stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודיסיאה
יצירות בהשראת האודיסיאה > מהעת העתיקה

טלגוניה, סיפור המשך לאודיסאה שנכתב על ידי אוגמון מקירני ועוסק בטלגונס, בנו של אודיסאוס מקירקה ומגעיו עם אביו ומשפחתו. היצירה לא השתמרה אלא בתקציר.
איניאדה, ורגיליוס, מאה ראשונה לפני הספירה. שירה אפית הנכתבה כסיפור המשך לאיליאדה של הומרוס המגולל את ייסודה של רומא.
יצירות בהשראת האודיסיאה > רנסאנס

הקומדיה האלוהית, ספר של המשורר הרנסאנס האיטלקי דנטה ובו מופיעה אודיסאוס כדמות הנענשת בשל חטא ההיבריס - הגאווה (ראו: Inferno XXVI). ‏ (1320)
גן העדן האבוד, ג'ון מילטון. נכתב בסגנון השירה האפית בשנת 1667 ונחשב לאחד הטקסטים המרכזיים של התרבות המערבית.
יצירות בהשראת האודיסיאה > העת המודרנית המאוחרת

איתקה, שיר של המשורר היווני קונסטנדינוס קוואפיס המציג תמונות מתוך האודיסאה. השיר נכתב לראשונה בשנת 1894 ונכתב בגרסה חדשה בשנת 1910. ראו: קוואפיס, קונסטנדינוס, כל השירים, יורם ברונובסקי (מתרגם), הוצאת כרמל, ירושלים, 1993.
אי הסירנות, שיר משנת 1908 של המשורר ריינר מריה רילקה על המפגש עם אי הסירנות (אודיסאה, ספר 12). ראו: רילקה, ריינר מריה, נטוש על הרי הלבב, הוצאת כרמל, ירושלים, 1999, עמ' 104.
יוליסס, ספר מאת הסופר האירי ג'יימס ג'ויס הופיע בשנת 1922 (יוליסס הוא השם הלטיני של אודיסאוס).
הרפתקאות טלמאכוס, סיפור דאדאיסטי של לואי אראגון אודות קליפסו ואודיסאוס משנת 1922. הסיפור נכתב ביחס אל סיפור משנת 1699 של פנלון, סופר ותאולוג צרפתי בן המאה ה-17. ראו: דאדא וסוריאליזם בצרפת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1992, עמ' 139–141.
האודיסאה, ספר מאת הסופר היווני ניקוס קאזאנצאקיס. הספר מהווה מעין המשך מודרני לאודיסאה המקורית וכתובה באותה מתכונת ובו הגיבור מתנסה בתאוריות רוחניות שונות כגון אלו של ניטשה, ישו, בודהה ועוד. בספר 33,333 פסוקים כמו האודיסאה המקורית. היצירה פורסמה בשנת 1938.
הקומדיה האנושית מאת ויליאם סארויאן, סופר אמריקאי ממוצא ארמני. הספר מתאר את קורותיה של משפחה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הדמות הראשית שמה הומר (הומרוס), אחיו הצעיר שמו יוליסס (אודיסיאוס), וכך גם דמויות נוספות הנושאות שמות מתוך האודיסיאה. בספר זה אבי המשפחה אינו זוכה לחזור הביתה מהמלחמה, אך האח הבכור - חוזר. (1943)
קינת אודיסאוס מאת לאה גולדברג, פורסם בהמשך בספר 'על הפריחה'. השיר מתאר את אודיסאוס היורד לשאול ומבכה את המתים ורדוף תחושת אשמה על מותם. ראו: גולדברג, לאה, שירים (כרך שני), הוצאת פועלים, תל אביב, 2004.
השיר "אודיסס" מאת המשורר העברי חיים גורי, שנכתב כאלוזיה ניגודית לשיבתו המאוחרת אך-המוצלחת של אודיסאוס לאיתקה, ועוסק בחזרתם של חיילים משדה הקרב אל המציאות שהותירו אחריהם. (1988)
אומרוס, שיר אפי מאת המשורר הקאריבי וחתן פרס נובל לספרות דרק וולקוט, 1990.
שיבותיו של אודיסאוס, עירד מלכין, 1998.
אודיסיאה, מאת אלכס אפשטיין, ירושלים, הוצאת כתר, 2001.
פנלופאה, ספר של הסופרת מרגרט אטווד המציג גרסה של סיפור פנלופאה ואודיסאוס מנקודת מבט נשית. הספר יצא בשנת 2006.
אודיסאוס, ספרו של יחיעם פדן המשחזר את חייו של הגיבור מילדות עד זקנה לפי הומרוס ומקורות אחרים, תוך כדי השלמת הפערים הקיימים במקורות אלה. הספר מבסס את ההשערה שאודיסאוס היה הראשון ביוונים שהפליג לחלקו המערבי של הים התיכון, ומבליט את תחבולותיו ואת כישרון השכנוע שלו וכן את יכולתו לגלגל כל הרפתקה בלבוש מיתי. (2007)
יודיסאה (אורכב 25.11.2016 בארכיון Wayback Machine) מאת שי צ'רקה. ספר קומיקס המתאר תלאותיו של ליאון, פרופסור יהודי בזמן השואה, בסיפור שהוא תבנית סיפור ה'אודיסאה' היוונית. (2016)
האודיסאה, מחזה מאת רולנד שימלפפניג, 2018.
אוליסס 31, סדרת הנפשה משנת 1981
יצירות בהשראת האודיסיאה > בקולנוע

