stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונקרס Ju 90

היונקרס Ju 90 היה מטוס נוסעים ותובלה שפותח על ידי חברת יונקרס וטס לראשונה בשנת 1937. המטוס פותח מדגם המפציץ Ju 89 שבוטל זמן קצר לפני כן. הוא שימש כמטוס נוסעים בחברת לופטהאנזה וכמטוס תובלה כבד בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה. סך הכל הושלמו 18 יחידות של המטוס עד סוף המלחמה, שניים מהם שרדו והגיעו ליידי בעלות הברית, אך הם נגרטו זמן קצר לאחר מכן.
יוניון פסיפיק

| --- | --- |
סמל החברה
מפת מסילותיה של יוניון פסיפיק
מפת מסילותיה של יוניון פסיפיק
 נתונים כלליים
 סוג:  חברת רכבות
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (CNP) 
 תקופת הפעילות:  1862–הווה (כ־162 שנים)
 חברות בנות:  Spokane International Railroad 
 מיקום המטה:  אומהה, נברסקה
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית 
  
 http://www.up.com/
 
צמד קטרים רבי עוצמה של יוניון פסיפיק במעלה מעבר קייהון, בהרי סן ברנרדינו בקליפורניה, בשנת 1991
יוניון פסיפיק (באנגלית: Union Pacific Railroad; ר"ת: UP; סמל מניה ב-NYSE:‏ UNP) היא חברת הרכבות הגדולה והוותיקה בארצות הברית. מטה החברה נמצא באומהה, נברסקה.
רשת המסילות של יוניון פסיפיק מכסה את רוב מדינות מרכז ומערב ארצות הברית, החל ממערב לקו העובר בין הערים שיקגו וניו אורלינס. נכון ל-31 בדצמבר 2008, יוניון פסיפיק מפעילה 51,518 קילומטר של מסילות, מתוכן 42,118 ק"מ נמצאים בבעלות החברה. בשני מדדים אלה זוהי חברת הרכבות הגדולה ביותר בארצות הברית. יוניון פסיפיק הגיעה לגודלה הנוכחי לאחר שרכשה מספר גדול של חברות רכבת, ביניהן את החברות: מיזורי פסיפיק, שיקגו אנד נורת' וסטרן, וסטרן פסיפיק, מיזורי-קנזס-טקסס, וסאת'רן פסיפיק. נכון לשנת 2009. בבעלות יוניון פסיפיק אף 26% מתוך חברת Ferromex שהיא תאגיד הרכבות הגדול ביותר במקסיקו.
המתחרה העיקרית של יוניון פסיפיק היא חברת הרכבת BNSF המפעילה מסילות באזור גאוגרפי דומה.
היסטוריה

חברת יוניון פסיפיק התאגדה ב-1 ביולי 1862, על רקע כניסתו לתוקף של חוק המסילות הפסיפיות משנת 1862 (באנגלית: Pacific Railway Act of 1862), אשר נועד לסייע לסלילת מסילות והקמת רשת טלגרף ממערב לנהר מיזורי. תחת הנהגתו של מחזיק המניות העיקרי בחברה, ד"ר תומאס דורנט, נסללה המסילה הראשונה בעיר אומהה בנברסקה. בשנת 1869 נוצר חיבור בין מסילותיה של יוניון פסיפיק, לאלו של חברת סנטרל פסיפיק, בפיסגת פרומוטורי ביוטה, ובכך לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, קם קשר מסילתי רצוף החוצה את יבשת צפון אמריקה, דרך ארצות הברית. בהמשך השתלטה חברת יוניון פסיפיק על שלוש חברות רכבת מורמוניות וכך רכשה מסילות מדרום לסולט לייק סיטי ולתוך עמק יוטה, ואף מצפון ליוטה אל איידהו. החברה המשיכה לסלול והגיעה לדנוור ולפורטלנד במדינת אורגון. החברה רכשה את חברת קנזס פסיפיק ואף החזיקה במסילה צרה אשר הובילה ללב הרי הרוקי בקולורדו.
בשנת 1872 הייתה החברה מעורבת בשערוריית שוחד של חברי בית הנבחרים האמריקאי, הידועה בשם סקנדל קרדיט מובילייה (באנגלית: Crédit Mobilier scandal). מצוקותיה הכלכליות של החברה הובילו למצב של חדלות פרעון בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, אחריו עברה החברה ארגון מחדש ושמה שונה מ- Union Pacific Railroad ל- Union Pacific Railway ב-24 בינואר 1880. מאותה עת היה מחזיק המניות העקרי בה ג'יי גולד. גם חברה חדשה זו הכריזה על חדלות פרעון בשנת 1893, אולם ב-1 ביולי 1897 קמה החברה לתחיה ושבה לשמה המקורי. בתקופה זו מכרה החברה חלק מנכסיה, אולם בתחילת המאה ה-20 התאוששה החברה ורכשה מחדש את אותם נכסים שמכרה. בשנת 1936 ייסדה החברה עיירת נופש וסקי בשם סאן ואלי במדינת איידהו לרווחת עובדיה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שבה החברה לרכוש חברות רכבת קטנות יותר ובשנת 1996 רכשה את חברת הרכבות סאותרן פסיפיק.
מטה החברה שוכן בעיר אומהה בנברסקה מאז היווסדה. מטה החברה עבר לבניין משרדים חדש בשנת 2003. בעיר פועלים גם מוסכי ציוד נייד של החברה וחצר עיתוקים גדולה.
חיוטין אדריכלים

