stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחמן ריבקין
הערות שוליים

↑  יניב מגל, "סרוגים בקנה - סיפור השתלבות הציונות הדתית בצה"ל", ידיעות ספרים, 2016, עמוד 48
↑  אורי מילשטיין, ‏טוויסט בעלילה: אהוד ברק חושף את האמת מאחורי קרב סולטאן יעקוב, באתר מעריב אונליין, 13 ביוני 2020.
↑  יצחק לץ, ‏מצב החסה בשטחים, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2000.
↑  עמרי אסנהיים, ידידותי למשתבש, באתר nrg‏, 13 בינואר 2006.
↑  אביחי בקר, "יש לי קשר עין עם משולש טובלנו, השטח ריק מאויב", באתר הארץ, 4 בפברואר 2002.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012789473905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה סוויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  חלב
 פטירה:  30 במאי 1889 חלב
 תלמידיו:  רבי אברהם חיים עדס, רבי יעקב דוויק הכהן, רבי מרדכי שרעבי
 חיבוריו:  שו"ת אמת ומשפט, שו"ת שלום ואמת
 
הרב משה הכהן סֻׂוִויד (? - כ"ט באייר התרמ"ט) היה רב, פוסק הלכה, דיין, חכם באשי, רבה של הקהילה היהודית בארם צובא ובעל שו"ת "אמת ומשפט".
ביוגרפיה

נולד בארם צובא שבסוריה, לרבי יוסף סוויד, בנו של הרב משה סוויד הראשון - בעל ה"מסוא משה", שנפטר בשנת ה'תקע"ד.
גדל בארם צובא, ונחשב למתמיד גדול שעסק בתורה יומם וליל.
התחתן עם לונא, בתו הצעירה של רבי חיים מרדכי לבטון, רבה הראשי של ארם צובא.
התמנה לדיין בבית הדין הגדול בארם צובא, לצד רבי חיים אשכנזי ורבי עזרא עילי הכהן. בהמשך התמנה לחכם באשי לענייני הדת, ולרבה הראשי של חלב.
בכ"ג באב ה'תרמ"ד שיכל את בנו רבי עזרא בגיל צעיר.
דבריו ופסיקותיו של הרב סוויד מובאות תדיר בספריהם של חכמי ארם צובא, והם מתבטאים עליו בשבחים מופלגים.
נפטר בכ"ט באייר ה'תרמ"ט, 30 במאי 1889 ונקבר בחלב. הותיר אחריו משפחה ברוכה, ורבים מצאצאיו קרויים על שמו.
ביוגרפיה > מתלמידיו

הרב שלום הדאיה
הרב משה עזרא מזרחי
חתנו הרב יעקב דוויק הכהן
חתנו הרב אברהם חיים עדס
ביוגרפיה > כתביו

שו"ת אמת ומשפט
שו"ת שלום ואמת
הערות שוליים

↑  רבי משה סוויד, באתר MY צדיק
↑  דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים, תשס"ט
↑  שמעון וענונו, ארזי הלבנון, עמ' 1687
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012922071505171
נדים אל־זארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1931 רמאללה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  28 בפברואר 2014 (בגיל 82) עמאן, ירדן 
 מדינה:  פלשתינה (א"י), ירדן, מדינה פלסטינית 
 
נדים אל־זארו (29 ביוני 1931–28 בפברואר 2014) היה פוליטיקאי פלסטיני. הוא שימש כראש עיריית רמאללה ואחר כך מילא כמה תפקידי שר במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 בממשלת ירדן.
ביוגרפיה

אל־זארו נולד למשפחה פלסטינית נוצרית עשירה מרמאללה. חלק מבני משפחתו היגרו לארצות הברית, הוא למד רוקחות בטקסס חמש שנים, אחר כך חזר לרמאללה ועבד בבית המרקחת המשפחתי. הוא החל להיות פעיל פוליטית ובשנת 1963, בגיל 32, התמודד בבחירות לראשות עיריית רמאללה ונבחר. בתקופה זו היה נאמן לחוסיין, מלך ירדן. לאחר מלחמת ששת הימים נשאר בתפקיד אך סירב לשתף פעולה עם שלטונות הכיבוש הישראלי. באוקטובר 1968 השיווה את פעילות כוחות צה"ל למעשי הנאצים, לאחר שהוכנסו טנקים לעיר במטרה לפזר הפגנה שקטה של תלמידים. מיד אחר כך נעצר למשך כמה שבועות.
ב־5 באוקטובר 1969, בשעת לילה, התייצבו בביתו שבמרכז רמאללה אנשי ביטחון ישראלים. הם ביקשו ממנו להלוות אליהם, הוא שאל אותם לאן, ולאיזו מטרה, ונענה שאינם יודעים. למחרת אולץ לחצות את גשר אלנבי, והוא גורש לירדן. סיבת הגירוש שסיפקה ישראל הייתה שהוא יזם פעילות פוליטית נגד השלטון הישראלי בגדה המערבית.
בירדן התקבל בכבוד, כתמוך חוסיין, מלך ירדן, וזארו מונה לשר הפנים בקדנציה הרביעית של ראש הממשלה בהג'ת א-תלהוני בתחילת 1970. הוא היה שר התחבורה בתקופתו של ראש הממשלה אחמד אל-לאוזי (1971–1973). הוא המשיך בתפקיד זה במהלך ממשלתו שלאחר מכן של זייד אל-ריפאי. באוקטובר 1981, לאחר 12 שנות גלות בירדן, הורשה לחזור לרמאללה. אחר כך גורש שוב והיה בין מארגני ספינת השיבה בתחילת 1988.
ראו גם

