stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורנס דארל
ספריו שתורגמו לעברית

ז'וסטין, תרגום: אברהם בירמן, הוצאת מ. מזרחי, 1968. (הספר בקטלוג ULI)
ז'וסטין, תרגום: אהרן אמיר, הוצאת כתר, 1988. (הספר בקטלוג ULI)
בלשצאר, תרגום: אהרן אמיר, הוצאת כתר, 1988. (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת

רוני אלפנדרי, גלות והתגלות: עיון פסיכונליטי ביצירתו של לורנס דארל "רביעיית אלכסנדריה", הוצאת כרמל, 2016. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ולא "הר הזיתים" כיוון שמדובר בשם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260678005171  PLWABN: 9810598857905606  BIBSYS: 90052815  BNE: XX942865  BnF: cb11901410h (data)  CANTIC: a10075811  CiNii: DA00449234  GND: 118528300  ISNI: 0000 0001 1068 9858  LCCN: n79066532  LNB: 000050081  MusicBrainz: 2631dd2f-1f59-4efe-8193-2fe4aa3a1a0e  NDL: 00438464  NKC: jn20000601419  NLA: 35443299  NLG: 279580  NLK: KAC199607664  NSK: 000002445  NTA: 069360677  RERO: 02-A003200371  SELIBR: 184219  SNAC: w60047qn  SUDOC: 026846756  VIAF: 68928525   WorldCat (עם VIAF): 68928525 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה צמח

| --- | --- |

שלמה צמח
 לידה:  2 ביוני 1886 פלונסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בנובמבר 1974 (בגיל 88) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  עדה צמח 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1965)  פרס ביאליק (1944)  פרס ברנר (1955) 
 
שלמה צֶמַח (2 ביוני 1886 – 6 בנובמבר 1974) היה חלוץ, מבקר ספרות, סופר, ומחנך עברי. חברו מנוער של דוד בן-גוריון, מראשוני העלייה השנייה, ממייסדי "הפועל הצעיר", בית הספר החקלאי כדורי וכתב-העת הספרותי "מאזנים".  חתן פרס ביאליק לספרות יפה (1960) ופרס ישראל לספרות יפה (תשכ"ה-1965).
נחשב לאחד מטובי מבקרי הספרות בתקופתו. ביקורתו החריפה התאפיינה בבקיאות בשבילי המחשבות והדעות של עם ישראל ובשבילי ספרות העולם, בתפיסה פדגוגית היאך לקרוא שיר, ובהטפה לוחמנית לאיכות.
ביוגרפיה

צמח נולד בעיר פלונסק שבפולין הרוסית בשנת תרמ"ו (1886), נצר לר' אברהם אבלי הלוי גומבינר (בעל ה"מגן אברהם") וצאצאו ר' צבי הירש הלוי מפלונצק (בעל "צמח לאברהם"; מכאן שם משפחתו). הוא בן גילו וחברו של בן-גוריון. קיבל חינוך מסורתי בחדר ובבית המדרש. בהיותם בני 14 ייסדו בן-גוריון וצמח בפלונסק אגודת נוער ציונית בשם "אגודת עזרא", שחבריה החליטו לדבר עברית בלבד.
צמח עלה לארץ ישראל בשנת 1904, בראשית ימי העלייה השנייה. חמש שנים היה פועל חקלאי במושבות העבריות. בספרו "שנה ראשונה" שפורסם בשנת 1952, הביא תיאור של שיחותיו עם האיכרים על בעיות התקופה. צמח היה ממייסדי "הפועל הצעיר" בשנת 1905 וממייסדי "החורש" עם אליעזר שוחט ב-1907.
בשנים 1909–1914 למד צמח חקלאות, ספרות ופילוסופיה בצרפת. בשנת 1914 הוסמך כמהנדס חקלאי, ויצא לבקר את בית הוריו בפלונסק, ועקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נתקע בפולין. עסק בפעילות ספרותית בוורשה ולאחר מכן באודסה. בשנת 1921 חזר לארץ ישראל. שימש כמורה במקווה ישראל, ואחר כך ניהל את המחלקה להדרכה בתחנת הניסיון החקלאית של ההנהלה הציונית. בשנת 1933 היה ממייסדי בית הספר החקלאי כדורי ומנהלו הראשון.
צמח כתב ספרי עיון וספרי עזר חקלאיים והיה מבקר ספרותי. ערך את כתב העת בחינות בבקורת הספרות בהוצאת מוסד ביאליק, מהקמתו בשנת 1952 ועד שנת 1956, כאשר התפטר. בעקבות כך הפסיקה, ב-1957, הופעת כתב העת.
היה חבר המערכת והרוח החיה של כתב העת הספרותי "מאזנים". זכה בפרס ברנר ב-1955, והיה חתן פרס ישראל לספרות יפה לשנת ה'תשכ"ה (1965).
שלמה צמח נפטר בשנת 1974. על שמו נקרא רחוב בירושלים בשכונת יפה נוף.
בתו הייתה חוקרת ומתרגמת הספרות עדה צמח ובן-דודו דוד צמח היה מתרגם ופובליציסט באירופה.
בשנת 2006 פרסמה חוקרת הספרות נורית גוברין מאמר בעיתון "הארץ", שבו תיארה את יחסי החברות-יריבות ששררו בין בן-גוריון וצמח מאז ילדותם המשותפת בפלונסק ולכל אורך ימי חייהם. החוקרת ניתחה סיפור של צמח בשם "רזלה ועטרה" שפורסם בשנת 1930, המספר ספורן של שתי פרדות ומצאה בו אלגוריה על פרשת יחסיהם של הסופר ובן-גוריון.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו של אריה (בודה) בודנהיימר "בזכות החבר מפלונסק", המגולל את סיפורו של שלמה צמח, ובתוכו גם סיפור הידידות והמחלוקת עם דוד בן-גוריון.
כתב עליו תלמידו יגאל אלון: "משכמו ומעלה, בלי לפגוע כהוא־זה בשאר מוריי, היה שלמה צמח, הסופר והמבקר, אשר הפליאני בהרצאותיו ובשיחותיו על בוטניקה מזה, ועל ספרות עברית וכללית – מזה. כולם פתחו לפני עולמות, אשר ידיעותיי בהם היו מוגבלות עד אז ובמיוחד שלמה צמח, אשר כאמור, קרע לפני צוהר לערכי חברה ואדם".
ספריו

