stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסלאם בממלכה המאוחדת
היסטוריה

על אף שהאסלאם נחשב כדת שהגיעה מאוחר יחסית לממלכה המאוחדת, סימנים שונים מעידים על אינטראקציה שהייתה קיימת לאורך המאות.
מלומדים בריטיים הכירו מדענים ופילוסופים מוסלמים, באמצעות כתביהם שתורגמו ללטינית. התזכורות בספרות האנגלית הקלאסית מעידות על כך; ג'פרי צ'וסר שחי במאה ה-14, כתב בספרו "סיפורי קנטרברי" על אחד מעולי הרגל הנוצרים שהיה דר' לפיזיקה מלומד, והיה בקי בתורתם של מדענים ופילוסופים מוסלמים. שייקספיר, שחי במפנה המאות ה-16 וה-17, נתן את התפקיד הראשי למורי (כינוי נפוץ למוסלמים באירופה) אותלו.
בתקופתה של המלכה אליזבת הראשונה במאה ה-16 כוננו יחסים דיפלומטים עם הסולטאן העות'מאני, בעקבות יחסי סחר בין שתי האימפריות.
במאה ה-17 גברה ההתעניינות בתחומי המדע הערביים ובפילוסופיה המוסלמית מה שהוביל להקמת חוגים בנושאים הללו באוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג'. כתבי יד רבים בערבית, בנושאים כמו אסטרונומיה, מתמטיקה ורפואה, נרכשו על ידי הספרייה הבודליינית, ונמצאים שם עד היום. ספר הרפואה של המדען־הפילוסוף אבן סינא נלמד עד המאה השמונה-עשרה באוניברסיטאות באנגליה.
בראשית המאה ה-18 תורגמו סיפורי אלף לילה ולילה הערביים לאנגלית ומשמשים מאז כהשראה ליצירות רבות. יצירות קלאסיות ערביות נוספות תורגמו במהלך הזמן.
הקבוצה הראשונה של מוסלמים שהיגרו לבריטניה במספרים משמעותיים היו המלחים (lascars) שהגיעו במהלך המאה ה-18. המלחים גויסו מתת היבשת ההודית (בעיקר מאזור בנגל) למטרות עבודה עבור חברת הודו המזרחית הבריטית. מסיבה זו הקהילות הראשונות של המוסלמים היו בעיקר בערי נמל. אחד המהגרים המוסלמים הידועים היה הבנגלי שייח דין מחומט, קפטן של חברת הודו המזרחית הבריטית, אשר בשנת 1810 הקים לראשונה בלונדון מסעדה ובית קפה הודיים. הוא גם ידוע כמי שהכניס לבריטניה את אמבטיות השמפו והאדים לצורכי ריפוי ואת העיסוי הטיפולי. מחומט גם היה ההודי-בנגלי הראשון בבריטניה שהדפיס ספר על מסעותיו
המסגד הראשון שהוקם בבריטניה נבנה בשנת 1889 בווקינג, הממוקמת כ-50 קילומטרים דרומית מזרחית ללונדון. באותה השנה הוקם מסגד גם בליברפול, שבמהלך השנים הפך להיות מרכז מוסלמי הכולל בית ספר, מוזיאון וספרייה. המסגד הראשון בלונדון הוקם רק בשנת 1924. הגידול במספר המאמינים בממלכה הביא לבנייה נוספת של מסגדים, ובשנת 2007 נספרו למעלה מ-1500 מסגדים.
אירוע שמיקד את תשומת לב העולם במוסלמים בבריטניה, היה פרסום הספר "פסוקי השטן" בשנת 1988 של סלמאן רושדי, סופר בריטי-מוסלמי ממוצא הודי, שעורר מחלוקות קשות בבריטניה. הספר זכה לביקורות טובות ולמספר פרסים, אך מוסלמים רבים ראו בספר כפירה בדת האסלאם וגינו אותו בחריפות. לאחר שאייתוללה חומיני, המנהיג האיראני הוציא על הסופר, סלמאן רושדי, גזר דין מוות ("פתווה") בדצמבר 1988 - בוצעו מספר ניסיונות להתנקש בחייו, והוא ירד למחתרת. הספר עצמו נשרף בנוכחותם של אלפי מוסלמים בערים בולטון וברדפורד.
דמוגרפיה

