stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהילים ק"ל
מבנה המזמור ותוכנו > חלק ראשון

כאמור ניתן לחלק את המזמור לשני חלקים : פסוקים א' - ד' ופסוקים ה - ח'. בחלק הראשון פונה בעל המזמור אל ה' ומזכיר לו שבכוחו למחול. הקריאה אל ה' נעשית "ממעמקים". התבנית "מעמקים" בתנ"ך משמשת בתנ"ך למים עמוקים ועל פי תהילים ס"ט ניתן לפרש את המילה "ממעמקים" כסכנה: "טָבַעְתִּי, בִּיוֵן מְצוּלָה-וְאֵין מָעֳמָד; בָּאתִי בְמַעֲמַקֵּי-מַיִם, וְשִׁבֹּלֶת שְׁטָפָתְנִי. מכאן ניתן להבין כי מהמעמקים קורא בעל המזמור לה' שיצילו מהסכנות האורבות לו, כלומר מטביעות אותו. סכנות אלו הם החטאים של האדם. בפסוק ב' מתחנן משורר תהילים כי ה' יסלח לו וישמע לתפילתו. בפסוק ג' מבקש משורר תהילים מה' לא לזכור את חטאיו הרבים שכן אם יזכור, לא יוכל אדם להתקיים. פסוק ד' החותם את חלק זה של המזמור, ובא בזיקה עם הרעיון המובע באמצעות חלקו הראשון של הפסוק: " אִם-עֲו‍ֹנוֹת תִּשְׁמָר-יה", מציין בעל המזמור כי לה' שמורה מידת הרחמים.
מבנה המזמור ותוכנו > חלק שני

לעומת מצוקתו של המשורר העולה מחלקו החלק הראשון של המזמור, בחלק השני פונה בעל המזמור אל ה' מתוך דבקות ואמונה. את החלק השני ניתן לחלק לשניים: פסוקים ה'-ו' באה לידי ביטוי על ידי בעל המזמור, התקווה. בפסוקים ז' - ח' קורא המשורר לקהל השומעים להצטרף אליו לאותה תקווה בה יש דבקות באמונה.
אמצעים אמנותיים

פסוק ה בנוי מתקבולת משלימה משולשת: "קִוִּיתִי ה', קִוְּתָה נַפְשִׁי; וְלִדְבָרוֹ הוֹחָלְתִּי" הצלע השנייה בתקבולת נרדפת לראשונה ואילו הצלע השלישית בתקבולת מקבילה לצלע הראשונה והשנייה.
המזמור בליטורגיה

בתפילת העמידה המיוחדת לתעניות גשמים (ולחלק מהדעות בכל תענית ציבור), תפילת עשרים וארבע, מזמור ק"ל הוא הנוסח של אחת משש הברכות המיוחדות הנוספות לתפילה. לאחר אמירת המזמור, חתימת הברכה היא ”מִי שֶׁעָנָה אֶת יוֹנָה מִמְּעֵי הַדָּגָה, הוּא יַעֲנֶה אֶתְכֶם וְיִשְׁמַע בְּקוֹל צַעֲקַתְכֶם הַיּוֹם הַזֶּה, בָּרוּךְ אַתָּה ה', הָעוֹנֶה בְּעֵת צָרָה”.
תהילים ק"ל ותהילים ק"ג על פי מסכת סופרים הם מזמורים הנאמרים ביום כיפור. בנוסף, מזמור זה נאמר כתפילה בעת צרה ובצומות, בהקראת פסוק אחר פסוק, וכן נהוג לאומרו עם פתיחת ארון הקודש.
לפי האר"י, אומרים מזמור זה בתפילות בעשרת ימי תשובה ובהושענא רבה בין קדיש לברכו, מנהג הספרדים בימינו לקרוא אותו בין ברכת ישתבח לקדיש שאחריה. ויש פוסקים שהתנגדו למנהג זה משום שהדבר נחשב הפסק באמצע התפילה, ובעקבות כך הנהיגו בחלק מקהילות אשכנז לאומרו לאחר חזרת הש"ץ.
בחלק מקהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי תפילת מנחה של שבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.
בעבר נהגו להקצות לשליח הציבור בבית הכנסת מקום נמוך, כדי לקיים את הפסוק "מִמַּעֲמַקִּים קְרָאתִיךָ ה'". כיום מעדיפים שיעמוד במקום גבוה כדי שהקהל יוכל לראות ולשמוע היטב.[דרוש מקור]
המזמור בתרבות

