stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההתרמה לבית היתומים
גרסה מחודשת

| --- | --- |

כרזת הסרט ביציאתו לקולנוע
 בימוי:  ריילי תומסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 עריכה:  שיטת טכניקולור
 מדבבים:  פינטו קולביג (גופי) פלורנס גיל (קלרה קלאק) וולט דיסני (מיקי מאוס) קלרנס נאש (דונלד דאק) 
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל
 אנימטור:  ג'ים ארמסטרונג  אד לאב  ג'וני קאנון  צ'סטר קוב
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  RKO Radio Pictures
 הקרנת בכורה:  22 באוגוסט 1941
 משך הקרנה:  8 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט לכל המשפחה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בקיץ 1939, לקראת יום השנה ה-12 של מיקי מאוס שהתקיים בשנה שלאחר מכן, הזמין וולט דיסני סרט קצר בן שני סלילים, שנקרא ”מסיבת התחייה של מיקי“. התכנון היה שסרט זה יציג את הדמויות משתתפות בתיאטרון, שבו הן יצפו בסצנות מכמה סרטי מיקי מאוס ישנים, בעיקר בשחור־לבן (ביניהם, ”ההתרמה לבית היתומים“). אמני הסיפור דמיינו את הדמויות באינטראקציה הומוריסטית עם עצמן על מסך הקולנוע. זה הצריך לצייר מחדש את קטעי ההנפשה הישנים, במקום להוסיפם במצבם המקורי.
במהלך התהליך הזה, החליט וולט דיסני לשלב שחזור מאפס בצבע, של כמה מהסרטים הקצרים הישנים. זו הייתה גם הזדמנות לעדכן את דגמי הדמויות בטכניקולור, מכיוון שדמויות רבות השתנו במראה מאז שנות ה-30 המוקדמות, כמו המקור של דונלד.
ההתרמה לבית היתומים היה הראשון מבין הסרטים הללו שנוצר מחדש. התוצאה הייתה גרסה כמעט מדויקת של צילום אחר צילום(אנ') של גרסת המקור, עם תוספת צבע ודמויות ורקעים שצוירו מחדש. הסרט בוים על ידי ריילי תומסון, והשתמש כמעט בכל הפסקול המקורי. השינוי היחיד הוא השורה האחרונה של דונלד, מ”אוי שטויות!“ (”!Aw nuts“) ל-”אוי פוי!“ (”!Aw phooey“), מה שהפך למשפט מפתח עבור דונלד באותה תקופה. הגרסה המחודשת של ”ההתרמה לבית היתומים“ שוחררה לבתי הקולנוע ב-12 באוגוסט 1941, על ידי RKO Radio Pictures.
הסרט הבא שתוכנן לשחזור היה "מיקי וששת" (Mickey's Man Friday) משנת 1935, אך הוא מעולם לא הושלם. הקונספט המקורי של ”מסיבת התחייה של מיקי“ נגנז, ו”ההתרמה לבית היתומים“ הפך לסרט דיסני היחיד ששוחזר סצנה אחר סצנה. לא ידוע מה הוביל לביטול, אם כי דייוויד גרשטיין, היסטוריון לסרטי ההנפשה, שיער שייתכן שסרטי התעמולה של דיסני במלחמת העולם השנייה (כגון "פני הפיהרר", "חינוך למוות" ו"ניצחון באמצעות כוח אווירי") או שביתת האנימטורים של דיסני בשנת 1941, גרמו לכך; או שוולט דיסני פשוט העדיף לעבוד על סרטים חדשים לגמרי במקום ”להמשיך לבקר בעבר“.
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Kaufman, J.B. (28 בספטמבר 2020). ""Orphans' Benefit" Revisited". Cartoon Research. נבדק ב-29 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A Letter from Dick Lundy on "Mayerson on Animation." May 18, 2006; retrieved July 7, 2011.
↑  Blitz, Marcia (1979). Donald Duck. New York City: Harmony Books. p. 36. ISBN 0-517-52961-0.
1 2  Gabler, Neal (2007). Walt Disney: The Triumph of the American Imagination. New York City: Vintage Books. pp. 201–2. ISBN 978-0-679-75747-4.
↑  Like Donald Duck, Clara Cluck had previously appeared in name only in several Disney children's books. Her first mention was in The Adventures Mickey Mouse: Book 1 (1931) where she is included in a list of Mickey's barnyard friends.
↑  Walt Disney Animation Studios (2009). The Archive Series: Animation. New York City: Disney Editions. p. 66. ISBN 978-1-4231-1716-2.; shows animation artwork of Donald drawn by Cannon from 1941
↑  שהכיל 19 סרטים בתוכו כולל הסרט "קונצרט הלהקה" שהיה היחיד עם צבע. (Gerstein)
↑   ההתרמה לבית היתומים, בביצוע Orphan's Benefit Comparison, סרטון  באתר יוטיוב. Both versions are shown side by side with the original cut to synchronize with the remake.
↑  Smith, Dave (1996). "Orphan's Benefit". Disney A to Z: The Official Encyclopedia (1st ed.). New York City: Hyperion. pp. https://archive.org/details/disneytozofficia00smit/page/374 374–375]. ISBN 0-7868-8149-6.
↑  Gerstein, David (2005). Walt Disney's Mickey and the Gang: Classic Stories in Verse. Timonium, MD: Gemstone Publishing. p. 230. ISBN 1-888472-06-5.
↑  A side-by-side comparison of Disney’s "Orphan's Benefit" (אורכב 04.07.2011 בארכיון Wayback Machine) on Cartoon Brew
הופעתו הראשונה של דונלד דאק לצד מיקי מאוס
קלרבל הפרה, גופי והוראס הורסקולר כפי שהוצגו בגרסה המחודשת
תראו אותם רצים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טום ג'ורג' 
 הופק בידי:  דמיאן ג'ונס, ג'ינה קרטר 
 תסריט:  מארק צ'אפל 
 עריכה:  גארי דולנר פיטר למברט
 שחקנים ראשיים:  סם רוקוול סירשה רונן אדריאן ברודי רות וילסון ריס שירסמית' האריס דיקינסון דייוויד אוילאו
 מוזיקה:  דניאל פמברטון 
 צילום:  ג'יימי די. רמזי 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  DJ Films
 חברה מפיצה:  Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בספטמבר 2022
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיית פשע, סרט בלשי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  וסט אנד 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
תראו אותם רצים (באנגלית: See How They Run) הוא סרט קומדיה-מסתורין אמריקאי-בריטי משנת 2022, שבוים על ידי טום ג'ורג' ונכתב על ידי מארק צ'אפל. בסרט מככבים סם רוקוול, סירשה רונן, אדריאן ברודי, רות וילסון, ריס שירסמית', האריס דיקינסון ודייוויד אוילאו.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-30 בספטמבר 2022, תחת הפצתה של "Searchlight Pictures".
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בלונדון במהלך שנות ה-50. מפיק סרטים הוליוודי נואש שוקד על עיבודו של מחזה פופולרי בתיאטראות וסט אנד לסרט קולנועי, אך כשחברי צוות ההפקה נרצחים, המפקח סטופארד השחוק והטירונית הנלהבת, קונסטבל סטוקר, מוצאים את עצמם בעיצומה של פרשייה מוזרה המכניסה אותם אל קרביהם של חיי התיאטרון הזוהר וחיי המחתרת המטונפים של לונדון.
צוות השחקנים

