stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב אבן-חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד היחידה הארצית לחקירות הונאה, מפקד מחוז מרכז
 עיטורים
  עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל איגוד חברות הביטוח
 
זאב אבן-חן (נולד ב-1948) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל.
אבן-חן שירת במשטרת ישראל כ-25 שנים, ב-1986 הוענק לו עיטור המופת. בין תפקידיו הבולטים שימש מפקד משטרת רחובות, מפקד מרחב השרון, מפקד היחידה הארצית לחקירות הונאה, ראש המטה המבצעי של השר לביטחון פנים משה שחל, ראש מטה המשטרה (תחת המפכ"ל אסף חפץ) ומפקד מחוז המרכז.
בהיותו מפקד מחוז מרכז, בשנים 1996–2000, הורחב שיתוף הפעולה החיצוני של המחוז על ידי פיתוח השיטור הקהילתי באמצעות ניידות סיור עירוניות והקמת יחידת "צבר" של משמר הגבול לביצוע משימות ביטחון שוטף.
בשנת 2001 מונה למנכ"ל איגוד חברות הביטוח בישראל והתאחדות חברות לביטוח חיים. אבן-חן הוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך לעריכת דין.
חיים אישיים

נשוי ואב לשלושה ילדים; בתו טופז אבן-חן קליין (כלתו של ניצב בדימוס חיים קליין) נספתה באסון השרפה בכרמל בזמן שירותה בשירות בתי הסוהר.
חתונה הפוכה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מרדכי ורדי
 הופק בידי:  מרדכי ורדי
 תסריט:  מרדכי ורדי
 עריכה:  גדעון לצמן
 מוזיקה:  אבי בללי
 צילום:  מרדכי ורדי
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2020
 משך הקרנה:  63 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חתונה הפוכה (באנגלית: Marry Me However) הוא סרט תיעודי מאת הרב והבמאי מרדכי ורדי. בסרט מובאים סיפוריהם של להט"בים דתיים ודתיות שנאלצו להתחתן עם בני המגדר השני, ושל בני זוגם לשעבר. חלקם עברו טיפולי המרה. הסרט מלווה את הדמויות באירועים נוכחיים בחייהם, ומשובץ בקטעי וידאו ותמונות מעברם. הסרט גם מפגיש בין הדמויות השונות בצורה של דו-שיח או רב-שיח.
הסרט יצא לאור בספטמבר 2020 והוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב, ובאוקטובר 2020 גם בערוץ HOT8.
הסרט הופק בסיוע HOT8, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אבי חי, קרן מיימונידיס ומפעל הפיס.
וירג'יל דודה

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1939 ברלאד, ממלכת רומניה 
 פטירה:  5 בספטמבר 2017 (בגיל 78) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  Rubin Leibovici 
 מדינה:  רומניה, ישראל 
 שפות היצירה:  רומנית 
 
וירג'יל דודה (ברומנית: Virgil Duda;‏ 25 בפברואר 1939 – 5 בספטמבר 2017) היה סופר ועורך יהודי ישראלי בשפה הרומנית.
ביוגרפיה

דודה נולד בברלאד כבנם של אוקה סולומון וקארול ליבוביץ'. סיים ב-1970, בהצלחה, את לימודי המשפטים באוניברסיטת בוקרשט והוסמך כעורך דין. הוא היה יועץ משפטי של בית הזיקוק טלאז'ן (Teleajen), בפלוישט ועורך תסכיתים ומפיק של הסטודיו הקולנועי של בוקרשט בין השנים 1970 - 1987. לאחר עלייתו לישראל ב-1988 עבד כספרן ובין השנים 1989 - 2004, כעורך בעיתונים הישראלים בשפה הרומנית, "השעה האחרונה" (Ultima oră) ו"חיינו" (Viaţa noastră).
דודה היה סגן נשיא התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
נפטר ב-5 בספטמבר 2017.
מספריו

1967 Povestiri din provincie (סיפורים פרובינציאליים).
1969 Catedrala (הקתדרלה).
1972 Anchetatorul apatic (החוקר האדיש).
1973 Deruta (ההטעיה).
1975 Al doilea pasaj (הפאסאז' השני).
1977 Cora (קורה).
1979 Măştile (המסכות).
1981 Războiul amintirilor (מלחמת הזכרונות).
1984 Hărţuiala (התגרות).
1986 Oglinda salvată (הראי המוצל).
1991 România, sfârşit de Decembrie (רומניה, סוף דצמבר).
1993 Alvis şi destinul (אלוויס והגורל).
1996 A trăi în păcat (לחיות בחטא).
1999 Viaţă cu efect întîrziat (חיים עם תגובה מאוחרת).
2002 Şase femei (שש נשים).
2004 Evreul ca simbol (היהודי כסמל).
2005 Despărţirea de Ierusalim (הפרידה מירושלים).
פרסים

