stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצפנת קריימר-שופ
תיאור האלגוריתם > הצפנה

להצפנת המסר  m\in G בוחרים שלם אקראי  r\in Z_{q} ומחשבים:
u_{1}=g_{1}^{r},u_{2}=g_{2}^{r},e=h^{r}m
\alpha =H(u_{1},u_{2},e) ממירים את תוצאת פונקציית הגיבוב לערך שלם ב- G.
v=c^{r}d^{r\alpha }
הטקסט המוצפן הוא הרביעייה:  (u_{1},u_{2},e,v).
תיאור האלגוריתם > פענוח

נתון הטקסט המוצפן  (u_{1},u_{2},e,v).
תחילה מחשבים את ערך הגיבוב  \alpha =H(u_{1},u_{2},e)
בודקים אם מתקיים  v=u_{1}^{x_{1}+y_{1}\alpha }u_{2}^{x_{2}+y_{2}\alpha }, במידה שלא מחזירים הודעת שגיאה.
הטקסט המקורי הוא  m=e/u_{1}^{z}.
תיאור האלגוריתם > הוכחת נכונות

היות ש- u_{1}=g_{1}^{r} ו- u_{2}=g_{2}^{r} מתקבל
וכן לגבי  u_{1}^{y_{1}}u_{2}^{y_{2}}=d^{r} ו- u_{1}^{z}=h^{r} לכן הבדיקה בשורה 2 צריכה להחזיר אמת והטקסט הוא למעשה  e/h^{r}.
תיאור האלגוריתם > דוגמה במספרים קטנים

נניח שהראשוני  q=21523 והערכים האקראיים שנבחרו הם:
z=2112,x_{1}=11341,x_{2}=5844,y_{1}=13399,y_{2}=10981,g_{1}=17716,g_{2}=5611
הערכים שחושבו הם: 
 c=20419,d=17636,h=10910
כעת להצפנת המסר  m=12345 תחילה נבחר  r=19438
ואז מחשבים את  u_{1}=20491,u_{2}=12522
מחשבים את  e=8282 ואת ערך הגיבוב  a={\mbox{H}}(12345)=193 (כאן לצורך הדוגמה נלקח רק הבית הראשון של תוצאת פונקציית הגיבוב SHA-1).
מחשבים את  v=4870
הטקסט המוצפן לפי הסדר הוא:  (20491,12522,8282,4870).
לפענוח תחילה בודקים שאכן
v=20491^{11341+13399\cdot 193}\cdot 12522^{5844+10981\cdot 193} ומפענחים,
m=8211\cdot 8282=12345{\pmod {21523}}
יש לציין שהמחיר לביטחון הסמנטי הוא התנפחות הצופן פי ארבעה מגודלו של  m.
ביטחון

הצפנת קריימר שופ היא מערכת מפתח ציבורי יעילה, הראשונה שהוכח לגביה שהיא בטוחה נגד התקפת מוצפן-נבחר בלי מודל אורקל אקראי, תוך שימוש במדדי סיבוכיות מקובלים. הרעיון הבסיסי בהגדרת ביטחון מחמירה של מערכת מפתח ציבורי נקרא ביטחון סמנטי תחת התקפת מוצפן נבחר "אדפטיבית" המסומנת IND-CCA2. המושג הוטבע לראשונה על ידי סיימון וארקוף וההוכחה הראשונה שמערכת כזו קיימת ניתנה על ידי דני דולב ואחרים. מעשית כבר היו קיימות מערכות בטוחות שמשתמשות במודל אורקל אקראי כמו OAEP של RSA המוכחות כבטוחות סמנטית לפי הגדרה זו. אולם החידוש במערכת של קריימר ושופ שהיא אינה מנצלת את מודל האורקל האקראי. קריימר ושופ הוכיחו שהמערכת שלהם בטוחה תחת הנחה שבעיית ההכרעה של דיפי-הלמן קשה וכן שהפונקציה  H חסינת התנגשויות.
בתמצית ההוכחה היא כדלהלן. אם קיים תוקף שמסוגל לשבור את המערכת תחת המודל IND-CCA2 הרי שאפשר לבנות אלגוריתם  B עם זמן ריצה דומה לתוקף שיוכל להכריע בבעיית דיפי-הלמן. האלגוריתם  B יפעל כמו אורקל. מכין זוג מפתחות פרטי וציבורי ושולח לתוקף את המפתח הציבורי, כעת הוא משתמש ברביעיית הערכים  (g_{1},g_{2},u_{1},u_{2}) כדי לשלוח אתגר מוצפן לתוקף כדי שהוא יפענחו. קריימר ושופ מראים שאם הרביעייה האמורה היא בעיית דיפי-הלמן אקראית הרי שהתוקף יצליח לפתור את הבעיה בהסתברות משמעותית. לעומת זאת עם הרביעייה היא ערכים אקראיים ב- G^{4} הרי שלתוקף יש יתרון אפס בסיכויי ההצלחה שלו לנצח במשחק. ההבדל הזה בעצם מאפשר ל- B לשבור את המערכת כיוון שהוא מפר את ההנחה היסודית של אי-יכולת הבחנה (IND) מכאן שהמערכת כולה בטוחה.
ביטחון > CS-Lite

