stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקוד התנהגותי

המיקוד ההתנהגותי (או טירגוט, ובאנגלית: Behavior Targeting) כולל מגוון של טכנולוגיות ושיטות, המשמשות מפרסמים להגדיל את יעילות השיווק והפרסום, באמצעות שימוש במידע ממשתמשים שגולשים באינטרנט. המיקוד ההתנהגותי מתייחס למידע, שנאסף מהתנהגות גלישה באינטרנט (לדוגמה, דפים, שבהם הגולשים ביקרו או חיפשו) כדי לבחור פרסומת להצגה .
כאשר צרכן מבקר באתר אינטרנט, האתר מסוגל לאסוף מגוון רחב של מידע, כולל הדפים, שאליהם המבקר נכנס, פרק זמן שהוא מקדיש לכל דף, קישורים שעליהם הוא לוחץ, חיפושים שהוא מבצע, ואינטראקציות אחרות. המידע הזה מאפשר לאתר ליצור פרופיל אישי, המקושר לדפדפן האינטרנט של המבקר. לאחר מכן, בעלי האתרים יכולים להשתמש בנתונים האלה כדי ליצור פלחי קהל מוגדרים, שמתבססים על בעלי פרופילים דומים.
כאשר מבקרים חוזרים לאתר מסוים או לקבוצת אתרים, המשתמשים באותו דפדפן אינטרנט, ניתן להעריך שהם מגלים עניין. הפרופילים יכולים לשמש משווקים ומפרסמים להציג את הפרסומות המקוונות שלהם ואת  ההודעות שלהם בפני המבקרים, שמציגים רמה גבוהה יותר של עניין כלפי המוצרים והשירותים המוצעים. המיקוד ההתנהגותי התגלה כאחת הטכנולוגיות העיקריות, המשמשות להגברת היעילות והרווחים של שיווק ופרסום דיגיטלי, שכן ספקי המדיה מסוגלים לספק פרסומות רלוונטיות ביותר לכל משתמש בנפרד. על בסיס התאוריה כי פרסומת ממוקדת היטב יוצרת עניין יותר גבוה אצל הצרכן, בעלי אתרים יכולים לגבות תשלום יותר גבוה עבור פרסומת ממוקדת מבחינה התנהגותית.
בהתאם לתאוריה הזאת, השיווק ההתנהגותי עוזר להגיע לגולשים עם זיקה, להגיע לגולשים שלא נחשפו לקמפיין מדיה, ליצור קשר עם גולשים שהפסיקו לגלות עניין, ולהתחבר מחדש עם לקוחות לשעבר ולקוחות פוטנציאליים.
דוגמאות למיקוד התנהגותי

האפליקציות עבור המיקוד התגובתי אמורות לענות על שאלות הבאות:
האם אנשים קונים את מה שמנסים למכור להם? מה מאפיין את הרוכשים?
ניתוח משתמשים – מהו ערך הלקוח? לאילו פלחי שוק ניתן לשייך את הלקוח? האם ניתן לבנות פרופילים? מה מאפיין אותם? האם צפויה נשירה גבוהה? באיזו נקודה במחזור החיים של הלקוח הוא פורש, רוכש, מצרף חברים או מדרג את האפליקציה?
חוויית משתמש – האם האפליקציה עושה דברים באופן הנכון ונוח למשתמש?
מפת דרכים לניתוח פיצ'רים – מה עובד ומה לא עובד? במה אנשים עושים שימוש ובמה לא?
ניתוחים שיווקיים – כיצד אפיקי שיווק שונים מביאים צרכנים ובאילו סוגי המשתמשים מדובר?
פרטיות

מרבית הגופים, שנותנים שירותי "פילוח התנהגותי", מחויבים, לפחות על-פי ההצהרה, לחיסיון ולשמירה על פרטיותם של הגולשים. לכן, במקום לשמור שם או מספר זהות, הם מייצרים מספר גולש אנונימי. למרות זאת, משתמשים וארגונים רבים מודאגים מבעיות הפרטיות, הקשורות לסוג כזה של מיקוד. תעשיית המיקוד ההתנהגותי מנסה לבלום את הביקורת באמצעות חינוך, הסברה והגדרת מגבלות על מוצרים, כדי למנוע זיהוי אישי של משתמש קצה או לקבל ממנו אישור לאיסוף מידע. בהקשר זה חוקק הפרלמנט האירופי ב-2016 את חוקי ה-GDPR על מנת להגן על נושאי המידע בטריטוריית האיחוד האירופי בכל הנוגע לעיבוד נתונים אישיים של משתמשים.
רשתות