1972 Premiul Uniunii Tineretului Comunist (פרס איגוד הנוער הקומוניסטי).
1979 Premiul Asociaţiei Scriitorilor din Bucureşti (פרס התאחדות הסופרים של בוקרשט).
1981 Premiul Uniunii Scriitorilor din Romania (פרס איגוד הסופרים של רומניה).
1993 פרס הארגון הציוני העולמי לכלל היצירה.
1994 פרס מועדון ארקדיה בתל אביב.
1999 פרס ציון של התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
2001 פרס סבסטיאן קוסטין מטעם החוג התרבותי של ירושלים.
2003 Premiul Asociaţiei Scriitorilor din Bucureşti (פרס התאחדות הסופרים של בוקרשט).
2005 Premiul Uniunii scriitorilor din România (פרס איגוד הסופרים של רומניה).
חלון שיגור

חלון שיגור (באנגלית: Launch window) הוא מונח המשמש בטיסות חלל כדי לתאר פרק זמן בו על רכב חלל להיות משוגר. אם רכב החלל אינו משוגר במהלך ה"חלון", הוא יאלץ להמתין ל"חלון" הבא.
בשיגורים למסלול סביב כדור הארץ, כמעט כל זמן מתאים לשיגור, אם כי לעיתים מזג האוויר משפיע על עיתוי השיגור. אולם במידה ורכב החלל מיועד לחבור אל רכב חלל אחר (לדוגמה אל תחנת החלל הבינלאומית) שכבר נמצא במסלול, על השיגור להיות בעיתוי מדויק על מנת ששני רכבי החלל יוכלו להיפגש בחלל.
בשיגורים אל מעבר למסלול לווייני נמוך, השיגור עשוי להתגמש אם משתמשים בחניית ביניים במסלול הלווייני הנמוך, ורק לאחריה מפעילים שלב נוסף שמביא את רכב החלל למסלול הרצוי.
כדי להגיע אל גרם שמים אחר עם שימוש במסלול הוהמן, חלונות השיגור הם תקופתיים לפי התקופה הסינודית. לדוגמה, במקרה של מאדים, חלון השיגור מגיע אחת ל-2.135 שנים (780 ימי ארץ). במקרים מסובכים יותר, כולל בשימוש במקלעת כבידתית, חלונות השיגור אינם סדירים. לעיתים צצות הזדמנויות נדירות, כמו במקרה וויאג'ר 2 שניצלה התקבצות המתרחשת אחת ל-175 שנים, כדי לבקר את צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון. כאשר הזדמנות שכזו מוחמצת, תיבחר בדרך כלל מטרה אחרת, לדוגמה הגשושית רוזטה תוכננה לחקור את השביט 46P/Wirtanen, אך עקב בעיה במשגר, השיגור נדחה והשביט 67P/Churyumov–Gerasimenko נבחר כמטרה חדשה עבור הגשושית.
המונח "חלון שיגור" משמש באופן מטאפורי בכלכלה כדי לתאר שחרור לשוק של מוצר חדש, כאשר ה"חלון" מתאר את הזדמנות המפתח לשחרור המוצר. לדוגמה, עבור סרטי קולנוע, עונת הקיץ נחשבת לחלון שיגור רווחי, אך בשל עיכובים בהפקת הסרט, הוא עלול לפספס את חלון השיגור ולהיות פחות רווחי.
חלומות מאבי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ברק אובמה
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 נושא:  early life and career of Barack Obama 
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 הוצאה
 הוצאה:  Three Rivers Press
 תאריך הוצאה:  1995 (יצא בהוצאה מחודשת בשנת 2004)
 מספר עמודים:  442
 סדרה
 הספר הבא:  תעוזת התקווה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002609617
 
חלומות מאבי (באנגלית: Dreams from My Father) הוא ספרו האוטוביוגרפי של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, אשר מתאר את תקופת ילדותו ונעוריו, את החיים כילד שחור במשפחה אמריקנית לבנה מהמעמד הבינוני של סבו וסבתו, בצל דמות האב הקנייתי שאותו הכיר רק מסיפורים, את העיסוק המתמיד בזהותו שסיטואציה זו גרמה לו, ואף את השימוש במריחואנה וההתנסות בקוקאין בסוף שנות העשרה של חייו.
הספר אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1995 נכתב במקור על ידי אובמה כאשר היה בן 33 עוד בטרם החל את הקריירה הפוליטית שלו. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת 2004 כאשר אובמה הפך לדמות פוליטית לאומית.
בשנת 2006, הופק הספר בגרסת אודיו, עליה זכה אובמה בפרס גראמי. הספר היה לרב-מכר, והכניס לאובמה ממון רב, בעזרתו שילמו הוא ורעייתו את חובותיהם מתקופת הלימודים ורכשו בית בשיקגו.
הגרסה העברית של הספר תורגמה על ידי עדנה שמש ויצאה לשווקים בשנת 2008.
עלילת הספר