הבוז (בצרפתית: Le Mépris), סרטו של ז'אן-לוק גודאר ובו תסריטאי מוזמן לכתוב עיבוד קולנועי של האודיסאה ונאלץ להיאבק במפיק אמריקני השואף להפוך את הסרט לפופולרי על ידי רידודו. הסרט הופק בשנת 1963.
2001: אודיסאה בחלל סרט מ-1968 בבימויו של סטנלי קובריק לפי סיפור של ארתור סי. קלארק.
עירום סרט מאת הבמאי הבריטי מייק לי. הסרט מתאר את מסעו של הגיבור (ג'וני) ברחבי לונדון. הסרט הופק בשנת 1994. התסריט פורסם ב-2004 בהוצאת פאבר.
אחי, איפה אתה? סרטם של האחים כהן ובבימויו של ג'ואל כהן. הסרט מציג עיבוד מודרני לסיפור האודיסאה, ובו שלושה אסירים נמלטים בדרך לא דרך בתקופת השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית. הסרט יצא להקרנה בשנת 2000.
מבט של אודיסאוס (באנגלית: Ulysses' Gaze). סרטו של הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס מ-1995. סרט מסע בכיכובו של הרווי קייטל.
מסעות אודיסאוס, מחזה מאת רועי חן. הצגת ילדים בתיאטרון גשר המבוססת על ה'אודיסאה'.
The Odyssey, סרט של בבימויו של כריסטופר נולאן עבור אולפני יוניברסל. הסרט מתוכנן לעלות בבתי הקולנוע ב-17 ביולי 2026. הסרט יוצג כפעולה מיתולוגית אפית שיצולם ברחבי העולם תוך שימוש בטכנולוגיית IMAX חדשה. בסרט החדש ישתתפו בין היתר מאט דיימון, טום הולנד, אן האת'וויי, זנדאיה, רוברט פטינסון, לופיטה ניונגו, ושרליז ת'רון. הצילומים לסרט מתוכננים להתחיל בתחילת 2025.
יצירות בהשראת האודיסיאה > במוזיקה

האודיסאה (The Odyssey) – שיר של להקת הפרוגרסיב מטאל "סימפוני אקס", המבוסס על היצירה.
הקומדיה האלוהית יצירה אלקטרואקוסטית של פראנסואה ביילה (FRANCOIS BAYLE) וברנארד פרמגייאני (BERNARD PARMEGIANI) שהיו חלוצים בתחום המוזיקה האלקטרונית. היצירה מתחילת שנות השבעים הייתה פסקול להופעת מחול לפי הקומדיה האלוהית ויצאה על גבי תקליטור כפול מטעם חברת Magison.
יוליסה\אודיסאוס, אופרה מודרנית מאת המלחין לואיגי דאלאפיקולה (LUIGI DALLAPICCOLA), היצירה נכתבה בשנות השישים ובוצעה לראשונה בשנת 1968 בצרפת. תקליטור יצא בחברת NAIVE תחת חסותו של ארגון המוזיקה הצרפתי INA. המוזיקה מרתקת ומהפנטת עם הרבה מוטיבים של שירת סירנות.
EPIC: The musical, מחזמר מודרני מאת היוצר חורחה ריברה-הרנס (Jorge Rivera-Herrans). היצירה מספרת את סיפורו של אודיסאוס לפרטים ומחולקת לסאגות. היצירה החלה לעלות ב-2021 והעלתה הסתיימה בדצמבר, 2024. היא צברה מיליוני מעריצים ברחבי העולם ומאות איורים ואנימציות המבוססות על השירים הרבים.
לקריאה נוספת

Victor Bérard, Les Phéniciens et l'Odysée, Armand Colin, Paris, 1902–1903 (נערך מחדש ב־1927)
הערות שוליים

