stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה טור דארז'אן
היסטוריה ורקע

המסעדה נוסדה כפונדק ברציף דה טורנל (quai de la tournelle) על הגדה השמאלית ברובע החמישי של פריז בשנת 1582. היא ניצבת על שרידיה של טירה אותה בנה שארל החמישי, מלך צרפת; מגדל אבנים ששרד מהטירה עדיין עומד על תילו. לקוק (Leqoq), הטבח המלכותי בתקופת נפוליאון בונפרטה, לקח על עצמו את ניהול המסעדה שסבלה ממוראות המהפכה הצרפתית, באותה תקופה תבשילי הדגל של המקום היו אווז צלוי ורגל טלה. פרדריק דלייר (Frédéric Delair), המאטר ד'אוטל (רב-המלצרים) הראשון, הגה בשנת 1890 את המנה המפורסמת ביותר של המסעדה, אותה מגישים גם היום, היא "הברווז בדם" (בעבר כונה Le Canard au Sang, כיום שמו caneton Tour D'Argent), זהו ברווז צלוי המוגש בתוספת רוטב המורכב מדם, לשד עצמותיו של הברווז שמוצו באמצעות מסחטת כסף הדורה ומרכיבים נוספים כגון חמאה לימון ויין. פרדריק גם העלה באותה הזדמנות את הרעיון למספר את האווזים. פרדריק הלך לעולמו ב-1910 בהיותו בן שבעים, את פרדריק ירש אנדרה טראי (Terrail) ואותו ירש בנו, קלוד טראיי, ב-1947. קלוד טראיי הלך לעולמו בגיל 88 בשנת 2006 ואותו ירש בנו, אנדרה טראיי. למסעדה גם סניף בטוקיו שביפן.
לה טור דארז'אן הייתה המסעדה שהחזיקה לאורך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מ-1933 עד 1996, אז הורדה לשני כוכבים; בשנת 2006 הורד דירוג המסעדה לכוכב אחד. בעל המסעדה הקשיש, קלוד טראי, לקה לאחר הפרסום, במקרה או שלא במקרה, בהתקף לב ונפטר מיד לאחר מכן. נכון ל-2019, דירוג המסעדה הוא עדיין כוכב אחד.
המסעדה שייכת לעידן מסעדות הצמרת הישן שלפני מלחמת העולם השנייה והיא מזוהה עם בעליה, משפחת טראיי, זאת בניגוד למסעדות העילית שצמחו החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים וקיימות גם בימינו, שהן מזוהות עם השף, שהוא גם הבעלים.
למסעדה גם סניף הנושא אותו שם בטוקיו. שתי המסעדות, בפריז ובטוקיו נכללות במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
לקריאה נוספת

Larousse Gastronomique. Head of Gastronomic Comitee Joel Robuchon. New York, Clarkson Potter Random House, 2001; p. 1225
Julian Street, Where Paris Dines, 1929
Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 46, 57, 242-243, 279-280.
אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003; עמ' 144, 191, 206, 275.
אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 53, 395.
אביטל ענבר, התענוגות של יינות בורדו, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 98, 226.
הערות שוליים

↑  Larousse Gastronomique. Head of Gastronomic Comitee Joel Robuchon. New York, Clarkson Potter Random House, 2001; p. 1225
↑  מתכון הברווז בדם
↑  פרנק פריל, קלוד טראי, 88, מסעדן למופת, נפטר, הניו יורק טיימס, 7 ביוני 2006
↑  Tour d'Argent - Paris: a Michelin Guide restaurant, www.viamichelin.com (באנגלית)
↑  מסעדת לה טור דארז'אן בפריז במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  לה טור דארז'אן בטוקיו במדריך השולחנות הגדולים בעולם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119562257 (data)  LCCN: n83220019  SUDOC: 027544508  VIAF: 123951221   WorldCat (עם VIAF): 123951221
לוקאס גראביל

| --- | --- |

לוקאס גראביל במהלך מופע של כוכבי הסרט "היי סקול מיוזיקל"
 לידה:  23 בנובמבר 1984 (בן 39) ספרינגפילד, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  תיכון קיקפו 
 http://www.lucasgrabeel.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקאס סטיבן גראביל (באנגלית: Lucas Stephen Grabeel; נולד ב-23 בנובמבר 1984) הוא שחקן וזמר-יוצר אמריקאי, אשר מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור ראיין אוונס בסדרת סרטי "היי סקול מיוזיקל", ולאחר מכן בזכות הופעתו בתור טובי קניש בסדרה "הוחלפו בלידתן" ברשת Freeform.
קורות חיים

