stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד שאה מסעוד
מלחמת האזרחים האפגנית והמאבק בטליבאן > הסכם פשאוור והלחימה בחכמתיאר

בתמיכת האו"ם הסכימו רוב המפלגות האפגניות לכונן ממשלה לאומית שתחליף את הממשלה הקומוניסטית. לממשלה הייתה התנגדות מצד מנהיגים בפשאוור, ובאפריל 1992 התקיימו מגעים עמם. מסעוד תמך בקידום המגעים על מנת ליצור ממשלת קואליציה רחבה שתכלול את כל הפלגים המתנגדים. גולבדין חכמתיאר שאף להנהיג את המדינה והצהיר כי "במדינתנו ממשלת קואליציה אינה אפשרית כי, כך או אחרת, היא תהיה חלשה ולא תהיה מסוגלת לייצב את המצב באפגניסטן".
ב-24 באפריל 1992 חתמו המנהיגים בפשאוור על הסכם פשאוור וכיננו את המדינה האיסלאמית של אפגניסטן, אשר זכתה להכרה באספה הכללית של האו"ם. בעקבות ההסכם מונה מסעוד להיות שר ההגנה, ואילו ראשות הממשלה ניתנה לחכמתיאר. חכמתיאר סירב לחתום על ההסכם. חוץ מחכמתיאר ומפלגתו, חיזב אל-אסלאם, שהתנגדו להסכם, כל יתר המנהיגים האפגנים תמכו בו. אף שהוצע לו להיות ראש הממשלה מספר פעמים, סירב חכמתיאר לקבל את הסכם השלום ושיתוף הפעולה, וכוחותיו התקיפו את קאבול, בירתה של המדינה האסלאמית האפגנית. חכמתיאר נהנה מתמיכתה של פקיסטן, אשר העניקה לו סיוע כספי, מבצעי וצבאי, ושאפה להקים ממשלה אוהדת בראשותו באפגניסטן.
מספר רב של סוכנים איראנים נשלחו כדי לסייע למפלגת חיזב א-ווחדת השיעית, ואיראן ניסתה למקסם את ההשפעה הפוליטית והצבאית של המפלגה. סעודיה לעומת זאת ניסתה לחזק את מפלגת "האיחוד האסלאמי" הווהאבית. זוועות ופשעי מלחמה בוצעו על ידי אינדיבידואלים ומיליציות שונות, בעוד שקאבול נהפכה לעיר שנמצאת באנרכיה בעקבות מלחמת האזרחים המדממת. לפי דו"ח של משמר זכויות האדם, הפסקות אש שהושגו לעיתים על ידי נציגי המיליציות השונות או בתיווך של הצלב האדום, קרסו בדרך כלל תוך מספר ימים.
המיליציות והכוחות המרכזיים שהיו מעורבים באותה תקופה בלחימה בקאבול ובצפון ומזרח אפגניסטן היו המפלגה האסלאמית ("חיזב א-אסלאמי") של גולבדין חכמתיאר שקיבלה סיוע מפקיסטן, "חיזב א-ווחדת" בראשות עבדול מזארי שקיבלה סיוע מאיראן, "אתיחאד א-אסלאמי" (האיחוד האסלאמי) בראשות עבדול רסול סיאף שקיבלה סיוע מסעודיה, ו"גונבּיש א-מילי" בראשות עבדול ראשיד דוסטום שקיבלה סיוע מאוזבקיסטן. שני ארגונים גם נלחמו בשם ממשלת אפגניסטן, כחלק מכוחות הביטחון האפגנים שהונהגו על ידי שר ההגנה אחמד שאה מסעוד. ארגונים אלו היו התנועה האסלאמית ("חרכּאת א-אסלאמי") בראשות חוסיין אנווארי והארגון "שורא א-נזאר".
בתקופה זו, הן המיליציות שהוזכרו לעיל והן כוחות הממשלה האפגנית לא היה יד במה שקרה בדרום אפגניסטן. דרום אפגניסטן הייתה תחת שלטונו הרופף של גוּל אע'א שיראזי, שלא הצליח לספק יציבות לאזור. העיר קנדהר הדרומית הייתה במצב של אנרכיה, קרועה בין שבטים פשטונים יריבים שנלחמו אחד בשני. בשנת 1994 הטליבאן, שבסיס התומכים שלה היה מבתי הספר האסלאמיים שחינכו פליטים אפגנים בפקיסטן, החלה להתפתח ככוח פוליטי-דתי שעיקר פעילותו הראשונית הייתה כנגד גוּל אע'א שיראזי ששלט על דרום אפגניסטן באופן רודני. המולא מוחמד עומאר החל את תנועתו עם פחות מ-50 תלמידי מדרסה חמושים בעירו קנדהר. פקיסטן העבירה באופן גובר את תמיכתה לטליבאן לאחר שהמיליציה הקודמת שבה היא תמכה, זו של גולבדין חכמתיאר, הפגינה את חולשתה ואת אי יכולתה להשתלט בהצלחה על קאבול. חוקרים רבים, כולל אמין סייקל, מתארים את הטליבאן כארגון שהתפתח לשלוחה של פקיסטן שפעל למימוש האינטרסים שלה באזור, דבר שהטליבאן מכחיש. בשנת 1994 הטליבאן השתלט על מספר מחוזות בדרום ומרכז אפגניסטן.
מלחמת האזרחים האפגנית והמאבק בטליבאן > מצור הטליבאן על קאבול (1995-1996)

