stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקצוב משתף
היתרונות > יתרונות נוספים

מאמר סקירה שהתפרסם באתר PeoplePowered מנה 19 השפעות של תקצוב משתף, שנבדקו במחקרים:
המשתתפים רוכשים ידע אזרחי ופוליטי חדש.
המשתתפים מפתחים כישורים אזרחיים, פוליטיים ודיוניים חזקים יותר.
המשתתפים מפתחים גישות, עמדות וערכים חדשים.
תקצוב משתף מפתח אמון הדדי בין המשתתפים, הממשלות, ומוסדות החינוך.
תקצוב משתף יכול להגדיל את שיעורי ההצבעה בבחירות הרגילות, במיוחד באזורי-הצבעה שבעבר הופלו לרעה.
תקצוב משתף יכול להגדיל השתתפות פוליטית של יחידים מחוץ לבחירות, כגון: יצירת קשר עם נבחרי-ציבור והצעת פתרונות לבעיות של הקהילה.
עיצובים ומימושים שונים של תקצוב משתף עשויים להרחיב או להצר את פערי ההשתתפות האזרחית (עיצובים שמדגישים בחירה עצמית, או בחירה של יחידים עם כישורי מנהיגות, מגדילים את פער ההשתתפות; עיצובים שמדגישים הגעה לקבוצות שוליים ובחירה אקראית של משתתפים מקטינים את פער ההשתתפות).
ההשפעות על ידע, כישורים, גישות והתנהגויות תלויים בניסיון הקודם של המשתתפים, בתפקידים שהם ממלאים בתהליך, בעוצמת ההשתתפות, ובמשך ההשתתפות.
יש מתאם חיובי בין תקצוב משתף לבין ירידה בתמותת התינוקות.
יש מתאם חיובי בין תקצוב משתף עם "חוקי צדק חברתי" (- חוקים הדורשים שתקציב רב יותר יעבור לשכונות עניות יותר) לבין ירידה בתמותת התינוקות.
בניית אוריינות-תקציב בקרב מנהיגים קהילתיים משפיעה על הרווחה יותר מאשר ניסיון לחנך את כל המשתתפים.
בקהילות שהקדישו יותר כסף לנפש, שיעורי ההשתתפות היו גדולים יותר.
אסטרטגיות שיווק וחינוך, ושיתוף פעולה עם ארגוני חברה אזרחית, משפיעים על שיעורי ההשתתפות.
תקצוב משתף יכול להגדיל את מספר הארגונים של חברה אזרחית, ולהוביל ליותר שיתופי פעולה בין ארגונים כאלה, אם יש בו מאפיינים מסוימים של עיצוב מוסדי, המעודדים פעילות קבוצתית. מצד שני, עם עיצוב לא נכון, תקצוב משתף עלול גם להיות פגיע להשתלטות על ידי אליטות.
תקצוב משתף עשוי לעודד פעילות קבוצתית לא רשמית, מעבר לארגוני חברה אזרחית.
בעיריות המשתמשות בתקצוב משתף, תקבולי המס המקומי גדולים יותר.
תקצוב משתף בדרך-כלל מוביל להקצאת כסף שונה מאשר במקומות ללא תקצוב משתף. לדוגמה, בניו יורק: יותר השקעה במוסדות חינוך, דיור ציבורי ושיפורי תחבורה, ופחות השקעה בפארקים ושימור בתים.
תקצוב משתף המשתמש בקריטריונים של שוויון, עשוי להביא להפניית תקציבים רבים יותר לקהילות עניות יותר.
כל ההשפעות הנ"ל משתנות ממקום למקום.
הבעיות

לאנשים עניים במיוחד אין גישה לאמצעי הצבעה אלקטרוניים, וכתוצאה מכך שיעור ההשתתפות שלהם בהצבעה הוא נמוך, וההצבעה אינה משקפת בצורה נאמנה את הדמוגרפיה של העיר. למרות זאת, תקצוב השתתפותי עדיין מביא לתוצאות טובות יותר (מבחינת ייצוג של מגזרים שונים) מהמצב הקיים בדמוקרטיה ייצוגית.
בכמה ערים המפעילות תקצוב השתתפותי, אחוז ההשתתפות הכולל בהצבעה הוא נמוך מאד. לדוגמה, בכמה ערים בגרמניה שיעור ההצבעה היה 0.1%, ובשיקגו בשנים 2012–2014 שיעור ההצבעה היה 1%-3%.
ישנה טענה, שתקצוב השתתפותי עלול לפגוע בהקצאת המשאבים העירונית. לדוגמה, בשיקגו, נטען כי האזרחים מעדיפים להשקיע בפרויקטים הנותנים סיפוק מיידי, כגון פרויקטים של פנאי ובילוי, על-פני השקעה בתשתיות.
היסטוריה וגאוגרפיה

