stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמטוזומאב
היסטוריה

הנוגדן אלמטוזומאב (נקרא בעבר Campath-1H) סונתז לראשונה על ידי פרופ' הרמן וולדמן, חוקר בריטי בתחום אימונולוגיה במחלקה לפתולוגיה באוניברסיטת קיימברידג', בריטניה. ייעודו המקורי של הנוגדן אלמטוזומאב היה לטיפול במחלת הלוקמיה, אך מאוחר יותר בשנות ה-80, התבררה יעילותו לטיפול בטרשת נפוצה (בהתאמה למערכת החיסון עם מינון מופחת בהרבה).
החל משנת 1991 נבחנה יעילותו של הנוגדן על חולים ספורים עם טרשת נפוצה. בספטמבר 2008 התפרסם המחקר הקליני המשמעותי הראשון CAMMS223I, שכלל 334 משתתפים ונמשך 3 שנים וקיים מעקב של 10 שנים לאחר חולים ממחקר זה.
ב-2012 פורסמו 2 מחקרים נוספים, מסוג פאזה שלישית, ה- CARE MS І ו- CARE MS ІІ, שהמעקב אחרי החולים שהשתתפו במחקרים אלו נמשך עד היום. עד כה, הרוב המוחלט של החולים (כ-95%) נשארו במחקר.
אלמטוזומאב, ובשמו המסחרי למטרדה, אושר בספטמבר 2013 על ידי הסוכנות האירופית לתרופות (EMA) לשימוש כקו ראשון באיחוד האירופי. בחודש נובמבר 2014, אושרה למטרדה לשימוש בחולי טרשת נפוצה התקפית הפוגתית RRMS גם בארצות הברית על ידי ה-FDA. בארץ, אושרה הלמטרדה על ידי משרד הבריאות ואחר כך הוכללה בסל הבריאות ב-2015. התרופה קיבלה אישור להרחבת השימוש בה כקו ראשון למחלה סוערת וקו שני לאחר כישלון טיפולי ופעילות המחלה לשימוש במסגרת סל הבריאות 2017.
ניסויים קליניים

מחקר קליני CARE MS І בדק את יעילות הטיפול בלמטרדה בחולים שנחשבו נאיבים לטיפול ורובם לא קיבלו טיפולים קודמים למחלה. מחקר דגל נוסף-CARE MS II - בדק את יעילות הטיפול בחולים שנכשלו בטיפולים קודמים (כ-70% מ-426 המטופלים בלמטרדה קיבלו אותה כקו טיפול שני).
המחקרים הראו כי למטרדה הפחיתה משמעותית את שיעור ההתקפים השנתי, את ממצאי בדיקת MRI (מספר וגודל הנגעים, מידת אטרופיה מוחית) ואת מדד צבירת הנכות.
בהקשר של האטה באטרופיה המוחית, כפי שנקבע לפי בדיקת הדמיה ב-MRI. חציון אובדן נפח מוח שנתי עמד על 0.20%- לכל היותר, החל מהשנה השלישית לטיפול, אחוז הזהה לאוכלוסייה הבריאה.
מעבר לכך, במחקרי מעקב, נראה אפילו שיפור במצב הנכות. לאחר 6 שנות מעקב, מעל 70% ממטופלי למטרדה לא הראו כל החמרה קלינית (היו ללא עליה במדדי נכות). כמו כן, מעל שליש מהמטופלים הראו אף שיפור במצב הנכות הקיימת לפחות ב1 נק' ב-EDSS (סקאלת מדד הנכות).
בשנת 2016 מומחים אירופאים למחלת הטרשת הנפוצה פרסמו המלצות לגבי הטיפול בלמטרדה לפיהן הטיפול יהיה אפקטיבי ביותר בשלבים מוקדמים של המחלה, עקב הורדת הדלקתיות ומניעת צבירה נוספת של נכות.
בכנס ה-69 של האקדמיה האמריקאית לנוירולוגיה (AAN) שנערך בחודש אפריל בשנת 2017 בבוסטון, ארצות הברית, הוצג מחקר שבוצע על חולי טרשת נפוצה ונמצא כי הטיפול בלמטרדה מעכב משמעותית את המעבר למחלה פרוגרסיבית יותר שאין כנגדה טיפול יעיל (11). כמו כן, הוצגו נתונים מ"החיים האמיתיים" בהם נראה ששיעור רוב תופעות הלוואי נמוך בהרבה ממה שהוצג במחקרים הקליניים.
לקריאה נוספת

