stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרול גיליגן

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1936 (בת 88) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף, אוניברסיטת הרווארד, מכללת סווארת'מור 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תחומי עניין:  פמיניזם, לימודי מגדר 
 עיסוק:  פסיכולוגית, פעילת זכויות נשים, פילוסופית, סופרת 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  בקול שונה 
 פרסים והוקרה:  פרס גרומאייר (1992) Kenneth D. Herman, Ph.D., J.D. Career Contribution Award (1984) 
 בן או בת זוג:  James Gilligan 
 
קרול גיליגן (באנגלית: Carol Gilligan; נולדה ב-28 בנובמבר 1936) היא פסיכולוגית, פילוסופית של המוסר ופמיניסטית יהודייה-אמריקאית. ידועה בעיקר בשל פיתוח תיאוריות הנוגעות למערכות יחסים ולקהילות מוסריות.
כיום היא מכהנת כפרופסורית באוניברסיטת ניו יורק וכמרצה-אורחת באוניברסיטת קיימברידג'. היא ידועה בעיקר בשל ספרה משנת 1982 "בקול שונה". גיליגן נחשבת כמייסדת של זרם הפמיניזם התרבותי. מחקריה של גיליגן התמקדו בפסיכולוגיה של נשים ובהתפתחותן של נערות. היא כתבה במשותף או ערכה מספר ספרים יחד עם תלמידיה.
בשנת 2006, קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
קורות חיים

גיליגן נולדה וגדלה במשפחה יהודית בניו יורק, בתם היחידה של עורך הדין ויליאם פרידמן ואשתו המורה מייבל קמינז. גיליגן סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית בקולג' סוורת'מור בפנסילבניה, תואר שני בפסיכולוגיה קלינית בקולג' רדקליף בקיימברידג' (מסצ'וסטס), ותואר דוקטור בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת הרווארד. החל מ-1967 החלה להרצות בהרווארד, שם עבדה עד 2002, מלבד שנתיים ב-1992–1994 בהן הרצתה באוניברסיטת קיימברידג'. ב-2002 עברה ללמד באוניברסיטת ניו יורק. נשואה לג'יימס גיליגן, שהיה מנהל המרכז לחקר האלימות בבית הספר לרפואה בהרווארד.
ביקורת

ביקורת נמתחה על שיטות המחקר של גיליגן ועל סירובה לפרסם את נתוני המחקר שלה לביקורת עמיתים. הביקורת העיקרית נכתבה על ידי החוקרת כריסטינה הוף סומרס, שביקרה את גיליגן על שימוש במתודולוגיה בלתי מדעית, על חוסר קוהרנטיות, על הסתרת נתוני מחקר ועל השפעה של אידאולוגיה פמיניסטית רדיקלית על ממצאיה.
עיקר ביקורתה של סומרס הייתה על מחקריה של גיליגן שהראו צניחה בביטחון העצמאי של נשים בגיל ההתבגרות. סומרס השוותה את מחקריה של גיליגן למחקרים אחרים והראתה שמחקרים אלו אינם תומכים בממצאיה של גיליגן. כמו כן, סומרס סקרה את המחקר של גיליגן עצמה והצביעה לטענתה, על טעויות מתודולגיות קשות ועל הטיה אידאולוגית. לבסוף, ביקרה סומרס את גיליגן על מה שלטענתה היא השפעה של תפיסתה המגדרית על יצירת מדיניות חד-צדדית ומפלה כלפי בנים במערכת החינוך בארצות הברית.
ספריה

בקול שונה, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1982.
Mapping the Moral Domain: A Contribution of Women's Thinking to Psychological Theory and Education, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1989.
Making Connections: The Relational Worlds of Adolescent Girls at Emma Willard School, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1990.
Meeting at the Crossroads: Women's Psychology and Girls' Development, הוצאות אוניברסיטת הרווארד, 1992.
Between Voice and Silence: Women and Girls, Race and Relationships, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1997.
הולדת העונג, הוצאת משכל, 2006. תרגום: דריה שועלי.
קיירה (רומן), הוצאת ראנדום האוס, 2008.
The Deepening Darkness: Patriarchy, Resistance, & Democracy's Future (יחד עם א.ג'. ריצ'רדס), הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2009.
Joining the Resistance, הוצאת פוליטי, 2011.
להצטרף להתנגדות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת קו אדום, 2016. תרגום: דנה ג' פלג. עריכה מדעית: צבי טריגר.
הערות שוליים

↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  Muuss, R. E., (1988), Carol Gilligan’s theory of sex differences in the development of moral reasoning during adolescence, Adolescence 23, 229-243
1 2  Christina Hoff Sommers, The war against boys: How misguided feminism is harming our young boys, Simon & Schuster, 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296943705171  PLWABN: 9810643090505606  BIBSYS: 90069266  BnF: cb137482003 (data)  CANTIC: a11751241  CiNii: DA00460612  GND: 118891529  ISNI: 0000 0001 1041 3309  LCCN: n81119381  LNB: 000198375  NDL: 00440938  NKC: xx0017249  NLA: 36526770  NLK: KAC199610102  NSK: 000320175  NTA: 069539073  RERO: 02-A003297027  SELIBR: 315645  SUDOC: 066891825  Trove: 1273540  VIAF: 17209922   WorldCat (עם VIAF): 17209922
הישרדות: האמזונס

| --- | --- |

הלוגו של הישרדות: האמזונס
 מנחים:  ג'ף פרובסט
 זוכים:  ג'נה מורסקה
 פרסים:  מיליון דולר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 אתר צילומים:  ריו נגרו, אמזונאס, ברזיל
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  13 בפברואר 2003 – 11 במאי 2003
 קישורים חיצוניים
 הישרדות, אתר באנגלית
 
 → תאילנדאיי הפנינה ←
הישרדות: האמזונאס (באנגלית: Survivor: The Amazon) היא העונה השישית של תוכנית המציאות האמריקאית הישרדות. העונה צולמה מ-11 בנובמבר עד 15 בדצמבר 2002 באמזונאס ועלתה לשידור ב-13 בפברואר 2003 ברשת השידור האמריקאית CBS, והסתיימה ב-11 במאי 2003. העונה הונחתה על ידי ג'ף פרובסט, מורכבת מ-39 ימים של משחק עם 16 משתתפים.
מאפייני העונה

בפעם הראשונה אי פעם, השבטים הראשוניים חולקו לפי מין. שני השבטים הראשונים היו שבט נשים בלבד ג'אבורו (נקרא על שם חסידה מקומית) ושבט גברים בלבד טמבקוי (נקרא על שם דג מקומי). העונה ידועה בכך ששיתפה את המתמודדת הריאליטי עם מוגבלות, לקויית השמיעה כריסטי סמית'. השבטים התאחדו לבסוף לשבט ז'אקרה ("אליגטור" בפורטוגזית) שנשארו עשרה מתמודדים במשחק. המנצחת, דוגמנית בגד הים ג'נה מורסקה, זכתה בתואר "השורדת האחרונה" לאחר שניצחה את מתיו פון ארטפלדה בהצבעה של 1–6 מחברי המושבעים.
מתמודדים

| מתמודד | שבט מקורי | חילוף שבטים | שבט מאוחד | הדחה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ריאן אייקן 23, אליוט סיטי, מרילנד | טמבקוי |  |  | 01 !מודח ראשון יום 3 |
| ג'נט קות' 46, מנצ'סטר, מיזורי | ג'אבורו |  |  | 02 !מודחת שנייה יום 6 |
| דניאל לוא 26, יוסטון, טקסס | טמבקוי |  |  | 03 !מודח שלישי יום 9 |
| ג'ואנה ווארד 31, אורנג'בורג, קרוליינה הדרומית | ג'אבורו |  |  | 04 !מודחת רביעית יום 12 |
| ג'ין הברט 40, צפון אטלבורו, מסצ'וסטס | ג'אבורו | טמבקוי |  | 05 !מודחת חמישית יום 15 |
| שוואנה מיטשל 28, לוס אנג'לס, קליפורניה | ג'אבורו | ג'אבורו |  | 06 !מודחת שישית יום 18 |
| רוג'ר סקסטון 56, ולנסיה, קליפורניה | טמבקוי | טמבקוי | ז'אקרה | 07 !מודח שביעי יום 21 |
| דייב ג'ונסון 23, פסדינה, קליפורניה | טמבקוי | טמבקוי | ז'אקרה | 08 !מודח שמיני מושבע 1 יום 24 |
| דינה בנט 35, ריברסייד, קליפורניה | ג'אבורו | ג'אבורו | ז'אקרה | 09 !מודחת תשיעית מושבעת 2 יום 27 |
| אלכס בל 32, לוס אנג'לס, קליפורניה | טמבקוי | ג'אבורו | ז'אקרה | 10 !מודח עשירי מושבע 3 יום 30 |
| כריסטי סמית' 24, בזלת, קולורדו | ג'אבורו | טמבקוי | ז'אקרה | 11 !מודחת אחת עשרה מושבעת 4 יום 33 |
| היידי סטרובל 24, ג'פרסון סיטי, מיזורי | ג'אבורו | טמבקוי | ז'אקרה | 12 !מודחת שתים עשרה מושבעת 5 יום 36 |
| בוץ' לוקלי 50, אולני, אילינוי | טמבקוי | טמבקוי | ז'אקרה | 13 !מודח שלוש עשרה מושבע 6 יום 37 |
| רוב ססטרנינו 24, וונטאג, ניו יורק | טמבקוי | ג'אבורו | ז'אקרה | 14 !מודח ארבע עשרה מושבע 7 יום 38 |
| מתיו פון ארטפלדה 33, וושינגטון די. סי. | טמבקוי | ג'אבורו | ז'אקרה | 15 !מקום שני |
| ג'נה מורסקה 21, ברידג'וויל, פנסילבניה | ג'אבורו | ג'אבורו | ז'אקרה | 16 !השורדת האחרונה |
מתמודדים > הופעות עתידיות

