stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גואנג סו, קיסר סין
עלייה לכס

דזאי-טיאן היה בנם של הנסיך הקיסרי צ'ון ואשתו יהאנארה וואנזן, אחותה של הקיסרית האלמנה צה שי אשר הייתה בעלת עוצמה בשלטון הקיסרות. ב-12 בינואר 1875 נפטר הקיסר טונגזי בגיל 18, ולא הותיר אחריו יורש. רבים בשלטון הקיסרי רצו לשנות את שיטת הירושה לפיה המינוי עובר מאב לילד, אבל צה שי הציעה לשים את גואנג סו (אחיינה) בכס. מכיוון שהיה דזאי-טיאן צעיר מילדים אחרים שהיו מועמדים לכס, השבט הקיסרי הסכים להכתירו לשליט.
דזאי-טיאן הוכרז כיורש של דודו הגדול הקיסר שיאנפנג, במקום יורשו של בן דודו הגדול הקיסר טונגזי, למען שמירה על חוק הדור-אחר-דור הקיסרי. בגיל ארבע קיבל את הכס ואת השם הקיסרי "גואנג סו", כאשר הכוח בפועל היה של הקיסרית האלמנה שיאן והקיסרית האלמנה צה שי.
החל משנת 1876 למד הקיסר גואנג סו אצל וונג טונגה, שהיה מעורב גם בהתפתחותו ובלימודיו של הקיסר הקודם טונגזי (ובכל זאת איכשהו הצליח להיגמל מכל ההאשמות האפשריות לאחר מות הקיסר הקודם בגיל צעיר (19)). וונג לימד את הקיסר גואנג סו את החובה של אדיקות וציות כלפי הקיסרית האלמנה צה שי והקיסרית האלמנה שיאן.
בשנת 1881, כשסו היה בן תשע, נפטרה הקיסרית האלמנה שיאן במפתיע, והותירה את הקיסרית האלמנה צה שי כיורשת העצר היחידה לילד. ביומנו של וונג באותם ימים, על פי הדיווחים, נכתב כי לגואנג סו היו עיניים נפוחות, הריכוז שלו היה ירוד והוא חיפש נחמה אצל וונג. וונג הזכיר ביומנו כי צה שי היא שסבלה ממחלות כרונית לאורך השנים ולא שיאן. בתקופה זו הסריסים הקיסריים ניצלו את השפעתם על הקיסר הצעיר. על פי הדיווחים, הקיסר של גואנג סו החל לאסוף קהל נאמן סביבו כאקט להבעת סמכותו.
שנות שלטונו > בין קיסר עצמאי למשנה לעוצרת

בשנת 1887, קיסר גואנג סו היה מבוגר דיו כדי להתחיל לשלוט בפני עצמו על הקיסרות. בשנה שקדמה מספר חצרנים, בהם מורהו וונג, עתרו לקיסרית האלמנה צה שי לדחות את פרישתה מהעוצמה. למרות הסכמתה של צה שי להישאר כעוצרת קיסרית, עד 1886 הקיסר גואנג סו החל לכתוב הערות על אנדרטאות הכס. באביב 1887 הוא השתתף בטקס חריש השטח הראשון שלו, ובסוף השנה החל לשלוט באופן מלא אך תחת פיקוחה של צה שי.
בפברואר 1889, לקראת פרישתה של צה שי, נישא קיסר גואנג סו. צה שי בחרה את אחייניתה ג'ינגפן להיות קיסרית. היא נודעה מאוחר יותר כקיסרית לונגיו. היא גם בחרה בזוג אחיות, ג'ין וז'אן, להיות פילגשות הקיסר. בכל הקשור לפילגשים הקיסר לא הראה עניין ולכן הוא שחרר את האחיות זמן קצר אחר כך. בשבוע שלאחר מכן, כשנישא קיסר גואנג סו, פרשה צה שי מהעוצרות.
גם לאחר שהחל שלטונו הרשמי של הקיסר גואנג סו, הקיסרית האלמנה צה שי המשיכה להשפיע על החלטותיו ומעשיו. וונג ציין כי בעוד הקיסר דאג לענייני המדינה ביום-יום, במקרים קשים יותר ביקשו הקיסר והמועצה הגדולה את עצתה של צה. הקיסר נסע לא פעם לארמון הקיץ כדי לחלוק כבוד לדודתו ולשוחח עמה עם ענייני המדינה.
במרץ 1891 קיבל קיסר גואנג סו את שרי החוץ לסין בפני קהל ב"ביתן האור הסגול ", במה שהוא כיום חלק מז'ונגננאהי, משהו שעשה גם קודמו הקיסר טונגזי בשנת 1873. באותו קיץ, בלחץ המעצמות הזרות ובתגובה למרידות בעמק נהר היאנגצה (שכוונו למיסיונרים נוצריים) הוציא הקיסר צו להגנת הנוצרים בתוך המדינה. ככל שגדל נראה שראה חשיבות בצורך בחסינות והגנה. ב-1892 ניסה ליישם סדרת צעדים דרקוניים להפחתת ההוצאות על ידי חילוק משק הבית הקיסרי. היה זה רק ניצחון חלקי, מכיוון שאישר הוצאות גבוהות יותר ממה שהיה רוצה לענות על צרכיה של צה שי.
שנות שלטונו > מלחמת סין יפן הראשונה

