stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיס צ'רי
מושל ארקנסו > ניסיון הבחירה לכהונה שנייה

אורוול פובוס לא כיבד את המוסכמה לאפשר למושל מכהן להמשיך לתקופת כהונה נוספת. פובוס היה נציב הכבישים, ודמות לא ידועה עם קשרים חזקים לתנועת החיילים המשוחררים ולמקמת', והיה לבעלים של העיתון Madison County Record. נוכחותו של פובוס בלטה למדי בטקס ההשבעה של צ'רי.
ב-1954 ביקש פובוס להתמודד בבחירות המקדימות מול צ'רי, אך ממליך הפוליטיקאים ויט סטיבנס, שחברת הברוקרים שלו שלטה על שוק איגרות החוב של ארקנסו, אמר לפובוס שאם הוא יתמודד, ידידו, חבר בית הנבחרים ג'יימס ו. טרימבל, ימצא את עצמו בבעיה. בהערה מפורסמת במהלך ביקורו בליטל רוק, אמר פובוס לעיתונאים "שלעת עתה" הוא לא יכריז על מועמדותו. אך הוא הכריז זמן קצר לפני המועד האחרון להגשת המועמדויות ומאוחר מדי שסטיבנס יגיש את מועמדותו נגד טרימבל.
הבחירות למשרת המושל נערכו במקביל לניסיונו של מקמת' להביס את הסנאטור ג'ון מקללן בבחירות לסנאט. במרוץ למשרת המושל אמר בויס דרמונד, שמעט מאוד מערכות בחירות "עוררו עניין כה רב של המצביעים או שנפלו קורבן לסטנדרט כה נמוך של אתיקה". לידיו של פובוס נפלה הזדמנות כאשר המדינה מכרה מעון לאלמנות הקונפדרציה לטובת ניצול מרבצי הבוקסיט בקרקע שעליו הוא שכן והן הועברו לקמפ רובינסון, שם ההאשמה על שיעור התמותה הגדול הוטלה על צ'רי. פובוס ושלושה מועמדים נוספים, כולל חבר הסנאט המדינתי השנוי במחלוקת גאי ג'ונס, הצליחו למנוע מצ'רי רוב בבחירות המקדימות.
במערכת הבחירות לקראת הסיבוב השני שנערכה לאחר מכן, העיר פובוס בנוגע להחלטה שהתקבלה אז בבית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך באומרו שכל אינטגרציה פתאומית תפריע ליחסים הגזעיים ההרמוניים לכאורה במדינה. צ'רי לא התבטע בנושא זה. כמה עיתונאים, רובם מחוץ לארקנסו, העלו את השאלה אך לא זכו לתגובה מלשכתו.
הסוגיה המרכזית בסיבוב השני הייתה חשיפת ההאשמה על ידי צ'רי שפובוס למד בקולג' בעל נטייה קומוניסטית. בעוד שהאשמה זו הייתה נכונה, בהקשר של ציד המכשפות הפוליטי שנוהל על ידי הסנאטור הרפובליקני ג'וזף מקארתי, העלאת הסוגיה על ידי צ'רי הייתה למעשה כשל לוגי שהסיח את הדעת מהשאלה האמיתית. בתחילה ניסה פובוס להכחיש את האשמה, אך בהופעה טלוויזיונית זהירה, הוא הודה בהאשמה, אם כי הוא אמר שהוא הפסיק ללמוד במוסד החינוכי משעה שהבין מה הוא מייצג. לאחר מכן הוא הדגיש את שורשיו הכפריים ואת שאיפתו, בכל מחיר, לקדם את החינוך.
צ'רי עצמו הוביל את השלב האחרון בתהליך תבוסתו. הוא הטיל את כל כובד משקלו בתמיכה בתיקון לחוקה ליצירת שוויון בהערכות מס רכוש. "יותר חשוב לי לראות את התיקון הזה מתקבל מאשר לכהן כמושל ארקנסו", הוא אמר. מתנגדיו טענו שהערכת מס אחידה הייתה מזימה להעלאת מיסים, וצ'רי, שהחל את המאבק הזה באופן כה חשאי, התעלם אז באופן פתאומי מהסוגיה, באומרו שכעת ההחלטה עליה "תתקבל על ידי העם". צ'רי זכה לתמיכה מועטה בבית הנבחרים. מתוך אי רצון לשחק על פי הכללים שלהם, הוא אף הנחה את ראשי הסוכנויות בממשל להימנע מעיסוק בפוליטיקה. בסיבוב השני פובוס כמעט והכפיל את מספר המצביעים עבורו.
בעקבות תבוסתו של צ'רי כשלה גם ההצעה לתיקון החוקתי בנוגע למס הרכוש בבחירות הכלליות. מאז אימוץ חוקת 1874, בה קוצרה שוב תקופת כהונת מושל ארקנסו לשנתיים, המושל היחידי שלא נבחר לתקופת כהונה שנייה היה טום טרל, וכמוהו, נכשל צ'רי בגלל יושרתו. על רקע זה, רבים מתומכיו המאוכזבים של צ'רי, הצביעו עבור מועמד הרפובליקנים פראט ק. רמל, שמספר הקולות שקיבל בבחירות הכלליות היה גדול כמעט פי שלושה מהקולות שקיבל מועמד מפלגתו שנתיים קודם לכן.
שנותיו האחרונות

