stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוד מעט נהפוך לשיר

"עוד מעט נהפוך לשיר" היה מיזם מוזיקלי להנצחת חללי מערכות ישראל, ביוזמתה ובהפקתה של תחנת הרדיו גלי צה"ל. במסגרת המיזם, שנערך בשנים 2001–2013, נבחרו מדי שנה מספר שירים שמילותיהם נכתבו על ידי חיילים וחיילות שנפלו ועל ידי אזרחים שנהרגו בפעולות טרור, ואלו הולחנו ובוצעו על ידי מבחר מאמני ישראל המוכרים. השירים המוקלטים הושמעו במסגרת שידורי התחנה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
במסגרת המיזם, נאספו ממקורות שונים טקסטים רבים שכתבו חיילים שנפלו במשך כל שנות קיומה של מדינת ישראל, ושירים שכתבו אזרחים שנהרגו בפיגועי טרור. הטקסטים הועברו למוזיקאים ישראלים מוכרים, וכל מוזיקאי בחר את השיר אותו הוא מעוניין להלחין. תהליך זה יצר חיבורים ייחודיים בין סגנונות מוזיקליים ותרבותיים שונים. במסגרת תהליך הפקת השירים נפגשו אנשי גלי צה"ל עם המשפחות השכולות על מנת להכיר מקרוב את סיפוריהם של הנופלים, והדבר התבטא בכתבת רדיו על אודות כל אחד מהנופלים ששיריהם הולחנו במסגרת המיזם. לעיתים אף תהליך הלחנתו והקלטתו של השיר התבצע בליווי בני המשפחה השכולה.
השירים והכתבות על אודות הנופלים הושמעו מדי שנה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, במשדר רדיו מיוחד בהגשתו של גולן יוכפז. חלק מהשירים שהולחנו והוקלטו כחלק מהמיזם הפכו במרוצת הזמן מוכרים גם מחוץ למסגרת המיזם, והם הושמעו במסגרת שידורי הרדיו בישראל בתדירות גבוהה. המיזם כולו, שבשנותיו האחרונות אף שודר בשידורי ערוץ 2 בתפר שבין יום הזיכרון ליום העצמאות, נעשה בהתנדבות מלאה של כל המשתתפים. במהלך השנים השתתפו בפרויקט: אריק איינשטיין, חוה אלברשטיין, שלמה ארצי, גידי גוב, לירן דנינו, שלמה גרוניך, גלי עטרי, יוני רכטר, קורין אלאל, ברי סחרוף, רמי פורטיס, יהודית רביץ, דויד ברוזה, רמי קלינשטיין, אתי אנקרי, רוקפור, רן דנקר, עילי בוטנר, עידן עמדי, דנה ברגר, כנסיית השכל, מוניקה סקס, אייל גולן, אביתר בנאי, שלומי סרנגה, עמיר בניון, שלומי שבן, אברהם טל, מירי מסיקה, הפרויקט של עידן רייכל, הראל סקעת, בית הבובות, משה פרץ, דודו אהרון, עופר שריקי, הרב דוד מנחם ואחרים.
משדר הרדיו הוקדש מדי שנה לחייל גלי צה"ל אלעד הירשנזון, שהיה אחד מיוזמיו של הפרויקט. הירשנזון, ששכל את אחיו אמיר בפיגוע בצומת בית ליד ואת חברו הטוב דוד בירי ביומה הראשון של האינתיפאדה השנייה, התאבד בשנת 2000, במהלך העבודה על הפרויקט.
מקור שמו של המיזם (שנקרא בשנתו הראשונה "לחיות את עצמם") הוא בשירו של שלמה ארצי "הו לעזאזל". השיר מבוסס על סיפור של בועז ארד בשם "בלב האפלה", שנכתב בעקבות שירות מילואים בלבנון, ומתאר את החשש ליפול בקרב. השיר כולל את השורה "עוד מעט נהפוך לשיר, עוד מעט אולי כבר לא נהיה".
המיזם זכה בשורת פרסים, בהם פרס לתוכנית הרדיו הטובה ביותר בתחום התרבות לשנת 2009 במסגרת כנס העיתונאים השנתי, ופרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2006.
בשנת 2012 ראה אור אלבום המורכב משני תקליטורים, ובו ארבעים משירי המיזם שהוקלטו לאורך השנים.
ב-9 באפריל 2013 קיים המפעל לראשונה מופע חי. המופע התקיים בספרייה הלאומית בירושלים השתתפו בו בשירה קורין אלאל, ערן צור, כנסיית השכל, עידן רייכל, בית הבובות, עילי בוטנר וילדי החוץ, רוני דלומי, וחגית יאסו. דרור קרן הקריא מכתבי נופלים וקטעי קריאה ונערך דיון בהשתתפות מוקי צור וחגי ליניק. את המופע הנחה גולן יוכפז.
מיזמי המשך