↑  על שמה של סקילה נקרא הסוג בן-חצב.
↑  לאה גולדברג, קינת אודיסיאוס, דבר, 1 ביוני 1945
↑  האודיסאה, אתר סטודיו למשחק ניסן נתיב
↑  Matt Grobar, Christopher Nolan’s Next Film Is An Adaptation Of Homer’s ‘The Odyssey,’ Universal Reveals, Deadline, ‏2024-12-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Review of Les Phéniciens et l'Odyssée par Victor Bérard". The Quarterly Review. 202: 344–370. באפריל 1905. {{cite journal}}:  (עזרה)
| המיתולוגיה היוונית ודת יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים אולימפיים | זאוס • הרה • פוסידון • דיוניסוס • אפרודיטה • אתנה • אפולו • ארטמיס • ארס • הפייסטוס • הרמס • דמטר |  |
| אלים אולימפיים לשעבר | האדס • הסטיה |  |
| אלים כתוניים | האדס ופרספונה • גאיה • דמטר • הקטה • דיוניסוס • טרופוניוס (אנ') • טריפטולמוס (אנ') • האריניות |  |
| גיבורים | אגממנון • אדיפוס • אודיסאוס • אוינופיון • איאס • אכילס • אנטיגונה • בלרופון • דאוקליון • הקטור • הרקולס • טינדראוס • יאסון והארגונאוטים • מינוס • מנלאוס • פאריס • פריאמוס • פרסאוס • קדמוס • תסאוס • הרו ולאנדרוס |  |
| מקומות מרכזיים | אולימפוס • ארגוס • אתונה • דלפי • טרויה • טרטרוס • כיוס • לאקוניה • הלבירינת • ספרטה • השאול • תבאי • שדות אליסיום • שדות אספודל |  |
| יצורים מיתיים | אורתוס • אכידנה • אלמנטלים • ארגוס • גורגונות • גיגאנטים • האריה מנמאה • הידרה • היפוקמפוס • הרפיה • טיטאנים • טיפון • כימרה • מדוזה • מוזות • מינוטאורים • סאטירים • סטימפליה • סלמנדרה • סקילה וכריבדיס • פגסוס • קאמפה • קיקלופים • קנטאורים • קרברוס |  |
| אירועים מיתולוגיים בולטים | טיטאנומכיה • גיגאנטומכיה (גיגאנטים) • מלחמת טרויה • מסע הארגונאוטים |  |
| יצירות בולטות | האיליאדה והאודיסיאה • תאוגוניה • ארגונאוטיקה • דיוניסיאקה • ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) • מטמורפוזות |  |
| סופרים | אוריפידס • אייסכילוס • אפולוניוס • אריסטופאנס • הומרוס • הסיודוס • סופוקלס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524335805171  PLWABN: 9810624559205606  BNE: XX2023655  BnF: cb120084354 (data)  GND: 4193022-8  LCCN: n80008528  MusicBrainz work: 79ee2e07-0aa6-4755-ac20-64236ba7f7e1  NDL: 00627042  NKC: aun2006372309  NLA: 35204273  NLG: 177640  NSK: 000318498  SUDOC: 027271714  VcBA: 492/10911  VIAF: 214278437   WorldCat (עם VIAF): 214278437 
אודיסאוס וקליפסו. ציור שמן של ברויגל מתחילת המאה ה-17
אודיסאוס בספינתו; פסיפס רומי מן המאה ה-3, אוסף מוזיאון בארדו בתוניס
"היין של קירקה"; ציור של אדוארד ברן-ג'ונס (אנ'),‏ 1900
טבח מחזרי פנלופה בידי אודיסאוס
תאו הכף

| תאו הכף |
| --- | --- |
 תאו אפריקני זכר בפארק הלאומי אדו
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שבט:: בקר
סוג:: סינצרוס
מין:: תאו אפריקני
תת־מין:: תאו הכף
שם מדעי
 Syncerus caffer caffer ‏ספרמן, 1779

תאו הכֵּף (שם מדעי: Syncerus caffer caffer; קרוי גם תאו סוואנה דרומי), הוא תת-מין של תאו אפריקני החי בדרום ומרכז יבשת אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1779 על ידי חוקר הטבע השוודי אנדרס אריקסון ספרמן ששהה באותו זמן בכף התקווה הטובה, והוא מכונה כך עקב העובדה שהתגלה על ידי האירופאים במקום זה בעת שהללו הגיעו לראשונה לדרום אפריקה. פירוש שמו המדעי הוא "חיה בעלת קרניים מחוברות החיה באפריקה", והכפל של המילה caffer, מרמז על היותו תת-המין הראשון שהתגלה. תאו הכף הוא תת-המין הגדול, הנפוץ והמוכר ביותר של התאו האפריקני.
מאפיינים

לתאו הכף יש זוג קרניים גדולות, ארוכות ועבות, ואצל זכרים מבוגרים הן מגיעות לממדים ענקיים. הקרן ידועה בצורתה הספירלית: היא צומחת לכיוון מעלה, מתעגלת כלפי מטה ואז חוזרת ומתעקלת למעלה בצורת S. הקרן צומחת לצדדים, בדומה לקרניים של מרבית מיני הבקר. אצל זכרים בוגרים ומבוגרים, מתפתח בין הקרניים "מגן" עבה וכבד הנובע מכך שהקרניים התעבו בבסיס עד שהתחברו ביניהם, ואפילו כדור רובה אינו יכול לחדור דרכו. ה"מגן" נעדר אצל הנקבות, ושימושי בעיקר אצל הזכרים לצורך דחיפות. קצה הקרן של התאו חדה למדי, והוא משתמש בה כדי לזרוק באוויר את טורפיו דוגמת האריות. הפרווה של תאו הכף דקה ודלילה למדי, אך העור עבה מאוד. צבע הפרווה אצל תת-מין נוטה להתכהות לשחור בגוונים שונים - בעיקר ככל שגילו של הפרט עולה. אזורים מסוימים נראים אפרפרים עקב דלילות השערות. נקבות ועגלים יהיו בצבע חום שוקולד כהה, עם גוון ערמוני. על הפנים, יש לעיתים סימונים לבנים.
מבנה הגוף של תאו הכף רחב, ארוך וכבד, ויש לו רגליים חזקות ומוצקות, זנב ארוך וגמיש המסתיים בציצת שיער גדולה. הכתפיים מסיביות וגבוהות, והצוואר השפוף קצר ועבה במיוחד. הראש גדול בעל חרטום קצר יחסית ורחב, והאוזניים גדולות ושמוטות. האף גדול ורחב ודומה לבקר הבית. הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות. גובהו של התאו בכתפיים עד 170 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 3.4-2 מטר, ומשקלו עד 900 ק"ג.
תפוצה וביולוגיה

