stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאזור (אלקטרוניקה)
ניתוח מעגלים

בעזרת פאזורים, השיטות לפתרון מעגלי זרם ישר (DC) יכולות לשמש גם לפתרון מעגלי זרם חילופין (AC):
ניתן להגדיר מספר מרוכב לקבלים ולסלילים באופן שקול להתנגדות של נגד בחוק אוהם:
כאשר  Z\!\  נקרא עכבה חשמלית.
במעגל AC קיים רכיב הספק חשמלי אקטיבי  P\!\ , שמציין את ההספק הממוצע הנצרך על ידי המעגל, ורכיב הספק ריאקטיבי  Q\!\ , שמציין העברת הספק בין רכיבי המעגל. ניתן להגדיר את ההספק המרוכב  S=P+jQ\!\ . חוק ההספק במעגל AC המבוטא בפאזורים:
חוקי קירכהוף עובדים עם פאזורים מרוכבים.
מהנאמר לעיל ניתן ליישם את השיטות לניתוח רשת נגדים בעזרת פאזורים כדי לנתח מעגלי AC בעלי תדר יחיד הכוללים נגדים, קבלים וסלילים. מעגלים בעלי ריבוי תדרים ומעגלים עם צורות גל שונות ניתן לנתח על ידי פירוק כל צורות הגל לרכיבים בעלי צורות גל סינוסיות שלכל רכיב יש תדר, גודל ופאזה משלו, ואז ניתוח כל תדר בנפרד למציאת המתח והזרם. עם זאת שיטה זו לא עובדת להספק כי ההספק מבוסס על מכפלת המתח בזרם.
ראו גם

עכבה חשמלית
הספק מרוכב
התמרת פורייה
למעלה: שתי פונקציות סינוסואידיות באותה התדירות והסכום שלהן. למטה: חיבור וקטורי של הפאזורים במישור המרוכב.
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פארק מדע 
 מיקום:  שמפיין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1999
 תאריך פתיחה רשמי:  1999 
 מידות
 שטח:  663,000 רגל רבועה 
 קואורדינטות:  40°05′28″N 88°14′25″W﻿ / ﻿40.091111111111°N 88.240166666667°W﻿ / 40.091111111111; -88.240166666667
 researchpark.illinois.edu
  (למפת אילינוי מוגדלת) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין(למפת אילינוי רגילה) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
 
צילום אווירי של פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (באנגלית: Research Park at the University of Illinois at Urbana-Champaign) הוא מתחם מחקר ופיתוח בחלקה הדרום-מערבי של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בעיר שמפיין, אילינוי בארצות הברית. הפארק מהווה מרכז מחקרי לטכנולוגיה עילית וכולל חברות הזנק ומחקר ופיתוח של חברות ממוסדות. למעלה מ-90 חברות פועלות בפארק וביניהן אנהאוזר-בוש, קטרפילר, ג'ון דיר ועוד.
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי משלב אלמנטים עסקיים ואלמנטים מחקריים מתוך אוניברסיטת אילינוי. חוקרים מהאוניברסיטה נעזרים בפארק המחקר כדי לפתח, לייצר ולמסחר פטנטים מדעיים פרי מחקרם. חברות פרטיות מקבלות גישה לכוח העבודה הסטודנטיאלי והמחקרי של האוניברסיטה. מאז הקמתו של הפארק למעלה מ-202 חברות פעלו בשטח המתחם והעסיקו למעלה מ-1,500 עובדים ומתוכם כ-450 סטודנטים מתמחים. תפוקת כח האדם והפעילות המסחרית של הפארק מהווה נדבך חשוב בפיתוח הכלכלה של מרכז אילינוי. תפוקתו הכלכלית של הפארק עומדת על קרוב ל-170 מיליון $.
חממת אנטרפרייז וורקס

אינקובטור אנטרפרייז וורקס (באנגלית Enterprise Works Incubator) הוא חממה לפיתוח מיזמי הזנק עבור חוקרים, סטודנטים וחברי פקולטה של אוניברסיטת אילינוי. המרכז מנוהל על ידי אוניברסיטת אילינוי ומציע שטח למיזמים שונים הכולל מעבדות, משרדים ושטחי מחקר ופיתוח. בנוסף המרכז מציע למפתחים שירותי ייעוץ שונים הכוללים את תוכנית "יזם הבית" של החממה הכוללת שבעה יזמים מנוסים המאמנים ומדריכים יזמים חדשים. בנוסף מציעה החממה שטח ציבורי המאפשר ליזמים השונים הזדמנויות להתרשת, לשתף רעיונות ולשפר את מוצריהם ביחד.
היסטוריה

