stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בהימראו ראמג'י אמבדקר
ביוגרפיה

נולד ב-14 באפריל 1891 למשפחה מראטהית ממעמד הטמאים במאהו (היום במאדהיה פרדש).
לאחר שבצעירותו התגבר על מספר חסמים חברתיים וכלכליים, הפך אמבדקר לאחד מהראשונים ממעמד הדלית שקיבל חינוך אוניברסיטאי בהודו. לאחר שקיבל תואר במשפטים ומספר תוארי דוקטור עבור עבודותיו בתחום המשפט, הכלכלה ומדע המדינה מאוניברסיטת קולומביה ומבית הספר לכלכלה של לונדון, שב אמבדקאר להודו כחוקר בעל שם. הוא עסק כעורך דין פרטי מספר שנים בטרם החל להוציא לאור כתב עת ולפרסם מאמרים שקראו להשגת זכויות פוליטיות וחופש חברתי בעבור הטמאים בהודו. הוא התפרסם בוויכוחיו עם מהטמה גנדי בהם טען כי לא ניתן לתקן ולבטל את מעמד הטמאים ואת השליטה הכלכלית והחברתית של הכתות הגבוהות, ללא דיון במהות ההינדואיזם, דיון שגנדי מאן להיכנס אליו.
אמבדקר גם דרש ייצוג נפרד לדלית באספות המחוקקות בהודו הבריטית, דבר לו הסכימו הבריטים בינואר 1930. בתגובה, החל גנדי ב-20 ספטמבר 1932 בצום עד מוות בדרישה לביטול הייצוג הנפרד, והבריטים, שחששו למותו, נענו לדרישתו. ב-24 בספטמבר 1932 חתמו גנדי ואמבדקר על הסכם פונה, בו נקבע כי ישמרו מושבים לבני הדלית בכל אספות הנבחרים אך לא הוענקו להם כל הזכויות הפוליטיות.
כחלק ממאבקיו לזכויות טמאים, ילדים, מנוצלים ונשים, הוא תקף רבות את האסלאם וגינה את הנוהג של נישואי ילדים, כמו גם ההתעללות בנשים, בחברה מוסלמית (הוא עצמו התחתן לראשונה בגיל 15 עם ילדה בת 9).
לאחר שהחליט שגם בסיקיזם עלול לקבל מעמד נחות, החליט ב-1950 לעבור לבודהיזם. לאחר מספר שנים של תעמולה והכנות, ב-14 באוקטובר 1956, במעמד המוני בנאגפור, ביצע את תהליך ההצטרפות לבודהיזם, כשאליו מצטרפים כ-380,000 מתומכיו.
קריירה פוליטית

ב-1933 ייסד אמבדקר את מפלגת הלייבור העצמאית, ונציגיה זכו ב-22 מושבים באספה המחוקקת של נשיאות בומביי. ב-1941 ייסד אבמדקר מפלגה חדשה פדרציית הקאסטות הנספחות (Scheduled Castes Federation, SCF). מפלגה זו התקיימה עד 1956, אז ייסד אמבדקר את המפלגה הרפובליקנית של הודו, שהתפוררה עם מותו.
מבדקר היה שר המשפטים הראשון של הודו ועמד בראש הוועדה באספה החוקתית של הודו שניסחה וקבעה את חוקת הודו.
ב-1952 נבחר לרג'יה סבהה מטעם מדינת בומביי.
פרסים והוקרה

אמבדקר עוטר ב-1990, לאחר מותו, בעיטור הכבוד בהארט רטנה, עיטור הכבוד הרם ביותר בהודו. הוא גם נחשב על ידי הבודהיסטים ההודים וגם על ידי מיליוני בודהיסטים אחרים כבודהיסטווה - מאסטר הבוחר לשוב אל הקיום האנושי מתוך חמלה ואמפתיה לסבל בני האדם.
עיירת מולדתו, מאהו (אנ'), נקראה באפן רשמי ד"ר אמבדקר נאגאר, על שמו.
לקריאה נוספת

בהימראו ראמג'י אמבדקר, חיסול הקאסטות, הוצאת בבל, תשפ"ג 2023
הערות שוליים

↑  עמירה הס, אלוהי הדברים הגדולים, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2007
1 2 3  Mahwish Hafeez, Political struggle of the  Untouchables and the rise of Bahujan Samag Party, Strategic Studies Vol. 27, No. 3, Autumn 2007, עמ' 30-49‏, JSTOR 45242405
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257651405171  PLWABN: 9812830744105606  BIBSYS: 90838961  BNE: XX5323995  BnF: cb12126992f (data)  CiNii: DA01042083  GND: 119165473  ICCU: TO0V670314  ISNI: 0000 0001 2130 3500  LCCN: n50051293  NDL: 00431383  NKC: jx20130523001  NLA: 35004171  NLK: KAC199632583  NSK: 000113821  NTA: 072360666  RERO: 02-A000006583  SELIBR: 370395  SNAC: w6kf1xfz  SUDOC: 029702704  Trove: 445519  VcBA: 495/227786  VIAF: 44331988   WorldCat (עם VIAF): 44331988
געגוע (אלבום)