אליהו מרגלית (רומן), ורשה: הוצאת יהודיה, 1921. פרקים מתוך הרומן פורסמו כבר בשנת 1918 ב"הצפירה".
סיפורים מחיי הארץ, הוצאת ראובן מס, 1939.
שנה ראשונה, הוצאת עם עובד, 1952.
מסה וביקורת, הוצאת דביר, 1954.
דפי פנקס, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ב.
מסות ורשימות, הוצאת אגודת הסופרים העברים בישראל, רמת גן 1968
סיפור חיי, כפי שנרשם בידי עדה צמח, הוצאת דביר, 1983, מסת"ב 965-01-0121-7
לקריאה נוספת

בנימין יצחק מיכלי, שלמה צמח - נקודות בביקורת, ב"דבר", 22 ביוני 1956.
גדעון קצנלסון, דרך ביקורתו של שלמה צמח, ב"הארץ", 14 באוגוסט 1959.
גדעון קצנלסון, שלמה צמח כמבקר ספרותי, ב"הארץ", 15 ביוני 1956.
הלל ברזל, שלמה צמח ומסותיו, ב"הבוקר", 11 בדצמבר 1964;
נורית גוברין, "שלוות האפס" - פריז ברומן של שלמה צמח: 'אליהו מרגלית', בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ז', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ט / 2019.
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ו', הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך תל אביב וההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1974, עמודים 214-231
הערות שוליים

↑  גדעון קצנלסון, דרך ביקורתו של שלמה צמח, הארץ, 14 באוגוסט 1959
↑  יהודה ארז, "אגרות דוד בן-גוריון", הוצאת עם עובד ואוניברסיטת תל אביב, 1971, כרך ראשון, עמ' 456-457.
↑  שלמה צמח, מכתב למוסד ביאליק, בארכיון גנזים, סימול 40357 (אוסף 52)
↑  ישראל כהן, "שלמה צמח"
↑  פרס ברנר לש.צמח ולי.קשת, דבר, 7 בינואר 1955
↑  יגאל אלון, "בית אבי", ע' 147
↑  ביקורת: דוד לאזר, דפי חכמה, דבר, 15 בספטמבר 1972.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אהרון קבק | פרס ביאליק במשותף עם יהודה קרני  1944 | הבא: יעקב פיכמן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270125205171  PLWABN: 9810530064305606  BnF: cb14470330m (data)  GND: 123143861  ISNI: 0000 0000 6657 6724  LCCN: n84023978  NLA: 35684650  NTA: 265220971  SUDOC: 110687086  Trove: 1041602  VIAF: 39602025   WorldCat (עם VIAF): 39602025
מיאמי גארדנס

מיאמי גארדנס (באנגלית: Miami Gardens) היא עיר הממוקמת במחוז מיאמי-דייד אשר בפלורידה שבארצות הברית. העיר נמצאת כ-25 קילומטרים מהעיר מיאמי. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-110,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, מועצת העיר מורכבת מחמישה חברים. רוב תושבי העיר (73.3%) הם אפרו-אמריקאים.
כמה מתושבי העיר הידועים הם ליל פאמפ, ריק רוס ודנזל קארי.
העיר צפויה לארח את גמר קופה אמריקה 2024, באצטדיון הארד רוק.
שירה רודרמן

