stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס גוטמן
קורות חייו

גוטמן נולד בשם טיבריוס ביישוב סיטה בוזאולוי (אנ') במחוז קובאסנה בטרנסילבניה, רומניה, ועלה לארץ בגיל 7. הוא למד קולנוע בבית הספר "בית צבי" ובין השנים 1976–1982 ביים ארבעה סרטים קצרים: "פרמיירות חוזרות", "מקום בטוח", "סיפורי בדים" ו"נגוע".
בשנת 1983 ביים את סרטו הראשון באורך מלא, "נגוע" (אין קשר לסרט הקצר בן אותו השם, ושניהם סרטים שונים ומכונים "נגוע הקצר" ו"נגוע הארוך"). לאחר מכן ביים עוד שלושה סרטים - "בר 51" (1985), "חימו מלך ירושלים" (1987) ו"חסד מופלא" (1992).
גוטמן היה הומוסקסואל גלוי, ומרבית סרטיו (פרט ל"חימו מלך ירושלים", סיפור העוסק בזוועות מלחמת העצמאות דרך עיניהם של הפצועים המאושפזים, על פי סיפור של יורם קניוק) עסקו בהוויה ההומוסקסואלית, והאחרון שבהם במחלת האיידס. שחקנים ישראלים רבים התגלו בסרטיו של גוטמן ונתנו בסרטיו את הופעותיהם המרגשות והזכורות ביותר. כך יונתן סגל ב"נגוע", אלון אבוטבול ב"בר 51", ושרון אלכסנדר, אקי אבני ורבקה מיכאלי ב"חסד מופלא".
גוטמן היה חלק מקבוצת קי"ץ של במאי קולנוע ישראלים שקראו לעידוד סרטי איכות על חשבון הקולנוע המסחרי. בתקופת יצירתו הקצרה הצליח גוטמן ליצור שפה קולנועית עשירה ומסוגננת, והיווה קול ייחודי ומסקרן בקולנוע הישראלי. בסרטיו ניכרים הן תשומת הלב הקפדנית לצדדים הוויזואליים והגרפיים (איפור, תנועות מצלמה וכו') והן לתכנים ייחודיים. בשנת 1993 נפטר גוטמן ממחלת האיידס שבהּ לקה, ואשר עם השלכותיה ומורכבויותיה התמודד בסרטו האחרון "חסד מופלא".
גוטמן נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
לאחר מותו

בשנת 2007 יצא מארז DVD הכולל את כל סרטיו של גוטמן, בהוצאת האוזן השלישית.
בשנת 2014 יצא הסרט "גוטמן כפול חמש" שהפיק יאיר הוכנר העוסק בדמותו של עמוס גוטמן.
ביוני 2015, במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב, נכלל גוטמן ברשימת 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
באוגוסט 2024 יצא הסרט הדוקומנטרי "טאבו: עמוס גוטמן", בבימוי שאולי מלמד ובהפקת גיל סימה, העוסק בחייו וביצירתו של גוטמן.
פילמוגרפיה > סרטים באורך מלא

"נגוע" (1983)
"בר 51" (1985)
"חימו מלך ירושלים" (1987)
"חסד מופלא" (1992)
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

"פרמירות חוזרות" (1976)
"מקום בטוח" (1977)
"סיפורי בדים" (1978)
"נגוע" (1982))
הערות שוליים

↑  סקירה של חייו ויצירתו של עמוס גוטמן באתר www.e-mago.co.il.
↑  גוטמן כפול חמש - Guttman X 5, באתר הסינמטק.
↑  ג'ורג' אבני שיר נחמיאס, ‏היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2015
↑  הדוקו הזה מוכיח שלקולנוע יש חיי נצח. גם לקולנוע הישראלי שכל כך אוהבים לזלזל בו, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2024
↑  שמוליק דובדבני, "טאבו: עמוס גוטמן" הוא סרט מרגש על נסיך האופל המקומי שהלך לעולמו מוקדם מדי, באתר ynet, 6 באוגוסט 2024
↑  איתי יעקב, חסד מופלא: על סרטו של עמוס גוטמן "סיפורי בדים", באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2010
↑  עמוד 83 בספרו של אריאל שוייצר (2017) "קולנוע ישראלי חדש".
| סרטי עמוס גוטמן |
| --- | --- | --- |
| סרטים קצרים | פרמירות חוזרות (1976) • מקום בטוח (1977) • נגוע (1982) |  |
| סרטים באורך מלא | נגוע (1983) • בר 51 (1985) • חימו מלך ירושלים (1987) • חסד מופלא (1992) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304776005171  BnF: cb16969648m (data)  GND: 1172102457  ISNI: 0000 0000 4742 3714  LCCN: no2007145147  NTA: 212856057  SUDOC: 179848372  VIAF: 71185151   WorldCat (עם VIAF): 71185151
ארוחת לילה