געגוע הוא אלבום הסולו העשירי של הזמרת יהודית רביץ. האלבום יצא בשנת 2000 על ידי חברת הליקון.
רשימת רצועות

| געגוע — תקליטור ראשון> מס' | געגוע — תקליטור ראשון> שם | געגוע — תקליטור ראשון> מילים | געגוע — תקליטור ראשון> לחן | געגוע — תקליטור ראשון> משך | געגוע — תקליטור ראשון>  | געגוע — תקליטור ראשון>  | געגוע — תקליטור ראשון>  | געגוע — תקליטור ראשון>  | געגוע — תקליטור ראשון>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | געגוע  | יהודית רביץ | יהודית רביץ | 04:38 |  |  |  |  |  |
| 2. | הרגע שלפני  | חנוך לוין | יהודית רביץ | 04:08 |  |  |  |  |  |
| 3. | ברנדי וג'יטאן  | אסתר שמיר | יהודית רביץ | 04:33 |  |  |  |  |  |
| 4. | אמבולנס אהבה  | לאה גולדברג, דן תורן | יהודית רביץ | 03:57 |  |  |  |  |  |
| 5. | בך לא נוגע  | דן תורן | דן תורן | 03:23 |  |  |  |  |  |
| 6. | גלקסיה  | דן תורן | עמיר רוסיאנו | 04:59 |  |  |  |  |  |
| 7. | בשביל זה  | אהוד מנור, דורותי פארקר | יהודית רביץ | 03:41 |  |  |  |  |  |
| 8. | לא לסגור  | צילה בנדר | יהודית רביץ | 04:20 |  |  |  |  |  |
| 9. | דמעה  | רחל שפירא | יהודית רביץ | 04:14 |  |  |  |  |  |
| 10. | נמש על השמש  | יהודית רביץ | יהודית רביץ | 03:38 |  |  |  |  |  |
| 11. | סיפור מותם של עלמה ועלם  | מאיר אריאל | שלום חנוך | 03:17 |  |  |  |  |  |
| 12. | אם בוא  | דן תורן ויהודית רביץ | דן תורן ויהודית רביץ | 05:38 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 47:26 |  |  |  |  |  |
| געגוע — תקליטור שני> מס' | געגוע — תקליטור שני> שם | געגוע — תקליטור שני> מילים | געגוע — תקליטור שני> לחן | געגוע — תקליטור שני> עיבוד | געגוע — תקליטור שני> משך | געגוע — תקליטור שני>  | געגוע — תקליטור שני>  | געגוע — תקליטור שני>  | געגוע — תקליטור שני>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הלוואי  | אהוד מנור | בועז שרעבי | אבנר חודורוב ויהודית רביץ | 03:33 |  |  |  |  |
| 2. | שיר אהבה (עם גידי גוב ורמי קליינשטיין)   | אהוד מנור | מתי כספי | רמי קליינשטיין | 04:24 |  |  |  |  |
| 3. | סתיו (עם גידי גוב)   | שמשון חלפי | משה וילנסקי | אלון אולארצ'יק | 04:00 |  |  |  |  |
| 4. | צער לך (עם אריק איינשטיין)   | אברהם חלפי | יוני רכטר | יוני רכטר | 04:08 |  |  |  |  |
| 5. | זן נדיר  | מאיר גולדברג | קורין אלאל | יהודית רביץ | 04:55 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 21:00 |  |  |  |  |
קרדיטים למשתתפים באלבום

