stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרמן שטרוק
יצירתו של הרמן שטרוק

עיקר יצירתו של שטרוק היה עשייה גרפית בטכניקות הדפס שונות. גדעון עפרת מצא בתיאורי הנוף של שטרוק זיקה לאמנותה של "אסכולת ברביזון" (Barbizon school) הצרפתית, לצד ההשפעה האימפרסיוניסטית והאקספרסיוניסטית, בהשפעתם של יוזף ישראלס ומקס ליברמן. הנופים של שטרוק ממעטים בחשיבות הדמויות שבהם. הנוף ביצירתו המוקדמת מציג קו פרספקטיבי הנפרש לאורכה של היצירה, אולם ברבות מעבודותיו הדימוי המתקבל נוטה לשטיחות ולהדגשת הצורניות והשטיחות שבקומפוזיציה. הדיוקנאות שיצר שטרוק מדגישים את ההיבט הפיזי של הדמויות וממעיטים בתיאור רגשי-אקספרסיבי שלהם.
את פרסומו בקרב הקהילות היהודיות באירופה ובקרב חוגי האמנות האירופית קנה שטרוק בעיקר לאחר פרסום תחריטיו מהמסע לארץ ישראל בשנת 1903. בעזרת שליטתו בטכניקות ההדפס השונות יצר שטרוק נופים ותיאורי הווי של האוכלוסייה בארץ ישראל. הקהילות היהודיות תפסו את אמנותו כ"אמנות יהודית", בעיקר לאחר פרסום "דיוקן תיאודור הרצל" (1903). מרטין בובר ראה ביצירתו ביטוי "יהודי" השונה מן הנוסח ה"מזרחי" של תיאורי ארץ ישראל עד אז.
שטרוק נתפס בחיי התרבות של ישראל כבכיר האמנים היהודים שעלו לארץ. בעבודתו תרם יותר מכל אמן אחר לפיתוחה של אמנות הגרפיקה בארץ ישראל, הודות לידיעותיו המעמיקות בפרטי הטכניקה של אמנות ההדפס ולתלמידיו הרבים, שכיהנו בתפקידי מפתח במוסדות האמנותיים בארץ ישראל. אולם, השפעה זו הייתה מוגבלת בעיקר לצדדים הטכניים של היצירה. האמנים הצעירים של שנות העשרים ושנות השלושים של המאה ה-20 לא ראו ביצירתו מודל חיקוי והעדיפו את השפעת האמנות המודרניסטית ובייחוד האקספרסיוניסטית מאירופה.
במרוצת השנים לא היו שינויים מהותיים בעבודתו הגרפית של שטרוק. יצירותיו נבעו ממסורת ארוכה שהוא לא ראה צורך לערער עליה. לקראת סוף ימיו התמסר יותר לציור תמונות שמן וציור בצבעי מים בפורמטים (משטח העבודה) קטנים באופן יחסי. אולם, מבקרים רבים, כגון קרל שוורץ, העדיפו את יצירתו הגרפית המוקדמת יותר. בעבודותיו המאוחרות ניתן דגש רב יותר על דימוי הנוף. קווי המתאר של הנוף חדים יותר וכך גם הקונטרסט (ניגודיות) בין הדימוי לרקע. עבודות אלו ממעטות להשתמש בפרספקטיבה וברבות מהן, בייחוד בתיאורי הדקלים הרבים שיצר, מתואר הנוף בצורה סכמטית. ברבים מן ההדפסים משנים אלו מקבל הנייר גוון כהה כתוצאה משמוש בטכניקות צריבה כגון אקווטינטה או שימוש בטכניקת קרומית רכה.
אתרים לזכרו

על שמו של שטרוק נקרא בית הספר "אהרן" בקריית שמואל, גן שטרוק בשכונת הדר הכרמל בחיפה, וכן רחובות בישראל.
באוקטובר 2013 נפתח מוזיאון הרמן שטרוק בשחזור ביתו בחיפה.
ראו גם

