stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטייפן ראדיץ'
מורשת

מותו האלים של ראדיץ' הפך אותו לקדוש מעונה ולאייקון של מאבק פוליטי למען האיכרים ומעמד הפועלים, וכן לאייקון של פטריוטים קרואטים. האיקונוגרפיה של סטיפאן ראדיץ' שימשה מאוחר יותר לא רק את יורשו ולאדקו מצ'ק (אנ'), אלא גם פלגים פוליטיים אחרים בקרואטיה: מימין ומשמאל.
תנועת האוסטשה השתמשה במותו של סטייפן ראדיץ’ כהוכחה להגמוניה הסרבית, וכתירוץ ליחסם לסרבים. עם זאת, מספר דמויות מובילות במפלגת האיכרים שהפכו למתנגדים פוליטיים לאוסטשה נכלאו או נהרגו על ידי המשטר. הפרטיזנים, לעומת זאת, השתמשו במותו של ראדיץ' כדרך לגייס את חברי מפלגת האיכרים שהתאכזבו ממדינת קרואטיה העצמאית, ולאחרונים הייתה חטיבה אחת על שם אנטון וסטייפן ראדיץ' ב-1943.
דמותו של סטייפן ראדיץ' הייתה בשימוש נרחב במהלך תנועת האביב הקרואטי (אנ') בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. ישנן קבוצות עממיות רבות, מועדונים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים הנושאים את השם סטייפן ראדיץ'. בערים רבות בקרואטיה יש רחובות וכיכרות על שמו. בשנת 2008, בסך הכל נקראו על שמו 265 רחובות בקרואטיה, מה שהפך את ראדיץ' לשם השלישי בשכיחותו של הרחובות במדינה. גם פסלים של סטייפן ראדיץ' נפוצים. דיוקנו תואר על הצד השני של שטר הכסף הקרואטי בן 200 קונה, שהונפק בשנים 1993 ו-2002. מאז 1995 הרפובליקה של קרואטיה מעניקה את אות מסדר סטייפן ראדיץ' (אנ'). בשנת 2015 הכריז הפרלמנט הקרואטי על 20 ביוני כיום הזיכרון לסטייפן ראדיץ' ולקורבנות יוני.
בשנת 1997, קבע סקר שערך השבועון הקרואטי Nacional את סטייפן ראדיץ' כאישיות ההיסטורית הקרואטית הנערצת ביותר.
מורשת > אנטי-קלריקליזם

סטיפאן ראדיץ' היה קתולי, אך באותו זמן אנטי-קלריקלי (אנ') חריף. בעצרת בשנת 1924 בקראשיץ' (אנ'), מקום הולדתו של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ לעתיד, הוא הצהיר: "כמרים או בישופים הם מורים לאמונה וככאלה אנחנו מקשיבים להם בכנסייה, ואפילו מחוץ לכנסייה. אבל כשהם טועים בין דת לפוליטיקה, עם פוליטיקה של נקמה, דם, יהירות וגרגרנות, הם לא מורים, אלא הורסים של אמונה וכנסייה.(...) כשהבישופים שלנו כותבים מכתב פוליטי, וכשהם רוצים להיות מנהיגים פוליטיים לעם הקרואטי, אז מחובתי ומחובתנו לפענח את זה ובמידת הצורך לגנות את זה". בראיון ל-Nova revija ב-1926 הוא הצהיר כי "קלריקליזם פירושו שימוש לרעה ברגשות הדת הקדושים ביותר כדי להרוס את המשפחה, להרוס אנשים כדי להשיג כוח פוליטי". הוא חזר לעיתים קרובות על הסיסמה: "תאמין באלוהים, אבל לא בכומר". הוא תמך בהקמת הכנסייה הקתולית הקרואטית המקומית, ובהפרדתה מהוותיקן. העמותה החילונית "קול התבונה - התנועה למען קרואטיה חילונית" משתמשת בדיוקנו בתור הלוגו שלה.
לקריאה נוספת

Dragnich, Alex N. (1983). The First Yugoslavia: Search for a Viable Political System. Hoover Press. ISBN 978-0-8179-7843-3.
Biondich, Mark (2000). Stjepan Radic, the Croat Peasant Party, and the Politics of Mass Mobilization, 1904-1928. University of Toronto Press. ISBN 978-0-8020-8294-7.
ביאורים

