stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואל גמזו

אין תמונה חופשית
יואל גמזו (נולד ב-1987) הוא מנצח ישראלי.
גמזו נולד ברמת גן. בגיל ארבע החל לנגן בצ'לו, אך לאחר מספר שנות נגינה החליט להתמקד בניצוח. בגיל 15 עזב את ישראל ונסע ללמוד בניו יורק במלגה מיוחדת.
מניו יורק המשיך גמזו למילאנו, פריז, לונדון וקבע את משכנו בברלין. בלונדון הקים את תזמורת מאהלר הבינלאומית, שנגניה מתכנסים שלוש פעמים בשנה ויוצאים למסעות קונצרטים ברחבי העולם. בשנים האחרונות ניצח גמזו על תזמורות שונות בעולם וזכה בפרס בתחרות על שם מאהלר בגרמניה.
בראשית שנת 2010 ניצח גמזו על הקאמרטה הישראלית ירושלים ועל התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הופעתו הראשונה בישראל. בשנת 2011 השלים אף הוא את הסימפוניה העשירית של מאהלר, לציון 100 שנים למות המלחין (קיימים כבר שישה נוסחי-השלמה קודמים).
ב-2012 התמנה לכהונת "מנצח בית ראשי" בבית האופרה של קאסל.
גמזו הוא נכדו של מבקר התיאטרון חיים גמזו.
הערות שוליים

↑  חגי חיטרון, יואל גמזו התמנה למנצח-בית בבית האופרה של קאסל בגרמניה, באתר הארץ, 29 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810569307405606  BIBSYS: 10026133  BnF: cb16206791v (data)  GND: 142233285  ISNI: 0000 0000 8040 5091  LCCN: n2015049929  MusicBrainz: 487f07c5-4a37-4eef-a5d6-fc80fb79ea4f  VIAF: 121830595   WorldCat (עם VIAF): 121830595
יהודית (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דניאל מאן 
 הופק בידי:  קורט אונגר
 תסריט:  ג'ון מייקל הייז 
 עריכה:  פטר טיילור 
 שחקנים ראשיים:  סופיה לורן פיטר פינץ' ג'ק הוקינס
 מוזיקה:  סול קפלן 
 צילום:  ג'והן ווילקוקס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  פרמאונט 
 הקרנת בכורה:  20 בינואר 1966
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
יהודית (באנגלית: Judith) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1966 בבימויו של דניאל מאן המתרחש בארץ ישראל בזמן מלחמת העצמאות ואשר מבוסס על ספרו של לורנס דארל. בסרט מככבים סופיה לורן, פיטר פינץ' וג'ק הוקינס והוא צולם בארצות הברית, בריטניה ובישראל.
צילומי הסרט בישראל סובסדו על ידי המדינה.
עלילה

העלילה מתרחשת בארץ ישראל בשנת 1948, זמן קצר לפני תום המנדט הבריטי. לארגון המחתרת "ההגנה" נודע כי גוסטב שילר (הנס ורנר), שריונר בוורמאכט לשעבר, מדריך את הערבים בטקטיקות קרב בטנקים, וכל הניסיונות לאתרו עולים בתוהו. בשלב מסוים של החיפושים מאתרים פעילי הארגון את יהודית אורבך-שילר (סופיה לורן) שהייתה אשתו היהודיה של הגרמני לפני מלחמת העולם השנייה, ובמהלכה נשלחה למחנה הריכוז דכאו, שם כפו עליה לספק שירותי מין לקצינים הנאצים. יהודית מובאת לארץ ישראל וארגון ההגנה משכן אותה בקיבוץ.
יהודית אינה מתרגלת לחיי הקיבוץ והימצאותה שם אינה עוזרת למצוא את שילר, אבל מפקד ההגנה אהרון שטיין (פיטר פינץ') מסייע לה בתקווה שתזהה אותו כשייתפס. הוא נוסע איתה לחיפה שם הם נפגשים עם המפקד הבריטי המקומי (ג'ק הוקינס) והוא מגלה להם ששילר נמצא בדמשק.
יהודית והמפקד שטיין עם אדם נוסף מגיעים לדמשק ולאחר כמה ימי חיפושים מוצאים את שילר וחוטפים אותו. שילר הפצוע, אשר נורה בידי אשתו-לשעבר בזמן החטיפה, מובא לישראל. הוא נחקר אך מסרב בעיקשות למסור מידע על הכוחות. עם זאת, הוא מתנצל בפני יהודית - וכשמתחילה ההתקפה הערבית על הקיבוץ הוא ניאות לחשוף את טקטיקות הקרב שסיפק לתוקפים. ההתקפה נהדפת, אך שילר עצמו נהרג מפגז שירו הערבים על החדר שבו שהה.
חלקים מהסרט צולמו בישראל באוגוסט 1964, בין היתר בהשתתפות השחקנים הישראלים שרגא פרידמן, שפרירה זכאי וזהרירה חריפאי. לצורך הצילומים הוקם על גבעת תל עבדון מעין "קיבוץ" כפי שהיו נראים הקיבוצים בשנות ה-40 וה-50. בינואר 1966, לאחר יותר משנה של צילומים במספר מדינות, עריכה ועוד, יצא הסרט לאקרנים.
את תפקידי הניצבים של החיילים היהודים המגינים על הקיבוץ ואת הערבים התוקפים אותו גילמו חיילים מחטיבת הצנחנים, ובהם גם יוני נתניהו.
הערות שוליים

