stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התקהלות בעלי חיים

עדר של אימפלות במסאי מרה
פלמינגואים בלהקות באגם בקניה
התקהלות בעלי חיים היא התנהגות בעלי חיים מסוימים החיים בחברות של פרטים רבים ולא כמינים יחידאים או כזוג בודד.
חלק מהמינים נעים בקבוצות גדולות ביותר כמו הארבה או השתאי המצוי הנעים במליונים, מחשיכים את השמיים ופוגעים ביבול ברחבי אפריקה. חלקם נעים כקבוצה של פרטים ללא סידור או ארגון ומתקהלים בקבוצות, למשל בעונת הנדידה אצל הגנו ואצל עופות. אחרים בעלי מבנה ארגוני מורכב יותר של קבוצות חברתיות, בחלקם קיימת גם התנהגות זולתנית בין הפרטים החברים בה.
סוגי חברות

לק – קבוצה בה זכרים מתקבצים בנחלות בשטחים פתוחים וקוראים לנקבות לבחור ביניהם. התנהגות זו קיימת אצל מינים כמו האנטילופה ההודית, הלוחם ושכווי הלענה.
הרמון – קבוצה בה זכר שליט שולט בקבוצה של נקבות. כך נהוג אצל האייל האציל, פיל הים והאריה.
מדרג חברתי – בעלי חיים אצלם הקבוצה מורכבת מהיררכיה בין פרטים גבוהים לזוטרים. הפרטים הבכירים מורשים לאכול ראשונים מהמזון ולהזדווג עם הנקבות הטובות והזוטרים צריכים לפנות להם את הדרך. כך נוגים אצל השימפנזות, האריות והזאבים.
מטריארכיה – בקבוצה זו הנקבות שולטות על הקבוצה בה הם חיים והזכרים חיים רק בשוליה, מגיעים בעיקר למטרות רבייה ואז פורשים. כך נהוג אצל הפילים בהם השליטה היא הסבתא המבוגרת וגם אצל הבונובו.
אוליגרכיה – אצל הבבון הדובי ישנו מבנה של זכר שליט המקים "קואליציית זכרים" השומרים על קבוצה של נקבות ושל צעירים. באמצעות הזכרים הזכר השליט יכול לרסן יריבים, נקבות שתלטניות וכך גם מתגונן מטורפים.
איסוציאליות – זוהי קבוצה מורכבת ביותר בה מושבות צפופות וגדולות בהם כל הפרטים נוהגים ע"פ חלוקה של תפקידים ביניהם ויש ביניהם היררכיה ברורה. כך נהוג אצל הדבורים, נמלים, טרמיטים, צרעות ואצל החולד העירום.
נחיל (אנ') – קבוצה שאין בין הפרטים בה קשר ארגוני, במקום זה הם נעים כמקשה אחת כל פרט במחשבה על עצמו. רוב הקבוצות הגדולות ביותר של בעלי חיים שייכים לקבוצה זו. בקבוצה מתנהלים הארבה והשתאי, אווז הצפון, הפלמינגו, זרזיר מצוי, הגנו ועוד אנטילופות, להקות דגים, להקות פרפרים, עטלפים, מדוזות ועוד רבים.
עדר – קבוצה של פרסתנים הנעים יחדיו. אצל מינים מבויתים העדר מונהג על ידי הרועה האנושי וכלבו.
להקה – קבוצה של בעלי חיים שנוצרה למטרות ציד. להקות נהוגות אצל הזאב, כלבי הבר האפריקני, הקטלן והצבוע המנומר.
ראו גם

מין יחידאי
חיות חברתיות
איסוציאליות
התנועה הדמוקרטית האשורית

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק 
 תקופת הפעילות:  12 באפריל 1979 – הווה (45 שנים) 
 אידאולוגיות:  זכויות מיעוטים 
 מטה:  בגדאד 
 www.zowaa.org
 
