stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית (סרט, 2015)
הפקה

ב-2008, קנו דרימוורקס אנימציות את הזכויות על ספרו של אדם רקס, "The True Meaning of Smekday", זאת על מנת להפיק סרט אנימציה המבוסס עליו. בהמשך נודע כי דרימוורקס החלו רשמית להפיק את הסרט. ב-20 ביוני 2012, נודע כי הסרט ייקרא "Happy Smekday!‎" וגם שג'ים פרסונס וריהאנה ידבבו את התפקידים הראשיים ושהסרט יופץ ברבעון הרביעי של 2014. ב-9 בספטמבר 2012, הודיעו פוקס המאה ה-20 ודרימוורקס אנימציות כי הסרט יופץ ב-26 בנובמבר 2014. ביוני 2013, שונה שם הסרט מ-"Happy Smekday!‎" ל-"Home". ב-4 באוקטובר 2013, נודע כי ג'ניפר לופז וסטיב מרטין הצטרפו לצוות המדבבים של הסרט.
פסקול

בנוסף לדיבוב, יצרה ריהאנה אלבום קונספט הנושא את שם הסרט ומשמש כפסקול בו.
האלבום מורכב מ-8 שירים מקוריים. הסינגל המוביל של הפסקול הוא השיר "Towards the Sun" של ריהאנה, שיצא ב-24 בפברואר 2015 והפך לזמין להורדה דיגיטלית באותו היום דרך חנות ה-iTunes. הסינגל השני מתוך האלבום הוא "Feel the Light" של ג'ניפר לופז, שיצא ב-25 בפברואר 2015 דרך חנות ה-iTunes. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא "Dancing in the Dark" של ריהאנה, שיצא ב-5 במרץ 2015. הסינגל הרביעי מתוך האלבום הוא "As Real as You and Me" של ריהאנה, שיצא ב-5 במרץ 2015.
דיבוב לעברית

או – גלעד שמואלי
טיפ – קטי כהן
קפטן סמק – גלעד קלטר
לוסי – הילה זייתון
קייל – יותם קושניר
מדבבים נוספים:
ספיר דרמון
עדו ברטל
יוסי עייני
יגאל מזרחי
תמר קינן
שרון כהן
קובי ליקוורמן
רויטל זלצמן
ניסו שליו
יריב קוק
ניר ברק
טלי בן יוסף
שני שאולי
הערות שוליים

1 2  New Distributor Twentieth Century Fox Unveils DreamWorks Animation's Release Slate Through 2016, באתר דרימוורקס אנימציות, 9 בספטמבר 2012
↑  Maru Herreras,‏ T Q&A Adam Rex, באתר Tucson Weekly, ‏23 בספטמבר 2010
↑  אדם רקס, הודעה בדבר חידוש הפקת הסרט, בחשבון הטוויטר הפרטי של אדם רקס, 16 בנובמבר 2011
↑  Jim Parsons and Rihanna to Voice DreamWorks Animation's Happy Smekday!‎, באתר ComingSoon.net, ‏20 ביוני 2012
↑  הודעות בדבר שינויי שמות סרטים, באתר Box Office Mojo
↑  Intergalactic Memo - Subject: Steve Martin and Jennifer Lopez, באתר PR Newswire, ‏4 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2016902482 
נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, בביקורו באולפני דרימוורקס אנימציות נפגש עם סטיב מרטין וג'ים פרסונס בזמן דיבובם לסרט.
אפור גשום

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראלתל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1986–1991  2012
 סוגה:  פוסט פאנק
 חברת תקליטים:  האוזן השלישית
 חברים
 מיכל ספיר - שירה וגיטרה  עודד שכטר - בס, בריטון וגלוקנשפיל  שי לוינשטיין - גיטרה ופסנתר  אביב ברק - תופים
 חברים לשעבר
 אלון ידגר - גיטרות וקלידים  גיל סמטנה - בס ותכנות תופים  אורן רביב - תופים  אורן קפלן - גיטרות 
 
אפור גשום היא להקת רוק ישראלית שהחלה את פעילותה בשנות השמונים בתקופת "מחתרת הקסטות".
שנות השמונים - ההתחלה