"Aus der Tiefen rufe ich, Herr, zu dir" (עברית: ממעמקים קראתיך ה'), רי"ב 131, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הטקסט מבוסס על המזמור. לילי בולאנז'ה, הלחינה את היצירה הקלאסית בהשראת המזמור לאלט, טנור, מקהלה ותזמורת.
בסרט הקולנוע הישראלי האח של דריקס, אשר התסריט אותו כתב משה זונדר וביים דורון צברי ומבוסס על ספרו של אמנון דנקנר יוחד מקום לפסוק "מִמַּעֲמַקִּים קְרָאתִיךָ" המתאר את מצבו של שלמה גיבור הסרט מבחינה דתית תודעתית.
המזמור בתרבות > במוזיקה היהודית

לחנים שונים נכתבו למזמור זה, ביניהם ידועים הלחנים:
שיר המעלות - יעקב יהודה דסקל באלבומו נאר מיט אמונה.
ממעמקים - אודי דוידי באלבום רוחות טובות.
ממעמקים - חיים ישראל באלבום ממעמקים.
ממעמקים - יצחק פוקס באלבום ממעמקים.
ממעמקים - גד אלבז, לחן של מנדי ליפסקר.
ממעמקים - שמחה ליינר.
ממעמקים - נותי פוקס.
ממעמקים - חיים שלמה מאיעס, לחן של יוסף צבי ברייער.
הערות שוליים

↑  מאיר וייס, אמונות ודעות במזמורי תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2001, עמ' 172
↑  יהונתן יעקובס, בתוך: אמנון בזק: עורך, וביום צום כיפור ייחתמון, ירושלים, תבונות, תשס"ה, עמ' 318
↑  ספר תהילים, פרק ס"ט, פסוק ג'
1 2  אביגדור הורוויץ, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 233
↑  יהונתן יעקובס, בתוך: אמנון בזק: עורך, וביום צום כיפור ייחתמון, ירושלים, תבונות, תשס"ה, עמ' 318
↑  משנה, מסכת תענית, פרק ב', משנה ד'; תבנית:טור אורח חיים. זו הדעה המקובלת במפרשים ובפוסקים, אולם לפי הרמב"ם המזמור נאמר כחלק מן ההרחבות בברכת גאולה, ולא כברכה עצמאית (משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות תעניות, פרק ד', הלכה ה').
↑  מסכת סופרים י"ט, ב'
↑  מאיר וייס, אמונות ודעות במזמורי תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2001, עמ' 171
↑  רמ"א, אורח חיים, סימן רצ"ב, סעיף ב'; סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 269.
↑  מתועד בביטוי "לרדת לפני התיבה"
↑   Guildhall Symphony Orchestra & Chorus cond. Marius Stravinsky - Psalm 130, Lili Boulanger, סרטון בערוץ "Guildhall School of Music & Drama", באתר יוטיוב (אורך: 26:52)
↑  יורם קנצלר, קולנוע ואוריינות יהודית, אנליזה ארגונית: כתב עת לייעוץ ארגוני - גיליון 17, ירושלים, מכון צפנת, 2001, עמ' 173
↑  אודי דוידי, רוחות טובות, ממעמקים באתר יוטיוב.
↑  ממעמקים, חיים ישראל באתר יוטיוב.
↑  ממעמקים, יצחק פוקס, באתר יוטיוב.
↑  גד אלבז, ממעמקים באתר יוטיוב.
↑  ממעמקים, שמחה ליינער באתר יוטיוב.
↑  ממעמקים, נותי פוקס, באתר יוטיוב.
↑  ממעמקים, חיים שלמה מאיעס, באתר יוטיוב.
| תפילת העמידה |
| --- | --- | --- |
| שלוש הברכות הראשונות | שלוש הברכות הראשונות |  |
| ברכות שבח | ברכת אבות • ברכת גבורות • ברכת קדושת השם |  |
| הברכות האמצעיות | הברכות האמצעיות |  |
| בקשות תפילת שמונה עשרה | ברכת חונן הדעת • ברכת תשובה • ברכת סליחה • ברכת גאולה • ברכת רפואה • ברכת השנים • ברכת קיבוץ גלויות • ברכת המשפט • ברכת המינים • על הצדיקים • ברכת ירושלים • מצמיח קרן ישועה • שומע תפילה |  |
| בתפילת שבע | ברכת קדושת היום |  |
| בתפילת תשע | מלכויות זכרונות ושופרות |  |
| בתפילת עשרים וארבע | זכרונות • שופרות • אל ה' בצרתה לי • אשא עיני אל ההרים • ממעמקים קראתיך ה' • תפלה לעני כי יעטוף |  |
| שלוש הברכות האחרונות | שלוש הברכות האחרונות |  |
| ברכות הודאה | ברכת עבודה • ברכת הודאה • ברכת שים שלום |  |
| תוספות | תוספות |  |
| הזכרות | משיב הרוח ומוריד הגשם • מוריד הטל • שאלת גשמים |  |
| בחזרת הש"ץ | קדושה • מודים דרבנן • ברכת כהנים |  |
| בזמנים מיוחדים | אתה חוננתנו • יעלה ויבוא • על הנסים • תפילת נחם • תפילת עננו • ועננו בורא עולם • ותערב • הוספות ושינויים לעשרת ימי תשובה • וידוי |  |
| תפילות העמידה השונות | תפילות העמידה השונות |  |
| בכל יום | תפילת שחרית • תפילת מנחה • תפילת ערבית |  |
| בשבתות ובמועדים | תפילת מוסף |  |
| ביום הכיפורים (ובתענית ציבור) | תפילת נעילה |  |
מזמור ק"ל
שמעון שלח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במרץ 1932 (בן 92) פולין וילנה
 עמדה:  רכז
 גובה:  177 ס"מ
 הישגים כמאמן
 ארבע אליפויות ליגת העל מדליית זהב במשחקי אסיה בבנגקוק 1966 מדליית כסף במשחקי אסיה בבנגקוק 1970
 