ב-1955 עבר צ'רי לוושינגטון. החשיפה שלו בנוגע לפובוס הובילה לכך שהוא קיבל משרה בממשל הפדרלי, חבר במועצה לבקרה על פעילויות חתרניות (Subversive Activities Control Board), הגוף בממשל הפדרלי שעליו הוטל על ידי הקונגרס לחקור חשודים בפעילויות חתרניות, או המנסים לקדם הקמת דיקטטורה טוטליטרית, פאשיסטית או קומוניסטית. הנשיא דווייט אייזנהאואר מינה את צ'רי ליושב ראש המועצה, מינוי שחודש על ידי הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
פרנסיס צ'רי נפטר בוושינגטון ב-15 ביולי 1965 כתוצאה מבעיות בליבו ולאחר ששנתיים קודם לכן עבר ניתוח. ארונו הוצב ברוטונדה של בניין הקפיטול המדינתי של ארקנסו לפני שהועבר לקבורה בבית הקברות אוקלאון שבג'ונסבורו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 93-94.
קארל רוג'רס

| --- | --- |

קארל רוג'רס
 לידה:  8 בינואר 1902 אואק פארק, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בפברואר 1987 (בגיל 85) לה חויה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכותרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  טיצ'רס קולג'  סמינר האיחוד התיאולוגי 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  הומניסט השנה (1964)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1962)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 צאצאים:  Natalie Rogers 
 www.nrogers.com/index.html
 
קארל רוג'רס (באנגלית: Carl Rogers;‏ 8 בינואר 1902 – 4 בפברואר 1987) היה פסיכולוג אמריקאי, מאבות הזרם ההומניסטי בפסיכולוגיה, ואבי שיטת הטיפול הממוקד בלקוח (Client-Centered Therapy).
רוג'רס סבר כי המניע האנושי העיקרי הוא השאיפה למימוש עצמי. לדעתו שורשן של בעיות נפשיות הוא באי הלימה בין "העצמי האידיאלי" וה"עצמי בפועל". חוסר התאמה זה בין הרצוי למצוי יכול להימנע באמצעות חינוך השם דגש על קבלה בלתי מותנית, היינו נכונות לקבל את תחושות האדם ורגשותיו כלגיטימיים.
לדעת רוג'רס, הפער בין מה שמותר לבין תחושת העצמי עלול להוביל להדחקה. בדומה לאבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, הדגיש רוג'רס את חסרונות ההדחקה. שלא כמוהו הוא סבר שהיא אינה בלתי נמנעת. בנוסף בולט הניגוד בין רוג'רס לפרויד בראייתו האופטימית של רוג'רס את הטבע האנושי.
לטענת רוג'רס, המטפל הקליני לא אמור להוות דמות סמכותנית או "מספקת פתרונות" אלא כזו שתספק תמיכה, חום ואמפתיה לכיוונים אליהם יחליט המטופל עצמו לפנות. ההקשבה צריכה לעמוד במרכז התהליך הטיפולי.
רוג'רס כיהן כראש אגודת הפסיכולוגים האמריקאית בשנת 1947.
במקביל לעבודתו בפסיכולוגיה, לרוג'רס נודעה חשיבות בתחום המחשבה החינוכית. את עיקרי הדברים ניתן למצוא בספרו "חופש ללמוד", שמבוסס על מאמרים והרצאות שנשא המחבר לאורך שנות השישים, ומבטא שילוב של חשיבה חינוכית פילוסופית עם גישתו הפסיכולוגית, הממוקדת בפרט.
לקריאה נוספת