ב-1986 הקימה מיכל ספיר, נכדתו של שר האוצר לשעבר פנחס ספיר, את הצמד "אפור גשום" יחד עם אלון ידגר בגיטרות. הצמד הוציא בניהולו של מוטי שהרבני שיר ראשון בשם "מקום אחר", שזכה להצלחה רבה והוא גם השיר הכי מוכר של הלהקה. גיל סמטנה עיבד והפיק מוזיקלית את השיר יחד עם ספיר וידגר, ובהקלטה ניגן בבס ותכנת תופים. הסינגל יצא בחברת ההפקה של שהרבני, "נייר".
ב-1987 הצטרף להרכב אורן רביב בתופים ואפור גשום הוציאה שיר שני, "תנשמת" (מילים של ספיר ולחן של ספיר וידגר), שזכה גם הוא להצלחה רבה. את עטיפת הסינגל צילם גיא בהר.
ב-1988 הפכה "אפור גשום" ללהקה של ממש, עם צירופם של אורן קפלן בגיטרות ועודד שכטר בבס. הלהקה הוציאה את השיר "שעון החול", שאותו כתבה והלחינה ספיר ויצא בהוצאה משותפת של האוזן השלישית ו"תקליטי בום צ'ה" של רונן בן טל, שהפיק. גם השיר הזה זכה להצלחה, והצלחתו גברה כאשר אריאל שרון ביקש להקדיש אותו באותה שנה בשירותרום לבניו, שהעריצו את הלהקה.
בסוף 1988 הקליטה הלהקה קלטת בכורה, ובתחילת 1989 יצאה הקלטת, שנקראה "פברואר". היא כללה שבעה שירים: שלושת הסינגלים ("מקום אחר" נכלל בגרסה חדשה), וארבעה שירים חדשים: "כלוב", שהפך ללהיט, "המגע הרך", "הנה בא הגשם" ו"כביש החירות". אסנת שילוח הפיקה בפועל את הקלטת, בן טל הפיק, ויעל לוי מהאוזן השלישית (אין הכוונה לזמרת) מימנה את הוצאתה. הקלטת "פברואר" זכתה להצלחה רבה וכל עותקיה נמכרו תוך זמן קצר. עם השנים, הפכה הקלטת לאחד האלבומים החשובים שיצאו בסוף שנות השמונים, ו"אפור גשום" הייתה לאחת הלהקות המובילות בתקופת "מחתרת הקסטות" של שנות השמונים (יחד עם נושאי המגבעת, פוליאנה פרנק והפליז).
וידאו קליפ של שירה של הלהקה "איאן", שביימו אורי כוכבי והדס לוינר, שודר בתוכנית קול הפופ ב-1990.
שנות התשעים - הלהקה מתפרקת ומגיעים הרכבים חדשים

ב-1990 הציגה ספיר הרכב חדש של הלהקה - שכלל את עודד שכטר בבס ואנשים חדשים שהיו בתחילת דרכם, פחות או יותר - ערן רייס וערן מלכי בגיטרות ואורן בן נון בתופים. סגנון הפוסט פאנק המלנכולי של הלהקה השתנה ונהיה כבד יותר, עם השפעות של סוניק יות', אך היא לא זכתה להצלחה וב-1991 ספיר עזבה לניו יורק. שכטר, רייס, מלכי ובן נון המשיכו להרכבים שונים.
בניו יורק ספיר הקימה הרכב חדש בשם "Fluffy", יחד עם הגיטריסט ניקולאס ורנס והמתופף דייוויד מצ'יונס. "Fluffy", להקת פוסט-פאנק/שוגייז רעשני, הוציאה סינגל בודד שמיד לאחר צאתו שינתה את שמה לאחד השירים המופיעים בו, "Baby Tooth". הסיבה לכך שהלהקה שינתה את השם היה ריבוי של להקות שנקראו "Fluffy".
ב-1993 הוציאה "Baby Tooth" תקליטון שדרים 7 אינץ' שכלל את השירים "Explosive Crescent Man" ו"Jet Lag", וב-7 במרץ 1995 הוציאה מיני-אלבום שלא זכה להצלחה רבה בשם "Rare Book Room" (חדר הספרים הנדירים" בתרגום חופשי). האלבום כלל שישה שירים שהוקלטו בין 1994-1993, לא כולל את שני הסינגלים שהוציאה הלהקה. באלבום מופיע שיר שביעי, וכדי לשמוע אותו יש לנגן את הדיסק לאחור. לאחר צאתו הלהקה מיעטה בהופעות והתפרקה, וספיר, שעברה ללונדון, הקימה הרכב נוסף בשם "Zero Balancer". עם הגיטריסט והאמן כריסטופר וורמינגטון והמתופף מיגל מארין, שאותו החליף מאוחר יותר פיט ריילנד ההרכב זכה לאזכור נלהב בשבועון המוזיקה Melody Maker, אך התפרק בלי לשחרר חומרים מוקלטים מלבד השיר Headless Skies, שהופיע ב-1999 באלבום אוסף של מועדון האינדי/פאנק הקווירי קלאב וי.
ב-1996 נכלל הלהיט של "אפור גשום" "מקום אחר" באוסף "אתמול - השירים של שנות ה-80".
שנות האלפיים - פרויקט הסולו ו"היש הגדול" והאיחוד

