stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולרגול
היסטוריה

דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם.
בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של קולרגול" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy".
בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie,‏ 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu,‏ 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka,‏ 1979).
חברת "פרוסידיס" הייתה בעלת הזכויות על הפצת הסדרה, אך לקראת סוף שנות ה-80 התגלעו חילוקי דעות בין "פרוסידיס" לבין ויקטור ויליאן (Victor Villien), בעל הזכויות על התקליטים המקוריים, שהמוזיקה מתוכם שימשה את "פרוסידיס" כמוזיקת ליווי לסדרת הטלוויזיה. חילוקי הדעות הובילו את הצדדים לבית המשפט, אשר פסק לזכותו של ויליאן ושלל מ"פרוסידיס" את זכויות ההפצה. כיוון שרשתות טלוויזיה רבות שידרו את הסדרה תחת רישיון שניתן להם מחברת "פרוסידיס", בעקבות תוצאת המשפט הן איבדו את הרישיון לשידור הסדרה ושידורה הופסק במדינות רבות. זכויות השידור בפולין נשמרו, כיוון שאולפני ההפקה Se-ma-for שמרו לעצמם את זכויות השידור, ולא היו זקוקים לרישיון מחברת "פרוסידיס". עם זאת, בעקבות נפילת הגוש המזרחי נסגרו האולפנים, שהיו בבעלות המדינה, וזכויות השידור של הסדרה קולרגול עברו לידי ספריית הסרטים הלאומית של פולין. לאור זאת, מספר פרקים של הסדרה קולרגול עדיין זמינים לקנייה בפולין, בפורמט VHS או DVD.
בכתוביות הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - האדם", גם היא מבית היוצר של "פרוסידיס", מופיעה דמותו המצוירת של קולרגול כחלק מהסמל של חברת "פרוסידיס".
בישראל

בישראל שודרה הסדרה בדיבוב עברי החל מאוקטובר 1977 במסגרת שידורי הטלוויזיה הלימודית. מדבבי הסדרה לעברית היו ישראל גוריון, אלי גורנשטיין, נירה רבינוביץ' וציפי שביט בתפקיד קולרגול, שגם שרה את נעימת הפתיחה (”זה אני, שמי קולרגול, דוב השר בדו וסול, בפה דיאז, במי במול, יש לי צווארון עגול...”). על הנוסח העברי היה אחראי אהוד מנור.
ג'אנלוקה סקמאקה

ג'אנלוקה סקמאקה (באיטלקית: Gianluca Scamacca; נולד ב-1 בינואר 1999) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ באטאלנטה ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

סקמאקה גדל באקדמיית הנוער של רומא, והצטרף לפ.ס.וו איינדהובן בינואר 2015. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה ההולנדית כשחקן יונג פ.ס.וו. ב-22 בינואר 2016, בגיל 17, בניצחון 1–2 על פנלו.
קריירת מועדונים > ססואולו

בינואר 2017 חתם בססואולו בחוזה לארבע שנים וחצי.
ב-29 באוקטובר, בגיל 18, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 1–3 לנאפולי. את שער הבכורה במועדון הוא כבש בעונת 2021/2022 ב-17 באוקטובר בתיקו 2-2 נגד קבוצתו לשעבר גנואה. בעונת 2021/2022 שבר שיא כיבושים אישי כשכבש 16 שערי ליגה עבור ססואולו.
קריירת מועדונים > השאלות

בינואר 2018 הושאל סקמאקה לקרמונזה מהסרייה ב'. הוא כבש את שערו הראשון ב-14 באפריל 2018, במשחק הליגה נגד פלרמו.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל לזוולה מליגת העל ההולנדית.
ב-13 ביולי 2019 הושאל לאסקולי מהסרייה ב'.
ב-2 באוקטובר 2020 הושאל לעונה אחת לגנואה מהסרייה א'. הוא ערך את הופעת הבכורה וגם כבש את שערו הראשון במועדון ב-4 בנובמבר, בהפסד 1–2 לטורינו. בסך הכל כבש שמונה שערי ליגה בתקופתו בקבוצה.
קריירת מועדונים > וסטהאם יונייטד

