stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יבנה-ים
הערות שוליים

1 2  יחזקאל קוטשר, בעקבות UGARITICA V, לשוננו לד, 1969, עמ' 6–7
↑  איאן שטרן, שמואל וולף, עדי ארליך, תליון דמוי תנית ממרשה והקשרו הצידוני־פיניקי, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה לג, 2018, עמ' 234
↑  Andrea M. Berlin, Archaeological Sources for the History of Palestine: Between Large Forces: Palestine in the Hellenistic Period, The Biblical Archaeologist 60, 1997, עמ' 34 doi: 10.2307/3210581 (ראו גישה חופשית)
↑  אלי הדד, ליאת נדב-זיו, יוסי אלישע, גלית טל, ליאור ראוכברגר, דבורה סנדהוס, A תל יבנה, שטח, חדשות ארכיאולוגיות 133, 2021
↑  נחשף קליע עופרת נדיר הנושא כתובת מאגית לניצחון, באתר אוניברסיטת בן־גוריון, ‏8 בדצמבר 2022
1 2  W. F. Albright, The Canaanite God Ḥaurôn (Ḥôrôn), The American Journal of Semitic Languages and Literatures 53, 1936, עמ' 5
↑  סטראבון, גאוגרפיקה, 16.2.28 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  "...such as in Abraham Ortelius' map from 1584, called Jamnia Iudeorum Portus (Jamnia, the Jewish harbor)..."
↑  http://www.tau.ac.il/~yavneyam/history.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469719505171  GND: 1152847856  VIAF: 315134033   WorldCat (עם VIAF): 315134033 
קנקני עזה, מהתקופה הביזנטית ששימשו לאחסון יין. נמצאו בסמוך ליבנה ים, מוזיאון בית מרים הים ומלואו
רצפת פסיפס מהתקופה הביזנטית מוצג במוזיאון בית מרים – הים ומלואו
טי. ג'יי. מקונל

| --- | --- |

מקונל בשנת 2015
 לידה:  25 במרץ 1992 (בן 32) פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטרים
 מספר:  9
 מכללה:  אוניברסיטת דוקיין אוניברסיטת אריזונה
 דראפט:  לא נבחר, 2015
 קבוצות כשחקן
 2015–2019 2019–:  פילדלפיה 76' אינדיאנה פייסרס
טימותי ג'ון "טי. ג'יי." מקונל הבן (באנגלית: .Timothy John "T. J." McConnell Jr; נולד ב-25 במרץ 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת תיכונים ומכללות

מקונל נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה, ולמד בתיכון "שרטירס ואלי" אשר בברידג'וויל הסמוכה. בעונתו האחרונה כשחקן קבוצת הכדורסל של התיכון, בה אביו טים שימש כמאמן, הצטיין מקונל עם ממוצעים של 34.2 נקודות, 9.1 אסיסטים ו-8.2 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו למאזן ניצחונות חיובי 29–2. במשחק גמר אליפות התיכונים של פנסילבניה קלע מקונל 32 נקודות, אך שרטירס ואלי הפסידה בתוצאה 63–65.
בשנת 2010 החל ללמוד באוניברסיטת דוקיין אשר בפיטסבורג, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 11.1 נקודות, 4.9 אסיסטים, 4.1 ריבאונדים ו-2.8 חטיפות למשחק.
בקיץ 2012 עבר ללמוד באוניברסיטת אריזונה, אולם בהתאם לחוקי ליגת המכללות נדרשה עליו תקופת צינון ("Redshirt") של שנה בה לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל, בשל מעברו בין אוניברסיטאות שונות. בשתי עונותיו עם "אריזונה ויילדקטס" שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד ארון גורדון, רונדיי הוליס-ג'פרסון וסטנלי ג'ונסון, ורשם ממוצעים של 9.4 נקודות ו-5.8 אסיסטים למשחק. בשתי העונות הפסידה הקבוצה בשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight) מול אוניברסיטת ויסקונסין, בה בלטו פרנק קמינסקי וסם דקר. בסיום עונתו האחרונה בליגת המכללות, 2014/2015, נבחר מקונל הן לחמישיית העונה והן לחמישיית ההגנה של העונה במחוז "Pac-12".
קריירה מקצועית > פילדלפיה 76'