שמעון שלח (נולד ב-19 במרץ 1932) הוא כדורסלן עבר ששיחק בתפקיד רכז ומאמן כדורסל עבר ישראלי. כשחקן הופיע בנבחרת ישראל בכדורסל בפעם היחידה שישראל השתתפה בטורניר הכדורסל במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת הלסינקי (1952). כמאמן הוביל את הפועל תל אביב לזכייה בארבע אליפות ישראל הראשונות של הקבוצה (מתוך חמש). שימש כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל, והוביל אותה בארבע אליפויות אירופה וכן לזכייה במדליית הזהב במשחקי אסיה בבנגקוק ב-1966, ולזכייה במדליית הכסף במשחקי אסיה בבנגקוק 1970. משמש כיום כרכז ענף כדורסל נכים.
ביוגרפיה

שלח נולד בווילנה בעת שהייתה חלק מפולין (כיום בירת ליטא) להורים מיהדות וילנה. אמו סוניה לוין שמוקלר הייתה אלופת פולין ובהמשך שיאנית ישראל בהדיפת כדור ברזל ולאחר מכן כדורסלנית במועדון הפועל תל אביב. בשנת 1935 היא יצגה את פולין במכביה השנייה. אביו של שלח, יעקב, היה כדורגלן במכבי וילנה ובנבחרת פולין באותה מכביה. בתום משחקי המכביה השנייה נשארו הוריו של שלח בארץ ישראל. שלח נשאר באותה עת בפולין עם דודתו, וכעבור שנתיים שבו הוריו לפולין כדי לקחת אותו לישראל, כשהיה בגיל 5.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

שלח החל את הקריירה שלו ככדורסלן בקבוצת הנוער של מועדון הפועל תל אביב, "הפועל צפון תל אביב". בצה"ל היה בנבחרת הנח"ל בכדורסל, וזכה איתה באליפות צה"ל. שיחק ארבע שנים בקבוצת הפועל מעיין ברוך. בעונה האחרונה שיחקה הקבוצה בליגת העל. ב-1955 עבר לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב, בה שיחק שלוש עונות. סך הכל קלע 356 נקודות בארבע העונות שלו בליגת העל.
שלח הופיע עם נבחרת ישראל באולימפיאדה הראשונה שישראל השתתפה בה, אולימפיאדת הלסינקי 1952. במהלך המשחקים הוא צוין כמצטיין ש"ניצח בהבנה ובגמישות על התקפות הישראלים" במשחק בו ניצחה הנבחרת הישראלית את נבחרת שוודיה. השתתף עם הנבחרת בהופעתה הראשונה באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1953 למוסקבה שסיימה במקום החמישי. כן שיחק עם הנבחרת בהופעתה הראשונה (מתוך שתיים) באליפות העולם בכדורסל, בריו דה ז'ניירו 1954, שבו העפילה הנבחרת לבית הגמר.
בשנת 1957 שותף פחות במשחק של נבחרת ישראל, אך כששיחק הצטיין. בסוף 1957 כתב עליו משה לרר: "שמעון שלח, מי שהיה במשך שנים רבות רכז הנבחרת חלאומית, אינו בכושר כיום ונדמה כי עליו לפרוש לטובת הקבוצה". שלח לא פרש, ובמשחקים של נבחרת הפועל הוא המשיך להצטיין. הוא פרש ממשחק בגיל 27 והפך למאמן מטעמי פרנסה. לדבריו, "התחתנתי וקניתי בית. לקחתי הרבה הלוואות והייתי צריך כסף. שחקנים לא הרוויחו אז כסף, אפילו לא קיבלו החזר הוצאות. כמאמן קיבלתי כסף, לא כמו היום, אבל עדיין".
קריירה כמאמן