בית הרמן שטרוק
דיוקן הרמן שטרוק
לקריאה נוספת

יצחק מן (עורך), הרמן שטרוק: האדם והאמן, תל אביב: דביר, 1954. (לדמותו, מדבריו, מתחריטיו ורישומיו)
ישעיהו וולפסברג, פרופיסור חיים אהרון (הרמן) שטרוק, ירושלים: המחלקה לענייני הנוער – המדור הדתי של הנהלת ההסתדרות הציונית בהשתתפות קרן היסוד בסיוע מוסד הרב קוק ('דמויות בציונות ובתולדות היישוב'), תש"ו 1946.
רותי אופק, חנה שוץ (עורכות), הרמן שטרוק 1876–1944, תפן: המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 2007.
מיכל טלטש, נעה תרשיש (עורכות), הרמן שטרוק – מברלין לחיפה, חיפה: מוזיאון מאנה כץ, 1994.
גדעון עפרת, "נופי הרמן שטרוק: הרחק והזיקה", ביקורי אמנות, ירושלים: ההסתדרות הציונית העולמית, 2005.
Jane Rusel, Hermann Struck (1876-1944). das Leben und das graphische Werk eines jüdischen Künstlers, Frankfurt am Main: P. Lang (Judentum und Umwelt), 1997. (בגרמנית)
מיקל גונסאלס

מיקל גונסאלס מרטינס (בספרדית: Mikel González Martínez; נולד ב-24 בספטמבר 1985 במונדרגון שבחבל הבסקים, ספרד), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

גונסאלס נולד במונדרגון שבחבל הבסקים, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד. בעונת 2004/2005 הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ריאל סוסיאדד ב', ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. ב-19 בספטמבר 2005 ערך גונסאלס את הופעת הבכורה שלו בריאל סוסיאדד בהפסד הליגה בתוצאה 2–5 למיורקה, ובהמשך העונה ערך שתי הופעות נוספות. במהלך שלוש השנים בהן שיחקה ריאל סוסיאדד בליגת המשנה הספרדית לאחר 40 שנים בליגת העל, הפך גונסאלס לשחקן הרכב, ובעונת 2009/2010, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגת העל, שיחק גונסאלס ב-35 משחקים והבקיע שער אחד, נגד ויאריאל ב'. בעונת 2010/2011, בה ריאל סוסיאדד סיימה במקום החמישי בליגה, שיחק גונסאלס ב-32 משחקים, מתוכם פתח בהרכב ב-30, אך בחודש ינואר 2011 איבד מחשיבותו בהרכב עם הגעתו של הבלם הנורווגי ודים דמידוב ופריצתו של תוצר מחלקת הנוער איניגו מרטינס. בעונות הבאות חזר גונסאלס להרכב הפותח לצדו של מרטינס. בעונת 2012/2013, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הרביעי בליגה וחזרה לליגת האלופות לאחר עשור, פתח גונסאלס בהרכב ב-34 משחקי ליגה.
ב-29 באוגוסט 2017 עזב לראשונה בקריירה את סוסיאדד, והצטרף לריאל סרגוסה מליגת המשנה.
ב-8 ביולי 2018 חתם בא.א.ק. לרנקה הקפריסאית.
תנע

עריסתו של ניוטון: מתקן המנצל את חוק שימור התנע להנעת מטוטלות כדוריות זהות
תנע (בלטינית:  momentum) הוא גודל פיזיקלי וקטורי, שמקורו בענף המכניקה של הפיזיקה הקלאסית. תנע של גוף או של קבוצת גופים, מבטא את כיוון ו"כמות" התנועה של אותו גוף או אותה קבוצת גופים במרחב. את מושג התנע הגה לראשונה אייזק ניוטון. ככל שיש לגוף מהירות רבה יותר או מסה גדולה יותר, כך התנע שלו גדול יותר.
התנע נמדד ביחידות מסה כפול מהירות. במכניקה קלאסית, שאינה יחסותית או קוונטית, התנע של עצם שווה למהירותו כפול מסתו. בפיזיקה מודרנית התנע מקבל צורות מורכבות ושונות: בתורת היחסות הפרטית, בתורת הקוונטים ובתורת השדות הקוונטיים אשר מאחדת את שתיהן.
התנע משתמר בכל תורה פיזיקלית במערכת שלא פועלים עליה כוחות חיצוניים. על פי משפט נתר, שימור התנע נובע מן הסימטריה של המרחב להזזות.
מבוא אינטואיטיבי

