מלא לגרמנית יצא סמוך לאחר מכן, כנראה בשנת 1928 (על פי דוד אסף), וקיים באוסף של מאיר נוי שכיום בספרייה הלאומית. הבית הראשון של השיר בתרגום זה: ”
Ein Sukkele, Ein Kleines //
vun dünnen Brettllein eines, //
Hab' ich mit mühen ghbaut!”
השיר ומילותיו > השיר באנגלית

לשיר קיימות גרסאות מתורגמות גם לאנגלית. מהן גרסה מחורזת, באתר האינטרנט החסידי Zog a Niggun.
הלחן

בשנת 1913 רשם שמואל להמן את השיר (ולחנו) כפי ששמע אותו מאדם בשם משה ליפשיץ, מהעיירה מיר. כעבור עשור וחצי הדפיס את השיר ולחנו בספר "גנבֿים-לידער מיט מעלאָדיעס" ("שירי גנבים עם מנגינות"), ורשה 1928. הספר מכיל ליקוט של שירי עם ולחנים שהושרו בקרב גנבים, כייסים, אסירים, סרסורים ושאר אנשי העולם התחתון. בספר מופיע גם השיר "די ערשטע נאכט" ("הלילה הראשון"), המתאר את קשייהם של המתגייסים לצבא הצאר בלילותיהם הראשונים, ומצורף לו לחן אשר תואם - כפי שגם להמן מציין - ללחן של השיר "א סוכה" המובא אף הוא באותו הספר. דוד אסף משער כי ככל הנראה הלחן של "א סוכה" מקורו מלחן השיר "די ערשטע נאכט".

בגרסת השיר המתורגמת לגרמנית, כפי שהופיע בירחון הציוני Ost und West שיצא לאור בברלין 1916, צורף רישום תווים של לחן לשיר מאת עורך המוסף המוזיקלי של הירחון, ארנו נאדל, שאף עיבד את הלחן והוסיף לו ליווי בפסנתר. לחן זה זהה ללחן המופיע אצל להמן, והוא הלחן המוכר והרווח כיום. שנה לאחר מכן, ב-1917, הדפיס נאדל את השיר בתוך ספרו "Jontefflieder" ("שירי חגים"), הוצאת Jüdischer Verlag, ברלין. במילות השיר הוא ערך שינויים קלים להתאימם ליידיש. דוד אסף משער כי גם השיר בגרסתו העברית של אהרן אשמן נכתב בהתאם ללחן זה המוכר. אמנם כעבור כעשור, בשנת 1970, פרסם מרדכי אולרי-נוז'יק לחן חדש לגרסתו של אשמן. זו התפרסמה בספרו "חמשים שירים מובחרים לילדים ולנוער", תל אביב 1970.
לחן אחר לשיר קיים אצל "50 יודישע קינדערלידער" של יואל אנגל, מוסקבה 1916, שם נרשמו תווים לשיר. לחן זה הוא של יואל אנגל, והוא הלחן שפורסם ראשון, אך אינו הלחן הרווח והמוכר. הלחן הועתק גם לגרסה העברית של ש. בן ציון, ולגרסת ההעתק המשופרת של הדסה שרמן-פריאל. לואיס דנטו ביצע את הלחן בתקליט שהוציא בשנת 1989, בשיר היידי.
בסדרת הספרים "אלע ווערק פון אברהם רייזען" (="כל כתבי אברהם רייזן"), ניו יורק 1917, בה הודפס השיר בחיי המחבר ובמקום מגוריו, הופיע הלחן תחת הכותרת: "אין פאלקס טאן" (="בלחן עממי"). דוד אסף משער כי מחבר השיר הצמיד לו לחן עממי, או שעם צאתו בשנת 1902 הודבק לו לחן עממי, אליו ציין המחבר בסדרת הספרים שלו כעבור עשור וחצי.
יש המציינים, בלא סימוכין, כי לחן השיר הוא מסלומון גולוב (אנ'). בפולקלור החסידי, הלחן הוא "ניגון חסידי עתיק".
הלחן לרוב מושר כמלודיה, אך קיים גם בגרסה קצבית, כמו בביצוע הבלוזי של ההרכב "גמזו בלוז בנד".
ראו גם

