ניו ג'רזי (BB-62)
מלחמת האזרחים בלבנון (1983–1984)

ב-1983 השתוללה מלחמת אזרחים עקובה מדם בלבנון. במאמץ לעצור את האלימות באזור הוקם כוח רב לאומי של שמירה על השלום המורכב ברובו מחיילים אמריקאים, איטלקים וצרפתים ונשלח לאזור כדי לנסות להשיב את הסדר על כנו. כחלק מהכוח הרב לאומי ארצות הברית גייסה כוח משלחת שהורכבה מלוחמי חיל הנחתים של ארצות הברית וגורמים מהצי השישי של ארצות הברית שפעל מחוץ לים התיכון.
ב-18 באפריל 1983 טנדר, שנשא מטען של 2,000 פאונד של חומר נפץ, התנגש בשגרירות ארצות הברית במערב ביירות, והרגו 63 לוחמים. באוגוסט 1983 הסיגה ישראל את צה"ל מנפת שוף (דרומית מזרחית לביירות), ובכך הסירה את החיץ בין הדרוזים למיליציות הנוצריות, ועוררה סבב נוסף של לחימה אכזרית. באוגוסט 1983 החלו אנשי מיליציה להפציץ עמדות של נחתים של ארצות הברית ליד נמל התעופה הבינלאומי של ביירות בירי מרגמות ורקטות בזמן שצבא לבנון נלחם בכוחות הדרוזים והשיעים בפרברים הדרומיים של ביירות. ב-29 באוגוסט 1983 נהרגו שני נחתים וארבעה עשר נפצעו; בחודשים שלאחר מכן הנחתים ספגו מתקפה כמעט יומית מירי ארטילריה, מרגמות, רקטות ונשק קל. לאחר מתקפה זו החלו הנחתים להשיב אש. ממשל רייגן החליט לשלוח את ניו ג'רזי, החלטה שהמרינס הריעו לה.
ב-16 בספטמבר 1983 התאספו כוחות דרוזים על סף סוק אל גרב, כפר המוגן על ידי צבא לבנון. סוק אל-גרב היה כפר בעל חשיבות אסטרטגית: המיליציות שעלו מדרום נאלצו לחצות את סוק אל-גרב כדי להגיע לכביש ביירות-עלי. יתרה מכך, סוק אל-גרב שלט על רכס שהשקיף על בע'בדה, יארזה, שהיה מקום משרד ההגנה ומזרח ביירות. מהרכס הזה, התותחנים של המיליציה יכלו לירות ישירות במורד אל המקומות האלו עם ארטילריה. ספינות מלחמה של צי ארצות הברית הפגיזו עמדות דרוזיות וסייעו לצבא לבנון להחזיק בעיירה סוק אל-גרב עד שהוכרזה הפסקת אש ב-25 בספטמבר, באותו יום הגיעה למקום אוניית המערכה ניו ג'רזי. הגעתה של ניו ג'רזי הייתה אחד מכמה גורמים שתרמו לצמצום מספר ההתקפות על הנחתים.
ב-28 בנובמבר - לאחר הפיגועים בבסיס הכוח הרב-לאומי בביירות ב-23 באוקטובר - הודיעה ממשלת ארצות הברית כי ניו ג'רזי תישאר מחוץ לביירות למרות שהצוות שלה יתחלף. ב-14 בדצמבר, ניו ג'רזי ירתה 11 פגזי 16 אינץ' (406 מ"מ) על עמדות עוינות בפנים הארץ של ביירות. אלה היו פגזי ה-16 אינץ' (406 מ"מ) הראשונים שנורו לכל מקום בעולם מאז שניו ג'רזי סיימה את שירותה על קו התותחים בווייטנאם ב-1969.
הפגזה זו הייתה בתגובה להתקפות על מטוסי סיור אמריקאים על ידי סוללות נ"מ סוריות/דרוזיות.
כשהוא ממשיך מסורת שהחל במלחמת העולם השנייה של בילוי חג המולד עם כוחות ארצות הברית מעבר לים, בוב הופ וחבורת הבדרנים שלו נתנו מופע על סיפון הניו ג'רזי ב-24 בדצמבר 1983. ארבע מאות נחתים שהוצבו בביירות השתתפו במופע. ב-8 בפברואר 1984 ירתה ניו ג'רזי כמעט 300 פגזים לעבר עמדות דרוזיות ושיעיות בגבעות המשקיפות על ביירות. כ-30 מהפגזים האדירים הללו ירדו על עמדת פיקוד סורית בעמק הבקאע ממזרח לביירות, והרגו את הגנרל המפקד של הכוחות הסורים בלבנון ועוד כמה קצינים בכירים. זו הייתה הפגזת החוף הכבדה ביותר מאז מלחמת קוריאה.
אף על פי שניו ג'רזי ביצעה את תפקידה במומחיות במהלך ההתערבות בלבנון, חלק מתחו ביקורת על ההחלטה לאפשר לניו ג'רזי להפגיז כוחות דרוזים וסוריים. חברי מחנה זה טוענים כי פעולה זו שינתה למעשה את הנייטרליות של הכוחות האמריקניים בעבר על ידי שכנוע של מוסלמים לבנונים מקומיים שארצות הברית לקחה את הצד הנוצרי; הפגזים של ניו ג'רזי הרגו מאות אנשים, בעיקר שיעים ודרוזים. בספר הזיכרונות שלו ציין הגנרל קולין פאוול (באותו זמן עוזרו של קספר ויינברגר) כי "כשהפגזים החלו ליפול על השיעים, הם הניחו שה'שופט' האמריקאי לקח צד".
הדיוק של התותחים של ניו ג'רזי הוטל גם בספק. חקירה של יעילות הירי של ניו ג'רזי בלבנון, בראשות קולונל הנחתים דון פרייס, מצאה שרבים מהפגזים של האונייה החטיאו את מטרותיהם ב-10,000 יארד (9,140 מטרים) ולכן עלולים להרוג אזרחים בשוגג. טים מקנולטי, כתב של שיקגו טריביון שבסיסו בלבנון אמר: "כולם אהבו את ניו ג'רזי עד שהיא ירתה בתותחיה. ברגע שהיא ירתה, היה ברור שהיא לא יכולה לפגוע בכלום". על פי ההערכות, חוסר הדיוק נגרם בגלל שאבק השריפה העיקרי של הספינה עורבב מחדש על ידי הצי, בניצוחו של קפטן ג'וזף דומיניק מיסלי במרכז התמיכה בנשק ימי, ונשלח מחדש. מנות אבקה (ייצור אינדיבידואלי של אבקה) נשרפות בקצבים שונים. לכן, ערבוב מחדש של מנות האבקה עלול לגרום לתותחים לירות בצורה לא עקבית. הבעיה נפתרה ככל הנראה לאחר שהצי הצליח לאתר אספקת אבקה נוספת שלא נערכה מחדש.