stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיקוי האהבה
עלילה > מערכה שנייה

מסיבת החתונה של אדינה ובלקורה מתחילה בהשתתפות כל הכפר, פרט לנמורינו המיואש. דולקמרה שר יחד עם אדינה על מנת לבדר את האורחים. הנוטריון מגיע כדי לרשום את הנישואין באופן חוקי, אבל אדינה עצובה מכיוון שנמורינו עדיין לא הופיע. כולם נכנסים, כדי לחתום על חוזה הנישואין, חוץ מדולקמרה, שנשאר בחוץ כדי להמשיך לאכול ולשתות. אדינה לא מסכימה לחתום על חוזה הנישואין כל עוד נמורינו לא נמצא. נמורינו מופיע בחוץ, ומבין שהוא עומד לאבד את אדינה לצמיתות. הוא הולך לדולקמרה ומתחנן בפניו לכמות נוספת מהשיקוי, כדי שהשיקוי יתחיל לעבוד מיד, אבל מכיוון שלנמורינו אין כסף, דולקמרה מסרב. בלקורה יוצא החוצה לבד, תוהה מדוע אדינה לא מוכנה להתחתן איתו. נמורינו ובלקורה נפגשים שניהם בחוץ, שניהם מדוכאים. בלקורה שואל את נמורינו מדוע הוא מדוכא, ונמורינו עונה שהוא מדוכא משום שאין לו כסף. בלקורה מציע לנמורינו להצטרף לצבא,"הצבא לך מבטיח גם קריירה וגם כסף, הצבא הכל משכיח, את העוני ואת העצב.." כדי לקבל את מענק הגיוס באופן מיידי. נמורינו מסכים, וחותם (באמצעות צלב) על החוזה שבלקורה מגיש לו. בלקורה נותן לנמורינו את מענק הגיוס במקום. נמורינו הולך לדולקמרה, וקונה ממנו כמות נוספת מהשיקוי, בזמן שבלקורה מתגאה בכך שהצליח לשלוח לקרב את יריבו למאבק על ליבה של אדינה.
מאוחר יותר באותו ערב, נשות הכפר מרכלות על כך שנמורינו לא מודע שהוא כרגע ירש הון מדודו שנפטר. הן מאתרות את נמורינו, שבזבז את מענק הגיוס שלו על כמות נוספת של "שיקוי" (שוב יין פשוט) מדולקמרה. הנשים מברכות את נמורינו, ומתייחסות אליו באופן ידידותי במיוחד "חלום מתוק של כל אישה- בחור צעיר עם ירושה". נמורינו רואה ביחסן של הנשים הוכחה לפעולתה של מנת השיקוי הנוספת. אדינה פוגשת את נמורינו, שיכור מהיין הנוסף, ושואלת את דולקמרה לפשר התנהגותו המוזרה. דולקמרה, לא מודע להיותה של אדינה מושא אהבתו של נמורינו, מספר לה את הסיפור על האיכר התמים שקנה ממנו "שיקוי אהבה" בשארית כספו, ואף היה מוכן לסכן את חייו בצבא כדי לקבל עוד מנה מהשיקוי. אדינה, מבינה שנמורינו קנה את השיקוי על מנת לכבוש את ליבה, מתחרטת על יחסה הקודם אליו ומתאהבת בו. נמורינו מופיע לבד, מהורהר, ונזכר בדמעה שראה בעינה של אדינה כאשר הוא התעלם ממנה. מתבסס על הדמעה הזו בלבד, הוא מחליט שאדינה אוהבת אותו. אדינה נכנסת, ושואלת את נמורינו מדוע הוא הצטרף לצבא. נמורינו אומר לה שהוא מחפש חיים טובים יותר. אדינה אומרת לנמורינו שהיא קנתה עבורו את צו הגיוס מבלקורה, ושהוא חופשי מהתחייבותו לצבא. אדינה נותנת לנמורינו את הצו, ופונה ללכת. נמורינו, במחשבה שאדינה נוטשת אותו, מאבד את עשתונותיו, ואומר לאדינה שאם היא לא אוהבת אותו, הוא מעדיף למות כחייל. אדינה מתוודה בפני נמורינו על אהבתה אליו, ומתחננת לפניו לסלוח לה על התנהגותה בעבר. נמורינו עונה לה בנשיקה. בלקורה נכנס, רואה את השניים יחד, ואדינה מספרת לו על אהבתה לנמורינו. בלקורה מוותר, ואומר כי יש נשים יפות אחרות רבות בעולם. דולקמרה עוזב, "ההיסטוריה מקיימת ולכן אני מבטיח - השיקוי תמיד יודע, השיקוי תמיד מצליח!" והכפר מריע לו, משוכנעים כי השיקוי אכן פעל את פעולתו הקסומה.
אריות מפורסמות