Coles AJ et al. N Engl J Med. 2008);359(17):1786-1801
Cohen J et al. Lancet. 2012;380(9856):1819-1828
Coles AJ et al. Lancet. 2012;380(9856):1829-1839
Fox EJ. Expert Rev Neurother. 2010;10:1789-1797
Jones JL et al. Brain. 2010:133;2232-2247
Cox AL et al. Eur J Immunol. 2005;35:3332-3342
Traboulsee A et al. ECTRIMS 2016, Poster P1181.
Coles AJ et al. ECTRIMS 2016, Platform 213
Fox EJ et al. ECTRIMS 2016, Poster P1150.
1Alemtuzumab Use in Clinical Practice: Recommendationsfrom European Multiple Sclerosis Experts, Thomas Berger et.al, CNS Drugs
Horakova D, et al. AAN 2017. P4.407
Selmaj K, et al. AAN 2017. P5.338.
הערות שוליים

1 2 3  Coles AJ et al. N Engl J Med. 2008);359(17):1786-1801).
1 2 3  2=Cohen J et al. Lancet. 2012;380(9856):1819-1828).
↑  3=Coles AJ et al. Lancet. 2012;380(9856):1829-1839).
↑  4=Traboulsee A et al. ECTRIMS 2016, Poster P1181.).
↑  5=10. Alemtuzumab Use in Clinical Practice: Recommendationsfrom European Multiple Sclerosis Experts, Thomas Berger et.al, CNS Drugs.).
↑  6=Selmaj K, et al. AAN 2017. P5.338.).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph370231 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סיווג צפייה

סיווג צפייה הוא סיווג הניתן לסרטי קולנוע ולתוכניות טלוויזיה במטרה להתריע על תוכן שאינו מתאים לאוכלוסיית צפייה מסוימת, לרוב של ילדים ונוער. הסיווג מחולק לרמות שונות לפי אוכלוסיות הגיל, כך שההורים יכולים להסתייע בו כדי להחליט האם סרט או תוכנית מסוימים מתאימים לילדיהם. סיווגי הצפייה השונים מתייחסים בדרך כלל לתכנים המכילים מין, אלימות או שפה בוטה.
משמעות הסיווג

במדינות מסוימות, סיווג צפייה עשוי להטיל על בתי הקולנוע חובה חוקית למנוע את כניסתם של מי שאינם עומדים בקריטריון הסיווג.
במדינות מסוימות, דוגמת ישראל ואוסטרליה, קיים גוף ממשלתי רשמי שאחראי על קביעת סיווגי הצפייה. במדינות אחרות, דוגמת ארצות הברית, הדבר נעשה על ידי ארגונים וולונטריים המשתייכים לתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, ללא התערבות רשמית של המדינה. גם הקריטריונים לקביעת הסיווגים משתנים ממדינה למדינה.
כך למשל, במדינות כמו ארצות הברית, גם סרטים המכילים תכנים מיניים עדינים יחסית מוגבלים בדרך כלל בפני צפייה של ילדים, בעוד שבמדינות כמו צרפת וגרמניה תכנים מיניים זוכים ליחס סלחני וסבלני יותר. לעומת זאת, סרטים המכילים תכנים אלימים יקבלו לרוב סיווג צפייה מחמיר במדינות כמו גרמניה ופינלנד, אך יזכו ליחס מקל יותר בארצות הברית.
לעיתים מפיקי סרטים ותוכניות מכוונים מראש לקבלת סיווג צפייה מסוים, ואם לא מתקבל הסיווג המבוקש, הם מבצעים בסרט או בתוכנית שינויים ועריכה מחדש, בעיקר כדי להימנע מסיווג צפייה מחמיר יותר מזה שאליו התכוונו. על פי רוב מעדיפים המפיקים שלא לקבל סיווג צפייה מחמיר, שמגביל את הצפייה למבוגרים בלבד, משום שסיווג כזה מפחית משמעותית את סיכויי ההצלחה הכלכלית של הסרט, שכן ילדים ובני הנוער מהווים חלק גדול מציבור צרכני הקולנוע. בנוגע לתוכנית טלוויזיה, סיווג צפייה מחמיר מפחית משמעותית את הסיכויים להשיג רייטינג גבוה שכן תוכנית בעלת סיווג צפייה מחמיר לא תשובץ לשידור בשעות צפיית השיא. עם זאת, ייתכנו גם מקרים שבהם מבקשים המפיקים לקבל בכוונה תחילה סיווג צפייה מחמיר, כדי לעורר סערה סביב הסרט או התוכנית ולקדם את יחסי הציבור שלהם, ובשלב מאוחר יותר הם מבצעים שינויי עריכה כדי לקבל סיווג צפייה נוח יותר. במקרים אחרים מופצות מספר גרסאות, כשחלקן מצונזרות יותר, עבור מדינות שונות בהתאם לסיווג הצפייה המקובל בהן.
שיטת סיווגי הצפייה שנויה במחלוקת. יש הרואים בה סוג של צנזורה. אחרים מטילים ספק ביעילותה וביכולת לאכוף את המגבלות שהיא מטילה, במיוחד בעידן שבו האינטרנט, הוידאו וה-DVD מצויים כמעט בכל בית והופכים את הסרטים ואת התוכניות לזמינים לכל. כמו כן, גרסאות לא מסווגות או לא מצונזרות של סרטי קולנוע יוצאות בפורמט DVD כדבר שבשגרה. סרטים ותוכניות שמקבלים סיווג צפייה מחמיר עלולים לאתגר ילדים ולהגביר את סקרנותם לצפות במה שנקבע כי אסור להם לצפות בו (תופעת הפרי האסור).
סיווגי צפייה בישראל > בקולנוע

