stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרך לעין חרוד
תקציר העלילה

במהלך חג החנוכה, מתחוללת בישראל הפיכה שקטה במהלכה כת צבאית תופסת את השלטון. הכת גירשה את כל הערבים והשליטה שלטון צבאי, בעוד שבעין חרוד התכנסו המורדים המשדרים מתחנת רדיו מחתרתית. במסגרת עולם זה, יוצא אדם הנרדף בידי המשטר מביתו בתל אביב – הנתונה במצור מוחלט – ומנסה להגיע לצפון הארץ, שם עדיין מתקיים שלטון חופשי בהנהגת המורדים נגד השלטון הצבאי.
במהלך מסעו צפונה, נתקל הגיבור בערבי ישראלי שמנסה לחצות את הגבול למדינת ערב. בהמשך, הם נתקלים בכוחות צבא ולוקחים בשבי תת-אלוף, עליו הם נושאים ונותנים עם אלוף פיקוד צפון. לקראת סוף הספר, הסיפור מקבל תפנית כאשר הגיבור מגיע יחד עם האלוף אל בונקר בעמק יזרעאל ובו מכונת זמן שהחונטה הצבאית פיתחה על מנת להרוג את הקיסר הרומי טיטוס, מחריב בית שני. הגיבור מסכל את התוכנית, ובדרכו אל עין חרוד מגלה כי חזר בזמן לימים פרהיסטוריים, ולבסוף מת.
עיבוד קולנועי

ב-1990, יצא סרט דובר אנגלית בבימויו של דורון ערן, בכיכובם של אלסנדרה מוסוליני, ארנון צדוק וטוני פק.
בסרט נערך שינוי בעלילה, והגיבור מצליח להגיע אל הקיבוץ, אולם מגלה שאין מחתרת ושהרדיו משודר בידי אדם בודד.
עיבודים לתיאטרון

2004: הצגה בבימויה של מור פרנק במסגרת פסטיבל עכו. ההצגה זכתה בציון לשבח על עבודת משחק האנסמבל.
2014: הצגת תיאטרון בובות בבימויו של צבי סהר.
ראו גם

הדרך לעין חרוד (סרט)
את והב בסופה (ספר)
הערות שוליים

↑   בן לוי ועירית עילם־עבדי, נפתרה התעלומה: מי עמד מאחורי הדיסטופיה הישראלית הראשונה?, באתר הארץ, 29 ביוני 2017
↑  אלי אשד, אפוקליפסה צברית: הדרך לעין חרוד של עמוס קינן – הגרסה הקולנועית, באתר יקום תרבות
↑  מאיר שניצר, תענוג למזוכיסטים⁩⁩, חדשות, 5 במרץ 1990
↑  ציפי שוחט, הפסטיבל לתיאטרון אחר בעכו חוגג חצי יובל בתוכנית מסקרנת, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2004
↑  ציפי שוחט, ההצגה המצטיינת בפסטיבל עכו: "שיבוט", באתר הארץ, 5 באוקטובר 2004
↑   תמר רותם, תיאטרון הבובות שהולך בעקבות עמוס קינן בדרך לעין חרוד, באתר הארץ, 30 ביוני 2014
המנון בלארוס

| --- | --- |

תווי ההמנון
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 שפה:  בלארוסית
 מילים:  מיחאס קלימקוביץ'
 לחן:  נסטור סקאלובסקי
 תאריך מעמד רשמי:  1955
 ‏האזנהקובץ:My Belarusy vocal.ogg‏Ⓘ‏
אנו, בלארוסים (בלארוסית Мы, беларусы) הוא ההמנון הלאומי של בלארוס. את המילים להמנון כתב מיחאס קלימקוביץ' ואת המוזיקה הלחין נסטור סקאלובסקי (Niescier Sakałoŭski) ב-1944.
ב-1955 הוא אומץ לראשונה כהמנון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, שהייתה לפני 1991 חלק מברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות המוזיקה נשמרה, אולם המילים נכתבו מחדש על ידי ולדימיר קריזני. מ-1991 ועד 2002 לא אומצו מילים אלה באופן רשמי, ולכן בתקופה זו הושר ההמנון עם המנגינה בלבד וללא מילים. מצב זה השתנה ב-2002 כאשר אלכסנדר לוקשנקו, נשיא בלארוס, נתן הוראה רשמית הקוראת לאמץ את המילים של קריזני וקלימקוביץ'.
מילות השיר

