stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכירת רשות
הקושי שבשכירת רשות

אף שניתן להתיר את הטלטול באמצעות שכירת רשות מגוי, קיים קושי בשכירת רשות, היות שהגוי אינו מבין את פשר הצורך בדבר, והוא יכול לחשוש שהיהודי עושה כשפים כנגדו, (בשל חוסר ההגיון לכאורה בהתעקשות דווקא על שכירות בסכום סמלי ולא על מתנה) ולכן הוא עשוי להימנע מהשכרת רשות ליהודי, דבר שיגרום ליהודי לעבור לגור בחצר שבה כל הדיירים יהודיים. סיבה אחרת לקושי בשכירת רשות היא הטירדה שבשכירת רשות הגוי שבת אחר שבת, אף בסכום סמלי. (אף שניתן לשכור פעם אחת לשבתות הרבה)
שכירת הרשות

שכירת הרשות מגוי היא שכירה סמלית, ולכן מספיק שתעשה בעל פה ואין צורך לשכירה בכתב, אין צורך לפרט שמטרת השכירה היא כדי להתיר את הטלטול בחצר, ודי בשכירה במחיר של פחות משווה פרוטה, וכן מותר לשכור רשות אף בשבת, שבה אסור מדרבנן לקנות ולמכור.
ניתן לשכור את רשות הגוי לשבתות הרבה, ואין צורך בשכירה מחודשת בכל שבת ושבת. במקרה של שכירה שנעשית לפרק זמן ארוך, גם אם בינתיים השכיר הגוי את דירתו לאחר או שמת הדייר המקורי - השכירות מהדייר הראשון עדיין בתוקפה.
השכירות צריכה להיות מרצונו של הגוי, ולא בכפייה.
נחלקו רב חסדא ורב ששת האם יש צורך בשכירות אמיתית משפטית, כך שהיהודי השוכר יתנה עם הגוי שהוא יכול להשתמש בדירת הגוי ולהכניס לשם את חפציו, ומטרת תקנת השכירות היא לגרום שהיהודי ירצה לשכור מהגוי והוא לא ירצה להשכיר לו (כי יחשוש שהיהודי זומם להחזיק בקרקע ולגזול אותה ממנו) או שמא מדובר ב"שכירות רעועה", שכירות סמלית יותר. ההלכה נפסקת כרב ששת. למרות זאת, טעם התקנה - שהוא להקשות על היהודי - בכך שהוא יאלץ לשכור מהגוי והגוי לא יסכים לשכור לו - קיים גם כאן, כי הגוי יחשוש שמא היהודי שוכר ממנו את הקרקע כדי לכשף אותו. רבינו יהונתן מסביר את ההגיון בכך, כי ההלכה היא שלא די בכך שהגוי יתן את הקרקע במתנה ליהודי אלא יש צורך שישכור ממנו דווקא, ודבר זה עלול להעלות את חשדו של הגוי שיתפלא מדוע היהודי מעדיף לשלם לו דווקא ואינו מסכים לקבל בחינם, ומכך יסיק הגוי כי מדובר בניסיון להעלות עליו - על הגוי - כישוף.
שכירת הרשות > שכירה מאשתו או מעובדיו

חכמים הקלו בשכירת רשות, וניתן לשכור את רשות הגוי גם מאשתו, אף שבעלה אינו מעוניין להשכיר ומוחה בה, או משאר בני משפחתו, או מאחד מעובדיו ('שכירו או לקיטו') ששכר לפרק זמן מסוים, כגון לקציר, ואפילו משכיר של שכירו של הגוי. השכיר יכול להשכיר את רשותו של הגוי לכל משך הזמן שבו הוא מושכר אצלו, ולא לאחר מכן.
במקרה והגוי אינו מוכן כלל להשכיר רשות, ניתן שאחד מבני החצר יבקש מהגוי רשות להניח חפציו בשטח השייך לגוי בחצר, ועל ידי ההשאלה הוא נחשב כשכירו ולקיטו של הגוי, אולם יש צורך שתהיה לו רשות להניח חפצים בכל רשותו של הגוי, ולא רק במקום מסוים. ישנה מחלוקת אם במקרה זה די בכך שהרשות מושאלת ליהודי שמשתתף בעירוב החצרות, או שעדיין יש צורך בשכירת הרשות מהיהודי.
ניתן גם לשכור מבעל 'תפיסת יד' ברשותו של הגוי, היינו מי שיש לו רשות להניח חפצים בכל מקום ברשותו של הגוי, אף שביכולת הגוי לסלקו, היות שגם הוא נחשב כשכירו ולקיטו.
לדין זה משמעות רבה בחוץ לארץ, כאשר מערבים שטחים שבהם גרים יהודים וגויים, נהוג לסמוך על שיטות הסוברות שניתן לשכור את הרשות של הגויים מהשלטון בעיר על ידי יהודי המשמש בתפקיד כל שהו במינהל הציבורי בעיר.
מקרים שונים

