עבדות חוב בדרום מזרח אסיה
הודו

נתונים דמוגרפיים: אוכלוסיית הודו מונה כיום כ-1.3 מיליארד אזרחים. הודו נמצאת בין המדינות עם שיעורי העבדות הגבוהים ביותר בעולם- לפי הערכות, כ-8 מיליון מתוך אוכלוסיית הודו (כ-0.6%) נמצאים תחת עבדות מודרנית.
אף על פי שבהודו עבדות החוב הוצאה מחוץ לחוק עוד בשנת 1976, נראה כי היא עדיין נפוצה כיום ברחבי המדינה עקב שחיתות ואי-אכיפה מצד הממשלה.
רובם הגדול של עבדי החוב בהודו מגיעים מאזורים כפריים וחלשים יותר מבחינה כלכלית, כך של"מגייסים" יותר קל לשכנע את המשפחות לשלוח את ילדיהן לעבוד תוך שהם מבטיחים להן תנאי עבודה טובים לילדיהם ואף תשלום חד פעמי בתום חוזה של 3 שנות עבודה. עבדות חוב בהודו קיימת בהרבה מאוד ענפים בתעשייה, הן כפריים והן עירוניים, כדוגמת ענף החקלאות, הדיג, עבודות הבית והניקיון. עבדי החוב מועסקים במגוון רחב של עבודות פיזיות כדוגמת העבודה בחוות משי, טרסות אורז, מחצבות ומכרות, עבודה בשדות תה, עיבוד תבלינים, טקסטיל ועוד.
מחקרים רבים שנעשו מקשרים בין הקסטות בהודו והמבנה החברתי המסורתי שלהן ובין עבדות החוב. גם עליית הקולוניאליזם תרמה להתפתחותה של עבדות החוב במדינה. נראה כי עבדות החוב בהודו צמחה מתוך ההיררכיה החברתית והאפליה שהחלה עוד בימי השבטים הקדמונים, כאשר הילדים והנשים היו לקרבנותיהם הראשיים של ראשי השבטים. ישנן השערות שהסיבה לכך שמדווחים מעט מאוד מקרים של עבדות חוב היא שרבים מקורבנות עבדות החוב באים ממעמד חברתי נמוך מאוד, אשר זכאי לזכויות מעטות.
תחומים בהם מתקיימת עבדות חוב:
חקלאות - ענף החקלאות מהווה יותר מכ-64% מכלל כוח העבודה של הודו כולה, וכן בענף זה מועסקת הכמות הגדולה ביותר של עבדי החוב, כ-85% מאוכלוסיית עבדי החוב כולה. התנאים של עבדי החוב בחקלאות הם מהקשים ביותר. העבודה מתישה, הימים ארוכים, וכן התשלום על העבודה מאוד מינימלי. עבדות החוב בחקלאות היא הצורה הוותיקה ביותר של עבדות חוב בהודו. מבין כלל צורות עבדות החוב, עבדות החוב בחקלאות קשורה בקשר הכי הדוק לקסטות, שכן מבנה הקסטות תופס מקום מרכזי באזורים הכפריים. נשותיהם של עבדי החוב מועסקות בניקיון והילדים עוזרים לאבותיהם בחקלאות.
ענף ייצור הלבנים - הענף פועל בין שישה לשמונה חודשים בשנה בכלל האזורים הכפריים בהודו. ברוב המקרים עבדי החוב מגויסים על- ידי קבלנים אשר מנצלים את נואשות עבדי החוב למזומנים זמינים כדי ליישב את חובותיהם. ברגע שעבדי החוב מגויסים, מעסיקיהם נוקטים במגוון פעולות שנות: שימוש בכוח פיזי, הלוואות חוזרות והבטחה להסכם הכולל תשלום חד-פעמי, כל זאת על מנת שישיגו את מטרתם- לגרום לעובד להישאר בענף ייצור הלבנים לכל העונה. בפועל, השכר בענף נמוך מאוד ביחס לעבודה הפיזית הקשה, כלל משק הבית של העבד גם הוא נוטל חלק בעבודה, וכן המיקום הרחוק והכפרי של בעלי מפעלי ייצורי הלבנים והרגולציה החלשה מביאים לאי קיום תנאי עבודה בסיסיים על פי חוק.
ישנם מספר רב של ענפים בהם מועסקים ילדים כדי לכסות חובות של ההורים, ביניהם ענפי החקלאות, ייצור המשי, תכשיטי כסף ואבני חן סינתטיות. הילדים עובדים שעות רבות בשכר נמוך מאוד ולעיתים אף ללא שכר כלל. אף על פי שהאפליה של המעמדות הנמוכים בקסטות הוצאה מחוץ לחוק בהודו, עבדי החוב ממשיכים לסבול ממנה גם כיום. הם אינם מורשים לחיות באותו החלק של הכפר יחד עם המעמד הגבוה של הקסטה. נוסף על ההפרדה הגאוגרפית שהם חווים, ישנו הבדל גדול בין הבתים שלהם ושל שכניהם מן המעמד הגבוה. אפליות נוספות מהן סובלים עבדי החוב: חוסר היכולת לחלוק את המים והאוכל עם ראשי הקסטות, מחויבות לנקות את כלל המקדשים בכפר, פינוי פגרים של חיות מתות משטח הכפר ועוד "עבודות קסטה" רבות שכביכול מצדיקות את מעמדם. נשים בעבדות חוב נמצאות בתחתית ההיררכיה החברתית בהודו. הן מתמודדות עם אפליה גם כעניות (מאחר שהן חלק מעבדי החוב) אך גם מתוקף היותן נשים (עקב מעמדן במערכת הפטריארכלית), מה שהופך אותן לפגיעות ביותר. הנשים חשופות לאלימות מינית, סחר, חטיפה והתעללות תוך עבודות כפייה וחוב. הענפים השכיחים בהם נמצאה עבדות חוב של נשים הם ייצור הלבנים, טקסטיל, חקלאות וכן נמצאו הרבה נשים המעורבות בצורות שונות של עבדות המבוססות על כתות ואף שידול לזנות.
אלימות כלפי עבדי החוב נפוצה בהודו. ארגוני זכויות האדם בהודו תיעדו התעללויות נרחבות הכוללות רצח, אונס וצורות אחרות של אלימות והטרדות על ידי המעמד הגבוה. במקרים רבים של אלימות היו מעורבים שוטרים ופקידים ממשלתיים, אשר השתייכו למעמד הגבוה.