stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביקור התזמורת
פרסים וביקורות

הסרט זכה ב-8 פרסי אופיר, בהם: לסרט הטוב ביותר, לבימוי, לשחקן הראשי (ששון גבאי), לשחקנית הראשית (רונית אלקבץ) ולשחקן המשנה (סאלח בכרי). כמו כן זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע בירושלים.
הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן: פרס חביב השופטים, פרס השופטים הצעירים ופרס פיפרסקי (המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע הבינלאומי). כמו כן זכה הסרט בפרס חביב הקהל בפסטיבל סרייבו, בפרס סאקורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו, בפרס חביב הקהל ופרס חבר השופטים בפסטיבל קופנהגן, בפרס הבימוי בפסטיבל אתונה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ורשה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ציריך ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מינכן.
הסרט גם הוצע למועמדות בפרס אוסקר בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", אולם מועמדותו נפסלה בשל העובדה שרובו דובר אנגלית ורק מקצתם של הדיאלוגים בסרט דוברי עברית או ערבית, בעוד שבקטגוריה זו אמורים להיכלל סרטים בשפה שאיננה אנגלית בעיקר.
"ביקור התזמורת" זכה לביקורות טובות בישראל ובעולם. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זיכה את הסרט ב-98 אחוזי טריות, בהתבססות על 117 מבקרים, נכון לאפריל 2020. הסרט נכלל ברשימות עשרת הסרטים הטובים ביותר של 2007 של מבקרים בעיתונים "Associated Press", "ניו יורק פוסט", "לוס אנג'לס ויקלי", וכן בעיתון "הוליווד ריפורטר", שם דירג אותו המבקר ריי בנט כסרט השני בטיבו של 2007.
הסרט הוצג בהצלחה ברחבי העולם. אך למרות ההצלחה העולמית ולמרות הביקורות חיוביות, נאסר הסרט להקרנה במצרים במסגרת החרם הכללי המוטל במדינה זו על יצירות תרבותיות ישראליות. איסור הקרנת הסרט הוסבר במצרים בשל היותו של הסרט "פרובוקטיבי" ובשל ההימנעות מקשירת קשרים עם ישראל וישראלים. למרות דברים אלו ובעקבות מאמצים גדולים של גורמים ישראליים, הותרה הקרנת הסרט פעם אחת בפני קהל מצרי ביוני 2008, במלון הפאר "ארבע עונות" שבלב קהיר.
פרסים וביקורות > רשימת פרסים

פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר
פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר: ערן קולירין
פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר: ששון גבאי
פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר: רונית אלקבץ
פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר: סאלח בכרי
פרס אופיר לתסריט הטוב ביותר: ערן קולירין
פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר: דורון אשכנזי
פרס אופיר למלחין הטוב ביותר: חביב שחאדה חנא
פרס וולג'ין לסרט עלילתי בפסטיבל הקולנוע בירושלים
פרס חביב השופטים בפסטיבל קאן 2007
פרס חביב הקהל בפסטיבל סרייבו 2007
פרס סאקורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו 2007
פרס חביב הקהל בפסטיבל קופנהגן
פרס חבר השופטים בפסטיבל קופנהגן
פרס הבימוי בפסטיבל אתונה
פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ורשה
פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ציריך
פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מינכן
פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתגלית השנה: ערן קולירין
פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר: ששון גבאי
עיבוד תיאטרוני