| --- | --- |
מיכאל וברכה חיוטין במשרדם, 2015
מיכאל וברכה חיוטין במשרדם, 2015
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  היכל המשפט חיפה
 פרסים והוקרה:  פרס רכטר (שלוש פעמים), פרס א.מ.ת
 אתר משרד חיוטין אדריכלים
בניין מעבדות ביוטכנולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בתכנון האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין
בניין הסנאט באוניברסיטת בן-גוריון
הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר
חיוטין אדריכלים הוא משרד אדריכלים ישראלי המתמחה בתכנון מבני ציבור. המשרד, השוכן בגבעתיים, הוקם על ידי בני-הזוג ברכה ומיכאל חיוטין בשנת 1978. הוא מרבה להשתתף בתחרויות, שברבות מהן אף זכה בפרס ראשון ושני. עבודתם של חיוטין אדריכלים גם זכתה לאותות הוקרה, לרבות פרס א.מ.ת למצוינות באדריכלות (לברכה חיוטין, 2020), אות האדריכלות על תכנון מבנה ציבור ופרס מפעל חיים מטעם עמותת האדריכלים (2018), ושלושה פרסי רכטר: בשנת 1996 על תיאטרון גבעתיים, בשנת 2007 על היכל המשפט חיפה ובפעם השלישית בשנת 2018 על בניין האקדמיה ע"ש פולונסקי במכון ון ליר בירושלים.
מקימי המשרד

מיכאל חיוּטין נולד בשנת 1941 בעיר וילנה ובשנת 1948 עלה לישראל. למד הנדסת בנין ואדריכלות בטכניון, והשלים את הדוקטורט שלו בלימודים טכניים בשנת 1975.
ברכה חיוטין נולדה ברעננה בשנת 1947. ב-1972 סיימה לימודי אדריכלות בטכניון ולאחר מכן השתלבה במשרדם של האדריכלים אורה ויעקב יער, שם עבדה, בין השאר, על תוכנית שכונת "נווה כפיר" בדרום תל אביב. בין השנים 1973–1977 עבדה במשרדו של האדריכל רם כרמי.
בני הזוג פתחו את משרדם המשותף בשנת 1978. המשרד מתמחה במבני ציבור, חלקם מבני אקדמיה וחלקם מבנים עירוניים. לאורך השנים ניגשו לתחרויות אדריכלים רבות, שבחלקן זכו בפרסים לרבות פרסים ראשונים לביצוע. בשנת 2018 זכו בני הזוג בפעם האחרונה במשותף בתחרות שארגנה עיריית ירושלים לתכנון חידוש כיכר ספרא וסביבתה הקרובה. חודשים ספורים לאחר מכן, ב-16 במרץ 2019, נפטר מיכאל חיוטין ממחלה קשה. המשרד ממשיך לפעול בראשותה של ברכה חיוטין, בשם "חיוטין אדריכלים".
פרויקטים נבחרים

הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב (בשיתוף דן איתן), 1988
מתחם בית ראשונים, גבעתיים, 1992
220 יח"ד, רעות, 1994
תיאטרון גבעתיים, 1996
מוזיאון מאנה כץ, חיפה, פרס ראשון בתחרות, 2000 (לא בוצע)
בניין הסנאט, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2002
היכל המשפט חיפה, פרס ראשון בתחרות, 2004
כיכר דייכמן, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006
מוזיאון הסובלנות, ירושלים (האדריכלים התפטרו לפני ביצוע), 2010
בית הסטודנט ע"ש האטר, אוניברסיטת חיפה, 2010
בניין האקדמיה ע"ש פולונסקי, קמפוס מכון ון ליר, 2014
בניין מעבדות ביוטכנולוגיה, אוניברסיטת בן-גוריון, 2015
חידוש כיכר ספרא, ירושלים, מקום ראשון בתחרות (בשיתוף דניאל שטרסבורגר, לא בוצע), 2018
פרסומים נבחרים

