stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפטלינג

| --- | --- |

הכניסה לפארק
 מיקום:  צפון בראבנט, הולנד הולנד
 תאריך פתיחה:  1952
 שטח הפארק:  720,000 מ"ר
 מתקנים:  37
 מפעיל:  Efteling Nature Park Foundation
 קואורדינטות:  51°39′01″N 5°02′53″E﻿ / ﻿51.65028°N 5.04806°E﻿ / 51.65028; 5.04806
 אתר הפארק (בעברית)
 
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניאפטלינג(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניאפטלינג
בארון 1898
ג'וריס והדרקון
פאטה מורגנה
אפטלינג בית מלון
אפטלינג (בהולנדית: Efteling) הוא פארק שעשועים הנמצא בהולנד, מהפופולריים והמובילים באירופה.
הפארק נפתח ב-31 במאי 1952 וכיום הוא מונה 37 מתקנים (בהם 6 רכבות הרים ו-2 מתקני מים). הפארק הציג סיפורי אגדות כמו שלגיה ושבעת הגמדים, היפהפייה הנרדמת ועוד.
בשנת 1992 זכה הפארק בתואר הפארק הטוב ביותר בעולם.
הפארק נמצא 105 ק"מ מאמסטרדם ו-85 ק"מ מאנטוורפן.
בעונת הסתיו נסגרים מספר מתקנים ומתווספים קישוטי חורף, הצגות ופעילות בידור רבות ורחבת החלקה על קרח.
מתקנים > רכבות הרים

בפארק 6 רכבות הרים:
פייטון - רכבת הרים מדגם Double Loop Corkscrew של וקומה, מבצעת 4 היפוכים (2 לופים אנכיים ו2 ברגי Corckscrew) חברת Vekoma שבנתה את הרכבת, בנתה עוד אטרקציות מפורסמות בעולם וכן גם בישראל.
"בוב" - רכבת הרים של חברת אינטמין מתקני שעשועים, רכבת הרים מסוג מזחלות אשר נעה בחופשיות על מגלשה במקום על מסילה. רכבת זו מיועדת בעיקר לכל המשפחה.
"ההולנדי המעופף" - רכבת הרים בה בחלק מהנסיעה הרכבת שטה, בפארק נבנה אגם מלאכותי במיוחד בשביל הרכבת. בחלק מהמתקן הרכבת נוסעת בחשכה.
"הנשר" - רכבת הרים מסוג מתקן אפל, נסיעה בחושך עם אפקטים של סאונד ואורות. בכניסה למתקן מוצב פסל נשר ענק.
"ג'וריס והדרקון" - רכבת הרים דו מסלולית העשויה מעץ של חברת GCI, בה הרכבות מתחרות אחת בשנייה.
"בארון 1898" - רכבת חדשה, מסוג "Dive Coaster" של חברת B&M. מבצעת 2 היפוכים. הרכבת יורדת בירידה אנכית (95 מעלות) אל תוך מנהרה מעורפלת בתוך האדמה, והיא חדשה לשנת 2015.
מתקנים > מתקנים שונים

זוהי רשימה חלקית של המתקנים בפארק.
חלום הפנדה - סרט תלת-ממד שמראה כיצד פוגע האדם בטבע ובחיות.
פגודה - מתקן תצפית בסגנון מקדש תאילנדי העולה אל האוויר, וממנו אפשר לקבל נקודת תצפית טובה על הפארק.
מקום שבו רגע אחד אתם מרחפים בין טרולים ושדונים במתקן השעשועים לכל המשפחה, עולם החלומות (Droomvlucht)
"פיראנה" - שיט אבובים במסלול לכל המשפחה (Rapid Rivers).
"פאטה מורגנה" - שיט בסירות בחשכה בין בובות ומיצגים בסגנון עתיק, מיועד לילדים.
"חצי ירח" - ספינת פיראטים מתנדנדת (Swing Ship).
ומקום שבו אפשר לנוע בין המסדרונות הסודיים והחדרים הקסומים של Symbolica (סימבוליקה), ארמון הפנטזיה
יער האגדות - האטרקציה המרכזית בפארק: יער שבו מוצגים בתים וצמחיות בצורות שונות וגם מספר דמויות מפורסמות כמו עמי ותמי וסינדרלה.
גונדולות - שיט בסירות באגם סביב הפארק.
קרנבל פסטיבל - מתקן אפל שנושאו קרקס. במתקן המושבים מסתובבים לצדדים תוך כדי הנסיעה.
וילה וולטה - מתקן המדמה בית מכושף בו הנוסעים "מתהפכים" בבית באמצעות תזוזה של המושבים והתפאורה, כאשר למעשה הכיסאות מתנדנדים בלבד.
כיכר אנטון פיק - כיכר גדולה ומרכזית בפארק, היישר ליד היציאה מיער האגדות ובה מספר קרוסלות ומתקנים. סמוך לה שוכנת קרוסלת סוסים מפוארת, קלאסית ועתיקה.
פטינה

