stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פענוח יציאת מצרים

| --- | --- |

 בימוי:  שמחה יעקובוביץ'
 הופק בידי:  ג'יימס קמרון
 תסריט:  שמחה יעקובוביץ'
 צילום:  רוס גוזי
 מדינה:  קנדה, ישראל, מצרים, יוון
 חברת הפקה:  ערוץ ההיסטוריה
 חברה מפיצה:  A&E נטוורקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2006
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ציור הקיר הנודע מקבר בני חסן
פענוח יציאת מצרים (באנגלית: The Exodus Decoded) הוא סרט תעודה בהפקת ערוץ ההיסטוריה, שדן בהִיסְטוֹרִיּוּת של סיפור יציאת מצרים ומציע הסברים טבעיים לניסים כעשר המכות וקריעת ים סוף על פי ממצאים ארכאולוגיים. יוצר הסרט הוא במאי סרטי התעודה שמחה יעקובוביץ' והמפיק הוא ג'יימס קמרון. הסרט שודר לראשונה ב-16 באפריל 2006 בערוץ דיסקברי הקנדי ואף הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
תוכן

בסרט, המשלב אנימציות ממוחשבות בתלת־ממד, מציג יעקובוביץ' את עמדתו, לפיה יציאת מצרים היא אמת היסטורית בנוסף להיותה מיתוס. במשך כשש שנים ניסו יעקובוביץ' וחוקרים אחרים לאתר בספריות, במוזיאונים ובאתרים ארכאולוגיים ברחבי העולם, תגליות שיכולות להעיד על אמיתות המאורעות כפי שהם מתוארים בספרי בראשית ושמות. על פי יעקובוביץ', יוסף היה מנהיג ששלט במצרים העתיקה, ומכות מצרים וקריעת ים סוף היו תופעות טבע אשר מתרחשות גם בימינו. כמו כן מציג יעקובוביץ' את השערתו לגבי מיקומו המדויק של הר סיני, וממצאים שלדעתו הם עדויות ראשונות לקיומו של ארון הברית.
תוכן > הירידה מצרימה ושלטון יוסף

ציור הקיר הנודע מקבר בני חסן, המציג שיירת נוודים שמיים היורדת למצרים, מוצג בסרט כעדות לירידת יעקב ובני משפחתו למצרים, וחותם שעליו מוטבע השם "יעקב-הר" מתואר כחותמו של יוסף, אשר לפי יעקובוביץ' היה אחד משליטי השושלת החיקסוסית. בסרט נטען כי זהו השימוש היחיד בהיסטוריה של מצרים העתיקה בשם עברי מהתנ"ך ("יעקב").. החיקסוס היו עם השייך לקבוצת העמים השמיים, אשר השתלט על מצרים העתיקה במאה ה-18 לפנה"ס. לפי יעקובוביץ', השתלטות זו הקלה על יוסף, שהיה אף הוא ממוצא שמי, לעלות לגדולה במצרים, ובני ישראל הם החיקסוס.
תוכן > שעבוד מצרים ועשר המכות

הסרט מציג כתובת שנמצאה במערת מכרה שבסרביט אל-ח'אדם וכתובה בכתב אלפביתי, שיעקובוביץ' מתאר כמעין כתב עברי עתיק, כעדות לעבדות בני ישראל במצרים. הכתובת מפוענחת כפנייתו של עבד לאל בשם "אל" בבקשה לישועה מהעבדות. עשר המכות מוסברות בסרט כתופעות שנגרמו בעקבות התפרצותו של הר הגעש סנטוריני שביוון, ונטען שהמכות והשפעותיהן מוזכרות בכתובות מצריות כגון פפירוס איפוור.
תוכן > יציאת מצרים

יציאת מצרים מתוארכת בסרט למאה ה-15 לפנה"ס, בניגוד לתפיסה המקובלת המתארכת אותה למאה ה-13 לפנה"ס, ומזוהה עם האירוע המכונה "גירוש החיקסוס", שנערך כנראה בימי פרעה יעחמס הראשון, המזוהה בסרט כפרעה מספר שמות. לפי יעקובוביץ', ההגייה הנכונה של השם "יעחמס" היא "אחמוסֶה", ומשמעותו היא "אח משה", אחיו של משה.
קריעת ים סוף מוסברת בסרט כתזוזה של הלוחות הטקטוניים, אשר גרמה ליבשות בכלל ולמצרים בפרט לנוע 1.5 מטרים לאחור, וכתוצאה מכך להיווצרות של שטחי אדמה שדרכם יכלו בני ישראל לחצות את הים. יעקובוביץ' מציג כתובת מצרית בכתב הירוגליפי, שבה רשום כי אדם בשם "נסיך המדבר" הוביל אנשים אשר מכונים "המרושעים" למקום הנקרא נהר "אל בלע". בכתובת מופיע סימן של "שלושה גלים" ולצידו שני "סכינים", ויעקובוביץ' מפרש זאת כ"ימה" אשר "נחצית לשניים".
תוכן > הר סיני וכלי המשכן

