stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בזיליקת סן-דני
אתר קבורה

המנזר שימש במשך מאות שנים כמקום קבורתם של מלכי צרפת ובני משפחותיהם, ולכן הוא נקרא לא פעם "הנקרופוליס המלכותי של צרפת". למעט שלושה, עצמותיהם של כל המונרכים של צרפת מאז המאה ה-10 ועד 1789 טמונות שם. בכנסיית המנזר מצויות כמה מצבות קבר שעליהן שכובים פסלי המתים. פסלי המוות של מלכות ומלכים רבים עדיין צמודים לקבריהם, אך בעת המהפכה הצרפתית נפתחו קברים רבים בהוראת פקידי המהפכה. הגופות הועתקו ממקומן והושלכו לשני בורות שנכרו בסמוך לכנסייה. הארכאולוג אלכסנדר לנואר (Lenoir) הציל קברים רבים מפני אותו צו מהפכני, בטענה שהם פרטי אמנות עבור "המוזיאון למונומנטים צרפתיים" שבכוונתו להקים.
גופותיהן הערופות של המלך לואי השישה עשר, המלכה מארי אנטואנט, ומאדאם אליזבת (אחות המלך) לא נקברו בסן דני, אלא נקברו בחצר כנסיית המדלן וכוסו בסיד. גופת יורש העצר (הדופין), שמת ממחלה, נקברה בקבר לא מסומן בחצר כנסייה פריזאית.
נפוליאון בונפרטה פתח מחדש את הכנסייה בשנת 1806, אך שיירי הגופות המלכותיות נותרו בקבר האחים שלהן. בעקבות הגלייתו הראשונה של נפולאון לאי אלבה, בית בורבון חזר לזמן קצר לשלוט בצרפת. השליטים החדשים הורו לחפש את גופותיהם של לואי השישה עשר ומארי אנטואנט. השיירים, כמה עצמות שהיו שייכות כביכול למלך וחומר אפרפר וסבוך שבו פיסות בירית נשית, נמצאו ב-21 בינואר 1815, והובאו לקבורה בבזיליקת סן דני.
אתר קבורה > קברי המלכים

למעט שלושה, כל בני משפחות המלוכה הצרפתית ששלטו מאז 496 קבורים בבזיליקת סן דני. המפורסמים בינם הם:
דגובר
איג קאפה
פפין הגוץ (714–768) ורעייתו בארטרדה מלאון (726–783)
פיליפ אוגוסט
פיליפ השלישי "הנועז" (1245–1285) ורעייתו המלכה איזבלה מאראגון
פיליפ הרביעי "היפה" (1268–1315)
לאו החמישי מארמניה
פרנסואה הראשון
אנרי השני ורעייתו המלכה קטרינה דה מדיצ'י
אנרי הרביעי
פרנסואה השני
לואי השמיני "האריה"
לואי התשיעי "הקדוש"
לואי הארבעה עשר
לואי החמישה עשר
לואי השישה עשר, רעייתו המלכה מארי אנטואנט ולבו של בנם לואי השבעה עשר
לואי השמונה עשר
גלריה

החזית המערבית
חלון רוזטה קורן
בית המקהלה, הקיר הצפוני
בית המקהלה - פנים כנסיית סן דני
האפסיס (בתצורת שווה) ותמיכות דואות
הספינה הראשית
החזית הצפונית עם תמיכות דואות וחלון רוזטה קורן
חלונות הויטראז' של קומת התאורה
איגנץ פרקש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באפריל 1875 אדלן, הונגריה 
 פטירה:  18 בינואר 1943 (בגיל 67) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, כירורג, אורולוג 
 
איגנץ פרקש (בהונגרית: Farkas Ignác;‏ אדלן, 29 באפריל 1875 – בודפשט, 18 בינואר 1943) היה רופא יהודי-הונגרי אורולוג-כירורג, רופא ראשי, מנהל בית חולים, יועץ בריאות.
ביוגרפיה