במשימה במהלך העונה שבה ג'נה מורסקה והיידי סטרובל התפשטו מבגדיהן בסופו של דבר הובילה לתמונת שער והופעה בעירום בירחון "פלייבוי".
מורסקה וססטרנינו חזרו להתחרות ב"הישרדות: אולסטארס".
טבלת הצבעות

| פרק # | פרק # | פרק # | שבטים מקוריים> 1 | שבטים מקוריים> 2 | שבטים מקוריים> 3 | שבטים מקוריים> 4 | חילוף שבטים> 5 | חילוף שבטים> 6 | שבט מאוחד> 7 | שבט מאוחד> 8 | שבט מאוחד> 9 | שבט מאוחד> 11 | שבט מאוחד> 12 | שבט מאוחד> 13 | שבט מאוחד> 14 | שבט מאוחד> 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יום # | יום # | יום # | 3 | 6 | 9 | 12 | 15 | 18 | 21 | 24 | 27 | 30 | 33 | 36 | 37 | 38 |
| מודח | מודח | מודח | ריאן | ג'נט | דניאל | ג'ואנה | ג'ין | שוואנה | רוג'ר | דייב | דינה | אלכס | כריסטי | היידי | בוץ' | רוב |
| הצבעות | הצבעות | הצבעות | 1–3–4 | 1–1–1–5 | 1–6 | 1–2–4 | 2–4 | 2–4 | 3–7 | 1–8 | 2–6 | 3–4 | 2–4 | 2–3 | 1–3 | 0–1 |

| מצביע | מצביע | מצביע | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה | הצבעה |
|  |  | ג'נה |  | ג'נט |  | ג'ואנה |  | שוואנה | רוג'ר | דייב | דינה | מתיו | כריסטי | רוב | בוץ' | רוב |
|  |  | מתיו | רוג'ר |  | דניאל |  |  | שוואנה | רוג'ר | דייב | דינה | אלכס | כריסטי | היידי | בוץ' | ללא |
|  |  | רוב | ריאן |  | דניאל |  |  | שוואנה | רוג'ר | דייב | דינה | אלכס | כריסטי | היידי | בוץ' | ללא |
|  |  | בוץ' | ריאן |  | דניאל |  | ג'ין |  | כריסטי | דייב | דינה | אלכס | ג'נה | היידי | רוב |  |
|  |  | היידי |  | ג'נט |  | ג'ואנה | ג'ין |  | רוג'ר | דייב | דינה | מתיו | כריסטי | רוב |  |  |
|  |  | כריסטי |  | ג'נה |  | ג'ואנה | בוץ' |  | רוג'ר | דייב | אלכס | אלכס | ג'נה |  |  |  |
|  |  | אלכס | ריאן |  | דניאל |  |  | מתיו | רוג'ר | דייב | דינה | מתיו |  |  |  |  |
|  |  | דינה |  | ג'נט |  | ג'ואנה |  | שוואנה | רוג'ר | דייב | אלכס |  |  |  |  |  |
|  |  | דייב | דניאל |  | דניאל |  | ג'ין |  | כריסטי | מתיו |  |  |  |  |  |  |
|  |  | רוג'ר | ריאן |  | דניאל |  | ג'ין |  | כריסטי |  |  |  |  |  |  |  |
|  | שוואנה | שוואנה |  | ג'נט |  | כריסטי |  | מתיו |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | ג'ין | ג'ין |  | ג'נט |  | שוואנה | בוץ' |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'ואנה | ג'ואנה | ג'ואנה |  | כריסטי |  | שוואנה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| דניאל | דניאל | דניאל | רוג'ר |  | רוג'ר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'נט | ג'נט | ג'נט |  | ג'ין |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ריאן | ריאן | ריאן | רוג'ר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| הצבעת המושבעים |
| --- | --- | --- |
פרק #: 15
יום #: 39
| פיינליסטים | מתיו | ג'נה |
קולות: 1–6

מושבע: הצבעה
| רוב |  | ג'נה |
| בוץ' | מתיו |  |
| היידי |  | ג'נה |
| כריסטי |  | ג'נה |
| אלכס |  | ג'נה |
| דינה |  | ג'נה |
| דייב |  | ג'נה |
1 2  מתיו ורוב לא היו זכאים להצביע משום שהם היו המתמודדים הזכאיים היחידיים שיכלו להצביע רק אחד נגד השני.
| הישרדות |
| --- | --- | --- |
| עונות | בורנאו • האאוטבק האוסטרלי • אפריקה • מרקיז • תאילנד • האמזונס • איי הפנינה • אולסטארס • ונואטו • פלאו • גואטמלה • פנמה • איי קוק • פיג'י • סין • מיקרונזיה • גבון • טוקנטינס •  סמואה • גיבורים נגד נבלים • ניקרגואה • אי הגאולה • דרום פסיפיק • עולם אחד • פיליפינים • קרמואן • דם נגד מים • קאגיאן • סאן חואן דל סור • עולמות נפרדים • קמבודיה • קו רונג • מילניאלים נגד דור X • משני משחק • גיבורים נגד מרפאים נגד פעלתנים • אי הרוח • דוד נגד גוליית • קצה ההכחדה • אי האלילים • מנצחים במלחמה • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 |  |
בויזנברי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 על שם:  Rudolph Boysen 
 
