stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס אנני למשחק הווידאו הטוב ביותר
הזוכים והמועמדים > העשור השני של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| (טקס) שנה | משחק וידאו | מפתחים/מפיצים |
| (ה־38) 2010 | "לימבו" | Playdead |
| (ה־38) 2010 | "גשם כבד" | Quantic Dream |
| (ה־38) 2010 | "Kirby's Epic Yarn" | Good-Feel ו־HAL Laboratory |
| (ה־38) 2010 | "Shank!" | Klei Entertainment |

| (ה־39) 2011 | "Insanely Twisted Shadow Planet" | Shadow Planet Productions  |
| (ה־39) 2011 | "Bumpy Road" | Simogo |
| (ה־39) 2011 | "Gears of War 3" | אפיק גיימס |
| (ה־39) 2011 | "Gesundheit!!" | Revolutionary Concepts |
| (ה־39) 2011 | "Ghost Trick: Phantom Detective" | קאפקום |
| (ה־39) 2011 | "Ratchet & Clank: All 4 One" | Insomniac Games |
| (ה־39) 2011 | "Rayman Origins!!" | Ubisoft Montpellier |
| (ה־39) 2011 | "Uncharted 3: Drake's Deception" | Naughty Dog |

| (ה־40) 2012 | "Journey" | Thatgamecompany |
| (ה־40) 2012 | "Borderlands 2" | Gearbox Software |
| (ה־40) 2012 | "Skullgirls" | Lab Zero Games |
| (ה־40) 2012 | Family Guy: Back to the Multiverse"" | Heavy Iron Studios |

| (ה־41) 2013 | "The Last of Us" | Naughty Dog |
| (ה־41) 2013 | "Diggs Nightcrawler" |  Moonbot Studios, Exient Entertainment |
| (ה־41) 2013 | "Tiny Thief" | 5 ANTS |

| (ה־42) 2014 | "Valiant Hearts: The Great War" | Ubisoft Montpellier |
| (ה־42) 2014 | "Forza Horizon 2" | Microsoft Studios, Turn 10, Playground Games |
| (ה־42) 2014 | "Child of Light" | יוביסופט מונטריאול |
הערות שוליים

↑  Tor Thorsen, THQ cooking up Ratatouille, gamespot.com, November 6, 2006.
פתות

ערך זה עוסק במאכל תימני העשוי מחתיכות חלה או לחם. אם התכוונתם ללחם שטוח, מאכל מסורתי במטבח המזרח-תיכוני והים-תיכוני, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם, מזון 
 מוצא:  תימן 
 ברכתו:  המוציא או מזונות
 
פְתּוּתּ (פ"א בשוא נח. או: פֲתּוּתּ) הוא מאכל מהמטבח התימני. הפתות עשוי חתיכות לחם (לרוב סאלוף) או מצה.
סוגי הפתות > פתות בשרי

הפתות הבשרי הוא חתיכות לחם מבושלות או מושרות במרק תימני.
סוגי הפתות > פתות חלבי

יש המבשלים את הפתות עם מוצרי חלב כמו אשל ושמנת. ואז נקרא גם בחלק מהקהילות זוום.
גרסה אפשרית לפתות היא הכנתו ממלאווח או ג'חנון. את פיסות הבצק אופים או מטגנים. לעיתים מערבבים את פיסות הבצק בעת הטיגון עם ביצים וגבינות. יש המבשלים פתות בחלב חם, ביצים, חמאה ודבש.
בחג הפסח מכינים פתות ממצות.
שם המאכל בערבית الفتوت- "פַתּותּ" יוצאי תימן רגילים לשייך לפועל פָּתַת המקראי "פתות אותה פתים".
ראו גם

מטיט
עסיט
הערות שוליים

↑  ויקרא פרק ב' פסוק ו'
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדריק ריינס

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1918 פטרסון, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוגוסט 1998 (בגיל 80) אורנג', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  המכון הטכנולוגי של סטיבנס  תיכון יוניון היל 
 מוסדות:  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין  המעבדה הלאומית לוס אלמוס 
 תלמידי דוקטורט:  מייקל ק. מו 
 פרסים והוקרה:  מדליה לזכר רוברט אופנהיימר (1981)  פרס פנופסקי (1992)  המדליה הלאומית למדעים (1983)  פרס נובל לפיזיקה (1995)  מדליית פרנקלין (1992)  מלגת גוגנהיים  Eagle Scout 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 גילוי הנייטרינו
 חתימה:   
 