הספר מציג את סיפור חייו של ברק אובמה עד לתקופה בה התקבל לבית הספר למשפטים הרווארד. ברק אובמה נולד בשנת 1961 בהונולולו, הוואי לאב קנייתי ולאם אמריקנית לבנה אשר היו באותה העת סטודנטים ב"מרכז מערב-מזרח" שבאוניברסיטת הוואי. אביו, ברק אובמה האב, בן למשפחה מוסלמית מצד אביו ונוצרי מצד אימו, בא להוואי מקניה כסטודנט בתוכנית אמריקאית לטיפוח סטודנטים ממדינות מתפתחות. אמו, אן דנהאם, עברה עם הוריה, מדלין וסטנלי דנהאם, שנים קודם לכן מקנזס להוואי, בעקבות משרתם של הוריה בהוראה.
בשנת 1964, בעודו בן שנתיים התגרשו הוריו. הוא ראה את אביו רק עוד פעם אחת, בשנת 1971, כאשר אביו הגיע להוואי לביקור של חודש. אביו נהרג בתאונת דרכים בשנת 1982.
ברק נשאר עם אמו לאחר הגירושים מאביו. בהמשך, אימו נישאה לסטודנט אינדונזי בשם לולו סואטורו, והמשפחה עברה לג'קרטה כאשר ברק היה בן 6. כאשר ברק היה בן עשר, הוא חזר להוואי תחת השגחת סבו וסבתו (ומאוחר יותר תחת השגחת אמו) לצורך לימודים. ברק נרשם לכיתה ה' בבית הספר פאנאהו (Punahou), בית ספר פרטי אשר ממוקד בהכנה ללימודים גבוהים. אובמה היה אחד מתוך שלושה תלמידים שחורים בלבד בעוד שרוב התלמידים בבית הספר היו אסייתים. באותה התקופה הוא נתקל לראשונה בגילויי גזענות והבין מהי המשמעות של להיות אפרו-אמריקני.
לאחר שסיים את הלימודים בבית הספר התיכון, אובמה עבר ללוס אנג'לס, שם החל את לימודיו הגבוהים ב"אוקסידנטל קולג'". לאחר שנתיים אשר בהם שהה באוקסידנטל קולג' הוא עבר למכללת קולומביה באוניברסיטת קולומביה אשר במנהטן, שם הוא למד מדעי המדינה כמקצוע ראשי. לאחר לימודיו באוניברסיטת קולומביה, הוא עסק במשך שנה בתחום העסקים. לאחר מכן הוא עבר לשיקגו, שם הוא עבד במוסד ללא כוונת רווח כרכז קהילתי בשכונות העוני בחלק הדרומי של שיקגו.
הספר מסתיים בביקורו של ברק בקניה, ארבע שנים לאחר מות אביו, ביקור שבו פגש לראשונה את משפחתו הקנייתית, עלה לקבריהם של אביו וסבו ולמד להכיר את אביו כפי שהיה, ולא כפי שדמיין את דמותו מסיפורים מקוטעים שעליהם גדל.
ראו גם

הבטח לי, אבא
חוסה איטורבי

| --- | --- |
חוסה איטורבי (1933)
חוסה איטורבי (1933)
 לידה:  28 בנובמבר 1895 ספרד ולנסיה, ספרד
 פטירה:  28 ביוני 1980 (בגיל 84) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  1912–1980 (כ־68 שנים)
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 עיסוק:  שחקן קולנוע, מנצח, פסנתרן, צ'מבליסט
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קלה
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  פסנתר, צ'מבלו
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר אלפונסו העשירי החכם (1948)  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.joseiturbi.com
 פרופיל ב-IMDb
 
חוסה איטורבי (בספרדית: José Iturbi‏; 28 בנובמבר 1895 – 28 ביוני 1980) היה פסנתרן ומנצח ספרדי - אמריקאי. בשנות ה-40 הופיע במספר סרטים מוזיקליים בהוליווד בתפקיד עצמו כשחקן, מנצח ופסנתרן.
קורות חיים

