stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינצ'י רוקה
המאסקפאיצ'ה > מבנה

המאסקפאיצ'ה היה מורכב מכמה מרכיבים - המאסקפאיצ'ה גופא, החשוב ביותר, היה ציצית צמר אדום, שנשארה על המצח ללא ליפול בזכות העובדה שכל אחד מהגדילים שלה "עבר דרך צינורית זהב קטנה", מה שהחזיק אותה באמצעות המתיחה.
מעל ציצית זו היו שתיים או שלוש נוצות שחורות ולבנות של הציפור קרקרת ההרים (אנ'), אשר הייתה קדושה עבור האינקה ונקראה בפיהם "קורקנקה" (Korekenke).
השוליים והנוצות היו מהודקות על המצח על ידי סוג של סרט ראש הנקרא לאוטוּ (llautu) או לאוטוֹ (llauto) העשוי צמה ססגונית מצמר ויקוניה עדין במיוחד, שנכרך מספר פעמים סביב הראש.
משפחתו

נאמר על רוקה שהיה בנם של שניים מהאחים המקוריים של האינקה, מאנקו קאפאק ומאמה אוקיו, להם נולד בחואיינאקאנצ'ה (Huaynacancha). הוא היה יורשו של מאנקו קאפאק והמשיך בשלטון לאחר מות אביו.
אביו של יוקי יופאנקי ושל עוד ילדים רבים.
רוקה נישא לדודתו, מאמה קורה, ונולד להם בן בשם מאנקו סאפאקה. נאמר שהוא, מאנקו קאפאק, מאמה ואקו ומאנקו סאפאקה הקימו את בית השמש.
גלריה

סינצ'י רוקה נושא גרזן, מתוך הכרוניקה של פליפה גואמן פומה דה איילה (בערך 1615).
אילן יוחסין של 14 הסאפה אינקה הנמצא במאצ'ו פיצ'ו, מוצג באגואסקליינטס. סינצ'י רוקה הוא השני משמאל למעלה.
תמונתו של  רוקה, 1 מתוך 14 דיוקנאות של מלכי האינקה ממוזיאון ברוקלין.
תמונתו של סינצ'י רוקה נושא גרזן.
ביאורים

↑  מאמה ואקו המדוברת כאן היא אישה משבט האינקה בעלת ייחוס לא ידוע, נא לא להתבלבל עם מאמה ואקו המקורית, דודתו של סינצ'י רוקה.
↑  מאמה אוקיו המדוברת כאן היא אישה משבט האינקה בעלת ייחוס לא ידוע, נא לא להתבלבל עם מאמה אוקיו המקורית, אמו של סינצ'י רוקה.
↑  רועה למות בתרבות האינקאית.
↑  קמע הגורם לאהבה במיתולוגיה של האינקה.
↑  מושלים של ממלכת האינקה.
↑  שם מדעי: Phalcoboenus megalopterus
↑  לא ידוע מהו "בית השמש". בספר בו הוזכר לא הוזכר מהו טיבו. סביר להניח שהיה מקדש שהוקדש לאינטי, אל השמש של האינקה.
עוצמה (פיזיקה)

ערך זה עוסק במידת שטף האנרגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עוצמה בפיזיקה מציינת את מידת זרימת האנרגיה או שטף האנרגיה. העוצמה נמדדת בהספק ליחידת שטח, או אנרגיה ליחידת זמן ליחידת שטח.
במערכת היחידות הבין-לאומית עוצמה נמדדת בוואט למטר רבוע (W/m2). ניתן להגדיר את העוצמה של מים היוצאים מצינור, אך משתמשים במושג עוצמה בדרך כלל ביחס לגלים של אור או של קול.
עוצמת הקול נמדדת ביחידות של דציבל dB (דציבל = 0.1 בל).
ראו גם

שטף
הספק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4114033-3 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחידות פלאנק

יחידות פלאנק הן יחידות מידה פיזיקליות המבוססות על קבועים פיזיקליים. יחידות פלאנק הומצאו על ידי מקס פלאנק בשנת 1899, על-מנת ליצור מערכת יחידות טבעיות, שתהיה לה משמעות אוניברסלית.
בשונה ממערכות יחידות אחרות, כמו למשל מערכת היחידות הבין-לאומית, קביעת גודלן של היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק איננה שרירותית. המצאת יחידות פלאנק היא דוגמה לשימוש באנליזה ממדית.
מקס פלאנק
במאמר המקורי מקס פלאנק הביא את הטיעון הבא להצגת היחידות החדשות:
הן בהכרח שומרות על המשמעות בכל זמן ועבור כל ציוויליזציה ביקום, ועל-כן הן יכולות להיקרא 'יחידות טבעיות'
קבועים פיזיקליים

