stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכנסת העשרים ואחת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ממשלות:  ממשלת ישראל השלושים וארבע (ממשלת מעבר)
 תקופת כהונה:  30 באפריל 2019 – 3 באוקטובר 2019  (157 ימים)
 מערכת בחירות:  9 באפריל 2019
 הנהגה
 יושב ראש הכנסת:  יולי אדלשטיין
 הרכב
 
 → הכנסת העשרים הכנסת העשרים ושתיים ← 
הכנסת העשרים ואחת נבחרה בבחירות לכנסת העשרים ואחת שהתקיימו ב-9 באפריל 2019 (ד' בניסן ה'תשע"ט), לאחר שהוקדמו בכחצי שנה ממועד הבחירות המקורי (5 בנובמבר 2019). ישיבת הפתיחה והשבעת חברי הכנסת נערכה ב-30 באפריל 2019, לאחר שנדחתה עקב חג הפסח וחג הפסחא בתאריכו הנוצרי אורתודוקסי.
נשיא המדינה, ראובן ריבלין, העניק את המנדט להקמת ממשלה לחבר הכנסת וראש הממשלה המכהן, בנימין נתניהו. במשא ומתן לגיבוש קואליציה היוותה הצעת חוק להסדרת גיוס בני ישיבות סלע מחלוקת בין ישראל ביתנו לליכוד ולמפלגות החרדיות. ב-30 במאי 2019 פקעה ההארכה שקיבל נתניהו מהנשיא להקמת הממשלה, אולם, נמנעה מהנשיא האפשרות להטיל את המנדט להרכבת ממשלה על חבר כנסת אחר, כיוון שעם פקיעת המנדט שקיבל נתניהו חוקקה הכנסת חוק לפיזורה, ובו נקבע מועד לבחירות לכנסת העשרים ושתיים. בשל כך, ממשלת המעבר מסוף הכנסת העשרים המשיכה לכהן לאורך כל תקופת הכנסת העשרים ואחת, וכן בכנסת זו לא היו קואליציה ואופוזיציה ולכן לא מונו התפקידים הנגזרים מכך.
כהונת הכנסת העשרים ואחת נמשכה חמישה חודשים בלבד, הכהונה הקצרה ביותר בדברי ימי הכנסת. כמו כן, זו הכנסת היחידה שהחוק הראשון שחוקקה היה חוק לפיזורה. התפזרותה של הכנסת מבלי שהביעה אמון בממשלה כלשהי, שהיוותה מקרה ראשון מסוגו בתולדות המדינה, הייתה רק חלקו הראשון של משבר פוליטי ארוך ורחב היקף בישראל, שכן ממשלה חדשה הוקמה רק ב-17 במאי 2020, עם קבלת אמונה של הכנסת העשרים ושלוש, ואף היא התפרקה לאחר כשנה.
ב-1 במאי 2019 הגיש עמית הלוי שהוצב במקום ה-36 בליכוד עתירה לבית המשפט על תוצאות הבחירות, על פיה יש להוסיף קולות לליכוד. הדבר היה עשוי להעניק את המנדט ה-36 לליכוד על חשבון המנדט ה-8 של יהדות התורה וכך להכניס את הלוי לכנסת, אך בית המשפט דחה את עתירתו.
חלוקת המושבים בכנסת ה-21 > תוצאות הבחירות לכנסת ה-21

| רשימה | ראש הרשימה | מושבים> הכנסת ה-21 | מושבים> הכנסת ה-20 |
| --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | בנימין נתניהו | 35 | 30 |
| כחול לבן | בני גנץ | 35 | 11 |
| ש"ס | אריה דרעי | 8 | 7 |
| יהדות התורה | יעקב ליצמן | 8 | 6 |
| העבודה | אבי גבאי | 6 | 18 |
| חד"ש-תע"ל | איימן עודה | 6 | 5 |
| ישראל ביתנו | אביגדור ליברמן | 5 | 5 |
| איחוד מפלגות הימין | רפי פרץ | 5 | 5 |
| כולנו | משה כחלון | 4 | 10 |
| מרצ | תמר זנדברג | 4 | 5 |
| רע"מ-בל"ד | מנסור עבאס | 4 | 8 |
חברי הכנסת