פרדריק ריינס (באנגלית: Frederick Reines; 16 במרץ 1918 –  26 באוגוסט 1998) היה פיזיקאי אמריקאי יהודי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1995.
קורות חיים

פרדריק ריינס נולד בפטרסון שבניו ג'רזי למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה, המקורבת ליצחק יעקב ריינס. קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת ניו יורק. שימש כחוקר במעבדה הלאומית לוס אלמוס, יחד עם ריצ'רד פיינמן.
ב-1956 גילה את הנייטרינו. על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1995, יחד עם מרטין פרל.
ב-1966 מונה  לפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
בשנת 1983 זכה במדליה הלאומית למדעים.
פרסומים

Reines, F. & C. L. Cowan, Jr. "On the Detection of the Free Neutrino", Los Alamos National Laboratory (LANL) (through predecessor agency Los Alamos Scientific Laboratory), United States Department of Energy (through predecessor agency the Atomic Energy Commission), (August 6, 1953).
Reines, F., Cowan, C. L. Jr., Carter, R. E., Wagner, J. J. & M. E. Wyman. "The Free Antineutrino Absorption Cross Section. Part I. Measurement of the Free Antineutrino Absorption Cross Section. Part II. Expected Cross Section from Measurements of Fission Fragment Electron Spectrum", Los Alamos National Laboratory (LANL) (through predecessor agency Los Alamos Scientific Laboratory), United States Department of Energy (through predecessor agency the Atomic Energy Commission), (June 1958).
Reines, F., Gurr, H. S., Jenkins, T. L. & J. H. Munsee. "Neutrino Experiments at Reactors", University of California-Irvine, Case Western Reserve University, United States Department of Energy (through predecessor agency the Atomic Energy Commission), (September 9, 1968).
Roberts, A., Blood, H., Learned, J. & F. Reines. "Status and Aims of the DUMAND Neutrino Project: the Ocean as a Neutrino Detector", Fermi National Accelerator Laboratory (FNAL), United States Department of Energy (through predecessor agency the Energy Research and Development Administration), (July 1976).
Sobel, H. W., Reines, F. & E. Pasierb. "Neutrino Instability", University of California-Irvine, (1980).
פרדריק רייס

פרדריק רייס (בצרפתית: Frédérique Ries; נולדה ב-14 במאי 1959) היא פוליטיקאית בלגית.
ביוגרפיה

רייס סיימה ב-1981 לימודי כלכלה ועיתונאות באוניברסיטת לייז'.
ב-1981 החלה לעבוד ברדיו בתפקיד ניהולי, ב-1984 עברה לעבוד ב-RTL, רשת השידור של לוקסמבורג כמפיקה ומגישה.
מ-1985 ועד 1987 מסרה את תוצאות הניקוד של לוקסמבורג באירוויזיון.
מ-1987 ועד 1998 הייתה מגישת חדשות ועורכת בתחנת הטלוויזיה הבלגית "RTL-TVI".
ב-1999 הצטרפה לרשימה של מפלגת "Mouvement Réformateur" והתמודדה בבחירות לפרלמנט האירופי ולאחר הבחירות נבחרה לשש כחברה בו, היא הייתה פעילה בנושאים של בריאות ובטיחות מזון.
בפברואר 2004 התמנתה תקופה קצרה בממשלת בלגיה כשרה לעניינים אירופאים, היא הפסיקה לשמש בתפקיד זה ביוני באותה שנה בעת שנבחרה בפעם השנייה לפרלמנט האירופי. נכון לשנת 2019 היא חברה בפרלמנט האירופי.
הערות שוליים