↑  מופע הקולנוע של קורט: כשסופיה לורן הגיעה לישראל כדי להיות "יהודית", באתר מוזיאון העם היהודי, ‏2022-12-15
↑  מרכז הסרט - יהודית., באתר ארכיון המדינה
יאן זווארטנדיק

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1896 רוטרדם, הולנד 
 פטירה:  14 בספטמבר 1976 (בגיל 80) איינדהובן, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה, ליטא 
 מקצוע:  דיפלומט, חבר ועד, יזם, איש דת, סוחר, לוחם מחתרת, איש עסקים, מנהל 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (6 באוקטובר 1997)  צלב הצלת החיים (10 בספטמבר 2012)  Honorary Medal for Charitable Assistance in gold (19 ביוני 2023) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יאן זווארטנדיק
 
יאן זווארטנדיק (בהולנדית: Jan Zwartendijk; ‏27 ביולי 1896 – 1976) היה איש עסקים ודיפלומט הולנדי שסייע ליהודים להימלט מליטא בתחילת מלחמת העולם השנייה והוכר בזכות פעילותו כחסיד אומות העולם.
פעולותיו בתקופת השואה

זווארטנדיק, יליד רוטרדם, היה נציג חברת "פיליפס" בליטא. בשנות ה-30 עבד בהמבורג, שם חווה את ההגבלות שהטילו הנאצים על היהודים.
במאי 1940 פלשה גרמניה הנאצית להולנד וכבשה אותה. ליטא נכבשה על ידי ברית המועצות ביוני 1940. ביולי 1940 התבקש זווארטנדיק על ידי השגריר ההולנדי (ליתר דיוק, ממשלת הולנד הגולה) בווילנה, ל. פ. י. דה-דקר, להחליף את הקונסול ההולנדי בקובנה, והוא הסכים לקחת על עצמו את תפקיד הקונסול ההולנדי בפועל.
באותם ימים שבו במדינות הבלטיות הכבושות בידי הסובייטים פליטים יהודים רבים, שחיפשו נואשות דרך לקבל ויזת יציאה מהארץ. פסלה לוין, שהייתה ממוצא הולנדי, הגיעה לשגרירות הולנד בריגה והשגריר ההולנדי הסכים לכתוב בדרכונה:
"קונסוליית הולנד בריגה מצהירה בזאת שאין צורך בוויזה לשם כניסה לסורינאם, קורסאו ושטחים אחרים של הולנד ביבשות אמריקה."
בעקבות הצלחה ראשונית זו, פנו ב-22 ביולי 1940 פליטים אחרים ממצוא הולנדי לזווארטנדיק שבקובנה וביקשו ממנו לכתוב טקסט דומה במסמכים ששימשו בתור תעודת זהות, ובכך לאפשר להם לקבל ויזת מעבר למדינה אחרת, על סמך היעד הסופי שבמסמכי הזהות. זווארטנדיק נענה להם, ולאחר שהם סיפרו על הצלחתם, צבאו ביום המחרת מאות פליטים יהודים שאינם ממוצא הולנדי על פתחי הקונסוליה ההולנדית. הקונסול החליט לספק להם אישורים, והנפיק החל מה-23 ביולי 1940 ועד ה-3 באוגוסט 1940 בין 1,200 ל-1,400 אישורי מעבר כאלה.
בהסתמך על האישורים האלו הוציאה הקונסוליה היפנית, באמצעותו של צ'יאונה סוגיהארה, יותר מ-2,000 ויזות שנועדו לאפשר מעבר של בעלי האישורים דרך יפן ועד לקורסאו. מי שקיבל את הויזה, היה צריך לחצות את ברית המועצות ברכבת הטרנס-סיבירית עד לנמל וולדיווסטוק ומשם ליפן.
הוויזות איפשרו צירוף של ילדים לבעל הויזה, ובחלק מהוויזות נעשה שימוש חוזר, כאשר נשלחו בחזרה מיפן לקרובים בליטא. בסיכום הגיעו ליפן עם ויזות אלו כ-2,200 פליטים יהודים, ומספר לא ידוע ניצלו אותה כדי לברוח לתוך ברית המועצות עצמה.
הפליטים נשארו ביפן בין שלושה לשמונה חודשים. איש מהם לא הגיע לקורסאו, אך כולם ניצלו מהשמדה. כאלף מהם הועברו על ידי היפנים לגטו שאנגחאי שבסין, שם שרדו את המלחמה והאחרים המשיכו למדינות חופשיות. בין הפליטים שהגיעו לשנגחאי היו גם תלמידי ישיבת מיר, שהמשיכה להתקיים גם בזמן המלחמה במזרח הרחוק.
ב-3 באוגוסט 1940 אולץ זווארטנדיק לסגור את הקונסוליה בקובנה. לפני עזיבתו בסוף החודש, שרף את כל המסמכים הרשמיים וסילק כל רמז לפעילות בלתי חוקית שיזם למען היהודים. את יתר שנות המלחמה עבר בהולנד, בעבודה בחברת "פיליפס".
לאחר המלחמה

