stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיוס בני ישיבות
פעולות מחאה > פעולות התנגדות לגיוס

בציבור החרדי רואים בחומרה כל ניסיון לגיוס בני ישיבות. רבנים חרדים מהפלג הירושלמי הצהירו על נכונות למסור את הנפש,וכן רבנים מתונים יותר איימו לעזוב את הארץ אם יגייסו את בני הישיבות. אנשי העדה החרדית וכן אנשי הפלג הירושלמי הקימו ארגונים למניעת גיוס חרדים. בין הבולטים שבהם מרכז ההצלה. הארגונים מספקים סיוע משפטי למי שאיבדו מעמד בן ישיבה בגין אי התייצבות וכדומה. קבוצות אלו יוזמות עצרות מחאה והפגנות נגד מה שהם מכנים "גזירת הגיוס".
בשנת 2013, בעקבות היוזמה לחקיקת חוק לגיוס בני הישיבות, הועלה קמפיין שנועד לבזות חרדים שהתגייסו לצה"ל ולערער את הלגיטימציה שלהם בציבור, כדי ליצור לחץ חברתי שימנע מחרדים מתלבטים להתגייס לצה"ל. במסגרת זו הוצמד לחיילים אלה כינוי הגנאי "חרדקים", המתפרש הן כראשי תיבות של חרדים קלי דעת והן כהלחם של "חרקים" ו"חיידקים", מילים הנושאות קונוטציות שליליות.
הקמפיין מפורסם באמצעות פשקווילים (מודעות רחוב) ועלונים. לדברי יוזמי הקמפיין, "אנחנו לא מפזרים פשקווילים אלא מחלקים לציבור ניירות בעלי ערך המסייעים לשמור על היהדות בטהרתה. החרדקים מסכנים את עתידם של אלפי ילדי ישראל הטהורים. אם לא נעצור את התופעה בזמן מי יודע להיכן נגיע". בעקבות הקמפיין פנה צה"ל למשטרה לפעול נגדו, בטענה להסתה. הקמפיין גרר גל של גינויים.[דרושה הבהרה] בתגובה לקמפיין יזמו צעירים חרדים עמוד תמיכה ברשת החברתית המקוונת פייסבוק תחת הכותרת "חרדקים מצייצים".
ב-9 ביולי 2013 הותקף חייל בשכונת מאה שערים בירושלים. בימים שלאחר מכן, הותקף חייל נוסף, פיזית ומילולית. האירועים גררו גינויים מרוב הסיעות בממשלה. כמו כן מקרים נוספים של אלימות נגד לובשי מדים כללו אלימות מילולית וצעקות, הפיכת פחי זבל בסמוך לרכב, השלכת ביצים וחפצים ויריקות. ראש חטיבת תכנון ומיצוי כוח אדם בצה"ל, תת-אלוף גדי אגמון, טען כי "מדובר בהוקעה של ממש שכוללת גם תקיפות פיזיות, חיתוך צמיגים, ריסוס של כתובות גרפיטי על קירות, יריקות ועוד". יו"ר מפלגת ש"ס, אריה דרעי, גינה את הפגיעה בחיילים חרדים ואמר: "דרכם לא דרכנו". חבר הכנסת ישראל אייכלר מיהדות התורה אמר כי "פעולות אלו משחקות לידי אויבינו", וגם בכירים בעדה החרדית גינו את התקיפות. הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת פוניבז', אמר: "מי שעשה את המעשה הזה גרם נזק גדול לעולם התורה. הם לא רק פרחחים כי אם גם שוטים". גם ראשי ישיבות 'מטה אהרון' ו'דושינסקי' גינו את המעשים.
בחודש פברואר 2014, לאור התקדמות חקיקת חוק גיוס חדש הכולל אפשרות של סנקציות פליליות כנגד חלק מבני ישיבות שלא יתגייסו, התכנסו בבני ברק חברי מועצות גדולי וחכמי התורה של אגודת ישראל, דגל התורה וש"ס לכינוס משותף נדיר. חברי המועצות דרשו לעצור את החוק המתגבש וקראו לבני הישיבות לא להיכנע "לפיתויים ולאיומים" ולא להתגייס לצה"ל. כמו כן קראו להשתתף בעצרת תפילה המונית. עצרת זו התקיימה בכניסה לירושלים בראש חודש אדר ב', והשתתפו בה מאות אלפי חרדים אשר מחו על החוק החדש.
התנגדות לגיוס בני ישיבות נוצרה גם ב-2024, בעקבות פסיקת בג"ץ ומאמצים שעשה משרד הביטחון באוגוסט 2024 להביא לגיוס חלקי של תלמידי ישיבות. פעולות ההתנגדות כללו הפגנות המוניות בירושלים.
ראו גם

חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם
תורתו אומנותו
בג"ץ חוק הגיוס
תיקון לחוק שירות ביטחון לשילוב בני ישיבות
הלכות צבא
הלכות מלחמה
יחס הרבנים לשירות נשים בצה"ל
לקריאה נוספת