בשנת 2014, עם פיטוריו של גולן יוכפז מגלי צה"ל, שינה המיזם את פניו ושמו, וביום הזיכרון התשע"ד 2014, שודר לראשונה במתכונתו החדשה הפרויקט שנקרא "אלה האחים שלי", ובו חיילים בשירות סדיר הלחינו ומבצעים שירי נופלים. השירים הוקלטו באולפן גלי צה"ל, ולצדם הוצגו בתוכנית סיפוריהם של הנופל ושל משפחתו. הפרויקט שודר גם בערוץ 24 והסתיים ב-2018.
ב-7 באוקטובר 2024, יום הזיכרון הראשון לחללי מלחמת חרבות ברזל, שודר בגלגלצ הפרויקט "שבעה שירים באוקטובר", במסגרתו בוצעו על ידי אמני ישראל שירים שנכתבו על ידי או בשיתוף חללי מתקפת הפתע והמלחמה.
משירי המיזם

שום דבר לא יפגע בי (2008) – מאת ארז שטרק, בביצוע כנסיית השכל
אני אוהב אותך חזק (2010) – מאת נדב הררי, בביצוע גידי גוב
אמא, אבא וכל השאר (2011) – מאת ראובן פוליטי, בביצוע הפרויקט של עידן רייכל בהשתתפות עידן רפאל חביב
המכתב האחרון (2011) – מאת משה אוחיון, בביצוע עידן עמדי
הערות שוליים

↑  שלמה ארצי, "שירים+: דיבורים תמונות וציורים קטנים", הוצאת מודן, ישראל תשס"ד, עמ' 62.
↑  ״עוד מעט נהפוך לשיר״, יום הזיכרון, תשע"ג
ביר אל-עבד

| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  צפון סיני
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  87,219 (2015)
 קואורדינטות:  31°01′07″N 33°00′51″E﻿ / ﻿31.01861°N 33.01417°E﻿ / 31.01861; 33.01417
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףביר אל-עבד(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףביר אל-עבד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביר אל-עבד (בערבית: بئر العبد) היא עיירה במחוז צפון סיני שבמצרים. העיירה נמצאת על כביש החוף הבינלאומי המצרי, כ-80 ק"מ ממערב לבירת המחוז, אל עריש, מדרום לסבחת ברדוויל. במפקד 2006 היו בנפת דיר אל-עבד, המשתרעת על שטח של 5,234 קמ"ר, 33,788 תושבים.. מאז גדלה אוכלוסיית הנפה במידה ניכרת.
גאוגרפיה

ביר אל-עבד היא נאת המדבר הגדולה ביותר בצפון סיני.
היסטוריה > בעת העתיקה

במקום עברה דרך הים העתיקה, שחלק ממנה מכונה בתנ"ך "דרך ארץ פלשתים".
בעשור הראשון של המאה ה-20 סקר את האזור הארכאולוג הצרפתי ז'אן קלדא (צר') ומצא בביר אל-עבד שרידים של אתר רומי[דרוש מקור].
בזמן השלטון הישראלי בסיני (1980-1967), נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות על ידי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בראשות אליעזר אורן. בסקר נמצאו 21 אתרים בסמוך לביר אל-עבד ונתגלו בהם ממצאים מתקופת הברזל. בחפירות באתר המרכזי שהשתרע על שטח של 50 דונם נמצאו שרידי תחנת דרכים, שבה נמצאו שרידי מצודה מתקופת הממלכה החדשה, ארבעה אסמים גדולים שעל רצפת שלושה מהם התגלו גרגירי תבואה. במקום התגלו גם סימנים לבריכת אגירה. שרידים אלה מעידים על תפקידה של תחנה בדרך הים:
מתן הגנה באמצעות מצודה.
אספקת מזון על ידי אסם.
אספקת מים מבריכה.
בממצאים נכללו חרפושיות וכן ידיות של קנקני אגירה ועליהן טביעת חותם של סתי הראשון.
היסטוריה > בעת החדשה

ב-9 באוגוסט 1916, כחלק מהמערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, נערך קרב ביר אל-עבד (Battle of Bir el Abd) בין הצבא העות'מאני ובין כוחות מחטיבת אנזא"ק והחטיבה החמישית הרכובה שהשתייכו לחיל המשלוח המצרי. הכוח הטורקי נסוג לביר אל-עבד, לאחר שנוצח בקרב רומני שלושה ימים לפני כן, והתארגן להגנה על המתחם. כוח אנזא"ק שהמשיך בהתקדמותו מזרחה, נהדף בביר אל-עבד על ידי הכוח הטורקי ונגרמו לו האבדות הבאות: 73 הרוגים, 243 פצועים ו-6 נעדרים. לאחר יומיים נוספים בהן החזיק הכוח הטורקי בנקודה, הוא נסוג מזרחה וכוחות האימפריה הבריטית השתלטו על המתחם.
בהסכם השלום בין ישראל למצרים מ-1979, נקבע קו A שממזרחו רשאית מצרים להכניס רק כוחות שיטור. ביר אל-עבד נמצאת בצפון הקו הזה והוא ממשיך ממנה דרומה, דרך ביר גפגפה ועד ראס מוחמד.
ב-24 בנובמבר 2017, בזמן תפילות יום שישי במסגדים, התרחש הפיגוע במסגד א-ראודה הממוקם כ-32 ק"מ מזרחית לעיירה. בפיגוע המשולב, שכלל פיצוץ מטעני חבלה וירי, נרצחו לפחות 305 אנשים, ומאות נוספים נפצעו.
דמוגרפיה