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2015, חתם מקונל על חוזה מובטח-חלקית בקבוצת פילדלפיה 76'. בעונת הרוקי שלו קלע 6.1 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים למשחק כשחקן ספסל, בעוד קבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן 10–72. ב-12 בפברואר 2018 השיג את הטריפל דאבל הראשון בקריירה שלו, כשקלע 10 נקודות, הוריד 10 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים (וכן חטף 6 פעמים) בניצחון קבוצתו מול ניו יורק ניקס; בכך הפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון אשר משיג טריפל דאבל כשחקן ספסל. בעונות 2018 ו-2019 סייע לסיקסרס להשיג את המקום השלישי באזור המזרחי, כמחליפו של הרכז בן סימונס, אולם בשתי העונות הודחה פילדלפיה בחצי גמר המזרח, מול בוסטון סלטיקס וטורונטו ראפטורס, בהתאמה. ב-4 עונותיו עם הסיקסרס פתח מקונל ב-72 מתוך 314 המשחקים בהם שותף, ורשם ממוצעים כוללים של 6.4 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > אינדיאנה פייסרס

לקראת עונת 2019/2020 חתם מקונל באינדיאנה פייסרס, על חוזה בסך כ-7 מיליון דולר לשתי עונות.
ב-4 במרץ 2021 מקונל שבר את שיא הNBA בחטיפות למחצית כשחטף 9 חטיפות במחצית במשחק מול הקליבלנד קאבלירס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | פילדלפיה | 81 | 17 | 19.8 | 0.470 | 0.348 | 0.634 | 3.1 | 4.5 | 1.2 | 0.1 | 6.1 |
| 2016/2017 | פילדלפיה | 81 | 51 | 26.3 | 0.461 | 0.200 | 0.811 | 3.1 | 6.6 | 1.7 | 0.1 | 6.9 |
| 2017/2018 | פילדלפיה | 76 | 1 | 22.4 | 0.499 | 0.435 | 0.795 | 3.0 | 4.0 | 1.2 | 0.2 | 6.3 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 76 | 3 | 19.3 | 0.525 | 0.333 | 0.784 | 2.3 | 3.4 | 1.0 | 0.2 | 6.4 |
| 2019/2020 | אינדיאנה | 71 | 3 | 18.7 | 0.516 | 0.294 | 0.833 | 2.7 | 5.0 | 0.8 | 0.2 | 6.5 |
| 2020/2021 | אינדיאנה | 69 | 3 | 26.0 | 0.559 | 0.313 | 0.688 | 3.7 | 6.6 | 1.9 | 0.3 | 8.6 |
| 2021/2022 | אינדיאנה | 27 | 8 | 24.1 | 0.481 | 0.303 | 0.826 | 3.3 | 4.9 | 1.1 | 0.4 | 8.5 |
| 2022/2023 | אינדיאנה | 75 | 6 | 20.4 | 0.543 | 0.441 | 0.853 | 3.1 | 5.3 | 1.1 | 0.1 | 8.7 |
| קריירה |  | 556 | 92 | 22.0 | 0.509 | 0.343 | 0.784 | 3.0 | 5.0 | 1.2 | 0.2 | 7.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | פילדלפיה | 10 | 2 | 15.5 | 0.694 | 0.667 | 0.600 | 2.6 | 2.3 | 0.6 | 0.0 | 5.5 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 9 | 0 | 8.3 | 0.444 | – | – | 0.7 | 1.2 | 0.2 | 0.1 | 2.7 |
| 2019/2020 | אינדיאנה | 3 | 0 | 9.3 | 0.375 | – | 0.500 | 2.0 | 2.3 | 0.0 | 0.0 | 2.3 |
| קריירה |  | 22 | 2 | 11.7 | 0.563 | 0.667 | 0.571 | 1.7 | 1.9 | 0.4 | 0.0 | 3.9 |
הערות שוליים