חוסה איטורבי נולד בוולנסיה וכבר בהיותו ילד החל לנגן בפסנתר והתגלה כילד פלא. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של ולנסיה בגיל 14 ועבר לקונסרבטוריון של ברצלונה ומשם לקונסרבטואר של פריז, שם למד אצל המלחין והפסנתרן ויקטור סטראוב (אנ') וגם אצל הצ'מבליסטית הידועה ונדה לנדובסקה.
לאחר סיום לימדיו הוא נתן שיעורי פסנתר והתאהב באחת מתלמידותיו, מריה. הם נישאו ונולדה להם בת. מריה מתה ב-1928 וחוסה המדוכא החליט לעבור לארצות הברית. הופעת הבכורה שלו הייתה בניו יורק ב-1929.
גם אחותו אמפרו איטורבי (אנ') הייתה פסנתרנית מפורסמת והם שיתפו פעולה והופיעו בקונצרטים, בהקלטות ובמספר סרטים.
בשנים 1936–1944 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר, כן ניהל את התזמורת הסימפונית של ולנסיה. הוא התפרסם בעולם ובארצות הברית והופיע במספר סרטים מוזיקליים בתפקיד עצמו כשחקן, מנצח ופסנתרן.
בסרט שיר שייזכר על חייו של פרדריק שופן, הוא מנגן בפסנתר בפסקול המוזיקלי של הסרט.
בסרטים הוא מופיע בתפקיד עצמו ביחד עם אחותו בליווית תזמורת גדולה ולעיתים גם מקהלה.
בסרט הרימו עוגן הוא מנגן עיבוד לרפסודיה ההונגרית מס' 2 פרנץ ליסט ביחד עם עוד 20 פסנתרנים צעירים.
בסרט שלוש בנות נועזות הוא מבצע כפסנתרן ומנצח את הרפסודיה הרומנית של אנסקו עם נגן מפוחית הפה לארי אדלר.
בינואר 1958 ביקר איטורבי בישראל לסדרת קונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כפסנתרן ומנצח. הוא נתן גם שני רסיטלים בבית פיליפ מוריי באילת
איטורבי המשיך להופיע בקונצרטים עד שנתו האחרונה.
פילמוגרפיה חלקית

Thousands Cheer"‏ – (1943)
"מוזיקה למיליונים" – (1944)
"שתי נערות ומלח" – (1944)
"הרימו עוגן" – (1945)
"שיר שייזכר" – (1945), מנגן את הפסקול של הסרט
"חופשה במקסיקו" – (1946)
"שלוש בנות נועזות" – (1948)
"נשיקת חצות" – (1949)
הנצחה

בוולנסיה נערכת מאז 1981 תחרות פסנתר בינלאומית על שם חוסה איטורבי (אנ').
באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס נערכת מאז 2007, תחרות בינלאומית לפסנתרנים וזמרים על שם חוסה איטורבי (אנ')
היכל התזמורת הפילהרמונית של ולנסיה קרוי על שמו של חוסה איטורבי.
לאיטורבי יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתו במוזיקה.
הערות שוליים

↑  חוזה איטורבי בישראל, למרחב 17/1/58
↑  חוזה איטורבי באילת, דבר, 24/1/58
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457471005171  PLWABN: 9810578450305606  BIBSYS: 9074830  BNE: XX1067781  BnF: cb14786143k (data)  CANTIC: a10819745  GND: 133846822  ISNI: 0000 0001 1473 1195  LCCN: n85376820  MusicBrainz: 6d540ad5-fce6-413b-84df-c66cfc15c1de  NARA: 10568881  NTA: 303154748  SNAC: w6gb2fq5  Trove: 1015180  VIAF: 56874873   WorldCat (עם VIAF): 56874873
חלון קואדריפורי

קואדריפורה במגדל הפעמונים בכיכר סן מרקו בוונציה
חלון קואדריפורי (באיטלקית: Quadrifora) הוא חלון המחולק אנכית לארבעה מפתחים המופרדים זה מזה בשלושה עמודים קטנים, ומעליו ארבע קשתות מעוגלות או מחודדות. לעיתים מקיפה קשת גדולה יותר את החלון, ובמשטחים שמעל ארבע הקשתות המקוריות וביניהן מופיע סמל, עיטור כלשהו או מפתחים נוספים, בדרך כלל מעוגלים, או בצורת פרח.
החלון הקואדריפורי היה פחות נפוץ מהחלון הביפורי או הטריפורי, ושימש למפתחים גדולים יותר מהאחרונים ובדרך כלל היה מעוטר מהם. שימוש מקובל בקואדריפורה היה בקומות העיליות במגדלי פעמונים מקום בו נדרשה חדירת אור רבה.
החלון הקואדריפורי היה נפוץ באדריכלות הגותית וברומנסקית, ולעיתים גם באדריכלות הרנסאנס. לאחר מכן ננטש אך שב לאופנה במאה ה-19, לדוגמה בתחייה הגותית.
חתונה ללא נשים