ערך זה עוסק בתרכובת מתכתית. אם התכוונתם לממלכה עתיקה בשם "פתינה", ראו .
פסל החירות המכוסה פטינה
פטינה (מאיטלקית: Patina) היא תרכובת ירוקה, אשר נוצרת במשך הזמן על גבי משטחי מתכת. בהשאלה, המושג משמש לתיאור כל ציפוי הנוצר על משטח ומעיד על גילו המתקדם.
אמנים רבים משתמשים בפטינה לקישוט פסלים, אך לעיתים קרובות היא נוצרת באופן טבעי ומשמשת הגנה מפני החלדה נוספת. דוגמה נודעת לכיסוי פטינה הוא פסל החירות של ארצות הברית שגונו הירקרק בא לו מהפטינה שציפתה אותו במהלך הזמן. ארכאולוגים מתארכים פריטים בני אלפי שנים בעזרת ניתוח פטינה.
גאולוגים משתמשים במונח "פטינה" - מכונה בעברית "מִקְרָם מדברי"- כדי לתאר ציפוי כהה ומבריק שנוצר על פני השטח החשופים של שברי סלעים מלוטשים (ראה תמונות מציורי סלע בהר כרכום). הציפוי מורכב מתחמוצת מנגן כהה, מתחמוצת ברזל ומחרסיות היוצרות ציפוי דק על פני השטח של שבר הסלע. הפטינה מכסה את פניהם של שברי הסלעים החשופים לשמש, אך לא את בסיסם, המונח על הקרקע או טמון בה. ליצירת המרקם המדברי תורמים חומרים השוקעים כאשר מים או טל מתנדפים מפני שבר הסלע, הידבקות של חרסיות ופעילות של חיידקים על פני השטח.
חולה עלייך

"חולה עלייך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי כפיר צפריר. את השיר הוציאה ב-8 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים D-Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה

"חולה עלייך" נכתב והולחן על ידי צפריר, דולב רם ופן חזות. השניים האחרונים השתתפו גם בהפקתו המוזיקלית לצד צוק "צוקי" אלגזי. השיר מציג רגשות חזקים של אהבה ותשוקה דרך שימוש בדימויים שונים. הביטוי "חולה עלייך" מתייחס לאהבה עזה, שבה הדובר מגלה את היקף רגשותיו העמוקים כלפי בחירת לבו. לצד זאת, הביטוי "חולה ממך" מכניס ממד נוסף, ורומז לעומס רגשי שנגרם כתוצאה מהזוגיות הזו, כאילו היא הופכת לכאב או חולי שמטלטל את הדובר. ישנו משחק בין הרצון לפשטות באהבה לבין המורכבות שהיא מביאה איתה בפועל, מה שמתבטא בשורה "זה צריך להיות פשוט, זה מסתבך".
הדובר מנסה להתקרב לבת הזוג, מבקש ממנה לשתף פעולה ולעלות אתו לגבהים רגשיים, כפי שהוא מתאר בשיר: "רק לעלות". הוא מרגיש ריגוש פיזי ורגשי כשהוא נמצא איתה, עד כדי תלות מסוימת בה: "את הסם שלי לקחתי קצת ואני כולי בהזיות". החוויה שהוא מתאר אינה רק של אהבה טהורה, אלא גם של סוג של סחרור רגשי, חיפוש אחר איזון בין התשוקה העצומה והקושי שהיא מביאה איתה.
הצלחה מסחרית

"חולה עלייך" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו של ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט, המאגדת את נותני האיירפליי בישראל לכדי דירוג רשמי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
הערות שוליים

↑   כפיר צפריר - חולה עלייך (Prod. by Doli and Penn), סרטון בערוץ "Kfir Tsafrir Official", באתר יוטיוב, 8 בספטמבר 2024
צ'זארה קזאדיי

צ'זארה קזאדיי (באיטלקית: Cesare Casadei; נולד ב-10 בינואר 2003 ברוונה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בטורינו מהסרייה א'.
קריירת מועדונים

קזאדיי גדל במחלקות הנוער של צ'רביה, צ'זנה, אינטר מילאנו וצ'לסי. ב-30 בינואר 2023 הושאל קזאדיי מצ'לסי לרדינג מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2022/2023. ב-4 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ווטפורד במסגרת המחזור ה-30 בליגה. ב-15 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לבלקברן רוברס במסגרת המחזור ה-37 בליגה.
ב-2 בפברואר 2025 חתם קזאדיי בטורינו.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת איטליה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023 ואף היה מלך שערי הטורניר עם שבעה שערים.
הערות שוליים

↑  Casadei joins Reading on loan באתר הרשמי של צ'לסי, 30 בינואר 2023 (באנגלית)
↑  Ufficializzata la lista dei 21 convocati per il Mondiale in Argentina באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האיטלקית, 11 במאי 2023 (באיטלקית)
קרב כף קאליאקרה

