stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
R3hab
הערות שוליים

↑  Greenburg, Zack O'Malley. "Going To R3hab: How A Dutch-Moroccan DJ Became One Of China's Most Desired Acts". Forbes (באנגלית). ארכיון מ-2019-04-08. נבדק ב-2020-07-18.
↑  "R3hab Chainsaws Katy Perry's 'The One That Got Away'". Newsroom.mtv.com. 2011-11-16. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-07-29.
↑  Jenkins, Dave (2018-10-22). "DJ Mag Top 100 2018 Results Announced". UKF (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2019-08-07. נבדק ב-2019-09-26.
1 2  "R3HAB Tracks / Remixes Overview". 1001tracklists. ארכיון מ-2021-05-15. נבדק ב-20 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Deahl, Dani (2018-10-05). "What's In Your Bag, R3hab?". The Verge (באנגלית). ארכיון מ-2019-06-27. נבדק ב-2019-11-07.
↑  Revolution (Vocal Mix) by R3HAB, NERVO & Ummet Ozcan (באנגלית אמריקאית), ארכיון מ-2021-08-26, נבדק ב-2021-08-26
↑  I Just Can't - Single by R3HAB & Quintino (באנגלית אמריקאית), ארכיון מ-2021-08-26, נבדק ב-2021-08-26
↑  Deahl, Dani (2018-10-05). "What's In Your Bag, R3hab?". The Verge (באנגלית). ארכיון מ-2019-06-27. נבדק ב-2019-11-07.
↑  R3HAB x Mike Williams - Lullaby (Official Video) (באנגלית), ארכיון מ-2021-08-26, נבדק ב-2021-08-26
↑  Hold On Tight by R3HAB & Conor Maynard (באנגלית אמריקאית), ארכיון מ-2021-08-26, נבדק ב-2021-08-26
↑  "R3hab". Billboard. ארכיון מ-2018-05-05. נבדק ב-2020-10-02.
↑  Nisha Stickles (10 באפריל 2019). "R3hab remakes 2000s hit "All Around the World" with A Touch of Class". edm.com. ארכיון מ-2021-01-15. נבדק ב-18 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Don't Give Up On Me Now - Single by R3HAB on Apple Music". iTunes Store. ארכיון מ-2021-08-26. נבדק ב-31 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  R3hab x ZAYN x juNGLeboi – Flames (2019, File) (באנגלית), ארכיון מ-2021-03-01, נבדק ב-2021-08-26
↑  "R3hab and GATTÜSO Drop Spotify's First-Ever mint Singles Track "Creep"". Vents Magazine. 20 במרץ 2020. ארכיון מ-2021-01-25. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Creep by R3HAB, GATTÜSO & Maria Smith (באנגלית אמריקאית), ארכיון מ-2021-01-02, נבדק ב-2021-08-26
↑  Astronaut, Dancing (8 ביולי 2021). "R3HAB and Kelvin Jones take you 'Downtown' on deep house hit". Dancing Astronaut. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2021. נבדק ב-31 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Downtown - Single by R3HAB & Kelvin Jones (באנגלית אמריקאית), ארכיון מ-2021-06-18, נבדק ב-2021-08-26
↑  Runaway - Single by R3HAB, Sigala & JP Cooper (בAustralian English), ארכיון מ-2021-08-26, נבדק ב-2021-08-26
↑  "Trouble by R3hab on Apple Music". 15 בספטמבר 2017. ארכיון מ-2017-09-14. נבדק ב-2021-08-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Wave by R3hab on Apple Music". 24 באוגוסט 2018. ארכיון מ-2018-09-09. נבדק ב-2021-08-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DJ Mag Top DJs". ארכיון מ-2021-07-18. נבדק ב-2021-08-26.
↑  "Top 100 DJs". djmag.com. אורכב מ-המקור ב-6 ביוני 2020. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0760 6611  LCCN: no2017071342  MusicBrainz: eb0fbe2c-6eb7-40bc-900b-3e056c158125  NLK: KAC2018M7505  VIAF: 315092119   WorldCat (עם VIAF): 315092119
סיטי ג'ורנל

| --- | --- |


 תדירות:  1 רבעון 
 מו"ל:  מכון מנהטן לחקר מדיניות 
 תאריכי הופעה:  1994–הווה (כ־31 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  1060-8540
 www.city-journal.org
 