איגנץ פרקש נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט פרקש ושל בטי לוקס. הוא החל את לימודיו התיכוניים בגימנסיה המלכותית הקתולית במישקולץ, ולאחר מכן סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בגימנסיה המלכותית הראשית בארד (1894). הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1899 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).פרקש החל לעבוד כעוזר רופא ומתמחה במכון הפתולוגי מס' 1, משם עבר למרפאה הכירורגית מס' 1 עם פרופסור דיולה דולינגר. במהלך תקופה זו, קיבל הסמכה ככירורג. לאחר מכן עבד במחלקה הכירורגית של המרפאה בבודפשט תחת הרופא הראשי גזה אייש. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביצע שירות בשדה הקרב כרופא גדודי וקיבל מספר עיטורים. באפריל 1915, נבחר למנתח ראשי של "הבית הלאומי לילדים נכים" (Nyomorék Gyermekek Országos Otthona). לאחר שחרורו מונה לראש המחלקה האורולוגית של כמה בתי חולים הצבאיים. בישיבה שהתקיימה ב-17 בדצמבר 1925, בחרה בו הנהלת הקהילה היהודית של פשט לעמוד בראש המחלקה האורולוגית החדשה שהוקמה בבית החולים היהודי צדקה של פשט. בנוסף, הוא היה הרופא הראשי של המכון המרכזי לאורולוגיה של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי.
מחקריו עסקו בעיקר בכירורגיה אורולוגית, שחפת כלייתית וטיפול רפואי בהיפרפלזיה של הערמונית. מותו נגרם כתוצאה מאי ספיקת לב ומסרטן המעי הגס. פרקש הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עיטורים וחברויות

בשנת 1930, כהוקרה על עבודתו האיכותית בתחום שירותי הבריאות הציבוריים, הוענק לו התואר "יועץ בריאות מלכותי הונגרי".
ב-1938 הוא נבחר לחבר כבוד באיגוד הרפואי של קלוז'
וכן ב-Società Italiana di Urologia ברומא.
הוא היה המזכיר הכללי ואחד ממייסדי האגודה האורולוגית ההונגרית, שנוסדה ב-1925
סגן הנשיא של הקזינו הרפואי
נשיא הכבוד של החברה הרפואית ליפוטוורוש (רובע 5)
משפחתו

אשתו הייתה הדוויג וידר (1890–1944) , בתם של מור וידר ושל הרמינה קאן, לה נישא ב-11 בינואר 1912 בבודפשט.
ילדיהם:
מריאטה ז'וז'אנה פרקש (1912–? ). בעלה פרנץ קסג (1901–?) היה רופא שיניים. הם התגרשו.
יהודית פרקש (1920–? ). בעלה אנדרה רודנאי (רוטנשטיין) (1912–?) היה אורולוג-כירורג.
כתביו ומחקריו

על טיפול בדלקת שלפוחית השתן החריפה והכרונית . (סקירה אורולוגית, 1909, 1)
המצב הנוכחי של הטיפול בהיצרות השופכה הגברית . (סקירה אורולוגית, 1909, 2)
על טיפול רפואי במחלת שחפת של האשך והאפידידימיס. (סקירה אורולוגית, 1909, 3)
תוצאות שהושגו עם חיסון גונוקוק (ארתיגון) (Gonococcus vaccinnal (arthigon)) במקרים של דלקת מפרקים גאוטי. (שבועון רפואי, 1912, 39)
האקטופרוטאין (Actoprotein) תכשיר חלבון חדש. (רפואה, 1923, 36)
היפרטרופיה של הערמונית מנקודת מבט כספית של קופות החולים . (Budapest Medical Journal, 1924 44)
כליות מאוחדות חד צדדיות דיסטופיות. עם וידור רווס. (שבועון רפואי, 1929, 12)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar feltámadás lexikona. (לקסיקון התחייה ההונגרית)
A magyar társadalom lexikonja. Budapest, A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, 1930. (הלקסיקון של החברה ההונגרית)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.
ראו גם

Gergely András, ed. (2001). Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. (אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a szendrői izraelita hitközség születési akv. 19/1875. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-26.
↑  Az Ujság, 1915. április 13. (13. évfolyam, 102. szám)
↑  "Orvosi hír". Világ. 1925-12-20.
↑  "Orvosok kitüntetése". Gyógyszerészi Közlöny. 1930-06-08.
↑  Ujság, 1938. június 26. (14. évfolyam, 142. szám)
↑  "Farkas Ignácné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 589/1944. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-26.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 12/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-26.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איגנץ פרקש".
נשמתה של העיר חסרת הנשמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  כריסטופר נבינסון 
 תאריך יצירה:  1920 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  91.5 ס״מ 
 גובה:  60.8 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  T07448 (גלריית טייט) 
 מיקום:  גלריית טייט
 
נשמתה של העיר חסרת הנשמה (באנגלית: The Soul of the Soulless City), במקור בשם New York – an Abstraction, הוא ציור משנת 1920 מאת האמן האנגלי כריסטופר נבינסון. הציור מתאר חלק בדיוני של מסילת הרכבת העילית במנהטן, בסגנון המשלב השפעות של קוביזם ופוטוריזם.
היצירה