כל סרט המוקרן בבתי הקולנוע ובכל מקום ציבורי בישראל חייב לקבל את אישורה של המועצה לביקורת סרטים. המועצה מכהנת מכוח פקודת סרטי הראינוע המנדטורית, וחבריה - נציגי משרדי הממשלה ונציגי ציבור מדיסיפלינות שונות - ממונים על ידי שר המדע, התרבות והספורט באישור הממשלה. ועדות משנה של המועצה צופות בכל הסרטים, ומליאת המועצה מתכנסת אחת לשבוע, מאשרת את המלצות ועדות המשנה ומכריעה לגבי סרטים שחברי ועדות המשנה חלוקים בדעתם עליהם.
המועצה מעניקה לכל סרט אחד מחמשת סיווגי הצפייה הבאים:
הותר לכל
מוגבל לצפייה מגיל 12 ומעלה
מוגבל לצפייה מגיל 14 ומעלה
מוגבל לצפייה מגיל 16 ומעלה
מוגבל לצפייה מגיל 18 ומעלה.
בסמכות המועצה גם לפסול סרטים להקרנה או להורות על קיצוץ קטעים מהם, אולם המועצה מפעילה סמכות זו במקרים נדירים ביותר.
בשנת 2008 הוגשו לאישורה של המועצה 101 סרטי קולנוע. מתוכם, 69 סרטים הותרו לצפייה לכל הגילים, 15 הוגבלו לצפייה מגיל 14 ומעלה, 16 הוגבלו לצפייה מגיל 16 ומעלה, וסרט אחד בלבד ("על העיוורון") הוגבל לצפייה מגיל 18 ומעלה. אף סרט לא נפסל להקרנה.
לאחר שסרט מאושר, ניתן לו רישיון הקרנה. בעלי בתי הקולנוע ומפיצי הסרטים מחויבים להקרין את הרישיון בראשית כל סרט ולציין את הגבלות הצפייה שחלות עליו, אם יש כאלה, בכל מודעות הפרסומת של הסרט. חברי המועצה וכן מפקחים מטעמה מוסמכים להיכנס בכל עת לכל מקום שבו מוקרן הסרט, לפקח על כך שהסרט מוקרן בהתאם לרישיון שניתן לו ולהפסיק את הקרנתו אם אינו עומד בתנאי הרישיון.
המועצה אחראית על פי החוק גם על מתן אישור להקרנות סרטי הקולנוע במסגרת הטלוויזיה בכבלים, על פי סיווגם. סרט שהוצאו ממנו קטעים, או שנפסל להקרנה על ידי המועצה, לא יוקרן גם בכבלים ובטלוויזיה.
סיווגי צפייה בישראל > בטלוויזיה

