stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Almas del Silencio
הערות שוליים

↑  ריקי מרטין במצעד Top Latin Albums, באתר בילבורד
↑  ריקי מרטין במצעד Latin Pop Albums, באתר בילבורד
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 2006-11-04. (באנגלית)
| ריקי מרטין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Ricky Martin (1991)‏ • Me Amarás‏ • A Medio Vivir‏ • Vuelve‏ • Ricky Martin (1999)‏ • Sound Loaded‏ • Almas del Silencio‏ • Life‏ • Música + Alma + Sexo‏ • A Quien Quiera Escuchar |  |
| מיני-אלבומים | Pausa |  |
| אוספים | La Historia‏ • The Best of Ricky Martin • 17‏ • Greatest Hits‏ • Playlist: The Very Best of Ricky Martin‏ • Greatest Hits: Souvenir Edition‏ • Esencial |  |
| אלבומי לייב | MTV Unplugged‏ • Ricky Martin... Live Black & White Tour |  |
| אלבומי וידאו | The Ricky Martin Video Collection‏ • One Night Only‏ • La Historia‏ • Europa: European Tour‏ • MTV Unplugged‏ • Ricky Martin... Live Black & White Tour • 17 |  |
| סיבובי הופעות | Livin' la Vida Loca Tour‏ • One Night Only with Ricky Martin‏ • Black and White Tour‏ • Música + Alma + Sexo World Tour‏ • Ricky Martin Live‏ • One World Tour‏ • All In‏ • Movimiento Tour‏ • Enrique Iglesias and Ricky Martin Live in Concert |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 48a0169e-bcb6-3cdc-8f6c-9b6db4e21752
Alma Caribeña

Alma Caribeña (בעברית: נשמה קריבית) (נכתב גם כ-Alma Caribeña ~ Caribbean Soul) הוא אלבומה ה-9 ואלבומה השלישי בספרדית של הזמרת גלוריה אסטפן, אשר יצא ב-23 במאי 2000 על ידי אפיק רקורדס.
הצלחה

האלבום זיכה את אסטפן בפרס הגראמי השלישי שלה בקטגוריית: "האלבום הטרופי המסורתי הטוב ביותר". בנוסף הקליפ לשיר “No Me Dejes de Querer” זיכה את אסטפן ואת בעלה אשר ביים את הקליפ בפרס גראמי לטיני בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר". בנוסף האלבום גם זכה בפרס בילבורד לטיני בקטגוריית "האלבום הטרופי/סלסה הטוב ביותר".
האלבום מכר מיליון וחצי עותקים בכל העולם. בארצות הברית מכר כשליש מהם ובכך היה זכאי למעמד אלבום זהב. גם בספרד האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה כפולה ובארגנטינה ששם הגיע למעמד פלטינה. במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד האלבום דורג במקום הראשון.
רשימת רצועות

| Alma Caribeña> מס' | Alma Caribeña> שם | Alma Caribeña> משך | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  | Alma Caribeña>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Por Un Beso  | 5:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Punto De Referencia  | 4:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Dame Otra Oportunidad  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Como Me Duele Perderte  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Te Tengo A Tí  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tres Gotas De Agua Bendita (דואט עם סליה קרוז)   | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Nuestra Felicidad  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | La Flor y Tu Amor  | 4:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Me Voy  | 5:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Sólo Por Tu Amor  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Tengo Que Decirte Algo (דואט עם חוזה פליסיאנו)   | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | No Me Dejes de Querer  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | No Me Dejes de Querer (גרסת רדיו)   | 4:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:44 |  |  |  |  |  |  |  |
Allow Me to Reintroduce Myself

Allow Me to Reintroduce Myself הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת השוודית זארה לארסון. המיני-אלבום יצא לאור ב-5 ביולי 2013 על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ו-TEN מיוזיק גרופ.
רקע והפקה

השיר "She's Not Me" מתוך המיני-אלבום קיבל את תואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות השוודי על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים במדינה.
רשימת רצועות

| Allow Me to Reintroduce Myself> מס' | Allow Me to Reintroduce Myself> שם | Allow Me to Reintroduce Myself> משך | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  | Allow Me to Reintroduce Myself>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | DarkSide  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Love Again  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | She's Not Me (Pt. 1)   | 2:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | She's Not Me (Pt. 2)   | 2:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Cash Me Out  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 15:51 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