נבינסון ביקר לראשונה בעיר ניו יורק בשנת 1919 והתרשם עמוקות מהמראות העירוניים. במהלך ביקורו, הוא יצר רישומים רבים, שחלקם שימשו בסיס לציוריו. את New York – an Abstraction צייר לאחר ששב ללונדון ולפני ביקורו השני בניו יורק באוקטובר 1920. עם זאת, ביקורו השני בעיר הותיר אותו מאוכזב ומריר, ככל הנראה בעקבות הביקורות השליליות שקיבל בתערוכתו בגלריה Frederick" "Keppel & Co.
בעלות ותצוגה

היצירה הוצגה לראשונה בשנת 1920 בגלריות "Bourgeois Galleries" בניו יורק. כאשר הוצגה שוב בשנת 1925 בתערוכת "Faculty of Arts" בלונדון, נבינסון, שהתאכזב מהעיר, שינה את שמה ל-"נשמתה של העיר חסרת הנשמה".
בשנת 1998 נרכשה היצירה על ידי גלריית טייט והיא מוצגת במוזיאון טייט בריטניה. בשנת 2014 יצר המוזיאון גרסה וירטואלית של הציור במשחק הווידאו מיינקראפט.
הערות שוליים

1 2 3 4  Treves, Toby (במאי 2000). "The Soul of the Soulless City ('New York - an Abstraction')". Tate. נבדק ב-2018-04-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stuart Dredge, Tate Worlds will turn real-world artworks into Minecraft maps, The Guardian, ‏21 בנובמבר 2014
גישת ההיוריסטיקות וההטיות

גישת ההיוריסטיקות וההטיות (באנגלית: Heuristics and biases approach) היא גישת מחקר בה נקטו פרופ' דניאל כהנמן ופרופ' עמוס טברסקי בחוקרם את השיפוטים האינטואיטיביים שעושים בני אדם כשהם נדרשים לאמוד כמויות או הסתברויות. הפרדיגמה (שיטת המחקר) בה נקטו בחנה האם שיפוטי האדם חרגו מאלה המוכתבים על ידי המודל הנורמטיבי המתאים להיסקים בתנאי אי ודאות, קרי – תורת הסטטיסטיקה וההסתברות.
בשנת 1974 פורסם בכתב העת היוקרתי סיינס מאמר שסיכם את עבודותיהם הראשונות בתחום, שצוטט מאז כ-25,000 פעם. המאמר "שיפוט בתנאי אי ודאות: היוריסטיקות והטיות", מסכם את מהות הגישה. במחקרים השונים, בחנו החוקרים האם השיפוט האנושי חורג או עולה בקנה אחד עם התשובה האופטימלית כפי שמוכתבת על ידי מודל נורמטיבי המתאים לנושא שנחקר. במחקרים, השיפוטים האנושיים נמצאו לעיתים קרובות מוטות שכן חרגו מהמודל הנורמטיבי המתאים. למעשה השיפוטים אופיינו בשימוש בקיצורי דרך מחשבתיים — היוריסטיקות.
מחקריהם של טברסקי וכהנמן הובילו למהפכה ולפריצת דרך לגבי ההבנה כיצד אנשים חושבים (מעריכים, שופטים ומסיקים) בתנאי אי ודאות. פרדיגמת המחקר בה השתמשו (השוואת השיפוט האנושי למודל נורמטיבי) הניחה את התשתית למחקר בתחום השיפוטים בתנאי אי ודאות. מאז ועד היום המחקר בתחום עושה שימוש נרחב בפרדיגמה זו.
גישתם וממצאיהם לא עולים בקנה אחד עם הגישה שרווחה עד תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 לפיה האדם הוא "סטטיסטיקאי אינטואיטיבי" טוב למדי.
היוריסטיקות והטיות

כאמור, על פי גישת ההיוריסטיקות וההטיות, בני האדם הנדרשים לבצע הערכה או שיפוט של כמות (אומדן מספרי, הסתברות וכדומה) לעיתים חורגים באופן שיטתי מהדפוס הצפוי על פי המודל הנורמטיבי (הסטטיסטיקה וההסתברות) ומשתמשים בקיצורי דרך מחשבתיים המכונים היוריסטיקות. החוקרים זיהו שלוש היוריסטיקות שבהן אנשים עושים שימוש בשיפוטים וההערכות שהם מבצעים ביומיום: היציגות, הזמינות, התיקון והעיגון. מאז ועד היום הוגדרו היוריסטיקות נוספות (למשל: היוריסטיקת הגיוון, היוריסטיקת הרגש). כמו כן, נחקרו היישומים של השימוש בהיוריסטיקות בתחומים שונים (כמו: כלכלה, כלכלה התנהגותית, רפואה, פוליטיקה, ספורט, תקשורת, תקשורת שיווקית ועוד).
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת היציגות