בויזנברי (באנגלית: Boysenberry) הוא הכלאה בין הפטל האדום האירופי (Rubus idaeus), הפטל השחור האירופאי (Rubus fruticosus), האוסנה אמריקאי (Rubus aboriginum), וללוגאנברי (אנ') (Rubus × loganobaccus).
זהו פרי של 0.8 גרם האחד, פרי מקובץ (פרי המתפתח ממיזוג של מספר שחלות שהופרדו בפרח אחד), עם גרגירים גדולים וצבע אדום עמוק.
היסטוריה

מקורותיו המדויקים של הבויזנברי אינם ברורים, אך הרישומים המובהקים ביותר מתארים את הצמח כפי שהוא מוכר כיום עד למגדל רודולף בויסן (אנ'), שהשיג את "הורי" הבויזנברי מהחווה של אדם בשם ג'ון לובן.
בסוף שנות ה-20, ג'ורג' מ. דארו ממחלקת החקלאות של ארצות הברית (USDA) החל להתחקות אחר דיווחים על פרי יער גדול, סגול-אדמדם שגודל בחווה של בויסן באנהיים, קליפורניה. דארו נעזר בוולטר נוט, חקלאי אחר, שהיה ידוע כמומחה פירות יער. נוט מעולם לא שמע על הגרגיר החדש, אבל הוא הסכים לעזור לדארו בחיפושיו.
לדארו ולנוט נודע כי בויסן נטש את ניסויי הגידול שלו מספר שנים קודם לכן ומכר את החווה שלו. בלי להיבהל מחדשות אלה, דרו ונוט יצאו לחווה הישנה של בויסן, שבה מצאו כמה שתילים שבריריים ששרדו בשדה חנוק מעשבים שוטים. הם שתלו את הצמחים בחווה של נוט בבואנה פארק, קליפורניה, שם הוא טיפח אותם בחזרה לבריאות נושאת פירות. וולטר נוט היה הראשון שטיפח באופן מסחרי את פירות היער בדרום קליפורניה.
הוא החל למכור את פירות היער בדוכן החווה שלו ב-1932 ועד מהרה הבחין שאנשים חוזרים כל הזמן לקנות את פירות היער הגדולים והטעימים. כשנשאל איך קוראים להם, אמר נוט, "בויזנברי", על שם המקור שלהם.
עד 1940, 242,000 דונם בקליפורניה הוקדשו לבויזנברי. המספר ירד במהלך מלחמת העולם השנייה, אך הגיע לשיא שוב בשנות ה-50, עד לנקודה שבה גידולי הבויזמברי עלו על אלה של הפטל והאוכמניות שהיו הנפוצים יותר (קודם).
החל משנות ה-2000 המוקדמות, גרגרי בויזנברי טריים גודלו בדרך כלל רק על ידי חקלאים קטנים יותר בקליפורניה ונמכרו מדוכני חווה ומשווקים מקומיים. רוב הבויזנברי הגדלים באופן מסחרי, בעיקר מאורגון, מעובדים למוצרים אחרים כגון ריבה, פאי, מיץ, סירופ וגלידה. נכון לשנת 2016, ניו זילנד הפכה ליצרנית וליצואנית הגדולה בעולם של בויזנברי.
מאפיינים

הבויזנברי גדלים על צמחים נמוכים ומטפסים ומתאפיינים במרקם הרך, הקליפות הדקות וטעמם המתוק. פירות בוגרים מגירים מיץ בקלות רבה ויכולים להתחיל להירקב תוך מספר ימים מהקטיף.
הערות שוליים

↑  Vaughan, John Griffith; C. A. Geissler (2009). The New Oxford Book of Food Plants. Oxford University Press. p. 88. ISBN 978-0-19-954946-7. ארכיון מ-2014-04-16.
1 2 3  Karp, David (2010-05-27). "Boysenberry, a California treasure". Los Angeles Times. ארכיון מ-2013-07-14. נבדק ב-2020-01-01.
1 2 3  "Oregon boysenberries". Oregon Raspberry and Blackberry Commission. 2008. אורכב מ-המקור ב-2011-10-21. נבדק ב-2008-09-13.
↑  Hancock, Jim F (2008). Temperate Fruit Crop Breeding: Germplasm to Genomics (pages 91-92). Springer Science & Business Media. ISBN 978-1402069079. ארכיון מ-2017-12-01.
↑  "Knott's Berry Farm's History". אורכב מ-המקור ב-2009-07-20. נבדק ב-2008-02-22.
↑  "Welcome to Berryfruit New Zealand". Berryfruit New Zealand. 2017. ארכיון מ-1 באוגוסט 2016. נבדק ב-16 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
בויזנברי, ג'ון - לוס אנג'לס, קליפורניה
דמיאנו דוד