1 2  Allow Me to Reintroduce Myself, Discogs (באנגלית)
↑  Välkommen till Grammotex!, www.grammotex.se
| זארה לארסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | 1 • So Good • Poster Girl • Venus |  |
| מיני-אלבומים | Introducing • Allow Me to Reintroduce Myself • Uncover • The Remixes EP • Honor the Light |  |
| סינגלים | "Uncover" • "She's Not Me" • "Bad Boys" • "Carry You Home" • "Rooftop" • "Weak Heart" • "Lush Life" • "Never Forget You" • "Ain't My Fault" • "I Would Like" • "So Good" • "Don't Let Me Be Yours" • "Only You" • "Ruin My Life" • "Don't Worry Bout Me" • "A Brand New Day" • "All the Time" • "Like It Is" • "Love Me Land" • "Wow" • "Talk About Love" • "Can't Tame Her" • "End of Time" • "On My Love" |  |
| שירי פסקול | "Invisible" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Girls Like" • "This One's for You" • "Symphony" • "Holding Out for You" • "Now You're Gone" • "Words" |  |
| שירים אחרים | "Under My Shades" • "Säg mig var du står" |  |
| סיבובי הופעות | So Good World Tour • Don't Worry Bout Me Tour • Poster Girl Tour • Venus Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 70c483c1-f2b9-44be-b81b-6f5b2d7f2e6e
Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי"ב 1127

ויליאם ארנסט, דוכס סקסה-ויימאר
Alles mit Gott und nichts ohn' ihn (בעברית: הכל עם אלוהים ומאום בלעדו) רי"ב 1127, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא ביצע את היצירה באוקטובר 1713 לכבוד יום הולדתו ה-52 של פטרונו, ויליאם ארנסט, דוכס סקסה-ויימאר (אנ').
הקנטטה לא הייתה ידועה עד מאי 2005, אז גילה אותה החוקר מיכאל מול (Michael Maul) במסגרת עבודתו במוסד "ארכיב באך" החוקר את חייו ועבודתו של באך. הפעם הקודמת שנמצאה יצירה לא ידועה של באך, הייתה 70 שנים קודם לכן, ב-1935.
היסטוריה ומילים

ב-1708 מינה הדוכס את באך לתפקיד נגן עוגב ומנהל הקונצרטים בבית התפילה הדוכסי בוויימאר. המוטו של הדוכס היה המשפט בלטינית Omnia cum Deo et nihil sine eo. התאולוג יוהאן אנטון מיליוס (Johann Anton Mylius) תרגם אותו  לגרמנית, וכתב טקסט שמבוסס עליו ומהלל את הדוכס. הקנטטה מורכבת משנים-עשר חלקים, כאשר כל אחד מהם נפתח במוטו. הוא שילב כאקרוסטיכון את שמו של הדוכס שמורכב מהאות הראשונה של המילה השלישית בשורה השנייה של כל חלק.
דפי הפרטיטורה נמצאו בספריית הדוכסית אנה אמליה בויימאר.
מבנה והרכב מבצע

הקנטטה היא למעשה אריה לסופרן שמלווה בשני כינורות, ויולה, צ'לו ובאסו קונטינואו. המוזיקה פשוטה וחוזרת על עצמה במבנה סטרופי.
הקלטות

זמן קצר לאחר גילויה החלו מנצחים לבצע הקלטות שלה, בהם ג'ון אליוט גרדינר וטון קופמן.
הערות שוליים

↑  Fred Child, Unknown Bach Aria Discovered in Germany, באתר NPR, ‏9 ביוני 2005 (באנגלית)
1 2  Researchers find Bach’s oldest manuscripts, באתר today.com, ‏31 באוגוסט 2006 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15078032v (data)  GND: 300826613  LCCN: no2005117863  MusicBrainz work: bf1ed84e-19db-4832-a85e-520246990212  SELIBR: 280889  VIAF: 174849131   WorldCat (עם VIAF): 174849131
1957 בגרמניה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1956   1955  1954 |  דגל גרמניה | 1957  בגרמניה |  »»»  1958   1959   1960 |
כל ערכי השנים בגרמניה • אירועים בולטים בעולם ב-1957 פורטל גרמניה • לוח שנה של שנת 1957
1957 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 86 שנות לאום.
הנהגה

