stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שקמה (מוסד חינוכי)
אורח חיים

השם "מוסד חינוכי" (להבדיל מבית ספר) נבחר כדי לתת דגש קיום חברת נעורים פעילה המנהלת את חייה באוטונומיה גדולה יחסית ומכינה את בני הנוער לחיי יצירה, עמל ולימוד.
הילדים למדו, אכלו, חיו וישנו במוסד, ותחזקו את אורחות חייהם בעצמם, כאשר על כל תחום בחיים מופקדת "ועדה". בשנים האחרונות, בעקבות המצב הביטחוני המורכב בעוטף עזה, נפסקה הלינה המשותפת במוסד. כיום, המוסד החינוכי שקמה מהווה חברת נעורים פעילה שמקיימת, עדיין, את המאפיינים של ״מוסד חינוכי״, אך בית הספר והלינה לא מהווים חלק ממנה יותר.
במוסד פועלות ועדות, שמורכבות מחניכים מכל השכבות וכל אחת מהן אחראית על אירועים, חגים, פעילויות ודברים נוספים שונים בתוך המוסד. כל הוועדות מתקיימות בהובלה של 2–3 רכזים משכבת י״א, שכבת הריכוז.
ועדת עלון - ועדת עלון אחראית על כתיבת עלונים לחניכי המוסד. הוועדה אחראית על יצירת העלון מתחילתו ועד סופו והיא עושה זאת בעיקר באירועים מיוחדים ובחגים. בנוסף, הוועדה אחראית על הפעילות שתתקיים ביום העצמאות. בשנים האחרונות הצטרף תפקיד חדש לחניכי הוועדה - והוא תפעול המדיות החברתיות השונות של המוסד החינוכי. הוועדה אחראית על תפעול המדיות השונות ועל החשיפה של הדברים שנעשים במוסד לאנשים ״מבחוץ״.
ועדת ספורט - ועדת ספורט מפעילה את האליפויות במוסד - בכל שנה מתקיימות 2–3 אליפויות בענפי ספורט שונים (לרוב כדורגל וכדורסל). בנוסף, העדה אחראית על הפעילות שתתקיים בחג שבועות.
ועדת צופית - ועדת צופית אחראית על טיולים ומפקדים. הוועדה יוזמת, כמה פעמים במהלך השנה, טיולים בנושאים שונים ובמקומות שונים ואחראית על הארגון וההובלה שלהם. בנוסף, חניכי הוועדה מארגנים מפקדים במהלך השנה ויוצרים בעצמם עשרות כתובות אש שמוצגות בהם. אירוע נוסף שעליו אחראית הוועדה הוא ״שבוע רציחות״. שבוע זה, שמתקיים בדרך כלל בשילוב עם אחת האליפויות שמארגנת ועדת ספורט - הוא משחק בין כל חברי המוסד שבסופו מוכרז המנצח ״שרצח״ את כל שאר המשתתפים.
ועדת תרבות - בעבר ועדת תרבות הייתה יוצרת ערב שישי כמעט בכל שבוע. בשנים האחרונות, כל הוועדות יוצרות ערבים משלהן והתפקיד הוא לא רק של ועדת תרבות. כיום, הוועדה אחראית על כמה ערבי תרבות במהלך השנה, על נשף או פסטיבל שמתקיים במהלך השנה ועל המופע.
ציוני דרך בתולדות המוסד

מוסד "שקמה" הוקם בשנת 1954 על ידי איש החינוך אשר (ארטק) ויינמן שהיה מייסדו ומנהלו הראשון, כאשר כבר מתחילת דרכו שימש המוסד כמקום החינוך המרכזי שבו נמצאים הנערים 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע ובו הם מתחנכים, אוכלים ולנים.
בשנותיו הראשונות של המוסד, עקב מיעוט תלמידים, נפתחה "כיתה" כל שנתיים ובהמשך, עקב הגידול הדמוגרפי נפתחה כיתה כל שנה.
לקראת סוף שנות ה-80, עקב דרישת משרד החינוך, החלו במוסד לפעול לפי תוכנית הלימודים של משרד החינוך, ולגשת לבגרויות.
בשנת 1996, עקב מצוקה תקציבית ודרישות משרד החינוך, נפתח המוסד בפעם הראשונה לתלמידים מחוץ לקיבוצים.
מכיוון שתלמידים אלו רק למדו במוסד ולא היו חלק משאר הפעילויות, נוצרה בפעם הראשונה הפרדה בין "בית ספר שקמה" ל"פנימיית שקמה".
החל משנת 2006 הופסקה הלינה במוסד, אך הפעילות החברתית והחינוכית נמשכה במלואה.
בשנת 2013 המוסד עמד על סף סגירה. המועצה האזורית הודיעה על פינוי המבנים ששימשו את נערי המוסד בפעילויות החברתית והחינוכית. הנערים והנערות, שהמוסד היה עבורם כמו בית, לא הסכימו לפירוק של חברת הנעורים שלהם ופעלו למען השארת המבנים והמשכת הפעילות החברתית והחינוכית. הם העלו מופע גדול שהציג את חייהם במוסד, הפגינו, שבתו, כתבו שירים ומחו למען המשך קיום המוסד. לבסוף, בעקבות ״המלחמה״ של הנערים ובעקבות מאמצים שעשו גורמים שונים למען הנערים - המבנים נשארו במקומם והפעילות של המוסד נמשכה ונמשכת עד היום.
טקסים ב"מוסד" > העלאה למוסד

