stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאטאן דוגה
הערות שוליים

↑  How a typo created a scapegoat for the AIDS epidemic - Macleans.ca, www.macleans.ca (ארכיון)
↑  La découverte de la maladie - Les premières années du sida - Les Archives de Radio-Canada, web.archive.org, ‏2004-08-18 (בצרפתית)
↑  Shilts, Randy., And the band played on : politics, people and the AIDS epidemic, London: Penguin, 1987, 1988, ISBN 0-14-011130-1
↑  Gallagher, James (26 באוקטובר 2016). "HIV Patient Zero cleared by science". BBC News Online. ארכיון מ-2019-09-10. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNeil, Donald G Jr. (26 באוקטובר 2016). "H.I.V. Arrived in the U.S. Long Before 'Patient Zero'". הניו יורק טיימס. ארכיון מ-2019-07-22. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Worobey, Thomas D. Watts, Richard A. McKay, Marc A. Suchard, 1970s and ‘Patient 0’ HIV-1 genomes illuminate early HIV/AIDS history in North America, Nature 539, 2016-11-03, עמ' 98–101 doi: 10.1038/nature19827 (הקישור אינו פעיל, 2017-01-25) (אורכב 25.01.2017 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Hot Docs 2019: Correcting the record on HIV's so-called patient zero" (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine). Now, April 25, 2019.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399833205171  GND: 1156814170  ISNI: 0000 0004 7590 9569  LCCN: no2017048157  NKC: jo20211118327  VIAF: 427149294182680520288   WorldCat (עם VIAF): 427149294182680520288 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולטרסאונד גינקולוגי

מכשיר אולטרסאונד עבור שתי בדיקות: אולטרסאונד ווגינלי ואולטרסאונד בטני.
בדיקת אולטרה סאונד וגינלי;לאיתור המיקום של התקן תוך רחמי (תוך רחמי).
בדיקת אולטרסאונד גינקולוגי היא בדיקת הדמיה לסקירת איברי האגן אצל האישה כולל צוואר הרחם והרחם, השחלות והחצוצרות ומבנים אחרים במערכת הגינקולוגית. הבדיקה מאפשרת גם אבחון כלי הדם המספקים דם לאיברים האלה. השימוש בגלי קול בתדירויות גבוהות במכשיר אולטרסאונד, מאפשר קבלת תמונות ברזולוציה טובה יחסית של איברי האגן. בדרך כלל הבדיקה מאפשרת קבלת ממצאים רפואיים אחרים רלוונטיים לאזור האגן. יתר על כן, בדיקת אולטרסאונד בשונה מבדיקות אחרות כמו צילומי רנטגן, אינה מחייבת חשיפה לקרינה מייננת, שמהווה גורם סיכון להתפתחות סרטן.
פרוצדורות

הבדיקה יכולה להתבצע על ידי הדמיית אולטרה סאונד באזור הבטן, בדרך כלל עם שלפוחית שתן מלאה המשמשת כנוגד אקוסטי כדי לקבל הדמיה טובה יותר של איברי האגן, או על ידי בדיקת אולטרה סאונד וגינלית עם מתמר וגינלי שתוכנן במיוחד. הדמיה וגינלית; משתמשת בתדר גבוה יותר של הדמיה, מה שנותן רזולוציה טובה יותר של השחלות, הרחם, רירית הרחם (החצוצרות בדרך כלל בלתי נראות, אלא אם כן נפוחות), אבל היא מוגבלת עד העומק של החדירה, ואילו נגעים או הרסים גדולים בתוך הבטן נראים טוב יותר. שלפוחית מלאה בחלק שנערך על אזור הבטן של הבדיקה חיוני לקבלת תוצאה טובה יותר של ההדמיה, מאחר שהקול יכול לעבור בסביבה נוזלית עם פחות הצטמצמות, מה שמסייע לחזות טוב יותר את הרחם ואת השחלות הנמצאות מאחורי שלפוחית השתן. ההליך הוא נחשב פולשני כאשר מבוצע בתוך הוגנה. סריקות מבוצעות על ידי אנשי מקצוע בתחום הבריאות הנקראים סונוגרפרז, או גינקולוגים מוכשרים באולטרסאונד.
שימושים