| עברית | בלארוסית |
| --- | --- |
אנו, בלארוסים, אנשים שוחרי שלום,  בלב שלם אנו מסורים לארץ מולדתנו,  אנו חברים נאמנים, מחשלים את כוחנו  וחיים במשפחה חרוצה ועצמאית    פזמון:  הללו את השם המבורך של אדמתנו  הללו את ברית האחווה בין העמים  תחיי ותשגשגי,  מולדתנו האהובה - בלארוס    יחד עם אחינו, במשך מאות שנים   הגנו בעוז נפש על מפתן ביתנו  זכינו בדגלי הניצחון שלנו  בקרבות למען החירות ולמען גורלנו    (פזמון)    אחוות העמים היא כוח העמים  וזו הדרך המוארת והמקודשת שלנו  התרומם בגאווה אל שמים בהירים  דגל הניצחון, דגל הצהלה    (פזמון): Мы, беларусы – мірныя людзі,  Сэрцам адданыя роднай зямлі,  Шчыра сябруем, сілы гартуем  Мы ў працавітай, вольнай сям'і.    Прыпеў:  Слаўся, зямлі нашай светлае імя,  Слаўся, народаў братэрскі саюз!  Наша любімая маці-Радзіма,  Вечна жыві і квітней, Беларусь!    Разам з братамі мужна вякамі  Мы баранілі родны парог,  У бітвах за волю, бітвах за долю  Свой здабывалі сцяг перамог!    (Прыпеў)    Дружба народаў – сіла народаў —  Наш запаветны, сонечны шлях.  Горда ж узвіся ў ясныя высі,  Сцяг пераможны – радасці сцяг!    (Прыпеў)
מדיה

| --- | --- |
: מנגינת המנון בלארוס 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: שירת המנון בלארוס 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

דגל בלארוס
סמל בלארוס
הכי ישראלי

הכי ישראלי הוא אלבומה החמישי של להקת הרגאיי הישראלית התקווה 6. האלבום יצא לאור ב-14 בינואר 2015.
את כל השירים באלבום כתב והלחין עמרי גליקמן, סולן הלהקה (מלבד השיר "שימי לי עוד רום" אותו הלחין אלבורוזי).
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | הכי ישראלי  | 2:53 |
| 2. | עוד פעם פעם  | 3:12 |
| 3. | מה שיהיה יהיה  | 3:40 |
| 4. | שימי לי עוד רום  | 3:45 |
| 5. | בעולם שלה  | 2:58 |
| 6. | לאן הולכים מכאן?  | 3:15 |
| 7. | לו הייתי ראש ממשלת ישראל  | 3:30 |
| 8. | פאקקטה מדינה  | 2:14 |
| 9. | שלוליות ופירורים  | 3:58 |
| 10. | כמה ימים כאלה  | 2:59 |
| משך כולל: | משך כולל: | 32:24 |
המנון בורקינה פאסו

| --- | --- |

 מדינה:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 שפה:  צרפתית
 מילים:  תומא סנקרה
 לחן:  תומא סנקרה
 תאריך מעמד רשמי:  1984
 שמות נוספים:  לילה אחד יחיד (Une Seule Nuit)
 
המנון הניצחון (בדגארה: Ditanyè, בצרפתית: L'Hymne de la victoire) הוא ההמנון הלאומי של בורקינה פאסו. השיר נכתב על ידי הנשיא תומא סנקרה ואומץ בשנת 1984, עת שינתה המדינה את שמה מוולטה עילית לבורקינה פאסו והחליפה את המנונה מ"ההמנון הלאומי הוולטאי". מעמדו של ההמנון מעוגן בחוקה בסעיף 34 המפרט את סמליה הלאומיים של המדינה.
ראו גם

דגל בורקינה פאסו
סמל בורקינה פאסו
הערות שוליים

↑  חוקת בורקינה פאסו באתר הרשומות של בורקינה פאסו. (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: a49fa41f-1657-4a54-ae46-38cbbaef9be9
המוזיאון הארכאולוגי בעקבה

| --- | --- |
הכניסה המוזיאון
הכניסה המוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאומי 
 כתובת:  עקבה 
 מיקום:  עקבה 
 מדינה:  ירדן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1989
 תאריך פתיחה רשמי:  1 בינואר 1990 
 קואורדינטות:  29°31′18″N 35°00′05″E﻿ / ﻿29.52166667°N 35.00138889°E﻿ / 29.52166667; 35.00138889
 [ דף המוזיאון באתר משרד התיירות הירדני]
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהמוזיאון הארכאולוגי בעקבה(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהמוזיאון הארכאולוגי בעקבה
 
המוזיאון הארכאולוגי בעקבה (בערבית: متحف آثار إقليم العقبة) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר עקבה שבירדן.
היסטוריה, מבנה ותצוגה