חתונה ללא נשים הוא הופעה שמהווה טקס קהילתי מסורתי, הטקס היה פופולרי בארצות הברית בתחילת המאה ה-19. בטקס זה הגברים היו ממלאים את כל התפקידים שמבצעות נשים בחתונה מסרותית, בהם תפקיד השושבינה, ילדות פרחים ואם הכלה ואף הכלה עצמה - כאשר הגברים לבושים בשמלות ובשמלות כלה.
באירופה המודרנית הקדומה וגם באמריקה השתמשו בחתונות ללא נשים כדרך לבטא מעמדות בחברה בתקופה שלפני המאה ה-19. בדרך כלל השחקנים היו ממעמד נמוך יותר ומהווים מושא ללעג, לעומת אורחי הכבוד של החתונה ואזרחים שהשתתפו בה עשו זאת מפאת טוב לב[דרושה הבהרה] ולהראות את מעמדם התרבותי בחברה.
חתונות ללא נשים נערכו ברחבי ארצות הברית, בעיקר במערב התיכון ובאזורים מסוימים בדרום ארצות הברית. במספר עיירות מהדרום נערכו מופעי חתונות ללא נשים ככלי לגיוס כספים בעזרת גביית דמי כניסה. חתונות ללא נשים מומנו באופן מסורתי על ידי ארגוני צדקה ואיגודים, כך למשל היה כאשר נערכה חתונה ללא נשים בקרוליינה הצפונית בה השתתפו יותר מ-1000 איש כדי לגייס כספים עבור התאחדות הורים ומורים.
חתונה ללא נשים תכלול מערכון של טקס חתונה ובדיחות על סטריאוטיפים מגדריים או דיון בעניין תכונות מגדריות "נשיות" המערערות את הנורמות החברתיות המקובלות.
הערות שוליים

↑  Southern masculinity : perspectives on manhood in the South since Reconstruction. Friend, Craig Thompson. Athens: University of Georgia Press. 2009. ISBN 978-0820336749. OCLC 647878931.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  Linton Weeks. "When 'Womanless Weddings' Were Trendy", npr.org, 16 June 2015. Retrieved 17 June 2015.
↑  Kemp, Bill (2015-07-12). "Staged 'womanless weddings' once drew crowds". The Pantagraph. נבדק ב-2016-04-18.
↑  "Encyclopedia of North Carolina: Womanless Weddings". נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Forest City Courier from Forest City, North Carolina 1922". נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חתונה בעיירה (מחזה)

ערך זה עוסק במחזה יידי. אם התכוונתם לסרט מחול של דבורה ברטונוב, ראו .
עטיפת התקליט עם שירי המחזמר
חתונה בעיירה (במקור ביידיש: אַ חתונה (כאַסונע) אין שטעטל) הוא מחזה תיאטרון יידיש, מלודרמה מוזיקלית. המחזה נכתב על ידי ויליאם סיגל, והולחן על ידי הרמן וול בהזמנת פסח בורשטיין, שגם ביים אותו פעמים רבות. צוות השחקנים כלל בעיקר את משפחתו הקרובה של בורשטיין - אשתו ליליאן לוקס, ומאוחר יותר גם בנו מייק בורשטיין ובתו סוזן בורשטיין. המחזה נקטל על ידי המבקרים, אך זכה להצלחה רבה בקרב הקהל. הוא הועלה בערים שונות במזרח אירופה לפני השואה, והמשיך להופיע גם לאחריה בישראל, באמריקה הלטינית ובארצות הברית.
כמו "זמר הג'אז" של אל ג'ונסון, גם מחזה זה עסק בהתמודדות של הפרט עם "העולם הישן". הוא מתאר את התנסויותיו של בן הרב שנוטש את עולמו של אביו ופונה לקריירה של משחק בתיאטרון. המחזה התבסס ככל הנראה על אלמנטים אוטוביוגרפיים של בורשטיין, שברח ממשפחתו הפולנית כדי להצטרף ללהקת תיאטרון יידיש נודדת.
המחזה זכה לעיבוד קולנועי, אך לא הצליח כסרט. המחזה עומד בין היתר במרכז הסרט התיעודי "הקומדיאנטים" של ארנון גולדפינגר משנת 2000. באחד הקטעים בסרט, מתאר השחקן והבמאי ישראל בקר כיצד נשלח כילד על ידי השחקן בן ציון ויטלר לנכוח בהצגה ו"לצלם" אותה בזיכרונו, על מנת שוויטלר יוכל להעלות את המחזה בעצמו.
הערות שוליים

↑  שם העט של השחקן והמחזאי יליד ליטא ולוול–יצחק הרצוג (1893-1966)
↑  פלגיאטים ספרותיים, "דווקא" 4
חלון ראווה