בשנת 1894 פרצה מלחמת סין-יפן הראשונה. במהלך המלחמה, אף על פי שקיסר גואנג סו היה סמכות השליט הריבוני של אימפריית צ'ינג, לעיתים קרובות התעלמו ממנו גורמים רשמיים ושלחו את אנדרטאותיהם לצה שי לאישורה. כך נוצרו שתי קבוצות של תזכירי מועצה גדולה, האחת עבור הקיסר והשנייה עבור הצעותיה של הקיסרית. הדבר נמשך עד שלא היה נחוץ יותר עקב האירועים בסתיו 1898 (רפורמת מאה הימים). החתימה על הסכם שימונוסקי ב-17 באפריל 1895 סיימה את המלחמה בניצחון של יפן. סין הכירה בעצמאותה של קוריאה, ומסרה לידי יפן את חצי האי ליאדונג, את טאיוואן ואת איי פנגחו. בנוסף, התחייבה סין לשלם ליפן פיצויים ולחתום על הסכם סחר שאיפשר לספינות יפניות לפעול בנהר היאנגצה. הקיסר וממשלת צ'ינג התמודדו עם השפלה נוספת בסוף 1897, כשהאימפריה הגרמנית השתמשה ברציחת שני כמרים במחוז שנדונג כתירוץ לכיבוש מפרץ ג'יאוז'ואו, מה שגרם ל"מרוץ אחר ויתורים" מצד מעצמות זרות אחרות.
שנות שלטונו > רפורמות הקיסר

בעקבות התבוסה במלחמה האמין הקיסר גואנג סו כי למידה ממונרכיות חוקתיות כמו יפן, האימפריה של צ'ינג תתחזק יותר פוליטית וכלכלית. ביוני 1898 החל הקיסר את הרפורמה, שכוונה לשורה של שינויים פוליטיים, משפטיים וחברתיים גורפים. במשך זמן קצר, לאחר פרישתה כביכול של צה שי הוציא קיסר גואנג סו הוראות להגנה על מספר עצום של רפורמות מודרניזציה מרחיקות לכת בעזרת גורמים מתקדמים יותר בשלטון.
השינויים נעו בין תשתית לתעשייה ומערכת הממשל האזרחית. קיסר הוציא צווים שאפשרו הקמת אוניברסיטה מודרנית בבייג'ינג, הקמת מסילת לואן ומערכת תקציבים הדומה לזו של ממשלות המערב. המטרה הייתה להפוך את סין לאימפריה חוקתית מודרנית, אך עדיין במסגרת המסורתית, כמו עם שיקום רסטורציית מייג'י של יפן.
הרפורמות היו פתאומיות מדי עבור סין שעדיין הייתה תחת השפעה נאו-קונפוצינית משמעותית וגורמים אחרים בתרבות המסורתית, וגם הביאו לסכסוך עם צה שי, שעדיין החזיקה בכוח אמיתי. גורמים רשמיים רבים, שנחשבו חסרי תועלת ופוטרו על ידי קיסר גואנג סו, התחננו בפניה לעזרה. צה שי לא עשתה דבר כדי למנוע את רפורמת מאה הימים, היא הבינה שהדרך היחידה להבטיח את בסיס הכוח שלה הייתה בצוע הפיכה צבאית. לקיסר גואנג סו נודע על התוכנית, ולכן ביקש מיועץ פרו-רפורמי קאנג יונגווי ובני בריתו הרפורמיסטיים לתכנן את הצלתו. הם החליטו להשתמש בעזרתו של גנרל יואן שה קאי, שהיה בעל צבא מודרני, שכלל רק 6,000 איש. צה שי הסתמכה על צבאו של גנרל רונגלו בטיינג'ין. לרונגלו היה גם בעל ברית, הגנרל דונג פוקסיאנג, שפיקד על 10,000 חיילים מוסלמים, כולל גנרלים כמו מא פוקסיאנג ומו-פולו, שהוצבו במטרופולין בייג'ינג, הם היו חמושים בירי נשק וארטילריה מתקדמים יותר, הם כולם צדדו בסיעה השמרנית של צה שי במהלך ההפיכה.
יום לפני שההפיכה הייתה אמורה להתקיים, יואן שה קאי בגד בקיסר וחשף את הכל בפני רונגלו. זה זיכה את יואן שה קאי באמונה של צה שי, ובמעמד האויב לכל החיים של קיסר גואנג סו, ובהמשך גם של אחיו למחצה הצעיר של הקיסר, זייפנג. לאחר חשיפת התוכנית נפגשו הקיסר והקיסרית האלמנה, הקיסר נסוג לביתן יינגטאי, ארמון על אגם שהוא כיום חלק ממתחם זונגונגנאי. ליי צ'יה-שנג (雷 家 聖). פרופסור להיסטוריה של טייוואן, מציע השקפה אלטרנטיבית: אולי הקיסר גואנג סו הובל למלכודת על ידי הרפורמיסטים בהנהגת קאנג יונגווי. לדעתו של ליי הונע על ידי המיסיונר הבריטי טימותי ריצ'רד וראש ממשלת יפן לשעבר, איטו הירובומי. הם הסכימו למנות אותו לאחד מיועצי חוץ רבים. שגריר בריטניה קלוד מקדונלד אמר כי הרפורמיסטים למעשה "פגעו" במודרניזציה של סין. לדברי ליי, הדבר נודע לצה שי והיא החליטה לשים לזה סוף ולהציל את סין מלהיכנס לשליטה זרה ככל הנראה בידי יפן.
תחת מעצר בית מאז 1898