הר סיני מזוהה בסרט כג'בל חשם אל-טאריף, הר הנמצא בטווח של כ-35 קילומטר מתמנע, ומכונה על ידי יעקובוביץ' בשם "הר השם". המיקום של ההר נחשף בעזרת רמזים אשר כתובים בתנ"ך.
הסרט, הסוקר בין היתר גם את התרבות המיקנית, מציג ציור על גבי תכשיט אשר מוצג במוזיאון יווני באתונה, כתיאור של שלושת כלי המשכן ושל של ארון הברית ששכן באוהל מועד.
תוכן > הקשר לתרבות המיקנית

לפי יעקובוביץ', בני ישראל חיו בעיר אווריס, בה חיו גם סוחרים יווניים בני התרבות המיקנית, שהגיעו למצרים ואף היוו חלק ממאמיניו של משה, הנזכרים בתורה בשם "ערב רב". בסרט נטען שאותו עם יווני, הנקרא "דננוי", הוא שבט דן המקראי, שעזר לבנות את כלי המשכן. לפי ההסבר, חלק מאנשי הדננוי חזרו לאי מולדתם היווני לאחר יציאת מצרים, והנציחו אותה בקבר מלפני כ-3,500 שנה. על לוחות הקבר מצויר לוחם חמוש ברומח, כשהוא רכוב על מרכבה המובלת על ידי סוס ורודף אחרי אדם אשר אוחז במקל בין גלי הים. בציור נוסף מתואר הנרדף כמסתובב אל הרודף ומרים את מקלו מעלה, ובציור שלישי מרכבת הרודף וסוסיו מתפרקת בתוך גלי הים, והנרדף ממשיך לעמוד.
תוכן > אמונה מול הסבר מדעי

בסרט מתייחס יעקובוביץ' למורכבות של הסבר אמוני מול הסבר מדעי ליציאת מצרים:
נראה שהמקרא, הגאולוגיה והארכאולוגיה מספרים כולם את אותו הסיפור. אך ספקנים, שהיו רוצים להתייחס ליציאת מצרים כאל מיתוס, עשויים להתנגד לרעיון שזה אכן קרה, מפני שעובדה זו עשויה לרמז על כך שהאל אכן קיים. מצד שני, מאמינים עלולים לחשוב שהסבר מדעי של המקרא מוציאה את האל מחוץ לתמונה. אך בספר שמות האל אינו מבטל את כוחות הטבע. הוא עושה בהם שימוש. במילים אחרות, על פי המקרא, עלינו להיות מסוגלים להבין את המדע מאחורי הנסים.
ביקורת

הסרט ספג ביקורת מצד חוקרי מקרא ואיג'יפטולוגים, ששללו את מסקנותיו של יעקובוביץ' ואת שיטות העבודה שלו.
האגיפטולוג מנפרד ביטאק, שראיון איתו נכלל בסרט, כתב עליו מאמר ביקורת חריף. הוא טוען שדבריו בסרט נערכו כך שנוצר רושם כי הוא תומך בטיעון של יעקובוביץ', בעוד שהוא מתנגד למספר נקודות מפתח בו. הוא העריך שדברי שאר מומחים שרואיינו בסרט, כמו דונלד רדפורד מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, זכו לטיפול דומה. ביטאק גם פטר כ"שטויות" טענה בסרט שהוא חושש מן השלטונות המצריים.
כריס הרד, פרופסור לדתות באוניברסיטת פפרדיין, הציג סדרת מאמרי ביקורת על הסרט. בין טענותיו:
הסרט מתארך את יציאת מצרים לשנת 1500 לפנה"ס, ומקשר את הניסים להתפרצות הר הגעש סנטוריני, אולם התפרצות זו מתוארכת לכמאה שנים מוקדם יותר.
יעקובוביץ' מזהה את פרעה המקראי עם המלך יעחמס הראשון, שאת שמו הוא מבטא בהגיה "אחמוסה". לטענתו, זהו שם מצרי שמשמעותו 'הירח נולד', אולם ייתכן שנבחר גם בגלל הדמיון הצלילי שלו למילים העבריות "אח משה". הרד טוען שלפי מקורות שקרא הגייה נכונה של ההיירוגליפים המתייחסים לשמו של יעחמס מבוטאת ah-mos ולא akh-moh-se.
הסרט מציג כתובת במכרה עם פנייה לאל בשם "אל" כהוכחה לכך שהעבדים במצרים השתייכו לעם ישראל, אולם "אל" היה האל הראשי גם במיתולוגיה הכנענית ומופיע בדתות מסופוטמיות נוספות ובדת הפיניקית.
הארכאולוג המקראי והבריאתן ד"ר בראיינט ג'. ווד כתב במאמר ביקורת אודות הסרט שיעקובוביץ משנה את לוחות הזמנים כרצונו ומפרש ממצאים ארכאולוגיים באופן שגוי. לדוגמה:
כדי ליישב את שנות מלכותו של יעחמס הראשון עם התיארוך המסורתי של יציאת מצרים, יעקובוביץ מקדים את יציאת מצרים בכ-50 שנה ומאחר את מותו של יעחמס בכ-50 שנה. ווד טוען שיעקובוביץ אינו מציג ראיות להצדקת שינויים אלה בלוחות הזמנים.
יעקובוביץ טוען שגירוש החיקסוס הוא יציאת מצרים אך מתעלם מכך שהחיקסוס לא היו עבדים אלא סוחרים עשירים ששלטו במצרים כמאה שנה, והם לא ברחו ממנה אלא גורשו בכוח הזרוע.
יעקובוביץ מציג ציור מקבר בני חסן, קובע כי הוא מתאר את בני יעקב היורדים מצרימה ומתארך אותו לשנת 1700 לפנה"ס, אולם למעשה הציור מתוארך על הכיתוב שעל גביו לסביבות שנת 1890 לפנה"ס. בנוסף, הציור מזכיר קבוצה של 37 אנשים, בעוד בני יעקב מנו 66 אנשים. בנוסף, הציור מציין שהקבוצה הגיעה מאזור בשם "שוט", שלא מוכר ככינוי מצרי לארץ ישראל.
יעקובוביץ מציג חותמת עם השם "יעקוב-הר" וטוען כי חותם זה שימש את פקידיו של יוסף בן יעקב, אולם לא מובן מדוע החותם נושא את שם אביו של יוסף ולא את שמו שלו. בנוסף, "יעקוב" היה שם נפוץ במרחב השמי, וחותמות הנושאות שם זה נמצאו בכמה מקומות בארץ ישראל ובמצרים.
ראו גם