ב-2005 ספיר ניסתה את כוחה כזמרת סולנית, וחזרה עם פרויקט סולו בשם "MOON PiLOT". תחת שם זה הוציאה אי.פי בן ארבעה קטעים בשם "Exposures Taken At 7 Minute Intervals" ("חשיפות שצולמו במרווחים של 7 דקות"). הצלחתם של השירים "Satellite Life" ו"Hypnotoxic" שהופיעו בו הביאה לסדרת הופעות מצליחות, בעיקר בישראל ובלונדון, תחילה סולו ולאחר מכן בטריו שכלל גם את רוב סייקס בבס וג'יימס טרנר בתופים. אי.פי. שהקליטה השלישייה יצא ב-2013 תחת השם "Transients". כמו כן, ב-2006 התאחדה "אפור גשום" להופעה אחת.
ב-2008 הוציאה ספיר את הקלטת "פברואר" של "אפור גשום" על גבי דיסק, בתוספת חומרים שהוקלטו בין השנים 1991-1988 ולא ראו אור, כגון "פשוט וטבעי", "בדרך מבית הספר", "באה אלי אהבה", "ניסיון", "חינוך אירופאי", "חורף" ו"מהמקום שאני מסתכל" ואף גרסת כיסוי לשירה של יונה וולך "כל נשיפה", אותו ביצעו במקור אילן וירצברג ושמעון גלבץ באלבום משיריה של וולך "בציר טוב". בראיון שנעשה איתה שנה לאחר מכן על ההוצאה המחודשת של הקלטת ספיר יצאה מהארון כלסבית וסיפרה שהשיר "פשוט וטבעי", המופיע בגרסת הדיסק של הקלטת, וכן שיר נוסף שלא נכלל בדיסק בשם "לא יכולה לעזוב אותה עכשיו", נכתבו אודות נטיותיה המיניות.
ב-2011 יצא ספרה של ספיר "היש הגדול" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מגולל את הביוגרפיה של סבה, פנחס ספיר, מי שהיה שר האוצר השלישי של ישראל ומהבולטים בפוליטיקה הישראלית ברבע השלישי של המאה ה-20. לאחר צאתו חזרה ספיר לארץ. המפגש המחודש עם הארץ הוליד שירים חדשים בעברית וספיר החליטה לאחד את להקתה, "אפור גשום".
בנובמבר 2012 הקימה ספיר הרכב חדש של "אפור גשום", לאחר 22 שנה בהן הלהקה לא הייתה פעילה. ההרכב כלל את ספיר ושכטר, ואליהם צורפו שי לוינשטיין בגיטרה ופסנתר ואביב ברק בתופים. ההרכב הוציא סינגל ראשון ומצליח מאלבום חדש בשם "מבפנים", שנכתב בעקבות פרויקט של ארגון "בצלם" ועוסק בחוויית המפגש עם מציאות חייהם של הפלסטינים בגדה המערבית.
בתחילת 2013 הוציאה הלהקה סינגל שני בשם "ליקוי ירח", שבו הוזכר שמה של הלהקה, ולאחריו את האלבום המלא, "מבפנים". האלבום כלל שירים בעברית ובאנגלית, ביניהם גרסאות חדשות לשירים "Satellite Life" ו"Hypnotoxic" שהופיעו בפרויקט הסולו של ספיר, "MOON PiLOT". ב-1 במרץ באותה שנה הושק האלבום בהופעה בלבונטין, בה התארח הגיטריסט המקורי של הלהקה, אלון ידגר.
שנה מאוחר יותר הפכה הלהקה לשלישייה, כשאל עודד ומיכל מצטרף המתופף והמוזיקאי הוורסטילי מתן פוקס. יחד הם הקליטו את האלבום אור חשאי, שיצא ב-2017. בהופעת ההשקה של האלבום התארח הגיטריסט אורי פרוסט.
בפברואר 2019 התקיימה בלבונטין 7 בתל אביב הופעה חגיגית במלאת 30 שנים לצאת הקלטת "פברואר". עובד אפרת הצטרף בגיטרה והלהקה ניגנה את הקלטת במלואה, כשחמי רודנר מתארח בשיר "שעון החול" ויוסי בבליקי ב"המגע הרך".
ביולי 2020 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה, "עם רעש נסתר". את האלבום הפיק מוזיקלית עובד אפרת שגם הצטרף בנגינת גיטרה.
ב-17 בספטמבר 2024 הוציאה הלהקה את השיר "אמנויות הזמן", המהווה סנונית ראשונה מתוך אלבומה החמישי "טמפרטורה".
דיסקוגרפיה > אלבומים

פברואר (1989, הוצאה מחודשת ב-2009)
מבפנים (2013)
אור חשאי (2017)
עם רעש נסתר (2020)
דיסקוגרפיה > סינגלים

מקום אחר (1986)
תנשמת (1987)
שעון החול (1988)
מבפנים (2012)
ליקוי ירח (2013)
דיסקוגרפיה > אלבומים של מיכל ספיר בהרכבים שונים

Alien/Baby Tooth - Fluffy (סינגל, 1992)
Baby Tooth‏ - Explosive Crescent Man‏/Jet Leg (סינגל, 1993)
Baby Tooth‏ - Rare Book Room (אי.פי, 1995)
MOON PiLOT‏ - Exposures Taken At 7 Minute Intervals (פרויקט סולו, אי.פי, 2005)
הערות שוליים