חובותיו של קיסר גואנג סו אחרי 1898 הפכו מוגבלות למדי. יש שטענו כי הקיסר הוצא מהשלטון למעשה כקיסר (אף על פי ששמר על התואר), אך שמר על מעמד מסוים. הקיסר התבשר על ענייני המדינה, קרא אותם עם צה שי לפני קהל, והיה נוכח בטקסים, כשהוא יושב על שרפרף ליד שמאלה של צה שי שישבה על כס המלוכה. הוא מילא את חובותיו הטקסיות, כמו הקרבת קורבנות במהלך טקסים, אך לא שלט לבדו שוב. בשנת 1898, זמן קצר לאחר קריסת הרפורמה מאת הימים, החל בריאותו של הקיסר גואנג סו להידרדר, מה שהניע את צה שי לקרוא לפוג'ון, בן דודתו של הקיסר, שנודע גם כנסיך דואן, כראש הבית היורש לקיסרות. פוג'ון ואביו הודחו מתפקידיהם לאחר מרד הבוקסרים. הקיסר שנחשש לבריאותו נבדק על ידי רופא מהלגיון הצרפתי ואובחן כחולה נפריטיס כרונית; באותה עת התגלה שהוא למעשה חסר אונים.
במהלך מרד הבוקסרים (שפרץ בסוף 1899) שהיה מרד עממי כנגד ההתערבות כנגד המעורבות המסחרית והפוליטית של המעצמות הזרות, ארצות המזרח, כולל יפן. הקיסר גואנג סו התנגד למרד כאמצעי להתמודדות עם פלישה זרה. מכתבו לנשיא ארצות הברית, תיאודור רוזוולט, נשמר עדיין בארכיונים הממשלתיים של ארצות הברית. בתגובה למרד נוצרה קואליציה בין-לאומית של המעצמות (רוסיה, יפן, ארצות הברית, בריטניה, צרפת ועוד), שצעדה 55 יום מהנמל לבייג'ינג והכניעה את המרד. ב-14 באוגוסט 1900, קיסר גואנג סו, יחד עם צה שי, הקיסרית לונגיו וכמה פקידי בית משפט אחרים, ברחו מבייג'ינג כאשר כוחות ברית שמונה האומות צעדו על הבירה. ארצות הברית מנעה את חלוקת סין בין המעצמות, והוטל על סין לשלם פיצויים. כשחזר לבירה בינואר 1902, לאחר נסיגת המעצמות הזרות, הקדיש קיסר גואנג סו את השנים הבאות לעבוד בארמונו המבודד עם שעונים, שהיו קסם ילדותו. יש אומרים במאמץ להעביר את הזמן עד מותה של צה שי. הוא גם קרא בהרחבה ובילה זמן ללמוד אנגלית מהעוזרת של צה שי, יו דלינג. מערכת היחסים שלו עם הקיסרית לונגיו, אשתו (ובת דודתו) השתפרה במידה מסוימת.
סוף ימיו