שירה: יהודית רביץ
שירת אורח: גידי גוב, רמי קליינשטיין, אריק איינשטיין
עיבוד מיתרים: אילן מוכיח
עיבוד והפקה מוזיקלית: אבנר חודורוב (גם מפיק מוזיקלי ב"הלוואי"), יהודית רביץ, רמי קליינשטיין (ב"שיר אהבה"), אלון אולארצ'יק (ב"סתיו"), יוני רכטר (ב"צער לך"), קורין אלאל (גם הפקה מוזיקלית ב"זן נדיר")
זמרי ליווי: דן תורן, רן שם טוב, יהודית רביץ, פיטר רוט, איתן איצקוביץ', יונתן לוי, קורין אלאל, דוד לוי, אלי סורני, רן עפרון, דוד בסן
גיטרה בס: יונתן לוי, רן שם טוב, פיטר רוט, מייקל בנסון, יוראי אורון, מיקי שביב, דוד בסן
תופים, כלי הקשה: איתן איצקוביץ', יובל שפריר, אשר פדי, בועז ברמן, אלון הלל, מאיר ישראל, מישל עמר
גיטרה חשמלית, כינור: רן שם טוב
קלידים: רן שם טוב, אבנר חודורוב, עדי רנרט, יוני רכטר, רן עפרון
פסנתר: רן שם טוב, יהודית רביץ, יוני רכטר
גיטרה אקוסטית/חשמלית: יהודית רביץ, קורין אלאל, דוד לוי, שמוליק בודגוב, אלכס פולק
צ'לו: מיכאל הרן
ויולה: רומן שפיצר
כינורות: אדריאן יוסטוס, גנדי גורביץ', אליקים זלצמן, דרורית פלק
טמבורין: פיטר רוט, רן שם טוב, יובל שפריר
טרומבון: שי דגן
סקסופון: ניצן עין הבר, אלי דג'יברי
חצוצרה: שמוליק קוס, אבישי כהן
סינתיסייזר: יובל שפריר
עריכה מוזיקלית: יזהר אשדות
הקלטות: יעקב מורנו, עמי איילי, ליאור טבת, גיל תורן, אהד דקל
הקולט ונערך באולפני: E-MIX, DB Studios, Triton, Zaza
בימוי: אשר ביטנסקי
הפקה בפועל: דנה פרנקלין, הדס שושן
ניהול אישי: אשר ביטנסקי, מור הפקות בע"מ, עופר פסנזון
עיצובים גרפיים: דינה שהם
עריכה דיגיטלית: S.D.L
מפיקים בפועל: אורלי אביטל, נאוה קולטון
תמונות: שרון קנטור, רבקל'ה נוימן
וידאו: דן תורן, יהודית רביץ, טל שוורצמן
הפקה: תמי סטמרי
יחסי ציבור: הדס עמר, שרי ישראלי
מונטנגרו באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  מונטנגרו מונטנגרו
 רשת שידור:  RTCG
 השתתפות ראשונה:  גרמניה מינכן, 1983 (יוגוסלביה) טורקיה איסטנבול, 2004 (סרביה ומונטנגרו) פינלנד הלסינקי, 2007
 זכיות:  0
 השתתפויות:  15
 היעדרויות:  9
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  לוקסמבורג לוקסמבורג, 1984 (יוגוסלביה) יוון אתונה, 2006 (סרביה ומונטנגרו) איטליה טורינו, 2022
מונטנגרו נטלה חלק באירוויזיון כמדינה עצמאית 12 פעמים ונעדרה מהתחרות 6 פעמים ב-2010, 2011, 2020, 2021, 2023, 2024. מונטנגרו מעולם לא ניצחה בתחרות ומעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מעשר המדינות המובילות בגמר התחרות.
עד הצטרפותה כמדינה עצמאית היא נטלה חלק בתחרות תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בין 1961-1991, תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-1992 ותחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בין 2004-2006.
היסטוריה

בין התחרויות בשנים 1961-1991, מונטנגרו הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה פעמיים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, כאשר הישגה הטוב ביותר בתחרות היה המקום הרביעי עם 125 נקודות בתחרות ב-1983, שהוא גם המיקום הטוב ביותר בתחרות של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה חוץ מהמקום הראשון ב-1989 עם השיר "Rock Me" של להקת "ריווה".
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, מונטנגרו הייתה מיוצגת ב-1992 תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-2003 והיעדרות בין 1993-2003, מונטנגרו הייתה מיוצגת תחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בתחרויות בין השנים 2004-2006.
לאחר התפרקותו של האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו ב-2006 מונטנגרו וסרביה הצטרפו לשורות התחרות כמדינות עצמאיות.
היסטוריה > היעדרויות