ב-26 ביולי 2022 חתם לחמש שנים בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג, תמורת 30 מיליון אירו, לא כולל בונוסים.
ב-7 באוגוסט 2022 ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בהפסד 0–2 למנצ’סטר סיטי. הוא כבש שער בכורה בקבוצה ב-18 באוגוסט בליגה האזורית, בניצחון 0–3 על ויבורג. ב-1 באוקטובר כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון 0–2 על וולברהמפטון וונדררס.
קריירת מועדונים > אטאלנטה

ב-7 באוגוסט 2023 חתם לחמש שנים באטלנטה מהסרייה א' האיטלקית תמורת 25 מיליון אירו, כולל בונוסים.
קריירת נבחרות

סקמאקה היה שותף לנבחרת איטליה עד גיל 17 בשלוש אליפויות אירופה.
ב-25 במאי 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 21 במשחק ידידות בהפסד 2–3 לפורטוגל.
עם נבחרת איטליה עד גיל 19 הוא השתתף באליפות אירופה 2018, וכבש שני שערים בטורניר, כולל אחד בהפסד 3–4 בגמר מול פורטוגל לאחר הארכה. בשנה שלאחר מכן הוא השתתף במונדיאל U-20.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור נבחרת איטליה עד גיל 21 ב-6 בספטמבר 2019, במשחק ידידות בניצחון 0–4 מול מולדובה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת ב-8 בספטמבר 2021, בניצחון 0–5 על ליטא, וכבש שער בכורה בנבחרת במשחק מול אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2024 ב-17 באוקטובר 2023.
תארים

קונפרנס ליג (1): 2022/23
הליגה האירופית (1): 2023/24
מלך השערים בגביע האיטלקי (2): 2019/20, 2020/21
שער החודש בסרייה א' (1): אוקטובר 2023
הערות שוליים

↑  Scamacca terug naar Italië, www.psv.nl, ‏31 בינואר 2017 (ב־)
↑  Sky Sport, Scamacca: 'Alla Cremonese mi trovo molto bene', sport.sky.it (באיטלקית)
↑  GIANLUCA SCAMACCA, RINFORZO IN ATTACCO – Genoa Cricket and Football Club – Official Website
↑  Gianluca Scamacca: West Ham complete £35.5m deal for Sassuolo striker, Sky Sports (באנגלית)
↑  GIANLUCA SCAMACCA ALL'ATALANTA, È UFFICIALE: AL WEST HAM 25 MILIONI PIÙ BONUS. LE CIFRE E I DETTAGLI DELL'OPERAZIONE, eurosport, ‏7 באוגוסט 2023 (באיטלקית)
| נבחרת איטליה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 דונארומה •  2 די לורנצו •  3 דימרקו •  4 בונג'ורנו •  5 קלאפיורי •  6 גאטי •  7 פרטזי •  8 ז'ורז'יניו •  9 סקמאקה •  10 פלגריני •   11 רספאדורי •  12 ויקאריו • 13 דרמיאן •  14 קייזה • 15 בלאנובה • 16 כריסטנטה • 17 מנצ'יני • 18 בארלה • 19 רטגי • 20 זקאני • 21 פג'ולי • 22 אל שעראווי • 23 בסטוני • 24 קמביאזו • 25 פולורונשו • 26 מרט • מאמן: ספאלטי |  1 דונארומה •  2 די לורנצו •  3 דימרקו •  4 בונג'ורנו •  5 קלאפיורי •  6 גאטי •  7 פרטזי •  8 ז'ורז'יניו •  9 סקמאקה •  10 פלגריני •   11 רספאדורי •  12 ויקאריו • 13 דרמיאן •  14 קייזה • 15 בלאנובה • 16 כריסטנטה • 17 מנצ'יני • 18 בארלה • 19 רטגי • 20 זקאני • 21 פג'ולי • 22 אל שעראווי • 23 בסטוני • 24 קמביאזו • 25 פולורונשו • 26 מרט • מאמן: ספאלטי | איטליה |
ברודית גמדית

| ברודית גמדית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: ברודית
מין:: ברודית גמדית
שם מדעי
 Zapornia pusilla ‏פאלאס, 1776
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של ברודית גמדית:   מקנן   חורף   חולף

ברודית גמדית (שם מדעי: Zapornia pusilla) היא מין של עוף מים קטן ממשפחת הרליתיים.
בישראל היא חולפת נדירה בחודשי האביב והסתיו, היא חורפת נדירה אף יותר. בעבר קיננה בצפון ומרכז הארץ. שמה בעברית הוא תרגום ישיר של שמה המדעי.
תפוצה ומרחב מחיה