בעיקרון מערכת הצפנת קריימר-שופ יכולה להיות מוכחת כבטוחה בשתי דרכים. הראשונה המתוארת לעיל שאינה עושה שימוש במודל אורקל אקראי והיא מוכחת תחת ההנחה שבעיית הכרעת דיפי-הלמן בקיצור DDH קשה וכן שפונקציית הגיבוב  H בטוחה והשנייה עם רעיון מודל אורקל אקראי. התכונה המעניינת שלה היא שמודל האורקל האקראי מהווה מעין משוכה נוספת במקרה שההנחה הראשונה נכשלת. לכן אפשר להוכיח את ביטחונה תחת הנחה קלה יותר כמו הקושי שבבעיית דיפי-הלמן החישובית.
הווריאציה שנקראת CS-Lite היא גרסה פשוטה יותר של מערכת קריימר-שופ ללא פונקציית גיבוב. שהיא בטוחה לפי מודל פחות מחמיר שנקרא IND-CCA1. לפי מודל זה המערכת צריכה להיות בטוחה תחת התקפת מוצפן נבחר לא אדפטיבית שבה התוקף רשאי להגיש שאילתות לאורקל כל עוד לא קיבל לידיו את האתגר שהוא הטקסט המוצפן אותו הוא מעוניין לשבור. מרגע שהגיע האתגר לידיו אין הוא רשאי יותר לפנות לאורקל. ביטחון המערכת CS-Lite עונה להגדרה זו.
ביטחון > CS-Lite > אלגוריתם CS-Lite

הכנה:
כמו קודם בוחרים אלמנטים אקראיים:  p,q,g_{1},g_{2},x_{1},x_{2},z\in G כאשר  p ראשוני.
מחשבים את  X=g_{1}^{x_{1}}\cdot g_{2}^{x_{2}}{\text{ mod }}p וכן את  Z=g_{1}^{z}{\text{ mod }}p
הפרמטרים הציבוריים של המערכת יהיו  (p,q,g_{1},g_{2}). המפתח הפרטי הוא  (x_{1},x_{2},z) והמפתח הפומבי הוא  (X,Z).
הצפנה:
בוחרים אלמנט אקראי חד פעמי  r.
מחשבים את  R_{1}=g_{1}^{r}{\text{ mod }}p
מחשבים את  R_{2}=g_{2}^{r}{\text{ mod }}p
הטקסט המוצפן הוא הצמד  R_{1},R_{2} וכן  E=Z^{r}\cdot M{\text{ mod }}p ו- V=X^{r}{\text{ mod }}p
פענוח:
{\text{If }}V\not \equiv R_{1}^{x_{1}}\cdot R_{2}^{x_{2}}({\text{mod }}p){\text{ then return null}}
{\text{Else }}M=E\cdot R_{1}^{-z}{\text{ mod }}p
השאל-החכר

הנשיא רוזוולט חותם על חוק השאל-החכר
השאל-החכר (באנגלית: lend-lease) הוא כינויו של חוק אמריקאי, אשר נחקק בתקופת מלחמת העולם השנייה ואיפשר לנשיא ארצות הברית לספק לבעלות הברית אספקה ומזון כראות עיניו.
החוק, אשר חוקק ב-11 במרץ 1941, תחת הכותרת "כדי לקדם עוד את ביטחונה של ארצות הברית, ולשם מטרות אחרות", הסמיך את נשיא ארצות הברית "למכור, להעביר, להחליף, להחכיר, להשאיל, או להשתמש באופן אחר, לרשות כל ממשלה אחרת (שהנשיא חושב שביטחונה חשוב לביטחונה של ארצות הברית) כל פריט הקשור בהגנה", עד לסך ערך כולל של 1.3 מיליארד דולרים. למעשה, החוק איפשר לארצות הברית לעזור לבעלות בריתה תוך שהיא נשארת נייטרלית להלכה, בהתאם למדיניות הבדלנות על פי דוקטרינת מונרו, שהייתה פופולרית באותה תקופה בקרב הציבור האמריקאי.
בהתחלה הוגבל החוק רק לבריטניה, אך כשברית המועצות הצטרפה למלחמה ונראה היה שהיא נתונה בסכנת התמוטטות, הודיע פרנקלין דלאנו רוזוולט לסטלין כי ארצות הברית מעמידה את הפוטנציאל התעשייתי האדיר שלה לעזרת ברית המועצות. האמנה לסיוע בריטי-אמריקאי לברית המועצות נחתמה ב-13 ביולי 1941 וארצות הברית סיפקה מאז נחתם הסכם "השאל והחכר" (30 באוקטובר 1941) ועד סוף המלחמה 1000 מטוסים, כ-1500 טנקים,  151,053 משאיות מדגם שברולט G506 לברית המועצות שתעשייתה נפגעה קשה. כמו כן, הועמד לזכות הסובייטים אשראי בסך של מיליארד דולר ללא ריבית, מטעם ממשלת ארצות הברית.
בין המבצעים הראשונים של המהלך להעברת מטוסים לברית המועצות הייתה מבצע CEDAR.
תוכנית השאל-החכר תרמה רבות לחיזוקן של המדינות שלחמו נגד גרמניה הנאצית והתמשכה גם אחרי שארצות הברית הצטרפה למלחמה באופן רשמי וצבאה נטל בה חלק. השווי הכולל של ציוד שהועבר במסגרת תוכנית השאל החכר הגיע ל-48.9 מיליארד דולר, מתוך זה 493 מיליון דולר למדינות מרכז ודרום אמריקה. החובות נפרסו כשישה עשורים קדימה ורק ב-31 בדצמבר 2006 מזכיר הכלכלה במשרד האוצר הבריטי, אד בולס, העביר את התשלום האחרון בסך 83.3 מיליון דולר (42.5 מיליון לירות שטרלינג).
השאל החכר למדינות מרכז אמריקה