זווארטנדיק לא חשף את פעולותיו בתקופת המלחמה. ממשלת הולנד גילתה פרטים על פעילותו בשנת 1963. בספר שיצא על דמותו בשנת 2018, בשם "הצדיק" (De rechtvaardigen), נחשף כי לאחר המלחמה ננזף בידי אנשי משרד החוץ ההולנדי על כך ש"הפר את הנהלים", כולל בידי שר החוץ עצמו (ובעתיד מנכ"ל נאט"ו) יוזף לונס.
זווארטנדיק נפטר באיינדהובן ב-1976 והותיר אחריו שלושה ילדים.
הנצחה

ב-6 באוקטובר 1997 הכיר יד ושם בזווארטנדיק בתור חסיד אומות העולם.
ברוטרדם ובווילנה הוקמו אנדרטאות לזכרו ובקובנה הוצב שלט לזכרו במבנה בו פעלה הקונסוליה ההולנדית.
ב-10 בספטמבר 2012 העניקה רפובליקת ליטא לזווארטנדיק את אות צלב הצלת החיים, אשר מוענק לאנשים שסיכנו את חייהם כדי להציל אחרים.
ראו גם

היקאווה מארו
הערות שוליים

↑  הערך "ליטא" באנציקלופדיה של השואה, באתר יד ושם, ע' 2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009908926305171  PLWABN: 9811722618105606  BnF: cb18104917m (data)  GND: 1062904672  ISNI: 0000 0004 4409 1805  LCCN: no2018131540  NKC: jo20241236741  NTA: 419396306  SUDOC: 272893218  VIAF: 312620714   WorldCat (עם VIAF): 312620714
יאן וסלי

| --- | --- |

וסלי במדי פנרבחצ'ה, 2021
 לידה:  24 באפריל 1990 (בן 34) אוסטרבה שבצ'כוסלובקיה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  24
 דראפט:  בחירה שישית, 2011 וושינגטון ויזארדס
 קבוצות כשחקן
 2007–2008 2008–2011 2011–2014 2014 2014–2022   2022–:  סלובן ליובליאנה פרטיזן בלגרד וושינגטון ויזארדס דנבר נאגטס פנרבחצ'ה   ברצלונה
 הישגים כשחקן
 זכייה בתואר ה-MVP של היורוליג (2019)   זכייה באליפות היורוליג (2017)   3 בחירות לחמישיית העונה ביורוליג (2016, 2018, 2019)   3 זכיות באליפות הליגה הטורקית (2016–2018)   3 זכיות בגביע הטורקי (2016, 2019, 2020)   3 זכיות באליפות הליגה האדריאטית (2009–2011)   3 זכיות באליפות הליגה הסרבית (2009–2011)   3 זכיות בגביע הסרבי (2009–2011)   הכדורסלן הצעיר של העונה באירופה (2010)
יאן וסלי (בצ'כית: Jan Veselý, נולד ב-24 באפריל 1990 באוסטרבה, צ'כוסלובקיה) הוא כדורסלן צ'כי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית והיורוליג ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים > ראשית הקריירה

