stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיומה ברעם
קורות חיים

נולד בקישינב בשם סיומה בוברמן. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. למד ציור בסטודיה אצל אהרון אבני וכן פיסול אצל משה שטרנשוס. נישא לציירת בלה בריזל, אותה הכיר ב"סטודיה". בשנות ה-50 שהו השניים בפריז והוא למד שם ציור פרסקו. לאחר מכן היגרו השניים לאי הספרדי פורמנטרה והם התגוררו בו עד מותם.
ברעם נודע בסדרת ציוריו על ירושלים. הציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, לוזאן, טוקיו, תל אביב וירושלים.
נפטר בשנת 1980 בפורמנטרה. הורשה להיקבר בקבורה יהודית באי פיטיוסס (Pitiuses), לראשונה מזה חמש מאות שנה. כעבור זמן הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בהר הזיתים.
לאחר מותו ומות אשתו הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם".
לקריאה נוספת

סיומה ברעם: על האמנות של סיומה ברעם, מרים אור. צילומים: ישראל צפריר. הוצאת הקרן להנצחת סיומה ברעם ובלה בריזל, 1986
הפצצת שטיח

מפציצי B-29 שימשו להטלת מאות אלפי טונות חומר נפץ על ערים יפניות במהלך מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940, הבעירו מפציצים גרמניים את כל המרחב הפנימי של העיר רוטרדם והרגו 814 מאזרחי העיר
פצצות נפלם מתפוצצות על עמדות של הוייטקונג בדרום סייגון בשנת 1965
המונח הפצצת שטיח מתייחס לשימוש שנעשה במספר רב של פצצות שימוש כללי בלתי מונחות, לרוב תוך שימוש בכמות גדולה יחסית של פצצות תבערה, על מנת להשיג השמדה מוחלטת של אזור היעד, במטרה להשמיד כוחות אויב וציוד או במטרה להוריד את המורל של האויב. המונח הפצצת שטיח נטבע בשל העובדה שהשימוש בפצצות מכסה אזור באופן מלא, באותו אופן שבו שטיח מכסה רצפה.
השימוש במלחמת העולם השנייה

כאשר בריטניה נכנסה למלחמה נגד גרמניה בשנת 1939, ציפתה האוכלוסייה האזרחית להיות מופצצת תוך ימים ספורים. גובשו תוכניות להתמודדות עם מספר נפגעים גבוה בלונדון וילדים רבים פונו לאזורים הבטוחים יחסית שמחוץ לערים. למרות שהאיום על האזרחים לא התממש מיד, ניסה הלופטוופה להכניע את העיר לונדון בשלבים האחרונים של הקרב על בריטניה.
לצבא הגרמני  לא היו מספיק מפציצים על מנת להשמיד את לונדון. מטוסיהם סבלו מנזקים כבדים בשל מטוסי חיל האוויר המלכותי אשר הובלו אל מטרותיהם באמצעות ההמצאה הבריטית של מרחב אווירי הנשלט באמצעות רדאר.
הבריטים הקימו זרוע מפציצים אשר הייתה מסוגלת להוביל אלפי טונות של פצצות למטרה בודדת. כאשר ארצות הברית הצטרפה למלחמה הצטרף חיל האוויר של ארצות הברית למאמץ הבריטי, וגיחות הפצצה החלו להתבצע מסביב לשעון. הדוגמה הבולטת ביותר הייתה הפצצת דרזדן בה חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי הפציצו את העיר דרזדן במשך שלושה ימים בשלהי מלחמת העולם השנייה (13 - 15 בפברואר 1945). 1,300 מפציצים כבדים הטילו 3,900 טונות של פצצות ופצצות תבערה בארבעה גלי הפצצה של מאות מפציצים. מספר הקורבנות בהפצצה נאמד בין 25,000 ל-40,000 ושטח של 34 קמ"ר במרכז העיר, שהיווה כ-85% ממבני העיר, נחרב כליל.
הפצצת שטיח יושמה גם נגד ריכוזי אוכלוסייה ביפן בעת הפצצת טוקיו.
יעילות

ויכוחים אודות היתרונות של הפצצת שטיח לעומת הפצצה מדויקת נערכים מאז ומתמיד בקרב היסטוריונים צבאיים. עד לתקופה שבה פצצות חכמות מדויקות נהיו זמינות בשנות ה-70 של המאה ה-20, היו הפצצות מגובה רב לא מדויקות. הפצצות בגובה נמוך השיגו דיוק רב יותר אך הגדילו את הסיכון עבור התוקף. לכן אומצה אסטרטגיית הפצצת שטיח - השגת דיוק רב מגובה רב במחיר של הרס סביבתי.
הפצצת שטיח היא בעלת זיקה לדוקטרינת הנשק הגרעיני אשר מעדיפה לפגוע באזור באמצעות מספר ראשי קרב, בדרך כלל טילים ביליסטיים בין יבשתיים, אך לא באמצעות נשק גרעיני בודד בעל עוצמה של מספר מגה-טון.
במאה ה-21 הפצצה מדויקת מקובלת יותר מהפצצת שטיח.
ראו גם

