stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כחלון השיזף
אזור מחיה

הפרפרים הבוגרים מעופפים סביב ענפי השיזף ממרץ ועד אוקטובר.
תפוצת כחלון השיזף: מחלקיה היובשניים של אפריקה ועד הודו, ובכלל זה: צפון אפריקה, מזרח אפריקה, מצרים, ירדן, ישראל, ערב הסעודית, איראן ועד צפון מערב הודו
בישראל הוא מצוי בעיקר באזור הערבה והנגב: בבקעת הירדן, מדבר יהודה, עין גדי, דרום מערב השפלה והאזורים שונים של הנגב.
שלבי התפתחות

כחלון השיזף מעמיד כמה דורות בשנה.
שלבי התפתחות > הביצה

הביצה בתחילה בעלת גוון כחול, המשתנה לירוק ולבסוף ללבן. קוטרה כחצי מ"מ.
שלבי התפתחות > הזחל

הזחל הבוקע מהביצה צבעו ירוק והוא מעט שעיר. הזחלים פותחים חלונות בעלי השיזף וצבעם התואם לצבעי העלים מקנה להם הסוואה. בדומה למיני כחלילים רבים גם כחליל השיזף מקיים קשר סימביוטי עם נמלים. הזחלים מפרישים נוזל מתוק עשיר בסוכרים אשר מושכים נמלים, אלה מלקקות את טל הדבש, בתמורה הן מעניקות לזחלים הגנה צמודה מפני טורפים ומזיקים.
שלבי התפתחות > הגולם

בדומה לגלמי מיני כחליליים רבים גם גולם כחלון השיזף הוא מטיפוס גולם החגורה. גלמי הסתיו נכנסים לדיאפאוזה של חודש-חודשיים עד לימי האביב
מין כחליל המעופף בקרבת עצי השיזף הוא כחלון הבלקן שלעיתים מזוהה בטעות ככחלון השיזף.
לקריאה נוספת

דובי בנימיני, מדריך הפרפרים בישראל, כתר, 2002, מהדורה שישית 2010, עמ' 178–179.
דובי בנימיני, גינת הפרפרים בישראל, כתר, 2009, עמ' 207.
יצחק איזנשטיין, פרפרי ארץ ישראל, הוצאת המחבר, 2003, עמ' 223.
יצחק איזנשטיין, על פרפרים וצמחים בישראל, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 126 -128.
יעקב עופר, נלך אל הנמלה, הוצאת יובל עופר 2000, עמ' 58- 59.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "מדריך הפרפרים" מאת דובי בנימיני, הוצאת "כתר" הדפסה שישית מעודכנת, 2010 עמ' 178
↑  Mediterranean Tiger Blue
1 2 3  "גינת הפרפרים" מאת דובי בנימיני, 2009, עמ' 207
1 2 3 4  כחליל השיזף באתר של שדה בוקר (הקישור אינו פעיל, 12 באפריל 2021)
1 2  כחליל השיזף באתר פרפרי ארץ ישראל של עוז בן יהודה
↑  מאמר של אופיר תומר בביטאון של אגודת חובבי הפרפרים בישראל, מס' 26, מאי 2009
↑  "פרפרי ארץ ישראל" מאת יצחק איזנשטיין, 2003 עמ' 223
1 2  "פרפרי ארץ ישראל " מאת יצחק איזנשטיין, 2003, עמ' 223
↑  "גינת הפרפרים" מאת דובי בנימיני, 2009, עמ' 178
↑  "מדריך הפרפרים" מאת דובי בנימיני, הוצאת "כתר" הדפסה שישית מעודכנת, 2010 עמ' 207
↑  "נלך אל הנמלה" מאת יעקב עופר, הוצאת יובל עופר 2000, עמ' 58 - 59
כחלון השיזף. צולם ליד עץ השיזף הגדול שבקרבת נחל מזין, מאי 2014
כחלון הבלקן (Tarucus balkanicus), מעופף בקרבת עצי השיזף ולעיתים מזוהה בטעות ככחלון השיזף
משאק אליה

משאק אליה לינה (נולד ב-6 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ במועדון הצרפתי נאנט ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירה

ב-2019, הוכרז כי אליה יחתום בקבוצת ליגת העל הבלגית אנדרלכט. עם זאת, הוא נעלם ונטען כי שיקר לגבי שנת הלידה שלו, מה שהוביל להשעיה של 12 חודשים על ידי התאחדות הכדורגל של קונגו. בפברואר 2020, פיפ"א "אישרה באופן זמני" לאליה לשחק שוב והוא חתם בקבוצת ליגת העל השווייצרית יאנג בויז.
נבחרת לאומית