פלסטינים נוצרים
הערות שוליים

↑  "Former minister Zaro passes away". The Jordan Times. 1 במרץ 2014. נבדק ב-4 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  יוסף צוריאל, שר בממשלת חוסיין חוזר לרמאללה אחרי 12 שנות גירוש, מעריב, 30 באוקטובר 1981
↑  פאדי סאלם, ראשי ערים ונכבדים בגדה מביעים התנגדותם לכיבוש, למרחב, 10 בספטמבר 1968
הבלתי נראה, "העולם הזה", גיליון 1601 מ-8 במאי 1968, עמוד 15
↑  דני רובינשטיין, ראש עיריית רמאללה משווה פעולות צה"ל למעשי הנאצים, דבר, 29 באוקטובר 1968
↑  נכבדי רמאללה מבקשים שיחרור ראש העירייה זארו ומבטיחים שקט בעיר, למרחב, 31 באוקטובר 1968
↑  נעצר ראש עירית רמאללה, דבר, 5 באוקטובר 1969
↑  דני רובינשטיין, רמאללה אחרי גירוש ראש העיר, דבר, 22 באוקטובר 1969
↑  ק. אמנון, ממשלה חדשה בירדן בראשות תלהוני -הוחלף ראש שרותי הבטחון ייצוג בולט לפלשתינאים, על המשמר, 20 באפריל 1970
↑  ראובן מרוז, הפלשתינאים  הולכים לוועידה השלום, על המשמר, 7 בדצמבר 1973
↑  יוסף צוריאל, ראש עיריית רמאללה לשעבר הורשה לחזור, מעריב, 25 באוקטובר 1981
↑  גיא בכור, ספינת ’׳אקסודוס הפלסטינית" תשדר מעל הסיפון לישראל, חדשות, 22 בינואר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012753061805171
נסיכות הבוחר מבאדן

נסיכות הבוחר מבאדן הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1803 ממרקיזות באדן. כאשר פורקה האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1806, שודרגה הנסיכות למעמד של דוכסות גדולה.
היסטוריה

בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.
בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.
בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.
מחזור לייפציג

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות דתית 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  או-רן 
 
מחזור לייפציג (או מחזור ליפסיא) הוא כתב יד מאויר של תפילות ופיוטים לחגים ולשבתות מיוחדות בנוסח אשכנז שנוצר בדרום מערב גרמניה בסביבות שנת 1310. המחזור שמור בספריית אוניברסיטת לייפציג, ומכאן שמו. סבורים שהוא חובר עבור הקהילה היהודית בוורמס.[דרוש מקור]
כתיבת המחזור

על פי הניתוח הפלאוגרפי, על פי סגנון הלבוש של הדמויות ומתוך השוואה לאיורים שנוצרו בתקופה המקבילה בגרמניה אפשר להניח בוודאות שהמחזור נכתב וצויר בסביבות שנת 1310 באזור אגם קונסטנץ או אזור הריין העליון.
בהיעדר קולופון, לא ידוע מי היה הסופר, מי היה המזמין ומי היה הלקוח ובאיזו סדנה המחזור נוצר.
היסטוריה

על פי הערות בעלות ותוספות שנרשמו בעמודים האחרונים של המחזור אפשר לשחזר את התחנות בהן עבר המחזור מוורמס ועד לספריית האוניברסיטה. בשנת 1553 נרכש המחזור על ידי דוד בר סמואל דקינגן, מקהילת וורמס. הוא הוסיף לשני הכרכים הערות רבות. בסוף המאה ה-16, המחזור הגיע לאזור מזרח גליציה, שם נרשמו בו תוספות שמטרתן להתאים אותו לנוסח האשכנזי הנהוג באזור. בעמוד 56 בכרך השני מצוינים שמותיהם של רבנים מהערים לסקו ושצ'בז'שין. מסמכים שהודבקו על הכריכה מצביעים על כך שבמחצית השנייה של המאה ה-17 המחזור נמצא בסביבות סקסוניה ותורינגיה בגרמניה. בשנת 1746 נרכש המחזור על ידי מנהל ספריית אוניברסיטת לייפציק כריסטיאן גוטליב יוכר (Christian Gottlieb Jöcher).
מבנה המחזור