פרוסת לחם מלא
מרק ירקות
סלט ירקות לצד פרוסות לחם מלא
ארוחת לילה היא הארוחה שאוכלים בשעות הערב המאוחרות או בשעות הלילה המוקדמות. ישנם שני סוגים של ארוחות לילה: ארוחה שאוכלים סמוך לזמן השינה עצמו, ולפעמים על יד המיטה עצמה, וארוחה שאוכלים בשעות הלילה המאוחרות, בדרך כלל בהפרש של 3-4 שעות מארוחת הערב.
ארוחת הלילה כוללת בדרך כלל מאכלים קטנים ופשוטים על מנת שלא להעמיס על מערכת העיכול ולאפשר שינה עמוקה וארוכה.
כאשר אוכלים ארוחת לילה סמוך לזמן השינה, לא כדאי לאכול בארוחה פחמימות פשוטות או מאכל מתוק, כיוון שארוחה מסוג זה תאט את קצב פירוק השומן במהלך הלילה. דוגמאות למאכלים שלא כדאי לאכול בארוחת לילה שסמוכה לשינה הן חלב, פירות, דברי מאפה, תירס, חטיפים מלוחים, גלידות למיניהן, קורנפלקס ושייקים למיניהם. מאכלים שכן מומלץ לאכול בארוחה צריכים להכיל פחמימה מורכבת עם שומן או חלבון, לדוגמה פרוסת לחם מלא עם טחינה, גבינה או ממרח אבוקדו.
כאשר רוצים לאכול ארוחת לילה בשעות הלילה המאוחרות, כדאי לאכול מאכלים קלים שמערכת העיכול מתמודדת איתם בקלות כגון ירקות, ובפרט מרק ירקות, שפשוט יחסית לעיכול. עדיפות שנייה בקטגוריית הירקות היא סלט ירקות או ירקות חתוכים שמתעכלים לאט יותר מאשר הירקות הרכים שבמרק. גם כמה קרקרים יכולים להיות ארוחת לילה טובה, המתעכלת בקלות. גם דייסת קוואקר יכולה להיות ארוחת לילה טובה כי היא מלאה בסיבים תזונתיים ומשרה תחושה רגועה במעי. בארוחת לילה מסוג כזה לא כדאי לאכול שומנים, שמתעכלים הכי לאט, וכדאי לאכול ארוחת לילה בנחת.
לקריאה נוספת

מה מומלץ לאכול לפני השינה? מתוך פוסט של מיה מינסטר שגב בעמוד הפייסבוק שלה.
לאכול בלילה: ככה עושים את זה נכון מתוך מאמר באתר האינטרנט של סופר-פארם.
10 ארוחות לילה מומלצות מתוך מאמר באתר האינטרנט Saloona.
ארוחת לילה: מה מותר ומה אסור? מתוך מאמר באתר האינטרנט בא במייל.
| ארוחות |
| --- | --- | --- |
| בוקר | ארוחת בוקר (ישראלית • אנגלית • קונטיננטלית) • ארוחת עשר |  |
| צהריים | בוהריים • ארוחת צהריים • שעת התה |  |
| ערב | ארוחת ערב • ארוחת לילה |  |
| ראו גם | ארוחת ביניים • ארוחת טלוויזיה • ארוחת טיסה • גורמה • מזנון • פיקניק |  |
מיקרונזיה

ערך זה עוסק במדינה. אם התכוונתם לקבוצת האיים והאזור הגאוגרפי, ראו .
מפת מיקרונזיה בקבוצת איי קרולין
המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה (באנגלית: Federated States of Micronesia. קיצור מקובל: FSM) היא מדינה בעלת ממשל חוקתי המסתמכת מבחינה ביטחונית על ארצות הברית במסגרת הסכמי "ההשתייכות החופשית" (Free Association) והמשתרעת על חלק משטחי קבוצת האיים מיקרונזיה. המדינה נמצאת באוקיינוס השקט, צפונית-מזרחית לפפואה גינאה החדשה.
לפני קבלת העצמאות המדינות המרכיבות את הפדרציה היו מחוזות, חלק מ"שטחי החסות של האיים הפסיפיים" (Trust Territory of the Pacific Islands) - שטחי החסות של האו"ם תחת ממשל ארצות הברית. הבעיות הנוכחיות של המדינה בימינו הן: אבטלה רחבת היקף, דיג יתר ותלות יתר בסיוע של ארצות הברית.
המדינה ממוקמת על איי קרוליין באזור הנקרא "מיקרונזיה", אשר מורכב ממאות איים קטנים המחולקים ל-7 שטחים. נהוג לקרוא לפדרציה של מיקרונזיה רק "מיקרונזיה", אף על פי שכינוי זה מתייחס לכל האזור ולא רק למדינה.
היסטוריה

