stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלי צ'פלין
מורשתו > הנצחה

בעיר הולדתו של צ'פלין בכיכר לסטר שברובע וסטמינסטר בלונדון, ממוקם פסל של דמות "הנווד" שיצר הצייר והפסל הבריטי ג'ון דאבלדיי בשנת 1981. במרכז העיר ישנו נתיב הקרוי ("Charlie Chaplin Walk"). מוזיאון הסרטים בלונדון הציג תערוכה על צ'פלין בשנים 2010–2013 שנקראה "צ'רלי צ'פלין - הלונדוני הגדול".
באפריל 2016, נחנך באחוזתו של צ'פלין ("Manoir de Ban") שבשווייץ מוזיאון בשם "העולם של צ'פלין", המציג פריטים אישיים שלו כמו גם חפצים שונים מתוך סרטיו. בעיר השווייצרית ווה, הסמוכה לאחוזתו של צ'פלין, קיים פארק הקרוי על שמו (ובו פסל של צ'פלין). ב-2011, נחשפו בעיר שני ציורי קיר גדולים בדמותו של צ'פלין, שצוירו על שני בניינים בני 14 קומות כל אחד. בעיר וטארוייל שבאירלנד, שבה שהה צ'פלין עם משפחתו במשך מספר חודשים במהלך שנות ה-60, הוקם פסל לכבודו בשנת 1998. החל משנת 2011, מתקיים בעיר מדי שנה פסטיבל "צ'רלי צ'פלין לסרטי קומדיה". במהלך שנות ה-80, חברת IBM עשתה שימוש בדמות "הנווד" בסדרת פרסומות שהפיקה. ב-15 באפריל 2011, יום אחד לפני יום הולדתו ה-122, יצרה גוגל לזכרו שרבוט גוגל מיוחד, שכלל סרטון וידאו של צ'פלין.
מורשתו > דמותו בטלוויזיה בקולנוע ובתיאטרון

בשנת 1980, גילם השחקן קלייב רוויל את דמותו של צ'פלין בסרט הטלוויזיה "מלחמתה של סקרלט אוהרה". בשנת 1989, הוקרנה ברשת PBS האמריקאית סדרה על ילדותו של צ'פלין בשם "צ'רלי צ'פלין הצעיר" ("Young Charlie Chaplin"), שהייתה מועמדת לפרס אמי. בשנת 1992, יצא הסרט הביוגרפי "צ'פלין", בבימויו של ריצ'רד אטנבורו ובכיכובו של רוברט דאוני ג'וניור, שגילם את צ'פלין. בשנת 2001, הופיעה דמותו של צ'פלין בסרט התקופתי "The Cat's Meow", שגילם השחקן אדי איזרד. בשנת 1993, הועלה לראשונה המחזמר "Chaplin" שעסק בראשית חייו של צ'פלין. כעבור שנתיים, הועלה מחזה נוסף בשם "The tramp", העוסק בסיפור חייו של צ'פלין. בשנת 2006, הופק מחזה נוסף על חייו של צ'פלין בשם "Limelight: The Story of Charlie Chaplin", שהוצג בתיאטרון ברודוויי בניו יורק בשם "Chaplin: The Musical".
פרסים

צ'פלין זכה בפרסים ובתעודות הוקרה רבים, בעיקר בשנותיו המאוחרות. בשנת 1962, הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת דורהאם. בשנת 1965, זכה עם במאי הקולנוע השוודי אינגמר ברגמן, בפרס ארסמוס, המוענק מדי שנה על ידי הקרן ההולנדית "פראמיום ארסמיום", לאישים ולמוסדות שתרמו תרומה משמעותית לתרבות או לחברה באירופה.
בשנת 1971 הוענק לו עיטור "לגיון הכבוד" מטעם הממשלה הצרפתית. בשנת 1972 זכה צ'פלין בפרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה. באותה שנה, הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם "מרכז לינקולן" שבניו יורק. החל מאותה שנה, קרוי הפרס על שמו של צ'פלין. בהמשך השנה, שובץ שמו ב"שדרת הכוכבים של הוליווד". בשנת 1975, הוענק לצ'פלין תואר אבירות (סר), כחלק ממסדר האימפריה הבריטית.
צ'פלין זכה בשלושה פרסי אוסקר במהלך הקריירה שלו. בשנת 1929 הוענק לו פרס לשם כבוד על הפקה, בימוי, כתיבה ומשחק בסרט "הקרקס". בשנת 1972, הוענק לו פרס לשם כבוד נוסף על השפעתו הרבה על התפתחות תעשיית הקולנוע. בשנת 1973, זכה בפרס אוסקר האחרון שלו (עם ריי ראש ולארי ראסל), על פסקול הסרט הטוב ביותר ("אורות הבמה"). בנוסף לכך, היה צ'פלין מועמד למספר פרסי אוסקר נוספים על סרטיו "הדיקטטור הגדול" ו"מסייה ורדו". שישה מסרטיו של צ'פלין נבחרו לשימור על ידי "ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית".
חייו האישיים

