stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגנסיו קאנוטו
ביוגרפיה

קאנוטו גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל אוניון דה סנטה פה בארגנטינה. בשנת 2006 הושאל לקבוצת בן חור, וב-2008 עבר לקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס עימה גם זכה באליפות המדינה בעונת 2009/2010.
ביולי 2010 עבר למכבי חיפה תמורת מיליון יורו וחתם בשורותיה ל-5 שנים. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מול דינמו מינסק בליגה האירופית. לאחר שערך 17 הופעות במדי מכבי חיפה ולא השתלב בקבוצה, בתחילת ינואר 2011 נמכר קאנוטו לקבוצת ליברטד הפרגוואית.
בשנת 2012 שיחק בקבוצת פיגיירנסה הברזילאית, ובשנת 2013 עבר לקבוצת ליגה דה קיטו מאקוודור, ב-2014 עבר לקבוצת טיגרה הארגנטינאית. בשנת 2015 עבר לקבוצת לאון ממקסיקו.
קאנוטו נכלל בסגל המורחב של נבחרת ארגנטינה וערך את הופעת הבכורה שלו ב-20 במאי 2009 מול נבחרת פנמה. ב-10 בפברואר 2010 הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת בדקה ה-93 מול נבחרת ג'מייקה.
אינדיום

אִינְדִּיּוּם (Indium) הוא יסוד כימי מתכתי שסמלו הכימי In ומספרו האטומי 49.
תכונות

האינדיום הוא יסוד רך, כסוף-לבן שניתן להתיכו בקלות. מבחינה כימית הוא דומה לגליום ולאלומיניום ומבחינת מראהו לאבץ. תכונה יוצאת דופן של אינדיום היא הרדיואקטיביות של האיזוטופ השכיח ביותר שלו. איזוטופ זה מתפרק התפרקות בטא ודועך לבדיל עם הזמן.
תחמוצת אינדיום ובדיל (Indium Tin Oxide - ITO) היא שקופה ומוליכה חשמל. בזכות תכונה נדירה זו היא נמצאת במסכי מגע ובמסך של כל סמרטפון. אינדיום נמנה בין היסודות הקריטיים לטכנולוגיה משום שהביקוש לו זינק ויש חשש שהביקוש יעלה על היכולת לספק אותו.
שימושים

השימוש הנרחב הראשון באינדיום היה במיסבי מנועי מטוסים בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, גברה הדרישה לאינדיום בעקבות יישומים חדשים שלו, בהם:
יישומים בתעשיית המוליכים למחצה, למשל שינוי תכונות הגרמניום בתהליך ייצור טרנזיסטורים.
ציפוי מסכי LCD.
שימוש בסגסוגות בעלות נקודת היתוך נמוכה. סגסוגת שמכילה 24% אינדיום ו-76% גליום נוזלית בטמפרטורת החדר.
בציפוי מראות יש לאינדיום יתרון על כסף, כיוון שהוא עמיד יותר בפני קורוזיה, ובכך נמנעת תופעת ההשחרה.
תחמוצת אינדיום ובדיל משמשת לסינון אור אינפרה אדום במנורות נתרן. הקרינה האינפרה אדומה מוחזרת לנורה ובכך הנצילות האורית שלה משופרת.
אינדיום-יוד משמש בנורות מתכת הליד לתאורה אדריכלית ודקורטיבית, בהן הוא פולט אור כחול עז.
מוליך למחצה אינדיום גליום נטריד משמש ליצור דיודות פולטות אור (LED) כחולות, ירוקות ולבנות בבהירות גבוהה וכן לייזרים כחולים.
היסטוריה

את האינדיום זיהו פרדיננד רייך (Ferdinand Reich) ועוזרו תיאודור ריכטר (Theodor Richter) ב-1863, כשבחנו מחצבי אבץ עם ספקטרוגרף בחיפוש אחר היסוד תליום. מקור השם במילה האנגלית "Indigo", שמשמעותה כחול כהה. אינדיום בודד על ידי תיאודור ריכטר בשנת 1867.
צורה בטבע