1 2  פרופיל, באתר קבוצת אוניברסיטת אריזונה
↑  ניומן-גורטי זוכה באליפות התיכונים של פנסילבניה, באתר pennlive.com,‏ 27 במרץ 2010
↑  סטטיסטיקות המכללות של מקונל, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין אריזונה לוויסקונסין בשנת 2014, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין אריזונה לוויסקונסין בשנת 2015, באתר sports-reference.com
↑  פילדלפיה מציגה את סגל מחנה האימונים, באתר הקבוצה, 27 בספטמבר 2015
↑  סיכום המשחק בין פילדלפיה לניו יורק, באתר ESPN,‏ 13 בפברואר 2018
↑  מקונל מוביל את הסיקסרס לניצחון על הניקס, באתר tucson.com,‏ 12 בפברואר 2018
↑  מקונל מסכם על חוזה באינדיאנה, באתר indycornrows.com,‏ 3 ביולי 2019
טירנוזאוריים

| טירנוזאוריים |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 83–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
קבוצה:: אאוטירנוזאורים
משפחה:: טירנוזאוריים
שם מדעי
 Tyrannosauridae ‏אוסבורן, 1906

טירנוזאוריים (שם מדעי: Tyrannosauridae, ביוונית: "לטאות עריצות") היא משפחה של דינוזאורים תרופודים טורפים גדולים בקבוצת הקלורוזאורים, שחיו בקרטיקון העליון כ-83 מיליון שנה לפני זמננו ועד הכחדת קרטיקון-פלאוגן כ-66 מיליון שנה לפני זמננו. הם חיו בחצי הצפוני של כדור הארץ ומאובניהם נתגלו רק באמריקה הצפונית ובאסיה, וכללו שרידים שלמים יחסית, ולעיתים אף שרידים של רקמות רכות.
מאפיינים

הטירנוזאוריים התאפיינו בגוף גדול והלכו על שתי רגליים. גפיהם הקדמיות התנוונו לזרועות קטנות בנות שתי אצבעות כל אחת. זנבם היה ארוך וקשיח ונועד לאזן את גופם שרכן קדימה, בייחוד בזמן מרדפים. צווארם היה עבה ושרירי ונשא גולגולת חזקה בעלת מלתעות אימתניות המצוידות בשניים חרוטיות חדות דמויות פגיון. הם היו טורפים מטילי אימה אשר ניזונו הן על ידי טרף (כגון של צרטופסיים והדרוזאוריים) והן על ידי אכילת פגרים. הטירנוזאוריים היו משפחה מוצלחת ביותר, והיוו טורפי על בתחומי תפוצתם.
רוב חברי המשפחה היו גדולים למדי (מעל 7 מטר) והגדול שבמשפחה היה הטירנוזאורוס רקס שהגיע לאורך של כ-12.8 מטר ומשקל של עד כ-6.5 טון. הקטן שבהם היה הננוטירנוס שהגיע לאורך של 5-7 מטרים ומתוך כך שיטות הציד שלו היו שונות מרוב המשפחה, כנראה הייתה מבוססת על מהירות במקום על גודל ועוצמה.
מיון