לאחר שהמדינה האסלאמית הצליחה לייצב את החזקתה בעיר הבירה היא החלה לנקוט בצעדים להשבת החוק והסדר. בשנת 1995 הצליחה הממשלה האפגנית בראשות אחמד שאה מסעוד לנצח בקרב על קאבול את שלוש המיליציות האחרות (המפלגה האסלאמית, חיזב א-ווחדת, וגונבּיש א-מילי), וכתוצאה מכך ממשלת המעבר ניסתה להתחיל בתהליך כלל ארצי שיכלול פיוס לאומי בין הפלגים השונים שנלחמו במלחמת האזרחים. מסעוד הוביל מהלך כללי ארצי במטרה להוביל לגיבוש דמוקרטיה ובסופו של דבר לקיום בחירות דמוקרטיות. המועמד המועדף על מסעוד כנשיא היה ד"ר מוחמד יוסוף, שכיהן כראש הממשלה תחת המלך מוחמד זאהיר שאה. במהלך של מסעוד לקידום בחירות דמוקרטיות הפגיש 15 נציגים ממחוזות שונים, ובפגישה שנייה נועדו כבר נציגים מ-25 מחוזות.
מסעוד הזמין גם את הטליבאן להצטרף לתהליך הפיוס הלאומי. מסעוד נפגש בניגוד לעצת גורמי הביטחון עם מנהיגי טליבאן במידאן שאר, טריטוריה שבשליטת הטליבאן. הטליבאן סירב להצטרף לתהליך הפיוס שיוביל לבחירות כלליות.
פקיסטן שבתחילה תמכה בחכמתיאר, החלה לתמוך בטליבאן לאחר שנראה היה שחכמתיאר לא יגיע לשלטון. בתחילת 1995 הפגיז הארגון את הבירה קאבול. הטליבאן שנהנה מניצחונות ראשונים ב-1994, ספג סדרת הפסדים. בפברואר 1995 נעשתה המתקפה הראשונה נגד עיר חשובה הראט, שהייתה נתונה לשלטונו של אסמעיל חאן שהיה בן ברית של המדינה האסלאמית האפגנית. הטליבאן הובס בקרב לאחר שמסועד שלח כוחות סיוע מקאבול לעזרת כוחותיו של חאן. מולה עומאר גיבש את הטליבאן מחדש וצייד את הכוחות, בסיועה של פקיסטן שהגבירה את התמיכה בארגון הן בציוד והן במתנדבים ובתמיכה כספית של ערב הסעודית. הודות לסיוע זה ולגיוסם של 25,000 לוחמים לטליבאן הצליח הטליבאן במתקפת פתע לכבוש את הראט שממערב לקאבול בספטמבר 1995. הטליבאן ערך בשנית מצור במשך כמעט שנה על קאבול והפגיז את הבירה, אך שוב לא הצליח לכבוש את העיר.
מסעוד ורבאני המשיכו בתהליך הפיוס ובפברואר 1996 הגיעו להסכמה של הפלגים השונים, מלבד הטליבאן, על הקמת ועדה לבחירת נשיא זמני. גם בחלק מהאזורים הפשטונים בשליטת הטליבאן היו מנהיגים שתמכו בתהליך הפיוס עם הממשלה האסלאמית, אך מולה עומאר ותומכיו רצו להרחיב את המלחמה ולפעול במהירות לפני שהממשלה תספיק ליישם את ההבנות בין הפלגים. הטליבאן עברו לפעול בג'לאלאבאד שממזרח לקאבול, שהייתה נתונה לשליטת מועצת השורא הפשטונית באזור. הטליבאן נהנה מסיוע חיצוני, כשתומכים זרים ובפרט ערב הסעודית, שחדו חלק מהמנהיגים המקומיים, ופקיסטן סייעה ביועצים צבאיים מצבאה ומאות לוחמי טליבאן הגיעו משטחה לכיוון ג'לאלאבאד. לאחר כיבושה של ג'לאלאבאד הייתה קאבול מוקפת ממזרח, בנוסף לכוחות הטליבאן שנמצאו ממערב לאחר ניצחונם על אסמעיל חאן בהראט. לאור הצלחותיהם של הטליבאן הורה מסעוד על נסיגה מקאבול ב-26 בספטמבר 1996 לכיוון צפון, וביום למחרת כבש הטליבאן את העיר והכריז על הקמת האמירות האסלאמית של אפגניסטן. כוחותיו של מסעוד נסגו לצפון מזרח אפגניסטן והמשיכו לפעול משם כמדינה האסלאמית של אפגניסטן.
מלחמת האזרחים האפגנית והמאבק בטליבאן > המאבק בטליבאן והחזית המאוחדת