יציאת מצרים
יציאת מצרים בביקורת המקרא
ארכאולוגיה מקראית
הערות שוליים

↑  אירית יעקב, יעקב מלך מצרים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 במרץ 2013
↑  Bietak, M. (2006). The volcano explains everything - or does it?. Biblical archaeology review, 32(6), 60-65.
↑  הבלוג שלו, מתוך ארכיון האינטרנט
↑  רשימת ההתפרצויות הגדולות בהיסטוריה
↑  Higgaion » The Exodus Decoded: An extended review, part 2
↑  Higgaion » The Exodus Decoded: An extended review, part 5
↑  הוא חבר בכיר בארגון Associates For Bible Archeology שדוגל באמיתות ההיסטורית של כתבי הקודש, ואף ערך את המגזין שלו במשך 17 שנה.
הדף של ברייאנט ג'. ווד באתר Creation.com
↑  המאמר של ווד בארכיון האינטרנט
| ג'יימס קמרון |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שליחות קטלנית (1984) • שובו של הנוסע השמיני (1986) • המצולות (1989) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שקרים אמיתיים (1994) • טיטניק (1997) • אווטאר (2009) • אווטאר: דרכם של המים (2022) • אווטאר - אש ואפר (2024) |  |
| סרטים שהפיק | רמבו: משחק הדמים 2 (1985) • נקודת פריצה (1991) • ימים משונים (1995) • מלאך שחור (2000-2002) • סולאריס (2002) • פענוח יציאת מצרים (2006) • מערת הקבורה של ישו (2007) • סאנקטום (2011) • אליטה: מלאך קרב (2019) |  |
צליחה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עמירם אזוב
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר עיון, מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דביר
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  317
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003241360
צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973 הוא ספר שנכתב בידי ההיסטוריון הצבאי, ד"ר עמירם אזוב, אשר יצא לאור בשנת 2011 בהוצאת דביר. הספר מתאר את מבצע אבירי לב, הקרב לצליחת תעלת סואץ בידי כוחות צה"ל במהלך מלחמת יום הכיפורים.
בספר