↑  Privacy settings, myprivacy.persgroep.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311428064   WorldCat (עם VIAF): 311428064 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ציפי פריידנרייך

| --- | --- |

ציפי פריידנרייך
 לידה:  17 באוגוסט 1946  (בת 78) גרמניה
 תחום יצירה:  ציור, פיסול
 www.art-zippi.co.il
ציפי פריידנרייך (נולדה ב-17 באוגוסט 1946) היא ציירת ופסלת ישראלית. פריידנייך עוסקת בציור, רישום ופיסול בחומרים שונים, וכן בפיסול אורבני. סגנונה הוא אקספרסיבי ודינמי, והיא עוסקת בעיקר באדם ונוף.
נולדה בגרמניה ועלתה לארץ בשנת 1949. בין השנים 1973 ל-1977 למדה ציור במכון לאמנות פלסטית בבת ים. בין השנים 1979 ל-1983 המשיכה ללימודי פיסול במכון. בשנת 1982 למדה פיסול באיטליה.
פריידנרייך זכתה שלוש פעמים בפרס בת ים לאמנות, בשנים 1981, 1984 ו-1985. כמו כן זכתה בפרס מחלקת החינוך של מרכז הקונגרסים הבינלאומי בירושלים בשנת 1992.
חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל משנת 1986.
תערוכות יחיד

1979 - מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1986 - גלריה שלוש, תל אביב
2009 - "נוף מולדת", Avenue, איירפורט סיטי
2010 - "דמויות בחלונות", קניון רמת אביב
2010 - "איש גדול עיר קטנה", גלריה אפרט. ארט.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1980 - "ביאנלה 5", מוזיאון חיפה לאמנות
1981 - תערוכת חוצות, שדרות ח"ן, תל אביב
1982 - מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1982 - "ביאנלה 6", מוזיאון חיפה לאמנות
1982 - תיאטרון ירושלים
1988 - בית האמנים תל אביב
1989 - מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1992 - "תערוכת יצירות ארצית", בנייני האומה, ירושלים
1993-1994-1995-1996 מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1997 - מרכז אמנויות, ראשון לציון
1998 - בית התרבות, רמת גן
1999 - בית התרבות, ראשון לציון
1999-2004 - מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
2005 - "שנינו ביחד וכל אחד לחוד", מרכז ענב לתרבות, תל אביב
2008 - "ירוק", גלריה הוראס ריכטר, יפו העתיקה
2008 - "פעמוני ה-60", ראשון לציון
2008 - "פרפר", גן הקקטוסים, חולון
2009 - "קוצים", גן הקקטוסים, חולון
2009 - "פנים חדשות", בית אגודת האמנים, חולון
2009 - בית פתוח בבית האמן
2009 - "אקו בוק", גלריה שהם, תל אביב
2010 - "זוגיות", אקספרשן ארט גלרי
2010 - "מוזה", מוזיאון יפו העתיקה
2010 - "טורסו+פלוס", מרכז ענב לתרבות, תל אביב
2010 - "תיבת פנדורה", מרכז עמיעד
2010 - "דמויות בגן", גן הקקטוסים, חולון
2010 - מרכז ענב לתרבות, תל אביב
2010 - מוזיאון יפו העתיקה
2011 - חלונות, רמת אביב
2011 - "מטקות", גלריה גרשטיין, תל אביב
2011 - "ונילה סקס", בית העיצוב RUGINE
2012 - מוזיאון בית ריבק, בת ים
2012 - פורטרט, בת ים
2012 - "סודות מחדרי חדרים", בית אקסקלוסיב, תל אביב
2012 - תערוכת "התשוקה לנעליים", גלריה גרשטיין, תל אביב
2012 - "חשיפה – Xpozito", מרכז עמיעד, יפו
2013 - גלריית הגבול, בת ים
2014 - "Imagination 2014", הוועד למלחמה באיידס.
תערוכות מחוץ לישראל

1984 - ברלין, גרמניה
1985 - הביאנלה הבינלאומית ה-7 בולפראיסו, צ'ילה
2011 - "מטקות" - ECC Atelierhaus, ברלין, גרמניה
2013 - "מטקות" - Palacio de Cañete, מדריד, ספרד
גלריה

מיצג "חזרה לברונזה" בנושא "זוגיות"
מיצג פעמון כחלק מפרויקט "פעמוני ראשון לציון" (60 שנה לעיר)
הערות שוליים