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1978 (בת 46) ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תפקיד:  מנהלת כללית (2002) 
 
שירה מנשה רודרמן (באנגלית: Shira Ruderman; נולדה ב-10 בנובמבר 1978) היא פילנתרופית ופעילה חברתית ישראלית-אמריקאית, המכהנת כמנכ"לית קרן משפחת רודרמן, הפועלת לשילוב אנשים עם מוגבלויות בכל תחומי החיים והחברה ולחיזוק הקשר בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית. לקרן משרדים בערים בוסטון, ורחובות. רודרמן נבחרה על ידי הג'רוזלם פוסט לאחת מ-50 היהודים המשפיעים לשנת 2016 ולשנת 2022. בשנת 2019 זכתה בפרס הארכיון היהודי בארצות הברית על פעלה לחיזוק הקשר בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית ובשנת 2022 קיבלה את פרס ירושלים לאחדות ישראל.
ביוגרפיה

רודרמן נולדה ב-10 בנובמבר 1978 למשפחת מנשה וגדלה בשיכון המזרח בראשון לציון. הוריה הם הלל, אזרח עובד צה"ל ממוצא הודי, ויפה, גננת ממוצא פרסי. היא גדלה בבית ששמר על אורח חיים דתי, אף שהתחנכה במוסדות חילוניים. בצבא שירתה ביחידת מודיעין באולפן 'החוף הירוק' בנתניה, כמדריכה בקורס ערבית לאנשי ביטחון. היא בעלת תואר ראשון בחינוך ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית.
רודרמן נשואה לג'יי רודרמן, אותו פגשה כשהגיע לישראל ללמוד עברית. השניים הורים לארבעה ילדים וחולקים את חייהם בין בוסטון ורחובות.
אחד מאחיה הוא שלו מנשה, כדורגלן ישראלי.
פעילות ציבורית

רודרמן, הקימה יחד עם בעלה ג'יי רודרמן את קרן משפחת רודרמן בארצות הברית בשנת 2002. המשרדים בישראל נפתחו בשנת 2006 על מנת לקדם השקעות חברתיות. רודרמן עוסקת בפעילות ציבורית, בסנגור ובכתיבה בעיקר בנושא הסיוע לאנשים עם מוגבלויות ושילובם וקידום יחסי ישראל וארצות הברית.
בתחום השילוב היא ייסדה את פרס מורטון א. רודרמן, הנקרא על שם אביו של בעלה, לקבוצות ויחידים שקידמו את תחום השילוב. בין מקבלי הפרס נמצאים השחקנית זוכת פרס האוסקר מרלי מטלין, השחיין מייקל פלפס, והשחקנית זוכת פרס גלובוס הזהב טראג'י הנסון.
רודרמן הייתה שותפה במאבק לייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות בתעשיית הבידור בהוליווד, כולל מתן אות הוקרה לסדרות וסרטים שעושים זאת. כמו כן, היא הובילה את הקמת לינק20, רשת פעילים חברתיים עם וללא מוגבלות הפועלת ברחבי העולם לקידום השיח ושינוי התפיסה בנושא השילוב. בין הישגי לינק20, השגת תקצוב להנגשת אוטובוסים בין עירוניים בישראל.
בתחום יחסי ישראל והקהילה היהודית בארצות הברית רודרמן יזמה את הקמתה של תוכנית רודרמן ללימוד יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה והובילה משלחות של חברי כנסת לסיורים לימודיים בארצות הברית. רודרמן ייסדה את השדולה ליחסי ישראל - יהדות ארצות הברית בכנסת ויזמה ימי עיון וכנסים בנושא לחברי הכנסת. בין היתר, יזמה רודרמן בשנת 2020 את 'הפורום האזרחי' להידוק היחסים בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית, שהושק בבית הנשיא במעמד נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, ובהשתתפות שרת התפוצות ציפי חוטובלי, כלת פרס ישראל מרים פרץ, המדליסט האולימפי אריק זאבי, שופט בית המשפט העליון בדימוס אליקים רובינשטיין, הסופרת היהודיה-אמריקאית ניקול קראוסניצן קידר, כינוס לחיזוק יחסי ישראל והתפוצות: "הכל נשאר במשפחה", באתר ערוץ 7, 12 בפברואר 2020 ואחרים.
בשנת 2013 הודיעה רודרמן כי היא מתמודדת בבחירות המקומיות על ראשות עיריית רחובות אך פרשה מהמירוץ כעבור מספר חודשים.
בשנת 2021 הייתה מיוזמות הסדרה 'היהודי החדש' ששודר בכאן 11 של תאגיד השידור הישראלי בכיכובו של גורי אלפי.
בשנת 2020, סביב הבחירות לנשיאות ארצות הברית, יזמה רודרמן סדרה של מחקרים אודות הקול היהודי בארצות הברית והשפעתה על תוצאות הבחירות, כמו גם התפישה של הישראלים את הפוליטיקה בארצות הברית.
בשנת 2022, קיבלה רודרמן את פרס ירושלים לאחדות ישראל בקטגוריה הבינלאומית על פועלה לחיזוק אחווה ושותפות הגורל בין כל חלקי העם בישראל ובין ישראל לקהילות היהודיות בארצות הברית, מתוך חיבור למורשת העם היהודי.
בשנת 2023, הייתה רודרמן מיוזמי 'מיזם הזיכרון' להנצחת יהודי התפוצות שאינם אזרחי ישראל ואשר קיפחו חייהם בפשעי שנאה על רקע אנטישמי, באמצעות כתיבת 'מתווה רודרמן' אשר פרס את קווי המתאר לקידום המהלך בשיתוף עם משרד התפוצות וההסתדרות הציונית העולמית, ואשר יושם בהחלטת הממשלה ב-7 במאי 2023.
רודרמן מכהנת בוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה, בארגון יכולים נותנים, בוועד המנהל של רשת הפילנתרופים היהודיים - JFN ובוועד המנהל של סיינסאברוד - ארגון המדענים הישראלים בחו"ל (עמותה). היא מכהנת גם כיו"ר מועצת המנהלים של קרן פולברייט בישראל. רודרמן פעילה גם בארגונים יהודים נוספים, כגון ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית (IAC) וארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF). בנוסף, יש לה תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
מאמרים ופרסומים