הסרט עובד למחזמר, באותו השם, אותו כתב המחזאי איתמר מוזס עם שירים מאת דייוויד יזבק. המחזמר, בבימויו של דייוויד קרומר ועם כוריאוגרפיה של פטריק מק'קולום, הוצג לראשונה ב-11 בנובמבר 2016 באוף ברודוויי, ב-Linda Gross Theater בהפקת Atlantic Theatre Company, שם הוצג עד ל-8 בינואר 2017. במחזמר כיכבו השחקנים טוני שלהוב, ג'ון קריאני וקתרינה לנק.
המחזמר זכה בפרסי Drama Critics’ Circle,‏ Lucille Lortel ו-Outer Critics Circle עבור המחזמר הטוב ביותר. בעקבות ההצלחה באוף ברודוויי, ההפקה עברה לתיאטרון Ethel Barrymore שבברודוויי, שם הוצגה בהצגות הרצה החל מ-7 באוקטובר 2017. ב-9 בנובמבר הייתה הצגת הבכורה הרשמית של המחזמר בברודוויי. ביוני 2018 זכה המחזמר בעשרה פרסי טוני להצגות תיאטרון בארצות הברית, לרבות עבור המחזמר הטוב ביותר ולשחקן ולשחקנית הטובים ביותר במחזמר (טוני שלהוב וקתרינה לנק).
בשנת 2022 עלה בתיאטרון הווסט אנד בלונדון ורץ למשך שלושה חודשים בתיאטרון הדונמאר בכיכובם של אלון אבוטבול ומירי מסיקה.
לקריאה נוספת

פבלו אוטין, קרחונים בארץ החמסינים - הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים, רסלינג, 2008, הפרק "'ביקור התזמורת' - שיחה עם ערן קולירין", עמ' 75–93.
הערות שוליים

↑  נתוני הכנסות הסרט, באתר Box Office Mojo.com
↑  "ביקור התזמורת", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  David Germain; Christy Lemire (27 בדצמבר 2007). "'No Country for Old Men' earns nod from AP critics". Associated Press, via Columbia Daily Tribune. אורכב מ-המקור ב-2012-07-09. נבדק ב-2017-03-02. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Metacritic: 2007 Film Critic Top Ten Lists". Metacritic. ארכיון מ-2008-02-23. נבדק ב-2017-03-02.
↑  Clement, Olivia. "'The Band’s Visit' Musical Begins Tonight Off-Broadway" Playbill, November 11, 2016
↑  Ezovski, Mark. "David Yazbek Previews New Musical 'The Band’s Visit' at Feinstein’s/54 Below" Playbill, July 29, 2016
↑  Simoes, Monica. "In Rehearsal with Atlantic Theater Company's 'The Band's Visit'" Playbill, October 13, 2016
↑  McPhee, Ryan. " 'The Band's Visit' and 'Oslo' Win 2017 Drama Critics’ Circle Awards" Playbill, May 8, 2017
↑  Hetrick, Adam. "Ben Platt, 'The Band’s Visit', and 'Oslo' Take Top Honors at 2017 Lucille Lortel Awards" Playbill, May 7, 2017
↑  Hetrick, Adam. "Bette Midler, 'Come From Away', and 'The Band’s Visit' Win Outer Critics Circle Awards" Playbill, May 8, 2017
↑  Levitt, Hayley (2017-05-24). "The Band's Visit Will March to Broadway This Fall". TheaterMania.com. נבדק ב-2017-05-24.
↑  "The Band's Visit". www.tonyawards.com. 2018-06-10. נבדק ב-2018-06-10.
↑  אמיר בוגן, כבוד: "ביקור התזמורת" זכה בטוני בפרס המחזמר הטוב ביותר, באתר ynet, 11 ביוני 2018
↑  וואלה! תרבות‏, הישג נפלא: "ביקור התזמורת" זכה ב-10 פרסים, בהם המחזמר הטוב ביותר, באתר וואלה, 11 ביוני 2018
↑  Donmar Warehouse, donmarwarehouse.com
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010357963805171
מרכז-שמאל