אינדיום מופק בעיקר משאריות מחצבי אבץ, אך ניתן להפיקו גם ממחצבי מתכות כמו ברזל, עופרת ונחושת. הדרישה לאינדיום בעקבות יישומיו במסכי LCD גברה וכך עולה גם מחירו (בשנת 2005 עלה קילוגרם אינדיום 900 דולר, לעומת שנת 2002, שמחירו עמד על 94 דולר לקילוגרם).
עד שנת 1924 הופקו גרמים בודדים של אינדיום טהור. אינדיום נמצא בכדור הארץ בריכוז של 0.1 חלקים למיליון (ppm), כמעט כמו כסף.
קנדה היא מפיקת האינדיום המובילה בעולם ובשנת 1997 הפיקה יותר מ-31.1 טון.
אמצעי זהירות

אינדיום מתכתי טהור אינו נחשב רעיל. לעומת זאת, תרכובות אינדיום עלולות להיות רעילות ובחשיפה ממושכת עלולות לגרום לתופעות לוואי שונות. דוגמה לתרכובות רעילות: InCl3 והתרכובת InP שנחשבת רעילה ומסרטנת.
איליה אייזנשטוק

| --- | --- |

איליה אייזנשטוק, במכביה, יולי 2009
 לידה:  5 ביולי 1988 (בן 36) גורקי, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.98 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  גב
 מועדון:  מכבי קריית ביאליק
 מאמן:  ערן גורל, לאוניד קאופמן
 
איליה אייזנשטוק (נולד ב-5 ביולי 1988) הוא שחיין עבר ישראלי, שחיין נבחרת ישראל. ייצג את ישראל באליפות אירופה (איינדהובן 2008).
ביוגרפיה

איינשטוק נולד בגורקי שברוסיה הסובייטית. בהיותו בן שנתיים עלה עם משפחתו לישראל. הוא החל להתאמן בגיל 6 בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתו של ערן גורל. בהמשך עבר להתאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן. בסיום לימודיו בתיכון הוא נסע לארצות הברית ללמוד ולשחות באוניברסיטת פרדו.
ביוגרפיה > 2001

באליפות ישראל בשחייה לילדים שנערכה בווינגייט באוגוסט 2001 קבע אייזנשטוק במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 29.35 שניות (הנוכחי, 2015) ובמשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 2:06.83 דקות, שיפור לשיא בן ה-25 שנים של אמיר גניאל (2:07.40 דקות).
ב"אליפות המילניום" (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק בסוף דצמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 55.26 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 4:13.34 דקות.
ביוגרפיה > 2003

בתחרות שנערכה בווינגייט במאי 2003 קבע אייזנשטוק במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 27.64 שניות (הנוכחי, 2015).
ביוגרפיה > 2005

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 זכה אייזנשטוק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.60 שניות, אחרי אלון מנדל (25.45 שניות) ויואב גת (26.27 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.14 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.77 שניות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי אותה שנה הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.32 שניות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.33 דקות.
ביוגרפיה > 2006 > רביעי באליפות אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד ביולי 2006 סיים אייזנשטוק במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 57.47 שניות, במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.00 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 26.96 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.22 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 26.68 שניות, אחרי גיא ברנע (26.38 שניות) ולפני אהוד סגל (26.92 שניות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.90 שניות, אחרי אהוד סגל (56.61 שניות) וגיא ברנע (56.78 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.71 דקות, אחרי סגל (1:59.87 דקות ואיתי צ'מה (2:02.11 דקות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.71 דקות, במקום 20 במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 54.79 שניות ובמקום 26 במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 26.07 שניות.
ביוגרפיה > 2007

באליפות ארצות הברית (בריכה אולימפית) שנערכה באטלנטה בדצמבר 2007 סיים אייזנשטוק במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.47 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בתחילת אוגוסט 2007 הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 26.44 שניות, אחרי גיא ברנע שקבע שיא ישראלי בינלאומי חדש של 25.95 שניות ולפני אהוד סגל (26.61 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 56.83 שניות, אחרי גיא ברנע שקבע שיא ישראלי חדש של 55.11 שניות ואהוד סגל (56.64 שניות).
ביוגרפיה > 2008

באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן הולנד בסוף מרץ 2008 סיים אייזנשטוק במקום 23 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.61 שניות, במקום 27 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.99 דקות ובמקום 30 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.44 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי 2008 זכה אייזנשטוק ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-50 מטרגב בתוצאה של 26.49 שניות, אחרי גיא ברנע (25.73 שניות) ונדב כוכבי (26.58 שניות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 56.79 שניות, אחרי ברנע (55.63 שניות) וסגל (56.68 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.90 דקות, אחרי איתי צ'מה (2:02.01 דקות) וסגל (2:02.59 דקות).
הערות שוליים

↑  שחייה, תחרות המילניום: הצעירים שוברים שיאים, באתר ynet, 27 בדצמבר 2001
↑  אורי שטיפט, ערב של שיאים באליפות, באתר ONE, ‏10 באוגוסט 2006
↑  שיאים לגוסטומלסקי וקורוטקוב באליפות ישראל, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2007
איזברבאש

| --- | --- |
סמל איזברבאשסמל איזברבאש

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  דאגסטן דאגסטן
 תאריך ייסוד:  1932
 שטח:  23.30 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  55,996 (2021)
  ‑ צפיפות:  2228,08 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  42°59′N 47°30′E﻿ / ﻿42.983°N 47.500°E﻿ / 42.983; 47.500
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.mo-izberbash.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאיזברבאש(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאיזברבאש(למפת דאגסטן רגילה) מחצ'קלה חסוויורט דרבנט בוינאקסק קיזליאר דגסטנסקיה אוגני טארקי אזרבייג'ן גאורגיה צ'צ'ניה סטברופול קלמיקיה הים הכספי איזברבאש(למפת דאגסטן מוגדלת) מחצ'קלה חסוויורט דרבנט בוינאקסק קיזליאר דגסטנסקיה אוגני טארקי אזרבייג'ן גאורגיה צ'צ'ניה סטברופול קלמיקיה הים הכספי איזברבאש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אִיזְבֶּרְבָּאש (ברוסית: Избербаш, באווארית: Избербаш, בדרגינית: Избербаш) היא עיר ברפובליקה דאגסטן שבדרום הפדרציה הרוסית. קיבלה סטטוס של עיר משנת 1949, וכיום היא השביעית בגודלה בדאגסטן.
בעיר יש רוב של דרגינים, המהווים 64% אחוז מכלל האוכלוסייה; אחריהם הקומיקים - 14% אחוז; רוסים - 5%; אווארים, המהוים פחות מ-3%; ועוד עמים דאגסטנים שונים.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] העיר ממוקמת על החוף המערבי של הים הכספי, כמו בירת הרפובליקה מחצ'קלה. המרחק בין הערים הוא כ-56 ק"מ. חופי העיר איזברבאש זכו להיות הראשונים שקדחו בהם נפט ממעמקי הים.
סמוך לעיר נמצא הר בשם פושקין טאו, על שמו של הסופר הרוסי פושקין, מכיוון שצורת ההר מזכירה את צדודיתו.
כלכלת העיר נסובה בעיקר על מפעלי נפט, מפעלים קונדיטוריים ומפעלי שתייה חריפה. בעיר מיוצר הקוניאק המפורסם ברוסיה, איזברבאשסקי קוניאק.
אילן מנור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוקטובר 1969  (בן 54) חיפה, ישראל 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-1997)
 מד כושר מרבי:  2530 (ינואר 1998)
 מד כושר נוכחי:  2470 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ישראל
 
אילן מנור (נולד ב-26 באוקטובר 1969) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב אמן, פסיכולוג ופסיכותרפיסט.
נכון לאפריל 2021, מדורג במקום ה-40 בישראל לפי מד כושר.
הישגים בולטים

1985 - ניצח באליפות ישראל לנוער (עד גיל 20)
1986 - השתתף באליפות ישראל וסיים במקום ה-11. באותה שנה הוא סיים במקום ה-11 באליפות אירופה לצעירים (עד גיל 20)
1988 - סיים במקום השלישי באליפות ישראל והיה חבר נבחרת ישראל באולימפיאדת השחמט ובאליפות אירופה לנבחרות
1989 - סיים במקום השלישי בתחרות בינלאומית בתל אביב (ניצח מיכאיל גורביץ')
1993 - ניצח בתחרות המכביה הארבע-עשרה
1996 - בתחרות לזכר צ'רניאק בתל אביב הוא סיים במקום השני (ניצח בוריס קנצלר)
1997 - הוענקה לו דרגת רב אמן.
אילן מנור באולימפיאדת השחמט