קרב כף קאליאקרה (בבולגרית: Калиакра) הוא קרב ימי שניטש ב-11 באוגוסט 1791, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, בין צי רוסי בפיקוד פיודור אושאקוב לבין צי עות'מאני בפיקוד חוסיין פאשה. ההתנגשות בין הצדדים התחוללה ליד כף קאליאקרה שבים השחור, צפונית-מזרחית לווארנה, והסתיימה בניצחון רוסי.
הרקע לקרב

המלחמה שהכריז הסולטאן אבדילהמיט הראשון על רוסיה ב-16 באוגוסט 1787 הייתה ניסיון נוסף למנוע את התפשטותה של רוסיה דרומה אל נחלות האימפריה העות'מאנית בקווקז ומערבה אל ארצות הים השחור והבלקן. הסכם קוצ'וק קאינרג'ה, עליו חתם אבדילהמיט לאחר המלחמה הכושלת שניהל קודמו, הסולטאן מוסטפא השלישי, העניק לרוסים גישה ישירה לים השחור ומעבר חופשי בדרדנלים. זאת ועוד, חצי האי קרים, שהיה בעבר בשליטת טורקיה, זכה להלכה לאוטונומיה אך היה למעשה פרוטקטורט רוסי. חתרנותה של רוסיה תחת השלטון הטורקי בקרים, הקמת בסיס רוסי ימי בסבסטופול וייסוד עיר נמל חדשה בחרסון הגבירו עוד יותר את המתיחות בין הסולטאן לצארינה יקטרינה הגדולה. ב-1787, שלוש שנים לאחר חתימת ההסכם, החליט הסולטאן להחזיר לעצמו בכוח את השטחים שאיבד ולסלק את הרוסים מן הים השחור. הלחימה התנהלה בין צבאות רוסיה ואוסטריה לבין הצבא העות'מאני ובין צי הים השחור הרוסי לבין הצי העות'מאני. הסולטאן אבדילהמיט הראשון מת ב-1789, בעיצומם של הקרבות, ואת כסאו ירש סלים השלישי.
קרב קאליאקרה הצטרף לשורת מפלות שנחלו הטורקים ביבשה ובים במהלך המלחמה והוא אף חתם אותה. ביוני 1791 יצא מקונסטנטינופול צי מלחמה בפיקוד חוסיין פאשה. חלק ממנו הפליג אל ורנה וחלק נוסף נשלח לסייע לאנאפה שהייתה נתונה אותה שעה להתקפה עזה של צבא רוסי. הידיעות על הפלגת השייטת לאנאפה הגיעו לאוזניו של אדמירל אושאקוב בסבסטופול. הוא רדף אחריה, אך לא הצליח להשיגה ושב לנמל. השייטת העות'מאנית הגיעה לאנאפה ב-4 ביולי, יום אחד בלבד אחרי שנכבשה על ידי האויב, ולכן שבה בידיים ריקות והצטרפה אל עיקר הצי בוורנה. ב-8 ביולי שוב יצא אושאקוב לים. פריגטות הסיור שלו גילו את אוניות האויב עוגנות דרומית לכף קאליאקרה, ומיד ניתנה הפקודה לתפוס עמדות קרב.
מהלך הקרב