תקצוב משתף פותח לראשונה בשנות ה-80 על ידי מפלגת הפועלים הברזילאית (PT), שהצהירה שהצלחה בבחירות אינה מטרה בפני עצמה, אלא קרש קפיצה לפיתוח דמוקרטיה השתתפותית. היו מספר ניסויים מוקדמים, אך התהליך המלא הראשון יושם בעיר פורטו אלגרה בברזיל, בשנת 1989. פורטו אלגרה היא עיר הבירה של מדינת ריו גראנדה דו סול, ומרכז תעשייתי, פיננסי ושירותי; בזמן היישום היו בה 1.2 מיליון תושבים. ההצלחה הראשונית של התקצוב המשתף בפורטו אלגרה הפכה אותה עד מהרה לאטרקטיבית לעיריות אחרות. עד 2001, יותר מ-100 ערים בברזיל יישמו תקצוב משתף. כיום ישנן שיטות שונות ליישום תקצוב משתף במדינות שונות. לדוגמה:
בכמה מדינות בדרום אמריקה, כגון הרפובליקה הדומיניקנית, בוליביה, גואטמלה, ניקרגואה ופרו יישמו תקצוב משתף על-פי חוק בכל הממשלות המקומיות.
במדינות רבות אחרות באירופה ובארצות הברית, ישנן ערים היוזמות תקצוב משתף באופן עצמאי.
בקנדה יושם תקצוב משתף בפרויקטים של דיור ציבורי, בקבוצות שכונתיות ובבתי ספר ציבוריים, בערים טורונטו, גואלף, המילטון, ומערב ונקובר .
בערים מסוימות הוחל תקצוב משתף עבור תקציבי בתי ספר, אוניברסיטה ודיור ציבורי. בצרפת, נוהג תקצוב משתף בבתי הספר התיכוניים.
גישות בינלאומיות אלו שונות באופן משמעותי זו מזו, והן מעוצבות על ידי ההקשרים המקומיים שלהן.
דוגמאות מפורטות > פורטו אלגרה, ברזיל

החוקה שנחקקה בברזיל בשנת 1988 אפשרה לכוחות פוליטיים לבצע ניסיונות חדשים בהשתתפות אזרחים בתהליכי קבלת החלטות ברשויות מקומיות. בשנת 1989, פורטו אלגרה אורגנה מחדש וחולקה ל-16 מועצות מקומיות אשר המשתתפים בהן נפגשו על בסיס שבועי או דו-חודשי על-מנת לדון בצורכי האזרחים המקומיים, ומתוך כך, לבחון את סדרי העדיפויות התקציביים. לכל האזרחים יש אפשרות להשתתף, לארגונים קהילתיים אין מעמד מיוחד. המדיניות זכתה להצלחה רבה: מתוך מאות מיזמים שאושרו, ההשקעה במחוזות המגורים העניים של העיר עלתה על ההשקעה באזורים עשירים יותר כתוצאה ממדיניות ציבורית זו; מחוזות עם רמות עוני גבוהות יותר קיבלו חלק גדול יותר מההשקעה הציבורית.
בכל שנה, הרוב המכריע של עשרים עד עשרים וחמישה קילומטרים של מדרכה חדשה הלך לתושבים העניים של העיר.
כיום, ב-98% מכלל הדירות בעיר יש מים זורמים, לעומת 75% בשנת 1988;
כיסוי הביוב עלה ל-98% מ-46%.
בשנים 1992–1995, מחלקת הדיור הציעה סיוע לדיור ל-28,862 משפחות, לעומת 1,714 בתקופה זהה לפני יישום התקציב המשתף,
מספר מעונות היום גדל מ-2 ל-120, ומספר בתי הספר הציבוריים המתפקדים כיום הוא 86 לעומת 29 בשנת 1988.
הוקמו מפעלים למחזור פסולת בבעלות קואופרטיבית של תושבים, מפעלים לטיהור מי הנהר המקומי משפכים, מרכזי בריאות קהילתיים, ומיזם רחב ממדים לבניית בתים לחסרי הבית.
הדמוקרטיזציה של קבלת ההחלטות אף איפשרה את הרחבת המיסוי למימון המיזמים. האומות המאוחדות אף הכתירו פעילות זו של העיר פורטו אלגרה כאחת מ-40 הפרקטיקות של ניהול עירוני הטובות ביותר בעולם.
דוגמאות מפורטות > ניו יורק, ארצות הברית