וסלי החל לשחק בנוער של קבוצות פריבור ואוסטרבה מעיר הולדתו. ב-2007 עזב את צ'כיה והחל לשחק בסלובן ליובליאנה הסלובנית. ב-2008 חתם במועדון הפאר הסרבי פרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית והיורוליג. במדי פרטיזן הגיע וסלי לפיינל פור 2010 ביורוליג, תוך שהקבוצה מדיחה בשלב ההצלבה את קבוצת מכבי תל אביב ומפסידה בחצי הגמר לאולימפיאקוס. באותה שנה זכה וסלי בפרס הכדורסלן הצעיר של העונה באירופה. במדי פרטיזן זכה וסלי בתשעה תארים בשלוש שנים (2009–2011): שלוש פעמים באליפות הליגה האדריאטית, שלוש פעמים באליפות הליגה המקומית ושלוש פעמים בגביע הסרבי.
קריירת מועדונים > ב-NBA

ב-2011 העמיד עצמו וסלי לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בבחירה השישית של הסיבוב הראשון על ידי וושינגטון ויזארדס. וסלי שיחק במדי הויזארדס במשך שתיים וחצי עונות, בהן העמיד ממוצעים של 3.6 נקודות ו-3.4 ריבאונדים למשחק. בפברואר של עונת 2014 עבר בטרייד לדנוור נאגטס. בנאגטס שיחק ב-21 משחקים עד תום העונה, והעמיד ממוצעים של 4.4 נקודות ו-3.7 ריבאונדים, יחד עם 1.3 חטיפות למשחק. ממוצעי הקריירה שלו ב-NBA עומדים על 3.6 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק.
קריירת מועדונים > פנרבחצ'ה

באוגוסט 2014 חתם על חוזה לשתי עונות במדי פנרבחצ'ה אולקר מליגת העל הטורקית והיורוליג. בעונת 2014/2015 העפיל וסלי עם הקבוצה הטורקית לפיינל פור היורוליג, תוך שקבוצתו מדיחה פעם נוספת בשלב ההצלבה את מכבי תל אביב, כשבמשחק חצי הגמר נגד ריאל מדריד הוא תורם 20 נקודות ו-6 ריבאונדים. ממוצעיו ביורוליג באותה עונה עמדו על 11.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים ב-21 משחקים.
בעונת 2015/2016 נבחר וסלי ל-MVP של חודש ינואר ביורוליג. ב-21 במרץ 2016 נפצע בגיד האכילס, מה שגרם לו להיות מושבת ממשחק פעיל למשך שישה שבועות, שכללו את סדרת ההצלבה נגד ריאל מדריד. וסלי חזר למשחק חצי הגמר נגד לבורל קוצ'ה ויטוריה, בו קלע 14 נקודות בניצחון קבוצתו בהארכה. נבחר לחמישיית העונה ביורוליג לעונה זו, שבה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות טורקיה ובגביע הטורקי. ביולי 2016 חתם על הארכת חוזה לשלוש עונות נוספות, עם אופציית יציאה ל-NBA בכל קיץ.
בעונת 2016/2017 זכה עם פנרבחצ'ה באליפות אירופה, כאשר ממוצע מדד היעילות שלו לאורך כל העונה עומד על 11.6 נקודות מדד – כולל 9.6 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים וחטיפה אחת, וכשבפיינל פור המדד מראה 13.5 נקודות. בעונה הבאה הגיע וסלי עם קבוצתו לגמר, בו הפסידו לריאל מדריד, שהובלה על ידי סרחיו יוי ולוקה דונצ'יץ', ואותה ניצחו בשנה שעברה בחצי הגמר. בעונה זו קלע וסלי 12.5 נקודות וקלט 5.1 כדורים חוזרים בממוצע.
קריירה בינלאומית

וסלי משחק בנבחרת צ'כיה, ובמדיה השתתף ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015. בטורניר היורובאסקט של שנת 2017 לא השתתף וסלי עקב עייפות פיזית ומנטלית אחרי עונת שיא עם פנרבחצ'ה, ועקב חתונתו שהתקיימה ביולי באותה השנה.
הערות שוליים

↑  "Veseli pristupio Partizanu". srbijasport.com (בסרבית). 5 במאי 2008. אורכב מ-המקור ב-2017-08-08. נבדק ב-15 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Vesely Voted Young Men's Player Of The Year". fibaeurope.com. 14 בפברואר 2011. נבדק ב-15 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fenerbahce Ulker lands high flier Vesely". Euroleague.net. 5 באוגוסט 2014. נבדק ב-6 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fenerbahce's Vesely sidelined through playoffs". euroleague.net. 21 במרץ 2016. נבדק ב-13 באפריל 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
יבנא

