stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע קנז
לקריאה נוספת

נורית גרץ, "האשה הגדולה מן החלומות" ליהושע קנז, סימן קריאה, 5, 1976.
נורית גוברין, "פתח-תקווה - זירת ההתרחשות", בתוך: 'כתיבת הארץ: ארצות וערים על מפת הספרות העברית', הוצאת כרמל, 1998, במיוחד עמודים: 158 - 160. על: 'אחרי החגים'.
אורציון ברתנא, מה ידוע להם שלא ידוע לנו?, מאזנים, ס"ו, 2, תשנ"ב–1992 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
יוסף אורן, מאבק על צלם אנוש, נתיב, תשנ"ב–1992.
ניצה בן־דב, ספרטה וילדיה האבודים: על מקומו של המקום בכתבי יהושע קנז ובהתגנבות יחידים, עלי־שיח 33 (תשנ"ד) 113–119, 1993.
ניצה בן-דב, "בְּזוּת, ידידות ותשוקה בהתגנבות יחידים של יהושע קנז", בתוך חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית (שוקן, 2016), עמ' 141–179. (הספר בקטלוג ULI)
יצחק לאור, ההטרוגניות היא הגיהנום: איום, מין ותרבות בנובלה "בדרך אל החתולים" מאת יהושע קנז, אנו כותבים אותך מולדת, תשנ"ה–1995.
נילי לוי, חזרה לתבניות קודמות, עיתון 77, 217, 1998.
יוסף אורן, קרבנות הכיסופים ל"חיים האמיתיים", על ספרו של יהושע קנז, "מחזיר אהבות קודמות", מאזנים, ע"ב, 6, 2000.
חיה שחם, להתפכח מחלום, להיפרד מחזון – שלושה היבטים של חניכה ארץ ישראלית, על "אדון לוי" מאת עמוס עוז, "משחקים בחורף" מאת יצחק בן־נר, ו"סודו של הנריק" מאת יהושע קנז, מחקרי ירושלים בספרות עברית, י"ח, תשס"א–2001 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
חנה סקרה, בין צחוק לדמע" היבטים גרוטסקיים ברומן האשה הגדולה מן החלומות מאת יהושע קנז, מניפה, 6 באפריל 2021
קציעה עלון, האמן והערבי: "האחר האולטימטיבי" בספרו של יהושע קנז "נוף עם שלושה עצים", אלפיים 26, תשס"ד–2004.
נורית גוברין. "פרפרים ופרחים: חינוך מיני לנוער בארץ-ישראל - ההתחלות". בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ג', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, 2008, במיוחד עמודים 398 - 400. על הסיפור: "נוף עם שלושה עצים".
צליל אברהם, "העסק הזה של בני אדם יותר מדי קשה לי" (פתיחת הראיון), מוסף שבעה לילות של ידיעות אחרונות, עמודים 22–24, 22 בפברואר 2013.
שני סמאי־מוסקוביץ, הקווים מנגנים מעצמם: קריאה בסיפור ׳התרנגולת בעלת שלוש הרגליים׳ מאת יהושע קנז לאור מושג ההיעשות של דלז וגואטרי. מארג, כרך ד׳, 2013.
נעמה צאל, הם דיברו בלשונם: הפואטיקה של יהושע קנז, הוצאת מאגנס, 2016. (הספר בקטלוג ULI)
חן שטרס, קרן דותן (עורכות), יופיים של המנוצחים: ביקורת ומחקר על יצירתו של יהושע קנז, עם עובד, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
אתי סרוסי, "אחרי החגים" – אחרי מות, באתר "דיומא", 18 באוקטובר 2020.
דרור משעני, "כיון שעלה החום עד 34 מעלות, היה בולבאר בורדון שמם לחלוטין", מוסף תרבות וספרות, הארץ, 22 ביוני 2021.
הערות שוליים