אבותיהם של המיקרונזים התיישבו באזור לפני כ-4,000 שנה. שיטת השלטון השבטית הבלתי מרוכזת התפתחה בסופו של דבר לאימפריה דתית וכלכלית שמרכזה באי יאפ.
מגלי ארצות אירופאיים, כגון הפורטוגלים שחיפשו אחר אי התבלינים (אינדונזיה) ואחר כך הספרדים, הגיעו לאיי קרוליין במאה ה-16, וביססו בהם את ריבונותם (הריבונות אושרה רק ב-1885 על ידי האפיפיור לאו השלושה עשר).
ב-1899 קנתה גרמניה את איי קרוליין מספרד והחלה שם את שלטונה. ב-1914 השלטון הגרמני הסתיים כאשר הצי הקיסרי היפני השתלט על איי מרשל, איי קרוליין ואיי מריאנה הצפוניים. יפן החלה את השלטון הרשמי בשטחים שכבשה רק ב-1920 כאשר קיבלה עליהם מנדט מחבר הלאומים. במשך תקופה זו החלה התיישבות יפנית מאסיבית שבסופו של דבר הביאה את האוכלוסייה היפנית באזור ל-100,000 תושבים, בעוד שהאוכלוסייה המקורית הייתה רק 40,000 תושבים. גידול קנה סוכר, ניצול מחצבים, דיג וחקלאות טרופית הפכו לתעשיות חזקות תחת הכיבוש היפני.
מלחמת העולם השנייה הביאה לסיום תקופת השגשוג היחסית שהייתה בזמן השלטון האזרחי היפני. עד סוף המלחמה הושמדו רוב התשתיות באזור כתוצאה מהפצצות. האיים ואוכלוסייתם נוצלו על ידי צבא יפן עד כדי עוני מחפיר.
ארצות הברית השתלטה על האיים במלחמת העולם השנייה וב-1947 הקים האו"ם את טריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט.
מיקרונזיה חולקה אז ל-6 מחוזות מנהליים: פונאפי (Ponape), טרוק, יאפ, פלאו, איי מרשל ואיי מריאנה הצפוניים; מחוזות אלה הרכיבו את "שטחי החסות". ארצות הברית לקחה תחת חסותה את השטחים האלה. כמדינה נותנת חסות היה תפקידה של ארצות הברית לקדם את הכלכלה ולסייע לעמי האזור להיות בלתי-תלוים בסיוע מצד מדינות אחרות. ארצות הברית הקימה במיקרונזיה את המועצה המייעצת, שהיוותה את הבסיס לקונגרס מיקרונזיה שהוקם ב-1964.
ב-10 במאי 1979 אישרו ארבעה משטחי החסות: יאפ, טרוק, פונאפי קוסראה ("Kosrae", מחוז חדש שהוקם על ידי הקונגרס המיקרונזי ב-1 בינואר 1977) חוקה חדשה והתאחדו ל"פדרציה של מיקרונזיה". המחוזות השכנים: פלאו, איי מרשל ואיי מריאנה הצפוניים החליטו לא להיות שותפים לכך. הנשיא של הקונגרס של מיקרונזיה, טוסיו נאקאיאמה (Tosiwo Nakayama), הפך לנשיאה הראשון של המדינה החדשה. המדינה החדשה חתמה על חוזה האסוציאציה החופשית (Compact of Free Association) עם ארצות הברית ב-1982, שנכנס לתוקפו ב-3 בנובמבר 1986, מה שסימל את המעבר מהיותה מדינת חסות למדינה עצמאית. על פי החוזה על ארצות הברית מוטלת האחריות המלאה על הגנת המדינה והיא מתחייבת לסייע כלכלית למדינה החדשה ובתמורה יכולה ארצות הברית להקים בסיסים באזור. יחסי הביטחון יכולים להשתנות בהסכמה הדדית.
פוליטיקה

