stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדי ביננפלד
הערות שוליים

↑  Bronze für Österreich erzielte Maxim Podoprigora über 200 m Brust, באתר Österreich Journal (בגרמנית)
↑  זיגי וארטהיימר, דבר, 19 באוקטובר 1936
↑  ד"ר משה הרניק, תור-הזהב לשחייני "הכוח" בווינה, אומר 1 ביולי 1939
↑  HERTHA BIENENFELD WERTHEIMER, באתר The Granger Collection (באנגלית)
↑  בספורט - בתפוצות, דבר, 17 באוגוסט 1931
↑  התחרויות השחיה של המכביה בחיפה, דואר היום, 4 באפריל 1932
↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
↑  טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
↑  Karen Propp, Swimmers Against the Tide Lilith, Summer 2011. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130178764  VIAF: 70029742   WorldCat (עם VIAF): 70029742
יאוטסו

יאוטסו (ביפנית: 八百津) היא עיירה בחלק הדרום מזרחי של מחוז גיפו שבמרכז יפן.
גאוגרפיה

יאוטסו שוכנת על גדותיו של נהר הקיסו שמוצאו באלפים היפניים באזור מחוז נגנו והנשפך לאוקיינוס השקט בסמוך לעיר נאגויה. חלקה המרכזי של יאוטסו שוכן בעמק המוקף בהרים משלושה צידיו. חלקים נוספים של העיר שוכנים בהרים שמסביב. יאוטסו היא עיירה שהזמן קפא בה, מוקפת שדות אורז רבים (כמו באזורים כפריים אחרים ביפן) ומתגאה בשלוש מבשלות סאקה וקו ייחודי של עוגיות חיטה המיוחדות רק לה.
יאוטסו ידועה גם בתור עיר הולדתו של צ'יאונה סוגיהארה. אחר פרסום הספר "ויזות לחיים", שנכתב על ידי רעייתו של סוגיהארה, נודע גם בעיר על מעשיו ומועצת העיר החליטה להקים פארק לזכרו. שמו של הפארק הוא 人道の丘-Jindou no oka, "גבעת האנושיות" ובו אנדרטאות והיכל הזיכרון של צ'יאונה סוגיהארה. המוזיאון נחנך בשנת 2000 וביקרו כבר למעלה מ־100 אלף מבקרים, ביניהם ישראלים רבים. עם זאת, בראיון טלוויזיה ברשת צ'ובו ניפון ברודקסטינג (CBC) הועלתה טענה על ידי נינו של סוגיהארה כי סביו-רבו נולד בעיירה קוזוצ'י שבעיר מינו.
מ־1996, משתתפת יאוטסו בפרויקט JET של משרד החוץ היפני ובמסגרתו מעסיקה ישראלי דובר יפנית בתפקיד "מתאם ליחסים בינלאומיים".
מקהלת נוגנים

"מקהלת נוגנים" הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק. חובר כנראה בראשית שנות העשרים והתפרסם לראשונה בתרצ"ג 1933. צורף לקובצי שירה לילדים בגני ילדים ובתי ספר ונעשה מקובל ביישוב.
השיר מתאר שלישית נגנים: יוסי, פֵּסִי ומשה, הפוסעת ברשות הרבים, ברחוב ובחתונה, מצוידת ומנגנת בכלי נגינה: כינור, חצוצרה ותוף. מספר הדמויות מתרבה בהדרגה במהלך השיר; אל שלושת הנוגנים מצטרף המון „וְהָמָה הָרְחוֹב”, ו„נָשִׁים וָטָף”, ובאווירה שמחה ועליזה, משתתפים הללו בריקודים ומוחאים כפיים לקצבם.
השיר המחורז הכולל שני בתים, הולחן בלחן עממי, ובלחן עממי אידי בעיבודו של נחום נרדי.
משנת 2007 מוצגים פסלים סביבתיים של "מקהלת נוגנים", לצד פסלי שירי ביאליק אחרים, בשדרות ח"ן ברחובות.
לקריאה נוספת

זיוה שמיר, שירים ופזמונות גם לילדים - לחקר שירת ביאליק לילדים ולנוער, הוצאת פפירוס, 1986, הפרק "יסודות מאקאבריים סמויים בשירי הילדים של ביאליק", עמ' 113–125.
הערות שוליים

1 2  ראו: מילות השיר "מקהלת נוגנים" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  ראו: מקהלת נוגנים, באתר זמרשת.
↑  ראו: פיסול בשדרות ח"ן רחובות, באתר gil-sadeh.com.
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
תלמוד תורה