במשפחה נמצאים הסוגים הבאים:
| --- | --- |
 תת-משפחה Albertosaurinae סוג אלברטוזאורוס (Albertosaurus)  סוג גורגוזאורוס (Gorgosaurus)  תת-משפחה Tyrannosaurinae סוג אליוראמוס (Alioramus)  סוג צ'יאנשוזאורוס (Qianzhousaurus)  סוג דינמוטרור (Dynamoterror)  סוג דספלטוזאורוס (Daspletosaurus)  סוג תנטותריסטס (Thanatotheristes)  סוג ליתרונקס (Lythronax)  סוג ננוטירנוס (Nanotyrannus)  סוג נאנוקזאורוס (Nanuqsaurus)  סוג רפטורקס (Raptorex)  סוג טרבוזאורוס (Tarbosaurus)  סוג טראטופונאוס (Teratophoneus)  סוג טירנוזאורוס (Tyrannosaurus)  סוג זוצ'נגטירנוס (Zhuchengtyrannus): השוואת גדלים של טירנוזאוריים לעומת אדם. קנה מידה: החץ האופקי הוא באורך 10 מטר והחץ האנכי הוא בגובה 3 מטר. מפתח צבעים:   {\color {BrickRed}\blacksquare } אדום - טירנוזאורוס רקס    {\color {Yellow}\blacksquare } צהוב - טרבוזאורוס באטאר    {\color {Green}\blacksquare } ירוק - אלברטוזאורוס סרקופגוס    {\color {Orange}\blacksquare } כתום - דספלטוזאורוס טורוסוס    {\color {NavyBlue}\blacksquare } כחול - גורגוזאורוס ליברטוס
גלריה

שחזור של דספלטוזאורוס
סו, אחד השלדים השלמים והגדולים ביותר של טירנוזאור רקס, FNHM
גולגולת של אלברטוזאורוס
דגמים בדיורמה המציגים טירנוזאורוס רקס ולידו טריצרטופס
יורי גלזקוב

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1939 מוסקבה
 פטירה:  8 בדצמבר 2008  (בגיל 69) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Stavropol Suvorov military school 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1965–1982 (כ־17 שנים)
 דרגה:  גנרל-מיור
 זמן שהייה בחלל:  17 ימים, 17 שעות, 25 דקות
 משימות
 סויוז 24
 עיטורים
     
 
יורי ניקולייביץ' גלזקוב (ברוסית: Юрий Николаевич Глазков; 2 באוקטובר 1939 –  9 בדצמבר 2008) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במסגרת תוכנית סויוז.
ביוגרפיה

יורי גלזקוב נולד במוסקבה. בשנת 1957 הוא התחיל ללמוד במכון למהנדסי תעופה צבאיים. לאחר סיומו בשנת 1962 החל את השרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1965 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. במהלך הכנות לטיסת חלל, קיבל הסמכת טייס.
בשנת 1976 יורי גלזקוב ביצע את הטיסה על סיפון חללית סויוז 24 לצד ויקטור גורבטקו. החללית יתחברה לתחנת החלל סאליוט 5. לאחר השלמת התוכנית צוות חזר לכדור הארץ.
בהמשך הוא התקדם בתפקידי ניהול במרכז להכנת הקוסמונאוטים.
בשנת 1991 יורי גלזקוב סיים את עבודת הדוקטורט. בשנת 1992 הוא קודם לסגן ראשון של מנהל מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בשנת 2000 הוא עזב את חיל האוויר הרוסי והתרכז בעבודה במכון למהנדסי תעופה.
יורי גלזקוב כתב מספר ספרים בנושא טיסות לחלל וספרי סיפורים.
יוהאן הרמן שיין

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1586 Grünhain, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 בנובמבר 1630 (בגיל 44) לייפציג, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 מוקד פעילות:  נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, פפורטה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
יוהאן הרמן שיין (בגרמנית: Johann Hermann Schein, ‏20 בינואר 1586 – 19 בנובמבר 1630) היה מלחין גרמני מראשית תקופת הבארוק. שיין נולד בגרינהיין ומת בלייפציג. הוא היה אחד הראשונים לייבא את חידושי הסגנון האיטלקיים אל המוזיקה הגרמנית ובין המלחינים המלוטשים ביותר של תקופתו.
ביוגרפיה