אוניות הטורקים עגנו בחסות כף קאליאקרה בשלוש שורות מקבילות: בשורה הקרובה לחוף ניצבו ספינות הקרב מדרג נמוך וכלי השיט הקטנים, שלא היוו בשעת קרב חלק מהמערך הטורי הסטנדרטי; בשורה הבאה עגנו 10 ספינות-קרב מאלג'יר וטריפולי בפיקוד האדמירל האלג'יראי סעיד עלי. חוסיין פאשה, הקפודן פאשה – מפקד הצי העות'מאני, ניצב עם 18 אוניות הקו שבפיקודו בשורה השלישית, הפונה אל הים הפתוח.
הצי הרוסי עשה את דרכו בשלושה טורים מקבילים בני שש אוניות-קו כל אחד, בהתאם לחלוקה הטקטית של הטור העורפי בשעת קרב לשייטות חלוץ, מרכז ומאסף. אחריהן שטו כלי השיט הקטנים יותר. כיוון הרוח הכתיב את מהלכי שני הצדדים, ומאחר שנשבה באותו זמן רוח צפונית, סבב האדמירל הרוסי את הכף והתקרב אל אויביו ממזרח. השעה הייתה 2:45 אחרי הצהריים. אושאקוב בחר להוביל את אוניותיו בין שייטת כלי השיט הקטנים של האויב לבין היבשה, לעמדה שהייתה מסוכנת בשל הקרבה למים רדודים, החשיפה לתותחים שהוצבו בחוף והעדר האפשרות לסגת בשעת הצורך במורד הרוח. ברם, הסיכון היה מחושב. אוניותיו נהנו מיתרונות צד הגלי, ובראש ובראשונה יוזמת ההתקפה ועיתויה. אוניות הקו הטורקיות היו משותקות למעשה, כי לא יכלו להשיב אש כשספינות מן הצי שלהן חוצצות בינן לבין האויב. הופעתו הפתאומית של הצי הרוסי חוללה מהומה בקרב האוניות הטורקיות, ומשניתן האות להרים עוגנים ולצאת לים, התנגשו אוניות אחדות זו בזו והבלבול היה רב. בסופו של דבר הצליחו הטורקים להיערך בטור ולשוט מזרחה אל הים הפתוח, כשהשייטת של סעיד עלי בראש ואוניות חוסיין פאשה בעקבותיה.
תגובת אושאקוב לא איחרה לבוא. הוא אותת לאוניותיו לסוב לאחור, ולעבור משלושה טורים מקבילים לטור אחד המקביל לזה של האויב. סעיד עלי, שהוביל את הצי הטורקי ואוניותיו הקדימו את הטור הרוסי, החליט לנצל הזדמנות זו כדי לכפול את אוניות החלוץ של האויב. אדמירל אושאקוב, על סיפונה של אוניית הדגל "רוז'דסטבו כריסטובו" (84), הרביעית בשייטת החלוץ הרוסית, מיהר לסכל זאת. הוא יצא עם אונייתו מן הטור, חצה את דרכה של אוניית סעיד עלי לפני חרטומה ואילץ אותה להתרחק אל צד החסי. באותו זמן החלה הלחימה גם בין יתר אוניות הצי, שנמשכה תוך כדי תנועה דרומה. לאחר כארבע שעות, ב-8:30 בערב לערך, פסקה הלחימה. הצי הטורקי החבול שב בחסות החשיכה אל קונסטנטינופול. אומנם אף אחת מאוניותיו לא טובעה, אך התרונה של אחדות מהן ניזוקה קשות. הרוסים גם הם לא איבדו אף כלי שיט, ורק אונייה אחת - "אלכסנדר נבסקי", נפגעה.
אחרית הקרב

המפלה בקרב כף קאליאקרה חתמה למעשה את המלחמה. עוד באותו יום הוסכם על שביתת נשק, וחודשים אחדים אחר כך, ב-9 בינואר 1792 נחתם ביאסי הסכם שלום בין הצדדים.
גלריה

הסולטאן אבדילהמיט הראשון, מת ב-1789, בעיצומה של המלחמה.
הסולטאן סלים השלישי, יורשו של אבדילהמיט
אדמירל פיודור אושאקוב, מפקד הצי הרוסי בקרב קאליאקרה
הצארינה יקטרינה הגדולה
לקריאה נוספת

Anderson, R.C., Naval Wars in the Levant, 1559-1853. Liverpool, Liverpool University Press, 1952.
Anderson, M.S., The Eastern Question. London, Macmillan Press, 1966 (reprinted with corrections 1972).
הערות שוליים

↑  R.C. Anderson, pp. 318, 343-344.
↑  תמרון הכפילה (doubling, to double) נועד לרכז אש על חלק מאוניות היריב על ידי תקיפתו בו-זמנית משני צדדיו, הימני והשמאלי.
↑  תנועה טקטית זו נקראת "חציית T" (באנגלית Crossing the T). אוניית האויב חשופה במהלכה לאש אורכית קטלנית, כלומר למטח דופן הנורה לאורכה מכיוון החרטום; היא חסרת-ישע למעשה, משום שאינה יכולה להשיב אש כי תותחיה מצויים כולם בדפנות ולכן נאלצת לשנות קורס.
↑  חלק זה מתבסס על מקור אחד בלבד: R.C. Anderson, pp. 344-346.
קרב כף קאליאקרה
היערכות הכוחות ותחילת הלחימה
קרב כף קאליאקרה
הלחימה
אחריות

ערך זה עוסק בערך מוסרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אחריות היא ערך מוסרי, שמשמעותו היא שהאדם בהיותו בוגר, נושא בתוצאות של מעשיו ופעולותיו שלו כלפי עצמו וכלפי חברתו וסביבתו, אם הוא בחר בהם מרצונו החופשי. כמו כן, אחריות טמונה בכל תפקיד שאדם לוקח על עצמו, ונותן דין וחשבון על פעולותיו במסגרתו. אחריות היא ערך חיובי, הקשורה קשר הדוק בחירות הפרט ובאושרו.
הגדרה בסיסית