שירה רודרמן, תאהבו אותם (או לא): יהודי ארה"ב הם המשפחה שלנו, באתר ynet, 31 במאי 2018
שירה רודרמן, מוחות בורחים? זו לא בריחה - זה פוטנציאל להשבחה, באתר TheMarker‏, 22 באוקטובר 2018
שירה רודרמן, ‏תחבורה ציבורית שמגבילה כפליים, שירה רודרמן, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2018
שירה רודרמן, לדרוש ממועמדים לכנסת לדבר על יהדות התפוצות, באתר ynet, 29 בינואר 2019
שירה רודרמן, ‏לעצב נכון את הקשר בין היהודים בעולם למדינת היהודים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 בפברואר 2019
שירה רודרמן, ‏להעניש כלכלית מפלגות המבזות אנשים עם מוגבלות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 באפריל 2019
שירה רודרמן, ‏הגיע הזמן לשינוי התשתיות המשמשות לשיח בין מדינת ישראל לעם היהודי, באתר מעריב אונליין, 22 בספטמבר 2019
שירה רודרמן, השיח על יחסי ישראל ויהודי ארה"ב מתקיים בקפסולה זכוכית. הגיע הזמן לנפץ אותה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2019
שירה רודרמן, משבר עם יהדות ארה"ב? האשליה מתנפצת, באתר ישראל היום, 23 בפברואר 2020
שירה רודרמן, ‏הישראליות שהוספדה קמה לפתע לתחייה, באתר מעריב אונליין, 16 בנובמבר 2021
שירה רודרמן, ‏תרבות ההשתקה הפרוגרסיבית הורגת את אמריקה הליברלית, שירה רודרמן, באתר גלובס, 5 באפריל 2022
שירה רודרמן, גל הטרור: המחיר היקר שמשלמים פגועי הנפש, באתר ישראל היום, 16 באפריל 2022
שירה רודרמן, ארץ האפשרויות המוגבלות, באתר זמן ישראל, 12 ביולי 2022
שירה רודרמן, ‏עוד מימי הרצל: בואו לא נוריד אנשים מהבמה, בעיתון מקור ראשון, 24 באוגוסט 2022
שרון כידון, פודקאסט חדשות יומי: האם איבדנו את תמיכת יהדות ארה"ב?, באתר ynet, 8 ביוני 2023
שירה רודרמן, דעה | מספיק לרצות "כמו באמריקה", באתר ישראל היום, 19 ביוני 2023
שירה רודרמן, חשבון נפש לפני שנוגעים במקלדת, באתר כלכליסט, 24 בספטמבר 2023
הערות שוליים