נשיא גרמניה: תיאודור הויס
קנצלר גרמניה: קונראד אדנאואר
אירועים

1 בינואר - חבל הסאר הופכת למדינה העשירית בגרמניה המערבית
15 בספטמבר - נערכות הבחירות הפדרליות בגרמניה המערבית
21 בספטמבר - ספינת המטען הגרמנית פמיר טובעת באיים האזוריים בשל ציקלון. 6 בלבד מתוך 86 אנשי הצוות ניצלו.
נולדו

18 בפברואר - מריטה קוך, אתלטית גרמנית.
8 במרץ - אקסל א. ובר, כלכלן, פרופסור ובנקאי גרמני.
10 במרץ - הנס-פיטר פרידריך, פוליטיקאי גרמני.
18 במאי - פרנק פלסברג, עיתונאי גרמני.
17 ביוני - יואכים קרול, שחקן גרמני.
12 ביולי - גץ אלסמן, מנחה ומוזיקאי גרמני.
18 באוגוסט - הראלד שמידט, שחקן, סופר, קומיקאי ובדרן גרמני.
26 באוגוסט - כריסטיאן שמידט, פוליטיקאי גרמני.
27 באוגוסט - ברנרד לנגר, שחקן גולף גרמני.
26 בנובמבר - מתיאס רים, זמר גרמני.
12 בספטמבר - הנס צימר, מלחין גרמני.
21 באוקטובר - וולפגנג קטרלה, פיזיקאי גרמני.
10 בנובמבר - אינגו מצמאכר, מנצח גרמני.
8 בדצמבר - הנלורה אנקה, שחיין גרמני.
12 בדצמבר - טום גרהרד, שחקן וקומיקאי גרמני.
נפטרו

22 בינואר - קלייר ולדוף, זמרת גרמנית (נולדה בשנת 1884).
14 בפברואר - אריך פונטו, שחקן גרמני (נולד ב-1884).
21 ביוני - יוהנס שטארק, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1874).
26 ביוני - אלפרד דובלין, סופר ומסאי (נולד ב-1878)
5 באוגוסט - היינריך אוטו וילנד, כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1927 (נולד ב-1877).
28 באוקטובר - ארנסט גראפנברג, רופא ומדען (נולד ב-1881)
1957 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1956   1955  1954 |  דגל ארצות הברית | 1957  בארצות הברית |  »»»  1958   1959   1960 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1957 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1957
1957 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 181 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: דווייט אייזנהאואר (המפלגה הרפובליקנית)
סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (המפלגה הרפובליקנית)
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 בינואר – השעון החשמלי הראשון מוצג על ידי חברת השעונים המילטון
13 בינואר – ייצור הפריזבי הראשון
23 בינואר – לואיס מארדן, איש החברה הגאוגרפית האמריקאית, מוצא את שרידי הבאונטי
27 ביוני – סערת ההוריקן "אודרי" הורגת 500 בני אדם בלואיזיאנה וטקסס
4 בספטמבר – משבר ליטל רוק במסגרת המאבק לזכויות האזרח בארצות הברית: מושל ארקנסו, אורוול פובוס, קורא למשמר הלאומי של ארקנסו לחסום את דרכם של תלמידים שחורים המבקשים להירשם לתיכון בליטל רוק.
27 ביוני: סערת ההוריקן "אודרי" הורגת 500 בני אדם בלואיזיאנה וטקסס
נולדו

17 בינואר – סטיב הארווי, קומיקאי, מנחה טלוויזיה ושחקן אמריקאי
21 בינואר – ג'ינה דייוויס, שחקנית קולנוע אמריקאית
27 בינואר – פרנק מילר, אמן קומיקס אמריקאי
28 בפברואר – ג'ון טורטורו, שחקן אמריקאי
12 במרץ – מרלון ג'קסון, זמר אמריקאי
20 במרץ – ספייק לי, במאי קולנוע
9 באוגוסט – מלאני גריפית', שחקנית קולנוע אמריקאית
18 באוגוסט – דניס לירי, שחקן אמריקאי
1 בספטמבר – גלוריה אסטפן, זמרת אמריקאית
21 בספטמבר – איתן כהן, יוצר קולנוע אמריקאי
5 באוקטובר – ברני מק, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2008)
9 בדצמבר – דוני אוסמונד, שחקן אמריקאי
13 בדצמבר – סטיב בושמי, שחקן אמריקאי
21 בדצמבר – ריי רומנו, שחקן וקומיקאי אמריקאי
נפטרו