העלאה למוסד הוא מעין "טקס חניכה" בו "מרוויחים" החניכים החדשים את הזכות להיכנס ל"מוסד".
בעבר היה מדובר בטקס אלים ומשפיל שכלל השלכה של החניכים החדשים לצואת הפרות ברפת, הכאה פיזית של החניכים וטקס השפלה פומבית מול יתר ה"מוסד", אך עם השנים חלה ירידה בכמות האלימות, וטקס העלייה הפך לסמלי וטקסי הרבה יותר.
טקסים ב"מוסד" > אליפויות ספורט

בכל שנה היו מתחרות הכיתות ב"מוסד" בשלושה מקצועות עיקריים – כדורגל (התואר היוקרתי ביותר, בתחילת השנה), כדורסל (שני בחשיבותו, לקראת סוף השנה), וכדורעף (באמצע השנה).
ערב הגמר של כל אחד מן התחרויות לווה בהפנינג כולל הופעות ומשחקי ראווה.
עקב יתרונן הפיזי, לכיתות המבוגרות יותר היה סיכוי רב יותר לזכות בתחרויות.
טקסים ב"מוסד" > ערב כיתה ח'

כבר מגיל צעיר ניתן דגש במוסד ליכולת הארגון והעצמאות האישית ולכן כבר בכיתה ח' היו לוקחים על עצמם החניכים ליזום ולארגן "ערב תרבות" שבו הם מזמינים את כל המוסד להתארח ב"ערב" שבו הם יצרו.
טקסים ב"מוסד" > פעילויות השומר הצעיר

בשנותיו הראשונות של המוסד פעילויות השומר הצעיר היו חצי-צבאיות, חצי-סודיות, ובעלת נוכחות חובה.
בשנים האחרונות רוב הפעילויות הן בעיקר פעילויות שמחנכות לערכים והנאה, והנוכחות בהן היא לפי בחירת החניכים.
טקסים ב"מוסד" > שבוע פורים

שבוע פורים היא הפעילות המרכזית בכל שנה.
בכל שנה, כשבוע לפני חג הפורים, מתחלקים הנערים ל"חוליות" שמטרתן להרשים את צוות השופטים (שמורכב גם הוא מנערים).
החוליות נבחנות במקוריות ואיכות בניית מבנים בהתאם לנושא ה"פורים" (חלל, תנ"ך, ימי הביניים וכו'), בשירה ועידוד, בהופעות וכו'.
בסופו של השבוע נערכת מסיבת פורים שבה מוכרזת החוליה הזוכה.
בעבר, עקב אינטנסיביות השבוע, לא היו נערכים לימודים בשבוע זה (או שהיו נערכים במתכונת מצומצמת).
כיום, בעקבות הפיצול בין "בית הספר" ל"פנימיה", הפעילויות נערכות רק לאחר שעות הלימודים.
מיכל ויצמן (ספורטאית)

אין תמונה חופשית
מיכל (מיקי) ויצמן (נולדה ב-1981) היא קפטן אס"א תל אביב ברוגבי לשעבר, קפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר, ומאמנת נחברת הנשים של ישראל ברוגבי.
ויצמן שיחקה במדי אס"א תל אביב מאז הקמתה של ליגת הנשים בשנת 2001, ולמרות ממדיה הקטנים נחשבה לאחת השחקניות הבולטות בליגה, ושימשה כקפטן קבוצתה. היא ידועה כשחקנית זריזה מאוד ובעלת יכולת טכנית ברמה גבוהה. משחק ההגנה שלה ייחודי, כיוון שהיא נוהגת לתפוס את השחקנית היריבה ולא לאפשר לה להתקדם או למסור במקום להפיל אותה.
ויצמן שימשה כקפטן הנבחרת בשנים 2008-2007, והובילה אותה להעפלה לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008, הישג השיא של הרוגבי הישראלי (נכון לשנת 2010).
בעונת 2010/2009 שימשה כמאמנת קבוצת הנוער של רמת השרון, ובשנת 2014 מונתה למאמנת נבחרת הנשים של ישראל.
נכון לשנת 2023 היא מאמנת את קבוצת רוגבי הנוער של תל אביב "תל אביב ספרטנס" מאמנת עד 16 ועד 18 והובילה את העד 18 לאליפות המדינה ברוגבי  שביעיות
כיום מורה לספורט בבית ספר יסודי ברמת גן.
הערות שוליים

↑  ויצמן זוכה בתואר שחקנית השבוע בפעם השנייה לעונת 2009/2010, באתר nrg
↑  רשימת מנהלי קבוצות הרוגבי בארץ
יארי ליטמאנן