חלון הראווה של חנות "סטימצקי" ברמת השרון מוקדש כולו לקידום מכירות של ספר יחיד
חלון הראווה של חנות הספרים "ליריק" ברמת השרון, ובו מדגם מייצג מספרי החנות
חלון ראווה (גם: "ויטרינה") הוא חלון הממוקם בחזית חנות ופונה לעבר העוברים ושבים. הוא מציג מדגם מייצג של מוצרי החנות או מבחר של מוצרים אטרקטיביים במיוחד, ונועד לפתות לקוחות פוטנציאליים החולפים על פניו להיכנס לחנות, בעקבות הרושם הראשוני שיצר אצלם חלון הראווה על המוצרים שבחנות. משכך, חלון הראווה הוא כלי שיווקי חשוב.
בחנויות בגדים בדרך כלל מוצגות בחלון הראווה בובות תצוגה דמויות אדם, הלבושות בבגדים ובאביזרי הלבוש הנמכרים בחנות.
בנוסף נתלים שלטי ומדבקות מחירים, מבצעים וקידום מכירות על הזגוגית או על המוצרים עצמם.
החלטה שעל בעלי או מנהלי החנות לקבל היא אם לנצל את חלון הראווה להצגת מגוון רחב ממוצרי החנות, או לשם קידום מכירתו של מוצר יחיד. דוגמה להחלטה זו ניתן לראות בחנויות ספרים, שבהן יש המציגות מגוון ספרים בחלון הראווה, ויש המציגות ספר חדש יחיד, שלחנות יש עניין בקידומו.
לעיתים חלון הראווה אינו אלא חלון המאפשר לראות דרכו את החנות.
זאב אדמוני

| זאב אדמוני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: כלב
מין:: זאב אדמוני
שם מדעי
 Canis rufus ‏אודובון ובקמן, 1851
תחום תפוצה


זאב אדמוני בג'ורג'יה, ארצות הברית
זאב אדמוני או זאב אדום (שם מדעי: Canis rufus) הוא מין בסוג כלב.
מאפיינים

הזאב האדמוני מצוי בסכנת ההכחדה החמורה ביותר מבין הכלביים. סוברים כי תפוצתו המקורית כללה את רוב מזרח צפון אמריקה, מפנסילבניה במזרח ועד לטקסס בדרום. בית גידולו כלל יערות, ביצות וערבות, שם היה טורף-על. במאה ה-20, רדיפה, הרס בית הגידול והכלאה עם זאבי ערבות הביאו אותם לסף היכחדות. בשנת 1980 הם נכחדו מהטבע. כיום נותרה אוכלוסייה בת-כלאיים של זאב אדמוני עם זאב ערבות בת כ-300 פרטים בעולם כולו, מתוכם כ-93 הושבו לטבע בצפון קרולינה ו-207 בשבי. בטבע הימצאותם עם מינים אחרים כמו זאב הערבות והזאב האפור מעמידה אותם בפני סכנה רצינית של היעלמות כתת-מין.
אורכו של הזאב האדמוני נע ממטר עד 1.3 מטרים, אורך זנבו 30 עד 42 ס"מ וגובה הכתף 66 עד 79 ס"מ. משקלו 16 עד 41 ק"ג. הזאב האדמוני קטן מהזאב המצוי, רגליו ואוזניו ארוכות יותר ופרוותו קצרה יותר. הזכרים בדרך כלל גדולים מהנקבות. צבע פרוותו של הזאב האדמוני בחלקיו העליונים הוא בדרך כלל ערבוב של חום אדמוני וחום צהוב עם אפור ושחור.
תת-מינים

ידועים שלושה תת-מינים של הזאב האדמוני:
Canis rufus floridanus שנכחד ב-1930
Canis rufus rufus שהוכרז שנכחד ב-1970
Canis rufus gregoryi שנכחד מהטבע ב-1980
מעמדו הטקסונומי של הזאב האדמוני שנוי במחלוקת: לפי ראייה אחת הוא אכן תת-מין נפרד. לפי ראייה אחרת הוא בן כלאיים של זאב מצוי עם קויוט.
חלון תרמאלי

חלון תרמאלי בחזית כנסיית סאו פרנסיסקו בוונציה
חלון תרמאלי הוא חלון גדול בעל מתאר חצי עגול, מחולק באמצעות שני פסים מאונכים מקבילים לשלוש מסגרות. מכונה כך על-שם מרחצאות (thermae) הקיסר דיוקלטיאנוס ברומא שם נעשה בהם שימוש, והם שרדו בבניין. את טיפוס החלון הזה זיהה במאה השש-עשרה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו בעת ביקורו ברומא, ועשה בו שימוש רב בבנייניו בוונציה ובאזור הוונטו שבצפון איטליה. שימוש רב נעשה בו בצדדיה של כנסיית הגואל (איל רדנטורה) בוונציה. הוא מופיע כחלון מרכזי בראש אחדות מן הווילות שבנה פלאדיו, כגון וילה פיזאני, וילה זנו. המונח הוכנס לשימוש לאחר זמנו של פלאדיו.
זוסימוס (אפיפיור)