"כמות התנועה" או "תנופה" (באנגלית: "מומנטום") או בשפה הרשמית "תנע", הוא מדד לכמה קשה יהיה להביא גוף למהירות מסוימת או כמה קשה יהיה לבלום אותה. 'כמות' התנועה תלויה בין השאר במהירות הגוף, למשל קל יותר להביא לעצירה מכונית שנוסעת במהירות 10 קמ"ש מאשר להביא לעצירה את אותה המכונית כאשר היא נוסעת במהירות 100 קמ"ש. 'כמות' התנועה תלויה גם במסת הגוף. לדוגמה, אם פיל וזבוב ינועו שניהם במהירות שגודלה שווה, איש לא יטעה לחשוב שניתן לעצרם באותה הקלות. מתוך דוגמאות אלה עולה ש'כמות התנועה' נקבעת על-ידי מסת הגוף ועל-ידי מהירותו. ואם לנסח זאת בשפה הרשמית: התנע מוגדר כמכפלת המסה והמהירות. אם למשל המהירות גדלה פי שניים, גם התנע יגדל פי שניים; אם המסה קטנה פי חמישה, גם התנע קטן פי חמישה. למעשה, שני גופים השונים גם במסתם וגם במהירותם יכולים להיות שווים בתנע שלהם: לקליע קל (20 גרם) הנורה מרובה במהירות גבוהה (1000 מטר לשנייה) יש אותו תנע (או מידת רתע) כמו לכדור ברזל גדול (20 ק"ג) הנע במהירות נמוכה (1 מטר לשנייה). לשניהם תנע השווה ל-20 'קילוגרם כפול מטר לשנייה' (אין לתנע יחידות מידה מיוחדות, בדומה למהירות): יחידותיה מורכבות מיחידות של מרחק ושל זמן).
במכניקה הקלאסית

ניוטון הגדיר את התנע כוקטור השווה למכפלת המסה במהירות, או בסימון מתמטי:
 {\vec {p}}=m{\vec {v}}
כאשר  m היא המסה ו  {\vec {v}} הוא וקטור המהירות.
הגדרה זו שימושית מפני שמחוקי התנועה של ניוטון ניתן להסיק שבמערכת אשר אינה נתונה להשפעות חיצוניות (הנקראת מערכת סגורה), התנע הכולל של המערכת משתמר. חוק זה ידוע בשם חוק שימור התנע. הייחוד של חוק שימור זה, הוא שהתנע משתמר גם במערכת שבה מתרחשות התנגשויות.
במכניקה הקלאסית > מתקף

מתקף (Impulse) מסומן באות J ומוגדר כמכפלת כוח בפרק הזמן שבו הוא פועל. מסמנים:
על ידי הפעלת מתקף על גוף ניתן לשנות את התנע שלו, והשינוי בתנע שווה למתקף, כלומר:
ובשפה פשוטה, במקרה בו פועל מתקף על גוף (הפעלת כוח חיצוני על גוף בפרק זמן מסוים) התנע של הגוף לא יישמר.
במכניקה הקלאסית > חוק שימור התנע

במערכת סגורה (מערכת בה לא פועלים כוחות חיצוניים) משתמר התנע הכולל:
במכניקה הקלאסית > הוכחת חוק שימור התנע על ידי חוקי ניוטון

החוק השני של ניוטון אומר ש-  {\frac {dp}{dt}}=F.

לפי החוק השלישי של ניוטון, אם מסה  m_{1} מפעילה כוח  F על  m_{2} אז מסה  m_{2} תפעיל כוח  -F על  m_{1}.

אם נסכום את כל הכוחות במערכת סגורה על ידי סכום הכוחות שמתקבל מכל אינטראקציה בין 2 מסות נקבל 0, שהרי בכל אינטראקציה בין 2 מסות סכום הכוחות  F ו-  -F הוא 0 ומכאן ש-  {\frac {dp}{dt}}=0 ולכן  p משתמר.

באופן יותר כללי, במערכת עם כוחות חיצוניים, כל הכוחות הפנימיים (הכוחות בין המסות במערכת) יבטלו זה את זה בסכימה ונקבל ש-  {\frac {dp}{dt}}=\sum F_{ext} כאשר  F_{ext} הוא כוח אקסטרני (חיצוני), כלומר השינוי בתנע הוא סך הכוחות החיצוניים על המערכת (ומכאן שבמערכת בלי כוחות חיצוניים, התנע לא ישתנה).
במכניקה הקלאסית > הוכחת חוק שימור התנע על ידי חוקי ניוטון > שימור התנע בהתנגשות שני גופים