כבר במהלך הקריירה שלו ככדורגלן נמשך שלח לאימון. בשנים 1944–1948 הוא אימן קבוצת נשים של הפועל תל אביב בכדורסל, שם הכיר את אשתו, סימה, ששיחקה בקבוצה.
את הקריירה שלו כמאמן גברים החל בשנת 1954 בקבוצת הפועל מעיין ברוך למשך עונה אחת. בשנת 1958 התמנה שלח למאמן הפועל חיפה. לאחר מכן אימן את אשדות יעקב. בינואר 1960, מונה לאמן את הפועל תל אביב, והוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה באליפות הליגה בעונת 1959/1960 בליגה הלאומית בכדורסל. בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה לזכייה שנייה ברציפות באליפות. בעקבות הזכייה השתתפה הקבוצה לראשונה בגביע אירופה לאלופות, ורשמה ניצחון בכורה על אלופת טורקיה גלאטסראיי. היא הדיחה את גלאטסראיי, והעפילה עד לרבע הגמר, שבו הודחה על ידי אלופת אירופה א.ס.ק. ריגה שהודרכה על ידי אלכסנדר גומלסקי. בעונת 1961/1962 הוביל את הפועל תל אביב לזכייה בגביע המדינה בכדורסל לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב 48:50.
בסוף 1962 עזב את הפועל תל אביב ועבר לאמן את הפועל רמת גן. בפברואר 1964 מונה למאמן נבחרת הנוער של ישראל.
שלח שב להפועל תל אביב באוגוסט 1964 ובעונת 1964/1965 זכתה הפועל תחת הדרכתו באליפות השלישית, כשהיא מנצחת את כל משחקיה. בגמר הגביע היא הפסידה ליריבתה העירונית מכבי בתוצאה 47:55. גם בעונה שלאחר מכן (1965/1966) זכתה הקבוצה באליפות הרביעית, אך הפסידה למכבי בגמר הגביע.
עונת 1968/1969 הייתה העונה האחרונה שלו כמאמן הפועל. במהלך העונה פינה שלח את מקומו כמאמן לבארי לייבוביץ' (שלא הורשה אז לשחק), והפך ליועץ מקצועי ועוזר המאמן. הקבוצה זכתה בעונה זו בפעם היחידה בתולדותיה בדאבל (באליפות ובגביע), ומאז לא זכתה יותר באליפות הליגה.
במהלך עונת 1969/1970 בליגה הלאומית בכדורסל מונה שלח למאמן הפועל ירושלים בניסיון שלא צלח להציל את הקבוצה מירידה לליגה השנייה. בהמשך אימן קבוצות נוספות עד שנת 1978. סך הכל אימן 341 משחקים בליגת העל בהם רשם 261 ניצחונות ורק 80 הפסדים.
שלח היה בין המאמנים המצליחים בהיסטוריה של נבחרת ישראל בכדורסל. הוא החל לאמן את הנבחרת בשנת 1965 במקומו של יהושע רוזין. הוא הוביל את נבחרת ישראל להעפיל לארבע אליפות אירופה בכדורסל רצופות. באליפות אירופה בכדורסל 1965 שנערכה בברית המועצות סיימה הנבחרת במקום ה-6. באליפות אירופה בכדורסל 1967 שנערכה בפינלנד סיימה הנבחרת במקום ה-8. באליפות אירופה בכדורסל 1969 שנערכה באיטליה סיימה הנבחרת במקום ה-11. באליפות אירופה בכדורסל 1971 שנערכה בגרמניה שוב סיימה ישראל במקום ה-11.
שלח הוביל את נבחרת ישראל פעמיים במשחקי אסיה. בבנגקוק 1966 ניצחה ישראל במשחק הגמר את תאילנד בתוצאה 42:90 וזכתה במדליית הזהב. באליפות אסיה בבנגקוק 1970 ניצחה ישראל בשבעה משחקים רצופים, אך הפסידה במשחק הגמר לנבחרת דרום קוריאה וזכתה במדליית הכסף.
שלח גם היה בצוות המאמנים של נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים שייצגה את ישראל באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) וזכתה בשתי מדליות הארד (בתחרויות בכדורסל נכים בדרגות נכות A ו-B). שלח היה גם בין מאמני הנבחרת שייצגה את ישראל באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) וזכתה במדליית הזהב. ב-1994 הפסיק לאמן, והפך למנהל נבחרת הנכים ומשמש עד היום כרכז ענף הכדורסל בהתאחדות הישראלית לספורט נכים.
שלח שימש כמדריך בקורס מאמני כדורסל, ובין השאר, הדריך את אריה מליניאק.
חיים אישיים