זוסימוס (בלטינית: Zosimus) היה האפיפיור ה-41 למניין, אשר כיהן בתפקיד מ-18 במרץ 417 עד 26 בדצמבר 418 (או עד 23 בדצמבר). הוא נולד במסורקה שבמחוז קלבריה, איטליה. הוא כיהן לאחר האפיפיור אינוקנטיוס הראשון ולפני האפיפיור בוניפקיוס הראשון. זוסימוס השתתף בסכסוך הממושך בגאליה. אופיו המרדני השפיע על מחלוקות רבות, שנמשכו אף לאחר מותו.
לפי מקורות היסטוריים, זוסימוס היה יווני ושמו של אביו היה אברם (או אברהם), ויש הגורסים כי בא ממשפחה יהודית.
זוסימוס אימץ כמה צעדים כדי לשפר את מצב הכמורה.
זמן קצר לאחר הבחירות של זוסימוס כחסיד של פלגיאניזם, קאלסטיוס, אשר נידון לגירוש בידי האפיפיור הקודם, אינוקנטיוס הראשון, הגיע לרומא על מנת להצדיק את עצמו מול האפיפיור החדש, לאחר גירושו מקונסטנטינופול.
בקיץ 417, זוסימוס ארגן פגישה של אנשי הדת הרומית בבזיליקת סנט קלמנט, ובה קאלסטיוס סירב לקבל את ההנחות שקבע הדיאקון פאולינוס, ובכללן להצהיר כי הוא קיבל את הדוקטרינה של אינוקנטיוס הראשון.
התמרת כוכב משולש

התמרת כוכב משולש היא שיטה מתימטית לניתוח של מעגלים חשמליים. התאוריה שמאחורי שיטה זו פורסמה על ידי ארתור אדווין קינלי (אנגלית: Arthur Edwin Kennelly) בשנת 1899 בשיטה זו נעשה שימוש נרחב בעיקר בניתוח מעגלים תלת-פאזיים.
התמרת כוכב בסיסית

ההתמרה משמשת להדמיית מעגל חשמלי למעגל בעל שלושה הדקים. כאשר שלושה רכיבים מחוברים לאותו צומת ואף אחד מהם לא משמש כמקור אז הצומת מתבטל על ידי הפיכת העכבות. על מנת שתתקבל שקילות, העכבה החשמלית בין כל זוג הדקים חייבת להיות זהה לשני המעגלים (לפני ההתמרה ואחרי ההתמרה). הנוסחאות הנתונות כאן נכונות הן עבור עכבות מרוכבות והן עבור עכבות ממשיות.
התמרת כוכב בסיסית > נוסחאות עבור התמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב

הרעיון הכללי הוא לחשב את העכבה של הדק מסוים בתצורת כוכב של המעגל תוך שימוש בעכבות הנתונות מתוך תצורת משולש, ולהפך. עבור עכבות  Ry,R_{1},R_{2} עכבת ההדק היא:
כאשר  {\sum R_{\Delta }} הוא סכום כל העכבות בתצורת משולש.
בצורה מפורשת:
התמרת כוכב בסיסית > משוואות עבור טרנספורמציה מכוכב למשולש

הרעיון הכללי הוא לחשב את העכבה  R_{\Delta } בתצורת משולש על ידי הנוסחה:
כאשר  Rp הוא סכום מכפלת כל זוג עכבות בתצורת כוכב, כלומר:  R_{P}=R_{1}R_{2}+R_{2}R_{3}+R_{3}R_{1}.  R_{\mathrm {opposite} } הוא העכבה בתצורת הכוכב בחיבור לצומת אשר אליו העכבה אותה אנחנו מעוניינים לחשב אינה מתחברת.
ובצורה מפורשת:
התמרת כוכב בסיסית > ניתוח מעגל: שיטה לפתרון תצורת משולש על ידי המרה לתצורת כוכב

מעגל שיש בו שילוב של שתי התצורות המדוברות צריך להיות מומר לתצורת כוכב. על ידי שינוי מתוצרת משולש לתצורת כוכב, ניתן לנתח כל אלמנט במעגל בנפרד. שיטה זו נועדה לפשט את ניתוח המעגל. (הערה: ההתנהגות ההרמונית של המעגל המקורי נשמרת). ההמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב היא כך:
פישוט רשת נגדים