רשתות פרסום משתמשות במיקוד התנהגותי בדרך שונה מזאת של אתרים רגילים. מאחר שהן מנגישות פרסומות באתרים מרובים, הן מסוגלות לבנות תמונה של ההרכב הדמוגרפי של משתמשי האינטרנט. נתונים מביקור באתר אחד יכולים להישלח לחברות רבות, כולל חברות בת של "מיקרוסופט" ו"גוגל", "פייסבוק", "יאהו", אתרי איסוף מידע וחברות פרסום יותר קטנות. מידע כזה לעיתים נשלח ליותר מ-100 אתרים, כולל שותפים עסקיים, מפרסמים וצדדים שלישיים אחרים למטרות עסקיות. הנתונים נאספים באמצעות קובצי "עוגיות", "אלומות ווב" וטכנולוגיות דומות ו/או תוכנות פרסום צד שלישי. כדי לאסוף באופן אוטומטי מידע על משתמשי אתר ועל פעולות באתר, חלק מהשרתים אף רושמים את הכתובת, שממנה הגיע הגולש, הכתובת שאליה הוא עזב לאחר הגלישה, אילו פרסומת הוא ראה ועל אילו פרסומת הוא לחץ במהלך הביקור.
הנתונים האלה בדרך כלל נאספים מבלי לצרף את שמות האנשים, כתובת הדואר האלקטרוני או מספר הטלפון שלהם, אף הם עשויים לכלול מידע מזהה אחר, כגון כתובת ה-IP, כתובת ה-MAC, קובץ "עוגייה" או מזהה אלפא-נומרי ייחודי של המכשיר. חלק מהחנויות עשויות ליצור מזהה אורח פנימי המצורף לנתונים הללו. קובצי "עוגיות" משמשות לשליטה על הצגת פרסומת ולמעקב אחר פעילויות הגלישה ודפוסי שימוש באתרים. חברות משתמשות בנתונים הללו כדי להסיק את הגיל, המין ותחומי ההתעניינות האפשריים של אנשים, כדי שיוכלו ליצור פרסומות מותאמות אישית, כדי שילחצו עליהם בסיכוי יותר גבוה.
חסרונות

למרות שהמיקוד התגובתי מאפשר לעסקים לקבל תנועת גולשים ולקוחות מכווני קנייה ופעולה הרלוונטיים, יש לו מספר חסרונות מהותיים.
העלויות לא תמיד משתלמות. לעיתים המפרסמים משקיעים מאמצים גדולים על מנת להתברג גבוה ובסופו של דבר מגלים, שאיכות ההקלקות איננה גבוהה כפי שציפו (כלומר, הביקורים אינם מייצרים מכירות).
העתיד אינו ידוע מראש. גוגל עלולה להחליט מחר על שיטות שונות, ומכאן שאנו עלולים להשקיע מאמצים רבים בשיטה מסוימת ולגלות בוקר אחד, שגוגל החליטה שזה לא רלוונטי יותר, וחודשים של עבודה ומשאבים כספיים רבים יורדים לטמיון. לדוגמה, כתיבת תכנים בבלוגים המקושרים לאתר החברה הייתה טכניקה פופולרית ויעילה, עד גוגל החליטה שזה לא מקובל, וברגע אחד ההרגל מושרש הזה הפך לפעולה "לא רצויה".
לא ניתן להעריך במדויק את ההצלחה. כיום גוגל לא מאפשרת למשווקים לדעת בדיוק מאיפה הגיעו אליהם הגולשים ומה הם עשו באתר, בפילוח על-פי מילות מפתח.
קשה לבודד את גורמי ההצלחה. אי אפשר להניח את האצבע על הפעולה המדויקת, שגרמה לתוצאה מוצלחת. סידרה של פעולות מתבצעת באופן מתמשך ולא ניתן למדוד כל אחת ואחת מהן בנפרד, מכוון שכל אחת יכולה להשפיע על האחרת, השילובים בין פעולות עשויים לייצר תגובות כאלו או אחרות.
כלים דיגיטליים > Google Analytics

שירות Google Analytics, שמוצע על ידי גוגל לאיסוף ויצירת נתונים סטטיסטיים מפורטים על תנועות הגולשים באתרי אינטרנט, כולל פירוט על מקורות התנועות ואמצעי מכירות. השירות מיועד למשווקים ובמיוחד למנהלי אתרים ואנשי טכנולוגיה הקשורים לענף ניתוחי אינטרנט. זהו השירות הנפוץ ביותר כמנתח סטטיסטיקות. השירות הבסיסי הוא ללא תשלום וישנה גרסה משופרת בתשלום. השירות יכול לעקוב אחרי מבקרים מכל המקורות, כולל מנועי חיפוש ורשתות חברתיות, ביקורים ישירים ואתרים מפנים. הוא גם מאפשר מדידה של יעילות הפרסומות לאתר, כמו פרסומות בתשלום ללחיצה (PPC), שיווק בדואר אלקטרוני ומדידת כניסות מתוך קישורים ממסמכים דיגיטליים כמו מסמכי PDF.
כלים דיגיטליים > MixPanel