יחידות פלאנק היא מערכת יחידות בה הקבועים הבאים מקבלים את הערך 1:
| קבוע | סימון | ממדים | ערך ביחידות SI |
| --- | --- | --- | --- |
| מהירות האור בריק |  {c}\  | L T-1 |  \,299,792,458\,{\frac {m}{s}} |
| קבוע הכבידה |  {G}\  | M-1L3T-2 |  \,6.6742\cdot 10^{-11}\,{\frac {m^{3}}{kg\,s^{2}}} |
| קבוע דיראק |  \hbar ={\frac {h}{2\pi }} | ML2T-1 |  \,1.05457168\cdot 10^{-34}\,{\frac {kg\,m^{2}}{s}} |
| קבוע קולון |  \,k_{c}={\frac {1}{4\pi \epsilon _{0}}} | Q-2 M L3 T-2 |  \,8,987,551,788\,{\frac {kg\,m^{3}}{C^{2}\,s^{2}}} |
| קבוע בולצמן |  {k_{B}}\  | ML2T-2Θ-1 |  \,1.3806505\cdot 10^{-23}\,{\frac {kg\,m^{2}}{s^{2}\,K}} |
{\epsilon _{0}} בטבלה זו הוא קבוע הדיאלקטריות של הריק. במערכת היחידות המקורית, פלאנק לא השתמש בקבוע דיראק (שהוא למעשה קבוע פלאנק המצומצם), אלא בקבוע המוכר כיום בתור "קבוע פלאנק" ( {h}), וזאת שנה לפני שהוא השתמש בקבוע זה לצורך ההסבר של קרינת גוף שחור, אירוע אשר מסמל את הולדת תורת הקוונטים.
מערכת יחידות פלאנק מאפשרת רישום פשוט יותר של משוואות פיזיקליות רבות, משום שקבועים אלו נפוצים מאוד בתיאור תהליכים פיזיקליים, וניתן להשמיט אותם מהמשוואות כאשר ערכם נקבע בתור 1.
יחידות פלאנק המצומצמות (reduced Planck units) הן יחידות פלאנק בהן נקבע 8πG=1 במקום G=1. מערכת יחידות זו שימושית בחישובים הקשורים לתורת היחסות הכללית ולקוסמולוגיה.
היחידות הבסיסיות

| שם | כמות | ביטוי | ערך ביחידות SI | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אורך פלאנק | אורך (L) |  l_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{3}}}} |  \,1.61624\cdot 10^{-35}\ \,m | - |
| מסת פלאנק | מסה (M) |  m_{P}={\sqrt {\frac {\hbar c}{G}}} |  \,21.7645\ nkg |  \ 1.2209\cdot 10^{19}\,GeV |
| זמן פלאנק | זמן (T) |  t_{P}={\frac {l_{P}}{c}}={\frac {\hbar }{m_{P}c^{2}}}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{5}}}} |  \,5.39121\cdot 10^{-44}\,sec | - |
| מטען פלאנק | מטען חשמלי (Q) |  q_{P}={\sqrt {\hbar c4\pi \epsilon _{0}}} |  1.8755459\ aC | - |
| טמפרטורת פלאנק | טמפרטורה (Θ) |  T_{P}={\frac {m_{P}c^{2}}{k_{B}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk_{B}^{2}}}} |  \,1.41679\cdot 10^{32}\,K |  \ 1.2209\cdot 10^{19}\,GeV |
יחידות נוספות

על פי יחידות הבסיס ניתן להגדיר יחידות נגזרות (derived units) לשאר הגדלים הפיזיקליים:
| שם | כמות | ביטוי | ערך ביחידות SI |
| --- | --- | --- | --- |
| תנע פלאנק | תנע (MLT-1) |  p_{P}=m_{P}c={\frac {\hbar }{l_{P}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{3}}{G}}} |  \,6.52483\,{\frac {kg\,m}{s}} |
| אנרגיית פלאנק | אנרגיה (ML2T-2) |  E_{P}=m_{P}c^{2}={\frac {\hbar }{t_{P}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{G}}} |  \,1.95610\ GJ |
| כוח פלאנק | כוח (MLT-2) |  F_{P}={\frac {E_{P}}{l_{P}}}={\frac {\hbar }{l_{P}t_{P}}}={\frac {c^{4}}{G}} |  \,1.21027\cdot 10^{44}\,N |
| הספק פלאנק | הספק (ML2T-3) |  P_{P}={\frac {E_{P}}{t_{P}}}={\frac {\hbar }{t_{P}^{2}}}={\frac {c^{5}}{G}} |  \,3.62831\cdot 10^{52}\,W |
| צפיפות פלאנק | צפיפות (ML-3) |  \rho _{P}={\frac {m_{P}}{l_{P}^{3}}}={\frac {\hbar t_{P}}{l_{P}^{5}}}={\frac {c^{5}}{\hbar G^{2}}} |  \,5.15500\cdot 10^{96}\,{\frac {kg}{m^{3}}} |
| תדירות פלאנק | תדירות (T-1) |  f_{P}={\frac {1}{t_{P}}}={\sqrt {\frac {c^{5}}{\hbar G}}} |  \,1.85487\cdot 10^{43}\,Hz |
| לחץ פלאנק | לחץ (ML-1T-2) |  p_{P}={\frac {F_{P}}{l_{P}^{2}}}={\frac {\hbar }{l_{P}^{3}t_{P}}}={\frac {c^{7}}{\hbar G^{2}}} |  \,4.63309\cdot 10^{113}\,Pa |
| זרם פלאנק | זרם (QT-1) |  I_{P}={\frac {q_{P}}{t_{P}}}={\sqrt {\frac {c^{6}4\pi \epsilon _{0}}{G}}} |  \,34.7890\ YA |
| מתח פלאנק | מתח (ML2T-2Q-1) |  V_{P}={\frac {E_{P}}{q_{P}}}={\frac {\hbar }{t_{P}q_{P}}}={\sqrt {\frac {c^{4}}{G4\pi \epsilon _{0}}}} |  \,1042.95\ YV |
| התנגדות פלאנק | התנגדות (ML2T-1Q-2) |  R_{P}={\frac {V_{P}}{I_{P}}}={\frac {\hbar }{q_{P}^{2}}}={\frac {1}{4\pi \epsilon _{0}c}} |  \,29.9792458\,\ \Omega  |
| תאוצת פלאנק | תאוצה (LT−2) |  a_{\text{P}}={\frac {c}{t_{\text{P}}}}={\sqrt {\frac {c^{7}}{\hbar G}}} |  5.560815\times 10^{51}\ m/s^{2} |
ראו גם