ניו יורק היא העיר הגדולה ביותר בארצות הברית, ובה מעל 8 מיליון תושבים. במועצת העיר יושבים 51 חברים, כל אחד מהם מייצג מחוז אחד בעיר ונבחר באופן אישי על ידי תושבי המחוז. בשנים 2011–2012, החליטו ארבעה חברי מועצה לבצע תהליך של תקצוב השתתפותי במחוזות שהם מייצגים, על כמיליון דולר המיועדים לאותם מחוזות. במשך השנים הפרויקט התרחב, וכיום (נכון ל-2023) 29 מתוך 51 חברי מועצה מבצעים תהליך דומה במחוזות שלהם. התהליך נקרא PBNYC.
תיקון שאושר על ידי הבוחרים לאמנת העיר ניו יורק בנובמבר 2018 יצר ועדה חדשה למעורבות אזרחית (CEC) שהופקדה על תכנון ויישום תהליך תקצוב משתף כלל-עירוני החל מ-2020. ועדה זו מרחיבה את התקצוב המשתף מעבר למגבלות התקציביות של המחוזות, מרכזת את התיאום ומאגמת משאבים מתקציב העיר כולה, במקום כספים ייחודיים של חברי מועצה בודדים.
לפני קבלת מימון לתהליך כלל עירוני, ה-CEC הפעיל תחילה שני תהליכים מקומיים. הראשון היה "זה הכסף שלנו" ב-2019, שחילק 100,000 דולר לחמישה פרויקטים ממוקדי-נוער שהוגשו על ידי ארגונים המשרתים צעירים. הפרויקטים נבחרו על ידי בני נוער בין הגילאים 9–24, מתוך חמישים הצעות. השני היה "הכסף של העם" ב-2021, שאפשר לתושבי 33 המחוזות שנפגעו הכי קשה במגפת הקורונה להצביע על אופן חלוקת 1.3 מיליון דולר לפרויקטים מקומיים.
האיטרציה האחרונה של תקצוב משתף בניו-יורק נקראת גם "כסף העם", ומקצה 5 מיליון דולר למימון פרויקטים מקומיים ברחבי העיר. באוקטובר 2022 התחיל תהליך יצירת רעיונות, שבו אנשים וארגונים יכולים להגיש הצעות. יצירת רעיונות יכולה להתבצע דרך אחד מ-86 ארגונים שותפים, או בפלטפורמה המקוונת של CEC. לאחר שלב הרעיונות, כל תושבי ניו יורק בני 14 ומעלה יוכלו להצביע על ההצעות שיקבלו מימון, במטרה ליישם את הפרויקטים הזוכים החל משנת 2024. לוח הזמנים של התהליך, (המחזור התשיעי - שנת 2023) הוא:
אוקטובר-נובמבר: מקיימות פגישות בקהילה. התושבים מבצעים סיעור מוחות ומעלים רעיונות, וכן ממנים נציגים (Budget Delegates) לפיתוח הרעיונות. איסוף הרעיונות מתמקד במיוחד בקהילות שקשה להגיע אליהן, כמו מהגרים עם שליטה מוגבלת באנגלית, נוער, אזרחים ותיקים ותושבי דיור ציבורי.
נובמבר-פברואר: נציגי הקהילות מעבדים את הרעיונות והופכים אותם להצעות מפורטות, בהתאם לצורכי הקהילה, ובסיוע סוכנויות העירייה. הנציגים משתמשים בכלי לדירוג רעיונות, שבו מדרגים כל רעיון על ידי הצורך, האפשרות, והשוויוניות, בסולם מ-1 ל-4. הפרויקטים המקבלים את סכום הנקודות הגבוה ביותר עוברים לשלב הבא.
אפריל: הקלפיות להצבעה נפתחות למשך תשעה ימים. ההצבעה פתוחה לכל תושב המחוז מעל גיל 14.
מאי-יוני: הפרויקטים הזוכים נכללים בתקציב העיר ניו-יורק לשנה הפיסקלית הבאה. הצוות והנציגים מעריכים את התהליך ומפקחים על ביצוע הפרויקטים הזוכים על ידי סוכנויות העירייה.
ההצעות מובאות להצבעה קהילתית, סוכנויות עירוניות מיישמות את הפרויקטים הזוכים.
דוגמאות לפרויקטים שזכו במחזור הקודם (המחזר השמיני): בשכונה 3: חבילת הגנה לעצי רחוב (200 אלף דולר); שיפור התאורה בפארק השכונתי (600 אלף דולר); שדרוג ברזיות בבתי-ספר ציבוריים (300 אלף דולר). בשכונה 5: שיפוץ פארקים בכל רחבי השכונה (250 אלף דולר); נטיעת 60 עצים חדשים עם אמצעי-שמירה (225 אלף דולר); מחשבים ניידים ל-10 בתי-ספר ציבוריים (350 אלף דולר).
דוגמאות מפורטות > וייליצ'קה, פולין