לאור החשש מכך שארצות הברית תגרר למלחמת העולם השנייה, הייתה ארצות הברית מעוניינת לחזק את שכנותיה במרכז אמריקה. בעקבות כך שבמחלקת ההגנה של ארצות הברית הייתה הערכה נמוכה מאוד של צבאות מדינות מרכז אמריקה, לא ראו טעם לחזק את צבאותיהן מבחינת יכולתן לסייע בהגנה כנגד גרמניה, אולם מתוך רצון לשמור על היציבות הפנימית באותן מדינות, הוחלט לשתף אותן בתוכנית השאל-החכר. באוקטובר 1941 הייתה ניקרגואה המדינה הראשונה במרכז אמריקה לחתום עם ארצות הברית על חוזה השאל החכר. בתחילת 1942 נחתמו הסכמים עם קוסטה ריקה, אל-סלבדור והונדורס ובנובמבר 1942 נחתם הסכם עם גואטמאלה, הסכם שהיה בהיקף הגדול ביותר משאר מדינות מרכז אמריקה. ההיקף הכולל של ההסכמים עם חמש מדינות מרכז אמריקה היה 9.75 מיליון דולר, אך בפועל הועבר ציוד בערך של 5.4 מיליון דולר בלבד, מתוך זה 4.1 מיליון דולר עד סוף המלחמה והיתרה לאחר המלחמה. תקציב הביטחון הכולל של מדינות אלו נע בשנת 1941 בין 0.5-2 מיליון דולר, כך שהציוד שסופק היה בעל ערך רב למדינות מרכז אמריקה. רוב הציוד שסופק למדינות מרכז אמריקה יועד להגנה מפני האיום של הצוללות הגרמניות על תעלת פנמה ונתיבי השיט בקריביים. כאשר האיום הגרמני פחת בסוף שנת 1942 גם היקף העברת הציוד למדינות מרכז אמריקה פחת.
לאחר המלחמה

במהלך השנים עלו טענות כנגד ארצות הברית על כך שהעברת אמצעי לחימה למדינות מרכז אמריקה במסגרת תוכנית השאל-החכר סייעה לקיומן של דיקטטורות ארוכות שנים ומאבקים רוויי דם בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה[דרוש מקור].
בשנת 2022, הסנאט האמריקני העביר חקיקה שנועדה לאפשר לנשיא ג'ו ביידן להשתמש בתוכנית השאל-החכר לזירוז העברת ציוד צבאי לאוקראינה, אשר נלחמה ברוסיה. השימוש הידוע האחרון בשיטה זו בוצע במלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Doyle, David (2003). Standard catalog of U.S. Military Vehicles. Krause Publications. pp. 122–124. ISBN 0-87349-508-X
↑  Robert H. Holden, Armies without nations, Oxford University Press, 2004, page 120
↑  בוריס ג'ונסון, אפקט צ'רצ'יל עמוד 225
↑  Robert H. Holden, Armies without nations, Oxford University Press, 2004, pages 119-121
↑  Thomas M. Leonard, John F. Bratzel, Latin America during World War II , page 38
↑  דיווח בבי.בי.סי: צבא רוסיה השתמש באזרחי אוקראינה כמגנים אנושיים, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563042405171  LCCN: sh85075974
ז'פרן סוארס

ז'פרן איסק סוארס ברמודס (בספרדית: Jeffrén Isaac Suárez Bermúdez; נולד ב-20 בינואר 1988) הוא כדורגלן ספרדי-ונצואלי שמשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ בלמפון ווריירס מהליגה השנייה בתאילנד.
ראשית חיו