התנועה הדמוקרטית האשורית (באנגלית: (Assyrian Democratic Movement (ADM, בארמית סורית: ܙܘܥܐ ܕܝܡܘܩܪܛܝܐ ܐܬܘܪܝܐ, תעתיק לעברית: זועא דימוקרטיא אתוריא או בקיצור זועא (Zowaa)) היא מפלגה אשורית אתנית בעיראק, ונכון ל-2009 היא המפלגה האשורית היחידה אשר זוכה לייצוג בפרלמנט העיראקי.
המפלגה הוקמה ב-12 באפריל 1979 במטרה לשמש ייצוג לעם האשורי בעיראק וכדי להתנגד למשטר מפלגת הבעת' וניסיונותיו החוזרים ונשנים לנשל את האשורים מאדמותיהם. ב־1982 הכריזה התנועה על מאבק מזוין נגד משטרו של סדאם חוסיין. ראש התנועה הדמוקרטית האשורית בפרוץ המאבק היה יונדם כנא, שהיה במשך שנים רבות מסומן כמטרה על ידי מפלגת הבעת' העיראקית, כיום הוא משמש כחבר פרלמנט מטעם המפלגה.
התנועה מוציאה לאור את העיתון "בהרה".
האגף הצבאי של התנועה נקרא "יחידות הגנה למישור נינוה".
הר ריאה (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  490 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  77°04′30″S 145°37′00″W﻿ / ﻿77.07500333°S 145.61666333°W﻿ / -77.07500333; -145.61666333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריאה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריאה
 
הר ריאה (באנגלית: Mount Rea) הוא הר נישא, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
מונולית הבילבורד ממוקם לצידו המערבי של ההר.
ההר ממוקם בין קרחון ארתור וקרחון בויד.
גובהו של ההר 490 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,141 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה מהאוויר, בטיסות שנערכו ב-5 בדצמבר 1927, על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

בירד נתן להר את שמו.
בירד קרא להר על שם בני הזוג ריאה, מפיטסבורג במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, שנתנו חסות למשלחתו.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 262
•Greg Balco, Seth Cowdery, Claire Todd and John O. H. Stone, , Quaternary Research Centre and Department of Earth and Space Sciences, University of Washington
•JOHN O. STONE, GREGORY A. BALCO, DAVID E. SUGDEN, MARC W. CAFFEE, LOUIS C. SASS III, SETH G. COWDERY, CHRISTINE SIDDOWAY, , Science 03 Jan 2003: Vol. 299, Issue 5603, pp. 99-102 DOI: 10.1126/science.1077998
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| אתרים ברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק |  |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |  |
| מצוקים | ביילי |  |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |  |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |  |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |  |
| מעברי הרים | ריס |  |
התצפית העמוקה של שבר סן אנדראס

העתק סן אנדראס כפי שנראה באזור מישור קריזו
התצפית העמוקה של שבר סן אנדריאס (מאנגלית: San Andreas Fault Observatory at Depth) הוא שמו של פרויקט מחקר שהחל בשנת 2002 ומטרתו היא לאסוף נתונים גאולוגיים אודות העתק סן אנדריאס לצורך חיזוי וניתוח רעידות אדמה עתידיות. האתר מורכב מ- 2.2 קילומטרים (1.4 מיל) חור טייס ו- 3.2 קילומטרים (2.0 מיל) חור ראשי. החל משנת 2007 פעולות הקידוח במתחם הופסקו. הפרויקט ממוקם בסמוך לעיירה פארקפילד שבקליפורניה, הפרויקט התקין חיישני גיאופון ושעוני GPS בחור בור שחותך ישירות דרך התקלה. נתונים אלה, יחד עם דגימות שנאספו במהלך הקידוח, יכלו לשפוך אור חדש על תכונות גיאוכימיות ומכניות סביב אזור ההעתק.
הרקע לפתיחת האתר

מחקרים גאולוגיים מראים כי במהלך 1,400-1,500 השנים האחרונות התרחשו רעידות אדמה גדולות בתדירות ממוצעת של כ-150 שנה בכל אזור נתון. התזוזות הפתאומיות לאורך העתק סן אנדראס הגורמות לרעידות אדמה אינן מתרחשות באופן אחיד אלא בחלק אחד בכל פעם, בעוד בחלקיו האחרים ממשיך הלחץ הגובר להיבנות עד לשבירה. בחלקו הצפוני של העתק סן אנדראס התרחשה רעידת אדמה חזקה לפני כ-100 שנים (1906), רעידת האדמה בשנת 1857 התרחשה בחלקו הדרומי העליון, אך בחלקו הדרומי ביותר לא התרחשה רעידת אדמה גדולה מזה יותר מ-300 שנה.
לאור נתונים אלה ועל פי מחקרים אחרונים, נכון ל-2007, הלחץ המצטבר לאורך קו השבר נמצא על סף שבירה שתביא לרעידת האדמה הגדולה (בעוצמה 7 ויותר) הבאה - The Big One - כפי שנוהגים לכנותה. צופים כי רעידת אדמה כזו תגרום נזק עצום לאזור פאלם ספרינגס וערים אחרות באזור סן ברנרדינו, ריברסייד ואימפריאל, ותורגש היטב בכל דרום קליפורניה, כולל אזורים צפופי אוכלוסייה כלוס אנג'לס וסן דייגו.
הערות שוליים

