פולקלור ברזילאי
תרבות-חלוקה לעמים עיקריים

גאושוס (Gaúcho) - הגאושס הם בוקרים שמתגוררים במישורים של ריו גראנדה דו סול שהוא המחוז הדרומי ביותר בברזיל הגובל באורוגוואי וארגנטינה. הלבוש המסורתי של הגאושוס מתאפיין במגפי עור, כובע בוקרים רחב שוליים, מכנסי עור פשתן או משי רחבים בשם בומבשה (bombacha) ובחולצה מכופרת ומטפחת הכרוכה סביב הצוואר, בחורף לובשים גם פונצ'ו. הנשים לובשות שמלות פשתן לבנות עם פסים בצבעים שונים עם עיטורים של פרחים או ציורים אחרים. בעבר רוב הגאושוס נדדו יחד עם הצאן והסוסים שלהם במישורים של אגן ריו דה לה פלטה שנקראים פמפס, אך היום הם חיים בחוות ועיירות קטנות. המטבח של הגאושוס כולל בשר צלוי על אש שנקרא צ'ורסקו, ונהוג לשתות שימאראו (chimarrão או בספרדית mate) שהוא משקה של עלים יבשים מרים שנלגם בהוספת מים רותחים. המשקה נשתה בתוך כוס עץ דלעת דרך קש מתכת בשם בומביג'ה והוא אחד הסמלים הבולטים ביותר על התרבות בריו גראנדה דו סול ונהוג לשתות אותו במפגשים חברתיים כשטקס השתייה המשותף מעיד על הכנסת אורחים. העובדה שריו גראנדה דו סול גובלת באורוגוואי וארגנטינה הביאה אותה להיות קרובה תרבותית לארצות אלה, והגאושוס הם בהירי עור עם מטבח בעל מורשת איטלקית שכוללת מאכלים כגון פסטות, יין ועוד. גם בשפה ישנה השפעה מובהקת והדיאלקט אותו הם מדברים כולל מילים ואלמנטים מהשפה הספרדית האיטלקית. כיום השם גאושוס נועד לתאר את כל תושביה הילידים של מדינת ריו גראנדה דו סול ללא קשר לאורח חייו.
קאטארינז (Catarinense) - כינוי לתושבי מדינת סנטה קטרינה בדרום המדינה, הקאטרינז הם בני מהגרים איטלקים וגרמניים שהיגרו אל דרום המדינה במהלך המאה התשע עשרה. המחוז מאופיין בצביון אירופי מובהק והעיר בלמנאו היא בעלת סגנון בנייה ואופי גרמנים, ומדי שנה נערך בה פסטיבל בשם אוקטוברפסט- פסטיבל בירה שנחגג עד היום גם בגרמניה. רבים מתושבי סנטה קטרינה מדברים בניב גרמני מיוחד.
קאיפרס (Caipiras) - שם כולל לתושבי ברזיל החיים באזורים הכפריים בשטח רחב בפנים המדינה ובסרטאו במדינות סנטה קטרינה, פרנה, סאו פאולו, מינאס ג'ראייס, גויאס, אספריטו סנטו, מאטו גרוסו ומאטו גרוסו דו סול. לקאיפרס אורח חיים של בוקרים, וחלקם הגדול עוסק בחקלאות ותעשייה. לקאיפירס יש קרבה תרבותית מסוימת לגאושוס והם שייכים לאותה תת-תרבות מבחנת הלבוש והמנהגים, אך הם שונים מהם, ותרבותם ואופי חייהם משתנים ממקום למקום בהתאם למדינה בה הם חיים, כלומר שהקאיפירס ממינאס ג'ראיס יהיו שונים מאלה המתגוררים בפרנה. סגנון המוזיקה השולט באזור זה הוא הסרטנג'ו - מעין מוזיקת קאנטרי-בלוז ברזילאית מסורתית שהיא גם למוזיקה הפופולרית ביותר במדינה כולה.
מיניירוס (Mineiros) - כינוי לתושבי מינאס ג'ראייס, מדינה זה היא גדולה ומשגשגת, ולמנייארוס היסטוריה אורכה של אמנים, מוזיקאים ואנשי רוח רבים ותרבות מגוונת ומפוארת. בבירה בלו הריזונטה מתקיימת אוכלוסייה גדולה של מעמד ביניים חזק. דילמה רוסף, נשיאת ברזיל לשעבר, ילידת מחוז זה.
פאוליסטס (Paulistas) - תושבי מדינת סאו פאולו, תושבי הערים וישובים שמחוץ לעיר עצמה.
פאוליסנטוס (Paulistanos) - כינוי לתושבי העיר סאו פאולו. סאו פאולו היא מרכז התרבות, הכלכלה והתעשייה של המדינה ובשל ההגירה ההמונית אליה יש בה מגוון רחב של עמים ותרבויות, אך עם זאת לפאוליסטנוס סגנון ייחודי ומובהק שמושפע מהמורשת האיטלקית ומתבטא גם בניב בה התושבים מדברים, וגם במטבח המקומי שהוא אחד מיצרני הפיצות הגדולים בעולם. בעיר שפע עצום של פסטיבלים ואירועי תרבות מסורתיים ומודרניים ותושבי העיר הם היצרנים הגדולים ביותר של התרבות הברזילאית הפופולרית והם נחשבים למתוחכמים וקוסמופוליטיים ובעלי דימוי של אנשים רציניים חרוצים ואלגנטים.