וייליצ'קה היא עיר בפולין ובה כ-26,000 תושבים. בשנת 2023, החליטה העירייה לבצע תקצוב השתתפותי בעזרת כלל חדש - כלל החלקים השווים (Method of Equal Shares) - שמטרתו להבטיח ייצוג הוגן לכל הקבוצות באוכלוסייה. התוכנית נקראה "המיליון הירוק", שכן סך התקציב שהוקצה היה מיליון זלוטי, והתהליך התמקד בפרויקטים של איכות הסביבה. ציר הזמן של הפרויקט היה:
3 במרץ 2023: הסברה לציבור על התהליך.
8.3 - 25.3: הגשת הצעות לפרויקט. בשלב זה הוגשו 89 הצעות.
25.3 - 31.3: בדיקת ההצעות שהוגשו. בשלב זה נדחו 25 הצעות ונשארו 64 הצעות.
31.3: ההצעות שנשארו שנשמרו הוצגו לציבור. הפרויקטים הוצגו הן בטקסט (הסבר על פרטי הפרויקט) והן על גבי מפה.
3.4 - 22.4: הציבור הצביע על הפרויקטים שהוא תומך בהם. הפורמט היה הצבעת אישור: כל מצביע קיבל טופס עם רשימת הפרויקטים, ויכל לסמן פרויקט אחד או יותר שהוא תומך בהם. בהצבעה השתתפו 6586 תושבים, מתוכם:
3582 נשים ו-3004 גברים;
28% מתחת לגיל 30, 37% בין 31 ל-45, 19% בין 46 ל-60, ו-16% מעל גיל 30;
3328 הצביעו לפרויקט אחד בלבד; 1456 הצביעו בעד שני פרויקטים; 553 מצביעים ל-3 פרויקטים וכו'; 91 הצביעו עבור 14 פרויקטים או יותר.
26.4: התוצאות פורסמו: 30 פרויקטים זכו. החישוב השתמש בשיטת החלקים השווים (אנ') . דוח טכני מפורט פורסם, כדי להראות את תהליך החישוב.
דוגמאות לפרויקטים זוכים: רכישת 10 מלכודות צילום נגד משאיות אשפה ומזבלות בר (5000 זלוטי); חידוש השטחים ירוקים בצ'ורגוויצה על ידי שתילה (100,000 זלוטי); יצירת תנאים לפעילויות פנאי לתושבי ווגריצ'ה ווילקי (85,000 זלוטי); התקנת בתי-רביה לציפורים (600 זלוטי).
עלות תהליך ההצבעה הוא 10-20 אלף זלוטי (1%-2% מהתקציב הכולל), עבור הצבעה אלקטרונית דרך חברת תוכנה חיצונית. בנוסף, יש עלויות מנהליות של כ-4%-6% מהתקציב הכולל, עבור ניתוח ואימות פורמלי של ההצעות לפרויקטים, וכן העלות המנהלית של יישום הפרויקטים.
דוגמאות מפורטות > תל אביב, ישראל

בתל אביב נוהג החל משנת 1999 פרויקט הנקרא שש"ת (=שדרוג השכונה על ידי התושבים, נקרא בעבר "תושבים עושים עיר"), שבמסגרתו תושבי השכונות השונות משתתפים בקביעת התקציב המיועד לשיפוץ השכונה שלהם. העיר מחולקת ל-58 שכונות. בכל שנה, 12-20 שכונות משתתפות בתהליך. מתוך תקציב העירייה הכולל, שהוא כ-10 מיליארד ש"ח, מוקדש לשש"ת כ-16 מיליון ש"ח, כך שכל שכונה מקבלת כמיליון ש"ח. התהליך כולל שלושה שלבים:
שלב גיבוש ההצעות: תושבי השכונה יכולים להציע פרויקטים עבור השכונה בשאלון קצר, או להשקיע יותר ולהשתתף בסדנות תכנון יחד עם אנשי מקצוע עירוניים.
שלב ההצבעה: כל תושבי השכונה בוחרים את הפרויקט המועדף עליהם, מבין הפרויקטים שנוצרו בסדנות התכנון. התושבים יכולים להצביע באופן פיסי בקלפיות, או באופן דיגיטלי.
שלב הביצוע: הפרויקט שזכה במירב הקולות יבוצע על ידי העירייה תוך שנה. אם יישארו יתרות תקציב, הן יועברו לביצוע חלקים מהפרויקט שזכה במקום השני.
ראו גם

תקצוב מגדרי - תקצוב שמיועד בפרט לצמצם פערים בין גברים לנשים.
דמוקרטיה השתתפותית - מושג כללי יותר, המתאר תהליכים שונים של שיתוף הציבור בקבלת ההחלטות.
תקצוב משתף באגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל
תקצוב משתף לפי מדינה (אנ')
ענת אלימלך