↑  שרון מולדבי, שימו לב, כשרון, חדשות, 3 במרץ 1987
↑  טל פרי, ביקורת: אפור גשום ויפה, על הופעת הבכורה ב"מרתף העליון", מעריב, 13 במרץ 1988
↑  אהד פישוף, להקת אפור־גשום; פרגוד, - זוהי הלהקה, עליה דובר כל־כך הרבה מאז הופעת הבכורה שלה בבית־ליסין לפני כחודש, כל העיר, 1 באפריל 1988
↑  ידיעה, ערב ערב, ספטמבר אפור גשום, מעריב, 5 באפריל 1989
↑  בן שלו, מיכל ספיר: דארק אייטיז זו לא מילה גסה, באתר הארץ, 12 בפברואר 2009
↑  שני ליטמן, ספיר לי סיפור, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2011
↑  מערכת וואלה!‏, בכורה: אפור גשום חוזרים. האזינו לסינגל החדש, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2012
↑  מיכאל רורברגר, עכבר העיר, בא בלילה: הרעש המצוין של אפור גשום, באתר הארץ, 27 בינואר 2013
↑  בן אליעד, "אפור גשום" חוזרת מניו יורק לבילעין, באתר הארץ, 24 בפברואר 2013
↑  תימורה לסינגר, ‏להקת "אפור גשום" מתקמבקת (שוב) באלבום היפהפה והרלוונטי "עם רעש נסתר", באתר גלובס, 8 באוגוסט 2020
↑   Omanuyot Hazman אמנויות הזמן, סרטון  באתר יוטיוב
רעב המוני

רעב המוני  הוא מחסור במזון שפוקד אוכלוסייה נרחבת, תוך כדי הבאת רבים לידי רעב, תת-תזונה, מחלות ומגפות, לרוב עד כדי העמדתם בסכנת מוות.
רעב המוני הנובע מפגעי טבע ניתן למניעה באמצעות התפתחות טכנולוגית וחברתית. עם זאת, וחרף ההתקדמות הטכנולוגית העצומה בעולם המודרני, מקומות מסוימים בעולם חשופים עדיין לרעב המוני, כתוצאה מפגעי טבע, ובפרט בצורת או ארבה וכן כתוצאה ממלחמה. האומדן האחרון בנוגע למספר האנשים בעולם הסובלים מתת-תזונה עמד על 923 מיליון בני-אדם, רובם באפריקה ודרום-מזרח אסיה. בימי הביניים היה הרעב נפוץ באירופה. המדינה הראשונה באירופה שהצליחה להגיע להתפתחות טכנולוגית המונעת רעב המוני היא הולנד, כאשר הפעם האחרונה שפקד אותה רעב בימי שלום היה בתחילת המאה ה-17.
רעב המוני נזכר בספרות חז"ל כעונש על חטאים שונים, כמו אי נתינת צדקה.
רעב בתנ"ך

רעב היה נפוץ בעת העתיקה, במקרא מתואר סיפור ירידת אברהם למצרים בשל הרעב:
וַיְהִי רָעָב, בָּאָרֶץ; וַיֵּרֶד אַבְרָם מִצְרַיְמָה לָגוּר שָׁם, כִּי-כָבֵד הָרָעָב בָּאָרֶץ.
סיפור מוכר נוסף הוא אודות הרעב שדחף את יעקב ובניו לרדת מצרימה "לשבור שבר" - לקנות מזון מאסמי התבואה:
וַיַּרְא יַעֲקֹב, כִּי יֶשׁ-שֶׁבֶר בְּמִצְרָיִם; וַיֹּאמֶר יַעֲקֹב לְבָנָיו, לָמָּה תִּתְרָאוּ. וַיֹּאמֶר--הִנֵּה שָׁמַעְתִּי, כִּי יֶשׁ-שֶׁבֶר בְּמִצְרָיִם; רְדוּ-שָׁמָּה וְשִׁבְרוּ-לָנוּ מִשָּׁם, וְנִחְיֶה וְלֹא נָמוּת.
במדרש מוספר כי עשרה זמני רעב נגזרו על העולם מבריאת העולם ועד ביאת משיח. לדוגמה, בפרשת אליהו ונביאי הבעל בכרמל, אליהו עצר טל ומטר וגרם לרעב בארץ. תקופת הרעב העשירית טרם התרחשה, והיא מתוארת כנבואה בספר עמוס:
הִנֵּה יָמִים בָּאִים נְאֻם אֲדֹנָי יְהוִה וְהִשְׁלַחְתִּי רָעָב בָּאָרֶץ לֹא רָעָב לַלֶּחֶם וְלֹא צָמָא לַמַּיִם כִּי אִם לִשְׁמֹעַ אֵת דִּבְרֵי יְהוָה.
מקרים נודעים של רעב המוני

רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד ששרר באירלנד בשנים 1846 עד 1849.
רעב בהודו: תקופות של רעב המוני פקדו את הודו לאורך ההיסטוריה. תקופות הרעב הקשות ביותר היו הרעב בבנגל (1770), הרעב בצפון הודו (1783-1784), הרעב בממלכה המרתית (1791-1792),הרעב הגדול של 1876-1878, והרעב בבנגל (1943). יותר מ-60 מיליון איש, רובם חקלאים ותושבי כפרים, מתו מרעב בתקופות אלה.
הרעב הגדול בצפון סין (1876–1879), ברעב זה נספו כ-9.5 מיליון בני אדם.
הרעב הרוסי בשנים 1891-1892 בין 375,000 ל-400,000 אנשים נספו ברעב.
הזמן הרע הוא כינויה של התקופה בה התרחשו אסונות הטבע הגדולים ביותר בקרן אפריקה. ברעב שפקד את אתיופיה וסביבתה, בעיקר בין השנים 1888–1892, נספו כשליש עד שני שלישים מאוכלוסיית האזור.
המצור של מדינות ההסכמה על גרמניה במלחמת העולם הראשונה (אנ') גרם למות רבים ברעב.
הרעב הסובייטי 1932–1933 נגרם עקב הקולקטיביזציה שכפה סטלין, וגרם למותם של 5 עד 8 מיליון בני אדם, במיוחד באגן הוולגה התחתון באוקראינה (הולודומור).
תוכנית האב למזרח - הרעב שנוצר במהלך מלחמת העולם השנייה בברית המועצות, ובו נספו מיליוני בני אדם (ראו, למשל, המצור על לנינגרד).
הרעבה שיטתית על ידי הנאצים של שבויי מלחמה ואסירים במחנות ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה הביאה למותם של מיליוני בני אדם, אף היא במסגרת תוכנית האב למזרח.
בשנת 1943 מתו מיליוני בני אדם בחבל חונאן שבסין ובחבל בנגל שבהודו עקב ליקוים בחלוקת המזון.
בשנת 1943 התרחש הרעב בהולנד, במסגרתו השתרר בהולנד הכבושה בידי גרמניה הנאצית מצב של רעב המוני. מספר גורמים, ובראשם פעולת עונשין גרמנית של הגבלת התנועה במדינה, חוללו מצב של תת-התזונה לאוכלוסייה של כ-4.5 מיליון, ומחסור בדלק לחשמל ולהסקה החמיר את המצוקה. מספר המתים כתוצאה ישירה של הרעב עמד על כ-18 אלף איש.
הרעב הגדול בסין בשנים 1958–1961 גרם למותם של 20 עד 43 מיליון נפש.
במהלך מלחמת ביאפרה בשנים 1967–1970 שרר רעב בביאפרה בשל מניעת אספקת מזון לתושבים על ידי ממשלת ניגריה.
בסוף שנות השבעים שרר רעב המוני בקמבודיה בשל שלטון האימים של הקמר רוז'.
באמצע שנות השמונים התחולל רעב המוני באתיופיה וזאת עקב בצורת, מצב שהוחמר משמעותית בשל מלחמת האזרחים במדינה ואי מוכנתו של השלטון להעביר אספקת מזון לתושבים באזורים שבשליטת המורדים.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית - התרחש בין השנים 1994 – 1998.
ב־2005 שרר רעב בניז'ר בשל בצורת.
בשנת 2017 החל רעב המוני בדרום סודאן (אנ'), לאחר החרפת מלחמת האזרחים בדרום סודאן.
בשנת 2023 פרץ רעב המוני ברצועת עזה עקב מלחמת חרבות ברזל. בשנת 2024 החמיר הרעב לכדי אחד החמורים במאה ה-21.
ראו גם

מדד הרעב העולמי
מחקר הרעב בגטו ורשה
מחסור
לקריאה נוספת

מחברות מחקר לחידוש התאוריה הביקורתית בישראל, מכונת הרעב, הוצאת דרור לנפש
הערות שוליים

↑   טל חייקין ועמיעד לפידות, לאכול פחות בשר, ביצים וחלב ולהציל את העולם מרעב, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2014
↑  WHAT IS HUNGER, מתוך אתר תוכנית המזון הבינלאומית של האו"ם
↑  פרסומים אודות הרעב ההמוני בברית המועצות, באתר הספרייה הלאומית
↑  עוני ורעב - גורמים ודרכי התמודדות (מתוך הספר "האדם במרחב החברתי-תרבותי"), באתר כותר, ‏2011
↑   האו"ם: רעב המוני בדרום סודאן, מיליונים זקוקים למזון בדחיפות, באתר הארץ, 20 בפברואר 2017
↑  M.I, Gaza: Every day, more and more people are on the brink of famine-like conditions - FAO - Interview, Question of Palestine (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567956505171  BnF: cb133188531 (data)  GND: 4160816-1  HDS: 016226  LCCN: sh85047075  LNB: 000058974  NARA: 10639719  NDL: 00565784  NKC: ph120743
בית הכנסת הרמב"ם

| --- | --- |

חזית בית כנסת הרמב"ם בשנת 2006, לפני שיפוצו, ברובע היהודי בקהיר.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 על שם:  רמב"ם 
 מיקום:  קהיר
 מדינה:  מצרים מצרים
 