Architecture For Justice: The Haifa Courthouse (מוזיאון תל אביב לאמנות, שנת 2006)
זה בתהליך3X: חיוטין אדריכלים (זהזהזה גלריה לאדריכלות, שנת 2007)
אדריכלות החברה האוטופית: קיבוץ ומושב (הוצאת מאגנס, שנת 2010)
מחזון למציאות: אדריכלות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב 2006-1990 (הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שנת 2010)
Chyutin Architects 1980-2010 (הוצאת ABC, שנת 2012)
בנפרד מעבודתו במשרד האדריכלים, מיכאל חיוטין גם פרסם מחקרים רבים על הממדים התאולוגיים, הפוליטיים והאסתטיים של ספרות המקרא והבית השני.
הערות שוליים

↑   נעמה ריבה, האם סוף סוף לירושלים תהיה כיכר, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2018
↑   נעמה ריבה, מת מיקי חיוטין, מגדולי האדריכלים בישראל, באתר הארץ, 17 במרץ 2019
↑  נועם דביר, החלה בניית מוזיאון הסובלנות בי-ם: המתכננים טוענים להפרת חוזה, באתר הארץ, 19 ביוני 2012
↑  ניסן אררט, הריאיון עם האל במשכן ובמקדש, שנתון שאנן: כתב עת רב-תחומי מקוון בענייני חינוך, יהדות וחברה 16, 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 158608690
יוניון סיטי

| --- | --- |
כנסיית סנט מיכאל בעיר
כנסיית סנט מיכאל בעיר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו ג'רזי ניו ג'רזי
 מחוז:  הדסון
 ראש העיר:  בריאן פ. סטאק
 תאריך ייסוד:  1 ביוני 1925
 שטח:  3.322 קמ"ר
 גובה:  60 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  68,589 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  20,004 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  40°46′04″N 74°01′55″W﻿ / ﻿40.767777777778°N 74.031944444444°W﻿ / 40.767777777778; -74.031944444444 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 https://www.ucnj.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה יוניון סיטי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה יוניון סיטי(למפת ניו ג'רזי רגילה) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטייוניון סיטי(למפת ניו ג'רזי מוגדלת) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטייוניון סיטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יוניון סיטי (אנגלית: Union City, מילולית: עיר האיחוד) היא עיר במחוז הדסון שבניו ג'רזי, ארצות הברית. נכון ל-2010, בעיר מתגוררים 66,455 תושבים. והיא העיר המאוכלסת בצפיפות הגבוהה ביותר בארצות הברית. שטח העיר הוא 3.322 קמ"ר, כך שעל כל קילומטר רבוע מתגוררים 20,004 תושבים. העיר אוחדה משני יישובים קטנים יותר ב-1 ביוני 1925, וגלי הגירה הגדילו את האוכלוסייה בצורה ניכרת מיד לאחר מכן.
העיר מהווה חלק ממטרופולין ניו יורק, ויש בה ריכוז היספאני גדול, בעיקר מקובה, מה שהעניק לעיר את כינויה "הוואנה על הדסון".
בין תושבי העיר ניתן למנות: אוטו מסמר (יוצרו של פליקס החתול), הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם שבזמנו הייתה לו שם ישיבה לבחורים מתמידים מסביב לשעון, אחר כך הקהילה נוהלה על ידי חתנו הרב שלמה גולדמן האדמו"ר מזוועהיל צאנז, שחקן הכדורסל ניקוס גאליס והזמר אייקון. סנאטור רוברט מננדז, יו"ר ועדת החוץ של הסנאט האמריקאי גדל ולמד בעיר זו מילדות ועד סיום בית ספר תיכון.
הערות שוליים

↑  http://www.njelections.org/2011-legislative-districts/towns-district.pdf#page=14
↑  לשם השוואה, בני ברק היא העיר היחידה בישראל הצפופה יותר מיוניון סיטי, עם 22,239 תושבים לקמ"ר (נכון ל-2011).
| דגל ניו ג'רזי מדינת ניו ג'רזי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טרנטון |  |
| אזורים גאוגרפיים | מרכז ג'רזי • חוף ג'רזי • שפלת ניו ג'רזי • צפון ג'רזי • פיין בארנס • דרום ניו ג'רזי • עמק הדלאוור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ניוארק • ג'רזי סיטי • פטרסון • אליזבת • טרנטון • קליפטון • קמדן • פסאיק • יוניון סיטי • איסט אורנג' • בייון • ויינלנד • ניו ברונסוויק • פרת' אמבוי • הובוקן • פליינפילד • האקנסק • קירני • לינדן • אטלנטיק סיטי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו ג'רזי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7695475-4  MusicBrainz: 1fd5fdb7-60a6-4ff8-977a-ce4f1747efed  VIAF: 247433625   WorldCat (עם VIAF): 247433625 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוניון מוטורס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ג'ורג' חורש
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 חברת אם:  קבוצת יוניון
 משרד ראשי:  יגאל אלון 67, תל אביב
 בעלות:  ג'ורג' חורש
 מוצרים עיקריים:  ייבוא מכוניות
  