מרכז-שמאל היא מרכז בפוליטיקה הנוטה לשמאל בקשת הפוליטית. המרכז-שמאל מאמין בעבודה בתוך המערכות לשיפור הצדק החברתי. המרכז-שמאל מקדם שוויון חברתי באמצעות קידום שוויון הזדמנויות. במרכז-שמאל מדגישים כי השגת השוויון מחייבת אחריות אישית באמצעות יכולותיו וכישרונותיו של האדם ואחריות חברתית בתחומים שאינם בשליטת האדם.
המרכז-שמאל מתנגד לפער רחב בין עשירים לעניים ותומך בצעדים מתונים לצמצום הפער הכלכלי, כגון מס הכנסה פרוגרסיבי (אנ'), חוקים האוסרים על העסקת ילדים, חוקי שכר מינימום, חוקים המסדירים את תנאי העבודה, הגבלות על שעות עבודה וחוקים להבטחת זכותם של העובדים להתארגן. השמאל-מרכז טוען בדרך כלל ששוויון מוחלט אינו אפשרי.
באירופה, המרכז-שמאל כולל סוציאל-דמוקרטים, פרוגרסיבים, הירוקים (אנ') והשמאל הנוצרי (אנ') המתון. כמה סוגי ליברליזם, במיוחד ליברליזם חברתי, הם מרכז-שמאל. באמריקה, במדיניות כלכלית, המרכז-שמאל תומך גם בפרוגרסיביות כלכליות (אנ') ודמוקרטיה נוצרית.
אידאולוגיה

האידאולוגיות העיקריות של השמאל-מרכז הן סוציאל-דמוקרטיה, ליברליזם חברתי, פרוגרסיביזם ופוליטיקה ירוקה (אנ').
המרכז-שמאל תומך בדרך כלל ב:
כלכלה מעורבת (אנ') המורכבת מתוכניות מסובסדת של חינוך, שירותי בריאות אוניברסליים ושירותים חברתיים לכל האזרחים.
מערכת ביטוח לאומי, במטרה לצמצם את השפעות העוני.
גופים ממשלתיים המסדירים יזמות פרטית (אנ') למען האינטרסים של עובדים וצרכנים על ידי הבטחת זכויות עבודה וצרכנים.
מערכת של מיסוי פרוגרסיבי (אנ') הכוללת הקלות מס (אנ') וסובסידיה.
מס ערך מוסף למימון הוצאות הממשלה.
השקעות והוצאות ממשלתיות, למשל בעבודות ציבוריות (אנ') וכלכלה קיינסיאנית.
לפעמים המונח משמש לעמדות בנושאי סביבה, דת ומדינה ועוד, אך לרוב מפלגות מרכז-ימין נוקטות עמדות דומות בנושאים אלו. מפלגת מרכז-שמאל עשויה לתמוך יותר בנושאי סביבה מפלגת מרכז-ימין. בישראל, מפלגות מרכז-שמאל נוקטות עמדות גם בנושאי ביטחון ודת ומדינה.
היסטוריה

המונח "מרכז-שמאל" הופיע בצרפת בין הרסטורציה הצרפתית (1814–1830) להמונרכיה של יולי (1830–1848). בתקופה זו, השמאל-מרכז כלל בעיקר את המפלגה הליברלית (אנ') ומפלגת התנועה (אנ').
במהלך תקופה זו הובילו את המרכז-שמאל אדולף טייר ואודילון ברוט (אנ'). השמאל-מרכז היה אורליאניסט (אנ'), אבל תמך בפרשנות ליברלית של האמנה של 1830 (אנ'), יותר כוח לפרלמנט, זכות בחירה לכולם (אנ') ותמיכה בלאומיות האירופית. אדולף טייר כיהן כראש ממשלת צרפת בתקופת המלך לואי פיליפ הראשון פעמיים (ב-1836 וב-1840), אך אז המרכז-שמאל איבד את השפעתו.
בתקופת הרפובליקה הצרפתית השנייה והקיסרות השנייה לא הייתה השפעה למרכז-שמאל. בשנת 1871 נפלה האימפריה השנייה כתוצאה מהתבוסה הצרפתית במלחמת צרפת-פרוסיה ואדולף טייר הקים מחדש את המרכז-שמאל לאחר ייסוד הרפובליקה הצרפתית השלישית. במהלך הרפובליקה השלישית, המרכז-שמאל הונהג על ידי דמויות פוליטיות ואינטלקטואליות כמו ז'ול דופאורה (אנ'), אדואר רנה דה לאבולאי (אנ'), שארל דה רמוסאט (אנ'), לאון סיי (אנ'), ויליאם הנרי ודינגטון, ז'אן קזימיר-פרייה, אדמונד אנרי אדולף שרר (אנ') וג'ורג' פיקו (אנ').
במקומות אחרים באירופה הופיעו תנועות מרכז-שמאל משנות ה-60, בעיקר בספרד ובאיטליה. באיטליה, השמאל-מרכז נוצר כחיבור בין הליברל קמילו בנסו די קאבור והפרוגרסיבי אורבנו רטאצי. בשנות ה-1900, עמדות שמאל-מרכז באו לידי ביטוי על ידי אנשים ומפלגות שהאמינו בסוציאל-דמוקרטיה ובסוציאליזם דמוקרטי, אך גם כמה ליברלים ונוצרים-דמוקרטים היו בעמדות שמאל-מרכז. כיום, מפלגות המרכז-שמאל באירופה מאוחדות במפלגת הסוציאליסטים האירופאים והאקולוגית מפלגת הירוקים האירופית (אנ').
ליברליזם חברתי, יחד עם סוציאליזם מתון, נחשבים לאידאולוגיה שמייצגת כיום את המרכז-שמאל.
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ישראל ישראל