↑  ציפי פריידנרייך ויונתן אופק//איש גדול עיר קטנה באתר telavivcity
↑  דף אמן באתר התערוכה "ונילה סקס"
↑  טל לוין ושירלי קליינמן, עכבר העיר אונליין, מצגת: התערוכה שהרגיזה את הותיקן נפתחת בתל אביב, באתר הארץ, 1 במרץ 2011
↑  דף אמן באתר התערוכה "סודות מחדרי חדרים"
↑  חוברת התערוכה "התשוקה לנעליים"
↑  אקספוזיטו באתר יוקרה
↑  "חשיפה – Xpozito" תערוכת אמנות קבוצתית ; 27/9-19/10 במרכז עמיעד, יפו באתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב
↑  היצירה "ללא כותרת" באתר התערוכה "Imagination 2014"
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ציפי פריידנרייך".
קאסה רוסאדה

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל 
 כתובת:  Monserrat 
 מיקום:  בואנוס איירס 
 מדינה:  ארגנטינה 
 בעלים:  ממשלת ארגנטינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1898
 תאריך פתיחה רשמי:  1898 
 אדריכל:  Carlos Kihlberg, Enrique Aberg, Francesco Tamburini 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, אדריכלות נאו רומנסקית, אדריכלות איטליאנית, נאו-קלאסיציזם 
 מידות
 קומות:  4 
 קואורדינטות:  34°36′29″S 58°22′13″W﻿ / ﻿34.608055555556°S 58.370277777778°W﻿ / -34.608055555556; -58.370277777778
 אתר רשמי
  (למפת בואנוס איירס מוגדלת) קאסה רוסאדה(למפת בואנוס איירס רגילה) קאסה רוסאדה
 
קאסה רוסאדה (בספרדית: Casa Rosada; מילולית: "הבית הוורוד") הוא כינויו של מקום העבודה המרכזי של נשיאי ארגנטינה. הקאסה רוסאדה ממוקם בצדה המזרחי של פלאסה דה מאז'ו בבואנוס איירס, והוא זכה לכינוי זה בשל צבעו הוורוד. מעונם הרשמי של נשיאי ארגנטינה, קינטה דה אוליבוס, שוכן בעיר אוליבוס, השייכת לפרובינציית בואנוס איירס. העיר סמוכה לבירה הפדרלית בואנוס איירס.
היסטוריה

במקום בו שוכן היום הקאסה רוסאדה שכן בעבר מבצר שהוקם ב-1594 כדי להגן על בואנוס איירס. ב-1713 הורחב המבצר עד לכדי שטח של כ-10 דונמים, נבנו בו צריחים, והוא החל לשמש את מושלי המושבה, ועם כינונה של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ב-1776 - את מושליה של זו.
לאחר עצמאות ארגנטינה שימש המבצר את נשיאיה, אך במחצית המאה ה-19 הוא חדל לתקופה קצרה מלשמש את הנשיאים, מרביתו נהרס כדי לאפשר את הסבתו למבנה שייעודו אדמיניסטרטיבי, והמבנה החדש נבנה בסגנון נאו-קלאסי. כשנבחר ברטולומה מיטרה לנשיא ארגנטינה ב-1862 הוא שב לקאסה רוסאדה. המבנה נצבע בוורוד במהלך כהונתו של דומינגו פאוסטינו סרמיינטו, ב-1873. בשנה זו גם הוחל בהרחבתו של המבנה. לפי האמונה המקובלת, הצבע הוורוד סימל את האיחוד בין שתי התנועות הפוליטיות הבולטות באותה העת - הפדרליסטים שדגלם היה אדום, והאוניטריוס שדגלם היה לבן. עם זאת, הסיבה האמיתית לצבע הוורוד נעוצה בכך שהצבע היה עירוב של סיד ודם בקר, ששימש לייצוב הצבע. כמו כן, צבע דגלם של האוניטריוס לא היה לבן לגמרי, וכלל גם כחול.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 נערכו בקאסה רוסאדה שיפוצים נוספים, והמבנה במראהו הנוכחי נחנך ב-1898. ב-1957 נחנך במבנה מוזיאון הכולל מידע אודות נשיאי ארגנטינה לדורותיהם וחפציהם האישיים.
לשכת פרהדרין

מיקומה של לשכת פרהדרין בבית המקדש (בכחול)
בבית המקדש השני, לשכת פרהדרין (או פלהדרין) הייתה לשכתו של הכהן הגדול, ששימשה לו למגורים בשבעת הימים שלפני יום הכיפורים. יש המזהים לשכה זו עם לשכת העץ, שלפי הנוסח המקובל במשנה הייתה בדרום העזרה, ולפי הנוסח שמובא בתלמוד - בצפון.
מיקומה של הלשכה וייעודה