הערכת תפקוד איברי האגן.
אבחון דלקת תוספתן חריפה
אבחון וטיפול בבעיות גינקולוגיות כולל אנדומטריוזיס, מיומה, ציסטות בשחלות, נגעים.
זיהוי היריון חוץ רחמי.
אבחון סרטן;גינוקולוגי
מעקב אחר התגובה של זקיקים בשחלות לתרופות בטיפולי פוריות. בכל מקרה, לעיתים קרובות, ההערכה שלו לתגובה יכולה להיות מוטעית, מאחר שהמדידה של נפח השחלות לא תמיד מדויקת.
בהדמיה וגינלית ניתן להסיר ציסטות שחלתיות (שק סגור בעל קרום בלתי נורמלי שמתפתח ברקמות הגוף). טכניקה זו משמשת גם בהסרת ביציות מהשחלות כחלק מתהליך הפריה חוץ גופנית.
השימוש בבדיקת אולטרה סאונד גינקולוגית מופרז לעיתים, בעיקר, כשמשמש כסורק עבור סרטן השחלות אצל נשים שאינן בסיכון לגידול מסוג זה יש הסכמה כי לנשים עם רמת סיכון ממוצעת לחלות בסרטן השחלות לא מומלץ לעבור בדיקת אולטרה-סאונד לגילוי סרטן.
בדיקה תקינה מעידה על איברים המתפקדים באופן תקין באגן אצל האישה. גורמים שונים משפיעים על התוצאות בבדיקה שנחשבת לשלילית, כולל האיבר שהתגלה בו תפקוד לא תקין, סוג הממצא, רקע רפואי של הנבדקת, סיבת ביצוע הבדיקה, הגיל שלה ועוד גורמים אחרים. לפי כך, קיים מגוון רחב של תוצאות קליניות ופרוגנוזות שיכולות להיות עם או בלי משמעות רפואית כלשהי.
סונוהיסטירוגרפיה

סונוהיסטריוגרפיה (באנגלית: Sonohysterography) הוא תהליך מיוחד שבו נוזל, בדרך כלל תמיסת מלח סטרילית, מוחדר לתוך חלל הרחם, כך שבדיקת האולטרה-סאונד מתבצעת בו זמנית. סקירה ב-2015, הגיעה למסקנה כי SISI הוא מאוד רגיש בזיהוי מצבים פתולוגיים תוך רחמיים אצל נשים עם בעיות פוריות, בהשוואה להיסטרוסקופיה. הבדיקה מאוד רגישה וספציפית באבחון בעיות ברחם, והדבקויות תוך רחמיות (כחלק מתסמונת דאון). בדרך כלל משתמשים בו ככלי הקרנה עבור נשים עם בעיות פוריות לפני טיפול הפריה חוץ גופנית IVF.
אולטרסאונד גינקולוגי אצל נשים בהיריון

נספרים חודשי ההיריון על פי שבועות, והם מהווים אבן דרך במסע הארוך של ההיריון עד לרגע הלידה, האמהות לעתיד יודעות למה לצפות בכל שבוע של ההיריון, כמו מדי כמה שבועות וחודשי היריון הילד יתחיל לפתח איברים נוספים, ומתי כבר אפשר יהיה לראות את תווי פניו באולטראסאונד גינקולוגי. הבדיקות השונות המתבצעות לאם ולעובר הן חלק מתהליך המשלב בדיקות שגרתיות המבצעת כל אם לעתיד, וחלק הן בדיקות הקשורות להיסטוריה הרפואית של האם.
האולטראסאונד גניקולוגי מתחש בחודשי ההיריון לפי שבועות בתהליך הבדיקה, כאשר הבדיקות השונות המבוצעות באם יכולות להתבצע גם לפני תחילת ההיריון עצמו. מטרת הבדיקות המבוצעות לפני תחילת ההיריון היא בדיקה של נוכחות גנטית של גורמי סיכון שונים, כאשר לעיתים נבדק גם האב המיועד על מנת לזהות זוגות המצויים בסיכון למחלות ולמומים תורשתיים. מטרת בדיקות האולטראסאונד גיקולוגי הראשון היא לזהות את מיקום ההיריון, האם הוא ברחם או מחוצה לו, וכן לזהות את גיל העובר, כאשר החישוב מתבצע לפי אורך העובר מראשו ועד עכוזו (כיוון שרגליו מקופלות).
ראו גם