↑  Shiels, Maggie (5 בדצמבר 2003). "Project to drill into Earth fault". BBC News. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shwartz, Mark (3 בדצמבר 2003). "Stanford, U.S. Geological Survey team up to get inside scoop on quake zone San Andreas Fault Observatory at Depth will permit researchers to collect temblor data 2.4 miles below surface of Earth". Stanford News. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAFOD (San Andreas Fault Observatory at Depth)". Northern California Earthquake Data Center. אורכב מ-המקור ב-2018-09-05. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
הסערה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  דין דוולין 
 הופק בידי:  דין דוולין 
 תסריט:  דין דוולין, קירן מולרוני 
 שחקנים ראשיים:  ג'רארד באטלר דייוויד ג'נסן יוג'ניו דרבז דרו פאוול דאגלס גריפין זאזי ביטס ריצ'רד שיף אדפרו אודויה טליתה באטמאן אלכסנדרה מריה לארה עמר וואקד אבי קורניש ג'ים סטרג'ס מייר וינינגהם אד האריס דניאל וו אנדי גרסיה רוברט שיהאן גרגורי אלן ויליאמס 
 מוזיקה:  פינאר טורפאק 
 צילום:  רוברטו שיפר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  InterCom, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 באוקטובר 2017 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הישרדות, סרט אפוקליפטי, סרט אסונות, סרט מדע בדיוני, סרט סביבתי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   geostorm
 www.geostorm.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
הסערה (באנגלית: Geostorm) הוא סרט מדע בדיוני-אסונות משנת 2017, בבימויו של דין דבלין ובכיכובם של ג'רארד באטלר, ג'ים סטרג'ס, אבי קורניש, ואנדי גרסיה. הסרט עוסק בקונספירציה שמטרתה לשבש רשת לוויינים שנועדה לשלוט במזג האוויר ולהגן על כדור הארץ מאסונות טבע. כאשר הרשת מתחילה לתקול, מה שמוביל לשורה של אסונות ברחבי העולם, נאלץ ג'ייק לוסון (באטלר) לעלות לתחנת חלל כדי למנוע את השמדת העולם.
הצילומים החלו ב-20 באוקטובר 2014 בניו אורלינס, לואיזיאנה. לאחר אכזבה בעת בדיקת החומרים, צילומים מחדש התרחשו בדצמבר 2016 תחת המפיק בפועל ג'רי ברוקהיימר, הסופרת לאטה קאלוגרידיס והבמאי החדש דני קאנון.
הסערה יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 באוקטובר 2017, בכל הפורמטים, והציג ביצועים נמוכים מאוד בקופות, כשהכניס רק 221.6 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 120–130 מיליון דולר והפסיד 71.6 מיליון דולר של האחים וורנר.  הסרט גם זכה להפליא על ידי המבקרים בשל הסיפור והאפקטים החזותיים שלו.
עלילה

הסרט מתרחש בעתיד שבו האנושות פיתחה רשת לוויינים מתקדמת שנועדה למנוע אסונות טבע ולהבטיח את יציבות מזג האוויר על פני כדור הארץ. ג'ייק לוסון, המהנדס שאחראי על המערכת, מתבקש לחזור לתחנת החלל לאחר שתקלה במערכת מובילה לשורה של אסונות. במהלך הסרט, מתברר כי מדובר בקונספירציה מסוכנת שמאיימת להשמיד את כדור הארץ, וג'ייק, יחד עם אחיו מקס (ג'ים סטרג'ס), חייבים לפעול במהירות כדי לעצור את האיום.
צוות השחקנים