רוג'רס, קארל. חופש ללמוד. עברית: יונה שטרנברג, ספרית פועלים, 1973
"חתירה אל העצמי (הפסיכותרפיה ההומניסטית של קרל רוג'רס)", ארנון לויתן, ד"ר, הוצאת אדוואנס 2016
הערות שוליים

↑  נשיאי APA באתר APA
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267151205171  PLWABN: 9810626915105606  BIBSYS: 90090903  BNE: XX932934  BnF: cb11922394r (data)  CANTIC: a10148450  CiNii: DA00559527  GND: 118602128  ICCU: LO1V006750  ISNI: 0000 0001 1031 4570  LCCN: n80038475  LNB: 000038640  NDL: 00454508  NKC: jn20000402123  NLA: 36245026  NLG: 209895  NLK: KAC199623333  NTA: 068363532  RERO: 02-A003755357  SELIBR: 339453  SNAC: w6t734t7  SUDOC: 02710608X  Trove: 1235869  VcBA: 495/134045  VIAF: 95242410   WorldCat (עם VIAF): 95242410 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרסאוס (קבוצת כוכבים)

| פרסאוס Perseus |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים פרסאוס
 סמליות:  פרסאוס
 עלייה ישרה:  3 שעות
 נטייה:  °‏45+
 שטח נראה:  615 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־24
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  5
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בפרסאוס
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  1.8
 מטר מטאורים:  פרסאידים
 מערכות כוכבים גובלות:  אנדרומדה  ג'ירף  טלה  משולש  עגלון  קסיופאה  שור
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏35- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש דצמבר
פרסאוס היא קבוצת הכוכבים שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומייצגת את פרסאוס - הגיבור המיתולוגי, אוחז בידו את ראשה של מדוזה אותה הרג. הקבוצה היא אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי.
כוכבים חשובים

מירפק (α בפרסאוס) הוא על-ענק צהוב במרחק של 590 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 1.8 הוא שוכן בתוך צביר פתוח מפוזר למדי שניתן לצפייה נוחה במשקפת שכולל גם את הכוכב δ בפרסאוס.
אלגול (β בפרסאוס) הוא כוכב כפול במרחק של 93 שנות אור כאשר אחד מהכוכבים הוא בצבע כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 2.2 בעוד שבן זוגו הוא כוכב עמום עם בהירות נראית מדרגה 12.5. הכוכבים מקיפים זה את זה מדי שני ימים, 20 שעות ו-49 דקות וכאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, יורדת הבהירות הנראית מדרגה 2.2 לדרגה 3.5 למשך כ-10 שעות. (גם כאשר הכוכב הבהיר מסתיר את בן הזוג העמום חלה ירידה בבהירות, אך היא קטנה מכדי להיות מורגשת ללא אמצעי תצפית מתקדמים). זהו הכוכב הכפול הלוקה הראשון שזוהה ככזה.
γ בפרסאוס הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה דומה לאלגול, אך המחזור שלו הוא של כ-14.6 שנים והשינוי בבהירות הוא מדרגה 2.94 ל-3.22.
ε בפרסאוס הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בדרגות בהירות 3 ו-8 הניתנים להפרדה באמצעות טלסקופ חובבים.
ϱ בפרסאוס הוא ענק אדום במרחק של 317 שנות אור שבהירותו משתנה באופן סדיר למחצה בין דרגות 3 ו-4 בערך כל 50 ימים.
RS Persei ו-S Persei - כוכבים מסוג על-ענק
גרמי שמים מעניינים נוספים

M34 הוא צביר פתוח שכולל כ-100 כוכבים במרחק של כ-1,400 שנות אור. ניתן לראותו בקלות בעזרת משקפת ולהבחין בכוכבים עצמם באמצעות טלסקופ קטן.
ערפילית המשקולת הקטנה (M76, NGC 650/651) היא ערפילית פלנטרית עמומה וקטנה, קשה לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים.
NGC 869 ו-NGC 884 הם זוג צבירי כוכבים סמוכים ל-χ בפרסאוס וידועים בשם "הצביר הכפול". כל אחד מהצבירים מכסה שטח בגודלו של ירח מלא וניתן להבחין בהם בתנאי צפייה טובים גם ללא ציוד עזר, אך עדיף לצפות בהם באמצעות משקפת.
מיתולוגיה