הקיסר גואנג סו נפטר ב-14 בנובמבר 1908, בן 37. מותו היה יום לפני מותה של צה שי. קיימות כמה תיאוריות על מות הקיסר, אף אחת מהן לא התקבלה לחלוטין על ידי ההיסטוריונים. התיאוריה השלטת היא שהורעל, אך לא ברור על ידי מי. רוב ההיטוריונים נטו להאמין שצה שי עצמה הייתה חולה מאוד, הרעילה את קיסר גואנג סו מכיוון שחששה שיהפוך את מדיניותה לאחר מותה. אחרים חשבו שהקיסר בגואנג סו הורעל על ידי יואן שה קאי, שידע שאם הקיסר יעלה לשלטון, הוא כנראה יוצא להורג בגין בגידה. לא היו מקורות אמינים לגבי מי רצח את קיסר גואנג סו. ב-1911 נרצח סריס לשעבר של צה שי בשם לי ליאנינג, אולי על ידי יואן, וידוע כי רמז שהם קשרו קשר עם רצח הקיסר. תאוריה זו הוצעה על ידי פויי בביוגרפיה שלו; הוא טען ששמע את זה מסריס זקן. מהרישומים הרפואיים שנשמרו על ידי רופא הקיסר גואנג סו עולה כי הקיסר סבל מ"כישופי כאב בטן אלימים", וכי פניו הפכו לכחולים - תסמינים אופייניים להרעלת ארסן. כדי לְהָזֵם את השמועות שהקיסר הורעל, בית המשפט הקיסרי בצ'ינג הוציא מסמכים ותיעוד רופאים שהצביעו על כך שקיסר גואנג סו נפטר מסיבות טבעיות, אך אלה לא הזימו את החשד.
ב-4 בנובמבר 2008, בדיקות משפטיות גילו שרמת הארסן בשרידיו של קיסר גואנג סו הייתה גבוהה פי 2,000 מזו של אנשים רגילים. מדענים הגיעו למסקנה כי ניתן היה להעניק את הרעל רק במנה גבוהה פעם אחת. צ'יינה דיילי ציטטה היסטוריון בשם דאי יי, ששיער כי צה שי אולי ידעה על מותה הקרב ודאגה כי קיסר גואנג סו ימשיך ברפורמות לאחר מותה. צה שי בחרה כיורש את אחיינו פויי של הקיסר בן השנתיים, שלקח את השם המלכותי "שואנטונג". אשת הקיסר של גואנג סו, הפכה לקיסרית האלמנה לונגיו. היא שחתמה על הצו כעוצר יורד בשנת 1912 בעת מהפכת שינהאי, ובכך סיימה אלפיים שנות שלטון קיסרי בסין. לונגיו נפטרה ללא ילדים ב-1913. לאחר מהפכת שינהאי בשנים 1911–1912 מימנה הרפובליקה הסינית בניית המאוזוליאום של קיסר גואנג סו בקברי הצ'ינג המערביים. הקבר נשדד במהלך מלחמת האזרחים הסינית והארמון התת-קרקעי (תא הקבורה) פתוח כעת לקהל הרחב.
הערות שוליים

↑  Guangxu | emperor of Qing dynasty, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  顾秋心. 范之俐. 邓伟霖., 光緖泣血記 = Son of heaven, Jiangsu jiao yu chu ban she, 2006, ISBN 7-5343-7019-1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008914549005171  ISNI: 0000 0000 8267 2409  KulturNav: de8a4827-1242-4d4c-a08c-12a1088be55d  LCCN: n82125849  NARA: 10569827  NDL: 00622952  NKC: jo20191039963  NLA: 36613512  NTA: 149094531  TePapa: 25883  Trove: 1329742  VIAF: 75204530   WorldCat (עם VIAF): 75204530 
החותם הקיסרי של שושלת צ'ינג בתקופתה המאוחרת ששימשה בתור החתימה הקיסרית של הקיסר גואנג סו
2022 במוזיקה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2022  במוזיקה |  |
< · 2020 · 2021 — 2022 — 2023 · 2024 · >
כל ערכי השנים במוזיקה במאה ה-20 · כל ערכי השנים במוזיקה במאה ה-21 · פורטל המוזיקה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2022 ונוגעים לעולם המוזיקה.
להקות שהוקמו

קוריאה הדרומית אנמיקס
להקות שהתאחדו

קוריאה הדרומית 2NE1
ארצות הברית דה אקדמי איז...
ארצות הברית DNCE
הממלכה המאוחדת פינק פלויד (הקלטה חד פעמית, "Hey, Hey, Rise Up!", בסיוע לסיוע הומניטרי אוקראיני, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה)
ארצות הברית ילוקארד
להקות שהתפרקו

הממלכה המאוחדת ג'נסיס
ארצות הברית Kids See Ghosts (אנ')
הממלכה המאוחדת פרוקול הארום
ישראל סטטיק ובן-אל תבורי
ארצות הברית מיגוס
להקות בהפסקה זמנית

ארצות הברית ברוקהמפטון
הממלכה המאוחדת ליטל מיקס
נפטרו

ישראל יורם טהרלב
ישראל כרמלה קורן
ארצות הברית מיט לוף
בריטניה אוסטרליה אוליביה ניוטון ג'ון
ישראל צביקה פיק
ארצות הברית טייקאוף
בריטניה כריסטין מקווי
ישראל גלית בורג
ישראל יצחק קלפטר
פרסים מוזיקליים > טקס פרס הגראמי ה-64