B-29
B-52
הערות שוליים

↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/asia-pacific/4335101.stm
נתן אגמון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1896 כ"ח באב ה'תרנ"ו זבניגורודקה, אוקראינה 
 פטירה:  29 בפברואר 1980 (בגיל 83) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  נתן בִּיסְטְרִיצקי
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
נתן אגמון (בִּיסְטְרִיצקי; כ"ח באב ה'תרנ"ו, 7 באוגוסט 1896 – י"ב באדר תש"ם, 29 בפברואר 1980, ישראל) היה סופר, מחזאי, מתרגם, עורך ומבקר עברי.
קורות חיים

נולד בשנת 1896 לשמואל, סוחר, ולבילה בת יצחק פלח בעיר זְבֵנִיגוֹרוֹדְקָה (Звенигородка) בפלך קייב שבדרום האימפריה הרוסית (כיום במחוז צ'רקאסי באוקראינה), בתחום המושב היהודי. קיבל חינוך מסורתי בחדר והתעניין גם בספרות הרוסית. בשנת 1913 עלה לארץ ישראל כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה. לאחר שנת לימודים אחת נסע בקיץ לחופשה בבית הוריו ברוסיה, ונקלע למלחמת העולם הראשונה. בשנות המלחמה הוא עבר להתגורר ביקטרינוסלב ובאלכסנדרוב, שם החל לעסוק בפעילות ציונית. כבר בצעירותו פרסם ביקורת ומסות ספרותיות בעיתונות העברית. בהיותו נואם מוכשר, הוא הרבה לבקר בערים ובעיירות והרצה שם מטעם האגודות הציוניות השונות
ב-1918 נישא לחיה בת אריה ליב גוטמן, ולזוג נולדו שני בנים: שמואל ויעקב.
ב-1920 חזר לארץ, ושנה מאוחר יותר יצא בשליחות "הפועל הצעיר" להרצאות במחנות גדוד העבודה, שעסקו בסלילת כביש חיפה-ג'דה. על סמך התחברותו עם חבורה מהקבוצה הוא התבקש על ידי מאיר יערי לסייע להם בעריכה והבאה לבית הדפוס את רשימות הווידוי שכתבו בעת ישיבתם המבודדת בביתניה-עילית. הקובץ שפורסם בשנת 1922, "קהילייתנו", זכה לפרסום רב. בהשראתו, כתב אגמון בשנת 1926 את הרומן רחב היריעה "ימים ולילות".
בשנים 1922–1952 שימש ראש מחלקת הנוער והתעמולה בקרן קיימת לישראל, ופרסם חוברות הסברה ציונית. השתתף במספר קונגרסים ציוניים כנציג הקק"ל. לאחר שפרש מעבודתו התמסר ליצירתו הספרותית.
עסק גם בתרגום ופרסם מאמרים רבים בעיתונות העברית, מהם ב"העם", "השילוח", "הפועל הצעיר", "מעברות", "ראזסווייט" ועוד.
נתן אגמון-ביסטריצקי נפטר בגיל 83 ונקבר בהר המנוחות.
יצירתו הספרותית