עם מות אביו, עבר שיין לדרזדן, שם הצטרף למקהלת הנסיך הבוחר של סקסוניה כסופרן-נער. נוסף לשירה במקהלה, קיבל הכשרה מוזיקלית יסודית אצל רוגיר מיכאל, מנצח המקהלה, שהכיר בכישרונו יוצא הדופן. משנת 1603 עד 1607 למד בפפורטה ומ-1608 עד 1612 למד משפטים ומדעי הרוח באוניברסיטת לייפציג. עם תום לימודיו עבד תקופה קצרה אצל גוטפריד פון וולפרסדורף כמנהל המוזיקה בביתו וכמחנך לילדיו; בהמשך התמנה למנצח מקהלה בוויימאר וכעבור זמן קצר היה למנצח מקהלת בית הספר למוזיקה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, משרה שבה נשאר עד סוף חייו.
שלא כידידו היינריך שיץ, סבל שיין מבריאות לקויה ולא זכה לחיי אושר או לאריכות ימים. אשתו מתה בלדתה; ארבעה מחמשת ילדיו מתו בינקותם; הוא סבל לאורך שנים משחפת, צינית, צפדינה ומחלת כליות ומת בגיל 44, ככל הנראה כתוצאה ממחלת השחפת.
סגנונו

שיין היה בין הראשונים שהטמיעו את חידושי הבארוק האיטלקי - מונודיה, סגנון הקונצ'רטאטו, בס ממוספר - ועשו בהם שימוש אפקטיבי בהקשר לותרני. שיץ יצא לאיטליה פעמים אחדות, אך שיין, ככל הנראה, עשה את כל חייו בגרמניה, עובדה שלאורה נראית הבנתו את הסגנון האיטלקי מרשימה פי כמה. יצירותיו המוקדמות בסגנון הקונצ'רטטו עוצבו כנראה על פי Cento concerti ecclesiastici של לודוביקו גרוסי דה ויאדאנה, שיכול היה למצוא במהדורה גרמנית.
בשונה משיץ, שחיבר רק מוזיקת קודש (פרט לקובץ מוקדם ובלתי מייצג של מדריגלים, שיין חיבר יצירות קודש וחול בכמויות שוות, פחות או יותר, כמעט כולן ווקאליות. המוזיקה הווקאלית החילונית שלו כתובה כולה לטקסטים שחיבר בעצמו. במהלך חייו הוציא לאור לסירוגין קבצים של מוזיקת קודש ומוזיקה חילונית, בהתאם לכוונה שעליה הצהיר בשלב מוקדם - בהקדמה ל"באנקטו מוזיקאלה" - לפרסם לסירוגין מוזיקה לשימוש בעבודת הקודש ובהתכנסויות חברתיות. הניגוד בין שני סוגי המוזיקה עשוי להיות קיצוני. בעוד שחלק ממוזיקת הקודש שלו עושה שימוש בטכניקות המתוחכמות ביותר של המדריגל האיטלקי למטרות פולחן דתי, אחדים מן הקבצים החילוניים שלו כוללים, בין השאר, שירי יין מפתיעים בפשטותם ובהומור שבהם. כמה מיצירותיו מגיעות לכדי עוצמת ביטוי, שדומה לה אפשר למצוא בגרמניה רק אצל היינריך שיץ, כמו למשל Fontana d'Israel או Israel's Brünnlein המרהיבות (1623), שבהן הצהיר שיין על כוונתו למצות את האפשרויות לציור-מילים גרמני "בסגנון המדריגל האיטלקי".
הקובץ המפורסם ביותר שלו היה, אולי, היחיד של מוזיקה אינסטרומנטלית, ה-Banchetto musicale ("משתה מוזיקלי") (1617), המכיל 20 סוויטות וריאציה נפרדות; הן בין הדוגמאות המוקדמות ביותר, והמושלמות ביותר, לצורה זו. ההנחה הסבירה היא, כי חוברו כמוזיקת סעודה לחצרות וייסנדורף ווויימאר ונועדו לביצוע בויולים. הן בנויות ממחולות: פאוואן-גליארד (צמד מקובל בראשית הבארוק), קוראנט, ואחריו אלמנדה-טריפלה. האחדות של כל סוויטה ב"בנקטו" מושגת באמצעות מודוס ובאמצעות נושא גם יחד.
יצירותיו > יצירות קודש ווקאליות