במקרה וגוי גר בחצר פנימית שהיציאה היחידה ממנה היא לחצר חיצונית, זכות המעבר שיש לגוי בחצר החיצונית ('דריסת הרגל') הופכת אותו לכאחד מדיירי החצר החיצונה, ויש צורך בשכירת רשותו (בדומה לעקרון 'רגל האסורה במקומה - אוסרת שלא במקומה'). אולם אם לגוי בחצר הפנימית פתח חיצוני נפרד מחצרו - אין הוא נחשב כבעל דריסת רגל בחצר החיצונה, ואינו אוסר.
במקרה וישראל השכיר דירה לגוי, רואים זאת כאילו השכיר לו דירה תוך התניה על הבעלות לגבי שבת, על מנת שיהיה מותר לטלטל חפצים בשבת בחצר ללא צורך בשכירת רשותו, ולכן אין צורך בשכירת רשות במקרה כזה. אמנם, לדעת הגר"א, דין זה מותנה בכך שהמשכיר רשאי לסלק את השוכר הגוי מהדירה בכל זמן שירצה, ובמידה ואינו יכול - אוסר הגוי את הטלטול בחצר. במשנה ברורה צידד בדין זה לחומרא, כשיטת הגר"א.
גוי שדר בחצר ואינו נמצא זמנית בשבת - אינו אוסר את הטלטול בחצר ואין צורך לשכור את רשותו.
גוי שנכנס ללא רשות לבית אינו נחשב לדייר ואינו אוסר את הטלטול בחצר, אולם אם יש לו רשות להיכנס, כגון חיילים שנכנסים ברשות השלטון ויושבים בבתים באופן קבוע - אוסרים את הטלטול בחצר עד שישכרו את רשותם.
במקרה של שיתוף מבואות במבוי שאחד הפתחים שלו הפתוחים אליו הוא פתח של גוי, אם לגוי יש גם פתח נפרד חיצוני לעצמו למקום אחר, אנו תולים שהפתח השני הוא פתחו העיקרי של הגוי, היות שהוא מעדיף פתח נפרד ופרטי לעצמו, ולכן הגוי אינו מונע את תיקון שיתוף המבואות והטלטול במבוי בגלל פתחו הראשון הפתוח למבוי. דין זה הוא גם במקרה והפתח השני הוא פתח קטן הפתוח לשטח פתוח, (ובלבד שהשטח הפתוח יהיה משמעותי) וגם אם רואים שעיקר שימושו של הגוי הוא בפתח הראשון הפתוח למבוי. דין זה נכון גם לישראל שלא השתתף בשיתוף המבואות, אם יש לו פתח נפרד - אין הוא מונע משיתוף המבואות לחול.
המנהג בקהילות ישראל בפועל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בעבר, במקומות בהם היה מלך שנחשב היה לבעליהם של כל הקרקעות שבתחום שלטונו לרבות בתים פרטיים, מקובל היה לשכור מגזבר המלך ובכך לאפשר ערים בשלמותן, כך שניתן היה לטלטל בכל העיר באופן חפשי. כך מתאר הרשב"א שחי בברצלונה בתקופת ממלכת אראגון את המנהג בזמנו.
חידש הריב"ש שכאשר אין אפשרות לשכור את רשותם של כל הגויים האוסרים את הטלטול, כגון שרוצים לערב עיר שלמה, שמתגוררים בה גויים רבים - אפשר לשכור מנציג של השלטון המקומי, על אף שאין לשליט המקומי בעלות כלשהי על בתי הגויים. מכל מקום, מתירה שכירות זאת את הטלטול מהבתים של היהודים לרחובות וממנו אליהם, אף שבמקרה כזה נותר האיסור לטלטל מבתי הגויים לרחובות ולבתי היהודים ולהפך.
ראו גם

ביטול רשות
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ב, עמוד א'.
↑  ירושלמי ערובין פרק ו הלכה ג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף ד
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף יד
↑  רבינו יהונתן על הרי"ף, ורש"י בדף ס"ב ע"א ד"ה ועכו"ם לא מוגר
↑  רש"י שם ד"ה אלא דכולי עלמא
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף ג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף ב
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף יג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף יט
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות עירובין, פרק ב', הלכה י"ב, שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שפ"ב, סעיף ד'
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כב
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כח
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף ו
↑  הגהת הרמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שפ"ב, סעיף א', ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כ
↑  שער הציון על אורח חיים שפב סעיף א.
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפג סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפד סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפט סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפט סעיף ב
↑  שו"ת הריב"ש סימן תכז.
שם ונר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים) 
 www.shemvener.org.il
 