הקמת הפארק אושרה על ידי חבר הנאמנים של אוניברסיטת אילינוי בנובמבר 1999 והנהלתו הורכבה רשמית בחודש מרץ של שנת 2000. אוניברסיטת אילינוי חברה לחברת ההחזקות פוקס\אטקינס אשר חכרה את השטח החקלאי שעליו יועד הפארק מהאוניברסיטה והיא החברה הבונה ומתחזקת את מבני הפארק מאז. הפארק פתח את שערי הבניין הראשון במתחם בשנת 2001 וכיום חולש על שטח של 800 דונם. בשנת 2003 העניקה מדינת אילינוי מענק לאוניברסיטה להקמת חממת אנטרפרייז וורקס לקידום יוזמות הזנק במסגרת פעילות הפארק. הבניין נחנך והחל את פעילותו בשנת 2004. פיתוח הפארק תורם לתקציב מדינת אילינוי 4.1 מיליון$ בכספי מיסים מדי שנה והכנסות המיסים מעלויות הבנייה מאז הקמת הבניין הראשון מוערכת בכ-7.2 מיליון$ נוספים. מספר החברות הפעילות בפארק עלה בהדרגה. בשנת 2013 פתחו אנהאוזר-בוש ודאו כימיקלים מעבדות בפארק. בשנת 2015 קטרפילר, אבווי ואמראן, חברת החשמל המקומית של המערב התיכון, פתחו מעבדות בפארק.
בניין חממת אנטרפרייז וורקס בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
בניין חברת ג'ון דיר בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
פיטסבורג קונדורס

פיטסבורג קונדורס (באנגלית: Pittsburgh Condors) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר פיטסבורג, פנסילבניה, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1972. הוקמה בשם "פיטסבורג פייפרס", ובעונת 1969/1970 שיחקה במינסוטה בתור "מינסוטה פייפרס". בעונת 1967/1968 זכתה באליפות עונת הבכורה של ליגת ה-ABA.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1967, בשם "פיטסבורג פייפרס", כאחת מ-11 הקבוצות המקוריות של ליגת ה-ABA. הפייפרס סיימו את עונת הבכורה של הליגה עם מאזן הניצחונות הטוב ביותר (54–24), וזכו בתואר האליפות לאחר שגברו בפלייאוף ה-ABA על אינדיאנה פייסרס (3–0), מינסוטה מאסקיז (4–1) וניו אורלינס באקנירס (4–3). כוכב הקבוצה באותה עונה היה קוני הוקינס, אשר הוביל את קלעי הליגה עם ממוצע של 26.8 נקודות למשחק, ולצדו בלטו ארט היימן וצ'ארלס ויליאמס. הוקינס זכה בפרס ה-MVP של הפלייאוף, לאחר שרשם במהלכו 29.9 נקודות, 12.3 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים בממוצע למשחק.
על אף הזכייה באליפות, עבר המועדון בשנת 1968 למיניאפוליס שבמינסוטה, ושמו שוּנה ל"מינסוטה פייפרס". את עונתם היחידה במינסוטה סיימו הפייפרס במקום השמיני בליגה, והודחו מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון.
בקיץ 1969 חזרה הקבוצה לפיטסבורג, ושנה לאחר מכן שינתה את שמה ל"פיטסבורג קונדורס". בין השנים 1969–1972 בלטו בפיטסבורג שחקני האולסטאר ג'ון בריסקר וג'ורג' תומפסון, אולם הקבוצה ניצחה בכ-36% בלבד ממשחקיה לאורך 3 העונות, ולא העפילה לשלב הפלייאוף. במהלך עונת 1971/1972 צנח ממוצע האוהדים באולם הקבוצה אל מתחת ל-1,000, ולאחר שהבעלים והליגה לא הצליחו להעביר את המועדון לעיר אחרת, התפרקה הקבוצה ביוני 1972.
מאזנים לפני עונה

| עונה | שם | מאמן | ניצחונות | הפסדים |  % ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967/1968 | פיטסבורג פייפרס | וינס קאזטה | 54 | 24 | 69.2% | זכייה באליפות הליגה |
| 1968/1969 | מינסוטה פייפרס | ג'ים הרדינג, ורן מיקלסן, ורן יאנג | 36 | 42 | 46.2% | הפסד בחצי גמר המזרח |
| 1969/1970 | פיטסבורג פייפרס | ג'ון קלארק, באדי ז'נט | 29 | 55 | 34.5% | — |
| 1970/1971 | פיטסבורג קונדורס | ג'ק מקמהון | 36 | 48 | 42.9% | — |
| 1971/1972 | פיטסבורג קונדורס | ג'ק מקמהון, מארק בינסטין | 25 | 59 | 29.8% | — |
הערות שוליים