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| כחול לבן |  | בני גנץ, יאיר לפיד, משה יעלון, גבי אשכנזי, אבי ניסנקורן, מאיר כהן, מיקי חיימוביץ', עפר שלח, יועז הנדל, אורנה ברביבאי, מיכאל ביטון, חילי טרופר, יעל גרמן, צבי האוזר, אורית פרקש-הכהן, קארין אלהרר, מירב כהן, יואל רזבוזוב, אסף זמיר, יזהר שי, אלעזר שטרן, מיקי לוי, עומר ינקלביץ', פנינה תמנו-שטה, ר'דיר מריח, רם בן ברק, אלון שוסטר, יואב סגלוביץ, רם שפע, בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, איתן גינזבורג, גדי יברקן, עידן רול, יוראי להב-הרצנו |
| הליכוד |  | בנימין נתניהו, יולי אדלשטיין, ישראל כץ, גלעד ארדן, גדעון סער, מירי רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, זאב אלקין, חיים כץ, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, ציפי חוטובלי, דודי אמסלם, אמיר אוחנה, אופיר כץ, אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מיקי זוהר, שרן השכל, מיכל שיר, קטי שטרית, פטין מולא, מאי גולן, עוזי דיין, אריאל קלנר, אוסנת מארק |
| ש"ס |  | אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאי |
| יהדות התורה |  | יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, יעקב טסלר, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס |
| חד"ש-תע"ל |  | איימן עודה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי, עופר כסיף, יוסף ג'בארין |
| העבודה |  | אבי גבאי, טל רוסו, איציק שמולי, סתיו שפיר, שלי יחימוביץ', עמיר פרץ, מרב מיכאלי |
| ישראל ביתנו |  | אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי |
| איחוד מפלגות הימין |  | רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', מוטי יוגב, אופיר סופר, עידית סילמן |
| מרצ |  | תמר זנדברג, אילן גילאון, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' |
| כולנו |  | משה כחלון, אלי כהן, יפעת שאשא-ביטון, רועי פולקמן |
| רע"מ |  | מנסור עבאס, עבד אל-חכים חאג' יחיא |
| בל"ד |  | מטאנס שחאדה, היבה יזבק |
| אח"י |  | אלי בן-דהן |
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > חברי כנסת חדשים

בכנסת זו כיהנו 49 חברים שלא כיהנו בכנסות קודמות, 24 מתוכם מטעם רשימת כחול לבן.
כחול לבן (24): בני גנץ, גבי אשכנזי, אבי ניסנקורן, מיקי חיימוביץ', יועז הנדל, אורנה ברביבאי, מיכאל ביטון, חילי טרופר, צבי האוזר, אורית פרקש-הכהן, מירב כהן, אסף זמיר, יזהר שי, עומר ינקלביץ', ר'דיר מריח, רם בן ברק, אלון שוסטר, יואב סגלוביץ, רם שפע, אורלי פרומן, איתן גינזבורג, גדי יברקן, עידן רול, יוראי להב-הרצנו
הליכוד (11): ניר ברקת, אופיר כץ, אתי עטייה, קרן ברק, שלמה קרעי, מיכל שיר, קטי שטרית, פטין מולא, מאי גולן, עוזי דיין, אריאל קלנר
איחוד מפלגות הימין (3): רפי פרץ, אופיר סופר, עידית סילמן
בל"ד (2): מטאנס שחאדה, היבה יזבק
יהדות התורה (2): יעקב טסלר, יצחק פינדרוס
העבודה (2): אבי גבאי, טל רוסו
ישראל ביתנו (2): יבגני סובה, אלי אבידר
חד"ש-תע"ל (1): עופר כסיף
רע"מ (1): מנסור עבאס
ש"ס (1): משה ארבל
בנוסף להם כיהנו בה שני חברי כנסת (גדעון סער ובועז טופורובסקי) שכיהנו בכנסת בעבר, אך לא כיהנו בכנסת העשרים, 4 חברי כנסת (יואב גלנט, משה יעלון, אריה דרעי ואוסאמה סעדי) שהתפטרו מהכנסת העשרים במהלך כהונתה ונבחרו מחדש לכנסת ה-21, 3 חברי כנסת (משה כחלון, מאיר פרוש ויצחק כהן) שהפסיקו את חברותם בכנסת ה-20 על-פי "החוק הנורווגי" ונבחרו מחדש לכנסת הנוכחית וכן חברת כנסת אחת (יוליה מלינובסקי), שהחלה את כהונתה במהלך הכנסת ה-20 בעקבות הפסקת חברותו בכנסת של חבר הכנסת אביגדור ליברמן, עם כניסתו לממשלה במסגרת "החוק הנורווגי", וכהונתה הסתיימה במהלך כהונת הכנסת ה-20 עם התפטרות ליברמן מן הממשלה.
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > יהודים דתיים

בכנסת זו כיהנו 32 יהודים דתיים וחרדים, מתוכם 4 נשים בכנסת זו כיהנה לראשונה חברת כנסת חרדית (עומר ינקלביץ').
ש"ס (8): אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאי
יהדות התורה (8): יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, יעקב טסלר, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס
הליכוד (6): יולי אדלשטיין, זאב אלקין, ציפי חוטובלי, שלמה קרעי, קטי שטרית, אריאל קלנר
איחוד מפלגות הימין (5): רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', מוטי יוגב, אופיר סופר, עידית סילמן
כחול לבן (4): חילי טרופר, אלעזר שטרן, עומר ינקלביץ', אורית פרקש-הכהן
אח"י (1): אלי בן-דהן
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > נשים