מונטנגרו נעדרה מארבע תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של מונטנגרו התרחשה לאחר שרשות השידור המונטנגרית הודיעה בנובמבר 2009, כי מונטנגרו לא תיטול חלק בתחרות ב-2010 בשל קשיים כלכליים של הרשות המונטנגרית.
בדצמבר 2010, מספר חודשים לאחר קיומה של התחרות ב-2010, רשות השידור המונטנגרית הודיעה כי מונטנגרו לא תשוב לתחרות בדיסלדורף בשל קשיים כלכליים של רשות השידור המונטנגרית וכן מחסור בחסויות מסחריות. אולם, רשות השידור המונטנגרית הודיעה כי ישנן תוכניות לשוב לתחרות ב-2012 ומונטנגרו אכן שבה לתחרות באותה שנה.
אף על פי שאישרה בהתחלה את השתתפותם בתחרות 2020, ב-8 בנובמבר 2019 הודיע רשות השידור המונטנגרית, RTCG, על פרישתם בגלל בעיות כלכליות, שלא היה ניתן לטפל בהם בזמן כדי להבטיח את ההשתתפות. באוקטובר 2020, הודיעה רשות השידור המונטנגרית כי לא תשוב לתחרות ב-2021.
ב-12 באוקטובר 2021 RTCG הודיעה שמונטנגרו תחזור להשתתף באירוויזיון 2022.
ב-13 באוקטובר 2022 הודיעה רשות השידור המונטנגרית, RTCG, על פרישה מאירוויזיון 2023. בגלל בעיות כלכליות.
ב-7 באוגוסט 2024 RTCG הודיעה שמונטנגרו תחזור להשתתף באירוויזיון 2025.
השירים שייצגו את מונטנגרו באירוויזיון

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | גמר | ניקוד | חצי גמר | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | סטבן פאדי | "'Ajde, kroči" | "בואי, היכנסי" | X | X | 22 | 33 |
| 2008 | סטפן פיליפוביץ' | "Zauvijek volim te" | "אני אוהב אותך לתמיד" | X | X | 14 | 23 |
| 2009 | אנדריאה דמירוביץ' | "Just Get Out of My Life" | "פשוט צא מחיי" | X | X | 11 | 44 |
לא נטלה חלק בין השנים 2010–2011
| 2012 | רמבו אמדאוס | "Euro Neuro" | "אירו ניורו" | X | X | 15 | 20 |
| 2013 | הו סי ונינה זיזיץ' | "Igranka" | "המסיבה" | X | X | 12 | 41 |
| 2014 | סרגיי צ'טקוביץ' | "Moj svijet" | "העולם שלי" | 19 | 37 | 7 | 63 |
| 2015 | קנז | "Adio" | "להתראות" | 13 | 44 | 9 | 57 |
| 2016 | HighWay | "Real Thing" | "הדבר האמיתי" | X | X | 13 | 60 |
| 2017 | סלבקו קאלזיץ' | "Space" | "חלל" | X | X | 16 | 56 |
| 2018 | ואניה ראדובנוביץ' | "Inje" | "ערפל" | X | X | 16 | 40 |
| 2019 | D-moll | "Heaven" | "גן עדן" | X | X | 16 | 46 |
לא נטלה חלק בין השנים 2020–2021
| 2022 | ולאדנה ווצ'יניץ' | "Breathe" | "לנשום" | X | X | 17 | 33 |
לא נטלה חלק בין השנים 2023-2024
| 2025 | נינה ז'יז'יץ' | "Dobrodošli" | "ברוך הבא" |  |  |  |  |
ראו גם

סרביה באירוויזיון
סרביה ומונטנגרו באירוויזיון
יוגוסלביה באירוויזיון
הערות שוליים

↑  Montenegro withdraws from Eurovision 2010,‏ 17 בספטמבר 2009
↑  Montenegro officially out of Eurovision 2011 ,‏ 23 בדצמבר 2010
↑  Montenegro Confirms For Baku,‏ 30 בנובמבר 2011
↑  Jiandani, Sanjay (8 בנובמבר 2019). "Montenegro: RTCG withdraws from Eurovision 2020". ESCToday. נבדק ב-9 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רוי מורנו, הפתעה: מונטנגרו מאשרת השתתפות באירוויזיון 2025, באתר Euromix, ‏7 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 099ea424-aa49-4247-8ed7-954e2e4a4081
הוועד הפועל הערבי