 www.toyota.co.il
 
יוניון מוטורס בע"מ, אחת החברות ב"קבוצת יוניון", היא היבואן הרשמי של מכוניות טויוטה, לקסוס וג'ילי לישראל.  אולם התצוגה הראשי של החברה שוכן במגדל טויוטה שברחוב יגאל אלון בתל אביב.
היסטוריה

החברה הוקמה בישראל בשנת 1991 על יד ג'ורג' חורש, איש עסקים יליד איראן. בשנת 1969, חורש החל לעבוד עם התאגיד היפני טויוטה, כשהחברה שהחזיק  עם שותף מוסלמי החליטה לייבא מלגזות תוצרת טויוטה לאיראן.  ב-1971, החלה החברה לייבא לאיראן גם את רכבי טויוטה. בשנת 1979, בעקבות המהפכה האסלאמית ברח ללונדון וב-1985 הקים עם שותפו עזרא דגמי את סוכנות הרכב "יוניון מוטורס" שעסקה בייבוא ומכירת מכוניות. ב-1991 הקימו השניים גם בישראל את סוכנות הרכב "יוניון מוטורס" שקיבלה את הזיכיון לייבוא מכוניות תוצרת טויוטה על בסיס ההיכרות הקודמת עם חורש. בשנת 1993 עלה חורש לישראל, לאחר שחי קרוב ל-15 שנים באנגליה. בשנת 1999 יוניון מוטורס שבאנגליה הפסיקה את פעילותה.
בפברואר 2020 החלה לייבא ולשווק כלי רכב חשמליים מתוצרת GAC הסינית.
בדצמבר 2020 נבחרה הקבוצה לייבא את רכבי ג'ילי לישראל.
הערות שוליים

↑  UNION MOTORS ENTERPRISE LIMITED
↑  אורה קורן, טויוטה הביעה אמון ביבואן המלגזות מטהראן, באתר הארץ, 21 בפברואר 2010
↑  אלי שאולי, יוניון מוטורס, יבואנית טויוטה, תייבא את מותג ג'ילי, באתר אוטו, ‏13 בדצמבר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונקרס Ju 52

יונקרס JU 52 (בגרמנית - Junkers Ju 52) הוא מטוס תובלה גרמני שיוצר בין 1931 ל-1945. המטוס היה בשימוש אזרחי וצבאי. בשימוש האזרחי שימש כ-12 חברות תעופה, ובין היתר את חברות סוויסאייר ולופטהאנזה כמטוס נוסעים ומטוס מטען. בתפקידו הצבאי שימש בעיקר את הלופטוואפה כמטוס תובלה ללוחמים וציוד, ולעיתים אף כמפציץ קל. המטוס הגיע למהירות של 350 קמ"ש ויכל לשאת 20 לוחמים.
גם לאחר המלחמה המשיכו חברות תעופה וחילות אוויר להשתמש במטוס, והשימוש בו נמשך עד אמצע שנות ה-80.
הערות שוליים

↑  חלומותיו הרעים של היטלר, הצופה, 21 ביוני 1940
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536260305171  GND: 4120529-7  LCCN: sh85071053  NARA: 10666247 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מטוסים ובנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יום הנגול