↑  Steve Linde, JERUSALEM POST 50 MOST INFLUENTIAL JEWS: NUMBER 46 - JAY AND SHIRA RUDERMAN, Jerusalem Post, ‏29.09.2016
↑  Jay and Shira Ruderman: Jews combining philanthropy and advocacy, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Jay and Shira Ruderman receive Jacob Rader Marcus Award, Jewish Journal, ‏2019-09-19 (באנגלית)
1 2  הוכרזו הזוכים בפרס ירושלים לאחדות ישראל, באתר ישראל היום, 15 במאי 2022
↑  Amanda Borschel-Dan, Woman in a man's world, Times of Israel, ‏26.02.2019
↑  יעל ולצר, מהוראת ערבית לניהול קרן בשווי 200 מיליון ד', באתר ynet, 29 ביולי 2016
↑  זוכת האוסקר מרלי מטלין תגיע לביקור ראשון בישראל, באתר חדשות 13, 28 במאי 2017
↑  שחייה: הוקרה ישראלית למייקל פלפס, באתר ynet, 9 בינואר 2019
↑  פרס ישראלי לכוכבת ההוליוודית, באתר ערוץ 7, 13 באוקטובר 2020
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג': הנסון לבריאות הנפש, באתר מעריב אונליין, 13 באוקטובר 2020
↑  Tim Gray, Ruderman Foundation Salutes Four TV Shows for Disability Depiction, but No Films, Variety, ‏06.05.2019
↑  לינק20, באתר פייסבוק
↑  The Ruderman Family Foundation and MIT present LEAD20@MIT, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ‏01.05.2019
↑  Sarah Kim, MIT Sloan School Of Management Partners With Ruderman Family Foundation For Leadership Program, Forbes, ‏22.04.2019
↑  איריס רימון, "אנחנו צריכים אותם והם אותנו", באתר ynet, 2 באפריל 2017
↑  שמעון כהן, שדולה חדשה: יחסי ישראל-יהדות ארה"ב, באתר ערוץ 7, 25 בינואר 2012
↑  צביקה קליין, לראשונה: יום הוקרה ליהדות ארצות הברית בכנסת, באתר nrg‏, 25 במאי 2016
↑  Eliana Rudee, Family ties: Israeli and American leaders assemble in Jerusalem to mend fences, build bridges, JNS.org, ‏2020-02-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  אבי בר, שירה רודרמן מנכ"ל קרן משפחת רודרמן מתמודדת לראשות העיר רחובות, ‏20.05.2013
↑  אבי בר, שירה רודרמן פורשת מהמרוץ לראשות העיר, ‏14.08.2013
↑  ליהיא גלמן רם, גורי אלפי בערב השקה ל'היהודי החדש', באתר כסית, ‏2021-04-18
↑  80% of US Jews say they are pro-Israel, study finds, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  יהודי ארה"ב אוהבים את ישראל - הרבה יותר משחשבתם, באתר ערוץ 7, 4 בפברואר 2020
↑  דן לביא, שאלת הקול היהודי: למי תצביע הקהילה בארצות הברית בבחירות לנשיאות?, באתר ישראל היום, 2 בנובמבר 2020
↑  70% מהישראלים: לצמצם את הזיהוי של ישראל עם הרפובליקנים, באתר ynet, 15 בנובמבר 2020
↑  Ruderman survey: 91 percent of Israelis believe Biden will support Israel, Jewish Journal, ‏2020-11-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  איתמר אייכנר, המדינה תנציח יהודים שנרצחו בפעולות איבה בתפוצות, באתר ynet, 7 במאי 2023
↑  Board of Governors, אוניברסיטת חיפה
↑  אתר יכולים נותנים
↑  Jewish Funders Network - Board
↑  שירה רודרמן, באתר הארגון.
↑  דוקטור לשם כבוד: שירה וג'יי רודרמן, באתר אוניברסיטת חיפה, ‏02.06.2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419546305171  VIAF: 40156675115333582810   WorldCat (עם VIAF): 40156675115333582810
מזי כהן

| --- | --- |

מזי כהן בהופעה בפסטיבל השלום בנווה שלום, אפריל 1987
 לידה:  29 באפריל 1959 (בת 65) ירושלים 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  יושי שדה 
 
מזי כהן (נולדה ב-29 באפריל 1958) היא זמרת ומוזיקאית ישראלית. התפרסמה בתחילת דרכה כסולנית של להקת "גזוז" ומאז שיתפה פעולה עם עשרות מוזיקאים ישראלים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

מזי כהן, 1988
מעברים, 1992
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה עם יוצרים אחרים