מפלגת העבודה
גשר
התנועה
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה

מפלגת הלייבור (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > אוסטרליה אוסטרליה

מפלגת הלייבור האוסטרלית
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > איי בהאמה איי בהאמה

המפלגה הליברלית פרוגרסיבית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > בנגלדש בנגלדש

הליגה האוואמית
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ברבדוס ברבדוס

מפלגת הלייבור (אנ')
מפלגת הלייבור הדמוקרטית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > בליז בליז

מפלגת העם המאוחדת (אנ')
חזית העם בבליז (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > בוטסואנה בוטסואנה

המטריה לשינוי דמוקרטי (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > קמרון קמרון

החזית הסוציאל-דמוקרטית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > קנדה קנדה

המפלגה הדמוקרטית החדשה (קנדה)
גוש קוויבק (אנ')
מפלגת הירוקים (אנ')
המפלגה הליברלית של קנדה
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > דומיניקה דומיניקה

מפלגת הלייבור (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > גמביה גמביה

המפלגה הדמוקרטית המאוחדת (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > גאנה גאנה

הקונגרס הלאומי-דמוקרטי (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > גיאנה גיאנה

מפלגת העם הפרוגרסיבית (אנ')
שותפות לאחדות לאומית (אנ')
הקונגרס הלאומי העממי (אנ')
ברית לשינוי (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > הודו הודו

הקונגרס הלאומי ההודי
טרינמול קונגרס
אאם אדמי
רשטריה ג'נאטה דאל (אנ')
ביג'ו ג'נאטה דאל (אנ')
מפלגת הקונגרס YSR (אנ')
Dravida Munnetra Kazhagam (אנ')
כל הודו אנה דרווידה מונטרה קז'אגאם (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > אירלנד אירלנד

שין פיין
מפלגת הלייבור (אירלנד)
המפלגה הירוקה (אירלנד)
סוציאל-דמוקרטים (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ג'מייקה ג'מייקה

מפלגת העם הלאומית (ג'מייקה)
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > קניה קניה

התנועה הדמוקרטית (אנ')
תנועת המגב הדמוקרטית (אנ')
קואליציית הקשת הלאומית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > מלזיה מלזיה

מפלגת הצדק של העממית (אנ')
מפלגת הפעולה הדמוקרטית (אנ')
מפלגת האמון הלאומית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > מאוריציוס מאוריציוס

מפלגת הלייבור (אנ')
התנועה הסוציאליסטית המיליטנטית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ניו זילנד ניו זילנד

מפלגת הלייבור של ניו זילנד
מפלגת מאורי (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ניגריה ניגריה

כל הפרוגרסיביים בקונגרס (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > פקיסטן פקיסטן

מפלגת העם הפקיסטנית
המפלגה הלאומית אוואמי (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > הפיליפינים הפיליפינים

PDP–Laban (אנ')
המפלגה הליברלית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > איי סיישל איי סיישל

איי סיישל המאוחדת (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > סינגפור סינגפור

מפלגת הפועלים (אנ')
מפלגת הפרוגרס סינגפור (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > דרום אפריקה דרום אפריקה