שלח מוכר בכינוי "צ'ינגה" שמלווה אותו מילדותו. הוא נשוי לסימה אורן שלח, לשעבר שחקנית בנבחרת ישראל בכדורסל נשים, ולהם שני ילדים, יעל וכדורגלן עבר בנבחרת ישראל בכדורגל, אמיר שלח.
ישראל שרנצל

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1958  (בן 66) תל אביב-יפו, ישראל 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי
 מד כושר מרבי:  2390 (יולי 1988)
 מד כושר נוכחי:  2196 (נובמבר 2021)
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, מזרחן 
 מדינה:  ישראל
 
ישראל שרנצל (נולד ב-1 במאי 1958) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי וכתב שחמט בהארץ, מזרחן ומרצה בחוג ללימודי הערבית והאסלאם באוניברסיטת תל אביב. שימש כראש מחלקה ביחידת המחקר של השב"כ.
ביוגרפיה

ישראל שרנצל נולד בתל אביב. בוגר תיכון צייטלין בעיר במגמת מזרחנות.
בוגר ומוסמך אוניברסיטה בתחומי ערבית והמזרח התיכון. התיזה שלו עסקה בדמוקרטיה ודיקטטורה בתרבותם של אינטלקטואלים מצריים, בין השנים 1945-1934. בעבודתו הראה, בין היתר, שהרוב המכריע של מעצבי דעת הקהל במצרים במחצית השנייה של שנות ה-30 של המאה ה-20 יצאו במרץ להגנה על הפרלמנטריזם ועל הדמוקרטיה.
שרנצל הוא בוגר לימודי תעודה בעריכה לשונית. שירת בחטיבת המחקר כחוקר ואנליסט, והמשיך אחר כך לשרת באותם תפקידים בשב"כ. בתפקידו האחרון (עד שנת 2004) כיהן כראש מחלקה ביחידת המחקר, באגף הערבי של השב"כ. החל משנת 2005 מלמד באוניברסיטה תל אביב בחוג ללימודי הערבית והאסלאם. תחומי מחקרו: מחשבה מוסלמית מודרנית (בדגש על המודרניזם האסלאמי, והאחים המוסלמים), האסלאם הקדום (קוראן וסירה - ביוגרפיה של הנביא מוחמד) ויחסי יהודים-מוסלמים בימי הביניים. חקר גם את רעיון הג'יהאד העולמי וביטוייו בעשורים האחרונים. הרצה על אגדות חז"ל ונושאים מגוונים בשחמט.
סייע בעריכה הלשונית של תרגום הקוראן לעברית של פרופ' אורי רובין (הוצאת אוניברסיטת ת"א, 2005). שימש כיועץ בתחום השחמט לרוביק רוזנטל, כשכתב את ספרו, "הלקסיקון של החיים - שפות במרחב הישראלי (הוצאת כתר, 2007). ערך את ספרו של גיא אביעד, "לקסיקון חמאס" (הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2008). חבר האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם.
בשנת 2007 היה עוזר לוועדת וינוגרד.
ב-2015 הופיע כעד מומחה מטעם התביעה בבית משפט פדרלי בניו יורק. התובעים היו קורבנות טרור בעלי אזרחות אמריקאית ובני משפחותיהם, שדרשו פיצוי כספי מאש"ף ומהרשות הפלסטינית בשל אחריותם למעשי הטרור בזמן האינתיפאדה השנייה.
מעת לעת מפרסם בעיתון "הארץ" מאמרי דעה בתחומי מודיעין והמזרח התיכון (בנוסף להיותו כתב השחמט של העיתון).
פעילות בתחום השחמט

שרנצל היה מהבולטים בשחמטאי הנוער בתקופתו. בשנת 1975 ייצג את ישראל באליפות העולם הבלתי רשמית לנוער בצרפת. בשנת 1988 נמנה עם סגל נבחרת ישראל לאולימפיאדת סלוניקי, אך נאלץ לוותר בשל אילוצי עבודה.
בשנת 1988. קיבל דרגת אמן בינלאומי. ב-2019 סיים במקום ה-11 עם 5.5 נקודות מ-7 אפשריות בתחרות "ברלין הפתוחה", לאחר שהיה מדורג תחילה במקום ה-44 לפי מד כושר.
החליף את מורו, משה צ'רניאק, לאחר פטירתו בשנת 1984 בכתיבת מדור השחמט של "הארץ", אותו הוא כותב עד היום (2021).
חיים אישיים