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 במרץ 1974 ירושלים, ישראל ישראל
 נרצחה:  2 בדצמבר 1997 (בגיל 23) ישראל רמת בית הכרם, ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1990–1997 (כ־7 שנים)
 עיסוק:  דוגמנית ושחקנית
 
ענת אלימלך (8 במרץ 1974 – 2 בדצמבר 1997) הייתה דוגמנית ושחקנית ישראלית. נרצחה על ידי מי שהיה בן זוגה עד בערך חודשיים טרם הירצחה.
ביוגרפיה

אלימלך נולדה לבילי ואבי אלימלך כבת אמצעית ולה אח גדול ואחות קטנה, והיא גדלה בירושלים.
את לימודי התיכון עשתה אלימלך בבית הספר המקיף בשכונת גילה בעיר.
ב-1980, בגיל 6, זכתה בתחרות שנקראה "ילדה יפה ירושלים".
ב-1991 זכתה במקום הראשון בתחרות היופי הירושלמית "מיס קניון" שנערכה בקניון האחים ישראל בירושלים, ואחריה החלה לדגמן עבור סוכנות הדוגמנות "לוק". באותה תחרות בה זכתה, הכירה את הספר דוד אפוטה, שהיה מבוגר ממנה ב-14 שנים, נשוי עם שני ילדים שגר בנפרד מאשתו, והם הפכו לזוג.
את שירותה בצה"ל עשתה כסייעת לרופא שיניים צבאי.
ב-1993 השתתפה אלימלך בתחרות "מלכת היופי" וזכתה בתחרות בתואר "מלכת החן". באותה שנה בעקבות זכייתה בתואר "מלכת החן" השתתפה אלימלך בתחרות "מיס אינטרנשיונל" בסין והעפילה בה לשלב 15 המועמדות הסופיות.
ב-1995 השתתפה אלימלך בתחרות על תפקיד "נערת הגלגל" בגרסה הישראלית של השעשועון "גלגל המזל", ששודר בערוץ 2.
כמו כן, בין השנים 1995–1997 כיכבה אלימלך בפרסומות בערוץ 2 לרשת המזון "היפרכל".
ב-1996 השתתפה בקלטת לילדים "אפרוחים", וב-1997 בקלטת הילדים "עושים סרט: פרח לב הזהב".
ב-1997 הגישה את התכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית. באותה השנה החלו יחסיה עם דוד אפוטה להתערער, ובעקבות כך היא עברה לגור עם אביה בירושלים. באותה עת, נבחרה להשתתף בפסטיגל עם השיר "בלרינה" שנכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן. בערב 1 בדצמבר 1997, יום לפני מותה, הופיעה אלימלך, לצד שאר משתתפי הפסטיגל, בתוכנית הטלוויזיה של דודו טופז בערוץ 2 "הראשון בבידור".
הרצח והחקירה

ב-25 בנובמבר 1997, שישה ימים לפני הרצח פנה אבי אלימלך, אביה של ענת, למשטרת ישראל וביקש שיחרימו את נשקו האישי של אפוטה, מחשש שמא ישתמש בו כנגד אלימלך, אך לאחר מכן ביקשה ענת מהמשטרה שלא לקחת את הנשק מאפוטה והנשק נשאר ברשותו.
ב-2 בדצמבר 1997, בעת שעשתה את דרכה ללימודיה באוניברסיטה הפתוחה בירושלים בשעות הבוקר, עצרה ענת בביתו של אפוטה בשכונת רמת בית הכרם בעיר, ומספר שעות לאחר מכן נמצאה מוטלת ללא רוח חיים כשהיא ירויה בפלג גופה העליון, כשאפוטה ירוי ומוטל גם הוא ללא רוח חיים לצידה.
חקירת הרצח עברה תהפוכות: חקירה ראשונית העלתה תחילה שאלימלך ירתה באפוטה ולאחר מכן התאבדה. הסברה הראשונית, לפיה אלימלך הייתה הרוצחת, נוצרה מכיוון שהאקדח נמצא ליד ידה, ובהתבסס על ממצאים אלה היא נקברה בהר המנוחות בירושלים בחלקת המתאבדים. שלושה שבועות אחרי הרצח, בעקבות לחץ משפחתה של אלימלך, חידשה המשטרה את החקירה, ובחקירה החוזרת התברר שהחוקרים התרשלו, וכי אפוטה למעשה ירה באלימלך בעת ויכוח סוער שהיה ביניהם ולאחר מכן התאבד. כמו כן התגלה ששני אחיו של דוד אפוטה נכנסו לפני המשטרה לדירה שבה אירע הרצח, וכדי לטשטש את הראיות העבירו את האקדח מידו של דוד אפוטה לידה של אלימלך, מ"טעמי כבוד", לטענתם. על אף שעובדה זו אומתה בבדיקות מעבדה החליטה הפרקליטות, בעצת המשטרה, שלא לפתוח בהליכים משפטיים נגד אותם בני משפחה והם שוחררו.
נודע גם שלרצח קדמה סדרה של סצנות קנאה מוגזמות לענת מצדו של אפוטה ושהאחרון חשב שהיא בוגדת בו עם עודד מנשה במהלך החזרות לפסטיגל, אלא שאיש לא ידע ולא עשה דבר בנידון.
ממצאי החקירה החוזרת פורסמו כשלושה שבועות לאחר הרצח. עצמותיה של ענת הועברו לחלקת קבורה רגילה בבית הקברות שלוש שנים לאחר מותה ב-25 ביולי 2001.
לאחר מותה הפיק אילן שושן סרט בשם "ענת אלימלך-הסיפור האמיתי" ששודר בערוץ 2 ב-1998, שנה לאחר מותה, ומתאר את קורות חייה מילדותה ועד הירצחה.
בשנת 2020, הופק סרט דוקו-דרמה הנקרא "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים", בכיכובה של אגם רודברג המגלמת את דמותה של אלימלך, ומספר את מקרה הרצח.
הרצח והחקירה > קביעת בית המשפט