גראביל נולד בספרינגפילד, מיזורי ב-23 בנובמבר 1984, בנם של ג'ין (לבית הרמן) וסטיבן גראביל. במהלך לימודי התיכון, גראביל ניגן בתופים עבור כנסייה מקומית והקים קבוצת שירה א-קפלה לגברים בשם "No Treble".
קריירה

בשנת 2004 שיחק גראביל לראשונה בסרט המקורי של ערוץ דיסני "Halloweentown High" לצד שחקנים כמו פין ויטרוק ודבי ריינולדס.
בשנת 2006 הוא גילם את ראיין אוונס בסרט המוזיקלי זוכה פרס אמי "היי סקול מיוזיקל" ובשני סרטי ההמשך.
בשנת 2010 קיבל תפקיד דיבוב קבוע בסדרת האנימציה "איש משפחה".
משנת 2011 שיחק בתפקיד ראשי את טובי בסדרת הדרמה "הוחלפו בלידתן".
בשנת 2018 השתתף בסרט "נשים קטנות"; המהווה עיבוד מודרני לרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2011 - Sunshine
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Dogg's Hamlet, Cahoot's Macbeth | צ'ארלי / גרטרוד / אופליה |  |
| 2007 | Alice Upside Down | לסטר מק'ינלי |  |
| 2008 | At Jesus' Side | יריחו | דיבוב |
| 2008 | Lock and Roll Forever | דוני |  |
| 2008 | היי סקול מיוזיקל 3 | ריאן אוונס |  |
| 2008 | טרמפ לקולג' | סקוטר |  |
| 2008 | הרפתקאותיו של ילד האוכל | עזרא צ'ייס |  |
| 2008 | מילק | דני ניקולטה |  |
| 2010 | The Dancing Ninja | ניקי |  |
| 2010 | וירג'יניה | ג'ונס |  |
| 2012 | I Kissed a Vampire | דילן נייט |  |
| 2014 | Dragon Nest: Warriors' Dawn | גרנט | דיבוב |
| 2018 | נשים קטנות | תיאודור "לורי" לורנס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Halloweentown High | אית'ן דאלוויי | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2005 | בוסטון ליגל | ג'ייסון מת'אני | פרק: "The Ass Fat Jungle" |
| 2006 | עד המוות | פיט פראט | פרק: "Pilot" |
| 2006–2011 | סמולוויל | לקס לות'ר הצעיר / סופרבוי (קון-אל) | 3 פרקים |
| 2005–2006 | ורוניקה מארס | קלי קוזיו | 2 פרקים |
| 2006 | Return to Halloweentown | אית'ן דאלוויי | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2006 | היי סקול מיוזיקל | ראיין אוונס | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2007 | היי סקול מיוזיקל 2 | ראיין אוונס | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2009 | Glenn Martin DDS | זמר | דיבוב; פרק: "Deck the Malls" |
| 2009 | I Kissed a Vampire | דילן נייט | סדרת רשת; 3 פרקים |
| 2010 | המופע של קליבלנד | חנון #2 | דיבוב; פרק: "Love Rollercoaster" |
| 2010 | CSI | גיירמו סיידל | פרק: "Field Mice" |
| 2010–2021 | איש משפחה | צ'אדלי / דמויות שונות | דיבוב; 25 פרקים |
| 2011 | ההרפתקה המדהימה של שארפיי | ריאן אוונס | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2011 | סוכן מיוחד אוסו | דוד אריק | דיבוב; פרק: "On Old MacDonald's Special Song" |
| 2011–2017 | הוחלפו בלידתן | טובי קניש | תפקיד ראשי (5 עונות); 103 פרקים |
| 2012 | רובוט צ'יקן | ג'סטין ביבר | דיבוב; פרק: "Robot Chicken's ATM Christmas Special" |
| 2013–2018 | הדרקון הראשון שלי | גוסטב לארסון | דיבוב; 13 פרקים |
| 2013 | פאונד פאפיס | פרסי | דיבוב; 2 פרקים |
| 2014–2017 | השריף קאלי במערב הפרוע | פקד פק | דיבוב; 45 פרקים |
| 2014 | פיניאס ופרב | רופי | דיבוב; פרק: "Doof 101" |
| 2015 | דורימון | ביג ג'י | דיבוב; פרק: "Big G's Big Show" |
| 2015–2016 | סטאר דארלינגס | גנימד | דיבוב; 2 פרקים |
| 2016–2019 | אלנה מאוולור | ג'יקו | דיבוב; 6 פרקים |
| 2017–2018 | ספיריט: לרכוב חופשי | ג'וליאן | דיבוב; 6 פרקים |
| 2019 | פינקי מלינקי | פינקי מלינקי | דיבוב; 17 פרקים |
| 2019–2023 | היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה | עצמו | פרק: "The Tech Rehearsal" |
| 2021 | The BeatBuds, Let's Jam! | ג'וני ג'ינגלס | דיבוב; 10 פרקים |
לורי בראון