משה צבי נריה, בני הישיבות וגיוסם, גוילין, תשכ"ח, מהדורה שנייה - תשנ"ט
יחזקאל כהן, גיוס כהלכה: על שחרור תלמידי ישיבות מצה"ל, נאמני תורה ועבודה, תשנ"ג
איתי בן חורין, הקרב על השירות, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2015
בנימין בראון, החרדים והגיוס לצה"ל, מדריך לחברה החרדית, הוצאת עם עובד והמכון הישראלי לדמוקרטיה, תשע"ז, עמ' 296-319
חגי בועז, "בין "תורתם אומנותם" ל"שירות לאומי": תולדות הגיוס לצה"ל ויחסי דת ומדינה בישראל ממבט מגדרי", בתוך: חנה הרצוג, ענת לפידות־פירילה (עורכות), פרדוקס ספינת תזאוס: מגדר, דת ומדינה, מכון ון־ליר, 2014, עמ' 232–254
מרדכי נאור, ראש בראש - שמונה עימותים ופולמוסים בתולדות היישוב ומדינת ישראל, יד יצחק בן-צבי, 2019, הפרק "העימות שאינו נגמר: האומנם תורתו אומנותו?", עמ' 179–213.
ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב

ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב (ברוסית: Владимир Дмитриевич Набоков; ‏ 21 ביולי 1870 – 28 במרץ 1922) היה מדינאי, קרימינולוג ועיתונאי ליברל-דמוקרט רוסי. אביו של הסופר הנודע ולדימיר נבוקוב, ולכן נקרא גם ולדימיר נבוקוב האב.
משפחתו וראשית ימיו

נבוקוב נולד בצארסקויה סלו למשפחה אריסטוקרטית. אביו, דימיטרי (1827–1904) היה שר המשפטים בממשלת הצאר אלכסנדר השני. אמו, מריה פון קורף (1842–1926) הייתה ברונית גרמנית-בלטית מקורלנד.
נבוקוב למד משפטים וקרימינולוגיה באוניברסיטת סנט פטרבורג ולימד בבית הספר למשפטים בעיר. ב-1897 נשא לאשה את אלנה איוונובנה (1876–1939) ולזוג נולדו חמישה ילדים: ולדימיר, סרגיי (1900–1945), קיריל (1911–1964), אלנה (1906–2000) ואולגה (1903–1978).
המשפחה התגוררה בבית מידות בסנקט פטרבורג ובאחוזה כפרית ב-וירה (Выра), כשישים ק"מ מדרום לעיר.
חיים פוליטיים ברוסיה

נבוקוב החזיק בדעות ליברליות, שלוו בביקורת על הצאר וממשלו. על אף שהיה בשר מבשרה של שכבת האריסטוקרטיה הרוסית ואדם עשיר מאד, התייצב לצד קבוצות מוחלשות באוכלוסייה, כולל יהודים. כך, למשל, ב-1903 פרסם מאמר שגינה את המעורבות השלטונית הרוסית בפרעות קישינב. מבקריו נהגו לתקוף אותו על צביעותו, כאשר הוא כותב להגנת העניים והמדוכאים, אך חי ברמת חיים גבוהה ומחזיק משק בית עתיר משרתים.
בין השנים 1904–1917 ערך את העיתון הליברלי "נאום" (Речь). ב-1906 נבחר לדומה (בית הנבחרים) מטעם המפלגה הדמוקרטית החוקתית (ה"קדטים"). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במשרד המלחמה בסנקט פטרבורג.
לאחר מהפכת פברואר 1917 כיהן כשר בממשלת המעבר הרוסית.
עקב מהפכת אוקטובר נמלטה משפחת נבוקוב מסנט פטרסבורג, תחילה לחצי האי קרים, בו הקימו הרוסים הלבנים רפובליקה קצרת ימים, בה כיהן כשר משפטים ולאחר מכן, ב-1919 עבר ללונדון.
חייו ומותו בברלין

בעוד ולדימיר נבוקוב הצעיר נשאר באנגליה לצורכי לימודים בקיימברידג', עברו ב-1920 נבוקוב האב ומשפחתו לברלין, מרכזם של רוב הגולים הרוסים באותה תקופה.
נבוקוב השתלב עד מהרה בחברת המהגרים ובצמרת ההנהגה של מפלגת הקדטים בברלין. הוא ערך והוציא לאור את העיתון Rul ("הגה") שהצטיין בגישה דמוקרטית, ליברלית ופרו-מערבית וסלד באופן גלוי מכל קיצוניות ימנית או שמאלית.
מפלגת הקדטים הרוסית בברלין התפלגה לפלג שביקש לחזור לרוסיה ולשאת ולתת עם הבולשביקים, בראשות פאבל מיליוקוב ולפלג שביקש לבסס חברה רוסית-מערבית חלופית בברלין, בראשותו של נבוקוב. ב-28 במרץ 1922 כינסו מיליוקוב ונבוקוב דיון פומבי באולם הפילהרמונית של ברלין. לאולם הצליחו להיכנס שני צעירים רוסים מלוכנים-ימנים קיצוניים, שביקשו לרצוח את מיליוקוב. השניים, שבלסקי וטבוריצקי, היו ממקורביו של פיודור וינברג ושל חוגים קדם-נאציים. עם תחילת האספה קמו ממקומם והחלו לצעוד לכיוון הבמה, תוך שירת שירים לאומניים. כאשר שלף שבלסקי אקדח וכיוון אותו אל מיליוקוב, זינק נבוקוב על מנת לסכל את הרצח, אולם המתנקשים ירו בנבוקוב מספר כדורים עד שהתמוטט ומת.
נבוקוב הבן שהה אותה עת בברלין, במסגרת ביקור משפחתי והאירוע מוזכר בספרו האוטוביוגרפי "דבר, זיכרון".
הערות שוליים