האסלם הוא הדת השנייה בגודלה בבריטניה. מספר המוסלמים בבריטניה גדל בצורה עקבית מאז 1950, בעקבות הגירה מתמשכת, עלייה בשיעור הילודה והמרות דת לאסלאם. מספרם של המוסלמים עמד בשנת 2011 על 2,706,000, המהווים 4.83% ממספר התושבים בבריטניה.
| שנה | מספר מוסלמים | אוכלוסייה כוללת באנגליה ובוויילס | מוסלמים (% מהאוכלוסייה) | מסגדים רשומים | מספר מוסלמים למסגד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 | 50,000 | 46,196,000 | 0.11 | 7 | 7,143 |
| 1971 | 226,000 | 49,152,000 | 0.46 | 30 | 7,533 |
| 1981 | 553,000 | 49,634,000 | 1.11 | 149 | 3,711 |
| 1991 | 950,000 | 51,099,000 | 1.86 | 443 | 2,144 |
| 2001 | 1,600,000 | 52,042,000 | 3.07 | 614 | 2,606 |
| 2011 | 2,706,000 | 56,076,000 | 4.83 | 1,500 | 1,912 |
היישובים עם מספר המוסלמים הגבוה במדינה הם: ברדפורד, לוטון, בלקברן, ברמינגהאם, ולונדון. מספר גדול של מוסלמים נמצא בין השאר גם במנצ'סטר, דרבי, ליברפול, גלאזגו ואדינבורו. בערים גדולות מסוימות, כמו לידס למשל, חיים המוסלמים ברבעים נפרדים משלהם.
ב-2009 פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של בריטניה, שהשם מוחמד (על הטיותיו השונות) הוא השם הפופולרי השלישי במדינה.
מוצאה של הקבוצה הגדולה ביותר בקרב המוסלמים בממלכה המאוחדת הוא פקיסטן, והם החלו להגיע ב-1930. מספרם מגיע היום לשיעור של 1.1 מיליון, והריכוזים העיקריים שלהם נמצאים בברמינגהאם, ברדפורד ולונדון.
הקבוצה השנייה בגודלה – מקורה בבנגלדש, והם מהווים 15% משיעור המוסלמים בבריטניה. המוסלמים ממוצא בנגלדשי מרוכזים במיוחד בלונדון, בלוטון, בברמינגהאם ובאולדהאם. אנואר חודורי (Anwar Choudhury), שהיה שגריר בריטניה בפרו ובבנגלדש, הוא אחד מחברי הקהילה.
האסלאם הוא הדת השלישית בגודלה של המיעוט ההודי בבריטניה, לאחר דת ההינדו והסיקיזם. 8% מהמוסלמים הם ממוצא הודי. כ-100,000 נתינים ממוצא סומלי חיים בבריטניה (על פי דו"ח משנת 2008). הקהילה הגדולה ביותר ממוצא זה באירופה. הם החלו להגיע לבריטניה עוד במאה ה-19, כמלחים וסוחרים. אך ההגירה הגדולה ביותר חלה בשנים האחרונות. מיקומם הוא בדרך כלל בבריסטול, בקארדיף, במנצ'סטר, בליברפול ובלונדון. הטורקים החלו להגיע לבריטניה מקפריסין בשנות הסכסוך בין הטורקים ליוונים באי. לאחרונה החלו להגיע גם מארצות אירופה אחרות. בשנת 2011 נמנו בבריטניה כ-500,000 אזרחים ממוצא טורקי. כמו כן, ניתן למצוא בלונדון כ-14,000 מוסלמים מניגריה (על פי נתונים ממשלתיים משנת 2009)
מוצאם של מוסלמים אחרים הוא מצפון אפריקה ומארצות ערב השונות כמו תימן, סוריה, עיראק, לבנון, וירדן. חלקם גם הגיעו מישראל.
על פי מפקד האוכלוסין של בריטניה 2021, המוסלמים באנגליה ובוויילס מנו 3,868,133, או 6.5% מהאוכלוסייה.
הפלגים באסלאם בבריטניה

הסונים - רוב המוסלמים בבריטניה, 2.3 מיליון, משתייכים לפלג הסוני. הם כוללים גם את הזרמים המסתעפים מהפלג הזה, כמו למשל הסלפיה. רוב המסגדים בארץ הם סוניים, כאשר העומדים בראשם הם בדרך כלל ממוצא פקיסטני או בנגלדשי.
השיעים – כ־400,000 מוסלמים מהפלג השיעי מתגוררים בבריטניה, וארצות המוצא הראשיות שלהם הן איראן, עיראק, פקיסטן וטורקיה. המסגדים שלהם שייכים ברובם לזרם התריסריים, וקיימים בהם גם מתקנים לנשים.
אחמדיה - המשתייכים לפלג הזה, שהוא פלג מוסלמי שנוסד בהודו ומטיף לנאורות, שלום ואהבה לאחר, הגיעו ראשונים לבריטניה, 1912, והמרכז שלהם נמצא במסגד הראשון שנבנה בלונדון (Masjid Fazl). הם מתאפיינים בארגונים שלהם לצעירים.
מסגדים