מערכת היחידות הבין-לאומית
יחידות cgs
יחידות מידה על שם אישים
פרמאביליות

פֶּרְמֵאַבִּילִיּוּת מגנטית (באנגלית: Permeability, ובעברית: חַלְחַלּוּת מגנטית) היא מדד לתגובה של חומר לשדה מגנטי המופעל עליו. הפרמאביליות מיוצגת על ידי האות היוונית  \mu \!\ , וביחידות SI נמדדת בהנרי למטר (H/m), או בניוטון לאמפר בריבוע (N/A2).
פרמאביליות מגנטית היא מדד להשפעה של חומר על השדה המגנטי העובר בו. לדוגמה, גודלו של שדה מגנטי הנוצר במערכת הנמצאת באוויר קטן מגודלו לו הייתה המערכת נמצאת בריק.
ניתן להקביל את המושג לחיכוך – אם זורקים משהו באוויר, הוא ישמור על מהירותו יותר מאשר אם נזרוק את אותו הדבר באותו כוח, במים (כלומר, מקדם החיכוך של המים גדול ממקדם החיכוך של האוויר). באותה צורה, שדה מגנטי יהיה חלש יותר בסביבה בעלת פרמאביליות נמוכה, וגדול יותר בסביבה בעלת פרמאביליות גבוהה.
פרמאביליות הריק

פרמאביליות הריק  \mu _{0}\!\  מוגדרת כיחס בין
עוצמת שדה מגנטי מושרה  {\vec {B}}\  לעוצמת השדה המגנטי  {\vec {H}}\  בריק:
כאשר:
B – שדה מגנטי הנוצר מזרמים חופשיים וזרמים קשורים.
H – שדה מגנטי הנוצר מזרמים חופשיים בלבד.
ביחידות SI ערכה מוגדר במדויק על ידי:
היא קשורה ל- \varepsilon _{0}, המקדם הדיאלקטרי של הריק על ידי:
כאשר  c\!\  הוא מהירות האור בריק.
פרמאביליות של חומר

פרמאביליות של חומר נתונה בדרך כלל באופן יחסי לזה של הריק, כפרמאביליות יחסית  \mu _{r}\!\ , כלומר היא מוגדרת על ידי:
כאשר  \mu \!\  היא הפרמאביליות של החומר. בריק על פי ההגדרה מתקיים  \mu _{r}=1\!\ .
מתקיים:  \mu =\mu _{r}\mu _{0}=(1+\chi _{m})\mu _{0}\!\ , כאשר  \chi _{m}\!\  היא הסוספטיביליות המגנטית של החומר.
| חומר | סוספטיביליות מגנטית | פרמאביליות (N/A2)µ |
| --- | --- | --- |
| מתכת  \mu  * | 20,000 | 25,000 |
| ברזל של שנאי עם ρ=0.01 µΩ•m * | 4,000 | 5,000 |
| פלדה * | 700 | 875 |
| ניקל * | 100 | 125 |
| פלטינה | 10−4×2.65 | 1.2569701 |
| אלומיניום | 10−5×2.22 | 1.2566650 |
| מימן | 10−9×8  או 10−9×2.2 | 1.2566371 |
| ריק | 0 | 1.2566371 |
| ספיר | 10−7×2.1- | 1.2566368 |
| נחושת | 10−6×6.4-   או 10−6×9.2- | 1.2566290 |
| מים | 10−6×8- | 1.2566270 |