מיקס פאנל הוא כלי חינמי היכול לספק את רוב הדרישות הבסיסיות. עם זאת, מנגנון התמחור האגרסיבי פחות מתאים למקרים של כמות משתמשים צפויה גבוהה.
נותן אפשרות לנהל את רשימת המשתמשים, עם השמות שלהם ולשלוח להם דיוורים על פי פילוחים כמו Life Time Value.
כלים דיגיטליים > Apsalar

Apsalar היא מערכת שמטרתה לא רק לנתח את אפיקי השיווק, מעבר לספירה בסיסית של כמות הורדות אפליקציה, למשל. מטרתה להתמודד עם חוויית המשתמש ולנתח את הרגלי הגולשים על מנת שיוכלו לחזור שוב. זאת על ידי שימוש ביכולות A/B Testings, שאלונים למשתמשים, תכנים המשתנים באופן דינמי בהתאם לסוג הגולשים (Behavioral targeting), ואם רוצים להציע כמה Promotions למשתמשים, היא עוזרת לבנות את הפרופילים להציע את ה-Promotion המתאים לסוג פרופיל הגולש. Apsalar היא לא רק כלי אנליטיקס, היא מערכת פרו אקטיבית המשלבת אנליטיקס עם Content Targeting.
כלים דיגיטליים > Flurry

אחד הכלים הוותיקים בשוק, הוא מוצר Freemium כלומר האנליטקיס בחינם, שאר המודולים כמו Monetization – לא. הוא חזק בעיקר מסיבות של שמירת מידע ופרטיות. Flurry שמים דגש על אלמנטים שיווקיים וכל מה שקשור ל"ביזנס" של האפליקציה (שיווק מול מכירות/התקנות). מעבר לזה, הם פוזלים לממשק של גוגל אנליטיקס ולאחרונה אפשרו גם בניית דשבורדים, שליחת התראות (Alerts) וניתוח Funnels מוצלח יותר. אחד הכלים שיש לפלארי, זו היכולת לראות Benchmark על מול המתחרים, כלומר איך האפליקציה או אתר מתנהג יחסית לאחרים באותה הקטגוריה.
ראו גם

שיווק באינטרנט
התאמה אישית
הערות שוליים

↑  Web, Mobile, Marketing & Digital Analytics - Google Analytics Solutions, www.google.com (באנגלית)
1 2  פילוח התנהגותי - איך זה ישפיע על הפיצה שלי?, באתר www.rmconcept.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  שיווק דיגיטלי, ירון אחד ואתגר שפיבק, 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01202975
אוסאמה בן לאדן

ערך זה עוסק בטרוריסט ערבי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אוּסַאמָה בִּן מוּחמד בִּן עווד בִּן לָאדֵן (בערבית: أسامة بن محمد بن عوض بن لادن, תעתיק מדויק: אסאמה בן מחמד בן עוץ' בן לאדן; 10 במרץ 1957, ריאד, ערב הסעודית – 2 במאי 2011, אבוטאבאד, פקיסטן) היה טרוריסט סעודי סוני שהקים והנהיג את ארגון הטרור האסלאמיסטי אל-קאעידה, והאחראי לסדרת פיגועי טרור ברחבי העולם בהם נרצחו אלפי בני אדם, ובהם פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית.
מאז 1999 היה בראש רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI, ונחשב לטרוריסט המסוכן והמבוקש בעולם; עד להריגתו ב-2011 במבצע חנית נפטון של יחידת הקומנדו האמריקאית אריות הים.
קורות חייו > שנותיו הראשונות

אוסאמה בן לאדן נולד בריאד למשפחה ערבית עשירה, בעלת קונצרן בנייה ענק "קבוצת בן לאדן". אביו, מוחמד בן לאדן, הגיע בילדותו מאזור חצרמוות שבתימן לג'דה שבסעודיה. אמו חמידה, אותה הכיר אביו בשנת 1956 במהלך נסיעת עסקים לסוריה, הייתה ממשפחה עלאווית מעיר החוף הסורית לטקיה. חמידה הייתה הרעייה העשירית של אביו, שנישא לעשרים ושתיים נשים בסך הכל (לארבע במקביל כל פעם) מהן נולדו לו למעלה מחמישים ילדים. הוריו התגרשו זמן קצר לאחר לידתו ואוסאמה היה ילדם המשותף היחיד. אוסאמה גדל בבית אמו שנישאה בשנית לאחד מעובדי אביו, ונולדו לה ארבעה ילדים מנישואים אלה. כאשר אוסאמה היה בן 13 נהרג אביו בתאונת מסוק, והוא זכה בירושה של 80 מיליון דולר.
אוסאמה גדל בג'דה, שם למד בבית ספר יוקרתי, חילוני יחסית למקובל בסעודיה, שבו למדו זרים רבים. באותה תקופה הגיעו לסעודיה פעילי ארגון האסלאם הסוני הקיצוני, "האחים המוסלמים", שנמלטו ממצרים וסוריה, וחלקם עבדו בתור מורים. בהשפעת מוריו אלה, התעניין ועסק רבות בנושאים הקשורים לדת האסלאם הסוני. הוא הושפע במיוחד מדעותיו של מורהו הרוחני עבדאללה עזאם, שהפך גם לשותפו לדרך, והיה טרוריסט פלסטיני ומוסלמי סוני קיצוני, שדגל גם באסלאמיזם. ב-1974 נשא לאשה את בת דודתו מצד אמו. ב-1976 החל ללמוד באוניברסיטת המלך עבדול עזיז שבג'דה מנהל עסקים וכלכלה (יש דיווחים על תחומי לימוד שונים כדוגמת הנדסה אזרחית).
קורות חייו > פעילותו באפגניסטן, הקמת אל-קאעידה ופריסת רשת הטרור העולמי

