stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי גינזברג
ביוגרפיה

כנער התנדב גינזברג במגן דוד אדום. שירת בצה"ל כלוחם ובהמשך כמדריך חובשים בבה"ד 10. לאחר השחרור היה פרמדיק ומדריך בקורסי עזרה ראשונה. היה ממקימי מערך החירום של מגן דוד אדום במרחב ירקון בתל אביב, ומנהל אירועים רבי נפגעים במ.ד.א תל אביב.
גינזברג בעל דוקטורט (PhD) במדעי המדינה מאוניברסיטת בוקרשט לאחר עמידה בבחינת המל"ג בישראל[דרוש מקור], תואר שני (MAׂׂ) מוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון (B.S.c)  בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר, בה גם כיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים.
לפני שעבר למגזר הציבורי, מילא גינזברג מספר תפקידים בשוק הפרטי. הוא כיהן כמנכ"ל חברת "א.ג.מ. - א.ש"' חברה ליזמות בתחומי הבנייה והייבוא. היה הבעלים והמנכ"ל של חברת "Nirona Impex"' חברה להשמת כוח אדם בענף הבנייה ברומניה. כמו כן היה הבעלים והמנכ"ל של חברה בענף הבנייה בקפריסין, שעסקה בניהול נכסים בארץ ובעולם.
בשנות ה-2000 גינזברג שימש כחבר דירקטוריון של החברה העירונית, יו"ר הוועדה לפרויקטים יזמיים וחבר ועדת כספים, ועדת משאבי אנוש ומנגנון והוועדה לייעוץ משפטי.
ב-2006 מונה גינזברג לתפקיד מנכ"ל חברת "עזרה ובצרון". החברה מרכזת תחת קורת גג אחת את כל תחומי הבנייה ועוסקת בייזום, בתכנון ובבנייה של פרויקטים לבינוי ציבורי לרווחת תושבי העיר, בהם גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, מבני תרבות ומרכזים קהילתיים, המשתלבים באורח החיים התל אביבי ומותאמים לצורכי התושבים. בנוסף החברה מובילה את נושא ההתחדשות העירונית בעיר ת"א-יפו למעלה מ30 שנה.
החל משנת 2008 גינזברג משמש בנוסף כמזכ"ל איגוד החברות העירוניות, המאגד מאות מהחברות העירוניות בישראל.
גינזברג הוא קצין בדרגת סא"ל במילואים, משמש כמפקד מדור פצועים בחירום במערך מודיעי הנפגעים של צה"ל בקצין העיר תל אביב, ממלא מקום קצין העיר, וקצין העיר בקיראון בשעת חירום.
לגינזברג פעילות התנדבותית ענפה לאורך השנים. הוא היה חבר בעמותת יל"י למען ילדים וחולי סרטן; חבר הנהלת אגודת ספורט "צהלה" וחבר בוועדת הכספים ופרויקטים של האגודה; חבר ומנהל תפעולי בהקמת עמותת "תפוח" להקניית השימוש באינטרנט לאנשים מיעוטי יכולת; וחבר בעמותה לאימוץ ילדים מחו"ל המהווה סוכנות רשמית לאימוץ ילדים פיליפינים בישראל.
גינזברג מתגורר עם בת זוגו בתל אביב בשכונת רביבים, ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  העבודה הזמנית הפכה לקריירה מצליחה - אלי גינזברג, באתר alljobs
↑  בני פורן, עם קצת עזרה מידידים, פורסם בעיתון "צפון העיר", 13 באוגוסט 2008
אלי לנדאו (עיתונאי אוכל)

ערך זה עוסק בד"ר אלי לנדאו, קרדיולוג ובשלן. אם התכוונתם לראש עיריית הרצליה ויו"ר חברת החשמל, ראו .
אלי לנדאו (1949 - 14 ביוני 2012) היה עיתונאי אוכל ישראלי ורופא קרדיולוג. מחברם של ספרי מתכונים רבי-מכר, בעל טורי אוכל וביקורת מסעדות בעיתונות הכתובה בישראל, מומחה ישראלי לבישול איטלקי, וממקימי אתר האינטרנט "מבשלים" עם חברו ושותפו חיים כהן.
ביוגרפיה