נרות עמותת שם ונר
שם ונר היא עמותה ישראלית הפועלת להנצחת תודעת השואה באמצעות פעילות ציבורית, חינוך וחקר השואה. העמותה מעניקה מלגות ותומכים בעוסקים במחקר והנצחת השואה.
היסטוריה

העמותה נוסדה בשנת 2013 בידי אלישה יעקובי שסביה עזבו את גרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה אך הורי בעלה הם ניצולי מחנה הריכוז אושוויץ. יעקובי רצתה לקשר את סיפורי נספי השואה, שלא זכו להנצחה מכבדת וסיפורם נשכח לעומת קורות הניצולים ששרדו ובכך העלתה את המודעות לפרטי הנספים.
תחומי הפעילות בעמותה הם מיזם שם ונר, הדרכת בני נוער בבתי הספר וקידום ערכי התנועה בתפוצות. כמו כן, פועלת העמותה לגיוס תרומות להרחבת חינוך והגברת המודעות לשואה.
מאגר השמות של העמותה שהוזן בהתנדבות בידי הציבור נפרד מהמאגר הקיים ביד ושם אך פועל בשיתוף עמם משנת 2023. במאגר נכללים למעלה מ-300 אלף שמות שהזינו בני המשפחה של הניצולים, מכרי הקורבנות ומקורות מידע אחרים.
מיזם שם ונר

העמותה הקימה את מסורת הדלקת נר זיכרון ייחודי, המחולק לציבור ללא עלות, ועליו מופיעים פרטים אישיים של אחד מנספי השואה המופיע במאגר השמות בעמותה. על גבי הנר מודבקת תווית עם שמו של אדם שנסה בשואה ופרטים ביוגרפיים עליו, ככל שנודע, בהם שמו, מקום הולדתו, מקצועו ו-קוד QR המפנה לאתר אינטרנט שבו אפשר לקרוא מידע על אותו אדם. בעקבות התמעטות ניצולי השואה עם השנים עקב פטירתם, בשל גילם המבוגר וגם בשל טיפול לוקה, מטרת חלוקת הנרות היא יצירת מסורת לאומית שבה יודלקו נרות נשמה אישיים בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה לציון כל אחד מהנספים שלחלקם אף לא נותרו בני משפחה שינציחו את זכרם.
המיזם פועל ללא כוונת רווח.
הפרויקט נתמך בסיוע משרד החוץ ונכון לשנת 2021, הודלקו למעלה מ-4 וחצי מיליון נרות זיכרון אישיים בהם במוסדות ציבור כבתי ספר, עיריות, בסיסי צה"ל, משכן הכנסת, ובית הנשיא.
הנרות מחולקים לדיפלומטים ישראלים ולשגרירים זרים בישראל. ביום השואה הבין-לאומי, שגריר ישראל באו"ם מוביל הדלקת נר משותפת עם השגרירים הזרים המשודרת בתקשורת.
העמותה משתפת פעולה עם גופים מסחריים גדולים ורשתות שיווק להפצת הנרות בהם שופרסל, רמי לוי, מרכזי קניות ועמותות אחרות.
צורת זיכרון ייחודית זו באה לידי ביטוי במיוחד בתקופת מגפת הקורונה בישראל בה לא הייתה אפשרות לטקסי הנצחה והנרות האישיים שדלקו בבתי אב אפשרו חיבור והנצחה בכל בית.
בשנת 2024, לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ציירו תלמידי שדרות ותלמידי בי"ס תל"י אלמוג ממעלה אדומים תווית מיוחדת המציינת גם את נופלי מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  נורה סיפרמן, דעהלהאיר את חיי הנספים בשואה - ולא לזכור אותם רק כקורבנות, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2022
↑  רקפת פרא, בפעם הראשונה גם רשת “רמי לוי” מצטרפת לשופרסל בשיתוף עמותת “שם ונר” יחלקו ללקוחותיהם ללא תשלום נרות זיכרון אישיים הנושאים את שמות הנספים במטרה להנציח את זכרם, באתר The Positiv - חדשות טובות ותוכן חיובי, ‏24 באפריל 2022
↑  יוסי הטוני, ‏יעל הקימה את ה-IT בפרויקט "שם ונר" – להנצחת נספי השואה, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  דן לביא, יום השואה בצל הקורונה: "הדליקו נר זיכרון במרפסות", באתר ישראל היום, 16 באפריל 2020
↑  הדפסת נר לזכר חללי צה"ל
שבויה (סרט, 2014)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אטום אגויאן
 הופק בידי:  אטום אגויאן ג'ניפר וייס סימון אורדל סטיבן טריינור
 תסריט:  אטום אגויאן דייוויד פרייזר
 עריכה:  אטום אגויאן סוזן שיפטון
 שחקנים ראשיים:  ראיין ריינולדס סקוט ספידמן רוזריו דוסון מיריי אינוס קווין דורנד אלקסיה פאסט ברוס גרינווד
 מוזיקה:  מייקל דאנה
 צילום:  פול סארוסי
 מדינה:  קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Ego Film Arts The Film Farm
 חברה מפיצה:  Entertainment One סרטי שובל (הפצה בישראל)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 במאי 2014 (פסטיבל קאן)
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מותחן; מותחן פסיכולוגי; דרמה
 הכנסות באתר מוג'ו:   captive
 פרסים:  פרס "ג'ואי" הקנדי לשחקנית צעירה (פייטון קנדי)
 דף הסרט ב־IMDb
 