הקונגרס הלאומי האפריקני
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > סרי לנקה סרי לנקה

ברית החופש העממית (אנ')
הברית הלאומית הטמילית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו

התנועה הלאומית העממית (אנ')
הקונגרס הלאומי המאוחד (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > בריטניה בריטניה

מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
סקוטלנד סקוטלנד
המפלגה הלאומית הסקוטית
הלייבור הסקוטית (אנ')
הירוקים הסקוטיים (אנ')
ליברל-דמוקרטים סקוטיים (אנ')
ויילס ויילס
הלייבור הוולשי (אנ')
פלייד קמרי
הליברל-דמוקרטים הוולשיים (אנ')
צפון אירלנד צפון אירלנד
שין פיין
מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית
מפלגת הירוקים (אנ')
מפלגת הברית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > ארצות הברית ארצות הברית

חלק מן המפלגה הדמוקרטית
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > זמביה זמביה

חזית פטריוטית (אנ')
רשימת מפלגות המרכז-שמאל העיקריות לפי מדינה > זימבבואה זימבבואה

תנועה לשינוי דמוקרטי (אנ')
קואליציה אזרחית לשינוי (אנ')
ראו גם

מעורבות ציבורית
ג'ורג'יזם
סוציאל-דמוקרטיה
ליברליזם חברתי
הדרך השלישית
מדינת רווחה
הערות שוליים

↑  John W. Cioffi and Martin Höpner (21 באפריל 2006). "Interests, Preferences, and Center-Left Party Politics in Corporate Governance Reform" (PDF). Council for European Studies at Columbia University. אורכב מ-המקור (PDF) ב-5 ביוני 2010. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Manfred Ertel, Hans-Jürgen Schlamp and Stefan Simons (24 בספטמבר 2009). "The Credibility Trap – Europe's Center-Left Parties Stuck in a Dead End". Der Spiegel. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Lloyd (2 באוקטובר 2009). "Europe's centre-left suffers in the squeezed middle". Financial Times. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Spotlight on pollution and the environment". Workers Power. 8 במאי 2008. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tierra Curry (6 בנובמבר 2009). "Dirty Coal Czar Confirmed by Senate". Center for Biological Diversity. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Drolet (11 באוגוסט 2003). Tocqueville, Democracy and Social Reform. Springer. p. 14. ISBN 9780230509641. {{cite book}}:  (עזרה)
מודסט איסופסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1895 פרטאוצי וק, בוקובינה,נחלת כתר אוסטרית באוסטרו-הונגריה, כיום ברומניה, במחוז סוצ'אבה 
 פטירה:  17 באוקטובר 1948 (בגיל 52) בית הסוהר איוד, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1914
 עיסוק:  שואת יהודי רומניה ואוקראינה - בטרנסניסטריה
 תפקיד:  איש צבא   פרפקט
 
מודסט איסופסקו (ברומנית: Modest Isopescu; ‏30 בנובמבר 1895 – 17 באוקטובר 1948) היה איש צבא רומני, יליד בוקובינה (אז נחלת כתר אוסטרית באימפריה האוסטרו-הונגרית), איש מנהלה ופושע מלחמה מורשע.
ביוגרפיה

איסופסקו נולד ב-1895 בפרטאוצי וֶק (Frătăuții Vechi) שבבוקובינה בדוכסות בוקובינה שבנחלת הכתר האוסטרי (ציסלייטניה) במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא היה בן למשפחה של נכבדים רומנים שבלטו בתנועה הלאומית הרומנית בבוקובינה ומשורותיה יצאו כמה דמויות חשובות. איסופסקו שירת בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה בדרגת סגן משנה במילואים. למד בפקולטה לחינוך גופני וספורט ובבית ספר לקצונה.