סיווג תוכניות הטלוויזיה מוסדר בחוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים, התשס"א-2001 ובתקנות שהותקנו מכוחו. על פי החוק, משדר טלוויזיה המשודר בישראל, הכולל ביטויים חזותיים, מילוליים או קוליים של אלימות (לרבות אלימות מילולית ושימוש בשפה בוטה), של מין או של אכזריות, או שקיים חשש סביר שהוא עלול לעודד עבריינות או שימוש בסמים מסוכנים, יישא סימן המעיד כי הוא אינו ראוי לצפייה לבני גיל מסוים ומטה. הוראה זו חלה על כל גופי השידור בישראל.
בעבר סווגו המשדרים על פי שלוש רמות סיווג: עד גיל 8, מגיל 8 ומעלה, מגיל 14 ומעלה. החל משנת 2010 קיימים ארבעה סיווגי צפייה:
המשדר אינו ראוי לצפייה מגיל 8 ומטה.
המשדר אינו ראוי לצפייה מגיל 12 ומטה.
המשדר אינו ראוי לצפייה מגיל 15 ומטה.
המשדר אינו ראוי לצפייה מגיל 18 ומטה.
כמו כן, בעבר התכנים לא סווגו על פי אופי הפגיעה. החל מ-2010 התווספו שלוש קטגוריות תאוריות, בהתאם למאפיינים על פיהם מסווגים המשדרים, כך שבנוסף על סימון הגיל מופיע על המרקע סימן שמעיד בגין אלו תכנים סווג המשדר ברמת גיל מסוימת:
מין ופורנוגרפיה
אלימות ואכזריות
חשש לעידוד עבריינות או שימוש בסמים מסוכנים
את סיווג הצפייה יש להציג באופן ברור בחלק העליון של המסך, במשך 30 שניות בתחילת המשדר ולאחר מכן שוב בכל 30 דקות, וכן במשך 10 שניות לאחר כל חזרה מהפסקה בשידור לצורך שידור פרסומות או קדימונים. כמו כן, יש לפרסם את סיווגי הצפייה של המשדרים גם במדריכי השידורים המתפרסמים מטעם גופי השידור, בתוספת הסבר על משמעות הסיווגים.
חובת הסיווג והסימון אינה חלה על משדרי חדשות, על שידורים חיים שאין אפשרות סבירה לדעת מראש שהם מצריכים סיווג וסימון, על שידורי ערוצים זרים שנקלטים בישראל אך אינם מיועדים לציבור בישראל או לחלק ממנו, ועל משדרים המשודרים בשעות שבין 01:00 בלילה ל-06:00 בבוקר.
לגבי שידור פרסומות וקדימונים נקבע, כי פרסומות או קדימונים העלולים לעודד עבריינות או שימוש בסמים מסוכנים לא ישודרו בטלוויזיה. פרסומות וקדימונים הכוללים ביטויים חזותיים, מילוליים או קוליים של אלימות (לרבות שפה בוטה), של מין או של אכזריות, לא ישודרו במהלך או בין שידורים המיועדים לילדים, וכן בין השעות 14:30 עד 21:00 בימי חול, ובין השעות 06:00 עד 21:00 בימי שבת ומועד. קדימונים למשדרים שיש לסמנם על פי החוק ישאו אף הם אותו סימן, במשך 10 שניות רצופות או לכל אורכם, לפי הנמוך.
הפרת הוראות החוק והתקנות מצד גופי השידור מהווה עבירה פלילית שדינה קנס.
סיווגי צפייה בארצות הברית > בקולנוע

בארצות הברית לא קיים גוף רשמי שבודק את סרטי הקולנוע ומעניק להם סיווג צפייה. שיטת סיווג הצפייה מונהגת באופן וולנטרי על ידי התאחדות הקולנוע של אמריקה (באנגלית: Motion Picture Association או בראשי תיבות MPA), מלכ"ר המאגד בתוכו את ששת אולפני הקולנוע הגדולים של הוליווד וכן מספר אולפנים נוספים, קטנים יותר. על אף שלא מדובר על סיווג רשמי, זהו הסיווג המוכר והמקובל ביותר, שקיים משנת 1968. במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות על ידי גופים אחרים לקדם את השימוש בשיטות סיווג אחרות, אולם ניסיונות אלה לא צלחו. התאחדות הקולנוע רשמה את סיווגיה כסימנים מסחריים, כך שגופים אחרים אינם רשאים לעשות בהם שימוש, וכן לא ניתן להשתמש בהם לתחומים אחרים פרט לסרטי קולנוע.
נכון לשנת 2009 קיימים חמישה סיווגי צפייה לסרטים:
G ‏- General Audiences ‏- מותר לצפייה לכל הגילים.
PG ‏- Parental Guidance Suggested ‏- מומלצת השגחה של ההורים, חלקים מהסרט עשויים שלא להתאים לצפיית ילדים.
PG-13 ‏- Parents Strongly Cautioned ‏- ההורים מוזהרים, חלקים מהסרט אינם מתאימים לצפיית ילדים מתחת לגיל 13.
R ‏- Restricted ‏- הצפייה מתחת לגיל 17 מותרת רק בליווי הורה.
NC-17 ‏- No One 17 and Under Admitted ‏- הצפייה מתחת לגיל 17 אסורה.
NR ‏- Not Rated ‏- בדרך כלל משתמשים בסיווג זה לגבי סרטים שלא הוגשו לבדיקה לצורך סיווגם. עם זאת, לא מדובר על סיווג רשמי של התאחדות הקולנוע.
X ‏- זה היה בעבר הסיווג המפורסם של סרטים שנאסרו לצפייה על ידי קטינים מתחת לגיל 17. בזמנו, התאחדות הקולנוע לא רשמה את סיווגיה כסימנים מסחריים. כתוצאה מכך, כל אחד יכול היה להשתמש בהם. במהלך שנות השבעים החלו חברות הפקה של סרטים פורנוגרפיים לשווק את סרטיהן תחת הסיווג "X", ולעיתים גם תחת הסיווג "XXX", כדי להדגיש את אופיים המיני של הסרטים. הסיווג "X" הפך בהדרגה להיות מזוהה יותר ויותר עם סרטים פורנוגרפיים, וכך סרטים לא פורנוגרפיים שקיבלו את הסיווג "X" נתקלו בקשיים מול בתי קולנוע שסירבו להקרין את סרטיהם, ומול הציבור, שהתקשה להבדיל בין שני סוגי הסרטים. בשנת 1990 שינתה התאחדות הקולנוע את הסיווג מ-"X" ל-"NC-17", ורשמה את הסיווג החדש כסימן מסחרי. מאז, הסיווג "X" נותר מזוהה עם סרטים פורנוגרפיים בלבד.
התאחדות הקולנוע מסווגת גם קדימונים (טריילרים) לסרטים, המיועדים להקרנה בבתי הקולנוע. הקדימונים מקבלים סיווג נפרד מהסיווג שמקבלים הסרטים שהם באים לקדם, בהתאם לתוכן שמופיע בהם. קיימים שלושה סיווגי צפייה לקדימונים, כשהאבחנה ביניהם מתבצעת על פי צבע האזהרה המופיעה בתחילת הקדימון:
צבע ירוק - מותר לצפייה לכל הגילים. ניתן להקרנה לפני כל סרט שהוא.
צבע צהוב - מותר לצפייה לקהל מבוגר. ניתן להקרנה רק לפני סרטים בעלי סיווג PG-13, ‏R ‏או NC-17.‏
צבע אדום - מותר לצפייה לקהל מבוגר. ניתן להקרנה רק לפני סרטים בעלי סיווג R או NC-17.
שיטת סיווג הצפייה של התאחדות הקולנוע זוכה לביקורת תמידית מצד גורמים בתעשייה, מבקרי קולנוע וארגונים דתיים וחברתיים שונים. כך, למשל, טוענים המבקרים כי בשיטת הסיווג מושם דגש רב מדי על אי חשיפתם של ילדים לתכנים מיניים, בעוד שמאפשרים בקלות רבה מדי את חשיפתם לתכנים המכילים אלימות בוטה. ביקורת נוספת מושמעת על היעדר שקיפות מספקת לגבי הקריטריונים לפיהם מסווגים הסרטים, ועל כך שקיימים סטנדרטים מחמירים יותר לגבי סרטים המגיעים מאולפנים עצמאיים וקטנים.
ראו גם