הפריה חוץ גופית
אולטרה סאונד
הערות שוליים

↑  Caspi, B.; Zbar, AP.; Mavor, E.; Hagay, Z.; Appelman, Z. (מרץ 2003). "The contribution of transvaginal ultrasound in the diagnosis of acute appendicitis: an observational study". Ultrasound Obstet Gynecol. 21 (3): 273–6. doi:10.1002/uog.72. PMID 12666223. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Rosendahl M, Ernst E, Rasmussen PE, Yding Andersen C (בדצמבר 2008). "True ovarian volume is underestimated by two-dimensional transvaginal ultrasound measurement". Fertil. Steril. 93 (3): 995–998. doi:10.1016/j.fertnstert.2008.10.055. PMID 19108822. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  American Congress of Obstetricians and Gynecologists, "Five Things Physicians and Patients Should Question", Choosing Wisely: an initiative of the ABIM Foundation, American Congress of Obstetricians and Gynecologists, נבדק ב-1 באוגוסט 2013 {{citation}}:  (עזרה), which cites
↑  (ACR), Radiological Society of North America (RSNA) and American College of Radiology. "Sonohysterography - Ultrasound of the Uterus (Saline Infusion Sonography)" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  הפריה חוץ גופנית, באתר מדינת ישראל משרד הבריאות
↑  Seshadri, S.; El-Toukhy, T.; Douiri, A.; Jayaprakasan, K.; Khalaf, Y. (2014). "Diagnostic accuracy of saline infusion sonography in the evaluation of uterine cavity abnormalities prior to assisted reproductive techniques: a systematic review and meta-analyses". Human Reproduction Update. 21 (2): 262–274. doi:10.1093/humupd/dmu057. ISSN 1355-4786. PMID 25505226.
↑  אולטראסאונד גניקולוגי | ד"ר ילנה קטנוב, באתר www.elenakatanov.co.il (ארכיון)
סונוהיסטריוגרפיה. תמיסת מלח סטרילית מוזרקת לחלל הרחם ומשמשת כנוגד אקוסטי (נראית בשחור במרכז התמונה). בנוסף נראית רירית הרחם תקינה כרצועה מחזירת סאונד (אזור בהיר) מסביב לחלל, במקרה זה ללא כל מוקד משתנה.
סונוהיסטריוגרפיה באמצעות צנתר בלון (ראה באמצע התמונה)
ג'וליה בי

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1999 (בת 25) ריו דה ז'ניירו, ברזיל
 שם לידה:  Giulia Bourguignon Marinho 
 מוקד פעילות:  ברזיל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 עיסוק:  מלחינה, זמרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  פורטוגזית ברזילאית, אנגלית, פורטוגזית 
 חברת תקליטים:  סוני ברזיל 
 www.giuliabe.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליה בורגיניון מריניו (בפורטוגזית: Giulia Bourguignon Marinho, נולדה בתאריך 13 באוגוסט 1999) היא זמרת-יוצרת, מלחינה ושחקנית ברזילאית, המוכרת בשם הבמה שלה ג'וליה בי.
ביוגרפיה

מריניו נולדה בתאריך 13 באוגוסט 1999 בעיר ריו דה ז'ניירו, ברזיל והיא בתו של איש העסקים והפוליטיקאי פאולו מרינו (Paulo Marinho).
בגיל שש החלה לנגן בפסנתר ובגיל שמונה הלחינה את השיר הראשון שלה.
קריירה

בשנת 2017, הופיעה מריניו עם להקת מארון 5 כששרו את השיר "She Will Be Loved" ולאחר שקיבלה שבחים רבים בחרה לעזוב את לימודיה בבית הספר למשפטים ולהמשיך עם הקריירה המוזיקלית.
בסוף שנת 2017, החלה לפרסם גרסאות כיסוי של שירי אמן בערוץ היוטיוב שלה וזכתה להכרה רבה כשחצתה את 20 מיליון הצפיות בשיר "תן לי ללכת" (Deixe-Me Ir) של להקת 1Kilo.
בשנת 2018, חתמה את ההסכם הראשון שלה עם חברת וורנר מיוזיק גרופ.
בשנת 2019, הוציאה את סינגל הבכורה שלה "חבל" (Too Bad) ותוך זמן קצר נכנס לרשימת 50 השירים המובילים של אפליקציית ספוטיפיי.
בסוף שנת 2019, הוציאה את הסינגל השני שלה "שאגה" (Chega) והשלישי "מנינה סולטה" (Menina Solta) בשפה הפורטוגזית.
בחודש מרץ 2020, הוציאה את הסינגל הרביעי שלה "זו לא הייתה אהבה" (Não Era Amor).
בחודש דצמבר 2020, הוציאה את הסינגל החמישי שלה "אני אוהבת את עצמי יותר" (Eu Me Amo Mais).
בשנת 2022 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "מאחורי היקום" שהופץ בנטפליקס.
הערות שוליים