הרומן "ימים ולילות" הוא יצירת הפרוזה המשמעותית ביותר של אגמון. יצירה זו נחשבת למבשרת את בואו של המודרניזים הארץ-ישראלי. הספר מתמקד בתיאור הדמויות והזיכרונות, הבדידות והקולקטיב, ההווי והטקסים של החבורה בביתניה-עילית. אגמון הגדיר אותו במהדורה האחרונה של הספר כ"הגדה על מיתוס העדה" ששואפת להגיע אל השורשים המיתיים הראשוניים הקיימים ביסודה של כל צורת חיים אנושית.
גם המחזות שכתב אגמון משלבים בין היסודות הריאליים והאקספרסיוניסטיים. מאבקים בין חיי גלות לכיסופי גאולה, בין דמויות היסטוריות לגיבורי הזמן הריאלי. הוא התעניין בשלושה נושאים עיקריים בהיסטוריה היהודית: הופעתו של ישו הנוצרי על רקע הבית השני, הופעתו של שבתי צבי במאה השבע-עשרה ועלייתו של הרצל לקראת היעוד הציוני. שלושה אירועים חשובים שבאמצעותם חקר את הנושא המשיחי כפי שהתבטא מדי פעם בהיסטוריה היהודית. כמה ממחזותיו הועלו על הבמה החל משנות השלושים של המאה ה-20.
בכתיבתו התיעודית הוא פרסם את רשמי ביקורו בקהילות השונות של היהודים בארץ ובגולה, למשל: "קריית ענבים (1924), ו"קסמי יבשת" (1924) על מסעותיו בדרום אמריקה. ספריו העיוניים כוללים זיכרונות אישיים המשולבים עם דברי מסה וביקורת וכתובים בסגנון סוער שהתאפיין בו.
במאמר שכתב בשנת 1917 בעיתון "העם" על שאול טשרניחובסקי, הוא דיבר על הייחוד שבין שירתו לזו של ביאליק ויצירתו של ברדיצ'בסקי שהיו עדיין שרויים ב"קרע שבלב" בין עולם ההלכה היהודי ממנו הגיעו, לבין העולם המודרני שבו חיו:
”בכדי להשתחרר כליל מן הלך הנפש של העבר ולמצוא מרכז כובד חדש [...] מן ההכרח הוא להיוולד מחוץ לחומת הגטו, מחוץ לקירות הישיבה וצלליה השוממים, שאין שום מפלט ושום הצלה מהם, כי חודרים הם לתוך מעמקי הנפש ונחרתים לעד בדמו של האמן...”
אגמון-ביסטריצקי עסק גם בתרגום. הבולטים שבין תרגומיו  הם "דון קיחוטה" לסרוונטס (1958) ומבחר משיריו של המשורר הצ'יליאני פבלו נרודה (1954).
מספריו

ימים ולילות, 1926, 1940, 1978.
קסמי יבשת : רשמי מסע באמריקה הדרומית, 1948
מספריו > מחזות

יהודה איש קריות, 1930
שבתאי צבי, 1931
ליל ירושלים, 1934
ירושלים ורומי, 1938
יוספוס, 1939
ישוע מנצרת, 1941
מחלפות אבשלום, 1960
חזון האדם, 1964
מספריו > תרגום

מבחר שירים, פבלו נרודה, ספרית פועלים, מרחביה, 1954.
ההידלגו החריף דון קיחוטה מן למנצ’ה, מיגל דה סרוונטס סאאוורדה, מספרדית, הציורים – מרסל ינקו, ספרית פועלים, מרחביה, 1958.
מספריו > עריכה

קהיליתנו, קובץ מאת אנשי ביתניה עילית, 1922.
תורה ובנין: לזכר הרב מאיר בר-אילן, ירושלים: הקרן הקיימת לישראל, תש"י.
לקריאה נוספת

'ביסטריצקי, נתן', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 79. (הספר בקטלוג ULI)
עליזה שנהר-אלרעי, קוראת במקור: על אגדות עתיקות וחדשות, הוצאת פרדס, 2016, הפרק "הגדה על מיתוס העדה לנתן ביסטריצקי", עמ' 193–233.
הערות שוליים

1 2 3 4  אגמון (ביסטריצקי) נתן, לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית. כתב: אבנר הולצמן
↑  נתן אגמון (ביסטריצקי), ימים ולילות : סיפור על עדה אחת, מהדורה חדשה, ספריית פועלים, 1940
↑  נתן אגמון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
↑  דוד תדהר (עורך), "נתן אגמון (ביסטריצקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2557
↑  נתן אגמון באתר GRAVEZ
↑  "משורר האישיות המשוחררת (שאול טשרניחובסקי)", העם, 30 באפריל 1917, עמ' 14
↑  י. ח. בילצקי, "קסמי יבשת לנ. ביסטריצקי, על המשמר, 11 בפברואר 1949
↑  חירם פרי, דון קיחוטה עברי חדש, מעריב, 2 בינואר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258610505171  PLWABN: 9810687515005606  BnF: cb15794630g (data)  GND: 116197862  ISNI: 0000 0000 8168 8302  LCCN: n84042971  NLA: 35715021  NTA: 145337456  SUDOC: 234821248  VIAF: 97680403   WorldCat (עם VIAF): 97680403
דניאל מונה טרואיט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1986 (בת 38) סקרמנטו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מספר צאצאים:  2
 
דניאל מונה טרואיט (באנגלית: Danielle Moné Truitt; נולדה ב-2 במרץ 1981) היא שחקנית אפרו-אמריקאית.
ראשית חייה

