stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבנק הבינלאומי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  בנלמ
 מייסדים:  בנק פירסט פנסילבניה, מדינת ישראל
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־53 שנים)
 חברת אם:  פ.י.ב.י. אחזקות
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב,ישראל
 ענפי תעשייה:  בנק 
 מוצרים עיקריים:  שרותי בנקאות
 שווי שוק:  19.0 מיליארד ש"ח (2 בפברואר 2025)
 הכנסות:  6.61 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  2.17 מיליארד ש"ח (2023)
 הון עצמי:  12.1 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  222 מיליארד ש"ח (2023)
 יחס הון:  11.35 (2023)
 יו"ר:  רון לבקוביץ
 מנכ"ל:  אלי כהן
 עובדים:  3634 (2023)
  
 www.fibi.co.il
 
הבנק הבינלאומי, סניף סביון
הבנק הבינלאומי הראשון לישראל בע"מ, הידוע גם בשמות "הבנק הבינלאומי" או "הבינלאומי", הוא הבנק החמישי בגודלו בישראל. מנייתו של הבנק נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללת במדד ת"א 35 וב"מדד ת"א בנקים-5".
היסטוריה > הרקע להקמת הבנק

במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 פעלו בישראל כ-30 בנקים, רובם היו בנקים קטנים. בשנים 1967–1969 קרסו ארבעה בנקים בנק אלרן, בנק פויכטוונגר, בנק קרדיט ובנק זרובבל לאחר שצברו הפסדים ועקב ניהול לקוי. בנק ישראל התערב לראשונה בהגנה על מפקידים ונאלץ לסייע במכירת הבנקים, במקרה אחד גם יזם מכירה של בנק קטן, הבנק לחרושת ולמסחר, במטרה למנוע את קריסתו. בנוסף שלושת הבנקים הגדולים בישראל באותה עת (לאומי, הפועלים ודיסקונט) הגדילו את נתח השוק שלהם על חשבון הבנקים הקטנים, מאחר שלקוחות החלו לחשוש להפקיד את כספם בהם (בעקבות הקריסה של ארבע הבנקים), בנוסף הם רכשו בעצמם מספר בנקים קטנים. עקב כך יזם בנק ישראל ומשרד האוצר תוכנית לחיזוק הבנקים הקטנים והגברת התחרותיות בענף הבנקאות, על ידי מיזוג של מספר בנקים קטנים והזרמת הון נוסף לבנק החדש שיקום בעקבות מהלך זה.
הדיונים על הקמת הבנק החלו בסוף 1970, ותחילה דובר על מיזוג ארבעה בנקים: בנק לסחר חוץ (בנק שהחל לפעול בשנת 1956 גדל במהירות ל-29 סניפים על ידי רכישת קופות ומוסדות פיננסיים קטנים מקומיים ומעמדיים שהוקמו החל משנות ה-20 בארץ ישראל, אך נקלע לקשיים), בנק לייצוא (שנוסד בשנת 1929, בשמו המקורי - בנק הופנונג - והיה בבעלות האחים מאיר החל משנת 1955), הבנק הישראלי לתעשייה (שנוסד על ידי התאחדות התעשיינים בישראל בשנת 1932, בשמו המקורי - הבנק הארץ ישראלי לתעשייה), ובנק קופת עם. בנוסף הודיעה מדינת ישראל כי תזרים הון לבנק תמורת 26% מהמניות. המטרה הייתה להקים בנק שיתמקד באספקת הון חוזר לתעשייה בישראל. במהלך שנת 1971 החלו דיונים על כניסת משקיעים מארצות הברית ומבריטניה לבנק, בראשם "פירסט פנסילבניה קורפוריישן" שהיה הבעלים של הבנק הגדול ביותר במדינת פנסילבניה. בשלב זה הבנק הישראלי לתעשייה לא נכלל בתוכנית המיזוג ובמקומו הוצעה לכלול את בנק אגודת ישראל, ודובר על הקמת בנק שיהיה הרביעי בגודלו בישראל, עם תחילת פעילותו. בספטמבר 1971 אישרה ועדת שרים לענייני כלכלה הזרמת 180 מיליון ל"י לבנק החדש. בנוסף הוצע לחברת העובדים להיות שותפה ב-10% מהבעלות, אך היא לא קיבלה את ההצעה.
היסטוריה > הקמת הבנק