תאו הכף מאכלס את דרום ומזרח-מרכז אפריקה. הוא מצוי בקניה, אוגנדה, טנזניה, זמביה, מוזמביק, זימבבואה, בוצוואנה, נמיביה, אנגולה ודרום אפריקה; באתיופיה ודרום סודאן הוא מוחלף בהדרגה על ידי התאו הסודני, ובקונגו הדמוקרטית הוא מוחלף במרכז על ידי תאו היער. התאו נכחד והוחזר מחדש לסווזילנד. בית הגידול שלו מורכב בעיקר מסוואנות עשב גדולות המנוקדות בעצים.
תאו הכף הוא חיה חברותית במיוחד, ועשוי לחיות בעדרים של עד 1,000 פרטים. זכרים מבוגרים נוטים לחיות בגפם. החיים בעדר מציעים יתרונות לתאואים בשל ההגנה המוגברת מפני טורפם והעברת מידע לגבי מקומות האכלה טובים. הקשרים חזקים במיוחד בין נקבות התאו, ואם עגל או תאו בוגר יותקף על ידי טורף גדול כמו האריה, שאר העדר יגיב במהירות לשאגות המצוקה שלו וימהר להגנתו. עדר תאואים מסוגל בקלות להניס להקה שלימה של אריות במטרה להגן על תאו אחד. על מנת להכיל את החום האפריקני, תאו הכף נוטה לבלות את שעות היום החמות בשכיבה בצל, כשבשעות הבוקר והערב הוא יבוא לשתות מים, ומרבית שעות ליקוט המזון יתרחשו בלילה הקריר. תאו הכף הוא לוחך עשב בעיקר, וכאשר יש מחסור בעשבים הוא יאכל גם עשבי תיבול, שיחים וענפים. עקב הרגלי התזונה שלו, התאו מפנה את הקרקע לצמיחת עשב חדש, ובכך ממלא תפקיד אקולוגי חשוב בסוואנות האפריקניות. עונת הרבייה מתרחשת בין מרץ למאי, ותקופת ההריון נמשכת כ-11 חודשים. העגלים נולדים מינואר עד אפריל. העגל מסוגל ללכת בקצב של העדר תוך זמן קצר, והקשר בינו לבין האם חזק מאוד. תוחלת החיים של התאו עד 26 שנים.
איומים ושימור

אף על פי שאוכלוסיות תאואי הכף עדיין גדולות מאוד, הן צומצמו במידה רבה על ידי ציד, אובדן בית גידול ומחלות. באזורים מסוימים, תאו הכף מעולם לא התאושש ממגפת הבקר ההרסנית שפגעה ביונקי אפריקה בשנת 1890. מחלה אחרת הידועה כשחפת השור משפיעה אף היא על תאו הכף בדרום אפריקה. תאו הכף מצוי במספר רב של אזורים מוגנים ברחבי אפריקה, כדוגמת הפארק הלאומי סרנגטי, אזור השימור נגורונגורו, מסאי מארה, הפארק הלאומי קרוגר והפארק הלאומי קילימנג'רו. בתור אחד מחמשת הגדולים, תאו הכף מבוקש מאוד על ידי ציידים חובבים ותיירים, ובכך הוא מהווה תמריץ כלכלי ניכר למדינות שבהם הוא נפוץ. הרשימה האדומה של IUCN לא הקימה קטגורית שימור נפרדת לתאו הכף, ועל כן, נראה שהוא כלול תחת קטגורית ללא חשש (LC) שמשמשת בכלליות עבור כל תת-המינים.
זרזירי בקר עומדים על גבו של תאו הכף.
לוב