בשנת 1923 קודם לדרגת סרן בכוחות היבשה הרומניים, בשנת 1934 - לדרגת רב-סרן ובשנת 1939 - לדרגת לוטננט-קולונל. הוא שירת בז'נדרמריה ברדאוץ.
עם כניסת רומניה למלחמת העולם השנייה ביוני 1941, עם תחילת מבצע ברברוסה, תחת משטרו של יון אנטונסקו, היה איסופסקו מפקד גדוד בז'נדרמריה, כחלק מהארמייה הרביעית של צבא רומניה שניכנסה למרכז בסרביה. שם התרחשו מעשי טבח נגד היהודים בשיתוף פעולה בין הצבא הרומני לאס.אס הגרמני.
תחת פיקודו של איסופסקו הפך אזור גולטה ל"ממלכת מוות" עבור היהודים שגורשו לשם.
ב-15 באוגוסט 1941 נשלח עם גדוד לבלץ כדי להקים שם תחנת ז'נדרמים רומנים ראשונה. בסוף ספטמבר הוא הגיע לגולטה ודיווח למושל טרנסניסטריה, גאורגה אלקסיאנו שכאלף יהודים מבוקובינה ובסרביה, מטרנספורט ראשון שהגיעו על גדת הנהר בוג, נרצחו על ידי הגרמנים בפרובמאיסק, בעזרת אוקראינים חמושים.

באוקטובר 1941 מונה איספוסקו לתפקיד פרפקט של המחוז גולטה, פרבומייסק (מחוז מיקולאייב), מחוז בדרום טרנסניסטריה. הוא מילא תפקיד זה עד מרץ 1944;
כפרפקט המחוז גולטה ארגן איסופסקו מחנות ריכוז ליהודים ולצוענים.
בעקבות כיבוש אודסה ב-1941, אחרי ניסיון כושל של הכוחות הרומניים לגרש את יהודי העיר אל האזור האוקראיני שנשלט על ידי הגרמנים, איסופסקו הורה על המתה באמצעות הרעבה של 14.000 יהודים שנכלאו באחמצ'טקה
בדצמבר 1941-ינואר 1942 בתירוץ מיגור מגפת טיפוס הבהרות, תחת פיקודו של איספוסקו, באמצעות יריות, זריקת רימונים והצתה, טבחו ז'נדרמים רומנים ושוטרים אוקראינים וכמו כן אנשי פולקסדויטשה, כ-50-40.000 יהודים שגורשו בתנאים בלתי אנושיים למחנה הריכוז בוגדנובקה כמו כן בדומנובקה, ואחמצ'טקה.
בינואר 1945, מספר חודשים לאחר הדחתו של אנטונסקו, הורתה הממשלה הרומנית על מעצר 65 אנשים, כולל איסופסקו. הוא הואשם בפשעי מלחמה ונידון למוות על ידי בית הדין העממי של רומניה. גזר דינו הומתק ב-22 במאי 1945 למאסר עולם עם עבודת פרך.
הוא מת בכלא איוד ב-1948. נמסר כי סיבות מותו היו סרטן ומורסה של הכבד. נקבר בבית הקברות של רדאוץ. הותיר אישה בשם לטיציה.
ראו גם

שואת יהודי רומניה
הערות שוליים

↑  Octavian Roske (ed.), Mecanisme represive în România 1945-1989: dicționar biografic, vol. III, p. 274. Bucharest: Institutul Național pentru Studiul Totalitarismului, 2004
↑  רביו למהדורה חדשה לספר של פטרה בז'נאריו " Petre Bejenariu «Familia Isopescu în mișcarea națională din Bucovina»משפחת איסופסקו בתנועה הלאומית בבוקובינה בעיתון Crai Nou” בסוצ'אבה, 4 בדצמבר 2013
↑  Grant T.Harward „Războiul Sfânt al României” p.270 trad. din engleză de Alice Pavelescu, Editura Corint, Istorie - București
↑  Ottmar Trașcă, Dennis Deletant (eds.), "Chestiunea evreiască" în documente militare române, 1941-1944, p. 479. Bucharest: Institutul "Elie Weisel", 2010
↑  J.Ancel Transnistria כרך א, הוצאת אטלס, בוקרשט 1998 עמ' 136-135
↑  ref>Richard J. Evans,The Third Reich at War, 1939-1945, Penguin Books, Londra, 2008, p. 232
↑  [ttps://www.stiripesurse.ro/masacrul-uitat-al-holocaustului-bogdanovka-33771-de-oameni-ucisi-in-2-zile-de-trupe-auxiliare-ucrainene_2763205.html Radu Pop - Masacrul uitat al Holocaustului - Bogdanovca, pe situl stiri pe surse 27 ianuarie 2023 לפי Jewish Chronicle, citat de Rador - interviu cu ראדו יואניד, ולדימי סולונארי ועם ההיסטוריון גרנט ט. הווארד]
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אילזה קנטור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1911 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  4 בנובמבר 2000 (בגיל 89) חפציבה, ישראל
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  איור
 בן או בת זוג:  אברהם דאוס 
 