מחזור לייפציג הוא כתב יד בעל שני כרכים. הכרך הראשון כולל 179 דפי קלף; הכרך השני כולל 225 דפים. כל דף כתוב או מצויר משני צדדיו, המסומנים (r(ecto - צד קדמי ו־v(erso) - צד אחורי. מידות הכרך הראשון הן 491 מ"מ אורך, 363 מ"מ רוחב ו-66 מ"מ עובי. מידות הכרך השני הן 485 מ"מ אורך, 358 מ"מ רוחב. ו־83 מ"מ עובי, ללא הכריכה.
למחזור אין דף שער ואין קולופון ונראה שחלק מהדפים האחרונים חסרים.
בכרך הראשון יש תפילות ופיוטים עבור שבתות מיוחדות, עבור חג הפסח ועבור חג השבועות. בכרך השני יש תפילות ופיוטים עבור חגי תשרי. סדר זה משקף את המסורת הרואה בחודש ניסן את החודש הראשון בשנה: "וַיֹּ֤אמֶר יְהֹוָה֙ אֶל־מֹשֶׁ֣ה וְאֶֽל־אַהֲרֹ֔ן בְּאֶ֥רֶץ מִצְרַ֖יִם לֵאמֹֽר׃ בהַחֹ֧דֶשׁ הַזֶּ֛ה לָכֶ֖ם רֹ֣אשׁ חֳדָשִׁ֑ים רִאשׁ֥וֹן הוּא֙ לָכֶ֔ם לְחׇדְשֵׁ֖י הַשָּׁנָֽה (שמות יב, ב)
הכתב

הפיוטים והתפילות כתובים בכתב אשכנזי מרובע, כאשר בכל עמוד 27 שורות ושוליים, לעיתים מאוירים. הסופר משתמש באותיות בגדלים ובצבעים שונים לצורך הדגשה ועיטור.
לדוגמה, בתוך פיוטי ההרחבה בקרובה ויאהב אומן לפורים, נכתבו המילים "ויתלו את המן" בראש העמוד ובהדגשה באותיות אדומות, והאות הראשונה בכל שורה שנייה, הכתובה גם היא בדיו אדומה, יוצרת את שמו של הפייטן אלעזר בירבי קליר.
אקרוסטיקון "רבי קליר" נמצא גם בעמוד 84v בפיוט על הטל.
איורים ועיטורים

האיורים במחזור לייפציג הם משני סוגים: איתור המילה הראשונה בתפילה או בפיוט ותיאור סצנות בעלות תוכן תנ"כי, המוצג לרוב בשוליים התחתונים של העמוד.
האיורים והעיטורים במחזור לייפציג הושפעו מהמסורת המקומית. יש הבדלים גדולים בין הסצנות המתוארות בשוליים התחתונים של העמודים לבין עיטור המילה הראשונה של הפיוט או התפילה. נעשה שימוש נרחב בהצבעים אדום, כחול, ירוק, שחור, זהב וכסף, צבעים בהם השתמשו בציורי המיניאטורות והסמלים ההרלדיים בגרמניה של המאה ה-14.
איורים ועיטורים > עיטור המילה הראשונה בפיוט או בתפילה

עיטור המילה הראשונה בתפילה או בפיוט היה שכיח בדרום גרמניה בסביבות שנת 1300. מרבית המילים הראשונות בפיוטי מחזור לייפציג מעוטרות בשער בסגנון גוטי המהווה מסגרת לטקסט. השערים בעלי עמודים וקשתות מעוטרים בעלי זהב.
בפיוט "איתן הכיר אמונתך", קדושתא לתפילת המנחה של יום הכיפורים, המילה הראשונה "איתן" ניצבת בין הקשתות על רקע כחול כהה ומעוטרת גם היא בעלי זהב.
המילה הראשונה של היוצר "אתי מלבנון כלה" נמצאת בחלק התחתון של קשת השער. בחלק העליון מוצג זוג נאהבים היושב על ספסל. הגבר חובש את "כובע היהודים" והאישה עונדת את "הטלאי העגול", סימני היכר של יהודי גרמניה בימי הביניים. הפיוט, שנכתב על ידי בנימין בן זרח סביב שנת 1050 באיטליה או בגרמניה ומשלב בתוכו פסוקים משיר השירים, נאמר בקהילות אשכנז בשבת הגדול.
שער דומה מעטר את המילים "כל נדרי" בעמוד 74v. המילה "כל" מעוטרת בעלי זהב ולידה מדלג צבי והמילה "נדרי" כתובה בדיו שחור. שני עמודי השער עומדים על שני דרקונים.
איורים ועיטורים > סצנות בעלות תוכן תנ"כי > אברהם בכבשן של נמרוד