הקבוצה מייצגת את הגיבור מהמיתולוגיה היוונית, פרסאוס בנו של זאוס ושל דנאה, שבעזרת האלים הרג את המפלצת מדוזה שכל מי שהביט בה הפך לאבן. הוא לקח את ראשה של מדוזה (הכוכב β בפרסאוס שמשנה את בהירותו מייצג את עינה המנצנצת של מדוזה, שראשה אחוז בידו של פרסאוס) והשתמש בו כדי להפוך לאבן את מפלצת הים (מיוצגת על ידי קבוצת לווייתן) וכך הציל את אנדרומדה שהועלתה לה לקורבן.
קוטלין

ערך זה עוסק באי רוסי. אם התכוונתם לשפת תכנות, ראו .
.
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  המפרץ הפיני
 קואורדינטות:  60°00′45″N 29°44′01″E﻿ / ﻿60.0125°N 29.733611111111°E﻿ / 60.0125; 29.733611111111
 שטח:  15 קילומטר רבוע
 אורך:  12.1 קילומטר
 רוחב:  3 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה 
 אוכלוסייה:  43,005
 אזור זמן:  UTC+04:00
 עיר ראשית:  קרונשטאדט
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) קוטלין(למפת סנקט פטרבורג רגילה) קוטלין
 
 
קוטלין (ברוסית: Ко́тлин) הוא אי רוסי במפרץ הפיני. באי נמצאת עיר הנמל הרוסית קרונשטאדט.
גאוגרפיה

האי בעל צורה מאורכת, מצפון־מערב אל דרום־מזרח ונוכחותו מחלקת את מי המפרץ הפיני לשתי תעלות ימיות, התעלה הצפונית והתעלה הדרומית.
האימפריה הרוסית, שהונהגה על ידי פטר הגדול, כבשה את האי מידי שוודיה בשנת 1703. בנמל של קרונשטאדט נמצא בסיס צי רוסי חשוב מאוד. הימצאותה של סנקט פטרבורג, העיר השנייה בגודלה ובחשיבותה ברוסיה, במרחק של 32 ק"מ בלבד, מוסיפה לחשיבות האסטרטגית של האי.
שפת התכנות Kotlin נקראת על שם האי.
קארל שוורצנברג

קארל שוורצנברג, 2015
קארל יוהנס נפומוק יוזף נורברט פרידריך אנטוניוס וראטיסלאב מנה פון שוורצנברג (בצ'כית: Karel Schwarzenberg;‏ בגרמנית: Karl Johannes Nepomuk Josef Norbert Friedrich Antonius Wratislaw Mena von Schwarzenberg; 10 בדצמבר 1937 –  12 בנובמבר 2023) היה בן אצולה ופוליטיקאי צ'כי. בתפקידו האחרון כיהן כשר החוץ של הרפובליקה הצ'כית.
חייו

שוורצנברג נולד בפראג והוא נצר למשפחות האצולה שוורצנברג (מצד אביו) ופירסטנברג (מצד אמו). לאחר תחילת השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה ב-1948, עברה משפחתו לאוסטריה. הוא למד משפטים באוניברסיטאות וינה, גראץ ומינכן, והחל מ-1965 החל לעסוק בניהול אחוזות באוסטריה ובבוואריה.
ב-1984 נבחר לכהן כנשיא ועדת הלסינקי לזכויות אדם. על פעילותו בוועדה קיבל ב-1989 את פרס זכויות האדם של מועצת אירופה, פרס שחלק עם לך ואלנסה. לאחר בחירתו של ואצלב האוול לנשיא צ'כוסלובקיה ב-1990 שימש כיועצו, עד שזה התפטר מתפקידו ב-1992. לאחר ההתפטרות, שב לעסוק בניהול אחוזות, הפעם במחוז דרום בוהמיה.
ב-2004 שב לחיים הפוליטיים, כשנבחר לכהן כסנטור כנציג מחוז הבחירה השישי של פראג, מטעם המפלגה הירוקה הצ'כית. הוא היה חבר בוועדת הסנאט לענייני האיחוד האירופי ובמשלחות הפרלמנט לנאט"ו ולמועצת אירופה. ב-2006 מונה ליו"ר ועדת החוץ והביטחון של הסנאט.
בשנת 2007 מונה שוורצנברג לשר החוץ בממשלתו של מירק טופולנק. נשיא צ'כיה, ואצלב קלאוס הביע באופן יוצא דופן התנגדות למינוי, בטענה שקשריו של שוורצנברג באוסטריה עלולים למנוע ממנו לייצג באופן ראוי את האינטרס הצ'כי. ראש הממשלה טופולנק עמד על כך שימונה, אך כפשרה, מונה שר החוץ היוצא, אלכסנדר וונדרה, לתפקיד סגן ראש הממשלה והשר לענייני האיחוד האירופי, בעוד שוורצנברג הופקד על יחסי החוץ של צ'כיה עם שאר העולם. ביקורת נוספת על מינויו נמתחה מתוך מפלגתו, לאחר שבתחילה הודיע שלא יישב בממשלה אחת עם השר לפיתוח אזורי, יז'י צ'ונק, שנחשד בשחיתות, אך בסופו של דבר נכנס לתפקידו, כדי למנוע את פירוק הקואליציה.
כשר חוץ, חתם שוורצנברג על הסכם עם קונדוליזה רייס, המאפשר הצבת מערכות הגנה מפני טילים ארוכי טווח על אדמת צ'כיה. בדצמבר 2008 הביע תמיכה בפעולות ישראל במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2009 נפלה ממשלתו של טופולנק בהצבעת אי אמון, ושוורצנברג עזב את המשרד, אך הוא שב אליו כעבור שנה, עם ניצחונו של פטר נצ'אס בבחירות שנערכו ב-2010. שוורצנברג סיים את כהונתו השנייה כשר החוץ עם התפטרותו של פטר נצ'אס.
לאחר סיום כהונתו התמודד לנשיאות צ'כיה, אולם בפועל הפסיד את ההתמודדות לראש הממשלה הצ'כי לשעבר, מילוש זאמן.
חייו > חייו האישיים