אחריות כערך מוסרי משמעותה בראש ובראשונה שהאדם שחי בחברה, אינו יכול להתעלם מההשפעה של פעולותיו על בני אדם החיים בסביבתו. אחריות מהווה תשתית התפתחותית פסיכולוגית וחברתית שאדם אמור לרכוש בעזרת הוריו, מחנכיו ותרבותו. ההורים והמחנכים מאפשרים לצעיר לרכוש ידע ריאלי כדי להסתגל למציאות ולהשתלב בה ולהפוך לאדם עצמאי וחופשי.
בפילוסופיה, אחריות מוסרית היא מצב שבו לאדם מגיע שבח, אשמה, גמול או עונש על התנהגותו או העדרה, בהלימה עם התחייבויותיו המוסריות. ההחלטה מה (אם בכלל) נחשב "מחייב מבחינה מוסרית" היא עיסוק בסיסי באתיקה.
פילוסופים מתייחסים לבעלי אחריות מוסרית כ"סוכנים מוסריים". לסוכנים יש היכולת להתבונן על מצבם, להתכוון לנהוג באופן מסוים, ואז לנהוג בהתאם. הרעיון של רצון חופשי הפך לנושא חשוב בדיון העוסק בשאלה האם בני אדם אי-פעם אחראים מוסרית למעשיהם, ואם כן, באיזה מובן. הפילוסופים חלוקים לגבי השאלה האם רצון חופשי ודטרמיניזם יכולים להתקיים זה עם זה במקביל, ללא סתירה (קומפטיבליזם).
אחריות מוסרית אינה זהה בהכרח לאחריות משפטית. אדם נחשב אחראי משפטית, כאשר חוק או חוזה מטילים עליו אחריות זו. על אף שלעיתים קרובות כשאדם אחראי מוסרית למעשה מסוים, הוא גם אחראי לו מבחינה חוקית, שני המצבים לא תמיד מתלכדים, כיוון שהחוק לא יכול ולא מעוניין לכסות את כל תחומי המוסר האישי. לדוגמה, אם אדם מקלל את חברו והאחרון נפגע מכך רגשית, הוא לא ייחשב כאחראי מבחינת החוק למרות שרבים יחשיבו אותו כאחראי מבחינה מוסרית.
היות שהיחס הערכי הניתן לאחריות קשור במקרים רבים לנורמות חברתיות, הגדרת האחריות ומה שנכלל בה יכולה להשתנות בין תקופות, תרבויות, חברות, הקשרים ואנשים שונים.
תנאים ללקיחת אחריות

אחריות כרוכה ביכולות הבאות:
היכולת והחירות לבחור בין אפשרויות;
יכולת לצפות תוצאות אפשריות של הבחירות. אם אין קשר בין פעולותינו לתוצאות מסוימות, לא נוכל לקבל אחריות עליהן;
יכולת למנוע תוצאות אפשריות שאינן רצויות. אם אין באפשרותנו למנוע את התוצאות – איננו אחראים לתוצאה;
יכולת לחשוב באופן ביקורתי כתנאי הכרחי לבחירה אמיתית בין אפשרויות – זו משמעותה של בגרות;
יכולת להכיר בכללים ונורמות המתלווים לכל תפקיד ומעשה של אדם בוגר.
אחריות כלפי עצמי

לפי זרם המחשבה האקזיסטנציאליסטי, האדם חופשי באופן מהותי (זו המהות היחידה הקודמת לקיומו; הוא "נידון לחופש" על פי ז'אן פול סארטר), יכול וחייב לבחור ולעצב את חייו, גם אם הוא מעדיף לברוח מן החופש ולקבל על עצמו את עול החברה רק כדי להשתחרר מן הצורך לקבל אחריות על החלטותיו.
אחריות כלפי עצמי קשורה בתפיסתנו את השליטה בחיינו. האם אנו עצמנו שולטים בהם, או שמא הסביבה והתרבות שולטות בהם? אחריות משמעותה שהאדם הוא האדון לחייו ואינו משועבד לתכתיבים חיצוניים. אחריות זו מצריכה שתהיה לאדם חופש בחירה ויכולת לבחור בין אפשרויות בהתאם לתפיסת עולמו, בנוסף האדם צריך לקבל על עצמו את מלוא האחריות לתפיסת עולמו.
דן ענבר מגדיר אחריות כמימוש של חופש הבחירה, "מכאן, שפעילויות חופשיות הן הפעילויות היחידות שאדם יכול להיות 'אחראי' להן, משמע, לשאת באחריות. אם אכן, מודעות לחופש פירושה שהדברים 'יכלו להיות אחרת' בניגוד ל'היו חייבים להתרחש בדרך זו', כלומר, האדם יכול היה לעשות אחרת אילו רק בחר בכך, הרי שאחריות במשמעותה המוסרית, קשורה במהותה למימוש יכולת הבחירה. כאן באה לידי ביטוי משמעותה של אחריות האדם בפני עצמו. אחריות בפני הזולת, או בפני הרשות אין לה בהכרח קשר לבחירה חופשית."
אחריות כלפי עצמי > גישתו של ז'אן פול סארטר