הקלטת השנה: "Leave the Door Open" – סילק סוניק
אלבום השנה: We Are – ג'ון באטיסט
שיר השנה:"Leave the Door Open" – סילק סוניק
תגלית השנה: אוליביה רודריגו
פרסים מוזיקליים > האירוויזיון ה-66

מקום 1: קאלוש אורקסטרה – "Stefania" אוקראינה
מקום 2: סאם ריידר – "Space Man" הממלכה המאוחדת
מקום 3: צ'אנל – "Slomo" ספרד
מקום 4: קורניליה יאקובס – "Hold Me Closer" שוודיה
מקום 5: קונסטרקטה – "In corpore sano" סרביה
פרידריך וילהלם שלינג

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1775 לאונברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 באוגוסט 1854 (בגיל 79) באד רגאץ, שווייץ 
 שם לידה:  Friedrich Wilhelm Joseph Schelling 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת לייפציג, Tübinger Stift 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת פרידריך שילר  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 מונחה לדוקטורט:  גוטלב כריסטיאן סטור (אנ')
 זרם:  הרומנטיקה של ינה (מוקדם) אידיאליזם גרמני
 תחומי עניין:  מטאפיזיקה, תורת ההכרה, אסתטיקה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, סופר 
 הושפע מ:  אפלטון, ברוך שפינוזה, גוטפריד לייבניץ, עמנואל קאנט, יוהאן גוטליב פיכטה
 השפיע על:  גאורג וילהלם פרידריך הגל, סרן קירקגור, מרטין היידגר, צ'ארלס סנדרס פירס, שמואל הוגו ברגמן, ולדימיר ינקלביץ, קן וילבר, איאן המילטון גרנט, הראי"ה קוק
 מדינה:  ממלכת וירטמברג 
 יצירות ידועות:  The Ages of the World 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853) אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 בן או בת זוג:  קרולינה שלינג (1803–1809)  פאולינה גוטר 
 צאצאים:  Clara Waitz, Hermann Schelling, Julie von Eichhorn 
 חתימה:  
 
פרידריך וילהלם יוזף פון שלינג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling; ‏27 בינואר 1775 – 20 באוגוסט 1854) היה פילוסוף גרמני. היסטוריונים של הפילוסופיה ממקמים לרוב את שלינג כחוליה המגשרת בהתפתחות האידיאליזם הגרמני, בין מורו יוהאן גוטליב פיכטה לבין ידיד נעוריו ויריבו האקדמי גאורג וילהלם פרידריך הגל.
ברבות השנים דעך מעמדה של הפילוסופיה של שלינג. בין הגורמים לכך ניתן למנות את הדומיננטיות של הפילוסופיה של הגל, שבעבודותיו המאוחרות הציג את שלינג כלא יותר מאשר הערת שוליים זניחה בהתפתחות תולדות הפילוסופיה. בנוסף, "פילוסופיית הטבע" (אנ') של שלינג ספגה ביקורת בגלל נטייתה לאנלוגיות, ובשל היעדר ביסוס אמפירי. עם זאת, בשנים האחרונות חלה התעניינות מחודשת בפילוסופיה של שלינג בשל ביקורתו המאוחרת על הגל, שהשפיעה על קירקגור, פוירבך, מרקס ואחרים; הסובייקטיביות האנטי-קרטזיאנית שלו, שהשפיעה על ניטשה, היידגר ולאקאן; ועיסוקו ביחס האדם לטבע, שנעשה רלוונטי על רקע משבר האקלים.
ביוגרפיה

פרידריך וילהלם שלינג נולד בלאונברג ליד שטוטגרט ב-27 בינואר 1775. הוא פקד סמינרים פרוטסטנטים בטיבינגן (כיום גרמניה) בשנים 1790–1795, והיה מוערך בקרב פילוסופים דגולים רבים כגון: הגל, והמשורר האידיאליסט פרידריך הלדרלין.
ב-1797 עבר ליינה שבגרמניה ושם התוודע לראשונה לחלק מהרעיונות של הרומנטיקה של ינה ופגש משוררים רבים שהיו בכנסים באוניברסיטה של ינה. במשך הזמן למד בפקולטה בגרמניה והגיע לדרגת פרופסור. אף על פי שהרצאותיו בברלין היו בנוכחותם של משוררים דגולים, יצירותיו הפילוסופיות לא התקבלו ולא נחשבו בעיניהם לדבר משמעותי שיש להתייחס אליו ברצינות. למרות זאת, כיום ידוע שחשיבותו הפילוסופית והאידיאליזם שחקר משפיעה על רבים שדחו אותו, בעיקר בגלל חוגי הפוליטיקה והקבוצות הנמנות איתה.
שלינג נפטר ב-20 באוגוסט 1854 בשווייץ.
כתבי שלינג המתורגמים לעברית

