stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גודפרי צ'יטלו

גודפרי צ'יטלו, שכונה אוקר (22 באוקטובר 1947 - 27 באפריל 1993), היה כדורגלן זמבי ששיחק כחלוץ. הוא נחשב כשחקן זמביה הגדול בכל הזמנים, מכיוון שהוא מחזיק בשיא כיבוש השערים של נבחרתו ונבחר חמש פעמים ככדורגלן השנה של זמביה.  בשנת 2006, הוא נבחר על ידי CAF לאחד מ-200 הכדורגלנים האפריקאים הטובים ביותר ב-50 השנים האחרונות.
התאחדות הכדורגל של זמביה טענה שצ'יטלו כבש יותר מ-100 שערים בכל המסגרות ב-1972, יותר מהסך הכולל של גרד מילר באותה שנה והסך הכולל של ליונל מסי ב-2012, שניהם מכונה לעיתים קרובות על ידי העיתונאי " שיאי עולם". המחקר הוצג בשנת 2012 לאחר שליונל מסי שבר את שיא העולם לכאורה של גרד מולר . אף על פי כן, דובר פיפ"א הכריז שמעולם לא היה קיים שיא עולם רשמי של פיפ"א מכיוון שהם לא עקבו אחר תחרויות מקומיות.
עם הפרישה, צ'יטלו החל לאמן והיה אחראי על נבחרת זמביה כאשר כל הנבחרת נספתה בהתרסקות מטוס מול חופי גבון ב-27 באפריל 1993.
מותו

ב-27 באפריל 1993, נבחרת זמביה נסעה לסנגל למשחקי המוקדמות של מונדיאל 1994 בשלב הבתים. אמצעי התחבורה של הצוות היה מטוס של חיל האוויר הזמבי. לאחר תדלוק בליברוויל, גבון, המטוס פיתח בעיות וצלל לים. 30 אנשים על הסיפון, כולל מייקל מוואפה, נשיא ה-FAZ, צ'יטלו ושמונה עשר שחקנים מתו בתאונה.
דרך גודפרי צ'יטלו בלוסקה נקראת על שם צ'יטלו. בדצמבר 2012, קבווה ווריורס שינה את שמו של אצטדיון הרכבות ל"אצטדיון גודפרי צ'יטלו", והכריז על תוכניות להקים פסל לכבודו.
הערות שוליים

↑  Zimba, Jack (31 בינואר 2010). "Lest we forget them". The Post (Zambia). אורכב מ-המקור ב-18 בדצמבר 2012. נבדק ב-27 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Muchimba, Jerry (24 במאי 2012). "Samuel "Zoom" Ndhlovu: True Zambian Legend". Bolazambia. נבדק ב-9 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maradas, Emmanuel. "Interview with Ndaye Mulamba Living Legend". Simbasports. אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2009. נבדק ב-17 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dennis Liwewe talks to Fast Track". BBC. 9 במאי 2002. נבדק ב-10 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jerry Muchimba (9 בנובמבר 2012). "Zambia National Team Appearance and Scoring Records". Zamfoot. נבדק ב-23 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chibulu, Musonda "Stars of yester-year – Solly Pandor: True Zambian Legend" Zambia Daily Mail, 14 August 2010 p.10
↑  "Profile: Before Lionel Messi, there was Godfrey Chitalu". The Score. 17 בדצמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-19 בדצמבר 2012. נבדק ב-16 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ekai, Claudia (13 בדצמבר 2012). "Chitalu's record spins football world". Supersport. נבדק ב-17 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pilgrim, Sophie (17 בדצמבר 2012). "Zambia's Chitalu 'scored more goals than Messi'". France24. נבדק ב-17 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guerrero, Jose (15 בדצמבר 2012). "Kamanga: "El Derby County vino dos veces para fichar a Chitalu"". as.com. נבדק ב-15 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Οι 200 κορυφαίοι Αφρικανοί" [The top 200 Africans]. Sport24.gr. 25 באוקטובר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Super League History". Football Association of Zambia. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cummings, Michael (11 בדצמבר 2012). "Godfrey Chitalu: Did Zambian Striker Score More Goals Than Lionel Messi?". Bleacher Report. נבדק ב-29 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FIFA refuses to back Lionel Messi or Godfrey Chitalu for goal record". BBC Sport. 14 בדצמבר 2012. נבדק ב-15 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Djazmi, Mani (10 בפברואר 2012). "Zambian footballers remember a lost generation of players". BBC Sport. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Jonathan (19 בינואר 2012). "The day a team died: A tragedy for Zambian football". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Godfrey Chitalu Rd". Google Maps. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kabwe Warriors To Honour Zambia's Greatest Player of All Time – Godfrey 'Ucar' Chitalu". Tumfweko. 17 בדצמבר 2012. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Zambian club to name stadium after hero Chitalu". ten sport. 17 בדצמבר 2012. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4593 3921  LCCN: no98020269  VIAF: 26676702   WorldCat (עם VIAF): 26676702 
קברו של גודפרי צ'יטלו בלוסאקה.
ג'אז סינקלייר