| --- | --- |
דוד, 2018
דוד, 2018
 לידה:  8 בינואר 1999 (בן 25) איטליה רומא, איטליה
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי • גלאם רוק • הארד רוק • פופ רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית, צרפתית, איטלקית, ספרדית 
 כלי נגינה:  קול • גיטרה
 חברת תקליטים:  פרונטירז רקורדס, סוני מיוזיק
 בת זוג:  דאב קמרון
 פרופיל ב-IMDb
 
דמיאנו דָוִד (באיטלקית: Damiano David; נולד ב-8 בינואר 1999) הוא זמר-יוצר איטלקי, המוכר בתור חבר להקת הרוק האיטלקית מונסקין, בה הוא משמש כסולן וכפזמונאי. הלהקה זכתה בפסטיבל סן רמו ונשלחה לייצג את איטליה באירוויזיון 2021, עם השיר "Zitti e buoni", איתו הגיעה למקום הראשון בתחרות.
קריירה

דוד נולד ברומא, הוריו הם דיילי אוויר. על רקע עבודה זו של הוריו, מגיל צעיר הוא ואחיו טיילו ברחבי העולם ונחשפו לתרבויות שונות. עד גיל 17, הוא שיחק כדורסל באופן מקצועי במועדון Eurobasket Roma שבעירו, בעמדת הרכז. לדבריו, חוויית הכדורסל נתנה לו משמעת בסיסית להצלחה בחייו.
דוד החל לשיר בגיל שש. הוא פגש את ויקטוריה דה אנג'ליס ותומאס ראגי, חברי הלהקה העתידיים שלו, בבית הספר התיכון אאוג'ניו מונטאלה שברומא. הוא לא סיים את לימודי התיכון שלו ובמקום זאת התמסר לקריירת המוזיקה שלו, בתמיכת הוריו. כשנבחן לתפקיד סולן בלהקה מקומית, הוא נדחה בתחילה משום שהסגנון שלו נחשב ל"יותר מדי פופ", אך בסופו של דבר הוא התקבל לאור התעקשותו להיכנס ללהקה. עד מהרה דוד שינה את ההתנהגות והסגנון שלו, במיוחד על הבמה, לאחר שלמד כיצד לבטא את עצמו בחופשיות, וכמו כן הביטחון שלו במיניותו גבר. בתחילת דרכה, הלהקה הופיעה ברחובות העיר רומא, ובשנת 2017 היא התפרסמה לראשונה כאשר השתתפה בעונתה האחת עשרה של תוכנית המציאות האיטלקית "X Factor", והגיעה למקום השני. הלהקה פרצה עם אלבום הבכורה שלה, Il ballo della vita, שיצא לאור ב-28 באוקטובר 2018, וערכה סיבובי הופעות ב-2018 וב-2019. ב-19 במרץ 2021, יצא לאור אלבומה השני של הלהקה, Teatro d'ira: Vol. 1.
במרץ 2021 הלהקה זכתה בפסטיבל סן רמו ונשלחה לייצג את איטליה באירוויזיון 2021, עם השיר "Zitti e buoni". ב-22 במאי 2021, ביצעה הלהקה את השיר בגמר האירוויזיון. בתום ספירת הקולות, זכתה איטליה במקום הראשון, עם 524 נקודות.
לאחר הזכייה באירוויזיון, דוד הואשם לשווא כי צרך סמים במהלך הגמר, לאחר שנראה בשידור חי כשהוא רוכן לעבר השולחן בחדר הירוק, והדבר גרר תגובות רבות ברשתות החברתיות. במסיבת עיתונאים שהתקיימה זמן קצר לאחר מכן, הוא הכחיש את הטענות והסכים להיבדק, וחברי הלהקה טענו שהוא בכלל אסף שברי כוס שנפלה על הרצפה. לאחר בדיקת הצילומים השונים מהאירוע, ולאחר שביצע בדיקת סמים באיטליה, הודיע איגוד השידור האירופי כי לא נעשה שימוש בסמים בחדר הירוק וכי הם "רואים את הנושא כסגור".
דוד ביצע גרסת כיסוי לשיר "I Wanna Be Your Dog" וכן דיבב את דמותו של ג'פרי, עוזרו של האנטגוניסט הראשי, עבור הדיבוב האיטלקי לסרט קרואלה משנת 2021.
באוקטובר 2024 דוד הוציא את הסינגל "Born With A Broken Heart" כחלק מאלבום סולו עתידי, שעדיין לא פורסם תאריך יציאתו. וידאו קליפ לסינגל צפוי לצאת ב-25 באוקטובר. דוד תיאר את אלבום הסולו העתידי שלו כ"דרמטי, תיאטרלי ומלא בעוצמות", המדגיש את הדרמה של החיים.
סגנון מוזיקלי