לאחר שאחמד שאה מסעוד וכוחותיו הפסידו את עיר הבירה קאבול והטליבאן צבר דומיננטיות רבה, מסעוד ומנהיג המיליציה היריבה עבדול ראשיד דוסטום החליטו לאחד כוחות כנגד הטליבאן והכריזו על הקמת "החזית המאוחדת" (הידועה גם בשמה "הברית הצפונית"). הטליבאן באותה עת תכנן מבצע התקפי נוסף כדי לכבוש את שארית השטחים שנותרו בשליטת מסעוד ודוסטום. החזית המאוחדת הורכבה בעיקר מהכוחות הטג'יקים של מסעוד והכוחות האוזבקים של דוסטום אך גם מפלגים הזארים וכוחות פשטונים שונים שהונהגו על ידי שלל מנהיגים ומפקדים אפגנים אחרים. בין סוף 1996 ל-2001 "החזית המאוחדת" שלטה על כ-30 אחוז מאוכלוסיית אפגניסטן, בעוד שהטליבאן שלט על רובה.
לפי דו"ח של האו"ם, במהלך ניסיונותיו של הטליבאן להשתלט על המחוזות הצפוניים של אפגניסטן שהיו בשליטת "החזית המאוחדת" הארגון טבח בשיטתיות אוכלוסייה האזרחית. נציגי האו"ם ציינו שבין 1996 ל-2001 הם גילו ראיות ל-15 טבחים באוכלוסייה האזרחית. הטליבאן פגע במיוחד בני הזרם השיעי ובאנשים ממוצא אתני הזארי. כחלק מכיבוש העיר מזאר-י שריף על ידי כוחות הטליבאן בשנת 1998, כ-4000 אזרחים הוצאו להורג ורבים אחרים עברו עינויים.
הלחימה הצבאית בין הטליבאן לעבדול ראשיד דוסטום באה לסיומה עם כיבוש מזאר-י שריף ב-1998 על ידי הטליבאן. כוחותיו של דוסטום הובסו ואחמד שאה מסעוד נותר האופוזיציה הצבאית היחידה לטליבאן. קודם לנפילתו של דוסטום כוחותיו נלחמו בטליבאן תוך כדי עבירה על הדין הבינלאומי גם על ידיהם. כך למשל, לפי הארגון משמר זכויות האדם בשנת 1997, בקרב קודם על העיר מזאר-י שריף, היו אלה כוחותיו של דוסטום שהוציאו להורג חיילי טליבאן באופן סיטונאי.
אחמד שאה מסעוד ייסד בשטחים שהיו בשליטתו מאז 1996 מוסדות דמוקרטיים, וחתם על האמנה לזכויות האישה. הארגון "משמר זכויות האדם" לא ציין בדו"ח שלו אף עבירת זכויות אדם על ידי כוחותיו של מסעוד בשטחים שבשליטתו. כתוצאה מכך, ברחו אזרחים רבים מאזורים אחרים באפגניסטן לאזורים שבשליטתו של מסעוד. נשיונל גאוגרפיק ציינו בסרטם הדוקומנטרי "בתוך הטליבאן": ”הדבר היחידי שעמד בדרכם של טבחים עתידיים של הטליבאן באזרחים היה אחמד שאה מסעוד.”
הטליבאן באופן חוזר ונשנה הציע למסעוד תפקידים בכירים בתמורה לכך שיפסיק את התנגדותו להם, אך מסעוד דחה את ההצעות.
מסעוד רצה לשכנע את הטליבאן להצטרף לתהליך פוליטי שיוביל לבחירות דמוקרטיות בעתיד הנצפה לעין. בתחילת שנת 2001 אימץ מסעוד אסטרטגיה חדשה של לחץ צבאי מקומי על הטליבאן לצד בקשות חוזרות לסיוע מארצות העולם. בציבור האפגני החלה להתגבר הטינה כלפי הטליבאן, כולל באזורים פשטונים שהיו באופן מסורתי מוקד הכוח של הארגון. מסעוד ניסה לפרסם בעולם את מצעו למען דמוקרטיה באפגניסטן. עם זאת הוא רצה להימנע מלהחזיר לחיים את סוג הממשל הכושל ששלט בקאבול בשנות ה-90. לכן כבר בשנים הללו הוא ניסה ליצור תשתיות למשטר דמוקרטי, ובין השאר הוא אימן כוח משטרתי לא-אלים שידע לאפשר הפגנות ולשמור על הסדר בהם.
בתחילת שנת 2001 נאם אחמד שאה מסעוד בפני הפרלמנט האירופי בבריסל, וביקש מהקהילה הבינלאומית לספק סיוע הומניטרי לעם האפגני. הוא הצהיר שהטליבאן ואל-קאעידה מציגים "השקפה מאוד שגויה על האסלאם" ושללא תמיכת פקיסטן, הטליבאן לא יצליח להמשיך במערכת הצבאית שלו יותר משנה אחת. לפי דיווחים שונים, במהלך ביקורו זה באירופה, שקדם לפיגועי 11 בספטמבר, הוא גם הזהיר שהמודיעין שלו אסף מידע שמתוכננת התקפה רחבת היקף על אדמת ארצות הברית.
מותו ומורשתו