אליה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-10 בינואר 2016, במשחק ידידות נגד נבחרת רואנדה. הוא כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-17 בינואר 2016, נגד נבחרת אתיופיה. אליה אף זכה עם הנבחרת באליפות האומות האפריקאיות ב-2016, וזכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. הוא כבש ארבעה שערים בטורניר, כולל צמד בגמר נגד נבחרת מאלי.
נכלל בסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Meschak Elia: DR Congo star joins Young Boys until 2023 after age-cheating ban, snl24
↑  CAN 2023 : Liste des Léopards בחשבון הפייסבוק הרשמי של התאחדות הכדורגל הקונגולזית, 27 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 מוזינגה •  4 אונגנדה •  5 טיסראן •  6 אקולו •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 בולינגי •  10 אמפוקו •   11 בולאסי •  12 מוקה • 13 אליה •  14 מסואקו • 15 לואינדמה • 16 מוסי • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 אסומבאלונגה • 20 מאגהומה • 21 שבאני • 22 אמבמבה • 23 מנדנדה • מאמן: איבנגה |  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 מוזינגה •  4 אונגנדה •  5 טיסראן •  6 אקולו •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 בולינגי •  10 אמפוקו •   11 בולאסי •  12 מוקה • 13 אליה •  14 מסואקו • 15 לואינדמה • 16 מוסי • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 אסומבאלונגה • 20 מאגהומה • 21 שבאני • 22 אמבמבה • 23 מנדנדה • מאמן: איבנגה | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
| נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אמפסי •  2 באקה •  3  •  4 בייה •  5 בטובינסיקה •  6 צ'יבולה •  7 דיאנגאנה •  8 מוטוסמי •  9  •  10 בונגונדה •   11 סילאס •  12 ז'. קיימבה • 13 אליה •  14 קאקוטה • 15 בושירי • 16 ברטו • 17 בקאמבו • 18 פיקל • 19 מיילה • 20 ויסה • 21 סיאדי • 22 אמבמבה • 23 באנזה • 24 קאלולו • 25 א. קיימבה • 26 מסואקו • מאמן: דזאבר |  1 אמפסי •  2 באקה •  3  •  4 בייה •  5 בטובינסיקה •  6 צ'יבולה •  7 דיאנגאנה •  8 מוטוסמי •  9  •  10 בונגונדה •   11 סילאס •  12 ז'. קיימבה • 13 אליה •  14 קאקוטה • 15 בושירי • 16 ברטו • 17 בקאמבו • 18 פיקל • 19 מיילה • 20 ויסה • 21 סיאדי • 22 אמבמבה • 23 באנזה • 24 קאלולו • 25 א. קיימבה • 26 מסואקו • מאמן: דזאבר | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
חקר החי בישראל

ישראל אהרוני, אוחז בידו גולגולת של אייל הכרמל ("איילה שלוחה", בפיו), עומד ליד בתו והעוזרת שלו, בת-שבע, במסדרונות האוסף הזואולוגי של האוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים
המכ"ם במרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון המקיים מעקב אחרי נדידת הציפורים ברדיוס של 50 ק"מ
הזואולוג גיורא אילני עם נמר המדבר שלכד במדבר יהודה
המכון הבין-אוניברסיטאי למדעי הים באילת
הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב, המכיל כ-220 מינים המייצגים את הפאונה המגוונת של ארץ ישראל
אוסף האב שמיץ
עקבות דינוזאורים שהתגלו בבית זית
חקר החי או זואולוגיה בישראל הוא חקר, צפייה, גילוי ותיעוד של בעלי החיים בארץ ישראל. חקר זה נעשה ממניעים שחלקם מדעיים, וכן גם ממניעים תועלתניים שמטרתם להטיב עם האדם ולצמצם את המפגשים השליליים של האדם ושל בעלי החיים בארץ ישראל.
היסטוריה