המוזיאון שוכן במבנה אשר שימש כארמונו של חוסיין בן עלי, מנהיג המרד הערבי, ואשר נבנה בשנת 1917. מצודת עקבה שוכנת בצמוד למבנה המוזיאון ממזרח, ובצידו המערבי מתנשא תורן הדגל הגבוה שעליו מונף דגל המרד הערבי.
במוזיאון ארבעה חדרי תצוגה בהם מוצגים ממצאים נבטיים, רומיים, ביזנטיים ומוסלמים. נוסף על אלה אוצר המוזיאון ממצאים מהכנסייה העתיקה בעקבה ואת אבן המיל הראשונה בוויה טראיאנה נובה (Via Traiana Nova), היא דרך המלך, שעליה חקוקים שמו של הקיסר טראיאנוס והעובדה שסלל את הדרך מסוריה אל ים סוף. עוד מציג המוזיאון מטבעות זהב פאטימים, כיתובים של פסוקים מהקוראן אשר התנוססו במאה ה-9 מעל שער העיר המזרחי, ומוצגים נוספים ממצרים, אתיופיה, עיראק וסין. נכון ל-2017 הוא סגור לשיפוצים.
גלריה

מראה המוזיאון מכיוון מצודת עקבה. מאחוריו נראים מימי מפרץ אילת ותורן הדגל בעקבה
אבן המיל הראשונה בוויה טראיאנה נובה
ממצאים מאתר תל חוג'יירת אל-ע'וזלאן
המנון בנגלדש

| --- | --- |

 מדינה:  בנגלדש בנגלדש
 שפה:  בנגלית
 מילים:  רבינדרנת טאגור
 לחן:  רבינדרנת טאגור
 תאריך מעמד רשמי:  1972
 ‏האזנהקובץ:Amar Sonar Bangla instrumental by US Navy Band.oga‏Ⓘ‏
 
אָמָר שונאר באנגלה (‏আমার সোনার বাংলাקובץ:LL-Q9610 (ben)-Titodutta-আমার সোনার বাংলা.wav‏Ⓘ‏, בנגלה המוזהבת שלי) הוא ההמנון הלאומי של בנגלדש. השיר נכתב והולחן על ידי רבינדרנת טאגור. השיר נכתב בשנת 1906 במהלך החלוקה של בנגאל בשנת 1905 - כאשר חבל בנגאל (בנגלה) חולקה לשני חלקים על ידי הממשלה הבריטית בהתבסס על דת. שיר זה, יחד עם קומץ נוספים, נכתב כדי לעורר מחדש את רוח האחדות של בנגלה.
10 השורות הראשונות מהוות את ההמנון הלאומי של בנגלדש. ההמנון אומץ בשנת 1972 לאחר שהבנגאל (בנגלה) המזרחית, המוסלמית ברובה, זכתה לעצמאותה תחת השם בנגלדש.
מילים

| תרגום לעברית | תעתיק עברי | בנגלית |
| --- | --- | --- |
| בנגלה המוזהבת שלי  בנגלה המוזהבת שלי  אני אוהב אותך.    השמיים שלך לנצח,  האוויר שלך מכוון את לבי  כמו היה האחרון חליל.    באביב, הוי אמי,  ניחוחות מטעי המנגו שלך  משכרים אותי,  הוי איזו הנאה!  בסתיו, הוי אימי,  בשדות האורז  ראיתי חיוכים בכל מקום.    הוי איזה יופי, אילו צללים,  איזו חיבה, איזה רוך!  איזו כסת פרשת  למרגלות עצי באנין  ולאורך גדות הנהרות!    הוי אמי, מילים משפתייך  הם כמו נקטר לאוזני.  הוי, איזו הנאה!  אם עצב, הוי אמי,  משרה הבעה עצובה על פניך,  עיני מלאות בדמעות! | – | আমার সোনার বাংলা  আমার সোনার বাংলা,  আমি তোমায় ভালবাসি।    চিরদিন তোমার আকাশ,  তোমার বাতাস  আমার প্রাণে বাজায় বাঁশি।    ও মা,  ফাগুনে তোর আমের বনে  ঘ্রানে পাগল করে--  মরি হায়, হায় রে  ও মা,  অঘ্রানে তোর ভরা খেতে,  আমি কি দেখেছি মধুর হাসি।।    কি শোভা কি ছায়া গো,  কি স্নেহ কি মায়া গো--  কি আঁচল বিছায়েছ  বটের মূলে,  নদীর কূলে কূলে।    মা, তোর মুখের বাণী  আমার কানে লাগে  সুধার মতো--  মরি হায়, হায় রে  মা, তোর বদনখানি মলিন হলে  আমি নয়ন জলে ভাসি।। |
הצירוף "בנגלה המוזהבת" מביע את יוקרתה של ארץ הבנגל או מציין את צבע שדות האורז לפני הקציר.
מדיה

| --- | --- |
: מוזיקה ווקלית המנון בנגלדש 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: מנגינת המנון בנגלדש 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