Cymbalum Si
Cymbalum Sionium (1615)
Opella nova, geistlicher Concerten (1618)
Fontana d'Israel, Israelis Brünlein (1623)
Opella nova, ander Theil, geistlicher Concerten (1626)
Cantional oder Gesangbuch Augspurgischer Confession (1627, 1645)
יצירותיו > יצירות חילוניות ווקאליות

Venus Kräntzlein (1609)
Musica boscareccia (1621, and several portions published later)
Diletti pastorali, Hirten Lust (1624)
Studenten-Schmauss (1626)
יצירותיו > יצירות אינסטרומנטליות

Banchetto musicale (1617)
לקריאה נוספת

Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
Article "Johann Hermann Schein," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
מנפרד בוקופצר, "מוזיקה בתקופת הבארוק", ניו יורק, נורטון ושות' 1947
ערך "יוהאן הרמן שיין" ב"מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים" בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
הערות שוליים

↑  יוהאן הרמן שיין באתר www.allmusic.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282833905171  PLWABN: 9810650566505606  BIBSYS: 90352491  BNE: XX1188755  BnF: cb13548360w (data)  CANTIC: a10340798  CiNii: DA06784027  GND: 118754408  ISNI: 0000 0001 2126 8768  LCCN: n81047985  LNB: 000036648  MusicBrainz: 5b98940b-09f0-459d-b7f4-31df1f7bf27d  NKC: ola2002153296  NTA: 071186832  SNAC: w6v1299f  SUDOC: 07612035X  Trove: 989216  VIAF: 32162502   WorldCat (עם VIAF): 32162502
זכויות להט"ב בדרום אפריקה

| --- | --- |

דרום אפריקה
 מעמד בחוק:  חוקי בקרב גברים מאז 1998 (באופן רשמי דה יורה), חוקי בקרב נשים מאז ומעולם
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, ניתוח להתאמה מגדרית לא נדרש
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית (בחוקה) וזהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בנישואים חד-מיניים מאז 2006
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים מאז 2002
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד (מיוזמות ההצהרה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בדרום אפריקה מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. לדרום אפריקה ישנה היסטוריה מורכבת ומגוונת לגבי זכויות להט"ב בשטחה. המעמד המשפטי והחברתי של בין 400,000 למעל 2 מיליון דרום אפריקאים הכוללים לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים הושפע לאורך השנים משילוב של מידות דרום אפריקאיות מסורתיות, קולוניאליזם, ההשפעות המתמשכות של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד והתנועה שקמה לאחריה.
חוקת דרום אפריקה שלאחר עידן האפרטהייד הייתה לחוקה הראשונה בעולם שהפלילה אפליה על רקע נטייה מינית, ובהמשך המדינה הפכה לחמישית בעולם שמכשירה נישואים חד-מיניים לאחר הולנד (2001), בלגיה (2003), ספרד וקנדה (2005) ולראשונה ביבשת אפריקה. זוגות חד-מיניים רשאים לאמץ ילדים במשותף (ובאופן חורג) בשטחי המדינה מאז 2002, בעוד גישה להפריה חוץ-גופית עבור זוגות לסביות ופונדקאות עבור זוגות הומוסקסואלים מוכרים מאז 2003. עם זאת, במשך השנים דווח כי אזרחי להט"ב דרום אפריקאים, במיוחד אלה המתגוררים מחוץ לערים הגדולות, ממשיכים להתמודד עם מספר אתגרים חברתיים, בהם אלימות הומופובית הכוללת במידה רבה "אונס מתקן" נגד לסביות דרום אפריקאיות במטרה "לרפא" את נטייתן המינית מהומוסקסואלית להטרוסקסואלית.
היסטוריה