חלק מן הצלחת הלהקה מקושר לביצועיו הווקאליים, לנוכחותו הבימתית ולאישיותו של דוד. מנואל אגנלי, חבר להקת הרוק האלטרנטיבי Afterhours (אנ'), שיבח אותו כאחד שיש לו "כריזמה טבעית של הסולנים המעולים". סגנונו הקולי תואר כ"גוון ווקאלי של רגאיי, שמאפשר לו להתמודד במיומנות עם רפרטואר הרוק, בהתחשב בכך שההשפעות המוזיקליות של הלהקה נעות בין אינדי רוק לנשמה לפופ". המראה וסגנון הלבוש האנדרוגיני המאפיין אותו על הבמה נחשב כשילוב של היפי, וינטג' וגלאם רוק משנות השבעים, ובשל כך הוא נחשב גם לאייקון אופנה איטלקי.
חיים אישיים

מאז 2017 דוד נמצא בזוגיות עם הדוגמנית האיטלקית ג'ורג'יה סולרי. הם נפרדו בשנת 2023. ומשנת 2023 נמצא בזוגיות עם הזמרת והשחקנית דאב קמרון.
דוד דובר איטלקית ואנגלית ברמה שוטפת, וגם מדבר קצת ספרדית וצרפתית. הוא תומך בשוויון גזעי ובזכויות להט"ב. הוא אוהד אדוק של קבוצת הכדורגל רומא.
גילה בן עקיבא

| --- | --- |

גילה בן עקיבא, 1943
 לידה:  18 בדצמבר 1925 נהלל, פלשתינה (א"י) 
 נרצחה:  27 באוגוסט 1953 (בגיל 27) ירדן 
 מדינה:  ישראל 
 
גילה (דרוקר) בן עקיבא (18 בדצמבר 1925, נהלל – 27 באוגוסט 1953, ירדן) הייתה לוחמת ומפקדת בפלמ"ח. נהרגה בירדן במהלך מסע לסלע האדום.
ילדות ונעורים

נולדה ב-18 בדצמבר 1925 בנהלל, בת בכורה ללאה ומשה דרוקר. הוריה עלו לארץ בשנת 1921 והוכשרו לעבודה חקלאית במסגרת ההכשרה במקוה ישראל, משם נשלחו לעבוד בנהלל. בנהלל השתייכו לקבוצת "ארגון א'" או "נהלל ב'" שייסדה ב-1927 בעמק יזרעאל את המושב כפר יהושע. הייתה הבת הבכורה במושב, שנה אחריה נולדה אחותה דליה וארבע שנים אחר-כך נולד האח יעקב.
בכפר לקחו הילדים חלק פעיל בתפעול המשק וסייעו להורים בכל אשר יכלו: עדות לכך ניתן למצוא במכתב שכתבה בגיל 11 לילדי הגולה, בו תיארה את המשק החקלאי של משפחתה במושב: "הורינו משכימים קום ויוצאים לשדה. לעונה הזאת קנינו מכבש נודד, והוא מספיק לכבוש שש-מאות חבילות ליום. כבר התחילו לקצור את השעורה, הכרם מלבלב. עוד מעט יקצרו גם את החיטה". במקביל למדה בבית-הספר ושותפה בוועדת החינוך של הכפר. במשך שנתיים נשלחה לשישה שבועות של העשרה לימודית בירושלים שהועברו על ידי מרצים מהאוניברסיטה העברית, במקום הלימודים בבית הספר.
אמנם שם המשפחה שונה ל"בן עקיבא" באופן רשמי רק לאחר פטירת אביה בשנת 1947, אך עוד משנת 1931 בערך נהג האב לחתום על מכתביו בשם "משה בן עקיבא". עקיבא היה אביו של משה, שנפטר אז. מכיוון שבנו הצעיר, דודה של גילה, נקרא יעקב על שם הסב מצד האם, החליט משה להנציח בחתימתו את אביו. לאחר פטירת משה דרוקר החליטה המשפחה לשנות את שם המשפחה באופן רשמי.
שירותה בפלמ"ח