צנזורה
צנזורה פנימית
המועצה לביקורת סרטים
Entertainment Software Rating Board
X (סיווג צפייה)
הערות שוליים

↑  טלי תאני הררי ושרון ידין, המארג הרגולטורי-חינוכי: סימון תכניות טלוויזיה בסביבה התקשורתית החדשה, מסגרות מדיה 13, 2014, עמ' 20
↑  במסגרת ריאיון למוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות (27.2.2009), אמר הבמאי אבי נשר: "האמירה החבוטה ש'מין מוכר' פשוט לא נכונה. סרטים שמוכרים הם סרטים שילדים יכולים לראות, והדבר הכי לא נכון לעשות הוא סרט מוגבל לצפייה."
↑  The age upon which an individual attains adulthood varies per country.
↑  לא כולל את קוויבק.
↑  עידן יוסף, חדש בטלוויזיה: סיווג לאלימות, לסמים ולמין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 באפריל 2010
↑  CBS תשלם קנס על הצגת השד של ג'נט ג'קסון בשידור חי, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2009
לוגו סיווג הצפייה בישראל
לוגו סיווג הצפייה NC-17 לסרטים
לוגו סיווג הצפייה R לקדימונים
שייח' בראק

| --- | --- |

שייח' בראק, 1965
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז חיפה
 תאריך ייסוד:  1920
 תאריך נטישה:  1981
  (למפת הכרמל מוגדלת) שייח' בראק(למפת הכרמל רגילה) שייח' בראק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שייח' בראק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שייח' בראק
 
משמאל רכס הכורכר עליו שכן הכפר. בין צמחי הצבר כיפתו הלבנה של הקבר
המצבות באזור בו שכן בעבר הכפר שייח בוריק
קבר שייח' בוריק
שֵייח' בֻּראֵק (ידוע גם בשם שֵייח' בּוּרֵיִק) היה כפר ארמני, סמוך לעתלית, שננטש בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20.
תולדות המקום

