stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרולין גורדון
מפרסומיה

קרולין גורדון פרסמה יותר מ-45 מאמרים, ובין היתר את אלו:
Gordon, C, and P Perry, “Continuous Families of Isophasal Scattering Manifolds”, Mathematical Research Letters, 13:4 (July 2006) 631-651.
Gordon, C, E Makover, and D Webb, “Transplantation and Jacobians of Isospectral Riemann Surfaces”, Advances in Mathematics, 1 (2005) 86-119.
“Isospectral Deformations of Metrics on Spheres”, Inventiones Mathematicae, 145 (2001) 317-331.
Gordon, C, Y Mao, and D Schueth, “Sympletic rigidity of geodesic flows on two-step nilmanifolds”, Annales scientifiques de l’Ecole normale supérieure, 30 (1997) 417-427.
Gordon, C, D Webb, and S Wolpert, “One Can’t Hear the Shape of a Drum”, Bulletin of the American Mathematical Society, 27 (1992) 134-138.
פרסים

קרולין גורדון זכתה במספר פרסים ואותות כבוד כהוקרה על עבודותיה:
בשנת 1990 זכתה במלגה מטעם החברה המתמטית-אמריקנית (AMS).
בשנת 2001 זכתה יחד עם דייוויד ווב בפרס קוונט מטעם האגודה המתמטית של אמריקה (MAA) על עבודתם "אתה לא יכול לשמוע את צורתו של תוף".
בשנת 2010 זכתה בפרס הרצאת נטר מטעם האגודה למען נשים במתמטיקה (AWM).
בשנת 2012 צורפה לחברה המתמטית-אמריקנית (AMS) כעמיתה.
הערות שוליים

1 2  קרולין סו גורדון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
1 2  "נשים במדע: קולות בדיון" ("Women in Science: Voices in the Debate"), מכתבה של קרולין גורדון לעיתון הניו-יורק טיימס
1 2  הביוגרפיה של קרולין ס. גורדון, באתר אוניברסיטת אורגון
1 2 3 4  הודעת הזכייה לעיתונות של קרולין גורדון בפרס הרצאת נטר לשנת 2010, באתר האגודה למען נשים במתמטיקה (AWM)
1 2  דף הקשר עם קרולין גורדון, באתר דארטמות' קולג'
1 2  רשימת הזוכים בפרס קוונט, באתר האגודה המתמטית של אמריקה (MAA)
↑  רשימת העמיתים של החברה המתמטית-אמריקנית, באתר החברה המתמטית-אמריקנית (AMS)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447043905171  GND: 172116449  ISNI: 0000 0001 1438 6205  LCCN: n94055387  MGP: 2139  SUDOC: 168106256  VIAF: 16457625   WorldCat (עם VIAF): 16457625 
דוגמה לשתי צורות שונות בעלות אותו השטח ואותו ההיקף
התרסקות ההרקולס בג'בל חלאל

| --- | --- |
 תאריך:  25 בנובמבר 1975 
 מיקום:  ג'בל חלאל 
 קואורדינטות:  30°38′21″N 34°02′48″E﻿ / ﻿30.639094°N 34.046631°E﻿ / 30.639094; 34.046631
 הרוגים:  20 
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהתרסקות ההרקולס בג'בל חלאל (למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהתרסקות ההרקולס בג'בל חלאל 
 
במסגרת תרגיל של צה"ל, התרסק מטוס הרקולס של חיל האוויר הישראלי על הר ג'בל חלאל שבסיני ב־25 בנובמבר 1975. כל תשעת אנשי הצוות ו־11 הלוחמים שהיו על סיפונו נספו בתאונה, שהגורם לה היה ככל הנראה סערה ותנאי ראות קשים ששררו במקום.
שני מטוסי הרקולס של טייסת 131 המריאו מבסיס חיל האוויר לוד (בח"א 27) בליל 25 בנובמבר 1975, לתרגיל "שחרית" שנערך בשיתוף עם כוחות היבשה. המטוסים אספו כוחות קרקעיים ממנחת כונתילה שבסיני לשם הובלתם לבסיס חצרים. עקב טעות בניווט, נכנסו המטוסים לנתיב מקביל לזה שתוכנן. בקר הטיסה הודיע למטוס המוביל, שקברניטו היה סרן שאול בוסתן, שהוא נמצא 15 ק"מ מערבית לנתיב המתוכנן. המטוסים נכנסו לענן כבד והמטוס המוביל, מס' 203, פגע בג'בל חלאל, קרוב לפסגתו, והתרסק. טייס המטוס השני ראה את הפיצוץ ומיד טיפס לגובה וניצל.
ד' בטבת