↑  היה ארגון איכרים בינלאומי שהוקם על ידי האינטרנציונל הקומוניסטי (קומינטרן) באוקטובר 1923. הארגון ניסה להשיג יחסי חזית מאוחדת עם מפלגות איכרים רדיקליות במזרח אירופה ובאסיה, ללא הצלחה מתמשכת.
↑  התנגדות לסמכות דתית, בדרך כלל בעניינים חברתיים או פוליטיים.
הערות שוליים

↑  Goldstein, Ivo (13 בינואר 2019). "Prošlo je 90 godina od državnog udara kojim su trebali biti izbrisani i Hrvati i Srbi i Slovenci". Jutarnji list. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rychlik, Jan (2015). "Braća Radić i Hrvatska seljačka stranka" The Radić Brothers and the Croatian Peasant Party. Almanac Jankovic. Matica Hrvatska Daruvar. 1: 91–99
↑  "Radić, Stjepan". Croatian Encyclopedia. Miroslav Krleža Institute of Lexicography.
↑  Austria, Croatia, and Slovenia. Britannica Educational Publishing. 2013. p. 168. ISBN 978-1-6153-0977-1.
↑  Novoselac, Veronika; Smiljanić, Vlatko (2023). "»Do not rush like geese into fog!«. Critical analysis of the discourse of a political leader's speech on the example of Stjepan Radić's speech from 24/25 November 1918 in the National Council". Nova prisutnost. 21 (2). doi:10.31192/np.21.2.6.
1 2  Vucinich, Wayne S. (2023) [1969]. Contemporary Yugoslavia: Twenty Years of Socialist Experiment. University of California Press. p. 11. ISBN 978-0-5203-3111-2.
↑  Hondius, Frits W. (2019). The Yugoslav community of nations. Walter de Gruyter GmbH & Co KG. pp. 94–95. ISBN 978-3-1115-5891-2.
↑  Pavlowitch, Stevan K. (2014). A History of the Balkans 1804-1945. Routledge. p. 260. ISBN 9781317900177.
↑  Evans, James (2008). Great Britain and the Creation of Yugoslavia: Negotiating Balkan Nationality and Identity. Bloomsbury Publishing. p. 215. ISBN 978-0-8577-1307-0.
↑  Hall, Richard C. (2012). The Modern Balkans: A History. Reaktion Books. p. 99. ISBN 978-1-7802-3006-1.
↑  Sachar, Howard M. (2014). The Assassination of Europe, 1918-1942: A Political History. University of Toronto Press. p. 235. ISBN 978-1-4426-0921-1.
↑  Ramet, Sabrina P. (2006). The Three Yugoslavias: State-Building and Legitimation, 1918-2005. Indiana University Press. p. 61. ISBN 978-0-2533-4656-8.
1 2 3 4  Daskalov, Roumen; Mishkova, Diana, eds. (2013). Entangled Histories of the Balkans - Volume Two: Transfers of Political Ideologies and Institutions. BRILL. ISBN 978-9-0042-6191-4.
1 2 3  Nielsen, Christian Axboe (2014). Making Yugoslavs: Identity in King Aleksandar's Yugoslavia. University of Toronto Press. p. 52. ISBN 9781442627505.
↑  Vuckovic, Gojko (2018). Ethnic Cleavages and Conflict: The Sources of National Cohesion and Disintegration - The Case of Yugoslavia. Routledge. ISBN 9780429818387.
↑  Croatia. Bradt Travel Guides. 2016. p. 131. ISBN 9781784770082.
↑  Letica, Slaven (29 בנובמבר 2008).  Bach, Nenad (ed.). "If Streets Could Talk. Kad bi ulice imale dar govora". Croatian World Network. ISSN 1847-3911. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  THE 200 KUNA BANKNOTE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459137705171  PLWABN: 9810631515105606  BNE: XX1302505  BnF: cb121581523 (data)  GND: 118983083  HDS: 042940  ISNI: 0000 0001 2117 9394  LCCN: nr88002447  NKC: jn20010316121  NTA: 24460939X  SUDOC: 030097061  VIAF: 2510555   WorldCat (עם VIAF): 2510555 
ניסיון ההתנקשות בבלגרד
קברו של סטייפן ראדיץ’ בבית הקברות מירוגוי
אנדרטה לזכר סטייפן ראדיץ’ בזאגרב
סנהיט

| --- | --- |

סנהיט
 לידה:  1 באוקטובר 1979 (בת 45) בולוניה, איטליה איטליה
 שם לידה:  סנהיט צדיק צדיק
 מוקד פעילות:  איטליה איטליה   סן מרינו סן מרינו   אריתריאה אריתריאה
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק
 https://www.senhit.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סנהיט צדיק צדיק (באיטלקית: Senhit Zadik Zadik; נולדה ב-1 באוקטובר 1979), ידועה בשמה הפרטי סנהיט היא זמרת איטלקייה ממוצא אריתריאי. היא ייצגה את סן מרינו באירוויזיון לשנת 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה ובאירוויזיון 2021 שנערך ברוטרדם שבהולנד.
ביוגרפיה