יארי אולאבי ליטמאנן (בפינית: Jari Olavi Litmanen; נולד ב-20 בפברואר 1971 בלאהטי שבפינלנד) הוא כדורגלן עבר פיני, שנחשב לטוב ביותר שנולד בה אי פעם. ב-2003 הוכתר על ידי אופ"א ככדורגלן הפיני הטוב ביותר ב-50 השנים האחרונות במסגרת פרסי היובל של אופ"א. ליטמאנן נמצא במקום ה-53 ברשימת "הכדורגלנים הטובים ביותר אי פעם" לפי אגודת סטטיסטיקני הכדורגל (AFS).‏
קריירת מועדונים

ליטמאנן ערך את הופעת בכורתו בליגת העל הפינית בגיל 16 ב-1987 בקבוצה המקומית רייפס לאהטי. לאחר ארבע עונות עבר לה.י.ק. הלסינקי, אחד המועדונים המצליחים ביותר במדינתו. ליטמאנן עבר בתום עונה בודדת מהלסינקי למייפה, שם שיחק שנה, ועמה זכה בגביע הפיני.
ב-1992 עבר מפינלנד להולנד, לקבוצת אייאקס אמסטרדם. בעונתו הראשונה לא הצליח להשתלב עקב התבלטותו של דניס ברגקאמפ, אך עם עזיבתו של האחרון הפך ליטמאנן לאחד מהשחקנים המרכזיים בקבוצה. בעונת 1993/94 הבקיע 26 שערים, והיה מלך שערי הליגה, במקביל לזכייתה של אייאקס באליפות. עם לואי ואן חאל כמאמן, הוא היה חלק מהקבוצה שהגיעה שנתיים ברצף לגמר ליגת האלופות. ליטמאנן היה הפיני הראשון שזכה בתואר כאשר אייאקס ניצחה את מילאן בגמר שנערך ב-1995. באותה שנה גם זכה עם הקבוצה בגביע הביניבשתי, והגיע למקום השלישי בהצבעות לכדור הזהב. בעונה הבאה היה מלך השערים בליגת האלופות עם תשעה שערים, כולל שער השוויון במשחק הגמר מול יובנטוס, אף על פי שקבוצתו הפסידה במשחק בדו-קרב בעיטות עונשין.
ליטמאנן שיחק בסך הכול שבע שנים באמסטרדם. בסך הכול זכה בארבע אליפויות ובשלושה גביעים לאומיים. בנוסף, ליטמאנן הוא המבקיע המוביל של הקבוצה במסגרות אירופיות, עם 24 שערים ב-44 משחקים. לצד יוהאן קרויף וואן חאל, הוא מוצג בסרטון וידאו מיוחד ב"מוזיאון אייאקס".
ב-1999 התאחד בברצלונה עם מאמנו בעבר, ואן חאל. תרומתו למועדון הייתה מצומצמת בשל פציעות רבות. הוא הבקיע שלושה שערי ליגה בלבד ב-21 משחקים. הבאת סרה פרר כמאמן הקבוצה במקום ואן חאל סימנה את סופו במועדון. הוא עבר לליברפול בהעברה חופשית בינואר 2001.
אף על פי שהמאמן ז'ראר הוייה סימן את ליטמאנן כאחת ההחתמות המלהיבות של ליברפול אי פעם, גם שם הוא כשל בהצגת היכולת הטובה, כפי שהציג באייאקס, ולכן שותף במספר מועט של דקות. הוא אמנם לקח חלק בניצחונות הקבוצה בליגה, אך החמיץ את שלושת משחקי הגמר, שבהם השתתפה הקבוצה ב-2001 ואף ניצחה (גביע ה-FA, גביע אופ"א וגביע הפוטבול ליג).
ב-2002 השאילה אייאקס את ליטמאנן מליברפול למשך שלושה חודשים. מאחר שהפיני התקבל בקבוצה ברוח טובה, והיה לאחד משחקני המפתח של הקבוצה שהגיעה לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 2002/03, נשאר לבסוף ליטמאנן באייאקס עד אביב 2004.
ליטמאנן שב לפינלנד וחזר למועדון הכדורגל לאהטי, (השם החדש של רייפס להטי) אך במהרה עבר להנזה רוסטוק במטרה לעזור לה להימנע מירידה לליגת המשנה בגרמניה. ליטמאנן וקבוצתו לא הצליחו במשימתם, ומשום כך עזב את הקבוצה. הוא הצטרף למאלמה בניסיון לעזור לקבוצה להעפיל לליגת האלופות. גם במשימה זו נכשל, ובגלל פציעות החמיץ משחקים רבים. אף על פי כן ולמרות פציעות נוספות, הוא החליט להאריך את חוזהו בקבוצה עד סוף שנת 2007.
ליטמאנן הצטרף לפולהאם בינואר 2008 במסגרת ניסיון של עשרה ימים, ועל אף שחתם על חוזה חדש עד לסיום העונה, חזר למולדתו עקב חשש לבעיות בלבו. בחודש מאי שוחרר מהקבוצה, ובאוגוסט חזר ללאהטי. הוא עזר ללאהטי לסיים במקום השלישי בליגה ולהעפיל לראשונה בהיסטוריית המועדון למסגרת אירופית. ליטמאנן שיחק שתי עונות בלאהטי, ובשנת 2011 חתם בה.י.ק. הלסינקי לעונה אחת. באוקטובר 2011 שיחק במשחק האחרון בקבוצה.
נבחרת פינלנד