האוכלוסייה הבדואית באזור כוללת שלושה מטות:
סווארכה - המטה הגדול בחצי האי סיני, הכולל 10 שבטים. אנשיו עסקו עד שנות ה-70 של המאה ה-20 בחקלאות, בגידול עיזים ובדיג.
צוואע'רה - מטה קטן יחסית. אנשיו עסקו עד שנות ה-70 בגידול עיזים וגמלים ובדיג.
ביאדין - מטה קטן יחסית. אנשיו עסקו עד שנות ה-70 בגידול עיזים, בגידול תמרים, ובדיג.
הערות שוליים

↑  SĪNĀ' ASH-SHAMĀLIYAH The population of the governorate and the districts, באתר Citypopulation.de
1 2  אירית יזרסקי,
 "תולדות צפון סיני בתקופת הברזל", ינואר 2003, עמ' 170
↑  אירית יזרסקי,
 "תולדות צפון סיני בתקופת הברזל", ינואר 2003, עמ' 74
↑  אלי אשד, כשהשלום יקרוס: שדה הקרב העתידי בין ישראל ומצרים, באתר nrg‏, 2 בינואר 2016
1 2 3  יצחק ביילי, נתונים אודות אוכלוסי צפון סיני, פברואר 1980
ממגורות שנחשפו בחפירות ביר אל-עבד בשנות ה-70
מומי לוי

| --- | --- |

מומי לוי
 לידה:  25 באפריל 1968 (בן 56) רחובות
 שם לידה:  שלמה לוי 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1976–היום
 שפה מועדפת:  עברית 
 momylevy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מומי לוי (נולד ב-25 באפריל 1968) הוא זמר סול, מפיק מוזיקלי, שדרן רדיו, שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
ביוגרפיה > מפסטיבלי הילדים ללהקה צבאית

לוי, יליד ותושב רחובות, השתתף בגיל 8 בפסטיבל שירי הילדים השביעי כשביצע את השיר "סיבה למסיבה" אותו ביצע במקור אלי גורנשטיין.
כחלק ממשפחת עטרי, התחנך לוי בבית מוזיקלי, וזכה לתמיכה רבה מהדודות המפורסמות יונה, שוש וגלי.
את שרותו הצבאי עשה לוי בלהקת הנח"ל עם יואב צפיר, שרון חזיז, תומר שרון ודנה ברגר. עם שחרורו בשנת 1991 הופיע במסגרת צ.י.ל.ה. (צוות יוצאי להקת הנח"ל) עם צפיר, חזיז, אילה אשרוב, ואחרים.
בין השנים 1992 ל-1995 השתתף לוי במופעים שונים ובתוכניות טלוויזיה רבות לצידו של טוביה צפיר ("הערב מחזבל", "האגף הסגור", "ברנשים וחתיכות").
ביוגרפיה > ניסיונות ראשונים בחו"ל

במקביל החל לוי בטיפוח קריירת הסולו שלו כזמר R&B. הוא יצר קשר עם מפיקים נחשבים בלונדון בה בילה חודשים ארוכים בלמעלה מ-30 גיחות. לוי הוחתם בלייבל Latitude ועבד עם מפיקי רית'ם אנ' בלוז בכירים כמו ג'אזי בי, אשלי בידל ואחרים. הוא סיים הקלטת אלבום בכורה באנגלית אך הלייבל בעל הזכויות על החומרים התמוטט והפרויקט נגנז.
ביוגרפיה > רדיו ופרויקטים נוספים