טרואיט נולדה וגדלה בסקרמנטו, קליפורניה. היא הייתה מיס בלאק סקרמנטו לשנת 2000 ולמדה תיאטרון ומחול באוניברסיטת מדינת סקרמנטו, בה סיימה את לימודיה ב-2004. היא עבדה לזמן קצר בבנקאות לאחר סיום הלימודים, לפני שהצטרפה לחברת תיאטרון מקומית.
קריירה

טרואיט כיכבה ב-2017 בסדרה "Rebel" (אנ') החל מ-2021 היא מככבת כסמלת המשטרה איאנה בל בסדרה "חוק וסדר: פשע מאורגן" בה מככב גם כריסטופר מלוני.
חיים אישיים

טרואיט הייתה נשואה לקלווין טרואיט החל משנת 2007, אך בשנת 2021 פרסמה שהנישואים הסתיימו. יש לה שני ילדים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Fugitive Hunter | פטריס |  |
| 2009 | Benny Bliss and the Disciples of Greatness | זמרת במקהלה |  |
| 2009 | הנסיכה והצפרדע | ג'ורג'יה | קול |
| 2009 | See Dick Run | הלן |  |
| 2010 | Thespians | דניאל | סרט קצר |
| 2013 | Stolen Moments | ארין |  |
| 2014 | ETXR | קיי |  |
| 2020 | Junebug | ג'וני | סרט קצר |
| 2020 | Moar Like Goner, Amirite? | סינתיה | סרט קצר |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Super Fun Night | מיס טי | פרק: "Li'l Big Kim" |
| 2015 | Mulaney | ילדה מס' 2 | בפרק: "Power Moves" |
| 2017 | Rebel | רבקה "רבל" נייט | תפקיד ראשי |
| 2019 | Snowfall | שילה | פרק: "The Bottoms" |
| 2020 | Deputy | צ'רלי מיניק | תפקיד ראשי |
| 2020 | שיקגו MED | ד"ר אנג'לה דאגלס | פרק: "Those Things Hidden in Plain Sight" |
| 2021–הווה | חוק וסדר: פשע מאורגן | סמלת איאנה בל | תפקיד ראשי |
| 2021–2022 | חוק וסדר: מדור מיוחד | סמלת איאנה בל | 4 פרקים |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | משחק | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | הנסיכה והצפרדע | ג'ורג'יה |  |
הערות שוליים

1 2  Leng, Cameron (2017-04-06). "Sac State alumna stars in BET police drama 'Rebel'". נבדק ב-2021-10-23.
↑  Truitt, Danielle Mone (2021-10-21). "@daniellemonetruitt". www.instagram.com. אורכב מ-המקור ב-2021-12-26. נבדק ב-2021-10-23.
↑  Gunn, Seven (2017-04-11). "An Exclusive with BET's 'Rebel', Danielle Moné Truitt" (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2021-10-23. נבדק ב-2021-10-23.
↑  Woods, Shandrika (2017-04-18). "[INTERVIEW] Actress Danielle Moné Truitt Proves That With Faith, Consistency & Hard Work, Dreams Do Come True" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-10-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018135689  VIAF: 32154865857859940667   WorldCat (עם VIAF): 32154865857859940667
עלי אל-חמאדי

עלי אל-חמאדי (בערבית: علي الحمادي, בתעתיק: עלי אלחמאדי; נולד ב-1 במרץ 2002 במיסאן שבעיראק) הוא כדורגלן עיראקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סטוק סיטי מצ'מפיונשיפ ובנבחרת עיראק.
קריירת מועדונים