ז'פרן נולד בסיואד בוליבר שבוונצואלה. בגיל שנה היגרה משפחתו לאי טנריפה. ז'פרן החל לשחק כדורגל בגיל חמש במחלקת הנוער של טנריפה.
קריירת מועדונים

בשנת 2004 עבר ז'פרן לברצלונה לאחר שאותר על ידי סקאוט של המועדון. בשנת 2006 הוא קודם לקבוצת המילואים ברצלונה אתלטיק. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של ברצלונה ב-25 באוקטובר 2006, כאשר נכנס כמחליף במקום חבייר סביולה בניצחון 0–4 את בדאלונה במסגרת גביע המלך. בשלוש עונות בברצלונה ב' ז'פרן הופיע ב-82 משחקים, בהם כבש 14 שערים.
בטרום עונת 2010/2011 קודם ז'פרן לקבוצה הבוגרת של ברצלונה וחדל מלשחק בקבוצת המילואים. ב-19 בדצמבר 2009 הוא נכנס כמחליף במקום תיירי הנרי בגמר אליפות העולם לקבוצות 2009, בו ניצחה ברצלונה 1–2 את אסטודיאנטס לה פלאטה. יומיים לאחר מכן נפצע בשריר ברגלו במשחק ידידות שנערך בכווית, נגד קזמה. בעקבות הפציעה הוא נעדר כ-5 שבועות.
ב-10 בפברואר 2010 חתם ז'פרן על חוזה חדש בברצלונה, עד יוני 2012, וסעיף השחרור שלו נקבע ל-10 מיליון אירו. ב-3 באפריל הוא כבש את שער הבכורה שלו בלה ליגה, בניצחון 1–4 על אתלטיק בילבאו. באותו חודש כבש שער נוסף בניצחון הביתי 1–3 את חרס. באותה עונה ערך ז'פרן 18 הופעות, בהן כבש שני שערים בלבד.
בעונה לאחר מכן, ב-29 בנובמבר 2010, נכנס ז'פרן כמחליף במשחק הקלאסיקו מול ריאל מדריד, וכבש את השער האחרון במשחק, שהסתיים בניצחון 0–5 של ברצלונה.
ב-4 באוגוסט 2011 עבר ז'פרן לספורטינג ליסבון, ששילמה עבורו כארבעה מיליון אירו. הוא חתם בקבוצה הפורטוגלית על חוזה לחמש שנים, וסעיף השחרור שלו נקבע ל-30 מיליון אירו. ז'פרן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ספורטינג ב-13 באוגוסט, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1 מול אולהאננסה. במהלך עונתו הראשונה בקבוצה סבל מבעיות פיזיות שונות, שמנעו ממנו לשחק באופן קבוע. הוא חזר לבסוף למגרשים ב-11 במרץ 2012, למשחק נגד ויטוריה דה גימארייש. במשחק זה שיחק 12 דקות בלבד, בהן כבש שני שערים וסייע לספורטינג לנצח 0–5. בעונתו השנייה בפורטוגל הופיע ב-21 משחקים, בהם כבש שלושה שערים בלבד.
ב-1 בפברואר 2014 ז'פרן חזר ללה ליגה, כאשר חתם בקבוצת ריאל ואיאדוליד על חוזה לשלוש וחצי עונות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשבוע לאחר חתימתו, במשחק נגד אלצ'ה. במשחק זה, שהסתיים בתוצאה 2-2, הוא בישל את שער השוויון, אך דקה בלבד לאחר מכן הוא ירד מהדשא בעקבות פציעה. בחצי עונה הוא הופיע ב-11 משחקים במדי ויאדוליד. בסיום העונה ויאדוליד ירדה לליגה הספרדית השנייה, לאחר שסיימה במקום ה-19 בלה ליגה.
ב-10 ביולי 2017 חתם סוארס בגראסהופרס ציריך.
נבחרת לאומית

ז'פרן לקח חלק בזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2006. בטורניר זה הוא שיחק שמונה משחקים וכבש שלושה שערים. בשנת 2011 הוא זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21. הוא שיחק בטורניר זה שישה משחקים והבקיע שער אחד.
בשנת 2007 הוצע לז'פרן להכלל בסגל נבחרת ונצואלה לקופה אמריקה 2007, אך הוא דחה את ההצעה.
עקב אי זימונו של ז'פרן לנבחרת ספרד הבוגרת, הוא גילה רצון לשחק בנבחרת ונצואלה, אפשרות שהוא עצמו שלל בריאיון עם עיתונאי ונצואלי בשנת 2010.
תארים

אליפות ספרד: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
גביע המלך הספרדי: 2008/2009
ליגת האלופות: 2008/2009, 2010/2011
אליפות העולם לקבוצות: 2009
הסופר קאפ האירופי: 2009
הסופר קאפ הספרדי: 2009, 2010
אליפות אירופה עד גיל 19: 2006
אליפות אירופה עד גיל 21: 2011
הערות שוליים