 קואורדינטות:  30°03′03″N 31°15′30″E﻿ / ﻿30.0507°N 31.2583°E﻿ / 30.0507; 31.2583
  (למפת קהיר מוגדלת) בית הכנסת הרמב"ם(למפת קהיר רגילה) בית הכנסת הרמב"ם
 
בית הכנסת הרמב"ם (בערבית: كنيس ابن ميمون; ידוע גם כבית הכנסת רב משה) הוא בית כנסת היסטורי הנמצא בקהיר, מצרים. באתר זה היה קיים בית כנסת מאז המאה ה-10 לספירה, שנקרא על שמו של הרמב"ם, לאחר הגעתו למצרים בסביבות שנת 1168. ישנה אמונה שקברו המקורי של הרמב"ם נמצא בתוך המבנה. בחודש מרץ 2010, השלימה ממשלת מצרים את שיקומו של המבנה הנוכחי שנבנה בסוף המאה ה-19.
ימי הביניים

באתר היה קיים בית כנסת כשתי מאות לפני הגעתו של הרמב"ם למצרים, בסביבות שנת 1168. במצרים זכה הרמב"ם להכרה רחבה מאוד והפך לרופא-חצר של קאדי אל-פאדיל, וזיר גדול של צלאח א-דין. הרמב"ם למד ועבד בישיבה שהייתה מחוברת לבית הכנסת הקטן. בית הכנסת והישיבה נמצאים בחארת אל יהוד, הרובע היהודי של קהיר בתקופת ימי הביניים, וניתן להגיע אליהם ברגל בלבד. בזמנו של הרמב"ם, 97% מתושבי הרובע היו יהודים.
האמונה היא שלאחר מותו בפוסטאט ב-12 בדצמבר 1204, הוא נקבר לזמן קצר בבית הכנסת לפני שהועבר ונקבר בשנית בטבריה. על פי המסורת, עצמותיו הונחו למשך שבוע בחדר קטן בו הוא נהג ללמוד ולרפא אנשים. יש המאמינים כי עצמותיו מעולם לא עזבו את מצרים.
המאות ה-19 וה-20

במאה ה-19 נבנה בית כנסת אחר במקום ונקרא על שמו של הרמב"ם.
מצבם של יהודי מצרים הפך מסוכן באמצע המאה ה-20. הלאומנות הערבית הגואה, יחד עם מתחים גוברים בין היהודים והערבים לאחר מלחמת העצמאות של ישראל ומלחמת סיני, השפיעו עמוקות על הקהילה היהודית והאוכלוסייה היהודית קטנה בסופו של דבר מ-80,000 לפחות מ-100.
עם היוותרם של כ-30 יהודים (רובם נשים מבוגרות) בלבד בקהיר, נסגר בית הכנסת וכמעט התמוטט בשל מים תת-קרקעיים ורעידות אדמה. תקרת המבנה קרסה בשנת 1992 ופסולת הבניין נותרה על הרצפה. אזור העוני בו נמצא בית הכנסת נתמלא באשפה. ראש המועצה העליונה לעתיקות של מצרים, זאהי חוואס, אמר שבית הכנסת היה בשימוש בפעם האחרונה בשנת 1960 ואז הושאר "להתפורר". אף על פי שהוכרז כאתר עתיק בשנת 1986, מצבו של בית הכנסת מימי הביניים המשיך להתדרדר עד לשנת 2005. ארון קודש עם דלת שבורה נמצא תחת פסולת-בניין בחצר הקטנה. על הארון נותר עדיין מגן דוד, כשהוא תלוי על בלימה.
המאה ה-21

בחודש אוגוסט 2009, חשף ראש המועצה העליונה לעתיקות של מצרים, זאהי חוואס, את פרויקט השימור של בית הכנסת. הפרויקט נמשך 18 חודשים בעלות של 2 מיליון דולר ומומן על ידי ממשלת מצרים. עבודות השיקום הסתיימו בשנת 2010. יחד עם קברו של הרמב"ם, בית הכנסת כולל שני אזורים לתפילה וטקסים, אחד מהם כלל עזרת נשים. בין אוצרות בית הכנסת יש ספר תורה שכביכול נכתב על ידי הרמב"ם עצמו.
המאה ה-21 > המחלוקת סביב חנוכת המבנה