↑  עמנואל בן עזר, חדשות בן עזר, 5 באוקטובר 2006
↑   גדעון לוי, 70 דברים שגדעון לוי אוהב בישראל. בעצם 67, באתר הארץ, 15 באפריל 2018
1 2   א. ב. יהושע, יהושע קנז, 2020-1937 | כתיבה ריאליסטית מדויקת ואכזרית, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2020
↑   ליאו זנג, יהושע קנז, 2020-1937 | אני לא נשוי, אין לי ילדים. איזה עולם נפלא, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2020
↑    אלעד זרט, סופו של סיפור ישראלי, באתר "ידיעות אחרונות", 12 באוקטובר 2020
↑  עופר אדרת ואיתמר זהר, הסופר והמתרגם יהושע קנז מת מקורונה בגיל 83, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2020
↑  יובל פלוטקין, הסופר יהושע קנז הלך לעולמו בגיל 83, באתר ynet, 12 באוקטובר 2020
↑  יפה ברלוביץ, ארבעים שנה אחרי החגים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2007
↑  בצרפתית: "J'ai sommeil!"
↑   יפתח אשכנזי, "הם דיברו בלשונם": הייחודיות של יהושע קנז, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2016
↑   דרור משעני, כיוון שעלה החום עד 34 מעלות, היה בולבאר בורדון שמם לחלוטין, באתר הארץ, 22 ביוני 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יעקב אורלנד, יהודית הנדל | פרס ביאליק לספרות יפה  1997 | הבא: נורית גוברין, אריה סיון, אפרים קישון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263739605171  BnF: cb124421430 (data)  CiNii: DA08455274  GND: 122559274  ICCU: CFIV182809  ISNI: 0000 0004 0231 8418  LCCN: n85361412  NKC: zmp2017942269  NLA: 35465729  NTA: 074380702  RERO: 02-A000097790  SUDOC: 033565791  Trove: 962968  VIAF: 103974   WorldCat (עם VIAF): 103974
קלרה קלינגנסטרם

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1995 (בת 30) Garde parish, שוודיה 
 שם לידה:  אמה קלרה אידון קלינגנסטרם
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 www.claraklingenstrom.se
 פרופיל ב-IMDb
 
קלרה קלינגנסטרם (בשוודית: Clara Klingenström, ב-IPA: [ˈklɑ̂ːra ˈklɪ̂ŋːɛnˌstrœm]; נולדה ב-21 בפברואר 1995) היא זמרת-יוצרת שוודית. בשנת 2010 החלה את קריירת המוזיקה שלה, וב-2015 הפכה למוקד התעניינות רב לאחר שזכתה באזור גוטלנד בתחרות "מיוזיק דיירקט".
קריירה

בשנת 2010 שלחה קלינגנסטרם את "Mr Lonely Man" להשתתפות ב"מלודיפסטיבלן 2011", הקדם השוודי לאירוויזיון 2011. היא הגיעה לרשימת 100 השירים הסופיים, אך לא נכללה בין חמשת השירים שהעפילו לקדם.
ב-1 בדצמבר אישר תאגיד השידור השוודי כי ויקיהאלדר עתידה להשתתף ב"מלודיפסטיבלן" השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2021, עם השיר "Behöver inte dig idag". היא התחרתה במקצה הרביעי, שנערך ב-27 בפברואר 2021 בסטוקהולם. בסיום סבב ההצבעה דורגה במקום הרביעי, והעפילה לשלב גלגל ההצלה. בהתאם להצבעת הקהל דורגה במקום הראשון, והעפילה לשלב הגמר, שהתקיים ב-13 במרץ בו הגיעה למקום החמישי עם 91 נקודות.
ב-1 בדצמבר 2023 אישר תאגיד השידור השוודי כי קלינגנסטרם עתידה לחזור לקדם הארצי, הפעם עם השיר "Aldrig mer".‏ היא התחרתה במקצה השלישי, שנערך ב-27 בפברואר 2024 בווקשה. בסיום סבב ההצבעה השני דורגה במקום החמישי, והודחה מהתחרות.
הערות שוליים

↑  "Om Clara Klingenström". savantmusikmagasin.se. נבדק ב-6 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gardell, Rune. "Clara Klingenström berättar om sin musikaliska resa". Bilda (בשוודית). נבדק ב-4 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Simonson, Jakob (26 באוקטובר 2010). "Clara Klingenström gick inte vidare till Melodifestivalen 2011". Hela Gotland. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gallagher, Robyn (3 בדצמבר 2020). "Sweden: The Mamas are back! SVT announces final 10 artists in Melodifestivalen 2021". Wiwibloggs. נבדק ב-4 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adams, William Lee (27 בפברואר 2021). "Melodifestivalen 2021 Semi-Final 4 Results: Eric Saade and The Mamas win spots in the final". Wiwibloggs. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spiteri, Steven (13 במרץ 2021). "Tusse wins Melodifestivalen – To Eurovision 2021 with "Voices"". Eurovisionworld. נבדק ב-13 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van Waarden, Franciska (2023-11-01). "Sweden: Melodifestivalen 2024 Participants Revealed on December 1st". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-01.
↑  "The 30 artists competing in Sweden's Melodifestivalen 2024". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 2023-12-01. נבדק ב-2023-12-01.
↑  "Melodifestivalen 2024 - Deltävling 3: Växjö". Mellopedia (בשוודית). SVT. נבדק ב-2024-02-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0005 0343 8451  MusicBrainz: 1ada6184-287c-4f25-9c68-03d0c967721a
אליעזר ברגמן

| --- | --- |
 לידה:  1 באוגוסט 1799 כ"ט בתמוז ה'תקנ"ט בוואריה 
 פטירה:  8 באפריל 1852 (בגיל 52) י"ט בניסן ה'תרי"ב ברלין, ממלכת פרוסיה 
 כינוי:  איש ירושלים
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 תקופת הפעילות:  ? – 8 באפריל 1852 
 תחומי עיסוק:  דרשן ושד"ר
 רבותיו:  רבי אברהם בינג
 בני דורו:  רבי יעקב אטלינגר, רבי יצחק דב במברגר, רבי נתן אדלר (השני), רבי ישראל משקלוב
 