סנהיט נולדה וגדלה בעיר בולוניה שבצפון איטליה לשני הורים אריתראיים. היא התחילה את הקריירה שלה מחוץ למדינתה, איטליה, כאשר הופיעה במחזמרים רבים כגון "Fame", "מלך האריות" ו"שיער", בשווייץ ובגרמניה.
ב-2002 חזרה סנהיט לאיטליה על מנת להתפרסם בתעשיית המוזיקה האיטלקית. היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Senit" בשנת 2006, ואלבום נוסף בשם "Un tesoro é necessariamente nascosto" בשנת 2007. בשנת 2009 הוציאה אלבום שלישי, הפעם בשפה האנגלית, בשם "So High".
סנהיט ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2011 עם שירה Stand By ותחת השם סניט (Senit). היא סיימה במקום ה-16 בחצי הגמר ולא העפילה לגמר.
לאחר האירוויזיון הוציאה סנהיט סינגלים חדשים בעיקר בשפה האנגלית, ובשנת 2014 החזירה לשמה את ה-H על מנת לסמן פרק חדש בקריירה שלה.
ב-6 במרץ 2020 הוכרז כי תייצג את סן מרינו באירוויזיון פעם נוספת, עם השיר "Adrenalina". ב-20 במאי 2021, סנהיט ופלו ריידה ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעו למקום התשיעי עם 118 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע הצמד למקום ה-22 עם 50 נקודות.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

2006 - "Senit"
2007 - "Un tesoro è necessariamente nascosto"
2009 - "So High"
דיסקוגרפיה > סינגלים

2005 - "La mia città è cambiata"
2005 - "La cosa giusta"
2005 - "In mio potere"
2007 - "La faccia che ho"
2007 - "Io non dormo"
2009 - "Work Hard"
2009 - "No More
2010 - "Party on the Dance Floor"
2010 - "Everytime"
2010 - "Andiamo"
2011 - "Stand By"
2011 - "Through the Rain"
2013 - "One Stop Shop"
2014 - "Relations"
2014 - "Don't Call Me"
2014 - "Rock Me Up"
2015 - "Living for the Weekend"
2017 - "Something on your mind"
2019 - "Dark Room"
2019 - "Un Bel Niente"
2019 - "Heart Ache"
2020 - "Obsessed"
2020 - "Freaky!"
2021 - "Adrenalina"
הערות שוליים

↑  Senit to represent San Marino, האתר הרשמי של האירוויזיון, 3 בפברואר 2011
↑  כריסטיאן סקרפון, Senhit will represent San Marino at Eurovision 2020 and fans will choose her song in a “digital battle”, וויוויבלוגס, 6 במרץ 2020
↑  Semi-final 2: The 10 songs qualified for the Grand Final
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0752 6259  MusicBrainz: 1c029f9d-9e5c-4f58-ac72-224a814c3f7b
סמואל ואנג'ירו

סמואל קאמאו ואנג'ירו (באנגלית: Samuel Kamau Wanjiru;‏ 10 בנובמבר 1986 - 15 במאי 2011) היה אתלט קנייתי, אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008) בריצת מרתון ושיאן העולם בריצת חצי מרתון כאשר היה בן 18 בלבד. ב-2007, הוא שבר את שיא העולם בריצת כביש ל-20 ק"מ.
ואנג'ירו היה לקנייתי הראשון אשר זכה במדליית זהב אולימפית בריצת מרתון, ולזוכה מדליית הזהב הצעיר ביותר בריצת מרתון מאז לוס אנג'לס 1932.
ואנג'ירו זכה במרתון לונדון ובמרתון שיקגו, בהם ביצע את ריצות המרתון המהירות ביותר אשר נראו על אדמות בריטניה וארצות הברית, בהתאמה.
ב-2011, הוא מצא את מותו לאחר שנפל ממרפסת ביתו בקניה בעקבות סכסוך משפחתי. המשטרה המקומית עדיין איננה בטוחה אם מדובר בהתאבדות, רצח או מוות בעקבות טעות אנוש.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