אילזה קַנטוֹר-דַאוּס (בגרמנית: Ilse (Sili) Kantor; בצ'כית: Eliska Kantorová‏; 31 בינואר 1911 – 4 בנובמבר 2000) הייתה מאיירת ספרי ילדים ישראלית, חברת קיבוץ חפציבה. הייתה ידידה קרובה של המשוררת פניה ברגשטיין ואיירה, בין היתר, את ספר שיריה "בוא אלי פרפר נחמד" וכן את ספרה "ויהי ערב" (אף שציוריה נדחו לבסוף והספר נתפרסם באיוריו של מאייר אחר, חיים האוזמן).
ביוגרפיה

קנטור נולדה בשנת 1911 בעיר וינה בירת אוסטריה, וגדלה בפראג שבבוהמיה (אחרי המלחמה בירת צ'כוסלובקיה), במשפחה אמידה, הצעירה משלושת ילדיהם של תֶרֶזֶה בֶּרג (1878–1941) ואלפרד קנטור (1874–1931). אחיה פרידריך טורברג (Torberg;‏ 1908–1979)(אנ') היה לימים סופר באוסטריה. הוריה, שהיו בעלי מפעל, נדדו לצורך עסקיהם בין פראג ווינה. כבר מילדותה היא הייתה בעלת נטיות אמנותיות, והיא נשלחה על יד הוריה ללמוד אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. באוקטובר 1939, כחצי שנה לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית וערב מלחמת העולם השנייה, עלתה לארץ ישראל. עם עלייתה הגיעה לקיבוץ נען, שם גרה באוהל ושם נתגלו כישרונותיה- היא הייתה בעלת "ידי זהב" ושלטה במגוון מלאכות. היא החליפה את הגברים, שיצאו להילחם בנאצים במסגרת הבריגדה היהודית, בעבודות המסגרייה- בנפחות ובריתוך, שם עבדה בעיקר בתיקון פרימוסים וכלי עבודה חקלאיים ובשעות הפנאי ציירה ואיירה עבור ילדי הקיבוץ והחגיגות הקהילתיות.
ב-1944, בזמן שהייתה בתקופת הכשרה בקיבוץ, פנו אליה מהוצאת הקיבוץ המאוחד וביקשו כי תאייר את שיריה הקצרים של פניה ברגשטיין שעסקו בהווי חיי היום יום בקיבוץ מנקודת מבטם של הילדים, המטפלות וההורים. היא ציירה ציורים שהפכו ברבות הימים, יחד עם השירים, לנכסי צאן ברזל בתרבות העברית המתפתחת. את איוריה היא ביססה על מה שעיניה ראו בקיבוץ נען.
קנטור סיפרה שהתאהבה בחרוזיה של פניה, וכי הייתה יושבת בלילות לאחר יום עבודה בקיבוץ ומציירת את הציורים. הספר "בוא אלי פרפר נחמד", יצא לאור ב-1945 ומאז הפך לספר ילדים נפוץ ואהוב ביותר. מאז התפרסם יצא הספר בחמישים וחמש מהדורות ודורות התחנכו על הספר מאז התפרסם. סוד ההצלחה של הספר הוא בשילוב שהצליחה לשלב בין הטקסט לתמונה וברגישות בה הפגינה כשפירשה באיוריה את חרוזיה של ברגשטיין עם ההתייחסות הישירה לחיי היום יום בקיבוץ בזמן כתיבת הספר – שנות הארבעים. קנטור איירה גם את השיר "האוטו שלנו גדול וירוק" מתוך ספר זה.
ב-1948 קיבלה לידיה את כתב היד של הספר "ויהי ערב" ואיירה לו איורים. הספר כבר היה מוכן לדפוס אולם ההוצאה, ללא התראה או תיאום עם המשוררת או עם קנטור, הדפיסה לבסוף את הספר עם איורים של מאייר אחר, חיים האוזמן.
קנטור נישאה למלחין והמורה למוזיקה יליד ברלין אברהם דאוס (Daus), והייתה אם לשתיים. מנען עברו לקיבוץ גבת. לאחר מספר שנים שבהן היו מועמדים לחברות בקיבוץ ועבדו בו כמורים שכירים (הוא למוזיקה והיא לאמנות), עברו לקיבוץ חפציבה ושם התקבלו כחברים.
קנטור יצרה איורים לעוד מספר ספרי ילדים בחייה ובהם, "הביטו וראו!" ו"יום הולדת" של שמשון חלפי משנת 1952ו-1953, ו"פעמונים: שירים לילדים" של שרה גלוזמן משנת 1964.
את רוב זמנה הקדישה לחינוך והוראה. במשך שנים לימדה אמנות בקיבוץ גבת ובמכללת אורנים.
היא המשיכה לחיות בקיבוץ חפציבה ונפטרה בשיבה טובה בגיל 90. הותירה את בנותיה תרזה ותמר.
בשנת 2011, לציון מאה שנה להולדתה, ראה לאור הספר "ויהי ערב חדש", שהוא גרסה חדשה של הספר ויהי ערב עם איוריה לגרסה המקורית של הסיפור המחורז של פניה ברנשטיין.
בשנת 2011 כתב העת המקוון 'הפנקס' הוציא קול קורא למאיירים ישראליים להשתתף בתחרות ותערוכה אינטרנטית ולאייר פרשנות חדשה לסצנה הדראמטית בה הילדה נכנסת ללול התרנגולות. עשרות מאיירים נענו לקריאה. בהמשך, בשנת 2014, הזמין מרכז 'הקצה' את המאיירים לאייר בנוסף פרשנות משלהם לשיר "בוא אלי פרפר נחמד" ולהציגם בתערוכה בגלריה 'הקצה'. במרכז התערוכה הוצגו האיורים המקוריים של אילזה קנטור דאוס לקובץ השירים "בוא אלי פרפר נחמד" (1945) ולסיפור של פניה ברגשטיין "ויהי ערב" (1948) שהושאלו על ידי בנותיה של המאיירת.
הערות שוליים