בכנסת זו כיהנו 30 נשים:
הליכוד (10): מירי רגב, גילה גמליאל, ציפי חוטובלי, אתי עטייה, קרן ברק, שרן השכל, מיכל שיר, קטי שטרית, מאי גולן, אוסנת מארק
כחול לבן (10): מיקי חיימוביץ', אורנה ברביבאי, יעל גרמן, אורית פרקש-הכהן, קארין אלהרר, מירב כהן, עומר ינקלביץ', פנינה תמנו-שטה, ר'דיר מריח, אורלי פרומן
העבודה (3): סתיו שפיר, שלי יחימוביץ', מרב מיכאלי
מרצ (2): תמר זנדברג, מיכל רוזין
ישראל ביתנו (1): יוליה מלינובסקי
איחוד מפלגות הימין (1): עידית סילמן
חד"ש-תע"ל (1): עאידה תומא סלימאן
כולנו (1): יפעת שאשא-ביטון
בל"ד (1): היבה יזבק
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > להט"בים

בכסנת זו כיהנו 5 להט"בים:
כחול לבן (3): איתן גינזבורג, עידן רול, יוראי להב-הרצנו
הליכוד (1): אמיר אוחנה
העבודה (1): איציק שמולי
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > לא-יהודים

בכנסת זו כיהנו 12 לא-יהודים:
חד"ש-תע"ל (5): איימן עודה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין
רע"מ (2): מנסור עבאס, עבד אל-חכים חאג' יחיא
בל"ד (2): מטאנס שחאדה, היבה יזבק
הליכוד (1): פטין מולא
כחול לבן (1): ר'דיר מריח
מרצ (1): עיסאווי פריג'
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > יוצאי מערכת הביטחון

בכנסת זו כיהנו 11 חברי כנסת בדרגות אלוף-משנה (מיל') ומעלה בצה"ל:
כחול לבן (5): בני גנץ, משה יעלון, גבי אשכנזי, אורנה ברביבאי, אלעזר שטרן
הליכוד (3): מירי רגב, יואב גלנט, עוזי דיין
איחוד מפלגות הימין (2): רפי פרץ, מוטי יוגב
העבודה (1): טל רוסו
4 חברי כנסת נוספים מילאו תפקידים בכירים בזרועות הביטחון:
כחול לבן (3): רם בן ברק (משנה לראש המוסד), מיקי לוי ויואב סגלוביץ (ניצבים במשטרת ישראל)
הליכוד (1): אבי דיכטר (ראש השב"כ)
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > ראשי רשויות מקומיות לשעבר

בכנסת זו כיהנו 10 ראשי עיריות ומועצות לשעבר:
כחול לבן (5): מאיר כהן (דימונה), מיכאל ביטון (ירוחם), יעל גרמן (הרצליה), אלון שוסטר (שער הנגב), איתן גינזבורג (רעננה)
יהדות התורה (2): יעקב אשר (בני ברק), יצחק פינדרוס (ביתר עילית)
הליכוד (1): ניר ברקת (ירושלים)
העבודה (1): עמיר פרץ (שדרות)
רע"מ-בל"ד (1): עבד אל-חכים חאג' יחיא (טייבה)
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > דוקטורים ופרופסורים

בכנסת זו כיהנו 9 בעלי תואר דוקטור. לא כהנו בה בעלי פרופסורה:
חד"ש-תע"ל (3): אחמד טיבי (רפואה), עופר כסיף (פילוסופיה פוליטית), יוסף ג'בארין (משפטים)
הליכוד (2): יובל שטייניץ (פילוסופיה), שלמה קרעי (הנדסת תעשייה וניהול)
רע"מ (1): מנסור עבאס (רפואת שיניים)
בל"ד (1): מטאנס שחאדה (מדעי המדינה)
כחול לבן (1): יועז הנדל (היסטוריה)
כולנו (1): יפעת שאשא-ביטון (חינוך)
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > קרובי משפחה

אחמד טיבי וגיסו אוסאמה סעדי כיהנו במקביל כחברי הכנסת מטעם חד"ש-תע"ל.
חילופי גברי

| תאריך | חבר הכנסת היוצא | חבר הכנסת המחליף | סיעה | סיבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 2019 | סתיו שפיר | מרב מיכאלי | העבודה | התפטרות (עקב מעבר למחנה הדמוקרטי) |
פעולות עיקריות

ישיבת הפתיחה של הכנסת העשרים ואחת, שבה הצהירו חבריה אמונים, נערכה ב-30 באפריל 2019. את הישיבה פתח נשיא המדינה ראובן ריבלין שהעביר את ניהולה ליושב ראש הכנסת העשרים, יולי אדלשטיין. בהמשך היום נבחר אדלשטיין לכהונה שלישית כיושב ראש הכנסת.
ב-3 ביוני 2019 בחרה הכנסת במתניהו אנגלמן, בהצבעה חשאית, לתפקיד מבקר המדינה.
פעולות עיקריות > חקיקה