צ'פלין היה נשוי ארבע פעמים ונולדו לו 11 ילדים, כדלקמן:
| שם האישה | שנות נישואים | שמות הילדים |
| --- | --- | --- |
| מילדרד האריס (אנ') | 1918–1920 |  נורמן צ'פלין (נפטר לאחר מספר ימים) |
| ליטה גריי (אנ') | 1924–1926 |  צ'ארלס צ'פלין השלישי (אנ')  סידני צ'פלין (אנ') |
| פולט גודארד | 1936–1940 | אין |
| אונה אוניל (אנ') | 1943–1977 |  ג'רלדין צ'פלין  מייקל צ'פלין  ג'וזפין צ'פלין  ויקטוריה צ'פלין  יוג'ין צ'פלין  ג'יין צ'פלין  אנט צ'פלין  כריסטופר צ'פלין |
באמצע שנות ה-40 היה צ'פלין מעורב בסכסוך משפטי מתמשך עם השחקנית ג'ואן בארי שעמה ניהל מערכת יחסים שהחלה בקיץ 1941 ושהסתיימה בסתיו 1942. מצבה הנפשי של בארי הידרדר והיא החלה להטריד את צ'פלין באופן כפייתי, שהוביל מספר פעמים למעצרה. ב-2 באוקטובר 1943 ילדה את בתה קרול ודרשה מצ'פלין כי יכיר באבהותו. צ'פלין הכחיש כי הוא אבי הילדה, ובארי הגישה נגדו תביעת אבהות שהחלה להתברר בבית המשפט בפברואר 1945. לאחר מספר דיונים, שבמהלכם האשים עורך דינה של בארי את צ'פלין בשחיתות מוסרית, קבע השופט כי צ'פלין הוא האב וכי הוא חייב בתשלום מזונות (עד גיל 21), וזאת על אף העובדה כי בדיקות הדם שביצע צ'פלין הוכיחו כי הוא אינו האב.
עוד בטרם החל משפטו בשאלת האבהות, הסתבך צ'פלין פעם נוספת. ראש ה-FBI ג'ון אדגר הובר, חשד בנטיותיו הפוליטיות הסוציאליסטיות של צ'פלין וניצל את הסערה המשפטית, על מנת לפגוע בתדמיתו הציבורית. כחלק מקמפיין ההשמצות נגד צ'פלין, הוגש כתב אישום אשר כלל אישומים חמורים (שכביכול היו רלוונטיים ליחסיו עם בארי), כמו עבירה על ה-"Mann Act", אשר אוסרת על סחר בבני אדם בארצות הברית לשם עיסוק בזנות או בפעילות מינית בלתי חוקית אחרת. במרץ 1944 החל משפטו של צ'פלין בנוגע לעבירת ה-"Mann Act" (לאחר ששלושת האישומים הראשונים בוטלו מחוסר ראיות), וכעבור שבועיים זוכה צ'פלין.
ביוני 1943, בעיצומם של הדיונים המשפטיים עם בארי, נשא צ'פלין בן ה-54 לאישה את השחקנית אונה אוניל (אנ') בת ה-18. הוא פגש אותה שנים ספורות קודם לכן כששקל ללהק אותה לאחד מסרטיו (שלא יצא לפועל). לזוג נולדו 8 ילדים.
פילמוגרפיה