בשנת 1988 השתתף מנור באולימפיאדת שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1988 | 4 | ישראל | 2430 | 6 מ-9 | 5+ 2= 2- | 66.7 | 11 קבוצתי, 11 אישי |
הערות שוליים

↑  Manor, Ilan - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכס אאלה

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 2005 (בת 19) קזון סיטי, הפיליפינים 
 מדינה:  הפיליפינים 
 גובה:  1.73 מטרים
 סה"כ פרסים שצברה:  357,784 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  142–82 
 זוגות
 מאזן קריירה:  37–28 
 
אלכס אאלה (בספרדית: 	Alexandra Maniego Eala; נולדה ב-23 במאי 2005, קזון סיטי) היא טניסאית פיליפינית. בשנת 2020 היא הייתה מדורגת מס' 2 לנערות.
אלכס אאלה נולדה למשפחה ספוריטיבית. אמא שלה הייתה שחיינית מצטיינת. בגיל 12 אלכס אאלה ניצחה בתחרות טניס לנערות עד גיל 14. בשנת 2019 היא לראשונה השתתפה באליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנת 2020 היא ניצחה בתחרות זוגות נערות של אליפות אוסטרליה הפתוחה. בשנת 2021 היא ניצחה בתחרות לזוגות נערות באליפות צרפת הפתוחה לצד אוקסנה סלחמטייבה.
החל משנת 2020 אלכס אאלה מתחרה בתחרויות לנשים בטניס. בשנת 2021 היא לראשונה ניצחה בתחרות מקצועית לנשים.
הערות שוליים

↑  WORLD TENNIS TOUR JUNIOR RANKINGS, www.itftennis.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסטריה תחת השלטון הנאצי

אוסטריה הייתה חלק מגרמניה הנאצית מ-13 במרץ 1938 (אירוע המכונה "אנשלוס") ועד ל-27 באפריל 1945, כאשר אוסטריה הכבושה בידי בעלות הברית הכריזה על עצמאות מגרמניה הנאצית.
חיילי גרמניה הנאצית שנכנסו לאוסטריה ב-1938 זכו לתמיכה נלהבת של רוב האוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם השנייה נלחמו 950,000 אוסטרים למען הכוחות המזוינים של גרמניה הנאצית. אוסטרים אחרים השתתפו בממשל הנאצי, והיו בהם מאנשי מחנות המוות הנאציים ועד להנהגה נאצית בכירה; רוב הביורוקרטים שיישמו את הפתרון הסופי היו אוסטרים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, אוסטרים רבים חיפשו נחמה במיתוס של אוסטריה בתור הקורבן הראשון של הנאצים. למרות שהמפלגה הנאצית נאסרה מיידית, לא נערך באוסטריה אותו תהליך יסודי של דה-נאציפיקציה שנכפה על גרמניה שלאחר המלחמה. בהיעדר לחץ מבחוץ לרפורמה פוליטית, ניסו פלגים בחברה האוסטרית במשך זמן רב לקדם את הדעה שהאנשלוס היה רק כפיית שלטון על ידי גרמניה הנאצית.  ב-1992, נושא המיעוט הקטן שכונן התנגדות אוסטרית, לעומת הרוב המכריע של האוסטרים שהשתתפו במכונת המלחמה הנאצית, הפך לעניין בולט בשיח הציבורי.
בכנסת ישראל ב-1993 הכיר קנצלר אוסטריה פרנץ ורניצקי באחריות המשותפת של האוסטרים לפשעי הנאצים. המפלגה הפוליטית הפופולרית ביותר באוסטריה נכון ל-2023, ה-FPÖ, הואשמה על ידי ועדת מאוטהאוזן האוסטרית במעורבות בקיצוניות ימנית ובבעלת אידאולוגיה נאו-נאצית.
היסטוריה מוקדמת