בשנת 1995 החל לוי להגיש תוכניות רדיו שהוקדשו למוזיקה שחורה, ברשת ג' וב-88FM. כשדרן ועורך התוכניות "שחור באוזן" ובעיקר "מוזיקה שחורה היום" ששודרה מדי יום ו'. ביולי 2007 התוכנית חזרה לאוויר בתחנת הרדיו רדיוס 100FM בימי חמישי בערב. לוי היה הראשון (יחד עם תוכנית הרדיו "עסק שחור", אז עם קוואמי דה לה פוקס ולירון תאני) לייחד ברדיו המקומי את מוזיקת הראפ והרית'ם אנד בלוז. הוא שידר רבים מלהיטי מפתח בז'אנר ואף הרבה להשמיע אמנים מקומיים חלוציים כסאבלימינל, כלא שש, ובויאקה. במקביל החל לוי בשיתוף פעולה עם המוזיקאי גל אשר. השניים הקימו הרכב הופעות חי בשם ה-A-TEAM אשר הופיע ברחבי הארץ בגרסאות כיסוי ללהיטי היפ-הופ וסול, בינואר 2010 התוכנית התחילה להיות התוכנית האינטראקטיבית הראשונה בישראל כלומר לצד השירים שמושמעים ברדיו יופיעו הקליפים של השירים שמושמעים ב"שידור וידאו באתר 100FM, לצד חומרים מקוריים; עוד השתתפו בהרכב הבסיסט יהיה אהרונוב (מהדג נחש) והזמר סאני דהרי. במקביל לשיתוף פעולה זה, לוי הלחין והיה שותף להפקה באלבום היחיד של Nona, הצמד של אשר ונועה תשבי, אלבום שזכה להצלחה רבה ולמעמד אלבום זהב. עם פירוק נונה הקימו אשר ולוי את הצמד The Bridge, והקליטו אלבום רית'ם אנד בלוז בהולנד, עבור חברת סוני. האלבום לא פורסם מעולם, אך גרסאות של כמה שירים מתוכו הגיעו בסופו של דבר לאלבום הסולו הראשון של לוי, כמו גם לאלבום הסולו של אייל שחר, יוצא היי פייב, אשר אותו הפיק אשר.
לאורך השנים השתתף לוי בדיבוב סרטים והקלטת ג'ינגלים. בין השאר, הוא השתתף בדיבוב סדרות מצוירות רבות, ביניהם "כח וידאו", "האופנוברים ממאדים", "עומר", "פאוור ריינג'רס" ("מייטי מורפין" ו"זיאו") וכמו גם סרטי דיסני רבים וסדרות לערוץ הופ!. לאורך השנים שיתף פעמים רבות פעולה עם במאית הדיבוב שפרירה זכאי, ושר את שירי הרקע, או היה חלק ממקהלת זמרים ברבים מדיבוביה. תחת בימויה של זכאי תרם את קולו לסרטים רבים, בין היתר שר את הגרסה העברית לשירי הסרט טרזן (במקור האנגלי שר פיל קולינס), שר בסרטים היפהפייה והיחפן, אליס בארץ הפלאות, לפגוש את הרובינסונים, אחי הדב, סוס פרא, פוקימון, ודיבב דמויות רבות כמו הנסיך בהיפהפייה הנרדמת, קלופין בהגיבן מנוטרדם, פונגוס במפלצות, בע"מ ועוד רבים וכן דיבב ושר בתוכניות טלוויזיה כמו הפלא שבחיות הפרא וארתור. לוי מוסיף להשתתף בהפקות דיבוב רבות כזמר וכשחקן עד היום.
ביוגרפיה > אלבום סולו ראשון

בשנים 1999–2001 השתתף לוי בכתיבה, הפקה ושירה בשני אלבומיהם של סאבלימינל והצל, "האור מציון" ו"האור והצל". לוי היה אחראי ללהיט הראשון של הצמד, "חי מיום ליום", כמי שהפיק והלחין את השיר ואף השתתף בו כזמר. הוא גם כתב והפיק שירים לאלבומיהם של להקת הראפ כלא 6 ושל קוואמי דה לה פוקס (איל פרידמן).
לוי החל לגבש חומרים סופיים לקראת אלבום סולו בעברית. לצורך זה, בנה הרכב חי והחל להופיע עם חומרים מקוריים. בהופעות התארחו רבים מהעוסקים בהיפ הופ ובסול בארץ, לרבות סאבלימינל והצל, קוואמי, כלא 6, קוטג', תום רהב, כברה קסאי ועוד. במהלך ההופעות פגש מנהל חברת התקליטים התל אביבית "תטה עושים מוזיקה" את לוי, והחתים אותו על חוזה אמן לשלושה אלבומים.
בשנת 2003 סיים לוי את ההקלטות לאלבום הבכורה שלו "היפסול", בו התארחו מוקי, סאבלימינל ואחרים. הסינגל הראשון מן האלבום היה "גם אם לפעמים", בלדה שזכתה לחשיפה בינונית. אחריו באו הלהיטים "שטח ההפקר", חידוש של לוי וסאבלימינל ללהיט של גידי גוב, ו"שמש אדומה", חידוש של לוי ודודתו גלי עטרי, ללהיט שלה מאלבומה הראשון. את צאת האלבום ביוני 2004, ליווה הסינגל "זוז מצד לצד" בו שיתף לוי פעולה עם שלישיית הראפרים "שלוש לראש", שכתבו את השיר יחד עם ניר ממון, ללחן של לוי. השיר זכה להצלחה רבה ונחשב לאחד מחלוצי ז'אנר ה"היפהופ-מזרחי". עוד שוחרר מהאלבום הסינגל "צלול".
האלבום "היפסול" תוייג כאלבום ההיפהופ-אר'אנ'בי הראשון בעברית ונחשב כפורץ דרך בתחום המוזיקה השחורה המקומית. האלבום יצא כדיסק כפול והכיל כשלושים קטעים הנעים בין סול, פופ, ראפ, פ'אנק ודאנס.
"היפסול" שווק על יד חברת "פונוקול" וזכה לביקורות חיוביות ולהצלחה יחסית במכירות. לוי הוכתר בטקס פרסי אקו"ם כ"תגלית השנה". כמו כן זכה להישגים נוספים כגון "רינגטון הזהב" על הורדות סלולריות של השיר "זוז מצד לצד".
לאור הצלחת האלבום "היפסול" הודפס האלבום במהדורה נוספת בקיץ 2004, לה צורף סינגל בשם "יו-יה" - גרסת כיסוי ללהיט של להקת כוורת. לוי ביצע את השיר עם השחקן האמריקאי מייקל ווינסלואו ("תרגיל לשוטרים מתחילים") אשר ביקר באותה עת בארץ כחלק מקמפיין של אחת מחברות הסלולר. הסינגל זכה להשמעות מרובות ברדיו.
ביוגרפיה > בין האלבומים