בספרו מתאר אזוב את מלחמות הגנרלים במלחמה ואת מהלכי האוגדות של צה"ל שלחמו בקרב הצליחה. בין היתר מתוארים בספר דוד אלעזר, אריק שרון, אברהם אדן, דני מט, אמנון רשף, יעקב אבן, שמואל גונן וחיים בר-לב. בין הקרבות שחקר אזוב בספרו מתוארים בין היתר: קרב החווה הסינית, פיתוחו של גשר הגלילים והשימוש בו במהלך המלחמה, כיתור הארמייה השלישית של מצרים, המארב לחטיבה 25 המצרית, קרב סרפאום והפשיטה על בסיסי הטילים במצרים ב-16 באוקטובר 1973. עוד טוען אזוב בספרו כי:
כדי לפתוח פרוזדור לצליחת התעלה ולהקים ראש גשר מעברה השני, לחם צה"ל באזור 'החווה הסינית' במשך שישים שעות. היו אלה שעות של כאוס, של שחיקה נוראה, של אבדות רבות. צה"ל יצא לקרב הצליחה בחופזה, אבל תורת הלחימה שלו עמדה במבחן, היעדים שהותוו בתוכנית 'אבירי לב' הושגו, והמטרה האסטרטגית- לגרום- למצרים לזעוק בבקשה להפסקת אש- הושגה. אבל לא תורת הלחימה היא זו שקבעה את גורל הצליחה, אלא הרוח והדבקות של הכוחות הלוחמים. גם כשנתקל במכשולים שלפרקים נתפשו בלתי עבירים, גם כשספג אבדות בסדרי גודל שאיש לא צפה, גם כשיחידות שלמות התפרקו- צה"ל זרם מערבה, ולא חדל מזרימתו עד שהוכרזה הפסקת אש. אין להסביר את הזרימה הבלתי פוסקת הזאת רק בתוכנית קרב שעלתה יפה, אלא ברוח הלוחמים. כשישים ציונים לשבח מסוגים שונים, כולל עיטור הגבורה, חולקו למפקדים ולחיילים שלחמו באזור הצליחה בין החמישה עשר לשמונה עשר באוקטובר.
אזוב טוען בספרו כי קרב הצליחה היה הקרב המורכב והקשה בתולדות צה"ל, אשר היווה את התפנית בחזית הדרום ואפשר את הכרעת הצבא המצרי. כמו כן טוען אזוב בספרו כי אף כי למלחמות הגנרלים הייתה השפעה מסוימת על ההתרחשויות והדרך בה התקבלו ההחלטות בדבר ניהול חזית הדרום במלחמה, הוא טוען כי לא הייתה להם השפעה מכרעת או משבשת על הצלחת צה"ל לצלוח את התעלה ולהכריע את צבא מצרים, נוכח תנאים קשים, אתגרים, מכשולים ואויב עדיף. כמו כן טען אזוב כי האלוף שרון היה מכריע בחשיבותו למהלך צליחת התעלה בשל היותו יוזם והתקפי אולם לא היה גיבור יחיד של המערכה כפי שהצטייר לאחריה.
הדרך לפרסום הספר

המחבר, עמירם אזוב, יליד 1952 וחבר קיבוץ משמר העמק, שירת בצה"ל כקצין בחי"ר ובתותחנים, והוא רס"ן במילואים. במלחמת יום הכיפורים שירת בפיקוד המרכז. אזוב הוא בעל תואר דוקטור בהיסטוריה צבאית בתחום רומא העתיקה מאוניברסיטת תל אביב.
אזוב עבד ארבע עשרה שנים במחלקה להיסטוריה של צה"ל ופרסם במסגרת זו מספר מחקרים על מלחמת יום הכיפורים שנותרו חסויים, ובהם המחקר "בלימה" והמחקר "מגננה". כן עבד אזוב החל משנת 2006 על מחקר הנוגע לצליחת התעלה במבצע אבירי לב. בעקבות מחלוקת עם ראש המחלקה להיסטוריה בצה"ל, פרופסור אלון קדיש, על הנוסח האקדמי של המחקר החליט האחרון לגנוז אותו. אזוב פנה בנושא לרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי ולשר משה יעלון ואף למבקר המדינה, אולם לבסוף לא הושגה פשרה והדבר הוביל להתפטרותו של אזוב ולהחלטתו לפרסם את המחקר כספר, ללא מקורות המידע החסויים שברשות צה"ל. כתגובה החליטה המחלקה להיסטוריה להגיש כנגדו תביעה על הפרת חוזה בבית המשפט המחוזי בתל אביב. אזוב טען מנגד כי נעשה ניסיון להגביל את החופש האקדמי והספרותי שלו, וכי החלטת המחלקה להיסטוריה לגנוז את מחקרו אינה רלוונטית לזכותו לפרסם את ספרו. השופטת יהודית שבח פסקה בשנת 2011 לטובת הנתבע.
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, "צליחה שכתבתי", ידיעות אחרונות – המוסף לשבת, 20 ביוני 2011.
פטירת מנהיגי הציבור החרדי

חלק מהקהל בהלוויית הרב עובדיה יוסף
פטירת מנהיגי הציבור החרדי מתייחסת לפטירתם של רבנים חרדים מגדולי הדור.
ביהדות, פטירתם של אנשים הנחשבים לצדיקים ומנהיגים והאירועים שסביבה זוכים למעמד מיוחד. בספרות התורנית נאמרו מימרות, הלכות ומנהגים על ההתייחסות לפטירת צדיק מן העולם, ובמיוחד להסתלקות גדולי הדור ומנהיגיו, לה ניתן מעמד מיוחד.
האירועים העיקריים הם שעת פטירת הצדיק מן העולם, הלווייתו, ההספדים עליו, קבורתו, האבל על מיתתו, הנצחתו לדורות ועוד.
חשש פטירה