האריה המפורסמת ביותר באופרה זו היא "Una Furtiva Lagrima" (דמעה אחת חטופה) של נמורינו, בתמונה השנייה של המערכה השנייה. אריות מפורסמות נוספות הן:
"Quanto è bella, quanto è cara" (כמה היא יפה, כמה יקרה) - נמורינו, מערכה 1, תמונה 1
"Come Paride vezzoso" (בדיוק כמו בפריז המקסימה) - בלקורה, מערכה 1, תמונה 1
"Della crudele Isotta" (על איזולדה האכזרית) - אדינה, מערכה 1, תמונה 1
"Udite, udite, o rustici" (הקשיבו הקשיבו, האיכרים) - דולקמרה, מערכה 1, תמונה 2
גיטה דאט

| --- | --- |

גיטה דאט בשנת 1958
 לידה:  23 בנובמבר 1930 מחוז פרידפור, המחוז בנגל, הודו (הראג' הבריטי), כיום בבנגלדש 
 פטירה:  20 ביולי 1972 (בגיל 41) מומבאי, הודו 
 שם לידה:  גיטה גוש רוי צ'אודהורי,בקיצור: גיטה רוי
 מוקד פעילות:  הודו 
 תקופת הפעילות:  1946–1972 (כ־26 שנים)
 סוגה:  שירת פלייבק בקולנוע ההודי   שירה קלאסית הודית
 סוג קול:  סופרן
 בן זוג:  גורו דאט
 www.geetadutt.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גיטה דאט (בבנגלית: গীতা দত্ত = גיטה דאטה באנגלית: Geeta Dutt) בשמה בלידה גיטה גוש רוי צ'אודהורי, ‏ 23 בנובמבר 1930 במחוז פרידפור, כיום בנגלדש - 20 ביולי 1972) הייתה זמרת הודית של מוזיקה קלה וקלאסית מסורתית בשפות הינדית, בנגלית ואחרות, שהתפרסמה כזמרת פלייבק של סרטי בוליווד. ללא השכלה מוזיקלית פורמלית, היא השרתה בזמרתה אווירת ריגושים וחיוניות.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

גיטה גוש רוי צ'אודרי או בקיצור גיטה רוי נולדה בשנת 1930 כאחת מעשרת ילדיה של משפחת בעלי האחוזות (זמינדר) בכפר אידילפור, אז מחוז פרידפור חבל בנגל, בזמנו בהודו הבריטית, כיום גוסאירהט אפזילה במחוז שריאטפור במרכזה של בנגלדש. הוריה היו דבנדראנאת גוש רוי צ'אודארי ודווי אמיה. גילתה משיכה למוזיקה מילדותה, כשהוקסמה על ידי שירי השייטים על נהר פדמה בחבל מולדתה.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, בימי מלחמת העולם השנייה, ככל הנראה בנסיבות הידרדרות המצב הכלכלי והתקרבות החזית לבנגל המזרחית עברה המשפחה לקולקטה ולאסאם כשהשאירה מאחוריה את אחוזותיה ונכסיה. בשנת 1942 כשגיטה רוי הייתה בגיל 12 עברה עם הוריה לדירת מגורים בדדאר במומבאי. רוי המשיכה את לימודיה בתיכון בנגלי מקומי. .כשהייתה בת 16 בשנת 1946 שמע אותה שרה הבמאי פנדיט האנומן פרסאד טיפל את כשרונה ונתן לה הזדמנות ראשונה לשיר שתי שורות בסרט המפורסם שלו "בהאקט פראהלאד".
ביוגרפיה > הקריירה המוזיקלית

בשנים לאחר מכן קיבלה הזמרת הצעירה חוזה קבוע ועד שנת 1950 הפכה למוצלחת שבזמרות הפלייבק ההודיות בז'נאר השירים העצובים-מלנכוליים. בסרט "ג'וגאן" משנת 1950 הקליטה 12 שירים.
בשנת 1951 בזמן שהקליטה את השיר "טדביר סה ביגדי הוי טגדיר" בסרט "באזי" עשתה היכרות קרובה עם במאי הסרט, גורו דאט. בשנת 1953 השניים התחתנו. מאז הלאה היא שרה במיוחד בסרטי בעלה. אחרי הרומן שפיתחה גורו דאט ב-1957 עם כוכבת חדשה של סרטיו, וחידה רחמן, חיי הנישואים התערערו והזמרת חיפשה נחמה בשתיית אלכוהול. גורו דאט מת ב-1964 ממנת יתר של כדורי שינה ואלכוהול, ככל הנראה ניסיון התאבדות שלישי שהצליח.
ב-1958 אחרי שרב עם לאטה מנגשקר, הדיווה האחרת של זימרת הקולנוע ההודי, חזר הבמאי סוצ'ין .ד. בארמן לגיטה דאט כדי שתשיר בסרטיו במקום הזמרת אשה בוסלה שקולה נראה לו גס מדי. אולם מצוקותיה מנעו מדאט לבצע את השירים לפי ציפיותיו של בארמן. גם הוא וגם הבמאי או.פ. נאייאר החלו להעדיף ולטפח את הכוכבת העולה, אשה בוסלה.
גיטה דאט סבלה באותה תקופה ממשבר נפשי ונגררה לקשיים כלכליים.
ניסתה להזניק מחדש את הקריירה שלה על ידי הקלטות בחג דורגה פוג'ה ועל ידי מופעי במה. שיחקה את התפקיד הראשי בסרט הבנגלי "בדהו דאראן" (1967) זכתה בהצלחה אחרונה בשירתה את שיריו של קאנו רוי בסרט "אנובהאב" בשנת 1971
גיטה דאט נפטרה משחמת הכבד במומבאי ב־1972.
חייה הפרטיים