בית גידולה באירופה הוא כרי צמחים ממשפחת הגמאיים (אנ'), בעיקר במזרח וברחבי האזור הפלארקטי. הברודית הגמדית נפוצה גם בצמחייה צפופה בעלת קנים הגדלה לצד מקווי מים מתוקים או מלוחים, שם גם היא תבחר לקנן. היא נהגה להתרבות בבריטניה עד אמצע המאה ה-19, אך אוכלוסיית מערב אירופה ירדה עקב בניית תשתיות ניקוז. בעשור השני של המאה ה-21 חלה התאוששות בצפון מערב אירופה, עם אוכלוסיות שהתיישבו מחדש בגרמניה ובהולנד, ונחשד כי החלו להתרבות גם בבריטניה; פרטי הנצפה באירלנד ב-2012 היה לתצפית הראשונה באזור מאז שנת ה-1850. הברודית הגמדית מקננת במקומות יבשים בביצות רטובות ומטילה כ-4–8 ביצים. מין זה נודד וחורף במזרח אפריקה ובדרום אסיה.
הברודית הגמדית מתרבה ומקננת גם באפריקה ובאוסטרלאסיה. בספטמבר 2000, נצפה המין לראשונה בצפון אמריקה באי אטו.
תפוצה ומרחב מחיה > תת-מינים

הברודית הגמדית בעלת לפחות חמישה תת-מינים:
Porzana pusilla affinis – ניו זילנד
Porzana pusilla palustris – אוסטרליה וגינאה החדשה
Porzana pusilla mira – בורנאו
Porzana pusilla intermedia – אפריקה
Porzana pusilla pusilla – אסיה ומקומות נוספים, המין הנצפה בישראל.
תיאור

מוטת כנפיה 23–45 ס"מ. אורך גופה 16–18 ס"מ. ברודית גמדית בעלת מקור צהוב או ירוק, ישר וקצר. הבוגרים בעלי חלקים עליונים חומים עם פסים לבנים ושחורים. הפנים, הצוואר והחזה עד אזור העיניים בצבע אפור בהיר. החלקים האחוריים בעלי ניצוי שחור ולבן מפוספס לסירוגין. הרגליים ירוקות עם אצבעות ארוכות. קיים דמיון בין מין זה לברודית קטנה הגדולה מעט ממין זה. הבדלים נוספים הם צבע המקור, פסים לבנים רבים יותר על הגב ובזנב ופתיחת כנפיים קצרה ביותר.
ברודיות גמדיות צעירות דומות לבוגרים, אך יש להן פסים בהירים נרחבים יותר בחלקם התחתון. האפרוחים פלומתיים ושחורים בדומה לשאר המינים במשפחת הרליתיים.
התנהגות

הברודית הגמדית מלקטת מזון בגישוש במים בעזרת מקורה בבוץ או במים רדודים, וגם על-ידי ראיה. היא אוכלת בעיקר חרקים וחיות מים אך גם צמחים. לאחר שהיא תוודא כי הסביבה חפה מסכנות, היא תחפש לעצמה מזון בקרבת תעלות או גדות מים.
בדומה למיני ברודיות נוספים, ברודית גמדית חשאית מאוד לאחר שעות הבוקר ובכל עונת הרבייה, היא מתעופפת מהמקום במשמע הרעש הקל ביותר. בזמנים אלו היא בעיקר נשמעת אך לא נראית. היא רועשת, עם קריאה מקשקשת בדומה לזו של צפרדע האגם או של הקרקיר. קל יותר לזהותה בעת נדידה או בחורף. אופיה השקט והביישני עוזר לה להתמודד עם איומים כמו ציד.
טקסונומיה ומינוח

שמה העממי של ברודית זו באנגלית הוא "ברודית ביון" (Baillon's crake), על שם חוקר הטבע הצרפתי לואי אנטואן פרנסואה ביון. השם המדעי של המין המין בלטינית, pusillus, פירושו "קטן מאוד".
סטטוס > בינלאומי

ברודית גמדית היא אחד המינים שעליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירואסייתים (AEWA).
סטטוס > אוסטרליה