מורה ותלמיד בתלמוד תורה, בני ברק, 1965
תלמוד תורה הוא מוסד ללימודי קודש לילדים בקהילה היהודית המסורתית. עם השנים והגלויות זכה ה"תלמוד תורה" לכינויים שונים בתפוצות: ביהדות ארצות האסלאם נקרא "כותאב", ביהדות תימן נקרא "מדראס" או "כניס" (בית כנסת), ביהדות הבלקן נקרא "מלדארי" וביהדות אשכנז נקרא "חדר" (נהגה "חֵיידֶר" או "חַיידֶר") וברבים "חדרים" (במלעיל, מבוטא כמו "חדוֹרים", ולעיתים משובש ל"חיידרים"). המורה נקרא בחדר האשכנזי "מלמד" (במלעיל) או "רב'ה", בעדות המזרח נקרא בפשטות "רב" ובכניס התימני נקרא "מארי" (במלעיל, מבוטא כמו 'מוֹרי').
בעת העתיקה

לפי הפרשנות החז"לית, לאורך כל ההיסטוריה של עם ישראל התגבשו בתי מדרש ובתי ספר ללימוד תורה. לדבריהם, עוד בטרם ניתנה התורה ייסדו שם ועבר בית מדרש בו למדו האבות: ”"וַתֵּלֶךְ לִדְרֹשׁ אֶת ה'" וְכִי בָּתֵּי כְּנֵסִיּוֹת וּבָתֵּי מִדְרָשׁוֹת הָיוּ בְּאוֹתָן הַיָּמִים וַהֲלֹא לֹא הָלְכָה אֶלָּא לְמִדְרַשׁ שֶׁל שֵׁם וָעֵבֶר אֶלָּא לְלַמֶּדְךָ שֶׁכָּל מִי שֶׁהוּא מַקְבִּיל פְּנֵי זָקֵן כְּמַקְבִּיל פְּנֵי שְׁכִינָה” ((בראשית רבה ס"ג ו')).
בהמשך שבט לוי היה מופקד על לימוד התורה בין שבטי ישראל ”יוֹרוּ מִשְׁפָּטֶיךָ לְיַעֲקֹב וְתוֹרָתְךָ לְיִשְׂרָאֵל” (ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י').
התארגנויות פרטיות כאלו היו תלויות לאורך התקופות במצב כלכלי משתנה ובהימצאותם של תלמידי חכמים בעלי יוזמה ”אַרְבַּע מֵאוֹת בָּתֵּי כְּנֵסִיּוֹת הָיוּ בִּכְרַךְ בֵּיתָר, וּבְכָל אַחַת וְאַחַת הָיוּ בָּהּ אַרְבַּע מֵאוֹת מְלַמְּדֵי תִּינוֹקוֹת, וְכָל אֶחָד וְאֶחָד הָיוּ לְפָנָיו אַרְבַּע מֵאוֹת תִּינוֹקוֹת שֶׁל בֵּית רַבָּן” (תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ח, עמוד א'). גם בתקופות בהן הייתה מלוכה בישראל נשארה האחריות על החינוך ועל לימוד התורה אצל האבות, כמצווה בתורה: ”וְלִמַּדְתֶּם אֹתָם אֶת בְּנֵיכֶם לְדַבֵּר בָּם” (ספר דברים, פרק י"א, פסוק י"ט). יוצא מן הכלל היה חזקיהו המלך, שעל אף המצב הכלכלי והביטחוני החמור ”נָעַץ חֶרֶב עַל פֶּתַח בֵּית הַמִּדְרָשׁ וְאָמַר: כָּל מִי שֶׁאֵינוֹ עוֹסֵק בַּתּוֹרָה יִדָּקֵר בְּחֶרֶב זוֹ, בָּדְקוּ מִדָּן וְעַד בְּאֵר שֶׁבַע וְלֹא מָצְאוּ עַם הָאָרֶץ, מִגְּבַת וְעַד אַנְטִיפְרַס וְלֹא מָצְאוּ תִּינוֹק וְתִינֹקֶת, אִישׁ וְאִשָּׁה, שֶׁלֹּא הָיוּ בְּקִיאִין בְּהִלְכוֹת טֻמְאָה וְטָהֳרָה” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ד, עמוד ב'). כוונתו של חזקיהו המלך הייתה לרמז לעם שרק התורה תוכל לשמור עליו מפני צבאו של סנחריב מלך אשור, ועל כן הוא מתקן תקנה מקיפה עבור דורו ללא הבחנה בין קטן וגדול, איש או אישה - כולם עוסקים בתורה.
לאחר שיבת ציון וחידוש מלכות ישראל נשמרה צורת החינוך והאחריות ללימוד תורה בצורתה המקורית על ידי האבות. אך נוצר מצב בו היתומים ובני העניים לא למדו תורה, והתורה נשארה נחלתם של עשירים בלבד, שיכלו להתפנות מעבודתם כדי ללמד את בניהם או לשכור להם מלמדים.
הגמרא מתארת את השתלשלות התהליך החברתי והתקנה המיוחסת לרבי יהושע בן גמלא המחייבת חינוך ציבורי:
בשלב הראשון ייסדו תלמוד תורה ציבורי בירושלים, אחר כך ייסדו תלמודי תורה בפלכים אך הם לא עמדו בצרכים החינוכיים של לימוד בגיל מבוגר ללא הרגלי למידה קודמים, ולבסוף תיקן רבי יהושע בן גמלא שיהיו חייבים לייסד תלמודי תורה בכל מדינה ומדינה ובכל עיר ועיר, ומכניסים אותם בגיל שש או שבע.
ארצות האסלאם