יום הנגול, הקרוי גם יום הכרזת הנגול או יום האלפבית הקוריאני, הוא יום זיכרון לאומי קוריאני להנצחת ההמצאה וההכרזה על הנגול, האלפבית של השפה הקוריאנית על ידי המלך סג'ונג הגדול. בקוריאה הדרומית נוהגים לציין יום זה ב-9 באוקטובר, ואילו בקוריאה הצפונית – ב-15 בינואר.
על פי "תולדות המלך סג'ונג", הכריז המלך סג'ונג על פרסום "הונמין ז'אונגאום", המסמך שהציג לראשונה את האלפבית החדש, שבמקור היה קרוי באותו שם, בחודש התשיעי של שנת הירח ב-1446.
ב-1926 חגגה "אגודת ההנגול" את יום השנה ה-480 (8 פעמים מחזור של 60 שנה) להכרזת הנגול ביום האחרון של החודש התשיעי בלוח השנה המבוסס על הלבנה, שהוא 4 בנובמבר בלוח הגרגוריאני. חברים באגודה הכריזו על יום זה כיום הזיכרון הראשון של ה"גגיאנה" (가갸날). מקור השם מ"גגיָאגאוּל" (가갸글) כינוי מוקדם להנגול שהיה מקובל בשפת הדיבור, והמבוסס על דקלום שתפקידו היה לסייע בשינון האלפבית והמתחיל ב"גגיה גאוגיאו" (가갸거겨).
ב-1928, זמן קצר לאחר שהמונח הנגול, שנטבע במקור ב-1913 בידי "ז'וּ סיגיאוֹנג", הפך לשם המקובל החדש לאלפבית, הוסב שמו של יום הזיכרון ל"הנגולאל". יום זה נחגג בהתאם ללוח הלבנה.
ב-1931 הוזז יום הזיכרון ל-29 באוקטובר בלוח הגרגוריאני.
ב-1934 עלתה הטענה שחייבים להניח כי ב-1446 השתמשו בלוח היוליאני והיום הוזז שוב והפעם ל-28 באוקטובר.
הונמין ז'אונגאום
ב-1940 נתגלה עותק מקורי של ה"הונמין ז'אונגאום האראי", כרך של פרשנות ל"הונמין ז'אונגאום", שהופיע זמן קצר לאחר פרסום המסמך המקורי שאותו פירש. ממסמך זה התברר כי "הונמין ז'אונגאום" הוכרזה במהלך עשרת הימים הראשונים ("סאנגסן" – בהנגול 상순, בהנג'ה 上旬) של החודש התשיעי. היום העשירי של החודש התשיעי ב-1446 על פי לוח הלבנה ב-1446, היה זהה ל-9 באוקטובר על פי הלוח היוליאני. לאחר שהוקמה ממשלת קוריאה הדרומית ב-1945 הוכרז יום הנגול כחג רשמי המצוין ב-9 באוקטובר ושבו יוצאים עובדי המדינה לחופשה.
ב-1991 בוטל מעמדו הרשמי של יום הנגול כיום חופשה, בשל לחץ מצד ארגוני המעסיקים, במטרה להגדיל את מספר ימי העבודה, יחד עם הנהגת יום האו"ם הקוריאני. עם זאת, נותר מעמדו הרשמי של יום הנגול כיום זיכרון לאומי. אגודת ההנגול ניהלה מסע תעמולה על מנת להחזיר לחג את מעמדו הקודם, אך בלא הצלחה.
קוריאה הצפונית חוגגת את היום המקביל "יום צ'וסנגול" ב-15 בינואר על מנת לציין את היום ב-1445 (1444 על פי לוח הלבנה) שמאמינים כי היה יום היצירה המקורי של "הונמין ז'אונגאום".
כמה בלשנים אמריקאים וגרמנים, כולל ג'יימס ד. מקקאולי המנוח, חגגו יום זה מדי שנה לאות הכרה ביצירת האלפבית הקוריאני כהישג בלשני בעל משמעות עולמית.
טור דה יורקשייר

| --- | --- |

לוגו המרוץ
 מדינות:  בריטניה בריטניה
 סוג:  מרוץ קטעים
 חודש:  מאי ואפריל
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  2015
 מרוצים עד כה:  5
 מנצח ראשון:  נורווגיה לארס פטר נורדהוג
 מנצח אחרון:  בריטניה כריס לולס
 שנת מרוץ אחרונה:  2019
 
טור דה יורקשייר (באנגלית: Tour de Yorkshire) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך במחוז ההיסטורי יורקשייר בבריטניה מאז 2015.
היסטוריה ומסלול

המרוץ נוסד ב-2015 על ידי חברת ASO, שהיא גם החברה המארגנת של הטור דה פראנס. ולאחר ששלושת השלבים הראשונים בטור דה פראנס 2014 החלו באזור יורקשייר ונחלו הצלחה גדולה מבחינת קהל ואווירה, ASO החליטו לקיים שם מרוץ קבוע.
המהדורה הראשונה של המרוץ כללה רק שלושה שלבים מישוריים ונוצחה על ידי לארס פיטר נורדהוג הנורווגי מקבוצת סקיי. גם מהדורות 2016 ו-2017 כללו רק שלושה קטעים ונוצחו על ידי תומא ווקלר וסרז' פאוולס בהתאמה. מ-2018, המרוץ התרחב לארבעה קטעים.
מנצחים > כללי

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | נורווגיה לארס פיטר נורדהוג | קבוצת סקיי |
| 2016 | צרפת תומא ווקלר | דיירקט אנרז'י |
| 2017 | בלגיה סרז' פאוולס | דיימנשן דאטה |
| 2018 | בלגיה גרג ואן אוורמאט | BMC Team Racing |
| 2019 | בריטניה כריס לולס | קבוצת אינאוס |
מנצחים > קטגוריית ההרים