↑  פיטסבורג/מינסוטה פייפרס, באתר remembertheaba.com
↑  הסטטיסטיקות של הפייפרס בעונת 1967/1968, באתר basketball-reference.com
1 2  פיטסבורג קונדורס, באתר remembertheaba.com
קוני הוקינס, כוכב הזכייה באליפות עונת 1968
פורשה (פורמולה אי)

| --- | --- |

 אתר רשמי
 עונת  בפורמולה 1
 נהגים:  פורטוגל אנטוניו פליקס דה-קוסטה   גרמניה פסקל ורליין
 קריירת פורמולה 1
 ניצחונות:  6
 פודיומים:  14
 נקודות:  1,019
 פול פוזישן:  1
 
קבוצת פורשה פורמולה אי (באנגלית: Porsche Formula E Team) היא קבוצת מרוצים של יצרנית הרכב פורשה המתחרה באליפות מרוצי המכוניות חשמליות פורמולה אי. הקבוצה ערכה את הבכורה שלה בתחילת עונת 2019/2020.
היסטוריה

ביולי 2017 הודיעה חברת פורשה כי בסיום העונה היא תפסיק להתחרות באליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC). העזיבה של החברה, שזכתה פעמיים באליפות העולם והשיגה שלושה ניצחונות במרוץ 24 השעות של לה מאן, נבעה מהחלטה אסטרטגית של מעבר לתחרויות בענף המכוניות החשמליות. החברה הודיעה כי תצטרף לאליפות החל מעונתה השישית (2019/2020). בינואר 2019 הציגה הקבוצה לראשונה את השילדה שפיתחה לרכב המיועד. באוגוסט אותה שנה הציגה את דגם 99X Electric. לקראת עונת הבכורה החתימה הקבוצה את צמד הנהגים אנדרה לוטרר וניל יאני, שהתחרו בעבר עבור הקבוצה במרוצי הסיבולת.
לוטרר השיג עבור הקבוצה נקודות ראשונות ופודיום ראשון במרוץ פתיחת העונה שנערך בערב הסעודית ובו סיים במקום השני. בהמשך העונה סיים פעם נוספת במקום השני. יאני התקשה לצבור נקודות וסיים את העונה במקום ה-20 עם 8 נקודות, אותן השיג במרוץ אחד לפני סיום העונה.
בסיום העונה הודיעה הקבוצה על החתמתו של פסקל ורליין כמחליפו של יאני לקראת עונת 2020/2021.
מרוצים