הרב אליעזר בֶּרגמן, נודע בכינוי איש ירושלים (כ"ט בתמוז ה'תקנ"ט - י"ט בניסן ה'תרי"ב; 1 באוגוסט 1799 – 8 באפריל 1852), היה דרשן ושד"ר, ממייסדי כולל הולנד ודויטשלנד ומבוני היישוב הישן בירושלים.
חייו > שנותיו המוקדמות

נולד בעיר היידנהיים שבפרנקוניה התיכונה (Mittelfranken) שבמדינת בוואריה (גרמניה) לרב הקהילה שם, הרב יוסף ברגמן, ולבונלא בת הרב אליקים. נשלח בילדותו ללמוד בישיבתו של רבי אברהם ביהם בגונצנהאוזן. אביו נפטר כאשר היה בן פחות מעשר שנים. הוא המשיך ללמוד בישיבת רבי אברהם בנימין זאב המבורג בפיורדא אשר גידלו כבנו במשך כחמש שנים.
בגיל שבע עשרה בערך החל ללמוד בישיבת וירצבורג שעמדה תחת הנהגת רב המדינה של וירצבורג וצפון בוואריה, הרב אברהם בינג, תלמידו של הרב נתן אדלר מפרנקפורט. כחברותא שימש לו הרב יעקב אטלינגר, בעל "ערוך לנר". עוד למדו עמו בישיבת וירצבורג הרב יצחק דב במברגר ורבי נתן אדלר (השני), אב"ד לונדון.
בעקבות פרעות "הפ-הפ" שפרצו בווירצבורג בשנת ה'תקע"ט (1819), נפוצו תושבי העיר לכפרי הסביבה. חלק מאנשי וירצבורג ובראשם "החשמן היהודי" הרב מנדל רוזנבאום פנו לעיירה צעהל הסמוכה לווירצבורג, שם הקימו קהילה יהודית שגדלה ברבות השנים. ברגמן הצטרף לקהילה זו. כעבור ארבע שנים נישא הרב ברגמן לבתו של הרב רוזנבאום.
חייו > פעילותו למען יישוב ארץ ישראל ועלייתו

בסביבות שנת ה'תקפ"ח (1828) החל הרב ברגמן במסע בקהילות יהודיות בגרמניה על מנת לעורר את אנשיהן לעלות לארץ ישראל. הוא אף פרסם 'קול קורא' על חשיבות מצוות יישוב ארץ ישראל. שאיפתו הייתה לייסד קהילות ליוצאי גרמניה בארץ ישראל, ולצורך ביסוס הרעיון מינה גבאי צדקה.
בשנת ה'תקצ"ד (1834) יצא את גרמניה בדרכו לארץ ישראל עם רעייתו וחמשת ילדיו, כשהגדול שבהם בן שמונה שנים והקטנה בת שישה חודשים. בהיותם בדרך קיים הרב ברגמן את הבטחתו לחותנו כי יכתוב לו מהדרך על התקדמות נסיעתו. חותנו העתיק את המכתבים וכרכם בספר אשר נשמר עד מאי 1925 בעלית גג של בית עתיק בגרמניה, נמצא והושב לצאצאיו של רבי אליעזר. רובם של המכתבים נדפס בספר ישאו הרים שלום.
המשפחה הגיעה לצידון בשנת ה'תקצ"ה. ברגמן ראה במקום פוטנציאל לייסד קהילה יהודית עבור יוצאי אירופה, אך כעבור ארבעה חודשים, עזב עם משפחתו לירושלים ובה השתקע. כעבור שנים, כתב בצער על נטישת הרעיון לייסוד הקהילה בצידון:
וכבר התוודע לי גם כן בינתיים מתוך ספר כפתור ופרח, שגם צידון מארץ הקודש, ושיש לה כל המעלה וחשיבות שלפנימיות ארץ הקודש לעניין הישיבה, ושלאחריה, בעניין הקבורה וכהאי גוונא (וכגון זה), שכן ביאר וצירף שם בראיות ברורות גם על באירוט (היא בארות), לאדאקיה (לודקיא בש"ס) והרי לבנון עד טורי אמנון, שכולן מארץ הקודש, אשר נשבע ה' אלוקינו ואלוקי אבותינו לאברהם אבינו עליו השלום ולאבותינו לתת לנו, והם מכיבוש עולי מצרים, ואינם פחותים מכיבוש עולי בבל, המתחיל מכזיב רק לעניין הקדושה, לעניין תרומות ומעשרות וכולי האי. ובאמת שכך היה בדעתי, גם כן אחרי שהתבוננתי קצת בדברי הש"ס הרמב"ם ושאר המחברים בעניין, אלא שלא היה לי לסמוך על זה מסברה. אמנם, אם היה מגיע לידי הספר הזה בצידון בדרך הטבע לא הייתי זז משם מי יודע כמה שנים על כל פנים...
חייו > יסוד כולל הו"ד