רצח העם הארמני שהתרחש במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוביל לגל פליטים ארמנים מהאימפריה העות'מאנית. קבוצת משפחות איכרים, מכפר קטן שליד העיר אדנה שבארמניה הקטנה, הגיעה לארץ ב-1920 וביקשה להמשיך באורח חייה הקודם. כאן חכרה הקבוצה כ-800 דונם, במישור החוף, מבעל אדמות ערבי נוצרי, אנטון חמודה, והקימה כפר בשם שייח בראק בו קיימה את המסורות הארמניות.
היישוב לא הוכר מעולם על ידי הרשויות (המנדטוריות ולאחר מכן הישראליות) ולכן לא חובר לתשתיות (חשמל, מים וביוב) ובמשך תקופה ארוכה היו תלויים בעזרה ובחיבור לתשתיות של הקיבוצים נווה ים ועין כרמל.
ב-1948 ברח בעל האדמות ללבנון, ואדמותיו הופקעו וחולקו לקיבוצי הסביבה. תושבי הכפר המשיכו לעבד את האדמות כאריסים של אותם יישובים, וכן עבדו במפעל השימורים של נווה ים, ובניקיון בתים בעתלית. במהלך השנים שלאחר מלחמת העצמאות עזבו הצעירים את הכפר. ב-1981 נטשו אחרוני התושבים את המקום, עם פיצויים שקיבלו ממינהל מקרקעי ישראל. לאחר עזיבתם נהרסו בתי הכפר, על מנת שתושביו לא יוכלו לחזור[דרוש מקור]. גם לאחר עזיבתם המשיכו אנשי הכפר לקבור בו את מתיהם, עד שהונחו על ידי רשויות המדינה להפסיק מנהג זה.
הגבעה עליה היה הכפר חולקה בין קק"ל, שאחראית על השטח המיוער, לבין רשות הטבע והגנים, שהפכה את שאר הגבעה לשמורת טבע. חורבות הכפר מצויות כיום בצד המזרחי של כביש החוף, סמוך לבית העלמין של נווה ים. ניתן לראות מכביש החוף את שרידי מבנה הקבר של השייח' המוסלמי בראק (או בוריק). ההגעה למקום אפשרית דרך עתלית או דרך עין כרמל, במקום יש מספר מצבות שמתוחזקות על ידי יוצאי הכפר.
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, שיח׳ בוריק - הכפר הארמני היחיד שהוקם בארץ, בתוך: אוכלוסיות לא מוכרות ויישובים מיוחדים בישראל - אריאל 204–205, הוצאת אריאל.
הערות שוליים

↑  היישוב נקרא על שם השייח המוסלמי בראק (או בוריק) שקברו נמצא בשולי הכפר
↑  היה זה הכפר הארמני היחיד בארץ
↑  הכפר כלל בית ספר וכנסייה קטנה שקיבלה שירותי דת מהפטריארכיה הארמנית בירושלים
↑  הפיצויים היו בהיקף של כ-40,000 דולר לאיש
מבצר דטרוא

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  שמורת טבע חורבת קרתא, ליד עתלית
 קואורדינטות:  32°42′28″N 34°56′46″E﻿ / ﻿32.707778°N 34.946111°E﻿ / 32.707778; 34.946111
  (למפת הכרמל מוגדלת) מבצר דטרוא(למפת הכרמל רגילה) מבצר דטרוא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר דטרוא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר דטרוא he
 
שרידי המבצר, מבט מדרום מערב
באר על ראש החורבה
שרידי המבצר, מבט מתצפית ברכת המים שמצפון. ברקע נראים בתי עתלית
מפה סכמטית של אזור ההתיישבות הצלבנית בעתלית
החפיר המזרחי (8)
אורוות הסוסים. ניתן לראות את החומה הבנויה מעל הסלע החצוב ואת השקעים לקשירת הסוסים
מבצר לה דטרוא (מצרפתית של ימי הביניים: Le Destroit; בעברית מכונה בין היתר, וככל הנראה בטעות, בשם חורבת קרתא) הוא אתר ארכאולוגי בישראל בתחום שמורת טבע חורבת קרתא בסמוך למושבה עתלית. במקום נמצאים שרידיו של מבצר צלבני, מהראשונים שבנו הצלבנים בארץ ישראל.
המבצר הוקם על מעבר צר בדרך הים, שהיה חיוני לקשר בין ערי צפון מישור החוף הצלבני (עכו, צור וביירות) לבין הערים שבדרומו - (קיסריה, ארסוף ויפו). בשנת 1103 הותקפה במקום שיירתו של המלך בלדווין הראשון, ובעקבות כך ניתנה ההוראה להקמת המבצר. המסדר הצבאי של הטמפלרים בנה את המבצר על ידי כריית יסודותיו באבן החול-כורכר והפריד בין המגדל לשלוחה על ידי כריית כל האבן מסביב. החומר שנחצב שימש כחומר בנייה למבנה העליון (Superstructure) של מגדל העוז והחומה. במשך עשרות שנים שימש המבצר כמצודת דרכים שאיבטחה את השיירות שנעו לאורך דרך הים. עם תחילת בנייתו של מבצר עתלית העצום בשנת 1228, צורף המבצר לקו ההגנה הראשון של המבצר החדש, והפך לתחנה המתריעה על התקרבותו של צבא אויב.
מבצר לה דטרוא היה מצודת מגדל מרובעת מוקפת חומות. מצידו המזרחי והפגיע נחצב חפיר. ממערב למבצר בוראה חצר, שרובה הוקף בחומת אבנים קטנה. ממזרח למצודה נחצבה חצר פנימית אשר שימשה למגורי הבהמות של מגיני המבצר. בקיר המזרחי של חצר זו נחצבו בסלע 13 אבוסים. 3 אבוסים נוספים נחצבו בקיר המערבי של החצר (הקיר המזרחי של המצודה),ובקיר הדרומי נחצבו שניים נוספים. ממזרח לחצר הבהמות נחצב חפיר עמוק, המשתרע לכל אורכה של החצר. המבצר פורק על ידי הצלבנים כהכנה לפעולות מצור מוסלמיות בתקופת מסע הצלב החמישי הצבא המוסלמי השלים את הריסתו וכל שנותר ממנו היום הוא הבסיס החצוב.
כינוייו של המבצר