| שנה | מכונית | מספר | נהגים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | פורשה 99X אלקטריק |  |  | ערב הסעודית | ערב הסעודית | צ'ילה | מקסיקו | מרוקו | גרמניה | גרמניה | גרמניה | גרמניה | גרמניה | גרמניה |  |  |  |  |  | 79 | 8 |
| 2019/2020 | פורשה 99X אלקטריק | 36 | גרמניה אנדרה לוטרר | 2 | 14 | נפסל | פרש | 8 | 2 | 9 | 5 | 8 | 4 | 14 |  |  |  |  |  | 79 | 8 |
| 2019/2020 | פורשה 99X אלקטריק | 91 | שווייץ ניל יאני | 17 | 13 | פרש | 14 | 18 | 11 | 15 | פרש | 19 | 6 | 15 |  |  |  |  |  | 79 | 8 |
| 2020/2021 | פורשה 99X אלקטריק |  |  | ערב הסעודית | ערב הסעודית | איטליה | איטליה | ספרד | ספרד | מונקו | מקסיקו | מקסיקו | ארצות הברית | ארצות הברית | בריטניה | בריטניה | גרמניה | גרמניה |  | 137 | 8 |
| 2020/2021 | פורשה 99X אלקטריק | 36 | גרמניה אנדרה לוטרר | 16 | 11 | 14 | 15 | פרש | 2 | 17 | נפסל | 17 | 8 | 5 | 4 | 17 | 10 | 4 |  | 137 | 8 |
| 2020/2021 | פורשה 99X אלקטריק | 99 | גרמניה פסקל ורליין | 5 | 10 | 7 | 3 | פרש | 18 | פרש | נפסל | 4 | פרש | 4 | 10 | 5 | 21 | 6 |  | 137 | 8 |
| 2021/2022 | פורשה 99X אלקטריק |  |  | ערב הסעודית | ערב הסעודית | מקסיקו | איטליה | איטליה | מונקו | גרמניה | גרמניה | אינדונזיה | מרוקו | ארצות הברית | ארצות הברית | בריטניה | בריטניה | קוריאה הדרומית | קוריאה הדרומית | 134 | 7 |
| 2021/2022 | פורשה 99X אלקטריק | 36 | גרמניה אנדרה לוטרר | 13 | 4 | 2 | 10 | 4 | פרש | 4 | 8 | 9 | 15 | 16 | 9 | 12 | 12 | פרש | פרש | 134 | 7 |
| 2021/2022 | פורשה 99X אלקטריק | 94 | גרמניה פסקל ורליין | 11 | 9 | 1 | 8 | 6 | פרש | 6 | 12 | 8 | 12 | 6 | 11 | 10 | 10 | 7 | פרש | 134 | 7 |
| 2022/2023 | פורשה 99X אלקטריק |  |  | מקסיקו | ערב הסעודית | ערב הסעודית | הודו | דרום אפריקה | ברזיל | גרמניה | גרמניה | מונקו | אינדונזיה | אינדונזיה | ארצות הברית | איטליה | איטליה | בריטניה | בריטניה | 242 | 4 |
| 2022/2023 | פורשה 99X אלקטריק | 13 | פורטוגל אנטוניו פליקס דה קוסטה | 7 | 18 | 11 | 3 | 1 | 4 | פרש | 5 | 15 | 8 | 7 | 3 | פרש | 12 | 16 | 16 | 242 | 4 |
| 2022/2023 | פורשה 99X אלקטריק | 94 | גרמניה פסקל ורליין | 2 | 1 | 1 | 4 | פרש | 7 | 6 | 7 | 10 | 1 | 6 | 8 | 9 | 7 | 9 | 10 | 242 | 4 |
| 2023/2024 | פורשה 99X אלקטריק |  |  | מקסיקו | ערב הסעודית | ערב הסעודית | ברזיל | יפן | איטליה | איטליה | מונקו | גרמניה | גרמניה | הרפובליקה העממית של סין | הרפובליקה העממית של סין | ארצות הברית | ארצות הברית | בריטניה | בריטניה | 28* | 1* |
| 2023/2024 | פורשה 99X אלקטריק | 13 | פורטוגל אנטוניו פליקס דה קוסטה | פרש |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 28* | 1* |
| 2023/2024 | פורשה 99X אלקטריק | 94 | גרמניה פסקל ורליין | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 28* | 1* |
הערות שוליים

↑  Porsche has quit LMP1 and the WEC for Formula E, Top Gear, 27 July 2018
↑  Porsche close to naming first Formula E signing for 2019/20, Motorsport.com, 28 December 2018
↑  The Porsche 99X Electric enters its maiden Formula E season, porsche.com, 29 August 2019
↑  Lotterer leaves Techeetah to join new Porsche squad, Motorsport.com, 17 July 2019
↑  Diriyah E-Prix: Bird wins, podiums for Porsche and Mercedes, Motorsport.com, 22 November 2019
↑  Porsche signs Wehrlein to replace Jani in Formula E line-up, Autosport, 14 August 2020
עמירם רבינוביץ'