ב-1979 התחוללו מספר מאורעות שהשפיעו על עמדותיו של בן לאדן. מאורע אחד הוא הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, שעוררה התנגדות אפגנית רבה בתמיכתם של מוסלמים מרחבי העולם שראו במאבק חלק מהג'יהאד נגד הכופרים. הם נהנו גם מתמיכת ארצות הברית, שראתה בפלישה הפרת האיזון במלחמה הקרה. המאורע השני היה השתלטות קיצונים מוסלמים על מסגד אל-חראם במכה תוך חטיפת בני ערובה רבים ודרישה להחמרה בהקפדה על חוקי הדת, שגררה תגובה חריפה מצד השלטונות הסעודים. בן לאדן רצה להתגייס לעזרת הלוחמים באפגניסטן וראה בחומרה את פעולות הממשלה בסעודיה.
ב-1981 הגיע לעיר פשאוור שבפקיסטן, והתיישב בה באופן קבוע ב-1986. הוא סייע לכוחות אפגניים בלחימה נגד ברית המועצות ונאמניה בעיקר על ידי גיוס כספים לשיקום פליטים, וסלילת כבישים ומקלטים למורדים. ידוע כי ב-1987 השתתף בקרב ליד העיר ג'אג'י וכנראה בקרב בג'לאלאבאד (כנגד הממשלה שהסובייטים השאירו לאחר נסיגתם), אך אין מידע ודאי על קרבות אחרים.
באותה תקופה התקרב מאוד למורהו הרוחני עבדאללה עזאם ולרופא המצרי איימן א-זוואהירי, עמם הקים את ארגון הטרור אל-קאעידה (שפירושו בין היתר "בסיס"). ייחודו של אל-קאעידה לעומת ארגוני טרור אחרים היה בכך שנוסד מתוך ראייה מערכתית של מאבק עולמי. לצד הסיוע ללחימה באפגניסטן הוא נועד לביצוע פעולות ראווה של טרור בהיקף רחב כדי לעורר תסיסה, לגייס המונים ולגרום לשינוי רב עצמה בעולם המוסלמי.
לאחר נסיגת הסובייטים חזר בן לאדן לסעודיה ונאבק נגד השלטון המלוכני הסעודי ונגד המעורבות האמריקנית בסעודיה, ובפרט שהייתם באזור של הכוחות האמריקאים שהגיעו עקב מלחמת המפרץ. לאחר מלחמת המפרץ גורש בן לאדן מסעודיה וברח לסודאן. שם בחסות המשטר האסלאמי בראשות עומר אל-בשיר שהושפע מאיש האחים המוסלמים חסן א-תראבי, ובעזרת ההון שירש, טיפח את אל-קאעידה, שנועד כעת בעיקר לביצוע פעולות טרור רחבות היקף נגד ארצות הברית ובעלות בריתה. הארגון ריכז את יוצאי מלחמת אפגניסטן. לאחר לחץ אמריקני (בעקבות פעילות מודיעינית ישראלית על מחנות האימונים למחבלים בסודאן) גירשה סודאן בשנת 1996 את בן לאדן. הוא עבר לאפגניסטן, שם ביסס את ארגונו תחת משטר הטליבאן.
ארצות הברית רואה בו אחראי (בחלק מהמקרים הייתה גם נטילת אחריות מצדו) לפיגוע במגדלי התאומים בפברואר 1993, להריגתם של 19 חיילים אמריקאים בערב הסעודית ב-1996, לפיצוץ בשגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה ב-1998 ולפיגועי 11 בספטמבר 2001.
קורות חייו > אידאולוגיה וביקורת על המערב