חוקרי הטבע הראשונים הגיעו לארץ לא רק ממניעים מדעיים, אלא גם מסיבות דתיות, וכהרפתקנים שנמשכו לאקזוטיקה של המזרח התיכון. ראשון חוקרי הטבע בארץ ישראל הידוע לנו הוא פייר בלון, אשר פרסם בשנת 1553 ספר על מסעותיו בין השנים 1546 ו-1549 ביוון, אסיה הקטנה, מצרים, ערב הסעודית וארץ ישראל.
ישראל אהרוני היה זואולוג, חלוץ מדעי החי בארץ ישראל וראשון לחוקרי עולם החי בספרות העברית. אהרוני גילה מינים של בעלי חיים חדשים למדע. הוא היה עד למינים רבים שכיום כבר נעלמו מנוף ארצנו עקב ציד מוגבר והתרחבות האוכלוסייה. אהרוני השתתף גם בציד הפרטים האחרונים של הדוב החום הסורי בהר החרמון ב-1917. את מסעותיו והרפתקאותיו הרבים, בארץ ובסביבתה, תיאר וסיכם בספרו: "זכרונות זואולוג עברי".
ב-1925 הוקמה "המחלקה לזואולוגיה של המכון לחקירת טבע ארץ-ישראל".
ב-1937 פורסם הקטלוג הצרפתי Prodromus faunae Palestinae על ידי שמעון בודנהיימר, בו רוכזה רשימת כל בעלי החיים הידועים מישראל עד אותה תקופה. רשימה זו נחשבת כמקיפה ביותר שנערכה על החי בארץ ישראל ואחת המצוטטות ביותר בספרות המדעית בנושא, אף על פי שהתיישנה מאז היא עדיין מצוטטת במאמרים בני ימינו.
ב-2004 נוסדה העמותה לזואולוגיה בישראל שמטרותיה הן לקדם, לעודד ולהפיץ את מדע הזואולוגיה בישראל לענפיו השונים. לצורך כך העמותה מאגדת את הזואולוגים בישראל, חובבים, מורים ואנשי אקדמיה ומארגנת כינוסים, ימי עיון וסיורים מדעיים.
חקר החי בישראל > חקר היונקים בישראל

גיורא אילני היה זואולוג ישראלי שנודע במחקריו על יונקי המדבר בישראל ובתרומתו לשמירת הטבע בארץ. שמו נקשר במיוחד בחקר נמרי מדבר יהודה. בתצפיותיו בדרום הערבה זיהה והגדיר לראשונה את צבי הערבה, תת-מין אנדמי של הצבי המצוי השונה מתת המין צבי ארץ ישראלי הנפוץ בצפון הארץ, ומצבי הנגב שאזור תפוצתו חופף. במהלך פעילותו היה אילני הראשון שאיתר בישראל טורפים נדירים כמו שועל הצוקים, הקרקל, וחתול החולות.
היה מראשוני רשות שמורות הטבע, ובמשך 20 שנה שימש כזואולוג הראשי בה. בתפקיד זה הוא פעל להבאת פראים מאיראן לחי-בר יוטבתה, זמן קצר לפני תחילת המהפכה האיראנית, ולהטסת ערודים ויענים מאתיופיה לישראל. אילני יזם גם את ספירות הצבאים בנגב ובערבה, והביא מחולות סיני שועלי פנק שהיוו גרעין רבייה בגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב.
חקר החי בישראל > חקר העופות בישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – צפרות בישראל
חיים מירום היה זואולוג ישראלי, מחברו של "צפורי ארץ ישראל", מגדיר הציפורים הראשון בישראל, וממניחי היסוד לצפרות הישראלית.
חקר החי בישראל > חקר הזוחלים והדו-חיים בישראל

בשנת 1940 מצאו היינריך מנדלסון והיינץ שטייניץ שלושה פרטים של עגלשון שחור-גחון בשוליים המערביים של הגולן, סמוך לביצות החולה. המין, שהוכרז רשמית כנכחד ב-1996, שב ונתגלה ב-15 בנובמבר 2011 כאשר פקח רשות הטבע והגנים, יורם מלכה, מצא נקבת עגולשון בשמורת החולה. לאחר בדיקה מדעית אושר שמדובר בפרט של המין שנחשב לנכחד. לאחר מכן נלכדו מספר פרטים נוספים ששוחררו חזרה לטבע.
חקר החי בישראל > חקר הדגים בישראל

וולטר שטייניץ היה חלוץ הזואולוגים הימיים בתחום חקר הדגה בארץ ישראל וערך מחקרים מדעיים על הפאונה הימית במזרח אגן הים התיכון. הוא מצא ותיעד מינים חדשים של דגים בארץ ישראל, וגילה שבאזור המזרחי של אגן הים התיכון חיים, לצד מיני דגים ים-תיכוניים, מיני דגים לא-מקומיים שהאוקיינוס ההודי הוא בית גידולם הטבעי. שטייניץ סבר שמיני הדגים הזרים הגיעו לים התיכון בנדידה מהים האדום (שהוא שלוחה צפונית של האוקיינוס ההודי) אל תוך מזרח הים התיכון דרך תעלת סואץ. היות שתעלת סואץ נפתחה ב-1869, עשורים בודדים לפני ששטייניץ ביצע את מחקריו, הוא הבין שהנדידה של בעלי חיים מהאוקיינוס ההודי אל תוך הים התיכון היא תופעה אקולוגית חדשה יחסית, והיה מראשוני הביולוגים שקרא לבצע מעקב שיטתי אחר נדידה של בעלי חיים בין שני הימים.
מאז, מחקר נדידת חי ימי דרך תעלת סואץ הסתעף, העמיק, ונמשך גם במאה ה-21.
חקר החי בישראל > חקר פרוקי הרגליים בישראל