עמירם רבינוביץ' הוא שופט בית הדין הארצי לעבודה בדימוס.
נולד בישראל בשנת 1944 וסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1962 בבית הספר אהל שם ברמת גן. בשנים 1962–1965 שירת בצה"ל. בשנת 1968 סיים לימודי משפטים בשלוחת האוניברסיטה העברית בתל אביב, ובשנת 1969 הוסמך כעורך דין. בין השנים 1969 ל-1975 עבד כעורך דין שכיר במשרד עורכי דין. בשנים 1976–1982 שימש כסגן היועץ המשפטי של חברת המים מקורות.
באוקטובר 1982 מונה לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. בנובמבר 1991 מונה לסגן שופט ראשי בבית הדין האזורי, ובמאי 1995 לשופט הראשי בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. במרץ 1997 מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה.
בפסק דין משנת 2009 קבע כי עובדי מגזר ציבורי שפרשו במסגרת תוכניות פרישה והתייעלות, זכאים לדמי הודעה מוקדמת בנוסף לכספי הסתגלות. בפסק דין נוסף מאותה השנה, קבע כי סיוע כספי מהמשפחה איננו שולל את הזכות לקצבת הבטחת הכנסה מהביטוח הלאומי. רבינוביץ' אף היה חלק מהרכב השופטים בפסק דין פלאפון בו נקבע כי מעסיקים אינם רשאים להתבטא באשר להתאגדות עובדיהם בהתארגנות ראשונית.
ב-6 בדצמבר 2014 פרש לגמלאות.
הערות שוליים

↑  אושרו המלצות למינוי שופטים, דבר, 25 באוגוסט 1982
↑  נועם שרביט, ‏תקדים: עובד מדינה שפורש זכאי לדמי הודעה מוקדמת בנוסף לדמי הסתגלות, באתר גלובס, 23 באפריל 2009
↑  נועם שרביט, ‏ביה"ד: סיוע כספי מהמשפחה לא שולל הזכות להבטחת הכנסה, באתר גלובס, 12 ביולי 2009
↑  שי ניב, ‏ביה"ד: זכות ההתאגדות היא עניין של העובדים, לא של המעסיק, באתר גלובס, 22 באוקטובר 2012
| שופטי בית הדין הארצי לעבודה |
| --- | --- | --- |
| שופטים קבועים מכהנים | נשיאה: ורדה וירט לבנה • סגן הנשיאה: אילן איטח חנה אופק-גנדלר • לאה גליקסמן • סיגל דוידוב-מוטולה • אילן סופר • רועי פוליאק |  |
| נשיאים בדימוס | יגאל פליטמן • נילי ארד • סטיב אדלר • מנחם גולדברג • צבי בר-ניב |  |
| סגני נשיאים בדימוס | אלישבע ברק-אוסוסקין • יצחק אליאסוף • שאול קובובי • ישראל לוין |  |
| שופטים קבועים בדימוס | צבי טרלו • זאב נגבי • עדינה פורת • שמואל צור • עמירם רבינוביץ' • רונית רוזנפלד • מרטין אלטס • יוסף רייך |  |
ראו גם נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
פורקיופיין טרי

| --- | --- |

פורקיופיין טרי בהופעה, 2007
 מקום הקמה:  המל המפסטיד 
 מוקד פעילות:  הרטפורדשייר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1987–2010, 2021–
 סוגה:  רוק מתקדם   נאו-פסיכדליה   רוק פסיכדלי   מטאל מתקדם
 חברת תקליטים:  Delerium   Ark 21
 אתר רשמי
 חברים
 סטיבן וילסון   ריצ'רד ברביירי   גווין האריסון
 חברים לשעבר
 קולין אדווין   כריס מייטלנד
 
פורקיופיין טרי (באנגלית: Porcupine Tree, "עץ הדָּרְבָּן") היא להקה בריטית שהוקמה על ידי סטיבן וילסון ונחשבת לאחת מהלהקות החשובות בז'אנר הרוק המתקדם בבריטניה.
פעילות

