אוסטריה תחת השלטון הנאצי
דיקטטורה, מלחמת אזרחים ואיסור על הנאציונל-סוציאליסטים > ניסיון הפיכה נאצי והשפעה גרמנית גוברת

</img>
משטר דולפוס / שושניג, האוסטרופשיזם (1934–1938) רצה שאוסטריה תישאר כמדינה עצמאית.
מתחילת 1934 היה גל חדש של התקפות טרור נאציות באוסטריה. הפעם התמקדו מוסדות ממשלתיים בהרבה יותר מיחידים. במחצית הראשונה של 1934 נהרגו 17 בני אדם ו-171 נפצעו. ב-25 ביולי ניסו הנאצים לערוך הפיכה בהנהגת האס אס האוסטרי. כ-150 אנשי אס אס נכנסו בכוח לתוך משרדו של הקנצלר בווינה. דולפוס נורה ומת כמה שעות לאחר מכן מפצעיו. קבוצה אחרת כבשה את בניין הרדיו הלאומי האוסטרי וניסחה הצהרה שממשלת דולפוס נפלה ואנטון רינטלן הוא ראש הממשלה החדש. אנטון רינטלן השתייך למפלגה הנוצרית-חברתית אך נחשד באהדה למפלגה הנאצית. דיווח כוזב זה נועד להתחיל בהתקוממות נאצית ברחבי הארץ אך הוא הצליח רק בחלקו.
נערכו קרבות ניכרים בחלקים של קרינתיה, שטיריה ואוסטריה עילית והתנגדות מוגבלת בזלצבורג. בקרינתיה ובשטיריה הלחימה נמשכה בין ה-27 ל-30 ביולי. כמה מחברי הלגיון האוסטרי ניסו להתקדם מבוואריה מעל ה-Mühlviertel, חלק מאוסטריה עילית, ולכיוון לינץ. הם נאלצו לחזור לגבול בקולרשלאג. ב-26 ביולי נעצר בלדר גרמני במעבר קולרשלאג באוסטריה עילית. היו עמו הנחיות מתועדות למרד. מה שנקרא מסמך קולרשלאג זה הדגים בבירור את הקשר של מרד יולי לבוואריה.
הצבא, הז'נדרמריה והמשטרה דיכו את המרד עם אבדות כבדות. בצד הממשלתי היו עד 104 הרוגים ו-500 פצועים. בצד המורדים היו עד 140 הרוגים ו-600 פצועים. 13 מורדים הוצאו להורג ו-4,000 איש נכלאו ללא משפט. אלפי תומכים של המפלגה הנאצית נעצרו. עד 4,000 ברחו מעבר לגבול לגרמניה ויוגוסלביה. קורט שושניג הפך לקנצלר החדש.
בבוואריה קבוצות רבות של הלגיון האוסטרי נסגרו רשמית. במציאות הם רק נדחקו צפונה יותר ושמן שונה, "סיוע צפון-מערב". היטלר הורה להניע כוחות לגבול האוסטרי, והתכונן להתקפה צבאית בקנה מידה מלא לתוך אוסטריה כדי לתמוך בנאציונל-סוציאליסטים. איטליה הפשיסטית הייתה קשורה יותר למשטר בווינה ושלחה חיילים לגבול האוסטרי במעבר ברנר כדי להרתיע את החיילים הגרמנים מפלישה אפשרית לאוסטריה. היטלר בהתחלה נקרע בין המשך הפלישה, או יציאה מהגבול. היטלר הבין שהצבא הגרמני לא מוכן להתמודד גם עם האוסטרים וגם נגד הצבא האיטלקי. היטלר הורה להסיג את הכוח מהגבול האוסטרי. ממשלת גרמניה הצהירה שאין לה שום קשר למרד. גרמניה רק הודתה שהיא מנסה לערער את המערכת הפוליטית האוסטרית באמצעות אנשים מהימנים. הם המשיכו לתמוך במפלגה הנאצית הבלתי חוקית אבל האוהדים שלא השתייכו למפלגה היו משמעותיים יותר. זה כלל בין היתר את טאראס בורודייקביץ', אדמונד גלייז-הורסטנאו, פרנץ לנגות', ולטר פמבואר וארתור זייס-אינקווארט.