היוריסטיקת היציגות (Representativeness Heuristic) היא "קיצור דרך" מחשבתי שבו משתמשים בני אדם כשהם שופטים הסתברויות של מאורעות בתנאים של אי-ודאות. שיפוט זה מתבסס על הערכת המידה שבה האובייקט או המאורע שבמוקד נתפס כדומה או מייצג את קטגורית העל. טברסקי וכהנמן זיהו מספר הטיות הנגרמות כתוצאה מהשימוש בהיוריסטיקת היציגות. שיטת המחקר מודגמת להלן באמצעות התייחסות לשלוש מההטיות: כשל/התעלמות משעור הבסיס, כשל הצירופיות/כשל החיתוך וחוסר-רגישות לגודל המדגם. לגבי כל הטיה מוצג המחקר הקלאסי (בשינויים קלים משקולי פשטות ההסבר) המבהיר את מהות ההטיה.
היוריסטיקות והטיות > התעלמות משעור הבסיס

התעלמות משיעור הבסיס (Base Rate Neglect) מומחשת בדוגמה הבאה.
לנחקרים הוצגה השאלה: "נניח שבוחרים באקראי גבר אחד מתוך אוכלוסיית ארצות הברית. הגבר הזה, רוברט, מרכיב משקפיים, יש לו מעט חברים והוא קורא הרבה. מה יותר סביר שרוברט ספרן או חקלאי?"
על פי המודל הנורמטיבי על מנת לענות לשאלה זו יש לקחת בחשבון את שיעור הבסיס (שיעור החקלאים והספרנים באוכלוסייה). התשובה הנכונה תהיה יותר סביר שרוברט הוא חקלאי וזאת משום שיש יותר חקלאים מספרנים באוכלוסיית ארצות הברית. שלא בדומה לכך, בממוצע הנחקרים ציינו שיותר סביר שרוברט הוא ספרן. זאת משום שהם השתמשו בהיוריסטיקת היציגות על מנת לענות על השאלה. משום שהתיאור של רוברט נראה מתאים או דומה יותר לספרנים מאשר לחקלאים. ההטיה שנוצרה, אפוא, היא התעלמות משיעור הבסיס.
היוריסטיקות והטיות > כשל הצירופיות

כשל החיתוך/הצירופיות (The Conjunction Fallacy) מומחש בדוגמה הבאה. הבעיה שהוצגה לנחקרים (ידועה כבעיית לינדה) הייתה: "לפניך תיאור של בחורה בשם לינדה. קרא את התיאור וענה על השאלה שלאחריו: לינדה היא בת 32, רווקה, מוחצנת ומאוד אינטליגנטית. יש לה תואר ראשון בפילוסופיה ומדע המדינה. כסטודנטית, היא הרבתה לעסוק בנושאים של אי-צדק חברתי, וגם השתתפה בהפגנות נגד נשק גרעיני. דרג את שלושת המאורעות הבאים מהכי סביר להכי פחות סביר:
על פי המודל הנורמטיבי: המאורע המתואר באפשרות 3 הוא מאורע חיתוך (כספרית ופמיניסטית), כלומר מאורע הכולל בתוכו את שתי המאורעות הבודדים המובאים באפשרות 1 (כספרית) ובאפשרות 2 (פמיניסטית). לכן על פי המודל הנורמטיבי הדרוג צריך להיות: 1>3, 2>3. זאת כיוון שעל פי הכלל הלוגי הסתברות של מאורע חיתוך (כספרית ופמיניסטית) לעולם תהיה קטנה (או מקסימום שווה) לכל אחד מהמאורעות המרכיבים אותו (כספרית, פמיניסטית).
אמנם, בהתאמה לכלל הלוגי, מרבית הנחקרים דרגו את ההסתברות למאורע 2 (פמיניסטית) כגבוה יותר מההסתברות למאורע 3 (כספרית ופמיניסטית). אך בניגוד לכלל הלוגי, חלק ניכר מהנחקרים, דירג את ההסתברות של מאורע 3 (מאורע החיתוך: כספרית ופמיניסטית) כגבוה מההסתברות של מאורע 1 (כספרית). במילים אחרות – ביצע את כשל החיתוך.
לסכום, השימוש בהיריסטיקה היציגות הוביל לכשל החיתוך (כשל הצירופיות). כיוון שלינדה נתפסת כמאוד מתאימה לסטראוטיפ של פמיניסטית אך כלל לא מתאימה לסטראוטיפ של כספרית. הנחקרים דרגו את הסתברות החיתוך (כספרית ופמיניסטית) "כנמוכה" יותר מההסתברות של המרכיב המתאים לסטראוטיפ (פמיניסטית).
היוריסטיקות והטיות > אי רגישות לגודל המדגם (אנ') (Insesitivity to Sample Size)