ב-1951 פורסם הספר "אנטומולוגיה כללית" של שמעון בודנהיימר ששימש שנים רבות כספר האנטומולוגי העברי המקיף ביותר.
ב-1962 נוסדה החברה האנטומולוגית בישראל שאחד ממייסדיה היה חנן ביטינסקי-זלץ. מלבד זאת, ביטינסקי פרסם 88 מאמרים, רובם בתחום האנטומולוגיה, חקר ותיאר 168 מינים חדשים מקבוצות טקסונומיות שונות, כגון פרפראים, דבוראים, חיפושיות ואחידי כנף.
ב-2003 התגלה לראשונה המין מברישימון הערבה במהלך מחקר שנערך משני צדי הגבול בין המדינות על ידי אורי שיינס מאוניברסיטת חיפה–אורנים וצוות של חוקרים ישראלים וירדנים באזור הערבה הדרומית, צפונית לעין עברונה.
ב-2020, שתי חוקרות מהאוניברסיטה העברית שעסקו במחקר בגן הלאומי נחל אלכסנדר גילו במקרה מין חדש של דבורת בר, שלא היה מוכר עד כה, והוא כנראה ייחודי לחולות מישור החוף בישראל. שם הדבורה הנבחר הוא "Lasioglossum dorchini" על שם חוקר הדבורים הישראלי אחיק דורצ'ין.
ב-2022, התגלה לראשונה מין חדש של עכביש הנקרא "Sahastata aravaensis" באזור הערבה על ידי אפרת גביש-רגב.
חקר החי בישראל > חקר מאובנים בישראל

באתר גשר בנות יעקב התגלו שרידיו של פיל ישר-חט, שנטבח בידי האדם הקדמון, ככל הנראה הומו ארקטוס. כמו כן, באתר נמצאו גם מאובני בעלי-חיים רבים, חלקם עם סימני חיתוך או הכאה מכלי-אבן, הכוללים בין השאר קרנפים, היפופוטמים, בקר קדום, יחמורים, איילים, סוסים וצבאים.
באתר הארכאולוגי מחצבת רבדים התגלה חט באורך כ-2.5 מטרים של המין הנכחד פיל ישר-חט, שמתוארך לתקופה הפלאוליתית התחתונה, כחצי מיליון שנה לפני זמננו.
ב-1962, התגלו במקרה עקבות דינוזאורים בבית זית בנות כמה עשרות מיליוני שנים, והשתייכו ככל הנראה לסטרוטיומימוס.
ב-2015, שרידי שלד מאובן של אלאסמוזאור בן 85 מיליון שנה התגלו בערבה.
ב-2021, בחפירה בנחל חווארים שבנגב נמצאו מאובנים של זוחל ימי קדום, כמעט בשלמותו. גילו מוערך בכ-75 מיליון שנים. לפי הערכות מדובר במזוזאורוס.
מוסדות זואולוגיים בישראל

בישראל קיימים כיום מספר מוסדות זואולוגיים כמו עמותות לקידום הזואולוגיה בישראל בניהן: רשות הטבע והגנים, העמותה לזואולוגיה בישראל, החברה האנטומולוגית בישראל, המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון ועוד; גני חיות השמים במרכזם את חקר החי בארץ ישראל בניהם: הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב, המכיל כ-220 מינים המייצגים את הפאונה המגוונת של ארץ ישראל; וכן, גם תוכניות זואולוגיה במוסדות להשכלה גבוהה כמו בית הספר לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, המחלקה לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והמכון הבין-אוניברסיטאי למדעי הים באילת.
מבחר תמונות

הדוב החום הסורי האחרון שניצוד בישראל על ידי ישראל אהרוני
ישראל אהרוני בהרצאתו באוניברסיטה העברית בירושלים
פאצ'יראצ'יס, נחש מאובן בעל רגליים אחוריות שגילה גאורג האז במסלע הקנומני בעין יברוד שמצפון לירושלים
הערות שוליים