הפעילות המרכזית בלימוד הילדים, הייתה שינון טקסטים מהתנ"ך ומהתפילה. מטרתו העיקרית של מוסד חינוך זה היה להכין את הלומדים בו להשתתפות פעילה בבית הכנסת. תוכנית הלימודים לא הוגבלה אך ורק ללימודי קודש. רב האי גאון קבע כי "מותר ללמד תינוקות של בית הכנסת אגב לימוד התורה כתב ערבי וחשבונות, אבל שלא עם התורה אינו נכון".
בגניזת קהיר נמצאו מחברות תרגול המעידות כי הוראת הקריאה במוסדות חינוך אלה התבצעה באמצעות לימוד האותיות הבודדות (יחד עם סימני הניקוד הבודדים) וצירוף שלהם. יצחק בן שמואל, דיין בפוסטאט (קהיר) בסביבות 1100 לספירה, גינה חידוש חינוכי במסגרתו לימדו מורים קריאה תוך כדי שימוש במילים שלמות ובמשפטים קצרים. הדבר מעיד כי חידושים מעין אלה עלו מדי פעם, אך זכו לגינוי ונשתכחו.
כדי לחבב את מלאכת לימוד הקריאה בשנה הראשונה השתמשו במספר שיטות. אחת מהן הייתה לשרטט תבניות של אותיות ועל התלמידים היה למלא את המסגרות בצבעים.
מאחר שהיה מחסור בספרים, התלמידים למדו לקרוא את הטקסט מארבעת צדדיו. בקהילה היהודית בתימן יכולת זו נשתמרה עד המאה ה-20.
על התלמידים היה להגיע לבושים באורח ההולם לימוד תורה, כאשר מצנפת הייתה הכרחית ורק המעמד הנמוך ביותר השתמש בכיפה.
כל מלמד היווה "מוסד" בפני עצמו. ההוראה התבצעה בבית הכנסת, בבית המורה, ובקרב המעמד הגבוה - בבית ההורים. הקהילה דאגה לשכור מלמדים מיוחדים ליתומים ולבני עניים, שלא יכלו לשלם בעצמם עבור המלמד. משרת המלמד הייתה משרת כבוד, ואשר על כן מלמדים הוסיפו תואר זה לחתימותיהם.
יהדות אשכנז