דגל בנגלדש
סמל בנגלדש
דריק פייבורס

| --- | --- |

פייבורס בשנת 2018
 לידה:  15 ביולי 1991 (בן 33) אטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06 מטר
 מספר:  15
 מכללה:  ג'ורג'יה טק
 דראפט:  בחירה שלישית, 2010 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 2010–2011   2011–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2023–:  ניו ג'רזי נטס   יוטה ג'אז   ניו אורלינס פליקנס   יוטה ג'אז   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   וינדי סיטי בולס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה (2011)
דריק ברנרד פייבורס (באנגלית: Derrick Bernard Favors; נולד ב-15 ביולי 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת וינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ראשית חייו

פייבורס נולד באטלנטה שבג'ורג'יה. הוא החל לשחק כדורסל כשהיה בן 10, לאחר שצפה במשחק של קובי בראיינט. בנערותו למד בתיכון "סאות' אטלנטה" שבעיר ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר. בשלוש שנים מתוך הארבע בהן שיחק בתיכון היה פייבורס לקפטן הקבוצה, ובעונת הסניור הוביל את בית הספר לאליפות המדינה לתיכונים כשרשם ממוצעים של 28.1 נקודות, 13.3 ריבאונדים, 3.0 חטיפות כדור ו-5.0 חסימות למשחק. הוא נבחר בשנתו האחרונה למר הכדורסל של ג'ורג'יה, לקח חלק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק.
בסיום לימודיו התיכוניים היה פייבורס לקלעי המצטיין בהיסטוריה של התיכון (2,341 נקודות), לקוטף הריבאונדים המצטיין (1,511) ולחוסם המצטיין (741), ודורג בין בכירי שחקני התיכון בארצות הברית כולה בגיוסים למכללות.
ראשית חייו > קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים בחר פייבורס להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'יה טק המתחרה במסגרת חטיבת החוף האטלנטי של ליגת המכללות (נקראת גם ה-ACC). הוא בחר בג'ורג'יה טק בשל צוות האימון של האוניברסיטה ומשום קרבתה לביתו.
כבר כפרשמן היה פייבורס לבורג חשוב בקבוצתו. הוא רשם 12.4 נקודות ו-8.4 ריבאונדים, שני בקבוצתו בשתי הקטגוריות רק לגאני לוואל, והיה לחוסם המצטיין של האוניברסיטה עם 2.1 למשחק. פייבורס סייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר טורניר אליפות החטיבה, בו רשם שיאי קריירה של 22 נקודות ו-11 ריבאונדים אך לא הצליח למנוע את הפסדה של ג'ורג'יה טק לאוניברסיטת דיוק בתוצאה 65–61. עקב יכולתו הגבוהה, נבחר פייבורס בסיום העונה לחמישיית הפרשמנים המצטיינת בחטיבה.
קריירת ה-NBA > ניו ג'רזי נטס

לאחר שנה אחת בלבד בליגת המכללות העמיד עצמו פייבורס לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2010, ונבחר בבחירה השלישית על ידי ניו ג'רזי נטס. הוא שיחק בנטס 56 משחקים, בהם עלה בחמישייה 23 פעמים.
קריירת ה-NBA > יוטה ג'אז

במהלך עונת הרוקי שלו הועבר בטרייד ליוטה ג'אז, לצידו של דווין האריס, תמורת דרן ויליאמס ושתי בחירות דראפט עתידיות. ביוטה היה פייבורס למחליפו של פול מילסאפ, ותרם 8.2 נקודות בכ-20 דקות למשחק. הוא הוביל את הרוקיז של הליגה בחסימות למשחק עם 0.87 ודורג חמישי בין שחקני השנה הראשונה עם 5.3 ריבאונדים למשחק ובסיום העונה נבחר חמישיית הרוקיז השנייה. בשתי העונות הבאות לא קיבל פייבורס קרדיט רב יותר ממאמנו טיירון קורבין ונותר שחקן מחליף מאחורי מילסאפ ואל ג'פרסון. לקראת עונת 2013/2014 תמו חוזיהם של ג'פרסון ומילסאפ, והם עזבו את הקבוצה. פייבורס חתם בקבוצה על חוזה חדש לארבע שנים בקבוצה, והחל לעלות בחמישייה הפותחת באופן סדיר.
קריירת ה-NBA > ניו אורלינס פליקנס

ביולי 2019, לאחר כ-8 עונות וחצי ביוטה, הועבר פייבורס בטרייד לניו אורלינס פליקנס.
קריירת ה-NBA > החזרה ליוטה

לקראת עונת 2020/2021 חזר לשחק ביוטה ג'אז, כשתחם בקבוצה על חוזה ל-3 עונות.
קריירת ה-NBA > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

באוגוסט 2021 הועבר פייבורס בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
קריירת ה-NBA > יוסטון רוקטס