ברודית גמדית אינה רשומה כמאוימת בחוק הגנת הסביבה והמגוון הביולוגי האוסטרלי משנת 1999. עם זאת, מצב השימור שלה משתנה ממדינה למדינה בתוך אוסטרליה, למשל:
הברודית הגמדית רשומה כמאוימת בחוק הבטחת החי והצומח הוויקטוריאני (1988). לפי חוק זה, טרם הוכנה הצהרת פעולה לשיקום וניהול עתידי של מין זה.
ברשימת המייעצת של בעלי החוליות המאוימים בוויקטוריה (2007), הברודית הגמדית רשומה כפגיעה.
הערות שוליים

↑  ברודית גמדית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  תצפית סיורי צפרות- מגדיר ציפורי ארץ ישראל - חוגלות חובות רליות ועגוריים - ברודית גמדית, באתר www.tatzpit.com
1 2 3 4 5  ציפורים, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il (באנגלית)
↑  "Marsh crake: Porzana pusilla (Pallas, 1776)". New Zealand Birds Online. נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 315, 325. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Victoria Department of Sustainability and Environment, Flora, Fauna and Native Vegetation Assessment
↑  Flora and Fauna Guarantee Act: Index of Approved Action Statements, web.archive.org (ב־Australian English)
↑  Advisory list of threatened vertebrate fauna in Victoria (עמ' 15), Trove (באנגלית)
בארבורטום של שרווד, קווינסלנד, אוסטרליה
בקוימבטור, טאמיל נאדו
פרט מפוחלץ
ביצה, אוסף המוזיאון ויסבאדן, גרמניה
ברודית גמדית
מועדון השנה (כדורגל)

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  תיאטרון שאטלה, פריז
 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  2021–הווה (כ־3 שנים)
 האתר הרשמי
 
מועדון השנה (באנגלית: Club of the Year) הוא פרס כדורגל המוענק בכל שנה למועדון ששלח את מספר הנציגים הרב ביותר לטקס כדור הזהב, על ידי המגזין הצרפתי פראנס פוטבול. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2021.
זוכים > מועדון השנה (2021-2022)

הפרס הוענק לראשונה בשנת 2021, באותה השנה, ובשנה שלאחר מכן העניקו את הפרס למועדון ששלח את מספר השחקנים הגובה ביותר, גברים ונשים כאחד.
| שנה | מועדון | מועמדים | גברים | נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | אנגליה צ'לסי | 10 | 5 | 5 |
| 2022 | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 6 | 5 | 1 |
בשנת 2023 הוחלט לפצל את הפרס ולתת אותו למועדוני הגברים והנשים בנפרד.
זוכים > מועדון השנה לגברים (2023-הווה)

| שנה | מועדון | מועמדים |
| --- | --- | --- |
| 2023 | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 7 |
| 2024 | ספרד ריאל מדריד | 5 |
זוכים > מועדון השנה לנשים (2023-הווה)

| שנה | מועדון | מועמדות |
| --- | --- | --- |
| 2023 | ספרד ברצלונה | 6 |
| 2024 | ספרד ברצלונה | 5 |
הערות שוליים

1 2  Club of the Year Winner's List, topendsports.com (באנגלית)
| זוכי מועדון השנה |
| --- | --- | --- |
| מועדון השנה (2021–2022) | 2021: צ'לסי • 2022: מנצ'סטר סיטי |  |
| מועדון השנה לגברים (2023–הווה) | 2023: מנצ'סטר סיטי • 2024: לא הוכרז |  |
| מועדון השנה לנשים (2023–הווה) | 2023: ברצלונה • 2024: לא הוכרז |  |
קלאקסוויק (כדורגל)

סודורוי נגד קלאקסוויק בליגה, יוני 2012 (קלאקסוויק בלבן)
מועדון ספורט קלאקסוויק (בפארואזית: Klaksvíkar Ítróttarfelag), הידוע בכינויו KÍ, הוא מועדון כדורגל מקצועני מאיי פארו שבסיסו בקלאקסוויק.
המועדון נוסד בשנת 1904 והוא אחד ממועדוני הכדורגל המצליחים באיי פארו, לאחר שזכה 18 פעמים בפרמייר ליג של איי פארו ושש פעמים בגביע איי פארו.
היסטוריה