סמואל ואנג'ירו נולד בניהורורו, מחוז לאיקיפיה שב-Rift Valley, כ-150 ק"מ צפון-מערבית לבירת קניה, ניירובי. הוא ואחיו סימון נ'ג'ורוג' גודלו וחונכו בעוני רב על ידי אימם האנה ואנג'ירו, בתו של סמואל קאמאו. מכיוון שהייתה אם חד-הורית, סמואל קיבל את שם משפחתה של אמו. בגיל 12 עזב ואנג'ירו את הלימודים מכיוון שמשפחתו לא יכלה לעמוד בעלויות בית הספר.
ואנג'ירו החל לרוץ בגיל 8. ב-2002, הוא עבר לגור ביפן והחל ללמוד בתיכון Ikuei Gakuen שבעיר סנדאי. הוא נחל הצלחה בריצות שדה ברחבי יפן, וזכה במרוץ השדה הבינלאומי שבפוקואוקה ב-2003, כשהיה בן 16 בלבד. הוא המשיך להתחרות במרוצי שדה והצליח לזכות בתחרויות הבינלאומיות בפוקואוקה ובעיר צ'יבה שנתיים ברציפות, בשנים 2004 ו-2005. לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה בשנת 2005, הוא הצטרף לנבחרת האתלטיקה של טויוטה, אשר מאמנה הוא קואיצ'י מורישיטה, זוכה מדליית הכסף באולימפיאדת ברצלונה (1992).
באפריל 2004, כשהוא בן 17, השיג ואנג'ירו שיא אישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:12.40 דקות בהירושימה, יפן. בגיל 18 בלבד, הוא שבר את שיא העולם בריצת חצי מרתון במרוץ רוטרדם, ב-11 בספטמבר 2005, בתוצאה של 59:16 דקות. בכך הוא הקדים את השיא הקודם, אשר היה שייך לפול טרגאט, בשנייה אחת. שבועיים קודם לכן, ב-26 באוגוסט, שבר ואנג'ירו את שיא העולם לנוער בריצת 10,000 מטר בכמעט 23 שניות, במרוץ ה-Golden League על שם איבו ואן דאם של ארגון האתלטיקה הבינלאומי ה-IAAF. במרוץ זה, בו התחרה בקטגוריית הבוגרים, הוא קבע תוצאה של 26:41.75 דקות, וסיים במקום השלישי אחרי קנניסה בקלה אשר שבר את שיא העולם בזמן של 26:17.53, ובוניפס קיפרופ שהשיג תוצאה של 26:39.77 דקות. היה זה קיפרופ אשר החזיק בשיא העולם הקודם לנוער (27:04.00), שנקבע באותו מרוץ שנה קודם לכן.
ביוגרפיה > שיאי העולם ומדליית הזהב האולימפית

ב-9 בפברואר 2007 ואנג'ירו השיב לעצמו את שיא העולם בריצת חצי מרתון במרוץ ראס אל-ח'ימה שבאמירויות, בתוצאה של 58:53, לאחר ששיאו הקודם נשבר על ידי היילה גברסלאסי בתחילת 2006. במרוץ City Pier City שבהאג, ב-17 במרץ 2007, ואנג'ירו אף שיפר את שיאו עם תוצאה של 58:33. במהלך שיפור שיאו האישי, הוא קבע זמן לא רשמי של 55:31 דקות ל-20 ק"מ - זמן מהיר יותר משיא העולם של גברסלאסי למרחק זה, אך השיא מעולם לא אושר בשל שיטות המדידה של המרוץ.
ואנג'ירו ביצע את ריצת המרתון המלא הראשונה שלו במרתון פוקואוקה ב-2 בדצמבר 2007, אותו ניצח באופן מרשים, תוך קביעת שיא מסלול של 2:06:39 שעות. הוא פתח את שנת 2008 בניצחון בחצי המרתון במרוץ זייאד שבאבו דאבי, וזכה בפרס כספי של 300,000 דולר. במרתון לונדון 2008 הוא סיים במקום השני, ולראשונה בחייו ירד מזמן של 2:06 שעות. באולימפיאדת הקיץ של 2008, ואנג'ירו זכה במדליית הזהב בריצת מרתון תוך קביעת שיא אולימפי חדש בתוצאה 2:06:32, ובכך ניפץ את שיאו הקודם של קרלוס לופז הפורטוגלי (2:09:21) אשר נקבע באולימפיאדת 1984. באותה שנה, הוא זכה בתואר אתלט השנה בעולם של ארגון ה-AIMS, כהערכה להישגיו.
ביוגרפיה > הניצחונות בלונדון ובשיקגו