ביהדות אשכנז, אף על פי שהמונחים "חדר" (נהגה "חֵידֵר") ו"תלמוד תורה" די דומים, היו מקומות שהבדילו ביניהם. "תלמוד התורה" היה שייך לקהילה ובו למדו ילדים להורים שלא יכלו לשלם את שכר הלימוד, ואילו החדר היה מוסד פרטי שבו המלמד (כיום נקרא בתלמודי תורה "רֶבֶּה") גבה שכר לימוד מהורי התלמידים. לפי דעה רווחת, השם "חדר" ניתן כיוון שהלימודים התקיימו בחדר שהוקדש לשם כך בבית הכנסת של הקהילה או בביתו של המלמד.
הלימודים בחדר החלו כבר מגיל 3 או 4 ונמשכו עד בר המצווה. מי שהמשיך ללמוד עבר לישיבה. כיום מתחילים ללמוד בתלמוד תורה מגיל 6-7 (כיתה "א") ואצל החסידים אפילו מגיל שנתיים ואף שנה וחצי במקרים חריגים, מכיוון שהגנים הם חלק מה"חדר", והכיתות המוקדמות נקראות במקומות מסוימים מכינה א', מכינה ב' וכן על זה הדרך. יום הכניסה לחדר נחשב כיום שמחה של מצווה על הכנסתו של הילד לתחילת חינוכו בתורה, והיו מציינים אותו במנהגים ובטקסים דבש מעל לוח שבו כתובים אותיות הא"ב ופסוקים הממשילים את האכילה ללימוד תורה, ואת התורה - לדבש, כמו "וּמֵעֶיךָ תְמַלֵּא, אֵת הַמְּגִלָּה הַזֹּאת... וָאֹכְלָה, וַתְּהִי בְּפִי כִּדְבַשׁ לְמָתוֹק". בכך הקלו על הילד את המעבר מחיק האם למסגרת הלימוד בעלת החוקים הנוקשים. בהמשך המלמד היה קורא פסוקים מפרשת הקרבנות בספר ויקרא במנגינת טעמי המקרא - והילד היה חוזר אחריו, כדי לקיים את דברי המדרש "אמר רבי אסי, מפני מה מתחילין לתינוקות בתורת כהנים, יתחילו להן מבראשית, אמר הקב"ה, הואיל והתינוקות טהורים והקרבנות טהורים, יבואו טהורים ויתעסקו בטהרות".
תחילה למדו התלמידים הצעירים את אותיות לשון הקודש. שיטת ההוראה המסורתית הפשוטה הייתה חזרה רבה. המלמד היה מקריא הברה ואות ולאחר מכן את השילוב ביניהם כך: קמץ אלף אָ, קמץ בית בָּ, והתלמידים חוזרים אחריו. בהמשך המלמד היה מקריא פסוק מהמקרא בקול והתלמידים אחריו, ומשהחלו לקרוא בכוחות עצמם היו קוראים בתורנות.
כיוון ששפת הדיבור הייתה יידיש ולעיתים רחוקות שפת המדינה, היה צורך בתרגום של הפסוקים ליידיש. תרגום זה כונה "עברי-טייטש" והמלמד היה מקריא אותו, לרוב בעל פה, בין הפסוקים.
בחֵיידֶרִים גדולים היו שלוש כיתות שמחולקות לפי גילאים ועל מנת להשתלט על שלוש הכיתות היה למלמד עוזר. בדרך כלל, לימד המלמד באחת מהכיתות נושא חדש, ואילו בשתיים האחרות היו התלמידים חוזרים בפני העוזר על מה שלמדו.
תוכנית הלימודים הייתה לימוד קריאה ולימוד חומש על פי פירושי התלמוד, רש"י ומדרשים. שיטת הלימוד העיקרית הייתה בדרך של לימוד בעל פה. המשמעת בחדר הייתה חמורה ומי שהפר את המשמעת היה עשוי להיענש, ימי שבת וחג היו ימי חופשה.
על אף שלרוב החדר היה עסק פרטי, רוב הקהילות הכניסו תקנות בדבר לימוד בחדר, כמו מספר התלמידים שהמלמד רשאי ללמד.
פעילות החינוך בחדר החלה בתקופה שברוב העולם לא הייתה מערכת חינוך, ותהליך הלמידה בהם המשיך במתכונת המסורתית גם כשחלו התפתחויות בנושא החינוך. בחיידרים לא לימדו כתיבה, דקדוק ומקצועות מלבד תורה ומשנה. בכמה ארצות במזרח אירופה הממשלות סגרו את החדרים על מנת שהילדים היהודים ילמדו בבתי ספר רגילים ויסתגלו לחיי המדינה ובסוף המאה ה-19, בעקבות תנועת ההשכלה היהודית כשהמשכילים ראו בדרכי הלימוד בחדר פרימיטיביות וגם משום שהילדים לא למדו בחדר מקצועות אחרים, נוסד גם החדר המתוקן בו למדו מקצועות נוספים, כמו חשבון ושפה, ובעיקר את השפה העברית. בכמה מהחדרים המתוקנים למדו גם בנות. רוב היהודים המסורתיים התנגדו לשינויים הללו.
במזרח אירופה, בתקופת עליית הנאצים נעלם כמעט לגמרי החדר. בקהילות יהודיות בעולם ישנם בתי ספר יהודיים, אך אינם מלמדים על פי שיטת החדר. בקהילות היהדות החרדית עדיין קיים החֵיידר בו מלמד המלמד בשיטה הישנה.
תלמודי תורה כיום

ברוב מוסדות החינוך לגיל היסודי עבור הציבור החרדי וכן בחלק מהמוסדות לציבור הדתי לאומי בתי הספר לבנים נקראים "תלמוד תורה" - "חיידר" ובהם מעמידים את לימוד התורה במרכז ההוויה החינוכית, כאשר בחלקם לימודי מקצועות החול נדחקים לשוליים. חלק ממוסדות אלו אינם מקבלים כלל תקצוב ממשלתי, או מתוקצבים בשיעור מופחת מאוד על ידי משרד החינוך, בשל אי עמידתם בתוכנית הליבה, והם מתקיימים באמצעות שכר לימוד, ושכר נמוך יחסית למורים. במטרה לעודד תעסוקה בציבור החרדי משרד החינוך מקים מסגרות חינוכיות שגם הן מכונות לעיתים תלמוד תורה אך בהן ניתן דגש על עמידה בתוכנית הליבה.
תלמודי תורה כיום > תלמודי תורה פרטיים (מוסדות פטור)