האיתור נמצא בשוליים התחתונים של העמוד, בהמשך לפיוט "איתן הכיר אמונתך". האיתור מתאר את מעשה השלכתו של אברהם אבינו על ידי נמרוד, מלך אור כשדים, לכבשן אש, לאחר שאברהם שבר את פסלי האלילים של תרח אביו.
בקצה השמאלי של האיתור, נמרוד, היישוב על כס המלכות, לראשו כתר ובידו מטה, מצווה להשליך את אברהם לכבשן האש לפי עצתו של הרן. לפניו עומד תרח, אבי אברהם, על ראשו כתר מלכות, לכתפיו גלימה אדומה ולרגליו דמותו השרופה של הרן, שלא ניצל מהאש. אברהם ואחיו הרן עומדים מאחורי אביהם לבושים בגדים אופייניים ליהודים בגרמניה של המאה ה-14 כשלראשם "כובע היהודים". בקצה הימני מוצג אברהם מוקף בלהבות ומעליו ידו של אלוהים הבאה להצילו.
המעשה מסופר במדרש אברהם והצלמים, בראשית רבה, פרשת ל"ח, פסוק י"ג: ”"הֲרֵי אֲנִי מַשְׁלִיכֲךָ בְּתוֹכוֹ, וְיָבוֹא אֱלוֹהַּ שֶׁאַתָּה מִשְׁתַּחֲוֶה לוֹ וְיַצִּילְךָ הֵימֶנּוּ... כֵּיוָן שֶׁיָּרַד אַבְרָהָם לְכִבְשַׁן הָאֵשׁ וְנִצֹּל, ..., נְטָלוּהוּ וְהִשְּׁלִיכוּהוּ לָאוּר וְיָצָא וּמֵת עַל פְּנֵי תֶּרַח אָבִיו..."”.
איורים ועיטורים > סצנות בעלות תוכן תנ"כי > מגילת אסתר

תמצית עלילות מגילת אסתר מוצגת על שני עמודים סמוכים (51v ו-52r) ונקראת משמאל לימין, בניגוד לכיוון קריאת הפיוט. האיור מורכב משלוש סצנות. בסצנה הראשונה, הנמצאת בקצה השמאלי של עמוד 52r, עומדת אסתר לפני המלך אחשוורוש, "וַתִּשָּׂא-חֵן וָחֶסֶד לְפָנָיו מִכָּל-הַבְּתוּלוֹת; וַיָּשֶׂם כֶּתֶר-מַלְכוּת בְּרֹאשָׁהּ, וַיַּמְלִיכֶהָ תַּחַת וַשְׁתִּי " (מגילת אסתר ב, י"ז). בסצנה השנייה, המן מכין את הסוס, בעוד שמרדכי יושב עם תלמידיו. מרדכי חובש כובע היהודים ולבוש בבגדי התקופה. המשך הסיפור בעמוד 51r: על פי פקודת המלך, מוביל המן את מרדכי ברחבי העיר שושן כשהוא רכוב על סוסו של המלך, "בִּלְבוּשׁ מַלְכוּת … וַעֲטֶרֶת זָהָב", בעוד שכובע היהודי תלוי על גבו. בדרכם הם עוברים ליד ביתו של המן שם בתו של המן מתכננת לשפוך מים מעופשים על ראשו של מרדכי אך טועה בזיהוי ושופכת את המים על ראשו של המן. בשוליים הימניים של העמוד מצויר העץ עליו נתלו המן ועשרת בניו. לרגלי העץ שרועה בתו.
איורים ועיטורים > סצנות בעלות תוכן תנ"כי > פרשת שקלים

המילה הראשונה, "אל", בפיוט "אל מתנשא", פיוט קדום מסוג "יוצר" לשבת פרשת שקלים לפי מנהג יהודי אשכנז, מעוטרת בלוח גדול בו מוצגות על רקע כחול במסגרות מוזהבות עגולות ארבע הדמויות מחזון יחזקאל: "וּדְמ֣וּת פְּנֵיהֶם֮ פְּנֵ֣י אָדָם֒ וּפְנֵ֨י אַרְיֵ֤ה אֶל־הַיָּמִין֙ לְאַרְבַּעְתָּ֔ם וּפְנֵי־שׁ֥וֹר מֵהַשְּׂמֹ֖אול לְאַרְבַּעְתָּ֑ן וּפְנֵי־נֶ֖שֶׁר לְאַרְבַּעְתָּֽן (יחזקאל א, ט), המסמלות יחד את כיסא אלוהים, ומאזניים הנשמרים על ידי שני דרקונים. המאזניים, הנשר, האריה והשור מעוטרים בעלי זהב. האדם, במסגרת אדומה וכחולה, מיוצג באופן צנוע כדמות לבושה בגלימה חומה פשוטה האוחזת בידיה ספר.
מעל הלוח, כלב מרחרח את האדמה בעוקבו אחרי ארנבת, רמז לרדיפת היהודים.
איור ייחודי זה, שלא נכלל בשום מסורת איקונוגרפית ידועה ובשל כך היה נושא למחקרים רבים, מתייחס לכל ההיבטים המוזכרים בתפילה בפרשה.
הערות שוליים