בתחילת שנת ה'תקצ"ז (1837) פקדה את צפת וסביבותיה רעידת אדמה עזה שבעקבותה עזבו חלק מהניצולים את צפת ועלו לירושלים.
גידול האוכלוסין הבלתי צפוי בירושלים, גרם למחסור ולמחלות. עקב כך נוסד בהשתתפות ברגמן באותה שנה "כולל הו"ד" אשר איגד את היהודים יוצאי קהילות הולנד ודייטשלאנד (גרמניה) בירושלים. הכולל שלח שד"רים למערב אירופה ואסף תרומות שחולקו למשפחות הנזקקות.
חייו > מסעותיו לאירופה כשד"ר

על מנת לבסס את הכולל נסע ברגמן פעמים מספר לחו"ל כשד"ר. נסיעתו הראשונה הייתה בשנת ה'תקצ"ח. על ביקורו בבית הברון אנשל מאיר רוטשילד בפרנקפורט סיפר אחיינו, הברון שמעון וואלף רוטשילד, שנכח שם: "כאשר אך באה השמועה כי רבי אליעזר ברגמן בא מירושלים דרך מיינץ לפרנקפורט, נועדו פרנסי ונכבדי הקהלה לצאת לקראתו מי במרכבות ומי בסוסים לקבל פניו כחצי שעה מחוץ לעיר, ויביאוהו בכבוד גדול אל בית אחד מעשירי הקהלה".[דרוש מקור]
בקיץ ה'תר"ד (1844) נסע הרב ברגמן שוב לאירופה. בקיץ ה'תר"ה (1845) נסע ללונדון, ושהה שם אצל חברו רבי נתן אדלר, רב העיר. בשהותו שם הגיעה אליו הבשורה הרעה אודות מות אשתו. הוא הפסיק את מסעו, חזר לארץ ישראל, ובדרכו נשא אישה שתהא אם לשני יתומיו.
בסוף שנת ה'תר"ט (1849) נסע הרב ברגמן שוב לאירופה, כשליח של כולל הו"ד וכולל הספרדים כאחד, במטרה להתדיין עם ראשי ועד הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם כדי להביאם להודות בזכות קיומו של הכולל המתבדל[דרושה הבהרה], להגדיל את ההקצבה לכולל זה, ולעשות בכלל להגדלת ההכנסות של קופת ארץ ישראל (המנוהלת על ידי הפקידים). חותנו הראשון, מנדל רוזנבאום, השיג אישור מממשלת מדינת בוואריה לגביית כספים לטובת הכולל. הפעם התלווה אליו בנימין בנו. בהיותם בדרך, בטריאסטה שבאיטליה, נפח בנימין את נשמתו, קורבן למגפת הטיפוס בהיותו בן שבע עשרה.
הרב ברגמן המשיך לחזר בהצלחה על קהילות ישראל באירופה. הוא השיג את הרישיונות הדרושים, והתקין קופה של א"י בשם צדקת רבי מאיר בעל הנס בבתים יהודיים רבים בבוואריה ובפרוסיה.
חייו > פטירתו

בי"ט בניסן ה'תרי"ב (1852), בעת שהותו בברלין, חלה הרב ברגמן במגפת הטיפוס ונפטר לאחר מספר חודשים. הוא נקבר בבית העלמין הישן בברלין ב'שורת הכבוד' ועל מצבתו נחקק "פה נטמן איש ירושלים".
תורתו וקשריו עם גדולי דורו

מעבר להיותו עסקן וסוחר אריגים, היה הרב ברגמן למדן ומאות גיליונות חידושי תורה שכתב מצויים בידי צאצאיו. התעמק רבות בענייני קבלה. הוא התכתב בענייני הלכה עם רבים מגדולי דורו, כמו ה"כתב סופר"; רבי ישראל משקלוב, אותו הוא מכנה בתוארים מופלגים בספרו "בהר יראה", (אם כי אין הוא מהסס לחלוק עליו בדבר הלכה); ידידו בהנהגת כולל הו"ד רבי יהוסף שוורץ ועוד.
ברגמן היה חבר במועצה הגדולה שהוקמה על ידי הרב משה מגיד, מנהיג עדת האשכנזים בירושלים.
עזרתו לעדת המערביים בירושלים