ד' בטבת הוא היום הרביעי בחודש הרביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש העשירי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בד' טבת היא ברוב השנים פרשת ויגש. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת מקץ.
חגים ומועדים

ביהדות פראג נהגו לומר ביום זה סליחות.
אירועים היסטוריים

ה'תס"ב – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
ה'תק"ה – פרצו פרעות ביהודי פראג, שהואשמו בסיוע לכוחות פרוסיה לכבוש את העיר כמה חודשים קודם לכן, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית.
ה'תרנ"ד – תחילת הקמתה של מסילת רכבת העמק
נולדו

ה'תר"ה – רבי נפתלי הורוביץ, האדמו"ר השלישי ממעליץ
ה'תרמ"ז – ישראל רוקח, ראש עיריית תל אביב, חבר הכנסת ושר מטעם הציונים הכלליים (נפטר ה'תשי"ט)
ה'תרנ"ח – הרב יהושע פישל זקס, רב ואיש חינוך מאנשי היישוב הישן בירושלים (נפטר ה'תשמ"א).
ה'תשכ"ד – טל פרידמן, שחקן, מדבב ומוזיקאי ישראלי
ה'תשכ"ו – אמיר בן-דוד, עיתונאי, תסריטאי ומוזיקאי ישראלי
נפטרו

ה'תקנ"ד – סרף בר (נפתלי הרץ סרף בר מֶדֶלסהיים), פרנס יהודי צרפתי, הפקיד הראשי לענייני יהודים באלזס.
ה'תקצ"ט – רבי שמואל ברנשטיין, רבה של אמשטרדם
ה'תרל"ג – רבי יהושע אייזיק שפירא (ר' אייזל חריף), אב"ד סלונים (נולד ה'תקס"א)
ה'תר"ם – רבי חיים שניאור זלמן שניאורסון, האדמו"ר מליאדי, בנו השלישי של הצמח צדק מלובביץ' (נולד ה'תקע"ד)
ה'תרנ"א – רבי גרשון העניך לינער, האדמו"ר השלישי של חסידות איזביצה ראדזין. נודע כ"בעל התכלת" על-שם יוזמתו החלוצית לחידוש השימוש בתכלת בציצית (נולד ה'תקצ"ט)
ה'תרצ"ג – רבי חיים שאול הכהן דוויק, רבה הראשי של ארם צובא שבסוריה וראש ישיבת המקובלים רחובות הנהר בירושלים (נולד ה'תרי"ח)
ה'תרצ"ו – רופוס דניאל אייזקס, המרקיז הראשון מרדינג, שופט עליון בבריטניה ומשנה למלך בהודו.
ה'תשנ"ד – עמנואל עמירן, מלחין ישראלי (נולד ה'תרס"ט).
ה'תשל"ה – יעקב גרי, שר בממשלת ישראל (נולד ה'תרס"א).
ה'תשס"ב – רבי משה בלוי, רב פרדס כץ תל גיבורים והסביבה, מחבר ספרים: משנת משה, זיכרון שלום, נפש ברכה.
ג' בטבת – ה' בטבת
טבת
הערות שוליים

↑  כ-89.9% מכלל השנים
↑  כ-10.1% מכלל השנים
↑  סליחות לאמרן בכל שנה ושנה ביום ד' טבת, פראג 1867, באתר הספרייה הלאומית.
רומנוס הרביעי דיוגנס, קיסר האימפריה הביזנטית

רוֹמַנוֹס הרביעי דִיוֹגֶנֶס (ביוונית: Ρωμανός Δ΄ Διογένης;‏ 1032–1072), קיסר האימפריה הביזנטית בשנים 1068–1071. רומנוס, בן למשפחה קפדודקית מכובדת, עלה בדרגות עד אשר הואשם בבגידה בבניו של קונסטנטינוס העשירי. בעודו מחכה להוצאתו להורג, הוזמן רומנוס לנוכחותה של הקיסרית אודוקיה מקרמבוליטיסה אשר חננה אותו ונישאה לו.
אחר הכתרתו ניהל רומנוס שלוש מערכות נגד הסרצנים והסלג'וקים. שלוש המערכות עלו יפה, ורומנוס הצליח לדחוק את אויביו מבעד לנהר הפרת. בשנת 1071 הובס רומנוס בגדות נהר ארקסס בקרב מנזיקרט על ידי אלפ ארסלאן ונלקח בשבי. באותה השנה כבשו הנורמנים את בארי, והאימפריה הביזנטית איבדה את אחיזתה באיטליה. רומנוס שחרר עצמו תחת הבטחה להסכם שלום ומס כבד. אחר שחרורו פנה להשבת הכתר מידיו של מיכאל השביעי, בכור בניו של קונסטנטינוס העשירי. רומנוס נכשל והוכרח לוותר על הכתר. מיכאל התעלם מהחוזה עם אלפ ארסלאן, והאשים את רומנוס בבגידה ואי־כשירות. על רומנוס נגזרה גלות באי פרוטה ועיניו נוקרו; רומנוס מת מהפצעים והזיהום תוך זמן קצר.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: רומנ֫וס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383163705171  GND: 1084587270  LCCN: n82110125  NLG: 77980  VIAF: 464145858107323021971   WorldCat (עם VIAF): 464145858107323021971
הרובע המלכותי של גריניץ'