↑  Leipzig Mahzor: Universitätsbibliothek Leipzig
↑  Elias Katz, THEOLOGICAL-HISTORICAL COMMENTARY ON THE MAHZOR LIPSIAE
↑  Leipzig Mahzor (Vollers 1102, f. 51v): Mordecai's triumph and the hanging of Haman (באנגלית אמריקאית)
1 2  Kol Nidre with Dragons, ‏2018-09-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Visual Midrash | Leipzig Mahzor (Vollers 1102/II, f. 164): Abraham in Nimrod's furnace - Visual Midrash, talivisualmidrash.org.il (באנגלית אמריקאית)
↑  Bereshit Rabbah 38:14, www.sefaria.org
↑  מגילת אסתר לקריאה מלאה, באתר www.hidabroot.org, ‏2021-02-25
↑  Leipzig Mahzor, Facsimile Finder - Medieval Manuscript Facsimiles (באנגלית)
↑  אל מתנשא
↑  Leipzig Mahzor, Facsimile Finder - Medieval Manuscript Facsimiles (באנגלית)
↑  יחזקאל א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  Katrin Kogman-Appel, THE SCALES IN THE LEIPZIG MAHZOR PENANCE AND ESCHATOLOGY IN EARLY FOURTEENTH-CENTURY GERMANY
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362513805171 
יד אלוהים מצילה את אברהם מכבשן נמרוד, בתחתית הקדושתא למנחה של יום כיפור "איתן הכיר אמונתך"
אתי מלבנון כלה
אסתר לפני המלך
המן נתלה על עץ
נעמי לנואה

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1979 (בת 45) לז אוליס, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 פרופיל ב-IMDb
 
נעמי לנואה, 2005
נעמי לנואה (בצרפתית: Noémie Lenoir; נולדה ב-19 בספטמבר 1979) היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה.
חיים אישיים

נעמי לנואה נולדה בורסאי, צרפת. אמה מראוניון ואביה יליד צרפת.
היא התגלתה בגיל 17 בידי דוגמנית לשעבר שלבסוף לקחה אותה לניו יורק לדגמן בשביל סוכנויות שונות. גילויה הוביל אותה לעבוד עם צלמים מפורסמים כמו מריו טסטינו ופיטר לינדברג שחשפו את צילומיה במגזינים מפורסמים רבים, בהם, ווג, Elle, מארי קלייר, וספורטס אילוסטרייטד ופרסומות שונות עבור מותגים מובילים.
ב-2001, היא חתמה על חוזה עם חברת לוריאל. היא שיחקה תפקידים חשובים בכמה סרטי קולנוע צרפתיים מצליחים.
ב-2004, היא שיחקה בסרט רישיון לגנוב (After the Sunset).
בשנת 2007 שיחקה בסרט "שעת שיא 3" לצד ג'קי צ'אן וכריס טאקר.
לנואה מיוצגת בידי סוכנות "פורד מודלס".
ב-2004 הכירה את הכדורגלן הצרפתי-קונגולזי קלוד מקאללה, ובשנת 2005 נולד לזוג ילד.
בשנת 2009 נפרדו השניים.
במאי 2010 ניסתה לנואה לשים קץ לחייה כשנטלה משככי כאבים רבים יחד עם אלכוהול. אדם שטייל עם כלבו הבחין בה בפארק בסמוך לביתה בפריז והיא הובהלה לבית חולים. אחרי שהתאוששה אמרה לנואה: "זה היה מעשה טיפשי מאוד".
מוקש נגד אדם

מוקש נגד אדם מתוצרת איטליה מדגם Valmara 69
מוקש נגד אדם הוא סוג של מוקש המתוכנן לפגוע בבני אדם, בניגוד למוקשים המיועדים לפגוע ברק"ם.
מוקש נגד אדם נועד לפצוע (ולא להרוג) מספר גדול ככל האפשר של בני אדם כדי להכביד מבחינה לוגיסטית (במיוחד בתחום הגשת עזרה רפואית) על האויב. חלק מסוגי המוקשים נגד אדם יכולים אף לגרום לנזק לשרשראות כלי רכב משוריינים, או לנקב צמיגי רכב גלגלי.
ניתן לסווג מוקשים נגד אדם למוקשי הדף ומוקשי רסיסים, אשר עשויים להיות אף מוקשים קופצים. המאמץ העולמי לאיסור על השימוש במוקשים שואף להטיל איסור על שימוש במוקשים נגד אדם ביוזמה ששיאה היה בחתימת אמנת אוטווה בשנת 1997, אמנה שאליה לא הצטרפו 32 מדינות החברות באו"ם, בהן ארצות הברית, רוסיה, סין, הודו וישראל.
שימוש