סם רוקוול – המפקח סטופארד
סירשה רונן – קונסטבל סטוקר
אדריאן ברודי – ליאו קופרניק
רות וילסון – פטולה ספנסר
ריס שירסמית' – ג'ון וולף
האריס דיקינסון – ריצ'רד אטנבורו
דייוויד אוילאו – מרווין קוקר-נוריס
צ'ארלי קופר – דניס הסדרן
שירלי הנדרסון – הגבירה
פיפה בנט-וורנר – אן סאוויל
פרל צ'אנדה – שילה סים
פול צ'אהידי – פלוז
שאן קליפורד – עדנה רומני
ג'ייקוב פורצ'ן-לויד – ג'יו
לוסיאן מסמטי – מקס מאלוון
הפקה > פיתוח

בנובמבר 2020, נמסר לראשונה על פיתוחו של סרט מסתורין מבית "Searchlight Pictures", אותו יביים טום ג'ורג' על פי תסריט מאת מארק צ'אפל. ביולי 2021, נחשף שמו הרשמי של הסרט.
הפקה > ליהוק

בנובמבר 2020, בד בבד לצד ההודעה על פיתוח הסרט, נמסר כי לתפקידים הראשיים לוהקו סם רוקוול וסירשה רונן, ועל ליהוקו של דייוויד אוילאו. ב-14 בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקו של אדריאן ברודי. ב-2 בפברואר 2021, נמסר על ליהוקה של רות וילסון. ב-15 באפריל 2021, נמסר על ליהוקו של ריס שירסמית'. במאי 2021, נמסר על ליהוקה של פיפה בנט-וורנר. ב-29 ביולי 2021, נודע כי לצוות השחקנים לוהקו האריס דיקינסון, צ'ארלי קופר, שירלי הנדרסון, פרל צ'אנדה, פול צ'אהידי, שאן קליפורד וג'ייקוב פורצ'ן-לויד. ביוני 2022, נודע על ליהוקו של לוסיאן מסמטי לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט תמו באפריל 2021.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-30 בספטמבר 2022, תחת הפצתה של "Searchlight Pictures".
הערות שוליים