סיטי ג'ורנל (באנגלית: City Journal) הוא כתב עת רבעוני המוצא לאור בעיר ניו יורק על ידי מכון מנהטן לחקר מדיניות – קבוצת חשיבה (think tank) שמרנית שבסיסה בניו יורק, כתב העת מאופיין בקו ניאו שמרני.
מאמרי בכתב העת כוללים ניתוח סוגיות עירוניות (אורבניות) בעיקר מן העיר ניו יורק אך גם במטרופולינים אחרים בארצות הברית. מאמרים רבים בכתב העת תוקפים באופן עקבי את מדיניות הרווחה הליבראלית הנהוגה בערים הגדולות ומאשימים אותם ביצירת שכבה חברתית פרזיטית הגורמת לעליית הפשע והרחבת מעגל העוני. בנוסף כתב העת תוקף בהקשר האורבני את המיסוי הגבוה, השחיתות והבזבוז במנהל המוניציפלי וליקויים באכיפת החוק, בייחוד אכיפת החוק בעברות אלימות ופגיעה בסדר הציבורי. בתקופה בה שימש רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק היה כתב העת למשענתו האידאולוגית ברבות מן ההחלטות שקיבל ג'וליאני בתחום אכיפת החוק, מדיניות הרווחה, חינוך וייעול כללי של המערכת המוניציפלית.
פרט למאמרים בנושאים אורבניים מפורסמים בכתב העת מאמרים בנושאים לאומיים ובינלאומיים כגון יחסי ארצות הברית והעולם האסלאמי, דת ומדינה בארצות הברית, פמיניזם, ורפורמות ברפואה הציבורית. במאמרים אלו שומר כתב העת על הקו הניאו שמרני- גינוי אויבי ארצות הברית בעולם האסלאמי תוך כדי תמיכה בישראל, תמיכה במשפחה המסורתית על חשבון המשפחה החד הורית, תמיכה בשוק החופשי והתנגדות למיסוי יתר וסבסוד.
כתב העת נערך על ידי בראיין אנדרסון, לאחר שנערך מיסודו בשנת 1994 ועד שנת 2006 על ידי מיירון מגנט.
People Are Strange

"People Are Strange" (בעברית: "אנשים הם מוזרים") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר הופיע לראשונה באלבום האולפן השני של הלהקה Strange Days בספטמבר 1967 שיצא גם כסינגל בספטמבר 1967. השיר נכתב על ידי סולן הדלתות, ג'ים מוריסון, והגיטריסט רובי קריגר, אף שניתן קרדיט לדלתות לאחר מכן.
השיר יצא לראשונה עם "Unhappy Girl" כבי-סייד. הסינגל הגיע למקום ה-12 במצעד בילבורד הוט 100, והגיע לעשיריה הראשונה במצעדים של קאש בוקס.
כתיבה

הלחנת השיר החלה בתחילת 1967. לדברי מתופף הדלתות, ג'ון דנסמור, הוא והגיטריסט רובי קריגר, שהיה אז שותפו לדירה, ביקרו את ג'ים מוריסון שנראה "מדוכא עמוקות". למיטב זיכרונו של קריגר, הם טיילו מאוחר יותר לאורך קניון לורל באזור הוליווד הילס בלוס אנג'לס. מוריסון חזר מההליכה "אופורי" עם המילים המוקדמות של "People Are Strange". מסוקרן מהמילים, קריגר היה משוכנע שהשיר הולך להיות להיט כששמע את המנגינה הווקאלית:
[מוריסון אמר] "כן, אני מרגיש ממש טוב עם זה. זה פשוט בא לי פתאום... כהרף עין - כשישבתי שם למעלה על הרכס והשקפתי על העיר". עיניו היו פרועות מהתרגשות. "שרבטתי את זה הכי מהר שיכולתי. זה הרגיש נהדר לכתוב שוב". הוא השפיל את מבטו אל הנייר המקומט שבידו ושר את הפזמון בקול הבלוז הרודף אותו.

— ג'ון דנסמור
סקירה כללית

בביקורת עבור AllMusic, כתב המבקר טום מגניס כי השיר "משקף את המשיכה של הלהקה למוזיקה התיאטרלית של הקברט האירופי". השיר עוסק בניכור ובלהיות אאוטסיידר, וייתכן שמוריסון התייחס לשיר לתרבות ההיפית, לאאוטסיידרים באופן כללי ולמשתמשים בסמים כמו LSD, או שניהם. באופן דומה, הסופרת מליסה אורסולה דון גולדסמית' הרגישה כי "People Are Strange" משתמש ב"רעיון אקספרסיוניסטי של ניכור וריחוק", וכי המילים מבטאות בכוונה משהו חיובי כמוזר. דנסמור מאמין שהשיר היה ביטוי ל"פגיעות" של מוריסון.
בילבורד תיאר את הסינגל כ"רוקר קל עם מילים משכנעות". קאש בוקס כינה זאת "ביצועים מרסקים", ואמר כי "הגדרת אמצע המהירות... מוסיף בעיטה להומור השחור של התוכן הלירי" וכי "ההפקה והעבודה פנטסטיות".
משתתפים