הוועד הפועל הערבי (בערבית: اللجنة التنفيذية العربية, אל־לג'נה אל־תנפיד'יה אל־ערביה) היה המוסד הפוליטי העליון של הפלסטינים מראשית שנות ה-20 ועד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 וייצג את ערביי ארץ ישראל אל מול שלטונות המנדט הבריטי.
הוועד הוקם ב-13 בדצמבר 1920 במהלך הקונגרס הערבי-פלסטיני השלישי בחיפה ובראשו עמד מוסא כאזם אל-חוסייני. תפקידו של הגוף היה ליישם את החלטות הוועידה הערבית פלסטינית. קריאתו המרכזית הייתה מימוש זכות ההגדרה העצמית של הערבים (לאור ארבע עשרה הנקודות של וילסון) וכינונה של מדינה ערבית עצמאית עם בית מחוקקים נבחר. הוועד הפועל הוביל את ההתנגדות לכינונו של בית לאומי לעם היהודי על חשבון בית לאומי לערבים תושבי ארץ ישראל. הוועד דגל במאבק חוקי ולא אלים, שכלל כתיבת עצומות, משלחות לוועידות השלום וללונדון והשפעה על דעת הקהל הערבית דרך עיתונות וכינוסים.
הוועד התפרק בשנת 1934, זמן קצר לאחר פטירתו של מוסא כאזם אל-חוסייני.
המנהיגים הפוליטיים העדיפו בתקופה זו לכנות את הוועד הפועל "ערבי", ללא התייחסות למונח "פלסטין", משום שבהגדרה "ערבי" לא היה מימד טריטוריאלי מחייב.
הוועידות 1920–1928

חברי הוועד הפועל ניסו להשפיע על המדיניות הבריטית ולשנותה לטובת הציבור הערבי באמצעות פגישות עם נציגים של ממשלת המנדט הבריטית, קיום ועידות ארציות ושיגור משלחות לאנגליה, לחבר הלאומים ולארצות שונות. בשל סכסוכים פנימיים בציבור הערבי וקשיים כלכליים, פעילות הוועד הייתה מועטת במחצית השנייה של שנות העשרים.
הוועידות הערביות פלסטיניות הן למעשה המשך להתכנסויות הלאומיות של האגודות המוסלמיות-נוצריות שקמו עם ראשית הכיבוש הבריטי של הארץ. הוועידה הלאומית הראשונה של אגודות אלה נערכה ב-1919 והשנייה נקבעה ל-1920, אך לא נערכה משום שהבריטים אסרו על קיומה. כאשר הוחלט לכנס ועידה נוספת בדצמבר 1920, היא נקראה הוועידה הערבית פלסטינית השלישית.
הוועד הפועל שימש מסגרת להפיכת האגודות הלאומיות השונות ברחבי הארץ לתנועה אחת.
הוועידות 1920–1928 > הוועידה השלישית

ב-13 בדצמבר 1920 התקיימה "הוועידה הערבית פלסטינית השלישית" בחיפה בהשתתפות 46 נציגים, מנהיגי הציבור הערבי בארץ ישראל. חשיבותה של הוועידה השלישית, הייתה בכך שלראשונה הוקמה מסגרת כלל ארצית ששמה לה למטרה לאגד בתוכה את התנועה הלאומית. הוועידה הייתה בעלות אופי עירוני מובהק עם דומיננטיות לחיפה, ירושלים ושכם. מתוך 46 נציגים, 18 היו מחיפה, 9 ירושלמים ו-6 משכם.
כאשר נפתחה הוועידה, היה זה מחמד מוראד, מופתי חיפה, אשר נשא את נאום הפתיחה. הוא ברך את הנציגים, דיבר בשבח האחדות הנוצרית-מוסלמית והכריז על נושאי הדיון: הדרישה להקים ממשלה לאומית, הסירוב לרעיון הבית הלאומי ליהודים וארגון וביצור האיגוד הלאומי. מוראד הציע כי מוסא כאזם אל-חוסייני, זקן הנציגים, יהיה הנשיא. בוועידה הונח המצע שהיווה את הבסיס לתביעות ולמדיניות של התנועה הלאומית הפלסטינית עד מותו של אל-חוסייני. מעבר להתנגדות למדיניות הבריטית, הונחו שם גם היסודות לפעולת התנועה הלאומית. ממרכז הוועידה נשלחו שני מברקים: אחד לממשלה הבריטית והשני לשריף חוסיין בבקשת תמיכה בסוגיה הפלסטינית. התשובות לשני המברקים היו מאכזבות. הבריטים השיבו כי למרות המחאה הם ימשיכו לדבוק במדיניותם והשריף חוסיין הביע כאב וצער על מצבם של הערבים בפלסטין.
למרות התגובות המאכזבות, הצלחתה של הוועידה הייתה עצם ההתכנסות וההכרזה על תחילתה של דרך וחזון.
כדי לבצע את ההחלטות שנתקבלו בוועידה, נבחר גוף בן תשעה חברים. בתחילה הוא כונה "ועד מרכזי", אולם מהר מאוד נודע בכינוי "הוועד הפועל של הוועידה הערבית הפלסטינית". בראשו עמד מוסא כאזם אל-חוסייני וסגנו היה עארף א-דג'אני. הקמת הוועד הפועל הפכה את הוועידה מהצהרה גרידא לפרויקט מתמשך אשר במרכזו מוסד נבחר.
חברי הוועד הפועל שנבחר:

ירושלים: מוסא כאזם אל-חוסייני (נשיא), עארף א-דג'אני (סגן-נשיא), אבראהים שמאס (אורתודוקסי). יפו: יעקוב ברתקוש (אורתודוקסי). טולכרם: שיח' עבד אל-לטיף אל-חג' אבראהים. שכם: אל-חג' תופיק חמאד. עכו: עבד אל-פתאח אל-סעדי. חיפה: מועין אל-מאדי. רמלה: שיח' סולימאן אל-תאג'י אל-פארוקי. המזכיר: אסחאק דרויש (לזמן קצר); ג'מאל אל-חוסייני.
הוועידות 1920–1928 > הוועידה הרביעית

הוועידה הרביעית התכנסה בירושלים ב-29 במאי 1921 שלושה שבועות לאחר תום אירועי הדמים של ראשית החודש (מאורעות תרפ"א). מוסא כאזם נבחר לנשיא של ועד פועל חדש, שמנה 13 נציגים. גם בוועידה זו הייצוג היה בעל אופי עירוני מובהק ודומיננטיות חיפאית (11 נציגים), ירושלמית (12 נציגים) ושכמית (17 נציגים) מתוך 82 הנציגים. הוועידה אישרה את החלטות הוועידה השלישית והחליטה להקצות 1000 לירות מצריות לצורך הקמת עיתון בשפה הערבית והאנגלית לעשיית נפשות למען הרעיון הלאומי. השם הנבחר היה "אל-צבאח". ההחלטה המרכזית הייתה לשלוח משלחת לבריטניה כדי להמשיך את המאמצים לשינוי המדיניות הבריטית בארץ.
הוועד הפועל של ועידה זו נבחר לניהול הפעולה בארץ בעת שהייתה של המשלחת הראשונה בלונדון, ולכן חברי המשלחת לא נכללו בו:

ירושלים: עארף א-דג'אני (כיהן כנשיא בזמן שחוסייני שהה עם המשלחת בלונדון). יפו: עומר אל-ביטאר. עזה: שוכּרי אל-חוסייני. טולכרם: סלים עבד אל-רחמן אל-חג' אבראהים. ג'נין: חידר עבד אל-האדי. שכם: עזת דרוזה, חאפז אע'א טוקאן (ממלא-מקום הצירים), מוסטפא בושנאק. צפת: נאיף אל-צובח. טבריה: שיח' טאהר אל-טברי. עכו: חסן בדר. חיפה: שיח' מוחמד מראד, תיופיל בותאג'י (נוצרי). בית שאן: ג'בראן אסכנדר כזמא (אורתודוקסי). חברון: אל-חג' סלים שנייתר חג'אזי. המזכיר: ג'מאל אל-חוסייני.
בספטמבר 1921 החל "אל-צבאח" להתפרסם ושימש כביטאון הוועד הפועל והתנועה הלאומית. הוא תרם תרומה חשובה לקשר בין האגודות השונות, משום שבאמצעותו יכול היה הציבור כולו לדעת על הנעשה באזוריהן. אלא שהוא נתקל בקשיים כספיים וב-1923 הופעתו נפסקה.
הוועידות 1920–1928 > הוועידה החמישית

הוועידה החמישית התקיימה ב-22 באוגוסט 1922 בשכם וכונסה עם שיבת המשלחת מלונדון בראשותו של כאזם, לאחר שזו נכשלה בניסיונות לשנות את כתב המנדט. אישורו הסופי של המנדט בסוף יולי היווה אכזבה קשה ללאומיים הפלסטינים ובמשך הדיונים בחבר הלאומים נערכו בארץ הפגנות ושביתות נגד המנדט על-בסיס הצהרת בלפור.
המשלחת הגיעה לנמל חיפה ב-21 באוגוסט וזכתה לקבלת פנים חגיגית ומשם המשיכה לקבלות פנים בעכו, צפת, טבריה, נצרת, ביסאן ושכם. אלפים מתושבי העיר והכפרים הסמוכים לשכם יצאו אל העיר לקבל את פני המשלחת ברוב התלהבות. ב-22 באוגוסט 1921 החלו דיוני הוועידה הערבית הפלסטינית החמישית באולם העירייה בשכם בנוכחות 104 נציגים. ועידה זו עסקה בעיקר בדיווחי המשלחות השונות, לונדון, ז'נבה, חג'אז ובמדיניות העתידית בארץ. השייח' סלימאן אלתאג'י אלפרוקי השביע את הנוכחים "באל, בהיסטוריה ובאומה", "כי ימשיכו במאמציהם למען עצמאות ארצנו והשגתה של האחדות הערבית באמצעים לגיטימיים וחוקיים, ולא נקבל את רעיון הבית הלאומי היהודי ואת ההגירה הציונית". בקרב נואמיה בלטו חברי המשלחת ממכה, אשר סיפרו על פעולתם בקרב עולי הרגל והתמיכה הגדולה לה זכו בקרבם.
חברי הוועד הפועל שנבחר:

ירושלים: מוסא כאזם אל-חוסייני (נשיא, חבר "טבעי" בתוקף היבחרותו למשלחת ללונדון), שיח' עבד אל-קאדר אל-מוט'פר (בתוקף היותו חבר המשלחת לחג'אז), אבראהים שמאס. יפו: עומר אל-ביטאר, שבלי אל-ג'מל (פרוטסטנטי, בתוקף היבחרותו למשלחת ללונדון). עזה: מוחמד אל-צוראני. טולכרם: עבד אל-לטיף אל-חג' אבראהים. ג'נין: עווני עבד אל-האדי. שכם: אל-חג' תופיק חמאד, אמין אל-תמימי (בתוקף היבחרותם למשלחת ללונדון). צפת: שיח' אסעד אל-חג' יוסף קדורה. טבריה: שיח' טאהר אל-טברי. נצרת: חוסיין אל-עובייד אל-זועבי. חיפה: פואד סעד (יווני קתולי), מועין אל-מאדי (בתוקף היבחרותו למשלחת ללונדון). בית שאן: עבדאללה אל-חוסיין, שיח' בשיר חסן. רמלה: שיח' סלימאן אל-תאג'י אל-פארוקי (לא השתתף בפעולות ובישיבות). חברון: עליאן אבו ע'רביה. בית לחם: אבראהים ג'אסר (נוצרי). באר שבע: שיח' ג'דוע אל-צופי. מזכיר: ג'מאל אל-חוסייני.
ראו גם

התנועה הלאומית הפלסטינית
הקונגרס הערבי-פלסטיני
הוועד הערבי העליון
לקריאה נוספת

יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, הוצאת עם עובד תל אביב, 1976.
יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1929–1939, הוצאת עם עובד תל אביב, 1978.
חגי ארליך (עורך), המזרח התיכון בין מלחמות העולם, חלק א'- ספר ב', האוניברסיטה הפתוחה, 1992.
יוני פורס, מוסא כאזם אל-חוסיני ביוגרפיה פוליטית, עבודת תזה, אוניברסיטת תל אביב, דצמבר 2011.
הערות שוליים

↑  צבי אל-פלג, מנקודת ראותו של המופתי, מאמרי חג' אמין מתורגמים ומבוארים, עמ' 13, קו אדום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשנ"ה
↑  ארליך, ספר ב, יחידה 4, עמ' 341.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 235.
↑  פורס, עמ' 82.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 89–90.
1 2 3 4 5  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, נספח א', עמ' 251–254.
↑  פורס, עמ' 83.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 236.
↑  פורס, עמ' 86.
1 2  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 53–54.
↑  פורס, עמ' 88-87.
1 2 3 4  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 206.
↑  פורס, עמ' 92-91.
↑  ארליך, חלק א'- ספר ב', עמ' 342.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 106.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 39.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 108–110.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 30, 33.
1 2 3  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 103.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 122.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 123.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ־ישראל, לוח תאריכים, עמ' 430.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 127.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 213–215.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 128–129, 131–133, 135–136.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 174.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 184–186.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 201.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 197–198, 203.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 44.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 219–220.
↑  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 238.
↑  פורת, ממהומות למרידה, פרק ראשון: ספיחי מהומות אוגוסט 1929, עמ' 15, הערה 1.
↑  ארליך, ספר ג, עמ' 400.
1 2  פורת, צמיחת התנועה הלאומית, עמ' 220–221.
1 2 3  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 139-138.
↑  פורת, ממהומות למרידה, פרק ראשון: ספיחי מהומות אוגוסט 1929, עמ' 20-19.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 53-52.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 56–57.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 59–60.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 66-62.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 68-66.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 99, הערה 206.
ירח (אלבום)

"ירח" הוא האלבום ה-19 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי משנת 1992. האלבום ביסס את מעמדו של ארצי כאחד מהזמרים הפופולריים בישראל.
הפקה