לורנס "לורי" בראון (אנגלית: Laurence "Laurie" Brown;‏ 22 באוגוסט 1937 - 30 בספטמבר 1998) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
בראון נולד בעיירה שילדון שבמחוז דרהאם, והחל את הקריירה שלו כשחקן חובב במועדונים שילדון טאון, ווקינג טאון, בישופ אוקלנד ופולהאם. בשלהי עונת 1958/1959 השתתף בשלושה משחקים במדי דרלינגטון. לאור יכולתו הטובה הוא זומן לנבחרת החובבים של אנגליה, ולנבחרת בריטניה הגדולה לקראת אולימפיאדת 1960 ברומא.
עם חזרתו לאנגליה מהמשחקים האולימפיים הוא חתם על חוזה מקצוני עם נורת'המפטון טאון, והיה מלך השערים של המועדון בעונת 1960/1961 שבה הוא העפיל לליגה השלישית. הוא החל לשחק בעמדת החלוץ המרכזי, אך בהמשך עבר לשחק במרכז חוליית ההגנה והתבלט בתפקידו החדש. באוגוסט 1961 הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה, ותוך זמן קצר זכה למקום קבוע בהרכב של המועדון הלונדוני.
בראון השתתף ב-109 משחקים במדי ארסנל לאורך שתיים וחצי עונות, והבקיע שני שערים. באותה תקופה המועדון זכה להצלחה פחותה בהשוואה ליריביו האחרים מלונדון, ובפברואר 1964 הפתיע את האוהדים בכך שעבר לטוטנהאם הוטספר, הנחשב ליריב המר ביותר של ארסנל, תמורת סכום של 40,000 לירות שטרלינג. אחד המניעים למהלך זה היה הגעתו של הסקוטי איאן יור. בראון היה לאחד השחקנים הבודדים ששיחקו בשני המועדונים, ובצירוף מקרים נדיר משחקו הראשון היה ב-22 בפברואר 1964 מול ארסנל; בראון כמעט והבקיע בניצחון של טוטנהאם בתוצאה 3 - 1.
בראון לא הצטיין בטוטנהאם, ובסך הכל השתתף ב-62 משחקים בשתי עונות. ב-1966 הוא הועבר לנוריץ' סיטי, ושיחק שם במשך שתי עונות. לאחר מכן הוא הצטרף לברדפורד פארק אווניו בתפקיד מאמן-שחקן, והדריך את המועדון בעונת הירידה מהפוטבול ליג. באוגוסט 1969 הוא הצטרף לאלטרינצ'אם, אך התפטר מתפקידו בספטמבר 1970. לאחר מכן הוא עבד כמאמן במועדונים קינגס לין וסטוקטון.
לאחר פרישתו הוא עבד במספר עבודות, שהאחרונה מביניהן הייתה חלבן במחוז דרהאם.
בתו היא שחקנית ההוקי שדה הבינלאומית לשעבר קארן בראון.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 46), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ליאון ראסל

| --- | --- |
ראסל, 1970
 לידה:  2 באפריל 1942 לוטון, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בנובמבר 2016 (בגיל 74) נאשוויל, ארצות הברית 
 שם לידה:  Claude Russell Bridges 
 שם במה:  Leon Russell 
 מקום קבורה:  אוקלהומה 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1956–2016 (כ־60 שנה) 
 מקום לימודים:  תיכון ויל רוג'רס 
 סוגה:  קאנטרי, רוק, פולק רוק, בלוז, גוספל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, כינור, קלידים מוזיקליים 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2011)  היכל התהילה המוזיקלי של אוקלהומה (2006) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ראסל ב-1970
ליאון ראסל (באנגלית: Leon Russell, ‏2 באפריל 1942 – 13 בנובמבר 2016) היה זמר, מוזיקאי, פזמונאי, קלידן וגיטריסט אמריקאי. שיתופי הפעולה שלו מדורגים בין המצליחים בתולדות המוזיקה, וכמוזיקאי הופיע עם מאות אמנים בולטים. הוא הקליט 33 אלבומים ולפחות 430 שירים. הוא כתב את הלהיט "דלתא ליידי" שהוקלט על ידי ג'ו קוקר, והופיע עם קוקר בשנת 1970. השיר שלו "A Song for You" הוקלט על ידי למעלה מ-200 אמנים, ושירו "This Masquerade" על ידי למעלה מ-75.
ביוגרפיה