↑  אוטו פרידריך, לפני המבול: ברלין 1918-1933, הוצאת כרמל, 2009 עמ' 89-90
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280291405171  PLWABN: 9810611662505606  BIBSYS: 90543376  BnF: cb12172622h (data)  CiNii: DA05958122  GND: 123641632  ISNI: 0000 0001 0939 7460  LCCN: n50032011  LNB: 000232958  NKC: jo2004213466  NTA: 120319551  RERO: 02-A013507091  SUDOC: 030275210  VIAF: 120705610   WorldCat (עם VIAF): 120705610
אלירן כספי

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1968 (בן 56) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלירן כספי (נולד ב-2 באוגוסט 1968) הוא שחקן, במאי ומחזאי ישראלי. כספי כתב ביים ושיחק במחזות רבים בתיאטרון הפרינג' הישראלי. כשחקן טלוויזיה וקולנוע הופיע בעיקר בתפקידי משנה בסדרות ובסרטי קולנוע רבים
ביוגרפיה

כספי החל את דרכו המקצועית בלימודי משחק ובימוי בסמינר הקיבוצים.
ביוגרפיה > תיאטרון

כשהיה בן 25 הקים קבוצת תיאטרון בשם "במה 2" שעיבדה יצירות ספרותיות, בעיקר מאת ש"י עגנון. הקבוצה העלתה את ההצגות "משהו מעגנון" ו"הרופא וגרושתו" שבהן הופיע כספי בתפקיד הראשי. במקביל למד בבית הספר לכתיבת דרמה. הוא הופיע בהצגה "פרידה" בפסטיבל תיאטרון קצר לצד חוה אורטמן לפני שהצטרף לאנסמבל הרצליה, שם הופיע בהצגה "בעלת הארמון". לאחר מכן הופיע בתפקידיים הראשיים בהצגה הקומית "בגידה באהבה" ובהצגה "נדרים" בתיאטרון מיקרו, . ב-2008 החל להתמקד בכתיבה ובימוי של מחזות תיאטרון פרינג'
הוא כתב וביים את ההצגה "לעזוב את פולה" בתיאטרון גבעתיים; ביים את "לעולם לא תשחה לבד" בצוותא, שהייתה מועמדת לפרס קיפוד הזהב,  ביים  את ההצגה "קילר ג'ו"; זוכת פרס שחקנית השנה ( קיפוד הזהב) וכתב וביים את "כל יום חמישי" בתיאטרון הסימטה, שם גם גילם תפקיד ראשי.
בשנת 2013 עיבד את סיפורו האישי של השחקן ניר יוספי, הסובל מתסמונת טורט, להצגת יחיד אוטוביוגרפית בבימויו, "טיק תיק", שזכתה במקום הראשון בתיאטרונטו.
לאחר מכן כתב וביים את ההצגה "שייכת" בהשראת יומני חיים של יהודית הרמן, שהייתה 12 שנים בכת גואל רצון; ביים את ההצגה "לחץ פיזי מתון" בתיאטרון תמונע; את "שתוכל לבד" מאת רחל גיל בפסטיבל תיאטרונטו; את ההצגה "סבא שלי רמטכ"ל" מאת ניר שטראוס ובביצועו בפסטיבל חיפה; ואת המחזה "ירמה" בתיאטרון תמונע, עליו היה מועמד לפרס קיפוד הזהב בקטגוריית הבימוי.
בשנת 2017 ביים את המחזה "BUG" מאת טרייסי לטס, שבו גם הופיע כשחקן, בתיאטרון תמונע; עיבד לבמה את המחזה "המצית" עבור תיאטרון באר שבע; ביים את המחזה "בק ריבר" מאת רחל שליטא בפסטיבל התיאטרונטו, ואת המחזה "מקודשת" מאת מורן רוזנבלט בתיאטרון האינקובטור; וכתב, ביים ועיצב בתיאטרון הקאמרי את המחזה "הגט", שהוצג בהמשך ברחבי הארץ וזכה בפרס קיפוד הזהב בקטגוריית מבצע בהצגת יחיד ב-2018, העוסק באישה חרדית מסורבת גט. לאחר מכן כתב וביים את המחזה "Despair", שבו גם הופיע בתפקיד הראשי, וביים את "Cowboy Mouth" מאת סם שפרד, שניהם בתיאטרון תמונע.
בנובמבר 2019 החל לפרסם את הבלוג הקומי "אבא יצא מהקבוצה", העוסק בחייו של הורה גרוש, שהפך במאי 2020 לטור דו-שבועי בעיתון הארץ. באותה שנה עיבד מחדש את המחזה הקנדי "לעולם לא תשחה לבד", שאותו ביים עשר שנים קודם לכן, ועיבד וביים את המחזה "שלוש יריות ברחוב מזרחי ב'" בתיאטרון האינקובטור.
ב-2021 כתב וביים את המחזה "מרוב אהבה", העוסק בפסיכולוגית ומטופלת הנקלעות בנפרד לקשר מורכב ואלים נפשית, שעלה במקור בתיאטרון תמונע והוצג בהמשך ברחבי הארץ, עליו היה מועמד לפרס "קיפוד הזהב" בתחום הכתיבה. אחר כך כתב וביים עם קאסט של שישה שחקנים את הקומדיה השחורה "קומדיה על כעס וחמלה" בתיאטרון תמונע; כתב את ההצגה "אבא יצא מהקבוצה", הההצגה האוטביוגרפית עוסקת בגבר גרוש וניסיונותיו לתמרן בין הגשמה עצמית לבין חובותיו המשפחתיות, שאותה ביים לצד אמיר פתר ואף הופיע בה בתפקיד הראשי; ערך וביים את המונודרמה "דן ואני" מאת דודי זיסמן בתיאטרון הבימה; ביים את המחזה "אדום" מאת ג'ון לוגן, בתרגומו של תום אבני, בתיאטרון תמונע; וכתב וביים את ההצגה "אקספוז'ר", שבה גם גילם את דמותו של במאי שמחליט להפיק הצגה על פגיעות מיניות ונחשף בעצמו.
ביוגרפיה > טלוויזיה, קולנוע ופרסום