שבויה (באנגלית: The Captive) הוא סרט דרמת מסתורין פסיכולוגי קנדי משנת 2014, שביים אטום אגויאן לפי תסריט שכתב אגויאן ביחד עם דייוויד פרייזר. בתפקידים הראשיים משחקים ראיין ריינולדס, סקוט ספידמן, רוזריו דוסון, מיריי אינוס, קווין דורנד ואלקסיה פאסט, וכן ברוס גרינווד בהופעת אורח. השם המקורי היה "מלכת הלילה", כהרמז לדמות מלכת הלילה שבאופרה "חליל הקסם", המשמשת כלייטמוטיב בסרט, אך השם הוחלף מחשש שהצופים לא יבינו את ההקשר.
הסרט נבחר להשתתף בתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן 2014 (אנ'), הוקרן במסגרת הפסטיבל ב-16 במאי באותה שנה, ויצא לבתי הקולנוע בקנדה ב-5 בספטמבר. בישראל יצא הסרט לקהל הרחב ב-4 בדצמבר 2014.
העלילה לא ליניארית, אלא הסרט מדלג בין נקודות זמן שונות בעבר ובהווה, והצופים יכולים להבחין בין ממדי הזמן השונים אך ורק לפי ההקשרים של הסצנות.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
ראיין ריינולדס: מאת'יו "מאט" ליין
סקוט ספידמן: ג'פרי קורנוול
רוזריו דוסון: ניקול דנלופ
מיריי אינוס: טינה ליין
קווין דורנד: מיקה
אלקסיה פאסט (אנ'): קסנדרה ליין
פייטון קנדי (אנ'): קסנדרה בגיל 9
ברוס גרינווד: וינס גריי
ארסיני ח'נג'יאן (אנ'): דיאן גריי
איידן שיפלי: אלברט
מארק גורודניצקי: אלברט הצעיר
קריסטין הורן (אנ'): ויקי
אלה בלנטיין (אנ'): ג'ניפר, אחייניתו של ג'פרי
איאן מאת'יוס: וילי
ויליאם מקדונלד: מארק, בלש בצוות החקירה
ג'ייסון בליקר (אנ'): סאם, בלש בצוות החקירה
ארון פּוּל (אנ'): מייק, בלש בצוות החקירה
ברנדן גול (אנ'): טדי, בלש בצוות החקירה
פייג' באריל: פייג', נערה בניאגרה פולז
הפקה