ראסל נולד כקלוד ראסל-ברידג'ס באוקלהומה. לאחר שעבר ללוס אנג'לס בשנת 1958, הפך ראסל לנגן פסנתר בהקלטות אולפן עבור אמנים בולטים רבים בשנות השישים. בסוף שנות השישים הוא זכה להצלחה כמעבד וככותב שירים. ליאון ניגן לא רק בקלידים, אלא גם בגיטרה, גיטרה בס וקרן בריטון.
כפסנתרן הוא ניגן בשנותיו הראשונות באלבומים של הביץ' בויז, דיק דייל ויאן ודין. באלבומו הראשון, "לאון ראסל", משנת 1970, השתתפו המוזיקאים אריק קלפטון, רינגו סטאר וג'ורג' האריסון.
ראסל הפיק וניגן בהקלטות של בוב דילן, פרנק סינטרה, אייק וטינה טרנר(אנ'), הרולינג סטונס ואמנים רבים אחרים. הוא כתב והקליט את הלהיטים "Tight Rope" ו- "Lady Blue". הוא הופיע בקונצרט למען בנגלדש בשנת 1971, יחד עם הריסון, דילן וקלפטון עבורו הם זכו בפרס גראמי.
בשנת 1975 ביצע דני ליטני גרסה עברית לשירו של ראסל "מראת פלאים".
בשנת 2006 הוציא ראסל שני אלבומים: "Angel In Disguise" ו-"A mighty flood".
באוקטובר 2010 הוציא ראסל עם אלטון ג'ון אלבום משותף בשם "The Union". אלטון ג'ון שהוא אחד ממעריציו הגדולים אמר כי ראסל היה "מנטור" ו"השראה" במשך השנים. באותה שנה הופיע בסיבוב הופעות עם בוב מאלון, ברוס ספרינגטין ועוד.
ב-13 בנובמבר 2016 מת ראסל בשנתו בגיל 74.
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, אלטון ג'ון וליאון ראסל: המורה ורבו נפגשים באלבום חדש, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2010
ניב הדס, "Union" - אלטון ג'ון וליאון ראסל מזכירים נשכחות, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2010
↑  "הארץ", מת ליאון ראסל, חבר היכל התהילה של הרוקנרול, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334859605171  BNE: XX1726056  BnF: cb148233482 (data)  CiNii: DA15982189  GND: 134504747  ICCU: CFIV181451  ISNI: 0000 0003 6597 6891  LCCN: n82010443  LNB: 000079200  MusicBrainz: d4cc0ed5-0f76-4188-9e14-2a23ca12188a  NKC: xx0133732  NTA: 07079426X  SNAC: w65t7j9z  VIAF: 49489775   WorldCat (עם VIAF): 49489775 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לפש

ערך זה עוסק באל צ'רקסי. אם התכוונתם לעיר בצפון קפריסין ששמה הפיניקי היה "לפש", ראו .
לפש (בצ'רקסית: Лъэпш) הוא אל הברזל במיתולוגיה הצ'רקסית. בדומה לאלים רבים גם ללפש היו כוחות על טבעיים, הוא היה מסוגל לפרזל את הברזל באצבעותיו בעודו קר. לפש הטביל את סוואסרוקו כשהיה תינוק וחישל אותו מפני פגיעות פיזיות.
מגל
תרנגול
המגל של לפש

לפי המיתולוגיה הצ'רקסית לפש היה זה שפרזל לראשונה את המגל בהרי הקווקז. האגדה מספרת כי באחד הימים פנתה קבוצת גברים ללפש בבקשה שיפרזל כלי חדש אשר יחליף את הסכין, וזאת כדי לקצור את החיטה בדרך יעילה יותר. לפש השיב כי הוא איננו בקיא ברעיונות, אלא כוחותיו מעניקים לו את היכולת לפרזל עם הידיים. הוא הציע כי יפנו אל יאספ שנחשבה לאישה נבונה וציין כי היא זו שתוכל לסייע להם בפתרון. הגברים פנו אל ביתה של יאספ וגילו כי מדובר באשה זקנה ועיוורת. הם לא היו מרוצים ואף לעגו כי איך אישה שהזדקנה והתעוורה תוכל לעזור להם.
יאספ כעסה על אופן התנהגותם והחלה למלמל בקול רם. הם חשבו שהיא מטילה עליהם כישוף ונסו על נפשם בחזרה אל לפש. ברגע שהתייצבו אצל לפש וסיפרו לו על שהתרחש בביתה של יאספ, הוא גער בהם והפציר שיחזרו אליה. הוא סיפר כי יאספ לא מטילה כישופים כשהיא ממלמלת אלא היא רוגזת עליהם על כך שהם לא מצליחים לפרש דברים שהם ברורים כשמש. הוא ביקש כי הפעם הם יטו את האוזן ויקשיבו לדברי החכמה של יאספ. כשהגברים שבו שנית ליאספ ושמעו בקולה, הם שמעו אותה ממלמלת "לו הייתם רואים תרנגול, הייתם מפרזלים את זנבו למגל". הם לא הבינו את פשר הדבר, אך לפש ידע כי אם יצליח לפרזל כלי הדומה לזנב התרנגול, הוא יקבל מגל לקציר.
לפש וסוואסרוקו