הרובע המלכותי של גְּרִינִיץ' (באנגלית: Royal Borough of Greenwich, ‏האזנהקובץ:En-uk-LBGreenwich.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הפנימית, בדרום־מזרח העיר לונדון, מדרום לנהר התמזה.
היסטוריה

רובע גריניץ' הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 על ידי איחוד הרובע המטרופוליני של גריניץ', והרובע המטרופוליני של וולוויץ' (למעט אזור צפון וולוויץ' אשר הפך חלק מרובע ניוהאם).
בעת הקמת הרובע הוצע לקרוא לו צ'ארלטון, על שם אחד מהעיירות המרכיבות את הרובע, אולם לבסוף נבחר השם גריניץ'.
עד שנת 2012 נקרא הרובע בשם "רובע גרניץ' של העיר לונדון" (באנגלית: The London Borough of Greenwich). ב-3 בפברואר 2012, לרגל ציון יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה הוענק לרובע תואר "רובע מלכותי".
ברובע גריניץ' נערכו מספר אירועים באולימפיאדת לונדון (2012): בקסרקטיני חיל התותחנים המלכותי נערכו תחרויות הקליעה, בפארק גריניץ' תחרויות הרכיבה על סוסים, וב-O2 ארנה תחרויות התעמלות מכשירים וגמר טורניר הכדורסל.
גאוגרפיה

רובע גריניץ' נמצא דרומית לנהר התמזה, בין דפטופרד לתמזמיד. בשל צורת הנהר המעוקלת, קו החוף של הרובע ארוך ביחס לרבעים אחרים של לונדון. במרחק קצר מחוף הנהר, במרכז הרובע מצוי אזור גבעות הנמתח בין גבעת שוטרז (Shooters Hill) במזרח לאזור בלקהית' במערב (Blackheath). הגבעות משתפלות לעבר חלקו הדרומי של הרובע (אזור אלתם (Eltham)).
אתרים בעלי חשיבות

ברובע נמצא מכללת הצי המלכותי שתוכננה על ידי האדריכל כריסטופר רן (ובה בניין בית המלכה שתוכנן על ידי איניגו ג'ונס), ומצפה הכוכבים המלכותי המהווים אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בשכונת וולוויץ' שברובע שכן מפעל הנשק המלכותי רויאל ארסנל, שאף העניק לסמל הרובע את התותחים המוטענים עליו.
שלטון מקומי

בשנת 2007 נבחר סאג'יד ג'אווייד לראש עירית הרובע, ומייעצת לו מועצה מבצעת בת 10 חברים, כולם ממפלגת הלייבור.
ראש הרובע עומד בראש מועצה בה 51 חברים. כיום למפלגת הלייבור רוב במועצה (36 מושבים), לקונסרבטיבים 13 מושבים ולמפלגה הליברלית הדמוקרטית 2 מושבים. למפלגת הלייבור רוב במועצת הרובע מאז שנת 1971.
חברי המועצה נבחרים מ-17 מחוזות הבחירה שברובע (כל מחוז בוחר 3 חברים למועצה מדי ארבע שנים).
הרובע מחולק לשלושה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי:
אלתם (Eltham)
ארית' ותמסמיד (Erith and Thamesmead) (חלק מרובע בחירה זה מצוי בשטחו של רובע בקסלי)
גריניץ' ווולוויץ' (Greenwich and Woolwich)
בבחירות שנערכו בשנת 2005 זכתה מפלגת הלייבור בשלושת המחוזות.
שלטון מקומי > סמלים

סמל הרובע מכיל שילוב בין סמלי הרובע המטרופוליני של גריניץ' - שעון חול וכוכבים, וסמלי הרובע המטרופוליני של וולוויץ' - שלושה תותחים (המסמלים את מחסני התחמושת המלכותיים שהיו ברובע).
סמלו של ראש העיר - הנלבש מחובר לשרשרת על צווארו הוא "כדור זמן" בדומה לכדור הזמן שעל המצפה המלכותי גריניץ'.
השכלה