כהשראה לכתיבת התסריט, שנמשכה שבע שנים במצטבר, השתמש אגויאן בשני סיפורים אמיתיים. הסיפור האחד הוא פרשת חטיפת ילד בעת שהיה בטיול עם הוריו בפארק בעיר ויקטוריה שבה גדל אגויאן. הנער לא נמצא מעולם. לדברי אגויאן, במשך עשרים שנה, בכל פעם שביקר בעיר, ראה תמונות בלויות של הילד, וחשב על הוריו שהמשיכו לחכות שיופיע פתאום. הסיפור השני עסק בפרשת קיומה לכאורה של רשת פדופילים שנוהלה על ידי עורכי דין, כמרים, פוליטיקאים ומורים בעיר קורנוול שבאונטריו. 17 בני אדם טענו שהם היו קורבנות להתעללות. החקירה לא חשפה רשת כזו, אך גם אחרי פרסום דו"ח החקירה, בלש בשם פרי דנלופ המשיך להתעקש שרשת הפדופילים קיימת, ובשל כך נודה הבלש על ידי עמיתיו והקהילה. אגויאן אימץ את שם העיר קורנוול ואת שם משפחתו של הבלש פרי דנלופ, כשמות משפחה של דמויות שני הבלשים שהובילו את החקירה בסרט.
הסרט צולם בין התאריכים 4 בפברואר – 1 במרץ 2013 באתרי צילום אותנטיים בערים ניאגרה פולז וסדברי, וכן באולפני "פיינווד" בטורונטו (Pinewood Toronto Studios).
הסצנות שבהן מופיעה דמותו של וינס גריי (בגילומו של ברוס גרינווד) מציגות דמות חלקלקה ומעלות חשד לכאורה (שלא מבוסס או מופרך בסרט) שהוא קשור לרשת הפדופילים של מיקה, ובמיוחד מושכת תשומת לב סצנת אירוע ההתרמה שבה הוא יושב לשולחן אחד עם מיקה, ויקי, דיאן וניקול, תוך שהוא עד לדו-שיח בין מיקה לניקול המסבירה את מהות תפקידה. כאשר אגויאן נשאל על כך, הוא ענה "הגבולות מטושטשים במידת-מה".
על אף שהעלילה נמשכת שמונה שנים, כל הסצנות מתרחשות בעיצומו של החורף, כאשר השמיים אפורים, העננים נמוכים ושלג וקרח מכסים את הנוף, מעין מטפורה לפשע הנורא. אגויאן הסביר שלעונה בשנה יש חשיבות בסרט, משום שהעלילה סובבת סביב פגישותיה של טינה עם ניקול שהתקיימו פעם בשנה, בתאריך יום ההולדת של קסנדרה, והחורף נראה מתאים בגלל התחושה שהדברים תחת מעטה, כמו בד קנבס חלק או משהו שנמחק.
הפצה

הקרנת הבכורה של "שבויה" התקיימה ב-16 במאי 2014 במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן. קודם לכן, הזכויות על הסרט נרכשו על ידי חברת A24 בשיתוף חברת DirecTV. לבתי הקולנוע בקנדה הופץ הסרט על ידי חברת Entertainment One, והבכורה הייתה ב-5 בספטמבר 2014, ובארצות הברית על ידי A24, והבכורה הייתה ב-12 בדצמבר באותה שנה. בישראל התקיימה בכורת הסרט ב-4 בדצמבר 2014 בהפצת "סרטי שובל".
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל. במאגר הביקורות Rotten Tomatoes ממוצע הדעות החיוביות עומד על 30% בשקלול 54 ביקורות. סיכום הביקורות היה שמדובר בהחטאה נוספת מצד אטום אגויאן של סרט אווירה קודר ועגמומי המצולם יפה. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 36% בשקלול 20 ביקורות שהוגדרו "שליליות בדרך כלל".
על-פי דיווחים מפסטיבל קאן 2014, הסרט התקבל שם בקריאות בוז, עד שהשחקן הראשי ראיין ריינולדס נמנע מהשתתפות במסיבה שלאחר מכן, והעדיף ארוחת ערב עם אשתו השחקנית בלייק לייבלי. בעקבות ההקרנה בקאן, ג'סטין צ'אנג כתב במגזין "וראייטי" שזהו מותחן חטיפה מגוחך שהכניס את אגויאן, קולנוען גדול בעברו, לתחום של פרודיה עצמית. בביקורת ב"הגרדיאן" נתן פיטר בראדשו לסרט כוכב אחד מתוך חמישה, ותהה אם אדם מבוגר כתב את התסריט שאיננו משכנע עד כדי גיחוך. דייוויד רוני כתב ב"הוליווד ריפורטר" שלא די בכך שמדובר בסיפור מזויף לגמרי, אלא אגויאן עוד מקנה לסרט כובד ראש יומרני, והכללת הסרט בחלק התחרותי של הפסטיבל מהווה חוסר נאמנות לוותיקי התחרות.
סטיבן זייצ'יק כתב ב"לוס אנג'לס טיימס" שבאמצעות קפיצות בזמן, אגויאן מספק לצופים מידע והשלכות שאינם ידועים לדמויות בסרט, וכך הוא יוצר אווירת מסתורין. אך בעוד הסרט מציג פה ושם רגשות ותעלומות באופן מעודן ומענג, כמה מהסכנות והקונספירציות המתממשות, מתאימות יותר ל פנטזיות ריגול.
אחרי שהסרט יצא בארצות הברית, ובניגוד לביקורות השליליות, סקאוט טאפויה נתן לסרט שלושה כוכבים וכתב שגם אם הסרט "נוגס יותר מכפי שהוא מסוגל ללעוס", זהו אחד מסרטי הבארוק המהנים ביותר לשנת 2014, והודות להופעתו השקולה של ריינולדס, הסרט אף שובר לבבות וכולל שפע הנאות, מהצילום היפה המזכיר כמה מיצירות המופת של אגויאן, עיצוב הצליל המשובח, ועד משחק מצוין של ריינולדס, ספידמן ואינוס, אותה מגדיר טאפויה "ג'סיקה צ'סטיין של הבי מובי".
ראו גם