המשנה הראשונה במסכת יומא, שעוסקת בעבודת יום הכיפורים, פותחת:
"שבעת ימים קודם ליום הכיפורים, מפרישין כהן גדול מביתו ללשכת הפרהדרין".
בתלמוד מסופר שלכהן הגדול היו שתי לשכות בעזרה:
האחת - לשכת פרהדרין, שבה היה דר הכהן הגדול לפני יום הכיפורים, ובה היה ישן.
השנייה - לשכת בית אבטינס, ובה היה לומד לבצע את חפינת הקטורת, שהיא עבודה קשה מאוד, ועליו לעשותה ביום הכיפורים.
אחת משתי הלשכות הייתה בצפון העזרה, והשנייה בדרומה. התלמוד נשאר בספק איזו מהלשכות הייתה בצפון ואיזו בדרום.
הרמב"ם פסק שלשכת פרהדרין היא בצפון.
מיקומה של הלשכה וייעודה > זהותה עם לשכת העץ

המשנה במסכת מידות מתארות את הלשכות שבדרום העזרה, בהן לשכת העץ. לעומת זאת, לגרסת התלמוד הבבלי ולדעת רוב הפרשנים, לשכות אלו היו בצפון.
וכך לשון המשנה:
"שבדרום - לשכת העץ, לשכת הגולה, לשכת הגזית. לשכת העץ - אמר רבי אליעזר בן יעקב: שכחתי מה הייתה משמשת. אבא שאול אומר: לשכת כהן גדול הייתה, והיא הייתה אחורי שתיהן, וגג שלשתן שווה...".
היו שזיהו, אם כן, את 'לשכת העץ' - שלפי אבא שאול הייתה לשכת כהן גדול - עם לשכת פרהדרין. כך, למשל, סבר הרמב"ם (המובא לעיל).
באשר לשימושה של לשכת העץ ולשאלה מדוע נקראה כך, היו שסברו (הראב"ד), שהיא הייתה עשויה מעץ. לדעת מפרשים אחרים, לשכה זו הייתה עשויה מאבן, ונקראה כך משום שבה היו מאחסנים את העצים להבערת האש על מזבח העולה.
השם 'פרהדרין' ומקורו

בתלמוד מובאת ברייתא, ובה הסברו של רבי יהודה למקורו של שם הלשכה ותיאורו את ההיסטוריה של השם: בתחילה הייתה נקראת "לשכת בלווטי" (ביוונית: βουλευτηζ), כלומר: לשכת שָׂרים ונכבדים. ובתקופת בית המקדש השני, שהכהונה הגדולה הייתה נקנית בכסף, והיו הכהנים הגדולים מתחלפים כמעט בכל שנה והם היו משפצים את הלשכה בהתאם לכבודם - החליפו את שְמהּ ל"לשכת פרהדרין". פרהדרין (ביוונית: παρεδρήι) פירושו פקידי המלך, וכשם שפקידי המלך מתחלפים על ידי המלך בכל שנה - כך הלשכה הייתה מתחלפת בכל שנה כיוון שהכהנים הגדולים היו מתחלפים.
ראו גם

יום כיפור בבית המקדש
כהן גדול
העזרה
מסכת יומא
לשכת הגולה
לשכת הגזית
לקריאה נוספת

ג' אלון, פראירתין: לתולדות הכהונה הגדולה בסוף ימי בית שני, תרביץ י"ג (א), עמ' 1–24; וראו גם תוספות למאמר באותו הכרך, עמ' 69–70.
ביאורים

↑  כך מתפרשת הברייתא לפי הנוסח בדפוס וילנא ובחלק מכתבי היד, שהיו מחליפים אותה. ובחלק מכתבי היד (למשל, כתב יד מינכן 95) נגרס אותן, כלומר את הכהנים עצמם.
הערות שוליים