↑  Conheça Giulia Be
↑  Entrevista: Aposta do pop, Giulia Be reflete sobre os desafios de início de carreira e os planos para o futuro - POPline (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Empoderada, a cantora Giulia Be arrasa no lançamento de single que integra a trilha sonora da novela 'O Sétimo Guardião', Heloisa Tolipan (באנגלית)
↑  Diario de Pernambuco, Diario de Pernambuco, Giulia Be, nova promessa do pop nacional, lan�a novo single, Diario de Pernambuco, ‏2019-08-29 (ב־Brazilian Portuguese)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 8383 6427  MusicBrainz: b5fdcadd-ec88-492e-9d85-f55eeb16bc2d
לוצ'אנה ניסים מומיליאנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1919 טורינו, איטליה 
 פטירה:  1 בדצמבר 1998 (בגיל 79) מילאנו, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השכלה:  אוניברסיטת טורינו 
 
לוצ'אנה ניסים מומיליאנו (באיטלקית: Luciana Nissim Momigliano; 20 באוקטובר 1919 –  1 בדצמבר 1998) הייתה רופאה יהודייה, פרטיזנית איטלקייה וניצולת שואה. מומיליאנו, יחד עם חברים מהאוניברסיטה, ביניהם פרימו לוי, הקימה קבוצת מחתרתית בטורינו, שפעלה תחת "צדק וחירות" (Giustizia e Libertà), תנועת התנגדות אנטי-פאשיסטית איטלקית. היא נתפסה ונשלחה לאושוויץ, שם היא שרדה בזכות היותה רופאה וניצלה זאת לסייע ליהודים. מיד לאחר המלחמה, ב-1946, תיעדה את קורותיה במלחמה, ואלה פורסמו בספר "נשים נגד המפלצת" (Donne contro il Mostro). הייתה זו אחת העדויות המוקדמות והחשובות ביותר על זוועות השואה שפורסמו באיטליה.
ראשית חייה

נולדה למשפחת ניסים בטורינו וגדלה בעיר ביאלה שבפיימונטה, בת בכורה לדווידה ניסים וצ'זירה מוג'ה, ואחותן הגדולה של לאה ופרננדה. אביה התגייס לצבא האיטלקי במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה עבד במגזר הציבורי, ולאחר מכן הקדיש את זמנו לסחר בצמר. משפחתה השתייכה למעמד הבורגנות הגבוה והייתה חילונית. היא כלל לא הקפידה לשמור על מצוות היהדות. החינוך בביתה היה קפדני מאוד. כבר בגיל חמש לימדה אותה אימה לקרוא. כדוגמה לחינוך הקפדני שעברה בביתה סיפרה כי "לא היה עולה לנו על הדעת לשבת מסביב לשולחן מבלי לרחוץ את ידינו". הוריה תיארו אותה בילדותה כעקשנית, חכמה ואינטליגנטית עד כדי כך ששאפה לסיים את לימודיה בבית הספר היסודי בתוך שנה אחת.
תקופת לימודיה באוניברסיטה

בשנת 1937 נרשמה לפקולטה ללימודי רפואה באוניברסיטת טורינו (אנ'), שם למדה במסלול פסיכואנליזה, שהיה חדשני ומפרך. במסגרתו הוכשרה לפענח האם המטופל חווה בעיה או מצוקה נפשית נוסף על הטיפול הפיזי שקיבל. ב-1938, חוקקו את חוקי הגזע באיטליה נגד היהודים, אשר כללו גם הגבלות על השתלבות יהודים במערכת החינוך והלימודים האקדמיים. מכיוון שהחלה בלימודיה לפני חקיקת החוקים, וכבר הייתה במהלך השנה הראשונה ללימודים, איפשרו לה השלטונות להישאר באוניברסיטה ולסיים את הלימודים. קושי נוסף שחוותה, מלבד יחס עוין ומפלה כלפי היהודים, הוא אפליה כלפי נשים. למרות הקשיים הרבים, לאחר כ-6 שנים מפרכות של לימודים קשים, ב-8 ביולי 1943 סיימה את לימודיה בהצטיינות באותה התקופה, לא היה מקובל לנשים ללמוד לימודים גבוהים באוניברסיטה, ובטח שלא לסיים אותם בהצטיינות. מבחינה זו היא הייתה פורצת דרך. בניגוד אליה, אחת מאחיותיה הוכרחה להפסיק את לימודיה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בעקבות סיום לימודייה בהצטיינות, קיבלה כמתנה מהוריה חופשת סקי בת שבוע באנטרבה (entreves), על גבול צרפת . כאשר שהתה בחופשה במלון, נודע לה שהמנהיג מוסוליני הודח מתפקידו:
אני זוכרת שיום אחד מלצרית במלון שאלה אותי האם אני יודעת שהודיעו ברדיו שמוסליני הודח, זה היה ב-25 ביולי, נסעתי מיד ברכבת לטורינו. בכל תחנה, היו אנשים שמריעים וצוהלים, הם זרקו תגים פאשיסטים, חלק מהחברים שלנו השתתפו לקולות הצהלות, אנחנו פחות
פעילותה האנטי-פאשיסטית