סרטים שביים:
הנער (1921)
האישה מפריז (1923)
הבהלה לזהב (1925)
הקרקס (1928)
אורות הכרך (1931)
זמנים מודרניים (1936)
הדיקטטור הגדול (1940)
מסייה ורדו (1947)
אורות הבמה (1952)
מלך בניו יורק (1957)
הרוזנת מהונג קונג (1967)
לקריאה נוספת > בעברית

סטיבן וייסמן, צ'רלי צ'פלין: סיפור חיים, מאנגלית: נעמי כרמל, הוצאת מודן, 2013
וולפרם טישי, צ'אפלין, הוצאת כתר, 1988
צ'ארלי צ'פלין. "לשחק ולביים עם מק-סנט", בתוך: איתן גרין (עורך), במאים ואנשי קולנוע על הקולנוע. תל אביב: עם עובד, 1985, עמ' 125–141. במקור מתוך: ‎ "Charlie Chaplin's Own Story, Indianapolis: Bobbs Merrill Company", 1916. מאנגלית: יורם ברונובסקי
זאב רב-נוף, מסך גדול, הוצאת כתר, 1982
א. ב. יפה, "צ'ארלי צ'אפלין חייו ויצירתו", הוצאת הקיבוץ הארצי השומר-הצעיר, מרחביה, 1953
רשימת פרסומים על צ'רלי צ'פלין באתר הספרייה הלאומית
לקריאה נוספת > באנגלית

Brownlow, Kevin (2010). The Search for Charlie Chaplin. London: UKA Press
Louvish, Simon (2010). Chaplin: The Tramp's Odyssey. London: Faber and Faber
Weissman, Stephen M. (2009). Chaplin: A Life. London: JR Books
Charles J. Maland, Chaplin and American Culture Princeton, NJ: Princeton University Press (1989)
David Robinson, Chaplin: His Life and Art, McGraw-Hill (1985)
Charles Chaplin, My autobiography (1964) הספרייה הלאומית
ולטר איתן

ולטר איתן (24 ביולי 1910, י"ז בתמוז ה'תר"ע, מינכן, הקיסרות הגרמנית – 23 במאי 2001, א' בסיוון ה'תשס"א, ירושלים, ישראל; נולד בשם: ולטר אטינגהאוזן) היה המנכ"ל הראשון של משרד החוץ הישראלי; נחשב למייסדה של הדיפלומטיה המודרנית של מדינת ישראל.
ראשית חייו

ולטר איתן נולד במינכן, גרמניה, ב-24 ביולי 1910, בשם ולטר אטינגהאוזן. בגיל 4 היגר עם משפחתו לאנגליה, שם למד מדעי הרוח באוניברסיטת אוקספורד, והפך בגיל 26 למרצה הצעיר ביותר בהיסטוריה של מוסד הלימודים, בו לימד בלשנות גרמנית בין השנים 1936 ו-1946. בתקופת מלחמת העולם השנייה השתתף, עם אחיו ארנסט, במאמץ לפיצוח האניגמה בבלצ'לי פארק, בזכות ידיעותיו המושלמות בשפה הגרמנית ומוצאו היהודי שניקה אותו מחשד של נאמנות לגרמניה. לימים כתב בזכרונות על אותה תקופה על הרגע הנורא שבו נתקל לראשונה בביטוי "הפתרון הסופי" בתשדורת גרמנית מיוון, ושעל אף שנתקל בו לראשונה הבינו מיד. במקביל, היה פעיל ציוני במסגרת סניף הסוכנות היהודית בלונדון, פעילות קריטית בחשיבותה בתקופה בה היחסים בין התנועה הציונית לבין שלטונות המנדט הבריטי על ארץ ישראל היו בשפל המדרגה.
את השם "איתן" המציא עבורו משה שרת, שגייס אותו לעבודה מדינית, בזמן הפצצת לונדון בשנת 1944.
ציוני ודיפלומט