הבעיה שהוצגה לנחקרים הייתה הבאה: "בעיר מסוימת יש שני בתי חולים. בבית החולים הגדול יותר נולדים כ־45 תינוקות ביום, ובקטן יותר נולדים כ־15 תינוקות ביום. כ־50 אחוזים מכלל התינוקות הנולדים הם זכרים. אבל השיעור המדויק משתנה מיום ליום. לפעמים הוא יכול להיות גבוה יותר, ולפעמים נמוך יותר מ־50%. במשך שנה תיעד כל בית חולים את הימים שבהם יותר מ־60 אחוזים מהתינוקות שנולדו היו זכרים. איזה בית חולים לדעתכם תיעד יותר ימים כאלה?
בית החולים הגדול יותר
בית החולים הקטן יותר
בערך אותו הדבר"
על פי המודל הנורמטיבי, תורת ההסתברות והסטטיסטיקה – חוק המספרים הגדולים – ככל שמספר התצפיות הנדגמות באופן מקרי מאוכלוסייה גדול יותר, כך יתקבל מדגם מייצג יותר. מכאן, נצפה שהמדגם שיתקבל מבית החולים הגדול יותר (כ-45 ילודים ליום) ייצג יותר את אחוז הלידות באוכלוסייה (50%) מאשר בית החולים הקטן (כ־15 ילודים ליום). ולכן התשובה הנכונה לשאלה באיזה בית חולים יהיו יותר ימים עם יותר מ־60 אחוזים לידות של זכרים היא בבית החולים הקטן. בניגוד לכך, שימוש בהיוריסטיקת היציגות הוביל אנשים לתת תשובה שלא על פי המודל הנורמטיבי. מרבית הנחקרים (56%) השיבו לשאלה "בערך אותו דבר". זאת כנראה כתוצאה מהציפייה שתופעה תתבטא אף במדגם קטן. כפרפרזה למושג "חוק המספרים הגדולים" כינו טברסקי וכהנמן הטיה זו "חוק המספרים הקטנים".
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת הזמינות (Availability Heuristic)

היוריסטיקת הזמינות היא "קיצור דרך" מחשבתי שבו משתמשים בני האדם כשהם שופטים הסתברויות של מאורעות בתנאים של אי-ודאות. שיפוט זה מתבסס על הקלות שבה האדם יכול לשלוף מהזיכרון או לדמיין דוגמאות לטענה או לאירוע שבמוקד. החוקרים זיהו מספר הטיות הנגרמות כתוצאה מהשימוש בהיוריסטיקת הזמינות. שיטת המחקר מודגמת להלן באמצעות התייחסות לשתיים מההטיות: הטיה הנובעת מהיעילות של סט החיפוש והטיה הנובעת מקלות השליפה של המקרים. לגבי כל הטיה מוצג המחקר הקלאסי (בשינויים קלים משקולי פשטות ההסבר) המבהיר את מהות ההטיה.
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת הזמינות (Availability Heuristic) > הטיה הנובעת מהיעילות של סט החיפוש (Baises due the effectivness of the search set)

הנחקרים נשאלו אילו מילים שכיחות יותר באנגלית, כאלה המתחילות באות r או כאלה שבהן r היא האות השלישית?
למעשה, כמות המילים בשפה האנגלית שבהם r היא האות השלישית גדול פי שלושה מכמות המילים שבהן r היא האות הראשונה.
במחקר, כ-70 אחוזים ענו בניגוד למה שנכון לשפה האנגלית, כלומר, השיבו שכמות המילים בשפה האנגלית שבהם r היא האות השלישית קטנה מכמות המילים שבהן r היא האות הראשונה. הסיבה לאורח תגובה זה הוא כנראה הדרך שבה מאורגן מידע בזיכרון. ארגון זה יוצר מצב שקל יותר לחפש בזיכרון (ולכן למצוא) מילים שמתחילות באות מסוימת מאשר שבאמצען נמצאת אותה אות.
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת הזמינות (Availability Heuristic) > הטיה הנובעת מקלות השליפה של המקרים (Biases due the retrievability of instances)