כאשר לא מדובר בפטירה פתאומית, אלא בכניסה למצב של חשש סכנה כגון בגין מחלה חריפה, נערכות עצרות תפילה ואמירת תהילים במעמד המונים לרפואת הרב. בנוסף, בעיתונות החרדית מתפרסם קול קורא מאת גדולי הרבנים בקריאה להרבות בתפילה, בלימוד תורה ובמעשים טובים לזכות רפואתו כמו גם לקבל באופן עצמי התחייבויות לתיקון האישיות (לקבל קבלות טובות).
מסע ההלוויה

מסע ההלוויה (המכונה גם אשכבתיה דרבי) מתקיים במתכונת רחבה ובהשתתפות מאות אלפי בני אדם. החל מהעשור השני של המאה ה-21, פטירת מנהיגי הציבור החרדי והלוויותיהם מסוקרות בהרחבה בתקשורת בישראל, וכן ברשתות זרות ובסוכנויות חדשות בין-לאומיות.
עקב הריכוז של מאות אלפי אנשים במספר רחובות מצומצם - בהלוויות אלו קיים חשש לאסון רב נפגעים כתוצאה מתדחוקת קהל. בהלווית הרב שמואל וואזנר בשנת 2015 נהרגו שניים ונפצעו למעלה מ-90 עקב כך, ומאז משטרת ישראל מאבטחת את ההלוויות האלו בפיקוח הדוק יותר. החל מהלוויית הרב קניבסקי בשנת 2022 המשטרה מנהלת את ההלוויות תחת שם הקוד "פקודת אדמו"ר".
לקראת מעמד ההלוויה מתכנסים בכירי כוחות ההצלה, מערכת הביטחון, משרד התחבורה והרשות המקומית יחד עם בני משפחת הרב ומקורביו, בתכנון ההיערכות לקהל ההמונים שצפויים להשתתף בהלוויה. במהלך ההלוויה ובשעות הסמוכות לה: העירייה מכינה את מתחם ההלוויה ומתאימה אותו לקראת הגעת ההמונים; התחבורה הציבורית מתוגברת באופן משמעותי, במטרה להוביל את הבאים מחוץ לעיר אל ההלוויה וממנה; כוחות המשטרה והביטחון מוזרמים במטרה לחסום ולפתוח את צירי התנועה וכבישי הגישה לעיר, לנתב את עומסי התנועה, לאבטח את המשתתפים בהלוויה ולהבטיח את ניהולה התקין; כוחות ההצלה נפרסים בשטח כדי לטפל בנפגעים; ארגוני חסד ועזרה מחלקים שתייה למשתתפים כדי למנוע התייבשות.
במהלך ההלוויה נאמרים פרקי תהילים וקבלת עול מלכות שמים. בדרך כלל נישאים הספדים על ידי גדולי הדור החיים, ולפעמים נאמרות בהם אמירות בעלות משמעות ציבורית. כאשר הנפטר החזיק בחייו במשרה תורנית, ניתנת הודעה במהלך ההלוויה על הכתרת רב חדש - לרוב בנו או בן משפחתו, מדין ירושה - שימלא את מקומו. רבים עושים "קריעה" בדש הבגד.
המיטה נישאת אל בית הקברות בידי המונים, ויש המקפידים שרק מי שטבל קודם לכן במקווה טהרה יורשה לגעת בה. בשנים האחרונות, עקב הדוחק הרב סביב המיטה, היא מובלת לרוב בתוך רכב אמבולנס.
מסע ההלוויה > מעמד הקבורה

מקום הקבורה נחפר בדרך כלל בידי יהודים שומרי תורה ומצוות, בדרך כלל באזור "חלקת הרבנים" שבבית העלמין. בשל חשש סכנה למקרי דוחק ורמיסת המונים, מוקף מתחם בית העלמין בידי כוחות משטרה וביטחון ונפרסים סביבו גדרות ומחסומים במטרה למנוע מהציבור הרחב להיכנס לתוך המתחם ולשהות בו בעת הקבורה.
מעמד הקבורה נערך בראשות תלמידי ומקורבי הנפטר ובהשתתפות רבים, כאשר במהלכה נאמרים פסוקי י"ג מידות, קבלת עול מלכות שמים ותהילים וכן נישאים דברי התעוררות ופרידה. לאחר הקבורה, מכסים אלפים את מקום הקבורה בעפר, ובסיומה מניח כל אחד מהנוכחים אבן קטנה על תלולית העפר.
האבל בימי השבעה והשלושים

בשעות ההלוויה ובימים הסמוכים לה נתלות מאות מודעות אבל גדולות במיוחד בלוחות המודעות בריכוזים החרדיים מטעם ארגונים ואיגודים שונים. פטירת הרב משודרת ומסוקרת בהרחבה בכלי התקשורת החרדיים, המעניקים דיווחים על מסע ההלוויה, עצרות המספד והזיכרון וידיעות שוטפות מימי השבעה. לרוב, מפרסמים העיתונים 'מהדורת זיכרון' מיוחדת על הרב ועל פועלו.
בימי השבעה עולים המונים, בהם רבנים ואישי ציבור, לניחום אבלים בבית משפחת הרב. בסיום ימי השבעה וימי השלושים נערכות עצרות מספד והתעוררות לעילוי נשמתו.
יום השנה