במיקרונזיה מתנהל משטר של רפובליקה פדרלית נשיאותית דמוקרטית. המועצה המייעצת שבנתה ארצות הברית בתקופת המנדט הפכה לקונגרס המיקרונזי.
בראש הפדרציה עומדים נשיא וסגן נשיא, הנבחרים כל ארבע שנים.
בראש ארבע המדינות המרכיבות את הפדרציה עומדים מושלים.
אין מפלגות פוליטיות אך קיומן אינו אסור.
כלכלה

הפעילות הכלכלית של הפדרציה מתקיימת בעיקר מחקלאות ודיג. באיים יש מעט מקומות שבהם משתלם לנצל מינרלים, זאת מלבד הכמות הגדולה של הפוספאטים המצוים שם. קיים פוטנציאל של תעשיית תיירות, אך המיקום המרוחק של האיים ומחסור במתקנים מתאימים מעכבים את הפיתוח של המדינה. הסיוע הכלכלי של ארצות הברית הוא מקור ההכנסה העיקרי, בין השנים 1986–2001 השקיעה ארצות הברית 1.3 מיליארד דולר באיים. הבידוד הגאוגרפי ותשתיות לא מפותחות הם מכשול מרכזי לגידול כלכלי.
גאוגרפיה

הפדרציה של מיקרונזיה מורכבת מ-607 איים השוכנים לאורך 2,895 קילומטרים בקבוצת איי קרולין, מזרחית לפיליפינים. ארבע קבוצות האיים המרכזיות הן מהוות ארבע מדינות המרכיבות את הפדרציה: יאפ, צ'ואוק (Chuuk, עד לינואר 1990 נקראה "טרוק"), פונפיי (Pohnpei, עד נובמבר 1984 נקראה "פונאפי") וקוסראה. לכל אחת מארבע מדינות אלה יש דגל משלה וביחד הן מיוצגות בדגל הלאום ככוכב לבן. הבירה פליקיר נמצאת על האי פונפיי.
מיקרונזיה נהנית מאקלים טרופי עם טמפרטורות נוחות במשך רוב ימות השנה. האיים זוכים לגשמים מרובים ובעיקר האי פונפי, אשר הוא האזור הלח ביותר בעולם (8.4 מטרים של גשם בשנה). למרות-זאת לעיתים מתקיימות תקופות בצורת. טייפונים טרופיים גורמים לעיתים לנזקים באיים, בהם קיים מבחר גאולוגי: הרים, הרי געש ושוניות אלמוגים.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית

ארבע המדינות של הפדרציה הן:
| דגל | מדינה | בירה | מושל | שטח> קמ"ר | שטח> מיילים רבועים | אוכלוסייה | צפיפות אוכלוסין> לקמ"ר | צפיפות אוכלוסין> למייל רבוע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | צ'ואוק (אנ') | ונו | ג'ונסון אלימו | 127.4 | 49.2 | 54,595 | 420 | 1088 |
|  | קוסראה | טופול | לינדון ג'קסון | 109.6 | 42.3 | 7,686 | 66 | 170 |
|  | פונפיי | קולוניה | ג'ון אסה | 345.5 | 133.4 | 34,685 | 98 | 255 |
|  | יאפ (אנ') | קולוניה | טוני גננגיאן | 118.1 | 45.6 | 16,436 | 94 | 243 |
יחסים עם ישראל

כמדינה שבה לארצות הברית יש מעמד מיוחד, מיקרונזיה נחשבת לתומכת באופן עקבי בישראל גם בהצבעות באו"ם.
פעם בשנה שולח ארגון מגן דוד אדום צוות רפואי למדינה כדי לעזור בפיתוח שירותי רפואת החירום המקומיים.
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מיקרונזיה (אזור)
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
1 2  FSM government website - Population (אורכב 29.06.2012 בארכיון Wayback Machine)
↑  FSM government website - Geography (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  "FSM Population". www.fsmgov.org (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-29 ביוני 2012. נבדק ב-2017-01-22. {{cite web}}:  (עזרה)
| מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה • נורפוק |  |
| מלנזיה | איי מאלוקו ומערב גינאה החדשה (חלק מאינדונזיה) • איי שלמה • ונואטו • מזרח טימור  • פיג'י • פפואה גינאה החדשה • קלדוניה החדשה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים • איי מרשל • גואם • מיקרונזיה • נאורו • פלאו • קיריבטי |  |
| פולינזיה | איי קוק • הוואי • ואליס ופוטונה • טובאלו • טונגה • טוקלאו • ניואה • ניו זילנד • סמואה • אי הפסחא • סמואה האמריקנית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן |  |
| האימפריה הקולוניאלית הגרמנית 1871–1919 הקיסרות הגרמנית |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | מזרח אפריקה הגרמנית: טנגניקה, רואנדה-בורונדי, וויטולנד, משולש קיונגה דרום-מערב אפריקה הגרמנית: נמיביה מערב אפריקה הגרמנית: קמרון הגרמנית, טוגולנד |  |
| האוקיינוס השקט | גינאה החדשה הגרמנית: קייזר-ווילהמסלנד, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה הגרמנים, בוגנוויל, נאורו, איי מרשל הגרמנים, איי מריאנה, איי קרוליינה, מיקרונזיה, פלאו סמואה הגרמנית |  |
| סין | אזור הזיכיון במפרץ ג'יאוג'ואו, צ'ינגדאו, אזור ההשפעה בשאנדונג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555102105171  BnF: cb11997924w (data)  CiNii: DA11949396  GND: 4274661-9  ISNI: 0000 0001 2109 5799  LCCN: n83074223  MusicBrainz: aabae773-4997-37ba-950a-394c06847631  NARA: 10035700  NDL: 00577045  NKC: ge130004  NLA: 35532890  RERO: 02-A000113892  SELIBR: 251537  SUDOC: 02807078X  Trove: 987213  UKPARL: Mb3iECOI  VIAF: 128951635   WorldCat (עם VIAF): 128951635
נבחרת גמביה בכדורגל