בפברואר 2008, במרוץ בעיר גרנולאר שבקטלוניה, בו זכה ואנג'ירו, הצהיר הקנייתי על שאיפותיו לעתיד: "בעוד חמש שנים מהיום, אני מרגיש שאוכל לרדת מזמן של שעתיים בריצת מרתון". באפריל 2009, הוא ניצח במרתון לונדון בתוצאה של 2:05:10 שעות, וקבע שיא אישי חדש ושיא מסלול במרוץ. ואנג'ירו היה מרוצה מההישג והדגיש כי הוא מקווה לשבור את שיא העולם של היילה גברסלאסי בעתיד הקרוב. בחצי מרתון רוטרדם, ב-13 בספטמבר באותה שנה, ואנג'ירו קבע זמן של 1:01:08, במרוץ בו זכה בן ארצו סאמי קיטווארה (58:58). באוקטובר 2009, ואנג'ירו זכה במרתון שיקגו בתוצאה 2:05:41 שעות - שיא מסלול חדש בעיר. ריצת מרתון זו גם הייתה המהירה ביותר שנרשמה על אדמות ארצות הברית. הניצחונות בלונדון ובשיקגו הובילו את ואנג'ירו לפסגת דירוג ה-World Marathon Majors (ששת מרוצי המרתון החשובים בעולם) לשנת 2009, ולזכייה ב-500,000 דולר.
ואנג'ירו נרשם למרתון לונדון 2010 על מנת להגן על תוארו, אך בנקודת אמצע הדרך החל לסבול מכאבים בברכיו והחליט לפרוש מן המרוץ על מנת למנוע את החמרת הפציעה - בפעם הראשונה מאז החל להשתתף במרוצי מרתון. בחודש אוקטובר של אותה שנה, הוא החליט להשתתף במרתון שיקגו, אך וירוס בבטנו פגע בהכנותיו לקראת המרוץ, והוא החל את הריצה עם שאיפה נמוכה יותר - לסיים בין שלושת הראשונים. טסאגייה קאבאדה האתיופי ניצל את ההזדמנות ושמר על ההובלה לכל אורך הריצה, אך ואנג'ירו, על אף שלא היה בשיא כושרו, הצליח לשמור על קצב הריצה של קאבאדה. ב-400 המטרים האחרונים הצליח ואנג'ירו לקחת את ההובלה ולסיים במקום הראשון בתוצאה של 2:06:24, ולהגן על התואר. "הייתה זו ההפתעה הגדולה ביותר שראיתי בחיי", נזכר מאמנו, פדריקו רוסה, בהתייחסו להופעה של ואנג'ירו.
חייו האישיים

ב-2009, ואנג'ירו נישא למארי וואקרה, גם היא רצה למרחקים ארוכים, ולשניים נולדה בת בשם האן בשנת 2010. לאחר מכן, הוא התחתן עם טריזה נ'ז'ארי בטקס מסורתי ונולדו להם שני ילדים, זאת על אף שהיה עדיין נשוי באופן חוקי לוואקרה.
בדצמבר 2010, ואנג'ירו נעצר על ידי המשטרה הקנייתית בביתו שבניהורורו והואשם באיום ברצח אשתו ובהחזקת רובה AK-47 באופן בלתי חוקי. הוא הכחיש את ההאשמות וטען כי ניסו להפליל אותו.
לואנג'ירו ואשתו טריזה נ'ז'ארי, קוסמטיקאית במקצועה, נולדה בת הנקראת האן ואנג'ירו ובן בשם סימון נג'ורוג'. לואנג'ירו אף הייתה אישה שלישית, ג'ודי ואמבוי וואירימו, אשר הייתה בהריון בזמן מותו ומאז יש לו בן נוסף.
בן דודו של ואנג'ירו, ג'וזף רירי, הוא מרתוניסט ברמה עולמית, ואחיו הצעיר, סימון נ'ג'ורוג', הוא רץ למרחקים ארוכים גם כן.
מותו