ליטמאנן החל לשחק במדי נבחרת פינלנד ב-1989. את שערו הראשון הבקיע ב-1991 לשערה של נבחרת מלטה. ליטמאנן היה קפטן הנבחרת מ-1996 עד שנת 2008, אז הוחלף בתפקיד על ידי סמי הופייה. הוא ערך מעל ל-100 הופעות בנבחרת, והוא שיאן ההופעות שלה. הוא גם מלך שערי הנבחרת עם 32 שערים.
הערות שוליים

↑  news.bbc.co.uk
↑  uefa.com
↑  ESPNsoccernet - England - Your Verdict: 100 greatest ever footballers
↑  "יארי ליטמאנן על סף סיכום בליברפול", מאתר נענע10, מיום 04 בינואר 2001
↑  "ליטמאנן הושאל לאיאקס לשלושה חודשים", מאתר ONE, מיום 30 באוגוסט 2002
↑  "ליטמאנן חזר לפינלנד - חתם לשנה בלאטי", מאתר ONE, מיום 13 באפריל 2004
↑  "דיווח בשוודיה: מאלמו החתימה את יארי ליטמאנן הוותיק", מאתר nrg, מיום 07 ביולי 2005, באתר nrg
↑  דניאל שחק, "יארי ליטמאנן חתם בפולהאם בגיל 37", מאתר nrg, מיום 31 בינואר 2008, באתר nrg
↑  מסרב לפרוש: יארי ליטמאנן עבר לה.י.ק הלסינקי, באתר וואלה, 20 באפריל 2011
| מלך השערים של גביע אירופה וליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1956: מילוטינוביץ' • 1957: ויולט • 1958: די סטפנו • 1959: פונטיין • 1960: פושקש • 1961: אגואש • 1962: די סטפנו, לפקוויסט, פושקש, שטרהל וטחדה • 1963: אלטפיני • 1964: קובצ'ביץ', מאצולה ופושקש • 1965: אאוזביו וטורס • 1966: אלברט ואאוזביו 1967: ון הימסט ופייפנבורג • 1968: אאוזביו • 1969: לאו • 1970: ג'ונס • 1971: אנטוניאדיס • 1972: דונאי, מקארי וטקאץ' • 1973: מילר • 1974: מילר • 1975: מילר ומרקארוב • 1976: היינקס • 1977: קוצ'ינוטה ומילר • 1978: סימונסן • 1979: סולסר • 1980: לרבי 1981: מקדרמוט, רומניגה וסונס • 1982: הנס • 1983: רוסי • 1984: סוקול • 1985: נילסון ופלאטיני • 1986: נילסון • 1987: צבטקוביץ' • 1988: אגואש, פררי, חאג'י, מאג'ר, מקויסט, מיצ'ל ונובאק • 1989: ואן באסטן • 1990: פאפן ורומאריו • 1991: פקולט ופאפן • 1992: יוראן ופאפן |  |
| ליגת האלופות | 1993: רומאריו • 1994: קומאן ורופר • 1995: ואה • 1996: ליטמאנן • 1997: פאנטיץ' • 1998: דל פיירו • 1999: שבצ'נקו ויורק • 2000: ז'ארדל, ראול וריבאלדו • 2001: ראול • 2002: ואן ניסטלרוי • 2003: ואן ניסטלרוי • 2004: מוריינטס • 2005: ואן ניסטלרוי • 2006: שבצ'נקו • 2007: קאקה 2008: רונאלדו • 2009: מסי • 2010: מסי • 2011: מסי • 2012: מסי • 2013: רונאלדו • 2014: רונאלדו • 2015: רונאלדו, מסי וניימאר • 2016: רונאלדו • 2017: רונאלדו • 2018: רונאלדו • 2019: מסי • 2020: לבנדובסקי • 2021: האלנד • 2022: בנזמה • 2023: האלנד • 2024: קיין ואמבפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 8448 7409  NTA: 402304306  VIAF: 287147266654935481069   WorldCat (עם VIAF): 287147266654935481069 
חולצה של ליטמאנן, מוצגת במוזיאון הספורט של פינלנד
פילוסופיה של המדע

פילוסופיה של המדע היא ענף בפילוסופיה, העוסקת ביסודות, ההנחות והמשמעויות הפילוסופיות של התפתחות המדעים. ענף מגוון זה, מתייחס לכלל המדעים, מדעי הטבע, כגון: פיזיקה וביולוגיה. מדעי החברה, כגון: פסיכולוגיה וכלכלה. ומדעי הרוח, כגון: בלשנות וספרות. יש הרואים בפילוסופיה של המדע אפיסטמולוגיה, הבוחנת את התהוותו של הידע במדע מהיבטים ביקורתיים שונים. וגם מטאפיזיקה של המדע הממשי, הבוחנת רעיונות מדעיים מנקודת מבט מטא-פילוסופית ומטא-תאורטית.
כמו-כן, הפילוסופיה של המדע שואפת להסביר רעיונות ולענות על שאלות, העוסקות בטבעם של קביעויות ומושגים מדעיים, והאופן שבו הם נוצרים; כיצד המדע מסביר, חוזה, ומשתמש בטבע באמצעות טכנולוגיה; כיצד אפשר להחליט על הדיוק של מידע; הניסוח והשימוש במתודות מדעיות; אופני החשיבה שבהם משתמשים על מנת להגיע למסקנות; והמשמעויות של המתודות והמודלים המדעיים לחברה ככלל, ולמדעים עצמם בפרט.
יש הסוברים, כי לכל תחום מדעי קיימת פילוסופיה מסוימת המונחת בבסיסו, גם אם הם יכחישו זאת: 
"אין מדע ללא פילוסופיה; יש רק מדע שהפילוסופיה שלו לא נבחנה כראוי".
אמפיריציזם