בספטמבר 2022 הועבר פייבורס בטרייד ליוסטון רוקטס.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת ה-NCAA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | ג'ורג'יה טק | 36 | 27.5 | 0.611 | 0.000 | 0.629 | 8.4 | 1.0 | 0.9 | 2.1 | 12.4 |
| קריירה |  | 36 | 27.5 | 0.611 | 0.000 | 0.629 | 8.4 | 1.0 | 0.9 | 2.1 | 12.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | ניו ג'רזי | 56 | 23 | 19.5 | 0.511 | 0.000 | 0.612 | 5.3 | 0.4 | 0.3 | 0.7 | 6.3 |
| 2010/2011 | יוטה | 22 | 4 | 20.2 | 0.529 | 0.000 | 0.561 | 5.2 | 0.8 | 0.5 | 1.2 | 8.2 |
| 2011/2012 | יוטה | 65 | 9 | 21.2 | 0.499 | 0.000 | 0.649 | 6.5 | 0.7 | 0.6 | 1.0 | 8.8 |
| 2012/2013 | יוטה | 77 | 8 | 23.2 | 0.482 | 0.000 | 0.688 | 7.1 | 1.0 | 0.9 | 1.7 | 9.4 |
| 2013/2014 | יוטה | 73 | 73 | 30.2 | 0.522 | 0.000 | 0.669 | 8.7 | 1.2 | 1.0 | 1.5 | 13.3 |
| 2014/2015 | יוטה | 74 | 74 | 30.8 | 0.525 | 0.167 | 0.669 | 8.2 | 1.5 | 0.8 | 1.7 | 16.0 |
| 2015/2016 | יוטה | 62 | 59 | 32.0 | 0.515 | 0.000 | 0.709 | 8.1 | 1.5 | 1.2 | 1.5 | 16.4 |
| 2016/2017 | יוטה | 50 | 39 | 23.7 | 0.487 | 0.300 | 0.615 | 6.1 | 1.1 | 0.9 | 0.8 | 9.5 |
| 2017/2018 | יוטה | 77 | 77 | 28.0 | 0.563 | 0.222 | 0.651 | 7.2 | 1.3 | 0.7 | 1.1 | 12.3 |
| 2018/2019 | יוטה | 76 | 70 | 23.2 | 0.586 | 0.218 | 0.675 | 7.4 | 1.2 | 0.7 | 1.4 | 11.8 |
| 2019/2020 | ניו אורלינס | 51 | 49 | 24.4 | 0.617 | 0.143 | 0.563 | 9.8 | 1.6 | 0.6 | 0.9 | 9.0 |
| 2020/2021 | יוטה | 68 | 0 | 15.3 | 0.638 | 0.000 | 0.738 | 5.5 | 0.6 | 0.5 | 1.0 | 5.4 |
| 2021/2022 | אוקלהומה | 39 | 18 | 16.7 | 0.516 | 0.125 | 0.640 | 4.7 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | 5.3 |
| קריירה |  | 790 | 503 | 24.3 | 0.534 | 0.198 | 0.663 | 7.1 | 1.1 | 0.7 | 1.2 | 10.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | יוטה | 4 | 1 | 29.0 | 0.417 | 0.000 | 0.586 | 9.5 | 0.5 | 1.3 | 1.5 | 11.8 |
| 2016/2017 | יוטה | 11 | 2 | 20.5 | 0.581 | 0.000 | 0.478 | 5.5 | 0.9 | 0.7 | 0.5 | 7.5 |
| 2017/2018 | יוטה | 11 | 9 | 26.0 | 0.618 | 0.400 | 0.485 | 5.2 | 1.2 | 0.7 | 1.0 | 9.3 |
| 2018/2019 | יוטה | 5 | 2 | 20.6 | 0.639 | 0.000 | 0.684 | 7.4 | 0.8 | 0.8 | 1.8 | 11.8 |
| 2020/2021 | יוטה | 11 | 0 | 13.2 | 0.696 | 0.000 | 0.556 | 4.2 | 0.3 | 0.2 | 0.9 | 3.4 |
| קריירה |  | 42 | 14 | 20.8 | 0.587 | 0.250 | 0.549 | 5.7 | 0.8 | 0.6 | 1.0 | 7.8 |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת ג'ורג'יה טק
↑  2009-10 Georgia Tech Yellow Jackets Roster and Stats
↑  ביוגרפיה באתר NBA.com
↑  מתי ברסקי‏, יוטה ג'אז: פקקים במחלף סולט לייק סיטי, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2012
↑  פייבורס מועבר בטרייד לניו אורלינס, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2019
↑  יוטה מחתימה את פייבורס וקלארקסון, באתר ESPN,‏ 21 בנובמבר 2020
המוזיאון הארכאולוגי (סקופיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, מוזיאון לארכאולוגיה 
 מיקום:  סקופיה 
 מדינה:  מקדוניה הצפונית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 תאריך פתיחה רשמי:  1924 
 קואורדינטות:  41°59′48″N 21°26′04″E﻿ / ﻿41.9967452°N 21.4343154°E﻿ / 41.9967452; 21.4343154
 amm.org.mk
  (למפת סקופיה מוגדלת) המוזיאון הארכאולוגי(למפת סקופיה רגילה) המוזיאון הארכאולוגי
 