במרץ 1946 עלה ולטר איתן לישראל, והשתקע בירושלים. המשימה הראשונה שהופקדה בידיו הייתה הקמת בית הספר לדיפלומטים, במסגרת המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית.
לאחר אירועי ה"שבת השחורה" ביוני 1946, במהלכה נאסרו רבים מראשי היישוב היהודי על ידי הבריטים, הוטל עליו תפקיד שלא היה קיים עד אותה עת – דובר הסוכנות היהודית. מדי יום ביומו, בשעה 12 בצהריים בדיוק, היו מתכנסים נציגי תקשורת מישראל ומהעולם, כדי לשמוע מפיו של ולטר איתן את עמדותיה הרשמיות של "המדינה שבדרך".
ב-1947, קיבל איתן את האחריות לקבלת פניה של ועדת החקירה מטעם האו"ם, ועדת אונסקופ, אשר נשלחה במטרה לבחון פתרונות לשאלת החלוקה של ארץ ישראל לשתי מדינות; ואשר הציעה בסופו של דבר את תוכנית החלוקה. לאחר סיום עבודת הוועדה בארץ, נסע איתן לארצות הברית, והיה חבר המשלחת היהודית בעצרת האו"ם שדנה בתוכנית החלוקה.
בד בבד עם ניהול הקורס לדיפלומטים, תכנן איתן את מבנהו וארגונו של משרד החוץ של המדינה שבדרך; ובסוף ינואר 1948, הגיש את התוכניות אשר שימשו בסיס ומסד להקמתו של משרד החוץ הישראלי.
במרץ 1948 נפצע איתן קלות בראשו, כתוצאה מהתפוצצות מכונית תופת מחוץ לבנייני הסוכנות היהודית. לאחר שנחבש, הוא מיהר לצאת לתדרך את העיתונאים הזרים. לאחר סיום התדרוך, הוא פנה לכתב ה-BBC וגילה לו שאמו הזקנה גרה בלונדון, ושהוא חושש שמא היא תיכנס לחרדה עם היוודע לה על הפיגוע. על כן הוא הפציר בו כי ידאג שייצרו עמה קשר לפני שידור הכתבה, כדי שתדע שלא אונה לבנה כל רע. אכן, לפני שהכתבה שודרה, קיבלה אמו טלפון אשר בישר לה שבנה חי ושלם.
משרד החוץ של מדינת ישראל

ולטר איתן היה למנכ"ל הראשון של משרד החוץ הישראלי, ושימש בתפקידו זה בין השנים 1948 - 1959, תחת שרי החוץ משה שרת וגולדה מאיר. דרך מינויו הייתה אופיינית לימיה הראשונים של המדינה: ב-14 במאי 1948, לאחר הכרזת העצמאות, ישב איתן בירושלים הנצורה, והידיעות על הקמת המדינה שהגיעו לאוזניו מתל אביב הרחוקה, נשמעו לו כמתיחה. בתחילת יוני, משהוסר המצור עם פריצת "דרך בורמה", נקרא איתן לתל אביב על ידי שר החוץ משה שרת, והוא עשה את דרך החתחתים חלקה בג'יפ, חלקה ברגל. כאשר הגיע לפגישה, אמר לו שרת: "צריך להקים את משרד החוץ, והדבר הראשון זה למנות מנכ"ל". "יש לך מועמד?", שאל איתן. "כן", הייתה התשובה: "אתה!".
בתקופת הנהגתו את שירות החוץ הישראלי, הותוו קווי המתאר של משרד החוץ, ועוצבה דמותה של הדיפלומטיה הישראלית. ב-1949 עמד איתן בראש משלחת ישראל לשיחות שביתת הנשק ברודוס, ולשיחות עם מדינות ערב בועידת לוזאן. בדצמבר 1949 קיבל מכתב מזלמן ליף ובו תוכנית טרנספר שבמהלכה תוכנן לגרש בכוח כ-10,000 ערבים מישוביהם, בעיקר בגליל. איתן העביר את המידע למשה שרת ואליעזר קפלן, שמנעו את הוצאת התוכנית לפועל.
שנות יחסי החוץ הראשונות של המדינה ידעו נקודות משבר ומפנה לרב, ובהן הסכם השילומים עם גרמניה מ-1952, אשר ולטר איתן צידד בו; "העסק הביש" ב-1954, ומבצע קדש, בשנת 1956.
בין היתר היה אחראי למשוך את מיטב האנשים באותה התקופה אל משרד החוץ, במסגרת זו למשל גייס למשרד את מרדכי גזית, לימים מנכ"ל משרד החוץ ומשרד ראש הממשלה, ואת יעקב הרצוג, שמאוחר יותר כיהן בתפקידים דומים.
איתן התנגד לקשירת קשרים דיפלומטיים עם ספרד של פרנסיסקו פרנקו, וגם כאשר במשרד החוץ הוחלט לפעול ליצירת קשרים דיפלומטיים עם ספרד, דבר שבסופו של דבר לא צלח, היה זה בניגוד לעמדתו של איתן. איתן הסביר את התנגדותו באומרו: "עבור אנשים מהדור שלי, השנים האלה, 1936–1939, היו ממש טראומה, מלחמת האזרחים בספרד היה דבר שזעזע את כולנו ... וכולם היו לצד הרפובליקנים. הרי פרנקו נתמך על ידי היטלר ומוסוליני, ובלעדיהם הוא לא היה מגיע לשלטון". איתן גם פעל לשמירת קשרים עם רפובליקנים ספרדים ממתנגדי משטרו של פרנקו.
בשנת 1960 יצא לשליחות דיפלומטית בצרפת, שם שימש כשגריר במשך עשור, עד לשנת 1970.
במקביל לעיסוקיו המדיניים, התמיד בעבודתו האקדמית, ותחת ידיו יצאו מספר ספרים, בין השאר על מרטין לותר, ועל בלשנות גרמנית. כמו כן עסק רבות בכתיבה פובליציסטית בישראל ומחוצה לה, והיה בעל תוכנית שבועית ברדיו הישראלי.
שנים אחרונות