מושג חשוב בפילוסופיה של המדע הוא האמפיריציזם, או התלות בראיות, המבוססות על הניסיון החושי והתצפית המדעית. כלומר, הידע מגיע מהחוויות שלנו בעולם, וקביעויות מדעיות מגיעות מנסיוננו ומתצפיותינו. כאשר אנו חוזרים על תצפיות אלו מספיק פעמים, המידע שמגיע מהן יחדיו עם הניסויים, אלו מהווים את ה"ראיות" שלפיהן הקהילה המדעית בונה את התאוריות, השואפות להסביר את חוקי העולם. לפיכך, תצפיות מחייבות תפיסה של המציאות, ולכן הן בעצמן פעולות קוגניטיביות. דהיינו, התצפיות עצמן קבועות בתוך ההבנה שלנו אודות האופן שבו העולם פועל. כאשר חל שינוי בהבנתנו, כך גם התצפיות כשלעצמן עשויות להשתנות. כמו כן, המדענים משתמשים במטאפורות יסודיות כדי לבנות את תצפיותיהם למבנה מושגי ברור, על ידי דדוקציה ואינדוקציה, וגם מטאפורות אלה קבועות בתוך הבנתם את העולם.
ריאליזם מדעי

ריאליזם מדעי הוא השקפה הגורסת כי היקום מתנהג באמת כפי שהוא מתואר על ידי תאוריות מדעיות. ריאליסטים חושבים כי ישים כמו אלקטרונים או שדות כוח חשמליים באמת קיימים. הריאליזם מניח שקיים עולם בלתי תלוי בנו ושערך האמת או השקר של טענה על העולם נקבע על ידי התאמה של תוכן הטענה למה שקיים בעולם (הנחות אונטולוגית).
עוד מניח הריאליזם שבני אדם יכולים לדעת אם טענות על העולם הן אמיתיות או שקריות, באמצעות מחקר מדעי (הנחה אפיסטמולוגית). לבסוף, לפי הריאליזם, יש לפרש מונחים תאורטיים כגון 'אלקטרונים' ו-'דנ"א' המתייחסים לאובייקטים בלתי ניתנים לצפייה כפשוטם, כלומר כמתייחסים ליישים שאכן קיימים בעולם (הנחה סמנטית).
ישנן מספר גרסאות של ריאליזם מדעי, השונות זו מזו בהתחייבויותיהן המטאפיזיות. ריאליזם נאיבי מניח שכל הישים המתוארים בתאוריות מדעיות אכן קיימים. גרסאות מתוחכמות יותר של ריאליזם בוחרות להאמין באופן סלקטיבי בקיומם של ישים מסוג מסוים, אך לא באחרים. ריאליזם חלקיקים (אנגלית: entity realism) הוא ההשקפה שחלקיקים בלתי נראים, כגון אלקטרונים ופוטונים, המאכלסים תאוריות מדעיות, אכן קיימים וההוכחה לכך היא שמדענים מצליחים לשלוט בתופעות שהם מזהים עם חלקיקים אלה ולבצע עליהן מניפולציות באופן שיטתי. ריאליזם חלקיקים מזוהה בעיקר עם הפילוסופים איאן האקינג וננסי קרטרייט. ריאליזם מבני (אנגלית: structual realism) מזהה את המציאות עם מבנים מתמטיים המאכלסים תאוריות שונות. ריאליזם מבני מזוהה עם הפילוסוף ג'ון וורל.
ישנם מספר טיעונים בעד ונגד ריאליזם על גרסאותיו השונות. טיעון מפורסם בעד ריאליזם הוא "טיעון הנס", אשר לפיו ההצלחה הכבירה של המדע לתת חיזויים מדויקים היא בבחינת נס, אלמלא היו מניחים שהישים התאורטיים אכן קיימים. טיעון זה מזוהה עם הפילוסוף הילרי פטנאם (פטנאם חזר בו מטיעון זה וכיום הוא מחזיק בעמדה של ריאליזם פנימי, שהיא, למרות שמה, עמדה אנטי-ריאליסטית). מנגד, יש הטוענים שהצלחת המדע אינה כה מפתיעה, משום שאמצעי המדידה שבהם משתמשים המדענים כבר כוללים את הנחות היסוד התאורטיות שלה, לכן התוצאות שתתקבלנה בוודאי יהיו בהתאם למה שציפו משום שאין באפשרות המכשירים לספק תוצאות אחרות, כל תוצאה שתתקבל תהיה בגדר המצופה ובהתאם להנחות היסוד.
טיעון אנטי-ריאליסטי נוסף הוא טיעון "האינדוקציה הפסימית", אשר לפיו מכיוון שכל תאוריה שנחשבה אמיתית בעבר נתגלתה כשקרית, אנו יכולים להניח בהסתברות גבוהה שהתאוריות הנוכחיות יתגלו כשקריות. טיעון זה מזוהה בימינו עם הפילוסוף לארי לאודן. ישנן מספר אסטרטגיות להתמודד עם טיעון זה. יש המנסים להפריד בין תאוריות מדעיות בשלות לבין תאוריות בלתי בשלות, ולטעון שרק תאוריות מדעיות בלתי בשלות התגלו כשקריות, ואילו תאוריות בשלות היו קרובות לאמת. האתגר, הוא להגדיר בשלות של תאוריות באופן נפרד מהיותה של תאוריה קרובה לאמת, ולא - אנו מניחים את המבוקש. גרסאות של ריאליזם כגון ריאליזם מבני מנסות אף הן להתמודד עם טיעון האינדוקציה הפסימית, בהצביען על מבנים מתמטיים, כגון משוואות מקסוול, המאכלסים תאוריות מדעיות, ונוטים להשתמר גם כאשר תאוריות מתחלפות, גם אם הפרשנות שלהם משתנה.
אינסטרומנטליזם