↑  מסכת מדות, פרק ה', משנה ד'; וראה להלן.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ט, עמוד א'
↑  ספר עבודה, הלכות בית הבחירה, פרק ה', הלכה י"ז
↑  כך בנוסח הדפוסים ובחלק מכתבי היד, אך בכתב יד קאופמן המילים "אמר רבי אליעזר בן יעקב" אינן מופיעות.
↑  בכתב יד קאופמן: לשכת כהן גדול הייתה אחר שתיהן.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ח', עמוד ב'
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
פרס אנני לעיצוב הדמות הטוב ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  עיצוב דמות אנימציה
 מיקום הטקס:  אסיפ"א - הוליווד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
 תקופת הפרס:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 annieawards.org
 
פרס אנני לעיצוב הדמות הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Character Design in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה למעצב הדמויות הטוב ביותר והוצג לראשונה בשנת 2002. הפרס מתגמל את העיצוב והמראה של דמויות לסרטי אנימציה והוא מוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
הזוכים והמועמדים

להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2020:
• הזוכה מסומן בצהוב • בסוגריים מספר הטקס ולידו השנה שבגינה הפרס מוענק
הזוכים והמועמדים > העשור הראשון של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| (טקס) שנה | מעצב הדמות | סרט |
| (ה־30) 2002 | קרלוס גרנג'ל | סוס פרא |
| (ה־30) 2002 | פיטר דה סייב | עידן הקרח |
| (ה־30) 2002 | כריס סנדרס | לילו וסטיץ' |
| (ה־30) 2002 | ריקי נירבה | מפלצות בע"מ |
| (ה־30) 2002 | פיטר דה סייב | כוכב המטמון |

| (ה־31) 2003 | ריקי נירבה | מוצאים את נמו |
| (ה־31) 2003 | רונה בניקה | אחי הדוב |
| (ה־31) 2003 | קרטר גודריץ' | סינבד: אגדת שבעת הימים |

| (ה־32) 2004 | טוני פוסיל | משפחת סופר-על |
| (ה־32) 2004 | ג'ו מושייר | מרד החיות |
| (ה־32) 2004 | טדי ניוטון | משפחת סופר-על |
| (ה־32) 2004 | קרלוס גרנג'ל | תפוס ת'כריש |

| (ה־33) 2005 | ניק פארק | וולאס וגרומיט והארנב הקטלני |
| (ה־33) 2005 | ג'ו מושייר | צ'יקן ליטל |
| (ה־33) 2005 | קרלוס גרנג'ל | חתונת הרפאים |
| (ה־33) 2005 | קרייג קלמן | מדגסקר |
| (ה־33) 2005 | ויליאם ג'ויס | רובוטס |

| (ה־34) 2006 | ניקו מרלט | מעבר ליער |
| (ה־34) 2006 | פיטר דה סייב | עידן הקרח 2: נמסים מצחוק |
| (ה־34) 2006 | קרטר גודריץ' | חברים על הכוונת |

| (ה־35) 2007 | קרטר גודריץ' | רטטוי  |
| (ה־35) 2007 | סילבן דבוסי | תפוס ת'גלים |

| (ה־36) 2008 | ניקו מרלט | קונג פו פנדה |
| (ה־36) 2008 | ולרי חדידה | איגור |
| (ה־36) 2008 | סנג ג'ון לי | הורטון שומע מישהו |

| (ה־37) 2009 | שיין פריגמור | קורליין ודלת הקסמים |
| (ה־37) 2009 | שאנון טינדל | קורליין ודלת הקסמים |
| (ה־37) 2009 | דניאל לופז מוניוז | למעלה |
הזוכים והמועמדים > העשור השני של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| (טקס) שנה | מעצב הדמות | סרט |
| (ה־38) 2010 | ניקו מרלט | הדרקון הראשון שלי |
| (ה־38) 2010 | קרטר גודריץ' | גנוב על הירח |
| (ה־38) 2010 | סילבן צ'ומט | האשליה |
| (ה־38) 2010 | טימותי למב | מגה-מוח |

| (ה־39) 2011 | קרש מקררי | רנגו |
| (ה־39) 2011 | פייר פריפל | שירות המתנות החשאי של ארתור |
| (ה־39) 2011 | ג'יי שוסטר | מכוניות 2 |
| (ה־39) 2011 | פטריק מאטה | החתול של שרק |
| (ה־39) 2011 | סרחיו פבלוס | ריו |