Cornwall Inquiry
הערות שוליים

↑  The Captive (2014 film). Alchetron. Updated Jan 2, 2018
↑  Humphreys, David. Atom Egoyan’s ‘Queen of the Night’ Will Now Be Called ‘The Captive’. ET Canada, october 9, 2013
↑  Howell, Peter. We shoot, we score at Cannes: a record 3 Canadian films compete for Palme d’Or: Howell column. The Star, April 17, 2014
1 2  Ronney, David. 'The Captive': Cannes Review. The Hollywood Reporter, May 16, 2014
↑  ניקול סיפרה בנאום ההתרמה שהיא עצמה הייתה ילדת רחוב אשר בלתה את יום הולדתה ה-14 בתוך ואן נטוש.
↑  Aidan Shipley. IMDb. Retrieved April 4, 2020
↑  Ian Matthews. IMDb. Retrieved April 4, 2020
↑  William MacDonald. IMDb. Retrieved April 4, 2020
1 2 3 4 5  Roberts, Sheila. Writer/Director Atom Egoyan Talks THE CAPTIVE, His Writing Process, the Non-Linear Narrative, Dark Material, REMEMBER, and More. Collider, December 10, 2014
↑  The Captive (2014) Filming & Production. IMDb. retrieved April 4, 2020
↑  Falls Dairy Queen turning into movie set. Niagara Falls Review, March 4, 2013
↑  Egoyan film gets $1 million from NOHFC. The Sudbury Star, march 1, 2013
↑  Soghominian, Talia. Atom Egoyan’s THE CAPTIVE Fails to Captivate Cannes. Collider, May 18, 2014
↑  McNary, Dave. CANNES: A24 Acquires Ryan Reynolds-Starrer ‘The Captive’. Variety, May 15, 2014
↑  The Captie (2014) Release Info. IMDb, Retrieved April 4, 2020
↑  [https://www.imdb.com/title/tt2326612/companycredits?ref_=tt_ql_dt_4 The Cative (2014)[. IMDb. Retrieved April 4, 2020
↑  THE APTIVE. Rotten Tomatoes. Retrieved April 4, 2020
↑  The Captive 2014. Metacritic. Retrieved April 4, 2020
↑  Humphreys, David. Report: Ryan Reynolds Skips ‘The Captive’ Afterparty After Being Booed At Cannes Screening. ET Canada, May 19, 2014
↑  [https://www.todayfm.com/best-bits/the-captive-booed-in-cannes-398657 'The Captive' booed in Cannes
]. Today FM, may 20, 2014
↑  chang, Justin. Cannes Film Review: ‘The Captive’. Variety, May 16, 2014
↑  Bradshaw, Peter. Cannes 2014: The Captive review - Ryan Reynolds stars in Atom Egoyan's worrying crass paedophile thriller. The Guardian, Mqy 16, 2014
↑  Zeitchik, Steven. Cannes 2014: Atom Egoyan’s ‘The Captive’ performs a self-abduction. Los Angeles Times, May 16, 2014
↑  Tafoya, Scout. THE CAPTIVE. RogerEbert.com, December 12, 2014
↑   "Remembering", סרטון בערוץ "של ג'ניפר קאסל", באתר יוטיוב
↑  Jennifer Castle – Castlemusic. Discogs. Retrieved May 10, 2020
שדרות בן מימון

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 על שם:  הרמב"ם
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  רחביה
 קואורדינטות:  31°46′26″N 35°12′53″E﻿ / ﻿31.77386°N 35.21462°E﻿ / 31.77386; 35.21462
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) שדרות בן מימון(למפת ירושלים רגילה) שדרות בן מימון(למפת הרי ירושלים רגילה) שדרות בן מימון(למפת הרי ירושלים מוגדלת) שדרות בן מימון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שדרות בן מימון היא שדרה מרכזית בשכונת רחביה בירושלים, הקרויה על שם הרמב"ם – רבי משה בן מימון.
שד' בן מימון בירושלים
רקע היסטורי