כאשר הגיעו יהודים מארצות המגרב לירושלים הם הצטרפו לקהילה הספרדית בעיר, שהורכבה מיוצאי טורקיה, יוון והבלקנים. אף שהגיעו לירושלים תרומות נכבדות מן המגרב, מרבית היהודים יוצאי ארצות אלו בירושלים היו שרויים בדוחק רב. כאשר רבתה ההתמרמרות בקרבם נרתם ברגמן לעזרתם, כיוון שאף הוא התנגד למרות הספרדים בקהילה. פעולותיו של ברגמן בתמיכתו של משה מונטיפיורי למען שינויים במערך היישוב היהודי האשכנזי והכללי בארץ ישראל סייעו גם לבני העדה המערבית. הוא נתן להם חדר בביתו לצורך הקמת בית כנסת נפרד ובחדר זה התקיימה גם ישיבת "נר המערב". ברגמן השיג להם ספר תורה מהעדה האשכנזית, מאחר שהספרדים התנגדו לכך. לאחר כשישה חודשים נלקח ספר התורה ונסגר בית הכנסת בשל התנגדותם של הספרדים, שחששו מפני פיצול סמכותם ומשאביהם. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19, ארגן ברגמן "רשת" חדשה של שני סוחרים יהודים, אברהם לארידו בגיברלטר ומאיר רוזנטל בביירות, שתפקידה היה להעביר כספים מהמגרב אל המערביים בירושלים, בלא ידיעת הספרדים.
העלאת עצמותיו לירושלים והנצחתו

מאה ועשרים שנה לאחר פטירתו הצליח נכדו לאתר את קברו בברלין ולהעלות את עצמותיו לירושלים. הוא נטמן בבית הקברות בהר הזיתים ועל מצבתו נחקקו המילים שהופיעו על זו שבברלין.
בשכונת בית וגן הירושלמית, נקרא רחוב על שמו.
יש הטוענים כי "עגונות", סיפורו הראשון של ש"י עגנון, שפורסם בשנת 1908 ביפו, הושפע מדמותו של הרב ברגמן. בנוסח הראשון של הסיפור, נקשרים רבי נסים והקצין רבי אחיעזר לכולל הו"ד. לדעת הלל ויס, ר' נסים הוא השד"ר הרב אליהו נסים, המכונה מיוחס, ואילו דמותו של הקצין רבי אחיעזר, היא של הרב ברגמן.
צאצאיו

משפחת ברגמן באה מגרמניה לירושלים כשהיא מונה שמונה נפשות. אליעזר ורבקה סילא, בונלא מרים - אמו של רבי אליעזר, וחמשת ילדיהם, יוסף, יצחק, לאה, בנימין ושרה.
במשך עשר השנים הבאות נולדו להם עוד שלושה ילדים: יהודה ברגמן אשר נולד בכ"ב באלול ה'תקצ"ח (12 בספטמבר 1838), מרים - שנקראה על שם הסבתא בונלא מרים, ותינוק שנפטר בלא שם עם אימו ימים מעטים לאחר לידתו בכ"ט בכסלו ה'תר"ה (1845).
במשך עשר שנים אלו נפטרו שבעה מאחד עשר הנזכרים. על מות כל אלה אין רבי אליעזר מספר ביומנו ורק פתקאות, שהניח ביומנו, שבהם כתובים ימי הזיכרון לאמירת קדיש, מספרות על כך.
בנו השישי, יהודה, שנולד בירושלים, נשא לאשה את בתו של רבי נחום לעווי משאדיק, והוא היחיד מבני המשפחה שהאריך ימים באופן יחסי (נפטר בן 48), ממנו הסתעפה משפחת ברגמן הירושלמית. חלק מצאצאיו עברתו את שם משפחתם ל"מן ההר" ואחרים שינו אותו ל"ברטורא" - שתרגומו הוא בן ההר בארמית. עם צאצאיו נמנים הרב משה ברגמן, שלמה זלמן מן-ההר, הרב מאיר צבי ברגמן, האדמו"ר אליעזר גולדמן  מזוויעהל, ואברהם ברטורא.
ספריו

"שערי אביב" בענייני הלכה ופסיקה. יצא לאור על ידי הרב מאיר צבי ברגמן, בני ברק ה'תשכ"ט.
"בהר יראה", חידושי תורה לש"ס, הלכות התלויות בארץ, שאלות ותשובות, - בעריכת הרב שלמה זלמן מן-ההר, ירושלים תשל"ה. זמין באתר Hebrewbooks.
לקריאה נוספת