| --- | --- |

סינקלייר, 2019
 לידה:  22 ביולי 1994 (בת 30) דאלאס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סמין סינקלר סבינו (באנגלית: Jasmine Sinclair Sabino; נולדה ב-22 ביולי 1994), הידועה בשם הבמה ג'אז סינקלייר, היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, הידועה בגילום אנג'לה בסרט הקולנוע "ערים של נייר", כקלואי בסרט האימה "סלנדרמן" ובתפקידה כרוזלינד ווקר בסדרה של נטפליקס "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה".
קריירה

בשנת 2013 כיכבה סינקלייר בשני הפרקים של הסדרה התיעודית "כיתת אומן".
בשנת 2014 גילמה סינקלייר את תפקיד קים קרסון בפרק אחד של סדרת הטלוויזיה "מהפכה". היא שיחקה גם בתפקיד טאשה ויליאמס בשלושה פרקים בסדרת הטלוויזיה "Rizzoli & Isles" בהפקת ערוץ TNT.
בשנת 2015 גילמה סינקלייר את אנג'לה בסרט הדרמה הקומית של ג'ייק שרייר, "ערים של נייר", יחד עם נאט וולף וקארה דלווין. הסרט הוא עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ון גרין, והוקרן לראשונה ב־24 ביולי 2015.
בשנת 2016, סינקלייר כיכבה בתפקיד אנה, אם פונדקאית, בסרט המותחן "When the Bough Breaks", בבימויו של ג'ון קסאר. הסרט יצא לאקרנים ב־9 בספטמבר 2016.
בשנת 2017 סינקלייר כיכבה בתפקיד ביאטריס בנט בסדרה הטלוויזיה "יומני הערפד".
סינקלייר גילמה את קלואי בסרט האימה העל טבעי "סלנדרמן", שהוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-10 באוגוסט 2018. ב־5 בפברואר 2018 לוהקה סינקלייר לתפקיד רוזלינד ווקר בסדרה של נטפליקס, "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | ערים של נייר | אנג'לה |  |
| 2016 | כשהענף נשבר | אנה וולש |  |
| 2017 | אמהות בהפרעה | אוליביה |  |
| 2018 | סלנדרמן | קלואי |  |
| 2022 | Please Baby Please |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | מהפכה | קים קרסון | פרק: "Exposition Boulevard" |
| 2014 | ריזולי ואיילס | טאשה ויליאמס | 3 פרקים |
| 2016–2019 | Easy | אמבר | 3 פרקים |
| 2017 | יומני הערפד | ביאטריס בנט | 2 פרקים |
| 2020-2018 | הרפתקאותיה המצמררות של סברינה | רוזלינד ווקר | תפקיד ראשי (4 חלקים); 36 פרקים |
| 2023 | דור ה-V | מארי מורו | סדרת טלוויזיה עתידית של אמזון פריים וידאו |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרס פטל הזהב | שחקנית המשנה הגרועה ביותר | סלנדרמן | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ות'הם לטלוויזיה | ההופעה הטובה ביותר בסדרה קומית | דור ה-V | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2 3  Ge, Linda; Nededog, Jethro (14 באוקטובר 2014). "John Green Adaptation 'Paper Towns' Adds Newcomer Jaz Sinclair (Exclusive)". thewrap.com. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "HBO to Premiere ANNA DEAVERE SMITH: A YOUNGARTS MASTERCLASS, 2/17". broadwayworld.com. 11 בפברואר 2014. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sims, Andrew (15 באוקטובר 2014). "'Paper Towns' adds Jaz Sinclair as Radar's girlfriend Angela". hypable.com. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Somosot, Janice (18 במרץ 2015). "'Rizzoli & Isles' Season 5 Finale 'Family Matters' Spoilers: A Husband Who Appears To Lead A Double Life Gets Killed [WATCH VIDEO]". ibtimes.com.au. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paper Towns (2015)". boxofficemojo.com. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (16 בדצמבר 2014). "Jaz Sinclair Joins Screen Gems Thriller 'When the Bough Breaks'". variety.com. נבדק ב-27 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lesnick, Silas (30 במרץ 2015). "Pride and Prejudice and Zombies Gets February 19, 2016 Release". comingsoon.net. נבדק ב-4 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zinski, Dan (23 בינואר 2018). "Slender Man Release Date Pushed Back to August 2018". Screenrant. נבדק ב-6 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (22 במאי 2017). "Joey King, Julia Goldani-Telles & More Join 'Slender Man' From Director Sylvain White". Deadline. נבדק ב-6 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (5 בפברואר 2018). "'Riverdale' Spinoff Casts Sabrina's Best Friend (Exclusive)". Hollywood Reporter. נבדק ב-6 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lexi Carson, ‘Baby Reindeer,’ ‘Mr. & Mrs. Smith’ and ‘Colin From Accounts’ Take Top Prizes at 2024 Gotham TV Awards: Full Winners List, Variety, ‏2024-06-05 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018148982  MusicBrainz: f53e3c7e-9502-4ad9-8b7f-bdecedaf7ae9  VIAF: 426149294519480521947   WorldCat (עם VIAF): 426149294519480521947
ברוך בג