במחקר הציגו לנחקרים רשימה של זוגות של סיבות למוות בארצות הברית. והם נשאלו "אילו הייתם בוחרים אקראית מישהו בארצות הברית, ציינו האם היה לאדם הזה סיכוי רב יותר למות בשנה הקרובה בשל סיבה א' או ב'?"
בטבלה שלהלן מובאת רשימת הזוגות וכן תמונת המצב בארצות הברית, ומה השיבו הנחקרים.
| סיבה א' | סיבה ב' | התמונה על פי המצב בארצות הברית | אחוז הנחקרים שהשיבו לא נכון |
| --- | --- | --- | --- |
| רצח | דלקת תוספתן | הסיכוי למות מרצח פי 20 גדול יותר | 9% |
| תאונה בן רכב לרכבת | טביעה | הסיכוי למות מטביעה פי 6 גדול יותר | 34% |
| סלמונלה | אסתמה | הסיכוי למות מאסתמה פי 920 גדול יותר | 41% |
| אסתמה | טורנדו | הסיכוי למות מאסתמה פי 20 גדול יותר | 58% |
| דלקת תוספתן | הריון | הסיכוי למות מדלקת התוספתן פי 2 גדול יותר | 83% |
מהטבלה עולה כי למעט עבור הזוג הראשון (רצח-דלקת תוספתן) עבור שאר הזוגות שיעור ניכר של נחקרים שגה בהערכת הסיכוי היחסי. פעמים רבות הסיבה לאומדנים שגויים אלה היא הפרסום באמצעי התקשורת. מוות מסלמונלה או מטורנדו מסוקר באופן נרחב בחדשות ומקבל כותרות ראשיות (למרבה האירוניה דווקא כי הוא יוצא דופן וחריג) בעוד מוות מאסתמה לא כל כך "מעניין" כי היא דבר שיותר "שגרתי". "הטיית" פרסום זו מובילה להטיה בזמינות המקרים בזיכרון, ולכן לאומדן הסתברותי שגוי. השימוש בהיוריסטיקת הזמינות במקרה זה הובילה את הנחקרים למסקנה שגויה, כיוון שמדובר בהשוואה בין אירועים שההסתברות שלהם נמוכה (מוות מאסתמה, מוות מסלמונלה, מוות מטורנדו). אך השימוש בהיוריסטיקת הזמינות פעמים רבות מוביל אנשים לשיפוטים נכונים. למשל כשמדובר באירועים שכיחים.
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת התיקון והעיגון (Anchoring and Adjustment Heuristic)

היוריסטיקת התיקון והעיגון היא "קיצור דרך" מחשבתי שבו משתמשים אנשים כשהם נדרשים לאמוד כמות או הסתברות של מאורע. על מנת להפיק את האומדן הסופי אנשים מתחילים מערך התחלתי כלשהו (עוגן), שיכול להיות תוצאה של ניסוח השאלה או של חישוב חלקי. לאחר מכן הם מעלים או מורידים את הערך ההתחלתי (תיקון) בכיוון הנראה להם. נקודות התחלה שונות מניבות אומדנים שונים המוטים לכיוון הערך ההתחלתי (העוגן). החוקרים זיהו מספר הטיות הנגרמות כתוצאה מהשימוש בהיוריסטיקת העיגון. להלן מוצג אחד מהם, כולל המחקר הקלאסי שמדגים את מהות ההטיה.
היוריסטיקות והטיות > היוריסטיקת התיקון והעיגון (Anchoring and Adjustment Heuristic) > תיקון לא מספיק (insufficient adjustment).

במחקר הקלאסי התבקשו הנחקרים לתת אומדן למכפלת הספרות מ-1 עד 10. שתי קבוצות נחשפות למשך 5 שניות בלבד (כך שאין מספיק זמן לחשב את התוצאה), למחציתם מקרינים את התרגיל =1x2x3x4x5x6x7x8x9x10 (קבוצת "העוגן הנמוך") ולמחציתם את התרגיל =10x9x8x7x6x5x4x3x2x1 (קבוצת "העוגן הגבוה"). תוצאת המכפלה של הערכים מ-1 ועד 10 היא 40,320. עם זאת חציון האומדן של קבוצת "העוגן הנמוך" היה 512 ואילו של קבוצת "העוגן הגבוה" היה 2,250.
על מנת לספק את האומדן במהירות הנחקרים חישבו את ההתחלה של התרגיל ומשם ערכו אקסטרפולציה על מנת להגיע לאומדן הסופי. האומדן הסופי אכן היה מושפע מהערך ההתחלתי ובכל מקרה כפי שרואים מהתוצאות, התיקון לא היה מספיק.
ביקורת על גישת ההיוריסטיקות וההטיות