במהלך לימודיה, חברה לוצ'אנה למספר חברים מהאוניברסיטה, ביניהם פרימו לוי ואחותו אנה, פרנקו מומיליאנו (Franco Momigliano), שלאחר המלחמה נישאה לו, ואנדה מאסטרו (vanda Maestro), אמנואלה הרטום ואחיו אניו, אאוג'ניו ג'נטילי (Eugenio Gentili), ג'ורג'ו דינה (Giorgio Diena), ג'ורג'ו סגרה (Giorgio Segre), אלברטו סלמוני (Alberto Salmoni) וביאנקה גואידטי סרה (Bianca Guidetti Serra), יחד עמם לקחה חלק בפגישות סודיות שנערכו מדי שבוע על בסיס קבוע בספרייה של בית הספר היהודי בטורינו, שהיה ליד בית הכנסת שנהרס בהפצצות ב-1942. הם אהבו לטייל בהרים יחד, ולעשות סקי. לאחר מכן, חלק מחברי הקבוצה עברו למילאנו, ואלה שנשארו בטורינו המשיכו להיפגש בדירה של אחת מחברות הקבוצה, לפעמים תחת זהות בדויה. הם היו כולם אינטלקטואלים יהודים, אנטי-פאשיסטיים, סטודנטים או שסיימו את לימודיהם האקדמיים. הם הקימו יחדיו קבוצת התנגדות שנקראה "הבנים של הספרייה היהודית", אשר פעלה כנגד המשטר הפאשיסטי בשיתוף פעולה עם המחתרת האיטלקית "צדק וחירות" (Giustizia e Liberta).
ב-8 בספטמבר הגרמנים נכנסו לטורינו, ובעיר היה כאוס מוחלט, יהודי העיר ברחו לכפרים, והתחבאו. היא עזבה את טורינו ונסעה לביאלה. אביה החליט שהם עוברים לכפר ברוסון בהרים, שם המשפחה נהגה לבלות את חופשותיה. ואנדה מאסטרו הצטרפה אליה, והם ברחו להרים כדי לחבור לפרטיזנים שכבר היו שם, בהם פרימו לוי ופרנקו מומיליאנו. שם הרגישו הכי נוח. הגברים לא שיתפו אותה ואת ונדה בכל המתרחש, כיוון שהיו נשים, אך הן ידעו שמתארגנת פעילות נגד הגרמנים והפאשיסטים. היא הכינה להם תרופות וסרגה גרביים. בלילה שבין ה-12 ל-13 בדצמבר הקיפו פאשיסטים את הבית שבו שהו ועצרו את כל חברי הקבוצה. בכיסיה היו מנשרים אנטי-פאשיסטיים, שנתנו לה מומיליאנו ולוי, והיא ניסתה לזרוק אותם לשירותים, אך לא הצליחה. היא נאסרה עם המנשרים בכיסיה, אך אמרה שהיא יהודיה המסתתרת, ולא פרטיזנית, משום שידעה שהעונש הניתן לפרטיזנים הוא עונש מוות. בעקבות כך, היא וחבריה נשלחו למחנה מעצר בעמק אאוסטה, ולאחר מכן נשלחו למחנה הריכוז פוסולי.
במחנות הריכוז