מסגד שאה ג'האן בעיר ווקינג, נבנה בשנת 1889, והיה המסגד הראשון שנבנה באנגליה, ואחד המסגדים הראשונים שהוקמו בארצות מערב אירופה בכלל. באותה שנה עבדאללה קוויליאם, נוצרי שהתאסלם, הקים מסגד בליברפול, שהפך כיום ל'מוסד המוסלמי ליברפול'. המסגד הראשון בלונדון היה מסגד פאזל, שנוסד בשנת 1924 ומכונה לעיתים "מסגד לונדון". מאז, לאור הביקוש הגובר, נבנו עד 2011 כ-1,500 מסגדים.
בניית מסגדים בבריטניה מעוררת לעיתים קרובות התנגדויות עזות בקרב הציבור החושש מהשפעה מוסלמית גוברת. בספטמבר 2014, בעקבות בנייה של מסגד חדש וגדול בעיר לינקולן, הפגינו אזרחים בעיר. המפגינים הכריזו "אנחנו לא גזענים, אנחנו פטריוטים, לא רוצים מסגד בעיר".
באוקטובר 2015 ולאחר מאבק שנמשך 16 שנים, ביטלה הממשלה סופית את בנייתו של מסגד שהיה אמור להיות המסגד הגדול בבריטניה. המסגד, שתוכנן במזרח העיר לונדון, היה אמור להכיל למעלה מ-9000 מתפללים רק באולם המרכזי. התוכניות לבניית המסגד נתקלו כבר מתחילתן בהתנגדות ניכרת מצד גורמים שונים ומהציבור, וכבר בשנת 2010 חתמו כמעט 50,000 אזרחים על עצומה הקוראת לממשלה למנוע את הקמת המסגד.
המצב החברתי

על פי דוחות מחקר שנבעו ממפקד האוכלוסין, אשר נערך בשנת 2001, סובלים המוסלמים בממלכה המאוחדת מתנאים לא נאותים של דיור, רמה ירודוה של חינוך והם פגיעים יותר משאר האוכלוסייה למחלות ממושכות. בנוסף, הם סובלים מאבטלה קשה (נמצאים במקום הראשון בטבלה). הרקע למצב זה נתלה בעובדה שאוכלוסייה זו מאופיינת בממוצע הגיל הצעיר ביותר[דרושה הבהרה].
לעומת זאת, חיים בבריטניה כ-10,000 מוסלמים מיליונרים והקהילה העסקית במקום הולכת ומתפתחת.
לשליש מהאוכלוסייה המוסלמית אין כישורים חינוכיים או מקצועיים, (לעומת שיעור של רבע מכלל האוכלוסייה). עם זאת, 53% מהצעירים המוסלמים לומדים לימודים אקדמיים, וזה שיעור גבוה מכלל האוכלוסייה[דרושה הבהרה].
כ-140 בתי ספר מוסלמיים ייעודיים קיימים במדינה, כאשר 12 מהם ממומנים על ידי המדינה.
אפליה ואיסלמופוביה

התקשורת הבריטית ספגה ביקורות על התדמית הסטריאוטיפית השלילית שיצרה למוסלמים, ובכך הזינה את הדעות הקדומות שקיימות נגד מוסלמים בציבור.
במחקר שנערך על ידי משרד הפנים על נוער "בריטי לבן" לצד נוער אסיאתי-מוסלמי הסתבר שהנוער האסייתי-מוסלמי הרבה יותר סובלני מאשר הבריטי, והאחרונים הם אלו שמהווים מחסום להצלחת האינטגרציה, בעוד שהקבינט הבריטי טען שדווקא המוסלמים הם אלו שהציבו את המחסום, ובכך עודד תגובות אנטי מוסלמיות של הציבור.
במחקר חברתי שנערך בשנת 2010 נמצא שכללית, הציבור הבריטי מפתח רגשות שליליים כלפי המוסלמים יותר מאשר לכל מיעוט אחר. רק אחד מכל ארבעה בריטים רואה את המוסלמים כתופעה חיובית. רוב הציבור לא אוהד את הרעיון לאפשרות שמסגד יוקם בסביבות ביתו, בעוד שרק 15% מהנשאלים הביעו כאלו רתיעות מהקמת כנסייה בסביבתם. יחסם של התקשורת והפוליטיקאים למוסלמים במאה העשרים ואחת נידון במחקר ובתקשורת עצמה, והושווה לעיתים לעליית האנטישמיות בתחילת המאה העשרים.
אירועים שכללו איומים מילוליים וגם התקפות אלימות (אחת עם קורבן רצח) על מוסלמים עצמם, או על מטרות איסלאמיות אחרות, התרחשו באנגליה, כולל התקפות על קברים מוסלמים ומסגדים. במחקר של אוניברסיטת אקסטר משנת 2010 דווח שחלה עליית מדרגה בפשעי השנאה כנגד מוסלמים, החל מיריקות וכינויי גנאי וכלה באיומי רצח. עם זאת, פרסמה המשטרה דיווחים המעידים שחלה ירידה של 8.5.% בין השנים 2009 – 2012.
פוליטיקה