המוזיאון הארכאולוגי של מקדוניה הצפונית (במקדונית: Археолошки музеј на Северна Македонија) נמצא בסקופיה, בגדה השמאלית של הנהר וארדאר, ליד המוזיאון למאבק המקדוני, המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה וגשר האבן.
היסטוריה

האוסף הארכאולוגי הראשון הוקם ב-1920 במסגרת הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת סקופיה. ב-1924, הוקם מוסד מוזיאוני, או ליתר דיוק, מוזיאון היסטורי-ארכאולוגי עם לפידריום שנמצא בקורשומלי אן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, המוזיאון היה מוכר כמוזיאון הלאומי - סקופיה. אחרי המלחמה עד ל-1963, המטה של המוזיאון הארכאולוגי היה במבנה הישן בצריפי מבצר סקופיה. ב-1955, נפתחה תערוכה קבועה של אנדרטאות אבן - לפידריום, שהוקמה ליד קורשומלי אן.
בתקופה שלאחר רעידת האדמה בסקופיה, בין 1963 ל-1977, שכן המוזיאון הארכאולוגי היה בצריפי קורשומלי אן. ב-1976, נפתח מתחם המוזיאונים מחדש, בו שכן המוזיאון הארכאולוגי עד ל-2014.
תוכן תערוכות המוזיאון

המוזיאון הארכאולוגי מציג כ-7,000 חפצים ארכאולוגיים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות ברחבי מקדוניה הצפונית במהלך 93 השנים האחרונות, והוא המוסד המוזיאוני החשוב והוותיק ביותר במקדוניה הצפונית. הממצאים מוצגים במספר תערוכות: ארכאולוגיה פרהיסטורית, ארכאולוגיה עתיקה, ארכאולוגיה מימי הביניים, נומיסמטיקה, אנתרופולוגיה ולפידריום.
בתוך המוזיאון יש חנות מוזיאון, וכמו כן ספרייה. הספרייה מונה למעלה מ-6,000 ספרים, וכמו כן למעלה מ-20,000 מאמרים מקצועיים ומדעיים של סופרים מקומיים וזרים, מהדורות נדירות, שפורסמו מאז תחילת המאה ה-20. המהדורה העתיקה ביותר ביניהם היא מ-1881.
הערות שוליים

↑  отворање на библиотеката (ארכיון)
המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1944 – 1 במאי 1998 (כ־54 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור סובורוב דרגה 3 
 
המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 של הכוחות הרוסיים המוטסים (Возду́шно-деса́нтные войска́ - ‏ВДВ) הייתה פעילה בין השנים 1994-1998.
היחידה נקראה במקור משמר דיוויזיית הרובאים ה-105, והפכה לאחר מכן למשמר המוטס ה-105 בפרגנה (Фарғона) באוזבקיסטן סס"ר. היא תיפקדה זמן מה עם הארמייה ה-40 באפגניסטן. במהלך אותה תקופה יחידות של המשמר השתתפו בקרב על גבעה 3234.
מאוחר יותר, נסוגה היחידה לגודאותה שבאבחזיה אסס"ר (כיום אבחזיה) שבגאורגיה סס"ר, ולקחה חלק בדיכוי ההפגנות במרכז טביליסי ב-9 באפריל 1989, שנקראה הטרגדיה של 9 באפריל, וכן לקחה חלק במלחמת אבחזיה. לאחר מכן שונה שם היחידה לבסיס הצבאי ה-50, והרגימנט המוטס ה-10.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הטיה מערכתית

הטיה מערכתית (באנגלית: Systemic bias) היא תחדיש המשמש לתיאור דעה קדומה שהיא אנדמית או טבועה במערכות אנושיות. הבעיה המקבילה במערכות לא אנושיות (כגון מכשירי מדידה או מודלים מתמטיים המשמשים למדידת כמויות פיזיות) נקראת שגיאה מערכתית.
הטיה במוסדות אנושיים