מדי שנה מצוין יום השנה (נקרא גם יארצייט) בעליית רבים לקבר ובהעלאת זיכרון הנפטר בפורומים שונים ובהתכנסויות. יש הנוהגים לערוך סעודת הילולה ביום השנה, ובקהילות אחדות אף פטרו מאמירת תחנון ביום זה.
מקום הקבורה

הנוהג המקובל הוא להקים מצבה מכובדת על קברי הצדיקים, וניתנו לכך מספר הסברים ופרשנויות בספרות התורנית, זאת למרות קולות הלכתיים סותרים.
נהוג לעלות לקברי צדיקים ולהתפלל על ישועת הכלל והפרט, ולעיתים הופך מקום הקבר למוקד עלייה לרגל.
הנצחה

הנצחת הרב ומורשתו נערכת באופנים רבים, בהם:
ישיבה על קברו – לפי המוזכר בתלמוד, נהגו לקבוע סדרי לימוד קבועים בסמוך לקבר של הנפטר, למשך תקופה מסוימת. כיום נהוג להקים מיזמי לימוד תורה שונים לעילוי נשמת הרב.
הקמת פרויקטים, מוסדות וארגונים על שם הרב.
קריאת כבישים, רחובות ושכונות על שם הרב.
קריאת שם לילדים בשמו של הרב.
הדפסת והפצת ספרים מתורת הרב.
ספרי זיכרון על חיי הרב ופועלו.
לקריאה נוספת

בנימין מינץ, סדרי סילוקן של צדיקים ז"ל לדורותיהם למן האר"י הק' ז"ל, בעש"ט ז"ל ותלמידיו ועד דור אחרון, ספר ההסתלקות, תל אביב, תר"ץ, באתר אוצר החכמה
חיים אורי ליפשיץ, תיאור הסתלקותם של צדיקים מאדם הראשון עד ימינו, אשכבתא דצדיקיא - א, תשנ"א, באתר אוצר החכמה
חיים אורי ליפשיץ, תיאור הסתלקותם של צדיקים מאדם הראשון עד ימינו, אשכבתא דצדיקיא - ב, תשנ"א, באתר אוצר החכמה
הרב יצחק יוסף, הלכות פטירת והלווית גדולי הדור, ילקוט יוסף - אבלות, סימנים י'-י"א, באתר אוצר החכמה
דוד שלום נקי, ההנהגה בפטירת רבו ובפטירת גדול בישראל, האבלות בהלכה ובאגדה, באתר היברובוקס
רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, האבלות על סילוקן של צדיקים וימי הילולא מסודרים, יסוד צדיק - סילוקן של צדיקים, באתר אוצר החכמה
צבי לובצקי

צבי לובצקי (נולד ב-14 באוקטובר 1939) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.90 מטרים, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. לובצקי שיחק 13 עונות בהפועל תל אביב והיה שותף לארבע אליפויות וגביע המדינה אחד. בקיץ 2005 נבחר לאחד מחמישים הכדורסלנים הישראלים הטובים בכל הזמנים ודורג במקום ה-32 ברשימה. בהמשך היה מאמן הפועל רמת גן ועוזר מאמן נבחרת ישראל. כיום איש עסקים, ממייסדי IBI בית השקעות, ויושב ראש ועדת לובצקי להקצאת משאבים בספורט בישראל.
ביוגרפיה > מאמן

בעונת 1973/1974 אימן לובצקי את הפועל רמת גן והחליף את שמואל יעקובסון בתפקיד. כבר בעונתו הראשונה כמאמן סיים במקום הרביעי, עם 15 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בעונת 1974/1975 המשיך בהפועל רמת גן והוביל את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לסגנות - מקום שני אחרי מכבי תל אביב, עם 21 ניצחונות ו-5 הפסדים. בסיום העונה עזב לובצקי את הקבוצה. בשנת 1977 היה לובצקי עוזר מאמן הנבחרת, יחד עם המאמן הראשי רלף קליין הובילו את נבחרת ישראל לזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1979, אשר נחשב עד היום היום להישג הגדול בתולדות הכדורסל הישראלי. בעונת 1980/1981 חזר לובצקי להפועל רמת גן, והוביל אותה שוב למקום השני בטבלה, עם 19 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בסיום העונה עזב את הקבוצה ולא חזר לאמן בליגה הראשונה בישראל.
בשתי הקדנציות שלו בהפועל רמת גן, אימן לובצקי הקבוצה במשך 3 עונות, ב־97 משחקים מתוכם ניצח 75, כולל 55 ניצחונות מתוך 70 משחקי ליגה. אחרי רלף קליין, נחשב למאמן עם אחוזי ההצלחה הגבוהים ביותר - 78.57%.
ביוגרפיה > איש עסקים