ב-9 בספטמבר 2001 נהרג מסעוד בהתנקשות מתוכננת על ידי שני מחבלים מתאבדים, אשר התחזו לעיתונאים בלגיים ממוצא מרוקאי. בדיעבד התברר כי הדרכונים ששימשו אותם היו דרכונים גנובים והם היו למעשה אזרחים תוניסאים. המתנקשים חיכו במשך כמעט שלושה שבועות להזדמנות לראיין את אחמד שאה מסעוד, ובזמן זה הספיקו לראיין את בורהאנודין רבאני ועבד א-רסול סיאף. במהלך הריאיון עם מסעוד הפעילו המתנקשים חומרי נפץ שהוכמנו בציוד הצילום, ומהפיצוץ נהרג מסעוד ואחד מקציניו, וכן אחד המתנקשים. מתנקש שני ניסה להימלט, נתפס ונורה למוות.
על אף הכחשות של החזית המאוחדת, דווח מותו של מסעוד בכלי התקשורת בעולם, וכשבוע לאחר מכן הודיעה החזית המאוחדת באופן רשמי על מותו של מסעוד. מסעוד נקבר במקום הולדתו, באזארכ, ובהלוויתו נכחו מאות אלפים מתומכיו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Amin Saikal, Modern Afghanistan: A History of Struggle and Survival, I.B. Tauris & Co Ltd., 2006, 352.
1 2 3 4  Blood-Stained Hands, Past Atrocities in Kabul and Afghanistan's Legacy of Impunity, Human Rights Watch, 2005.
↑  GUTMAN, Roy (2008): How We Missed the Story: Osama Bin Laden, the Taliban and the Hijacking of Afghanistan, Endowment of the United States Institute of Peace, 1st ed., Washington D.C.
↑  sting Shadows: War Crimes and Crimes against Humanity: 1978-2001, Afghanistan Justice Project, 2005
1 2 3  Matinuddin, Kamal, The Taliban Phenomenon, Afghanistan 1994–1997, Oxford University Press, 1999, pp.25–6.
↑  Documents Detail Years of Pakistani Support for Taliban, Extremists George Washington University.
1 2  Marcela Grad, Massoud: An Intimate Portrait of the Legendary Afghan Leader, Webster University Press, 2009.
↑  ראו בסרטון המצורף
1 2 3  Taliban massacres outlined for UN Newsday, Chicago Tribune, 2001.
↑  fghanistan: Situation in, or around, Aqcha (Jawzjan province) including predominant tribal/ethnic group and who is currently in control UNHCR 1999.
↑  Human Rights Watch report on Afghanistan in 1998.
1 2  Afghanistan - Human Rights Watch Backgrounder, October 2001.
↑  Marcela Grad, Massoud: An Intimate Portrait of the Legendary Afghan Leader, Webster University Press, 2009, p. 310.
1 2  Inside the Taliban, National Geographic, 2007
1 2  The Last Interview with Ahmad Shah Massoud, Piotr Balcerowicz, 2001.
1 2 3  Steve Coll, Ghost Wars: The Secret History of the CIA, Afghanistan, and Bin Laden, from the Soviet Invasion to September 10, 2001, Penguin Press HC, 2004, p. 720.
1 2  Massoud in the European Parliament, YouTube, 2001.
↑  Defense Intelligence Agency (2001)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299777505171  PLWABN: 9810627924205606  BNE: XX5267536  BnF: cb14050447h (data)  GND: 123639913  ISNI: 0000 0001 1648 970X  LCCN: n99018873  NDL: 00621086  NKC: jo20241231394  NTA: 229336523  SNAC: w6b8670v  SUDOC: 055804934  VIAF: 56812674   WorldCat (עם VIAF): 56812674 
איור של אחמד שאה מסעוד
מפה של המצב באפגניסטן בשנת 1996: שטחים בשליטת מסעוד (אדום) בשליטת דוסטום (ירוק) ובשליטת הטליבאן (צהוב)
הנחת זרים על ידי הצבא האפגני על קברו של מסעוד, ספטמבר 2010
פרס אטילה יוז'ף

| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפרס:  1950–הווה (כ־75 שנים) 
 נקרא על שם:  אטילה יוז'ף 
 