נבחרת גמביה בכדורגל, הידועה בכינוייה "העקרבים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גמביה. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת גמביה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-128 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,125.62 – עלייה של 7 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 65 נמדד לראשונה ביוני 2009, והדירוג הנמוך ביותר 179 נמדד לראשונה במרץ 2017.
מלך השערים של הנבחרת הוא אסאן סיסאי, שהבקיע 11 שערים (נכון ל-22 בדצמבר 2021).
שחקני העבר רוברט באדג'י ואברימה אבו סילה שיחקו בישראל.
כל גביעי העולם

1930 עד 1978 - לא נכנסה
1982 - לא העפילה
1986 - לא העפילה
1990 - לא נכנסה
1994 - פרשה
1998 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סודאן 1956 1957: הייתה חלק מבריטניה
מצרים (1958-1972) 1959: הייתה חלק מבריטניה
אתיופיה (1897–1975) 1962: הייתה חלק מבריטניה
גאנה 1963: הייתה חלק מבריטניה
תוניסיה 1965: לא הייתה חברה ב־CAF
אתיופיה (1897–1975) 1968: לא נרשמה
סודאן 1956 1970: לא נרשמה
קמרון 1972: לא נרשמה
מצרים 1974: לא נרשמה
אתיופיה (1975–1987, 1991–1996) 1976: לא העפילה
גאנה 1978: לא נרשמה
ניגריה 1980: לא העפילה
לוב (1977-2011) 1982: לא העפילה
חוף השנהב 1984: לא העפילה
מצרים 1986: לא העפילה
מרוקו 1988: לא העפילה
אלג'יריה 1990: פרשה
סנגל 1992: לא העפילה
תוניסיה 1994: לא נרשמה
דרום אפריקה 1996: פרשה בזמן המוקדמות
בורקינה פאסו 1998: מועמדותה נפסלה בגלל פרישתה ב-1996
גאנה ניגריה 2000: פרשה
מאלי 2002: לא העפילה
תוניסיה 2004: לא העפילה
מצרים 2006: לא העפילה
גאנה 2008: לא העפילה
אנגולה 2010: לא העפילה
גבון גינאה המשוונית 2012: לא העפילה
דרום אפריקה 2013: לא העפילה
גינאה המשוונית 2015: הושעתה
גבון 2017: לא העפילה
מצרים 2019: לא העפילה
| קמרון 2021 | רבע גמר | 5 | 3 | 1 | 1 | 4 | 3 |
| חוף השנהב 2023 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 |
מרוקו 2025: לא העפילה
| סה"כ | 2/35 | 8 | 3 | 1 | 4 | 6 | 10 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
נבחרת כף ורדה בכדורגל

נבחרת כף ורדה בכדורגל, הידועה בכינוייה "Creoles", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של כף ורדה. הדירוג הנוכחי של נבחרת כף ורדה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-72 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,340.87 – ירידה של 7 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 27 נמדד לראשונה בפברואר 2014, והדירוג הנמוך ביותר 182 נמדד לראשונה באפריל 2000.
כל גביעי העולם