לנוכח קבלת התמונה שעולה ממחקרים על היוריסטיקות והטיות מתעוררת תחושת חוסר נוחות אינטואיטיבית לגבי רלוונטיות ההשוואה של ההתנהגות האנושית למודל של הסטטיסטיקה וההסתברות ובעקבותיה למסקנה שמדובר בכלל על הטיות. בלשון יומיומית השאלה היא "מי אמר שהמודל שבו השתמשו החוקרים לקביעת מה נכון (המודל הנורמטיבי של הסטטיסטיקה וההסתברות) הוא מה שבאמת נכון?". ערעור על הנחה זו ישמיט את הטענה שבכלל מדובר בהטיות. מעבר לטענה זו, יש מספר טענות נפוצות נוספות.
|  | תמצית הטענה הביקורתית | חסידי הביקורת | תמצית תשובה לטענה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | "לא ייתכן שאנחנו כל כך מטומטמים". הרי האדם הגיע להישגים מדהימים הנוגדים את התמונה שעולה ממחקרי גישת ה"הריסטיקות וההטיות". | גיגרהנזר, דנט, כוהן | בעקרון הטענה אינה שתמיד שימוש בהיוריסטיקות מוביל לשיפוטים מוטים. להפך, לעיתים קרובות שימוש בההירסטיקות עוזר לבני אדם להגיע לשיפוטים נכונים. |  |
| 2. | השאלות שבהן השתמשו החוקרים אינן מייצגות את המשימות של האדם ביומיום. למעשה, ההתנהגות האמיתית, זו שקורית במשימות היומיום, היא הנכונה ושם לא נמצא הטיות. | כוהן, Lopes | למעשה, המניע למחקרים היה למצוא פתרונות לבעיות יומיומיות. כמו כן, המחקר בתחום השפיע מאוד על הבנת ההתנהגות בתחומים מעשיים כמו ניהול, שיווק, רפואה ועוד. |  |
| 3. | השאלות שבהן השתמשו החוקרים מטעות. למשל, ביומיום יש נורמות של שיחה לפיהם לא מוסיפים מידע שידוע לדוברים ולכן אם מוסף מידע כזה בשיח הוא רלוונטי. בשאלות בהם השתמשו החוקרים הם נתנו לעיתים שאלות שמפרות נורמות אלה. לנחקרים לא הייתה סיבה לחשוב שהחוקרים מפירים את הנורמה ולכן חשבו שעליהם לקחת בחשבון בתשובתם את המידע שקיבלו ומכאן הוטעו ונתנו תשובות שגויות. | שוורץ | סביר שבחלק מהמחקרים היו כאלה שבהם הנחקר "הובל" לעשות את ההטיה שנצפתה. אך לכל מחקר וממצא יש מאות ויותר רפליקציות (שחזורים) מסוגים שונים של המחקר, עם שינויים מהותיים. כך שכללית מדובר בממצאים יציבים שמייצגים את החשיבה האנושית. |  |
הערות שוליים

1 2  ,.Tversky, A., & Kahneman, D, Judgment under Uncertainty: Heuristics and Biases "שיפוט בתנאי אי ודאות: היוריסטיקות והטיות", science, 185(4157), 1974, עמ' עמ' 1124-1131
↑  Peterson, C. R., & Beach, L. R. (1967). 29., Man as an intuitive statistician, Psychological bulletin, 68(1), 1967, עמ' 29-46
↑  Simonson, I. 2., The effect of purchase quantity and timing on variety-seeking behavior., Journal of Marketing research, 27(2),, 1990, עמ' 150-162
↑  דניאל כהנמן, לחשוב מהר לחשוב לאט, תל אביב: מטר, אור-יהודה: כנרת.: כנרת, 2017, עמ' 119
↑  Tversky, A., & Kahneman, D., Extensional versus intuitive reasoning: The conjunction fallacy in probability judgment. 293, Psychological review, 90(4),, 1983, עמ' 293-315
↑  Lichtenstein, S., et al, (1978). Judged frequency of lethal events1., (6) 4 Journal of experimental psychology: Human learning and memory, 1978, עמ' 551
↑  Gigerenzer, G., "How to make cognitive illusions disappear: Beyond “heuristics and biases”, European review of social psychology, 2(1), 1991, עמ' 83-115
↑  Dennett, D. C, Three kinds of intentional psychology. Reduction, time and reality, . Cambridge, U.K.: . Cambridge, U.K.: Cambridge University Press., 1981, עמ' 37-61
1 2  Cohen, L. J. (1981). ., Can human irrationality be experimentally demonstrated?, The
Behavioral and Brain Sciences, 4, עמ' 317-331
↑  Lopes, L. L. (1982), Doing the impossible: A note on induction and the experience
of randomness, Journal of Experimental Psychology, 8, 1982, עמ' 626-636
↑  Schwarz, N.., Cognition and communication: Judgmental biases, research methods, and the logic of conversation., Psychology Press, 2014
מעשה בית דין במשפט העברי