שרנצל מתגורר בתל אביב. אחיו הוא עורך הדין מרדכי (מוטי) שרנצל, שחמטאי בעל דרגת אמן פיד"ה.
הערות שוליים

↑   ישראל שרנצל, פריצת דרך טכנולוגית, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2018
↑  (באנגלית) 24 בפברואר 2015, Timesofisrael ‏,Trial Provides Glimpse Into PA Funding for Terrorists‏, STEWART AIN
↑  טבלת התוצאות של ישראל שרנצל בתחרות "ברלין הפתוחה" ב-2019, באתר צ'סרזלטס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298688305171  VIAF: 297762831   WorldCat (עם VIAF): 297762831
וורונז' (מחוז)

מחוז וורונז' (ברוסית: Воронежская область, בתעתיק: וורונז'סקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי.
המחוז הוקם ב-13 ביוני 1934.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 2,273,417 תושבים.
בשטח המחוז עובר נהר דון.
היסטוריה

בתקופת הברזל באזור התיישבו סקיתים שבהמשך הוחלפו על ידי סרמטים. בסוף המאה ה-9 לאזור הגיעו עמים סלאבים.
מתקפות מצד עמים נודדים פגעו בהתרחבות התיישבות קבועה באזור.
בשנת 1585 הוקם מבצר וורונז' להגנת על הגבול הדרומי של רוסיה הצארית. בשנת 1696 באזור הוקמה מספנה וממנה החלו מסעות של פיוטר הגדול לכיוון ים אזוב. בשנת 1711 וורונז' הוכרז כמרכז גוברניית אזוב ובשנת 1725 שמה שונה לגוברניית וורונז'. גוברניה זו כללה שטחים שכיום לא נכללות במחוז.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה באזור התחוללו קרבות בין הצבא הלבן לבין הצבא האדום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 גוברניית וורונז' בוטלה ואזור שולב ביחידות מנהליות שונות. בשנת 1934 מחוז וורונז' הוקם מחדש. בהמשך חלקים ממנה הועברו למחוזות טמבוב ואוליול החדשות. בשנת 1954 חלקים של המחוז הועברו ל מחוז בלגורוד ומחוז ליפצק.
במהלך מלחמת העולם השנייה חלקים של המחוז נכבשו על ידי כוחות ורמאכט ושוחררו בשנת 1943.
בשנת 2010 התרחשו באזור שריפות משמעותיות.
בשנת 2023 האזור סבל ממרד של קבוצת וגנר.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז וורונז'" שכוללת 56 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2018 לתפקיד נבחר אלכסנדר גוסב. הוא התחיל כהונה שנייה בשנת 2023.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-31 ראיונים ויחידות מנהליות שוות ערך ו-3 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 2,273,417 תושבים. זאת לעומת כ-2.5 מיליון תושבים בשנת 1970. כ-69% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - וורונז' מתגוררים כ-840 אלף תושבים.
בהתאם למפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז.
כלכלה

המחוז מתאפיין ברמה גבוהה של פיתוח תעשייה, במיוחד בניית מכונות, תעשייה כימית ותעשיית המזון.
בשטח המחוז הוקמה תחנת הכוח הגרעינית נובווורונז' שמהווה המקור העיקרי של חשמל וחום לתושבי המחוז.
המחוז מהווה גם מקור חשוב לאספקת תוצרת חקלאית.
כלכלה > תחבורה

דרך המחוז עובדות כבישים בעלי חשיבות ארצית M4 מוסקבה-נובורוסייסק ו-R-22 מוסקבה-אסטרחן.
מסילת ברזל ראשונה הופעלה בשנת 1869. מאז נבנתה רשת מסיל       ות ברזל מפותחת.
על נהר דון הוקמו מספר נמלים להעברת סחורות.
במחוז פועל נמל התעופה הבינלאומי וורונז'.
.mu

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1995 
 www.nic.mu
 
‎.mu היא סיומת האינטרנט במאוריציוס. היא מנוהלת על ידי מרכז המידע ברשת מאוריציוס, והרישומים מעובדים באמצעות רשמים מוסמכים.
שימוש

מספר קבוצות מוזיקליות החלו להשתמש בתחום זה, כאשר .mu משמש לציון מוזיקה. כמה דוגמאות הן להקת הרוק אתלט, להקת הקאנטרי כוכב בודד, להקות הרוק הבריטיות מיוז ופנדרגון, הפרויקט המוזיקלי ניו אייג' אמטיסטיום, שנות ה-80 ולהקת המטאל ההארדקור Blessed By A Broken Heart. בנוסף, חברת התקליטים Planet Mu שבבריטניה משתמשת גם בתחום .mu, כאשר ה-.mu מהווה את המחצית השנייה של שם התווית. המוכר הישיר הגדול ביותר בעולם של כלי נגינה, (Musician's Friend), משתמש גם בכתובת URL .mu (frnd.mu) כמקצר קישורים למספר ערוצי המדיה החברתית שלהם, כולל טוויטר. דף האינטרנט הצרפתי של תאגיד השידור הקנדי (רדיו-קנדה) משתמש בתחום ה-.mu עבור זרמי המוזיקה המותאמים אישית ברשת בלבד.
סיומות אינטרנט משניות