במקרה הפרטי שבו מתנגשים שני גופים במערכת סגורה, כלומר שלא פועלים עליהם כוחות חיצוניים בזמן הפגיעה, אז
m היא המסה של הגוף
V היא המהירות לפני ההתנגשות
U היא המהירות אחרי ההתנגשות
למשל במצב של התנגשות גופים - גוף א' יפעיל מתקף על גוף ב' ובו זמנית גוף ב' יפעיל מתקף על גוף א'. כתוצאה מכך התנע של כל גוף ישתנה אך התנע הכולל במערכת יישמר.
התנע הקווי הכללי של המערכת הוא הסכום הווקטורי של שינוי התנע הקווי של שני הגופים
מכיוון שתנע הוא גודל וקטורי ניתן לחלק את הווקטור לרכיבי x ו- y וגם לאורך צירים אלה התנע משתמר.
\ m_{1}\cdot {\vec {v}}_{1}{\text{x}}+\ m_{2}\cdot {\vec {v}}_{2}{\text{x}}=\ m_{1}\cdot {\vec {u}}_{1}{\text{x}}+\ m_{2}\cdot {\vec {u}}_{2}{\text{x}}
\ m_{1}\cdot {\vec {v}}_{1}{y}+\ m_{2}\cdot {\vec {v}}_{2}{y}=\ m_{1}\cdot {\vec {u}}_{1}{y}+\ m_{2}\cdot {\vec {u}}_{2}{y}
במכניקה הקלאסית > תנע קנוני

במכניקה אנליטית תנע קנוני (תנע מוכלל) הוא הכללה של התנע ומהווה יותר גודל תאורטי מאשר דבר שמודדים בפועל. במקרים רבים התנע הקנוני מזדהה עם התנע הקווי הרגיל או התנע הזוויתי, אך לא תמיד.
ההגדרה הפורמלית של התנע הקנוני היא זו:
יהי  \ {\mathcal {L}}=E_{k}({\dot {x}})-E_{p}(x)=T({\dot {x}})-V(x) הלגראנז'יאן של מערכת פיזיקלית מסוימת, אזי התנע הקנוני של קואורדינטה x הוא
על פי משפט נתר, שימור התנע מביע את האינווריאנטיות של מערכת תחת פעולת הזזה, כאשר על המערכת לא פועלים כוחות חיצוניים.
תנע של שדה אלקטרומגנטי

לפי משוואות מקסוול וכוח לורנץ, גם שדה חשמלי ושדה מגנטי יכולים לשאת תנע. בין היתר, עבור גל אלקטרומגנטי מישורי בוואקום בעל אנרגיה  E, התנע הנישא על ידיו הוא  p={\frac {E}{c}} כאשר  c מהירות האור בריק ובאופן כללי, זרם התנע פרופורציונלי לוקטור פוינטינג.
תנע בפיזיקה מודרנית > בתורת היחסות

בתורת היחסות התנע שומר על הגדרתו הקלאסית, מסה כפול המהירות, אך המסה הנידונה היא היחסותית ולא מסת המנוחה:
כאשר  m_{0} היא מסת המנוחה, ו- \gamma  היא מקדם לורנץ.
התנע והאנרגיה יוצרים יחד 4-וקטור, שנשמר במערכת סגורה.
עבור גוף יחיד, 4-תנע הוא
כאשר c היא מהירות האור. גודל הווקטור שווה למסת המנוחה של הגוף, שהיא קבועה:
תנע בפיזיקה מודרנית > במכניקת הקוונטים

במכניקת הקוונטים התנע הוא אופרטור וקטורי, שיכול לפעול על מצבים קוונטים ופונקציות גל ולשנות אותן. בהצגת המקום (בבסיס  {\vec {r}}) אופרטור התנע נראה כך:
התנע הוא אופרטור הרמיטי ולכן מהווה גודל מדיד (Observable). בנוסף מהיותו אופרטור שפועל על המרחב, הוא אינו חילופי עם מספר אופרטורים אחרים, למשל עם אופרטור המקום  {\vec {r}}, כפי שניתן לראות באופן ישיר בהצגה בבסיס המקום לעיל:  p_{x}xf(x) אינו שווה ל-  xp_{x}f(x), מכיוון שבמקרה הראשון הנגזרת פועלת על המכפלה של הפונקציה והמיקום, ובמקרה השני רק על הפונקציה.
עקרון אי הוודאות קובע שמכפלת אי הוודאויות במיקום של חלקיק ובתנע שלו חייבת להיות גדולה מערך קטן אך סופי. כך שאם ידוע התנע של חלקיק במדויק אי אפשר לדעת שום דבר על מיקומו, ולהפך. כמו כן, ההמילטוניאן של מערכת מובע בדרך כלל בעזרת הקואורדינטות והתנעים של החלקיקים במערכת.
תנע בפיזיקה מודרנית > בתורת השדות הקוונטית