במרץ 2005 השתתף לוי בתחרות הקדם אירוויזיון עם שיר הפופ הקצבי "יש לי את הלילה". לוי תלה תקוות רבות בתחרות אך נאלץ להופיע צרוד בעיצומה של התקפת אלרגיה קשה. שירי מימון, אשר זכתה בתחרות, יצרה קשר עם לוי ושכרה את שירותיו לצורך הפקת השירים "כמה פעמים" ו"כבר לא שלך" לאלבום הסולו שלה. את השנה הבאה ניצל לוי לעבודה עם אמנים כמימון, זמר הפופ דניאל זילברשטיין, הראפר קוואמי דה לה פוקס, ורבים אחרים.
ביוגרפיה > אלבום שני

בשנת 2006 החל לוי לעבוד במרץ על אלבום חדש. לוי אסף כשלושים שירים שכתב והפיק במרוצת 2005–2006.
הסינגל הראשון מהאלבום, "זאת לא אהבה", יצא לרדיו בפברואר 2007, מלווה בקליפ. לשיר, בלדה גרובית מתקתקה, הופצה גם גרסת רמיקס למועדונים עם הראפר יפתי. אחר כך יצאו הסינגלים "לא ולנטינו", "באנו להעיר ת'עיר" ו"תהיי קרוב". מבין כל אלו רק "באנו להעיר ת'עיר" זכה להצלחה משמעותית והושמע רבות ברדיו.
ב-22 בנובמבר 2007 יצא האלבום השני, "יבוא אישי". באלבום התארחו הראפר שי 360 והזמרות נועה פארן, שירלי צפרי ואיילה אינגדשט. האלבום כלל שיר שכתב והלחין ארקדי דוכין, שיר בהלחנתו של רמי קלינשטיין, וכן גרסת כיסוי יחד עם איילה אינגדשט לשיר "נוצה ברוח" של קלינשטיין ויעקב גלעד, אותו ביצעה במקור ריטה.
כמו "היפ סול", גם ל"יבוא אישי" נוסף דיסק בונוס, בו התארחו הראפרים יפתי, איזי וקוואמי דה לה פוקס. דיסק הבונוס כלל שתי גרסאות עיבוד מחודש ל"באנו להעיר ת'עיר", עיבוד חדש ל"לא ולנטינו", גרסת כיסוי לשירה של להקת "ברלין" "Take My Breath Away" וגרסה אנגלית לשיר "עוד יום".
ביוגרפיה > The best of Queen

ב-1 באפריל 2008, יום לאחר עליית מופע הבכורה של האלבום "יבוא אישי" במסיבה מתוקשרת במועדון "זאפה תל אביב", הלכה לעולמה דודתו של לוי שוש עטרי, אשר נכחה במסיבה. לוי והמשפחה האבלה הפסיקו לתקופת מה כל פעילות בתחום הבידור. לאחר מספר חודשים בהם לא הופיע, לוהק לוי לתפקיד הראשי בהפקה בימתית בשם Love of My Life - מופע מחווה ללהקת קווין הכולל עשרות משתתפים לרבות תזמורת קאמרית, להקת רוק ועשרים זמרים. המופע הועלה כעשר פעמים במהלך אביב וקיץ 2008. בספטמבר 2008 היה אמור המופע לעלות באמפי "קיסריה". כאלפיים כרטיסים נמכרו למופע, אך סכסוך כספי בין הנהלת המופע לחלק מהמופיעים הביא לביטולו ולירידתו מהבמות.
טענות על תקיפות והטרדות מיניות

בדצמבר 2020 פורסם תחקיר באתר "המקום הכי חם בגיהנום" ובו הובאו עדויות של שישה גברים שטענו כי לוי הטריד אותם מינית או ביצע בהם תקיפה מינית, חלקם בעת שהיו קטינים. לוי הכחיש את הטענות באמצעות באת כוחו, עורכת הדין טלי גוטליב. בעקבות פרסום התחקיר ירדה התכנית של לוי מהשידור בתחנת הרדיו "רדיוס 100FM". לאחר פרסום התחקיר, גברים נוספים סיפרו על תקיפות שעברו על ידי לוי ועל הטרדות דרך הטלפון, בעת שהיו קטינים. לוי הכחיש גם את הטענות האלה. לא הוגשו תלונות במשטרה ולא נפתחו נגדו הליכים משפטיים.
הערות שוליים