במהלך השנים החלו המוסלמים לתפוס עמדות רבות ומשפיעות בפוליטיקה הבריטית. כיום ישנם שמונה חברים מוסלמים בבית הנבחרים הבריטי. סאלמה יעקובּ כיהנה בעבר כיושבת ראש מפלגת השמאל ריספקט.
סעידה וארסי, אשר הייתה החברה המוסלמית הראשונה בקבינט הבריטי, מונתה ב-2010 לתפקיד שרה בלי תיק בידי ראש הממשלה דייוויד קמרון. וב-2012 היא מונתה לשרה בכירה לענייני המדינה. באוגוסט 2014 במהלך מבצע צוק איתן התפטרה וארסי מתפקידה במחאה על מדיניות הממשלה הבריטית בנוגע ללחימה בעזה.
רוב המוסלמים הבריטים מצביעים למפלגת הלייבור, אך ישנם גם נציגים מוסלמים שמרנים כמו סעידה ורסי מן המפלגה השמרנית שכיהנה בעבר כשרת הדתות, והמזכיר הכלכלי של משרד האוצר, סאג'יד ג'אבד, שתואר על ידי הגרדיאן כ"כוכב עולה" במפלגה השמרנית.
בבחירות שנערכו במאי 2016 לראשות עיריית לונדון, נבחר נציג מפלגת הלייבור, סאדיק קאן, מוסלמי ממוצא פקיסטני.
מעורבות בטרור

בשבעה ביולי 2005 הונחו בלונדון פצצות בתחבורה הציבורית בשעת העומס של הבוקר. 52 אנשים נהרגו, כולל המפגעים, מוסלמים בריטים; 3 ממוצא פקיסטני ואחד מג'מייקה. שבועיים מאוחר יותר הונחו 4 פצצות נוספות בתחבורה הציבורית, שלא גרמו נזק.
בהמשך פורסמו באנגליה שתי פתוות – אחת שמצדיקה את העבריינים, והשנייה שמגנה את הטרור.
בשנת 2007 היו מוסלמים בריטים מעורבים בתקיפה בשדה התעופה בגלאזגו.
ב-22 במאי 2013 הותקף ונרצח חייל בריטי, לי רגבי, בדרום לונדון. שני המוסלמים שרצחו את רגבי, סיפרו לעוברי אורח שהם עשו זאת כנקמה על רצח של מוסלמים בידי חיילים בריטים. הרצח גונה על ידי מנהיגים מוסלמים בבריטניה ובעולם כולו.
מעורבות בטרור > פעילות בדאעש

"הביטלס" (אנ'), על פי הכינוי השגור בידי חטופיהם עקב מבטאם הבריטי. שמם ניתן להם על שם להקת הרוק הביטלס, הם תא טרור אקטיבי של דאעש שאחד מארבעת חבריו היה ג'ון הג'יהדיסט. התא אחראי על עריפות ראשים בעיראק ובסוריה שחלקן אף צולמו בווידאו ופורסמו על ידי הארגון. בין רציחותיו המפורסמות ניתן למנות את ההוצאות להורג בעריפת ראש של הכתבים האמריקאים ג'יימס פולי וסטיבן סוטלוף ושל פעילי הסיוע ההומניטרי הבריטים דייוויד היינס ואלן הנינג והאמריקאי פיטר קאסיג. תא זה הוא אחד מתוך מעל 700 מוסלמים בריטים בשורות דאעש אשר פועלים להקמת ח'ליפות אסלאמית בעיראק ובסוריה.
בראט

בראט (אלבנית Berat או Berati; יוונית Βεράτιο או Βεράτι; מקדונית וסרבית Белград) היא עיר השוכנת בדרום-מרכז אלבניה, כ-50 ק"מ מחופי הים האדריאטי, בגובה של 58 מטר מעל פני הים, בלב סביבה הררית, על גדותיו של נהר אוסום. במרכז העיר ניצבת מצודה עתיקה על ראש פסגה מחודדת בגובה של 187 מטר מעל פני הים. האקלים בעיר הוא ים תיכוני, כמות המשקעים השנתית מגיעה ל-928 מ"מ בממוצע, וטמפרטורות המינימום והמקסימום הממוצעות הן 7.2°C ו-24.6°C בהתאמה. אוכלוסיית העיר מנתה כ-65,500 תושבים בשנת 2006, נוצרים אורתודוקסים ומוסלמים. בראט שימשה כבירת מחוז בראט ונפת בראט שבו. בזכות המצודה שבליבה, כנסיותיה ומסגדיה, ובעיקר בזכות עושרה האדריכלי בבתים עות'מאנים שהשתמרו היטב, הוכרזה העיר בשנת 2008 כאתר מורשת עולמית.
אתרי העיר > המצודה