הבנק נרשם כחברה בע"מ ב-25 ביוני 1972 והחל בפעילות הבנקאית ב-4 באוגוסט באותה שנה, עם קבלת הרישיון מבנק ישראל. בשלב הראשון החל הבנק לפעול על בסיס הפעילות של הבנק ליצוא שמוזג אליו. ב-1 באוקטובר נפתח הבנק באופן רשמי, כאשר הפעילות של סניפי הבנק לסחר חוץ שולבה בו. מנכ"ל הבנק לסחר חוץ, דוד גולן, מונה למנכ"ל הבנק החדש.
בדצמבר 1972, החליטה התאחדות התעשיינים בישראל למכור את הבנק הישראלי לתעשייה לבנק הבינלאומי הראשון, שהמשיך לפעול כחברת בת עד שמוזג לתוך הבנק הבינלאומי ב-1976.
במהלך 1973 החל לפעול בנק למשכנתאות - "מירב" בנק משכנתאות וחסכונות - כחברת בת של הבנק הבינלאומי, זאת על בסיס הבנק למשכנתאות וחסכונות שרכש הבנק לסחר חוץ ב-1960. בנק זה הוקם במקור ב-1922 על ידי החברה הכלכלית לארץ ישראל של יהדות ארצות הברית, בשם "בנק משכנתאות ואשראי א"י", וב-1946 שונה שמו ל"בנק משכנתאות וחסכונות". היקף האשראי והמשכנתאות שסיפק בנק "מירב" גדל פי עשרה תוך פחות משנתיים.
ב-1978 רכש הבנק הבינלאומי את בנק למלאכה שנוסד בשנת 1954. באותה שנה הקים הבנק את בנק פועלי אגודת ישראל, בשיתוף הסתדרות פועלי אגודת ישראל וגופים הקשורים לה. בנוסף הונפק "מירב" בנק משכנתאות וחסכונות בבורסת תל אביב.
ב-1979 היה הבנק הבינלאומי השישי בגודלו בישראל מבחינת היקף המאזן, אם כי במרחק קטן מהמקום החמישי בו החזיק בנק אגוד ומהמקום הרביעי, בו החזיק הבנק המזרחי המאוחד. פעילות הבנק הייתה קטנה מהתוכנית המקורית, מאחר ששני בנקים שהיו אמורים להיות חלק מתוכנית המיזוג המקורית שלו, בנק אגודת ישראל ובנק קופת עם, נמכרו לבסוף לבנק לאומי.
היסטוריה > בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20

ב-1981 הקים הבנק את השלוחה בלונדון, ובשנת 1984 את השלוחה בציריך.
בשנת 1983 התחולל בישראל משבר מניות הבנקים אשר התפתח כתוצאה מויסות שערי מניות הבנקים בבורסה. כתוצאה מן המשבר הולאמו מניות כל הבנקים הגדולים בישראל בידי המדינה, שערי מניותיהם ירדו בחדות, והסבו נזקים כספיים גדולים למשקיעים ולכלכלה הישראלית כולה. הבנק הבינלאומי היה היחיד מבין הבנקים הגדולים אשר לא השתתף במשך כל השנים בתהליך הוויסות ולאחר ביצוע הסדר המניות בבנקים נותר כבנק הגדול היחיד בבעלות פרטית.
היסטוריה > במאה ה-21

בשנת 2004 רכש הבנק הבינלאומי את הבעלות על בנק "אינווסטק ישראל" (לשעבר "בנק כללי לישראל"), ששמו שונה לאחר מכן ל"יובנק".
באוגוסט 2006 רכש הבנק הבינלאומי את השליטה בבנק אוצר החייל מבנק הפועלים (68% מהון המניות) בסכום של כ-702 מיליון שקל. בינואר 2018 השלים את רכישת 100% מבנק אוצר החייל, לאחר שמימוש האופציה שניתנה לו בעסקה המקורית לרכישה של יתרת האחזקות של ארגון חבר משרתי קבע והגמלאים בבנק.
בשנת 2008 רכש הבנק הבינלאומי את השליטה בבנק מסד, והוא מחזיק ב-51% ממניותיו.
בשנת 2014 מכר הבנק את החזקותיו בפיבי לונדון ובשנת 2016 מכר את החזקותיו בפיבי שווייץ, וחיסל את פעילותו הבינלאומית. בכך הפך, למרות שמו, לבנק הישראלי היחיד מבין הבנקים הגדולים שאינו מנהל פעילות בינלאומית ישירה בחו"ל באמצעות חברות בנות או מוחזקות.
בשנת 2015 החליט דירקטוריון הבנק הבינלאומי על מיזוג הבנקים: בנק פועלי אגודת ישראל ויובנק אל תוך הבנק הבינלאומי. בסוף שנת 2018 מוזג גם בנק אוצר החייל. ממועד המיזוג חדלו שלושת הבנקים מלהתקיים כבנקים עצמאיים אך הבנק הבינלאומי ממשיך לעשות שימוש במותג שלהם כאמצעי שיווקי בקרב קהל היעד המקורי של פעילותם.
בעלות