↑  Israel zoological society העמותה לזואולוגיה בישראל, באתר Israel Zoology Soc (באנגלית)
↑  גיורא אילני, שועלי פנק בחולות סיני, באתר ynet, 29 בספטמבר 2004
↑  אבי בליזובסקי, עגולשון שחור גחון - צפרדע נכחדת ו"מאובן חי" עושה קאמבק בישראל, באתר הידען, ‏2013-06-04
↑  אודות, באתר החברה האנטומולוגית בישראל | לאנשי מקצוע ומתעניינים באנטומולוגיה
↑  הפרהיסטוריה של עמק החולה - האתרים הקדומים, באתר מוזיאון האדם הקדמון
↑  אילנה קוריאל, תגלית בנגב: מאובן של זוחל ימי שחי לפני כ-75 מיליון שנה, באתר ynet, 21 במאי 2021
| החי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| קבוצות טקסנומיות | יונקים • זוחלים (נחשים ארסיים) • עופות • דו-חיים • חרקים (פרפרים, דבורים, נמלים, תנשמיתיים) • רכיכות לא ימיות • עכבישנים (עקרבים • עכבישים • עכשובאים) |  |
| קבוצות לא טקסנומיות | החי בים התיכון • החי במפרץ אילת • החי בכנרת • חולייתנים בעלי דם קר של מים מתוקים • בעלי חיים שנכחדו • בעלי חיים אנדמיים • בעלי חיים פולשים • בעלי חיים בתנ"ך |  |
| אירועים ותופעות | חזירי הבר בחיפה • היעלים במצפה רמון • הכרישים בחדרה • אסון העטלפים בחדרה • רותי (צבועה) • חומיבבה (נמרה) • אסון הרעלת הדיות |  |
| מוסדות ומפגש עם האדם | חקר החי • צפרות • רשות הטבע והגנים • חי-בר • החברה להגנת הטבע • אגודת חובבי הפרפרים בישראל • בית החולים לחיות בר • למען חיות הבר • המרכז הארצי להצלת צבי ים • חוות בולוטין • עמותת ע.ט.ל.ף • עמותת כרישים בישראל |  |
מקיקץ ישראל חדאד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 ג'רבה, תוניסיה 
 פטירה:  21 בספטמבר 1980 (בגיל 68 בערך) י"א בתשרי ה'תש"מ 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית 
 מקום פעילות:  ג'רבה, ותטאווין שבתוניסיה. בית הגדי בישראל.
 תקופת הפעילות:  ? – 21 בספטמבר 1980 
 תחומי עיסוק:  דיין ומורה צדק, שוחט ובודק, מוהל ומחבר.
 רבותיו:  הרב רחמים חי חויתה הכהן
 בני דורו:  הרב רפאל כדיר צבאן
 חיבוריו:  אשביע לחם, כה לחי, שאגת אריה
 
הרב מקיקץ (גוצא) ישראל חדאד (1912 – י"א בתשרי ה'תש"מ, 21 בספטמבר 1980) היה דיין ומורה צדק בעיר תטאווין שבתוניסיה ורב המושב בית הגדי בארץ ישראל. שוחט ובודק, מוהל ומחבר.
תולדותיו

נולד בג'רבה שבתוניסיה, לג'נינה ולסומאני (שומאני) חדאד. הוא נכדו של הדיין הרב ניסים חדאד.
למד תורה בתמיכת אביו שעזר לו למרות עוניו הרב, ורבו המובהק היה הרב רחמים חי חויתא הכהן, שגם הסמיכו לשוחט ובודק.
התחתן בראשונה עם יעקותה (בת רות). לאחר שנפטרה בי"ג בניסן, בגיל 22, התחתן בשנית עם חנה (בת ציון חורי), ממנה נולדו לו שתי בנות, יעקותה וכמיסה. רבו סייע לו כלכלית מדי חודש, וגם אחרי חתונתו כשתכנן למצוא מלאכה ולהתפרנס, אמר לו רבו שישב ללמוד והוא יתמוך בו. מי שסייעו ותמכו בו בקצבה קבועה היו חתנו חויתה ואחיו עזיזי (בני ראובן כהן למגרבי), השנים גם תמכו בו כאשר עבר בהמשך לכהן כדיין, מורה צדק ומלמד תשב"ר בעיר תיטאויאן (טיטאוין) שבדרום תוניסיה. בתמיכת הקהל בתיטאויאן הוא אף חזר לג'רבה ולמד מרבו לשמש כמוהל, שליח ציבור ודרשן.
הרב חדאד עלה לארץ ישראל וכיהן כרב המושב בית הגדי שבנגב.
הוא נפטר בי"א תשרי ה'תש"מ (1980).
ספריו

בין ספריו שיצאו לאור:
אשביע לחם, חלק א, 10 דרשות מוסר, מעשיות ומשלים, ונלוה עמו מעשיות בערבית, העתיק ותרגם הרב שאול מקיצץ שלי, ג'רבה, חורף ה'תש"ו. על הספר הסכימו הרבנים מכלוף עידאן, כלפון משה הכהן ורחמים חי חויתה הכהן.
כה לחי.
שאגת אריה, ע"ש בנו אריה.
הערות שוליים