ימי החנוכה
לקריאה נוספת

אבי שפרן, "הסוכה עוד עומדת", בתוך: המודיע, י"ד בתשרי תשס"ח (26 בספטמבר 2007), גיליון 16985, עמ' 4
הערות שוליים

↑  יש הטועים ומייחסים את השיר לבן תקופתו, המשורר שמעון פרוג. טעות זו מופיעה כבר ב"זמר עם" שבעריכת יצחק אדל, יהויכין סטוצ'בסקי, שמשון מלצר ודב סדן (ירושלים, תש"ו). טעות זו מופיעה גם בפרסומים בני המאה ה-21, ראו לדוגמה "סוכה פעוטונות", באתר זמר של הספרייה הלאומית. על שיבוש זה ציין כבר דוד אסף, והוא משער שמקורה - אצל "זמר עם" - מפספוס של שורה בתוכן העניינים של "50 שירים לילדים" של יואל אנגל, ברלין 1923 (השיר שלפני כן, הוא של פרוג).
↑  תוספת זו היא על פי ספר עמוס, פרק ט', פסוק י"א.
↑  גרינפלד.
↑  אצל "זמר עם": "עוד דורות יתחוללו... סוכה זו עומדת איתן"; אצל אהרן אשמן: "אלף דור ינקופו, לעד תעמוד הסוכה"; אצל ברוך חייט: "באלד צוויי טויזנט יאר, און די סוכּה'לע (זי) שטיין נאך גאנץ לאַנג".
↑  גיליון 16–17, י"ד בתשרי תרס"ג, 15 באוקטובר 1902, עמ' 1–2.
↑  ראו לדוגמה אצל גרינפלד.
↑  ביצועים נוספים לגרסה זו (גם אם בשינויים קלים): היימישע יידישע געזאנגען של פישל בייגל, יואל קליין, אשר זעליג בלייך - מרמ מוזיק הפקות, רבי אלתר בשירו "סוכה קטנה" (אמנם מבצע רק את שני הבתים הראשונים של השיר היידי), ועוד.
↑  למשל אצל איתי עמרן, שני הבתים הראשונים מהגרסה החרדית, הבית השלישי והרביעי מדולגים, החמישי והשישי מגרסת המקור, והשביעי והשמיני מגרסת "גנבים לידער".
↑  כמו זו של ההרכב המוזיקלי "גמזו בלוז בנד", המכילה משפטים וחצאי משפטים מגרסאות שונות, בלא סדר, ובתוספת שינויים עצמאיים קלים; גם בגרסה של אלו הבית השלישי והרביעי מדולגים. גם בגרסתו של אלי ליפסקר קיימים משפטים וחצאי משפטים ממספר גרסאות, וגם אצלו קיימים שינויים עצמאיים; בולטים בהם: בסוף הבית השלישי - "אין די ליכטעלך זיי ברענען גאנץ גוט" (בדומה לגרסת "גנבים-לידער"), בסוף הבית הרביעי "די סוכה'לע זי שטייט דאך גאנץ גוט", וכך גם את הבית האחרון הוא כופל עם תוכן ממספר גרסאות (עם שינויים קלים).
↑  אלבום המכיל 1,200 תצלומים, של עמים שונים במרכז אסיה, חייהם וטקסיהם. האלבום נוצר בהוראת הגנרל קונסטנטין פון קאופמן,  המושל הראשון של טורקמניסטן הסובייטית.
↑  10–11 באוקטובר 1916, עמ' 399–400.
↑  כך מופיע ב"אנטאָלאָגיע פֿון ייִדישע פֿאָלקסלידער" ("האנתולוגיה לשירי עם ביידיש"), בעריכתם של אהרן וינקובצקי, אבא קובנר, וסיני לייכטר, הוצאת מאגנס. הטעות מופיעה גם בדף אַ סוכה, אַ קליינע, באתר ויקיביבליאטעק.
↑  ראו אצל גרינפלד.
"הסוכה". ציור של מוריץ דניאל אופנהיים, 1868. בציור נראית משפחה יהודית יושבת בסוכה קטנה, ראש המשפחה עורך קידוש, ואם המשפחה מגישה תבשיל לסוכה. בתקרת הסוכה תלויה מנורת שבת
סוכות בקרקוב, 1937
אהרן ריטבסקי (גיסו של אברהם משה לונץ, ומראשוני הצלמים היהודיים בירושלים) בתוך סוכה ירושלמית, סביבות 1912. בסוכה אהיל של נרות שעווה, ועל השולחן יין לקידוש. תצלום של אהרן ריטבסקי יד יצחק בן-צבי, אוסף משפחת לונץ-קובובי
סוכה יהודית בחלק האתנוגרפי של אלבום טורקיסטן (רו'), המחצית השנייה של המאה ה-19
איור של סוכה, איטליה 1374. אוסף הספרייה הבריטית
הלחן הנפוץ של השיר; פורסם לראשונה בירחון הציוני Ost und West, 1916. לחן מאת ארנו נאדל. בסריקת אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
המכון הקולינרי הצרפתי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Dorothy Cann Hamilton 
 תקופת הפעילות:  1984–2020 (כ־36 שנים) 
 מיקום המטה:  קמפבל (קליפורניה) 
 קואורדינטות:  40°43′15″N 74°00′01″W﻿ / ﻿40.7208°N 74.0003°W﻿ / 40.7208; -74.0003 
  