ערך זה עוסק במדינה בצפון אפריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מדינת לוּב (בערבית: ‏دَوْلَة لِيبِيَاקובץ:Ar-Libya.ogg‏Ⓘ‏, תעתיק: דוּלה לִיבִּיָא) היא מדינה בצפון אפריקה הגובלת בים התיכון, מצרים, סודאן, צ'אד, ניז'ר, אלג'יריה ותוניסיה. עיר הבירה שלה היא טריפולי, הדת הרשמית היא אסלאם, ושפתה הרשמית היא ערבית. היא חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובליגה הערבית. לוב משתרעת על שטח של כ-1.76 מיליון קמ"ר, מה שהופך אותה למדינה הרביעית בגודלה באפריקה, עם אוכלוסייה של כ-7 מיליון תושבים. היסטורית, המדינה מחולקת לשלושה אזורים עיקריים: טריפוליטניה בצפון, פזאן בדרום-מערב, וקירנאיקה במזרח.
לפני מלחמת האזרחים ב-2011, היא התאפיינה בכלכלה חזקה בזכות עתודות הנפט שלה, והייתה בין המדינות המובילות באפריקה במדדי תמ"ג והפיתוח האנושי. ב-2011 הודח ונרצח מועמר קדאפי, ששלט בלוב מאז 1969, על ידי מורדי מועצת המעבר הלאומית, שזכתה להכרת האומות המאוחדות. המדינה התמודדה עם מלחמות אזרחים ושלטונות מקבילים לאורך השנים, עד להסכם הפסקת אש באוקטובר 2020 וסיום מלחמת האזרחים השנייה, והקמת ממשלת מעבר במרץ 2021.
פוליטיקה > משטר קדאפי

אף על פי ששלטונו של קדאפי נתפס בעולם המערבי כדיקטטורי ורצחני ואף הוטלו עליו לא פעם עיצומים, נהנתה לוב בתקופתו מחוסן יחסי בזירה הבינלאומית. חוסן זה היה מבוסס על שני יסודות - הראשון, היותה של לוב ספקית נפט מרכזית לעולם המערבי והשני, שליטת לוב במעבר פליטים מאפריקה דרכה אל האי האיטלקי למפדוזה הסמוך לחופיה. עובדה זו הניחה איום קבוע לפתחה של אירופה בכלל ואיטליה בפרט, שאם רק היה קדאפי רוצה, היה יכול "להציף אותה בפליטים".
מערכת הממשל של לוב בתקופת קדאפי הייתה יוצאת דופן. רשמית, קדאפי עצמו לא היה "נשיא" או "ראש הממשלה" של מדינתו, ובמקום זאת תיאר את עצמו כסוג של "מדריך" או "מנהיג" העוזר לעם הלובי בסוציאליזם - "מנהיג המהפכה מ-1 בספטמבר". לרבים הוא היה מוכר כ"קולונל קדאפי".
ללוב לא הייתה חוקה, וחוקי המדינה נבעו מחוקי האסלאם ו"הספר הירוק", המכיל את משנתו הפוליטית של קדאפי. הממשל היה קרוי "ג'מאהיריה", שינוי של המילה הערבית "ג'ומהוריה" (רפובליקה) המתורגמת בצורה רופפת כ"מדינת העם".
קדאפי הנהיג בלוב משטר המבוסס על פולחן אישיות בסימן הסיסמה "אלוהים, מועמר (קדאפי) ולוב - זה הכל". חיי אזרחי המדינה וחינוכם היו מוכוונים באמצעות שטיפת מוח לאמונה אישית לאו דווקא באידאולוגיה של קדאפי אלא בו-עצמו ובנאומיו. רוב האזרחים, בעקבות חינוך ארוך שנים, אכן גילו אמונה וביטחון בדמותו של המנהיג.
פוליטיקה > לאחר נפילת משטר קדאפי

לאחר נפילת משטרו של קדאפי הוקם שלטון זמני של מועצת המעבר הלאומית הפועלת לאיחוד השבטים וניסיון לפייס את השבטים שנותרו נאמנים לדרכו של מועמר קדאפי. ב-7 ביולי 2012 נערכו בלוב לראשונה בחירות דמוקרטיות לפרלמנט זמני שיחוקק לראשונה בהיסטוריה של לוב חוקה חדשה. בבחירות זכתה התנועה הליברלית בראשותו של מחמוד ג'יבריל וזכתה לרוב מוחץ. באוגוסט 2012 נבחר מוחמד מגריף לנשיא לוב בהצבעה שנערכה בפרלמנט.
החל מאוגוסט 2014 מתחרים שני פרלמנטים על הריבונות בלוב: בית הנבחרים הלובי, היושב בטוברוק ושולט בקירנאיקה ופזאן, והקונגרס הלאומי הכללי היושב בטריפולי ושולט בטריפוליטניה.
בסוף 2019 אישר הפרלמנט הטורקי לשלוח כוחות צבא ללוב. כוחות צבא טורקיה החלו להתפרס בלוב לאחר שבוע, בניסיון לתמוך בממשלת טריפולי המוכרת על ידי האו"ם. הפריסה נעשתה בעקבות המתקפות על טריפוליטניה שביצעו כוחות בשליטת גנרל ח'ליפה חפתר.
כלכלה