.com.mu: גופים מסחריים
.net.mu: ישויות רשת
.org.mu: עמותות
.biz.mu: גופים מסחריים
.edu.mu: מוסדות חינוך
.gov.mu: ארגונים ממשלתיים
.ac.mu: מוסדות אקדמיים
.co.mu: גופים מסחריים (כבר לא זמינים לרישום חדש על ידי רוב הרשמים)
.or.mu: ארגונים ללא כוונת רווח (כבר לא זמינים לרישום חדש על ידי רוב הרשמים)
הערות שוליים

↑  "Le portail des webradios musicales de Radio-Canada". Espace.mu. נבדק ב-2012-02-01.
| סיומות אינטרנט של מדינות |
| --- | --- | --- |
| ISO 3166-1 alpha-2 | ISO 3166-1 alpha-2 |  |
| A | .ac .ad .ae .af .ag .ai .al .am .ao .aq .ar .as .at .au .aw .ax .az |  |
| B | .ba .bb .bd .be .bf .bg .bh .bi .bj .bm .bn .bo .br .bs .bt .bw .by .bz |  |
| C | .ca .cc .cd .cf .cg .ch .ci .ck .cl .cm .cn .co .cr .cu .cv .cw .cx .cy .cz |  |
| D | .de .dj .dk .dm .do .dz |  |
| E | .ec .ee .eg .er .es .et .eu |  |
| F | .fi .fj .fk .fm .fo .fr |  |
| G | .ga .gd .ge .gf .gg .gh .gi .gl .gm .gn .gp .gq .gr .gs .gt .gu .gw .gy |  |
| H | .hk .hm .hn .hr .ht .hu |  |
| I | .id .ie .il .im .in .io .iq .ir .is .it |  |
| J | .je .jm .jo .jp |  |
| K | .ke .kg .kh .ki .km .kn .kp .kr .kw .ky .kz |  |
| L | .la .lb .lc .li .lk .lr .ls .lt .lu .lv .ly |  |
| M | .ma .mc .md .me .mg .mh .mk .ml .mm .mn .mo .mp .mq .mr .ms .mt .mu .mv .mw .mx .my .mz |  |
| N | .na .nc .ne .nf .ng .ni .nl .no .np .nr .nu .nz |  |
| O | .om |  |
| P | .pa .pe .pf .pg .ph .pk .pl .pm .pn .pr .ps .pt .pw .py |  |
| Q | .qa |  |
| R | .re .ro .rs .ru .rw |  |
| S | .sa .sb .sc .sd .se .sg .sh .si .sk .sl .sm .sn .so .sr .ss .st .sv .sx .sy .sz |  |
| T | .tc .td .tf .tg .th .tj .tk .tl .tm .tn .to .tr .tt .tv .tw .tz |  |
| U | .ua .ug .uk .us .uy .uz |  |
| V | .va .vc .ve .vg .vi .vn .vu |  |
| W | .wf .ws |  |
| Y | .ye .yt |  |
| Z | .za .zm .zw |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1812 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1811   1810  1809 |  דגל ארצות הברית | 1812  בארצות הברית |  »»»  1813   1814   1815 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1812 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1812
1812 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 36 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: ג'יימס מדיסון (המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית)
סגן הנשיא: ג'ורג' קלינטון (המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית) עד 20 באפריל, התפקיד לא היה מאויש מ-20 באפריל
אירועים בולטים