ניתן להתייחס, למשל, להטיה מערכתית במוסד מסוים, בפיחות התרומות של נשים או מיעוטים אתניים.
לדוגמה, תחרויות מוזיקה בהן זוכים תמיד רק גברים לבנים, חשופות כנראה להטיה מערכתית, אם אין סיבה מובנית לכך שדווקא גברים לבנים יהיו תמיד המוזיקאים הטובים ביותר. הטיה זו יכולה להיות מכוונת מצד המשתתפים, או להתקיים באופן בלתי מודע. לקיומה המתמשך של תופעה זו עשויה לתרום העובדה שהשופטים בתחרות המוזיקלית כוללים רק זמרים גברים שזכו בתחרויות הקודמות. ייתכן שבנוסף לבחינת המיומנות הווקליות ומיומנויות הנגינה של המשתתפים בתחרות, לשופטים תהיה נטייה לבחור באנשים עימם הם חולקים ערכים משותפים - הן מבחינת מוזיקה והן בתחומים אחרים, ושכתוצאה מכך בסופו של דבר ייבחרו לרוב או תמיד מוזיקאים זכרים לבנים. במקרה הזה, ההטיה יכולה לנבוע משמירה מודעת או לא-מודעת על האינטרסים של המגדר והאינטרסים של הקבוצה האתנית, או פשוט תנבע מכך שהרכב השופטים אינו מגוון. כך או כך, בחינת איכות המוזיקאים ויכולות השירה שלהם תהיה מוטה.
מאחר שהטיות קוגניטיביות טבועות בחוויות, בנאמנויות, ובקשרים של אנשים בחיי היום-יום, אי אפשר לשים להן סוף, אף על פי כן, כן ניתן לשפר את המודעות לקיומן של הטיות מערכתיות, ובכך לעודד אימוץ מנגנונים שיסייעו לפצות על קיומן.
ראו גם

הטיה קוגניטיבית
אתנוצנטריות
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הונדורס הבריטית

הונדורס הבריטית היה שמה הקודם של מה שידועה היום כאומה העצמאית בליז, שהייתה הקולוניה הבריטית הראשונה על חופה המזרחי של מרכז אמריקה, דרום-מזרחית למקסיקו. האזור יושב לראשונה בידי הספרדים במאה ה-17, אך לאחר מכן הפך לטריטוריה בריטית מ-1871 עד ל-1964, כשהפכה לקולוניה בממשל עצמאי. בליז קיבלה עצמאות מלאה מהממלכה המאוחדת בשנת 1981. בליז הייתה הקולוניה הבריטית האחרונה על אדמת אמריקה.
היסטוריה

הפלישה הספרדית וכיבוש השטח התרחשו בשנת 1452. אף על פי כן, האוכלוסייה המקומית, בני שבט המאיה מרדו והצליחו להניס את הספרדים מהאזור בשנת 1546. הספרדים הצליחו לכבוש את בליז מחדש בשנת 1567.
ההתיישבות הבריטית באזור התחילה בשנת 1638 על ידי חוטבי עצים בריטיים. הקולוניה הייתה רבת ערך לאימפריה הבריטית בשל תרומתה לייצור צבע ובזכות עצי המהגוני שבה שהיו נחוצים לייצור ספינות של הצי המלכותי הבריטי.
מרד נוסף, בשנת 1642, הכריח את הספרדים לעזוב. ההתיישבות הבריטית המאסיבית יותר באזור החלה בשנות ה-50 של המאה ה-17 ומאז ועד תחילת המאה ה-19 הם השתמשו בתעשייה המקומית בעבדים שהביאו מאפריקה.
הקולוניה הבריטית הותקפה לעיתים קרובות על ידי הספרדים במאות ה-17 וה-18 בעקבות טענות טריטוריאליות לשטחה של בליז. בקרב מפורסם באפריל 1754 כוח בריטי צנוע של 250 איש הצליח להביס פלישה ספרדית של 1500 אנשים. בשנת 1763 חוזה פריז שכלל בין היתר הכרה ספרדית בהתיישבות הבריטית בטריטוריה שהייתה במחלוקת. הכרה זו אוששה גם בחוזה שלום פריז ב-1783. למרות זאת, מעשית, לא ויתרה ספרד על תביעתה לשליטה בשטח.
החוזים שנחתמו לא עשו הרבה כדי להחליש את הקרבות בין המתיישבים הספרדים לבריטים. התקפה ספרדית ב-15 בספטמבר 1779 הובילה להריסתה של בליז סיטי ולקיחת שבויים רבים להוואנה, קובה. ב-1797 פרצה מלחמה בין בריטניה לספרד והתקיפות הספרדיות על הקולוניה הבריטית התגברו. עם הרבה עזרה מהצי המלכותי המתיישבים הביסו את האויב בצורה משכנעת מאוד בקרב סנט ג'ורג' ב-10 בספטמבר 1798.
כשחוטבי העצים התקדמו פנימה, עמוק יותר לתוך הקולוניה בחיפושים אחרי עצי מהגוני הם נתקלו בבני המאיה. בסופו של דבר זה הוביל לקונפליקט בין בני השבטים לבין החיילים וחוטבי העצים הבריטיים כשהמקומיים ניסו לפנותם מהיערות שלהם. זה הוביל להתנגשויות רבות במאות ה-18 וה-19. תקיפה אחת של בני המאיה ב-1866 הייתה מוצלחת במיוחד והסתיימה בכיבוש אחד ממחנות חוטבי העצים ובידוד של כח בריטי קטן. הישג זה הכניס את המתיישבים לפאניקה. התקפה כושלת של בני המאיה על מצודה בריטית באורנג' ווק סימנה את התקיפה המשמעותית האחרונה של המקומיים נגד המתיישבים.
התפרקות האימפריה הספרדית בעולם החדש (1811-1822) לא קטעה את התביעה הספרדית לשליטה בבליז. השכנה החדשה ממערב, הרפובליקה העצמאית גואטמלה שקמה ב-1821 ראתה את עצמה יורשת של התביעה הספרדית באזור.
בשנת 1824 היו כ-2,500 עבדים בבליז. בשנת 1838 העבדות בוטלה באופן רשמי.
היסטוריה > התביעה הגואטמלית