כדי להניח את דעתו של שושניג, הצהיר היטלר בפני הרייכסטאג במאי 1935: "גרמניה לא מתכוונת ולא רוצה להתערב בענייניה הפנימיים של אוסטריה, לספח את אוסטריה או לערוך אנשלוס".
איטליה החלה בכיבוש אתיופיה (המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה) באוקטובר 1935. לאחר מכן מוסוליני היה מבודד בזירה הבינלאומית וחיזק את יחסיו עם היטלר. החזית הפטריוטית האוסטרית השלטת איבדה בעל ברית חשוב. למרות רצח אנגלברט דולפוס, יורשו הקנצלר קורט שושניג נאלץ לשפר את היחסים עם ממשלת גרמניה. כמו קודמו הוא רצה לשמור על עצמאותה של אוסטריה. הוא ראה באוסטריה את המדינה הגרמנית השנייה ואת המדינה הטובה יותר שכן היא הושתתה על הנצרות הקתולית.
ביולי 1936 קיבל שושניג את הסכם יולי עם גרמניה. נאצים כלואים שוחררו וכמה עיתונים נאצים, שנאסרו, הורשו להיכנס לאוסטריה. המפלגה הנאצית נותרה אסורה. שושניג התחייב להמשיך ולאפשר לשני אנשים שהנאצים סמכו עליהם להיכנס לממשלה. אדמונד גלייז-הורסטנאו הפך לשר לעניינים לאומיים וגידו שמידט הפך למזכיר המדינה במשרד החוץ. ארתור זייס-אינקווארט נכנס למועצת המדינה המחוקקת. גרמניה ביטלה את הדרישה לתשלום של אלף מארק עבור כניסה לאוסטריה. השינוי של המדינה האוסטרופשיסטית באמצעות הנאצים התקדם יותר ב-1937 כאשר התאפשר להם להצטרף לחזית הפטריוטית. ברחבי אוסטריה הוקמו יחידות פוליטיות וחלקן הונהגו על ידי נאצים. זה היה מסווה משפטי לארגון מחדש.
היטלר יליד אוסטריה כתב במיין קאמפף בעמוד הראשון של הספר: "אוסטריה הגרמנית חייבת לחזור למולדת הגרמנית הגדולה" ו"דם משותף שייך לרייך משותף". משנת 1937 היה ברור לנאצים שלא יעבור זמן רב עד שאוסטריה תתאגד בגרמניה הנאצית. האסטרטגיה שלו, שהותוותה בוועידת הוסבאך, כללה את סיפוח אוסטריה וחבל הסודטים של צ'כוסלובקיה כדי לזכות ב-Lebensraum ("מרחב מחיה"). היטלר אמר לגבלס בסוף הקיץ שאוסטריה תילקח במוקדם או במאוחר "בכוח".
בפברואר 1938 פרנץ פון פאפן, שגריר גרמניה בווינה, ארגן פגישה בין היטלר לשושניג באוברזלצברג בגאדן בבוואריה. היטלר איים שוב ושוב לפלוש לאוסטריה ואילץ את שושניג ליישם שורה של צעדים חיוביים כלפי הנאציזם האוסטרי. הסכם גאדן הבטיח למפלגה הנאצית האוסטרית חופש פוליטי וסייע לארתור זייס-אינקווארט בהפיכתו לשר הפנים (Innenminister). שושניג השתדל לשמור על היושרה הלאומית האוסטרית למרות ההשפעה הגרמנית הגוברת בהתמדה. ב-9 במרץ 1938 הודיע כי ברצונו לקיים משאל עם מייעץ על עצמאות אוסטריה ביום ראשון הבא. היטלר הגיב בגיוס הארמייה השמינית לפלישה המתוכננת. אדמונד גלייז-הורסטנאו שהיה באותה עת בברלין הביא משם את האולטימטום של היטלר וגרינג חיזק אותו בהודעה טלפונית לשושניג. ממשלת גרמניה דרשה לדחות או לנטוש את משאל העם. שושניג נכנע ב-11 במרץ אחר הצהריים ואז היטלר דרש את התפטרותו בעקבות מה שקרה באותו ערב.