סארטר רואה באחריות רכיב מרכזי של האישיות החברתית הבוגרת. "האדם אחראי לחלוטין" "האדם הוא פרי מעשיו", ובהיותו אדון לעצמו, מכלול האחריות לחייו נופל על כתפיו. האחריות נובעת בחלקה מכך שיש לפעולותיו השפעה על העתיד, לא רק עתידו שלו אלא גם של אחרים. הוא טוען שהאדם תמיד חופשי ותמיד מחויב לקחת אחריות גם על מה שאינו בשליטתו. הוא נבחן במעשיו, ולא בהזיות או ברעיונות שלו. כלומר, התירוצים שאנו מספקים לאי-עשייה אינם תקפים על פי סארטר.
ויקטור פראנקל רואה בקבלת עול האחריות את מהות הקיום של האדם. "אין תשובה לחיים אלא בקבלת עול אחריות". הציווי של הלוגותרפיה הוא "חיה כאילו חיית את חייך בפעם השנייה וכאילו קלקלת מעשיך בפעם הראשונה, כשם שאתה עומד לקלקלם עכשיו". ציווי כזה מעורר את האחריות משום שהוא מכריח אותנו לשקול שנית את תוצאות פעולותינו הפוטנציאליות.
אחריות כלפי האחר

אחריות כלפי האחר היא עמדה מוסרית הנובעת ממחויבות כלפי האחר, ומנקודת מבט זו קבלת אחריות פירושה שהאדם המוסרי מעדיף לסבול עוול ולא לגרום עוול. כדברי סוקרטס. עמנואל לוינס העמיד את תורת המוסר על מושג האחריות כלפי האחר, וההיענות לקריאתו של האחר היא מה שעושה אותנו אנושיים. זוהי התחייבות להיענות לצרכיו של האחר, התחייבות שאינה הדדית ואינה מבוססת על יחסי גומלין. על פי לוינס האחריות קודמת לחירות ואין משמעות לחירות בלא האחריות כלפי הזולת. האחר הוא שמכתיב לנו אחריות מכוח נוכחותו מולנו. "זו אחריות הקודמת לחירות. אחריות הקודמת לכל התחייבות חופשית". "הזולת מטיל עליו אחריות שאין להתכחש לה, אחריות שלא החליט לקבל עליו, אבל אינו יכול להתחמק ממנה". "אני יכול לבוא במקום כל אדם, אבל אף אדם לא יכול לבוא במקומי". כלומר, על הסובייקט מוטלת אחריות על כל מה שאין מי שימלא את התפקיד במקומו.
לעומת לוינס טוען זברובסקי "להיות אחראי באופן אין סופי לכל דבר, משמע לא להיות אחראי על דבר" כלומר, זו דרישה בלתי אפשרית, מה גם שההתמסרות המלאה שנדרשת מאדם כלפי האחר, מבטלת את האנושיות שלו עצמו, כאילו הוא אמצעי לשמירת חיי האחר.
אחריות ותפקיד

"אחריות היא מרכיב הכרחי בכל תפקיד שאנו נוטלים על עצמנו, בין אם מדובר בתפקידים במעגל החיים, כמו נישואים, הוֹרוּת וחברוּת, ובין אם מדובר בתפקיד שממלאים בהיותנו חלק מחברה, כמו מקצוע, עיסוק, אזרחות ומנהיגות. למעשה כל חיינו החברתיים מעוגנים בתפקידים, משום שאנו פועלים במסגרת העולם האנושי ומעורבים בו, ולפיכך נושאים בתפקיד שמקנה אחריות על פעולותינו." אדם אחראי לוקח בחשבון את סביבתו ובעל יכולת לבצע שיפוט הולם. כך, אי-ידיעה של כללי המציאות אינה פוטרת מאחריות. זהירות היא חלק מהותי מאחריות, והיא כוללות חיזוי אירועים מקריים והגנה מפניהם. אחריות כוללת גם דברים שנגרמו עקב חוסר זהירות. מעשים שנעשים שלא במתכוון עלולים להביא לתוצאות חמורות, למשל תאונות דרכים. יש להניח כי לנהג הפוגע אין כוונה ממשית לפגוע בזולת, אבל בנהיגתו הוא לא התחשב בסביבה ובאנשים אחרים, ועובדה זו מטילה עליו את האחריות. עדיין אין מאשימים אותו בזדון, אבל חלה עליו אחריות מלאה.
סטפן קרשנר (אנ') טוען שאי-אפשר להפריד בין האדם כבעל אישיות פרטית ומוסרית לבין המעשים שהוא עושה במסגרת התפקיד שהוא נושא. לכן הוא אינו יכול להתנער מן האחריות שבה הוא נושא כממלא תפקיד כלשהו בחברה.
תפקידים מסוימים מלווים בסמכות לקבל החלטות ולפעול, אך בשל כך היא יוצרת גם גבול לאחריות. דן ענבר בחן את הקשר שבין סמכות הקשורה בתפקיד לבין אחריות, וטוען: "כאשר הקשר בין פעולה לתוצאה אינו ידוע במלואו ואינו ניתן לשליטה, היכולת לקבל ולשאת באחריות, (הן לפעולה והן לתוצאה), תיגזר מממדים מוסריים שהם מעבר להגדרות התפקיד הפורמליות." יתר על כן, זיגמונט באומן טוען שאחריות עומדת בניגוד למחויבות, ומתעוררת רק כאשר המחויבות החוזית או הסמכות פוחתת או אינה קיימת, וככל שיש יותר אחריות מוסרית כן אנו שרויים בחרדה ובדאגה. "רק חרדת קודש, אהבה ואמביוולנטיות פנימית מאפשרות אחריות אמיתית, והיא הקרקע למוסריות ולקולו הלא נשמע של האחר, ולא אחריות בלתי מותנית בנוסח של לוינס" .
חינוך לאחריות