השימוש במוקשים נגד אדם דומה באופיו לשימוש במוקשים נגד רק"ם. המוקשים מפוזרים ב"שדה מוקשים" בסמוך לגבולה של המדינה, או סמוך למתחמי הגנה צבאיים. ההבדל בין מוקשים אלה לשאר סוגי המוקשים הוא בגודלם הקטן יחסית, דבר המאפשר פיזור מספר גדול יותר של מוקשים בשטח נתון. תהליך פיזור המוקשים יכול להיעשות באופן ידני, או באמצעות כלים מכניים המורכבים על כלי רכב, ואף בעזרת פיזור מן האוויר באמצעות מסוק או מטוס. ניתן אף לפזר מוקשי נגד אדם באמצעות קליעי פגז תותח.
לעיתים מניחים מוקשים נגד אדם לשימוש מסוים ותחום בזמן, כך למשל:
לצורך הנחת מארב.
להגנה על מתחם צבאי זמני.
לעיכוב יחידת אויב הנמצאת במרדף.
להגנה על ציוד מסוים.
להגנה מפני ניטרול מוקשים נגד רכב.
מוקש הדף

בדרך כלל מוקשים נגד אדם מסוג מוקשי הדף מופעלים בלחץ משקל, כאשר אדם דורך עליהם, משום כך הם מכונים אף בשם "מוקשי נעל". מטרתם העיקרית היא לקטוע את רגלו של הקורבן, לנטרל אותו מפעילות, לפצוע ולא להורגו. פציעת הקורבן באה כדי להכביד מבחינה לוגיסטית על כוח האויב ולאלצו להקצות משאבים רבים יותר לטיפול רפואי. מוקשי הדף הם המוקשים נגד אדם הנפוצים ביותר, לעיתים הם מפוזרים על הקרקע ומוסווים בשכבה דקה של עלים, או קבורים תחת 1–2 סנטימטר של אדמה.
מוקש הדף > פעולתו

כאשר אדם דורך על מוקש הדף ומפעיל אותו, המטען העיקרי של המוקש מתפוצץ ויוצר גל הדף המורכב מגזים לוהטים הנעים במהירות גבוהה ביותר. גל ההדף מפעיל מאמץ לחיצה אדיר כלפי מעלה, כשהוא הודף את מכסה המוקש ואדמה שהייתה מונחת עליו. כאשר הגל מגיע לפני הקרקע הוא מעביר את הכוח אל נעלו של הדורך על המוקש ואל רגלו. כתוצאה מכך מופעל מאמץ לחיצה חזק על הרגל הגורם במקרים רבים לקטיעת הרגל.
חומרת הפגיעה כתוצאה מהתפוצצות מוקש נגד אדם תלויה בגודל מטען ההדף שבמוקש, עומק ההטמנה של המוקש, סוג הקרקע שבו הוטמן ואופן הדריכה של האדם על המוקש. דריכה של מלוא הנעל על היקף המוקש תגרום לנזק גדול מזה של דריכה חלקית. מוקש נגד אדם המונח בקרקע דחוסה ולחה יגרום לנזק גדול יותר ממוקש המונח בקרקע חולית. ככל שמטען ההדף במוקש גדול יותר, כך תהיה הפגיעה בגופו של הדורך גבוהה יותר במעלה הגפיים, לעיתים תהיה הקטיעה אף בגובה הברך.
פציעות משניות כתוצאה מפיצוץ המוקש נגרמות מן החומר שנהדף בהתפוצצות: חלקי אדמה וסלעים שהיו מונחים על המוקש, חלקים מנעלו של הנפגע, עצמות קטנות מהרגל. חלקיקים עפים אלה גורמים לפגיעות האופייניות לרסיסים. נעליים צבאיות מיוחדות, המכונות "מגפי הדף", יעילות רק בצורה חלקית כנגד פגיעת מוקשים מסוג זה, וברוב המקרים תוצאת ההתפוצצות תהיה אובדן כף הרגל.
מוקש הדף > חלקיו > מכל המוקש