פרס אטילה יוז'ף (בהונגרית: József Attila-díj) הוא פרס ספרותי ממלכתי בקטגוריית פרסי הביניים באמנות בכלל, אך הפרס הגבוה ביותר בספרות, שמוענק על פעילות ספרותית מצטיינת ונוסד על ידי מועצת השרים של הונגריה בשנת 1950. שר התרבות הרלוונטי מחלק אותו כל שנה לאחר ששמע את עמדותיהם של הארגונים המקצועיים הנוגעים בדבר. הפרס אטילה יוז'ף הוא אחת מאותות ההכרה המקצועית הגבוהים ביותר בספרות ההונגרית.
תולדות הפרס

פרס אטילה יוז'ף החליף את פרס באומגרטן בהונגריה לאחר פירוק קרן באומגרטן בשנת 1949. במקור הוענק בשלוש דרגות, אך נוהג זה הופסק בשנת 1977 כשאיחדו את סכום המענקים של פרסי האמנות. הפרס הוקם מחדש בשנת 1992. הנוהל הנוכחי של הענקת הפרס הוסדר על ידי צו של "המשרד למורשת התרבות הלאומית" משנת 1999.
לרוב הפרס הוענק לשמונה יוצרים עד 1992, לעשרה בין 1992 לבין 2000 ולשלושה עשר ובין 2001 לבין 2012 . הזוכים מקבלים תעודת פרס, תגמול כספי ולוח ברונזה. עד 1992 במקום לוח הברונזה הוענקה מדליה דו צדדית בקוטר שבעים וחמישה מילימטרים, עם דיוקנו של אטילה יוז'ף בחזית עם הכיתוב "אטילה יוז'ף 1905-1937 והכיתוב "פרס אטילה יוז'ף" מאחור. הלוח החדש הוא חד צדדי, קוטרו שמונים מילימטר, ועוביו שמונה מילימטרים, עם דיוקן קמור של אטילה יוז'ף ועליו הכיתוב "ATTILA JÓZSEF AWARD".
הפרס יכול להיות מוענק ליוצרים של יצירה ספרותית מרכזית בפרוזה, בשירה או בדרמה.
מקבלי פרס אחדים

עבור הרשימה השלמה של זוכי הפרס (כ-600) ראה: זוכי פרס אטילה יוז'ף בוויקיפדיה ההונגרית.
ג'רג' שוֹמְיוֹ - משורר (הונגרי-יהודי) (1950), (1951), (1954), (1966)
טיבור מראי - סופר (1951, 1952)
קלמן שאנדור - סופר, עיתונאי (הונגרי-יהודי) (1950), (1951)
קלרה פהר סופרת ומשוררת הונגריה-יהודייה (1950)
בּוֹרִיש פַּלוֹטַאִי - סופרת, משוררת (הונגריה-יהודייה) (1950), (1967)
יוז'ף גאלי - סופר ומתרגם (1951)
לאסלו ארדש - סופר (1956, 1959)
מגדה סאבו - משוררת מחזאית (1959), (1972)
בלה ויהאר (קודם: וייס)- משורר, עיתונאי (הונגרי-יהודי) (1966)
יאנוש פילינסקי - סופר, משורר (1971)
ג'ורג' מולדובה - סופר (הונגרי-יהודי) (1973), (1978)
יוז'ף טורנאי - סופר, משורר (1975)
אגנש גרגֶי - משוררת, סופרת, מסאית ומתרגמת (הונגריה-יהודייה) (1977), (1987)
אוטו אורבן - משורר הונגרי (1973, 1985)
טמאש אונגווארי - סופר הונגרי (1985)
גזה סץ' - סופר ומשורר (1993)
פטר קנטור - סופר ומשורר (1994)
ארז'בט טוט - משוררות הונגריה (1995)
פאל בקש - סופר ומשורר (2000)
לקריאה נוספת

הלקסיקון החדש של רֵוַואִי Révai új lexikona X. (Hom–Kac). Főszerk.: Kollega Tarsoly István. Szekszárd, 2002, Babits. 815. o. ISBN 963-927-280-9
Zeidler Sándor: Kitüntetések a Magyar Köztársaságban. Budapest, 1995, Kossuth.
ראו גם

49/2012. (XII. 15.) EMMI rendelet az emberi erőforrások minisztere által adományozható elismerésekről, njt.hu
Tiltakoznak az írószervezetek a József Attila-díjak ügye miatt - a Transindex.ro portálról, multikult.transindex.ro
A Petőfi Irodalmi Múzeum adattára
Műbalhé és listaháború, irodalmijelen.hu (2012)
הערות שוליים