ב-1944, והיא בת 18, ביקשה להצטרף לשורות "ההגנה" ונשלחה לקורס מדריכות בנשק קל שהתקיים בשפיה. באחת מנסיעותיה לקורס בשפיה פגשה חבורת פלמ"חניקיות והתרשמה מהן מאוד. שלוש שנים לאחר מכן הצטרפה למסע של פלוגה ד' של הפלמ"ח לנגב, ובעקבות חוויותיה החיוביות מהמסע התגייסה זמן קצר לאחר מכן לפלמ"ח ושובצה בפלוגה ח' למחלקת רמת-רחל. שובצה לכיתת הסיירים של הפלוגה, ובכך הייתה לאחת הנשים הראשונות שעברו קורס זה, בהמשך נשלחה לקורס מפקדי כיתות סיירות והייתה לאישה היחידה בקורס זה. בתקופה זאת לקחה חלק במשימות רבות במדבר יהודה ובנגב שאת חלקן הובילה.
במהלך משימות אלה הצילה מספר פעמים את כוח המשימה שיצא לשטח. במהלך מטווח של הפלוגה במדבר יהודה ביום חמסין, יצאה עם ארבעה לוחמים להביא מים מעין פשחה. כל ההולכים כמעט והתייבשו והיא הייתה הראשונה לחזור עם מים לחברי הפלוגה, בכך הצילה אותם מהתייבשות. במסע אחר, בנחל קומראן, נתקלה מחלקתה בקבוצת בדואים. היא הייתה היחידה שחשדה בהם. היא הוציאה את אקדחה מהסליק וברגע שהבדואים ניסו לשדוד אותם מנעה את השוד.
שירותה בפלמ"ח > השתתפותה בליל הרכבות בבתיר

בניגוד למקובל, כאישה בפלמ"ח לא היה עליה להיאבק על מקומה בפעולות המבצעיות הרבות בהן לקחה חלק. היא השתתפה בפעילות איסוף מודיעין בירושלים, בליל וינגייט ובליל הרכבות בבתיר. במהלך המאבק נגד הבריטים יצאה עם כוח מפיקוד רעננה למסילת הברזל ליד הכפר בתיר. מיד לאחר הנחת המטענים על פסי הרכבת שמעו את הרכבת, שהתקרבה מוקדם משצפו. הכוח התחבא לצד המסילה והרכבת הפעילה את המטענים. שוטרים בריטים יצאו מהרכבת לחפש ונשמעו יריות. כל פלמ"חניק ברח בצורה של נסיגה חופשית, ובסופה של הנסיגה לא ידע איש מאנשי הכוח היכן היא. כעבור מספר שעות הגיעה בכוחות עצמה בחזרה לבסיס ללא סיוע של חבריה למשימה.
שירותה בפלמ"ח > מפקדת בפלמ"ח

תפקידה הפיקודי הראשון היה כמפקדת כיתת בנות במשמר השרון, מחליפתה של ברכה פולד. לאחר שההכשרה עלתה לפרק ההתיישבות עברה לפקד על מחלקת קריית ענבים ולאחר מכן למחלקת מעלה החמישה. לקראת תאריך שחרורה יצאה לקורס מפקדי מחלקות. בשל מות אביה ביקשה להשתחרר לפני תום הקורס.
ביום הכרזת המדינה התנדבה לחזור לשורות הפלמ"ח כדי להילחם במלחמת העצמאות. היא שירתה כמפקדת מחלקת גח"ל (גיוס חוץ-לארץ) וכלוחמת ומפקדת מחלקה בגדוד הרביעי של הפלמ"ח בחטיבת הראל. חייליה במחלקה זו כינו אותה "ז'אן", על-שם ז'אן ד'ארק. באתר הפלמ"ח נוסף לשמה כינויה "הג'ינג'ית".
במהלך שירותה הרגישה כי הופלתה לרעה משום שהיא אישה וכי המפקדים לא התירו למחלקה בפיקודה לצאת לפעילויות מבצעיות. היא התווכחה רבות עם מפקדיה ולבסוף בחרה לסיים את תפקידה. המשיכה לשירות במחלקת הסיירים של הגדוד הרביעי ואף הוצע לה לפקד עליה, אך היא סירבה להצעה בטענה שעל-אף דרגתה ישנם מפקדים מנוסים יותר.
במהלך ההפוגה חזרה לבית המשפחה בכפר יהושע כדי להחזיק את משק המשפחה וביקשה מחברתה למחלקה, אביבה רבינוביץ', לעדכן אותה כשהלחימה תימשך. עם פתיחת מבצע חורב נשלח מסר לקרוא לה לבוא להשתתף בלחימה, אבל ההודעה הגיעה אליה מאוחר מדי והיא לא הספיקה לקחת בו חלק.
המסע אל הסלע האדום > תכנון המסע

נודעה כחובבת טבע ובוטניקה ואהבה לטייל. לאחר הקמת המדינה הצטרפה לחבורת צעירים וצעירות שהרבתה לטייל במסעות נועזים ברחבי הארץ, בעיקר בנגב ובמדבר יהודה. עם כמה חברים מהקבוצה, אריק מגר, מרים מונדרר, איתן מינץ ויעקב קליפלד, תכננו מסע אל הסלע האדום, בפטרה שבירדן. במהלך תכנון הטיול נפגשו החמישה עם זאב וילנאי, אשר על ספרו, מדריך ארץ ישראל, הסתמכו בתכנון מסעם. הוא עודד אותם לצאת למסע זה. היא ידעה על הסכנות האורבות למי שיצאו למסע לפטרה. חברתה רחל סבוראי סיפרה כי לפני שיצאה לדרך הבטיחה לה כי אם תחוש בסכנה תפרוש מן המסע. בריאיון אמרה רחל סבוראי שהיא סיפרה לה על הקבוצה המתארגנת. ב-27 באוגוסט 1953 חצו החמישה את הגבול לירדן.
המסע אל הסלע האדום > הרצח