רשת נגדים בין שני הדקים ניתנת לפישוט לנגד שווה ערך (ובאופן כללי יותר הדבר מתקיים גם לעכבות). שיטת חיבור נגדים בטור ושיטת חיבור נגדים במקביל הן כלים בסיסיים לפישוט רשת נגדים, אך עבור רשת הנגדים המתוארת בתמונה הן לא יספיקו. ניתן לעשות שימוש בהתמרת כוכב משולש על מנת לפשט את רשת הנגדים כמתואר בתמונה.
התמרת כוכב משולש ההפוכה (מתצורת משולש לתצורת כוכב) אשר מוסיפה צומת, נועדה גם כן לפשט את המעגל.
הדגמה > התמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב

כדי לקשר את { R_{a},R_{b},R_{c}} מתצורת Δ ל { R_{1},R_{2},R_{3}} מתצורת Y, משווים את העכבה בין שני צמתים בתצורת Δ לעכבה המתאימה בין שני צמתים בתצורת Y, חוזרים על התהליך עבור כל זוג צמתים. העכבה בין הצמתים נקבעת כאשר הצומת האחר לא מחובר למעגל ובמקומו יש קצר. העכבה בין N_1 ו N_2 כאשר N_3 מקוצר, בתצורת Δ:
כדי להקל על הרישום נקרא לסכום { R_{T}}, { R_{A},R_{B},R_{C}}:
לכן:
העכבה המתאימה בין N_1 ו N_2 בתצורת Y, היא:
נשווה בין העכבות שהתקבלו:
לכן מתקבל:
נחזור על התהליך עבור  R(N_{2},N_{3}):
נחזור על התהליך שוב עבור  R(N_{1},N_{3}):
מכאן ניתן לקבוע את הערכים { R_{1},R_{2},R_{3}} על ידי צירוף ליניארי.
למשל מחיבור משוואות (1) ו (3) וחיסור משוואה (2) נקבל:
לכן:
כאשר,
לכן מתקבל:
הדגמה > התמרה מתצורת Y לתצורת Δ

נקבע ש:
אנחנו יכולים לכתוב את נוסחאות המעבר מתצורת Y לתוצרת Δ כך:
ומתצורת Δ לתצורת Y כך:
מהכפלת כל זוג משוואות, מתקבל:
נסכום את המשוואות שהתקבלו:
נוציא גורם משותף במונה { R_{a}R_{b}R_{c}}:
נחלק את משוואה (8) במשוואות (1),(2) ו (3) בנפרד.
חלוקה במשוואה (1):
חלוקה במשוואה (2):
חלוקה במשוואה (3):
משוואות (9), (10) ו (11) שהתקבלו מקשרות בין תצורת Y לתצורת Δ.
ראו גם

זרם חילופין
מעגל חשמלי
ניקולה טסלה
מערכת תלת פאזית
הערות שוליים

↑  A.E. Kennelly, "Equivalence of triangles and three-pointed stars in conducting networks", Electrical World and Engineer, vol. 34, pp. 413–414, 1899.
המעגל החשמלי בתצורת כוכב ובתצורת משולש.
התמרה של רשת נגדים תוך שימוש בהתמרת כוכב משולש על מנת להיפטר מצומת D.
שימוש בהתמרת כוכב משולש ההפוכה על מנת לפשט רשת נגדים.
תצורת משולש ותצורת כוכב עם שמות המשתנים שבהם משתמשים בהדגמה.
חקר עצמות דגים עתיקים

חקר עצמות דגים עתיקים הוא אחד מתחומי המחקר של הארכאוזואולוגיה. דגים היוו מזון לבני אדם גם בימי קדם. כפי שמוצאים עצמות צאן ובקר באתרים ארכאולוגיים, עדות למזונם של תושבי אתר זה או אחר, כך מוצאים עצמות דגים שנותרו באשפה אחרי שבשרם נאכל.
בניגוד לבעלי חיים יבשתיים, ששימשו לבני אדם למאכל או כבהמות משא, או שהתקיימו בסמוך לסביבה אנושית (בהם גם עופות), בית גידולם של דגים מתמקד בים ובמקווי מים מתוקים (נהרות, נחלים, בריכות גידול). מכאן ברור למדי שמציאת עצמות דגים באזור הררי (ירושלים למשל), מעידה בעליל על דיג, עיבוד דגים לשימור (ייבוש, המלחה, עישון, החמצה), ומסחר בדגים.
דגים טריים ומשומרים היוו חלק חשוב מן התזונה של בני אדם, למצער מאז התקופה הנאוליתית. קיימות עדויות רבות למסחר ענף בדגים שמקורם במצרים בתקופת הברונזה המאוחרת ובתקופת הברזל, ובדגים שמקורם במערב הים התיכון ובחופי האוקיינוס האטלנטי בתקופה הרומית, בתקופה הביזנטית, ואחריהן.
בישראל מספר הארכאוזואולגים המתמחים בשרידי דגים הוא מצומצם. פעיל מאוד בתחום מחקר זה הוא פרופ' עמרי לרנאו.