1 2  Kroll, Justin (November 20, 2020). "Saoirse Ronan, Sam Rockwell And David Oyelowo To Star In Untitled Murder Mystery For Searchlight". Deadline Hollywood. Retrieved June 30, 2022.
1 2  Donnelly, Matt (July 29, 2021). "Star-Studded Searchlight Murder Mystery 'See How They Run' Reveals Full Cast, First Look Image". Variety. Retrieved June 30, 2022.
↑  Kit, Borys (December 14, 2020). "Adrien Brody Joins Saoirse Ronan in Searchlight's Untitled Murder Mystery Movie (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved June 30, 2022.
↑  Fleming, Mike Jr. (February 2, 2021). "Ruth Wilson Set To Join Untitled Searchlight Murder Mystery Helmed By Tom George". Deadline Hollywood. Retrieved June 30, 2022.
1 2  Kanter, Jake (April 15, 2021). "'Inside No. 9' Star Reece Shearsmith Joins Ruth Wilson, Saoirse Ronan In Untitled Searchlight Murder Mystery". Deadline Hollywood. Retrieved June 30, 2022.
↑  N'Duka, Amanda (May 10, 2021). "'Gangs of London's Pippa Bennett-Warner Joins Saoirse Ronan In Tom George-Directed Murder Mystery Thriller From Searchlight Pictures". Deadline Hollywood. Retrieved June 30, 2022.
↑  Chitwood, Adam (June 29, 2022). "Sam Rockwell and Saoirse Ronan Lead a Madcap Murder Mystery in See How They Run Trailer (Video)". TheWrap. Retrieved June 30, 2022.
↑  Dela Paz, Maggie (July 29, 2021). "Searchlight's All-Star Murder Mystery Pic Gets Title & First-Look Photo". ComingSoon.net. Retrieved June 30, 2022.
↑  D'Alessandro, Anthony (June 14, 2022). "Searchlight's See How They Run Gets Fall Release, New Regency Sci-Fi Pic True Love Sets 2023 Date". Deadline Hollywood. Retrieved June 30, 2022.
הנס שיפה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1896 טרנוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1941 (בגיל 45) שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין 
 שם לידה:  Mojzes Grzyb 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 
הנס (היינץ) שִׁיפֶּה (11 ביולי 1897/1896–30 בנובמבר 1941) היה סופר, עיתונאי, כלכלן יהודי קומוניסט גליציאני וסיני. השתמש בשם עט "אסיאתיקוס" ("Asiaticus"), בעיתון די ולטבינה ובשמות נוספים בכתיבת מאמריו: מוזס גרזב (שם הולדתו: Mojzes Grzyb), היינץ גרבז (Heinz Grzyb) והיינץ מילר (Heinz Möller), שי בו (סינית: Xi Bo) ועוד שמות אחרים.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה 20 היה לאחד העיתונאים החשובים שסיקרו את המהפכה בסין בעיתונות באירופה ובאמריקה. הוא הוביל קבוצה נכבדה של צעירים קומוניסטים ממדינות המערב ובין היתר גרם למהפך החברתי והפוליטי של ד"ר יעקב רוזנפלד, גיבור לאומי סיני. באותה העת נטל חלק פעיל במלחמת האזרחים הסינית ובמלחמת סין–יפן השנייה היה למתנדב היהודי הראשון שנהרג על אדמת סין בקרב עם כוחות יפנים.
קורות חיים