14 בינואר – המפרי בוגרט, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1899)
20 בינואר – ג'יימס קונולי, האלוף האולימפי הראשון בתקופה המודרנית (נולד ב-1868)
8 בפברואר – ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי (נולד ב-1903)
10 בפברואר – לורה אינגלס וילדר, סופרת ילדים אמריקאית (נולדה ב-1867)
18 בפברואר – הנרי נוריס ראסל, אסטרונום, ממפתחי דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל (נולד ב-1877)
23 בפברואר – סטן לורל, שחקן וקומיקאי מהצמד "לורל והארדי" (נולד ב-1890)
11 במרץ – ריצ'רד בירד, חוקר ארצות אמריקאי (נולד ב-1888)
2 במאי – ג'וזף מקארתי, סנטור אמריקאי (נולד ב-1908)
16 במאי – אליוט נס, איש חוק אמריקאי, עצר את אל קפונה (נולד ב-1903)
7 באוגוסט – אוליבר הארדי מצמד הקומיקאים הידועים בשם "השמן והרזה" (נולד ב-1892)
המפרי בוגרט
תיאודור קולאק

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1818 קרוטושין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1 במרץ 1882 (בגיל 63) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 סוגה:  המוזיקה הקלאסית בתקופה הרומנטית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  פרנץ קולאק 
 
תיאודור קולאק (בגרמנית: Theodor Kullak;‏ 12 בספטמבר 1818, קרוטושין‏ – 1 במרץ 1882, ברלין.) היה פסנתרן, מלחין ומורה גרמני.
ביוגרפיה

קולאק נולד בקרוטושין, שנמצאת באזור שהיה אז חלק מפרוסיה. הוא החל בלימודי פסנתר כתלמידו של אלברכט אגטה (Albrecht Agthe (אנ')) בפוזן. בגיל 8 הגיע לרמה מספיק גבוהה כדי לעורר עניין אצל הנסיך אנטון רדזיוויל (Antoni Henryk Radziwiłł (אנ')). היכולת שלו מגיל כה צעיר למשוך את תשומת לבם של אנשי אצולה כדי שיהיו פטרונים שלו שימשה אותו במשך שנים רבות גם מאוחר יותר. בשנת 1829 הנסיך השתמש בהשפעתו כדי לארגן קונצרט בחצר מלך פרוסיה בברלין. קולאק הופיע עם זמרת הסופרן הנרייטה זונטג (Henriette Sontag (אנ')). המלך פרידריך וילהלם הרביעי, שהיה בדרך כלל מאופק, כל כך נהנה מהקונצרט, שהוא העניק לקולאק הצעיר שלושים מטבעות זהב. שישה שבועות בברלין היו ממש הרפתקה. עלה עליהם קונצרט בברסלאו שזכה למחיאות כפיים סוערות למדי. הנסיך רדזיוויל דאג לאחר מכן להשכלה הכללית של קולאק ומימן את שכר הלימוד שלו בבית ספר בצילישאו (גרמנית: Züllichau, כיום סולחוב Sulechów (אנ') בפולין).
בסופו של דבר קולאק איבד את הפטרונות של רדזיוויל, ומגיל שלוש עשרה עד גיל שמונה עשרה הייתה לו רק מדי פעם גישה לפסנתר. בגיל תשע עשרה, לבקשת אביו, הוא בחר מקצוע והחל ללמוד רפואה בברלין. חבר חדש מהאצולה, אייגנהיים, שילם לו מלגה קטנה אשר אפשרה לו ללמוד מוזיקה אצל זיגפריד דן (Siegfried Dehn (אנ')) וא' א' טאוברט (E. E. Taubert). אייגנהיים גם סייע לו בהשגת כמה תלמידים בעלי מעמד. הרפואה לא הייתה קרובה ללבו של קולאק. המוזיקה משכה אותו יותר. בשנת 1842 גברת פון מאסוס (von Massows) התערבה למענו במקומות הנכונים, ופרידריך וילהלם הרביעי הקציב לקולאק 400 טאלר, במיוחד עבור לימודי פסנתר.
קריירה מוזיקלית