הפרמאביליות משתנה עם צפיפות השטף, לכן הערכים הם מקורבים ותקפים רק עבור צפיפות שטף של 0.002T. בנוסף, ערכים אלו נתונים עבור תדירות אפס, כשבמציאות מקדם המגנטיות בדרך כלל תלוי תדר.
בחומרים ליניאריים מתקיים:  {\vec {M}}=\chi _{m}{\vec {H}}

כאשר  {\vec {M}}\!\  היא המגנטיות של החומר, הנמדדת באמפר למטר (A/m)
לכן על פי ההגדרות לעיל מתקיים:  {\vec {B}}=\mu {\vec {H}}=\mu _{0}(1+\chi _{m}){\vec {H}}=\mu _{0}({\vec {H}}+{\vec {M}})
סיווג חומרים

מבחינים בין מספר סוגי חומרים:
חומרים דיאמגנטיים – חומרים שהפרמאביליות היחסית שלהם מקיימת  \mu _{r}\leq 1\!\  (כלומר  \chi _{m}\leq 0). נכללים בהם כסף, נחושת, מים, זהב, עופרת ואבץ.
חומרים אלה מתאפיינים בכך שכאשר מפעילים עליהם שדה מגנטי חיצוני נוצר מומנט מגנטי מושרה המקטין במעט את השפעת השדה המגנטי. כשהשדה המגנטי החיצוני מופסק חומרים אלה אינם שומרים על המגנטיזציה שלהם.
חומרים פאראמגנטיים – חומרים שהפרמאביליות היחסית שלהם מקיימת  \mu _{r}\geq 1\!\  (כלומר  \chi _{m}\geq 0). נכללים בהם אוויר, אלומיניום, מגנזיום, ופלטינה.
חומרים אלה מתאפיינים בכך שכאשר מפעילים עליהם שדה מגנטי חיצוני היונים שבתוכו מסתדרים לפי השדה החיצוני, ובכך מגדילים את השפעת השדה המגנטי. כשהשדה המגנטי החיצוני מופסק גם חומרים אלה אינם שומרים על המגנטיזציה שלהם.
חומרים פרומגנטיים – חומרים שהפרמאביליות היחסית שלהם מקיימת  \mu _{r}\gg 1\!\  (כלומר  \chi _{m}\gg 1). נכללים בהם קובלט, ברזל וניקל.
כשחומרים אלה נמצאים בשדה מגנטי חיצוני הם מתמגנטים ונשארים ממוגנטים לפרק זמן מסוים גם לאחר שהחומר לא נמצא יותר בשדה. בדומה לחומרים פאראמגנטיים כאשר מפעילים עליהם שדה מגנטי חיצוני היונים שבתוכו מסתדרים לפי השדה החיצוני, ובכך מגדילים את השפעת השדה המגנטי.
ראו גם

דיאמגנטיות
פאראמגנטיות
פרומגנטיות
מקדם דיאלקטרי
השפעת מספר סוגי חומרים על קווי השדה המגנטי החיצוני המופעל עליהם.
למעלה: חומר דיאמגנטי – קווי השדה דרכו דלילים במעט מקווי השדה שבחוץ
במרכז: חומר פאראמגנטי – קווי השדה דרכו צפופים במעט מקווי השדה שבחוץ 
למטה: חומר פרומגנטי – קווי השדה דרכו צפופים באופן משמעותי מקווי השדה שבחוץ
חלקים ל...