נכון ל-2023 בעלת המניות העיקרית היא חברת "פ.י.ב.י. אחזקות" המחזיקה בכ-48.34% בהון ובזכויות ההצבעה בבנק. ובידי הציבור כ-51.66% נוספים.
עם הקמת הבנק בעלי המניות היו מדינת ישראל שהחזיקה 26%, "פירסט פנסילבניה קורפוריישן" (בעליו של בנק "פירסט פנסילבניה" האמריקני) שהחזיק 41%. זאת באמצעות חברת "פ.י.ב.י. אחזקות", חברת החזקות שהוקמה באותה עת לצורך החזקות מניות הבנק וחברות בת שלו. בעלי מניות נוספים היו קבוצת משקיעים בריטיים שהחזיקו כ-14%, קבוצת תעשיינים שהחזיקה כ-6%, האחים מאיר שהחזיקו כ-4% (מניות שקיבלו תמורת מניות הבנק לייצוא), חברת "משקיעי ישראל" בראשות סם רוטברג שהחזיקה כ-4% ובעלי מניות נוספים.
בשנת 1975 רכשה "קנדה-ישראל", חברת ההשקעות של משפחת ברונפמן הקנדית, 13% ממניות הבנק מידי ממשלת ישראל.
בשנת 1978 מכר הבנק האמריקני פירסט פנסילבניה" את חלקו לשאול אייזנברג, ומדינת ישראל מכרה לו את חלקה בשנת 1979, כך שהוא החזיק בכ-50% מהמניות והיה בעל השליטה בו.
באפריל 1980 מכרה קבוצת אייזנברג את חלקה בבנק ל"דנות", חברת השקעות בבעלותם של 11 תעשיינים, ברווח של כעשרה מיליון דולר.
בשנת 1986 עברה השליטה בבנק לידיו של ז'אק נאסר, שרכש את השליטה בחברת פי. בי. אחזקות מדנות. נאסר היה קרוב משפחה של משפחת הבנקאים היהודית ספרא (הוא בן דודו של רחמו נאסר, שהיה נשוי לאוולין ספרא). תחילה הכחישו בני משפחת ספרא שהם קשורים לעסקה (בעיקר עקב רצונם לא לפגוע בקשריהם בעולם הערבי), אך בהמשך נודע כי משפחת ספרא סיפקה את המימון לרכישה.
ב-1990 השליטה בבנק הבינלאומי עברה באופן רשמי מנאסר לאחים ג'וזף ומואיז ספרא. על אף שרשמית ג'וזף ומואיז היו בעלי פ.י.ב.י. אחזקות המחזיקה בבינלאומי, ואדמונד ספרא היה בעל השליטה בקבוצת ריפבליק, השתייך הבינלאומי ל"קבוצת הבנקים של ספרא" והלוגו של המשפחה שולב בסמל הבנק. כאשר אדמונד ספרא ביקש ב-1993 לרכוש את השליטה בבנק לאומי, דרש בנק ישראל, כי המשפחה תתחייב למכור את הבינלאומי. בסופו של דבר, ספרא נסוג מהעסקה. אחר כך פרץ סכסוך משפטי בין נאסר לאחים ספרא על כספים שכביכול היו חייבים לו, ועלתה הטענה שאדמונד ספרא הוא השולט בפועל בבנק הבינלאומי, בניגוד לאמור בתשקיפי הבנק לרשות לניירות ערך. יורשי נאסר הפסידו לבסוף בתביעה.
באפריל 2003 רכשה את השליטה בבנק קבוצה בראשות איש העסקים צדיק בינו המורכבת מחברת ההשקעות הפרטית שלו, "בינו אחזקות", ומשפחת ליברמן מאוסטרליה. במשך השנים הגדיל בינו את אחזקתו בבינלאומי, על ידי רכישת מניות נוספות מהציבור.
פעילות הבנק

פעילות הבנק מבוססת על לקוחות עסקיים גדולים, ועל לקוחות פרטיים. תחומי הפעילות עיקריים של הבנק הם שוקי ההון והמט"ח, בנקאות פרטית ובנקאות עסקית.
חברה-בת של הבנק בשליטתו המלאה, מת"ף – מחשוב ותפעול פיננסי בע"מ, עוסקת במחשוב ותפעול התהליכים הבנקאיים בבנקים השייכים לקבוצת הבינלאומי.
פעילות הבנק > בנקים מקבוצת הבנק הבינלאומי

נכון לשנת 2019, ב"קבוצת הבנק הבינלאומי" פועל, נוסף לבנק הבינלאומי עצמו, בנק אחד נוסף, בנק מסד המוחזק בשיעור של 51%, שנרכש ב-2008
בנקים נוספים שהיו בבעלות הבנק ופעלו באופן עצמאי מוזגו לתוך הבינלאומי:
"הבנק הבינלאומי למשכנתאות" - בנק למשכנתאות שפעל כחברת בת שהייתה רשומה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
"בנק עצמאות למשכנתאות ולפיתוח" - הוקם בשנת 1962, השליטה בבנק נרכשה על ידי הבנק הבינלאומי למשכנתאות בשנות ה-80. בשנת 2005 נמחקו מניות שני הבנקים מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב בעקבות הצעת רכש של הבינלאומי. הם מוזגו לתוך חברת האם ב-2006.
בנק פועלי אגודת ישראל - הבנק הוקם בשנת 1977 והיה בבעלות משותפת של הבינלאומי (65%) והסתדרות פועלי אגודת ישראל, גופים הקשורים לה ואנשים פרטיים מקרב חברי התנועה. הבינלאומי רכש את מלוא הבעלות בשנת 2010 ובשנת 2015 מוזג לתוך הבנק הבינלאומי וחדל להתקיים כישות משפטית נפרדת.
יובנק - נרכש בשנת 2004, ובשנת 2015 מוזג לתוך הבנק הבינלאומי וחדל להתקיים כישות משפטית נפרדת.
בנק אוצר החייל נרכש בשנת 2006, ומוזג לתוך הבנק הבינלאומי בסוף שנת 2018 וחדל להתקיים כישות משפטית נפרדת.
הנהלה > מנהלים כלליים