אל-חמאדי גדל במחלקות הנוער של טרנמיר רוברס ושל סוונסי סיטי.
ב-20 בנובמבר 2021 חתם אל-חמאדי על חוזה לעונה וחצי בוויקומב וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה. ב-11 במרץ 2022 הושאל לברומליי מהנשיונל ליג.
ב-12 בינואר 2023 חתם בווימבלדון מהפוטבול ליג השנייה.
ב-29 בינואר 2024 חתם באיפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ. ב-24 בינואר 2025 הושאל לסטוק סיטי.
קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2021 ערך אל-חמאדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עיראק, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סוריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל עיראק לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  Ali Al-Hamadi signs for Wycombe באתר הרשמי של וויקומב וונדררס, 20 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  شاهد: بطريقةٍ جديدةٍ.. مدربُ المنتخب الوطنيّ كاساس يعلنُ القائمةَ النهائية لكأسِ آسيا 2023 والمُؤلفة من 26 لاعباً בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל העיראקית, 27 בדצמבר 2023 (בערבית)
| נבחרת עיראק – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 טאלב •  2 סולאקה •  3 ח. עלי •  4 נאטק •  5 פוטרוס •  6 עדנאן •  7 אמין •  8 באיש •  9 אל-חמאדי •  10 מ. עלי •   11 איקבאל •  12 חסן • 13 רסן •  14 האשם • 15 מחי א-דין • 16 אל-עמארי • 17 ג'אסם • 18 חוסיין • 19 א-סעיד • 20 רשיד • 21 א. עלי • 22 באסל • 23 דוסקי • 24 תחסין • 25 יחיא • 26 מאג'ד • מאמן: קסאס |  1 טאלב •  2 סולאקה •  3 ח. עלי •  4 נאטק •  5 פוטרוס •  6 עדנאן •  7 אמין •  8 באיש •  9 אל-חמאדי •  10 מ. עלי •   11 איקבאל •  12 חסן • 13 רסן •  14 האשם • 15 מחי א-דין • 16 אל-עמארי • 17 ג'אסם • 18 חוסיין • 19 א-סעיד • 20 רשיד • 21 א. עלי • 22 באסל • 23 דוסקי • 24 תחסין • 25 יחיא • 26 מאג'ד • מאמן: קסאס | עיראק |
אברהם בן-יוסף

ערך זה עוסק בשחקן ובמאי תיאטרון ישראלי. אם התכוונתם למנכ"ל משרד הביטחון, ראו .
| --- | --- |

אברהם בן יוסף ואורנה פורת ב"אהבתה של יובל אור" (1957)
 לידה:  1907 אונגני, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 בדצמבר 1980 (בגיל 73 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  באזיק כוגן 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1929–1980 (כ־51 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גנט 
 צאצאים:  ספי בן יוסף 
 פרסים והוקרה:  פרס הלוי (1963) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אברהם בן יוסף ויוסף מילוא ברומיאו ויוליה בקאמרי (1957)
לוחית זיכרון על ביתו של אברהם בן-יוסף ברחוב שינקין 65 בתל אביב
אברהם בן-יוסף ("בַּזִיק"; 1907 – 1 בדצמבר 1980) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, ממקימיו של התיאטרון הקאמרי.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

בן-יוסף נולד בשם באזיק כוגן באונגני, בסרביה. בשנת 1920 בגיל שלוש עשרה עלה עם משפחתו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה, כעבור שנתיים, משפחתו נקלעה למצוקה כספית וחזרה לבסרביה, שם סיים את לימודיו בגימנסיה הרוסית, ולאחר מכן עבר עם משפחתו לרומניה.
בן-יוסף למד הנדסה בין השנים 1924–1929 באוניברסיטת גנט בבלגיה, אך עזב את לימודיו והצטרף אל להקת תיאטרון של סטודנטים יהודים-רוסים. עם סיום לימודיו נסע בעקבות לימודי תיאטרון בהדרכתו של מקס ריינהרדט בברלין, אך בעקבות בעיות מימון, לא התקבל, לכן למד משחק תוך צפייה בהצגות תיאטרון, בד בבד למד מחול וזמרה בקופנהגן.
ביוגרפיה > קריירה אמנותית