שרי - קולות רקע באלבום "זה הרגע..." (1979)
שימי תבורי - קולות רקע באלבום "צעד חמישי" (1981)
שם טוב לוי - קולות רקע באלבום "התעוררות" (1981)
ירדנה ארזי - קולות רקע בשירים "בלי דמעות", "גוזל קטן", השתנית בין לילה" - באלבום הבכורה של ירדנה ארזי (1982)
זוהר ארגוב - קולות רקע באלבומים: "נכון להיום" (1982), "להיות אדם" (1986)
איציק קלה - קולות רקע באלבום "בחצות הליל" (1985)
משה גיאת - קולות רקע באלבום "שירת הזמיר" (1986)
נתי לוי - קולות רקע באלבומים: "שלום נערתי" (1987) ו"אש" (1989)
עפרה חזה - קולות רקע בשיר "התחדשות" באלבום "אדמה" (1985)
טובה גרטנר - קת תום (קולות רקע), (1987)
שם טוב לוי - קולות רקע באלבום "שוחד" (1987)
שלמה ארצי - קולות בשיר "תחת שמי ים התיכון" באלבום "חום יולי אוגוסט" (1988) ובשיר "סיטואציה" באלבום "כרטיס ללונה פארק" (1990)
שלמה גרוניך - קולות רקע באלבום "נדודי שינה" (1988)
אלי לוזון - קולות רקע באלבום "הנשמה" (1988)
טובה גרטנר - אם מלאכים (קולות רקע), (1989)
שמוליק קראוס - בביצוע הדואט "תני לי " שהופיע באלבום "ידידותי לסביבה" (1994)
טובה גרטנר - משהו דו לשוני (נגינה בטמבורין וקולות רקע), (2008)
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה עם יוצרים אחרים > להקת "גזוז"

לדיסקוגרפיה של להקת "גזוז" ראו גזוז
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה עם יוצרים אחרים > להקת "פרמיירה"

"פרמיירה", 1982
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה עם יוצרים אחרים > אחרים

ארץ שמש, 1982
מאמי, 1986
העיקר זה הרומנטיקה, 1991
המכונה של הגרוב, 2000
הערות שוליים

1 2  שעיה סגל, מזי כהן + 8 ב"תשע בכיכר", מעריב, 19 באפריל 1979
↑  הרכב חדש ללהקת כוורת, מעריב, 14 באוגוסט 1978
↑  יוסי חרסונסקי, דני סנדרסון עושה גזוז, מעריב, 6 בפברואר 1979
↑  יואב קוטנר, תקליטים חדשים: להקת גזוז (הד ארצי), מעריב, 17 במאי 1979
↑  יואב קוטנר, תקליטים חדשים: גזוז, גלגול שני (הד ארצי), מעריב, 13 בדצמבר 1979
↑  גזוז ישן, גזוז חדש, דבר, 26 באוקטובר 1979
↑  ⁨אתמול התקיימה ההופעה האחרונה מתוך 23 הצגות של פסטיבל הילדים "פסטיגל", חדשות,27 בדצמבר 1984
↑  ירון פריד, רקוויאם ל'מאמי', כותרת ראשית, 9 בדצמבר 1987
↑  אבי מורגנשטרן, מזי כהן נותנת את הנשמה, מעריב, 6 במאי 1988
↑  עתי"ם, מזי כהן תקבל 31 אלף דולר פיצויים מסי.בי.אס, חדשות, 8 בנובמבר 1990
↑  מזי מחכה לתשובה, מעריב, 13 באפריל 1988
↑  יוסי חרסונסקי, עם כל הייחוד והתפארת, מעריב, 29 במאי 1990
↑  גידי אביבי, נוסטלגיה וביטחון, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2002
↑  אלבום מחווה לדני סנדרסון, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2001
↑  גידי אביבי, בלי סווינג ייחודי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2006
↑   יאיר אסולין, אח"כ תוכל לומר: "הייתי בכוורת", באתר הארץ, 26 באפריל 2013
↑  איתמר זהר, האם מזי כהן היא מלכת הדואטים בישראל?, באתר הארץ, 4 ביוני 2018
↑  שחר בן ברק, מזי טוב, מזל כהן, מעריב, 25 ביוני 1989
↑  איתמר זהר, בין שמוליק קראוס ליוני רכטר: שיר אחד, שני ביצועים הפוכים, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300580905171  ISNI: 0000 0000 6997 3282  MusicBrainz: d8e5d3fe-dbfb-45d1-909c-2c6092c54abc  VIAF: 97395054   WorldCat (עם VIAF): 97395054
דקסטר גורדון