הצלבנים, שהקימו את המצודה בשנת 1103 קראו לה בשם "פטרה אינקויזה" (Petra Inquisa) שמשמעו בלטינית "הסלע החצוב". מקור שם זה נמצא בעובדה שקודם לבניית המבצר שכנה במקום מחצבת כורכר, כמו גם היותם של חלקים מסוימים מהמבצר חצובים בסלע. שם אחר שהיה נפוץ באותו זמן הוא "ויה אנגוסטה" (Via Angusta) שפירושו "המיצר".
מאוחר יותר קיבל המבצר את השם "דיסטריקטום" (Districtum), בלטינית: "המעבר הצר". שם זה ניתן למבצר, ומאוחר יותר לאזור כולו, בשל אופיו הטופוגרפי של האזור: מזרחית לרכסי הכורכר עליהם הוקם המבצר יצרו המים הזורמים בנחל אורן ביצות אשר הפכו את המעבר במקום לבלתי אפשרי. ממערב שכן הים על חולותיו הבלתי עבירים, ואילו התנועה לאורך מישור החוף הוכרחה לעבור במעבר הצר שבין הביצות לים. מעבר זה היה נתון תחת הסכנה של התקפות שודדים או פורעים, התקפות אשר היוו לבסוף את הסיבה להקמתו של המבצר.
שמו הנוכחי של המבצר, "לה דטרוא" (Le Destroit), הוא תרגום השם הלטיני לצרפתית עתיקה וגם פירושו הוא ה"המעבר הצר" (בצרפתית מודרנית Detroit).
בעברית מוכר המקום בעיקר בשם "חורבת קרתא" (או קרתה), אולם שם זה מקורו בטעות. קרתה, הייתה עיר עתיקה שהתקיימה בקרבת מקום בנייתו של המבצר, ואולם חדלה להתקיים מאות שנים לפני בניתו. בשנת 333 ביקר במקום "הנוסע מבורדו" אשר הזכיר בכתביו מקום בשם "מוטאטיו קרת'אה" (Mutatio Carthae, "מקום החלפת הסוסים"). שרידיו של המבצר הצלבני, זוהו בטעות כשרידי המקום בו ביקר הנוסע מבורדו, ואשר שמו עוות במרוצת השנים ל"קרתה". מאז החפירות שנערכו בשנת 1969 על ידי הארכאולוג מגן ברושי, מקובל לזהות את קרתה הישנה עם תל מגדים ולא עם חורבת קרתה אשר שמה לא שונה לאור הגילוי החדש.
על אף ששמה הרשמי לא שונה, נוספו בחלוף השנים שמות נוספים למבצר הצלבני ההרוס, רובם ככולם הם שיבוש של שמו הצרפתי או צורת הכתיבה הצרפתית של השם. בין שיבושים אלו ניתן למנות את השמות "חורבת דוסטרי", "חורבת דסטרוי" וכו'.
היסטוריה