החל מ-26 במאי 1953 גיטה דאט הייתה נשואה למשך מספר שנים לבמאי הקולנוע גורו דאט. להם נולדו שלושה ילדים:טארון (1985-1954), ארון (2014-1956) ונינה (ילידת 1964)
שירים מפורסמים

גיטה דאט ביצעה בקריירה שלה מספר משוער של מעל 1200 שירים בסרטים בשפה הינדי. בנוסף היא שרה בשפות בנגלי, מרטהי, מאיתילי, בוג'פורית ופנג'אבי. בשפה הנפאלית היא שרה בסרט הידוע "מאיטיגהאר".
שירים תחת הדרכתו של הבמאי סוצ'ין בארמן
Mera Sundar Sapna Beet Gaya (Do Bhai" – 1947 )
"Woh Sapne Waali Raat (Pyaar – 1950)
"Tadbir Se Bigdi Hui Taqdeer (Baazi – 1951)
"Aan Milo Aan Milo" (Devdas – 1955 ) עם מאנה דיי
"Aaj Sajan Mohe Ang Lagalo" (Pyaasa – 1957)
" Jane kya tune kahi" (Pyaasa – 1957)
"Hum Aap Ke Aankhon Main" (Pyaasa – 1957) עם מוחמד ראפי
"Hawa Dhire Aana" ('Sujata – 1959)
"Waqt Ne Kiya Kya Haseen Sitam" (Kaagaz Ke Phool – 1959)
"Janu janu re" (Insaan Jaag Utha) עם אשה בונסלה
שירים של המלחין או.פ. נאייאר
"Zara Saamne Aa" ('Baaz – 1953)
"Babuji Dhire Chalna" (Aar Paar – 1954)
"Thandi Hawa Kali Ghata" (Mr. & Mrs. '55 – 1955)
"Jaane Kahan Mera Jigar Gaya Ji" (Mr. & Mrs. '55 – 1955)
"Jab Badal Lehraya" (Chhoomantar – 1956)
"Mere Zindagi Ke Humsafar" (Shrimati 420 – 1956)
"Jaata Kahan Hai" (C.I.D. – 1956)
"Aye Dil Hain Mushkil" (Aka "Bombay Meri Jaan") ('C.I.D. – 1956), עם מוחמד ראפי
"Chor, Lutere, Daku" (Ustad – 1957)
"Mera Naam Chin Chin Chu" (Howrah Bridge – 1958 - גשר האוורה)
"Kaisa Jadoo Balam Tune Dara" (12 O'clock – 1958)
שירים בהדרכת הבמאי המאנט קומאר
"Jai Jagadish Hare" שיר מאת המשורר ג'איאדווה (בערך משנת 1200) (Anand Math - 1951)
"Na Jao Saiyaan Chhuda Ke Baiyaan" (Sahib Bibi Aur Ghulam – 1962)
Kaise Roko Ge Aise Toofan Ko" (Anandmath – 1952 ) - עם טלעת מחמוד
"Madbhari Hain Pyar Ki Palken" (Fashion – 1957)
"Na Yeh Chand Ho Ga" (Shart – 1954)
"Piya Aiso Jiya Mein Samaye Gayo" (Sahib Bibi Aur Ghulam – 1962)
"Chale Aao Chale Aao" (Sahib Bibi Aur Ghulam – 1962)
תחת הדרכתו של מדאן מוהאן
"Aye Dil Mujhe Bata De'"(Bhai Bhai – 1956)
"Mujhe Jaan Nah Kaho Meri Jaan" (Anubhav – 1971) מוזיקה:קאנו רוי
"Mera Dil Jo Mera Hota" (Anubhav – 1971) - מוזיקה:קאנו רוי
"Koi Chupke Se Aake" (Anubhav – 1971) - מוזיקה : קאנו רוי
שירים מן הסרט "ג'וגאן":
"Ghunghat Ke Pat Khol"
"Mein Tou Girdhar Ke Ghar Jaon"
"Mat Ja Mat Ja Jogi"
"Dag Mag Dag Mag Dole Naiya"
"Mein Tou Prem Diwani"
שירים בבנגלית:
'Shachimata Go Char Juge Hai' (1950)
'Ekhan-O Dustar Lajja' (1952)
'Ei Sundar Swarnali Sandhyay' (Hospital, 1960;מוזיקה:אמאל מוח'רג'י)
Katha Achhe Tumi Aj Asbe (Kanu Ghosh 1960)
'Ei Mayabi Tithi' (Shonar Horin, 1959; מוזיקה: המאנט מוחרג'י)
'Tumi Je Amar' (Harano Sur, 1958; מוזיקה: המאנט קומאר)
'Nishiraat Banka Chand Aakashe' (Prithibi Aamare Chaay, 1957; מוזיקה: נצ'יקטה גוש)
Jhanak Jhanak Kanak Kankan Baaje' (Indrani, 1958) מוזיקה:נצ'יקטה גוש
' (Sundar, jano na ki.....' ( Indrani, 1958, מוזיקה:נצ'יקטה גוש
' Nir chhoto kshati nei ' [duet with Hemanta Mukherjee]( Indrani, 1958 ) מוזיקה:נצ'יקטה גוש, בדואט עם המאנטה מוחרג'י
' Kancher churir chhata' ( Dak Harkara) מוזיקה:סודהין דאסגופטה
שירים בנגליים שלא מן הסרטים:
Kato gaan haralam tomar majhe, לחן:אנאל צ'טרג'י
' Krishnachura aagun tumi לחן:סודהין דאסגופטה
' Ektu chaoya, ektu paoya לחן:סודהין דאסגופטה
.Aay aay moynamotir ganye לחן:קאנו רוי
הנצחה