"פורקיופיין טרי" היה בתחילה כינוי שנתן וילסון לאלבומי סולו שהוציא ב-1987 ואשר נוצרו "כדי לספק את העניין הגובר בעץ הקיפודים האגדי" כפי שכתב וילסון בהומור בספרון שצורף לאחד האלבומים. במרוצת הזמן כתוצאה מההתעניינות הגוברת ביצירות אלה צירף אליו וילסון את ריצ'רד ברביירי כקלידן, את קולין אדווין כבסיסט ואת כריס מייטלנד כמתופף. ההרכב נשאר ללא שינוי עד 2002, אשר בשנה זו הוחלף כריס מייטלנד בגווין האריסון.
סטיבן וילסון, העומד בראש הלהקה, אחראי גם לפרויקטים מוזיקליים רבים אחרים ביניהם בלאקפילד (Blackfield) (ביחד עם הזמר והיוצר הישראלי אביב גפן), "נו-מן", "I.E.M", "בס קומיוניון", וכן הפיק אלבומים ללהקות רבות, ביניהן להקת Opeth.
הסגנון העיקרי של הלהקה השתנה בזרמים מוזיקליים שונים. בשנותיה הראשונות של הלהקה, הצלילים הושפעו מרוק פסיכדלי, אוונגרד, מוזיק קונקרט וסגנון אקספרימנטלי. בסוף שנות ה-90, פנתה הלהקה לסגנון "מסחרי" יותר ופופי עם פניית הלהקה לזרם הרוק האלטרנטיבי. בתחילת שנות האלפיים, הלהקה פנתה לכיוון המושפע מהבי מטאל ובכך הפכה הלהקה ללהקת פרוגרסיב מטאל.
הלהקה הופיעה בישראל 4 פעמים: 3 הופעות בשנת 2000 (במועדון התיאטרון ובסינרמה בתל אביב ובחיפה), והופעה נוספת בשנת 2010 בגני התערוכה.
עשור לאחר התפרקותה, פרסמה הלהקה ב-1 בנובמבר 2021 את הסינגל "Harridan", והודיעה על אלבום חדש שיצא לאור ב-24 ביוני 2022.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

On the Sunday of Life" 1991"
Up the Downstair" 1993"
The Sky Moves Sideways" 1995"
Signify" 1996"
Stupid Dream" 1999"
Lightbulb Sun" 2000"
In Absentia" 2002"
Deadwing" 2005"
Fear of a Blank Planet" 2007"
The Incident" 2009"
Closure / Continuation" 2022"
דיסקוגרפיה > אחרים

Voyage 34" 1992"
Voyage 34 : Remixes" 1993"
Yellow Hedgerow Dreamscape" 1994"
Staircase Infinities" 1994"
Moonloop" / "Stars Die" 1994"
Metanoia" 1998"
Recordings" 2001"
Stars Die : The Delerium Years 1991-1997" 2002"
Warszawa" (2001) 2005"
2007 "Nil Recurring"
דיסקוגרפיה > סינגלים

Waiting" 1996"
Piano Lessons" 1999"
Stranger By The Minute" 1999"
Pure Narcotic" 1999"
Four Chords That Made A Million" 2000"
Shesmovedon" 2000"
Lazarus" 2005"
עכותיקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  עכו העתיקה, עכו, ישראל
 חדרים:  14
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  שנות ה־10 של המאה ה־21 
 קואורדינטות:  32°55′22″N 35°04′03″E﻿ / ﻿32.922682591741°N 35.067382703526°E﻿ / 32.922682591741; 35.067382703526
 האתר הרשמי
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) עכותיקה(למפת הגליל המערבי רגילה) עכותיקה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עכותיקה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עכותיקה
 
עכותיקה הוא מלון בוטיק בעכו העתיקה המורכב מדירות אירוח הממוקמות במקומות שונים בעיר העתיקה.
היסטוריה

המלון הוקם באמצע העשור השני של המאה ה-21 על ידי מאיר דוידסון, שרכש מספר דירות בעכו העתיקה ושיפץ אותן לשמש כחדרי אירוח. ביוני 2017 כלל המלון שלושה חדרי אירוח בבניינים נפרדים, וטרקלין ומרפסת גג משותפים. החדרים עוצבו באופן שונה וזכו לשמות המייצגים את התקופה אותה הם מייצגים.
במהומות בעכו במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021 שרפו פורעים את המלון. לאחר הפרעות המלון שופץ והורחב וביולי 2023 כלל 14 חדרי אירוח. המלון הוגדר כמיועד למבוגרים בלבד, מגיל 16 ומעלה.
הערות שוליים

↑  נגה משל, ‏עכו עולה על הגל, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2017
↑  זוהר צלח, ‏מלון עכותיקה: לישון באווירה של חו"ל, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2020
↑  שירי הדר, בעל מלון בעכו: "שרפו פה הכל. כוחות המשטרה יושבים מחוץ לעיר ושותים תה", באתר ynet, 13 במאי 2021
  יאיר קראוס, ‏הפרעות בעכו: המלון שנשרף, המורה שהותקף והדו־קיום הקורס, בעיתון מקור ראשון, 16 במאי 2021
מערכת וואלה! חדשות‏, תיעוד: כך הוצתו מלון בעכו במהומות במאי האחרון - באין מפריע, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2021
↑  אופיר האוזמן, 1,565 שקל ללילה בסוויטה במבנה בן 300 שנה – התארחנו במלון בעכו ששופץ לאחר שנשרף ב"שומר החומות", באתר ynet, 4 ביולי 2023
↑  מערכת מדור החופש, ‏עכשיו דממה: אלה כל המלונות ללא ילדים בארץ, באתר ‏מאקו‏, 30 בספטמבר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פזית ים סוף

| פזית ים סוף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
תת־משפחה:: פזיתיים
סוג:: פזית
מין:: פזית ים סוף
שם מדעי
 Pseudanthias squamipinnis ‏פטרס, 1885