בחינוך לאחריות, תפקיד ההורים והמחנכים מתמצה במתן אפשרות לצעיר לרכוש ידע ריאלי כדי להסתגל למציאות ולהשתלב בה. ג'ון דיואי טען שהתכלית העיקרית של החינוך היא להכשיר את הצעירים לקבלת אחריות בעתיד ולהצלחה בחיים. ז'ידו קרישנמוּרטי מציב אהבה כנגד חובה ואחריות, וטוען כי בחובה לא יכולה להיות אהבה, ובהימצא אהבה אין צורך בחובה ובאחריות. "כאשר אוהבים מישהו מטפלים בו ברוך ובעדינות. לעומת זאת, כאשר מכינים אותו, מכינים אותו להיהרג למען אידיאלים. לוּ אהבתם את ילדיכם לא היו מלחמות". "אהבה היא הגורם היחיד שיכול לחולל מהפכה יסודית, אך היא אינה מכשיר תעמולתי. רק כאשר הדגל, האמונה, המנהיג והרעיון כתוכנית פעולה, נושרים, תוכל להופיע האהבה". בעקבות סארטר התפתחה פסיכולוגיה אקזיסטנציאלית שהחשיבה את האחריות כחלק מהותי בחינוכו והתפתחותו של אדם בוגר, יצרני ועצמאי. יואב יגאל טוען כי אחריות היא אחד ממבני הנפש היסודיים ביותר של התינוק, וכאשר אין נענים לצרכיו עליו לקחת על עצמו את האחריות אף שהוא חסר אונים ואינו מסוגל להגיב ולשאת בנטל האחריות, ומכאן גם נובעות תסמונות נפשיות. כאשר על הצעיר לקבל אחריות זו על עצמו, הוא חווה אותה כאי-קבלה של אהבה מהוריו ואי-סיפוק של צרכיו ושל הערכתו. האחריות, טוען יגאל, מוכרחה להיכנס אל חדר הטיפולים כמבנה יסוד של הנפש. הצירוף של חוסר אונים ואחריות הוא צירוף פתולוגי. רפאלה בילסקי, כוללת באהבה גם דאגה וגם אחריות. אֵם שאינה דואגת אינה אוהבת, ו"אין דאגה ללא תחושת אחריות פנימית שנחווית כעניין רצוני לחלוטין, ולא כחובה".
אחריות מול דטרמיניזם

אימוץ של תפיסה דטרמיניסטית מובילה על פי האקזיסטנציאליזם להונאה עצמית ולהכחשת האחריות. האמונה בגורל כתוב מראש מפחיתה את שיקול הדעת ומצמצמת את האחריות. דבקות בערכי החברה ובדרישה לנאמנות לה מוצבים פעמים רבות אל מול האחריות האישית. הקיום המוסדי והנאמנות לו מעודדים חיים נטולי אחריות, והפרט הופך לאמצעי בשרות החברה. כך מוצדקת הבריחה מאחריות אישית אל קיום בתוך הסדר החברתי, המשמש לדיכוי זכויות הפרט, והעלמת האחריות האישית והחופש.בספרו "בסוד שיח" מזהיר מרטין בובר מפני העריצות והדטרמיניזם של ההמון והחברה: "משבאה ההצטרפות אל הציבור מתבטלת ההכרעה האישית שמבלעדיה אין מה לדבר על אחריות [...] אך יש אחריות שאין בידי הציבור ליטול מאתנו, זו האחריות בפני האל שאינה ניתנת להתנערות גם בפני הציבור." ב"מחברות על אתיקה" טוען סארטר שהמעבר מאני לאנחנו והאיחוד של אוסף 'אניים' מאפשר להימנע מן הדאגה ומן האחריות כלפי עצמי. ב"החופש מהידוע" כותב ז'ידו קרישנמורטי: "כל הצורות החיצוניות של שינוי שהביאו מלחמות ומהפכות לא שינו את הטבע הבסיסי של האדם החי בעולם מכוער עד מאוד. והשינוי אפשרי רק אם נבין לעומק ובאופן קונקרטי שאנו אחראים ללא עוררין למצב העולם. לכל מלחמה, לכל עוני ואומללות, בשל האלימות והתחרות, בשל הלאומנות, האנוכיות והאלוהים שלנו, בשל דעותינו הקדומות והאידיאלים שלנו ובשל היותנו חלק מחברה זוועתית ידועת מלחמות."
ראו גם