לפי מקור:
משתתפים > מוזיקאים

ג'ים מוריסון - שירה וקולות רקע
ריי מנזרק - Vox Continental, קולות רקע, פסנתר tack
רובי קריגר - גיטרה מובילה וגיטרת קצב
ג'ון דנסמור - תופים
דגלאס לובאהן - גיטרה בס
משתתפים > הפקה

פול רוטשילד - הפקה, קולות רקע
ברוס בוטניק - טכנאי קול, קולות רקע
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,000,000 |
הערות שוליים

↑  Forty years on, Jim Morrison cult thrives at Paris cemetery, The Independent, ‏2011-07-01 (באנגלית)
1 2 3 4 5  ג'ון דנסמור, Riders on the Storm: My Life with Jim Morrison and the Doors, רנדום האוס, 2009, עמ' 124–125, ISBN 978-0307429025
↑  Alan Paul published, The Doors' Robby Krieger Sheds Light — Album by Album — on One of Rock’s Most Mysterious Bands, guitarworld, ‏2016-01-08 (באנגלית)
1 2  People Are Strange - The Doors | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-05-02
↑  Melissa Ursula Dawn Goldsmith, Listen to Classic Rock! Exploring a Musical Genre, ABC-CLIO, 2019-11-22, ISBN 978-1-4408-6579-4. (באנגלית)
↑  "Spotlight Singles"
↑  קאש בוקס, "CashBox Record Reviews", 1967, עמ' 24
↑  Heinz Gerstenmeyer, The Doors - Sounds for your Soul - Die Musik der Doors, BoD – Books on Demand, 2001-09, ISBN 978-3-8311-2057-4. (בגרמנית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
| הדלתות |
| --- | --- | --- |
ג'ים מוריסון • ריי מנזרק • רובי קריגר • ג'ון דנסמור
| אלבומי אולפן | The Doors‏ (1967) • Strange Days‏ (1967) • Waiting For The Sun‏ (1968) • The Soft Parade‏ (1969) • Morrison Hotel‏ (1970) • L.A. Woman‏ (1971) • Other Voices‏ (1971) • Full Circle‏ (1972) • An American Prayer‏ (1978) |  |
| אלבומי הופעה | Absolutely Live‏ (1970) • Alive, She Cried‏ (1983) • Live at the Hollywood Bowl‏ (1987) • In Concert‏ (1991) |  |
| אלבומי אוסף | 13‏ (1970) • Weird Scenes Inside the Gold Mine‏ (1972) • The Best of the Doors‏ (1973) • Greatest Hits‏ (1980) • The Doors Classics‏ (1985) • The Best of The Doors‏ (1985) • Essential Rarities‏ (1999) • The Best of The Doors‏ (2000) • The Very Best of The Doors‏ (2001) • Legacy: The Absolute Best‏ (2003) • The Very Best of The Doors‏ (2007) • The Future Starts Here: The Essential Doors Hits‏ (2008) • The Platinum Collection‏ (2008) • The Singles‏ (2017) |  |
| אלבומי פסקול | The Doors‏ (1991) • When You're Strange: Music from the Motion Picture‏ (2010) |  |
| סינגלים | "Break on Through (To The Other Side)" / "End of the Night"‏ • "Light My Fire" / "The Crystal Ship"‏ • "People Are Strange"‏ • "Love Me Two Times" / "Moonlight Drive"‏ • "The Unknown Soldier" / "Waiting For The Sun"‏ • "Hello, I Love You" / "Love Street"‏ • "Touch Me"‏ • "Wishful Sinful"‏ • "Tell All the People"‏ • "Runnin' Blue"‏ • "You Make Me Real" / "Roadhouse Blues"‏ • "Love Her Madly" / "Riders on the Storm"‏ • "The Mosquito" / "Treetrunk"‏ • "Gloria" / "Moonlight Drive"‏ |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | הדלתות • פמלה קורסון • פול רוטשילד |  |
דיסקוגרפיה של הדלתות • שירי הדלתות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 14fce53c-15d2-3b2e-9097-2514e2c625e3  MusicBrainz work: 3680f330-2e0b-3877-8db5-0dc8fc0f48f1
אה"מ גלוריוס