חלק גדול מהביוגרפיה של שיפה נותר אפוף מסתורין.
שיפה נולד וגדל בשם מוזס גרזב (Mojzes Grzyb) למשפחה יהודית בטרנוב, בנו של יצחק גרזב, קבלן בניין. הוא שרת בצבא האוסטרי במלחמת העולם הראשונה ונעצר בגלל היותו פציפיסט. בשנת 1919 נסע לגרמניה שינה את שמו להנס שיפֶּה והצטרף למפלגה הקומוניסטית הגרמנית (KPD). בגרמניה הוא למד פילוסופיה וכלכלה לאומית וכתב בעיתון די ולטבינה בשם עט "אסיאתיקוס" ("Asiaticus"). מאוחר יותר לאחר שכתב את מאמר המערכת לציון חמש שנים למהפכה הבולשביקית הוא הורחק לברית המועצות כ"זר לא רצוי", אך חזר לגרמניה בשנת 1923 והחל לכתוב בעיתון Die Rote Fahne, של המפלגה הקומוניסטית בגרמניה.
מגיל צעיר התעניין שיפה בתרבות הסינית בת 5000 שנה, ורצה לצפות מקרוב את מהפכת התרבות הסינית ומלחמת האזרחים הסינית ולכן, בשנת 1925 עבר לשאנגחאי ולגואנגג'ואו ועבד במחלקת התרגום של צבא סין. ב-30 במאי אותה שנה הוא היה עד לטבח בשאנגחאי. בשנים 1926–1927 שימש ככתב בווהאן ב-People's Tribune לצידו של מיכאיל בורודין תוך כדי שהוא מלווה את חיילי הקוומינטנג במשלחת הצפונית.
לאחר מכן, שב לגרמניה ופרסם את ספרו Von Kanton bis Schanghai 1926-27, תחת השם "אסיאתיקוס" שבו הראה לדבריו כיצד צ'יאנג קאי שק בגד במהפכה באמצעות סיוע של כוחות מערביים.
בשנת 1928 בשל חילוקי דעות הוא הורחק מעריכת עיתון המפלגה בקמניץ, Der Kämpfer. הוא המשיך לכתוב בעיתון די ולטבינה לצידם של קרל פון אוסייצקי וקורט טוכולסקי ופרסם מאמרים על בעיות הכלכלה בסין, על סון יאט-סן, על פנג יו-שיאנג ועל היחסים בין ברית המועצות לסין.
בשנת 1932 חזר שיפה לסין ועם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה הצטרפה אליו אשתו, טרודה רוזנברג, לשאנגחאי. הם חיו בדלות רבה. בתחילה הוא עבד במפעל כימי ואשתו עבדה כאחות עבודות שהיו אופייניות ליהודי שאנגחאי. הוא ארגן חוגים פוליטיים לקבוצה קטנה של מהפכנים זרים והציע הדרכה גם לסינים וגם לזרים במחקר תאוריות קומוניסטיות ממרקס ואנגלס עד ללנין וסטלין.
פגישה בלתי נשכחת הייתה בין שיפה לקרל אוגוסט וויטפוגל (אנ'). שיפה לא הסכים עם דעתו של וויטפוגל שהובעה בספרו Wirtschaft und Gesellschaft Chinas, Versuch der wissenschaftlichen Analyse einer großen asiatischen Agrargesellschaft (כלכלה וחברה של סין, ניסיון לניתוח מדעי של חברה חקלאית גדולה באסיה) על הכלכלה והחברה בסין.
את התובנות שלו על המצב ברחובות שאנגחאי, בהתאם לתאוריות הקומוניסטיות, הוא פרסם בתקשורת הבינלאומית כדוגמת: איזבסטיה, הניו יורקר, Voice of China, ‏ China Today (Israel Epstein), Pacific Affairs ועוד.
בשנים 1934 ו-1936 הוא נסע למוסקבה וניסה להתקבל, ללא הצלחה, למפלגה הקומוניסטית הסינית. מאמריו על המצב במזרח הרחוק, ובמיוחד על סכנת המלחמה בברית המועצות, הופיעו בעיתונות הקומוניסטית באירופה ובעיתונים פרוגרסיבים.
ב-10 באפריל 1937 הוא פרסם מאמר בשאנגחאי על סכנת "ציר ברלין-טוקיו לריבונותה של סין". שגריר גרמניה אוסקר טרוטמן (אנ') הגדיר אותו כ"עוין לגרמניה".
ב-7 ביולי 1937 (7.7.7) כשפרצה מלחמת סין–יפן השנייה החל לסקר את תנועת השחרור הלאומי של סין; הוא היה נחוש לבקר את יאן-אן (אנ'), מרכז הפיקוד של המלחמה, כדי לדווח על מאמצי המלחמה של המפלגה הקומוניסטית נגד היפנים ובשנת 1938 אף נפגש עם מאו דזה-דונג. ב-1939, היה למתנדב היהודי הראשון שהצטרף לכוחות הצבא הקומוניסטי במלחמה נגד הפלישה היפנית לאדמת סין.
בעזרתם של מהגרים יהודים אנטי-פשיסטים כמו אנייס סמדלי, ד"ר יעקב רוזנפלד ורעייתו הוא תמך במפלגה הקומוניסטית הסינית באמצעות קישור לרדיו מהנהגת שאנגחאי לארמייה הרביעית. הוא חצה מספר פעמים את הקווים היפניים כשסיפק בדחיפות תרופות לאזורי הבסיס האנטי-יפניים.
קורות חיים > מותו