לנדאו נולד בתל אביב ב-1949 להורים יוצאי פולין, ניצולי השואה. בתחילת שנות השבעים נסע למודנה שבאיטליה ללמוד רפואה. וכששב לישראל התמחה בקרדיולוגיה בבית החולים איכילוב בתל אביב, והיה ממקימי המחלקה לטיפול נמרץ קרדילוגי. אחר כך שימש כסגן מנהל מחלקה בבית החולים ברזילי באשקלון, וכמנהל הרפואי של בית החולים אסותא בתל אביב. בנוסף היה סמנכ"ל חברת הביטוח מגדל ומנהל המערך הרפואי שלה. הוא פרש מתפקידו בתחילת שנות האלפיים ומאז שימש כיועץ רפואי לחברות ביטוח. במקביל לעיסוקיו הרפואיים כתב בעיתונים שונים אודות אוכל ומסעדות, פרסם ספרים, והשתתף בתוכניות בישול. היה נשוי לנדיה, ואב לבן, אדם. נפטר מסרטן.
קולינריה ועיתונות אוכל

לנדאו סיפר בהזדמנויות שונות כי משפחתו ידעה עוני ומחסור בשנותיה הראשונות בישראל, אחרי לידתו, ותפריטה התבסס על המטבח היהודי-אשכנזי "התפל". עם זאת, הוא חש משיכה ועניין במזונם והרגלי אכילתם של אנשים אחרים. בעת שהותו באיטליה ללימודי הרפואה, נחשף לדבריו לטעמים ולמסורות אוכל שונות, ועניינו באוכל בכלל ובאוכל איטלקי בפרט התעורר. מאז שנות השמונים ובמשך כשלושים שנה שימש לנדאו ככתב אוכל ומבקר מסעדות בעיתונים ידיעות אחרונות, גורמה, העיר, מעריב, והארץ.
הוא קשר קשרים אישיים עם רבים מהשפים המצליחים בישראל, ותואר בפיהם אחרי מותו כ"אושיה קולינרית" - מאחר שלא היה מסעדן, שף או בעל מקצוע מוגדר בתחום, שעל אף מומחיותו שימש לו כתחביב. במיוחד ידועה חברותו ארוכת השנים עם השף חיים כהן, עימו התארח בתוכניות טלוויזיה שונות, כתב טור אוכל ואף הקים עימו את אתר האינטרנט מבשלים. השניים חיברו יחד שני ספרי בישול - "חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים".
בשנות חייו האחרונות כתב לנדאו ספר בישול בעברית בשם ״הספר הלבן״ שהתמקד בבשר חזיר.
ספריו

חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים
חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים 2
הספר הלבן - מתכונים ועוד
הערות שוליים

1 2 3  דפנה ארד, הרופא של השפים, השף של הרופאים, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
↑  ד"ר אלי לנדאו ז"ל | ביטוח ישיר, בית עלמין רמת השרון, ברבוניה, הארץ, ידיעות אחרונות, מגדל חברה לביטוח, קרן צוקר, גולדשטיין-גורן | 15.06.12, באתר מודעות אבל, ‏2012-06-15
↑  דפנה ארד, מת מבקר המסעדות והקרדיולוג ד"ר אלי לנדאו, באתר הארץ, 15 ביוני 2012
↑  הסופר ד"ר אלי לנדאו, באתר סימניה
1 2  אלי לנדאו , קהילת מבשלים - מתכונים אוכל חברים ועוד, באתר www.mevashlim.com (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299371105171  ISNI: 0000 0004 4436 2310  LCCN: no2014170273  VIAF: 313296729   WorldCat (עם VIAF): 313296729
אינגריד ואנג ניימן

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1916 פרדריקסברג, דנמרק 
 התאבדה:  13 בדצמבר 1959 (בגיל 43) קופנהגן, דנמרק 
 יצירות ידועות:  בילבי 
 בן או בת זוג:  Arne Nyman 
 צאצאים:  Peder Nyman 
 
אינגריד ואנג ניימן (בדנית: Ingrid Vang Nyman;‏ 21 באוגוסט 1916 – 13 בדצמבר 1959) הייתה מאיירת דנית, הידועה באיוריה לספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן.
ואנג ניימן נולדה בדנמרק וב-1935 החלה בלימודי אומנות באקדמיה המלכותית לאומנות בקופנהגן, אך אלו לא היו לרוחה והיא לא סיימה אותם. בשנת 1940 נישאה לארנו ניימן, אך הנישואים לא עלו יפה, ולאחר לידת בנם התגרשו, והיא עברה עם בנה לסטוקהולם שם התפרנסה מאיור ספרי ילדים. בשנת 1945 איירה את הספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן. איוריה הפכו לאיורים המזוהים עם הספר, והופיעו במהדורותיו הרבות ברחבי העולם.
בשנותיה האחרונות הידרדר מצב בריאותה, והיא נאלצה לגור עם קרובי משפחה בדנמרק. בשנת 1959 התאבדה. בנה פדר היה גם הוא למאייר.
אלי ריאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1995  (בת 29) מוסקבה, רוסיה
 שם לידה:  אלכסנדרה אייגנדורף
 מוקד פעילות:  פרנקפורט, גרמניה גרמניה  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  פופ
 http://www.alyryan.com
 