ברובע ממוקמים קמפוס אוניברסיטת גריניץ' ומכללת טריניטי למוזיקה.
תחבורה

מספר מנהרות להולכי רגל העוברות מתחת לנהר התמזה מקשרות את הרובע עם איילנד גארנדז שברובע טאוור האמלטס, ועם צפון וולוויץ' שברובע ניוהאם.
מעבורת וולוויץ' מקשרת את כביש A406 (הכביש המעגלי הצפוני של לונדון) עם כביש A205 (הכביש המעגלי הדרומי) העובר דרך הרובע.
שכונות

במרכז הרובע נמצאים הפארק המלכותי של גריניץ' ובסמוך לו הכפר גריניץ' המהווים אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כמו כן, הרובע כולל את השכונות:
אבי ווד (Abbey Wood)
אלת'ם (Eltham)
בלקהית' (Blackheath)
שוטרז היל (Shooter's Hill)
דפטפורד (Deptford)
וולוויץ' (Woolwich)
לואישאם (Lewisham)
לי (Lee)
מוטינגהאם (Mottingham)
סידקאפ (Sidcup)
פלאמסטיד (Plumstead)
צ'ארלנטון (Charlton)
צ'יזלהרסט (Chislehurst)
קידברוק (Kidbrooke)
תמזמיד (Thamesmead)
ערים תאומות

לרובע גריניץ' שלוש ערים תאומות:
גאנה טמה, גאנה
גרמניה רייניקנדורף, ברלין, גרמניה
סלובניה מריבור, סלובניה
ראו גם

גריניץ'
כריסטוף גילווי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1964 (בן 60) מונטריי, צרפת 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנתאון-סורבון 
 פרסים והוקרה:  פרס וובאן (2017)  פרס החוצפה (2014) 
 
כריסטוף גילווי (בצרפתית: Christophe Guilluy; נולד ב-14 באוקטובר 1964) הוא גאוגרף צרפתי, המשמש כפרשן פוליטי-חברתי. התזה של גילווי הובעה בספרו משנת 2016, La France périphérique ("צרפת הפריפריאלית") והפכה למרכזית בשיח מאז מחאת האפודים הצהובים של שלהי 2018.
תולדות חייו

נולד במונרייל שבמחוז אר ולואר ובגר בשכונת בלוויל בפריז. בשנת 1987 סיים תואר שני בגאוגרפיה עירונית בסורבון.
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 עוסק בתחום של גאוגרפיה חברתית המבקשת לבצע סינתזה בין גאוגרפיה לבין סוציולוגיה, פוליטיקה (בפרט, פוליטיקה מוניציפלית) ותרבות. עבודותיו דנות במרחב המטרופולין (העיר הגדולה), הפרברים והמרחב הלא-מטרופוליני, תרבותם, הסוציולוגיה שלהם והמתחים ביניהם והשתקפותם הפוליטית.
התזה של צרפת הפריפריאלית

בספרו La France périphérique, שראה אור ב-2014, הצביע גילווי על הפער החמור בין "שתי צרפת", מחד - צרפת המטרופוליטנית, כלומר זו של הערים הגדולות, פריז, ליון, מרסיי וטולוז, בהן מתגוררת קצת פחות ממחצית האוכולסיה ומנגד - צרפת הפריפריאלית, כלומר עיירות קטנות וערים קטנות ובינוניות בהן מתגוררת מעט יותר מן המחצית השנייה של האוכלוסייה. בעוד החיים בערים הגדולות מאופיינים בנגישות גבוהה לשירותי חינוך, בריאות ורווחה, מן הטובים בעולם, ברמה גבוהה יחסית של תעסוקה (אחוז אבטלה נמוך יחסית) ובתחבורה ציבורית מעולה; הרי שמחוצה להן מתקיימת מציאות שונה לחלוטין בה אחוז האבטלה גבוה ביותר (עד כדי 40%), מתקיימת הגירה שלילית לכיוון המטרופוליטנים המרוקנת את הערים והעיירות (חלקן עתיקות ביותר) מתושביהן בעלי היכולת, הנגישות לשירותי בריאות, חינוך ורווחה נמוכה ורמתם ירודה ומעל הכל - אין שירותי תחבורה ציבורית יעילים. עובדה אחרונה זו מחייבת משק בית בפריפריה להחזיק רכב פרטי אחד לפחות כצורך חיוני (בשל האבטלה, רבים נוסעים שעה ויותר מביתם על מנת לעבוד בעיר אחרת), זאת בעוד שבערים הגדולות אין צורך ברכב פרטי וגם אם כן הרי שלרוב מדובר ברכב חשמלי עירוני קטן.
בנוסף לפערים אלה, הגורמים לכך שהמחייה בפריפריה יקרה יותר ובטוחה פחות מהמצב בערים הגדולות, הרי שגם סדר היום האזרחי שונה. לדברי גילווי, בעוד שב"צרפת המטרופוליטנית" מתהדרים באידאולוגיה פרוגרסיבית "שבעה" (המופנה לאלה שביטחונם הכלכלי מובטח) של הכרה במיעוטים ופליטים, זכויות להט"ב וסביבתנות, קשיי המחייה בפריפריה אינם מאפשרים התחברות לערכים אלה.
בעוד המטרופולינים נהנים מן הגלובליזציה של סחורות וכוח אדם, הרי שהפריפריה אינה נהנית מפירות הגלובליזציה, אך נאלצת לסבול את חוליה כגון אובדן הזהות והפניית העורף לתוצרת מקומית לטובת תוצרת חוץ זולה. חלק מה"פריפריאלים" נופלים לפיכך למלכודת של שנאת זרים וגזענות, כאשר הם רואים כי מהגר או פליט החי בפרברי פריז נהנה מתעסוקה וממערכות בריאות, רווחה וחינוך נגישות, זולות וטובות יותר מאלו של "צרפתי שורשי" החי באלבי או לה רושל, למשל.
באופן דומה הסביר גילווי את הצלחתו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, כמי שפנה אל "אמריקה הפריפריאלית", ערכיה והנושאים החשובים לה (בפרט תעסוקה).
ביקורת