המצודה, "קאלה" (Kala או Kalaja e Bashtovës), שוכנת על צוק תלול על הגדה הצפונית של הנהר, והגישה אליה אפשרית רק מהפינה הצפונית. הצוק היה מיושב ברציפות מאז האלף ה-3 לפנה"ס, אם כי המצודה עצמה קמה לראשונה במאה ה-4 לפנה"ס. היא נבנתה ושופצה מספר פעמים על ידי האילירים, הביזנטים, נסיכים אלבנים, ועל ידי העות'מאנים. צורתה של המצודה כשל משולש שמידותיו 100 על 200 מטרים, והיא שוכנת בתוך מתחם מבוצר היקפי באורך של 600 מטר מצפון לדרום, וברוחב של 300 מטר ממזרח למערב. היקפו של המתחם הוא 1,400 מטרים, ובחומתו קבועים 24 מגדלים ושני שערים. במתחם זה התגוררו תושבי העיר עד התקופה העות'מאנית, ולאחר היציאה מהחומות יושב בעיקר בנוצרים. מסיבה זו שכנו במצודה בעבר עשרים כנסיות ביזנטיות אך רק מסגד אחד ששימש את חיל המצב הטורקי. רק חלק מהכנסיות שרד, ומהמסגד נותרו רק הריסות ובסיס המינרט. רובה של המצודה הניצבת כיום על הצוק הוא מהמאה ה-13, ורוב בתי המגורים הם מהמאה ה-18 או מהמאה ה-19.
בשטח המצודה מתגוררות כ-200 משפחות המתפרנסות משירותי תיירות ומכירת עבודות רקמה. מוזיאון אונופרי נמצא בכנסיית חג עליית מרים שנבנתה במאה ה-18 על יסודות ביזנטיים. הכנסייה אינה פעילה, ובתוכה יש מגוון ציורי איקונין של הצייר אונופרי שחי במאה ה-16 והצטיין בציורי איקונין. הוא השתמש בצבעים טבעיים שרקח, ובעיקר את הצבע הוורוד המכונה על שמו ורוד אונופרי. את סוד הצבעים לא גילה לאיש. במוזיאון ישנם איקונינים שיצרו בנו ניקולא וציירים נוספים.
אתרי העיר > אתרים אחרים

לאחר הכיבוש העות'מאני התאסלמו רוב תושביה של העיר והוקמו בה מספר מסגדים, שהידועים שבהם הם "מסגד הסולטאן" (Xhamia e Mbretit) ו"המסגד האדום" (Xhamia e Kuqe), שניהם מהמאה ה-15, "מסגד העופרת" (Xhamia e Plumbit) מהמאה ה-16, ו"מסגד הנערים" (Xhamia e Beqareve) מהמאה ה-19. בעיר נבנו גם בתי תפילה סופים. גשר גוריצה הוקם לראשונה בשנת 1780, והוא עשוי מלבנים. בגשר שאורכו 129.3 מטר, רוחבו 5.3 מטר וגובהו 10 מטרים, קבועות שבע קשתות באורך של 9 עד 16.7 מטר. הוא שופץ בשנת 1922, אך מצבו שב והידרדר.
רוב בתי המגורים הניצבים כיום בעיר הם מהמאות ה-18 וה-19, וחלקם סבלו מרעידת אדמה שהתחוללה בשנת 1851, וגרמה להרס הקומות העליונות. לפני רעידת האדמה נבנו כל הבתים מאבן לבנייה, אך לאחר מכן שוחזרו קומותיהם העליונות מעץ. בתיה המסורתיים של העיר הוקמו בין המאה ה-17 למאה ה-19, והם ניצבים משני צדדיו של הנהר - מצפון לו ברובע מאנגאלם ומדרום לו ברובע גוריצה. סגנון הבנייה מתאפיין באחידות, ובקירות הבתים קבועים חלונות גדולים שהעניקו לעיר את הכינוי "עיר אלף החלונות".
הקודקסים של בראט

העיר ידועה גם בזכות שני עותקים של חלקים מהברית החדשה מהתקופה הביזנטית הכתובים ביוונית עתיקה. האחד מהמאה ה-6 מכונה "קודקס בראט הסגול" (Codex Purpureus Beratinus) או "בראטינוס 1" (Beratinus 1), מכיוון שהוא כתוב בדיו אדומה; והאחר, מהמאה ה-9, מכונה "הקודקס המוזהב" (Codex Aureus) או "בראטינוס 2" (Beratinus 2), גם הוא בשל צבע הדיו שבה הוא כתוב בחלקו. שני הקודקסים נמנים עם רשימת יצירות המופת של האנושות של ארגון אונסק"ו. הם התגלו בכנסייה שבמצודת בראט, והם שמורים כיום בארכיון הלאומי בבירה טירנה.
ראו גם

ג'ירוקסטרה
הכניסה למצודת בראט
גשר גוריצה מעל נהר אוסום המחבר בין רובע גוריצה למאנגאלם
מוזיאון אונופרי
הערות שוליים