על-פי אחת הגרסאות, שמעולם לא אומתה, במהלך המסע הכיש נחש את איתן מינץ והחמישה פנו למשטרת ביר-מד'כּור, היישוב הקרוב ביותר לנקודה בה נמצאו, לקבלת עזרה. כשהגיעו שוטרים למקום הם נעלו מאחוריהם את השערים, ירו למוות בארבעה והניחו למינץ הפגוע למות מהכשת הנחש. לפי גרסה אחרת, החמישה נרצחו על ידי בדואים שם, ומפקד משטרת ביר-מד'כּור, בדואי משבטי האזור, הורד בדרגה לאחר הרצח על כי פעל על דעת עצמו ברוצחו את החמישה.
גופותיהם הועברו לישראל ב-29 באוגוסט 1953. רצח החמישה הפתיע את הארץ כולה. בתחילה הניחה העיתונות כי מדובר בחבורת תיירים ששהו באילת. כאשר התברר שמדובר בישראלים הועלתה הסברה כי אלה היו מטיילים שסטו מדרכם. בבדיקה ראשונית היה ברור שחמשת המטיילים לא היו חמושים.
בת 27 במותה. הותירה אחריה אם, אח ואחות. הובאה למנוחות בבית העלמין בכפר יהושע.
הנצחתה

אחותה דליה הוסיפה לשם משפחתה את המילה "סלע", אחיה קרא לבנו על שמה. גיל בן עקיבא נהרג בלילה בין 6 ל-7 ביוני 1982 בקרב על הבופור במלחמת לבנון הראשונה, ונטמן בבית העלמין בכפר יהושע.
הונצחה בספר "לבנינו" בהוצאת כפר יהושע ובספר עד סלע: חמישה שהלכו (עורך: משה טל) לזכר חמשת ההרוגים. ב-2003 נחנכה במוזיאון הפלמ"ח פינה לזכרה ולזכר חבריה הלוחמים שנהרגו בדרכם לפטרה.
ראו גם

פלמ"ח
ליל הרכבות
הסלע האדום
לקריאה נוספת

אוריאל אופק (עורך), לבנינו וחניכנו שנפלו במערכות סיני ובדרך בואכה סלע אדום, כפר יהושע, תשי"ט.
משה טל (עורך), עד סלע: חמישה שהלכו, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960.
נסיה שפרן, הסלע האדום – המסעות האסורים לפטרה (עורכת: שולמית משולם), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2013.
נסיה שפרן, הסלע האדום – מבט לאחור, תל אביב, 1960.
הערות שוליים

↑  אוריאל אופק (עורך), לבנינו וחניכנו שנפלו במלחמות סיני ובדרך בואכה סלע אדום, כפר יהושע, תשי"ט, תל אביב: דבר, עמ' 44–45.
↑  עדותו של דוד ברש, בתוך: משה טל (עורך), עד סלע: חמישה שהלכו, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960, עמ' 196–197.
↑  עדות דליה בן עקיבא, ארכיון הפלמ"ח.
↑  טל, עד סלע: חמישה שהלכו, עמ' 229–233.
↑  טל, 'עד סלע: חמישה שהלכו, עמ' 238.
↑  עדות מנחם רוסק, ארכיון הפלמ"ח.
↑  טל, עד סלע: חמישה שהלכו, עמ' 258, עמ' 262.
↑  רועי כספי, "המדינה שבדרך", ביבשה, אתר זרוע היבשה, צה"ל.
↑  טל, עד סלע: חמישה שהלכו, עמ' 280.
↑  גילה (דרוקר) בן עקיבא (הג'ינג'ית), באתר הפלמ"ח.
↑  אופק, לבנינו, עמ' 33.
↑  טל, עד סלע: חמישה שהלכו, עמ' 291.
↑  גליה גוטמן, "פטרה, המיתוס: מנגד להטו הרי אדום", מסע אחר, גיליון 156.
↑  יעקב בר-און, "פטרה: תמונת מחזור", מקור ראשון, 23 בספטמבר 2005.
↑  נסיה שפרן, הסלע האדום – המסעות האסורים לפטרה, יד בן צבי, ירושלים, 2013, עמ' 129.
↑  זוהו חמשת ההרוגים וגוויותיהם הובאו לישראל, דבר, 31 באוגוסט 1953
↑  יובל אזולאי, האם הוויכוח על ההליכה לפטרה הסתיים?, באתר הארץ, 1 בינואר 2007
גילה בן עקיבא, אחרי ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, חטיבת הראל
גילה בן עקיבא, 1948