החוק הראשון שאושר בכנסת ה-21 היה חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, שהתקבל ב-30 במאי 2019. חוק נוסף שחוקקה הכנסת – חוק הבחירות לכנסת העשרים ושתיים (הוראות מיוחדות לעניין ועדת הבחירות), קבע הוראות להיערכותה המיוחדת של המדינה לבחירות לכנסת ה-22, שכן מערכת הבחירות החדשה התחילה רק זמן קצר לאחר סיומה של מערכת הבחירות לכנסת ה-21.
ב-25 ביוני 2019 הודיע יו"ר הכנסת, יולי אדלשטיין, שהוא בוחן אפשרות לביטול החוק לפיזור הכנסת. אחדים מחברי הכנסת, שהצביעו בעד פיזורה, הביעו חרטה על צעד זה. ב-3 ביולי הודיע אדלשטיין שלא זכה לשיתוף פעולה ולכן נכשל ביוזמתו.
פיזור הכנסת שיבש את התוכנית להתקנת תקנות שישלימו את חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, שמועד כניסתו לתוקף נקבע ל-15 בספטמבר 2019. כדי להתגבר על בעיה זו חוקקה הכנסת הוראת שעה, שאושרה ב-15 ביולי 2019, ודחתה בתשעה חודשים את הצורך בתקנות.
בעלי תפקידים

| התפקיד> נשיאות הכנסת | שם> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת |
| --- | --- | --- | --- |
| יושב ראש הכנסת | יולי אדלשטיין |  | הליכוד |
| סגני יושב ראש הכנסת | ישראל אייכלר |  | יהדות התורה |
| סגני יושב ראש הכנסת | מאיר כהן |  | כחול לבן |
יושבי ראש הוועדות הזמניות (לא הוקמו ועדות קבועות)
| הוועדה המסדרת (ממלאת תפקידי ועדת הכנסת) | מיקי זוהר |  | הליכוד |
| ועדת הכספים הזמנית | משה גפני |  | יהדות התורה |
| ועדת החוץ והביטחון הזמנית | אבי דיכטר |  | הליכוד |
| ועדת החינוך, התרבות והספורט הזמנית | יעקב מרגי |  | ש"ס |
יושבי ראש הסיעות
| יושב ראש סיעת הליכוד | בנימין נתניהו |  | הליכוד |
| יושב ראש סיעת כחול לבן | אבי ניסנקורן |  | כחול לבן |
| יושב ראש סיעת ש"ס | יואב בן צור |  | ש"ס |
| יושב ראש סיעת יהדות התורה | יעקב אשר |  | יהדות התורה |
| יושב ראש סיעת חד"ש-תע"ל | איימן עודה |  | חד"ש-תע"ל |
| יושב ראש סיעת העבודה | איציק שמולי |  | העבודה |
| יושב ראש סיעת ישראל ביתנו | עודד פורר |  | ישראל ביתנו |
| יושב ראש סיעת איחוד מפלגות הימין | רפי פרץ |  | איחוד מפלגות הימין |
| יושב ראש סיעת מרצ | אילן גילאון |  | מרצ |
| יושב ראש סיעת כולנו | רועי פולקמן |  | כולנו |
| יושב ראש סיעת רע"מ | מנסור עבאס |  | רע"מ |
| יושב ראש סיעת בל"ד | מטאנס שחאדה |  | בל"ד |
| יושב ראש סיעת אח"י | אלי בן-דהן |  | אח"י |
בעלי תפקידים
מנכ"ל הכנסת: אלברט סחרוביץ
מזכירת הכנסת: ירדנה מלר-הורוביץ
היועץ המשפטי לכנסת: איל ינון
קצין הכנסת: יוסף גריף
רב הכנסת: הרב אביעד גוטמן
ביאורים