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1901 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 באוקטובר 1993 (בגיל 91) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 השכלה:  הטכניון
 עיסוק:  עסקן ספורט, מהנדס
 
ברוך בג (3 בדצמבר 1901 – 2 באוקטובר 1993) היה יו"ר "השחר" בלטביה, רכז מקצועי של הפועל בארץ ישראל ומזכיר המחלקה להכשרה גופנית של הוועד הלאומי, מקימו ומנהלו הראשון של מכון וינגייט.
קורות חייו

בג נולד בריגה, בשטח האימפריה הרוסית (בתחומי לטביה של ימינו) לשלום ופרומה בג, במשפחה דתית, ששמרה על המסורת.
בסתיו 1917 פרצה מלחמת האזרחים ברוסיה וגויס לצבא האדום, שירת בלגיון ע"ש קרל ליבקנכט. בשנת 1918 הוכרזה עצמאותם של הפרובינציות הבלטיות. מדינות אלו העניקו למיעוטים, כולל היהודים, אוטונומיה תרבותית וחינוכית.
בשנת 1919 התקבל לאוניברסיטת לטביה לפקולטת ההנדסה אזרחית.
קורות חייו > פעילותו בלטביה

היה פעיל בארגונים ציוניים שונים, כיהן כיו"ר ארגון השחר והיה פעיל בארגוני ספורט שונים, ביניהם מכבי ריגה, בו עסק בהתעמלות ובהתעמלות מכשירים וגם אימן קבוצות נוער. ארגן את אגודת הצופים הראשונה "בר-כוכבא" שממנה צמח השומר הצעיר. בשנת 1922 השתתף בקורס השתלמות למדריכי צופים באנגליה, יחד עם משתתפים נוספים מלטביה ומרחבי אירופה. בשובו ללטביה קיבל את התואר "מדריך צופים" והוא היהודי הראשון שזכה לאות זה. בשנת 1923 הצטרף לבית הספר לעברית בלטביה כמורה לחינוך גופני ובמקביל למד בסמינר הממשלתי הלטבי.
קורות חייו > פעילותו בארץ ישראל