כאשר סוואסרוקו נולד לסטניה, היא הביאה אותו ללפש כדי שיטביל אותו ויהפוך אותו לחסין מפני פגיעות. לפש אחז בשתי ברכיו של סוואסרוקו והטביל אותו וכך הפך אותו לחסין מפני פגיעות גופניות. אולם היות שלפש אחז בברכיו, חלקים אלו נותרו פגיעים. לפש היה הגבר הראשון שנגע בסוואסרוקו אחרי לידתו. ישנן טענות כי הוא אביו הביולוגי של סוואסרוקו לאור העובדה כי סטניה מעולם לא נישאה לאף גבר.
ראו גם

נארתים
לקריאה נוספת

רג'ב חתוקאי, שומאף אצ'מוז, הצ'רקסים, 1991.
ליאון רודל

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1912 קילצה, הרפובליקה הפולנית השנייה פולין
 פטירה:  6 במאי 1943  (בגיל 31) ורשה, גנרלגוברנמן גרמניה הנאצית
 מדינה:  פולין 
 
ליאון (יהודה לייב אריה) רודל (בפולנית: Leon Rodal‏; 29 בינואר 1912 – 6 במאי 1943) היה מראשי הארגון הצבאי היהודי במרד גטו ורשה.
קורות חיים

רודל נולד בשנת 1912 בעיר קילצה בפולין למשפחה יהודית אמידה. עבד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה כעיתונאי ופובליציסט בכתבי עת שונים ביידיש. בנוסף היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית ועסק בזכויות של יהודים ציונים בפולין.
בפרוץ המלחמה שהה בוורשה ועבר לגטו ורשה. שם היה ממקימי אצ"י, הארגון הצבאי היהודי. תפקידו הרשמי באצ"י היה ענייני תקשורת ותעמולה. הוא דאג להפצה של פוסטרים, עלונים, מידע בעיתונות הגטו ועוד. בנוסף לתפקיד זה, רודל לקח חלק בתכנון וניהול, ונחשב לאחד מהמוחות העומדים מאחורי פעילות הארגון. בהמשך הצטרף גם אחיו אברהם לשורות אצ"י. במהלך קיץ 1941 ביחד עם פרץ לסקר הוא הפיק עיתון.
במרד גטו ורשה לחם בקרבות בכיכר מורנובסקה. יום לפני תחילת המרד, ב-18 באפריל 1943, היה עם קבוצת לוחמים במורנובסקה 7. שם נשא נאום חוצב להבות המציג את תפיסת עולמו:
"כולנו ניפול כאן. אלה בקרב, הנשק בידם, ואלה כקורבנות שווא. אך חשוב כי יישמר זכר הקרב שלנו, כי העולם יֵדע כי היה קרב. קרב קשה, עקוב מדם... אף לא לרגע היה פקפוק בלִבי כי גרמניה של היטלר תובס, לא בלִבי ולא בלב חברי... כי אנו לוחמים למען בני עמנו וכי נמות למענם! כי אנו מאמינים שמדינה יהודית קום תקום, אחרי מאבק עם אויבינו, שם בארץ הרחוקה..."
ביום הרביעי ללחימה, ה-22 באפריל, היה נראה שהגרמנים הולכים להכניע את כיכר מורנובסקה בה התבצר אצ"י. הגרמנים ניסו בכל הכוח להוריד את הדגלים, הציוני והפולני, שהניף אצ"י על ידי הלוחם ג'ק אייזנר. רודל ניסה למצוא דרך להפתיע את הגרמנים ולהכות בהם מהלמה קשה. הוא לבש מדי קצין אס אס ואיתו עוד ארבעה לוחמים בעלי חזות ארית לבושים במדי אס אס. הם יצאו לכיוון החיילים הגרמנים שעמדו בכיכר. ארבעת הלוחמים השתלבו בחיילים ואילו רודל בא מול החיילים ועשה עצמו כקצין. הוא צעק במלוא הביטחון:
"למה אתם עומדים שם, קופים שכמותכם? מה אתם מביטים על הדגלים המסכנים האלה?...קדימה אחרי! Jude Verecke (מוות ליהודי!)"...
כל החיילים התקדמו אחריו לחצר אחד הבתים סביב הכיכר. הוא אמר שעליו לבדוק בעצמו כיצד להוריד את הדגלים ולכן ייקח רק ארבעה חיילים, אלו הם לוחמי אצ"י המחופשים, ואיתם ייכנס לבניין. הם עלו והגיעו לחלון הפונה לחצר. משם זרקו רימונים על החיילים ההמומים ובמקביל כל לוחמי אצ"י בכיכר פתחו באש. תוכניתו של רודל לשמירה על הכיכר הצליחה לעת ההיא..
ב-25 באפריל 1943, אחר שהקרב בגטו היה בסיומו, ציווה פאוול פרנקל, מנהיג אצ"י, לרודל לצאת עם קבוצת לוחמים מחוץ לגטו. הם התמקמו בדירת מסתור שהוכנה מראש בדירב ברחוב גז'יבובסקה 11/13. מהדירה תכננו רודל וקבוצתו להיכנס לתוך הגטו, לפעולות הצלה של האנשים האומללים בגטו הבוער. ב-5 במאי יצאו לפעולה הראשונה, וחילצו מהגטו חבורת יהודים. יום למחרת, ב-6 במאי, שבו לגטו להוציא את שאר החבורה. בדרכם חזרה אנשי האס אס והמשטרה הכחולה ארבו להם. במקום התחולל מאבק קשה ובסופו נרצחו כל היהודים, וביניהם גם רודל.
הערות שוליים