קולאק בן ה-24 בחר בהשכלה וינאית. קארל צ'רני לקח על עצמו בשמחה את לימודי הפסנתר של קולאק, ואוטו ניקולאי וסימון שכטר (Simon Sechter (אנ')) לקחו על עצמם את הצד התאורטי. לפרנץ ליסט ולאדולף פון הנסלט (Adolf von Henselt (אנ')), שאותם העריץ, הייתה גם כן השפעה עליו. קולאק ניגן קצת באוסטריה באותה שנה, אך בשנת 1843 חזר לברלין, שם דאגה לו העלמה פון הלוויג (Fraulein von Hellwig) למשרת המורה לפסנתר של הנסיכה אנה, בתו של הנסיך קארל. זו הייתה רק ההתחלה. נראה שכתוצאה מכך קולאק נעשה מומחה בהוראה לנסיכים ולנסיכות של בית המלוכה וגם לילדיהם של משפחות רבות מהמעמד הגבוה, שנהיו מודעות לכישורים המקצועיים המעולים שלו, לקשריו, וככל הנראה לנימוסיו, שהיו ללא דופי.
בשנת 1844 ייסד קולק את אגודת המוזיקאים Tonkünstler-Verein בברלין ועמד בראשה במשך שנים רבות. שנתיים לאחר מכן, בגיל עשרים ושמונה, הוא היה הפסנתרן של חצר המלוכה הפרוסי, וארבע שנים לאחר מכן ייסד את בית הספר למוזיקה Berliner Musikschule (ידוע גם כ"מכון קולאק") בשיתוף עם יוליוס שטרן ואדולף ברנהרד מרקס (Adolf Bernhard Marx (אנ')) אולם בשל חילוקי דעות שהתגלעו בחמש השנים הבאות, קולאק פרש מהמכון שלו, שלאחר מכן נעשה מוכר כקונסרבטוריון שטרן, עם הנס פון בילוב כמנהל.
בשנת 1855 הקים קולאק בית ספר חדש, "האקדמיה החדשה לאומנות המוזיקה" (Neue Akademie der Tonkunst), שהצליחה לאורך זמן, וכונתה בחיבה "האקדמיה של קולאק". בית ספר זה התמחה בהכשרת פסנתרנים והיה בית הספר הפרטי למוזיקה הגדול ביותר בכל גרמניה. במלאת לבית הספר הזה עשרים וחמש שנים, הוא התהדר במאה מורים ובאלף ומאה תלמידים. קולאק קיבל תואר פרופסור בשנת 1861 והוא גם נבחר לחבר כבוד באקדמיה המלכותית למוזיקה בפירנצה. הוא זכה להוקרה בדרכים רבות נוספות.
בנו פרנץ (גר') (‏1913-1844) קיבל את החינוך המוזיקלי שלו באקדמיה של אביו. הוא למד אצל קארל והלה (Karl Wehle) ואצל הנרי ליטולף בפריז, אבל נטש את הקריירה שלו כנגן בקונצרטים בגלל מחלת עצבים. במקום זאת לימד באקדמיה של אביו, שם הוא ירש את תפקידו של אביו עם מות האב בשנת 1882.
קולאק כתב כמות גדולה של חומרים ללימוד נגינה בפסנתר. "בית הספר לנגינת אוקטבות" (Die Schule des Oktavenspiels) פורסם בשנת 1848 ויצא לאור בשנת 1877. חיבור זה ידוע במיוחד. יצירות אחרות שהלחין, ובכלל זה הקונצ'רטו לפסנתר בדו מינור ושתי סונאטות, מנוגנות כיום לעיתים רחוקות מאוד.
תיאודור קולאק ערך את המהדורה ה-13 של היצירות לפסנתר של פרדריק שופן שהוצאה לאור על ידי שלזינגר (Adolf Martin Schlesinger (אנ')). למהדורה זאת הוסיף קולאק הערות והיא הוצאה לאור שוב בשיתוף עם ג' שירמר בע"מ ‏(.G. Schirmer Inc) ואחרים במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19. (מהדורה מלאה זו זמינה ב-IMSLP). הוא ערך גם את כל היצירות לפסנתר של פליקס מנדלסון, כולל שירים ללא מילים. עבודה זו הוצאה לאור על ידי סי. אף. פיטרס (C. F. Peters (אנ')).
בין תלמידיו הרבים של קולאק היו אוגוסט ארנולד (August Arnold), אלפרד גרינפלד, היינריך הופמן, אלכסנדר אילינסקי (Alexander Ilyinsky (אנ')), מוריץ מושקובסקי, סילאס גמליאל פראט (Silas Gamaliel Pratt (אנ')), יוליוס רויבקה, ניקולאי רובינשטיין, קסאפר שארוונקה, אוטו בנדיקס (Otto Bendix), האנס בישוף (Hans Bischoff (אנ')), איימי פיי (Amy Fay (אנ')) וג'יימס קוואסט (James Kwast (אנ')). פסנתרן ומלחין בוהמי מפורסם, פרנץ בנדל (Franz Bendel (אנ')) לימד באקדמיה.
יצירותיו > מוזיקה תזמורתית