בתורת השדות הקוונטית התנע משלב את תכונותיו מתורת היחסות ומתורת הקוונטים. זהו אופרטור שהוא 4-וקטור, אשר משמש כבסיס לחישוב דיאגרמת פיינמן. את הדיאגרמה מחשבים בהנחה שהתנע נשמר בכל צומת, ובסך הקווים החיצוניים, הנחה שמקבעת את כל התנעים בדיאגרמה מלבד בלולאה. לכן בלולאה התנע אינו מוגבל ובחישוב מסכמים את כל התנעים עד אינסוף.
תנע חבוי

תנע חבוי (Hidden Momentum) הוא תופעה שמאפשרת עבור גוף שאיננו נע במרחב להכיל תנע! דוגמה נפוצה היא לולאת זרם תחת שדה חשמלי, הלולאה איננה נעה כלל במרחב אך יש לה תנע ואם הזרם יפסק, הלולאה תחל בתנועה פיזית עם תנע מכני.
ראו גם

הדף
חוקי התנועה של ניוטון
רתע
תנע זוויתי
גלגל תנע (אנ')
דוגמה מביליארד: התנע של הכדור הלבן (הפוגע) מתפזר בין שאר הכדורים במשולש
חוק שימור התנע בתנאים אידיאלים. עוצמת התנועה משתמרת ועוברת במלואה בין הגופים.
טיירל מלסיה

טיירל מלסיה (בהולנדית: Tyrell Malacia; נולד ב-17 באוגוסט 1999 ברוטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת הולנד.
קריירת מועדונים

מלסיה גדל במחלקת הנוער של פיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-6 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על נאפולי במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2017/2018. ב-13 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד הירנפיין.
ב-5 ביולי 2022 חתם במנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג האנגלית לארבע עונות, עם אופציה לעונה נוספת. ב-7 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 1–2 לברייטון אנד הוב אלביון.
ב-4 בפברואר 2025 הושאל לפ.ס.וו. איינדהובן עד סוף העונה.
קריירה בינלאומית

מלסיה היה חלק מהסגל המוקדם של נבחרת קוראסאו לטורניר גביע הזהב 2021.
ב-4 בספטמבר 2021 ערך מלסיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בניצחון 0–4 על נבחרת מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

הגביע ההולנדי (1): 2017/2018
מגן יוהאן קרויף (1): 2018
הערות שוליים

↑  Tyrell Malacia signs for United, www.manutd.com (באנגלית)
↑  2021 Concacaf Gold Cup preliminary rosters announced באתר הרשמי של CONCACAF, ‏ 18 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  VAN GAAL MAAKT 26-KOPPIGE WK-SELECTIE BEKEND באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 11 בנובמבר 2022 (בהולנדית)
| נבחרת הולנד – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל |  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל | הולנד |
אלי יפה (קצין)

ערך זה עוסק באיש צבא. אם התכוונתם למנצח וחזן, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1957 (בן 68) עפולה ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1975–2005 (כ־30 שנה)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 55  מפקד אגד 215  ראש מחלקת מבצעים בחטיבת המבצעים  קצין תותחנים ראשי  ראש חטיבת המבצעים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה האינתיפאדה השנייה
 
אלי יפה (נולד ב-11 בינואר 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת המבצעים.
ביוגרפיה