רבי אליעזר ברגמן, ישאו הרים שלום, מכתבים ששלח לבני משפחתו בעת שהותו בארצות הגולה לטובת קופת כולל הו"ד. יצא לאור על ידי אברהם ברטורא בירושלים.
אברהם ברטורא, בלב קשוב: תולדות אליעזר ברגמן איש ירושלים תקנ"ט-תרי"ב (1852-1799), הוצאה עצמית, ירושלים, תשמ"ג.
יעקב גליס, מדמויות ירושלים, הוצאת "ירושלים", תשכ"ב
פועה שטיינר, ההר הטוב הזה
י' ברנאי, "עזרתו של ר' אליעזר ברגמן למערבים בירושלים", בתוך: ח"ז הירשברג, בהשתתפות י' קניאל (עורכים), ותיקין, מחקרים בתולדות היישוב, רמת גן, תשל"ה, עמ' 117–125 ; הנ"ל, תשל"ג, עמ' 132–135.
א' אלמליח, הראשונים לציון, תולדותיהם ופעולתם, ירושלים, תש"ל, עמ' 198–202.
ש' הלוי, "עדות לישראל", ספרי ירושלים הראשונים, ירושלים, תשל"ו, עמ' 265–274.
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2010-10-26
↑  בעיתון הלבנון 27 דצמבר 1871 עמ' 5 נדפס מאמרו של רבי דוד וייסקופ האב"ד וואלרשטיין על דמותו של הרב יעקב אטלינגר אחר פטירתו, ובו כתוב כי בעל הערוך לנר "זכה לדיבוק חברים עם הצדיק המנוח והמפורסם לתהלה הגאון הגדול רבי אליעזר בערגמאן איש ירושלים ת"ו, והם התאחדו יחדיו זה בזה בהלכה ברורה כברזל בברזל יחד".
↑  הגאוגרפיה במשנה.
↑  ידידו של הרב ברגמן, הרב יהוסף שוורץ בספרו "תבואות הארץ" חולק על הנחה זו.
↑  קראו בכותר - עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה: העיר העתיקה, באתר kotar.cet.ac.il
↑  ' 'מפרנקוניה התיכונה בתוך: Allgemeine Zeitung des Judentums. 29 ביולי 1850, מס' 31, כרך י"ד, עמ' 426-429, כאן: עמ' 428 ([http: //sammlungen.ub.uni-frankfurt.de/cm/periodical/pageview/3241245 סריקה]).
↑  בידספיריט מכירות פומביות | אמנות, עתיקות, אספנות, תכשיטים, יודאיקה, באתר Bidspirit
↑  מתוך שיעורו של הרב חיים שטיינר  באתר ישיבת בית אל.
↑  נחמה אריאל - "טללי אורות" ח', תשנ"ח-תשנ"ט באתר דעת.
↑  העדה המערבית בירושלים במאה הי"ט – יעקב ברנאי, באתר מורשת יהדות מרוקו, ‏2016-12-08
↑  מיכל בן יעקב, התיישבותם של היהודים המערביים בירושלים
↑  ראה באתר עיריית ירושלים
↑  "עגונות" ו"עידו ועינם": מקורות-מבנים-משמעויות, האוניברסיטה הפתוחה, ת"א 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502547605171  GND: 1126767328  ISNI: 0000 0000 8424 3499  LCCN: n83155547  VIAF: 8764031   WorldCat (עם VIAF): 8764031
דורית חיזי

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1973 (בת 51) אשקלון, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2
 דרגה:   רב-סרן
 תפקידים בשירות
 הראשונה לטוס כמהנדסת ניסוי מוטסת, והראשונה מאז בג"ץ אליס מילר לטוס כאשת צוות מבצעית במטוסי קרב כולל גיחות מעבר לקווי אויב.
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"לית הסדנא לידע ציבורי
 
דורית חיזי (נולדה ב-17 באוגוסט 1973) היא מנכ"לית הסדנא לידע ציבורי, עמותה הפועלת להפיכת מידע ציבורי בישראל לידע, ככלי לשינוי חברתי לטובה. במסגרת שירותה בצה"ל הייתה הראשונה לטוס כמהנדסת ניסוי מוטסת, והראשונה מאז בג"ץ אליס מילר שטסה כאשת צוות מבצעית במטוסי קרב כולל גיחות מעבר לקווי אויב.
ביוגרפיה

דורית חיזי נולדה ב-1973 באשקלון לבתיה לבית שוורץ, אשת חינוך ומפקחת על גני ילדים ולטוביה חיזי, שהיה ממפקדי יחידת שט"ל. למדה בתיכון תגר-אורט רונסון באשקלון.
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