כלכלת לוב מבוססת בעיקרה על מספר תחומים: תעשייה, נפט וחקלאות. התעשייה בלוב נשענת בעיקר על תעשיות הטקסטיל, הביגוד והמזון. ישנה גם תעשייה מתפתחת של מפעלים פטרוכימיים.
חלקם היחסי של ענפי הכלכלה השונים בתוצר הלאומי הגולמי:
תעשיות הנפט - אזורה המדברי של לוב עתיר בעתודות נפט והיא ממוקמת בין חמש המדינות בעלות עתודות הנפט הגדולות בעולם. תעשיות הנפט מעסיקות בין 3–5 אחוזים מכוח העבודה במשק הלובי, אולם בחלק היחסי הקטן הזה, מפצה התוצר הלאומי הגולמי, שתעשיות הנפט בלוב מהוות כ-30% ממנו.
חקלאות - מיקומה הגאוגרפי של לוב, במרכז מדבר סהרה, מעיב על החקלאות ומקשה על הגידולים החקלאים באזור, לכן הוקם בלוב "הנהר המלאכותי העצום", מערכת השואבת מים פוסיליים בלב המדבר ומובילה אותם בצינורות אל אזורי החוף המיושבים. למרות זאת, עדיין נאלצת לוב לייבא מזון. החקלאות מהווה כ-5% מהתוצר הלאומי הגולמי של לוב, ומעסיקה כ-20% מכוח העבודה במשק הלובי.
תעשייה - מעסיקה כ-30% מכוח העבודה במשק ומהווה כ-20% מהתוצר הלאומי הגולמי.
הגוף הכלכלי המרכזי בלוב הוא הבנק המרכזי של לוב, המרכז ומווסת את מרבית הפעילות הכלכלית במדינה.
גאוגרפיה

לוב, המשתרעת על פני שטח של כ-1,759,000 קמ"ר, היא המדינה ה-17 בגודלה בעולם על פי שטח. לוב שוכנת בין מצרים במזרח ובין תוניסיה ואלג'יריה במערב. בדרום מזרח היא גובלת בסודאן, בדרום בצ'אד ובדרום-מערב - בניז'ר. קו החוף של לוב עם הים התיכון נמתח על פני 1,770 ק"מ, ולוב היא אפוא המדינה האפריקנית בעלת קו החוף הארוך ביותר עם הים התיכון. החלק של הים התיכון שמצפון ללוב ושמדרום לכרתים נקרא לעיתים הים הלובי. האקלים ברובו יבש ומדברי. עם זאת החלקים הצפוניים נהנים מאקלים ים תיכוני.
באביב ובסתיו נושבות בלוב רוחות חזקות עם אבק המגיעות ממדבר סהרה הנקראות "שירוקו" ובלוב מכונות קיבלי (בערבית: قبلي) הנמשכות בין יום לארבעה ימים. בלוב פזורים נאות מדבר, שהחשובים שבהם הם ע'דאמס (غدامس) וכופרה (الكفرة).
בספטמבר 2023 פקדה את לוב הסופה דניאל שגרמה לשיטפונות קשים שהובילו לנזקים כבדים והרוגים רבים.
צבא וביטחון

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא הכוחות המזוינים בלוב עודם קיימים?.
הכוחות המזוינים של לוב כוללים את צבא היבשה, חיל אוויר, חיל ים ומיליציה עממית (מילואים) הכוללת את יחידת משמרות המהפכה. ערב מלחמת האזרחים הראשונה בלוב מנו כוחות אלה כ-119,000 איש. בנוסף, מפעיל צבא לוב את "הלגיון האיסלמי הפאן-אפריקאי", יחידת עילית למטרות הגנה על השלטון שמורכב בעיקרו משכירי חרב מצ'אד, ניז'ר ומאלי.
ללוב, בניגוד לרוב המדינות האחרות, אין שר הגנה או שר ביטחון והרמטכ"ל כפוף ישירות למנהיג. תקציב הביטחון של לוב עמד ב-2005 על 3.9% מן התמ"ג (לשם השוואה תקציב הביטחון של ישראל באותה שנה עמד על 7.3% מהתמ"ג שלה).
בעוד שעד להתפרקות ברית המועצות נתמך צבא לוב על ידי ברית המועצות והיה צבא משוכלל ומתקדם טכנולוגית (צבא היבשה הוערך כעשירי בכוחו בעולם), הרי שמאז שנות ה-90 התדרדר הצבא בעקבות התיישנות הציוד, הקושי בתחזוקת הכלים בהיעדר מומחים זרים, תקלות בשרשרת האספקה שהתגלו במיוחד בעת הלחימה בצ'אד וחוסר במערך הדרכה מודרני. עקב התקרבות קדאפי למערב בראשית שנות ה-2000, הוסרו מספר מגבלות שאפשרו לקדאפי לרענן את הציוד ולהכניס ייעוץ מומחים.
הפעילות המלחמתית העיקרית של צבא לוב בימי שלטון קדאפי הייתה מול צ'אד. עוד לפני שתפס קדאפי את השלטון פלשה לוב ב-1968 לצ'אד מתוך מגמה למנוע את התפשטות מלחמת האזרחים במדינה אל שטחי לוב ולהשיג שליטה על "הרצועה הכחולה", שטח עשיר במתכות ובאורניום סמוך לגבול. במהלך שנות שלטונו של קדאפי פלש צבא לוב לצ'אד ארבע פעמים: בשנים 1978, 1979, 1980 – 1981 וב"מלחמת הטויוטה" בשנים 1983–1987. התערבות צבא לוב הוגבלה לסיוע אש בארטילריה ובמתן "מטרייה אווירית" לכוחות הקרקעיים של בעלות בריתה בצ'אד.
כחלק מן האידאולוגיה של קדאפי, לפיה יש לאחד את המוסלמים-האפריקאים לכדי ישות מדינית אחת, הוקם ב-1972 הלגיון האיסלאמי הפאן-אפריקאי. הלגיון מורכב משכירי חרב, אזרחי מדינות חבל הסאהל כצ'אד, ניז'ר, מאלי, הרפובליקה המרכז אפריקאית וסודאן. מחנות האימונים של הלגיון שימשו לאימון והדרכה של קבוצות רבות בעולם הערבי ובאפריקה בהם אנשי אש"ף, אנשיו של הרודן הליברי צ'ארלס טיילור, אנשי החזית המהפכנית המאוחדת של פודאי סאנקו מסיירה לאון וכן כוחות צבאיים מלבנון, סוריה ואוגנדה.
עיקר המוטיבציה של קדאפי לפתח את חיל הים שלו בשנות ה-70 נבעה מרצונו להבטיח את תביעתו לשליטה לובית בכל שטח מפרץ סידרה ולאכוף את "קו המוות", שהגדיר את גבול המפרץ כגבול המים הטריטוריאליים.
חלוקה מנהלית