| תקופה | שם |
| --- | --- |
1972–1980: דוד גולן
1980–1986: צדיק בינו
1986–1990: שלום זינגר
1990–2001: שלמה פיוטרקובסקי
2001–2007: דוד גרנות
2007-2023: סמדר ברבר–צדיק
מ-2023: אלי כהן
הנהלה > יושבי ראש הדירקטוריון

| תקופה | שם |
| --- | --- |
1972–1979: מרק מושביץ
1979–1980: דוד גולן
1980: עמוס מנור
1980–1985: מרק מושביץ
1985–1986: בועז נהיר
1986–1987: צדיק בינו
1987–2001: יגאל ארנון
2001–2003: שלמה פיוטרקובסקי
2003–2006: ד"ר יהושע רוזנצוויג
2006–2012: ז'אק אלעד
2012–2016: רוני חזקיהו
2016 - 2020: אירית איזקסון
2020 - הווה: רון לבקוביץ
ראו גם

מגדל הבנק הבינלאומי
ראש ממשלת מלזיה

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  אנואר איברהים
 תאריך כניסה לתפקיד:  24 בנובמבר 2022
 דרכי מינוי:  בחירות כלליות
 תחום שיפוט:  מלזיה מלזיה
 מעון:  פרדאנה פוטרה
 מושב המשרה:  פוטרג'איה
 ייסוד המשרה:  31 באוגוסט 1957
 איוש ראשון:  טונקו עבדול רחמן
 www.pmo.gov.my
 
ראש ממשלת מלזיה (במלאית: Perdana Menteri Malaysia) הוא ראש הרשות המבצעת במלזיה ונושא במשרה הפוליטית הבכירה במדינה. ראש הממשלה מוביל את הרשות המבצעת במדינה. היאנג די-פרטואן אגונג ממנה את חבר הפרלמנט בעל הסיכויים הרבים לקבל את אמון הפרלמנט לתפקיד ראש הממשלה, בדרך כלל ראש המפלגה שזכתה במספר הקולות הרב ביותר בבחירות לפרלמנט. התפקיד נוצר לאחר הקמת מלזיה, ב-16 בספטמבר 1963 והאדם הראשון שכיהן בתפקיד זה היה טונקו עבדול רחמן. משכנו של ראש ממשלת מלזיה הוא ארמון פרדאנה פוטרה השוכן בפוטרג'איה.
מינוי

על פי החוקה הפדרלית של מלזיה, היאנג די-פרטואן אגונג (מלך מלזיה) ממנה את ראש הממשלה. ראש הממשלה אמור להיות חבר בדואן רקיאט (בית הנבחרים), ושיפוטו של הוד מלכותו עשוי לפקד על אמון רוב חברי הבית. אדם זה חייב להיות אזרח מלזי, אך לא יכול היה לקבל את אזרחותו באמצעות התאזרחות או רישום. יאנג די פרטואן אגונג ימנה שרים אחרים מהדיואן רקיאט או מדואן נגארה (הסנאט) בעצת ראש הממשלה.
על ראש הממשלה ושרים בממשלה לנקוט ולהחתום על שבועת כהונתו והאמונים וכן על שבועת הסודיות בנוכחות יאנג די פרטואן אגונג לפני שיוכלו למלא תפקידים. הממשלה אחראית באופן קולקטיבי בפני הפרלמנט של מלזיה. חברי הקבינט לא יחזיקו בשום משרד רווחים ויעסוק בכל סחר, עסק או מקצוע שיגרום לניגוד עניינים. מחלקת ראש הממשלה (המכונה לעיתים משרד ראש הממשלה) היא הגוף והמשרד בו מפעיל ראש הממשלה את תפקידיו וכוחותיו.
במקרה בו ממשלה אינה יכולה לקבל את החקיקה המתאימה (התקציבית) שהועברה על ידי בית הנבחרים, או כאשר הבית מצביע על "אי אמון" בממשלה, ראש הממשלה מחויב על ידי האמנה להתפטר מייד. הבחירה של יאנג די-פרטואן אגונג כראש ממשלה מחליף תכתיב על ידי הנסיבות. כל שאר השרים ימשיכו בתפקידו בהנאתו של יאנג די פרטואן אגונג, אלא אם מינויו של שר כלשהו יבוטל על ידי הוד מלכותו בעצת ראש הממשלה. כל שר רשאי להתפטר מתפקידו.
בעקבות התפטרות בנסיבות אחרות, כגון תבוסה בבחירות או מותו של ראש ממשלה, היאנג די-פרטואן אגונג ימנה בדרך כלל לראשות הממשלה את מנהיג מפלגת השלטון.
סמכויות