בשנת 2013 ו-2016 הנפיק הדואר ההודי בולי דואר עם תמונתה של גיטה דאט
הערות שוליים

1 2 3  Ali Nasir
↑  באתר rediff
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14174139m (data)  GND: 135310164  ISNI: 0000 0000 7328 5386  LCCN: no2004077777  MusicBrainz: e85fcc5a-601d-47ea-b99a-3e9fe60da588  VIAF: 56327702   WorldCat (עם VIAF): 56327702 
בול דואר של הודו עם תמונתה של גיטה דאט, 2013
קהילה אפיסטמית

קהילה אפיסטמית (באנגלית: Epistemic Community) הוא מושג תאורטי שהוטבע על ידי פיטר האס (Peter M. Haas) ועמנואל אדלר, חוקרים ביחסים בינלאומיים ומדעי המדינה. לטענתם, קהילה אפיסטמית היא רשת של אנשי מקצוע, על פי רוב מדענים בתחומים שונים בעלי מומחיות מוכרת, אשר כוללת סמכות וטענות לידע רלוונטי לצורך ניסוח ויישום מדיניות בתחום ונושא מסוים. בעשורים האחרונים ישנו שימוש נרחב במושג בתחומי מדע שונים: ביחסים בינלאומיים, בסוציולוגיה של הידע, במחקרי מדיניות ופילוסופיה חברתית.
מהות הרעיון

רעיון זה של קהילה אפיסטמית מניח כי קהילות מדעיות ומקצועיות אלה חולקות רעיונות ומשאבים, כגון מוניטין וידע, כדי לקדם אותם הלכה למעשה מעבר לכותלי מסדרונות המחקר. קהילה אפיסטמית משלבת מאפיינים שונים של יוזמה פוליטית, אובייקטיביות מדעית וידע מהימן, תקף ומדויק אשר חף מאינטרסים פוליטיים. מאפיינים אלו מייחדים קהילה אפיסטמית מארגונים לא ממשלתיים, קואליציות וקבוצות אינטרס, ובכך מעמדה של קהילה אפיסטמית נותן לה מעמד נייטרלי יותר ככל האפשר.
התפתחות המושג

התפתחות המושג התאורטי ויישומו על פי חוקרים אלו, הצביעה על ניסיון להסביר את התהוות הידע המדעי, בחברה המודרנית המבוססת על ידע, בקהילה מקצועית כמו הקהילה המדעית, העוסקת בפונקציות פוליטיות, סיכון ואי-ודאות במערכת הבינלאומית. לדידם, הרעיון של קהילות אפיסטמיות שואף להסביר כיצד מערכת היחסים בין מקבלי החלטות ופוליטיקאים באה לידי ביטוי עם קהילות מדעיות או מקצועיות כאשר בעלי השפעה אלו מתמודדים עם סוגיות גלובליות, כגון: זיהום האוקיינוסים, תפוצת נשק גרעיני, הרתעה, שיתוף פעולה וזכויות אדם. דהיינו, כיצד האינטראקציה של ייעוץ של מומחה מדעי מהקהילה האפיסטמית עם מנסחי מדיניות משפיעה על מקבל ההחלטה, ניסוח המדיניות ויישומה.
תבנית חשיבה ודרכי פעולה