כספי גילם תפקידי משנה בסדרות טלוויזיוניות רבות, ביניהן: "עניין של זמן","כן או לא","כחול עמוק", "צהל 1","כנפיים" "שמש", "הפוך", "החברים של נאור", "מעורב ירושלמי", "אולי הפעם", "המקום", "בלתי הפיך", "החדש של עומרי גורדון", "נבסו", "כפולים", "מלכות".
גילם תפקידים משנה קבועים בסדרות "אהבה מעבר לפינה"(עופר), ו"גאליס"(יוכי שמואלוב)
גם בקולנוע הופיע בעיקר בתפקידי משנה, בין הסרטים שבהם הופיע: "מוכרחים להיות שמח" ו"בקרוב יקרה לך משהו טוב", "מתוק ומר" הוא הופיע בתפקיד ראשי בסרטה של כליל כובש, "מסיבת פרידה", אשר הופץ באירופה, ובסרט הקולנוע הקצר "חלמתי חלום", עליו היה מועמד לפרס השחקן הראשי בפסטיבל "קצה 24".
ב-2025 הופיע בסרט הקולנוע "אילנות"בתפקיד מנכ"ל הקבוצה.
הוא מופיע בפרסומות רבות בערוצי הטלוויזיה המסחריים. בין היתר היה פרזנטור של חברת "גולף", הוביל את קמפיין הפרסום של אקסלנס נשואה וכיכב בסרטוני חברת מובילאיי.
הוקרה

כספי היה מועמד/זכה לפרסים הבאים:
קיפוד הזהב, בימוי, "ירמה", 2016
קיפוד הזהב, כתיבה, "מרוב אהבה", 2021
פסטיבל "קצה 24", שחקן ראשי בסרט קצר, "חלמתי חלום"
מקום ראשון בתחרות התיאטרונטו  כבמאי ומעבד ההצגה " טיק תיק", 2013
כתב וביים  את "הגט", זכתה בפרס הצגת היחיד של השנה קיפוד הזהב 2018.
שחקניו אשר זכו או היו מועמדים לפרס בהצגות  שכתב ו/או ביים:  גאיה שליטא כץ ( קילר ג'ו) זכייה, רוני יניב ( קילר ג'ו), מועמדות. חי מאור ( קילר ג'ו) מועמדות, אורה מאירסון( כל יום חמישי) מועמדות. מורן רוזוולט( ירמה), זכייה,  שנטל כהן (ירמה) מועמדות, דניאל גרטמן (ירמה), מועמדות, אנה דוברובצקי (באג), מועמדות. ניר שטראוס (סבא שלי רמטכ"ל) זכייה בפסטיבל חיפה.
הערות שוליים