לאחר ביסוס שלטון הנאצים בגרמניה, עלה מרומניה לארץ ישראל בשנת 1939 באוניית המעפילים "אסתיר". בארץ קיבל הזמנה לבימוי מהבמאי יצחק משה דניאל, וביים שתי הצגות, אחת למבוגרים ואחת לילדים שלא עלו על הבמה. בהמשך שיחק בקברט האמנים "פפיליון", שהקימו מרטין רוסט וסטלה קדמון, ולאחר שנסגר בשל חשש מהפצצות, הצטרף לאופרה ונמנה עם מייסדיה של האופרה הישראלית העממית בשנת 1941.
בן-יוסף הצטרף ליוסף וימימה מילוא בייסוד להקת מערכונים שהפכה לתיאטרון הקאמרי. שיחק בתיאטרון גיורא גודיק במחזמר "גבירתי הנאווה" בתפקיד הקולונל פיקרינג.
בן-יוסף כיכב בהצגות: "הלנה היפה", "העטלף", "באל בסבוי", "צלילי שוברט", "דן השומר", "סילוה", "מאז ועד היום", "אלוף בצלות ואלוף שום", "משרתם של שני אדונים", "הערב אימפרוביזציה", "הצל", "יעקובובסקי והקולונל", "הוא הלך בשדות", "אנטיגונה", "מאז גן עדן", "קרא לי סיומקה", "פיגמליון", "הקמצן", "רומיאו ויוליה", "רביזור", "הלילה השנים עשר", "אהבתה של הקיצו ורננו", "ז'אן ד'ארק", "אהבתה של יובל אור", "מרי סטיוארט", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "ארבע כנפות הארץ", "אדם לכל עת", "כנרת כנרת", "בית הבובות", "הספר מסביליה", "מנהל הבית", "פונדק הרוחות", "מה עושים עם ג'ני" ועוד.
שיחק בסרטים ובתוכניות טלוויזיה: "קריה נאמנה" (1952), "אף מלה למורגנשטיין", "שעת האמת, 42:6", "שלום", "פיצוץ בחצות" (1966), "לאט יותר" (1967), "תפילת הדרך", "סוסעץ" (1978), "חדווה ושלומיק", "מבצע יונתן", "אגדות לוד" ועוד. כן השתתף בתסכיתי "התוכנית לאם ולילד" של קול ישראל, ובהם הקריא את סיפורי "החתול הג'ינג'י" ו"סיפורי הדוד רמוס" (שכמה מהסיפורים יצאו על גבי תקליט).
בשנת 1963 זכה בפרס משה הלוי לאמנות הבמה מטעם עיריית תל אביב עבור למעלה מעשרים שנות משחק בתיאטרון הקאמרי.
בן-יוסף נפטר, בגיל 73, לאחר מחלה ממושכת. הניח אחריו רעיה, השחקנית אסתר מרגלית, ושני בנים: ספי בן-יוסף ונועם, ואח, השחקן נתן כוגן. לאחר מותו ייסדה עיריית תל אביב פרס על שמו המוענק מדי שנה לאחד משחקני התיאטרון הקאמרי.
לקריאה נוספת

לאה גילולה, "חן, קלילות ומקצועיות: על השחקן אברהם בן-יוסף", במה 172 (2005), עמ' 13–32.
הערות שוליים

↑  ברטונוב ובן יוסף זכו בפרס עיריית ת"א לאמנות הבמה, דבר, 26 במרץ 1963.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007573588305171  GND: 1200257731  VIAF: 166146461604527731877   WorldCat (עם VIAF): 166146461604527731877
דניאל סברה

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1988 (בת 36) סימי ואלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר התיכון סימי ואלי 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 חתימה:   
 www.dsavre.com
 
דניאל קתלין סברה (באנגלית: Danielle Kathleen Savre; נולדה ב-26 באוגוסט 1988) היא שחקנית אמריקאית.
ראשית חייה

סברה נולדה וגדלה בסימי ואלי קליפורניה ולה אחות אחת גדולה ממנה, שכיום לוחמת אש. החל מהתיכון היא משחקת כדורגל.
היא הייתה חברה בלהקת בנות בשם Sweet Obsession. היא החלה ללכת לאודישנים ולהופיע בפרסומות בגיל 7, התפקיד הראשון שלה הטלוויזיה היה בגיל 12. הוריה שכנעו אותה ללכת לקולג' לפני שפתחה בקריירה במשחק.
קריירה