ב-15 במאי 2011, ואנג'ירו נמצא מת לאחר שנפל ממרפסת ביתו שבניהורורו. על אף ניסיונות ההחייאה בבית החולים הקרוב, נקבע מותו זמן קצר לאחר הנפילה, בעקבות דימומים פנימיים.
המשטרה הקנייתית טוענת כי אשתו של ואנג'ירו, טריזה נ'ז'ארי, חזרה הביתה ומצאה אותו במיטה עם אישה אחרת. נ'ז'ארי נעלה את הזוג בחדר השינה ורצה החוצה. לאחר זמן קצר, ואנג'ירו זינק מן המרפסת. המשטרה עדיין אינה בטוחה אם ואנג'ירו התאבד או שמא קפץ מתוך זעם, והיא עדיין חוקרת את נסיבות המוות.
תארים והישגים

ספורטאי השנה בקנייה לשנת 2008
אתלט השנה בעולם של ארגון AIMS לשנת 2008
הישגים

| שנה | תחרות | עיר | דירוג | מקצה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | חצי מרתון ראס אל חמ'יה | ראס אל-ח'ימה, איחוד האמירויות | ראשון | חצי מרתון | 58:53 דקות שיא עולם |
| 2007 | חצי מרתון City Pier City | האג, הולנד | ראשון | חצי מרתון | 58:33 דקות שיא עולם |
| 2007 | מרתון פוקואוקה | פוקואוקה, יפן | ראשון | מרתון | 2:06:39 שעות |
| 2008 | אולימפיאדת בייג'ינג | בייג'ינג, סין | ראשון | מרתון | 2:06:32 שעות שיא אולימפי |
| 2009 | מרתון לונדון | לונדון, בריטניה | ראשון | מרתון | 2:05:10 שעות |
| 2009 | מרתון שיקגו | שיקגו, ארצות הברית | ראשון | מרתון | 2:05:41 שעות |
| 2010 | מרתון שיקגו | שיקגו, ארצות הברית | ראשון | מרתון | 2:06:23 שעות |
שיאים אישיים

| מקצה | תוצאה | תאריך | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 5000 מטר | 13:12.40 | 29 באפריל 2005 | הירושימה |
| 10,000 מטר | 26:41.75† | 26 באוגוסט 2005 | בריסל |
| 20,000 מטר | 55:31‡ | 17 במרץ 2007 | האג |
| חצי מרתון | 58:33 | 17 במרץ 2007 | האג |
| מרתון | 2:05:10 | 26 באפריל 2009 | לונדון |
רוב המידע נלקח מפרופיל התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
† = שיא עולם לנוער, ‡ = זמן לא רשמי.
חוות הקסמים (סרט, 2006)

| --- | --- |

 מבוסס על:  חוות הקסמים 
 בימוי:  גארי ויניק 
 הופק בידי:  ג'ורדן קרנר
 תסריט:  סוזאנה גרנט, קיירי קירקפטריק 
 עריכה:  סוזאנה לירנברג, סברינה פליסקו
 שחקנים ראשיים:  דקוטה פנינג שיבון פאלון קווין אנדרסון ג'ניפר גארנר סם שפרד דומיניק סקוט קיי אסי דייוויס בריאן סטפנק Ella Scott Lynch ג'ון קולום נייט מוני לזלי מאן ג'ואל מק'קררי אברהם בנרובי קתי בייטס סטיב בושמי Cedric the Entertainer ג'וליה רוברטס בו ברידג'ס רוברט רדפורד ג'ון קליז תומאס היידן צ'רץ אופרה וינפרי ריבה מקינטייר אנדרה 3000 גארי בסארבה 
 מוזיקה:  דני אלפמן
 צילום:  סימוס מקגארווי
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Walden Media, סרטי ניקלודיאון 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט, סרטי ניקלודאון, יוניברסל
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 2006
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ילדים, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   charlottesweb
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 www.charlotteswebmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
חוות הקסמים (באנגלית: Charlotte's Web) הוא סרט קולנוע אמריקאי מונפש מ-2006 שמבוסס על ספרו של א. ב. וייט באותו השם. הסרט הוא חידוש לסרט המצויר הקלאסי מ-1973.
בישראל הסרט עלה לאקרנים גם בגרסה מדובבת לעברית ב-2007.
עלילה

וילבור החזיר חושש מסוף העונה, כי הוא מאמין שבה הוא יסיים את דרכו בתור מעדן בארוחת הערב, ולכן רוקם מזימה ביחד עם שרלוט העכבישה על מנת לוודא שדבר זה לא יקרה לעולם.
דיבוב