מטרתו העיקרית של בן לאדן הייתה להשפיע על דעותיהם של מאות מיליוני מוסלמים, ולגייס רבים ככל האפשר לשורות אל-קאעידה, אם באופן ישיר ואם באופן עקיף באמצעות תמיכה ודעת קהל אוהדת. לצורך כך עשה בן לאדן שימוש רב במושגים בעלי משמעות היסטורית ורגשית חזקה ביותר עבור מוסלמים, כגון "צלבנים" ו"ג'יהאד" וקידם את האסלאמיזם. הוא הטיף לפעולות טרור ולאלימות בשל צורך ברור ומיידי להגן על קודשי האסלאם, תוך הצגת המוסלמים כקורבנות של מדינות המערב. חלק מפעולות הטרור והאלימות שביצע היו לשם הוכחה שניתן להכריע את אויבי האסלאם, שלכאורה חזקים וחסינים מפגיעה, כגון ארצות הברית, רוסיה וישראל. פיגועי הטרור, להשקפתו, מוכיחים את פגיעותן וחולשתן של מדינות המערב, שנובעות מחוסר אמונתן באסלאם. בנוסף לתכלית הפסיכולוגית העומדת בבסיס דרך האלימות והטרור, הציב בן לאדן מטרה יסודית נוספת: "טיהור" הערים הקדושות מכה ואל-מדינה, "הנמצאות תחת כיבוש אמריקני", וכן "טיהור" אדמת הקודש של אל-אקצא, ה"כבושה על ידי ישראל".
חלק עיקרי מפעילותו האידאולוגית הוקדש להסתה לשנאה בין־דתית, בין המאמינים באסלאם לבין כל המאמינים בדתות אחרות או חסרי אמונה דתית (כולם נחשבים ל"כופרים" על פי האסלאם). דוגמה להסתה נגד היהודים ניתן למצוא בנאומו במאי, 2002, אשר הופץ באמצעי התקשורת, בו אמר: "המלחמה היא בינינו לבין היהודים. כל מדינה שהולכת בדרכם של היהודים צריכה להאשים רק את עצמה". כך תפסו ישראל, היהודים, והסכסוך הישראלי-ערבי חלק נכבד בהסתה של בן לאדן, אולם לא הפכו ליעדים מרכזיים לפעולות הטרור של אל-קאעידה.
כרבים אחרים ממתנגדי המערב, נהג בן לאדן להשתמש בביקורתם העצמית של אנשי המערב על החברה המערבית, במסגרת התקפותיו המילוליות נגד המערב. כך, למשל, בנאום שנשא ב-19 בינואר 2006 הזכיר את הספר המדינה הנוכלת: מדריך למעצמה היחידה בעולם מאת ויליאם בלום, שיצא לאור בשנת 2000 ואשר מותח ביקורת על מדיניות החוץ של ארצות הברית בזמן המלחמה הקרה ולאחריה.
קורות חייו > מאמצי המערב ללכידתו

המאמצים ללכוד את בן לאדן החלו עוד לפני פיגועי 11 בספטמבר, בימי הנשיא ביל קלינטון, בעקבות הפיגוע בשגרירויות ארצות הברית במזרח אפריקה. קלינטון הורה לכוחותיו לעוצרו ואישר שימוש בנשק קטלני אם הדבר לא יתאפשר. ב-20 באוגוסט 1998, במסגרת "מבצע השגה אינסופית" ("Operation Infinite Reach"), עליו פיקד גנרל הנחתים אנתוני זיני, שיגר הצי האמריקני, כפעולת תגמול לפיצוץ שגרירויות ארצות הברית בקניה וטנזניה על ידי אל-קאעידה ב-7 באוגוסט אותה שנה, 75 טילי שיוט נגד מחנות של אל-קאעידה באפגניסטן, בין היתר במטרה להרוג את בן לאדן. בנוסף ביצעו ספינות הצי האמריקני אשר בים הערבי ירי של טילי שיוט כנגד מפעל החשוד שהוא מייצר נשק כימי בסודאן. במהלך התקיפות נהרגו כשלושים מחבלים בסודאן ובאפגניסטן, אולם בן לאדן עזב את המחנות מספר שעות קודם לכן. לאחר פיגועי 11 בספטמבר נקב הנשיא ג'ורג' בוש בשמו של אוסאמה בן לאדן כחשוד העיקרי והודיע לעם האמריקאי להתכונן למלחמה. ב-7 באוקטובר 2001 פתחה ארצות הברית במלחמת אפגניסטן, שמטרתה הפלת המשטר האסלאמי הקיצוני של שלטון הטליבאן וחיסול בסיסי הטרור שם (בעיקר של אל-קאעידה).
כוחות צבא ארצות הברית ניהלו מצוד רחב היקף אחר בן לאדן. במהלך המצוד נהרגו או נעצרו רבים מפעילי הטרור של אל-קאעידה, ובהם בני משפחתו של בן לאדן. מדי פעם הגיעו אותות חיים מבן לאדן, בצורת קלטות וידאו או אודיו, שהופצו בעיקר לרשת החדשות אל-ג'זירה או הועלו ישירות לאינטרנט, ובהן קרא להמשך המלחמה בארצות הברית ובבעלות בריתה, ככה היה כאשר בן לאדן פרסם קלטת וידאו בה לעג לנשיא ארצות הברית בוש הבן, על אף מטרתו ההפוכה הדבר עזר לבוש הבן להיבחר ונחשב כ"הפתעת אוקטובר" בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004.
האמריקנים הציבו על ראשו פרס כספי גדול, בתחילה של 25 מיליון דולר וב-2007 הוכרז על הגדלת הפרס לסכום של 50 מיליון דולר. למרות סכומי הכסף הגבוהים שהוכרזו על ראשו, דומה היה כי בן לאדן הצליח להיעלם מעל פני האדמה מבלי להותיר כל זכר.
קורות חייו > המבצע לחיסולו והשלכותיו