חלקים ל־ הוא מינוח המשמש במדע ובהנדסה להצגת שיעורו של רכיב בתוך החומר הכולל. המדידה מוצגת כחלקים למיליון (ppm), חלקים למיליארד (ppb) ,חלקים לטריליון (ppt) וכדומה. כיוון שהמונח מייצג יחס בין שתי יחידות מידה מאותו סוג (למשל מסה חלקי מסה), זהו גודל חסר ממד. חלקים למאה קרויים בדרך כלל אחוז (%), וחלקים לאלף קרויים בדרך כלל פרומיל (‰).
בכימיה משמש המונח להצגת ריכוז – שיעורו של רכיב בתערובת או בתמיסה בתוך החומר הכולל. הריכוז נמדד לפי משקל, נפח או מספר המולקולות. במדידה לפי משקל, שיעור של חלק אחד למיליון פירושו קיום מיליגרם אחד של הרכיב בתוך קילוגרם אחד של החומר הכולל. דוגמאות:
די בכמויות זעירות של גלוטן (מעל 20 חלקים למיליון) ליצירת נזק בריאותי לחולי צליאק.
שאיפת אמוניה בריכוז העולה על 25–35 חלקים למיליון עשויה לגרום לנזק חמור לריאות ואף למוות.
רמת הפחמן הדו־חמצני באטמוספירה היא 401.85ppm (נכון לדצמבר 2015), כלומר 401.85 מולקולות של פחמן דו־חמצני לכל מיליון מולקולות באוויר (המדידה כאן נעשית במולקולות ולא בגרמים).
בפיזיקה ובהנדסה משמש המונח להצגת יחסים נוספים. כאשר מוט מתכת מתארך ב־1.2 מיקרון (מיקרומטר) למטר בעקבות עליית הטמפרטורה שלו במעלת צלזיוס אחת, הדבר מסומן  \alpha =1.2\ ppm/^{\circ }\!C.
הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות מכירה בשימוש במושג "חלקים ל־", אך הוא אינו חלק ממערכת היחידות הבין-לאומית (SI). הלשכה ממליצה שלא להשתמש במושג ppb, משום שלמספר ביליון שתי משמעויות שונות ושלא להשתמש בקיצור ppt, משום שהאות t מייצגת באנגלית את המספרים אלף וטריליון, ולכן יוצרת אי־בהירות.
לעיתים לא ברורה המשמעות המדויקת של חלקים למיליון. במשפט "שאיפת אמוניה בריכוז העולה על 25–35 חלקים למיליון עשויה לגרום לנזק חמור לריאות ואף למוות", למשל, לא ברור האם הריכוז נמדד בגרמים או במספר מולקולות.
עקב הבעיות הללו, המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה שולל כליל את השימוש בטרמינולוגיה זו, ומורה להשתמש במקומה ביחידות מידה של מערכת SI, לציין למשל "רגישות של שני ננוגרם לקילוגרם", ולא "רגישות של שני חלקים לטריליון".
כאמור, המושג "חלקים ל־" הוא גודל חסר ממד. לפיכך השימוש בו לציון ריכוז שיש בו ממדים שגוי לחלוטין. לדוגמה, אין להציג את ריכוז הכספית באוויר, שהוא 0.6 ננוגרם (יחידת משקל) לליטר (יחידת נפח), כ־0.6 חלקים לטריליון.
הערות שוליים

↑  Stating values of dimensionless quantities, or quantities of dimension one, International Bureau of Weights and Measures (BIPM)
↑  ppm, ppb, and ppt, NIST Guide  to the SI
אלקטרוסטטיקה

חתיכות קלקר נצמדות לחתול
פיסות נייר נמשכות לתקליטור
אלקטרוסטטיקה הוא התחום בפיזיקה העוסק בחקר תופעות הקשורות במטענים חשמליים שאינם נעים (סטטיים).
מאז העת העתיקה ידוע כי חומרים מסוימים מושכים גופים קלים לאחר שמשפשפים אותם. אחד החומרים הללו הוא ענבר. שמו של הענבר ביוונית, "ήλεκτρον" (אלקטרון), הוא מקור שמם של תופעות ותחומים רבים במדעי הטבע. תופעות אלקטרוסטטיות נגרמות בשל הכוחות שמפעילים המטענים החשמליים זה על זה. כוחות אלו מתוארים על ידי חוק קולון. אף שהכוחות האלקטרוסטטיים נראים חלשים בראיית מאקרו, הכוח החשמלי הפועל בין אלקטרון לפרוטון, שיחד יוצרים אטום מימן, גדול ב-40 סדרי גודל מהכוח הגרביטציוני הפועל ביניהם.
הכוח  {\vec {F}} שמפעיל מטען Q על מטען בוחן q פרופורציונלי לגודל מטען הבוחן. במילים אחרות, ניתן לתאר את הכוח החשמלי על ידי  {\vec {F}}=q{\vec {E}}, כאשר  {\vec {E}} הוא השדה החשמלי.
תקפות הקירוב האלקטרוסטטי מתבססת על ההנחה שהשדה החשמלי הוא שדה משמר (אי-רוטציוני):  {\vec {\nabla }}\times {\vec {E}}=0. מתוך הצבת תוצאה זו בחוק פאראדיי ניתן להסיק את היעדרם של שדות מגנטיים משתנים בזמן:  {\partial {\vec {B}} \over \partial t}=0. במילים אחרות, האלקטרוסטטיקה אינה עוסקת רק במצבים בהם אין שדה מגנטי או זרם חשמלי. במקום זאת, היא עשויה לעסוק במצבים בהם השדות המגנטיים או הזרמים החשמליים קיימים, אך הם קבועים בזמן.
מושגי יסוד