תלמודי תורה פרטיים (ידוע גם בשם מוסדות הפטור) הם תלמודי תורה הנפוצים במגזר החרדי. תלמודי תורה אלו המיועדים לבנים בלבד, ועיקר הלימוד בהם הם לימודי קודש. כאשר שעות שבועיות מעטות מוקדשות ללימודי חול בסיסיים, כגון חשבון ודקדוק. 
מוסדות אלו שתכני הלימוד בהם אינו מפוקח על ידי משרד החינוך, אינם מתוקצבים או שמקבלים תקצוב מופחת, בשיעור של כ-20% מתקציבם של מוסדות החינוך הרשמיים.
תלמודי תורה כיום > החינוך העצמאי ובני יוסף

תלמודי תורה במסגרת החינוך העצמאי המזוהה עם יהדות התורה ובני יוסף המזוהה עם ש"ס, כוללים מוסדות לבנים הפונים למגזר החרדי, כאשר מוסדות אלו מחויבים לעמוד בתוכנית הליבה. השליטה והפיקוח של משרד החינוך על מסגרות אלו, מצומצמים ביחס למסגרות הממלכתיות. בשנת 1992 נקבע בתיקון לחוק יסודות התקציב כי מסגרות אלו יקבלו תקצוב זהה לתקצוב החינוך הממלכתי בארץ אולם בפועל כיום התקצוב של מוסדות חינוך אלו עומד על כ-61% מהמוסדות הכלליים. החינוך העצמאי מפעיל גם בתי ספר לבנים מהציבור הדתי והמסורתי, כגון שובו ונתיבות משה, בהם מתקיימים לימודי חול במלואם, והדגש הוא על הקניית ערכי היהדות ומסורת ישראל.
תלמודי תורה כיום > חינוך ממלכתי חרדי - ממ"ח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תלמודי תורה כיום > תלמוד תורה ממלכתיים דתיים

'תלמודי תורה ממלכתיים דתיים' (תתמ"ד) הם מוסדות חינוך לגיל היסודי המשלבים לימודי ליבה עם לימודי קודש עם דגש על חשיבות וכמות לימודי הקודש, בהם לומדים תלמידים מכלל הציבור, כאשר בדרך כלל רובם מהציבור הדתי לאומי.
תלמוד-תורה ממ"ד מיועד לרוב לבנים בלבד, כאשר לימודי קודש הן מרכז סדר היום ומהווים לפחות חמישים אחוז משעות הלימוד השבועיות. ישנם מוסדות לגיל היסודי המשלבים בתוכם תלמוד תורה לבנים עם בית חינוך תורני לבנות.
לקריאה נוספת

עמנואל אטקס ודוד אסף, החדר: מחקרים, תעודות, פרקי ספרות וזיכרונות, אוניברסיטת תל אביב, 2010.
חיים זיכרמן, שחור כחול-לבן - מסע אל תוך החברה החרדית בישראל, ידיעות ספרים, 2014, עמ' 152–156.
שולמית אליצור, כך למדו ילדים יהודים לכתוב לפני אלף שנה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 10 ביולי 2017
הערות שוליים