| --- | --- |
אה"מ גלוריוס אחרי הסבתה לנושאת מטוסים
אה"מ גלוריוס אחרי הסבתה לנושאת מטוסים
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  סיירות המערכה מסדרת קורייג'וס
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  הרלאנד אנד וולף 
 הוזמנה:  14 במרץ 1915
 תחילת הבנייה:  1 במאי 1915
 הושקה:  20 באפריל 1916
 תקופת הפעילות:  ינואר 1917 – 8 ביוני 1940 (כ־23 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי שרנהורסט וגנייזנאו
 מיקום:  68°38′00″N 3°50′00″E﻿ / ﻿68.63333333°N 3.83333333°E﻿ / 68.63333333; 3.83333333 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה המערכה בנורווגיה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 19,488 טון, מקסימלי: 22,922 טון
 אורך:  239.8 מטר
 רוחב:  24.7 מטר
 שוקע:  7.9 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  32 קשרים
 גודל הצוות:  842
 טווח שיוט:  11,110 ק"מ
 הנעה:  4 טורבינות קיטור בהספק 90,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   סיפונים: .75–3 אינץ' (19–76 מ"מ)   ברבטות: 3–7 אינץ' (76–178 מ"מ)   צריחי התותחים: 7–9 אינץ' (178–229 מ"מ)   מגדל הניווט: 10 אינץ' (254 מ"מ)   מחיצות טורפדו: 1–1.5 אינץ' (25–38 מ"מ)
 חימוש:  4 תותחי 15 אינץ' (381 מ"מ)   18 תותחי 4 אינץ' (102 מ"מ)   6 תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ)   2 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  נושאת מטוסים
 סדרה:  נושאות המטוסים מסדרת קורייג'וס
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 24,600 טון, מקסימלי: 27,420 טון
 אורך:  239.8 מטר
 רוחב:  27.6 מטר
 שוקע:  8.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  30 קשרים
 גודל הצוות:  814 + 403 צוות אוויר
 טווח שיוט:  12,280 ק"מ
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   סיפונים: 0.75–1 אינץ' (19–25 מ"מ)   מחיצות: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   מחיצות טורפדו: 1–1.5 אינץ' (25–38 מ"מ)
 חימוש:  16 תותחי נ"מ בקוטר 4.7 אינץ' (120 מ"מ)
 מטוסים:  48
 
אה"מ גלוריוס הייתה השנייה מבין שלוש סיירות המערכה מסדרת קורייג'וס שנבנו עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא נועדה לתמוך בפרויקט הבלטי בהנהגת לורד הים הראשון ג'ון פישר, והייתה משוריינת קלות מאוד וחמושה בכמה תותחים כבדים בלבד. גלוריוס הושלמה בסוף 1916 ובילתה את המלחמה בפטרול בים הצפוני. היא השתתפה בקרב מפרץ הלגולנד השני בנובמבר 1917 והייתה נוכחת כשצי הים הפתוח הגרמני נכנע שנה לאחר מכן.
גלוריוס הוצאה משירות לאחר המלחמה, אך נבנתה מחדש כנושאת מטוסים בסוף שנות ה-20. היא יכלה לשאת 30 אחוז יותר מטוסים מאחותה למחצה פיוריוס שהייתה לה תפוסה דומה. לאחר שנכנסה לשירות מחדש ב-1930, היא בילתה את רוב הקריירה שלה בפעילות בים התיכון. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939, בילתה גלוריוס את שארית השנה בציד ללא הצלחה אחר הסיירת הגרמנית אדמירל גראף שפה באוקיינוס ההודי לפני החזרה לים התיכון. היא הוחזרה הביתה באפריל 1940 כדי לתמוך בפעולות בנורווגיה. בזמן פינוי מטוסים בריטיים מנורווגיה ביוני, הוטבעה האונייה על ידי אוניות המערכה הגרמניות שרנהורסט וגנייזנאו בים הצפוני עם אבדן של למעלה מ-1,200 הרוגים.
תכנון ותיאור