אלכסנדרה אייגנדורף (בגרמנית: Alexandra Eigendorf; נולדה ב-25 בספטמבר 1995), הידועה בשם הבמה שלה אלי ריאן (בגרמנית: Aly Ryan), היא זמרת פופ גרמנייה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

אלכסנדרה אייגנדורף נולדה ב-25 בספטמבר 1995 בעיר מוסקבה שברוסיה לזוג העיתונאים הגרמנים יורג וקתרין אייגנדורף. לאלכסנדרה היה אח בשם פיליפ הגדול ממנה בשנתיים. בשנת 1999 משפחתה עברה לעיירה אוברורסל אים טונוס אשר בסביבת פרנקפורט. בגיל ארבע החלה אייגנדורף ללמוד נגינה על גיטרה ופסנתר במסגרת מקהלת הילדים של בית הספר הבינלאומי של אוברורסל. בגיל 11 השתתפה בקורס לילדים ונוער באקדמיית אוברסוסל לאמנות הבמה. כשהייתה בת 15 נפטר אחיה ממחלת ניוון שרירים ממנה סבל מינקותו. לאחר מותו אחיה, הקימה המשפחה עמותה לטיפול בהורים לילדים עם ALS על מנת להנציח את זכרו. בגיל 16 עברה אייגנדורף ללוס אנג'לס במסגרת תוכנית לחילופי תלמידים, שם סיימה את לימודיה התיכוניים.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2010 הופיעה ריאן בתוכנית ריאליטי מוזיקלית, "Beste Stimme", בערוץ הגרמני KiKa שם סיימה במקום החמישי.
ב-2015 החלה אייגנדורף בעבודה על אלבומה הראשון. היא אימצה לעצמה את שם הבמה צ'ארלי קול והוציאה בשנת 2016 את אלבום הבכורה שלה "Gotcha". בשנת 2015 גם כן החלה אייגנדורף לעבוד גם על אלבומה השני, הפעם בשם אלי ריאן. היא עבדה על האלבום יחד עם פזמונאים מלוס אנג'לס. השיר שזכה להצלחה הגדולה ביותר בו הוא "No Parachute", עליו עבדה ריאן עם האמנים האמריקאים טימבלנד ובייבי פייס. השיר זכה להצלחה רבה ב-Soundcloud והגיע לראש המצעדים במדינות דוברות הגרמנית באירופה.
ב-18 בנובמבר 2018 נחשף כי אלי ריאן היא אחת המתמודדות בקדם הגרמני לאירוויזיון 2019 "Unser Lied Fur Israel". מאוחר יותר, ב-22 בפברואר 2019 נחשף שירה "Wear Your Love". השיר זכה לאהדה בקרב חובבי האירוויזיון ופאנל חובבי התחרות העניק לו ניקוד מרבי. בסופו של דבר השיר למקום הרביעי בלבד בעקבות החלטות השופטים והקהל.
ב-17 באפריל 2020 הוציאה את הסינגל "Greedy" כחלק מאלבום שיצא חודש לאחר מכן ב-29 במאי, "Heroine".
דיסקוגרפיה > סינגלים

Our Song
Back in High School
Pretty Little Secret
Everybody's Pretty When They're 18
Febuary 29
Sweetheart
Bridges Down
Sleep Tonight
Trouble
Gray
Tug Of War
Someone Like You
No Parachute
Lonely Planet
The Lucky Ones
Donate A Dollar
Fans
Be Alright
Facetime
Borrow Time
Wear Your Love
דיסקוגרפיה > אלבומים

2016 - "Gotcha"
2017 - "The Misfits"
2020 - "Heroine"
הערות שוליים

↑  חשבון הפייסבוק של אקדמיית אוברסוסל לאמנות הבמה
↑  wer war Philip Julius?, העמותה ע"ש פיליפ יוליוס אייגנדורף להורים לילדים עם ALS
↑  אלכסנדרה אייגנדורף, Success as a songwriter or casting star?, דרימצ'מפיון גרמניה
↑  Oberursel: On the go to LA In: Frankfurter Rundschau, Frankfurter Rundschau
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: bccaeb48-3788-43b3-915c-0dd9b45045f2 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלי ריאן".
אינגריד גוד