↑  דוד זולדן, בין תקנת רבי יהושע בן גמלא לחוק חינוך חובה, באתר מכללת אורות ישראל
↑  שמחה אסף, מקורות לתולדות החינוך בישראל (תל אביב, תרפ"ה-תש"ג), כרך ב' ד'-ה'.
↑  יחזקאל ג' פסוק ג'
↑  ילקוט שמעוני פרשת צו
↑  ביידיש קיימת המילה טייטש, שפירושה היה גרמנית, או הלשון המדוברת (מכאן המילה היידית "פאַרטייטשן" שפירושה לתרגם). ביידיש מודרנית קורים לגרמנית "דייטש"
↑  אבישי בן חיים, החינוך החרדי: בנים מול בנות, באתר ynet, 20 באוגוסט 2002
↑  "תקצוב מערכת החינוך היסודי – מעבר לתקן דיפרנציאלי לתלמיד", חוזר מנכ"ל משרד החינוך (התשס"ג)
↑  צוות המשרוקית של גלובס, ‏תלמיד במוסד "פטור" מקבל כרבע מהתקציב של תלמיד במוסד ממלכתי?, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2022
↑  במסגרת האגף לחינוך חרדי
↑   יאיר אטינגר, מהפכה ברשתות החינוך החרדי? תלוי את מי שואלים, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2013
↑  אייל ברגר, "מממלכתיות לשוויון": מדיניות התקצוב של בתי ספר במעמד 'מוכר שאינו רשמי' בין השנים 1949-2007, ינואר 2013
↑  שיעור תקציב בפועל למוסדות חינוך במגזר החרדי
| חיי הקהילה היהודית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים על-קהילתיים | חכם באשי • שד"ר • אדמו"ר • גדול הדור • רב ראשי |  |
| תפקידים מקומיים | מרא דאתרא • רב • דיין •  פרנס • שליח ציבור • גבאי • גבאי צדקה • בעל קורא • מוהל • שוחט • מלמד • דרשן  • סופר סת"ם • בלנית • משגיח • משגיח כשרות |  |
| מוסדות | תלמוד תורה • ישיבה • ישיבה קטנה • ישיבה גדולה • כולל אברכים • מקווה • בית כנסת • בית מדרש • חברה קדישא |  |
| דברים שבקדושה | מניין • היכל/ארון קודש • חזנות • תפילת עמידה • שחרית • מנחה • ערבית • מוסף • קריאת התורה • שמע ישראל • ברכה • קידוש • רשימת תפילות וברכות |  |
| ניהול חיי הקהילה | בית דין • תקנות הקהילה • פדיון שבויים  • כתב מגידות |  |
| תפקידים היסטוריים | אב הכנסת |  |
כלי קודש ופרנסים • מוסדות יהודיים
ת"ת באוויר הפתוח בסמרקנד, בערך 1910.
תלמידי מדרש תלמוד תורה, בגדאד, עיראק
תלמידים בתלמוד תורה בתיזנית, מרוקו, 1935
מיניאטורה של תלמוד תורה בקורדובה בספרד; תצוגה ב"מוזיאון חי של אנדלוסיה" שבקורדובה
לימוד תורה ב"חדר" בשטעטל נבהרדק (כיום בבלארוס), 1930
בעיר קארמניולה שבפיימונטה שבאיטליה, נמצא ליד אולם בית הכנסת חדר קטן ובו ספסלים לילדים בגבהים משתנים: לכל ילד ספסל בגובה שלו. כך הותאם מקום הישיבה של התלמיד, לפי גילו, בקהילה בה מספר הילדים בכל שכבת גיל לא היה גדול.
Il cuore è uno zingaro

"Il cuore è uno zingaro" (בעברית: "הלב הוא צועני") הוא שיר שחיברו פרנקו מיליאצ'י (מילים) וקלאודיו מאטונה (לחן). השיר זכה בתחרות השירים פסטיבל סן רמו ה-21 שנערך ב-1971, בביצוע כפול של ניקולה די בארי ונאדה. התכנון המקורי היה שהשיר יבוצע על ידי די בארי וחוזה פליסיאנו. הגרסה של די בארי שהתה שישה שבועות בראש מצעד הפזמונים האיטלקי.
זמרים אחדים הקליטו גרסאות כיסוי של השיר בהם אל מרטינו (בשם "The Gipsy in You"), פול מורייה, אל באנו, קיארה צ'יבלו, ודלידה.
רשימת רצועות > הגרסה של ניקולה די בארי

"Il cuore è uno zingaro" (פרנקו מיליאצ'י, קלאודיו מאטונה)
"Agnese" (ניקולה די בארי)
רשימת רצועות > הגרסה של נדה

"Il cuore è uno zingaro" (פרנקו מיליאצ'י, קלאודיו מאטונה)
"Insieme Mai" (פרנקו מיליאצ'י, קלאודיו מאטונה)
הערות שוליים

↑  Eddy Anselmi. Festival di Sanremo: almanacco illustrato della canzone italiana. Panini Comics, 2009. ISBN 8863462291.
↑  "Per Nicola Di Bari zingaro felice un posto nel cinema". La Stampa. No. 56. 26 בפברואר 1971. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dario Salvatori. Storia dell'Hit Parade. Gramese, 1989. ISBN 8876054391.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 560de9fb-8d3a-4c57-9f15-03e6007abbef
מנגינת הלב