| --- | --- |
תל יבנה ושרידי צריח מסגד הכפר
תל יבנה ושרידי צריח מסגד הכפר
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  59,554 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע ברק
 תאריך נטישה:  27–28 במאי 1948
 יישובים יורשים:  יבנה, כפר הנגיד, בית גמליאל, בן זכאי, כפר אביב, כרם יבנה
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  5,420 (1945)
 קואורדינטות:  31°52′49″N 34°47′23″E﻿ / ﻿31.880292°N 34.789733°E﻿ / 31.880292; 34.789733
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) יבנא(למפת גוש דן רגילה) יבנא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יבנא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יבנא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
המסגד של יבנא, 1928. הצילום נלקח במסגרת טיול מודרך של חיים ברגר.
שרידי מבנה מן היישוב
יִבְּנא (בערבית يبنى) הייתה עיירה ערבית בנפת רמלה, כ־10 קילומטרים דרומית־מערבית לרמלה.
יבנא נכבשה במעין השלמה למבצע ברק, במהלך מלחמת העצמאות, בתחילת יוני 1948, ותושביה נמלטו לעיירה איסדוד. העיר יבנה, שהקמתה החלה ב־1949, שוכנת צפונית־מערבית ליבנא.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

יבנא הייתה מיושבת בתקופות רבות לאורך ההיסטוריה. בתל יבנה ובסביבתו נמצאו ממצאים המתוארכים לתחילת האלף ה־2 לפנה"ס (תקופת הברונזה התיכונה), וסמוך לו נתגלו קברים מהאלף ה־4 לפנה"ס. בעיר יבנה ישבו הפלשתים בתקופת ממלכת ישראל, יהודים ושומרונים בתקופה הרומית ונוצרים בתקופה הביזנטית. ב-624 נכבשה יבנה על ידי המוסלמים. הגאוגרף המוסלמי מוחמד אל־מוקדסי כתב בספרו מ-985 על מסגד יפה שעמד ביבנא. יבנא-יבנה נכבשה בידי הצלבנים ב־1099 ושימשה, בשם "איבלין", כבירת רוזנות יפו ואשקלון. ב־1244 נכבשה יבנא-יבנה בידי הממלוכים, ובתקופתם הפכה הכנסייה בתל-יבנה למסגד. הממלוכים הוסיפו מינרט למסגד, ששרידיו עומדים עד ימינו ומתוארכים ל-1386.
היסטוריה > הכפר יבנא

במפקד האוכלוסין העות'מאני מ־1596 נמנו בכפר יבנא 710 תושבים.
המיסיונר האמריקני ויליאם תומסון (William Thomson) ביקר בכפר ב־1834 וכתב שהכפר שכן על גבעה והתגוררו בו כ־3,000 פלאחים מוסלמים. ב-1921 הוקם בכפר בית ספר לבנים, בתחילת שנות ה־40 כבר למדו בו למעלה מ־400 תלמידים. בית ספר לבנות הוקם ב־1943. במפקד האוכלוסין המנדטורי מ־1922 נמנו בכפר 1,791 תושבים. במפקד האוכלוסין מ־1931 גדלה האוכלוסייה לכדי 3,600 תושבים ב־794 בתים, כמעט כולם מוסלמים. בתקופת המנדט הבריטי הייתה יבנא במגמת צמיחה והתפתחה לעיירה. לפי 'סקר הכפרים בארץ ישראל' שנערך ב־1945, הוערך מספר תושבי הכפר לכ־5,420 נפש והוא השתרע על שטח של 59,554 דונם, מתוכם 18,790 דונם של שטחים ציבוריים ו־2,845 דונם בבעלות יהודים. השטח הבנוי של הכפר השתרע על 127 דונם. בסביבות יבנא התגוררו גם כ־1,500 בדואים.
בשנות ה־40 הוקמו יישובים יהודיים בסמוך ליבנא על קרקעות שנרכשו מתושבי יבנא: ב־1941 הוקמה קבוצת יבנה וב-1946 גבעת וושינגטון.
על פי תוכנית החלוקה יועדה יבנא להיכלל בתחום המדינה היהודית. באמצע מרץ 1948 הגיעו 200 חיילים עיראקים מצבא ההצלה ליבנא, וקבעו את בסיסם בתחנת הרכבת. באפריל התפנו התושבים הבלתי־לוחמים מזרנוגה הסמוכה לעיירה.
ב-28 במאי כבשו חיילי חטיבת גבעתי את הכפר זרנוגה, הנטוש רק למחצה, בשל יחסי ידידות שנהג לקיים עם היישוב העברי, וגירשו את תושביו ליבנא. המגורשים מחו על שליחתם אל כפר עוין להם, שהם עצמם לא התירו בעבר לתושביו להיכנס אל זרנוגה, אך ללא הועיל. למחרת הם חזרו לזרנוגה וסיפרו כי גורשו מיבנא כ"בוגדים מועדים שאינם ראויים להכנסת אורחים".
בעקבות כיבוש זרנוגה וקוביבה, נמלטו הפליטים, יחד עם תושבי יבנא, בסוף מאי דרומה לעיירה איסדוד (אשדוד).
בצה"ל החליטו לכבוש את יבנא על מנת לחסום את דרכו של הצבא המצרי צפונה. ב־5 ביוני 1948, במקביל להתקפה הכושלת על הטור המצרי באשדוד, נכבשה יבנא בחלק השני של מבצע ברק על ידי כוח של האצ"ל בצירוף גדודים 55 ו־51 של חטיבת גבעתי.
הכוחות מצאו את הכפר נטוש, פרט לכמה זקנים וזקנות, שעליהם ציוו החיילים לארוז את מיטלטליהם.
ב"מבצע נקיון" של חטיבת גבעתי, שנערך בין ה-24 ל-28 באוגוסט, קיבלו חיילי הגדוד החמישי הוראה "לגרש את כל הבלתי-מזוינים" מהאזור שבין יבנא, נבי רובין וח'רבת סוכריר (ממערב ליבנא), שבו התאספו פליטים ערבים מן הכפרים יבנא, קוביבה וזרנוגה. ואולם, החיילים מצאו שם רק מספר אנשים, כי הפליטים עזבו עוד קודם לכן. תושבי יבנא הגיעו לבסוף לרצועת עזה, והם וצאצאיהם חיים בעיקר במחנות הפליטים של רפיח. רוב בתי הכפר נהרסו זמן קצר אחר כך. בסמוך לעיירה הוקמה מעברת יבנה, ועל השטחים החקלאיים של יבנא הוקמו המושבים כפר הנגיד ובית גמליאל (ב-1949), בן זכאי (ב־1950), וכפר אביב (ב־1951). בהמשך הקים משרד העבודה והרווחה ב־1955 את צופיה, מוסד מחסה לנערות (מזרחית לבן זכאי) וכן הוקמה ישיבת כרם ביבנה ב־1963.
מסגד הכפר פוצץ ב־9 ביולי 1950 בהוראתו של אלוף פיקוד הדרום, משה דיין, ורק הצריח שלו שרד. מספר בתים של יבנא נותרו על תילם עד היום ומשמשים למגורים.
הערות שוליים

↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 177.
↑  נכבשה יבנה, הַבֹּקֶר, 6 ביוני 1948
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים, עמ' 178.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים, עמ' 287.
↑  מירון רפפורט, המסע לפיצוץ המסגדים, באתר הארץ, 6 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420353705171
יהודה גזית

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1926 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  31 באוקטובר 1989 (בגיל 63) 
 שם לידה:  יהודה למברגר 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מעסיק:  רפאל – מערכות לחימה מתקדמות 
 
יהודה גזית (13 במרץ 1926 - 31 באוקטובר 1989) היה מהנדס הבטיחות הראשון בישראל. גזית הקים וייסד את תשתית מערך הבטיחות ברשות לפיתוח אמצעי לחימה, בתעשייה האזרחית ובתחום הבנייה במדינה.
ביוגרפיה

יהודה גזית נולד בתל אביב כיהודה למברגר, לסוניה לבית בוגוסלבסקי ולאברהם למברגר, אנשי העלייה השלישית מקרמינצ'וג שבאוקראינה. אברהם עסק בייבוא מעדנים מלבנון. גזית סיים את מגמה החקלאית בגימנסיה הרצליה. עם סיום לימודיו, בשנת 1943, התנדב לשנת שירות בקיבוץ פוריה ומשם המשיך ללימודי הנדסה כימית בטכניון שבחיפה. בשנת 1947, נקטעו לימודיו בטכניון והוא גויס ושירת בחיל המדע (חמ"ד) ככימאי. בתום המלחמה חזר לסיים את לימודיו ובשנת 1951 קיבל את הדיפלומה.
בשנת 1953, בהמלצתו של פרופסור ארנסט דוד ברגמן, נשלח להשתלמות באירופה מטעם האו"ם. בכל אותה עת המשיך לעבוד ככימאי בחמ"ד ואחר כך כקצין בטיחות אגפי ויועץ למפעלי פיתוח נשק ואמצעי לחימה עד שחרורו מצבא קבע בשנת 1957 בדרגת סרן (לימים, במילואים הוענקה לו דרגת רב-סרן). לאחר שחרורו מקבע המשיך גזית כאזרח את תפקידו כמהנדס הבטיחות הראשי של רפא"ל על כל מוסדותיו והמכונים המשויכים אליו.
בשנת 1957 יצא להשתלמות ארוכה בארצות הברית שאת חלקה מימן מכיסו וזאת על מנת להצטיין ולהוביל בתחומו. כקצין הבטיחות של רפא"ל וכאחראי על איכות המתקנים היה גזית מעורב בתכנון כל כלי הלחימה שפותחו בה משנת 1947 – הוא אף יזם את הקמת יחידת האב"כ בצבא והעניק לה את שמה. בשנת 1959 היה אחראי להבאת תא הלחץ הראשון לארץ. ובשנות ה-60 היה אחראי לייבוא מסיכות האב"כ הראשונות של חברת Drager לארץ, שהעניקה בהמשך לחברת "שלאון" הישראלית זיכיון לייצור המסכות – מסיכות אלו שימשו את תושבי ישראל בשנת 1991 ימי מלחמת המפרץ הראשונה .
בשנת 1969 פרש מרפא"ל, אך המשיך להעניק מהידע והניסיון הרב שצבר בתחומי הבטיחות לכל הגופים המוסדיים שפנו אליו תדיר. במקביל ייעץ גזית לראש הג"א ולראש ענף אב"כ בכל הנוגע לנקיטת אמצעים, קביעת נהלים והנחיות למיגון ופינוי החמ"ר מאזורים מאוכלסים ולמניעת אסונות בזמן מלחמה. את דרכו העצמאית החל כיועץ בטיחות בתחום הבנייה והיה לאבי כללי הבטיחות וחוקיו בענף הבנייה. גזית תכנן את מערך הבטיחות של האוניברסיטה העברית בהר הצופים ובגבעת רם ובשנת 1970 תכנן את בטיחות ההאנגר הגדול ביותר (בזמנו) עבור מטוס הבואינג 747 החדש של אל על. משנות ה-70 היה חבר בוועדה לאנרגיה אטומית ושותף להחלטות עלומות רבות. במהלך שנות חייו היה חבר בוועדות בטיחות רבות במכון התקנים הישראלי והיה אחראי לניסוחם וכתיבתם של תקני בטיחות.
בשנת 1980, לאחר שבתו הבכורה נרצחה בפיגוע טרור בעזה, חזה גזית את הנולד וקבע שבעתיד ישראל עלולה לחוות פיגועי התאבדות המוניים ועל כן תרם לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב מלגה לטובת קרן לימודים על שם אליאן גזית, לקידום מחקר להתמודדות עם מצבים של פיגועי טרור המוניים והחייאה.
בנוסף, פיתח מכשיר הנשמה רב מערכתי המיועד לשדה הקרב ולפיגועים המוניים - המערכת עוררה התעניינות רבה מצד צבא ארצות הברית.
יהודה גזית נפטר ב-31 באוקטובר 1989 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
בשנת 1992,  המוסד לבטיחות ולגיהות הוציא לאור מילון בנושאי בטיחות, גיהות ובריאות תעסוקתית, אותו הקדיש לזכרו של גזית.
חייו האישיים

יהודה גזית נולד וחי כל חייו בתל אביב. בשנת 1956 נשא לאישה את מריאטה שטייף, אחות מוסמכת במקצועה ומהדיילות הראשונות של אל על, ונולדו להם שתי בנות. ב-16 בפברואר 1980 נרצחה בתם הבכורה אליאן, בגיל 21, בפיגוע חבלני בעזה. את שם משפחתו שינה לגזית בשנת 1953, אז נשלח מטעם האו"ם להשתלמויות מחוץ לישראל ונדרש לשינוי על ידי ראש הממשלה, דוד בן-גוריון.
לקריאה נוספת

מוניה מאיר מרדור, רפא"ל - בנתיבי המחקר והפיתוח לביטחון ישראל, מזווית הבטיחות, עמודים 313–316, הוצאת משרד הביטחון
הערות שוליים

↑  "השם עזה תמיד הפחיד אותי", באתר הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין
↑  אליאן גזית ז"ל, באתר מועצה אזורית אשכול
↑  יהודה גזית באתר GRAVEZ
↑  דף לזכר אליאן גזית, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, יזכור, באתר הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יהודה גזית".
טריפלט