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1937 (בת 87) סאנדוויקן, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 בן או בת זוג:  Frederic B. Ingram 
 פרופיל ב-IMDb
 
אינגריד גוד (בשוודית: Ingrid Goude; נולדה ב-26 במאי 1937) היא שחקנית ודוגמנית שוודית.
ביוגרפיה

גוד נולדה במחוז יבלבורג. ב-1956 היא נבחרה למיס שוודיה, לסגנית שנייה למיס תבל וסגנית ראשונה למיס אירופה.
היא הוחתמה באולפני יוניברסל לצד מיס תבל באותה שנה, קרול מוריס. גוד שיחקה מזכירה בסרט "The big Beat" לצד ויליאם ריינולדס ובקומדייה "היה היה פעם סוס" לצד דיק מרטין. כמו כן, היא הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה, בהן הסדרה "סטיב קניון" המבוססת על קומיקס.
היא נישאה ג'רום ק. אוהרבאך, ששימש כנשיא רשת חניות הכלבו "Ohrbach's", הם התגורר בבוורלי הילס, ב-1976 הם התגרשו, באותה שנה התחתנה בשנית, ב-1982 התגרשה ושנה לאחר מכן התחתנה בפעם השלישית עם איש העסקים והיורש פרדריק בי אינגרם.
אינגריד בתקה

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 פרופיל ב-IMDb
 
אינגריד בתקה (בגרמנית: Ingrid Bethke; נולדה ב-1941) היא דוגמנית ושחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה

בתקה נולדה בברלין, ב-1965 הוכתרה כמיס גרמניה בטקס שנערך במלון הילטון העיר.
בתחרות מיס תבל קיבלה את התואר "Miss Congeniality".
ב-1968 שיחקה בסרט הפשע "Street Acquaintances of St. Pauli" העוסק בבעלים של מועדון לילה המחזיק בעסק של זנות באזור החלונות האדומים בהמבורג שחוטף בת של בכיר במשטרה על מנת למנוע ממנו לחקור את העסק שלו.
ב-1971 גילמה מוכרת בסרט המתח "Die Tote aus der Themse".
אלי גלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
אלי גלמן (נולד ב-1958) שימש מנכ"ל חברת אמדוקס מ-2010 ועד 2018, חבר דירקטוריון החברה משנת 2002 ויו"ר ריטליקס. מכהן מאז שנת 2018 כיושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

גלמן שירת בחיל הקשר ונמנה עם צוות שפיתח את אחת ממערכות הקשר המובילות בצה"ל. בהמשך דרכו עבד בנאס"א ובג'נרל דיינמיקס בפיתוח פתרונות טכנולוגיים שונים.
ב-1987 הגיע לארצות הברית בעקבות אשתו תהילה (תילי), בתו של צבי לוז ונכדתו של קדיש לוז, והצטרף לאמדוקס, בסניף החברה בסנט לואיס. בעת שהותו בארצות הברית מילא מגוון רחב של תפקידים ובהם ראש צוות טכנולוגי, ניהול פיתוח מוצרים וניהול לקוחות. בהמשך דרכו ניהל לקוחות בצפון אמריקה, באירופה, בדרום אמריקה ובאסיה. כמנהל אסטרטגיה באמדוקס, תפקיד בו החזיק כ-10 שנים, הוביל עסקאות רכש ומיזוגים רבים תוך הרחבת פעילות החברה. עם העסקאות הגדולות והידועות נמנות רכישת Clarify ומערכת ה-CRM שלה, Cramer ומערכת ה-OSS שלה, DST Cable TV.
בשנותיו האחרונות באמדוקס כיהן גלמן כמשנה למנכ"ל החברה דב בהרב וכן כ-COO, כאשר מרבית עובדי החברה כפופים לו ישירות.
ב-2008 פרש גלמן מאמדוקס וחבר לבכירי אמדוקס לשעבר, בהם המנכ"לים בועז דותן ואבי נאור, להקמת "קבוצת אלפא", שרכשה את השליטה בחברת ריטליקס. גלמן כיהן כיו"ר ריטליקס עד למכירתה לחברת NCR.
ב-15 בנובמבר 2010 החליף גלמן את בהרב כמנכ"ל ונשיא אמדוקס. פרש מתפקידו בסוף ספטמבר 2018 והוחלף על ידי שוקי שפר.
יחד עם עו"ד שמואל מיתר ופז ליטמן פעיל גלמן ב"עת הדעת" - מיזם ישראלי לקידום למידה באמצעות טכנולוגית מחשוב.
מדצמבר 2018 משמש גלמן כיו״ר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב.
במאי 2024 לאחר שנשיא איראן אברהים ראיסי נהרג בהתרסקות מסוק, כתב גלמן על ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "חבל שנתניהו לא היה איתם גם, תאונה אחת יכולה לסגור לנו ולעולם הרבה בעיות", "לפלל לתאונה שתמחוק את הנבלה הזאת מחיינו", "נתניהו תכנן וביצע בצורה מוקפדת את הרס מדינת ישראל, ברוח קרה ובכוונה תחילה - אשם בכוונת תחילה. אין לו מחילה". זמן קצר לאחר מכן, גלמן הביע חרטה על דבריו, ציין שהדברים נכתבו בקבוצה פרטית ומחק את הפוסט.
חיים אישיים