במלחמת העולם הראשונה נמנע אדמירל פישר מלהזמין גרסה משופרת של סדרת רינואון הקודמת, בשל הגבלה בזמן מלחמה שאסרה על בניית ספינות גדולות מסיירות קלות ב-1915. כדי להשיג ספינות המתאימות לתפקידים הדוקטריניים של סיירות מערכה, כמו סיור אחר ציים וציד פושטות אויב, הוא הזמין אוניות עם שריון מינימלי של סיירת קלה וחימוש של סיירת מערכה. הוא הצדיק את קיומם בטענה שהוא זקוק לספינות מהירות ורדודות לפרויקט הבלטי שלו, תוכנית לפלוש לגרמניה דרך החוף הבלטי שלה.
לגלוריוס היה אורך כולל של 786 רגל 9 אינץ' (239.8 מטרים), רוחב של 81 רגל (24.7 מטרים), ושוקע של 25 רגל 10 אינץ' (7.9 מטרים) במעמס מלא. הדחק האונייה היה 19,180 טונות ארוכות (19,490 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-22,560 טונות ארוכות (22,922 טונות) במעמס מלא. גלוריוס ואחיותיה היו ספינות המלחמה הגדולות הראשונות בצי המלכותי שהיו להן טורבינות קיטור. כדי לחסוך בזמן התכנון, התקנת הטורבינה ששימשה בסיירת הקלה צ'מפיון, הסיירת הראשונה של הצי עם טורבינות הילוכים, פשוט שוכפלה עבור ארבע מערכות טורבינות. הטורבינות של פארסונס הונעו על ידי שמונה עשר דוודי צינורות קטנים של Yarrow. הם תוכננו להפיק סך של 90,000 כוחות סוס (67,113 קילוואט) בלחץ עבודה של 235 PSI (1,620 קילו-פסקל, 17 קילוגרם-כוח לסמ"ר). האונייה הגיעה למהירות של 31.42 קשרים (58.19 קמ"ש) בניסויים ימיים. היא תוכננה לשאת בדרך כלל 750 טונות ארוכות (762 טונות) של מזוט, אך יכלה לשאת לכל היותר 3,160 טונות ארוכות (3,211 טונות). בתפוקה מלאה, היא יכלה להפליג לטווח של (6,000 מיילים ימיים (11,110 ק"מ) במהירות של 20 קשרים (37 קמ"ש).
גלוריוס נשאה ארבעה תותחי BL 15 אינץ' Mk I בשני צריחי תותחים תאומים עם הפעלה הידראולית, המסומנים 'A' ו-'Y' מלפנים לאחור. החימוש המשני שלה כלל 18 תותחי BL 4 אינץ' Mk IX המורכבים בשישה צריחים המופעלים באופן ידני. הצריח הציבה שלושה מכנסי תותחים קרובים מדי זה לזה, מה שגרם ל-23 המעמיסים להפריע זה לזה, ולמנוע את קצב האש הגבוה המיועד. זוג תותחי נ"מ QF 3 אינץ' 20 cwt הותקנו ליד התורן הראשי בגלוריוס. היא הרכיבה שני צינורות טורפדו שקועים בקוטר 21 אינץ' ונשאה עבורם 10 טורפדות.
מלחמת העולם הראשונה

השדרית של גלוריוס הונחה ב-1 במאי 1915 על ידי הרלנד וולף במספנה שלהם בבלפסט. היא הושקה ב-20 באפריל 1916 והושלמה ב-14 באוקטובר בעלות של 1,967,223 ליש"ט. במהלך ניסויי הים שלה בחודש שלאחר מכן, אחותה קורייג'וס ספגה נזק מבני בזמן שהפליגה במלוא המהירות בים סוער והאזורים הפגועים הוקשחו זמן קצר לאחר מכן כדי למנוע הישנות. גלוריוס לא ספגה נזק דומה ולא קיבלה את ההקשחה עד 1918. עם כניסתה לשירות, גלוריוס שובצה בשייטת הסיירות הקלות השלישית של הצי הגדול. לאחר שרוב שייטת הסיירות הראשונה הוטבעה בקרב יוטלנד, השייטת הוקמה מחדש עם קורייג'וס וגלוריוס. גלוריוס קיבלה חצי תריסר משגרי טורפדו, כל אחד עם שני צינורות: משגר אחד בכל צד של התורן הראשי בסיפון העליון ושני משגרים בכל צד של הצריח האחורי בסיפון הרבע.
ב-16 באוקטובר 1917, האדמירליות קיבלה ידיעה על תנועות ספינות גרמניות, מה שמצביע אולי על פשיטה. אדמירל ביטי, מפקד הצי הגדול, הורה למרבית הסיירות הקלות והמשחתות שלו לצאת לים במאמץ לאתר את ספינות האויב. קורייג'וס וגלוריוס לא נכללו בתחילה ביניהם, אך נשלחו לתגבר את שייטת הסיירות הקלות השנייה המפטרלת בחלק המרכזי של הים הצפוני מאוחר יותר באותו היום. שתי סיירות קלות גרמניות מסדרת ברומר הצליחו לחמוק דרך הפערים בסיורים הבריטיים והשמידו שיירה לסקנדינביה בשעות הבוקר של 17 באוקטובר, אך לא התקבלה הודעה על הקרב עד לאותו אחר הצהריים. שייטת הסיירות הראשונה קיבלה פקודה לנסות ליירט את הספינות הגרמניות, אך הן התגלו כמהירות מדי והספינות הבריטיות לא הצליחו.
מלחמת העולם הראשונה > קרב מפרץ הלגולנד השני