יפה נולד וגדל בעפולה, למד בבית הספר התיכון המחוזי ע"ש דוד בן-גוריון בעיר.
התגייס לצה"ל באוגוסט 1975 ושירת בגדוד 334 של חיל התותחנים, כקצין תותחנים שירת כמפקד סוללה בגדוד 55, ובמלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד הגדוד. בשנים 1984-1985 פיקד על גדוד 55 במהלך הלחימה בדרום לבנון לאחר מכן שירת כסגן מפקד ביסל"ת, יצא לקורס קציני תותחנים בפורט סיל שבאוקלהומה ומונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1989 מונה למפקד גדוד בקורס קציני אג"ם בבה"ד 1 וב-1991 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מרכז אימון יחידות חיל התותחנים. ב-1993 מונה למפקד אגד 215 וב-1995 לראש מחלקת מבצעים בחטיבת המבצעים במטכ"ל.
ביולי 1998 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין התותחנים ראשי. במהלך תפקידו כקצין התותחנים הראשי יישם שינויים משמעותיים בבניין הכוח של החייל ובהם: ארגון מחדש של מערך הארטילריה הקנית וביטולם של יחידות ארטילריה מיושנת, הקמת אגד ארטילרי במילואים של מערך המנתץ (MLRS) ופיתוח הרמ"ם (רקטות מתוקנות מסלול), שדרוג מערך הנשק המדויק בחייל והנעת פרויקט פיתוח והצטיידות באמל"ח חדש וכן הקמה ומבצוע של יחידת 'זיק'. בנוסף, הנעות פרויקטי אמל"ח ומערכת שו"ב מתקדם, פיתוח תורה חיילית והכשרות מותאמות לשינויים הארגוניים הרבים. במהלך כהונתו, בשנת 2000, הוחלפה הכומתה של חיל התותחנים משחור לטורקיז.
באוקטובר 2001 מונה לראש חטיבת המבצעים באגף המבצעים. לאחר שחרורו ב-2005 החל לעסוק בייעוץ ביטחוני.
יפה בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לארבעה.
מרטין צ'יטנדן

מרטין צ'יטנדן (באנגלית: Martin Chittenden;‏ 12 במרץ 1763 –  5 בספטמבר 1840) היה פוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1790–1796, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1803–1813, ולאחר מכן ועד 1815 כמושל ורמונט השביעי.
ראשית חייו

מרטין צ'יטנדן נולד בסולסברי שבמושבת קונטיקט, כבנם של תומאס צ'יטנדן, מושל ורמונט הראשון, ושל אליזבת מייגס צ'יטנדן. ב-1776 עברה המשפחה לרפובליקת ורמונט, בעקבות ייסודה של העיירה ויליסטון על ידי אביו. צ'יטנדן התחנך בבית הספר מארס, וב-1789 סיים את לימודיו בדארטמות' קולג'.
קריירה

לאחר סיום לימודיו בדארטמות', עבר צ'יטנדן לג'ריקו שבוורמונט, והיה מעורב בעיסוקים בחקלאות ובמסחר. באוקטובר 1789 הוא מונה כשופט שלום, וב-1791 הוא שימש כנציג בוועידת החוקה המדינתית שאשררה את חוקת ארצות הברית. בשנים 1790–1793 הוא שירת כפקיד בית המשפט של מחוז צ'יטנדן.
בשנים 1790–1796 היה צ'יטנדן חבר בית הנבחרים של ורמונט. בשנים 1793–1795 הוא היה שופט בבית המשפט של מחוז צ'יטנדן, ולאחר מכן ועד 1813 נשיא בית המשפט. הוא היה הפוקד הראשון של מפקד האוכלוסין במחוז צ'יטנדן.
ב-1793 מונה צ'יטנדן כקפטן ברגימנט הראשון של הדיוויזיה השביעית של המיליציה של ורמונט, קודם בהמשך לדרגת לוטננט קולונל והיה למפקד הרגימנט ב-1794. ב-1799 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל, ומאוחר יותר לדרגת מייג'ור גנרל, וכמפקד הדיוויזיה השלישית, תפקיד בו הוא שימש עד 1803.
ב-1802 נבחר צ'יטנדן מטעם המפלגה הפדרליסטית לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר שוב ארבע פעמים נוספות, וכיהן בבית הנבחרים בשנים 1803–1813.
ב-1813 נבחר צ'יטנדן כמושל ורמונט, והחליף את גיסו ג'ונאס גלושה, שלאחר תום כהונתו של צ'יטנדן כמושל, שב לתפקיד לתקופת כהונה שנייה. צ'יטנדן כיהן כמושל בשנים 1813–1815 והיה אחרון מושלי המדינה שנבחרו מטעם המפלגה הפדרליסטית. במהלך כהונתו כמושל, התחוללה לחימה עזה בין ארצות הברית לבין בריטניה, מלחמת 1812, על מה שהיום מהווה את גבול ארצות הברית – קנדה. בנובמבר 1813, מתוך חשש לפלישה בריטית בפלטבורו, ניו יורק, ביקשו אנשי המיליציה של ורמונט מצ'יטנדן שיאפשר להם להתערב. הוא סירב לבקשה, אם כי מנהיגי המיליציה טענו שהחלטתו זו הייתה תוצאה של לחץ מצד יועציו.
לאחר סיום כהונתו, שימש צ'יטנדן כנציג העיירה ויליסטון וכשופט שלום בשנים 1821–1823.
חיים אישיים