↑  גלית הראלי, "הייתי בן 11.5. מומי לוי אונן לי. הייתי בשוק", באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 11 בדצמבר 2020
↑  רן בוקר, "התחנה מגנה כל הטרדה או תקיפה מינית": תוכנית הרדיו של הזמר מומי לוי הורדה משידור, באתר ynet, 15 בדצמבר 2020
↑  גלית הראלי, "הוא אמר לי 'אתה לא זוכר שרצית? רצית שאני אלמד אותך'": עדויות חדשות בעקבות התחקיר על מומי לוי, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 15 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308109305171  ISNI: 0000 0000 7088 0462  MusicBrainz: 58237876-3e74-4d43-9397-2e2c8d5f4b8e  VIAF: 97399459   WorldCat (עם VIAF): 97399459
פרנק-ואלטר שטיינמאייר

פרנק-ואלטר שטיינמאייר (בגרמנית: Frank-Walter Steinmeier; נולד ב-5 בינואר 1956) הוא נשיא גרמניה החל ממרץ 2017. כיהן כשר החוץ של גרמניה בממשלות אנגלה מרקל (2005–2009, 2013–2017) וכסגן-קנצלר (2007–2009). שטיינמאייר הוא חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD), בעל תואר דוקטור במשפטים והיה בעבר עובד מדינה. הוא היה עוזרו הקרוב של גרהרד שרדר כאשר שרדר היה שר נשיא סקסוניה התחתונה במהלך רוב שנות ה-90, ושימש כראש המטה של שרדר משנת 1996. כאשר שרדר הפך לקנצלר גרמניה ב-1998, מונה שטיינמאייר לתת-שר החוץ. בשנים 1999 עד 2005 כיהן כראש מטה הקנצלר.
לאחר הבחירות הפדרליות ב-2005, הפך שטיינמאייר לשר החוץ בממשלת הקואליציה הגדולה הראשונה של אנגלה מרקל, ומשנת 2007 כיהן בנוסף בתפקיד סגן הקנצלר. ב-2008 כיהן לזמן קצר כיושב ראש ממלא מקום של מפלגתו. הוא היה מועמד ה-SPD לקנצלר בבחירות הפדרליות של 2009, אך מפלגתו הפסידה בבחירות והוא עזב את הקבינט הפדרלי כדי להיות מנהיג האופוזיציה. לאחר הבחירות הפדרליות ב-2013, הוא שוב הפך לשר לענייני חוץ בקואליציה הגדולה השנייה של מרקל. בנובמבר 2016 הוא הוכרז כמועמד לנשיא גרמניה של הקואליציה השלטת, המורכבת ממפלגה משלו וה-CDU/CSU, וכך הפך לנבחר הנבחר, שכן הקואליציה החזיקה ברוב גדול בוועידה הפדרלית. הוא עזב את הקבינט ב-27 בינואר 2017. הוא נבחר לנשיא על ידי הוועידה הפדרלית ב-12 בפברואר 2017 עם 74% מהקולות. ב-13 בפברואר 2022, הוא נבחר מחדש על ידי הוועידה הפדרלית לכהונה שנייה ואחרונה עם 78% מהקולות.
ביוגרפיה

שטיינמאייר נולד בשנת 1956 בדטמולד שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. תחילה למד משפטים והחל לעבוד כפרקליט ועוזר מרצה למדעי המדינה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1993 כאשר הפך ליועץ התקשורת של ראש ממשלת סקסוניה-תחתונה, גרהרד שרדר. כאשר שרדר נבחר לכהן כקנצלר גרמניה כעבור חמש שנים, עבר שטיינמאייר לפעילות בזירה הלאומית והחל מתקדם בסולם התפקידים.
קריירה פוליטית