↑  הודעה על הענקת הפרס על ידי שר התרבות ההונגרי
היום בלילה עם גורי אלפי

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית לילה
 יוצרים:  גורי אלפי מולי שגב
 כותבים:  ברק כהן  דרור ויידמן  הדר תדמור
 בימוי:  אלון אלוש איתן כהן
 מנחים:  גורי אלפי
 משתתפים:  שוקה כרמלי גיתית פישר אביתר חלימי תום יער שיר ראובן יובל מנדלסון רועי עידן דניאל קורן
 פרסים:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2015, 2017)
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  189
 הפקה
 מפיק:  אסף נאוי
 מפיקים בפועל:  שרון כהן
 עורכים:  דודי כהן אסף ליברמן ניב עשת כהן
 אתר צילומים:  אולפני מזמור
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קשת ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  30 בדצמבר 2015 – 26 בפברואר 2018
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
היום בלילה עם גורי אלפי הייתה תוכנית אירוח ובידור יומית בהנחיית הקומיקאי גורי אלפי, אשר שודרה ברצועת הלייט נייט של קשת 12. התוכנית עלתה לאוויר ב-30 בדצמבר 2015 בערוץ 2 ושודרה תחילה שלוש פעמים בשבוע, עד שעברה לקשת 12 בנובמבר 2017, שם שודרה ארבע פעמים בשבוע בנוסף לתוכנית לקט שבועית. התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2015 בקטגוריית תוכנית האירוח והבידור הטובה ביותר, ואף בפרס זהה של 2017, כאשר הטקס התקיים במרץ 2018, זמן קצר לאחר שידור תוכנית הסיום.
התוכנית סיימה את שידוריה לאחר 3 עונות ו-189 פרקים, וב-26 בפברואר 2018 שודרה תוכנית הסיום.
פינות ודמויות קבועות

גורי מסביר דברים (עונה 3): גורי מסביר בפשטות אקטואליה מורכבת.
גדעון הבן המאומץ (שוקה כרמלי) (עונה 3): איש מבוגר מגורי ומוצג בתוכנית כבנו המאומץ. בדר"כ יושב בקהל, ומאופיין במבט קפוא ושתקנות מטרידה.
אל עצמי (עונה 3): אורחים חוזרים בזמן ונותנים טיפים לעצמם כילדים.
סופרטרמפ (עונה 3): גורי נותן טרמפ באוטו שלו לאורחים מתחלפים.
החדשות בהרחבה (עונות 1–3): גורי מארח עיתונאים לדיווח משותף של כותרות היום.
גלגל הווטסאפ (עונות 1–3) אורחים שולחים הודעת וואטסאפ מביכות לסלבס אחרים, לפי מה שהגרילו בגלגל.
החדשות הטובות (עונה 2): גורי מוצא את הצד החיובי של חדשות היום.
גורו גורי (עונה 2): מאסטרים בתחומם נותנים טיפים להצלחה.
ראיון אינטימי מידי (עונה 2): גורי מראיין אורחים באמבטיה משותפת.
דופקים קריוקי (עונה 2): גורי וזמר אורח מגיעים בהפתעה לערב קריוקי ומחרבים אותו.
פינת החרטות (עונה 2): גורי מראיין אורחים במטוס מתרסק.
גיי פרנדלי (עונה 1–2): שיר ראובן בודקת איזו עיר, דת ומפלגה הן הכי טולרנטיות לגייז.
תום יער (עונה 1–2): גורי מנסה להרוג את תום יער באמצעות ספורט אקסטרים.
גיתית פישר (עונה 1–2) גיתית מחפשת מקצועות חדשים לעסוק בהם.
ראפ באטל (עונות 1–2): גורי ואורחים מתחלפים נלחמים בקרבות ראפ אכזריים.
יובל המנוול (עונות 1–2): יובל מנדלסון שר שירים שהוא כתב לבת שלו.
דניאל קורן (עונה 1–2): כתב התוכנית בניו-יורק מדווח על הנעשה בארצות הברית באמצעות קטעי ראפ.
שיחת טלפון (עונה 1–2) אביתר חלימי מצלצל לגופים ציבוריים ונותני שירות על מנת להשיג מהם מידע בתור מספר דמויות. בעונה השלישית שודרה פינה אחת בלבד עם דמותו של "אביתר חלימי", בתחילת העונה.
הכתב הזר (עונה 1): רועי עידן מתחזה לכתב גרמני.
גורי מנסה דברים חדשים (עונה 1, 3): גורי מנסה לרכוש מיומנות חדשה בהפתעה.
פינת החבילות (עונה 1): גורי מקבל חבילות שהזמינו עבורו באינטרנט ומנסה לנחש מה בתוכן.
סיכום שבועי (עונה 1): גורי וצוות התוכנית ממחיזים את השבוע החולף ב-120 שניות.
פינת המשאלות (עונה 1): אורחים מבקשים משאלות מהכוכבים.
פינת האפליקציות (עונה 1): גורי מנסה אפליקציות חדשות ומומצאות.
פינת הלוגואים (עונה 1): גורי מגלה לקהל מה עומד מאחורי הלוגואים שכולנו מכירים.
שאלות ותשובות (עונה 1): גורי עונה על שאלות מהבית.
ביאטריס (עונה 1): עובדת ממין זכר העובדת בשירותים של גורי. מתעלל בו ושולח אותו לעבודות מעצבנות תחת חסותו.
הערות שוליים