מקורו של הנאציזם באוסטריה שנוי במחלוקת והוא ממשיך להיות נתון בוויכוח. פרופסור אנדרו גלדינג ווייטסייד ראה בהופעתה של גרסה אוסטרית של הנאציזם תוצר של הסכסוך הגרמני-צ'כי של האימפריה האוסטרית הרב-אתנית ודחה את הדעה כי הוא מבשר את הנאציזם הגרמני.
ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, עם התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית הרב-אתנית, ועם ביטול המלוכה ההבסבורגית, היו שלוש קבוצות פוליטיות מרכזיות שהתחרו זו בזו ברפובליקה הצעירה של אוסטריה: המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SDAP), המפלגה הנוצרית-סוציאלית (CS), והאיחוד הגרמני הגדול הלאומני (Großdeutsche Vereinigung), שהפכה למפלגת העם של גרמניה הגדולה (Großdeutsche Volkspartei, או GVP) ב-1920. באותה תקופה, מפלגות קטנות יותר כמו המפלגה הקומוניסטית של אוסטריה (Kommunistische Partei Österreichs, או KPÖ) והנציונל-סוציאליסטים האוסטרים (Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei, או DNSAP) לא היו נוכחים ברייכסראט (המועצה האימפריאלית) ולא בנציונלראט (המועצה הלאומית).
SDAP, GVP ו-DNSAP בבירור, אם כי מסיבות שונות, העדיפו איחוד של אוסטריה הגרמנית עם המדינה הגרמנית, שגם הייתה רפובליקה באותה תקופה (רפובליקת ויימאר). גם ה-CS נטו להעדיף את האיחוד, אבל היו חלוקים בהתחלה בנושא אחר - הם היו מפוצלים לגבי הרעיון של המשך המלוכה במקום רפובליקה. בעוד שרק ה-KPÖ דיבר באופן נחרץ נגד הסיפוח במהלך שנות ה-20 וה-30, המלוכנים התנגדו במקור לסיפוח ומאוחר יותר היו בעדו, לאחר שהרפובליקה הסובייטית הבווארית נכשלה, ולגרמניה קמה ממשלה שמרנית. חוזה סן-ז'רמן, שנחתם ב-10 בספטמבר 1919 על ידי קרל רנר (SDAP), הקנצלר הראשון של הרפובליקה, אסר בבירור כל איחוד עם גרמניה, ביטל את המלוכה והצהיר בבירור על הרפובליקה האוסטרית הראשונה כמדינה עצמאית.
דיקטטורה, מלחמת אזרחים ואיסור על הנאציונל-סוציאליסטים