שיטת האידיאליזם הטרנסצנדנטאלי תרגום: משה שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1980. 965-226-008-8 ISBN
מכתבים פילוסופיים על דוגמטיזם וביקורתיות, תרגום: עמית קרביץ, הוצאת מאגנס, 2015
על היחס בין האמנות הפלסטית לטבע, תרגום: מיכל סגל. דחק, סדרת דרש לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2022.
לקריאה נוספת

שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה, מוסד ביאליק, 1977
משה שוורץ, ממיתוס להתגלות, הוצאת הקיבוץ המאוחד
הערות שוליים

↑  "הכוכב השני בתוך המזל המשולש של האידיאליזם בשמי הפילוסופיה בהתחלת המאה התשע עשרה: פיכטה, שלינג, היגל" (שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267510005171  PLWABN: 9810598302205606  BIBSYS: 90192390  BNC: 000104306  BNE: XX999457  BnF: cb123008512 (data)  CANTIC: a10154516  CiNii: DA00396182  GND: 118607057  HDS: 048385  ICCU: CFIV048583  ISNI: 0000 0001 2282 7680  LCCN: n79003281  LNB: 000028853  MGP: 107391  NDL: 00455510  NKC: jn19990007561  NLA: 36153577  NLG: 138458  NLK: KAC199624308  NSK: 000011677  NTA: 191670979  RERO: 02-A003794410  SELIBR: 206694  SNAC: w66t1vd2  SUDOC: 027342573  Trove: 1221024  ULAN: 500033737  VcBA: 495/18934  VIAF: 88933257   WorldCat (עם VIAF): 88933257 
דגרוטיפ של שלינג משנת 1848
מיקרוטיה

| --- | --- |

 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  995953 
 MeSH:  D065817
 סיווגים
 ICD-10:  Q17.2 
 ICD-11:  LA22.0 
 
תינוק הלוקה במיקרוטיה
מיקרוטיה היא מום מולד, שבו נולד תינוק עם אוזן חיצונית קטנה ולא מפותחת, ולפעמים חסרה לחלוטין (אנוטיה). המום מתבטא ברוב המקרים בצד אחד של הפנים (בדרך כלל צד ימין), ולא בשני צידי הפנים.
קיימות 4 רמות של מיקרוטיה:
רמה 1 - אוזן חיצונה ותעלת שמע קטנה מהרגיל.
רמה 2 - אוזן חיצונה קטנה בהרבה וחסימה של תעלת השמע החיצונית.
רמה 3 - במקום אוזן חיצונה קיימת רק רקמת סחוס. תעלת השמע החיצונית ועור התוף אינם קיימים.
רמה 4 - כלל לא קיימת אוזן.
שכיחות

מיקרוטיה מתרחשת אחת ל-8,000 לידות, ו-66% מן המקרים הם אצל זכרים. 60% מהמומים מופיעים באוזן ימין, 30% באוזן שמאל וב־10% מהמקרים המום מופיע בשתי האוזניים.
לא ידוע על גורם ספציפי להתפתחות המום, אם כי יש לעיתים רחוקות קשר תורשתי, כך שבאותה משפחה יש הופעה חוזרת של המום.
השפעות

מיקרוטיה היא בעיה אסתטית בעיקרה אם כי בעלת השפעה על השמיעה באוזן הבעייתית.
לרוב נלוות למיקרוטיה תופעת האטרזיה, חסימת האוזן התיכונה ועיוות של עצמות השמע ולעיתים אף עיוות של האוזן הפנימית, כך שנגרמת לחולה ירידת שמיעה משמעותית באוזן הלוקה.
המיקרוטיה אינה משפיעה על עצב השמע, כך שעזרי שמיעה כמו שתל baha יכולים לפתור את בעיית השמיעה. לרוב עקב הירידה בשמיעה, הילדים הסובלים ממיקרוטיה/אטרזיה נחשבים כילדים עם שמיעה חד צידית, וצריכים לקבל תמיכה על מנת למנוע בעיות התפתחות הקשורות לשמיעה.
הטיפול במיקרוטיה יעשה על ידי מנתח פלסטי, יכלול השתלה של תחליף לאוזן בסדרת ניתוחים. המקור לתחליף האוזן יכול להיות אורגני, סחוס של התורם עצמו למשל מהצלעות (הגישה השכיחה יותר לטיפול), או התקנת שתל מחומר חיצוני.
גל ונטורה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בת 54 בערך) 
 ענף מדעי:  תולדות האמנות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
גל ונטורה (נולדה ב-1970) היא חוקרת אמנות מודרנית, פרופסור מן המנין בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
פרופסור ונטורה מתמחה בהיסטוריה התרבותית של האמנות הצרפתית במאה ה-19. מחקריה מתמקדים בנקודות ההשקה בין תרבות חזותית ובין רפואה, ועוסקים בהיסטוריה של המשפחה, אימהות, הנקה, כאב, מוות ושינה.
מאמריה של ונטורה, אשר עוסקים ברפואה, אימהות, עיצוב ואופנה פורסמו במגוון כתבי עת בינלאומיים, בהם Studies in the Maternal; Journal of Social History; Design and Culture; Design for Health; Visual Resources; Nineteenth-Century Art Worldwide, Social History of Medicine, Journal of Design History.
השכלה