1930 עד 1998 - לא נכנסה
2002 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1957 עד 1974: הייתה חלק מפורטוגל
1976 עד 1992: לא הייתה חברה בCAF
תוניסיה 1994: לא העפילה
דרום אפריקה 1996: פרשה
בורקינה פאסו 1998: לא נרשמה
גאנה ניגריה 2000: לא העפילה
מאלי 2002: לא העפילה
תוניסיה 2004: לא העפילה
מצרים 2006: לא העפילה
גאנה 2008: לא העפילה
אנגולה 2010: לא העפילה
גבון גינאה המשוונית 2012: לא העפילה
| דרום אפריקה 2013 | רבע גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 3 | 4 |
| גינאה המשוונית 2015 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 1 | 1 |
גבון 2017: לא העפילה
מצרים 2019: לא העפילה
| קמרון 2021 | שמינית גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 2 | 4 |
| חוף השנהב 2023 | רבע גמר | 5 | 3 | 2 | 0 | 8 | 3 |
מרוקו 2025: לא העפילה
| סה"כ | 4/35 | 16 | 5 | 8 | 3 | 14 | 12 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שיאי שחקנים

נכון ל-3 בפברואר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| דירוג  | שחקן  | הופעות  | שערים  | שנים  |
| 1 | ריאן מנדש | 75 | 17 | 2010–הווה  |
| 2 | ווזיניה | 73 | 0 | 2012–הווה  |
| 3 | בבאנקו | 62 | 5 | 2007–2019  |
| 4 | סטופירה | 58 | 3 | 2007–הווה  |
| 5  | הלדון ראמוש | 52  | 15 | 2008–2019  |
| 5  | מרקו סוארש | 52  | 3 | 2006–2021  |
| 5  | פרננדו לופס דוס סנטוס וארלה | 52  | 3 | 2008–2019  |
| 5  | גארי רודריגש | 52  | 8 | 2013–הווה  |
| 9 | ז'וליו טבארש | 48 | 8 | 2012–הווה  |
| 10 | ליטו | 47 | 7 | 2002–2012  |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דירוג  | שחקן  | שערים  | הופעות  | יחס  | שנים  |
| 1 | ריאן מנדש | 17 | 75 | 0.23 | 2010–הווה  |
| 2 | הלדון ראמוש | 15 | 52 | 0.29 | 2008–2019  |
| 3 | קרלוס פדרו סילבה מוראיש | 11 | 27 | 0.41  | 1995–2007  |
| 4  | ז'וליו טבארש | 8  | 48 | 0.17 | 2012–הווה  |
| 4  | גארי רודריגש | 8  | 52 | 0.15 | 2013–הווה  |
| 6 | ליטו | 7 | 47 | 0.15 | 2002–2012  |
| 7  | ג'אניני טבארש | 6  | 35 | 0.17 | 2012–הווה  |
| 7  | באבא  | 6  | 21  | 0.29  | 2022–הווה  |
| 9  | אנטוניו דוארטה  | 5  | 11  | 0.45  | 2000–2002  |
| 9  | קאפו  | 5  | 15  | 0.33  | 2003–2007  |
| 9  | דאדי  | 5  | 23  | 0.22  | 2005–2012  |
| 9  | אודאיר פורטש  | 5  | 29  | 0.17  | 2010–2016  |
| 9  | בבאנקו  | 5  | 62  | 0.08  | 2007–2019  |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017114029  VIAF: 1073150470110604330003   WorldCat (עם VIAF): 1073150470110604330003 
ריאן מנדש שיאן ההופעות (75) ומלך השערים (17) של הנבחרת בכל הזמנים
אפקט מסבאואר

אפקט מסבאואר הוא תופעה פיזיקלית שהתגלתה על ידי הפיזיקאי הגרמני רודולף מסבאואר בשנת 1958. היא מתארת פליטה חסרת רתע של קרינת גמא על ידי אטומים בחומר מוצק ומהווה את הבסיס לספקטרוסקופיית מסבאואר.
היסטוריה

פליטה ובליעה של קרני רנטגן בגזים נצפתה בעבר וציפו כי תופעה דומה תתגלה עבור קרינת גמא. זו נוצרת במעברי אנרגיה בגרעיני אטומים, בניגוד לקרינת X-ray, שנוצרת במעברי אנרגיה אלקטרוניים. עם זאת, ניסיונות לצפות בתהודה של קרינת גמא בגזים נכשלו. מסבאואר הצליח לצפות בתהודה באירידיום מוצק, מה שהעלה את השאלה למה תהודת גמא אפשרית במוצקים אך לא בגזים. מסבאואר הציע שבעוד שבגזים חלק מהאנרגיה אובדת לרתע, מה שמונע את תופעת התהודה, עבור אטומים במוצק, חלק מהתגובות הגרעיניות יכולות להתרחש כמעט ללא רתע. הוא שייך את התהודה בה צפה לחלק זה של אירועים חסרי רתע. גילוי והסבר זה זיכו אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1961, יחד עם מחקרו של רוברט הופסטדטר אודות פיזורי אלקטרונים בגרעיני אטומים.
תיאור התופעה