שדרות בן מימון תוכננה בשנת 1928 על ידי זוג האדריכלים אליעזר ילין ווילהלם הקר. שדרה זו דומה במאוד לשדרות שנבנו בתל אביב דוגמת שדרות רוטשילד לרבות מבנה הקיוסק באמצע השדרה. שמה של השדרה בן-מיימון ניתן על שם הרמב"ם, והיא נקראה בשם זה ולא בשם הרמב"ם למנוע בלבול בינה לרחוב המקביל לה הנקרא ע"ש הרמב"ן. בשדרה ניטעו עצי חרוב הנמצאים בה עד היום. המשך השדרה מתחבר לרחוב עזה וקטע זה נקרא גם הוא בשם שדרות בן מיימון עד לכיכר צרפת. קטע רחב זה של שדרות בן מיימון, הסמוך לבית ראש הממשלה ידע הפגנות ועצרות רבות במשך השנים, כמו הקמת מוקדי מחאה שונים.
במהלך האינתיפאדה השנייה התרחש בפינת שדרות בן מיימון ורחוב עזה הפיגוע בקפה מומנט בו נרצחו 11 אזרחים ישראלים.
בניינים בשדרה

שדרות בן מימון מאכלסים מספר בניינים ייחודיים בהם התגוררו אישים ידועים.
בן מימון 46 - בית יוליוס ג'ייקובס – נבנה על ידי יוליוס ג'ייקובס ואשתו. לאחר מותו בפיצוץ מלון המלך דוד הוא הועבר לסוכנות היהודית. לאחר קום המדינה הוא שימש למגורים של מספר ראשי ממשלה בהם דוד בן-גוריון, לוי אשכול וגולדה מאיר בה הקימה את "המטבח" המפורסם שלה. כיום הוא משמש כבניין של יד לוי אשכול.
בן מימון 35 - בית עקיבא ארנסט סימון שנבנה על ידי משפחת סימון בסגנון צנוע בשנת 1930.
בן מימון 30 - בית משפחת פונר-היימן, שתוכנן על ידי זוג האדריכלים אליעזר ילין ווילהלם הקר, מתכנני השדרה. גם הוא נבנה בסגנון הבינלאומי.
בן מימון 9 - משכנה של גלריה נורה.
בן מימון 6 - וילה לאה – מבנה מגורים גדול שנבנה גם הוא בסגנון הבינלאומי. שימש לימים את משפחת משה דיין בעת שהלה היה מושל ירושלים. לימים גרו בו גם השרים אליעזר קפלן ויוסף בורג.
בספרות

השדרות מונצחות ברומן הגדול של ש"י עגנון – שירה.
משוטט היה הרבסט ברחביה ולא היה נכנס לשום בית. שתים שלש פעמים בא וישב על אותם ספסלים שבשדרות מימון ולא האריך בישיבה מפני אותם הזוגות שלא מבקשים עדים לחיבוקיהם. (ש"י עגנון, שירה, הוצאת שוקן, עמ' 501)
המשורר עמיחי חסון מתאר את השדרה בשלג במחזור "שירים מסופה גדולה" (פורסם בספר "בלי מה", הוצאת מוסד ביאליק, 2018).
לקריאה נוספת

א' רמון, דוקטור מול דוקטור גר- שכונת רחביה בירושלים, יד בן צבי, ירושלים 1998
וילה לאה, 2008
תחנת ארלוזורוב מערב

תחנת ארלוזורוב מערב היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית המתכוננת להיחפר בעיר תל אביב-יפו במסגרת הקמת הקו הירוק של הדנקל.
תחנה זו תהווה נקודת קישור לתחנת אבן גבירול של הקו הסגול הסמוכה, הממוקמת על פני הקרקע בסמוך למתחם סומייל ומגדל המאה.
היא תהיה התחנה הצפונית מארבע התחנות הנחפרות מתחת לאדמה בקו זה ותשרת את הנוסעים בו המגיעים לאזור מגדל המאה ובית הכנסת היכל יהודה.
לתחנה מתוכננות שתי כניסות:
מזרחית במתחם סומייל, במפגש הרחובות אבן גבירול - ארלוזורוב.
מערבית במקום שבו שכן 'סופר יודה' (אבן גבירול 103).
העבודות לבניית התחנה החלו ב-1 בנובמבר 2021 עם הריסתו של בניין "סופר יודה", במקומו תוקם הכניסה לתחנה.
הערות שוליים