האינסטרומנטליזם טוען כי התפיסות, התאוריות והרעיונות המדעיים שלנו הם מכשירים נוחים על מנת להסביר, לחזות ולשלוט בחוויות שלנו. האיסטרומנטליסט יכול להכחיש את קיומם של ישים תאורטיים או להיות אדיש לשאלה האם ישים אלה קיימים או לא. לאינסטרומנטליסט, אלקטרונים ושדות חשמליים הם רעיונות נוחים למימוש מטרות מסוימות שאולי אינם קיימים באמת. אינסטרומנטליזם מבוסס בעיקר על הפילוסופיה של הפרגמטיזם, המזוהה בעיקר עם הפילוסוף האמריקאי ג'ון דיואי, שהושפע על ידי פילוסופים קודמים כמו ויליאם ג'יימס וצ'ארלס סנדרס פירס.
קונסטרוקטיביזם חברתי

נושא לעניין בקרב היסטוריונים, פילוסופים וסוציולוגים של המדע הוא המידה שבה התאוריות המדעיות מושפעות על ידי הרקע החברתי והפוליטי שלהן. הקונסטרוקטיביסט החברתי יטה לפקפק בקיומה של מציאות אובייקטיבית המתקיימת בנפרד מהמציאות האנושית. ניתן להבחין בארבע טענות המזוהות עם קונסטרוקטיביזם חברתי, בסדר עולה ברמת הקיצוניות שלהן:
המדע הוא מפעל חברתי: טענה זו כשלעצמה היא טריוויאלית. מה שנתון במחלוקת הוא האם המדע שונה ממפעלים אנושיים אחרים כגון דת או אמנות, בהתיימרו לגלות את האמת על הטבע.
מדענים וגופי מחקר בוחרים את נושאי המחקר שלהם לפי אינטרסים חברתיים: למשל, ההתמקדות בפיזיקה גרעינית בארצות הברית בתקופת המלחמה הקרה נבעה מהאינטרס של הממשלה בפיתוח נשק גרעיני. טענה זו פותחת שדה שלם למחקר היסטורי וסוציולוגי, אך היא כשלעצמה אינה שנויה במחלוקת בקרב פילוסופים.
עובדות מדעיות הן תוצאה של משא ומתן (אנגלית: negotiation) בין מדענים: לרוב, נתונים ומידע המופקים מניסויים אינם חד משמעיים, וניתנים לפרשנויות שונות. הקונסטרוקטיביסט החברתי יפקפק במעמדן האובייקטיבי של עובדות. הוא ייטה לטעון שמספר הפרשנויות האפשרי של נתונים אמפיריים הוא רחב מאוד, ושאינטרסים חברתיים של המדענים משחקים תפקיד מכריע בבחירת הפרשנות שתזכה למעמד של עובדה. המתנגד לקוסטרוקטיביזם חברתי ייטה לטעון שמספר הפרשנויות האפשרי של הנתונים הוא מצומצם, ושהטבע משחק תפקיד מכריע בבחירת הפרשנות הנכונה.
השקפות אידאולוגיות ותרבויות מעצבות את תוכנן של תאוריות מדעיות: טענה זו מערערת על הקביעה שהידע המדעי חופשי מערכים. הדוגלים בגישה זו ינסו להראות, למשל, שתפישות סטריאוטיפיות על תפקידי נשים וגברים בחברה מוצאות את דרכן לתאוריות פסיכולוגיות וסוציולוגיות אובייקטיביות לכאורה. טענה זו הופכת לשנויה הרבה יותר במחלוקת ביחס למדעי הטבע. פילוסופים, היסטוריונים וסוציולוגים קונסטרוקטיביסטים מנסים להראות שגם תאוריות במדעי הטבע מושפעות מאידאולוגיות חברתיות. המאמר הנחשב לפורץ דרך בתחום זה הוא מאמרו של ההיסטוריון פול פורמן שפורסם בתחילת שנות השבעים, שבו טען כי תורת הקוונטים ויתרה על רעיונות מסורתיים כגון סיבתיות, כמענה לעוינות לרציונליות המדעית והאהדה לרעיונות מיסטיים ורוחניים ששררו ברפובליקת ויימאר בשנות העשרים.
ראו גם: פוסטמודרניזם.
אנליזה וסינתזה