ראש הממשלה כפוף למספר מגבלות. ראשי ממשלה שהודחו מהנהגת מפלגתם, או שממשלתם איבדה את אמון בית הנבחרים בעקבות הצבעת אי אמון, חייבים לייעץ לבחירות חדשות לבית התחתון או להתפטר מתפקידו. התבוסה של הצעת חוק אספקה (זו הנוגעת לבזבוז כסף) או שאינה מסוגלת לחוקק חקיקה חשובה הקשורה למדיניות, נראית כמי שמחייבת התפטרות הממשלה או פירוק הפרלמנט, בדומה להצבעה באי אמון, שכן ממשלה אי אפשר לבזבז כסף הוא hamstrung, נקרא גם אובדן היצע.
למפלגת ראש הממשלה בדרך כלל יהיה רוב בבית הנבחרים והמשמעת המפלגתית חזקה בצורה יוצאת דופן בפוליטיקה המלזית, כך שמעבר לחקיקת הממשלה דרך בית הנבחרים הוא לרוב פורמליות.
במסגרת החוקה, תפקיד ראש הממשלה כולל ייעוץ ליאנג די פרטואן אגונג בנושא:
מינוי השרים הפדרליים (חברי הממשלה המלאים);
מינוי סגן השרים הפדרליים, מזכירות הפרלמנט (חברי קבינט בלתי מלאים);
מינוי 44 מתוך 70 סנאטורים בדוואן נגארה;
זימון הישיבה של דיואן רקיאט ודחייתו;
מינוי שופטי הערכאות העליונות (שהם בתי המשפט הגבוהים, בית המשפט לערעורים ובית המשפט הפדרלי);
מינוי התובע הכללי והמבקר הכללי;
מינוי היו"ר וחברי ועדת השירות השיפוטי והמשפטי, נציבות הבחירות, נציבות כוח המשטרה, נציבות שירות החינוך, מועצת הכספים והמועצה הצבאית;
על פי סעיף 39 לחוקה, סמכות מבצעת מוקנית ליאנג די-פרטואן אגונג. עם זאת, סעיף 40 (1) קובע כי ברוב המקרים, היאנג די-פרטואן אגונג צפוי להפעיל את סמכויותיו בעצת הקבינט או שר הפועל תחת סמכותו הכללית של הקבינט. לפיכך, מרבית עבודת השלטון השוטפת נעשית למעשה על ידי ראש הממשלה והקבינט.
שר המדינה

שר המדינה הוא תואר הניתן לפוליטיקאים או לפקידי ציבור במדינות מסוימות הפועלות בשיטת דמוקרטיה פרלמנטרית. בחלק מהמדינות התפקיד של "שר המדינה" הוא שר זוטר. במדינות אחרות התפקיד של "שר מדינה" הוא תפקיד בכיר יותר, כמו שר בממשלה. ולעיתים מקביל לתפקידו של ראש הממשלה.
סמכויות ותחומי אחריות

שר המדינה מחזיק בסמכויות הנובעות ממספר מקורות:
אחריות משרדית: השר עומד בראש משרד ממשלתי ואחראי על פעולותיו.
חקיקה מסמיכה: סמכויות המוענקות לשר על פי חוק.
סמכות שיורית: סמכויות הנתונות לרשות המבצעת בתחומים שאינם מוסדרים בחוק, כגון ענייני ביטחון וחוץ.
השר גם שותף להתוויית מדיניות הממשלה באמצעות השתתפותו בישיבות הממשלה, חברותו בוועדות שרים, וגישתו למידע ממשלתי1.
השפעה על מדיניות

מידת השפעתו של שר על מדיניות הממשלה תלויה במספר גורמים:
חשיבות התיק: תפקידים כמו שר הביטחון, שר האוצר ושר החוץ נחשבים לבעלי השפעה רבה יותר.
קרבה לראש הממשלה: יחסים אישיים עם ראש הממשלה עשויים להגביר את ההשפעה.
מעמד פוליטי: מנהיגי מפלגות או מחנות פוליטיים עשויים להיות בעלי השפעה רבה יותר.
אחריות מיניסטריאלית

שר המדינה נושא באחריות אישית בפני המחוקק והציבור:
אחריות אישית: השר אחראי לכל פעולות משרדו, גם אם לא היה מעורב בהן ישירות.
אחריות קולקטיבית: השר מחויב לתמוך במדיניות הממשלה או להתפטר אם הוא מתנגד לה.
דוגמאות ממדינות שונות

ישראל: שרים ממונים על משרדים ספציפיים ומשפיעים על מדיניות בתחומם. עוצמתם תלויה במידה רבה במבנה הקואליציוני של הממשלה.
בריטניה: שרי המדינה (Ministers of State) הם בדרג השני אחרי השרים הבכירים (Secretaries of State) ומטפלים בתחומי מדיניות ספציפיים בתוך המשרדים.
גרמניה: השרים הפדרליים (Bundesminister) מנהלים משרדים פדרליים ומשתתפים בקבינט הפדרלי בראשות הקנצלר.
השפעה מול ראש הממשלה/נשיא