על פי רעיון זה, לקהילות אפיסטמיות יש את המאפיינים הבאים:
מערכת משותפת של אמונות נורמטיביות ועקרוניות, המספקות רציונל ערכי לפעולה החברתית של חברי הקהילה.
אמונות סיבתיות משותפות, אשר נגזרות מניתוח של פרקטיקות, המובילות או תורמות למערכת מרכזית לבעיות בתחומם. ואשר לאחר-מכן, משמשות בסיס להבהרת הקשרים המרובים בין פעולות של מדיניות אפשריות לבין התוצאות הרצויות.
תפיסות משותפות של תוקף, כלומר, קריטריונים אינטרסוביקטיביים מוגדרים פנימית לשקלול ותיקוף ידע בתחום מומחיותם.
מפעל מדיניות משותף, דהיינו, מערכת של פרקטיקות משותפות הקשורות למערכת של בעיות שאליהן מכוונת יכולתם המקצועית, ככל הנראה מתוך אמונה כי רווחת האדם ואיכות חייו תשתפר כתוצאה מכך.
בהמשך לכך, פיטר האס ועמנואל אדלר, ניתחו את תפקידן של קהילות אפיסטמיות בקידום הקמת משטר עולמי חדש. הם ראו בקהילות אפיסטמיות כמעין מסנן פרשני (מנגנון סלקטיבי), לבחירות פוליטיות ולא כשחקן פוליטי חדש בזירה הבינלאומית או בכלל בכל הקשר אחר בו הקהילה האפיסטמית לוקחת חלק. מעצם אינטראקציה פונקציונלית זו, ניתן לשמור על מרחק רגשי, אובייקטיביות מדעית ונייטרליות.
ראו גם

סוציולוגיה של המדע
פוליטיזציה של המדע
רשת חברתית
סוציולוגיה של הידע
סוציולוגיה של הידע המדעי
לקריאה נוספת

Emanuel Adler, Communitarian International Relations: The Epistemic Foundations of International Relations (London and New York: Routledge, 2005). Simultaneous paperback edition.
Emanuel Adler, "The Emergence of Cooperation: National Epistemic Communities and the International Evolution of the Idea of Nuclear Arms Control" International Organization, Vol. 46, No. 1, (Winter 1992), 101-145. Reprinted in Matthew Evangelista, ed., Peace Studies: Critical Concepts in Political Science, Volume II (London and New York: Routledge, 2005).
מוסא יאו

מוסא קונפולו יאו (בצרפתית: Moussa Kounfolo Yeo; נולד ב-1 ביוני 2004 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירת מועדונים

יאו גדל במחלקת הנוער של קבוצת Guidars FC במאלי. ב-7 באוגוסט 2022 חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית, והחל לשחק בליפרינג, קבוצת המילואים של המועדון. ב-12 במאי 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–5 על הארטברג במסגרת הליגה לעונת 2023/2024. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו.
ב-10 באוגוסט 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–5 על בלאו-וייס לינץ במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2024/2025. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לספרטה פראג במסגרת שלב הבתים לעונת 2024/2025.
הערות שוליים

↑  Red Bull Salzburg verpflichtet 18-jähriges Talent aus Mali, www.laola1.at (בגרמנית)
עמנואל זמיר