↑  גבי בר חיים, רכבת לילה, באתר ynet, 15 בדצמבר 2015
↑  רן בוקר, גורי אלפי ינחה תוכנית לילית בערוץ 2, באתר ynet, 1 באוקטובר 2015
↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏סיפורים מהקופסא, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2016
↑  מערכת tvbee, ‏טקס פרסי הטלוויזיה 2017: "פאודה" סדרת הדרמה הטובה ביותר, באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2018
↑  נועה פרייס‏, "הלילה עם גורי אלפי" יורדת מהאוויר. הערכה: בשל עלויות גבוהות, באתר וואלה, 22 בינואר 2018
↑  איתי שטרן, "היום בלילה עם גורי אלפי" תרד מהמסך חודש לפני המתוכנן, באתר הארץ, 22 בינואר 2018
המצעד (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  בידור
 בימוי:  איתן כהן
 מנחים:  ירדן הראל
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 מפיק:  נטלי בן שמעון-בארי
 מפיקים בפועל:  רחלי ורדי, עינת ברכה
 חברת הפקה:  סלוצקי אפיקי תקשורת  
 עורכים:  דנה כהן-סדלינסקי, איתן בראון
 צלמים:  מתן גולדשטיין, מקסים סטולבוב
 אורך פרק:  24 דק'
 שידור
 רשת שידור:  KidZ
 תקופת שידור מקורית:  8 בינואר 2017 – הווה
 
המצעד היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המשודרת החל מ-8 בינואר 2017 בערוץ kidz התוכנית מדרגת כוכבים ומספרת על פריצתם בתור כוכבים אהובים בקרב בני הנוער. התוכנית מדרגת כוכבים וכוכבי רשת כמו: עלמה זק, נועה קירל, עדי ביטי, אדיר מילר, שני כהן, ליאת הר לב ועוד.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 15 | 15 | 8 ינואר 2017 | לא ידוע |
הפרויקט הירוק

| --- | --- |
 סוגה:  בידור, קומדיה, אנימציה
 יוצרים:  איל B, יואב גרוס, אהד אשכנזי
 כותבים:  ליאור פריד, אבי בוזגלו, מני אסייג, איל B, נמרוד אלדאה, עודד סמו
 בימוי:  איל B
 שחקנים:  קובי מימון, עידו מוסרי, אורי גוטליב, קרן שיניוק, יניב פולישוק, מיכל גבריאלוב, עידן גיל, עודד סמו, נמרוד אלדאה
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  74 (נכון לעונה השנייה)
 הפקה
 חברת הפקה:  שלום אסייג הפקות
 אורך פרק:  כ-18 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הוט קומדי סנטרל
 תקופת שידור מקורית:  4 ביוני 2011 – 2012
 
הפרויקט הירוק היא תוכנית טלוויזיה קומית ישראלית, שיצר איל B בהשתתפות קומיקאים נוספים. התוכנית שודרה בערוץ הוט קומדי סנטרל.
מבנה התוכנית

התוכנית מצולמת על רקע מסך ירוק, ומציגה מערכונים פרועים במקומות לא שגרתיים שמתווספים כרקע אקטיבי לאחר הצילום. התוכנית נוצרה על ידי איל B ונכתבה על ידיו יחד עם ליאור פריד, אבי בוזגלו, מני אסייג, נמרוד אלדאה ועודד סמו. המפיק יואב גרוס ומנכ"ל ערוץ קומדי סנטרל אוהד אשכנזי יצרו את הפורמט שהצליח ונמכר למספר מדינות בעולם.
ברטון (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־48 שנים) 
 מיקום המטה:  ברלינגטון 
 ענפי תעשייה:  תעשיית מוצרי ספורט 
 מוצרים עיקריים:  ביגוד, ציוד ספורט 
  
 www.burton.com
 
ברטון סנואובורד (באנגלית: Burton Snowboards) היא חברה לייצור סנואובורד וציוד נילווה שנוסדה על ידי ג'ייק ברטון קרפנטר בשנת 1977.
התמחות החברה היא בייצור ופיתוח סנואובורדים, אגדים (ביינדינגז), נעלי סנואובורד (Boots) הלבשה וציוד נלווה.
חנות הדגל של החברה היא בעיר ברלינגטון בוורמונט, ארצות הברית.
החברה היא פרטית ונמצאת בבעלות ג'ייק ואשתו דונה.
היסטוריה