שוורצנברג נישא ב-1967 לתרזיה פון הארדג, ולשניים נולדו שלושה ילדים. הם התגרשו ב-1988 ונישאו מחדש ב-2008. שוורצברג החזיק גם באזרחות שווייצרית.
הערות שוליים

↑  Jan Velinger, "Who's afraid of Karel Schwarzenberg?", Radio Praha‏
↑  עידן דורנר‏, שינוי כיוון באירופה? צ'כיה תומכת בישראל - וואלה חדשות, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350548505171  PLWABN: 9810545447005606  BIBSYS: 4061032  BnF: cb122097497 (data)  CANTIC: a12079182  CiNii: DA05765796  GND: 104245352  ISNI: 0000 0001 1046 4755  LCCN: n78050095  NDL: 00516084  NKC: jn19990209759  NSK: 000093146  NTA: 262058448  SUDOC: 03074217X  VIAF: 24650373   WorldCat (עם VIAF): 24650373
קובלנה פלילית

קובלנה פלילית (או קובלנה פרטית) היא אישום פלילי, שבו המאשים הוא אדם פרטי, בניגוד לאישום פלילי רגיל, שבו המאשימה היא המדינה. מטרת הקובלנה היא להעמיד את הנאשם לדין, ולהביא להענשתו על פי הדין הפלילי, וזאת בשונה מתביעה אזרחית שמטרתה להעניק סעד אזרחי (פיצויים) לתובע.
על פי חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982, בעבירות פליליות המדינה היא המאשימה, שכן עבירה פלילית היא עבירה הנעברת כנגד החברה, וייצוגה של האחרונה מסור בידי המדינה. בנוסף, המדינה נחשבת לגוף חסר פניות וחסר שאיפות נקם, ויש לה יכולת ואמצעים לערוך חקירה ולנהל את ההליך הפלילי.
אף על פי כן, סעיף 68 לחוק סדר הדין הפלילי מאפשר לכל אדם להגיש קובלנה פלילית בגין רשימה סגורה של עבירות המפורטת בתוספת השנייה לחוק. העבירות שעליהן ניתן להגיש קובלנה פלילית הן עבירות שבהן עניין הציבור קטן יחסית בעוד שיש להן עניין רב יותר ליחיד. דוגמאות לעבירות המאפשרות הגשת קובלנה פלילית הן עבירות על חוק איסור לשון הרע, פגיעה בצנעת הפרט או גרימת מטרדים כגון רעש.
עם הגשת קובלנה פלילית לבית המשפט, ניתנת לתביעה הכללית ארכה בת 15 יום להודיע אם היא מעוניינת להחליף את הקובל ולנהל את ההליך המשפטי במקומו. אם ביקשה התביעה לתפוס את מקומו של הקובל, תוחלף הקובלנה בכתב אישום. אם לא הודיעה התביעה על רצונה כאמור, הקובל יתפקד בכל עניין בדומה לתובע מטעם המדינה:
"הוראות חוק זה הנוגעות לכתב אישום יחולו על קובלנה, בשינויים לפי העניין; בכל מקום שמדובר בכתב אישום גם קובלנה במשמע, ובכל מקום שמדובר בתובע גם קובל במשמע, אם אין כוונה אחרת משתמעת"
כמו כן, כבאישום פלילי רגיל, ליועץ המשפטי לממשלה יש סמכות לעכב הליך פלילי שמקורו בקובלנה פלילית, אך ככלל הוא ימנע מלעשות זאת משום שהדבר פוגע בכוונת המחוקק בהתירו קובלנות פרטיות. במקרים מיוחדים, על בסיס שיקולים של טובת הציבור, יכול היועץ המשפטי לממשלה לעשות זאת; לדוגמה, כשהקובל עושה לכאורה שימוש לרעה בהליכי הקובלנה הפלילית, כגון הטרדת הנאשם בקובלנות רבות המסתמכות על אותו בסיס עובדתי. במקרה של כוונת עיכוב כזו, יפנה היועץ המשפטי לממשלה לקובל, וייתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו לפני קבלת החלטה על העיכוב.