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 1925 פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  9 ביולי 1962 (בגיל 36) חיפה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
עמנואל זמיר (פשצנר) (19 באוגוסט 1925 – 9 ביולי 1962) היה מלחין, משורר ומחנך ישראלי, מהיוצרים החשובים בזמר העברי בשנות ה-50 וממייסדי חוגי השירה בציבור. ידוע בפרט בשירי הרועים שלו.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בפתח תקווה לחיים זלמן פישצנר (תושב פתח תקווה ומוותיקי הפרדסנות בארץ). כישרונותיו של זמיר התגלו כבר בהיותו ילד, ואהבתו לזמר העברי התגבשה עוד בעת לימודיו בגימנסיה אחד העם. הוא למד הוראה בבית המדרש למורים העברי בירושלים ובמקביל באוניברסיטה העברית בירושלים. אחרי סיום לימודיו התגייס לצה"ל ב-1948, ומילא תפקידי פיקוד שונים בתחומי החינוך והתרבות בצבא. עם הקמת הנח"ל היה קצין האמנות הראשון של פיקוד הנח"ל, וחיבר את המנונו, "מגל וחרב" (כלרוב השירים שכתב, תרם הן את הלחן והן את המילים).
לאחר שחרורו מצה"ל ב-1950 ראה לעצמו ייעוד להפיץ את הזמר העברי בכל רחבי הארץ. אחת מתלמידיו באותם ימים הייתה הזמרת מרים אביגל.
זמיר היה מחלוצי היוצרים בזמר העברי אשר כתבו לחנים למילים משלהם. מילות שיריו התאפיינו בנמלצות שלעיתים לא הייתה נהירה לאלה ששרו אותם, בעוד שלחניו התבססו הרבה על לחנים עממיים של רועים בדווים (למשל דבקות שהוא כתב, "דבקה החמור" ו"דבקה רפיח") אצלם הרבה לבקר. המוטיבים של שיריו מבוססים ברובם על התנ"ך וכן גם שפתו המליצית. שפה מליצית במיוחד קיימת בשיר "מגדים לרעי", סגנון שאינו מאפיין כלל וכלל אפילו את תמלילני הזמר העברי הקלאסי, ומתאים יותר לשירת תור הזהב של יהדות ספרד.
את השיר "דבקה החמור" ("ידע שור קונהו וחמור אבוס בעליו") קיבל בהשראת ביקור באחד הכפרים הערביים, כשאוזניו קלטו לחן עממי עם מילים של משפט ערבי שאומר, "שאלו חמור "לאן אתה הולך"? ובתשובה הוא עונה: "לחטוב עצים ולהביא מים מן המעיין". השיר זכה להצלחה בשנות ה-60 הודות לביצוע הצמד רן ונמה (נחמה הנדל ורן אלירן).
בין שיריו החשובים שהספיק לחבר בימי חייו הקצרים: "מגדים לרעי", "בערבות לכיש", "ערב שח", "בפאת הכפר". כן כתב שיר שהפך בן לילה לריקוד עם, "מחול דייגים", המוכר במילים "רוח ים והוד גלים". את השיר הלחין גיל אלדמע. שירו "דבקה רפיח", ללחן בדואי עממי, הוקלט בביצועה של יהודית רביץ בתחילת שנות ה-80, ואף יצא כתקליט שדרים שזכה להצלחה. רביץ חזרה והקליטה את השיר ב-2008 עם ישראל גוריון ואסף אמדורסקי. שיריו מושמעים דרך קבע ברדיו והוא נחשב בין הקלסיקאנים של הזמר העברי.
בנוסף לרדיו שהשמיע את שיריו, זמיר היה מפיצם באמצעות רשת מועדוני זמר שהקים בכל רחבי הארץ. עמנואל זמיר נחשב גם לנגן חלילית טוב. עם הקמת אולפן הטלוויזיה הראשון בארץ ב"גני התערוכה" בתל אביב במסגרת תערוכת היובל לעיר העברית הראשונה, יכלו המבקרים לצפות בהופעתו על מסכים ברחבי התערוכה בשידור חי.
ב-1947 עבר לחיפה, שם ארגן מפעלי תרבות וזמר מטעם העירייה, כיהן כמורה לזמרה בבית הספר הריאלי וארגן מקהלות בקרב העדה הדרוזית.
ב-19 ביוני 1962 נפצע אנושות בתאונת דרכים בכביש החוף ליד כפר ויתקין, כאשר גרר של מכלית דלק ניתק ופגע בג'יפ שלו. הוא לא שב להכרתו, וכעבור שלושה שבועות נפטר מפצעיו בבית החולים רמב"ם. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה לצד הוריו.
הניח אישה ובן.
ארכיונו של זמיר מופקד בארכיון המוזיקה של הספרייה הלאומית.
על שמו רחובות בפתח תקווה ובכפר סבא וכיכר בחיפה.
דיסקוגרפיה

"מגדים לרעי: משירי עמנואל זמיר" (עריכה והפקה: נחום (נחצ'ה) היימן; תחקיר, סיפורי רקע וכתיבה: נחומי הרציון; מפיקה בפועל: ורד אברמסון), פתח תקווה: העמותה למורשת הזמר העברי, 2004.
ביאורים

↑  על "דבקה רפיח" ומכתב שכתב ליצחק למדן בשנת 1949, בתחילת דרכו, ראו בבלוג של מכון גנזים כאן.
הערות שוליים

↑  מנואל זמיר - מגדים לרעי, באתר העמותה למורשת הזמר העברי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297186505171  BnF: cb15648700k (data)  LCCN: n84148560  MusicBrainz: 7af37be0-d0ff-4c43-b2ee-ec2ff308528b  VIAF: 39704654   WorldCat (עם VIAF): 39704654
מארי לורה ויולט גיילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 1891 בריסטול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 באוגוסט 1976 (בגיל 85) וינצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מטלורגיה 
 מקום לימודים:  קולג' בדפורד (1912)  אוניברסיטת לונדון (1922)  אוניברסיטת לונדון (1924) 
 
מארי לורה ויולט גיילר (באנגלית: Marie Laura Violet Gayler;‏ 25 במרץ 1891 - 2 באוגוסט 1976) הייתה כימאית פיזיקלית ומטלורגית אנגלית. תרומתה הבולטת לתחום עסקה בסגסוגות אלומיניום ואמלגמים דנטליים. מרבית עבודתה נעשתה במעבדה הלאומית לפיזיקה, והיא אחת משתי הנשים הראשונות שמונו לסגל במחלקת המטלורגיה של המעבדה.
ביוגרפיה