↑  מיכאל הנדלזלץ,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'מחזה קטן וחסר ייחוד, באתר הארץ, 25 במאי 2009
↑  עמליה תמיר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'תחרות שחייה: על "לעולם לא תשחה לבד", באתר nrg‏, 22 ביוני 2011
↑  יובל בן־עמי,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'"קילר ג'ו": הקילר הזו באמת לוהטת, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2011
↑  איילת הלר, ביקורת הצגה-"כל יום חמישי", בפורטל יפו, 1 באוקטובר 2012
↑  תיאטרונטו 2013 – עדויות בגוף ראשון: "טיק תיק", באתר "הבמה", 3 באפריל 2013
↑  "טיק תיק" זכתה בתיאטרונטו, ידיעה באתר "הבמה"
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'תמר רותם,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'הייתי שפחתו של גואל רצון: עדות ראשונה, באתר הארץ, 10 באפריל 2014 - ביקורת על ההצגה " שייכת"
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'אברהם בלבן,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'פחחות ופרינג' בחצר האחורית של תל אביב, באתר הארץ, 19 באפריל 2015
לחץ פיזי מתון - ביקורת מאת דבורה שפירא נמיר, באתר בית העיתונאים, 26 באוגוסט 2015
↑  אופיר הלל,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'נובמבר פרינג': חגיגת תיאטרון השוליים הגדולה, באתר nrg
↑  סבא שלי רמטכ״ל - אהבה למזכרת " ביקורת מאת צבי גורן, באתר "הבמה", 31 באוגוסט 2016
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'"ירמה לאור ירח": תעוזה ושאיפה למשהו חדש, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2016
↑  דן ואני, באתר תיאטרון הבימה
↑  פבלו אוטין,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'‏מוכרחים?, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2005
↑  שרון שפורר,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'משקיע בדוגמנות, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2008
יחסי בלגיה–ישראל

| יחסי בלגיה–ישראל |
| --- | --- |
בלגיה: ישראל


בלגיה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 22,072
אוכלוסייה
11,750,446: 10,023,983
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,804: 50,868
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי בלגיה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בלגיה לישראל.
שלט הקונסוליה הבלגית הפעילה בבית מספר 22 ברחוב בלפור בירושלים
שלט בסמוך לבית ברחוב רחל אמנו 35, משכנה של הקונסוליה הבלגית במשך 25 שנה
בלגיה הצביעה בעד תוכנית החלוקה של האו"ם לארץ ישראל בשנת 1947 והכירה במדינת ישראל ב-15 בינואר 1950. לבלגיה שגרירות בתל אביב, ולישראל שגרירות בבריסל.
בחודש פברואר 2010, נקבע שלט לכבוד המלך אלברט הראשון, בכיכר המלך אלברט בתל אביב. הטקס התקיים בנוכחותו של ראש עיריית תל אביב רון חולדאי, ושגריר בלגיה בישראל בנדיקט פרנקינט. המלך אלברט ביקר בתל אביב בשנת 1933 והתארח אצל מאיר דיזנגוף.
המלך בודואן והמלכה פביולה בקרו בישראל בשנת 1964.
שגריר בלגיה בישראל משנת 2024 הוא stefaan thijs.
היסטוריה

בין השנים 1960-1963 שימש אלישיב בן חורין כשגריר ישראל במדינה. ב-1975, בלגיה הצביעה נגד החלטת האו"ם המשווה את הציונות לגזענות. דבר זה סייע לישראל לקשור קשרים רשמיים עם בלגיה[דרושה הבהרה] ולהצטרף לקבוצת מערב אירופה ואחרות באו"ם. הסכמים דו צדדיים, מדעיים כלכליים, ושל חילופי תרבות נחתמו בין המדינות, וקיימות מספר עמותות ידידות בין בלגיה לישראל. בית הארחה ומועדון סגל באוניברסיטה העברית, שנקרא בית בלגיה, ונבנה בסיוע כספי של אגודת הידידים הבלגיים של האוניברסיטה העברית.
במאי 2018, לאחר אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה, שגרירת ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג זומנה לשיחת נזיפה.
בפברואר 2020, בעקבות דיון שיזמה בלגיה במועצת הביטחון של האו"ם וזימנה פעיל שישראל טענה שהוא מקושר להחזית העממית לשחרור פלסטין, שמוגדר בישראל בתור ארגון, סגן שגריר בלגיה זומן לשיחת נזיפה במשרד החוץ. בתגובה לכך, בלגיה זימנה את שגריר ישראל לשיחת נזיפה. לבסוף, בלגיה ביטלה את זימון הפעיל.
באוגוסט 2023, טענה שרה בממשלת בלגיה שישראל "מוחקת כפרים פלסטיניים". בעקבות כך, שגריר בלגיה בישראל, ז'אן לוק בודסון, זומן לשיחת נזיפה.
היסטוריה > חרבות ברזל - הידרדרות ביחסים