קרינת גמא נוצרת בתהליכים שמתרחשים בגרעין האטום, כתוצאה ממעבר ממצב לא יציב בעל אנרגיה גבוהה למצב יציב עם אנרגיה נמוכה יותר. האנרגיה של הפוטון שנפלט בתהליך מתאימה להפרש בין שתי הרמות, פחות כמות האנרגיה שהולכת לאיבוד ברתע לאטום הפולט. אם אנרגיית הרתע "האבודה" קטנה יחסית לרוחב הקו הספקטרלי של התהליך, אזי הפוטון עדיין יכול להיבלע על ידי אטום שני, מאותו סוג של הראשון. תהליך זה של פליטה ובליעה מכונה תהודה. אנרגיית רתע נוספת הולכת לאיבוד בבליעה, ולכן על מנת שתתרחש תהודה, אנרגיית הרתע צריכה להיות קטנה ממחצית רוחב הקו עבור המעבר האנרגטי הרלוונטי.
ניתן למצוא את כמות האנרגיה בגוף הנרתע משימור תנע:  |P_{R}|^{2}=|P_{\gamma }|^{2}\,, כאשר PR הוא הרתע של האטום הפולט (הנרתע), ואילו Pγ הוא התנע של הפוטון הנפלט. הצבת גודל זה במשוואת האנרגיה תיתן :  E_{R}={\frac {P_{R}^{2}}{2M}}={\frac {E_{\gamma }^{2}}{2Mc^{2}}}, כאשר השתמשנו בקשר  E_{\gamma }=P_{\gamma }c עבור הפוטון.
עבור גזים, החלקיקים הפולטים והבולעים את הקרינה הם אטומים, והמסה שלהם היא יחסית קטנה, מה שגורם לאנרגיית רתע גדולה שמונעת תהודה. אותה משוואה עבור אנרגיית רתע תקפה גם עבור במקרה של קרני רנטגן, אבל במקרה זה אנרגיית ותנע הפוטון קטנים משמעותית, ולכן אובדן האנרגיה לרתע הוא קטן יותר ותהודה עדיין יכולה להתרחש גם בפאזה הגזית של חומר.
במוצק, הגרעינים קשורים במבנה של סריג ולכן תהליך הרתיעה שונה: הסריג כולו נרתע, אך מכיוון שהמסה שלו גדולה מאוד יחסית לאטום, אנרגיית הרתע היא זניחה. עם זאת, אנרגיה של תהליך דעיכה יכולה לקבל תוספת או להיגרע באמצעות תנודות בסריג, שמתוארות באמצעות פונונים. אפקט מסבאואר מתרחש מכיוון שקיימת הסתברות סופית שדעיכה תתרחש ללא מעורבות פונונים. לכן, עבור חלק מהאירועים האנרגטיים (שנתון על ידי פקטור לם-מסבאואר), הסריג כולו מתפקד כגוף הנרתע ואירועים אלה הם בפועל חסרי רתע. במקרים אלה, מכיוון שאנרגיית הרתע היא זניחה, קרינת הגמא הנפלטת היא בעלת אנרגיה מתאימה לבליעה חוזרת על ידי אטום אחר ותהודה יכולה להתרחש.
מאפיין נוסף של התהליך הוא רוחב קו קטן של הקרינה הנפלטת, התלוי בזמן מחצית החיים של הדעיכה. משמעות רוחב קו קטן הוא שהקרינה רגישה מאוד לשינויים קטנים במעברים אנרגטיים בגרעין. למעשה, קרינת גמא יכולה לשמש ככלי לבחון את האינטראקציות בין הגרעין והאלקטרונים שלו ושל שכניו. זהו הבסיס לספקטרוסקופיית מסבאואר, אשר משלבת את אפקט מסבאואר יחד עם אפקט דופלר כדי לחקור אינטראקציות אלה.
מעברים אופטיים ללא פונונים הוא תהליך אנלוגי לאפקט מסבאואר, שניתן לצפות בו בכרומופורים בסריג בטמפרטורות נמוכות.
ראו גם

קרינת אלפא
קרינת בטא
ניסוי פאונד-רבקה
הסטה איזומרית
פולינה ונגרוב

| --- | --- |

 לידה:  1833 בוברויסק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1916 (בגיל 83 בערך) מינסק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 צאצאים:  סמיון ונגרוב זינאידה ונגרובה  איזבלה ונגרובה
 