מארי לורה ויולט גיילר נולדה ב-25 במרץ 1891 בבריסטול, בתם הצעירה מבין חמש בנות של ויליאם גיילר, מנהל הבולים והבלו בבית סאמרסט, ואלן אמיליה כריסמס, אמנית שעבודותיה הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות.
גיילר התחנכה בבית הספר סנט מרי בג'רארדס קרוס, והמשיכה ללמוד כימיה ומתמטיקה בבדפורד קולג' (לימים חלק מאוניברסיטת לונדון), וסיימה תואר ראשון ב-1912. בשנת 1922 השלימה תואר שני וב-1924 הייתה לאישה הראשונה שהשלימה תואר דוקטור בכימיה באוניברסיטת לונדון.
בשנת 1912, לאחר שסיימה את התואר הראשון, החלה לעסוק בהוראת בוטניקה בבית ספר בריסטול. בשנת 1915 הצטרפה למחלקה המטלורגית של מעבדה הלאומית לפיזיקה בניהולו של וולטר רוזנהיין.
בשנת 1934 נישאה גיילר לעמיתה למעבדה, ד"ר ג'ון לסלי האוטון, אך שמרה את שם נעוריה למטרות מקצועיות. על אף האיסור על נשים נשואות לעבוד במגזר הציבורי, המשיכה גיילר את עבודתה לאחר שקיבלה אישור מיוחד לכך.
ב-1947 פרשה גיילר מהמעבדה הלאומית לפיזיקה, וניצלה את פרישתה כדי להקדיש יותר זמן להתעניינותה בפיסול. פסל ראשו של המטלורג ויליאם יום-רות'רי (אנ') שפיסלה מוצב בספריית המחלקה לחומרים באוניברסיטת אוקספורד.
גיילר נפטרה ב-2 באוגוסט 1976 בווינצ'סטר.
מחקרה

עבודתה של גיילר במעבדה הלאומית לפיזיקה, יחד עם הנסון והאוטון, ביססה את הבנת תהליכי הזיקון בסגסוגת אלומיניום מסוג דורלומין. עבודתם יצרה תשתית מדעית לפיתוח סגסוגת Y, סגסוגת אלומיניום המכילה ניקל בנוסף לנחושת, למגנזיום ולצורן הקיימים בסגסוגות דורלומין אחרות. הוספת הניקל שיפרה את החוזק והקשיות של סגסוגת הדורלומין שעברה תהליך זיקון בטמפרטורות של 150–200 מעלות צלזיוס, מה שהפך את הסגסוגת לאידיאלית לייצור בוכנות של מנועי בעירה פנימית. סגסוגת Y שימשה גם במעטפת של מטוס הקונקורד בכדי לאפשר למטוס להתמודד עם הטמפרטורות הנוצרות בעת תנועה במהירות על-קולית.
בשנת 1935 החלה גיילר להוביל את העבודה בנושא אמלגמים דנטליים במעבדה הלאומית לפיזיקה, ופיתחה שיטות מטלוגרפיות לחקר הפעפוע והתגובות הכימיות אשר משפיעות על תהליכי ההקשחה בסגסוגות אלו. ב-1947 הוכרה כחברת כבוד באיגוד רופאי השיניים הבריטי, כהוקרה על עבודה זו.
בנוסף, ערכה גיילר מחקרים על סגסוגות ברזל-מנגן ועל נקודות ההתכה של צורן וברזל טהורים. במהלך מלחמת העולם השנייה חקרה את התנהגותם של פלדות דלות-פחמן וסגסוגות דורלומין עבור קליעים חודרי שריון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Murphy, A. J. (7 באוקטובר 1976). "Obituary: Marie Laura Violet Gayler" (PDF). Nature. 263: 535–536. doi:10.1038/263535b0. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Baker, Nina C. "Magnificent Women". Magnificent Women. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Doctor of Science: Honours and Higher Degrees: Internal Students". British History Online. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kaune, Hilda; Staniaszek, Nuna. "Women in Materials". www.iom3.org. Materials Worlds Magazine. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ג'וליוס ארווינג

| --- | --- |

ארווינג בשנת 1976
 לידה:  22 בפברואר 1950 (בן 74) רוזוולט, ניו יורק
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מסצ'וסטס
 דראפט:  בחירה מספר 12, 1972 מילווקי באקס
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1993
 קבוצות כשחקן
 1971–1973   1973–1976   1976–1987:  וירג'יניה סקוויירס (ABA)   ניו יורק נטס (ABA)  פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 ב-NBA:   זכייה באליפות (1983)   MVP של העונה הסדירה (1981)   11 הופעות במשחק האולסטאר (1977–1987)   MVP של משחק האולסטאר (1977, 1983)   5 בחירות לחמישיית העונה הראשונה (1978, 1980–1983)   2 בחירות לחמישיית העונה השנייה (1977, 1984)   אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA   ב-ABA:   2 זכיות באליפות (1974, 1976)   2 זכיות ב-MVP של הפלייאוף (1974, 1976)   3 זכיות ב-MVP של העונה הסדירה (1974–1976)   5 הופעות במשחק האולסטאר (1972–1976)   4 בחירות לחמישיית העונה הראשונה (1973–1976)   חמישיית העונה השנייה (1972)   חמישיית ההגנה הראשונה (1976)   חמישיית הרוקיז הראשונה (1972)   חבר בקבוצת כל הזמנים של ה-ABA
ג'וליוס וינפילד ארווינג השני (באנגלית: Julius Winfield Erving II; נולד ב-22 בפברואר 1950 ברוזוולט, ניו יורק), שידוע בכינויו ד"ר ג'יי (Dr. J), הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתפרסם בעיקר בזכות תקופתו בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA. נודע ביכולותיו האתלטיות, חכמת המשחק, ניתור, חטיפות ונחשב לאחד המטביעים הגדולים בהיסטוריה.
קריירה מוקדמת