הקבוצה זכתה בעונת הפתיחה של הליגה באיי פארו בשנת 1942. בשנת 1992, קלאקסוויק השתתפה לראשונה במפעלים האירופיים והתמודדה בסיבוב המוקדמות של ליגת האלופות מול סקונטו ריגה הלטבית, שם הפסידה 1–6.
בשל זכייתה בדאבל בשנת 1999, קלאקסוויק הגיעה לסך כולל של 17 תוארי ליגה, שיא באותה תקופה. עם זאת, קלאקסוויק לא זכתה בשום תוארי ליגה עד 2019, ולמרות שהיא החזיקה בשיא תוארי הליגה מאז שנות החמישים, שיא זה הושווה על ידי HB.
ביולי 2009 החתימה קלאקסוויק את טודי ג'ונסון ואת אטלי דנילסן המקומי להמשך העונה. בסוף עונת 2008/2009 הקבוצה נשרה לראשונה בהיסטוריה של המועדון לליגת המשנה של איי פארו.
בשנת 2010 קלאקסוויק סיימה ראשונה בליגה וחזרה לליגת העל לקראת עונת 2011. לאחר עונה זו מונה המאמן האיסלנדי פאול גודלאוגסון.
בשנת 2012 סיימה במקום הרביעי. הקבוצה הייתה הקבוצה ההתקפית החזקה ביותר בליגה, כשכבשה 59 שערים ב-27 משחקים. פול קלטסקארד כבש 22 שערים והיה מלך השערים. בהרכב לעונת 2013.
בשנת 2013 הקבוצה העפילה לחצי גמר הגביע, וסיימה את עונת הליגה במקום השמיני.
לקראת עונת 2015 מונה מיקיאל תומאסן למאמן החדש. הוא הטמיע מערכת חדשה, זרה לרוב השחקנים. הקבוצה חוותה התחלה קשה, אך שיפרה את רמת המשחק בהמשך העונה, וסיימה בחלק העליון של טבלת הליגה.
בשנת 2019 הקבוצה העפילה לראשונה לסיבוב המוקדמות השני בליגה האירופית ובתום העונה זכתה באליפות ראשונה מזה 20 שנה.
בשנת 2020 הם הפכו לקבוצה הראשונה מאיי פארו שהעפילה לסיבוב הפלייאוף בליגה האירופית בכך שניצחה את דינמו טביליסי בסיבוב המוקדמות השלישי, שהייתה גם הפעם הראשונה של הקבוצה באותו סיבוב.
בעונת 2023/2024 העפילה לסיבוב השלישי במוקדמות ליגת האלופות לאחר שגברה 3-0 במשחק חוץ על פרנצווארוש, וניצחה בדו-קרב פנדלים את האקן השוודית. הניצחון הבטיח לקבוצה שלב בתים אירופי, וזו תהיה הקבוצה הראשונה מאיי פארו שתשתתף בשלב בתים אירופי כלשהו.
אצטדיון

קלאקסוויק מארחת את משחקיה באצטדיון Við Djúpumýrar, אצטדיון עם קיבולת של 530 מקומות ישיבה.
תארים

ליגת העל של איי פארו
זכייה (21): 1942, 1945, 1952, 1953, 1954, 1956, 1957, 1958, 1961, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1972, 1991, 1999, 2019, 2021, 2022, 2023
סגנות (14): 1947, 1951, 1959, 1961, 1962, 1963, 1971, 1973, 1974, 1975, 1996, 1998, 2016, 2017
גביע איי פארו
זכייה (6): 1966, 1967, 1990, 1994, 1999, 2016
סגנות (9): 1955, 1957, 1973, 1976, 1979, 1992, 1998, 2001, 2006
הסופרקאפ של איי פארו
זכייה (2): 2020, 2022
סגנות (1): 2017
הערות שוליים

↑  Joensen, Hans Pauli (7 באפריל 2011). "Survival the key as KÍ resume Faroese fight". UEFA. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Johannesen, Páll Holm (14 באוגוסט 2002). "Olgar Danielsen framvegis besti málskjútti" (בפארואזית). in.fo. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Champions' Cup 1992–93". RSSSF. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Joensen, Hans Pauli (9 ביולי 2012). "KÍ faring well again in Faroe Islands". UEFA. נבדק ב-21 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Joensen, Hans Pauli (7 באפריל 2011). "Survival the key as KÍ resume Faroese fight". UEFA. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  KÍ 0–0 Riteriai, KÍ advance on away goals, 16/07/19, flashscores.com
↑  "Cup final moved again – date and venue!". soccerandequipment.com. 28 במאי 2010. נבדק ב-9 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010067574  VIAF: 145664454   WorldCat (עם VIAF): 145664454
פרס סוקרטס