יחסים חד-מיניים תועדו בקרב קבוצות שונות בדרום אפריקה המודרנית לאורך ההיסטוריה. במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי את המונחים "קואיטסר" (Koetsire), המתייחס לגבר אשר נקלט מינית מגבר אחר ו-"סורגוס" (Soregus) המתייחס לאוננות חד-מינית בדרך כלל בקרב חברים. קיום יחסי מין בין נשים התרחשו גם הם בקרב אנשי הקויקוי, אם כי לעיתים רחוקות יותר. לעמי הבנטו, ובראשם הזולו, סוטו, מפונדו (אנ') וצונגה (אנ'), הייתה מסורת של גברים צעירים (שידועה במונח אינקוטשן בשפת הזולו, בוקונצ'אנה בסוטו (אנ'), טינקונקאנה במפונדו, נקהונסטהאנה בצונגה (אנ') ו-"נערים-נשים" באנגלית, "boy-wives") שהתלבשו בדרך כלל כנשים (בעודם אף עונדים שדיים מזויפים), ביצעו מטלות הקשורות לנשים כגון בישול והבאת דלי מים ועצי הסקה, וקיימו יחסי מין עם בעליהם המבוגרים (הידועים כ-"נומה" בשפת הנדבלה והסוטו ו-"נימה" במפונדו ובצונגה). בנוסף, אסור היה להם לגדל זקנים ולעיתים גם לבצע שפיכה. בהגיעו של הנער לגבריות, מערכת היחסים תתפרק, והוא יוכל לקחת נומה משלו אם ירצה בכך. יחסים אלו, הידועים גם בשם "נישואי מוקשים" שכן היו נפוצים בקרב כורים, נמשכו גם בשנות ה-50 של המאה הקודמת.
עמי בנטו אחרים, כולל אנשי הצוואנה (אנ') ואנשי הנדבלה (אנ'), היו בעלי מסורות של קבלה או אדישות כלפי יחסים חד-מיניים, בעוד גברים אשר הוגדרו כ-"נשיים" בחברה הנדבלית הפכו לעיתים קרובות למרפאים ולמנהיגים רוחניים. בחברות אלה, הומוסקסואליות לא נתפסה כאנטיתזה להטרוסקסואליות, בעוד פתיחות נרחבת לעסוק בפעילות מינית עם גברים ונשים כאחד הייתה נוכחת.
"אסינגקומו" (IsiNgqumo (אנ')) הוא מונח המשמש הומוסקסואלים מדרום אפריקה וזימבבואה הדוברים שפות בנטו, בניגוד לגייל, שפה אשר שימשה הומוסקסואלים דרום אפריקאים הדוברים שפות גרמאניות, בעוד המונח "סקסאנה" (Skesana) מתייחס לגברים הומוסקסואלים נשיים או טרנסג'נדרים (אשר לרוב נולדו גברים אך מתנהגים, מתלבשים ומתנהגים כנשים) המקיימים יחסי מין עם גברים ו-"אינג'ונגה" (Injonga) מתייחס לגברים הומוסקסואלים גבריים.
יחסי מין הומוסקסואלים בין גברים נאסרו בדרום אפריקה כעבירת חוק מקובל (אנ') של "מעשי סדום" ו-"עבירת מין לא טבעית" שהורש מהחוק הרומי-הולנדי (אנ'). תיקון משנת 1969 (סעיף 20א) (אנ') לחוק עבירות המין 1957 (אנ') אסר על גברים לעסוק בהתנהגות אירוטית כלשהי כאשר היו במקום יותר משני אנשים. בשנות ה-70 וה-80, פעילות להט"ב התקיימה בין תנועות שונות במדינה, כאשר חלק מהקבוצות עסקו רק במטרת קידום זכויות להט"ב במדינה ואחרות דגלו באקטיביזם רחב יותר גם כן. בשנת 1994, פעילות הומוסקסואלית בין גברים הפכה לחוקית שוב דה יורה, בעוד פעילות הומוסקסואלית בין נשים מעולם לא הוגדרה כפלילית בדומה לקולוניות אחרות לשעבר של האימפריה הבריטית. עם זאת, בעת תקופת העברת אי-ההפללה, גיל ההסכמה הוגדר כלא שוויוני בין זוגות הומוסקסואלים (19) להטרוסקסואלים (16).
במאי 1996, דרום אפריקה הפכה לתחום השיפוט הראשון בעולם שמספק הגנה חוקתית עבור אזרחי להט"ב בשטחו, באמצעות סעיף 9(3) (אנ') של החוקה הדרום אפריקאית, האוסר על אפליה על רקע "גזע, מגדר, נטייה מינית וסיבות אחרות". באותה תקופה, ארגונים כמו ארגון פעילי ההומוסקסואלים והלסביות (OLGA) עבדו עם מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני כדי לכלול הגנות עבור אזרחי להט"ב בחוקה החדשה של המדינה. מאז 16 בדצמבר 2007, כל ההוראות המפלות הומוסקסואלים בחוק בוטלו רשמית, לאחר הכנסת גיל הסכמה שווה בקרב זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים של 16 שנים ללא קשר לנטייה מינית והגדרת עבירות מין במונחים נייטרלים מגדרית.
היסטוריה > תקופת האפרטהייד (1948–1994)

