In the Mood
היסטוריה

"In the Mood" היה עיבוד של ג'ו גרלנד המבוסס על מנגינה קיימת. מילות השיר נוספו על ידי אנדי רזף. הנעימה המרכזית עם ארפג'ו חוזרים ונשנים בקצב עז הופיעה תחת הכותרת "סטמפ_נייר_זפת" והלחן נזקף לזכותו של החצוצרן וינגי מאנונה. הוא הקליט את "סטומפ נייר הזפת" ב-28 באוגוסט 1930 בריצ'מונד, אינדיאנה, והוציא אותו כסינגל 78 סיבובים לדקה עבור Champion Records תחת השם "ג'ו ברביקיו והנקניקיות בלחמנייה שלו" (Barbecue Joe and his Hot Dogs). הוא הופק שוב בשנת 1935 על ידי התזמורת של וינגי מנון.
הוראס הנדרסון השתמש באותו ריף ב"חם ומודאג" (Hot and Anxious), שהקליט אחיו פלטשר הנדרסון ב-19 במרץ 1931, עבור קולומביה רקורדס תחת השם בולטימור בל הופס. דון רדמן הקליט את "חם ומודאג" עבור ברונסוויק ב-1932.
על פי חוקי זכויות היוצרים, מנגינה שלא נכתבה ונרשמה במשרד זכויות היוצרים יכולה להיות בידי כל מוזיקאי עם אוזן קשבת. מאנון העלה את נושא הדמיון בין "זפת נייר סטמפ" ו"in the mood" בפני ג'ו גרלנד והמו"ל שפירו, ברנשטיין וחברת ניו יורק. מנון דן בנושא במגזין דאון ביט.
"סטומפ נייר הזפת" היה מוגן בזכויות יוצרים ב-6 בנובמבר 1941, כגרסה לפסנתר (פיאנופורטה) על ידי פיר אינטרנשיונל (Peer International).
ההקלטה הראשונה של הגרסה של ג'ו גרלנד ל"In the Mood" נעשתה על ידי אדגר הייז ותזמורתו ב-1938 בהשתתפות גרלנד. ההקלטה פורסמה כצד B להקלטה של "אבק כוכבים" (Stardust) עבור דקה רקורדס. בהקלטה זו היה דואט סקסופון בריטון ולא קרב סקסופון טנור. הריף הופיע בהקלטה משנת 1935 של להקת מילס בלו רית'ם בשם "There's Rhythm in Harlem", שהלחין ועיבד גרלנד. גרלנד מכר זאת ב-1938 לארטי שו, שבחר לא להקליט זאת כי העיבוד המקורי היה ארוך מדי, אבל ביצע זאת בהופעה.
הגרסה של ארטי שו הייתה באורך של יותר משש דקות וזכתה לתגובת קהל פושרת. ג'רי גריי הפיק את הגרסה של שו. לאחר מכן הלהקה ביצעה גרסה קצרה יותר. ההקלטה של הייז הייתה באורך יותר משלוש דקות כדי להתאים לצד אחד של תקליט 78 סיבובים.
השיר נמכר ב-1939 לגלן מילר, שתרגל עיבוד. מחבר העיבוד הסופי אינו ידוע. אולי אדי דורהאם שכתב עיבודים אחרים באותו יום שבו הוקלט "In the Mood". אולי הפסנתרן צ'ומי מקגרגור, שהיה המעבד הראשי של מילר, ג'ון צ'אלמרס, או מילר עצמו. לדברי מקגרגור, "כל מה שהשתמשו בו בעיבוד המקורי היו שני קטעי הסקסופונים הקדמיים וחלק נוסף בהמשך העיבוד". מקגרגור ומילר היו מעורבים בעיבוד הסופי: "מקגרגור הזכיר שנוספו סולואים נוספים לעיבוד המקורי והוא כתב את הקודה המסיימת. מילר כנראה ערך חלק מהעיבוד יחד עם מקגרגור". בצורתו הסופית, הקטע הוא דוגמה לקצב ההמיולה.
שתי בקשות לזכויות יוצרים הוגשו על ידי ג'וזף קופלנד גרלנד ב-8 ביוני וב-26 בנובמבר 1938, לפני שהשיר פורסם על ידי חברת לואיס מיוזיק (Lewis Music Pub. Co., Inc) ב-31 באוקטובר 1939, עם ג'ו גרלנד ככותב בודד. ב-27 בנובמבר, הוגשה בקשת זכויות יוצרים הן לגרלנד והן לרזף על ידי שפירא, ברנשטיין ושות' מניו יורק. זכויות יוצרים סופיות הוגשו על ידי שפירו וברנשטיין ב-11 בדצמבר 1939, בנוסח הבא: "in the mood; פוקס-טרוט, אנדי רזף וג'ו גרלנד, בעיבוד ג'ו גרלנד כפי שהוצע על ידי גלן מילר; תזמורת."
שתי מהדורות של התווים הופצו. הפרסום משנת 1939 שנזקף לזכותו של גרלנד ורזף הוא ב-A♭ ומתחיל במילים: "מר איך נקרא לך, מה אתה עושה הלילה?" במבטא. המהדורה המחודשת משנת 1960, עליה חתום גרלנד בלבד (עם עיבוד לפסנתר מאת רוברט סי. הרינג) היא בתו סול (G) ומתחיל במילים: "מי הבובה החיה עם העיניים היפהפהיות?" (Who's the livin' dolly with the beautiful eyes?)
ב-1 באוגוסט 1939, הגרסה של גלן מילר הוקלטה באולפני RCA Victor בניו יורק, במנהטן, ברחוב 155 ו-24 מזרח. הצוות בהקלטה של מילר כלל את אל מאסטרן ופול טאנר בטרומבון; קלייד הארלי, לג נואלס ודייל מקמיקל בחצוצרה; וילבור שוורץ בקלרינט; האל מקינטייר בסקסופון אלט; טקס בנקה, אל קלינק והרולד טניסון בסקסופון טנור; צ'אמי מקגרגור בפסנתר; ריצ'רד פישר בגיטרה; רולנד בונדוק בקונטרבס; ומו פרטיל בתופים.