ג'רארד באטלר בתפקיד ג'ייק לוסון
ג'ים סטרג'ס בתפקיד מקס לוסון
אבי קורניש בתפקיד שרה
אנדי גרסיה בתפקיד נשיא ארצות הברית
אד האריס בתפקיד שר ההגנה
ביקורות

הסרט הסערה קיבל ביקורות שליליות מצד המבקרים, שציינו כי העלילה הייתה מופרכת והדמויות היו שטוחות. עם זאת, הסרט סיפק אקשן ואפקטים מיוחדים מרהיבים. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 17%, וב-Metacritic ציון של 21 מתוך 100, המצביעים על ביקורות שליליות בעיקרן.
הערות שוליים

↑  "Geostorm". Electric Entertainment.
↑  https://web.archive.org/web/20180919055548/http://skydancemedia.com/film/geostorm/ Geostorm
↑  "Warner Bros., Skydance's 'Geostorm' Undergoes Reshoots, Brings on Jerry Bruckheimer". The Hollywood Reporter. 16 בדצמבר 2016. נבדק ב-16 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (29 במרץ 2018). "What Were The Biggest Bombs At The 2017 B.O.? Deadline's Most Valuable Blockbuster Tournament". Deadline Hollywood. נבדק ב-29 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Giles, Jeff (19 באוקטובר 2017). "Only the Brave Is a Powerful Tribute". Rotten Tomatoes. נבדק ב-20 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5775745  VIAF: 4153713690458660289   WorldCat (עם VIAF): 4153713690458660289
הנס, מלך דנמרק

הנס (2 בפברואר 1455 – 20 בפברואר 1513) היה מלך דנמרק בין השנים 1481 - 1513 ומלך נורווגיה בין השנים 1481 - 1513 תחת השם הנס (Hans) או יוהנס (Johannes) ומלך שוודיה בין השנים 1497 - 1501 תחת השם יוהאן השני (Johan II), בתקופת איחוד קאלמאר וכן דוכס שלזוויג והולשטיין. שלוש המטרות הפוליטיות החשובות ביותר שלו היו שיקומו של איחוד קאלמאר, צמצום השפעתה של ברית ערי הנזה ובנייתה של מלוכה דנית חזקה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

הנס נולד בטירת אולבורגוס שבאולבורג, בנם של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק ושל אשתו, דורותיאה מברנדנבורג, בתו של יוהאן, המרקיז של ברנדנבורג. ב-1478 הוא נשא לאישה את כריסטינה מסקסוניה, נכדתו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
ביוגרפיה > מותו וקבורתו

הנס מת ב-1513 בטירת אולבורגוס זמן קצר לאחר שנפל מסוסו. הוא נקבר בכנסיית המנזר הפרנציסקני באודנסה. רעייתו, המלכה כריסטינה, שחיה את רוב שנותיה האחרונות במנזר של אודנסה, הזמינה את הפסל הגרמני, קלאוס ברג, כדי שיעצב קפלת קבורה מופלאה, שבה נטמנו היא ובעלה לאחר מותה ב-1521. המזבח בסגנון הגותי המאוחר שעוצב על ידי ברג בין השנים 1515 – 1525, הוא אחד משכיות החמדה הלאומיים של דנמרק. כל אחד משלושת חלקיו מגולף ומוזהב בצורה מורכבת מאוד. הוא שרד את להט האיקונוקלאזם של הרפורמציה הפרוטסטנטית, אולי בשל היותו מקום קבורה מלכותי. בנם של המלך הנס והמלכה כריסטינה, כריסטיאן השני, נטמן גם הוא בקפלה זו יחד עם אשתו, איזבלה מאוסטריה. ב-1807 נהרסה הכנסייה הפרנציסקנית לשעבר, והמזבח בעיצובו של ברג וגופותיהם של שני זוגות המלכים הועברו לקתדרלת קנוט הקדוש, גם היא באודנסה.
משפחתו

בשנת 1478 התחתן הנס עם כריסטינה מסקסוניה, בתם של ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
הנס (1479–1480)
ארנסט (1480–1500)
כריסטיאן השני, מלך דנמרק (1481–1559)
יקוב (1484–1566)
אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג (1485–1555), התחתנה עם יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
פרנץ מדנמרק (1497–1511)
הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ

| --- | --- |


 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 קמפוס:  בניין מקסיקו רמת אביב
 בעלי תפקידים
 דקאן:  ערן נוימן
 מיקום
 מיקום:  אוניברסיטת תל אביב, תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′51″N 34°48′12″E﻿ / ﻿32.114277777778°N 34.803388888889°E﻿ / 32.114277777778; 34.803388888889
 en-arts.tau.ac.il
  (למפת גוש דן מוגדלת) הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ(למפת גוש דן רגילה) הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ
 