תחת שלטון המפלגה הלאומית בדרום אפריקה בין השנים 1948–1994, פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הייתה פשע שדינו עד שבע שנות מאסר. חוק זה שימש כדי להטריד ולהוציא מחוץ לחוק אירועים של להט"ב דרום אפריקאים לצד פעילות פוליטית. בינואר 1966, פשיטת פורסט טאון (אנ') על מסיבה גדולה בפורסט טאון (אנ'), יוהנסבורג, הובילה להגבלות נוספות של הממשלה על הומוסקסואלים ולסביות בדרום אפריקה.
למרות התנגדות המדינה, מספר ארגוני זכויות הומוסקסואלים בדרום אפריקה הוקמו בסוף שנות ה-70. עם זאת, עד סוף שנות ה-80 ארגונים הומוסקסואלים היו מחולקים לרוב לפי קווים גזעיים והשאלה הפוליטית הגדולה יותר של מעמד האפרטהייד. "האגודה ההומוסקסואלית של דרום אפריקה" (The Gay Association of South Africa), שבסיסה במחוז הילברו במרכז יוהנסבורג, הייתה ארגון לבן בעיקרו שנמנע מלנקוט עמדה רשמית בנוגע לאפרטהייד, בעוד שהארגון "Rand Gay Organisation" היה רב-גזעי ונוסד בהתנגדות למדיניות האפרטהייד. הוברט דו פלסיס (אנ'), אחד המלחינים הדרום אפריקאים הבולטים במאה ה-20, היה ידוע כהומוסקסואל גלוי ותומך נלהב של המפלגה הלאומית בעודו הלחין יצירות דרום-אפריקאיות לאומניות רבות. עם זאת, הוא התבטא בעניין נטייתו החד-מינית, והופיע בפני הפרלמנט הדרום אפריקאי בסוף שנות ה-60 במחאה נגד החמרה בחוקי איסור "מעשי הסדום" שכוונו נגד הומוסקסואליות.
בבחירות הכלליות של דרום אפריקה ב-1987, האגודה "GASA" ומגזין ההומוסקסואלים "Exit" תמכו במועמד המפלגה הלאומית עבור הילברו (שכונת מגורים בעיר פנימית ביוהנסבורג), ליאון דה-ביר (אנ'). קמפיין הבחירות של דה-ביר העלה את המתיחות בין פעילי להט"ב שלא התנגדו לאפרטהייד לבין אלה שכן. דה-ביר היה המועמד הראשון של המפלגה הלאומית שהתייחס לזכויות הומוסקסואלים, בעודו פרסם את קמפיין הבחירות שלו במגזין "Exit". הדעה הרווחת של להט"ב ברחבי הילברו הייתה שההצבעה שלהם הייתה הגורם המכריע בניצחונו הסופי של דה-ביר.
משנות ה-60 ועד סוף שנות ה-80, כוח ההגנה הדרום אפריקאי אילץ חיילים הומוסקסואלים ולסביות לבנות ליטול "תרופות רפואיות שונות" עבור ריפוי נטייתם החד-המינית, כולל העברת ניתוח להתאמה מגדרית.