חוק קולון: הפוטנציאל החשמלי בנקודה כלשהי שווה לכמות האנרגיה ליחידת מטען שיש להשקיע כדי להביא מטען חשמלי מהאינסוף (שם הפוטנציאל מתאפס) לאותה נקודה. המשוואה הבסיסית של האלקטרוסטטיקה מתוארת בחוק קולון, שקובע את גודלו וכיוונו של הכוח החשמלי הפועל בין שני מטענים נקודתיים  \ Q_{1} ו- \ Q_{2}. גודלו של כוח זה פרופורציונלי לגודלו של כל מטען, והוא נמצא ביחס הפוך לריבוע המרחק  \ r בין שני המטענים. בניסוח מתמטי:  \ F={\frac {k|Q_{1}Q_{2}|}{r^{2}}}, כאשר  \ k הוא קבוע קולון.
שדה ופוטנציאל חשמלי: השדה החשמלי שווה לכוח החשמלי הפועל בנקודה מסוימת ליחידת מטען. מכיוון שהשדה החשמלי הוא משמר (אי-רוטציוני), ניתן לתאר אותו כגרדיאנט של פונקציה סקלרית כלשהי, הנקראת הפוטנציאל החשמלי. השדה החשמלי  \ E מצביע מאזורים בהם הפוטנציאל החשמלי  \ \phi  גבוה לאזורים בהם הוא נמוך. באופן מתמטי:  \ {\vec {E}}=-{\vec {\nabla }}\phi .
חוק גאוס: חוק גאוס קובע כי השטף של שדה חשמלי דרך כל מעטפת סגורה פרופורציוני למטען החשמלי שנמצא בתוך המעטפת. קבוע הפרופורציה נקבע בהתאם למערכת היחידות בה נמדדים השדה החשמלי והמטען. במערכת היחידות cgs גודלו של קבוע זה הוא  \ 4\pi . במערכת היחידות הבין-לאומית (SI) גודלו של קבוע זה הוא  \ {\frac {1}{\varepsilon _{0}}}, כאשר  \ \varepsilon _{0} הוא קבוע הדיאלקטריות של הריק וערכו \varepsilon _{0}={\frac {1}{c^{2}\mu _{0}}}\approx 8.85\times 10^{-12}{\frac {F}{m}}. באופן מתמטי, לחוק גאוס צורה אינטגרלית וצורה דיפרנציאלית. הצורה האינטגרלית היא  \oint _{S}{\vec {E}}\cdot \mathrm {d} {\vec {A}}=4\pi \int _{V}\rho \cdot \mathrm {d} V. אגף שמאל הוא הביטוי המתמטי לשטף השדה החשמלי דרך המעטפת הסגורה, ואגף ימין הוא המטען החשמלי הכולל בתוך המעטפת, עד כדי קבוע פרופורציה הנתון כאן ביחידות cgs. הצורה הדיפרנציאלית היא  {\vec {\nabla }}\cdot {\vec {E}}=4\cdot \pi \rho .. בשתי הנוסחאות,  \ \rho  היא צפיפות המטען הנפחית.
משוואת פואסון: הצבת הביטוי של הפוטנציאל האלקטרוסטטי בצורה הדיפרנציאלית של חוק גאוס מניבה קשר מתמטי בין הפוטנציאל החשמלי ובין צפיפות המטען (שוב, ביחידות cgs):  {\nabla }^{2}\phi =-4\pi \rho . משוואה זו נקראת משוואת פואסון.
משוואת לפלס: מתוך משוואת פואסון ניתן להסיק כי באזור בו אין מטענים מתקיים  {\nabla }^{2}\phi =0,. זוהי משוואת לפלס.
ראו גם

אלקטרומגנטיות
שיטת מטעני דמות
הערות שוליים

↑  זוהי ההגדרה המקורית של על פי \mu _{0} שהוגדר כקבוע יסודי. החל מ-20.5.2019 השתנתה ההגדרה של האמפר, וכתוצאה ממנה גם ההגדרה של הפרמביליות של הריק ושל המקדם הדיאלקטרי של הריק. כיום הם ערכים שנמדדים באופן נסיוני, אבל לכל שימוש מעשי ערכם לא השתנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4151975-9  NKC: ph119899
מיליארד

מיליארד (1,000,000,000) הוא מספר טבעי השווה לאלף מיליונים.
בשיטת הספירה האמריקאית משמשת המילה ביליון במקום  המילה "מיליארד".
בכתיב מדעי, מיליארד נכתב 109.
קידומת ה-SI למיליארד היא "גיגה". לדוגמה, גיגה-הרץ שווה ל-1,000 מגה-הרץ שהם 1,000,000,000 הרץ.
מהמילה "מיליארד" נגזר הכינוי "מיליארדר" לאדם עשיר מאוד (מילולית: בעל יותר ממיליארד יחידות מטבע בארצו).
נהוג להשתמש במספר מיליארד פעמים רבות להצגה "עגולה" של נתונים, כגון שווי חברות (למשל, שווי השוק של חברת אפל, נכון לספטמבר 2020, עומד על כ-2,290 מיליארדי דולרים).
מקובל להתייחס למדינות שאוכלוסייתן עולה על מיליארד בני אדם כאל נקודת ציון של גודל. נכון ל-1 בינואר 2025, רק שתי מדינות עברו נקודה זו: הרפובליקה העממית של סין והודו; בקרב היבשות רק אסיה ואפריקה חצו נקודה זו.
ראו גם

שמות מספרים
טונה (יחידת מידה)

שלט האוסר על כניסה לרכב שמשקלו הכולל מעל 4 טון
טוֹנָה (כך לפי האקדמיה ללשון העברית, אך נפוצה גם הצורה טון) היא יחידת מידה של מסה.
סוגי הטונה