בשנת 1859 חתמו גואטמלה ובריטניה חוזה שהביע הכרה בריבונות הבריטית בבליז ונקבעו גבולות ברורים בין בליז לגואטמלה. הטריטוריה הוכרזה רשמית כקולוניה בריטית בשנת 1862 וקיבלה את השם הונדורס הבריטית לראשונה באותה שנה. בחוזה הסכימו שני הצדדים על סלילת דרך בין בליז סיטי לגואטמלה סיטי. ב-1940 גואטמלה הפרה את החוזה בעקבות אי שיתוף פעולה בריטי בסלילת הדרך וחידשה את תביעתה באזור. בהמשך איימה גואטמלה בפלישה צבאית בעקבות תביעתה אך בניגוד לספרדים היא לא מימשה את האיום מתוך פחד מפני תגובה של הצבא הבריטי לכל ניסיון פלישה.
התביעה הגואטמלית מאז ובשנים הבאות עיכבה את שחרורה של הונדורס הבריטית ומתן עצמאות לקולוניה. ב-1973 שונה שמה חזרה לבליז אך רק התערבות של האומות המאוחדות ב-1980 איפשרה מתן פתרון אמיתי. האו"ם דרש להפוך את בליז לעצמאית וכך היה כשהמדינה הכריזה על עצמאותה ב-21 בספטמבר 1981. היא הפכה לחברה עצמאית בחבר העמים הבריטי תחת המלכה של בליז, אליזבת השנייה, (מלכת חבר העמים הבריטי).
עד ל-1991 גואטמלה סרבה בתוקף להכיר בישות העצמאית בליז. החל מאוקטובר 2006 יש שוב קונפליקט טריטוריאלי בין גואטמלה לבליז.
פוליטיקה

עד ל-1884 לא היה השלטון בהונדורס הבריטית מוסדר כראוי. בימים המוקדמים הפעילו המתיישבים מערכת שלטון מקומית שהתבססה על מפגש פומבי, בדומה למפגש העירוני הנהוג בניו אינגלנד. ב-1765 קיבלו התושבים על עצמם מערכת חוקים שנקראה "הקוד של בארנבי", וזו הייתה בשימוש עד ל-1840. בשנה זו קמה מועצה מבצעת. בשנה זו קיבלה הונדורס הבריטית את שמה, אם כי עדיין המשיכו להתייחס אליה כ"בליז". ב-1853 נזנח המפגש הפומבי לטובת אספה מחוקקת שחלקה נבחרה על ידי קבוצה מצומצמת של בעלי זכות בחירה. בהמשך קם משרד ממשל בריטי שירש את סמכויות המועצה ב-1874 בניהולו של פקיד ממשל.
מ-1749 ועד 1884 נשלטה בליז כטרוטורית חסות של הקולוניה הבריטית בג'מייקה. כשהוכרזה קולוניה של הכתר בפני עצמה בשנת 1871 מושל-משנה מונה תחת פיקודו של מושל ג'מייקה והחליף את פקיד הממשל והקים מועצה מחוקקת שהחליפה את האספה המחוקקת. כשהפכה לקולוניה נפרדת בשנת 1884 קיבלה הונדורס הבריטית מושל משל עצמה.
ב-1935 הורחבה זכות הבחירה גם לתושבים בעלי הכנסה נמוכה יותר. ב-1954 אומצה שיטת בחירה כוללת לכל המבוגרים ורוב המושבים במועצה הפכו להיות נבחרים. מערכת ממשל מקומית הוקמה ב-1961 וב-1964 קיבלה הקולוניה את הזכות לקיים ממשל עצמי.