↑  ממשיכים בעבודות על הקו הירוק!, בעמוד הפייסבוק של נת"ע - מערכת מטרופולינית להסעת המונים, 4 בנובמבר 2020
תחנת בלורוסקאיה (קו קולצביה)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 בינואר 1952 
 אדריכל:  Ivan Taranov, Nadezhda Bykova 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°46′36″N 37°35′01″E﻿ / ﻿55.77654254°N 37.58372384°E﻿ / 55.77654254; 37.58372384
 תחנות סמוכות:  תחנת נובוסלובודסקאיה, Krasnopresnenskaya 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קולצביה 
 קוד התחנה:  067 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת בלורוסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת בלורוסקאיה
 
תחנת בלורוסקאיה (ברוסית: Белорусская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה.
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי וקרויה על שם תחנת הרכבת בלורוסקי.
תחנת בלורוסקאיה נפתחה ב-30 בינואר 1952, והיא נחשבת לאתר מורשת של רוסיה.
התחנה מקושרת במעבר עם תחנה בשם זהה בקו זמוסקבורצקאיה.
גלריה

לובי התחנה
לובי התחנה
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-belorusskaya-koltsevaya/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שם ומלכות

ברכת התורה בבית הכנסת הגדול בעפולה. שתי ברכות התורה פותחות בשם ומלכות
שם ומלכוּת הוא הכינוי הניתן לנוסח הפותח של רוב הברכות ביהדות. על מנת שברכה תחשב ברכה עליה לפתוח בהזכרת שמו של ה' - "בָּרוּך אַתָּה אֲדֹנָי, אֱלֹהֵינוּ" ובמלכותו - "מֶלֶךְ הָעוֹלָם". בשולחן ערוך נפסק על סמך דברי רב ורבי יוחנן במסכת ברכות: "כל ברכה שאין בה הזכרת שם ומלכות אינה ברכה". כלומר, אין מקיימים את חובת הברכה אם הנוסח אינו כולל את אמירת שם ה' והזכרת מלכותו.
בספרים שונים ניתן למצוא את ראשי התיבות שו"מ ל-שם ומלכות.
טעמים לאמירת שם ומלכות

כתוב בספר "מלמד התלמידים ליום מתן תורה" בטעם הדבר שברכה היא דווקא בהזכרת "שם ומלכות" (דף קי"ט ע"ב):”ואמרם ברוך אתה השם רוצים בו יכירו הכל ויודו שמך המורה על אמתת מציאותך ולזה אמרו כל ברכה שאין בה הזכרת השם אינה ברכה. וכן אמרם אלהינו מלך העולם רוצים בו שיודו הכל ויכירו שאתה בורא העולם ומנהיגו ומעמידו ושופטו ושאתה לבדך עשית... ולפיכך אמרו כל ברכה שאין בה מלכות שמים אינה ברכה לפי שהיא מלה מורה על הממשלה וההנהגה שהיא לו לבדו...”
טעם נוסף: "כיון שיש בזה העזה לפנות לקב"ה שהוא עליון נורא ונשגב אנו משתמשים בתואר מלך העולם, שמעיד כי ד' מתייחס לעולמו כמו מלך שרוצה בעבדיו ועי"כ אפשר לברך ולקרוא בשמו.
חריגים

לכלל זה קיימים כמה חריגים. ראשית, בברייתא מוזכר כי ברכה הסמוכה לחברתה לא פותחת בברוך דוגמאות לברכה כזו הן ברכות תפילת שמונה עשרה, ברכת אהבה רבה וברכת השכיבנו בברכות קריאת שמע.
ברכות נוספות שבהם התקיים דיון בפוסקים לגבי חוסר אזכור שם ומלכות הן: ברכת אמת ויציב מברכות קריאת שמע, ברכת אלוהי נשמה, ברכת מעין שבע תפילת הדרך, נוסח ההבדלה "ברוך המבדיל בין קודש לחול" שנאמרת במוצאי שבת וברכת הזימון. בנוסף, לשיטת הראב"ד מברכים את ברכות הראייה ללא שם ומלכות.
לעיתים, כאשר קיים ספק האם יש חובה לברך ברכה כלשהי, העדיפו הפוסקים להכריע שלא לברך, ובמקום זה הציעו לומר את נוסח הברכה ללא שם ומלכות.
התפילה הקצרה "מודה אני..." שנאמרת בתחילת כל בוקר, אינה מכילה מילות שו"מ. הסיבה לכך, כיוון שנאמרת מיד עם היקיצה מן השינה, עוד בטרם ניטלו הידיים, שרק אז ניתן להגיד משהו שבקדושה.
ראו גם

ספק ברכות להקל