מלחמת העצמאות של קרואטיה
מהלך המלחמה > 1991 - פרוץ המלחמה > הסלמת העימותים

במהלך חודש יולי, היו כוחות JNA מעורבים בפעולות נגד אזורים קרואטים, בניסיון להציל את שנותר מיוגוסלביה. באותו חודש החלו כוחות ההגנה הטריטוריאלית בהובלת סרביה להתקדם באזורי החוף של דלמטיה ב"מבצע חוף 91". בתחילת אוגוסט הוחלט על הכנסת כוחות סרביים בשטחים גדולים בחבל בנובינה שבקרואטיה.
עם תחילת הפעולות הצבאיות בקרואטיה, קרואטים ומספר מגויסים סרבים החלו לנטוש את JNA בהמוניהם, בדומה למה שקרה בסלובניה. אלבנים ומקדונים החלו לחפש דרך לעזוב את ה-JNA באופן חוקי או לשרת את תקופת הגיוס שלהם במקדוניה; מהלכים אלה הפכו את הצבא היוגוסלבי להומגוני ביותר עם רוב סרבי מוחלט.
חודש לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה כבר החזיקו ה-JNA ומיליציות סרביות מקומיות בכשליש משטח קרואטיה, בעיקר בשטחים אשר כללו רוב אתני סרבי. האסטרטגיה הצבאית של JNA כללה בחלקה הפגזה נרחבת, לעיתים בלי קשר לנוכחותם של אזרחים. עם התקדמות המלחמה, הותקפו הערים דוברובניק, גוספיצ'י, שיבניק, זדר, קרלובץ, סיסאק, סלבונסקי ברוד, אוסייק, וינקובצי, ווקובאר כולן על ידי כוחות יוגוסלביה. האו"ם הטיל אמברגו נשק על הצדדים הלוחמים. האמברגו לא השפיע באופן משמעותי על הכוחות הסרבים המגובים ב-JNA, מכיוון שהיה ברשותם ארסנל נשק גדול, אך גרם לצרות קשות עבור הצבא הקרואטי החדש. בעקבות כך ממשלת קרואטיה החלה להבריח נשק דרך גבולותיה.
באוגוסט 1991 החל קרב ווקובר. אזור מזרח סלאבוניה סבל במשך כל התקופה הזו, כמו הטבח בדאל (Dalj), וגם בגלל קרבות שהתפתחו סביב אוסייק ווינקובצי. במהלך ספטמבר הצליחו כוחות סרביים להקיף את העיר ווקובאר לחלוטין. חיילים קרואטיים, כולל חטיבת ווקובר 204, התבצרו בעיר והחזיקו אותה מול חטיבות שריון ממוכנות של ה-JNA ויחידות מיליציות סרביות. ווקובאר נהרסה כמעט לחלוטין, כשלמעלה מ-15,000 מבנים בעיר הוחרבו. חלק מהתושבים הקרואטים תפסו מחסה בתוך העיר ואחרים ברחו מהמקום בהמוניהם. הערכות לגבי מספר מקרי המוות בווקובאר כתוצאה מהמצור נעות בין 1,798 ל-5,000 הרוגים. 22,000 תושבים נוספים גורשו מווקובאר על ידי הצבא לאחר כיבושה.
הערכות מסוימות מונות סה"כ 220,000 קרואטים ו-300,000 סרבים שנעקרו מבתיהם במהלך המלחמה בקרואטיה. באזורים רבים, אזרחים גורשו בכוח על ידי הצבא. היה זה הרגע שהמונח "טיהור אתני" – שפירושו נע בין פינוי לרצח – נכנס לראשונה ללקסיקון האנגלי.
ב-3 באוקטובר, חידש חיל הים של יוגוסלביה את המצור על הנמלים העיקריים של קרואטיה. מהלך זה הגיע לאחר חודשים ארוכים של התנגדות לעמדות JNA. מהלך זה התרחש במקביל לסופו של מבצע "חוף 91", בו ה-JNA לא הצליח לכבוש את קו החוף, בניסיונו לנתק את הגישה של דלמטיה לשאר קרואטיה.
ב-5 באוקטובר נשא הנשיא טוג'מן נאום בו קרא לכלל האוכלוסייה להתגייס ולהגן מפני "האימפריאליזם של סרביה השלמה", שאותו ייצג ה-JNA והכוחות הסרביים ששיתפו איתו פעולה. ב-7 באוקטובר תקף חיל האוויר היוגוסלבי את בניין הממשלה הראשי בזאגרב, אירוע המכונה 'הפצצת בנסקי דבורי'. למחרת, כאשר הסתיימו שלושה חודשים מאז הכרזת העצמאות ופקע תוקף "הסכם בריוני", ניתק הפרלמנט הקרואטי את כל הקשרים שנותרו עם יוגוסלביה ומימש את עצמאותו. יום 8 באוקטובר נחגג כיום העצמאות בקרואטיה. הפצצת משרדי הממשלה והמצור על דוברובניק שהחל באוקטובר הביאו לסנקציות של האיחוד האירופי נגד סרביה. ב-15 באוקטובר לאחר כיבוש קווטאט על ידי ה-JNA, הכריזו סרבים מקומיים בראשותו של אצו אפולוניו על הקמת הרפובליקה של דוברובניק. התקשורת הבינלאומית התמקדה בפגיעה במורשת התרבותית של דוברובניק, בעוד שהחששות מפני נפגעים אזרחיים וקרבות גדולים כמו בווקובאר נדחקו מעיני הציבור בעולם. עם זאת, תקיפות ארטילריה על דוברובניק פגעו ב-56% מהבניינים שלה, מכיוון שהעיר ההיסטורית (אשר מוגדרת כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו) ספגה כ-650 פגיעות ארטילריות.