גלמן בעל תואר בהנדסת חשמל מהטכניון ונשוי לתהילה (תילי) גלמן. לזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  ניר צליק, אסיפת בעלי המניות של ריטליקס אישרה את כניסתם של מייסדי אמדוקס לחברה, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2009
↑  קובי ישעיהו, ‏אלי גלמן פורש מתפקיד מנכ"ל אמדוקס; שוקי שפר יחליף אותו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2018
↑  עמית סגל, ‏בכיר באוניברסיטת תל אביב על רה"מ נתניהו: "לפלל לתאונה שתמחוק את הנבלה הזאת מחיינו", באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2024
↑  תמר טרבלסי חדד, בכיר באוניברסיטת תל אביב: "חבל שנתניהו לא היה על המסוק האיראני", באתר ynet, 19 במאי 2024
אלי ברקוביץ'

דר' אלי ברקוביץ' (ברומנית: Elly Berkowitz ‏, 1864 - 1932) היה בנקאי, נדבן, פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי יהודי-רומני.
קורות חיים

אלי ברקוביץ' החל את לימודיו בבוקרשט והשלים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטאות של ברלין ופריז. לאחר מות אביו ניהל, יחד עם אחיו, אדולף ומקס, את העסק הבנקאי המשפחתי, שנחשב בין המוסדות הפיננסיים  הגדולים והיציבים ביותר ברומניה. עד כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה (1916) היה המנהל הכללי של חברת "דנוביאן פרס" (Danubien Press) ולאחר מכן מנהל L'Independence Roumaaine וכתב חוץ של Le Temps הפריזאי.
ברקוביץ' היה אחד ממייסדי איחוד הקהילות היהודיות ברגאט ואחד ממייסדי הקהילה היהודית של בוקרשט וסגן נשיא הוועד המנהל של היכל קורל של בוקרשט. הוא הקים בית יתומים שנשא את שמות הוריו, לבל ושרה ברקוביץ' ותמך במוסדות החברה התרבותי "Instrucţiunea" (ההדרכה). היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה הלאומית ליברלית של רומניה וכיהן בשנים 1927 - 1928 כחבר הסנאט הרומני.
ביוני 1931 בנק ברקוביץ' פשט את הרגל והאחים ברקוביץ' ערבו לחובות. תהליך פשיטת הרגל נמשך שנים, אך האחים לא הצליחו לאושש את הבנק.
אלי ליפסקר

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1940 כותאיסי, גאורגיה גאורגיה
 פטירה:  16 בפברואר 2017 (בגיל 76)
 שם לידה:  אליהו ליפסקר
 תקופת הפעילות:  1967–2017 (כ־50 שנה)
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 כלי נגינה:  פסנתר, אקורדיון
אלי ליפסקר (כ"א בסיון ת"ש, 27 ביוני 1940 – כ' בשבט תשע"ז, 16 בפברואר 2017) היה חזן, מוזיקאי, כותב ומלחין חסידי ידוע.
ביוגרפיה