בשנת 2023 לאחר מתקפת הפתע של חמאס על ישראל ופרוץ מלחמת חרבות ברזל בלגיה לא גינתה ישירות את הטבח במסיבה ברעים ובקיבוצים. ראש הממשלה אמר שחמאס מחזיק 222 חטופים ואת כל עזה כבני ערובה, לאחר ההפצצות והכניסה הקרקעית של ישראל בלגיה מצאה לנכון לגנות את ישראל ואף בהמשך קראה סגנית ראש הממשלה פטרה דה סוטר לנתק את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל ולהטיל עליה סנקציות.
שגרירת ישראל בבלגיה עידית רוזנצוויג אבו ביקשה להקרין קטעים מסרט הזוועות של מחבלי חמאס אך סורבה בטענה לפרופוגנדה ישראלית ו"הסטת השיח" מ"פשעי המלחמה של ישראל".
ראש ממשלת בלגיה אלכסנדר דה-קרו לצד ראש ממשלת ספרד ביקרו בקיבוץ בארי וצפו בחלק מסרט הזוועות. מיד לאחר שסיים את ביקורו בירושלים, התייצבו, בצד המצרי של מעבר רפיח, וקרא "להפוך לקבועה את הפסקת האש הזמנית על-מנת למנוע את המצב הקטסטרופלי שעובר על האזרחים ברצועת עזה". בעקבות מסיבת העיתונאים גינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את סנצ'ס ודה קרו, ושר החוץ אלי כהן זימן את שגרירי ספרד ובלגיה בישראל לשיחת נזיפה.
בדצמבר 2023, הודיעה בלגיה על איסור כניסה למתנחלים קיצונים.
ביולי 2024, לאחר שהתאחדות הכדורגל הבלגית אמרו שישראל לא תתארח בבלגיה "עקב סיכונים ביטחוניים", הם הודיעו כי המשחק בין ישראל ובלגיה יתקיים בהונגריה.
יחסי הסחר בין בלגיה לישראל

לבלגיה ולישראל הסכם סחר חופשי במסגרת יחסיה של ישראל עם האיחוד האירופי.
בשנת 2009, היצוא הישראלי לבלגיה הגיע ל-2.37 מיליארד דולרים, והיבוא מבלגיה הסתכם ב-2.56 מיליארד. בשנת 2010, המסחר בין המדינות גדל בכ-50%.
במרץ 2010, ישראל ובלגיה חתמו על הסכם אמנת מס חדש על מנת לשפר את התחרותיות של חברות ישראליות הפועלות בבלגיה ולעודד השקעות בלגיות בישראל.
הסחר הכולל בין ישראל לבלגיה בין השנים 2014-2010 הסתכם בכ – 31 מיליארד דולר, כאשר הוא היווה כ-16% מהסחר בין ישראל למדינות האיחוד האירופי בשנים האלו.
ב-2014 ישראל ייצאה לבלגיה בהיקף של כ-3.3 מיליארד דולר, כ-5.76% מתוך סך היצוא הישראלי, ובאותה שנה ישראל ייבאה מבלגיה בהיקף של כ-3.2 מיליארד דולר, כ-4.27% מתוך סך היבוא הישראלי.
יחסי הסחר בין בלגיה לישראל > יצוא

מבחינת סקטורים, ענפי היצוא הישראלים הגדולים ביותר לבלגיה בשנת 2014 הם:
פנינים, אבנים יקרות, מתכות יקרות ופריטים מהם, חיקויי תכשיטים, מטבעות (כ-2.6 מיליארד דולר)
מוצרי תעשיות כימיות והקשורות בהן (כ-0.13 מיליארד דולר)
מכונות ציוד חשמלי, מפיקי תמונה וקול וחלקיהם (כ-0.12 מיליארד דולר)
יחסי הסחר בין בלגיה לישראל > ייבוא

ענפי הייבוא הישראלים הגדולים ביותר מבלגיה לישראל בשנת 2014 הם:
פנינים, אבנים יקרות, מתכות יקרות ופריטים מהם, חיקויי תכשיטים, מטבעות (כ-2.2 מיליארד דולר)
מוצרי תעשיות כימיות והקשורות בהן (כ-0.4 מיליארד דולר)
מכונות ציוד חשמלי, מפיקי תמונה וקול וחלקיהם  (כ-0.34 מיליארד דולר)
ביקורים רשמיים מטעם שתי המדינות

ב-1964 ביקרו בישראל המלך בודואן והמלכה פביולה והתקבלו על ידי הנשיא זלמן שזר וראש הממשלה לוי אשכול.
ביוני 2016 נועד נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין עם ראש ממשלת בלגיה שארל מישל. במהלך בפגישה אמר מישל כי "כידיד יש לי את הזכות לומר לכם שאתם טועים" והוסיף לאמר כי הוא מתנגד לתנועת ה-BDS אך הוא בעד סימון מוצרים המיוצרים בהתנחלויות. באותה שנה מרטין שולץ, נשיא הפרלמנט האירופי ניסה ליזום פגישה בין הנשיא ריבלין ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בבריסל. ריבלין השיב בחיוב להצעה ואילו עבאס סירב לפגוש את ריבלין.
בפברואר 2017 ביקר ראש ממשלת בלגיה, שארל מישל, בישראל ונפגש בין השאר עם מייסד שוברים שתיקה ועם מנכ"ל בצלם. בעקבות זאת זומן שגריר בלגיה בישראל לשיחת נזיפה במשרד החוץ.
מזג אוויר