בן לאדן נהרג ב־2 במאי 2011, במהלך מבצע התנקשות בחייו, שנקרא "מבצע חנית נפטון". במבצע זה, פשטו לוחמי כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית, "צוות 6 של אריות הים", על מתחם פרטי מבוצר שבו הסתתר בן לאדן, לא רחוק מהאקדמיה הצבאית לקצינים של פקיסטן בעיר אבוטאבאד, 50 ק"מ צפונית לאסלאמאבאד, בירת פקיסטן. זהות גופתו של בן לאדן אושרה הן על ידי הלוחמים בשטח, והן באמצעות בדיקת DNA. הכוחות האמריקאיים הודיעו כי גופתו נטמנה בים, כחלק ממכלול שיקולים, שאחד מהם היה למנוע הפיכת מקום קבורתו למוקד עלייה לרגל.
זמן קצר לאחר מותו נטען, כי סגנו של בן לאדן, איימן א-זוואהירי, הוכרז כמחליפו בראש ארגון הטרור אל-קאעידה.
משפחתו

בן לאדן היה נשוי לארבע או חמש נשים וידוע על עשרים ילדים שנולדו לו. חלק מילדיו היו מעורבים בפעילות טרור. אשתו הראשונה נג'ווה גאנם ובנם עומר פרסמו ספר אוטוביוגרפי על החיים בצילו.
אחת מנשותיו, שיהאם, ברחה ממנו עם ארבעת ילדיהם, לאחר שנשא אישה חמישית שהייתה בת 17. שיהאם סיפרה כי "המטרות הבאות שלו היו גבעת הקפיטול, מגדל אייפל בפריז, והביג בן בלונדון". בנוגע לאישיותו אמרה כי "הוא באמת היה מפלצת, אבל מצבו המנטלי הידרדר קשות בשל מחלת הסוכרת הקשה שלו. הוא ביקש כי בנו הגדול עבדאללה, או אדם אחר, יהרגו אותו אם ייתפס, ויתעדו זאת, כדי שמאמיניו יוכלו לצפות בקלטת מותו, שתספק השראה להמשך הטרור".
קולה בוף, שהייתה איתו בין 1996 ל-1998, עת תכנן וביצע את הפיגועים בקניה ובטנזניה, סיפרה כי החזיק בה בניגוד לרצונה, הכה אותה, אנס אותה, וכלא אותה במשך עשרה חודשים במלון במרוקו. כמו כן, טענה שהייתה לו שפחת מין אחרת, שכלא בחדר במלון בפקיסטן, לסיפוק צרכיו המיניים. בוף אף כתבה ספר על קורותיה עם בן לאדן, בשם "יומנה של נערה אבודה", בו תיארה את התעללויותיו בה ואת צרכיו המיניים יוצאי הדופן.
לקריאה נוספת

Steve Cole, Young Osama. New Yorker, 2005
לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, כנרת זמורה-ביתן, 2006
בנימין בן סימון, תובנות על אל-קאעידה, חממה ספרותית, 2011.
יורם שוייצר, אל-קאעידה וטרור המתאבדים - החזון והמעש, צבא ואסטרטגיה, כרך 2, גיליון 2, אוקטובר 2010.
מרק בודן, בן לאדן - החיסול, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2012.
הערות שוליים