בשנת 1929 עלה לארץ ישראל והתקבל לטכניון למחזור ד'. בשנת 1931 סיים את לימודיו לתואר מהנדס בניין. היה חבר באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל.
גם בישראל פעל בתחום הספורט. נכנס למלאכת הארגון של הפועל בחיפה ובמרכז. בין השנים 1930 ל-1933 היה הרכז המקצועי של הפועל והיה שותף בארגון הכינוס השלישי של הפועל. בשנים 1934 ו-1935 היה שליח ההסתדרות והפועל בפולין, שם סייע בהקמת סניפי הפועל וארגן קורסים בהם יוכשרו המועמדים לקראת עלייתם ארצה, ולשירותם בההגנה. בנוסף, נשלח על ידי משה שרת, אז מנהל המחלקה המדינית של הסוכנות לפולין לארגן קורסים למועמדים לעלייה לשירות במשטרת פלשתינה (א"י).
בשנת 1939 הוחלט להקים מחלקה להכשרה גופנית. בג היה מארגן המחלקה, אשר הייתה המוסד הממלכתי הראשון לחינוך גופני בארץ ישראל.
עם סיום מלחמת העולם השנייה, השתתף במשלחת רשמית של ארגוני הספורט בארץ ישראל בקונגרס הציוני הראשון לאחר המלחמה, שהתקיים בבזל שבשווייץ.
בשנת 1948 הוחלט להקים את הקמת המכון הלאומי לחינוך הגופני, על שם א.ד. וינגייט. הקמת מכון וינגייט הוטלה על בג. ב-1957 החל המכון לפעול, תחת ניהלו של בג. ב-3 בספטמבר 1958 נחנך המכון באופן רשמי.
בשנת 1953 היה ראש המשלחת של קבוצת הכדורסל הישראלית שהשתתפה באליפות אירופה בכדורסל שנערכה במוסקבה.
בשנת 1970, לאחר כהונה של 12 שנים כמנהל מכון וינגייט, פרש לגמלאות.
בין השנים 1970 ל-1980 המשיך לעסוק באופן פרטי כמהנדס מייעץ להקמת מתקני ספורט וחינוך גופני.
נשא לאישה את פרידל בת יצחק ניטקמן, להם שני ילדים: נורית גולדנברג ורן בג.
קורות חייו > אותות הוקרה

ב-1963 הוענק לו עיטור של מרכז הפועל - האיש כפועלו.
ב-1965 זכה, כאחד ממקימי מכון וינגייט ומנהלו - בפרס דב הוז של עיריית תל אביב.
קורות חייו > הנצחה

אולם ההתעמלות במכון וינגייט קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  השחר היה ארגון ציוני יהודי באוניברסיטה בריגה. מרבית חבריו  עלו לארץ, חלקם עלו אחרי הקמת המדינה
↑  קראו בכותר - ספר בית"ר : קורות ומקורות - כרך א : מן העם, באתר kotar.cet.ac.il
↑  סיפורו של הפועל, עמ' 81.
↑  על אולם ברוך בג, מתוך אתר מכון וינגייט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012250562105171  VIAF: 5098167807364618130007   WorldCat (עם VIAF): 5098167807364618130007
ג'ון בל (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1997 (בן 26) פייזלי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בל (באנגלית: John Bell; נולד ב-20 באוקטובר 1997) הוא שחקן סקוטי. הוא שיחק בתפקיד ביין בשניים מסדרת סרטי "ההוביט", איאן מארי הצעיר בסדרת הטלוויזיה "זרה" של ערוץ Starz, אנגוס בסרט "באטלשיפ", הליוס בסרט "זעם הטיטאנים", וגילם את טובי קולמן בתוכנית הטלוויזיה "Tracy Beaker Returns".
ביוגרפיה