שטיינמאייר כיהן תחילה כסגן שר במשרד הקנצלר, ובשנת 1999 החליף את בודו הומבך בתפקיד ראש לשכת הקנצלר. במסגרת תפקיד זה היה אחראי על הפעלת סוכנים של שירות הביון הפדרלי הגרמני בבגדאד שמסרו לצבא ארצות הברית מידע חיוני אודות הכוחות העיראקיים ערב מלחמת עיראק בשנת 2003, וזאת אף על פי שמפלגתו עשתה הון פוליטי מההתנגדות למלחמה. היה לו גם תפקיד מרכזי ביישום רפורמות שפגעו במדינת הרווחה הגרמנית.
לאחר הבחירות בשנת 2005 הוא מונה לכהן כשר החוץ בממשלת האחדות שהקימה אנגלה מרקל. בתפקיד זה נקלע לכמה עימותים עם הקנצלרית בנוגע לסגנון הדיפלומטי. שטיינמאייר התנגד לכמה צעדים הפגנתיים של מרקל, כגון פגישתה עם הדלאי לאמה טנזין גיאטסו, וסבר, כפי שניסחו זאת מקורביו, שמדובר ב"מדיניות חוץ של חלונות ראווה" ושגישה של דיפלומטיה שקטה הרחק מאור הזרקורים תוכל לסייע טוב יותר למעמדה של גרמניה.
שטיינמאייר נבחר בשנת 2008 למועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לתפקיד הקנצלר לאחר התפטרותו של יו"ר המפלגה קורט בק. הוא נבחר גם ליו"ר המפלגה.
הוא הוביל את מפלגתו לתבוסה הקשה ביותר שלה מאז מלחמת העולם השנייה. התבוסה בבחירות הובילה להקמת קואליציה ימנית-שמרנית של הקנצלרית החדשה-ישנה אנגלה מרקל עם הליברלים החופשים בראשותו של מי שעמד באותם ימים בראשות המפלגה – גידו וסטרוולה.
לאחר הפסדו בבחירות הכלליות לבונדסטאג הודיע שטיינמאייר כי אינו פורש מהפוליטיקה. מעת השבעת ממשלת מרקל השנייה הוא כיהן כיו"ר האופוזיציה וכיו"ר הסיעה הסוציאל-דמוקרטית בבונדסטאג. שטיינמאייר היה דמות מובילה במפלגתו לקראת הבחירות לבונדסטאג (2013) ולאור כינון ממשלת הקואליציה עם אנגלה מרקל זכה לכהן כשר החוץ, בפעם השנייה, מטעם מפלגתו. בשלהי 2016 עלה שמו כמועמד הקואליציה הגרמנית להחליף את יואכים גאוק כנשיא גרמניה. לאחר שהקואליציה בחרה באופן רשמי את שטיינמאייר להיות למועמדה עזב את הממשלה במהלך ינואר 2017 והתפטר מתפקידו כשר החוץ הגרמני. החליף אותו בתפקידו יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וסגן הקנצלרית, זיגמר גבריאל, שכיהן עד אז כשר הכלכלה הגרמני.
ב-12 בפברואר 2017 נבחר שטיינמאייר לנשיא, וב-19 במרץ 2017 החלה כהונתו.
ב-13 בפברואר 2022 הוא נבחר לנשיא בפעם השנייה.
הערות שוליים

↑  Wahl des Bundespräsidenten, Bundespräsidenten
↑  Germany's new top diplomat – DW – 01/27/2017, dw.com (באנגלית)
↑  Steinmeier reelected as German president – DW – 02/13/2022, dw.com (באנגלית)
| נשיאי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פאול פון הינדנבורג |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר (כפיהרר) • קרל דניץ |  |
| גרמניה המערבית (במקביל לגרמניה המזרחית) | תיאודור הויס • היינריך ליבקה • גוסטב היינמן • ולטר של • קרל קרסטנס • ריכרד פון וייצזקר |  |
| גרמניה המזרחית (במקביל לגרמניה המערבית) | וילהלם פיק |  |
| גרמניה אחרי האיחוד | רומן הרצוג • יוהאנס ראו • הורסט קלר • כריסטיאן וולף • יואכים גאוק • פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011224205205171  PLWABN: 9810551896105606  GND: 113572026  ISNI: 0000 0000 7856 9134  LCCN: n96082936  LNB: 000299476  NKC: js20051024034  NSK: 000734537  NTA: 301039453  RERO: 02-A027462351  SUDOC: 135564670  VIAF: 84241123   WorldCat (עם VIAF): 84241123
כוח יסודי חמישי

בפיזיקה, קיימים ארבעה כוחות יסוד המהווים את הבסיס לכל האינטראקציות הידועות בטבע: כבידה, אלקטרומגנטיות, הכח גרעיני חזק, והכח הגרעיני החלש. כמה תאוריות ספקולטיביות הציעו כוח חמישי שיסביר תצפיות חריגות שאינן מתאימות לתאוריות הקיימות. בחלק מהנחות, עצמת הכח דומה לזו של הגרוויטציה (חלשה הרבה יותר מזו של האלקטרומגנטיות או הכוחות הגרעיניים). הצעה נוספת היא כוח חלש חדש המתווך על ידי בוזוני W ו־Z.
החיפוש אחר כוח חמישי גבר בעשורים האחרונים בשל שתי תגליות בקוסמולוגיה שאינן תואמות לתאוריות הנוכחיות. מסתבר כי מרבית מסת היקום מצויה בצורה לא ידועה של חומר המכונה חומר אפל. מרבית הפיזיקאים מאמינים שחומר אפל הוא חלקיק תת-אטומי חדש שטרם נתגלה, אך יש הסוברים כי הדבר עשוי להיות קשור לכוח יסודי לא ידוע. שנית, לאחרונה התגלה כי התפשטות היקום מואצת, תופעה המיוחסת לצורת אנרגיה הנקראת אנרגיה אפלה. יש פיזיקאים המשערים כי צורה של אנרגיה אפלה המכונה quintessence (אנ') יכולה להיות כוח חמישי.
גישות ניסיוניות