האלבום הקודם של ארצי, "כרטיס ללונה פארק", נחל כישלון מסחרי ולא השאיר להיטים רבים, אם כי לא גרם לחזרתם של הימים הרעים בקריירה של ארצי. לאחר הוצאת אלבומי האוסף "השירים 1", "השירים 2" ו"השירים 3 - ביצועים אחרים", נסע ארצי ללוס אנג'לס.
כשחזר לישראל החל לעבוד על אלבומו "ירח" שיצא ב-1992. ארצי כתב והלחין את כל השירים באלבום בהפקתו המוזיקלית של יהודה עדר, בעלות שנאמדת בכ-200 אלף דולרים. לראשונה מזה זמן רב לא עבד ארצי עם מעבד מוזיקלי אחד קבוע, אלא עם שלושה מעבדים: רביב גזית, יהודה עדר ויועד נבו. באוגוסט 1993 האלבום זכה למעמד פלטינה כפולה על מכירת 80 אלף עותקים. האלבום זכה להצלחה מסחררת עם מכירות של יותר מ-100 אלף עותקים והיה לאלבום השני הנמכר ביותר של ארצי עד אז, אחרי 'לילה לא שקט'. באלבום היו להיטים רבים, והוא נחשב לאחד האלבומים המוצלחים של ארצי בקריירה. האלבום סימן את תחילת תקופת השיא בקריירה של ארצי, שנמשכה לאורך כשני עשורים לפחות. 8 מתוך 12 השירים באלבום הפכו ללהיטים ברדיו. השיר "ואלס בחמש ושלושים" שימש כפסקול בסרטו של יהונתן אינדורסקי "דרייבר" (2010). על עטיפת התקליט מצויר, בין היתר, הציור שעל דיסקית פיוניר.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי.
| ירח> מס' | ירח> שם | ירח> משך | ירח>  | ירח>  | ירח>  | ירח>  | ירח>  | ירח>  | ירח>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ירח  | 4:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | כמו אז  | 4:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | קצת משונה שלא נשארת  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | שאלתי מה קרה  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | תגידי  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | הסכין, הרובה והאבן  | 5:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מביטים בים  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אני בא (בהשתתפות עמיר לב)   | 4:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אחרת אתה מת  | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ואלס בחמש ושלושים  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | פעם תורי ופעם תורך  | 5:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | ערב בלי ירח  | 4:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:12 |  |  |  |  |  |  |  |
בקלטת: שירים: 1–6 - צד א', שירים 7–12 - צד ב'.
משתתפים באלבום

עיבודים: רביב גזית, יהודה עדר, יועד נבו, יאיר מיכאל.
הפקה מוזיקלית: יהודה עדר
יהודה עדר: גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מנדולינה, עיבוד לגיטרה אקוסטית (ב-"ירח"), קולות (ב-"כמו אז", "שאלתי מה קרה", "ואלס בחמש ושלושים").
רביב גזית: פסנתר, סינטיסייזרים, עיבוד כינורות (ב-"ערב בלי ירח").
יועד נבו: גיטרה חשמלית, תכנות תופים (ב-"אני בא"), אקורדיון חשמלי (ב-"אני בא").
יאיר מיכאל: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית.
עוז נוי: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית.
אריה וולניץ: גיטרה בס.
מאיר ישראל: כלי הקשה, תופים ותכנות תופים, שירה (ב-"שאלתי מה קרה").
משה לוי: עיבוד כינורות, אקורדיון, פסנתר.
נאור דיין: גיטרה חשמלית (ב-"כמו אז").
איתן גדרון: גיטרה חשמלית (ב-"פעם תורי ופעם תורך").
אלון נדל: גיטרה בס (ב-"כמו אז").
מישל עמר: תופים (ב-"כמו אז").
רונית שחר: שירה.
עמי איילי: שירה.
דרור בן גור: סקסופון (ב-"שאלתי מה קרה").
אמיר בקמן: אבוב.
אמיר פרי: חצוצרות (ב-"אני בא").
הוקלט באולפני "המון" 1992-1991, הקלטות ומיקסים נוספים באולפני "טריטון" וקולינור" 1992-1991.
תכנון סאונד ומיקס: יועד נבו, תכנון סאונד ומיקס ל"שאלתי מה קרה" ו"אחרת אתה מת" וטכנאי הקלטה כללי: עמי איילי
טכנאי הקלטות נוספים והשלמות: שגיא גל ועודד פרח
מפיק: מיכאל תפוח - "המון הפקות"
ניהול ההפקה: לימור אל - עד
עיצוב עטיפת אלבום: שרון מורו
צילומי עטיפת אלבום: ציפי מנשה, דניאל חכים
מירי בן-יוסף: יחסי ציבור.