היא נאסרה במחנה יחד עם ונדה מאסטרו ופרימו לוי, ובהמשך הצטרף לקבוצה במחנה גם פרנקו סצ'רדוטי, עד 22 בפברואר 1944. רביעיית החברים חיו יחד, עד שב-23 בפברואר נשלחו בטרנספורט למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ-בירקנאו, יחד עם עוד כ-600 אנשים. הם הגיעו למחנה ב-26 בפברואר, ושם שרדה את הסלקציה. באותו הגירוש, היו גם פרימו לוי וונדה מאסטרו. לוונדה, שהייתה פגועה בכתף, הציעו לעלות על משאית, ולא לעמוד בתור. ונדה רצתה לעלות על המשאית, אבל מכיוון שהיו חברות טובות, ולוצ'אנה לא רצתה לעלות על המשאית, החליטו להישאר יחד. כך ניצלה ונדה מתאי הגזים. הכריחו אותן להתפשט וקעקעו על זרועותיהן מספרים.
במחנה התחזקה החברות ביניהן. מאחר שהייתה רופאה מוסמכת, היא הייתה מורגלת במראות קשים וכך, במחנה, היו תנאי הישרדותה היו טובים יותר. היא נשלחה לעבוד כרופאה במרפאה, ופרימו לוי ככימאי במעבדה הכימית במונוביץ'. באוגוסט 1944, שלחו אותה הגרמנים ללוות חבורה של שבויים הונגרים למחנה הסיש ליכטנאו (Hessisch Lichtenau) בגרמניה, מחנה מסופח לבוכנוואלד. הנאצים חילקו אותם לעבודות כפייה שונות. היא עבדה במרפאה, ללא כל אמצעים, וטיפלה בעובדי הכפייה הפצועים. היא ביקשה מהעובדים לא להגיע למרפאה, כדי שלא יסומנו על ידי הנאצים כחלשים ויירצחו. לקראת סיום המלחמה באפריל 1945, היא הצליחה יחד עם אסירה נוספת, לברוח מהמחנה ליער, שם שהתה חמישה ימים. כוחות צרפתיים שעברו ביער מצאו אותה, והיא אמרה להם שיש מחנה עבודה סמוך להם. החיילים הצרפתים סיפרו לה שהם שמעו על המחנה, ועזרו לה למצוא עבודה בחווה מקומית. לאחר מכן, שוחרר המחנה על ידי כוחות הצבא האמריקאי. פרימו לוי נשאר באושוויץ ולא נשלח לצעדות המוות, ושרד. ונדה מאסטרו נרצחה בסתיו 1944 במחנה ריכוז, ופרנקו סצ'רדוטי נרצח בצעדות המוות עם פינוי אושוויץ בינואר 1945.
התקופה שלאחר המלחמה

ב-20 ביולי 1945, חזרה לטורינו, שם התאחדה עם קרובי משפחתה, חבריה ופרימו לוי. לאחר מכן, חזרה לעיר ביאלה.
היא שבה ללמוד באוניברסיטת טורינו, שם סיימה את התמחותה ברפואת ילדים בהצטיינות ב-4 בדצמבר 1946. באותה השנה היא התחתנה עם פרנקו מומיליאנו, שהיה עמיתה לשעבר באוניברסיטה.
ב-1946 היא תיעדה את קורותיה במלחמה, ואלה פורסמו בספר "נשים נגד המפלצת" (Donne contro il Mostro). הייתה זו אחת העדויות המוקדמות והחשובות ביותר על זוועות השואה שפורסמו באיטליה. לאחר הפרסום שמרה על שתיקה בנושא זה למשך שנים ארוכות. חברה, פרימו לוי, המשיך לתאר את הזוועות בספריו השונים.
בשנת 1956 בני הזוג מומיליאנו עברו להתגורר בעיר מילאנו שבאיטליה. לאחר שעברו להתגורר בעיר, היא התחילה לשתף פעולה עם מרכז מילאנו לפסיכואנליזה. בשנת 1986 לוסיאנה הפכה לנשיאת המרכז. היא הקדישה מאמץ רב להכשרת סטודנטים צעירים בתחום הפסיכואנליזה.
בשנת 1960 נולד בנה הבכור אלברטו.
בשנת 1995 התגלתה אצלה מחלת הסרטן בריאות, ובשנת 1998 נפטרה במילאנו בעקבות המחלה.
רק בשנותיה האחרונות, לאחר מותו של לוי, ומותו של בעלה בשנת 1988 הסכימה להתראיין אודות חוויותיה האישיות במלחמה ובמחנות, ולתאר גם את חייה של משפחה יהודית באיטליה בין שתי מלחמות העולם. היא זכתה לכיסוי עיתונאי וספרותי נרחב באיטליה בנושאים אלה. היא אף חיברה וערכה שני ספרים אוטוביוגרפיים, בנוסף לפרסומים מקצועיים רבים בתחום הפסיכואנליזה.
ספרים שכתבה