↑  בראט באתר הליגה הקנדית האלבנית למידע
↑  BERAT Geography, History, Architecture values, Tourism, Craft
↑  ערן חקלאי, חוויה בלקנית, באתר ישראל היום, 28 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567229005171  GND: 4205503-9  LCCN: n88020417  MusicBrainz: cdb5aaec-3996-41e6-99f4-de6ea9a399e1  NKC: ge1233365  NLP: a0000003812448  SUDOC: 06179080X  VIAF: 124435523   WorldCat (עם VIAF): 124435523 
כנסייה השילוש הקדוש הביזנטית בבראט
חאן מהמאה ה-17 במרכזה של העיר
מסגד בבראט
רובע גוריצה לגדות נהר אוסום
בתים עות'מאנים ברובע גוריצה שעל גדת הנהר השמאלית
רובע מאנגאלם עם אלף החלונות מתחת למצודת בראט, על גדות נהר אוסום
ביל וולטון

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1952 לה מסה, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  27 במאי 2024 (בגיל 71) סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מספר:  32, 5
 מכללה:  UCLA
 דראפט:  בחירה ראשונה, 1974 פורטלנד טרייל בלייזרס
 היכל התהילה:  חבר מאז 1993
 קבוצות כשחקן
 1974–1978   1979–1985   1985–1987:  פורטלנד טרייל בלייזרס   סן דייגו/לוס אנג'לס  קליפרס   בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 2 זכיות באליפות ה-NBA‏ (1977, 1986)  MVP של סדרת הגמר (1977)  MVP של העונה הסדירה (1978)  2 בחירות למשחק האולסטאר (1977, 1978)  בחירה לחמישיית העונה הראשונה (1978)  בחירה לחמישיית העונה השנייה (1977)  2 בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (1977, 1978)  השחקן השישי של העונה (1986)  2 זכיות באליפות ליגת המכללות (1972, 1973)  3 זכיות בפרס נייסמית' (1972–1974)  אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA
ויליאם (ביל) ת'אודור וולטון השלישי (באנגלית: William Theodore "Bill" Walton III; ‏5 בנובמבר 1952, לה מסה, קליפורניה – 27 במאי 2024) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר.
ביוגרפיה

וולטון החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1975 לאחר קריירת קולג'ים מפוארת במהלכה נבחר שלוש פעמים לכדורסלן השנה במכללות וזכה באליפות המכללות עם UCLA. נבחר במקום הראשון בדראפט על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך בשנתיים הראשונות שלו כשחקן מקצועני סבל מפציעות רבות ושיחק מעט. עונת 1976/1977 הייתה עונת השיא של וולטון ואחת הבודדות במהלך הקריירה שלו שבה לא הוגבל בשל פציעות. בעונה זו זכתה פורטלנד באליפות ה-NBA לאחר שגברה על הלוס אנג'לס לייקרס והפילדלפיה 76' הפייבוריטיות. וולטון נבחר ל-MVP של סדרת הגמר, ובעונה הבאה ל-MVP של העונה הסדירה. לקראת סוף העונה נפצע שוב וחיסל את סיכוייה של פורטלנד לאליפות נוספת.
וולטון הפצוע הועבר ללוס אנג'לס קליפרס ושוב לבוסטון סלטיקס, שם זכה, ב-1986, לעונה נוספת נטולת פציעות, בה זכה בתואר השחקן השישי של העונה ובאליפות כמחליף לגבוהים קווין מקהייל ורוברט פאריש. 
פציעות חוזרות ונשנות אפיינו את שנותיו האחרונות עד 1987, בה פרש סופית.
ביל וולטון מחזיק בשיא של עשיית הכי הרבה דאבל-דאבל ברצף מתחילת העונה כשהוא עשה 34 כאלה ברצף
ביל וולטון נחשב לאחד הסנטרים המוסרים הטובים בתולדות הכדורסל, אם לא הטוב שבהם. הוא נחשב לשחקן הגנה מצטיין, והקבוצות אותן הוביל התאפיינו בקבוצתיות ואינטליגנציית משחק מעולה. ב-1993 הונצח בהיכל התהילה של הכדורסל וב-1996, לרגל ציון 50 שנה להקמתה של ה-NBA, נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
בשנותיו האחרונות שימש וולטון כפרשן ברשתות NBC, ABC ו-ESPN.
בנו, לוק וולטון, שיחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס, איתה זכה באליפויות בעונות 2009 ו-2010, ובקליבלנד קאבלירס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות |  % מהשדה |  % מהשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974/1975 | פורטלנד | 35 | 32.9 | 0.513 | – | 0.686 | 12.6 | 4.8 | 0.8 | 2.7 | 12.8 |
| 1975/1976 | פורטלנד | 51 | 33.1 | 0.471 | – | 0.583 | 13.4 | 4.3 | 1.0 | 1.6 | 16.1 |
| 1976/1977 | פורטלנד | 65 | 34.8 | 0.528 | – | 0.697 | 14.4 | 3.8 | 1.0 | 3.2 | 18.6 |
| 1977/1978 | פורטלנד | 58 | 33.3 | 0.522 | – | 0.720 | 13.2 | 5.0 | 1.0 | 2.5 | 18.9 |
| 1978/1979 | פורטלנד | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1979/1980 | סן דייגו | 14 | 24.1 | 0.503 | – | 0.593 | 9.0 | 2.4 | 0.6 | 2.7 | 13.9 |
| 1980/1981 | סן דייגו | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1981/1982 | סן דייגו | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1982/1983 | סן דייגו | 33 | 33.3 | 0.528 | 0.000 | 0.556 | 9.8 | 3.6 | 1.0 | 3.6 | 14.1 |
| 1983/1984 | סן דייגו | 55 | 26.8 | 0.556 | 0.000 | 0.597 | 8.7 | 3.3 | 0.8 | 1.6 | 12.1 |
| 1984/1985 | ל.א. קליפרס | 67 | 24.6 | 0.521 | 0.000 | 0.680 | 9.0 | 2.3 | 0.7 | 2.1 | 10.1 |
| 1985/1986 | בוסטון | 80 | 19.3 | 0.562 | 0.000 | 0.713 | 6.8 | 2.1 | 0.5 | 1.3 | 7.6 |
| 1986/1987 | בוסטון | 10 | 11.2 | 0.385 | 0.000 | 0.533 | 3.1 | 0.9 | 0.1 | 1.0 | 2.8 |
| קריירה | קריירה | 468 | 28.3 | 0.521 | 0.000 | 0.660 | 10.5 | 3.4 | 0.8 | 2.2 | 13.3 |
1 2 3  וולטון לא שיחק בעונה זו בשל פציעה.
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות |  % מהשדה |  % מהשלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976/1977 | פורטלנד | 19 | 39.7 | 0.507 | – | 0.684 | 15.2 | 5.5 | 1.1 | 3.4 | 18.2 |
| 1977/1978 | פורטלנד | 2 | 24.5 | 0.611 | – | 0.714 | 11.0 | 2.0 | 1.5 | 1.5 | 13.5 |
| 1985/1986 | בוסטון | 16 | 18.2 | 0.581 | 0.000 | 0.826 | 6.4 | 1.7 | 0.4 | 0.8 | 7.9 |
| 1986/1987 | בוסטון | 12 | 8.5 | 0.480 | 0.000 | 0.357 | 2.6 | 0.8 | 0.3 | 0.3 | 2.4 |
| קריירה | קריירה | 49 | 24.4 | 0.525 | 0.000 | 0.673 | 9.1 | 3.0 | 0.7 | 1.7 | 10.8 |
בהמוטופס