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  תיאטרון שאטלה, פריז
 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  2022–הווה
 נקרא על שם:  סוקרטס
 האתר הרשמי
 
פרס סוקרטס (באנגלית: Socrates Award) הוא פרס כדורגל המוענק על ידי פראנס פוטבול להכרה בעבודה הומניטרית, המוענק לכדורגלן שפעל למען קהילתו בשנה החולפת.
הפרס נקרא על שם קשר נבחרת ברזיל לשעבר, סוקרטס.
היסטוריה > 2022

הפרס הוענק לראשונה בטקס כדור הזהב ב־2022 לסאדיו מאנה, על תרומתו לקהילה בסנגל, שבין היתר כוללת תרומת כספים, בניית בתי חולים ובתי ספר.
היסטוריה > 2023

בשנת 2023 הפרס ניתן לכדורגלן הברזילאי ויניסיוס ג'וניור, על מאבקו בגזענות.
ב-20 באוקטובר, במהלך הענקת הפרס הראו תמונה על המסך של ויניסיוס במהלך משחק מול ולנסיה בעונת 2022/2023; באותו המשחק זרקו קבוצה של אוהדי ולנסיה הערות גזעניות כלפי ויניסיוס.
הקבוצה מיהרה לגנות את התמונה שהוצגה, ובהודעה רשמית שהוציאו גינו את התדמית שנתנו להם בטקס, ואמרו שהמועדון טיפל באותם מקרים.
זוכים > שופטים

הזוכה נבחר על ידי 6 שופטים, שמורכבים משחקן כדורגל לשעבר, 2 עיתונאים בכירים בפראנס פוטבול, 2 בכירים בארגון Peace And Sport(אנ'), ובכיר בקרן Gol de Letra.
זוכים > זוכים

| שנה | שחקן | מועדון | סיבה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | סנגל סאדיו מאנה | אנגליה ליברפול | תרומות כספים ובניית בתי חולים בסנגל |  |
| 2022 | סנגל סאדיו מאנה | גרמניה באיירן מינכן | תרומות כספים ובניית בתי חולים בסנגל |  |

| 2023 | ברזיל ויניסיוס ג'וניור | ספרד ריאל מדריד | מאבק בגזענות |  |

| 2024 | ספרד ג'ניפר הרמוסו | מקסיקו טיגרס | תרומה לקידום כדורגל הנשים |  |
ראו גם

כדור הזהב
הערות שוליים

1 2 3  Socrates Award, topendsports (באנגלית)
↑  "לא רוצה לשחק יותר": ויניסיוס שוב ספג גזענות, באתר ONE‏, 21 במאי 2023
1 2 3  ולנסיה זועמת: מבקשים כבוד למועדון והאוהדים, באתר ONE‏, 31 באוקטובר 2023
↑  גאבי זכה בשחקן הצעיר, קורטואה שוער השנה, באתר ONE‏, 17 באוקטובר 2022
סאדיו מאנה, הזוכה הראשון בפרס סוקרטס
גרבר

ערך זה עוסק בחברה לייצור מזון לתינוקות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
לוגו גרבר

 נתונים כלליים
 מייסדים:  דניאל פרנק גרבר
 תקופת הפעילות:  1927–הווה (כ־97 שנים) 
 חברת אם:  נסטלה
 מיקום המטה:  Fremont 
 משרד ראשי:  פרמונט, מישיגן, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון, infant equipment 
 מוצרים עיקריים:  מזון לתינוקות, בגדי תינוקות 
  
 gerber.com
 
גרבר (Gerber Products Company) היא חברה בינלאומית לייצור מזון תינוקות ומוצרי תינוקות. מאז 2007 היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי נסטלה. הנהלתה שוכנת בפרימונט שבמישיגן, ארצות הברית. והיא מייצרת כ-200 מוצרים ב-80 מדינות.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-1927 בפרימונט שבמישיגן, על ידי דניאל פרנק גרבר, בעליו של מפעל "פרימונט" לייצור אריזות לפירות וירקות. אשתו דורותי גרבר החלה בהמלצת רופא להכין ידנית מזון תינוקות עבור בתה סאלי בת ה-7 חודשים (שהפכה בבגרותה לסמנכ"לית בחברה), ובעלה זיהה את ההזדמנות והחל לייצר מזון תינוקות. בתוך שנה הוציא לשוק חמישה מוצרי מזון תינוקות, עשויים משעועית, שזיף, גזר, תרד ומרק ירקות ובשר. בתוך כחצי שנה הופצו המוצרים ברחבי המדינה, ועם הזמן הפכה החברה לאחת הגדולות בעולם בייצור מוצרי מזון לתינוקות.
ב-1994 התמזגה החברה עם "מעבדות סנדוז", ושנתיים מאוחר יותר התמזגה סנדוז עם "סיבא-גייגי" והן הפכו לאחת מחברות מוצרי הפארם והתרופות הגדולות בעולם, "נוברטיס". בדצמבר 2006 רכש תאגיד נסטלה את חטיבת התזונה של נוברטיס, אך ללא גרבר, תמורת כ-2.5 מיליארד דולר באפריל 2007 נמכרה לבסוף גרבר לנסטלה, תמורת 5.5 מיליארד דולר.
לוגו החברה

בלוגו החברה מופיעה דמותה של תינוקת, והיא מתנוססת על כל אריזותיה ופרסומיה והפכה לסמל מוכר של החברה. על פי פרסומי החברה, רק בסוף שנות ה-70, התינוקת היא אן טרנר קוק, שבבגרותה הפכה למורה. דמותה אויירה על ידי שכנתה דורותי הופ סמית', ונבחרה על ידי החברה במסגרת תחרות שנערכה ב-1928 לבחירת לוגו החברה, וב-1931 הוא הפך לסמל הרשמי של החברה. לקוק ולמשפחתה לא היה קשר רב עם חברת "גרבר" אחרי שפניה החלו לפרסם את החברה, אך ב-1950 היא קיבלה מהם סכום כסף כדי להסדיר את הזכויות על דיוקנה, לאחר שמישהו אחר טען שהוא התינוק המפורסם.
קוק, אם לארבעה ילדים, הייתה מורה לספרות אנגלית ולכתיבה במשך 26 שנים. לאחר פרישתה מההוראה נרשמה לחוג כתיבה והחליטה להקדיש עצמה לכתיבת ספרים. והשתמשה במוניטין שלה בתור התינוקת המפורסמת ביותר באמריקה כדי לעורר עניין בספריה.
ביוני 2022 הודיעה חברת המזון על פטירתה של אן טרנר קוק, ושתמשיך להיות סמל כפי שהייתה גם בחייה.
עם זאת, לאורך השנים נפוצו מספר אגדות אורבניות על זהות הדמות המופיעה בלוגו. על פי אחת מהן, התינוקת היא סאלי גרבר, בתם של דניאל ודורותי גרבר. אגדות אלו לא אומתו.
ב-2012 ערכה גרבר תחרות חדשה לבחירת דמותה של תינוקת, בה נבחרה תמונתה של מארי ג'יין; עם זאת, תמונתה מופיעה רק בפרסומות חדשות של החברה, ולא מחליפה את התמונה המקורית שעל האריזות.
שיווק בישראל