↑  דחיית ישיבת הפתיחה לאחרי חול המועד פסח נעשתה על פי חוק הכנסת, וכן דחייה נוספת לאחרי חג הפסחא, על פי סמכותו של יושב ראש הכנסת.
↑  לאחר פיזורה חוקקה הכנסת ה-21 שני חוקים בלבד, שאחד מהם עסק אף הוא בענייני הבחירות.
1 2 3 4 5  אלי בן-דהן נבחר מטעם מפלגת אח"י כחלק מרשימת הליכוד, והתפלג ממנה ב־2 ביוני לסיעת היחיד אח"י. במקור, על פי ההסכם היה צפוי להתאחד עם סיעת איחוד מפלגות הימין.
↑  סיעת יש עתיד, שזכתה בבחירות לכנסת ה-20 ב-11 מנדטים, התלכדה לקראת בחירות לכנסת ה-21 עם חוסן לישראל ותל"ם.
↑  בבחירות לכנסת ה-20 רצה ברשימה אחת עם מפלגת התנועה אשר זכתה ב-24 מנדטים. ב-1 בינואר 2019 אישרה ועדת הכנסת את פיצול הסיעה, כך שמטעם מפלגת העבודה נותרו בכנסת 18 חברים ומטעם מפלגת התנועה – שישה.
↑  בבחירות לכנסת ה-20 זכתה המפלגה ב-6 מנדטים, אך ב-15 במרץ 2017 הכריזה ועדת הכנסת על חברת הכנסת אורלי לוי כעל פורשת מסיעתה.
↑  בבחירות לכנסת ה-20 זכתה הבית היהודי ב-8 מנדטים, אך ב-30 בדצמבר 2018 אישרה הכנסת את התפלגות הסיעה לשתיים – מטעם סיעת הבית היהודי נותרו בכנסת חמישה חברים ומטעם סיעת הימין החדש שהוקמה באותו המועד – שלושה.
1 2  רע"מ ובל"ד התפלגו לסיעות נפרדות מתוך רע"מ-בל"ד.
1 2 3 4 5 6 7 8  אסלאם
1 2  נצרות
1 2  דרוזים
הערות שוליים

↑  הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 25) (שילוב תלמידי ישיבות), התשע"ח-2018, באתר הכנסת
↑  חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, התשע"ט-2019, באתר הכנסת
↑  שחר חי, יובל קרני וקובי נחשוני, הכנסת פוזרה סופית: בחירות ב-17 בספטמבר, באתר ynet, 30 במאי 2019
↑  חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, התשע"ט-2019
↑  חוק הבחירות לכנסת העשרים ושתיים (הוראות מיוחדות לעניין ועדת הבחירות), התשע"ט-2019
↑  יהדות התורה ניצחה את הליכוד בבית המשפט, באתר בחדרי חרדים, 18 באפריל 2021
↑  שחר חי, מתניהו אנגלמן נבחר למבקר המדינה: "נועץ שיניים ולא מוותר", באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, התשע"ט-2019, באתר הכנסת
↑  חוק הבחירות לכנסת העשרים ושתיים (הוראות מיוחדות לעניין ועדת הבחירות), התשע"ט-2019, ס"ח 2785 מ-6 ביוני 2019
↑  אריק בנדר, ‏אדלשטיין: "המשך תהליך הבחירות - הפרת אמונים כלפי אזרחי ישראל", באתר מעריב אונליין, 25 ביוני 2019;
טל שניידר, ‏ראש הממשלה נתניהו בהודעה דרמטית: בוחן את ביטול הבחירות, באתר גלובס, 25 ביוני 2019
↑  ציוץ בטוויטר של משה כחלון, 25 ביוני 2019;
ציוץ בטוויטר של אריה דרעי, 25 ביוני 2019;
ציוץ בטוויטר של גילה גמליאל, 25 ביוני 2019;
ציוץ בטוויטר של רפי פרץ, 26 ביוני 2019
↑  אריק בנדר, ‏אדלשטיין: "לא נוכל לבטל את הבחירות, לא כל הגורמים שיתפו פעולה", באתר מעריב אונליין, 3 ביולי 2019
↑  חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 2), התשע"ט-2019, באתר הכנסת
תוצאות הבחירות לכנסת ה-21:     מפלגות הימין: 49 מושבים
     מפלגות החרדים: 16 מושבים
     מפלגות המרכז: 35 מושבים
     מפלגות השמאל: 10 מושבים
     מפלגות הערבים: 10 מושבים
יולי אדלשטיין, מונה בשלישית לכהן כיו"ר הכנסת.
הרמן פון רייכנאו

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1013 אלטסהאוזן, דוכסות שוואביה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  24 בספטמבר 1054 (בגיל 41) מנזר רייכנאו, האימפריה הרומית הקדושה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, chronicle writing, אסטרולוגיה, מוזיקה כנסייתית, היסטוריה, אסטרונומיה, תורת המוזיקה 
 
הרמן פון רייכנאו (לטינית: Herimanus Augiensis; 18 ביולי 1013 –  24 בספטמבר 1054) המכונה גם הרמנוס קונטרקטוס (Hermannus Contractus), או הרמן החיגר, היה נזיר בנדקטיני ומלומד חשוב בן המאה ה-11. נודע ככרוניקאי, משורר ומתמטיקאי ועסק גם בתחומים רבים נוספים. על דמותו המעניינת וסיפור חייו המיוחד על רקע הנזירות הימי ביניימית, אנו יודעים בעיקר מביוגרפיה שכתב אחד מתלמידיו.
חייו