הפקולטה לאמנות על שם יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב כוללת את החוג לתולדות האמנות, החוג לאמנות התיאטרון, בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה על שם סטיב טיש, בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, בית הספר לאדריכלות ע"ש דויד עזריאלי, התכנית הרב-תחומית באמנויות, התוכנית הבינתחומית באמנויות לתואר שני, תוכנית המצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה, תוכנית מיוחדת להבעה ויצירה באמנויות ולימודי תעודה באוצרות ומוזיאולוגיה.
היסטוריה

ב־11 במרץ 1964 החליטה ועדת ההיגוי של סנאט אוניברסיטת תל אביב על הקמתה של הפקולטה לאמנויות וב-1 ביולי באותה שנה הונחה אבן הפינה של בניין מקסיקו, משכנה של הפקולטה מאז. באירוע הנחת אבן הפינה נכחו קדיש לוז יו"ר הכנסת, אבא אבן מ"מ ראש הממשלה, מרדכי נמיר ראש עיריית תל אביב, כ-30 מראשי הקהילה היהודית במקסיקו סיטי ובראשם הנדבן סם וישניאק. הבניין נקרא על שם אשתו פאני וישניאק.
בניין מקסיקו נחנך ב-4 במאי 1967. עלות הקמת הבניין הייתה 2.5 מיליון ל"י. בעת חנוכתו הוא כלל שתי קומות וקומת מרתף, 18 כיתות לימוד וחדרי סטודיו, שני אולמות לתצוגות ולתערוכות, ספרייה ואודיטוריום לכ-300 איש. הקמת הפקולטה בפועל נמשכה גם מספר שנים לאחר מכן. במרץ 1971 הציעה אוניברסיטת תל אביב למשה לזר, שהיה ראש המכון לאמנויות באוניברסיטה העברית בירושלים, לעמוד בראש הפקולטה החדשה.
הפקולטה החלה לפעול בשנת 1972 בשם "הפקולטה לאמנויות ותקשורת". הפקולטה כללה בתחילה את החוגים לתיאטרון, החוג לתולדות האמנות, והחוג למוזיקולוגיה יחד עם החוג לקולנוע וטלוויזיה שהוקם באותה עת. חלק מהחוגים, כגון בית הספר לקולנוע וטלוויזיה, החוג לתולדות התיאטרון ובבית הספר למוזיקה, מציעים מגמות מעשיות לצד מגמות תאורטיות.
בשנת 1977 החלה לפעול הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, ביוזמות האוצר מרדכי עומר. היא שכנה תחילה באולם הכניסה של בניין מקסיקו, ובדצמבר 1988 נחנך מבנה סמוך נפרד עבור הגלריה.
בשנת 1991 הוקמה קרן מיוחדת למימון פעולותיה של הפקולטה על ידי דוד כץ מוונצואלה, ביחד עם ילדיו לזכר אשתו המנוחה יולנדה. בעקבות זאת שונה שם הפקולטה ל"הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ".
בתחילת שנות ה-2000 פקד משבר כספי את אוניברסיטת תל אביב, בעקבותיו שקלה האוניברסיטה לסגור את האקדמיה למוזיקה ואת החוג למוזיקולוגיה. בנוסף בוטלו מספר תוכניות לימוד בפקולטה לאמנויות. הנדבן יוסף בוכמן העניק תרומה חד פעמית של מיליוני דולרים וסיוע כספי שנתי של חצי מיליון דולר, והוקם "בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה" שכולל גם את החוג למוזיקולוגיה.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > בית הספר לאדריכלות ע"ש עזריאלי