קובלנה פלילית מוגשת לבית משפט השלום, וההליך מנוהל על ידי הקובל או על ידי בא כוחו. בית משפט יכול לכפות על הקובל למנות לעצמו עורך דין שייצג אותו בשני מקרים: (1) אם התרשם שהקובל אינו מסוגל לנהל את הדיון בעצמו, (2) או שהקובל מנהל את הדיון באופן טורדני. במקרים אלו, אי מינוי עורך דין תוך זמן קצוב, מאפשר לבית המשפט לראות בתובע כתובע שלא התייצב. אף על פי כן, רשאי בית המשפט להרשיע את הנאשם במקרים מסוימים. אדם אשר הועמד לדין בעקבות קובלנה פלילית, וזוכה, שמורה לו הזכות לתבוע פיצוי מהתובע.
על פי הוראות סעיף 15 לחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), תשל"א-1971, אין להגיש קובלנה פלילית כנגד קטין "בשל עבירה שבשעת ביצועה לא מלאו לו ארבע-עשרה שנה".
לקריאה נוספת

גבריאל הלוי "התביעה הפרטית בהליך הפלילי" קריית המשפט ט 375 (2011)
הערות שוליים

הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
קובלנץ (שווייץ)

ערך זה עוסק בעיירה בשווייץ. אם התכוונתם לעיר במערב גרמניה, ראו .
| --- | --- |
סמל קובלנץסמל קובלנץ

קובלנץ
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ארגאו ארגאו
 שפה רשמית:  גרמנית 
 שטח:  4.09 קמ"ר
 גובה:  319 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,656 (31 בדצמבר 2018)
 קואורדינטות:  47°36′35″N 8°14′14″E﻿ / ﻿47.609722222222°N 8.2372222222222°E﻿ / 47.609722222222; 8.2372222222222 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.koblenz.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קובלנץ(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קובלנץ(למפת קנטון ארגאו רגילה) אראו וטינגן ווהלן אופטרינגן ריינפלדןקובלנץ(למפת קנטון ארגאו מוגדלת) אראו וטינגן ווהלן אופטרינגן ריינפלדןקובלנץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קובלנץ (בגרמנית: Koblenz) היא עיירה במחוז צורצך, בקנטון ארגאו שבשווייץ. קובלנץ שוכנת מול ואלדסהוט בבאדן-וירטמברג, במקום שבו נהר הארה נשפך לנהר הריין.
היסטוריה

בתקופה הרומית קובלנץ נקראה Confluentia שפירושו זורמים יחד: הנהרות ארה וריין. היה במקום חצר סחורות ומגדלי שמירה שנועדו לשמור על הסחורות שעברו בנהר הריין. העיירה מיושבת מאז ימי הביניים.
לבעלי הסירות בקובלנץ היה מונופול על הסחורות שעברו מעיירת השוק החשובה (באותם הזמנים) צורצך במורד הריין אל בזל. עם סלילת מסילת הרכבת במאה ה-19 איבדו קובלנץ וצורצך את מקור הפרנסה החשוב הזה.
קובלנץ מכונה "Vier-Brücken-Dorf" (כפר ארבעת הגשרים) משום ששני גשרי כבישים ושני גשרי רכבת חוצים את הארה ואת הריין.
הערות שוליים

↑  SwitzerlandMobility
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484754605171  GND: 4685534-8  HDS: 001838  LCCN: no2003030383  VIAF: 612162783898266280002   WorldCat (עם VIAF): 612162783898266280002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קולטנים קטליטיים