הביקורת העיקרית המופנית אל גילווי היא שהוא מציג תאוריה של נאו-קונסרבטיזם, המבטלת את ערכם של ערכים כגון סביבתנות וזכויות להט"ב ומגדירם כ"ערכים לעשירים", בעוד הם נוגעים לכלל האוכלוסייה וחיוניים לטובתה. יש גם המאשימים אותו במתן מצע אידאולוגי לשנאת הזרים של מפלגת האיחוד הלאומי של מרין לה פן. בנוסף, נמתחה על התזה ביקורת כגסה, לא מדעית ומדויקת מספיק, שטחית ופשטנית.
ספריו

Fractures françaises. Paris, Flammarion – Champs essais, 2000 ISBN 978-2-0812-8961-1 - פרגמנטים צרפתיים (אוסף מאמרים)
La France périphérique: Comment on a sacrifié les classes populaires, Paris, Flammarion 2014 ISBN 978-2-08-131257-9 - צרפת הפריפרית: איך הקרבנו את המעמדות העממיים
Le Crépuscule de la France d’en Haut. Paris, Flammarion, 2016 ISBN 978-2-0813-7534-5 - דמדומי צרפת במבט על
No Society. La fin de la classe moyenne occidentale', Flammarion, 2018 ISBN 978-2-0814-2271-1 - סוף המעמד הבינוני המערבי
הערות שוליים

↑  ר' נתוני Google Trends‏ לשנים 2014-2019
↑  ריאיון עם גילווי מנובמבר 2018
↑  הפילוסופיה שמאחורי המחאה, 7 בדצמבר 2018
↑  C. Guilluy : « Les “gilets jaunes” attestent la révolte de la France périphérique »
↑  כריסטוף גילווי, "Faire passer les classes populaires pour fascisées est très pratique", מגזין lepoint, ‏16 בנובמבר 2016
↑  Olivier Galland, Christophe Guilluy et la France périphérique, telos-eu.com, ‏14 בדצמבר 2016
↑  Samuel Depraz, De la France périphérique à la France des marges : comment rendre leur juste place aux territoires urbains marginalisés ?, hypotheses.org, ‏20 באפריל 2018
↑  Roger Martelli, La gauche dans le piège de Guilluy, regard, ‏21 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400729705171  BIBSYS: 6044114  BnF: cb13599640c (data)  CiNii: DA18761550  GND: 1022808109  ISNI: 0000 0001 0654 2976  LCCN: no2002008634  NKC: osd2010555776  NTA: 424419726  RERO: 02-A011063888  SUDOC: 055283349  VIAF: 51862242   WorldCat (עם VIAF): 51862242
איווה קסידי