↑  רישארד ולבסקי בקולות מן העבר, מורשת, ארכיון גבעת חביבה D2.276 עמ' 1,2 ו-6
↑  הסיפור לקוח מעדותו של ד"ר ולאבסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810654987305606  VIAF: 306418436   WorldCat (עם VIAF): 306418436
כחליל מקושט

| כחליל מקושט |
| --- | --- |
 כחליל מקושט, בירסיק, טורקיה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: כחליליים
סוג:: Freyeria
מין:: כחליל מקושט
שם מדעי
 Freyeria trochylus ‏Freyer, 1845

כַּחְלִיל מְקֻשָּׁט (שם מדעי: Freyeria trochylus) הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים. באנגלית מכונה בשם העממי "תכשיט דשא". בישראל הוא מתעופף במרבית אזורי הארץ, מחודש פברואר עד נובמבר.
הכחליל המקושט שייך לסוג הקטן Freyeria המכיל סך הכל 3 מינים. השם המדעי של הסוג קרוי על שם כריסטיאן פרידריך פרייר שתיאר לראשונה את הפרפרים בסוג זה בשנת 1845.
טווח תפוצה

טווח תפוצתו של הכחליל המקושט רחב באזור העולם הישן, מדרום-מזרח אירופה עד אפריקה ומדגסקר וממשיך לאסיה דרך הרי ההימלאיה. הוא נפוץ באזור חופי הים התיכון בלוב, מצרים, לבנון, ישראל, יוון, קפריסין, טורקיה, בולגריה (קרוב לגבול יוון) ובמזרח בסיציליה, תוניסיה ואלג'יריה. הוא נצפה גם במקדוניה הצפונית.
בישראל הוא נפוץ במרבית אזורי הארץ.
בית גידול

הכחליל המקושט מעופף בסמוך לקרקע ונח על צמחייה נמוכה. הוא נפוץ בשטחים פתוחים ומדרונות סלעיים בעלי עשבייה דלילה. הוא נצפה בכרי דשא, מדשאות בסוואנות ובשולי שבילים ביערות. טווח הגובה בו הוא מתגורר רחב ונע בין גובה פני הים עד כ-2,000 מטר.
תיאור

הכחליל המקושט בעל מוטת כנפיים של 15–18 מ"מ, מה שהופך אותו לפרפר הקטן באירופה ובהודו ולאחד מהפרפרים הקטנים בעולם. תעופתו המהירה והקרובה מאוד לקרקע, יחד עם גודלו הקטן במיוחד מקשים ביותר על זיהויו. כנפיו הקדמיות בצבע חום, על חלקן התחתון של הכנפיים התחתונות שניים עד ארבעה כתמים שחורים המוקפים באליפסות כתומות-זהובות שבצדן העליון סהרונים לבנים קטנים. מינים באזורים יבשים בהירים בהרבה ממינים באזורים מרובי גשמים. גבול חום כהה דק תוחם את הכנפיים והשערות בקצות הכנפיים לבנות.
הכנפיים האחוריות בצבע חום בהיר-קרמי, קרוב לגוף הפרפר כתמים שחורים המוקפים בלבן. המין אינו מקיים דו-צורתיות זוויגית וההבדל העיקרי בין הזכר והנקבה הוא צבע חום כהה בכנפיים האחוריות אצל הזכר. בקצה הכנף, בחלקן המעגלי, גבול חום כהה עבה. בחלקן התחתון של הכנפיים האחוריות התחתונות סהרונים כתומים-זהובים שבתוכם ארבעה כתמים שחורים המוקפים בגבול לבן דק ולצידם (בכיוון שקרוב לקצה הכנף) קשקשים ירוקים-כחולים מתכתיים בולטים. קשקשים אלה מעניקים למין את שמו עממי האנגלי "תכשיט דשא".
קצוות המחושים, כיפת הראש והבטן בצבע חום. המחושים בצבע חום עם נקודות לבנות. הראש, הגוף התחתון והחזה בצבע לבן.
מחזור חיים