פזיות ים סוף שוחות לצד אלמוג במפרץ אילת
פַּזִּית יַם-סוּפִית או פזית ים סוף (שם מדעי: Pseudanthias squamipinnis) היא דג ים ממשפחת הדקריים.
תחום תפוצה

הפזיות מצויות במערב האוקיינוס ההודי, לרבות הים האדום (ים סוף, על שמו הן נקראות בעברית), ובאוקיינוס השקט עד למזרח יפן ודרום-מזרח אוסטרליה.
סביבת חייה

פזיות ים סוף חיות בסביבת אלמוגים בלגונות צלולות, בשוניות קטנות ובמדרונים תלולים בעומק של כ-35 מטרים. על כן צוללנים באוקיינוס ההודי נתקלים בהן פעמים רבות. לרוב הן מצויות בלהקות דגים גדולות מעל השונית.
תיאור

ישנם הבדלים ניכרים בין מיני פזית ים סוף (דו-צורתיות זוויגית):
אורך הנקבה עד 7 סנטימטרים, צבעה כתום-זהוב, ומתחת לעינה יש פס סגול.
אורך הזכר עד 15 סנטימטרים, צבעו סגול פוקסיה, עם סנפיר גבי מוארך, כתם אדום על סנפיר החזה ושולי זנבו מוארכים.
תיאור > תזונה

פזית ים הסוף ניזונה בעיקר מפלנקטון.
תיאור > טורפים

הדקרן האדום (Cephalopholis miniatus) הוא אחד מטורפיה של פזית ים סוף.
התנהגות

כמו דגים רבים בתת-משפחת הפזיתיים, פזית ים סוף מתאפיינת בדיכוגמיה, כלומר שינוי מין במהלך חיי הפרט. חוקרים ישראלים, ביניהם דן פופר, נורית פופר ולב פישלזון, חקרו את תהליך שינוי המין של פזית ים סוף במפרץ אילת. לזכותו של פישלזון נזקף הגילוי שבלהקה של דגי פזית ים סוף לנקבה יש יכולת לשנות את מינה לזכר כאשר הלהקה נותרת ללא זכרים. הזכר מוביל קבוצה של 5 עד 10 נקבות, אך כאשר הזכר מת אחת הנקבות בקבוצה תעבור שינוי מין, ותתפוס את תפקיד הזכר. לאחר מכן התגלתה תכונה זו בדגים נוספים.
כל הפרטים נולדים כנקבות.[דרוש מקור]
הרבייה מתקיימת בשעת השקיעה, בחודשי דצמבר עד פברואר (בים סוף).
לקריאה נוספת

דן פופר, אקולוגיה והתנהגות של פזות ים-סוף... בשוניות האלמוגים באילת, עבודת גמר מ.א., אוניברסיטת תל אביב, 1972.
פרט זכר במימי דהב
נקבות פזית בים סוף
הערות שוליים

↑  פזית ים סוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Lieske, E. and Myers, R.F. (2004) Coral reef guide; Red Sea London, HarperCollins ISBN 0-00-715986-2
1 2  פזית ים סוף, באתר FishBase‏
↑  סטיבן ג'יי גולד, חיוך הפלמינגו. מאנגלית: נעמי כרמל, דביר, 2005. עמ' 53. הערת המתרגמת.
↑  Siliotti, A. (2002). Fishes of the Red Sea. Verona, Geodia ISBN 88-87177-42-2
עטלף צינורי

| עטלף צינורי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: עטלף צינורי
מינים
 16
שם מדעי
 Nyctimene ‏בורקהאוזן, 1797