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | צרפת ניקולה אדה | קופידיס |
| 2016 | אוסטרליה ניית'ן האס | דיימנשן דאטה |
| 2017 | הולנד פיטר ווינינג | רומפוט |
| 2018 | צרפת סטפן רוסטו | קופידיס |
| 2019 | צרפת ארנו קורטייל | ויטאל קונספט |
| 2020 | בוטל בשל מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת |  |
| 2021 | בוטל בשל מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת |  |
| 2022 | בוטל בשל קשיים פיננסיים |  |
מנצחים > קטגוריית הנקודות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | נורווגיה לארס פיטר נורדהוג | קבוצת סקיי |
| 2016 | הולנד דילן חרונבייחן | לוטו אנ.אל יומבו |
| 2017 | אוסטרליה קיילב יואן | אוריקה-סקוט |
| 2018 | בלגיה גרג ואן אוורמאט | BMC Team Racing |
| 2019 | בריטניה כריס לולס | קבוצת אינאוס |
| 2020 | בוטל בשל מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת |  |
| 2021 | בוטל בשל מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת |  |
| 2022 | בוטל בשל קשיים פיננסיים |  |
יום המתכנת

יום המתכנת הוא חג מקצועי המוכר על ידי חברות היי-טק רבות המצוין ביום ה-256 (ה-100 בהקסאדצימלי, או 28) של כל שנה (13 בספטמבר בשנים רגילות ו-12 בספטמבר בשנים מעוברות).
המספר 256 נבחר מכיוון שזהו המספר של ערכים ייחודים הניתנים לייצוג בבית (8 ביטים).
הכרה רשמית

יום המתכנת הוצע על ידי Valentin Balt, שכיר בחברת Parallel Technologies. בשנת 2002 הוא אסף חתימות עבור עצומה שהוגשה לממשלת רוסיה על-מנת שתכיר ביום הזה כחג רשמי.
ב-1 בספטמבר 2009 נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על העצומה.
חינוך בטנזניה

מערכת החינוך בטנזניה לא השתנתה למרות שבמרוצת השנים עברה טנזניה שינויים רבים. המבנה הכללי של החינוך בטנזניה כולל שנתיים של חינוך טרום יסודי לגילאי 5-6, לאחר מכן 7 שנים של השכלה יסודית חינמית לגילאי 7-13, 4 שנים של השכלה תיכונית בסיסית לגילאי 14-17 (תבניות 1-4), שנתיים של השכלה תיכונית מתקדמת לגילאי 18-10 (תבניות 5 ו-6) ולבסוף 3 או יותר שנים של חינוך על תיכוני. הלימודים בבתי הספר התיכונים ובאוניברסיטה כרוכים בתשלום.
מערכת החינוך בטנזניה נתמכת הן על ידי המגזר הציבורי והן על ידי המגזר הפרטי.
השכלה טרום יסודית

כל ילד שמלאו לו לפחות חמש שנים רשאי להירשם למסגרת של חינוך טרום- יסודי לתקופה של שנתיים .
ההגעה למסגרת אינה בגדר חובה.
החינוך הטרום-יסודי מהווה אתגר גדול במדינת טנזניה, מכיוון שהוא אינו מקבל משאבים מתאימים כמו בתי הספר היסודיים והתיכוניים, הכיתות מכילות מספר רב של תלמידים והמשאבים מוגבלים. מורים בחינוך הטרום-יסודי מקבלים שכר נמוך יותר ממורים במערכת החינוך היסודי והתיכוני, וכן הכשרה פחותה ופחות כלים על מנת להקנות חוויית לימודים איכותית וטובה.
בנוסף, קיימים הבדלים בין כיתות באזורים עירוניים או כפריים בטנזניה. באזור הכפריים יש חלל כיתתי קטן יותר, מספר תלמידים גדול יותר בכל כיתה, יחס פחות טוב של מורים לתלמידים, פחות משאבים ופחות מורים מיומנים. מידת ההכשרה של המורים נמצאה כשמשפיעה על איכות הלמידה יותר ממשאבים ותנאים פיזיקליים.
השכלה יסודית

בתי הספר הציבוריים מלמדים בשפות סווהילית (Swahili) ואנגלית. מספר בתי ספר פרטיים, הדורשים שכר לימוד, מלמדים גם הם באנגלית. מורים הדוברים שפות של קבוצות אתניות שונות (למעט סווהילית), אינם מורשים להשתמש בהן לצורך הוראה, אך עם זאת במקרים מסוימים בשלבי החינוך הראשונים הם עלולים להשתמש בשפות אלו באופן לא רשמי.
כל ילד שמגיע לגיל שבע, מחויב לקחת חלק במערכת החינוך.
השכלה יסודית > ביטול שכר לימוד