↑  Jeffren Suárez quiere ser Vinotinto, באתר "Líder en Deportes" (בספרדית)
↑  Jeffren Suárez le cierra la puerta a la vinotinto, באתר "EN LA PIZARRA" (בספרדית)
ז'פרן במהלך אימון של ברצלונה, לצד אריק אבידל ובויאן קרקיץ'
ז'סינט ורדגר

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1845 פולגרולס, ספרד 
 פטירה:  10 ביוני 1902 (בגיל 57) Vallvidrera, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונז'ואיק 
 שפות היצירה:  קטלאנית, ספרדית 
 סוגה:  שירה 
 יצירות בולטות:  L'Atlàntida, Canigó 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של המסדר האזרחי של אלפונסו XII (1902)  Mestre en Gai Saber (1880)  Mestre en Gai Saber 
 www.verdaguer.cat
 חתימה:   
 
פסל ז'סינט ורדגר בכנסיית הבתולה על ההר (Mare de Déu del Mont)
ז'סינט ורדגר אי סנטלו (בקטלאנית: Jacint Verdaguer i Santaló‏; 17 במאי 1845 – 10 ביוני 1902) היה סופר ומשורר רומנטי וכומר קתולי קטלאני.
ביוגרפיה > נעורים ותחילת הדרך הספרותית

ורדגר נולד בעיירה פולגרולס בקומרקה אוזונה להורים שהיו איכרים צנועים, אך מלומדים יחסית לתקופה. מגיל עשר למד בבית הספר הקתולי בעיר ויק. מ-1863 התגורר ב"בית טונה" (Can Tona) בחווה חקלאית בין פולגרולס לוויק, שם התחיל לכתוב. בגיל עשרים הגיש את יצירותיו הראשונות לתחרות הספרותית היוקרתית משחקי הפרחים בברצלונה וזכה בפרס הראשון. הופעתו במשחקים, בבגדי איכר ובכובע ברטינה - כומתה קטלאנית מסורתית - משכו מיד תשומת לב והקנו לו תדמית של משורר עממי.
ביוגרפיה > התקופה בחסות המרקיז מקומייאס

בשנת 1870 התמנה לכומר והחל לשרת בכנסייה קרוב למקום הולדתו, שם גם יצר שירה על חיי האיכרים ועל נושאים דתיים וגם החל לעבוד על היצירה האפית "האטלנטידה". בשנת 1873 הדרדרה בריאותו והוא עבר להתגורר בברצלונה. שם קיבל את חסותו של אנטוניו לופז אי לופז אשר קיבל אותו לעבודה בחברת הספנות שלו ובשנים 1874–1876 ורדגר שימש ככומר בספינה שהפליגה בין ספרד לקובה ובמהלך תקופה זו בריאותו השתפרה והוא סיים את העבודה על "האטלנטידה" והקדיש אותה ללופז. היצירה זכתה גם בפרס הראשון במשחקי הפרחים של אותה השנה.
ב-1878 לופז קיבל את תואר "המרקיז מקומייאס" והזמין את ורדגר להתגורר בארמונו בלה רמבלה בברצלונה. הוא גם מינה את ורדגר לכומר של הכנסייה המשפחתית ומ-1883 לגזבר הצדקה (almoiner) שלה. בזכות תמיכה זו התרכז ורדגר בכתיבה, והתקבל לחוגים חברתיים מכובדים ויצר בתקופה שבין 1877 ו-1893 את עבודותיו החשובות ביותר. הוא טייל ברחבי קטלוניה הכפרית וכן בצרפת, גרמניה, רוסיה וצפון אפריקה. ב-1886 עלה לרגל לארץ ישראל.
ביוגרפיה > חיפוש עצמי ומרידה

בגיל ארבעים נקלע ורדגר לדיכאון. בשנת 1886 כתב לידידו: "הסתכלתי על ארבעים שנותיי... ואני חש בושה בנוגע לכל. את חיי אפשר לסכם במשפט: 'עשה את הכל רע'." בעקבות זאת הוא החל במסע של חיפוש עצמי והיטהרות. בתפקידו כגזבר צדקה פיזר תרומות בלא בקרה ובשנת 1889 התנסה בגירוש שדים, אף-על-פי שהדבר נאסר על ידי הבישוף של ברצלונה ולא היה מקובל גם על המרקיז שתמך בו. ב-1893 פוטר ורדגר מתפקידיו, הוכרז משוגע והורחק מברצלונה לכנסייה בעיירה לה גלווה (la Gleva) במחוז הולדתו אוזונה.
בלה גלווה חזר לכתוב, התחמק מתשלום חובותיו והשתדל להימנע מההשגחה מטעם הכנסייה שנכפתה עליו ולבסוף הפר את חובת הציות הדתית וחזר לברצלונה, שם התקבל בבית משפחת דוראן. הוא פרסם בעיתון הרפובליקני והחילוני לה פובליסידד (La Publicidad) שתי סדרות מאמרים בהם הסביר את המניעים למעשיו וטען שהכנסייה הקתולית והמרקיז מקומיליאס פגעו בחירותו. המאמרים עוררו מחלוקת ציבורית ואף פוליטית.
ביוגרפיה > סוף ימיו