קונצ'רטו לפסנתר בדו מינור, אופוס 55 (פסנתר ותזמורת) (הולחן בסביבות 1850)
יצירותיו > מוזיקה קאמרית

אנדנטה (אנ') לכינור ולפסנתר, אופוס 70
שלישיית (אנ') פסנתר בסולם מי, אופוס 77
יצירותיו > לידר

4 שירים, אופוס 1
דיסקוגרפיה

קולאק, תיאודור: קונצ'רטו לפסנתר בדו מינור, אופוס 55 (היפריון רקורדס (אנ') ‏1999, סדרת "הקונצ'רטו הרומנטי לפסנתר" תקליטור 21. פסנתר: פירס ליין (אנ'). התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC בגלאזגו)
הערות שוליים

↑  כיום בפולין; גרמנית: Krotoschin; פולנית: Krotoszyn)
↑  "Theodor Kullak". ‏ בסיס נתונים של מלחינים קלאסיים (באנגלית)
↑  Sir George Grove (1880). A Dictionary of Music and Musicians. London: Macmillan and Co. p. 76. Retrieved 11 July 2016.
↑  George Charles Ashton Jonson (1905). A Handbook to Chopin's Works. New York: Doubleday, Page & Co. p. 33. Retrieved 11 July 2016.
↑  ‏The Brooklyn Daily Eagle Educational Section, 1913. p. 36
↑  על תלמידים אלה ותלמידים נוספים ראה ברשימת תלמידי מוזיקה לפי מורים - מהאות K עד האות M.
1 2  מאת קרל מריה פון ובר.
↑  מאת גאטנו דוניצטי.
↑  מאת לואי שפור.
1 2 3  אופרה מאת ג'אקומו מאיירבר.
↑  אופרה מאת גאטנו דוניצטי.
↑  אופרה מאת ז'אן פרנסואה לסואר.
↑  המוזיקה של ז'אק פרומנטל הלוי.
↑  ליין, פירס (אנ') ‏(1999). ‏דריישוק (אנ') וקולאק: קונצ'רטים לפסנתר ‏(CD). היפריון רקורדס (אנ'). ‏CDA67086. הובא: 12.07.2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264052705171  PLWABN: 9810571219205606  BNE: XX1734588  BnF: cb147942725 (data)  GND: 116607157  ISNI: 0000 0001 0872 698X  LCCN: nr88002873  MusicBrainz: 1a27c198-25b8-4ea1-bc55-633e6cdfc3c7  NKC: ola2004235620  NTA: 089382854  SNAC: w6w386mh  SUDOC: 124316808  Trove: 1224073  VIAF: 15036522   WorldCat (עם VIAF): 15036522
1957 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1956   1955  1954 |  דגל צרפת | 1957  בצרפת |  »»»  1958   1959   1960 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1957 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1957
שנת 1957 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 970 שנות לאום. במהלך השנה נלחמה צרפת באלג'יריה ונחשפו מחדלים הומניטריים רבים.
מנהיגים

רנה קוטי - נשיא צרפת.
גי מולה - ראש ממשלת צרפת (עד מאי).
מוריס בורז'ס-מונורי - ראש ממשלת צרפת (ממאי ואילך).
אירועים

4 בפברואר – צרפת אוסרת על האו"ם להתערב במלחמת העצמאות של אלג'יריה.
20 במרץ – התקשורת חושפת כי צרפת מענה שבויים ואסירים אלג'יראים.
25 במרץ – הקמת הקהילה הכלכלית האירופית, אמנת רומא.
נולדו

12 במרץ – פטריק בטיסטון, כדורגלן עבר צרפתי.
19 במרץ – ואלרי קונסן, שחקנית צרפתייה. (נפטרה ב-1989)
18 באוגוסט – קרול בוקה, שחקנית ודוגמנית צרפתייה.
נפטרו

(קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957)
23 באוקטובר – כריסטיאן דיור, מעצב אופנה צרפתי.
4 בנובמבר – ז'וזף קנטלוב, מוזיקולוג ומלחין צרפתי.
1935 בארץ ישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««   1934  1933 1932 | 1935  בארץ ישראל |  »»»  1936   1937   1938 |  |
 כל ערכי השנים בארץ ישראל  כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל  אירועים בולטים בעולם ב-1935 פורטל היישוב • לוח שנה של שנת 1935
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1935 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה

שלטון המנדט
הנציב העליון – סר ארתור ווקופ
הנהגת היישוב
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בקונגרס הציוני העולמי ה-19 נבחרו לתפקידים הבאים:
ד"ר חיים ויצמן לתפקיד נשיא ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית.
דוד בן-גוריון יו"ר הנהלת הסוכנות היהודית.
נשיא הוועד הפועל הציוני – מנחם אוסישקין.
משה שרת נבחר לראש המחלקה המדינית (תיק החוץ).
אליעזר קפלן לגזבר (תיק האוצר).
חיים משה שפירא ו-אליהו דובקין – מחלקת העלייה.
בשנת 1935 הגיעה העלייה היהודית לארץ ישראל לשיא חסר-תקדים: 65,000 נפש. דוד בן-גוריון טען בשל כך בנאום בתל אביב ב-23 ביולי אותה שנה, כי שנת 1935 היא "תאריך שלישי גדול בציונות", לאחר 1897 ו-1917.
שיעור היהודים מכלל האוכלוסייה בארץ ישראל עמד על כ-30%.
אירועים בולטים

4 בינואר – הבריטים משיקים את צינור הנפט מוסול-חיפה, צינור נפט מרכזי הוביל נפט גולמי משדות הנפט של כירכוכ שבצפון עיראק, דרך ירדן והגיע עד לנמל חיפה. אורך הצינור היה כ-942 ק"מ. הנפט שהגיע לחיפה זוקק בבתי הזיקוק בחיפה, נאגר במכלים, ומהם הוזרם למכליות שהובילו אותו לאירופה.
27 במרץ – משפחת חוסייני ותומכיה מייסדים את המפלגה הערבית הפלסטינית בראשות ג'מאל אל-חוסייני.
2 באפריל – נפתחים אירועי המכביה השנייה, אחת משתי "מכביות העלייה".
7 בנובמבר – משה רוזנפלד, שוטר במשטרה הבריטית בארץ ישראל נרצח בידי כנופיית עז א-דין אל-קסאם.
20 בנובמבר – שייח' עז א-דין אל-קסאם, מטיף מוסלמי אשר הקים מספר ארגונים אלימים שתקפו ורצחו יהודים, נהרג במהלך קרב יריות עם כוחות משטרה בריטים ליד ג'נין. מותו והלווייתו של אל-קסאם היו לאירועים מכוננים ומעצבים בהלך-הרוח של ערביי ארץ ישראל, ותרמו להקצנה הגוברת בקרב ציבור זה.
אירועים בולטים > התיישבות

2 בינואר – העלייה לקרקע של קיבוץ שער העמקים
10 בפברואר – יסוד נהריה
נולדו

18 בינואר – גד יעקבי, שר וחבר הכנסת מטעם המערך, שגריר ישראל באומות המאוחדות (נפטר ב-2007)
22 בינואר – לאה נאור, סופרת ישראלית
17 בפברואר – אורי אילן, חייל צה"ל שהתאבד בשבי הסורי (נפטר ב-1955)
26 במרץ – מחמוד עבאס ("אבו מאזן"), נשיא הרשות הפלסטינית
2 באפריל – אוריאל לין, עורך דין, חבר הכנסת מטעם המפלגה הליברלית, נשיא איגוד לשכות המסחר
15 ביוני – שמעון אבן, מחלוצי מדעי המחשב בישראל (נפטר ב-2004)
13 ביולי – דן אלמגור, מהיוצרים הבולטים בתחום הזמר העברי והמחזאות הישראלית
9 בספטמבר – חיים טופול, שחקן ישראלי (נפטר ב-2023)
20 בספטמבר – מנחם ברינקר, חוקר ספרות ישראלי (נפטר ב-2016)
1 בנובמבר – אדוארד סעיד, אינטלקטואל ומבקר ספרותי פלסטיני (נפטר ב-2003)
4 בנובמבר – אורי זוהר, רב. לשעבר בדרן, במאי קולנוע ושחקן ישראלי שחזר בתשובה (נפטר ב-2022)
5 בנובמבר – נורית גוברין, חוקרת ספרות עברית
14 בנובמבר – חוסיין אבן טלאל, מלך ירדן בשנים 1952–1999 (נפטר ב-1999)
15 בדצמבר – עדנאן בדראן, ראש ממשלת ירדן
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
(קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1935)
1 בספטמבר – אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי של ארץ ישראל (נולד ב-1865)
20 בנובמבר – עז א-דין אל-קסאם, חכם דת מוסלמי סורי (נולד ב-1882)
הערות שוליים