ליפסקר נולד בעיר כותאיסי שבמערב גאורגיה במשפחה בת ארבעה עשר ילדים להוריו, הרב השליח אריה זאב ומלכה ליפסקר. בט"ו בכסלו תש"ט עלה לישראל עם משפחתו. הוריו התיישבו תחילה במעברה בבאר יעקב, אך כעבור חודש עברו לבית נטוש ליד תחנת הרכבת בלוד, שם הקימו את ישיבת חב"ד. כמו כן, היו ממייסדי קהילת חב"ד בעיר.
הוא למד בתלמוד תורה חב"ד ובישיבת תומכי תמימים המקומית, בחורף תשי"ז נסע יחד עם אחיו שניאור זלמן ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית – 770, שם התחיל ללמוד מוזיקה אצל מורה מקצועי ובהמשך בבית ספר למוזיקה, כשהדבר נודע להנהלת הישיבה הוחלט לסלקו מן הישיבה, כשנכנסה הנהלת הישיבה אל הרבי מלובביץ' למסור את הדו"ח על מצב הישיבה וסיפרו על החלטתם, הורה הרבי להשאיר אותו בישיבה ולעזור לו במימון ללימודי המוזיקה.
בשנת תשכ"ג התחתן עם לאה לבית בוקטמן, והתגורר בשכונת קראון הייטס.
ב-16 בפברואר 2017 נפטר ממחלה קשה, בגיל 76, ונטמן בבית הקברות היהודי על שם מונטיפיורי בניו יורק.
לליפסקר שני בנים ובת. אחיו, הרב בן ציון ליפסקר, היה רבה של ערד, אחיו הרב יוסף יצחק, שימש כשליח חב"ד בנצרת עילית.
קריירה

בשנת תש"כ, בהיותו בחור בישיבה, ביקשו ממנו להמציא רעיון מוזיקלי לתהלוכת ל"ג בעומר אצל הרבי מליובאוויטש, והוא הקים תזמורת של ילדים מתופפים שעברו מול הרבי בתהלוכה.
בשנת תשכ"ז הקים את מקהלת הילדים 'אלי והילדים', שהייתה המקהלה החרדית הראשונה בניו יורק. המקהלה הופיעה בקרב קהילות יהודיות ברחבי ארצות הברית וישראל, בין ילדי המקהלה היה הזמר אברהם פריד. אחד השירים המפורסמים של המקהלה היה "ישמחו". ליפסקר היה גם הראשון שהקליט את הניגונים החב"דים פדה בשלום ו"הנרות הללו" ועוד.
במסגרת עבודתו הוא הקליט את נוסח התפילה החב"די לימים הנוראים, שבתות וחגים.
בימים הנוראים היה ליפסקר חזן בבית הכנסת של הרבי מליובאוויטש, שאמר כי ליפסקר הוא "בעל המנגן שלי". בנוסף היה חזן בבתי כנסת בקהילות שונות בעולם, הוציא מספר אלבומים וכן השתתף כחזן אורח באלבומים נוספים, כמו ניח"ח ועוד.
ליפסקר אף היה חבר בוועדת הניגונים ליובאוויטש, ועדה שמטרתה היה לבחור ניגון אחד מבין לחנים רבים ל"ניגון השנה" על פרקו של הרבי ליום הולדתו וכתב תווים לספר הניגונים.
דיסקוגרפיה חלקית

אליך ה' אקרא
יבנה המקדש
אנחנו נביא משיח עכשיו – 1981
ניגונים חסידים אורגנלים 1
ניגונים חסידים אורגנלים 2
פרחי ציון, (שני דיסקים) – 1985
אשא עיני אל ההרים – 1987
שירה חדשה שבחו גאולים
הנרות הללו
נוסח התפילה לשבת
נוסח התפילה לראש השנה ויום כיפור
נוסח התפילה לשלש הרגלים, הלל ותפילת הגשם וטל
כמו כן הוציא שני ספרי מוזיקה המכילים תווי ניגוני חב"ד.
לקריאה נוספת

חיים גיל, פס הקול נדם, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1696, כ"ח בשבט תשע"ז
הערות שוליים

↑  בהתחלה נקרא "שכונת הרכבת" ומאוחר יותר שיכון חב"ד
↑  תיעוד חדש: ביקורו של הרבי ב'פרוספקט פארק' במסגרת חגיגת ל"ג בעומר ה'תש"כ – 1960 אתר יוטיוב
↑  פריד כסולן במקהלה באתר יוטיוב
↑  כנסו לאווירה: נוסח תפילות ראש השנה עם ר' אלי ליפסקר, אתר col אלול תשע"ט
↑  נתנאל לייפר, ‏ה"בעל מנגן" של הרבי מלובביץ' הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, 16.02.17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264783105171  ISNI: 0000 0000 2162 5481  LCCN: n78065267  MusicBrainz: 21184106-e356-4ca0-8e88-e53b5d63a161  VIAF: 60341410   WorldCat (עם VIAF): 60341410
אליפות ישראל בטניס