עם התקרבות השלמת עבודות השיקום, הסכימו שלטונות מצרים שהקהילה היהודית הקטנה של קהיר תארגן טקס הקדשה ב-7 במרץ 2010, כאשר טקס החנוכה הרשמי תוכנן להיערך ב-14 במרץ. טקס ההקדשה לווה באבטחה כבדה ונסגר בפני התקשורת, אולם משתתפים אמרו שזה היה אירוע מרגש, במיוחד עבור משפחות יהודיות-מצריות שהוזמנו אליו, שרבות מהן חיות כיום באירופה. כ-150 איש השתתפו, אף אחד מהם לא היה מצרי בעל תפקיד רשמי.
ב-14 במרץ 2010, בוטל טקס החנוכה הרשמי. זאהי חוואס הסביר כי הביטול נעשה בשל דיווחים בתקשורת על יהודים "רוקדים ושותים אלכוהול בבית הכנסת" במהלך טקס ההקדשה הרשמי ב-7 במרץ, שחוואס תיאר כ"התגרות ברגשותיהם של מאות מיליונים של מוסלמים במצרים וברחבי העולם". חוואס הוסיף לאחר מכן, כי ההחלטה לבטל את הטקס נעשתה "בזמן שבו אתרים מוסלמיים קדושים בפלסטין הכבושה עומדים בפני תקיפות על ידי כוחות הכיבוש הישראלים ומתנחלים". מאוחר יותר הוא תיאר את ביטול הטקס כ"סטירת לחי חזקה בפניו של האויב הציוני".
אגדות ומסורת

על פי אגדה שסופרה על ידי סופר דברי הימים היהודי-מצרי של המאה ה-17, יוסף בן יצחק סמבארי (1640 לערך – 1703), האנשים שנשאו את גופתו של הרמב"ם לים כנרת לשם קבורה קבועה, השאירו בטעות את אחת מבהונות רגליו בבית הכנסת, שבאותו הזמן נקרא בית הכנסת של היהודים המערביים. מאוחר יותר, לאחד מנושאי הגופה היה חלום, שבו איש חכם ממצרים הזכיר לו את אותה בוהן. הבוהן נמצאה לאחר מכן ונקברה בצד הגופה.
בית הכנסת והישיבה שלידו נחשבו לפי המסורת כבעלי כוחות ריפוי נסיים. עד לאיסור ממשלת מצרים על המנהג בשנת 1948, בית הכנסת שימש כמקום ריפוי על ידי הקהילה היהודית המקומית. האדם החולה הושאר לישון בחדר התת-קרקעי המיוחד, בתקוה שהסובל יחלום על הרמב"ם ויחלים.
הערות שוליים

↑  Itamar Levin, Locked Doors: The Seizure of Jewish Property in Arab Countries, Greenwood Pub Group, August 2001, p. 151
↑  Michael Slackman, Private Motive for Egypt’s Public Embrace of a Jewish Past, ניו יורק טיימס, 6 בספטמבר 2009.
↑  Nevine El-Aref, Clearing the debris, שבועון אל אהראם, 27 באוגוסט - 2 בספטמבר 2009.
↑  ג'קי חוגי, מבצע בקהיר: שיפוץ בית כנסת עתיק כולל טיוח של דיל עם ישראל, באתר nrg‏, 24 באוגוסט 2009
↑  רועי נחמיאס, מצרים: נחנך בית הכנסת על שם הרמב"ם בקהיר, באתר ynet, 7 במרץ 2010
↑  יצחק טסלר, היום ייחנך בקהיר בית כנסת הרמב"ם, באתר nrg‏, 7 במרץ 2010
↑  'Egypt nixes synagogue ceremony citing 'Israeli aggression, באתר עיתון הארץ באנגלית, 14 במרץ 2010.
↑  ניר יהב, כתבנו לענייני ערבים‏, "תג מחיר" בקהיר: בוטל טקס חנוכת בית כנסת, באתר וואלה, 14 במרץ 2010
↑  Egypt antiquities chief: I gave the Zionist enemy a slap in the face, באתר עיתון הארץ באנגלית, 28 במרץ 2010.
↑  Dov Noy, Dan Ben-Amos, Ellen Frankel, Arkhiyon ha-sipur ha-ʻamami be-Yiśraʼel, Folktales of the Jews: Tales from the Sephardic dispersion, The Jewish Publication Society, October 2006, p. 63
↑  Ron Friedman, Egypt completes restoration of Maimonides shul, באתר ג'רוזלם פוסט, 5 במרץ 2010.
↑  Sherwin B. Nuland, Maimonides, Oxford University Press, USA, October 2005, Epilogue, p. 186
פנים בית כנסת הרמב"ם, לפני שיפוצו בשנת 2010.
לוח בבית הכנסת עם תמונת הרמב"ם.
דובי וייס

דובי וייס
דובי וייס (נולד ב-6 ביולי 1963) הוא המייסד הפדגוגי של עת הדעת, זוכה פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות (2012), ראש ההתמחות בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו, לשעבר ראש תחום פדגוגיה דיגיטלית וראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה חינוכית במכללת סמינר הקיבוצים. הוא בעל תואר שלישי מאוניברסיטת תל אביב בהוראת המתמטיקה והמדעים.
ביוגרפיה