בית הספר לאדריכלות ע"ש דוד עזריאלי הוקם בשנת 1994. עד להקמת בית הספר נלמדה בישראל אדריכלות בטכניון ובבצלאל בלבד. בית הספר משלב בין לימודי אדריכלות, לימודי רוח וחברה, ולימודי הנדסה וטכנולוגיה. בוגרי בית הספר לאדריכלות מסיימים עם תואר המאפשר להם להירשם כאדריכלים על ידי רשם המהנדסים והאדריכלים.
בשנת 2010, פתח בית הספר תוכנית לתואר שני ותוכנית לדוקטורט. בבית הספר מלמדים חוקרים ואדריכלים מובילים, בהם אמיר מן, תאה קיסלוב, ליאורה קיסלוב קיי, דני לזר, מוטי בודק, דני קייזר, אילה רונאל, אמנון בר אור, שם טוב צוריה, טולה עמיר, אלי אליקים, ערן נוימן, אפרת בלומנפלד-ליברטל, טליה מרגלית ורועי קוזלובסקי. בבית הספר לימדו גם מרצים אורחים, וביניהם גרג לין, מרטין ברזני, מארי מקלאוד, אנטואן פיקון, ברנרד קאש, דני קרוון, מייקל ויינסטוק, טרי נייט, לארי סאס ואחרים.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה

בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה נוסד בשנת 2005 כתוצאה מאיחוד האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין, החוג למוזיקולוגיה של אוניברסיטת ת"א ותוכנית ההכשרה התזמורתית של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בית הספר משתף פעולה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא נקרא על שמם של איש העסקים יוסף בוכמן מפרנקפורט, שתרומתו אפשרה את הקמת בית הספר, והמנצח זובין מהטה, המשמש כנשיא הכבוד של בית הספר. בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה מכשיר בתחומי הנגינה, השירה, הניצוח, הקומפוזיציה והמחקר העיוני. בית הספר למוזיקה מעניק B.A ו-M.A בכל תחומי הלימוד, תואר שלישי במוזיקולוגיה משולב עם קומפוזיציה ו"תעודת אמן". המגמות המעשיות הן המגמה האינסטרומנטלית - כלי תזמורת וכלי-מקלדת, המגמה הווקאלית - ביצוע קולי ואנסמבל אופרה, והמגמה לקומפוזיציה וניצוח. המגמה העיונית בבית הספר למוזיקה מיועדת ללימודי מוזיקולוגיה.
התזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, המקהלה האורטורית, אנסמבל האופרה  אנסמבל מוזיקה בת-זמננו וכ-50 הרכבים קאמריים מעלים למעלה מ-200 קונצרטים בשנה. מדי שנה מתקיימות סדנאות לימוד, כיתות אמן ותחרויות מוזיקליות בהשתתפות אמנים אורחים בולטים מישראל ומהעולם – רבים מהם אורחי התזמורת הפילהרמונית, המגיעים להופיע עמה כסולנים וכמנצחים. מאסטרו מהטה עובד בקביעות עם תזמורת בית הספר ומופיע איתה אחת לשנה בקונצרט גאלה חגיגי בהיכל התרבות (תל אביב).
בראש בית הספר למוזיקה (ולפני-כן בראש האקדמיה למוזיקה) עמדו גדולי המוזיקאים בישראל, ובהם המלחין והוויולן עדן פרטוש, הפסנתרן והמנצח אריה ורדי, המלחינים יחזקאל בראון, יצחק סדאי, יוסף דורפמן, הכנר יאיר קלס, המלחין והמנצח עמי מעיני, המלחין והמנצח נועם שריף, המנצח ונגן הבסון זאב דורמן והפסנתרן תומר לב.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה > הארכיב למוזיקה ישראלית

הארכיב למוזיקה ישראלית הוקם ב-1977. שלוש מחלקותיו – אוספים ציבוריים ופרטיים, ספרייה ואינדקס ביבליוגרפי - משמשות מרכז לעיון וחקר עולם המוזיקה הישראלית, כמו גם יד זיכרון למוזיקאי העבר שיצירתם תרמה רבות לכינונם וקידומם של חיי התרבות במדינת ישראל.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סטיב טיש

בית הספר לקולנוע וטלוויזיה נוסד ב-1972, ועל בוגריו נמניות דמויות בולטות בתחומי הקולנוע והטלוויזיה בארץ. בית הספר משלב בין לימודים אקדמיים (תארים ראשון ושני) ללימודים מעשיים בבימוי, הפקה, תסריטאות, צילום, עריכה וניו מדיה. סרטי הסטודנטים של בית הספר מוצגים בקביעות בפסטיבלים בינלאומיים. לבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סטיב טיש ארכיון הסרטים על שם אנדה זימר, המשמש מאגר לשימור ולמחקר ונותן מענה לצורכי ההוראה של החוג.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > החוג לאמנות התיאטרון