מידת ההשפעה של שרים לעומת ראש הממשלה או הנשיא משתנה בין מדינות ותלויה במבנה הממשל:
במערכת פרלמנטרית: ראש הממשלה בדרך כלל בעל השפעה רבה יותר, אך שרים בכירים עשויים להיות בעלי כוח משמעותי, במיוחד אם הם מנהיגי מפלגות קואליציוניות.
במערכת נשיאותית: הנשיא בדרך כלל בעל סמכות עליונה, אך שרים (או מזכירי ממשלה) עשויים להשפיע על מדיניות בתחומם.
במערכת חצי-נשיאותית: השפעת השרים עשויה להשתנות בהתאם ליחסי הכוחות בין הנשיא וראש הממשלה.
תפקיד שר המדינה הוא מרכזי בעיצוב וביצוע מדיניות ממשלתית, אך מידת השפעתו תלויה במגוון גורמים פוליטיים ומבניים.
ראו גם

כהן, מרגית, סמכויות כלליות של הרשות המבצעת, ירושלים: הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2002.
רובינשטיין, אלייקים, "חוק יסוד הממשלה במתכונתו המקורית - הלכה למעשה", משפט וממשל ג, תשנ"ו, 57;.
הערות שוליים

↑  סימפוזיון בנושא פסקת ההתגברות – חלק ד' ||| בין משטר פרלמנטרי לבין שלטון יחיד / יצחק זמיר, באתר ICON-S-IL Blog, ‏2022-12-27
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוזות בהוטן

מבחינה מנהלית בהוטן מחולקת ל-20 מחוזות (dzongkhag). חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2009. בעבר הייתה נהוגה גם חלוקה ל-4 אזורי על (dzongdey): מזרח (כחול), דרום (ורוד),מערב (ירוק) ומרכז (צהוב). המחוזות מחולקים לנפות.
| # | מיקום יחסי | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2017 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paro_in_Bhutan.svg | מחוז פארו | פארו | Paro | 46,316 | 1,293 |
| 2 | Thimphu_in_Bhutan.svg | מחוז טהימפהו | טהימפהו | Thimphu | 138,736 | 2,067 |
| 3 | Punakha_in_Bhutan.svg | מחוז פונקה | פונקה | Punakha | 28,740 | 1,110 |
| 4 | Gasa_in_Bhutan.svg | מחוז גסה | גסה | Gasa | 3,952 | 3,118 |
| 5 | Wangdue_Phodrang_in_Bhutan.svg | מחוז ואנגדי פודרנג | ואנגדי פודרנג | Wangdue Phodrang | 42,186 | 4,308 |
| 6 | Trongsa_in_Bhutan.svg | מחוז טונגסה | טונגסה | Trongsa | 19,960 | 1,807 |
| 7 | Bumthang_in_Bhutan.svg | מחוז בומטה | ג'אקר | Bumthang | 17,820 | 2,717 |
| 8 | Lhuntse_in_Bhutan.svg | מחוז לונשי | לונשי | Lhuntse | 14,437 | 1,944 |
| 9 | Trashiyangtse_in_Bhutan.svg | מחוז טאשי יאנגצה | טאשי יאנגצה | Trashiyangste | 17,300 | 1,438 |
| 10 | Haa_in_Bhutan.svg | מחוז חא | חא | Haa | 13,655 | 1,905 |
| 11 | Samtse_in_Bhutan.svg | מחוז סמצ'י | סמצ'י | Samtse | 62,590 | 1,305 |
| 12 | Chukha_in_Bhutan.svg | מחוז צ'וקה | צ'וקה | Chukha | 68,966 | 1,880 |
| 13 | Dagana_in_Bhutan.svg | מחוז דגנה | גמפו | Dagana | 24,965 | 1,723 |
| 14 | Tsirang_in_Bhutan.svg | מחוז שירנג | שירנג | Tsirang | 22,376 | 639 |
| 15 | Sarpang_in_Bhutan.svg | מחוז שרפנג | שרפנג | Sarpang | 46,004 | 1,946 |
| 16 | Zhemgang_in_Bhutan.svg | מחוז שמגנג | שמגנג | Zhemgang | 17,763 | 2,421 |
| 17 | Mongar_in_Bhutan.svg | מחוז מונגה | מונגה | Mongar | 37,150 | 2,859 |
| 18 | Trashigang_in_Bhutan.svg | מחוז טשיגנג | טשיגנג | Trashigang | 45,518 | 3,066 |
| 19 | Pemagatshel_in_Bhutan.svg | מחוז פמגשל | פמגשל | Pemagatshel | 23,642 | 1,030 |
| 20 | Samdrup_Jongkhar_in_Bhutan.svg | מחוז סמדרו ג'ונגר | סמדרו ג'ונגר | Samdrup Jongkhar | 35,079 | 1,878 |
Battlefield 1943