↑  הייתה לו אחות בשם מזיאנה (מזוז, נפטרה בז' בחשון ה'תש"ג)
↑  האב נפטר בג'רבה בכ"ח בכסלו ה'תש"ד (1943)
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307181105171  ISNI: 0000 0000 6846 1293  VIAF: 97470569   WorldCat (עם VIAF): 97470569 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקיקץ ישראל חדאד".
יהושע קלינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1928 שטרסבורג, אלזס, צרפת 
 פטירה:  31 באוקטובר 2003 (בגיל 75) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  ליון, ניס
 תקופת הפעילות:  ? – 31 באוקטובר 2003 
 תחומי עיסוק:  רב ראשי
 
ז'אן יהושע קלינג (כ"ח בסיוון ה'תרפ"ח, 16 ביוני 1928, שטרסבורג – ט' בחשוון ה'תשס"ד, 4 בנובמבר 2003, באר שבע), היה רב צרפתי, שכיהן כרב הראשי של ליון, בין 1955 ל-1974 וכרב הראשי של ניס, בין 1974 ל-1993.
שנים ראשונות

יהושע קלינג נולד בשטרסבורג ב-16 ביוני 1928 לגסטון ופאני לבית וייל.
בזמן מלחמת העולם השנייה, לאחר גיוסו של גסטון לצבא הצרפתי וגירושם של כמה מבני המשפחה, המשפחה עברה לעיר פו (הפירנאים האטלנטיים).
לאחר המלחמה, התנדב יהושע בתנועות נוער יהודיות ונסע ברחבי צרפת כדי לנסות להשיב ילדים יהודים שאומצו במהלך המלחמה על ידי משפחות קתוליות. משפחת קלינג אירחה אצלה ילד כזה, אותו התקשה יהושע לשכנע לעזוב את משפחתו המאמצת.
היה מדריך בתנועת הצופים היהודיים ושימש כרב הנוער היהודי בפריז.
קריירה > לה-ווארן (1949-1955)

ב-1945, במקביל ללימודי המשפטים שלו באוניברסיטת הסורבון, יהושע התחיל את לימודיו בסמינר לרבנות בפריז. בהתחלה לא הייתה לו כוונה להפוך לרב אלא לעבוד כעורך דין. הוא למד בבית המדרש כדי למצוא תשובות לשאלות תאולוגיות שהטרידו אותו לאחר החורבן של השואה.
ב-1949 נישא לאסתר חקון, השנה שבה התחיל לכהן כרבה של קהילת לה-ווארן.
קריירה > ליון (1955-1974)

ב-1955, הרב הראשי לצרפת יעקב קפלן מינה אותו לרבה הראשי של העיר ליון.
עם הגעתו, יזם הרב קלינג מספר תקנות שנועדו לשקם את הקהילה של ליון. ייסד שני בתי ספר יהודיים, אחד לבנים ואחד לבנות, וארגן מחנות נופש עבור הנוער היהודי.
ב-1974, החליט לעזוב את ליון. לאחר ניסיון במץ שנדחה על ידי הרב קפלן, הוא בחר בניס. בליון יחליף אותו עוזרו הצעיר הרב ריצ'רד וורטנשלאג, שמכהן בתפקיד עד היום.
קריירה > ניס (1974-1993)

הרב קלינג עמד בראש קהילת יהודי ניס במשך כשני עשורים. שם יזם את ייסוד תחנת הרדיו היהודית רדיו שלום-ניצן. היה אחראי על סדר היום של השידורים. התחנה הפכה לאמצעי להפצת ענייני דת, קהילה, ופוליטיקה.
ב-1980, לאחר התפטרותו של הרב הראשי קפלן, וכן בשנת 1987, הועלה שמו של הרב קלינג בתור מועמד לעמוד בראשות יהדות צרפת. בסופו של דבר נבחרו הרב שמואל סיראט ב-1980 והרב יוסף סיטרוק ב-1987.
קריירה > ישראל (1993-2003)

ב-1993 יצא הרב קלינג לפנסיה ועלה לישראל, שם התגורר בכפר מימון. הרב מרדכי בן-שושן החליף אותו בתפקיד רבה של ניס.
לאחר מספר מחלות, הרב יהושע קלינג נפטר ב-4 בנובמבר 2003 בבית החולים סורוקה באר שבע. נטמן בכפר מימון. אשתו אסתר נפטרה בחודש מרץ 2017.
השפעתו בקהילות שבהן כיהן כרב ניכרת עד היום.
משפחתו

בנו של הרב קלינג, הרב אלי קלינג הוא מנהל של סמינר "חמדת הדרום" לעולות צעירות מצרפת שאותו ייסד בכפר מימון.
שונות

הרב קלינג היה ידוע בשל נקיטת עמדות נגד מדיניות החוץ של צרפת כלפי ישראל, אותה תיאר כאנטי-ישראלית באופן שרירותי.
היה בין יוזמי השינוי במשך כהונת הרב הראשי לצרפת מכהונה לחיים לכהונה של 7 שנים עם אפשרות להיבחר שוב.
היה נואם בעל שם.
הנצחה