אטלס מטאורולוגי,1887
מפה בה משתמשים חזאי מזג אוויר
מפת אפיק המשקעים במהלך הסופה והשלג הכבד ב-2013
הביטוי מזג אוויר הוא תיאור למצב האוויר המשתנה באטמוספירה בסמוך לפני הקרקע בין חום לקור, יובש ללחות, סערה או רגיעה, עננות או בהירות ועוד במקום ובזמן נתון. מזג האוויר כולל בתוכו בעיקר מצבים של שלושה מרכיבים, והם: חום, אוויר ומים. מזג האוויר מתייחס לשינויים בטמפרטורה ובמשקעים היום-יומיים, לעומת זאת האקלים, מתייחס לשינויים ארוכי טווח, של מצב כדור הארץ בתקופות רחוקות יותר.
מזג האוויר משתנה בעיקר מהבדלי לחץ האוויר באטמוספירה, אשר יכולים להשתנות כתוצאה מזווית קו המשווה של כדור הארץ ביחס לשמש (זאת גם הסיבה לכך שעונות השנה שונות בצפון כדור הארץ ובדרום כדור הארץ).
חיזוי מזג האוויר, כלומר ידיעת מזג האוויר באזור מסוים בזמן קרוב, הוא מערכת כאוטית, כלומר, ששינוי קטן באוויר יכול בסופו של דבר לשנות את כל התחזית. כך שהחיזוי לא מדויק לטווח הארוך. (האפקט ששינויים קטנים עלולים להשפיע על מערכת גדולה ידועה גם בשם אפקט הפרפר). אקלים לעומת זאת, היא איננה מערכת כאוטית, ולכן שינויים קטנים לא יכולים לשנות את כל המערכת, ולכן חיזוי אקלים לטווח הארוך הוא דבר שניתן לחזות כפי שניתן לראות על התחזיות של ההתחממות עולמית. אנשים העוסקים בחיזוי מזג האוויר נקראים חזאים, אשר חוזים את מזג האוויר לטווח הקרוב על פי תמונות לווין שמגיעות אליהם מהחלל.
על מנת לחזות את מזג האוויר, משתמשים במפה סינופטית. זוהי מפה המציגה את מערכות הלחץ בזמן נתון. שקע הוא מערכת המעודדת עליית אוויר והיווצרות עננים ואילו רמה ברומטרית מעודדת שקיעת אוויר והיווצרות מזג אוויר בהיר.
מודל חדש של בינה מלאכותית עשוי להפיק תחזיות מדויקות של מזג האוויר ממחשב ביתי. הוא אינו נדרש לחישובים פיזיקליים מורכבים אלא מסתמך על נתונים מההיסטוריה האקלימית של כדור הארץ.
ראו גם

אקלים
מטאורולוגיה
היסטוריה של המטאורולוגיה
סינופטיקה
אקלים ארץ ישראל
שקע קפריסאי
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'גדעון לב,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'גוגל הציגה מודל של בינה מלאכותית החוזה את מזג האוויר, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553646705171  GND: 4065852-1  LCCN: sh85145843  NARA: 10642860  NDL: 00572831  NKC: ph124495 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ישראל–כווית

| יחסי ישראל–כווית |
| --- | --- |
ישראל: כווית


ישראל: כווית
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 17,818
אוכלוסייה
10,023,983: 4,988,243
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 161,772
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 32,431
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה

יחסי ישראל-כווית בין מדינת ישראל וכווית לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים. ישראל הציעה לכווית לנרמל את היחסים אך כווית סירבה וטענה כי לא תנרמל את היחסים עד שסוגיית פלסטין תיפתר.
היסטוריה

מאז הכרזת העצמאות של ישראל - לא הכירה כווית בישראל. כווית פועלת נגד ישראל במישורים דיפלומטיים, דוגמת האו"ם. אחת הפעמים, שבהן פעלה נגד ישראל במישורים אלו, הייתה ב-1976 כאשר ביקשה על ידי נציגה להרחיק את ישראל ממסגרות הכדורגל הרשמיות באסיה. בקשה זו התקבלה ברוב של 17 נגד 13, ו-6 נמנעים, ובכך ישראל הורחקה מהמסגרות הרשמיות באסיה.
במישור הצבאי, במלחמת ששת הימים בשנת 1967 שלחה כווית כוח עזר להילחם בישראל, כאשר לבסוף נהרגו כ-20 מחיילי הכוח של כווית. בפברואר 1970 בהפצצה של חיל האוויר הישראלי במצרים, נפגע בשוגג מפעל בו שהו כ-100 פועלים, מרביתם היו אזרחי כווית שנהרגו בהפצצה. במלחמת יום הכיפורים שלחה שוב כווית כוח שילחם לצד מצרים וסוריה. במלחמה זו נהרגו כ-40 מאנשיהם.
לאחר פריצת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, שלח האמיר הכוויתי תמיכה כספית לפלסטינים והביע את תמיכתו באינתיפאדה.
התנגדות כווית לנורמליזציה עם ישראל