היסטורית, לוב חולקה ל-3 חבלי ארץ - טריפוליטניה, קירנאיקה ופזאן. בשיטה שהוכנסה ב-2007, לוב מחולקת ל-22 מחוזות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית לוב מנתה בשנת 2021 כ-6.7 מיליון תושבים. האוכלוסייה דלילה, ומתרכזת ברובה הגדול בערי החוף. שיעור האוכלוסייה העירונית עומד על 88%, הגבוה ביותר בצפון אפריקה.
תוחלת החיים עומדת על כ-73.2 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 2.14 ילדים בממוצע לאישה.
דמוגרפיה > דת והרכב אתני

בלוב רוב מוחלט של 97% מוסלמים סונים, 2.7% נוצרים ו-0.6% בודהיסטים.
עוד לפני איחודה ועצמאותה של לוב ב-1951, היו רוב תושביה ממוצא ערבי ובָּרבֶּרי. השבטים הברברים נטמעו בחברה הערבית במשך השנים ועם עצמאותה של לוב ואיחוד כל מחוזות לוב יחד, אוחדו השבטים הברברים עם מחוזות אלו באופן טבעי. לאחר עליית מועמר קדאפי לשלטון, התחזקו השבטים בעיקר מאזור מוצאו.
לפני מלחמת האזרחים, התגוררו במדינה מהגרים ממדינות שונות: מצרים, טורקים, פיליפינים, הודים, פקיסטנים ועוד.
דמוגרפיה > יהדות לוב

עדויות היסטוריות להתיישבות היהודית בלוב קיימות כבר החל מהמאה ה-3 לפנה"ס. תלמי הראשון ששלט במצרים שלח לאזור לוחמים יהודים שיגנו על הגבול של ממלכתו. יוסף בן מתתיהו בן המאה הראשונה לספירה מצטט בחיבורו "נגד אפיון" מקורות לפיהם המלך תלמי העביר אל לוב יהודים לשמירה על קירנה.
במאה ה-16 נכבשה לוב לסירוגין על ידי ספרד, טורקיה ואחרות. לפי אחד מסיפורי העם, בשנת 1510 הוליך מלך ספרד את יהודי לוב לשבי לנאפולי שבאיטליה "ותִשאר העיר שוממה". לפי תיאור אחר, שמונה מאות משפחות מטריפולי התפזרו והרחיקו נדודים. הספרדים הקימו בטריפולי אינקוויזיציה שגרמה להתפרקות הקהילה היהודית בעיר. באותה תקופה מצא רבי שמעון לביא, שהיה בדרכו מספרד לארץ ישראל, יישוב יהודי בטריפולי, החסר במנהגים יהודיים. הוא החליט להישאר בקהילה והחל בלימוד התורה ומצוות ההלכה ליהודים, ויהודי לוב מייחסים לו את תקומתם הדתית.
במאה ה-18 החלה להתגבש ישות יהודית לובית נפרדת, שלא הייתה קשורה ליהדות תוניסיה. היהודים היו נאמנים לשלטונות, נהנו ממידה של אוטונומיה קהילתית וסובלנות. האוכלוסייה שגשגה ונוספו קהילות יהודיות חדשות בעקבות הגירה יהודית מאיטליה ומתוניסיה.
ב-1835 נכבשה לוב מחדש על ידי האימפריה העות'מאנית, תחת שלטון הפחות. שליטה זו שיפרה את מצב היהודים, אף שהם עדיין סבלו מהתנכלויות מצד המקומיים. בתקופה זו חיו היהודים בתנאים טובים יחסית, מצב שנשתמר גם לאחר כיבוש המדינה על ידי צבא איטליה בשנת 1911.
בשנת 1938, עם חקיקת חוקי הגזע באיטליה, החלו פגיעות ביהדות לוב. בזמן מלחמת העולם השנייה נערכו פרעות כנגד היהודים. בשנת 1942 החליטו האיטלקים כי יהודי קירינאה יוגלו למחנה הריכוז ג'אדו בהרי נפוסה (אנ'). עוד הוחלט כי הגברים בגיל העבודה יגויסו לעבודת כפייה. לפי אומדן יד ושם נספו בשואה 712 יהודים מתוך אוכלוסייה של 30,000 יהודים.
בשנת 1943 שוחררה לוב מהכיבוש האיטלקי-גרמני. בשנות השלטון הבריטי, משנת 1943 עד 1952, ולאחר מכן בשנות העצמאות של לוב, סבלו היהודים מפרעות ופגיעה ברכושם. לאחר הקמת מדינת ישראל עלתה רוב קהילת לוב לארץ, אך חלק נכבד ממנה היגר לאיטליה. בשנת 1969, לאחר עלייתו של הקולונל מועמר קדאפי לשלטון, עזבו כמעט אחרוני יהודי לוב את המדינה, למעט מספר קטן שממשיך לשמור על דתם ואינו מצהיר על כך בפומבי. במהלך שנותיו האחרונות בשלטון טען קדאפי כי הוא תומך בחזרתם של יהודי לוב למדינה.
ראו גם