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1923 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באפריל 1990 (בגיל 67) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 מקום לימודים:  תיכון ג'פרסון 
 סוגה:  ג'אז, הארד בופ, בי בופ, סווינג 
 כלי נגינה:  סקסופון, סקסופון טנור 
 חברת תקליטים:  בלו נוט, SteepleChase, סבוי רקורדס, קולומביה רקורדס, פרסטיז' רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס דוד דה דונטלו לשחקן זר (1987)  פרס גראמי לאלתור סולו ג'אז הטוב ביותר (1987)  פרס פול אקט  אמני הג'אז של NEA 
 www.dextergordon.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דקסטר גורדון (Dexter Gordon; ‏27 בפברואר 1923 - 25 באפריל 1990) היה סקסופוניסט ג'אז אמריקאי שניגן בסקסופון טנור, ונחשב לאחד הראשונים שניגנו בטנור במוזיקת הבי בופ.
שנותיו הראשונות ותחילת הקריירה

גורדון נולד וגדל בלוס אנג'לס, הוא היה בנו של רופא שבין הפציינטים שלו נמנו דיוק אלינגטון וליונל המפטון, כך שנחשף לגדולי הג'אז כבר בגיל צעיר. הוא החל לנגן בקלרינט בגיל 13, עד שעבר לסקסופון בגיל 15. הוא בחר לנגן בסקסופון אלט, אך עד מהרה עבר לטנור. עוד בבית הספר ניגן בלהקות גדולות וחשובות, כמו זו של המתופף צ'יקו המילטון, ושל נגן כלי הנשיפה באדי קולט.
בין השנים 1940–1943 גורדון ניגן בלהקה של ליונל המפטון, כשאיתו מנגנים הסקסופוניסטים אילנויס ז'אקט ומרשל רויאל. ההקלטה הראשונה שערך תחת שמו, הייתה לצד נט קינג קול והארי אדיסון. ב-1943–1944 הוא ניגן בלהקה של לואי ארמסטרונג ובלהקה של פלצ'ר האנדרסון, עד שלבסוף מצא את מקומו אצל בילי אקסטיין.
התקופה בניו יורק

בשנת 1945 עבר גורדון לניו יורק, שם הופיע והקליט בין היתר עם סקסופוניסט האלט צ'ארלי פארקר. השנים בניו יורק היו השנים בהן הוא פיתח את הצליל הייחודי שלו וזכה למוניטין.
רבים מחשיבים את צלילו של גורדון ל"גדול" (דבר הקשור גם למאפייניו הפיזיים), צליל עמוק מאוד, עם יכולת לעבור בין אוקטבות ולכופף תווים. גורדון הושפע מאוד מסקסופוניסט הטנור לסטר יאנג, ומגורדון עצמו הושפע ג'ון קולטריין. כשקולטריין הגיע לגדולה הוא חזר והשפיע על גורדון, ובעצם הייתה להם השפעה הדדית. שניהם השתמשו בצלילים חדים וברורים, מטלטלים וחזקים, והייתה להם נטייה למנגינות ייחודיות, המשלבות גם את הסווינג וגם את הג'אז המודרני.
שנות השישים המוקדמות

בשנת 1960 היה גורדון המלחין, המוזיקאי והשחקן הראשי בהצגה "הקשר". באותה תקופה החל להקליט בחברת ההקלטות בלו נוט. בשנים אלו הקליט את האלבומים החשובים ביותר שלו. Doin' Alright, הוקלט ראשון במאי 1961 מיד לפני האלבום "...'Dexter Callin"‏. האלבום החשוב Go, שנחשב בעיני רבים לאלבום המשפיע ביותר של גורדון, הוקלט באוגוסט 1962 יחד עם האלבום "A Swingin' Affair". שני האלבומים הוקלטו עם מחלקת הקצב הקבועה של בלו נוט- סאני קלארק, בילי היגינס ובוץ' וארן.
התקופה באירופה

גורדון בילה 15 שנים באירופה, בעיקר בפריז ובקופנהגן. באירופה הוא ניגן עם מוזיקאי בי בופ, ומוזיקאי ג'אז בכלל, חשובים כמו באד פאוול, קני קלארק, בילי היגינס, בובי האצ'רסון ועוד רבים וטובים. בתקופה הזו גורדון הקליט הן באירופה והן בארצות הברית, עדיין בחברת התקליטים בלו נוט. שלושת האלבומים החשובים שלו באירופה היו:
Our Man in Paris (האיש שלנו בפריז, מקבילה אנגלית ל"כתבנו בפריז") - הקלטה משנת 1963, שנערכה בידי בלו נוט בפריז. בתקליט זה מנגן גורדון ברביעייה מרשימה יחד עם באד פאוול (פסנתר), קני קלארק (תופים) והצרפתי היחיד בהרכב, פייר מישלו (קונטרבס).
One Flight Up (קומה אחת למעלה) - הוקלט ב-1964 כמו קודמו בפריז בחברת בלו נוט, יחד עם החצוצרן דונלד בירד. בהקלטה זו גורדון מתבלט בעיקר בסולו ארוך ומרשים בעת השיר "טניה".
Gettin' Around (סלנג באנגלית, "מתנייד") - הוקלט בבלו נוט בארצות הברית, בעת ביקורו של גורדון ב-1965. בזמן זה הוקלט גם האלבום Clubhouse (מועדון) שנגנז.
בתקופה שהקליט את האלבומים הללו הקליט גם אלבומים בחברות תקליטים מקומיות. אלבומים אלו זכו לביקורת נלהבת, אך להצלחה פחותה מאלו של בלו נוט.
גורדון הסביר שבשנות השישים הוא מצא את אירופה מקום קל יותר לחיות בו מאשר ארצות הברית. הוא חווה פחות גזענות, והכבוד שרחשו אל נגני ג'אז ביבשת היה רב יותר. כמו כן היו לו כמה בעיות עם סמים בארצות הברית, שם אף נעצר פעמיים.
בין השנים 1965–1973 עזב גורדון לחלוטין את בלו נוט ועבר לחברת ההקלטות פרסטיג' רקורדס. בחברה זו הקליט אלבומים רבים, חלקם באירופה וחלקם בארצות הברית. גורדון שמר על סגנון ההארד בופ והבי בופ למרות ששאר עולם הג'אז עבר לכיוון יותר פאנקי. אלבום בופי שכזה הוא טנג'רין, אלבום שגורדון הקליט ב-1972 יחד עם ת'אד גונס, פרדי האברד (חצוצרות), והאנק ג'ונס (פסנתר). בין האלבומים שהוקלטו בצפון אמריקה נמצא גם האלבום "המרדף" (The Chase), שהוא קרב טנורים בין גורדון וג'ין אמונס.
השיבה הביתה

גורדון שב לדור באופן קבע בארצות הברית ב-1976, והופיע בניו יורק בהופעה שנקראה Homecoming (שיבה הביתה). שם זה שימש את גורדון אחר כך לסבב הופעות ולכותרת של אלבום. לאחר מכן המשיך גורדון להקליט אלבומים, שרבים מהם נחשבים לאבני דרך בהתפתחות הג'אז. האלבומים שהקליט בארצות הברית תחת חברת ההקלטות קולומביה רקורדס זיכו אותו בהערכה רבה מצד הקהל ומצד המוזיקאים האמריקאים.
גורדון גם הופיע כשחקן במספר סרטים. בסרט הראשון ביניהם, שנקרא Unchained, הוא שיחק כשהוא יושב בכלא על החזקת הרואין. גורדון גילם את דמותו של אסיר שמנגן בלהקת בית הסוהר. הסרט החשוב ביותר שלו היה Round Midnight שבו כיכב. בסרט זה הוא גילם סקסופוניסט ג'אז מקצועי, שסיפור חייו הוא מעין שילוב של סיפור חייו של גורדון, סיפורו של לסטר יאנג ואלמנטים מסוימים מחייו של הפסנתרן באד פאוול. כמו כן היה לגורדון תפקיד אילם בסרט התעוררות ששוחרר לאחר פטירתו.
גורדון נפטר ב-1990 בעקבות בעיה בכליות. גורדון נבחר פעמיים למוזיקאי השנה של עיתון "דאון ביט", ב-1978 ו-1980. כמו כן שמו הונצח בהיכל התהילה של הג'אז.
קיסומו

ערך זה עוסק בעיר בקניה. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  קניה קניה
 מחוז:  קיסומו
 ראש העיר:  פרופסור פיטר אניאנג ניונגו
 תאריך ייסוד:  1901 
 גובה:  1,131 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  259,258 (2009)
 קואורדינטות:  0°06′S 34°45′E﻿ / ﻿0.1°S 34.75°E﻿ / -0.1; 34.75 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://kisumu.go.ke
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קניה מוגדלת) ניירובי מומבסה הר קניה ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי קיסומו(למפת קניה רגילה) ניירובי מומבסה הר קניה ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי קיסומו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קיסומו (באנגלית: Kisumu) היא העיר השלישית בגודלה בקניה אחרי ניירובי ומומבסה. והעיר השנייה בגודלה אחרי קמפלה באגן אגם ויקטוריה. בגבול העיר יש מעט יותר מ-600,000 תושבים.
מלבד זה שהיא עיר פוליטית חשובה, זהו אחד ממרכזי התעשייה והמסחר המובילים בקניה. זוהי גם עיר אינטלקטואלית עם הרבה תיירים ונוף יפה.
מבחינה תרבותית, קיסומו משמשת כמרכזם של אנשי הלואו ('אנ) של מזרח אפריקה.
גאוגרפיה

קיסומו ממוקמת במרחק קצר מדרום לקו המשווה. היא נמצאת כ-239 קילומטר מבירת קניה, ניירובי.