stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדת הבהאית ומדע
תאוריית המפץ הגדול

יש מספר סימנים שמעידים על קשר בין הכתבים הבהאים לתאוריית המפץ הגדול. עבד אל בהא טען שלכל דבר יש מקור אחד ובפרט לכל החומר בעולם יש מקור אחד. הוא טען שהיקום היה קיים לפני החומר, וימשיך להתקיים גם לאחריו. אך, החומר עצמו הגיע מתוך מקור אחד שיצר אותו. אפשר לפרש זאת שהמקור של כל החומר שעבד אל בהא מדבר עליו, הוא המפץ הגדול.
על פי עבד אל בהא העולם כולו כפוף לחוק קוסמי אחד שזהו הסדר המושלם. "כל הדברים בעולם, מהאטומים הבלתי נראים ועד הכוכבים הגדולים ביותר בעולם... נמצאים בסדר מושלם". הבסיס להגות זו הוא חוסר הרצון או התודעה של אותם הדברים. לדוגמה "אש בוערת ללא כל רצון או תודעה". לכן, האש פועלת לפי חוקים ספציפיים מוגדרים מראש, ולא לפי רצון משתנה. הפער הזה הוא מה שמאפשר את חקר הטבע והשליטה של האדם בטבע. כלומר, הכתבים הבהאים מכירים בצורה מלאה בקיום של חוקי פיזיקה כלשהם. התפקיד של אלוהים על פי עבד אל בהא, הוא ליצור את הסדר המושלם ואת החוקים הפיזיקליים, ולהשפיע על בחירות האדם (שאיננו חלק מהטבע כפי שראינו קודם). לכן אנו רואים שיש חיבור פשוט בין תאוריית המפץ הגדול לבין הגותו של עבד אל בהא מכיוון שעבד אל בהא טוען שכל החומר בעולם התחיל במקום אחד והתפשט, על פי חוקים פיזיקליים, ליצירת כל העולם.
עבד אל-בהאא מת בשנת 1921 ותאוריית המפץ הגדול נהגתה לראשונה רק בשנת 1922 עם פרסום מאמרו של פרידמן. גם אז, התאוריה, על אף שמבחינה חישובית התקבלה על ידי קומץ מדענים (לאחר שכנוע רב), נשארה נכונה מתמטית בלבד ולא ייחסו לה חשיבות או דרך להסביר את העולם. אפילו פרידמן ואיינשטיין לא קיבלו את התאוריה כהסבר של התנהגות העולם האמיתי – איינשטיין אף חשב תחילה שלפרידמן יש טעות חישוב במאמר שפרסם. בשנות השלושים, בעקבות מספר תגליות, התאוריה החלה לרקום עור וגידים אך גם אז קבלה ביקורת רבה על היותה תאוריה שהושפעה מתפיסות דתיות ולא מדעיות. זאת מכיוון שהתאוריה הגיע בעקבות ויכוח בין המדע והדת על השאלה האם העולם נוצר ומשתנה, או שמא העולם סטטי, וגם מכיוון שאחד מהוגי התאוריה היה קתולי מאמין. הגישה המדעית גרסה שהעולם סטטי ולא נוצר בנקודות זמן אחת.
עבד אל-בהאא תמך בתאוריה הדתית שגורסת שהעולם דינמי, יחד עם הכנסייה הקתולית. אבל, בניגוד לדעת הכנסייה, עבד אל בהא הסכים שיש חוקי טבע ברורים ואחידים, שגם השינוי שחל בעולם כפוף אליהם. לכן, על אף שעבד אל בהא לא הסכים באופן מלא עם דעת המדענים, הוא ניסה לגשר על כך. הוא טען שהעולם היה קיים מאז ומעולם, ורק החומר נוצר בנקודה זמן ספציפית. בנוסף, הוא הכיר בחוקי הפיזיקה. על כן, כמו ביחס לתורת האבולוציה, עבד אל בהא ניסה להגיע לעמק השווה בין הדעה הדתית לבין הדעה המדעית וכך הגיע לתמוך ברעיונות הדומים לתאוריית המפץ הגדול. לכן כיום, אין סתירות מהותיות בין תאוריית המפץ הגדול לבין הדת הבהאית וזה לא מעסיק רבות את ההוגים הבהאים של היום.
מבנה החומר והכוח הטמון בו

עבד אל-בהאא תמך בקיום חוקי פיזיקה שמסבירים את סדר החומר בעולם. כאשר עבד אל בהא מתאר את החומר, הוא שם דגש על השימוש במונחים מדעים כמו אטומים, גופים שמימים וכדומה. הוא מסביר שכל החומר בעולם בנוי מאטומים, והתפרקות הקשרים בין האטומים גורמת לגוף להפסיק מלהתקיים, ולמוות. כלומר, הוא מנסה להסביר את קיום הנשמה והמוות על ידי הקשרים בין האטומים. הוא גם הכיר בקיום של חלקיקים נוספים שלא ניתן לראותם. בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, מודה לאלוהים על כך שהוא שם דגש על כל אטום קטן בשביל שהעולם יהיה מושלם. הוא אף מרחיב וטוען שיש הרבה דברים "מוזרים ומדהימים" שקיימים בעולם אבל הם נסתרים מהתבונה האנושית. הם מסוגלים לשנות את כל האטמוספירה בכדור הארץ והם יכולים להיות קטלניים. כלומר, שיש בעולם הרבה מעבר למה שידוע לנו, אך הכוח הטמון בחוקי הטבע יכול להיות קטלני והרסני כלפי האנושות. לכן, הוא מכיר ומנסה גם כן להשתמש במונחים פיזיקליים ולהראות את הקשר בין הדת הבהאית והמדע. אבל, בהאא אללה גם מזהיר מפני הכח והיכולת ליצירת כלי נשק מתקדמים שטמון בחשיפת חוקי הטבע. בכך הגיעה הדת הבהאית להסכמה מלאה עם המדע על מבנה החומר.
הערות שוליים

1 2  Abdu’l-Bahá, The Unity of Religion and Science, Paris Talks
↑  Iwan Rhys Morus, When Physics Became King, Chicago: Chicago University, 2005, עמ' 25-48
1 2  What Bahá’ís Believe: God and His Creation
1 2  Courosh Mehanian and Stephen R. Friberg, Religion and Evolution Reconciled: ‘Abdu’l-Bahá’s Comments on Evolution, Association for Bahá’í Studies, 2003
↑  Abdu’l-Bahá, Chapter 11, Paris Talks
↑  Abdu’l-Bahá, chapter 40, Some Answered Questions
↑  Abdu’l-Bahá, Chapter 9, The Promulgation of Universal Peace
↑  Warwick Bahá'í Bookshop, Harmony of Religion and Science, Science and Religion: Warwick Leaflets, ‏1995
↑  Courosh Mehanian and Stephen R. Friberg, Religion and Evolution Reconciled: ‘Abdu’l-Bahá’s Comments on Evolution, Association for Bahá’í Studies, 2003
1 2 3  Abdu’l-Bahá, Chapter 1, Some Answered Questions
1 2  Abdu’l-Bahá, Chapter 2, Some Answered Questions
1 2  Stephen R. Friberg, Science and Technology, Bahá'í Studies Review, ‏1998
↑  Abdu’l-Bahá, Chapter 49, Some Answered Questions
↑  Warwick Bahá'í Bookshop, The Evolution of Humanity, Science and Religion: Warwick Leaflets, ‏1995
1 2  Abdu’l-Bahá, Chapter 47, Some Answered Questions
↑  Helge Kragh, Cosmology and Controversy: The Historical Development of Two Theories of the Universe, Princeton, NJ: Princeton University Press, 1996, עמ' 22-33
↑  Big bang theory is introduced, A Science Odyssey, ‏1998
↑  Abdu’l-Bahá, Chapter 41, Some Answered Questions
↑  Abdu’l-Bahá, The Evolution of the Spirit, Paris Talks
↑  Bahá’u’lláh, Words of Paradise, page 76, US: Bahá’í Publishing Trust, ‏1988
↑  Bahá’u’lláh, Words of Paradise, page 68, US: Bahá’í Publishing Trust, ‏1988
עבד אל-בהא, אחד ההוגים המשמעותיים ביותר על הקשר בין הדת הבהאית ומדע
אחד הספרים של עבד אל-בהא שבו הוא הביע את רעיונותיו
הסכמי מדריד

הסכמי מדריד (בספרדית: Acuerdo de Madrid או Acuerdo tripartito de Madrid) הוא הכינוי של הכרזת עקרונות מוסכמת בין ספרד, מרוקו ומאוריטניה, שניתנה במדריד, ב-14 בנובמבר 1975, בנושא סיום השלטון הספרדי בסהרה המערבית ועתידה.
קדמו להכרזה זו החלטת בית הדין הבינלאומי בהאג והמצעד הירוק, שני אירועים ששכנעו את הספרדים לעזוב את החבל.
בהסכם עצמו ספרד הכריזה על הפסקת השלטון הקולוניאלי באזור, והכריזה שתשליט שלטון זמני בלבד. לפי ההסכם, סיום הנוכחות הספרדית בטריטוריה תושלם עד ה-28 בפברואר 1976 לכל המאוחר.
ההסכם זכה להתנגדות רבה של חזית פוליסריו ואלג'יריה (שתמכה בחזית), שאף לחצה על ספרד שלא לחתום על ההסכמים. זמן קצר לאחר ההסכמים פרצה מלחמת סהרה המערבית שארכה עד 1991.
הערות שוליים

↑  WESTERN SAHARA Advisory Opinion of 16 October 1975 (הקישור אינו פעיל, 15 ביולי 2020)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנער בפיג'מת הפסים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הנער בפיג'מת הפסים 
 בימוי:  מרק הרמן 
 הופק בידי:  דייוויד היימן
 תסריט:  מרק הרמן 
 עריכה:  מייקל אליס
 שחקנים ראשיים:  אייסה באטרפילד ורה פרמיגה דייוויד ת'יוליס רופרט פרנד ריצ'רד ג'ונסון דייוויד היימן
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר
 צילום:  בנויט דלום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Heyday Films, BBC Films 
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באוגוסט 2008 (הממלכה המאוחדת)  16 באוקטובר 2008 (ארצות הברית) 30 באוקטובר 2008 (ישראל)
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  12,500,000 דולר
 הכנסות:  39,689,262 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   boyinthestripedpajamas
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנער בפיג'מת הפסים (באנגלית: The Boy in the Striped Pyjamas) הוא סרט בריטי-אמריקאי שעובד בשנת 2008 על פי ספר בעל אותו שם מאת ג'ון בוין שיצא לאור בשנת 2006. הסיפור הוא תיאור נקודת המבט של ילד גרמני על השואה.
עלילת הסרט

הסרט מציג ילד גרמני בן 8 בשם ברונו (אייסה באטרפילד), שאביו, ראלף (דייוויד ת'יוליס) הוא קצין נאצי. משפחתו מתגוררת בברלין, אך בעקבות קידום האב המשפחה עוברת לגור ליד מחנה השמדה בפולין, שם מוצב האב.
כאשר ברונו מגיע לבית ורואה בחלון את מחנה ההשמדה, הוא חושב בתמימותו שזוהי חווה של אנשים מוזרים שלובשים פיג'מות עם פסים. על ברונו נאסר להתקרב למחנה אך כיוון שהוא חש בבדידות וגעגועים אל חבריו שהשאיר מאחור הוא מחליט לסייר באזור. הוא פוגש מעבר לגדר נער יהודי בשם שמואל (ג'ק סקנלון), שנח בחשאי מעבודות הכפייה במחנה, ובמהרה נהפך הנער לחברו הטוב. ברונו לא מבין למה שמואל ושאר האנשים במחנה לובשים את "פיג'מת הפסים".
במהלך יחסיהם, ברונו ושמואל משחקים, וברונו אף מביא לשמואל אוכל מדי פעם.
בביתו של אביו, ראלף, ברונו פוגש יהודי בשם פאוול (דייוויד היימן), שלפני המלחמה היה רופא, אבל כעת הוא מקלף תפוחי אדמה בשביל המשפחה. כשברונו נופל מנדנדה, פאוול מטפל בו, וכשאחד מהחיילים, סגן קורט קוטלר (רופרט פרנד), מכה אותו עד מוות, במהלך עבודה בזמן סעודת המשפחה לאחר שנשפך ממזיגתו יין על השולחן, ברונו לא מבין מדוע אביו לא אומר דבר. שמואל מגיע לבית כדי לשמש בעבודת המטבח. ברונו מציע לשמואל אוכל, אך כשקוטלר תופס אותם מדברים, ברונו נבהל ואומר שהוא לא מכיר את שמואל וששמואל גנב את האוכל. שמואל מוכה בגלל ברונו. אך לאחר שברונו מגיע כל יום למקום המפגש ולא רואה את שמואל, הוא מבקש סליחה, ושמואל מחליט לבסוף לסלוח לו.
אם המשפחה, אלזה (ורה פרמיגה) מגלה מה בן זוגה עושה ליהודים, ודורשת ממנו שהיא והילדים יעברו לגור רחוק מהמחנה. יום לפני יום הנסיעה כאשר ברונו מגיע להיפרד משמואל, שמואל מספר לו שאביו ועוד כמה יהודים נעלמו. ברונו מחליט לעזור לשמואל לחפש את אביו. ביום הנסיעה שמואל מביא לו פיג'מה וכובע עם פסים, ברונו מחליף בגדים ונכנס למחנה.
במהלך חיפושיהם, היהודים מובלים לתוך תאי הגזים.
ברונו ושמואל מוצאים את מותם בתאי הגזים בעודם מחזיקים ידיים.
כאשר אביו של ברונו מגלה שהוא נעלם הוא אומר לחייליו לחפש אותו.
בחיפוש הם מגלים את הבור שחפר ברונו ואת בגדיו ליד הבור.
האב נכנס פנימה אך מבין שאחר את המועד, והאם, שהבינה שאיבדה את בנה, מתחילה לבכות.
בסצנה האחרונה נראות כותנות הפסים הרבות שהושארו בחדר לאחר התפשטות היהודים.
אף על פי שברוב הסרט לא מוצגים תיאורים של המחנה ופעולות ההשמדה מבפנים, סצנת הסיום מציגה את תאי הגזים.
ביקורת

ביקורת רבה הושמעה על הספר והסרט בגין חוסר ההגיון שבו. הטענות אמרו כי לא ייתכן שילד גרמני יצליח להיפגש עם ילד יהודי מהמחנה, לא כל שכן להיכנס אליו, מבלי שאף אחד יידע על כך. הסופר, ג'ון בויין ענה שהספר נקרא בכותרת המשנה "אגדה" וכי הוא היה מיועד מלכתחילה לילדים. ככל הנראה הביקורת נובעת מאי הבנת הרעיון המרכזי שניסו להעביר יוצרי הסרט. הסרט מכוון לזעזע ולהביך את הצופה בכך שהצופה מוצא את עצמו חרד לגורל המר המתהווה ביחס לילד הגרמני תוך התעלמות או המעטה בערכם של היהודים בכלל והילד שמואל בפרט שהולכים למותם בכל מקרה, באופן שהופך את גורלם למובן מאליו. לאחר הקרנת הסרט בישראל נשמעו גם מיהודים רבים שאמרו שגם להם הסרט גרם שהרגש העז התהווה בחרדתם לילד הגרמני פחות מאשר ליהודים שהיו במחנה.
נקודה נוספת לביקורת היא הנראטיב החדש המוצג במרומז בסרט, לפיו העם הגרמני לא ידע על הזוועות ועל ההשמדה. משפחות הקצינים הגרמנים ששירתו במחנות המוות ידעו על המתרחש במחנות, וחלקם היו מעורבים במעשי ההתעללות הקשים (אילזה קוך, למשל, שהייתה שותפה מלאה להתעללות ולהשמדה).
הערות שוליים

↑   נועה מנהיים, כמה טעויות תחקיר יכול לעשות סופר אחד, ומה עושה אצלו זנב מפלצת?, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2020
↑   איתמר זהר, הסופר שמרגיז את מנהלי מוזיאון אושוויץ בירקנאו, באתר הארץ, 8 בינואר 2020
↑  אורי קליין, המפקד הסולידי של אושוויץ, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4862942  VIAF: 230335176   WorldCat (עם VIAF): 230335176
המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אולקסנדר סירסקי
 תאריך כניסה לתפקיד:  8 בפברואר 2024
 דרכי מינוי:  בידי הנשיא לאחר שנבחר בידי שר ההגנה
 תחום שיפוט:  אוקראינה אוקראינה
 כפוף:  לשר ההגנה
 ייסוד המשרה:  28 במרץ 2020
 איוש ראשון:  רוסלן חומצ'ק
 https://www.zsu.gov.ua/menu/6104f4286d7bf54932890379
 
המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה (באוקראינית: Головнокомандувач Збройних сил України) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של אוקראינה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת אוקראינה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
ב-1993 נוסד באוקראינה תפקיד ראש המטה הכללי אשר שימש במקביל כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ב-28 במרץ 2020 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי החליט לפצל בין תפקיד ראש המטה הכללי לתפקיד מפקד הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי המכהן רוסלן חומצ'ק קודם לתפקיד המפקד העליון וסרהי קורניצ'וק מונה לראש המטה הכללי.
רשימת המפקדים העליונים

| דיוקן | שם | זרוע | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רוסלן חומצ'ק |  צבא היבשה האוקראיני | 28 במרץ 2020 | 27 ביולי 2021 |
|  | ולרי זלוז'ני |  צבא היבשה האוקראיני | 27 ביולי 2021 | 8 בפברואר 2024 |
|  | אולקסנדר סירסקי |  צבא היבשה האוקראיני | 8 בפברואר 2024 | מכהן |
המשולש (ירושלים)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים 
 שטח:  28,900 מ"ר 
 קואורדינטות:  31°46′56″N 35°13′04″E﻿ / ﻿31.782166666667°N 35.217861111111°E﻿ / 31.782166666667; 35.217861111111
  (למפת ירושלים מוגדלת) המשולש(למפת ירושלים רגילה) המשולש(למפת הרי ירושלים רגילה) המשולש(למפת הרי ירושלים מוגדלת) המשולש
 
המשולש הוא כינויו של האזור במרכז ירושלים שאותו תוחמים הרחובות יפו, המלך ג'ורג' ובן-יהודה, היוצרים צורת משולש.
סקירה כללית > מאפיינים עירוניים

המשולש הוא אזור מסחרי במהותו, שתכונתו הבולטת מבחינה תכנונית היא שבמהלך השנים כל הרחובות שבין צלעותיו, וגם כמה שמחוץ להן, הפכו למדרחובות. חשיבותו היא בהיבטיו ההיסטוריים, המסחריים והתיירותיים – בין גבולותיו של המשולש ובסביבתו הסמוכה מרוכז החלק הגדול ביותר של הפעילות הקמעונאית בבירה שאינה מאורגנת במרכזי קניות; מרבית תחומי העיסוק נמצאים בו ובדגש על אלו שפונים לתיירים, והוא הומה-אדם ברוב שעות היום, מהם צליינים מחפשי-מזכרות, נגני רחוב וסוחרים, יוממים וסועדים במסעדות ובתי הקפה. בשבתות וחגים סוגרים רוב בעלי העסקים את עסקיהם והאזור שבין גבולות המשולש מתרוקן כמעט לחלוטין מפעילות, שמתחדשת עם צאת השבת.
סקירה כללית > מאפיינים פיזיים

שטחו של המשולש אינו עולה על 28,900 מ"ר, והוא משולש ישר-זווית ששני ניצביו הם רחוב יפו בצפון ורחוב המלך ג'ורג' במערב, כשמדרחוב בן-יהודה נמתח וסוגר מדרום. שלושת הקודקודים הם:
קינג ג'ורג' / יפו – "צומת האיקסים" – מרכז מסחרי "הפעמון", תחילתו של רחוב שטראוס
קינג ג'ורג' / בן יהודה – מגדל העיר ("המשביר") ומבואו המזרחי של רחוב בצלאל
יפו / בן יהודה – כיכר ציון וממזרח לה נחלת שבעה
הרחובות והסמטאות בתחומי המשולש הם:
רחוב לונץ
רחוב ההסתדרות – הפך למדרחוב בראשית העשור הראשון של המאה ה-21
רחוב בן הלל
רחוב יעבץ
רחוב דורות ראשונים
רחובות אלו גדושים במבנים היסטוריים, חלקם בולטים מבחינה אדריכלית.
היסטוריה > סלילת בן יהודה והמלך ג'ורג'

רחוב יפו, רחובה הראשי של ירושלים הגדוש מאורעות בתולדות העיר, מקשר בין העיר העתיקה לכביש תל אביב–ירושלים, ועובר בצפון המשולש.
לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בדצמבר 1917, החל השלטון החדש לתכנן את חזותה של ירושלים ואת מערכה העירוני. בימי השלטון העות'מאני שקדם למנדט הבריטי לא זכתה ירושלים לתוכנית אב, וכל המבנים והשכונות שמחוץ לחומות נבנו באופן ספורדי, בהתאם לשיקוליהם ולתקציבם של הבונים.
הבריטים – שזיקתם לאזור העיר העתיקה הייתה פחותה – החליטו להעתיק באופן רשמי את מרכז העסקים הראשי של ירושלים מערבה. לצורך כך השמיש השלטון כמה עשרות דונמים של שטחי שדות וכרמים, בין שכונת נחלת שבעה ובית היתומות 'טליתא קומי', שנקנו מהיוונים-האורתודוקסים. מומחים בריטיים עמלו על תכנונו של "משולש" רחובות גדול, שיהווה מוקד משיכה לבעלי עסקים ולקונים.
ב-1923 נסלל הכביש הראשון ב"משולש" באלכסון מרחוב יפו ליד נחלת שבעה, דרום-מערבה, עד סמוך ל'טליתא קומי'. הרחוב תוכנן להיקרא על שם דמות מן התרבות הבריטית. אולם, עם סיום סלילתו נפטר אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית, והבריטים החליטו להנציח את שמו ברחוב החדש. רחוב בן-יהודה התפתח והפך לאחד הצירים החשובים ביותר במרכז ירושלים. סביבותיו התמלאו בחנויות, משרדים וקומות מגורים.
שנתיים לאחר מכן, ב-1924, סללו הבריטים כביש נוסף מרחוב יפו, סמוך לבית החולים ביקור חולים, בכיוון צפון-דרום, עד למבנה קולג' טרה סנטה. רחוב זה, שנקרא על שם המלך ג'ורג' החמישי, התחבר לרחוב יפו ולרחוב האלכסוני, וכך הושלם "המשולש".
היסטוריה > עוגן תחבורתי ותרבותי

אזור המשולש התהווה כמרכז עירוני ראשי במהלך אמצע המאה ה-20. בעת זו, לא היה בו עדיין אף מדרחוב, ולעומת זאת התחנה המרכזית של הבירה פעלה בו - ב"בניין העמודים" שברחוב יפו. באותו זמן שכנה עדיין הכנסת במבנה בית פרומין הסמוך לקודקודו המערבי, שהיום ידוע כ"בניין הכנסת הישן". לאורך המאה העשרים, פעלו מרבית בתי הקולנוע של ירושלים במשולש או בסמיכות לו. בתחומי המשולש שכנו קולנוע "ציון" וקולנוע "הבירה" ("אימפריה"); במרחק רחוב אחד משם עמדו קולנוע "אוריון" וקולנוע "עדן". רחוב נוסף דרומית משם, ברחוב הלל, פעלו בתי הקולנוע "אורנע", "אורגיל" ו"רון". אחרים, כקולנוע "אדיסון" ו"רקס" וכן אולם הקולנוע בבית אגרון, פעלו במרחק הליכה קצר מהמשולש.
אולם הכדורסל של איגוד הפועל שכן גם הוא במשולש עד אמצע שנות החמישים, אז עברה הקבוצה לאולם בבית ההסתדרות הסמוך למשולש, ברחוב שטראוס.
בהיעדר אפיונים עירוניים מוסדיים (להוציא את בניין העירייה שנמצא כ-600 מטרים מזרחה), מרכז ירושלים נותר תלוי בבעלי עסקים פרטיים ובתיירים הפוקדים אותם. המקום הצליח עם זאת להישאר עוגן עירוני חשוב מאז, הודות לפיתוח תשתיות ולמיקומו. את המשולש משרתים הקו האדום של הרכבת הקלה וקווי אוטובוס רבים שנוסעים לאורך רחוב קינג ג'ורג'.
היסטוריה > הקמת המדרחוב

רחוב בן יהודה הפך למדרחוב בשנת 1983, לאחר דיונים רבים בשאלת יישום התוכנית. לאורך הרחוב, שהיה ציר תחבורתי מהעיקריים בעיר, פעלו תחנות מוניות, לרבות מוניות בין-עירוניות. גם הסוחרים ובעלי העסקים לא העריכו את התועלת שתבוא להם מבניית מדרחוב. לאחר הנחת מספר גרסאות בידי המתכננים, והכנות של למעלה מעשור בהן גם תכנון העתקת תחנות המוניות ופיזורן, הוקם המדרחוב, ועם השנים הפך לרחוב המסחר המצליח בירושלים, ולאבן שואבת לתושבים ולתיירים רבים.
בסוף שנות התשעים ואילך אל תוך העשור הראשון למאה ה-21, עברו המדרחוב וסביבתו שיפוץ, שכלל החלפת הריצוף, כחלק משדרוג מרכז העיר.
היסטוריה > פעולות טרור במשולש

הפיגוע ברחוב בן-יהודה: ב-22 בפברואר 1948 פוצצו עריקים מהצבא הבריטי מכונית תופת ברחוב בן יהודה, וגרמו למותם של 54 אנשים ולפציעתם של 130. למבצעי הפיגוע הובטח תגמול כספי מאת אמין אל-חוסייני.
פיגוע מקרר התופת בכיכר ציון: ב־4 ביולי 1975 התפוצץ בכיכר ציון מקרר ממולכד שהונח בה. אש"ף הודיע על לקיחת אחריות לפיגוע, שבו מצאו את מותם 13 אנשים ושישים נפצעו.
הפיגוע ברחוב בן-יהודה : ב-4 בספטמבר 1997 שלח החמאס שלושה מחבלים מתאבדים אל המדרחוב שהביאו למות 5 אזרחים, בהם 3 נערות.
הפיגוע במסעדת סבארו: ב-9 באוגוסט 2001 מחבל מתאבד פוצץ עצמו במסעדת סבארו הומת האדם שבצומת האיקסים. הייתה זו אחת מהתקפות הטרור הקטלניות ביותר מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה, שתוצאתה הייתה 15 הרוגים ו-132 פצועים.
הפיגוע הכפול במדרחוב: ב-1 בדצמבר 2001 נרצחו 11 איש בפיצוץ שאירע בשני מוקדים, גם הוא, כשני קודמיו, בידי מתאבדים.
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא המשולש בוויקישיתוף
דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי: ביוגרפיה אורבנית, הוצאת כתר, 2011.
יורדים העירה- מרכז העיר ירושלים, היסטוריה, תמונת מצב, ותוכנית ההתחדשות
הערות שוליים

↑  בהלוואה וחסכון, הארץ, 9 באוקטובר 1923
↑  העבודות הציבוריות, דואר היום, 5 בספטמבר 1923
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012752870905171 
בן הלל
רחוב ההסתדרות, המחבר את בן יהודה וקינג ג'ורג' ב-1960
המשולש בתקופת המנדט, 1938
דורות ראשונים
העורקים הכליליים

| --- | --- |

העורקים הכליליים
 שיוך:  מחזור הדם 
 מזהים
 קוד MeSH:  G09.330.190.163.324 
 מזהה MeSH:  D003326 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0010067 
 
העורקים הכליליים (TA: coronary artery, נפוצים בשם הלועזי: העורקים הקורונריים) הם העורקים המספקים דם לשריר הלב, למערכת ההולכה שלו ולמרכיבים נוספים של הלב. טרשת עורקים נפוצה בעורקים הצרים האלו ועלולה לגרום למחלת לב איסכמית. העורקים מחולקים ל-2 עורקים מרכזיים: העורק הכלילי הימני והעורק הכלילי השמאלי (RCA וLCA בהתאמה), וסעיפיהם. העורקים האלו עוברים בין שכבת כיס הלב לשכבת שריר הלב ונקראים גם עורקים אפיקרדיאלים (אפיקרדיום הוא שמה של רקמת כיס הלב בלועזית). עורקים קטנים נוספים עוברים בתוך שכבת שריר הלב ונקראים עורקים סאב-אפיקרדיאלים.
בעיות בתפקוד העורק יכולות להביא לתסמונת וולאנס.
מבנה

מקורם של העורקים הכליליים במסתם אבי העורקים ליד העלים שלו, כשלמעשה, אלו העורקים הראשונים המתפצלים מאבי העורקים.
העורק הכלילי השמאלי מספק דם ללב שמאל, חדר ועלייה שמאל, ולמחיצה הבין חדרית. הפיצול המרכזי הראשון של העורק הכלילי השמאלי הוא לעורק הכותר (LCX) ולעורק הקדמי היורד (LAD). עורק הכותר מתפצל בהמשך לענפים נוספים כשהעיקרי מביניהם הוא העורק השולי השמאלי. עורק הכותר מספק דם בעיקר לחדר שמאל ולעיתים למערכת ההובלה של הלב וממשיך עד החלק האחורי של הלב. העורק השמאלי הגדול יותר הוא העורק הקדמי היורד. העורק מספק דם לאזור החדר השמאלי, למחיצה הבין חדרית ולחוד הלב. העורק הקדמי היורד מתפצל למספר ענפים ולבסוף מתבצעת השקה בינו לבין העורק היורד האחורי, סעיף של העורק הכלילי הימני.
העורק הכלילי הימני מספק דם לעלייה ימין, לשני חדרי הלב, לחלק קטן מהמחיצה הבין חדרית וברוב המקרים למערכת ההולכה של הלב. הסעיפים העיקריים של העורק הכלילי הימני הם העורק השולי הימני וברוב המקרים העורק היורד האחורי (PDA). העורק השולי הימני מספק את הדם לחדר ימין של הלב, בעוד שהעורק היורד האחורי לשני חדרי הלב ולחלק קטן מהמחיצה הבין חדרית.
מערכת ההולכה של הלב מקבלת את אספקת הדם שלה מעורק הגת והפרוזדור כשב-60% מהאוכלוסייה מסתעף מהעורק הכלילי הימני וב-40% מהאוכלוסייה מעורק הכותר.
העורק היורד האחורי לרוב מסתעף מהעורק הכלילי הימני (ב-70% מהאוכלוסייה), מצב בו המערכת הכליליית מסווגת ב"שליטה ימנית". לעיתים, העורק מסתעף דווקא מעורק הכותר (ב-10% מהאוכלוסייה), מצב בו המערכת הכליליית מסווגת ב"שליטה שמאלית", ולעיתים הן מעורק הכותר והן מהעור הכלילי הימני (בכ-20% מהאוכלוסייה).
תפקוד

במהלך התכווצות שריר הלב (סיסטולה) נוצר לחץ חוץ-כלי על עורקים אלו ומונע מעבר של דם בעורקים. על כן, מרבית הדם שמגיע לשריר הלב בעורקים הכליליים מגיע בזמן שלב הרפיית הלב (דיאסטולה).
העורקים הכליליים יכולים להתרחב ולהתכווץ בהתאם לדרישות החמצן של הלב. חוסר מעבר דם (ואיתו חמצן) לאזור מסוים בלב, למשל עקב חסימה של עורק כלילי מסוים, גורם ללב לעבוד בקצב מהיר יותר וחזק יותר ובכך מעלה את הדרישה של אזור זה לעוד חמצן. מצב זה מגביר אף יותר את האיסכמיה לאזור זה ויכול לפגוע בו. איסכמיה מועטה וקצרה עלולה לגרום לתעוקת לב, בעוד איסכמיה חמורה, כמו במקרים של אוטם שריר הלב, עלולה לגרום לנזק בלתי הפיך לרקמת השריר של הלב.
מספר ההשקות של עורקים בלב נמוך מאוד באופן יחסי, אם כי עולה במהלך השנים. עקב מספר המעקפים הנמוך, חסימה של כלי דם עלולה למנוע הגעה של דם לאזורים שונים בלב, שכן אין מעקפים שיספקו דם לאזורים אלו. ההשקות הבודדות שבלב מתקיימות בין העורק הקדמי היורד להעורק היורד האחורי, בין העורק הכלילי הימני לעורק הכותר ובין חלקי העורקים המזינים את המחיצה הבין חדרית. השקות אלו תורמות ללב בעת חסימה, שכן אם אחד מכלי הדם נחסם, כלי הדם השני ממשיך לספק דם, ובכך חמצן, לאזור בו השקה זאת מתרחשת.
איורים נוספים