מנגינת הלב הוא אלבום אוסף משולש של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. אלבום האוסף יצא לאור ב-5 באפריל 2000, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. אלבום אוסף זה מחולק לשלושה תקליטורים שונים, המכילים בתוכם את מיטב להיטיה של חזה.
האלבום נקרא על שם שירה המוכר "מנגינת הלב" שיצא באלבום "בית חם" בשנת 1984.
אלבום זה החליף את אלבום הלהיטים הכפול "אלבום הזהב" שיצא בשנת 1986.
לכל תקליטור אשר נכלל באלבום האוסף הזה, עטיפה משלו.
רקע

ב-1999 החלה חזה לעבוד עבור הד ארצי על אלבום אוסף משולש המכיל את מיטב להיטיה. עפרה בחרה את השירים ואף הייתה אמורה להקליט שני שירים חדשים לצורך האלבום‏. בפברואר 2000 נפטרה עפרה חזה, בטרם הסתיימה העבודה על האוסף, ובטרם הספיקה להצטלם ולהקליט את שני השירים החדשים.
בשנת 2002, בערב מחווה לזכרה של עפרה, סיפר מנכ"ל "הד ארצי" דני וייס, שבעת עריכת אלבום האוסף הייתה העדפה ברורה להכניס לאלבום את ההקלטה של השיר "לאורך הים" מעצרת השלושים לרצח רבין מ-1995 ולא את הקלטת האולפן מהאלבום "כל הנשמה" מכיוון שלדבריו הוא רצה להעביר את אותו רגע מכונן מהעצרת, אז השיר קיבל הכרה ונכנס לקונצנזוס הישראלי.
פרט לשירים שהופיעו באלבומי האולפן שלה, מופיע דואט לשיר "לא דיברו עוד על אהבה" עם גידי גוב שהוקלט בתוכניתו "לילה גוב" בשנת 1995, גרסאות הכיסוי ל"ירושלים של זהב" ו"לתת" שהוקלטו בפרויקטים שונים כחלק מחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל בשנת 1998 והשיר "אם תקשיב לגלים" שהוקלט בשנת 1983 לפסטיבל "שירי לי כנרת".
חודש לאחר פטירתה הוציאה חברת התקליטים הד ארצי את אלבום האוסף על שם אחד מלהיטיה של חזה "במנגינת הלב".
הצלחה והמשך

כבר בצאתו, זכה האלבום להצלחה חסרת תקדים. בהמשך, במופע שהוקדש לשירי עפרה חזה קיבל אביה של עפרה, יפת חזה, מאנשי הד ארצי את תקליט הפלטינה המשולשת על מכירת אלבום האוסף. בסך הכל, נמכר אלבום האוסף בכ-180,000 עותקים.
במקביל להצלחת אלבום האוסף וכתוצאה מהצלחתו אוגדו שני האלבומים "חי / בית חם" למארז, ובכך הומרו כלל אלבומיה של עפרה חזה שהופקו בחברת "הד ארצי" לפורמט דיסק.
לאור הצלחתו של אלבום האוסף, קיבלו הד ארצי פניות ממעריצים של חזה להוציא אלבום אוסף נוסף שיעסוק בשירים יותר נדירים ובשירים שנגנזו. הד ארצי, בסיועו של בצלאל אלוני הוציאו את אלבום האוסף מנגינת הלב 2 שהכיל פחות שירים מוכרים, אך יותר נדירים. בין היתר, מכיל מנגינת הלב 2 את ההופעה המפורסמת בפסטיבל הג'אז במונטרה משנת 1990, להיטי סדנת תיאטרון שכונת התקווה, הקלטות מהטלוויזיה, דואטים, גרסאות כיסוי לשירים וכן את שירי האלבום הגנוז משנת 1995 Queen in Exile (מלכה בגלות).
רשימת רצועות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דיסק 1  "אמן למילים"  "גורל אחד"  "תפילה"  "חי"  "גבריאל"  "שיר הפרחה"  "אתה קורא לי"  "כמו ציפור"  "שיר אהבה לחייל"  "להמשיך לצעוד"  "סימנים של אוהבים"  "פלאש גורדון"  "מלכת הקסמים"  "סופר סטאר"  "יד ביד"  "עזור לי"  "איתך הלילה"  "אחרי החגים" (עם אבי טולדנו)  "הנערים הספנים"  "עיניים"  "בלדה למלך"  "התחדשות" | דיסק 2  "אדמה"  "בית חם"  "כל יום מתחילה שנה"  "קיץ"  "עכשיו"  "כל הקלפים"  "ליידי"  "בוא ונגן אותי"  "ארבעים"  "השנה אינשאללה"  "רחמים"  "גלבי"  "Im Nin'alu"  "Wish Me Luck"  "Ya Ba Ye"  "Daw Da Hiya" (עם איגי פופ)  "Show Me"  "Fatamorgana (Mirage)"  "Shaday" |  דיסק 3  "לאורך הים"  "לתת"  "יד ענוגה"  "ירושלים של זהב"  "Sixth Sense"  "You've Got a Freind"  "הגשם"  "מכתב אהבה"  "במנגינת הלב"  "בן פרבר"  "אימרו היכן הם ידידי"  "לא דיברנו עוד על אהבה" (עם גידי גוב)  "שביל תפוח הזהב"  "הכאב הזה"  "סוף הקיץ"  "עוד מחכה לאחד"  "אם תקשיב לגלים"  "מישהו הולך תמיד איתי" |
הערות שוליים