↑  My son, Osama: the al-Qaida leader’s mother speaks for the first time, the Guardian, ‏2018-08-02 (באנגלית)
1 2  Qaida's Lebanese Hydra, צבי בראל, הארץ, באתר lebanonwire, בספטמבר 2002
↑  Osama bin Laden obituary באתר הגרדיאן
↑  רועי סמיוני, "אנחנו נלחמים ביהודים". הפה הגדול של אוסאמה, באתר ynet, 2 במאי 2011
↑  יוסי מלמן, יחס הפוך, הארץ, 6 במאי 2011
↑  מקוסובו עד עיראק. מודלים לתקיפה אמריקנית, באתר ynet, 25 באוגוסט 2013
↑  מרק בודן, בן לאדן - החיסול, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2012, עמודים 99-100.
↑  CIA Trained Pakistanis to Nab Terrorist But Military Coup Put an End to 1999 Plot באתר הוושינגטון פוסט
↑  Senate doubles Bin Laden reward באתר ה-BBC
↑  יצחק בן-חורין, סוף למצוד: ארה"ב חיסלה את אוסמה בן-לאדן, באתר ynet, 2 במאי 2011
↑  מרק בודן, בן לאדן - החיסול, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2012, עמודים 213-225.
↑  Scott Shane, Bin Laden as Patriarch, הניו יורק טיימס, ‏14 במאי 2011
↑  שפחת המין של בן לאדן חושפת את כל הסודות, באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258737705171  PLWABN: 9810690782005606  BIBSYS: 1076526  BNC: 000548160  BNE: XX1220179  BnF: cb137709717 (data)  CANTIC: a12108728  CiNii: DA15529552  GND: 123147808  ISNI: 0000 0001 2144 6819  LCCN: n98940446  LNB: 000183436  MusicBrainz: b18d2f62-1960-4dda-ba97-117814887956  NARA: 10575682  NDL: 00865473  NKC: jo2002101051  NLA: 36588726  NLG: 136034  NLK: KAC201620215  NSK: 000279080  NTA: 212371304  RERO: 02-A011943904  SELIBR: 173491  SNAC: w6959gdx  SUDOC: 060381167  Trove: 647050  VIAF: 97678624   WorldCat (עם VIAF): 97678624 
ההרס בעקבות הפיגוע בשגרירות בניירובי
נשיא ארצות הברית ברק אובמה מדווח על מותו של בן לאדן
אחריות (מוצרים)

.
אחריות למוצר היא התחייבות של יצרן או נותן שירות שהמוצר אותו הוא מספק יפעל כראוי במשך זמן מסוים, ואם לא, יתוקן או יוחלף בחדש. למוצרים מיובאים ניתנת האחריות בדרך כלל על ידי היבואן, אך לעיתים היא ניתנת על ידי היצרן, למימוש ברחבי העולם. מתן אחריות מחויב לעיתים בחוק, ולעיתים ניתן על ידי היצרן מרצונו.
אחריות ניתנת בדרך כלל באמצעות תעודת אחריות, שבה מפורטים היקף האחריות והדרכים למימושה בשעת הצורך.
בישראל

חוקים אחדים בישראל מחייבים מתן אחריות למוצרים שונים, לפי הפירוט להלן. בנוסף יש יצרנים ונותני שירות הנותנים אחריות מרצונם או על פי הנוהג בענף פעילותם.
בישראל > אחריות למוצרי חשמל, אלקטרוניקה וגז חדשים

סעיף 18א לחוק הגנת הצרכן מסמיך את שר התעשייה, המסחר והתיירות להתקין תקנות העוסקות במתן אחריות. התקנות העוסקות בכך הן תקנות הגנת הצרכן (אחריות ושירות לאחר מכירה), התשס״ו–2006 והן קובעות שיצרן של מוצרי חשמל, אלקטרוניקה וגז חדשים, לרבות מנגנונים מכניים וחשמליים ברהיטים, שמחירם לצרכן גבוה מ־150 ש"ח (בערכי 2006) חייב בתקופת אחריות של שנה מיום מסירת המוצר לצרכן או מיום ההתקנה (כאשר קיימת חובת התקנה). בתקופת האחריות על היצרן לתקן, בעצמו או באמצעות אחר מטעמו, כל קלקול שנתגלה במוצר, בלא תמורה; נדרשה במסגרת התיקון החלפה של המוצר, כולו או חלקים ממנו, תבוצע ההחלפה על ידי היצרן בלא תמורה. מוצרים מסוימים (מקרר, מקפיא, כיריים לבישול, מכונת כביסה, מזגן אוויר, תנור הסקה דירתי, תנור בישול ואפיה, מקלט טלוויזיה שגודלו עולה על 20 אינץ', מדיח כלים, מייבש כביסה) יתוקנו במענו של הצרכן; נדרשה מעבדה לשם ביצוע התיקון, יעביר היצרן את המוצר למעבדה ויחזירו למעונו של הצרכן, בלא תמורה. מוצרים אחרים יובאו לתחנת שירות לשם תיקונם. יצרן חייב לקיים תחנת שירות אחת לפחות בכל אחת מן הערים: ירושלים, תל אביב-יפו, חיפה ובאר שבע, או בסביבתן הקרובה.
יצרן רשאי לדרוש תמורה בעד תיקון שביצע לפי דרישת הצרכן, אם הוכיח, לפני ביצוע התיקון, שהקלקול נגרם כתוצאה מאחת הסיבות שלהלן:
יצרן יצרף למוצר הנמכר לצרכן תעודת אחריות בעברית ואם דרש הצרכן, יצרף היצרן תעודת אחריות בערבית. עוסק המוכר מוצר לצרכן חייב למסור לו תעודת אחריות מאת היצרן במעמד מסירת המוצר וכן לציין על גבי התעודה את פרטיו ואת תאריך הרכישה. בתעודת האחריות יצוינו:
בתעודת אחריות יפורטו, כמו כן, חיובי היצרן והסייגים לחיוביו.
לדוד חימום חשמלי ולדוד שמש נקבעה בתקנות תקופת אחריות מוגדלת של ארבע שנים.
בישראל > אחריות לכלי רכב ומוצרי תעבורה

חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, תשע"ו-2016, מחייב יבואן רכב לתת את האחריות שנתן יצרן הרכב לכל רכב שהוא מייבא (סעיף 49 לחוק). את האחריות יש ללוות במתן תעודת אחריות (סעיף 86 לחוק). בעל רישיון לייצור מוצר תעבורה ייתן למוצר תעבורה שהוא מייצר אחריות שלא תפחת משלושה חודשים או לנסיעה של 6,000 קילומטרים, מיום התקנת המוצר ברכב, ואם לא נדרשת התקנה כאמור – מיום מסירתו ללקוח, והכול לפי המוקדם מביניהם (סעיף 107 לחוק). חובה דומה חלה על בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה. האחריות כוללת מתן שירות, בלא תשלום, לאחר מכירת רכב או מוצר תעבורה, הכולל תיקון, טיפול או החלפה של הרכב או של מוצר תעבורה, כדי להבטיח את תקינותם.
הוראות הפיקוח על עסקי ביטוח (תנאי חוזה לביטוח רכב פרטי), התשמ״ו–1986 קובעות שבמקרה של נזק לרכב, מבטח שבחר להחליף חלק שאבד או ניזוק ברכב שיש לגביו אחריות יצרן המותנית בתנאים מסוימים לגבי אופן תיקון הרכב, יפעל, ככל שיוכל, לפי הוראות אחריות היצרן; הוחלף החלק שאבד או ניזוק שלא לפי התנאים המסוימים באחריות היצרן ואחריות היצרן הוסרה בשל פגם שנפל בהחלפה זו, יהיה המבטח אחראי לפגם האמור.
בישראל > אחריות לדירה חדשה

חוק המכר (דירות), תשל"ג-1973 מסדיר האחריות של מוכר דירה חדשה לדירה שמכר. אחריות זו היא בשתי תקופות: תקופת הבדק, שאורכה שנה עד שבע שנים, בהתאם לרכיב הדירה שנפגם, ותקופת אחריות, שהיא תקופה של שלוש שנים שתחילתה בתום תקופת הבדק.
בישראל > אחריות למעלית

צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (התקנת מעליות ומתן שירות למעליות), תשמ"ד-1984 קובע כי מתקין מעליות בבית מגורים ישא באחריות לפעולתה התקינה של המעלית למשך שנה; האחריות תכסה תיקונים וחלפים ותינתן ללא תשלום מאת דיירי הבית. שנת האחריות תחל ביום חתימת הסכם שירות תחזוקה ותיקונים עם נציגות של דיירי הבית, ובלבד שההסכם האמור יחתם בתוך 60 ימים מיום שניתן אישור בודק מעליות מוסמך שמולאו דרישות פקודת הבטיחות בעבודה [נוסח חדש], התש״ל–1970. במחצית הראשונה של שנת האחריות ייתן מתקין המעלית גם שירותי תחזוקה שוטפים ללא תשלום מאת דיירי הבית.
בישראל > חוק החוזים האחידים

חוק החוזים האחידים, התשמ״ג–1982 מסמיך את בית המשפט ואת בית הדין לחוזים אחידים לבטל או לשנות תנאי בחוזה אחיד שיש בו – בשים לב למכלול תנאי החוזה ולנסיבות אחרות – משום קיפוח לקוחות או משום יתרון בלתי הוגן של הספק העלול להביא לידי קיפוח לקוחות. החוק קובע חזקה שתנאי הפוטר את הספק, באופן מלא או חלקי, מאחריות שהייתה מוטלת עליו על פי דין אילולא אותו תנאי, או המסייג באופן בלתי סביר את האחריות שהייתה מוטלת עליו מכוח החוזה אילולא אותו תנאי, הוא תנאי מקפח, וכך גם תנאי המקנה לספק זכות להעביר את אחריותו לצד שלישי.
בארצות הברית

בארצות הברית החוק אינו מחייב מוכר לתת אחריות ללקוח, אבל אם המוכר החליט לתת אחריות ללקוח, חוק האחריות של מגנוסון-מוס (אנ') משנת 1975 מסדיר את תוכנה של אחריות זו.
ראו גם

פגמי ייצור בדיני נזיקין
הערות שוליים

↑   תקנות הגנת הצרכן (אחריות ושירות לאחר מכירה), התשס״ו–2006, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   תקנות הגנת הצרכן (אחריות ושירות לאחר מכירה) (מחמם מים), התשע״ה–2014, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   הוראות הפיקוח על עסקי ביטוח (תנאי חוזה לביטוח רכב פרטי), התשמ״ו–1986, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (התקנת מעליות ומתן שירות למעליות), תשמ"ד-1984, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט