stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואל ברי"ל
חייו

ברי"ל התחנך בביתו של אחד מעשירי ברלין, אהרון יורש, חתנו של פייטל היינה אפרים. אחר כך עבד כמורה פרטי בביתו של דוד פרידלנדר. היה ידיד נעורים של יצחק אייכל, ושניהם היו מצעירי תלמידיו של משה מנדלסון. כשהקים אייכל ב-1782 את "חברת דורשי לשון עבר" בקניגסברג, היה ברי"ל נציגו בברלין, והם המשיכו לעמוד בקשר מכתבים והקדישו זה לזה את ספריהם.
ברי"ל עסק בפרשנות המקרא ובדקדוק עברי. מ-1785 עד 1790 פרסם בכמה חלקים את התרגום של מנדלסון לספר תהלים עם ביאור עברי משלו. ב-1788 הוציא לאור תרגום גרמני באותיות עבריות וביאור עברי לספר יונה, וב-1789 הוציא ביחד עם אהרן האלה-וולפסון תרגום לחמש מגילות. וולפסון וברי"ל גם עמדו בראש מפעל תרגום ההפטרות לגרמנית שנועד להמשיך את מפעל הביאור של מנדלסון למקרא אחרי פטירתו של מנדלסון. כמו כן תרגם ברי"ל לגרמנית את ההגדה של פסח. ב-1794 הוציא לאור את "עמודי הלשון", ספר לימוד לדקדוק עברי.
ברי"ל היה מן הפעילים ביותר בפרסומים של אנשי תנועת ההשכלה בברלין. הוא כתב מאמרים ושירים ב"המאסף", כתב העת של המשכילים, ומראשית שנות התשעים היה גם עורך כתב העת ביחד עם וולפסון. במאמריו כתב בעד הרציונליזם וההשכלה וביקר את ההנהגה הרבנית. בעריכת השניים הפך "המאסף" לקיצוני יותר ויותר בעמדותיו בעד ההשכלה הרדיקלית ונגד המסורת וההשכלה המתונה, ובמקביל הלכה והתמעטה תפוצתו עד שפסק להופיע ב-1797. ב-1794 חיבר ברי"ל חוברת בעניין פולמוס הלנת המת ובה תקף את הרבנים ואנשי ה"חברה קדישא" על התנגדותם לדחיית הקבורה. ב-1795 עבר ברי"ל (ואיתו הוצאת "המאסף") לברסלאו, ושימש כמורה ראשי בבית הספר המשכילי שנפתח שם בתמיכת השלטונות הפרוסיים.
מכתביו

שרייבן אן דיא ווירדיגען מיטגלידר זעמטליכר: חברות גמילות חסדים, ברלין: דפוס חברת חנוך נערים, תקנ"ד.
לוחות בניני הפועלים: עם משקלי השמות (פאללשטענדיגע פאראדיגמן דער עברישן צייט אונד נענווערטר צום געברויך פיר שולן אונד הויזלעהרר), פראג: [חמו"ל], תקס"ג.
עמודי הלשון: המיוסדים על אדני ההגיון, לתועלת התלמידים החפצים ללמוד שפת עבר (דיא עלעמענטע דער עברישן שפראכע נאך לאגישן פרינציפיען ענטוויקקלט, איין האנדבוך פיר להערער), פראג: דפוס האחים STIASNY, תקס"ג.
יבגני פשוטין

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1969 (בן 55) סוצ'י שברוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.90 מטרים
 דראפט:  לא נבחר, 1991
 קבוצות כשחקן
 1990–1994 1994–1995 1995–1999 1999–2000 2000–2002 2002–2003:  ספרטק סנקט פטרבורג דינמו מוסקבה אבטודור סראטוב מכבי רעננה אוניקס קאזאן צסק"א מוסקבה
 קבוצות כמאמן
 2003–2004 2004–2006 2004–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2012 2012–2014 2014–2016 2014–2017 2017 2017–2018 2018–2019 2019 2019—:  צסק"א מוסקבה (נוער) נבחרת העתודה של רוסיה בכדורסל צסק"א מוסקבה (עוזר) ספרטק סנקט פטרבורג צסק"א מוסקבה אוניקס קאזאן לוקומוטיב קובאן נבחרת רוסיה בכדורסל אוניקס קאזאן ויסקונסין הרד (עוזר) אבטודור סראטוב קאנטו אבטודור סראטוב לוקומוטיב קובאן
 
יִבְגֵנִי יוּרִיֵבִיץ' פָּשׂוּטִין (ברוסית: Евгений Юрьевич Пашутин, נולד ב-6 בפברואר 1969 בסוצ'י, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל רוסי המאמן את קבוצת לוקומוטיב קובאן מהליגה המאוחדת של VTB.
אחיו הצעיר הוא הכדורסלן והמאמן זכאר פשוטין, המאמן את ספרטק סנקט פטרבורג.
קריירת משחק

פשוטין שיחק בעמדת הרכז בקבוצות גדולות בברית המועצות כספרטק סנקט פטרבורג, דינמו מוסקבה וצסק"א מוסקבה וגם בישראל - במכבי רעננה. בתואר היחיד שלו בתור שחקן, אליפות ליגת העל הרוסית בכדורסל, זכה עם צסק"א בעונתו האחרונה (2002/2003), ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
בנבחרת רוסיה שיחק פעמיים באליפות העולם בכדורסל (1994, 2002), בשלושה טורנירי יורובאסקט (1995, 1997, 1999) ובאולימפיאדה אחת (2000).
קריירת אימון

פשוטין החל את קריירת האימון שלו בקבוצת הנוער של צסק"א, מיד לאחר שתלה את נעליו. בעונתו היחידה שם זכה עם הקבוצה בטורניר היורוליג לנוער. לאחר עונה מוצלחת זו מונה לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של צסק"א. במקביל החל לאמן את נבחרת העתודה של רוסיה בכדורסל (דמיטרי שאקולין היה עוזרו), איתה זכה בעונתו הראשונה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 בשנת 2005. אחרי עונתו השנייה עבר להקדיש עצמו לתפקיד עוזר המאמן בצסק"א. אחרי ארבע עונות כעוזר מאמן בצסק"א, בהן זכה יחד עם הקבוצה בשני תוארי אליפות היורוליג ועוד שתי הופעות בגמר המפעל, בארבע אליפויות מקומיות ובשלושה גביעי רוסיה, מונה לתפקיד המאמן הראשי בקבוצת ספרטק סנקט פטרבורג. בספרטק אימן עונה אחת עד שנקרא לחזור לצסק"א, הפעם לעמדת המאמן הראשי. בעונתו היחידה במועדון הפאר כעומד בראש צוות האימון, זכה פשוטין באליפות רוסיה ובגביע, והעפיל לפיינל פור היורוליג, אך סיים את תפקידו בתום העונה ובמקומו מונה דושקו וויושביץ'.
אחרי העונה בצסק"א עבר לאמן בפעם הראשונה באוניקס קאזאן, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה איתה ביורוקאפ, אחרי שהיא מנצחת ברבע הגמר את יובקזרטה באסקט, בחצי הגמר את צדביטה זאגרב ובגמר את סביליה בתוצאה 92–77. בליגה הרוסית הודחה אוניקס באותה עונה בחצי הגמר, על ידי חימקי מוסקבה, וסיימה במקום השלישי. בליגת ה-VTB סיימה הקבוצה גם כן במקום השלישי, כשהיא מודחת בחצי הגמר על ידי אותה קבוצה. בעונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה הרוסית, אך הגיעה לשלב הגמר של ה-VTB, כשהיא מנוצחת בגמר על ידי צסק"א מוסקבה. עקב זכייתה באליפות היורוקאפ בעונה הקודמת, זכתה הקבוצה בראשות פשוטין בכרטיס לעונת 2011/2012 ביורוליג. במפעל זה העפילה הקבוצה עד לשלב ההצלבה, בו נוצחה בסוויפ של 0–3 על ידי ברצלונה.
בסיום אותה עונה עבר פשוטין לאמן את קבוצת לוקומוטיב קובאן, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות היורוקאפ והגיע איתה עד גמר ליגת ה-VTB. הזכייה במפעל השני בחשיבותו באירופה הקנה ללוקומוטיב כרטיס כניסה לעונת 2013/2014 ביורוליג. בעונה זו הודחה הקבוצה מהיורוליג בשלב 16 הראשונות, אך הגיעה לגמר הגביע הרוסי ולרבע גמר ה-VTB. בסיום העונה חוזהו של פשוטין בקובאן לא הוארך, והוא עבר לאמן לקדנציה שנייה את אוניקס קאזאן. כמו כן, החל מעונה זו לאמן את נבחרת רוסיה בכדורסל.
בעונתו הראשונה באוניקס הגיעה הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ, אחרי שהחלה את העונה ביורוליג ונשרה בשלב הבתים. בזירה המקומית הגיעה הקבוצה לרבע הגמר. בעונת 2015/2016 הגיעה הקבוצה בהדרכת פשוטין לשמינית גמר היורוקאפ, ולגמר ליגת ה-VTB. בינואר 2016 סיים את תפקידו בנבחרת רוסיה, ובמקומו מונה סרגיי בזראביץ'. אחרי עונה פושרת ב-2016/2017 עזב פשוטין את קאזאן והחל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת ויסקונסין הרד, קבוצת הבת של מילווקי באקס בליגת הפיתוח של ה-NBA. אחרי תקופה קצרה חזר לרוסיה, הפעם לאימון קבוצת אבטודור סראטוב, שמאמנה התפטר בשל סיבות אישיות. בסיום העונה עבר לאמן את קבוצת פלקנסטרו קאנטו מהליגה האיטלקית.
בינואר 2019 עזב את קאנטו, חזר לאמן את אבטודור סראטוב הרוסית ובדצמבר אותה שנה מונה למאמן לוקומוטיב קובאן.
תארים > כשחקן

אליפות ליגת העל הרוסית (1):
2002/2003
אליפות העולם בכדורסל:
סגנות: 1994
יורובאסקט:
מקום 3: 1997
תארים > כמאמן > מאמן ראשי

אליפות היורוקאפ (2):
2010/2011, 2012/2013
אליפות הליגה המאוחדת של VTB‏ (1):
2009/2010
אליפות הסופרליגה הרוסית (1):
2009/2010
הגביע הרוסי (1):
2009/2010
אליפות טורניר הנוער של היורוליג (1):
2003/2004
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 (1):
2004/2005
תארים > כמאמן > עוזר מאמן

אליפות היורוליג (2):
2005/2006, 2007/2008
אליפות הסופרליגה הרוסית (4):
2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008
הגביע הרוסי (3):
2004/2005, 2005/2006, 2006/2007
הערות שוליים

↑  אהרל'ה ויסברג, תם עידן מסינה: יבגני פשוטין מונה למאמן צסק"א, באתר ynet, 8 ביוני 2009
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, דושקו וויושביץ' חתם בצסק"א מוסקבה, באתר וואלה, 25 ביוני 2010
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, יבגני פשוטין מונה למאמן נבחרת רוסיה, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2013
↑  Сергей Базаревич утверждён в должности главного тренера мужской сборной России (ברוסית)
↑  Evgeny Pashutin este noul antrenor al lui Avtodor Saratov, באתר 24secunde, ‏13 בנובמבר 2017 (ברומנית)
יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל

סמליל יום ההוקרה
יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה, הוא יום ציון ממלכתי המצוין מדי שנה בי"ז בכסלו, החל משנת 2014, ונועד להוקרת פועלם של פצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה.
ייסוד יום ההוקרה

היוזמה החלה כפעילות מקומית של תנועת בני עקיבא מחוז דרום. רכז המחוז, אליעד אברקי החל זאת כפיילוט בערי הדרום בהובלת באר שבע ובמקביל נעשו ניסיונות לקבל לכך הכרה ממלכתית. ביולי 2014 אישרה ממשלת ישראל הצעת החלטה אותה יזם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הראל לוקר בשיתוף עם ארגון נכי צה"ל. ההחלטה קובעת כי בישראל יתקיים יום הוקרה שנתי לפצועים במלחמות ישראל ובפעולות האיבה. התאריך שנקבע, י"ז בכסלו, הוא התאריך העברי של כ"ט בנובמבר 1947, יום החלטת עצרת האומות המאוחדות על סיום המנדט הבריטי והקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
פעילות במהלך היום

על פי החלטת הממשלה ביום ההוקרה יתקיימו שני אירועים ממלכתיים – אירוע הוקרה במעמד נשיא המדינה וציון יום ההוקרה בכנסת.
מערכת החינוך ותנועות הנוער עורכות פעילויות חינוך והסברה בנושא, לרבות מפגשי תלמידים עם פצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה. רשויות מקומיות מקיימות אירועים ופעילויות הוקרה, לרבות אירועים בהשתתפות פצועי צה"ל.
אישור טקס ממלכתי לנכי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה

בשנת 2021 שר הביטחון בני גנץ, ושר התרבות והספורט חילי טרופר, העלו לאישור הממשלה החלטה לקיים טקס אזכרה ממלכתי מרכזי לציון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה, זאת בכדי להעניק את הכבוד הראוי ולהכיר תודה על ההקרבה האישית שלהם למדינת ישראל.
הממשלה, והוועדה לטקסים ולסמלים אישרו את הצעת שר הביטחון ושר התרבות והספורט לקיים טקס ממלכתי לנכי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה בהובלת משרד הביטחון וכן אושרה בממשלה לפי סעיף 19ב.
ראו גם

יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל
הערות שוליים

↑  "האנשים האלה גיבורים", באתר ישראל היום, 22 באוגוסט 2014
↑  יובל בנגו, ‏הממשלה אישרה יום הוקרה ממלכתי לפצועי מערכות ישראל, באתר מעריב השבוע, 6 ביולי 2014
↑  חזקי ברוך, אושר: יום הוקרה לפצועי צה"ל ופעולות האיבה, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2014
↑  אנה רייבה ברסקי, ‏הממשלה אישרה קיום טקס ממלכתי לנכי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה, באתר מעריב אונליין, 21 בנובמבר 2021
יחסי אלבניה–ארגנטינה

| יחסי אלבניה–ארגנטינה |
| --- | --- |
אלבניה: ארגנטינה


אלבניה: ארגנטינה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 2,780,400
אוכלוסייה
2,786,645: 45,735,233
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 640,591
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 14,007
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית

יחסי אלבניה–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין אלבניה וארגנטינה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1973. בשנת 1987 שקלה ממשלת ארגנטינה לבנות באלבניה כור גרעיני בעסקה בשווי של למעלה מ-10 מיליון דולר. בשנת 2015 ביקר שר החוץ האלבני דיטמיר בושאטי בארגנטינה, שם נפגש עם שר החוץ הארגנטינאי ועם ראשי הקהילה האלבנית במדינה.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.
ארגנטינה מיוצגת באלבניה באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יחסי אלבניה – בוסניה והרצגובינה

| יחסי אלבניה – בוסניה והרצגובינה |
| --- | --- |
אלבניה: בוסניה והרצגובינה


אלבניה: בוסניה והרצגובינה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 51,197
אוכלוסייה
2,786,645: 3,158,147
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 27,055
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 8,567
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–בוסניה והרצגובינה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ובוסניה והרצגובינה.
היחסים בין המדינות

ב-21 באפריל 1992 הכירה אלבניה בבוסניה והרצגובינה, וב-28 בדצמבר אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן.
במרץ 2009 אלבניה ובוסניה והרצגובינה הסכימו לשפר את היחסים הכלכליים והדיפלומטיים ולפעול במשותף למען חברותן המהירה יותר באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ההסכם לשיפור היחסים בין המדינות הגיע במהלך ביקורו הרשמי של ראש הממשלה האלבני סאלי ברישה בבירת בוסניה, סרייבו. במהלך הביקור פגש ברישה את יו"ר מועצת השרים של בוסניה ניקולה ספיריץ'.
שני הבכירים חתמו גם על ארבעה הסכמים דו צדדיים – על שיתוף פעולה במשטרה, קבלת חוזר של מהגרים בלתי חוקיים, מכס ונסיעות בין המדינות. כמו כן הם הכריזו על כוונה לשדרג את משלחתם הדיפלומטית מקונסוליה כללית לשגרירות.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות קונסוליה כללית בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה באלבניה קונסוליה כללית בדורס בלבד.
יוסי אלפר

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1942 (בן 81) ארצות הברית וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 תאריך עלייה:  1962
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  רוגל אלפר 
 השתייכות:  המוסד
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים
 
יוסי אלפר (נולד ב-30 בנובמבר 1942) הוא איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לשעבר, כיהן כמנהל מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים.
חיים אישיים

אלפר הכיר את רעייתו, אף היא עולה מארצות הברית, במהלך שהותו בקיבוץ. בנם הוא העיתונאי רוגל אלפר.
ספריו

וגר זאב עם זאב: המתנחלים והפלסטינים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001
מדינה בודדה: החיפוש החשאי של ישראל אחרי בעלות ברית באזור, 2016, זוכה פרס יצחק שדה לספרות צבאית ופרס למחקרים בביטחון ישראל ע"ש סא"ל מאיר ורחל צ'צ'יק.
באנגלית
Periphery: Israel's Search for Middle East Allies (Rowman & Littlefield, 2015).
No End of Conflict: Rethinking Israel-Palestine (Rowman & Littlefield, 2016).
Winners and Losers in the ‘Arab Spring’: Profiles in Chaos (Routledge, 2020).
Death Tango: Ariel Sharon, Yasser Arafat, and Three Fateful Days in March (Rowman & Littlefield Publishers, 2022)
הערות שוליים

1 2  יוסי אלפר, זיכרונות מימי חושך, באתר הארץ, 18 בינואר 2011
1 2 3  יוסי אלפר, "כך כמעט חיסלנו את חומייני", באתר כל הזמן, ‏26 באפריל 2016
↑  רונן ברגמן, "קצ"א נפשם", 7 ימים, ידיעות אחרונות, יוני 2015
↑  ראובן בן צבי, ביום עיון באוניברסיטת חיפה נמסר: תנופת הצלחותיו של אש"ף-נבלמה, מעריב, 28 בנובמבר 1980
פרסומים חדשים במכון למחקרים אסטרטגיים בת"א, דבר, 6 באוקטובר 1981
↑  ממאמריו ב"דבר:
יוסף אלפר, הלנצח יגסוס חומייני?, דבר, 26 בפברואר 1982
יוסף אלפר, "פנטומים" היכו בעיראק, דבר, 12 ביוני 1981
יוסף אלפר, עלייתו ונפילתו של באני סאדר, דבר, 19 ביוני 1981
↑  צוות המרכז־למחקרים־אסטרטגיים, כל העיר, 17 במרץ 1989
↑  אהרן קליין, המאזן הצבאי במזרח התיכון 93־1992 "ללא מו"מ עם אש״ף תיכשל האוטונומיה", חדשות, 5 באוגוסט 1993
↑  "אנו רוצים שינוי בממשלה", כל העיר, 1 ביוני 1984
↑  סקירות של הספר:
אריה דיין, למה לא נחייה ביחד יהודים וערבים , בהתנחלויות ?, באתר הארץ, 13 בינואר 2002
יוסי ביילין, איתות מגלקסיה אחרת, באתר הארץ, 14 בינואר 2002
↑  עקיבא אלדר, בלי זכות שיבה, בלי מתנחלים, בלי ריבונות בהר הבית, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2002
↑  יוסי אלפר, בוראט צוחק על הסכסוך הישראלי-פלשתיני, באתר הארץ, 4 ביולי 2008
↑  שחר אטואן, ברונו: בחולצת רשת ומבטא אוסטרי, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2008
↑  אפרים לפיד, סקירת הספר מדינה בודדה של יוסי אלפר, באתר עמותת בוגרי מב"ל
↑  רן אדליסט, ברית הפריפריות: משחקי המודיעין המשונים של ישראל, באתר מגזין ליברל, ‏14 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257787105171  PLWABN: 9810678667705606  BnF: cb12375751f (data)  CiNii: DA01757865  ICCU: UFIV089686  ISNI: 0000 0001 1691 0605  LCCN: n85018793  NTA: 072268808  SUDOC: 032798032  VIAF: 97176045   WorldCat (עם VIAF): 97176045
יחסי אלבניה–בולגריה

| יחסי אלבניה–בולגריה |
| --- | --- |
אלבניה: בולגריה


אלבניה: בולגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 110,879
אוכלוסייה
2,786,645: 6,746,791
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 101,584
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 15,057
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–בולגריה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ובולגריה. היחסים הדיפלומטיים בין אלבניה ובולגריה כוננו בשנת 1922.
כחברת האיחוד האירופי, בולגריה תומכת בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
היסטוריה

שטחה של אלבניה המודרנית היה חלק מהאימפריה הבולגרית בתקופות מסוימות בימי הביניים. רוב אלבניה הפכה לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-9 בתקופת שלטונו של חאן פרסיאן. כמה מאזורי החוף, כמו העיירה של דורס, נותרה תחת השליטה הביזנטית במהלך תקופה זו. הביזנטים בהדרגה כבשו את שארית אלבניה עם הירידה הראשונה של האימפריה הבולגרית, ותפסו את אחרון מצודות ההר ב-1018–1019. במהלך השלטון הביזנטי, אלבניה הפכה למרכז גדול, אם כי לא מוצלח, של ההתקוממות הבולגרית.
הקיסר הבולגרי האחרון לשלוט על כל השטח היה איוואן אסן השני, קיסר בולגריה (1218-1241) ששלט באימפריה הבולגרית השנייה. הירידה של בולגריה המשיכה והיא איבדה את אחרונות המצודות באלבניה תחת קונסטנטין טיח אסן (1257–1277).
במסגרת החלטה 12 של מועצת הביטחון של האו"ם הוזמנו שתי המדינות לתת הצהרה בפני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות לגבי "השאלה היוונית".
היסטוריה > האלבנים בבולגריה

האלבנים כיום הם קבוצת מיעוט אתני בבולגריה. אף על פי שבעבר הם היו מיעוט גדול יותר בקרב האוכלוסייה, רק 278 אלבנים נרשם ב-2001 במרשם האוכלוסין הבולגרי. בין המאה ה-15 למאה ה-17, כמה קבוצות של אלבנים (גם קתולים וגם אורתודוקסים) התיישבו בחלקים רבים של צפון בולגריה, יחד עם קבוצה קטנה יותר שהתיישבה בדרום תראקיה.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה וקונסוליה כללית בפלובדיב.
בולגריה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליה כללית בוולורה.
יואל גיגי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  מרוץ אופניים 
 
יואל גיגי הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1977).
ביוגרפיה

גיגי התאמן בקבוצות האופניים של הפועל נצרת עילית, לצידם של אחיו ירון גיגי, יהודה גרשוני ועמוס גרי, אלופי ישראל במרוצי אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות.
ביוגרפיה > אלוף ישראל

בשנת 1977 זכה גיגי באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש.
בשנת 1981 סיים גיגי במקום שלישי באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, אחרי חבריו לקבוצה יהודה גרשוני ויעקב חנינא ובשנת 1983 הוא סיים במקום שני באליפות ישראל, אחרי גרשוני ולפני עמוס גרי.
במרוץ ששת הימים הישראלי (747 ק"מ) שנערך במאי 1983 סיים גיגי במקום 11 כללי ובמקום שני מבין הרוכבים הישראלים, בתוצאה מצטברת של 19:44.05 שעות. היום האחרון של המירוץ לווה ברוח דרומית חזקה שגרמה להתנגשות של רוכבים סמוך לסיום במצפה רמון. גיגי שנחבל בפניו הצליח לסיים את המירוץ אך בסיום הוא התמוטט והובהל לטיפול רפואי.
הערות שוליים

↑  גרשוני - אלוף באופניים בפעם הרביעית ברציפות, דבר, 20 בספטמבר 1981
↑  גרשוני - אלוף האופניים בפעם השישית ברציפות, דבר, 23 באוקטובר 1983
↑  האוסטרי זלהופר - ניצח במירוץ 6 הימים באופניים, דבר, 8 במאי 1983
חסידות רופשיץ

חסידות רופשיץ היא שושלת חסידית גדולה שמקורה בגליציה. אבי השושלת הוא רבי נפתלי צבי הורוביץ. משושלת זו התפצלו חצרות רבות ובהן חסידות גלגוב, חסידות סאסרגן, חסידות לינסק, חסידות מעליץ, חסידות שנדישוב, חסידות דז'יקוב, חסידות בארנוב, חסידות דמביץ, חסידות רוזבדוב וחסידות סטוטשין. מאפיין בולט של חצרות בית רופשיץ הוא, שהאדמו"רים שימשו ברבנות בערים בהן כיהנו באדמו"רות.
כיום ישנם מספר אדמו"רים מכהנים מהשושלת, אך רוב החצרות והחסידים נכחדו בשואה. כמו כן מספר צאצאים החלו לכנות את עצמם בשם "רופשיץ". החסידות היחידה המתפקדת דור אחר דור כהמשך לשושלת רופשיץ היא חסידות סטוטשין. קיימות חצרות בת של חסידות רופשיץ, מחסידות צאנז, כמו חסידות צאנז קלויזנבורג וחסידות באבוב.
תולדות החסידות > הדור הראשון

רבי נפתלי צבי נולד בשנת ה'תק"ך לרב מנחם מנדל מלינסק. אמו הייתה בתו של רבי יצחק הלוי הורוביץ (רבי איצק'ל המבורגר) אב"ד אה"ו. רבי מנחם מנדל היה תלמידו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב וכיהן ברבנות בלטשנוב ובלינסק. רבי נפתלי היה תלמידו של רבי אלימלך מליז'נסק ואחריו אצל תלמידיו החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ ורבי מנדל מרימנוב. בהמלצת רבי מנדל מרימנוב מונה לכהן ברבנות רופשיץ. לאחר פטירתם של רבותיו בשנת תקע"ה החל לכהן באדמו"רות.
היה מגדולי אדמו"רי גליציה ונחשב לאחד מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין. חיבר את הספרים "זרע קודש" ו"אילה שלוחה". נפטר בי"א באייר תקפ"ז בדרכו ללנצוט בה נקבר. שלושת בניו כיהנו ברבנות בחייו בערי גליציה ולאחר פטירתו ניהלו משם את אדמו"רותם, ואת מקומו ברופשיץ מילא חתנו היחיד רבי אשר ישעיה רובין. בניו היו רבי אברהם חיים מלינסק, רבי יעקב ממעליץ ורבי אליעזר מדז'יקוב.
תולדות החסידות > הדור השני

רבי אשר ישעיה רובין נולד בערך בשנת תקל"ה. אביו היה סנדלר ונחשב לצדיק נסתר ואמו הייתה בת למשפחת רבנים נסע יחד עם חותנו לרבותיו.
לאחר פטירת חותנו מילא את מקומו ורבים מתלמידי חותנו המשיכו לבוא אליו. מתלמידיו היה רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. חיבר ספר בשם "אור ישע".
נפטר בשנת תר"ה, בנו הגדול רבי מנשה מילא את מקומו ברופשיץ. שאר בניו כיהנו ברבנות ואדמו"רות בערי גליציה. בנו השני, רבי אהרן (תק"ס - תרי"ז) כיהן ברבנות ברימנוב ובניו כיהנו בנארול, קארטשין ובארנוב. חתנו היה רבי נפתלי בנו של רבי יחזקאל שרגא משינאווא.
תולדות החסידות > הדור השלישי

רבי מנשה נולד בשנת תקנ"ה. היה תלמידו של רבי צבי הירש מרימנוב. חיבר ספר בשם "לחם שמנה". נפטר בשנת תרכ"א, וחתנו רבי יצחק מארילוס (בן רבי שמעון מרילס מירוסלב) מילא את מקומו. חתן נוסף היה רבי ישכר בעריש מוורצקי. בזיווג ראשון היה חתנו רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים מסיגט.
תולדות החסידות > הדור הרביעי

רבי יצחק מארילוס נולד בשנת תקע"ה. אביו רבי שמעון היה מגדולי תלמידי החוזה מלובלין. הקים מחלקה של תנועת מחזיקי הדת ברופשיץ. נפטר בסביבות שנת תרנ"ב. בנו רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. חתנו היה הרב יעקב מרדכי ליברמן (ת"ר-ח' בניסן תרנ"ט) רב בטופורוב.
תולדות החסידות > הדור החמישי

רבי מנחם מנדל נולד בערך בשנת ת"ר. היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן ברבנות דובצק (Dubiecko) לאחר פטירת אביו מילא את מקומו ברופשיץ. נפטר בשנת תר"פ. בנו רבי מנשה מילא את מקומו. חתנו היה אחיינו רבי יהושע שפירא מריביטיטש.
תולדות החסידות > הדור השישי

רבי מנשה נולד בשנת תרכ"ד. מילא את מקום אביו בדובצק ולאחר מכן ברופשיץ. היה חתנו של רבי יחיאל מקרילוביץ חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז ונכדו של הרב מאפטא. נפטר בשנת תרצ"ג. חתניו היו ממלא מקומו רבי יצחק ליברמן מראפשיץ, בן רבי חיים ליברמן מדוברה, קרוב משפחתו רבי יצחק רובין מיברוב (נינו של רבי אלימלך מסוקולוב) רבי חיים הלברשטאם, בנו של רבי ישעיה מטשכויב ורבי מנחם מנדל מגורליץ-רופשיץ בניו יורק.
תולדות החסידות > הדור השביעי

רבי יצחק ליברמן נולד בערך בשנת תרס"ה, בן רבי חיים ליברמן מדוברה, חתן רבי אהרן הורוביץ מבייטש, מילא את מקום חותנו בראפשיץ, נרצח בשואה ביום ב' תשרי ת"ש. וכן רבי אלימלך רובין (בערך תר"ע - תש"ג), נכדו של רבי מנשה (בן חתנו רבי יצחק) כיהן ברבנות ואדמו"רות בעיר רופשיץ לאחר פטירת סבו. היה חתנו של דודו רבי שרגא פייביש מיברוב.
חסידויות נוספות מגזע רופשיץ > סוקולוב

רבי אלימלך רובין (תקס"ה - ב' בתמוז תר"ט), בנו השלישי של רבי אשר ישעיה, כיהן ברבנות ואדמו"רות בסוקולוב. ילדיו היו רבי יצחק (תקצ"ה - כ' באלול תרל"ד) שהיה אדמו"ר בברוד, רבי אברהם יהושע העשיל (תקצ"ה - ל' בתשרי תרס"ט) שכיהן כרב ואדמו"ר ביאסלה, רבי אלתר ממלא מקום אביו וחתנו רבי ישראל אריה מפרמישלאן.
חסידויות נוספות מגזע רופשיץ > סוקולוב > ברוד - סערט - יברוב

רבי יצחק מברוד היה חתנו של רבי שלום רוקח מבעלז. בניו היו רבי נפתלי צבי, חתן רבי לייביש מטומשוב, שהיה אדמו"ר ברדיכוב, רבי שמואל שמעלקא, חתן רבי יוסף אלתר הגר מרדוביץ שכיהן בסירט ורבי אלימלך חתן הרב יעקב משה מהיבנוב ובזיווג שני חתן רבי אלעזר מליזענסק שכיהן ביברוב. אחד מחתניו היה רבי מאיר משאץ.
בני רבי נפתלי מרדיכוב היו רבי אשר ישעיה מזלקובה וחתניו רבי משה מסוליצא ורבי נחמיה מקוידנוב. בנו של רבי נחמיה היה הרב נפתלי פרלוב מברנוביץ תל אביב, חתן רבי ישכר דוב רוקח מבעלז.
בני רבי אשר היו: רבי יצחק גליקמן רבה של סוסנוביץ וראש ישיבה במקום, הרב חיים אליהו רב בטריסקוביץ, רבי חנוך העניך ממלא מקום אביו באדמו"רות בקשאנוב וחתניו רבי מנדל ערליך אדמו"ר בסעליש ורבי ישראל מירוסלב. בניו של רבי יצחק היו רבי יהושע ממלא מקומו (נרצח בשואה) ורבי נפתלי צבי האדמו"ר מקוידנוב לאחר השואה.
בנו של רבי שמעלקע מסערט היה רבי פנחס מנחם מנדל ממלא מקומו, חותנו של רבי משולם ראטה. מחתניו היו רבי חיים דוכנר צאצא של רבי פנחס מקוריץ שכונה "הרב ממסיף" וכיהן לאחר פטירת חמיו כראב"ד בסערט, רבי אלתר מאלטשטאט ורבי אליעזר מאוזיפולי.
בנו של רבי פנחס מנדל, רבי משה יוסף רובין כיהן כאב"ד קימפולונג בבוקובינה. היה חבר מועצת גדולי התורה וכיהן כנשיא אגודת ישראל ברומניה.
בני רבי אלימלך מיאברוב היו רבי שרגא פייבוש ממלא מקומו, רבי יצחק מיברוב ניו יורק וירושלים וחתניו רבי יעקב ממעליץ-דז'יקוב ורבי אפרים דב מהוסאקוב.
חסידויות נוספות מגזע רופשיץ > סוקולוב > יאסלה

רבי אברהם יהושע העשיל רובין (בן רבי אלימלך מסוקולוב) היה חתנו של רבי צבי יוסף מרודניק. מילדיו היו רבי צבי יוסף ממלא מקומו ורבי יצחק מצפת (חותנו של האדמו"ר מלנצהוט-ניו יורק, רבי אלתר יצחק יעקב וגשל). אחד מחתניו היה רבי מנדל מיאסלה.
בני רבי צבי יוסף היו: הרב אלימלך ממלא מקום אביו שנספה בשואה, חתן רבי אברהם חיים מפלאנטש, רבי אהרן אדמו"ר בפוריסוב, רבי מנדל אדמו"ר בלבוב ובניו יורק. חתנו היה רבי חיים ברוך רובין רבה של וישניצה.
חתנו של רבי אלימלך, רבי יואל הלפרין (בן רבי מתתיהו חיים מברז'אן-דובשיץ) כיהן כאדמו"ר מיאסלה בניו יורק.
חסידויות נוספות מגזע רופשיץ > קולבסוב

רבי יחיאל רובין (ה'תק"ע - כ' בתמוז ה'תר"ך), בנו החמישי של רבי אשר ישעיה כיהן ברבנות ואדמו"רות בקולבסוב משנת תקצ"ה. היה חתנו של הרב אליהו רייך מריישא.
חתנו, רבי אברהם אהרן טייטלבוים (מגזע סיגט) מילא את מקומו. חתן נוסף היה רבי משה לאבין רב בדרוהביץ' ונכדו של רבי צבי הירש מזידיטשוב.
בנו יחידו רבי אשר ישעיה (תר"ו - כ"א באלול תרע"ד) היה בחור כשאביו נפטר ולכן ניתנה הרבנות לגיסו והוא היה מיועד לקבלה כשיגדל אך למעשה לא קיבלה. נישא לחנה שפרה בת רבי אלכסנדר מקומרנה (אחיו הבכור של רבי אליעזר צבי), התגורר 25 שנה בקומרנה סמוך על שולחן אבי חותנו רבי יצחק אייזיק מקומרנה ולאחר פטירתו אצל דודו רבי אליעזר צבי מקומרנה, שם אף השיא את בנותיו הגדולות. אחר כך חזר והתיישב בקולבסוב שם כיהן דיין. לא היו לו בנים כי אם שש בנות:חיה אדל ברכה אשת רבי ברוך פנחס מסקאליה, רייצא אשת רבי חיים שלמה מקוסון, מלכה אשת רבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה, יסכה, פרומט ובאבי גיטל אשת רבי מנחם מענדיל זיידא רובין מגלגוב שירש את בית חותנו, משרתו ובית מדרשו בקולבסוב.