בל נולד בפייזלי שבסקוטלנד. הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-2007 כששיחק בתפקי קריט בפרק "אוטופיה" של הסדרה "דוקטור הו". במרץ 2008 הופיע כזמר מוביל בקדימון לתוכנית הכישרונות "I'd Do Anything" של ערוץ BBC1. ב-2009 שיחק בל בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקצר "Transit".
ב-2009 הופיע בל לראשונה בקולנוע בדמות יתום צעיר בשם תומאס בסרט "A Shine of Rainbows". בשנים 2009 ו-2010 גילם את אנתוני ויבר בסדרת הטלוויזיה "Life of Riley". ב-2011 הופיע בסרט הטלוויזיה "הטי" בתפקיד רובין לה מסורייה. בשנים 2010 ו-2011 כיכב בל בתפקיד טוני קולמן בסדרת הטלוויזיה לילדים, זוכת הבאפט"א, "Tracy Beaker Returns".
ב-2012 שיחק בל בתפקיד הליוס בסרט הפנטזיה "זעם הטיטאנים", ואחר כך הופיע בתפקיד אנגוס בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ". עוד ב-2012 שיחק בתפקיד בילי במפסי במיני-סדרה "Hatfields & McCoys". ב-2013 ו-2014 גילם את ביין, בנו של בארד הקשת בסרט "ההוביט: מפלתו של סמאוג" ובסרט ההמשך "ההוביט: קרב חמשת הצבאות". עוד ב-2013 שיחק בפרק בסדרה "רציחות במידסומר" בתפקיד ג'יימי קאר.
ב-2017 הצטרף בל לצוות שחקני הסדרה "זרה" בעונה השלישית, והוא מגלם בה את איאן מארי הצעיר, בנם של איאן וג'ני. הדמות שלו הופיעה לראשונה בסדרה בפרק "א. מלקולם".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | A Shine of Rainbows | תומאס |  |
| 2012 | זעם הטיטאנים | הליוס |  |
| 2012 | באטלשיפ | אנגוס |  |
| 2013 | ההוביט: מפלתו של סמאוג | ביין |  |
| 2014 | ההוביט: קרב חמשת הצבאות | ביין |  |
| 2017 | טריינספוטינג 2 | ספאד הצעיר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | דוקטור הו | Doctor Who | קריט | בפרק "Utopia" |
| 2009–2010 |  | Life of Riley | אנתוני ויבר | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2010–2011 |  | Tracy Beaker Returns | טובי קולמן | סדרת טלוויזיה (25 פרקים) |
| 2011 |  | Hattie | רובין לה מסורייה | סרט טלוויזיה |
| 2013 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ג'יימי קאר | בפרק "The Sicilian Defence" |
| 2017 | אדמת הפקר | Into the Badlands | גבריאל | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 2017 | זרה | Outlander | איאן מארי הצעיר | תפקיד קבוע |
הערות שוליים

↑  "John Bell Q&A". Kidzworld.com. 1 במרץ 2011. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Shine of Rainbows". Rotten Tomatoes. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Doan, Brian. "A Shine of Rainbows Movie Review (2010)". Roger Ebert. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ScreenTerrier: Tracy Beaker Returns". Screenterrier.blogspot.co.uk. 1 בדצמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2013. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Categorized as (15 באוקטובר 2012). "Wrath Of The Titans DVD Review". The Hollywood News. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Review: Wrath of the Titans". Slackerwood. 31 במרץ 2012. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ScreenTerrier (19 בנובמבר 2010). "ScreenTerrier: Tracy Beaker's John Bell joins Battleship". Screenterrier.blogspot.co.uk. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2013. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watch The Hobbit World Premiere Live". Cinemovie.tv. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "And So it Begins: First Screen Shot from The Hobbit: The Desolation of Smaug". SciFi Mafia. 18 בדצמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2013. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5641126  ISNI: 0000 0001 3382 9665  LCCN: no2013081401  VIAF: 305044480   WorldCat (עם VIAF): 305044480
ג'י וילו וילסון

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1982 (בת 42) ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם לידה:  גוונדולין וילו וילסון
 לאום:  אמריקאית מצרית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 תחום יצירה:  כתיבה
 זרם באמנות:  קומיקס מסה
 יצירות ידועות:  גברת מארוול (קמלה קאן)
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו, פרס הפנטזיה העולמי
 בן זוג:  עומאר וילסון
 www.gwillowwilson.com
 
גוונדולין וילו וילסון (Gwendolyn Willow Wilson, הידועה גם בשם העט ג'י וילו וילסון), היא קומיקסאית, סופרת, מחברת מאסות ועיתונאית אמריקאית. הרומן הגרפי הראשון שלה, "קהיר" (שפורסם על ידי ורטיגו קומיקס בשנת 2007), היה פורץ דרך בכך שהציג נשים מוסלמיות במצרים לנוער, והיה לרב מכר בארצות הברית. ידועה בזכות יצירתה בעבור מארוול קומיקס חידוש לדמותה של גב׳ מארוול, שעודכנה לגיבורת-על מוסלמית בת 16. וילסון היא אחת מהקומיקסאיות המוסלמיות הראשונות שעבדו בחברות הקומיקס הגדולות בעולם מארוול קומיקס ו-DC קומיקס.
ביוגרפיה > תחילת חייה