ב-1898 נסוג ורדגר מהטענות הקשות כלפי הכנסייה והמרקיז מקומייאס והנידוי נגדו בוטל. הוא הוצב ככומר בכנסיית בית-לחם בברצלונה (Betlem). שנים אלה לא היו קלות - הוא סבל משחפת וממשבר יצירתי בכתיבה.
ורדגר נפטר בוואיווידררה שליד ברצלונה ב-1902 ונקבר במונטז'ואיק.
מורשתו

ורדגר הוא אחד היוצרים הבולטים מתקופת הרנאישנסה, תחיית התרבות הקטלאנית במאה ה-19. לאחר מותו הוא הפך לסמל חיובי לערכים המסורתיים של התרבות הקטלאנית. דמותו אומצה הן על ידי לאומנים קטלאנים השואפים לעצמאות מספרד והן על ידי שמרנים ספרדים המתנגדים לבדלנות הקטלאנית ודיוקנו אף הופיע בשטר של 500 פזטות ספרדיות בתקופת פרנסיסקו פרנקו.
זיזיון

| --- | --- |

כתובת רחוב, בה נזכרת העיירה זיזיון, בתחום נווה
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז דרעא
 נפה:  נפת דרעא
 חבל ארץ:  חורן
 קואורדינטות:  32°43′15″N 35°56′36″E﻿ / ﻿32.72083333°N 35.94333333°E﻿ / 32.72083333; 35.94333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 he
זיזיון (גם: זיזַיְן, בערבית: زيزون, תעתיק מדויק: זִיזוּן) הייתה עיירה יהודית בבשן, הנזכרת בספרות חז"ל ובכתובת רחוב.  כיום המקום נקרא זיזון.
היא מוזכרת בכתובת רחוב כאחת מ-8 העיירות בתחום נווה, שקיבל בעבר פטור ממצוות התלויות בארץ, אך לאחר מכן, נאסר (דהיינו - חויב במצוות).
בתוספתא נזכרת העיירה כך: ”עיירות המותרות בתחום ניוי ונאסרו, כגון ציר וצייר וגשמי וזיזיון ויגרי טב ודנב חורבתא וכרכא דבית חרב”. בנוסף, נזכרת העיירה בהקשר זה גם בתלמוד הירושלמי, וכן בשורה 11 בכתובת רחוב.
ההסבר המוצע להחלת ההלכות המיוחדות על 8 העיירות בתחום נווה הוא שאמנם האזור נחשב מבחינה הלכתית בתחומי ארץ ישראל, אך כלל בתוכו אוכלוסייה נכרית רבה, אשר בהתאם לממדיה המשתנים, נקבעו מעת לעת הקלות שונות ליהודי האזור עובדי האדמה.
היישוב הקדום מזוהה כיום עם הכפר הסורי זיזון, השוכן בסמוך לגבול ירדן, ליד ואדי זיזון המתחבר לירמוך - כ-20 ק"מ דרומית מערבית לנווא, וקרוב ל-20 ק"מ מזרחית למשולש הגבולות סוריה-ירדן-ישראל.
לקריאה נוספת

ישעיהו פרס, אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית של ארץ ישראל, כרך ב', 1948, עמ' 240.
הערות שוליים

↑  תוספתא, שביעית, פ"ד, ה"ה.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי,  פרק ב', הלכה א'.
↑  בן ציון רוזנפלד, נווה - בירת הבשן, על אתר - ביטאון לענייני ארץ ישראל במקורות, עמ' 86-85
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורונה (נפה)

נפת ורונה  (באיטלקית:  Provincia di Verona ) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 
297 קמ"ר, ובשנת 2014 התגוררו בה 922,417 נפש. בירתה של הנפה בעיר ורונה.
הנפה גובלת בנפת טרנטו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה בצפון. במזרח הנפה גובלת בנפת ויצ'נצה ובנפת פדובה. בדרום היא גובלת בנפת רוביגו. בדרום ובמערב היא גובלת בנפת ברשה ובנפת מנטובה במחוז לומברדיה.
ראו גם

ורונה
ז'ורז' ורייה

ז'ורז' ורייה (בצרפתית: Georges Verriest;‏ 15 ביולי 1909 – 11 ביולי 1985) היה כדורגלן צרפתי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
ביוגרפיה