עם שובו לארץ משליחותו הארוכה בצרפת, פרש איתן משירותו במשרד החוץ. בשנת 1972, נבחר לתפקיד יו"ר הוועד המנהל של רשות השידור, תפקיד שמילא עד שנת 1978.
ולטר איתן הלך לעולמו ב-23 במאי 2001, בן 90 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. בשנת 2006 נקרא על שמו חדר הדרכה ממוחשב לצוערי משרד החוץ במבנה החדש בירושלים.
בשנת 2022 ראתה לראשונה אור ביוגרפיה מקיפה של ולטר איתן ושמה "דיפלומט ואיש סוד - וולטר איתן, מייסד משרד החוץ הישראלי", מאת ד"ר רפאל ג'. בוכניק-חן. הספר נכתב בעידודו של דוד, בנו של ולטר איתן.
ספריו

Walter Eytan, "Frente a una Obstinada Beligerancia", Acervo Cultural Editores, Buenos Aires 1957
ולטר איתן, בין ישראל לעמים, תל אביב, מסדה, תשי"ח.
Walter Eytan, "The First Ten Years: Diplomatic History of Israel", 1958
Walter Eytan, "Los diez primeros años. Una historia diplomática de Israel", Ediciones Wainstein, Montevideo 1959
ראו גם

משרד החוץ
דיפלומטיה
לקריאה נוספת

ד"ר רפאל ג'. בוכניק-חן, דיפלומט ואיש סוד - וולטר איתן, מייסד משרד החוץ הישראלי, דרורים, 2022
הערות שוליים

↑  The Watch Z in Hut 4, part II, by Walter Eytan, in Codebreakers: The inside Story of Bletchley Park, Oxford, 1993
↑  ולטר איתן, שרת – האדם והמורה, 20.8.1965, בתוך: יעקב ורנה שרת (עורכים), שוחר שלום – היבטים ומבטים על משה שרת, עמ' 61.
↑  דיוויד סלע, רשמית: נחתם הסכם שביתת הנשק עם מצרים, באתר ישראל היום, 1 במרץ 2019
↑  חורפיש הייתה בתכנית המגורשים מישראל, באתר "פורטל הכרמל והצפון", ‏9 באוקטובר 2017
↑  רענן ריין, מדוע התנכרה ישראל לספרד של פרנקו?, בתוך: גשר, אביב תשמ"ט, עמודים 57-59
↑  ולטר איתן באתר GRAVEZ
| מנהלי רשות השידור |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | חיים יחיל • ולטר איתן • ראובן ירון • מיכה ינון • אהרן הראל • מיכה ינון • רינה שפירא • גיל סמסונוב • נחמן שי • אברהם נתן •  גבריאלה שלו • משה גביש • אמיר גילת |  |
| מנהלים כלליים | חנוך גבתון • שמואל אלמוג • יצחק לבני • יוסף לפיד • אורי פורת • אריה מקל • מוטי קירשנבאום • אורי פורת • רן גלינקא • יוסף בראל • יאיר אלוני • מרדכי שקלאר • יוני בן-מנחם • יונה ויזנטל • ברי בר-ציון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261074305171  PLWABN: 9810583345605606  BnF: cb129083869 (data)  GND: 1050937945  ISNI: 0000 0000 0046 4981  LCCN: n87820760  NTA: 133221423  RERO: 02-A025887834  SUDOC: 056544065  VIAF: 61676791   WorldCat (עם VIAF): 61676791 
ד"ר ולטר איתן בראש משלחת ישראל להסכמי שביתת הנשק ברודוס
עונת 2024/2025 בליגת האלופות בכדורסל