Anterior view of coronary circulation
Posterior view of coronary circulation
Illustration of coronary arteries
The human heart viewed from the front and from behind
הסכמי פריז ולונדון

הסכמי פריז ולונדון היו הסכמים שגובשו באוקטובר 1954, לגבי מעמדה של מערב גרמניה ונתנו לה ריבונות מלאה, סיימו את הכיבוש וצירפו אותה לנאט"ו.
הסכמי פריז ולונדון היו תוצאה של שיחות שהתקיימו בלונדון ופריז בספטמבר - אוקטובר 1954, בהן השתתפו צרפת, הממלכה המאוחדת, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, מערב גרמניה, איטליה, קנדה וארצות הברית. ההסכמים נחתמו ב-23 באוקטובר 1954 לאחר שהמכשול האחרון לחתימתם, המחלוקת בין גרמניה לצרפת על חבל הסאר, יושב בין קונראד אדנאואר, ראש ממשלת גרמניה, ופייר מנדס פראנס, ראש ממשלת צרפת, בהסכמה שלחבל ימונה נציב נייטרלי.
ההסכמים אושרו בבית הנבחרים הבריטי ב-19 בנובמבר 1954 ברוב של 264 נגד ארבעה, בהימנעות של נציגי מפלגת הלייבור. הם אושרו ב-23 בדצמבר 1954 בפרלמנט האיטלקי, ברוב גדול ובסוף דצמבר 1954 אושר ההסכם בבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי ברוב קטן, לאחר שבהצבעה ראשונה נדחה הסעיף המאשר את חימושה של גרמניה. ב-20 בינואר 1955 אושרו ההסכמים ברוב גדול בפרלמנט הבלגי וב-27 בינואר אושרו בפרלמנט הקנדי. ב-27 בפברואר 1955 אושרו ההסכמים על ידי הבונדסטאג בקריאה שלישית וסופית. ב-12 במרץ 1955 אושר ההסכם בבית העליון של הפרלמנט האיטלקי, לאחר דיון סוער שכלל חילופי מהלומות. ב-19 במרץ 1955 אישר הבית העליון של מערב גרמניה את ההסכמים באופן סופי. ב-27 במרץ 1955 אישר הסנאט בצרפת את ההסכמים. ב-2 באפריל 1955 אישר הסנאט של ארצות הברית את ההסכמים וב-7 באפריל 1955 אישר הנשיא דווייט אייזנהאואר את ההסכמים בחתימתו.
ברית המועצות התנגדה נחרצות להסכמים ופעלה לסכל את אישורם. אולם לאחר שלא הצליחה בכך הודיעו במזרח גרמניה על התחמשות והפיכת המשטרה לצבא.
ההסכמים נכנסו לתוקף ב-5 במאי 1955.
העזרה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קתרין סטוקט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן ריאליסטי
 נושא:  אפרו-אמריקאים, domestic worker, ארצות הברית, שנות ה-60 של המאה ה-20, הפרדה גזעית 
 מקום התרחשות:  ג'קסון 
 הוצאה
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  477
 הוצאה בעברית
 תרגום:  נורית לוינסון
 פרסים
 Goodreads Choice Award for Best Fiction (2009) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002759730
 
"העזרה" (באנגלית: "The Help") הוא רומן ביכורים מאת הסופרת האמריקנית קתרין סטוקט, שיצא בשנת 2009. במרכז העלילה עומדות עוזרות בית אפרו אמריקאיות העובדות במשקי בית לבנים בעיר ג'קסון שבמדינת מיסיסיפי, ארצות הברית בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
סטוקט החלה בכתיבת הספר לאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001. באותה תקופה היא שהתה בעיר ניו יורק. היא חשה מנותקת ומזועזעת, התגעגעה הביתה ובעיקר לקולה המנחם של דמיטרי, העוזרת שחורת העור שגידלה אותה (ושכבר לא הייתה בין החיים).
סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים באוגוסט 2011, בהפקת חברת דרימוורקס.