דקוטה פנינג – פרן
סם שפרד – המספר (דיבוב באנגלית)
דומיניק סקוט קיי – וילבור (דיבוב באנגלית)
ג'וליה רוברטס – שרלוט (דיבוב באנגלית)
אופרה וינפרי – גאסי (דיבוב באנגלית)
קתי בייטס – ביטצי (דיבוב באנגלית)
רוברט רדפורד – איקה (דיבוב באנגלית)
סטיב בושמי – טמפלטון (דיבוב באנגלית)
ג'ון קליז – סמואל (דיבוב באנגלית)
תומאס היידן צ'רץ – ברוקס (דיבוב באנגלית)
חוות הרוח הימית אנהולט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חוות טורבינות רוח ימית 
 על שם:  אנהולט 
 מיקום:  territorial waters of Denmark 
 מדינה:  דנמרק 
 בעלים:  ארסטד 
 מפעיל:  ארסטד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 4 בספטמבר 2013
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בספטמבר 2013 
 מידות
 שטח:  88 קמ"ר 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  400 מגה-ואט 
 קואורדינטות:  56°36′N 11°13′E﻿ / ﻿56.6°N 11.21°E﻿ / 56.6; 11.21
 www.anholt-windfarm.com
  (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהחוות הרוח הימית אנהולט(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהחוות הרוח הימית אנהולט
 
מראה חלק מהטורבינות בתחנה
חוות הרוח הימית אנהולט היא חוות רוח דנית הממוקמת במצר קטגט שבין דנמרק לשוודיה. לחווה, שנחנכה ב-2013, כושר ייצור חשמל של 400 מגוואט וככזו היא מחוות הרוח הימיות הגדולות ביותר בעולם.
הקמת התחנה

ממשלת דנמרק יזמה את הקמת החווה ב-2008. למכרז על הקמתה ניגשה רק חברה אחת, DONG Energy (נקראת כיום Orsted), ככל הנראה בשל לוח הזמנים המצומצם להקמת החווה על פי המכרז והסנקציות שנקבעו על הפרתו. מאידך הציע המכרז תשלום גבוה יחסית לחוות רוח אחרות עבור החשמל שייוצר בה. הזיכיון להקמת החווה ניתן לחברה ב-2010.
הקמת החווה החלה ב-31 בדצמבר 2011 ונפתחה רשמית שבועיים אחר כך. ההקמה נעשתה באמצעות 100 כלי שיט שונים ובעבודת 3,000 איש. תחילה הוקמו היסודות הימיים לטורבינות הרוח. על גבי היסודות הוצבו מגדלים ועליהם הטורבינות. הטורבינה הראשונה הותקנה בחווה בראשית ספטמבר 2012. במאי 2013 הפכה החווה לגדולה בדנמרק עם התקנת הטורבינה ה-59 מתוך 111. ב-19 במאי 2013 הסתיימה התקנת כל הטורבינות, וכולן הושמשו בחודש שלאחר מכן. בשיא התהליך הותקנו מגדל וטורבינה שלמה בתוך שבע שעות. במקביל הונחה רשת הכבלים התת-ימית להולכת החשמל מהטורבינות אל היבשה שממערב לחווה. כבל מהתחנה מספק חשמל גם לאי אנהולט. החווה נחנכה ב-4 בספטמבר 2013. עלות הקמתה הגיעה ל-1.65 מיליארד דולר.
תיאור התחנה

התחנה ממוקמת כ-115 קילומטר מצפון מערב לקופנהגן וכ-15 קילומטר ממערב לאי אנהולט (אנ'). היא כוללת 111 טורבינות רוח, שתבנית הפריסה שלהן היא כשל טרפז גבוה, שבסיסו פונה לדרום-מזרח. תבנית בלתי שגרתית זו נקבעה בהתאם למשטר הרוחות במקום זה והיא העלתה את הספק התחנה ב-1.5%. אורך הטרפז הוא 20 קילומטר ורוחבו המקסימלי חמישה קילומטרים. שטח החווה שקול לפי ארבעה משטח האי אנהולט.
מגדלי הטורבינות ניצבים על יסודות שנקבעו במים שעומקם 14 מטר. בכל טורבינה, מתוצרת חברת Siemens Wind Power, שלושה להבים שמשקל כל אחד מהם הוא 18 טון. קוטר מעגל הסיבוב של הלהבים הוא 120 מטר. גובה כל מגדל טורבינה הוא 81.6 מטר, וביחד עם הלהבים - 141.6 מטר. משקל כל יחידה (מגדל, טורבינה ולהבים) הוא כ-449 טון. הספק כל טורבינה הוא 3.6 מגוואט.
חואן פרס דה מונטאלבן

| --- | --- |

 לידה:  1602 מדריד, ספרד 
 פטירה:  25 ביוני 1638 (בגיל 36 בערך) מדריד, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 חתימה:   
 