| --- | --- |
המגרש המרכזי באליפות ישראל בטניס לשנת 2011 שנערכה ברעננה.
 ענף:  טניס
 תאריך ייסוד:  1935
 ארגון מפעיל:  אגוד הטניס הישראלי
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 זוכה:  גברים: ישי עוליאל   נשים: מיקה בוחניק
 הכי הרבה זכיות:  גברים: יהושע שלם, שלמה גליקשטיין (9)   נשים: טובה אפשטיין (12)
 
אליפות ישראל בטניס היא תחרות שנתית בה נקבעים אלופי ישראל לגברים, לנשים ולנוער בטניס. הטורניר מתקיים בחודש דצמבר, והוא נערך על ידי איגוד הטניס בישראל.
היסטוריה

אליפות ישראל בטניס החלה בארץ ישראל המנדטורית עוד לפני קום המדינה. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, נקרא הטורניר "אליפות ארץ-ישראל בטניס". ישראל פולני היה אלוף הטניס העברי הראשון כשזכה באליפות בשנת 1926. בנשים, האלופה הראשונה הייתה אירמה זנשטיין שזכתה בשנת 1937.
בשיא האליפויות לגברים מחזיקים יהושע שלם (1975–1967) ושלמה גליקשטיין (1985–1977), שזכו ב-9 אליפויות ברצף כל אחד. בשיא האליפויות לנשים מחזיקה טובה אפשטיין שזכתה בתואר 12 פעמים בין השנים 1958 ל-1972.
עמוס מנסדורף, המחזיק בהישג השיא לטניסאי ישראלי בסבב הגברים העולמי ה-ATP, כאשר הגיע עד לדרוג ה-18 בעולם, זכה בתואר אלוף ישראל בטניס פעם אחת בלבד (מיעט להשתתף באליפות זו), בשנת 1986 לאחר ששבר רצף של 9 שנים לשלמה גליקשטיין.
בשנת 1987 נדחתה התחרות למרץ 1988, בה ניצח בגמר גלעד בלום את שחר פרקיס. באוקטובר 1988 שוב נערכה אליפות ישראל ובגמר ניצח שחר פרקיס את גלעד בלום.
בשנות ה-80 וה-90, נערכה האליפות באצטדיון מרכז הטניס בירושלים, שבו כ-300 מקומות ישיבה. מאז שנות ה-2000 נערכת האליפות במקומות שונים. ב-2018 חזר מרכז הטניס בירושלים לארח את האליפות, לאחר שנים רבות שלא התקיימה בו.
הערות שוליים

↑  אליפות ארץ-ישראל בטניס, המשקיף, 13 באוקטובר 1946
↑  נפטר אלוף הטנים הראשון בא"י,פולני, מעריב, 28 בינואר 1987
↑  אלופי ישראל בטניס, המרכז לטניס בישראל
↑  עופר חורש, גלעד בלום – אלוף ישראל בטניס, חדשות,  30 מרץ 1988
↑  שלמה נחשון, שחר פרקיס: סוף סוף אלוף ישראל, מעריב, 23 באוקטובר 1988
↑  יובל ניסני, ירושלים מארחת את אליפות ישראל בטניס, באתר כל העיר, 17 בדצמבר 2018
↑  ספורט - טניס - התחרות לרבנאות א"י ביפו, באתר הארץ, 21 באוקטובר 1935
↑  אריה וויס אלוף א"י בטניס, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1947
↑  דוביצקי - אלוף הטניס, למרחב, 7 באוקטובר 1958
↑   אליפות ישראל בטניס - 1961, באתר ארכיון הסרטים הישראלי
↑  דודי סלע ושחר פאר זכו באליפות ישראל בטניס, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2009
↑  ספורט הארץ, יוליה גלושקו ניצחה את פאר, סלע גבר על וינטרוב, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2011
↑  אורי טלשירו אלעד זאבי, דודי סלע זכה באליפות ישראל בטניס, אנדי רם ויוני ארליך ניצחו בגמר הזוגות, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015
↑  איתמר קציר, דניאל צוקרמן זכה באליפות ישראל בטניס, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2018
אל-כתאב אל-אקדס

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  בהאא אללה 
 שפת המקור:  ערבית 
 סוגה:  ספרות בהאית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1872 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כרמל
 תאריך:  2005
 תרגום:  משה שרון
 