| (ה־40) 2012 | היידי סמית' | פארנורמן |
| (ה־40) 2012 | קרלוס גרנג'ל | מפלצת של מלון |
| (ה־40) 2012 | קרטר גודריץ' | מפלצת של מלון |
| (ה־40) 2012 | יארו צ'ייני, אריק גילון, קולין שטימפסון | הלורקס |
| (ה־40) 2012 | קרייג קלמן | מדגסקר 3: מקרקסים את אירופה |
| (ה־40) 2012 | ביל שוואב, לורליי בוב, קורי לופטיס, מינקיו לי | ראלף ההורס |

| (ה־41) 2013 | קרטר גודריץ', טאקאו נוגוצ'י, שיין פריגמור | הקרודים |
| (ה־41) 2013 | קרייג קלמן | גשם של פלאפל 2 |
| (ה־41) 2013 | ביל שוואב | לשבור את הקרח |
| (ה־41) 2013 | אריק גוילון | גנוב על המיניונים |
| (ה־41) 2013 | כריסטוף לורדלט | מפלצת בפריז |
| (ה־41) 2013 | כריס סאסאקי | בית ספר למפלצות |
| (ה־41) 2013 | סילבן דבוסי, שאנון טינדל | טורבו |

| (ה־42) 2014 | פול סאליבן, סנדרה אקוויהוא, חורחה ר 'גוטיארז | ספר החיים  |
| (ה־42) 2014 | שיון קים, סנג-ג'ין קים | 6 גיבורים |
| (ה־42) 2014 | מייק סמית' | הקופסונים |
| (ה־42) 2014 | קרייג קלמן, ג'ו מושייר, סטיבי לואיס, טוד קורוסאווה | הפינגווינים ממדגסקר |
| (ה־42) 2014 | סאנג ג'ון לי, ג'ייסון סדלר, חוסה מנואל פרננדז אולי | ריו 2 |
| (ה־42) 2014 | טום מור, מארי ת'ורוג ', סנדרה נורופ אנדרסן, רוזה באלסטר קאבו | שיר הים |

| (ה־43) 2015 | אלברט לוזאנו | הקול בראש |
| (ה־43) 2015 | מאט נולטה | הדינוזאור הטוב |
| (ה־43) 2015 | קרייג קלמן | מפלצת של מלון 2 |
| (ה־43) 2015 | אריק גילון | המיניונים |

| (ה־44) 2016 | קורי לופטיס | זוטרופוליס |
| (ה־44) 2016 | שאנון טינדל | קובו: אגדה של סמוראי |
| (ה־44) 2016 | ביל שוואב, סנג-ג'ין קים | מואנה |
| (ה־44) 2016 | אריק גילון | החיים הסודיים של חיות המחמד |
| (ה־44) 2016 | טימותי לאמב, קרייג קלמן | טרולים |

| (ה־45) 2017 | דניאל אריאגה, דניאלה סטריילבה, גרג דיקסטרה, אלונסו מרטינז, זרוחי גלסטיאן | קוקו |
| (ה־45) 2017 | ג'ו מושייר | בייבי בוס |
| (ה־45) 2017 | רזה ריאהי, לואיז בגנאל, אליס דיודונה | המפרנס |
| (ה־45) 2017 | אריק גילון | גנוב על העולם |
| (ה־45) 2017 | פטריק מאטה | דרדסים: הכפר האבוד |

| (ה־46) 2018 | שיון קים | ספיידרמן: ממד העכביש |
| (ה־46) 2018 | מרסלין גאנון-טנגוואי | הדור הבא |
| (ה־46) 2018 | מאט נולטה | משפחת סופר-על 2 |
| (ה־46) 2018 | ג'יימס וודס | מרי פופינס חוזרת |
| (ה־46) 2018 | עמי תומפסון | ראלף שובר את האינטרנט |