בתיק תביעה שניהלו בני משפחתה של אלימלך כנגד יוסף אפוטה, אחיו של דוד אפוטה וכנגד עיזבונו של דוד, קבע ב-1 במרץ 2011 בית משפט לענייני משפחה, כי דוד רצח את אלימלך, וכי יוסף שיבש את חומר הראיות. בהמשך לכך קבע בית המשפט, שיוסף יפצה את משפחתה של אלימלך ב-300 אלף ש"ח.
בפברואר 2025, יותר מ- 27 שנים לאחר הירצחה, הלך אביה לעולמו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בר זגה, עודד מנשה על רצח ענת אלימלך: "אמרתי לכתבים, אין סיכוי שהיא ירתה בו והתאבדה", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 23 בפברואר 2018
↑  ירון דרוקמן, הכבוד האבוד של ענת אלימלך. השבוע לפני, באתר ynet, 30 בנובמבר 2013
↑  ציפורה, ענת אלימלך, הידועה גם כנערת החן, נבחרה על ידי טנא נגה להיות הנימפה שלה, חדשות, 4 ביוני 1993
↑  לאחר היוודע דבר מותה, השיר בוצע לבסוף לזכרה על ידי כל משתתפי הפסטיגל.
↑  דוקו קשת, ‏ענת אלימלך: כך הפכה הילדה הכי יפה בירושלים לכוכבת מצליחה, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2020
↑  אביעד גליקמן, אחיו של דוד אפוטה יפצה את קרובי ענת אלימלך, באתר ynet, 14 באוגוסט 2011
יוסף במצרים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פונטורמו 
 תאריך יצירה:  1518 בסבירות גבוהה 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  109 ס״מ 
 גובה:  96 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  NG1131 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית
 
יוסף במצרים (באיטלקית: Giuseppe in Egitto) הוא ציור מעשה ידי האמן האיטלקי פונטורמו, שנוצר בין השנים 1518–1519. היצירה היא חלק מסדרה של ציורים המתארים את סיפורו של יוסף המקראי, והיא נחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות לסגנון המנייריזם המוקדם. הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית בלונדון.
תיאור היצירה

במרכז הציור מתואר מפגש בין יעקב, המגיע למצרים, לבין יוסף בנו. הסצנה כוללת דמויות רבות המסודרות בקומפוזיציה מורכבת, עם שימוש בצבעים בהירים ובגוני פסטל. ניתן להבחין בתנוחות אלגנטיות של הדמויות ובסגנון מאנייריסטי מובהק.
רקע והקשר אמנותי

הציור נוצר כחלק מסדרה שעסקה בסיפורו של יוסף המקראי והוזמנה עבור וילה מדיצ'י בקרג'י. ביצירה זו, פונטורמו משתמש בטכניקות של תנועה דינמית ופרספקטיבה לא מסורתית, המשקפות את המעבר מסגנון הרנסאנס הקלאסי אל סגנון המנייריזם.
מיקום ושימור

הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית בלונדון. עם השנים עבר תהליכי שימור על מנת להגן על צבעיו ולשמר את הפרטים המקוריים של היצירה.
הערות שוליים

1 2  Pontormo | Joseph with Jacob in Egypt | NG1131 | National Gallery, London, www.nationalgallery.org.uk
↑  Joseph in Egypt by PONTORMO, Jacopo, www.wga.hu
↑  Joseph with Jacob in Egypt | Art UK, artuk.org (באנגלית)
קורבנו של נח