החוג לאמנות התיאטרון נוסד בשנת 1958 על ידי פיטר פריי, והוא הוותיק והגדול ביותר מבין חוגי התיאטרון בארץ. הלימודים בחוג לאמנות התיאטרון מעניקים תואר ראשון, שני ושלישי. הלימודים בחוג משלבים לימודים עיוניים ומקצועיים. הלימודים לתואר ראשון כוללים מסלולים מקצועיים בתחומי המשחק, הבימוי והתיאטרון הקהילתי. הלימודים העיוניים כוללים נושאים כמו דרמה ותיאטרון ישראלי ועולמי, תיאוריה וביקורת, תיאטרון ומגדר, תיאטרון פוליטי ודרמטורגיה. לימודי התואר השני מציעים מסלול עיוני (M.A) המכשיר חוקרים, מורים לאמנות התיאטרון וסוכני תרבות ברמה גבוהה, ומסלול יישומי (M.F.A) אשר מכיל ארבע תוכניות התמחות מקצועיות בבימוי, בבימוי בתיאטרון הקהילתי, בעיצוב ובשחקן-יוצר-חוקר.
החוגים ובתי הספר בפקולטה > החוג לתולדות האמנות

החוג לתולדות האמנות נוסד בשנת 1968 כחלק מהפקולטה למדעי הרוח והועבר לפקולטה לאמנויות עם הקמתה בשנת 1972. תחילה מנה החוג מספר קטן של כ-16 תלמידים והשיעורים כולם הועברו על ידי אברהם רונן מייסד החוג. נורית כנען-קידר הצטרפה שנה מאוחר יותר ושימשה ראש המגמה לתולדות אמנות ימי הביניים. במשך השנים הצטרפו אליהם אשר עובדיה (אמנות יוון ורומי), חוה בר (אמנות האסלאם), גילה בלס ומרדכי עומר (אמנות מודרנית).
תוכנית הלימודים עוסקת בתולדות האמנות המערבית למן העת העתיקה ועד האמנות העכשווית, אמנות אסיה, אמנות גלובאלית, היסטוריה ותיאוריה של הצילום, ואמנות ישראלית. התלמידים נחשפים לתהליכי היצירה עצמם, תוך דיאלוג עם אמנים מובילים, אוצרי אמנות, וביקורים מודרכים במוזיאונים ובאתרי אמנות.
תוכניות לימוד

התכנית הבינתחומית לתואר שני באמנויות כוללת תחומי אמנות שונים - אמנות פלסטית, תיאטרון, אדריכלות, קולנוע וטלוויזיה, מוזיקה ומחול.
התכנית הרב תחומית באמנויות מקנה ידע היסטורי ותאורטי אודות מגמות ויוצרים מרכזיים בישראל ומחוצה לה, ותחומי האמנויות השונים: ציור, פיסול, אדריכלות, מוזיקה, תיאטרון וקולנוע. בין היתר מושם דגש על אמנות ישראלית, נשים באמנות, אמנות בעידן הדיגיטלי, ואמנות במזרח הרחוק והקרוב. התכנית מעניקה תואר ראשון B.A הן במסגרת דו חוגית והן במסגרת חד חוגית.
התכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה היא תוכנית חדשה ומיוחדת, המשלבת בין לימודי עיצוב במה לבין לימודי קולנוע וטלוויזיה.
התכנית ללימודי תעודה באוצרות ובמוזיאולוגיה נוסדה בשנת 1984 עי ידי מרדכי עומר אשר עמד בראשה במטרה להכשיר אוצרים לעבודה במוזיאונים. תוכנית לימודים זו מהווה את המסגרת האקדמית הראשונה והוותיקה בישראל להוראת האוצרות והמוזיאולוגיה. התכנית מוכרת על ידי מינהל התרבות, המחלקה למוזיאונים ולאמנות פלסטית ומשרד התרבות והספורט.
התכנית להעשרה והשראה באמנויות מאפשרת לקהל הרחב להשתלב בקורסים המיועדים לסטודנטים מן המניין בתחומי האמנויות השונים – אמנות התיאטרון, תולדות האמנות, אדריכלות, קולנוע וטלוויזיה, מוזיקה והתכנית הרב-תחומית - כמו גם בסדרות החוגים השונים ובסדרת הדיקאן - שלישי אקדמי באמנויות.
ארכיוני הפקולטה

המרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה (בשמו הקודם, הארכיון הישראלי לתיאטרון) נוסד בשנת 1970 על ידי  שמעון לב-ארי אשר שימש כמנהלו עד לפרישתו ב-2009. מטרת הארכיון היא אכסונו של החומר התיעודי וקטלוגו לשם מחקר ועיון. החומר התיעודי מתייחס למגוון אמנויות הבמה, כגון אופרה, תיאטרון, מחול, פנטומימה ומופעי בידור, כאשר רובו של החומר התיעודי הוא בעברית. ב-1982 הוכר הארכיון על ידי גנזך המדינה כארכיון ציבורי וב-1988 העניקה עיריית תל אביב לו ולמנהלו את פרס משה הלוי לאמנויות הבמה. ב-2010 החל המרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה בפרויקט קטלוג ממוחשב של המסמכים המצויים במרכז. הקטלוג הממוחשב מונה למעלה מ-1000 פריטים.
ארכיון בית ציפר לתיעוד וחקר האמנות הפלסטית בישראל הוקם בשנת 1975 על ידי פרופ' גילה בלס, בתמיכתו של פרופ' משה לזר, דיקאן הפקולטה לאמנויות הראשון. בשנות השמונים, עקב תרומתו של משה ציפר, עבר הארכיון מקומת הקרקע בבניין מקסיקו, ששימשה כמשכנו של הארכיון, לביתו של הפסל ברחוב הרב פרידמן 1. באפריל 1989, לאחר פטירתו, נמסרו כל יצירות האמנות והבית עצמו לידי הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. ב-2011 עבר הארכיון מבית הפסל אל משכנו החדש בבניין וינר-גרוס באוניברסיטת תל אביב, שם הוא פועל ומציג מאוסף פסליו של ציפר שנתרמו לארכיון. ייחודו ויתרונו הוא כגוף הפועל בתוך מוסד מחקרי, יוזם תחקירים ומעודד מחקרים בנוסף לאיסוף החומרים ושימורם.
הארכיון הדיגיטלי של החוג לתולדות האמנות הוקם בשנת 2006 במטרה ליצור מאגר של דימויים דיגיטליים עבור חוקרים ותלמידים באוניברסיטת תל אביב, וכן עבור משתמשים אחרים שלהם יש זיקה לתחומי המחקר של האוניברסיטה. הארכיון הוקם בעזרת תרומתו של מר פרד סימונס מארצות הברית במסגרת 'פרויקט נאמנות פרד סימונס באמנויות'.
הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר

הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר נוסדה בשנת 1976 כחלק מן הפקולטה לאמנויות על ידי פרופ' מרדכי עומר שעמד בראשה מיום הקמתה ועד פטירתו ביוני 2011. הגלריה ממוקמת בחזית קמפוס אוניברסיטת תל אביב בצמוד לשער 7, בצידה המזרחי של כיכר אנטין. הגלריה תוכננה על ידי ד"ר מיכאל חיוטין והאדריכלים דן איתן וברכה חיוטין. חלקה העיקרי של הגלריה נועד לתצוגת התערוכות והשאר למחסנים, משרדים, מעבדה, ספריה וכיתות בשילוב גן הפסלים ע"ש לוי ופורטונה אשכנזי שנחנך ב־23 במאי 1990. בשנת 2004, במסגרת אירועי חבר הנאמנים של האוניברסיטה, נחנך אגף חדש לגלריה בשם יד מישל קיקואין בתרומתה של קלייר מאראטייה קיקואין מצרפת, ביתו של האמן. היא תרמה בנוסף גם אוסף של עבודות אביה המוצג בגלריה דרך קבע. בגלריה האוניברסיטאית לאמנויות מוצגות תערוכות נושא מתחלפות העוסקות בסוגיות נבחרות של תולדות האמנות תוך התמקדות בתולדות האמנות המודרנית בכלל ובאמנות הישראלית בפרט. כמו כן, מתקיימות בה תערוכות הכוללות היבטים מתחומי הארכאולוגיה, התיאטרון, הארכיטקטורה, הספרות, הפילוסופיה והצילום.