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  Xbox 360:   8 ביולי 2009   PlayStation 3:   9 ביולי 2009
 סוגה:  משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  EA Digital Illusions CE
 הוצאה לאור:  Electronic Arts
 ארץ מקור:  שוודיה 
 הפצה:  Electronic Arts
 סדרה:  Battlefield
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Frostbite 1.5
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Xbox 360   PlayStation 3
 מדיה:  הורדה דיגיטלית
 המשחק הקודם:  Battlefield Heroes
 המשחק הבא:  Battlefield: Bad Company 2
 
 www.battlefield1943.com
 
Battlefield 1943 הוא משחק פעולה ממוחשב מגוף-ראשון שעלילתו מתרחשת במלחמת העולם השנייה. המשחק פותח על ידי EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Xbox 360 וה-PlayStation 3 בלבד, לפלטפורמת ה-Xbox 360 המשחק יצא ב-8 ביולי 2009 ולפלטפורמת ה-PlayStation 3 הוא יצא ב-9 ביולי 2009.
המשחק הוא הארבעה-עשר בסדרת Battlefield.
משחקיות

בדיוק כמו Battlefield: Bad Company, המשחק הוא עם מנוע ה־Frostbite, רק בגרסה 1.5 (גרסה משופרת יותר מהגרסה שהייתה ל-Battlefield: Bad Company), מה שאומר שאפשר ליצור נזק לאובייקטים בסביבה באופן מציאותי יותר. המשחק כולל מצב כיבוש וגיימפליי חדש בשם "עליונות אווירית" שנמצא נעול, ונפתח רק אחרי 43 מיליון הריגות של כל שחקני הקהילה ביחד הגיימפליי נפתח.
בדומה ל-Battlefield Heroes, יש במשחק זה רק שלושה "מקצועות" שהם: חי"ר (Infantry) - מצויד ברובה אוטומטי בעל טווח קצר, רימוני יד ומטול רקטות נגד טנקים. רובאי (Rifleman) - מצויד ברובה חצי אוטומטי בעל טווח ארוך רימוני יד ומטול רימונים. צלף (scout) - המצויד ברובה צלפים, אקדח וחומרי נפץ. לכל שחקן יש תחמושת מוגבלת, אך כשנגמרת התחמושת היא נטענת חזרה תוך כמה שניות. המשחק גם כולל מערכת בריאות עצמית - כלומר כששחקן נפגע הפציעה לא נמשכת לאורך זמן, אלא אם הוא לא סופג פגיעות נוספות זמן קצר לאחר מכן הוא חוזר לכשירות מלאה.
ישנם ארבעה סוגי כלי רכב במשחק: ספינות, טנקים, ג'יפים ומטוסי קרב. בכל בסיס של קבוצה יש מטוס אחד וכמה כלי רכב מכל סוג. המטוס מכיל שחקן אחד שיכול לתפעל ארבעה מקלעים קדמיים ופצצות אוויר - קרקע, אותן הוא יכול להטיל על מטרות האויב בקרקע או בים. הטנק יכול להכיל שני אנשים: נהג, שיכול להשתמש בתותח של הטנק ובמכונת ירייה, והמקלען שיכול להשתמש במקלע שנמצא על צריח הטנק. הג'יפ יכול להכיל עד שלושה שחקנים: נהג שלא יכול לירות, מקלען שיכול לירות במקלע המותקן על הרכב, ונוסע שיכול לירות באקדח. נחתת, שמשמשת להעברת חיילים מאוניות מלחמה לשדה הקרב.

אפשרות נוספת במשחק היא כניסה ל בונקר מיוחד עם רדאר בראשו, ולהזמין הפצצה אווירית - שלושה מטוסי הפצצה כבדים היכולים לגרום נזק גדול מאוד לתא שטח גדול יחסית שעל המפה, לפי בחירת השחקן.
למרות שהמשחק שווק רק דרך הורדה דיגיטלית ולא באמצעות דיסקים, בכנס E3 של שנת 2011, התפרסם כי הדיסקים של Battlefield 3 ל-פלייסטיישן 3 יכילו גם את Battlefield 1943.
ציונים

המשחק קיבל ציונים ממש טובים, בנוסף לכך שהמשחק נמכר בכמות ממש גדולה, בשנת 2010 נמכרו מעל 268,000 עותקים.
| האתר | הציון |
| --- | --- |
GameRankings: 84.18%
Metacritic: 84%
האתר: הציון
Edge: 9/10
Eurogamer: 8/10
Game Informer: 8.5/10
GameSpy: 4.5/5
GameTrailers: 7.6/10
IGN: 8.5/10
Official Xbox Magazine: 8.5/10
TeamXbox: 8.8/10
X-Play: 4/5
ראו גם

Battlefield 1942
Call of Duty
Day of Defeat: Source
שומרן

שומרנים
שׁוֹמְרַן דַּפִּים או בקיצור שומרן (ידוע גם בתור שמרדף כשם גנרי, מגן דף, ניילונית או שקית תיוק) שקית פלסטיק שקופה ודקה המשמשת לאחסון מספר מועט של מסמכים, בדרך כלל בגודל של דף A4. בצד השומרן חורים המאפשרים את אחסונו בתוך קלסר.
השימוש העיקרי בו הוא משרדי ומטרתו היא הגנה על תוכנו מפני לכלוך או קימוט.
המונח שומרן דפים אושר באקדמיה בשנת תשס"ו (2006), בהשראת מונחים אחרים במשקל פועלן המציינים אמצעים לשמירת ניירות ולתיוקם: חוֹבְקָן, כּוֹרְכָן, עוֹטְפָן, סוֹדְרָן ועוֹקְדָן (קלסר).
ראו גם