הבנק המרכזי של לוב
לקריאה נוספת

Simons, Geoff (2004). Libya and the West: From Independence to Lockerbie, I.B. Tauris. ISBN 1-8606-4988-2
Wright, John (1989). Libya, Chad and the Central Sahara, C. Hurst & Co. ISBN 1-85065-050-0
מיתולוגיה סלאבית

המיתולוגיה הסלאבית היא אוסף מיתוסים שהתפתח לפני למעלה מ-3,000 שנה בקרב הסלאבים הקדומים. מקורם של חלקים ממנה הוא מהתקופה הנאוליתית, ואולי אף מהתקופה המזוליתית. למיתולוגיה הסלאבית מאפיינים דומים לאלו של מיתולוגיות פרוטו-הודו-אירופיות אחרות.
הסלאבים היו פוליתאיסטים, וסגדו לאלי הטבע. עם כינון הארגונים השבטיים ליחידות מדיניות הועלו אלים מסוימים בדרגתם לאלים עליונים – לדוגמה: פֶּרוּן אצל הסלאבים המזרחיים וטריגלב אצל הסלאבים שעל שפך האודר.
מאפייני המיתולוגיה הסלאבית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לוח השנה והחגים הסלאביים

21 במרץ - היום הראשון של האביב. סעודה גדולה נערכה לרגל הולדתו של האביב לאחר תמותת החורף. היה נהוג להגיש בה ביצים מצוירות ומעוטרות.
21 ו־22 ביוני - היום הראשון של הקיץ המכונה "ליל קופאלה". היו מדליקים בו מדורות שמעליהן היו קופצות הנערות הרווקות כדי למצוא שידוך.
23 בספטמבר - חג הקציר והיום הראשון של הסתיו, בו הודו לפרון וסווארוג על הקציר הטוב וביקשו הצלחה לשנה הבאה.
21-22 בדצמבר - היום הראשון של החורף, בו נערכה סעודת המתים לזכר אבות המשפחה. נהוג היה להדליק מדורות בבתי הקברות ובמתי הדרכים כדי לחמם את המתים ולערוך סעודה לכבודם.
31 בדצמבר עד 1 בינואר-חג נובי גוד חג רוסי על השנה החדשה
קוסמולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפנתיאון הסלאבי

לסלאבים לא היה פנתיאון רשמי מבוסס, אף על פי שכאמור נעשה ניסיון ליצור כזה, על ידי ולדימיר הראשון, נסיך קייב (הניסיון נכשל, וולדימיר התנצר). ולדימיר הקים בחצרו 6–7 אלילים: פרון כאל עליון, וולס, חורס, דז'בוג, סטריבוג, סימארגל ומוקוש כאלים שבטיים.
הפנתיאון הסלאבי > האלים המשותפים לכל הסלאבים

סווארוג: אבי האלים, יוצר כל חי, אל האור והאש, אדונו של הסווארגה, גן העדן הסלאבי.
סווארוזיץ (פירוש השם: בנו של סווארוג): בנו של סווארוג, אל השמש, המתווך בין יושבי המרומים ליושבי הארץ, האל המתגמל את הטובים על כן נקרא גם דייבוג.
פרון: האל הסלאבי הראשי האחראי על מזג האוויר, על הברקים והרעמים, אל המלחמה. סמליו הם הגרזן, עץ האלון וחרב החבצלת.
ולוס: מגן המתים, אל הבקר, הפריון, הרווחה והזכות מאוחר יותר.
ז'יווה: אלת האהבה.