↑  בשואה גורשו אמה ואחותה זידוני (זידי) (Sidonie (Sidi);‎ 1902–1941) לגטו לודז', שם נספו.
↑  נעמן כהן, ‏ליל סדר פסח בקיבוץ גבת (מתוך ספרו "על האוטופיה – עלייתה ונפילתה של קבוצת קדושי פינסק", "חדשות בן עזר" 732, 9 באפריל 2012.
↑  אילזה קנטור בגוגל ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309654205171  GND: 141420510  ISNI: 0000 0000 8052 3469  LCCN: n89120133  VIAF: 122015529   WorldCat (עם VIAF): 122015529
אילנה צור

ערך זה עוסק במחנכת, הוגת דעות ומפתחת שיטת הוראה הוליסטית ללימוד האדם. אם התכוונתם לבמאית, מייסדת פסטיבל "דוקאביב", ראו .
| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1924 
 פטירה:  11 בפברואר 2019 (בגיל 94) 
 מדינה:  ישראל 
 
אילנה ויוסי צור עם בנם, תחילת שנות ה-50
אילנה צור (2 באפריל 1924 - 11 בפברואר 2019) הייתה סופרת, מרצה, מחנכת, הוגת דעות ומפתחת שיטת הוראה הוליסטית ללימוד האדם. חיברה שבעה ספרים בנושאי בריאות, חינוך לבריאות וגוף האדם.