דיאגרמת רמות אנרגיה של: מצב היסוד, בו יש שני אלקטרונים מזווגים בעלי ספינים הפוכים; מצב מעורר סינגלט, בו ישנו אלקטרון מעורר והאלקטרונים עדיין בעלי ספינים הפוכים; ומצב מעורר טריפלט, בו האלקטרונים בעלי אותו ספין
טריפלט (באנגלית: Triplet) הוא סט של שלושה מצבים קוונטיים של אטום או מולקולה, ומוגדר על ידי כך שהמספר הקוונטי של הספין, S, הוא אחד (S=1).
כאשר אטום או מולקולה בולעים פוטון בתחום האור הנראה או האולטרה סגול (UV) יכול להתרחש עירור של אלקטרון, כלומר עלייה של אלקטרון מהרמה האנרגטית בה הוא נמצא לרמה אנרגטית גבוהה יותר, שנקראת רמה מעוררת. הטריפלט, כמו גם הסינגלט, הוא מצב מעורר של אטום או מולקולה, כלומר בעל אנרגיה גבוהה יותר ממצב היסוד, ושמו נגזר מסט שלושת המצבים הקוונטים אותם הוא מתאר (מיוונית: טרי - שלוש).
במצב טריפלט האלקטרון המעורר והאלקטרון במצב היסוד הם בעלי ספין בכיוון זהה, לעומת הסינגלט, שמתואר על ידי כך שהמספר הקוונטי של הספין הוא אפס (S=0), ובו האלקטרון המעורר והאלקטרון ברמת היסוד הם בעלי ספינים בכיוונים מנוגדים.
זהו מצב נמוך יותר אנרגטית מהסינגלט המעורר, אך עם זאת הוא אינו נפוץ בטבע בשל המעבר האסור (כלומר מעבר בעל הסתברות נמוכה להתרחשות) של האלקטרון מרמת היסוד אליו.
ספין

במכניקת קוונטים, ספין הוא תכונה של חלקיק לה ממדים של תנע זוויתי, לצד התנע הזוויתי האורביטלי. הספין הוא תכונה אינטרינזית של החלקיק, ואין לו תכונה מקבילה במכניקה הקלאסית. עבור חלקיקים שונים (למשל אלקטרון, פרוטון או אטום בודד), הספין מהווה מרכיב חשוב אשר קובע התנהגויות שלא ניתנות להסבר באופן קלאסי.
הספין מתואר ביחידות של ħ (קבוע פלאנק המצומצם), ויכול לקבל ערכים חיוביים (או אפס) של חצי-שלם (...2, 3/2, 1, 1/2, 0). יש להבדיל בין הספין לבין המספר הקוונטי של היטל הספין, שמתואר על ידי המספר הקוונטי ms. עבור אלקטרון, s=1/2, ו-ms יכול להיות 1/2, כלומר ספין למעלה (up), ומסומן כחץ לכיוון מעלה (↑), או 1/2-, ספין למטה (down), ומסומן כחץ לכיוון מטה (↓).
עיקרון האיסור של פאולי קובע כי שני פרמיונים לא יוכלו לאכלס את אותו מצב קוונטי. באופן ספציפי לאלקטרונים, החוק קובע כי לשני אלקטרונים באטום לא יהיו אותם ארבעה מספרים קוונטיים (n, l, ml, ms), כלומר רמת אנרגיה מסוימת יכולה להיות מאוכלסת רק על ידי שני אלקטרונים בעלי ספינים הפוכים.
רמת יסוד אנרגטית שמכילה שני אלקטרונים מוגדרת גם היא כסינגלט ומסומנת כ-S0, כיוון ששני האלקטרונים יהיו בעלי ספינים הפוכים, כלומר מזווגים, ולכן הספין הכולל שלהם יהיה אפס (0=(1/2-)+(1/2)). כאשר אלקטרון מעורר ממצב היסוד, הוא יכול לשמור על כיוון הספין שלו ולעלות לרמת סינגלט מעוררת (S1), כך ששני האלקטרונים עדיין בעלי ספינים הפוכים, או להחליף את כיוון הספין שלו ולעלות לרמת טריפלט מעוררת (T1), כך ששני האלקטרונים יהיו בעלי ספין באותו כיוון והספין הכולל יהיה שווה לאחד (1=(1/2)+(1/2)). המעבר לטריפלט הוא מעבר בהסתברות נמוכה להתרחשות, כיוון שהוא מערב החלפת ספין שכוללת מעבר מפונקציית גל אנטי סימטרית (סינגלט) לפונקציית גל סימטרית (טריפלט). על כן, רמת הטריפלט המעוררת פחות נפוצה בטבע.
בנוסף לספין, קיים מונח חשוב נוסף והוא ריבוי הספין (multiplicity) של המערכת, שמתואר על ידי 2S+1. ריבוי הספין קובע את המצב הקוונטי, כלומר עבור סינגלט הוא יהיה שווה ל-1 כיוון שהספין הכולל הוא אפס: 1=1+(0)×2, ועבור טריפלט ריבוי הספין יהיה שווה לשלוש כיוון שהספין הכולל הוא אחד: 3=1+(1)×2.