פרופסור ונטורה היא בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בתולדות האמנות ובפסיכולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני בהצטיינות בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ודוקטורט בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת התואר השני שלה עסקה ב"סוגיות זהותיות ביצירות האמנות של אסד עזי". הדוקטורט שלה (בהנחיית פרופסור זיוה עמישי-מייזלש) עסק ב"דימויי הנקה באמנות צרפתית במאה התשע עשרה".
קריירה אקדמית

פרופסור ונטורה מרצה באוניברסיטה העברית משנת 1995. בשנים 2004–2014 היא הרצתה במחלקה לתולדות האמנות בבצלאל.
משנת 2022 ונטורה מכהנת כראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית.
פעילות ציבורית

בשנים 2011–2014 כיהנה ונטורה כחברה בוועדה המקצועית של משרד החינוך להוראת אמנות בבתי ספר תיכוניים.
ונטורה כיהנה כחברה בוועדות מקצועיות של פרסים שונים בתחום האמנות:
בשנים 2014–2016 היא הייתה חברה בחוועדה המקצועית של פרס ג'רארד לוי לצלם-ת צעיר-ה במוזיאון ישראל.
בשנת 2015 היא הייתה חברה בוועדה המקצועית של פרס מירון סימה לאמנות חזותית, בבית האמנים בירושלים.
בשנת 2016 היא הייתה חברה בוועדת הפרס של פרס שפילמן הבין לאומי להצטיינות בצילום (SIPES) במוזיאון ישראל.
מאז 2021 ונטורה חברה בוועדת הרכישות לאמנות מודרנית של מוזיאון ישראל.
ספריה

גל ונטורה, השד שיצא מן הבקבוק: הנקה ותחליפיה באמנות הצרפתית במאה התשע עשרה (מאגנס, 2013)
Gal Ventura, Maternal Breast-feeding and Its Substitutes in 19th-Century French Art (Brill 2018).
Gal Ventura, Hush Little Baby: The Invention of Infant Sleep in Modern France (McGill‐Queen's University Press, 2023)
אורי ברטל, גל ונטורה, עינת לידר (עורכים), מחשבות על נעליים (רסלינג)
בן ברוך בליך, גל ונטורה, דנה אריאלי-הורוביץ, דרור פימנטל, נעמי מאירי-דן (עורכים), פרוטוקולאז' (רסלינג, 2011)
הערות שוליים

↑  דף הבית של פרופ' גל ונטורה במרכז מנדל סכוליון
1 2  קורות החיים של ונטורה באתר האוניברסיטה העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299889505171  VIAF: 81264420   WorldCat (עם VIAF): 81264420
אפקט הצופה

אפקט הצופה הוא מונח המשמש במדעי החברה, וכן בתחום הפיזיקה.
בפן המדעי המושג משמש לתיאור של מצב בו פעולת הצפייה על אירוע או על הניסוי המסוים - כלומר שלאקט הצפייה כשלעצמו או אפילו אקט של מדידה טכנית מדוקדקת הנוגעת בפרטים הרלוונטיים לאירוע מסוים שנמצא תחת בחינה – עלולה להניב מהלך שונה מאוד ולעיתים ממש להוביל לתוצאות מפתיעות, ובלתי שגרתיות; לעיתים ממש הפוכות מהמצופה. מצבים כאלה עשויים להוביל לידי מבוכה ובלבול רב בקהל החוקרים, והאקדמיה שמבקשת לברר מושגים אמיתיים וברורים.
לכן המדע המודרני פיתח, וממשיך לפתח ולהעלות רעיונות או השערות, בכדי לבוא לכדי השגות ושיטות מעשיות להתמודד עם ה"מוזרויות" הללו (מילה שהשתמש בה אלברט איינשטיין בעצמו לגבי עניינים אלו) והחריגות הקשות (לפעמים) הצצות במאגרי הנתונים המשמשים את אנשי המחקר. בעקבות זאת נוסדה ספרות ענפה מאוד המתייחסת לסוגיות הללו ולקושי זה, ושואבת מסקנות מהמצב הנתון ובעזרת מחשבה זהירה, באה להציע שיטות אופני מחקר נאותים יותר, חכמים יותר ואפקטיביים יותר, תוך כדי שהיא מציעה סייגים שונים למחקר, ומעלה נקודות מלכוד פוטנציאליות בתהליכים המחקריים.
הגורמים לתופעה זו הם מגוונים ומהווים בסיס לדיונים רבים בין חוקרים ומדענים נכבדים, זה מכבר מאות בשנים, והמצב, עם כל הניסיונות להביא לפישוט ותוצאות ראויות, עדיין ישנה תופעה עיקשת של מנגנונים פיזיקליים לשבור תבניות כאשר הם נתונים תחת משטר של מדידה ופיקוח. (ראו דה-קוהרנטיות, שזירה קוונטית, עקרון האי-ודאות של הייזנברג; קריסת פונקציית הגל),
לאפקט הצופה חשיבות רבה בבנייה ובתכנון של ניסויים ותצפיות, במסגרת המחקר המדעי ופיתוח הטכנולוגי, זאת לאור הנטאי שהוא עלול לחולל וכן השפעותיו על תוצאות ניתוח של ממצאים, ובהתאם, והסקת מסקנות שעלולות להיות מטעות.
אפקט הצופה במדעי החברה