אנליזה היא הפירוק של תצפית או של תאוריה למושגים פשוטים יותר על מנת שנוכל להבינה. אנליזה הכרחית למדע, כמו לכל מעשה רציונלי אחר. בלתי אפשרי, לדוגמה, להסביר את התנועה של קליע ללא הבדלה בין כוח המשיכה, זווית הירי והמהירות ההתחלתית. רק לאחר אנליזה זו ניתן לנסח תאוריה מתאימה של תנועה.
השימוש המסיבי באנליזה החל במאה ה-17 עם ההסברים שפיתחו גלילאו גליליי ואייזק ניוטון לתנועה בליסטית על ידי פירוק התנועה לרכיבים. דבר זה היה מנוגד בתכלית לתפישת השלמות המדעית של אריסטו (שבה מהות הדבר לא נפרדת מהדבר עצמו, ולכן אי-אפשר להסביר דבר אחד באמצעות דבר אחר) ששלטה בכיפה המדעית באירופה (בגלל הכנסייה הקתולית) עד לתחילת הרנסאנס.
ג'ורג' ברקלי ודייוויד יום תקפו קשות את האנליזה, אך היא שרדה בזכות היותה אחד הכלים החזקים והשימושיים במדעי הטבע.
רדוקציוניזם

לרדוקציוניזם במדע עשויות להיות כמה משמעויות. סוג אחד של רדוקציוניזם הוא האמונה, כי ניתן ליישם את החקירות המדעיות בכל תחומי המחקר. מאורע היסטורי יוכל להיות מוסבר באמצעים פסיכולוגיים וסוציולוגיים, אותם ניתן להסביר על ידי הפיזיולוגיה האנושית, שאותה ניתן להסביר על ידי פיזיקה וכימיה. המאורע ההיסטורי עבר רדוקציה למאורע פיזיקלי. אפשר לומר כי המאורע ההיסטורי לא היה אלא המאורע הפיזיקלי.
דניאל דנט המציא את המונח "רדוקציוניזם תאוותן" על מנת לתאר את ההנחה כי ניתן להפעיל רדוקציה שכזו. הוא טוען כי רדוקציה כזו היא "מדע גרוע", המחפש הסברים נאים, במקום הסברים שמועילים לחזות תופעות טבעיות.
כנגד הרדוקציוניזם התאוותן ניתן לטעון, שכמות המידע הגלומה במערכת סגורה גדולה יותר מכמות המידע שניתן להפיק מבחינה של כל אחד ממרכיביה, וזאת מכיוון שבחינה של מערכות מסוימות מחייבת חוסר התייחסות לחלק מהמידע שנמצא בהן, מכיוון שלא ניתן לבחון את כל המידע, וצריך להשתמש במדגם קטן, שייתכן שהוא אינו מייצג. לפיכך, אנליזה של המערכת לעולם לא תוכל לתת את המידע הגלום בה, ולכן הרדוקציה אינה אפשרית. ניתן לחשב את כמות המידע שאבדה באנליזה על ידי תאוריית המידע, שהיא אחד מהמרכיבים של תאוריית הכאוס.
אינדוקציה

השיטה המדעית מתבססת על הסקה אינדוקטיבית או אינדוקציה - כלומר הסקת כלל מתוך תופעות נצפות, או מציאת הכלל האוניברסלי מתוך הפרט. חשיבה אינדוקטיבית טוענת כי אם מצב מסוים קיים בכל המקרים הנצפים, אפשר לומר שהמצב הזה קיים בכל המקרים. לפיכך, לאחר שעושים כמה ניסויים התומכים בחוק, אפשר לטעון שהחוק מתקיים בכל המקרים.
יכולת הפרכה

לאור הבעיות הלוגיות הנובעות מן האינדוקציה (העובדה שאירוע התרחש N פעמים איננה מבטיחה שיתרחש ב-N+1), כפי שטען הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום, ביקש קרל פופר להציב את ההפרכה כקנה המידה לעשייה המדעית. עקרון ההפרכה הוא הפתרון של פופר לבעיית האינדוקציה - בעוד שלא ניתן להגיע מאף מקרה למסקנה כוללנית (אינדוקציה) הרי שאפשר לשלול טענה או קביעה על ידי הפרכה אחת. כך, למשל, מספיק למצוא ברבור שחור אחד כדי להוכיח שהאמירה "כל הברבורים לבנים" אינה נכונה. על כן, תאוריות אינן נבחנות בהוכחה, אלא בכך שהן אינן מופרכות. לפיכך, על מנת שטענה תיחשב כמדעית, היא צריכה להיות מנוסחת באופן הניתן להפרכה, כלומר שיהיה אפשרי להוכיח שהיא אינה נכונה.
עקביות