צ'יטנדן היה נשוי לאנה בנטלי, ולשניים נולדו 12 ילדים.
צ'יטנדן היה גיסם של מתיו ליון, גם הוא חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ושל ג'ונאס גלושה, גם הוא מושל ורמונט. ליון נשא לאישה את אחותו של צ'יטנדן, באולה, ואחת מארבעת נשותיו של גלושה, שכולן נפטרו לפניו, הייתה מרי, אחותו של צ'יטנדן. צ'יטנדן היה גם דודו של בנו של מתיו ליון, צ'יטנדן ליון, שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קנטקי.
מרטין צ'יטנדן נפטר בוויליסטון ב-5 בספטמבר 1840. הוא נטמן בבית הקברות תומאס צ'יטנדן שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1565-1566
הערות שוליים

↑  "Our Town History". Williston Historical Society. Archived from the original on January 18, 2013.
↑  The Political Register and Congressional Directory: A Statistical Record of the Federal Officials, Legislative, Executive, and Judicial, of the United States of America, 1776–1878. Houghton, Osgood. 1878. p. 329.
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • האוורד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185718370  ISNI: 0000 0000 5294 7483  LCCN: nr2004029337  SNAC: w62j7531  US Congress: C000372  VIAF: 31949298   WorldCat (עם VIAF): 31949298
תקופת קמקורה

תקופת קמקורה (1185–1333) הייתה תקופה בהיסטוריה של יפן בה שלטו במדינה השוגונים לבית קמקורה. שלטונה של המשפחה החל רשמית בשנת 1192 על ידי השוגון ("מצביא ראשי") מינאמוטו נו יוריטומו, שהקים מטה צבאי בקמקורה (עיר ליד יוקוהאמה), מטה אשר התנהל במקביל לממשל האזרחי ברשות הקיסר, ואשר היווה את הרשות השולטת בפועל ביפן.
התקופה הגיעה לסיומה עם חורבן השוגונות והעיר קמקורה עקב מלחמות ירושה שהתפתחו בין יורשי השלטון. לאחר תקופת קמקורה, ניסה הקיסר גו-דאיגו להחזיר את השלטון לחצר הקיסרית, שאיפה שלא התממשה עקב חוסר הרצון של מעמד הסמוראים, ששלט בפועל ביפן, לוותר על כוחו הפוליטי.
תקופת קמקורה נחשבת לתחילתם של ימי הביניים ביפן כמו גם לתחילתה של התקופה הפיאודלית במדינה, תקופות שנמשכו עד לרסטורציה של מייג'י בשנת 1868.
הבאקוּפוּ והעוצרים לבית הוג'ו