בשנת 1962 עוד בהיותו שחקן בהפועל תל אביב, סיים את לימודי הכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, והחל לעסוק בייעוץ כלכלי ובייעוץ בניירות ערך. בשנת 1969 הקים את IBI בית השקעות, כיום אחד מבתי ההשקעות המצליחים בשוק ההון. בשנת 1972 נמנה עם היזמים הראשונים בתחום הפיננסי, והקים חברה-בת בתחום ניירות ערך - חברת אמבן.
בשנת 1982 היה שותף להקמת גחלת (חברה ציבורית המחזיקה בחברות מקבוצת איי.בי.אי) והונפקה בבורסה. קבוצה זו היא הגדולה ביותר בבורסה מבין הברוקרים הפרטיים. לובצקי שימש לסירוגין חבר בדירקטוריון הבורסה ובוועדותיה, וכן יו"ר ועדת החברות בבורסה. השתתף בוועדות ציבוריות שונות, בהן ועדת ברודט. בעל מניות ומנהל בקבוצת אי.בי.אי.
בשנת 1998 מונה לובצקי ליו"ר הוועדה המקצועית של איגוד הכדורסל, ובשנת 2001 התפטר מתפקידו.
בשנת 2012 מונה לראשות ועדה שהקים משרד הספורט לקביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל, היא ועדת לובצקי.
סטטיסטיקה

| עונה | קבוצה | משחקים | ממוצע נקודות למשחק |
| --- | --- | --- | --- |
| 1956-57 | הפועל תל אביב | 8 | 5.1 |
| 1957-58 | הפועל תל אביב | 17 | 3.4 |
| 1958-59 | הפועל תל אביב | 6 | 4.3 |
| 1959-60 | הפועל תל אביב | 10 | 13.5 |
| 1960-61 | הפועל תל אביב | 16 | 7.9 |
| 1961-62 | הפועל תל אביב | 20 | 10.6 |
| 1962-63 | הפועל תל אביב | 20 | 13.2 |
| 1963-64 | הפועל תל אביב | 22 | 14 |
| 1964-65 | הפועל תל אביב | 24 | 14.7 |
| 1965-66 | הפועל תל אביב | 21 | 12.3 |
| 1966-67 | הפועל תל אביב | 18 | 11.6 |
| 1967-68 | הפועל תל אביב | 22 | 6.7 |
| 1968-69 | הפועל פתח תקווה (מאמן/שחקן) | הליגה השנייה | הליגה השנייה |
| 1969-70 | הפועל פתח תקווה (מאמן/שחקן) | הליגה השנייה | הליגה השנייה |
| 1970-71 | הפועל תל אביב | 20 | 7 |
הערות שוליים

1 2 3 4  ערן סלע, לובצקי, צבי - אליל היה, אם כי איננו אביב לביא, אתר כדורסלע
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1957/1958, אתר ספסל
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1958/1959, אתר ספסל
↑  יהושע נילי, סיכום עונה, דבר, 20 באוגוסט 1961.
↑  "נבחרת הפועל הפתיעה גבעת חיים בניצחון על הפיליפינים 67:70 בכדורסל", עיתון למרחב, 7 במאי 1961
↑  "רוזין בחר 18 כדורסלנים", על המשמר, 30 ביולי 1971
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1961/1962, אתר ספסל
↑  הפינה האולימפית, טוקיו 1964, חלק ב', אתר המכללה האקדמית וינגייט
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1964/1965, אתר ספסל
↑  "כהן-מינץ ולובצקי בין המוזמנים לבנם הכדורסלנים", דבר, 16 בינואר 1969
↑  "לובצקי חזר לקבוצת האם לאחר היעדרות בת שנתיים", דבר, 21 ביולי 1970
1 2 3  כרטיס מאמן, אתר מנהלת הליגה
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1974/1975, אתר ספסל
↑  "לובצקי - עוזרו של קליין באימון נבחרתי הכדורסל", מעריב, 10 במרץ 1977
↑  ליגה לאומית גברים – סיכום עונת 1980/1981, אתר ספסל
↑  "ספיישל דאנק: מחווה לאנשי הסטטיסטיקה", אתר דאנק כדורסל בעברית
1 2 3 4  לובצקי צבי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 באוקטובר 2000
↑  שוקי שדה, "העבר הספורטיווי שלי גורם לדלתות להיפתח", באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2009
↑  אלי סהר, צבי לובצקי התפטר מראשות הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל, באתר הארץ, 24 ביולי 2001
↑  משרד הספורט הקים וועדה חדשה לקביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל, באתר כלכליסט, 20 ביוני 2012
↑  כרטיס שחקן, אתר מנהלת הליגה
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1963 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 חמו •  6 גוט •  7 דר •  ‏8‏ ‏קליין‏‏  •‏ 9 בן זאב • 10 הופמן • 11 חזן • 12 זייגר-זוהר • מאמן: רוזין  |  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 חמו •  6 גוט •  7 דר •  ‏8‏ ‏קליין‏‏  •‏ 9 בן זאב • 10 הופמן • 11 חזן • 12 זייגר-זוהר • מאמן: רוזין  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1965 (מקום שישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 חמו •  6 דר •  7 גוט •  ‏8‏ ‏קמינסקי‏‏  •‏ 9 פרייטג • 10 הופמן • 11 חזן • 12 שטרקמן • 13 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  |  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 חמו •  6 דר •  7 גוט •  ‏8‏ ‏קמינסקי‏‏  •‏ 9 פרייטג • 10 הופמן • 11 חזן • 12 שטרקמן • 13 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - משחקי אסיה בכדורסל 1966 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 אבידן •  6 דר •  7 גוט •  ‏8‏ ‏קמינסקי‏‏  •‏ 9 דקל • 10 מזרחי • 11 שטרקמן • 12 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  |  1 כהן-מינץ •  2 אשד •  3 שלף •  4 לובצקי •  5 אבידן •  6 דר •  7 גוט •  ‏8‏ ‏קמינסקי‏‏  •‏ 9 דקל • 10 מזרחי • 11 שטרקמן • 12 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  | ישראל |
לובצקי במדי נבחרת ישראל נגד נבחרת יוגוסלביה בכדורסל, 1963
צעדת ירושלים