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  ספטמבר 2024
 תאריך סיום:  אפריל 2025
 מספר משתתפות:  52
 
 → 2023/20242025/2026 ←
 
עונת 2024/2025 בליגת האלופות בכדורסל תהיה העונה התשיעית של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל, שמאורגנת על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון במסגרת המוקדמות יתקיים בספטמבר 2024 ומשחק הגמר יתקיים באפריל 2025.
מתכונת התחרות

52 קבוצות מ-29 מדינות ישתתפו בעונת 2024/2025 של ליגת האלופות. 28 יעפילו אוטומטית לשלב הבתים, ו-24 קבוצות נוספות יתמודדו בשלב המוקדמות על 4 מקומות נוספים. בשלב הבתים ישתתפו 32 קבוצות המאורגנות ב-8 בתים. הקבוצות שיסיימו במקום הראשון בבית יעפילו אוטומטית לפלייאוף. הקבוצות שיסיימו במקום 2–3 בכל בית יתחרו בסדרה של הטוב מ-3 משחקים על כרטיס לפלייאוף בהצלבה עם הבית המקביל (כך שהקבוצה מהמקום השני בבית א' תפגוש את הקבוצה מהמקום השלישי בבית ב').
משחקי הפלייאוף יתקיימו בשיטת בתים כאשר שתי הראשונות מכל בית העפילו לרבע הגמר, שיוכרעו בשיטת סדרות הטוב מ-3 משחקים, כאשר המנצחות יעפילו לפיינל פור. הטורניר יתקיים במאי 2025.
מתכונת התחרות > הקבוצות

| שלב הבתים |
| --- | --- | --- | --- |
| יוון פריסטרי אתונה (3) | גרמניה ניינרס קמניץ (3)מחזיקת היורופקאפ | ישראל מכבי עירוני רמת גן (5) | הונגריה פלקו סומבטהי (1) |
| יוון פרומיתאס פטרס (5) | גרמניה ס.אוליבר וירצבורג (4) | ישראלהפועל חולון (6) | לטביה ואף ריגה (1) |
| יוון קולוסוס רודוס (6) | גרמניה רסטה פכטה (6) | איטליה פלקנסטרו רג'אנה (5) | ליטא ריטאס וילנה (1) |
| יוון א.א.ק. אתונה (7) | טורקיה פינאר קרשיאקה (4) | איטליה דרטונה באסקט (8) | סרביה FMP בלגרד (4) |
| ספרד מורסיה (2) | טורקיה גלאטסראיי (5) | פולין קינג שצ'צ'ין (2) |  |
| ספרד אוניקאחה מאלגה (3)מחזיקת הגביע | טורקיה מניסה (6) | פולין שלונסק ורוצלב (3) |  |
| ספרד לה לונגה טנריפה (6) | צרפת נאנטר (5) | בלגיה אוסטנדה (1) |  |
| ספרד באסקט מנרסה (8) | צרפת סן-קנטן (6) | בוסניה והרצגובינה איגוקאה (1) |  |
מוקדמות
| אזרבייג'ן סבאך (1) | פינלנד נוקיה (1) | איטליה דינמו סאסארי (10) | סרביה ספרטק סובוטיצה (7) |
| בלגיה אנטוורפ ג'יינטס (2) | צרפת שולה באסקט (7) | קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה (1) | סלובקיה פטריוטי לוויצה (1) |
| בולגריה רילסקי ספורטיסט (1) | גאורגיה כותאיסי 2010 (1) | ליטא יובנטוס (5) | ספרד אנדורה (11) |
| צ'כיה נימבורק (1) | גרמניה טלקום בון (7) | הולנד דן בוס (2) | שוודיה נורשפין דולפינס (1) |
| קפריסין קראבנוס (1) | בריטניה קלדוניה גלדיאטורס (5) | פורטוגל בנפיקה ליסבון (1) | שווייץ פריבור אולימפיק (1) |
| אסטוניה קאלב/קראמו (1) | יוון פאוק סלוניקי (8) | רומניה מוניצ'יפל אוראדיה (2) | טורקיה פטקים ספור (7) |
שלב המוקדמות