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'קופו בסנו 
 תאריך יצירה:  1574? 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 
קורבנו של נח (באיטלקית: Il Sacrificio di Noè) הוא ציור שמן על בד שנעשה בסדנה של יאקופו בסאנו. הציור מתאר את הקרבת הקורבן של נח, לאחר המבול בהתאם לסיפור המקראי בספר בראשית. בעבר היה חלק מאוסף גלריה בורגזה ברומא, וכיום הוא מוצג במוזיאון הפראדו במדריד.
תיאור היצירה

בציור מתוארת סצנת הקרבת הקורבן לאחר המבול. במרכזו ניצב מזבח שעליו בוער הקורבן, ומעליו עשן סמיך המיתמר אל השמיים. נח מופיע כשהוא כורע ליד המזבח, בעוד בני משפחתו עובדים סביבו: חלקם מביאים עצים להבערת האש, אחרים מטפלים בבעלי חיים, ואחד מהם נראה שוחט כבש. היצירה מאופיינת בקומפוזיציה דינמית, שימוש באור וצל להדגשת הדמויות ותיאור מפורט של החיות והלבוש, בסגנון המזוהה עם יאקופו בסאנו וסדנתו.
היסטוריה של היצירה

הציור נעשה בסדנה של יאקופו בסאנו, צייר רנסאנס ונציאני מהמאה ה-16, שהתפרסם בשילוב אלמנטים מחיי היומיום בתוך סצנות דתיות. היצירה הייתה חלק מאוסף גלריה בורגזה ברומא, אחד האוספים האמנותיים החשובים באיטליה. מאוחר יותר עברה לאוסף המלכותי הספרדי, וכיום היא מוצגת במוזיאון הפראדו.
מיקום נוכחי

כיום, "קורבנו של נח" מוצג במוזיאון הפראדו במדריד, כחלק מהאוסף הקבוע של המוזיאון. היצירה נחשבת לדוגמה בולטת לסגנונו של בסאנו, המשלב בין ריאליזם דרמטי לצבעוניות עשירה וטכניקות תאורה מתקדמות.
הערות שוליים

1 2  Noé después del Diluvio - Colección - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es (בספרדית)
1 2  Galleria Borghese, Workshop of da Ponte Jacopo called Jacopo Bassano - Noah’s Sacrifice, collezionegalleriaborghese.it (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קורבנו של נח".
ג'ורג' דמות'

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1871 Washington Township, ארצות הברית 
 פטירה:  2 במרץ 1934 (בגיל 63) מדינה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  דבוראות, אגרונומיה
 
ג'ורג' סידני דמות' (באנגלית: George Sidney Demuth, נודע גם כ-Geo. S. Demuth;‏ 2 במרץ 1871 – 2 במרץ 1934) היה דבוראי ואגרונום אמריקאי.
ביוגרפיה

דמות' נולד ב-2 במרץ 1871 בעיירה וושינגטון במחוז מיאמי באינדיאנה לאליאס דמות' ולסוזנה מילר. בגיל 14, רכש כוורת תמורת 5.50 $, סכום שעבורו עבד במשך 110 ימים; בעבור דולר נוסף רכש מנוי שנתי לירחון American Bee Journal. בשנה הראשונה בה גידל דבורים הרוויח מכך 6 דולרים. במשך עשרים שנים עסק בדבוראות נודדת וזכה להצלחה עסקית.
בשנת 1908 מונה למפקח על הדבורים של מדינת אינדיאנה, ובשנת 1911 מונה לעוזרו של אוורט פרנקלין פיליפס (אנ') בשירות האנטומולוגיה (אנ') של מחלקת החקלאות של ארצות הברית.
בנובמבר 1920 החל לשמש כעורך כתב העת Gleanings in Bee Culture, ושימש בתפקיד זה עד מותו.
ב-30 ביוני 1923 פרש מעבודתו במחלקת החקלאות של ארצות הברית.
דמות' נפטר במפתיע ב-2 במרץ 1934 בביתו במדינה, אוהיו. הותיר אחריו את אשתו, בלווה, ובן יחיד.
תרומתו לענף הדבוראות

מחלקת החקלאות של ארצות הברית פרסמה מספר עלוני מידע שכתב דמות' בתחום הדבוראות, שזכו לפרסום רב ונחשבו איכותיים ביותר. בין היתר כתב עלונים על דבש חלות, הכנת דבורים לחורף, ייצור מסחרי של דבש חלות ושליטה בנחילי דבורים. העלון על שליטה בנחילי דבורים תורגם גם לצרפתית ופורסם בטולוז.
דמות' ניהל התכתבויות עם מאות דבוראים מתחילים, חלקן התפרסמו במדורי שאלות ותשובות בכתב העת Gleanings in Bee Culture. לאחר מותו, אוגדו כ-500 מתוך אותן שאלות ותשובות לספר.
הערות שוליים