| בהמוטופס |
| --- | --- |

תקופה
אוליגוקן 33.9–23 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: דסמוסטיליים
משפחה:: דסמוסטילוס
סוג:: בהמוטופס
מינים
 Behemotops proteus  Behemotops katsuiei
שם מדעי
 Behemotops

בהמוטופס (שם מדעי: Behemotops; מילולית: "היפופוטם בהמות") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר חי במשך האוליגוקן שלפני 33.9 עד 23 מיליון שנה מזמננו, כ-10 מיליון שנה בקירוב, לחופי הימים של אמריקה הצפונית ואסיה.
תיאור

המאובנים של היונק התגלו לראשונה ליד הפארק הלאומי אולימפיק שבוושינגטון בקרבת החוף ודגימה נוספת התגלתה בהמשך בונקובר שבקנדה. אלה השתייכו למין Behemotops proteus, כאשר ביפן התגלה מין שני: Behemotops katsuiei.
הסוג תואר בשנת 1986 בידי החוקרים Domning‏, Ray ו-McKenna והם נתנו לו את שמו לאחר שסברו שמדובר במאובנים של היפופוטם, אם כי בהמשך התברר שהיה זה יונק ימי מקבוצת האפרותריה. מעריכים שסוג זה היה הפרימיטיבי ביותר בסדרת הדסמוסטיליים.
סוג זה היה קרוב לדסמוסטילוס והוא הגיע לאורך של 323 ס"מ, לגובה 120 ס"מ ולמשקל של 1,979 ק"ג במין B. proteus, בעוד המין B. katsuiei הגיע לאורך משוער של 290 ס"מ והיה קטן יותר. מבנה גופו של הבהמוטופס היה דומה מעט לפילאי עם מבנה לסת ושיניים של פילאים קדומים. מספר חוקרים הציעו שהיה גם קרוב לראשוני הסירנות, אך הנחה זו אינה מבוססת מספיק.
בניין אלטינו ארנטס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, בניין 
 כתובת:  סאו פאולו 
 מיקום:  מרכז סאו פאולו 
 מדינה:  ברזיל 
 בעלים:  Santander Group 
 מפעיל:  Banco Santander (Brasil) 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  27 ביוני 1947 
 מידות
 גובה:  161.22 מ' 
 שטח:  17,951 מ"ר 
 קומות:  36 
 קואורדינטות:  23°32′44″S 46°38′03″W﻿ / ﻿23.545675°S 46.6341°W﻿ / -23.545675; -46.6341
 www.farolsantander.com.br
 he
 
