מרטין ריס
קריירה ומחקר

לאחר שמילא תפקידי מחקר פוסט-דוקטורט בבריטניה ובארצות הברית, כיהן כפרופסור באוניברסיטת סאסקס, בשנים 1972–1973. מאוחר יותר הוא עבר לקיימברידג', שם היה ראש הקתדרה הפלומיאנית לאסטרונומיה באוניברסיטת קיימברידג' עד 1991, ומנהל המכון לאסטרונומיה (IoA).
בשנת 1975 התמנה לפרופסור לאסטרונומיה בגרשם קולג' בלונדון. והפך לעמית של החברה המלכותית בשנת 1979. מ-1992 עד 2003, הוא היה פרופסור למחקר של החברה המלכותית, ומ-2003 פרופסור לקוסמולוגיה ואסטרופיזיקה. בין השנים 2004–2012 היה המנהל של טריניטי קולג', קיימברידג'. הוא עמית כבוד של דרווין קולג', קינגס קולג', קלייר הול, רובינסון קולג' וג'יזס קולג', קיימברידג'.
ריס הוא מחברם של יותר מ-500 מאמרי מחקר, והוא תרם תרומה משמעותית למספר תיאוריות ביניהם לגילויה של קרינת הרקע הקוסמית, הסברים לצבירות והיווצרות גלקסיות. ומחקריו על התפלגות הקוואזרים הובילו להכחשה סופית של תאוריית המצב היציב.
הוא היה מהראשונים שהציעו כי חורים שחורים עצומים מפעילים קוואזרים, וכי ניתן להסביר תצפיות אסטרונומיות על- לומינליות כאשליה אופטית הנגרמת על ידי עצם הנע בחלקו לכיוון הצופה.
מאז שנות ה-90, ריס עבד על התפרצויות קרני גמא, במיוחד בשיתוף פעולה עם פיטר מסזארוס, ועל האופן שבו הסתיימו "העידנים האפלים הקוסמיים" כאשר הכוכבים הראשונים נוצרו. מאז שנות ה-70 הוא מתעניין בהיגיון אנתרופי, ובאפשרות שהיקום הגלוי שלנו הוא חלק מ"רב -יקום" רחב יותר.
ריס הוא מחברם של ספרים על אסטרונומיה ומדע המיועדים לציבור הרחב ומעביר הרצאות ושידורים פומביים רבים. בשנת 2010 הוזמן להעביר את הרצאות ריית' עבור ה-BBC, שפורסמו לאחר מכן כ- "מכאן לאינסוף: אופקים מדעיים". ריס חושב שהחיפוש אחר חיים מחוץ לכדור הארץ הוא כדאי, וכיהן כיו"ר המועצה המייעצת לפרויקט "האזנה פורצת דרך", תוכנית של חקירות SETI במימון המשקיע הרוסי אמריקאי יורי מילנר.
בנוסף להרחבת תחומי העניין המדעיים שלו, ריס כתב ודיבר רבות על הבעיות והאתגרים של המאה ה-21, ועל הממשקים בין מדע, אתיקה ופוליטיקה. הוא חבר במועצת המנהלים של המכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון ובבית הספר של אוקספורד מרטין. היה שותף להקמת המרכז לחקר סיכון קיומי ומכהן בוועדה המייעצת המדעית לעתיד החיים במכון. בעבר כיהן כנאמן של המוזיאון הבריטי, מוזיאון המדע, קרן גייטס קיימברידג' והמכון לחקר מדיניות ציבורית (IPPR).
בשנת 2007, העביר את הרצאות ג'יפורד על "מדע המאה ה-21: פרספקטיבה קוסמית ואתגרים יבשתיים" באוניברסיטת סנט אנדרוז.
באוגוסט 2014, ריס היה אחד מ-200 אישי ציבור שחתמו על מכתב לגרדיאן המביע את תקוותם שסקוטלנד תצביע להישאר חלק מהממלכה המאוחדת במשאל העם שנערך בספטמבר בנושא זה .
בשנת 2015, היה מחבר שותף של הדו"ח שהשיק את תוכנית אפולו העולמית, הקוראת למדינות מפותחות להתחייב להוציא 0.02% מהתמ"ג שלהן למשך 10 שנים, כדי לממן מחקר שיהפוך את עלות האנרגיה המתחדשת למשתלמת יותר מחשמל המבוסס על שריפת דלק מאובנים עד שנת 2025.
הדוקטורנטים שלו כללו את רוג'ר בלנדפורד, קרייג הוגאן, ניק קייזר, פרייאמוודה נטרג'אן וג'יימס א. פרינגל .
לציון יום השנה ה-300 של מועצת האורך ב-2014, הוא הקים תוכנית של פרסי אתגר חדשים של 5–10 מיליון ליש"ט תחת השם 'פרס אורך 2014', והוא מכהן כיושב ראש המועצה המייעצת. הנושאים של שני הפרסים הראשונים הם הפחתת שימוש לא הולם באנטיביוטיקה, ושיפור הבטיחות והעצמאות של הסובלים מדמנציה. פרס קו האורך לדמנציה הוכרז לאחרונה בשנת 2022.
בכתביו הכלליים ובבית הלורדים ההתמקדות שלו הייתה בשימושים ובניצול לרעה של טכנולוגיה מתקדמת ובנושאים כמו סיוע למות, שימור שמיים אפלים ורפורמות להרחבת תוכניות הלימודים לאחר 16 ותואר ראשון בבריטניה. הוא גם חבר כיום בוועדת המדע והטכנולוגיה של בית הלורדים.