במהלך 1917 האדמירליות הפכה מודאגת יותר מהמאמצים הגרמניים בים הצפוני לטהר שבילים דרך שדות המוקשים שהונחו על ידי בריטניה שנועדו להגביל את פעולות צי הים הפתוח והצוללות הגרמניות. פשיטה ראשונית על כוחות שולות מוקשים גרמניים ב-31 באוקטובר על ידי כוחות קלים השמידה עשר ספינות קטנות והאדמירליות החליטה על מבצע גדול יותר להשמדת שולות המוקשים והסיירות הקלות המלוות שלהם. בהתבסס על דיווחים מודיעיניים החליטה האדמירליות ב-17 בנובמבר 1917 להקצות למבצע שתי שייטות סיירות קלות, שייטת הסיירות הראשונה שחופתה על ידי שייטת סיירות המערכה הראשונה, ובמרחק רב יותר, אוניות המערכה של שייטת אוניות המערכה הראשונה.
הספינות הגרמניות, ארבע סיירות קלות של קבוצת הסיור השנייה, שמונה משחתות, שלוש פלגות של שולות מוקשים, שמונה שפרברכרס (מכמורות מלאות שעם, המשמשות לפוצץ מוקשים מבלי לטבוע) ושתי מכמורות לסימון הנתיב המטוהר, זוהו בשעה 7:30 בבוקר, בצללית השמש העולה. קורייג'וס והסיירת הקלה קארדיף פתחו באש עם התותחים הקדמיים שלהם שבע דקות מאוחר יותר. הגרמנים הגיבו בהנחת מסך עשן יעיל. הבריטים המשיכו במרדף, אך איבדו את עקבותיהם של רוב הספינות הקטנות יותר בעשן וריכזו אש על הסיירות הקלות ככל שההזדמנות אפשרה. פגיעה אחת של פגז 15 אינץ' הושגה על מגן תותח של SMS פילאו, אבל זה לא השפיע על המהירות שלה. בשעה 8:33 התותח השמאלי בצריח הקדמי של גלוריוס נהרס כאשר פגז התפוצץ בתוך קנה התותח. בשעה 9:30 שייטת הסיירות הראשונה הפסיקה את המרדף שלהם כדי שלא ייכנסו לשדה מוקשים המסומן במפות שלהם; האוניות פנו דרומה, ללא תפקיד נוסף בקרב. גלוריוס נדרשה לחמישה ימים של תיקונים כדי לתקן נזקים שנגרמו מפיצוץ מוקדם ומפיצוץ הלוע שלה. היא ירתה 57 פגזי 15 אינץ' ו-213 פגזי 4 אינץ' במהלך הקרב.
גלוריוס קיבלה סיפוני טיסה על גבי הצריחים שלה ב-1918. סופווית' קאמל נישא על הצריח האחורי וסופווית' 1½ סטראטר על הצריח הקדמי. ב-5 בנובמבר 1918, עגנה גלוריוס מול ברנטיסלנד בפירת' אוף פורת' יחד עם נושאת המטוס הימי קמפניה ואוניית המערכה רויאל אוק כאשר סערה פתאומית בעוצמה 10 גרמה לקמפניה לגרור את העוגן שלה ולהתנגש תחילה ברויאל אוק ולאחר מכן בגלוריוס. גם רויאל אוק וגם גלוריוס סבלו מנזק קל בלבד, אבל קמפניה נקרעה בעקבות התנגשותה עם רויאל אוק. חדרי המכונות של קמפניה הוצפו, והיא שקעה בירכתיים וטבעה כעבור חמש שעות ללא אבדות בנפש.
גלוריוס נכחה בכניעת צי הים הפתוח הגרמני ב-21 בנובמבר 1918. היא הושמה במילואים ברוזית', סקוטלנד, ב-1 בפברואר 1919 ושימשה כספינת אימוני צריח, בהיותה גם אוניית הדגל של האדמירל משנה שפיקד על צי המילואים בדבונפורט בין 1921 ל-1922.
הסבה