בניין אלטינו ארנטס
בניין אלטינו ארנטס (בפורטוגזית: Edifício Altino Arantes) הוא גורד שחקים הנמצא בעיר סאו פאולו שבברזיל. גובהו של הבניין הוא כ-161 מטרים, ויש בו 40 קומות. הוא מאוכלס במשרדים ודירות[דרושה הבהרה].
ראו גם

בניין איטליה
בניין מירנטה דו ולה
ביל וורד

| --- | --- |
בהופעה עם "בלאק סבאת'", 1999
בהופעה עם "בלאק סבאת'", 1999
 לידה:  5 במאי 1948 (בן 76) ברמינגהאם, בריטניה
 שם לידה:  William Thomas Ward 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 עיסוק:  כותב שירים, מפיק
 סוגה:  הבי מטאל, דום מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  תופים, כלי הקשה, שירה, קלידים
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  Mythology, בלאק סבאת', Ward One, רוני ג'יימס דיו
 www.billward.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם תומאס "ביל" וורד (באנגלית: William Thomas "Bill" Ward; נולד ב-5 במאי 1948) הוא מוזיקאי ומתופף בריטי, הידוע בעיקר כמתופף המקורי של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת'.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

ביל וורד החל לנגן על תופים בילדותו, כשהיה מאזין לביג בנדים שונים שפעלו בשנות הארבעים. וורד הושפע עמוקות ממתופפי ג'אז כדוגמת באדי ריץ', ג'ין קרופה ולואיס בלסון. באמצע שנות השישים, פעל וורד במסגרת להקה שנקראה "The Rest". מאוחר יותר, ניגן עם חברו הגיטריסט טוני איומי בלהקת "Mythology". כשהלהקה התפרקה, חברו וורד ואיומי יחד עם הבסיסט גיזר באטלר והסולן אוזי אוסבורן ללהקה, תחת השם "Earth". מכיוון שלהקה נוספת כינתה את עצמה "Earth", דבר שיצר בלבול, שינו חברי הלהקה את השם ל"Black Sabbath".
וורד השתתף וניגן בלהקת "Black Sabbath" ברוב אלבומיה, והיה שותף ביצירות אלבומי מופת חשובים ומשפיעים בהבי מטאל כדוגמת: Black Sabbath, ‏Paranoid, ‏Master of Reality, ועוד. סגנון התיפוף של וורד היה ייחודי ובלתי מוכר, ובכך תרם, יחד עם נגינתו פורצת הדרך של איומי, ליצירת ז'אנר חדש ברוק הכבד - ז'אנר שהשפיע באופן מכריע על סצנת ההבי מטאל העולמית.
בעיות הסמים והשתייה של וורד החמירו בתקופת השיא של הלהקה בתחילת שנות השבעים. בסוף שנות השבעים, החל וורד לצרוך אלכוהול גם במהלך הופעות חיות, דבר שעד אז מעולם לא עשה. הוא אף החל לחוות התקפי פאניקה במהלך ההקלטות.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

על אף שבלאק סבאת' עדיין לא התאחדו באופן רשמי, הצטרף וורד באופן חד פעמי לאיחוד הזמני, על מנת ליטול חלק במופע המפורסם לייב אייד שנערך עבור המלחמה ברעב באתיופיה בשנת 1985.
מאז 2002, מופיע וורד בתוכנית רדיו חודשית בשם "Rock 50", שם הוא מציג את נגינתו במגוון סגנונות רוק.
באוקטובר 2006, צצו שמועות כי וורד יחבור יחד עם הזמר רוני ג'יימס דיו ועמיתיו לשעבר בלהקה טוני איומי וגיזר באטלר ללהקה בשם Heaven & Hell. לבסוף דווח כי וורד החליט לוותר ולא להשתתף כחבר בלהקה.
חיים אישיים

לוורד שני בנים, ניגל ואהרן ובת אחת בשם אמילי. וורד הוא טבעוני.
דיסקוגרפיה

עם בלאק סבאת'
Black Sabbath - ‏ 1970
Paranoid - ‏ 1970
Master of Reality - ‏ 1971
Vol. 4 - ‏ 1972
Sabbath Bloody Sabbath - ‏ 1973
Sabotage - ‏ 1975
Technical Ecstasy - ‏ 1976
Never Say Die!‎‏ - ‏ 1978
Heaven and Hell - ‏ 1980
ָBorn Again - ‏ 1983
אלבומי סולו
"Ward One: Along the Way" - ‏ 1990
"When the Bough Breaks" - ‏ 1997
עם אמנים שונים
עם אוזי אוסבורן: "Live & Loud" - ‏ 1993
עם אוזי אוסבורן: "The Ozzman Cometh" - ‏ 1997
עם טוני איומי: "Iommi" - ‏ 2000
עם רוני ג'יימס דיו: "Stand Up and Shout: The Dio Anthology" - ‏ 2003
וורד השתתף באלבום המחווה שנעשה לבלאק סבאת': "Nativity in Black: A Tribute to Black Sabbath" - ‏ 1994