אינדוקציה ויכולת הפרכה, הם הבסיס למבנה כולו, שאם לא כן, נכנסים לרגרסיה אינסופית. זאת בעיקר מכיוון שהקביעות שלנו תמיד מגיעות מצפייה, שהיא פעולה קוגניטיבית ותלויה בהמון הנחות יסוד לא-מוכחות.
קוהרנטציזם, או עקביות, מציעה אלטרנטיבה בכך שהיא טוענת כי ניתן להצדיק קביעות בכל שהן חלק ממערכת קוהרנטית ועקבית. במקרה של המדע, מדובר במכלול האמונות המדעיות של הקהילה המדעית כולה. וילארד קוויין טען לגישה קוהרנטציסטית למדע. תצפית היא נכונה מכיוון שהיא עקיבה עם שאר הידיעות שלנו לגבי העולם.
תערו של אוקאם

תערו של אוקאם הוא עקרון חשוב נוסף בפילוסופיה של המדע. ויליאם איש אוקאם הציע כי בהינתן שתי תאוריות מדעיות בעלות יכולת ניבוי זהה, יש להעדיף את זאת שמניחה פחות ישויות, כלומר את הפשוטה על פני המסובכת, גם אם לא ידוע איזו מהן היא הנכונה. באופן כללי, יש להשתמש בכלל זה שהרי ניתן לנסח את החוק השלישי של ניוטון כך: "לכל פעולה יש תגובה שווה והפוכה, חוץ מאשר ב-5 בינואר 1456, שאז כל התגובות יהיו כפולות".[דרוש מקור: לצטטה] מובן שיש אינסוף אמירות כאלה, ולחוקים מדעיים לא תהיה כל משמעות אם ניאלץ לבדוק כל אחת ואחת מהן, ולכן נעדיף את החוק הפשוט ביותר.
עם זאת, המינוח הסובייקטיבי "תאוריה פשוטה" עשוי להפוך לסלע מחלוקת, כפי שניתן לראות גם בפירושים השונים לתאוריה של תורת הקוונטים.
תומאס קון

תומאס קון היה היסטוריון שהשפיע רבות על ההיסטוריה, הסוציולוגיה והפילוסופיה של המדע. קון דן בספרו "המבנה של מהפכות מדעיות" בתהליך המדעי המורכב מ'פרדיגמות מדעיות' שמתחלפות ובאות, אשר משפיעות על התפתחות המדע: כל דור של מדענים כפוף לפרדיגמה מסוימת ומתקשה להשתחרר ממנה, ולכן רק כשמתחלף אותו דור נפרצת הדרך לעלייתה של פרדיגמה חדשה, וגל של תגליות מדעיות חדשות בעקבותיה. כמו כן, עוסק קון בשאלה כיצד מתפתחת הפרדיגמה הראשונה בתחום מדעי כלשהו, ומהו אופי המחקר בתחום לפני התפתחותה.
ביקורת על הפילוסופיה של המדע

מדענים רבים נוטים לייחס לפילוסופיה של המדע חשיבות מועטה. גישה זו מתבטאת באי הימצאותם של לימודי פילוסופיה ופילוסופיה של המדע בפרט בתוכנית הלימודים של תארים מדעיים באוניברסיטאות המובילות בעולם. האימרה "הפילוסופיה של המדע מועילה למדענים באותה המידה בה אורניתולוגיה מועילה לציפורים" מיוחסת לפיזיקאי ריצ'רד פיינמן.
פול פייראבנד טען, כי אין אף תיאור של המתודה המדעית שיהיה מספיק רחב על מנת לכלול את כל השיטות שבהם מדענים משתמשים. לפיכך, הוא התנגד לכל מתודה מדעית מוצהרת, כשהוא טוען שמתודה כזאת תחבל בהתקדמות המדעית. פייראבנד טען כי העיקרון היחיד שלא מפריע להתקדמות הוא "הכל הולך".
תורמים חשובים לפילוסופיה של המדע

אמפדוקלס
אוגוסט קונט
גלילאו גליליי
רנה דקארט
פרנסיס בייקון
עמנואל קאנט
אייזק ניוטון
רוג'ר בייקון
צ'ארלס פרס
פייר דוהם
אנרי פואנקרה
ארנסט מאך
רודולף קרנפ
ברטראנד ראסל
קרל המפל
וילארד קוויין
קרל פופר
תומאס קון
מיכאל פולאניי
נלסון גודמן
מארי הסה
פול פייראבנד
בס ואן-פרסן
אימרה לקטוש
הילרי פטנם
אלפרד נורת' וייטהד
ננסי קרטרייט (פילוסופית)
איאן האקינג
הלן לונג'ינו
נושאים בפילוסופיה של המדע

סיבתיות
בעיית התחימה
דואליזם
פלורליזם אפיסטמולוגי
אמונה ורציונליות
בחירה חופשית ודטרמיניזם
התקדמות במדע
מטא-תאוריה
פילוסופיה של המתמטיקה
פילוסופיה של הפיזיקה
פילוסופיה של הזמן והמרחב
פילוסופיה של הכימיה