חואן פרס דה מונטאלבן (בספרדית: Juan Pérez de Montalbán;‏ 1602 – 25 ביוני 1638) היה סופר, מחזאי וכומר ספרדי.
ביוגרפיה

חואן פרס דה מונטאלבן נולד במדריד. אביו היה מוציא לאור וספק ספרים לחצר המלך. בגיל 18 חואן פרס דה מונטאלבן סיים לימודי תאולוגיה והחל בקריירה במוסדות הכנסייה.
במקביל הוא התחיל לכתוב מחזות בהדרכת לופה דה וגה. בשנת 1624 הוא פרסם את השירה הראשונה שלו El Orfeo en lengua castellana. בשנת 1625 הוא פרסם מחזה שמבוסס על חייה של קטלינה דה אראוסו. הוא המשיך לכתוב בעיקר מחזות שזכו להצלחה. חלק מהם אף תורגמו לאנגלית והועלו על הבמה באנגליה.
חואן פרס דה מונטאלבן היה מעריץ של לופה דה וגה ובשנת 1636 פרסם את הביאוגרפיה של המחזאי.
חואן פרס דה מונטאלבן הושפע נפשית ממות לופה דה וגה ונפטר במדריד בשנת 1638.
חואן קרלוס אונגאנייה

חואן קרלוס אונגאנייה (בספרדית: Juan Carlos Onganía;‏ 17 במרץ 1914 – 8 ביוני 1995) היה איש צבא ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה מ-29 ביוני 1966 עד 8 ביוני 1970 בתקופת המשטר הצבאי במדינה.
אונגאנייה מונה לנשיא בשנת 1966, כדי שיוביל לבחירת משטר דמוקרטי. אולם ביוני 1970, לאחר שדחה הצעה של ראשי הצבא לחוקה דמוקרטית, הם דרשו ממנו להתפטר. בתחילה סירב להתפטר והתבצר עם אנשי המשמר הנשיאותי בארמון הנשיאות. אולם משהבין שאינו מצליח לגייס מספיק תמיכה, הודיע על התפטרותו.
הערות שוליים

↑  נשיא ארגנטינה הגיש התפטרותו, מעריב, 9 ביוני 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278460305171  BNE: XX6123059  BnF: cb11964031b (data)  GND: 117612823X  ISNI: 0000 0003 5681 9202  LCCN: n81090455  NTA: 182331954  SUDOC: 147450268  VIAF: 189806966   WorldCat (עם VIAF): 189806966 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארגנטינאים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זה הבן שלי

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  שון אנדרס 
 הופק בידי:  אדם סנדלר, ג'ק ג'יארפוטו, אלן קוברט, הת'ר פארי 
 תסריט:  דייוויד כספי 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר טום מרדירוסיאן אלן ת'יק איאן זירינג רקס ריאן ויל פורטה רבקה מרשל פגי סטיוארט אנה גאסטייר סיידי סנדלר ארין אנדרוז Abdoulaye N'Gom ג'קי סנדלר פיטר דנטה מגאן פיי ניק סוורדסון לייטון מיסטר ג'יימס קאן אנדי סמברג ונילה אייס טוד ברידג'ס לונל סוזן סרנדון סיארה רייצ'ל דראץ' אווה אמורי בלייק קלארק מיילו ונטימיליה דן פטריק 
 מוזיקה:  רופרט גרגסון-ויליאמס 
 צילום:  ברנדון טרוסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האפי מדיסון, רלטיביטי מדיה 
 חברה מפיצה:  InterCom, סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 בספטמבר 2012 
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה 
 הכנסות:  57.7 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   ihateyoudad
 פרסים:  פרס בחירת הקהל לשחקן הקולנוע האהוב ביותר בקומדיה שחקנים
 דף הסרט ב־IMDb
 
זה הבן שלי (באנגלית: That's My Boy) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2012 בכיכובם של אדם סנדלר ואנדי סמברג. התסריט נכתב על ידי דייוויד גאספ והבמאים שלו הם שון אנדרס וג'ון מוריס. הסרט הופק על ידי חברת ההפקה האפי מדיסון. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 ביוני 2012.