המפלגה הנוצרית-חברתית שלטה מ-1932 והקנצלר אנגלברט דולפוס הנהיג אותם מ-1932. הסוציאל-דמוקרטים כבר לא היו האיום היחיד שלהם. הקנצלר לשעבר איגנץ זייפל פעל למען מדינה אוטוריטרית. זייפל ביסס זאת על האנציקליקים האפיפיורים, Rerum novarum‏ (1891) ו־Quadragesimo anno‏ (1931). לשם כך היה צורך בביטול השיטה הפרלמנטרית. משבר בפרלמנט האוסטרי ב-4 במאי 1933 העניק לדולפוס את ההזדמנות שרצה.
מאוחר יותר במאי 1933 הוסב האיחוד הנוצרי-חברתי לחזית הפטריוטית. החזית הפטריוטית הייתה ארגון פוליטי, כביכול מעל שיקולים מפלגתיים, קתולי ואנטי-מרקסיסטי בתוקף. הוא התיימר לייצג את כל האוסטרים שהיו נאמנים לארץ מולדתם. תוך שבוע נאסרה המפלגה הקומוניסטית האוסטרית, ולפני סוף החודש נאסרו הארגון החצי-צבאי הרפובליקאי וארגוני החושבים החופשיים יחד עם קבוצות רבות אחרות. הנאצים לא הצליחו להשיג יותר מ-25% מהקולות בבחירות המקומיות ברוב האזורים. בצווטל ובאינסברוק לעומת זאת, הם קיבלו יותר מ-40%, והם ניסו למנף זאת לבסיס לתסיסה נגד החזית הפטריוטית השלטת. תומכי הנאצים יצרו גל של טרור שהתגבר בתחילת יוני עם ארבעה הרוגים ו-48 בני אדם נפצעו.
בגרמניה היטלר הפך לקנצלר בתחילת 1933. הסוציאל-דמוקרטים מחקו כל כוונה לשתף פעולה עם גרמניה מתוכנית המפלגה שלהם. הנאצים נמלטו לבוואריה לאחר שמפלגתם נאסרה באוסטריה והקימו שם את הלגיון האוסטרי. לנאצים היו שם מחנות בסגנון צבאי ואימונים צבאיים. טרוריסטים נאצים באוסטריה קיבלו תמיכה כספית, לוגיסטית וחומרית מגרמניה. ממשלת גרמניה הכפפה את אוסטריה לתסיסה שיטתית. לאחר גירוש שר המשפטים הבווארי במאי 1933 נדרשו אזרחים גרמנים לשלם אלף מארק לממשלת גרמניה לפני נסיעה לאוסטריה. המפלגה הנאצית האוסטרית נאסרה ביוני לאחר התקפת רימון יד בקרמס. הטרור הנאצי פחת לאחר מכן, למרות שחמישה בני אדם נוספים נהרגו ו-52 נפצעו עד סוף השנה.
ב-12 בפברואר 1934 נערך בלינץ עימות אלים עם השלכות חמורות. חברי קבוצה חצי-צבאית הפועלת לסייע למשטרה רצו להיכנס לבניין השייך לסוציאל-דמוקרטים או לביתו של חבר מפלגה. הם רצו למצוא כל נשק השייך לצבא הסוציאל-דמוקרטי שעד אז נאסר. האלימות התפשטה לכל הארץ והתפתחה למלחמת אזרחים. המשטרה ותומכיה החצי-צבאיים יחד עם הצבא ניצחו בעימות עד ה-14 בפברואר. היו הרבה מעצרים. בתי המשפט לחוקה בוטלו, האיגודים המקצועיים והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית נאסרו, ועונש המוות הוכנס מחדש. לאחר דיכוי האופוזיציה הפוליטית, הרפובליקה האוסטרית הפכה ל-Ständestaat האוסטרו-פשיסטית. ה- Maiverfassung הסמכותי (חוקת מאי) הוכרזה ב-1 במאי.
סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית

לאחר ששושניג עזב את תפקידו, הנשיא הפדרלי וילהלם מיקלס ביקש מארתור זייס-אינקווארט להקים ממשלה חדשה כפי שדרשו הגרמנים. בין 11 ל-13 במרץ הוא הוביל את ממשלת אוסטריה והשלים את האנשלוס. בבוקר ה-12 במרץ חצו חיילים ושוטרים גרמניים חמושים בכבדות את הגבול האוסטרי, בסך הכל כ-25,000 לוחמים. חלקים גדולים מהאוכלוסייה האוסטרית שמחו מאוד לראות אותם. בווינה פגש אספרן את היינריך הימלר מהאס אס מלווה בשוטרים רבים ואנשי אס אס כדי להשתלט על המשטרה האוסטרית. תומכי המפלגה הנאצית האוסטרית יחד עם חברי האס אס והאס אה כבשו מבני ציבור ומשרדים ברחבי אוסטריה ללא תקופת מעבר שתוכננה מראש. על הקמת הרייך הגרמני הגדול הוכרז ממרפסת בית המועצה בלינץ. למחרת, 13 במרץ 1938, העביר המושב השני של הממשלה את "חוק האיחוד עם גרמניה". הנשיא הפדרלי מיקלס סירב לאשר זאת והתפטר. זייס-אינקווארט פעל כעת כראש המדינה. הוא יכול לחוקק חוקים משלו ולפרסם אותם. לפני שהערב הסתיים, היטלר חתם על חוק שהפך את אוסטריה למחוז גרמני.
ב-15 במרץ היטלר, שבילה את היומיים הקודמים בעיר הולדתו בראונאו אם אין, ערך כניסה ניצחון לווינה ונשא נאום ב-Heldenplatz לעיני עשרות אלפי אנשים מריעים, שבו התפאר ב"ההישג הגדול ביותר": "כמנהיג וכקנצלר האומה והרייך הגרמני אני מכריז להיסטוריה הגרמנית כעת על כניסת מולדתי לרייך הגרמני."  ארנסט קלטנברונר מאוסטריה עילית, שנידון למוות ב-1946 במשפטי נירנברג, הועלה לדרגת בריגדפיהרר מונה למפקד כוחות האס אס באוסטריה. החל מ-12 במרץ ובשבועות שלאחר מכן נעצרו 72,000 בני אדם, בעיקר בווינה, ביניהם פוליטיקאים מהרפובליקה הראשונה, אינטלקטואלים ובעיקר יהודים. מוסדות יהודיים נסגרו.
יוזף בירקל, בעבר רייכסקומיסר של הפרוטקטורט של הסאר, מונה על ידי היטלר לארגן מחדש את המפלגה הנאצית באוסטריה וב-13 במרץ כ"רייכסקומיסר לאיחודה מחדש של אוסטריה עם האימפריה הגרמנית".
במרץ 1938 נשא הגאולייטר המקומי מגמונדן, אוסטריה עילית, נאום בפני האוסטרים המקומיים ואמר להם כי יש להשליך את ה"בוגדים" של אוסטריה למחנה הריכוז מאוטהאוזן שנפתח לאחרונה. בסך הכל נהרגו במחנה 200,000 איש.
התחושה האנטי-צוענית של גרמניה הנאצית יושמה בתחילה בצורה הקשה ביותר באוסטריה שסופחה לאחרונה, כאשר בין השנים 1938 ל-1939 עצרו הנאצים כ-2,000 גברים צוענים שנשלחו לדכאו ו-1,000 נשים צועניות שנשלחו לראוונסבריק. בסוף אוקטובר 1939, כל הצוענים האוסטרים נדרשו להירשם. בין השנים 1938–1939 ערכו הנאצים בדיקות גזעיות נגד האוכלוסייה הצוענית. עד 1941 הנאצים עשו הבחנה בין "צוענים טהורים" ל"צוענים מישלינג". עם זאת, מחקר הגזע הנאצי הגיע למסקנה ש-90% מהצוענים היו ממוצא מעורב. כך, לאחר 1942, הנאצים הפלו את הצוענים באותה רמה של היהודים עם מגוון חוקי אפליה.
משאל עם

משאל עם לאשרור הסיפוח נקבע ל-10 באפריל, שקדם לו מסע תעמולה גדול. היטלר עצמו, יוזף גבלס, הרמן גרינג, רודולף הס ודמויות מובילות רבות אחרות של המשטר הנאצי נשאו נאומים. העיתונות והרדיו המבוקרים פעלו למען הצבעת כן ל"איחוד המחודש של גרמניה ואוסטריה". אוסטרים בולטים כמו הקרדינל תאודור איניצר, שחתם על הצהרת הבישופים עם הייל היטלר, והסוציאל-דמוקרטי קרל רנר קידמו את האישור. הבישופים של אוסטריה אישרו את האנשלוס. בתגובה לבקשת הממשלה הנאצית, יום לפני משאל העם, כל הכנסיות באוסטריה צלצלו בפעמוניהן בתמיכה בהיטלר.
לפי רישומים רשמיים 99.73% הצביעו כן באוסטריה ובגרמניה 99.08% הצביעו בעד הסיפוח.
במשאל העם לא נכללו כ-8% מהמצביעים האוסטרים: כ-200,000 יהודים וכ-177,000 מישלינגה (אנשים להורים יהודים ו"אריים" כאחד) וכל אלה שכבר נעצרו מסיבות "גזעיות" או פוליטיות.
אנטישמיות