כריכת ספרו של משה שרון הכולל את תרגום אל-כתאב אל-אקדס לעברית
אל-כתאב אל-אקדס (פרסית كتاب اقدس; ערבית الكتاب الاقدس - "אַלְכִּתַאבּ אלְאַקְדַס") הוא ספר הקודש המרכזי של הדת הבהאית. הוא נכתב על ידי מייסד הדת, בהאא אללה, אשר העניק לו את שמו - "ספר הקודש". הספר נכתב בערבית, אך בדרך כלל הוא מכונה בשמו הפרסי. כינוייו הנוספים הם "האקדס", "הספר הקדוש ביותר", "ספר החוקים" ו"ספר אקדס".
על פי המקובל, כתיבת הספר הושלמה בבית עבוד בעכו ב-1873, אם כי קיימות ראיות לכך שלפחות חלק מהעבודה נעשתה קודם לכן. בהאא אללה שלח כתבי-יד של הספר למאמיניו באיראן, ובשנת 1308 להג'רה (1890-1891) הוא דאג להדפסתו במומבאי.
שוגי אפנדי תיאר את אל-כתאב אל-אקדס כדלקמן:
"...'ספר קדוש ביותר' זה, שהוראותיו לא יחוללו משך לא פחות מאלף שנים וכלליו יחבקו את העולם כולו, עשוי בהחלט להיחשב כהאצלה המוסרית הזוהרת ביותר שמקורה בהגותו של בהאא אללה, כספר האם של מתנתו השמימית וכמגילת הסדר העולמי החדש שלו".
תכנים

הספר מנסח את חוקיה העיקריים של הדת הבהאית, ודן בהקמת מוסדות הדת, מנהגים דתיים, המעמד האישי, החוק הפלילי, שאלות חברתיות ואתיות ונבואות. חלק ניכר ממנו עוסק בתכתובות ובפניות שניהל בהאא אללה.
ששת הנושאים העיקריים בהם עוסק הספר, לפי המתווה של שוגי אפנדי, הם:
מינויו של עבד אל-בהאא' כיורשו של בהאא אללה
הכרזתו העתידית של שומר האמונה
הקמת בית הצדק העולמי
חוקים, אזהרות ותוכחות
שונות
פרק החוקים מתחלק לארבעה נושאים עיקריים: תפילה, צום תשעה עשר הימים, חוקי המעמד האישי והחוקים האחרים. בספר נקבע חקוק אללה - חובת תרומה של 19% מההכנסות.
לספר ארבעה נספחים הכוללים את 107 שאלותיו של זיינול מוקרבין ואת תשובותיו של בהאא אללה, חמישה כתבים נוספים של בהאא אללה, סקירה והסברים שצורפו לספר על ידי שוגי אפנדי והסברים שצורפו אליו על ידי בית הצדק העולמי.
פרסום והוצאה לאור

לאחר השלמת כתיבת הספר, נשלחו מספר עותקים לקהילות הבהאיות באיראן. הדפסה ראשונה (בהוראתו המפורשת של בהאא אללה) נעשתה ב-1890 בבומביי.
1899 – הוצאה מדעית ראשונה, ברוסית על ידי טומאנסקי בסט. פטרסבורג..
1901 – תרגום ראשון לאנגלית בידי אנטון חדאד. התרגום הופץ בקהילה בצפון אמריקה, אך לא פורסם באופן רשמי.
1960 – תרגום לאנגלית על ידי לא-בהאים, של ארל אלדר (Elder) ומקאלווי מילר (McElwee Miller). הבהאים דוחים תרגום זה כי מחבריו נחשבים לאנטי-בהאים.  ריקרדו קול טוען שזהו "תרגום עלוב עם פרשנות נוצרית פונדמנטליסטית שהודפס בחוסר דיוק", לעומתו, באוסאני נוקט בגישה סלחנית יותר: "תרגום מלא אך לא תמיד מדויק."
1973 – פרסום מתווה וסינופסיס שהתחיל שוגי אפנדי והמשיך בית הצדק העולמי.
1992 – תרגום רשמי לאנגלית על ידי בית הצדק העולמי. מן התרגום הזה מתורגם האקדס לשפות אחרות.
הספר תורגם לעברית בשנת 2005 בידי המזרחן משה שרון והוא קרוי "הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה הספר הקדוש ביותר". בשנת 2008 יצאה לאור מהדורה שנייה, מעודכנת ומורחבת.