שיחק בתיכון רוזוולט בניו יורק, שם גם קיבל את כינויו "ד"ר ג'יי".
לאחר התיכון עבר ארווינג לאוניברסיטת מסצ'וסטס והיה אחד מחמישה שחקנים בהיסטוריה של ה-NCAA שסיימו עם ממוצע של מעל 20 נקודות ומעל 20 ריבאונדים למשחק. הוא סיים את השנתיים במכללה עם ממוצע של 32.5 נקודות, 20.2 ריבאונדים.
תחנתו הבאה של ארווינג הייתה ליגת ה-ABA, הנמוכה בחשיבותה מה-NBA. אף על פי שחוקי ה-ABA באותה תקופה לא איפשרו לקבוצות להחתים שחקנים שלא השלימו ארבע שנות תיכון, ניצל ארווינג חוק "מצוקה" שהונהג באותה תקופה, חתם בשנת 1971 על חוזה לארבע שנים בשווי 500,000 $ עם קבוצת ווירג'יניה סקוויירס, ושיחק במדיה באותה עונה. כבר בשנתו הראשונה התבלט עם ממוצע של 27.3 נקודות למשחק, הוביל את הליגה בריבאונד התקפה ונבחר במקום השני בתחרות על תואר "רוקי העונה", אחרי ארטיס גילמור.
בשנת 1972 נבחר ארווינג בדראפט ה-NBA במקום ה-12, בידי מילווקי באקס. כיוון שמוקדם יותר הוא חתם על חוזה עם אטלנטה, יצר ארווינג סכסוך חוזה בין שלוש הקבוצות (בשתי ליגות שונות), ובסופו של דבר הגיע לבית משפט שקבע שהזכויות על כרטיסו כשחקן שייכות לבאקס. אטלנטה הגישה ערעור, ובסופו של דבר חזר ארווינג לשחק במדי הסקוויירס. הוא העמיד באותה עונה ממוצע של 31.9 נקודות למשחק.
ב-1973 עבר בטרייד לשחק בניו יורק נטס, עבור שכר של 350,000 דולר לשנה, וכיכב במדיה עד 1976, כשבעונתו האחרונה מעמיד ממוצע של 34.7 נקודות למשחק. במחצית משחק האולסטאר של ה-ABA לשנת 1976 התקיימה תחרות ההטבעות הראשונה בהיסטוריה. את התחרות ניצח ארווינג, שהציג בפעם הראשונה הטבעה בריחוף מקו העונשין.
הקריירה ב-NBA

ב-1976 הגיע לליגת ה-NBA לקבוצת פילדלפיה 76', ושיחק במדיה עד שנת 1987. הוא השתתף ב-11 משחקי אולסטאר רצופים (1977–1987), ופעמיים אף נבחר ל-MVP של המשחק (1977, 1983). בשנת 1981 נבחר ל-MVP של העונה הסדירה.
בשנת 1983 הצטרף לקבוצתו מוזס מלון, ויחד הובילו השניים את הקבוצה למאזן הטוב במזרח, ולזכייה באליפות ה-NBA, תוך שהם מנצחים בחצי הגמר בסוויפ (4-0) את ניו יורק ניקס, בגמר המזרח את מילווקי באקס 4-1, ובגמר מביסים בסוויפ את לוס אנג'לס לייקרס.
ארווינג פרש ממשחק פעיל ב-1987. סך הכל קלע בקריירה (NBA ו-ABA גם יחד) 30,026 נקודות והוא מדורג שמיני בכל הזמנים לאחר כרים עבדול-ג'באר, קארל מלון, לברון ג'יימס, קובי בראיינט, מייקל ג'ורדן, דירק נוביצקי ווילט צ'מברלין . בעונת 1972/1973 קלע שיא קריירה של 31.9 נקודות למשחק, בממוצע. בשנת פרישתו היה מדורג במקום הראשון בחטיפות.
הוא אחד השחקנים הבודדים ששתי קבוצות שונות קבעו שאף אחד משחקניהן העתידיים לא ילבש את גופיית המשחק הנושאת את המספר בו שיחק ארווינג: מספר 32 בברוקלין נטס ומספר 6 בפילדלפיה 76'. ארווינג נכנס להיכל התהילה של הכדורסל ב-1993. בשנת 1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.