מוצרי גרבר מיובאים לישראל החל משנת 1972. במשך כשלושים שנה יבואנית גרבר בישראל הייתה חברת "רנדי בע"מ", אך ב-2003 החליטה החברה העולמית להעביר את הזיכיון לחברת "גורי", ו"רנדי" החלה לייבא את המותג המתחרה "פרינוק".
באפריל 1991, נמצא חומר הדברה בכמה צנצנות של גרבר בחנות בחיפה, לאחר שתינוק אחד אושפז עקב הרעלה. משרד הבריאות והמשטרה ערכו חקירה שמסקנתה הייתה שייתכן שהרעל הוחדר על רקע לאומני.
בדצמבר 2005, שירות המזון והמעבדה לבריאות הציבור של משרד הבריאות גילה רמות חריגות של קדמיום באצווה של 300 מגשיות של מחית גזר. יומיים אחר כך הורה משרד הבריאות לגרבר להסיר מהמדפים את כל מחיות הגזר, בגלל המצאות הקדמיום, שהיא מתכת מסוכנת שהצטברותה בגוף בריכוזים גבוהים עלולה לפגוע קשות באיברים פנימיים ובעיקר בכבד ובכליות, ולגרום למחלות קשות נוספות. הקדמיום משמש בעיקר בתעשיית האלקטרוניקה והסוללות. במקביל ניתן למצוא את המתכת גם בסוגים שונים של מזון, ירקות הגדלים בתוך האדמה או על פניה, ובדגים השוחים במים מזוהמים. החברה העולמית ערכה מיד חקירה ולא איתרה בעיות באדמה שבה גדל הגזר שימש לייצר האצווה. לאחר שלא נמצאו בעיות במשלוחים נוספים והמשלוח שנבדק לא שווק חזר המוצר למדפים, אולם החברה איבדה נתח שוק רב שלה לטובת "פרינוק". שלושה ימים לאחר הודעת משרד הבריאות הגיש זוג הורים בקשה להגשת תובענה ייצוגית בסך של כ-60 מיליון שקל נגד יבואנית גרבר. בתום עשור של התדיינות משפטית שהגיעה עד בית המשפט העליון התביעה נדחתה. מאחר שהחברה טענה שקדמיום נמצא בכל חומר ביולוגי, לרבות גזר, ושהמלצת משרד הבריאות לכמות קדמיום מקסימלית אינה הנחיה מחייבת. מה גם שלפי הודעת משרד הבריאות לא הייתה צפויה כל סכנה לתינוקות שצרכו כמות סבירה של המוצר. בנוסף לא הוכיחו ההורים כי נגרם לבנם או להם נזק כלשהו. בפרט כשהנחיות משרד הבריאות התריעו מפני צריכה של שתי צנצנות בבת אחת, בעוד שההורים מסרו כי האכילו את בנם בכמות של שתי צנצנות לחודש בלבד.
לאחר שב-2007 חברת נסטלה העולמית רכשה את "גרבר" מיצרנית התרופות ומזון הבריאות נובארטיס, ובישראל הודיעה במקביל חברת הבת "אסם" על רכישת השליטה ב"מטרנה". החליטה נסטלה כי אסם תהפך לנציגתה הבלעדית לשיווק ומכירת המותג גרבר בישראל במקום חברת "גורי". אולם הממונה על ההגבלים העסקיים, רונית קן, חייבה את נסטלה לוותר על זכותה להפצת מוצרי דייסות גרבר בישראל, במסגרת תנאים שהטילה על מיזוג אסם-נסטלה עם מטרנה, כתנאי לאישור העסקה. המטרה הייתה למנוע מנסטלה כוח רב מדי בשוק הישראלי למזון לתינוקות, לכן נדרשה אסם להעביר את הפצת דייסות גרבר לגורם שלישי שיקבע את מחירן לצרכן באופן עצמאי, שאינו תלוי בנסטלה. העסקה לרכישת מטרנה על ידי אסם הושלמה לבסוף בדצמבר 2009,
אולם בדצמבר 2011 הודיעה אסם-נסטלה כי היא מפסיקה את היבוא של מוצרי גרבר לישראל, ותשווק רק את המותג "מטרנה דייסות", שהושק על ידי מטרנה כבר ב-2004.
בשנת 2020 חזרה אסם-נסטלה לשווק את המותג בישראל והרחיבה אותו מעבר למחיות הירקות והפירות המוכרים, גם לארוחות מוכנות המותאמות לפעוטות וילדים ולחטיפים.
מזון לתינוקות - תפוחים ופירות יער
מזון לתינוקות - דגני בוקר
הכורסא

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  הוצאת ספרים
 מייסדים:  הילית חמו-מאיר 
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 חברת אם:  מודן הוצאה לאור
 מיקום המטה:  גבעתיים 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
  
 www.hakursa.co.il
 
הכורסא היא הוצאת ספרים ישראלית, חברה בת של מודן.
היסטוריה

ההוצאה הוקמה ב-2010 על ידי הילית חמו-מאיר, היא הוקמה כהוצאת בת של ידיעות ספרים, החל מ-2016 היא הוצאה בת של מודן.
הכורסא מוציאה בעיקר פרוזה מתורגמת, ההוצאה הוציאה למעלה מ-150 ספרים.
בין הסופרים שספריהם הוצאו לאור על ידי הכורסא ניתן למנות את קריסטין הרמל, ג'ון גרין, אנדי ויר, ניל גיימן, סילביה פלאת', זורה ניל הרסטון, מיוריאל ספארק, אליזבת גאסקל.
ב-2017 קיימו שיתוף פעולה עם הוצאת תשע נשמות והוציאו סדרה בשם "חוצפנית" ותת סדרה של נובלות בשם "חוצפנית קטנה". שיתוף הפעולה הסתיים ב-2022.
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ, הוצאת הספרים "הכורסא" עברה לשותפות עם "מודן", באתר הארץ, 16 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1753 9035