קיומו של כוח בסיסי חדש עשוי להיות קשה לאישוש נסיוני. כוח הכבידה, למשל, הוא כוח כה חלש עד שאינטראקציית הכבידה בין שני עצמים היא משמעותית רק כאשר לאחד מהם יש מסה גדולה. לכן, נדרש ציוד רגיש מאוד למדידת אינטראקציות כבידה בין עצמים קטנים בהשוואה לכדור הארץ. כוח בסיסי חדש (או "חמישי") עשוי להיות דומה בעוצמתו - חלש מאוד - ולכן קשה לזיהוי. עם זאת, בשנות השמונים המאוחרות דיווחו חוקרים (Fischbach et al) על ראיות לקיום כוח חמישי שפועל בטווח של כמאה מטר , זאת על ידי ניתוח מחדש של תוצאות שדווחו על ידי Loránd Eötvös. על פי ההערכה, הכוח קשור להיפרמטען. במשך מספר שנים ניסויים אחרים נכשלו בשחזור תוצאה זו.
ישנם מספר סוגים של מחקרים הניתנים לביצוע, בהתאם לסוג הכוח המונח ובטווחיו.
גישות ניסיוניות > עקרון השוויון

דרך אחת לחיפוש כוח חמישי היא באמצעות בדיקות של עקרון השקילות החזק: זהו אחד המבחנים החזקים ביותר בתורת הכובד של איינשטיין: תורת היחסות הכללית. תאוריות כוח משיכה חלופיות, כמו תאוריית Brans – Dicke (אנ'), מניחות קיום כוח חמישי, שטווחו אולי אינסופי. הסיבה לכך היא שלאינטראקציות כבידתיות, בתאוריות שאינן תורת היחסות הכללית, יש דרגות חופש מעבר לאלו ה"מטריות" (במובן של "טנזור מטרי" (אנ')), ואלו מכתיבות את עקמומיות החלל, וסוגים שונים של דרגות חופש מייצרים אפקטים שונים. לדוגמה, שדה סקלרי לא יכול לייצר כיפוף של קרני אור. הכוח החמישי יתבטא בהשפעה על מסלולי מערכת השמש, תופעה המכונה אפקט נורדווטט (אנ').
גישות ניסיוניות > ממדים נוספים

סוג נוסף של כוח חמישי, המופיע בתאוריית קלוזה-קליין, החוזה ממדים נוספים ליקום, ובתורות כבידת העל (אנ') והמיתרים הוא כוח יוקאווה (אנ'), המועבר על ידי שדה סקלרי קל (כלומר שדה סקלרי עם אורך גל קומפטון ארוך, שקובע את טווח הכוח). כוח זה עורר עניין רב לאחרונה, שכן תאוריה של ממדים גדולים במיוחד על-סימטריים — מידות בגודל מעט פחות ממילימטר — עודדה מאמץ ניסיוני לבחינת כוח הכבידה בקני מידה קטנים אלו. מדידות אלו דורשות ניסויים רגישים ביותר המחפשים סטייה מחוק הכבידה ההפוך על פני טווח של מרחקים שונים. בעיקרו של דבר, נעשה ניסיון למצוא סימנים לכך שאינטראקציית יוקאווה פעילה באורך מסוים.
חוקרים אוסטרלים, שניסו למדוד את קבוע הכבידה בעומק פיר מכרות, גילו אי התאמה בין הערך החזוי והמדוד, כאשר הערך המדוד קטן בכשני אחוזים. החוקרים הגיעו למסקנה שהתוצאות עשויות להיות מוסברות על ידי כוח חמישי היוצר דחייה, בעל טווח של כמה סנטימטרים לקילומטר. ניסויים דומים בוצעו על סיפונה של צוללת בעת שהותה במעמקי הים. ניסוי נוסף מדד את קבוע הכבידה בתוך בור קידוח עמוק ביריעת הקרח של גרינלנד. הניסוי מצא פערים של אחוזים בודדים, אך לא ניתן היה לשלול מקור גאולוגי לאות שנצפה.
גישות ניסיוניות > מעטפת כדור הארץ

ניסוי אחר משתמש במעטפת כדור הארץ כגלאי חלקיקים ענק, תוך התמקדות באלקטרונים במעמקי האדמה והשפעתם על השדה המגנטי של כדור הארץ .
גישות ניסיוניות > משתנים קפאידיים

בשנת 2012, בובנשיין ג'יין ואחרים בדקו נתונים קיימים על קצב פעימת כוכבים מסוג משתנים קפאידיים, ב-25 גלקסיות הכוללות למעלה מאלף כוכבים בסך הכול. התאוריה מציעה כי דפוס קצב הפעימה בגלקסיות שהושפעו מכוח חמישי היפותטי יהיה שונה מזה שבצברים שלא הושפעו ממנו. לא נמצאה חריגה מתורת הכובד של איינשטיין.