את הקריירה שלה החלה בפרסומות. בשנת 2006 הופיעה בסרט "Bring It On: All or Nothing" (אנ'). בשנת 2009 הופיעה בסרט הדרמה "Wild About Harry" (אנ') בתפקיד מדלין, נערה בשנות ה-70 שמבינה שאבא שלה הומוסקסואל. באותה שנה, סברה נבחרה לתפקיד כוכבת הרוק בתוכנית של MTV "קאיה" (אנ') שם שיחקה במשך עונה אחת. היא גם שיחקה בסרט האימה ב-2007 "בוגימן 2" (אנ') בתפקיד הראשי של לורה פוטר.
סברה הופיעה בתפקידי אורח במספר תוכניות טלוויזיה כמו "CSI" ו"תיקים באפילה". היו לה תפקידים חוזרים בתוכנית הטלוויזיה "סאמרלנד" (אנ') כקלי, ובסדרה "גיבורים" של NBC כג'קי וילקוקס. ב"גיבורים" נפטרה הדמות שלה בפרק התשיעי של העונה הראשונה, אך היא הופיעה עוד פעמיים בעונה הרביעית.
בשנת 2016, סברה החלה לשחק כדמות הראשית של אנה בסדרת הדרמה של טיילר פרי "קרוב מדי לבית" (אנ').
בשנת 2018 החלה סברה להופיע כאחת הדמויות הראשיות בסדרה "תחנה 19", סדרת הבת של "האנטומיה של גריי" בה היא משחקת את לוחמת האש הביסקסואלית מאיה בישופ.
בשנת 2021 ביימה סברה את הסרט הקצר "הירד". בשנת 2023 היא ביימה את הפרק ה-16 של העונה השישית של "תחנה 19", בשם "Dirty Laundry".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Bring It On: All or Nothing | בריאנה |  |
| 2007 | לך תבין נשים | נערה מתבגרת |  |
| 2007 | The Final Season | סינדי אייברסון |  |
| 2007 | בוגימן 2 | לורה פורטר |  |
| 2009 | Wild About Harry | מדלין גודארט |  |
| 2014 | Jarhead 2: Field of Fire | דניאל "דני" אלן |  |
| 2015 | Wild for the Night | הבלש לואיס |  |
| 2015 | Adulterers | אשלי |  |
| 2018 | Deep Blue Sea 2 | ד"ר מיסטי קלהון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Murphy's Dozen | קאסידי | סרט טלוויזיה |
| 2001 | אחד על אחד | בריטניה | פרק: "הבית הספר מופתע" |
| 2002 | תיקים באפילה | מרסיה בריידי | פרק: "ימים שמש" |
| 2002 | ככה זה בחיים | חנה | פרקים: "The Kids Are Alright", "Oops!... I Did It Again" |
| 2004 | ככה זה בחיים | קורטני | פרקים: "All Apologies", "The Cheat Is On" |
| 2004 | CSI | איימי קיטון | פרק: "Swap Meet" |
| 2004–2005 | Summerland | קאלי | תפקיד חוזר |
| 2005 | מכושפות | פיבי החדשה | פרק: "Something Wicca This Way Goes" |
| 2005 | המפענחת | גרצ'ן שילר | פרק: "נקודת מבט" |
| 2006 | You've Reached the Elliotts | אמנדה אליוט | סרט טלוויזיה |
| 2006 | מלקולם באמצע | היידי | פרק: "לוס תוקף בחזרה" |
| 2006 | קרוב לבית | אמנדה רוט | פרק: "גרר" חם |
| 2006–2010 | גיבורים | ג'קי וילקוקס | תפקיד חוזר |
| 2007 | קאיה | קאיה | תפקיד ראשי |
| 2008 | הפער בין הדורות | ג'ני. | סרט טלוויזיה |
| 2009 | CSI: מיאמי | אשלי טאנר | פרק: "הטיול העצמי" |
| 2010 | מחוץ לחוק | לורי פארוול | פרק: "In Re: Curtis Farwell" |
| 2011 | The Glades | ג'וליין | פרק: "Breakout" |
| 2012 | Drew Peterson: Untouchable | קלואי רוברטס | סרט טלוויזיה |
| 2012 | הוליווד הייטס | ליא | תפקיד חוזר |
| 2014 | על טבעי | מרגו לאסיטר | פרק: "הגלידלינס" |
| 2015 | תפיסה | רייגן הארפר | פרק: "בשר" |
| 2016 | The Wrong Car | טרודי או'דונל | סרט טלוויזיה; |
| 2016 | שוטרים בדם | אמילי הריסון | פרקים: "מחיר הצדק", "עסק אישי" |
| 2016 | The Perfect Stalker | גרייס וינסטון | סרט טלוויזיה |
| 2016–2017 | Too Close to Home | אנה הייס | תפקיד ראשי |
| 2016–2017 | T@gged | גברת דאוסון | סדרת אינטרנט; תפקיד חוזר (עונות 1–2) |
| 2017 | Happily Never After | קייט. | סרט טלוויזיה |
| 2018–2024 | תחנה 19 | מיה בישופ | סדרת קבועה; 104 פרקים; גם במאית (פרק 1) |
| 2020–2023 | האנטומיה של גריי | מיה בישופ | 6 פרקים (עונות 16–19) |
הערות שוליים

↑  Danielle Savre Biography - TV.com, web.archive.org, ‏2009-01-25
1 2  "Danielle Savre Talks Maya Bishop's Roller-Coaster Season and Getting to Direct Her First 'Station 19' Episode". Shondaland. 3 במאי 2023. ארכיון מ-2023-05-08. נבדק ב-2023-05-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tristan Sinns (2 בנובמבר 2007). "Boogeyman 2 (2008)". Dread Central. ארכיון מ-2017-10-20. נבדק ב-2016-06-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denise Petski (21 ביוני 2016). "Too Close To Home: Tyler Perry TLC Drama Series Sets Cast; Heather Locklear To Guest Star". Deadline Hollywood. ארכיון מ-2018-06-28. נבדק ב-2016-08-19. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jose Bastidas (30 במרץ 2018). "'Station 19': Twitter Applauds Bisexual Main Character". ארכיון מ-2020-06-25. נבדק ב-2020-12-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Heard". Nevada Women's Film Festival. ארכיון מ-2023-05-08. נבדק ב-2023-05-08.
↑  Jose Alejandro Bastidas (4 במאי 2023). "'Station 19' Star Danielle Savre Talks 'Pressure' of Directing TV for the First Time: 'The Scope of the Script Is Huge'". The Wrap. ארכיון מ-2023-05-17. נבדק ב-2023-05-23. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5587925  BnF: cb15734901g (data)  ISNI: 0000 0000 1314 4661  VIAF: 5258399   WorldCat (עם VIAF): 5258399
הנס ורנר הנצה