ברטון נוסדה בשנת 1977 על ידי סנואובורדר מניו יורק בשם ג'ייק ברטון שכיום מתגורר במדינת ורמונט.
ברטון קיבלה השראה מה-Snurfer, שהוא הגלגול הקודם של הסנואובורד המודרני, ובהתחלה ג'ייק ייצר את הבורדים במחסן ביתו בעבודת יד.
לצידו בהקמת החברה היה שותף דימיטרי מילוביץ', גולש מהחוף המזרחי והמייסד של Winterstick.
היחידה הראשונה שנוצרה הייתה BB1, שהייתה קרש צר עם רצועת אגד אחת וחבל להרים את חרטום הבורד.
בשנת 1978 הם עברו לעיר מנצ'סטר בוורמונט ובהתחלה 4-5 עובדים עשו את כל עבודת של הבורדים.
ג'ייק ניהל קמפיין בקרב אתרי סקי מקומיים לפתוח את הרכבלים שלהם גם לגולשי סנואובורד, האתר הראשון שפתח היה Suicide Six בוורמונט ולאחר מכן הצטרפו אתרים נוספים. ברטון שיווקה את המוצרים שלה באליפות הסנואובורד הלאומית וכך לאט לאט קיבל הספורט לגיטימציה שבניגוד לסקי היה נחשב חדש.
ב-1983 ג'ייק התחתן עם דונה קרפנטר שלימים נהייתה בכירה בחברת ברטון. בשנת 1985 הוא פתח את החטיבה האירופאית של ברטון בעיר אינסברוק באוסטריה. ב-1986 ברטון הקימה מפיץ באוסטרליה וב-1992 המפעל עבר למיקום הנוכחי שלו בברלינטון, ורמונט. ב-1994 נפתחה חטיבה ביפן.
משנת 2008 החלו ברטון למכור גם גלשנים.
משנת 2003, ברטון אפשרה לחברות מסחר אינטרנטיות למכור את מוצריהם ברשת כחלק מההבנה שנתח חשוב מהשוק נמצא ברשת ולא כדאי להם לאבד לקוחות.
בחנויות ברטון מוכרים גם מספר מוצרים של מותגים אחרים לתת מענה לנישות מסוימות, למשל: Anon Optics (שמתמחות במשקפות סנואובורד), RED (שמתמחות בקסדות ומגיני גוף), Analog (ביגוד) ו-Gravis (הנעלה).
קווי הייצור של ברטון מחולקים לארבעה קווים בהתאם לסוג הגלישה. Freeride להרים גדולים, Freestyle לגלישה מגוונת, פארק – לגלישה בסנואופארקים ו-Half-pipe ו-Carving לגלישה בצד ההר ומחירי הבורדים נעים בין 330 ל-1,500 דולר.
ברטון בנתה את מפעל הסנואובורד הראשון והיא נחשבת היום למותג הסנואובורד הגדול בעולם ולה עשר חברות בנות.
מוצרי החברה משווקים ב-4,348 חנויות, מתוכן 1,536 ממוקמות בארצות הברית.
בשנת 2010 הודיעה ברטון שהיא תפסיק לייצר בוורמונט ותעבור לייצור באוסטריה עקב עלויות רבות ביחס למכירות.
בשנת 2013, העריכה דונה קרפנטר, שברטון מחזיקה ב-30 - 40 אחוז משוק הסנואובורד העולמי, והנתח שלה מתחלק כך: השוק האמריקאי - 35 אחוז, האירופי 30 אחוז ויפן וקנדה רוב השאר.
על מנת למשוך ספורטאים ולחשוף את המותג, ברטון נותנת חסות לספורטאים מקצוענים ואירועי ספורט.
טכנולוגיה

ברטון נחשבת לחלוצה טכנולוגית בתחום הסנואובורד עם מספר פטנטים רשומים על שמה.
בשנת 2008 השיקה ברטון, ביינדינגס מסוג Extra Sensory Technology) EST) שבמקום ביינד בעל בסיס קשיח ישנה רפידה משככת זעזועים המתחברת לבורד ומגשרת על ה"שטח מת" בין הגולש לבורד.
Burton Channel Plugs, בו ישנה מסילה התופסת את מקומן של ההברגות ומאפשרת מרחב כוונון גדול יותר.
Step On Bindings, ביינדינגז המאפשרים חיבור לנעלים בקליק אחד בדומה למגלשי סקי וללא קשירה מסורבלת.
הערות שוליים

↑  על ידי Skipass, ברטון, באתר סקי פס, ‏2008-01-01
↑  VintageWinter, Vintage 1981 Burton Backhill Snowboard 1 of 12, VintageWinter (באנגלית)
↑  Burton rides trends from Vermont to China, Burlington Free Press (באנגלית)
↑  סקירה ביינדינגס של ברטון EST הבחירה של הדור החדש - אתר Ski bid חופשות סקי, באתר www.skibid.co.il
↑  Step On® Snowboard Boots & Snowboard Bindings, Burton Snowboards (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: kn20090914001  VIAF: 150580734   WorldCat (עם VIAF): 150580734