על אף המצב הצבאי הקשה הצטרף שיפה לארמייה השמינית. ב-30 בנובמבר 1941, שבוע לפני המתקפה על פרל הארבור נהרג שיפה בשדה הקרב במחוז שאנדונג, בהר יימנג לאחר שהיה ביחידה האחרונה שפרצה את המתחם היפני.
קורות חיים > הנצחה

בשנת 1942 הוקמה אנדרטה לזכרו של הנס שיפה במקום שבו נהרג ועליה נחרטו דבריו של לואו רונגהואן(אנ'), גנרל בצבא סין באותן השנים ואחר כך סגן יו"ר ועדת הקבע של הקונגרס הלאומי העממי:


”הוא תמך בסולידריות בינלאומית בין אירופה ואסיה והקריב את חייו במלחמת ההתנגדות לפלישה היפנית.”
ספר

"Von Kanton bis Schanghai 1926-27, Wien/Berlin: Agis-Verlag 1928 "Asiaticus (בגרמנית)
ראו גם

יעקב רוזנפלד
אנייס סמדלי
קרל פון אוסייצקי
קורט טוכולסקי
מיכאיל בורודין
הערות שוליים

↑  Helga Scherner, Asiaticus, China Today (בגרמנית)
↑  Jewish Wayfarers in Modern China: Tragedy and Splendor (באנגלית)
↑  Youtai - Presence and Perception of Jews and Judaism in China
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1036915883  ISNI: 0000 0000 8483 0052  LCCN: n88118439  NTA: 157070859  VIAF: 119334465   WorldCat (עם VIAF): 119334465
Muzik

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 קונסרבטוריון
 תקופת הפעילות:  1997–2017 (כ־20 שנה) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°04′31″N 34°47′40″E﻿ / ﻿32.075388888889°N 34.794555555556°E﻿ / 32.075388888889; 34.794555555556
 www.muzik.co.il
  (למפת תל אביב מוגדלת) Muzik(למפת תל אביב רגילה) Muzik(למפת גוש דן רגילה) Muzik(למפת גוש דן מוגדלת) Muzik
 
מיוזיק - בית ספר גבוה ליצירה והפקת מוזיקה ("Muzik") היה מוסד לימוד ישראלי עצמאי בתחומי המוזיקה, היצירה וההפקה, בתל אביב.
היסטוריה

בית הספר נוסד ב-1997 על ידי רונן חרותי. שמו הראשון היה djschool, והוא היה מוסד הלימוד הראשון בישראל בתחום המוזיקה האלקטרונית. עם השנים צמח בית הספר והתרחבה האוריינטציה המוזיקלית שלו. בשנת 2005 הוחלף שמו של בית הספר ל-"Muzik", ומאז הוא פועל במטרה להכשיר אמנים ואנשי מקצוע בתחום המוזיקה העכשווית, לגווניה השונים. בית הספר היה מושתת על התפיסה שהמוזיקאי היוצר של המאה ה-21 הוא רב גוני ביכולותיו - כותב, מלחין, מנגן, מעבד ומפיק; שולט בשפה המוזיקלית ובטכנולוגיית הסאונד, ומסוגל לרתום אותן לפיתוח יצירותיו ולגימורן.
לצד קורסי יסוד תאורטיים, שיטת הלימוד של בית הספר על כללה התמודדות מעשית של התלמיד, במסגרת סדנאות, הרכבים ופרויקטים אינדיבידואליים וקבוצתיים, עם אתגרים מוזיקליים מציאותיים. שיאו של התהליך בפרויקט גמר – יצירה והפקה של אלבום בכורה ו/או מופע מוזיקלי מלא. במסגרת פרויקטי הגמר בבית הספר הופקו למעלה מ-30 אלבומים מקוריים. בבית הספר לימדו מוזיקאים, אנשי סאונד ומפיקים מהשורה הראשונה בישראל וכן אירח בית הספר, סדנאות אמן עם מוזיקאים מובילים מישראל ומחוצה לה.
בשנת 2006 החל בחת הספר להפעיל יריד תעסוקה למוזיקאים, יוצרים ומפיקים. באותה שנה הפעיל בית הספר אולפן הקלטות במסגרת פסטיבל "פשפש בלילה".
החל מ-2007 הפעיל Muzik, בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה, מסלול לימודים ייחודי ל-BA.
בשנת 2008 הפיק בית הספר את פרויקט "רכבת לונה פארק" בשיתוף עם המוזיקיאי דודי לוי וילדי בית השאנטי, במסגרתו הופק אלבום.
בשנת 2017 נסגר בית הספר, ופעילותו הועברה לפועל במסגרת מכללת BPM.
תחומי לימוד