ורייה נולד ב-15 ביולי 1909 ברובה שבצרפת. במהלך כל הקריירה שיחק במועדון אחד, רובה מעיר הולדתו, בו שהה במשך 10 שנים. ורייה בא בגישה של ניצחון ועלה עימה לליגה הראשונה ב-1936 לפני שהם ירדו בחזרה ב-1939. מיקום השיא של הקבוצה איתו היה המקום השמיני בעונת 1937/38 והוא הגיעה עימה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי, כשבשניהם הפסידו.
במדים הלאומיים שיחק ורייה בנבחרת צרפת והיה שותף במשחקה היחיד במונדיאל 1934. במשחק זה נבחרתו הפסידה 2–3 בהארכה לאוסטריה כשהוא כובש את השער האחרון מפנדל. בפברואר 1936 פרש ממנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה וכיבוש צרפת בשנות הארבעים של המאה ה-20 ורייה עבד כפקיד ברובה והיה מעורב במשא ומתן של מיזוג הקבוצה עם שתיים אחרות מאותה העיר, וב-1947 היא הפכה לאלופת צרפת באופן מפתיע. בנוסף עבד שם גם בהנהלת המועדון לפני שהיה ליו"ר שלה. לאחר נפילתו של פול ניקולה בתאונה ביוני 1959 ורייה הצטרף לאלכס תאפוס וז'אן גוטרוקס להיות לאחד משלושת הסלקטורים של הפדרציה הצרפתית לכדורגל. מאוקטובר 1960 עד יולי 1964 היה לבד בתפקיד בו בחר מי ישחק בנבחרת צרפת. ורייה נפטר ב-11 ביולי 1985 כתוצאה מהתקף לב, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-76, בססלין שבצרפת.
ז'ורז' וולינסקי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1934 תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 נרצח:  7 בינואר 2015 (בגיל 80) הרובע האחד עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Georges David Wolinski 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 אירועים משמעותיים:  הלוויה (15 בינואר 2014) 
 מקום לימודים:  Carnot Lyceum of Tunis 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  Maryse Wolinski 
 צאצאים:  Elsa Wolinski 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (2005)  הפרס הגדול של העיר אנגולם (2005)  Award Gato Perich (1998)  victim of terrorism (1 בספטמבר 2015) 
 חתימה:   
 
ז'ורז' דוד וולינסקי (בצרפתית: Georges David Wolinski; ‏28 ביוני 1934 - 7 בינואר 2015) היה סופר, קריקטוריסט ואמן קומיקס צרפתי, יהודי.
ביוגרפיה

וולינסקי נולד בתוניס שבתוניסיה הצרפתית, לאם צרפתייה-איטלקייה  יהודיה תוניסאית ולאב יהודי פולני.
לאחר הפסקת לימודי האדריכלות שלו, החל לפרסם בשנת 1960 רצועות קומיקס בירחון הסאטירי "חרה-קירי" (לימים שרלי הבדו). בשנת 1961 נישא לאשתו הראשונה ז'קלין. בעת מרד הסטודנטים במאי 1968 נמנה וולינסקי עם מייסדי המגזין הסאטירי "לה ז'ורנל דו דימאנש" ("Le Journal du dimanche").
במהלך השנים שיתף פעולה עם אמני קומיקס צרפתיים נחשבים, ועבודותיו קנו להן שם.
בשנותיו האחרונות פרסם רצועת קומיקס יומית ב"ליברסיון", וטורים קבועים במגזין החדשות "פארי מאץ'" ("Paris Match") ובמגזין הקומיקס "ל'אקו דה סאוואן" ("L'Écho des savanes").
וולינסקי נרצח בעת עבודתו במשרדי המגזין הסאטירי "שרלי הבדו" ("Charlie Hebdo"), בו שימש עורך, יחד עם חבריו לצוות המגזין, במהלך מתקפת הטרור על משרדי המגזין ב-7 בינואר 2015.
ז'ורז' ויידה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1908 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 באוקטובר 1981 (בגיל 72) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 מונחה לדוקטורט:  Jacques Halbronn 
 תחומי עניין:  פילוסופיה יהודית, לימודי ערבית, Arab philosophy, מדעי היהדות, בלשנות עברית, קבלה 
 עיסוק:  חוקר אסלאם, חוקר יהדות, הבראיסט, היסטוריון, ערביסט 
 מדינה:  הונגריה, צרפת 
 צאצאים:  Sarah Vajda 
 