הרמן היה בן למשפחת אצילים גרמנית מהאי רייכנאו אשר באגם קונסטאנץ בדרום גרמניה. האי היווה מרכז האומנות והספרות של התקופה ובו שכן מנזר בנדיקטי ידוע שנוסד בשנת 724. הרמן נולד עם נכות שפגעה ביכולת התנועה והדיבור שלו ועם עוות ממחלת השיגדון. אבחון נוירולוגי מודרני המסתמך על הביוגרפיה שכתב תלמידו, מציע שסבל ממחלת הנוירון המוטורי (טרשת אמיוטרופית צידית או ניוון שרירים), מחלה שככל הנראה לא פגעה בכושרו השיכלי. מכל מקום הרמן לא התנייד ברגליו והיה מובל בכיסא מיוחד שנעשה עבורו. גם לקרוא ולכתוב יכול היה רק לאחר מאמצים גדולים, אך עם זאת ניחן בכישרון אינטלקטואלי, ובהיותו בן 7 בלבד הובא על ידי הוריו למנזר הידוע באי רייכנאו, והחל ללמוד בבית הספר של המנזר. בהיותו בן 30 נדר את נדר הנזירות וחמש שנים לאחר מכן נעשה לאב המנזר עם פטירת ברנו, אב המנזר הקודם.
על אף מגבלותיו, הצליח הרמן להגיע להישגים מרשימים, נעשה לאחד האנשים המלומדים של זמנו, והשפיע רבות, אישית ואינטלקטואלית, על המלומדים סביבו. בין השאר היה לדמות מפתח בהעברת רעיונות במתמטיקה ובאסטרונומיה ממקורות ערביים לאירופה המרכזית ופרסם עבודות מדעיות בלטינית, שעד אז היו נגישים רק בשפה הערבית. כמו כן הביא למרכז אירופה שלושה כלים חשובים שהידע עליהם בא מספרד הערבית: האצטרולב, שעון שמש נייד, ומד גובה עם סמן.
בנוסף לזאת עסק בתחומי ידע רבים של זמנו כגון תאולוגיה ומוזיקה (שאז נחשבה לחלק מהמתמטיקה) ולשונות הלטינית, היוונית והערבית. תלמידים שנהרו אליו נמשכו לא רק ללמדנותו אלא גם לאישיותו החביבה. בזכות אחד מתלמידיו הנאמנים, ברתולד מרייכנאו, נשתמרו הרבה מעבודותיו של הרמן, וגם על פרטי חייו אנו יודעים בעיקר ממה שכתב עליו תלמידו.
מעבודותיו

עבודתו העיקרית היא הכרוניקה Chronicon ad annum 1054 (כרוניקה עד שנת 1054), שנכתבה מהולדת ישו עד ימיו שלו, ומורכבת בחלקה המוקדם מאוסף כרוניקות קדומות יותר. עבודה זו היא מהכרוניקות הימי בינמיות האוניברסליות המוקדמות שקיימות היום, ושנאספו ממקורות רבים. בכרוניקה זו מידע היסטורי חשוב, ופרטים ייחודיים על הנרי ה-3 (1017-1056), שהיה דוכס בוואריה, דוכס שוואביה, מלך גרמניה, וקיסר של האימפריה הרומית הקדושה. הספר אמנם לא שרד בכתב היד, אך נדפס שוב ב-1529, ופעמים נוספות לאחר מכן.
הרמן ביקש מברתולד תלמידו שימשיך בכתיבת הכרוניקה. ברתולד אכן המשיך, אך לא בטוח עד מתי (ברתולד עצמו מת ב-1088).
תרומתו למתמטיקה כללה מסה העוסקת בכפל וחילוק, וכתובה כולה בספרות רומיות. כתב גם על משחק מורכב המבוסס על תאוריית המספרים הפיתגוראית.
ב-1040 כתב חיבור בשם Epistola de quantitate mensis lunaris (מכתב על גודל החודש הירחי) העוסק בבעיית קביעת אורך החודש הירחי. לא היו לא היחידות הדצימליות המקובלות היום, והוא חישב את החודש הירחי בחלוקת זמן אחרת: היום חולק ל-24 שעות, שעה ל-40 דקות, ודקה ל-564 יחידות. בסימון זה הגיע לתוצאה מדויקת וב-1042 השתמש בערך החודש הירחי הממוצע שקיבל ליצור לוח שנה ירחי חדש.
הרמן למד מוזיקה מברנו, שהיה מומחה מוביל בזמנו, עסק גם בתאוריה של המוזיקה וכתב בעצמו גם שירה ומיזמורים.
ממזמוריו הידועים: Salve Regina (שלום המלכה), וכנראה גם Veni Sancte spiritus (בואי רוח הקודש) וAlma Redemptoris mater (האמא האוהבת של מושיענו), אם כי יצוין שקשה לדעת אם הייחוסים האלה נכונים ואם הם הועברו בצורה המקורית בה נכתבו.
בין השירים שכתב, "De octo vitiis principalibus" (על שמונה הרעות העיקריות) שיועד לנזירות, ובו הוא מראה יכולת לטפל בסוגים שונים של מקצבים. זהו שיר דידקטי שנכתב כחילופי דברים בין שלוש דמויות: הכותב, דמות נשית של מוזה וקהל נזירות. ניתן דרך שיר זה להתחקות אחר גישתו של הרמן לדרך הלימוד הנזירית ובכלל להשקפתו על היחס הנכון בין הדרישות הנובעות מהלמדנות ובין המחויבות למשמעת הנזירית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Schlager, Patricius. "Hermann Contractus." The Catholic Encyclopedia. Vol. 7. New York: Robert Appleton Company, 1910. 9 Jan. 2020 <http://www.newadvent.org/cathen/07266a.htm>
1 2  Hermann of Reichenau", Encyclopaedia Britannica, Vol. XIII (11th ed.), 1911
↑  Brunhölzl C.’’Thoughts on the illness of Hermann von Reichenau’’ (1019-1054). Sudhoffs Archiv. 1999 ;83(2):239-243
1 2 3 4 5 6 7  J J O'Connor and E F Robertson, Hermann of Reichenau, School of Mathematics and Statistics
University of St Andrews, Scotland. http://mathshistory.st-andrews.ac.uk/Biographies/Hermann_of_Reichenau.html
1 2 3  "Hermann", Encyclopaedia Britannica, Vol. XI (9th ed.), 1880.
↑  Williams, Hannah. Authority and pedagogy in Hermann of Reichenau's De Octo Vitiis Principalibus. Diss. University of Manchester, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298440705171  PLWABN: 9810680395005606  BIBSYS: 2098503  BNE: XX5541300  BnF: cb13937739d (data)  CiNii: DA04397890  GND: 118549693  HDS: 012708  ICCU: MILV045241  ISNI: 0000 0001 0901 1732  LCCN: nr92043016  LNB: 000298000  MusicBrainz: acd1c707-20bd-4697-a74f-2c3a54200692  NKC: jn20010525161  NTA: 074409999  RERO: 02-A010939958  SELIBR: 60548  SNAC: w63v0jqd  SUDOC: 085220140  VcBA: 495/26895  VIAF: 51879186   WorldCat (עם VIAF): 51879186
ויקטימולוגיה