סוכנות מוסרית
אחריות שילוחית ואחריות מעביד
אחריות מעסיק קבלן (בעל חוזה)
אחריות פיקודית
לקריאה נוספת

ג'מאל אבו חסין, וסמדר גונן. "אחריות לחינוך וחינוך לאחריות". 2013. תל אביב: מכון מופת.
דן ענבר. "אחריות". 1983. תל אביב: ספריית פועלים.
הערות שוליים

↑  המילה אחריות נובעת מן המילה אחר, והיא כוללת בתוכה גם את המילים: אחרי, אחרית וחירות, שמייצגות את המושג. באנגלית קשורה המילה אחריות (responsibility) למילה המציינת היענות לאחר (response); בערבית 'מסאוליה', כלומר, הנשאל שאמור לספק תשובות
↑  Klein, Martha (2005). "responsibility". In Honderich, Ted. Oxford Companion to Philosophy. "The term 'moral responsibility' covers (i) the having of a moral obligation and (ii) the fulfilment of the criteria for deserving blame or praise (punishment or reward) for a morally significant act or omission."
↑  Eshleman, Andrew (2009). "moral responsibility". In Zalta, Edward N.. Stanford Encyclopedia of Philosophy. "Many have held that one distinct feature of persons is their status [emphasis added] as morally responsible agents"
↑  אבו חסין, ג' וס. גונן, (2013). אחריות לחינוך וחינוך לאחריות. תל אביב: מכון מופת. ע' 11
↑  אבו חסין, ג' וס. גונן, (2013). אחריות לחינוך וחינוך לאחריות. תל אביב: מכון מופת.ע' 12
↑  ענבר, ד' (1983). אחריות. תל אביב: ספריית פועלים. ע' 16.
↑  סארטר, ז' פ' (1988). האקזיסטנציאליזם הוא הומניזם. ירושלים: כרמל. ע' 13-14.
↑  Sartre, J. P. (1992). Notebooks for an ethics. Chicago: University of Chicago. P. 10
↑  פראנקל, ו' (1970). האדם מחפש משמעות. ירושלים: דביר. ע' 132-133.
↑  לוינס, עמנואל. "הומניזם של האדם האחר". ירושלים: מוסד ביאליק. 2004. עמ' 23, 98, 100.
↑  לוינס, עמנואל. "אתיקה ואינסופי" לרושלים: מאגנס. 1995. עמ' 177.
↑  Zaborowski, H. (2000). On freedom and responsibility: remarks on Sartre, Levinas and Derrida. HeyJ xli: 47-65.
↑  ג'מאל אבו חסין וסמדר גונן. "אחריות לחינוך וחינוך לאחריות" תל אביב: מכון מופת. 2013. עמ' 42
↑  ג'מאל אבו חסין וסמדר גונן. "אחריות לחינוך וחינוך לאחריות" תל אביב: מכון מופת. 2013. עמ' 65
↑  ענבר דן, "אחריות". תל אביב:ספריית פועלים. 1983. עמ'36.
↑  ג'ון דיואי. "ניסיון וחינוך". ירושלים: בית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך. 1959. עמ' 14.
↑  ז'ידו קרישנמורטי. "החופש מהידוע". תל אביב: כנרת. 1997. עמ' 14-15.
↑  ז'ידו קרישנמורטי. "חיים של תבונה". הוד השרון: אסטרולוג.2000.עמ' 26.
↑  יואב יגאל. "אנטומיה התפתחותית של הנפש". תל אביב: הקיבוץ המאוחד. 2011.
↑  רפאלה בילסקי, "מקסם האושר".ירושלים: כרמל.2004.עמ' 113.
↑  ג'מאל אבו חסין, וסמדר. גונן, "אחריות לחינוך וחינוך לאחריות". תל אביב: מכון מופת.  2013. עמ' 61-63.
↑  Gordon, H., & Gordon, R. (1995). "Sartre and evil". Wesport: Greenwood press. P. 148-156
↑  מרטין בובר. "בסוד שיח". ירושלים: מוסד ביאליק. 1959. עמ' 191-190.
↑  Sartre, J. P."Notebooks for an ethics." Chicago: University of Chicago.1992. P.130.
↑  ז'ידו קרישנמורטי, "החופש מהידוע". תל אביב: כנרת.1997. עמ' 14-15
לורן אברז'ל

לורן אברז'ל (או אברג'ל, בצרפתית: Laurent Abergel; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי-יהודי, המשחק בעמדת הקשר האחורי ומשמש כקפטן לוריאן מליגת העל הצרפתית.