לפי תקן SI - מערכת היחידות הבין-לאומית, וברוב חלקיו של העולם, טונה (Tonne) אחת שווה 1,000 קילוגרם, שהוא יחידת המידה הבסיסית של מסה. בארצות הברית היא מכונה טון מטרי (Metric ton), על מנת להבדילה מהמשמעויות האחרות.
טון קצר (Short ton), הנמצא בשימוש בעיקר בארצות הברית, שווה 2,000 ליברות, כלומר 907.18474 ק"ג.
לפי שיטת התקנים האימפריאלית שתוקננה במאה ה-13, טון ארוך (Long ton או Imperial ton) שווה 2,240 ליברות, כלומר 1,016.0469088 ק"ג. לטון ארוך יש עדיין שימוש מסוים בארצות הברית, בעיקר במדידת הדחק של אוניות ולשקילת גופרית. עדיין ניתן למצוא שימוש מסוים ביחידה זו גם באנגליה ובחלק ממדינות האימפריה הבריטית לשעבר כגון קנדה ואירלנד.
ראו גם

טון תפוסה (יחידת נפח)
הערות שוליים

↑  טוֹנָה היא לא טוֹן, בדף פייסבוק של האקדמיה ללשון העברית
↑  The International System of Units (SI), 2006
1 2  "NIST Handbook 44 Specifications: Handbook 44 – 2013 Appendix C – General Tables of Units of Measurement
↑  באנגלית Avoirdupois system
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניוטון מטר

ניוטון מטר (נכתב גם ניוטון-מטר, מסומל בN m או N⋅m)
היא יחידת מידה ממערכת היחידות הבין-לאומית (SI) למדידת מומנט כוח (נקרא גם מומנט). ניוטון מטר אחד שווה למומנט שנוצר כתוצאה מכח בעוצמת ניוטון אחד המופעל אנכית לקצה זרוע המומנט שאורכה מטר אחד.
שימוש נפוץ פחות הוא כיחידה למדידת עבודה או אנרגיה כשבמקרה זה שווה ליחידת ג'ול הרווחת יותר שנמצאת במערכת היחידות הבין-לאומית. בשימוש זה, המטר מייצג את המרחק שעובר או ההעתק באותו הכיוון של הכוח ולא את המרחק האלכסוני מנקודת הסמך כפי שעושה כשנועד לייצג מומנט כח.
שימוש זה מושמט בדרך כלל, כדי למנוע את הבלבול שייווצר, האם ניוטון מטרים מייצגים מומנט או כמות אנרגיה. בכל מקרה, משום שמומנט מייצג אנרגיה שמועברת לכל זווית סיבוב, ניוטון מטר של מומנט שווה לג'ול אחד לכל רדיאן.
ניוטון מטרים וג'ולים שווים ממדית משום שיש להם ייצוג זהה ביחידות הבסיס של מערכת היחידות הבין-לאומית:
כאמור, N⋅m ו-J מובחנים כדי למנוע אי־הבנה האם מדובר במומנט במקום אנרגיה ולהפך. במידה דומה, הדבר קורה ביחידות דומות ממדית כגון פסקל לעומת J/m3, Bq לעומת Hz.
המרה ליחידות אחרות

1 קילוגרם-כח מטר = 9.80665 N⋅m
1 ניוטון מטר ≈ 0.73756215 פאונד-כח-רגל (מכונה לרוב "רגל-פאונדים")
1 פאונד-רגל (מכונה לרוב "רגל-פאונד") ≡ 1 ליברת-כוח-רגל ≈ 1.35581795 N⋅m
1 אונקייה-אינץ' (לרוב "אינץ'-אונקייה") ≡ 1 אונקיית-כוח-אינץ' ≈ 7.06155181 mN⋅m (מילי-ניוטון-מטר)
1 דיין-סנטימטר = 10−7 N⋅m
1 ג'ול =N⋅m 1
ראו גם

יחידות מידה לאנרגיה
יחידות מידה על שם אישים
מומנט כפיפה
| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- | --- | --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |  |
| יחידות משנה | אוהם •  בקרל •  ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד •  פסקל • קולון • קטל • רדיאן |  |
הערות שוליים

↑  אתר הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות
קיבול חום

קיבול חום הוא תכונה פיזיקלית אשר מוגדרת ככמות החום הנדרשת על מנת להעלות את הטמפרטורה של גוף נתון במידה ידועה, ומסומן בדרך כלל באות  \ C. ביחידות SI, נמדד קיבול החום בג'ול לקלווין.
באופן כללי, קיימים שני סוגי קיבולי חום שימושים: קיבול חום עבור מערכת בנפח קבוע, המסומן לרוב ב- C_{V}, וקיבול חום עבור מערכת בלחץ קבוע, המסומן לרוב ב- C_{P}. ההבדל בין השניים נובע מכך שכאשר מנסים לחמם גוף בלחץ קבוע, חלק מהאנרגיה תלך להתפשטות החומר במקום העלאת הטמפרטורה, מה שגורם לכך שצריך יותר חום כדי להגיע לאותה טמפרטורה לעומת המקרה שלא נותנים לחומר להתפשט (כלומר להשאיר את המערכת בנפח קבוע).
במוצק ובנוזל אין הבדל בין קיבול חום בנפח קבוע לקיבול חום בלחץ קבוע, אך בגזים מאפיינים בין שני הסוגים האלה כתוצאה מהתפשטות אטומי הגזים בטמפרטורות גבוהות.
תכונות