ויקטימולוגיה (באנגלית: Victimology) היא ענף בקרימינולוגיה העוסק בקורבנות של פשעים, בסיבות להיותם של אנשים מסוימים קורבנות, בנטיות, התנהגויות ומעשים הגורמים לאנשים להפוך לקורבנות, במידת אשמתו האפשרית של הקורבן במעשה הפשע, ובמערכת היחסים בינו לבין הפושע ולמערכות המשפט והחברה.
המושג נטבע לראשונה ב-1938 על ידי עורך דין יהודי-רומני בשם בנימין מנדלסון.
תחומי עיסוק של הוויקטימולוגיה > גישתו של סטפן שאפר

סטפן שאפר (1968) חקר סוגים שונים של אחריות לפשע הקורבן:
קורבנות לא קשורים - הקורבן הוא מטרה תמימה של הפושע.
קורבנות פרובוקטיביים - העבריין מגיב להתנהגות או פעולה של הקורבן.
קורבנות מאיצים - הקורבנות מסכנים את עצמם על ידי הימצאותם במקומות מסוכנים, לבוש לא הולם, אמירת דברים לא נכונים ועוד.
קורבנות חלשים ביולוגית - ילדים, קשישים, נכים ועוד.
קורבנות חלשים חברתית - מהגרים, בני מיעוטים.
קורבנות עצמיים - כל האחריות על הקורבן: זנות, סמים, הימורים וכל פעולה שיש בה שיתוף עבריין-קורבן.
קורבנות פוליטיים - אנשים שהופכים לקורבנות משום שהם מתנגדים ל"ראשי השלטון".
תחומי עיסוק של הוויקטימולוגיה > גישתו של מרווינג וולפגנג

מרווינג וולפגנג (1958) עסק בתבניות רצח ויחסי קורבן עבריין, והוא זיהה מספר גורמים טיפוסיים ברצח האצת הקורבן:
לקורבן ולעבריין היה קשר בינאישי קודם - בעל, אישה, חברים. כלומר יש סיכוי גדול יותר למוות בידי מישהו מוכר.
מעשה רצח הוא תוצר של ויכוח קטן שיצא מכלל שליטה (בעל מכה את אשתו, הכה אותה בעבר, הוא ממשיך להכותה, היא לוקחת סכין ודוקרת אותו).
אלכוהול גורם שכיח במקרה של האצת הקורבן - בהשפעת האלכוהול, אדם מאבד בלמים ומביע רגשות / התנהגויות שמעוררות תגובה, ולא מסוגל להגיב בחזרה.
תחומי עיסוק של הוויקטימולוגיה > גישתו של הנס פון הנטינג

