קרב ברוויל
הקרב > מתקפת לילה

גייל הגיע למסקנה שכדי להקל על הלחץ על הדיוויזיה, הוא היה צריך לקחת את ברוויל. היחידות היחידות שהיו זמינות למתקפה היו עתודת הדיוויזיה, שהורכבה מגדוד הצנחנים ה-12 (350 איש), ומגדוד ה-12 של פלוגת דבונשייר (שמונים ושישה איש). יחידה נוספת, פלוגת הצנחנים העצמאית ה-22, מוצאות השבילים של האוגדה, הייתה אמורה לעמוד מנגד ולהגיב לכל התקפת נגד של הגרמנים, כדי לספק תמיכה באש, גייל קיבלה טייסת של טנקי M4 שרמן מההוסרים המלכותיים ה-13/18, שלושה גדודים ארטילריים שדה חמושים בתותחי 25 פאונד, גדוד ארטילרי בינוני של תותחי 5.5 אינץ', ותותחי הדיוויזיה עצמה, ה-53. (Worcester Yeomanry) גדוד קל של נחיתה אווירית. ההתקפה על ברוויל תתחיל בשעה 22:00, מתוכננת לתפוס את הגרמנים עייפים ולא מוגנים בעקבות הלחימה של היום. קו הזינוק היה בפאתי אמפרוויל, שכבר אובטח על ידי קומנדו מספר 6.
סגן אלוף ג'וני ג'ונסון מגדוד הצנחנים ה-12 פיקד על ההסתערות. הוא החליט שפלוגת 'C' תבטיח את צומת הדרכים הראשון; ואז חברת דבונשייר תגיע לצפון הכפר. במקביל פלוגה א' תתקדם דרך פלוגת ג' ותבטח את דרום מזרח. מאחור תהיה פלוגת 'ב', המילואים הגדודיים, ההתקפה הייתה צריכה לחצות 400 יארד (370 מטרים) של קרקע פתוחה כדי להגיע לכפר. לתמוך בהסתערות ולהרוס עמדה גרמנית 200 יארד (180 מטרים) מקו הזינוק ילווה אותם קבוצת טנקי שרמן.
בשעה 21:50 פתחה הארטילריה הבריטית באש, והגרמנים הגיבו עם ארטילריה ומרגמות משלהם אשר אילצו את רוב הבריטים לתפוס מחסה, במשך חמש עשרה הדקות הבאות, עד שהפוגה באש הגרמנית אפשרה להם להמשיך. בראש 'C' פלוגת 'C' חצתה את קו הזינוק בשעה 22:00, אולם כל הקצינים שלה וסמל הפלוגה (CSM) נפצעו, והמשנה הבכיר אדמונד (אדי) וורן קיבל את הפיקוד על ה-CSM. הם המשיכו להתקדם דרך הפצצת הארטילריה והמרגמה, כשהם מונחים לעבר מטרתם על ידי סבבי קליע נותב מטנקי ההוסאר. נפגע שוב ושוב על ידי הארטילריה והטנקים, ברוויל עלתה בלהבות עד שחמישה עשר הניצולים של הפלוגה הגיעו לכפר.
גם פלוגת א' של הגדוד ספגה גורל דומה: הקצין המפקד נפצע בחציית קו הזינוק, ובמקביל כל חבר במחלקה ב' נהרג או נפצע. ה-CSM קיבל את הפיקוד על הפלוגה אך נהרג כשהגיעו לברוויל. הפלוגה השנייה בפיקוד, שהעלתה את העורף, הגיעה לכפר ומצאה שלמחלקה השלישית נותרו רק תשעה אנשים, אבל הם הצליחו לנקות את הכפר שאטו והמחלקה הראשונה פינתה את שטחה.
פלוגת דבונשייר נעה לכיוון אמפרוויל כאשר סבב ארטילרי נחת ביניהם ופצע כמה גברים. כשחצו את קו הזינוק נחת פגז נוסף בקרבת מקום והרג את ג'ונסון ואת מפקד הפלוגה שלהם מייג'ור באמפפילד, ופצע את הבריגדירים לורד לובט מחטיבת הקומנדו ויו קינדרסלי מחטיבת הנחתת האווירית השישית, שצפו בהתקפה, קולונל רג'ינלד פרקר, סגן מפקד חטיבת הנחתת האווירית 6 וקצין לשעבר של גדוד הצנחנים ה-12, נפצע מאותו פגז אך המשיך לקחת לידיו את הפיקוד על המתקפה.
בשעה 22:45 אובטח הצומת על ידי מה שנותר מפלוגת 'C', שמונה עשר הניצולים של פלוגת 'A' היו בין הבניינים הדרום-מזרחיים של ברוויל. בצפון-מזרח הכפר כבשו עשרים הניצולים של חברת דבונשייר את מטרתם ההפגזות פסקו כאשר פלוגת 'ב' הגיעה לכפר ללא התנגדות וכבשה שוחות גרמניות נטושות ליד הכנסייה, מחשש להתקפת נגד גרמנית על הגדוד המוחלש שלו, הורה פארקר על הפצצת ארטילריה הגנתית. עם זאת, הייתה אי הבנה כאשר הפקודה הגיעה לתותחים והפצצה כבדה נחתה על העמדות הבריטיות בכפר, וגרמה למספר נפגעים כולל שלושה מהקצינים ששרדו.
בשעה 02:00 ב-13 ביוני הגיעה טייסת ההוסרים המלכותית ה-13/18 לעמדת פלוגת 'C' בצומת הדרכים, ואחריה חמישים ואחד גברים מפלוגת הצנחנים העצמאית ה-22, ברוויל שוב היה בשליטה הבריטית בפעם השלישית מאז הנחיתה ב-6 ביוני. אבל היו מעט מכדי להתגונן מפני התקפת נגד גרמנית, אז הגדוד הראשון של רובי אולסטר המלכותי, חלק מחטיבת הנחתת האווירית השישית, הועבר לכפר כדי להשתלט על ניצולי המתקפה.