יצירה והפקת מוזיקה מקורית
נגינה והרכבים מוזיקליים
הפקת מוזיקה אלקטרונית
סאונד והפקה המוזיקלית
DJ - תקלוט
הכרה ושיתופי פעולה אקדמיים

הלימודים בבית הספר היו מוכרים ומפוקחים לצורך פיקדון החיילים המשוחררים, הן על ידי משרד החינוך והן על ידי משרד התמ"ת.
הלימודים גם היו מוכרים על ידי האוניברסיטה הפתוחה לצורכי קרדיטציה, ובית הספר גם משמש כמוסד מלמד מטעמה ומפעיל מסלול לימוד המוביל ל-BA באמנויות של האו"פ.
בית הספר קיים קשר אקדמי עם LIPA, בית הספר לאמנויות הבמה בליברפול, מיסודו של פול מקרטני, ושני המוסדות מפעילים מסלול לימוד משותף, המוביל לתואר B.Mus / BA Sound Technology היוקרתי של מוסד זה.
בית הספר קיים שיתופי פעולה פרויקטליים עם מוסדות לימוד גבוהים בתחומי האמנות, התיאטרון והמחול.
פרסים

פרס שרת התרבות ליצירה בתחום הציונות לשנת 2013, בקטגוריית המוזיקה. הפרס היוקרתי הוענק לבית הספר על פרויקט "דרכך קדימה", שנוצר והופק על ידי תלמידיו, במסגרת לימודיהם בבית הספר.
פרס אקו"ם לשנת 2012 לאלבום הטוב ביותר שטרם יצא לאור. בפרס זכה אלבומה של לונא אבו נסאר, שנוצר והופק בשלמותו במסגרת פרויקט הגמר של לונא בבית הספר, יחד עם חבריה לספסל הלימודים רועי חסון ודרור רותם.
הערות שוליים

↑    יואב בירנברג, עצמאים בשטח, באתר "ידיעות אחרונות", 29 ביוני 2016
↑  תמר סוקניק, בבקו"ם של אקו"ם, באתר הארץ, 2 בפברואר 2007
↑  תמר סוקניק, רגע לפני גלגל"צ, באתר הארץ, 24 בינואר 2007
↑  תמר סוקניק, סדנאות אמן בבית הספר Muzik, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2005
↑  עכבר העיר, יריד תעסוקה למוזיקאים, יוצרים ומפיקים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2006
תמר סוקניק, שוק פתוח למוסיקאים ויוצרים צעירים בבית הספר Muzik, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2006
↑  מערכת עכבר און ליין, Muzik חונך אולפן הופעות חי ב"פשפש בלילה", באתר הארץ, 8 ביוני 2006
↑  עכבר העיר, קליפ חדש לפרוייקט "רכבת לונה פארק", באתר הארץ, 2 באפריל 2008
↑  יאיר בריל, עכבר העיר, כוונו כלים ומחברות: המדריך לבתי הספר למוזיקה, באתר הארץ, 10 בינואר 2017
↑  מיה סלע, א”ב יהושע ודן כנר בין זוכי פרס שרת התרבות והספורט ליצירה בתחום הציונות, באתר הארץ, 28 באפריל 2013
↑  בן שלו, עמיר בניון, ריף כהן ודודו אהרון בין זוכי פרס אקו”ם, באתר הארץ, 27 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572866205171
סיפור נישואים