| --- | --- |

איווה קסידי כפי שנראית על עטיפת אלבומה Time After Time
 לידה:  2 בפברואר 1963 בית החולים מד-סטאר וושינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בנובמבר 1996 (בגיל 33) בואי, מרילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Eva Marie Cassidy 
 מוקד פעילות:  וושינגטון הבירה
 תקופת הפעילות:  1983–1996 (כ־13 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון בואי, Prince George's Community College 
 סוגה:  ג'אז, בלוז, רית'ם אנד בלוז פולק, גוספל, פופ
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Liaison Eva Music Blix Street Renata
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
איווה מארי קסידי (באנגלית: Eva Marie Cassidy;‏ 2 בפברואר 1963 – 2 בנובמבר 1996) הייתה זמרת אמריקאית אשר עסקה במגוון רחב של סגנונות כגון: ג'אז, בלוז, רית'ם אנד בלוז, פולק, גוספל ופופ.
במהלך חייה, קסידי הייתה לזמרת אנונימית אשר לא זכתה להצלחה רבה, אך התפרסמה ברחבי העולם לאחר מותה. אלבום האוסף שלה, Songbird, אשר יצא לאור בשנת 1998, נכנס היישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונמכר בכמיליון עותקים. קסידי תוארה על ידי העיתון הבריטי הגארדיאן ("The Guardian") כ"אחת מהזמרות הגדולות של דורה", ועל ידי העיתון הבריטי The Daily Telegraph נאמר עליה ש"היא זכתה לקריירה הכי משגשגת שאמן יכול לייחל לעצמו לאחר מותו בתולדות מוזיקת הפופ".
קסידי אשר הייתה חסרת הכשרה מוזיקלית פורמלית, טענה שקיבלה את חוש האלתור שלה מ"להיות מאזינה טובה". בצעירותה נהגה להאזין לזמרים כגון: ארת'ה פרנקלין, ג'יימס בראון, בילי הולידיי, אלה פיצג'רלד והזמרת האהובה עליה מכל, באפי סיינט-מארי. קסידי התמחתה בביצוע גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים ובפרשנות האישית שהיא העניקה להם.
חייה > ילדותה ונעוריה

איווה קסידי הייתה הילדה השלישית מתוך ארבעה (דני, אנט ומרגרט) להורים יו וברברה. אביה של איווה מילא את הבית עם קולות של זמרים כמו פיט סיגר, באפי סיינט-מארי וריי צ'ארלס. מגיל צעיר חשפה את כישרונה במוזיקה ובמלאכה. רבים המזוהים עם קסידי כזמרת, אינם מודעים לאהבתה הראשונה של איווה – אמנות. בגיל שלוש החלה לקשקש ולצבוע יומיום. אפילו אז, ציורי המכחול שלה נחשבו למתקדמים יחסית לגילה. בנוסף, עסקה ביצירת שרשראות חרוזים, דמויות חימר, ואנימציות לסרטים.
בגיל תשע עברה עם משפחתה להתגורר בוושינגטון הבירה, שם אביה לימד אותה לנגן בגיטרה. קסידי נהגה לשיר ולנגן באירועים משפחתיים יחד עם אחיה דני (כינור) ואביה יו (גיטרת בס). בעודנה סטודנטית, נהגה לשיר עם להקה מקומית בשם Stonehenge וזכתה לשבחים רבים. אחרי שסיימה את התיכון החלה ללמוד אמנות, אך במהרה הפסיקה את לימודיה בטענה שזה לא מספק אותה, ועבדה כגננת במשתלה וגם כמציירת על רהיטים בעיר אנאפוליס, מרילנד.
חייה > ההצלחה שלאחר מותה

