מריופול
היסטוריה > אחרי המלחמה

לאחר תום המלחמה שוקמה תעשיית העיר, ענקי מתכות הוקמו מהחורבות: המפעלים על שמם. איליץ' ואזובסטאל, נמל ימי ומפעלים אחרים. עד סוף 1950, כל 48 מפעלי התעשייה לא רק הגיעו לרמת הייצור שלפני המלחמה, אלא גם עלו ממנה ב-30%.
מ-22 באוקטובר 1948 עד 13 בינואר 1989 העיר נקראה ז'דאנוב (Жданов) לכבוד המפלגה הסובייטית ועל־שם המדינאי אנדריי ז'דאנוב, אשר נולד בה.
בשנת 1953 הוקמה בז'דנוב מינהלת מחוז אזוב של חברת הספנות של הים השחור, אשר ב-1967 הפכה לחברת הספנות של אזוב. ספינותיו ביקרו בכ-400 נמלים ביותר מ-70 מדינות. בהקשר להתרחבות הבנייה התעשייתית והדיור נוצרו בעיר ארגוני בנייה רבי עוצמה.
באפריל 1958 אוחד המפעל לגלגול צינורות קויבישב עם המפעל הקרוי על שמו. איליץ'. במקביל, מבניית המכונות וחלק מחנויות המתכות של מפעל איליץ', נוצר מפעל הנדסה כבדה, שהפך כעבור כמה שנים לאחד המפעלים הגדולים בתעשייה - איגוד הייצור של ז'דנובטיאז'מאש, לימים - אזובמש. מפעלים בתעשיות הקלות והמזון המשיכו להתפתח. בנמל נבנו רציפים חדשים ושטחים שלמים.
בשנים אלו צמחו שכונות רבי קומות חדשות, נבנו בתי ספר חדשים, מרכזי ילדים, מוסדות רפואה, בתי חולים, חנויות ומוסדות הסעדה.
בעיר פעלו שני מוסדות חינוך גבוהים, 8 בתי ספר טכניים, 14 בתי ספר מקצועיים, 66 בתי ספר תיכוניים, 5 בתי ספר לנוער עובד ומתכתבים, 8 בתי ספר למוזיקה לילדים, 16 בתי ספר לספורט לילדים, בית ספר לאמנות לילדים, תחנה לצעירים. טכנאים, משט של מלחים צעירים, שלושה בתים אזוריים של חלוצים ותלמידי בית ספר, בית עירוני של חלוצים, שנכנס לפעולה ב-1987. רשת המוסדות לגיל הרך כללה 167 גני ילדים ומשפחתונים.
מוסדות תרבות, חינוך גופני וספורט המשיכו להתפתח. בשנת 1959 שוחזרה פעילותו של תיאטרון הדרמה הרוסי בעיר, ובשנת 1960 עיטר מבנה תיאטרון חדש ויפה את מרכז העיר. נפתחו בית ספר למוזיקה ואולם תצוגה על שם קוינדז'י, הספרייה העירונית על שם קורולנקו קיבלה מקום חדש, נבנו כמה ארמונות תרבות וספורט, אצטדיונים ובריכות.
עם התפתחות כלכלת העיר גדל גם מספר תושביה: 1958 - 280.3 אלף איש; 1970 - 436 אלף איש; 1989 - 540.3 אלף איש.
מפעלי העיר סיפקו למדינה יריעות וצינורות פלדה, מסילות רכבת ומבני מתכת, קרונות טנקים וקרונות גונדולה, ממירים, מנופי גג ופורטלים, מטפים, רדיאטורים לכלי רכב כבדים, מכונות כביסה, כלי זכוכית קריסטל, תפירה, גרביים ו מוצרי ממתקים, רשתות דיג ודגים משומרים ומוצרים רבים אחרים.
עד סוף שנות ה-80 היו בז'דנוב 44 מפעלי תעשייה, 44 ארגוני בנייה ו-10 ארגוני תחבורה.
פרסטרויקה, שהחלה באמצע שנות ה-80 בברית המועצות, הובילה לשינויים כלכליים ופוליטיים בז'דנוב. ב-13 בינואר 1989, לבקשת תושביה, הוחזרה העיר לשמה ההיסטורי - מריופול.
מריופול היא עיר תעשייתית חשובה (בייחוד בשל תעשייה כבדה מפותחת: ייצור מתכות, מכונות, כימיה וכדומה), עיר נמל על ים אזוב, מרכז תרבות (2 מוסדות להשכלה גבוהה, תיאטרון וכדומה) וספורט (כדורגל, כדורסל - ראו אזובמאש מריופול, ועוד).
מאז 2014 ניטשו בתחומי העיר מאבקי שליטה בין צבא אוקראינה וכוחות בדלנים פרו-רוסיים. באפריל 2014 עקב המשבר הפוליטי במדינה הייתה העיר תחת שליטת כוחות בדלנים שהכריזו על עצמאות מחוז דונצק והחלפתו ב"הרפובליקה העממית של דונצק". ב-13 ביוני כוחות צבא אוקראינה השתלטו על העיר והעיר הפכה למרכז המחוזי של מחוז דונצק. ב-24 בינואר 2015 ספגה העיר מתקפת טרור גדולה במיוחד כאשר בוצע ירי ארטילרי מהשטחים הנשלטים על ידי הבדלנים הפרו-רוסיים ושום גורם לא לקח אחריות על מתקפה זו. בתקיפה נפגע בניין מגורים כש-30 איש נהרגו, 93 איש נפצעו ומתוכם 75 אושפזו. במתקפה נהרסו עשרות מבני מגורים, בתי ספר, חנויות, גני ילדים ושני שווקים במרכז המסחרי של העיר.
העיר עברה שיקום בצל המלחמה. בדצמבר 2021 אושרה בעיר תוכנית פיתוח, שנכתבה בהשראת יעד הנופש בטומי שליד חוף הים השחור בגאורגיה. מטרת התוכנית — שיעדה היה 2030 — היא להפוך את מריופול ליעד תיירות.
העיר הותקפה על ידי רוסיה במהלך קרב מריופול (2022), ועשרות אלפים מתושביה נהרגו או ברחו מערבה לשאר שטחי אוקראינה ולמדינות השכנות. בחודש אפריל 2022, עברה העיר להיות תחת שליטתה של הרפובליקה העממית של דונצק ובתאריך 20 במאי 2022, נכנעו הלוחמים האוקראינים האחרונים בעיר ונלקחו לשבי.
היישר לאחר הכיבוש הרוסי, החלו השלטונות החדשים בפעולות שיקום בקנה מידה גדול של העיר, בתוכן בניית עשרות מבני מגורים חדשים, בית חולים ובתי ספר. על פי המקורות הרוסיים, חיים כרגע בעיר כשלוש מאות אלף תושבים.