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  נואה באומבאך 
 הופק בידי:  דייוויד היימן נוח באומבך
 תסריט:  נואה באומבאך 
 עריכה:  ג'ניפר ליים
 שחקנים ראשיים:  סקרלט ג'והנסון אדם דרייבר לורה דרן אלן אלדה ריי ליוטה ג'ולי הגרטי מריט ובר
 מוזיקה:  רנדי ניומן
 צילום:  רובי ראיין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Heyday Films
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 באוגוסט 2019 (פסטיבל הסרטים של ונציה) 6 בנובמבר 2019 (בבתי קולנוע נבחרים) 28 בנובמבר 2019 (בבתי קולנוע נבחרים בישראל) 6 בדצמבר 2019 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  136 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  18 מיליון דולר
 הכנסות:  1.2 מיליון דולר (4 בדצמבר 2019)
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (לורה דרן)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפור נישואים (באנגלית: Marriage Story) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי שנכתב ובוים על ידי הבמאי נוח באומבך. בסרט מככבים סקרלט ג'והנסון ואדם דרייבר כזוג נשוי שעובר הליך גירושין.
הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-29 באוגוסט 2019, ויצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-6 בנובמבר 2019, ועלה לשירותי הזרמת המדיה של נטפליקס ב-6 בדצמבר 2019. הסרט זכה לשבחי הביקורת, בעיקר בזכות התסריט והבימוי של באומבאך, כמו גם על הופעותיהם של השחקנים (ובמיוחד אלו של ג'והנסון, דרייבר ודרן), והפסקול המוזיקלי. הסרט נבחר הן על ידי המועצה הארצית לביקורת והן ב"מגזין טיים" לאחד מעשרת הסרטים הטובים של השנה.
עלילת הסרט

צ'ארלי ברבר הוא במאי תיאטרון מצליח בעיר ניו יורק, שחברת התיאטרון שלו מפיקה מחזה בכיכובה של אשתו, ניקול, שחקנית סרטי נעורים לשעבר. חרף אהבתם זה לזה, בני הזוג נתקלים בבעיות בזוגיות ונפגשים עם מגשר, שמציע לשניים לרשום את הדברים אותם הם אוהבים אחד בשנייה. ניקול נבוכה מכדי לקרוא את שלה בקול והשניים מחליטים לוותר על הגישור.
לניקול מוצע תפקיד ראשי בפיילוט טלוויזיוני בלוס אנג'לס, והיא מחליטה לעבור באופן זמני לגור עם אמה במערב הוליווד, ולקחת את בנם המשותף, הנרי, איתה; צ'ארלי בוחר להישאר בניו יורק, שכן המחזה נמצא בתהליך עיבוד לתיאטראות ברודוויי. אף על פי שבני הזוג הסכימו להיפרד מתוך הסכמה הדדית ולוותר על עורכי דין, ניקול שוכרת את עורכת הדין נורה פאנשו, המפצירה בה ללכת לבית המשפט. כאשר הוא טס ללוס אנג'לס לבקר את משפחתו, מוגשים לו מסמכי גירושין, בין היתר גם בעקבות בגידתו של צ'ארלי בה עם אישה שעבד איתה. צ'ארלי נפגש לראשונה עם ג'יי מרוטה, עורך דין נלהב ויקר, המפציר בצ'רלי להילחם, אך הוא מחליט במקום זאת לשכור את ברט שפיץ, עורך דין לענייני משפחה בדימוס, שמעדיף לנקוט בגישה מפויסת יותר.
בעזרתו של ברט, צ'ארלי שוכר דירה בלוס אנג'לס כדי להיות קרוב יותר לבנו ולחזק את תיק המשמורת שלו. צ'ארלי מבקש להימנע מללכת לבית המשפט, ולכן ברט קובע פגישה עם נורה וניקול. במהלך הפגישה, נורה טוענת שצ'ארלי סירב לכבד את רצונותיה של ניקול לחזור ללוס אנג'לס, וכי הנרי יעדיף להישאר עם אמו מאשר לטוס הלוך ושוב בין החופים. בשיחה פרטית בין השניים, ברט מייעץ לצ'ארלי לוותר על תושבותו בניו יורק, אך צ'ארלי המתוסכל מסרב ומחליט לפטר אותו.
צ'ארלי זוכה במענק למלגת מקארתור ומשתמש בתשלום הראשון על מנת להעסיק את ג'יי כעורך דינו. התיק עובר לבית המשפט, שם נורה וג'יי מתווכחים באגרסיביות מטעם לקוחותיהם ומנסים לצייר את שני הצדדים באור שלילי. נורה מדגישה את ניאופו של צ'ארלי ואת ריחוקו הרגשי מניקול, בעוד ג'יי מגזים בהרגלי השתייה של ניקול כאלכוהוליזם. בינתיים, צ'ארלי וניקול שומרים על קשר ידידותי מחוץ לבית המשפט ומבלים זמן עם הנרי.
ניקול מנסה לדבר עם צ'ארלי ללא עורכי הדין. הדיון הידידותי שמתקיים בדירתו של צ'ארלי נהפך לוויכוח מר בו ניקול טוענת שלא אכפת לו ממנה וצ'ארלי מכה בקיר ומייחל למותה. לאחר מכן הוא נשבר מתוך בושה ומתנצל בפניה; וניקול מנחמת אותו. זמן קצר לאחר מכן, בני הזוג מסכימים להנמיך את דרישותיהם ולהגיע להסכמה שווה לסיים את הגירושין, אם כי נורה מנהלת משא ומתן על תנאים מעט טובים יותר לניקול.
שנה לאחר מכן, מחזהו של צ'רלי מצליח בברודוויי בזמן שהפיילוט של ניקול (שגם בוים על ידיה) מועמד למספר פרסים. צ'ארלי מודיע לניקול שהוא לקח משרה לשנה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס והוא יתגורר בלוס אנג'לס באופן מלא על מנת להיות קרוב יותר להנרי. מאוחר יותר הוא מגלה שהנרי קורא את רשימת הדברים של ניקול שהיא אוהבת בצ'ארלי. הנרי מבקש מצ'ארלי לקרוא אותו בקול רם, וצ'ארלי עושה זאת ומתחיל להתרגש בעוד ניקול צופה בשניים מרחוק. באותו לילה, ניקול מציעה לתת לצ'ארלי לקחת את הנרי לביתו אף על פי שזה הלילה שלה איתו. כשצ'ארלי יוצא למכוניתו כשהוא נושא את הנרי הישן, ניקול רצה לעברו, קושרת את הנעל של צ'ארלי ונפרדת.
צוות השחקנים