24 קבוצות יתחרו ב-4 בתי מוקדמות על 4 מקומות בשלב הבתים של הליגה, אחד לכל בית. כמו בעונה הקודמת, 4 הקבוצות המדורגת נמוך יותר יחלו את שלב המוקדמות ברבע הגמר. 2 המנצחות ברבע הגמר יפגשו את 2 הקבוצות שנותרו בחצי הגמר. המנצחת בגמר תעפיל לשלב הבתים של הליגה, הקבוצות שלא יעפילו לשלב הבתים יעברו לשחק בשלב הבתים של היורופקאפ בעונה זו, אלא אם ויתרו על מקומן.
שלב המוקדמות > מוקדמות א'-מסלול אלופות

במסלול מתמודדת 6 אלופות ליגות ממדינות שלא מיוצגות בשלב הבתים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  בולגריה רילסקי ספורטיסט |  71 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  בולגריה רילסקי ספורטיסט |  71 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  פינלנד נוקיה |  64 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  פינלנד נוקיה |  64 |   |   |  בולגריה רילסקי ספורטיסט |  88 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  בולגריה רילסקי ספורטיסט |  88 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |  89 |   |   |  |  |
|  |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |    |   |   |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |  89 |   |   |  |  |
|  |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |  91 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  פורטוגל בנפיקה ליסבון |  91 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  שווייץ פריבור אולימפיק |  85 |
|  |  אזרבייג'ן סבאך |  71 |   |   |  |  |   |   |  שווייץ פריבור אולימפיק |  85 |
|  |  אזרבייג'ן סבאך |  71 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  שוודיה נורשפין דולפינס |  75 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  שוודיה נורשפין דולפינס |  75 |   |   |  שוודיה נורשפין דולפינס |  79 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  שוודיה נורשפין דולפינס |  79 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  שווייץ פריבור אולימפיק |  80 |   |   |  |  |
|  |  שווייץ פריבור אולימפיק |    |   |   |  שווייץ פריבור אולימפיק |  80 |   |   |  |  |
|  |  שווייץ פריבור אולימפיק |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלב המוקדמות > מוקדמות ב'-מסלול אלופות

במסלול מתמודדת 6 אלופות ליגות ממדינות שלא מיוצגות בשלב הבתים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה |  82 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה |  82 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  קפריסין קראבנוס |  79 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  קפריסין קראבנוס |  79 |   |   |  קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה |  78 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה |  78 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  צ'כיה נימבורק |  84 |   |   |  |  |
|  |  צ'כיה נימבורק |    |   |   |  צ'כיה נימבורק |  84 |   |   |  |  |
|  |  צ'כיה נימבורק |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  צ'כיה נימבורק |  80 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  צ'כיה נימבורק |  80 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  אסטוניה קאלב/קראמו |  66 |
|  |  גאורגיה כותאיסי 2010 |  87 |   |   |  |  |   |   |  אסטוניה קאלב/קראמו |  66 |
|  |  גאורגיה כותאיסי 2010 |  87 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  סלובקיה פטריוטי לוויצה |  111 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  סלובקיה פטריוטי לוויצה |  111 |   |   |  סלובקיה פטריוטי לוויצה |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  סלובקיה פטריוטי לוויצה |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  אסטוניה קאלב/קראמו |  84 |   |   |  |  |
|  |  אסטוניה קאלב/קראמו |    |   |   |  אסטוניה קאלב/קראמו |  84 |   |   |  |  |
|  |  אסטוניה קאלב/קראמו |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלב המוקדמות > מוקדמות ג'-מסלול ליגה