Luciana Nissim Momigliano, Continuity and Change in Psychoanalysis: Letters from Milan. Karnac Books, London: 1992
Luciana Nissim Momigliano, Ricordi della casa dei morti, Torino, Ramella, 1946 Giuntina, 2007
מאמרים מדעיים שפרסמה

Luciana Nissim Momigliano, Omaggio a Rosenfeld, in Eugenio Gaburri (a cura di), Eros e onnipotenza, Rimini, Guaraldi, 1976. ISBN non esistente
(EN) Luciana Nissim Momigliano, The Psychoanalyst's Way, in European Psychoanytic Federation Bulletin, nº 9, 1977, pp. 17-22
Luciana Nissim Momigliano, La memoria e il desiderio, in Rivista di Psicoanalisi, vol. 27, 3-4, Edizioni Borla, 1981, pp. 533-545. ISSN 00356492
(EN) Luciana Nissim Momigliano, From an Analyst's Note-book: Some Considerations on Writing a Paper, in International Review of Psychoanalysis, nº 9, 1982, pp. 45-54.
Luciana Nissim Momigliano, Note in margine a un testo: la supervisione analitica, in Giuseppe Di Chiara (a cura di), Itinerari della psicoanalisi, Torino, Loescher, 1982, pp. 171-194, ISBN 978-88-201-2940-8.
Luciana Nissim Momigliano, Un legato molto pesante: la gratitudine, in Rivista di Psicoanalisi, vol. 29, nº 2, Edizioni Borla, 1983, pp. 263-270. ISSN 00356492
Luciana Nissim Momigliano, Due persone che parlano in una stanza, in Rivista di Psicoanalisi, vol. 30, nº 1, Edizioni Borla, 1984, pp. 1-17. ISSN 00356492 (WC · ACNP)
Luciana Nissim Momigliano, Il tè nel deserto, in Rivista di Psicoanalisi, vol. 37, nº 4, Edizioni Borla, 1991, pp. 773-819. ISSN 00356492 (WC ACNP)
(FR) Luciana Nissim Momigliano, Le psychanalyste et le superviseur davant le mirroir: beaucoup de doutes, peu de certitudes, in European Psychoanytic Federation Bulletin, nº 37, 1991, pp. 63-83.
ראו גם

אמנואלה הרטום
פרימו לוי
לקריאה נוספת

Luciana Nissim Momigliano, L'ascolto rispettoso. Scritti psicoanalitici, Milano, Raffaello Cortina Editore 2001
Luciana Nissim Momigliano, Ricordi della casa dei morti, Giuntina, 2007
2010 Alessandra Chiappano, Luciana Nissim Momigliano: Una Vita. Giuntina
Alberto Lampignano, Intervista a Luciana Nissim Momigliano, in Rivista italiana di gruppoanalisi. Accordi analitici tra individuo e istituzioni, vol. 12, 3-4, Franco Angeli, 1997, pp. 131-142. ISSN 17216664 (WC · ACNP)
Paola Capozzi, Luciana Nissim Momigliano. Una psicoanalista, in Costruzioni psicoanalitiche, vol. 2, nº 1, Franco Angeli, 2002, p. 6. ISSN 17219612 (WC · ACNP)
Alessandra Chiappano (a cura di), Ricordi della casa dei morti e altri scritti, Firenze, Giuntina, 2009, ISBN 978-88-8057-302-9.
Raffaella Simili, Scienziate Italiane Ebree (1938-1945), Pendragon, 2010.
הערות שוליים

1 2 3  Luciana Nissim, Istituto nazionale per la storia del movimento di liberazione in Italia
1 2 3 4 5 6 7  NISSIM, Luciana in "Dizionario Biografico", www.treccani.it (באיטלקית)
1 2 3 4 5  "Nissim Momigliano Luciana". SPI (באיטלקית). 2014-06-03. נבדק ב-2018-06-08.
1 2 3 4  Interview with Luciana Nissim Momigliano. I part: The arrest with Primo Levi., נבדק ב-2018-06-08 (באנגלית ובאיטלקית)
1 2  Luciana Nissim Momigliano: una vita - Casa Editrice Giuntina, www.giuntina.it
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266056205171  BIBSYS: 90873890  BNE: XX4990364  BnF: cb146303304 (data)  CiNii: DA09606706  GND: 119104423  ICCU: VEAV014936  ISNI: 0000 0000 8360 8337  LCCN: n93080315  SUDOC: 125346891  VIAF: 17479350   WorldCat (עם VIAF): 17479350
פנס