הסכם הצי של וושינגטון משנת 1922 חייב את המדינות החתומות לצמצם קשות את תוכניותיהן לספינות מלחמה חדשות ולבטל ספינות מלחמה קיימות רבות כדי לעמוד במגבלות הטונאז' שלה. עד 66,000 טונות ארוכות (67,000 טונות) של ספינות קיימות, לעומת זאת, יכלו להפוך לנושאות מטוסים, והצי המלכותי בחר להמיר את האוניות מסדרת קורייג'וס בגלל הגוף הגדול ומהירותן הגבוהה. גלוריוס החלה את ההסבה ברוזית' ב-1924, ונגררה לדבונפורט, שם היא הושלמה ב-24 בפברואר 1930. במהלך ניסויי הים של האונייה לאחר ההסבה, היא הגיעה למהירות של 29.47 קשר (54.58 קמ"ש; 33.91 מייל לשעה). צריחי התותחים בקוטר 15 אינץ' שלה הוכנסו לאחסון ולאחר מכן נעשה בהם שימוש חוזר במהלך מלחמת העולם השנייה עבור אה"מ ואנגארד, אוניית המערכה האחרונה של הצי המלכותי.
העיצוב החדש של האונייה היה משופר לעומת אחותה למחצה פיוריוס, שחסרה אי וארובה רגילה. כל המבנה העילי, התותחים, צינורות הטורפדו והאביזרים עד לסיפון הראשי הוסרו. האנגר בן שתי קומות, כל קומה בגובה 16 רגל (4.9 מטרים) ובאורך 550 רגל (167.6 מטרים), נבנה על גבי האונייה שנותרה; מפלס ההאנגר העליון נפתח אל סיפון טיסה קצר, מתחת ולפני סיפון הטיסה הראשי. הסיפון התחתון המעופף שיפר את גמישות מחזור השיגור וההתאוששות עד שמטוסי קרב כבדים יותר שדרשו מסלול המראה ארוך יותר הפכו את הסיפון התחתון למיושן בשנות ה-30. שתי מעליות מעט גדולות יותר 46–48 רגל (14.0–14.6 מטרים) הותקנו מלפנים ומאחור בסיפון הטיסה. אי נוסף בצד הימני עם הגשר, תחנת הבקרה והארובה, שכן אי לא יצר מערבולות כמו שחששו קודם לכן. עד 1939 האונייה יכלה לשאת 34,500 גלונים (157,000 ליטר; 41,400 גלון) של בנזין עבור המטוסים שלה.
גלוריוס קיבלה חימוש דו-תכליתי של 16 תותחי QF 4.7 אינץ' Mk VIII בצריחי HA Mark XII בודדים. בכל צד של סיפון הטיסה התחתון היה צריח, ושני צריחים היו על הסיפון. 12 הצריחים הנותרים חולקו לאורך דפנות האונייה. במהלך השיפוץ שלה ב-1935, שלושה צריחי Mk VII עבור תותחי 2 פאונד "פום-פום" בקוטר 40 מ"מ (1.6 אינץ') מרובעי קנים. בכל צד של סיפון הטיסה היה צריח, לפני תותחי ה-4.7 אינץ', ואחד היה מאחורי האי על סיפון הטיסה. היא גם קיבלה ארבעה מקלעי נ"מ Mk III מקוררי מים בקוטר 0.50 קליבר בצריח מרובע אחד.
גלוריוס הוכנסה לשירות מחדש ב-24 בפברואר 1930 לשירות בצי הים התיכון, אך צורפה לצי הבית ממרץ עד יוני 1930. היא החליפה את קורייג'וס בצי הים התיכון ביוני 1930 ונשארה שם עד אוקטובר 1939. בערפל ב-1 באפריל 1931 נגחה גלוריוס את SS פלורידה באמצע האונייה תוך כדי הפלגה במהירות של 16 קשרים (30 קמ"ש). ההשפעה קימטה 60 רגל (18.3 מטרים) של סיפון הטיסה והרגה ימאי על גלוריוס ו-24 נוסעים על פלורידה. התאונה אילצה את גלוריוס להיכנס לגיברלטר לצורך תיקונים זמניים. היא נאלצה להפליג למלטה לצורך תיקונים קבועים שנמשכו עד ספטמבר 1931. מתישהו בתחילת שנות ה-30 הותקן עליה ציוד עצירה רוחבי. היא שופצה בדבונפורט מיולי 1934 עד יולי 1935, שם קיבלה שני מעוטים, סיפון הטיסה שלה הורחב לאחור, סיפון הרבע שלה הוגבה סיפון אחד והיא קיבלה את צריחי תותחי הפום-פום מרובי הקנים שלה. גלוריוס השתתפה בסקירת צי ההכתרה בספיטהד ב-20 במאי 1937 עבור המלך ג'ורג' השישי.
הסבה > קבוצת אוויר

גלוריוס יכלה לשאת עד 48 מטוסים; כאשר נכנסה לשירות לראשונה, היא נשאה מטוסי קרב פיירי פלייקאצ'ר, מפציצי טורפדו בלקברן דארט ובלקבורן ריפון, ומטוסי סיור פיירי IIIF של זרוע האוויר של הצי המלכותי. מ-1933 ועד שחזרה גלוריוס לבריטניה באפריל 1940, מלבד תקופה בה עברה שיפוץ באמצע שנות ה-30, היא נשאה את טייסת 802 שהטיסה תערובת של תשעה מטוסי הוקר נמרוד ושלושה מטוסי הוקר אוספריי, עד שהצטיידה מחדש בתריסר מטוסי גלדיאטורי גלוסטר במאי 1939. טייסות 812 ו-823 יצאו למשימות סיור ותקיפה נגד ספינות. הם הטיסו את מפציצי הטורפדו בלקברן ריפון, בלקברן באפין ופיירי סורדפיש וכן מטוסי סיור פיירי III F ופיירי סיל. כאשר גלוריוס נכנסה לשירות מחדש לאחר שיפוץ שלה ב-1935, היא נשאה את טייסת 825, בתחילה עם מטוסי פיירי IIIF, אך הטייסת המירה את מטוסיה למטוסי פיירי סורדפיש במאי 1936.
מלחמת העולם השנייה