הדוקטרינה המשפטית של "מעשה בית דין" (res judicata בלטינית) משמעה כי פסק דין שניתן בסיומו של הליך שיפוטי, מביא לסיומה המוחלט של ההתדיינות בין הצדדים. הדוקטרינה מקימה מחסום דיוני, אשר מונע מהצדדים לחזור ולהתדיין ביניהם בבתי משפט בכל עניין או שאלה שנדונה והוכרעה בפסק הדין. במשפט העברי תחולתו של כלל זה מצומצמת למדי, וככלל גישת המשפט העברי היא כי ניתן לסתור את הדין כמעט בכל טענה שהיא.
מקור הכלל

הכלל בדבר סופיות הדיון, חל הן במשפט המקובל והן במשפט האמריקני. תחולתו במשפט הישראלי באה לידי ביטוי בתקנה 43 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט-2018. משפסק הדין נעשה חלוט, הערעור עליו יתאפשר רק במקרים חריגים. לדעת מלומדים רבים, גישה זו תורמת ליציבות המשפט והסתמכות הצדדים ומפחיתה התדיינויות חוזרות בבתי המשפט. עם זאת, המשפט מכיר במצבים בהם על אף שתנאי הכלל מתקיימים בית המשפט יוכל לשוב ולדון בטענות מי מהצדדים. לדוגמה: כאשר פיצול התביעות נעשה כדין ולאחר שהתקבל היתר מבית המשפט לפיצול סעדים בשל אותה עילה, או בשל חלוקת הסמכויות בין בתי המשפט, כאשר הדבר ראוי מטעמים של צדק או תקנת הציבור ועוד.
לעומת זאת, נקודת המוצא בדין העברי הפוכה. על פי המשנה במסכת סנהדרין: "דיני ממונות מחזירין בין לזכות בין לחובה, ודיני נפשות מחזירין לזכות ואין מחזירין לחובה". משמעות הדברים היא שככלל, המשפט העברי אינו מכיר בעיקרון סופיות הדיון בדיני ממונות (הדין האזרחי), שכן נקבע שניתן להחזיר את הדיון לבית הדין בכל שלב. המשנה מכירה באופן חלקי בעקרון סופיות הדיון בדיני נפשות (הדין הפלילי) במקרה בו צד להליך מעוניין להפוך את תוצאת ההליך לחובת הנאשם. כלל זה נפסק להלכה על ידי הרמב"ם. עם זאת, אין מדובר בכלל מוחלט ויהיו מצבים בהם המשפט העברי יעדיף את סופיות הדיון, יגדיר את הפסק כ'מעשה בית דין' ולא יפנה לדון בטענות החדשות של מי מהצדדים להליך המבקש דיון נוסף על עניין שכבר נידון ונפסק, כפי שיפורט בהמשך.
פער העמדות בין המשפט הישראלי לבין המשפט העברי ביחס למעשה בית דין קשור להבדל שבין שיטות המשפט הללו ביחסן לערעור. המשפט הישראלי, בשם היציבות המשפטית, מעדיף את סופיות הדיון. ברם, לצד זאת, המשפט הישראלי מאפשר לצדדים ביקורת על פסק הדין באמצעות מנגנון ממוסד של הליך ערעור, שנועד להגשים את מטרת המשפט להביא למיצוי האמת. לעומת זאת, במשפט העברי ככלל, לא קיים הליך ערעור על פסק דין, ולכן הוא מאפשר לצדדים לפתוח מחדש הליכים משפטיים. כך ניתן לקיים ביקורת על ההליך המשפטי, על מנת להגיע לחקר האמת.