ערך זה עוסק במכשיר לתאורה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פנס מודרני
פנס דולק
פנס הוא מכשיר תאורה נייד שבו מחוברים סוללה ונורה ביחד. כיום קיימים פנסים במגוון גדלים וצורות. הפנס הרגיל מבוסס על נורת ליבון. כיום ישנם גם פנסים המבוססים על
נורת לד, כך גם פנס הכיס.
היסטוריה של הפנס

בעבר הפנס היה כלי להחזקת נר העשוי מחרס או מתכת. בהתאם לכך, המילה העברית "פנס" שימשה בלשון חז"ל במשמעות של כלי לנשיאת נר. מקור המילה במילה היוונית ϕανός (פַֿנוֹס).
בשלב מאוחר יותר נעשה שימוש בכלי זכוכית שבו נמצא מקור האור, ששימש כתאורה ניידת משום שהדפנות השקופות הגנו על האש ממשבי רוח שהיו עלולים לכבות אותה.
ישנם גם פנסי נייר שבהם נעשה שימוש גם היום למטרות נוי וטקסים.
היסטוריה של הפנס > הפנס החשמלי

הפנס החשמלי הומצא בשנת 1896 על ידי הממציא האמריקאי ג'ושוע ליוניל כהן, במטרה להאיר צמחי בית שלא נחשפו לאור. אך לאחר שנכשל מבחינה מסחרית, כהן מכר את הפטנט לקונרד יוברט, ששינה את ייעודו של הפנס לתאורה ניידת. הוא תרם מספר פנסים למשטרת ניו יורק, שבה הפכו לעזרים פופולריים, ומאז זכה המוצר להצלחה.
הסוללה בפנס הראשון הייתה חלשה מדי לתאורה מתמשכת, והפנס הופעל באמצעות הבזקים בודדים. לכן נקרא הפנס באנגלית flashlight.
פנס כיס הוא פנס חשמלי קטן מאוד היכול לשמש הולכי רגל להארת דרכם בשעות הלילה.
ראו גם

פנס קסם
פנס רחוב
פנס משנת 1899
"על ידי דחיקה קלה במנורת החשמל, העשויה לשאת בכיס, יואר באישון לילה ואפלה..."
פרסומת לפנס כיס חשמלי, עיתון המליץ 11.5.1903
ג'ון אשברי

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1927 רוצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בספטמבר 2017 (בגיל 90) Hudson, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  אקדמיית דירפילד  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה  הרווארד קולג' 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מעסיק:  בארד קולג', ניו יורק, Partisan Review, ניו יורק הראלד טריביון, ברוקלין קולג', אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2011)  מלגת גוגנהיים (1967)  הפרס להנצחת שלי (1973)  מלגת גוגנהיים (1973)  National Book Critics Circle Award for Poetry (1976)  פרס המשוררים הצעירים של ייל (1956)  National Book Critics Circle Award for Poetry (1975)  פרס וולאס סטיבנס (2001)  Horst Bienek Award for Poetry (1991)  Lenore Marshall Poetry Prize (1985)  פרס הספר הלאומי (1976)  פרס פוליצר לשירה (1976)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1983)  פרס אמריקה לספרות (2008)  מדליית רוברט פרוסט (1995)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל (2008)  New York Writers Hall of Fame (2011)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1982)  פרס השירה של רות לילי (1992)  פרס פלטרינלי (1992)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1993)  פרס בולינגן (1985)  עמיתי מקארתור (1985)  תוכנית פולברייט 
 חתימה:   
 
ג'ון לורנס אשברי (באנגלית: John Ashbery‏; 28 ביולי 1927 – 3 בספטמבר 2017) היה משורר אמריקאי. הוא פרסם למעלה מעשרים ספרי שירה, וזכה בפרסים רבים, בהם פרס פוליצר על ספרו "דיוקן עצמי בראי קמור", שראה אור בשנת 1975. היה מזוהה עם אסכולת ניו יורק לשירה של שנות ה-50 וה-60, לצד המשוררים קנת' קוך, ג'יימס סקיילר ופרנק אוהרה. האסכולה אופיינה כשירה מודרניסטית, סוריאליסטית ואבסטרקטית. שירתו מורכבת ומושפעת לא מעט מפוסטמודרניזם וסוריאליזם, אף על פי שהוא הצהיר על רצונו ששיריו יהיו נגישים לאנשים רבים ככל האפשר.