↑  חיים ויצמן, ציר הזמן, באתר יד חיים ויצמן
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א', פרק ט"ז, עמ' 335
↑  חגי צורף וימימה רוזנטל, זלמן שזר: הנשיא השלישי, עמ' 194, בהוצאת גנזך המדינה, ישראל תשס"ח-2008
אברהם יצחק הכהן קוק
Almost Cut My Hair

| --- | --- |
 סינגל בביצוע Crosby, Stills & Nash
 מתוך האלבום Déjà Vu"(אנ')
 יצא לאור:  11 במרץ 1970
 תאריך הקלטה:  9 בינואר 1970
 סוגה:  רוק 
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  4:29
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס
 כתיבה:  דייוויד קרוסבי
 לחן:  דייוויד קרוסבי
 
" Almost Cut My Hair " (בעברית: "כמעט גזרתי את שערי") הוא שיר של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, שיצא במקור באלבום "Déjà Vu"(אנ') של הלהקה משנת 1970. הוא הוקלט באולפני וולי היידר שבסן פרנסיסקו ב-9 בינואר 1970. השיר נחשב לאחד משירי הלהקה החשובים.
רקע

השיר מתאר דילמה אמיתית שעימה התמודדו היפים רבים: האם לקצר את שערם לאורך פרקטי יותר, או להשאיר אותו ארוך כסמל למרד. הוא נכתב על ידי דייוויד קרוסבי, וכולל שירת סולו של קרוסבי, כאשר שאר חברי הלהקה מצטרפים רק בנגינה ולא בליווי קולי הרמוני, כפי שנהגו ברבים משיריה האחרים של הלהקה דבר שהיווה את אחד ממאפייניה הבולטים של הרביעייה. בניגוד לרוב הרצועות ב-"Deja Vu", הרביעייה ונגני האולפן שלה, דאלאס טיילור (תופים) וגרג ריבס (בס), הקליטו את השיר כשכולם באותו מקום ובאותו זמן.
למרות שהרעיון של שיער ארוך כ"דגל פריקיות" ("freak flag" במילות השיר) הופיע קודם לכן, למשל בשירו של ג'ימי הנדריקס משנת 1967 " If 6 Was 9 ", נחשב השיר של קרוסבי כזה שהביא לפופולריות הרעיון של שיער ארוך כסמל מכוון ונראה לעין של הנושא אותו, של השתייכות לתרבות הנגד, והתנגדות לערכי הממסד. השיר מזכיר את נושא ה"פרנויה" של הזמר בראותו את המשטרה; ג'יימס פרון כותב ש"יותר מכל שיר אחר של התקופה כולה", הוא "משקף את המידה שבה הפילוג בחברה האמריקאית... עלה לנקודת רתיחה של אלימות וטרור".
השיר הפך לאחד משירי המפתח של קרוסבי, ו"כנראה השיר הפוליטי החשוב ביותר שלו". קרוסבי עצמו הצהיר "היה זה המלל הבוסרי ביותר שכתבתי אי פעם ולבטח אין כאן שירה גדולה אבל יש למילים השפעה רגשית, בזה אין ספק".
מבחינה מוזיקלית, מייצג השיר את הקו החשמלי והקשה יותר של הלהקה עם ריף פתיחה בולט של גיטרה חשמלית בביצועו של ניל יאנג ועם גשר מוזיקלי (אנ') אינסטרומנטלי שכולל "שיחה" של שלוש הגיטרות החשמליות של קרוסבי, סטילס ויאנג. בתחילה השיר נכתב ובוצע על ידי קרוסבי בליווי גיטרה אקוסטית ובאופי איטי ומהורהר. השיר נראה לסטילס רך מדי, אך לאחר העיבוד המוזיקלי החשמלי שהוביל ניל יאנג אושר השיר על ידי חברי הלהקה.