| --- | --- |

הנצה, 1960
 לידה:  1 ביולי 1926 גיטרסלו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 באוקטובר 2012 (בגיל 86) דרזדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Hans Werner Henze 
 מקום קבורה:  לאציו 
 מוקד פעילות:  קלן, מרינו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 זרם:  מוזיקה קלאסית של המאה ה-20 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה ווקאלית, סימפוניה, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים והוקרה:  Royal Philharmonic Society Award (Chamber-Scale Composition) (2000)  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (2010)  פרס האמנות של ברלין (1958)  פרס ארנסט פון סימנס (1990)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1998)  פרס המוזיקה של דיסבורג (1995)  פרימיום אימפריאל (2000)  פרס בך של העיר החופשית של המבורג (1983)  מדליית הנס פון בילוב (1997)  אביר בלגיון הכבוד  Deutscher Tanzpreis  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר 
 פרופיל ב-IMDb
 
הנס ורנר הנצה (בגרמנית: Hans Werner Henze; ‏1 ביולי 1926 – 27 באוקטובר 2012) היה מלחין גרמני-איטלקי שנודע בהשקפותיו השמאלניות. בשנת 1953 היגר מגרמניה המערבית לאיטליה בגלל אי-הסובלנות כלפי דעותיו הפוליטיות וההומוסקסואליות, והתגורר בכפר מרינו בחבל לאציו באיטליה.
הנצה, מרקסיסט מושבע וחבר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית, כתב יצירות המפארות את הו צ'י מין ואת צ'ה גווארה. בעת ביצוע הבכורה בהמבורג, בשנת 1968, של יצירתו הרקוויאם לצ'ה גווארה, שהוכתרה בשם "רפסודת מדוזה" (Das Floss der Medusa), קמה מהומה ונעצרו מספר אנשים, כולל הליבריתן, בגלל הנפת דגל אדום על הבמה. הנצה עשה שנה בהוראה בקובה, אם כי בהמשך השתנה יחסו לקסטרו.
ילדות ונעורים

הנס ורנר הנצה נולד בשנת 1926 בווסטפאליה שבגרמניה, הבכור בששת ילדיו של פרנץ הנצה (1898–1945), מורה, ושל אשתו מרגרט אדל לבית גדלמאכר (1907–1976). כבר בגיל צעיר גילה עניין באמנות ובמוזיקה. תחומי עניין אלה, יחד עם השקפותיו הפוליטיות, יצרו חיכוכים בינו לבין אביו השמרני. הוא החל ללמוד בבית הספר למוזיקה בבראונשווייג בשנת 1942, אך נאלץ להפסיק את לימודיו כשגויס לצבא בשנת 1944, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. כעבור זמן קצר נפל בשבי והוחזק במחנה שבויים בריטי עד סוף המלחמה. בשנת 1945 היה למלווה בתיאטרון העירוני של בילפלד ובשנת 1946 חזר ללימודי המוזיקה אצל וולפגנג פורטנר בהיידלברג.
בשנותיו הראשונות כמלחין עבד בשיטת שנים-עשר הטונים, למשל בסימפוניה הראשונה שלו ובקונצ'רטו לכינור משנת 1947. בשנת 1948 התמנה לעוזר מוזיקלי בתיאטרון הגרמני בקונסטנץ, שם נוצרה האופרה הראשונה שלו, "תיאטרון הפלא" (על פי סרוואנטס).
בשנת 1950 התמנה למנצח הבלט בתיאטרון בויסבאדן, שם חיבר שתי אופרות לרדיו, את הקונצ'רטו הראשון שלו לפסנתר, ואת יצירתו הבימתית הראשונה הראויה לשמה, אופרה בהשפעת ג'אז בשם "שדרת הבדידות", עיבוד מודרני לסיפור "מאנון לסקו" המסורתי. הוא לקח גם חלק בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט, אמצעי חשוב לקידום טכניקות אוונגארד.