תשלום שכר הלימוד לבתי ספר יסודיים בוטל בשנת 2002, אך משפחות ממשיכות לשלם עבור שירותים נוספים המסופקים על ידי בית הספר.
השכלה יסודית > סטטיסטיקת רישום והוראה

הפחתת תשלום שכר הלימוד הובילה לעליה משמעותית במספר הילדים שנרשמו לבתי ספר יסודיים, ב-2001 נרשמו 4,839,361 תלמידים, בשנת 2006- 7,959,884 תלמידים, ובשנת 2008- 8,410,000 תלמידים. עלייה זו במספר התלמידים לא לוותה בעלייה פרופורציונלית במשאבים הכרחיים ללימוד כגון מורים, כיתות לימוד וספרי לימוד. היחס בין מספר התלמידים למספר המורים שהוכשרו בשנת 2010 היה 54:1, זאת בניגוד למטרה שהמדינה הציבה לעצמה, ליחס של מקסימום מורה לכל 40 תלמידים. כל המחוזות במדינה חרגו מהמטרה שהוצבה, למעט המחוזות Kilimanjaro ו-Dar Es Salaam . בשנת 2007, 3% מהתלמידים במדינה היו בעלי ספרי מתמטיקה, זאת לעומת 7% בשנת 2000. השלטון המקומי אחראי על תשלום משכורות המורים ועל מתן חומרי הוראה לבית הספר. הממשלות המקומיות אחראיות על הוצאות התפעול והניהול של בתי הספר היסודיים, בזמן שההורים דואגים למתן חומרי למידה בסיסיים כמו עפרונות ומחברות. בנוסף, הממשלה המקומית אחראית להקמה ולבנייה של בתי הספר. ישנן קרנות הנותנות מענקים לבניית כיתות לימוד, דיור המורים, שירותים, ושיפור מבנים קיימים של בית הספר ומתקנים.
מנתונים סטטיסטים של המדינה דווח כי בשנת 2000, 57% מהילדים בגילאי 5-14 נכחו בבית הספר .
השכלה יסודית > תוכנית לימודים ושפת הוראה

המוסד לחינוך בטנזניה (Tanzania Institute of Education) הוא הגוף העיקרי שאחראי על פיתוח תוכנית הלימודים. גוף זה מרכיב תוכניות, סילבוסים, כלים פדגוגיים כמו ספרי לימוד, והדרכות מעבדה. בנוסף הוא מכשיר מורים בתוכניות לימוד חדשניות ומפקח על יישום תוכניות אלו בבתי הספר .
תוכנית הלימוד בטנזניה מורכבת מ-12 נושאים: שפת סווהילית, מתמטיקה, מדעים, גאוגרפיה, אזרחות, היסטוריה, אנגלית, נושאים מקצועיים, צרפתית, דת, טכנולוגיית מידע ותקשורת וספורט. בתוכנית הלימודים מודגש פיתוח כישורים בקרב התלמידים: חשיבה יצירתית וביקורתית, תקשורת, חשיבה כמותית, אוריינות טכנולוגית, מיומנויות חברתיות ואישיות, ולמידה עצמאית .
בשנת 2010 מלבד שמונה בתי ספר, סווהילית הייתה שפת ההוראה השנייה ב-15,816 בתי הספר היסודיים הציבוריים הפרוסים ברחבי הארץ. לעומת זאת, באותה השנה, ב-539 מתוך 551 מבתי הספר היסודיים הפרטיים, אנגלית הייתה שפת ההוראה השנייה.
השכלה יסודית > מבחנים ארציים

לפי החוק הנוכחי, תלמיד נדרש לעבור בהצלחה את מבחני בית הספר היסודי (Primary School Leaving Examination), על מנת לקבל תעודת מעבר לחטיבת הביניים. בשנת 2006, מעל ל-70% מהתלמידים שנגשו למבחנים עברו אותם בהצלחה. בשנת 2009, שיעור המעבר לחטיבות הביניים ירד בצורה משמעותית, ורק 49.4% מהתלמידים שנגשו למבחנים עברו אותם בהצלחה. מחוז ה-Dar es Salaam הוא בעל שיעור המעבר הגבוה ביותר (69.8%), בעוד שמחוז Shinyanga הוא בעל שיעור המעבר הנמוך ביותר (31.9%). קיים פער משמעותי בשיעור המעבר בין גברים לנשים, כך שגברים עומדים על 55.6% ואילו נשים על 43.2%. פער זה מתקיים בכל המחוזות, מלבד קילימנג'רו (Kilmanjaro). סווהילית הוא המקצוע בו אחוז המעבר היה הגבוה ביותר (69.1%), ומתמטיקה הוא המקצוע בו אחוז המעבר היה הנמוך ביותר (21%).
השכלה יסודית > היסטוריה