באופן כללי, ובעיקר במדעי החברה, האפקט מתייחס לשינוי שמתחולל בהתנהגותו של האדם, כאשר הוא מודע להימצאותו תחת פיקוח חיצוני.
אפקט הצופה במדעי החברה > הטיית הצופה

במדעי החברה, המונח הטיית הצופה או הטיית הנסיין מתייחס לשגיאה בניסוי, המתקיימת כאשר הצופים מדגישים יתר על המידה את ההתנהגות שהם מצפים לקבל ואינם מבחינים בהתנהגות שאותה אינם מצפים לקבל. דוגמה קלאסית לכך ניתן למצוא במחקרים אנתרופולוגיים, כגון אלו של מרגרט מיד או מלינובסקי, בהם שידרו הצופים לנצפים את הציפיות והתפישות המוסריות והרעיוניות שלהם, אשר הובילו להטיה חריפה של התוצאות. בניסויים מדעיים רפואיים, מנסים להתגבר על בעיית הטיית הצופה באמצעות עריכת ניסוי סמיות כפולה, בו הן המנסה והן מושא הניסוי אינם מודעים לתוצאות הרצויות או לסוג קבוצת הניסוי אליה הוקצו.
אפקט הצופה בפיזיקה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מערבב בין קריסת פונקציית הגל לבין עקרון אי הוודאות.
במכניקת הקוונטים, בטרם התבצעה מדידה של גודל פיזיקלי כלשהו, יכולה מערכת להימצא במצב של סופרפוזיציה קוונטית, צירוף של מספר מצבים בו זמנית. מערכת הנמצאת בסופרפוזיציה של שני מצבים, למשל, ניתן לתאר על ידי פונקציית הגל הבאה:
\Psi =\alpha \cdot \left|0\right\rangle +\beta \cdot \left|1\right\rangle
אם ותתבצע מדידה שמטרתה לבדוק את מצב המערכת, תתקבל תוצאה אחת בלבד. בדוגמה שלעיל, התוצאות האפשריות היחידות הן שהמערכת מצויה במצב  \left|0\right\rangle  או במצב  \left|1\right\rangle . משמעות הדבר היא שביצוע המדידה גרם ל"קריסת פונקציית הגל"; הצופה השפיע על מצב המערכת מעצם מדידתו אותה.
להסבר אינטואיטיבי של התופעה, ניתן להיעזר בניסוי המחשבתי "החתול של שרדינגר", המתאר חתול, שלא ניתן לקבוע האם הוא חי או מת מבלי לפתוח את הקופסה בתוכה הוא מצוי. אי לכך, בטרם תתבצע תצפית על החתול, הוא נמצא בסופרפוזיציה של המצבים "חי" ו"מת". המצב הפיזיקלי מושפע מעצם המדידה, ואינו תלוי בהימצאותו של צופה חי, אשר יבחן את ערכיה.
ראו גם

פרשנות קופנהגן
ניסוי שני הסדקים, ניסוי ששינה את עולם הפיזיקה לחלוטין
מחשב קוונטי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד כץ (מהנדס)

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1906 ביריזובקה שליד אודסה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  21 בנובמבר 1974 (בגיל 68)
דוד כץ (15 באוגוסט 1906 – 21 בנובמבר 1974) היה מנהל מחלקת הנדסת החשמל והמהנדס הראשי של קופת חולים כללית, במשך כ-25 שנה עד מותו. בתפקידו הקים רשת בתי חולים ומרפאות בכל הארץ.