4 באפריל – נשיא ארצות הברית ג'יימס מדיסון מטיל חרם כלכלי באורך 90 יום על הממלכה המאוחדת.
20 באפריל – סגן הנשיא ג'ורג' קלינטון נפטר.
30 באפריל – לואיזיאנה מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-18
18 ביוני – פורצת מלחמת 1812 בין ארצות הברית  לבריטניה
12 ביולי – הכוחות האמריקאים פולשים לקנדה
5 באוגוסט – מלחמת 1812 - הקרב על בראונסטאון: קרב אשר התרחש בקרבת הכפר האינדיאני בראונסטאון אשר בטריטוריית מישיגן. במהלך הקרב הכוחות האינדיאנים הרגו 18 חיילים אמריקנים ופצעו 12.
9 באוגוסט – מלחמת 1812 - הקרב על מאגוואגה: קרב אשר התרחש בקרבת הכפר האינדיאני מאגוואגה אשר בטריטוריית מישיגן בין כוחות משולבים של לוחמים אינדיאנים, קנדים ובריטים אשר נלחמו בכוחות האמריקנים.
15 באוגוסט – מלחמת 1812 - טבח מוצב פורט דירבורן: הגנרל האמריקאי ויליאם האל הורה על פינוי המוצב פורט דירבורן שבטריטוריית אילינוי. 148 חיילים, נשים וילדים נסוגו מהמוצב ופנו לעבר מוצב פורט וויין שבטריטוריית אינדיאנה. קבוצת לוחמים אינדיאנים משבט הפוטאווטומי, אשר היו בעלי בריתם של הבריטים, הכינו מארב לחיילי המוצב אשר במהלכו רצחו 86 אמריקנים ולכדו בשבי 62 אנשים אשר את חלקם הם מכרו כעבדים וחלקם העבירו לשבי בריטי. המוצב נשרף כליל על ידי הלוחמים האינדיאנים והאזור נותר ללא נוכחות אמריקנית עד תום מלחמת 1812.
15-16 באוגוסט - מלחמת 1812: המצור על דטרויט: הכוחות האמריקנים בפיקודו של הגנרל ויליאם האל, אשר היו בנחיתות מספרית, נכנעים ללא התנגדות לכוחות הבריטים והאינדיאנים אשר כובשים את העיר דטרויט שבטריטוריית מישיגן.
4-15 בספטמבר - מלחמת 1812: המצור על מוצב פורט האריסון: מתקפת פתע של לוחמים אינדיאנים על המוצב האמריקני פורט האריסון שבטריטוריית אינדיאנה. קפטן זאכרי טיילור הנהיג קומץ של חיילים ואזרחים אשר הצליחו להדוף את המתקפה.
5-12 בספטמבר - מלחמת 1812: המצור על מוצב פורט וויין
13 באוקטובר – מלחמת 1812: הקרב על קווינסטון הייטס
5 בנובמבר – הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1812: ג'יימס מדיסון מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
17-18 בדצמבר - מלחמת 1812 - הקרב על המיסיסינוואה: קרב אשר במהלכו תקפו הכוחות האמריקנים את הכפרים האינדיאנים לאורך נהר המיסיסינוואה שבטריטוריית אינדיאנה כפעולת תגמול על מתקפות האינדיאנים על מוצב פורט וויין ועל מוצב האריסון.
30 באפריל: לואיזיאנה מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-18
4-15 בספטמבר: המצור על מוצב פורט האריסון
15 באוקטובר: טבח מוצב פורט דירבורן
13 באוקטובר: הקרב על קווינסטון הייטס
5 בנובמבר: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1812: ג'יימס מדיסון מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20 באפריל – צ'ארלס לואיס טיפאני, המייסד של חברת התכשיטים טיפאני. (נולד ב-1902)
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20 באפריל – ג'ורג' קלינטון, סגן הנשיא הרביעי של ארצות הברית (נולד ב-1739)
תל מלחתה

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הכנענית התרבות הפלישתית.
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית תקופת הברונזה התיכונה 2 ב תקופת הברונזה המאוחרת תקופת הברזל התקופה הפרסית התקופה הביזנטית
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  יוחנן אהרוני   משה כוכבי   רות עמירן   יצחק בית אריה
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°13′02″N 35°01′33″E﻿ / ﻿31.2172°N 35.0258°E﻿ / 31.2172; 35.0258
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) תל מלחתה(למפת צפון הנגב רגילה) תל מלחתה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל מלחתה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל מלחתה he
 
תֵּל מַלְחֲתָה הוא אתר ארכאולוגי השוכן בבקעת ערד, על גדתו המזרחית של נחל מלחתה, בסמוך להתחברותו עם נחל באר שבע. שמו הערבי של התל הוא תל אל-מילח (תל המלח), כנראה האתר היה קשור בזמני קדם למסחר במלח שהופק מים המלח. צורתו של התל היא סגלגלה, אורכו כ-200 מטר ורוחבו כ-75 מטר, ושטחו כ-15 דונם. בגדתו הצפונית של נחל מלחתה, נמצא תל קטן שנקרא "תל מלחתה הקטן". התל נמצא כיום בתחום בסיס נבטים.
מצפון לתל, שרידי מצד מהתקופה הרומית-ביזנטית, השייך למערכת המבצרים של ה"לימס פלשתינה" – קו הגבול המוגן שהשתרע מרפיח לים המלח, למניעת התפרצותם צפונה של שבטי המדבר.