דובי וייס נולד וגדל בתל אביב. בשנת 1981 התגייס לצה"ל ושירת בחיל המודיעין.
בשנים 1986–1989 למד באוניברסיטה העברית וקיבל תואר B.Sc במדעי המחשב ותואר B.A בספרות עברית. הוא מוסמך אוניברסיטת בוסטון בטכנולוגיה חינוכית.
ב-1991 חבר לפרופסור חנן יניב בחברת "יוריקה" וביחד עם פרופסור חנן יניב וד"ר נחמה ניר-יניב, שהייתה ראש האגף לחינוך בגיל הרך במשרד החינוך, פיתחו מערכת שהותקנה בגני ילדים בישראל.
בשנת 1993 הצטרף לחברת "אוניקס אינטראקטיב" והיה אחראי על תחום מוצרי ההדרכה והלמידה מבוססי מולטימדיה. לאחר מכן, הוביל את תחום ההיי-טק בחברת SIT לחשיבה המצאתית שיטתית.
בשנת 2000 הקים ביחד עם ד"ר אביב שגב את חברת ההזנק "Ennovate" שעסקה בניהול ידע. באותה שנה קיבל גם תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 החל ללמוד בתוכנית הלימודים של מכון מנדל למנהיגות.
בשנת 2004 הקים יחד עם שמואל מיתר את "עת הדעת" והיה המייסד הפדגוגי שלו. "עת הדעת" הוא מיזם המציע פלטפורמה דיגיטלית להוראה וללימוד בעידן הדיגיטלי ופועל במאות בתי-ספר יסודיים ברחבי ישראל. התפיסה הפדגוגית של "עת הדעת" זכתה בשנת 2012 לציון לשבח על ידי ראש הממשלה במסגרת "פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות".
בשנת 2010 נבחר לאחד מ-50 האנשים המשפיעים על החינוך בישראל ובשנת 2012 זכה בפרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות על "פועלו החלוצי בפיתוח טכנולוגי-פדגוגי להוראה חדשנית בעידן הדיגיטלי".
בין השנים 2014-2018 כיהן וייס כראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה בחינוך במכללת סמינר הקיבוצים. בשנים 2016–2021 כיהן כראש תחום 'פדגוגיה דיגיטלית' בסמינר הקיבוצים.
החל מ-2021 מכהן כראש התמחות לתואר ראשון בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו.
נשוי לסופרת ולמחזאית אלה מושקוביץ-וייס, ואב לבן ולבת.
פרסומים

וייס, ד. (2005). מספרים שמספרים סיפור, מספר חזק 2000, 10, 28-35.
וייס, ד. (2010). סימפוניה פדגוגית לכלים טכנולוגיים, הד-החינוך למאה ה-21, אפריל 2010.
וייס, ד. (2017). כיתה הפוכה - למידה והעמקה בחומר בקורסי מבוא רבי-משתתפים (אורכב 05.05.2017 בארכיון Wayback Machine). הוראה באקדמיה - גיליון מספר 7, אפריל 2017. האקדמיה הלאומית למדעים.
שבתאי, ג., דרייפוס, ט., וייס ד. (2010). הבניית ידע בהשוואת שברים על-פי הכלל של המשלים לשלם, מספר חזק 2000, 18, 35-43.
שחף-ברזילאי, ר', וייס, ד', (2013). תיקוף אמפירי של המודל הפדגוגי-טכנולוגי של "עת הדעת" - לקראת שינוי פרדיגמה בהלימה למיומנויות המאה ה-21. בתוך: י' עשת-אלקלעי, א' כספי, ס' עדן, נ' גרי, י' קלמן, י' יאיר (עורכים), כנס צ'ייס למחקרי טכנולוגיות למידה: האדם הלומד בעידן הטכנולוגי, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
Weiss, D., & Dreyfus, D. (2009). Model based construction of fraction comparison. In Tzekaki, M., Kaldrimidou, M., & Sakonidis, H. (Eds.), Proceedings of the 33rd Conference of the International Group for the Psychology of Mathematics Education (Vol. 1, p. 489). Thessaloniki, Greece: PME.
Weiss, D. & Bordelon, B. (2010). The instructional design of Time To Know (chapter). Digital Teaching Platforms . New-York: Teacher's College Press.
Weiss, D., & Rosen, Y. (2011). The educational and social power of Time To Know digital teaching environment. Proceedings of EDULEARN11, the 3rd annual International Conference on Education and New Learning Technologies, Barcelona, Spain.
Weiss D, (2016). The Effect of Combining 1:1 Computing, Interactive Core Curriculum, and Digital Teaching Platform on Learning Math: The Case of a Charter School in New York City. Handbook on Digital Learning for K-12 Schools. Springer.
Rosen, Y., Weiss, D., Wolf, I. (2012). How to Ensure Differentiation in a 1:1 Laptop Classroom?. Proceedings of ISTE 2012. San-Diego, USA.
Bebell,D., Weiss, D., Shahaf-Barzilay, R. (2013). Evolving Pedagogy with 1:1 Computing and T2K's Digital Teaching Platform. Proceedings of ISTE 2013. San-Antonio, USA.
Shahaf-Barzilay, R., Weiss, D. (2013). Student motivation and engagement in 1:1 digital learning with Time To Know (T2K) – highlight results from cross country studies. Proceedings of EDEN 2013. Oslo, Norway.
Weiss, D. (2010). From Instruction to Construction. The Dewey Seminar, The Institute of Advanced Studies, Princeton University. USA.