הכחליל המקושט מקיים דורות רבים בשנה.
מחזור חיים > ביצה

הביצה בצבע לבן-ירקרק, שטוחה ומרושתת ברשת המורכבת מכ-20 צלעות. אורכה כ-0.45–0.6 מ"מ וגובהה כ-0.3 מ"מ. הנקבה מטילה את הביצים בבודדים על עלי הצמח או על הגבעולים של שלוחית קרחת ומינים מהסוג עוקץ העקרב.
מחזור חיים > זחל

הזחלים בוקעים לאחר כ-5–6 ימים ולא אוכל את הקליפה. ראשו של הזחל שחור, בוהק, קטן משאר גופו ומוסתר לחלוטין בעת מנוחה. שאר גופו בצבע ירוק דשא, עם פס שחור-סגלגל לאורך גבו מהקטע השלישי עד השנים-עשר. גופו מכוסה בשערות לבנות דקיקות. על צדי גופו פסים ורודים בהירים דקיקים. גודלו המרבי של הזחל הוא 6–9 מ"מ ורוחבו כ-3–4 מ"מ. הזחל ניזון בעיקר מצמחים ממשפחת החלבלוביים, במיוחד שלוחית קרחת, ומינים מהסוגים עוקץ עקרב ו-Indigofera. הזחל חי בעיקר על העלים, הפרחים והניצנים. תקופת הזחל נמשכת בין 8 עד 11 ימים.
מחזור חיים > גולם

ההתגלמות קורית על הצמח או על האדמה. אורכו של הגולם כ-8–5 מ"מ. צבעו תחילה ירוק בהיר, ועם התבגרותו הופך לחום לקריאת הבקיעה. הגולם מכוסה כולו באופן הדוק מלבד אזור הכנפיים המכוסות בשכבה דקה יותר. תקופת הגולם היא כשבוע. במהלך תקופת החורף הגולם עובר דיאפאוזה.
יחסים עם נמלים

בדומה למינים אחרים במשפחת הכחליליים, הזחל מקיים יחסי גומלין עם נמלים. קשר זה מגן עליהם מטורפים טבעיים כמו צרעות וזבובים. הם נצפו מקיימים יחסי גומלין עם נמלי עבודה ממשפחת הנמליים, ככל הנראה המין Camponotus piceus ו-Pheidole quadrispinosa, הנפוץ במדינות מזרח התיכון. הנמלים ניזונות מנוזל המופרש על ידי זחלי הפרפר, לאחר הנשל השלישי והרביעי, הפרשות נוזליות אלו מכילות חומצות אמינו וסוכרים חיוניים עבור הנמלים. הנמלים בתמורה מגנות על הזחלים מטורפים.
שימור

הפרפר מוגדר כפרפר מוגן בחוק היווני. לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא מוגדר במצב ללא חשש.
תת־מינים

ישנם ארבעה תת־מינים של הכחליל המקושט:
Freyeria trochylus trochylus – המזרח התיכון, אפריקה, אסיה מינור, דרום אסיה
Freyeria trochylus formosanus – טאיוואן
Freyeria trochylus orientalis – נפאל, קטמנדו (נפוץ בגבהים בין 1500–1700 מטר)
Freyeria trochylus persa – איראן
לקריאה נוספת

יצחק איזנשטין, על פרפרים וצמחים בארץ־ישראל, משרד הביטחון, תשמ"ח, עמ' 133–134, מסת"ב 965-05-0380-3
הערות שוליים