עטלף צינורי או עטלף אף-צינור (שם מדעי: Nyctimene) הוא סוג של עטלף ייחודי במשפחת עטלפי הפירות ובו 16 מינים שחיים במלנזיה, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה. הסוג הוקם בשנת 1797 על ידי הזואולוג הגרמני מוריץ בלתזר בורקהאוזן, ושמו המדעי ניתן לו על שם ניקטימן (״ליל ירח״) - בתו של אפופוס מלך לסבוס במיתולוגיה היוונית. הסוג ידוע בנחיריו הייחודיים ובכנפיו הצבעוניות וחי בעיקר ביערות גשם. הוא קרוב מבחינה חיצונית וגנטית לסוג עטלף צינורי מדומה.
תיאור > אנטומיה ומאפיינים פיזיים

לעטלף הצינור גולגולת גדולה, רחבה ומסיבית, גוף גוצי וכנפיים קצרות ורחבות. האוזניים קצרות ועגולות והעיניים גדולות במיוחד. החרטום רחב וקצר והלוע גמיש עם חריץ עמוק בשפה העליונה. הלשון בעלת 4 גבשושיות עגולות בקצה.
סימן ההיכר של הסוג שהעניק לו את שמו, הוא הנחיריים דמויי הצינור הייחודיים שלו שארוכים יותר מכל עטלף אחר ומגיעים לאורך 6 מ״מ. הנחיריים נפרדים זה מזה ויכולים לנוע באופן עצמאי לכיוונים מנוגדים. יש 3 תפקודים אפשריים של הנחיריים הייחודים: הפקת צלילים חזקים דרך האף, שנורקל לנשימה כאשר הראש שקוע בתוך עיסת פרי רטובה ויכולת להרגיש את הכיוון המדויק ממנו נודף ריח פירות בשלים.
אורך הראש והגוף של עטלף הצינור 69–144 מ״מ, אורך הזרוע 48–88 מ״מ ואורך הזנב 12–32 מ״מ; המשקל משתנה בהתאם למין ונע בין 26 ל-100 גרם. הזכר גדול וכהה מן הנקבה. הזנב מורכב מ-7 חוליות ואורכו כעצם השוק. קרום התעופה האחורי מסתכם ברצועות דקות לאורך פנים הרגליים. לסוג יש 24 שיניים בלבד, כשהחותכות התחתונות נעדרות. הניבים משוננים, ארוכים וחזקים והטוחנות והמלתעות רחבות וחדות.
תיאור > כסות

הפרווה של העטלף הצינורי קצרה, עבה וצפופה, והפנים שעירות יחסית לעטלפים. הצבע הכללי של הפרווה נע בין חום ערמוני לאוכרה, זהוב או חום אפרורי, עם פס כהה לאורך הגב. הגחון והחזה בהירים יותר וצבעם לבנבן, אפרפר או ורדרד. אצל רוב המינים בסוג, הראש בצבע אפור כהה או שחרחר להוציא את האוזניים, הלוע והנחיריים. האוזניים צבעוניות, כשעל פני המשטח החום-כתמתם שלהן יש נקודות צהובות ושחורות ובמקרים מסוימים הן עשויות להיות צהובות לחלוטין. הלוע החשוף ורוד או צהבהב והנחיריים הצינוריים בצבע צהוב מלוכלך. אישוני העין כתומים או אדומים והעפעפיים צהובות.
העטלף הצינורי בולט בצביעה הייחודית כנפיו; קרומי התעופה בצבע אדמדם, חלודה, שוקולד כהה או כתמתם, ובמקרים מסוימים אף ירוק זית, ירקרק או זהוב כהה. הכנפיים מנומרות בכתמים ונקודות לא-סדירות בצבע צהוב עז או כתמתם - בפרט באזור האמות ועצמות הגפיים הקדמיות. לכל עטלף יש דפוס נקודות שונה.
תפוצה

עטלפי הצינור מצויים בעיקר במלנזיה ובמידה פחותה ביבשת אוסטרליה ודרום מזרח אסיה; טווח התפוצה של הסוג כולל את צפון-מזרח אוסטרליה, האיים גינאה החדשה, ארכיפלג ביסמרק, איי האדמירליות, איי שלמה, איי סנטה קרוז, חלק מאיי מאלוקו (סראם, בורו, הלמהרה, איי קאי, איי טנימבר, איי אובי ואיי ארו), האיים טימור, סולאווסי ובוטון ואחדים מאיי הפיליפינים (סבו, נגרוס וסיבויאן). בית הגידול שלהם משתנה מאזור לאזור, אך מורכב בדרך כלל מיער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים וביצות.