במסלול מתמודדות 6 קבוצות שלא זכו באליפות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  בריטניה קלדוניה גלדיאטורס |  59 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  בריטניה קלדוניה גלדיאטורס |  59 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  רומניה מוניצ'יפל אוראדיה |  90 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  רומניה מוניצ'יפל אוראדיה |  90 |   |   |  רומניה מוניצ'יפל אוראדיה |  80 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  רומניה מוניצ'יפל אוראדיה |  80 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  יוון פאוק סלוניקי |  81 |   |   |  |  |
|  |  יוון פאוק סלוניקי |    |   |   |  יוון פאוק סלוניקי |  81 |   |   |  |  |
|  |  יוון פאוק סלוניקי |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  יוון פאוק סלוניקי |  69 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  יוון פאוק סלוניקי |  69 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  טורקיה פטקים ספור |  79 |
|  |  טורקיה פטקים ספור |  92 |   |   |  |  |   |   |  טורקיה פטקים ספור |  79 |
|  |  טורקיה פטקים ספור |  92 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  הולנד דן בוס |  72 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  הולנד דן בוס |  72 |   |   |  טורקיה פטקים ספור |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  טורקיה פטקים ספור |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  צרפת שולה באסקט |  70 |   |   |  |  |
|  |  צרפת שולה באסקט |    |   |   |  צרפת שולה באסקט |  70 |   |   |  |  |
|  |  צרפת שולה באסקט |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלב המוקדמות > מוקדמות ד'-מסלול ליגה

במסלול מתמודדות 6 קבוצות שלא זכו באליפות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ספרד אנדורה |  91 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ספרד אנדורה |  91 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  בלגיה אנטוורפ ג'יינטס |  73 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  בלגיה אנטוורפ ג'יינטס |  73 |   |   |  ספרד אנדורה |  91 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  ספרד אנדורה |  91 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  גרמניה טלקום בון |  99 |   |   |  |  |
|  |  גרמניה טלקום בון |    |   |   |  גרמניה טלקום בון |  99 |   |   |  |  |
|  |  גרמניה טלקום בון |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  גרמניה טלקום בון |  78 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  גרמניה טלקום בון |  78 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  איטליה דינמו סאסארי |  71 |
|  |  סרביה ספרטק סובוטיצה |  84 |   |   |  |  |   |   |  איטליה דינמו סאסארי |  71 |
|  |  סרביה ספרטק סובוטיצה |  84 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  ליטא יובנטוס |  87 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |  ליטא יובנטוס |  87 |   |   |  ליטא יובנטוס |  73 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  ליטא יובנטוס |  73 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  איטליה דינמו סאסארי |  77 |   |   |  |  |
|  |  איטליה דינמו סאסארי |    |   |   |  איטליה דינמו סאסארי |  77 |   |   |  |  |
|  |  איטליה דינמו סאסארי |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  - |    |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלב הבתים

הגרלת שלב הבתים נערכה ב-26 ביוני 2024.
שלב הבתים > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גרמניה ס.אוליבר וירצבורג | 6 | 4 | 2 | 513 | 489 | 24+ | 10 | מעפילה לשלב שמינית הגמר |
| 2. | צרפת נאנטר | 6 | 3 | 3 | 500 | 492 | 8+ | 9 | מעפילה לשלב הפליי-אין |
| 3. | ישראל הפועל חולון | 6 | 3 | 3 | 472 | 478 | 6- | 9 | מעפילה לשלב הפליי-אין |
| 4. | בוסניה והרצגובינה איגוקאה | 6 | 2 | 4 | 493 | 519 | 26- | 8 |  |
שלב הבתים > בית ב'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד אוניקאחה מאלגה | 6 | 6 | 0 | 584 | 432 | 152+ | 12 | מעפילה לשלב שמינית הגמר |
| 2. | טורקיה פטקים ספור | 6 | 4 | 2 | 475 | 504 | 28- | 10 | מעפילה לשלב הפליי-אין |
| 3. | בלגיה אוסטנדה | 6 | 2 | 4 | 468 | 480 | 12- | 8 | מעפילה לשלב הפליי-אין |
| 4. | פולין קינג שצ'צ'ין | 6 | 0 | 6 | 388 | 500 | 112- | 6 |  |