↑  כחליל מקושט באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  כחליל מקושט, באתר מן השדה, ‏2013-10-04
↑  כחליל מקושט, באתר parpar (באנגלית)
1 2 3 4  כריסטוס גלנוס, Bionomics of Freyeria trochylus (Freyer, 1844) and Zizeeria karsandra (Moore, 1865) (Lepidoptera, Lycaenidae) on Rodos Island, Greece, Nota Lepidopterologica 43, 2020-04-15, עמ' 139–150 doi: 10.3897/nl.43.48535
1 2 3 4 5 6 7 8 9  יצחק איזנשטין, על פרפרים וצמחים בארץ־ישראל, משרד הביטחון, תשמ"ח, עמ' 133–134, מסת"ב 965-05-0380-3
1 2  כחליל מקושט, באתר parpar
1 2 3 4  Genus Chilades (עמ' 8), www.metamorphosis.org.za
1 2 3 4 5  Charles Thomas Bingham, Butterflies. Vol. I-II., London : Taylor and Francis; Calcutta and Simla, Thacker, Spink, & Co.; [etc.,etc.], 1905-1907
לירן נדל

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1972 (בן 52) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
לירן נדל (נולד ב-6 בספטמבר 1972) הוא זמר, פזמונאי, מלחין ומעבד רוק ישראלי.
ביוגרפיה

נדל גדל בפתח תקווה והיום גר ביישוב אורנית. בגיל 17 הצטרף לבית הספר למוזיקה "רימון" לאחר פעילות בלהקת הנוער "פיקוד מלאבס". במהלך שירותו הצבאי, תפקד נדל כמפיק המוזיקלי של להקת פיקוד צפון.
ב-2001, לצד העבודה על אלבום הבכורה שלו, הופיע נדל במועדוני הרוק בתל אביב. חברת התקליטים "הד ארצי" התרשמה מהחומרים של נדל והחתימה אותו על חוזה הקלטות.
"ועכשיו", אלבום הבכורה של נדל, יצא לחנויות ב-2003. שיר הנושא הפך ללהיט גדול והצליח מהאלבום.
דיסקוגרפיה

ועכשיו - 2003
קרוב יותר - 2007
ליאון קלנר

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1859 טרנוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  5 בדצמבר 1928 (בגיל 69) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום קבורה:  New Jewish Cemetery 
 שם עט:  Leo Rafaels 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית 
 בן או בת זוג:  Anna Kellner 
 צאצאים:  פאולה ארנולד, Dora Sophie Kellner, Viktor Kellner 
 
ליאון קלנר (בגרמנית ובאנגלית: Leon Kellner; ‏17 באפריל 1859 – 5 בדצמבר 1928) היה מילונאי ומומחה לדקדוק בשפה האנגלית, חוקר יצירתו של ויליאם שייקספיר ומראשוני הציונות.
קורות חייו

קלנר נולד בטרנוב שבגליציה, למד עברית בגיל שלוש, ובגיל חמש החל ללמוד בחדר. בשנת 1876 החל את לימודיו בסמינר התאולוגי בברסלאו. בשנת 1880 החל את לימודיו באוניברסיטת וינה שם למד שפות גרמאניות בדגש על השפה האנגלית וספרות אנגלית. בשנת 1883 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1887 עבר ללונדון ושם המשיך בפעילותו האקדמית. בשנת 1890 חזר לאוניברסיטת וינה ולימד בה ספרות אנגלית. בשנת 1904 החל ללמד באוניברסיטת צ'רנוביץ כפרופסור לאנגלית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט מצ'רנוביץ. אחרי המלחמה שימש כמתורגמן בלשכת נשיא אוסטריה, ולימד באוניברסיטה הטכנית של וינה.
בתו של קלנר, דורה, הייתה נשואה מספר שנים לפילוסוף ולטר בנימין. בת נוספת, פאולה ארנולד, הייתה עיתונאית וצפרית שאף חיברה מדריך לציפורי ישראל. בנו ויקטור (אביגדור) קלנר, יליד 1896, אגרונום, עלה לפלסטינה בשנת 1920 והיה ממייסדי המושבה בנימינה.
קלנר נפטר בווינה ב-1928.
פעילותו הציונית

בשנת 1896 הפך קלנר לחברו ולעוזרו של חוזה המדינה, תאודור הרצל, וסייע לו בארגון הקונגרס הציוני העולמי הראשון. אף נשמעה הטענה כי קלנר הוא שתרם להרצל את המוטו "אם תרצו - אין זו אגדה" לספרו "אלטנוילנד", שאותו גם סייע לו לתרגם לאנגלית.
קלנר הרבה לפרסם בעיתון הציוני Die Welt, אך כיוון שנשא במשרה ציבורית עשה זאת תחת שם העט Leo Rafaels. לאחר פטירתו של הרצל מונה קלנר על עזבונו הספרותי. בשנת 1908 פרסם שני כרכים של כתבי הרצל, בשנת 1920 פרסם חלק ראשון מתוך ביוגרפיה של הרצל. קלנר גם סייע להנס הרצל בתרגום יומניו של אביו לאנגלית.