ארצות הברית במשחקים האולימפיים (1896–1948)
אולימפיאדת פריז (1924)

אולימפיאדת פריז (1924) הייתה האולימפיאדה השלישית ברציפות בה הוליכה ארצות הברית את טבלת המדליות, ובהפרש ניכר מהמדורגת במקום השני, פינלנד. הספורטאים האמריקנים זכו ב-99 מדליות, מהן 45 מדליות זהב.
האתלטיקה חזרה להיות הענף המוביל, עם 32 מדליות, מהן 12 מדליות זהב. הארולד אוסבורן זכה בשתי מדליות זהב, בקרב עשר ובקפיצה לגובה. בקרב עשר קבע אוסבורן שיא עולם חדש (7710.775 נקודות), ובקפיצה לגובה קבע שיא אולימפי (1.98 מ'). באד האוזר זכה אף הוא בשתי מדליות זהב, כשניצח הן בהדיפת כדור ברזל והן בזריקת דיסקוס. ג'קסון שולץ זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר ובמדליית כסף בריצת 100 מטר. יתר זוכי מדליות הזהב היו דניאל קינזי (110 מטר משוכות), מורגן טיילור (400 מטר משוכות), דהארט הבארד (קפיצה לרוחק), לי בארנס (קפיצה במוט), פרד טוטל (יידוי פטיש) ורביעיות השליחים ל-100X4 ול-400X4 מטר. צ'ארלי פדוק איבד את תוארו מאנטוורפן, וזכה במדליית כסף בריצת 200 מטר. מאט מקגראת' בן ה-49 זכה במדליית כסף ביידוי פטיש, 12 שנים לאחר שזכה בתואר האולימפי במקצוע זה.
השחיינים זכו ב-19 מדליות, מהן 9 מדליות זהב (מתוך 11 אפשריות). ג'וני וייסמילר זכה במדליות הזהב במשחים ל-100 ול-200 מטר חופשי, והיה שותף לזכייה במדליית הזהב במשחה ל-200X4 מטר חופשי. דיוק קהנמוקו, שאיבד את התואר האולימפי ב-100 מטר חופשי לאחר שתי זכיות רצופות, הסתפק במדליית הכסף, ואחיו הצעיר סמואל זכה במדליית הארד. וורן קילואה שמר על תוארו במשחה ל-100 מטר גב, ורוברט סקלטון ניצח במשחה ל-200 מטר חזה. אתל לאקי זכתה במדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה השליחות ל-100X4 מטר חופשי. מרתה נורליוס ניצחה במשחה ל-400 מטר חופשי וסיביל באואר עשתה זאת במשחה ל-100 מטר גב. שתיים מהשחייניות שהשתתפו במשחה השליחות זכו במדליות גם במשחים האישיים: מריאצ'ן וזלאו זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי, וגרטרוד אדרלה זכתה בשתי מדליות ארד, במשחים ל-100 ול-400 מטר חופשי.
הקלעים זכו ב-9 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. מוריס פישר זכה בשתי מדליות זהב נוספות, בירי מ-600 מטר ובמקצה הקבוצתי בירי חופשי. ג'ון בולס זכה במדליית זהב בירי מ-100 מטר במטרה נעה דמוית אייל, ובמדליית ארד במקצה הקבוצתי המקביל. הנרי ביילי ניצח בירי מ-25 מטר, ובמדליית הזהב החמישית זכתה הנבחרת שהתחרתה בתחרות הקבוצתית בירי בצלחות חרס. בטניס הייתה השליטה האמריקנית ברורה, עם 6 מדליות, בהן כל 5 מדליות הזהב. הלן וילס ניצחה בטורניר היחידות, ויחד עם הייזל וייטמן ניצחה בטורניר היחידות. וייטמן זכתה אף היא במדליית זהב שנייה, בטורניר הזוגות המעורבים, בו התחרתה לצדו של ריצ'רד ויליאמס. וינסנט ריצ'רדס זכה במדליות זהב בטורניר היחידים ובטורניר הזוגות (בו התחרה לצדו של פרנסיס האנטר) ובמדליית הכסף בטורניר הזוגות המעורבים (בו התחרה לצדה של מריון ג'סאפ). ענף נוסף בו הפגינו האמריקנים שליטה הוא הקפיצה למים, עם 11 מדליות (מתוך 15 אפשריות) ו-4 מדליות זהב. אלברט וייט זכה במדליות זהב הן בקפיצה מ-3 מטר והן בקפיצה מ-10 מטר. בשני המקצים זכה קלרנס פינקסטון במדליות הארד. בקרב הנשים זכתה אליזבת בקר במדליית הזהב בקפיצה מ-3 מטר ובמדליית הכסף בקפיצה מ-10 מטר, ואילו קרוליין סמית' זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטר. איילין ריגין, שאיבדה את תוארה בקפיצה מ-3 מטר, זכתה במדליית הכסף. ריגין התחרתה גם בשחייה, וזכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב.
שישה מתאבקים אמריקנים זכו במדליות, כולם בסגנון חופשי, וארבעה מהם זכו במדליות זהב: רובין ריד (משקל נוצה), ראסל ויס (משקל קל), ג'ון ספלמן (משקל חצי כבד) והארי סטיל (משקל כבד). בין ששת המתאגרפים האמריקנים שזכו במדליות, שניים זכו במדליות זהב: פידל לה ברבה (משקל זבוב) וג'קי פילדס (משקל נוצה). בחתירה זכו האמריקאים בחמש מדליות. ג'ק קלי ופול קוסטלו ניצחו במקצה הזוגות בפעם השנייה ברציפות, וגם שמיניית החותרים זכתה בתואר בשנית. המתעמל פרנק קריץ זכה במדליית זהב במתח, שהייתה מדליה ראשונה למתעמל אמריקני מזה 20 שנה. הרוכב סלואן דואק זכה במדליית ארד.
נבחרת הרוגבי זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה ברציפות, לאחר שגברה על שתי הנבחרות היחידות שהשתתפו מלבדה, נבחרות צרפת ורומניה. בטורניר הפולו השתתפו חמש נבחרות ששיחקו כולן זו נגד זו. נבחרת ארצות הברית סיימה במקום השני, אחרי ארגנטינה, וזכתה במדליית הכסף. נבחרת הכדורמים זכתה במדליית ארד לאחר שגברה על נבחרת שוודיה. עם שחקני הנבחרת נמנה גם השחיין ג'וני וייסמילר.