מכל המוקש הוא כלי קיבול המאחסן בתוכו את מרכיבי המוקש ומגן עליהם מפני הסביבה. במוקשים נגד אדם מתחילת מלחמת העולם השנייה, מכל המוקש היה עשוי מפלדה או אלומיניום. אולם, כבר באמצע המלחמה החל הצבא הבריטי להשתמש בגלאי מתכות לצורך חשיפת ופירוק מוקשים. בתגובה פתח הצבא הגרמני מוקשים הנתונים במכל עשוי עץ או זכוכית, כדי להקשות על איתורם.
הצבא האדום עשה שימוש במוקשים הנתונים במכלי עץ, עוד בשנת 1939, וזאת במטרה לחסוך במתכות. חלק מדגמי מוקשים נגד אדם הנתונים במכל עץ המשיכו להיות בשימוש עד לשנות ה-80. מוקשים הנתונים במכלי עץ הם בעלי אורך חיים קצר יותר כיוון שהעץ נוטה להירקב בקרקע, או להתפורר.
מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 רוב מוקשי ההדף נתונים במכלי פלסטיק שאינם ניתנים לאיתור בגלאי מתכות. מוקשים אלה נבנים באופן ששיעור חלקי המתכת בהם הוא זעיר ככל שניתן (לעיתים רק גרם אחד) ואיתורם קשה ביותר. קיימים אף מוקשי הדף נגד אדם שאינם מכילים מתכות כלל, אולם אלה נדירים יחסית.
מוקש הדף > חלקיו > דיסקת לחץ/מנגנון ההפעלה

מנגנון ההפעלה נועד כדי להפעיל את התפוצצות מטען ההדף העיקרי -חומר הנפץ המרסק - באמצעות נוקר הדרוך בקפיץ, חומר פירוטכני הרגיש לשפשוף, או באמצעות זרם חשמלי. ברוב המוקשים המרעום מופעל במכת נוקר עם הדריכה על דיסקת הלחץ. המרעום מכיל בדרך כלל כדוריות עופרת חנקתית. מנגנון ההפעלה הוא בדרך כלל החלק המורכב ביותר במוקשים יבשתיים. חלק ממנגנוני הדריכה במוקשים נגד אדם משוכללים ביותר, כך למשל במוקש האיטלקי SB-33 מנגנון ההפעלה גורם לפיצוץ המוקש אך ורק כאשר מופעל עליו לחץ העולה באופן הדרגתי, אולם הוא נועל את המנגנון במידה ומופעל עליו לחץ פתאומי. פיתוח מנגנון זה בא בתגובה לאחת השיטות המקובלות לטיהור שדה מוקשים - הפעלת המוקשים על ידי פיצוץ מטעני הדף.
מוקש הדף > חלקיו > מאיץ

המטען המאיץ מורכב מחומר נפץ רגיש באופן בינוני יחסית, אשר מתפוצץ בקלות כתוצאה מהדף המרעום. בדרך כלל המאיץ מורכב מ־RDX בגודל גרגר אפונה. מטרת המאיץ היא להגביר את הדף המרעום ולגרום להתפוצצות המטען העיקרי.
מוקש הדף > חלקיו > המטען העיקרי

המטען העיקרי במוקש מורכב מחומר נפץ יציב המתפוצץ כתוצאה מהפעלת המאיץ. חומרי נפץ אלה זולים יותר, ואינם רגישים לטלטולים ולמכות, כך ניתן למזער סכנת התפוצצות כתוצאה מתאונה. במוקשי הדף רבים המטען העיקרי עשוי TNT, או תערובת של TNT ו-RDX.
מוקש רסס

בעוד שמוקש הדף נועד לגרום לפציעה קשה לאדם בודד, מוקש רסס נועד לפצוע מספר רב ככל האפשר של אנשים על ידי פיזור רסיסים בשטח רחב. בדרך כלל מוקשי רסס גדולים יותר ממוקשי הדף והם מכילים כמות גדולה של רסיסי מתכת (לעיתים מספר קילוגרמים). לכן, קל יותר למומחי סילוק פצצות לאתר מוקשי רסס באמצעות גלאי מתכות. מוקשי רסס יעילים יותר בגרימת פציעות ממוקשי הדף, כיוון שרסיסיהם מגיעים לטווח גדול יותר. רסיסי חלק ממוקשי הרסס עשויים אף לפגוע בכלי רכב משוריינים על ידי גרימת תקר, והם עשויים לחדור לכלי רכב שאינו משוריין ולגרום פגיעות ליושביו.
מוקש רסס > סוגי מוקשי רסס > נעוצים

מוקשים אלה ניצבים במלואם מעל פני הקרקע, כאשר מטען המוקש מונח בגובה מתאים על גבי עמוד, או חצובה, ולעיתים הוא מוסווה בצמחייה או בפסולת. מוקשים אלה מופעלים באמצעות תיל ממעיד.
מוקש רסס > סוגי מוקשי רסס > מנתרים

מוקשים מנתרים מכילים מטען הדף זעיר ההודף את המטען העיקרי מן הקרקע לגובה, בטרם מתפוצץ המטען העיקרי בגובה בית החזה לערך. מנגנון הניתור גורם לפגיעות גופניות קשות יותר בעת התפוצצות המטען העיקרי ועל שטח רחב יותר. מוקש מנתר אמריקאי מדגם M16 עלול לגרום לפציעות עד לטווח של 200 מטר.
מוקש רסס > סוגי מוקשי רסס > כיווניים