קולטנים קטליטיים (באנגלית: Catalytic receptors), או קולטנים הקשורים לקינז החלבון (באנגלית: Protein kinase-associated receptors), אלו קולטנים טראנסממברנליים (הממוקמים בעובי קרום התא, באופן מפולש) המעבירים אות כימי מהסביבה החיצונית אל תוך התא על ידי זרחון של שליח שניוני הנמצא בציטוזול. בזה נבדל הקולטן הקטליטי מהקולטן המצומד לחלבון G, המעביר את האות לשליח השניוני ב"תיווכו" חלבון G.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות על-פי תפקידם הפיזיולוגי, כגון: קולטנים לגורם הגדילה האפידרמי (EGF) וקולטנים דמויי Toll.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות גם לפי תפקודם הביוכימי, בעיקר לפי סוג הקינז. לדוגמה: קינזים לסרין/תראונין או קינזים לטירוזין.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קויאטיזם

מיגל דה מולינוס
קְוִיאֶטִיזְם (מלטינית quietus, "שלוה", "רוגע") הוא צורת מיסטיקה נוצרית, תאולוגיה וסיגוף. שורשיה בעולם הקתולי, אך נדחתה על ידי המגיסטריום ככפירה וכדרך חיים שגויה.
תנועה זו, שנולדה באיטליה, התפשטה למקומות אחרים במאות ה-17 וה-18. אחת מדמויות המפתח של הקויאטיזם הוא מיגל דה מולינוס(אנ'), כומר ספרדי בן המאה ה-17. מולינוס פיתח וקידם את הרעיון של כניעה עצמית מוחלטת לרצון האל, תוך שהוא דוגל בחיים פנימיים של שלום ושקט. תורתו הייתה שנויה במחלוקת שכן הדוגלים בקויאטיזם עלולים להזניח מחויבויות מוסריות ודתיות חיצוניות לטובת מדיטציה פנימית.
היסטוריה ומאפיינים של הקויאטיזם

ניתן למצוא את מקורותיו של המונח ברעיונות של אחוות הרוח החופשית (אנ'), שפעלה בגרמניה, צרפת וצפון איטליה במאה ה-14, אצל הבגיניות והבגרהרדים בארצות השפילה במאות ה-13-14, ובחלקים מהאלומברדוס (אנ') מכתר קסטיליה במאות 15-16. כל הזרמים האלה הוכרזו כמינים לאחר שטענו טענות דומות שלפיהן הנשמה האנושית יכולה להגיע לדרגה כזו של שלמות שהיא יכולה להרהר במהות האל ולהבין את המסתורין של השילוש. הם טענו בזכות הכחדת הנשמה, והירידה שלה למצב של לא-כלום. במצב זה של איחוד מוחלט עם אלוהים, כל פולחן חיצוני הוא מיותר, קבלת הסקרמנטים חסרת תועלת, והחטא בלתי אפשרי. האלומברדוס אף הרחיקו לכת וטענו כי אנשים במצב זה של חוסר דופי יכלו לחטוא בחופשיות מבלי להכתים את נשמתם.
במאה ה-17, הקויאטיזם התפשט בעיקר בצרפת, ספרד ואיטליה. חואן פלקוני דה בוסטמנטה (אנ') (1596–1638), פרנסואה מאלבל (François Malaval‏, 1627–1719) ומיגל דה מולינוס (אנ') (1628–1696) הואשמו במיוחד בקויאטיזם. המיסטיקנית ז'אן גיון (אנ'), המפורסמת בתקופתה (1648–1717), שלא מתייחסת לכך באף אחד מכתביה, ישבה כמה שנים בכלא באישומים זהים.
בעקיפין, ז'אק ברטו (גר') (1622–1681), מנהיגה הרוחני של מאדאם גיון הצעירה ולאחר מותו (הגינוי של הקויאטיזם היה רק ב-1687) הוא עצמו הואשם ב"קויאטיזם", התייחס בכתביו למחלוקת הקויאטיזם כשהוא כותב:
"היזהרו מלהאמין בטעות של אנשים מסוימים, אשר על ידי הצגת הדברים [החיים באלוהים] בצורה מתוחכמת וחיקוי דרכים סודיות, מאמינים שהם יכולים רק להימנע מלעשות דבר כלשהו, ושאם הם יישארו בטלים או במנוחה, הם יזכו בחיים אלוהיים וכתוצאה מכך בכל! החיים האלוהיים האמיתיים הם עבודה אמיתית; וגם אם מבטאים, ככל האפשר, את אי-פעילותו של האדם, הרי ש זה עדיין רק על מנת לבטא את פעילותו של אלוהים... היצור חי ופועל באמת, אם כי לא בפני עצמו, אלא באלוהים."
ברטו עצמו גינה את הפסיביות של פשוט לא לעשות דבר כבטלה ועימת זאת מול קיום שאינו נגיש לשכל, שבו הנשמה נשארת במנוחה מוחלטת. ובלי לעבוד, עושה את כל הדברים שהכנסייה מאשימה אותה בהשמטה.
הארכיבישוף הצרפתי פרנסואה פנלון (1651–1715) טיהר את התורה מתכנים שדיברו נגד אורח חיים מוסרי ודיבר נגד אהבה חסרת אנוכיות. המגיסטריום תחת האפיפיור אינוקנטיוס השנים עשר (1615–1700) דחה את הצהרותיו ב-1699 כקויאטיזם למחצה, גישה קויאטיסטית מתונה יותר, שגם היא הייתה אסורה.
המחלוקת עם הכנסייה