המרכז הקהילתי היהודי של העיר ניס הפך למרכז ז'אן קלינג באוקטובר 2008.
ביבליוגרפיה

אלי קלינג, Sous le Talith du Rabbin (תחת טליתו של הרב), 2012
ראו גם

בית הכנסת הגדול של ליון
יהדות צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590862505171  BnF: cb167052379 (data)  ISNI: 0000 0004 3496 9987  LCCN: n2014010364  SUDOC: 176181512  VIAF: 306381275   WorldCat (עם VIAF): 306381275
מגדל אור (חינוך)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוסד חינוכי
 מייסדים:  יצחק דוד גרוסמן 
 מיקום
 קואורדינטות:  32°40′37″N 35°13′54″E﻿ / ﻿32.67704167°N 35.23160833°E﻿ / 32.67704167; 35.23160833
 migdal-ohr.org.il
 he
 
מגדל אור היא רשת מוסדות חינוך ארצית מיסודו של הרב יצחק דוד גרוסמן המעניקה מסגרת חינוכית לאלפי ילדים בסיכון מגיל הינקות ועד גיל הבגרות. במוסדות "מגדל אור" מתחנכים מדי יום אלפי ילדים מכל גווניה של החברה הישראלית בעשרות מוסדות ובניהם: מעונות יום, גני ילדים, בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, חטיבות ביניים, אולפנות, מדרשות ובתי ספר מקצועיים ואקדמיים.
היסטוריה

בשנת 1972 החל הרב יצחק דוד גרוסמן בהקמת קריית החינוך מגדל אור, מוסד פנימייתי שמטרתו להוות בית המקנה תורה והשכלה באזורי מצוקה הפעילות החלה עם מחזור ראשון של 18 חניכים אך עד מהרה התפתחה הקריה וגדלה במהירות.
היסטוריה > התרחבותם של המוסדות

בשנת 1975 החל הרב יצחק דוד גרוסמן בהקמת מעונות לילדים ללא קורת גג במגדל העמק. בשנת 1980 הקים הרב את מעונות היום לילדים והחל בפיתוח הכפר למשפחות אמנה. לאחר ההצלחה[דרוש מקור][מפני ש...] והביקוש הגדול החל הרב לפעול ולחנך לנתינה בכל שכבות האוכלוסייה ובשנת 1990 יסד הרב את תלמוד התורה האזורי ואת בית הספר מחשבה. במקביל באותה שנה לאור הצורך הקיים במענה לבנות חרדיות שהמסגרות הקיימות לא מתאימות להן הקים הרב את קריית החינוך לנערות, מוסד הדומה ביסודו למוסד הראשון שהקים לנערים.
היסטוריה > קליטת עלייה

הרב גרוסמן פעיל גם בקליטת עלייה, ועשה רבות לקליטת העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים ועולי אתיופיה ותימן. בין יתר פעילותו בתחום קליטת העלייה, הקים במגדל העמק מדרשה לבנים בשם מדרשת הגליל, וכן אולפנה לבנות ומקום הנותן השכלה גבוהה לנוער עולה מברית המועצות.
ובנוסף פעל הרב רבות בקליטת עולי אתיופיה ממבצע שלמה בשנת 1991 ועולי תימן בשנת 1993 ושילב אותם בקריית החינוך מגדל אור.
היסטוריה > חג שבע

בשנת 2003 ייסד הרב את מבצע חג שבע במסגרתו מתבצעת חלוקת חבילות מזון לחג הפסח וראש השנה עבור משפחות נזקקות ברחבי הארץ. מבצע “חג שבע לילדים” החל כיוזמה מקומית של תלמידי מגדל אור במגדל העמק.
מוסדות הרשת