פלומיננזס (Fluminense) - תושבי מדינת המחוז ריו דה ז'יינרו.
קריוקאס (Cariocas) - כינוי לתושבי העיר ריו זה ז'יינרו, העיר מהווה מרכז תרבותי חשוב מאוד בברזיל ונחשבת לבירת הסמבה, תרבות החופים והכדורגל, במובנים רבים, אופיים של הקריוקאס מהווה כלפי חוץ את הסטיגמה אשר דבקה בעם הברזילאי כולו, והם ונחשבים בעיני רבים לעם תוסס, קליל, שמח ונהנתן, שמכור לחופים ואוהב ואת תענוגות החיים. לצד סטראוטיפ זה, ריו מהווה חלק חיוני בעמוד השדרה של התרבות הברזילאית וברחבי העיר מצויים אינספור מוזיאונים, אתרי מורשת היסטוריים, פסטיבלים, ואירועי תרבות ברמה בינלאומית יחד עם תעשייה ענפה של קולנוע תיאטרון וטלוויזיה, מעבר לכך ריו היא ביתה של סצנה מוזיקלית איכותית מגוונת ועשירה מאוד כבר מעל לשמונים שנה.
נורדשט (Nordest) - כינוי שמתייחס לכלל התושבים שחיים באזור צפון מזרח ברזיל, הנורדשט מורכבים מרוב של שחורים ומולאטים והאזור מהווה את מרכז הפולחן האפרו-ברזילאי ונהנה מפולקלור ותרבות עשירים. התרבות המסורתית מגוונת ביותר וארוכת שנים, וכמה מהייצוגים הבולטים היא דת הקנדומבלה שמכילה טקסים, חגים, תלבושות, תפילות ומיתולוגיה שנוצרה כתוצאה מההיתוך בין דתות אפריקאיות לנצרות הקתולית. צפון מזרח ברזיל הולידה במהלך השנים שפע אדיר של אמנים ואנשי תרבות, סופרים (כגון ז'ורז'י אמדאו) ואנשי רוח. האזור מרובה בחגים ומחולות עממים כמו פוהו, (Nordestinos do forró) פרבו (frevo), מאראקטו (maracatu), ברגה (brega), קוקו (coco), שוטצ'י (xote), שאשאדו (xaxado), בהאייאו (baião), מאשישי (maxixe) ועוד. מבאהיה הגיעו משוררים ויוצרים של מוזיקת MBP קלאסית כגון דוריבאל קאיימי, ואמנים וסגנונות פופ כמו תנועת הטרופיקליה (tropicalia), המרגרביט (שלוב של רוק וראפ יחד עם מוזיקה מסורתית מהאזור) טכנוברגה (tecno brega) ואשה באהיה (Axé Bahia). קשה לסכם באופן אחיד חלק זה של המדינה בשל הגוון והייחוד של כל אחת מתשע המדינות שמרכיבות אותה. צפון מזרח ברזיל הוא גם מולדתו של אמנות הלחימה הקפוארה.
ואקיירו (Vaqueiro) - כינוי לנורדשט שחיים בשטחים המדברים למחצה באזורי הקאצ'ינגה המרוחקים מהחוף בצפון מזרח ברזיל, הואקיירו הם רועי צאן והלבוש המסורתי שלהם כולל לבוש מיוחד כמו כובע משולש בצבע כתום או חאקי, מעין חליפות עור חומות ומגפיים נוקשות מעור שנועדו כדי להתגונן מפני הצמחייה הקוצנית שמצויה באזור זה, הואקיירו מתגוררים בחוות מבודדות, והם בעלי משקים קטנים של צאן בקר וזבו. פרנסתם העיקרית של הואקיירו היא מגידולים של צמחי קאסבה שמהם הם גם מפיקים מאכלים וחומרים לצרכים שונים. שתי הדמויות הבולטות ביותר שהגיעו מאזור זה הם לואיס גונזגה אחד מזמרי הפוהו הגדולים והקלסיים ביותר בברזיל, והדמות המיתית למפיאו שלדמותו נחגגים חגים ושירים רבים ושונים בעיקר בסגנון מחול ומוזיקה שנקרא שאשאדו. סגנון נוסף נקרא אבויו. הואקיירו שחיים באזורים מבודדים, סובלים מעוני חמור ולעיתים גם מבצורות קשות ורעב, ורבים מהם חיים ללא הספקה של מים וחלק אף אינו מחובר לחשמל, בגלל כל אלה אזור הקאצ'ינגה סובל מאחוזים גבוהים מאוד של הגירה שלילית אל הפאבלות בערים הגדולות באזור. בשנים האחרונות נעשה מאמץ רב לצמצם את ממדי העוני הקיצוני באזורים אלה.