ב-1990 התגייסה למחזור י"ב של תוכנית תלפיות.
שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1993, קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים והחלה את שירות הקבע בצה"ל. הוצבה במרכז ניסויי טיסה, שם הייתה למהנדסת הניסוי המוטסת (אנ') הראשונה בחיל האוויר והחלה בשגרה של תכנון וביצוע ניסויי טיסה במטוסי קרב, בטיסות שאינן מבצעיות, כולל טיסה כאשת צוות בטיסות ניסוי, והסבות לטיסה במטוסי קורנס, ברק, רעם, סופה ועיט.
ב-1995, בעקבות בג"ץ מילר והסרת המגבלה החוקית, ביקשה חיזי וגם קיבלה הצבת חירום מבצעית כנווטת לוחמה אלקטרונית בטייסת הנמר המעופף, והייתה לאשת צוות עזר אווירי הראשונה מאז דור תש"ח, ולאשה הראשונה שחצתה קו בפעילות מבצעית מאז.
בשנת 2001 הוסמכה כמובילת רביעייה, המובילה המבצעית הראשונה בחיל האויר.
במקביל לשירותה הצבאי סיימה ב-1998 תואר שני בהצטיינות במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב, עם התמחות בחקר ביצועים ובניהול טכנולוגיה.
ב-1999 הייתה חיזי לאישה הראשונה שנשלחה מטעם חיל האוויר לקורס ניסויי טיסה בן 48 שבועות בבית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי בו הוסמכה כמהנדסת ניסויי טיסה. במשך חמש שנים, משנת 2000 ועד 2005, שימשה כמפקדת גף ניסויי סנסורים במרכז ניסויי טיסה של חיל האוויר הישראלי.
ב-2005 השתחררה מצה"ל בדרגת רב-סרן והמשיכה בשירות מילואים כנווטת לוחמה אלקטרונית בטייסת הנמר המעופף, כולל השתתפות במלחמת לבנון השנייה ובגיחות נוספות מעבר לקווי האויב, ואף זכתה ב-2015 באות מילואימניק מצטיין על "מצוינות, מקצוענות, מסירות ודוגמה אישית".
חיזי המשיכה את טיסותיה המבצעיות בטייסת עד סגירתה כמסגרת לוחמת במאי 2015, ואז שבה לשירות מילואים כמהנדסת ניסוי מוטסת במרכז לניסויי טיסה.
בשנת 2015 סיימה תואר שני בגנטיקה במסגרת המסלול הישיר לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב, וב-2024 השלימה את לימודיה באוניברסיטת תל אביב במסלול ישיר לדוקטורט במדעים. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"אפקטים אפיגנטיים באבולוציה" בהנחיית פרופ' עודד רכבי ובשיתוף פרופ' יצחק פלפל ממכון ויצמן למדע והתבצעה בבית הספר לנוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה.
ביוגרפיה > קריירה אזרחית

בשנת 2005, עם השחרור משירות הקבע, הקימה חיזי חברת ייעוץ ביטחוני לניסויי טיסה, המספקת שירותים לתעשיות הביטחוניות בישראל.
בשנים 2015 ו־2022 נבחרה ל"נבחרת הדירקטורים" של רשות החברות הממשלתיות, ובין השנים 2016 ו-2019 כיהנה כדירקטורית ברפאל מערכות לחימה מתקדמות.
בשנת 2013 סיימה את מחזור ב' של תוכנית העמיתים מעוז-SEAL למנהיגות ציבורית בישראל.
מ-2019 חברה חיזי בוועדת ההיגוי הציבורית למיזם גיידסטאר.[דרוש מקור][מפני ש...]
ביוגרפיה > קריירה אזרחית > בסדנא לידע ציבורי

משנת 2019 מכהנת חיזי כמנכ"לית עמותת הסדנא לידע ציבורי, וכן כמנכ"לית וחברת דירקטוריון "קוד אזרחי בע"מ", חברה הבת של העמותה. במסגרת תפקידה מובילה חיזי מספר פרויקטים במטרה לרתום יכולות טכנולוגיות וקוד פתוח להפיכת מידע לידע ולשינוי חברתי לטובה, ולשנות פרדיגמות בשירות הציבורי כמו גם בשדה המוניציפלי, במגוון תחומים. הבולטים שבהם הם:
הפרויקט המוניציפלי - Data City, שמטרתו קידום טרנספורמציה דיגיטלית ברשויות המקומיות בפתיחת מידע לציבור באופן נגיש ויעיל שמאפשר איחוד מאמצים בין רשויות שונות ומונע כפילות בפיתוח תשתיות.
מפתח הרכש החברתי, פרויקט שמוביל את שינוי הפרדיגמה בשירות הציבורי, המבוסס על שקיפות כאידיאל, מקדם מידע פתוח (אנ') ככלי עבודה למשרדי הממשלה המנהלים את השירותים החברתיים, למפעילי שירותים חברתיים, לחוקרים ולציבור.
יער עירוני דיגיטלי - פרויקט יע"ד עוסק בבניית תשתית הנתונים הלאומית של עצי הרחוב בישראל.
קורונה צ'טבוט - במרץ 2020, עם ההתפרצות הראשונה של מגפת הקורונה, חברה הסדנא לידע ציבורי לפרופ' ערן סגל ממכון ויצמן, לפיתוח צ'אטבוט שאפשר איסוף יעיל של מידע מהציבור אודות תסמיני נגיף הקורונה כדי לנבא עבור הרשויות המקומיות ומשרד הבריאות את מוקדי ההתפרצות הבאים. הבוט זכה לפופולריות רבה וסייע להכלת התפרצויות קורונה בשלבים מוקדמים, למשל באילת.
חיזי פעילה בקידום שקיפות ונגישות למידע ציבורי בישראל ומשתתפת באופן קבוע בכנסים ואירועים העוסקים בנושא. מרצה בקורס "תקציביזם" (איך עובדים עם מפתח התקציב) וב"נוער שוחר מדע".
חיזי רואה במידע ציבורי נגיש את קו ההגנה הראשון ואחד היעילים ביותר בפני פופוליזם, מניפולציות וחדשות כזב.
חיים אישיים