1 2 3  Frank C. Pellett. "George S. Demuth". American Bee Journal. 74 (4): 143–144.
↑  E. R. Root. "George S. Demuth". Gleanings in Bee Culture. 48 (11): 651–652.
↑  Geo. S. Demuth (1932). Commercial comb-honey production. Farmers' bulletin. Vol. 1039 (2 ed.). Washington D.C.: U.S. Dept. of Agriculture. p. 3.
↑  Geo. S. Demuth (1912). Comb honey. Farmers' bulletin. Vol. 503. Washington D.C.: U.S. Dept. of Agriculture.
↑  E. F. Phillips; Geo. S. Demuth (1918). The preparation of bees for outdoor wintering. Farmers' bulletin. Vol. 1012. Washington D.C.: U.S. Dept. of Agriculture.
↑  Geo. S. Demuth (1919). Commercial comb-honey production. Farmers' bulletin. Vol. 1039. Washington D.C.: U.S. Dept. of Agriculture.
↑  Geo. S. Demuth (1921). Swarm control. Farmers' bulletin. Vol. 1198. Washington D.C.: U.S. Dept. of Agriculture.
↑  Demuth, Geo. S. (1942). Five hundred answers to bee questions, pertaining to bee behavior, colony management, products of bees, and handling and marketing of honey. Medina, Ohio: A.I. Root Co.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ורג' דמות'".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 2538 9999  NKC: mzk20231198511  VIAF: 306079985   WorldCat (עם VIAF): 306079985
שרנסק

| --- | --- |
סמל שרנסקסמל שרנסק

כנסייה בכפר
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  מלאווה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,032 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  53°01′00″N 20°07′00″E﻿ / ﻿53.01667°N 20.11667°E﻿ / 53.01667; 20.11667 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.szrensk.com.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישרנסק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישרנסק(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהשרנסק(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהשרנסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שרנסק (בפולנית: Szreńsk; ביידיש: שרענסק) הוא כפר במחוז מלאווה שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה באמצע המאה ה-12 ככפר בבעלות אצולה, ובסוף המאה ה-14 הוענקו לו זכויות עיר, תוך ביצורו. את התפתחות היישוב קטעו פלישות השוודים לאזור באמצע המאה ה-17 ובראשית המאה ה-18.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובתחילת המאה ה-19 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 הפך היישוב לעיירת נפה לסביבתו החקלאית.
יהודי שרנסק

יהודים ישבו בשרנסק מהמחצית השנייה של המאה ה-17, ובשנות השלטון הפרוסי באזור היישוב, עלה מספר היהודים בו באופן משמעותי. במאה ה-19 פעל ביישוב הרב חיים זליג טננבוים, מגדולי חסידם של רבי שמחה בונים מפשיסחה ושל רבי מנחם מנדל מקוצק. בשנת 1857 היוו היהודים כמחצית מתושבי היישוב, ובשנת 1897 נמנו בכפר קרוב ל-1,000 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר 613 יהודים, כשליש מתושביו, והתקיימה בה פעילות ענפה של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
יהודי שרנסק > בשואה

בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ובתקופה הראשונה לכיבוש נמלטו ממנו רבים מיהודיו, אך רובם נאלצו לבסוף לשוב לבתיהם. בתחילת נובמבר 1939 נכנסו ליישוב אנשי גסטאפו, והחלו בהחרמת רכוש יהודי המקום, תוך הטלת גזירות שונות על בני הקהילה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת ביצוע עבודות כפייה, חובת תשלום סכומי כופר ואיסור על הליכה במדרכות ועל קשר עם לא יהודים ביישוב. בסוף שנת 1939 הרסו הגרמנים את בית הכנסת ואת בית המדרש שבכפר.
בנובמבר 1941 גירשו הגרמנים את כ-600 היהודים שנותרו בכפר לגטו מלאווה, שם שוכנו בשתי טחנות קמח נטושות. בתחילת יוני 1942 הוציאו הגרמנים להורג בגטו מלאווה יהודייה משרנסק, שהואשמה באפייה שלא בהיתר. ב-17 ביוני 1942 הוציאו הגרמנים להורג 10 יהודים משרנסק בגטו מלאווה, יחד עם 40 צעירים נוספים מהגטו. יהודי שרנסק הנותרים שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה עם רוב יושבי גטו מלאווה במהלך נובמבר 1942.
מקהילת שרנסק שרדו את השואה כ-20 יהודים, ובהם אישה אחת בלבד.