גרייס גריפית', זמרת פולק סקוטית, מצאה עניין במוזיקה של קסידי ובאמצעות חברת התקליטים בליקס סטריט (Blix Street) הוצא בשנת 1998 Songbird, אוסף שהורכב משלושת אלבומיה הקודמים של קסידי.
בזמן שנוגן שירה Over the Rainbow בתחנת הרדיו של ה-BBC האלבום החל להימכר במהירות ברחבי בריטניה. תוכנית הטלוויזיה הבריטית, Top of the Pops, שידרה את הוידאו קליפ של Over the Rainbow מהופעתה של קסידי בסמטת הבלוז, ומיד החלו קריאות חוזרות ונשנות מצד הצופים לשידורים נוספים של הקליפ. הודות לחשיפה זו, טיפס האלבום Songbird אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונמכר בכיותר ממיליון עותקים ברחבי אנגליה.
בשנת 2000, חברת התקליטים בליקס סטריט הוציאה לאור אלבום נוסף של קסידי, Time After Time, אשר כלל 12 הקלטות קודמות שלא יצאו לאור (שמונה באולפן וארבע בהופעה חיה) שהוכיחו את מספרם המועט של שיריה אשר הופצו.
בהמשך השנה יצא לאור אלבומה No Boundaries. אלבום לא טיפוסי של קסידי בסגנון פופ מודרני ששוחרר על ידי חברת התקליטים רנאטה (Renata) למרות התנגדות נחרצת מצד משפחתה של קסידי. בשנת 2002 בליקס סטריט הוציאו את Imagine, אלבום נוסף של הקלטות מהופעה חיה וגרסאות דמו ישנות של קסידי.
בשנת 2003 יצא אלבום נוסף, American Tune אשר הגיע אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. שום אמן מעולם לא הצליח להגיע לאחר מותו אל ראש מצעד האלבומים הבריטי. באותה שנה יצא לאור הספר Songbird אשר מתאר את חייה ופועלה של קסידי, אשר התבסס על ראיונות עם חברים קרובים ומכרים. המהדורה שהופצה בבריטניה מכרה 100 אלף עותקים. לאחר מכן הופצה מהדורה נוספת של הספר, הפעם לארצות הברית עם פרקים נוספים. בשנת 2004 יצא האוסף, Wonderful World, המכיל שירים מחמשת אלבומיה הקודמים. האלבום לא נחל הצלחה כמו קודמיו.
הוריה של איווה ציינו בראיון אפשרות לצילום סרט על חייה של בתם, בעודם מחפשים שחקנית שתגלם את דמותה. השניים פנו למספר מפיקים עם קלטות שלה בתקווה שאלה יקבלו את ההצעה. בסוף 2007 רכשה חברת ההפקות AIR Productions את הזכויות ליצירת סרט על חיי איווה קסידי בהפקת איימי רדפורד (בתו של רוברט רדפורד), ארווין שפירו וריקי סינגר.
באוגוסט 2008 יצא לאור אלבומה Somewhere. בשונה מאלבומיה הקודמים, אלבום זה הכיל שני שירים שכתבה קסידי בעצמה.
בשנת 2011 יצא לאור אלבומה Simply Eva, אשר הכיל גרסאות אקוסטיות לשירים שנכללו באלבומיה הקודמים של קסידי, וכן גרסת א-קפלה לשיר I Know You by Heart.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
שנה: שם האלבום
1992: The Other Side בשיתוף עם צ'אק בראון
1997: Eva by Heart
1997: Live at Blues Alley
1998: Songbird
2000: Time After Time
2000: No Boundaries
2002: Method Actor
2002: Imagine
2003: American Tune
2004: Wonderful World
2008: Somewhere
2011: Simply Eva
אוקייריאטה אונודואן

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1987 (בן 37) ניוארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  סטודיו ויליאם אספר  תיכון וסט אורנג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוקייריאטה אונודואן (באנגלית: Okieriete Onaodowan; נולד ב-16 באוגוסט 1987) הוא שחקן וזמר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידו הכפול בתור הרקולס מאליגן (אנ')/ ג'יימס מדיסון במחזמר "המילטון" בתיאטרון ברודוויי ובתור הכבאי דין מילר בסדרה הדרמה של ABC, "תחנה 19" (2018–2021).
קורות חיים

אונודואן נולד ב-16 באוגוסט 1987 בניוארק, ניו ג'רזי להורים שהיגרו מניגריה. הוא וחמש אחיותיו גדלו בעיירה הפרברית ווסט אורנג' (אנ'), ניו ג'רזי, שם הוא למד בבית הספר היסודי גרגורי ובחטיבת הביניים רוזוולט ובתיכון ווסט אורנג' (אנ'), וסיים את לימודיו ב-2005.
אונודואן שיחק לזמן קצר כדורגל בבית הספר התיכון, אבל הוא הפסיק לאחר שנפצע במהלך אימון. כתוצאה מהפציעה, הוא החל לחקור את תחום המשחק כפעילות אלטרנטיבית. בזמן שלמד בתיכון, הוא החל להופיע בתיאטרון הנוער של ניו ג'רזי (אנ'). לאחר התיכון, אונודואן התקבל לבית הספר לאמנויות ע"ש מייסון גרוס (אנ') באוניברסיטת ראטגרס; הוא למד שם במשך שנה אחת עד לפרישתו.
קריירה