ההגדרה של קיבול חום היא:
Q - החום במערכת
T - הטמפרטורה
x - מייצג פרמטר שנשאר קבוע (V - נפח קבוע, P - לחץ קבוע וכדומה)
אפשר להראות קשרים בין קיבול החום לגדלים תרמודינמיים אחרים במערכת, לדוגמה:
\ C_{V}=\left.{\frac {\partial U}{\partial T}}\right|_{V}=\left.T{\frac {\partial S}{\partial T}}\right|_{V}
כאשר U היא האנרגיה הפנימית של החומר ו־S האנטרופיה. כמו כן:
\ C_{P}=\left.{\frac {\partial H}{\partial T}}\right|_{P}
כאשר H היא האנתלפיה.
יחס קיבול החום

היחס בין שני קיבולי החום האלו נקרא האינדקס האדיאבטי:  \kappa ={\frac {C_{p}}{C_{V}}}={\frac {C_{mol,p}}{C_{mol,p}}}, וקשר ליניארי ביניהם מתואר על ידי נוסחת מאייר.
עם  \kappa  ידוע מחשבים את קיבול החום לגז אדיאלי לפי הקשר:
ומוצאים את קיבול חום ביחס קבוע לפי:
כאשר R הוא קבוע הגזים.
קיבול חום סגולי

קיבול חום של גוף הוא כמות החום הדרושה כדי להעלות את הגוף במעלת צלזיוס אחת.
קיבול החום הוא תכונה אקסטנסיבית והוא גדל עם מסת הגוף. כך לדוגמה, לדלי מים יש קיבול חום גדול יותר מאשר לכוס מים. על ידי חלוקת קיבול החום במסת הגוף מקבלים את קיבול החום הסגולי, המתאר את כמות החום  \ \Delta Q שיש להשקיע ביחידת מסה של אותו חומר על מנת להעלות את הטמפרטורה שלה במעלה אחת. היחידות של קיבול חום סגולי הן ג'ול לקילוגרם לקלווין (או למעלות צלזיוס). באופן כללי, אם נתונים מסה כלשהי  \ m ושינוי טמפרטורה כלשהו  \ \Delta T, הרי  \ c={\frac {\Delta Q}{m\Delta T}}. (באופן אנלוגי לחלוטין אם במקום המסה m נתון מספר המולים n, הרי שאז  \ c={\frac {\Delta Q}{n\Delta T}})
שימו לב:  \ C=mc. כלומר, קיבול החום שווה למסה כפול קיבול החום הסגולי.
קיבול החום הסגולי של מים הוא כ־4,186 ג'ול לקילוגרם למעלת צלזיוס (או בדיוק קלוריה לגרם לפי הגדרתה).
קיבול החום הסגולי של אלומיניום הוא 880 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של ברזל הוא 460 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של זהב הוא 100 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של קרח הוא 2,100 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של נחושת הוא 385 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של אלכוהול הוא 2,400 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של זכוכית הוא 830 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של חלב הוא 3,900 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של שמן מנוע הוא 2,050 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של שמן תינוקות הוא 2,140 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של שמן סויה הוא 2,350 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של שמן חמניות הוא 2,600 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של שמן תירס הוא 2,820 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול החום הסגולי של בדיל הוא 227 ג'ול לקילוגרם למעלת קלווין.
קיבול חום למוצק

חוק דולון-פטי מתקיים למוצקים בטמפרטורות גבוהות שנותן קיבול חום מולי קבוע שערכו  C_{\mathrm {mol} }=3R\approx 25\mathrm {J/(mol\cdot K)}  למוצק כאשר R הוא קבוע הגזים.
לפי מודל דביי למוצק מקבלים קיבול חום בעזרת טמפרטורת דביי  \Theta _{\mathrm {D} }
מודל דביי מדויק יותר ממודל איינשטיין בטמפרטורות נמוכות כי הוא מתייחס לעובדה שאטומים יכולים לעשות הזזה בתדירויות שונות.
קיבול חום בגז אידיאלי

בגז אידיאלי מתקיים הקשר בין קיבול החום בלחץ קבוע לקיבול חום בנפח קבוע:
כאשר :
לכל 1 מול מתקיים הקשר:
ומתקיים:
C_{v}=T({\frac {\partial S}{\partial T}})_{V,N}={\frac {3}{2}}Nk
C_{P}=T({\frac {\partial S}{\partial T}})_{P,N}={\frac {5}{2}}Nk