לאנטישמיות נגד יהודי אוסטריה הייתה היסטוריה ארוכה באוסטריה; אלימות אנטישמית המונית התרחשה מיד לאחר שהגרמנים חצו את הגבול לאוסטריה. ביום שאחרי משאל השאלות העריך כתב בריטי כי 100,000 וינאים השתוללו ברובע היהודי וצעקו "מוות ליהודים!" ברובע העשיר Währing נשים יהודיות נצטוו ללבוש את מעילי הפרווה שלהן ולקרצף את הרחובות בזמן שפקידים השתינו עליהן, כשהמוני אוסטרים וגרמנים הריעו.
תהליך האריזציה החל מיד, כ-1,700 כלי רכב נתפסו אצל בעליהם היהודים בין ה-11 במרץ ל-10 באוגוסט 1938. עד מאי 1939 תפסה הממשלה כ-44,000 דירות שהיו ברשות יהודים.
רבים נושלו מחנויותיהם ודירותיהם, שאליהם עברו אלה ששדדו אותם, בסיוע האס אה וקנאים. היהודים נאלצו ללבוש את מיטב בגדיהם ועל ידיהם וברכיהם נאלצו לנקות את המדרכות במברשות מסיסמאות נגד אנשלוס.
הפוגרומים של ליל הבדולח בנובמבר 1938 היו אכזריים במיוחד באוסטריה; רוב בתי הכנסת של וינה נשרפו לעיני הציבור ומכבי האש.
האנטישמיות הייתה נפוצה אפילו במשרדי הממשלה הגבוהים ביותר. קרל רנר, שהיה הקנצלר הראשון של אוסטריה הרפובליקנית, קיבל את פני האנשלוס ב-1938. לאחר המלחמה הפך רנר שוב לראש המדינה האוסטרי; הוא נשאר אנטישמי, אפילו עם חוזרים יהודים וניצולי מחנות ריכוז. מרקו פיינגולד, ניצול מחנה הריכוז ונשיא הקהילה היהודית בזלצבורג, הצהיר ב-2013: "קרל רנר, אחרי הכל הנשיא הפדרלי הראשון של הרפובליקה השנייה, היה ידוע במפלגה זה מכבר כאנטישמי. הוא לא רצה אותנו ניצולי מחנות הריכוז בווינה אחרי המלחמה והוא גם אמר בכנות שאוסטריה לא תחזיר להם כלום".    למרות פעולותיו השנויות במחלוקת, מקומות רבים באוסטריה ממשיכים לשאת את שמו; על שמו גם קיים פרס קרל רנר.
השתתפות אוסטרית בשואה והכוחות המזוינים הנאצים

רוב הביורוקרטים שיישמו את הפתרון הסופי היו אוסטרים.
לדברי תומאס ברגר, פרופסור ליחסים בינלאומיים בבית הספר ללימודים גלובליים של פרדריק ס. פארדי באוניברסיטת בוסטון, האנשים שהיו מעורבים בפתרון הסופי היו אוסטריים בצורה לא פרופורציונלית. לדבריו, "אוסטריה ייצגה כ-8% מאוכלוסיית הרייך השלישי, אבל כ-13% מהאס אס, כ-40% מאנשי מחנות הריכוז, ועד 70% מהאנשים שעמדו בראש מחנות הריכוז היו מרקע אוסטרי".
מדען המדינה דייוויד ארט מאוניברסיטת טאפטס קובע גם כי האוסטרים היוו 8 אחוזים מאוכלוסיית גרמניה הנאצית, אולם היוו 13 אחוזים מהאס אס ו-40 אחוז מהצוות במחנות המוות; ואולם מוסיף ש-75 אחוז ממפקדי מחנות הריכוז היו אוסטרים.
מחנה הריכוז הגדול ביותר באוסטריה היה מתחם מאוטהאוזן-גוזן, עם יותר מ-50 מחנות משנה, ביניהם מחנה הריכוז אבנזה, KZ – Nebenlager Bretstein, תת-מחנה שטייר-מינכהולץ ו-AFA-Werke. רצח המוני בוצע בטירת הרטהיים ליד לינץ, שם התקיימה תוכנית ההרג Action T4 (המתת חסד לא רצונית), ובמרפאת אם שפיגלגרונד בווינה, שם נרצחו יותר מ-700 ילדים נכים.
לפני האנשלוס, הזרוע הצבאית של המפלגה הנאצית האוסטרית, האס אס האוסטרי, היה ארגון טרור פעיל. לאחר האנשלוס, הצבאות האוסטריים והגרמנים של היטלר השתלבו במלואם. במהלך המלחמה, 800,000 אוסטרים התנדבו לוורמאכט ועוד 150,000 אוסטרים הצטרפו לזרוע הצבאית של המפלגה הנאצית, הידועה בשם הוואפן אס אס.