השלטון בכווית הכולל את בית המלוכה ואת הפרלמנט בנוי כך שלאופוזיציה בפרלמנט יש כוח משמעותי מאוד בקבלת החלטות במדינה. גורם מרכזי המאחד את האופוזיציה בכווית הוא ההתנגדות לישראל. מאז הסכמי אברהם, האופוזיציה בכווית הגבירה את התנגדותה לכל אקט של חימום היחסים עם ישראל. כמו כן, לנוכחות הפלסטינית המשמעותית בכווית השפעה גדולה על נקיטת עמדה נגד ישראל. בשנות ה-80 הקהילה הפלסטינית הייתה הגדולה ביותר בכווית ומנתה כ-400,000 איש, חלקם גם קיבלו אזרחות ותפקידים בכירים בממשל. הנוכחות הפלסטינית בכווית מחזקת את המחויבות הכוויתית לפתרון הסוגיה הפלסטינית ולהקמת מדינה פלסטינית.
לאחר הסכמי אברהם, הציפיות האמריקאיות לכך שכווית תהיה המדינה הבאה שתנרמל את היחסים עם ישראל גברו, אך בכווית המצב היה שונה. ראש הפרלמנט הכוויתי, מרזוק אלע'אנם, זרק עותק של "עסקת המאה", הסכם שלום ערבי ישראלי כולל שהוביל ממשל טראמפ, לפח וציין כי עסקה זו מתה ומקומה במזבלת ההיסטוריה. הכוויתים אף הוציאו האשטאג #כוויתים נגד הנורמליזציה.
כמו כן, העוינות לישראל מעוגנת בחוקה של כווית - על פי צו נסיכותי שיצא ב-1962 והתעדכן בהמשך:
ישראל היא מדינת אויב, אין לקיים שום קשר איתה. מי שיימצא בקשר עם מדינת ישראל יישלח לכלא לשנים ארוכות, יבצע עבודות פרך, וישלם קנס כספי.
איסור על הבעת תמיכה או עידוד לשיח עם ישראל.
איסור נסיעה לישראל.
איסור החזקה של כל מוצר ישראלי.
ב-15 באוגוסט 2020 בעקבות נרמול היחסים של ישראל עם איחוד האמירויות הערביות הודיעו מספר בכירים בממשלת כווית על "הסתייגותם מההסכם עם הכיבוש הישראלי" והודיעו שהם "לעולם לא יכירו במדינת ישראל ולא ינרמלו איתה את היחסים". אף על פי כן, הנשיא האמריקני דונלד טראמפ טען כי כווית עשויה להצטרף להסכמי אברהם.
בתגובה להצעת ארצות הברית באו"ם להצביע על גינוי חריף של ירי רקטות וטילים מעזה לשטח ישראל כווית השיבה "איננו יכולים להסכים על הנוסח שהוצע בזמן שאנחנו עובדים על טיוטת חוק שעוסק בהגנה על אזרחים בשטחים הפלסטיניים הכבושים וברצועת עזה".
קולות בכווית בעד נורמליזציה

בשנת 2008 קראו חברי פרלמנט מכווית לפתוח בדו-שיח מול ישראל ולכונן איתה יחסים דיפלומטיים.
ביולי 2016, כתב איש התקשורת הכוויתי יוסוף עבד אל-כרים א-זינקאווי טור ובו קרא לארצות ערב להכיר בישראל.
בנובמבר 2017 כתב העיתונאי עבדאללה אל־הדלק כי "מדינת ישראל היא מדינה בעלת מרכזי מחקר ואוניברסיטאות" והוסיף כי "העובדה שאני ערבי לא מונעת ממני להכיר בישראל בשום צורה. אני מכיר בישראל כמדינה וכעובדה במציאות, בלי להכחיש את זהותי והשתייכותי למדינות ערביות...אין כיבוש. יש אנשים שחזרו לארץ המובטחת שלהם".
בינואר 2025, רשויות האכיפה בכווית הורו לעצור את מנחת הטלוויזיה פג'ר אלסעיד בעקבות התבטאותה כי יש לנרמל את היחסים עם ישראל. הרשויות האשימו את אלסעיד כי הפרה את חוק מספר 21 ברשימת חוקי החרמת ישראל של כווית.
הסכם נורמליזציה עם סעודיה, המובילה של הציר הסוני וסמכות דתית יכול לקרב את כווית אל חיקה של ישראל. סעודיה מנסה באמצעות כלי התקשורת שבבעלותה להראות כי ישנה תמיכה מסוימת בנורמליזציה אצל הכוויתים, וזאת על מנת להשפיע על דעת הקהל הכוויתי.