סקרלט ג'והנסון - ניקול ברבר
אדם דרייבר - צ'ארלי ברבר
אזי רוברטסון - הנרי ברבר
לורה דרן - נורה פאנשו
אלן אלדה - ברט שפיץ
ריי ליוטה - ג'יי מרוטה
ג'ולי הגרטי - סנדרה
מריט ובר - קייסי
מארק או'בריאן - קרטר
מת'יו שיר - טרי
ברוק בלום - מרי אן
קייל בורנהיימר - טד
מיקי סאמנר - בת'
לוקאס נף - פבלו
וואלאס שון - פרנק
מרתה קלי - השמאית
הפקה

הרעיון לסרט הגיע לראשונה לבאומבך בשנת 2016, במהלך תהליכי גמר ההפקה של סרט "סיפורי מאירוביץ". באומבך החל לעשות מחקר בנושא ונפגש עם השחקן אדם דרייבר שכבר השתתף בשלושה מסרטיו על מנת לדון בליהוקו לסרט. בנובמבר 2017 הוכרז כי דרייבר, סקרלט ג'והנסון, לורה דרן, מריט ובר ואזי רוברטסון לוהקו לסרט. דייוויד היימן הפיק את הסרט באמצעות חברת ההפקות שלו, "Heyday Films", ונטפליקס הסכימה להפיק ולהפיץ את הסרט. במרץ 2018, קייל בורנהיימר הצטרף לצוות השחקנים של הסרט, וביוני 2018, הוכרז כי ריי ליוטה הצטרף לצוות השחקנים.
צילומי הסרט החלו ב-15 בינואר 2018 ונמשכו במשך 47 יום עד לאפריל 2018, והתקיימו בניו יורק ובלוס אנג'לס.
באומרו על כתיבת הסרט בעקבות גירושיו מהשחקנית ג'ניפר ג'ייסון לי, כמו גם על גירושי הוריו, אמר באומבאך:
יש לי קשר אמיתי לנושא... [אבל] הייתי גם בתקופה בחיי שרבים מחבריי התגרשו. ראיתי את הסרט כהזדמנות לעשות משהו יותר מרחיב, אז חקרתי רבות. ראיינתי חברים רבים שלי, וחברים של חברים, ואז גם עורכי דין, שופטים, ויועצי זוגיות.
בעקבות עליית הסרט לאקרנים, באומבך ציין כי הוא הראה לגרושתו את התסריט, ולאחר מכן גם הסרט זמן קצר לפני עלייתו לאקרנים, ושהיא ממש אהבה את הסרט.
הפצה

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-29 באוגוסט 2019. הסרט הוקרן גם בפסטיבל הסרטים בטלוריד ב-31 באוגוסט 2019, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2019, בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק ב-4 באוקטובר 2019, ובפסטיבל הסרטים של לונדון ב-6 באוקטובר 2019. הסרט עלה לאקרנים במהדורה מוגבלת בבתי קולנוע נבחרים ברחבי אמריקה ב-6 בנובמבר 2019 לפני לפני שהוא עתיד לעלות לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-6 בדצמבר 2019.