הצלבנים, שהיו שליטים זרים על עם שרובו היה שייך לדת האסלאם, היו קשורים בקשר מחייב ביותר לארצות מוצאם שבאירופה. ראשוני הצלבנים הגיעו לארץ ישראל בדרך היבשה דרך הבלקן, טורקיה וסוריה, אולם מיד לאחר המעבר של הקבוצות הצלבניות הראשונות במקומות אלו הן עוררו על עצמן את זעם השליטים המקומיים, בין אם היו נוצרים כדוגמת מלך בולגריה או קיסר האימפריה הביזנטית, ובין אם היו מוסלמים כמו הסולטאנים הטורקים באנטליה והשליטים המוסלמים של דמשק, חלב ומוסול.
נוכח איבתם של שליטים אלו, נותרו רק נתיבי השייט בים התיכון כדרך לקשר בין הצלבנים הנוצרים לארצות אירופה המרוחקות. מסיבה זו נודעה לרצועת החוף ועריה המבוצרות חשיבות רבה בקרב שליטי ממלכת ירושלים הצלבנית, ואלו דאגו לבצר היטב את ערי הנמל כמו גם את הדרכים המובילות לאורך החוף ומן החוף אל הארץ פנימה.
הנקודה בה הוקם מבצר דטרוא הייתה אחת החשובות שבדרכים אלו. היה זה מעבר צר, תחום בביצות ממזרח ובחולות והים ממערב, אשר היה חיוני לקשר בין ערי צפון מישור החוף הצלבני (עכו, צור וביירות) לבין הערים שבדרומו (קיסריה, ארסוף ויפו). אולם חשיבותה של הנקודה לא הספיקה כדי לשכנע את שליטי הממלכה לבצר אותה בצורה רצינית.
רק לאחר שבשנת 1103 הותקפה במקום שיירתו של המלך בלדווין הראשון שנפלה למארב מוסלמי, ניתנה ההוראה להקמת המבצר. במשך עשרות שנים שימש המבצר כמצודת דרכים שאיבטחה את השיירות שנעו לאורך דרך הים. עם תחילת בנייתו של מבצר עתלית העצום בשנת 1228, צורף המבצר לקו ההגנה הראשון של המבצר החדש, והפך לתחנה המתריעה על התקרבותו של צבא אויב. מיקומו של המבצר, על רכס הכורכר הגבוה מהסביבה, אִפשר למבצר למלא תפקיד זה בצורה מיטבית.
שנתיים וחצי לאחר הקמתו של מבצר עתלית הגיע לאזור אחיינו של צלאח א-דין, שליט דמשק אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא. הוא פרץ את חומות קיסריה, כבש אותה, ולאחר מכן פנה אל עבר עתלית. כאשר שמעו הצלבנים את הבשורה אודות נפילת קיסריה, וכאשר ראו את הצבא המוסלמי מתקדם לעבר מבצרם, החליטו להעביר את חיל המצב שבמבצר דטרוא אל בין החומות העבות של מבצר עתלית, ולהרוס את המצודה הקטנה שנשארה ריקה ממגנים. הסיבה למעשה זה הייתה רצונם של הצלבנים להימנע ממצור מוסלמי על המבצר הזעיר, אשר לא היה עומד בפרץ והיה מסב למגיניו אבדות מיותרות.
כך, כמאה שנים לאחר הקמתו, פורק המבצר עד היסוד בידי צאצאיהם של בוניו המקוריים.
מבנה המבצר

מבצר דטרוא היה מסוג "מגדל נורמני": מצודה מרובעת מוקפת חומות. שטח מבנה המבצר היה 18X21 מטרים, וחלקו התחתון נחצב בסלע הכורכר. הקירות החצובים התנשאו לגובה של בין שלושה לארבעה מטרים, ומעליהם נבנתה תוספת בנויה אבנים. ממערב למבצר בוראה חצר, שרובה הוקף בחומת אבנים קטנה.
ממזרח למצודה נחצבה חצר פנימית אשר שימשה למגורי הבהמות של מגיני המבצר. בקיר המזרחי של חצר זו נחצבו בסלע 13 אבוסים. 3 אבוסים נוספים נחצבו בקיר המערבי של החצר (הקיר המזרחי של המצודה) ובקיר הדרומי נחצבו שניים נוספים. ממזרח לחצר הבהמות נחצב חפיר עמוק, המשתרע לכל אורכה של החצר. צידו המזרחי של המבצר היה היחיד בו הוקם חפיר, כיוון שזהו הכיוון הצפוי להגעת אויב מוסלמי.
בתוך המצודה ומסביבה נכרו בורות לאגירת מים, ובמקום נתגלו שרידי צינורות חרס שתפקידם היה איסוף מי הגשמים אל תוך בורות אלו.
מצפון למצודה נחצבו בסלע אורוות סוסים. בקיר החצוב ניכרת שורה של שקעים חצובים, אשר שימשו ככל הנראה לקשירות הבהמות. בפאה הדרומית של האורוות ישנה שורת שקעים בקיר ששימשו כפי הנראה לתמיכת קורות של גג עץ שקירה את המקום.
מבנה המבצר > תרשים סכמטי של מבצר דטרוא

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 הכניסה למבצר  התצפית בגג המבצר  בור מים  גרמי מדרגות  חצר המבצר  אורוות  אבוסים להאכלת בהמות  חפיר:
הכתובת העתיקה

כמה מאות מטרים מדרום למבצר, על קיר חצוב בצידו המזרחי של קיר הכורכר, התגלו זוג סימנים חצובים בסלע. הסימנים שגובה כל אחד מהם כמחצית המטר, זוהו כאותיות ע'ו-ת' בכתב הכנעני הקדום, כתב דומה לכתב העברי הקדום. על פי זיהוי זה מניחים החוקרים כי מדובר בתחילתה של כתובת שחציבתה לא נשלמה מעולם, וכי האותיות הן האותיות הראשונות של המילה "עתלית". החוקרים מניחים כי כתובת זו באה לסמן את גבולה המזרחי של העיר עתלית הפיניקית.
לקריאה נוספת

Denys Pringle, Khirbat Dustray, in Secular buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: an archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, (1997), pp. 47-48
האותיות החצובות על הקיר המזרחי של רכס הכורכר