פסגור
שקית
הערות שוליים

↑  האקדמיה ללשון העברית, עברית בבית הספר: עיטוי, שומרן דפים, קטע עלום, שאלת ברירה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוקצסיה (אקולוגיה)

שדה לבה ובו דרך וצמחייה פולשת. התמונה צולמה באי רנגיטוטו, אוקלנד, ניו זילנד, שנוצר לפני כ-600 שנה בהתפרצות געשית.
סוּקְצֶסְיָה (בעברית מַעֲקוֹבֶת; באנגלית: Succession) היא המהלך הטבעי של חילוף החברות בטבע, מחברת החלוץ ועד לחברת השיא. הסוקצסיה היא תהליך הדרגתי בו אט אט מתחלפות החברות (טור סוקצסיוני), החל מחברה ירודה ומהירת התפתחות (חברת החלוץ הראשונית שהגיעה לבית הגידול, כגון: צמחים חד שנתיים וחרקים שונים) ועד לחברות המפותחות ביותר ומן הסתם גם האטיות ביותר בהתפתחותן וברבייתן (חברת השיא שכוללת אורגניזמים כגון עצים רחבי עלים ובעלי חיים שונים). חברת החלוף היא מעין שלב ביניים בין חברת החלוץ לחברת השיא. הסוקצסיה נעצרת כשהחברה השלטת במקום היא חברת השיא, הנקראת חברת קלימקס.
המודל המלא לסוקצסיה הוא מודל ובו חברת החלוץ מתיישבת במדבר שבו המים אינם זמינים לצמחים בשל חלחולם המהיר למי התהום (דרך הרווחים הגדולים שבין גרגירי הקוורץ ושברי הצדפות), חברת החלוץ מייצבת מעט מאוד את הקרקע, אך מספקת מזון ומחסה לחרקים קטנים. לאחר שהקרקע מעט מיוצבת וישנם חרקים ממינים שונים, מגיעים צמחים מפותחים יותר שמייצבים את הקרקע באמצעות שורשיהם באופן טוב יותר. בעקבות החרקים מגיעים מכרסמים קטנים. בכל פעם שהקרקע מיוצבת יותר, מגיעים צמחים מפותחים יותר ובעלי חיים שהם הטורפים הטבעיים של בעלי החיים שנמצאים כבר בבית הגידול. חברת החלוף היא חורש העשוי שיחים ובני שיח, האדמה כבר די מיוצבת, בבית הגידול נמצא מגוון רחב של בעלי חיים. בחברת השיא כבר יש יערות גשם (כמו האמזונאס, למשל), הקרקע מיוצבת ביותר ומתקיימת במקום מערכת אקולוגית שלמה הכוללת מגוון גדול של מיני בעלי חיים. במודל הסוקצסיה המלאה, חברת השיא מקיימת את כל יחסי הגומלין הקיימים, בין כל האורגניזמים הנמצאים בבית הגידול; זאת בניגוד לחברת החלוץ ולחברת החלוף שמקיימות רק חלק מיחסי הגומלין, בדרך לחברת השיא, בזמן שבית הגידול מתפתח.
מחקריו של פרדריק קלמנס תרמו רבות לפיתוח תאוריה זו.
סוקצסיה ראשונית

סוקצסיה ראשונית (Primary Succession) מתרחשת כאשר יצרנים (בדרך כלל צמחים) מיישבים בית גידול חדש בו לא היו יצרנים מעולם (למשל שטחי קרקע חדשים שנוצרו על משטחי לבה מהתפרצות געשית, שטחים של קרקעית ים שאך זה נחשפו או מקום שעבר הפרעה קיצונית (שרפה חזקה למשל) ואין בו שאריות חיות של צמחים). מקום כזה נקרא בית גידול ראשוני (Primary Habitat).
סוקצסיה משנית

סוקצסיה משנית (Secondary Succession) מתרחשת לאחר הפרעה במהלך הסוקצסיה במקום שבו היה קיים בית גידול קודם לכן (למשל הזרמת מים באזור צחיח, או שטח שנשרף), ויש בו שרידים חיים של צמחים או זרעים שלא נפגעו. שרידי צמחים אלה נמצאים במקום כבר מראשיתו של תהליך הסוקצסיה המתחיל לאחר ההפרעה, אפילו אם מקומם הטבעי הוא בשלבים המאוחרים של הסוקצסיה הראשונית במקום. סוקצסיה משנית, להבדיל מסוקצסיה ראשונית, נגישה יותר לתצפית על ידי אקולוגים, מכיוון שידוע למדענים היכן היא מתרחשת ומתי.