מוקשי רסס כיווניים (כגון M18 Claymore, בעברית "כלימגור"(אנ') מכונים לעיתים "מוקשי טלוויזיה") מיועדים ליצור מטח רסיסים רק בזווית מוגבלת. מוקשים אלה מוצבים באופן שיפגעו בחיילי אויב ואילו חיילים עמיתים, הניצבים בזווית העיוורת, לא ייפגעו. מנגנון פיזור זה מאפשר את הצבת המוקשים הכיווניים סמוך לעמדות הגנה, כשהם ניצבים אל מול פני האויב. מוקשים אלה מופעלים בתיל ממעיד, או בהפעלה ידנית.
מוקש מנתר גרמני מדגם S-Mine
מוקש נעוץ יוגוסלבי מדגם IMP עם תיל ממעיד
מוקש כיווני רוסי מדגם MON-50
מתחם קנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים, אטרקציה תיירותית 
 כתובת:  50 Marchant Ave, Hyannis, MA 02601 
 מיקום:  Hyannis Port 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
 קואורדינטות:  41°37′48″N 70°18′08″W﻿ / ﻿41.62998°N 70.30236°W﻿ / 41.62998; -70.30236
  (למפת מסצ'וסטס מוגדלת) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי מתחם קנדי(למפת מסצ'וסטס רגילה) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי מתחם קנדי he
 
הבית המרכזי של המתחם, 2016
מתחם קנדי הוא ביתם של משפחת קנדי. הבית מורכב משלושה בתים בשטח של קרוב ל-25 דונם בקייפ קוד במסצ'וסטס, ארצות הברית. זה היה פעם ביתו של הפוליטיקאי ושגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת: ג'וזף קנדי ואשתו, רוז קנדי; וילדיהם, בהם נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי והסנאטורים האמריקנים רוברט קנדי וטד קנדי.
המתחם, שנרכש ב-1928, הפך למקום נחשב למקום המזוהה ביותר עם משפחת קנדי. ג'ון פיצג'רלד קנדי השתמש במתחם כמטה המרכזי של הקמפיין שלו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1960 ומאוחר יותר כבית הנופש שלו כנשיא.
היסטוריה

בשנת 1926, ג'וזף קנדי שכר קוטג' קיץ בנמל היאניס. שנתיים לאחר מכן, רכש את המבנה שהוקם ב-1904 והגדיל ושיפץ אותו כדי להתאים לצורכי משפחתו הגדלה ומתחם זה יגדל לימים להיות "מתחם קנדי". בבית הזה ובסביבתו בילו תשעת ילדיהם את ימי הקיץ, כאשר מעת לעת עסקו בשייט ובספורט ימי. המשפחה אמנם התגוררה במספר בתים נוספים לאורך שנות העשרים והתכוונה להשתקע במספר מקומות ברחבי מסצ'וסטס אך לבסוף התקבעה באזור קייפ קוד. "מתחם קנדי" הפך ב-1941 לבית הרשמי והחוקי של המשפחה.
בנם של ג'וזף ורוז, ג'ון פיצג'רלד קנדי השתמש במתחם כמטה המרכזי של הקמפיין שלו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1960 ומאוחר יותר כבית הנופש שלו כנשיא.
בשנת 2012, הבית הראשי במתחם נתרם למכון טד קנדי (אנ'). עד מותה ב-2024, אלמנתו של רוברט קנדי, אתל התגוררה באחד מבתי המתחם בסמוך לבית הראשי.
ב-2019, אחת מנכדותיו של רוברט קנדי, סוירשה קנדי היל, בת ה-22, מתה ממנת יתר באחד מבתי המגורים במתחם.
המתחם > בית מרכזי

הבית המרכזי, ששימש את ג'וזף היה הגדול מבין השלושה שהוקמו במתחם, הבית מוקף במדשאות ובגנים מטופחים והוא פונה לעבר האוקיינוס האטלנטי בקומה הראשית יש סלון, חדר אוכל, מטבח, מזווה רחב ידיים, חדרי שירות וחדר השינה שג'ון השתמש בו לפני שרכש בית משלו במתחם. בקומה השנייה יש שישה חדרי שינה, חדר תפירה, חדר אריזה וארבעה חדרי שינה של משרתים. לבית יש גם עליית גג. המרתף מכיל בית קולנוע פרטי ואולם המכיל בובות מכל רחבי העולם. הבובות היו שייכות לג'וזף והוענקו לו ממספר מכרים שונים בתקופתו כשגריר האמריקאי בממלכה המאוחדת. בחצר הבית יש בריכת שחייה סגורה, מגרש טניס, מוסך היכול להכיל ארבע מכוניות, ושני בתי הארחה לאורחים.
ראו גם

מתחם בוש