וילסון נולדה ב-31 באוגוסט 1982 בניו ג'רזי, ובילתה שם את עשר השנים הראשונות לחייה. הוריה היו אתאיסטים. וילסון נתקלה לראשונה בקומיקס כאשר קראה חוברת של האקס-מן שחולקה בבית ספרה, שהתנגדה לעישון. דמויות הקומיקס ריתקו אותה והיא החלה לצפות בסדרה המצוירת של חבורת גיבורי העל ששודרה בבקרים של יום שבת. שנתיים מאוחר יותר עברה וילסון עם משפחתה לקולורדו שם החלה לעסוק בצורה יותר משמעותית בקומיקס.
ביוגרפיה > התקרבות לאסלאם

בשנות העשרים לחייה למדה באוניברסיטת בוסטון היסטוריה כללית. במהלך שנת הלימודים השנייה שלה לקתה וילסון במחלה בכליה ובזמן שלא הייתה פעילה, למדה וקראה רבות על דתות שונות, כולל בודהיזם, יהדות, נצרות ואסלאם. בתחילה שקלה וילסון בכלל להתגייר משום שהוקסמה מהרעיון של "האל הבלתי ניתן לחלוקה שהוא אחד ויחיד", אך דחתה את הרעיון מכיוון שהרגישה שהיהדות לא מוכנה לקבל אנשים חדשים. לאחר לימודי היהדות התמקדה וילסון באסלאם, שנראה לה פנטסטי מכיוון ש"להיות מוסלמי זה סוג של עסקה בינך לבין אלוהים". לאחר הפוגה של זמן מה בלימודיה, פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר גרמו לה לחזור לחקור את האסלאם.
בשנת 2003, זמן קצר לפני סיום לימודיה, וילסון נסעה למצרים כדי ללמד אנגלית בקהיר. במהלך הטיסה לשם החליטה וילסון להתאסלם וכבר במטוס נשאה את דברי השהאדה והמירה את דתה. "[באותה טיסה] עשיתי שלום עם אלוהים. קראתי לו אללה". על פי ספרה "מסגד הפרפר", עם הגעתה לקהיר, וילסון קיימה את מצוות האסלאם בסתר, ורק לאחר שנישאה לבחור מצרי החלה לקיים את המצוות בגלוי. מיד כשהגיעה לקהיר היא ושותפתה לחדר שהתגוררו בטורה (מחוז בקהיר) ובתחילה התקשו אפילו לרכוש מזון מפאת חוסר כסף. הצמד פגש במורה לפיזיקה בשם עומאר, שהציע להן תמיכה והדרכה בעיר. עד מהרה התחתנו וילסון ועומאר. מאוחר יותר עברו בני הזוג לארצות הברית כאשר וילסון חזרה לקריירת הכתיבה שלה, ועומאר הסב את מקצועו לסנגור משפטי לפליטים.
קריירה