פעסיל (פולינה) ונגרוב (ברוסית: Полина Юльевна Венгерова;‏ 1833 – 1916) הייתה נדבנית וסופרת יהודיה ילידת רוסיה. ספרה, "זכרונותיה של סבתא", הוא האוטוביוגרפיה היחידה שנכתבה על ידי אישה יהודיה בתקופת ההשכלה ומהווה מקור חשוב אודות התמורות שגרמה בקרב יהודי מזרח אירופה.
זכרונותיה

האוטוביוגרפיה של ונגרוב זכתה לתהודה גדולה מיד עם פרסומה. גוסטב קרפלס, עורך ה-"Allgemeine Zeitung des Judentums", תמך בכותבת ושיבח את "זכרונותיה של סבתא" כיצירה ספרותית חשובה. תגובות דומות הגיעו גם מצד שניאור זלמן שכטר, שהתכתב עמה וניסה לקדם הוצאה לאור באנגלית, ישראל פרידלנדר, שאול גינזבורג, דוד וולפסון, מקס נורדאו ואישים בולטים אחרים. כפי שכתבה שולמית מגנוס, ונגרוב אמנם הקדישה את ספרה לילדיה, כדי שיזכרו ויבינו אותה; אך אין ספק כי כיוונה את החיבור לקהל היהודי הרחב, שנולד לתוך תקופת הטמיעה ואל האכזבה מניסיונות ההשתלבות, ונצרך לחפש מחדש זהות יהודית פוזיטיבית בה יוכל להיאחז. ונגרוב עצמה הביעה תמיכה חמה בספרה ומחוצה לו בחיבת ציון ובתנועות יהודיות מודרניות אחרות.
"זכרונותיה של סבתא" הכיל שני מוטיבים שלובים. הספר היווה דיווח על התפוררות החברה והערכים המסורתיים בקרב יהודי רוסיה תחת השפעת ההשכלה והמודרניזציה, שוונגרוב ראתה כמונעים מלהיטות נאיבית להתקדם ולהתקבל בחברה, ושהביאו לבסוף לנתק חמור בין דור ההורים לילדים ולהפיכת הצעירים לניהיליסטים ומנוכרים למורשתם ולעצמם. ביקורתה הייתה חריפה במיוחד עקב כך שלא הייתה כלל שמרנית אדוקה, אלא דגלה לחלוטין ברעיונות השכלה המתונה, בלימודי חול וכיוצא בזה. תמת ההתפכחות והאכזבה מההשכלה הייתה נפוצה למדי בספרות היהודית-רוסית מסוף המאה ה-19; אך תרומתה הייחודית של ונגרוב הייתה ראיית ותיאור התהליך כנובע מפעולתם של גברים, שנחפזו לאמץ את הרוחות החדשות וכפו על נשותיהם המסורתיות יותר להתנתק מן המורשת היהודית בעודם מעניקים לילדיהם חינוך מינימלי או אפסי בנוגע אליה. הריבים בינה לבין בעלה חנן הוגדרו על ידה כלא יותר ממקרה אחד בו בעלים שזנחו את חלוקת התפקידים בחברה היהודית הישנה – שהייתה נוקשה ביותר, אך הותירה לנשים מרחב בשליטתן; כפי שהעירה מגנוס, ונגרוב הקפידה לציין בעלבון כי חנן התערב בענייני המטבח שלה, דבר שאביה או גברים אחרים בדורות הקודמים לא היו מהינים לעשות – אילצו את רעיותיהן להיכנע לרצונם להיטמע באורחותיה של החברה הנוצרית, בנימוקים של קדמה וליברליזם שהיא תפשה כצביעות.
ספרה של ונגרוב נחשב למסמך חשוב גם בהיותו אחד המקורות הנשיים המעטים, ובוודאי האוטוביוגרפיה היחידה, מתקופת ההשכלה. ספרות הזכרונות של המשכילים משקפת חוויות גבריות במובהק של נישואי בוסר בגיל העשרה, והדמויות הנשיות בהן מנוכרות; "זכרונותיה של סבתא" מספק זווית מגדרית הפוכה.
לקריאה נוספת

פולינה ונגרוב, Memoiren einer Großmutter : Bilder aus der Kulturgeschichte der Juden Russlands im 19. Jahrhundert (כרך 1 וכרך 2), בארכיב אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
שולמית מגנוס, A Woman's Life: Pauline Wengeroff and Memoirs of a Grandmother‏, Littman Library of Jewish Civilization, 2015.