 אתר רשמי
 he
 
המכון הקולינרי הצרפתי (באנגלית: French Culinary Institute; בראשי תיבות: FCI), הידוע גם כמכון הקולינרי הבין-לאומי (International Culinary Center; בראשי תיבות: ICC), יש לו בתי ספר בסוהו, בעיר ניו יורק ובאזור מפרץ סן פרנסיסקו בקליפורניה, ארצות הברית.
הוא נוסד ב-1984 בידי דורותי קאן המילטון, קמפוס המכון בניו יורק מציע קורסים במשרה מלאה באמנויות הקולינריה, אמנויות המגדנאות, עיצוב עוגות ואפיית לחמים. בית הספר מציע גם שיעורים מיוחדים בניהול מסעדות, קורסי יין, וטכנולוגיית מזון, ובנוסף לכך מגוון שיעורי בישול ויין לחובבנים. המכון מדורג בקביעות בין עשרת בתי הספר הטובים ביותר בארצות הברית וקנדה.


בשנים 2006 ו-2010 המכון הקולינרי הצרפתי זכה ב"פרס המצוינות לבית הספר למקצועות הבישול מהאיגוד הבין-לאומי של מקצועני הקולינריה" (International Association of Culinary Professionals) ‏(IACP).
הסגל הבכיר

דיקן לתוכניות מיוחדות: ז'אק פפין
סגן נשיא, דיקן אמריטוס: אלן סאייאק
דיקן ללימודים קלאסיים: אנדרה סולטנר
דיקן לאמנויות המגדנאות: ז'אק טורס
דיקן המכון הקולינרי הצרפתי: אמילי לוצ'טי
דיקן המכון הקולינרי הצרפתי: דייוויד קינץ'
דיקן ללימודים איטלקיים: צזרה קסלה
דיקן אמנויות האירוח: כריס אלי
דיקן עיתונאות האוכל: אלן ריצ'מן
שף מגדנאות אורח: רון בן-ישראל
המסעדה

בבניין בסוהו, ניו יורק, שבו פועל המכון פועל גם מסעדת "ל'אקול" (L’Ecole) הפתוחה לציבור הרחב. המסעדה פתוחה לארוחות צהרים וערב, וכן לבוהריים בימי שבת וראשון. התלמידים רוכשים ניסיון בעבודה במטבח המסעדה.
פרסים
2009 – מדריך זגאט – ציון של 25 מתוך 30 על האוכל
2009 ו-2001 – מדריך מישלן האדום זכתה ב"ביב גורמאן" (אוכל טוב בתמורה כספית טובה)
ויין ספקטייטור – פרס המצוינות
המגזין ויין אנתוסיאסט – פרס הייחודיות