קריירת הכתיבה של וילסון בכלל לא החלה בקומיקס, אלא כמבקרת מוזיקה במגזין DigBoston. בעת שהותה בקהיר כתבה מספר מאמרים לעיתונים "The Atlantic", "הניו יורק טיימס" ועוד. בנוסף תרמה רבות עבור מגזין האופוזיציה המצרי "Cairo Magazine", שהופסק מאוחר יותר. וילסון הייתה לעיתונאית האמריקאית הראשונה שזכתה לראיין את עלי גומעה באופן פרטי לאחר שקודם לתפקיד המופתי הגדול של מצרים. בנוסף, פרסמה וילסון ספר אוטוביוגרפי בשם "מסגד הפרפר" שעוסק בחיים במצרים בתקופת שלטון מובארק, שנבחר לספר הטוב ביותר על ידי סיאטל טיימס לשנת 2010, וקיבל תשבחות רבות בכל העולם.
הרומן הגרפי הראשון שלה, "קהיר" (איורים מאת מ. ק. פארקר), פורסם על ידי ורטיגו קומיקס בשנת 2007, והוכרז כאחד הרומנים הגרפיים הטובים ביותר לשנת 2007 על ידי Publishers Weekly,(אנ') The Edmonton Journal (אנ') ו-Comics Worth Reading. מהדורת הכריכה הרכה של "קהיר" הוכרזה כאחד מהרומנים הגרפיים הטובים ביותר עבור תלמידי תיכון בשנת 2008 על ידי School Library Journal, (אנ') ונבחר לאחד מעשרת הרומנים הגרפיים הטובים ביותר לבני נוער בשנת 2009 על ידי איגוד הספריות האמריקאי (אנ').
סדרת הקומיקס הראשונה שלה, "אוויר" (Air), שאוירה על ידי פאקר ופורסמה גם כן על ידי ורטיגו קומיקס בשנת 2008, הייתה מועמדת לפרס אייזנר עבור 'הסדרה הטובה ביותר' בשנת 2009. רדיו NPR בחר בסדרה כאחת מסדרות הקומיקס המובילות של שנת 2009, וזכתה לשבחים רבים מעיתונים כגון קומיק בוק ריזורס, (אנ') מגזין מארי קלייר (אנ') ו-ליבררי ג'ורנל. (אנ')
במשך זמן מה כתבה וילסון עבור DC קומיקס חוברות קומיקס שונות, כגון חוברות מס' 704 ו-706 של סופרמן, סדרת קומיקס העוסקת בגיבורת-העל ויקסן וחוברות קומיקס רבות של אאוטסיידרס. בשנת 2014 עברה וילסון לחברה המתחרה מארוול קומיקס, שם כיכבה עם דמויות קומיקס רבות כשהמפורסמת בהן היא קמלה קאן, נערה מוסלמית המתגוררת בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ומקבלת כוחות על.
בנובמבר 2018 קיבלה וילסון הצעה מ-DC קומיקס לכתוב ספר לדמותה של וונדר וומן. היא קיבלה את ההצעה וכתבה את הספר "המלחמה הצודקת" שהפך לפופולרי מאוד.
במרץ 2019 הוציאה את הספר "מלך הציפורים" המספר את סיפורה של פטימה, פילגש בחצר המלוכה של גרנדה (האמירות האחרונה של ספרד המוסלמית), וחברה היקר חסן, יוצר מפות הארמון. לאחר מכן בשנת 2020 היא כתבה את סדרת ספרי The Dreaming עבור DC קומיקס (אמנות מאת ניק רובלס), שנכללת ביקום של סאנדמן.
קריירה > יצירת "קמלה קאן"

לאחר שוילסון כבר כתבה סיפורי קומיקס שונים כמו סופרמן ואאוטסיידרס היא קיבלה דוא"ל לראיון עם דייוויד גבריאל, סגן נשיא בכיר בחברת מארוול. בשלב זה וילסון עמלה קשה מאוד על סיום הרומן השני שלה, אך הסכימה להגיע לראיון. בתוך זמן קצר החלה לעבוד יחד עם המפיקה סנה אמנת על דמות של גיבורת על מוסלמית, כפי שרצתה וילסון. כך נולדה דמותה של קמלה קאן.
תהליך העיצוב של קמלה היה ארוך, אך לא היו חילוקי דעות בין וילסון למפיקה - שתיהן הסכימו שקמלה צריכה להיות נערה מוסלמית אמריקאית מתבגרת. השתיים התלבטו ליצור לה מוצא סומלי, אך לבסוף החליטו לתת לה מוצא פקיסטני. בזמן שיצרה את קמלה חששה וילסון כי הדמות תתקבל בשליליות רבה הן על ידי שונאי מוסלמים והן על ידי אנשים שיחשבו שהדמות לא מציגה את האסלאם בצורה נאותה. עיצוב המראה של קמלה היה מדוקדק מאוד, והגיע לפרטים הקטנים ביותר: למשל, וילסון בחרה שקמלה לא תלבש חיג'אב, מכיוון שרוב הנערות המוסלמיות בגילה לא לובשות חיג'אב, ויהיה זה לא מתאים לאופי הדמות.
למרות החששות הראשוניים שלה, קמלה התקבלה בחיוב בקרב קוראי הקומיקס. מקורות מסוימים תיארו אותה כדמות ריאליסטית מאוד, ואף השוו אותה לפיטר פארקר של ימינו. אחרים אף ראו בקמלה סמל לשוויון ולייצוג של דתות שונות.
קריירה > רעיון האותנטיות וריאליזם

