stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לדיסלב פרוקש
ספרים שכתב

Ladislav Prokeš: Šachové Studie. Nakladatel A. Neubert v Praze, 1941 (בצ'כית)
Ladislav Prokeš: Kniha šachových studií. Vydavatelstvo ROH - Práce, Praha, 1951 (בצ'כית)
Vlasák, Emil: Ladislav Prokeš Studie 1951 - 1966. SNZZ, Brno, 1966 (בצ'כית).
הערות שוליים

↑  Men's Chess Olympiads - Prokeš, Ladislav, באתר OlimpBase
↑  מגזין EG מספר 130 כרך VIII, אוקטובר 1998
↑  ראו דיאגרמה 12 - Loman's move, Jan Timman, and the Double Prokeš
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0678 0392  NKC: jk01101282  NTA: 141538201  VIAF: 83872584   WorldCat (עם VIAF): 83872584
מדפסת סיכות

הצליל של הדפסה באמצעות מדפסת סיכות סטנדרטית (במקרה הזה, מדפסת מסוג Star-LC-10)
תקריב של תדפיס ממדפסת סיכות
מדפסת סיכות היא סוג מדפסת שהייתה נפוצה בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים בשימוש ביתי ועסקי. המדפסת פועלת באמצעות הקשה של פינים על נייר, ומתאפיינת באיכות ביצוע נמוכה יחסית ורמת רעש גבוהה.
ההדפסה מתבצעת על ידי מעבר של ראש ההדפסה הלוך ושוב לרוחב הדף המודפס, כאשר פינים (מכונים גם "סיכות") נוקשים בצורה מתואמת על גבי סרט בד הספוג בדיו וצמוד לנייר המודפס. הקשת הפין סוחטת מן הסרט מעט דיו שעובר לנייר ויוצר נקודה. התנועה החוזרת של ראש ההדפסה המתואמת עם תנועת הנייר המדורגת יוצרת מערך נקודות צפופות שיוצרות טקסט או תמונה. סרט הבד מצוי בדרך כלל במארז פלסטיק שמאפשר תנועה מתמדת של הסרט, כך שסחיטת הדיו תהיה מכל אורכו. כמו כן שומר המארז על הסרט מפני התייבשות.
ראש המדפסת בו ממוקמים הפינים מתחמם בזמן ההדפסה, ועל פי רוב מותקנות בו צלעות קירור. המדפסת משמיעה רעש אופייני שמהווה סימן הכר של המדפסת ואחד מחסרונותיה הבולטים.
גודל מטריצת הפינים ומספר הפינים במטריצה קובעים את איכות ההדפסה. במדפסות סיכות הראשונות (כמו ה-LA30 של חברת דיגיטל) היו 7 פינים. מספרי הפינים הנפוצים הם 9 (איכות נמוכה יחסית), 18, ו-24.
ניתן לקבל איכות גבוהה יותר ממדפסת נתונה בעזרת חזרה על אותה שורה פעמיים או שלוש, כאשר הנייר מקודם בין החזרות בשיעור מחצית או שליש המרחק בין שתי סיכות. באופן זה מתקבלת הכפלה או שילוש הרזולוציה. פעולה זו כמובן גם מכפילה (או משלשת) את כמות הדיו הנצרכת ואת זמן ההדפסה. רוב המדפסות תומכות לפחות בשני מודי פעולה: "טיוטה" (או draft) עם מעבר הדפסה יחיד, ו"איכות" (או NLQ - Near Letter Quality). מדפסות בעלות 24 סיכות מדפיסות באיכות גבוהה גם במעבר יחיד.
רוב המדפסות תומכות בהדפסה "גרפית" בה המחשב שולח למדפסת תמונת "רסטר" של השטח המודפס, וכן בהדפסת טקסט, בה המחשב שולח למדפסת את התווים שיש להדפיס, כשהגופנים המתארים את צורת האותיות באים מהמדפסת עצמה.
מחשבים מסוימים, ובפרט המקינטוש של חברת אפל משתמשים בהדפסה גרפית גם לצורך הדפסת טקסט, ובאופן זה שולטים בצורה מלאה על צורת הדף המודפס (WYSIWYG).
הדפסות צבע