הוא החל להופיע ב-2009 בתיאטרון במחזות כמו: "רוקי המחזמר", "סיראנו דה ברז'ראק" ו-"American Idiot". הוא שיחק גם במחזמר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812" בתור פייר בזוחוב.
הוא גם הופיע לאורך השנים על המסך במספר סדרות בתפקידים שונים, לרוב משניים. תפקידו הגדול העיקרי היה בתור הרקולס מוליגן / ג'יימס מדיסון בסרט "המילטון" מ-2020 וכן בתור הכבאי דילר מילר בסדרה "תחנה 19", סדרה-בת ל"האנטומיה של גריי". ואולם ב-2021 ביקש לעזוב את הסדרה ודמותו בסדרה נהרגה בתחילת העונה החמישית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | תודה ששיתפתם (אנ') | לו |  |
| 2017 | Person to Person | לסטר |  |
| 2017 | The Super | קאל |  |
| 2020 | המילטון | הרקולס מאליגן (אנ')/ ג'יימס מדיסון |  |
| 2021 | מקום שקט 2 | רוני |  |
| 2021 | Generation Wreck | ברנדון |  |
| 2023 | מעשייה אמריקאית | ואן גו ג'נקינס |  |
| 2024 | Molli and Max in the Future | מובייס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Gravity | סאם | פרק: "Old People Creep Me Out" |
| 2012 | NYC 22 | אנטון בארק | פרק: "Turf War" |
| 2014 | שוטרים בדם | דיימון ויליאמס | פרק: "Forgive and Forget" |
| 2016 | בולרז | אנתוני | 2 פרקים |
| 2016 | חוק וסדר: מדור מיוחד | קאש לואיס | פרק: "Broken Rhymes" |
| 2017 | בנות | ראניד | פרק: "Painful Evacuation" |
| 2017 | גט-דאון (אנ') | אפריקה במבטה (אנ') | 3 פרקים |
| 2017 | לא יכולה בלי זה (אנ') | סליק ווילי | פרק: "#DaJumpoff (DOCTRINE)" |
| 2018–2021 | האנטומיה של גריי | דין מילר | 5 פרקים |
| 2018–2024 | תחנה 19 | דין מילר | תפקיד ראשי (עונות 4-1) תפקיד חוזר (עונה 5); 64 פרקים |
| 2019 | בוג'ק הורסמן | מייק | דיבוב; פרק: "The Kidney Stays in the Picture" |
| 2020 | ריחוק חברתי (אנ') | רג'י | פרק: "Delete All Future Events" |
| 2020–2021 | רובוט צ'יקן | אברהם לינקולן / מלך הלילה / גרים ריפר | דיבוב; 2 פרקים |
| 2021 | טוקה וברטי (אנ') | טימבורין טוקאן | דיבוב; 2 פרקים |
| 2022 | מיליארדים | לאון שראלד | פרק: "Hostis Humani Generis" |
| 2022 | עולם היורה: מחנה הקרטיקון | מר גולד | דיבוב; 2 פרקים |
| 2023 | ג'ק ראיין | אדבאיו אוסוג'י | 6 פרקים |
| 2023 | Scavengers Reign | מפקד צי | דיבוב; פרק: "The Signal" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | The Shipment | עומאר / מייקל | The Kitchen (מנהטן, ניו יורק) |
| 2010 | The Last Days of Judas Iscariot | פונטיוס פילאטוס | אוף ברודוויי |
| 2010 | Neighbors | סאמבו קרואו | אוף ברודוויי |
| 2010 | Langston in Harlem | בלדר קובני | אוף ברודוויי |
| 2010–2011 | הפקר (אנ') | סימון | Huntington Theatre Company (בוסטון, מסצ'וסטס) La Jolla Playhouse (אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו) Berkeley Repertory Theatre (ברקלי, קליפורניה) |
| 2011 | אמריקן אידיוט (אנ') | חבר אנסמבל | סיבוב הופעות לאומי בארצות הברית |
| 2012 | סיראנו דה ברז'ראק | קונדיטור / צוער / זקיף | תיאטרון אמריקן איירליינס (אנ'), ברודוויי |
| 2013 | The Brother/Sister Plays | אושוסי סייז | תיאטרון אולד גלוב (אנ')  (סן דייגו, קליפורניה) |
| 2013 | Luce | לוקה | אוף ברודוויי |
| 2014 | רוקי המחזמר | דיפר ריילי | תיאטרון ווינטר גרדן (אנ'), ברודוויי |
| 2014 | המילטון | הרקולס מאליגן (אנ')/ ג'יימס מדיסון | The 52nd Street Project, Workshop |
| 2014 | The Royale | פיש | תיאטרון אולד גלוב (אנ') (סן דייגו, קליפורניה) |
| 2015–2016 | המילטון | הרקולס מאליגן (אנ')/ ג'יימס מדיסון | תיאטרון ריצ'רד רוג'רס (אנ'), ברודוויי |
| 2017 | נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 | פייר בזוחוב (אנ') | תיאטרון אימפריאל (אנ'), ברודוויי |
| 2023 | בית בובות | נילס קרוגסטאד | תיאטרון הדסון (אנ'), ברודוויי |