צעדת ירושלים היא תהלוכה מסורתית המתקיימת בירושלים מדי שנה בחול המועד סוכות. לצעדה מגיעים עשרות אלפי בני אדם מהארץ ומהעולם הצועדים ברחובות העיר. בשנותיה הראשונות אורגנה הצעדה על ידי צה"ל ונודעה בשם "צעדת ארבעת הימים" ובהמשך "צעדת שלושת הימים".
מצעד המשלחות בסיום צעדת ירושלים, 2022
היסטוריה > תחילת הצעדה השנתית

הצעדה החלה בשנת 1955 והתקיימה בחודש אפריל, כצעדה בת ארבעה ימים לירושלים. הצעדה התחילה כיוזמה של צה"ל, כצעדה של חיילים. בשנת 1955 השתתפו בצעדה 200 חיילים, בשנת 1956 השתתפו 1,500 חיילים, אליהם הצטרפו 70 אזרחים, ובשנת 1957 הפכה הצעדה לצעדה המונית, בה השתתפו כ-5,000 צועדים חיילים ואזרחים. במשך השנים גדלה כמות המשתתפים בצעדה. בשנת 1966 השתתפו בה כ-15,000 צועדים.
בצעדה השתתפו חיילים מיחידות שונות, וכן משלחות ממדינות שונות. הצעדה התחילה מנקודת איסוף שנקבעה והשתנתה בין השנים, בחלק מהימים חזרו הצועדים לנקודת האיסוף, ולאחר מכן המשיכו לירושלים. בין נקודות האיסוף היו מחנה צריפין יער חולדה, יער בן שמן ועוד. ביום האחרון הצעדה הגיעה לירושלים. הצעדה גם כללה מסגרת תחרותית בין קבוצות שונות שהתחרו על מקומות ראשון, שני ושלישי. התחרות התחלקה בין קבוצות של יחידות צבאיות ויחידות של מתחרות של אזרחים שהתחרו מטעם גופים שונים, בעיקר מקומות עבודה. החלוקה בתחרות נעשה לפי קבוצות מתחרות של נשים, גברים וקבוצות מעורבות. בנקודות שונות בדרך ניצבו שופטים שניקדו את רמת הקבוצה בקטגוריות שונות. ביום האחרון לאחר ההגעה לירושלים פורסמו התוצאות.
בשנת 1960 החיילים צעדו 160 ק"מ, ואילו החיילות צעדו רק 120 ק"מ.
בשנת 1968 צומצמה הצעדה לשלושה ימים בלבד.
היסטוריה > צמצום הצעדה והעברתה לסתיו

בשנת 1972 פגעו גשמים עזים בצעדה שהביאו לפיזורה לאחר שהחלה, ובעקבות פגיעה זו והמעמסה תקציבית התקיימו דיונים האם להמשיך במפעל. במאי 1973 לא התקיימה הצעדה, ובעקבות החלטת ממשלה הועברה הצעדה של שנת 1973 לחודש ספטמבר. בשנת 1974 צומצמה הצעדה מסיבות תקציביות ליום אחד בלבד. המסלול כלל עלייה לירושלים במספר צירים לפי דרגת קושי, כשבסיומו נערך מצעד בתוך ירושלים. במשך השנים צומצמה הצעדה לתוך ירושלים בלבד (בשונה מצעדות קודמות שבהן ההולכים צעדו לעבר ירושלים).