על פי הקטכיזם של הכנסייה הקתולית, על כל נוצרי לשאוף לחיים מיסטיים ול"איחוד אינטימי עם אלוהים", דבר המתיישב לכאורה עם הקויאטיזם. עם זאת, עקרונות הקויאטיזם מתנגשים עם עקרונות הנצרות: ראשית, עבור הכנסייה, האיחוד עם אלוהים דורש מאמץ קבוע של הרצון והאינטליגנציה לשמור על "לב תמים", אבל הקויאטיזם דוחה את חשיבות החתירה למידות טובות ולמאבק בחטא (סיגוף) ומושקע כל כולו בחיים הפנימיים. ברגע שמצב זה מושג בתפילה פנימית, ובהתבוננות פנימית, אין צורך בשיטות סיגוף חיצוניות, והן אף הופכות למכשול. הקויאטיזם של התפילה דוחה אפוא את התפילה בקול, את קבלת הסקרמנטים ואת כל הצורות הדתיות החיצוניות בכלל. אלא שעבור הכנסייה, "קבלת הסעודת בהתאחדות נושאת כפרי העיקרי שלה איחוד אינטימי עם ישוע המשיח", תפילה חייבת להימשך עד האיחוד עם האל ואף לאחריו.
לקריאה נוספת

Dandelion, P., A Sociological Analysis of the Theology of Quakers: The Silent Revolution New York, Ontario & Lampeter: Edwin Mellen Press, 1996.
Renoux, Christian, "Quietism", in The Papacy: An Encyclopedia, vol 3, edited by Philippe Levillain, 3 vols, (London: Routledge, 2002)
de Molinos, Miguel, The Spiritual Guide, ed and trans by Robert P. Baird, (New York: Paulist Press, 2010)
Bayley, Peter (1999). "What was Quietism Subversive of?". Seventeenth-Century French Studies. 21 (1): 195–204. doi:10.1179/c17.1999.21.1.195. ISSN 0265-1068.
Rulmu, Callia (2010). "Between Ambition and Quietism: the Socio-political Background of 1 Thessalonians 4,9-12". Biblica. 91 (3): 393–417. JSTOR 42614996.
Wainwright, Geoffrey (2009). "Revolution and Quietism: Two Political Attitudes in Theological Perspective". Scottish Journal of Theology. 29 (6): 535–55. doi:10.1017/S0036930600000727.
Tolles, Frederick B. (בינואר 1945). "Quietism versus Enthusiasm: The Philadelphia Quakers and the Great Awakening". The Pennsylvania Magazine of History and Biography. 69 (1): 26–49. JSTOR 20087728. {{cite journal}}:  (עזרה)
קויבה

קוֹיבָּה (ספרדית: Coiba) הוא פארק לאומי המשתרע על פני שטח של 2,700 קילומטרים רבועים, הנמצא במחוזות ורגואס וצ'יריקי שבפנמה. בגבולות הפארק נכללים 38 איים, הנמצאים בדרום מפרץ צ'יריקי. עד לשנת 2004 פעל על האי קויבה בית כלא שנבנה בתקופת הדיקטטורה שהונהגה בפנמה. בשנת 2005 הוכרז הפארק כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו, ובמסגרת ההכרזה נכלל גם אזור ימי סמוך לפארק, המשתרע על פני שטח נוסף של 1,600 קילומטרים רבועים.