ז'ורז' (יהודה אריה) ויידה (במקור וייס, בהונגרית: Vajda György; בצרפתית: Georges Vajda; 18 בנובמבר 1908 –  7 באוקטובר 1981), פילוסוף יהודי-הונגרי-צרפתי, יליד בודפשט. מחשובי החוקרים בתחומי הפילוסופיה הערבית והפילוסופיה היהודית במאה ה-20.
ג'רג' וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק ויידה (וייס) (1880–1933) פקיד וסוחר ושל עמליה וייס (1887–?). את השכלתו התיכונית והגבוהה החל כתלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, שם שמע את הרצאותיהם של לאיוש בלאו וברנאט הלר, ואילו באוניברסיטת בודפשט קיבל מבוא ללימודי המזרח מדיולה נמט. בשנת 1928 נסע לפריז, שם למד בסמינר הרבני ( Séminaire israélite de France) והתיישב דרך קבע בצרפת.
בראשית דרכו רכש ידע בשפות שמיות ובלימודי האסלאם. ב-1935 כתב תיזה על הזנדיקים בתחילת התקופה העבאסית. ויידה לימד מחשבה יהודית במוסדות שונים והיה גם האחראי על כתבי היד היהודיים והערביים בספרייה הלאומית של צרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתר בלה-שמבון סור-ליניון. בשנים 1960-1936 (עם הפסקה בימי הכיבוש הנאצי) לימד ויידה תנ"ך ותאולוגיה יהודית בבית המדרש הרבני של צרפת בפריז.
ב-1946 כתב תיזה על יהודה בן ניסים אבן מלכה. ב-1954 מונה לחוקר ברמה גבוהה באקול פראטיק דה אוטז אטיד וב-1970 היה לראש הקתדרה לעברית וללימודי היהדות באוניברסיטה של פריז (III).
וידה כתב מעל 21 ספרים, 284 מאמרים ומאות מאמרי ביקורת וערך ספרים רבים. הוא נפטר בפריז, בערב יום הכיפורים, 1981.
מכתביו

Introduction à la pensée juive du Moyen-Age, Paris 1947
Juda ben Nissim ibn Malka, philosophe juif marocain, Paris, 1954
L'amour de Dieu dans la théologie juive du Moyen-Age, Paris 1957
Isaac Albalag averroïst juif, traducteur et annotateur d'al-Gazali, Paris 1960
Deux commentaires karaïtes sur: l'Ecclésiaste, Leyde 1971
Recherches sur la philosophie et la Kabbale dans la pensée juive du Moyen-Age, Paris 1962
Le commentaire d'Ezra de Gérone sur le cantique des cantiaues, Paris 1969
ביבליוגרפיה של כתביו מצויה בדעת, חוב' 10 (תשמ"ג) עמ' 125–126 ;66-53
זיזף אוזנן

| זיזף אוזנן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף אוזנן
מינים
 2
שם מדעי
 Macrotus ‏גריי, 1843

זיזף אוזנן (שם מדעי: Macrotus) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים באמריקה הצפונית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא ״אוזניים גדולות״.
תיאור

הזיזפים האוזננים הם עטלפים קטנים למדי: אורך הראש והגוף 50–70 מילימטר, אורך הזנב 35–41 מ״מ ומשקלם 12–20 גרם. כפי שמרמז שמם, הם מתאפיינים בצמד אוזניים ענקיות ומעוגלות. הכנפיים שלהם קצרות ורחבות והזנב ארוך. עיטור העלה האפי שלהם צר וזקוף ודומה לראש חץ.
הפרווה של הזיזפים האוזננים רכה וקטיפתית, וצבעה נע בין חום אפרורי לחום בהיר או אפור בחלק העליון, ואפרפר או לבנבן בחלק התחתון. הכנפיים, האוזניים והזנב שחורים.
ביולוגיה

הזיזפים האוזננים הם הנציגים הנפוצים ביותר ממשפחתם בצפון אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע מדרום מערב ארצות הברית דרך מקסיקו עד לאיי האנטילים ואיי בהאמה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר ממדבריות ומיערות יבשים, אך באיי האנטילים הם מופיעים גם ביערות גשם טרופיים.
הזיזפים האוזננים פעילי לילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות המוניות של כמה מאות עטלפים. אזורי הלינה הנפוצים הם מערות ומבנים נטושים. הזיזפים האוזננים נוהגים לישון כשרק רגל אחת תופסת בתקרה והרגל השנייה פנויה לסירוק וטיפוח.
התזונה של הזיזפים הללו מורכבת בעיקר מחרקים, אך לעיתים קרובות הם אוכלים גם פירות של קקטוסים; את מזונם הם מחפשים לרוב בגובה של מטר וחצי מהאדמה. הזיזפים האוזננים ידועים ביכולת התמרון המעולה שלהם, שמאפשרת להם לעשות פעלולים באוויר כדי לתפוס טרף או להתמקם במקום הלינה. הם גם מסוגלים לעוף באיטיות באוויר בחיפוש אחר מזון תוך כדי שימוש באנרגיה מינימלית.
הרבייה מתרחשת בסתיו, אך העוברים מתפתחים באיטיות רבה עד סביבות מרץ; לאחרן מכן ההתפתחות ממשיכה כרגיל והלידות נופלות בעיקר בין מאי ליולי. לרוב, נולד צאצא יחיד שנגמל לאחר חודש. תוחלת החיים של הזיזפים האוזננים עד 10 שנים.
מינים

בסוג זה 2 מינים.
זיזף אוזנן קליפורני (Macrotus waterhousii) - דרום מערב ארצות הברית וצפון מערב מקסיקו.
זיזף אוזנן ווטרהאוס (Macrotus californicus) - איי בהאמה, האנטילים הגדולים, איי קיימן ומקסיקו.