נישאה לאלעד, עמו גידלה את בנו של אלעד ואת שני בניהם המשותפים. גרושה וגרה בתל אביב.
ראו גם

הסדנא לידע ציבורי
מרכז ניסויי טיסה
שירות נשים בצה"ל
אליס מילר
הערות שוליים

↑  ⁨מודעה על הולדתה⁩ | מעריב⁩ | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il, ‏23 באוגוסט 1973
1 2  דורית חיזי, Epigenetic Effects In Evolution, מכון ויצמן למדע, ‏מרץ 2024 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  איתור מנכ"ל/ית - עדכון מתהליך האיתור, באתר פורום הסדנא, ‏2019-03-17
↑  רועי צהר, ‏מהנדסת ניסוי מוטסת ראשונה, בטאון חיל האוויר 197, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  רן רוזנברג, ‏עסקי אויר - הראשונה על ה-F-15I, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 בפברואר 2002
↑  טקס הענקת התואר דוקטור לפילוסופיה, באתר אוניברסיטת תל אביב | הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז, עמ' 19, ‏11 ביולי 2024
1 2 3  רשת מעוז - Maoz, באתר Maoz, ‏19 באוגוסט 2019
↑  הקבוצה לאחריות תאגידית, BDO זיו האפט ייעוץ וניהול, דוח אחריות חברתית רפאל 2017 (עמ' 57), באתר rafael.co.il, ‏דצמבר 2017
↑  הוועדה המייעצת למיזם גיידסטאר, באתר גיידסטאר
↑  האנשים מאחורי הסדנא - הסדנא לידע ציבורי, באתר הסדנא לידע ציבורי
↑  פודקאסט אנשים ומחשבים: כיצד רשויות יכולות לפתוח מידע לציבור בקליק? -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏3 בינואר 2021
↑  DataCity, data-city.my.canva.site
↑  השקת אתר מפתח לרכש חברתי, באתר משרד ראש הממשלה - אגף ממשל וחברה www.gov.il
↑  יער עירוני דיגיטלי, באתר www.digital-forest.org.il
↑  הצ'אטבוט שיזהה את המוקדים הבאים בהם תתפרץ הקורונה - ביזנעס, באתר ביזנעס, ‏24 במרץ 2020
↑  Saar Shoer, Tal Karady, Ayya Keshet, Smadar Shilo, Hagai Rossman, Amir Gavrieli, Tomer Meir, Amit Lavon, Dmitry Kolobkov, Iris Kalka, Anastasia Godneva, Ori Cohen, Adam Kariv, Ori Hoch, Mushon Zer-Aviv, Noam Castel, Carole Sudre, Anat Ekka Zohar, Angela Irony, Tim Spector, Benjamin Geiger, Dorit Hizi, Varda Shalev, Ran Balicer, Eran Segal, A Prediction Model to Prioritize Individuals for a SARS-CoV-2 Test Built from National Symptom Surveys, Med (New York, N.Y.) 2, 2021-02-12, עמ' 196–208.e4 doi: 10.1016/j.medj.2020.10.002
↑  פרק 12 - הסדנא לידע ציבורי - דורית חיזי, 2021-01-26, נבדק ב-2024-12-26
↑  איתי גל, מכון ויצמן צופה: אלו הערים הבאות בסיכון להתפשטות הקורונה, באתר ynet, 6 באפריל 2020
↑  תקציביזם - אקטיביסטים משפיעים על התקציב, באתר תקציביזם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012858946205171  VIAF: 180172274140112450801   WorldCat (עם VIAF): 180172274140112450801 
סיכת כנפיים של מהנדס ניסויי טיסה בחיל האוויר
אלי כהן (השריף)

אלי כהן (נולד ב-3 בינואר 1951, מכונה "השריף מרמת עמידר" או "השריף") הוא כדורגלן עבר ישראלי ומאמן כדורגל.