1 2  www.musicaneto.com(הקישור אינו פעיל)
↑  עפרה חזה | מנגינת הלב – אוסף משיריה היפים, באתר דיסק סנטר
↑  תקליטור מספר 1
↑  תקליטור מספר 2
↑  תקליטור מספר 3
↑  חמוטל בן זאב סיפרה שלקראת שנת 2000 היא קיבלה מחזה בקשה לכתוב עבורה שיר חדש "בסגנון 'לתת'" ובלחן השיר הפורטוגזי "Canção Do Mar" של דולצ'ה פונטס. עם אשפוזה של חזה, בן זאב החלה לכתוב את השיר לו היא קראה "נדר". את השיר הקליט לבסוף יוסי אזולאי.
↑  כאן מוזיקה, עפרה חזה - במנגינת הלב, נבדק ב-2019-01-05
↑  עפרה חזה - Ofra Haza, אלבומים, באתר www.2all.co.il
1 2  עפרה חזה* = Ofra Haza - מנגינת הלב 2 - (אוסף משיריה היפים) = Greatest Hits Vol. 2, באתר Discogs (באנגלית)
| עפרה חזה – שירים |
| --- | --- | --- |
| בשיר השירים בשעשועים | "שיר השירים בשעשועים" • "בלדה למלך" • "היפה בנשים" |  |
| על אהבות שלנו | "שיר הפרחה" • "כמו ציפור" • "פלאש גורדון" • "הגשם" • "על אהבות שלנו" • "שיר אהבה לחייל" |  |
| בוא נדבר | "אין זמן לתעות" • "סימנים של אוהבים" • "כשנהיה בני 73" • "תפילה" |  |
| פיתויים | "כל יום מתחילה שנה" • "מלכת הקסמים" • "מכתב אהבה" • "גבריאל" |  |
| חי | "סוף קיץ" • "עכשיו" • "אחרי החגים" • "אמן למילים" • "חי" |  |
| שירי מולדת | "יד ענוגה" / "נעמה" |  |
| בית חם | "יד ביד" / "במנגינת הלב" • "בית חם" • "עזור לי" • "בן פרבר" • "אתך הלילה" / "אתה הבטחת" |  |
| אדמה | "רוח צפונית רוח דרומית" • "גורל אחד" • "מישהו הולך תמיד איתי" • "אדמה" • "רחמים" / "עוד מחכה לאחד" |  |
| שירי מולדת ב' | "אל נא תאמר לי שלום" / "בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" • "שבעת המינים" • "הנערים הספנים" |  |
| ימים נשברים | "ימים נשברים" • "בוא ונגן אותי" • "הכאב הזה" • "כל הקלפים" / "ליידי" • "להמשיך לצעוד" |  |
| Shaday | "Galbi" • "Im Nin'alu" • "Galbi" • "Shaday" • "Eshal" |  |
| Desert Wind | "Wish Me Luck" • "I Want to Fly" • "Ya Ba Ye" • "Fata Morgana" |  |
| Kirya | "Daw Da Hiya" • "Innocent – A Requiem for Refugees" |  |
| כל הנשמה | "ליד באר מולדתי" • "כל הנשמה" • "לאורך הים" • "זה יבוא פתאום" • "מיליון" • "רוח האדם" |  |
| Ofra Haza | "Show Me" • "Give Me a Sign" |  |
| סינגלים אחרים | "שבת המלכה" • "הליכה לקיסריה" • "אם אשכחך ירושלים" • "שלאגר" • "Aime Moi" • "שיר המאה" • "שביל תפוח הזהב" • "ארבעים" • "השנה אינשאללה" • "Ya Hilwi" •‏ "Today I'll Pray" •‏ "Elo Hi" • "קופסת הצבעים" • "Mata Hari" • "Love Song" •‏ "ירושלים של זהב" • "The Queen of Tel Aviv" • "לתת" • "כאן לעולם" |  |
| שירים אחרים | "Deliver Us" • "שחרחורת" • "מוכר הפרחים" • "זמר נוגה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: becf7c5a-056c-3035-b2fd-e9254a546a09