המחויבות הממשלתית לחינוך, אשר מהווה חלק אינטגרלי מהחברה ומההתפתחות הכלכלית, התחילה זמן קצר לאחר קבלת העצמאות של המדינה.
בשנות ה-80 המוקדמות, התרחש משבר כלכלי בטנזניה, אשר פגע במגזר החינוכי והוביל לירידה בכמות ואיכות המשאבים של מערכת החינוך. בשנת 1995, שר החינוך גיבש תוכנית חינוכית רחבה על מנת להיחלץ מהמשבר, ששוכללה עם השנים והותאמה למטרות שהופיעו בהכרזה עולמית על חינוך לכל בעלי צורכי למידה בסיסיים (World Declaration on Education for All: Meeting Basic Learning Needs ).
השכלה תיכונית > רמות

השכלה תיכונית מתחלקת לשתי רמות. הרמה הראשונית, אשר נקראת רמת O, מורכבת מארבע תבניות. כל תבנית היא תת-שלב בתוך הרמה תלמיד אשר מגיע לתבנית 4, מקבל תעודת מעבר של מבחני ההשכלה התיכונית. תלמידים נבחרים עשויים לקחת חלק ברמת המתקדמים, אשר נקראת רמת A, ומורכבת משתי תבניות (תבנית 5 ותבנית 6), או שיש להם אפשרות לרכוש השכלה מקצועית. ישנם בתי ספר אשר אינם מציעים שיעורים ברמת מתקדמים (A). כל הסטודנטים אשר נמצאים ברמת המתקדמים הם תלמידי פנימיות. לאור בעיות הקשורות לחיים משותפים בפנימיות בין שני המינים, בתי ספר ברמה A מגבילים את הרישום למין אחד.
השכלה תיכונית > בתי ספר פרטיים

על מנת להתקדם לבתי ספר תיכוניים ציבוריים, התלמידים מחויבים לעבור את מבחני המעבר הנדרשים. במידה ותלמיד לא עובר מבחנים אלו, הוא יכול להמשיך את לימודיו במסלול החינוך הפרטי, ובכך נוצר גידול משמעותי בשוק זה. ישנם בתי ספר פרטיים אשר מספקים לאוכלוסייה מבוססת כלכלית משאבים חינוכיים טובים יותר, קורסים נוספים (למשל, פיתוח מיומנויות של שימוש במחשב) וכיתות לימוד קטנות יותר.
השכלה תיכונית > שכר לימוד

מספר בתי הספר התיכוניים הציבוריים גדל בשנים האחרונות. ממשלת טנזניה הפחיתה בתשלומי המיסים ושכר הלימוד לבתי הספר התיכוניים הציבוריים, על מנת להנגיש את החינוך לכלל השכבות תוך שמירה על איכות ההוראה והרחבת משאבים יקרי ערך. למרות הניסיון לגרום לחלק רחב מהאוכלוסייה להשתלב בחינוך הציבורי, עדיין ישנן משפחות אשר התשלום מהווה עבורן נטל, כמו למשל משפחות מרובות ילדים, משפחות חד הוריות ויתומים. בנוסף, ישנן משפחות אשר אינן מקנות ערך רב לחינוך, ובפרט לחינוך של נשים, ולכן הן לא מעוניינות לשלם שכר לימוד.
השכלה תיכונית > סטטיסטיקת רישום והוראה

בשנת 2008, הרישום הכולל ברמה הראשונית (O) מנה 1,164,250 תלמידים, וברמת המתקדמים (A) מנה 58,153 תלמידים. מספר המורים הכולל עמד על 32,835 מורים, ומספר בתי הספר התיכוניים הכולל היה 3,485. באותה שנה, שיעור הרישום ברוטו ברמה הראשונית הוערך כ-36.2%, ושיעור הרישום נטו ברמה זו הוערך כ-24.4%. בשנת 2012, מספר הרישום הכולל ברמת המתקדמים היה 78,438 תלמידים. מספר המורים הכולל עמד על 65,086 מורים.
בתי הספר שהעסיקו את המורים הטובים ביותר, הפגינו הישגים לימודיים גבוהים במבחנים הארציים. בתי ספר פרטיים שדרשו תשלום גבוה יותר, משכו אליהם מורים איכותיים. מערכת החינוך בטנזניה אינה מספקת תגמולים למורים לפי הצלחת תלמידיהם במבחנים.
בקרב מורים בעלי תואר, 58% עובדים בבתי ספר פרטיים, ומתוך כלל בוגרי תואר ראשון במדעי הרוח ותואר ראשון במדעים, 75% נקלטו במגזר הפרטי גם כן. שאר המורים במדינה מלמדים בבתי ספר ציבוריים.