בשנת 2017 סגן נשיא ההדפסה והמכירות של מארוול, דייוויד גבריאל, התראיין למגזין המקוון ICv2, שם שיער שהמכירות של מארוול נפגמות מהריבוי של דמויות נשיות ומגוונות. בעקבות כך זעמה וילסון ויצאה עם דעה הפוכה לזו של גבריאל, וקראה לה "אותנטיות וריאליזם". היא טענה כי הכוח שעמד מאוחרי ההצלחה הגדולה של קמלה קאן ודמויות נוספות כדוגמתה היא האותנטיות והריאליסטיות שלה, ולא הגיוון; היא טענה כי הגיוון לא נוצר בשביל הגיוון עצמו, אלא מייצג את המצב הקיים. היא עוד אמרה שהמכירות של מארוול דווקא המריאו בזכות אותן דמויות "מגוונות" שהצליחו לטענהתה בגלל ייחודם. וילסון הזכירה גם את הגיבורים לוק קייג', הפנתר השחור ובאטגירל כדוגמאות לגיבורי על "מגוונים" שהצליחו מאוד.
בהמשך חידדה את חזון האותנטיות והריאליזם, וטענה כי "סיפורים המתמקדים בנושאים אותנטים ובחוויות ספציפיות יכולים להצליח מאוד מכיוון שלא מדובר במשהו מרוחק. מדובר בהשתקפות - ככל שאפשר בספרות - של החיים עצמם". וילסון הצהירה כי סיפורים שמסוגלים לספק עלילה טובה ואותנטית יצליחו. היא התייחסה לדבריו של גבריאל והבהירה כי הביקורת לא צריכה להיות על ספרים ריאליסטים, אלא על ספרים שמציגים את הריאליזם בצורה מעוותת.
פרסים

2012 - פרס ספר המזרח התיכון - בקטגוריית ספרות נוער (על הספר אליף הבלתי נראה)
2013 - פרס איגוד מוכרי הספרים בצפון מערב האוקיינוס השקט - בקטגוריית הספר המקומי הטוב ביותר (על הספר אליף הבלתי נראה)
2013 - פרס הפנטזיה העולמי - בקטגוריית הרומן הטוב ביותר (על הספר אליף הבלתי נראה)
2014 - פרס פונטייר השבור - בקטגוריית הסופר/ת הטוב/ה ביותר (על קמלה קאן)
2015 - פרס הוגו - בקטגוריית הרומן הגרפי הטוב ביותר (על קמלה קאן)
2016 - פרס דוויין מקדאפי לגיוון בקומיקס (על קמלה קאן)
ביבליוגרפיה > קומיקס > די סי קומיקס

ויקסן: שובו של האריה (סדרת ספרים):
"שוורים: שובו של האריה" (2008 - 2009)
"טורפים" (אמנות מאת קאפו,2008)
"Sanctuary" (אמנות מאת קאפו, 2008)
"עלה" (אמנות מאת קאפו, 2009)
"אלילים" (עם קאפו, 2009)
סופרמן חוברות מס' 704 ו-706 (עם ליאנדרו אוליביירה ואמילקר פיננה, 2010)
וונדר וומן חוברות מס' 58–72, ו-74–81 (עם קרי נורד, אלחנדרו גרמניקו, עמנואלה לופאצ'ינו וישוע מרינו, 2018-2019)
ביבליוגרפיה > קומיקס > ורטיגו קומיקס

"קהיר" (אמנות מאת מ. ק. פארקר)
"אוויר" (אמנות מאת מ. ק. פארקר):
כרך 1# - מכתבים מארצות אבודות:
"מכתבים מארצות אבודות"
"מסכות וזיכרונות אחרים"
"חדר המנועים"
כרך 2# - מכונת התעופה:
"החיים הסודיים של מאפס"
"התמונה של זאין אל-הרני"
"המכשירים שלה"
"מעבר מסה"
"מתחם האנפות"
כרך 3# - בודהיזם הארץ הטהורה:
"מתוק כמו הלשון"
"פורלנד"
"לב אוויר"
"גוונים אינסופיים"
"התמונה של בליית אליס קמרון"
כרך 4# - ההיסטוריה של העתיד:
"רוואיל"
"היסטוריה של העתיד"
"יונדר הכחול הפראי"
"קְרַב מְטוֹסִים!"
"האופק האחרון"
"כלבים" (המשך לחוברות "The Unexpected" משנת 1968)