הנס פון הנטינג (1941) טען שהקורבן היה גורם לפעולה עבריינית ברבים מן הפשעים. המסר שלו: "אם נסתכל רק בתוצאה של הפעולה העבריינית, אנו עלולים שלא לזהות את הקורבן האמיתי".
יחד עם זאת, לא כל קורבן מתגרה, אלא לעיתים התרומה לפשע קשורה למאפיינים או לעמדות חברתיות שאינן בשליטת הפרט.
קורבנות משקפים חוסר יכולת להתנגד לעבריין בגלל חוסר יתרונות פיזיים / חברתיים, כגון: צעירים, נשים, זקנים, פגועים מוחית, מהגרים, מיעוטים, קורבנות לסחיטה ועוד.
תחומי עיסוק של הוויקטימולוגיה > גישתו של מנדלסון

מנדלסון (1956), שנחשב אבי תורת הקורבן, הרכיב קטגוריות של הקורבנות על פי דרגת האשמה:
קורבן תמים לחלוטין.
קורבן בעל אשמה מועטה / קורבן כתוצאה מחוסר ידיעה (מהחוק למשל).
קורבן אשם כמו עבריין / קורבן מתנדב (עבירות מוסר, התאבדות).
קורבן אשם יותר מהעבריין - התגרות מכוונת.
קורבן אשם ביותר - למשל פורץ שנורה.
קורבן מדומה - העמדת פנים של קורבן.
ראו גם

אונס
אישה מוכה
קרימינולוגיה
סינדרום סטוקהולם
הרמן פון קאולבך

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1846 מינכן, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  9 בדצמבר 1909 (בגיל 63) מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי העתיק במינכן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  האומנות האקדמית, אסכולת מינכן 
 
הרמן פון קאולבך (בגרמנית: Hermann von Kaulbach‏; 26 ביולי 1846 - 9 בדצמבר 1909) היה צייר גרמני של בית הספר במינכן.
חיים

קולבך היה בנו של הצייר וילהלם פון קולבאך. במקור היה סטודנט לרפואה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, אך, בהשראת אביו, עזב את בית הספר כדי ללמוד ציור. בשנת 1867 הוא הפך לתלמידו של קרל פון פילוטי. בהשפעתו התמסר קאולבך כמעט לחלוטין לנושאים היסטוריים. בסופו של דבר, הוא התפרסם בעיקר בזכות דיוקנאות הילדים שלו. הוא ערך שני מסעות לימוד לרומא, ב-1880 וב-1891.
בשנת 1886 מונה לפרופסור לציור היסטוריה באקדמיה לאמנות יפה במינכן. בשנת 1906 פרסם ספר תמונות, עם ילדים כמוטיב, שנמכר ב-135,000 עותקים.
הוא היה נשוי לסופי שרול, בתו של חרט, ונולדו להם שלושה ילדים.  רבות מיצירותיו מוצגות במוזיאון בבאד ארולסן (מקום הולדתו של אביו). מכתביו וניירותיו נמצאים באוסף ארכיון הספרות הגרמני (חלק מהמוזיאון לספרות מודרנית) במרבאך אם נקאר.
הוא קבור בבית הקברות הדרומי הישן במינכן.
ביקורת

אף שעבודתו התקבלה בדרך כלל בצורה טובה, הוא ספג מדי פעם ביקורת על כך שהעניק יותר מדי תשומת לב לפרטים, תוך שהוא מפספס את משמעות הנושא העיקרי של הציור.
דיוקנו של לוקרציה בורג'ה יצר מחלוקת משום שהוא נחשב לבוטה מדי, וגרסתו להכתרת סנט אליזבת על ידי הקיסר פרידריך השני נדחתה על ידי כמה מבקרים כ"ציור תלבושות".
גלריה

מותו של מוצרט
תיאטרון בובות
הפתעה
הערות שוליים

↑  retro|bib - Seite aus Meyers Konversationslexikon: Kaulbach, www.retrobibliothek.de
↑  Quast-Benesch, Gertrude., Anton Bruckner in München, Tutzing: H. Schneider, 2006, ISBN 3-7952-1194-8
↑  Ingrid Kussmaul: Die Nachlässe und Sammlungen des Deutschen Literaturarchivs Marbach. Verzeichnisse, Berichte, Informationen, Bd. 23. Deutsche Schillergesellschaft, Marbach am Neckar 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810613247305606  BnF: cb160418755 (data)  GND: 11952239X  ISNI: 0000 0000 6665 8017  LCCN: nr2006032250  NKC: jo20181002358  NTA: 124843395  RKD: 43649  SUDOC: 13694079X  ULAN: 500032905  VIAF: 18033705   WorldCat (עם VIAF): 18033705