הרשת מנהלת מוסדות המחזיקים יחד תקציב של כ-30 מיליון דולר. כ-65% מהתקציב ממומן מקופת האוצר והיתר מגיע מתורמים שונים.
מוסדות הרשת כוללים:
רשת מעונות וגני ילדים - הכוללת מעונות וגנים הנותנים מענה לילדי האזור[דרושה הבהרה]. רשת המעונות כוללת ארבעה מעונות ושישה גנים לילדי האזור בגילאי 0–6.
בית ספר יסודי לאומנויות מחשבה - בית ספר אזורי המציע מסגרת חינוכית במגוון תחומים כולל פיתוח אפליקציות ופרויקטים ממוחשבים חלקם במסגרת מיזם "סיסמה לכל תלמיד".
תלמוד תורה - ת"ת תורני חרדי לילדי האזור.
בית ספר פנינת אור - בית ספר יסודי לבנות האזור מכיתות א'-ח'.
מתיבתא לצעירים - מוסד פנימייתי לתלמידי כיתות ו'-ח'. מנהל המתיבתא: הרב דוד מלכה ומנהל הפנימיה: הרב יניב עמר והר"מים: הרב גדי אשורי, הרב מאיר לוי ועוד. במתיבתא קיימים גם אבות בית שמדריכים את הילדים בזמן הפנימיה. כשהתלמידים מסיימים את כיתה ח' רובם של התלמידים הולכים למסגרות ההמשך (ישיבת מאור ישראל וישיבה קטנה). המתיבתא גם אחראית על כמה סרטים שיצאו ממגדל אור בהם כוחה של חברות מגדל של אור ועוד. גם במקהלת המלאכים מככבים ילדי המתיבתא (יאיר טסה נתנאל סעידי ועוד).
ישיבת מאור ישראל - לנערים בכיתות ט'-י"ב המשמש לרוב גם כמסלול המשך לפנימייה לצעירים. במסגרת בית הספר לומדים התלמידים במסלול של בגרות עיונית או טכנולוגית, במגמות הדפסת תלת מימד ומגמת בישול מלונאי.
ישיבה קטנה - לנערים חרדים הכוללת לימוד גמרא עם ראשונים ואחרונים כהכנה לקראת המשך המסלול בישיבות הגדולות הטובות ביותר.
כפר נוער וקריית חינוך לבנות - כפר נוער לבנות חרדיות הכולל חווה חקלאית הידרופונית, מגמת בישול מלונאי מקצועית ופינות חי המנוהלות על ידי בנות הכפר.
תיכון שלהבת - תיכון לבנות במגוון תחומים לבנות מצוינות מהסביבה הכולל מגמות מיוחדות של ראיית חשבון וגרפיקה ועיצוב.
משפחתונים
סלון כלות - לבוגרות המוסדות הסלון נותן ליווי מלא לבנות הכולל סלון כלות מלא. בנוסף במסגרת זאת הבנות מקבלות חדר שינה, מוצרי חשמל, מטבח ועוד לקראת בניית ביתם בעתיד.
אור ישראלי - תנועת נוער המקנה ערכי יהדות ומסורת לבני נוער ברחבי הארץ. כיום[דרושה הבהרה], מונה התנועה 120 סניפים, בהם לוקחים חלק בפעילויות למעלה מ-8,000 בני נוער.
“חג שבע לילדים” הוא מבצע ארצי לחלוקת סלי מזון לנזקקים המתקיים מדי שנה לקראת החגים. המבצע החל לראשונה בשנת 2003 וברבות השנים הלך והתרחב המבצע והגיע לעשרות אלפי חבילות מזון למשפחות נזקקות. המבצע מובל על ידי תלמידי רשת החינוך “מגדל אור” יחד עם חיילים צה”ל, עובדי חברות מובילות במשק, ועוד אלפי מתנדבים נוספים.
הערות שוליים

1 2  מפעלות הרב גרוסמן (2013-01-29), הרב יצחק דוד גרוסמן: הענקת פרס ישראל על מפעל חיים - 2004, נבדק ב-2018-03-28
↑  מפעלות הרב גרוסמן (2014-07-10), הרב גרוסמן מקבל את עיטור הנשיא מר שמעון פרס ומספק הצצה לכפר הנוער זוהרים, נבדק ב-2018-03-28
↑  שגרירי רוטשילד (2011-11-10), הרב גרוסמן חתן פרס ישראל - הרצאה בפני שגרירי רוטשילד, נבדק ב-2018-03-28
↑  חינוכית ראשונים בעולם (2012-09-11), פרופיל - רונן ברגמן מנתח את הדמות: הרב דוד גרוסמן, נבדק ב-2018-03-28
↑  יניב מגל, ‏המגדלור של מובילי המשק, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2010
↑  "אלו הם בניי: ריאיון עם הרב יצחק דוד גרוסמן". נבדק ב-2018-03-28.
↑  כפר הנוער זוהרים – כפר נוער ופנימיה לנוער חרדי נושר, באתר www.misgarot.org
↑  קמפוס חרדי גן יבנה
↑  חג שבע לילדים פסח תשע"ג/2013 - הרב גרוסמן בתוכנית הבוקר של רשת, נבדק ב-2018-03-28
↑  מפעלות הרב גרוסמן (2017-10-25), גיא פינס: שלומית מלכה ויהודה לוי מגיעים להתנדב באריזת חבילות מזון, נבדק ב-2018-03-28
↑  מבצע "חג שבע" מייסודו של הרב גרוסמן יצא לדרך – JDN – חדשות, באתר www.jdn.co.il
↑  משה בנימין, חג שבע: כל הסלבס בארץ נרתמים למהלך התרומות של הרב גרוסמן, באתר אייס, 13 בספטמבר 2016