גלוריוס שירתה זמן קצר בצי הים התיכון לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. באוקטובר 1939, היא עברה דרך תעלת סואץ לאוקיינוס ההודי שם הפכה לחלק מכוח J אשר היה מאורגן לצוד אחר אדמירל גראף שפה באוקיינוס ההודי. זה לא הצליח וגלוריוס נשארה באוקיינוס ההודי עד דצמבר כשחזרה לים התיכון.
מלחמת העולם השנייה > המערכה בנורווגיה

היא הוחזרה לצי הבית באפריל 1940 כדי לספק חיפוי אווירי לכוחות הבריטיים שנחתו בנורווגיה. 18 גלוסטר גלדיאטור מטייסת 263 RAF הוטסו על הסיפון כדי לעבור לבסיסי אוויר נורווגיים. 11 מטוסי בלקברן סקואה של טייסת 803, ועוד שמונה עשר גלוסטר גלדיאטור מטייסות 802 ו-804 נישאו גם הם. גלוריוס וארק רויאל הגיעו למרכז נורווגיה ב-24 באפריל, שם הוטסה טייסת 263 והמטוסים שלהם תקפו מטרות בטרונדהיים ומדרום לפני שגלוריוס נאלצה לחזור לסקפה פלו מאוחר ב-27 באפריל כדי לתדלק ולהטיס מטוסים חדשים. מטוסי הגלדיאטור של גלוריוס סיפקו חיפוי אווירי לשתי נושאות המטוסים. הם גרמו נזק למפציץ אחד היינקל He 111 במשימת סיור. לפני שעזבה היא העבירה ארבעה מטוסי בלקברן סקואה ניתנים לשימוש לארק רויאל. היא חזרה ב-1 במאי, לאחר שלא הצליחה להעמיס מטוסים חדשים בגלל מזג אוויר גרוע. רק תריסר מטוסי פיירי סורדפיש של טייסת 823, שלושה בלקברן סקואה ובלקברן רוק אחד הועמסו. כוח המשימה היה נתון למתקפה אווירית כבדה של הלופטוואפה כל היום והושבת באותו ערב. מפציץ צלילה אחד יונקרס Ju 87 שטוקה הופל לאחר שהטיל את הפצצות שלו על ידי מטוסי גלדיאטור בסיור.
גלוריוס חזרה ב-18 במאי עם שש סירות מעופפות אמפיביות של סופרמרין וולרוס של טייסת 701 ו-18 הוקר הוריקן של טייסת 46 RAF. מטוסי הוולרוס הוטסו להארסטאד, אך שדה התעופה בסקונלנד עדיין לא היה מוכן להוריקנים והם עדיין היו על הסיפון כאשר גלוריוס חזרה לסקפה פלו ב-21 במאי. גלוריוס חזרה לאזור נרוויק ב-26 במאי וההוריקנים שוגרו לאוויר.
אפילו הצלחה זו הוכיחה את עצמה כחולפת וכוחות בריטיים נצטוו לסגת כמה ימים לאחר מכן. הפינוי (מבצע אלפבית) החל בצפון בליל 3–4 ביוני וגלוריוס הגיעה לחוף ב-2 ביוני כדי לספק תמיכה, אם כי נשאה רק תשעה מטוסי גלדיאטור ימיים של טייסת 802 ושישה מטוסי סורדפיש מטייסת 823 להגנה עצמית, שכן היא קיוותה לפנות את מטוסי חיל האוויר המלכותי במידת האפשר. עשרה גלדיאטורים של טייסת 263 הוטסו לסיפון מבסיסם בברדופוס במהלך אחר הצהריים של 7 ביוני וגם מטוסי הוריקן של טייסת 46 הוטסו על הסיפון ללא בעיות משמעותיות בשעות הערב המוקדמות למרות שמהירות הנחיתה הייתה גבוהה בהרבה מזו של הדו-כנפיים. מטוסים אלו הגיעו מבסיסים יבשתיים כדי למנוע את השמדתם בפינוי, בפינוי לאחר שהטייסים גילו כי שק חול במשקל 7 ק"ג שנישא בחלקו האחורי של ההוריקן אפשר הפעלת בלמים מלאים מיד עם הנחיתה. זו הייתה הפעם הראשונה שמטוסים חד-כנפיים בעלי ביצועים גבוהים ללא ווי עצירה נחתו על נושאת מטוסים.