תקופת קמקורה, מסמלת את המעבר לתקופת ימי הביניים ביפן, תקופה בת כ-700 שנים, אשר במהלכה היו הקיסר, החצר הקיסרית והממשלה הקיסרית סמלים יצוגיים בלבד, אשר שימשו בעיקר למטרות טקסים דתיים ופולחניים. ענייני החיים האזרחיים, הצבא והמשפט, נשלטו על ידי מעמד ה"בושי" (המעמד הלוחם), אשר העומד בראשו היה שליטה בפועל של המדינה כולה. לרוב מתארים את התקופה כ"פיאודלית", מונח התואם את התנהלות המדינה באותו הזמן, כפי שהוא תואם את ההתנהלות המדינית באירופה של אותה התקופה. בשני המקומות התנהלה כלכלה המבוססת על עבודת אדמה, היו שאריות של המשטר הריכוזי שחדל להתקיים והתרכזות בפיתוח טכנולוגיות צבאיות מתקדמות. האדונים הפיאודלים זכו לתמיכתם של ואסלים שקיבלו בתמורה שטחי אדמה משלהם. מלבד האדמות שהיו בשליטתם, הוואסלים הקימו גם צבאות קטנים משלהם וניהלו קרבות בשם אדוניהם הפיאודלים.
אחרי השתלטותו בפועל של מינאמוטו נו יוריטומו על השלטון, הוא הקים, בעיר הולדתו קמקורה, ממשלה צבאית חדשה. הוא כינה את הממשלה החדשה באקוּפוּ (מילולית: "ממשלת אוהלים"), אולם מכיוון שהוא זכה לתואר סאי-טאישוגון מצד הקיסר, הממשלה החדשה שלו ידועה יותר במערב בשם "שוגונות". בשוגונות החדשה יורימוטו היה בעל הרשות המנהלית ורשות חוקרת-שופטת. בעזרתן הוא שלט במרבית שטחה של המדינה. בחלקים בהם לא הצליחה השוגונות לבסס את שלטונה היא המשיכה לנהל קרבות כיבוש, בעיקר כנגד שרידיה של בית פוג'יווארה.
למרות ההתחלה המזהירה של שלטון השוגונות, יוריטומו נכשל במיסוד שושלתו כשושלת השלטת בה. הסכסוכים בתוך משפחת מינאמוטו התגלעו זה מכבר, ואף על פי כן יורימוטו הצליח לפתור את מרביתם. לאחר מותו הפתאומי של יוריטומו ב-1199, ירש אותו בנו יוריי כשוגון וכראש המשפחה, אולם יוריי לא הצליח לשלוט במשפחות מעמד הבושי במזרח המדינה. בתחילת המאה ה-13 עבר השלטון ביפן לידי העוצרים מבית הוג'ו, שהיו בני משפחתה של אשתו של יוריטומו. תחת שלטונם של בני הוג'ו נחלשה מאוד השוגונות, ולעיתים קרובות, העומד בראשה היה נסיך ממשפחת הקיסר ואף שליט ממשפחת פוג'יווארה, אויבתה של שוגונות קמקורה. בתקופה זו איבד תפקיד השוגון את יוקרתו והוא הפך למעין נושא תפקיד ייצוגי בלבד.
החלשותו של השוגון גרמה למתיחות רבה בין השוגונות לבין הקיסר, שהיה גם הוא דמות ייצוגית בלבד. בשנת 1221 הפכה מתיחות זו למלחמה של ממש בין השוגונות לחצר הקיסרית. כוחות השוגונות ניצחו בקלות, והחצר הקיסרית הוכפפה לשליטתה של השוגונות. כתוצאה מכך, זכה השוגון לכוח שלטוני עצום, כיוון שעתה היה אישור קיסרי לכל פעולותיו. השוגון התיר לקיסר לשמור על מספר ארמונות ואוצרות, כדי שלא לפגוע ביוקרה של הקיסר, וזאת כדי לא לפגוע בתוקף שהקיסר נותן להחלטותיו של השוגון.
בתקופה זו חובר ספר חוקים מנהליים, שהחליף את ספר החוקים הישן, ואשר הגדיר בין היתר את קודי ההתנהגות בחברה. החברה והשלטון היפני המשיכו לנהוג לפי ספר זה עד לשנת 1872.
כצפוי, האמנות של אותה התקופה ביפן הייתה משופעת בסיפורי מלחמה וגבורה, האדרת מעמד הלוחם ועיסוק ניכר בפילוג המעמדי.
פריחתו של הבודהיזם

בתקופת קמקורה, שהייתה תקופה של פירוד ואלימות, גדלו השאיפה והחיפוש אחר גאולה. תקופת קמקורה, שהייתה תקופה מסוג זה, הביאה לחיפוש הגאולה בדת הבודהיסטית ובעקבות כך לפריחתה ושגשוגה של דת זו ביפן. שני זרמים חדשים בבודהיזם היפני, ג'יוֹדוֹ ("אדמה טהורה) וזן ("מדיטציה"), פותחו ושלטו בתקופה זו. זרמי הבודהיזם הישנים מתקופת הייאן הפכו לנדירים, ורק האינטלקטואלים דבקו בהם.
זרם הזן של הבודהיזם, שדוגל בשלילת סמכותם של כתבי קודש למיניהם וכן של מנהיגים דתיים חיים ("זמניים") מצד אחד, ומצד שני מרומם את השליטה העצמית והמחויבות העצמית על חשבון הלמידה והאינטלקטואל, נמצא כמתאים ביותר למעמד השליט-לוחם ביפן ורבים מאנשי מעמד זה הפכו עם זמן למורי זן.