| (ה־47) 2019 | טורסטן שרנק | קלאוס |
| (ה־47) 2019 | ניקו מרלט | קסם של מפלצת |
| (ה־47) 2019 | קרייג קלמן | משפחת אדמס |
| (ה־47) 2019 | ביל שוואב | לשבור את הקרח 2 |
| (ה־47) 2019 | חוסה מנואל פרננדז אולי | מרגלים לא רגילים |
הזוכים והמועמדים > העשור השלישי של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| (טקס) שנה | מעצב הדמות | סרט |
| (ה־48) 2020 | פדריקו פירוואנו | מוליכי הזאבים |
| (ה־48) 2020 | דניאל לופז מונוז | נשמה |
| (ה־48) 2020 | ג'ו פיט | הקרודים 2: עידן חדש |
| (ה־48) 2020 | קרייג קלמן | משפחת וילובי |
| (ה־48) 2020 | טימותי לאמב | טרולים מסביב לעולם |
| (ה־49) 2021 | לינדזי אוליווארס | משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות |
| (ה־49) 2021 | דינה מארסיגליס | לוקה |
| (ה־49) 2021 | אמי ת'ומפסון | ריה והדרקון האחרון |
| (ה־49) 2021 | ג'וליאן ביזאט | הבאג של רון |
| (ה־49) 2021 | ג'ו מושיר | ויוו |
| (ה־50) 2022 | טיילור קראהנבוהי | לא רעים בכלל |
| (ה־50) 2022 | מאסימילנו נרקיסו | מזל |
| (ה־50) 2022 | חסוס אלפונסו איגלסיאס | החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי |
| (ה־50) 2022 | אידה הם | עלייתם של צבי הנינג'ה: הסרט |
| (ה־50) 2022 | פבלו לובאטו | ונדל וויילד |
לוקסוטיקה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  Stock Exchange in Milano (LUX) 
 מייסדים:  לאונרדו דל וקיו 
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים) 
 חברת אם:  אסילור-לוקסוטיקה 
 חברות בנות:  ריי באן  LensCrafters  Pearle Vision  OPSM  Persol  אוקלי  Salmoiraghi & Viganò 
 מיקום המטה:  מילאנו 
 קואורדינטות:  46°17′07″N 12°01′18″E﻿ / ﻿46.285232°N 12.021599°E﻿ / 46.285232; 12.021599 
 ענפי תעשייה:  אופטיקה 
 מוצרים עיקריים:  משקפי שמש, אביזרי עיניים 
 עובדים:  190,000 
  
 www.luxottica.com
 he
 
לוקסוטיקה (Luxottica Group S.p.A) היא חברת ענק איטלקית למשקפיים. בסיס החברה במילאנו, והיא חברת המשקפיים הגדולה בעולם.
החברה נקטה אסטרטגיה של מיזוג אנכי, כך שהיא מחזיקה בשליטה בכלל שלבי הייצור של משקפיים. בפרט, לוקסוטיקה מעצבת, מייצרת, מפיצה, ומוכרת בחנויות במיתוגה את מותגיה. בין מותגים אלה ניתן למנות את ריי באן, Sunglass Hut, Sears, Oakley, Persol ועוד. היקף שליטתה בשוק המשקפיים העולמי איפשר לה רווחי עתק, אשר הביאו לה אפשרות לייצר משקפיים באיכות גבוהה בעלויות של דולרים בודדים, ולגבות עליהם מאות דולרים עם כ-1,000% רווחיות. מייסד חברת המשקפיים LensCrafters, אדוארד דין באטלר, התייחס לתמחור משקפי השמש בפועל בעולם כרמאות גמורה.
החברה מוכרת רק מיעוט ממשקפייה תחת המותג שלה, ומייצרת תחת זאת משקפיים ועדשות עבור מותגים אחרים כדוגמת שאנל, פראדה, ג'יורג'יו ארמני, ברברי, ורסאצ'ה, דולצ'ה וגבאנה, DKNY ו-Tory Burch.
החברה נוהגת לשלב בתוכה את מתחריה (באמצעות קנייה, מיזוג או השתלטות עוינת), והואשמה לעיתים קרובות בהפקעת מחירים ומונופולין בשוק הבלתי תחרותי הנותר. כניסתה לישראל הופרעה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים דוד גילה.
באוקטובר 2018 התאחדה חברת לוקסוטיקה עם חברת אסילור הצרפתית, ונוצרה חברת אסילור-לוקוסטיקה, בשווי שוק של כ-70 מיליארד דולר.
מקים החברה, לאונרדו דל וקיו היה האדם ה-37 בעושרו בעולם והשני בעושרו באיטליה עד למותו בשנת 2022, אז עברו נכסיו ליורשיו.