בשנות השמונים בחלק ממדפסות הסיכות היה סרט דיו שחור או שחור ואדום. בתחילת שנות התשעים נפוצו מדפסות צבעוניות שבהן סרט דיו שבו ארבעה צבעים ומנוף, אשר מכוון את הסרט לפס הצבע הנכון בכל שורת הדפסה.
מדפסות אלו שווקו בעיקר לצרכים ביתיים נוכח מחירו הגבוה של סרט הדיו ואיטיות ההדפסה.
בנוסף לעובדה שהדפסה צבעונית דורשת ארבעה מעברים של ראש ההדפסה לכל שורה, נוספת בעיה שנגרמת מהעובדה שבמהלך השימוש בסרט הדיו הפינים מעבירים דיו שחור לפסי הצבע האחרים וכך גורמים לאילוח הצבעים וירידה הדרגתית באיכות ההדפסה עד להחלפת הסרט הבאה.
מדפסת שורה

קיימות מדפסות סיכות, שבהן ראש ההדפסה נמתח לכל רוחבו של הנייר, ואת הסיכות מחליפים פטישים קטנים רבים שמסודרים בשורה אופקית. בעת ההדפסה ראש ההדפסה רועד במהירות לשני הכיוונים, והפטישים מקישים על סרט הדיו, ובכך המדפסת מסוגלת להדפיס שורה שלמה בעת ובעונה אחת. מדפסות אלו נקראות Line Matrix Printer.
יתרונות וחסרונות

חסרונותיה של מדפסת הסיכות הם רעש עבודה גבוה, מהירות הדפסה נמוכה, ודעיכה הדרגתית באיכות ההדפסה במהלך חיי הסרט (בשונה מטכנולוגיות הדפסה אחרות בהן איכות ההדפסה נשמרת גם כשכמות הדיו או הטונר יורדת).
יתרונותיה של המדפסת הם פשטות, עמידות בסביבות עבודה קשות (לכלוך, טלטולים וכו'), מחיר, והיכולת להדפיס בעותקים (באמצעות הפעולה המכנית המפעילה לחץ על הדף, למשל על ידי שימוש בנייר פחם).
שימושים נוספים

בחברות כרטיסי האשראי מודפס הקוד הסודי של הכרטיס בתוך מעין מעטפה סגורה אשר דופן פנימי אחד שלה מכיל דיו, ובתוכה פתק קטן. המעטפה מוכנסת למדפסת ללא סרט בד ספוג דיו. כאשר המדפסת מדפיסה, הפינים סוחטים את הדיו בדופן המעטפה הפנימית ועוברים לפתק, כך שבעצם ההדפסה היא נסתרת, פנימית בתוך המעטפה ולא ניתן לראות את תוצאות ההדפסה מבלי להוציא את הפתק מהמעטפה. הלקוח מוודא שהמעטפה סגורה וללא פגם ורק אז הוא קורא את תוכנה, כך יכולה חברת האשראי להבטיח ללקוחותיה ששום אדם לא ראה את תוכן המעטפה, שכן התוכן הודפס ממערכת אוטומטית מאובטחת המדפיסה כמויות גדולות של מעטפות.
במקומות עבודה מסוימים מודפס תלוש המשכורת בתוך מעטפה סגורה כמו בטכניקה הקודמת, כאשר מקבל העובד את המעטפה, העובד יכול להיות בטוח ששום אדם אחר בחברה פרט למנהל החשבונות לא יודע את פרטי משכורתו.
הערות שוליים

↑  Definition of line matrix printer, PCMAG (באנגלית)
מארי בופה

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1882 Comblain-au-Pont, בלגיה 
 פטירה:  1 בפברואר 1945 (בגיל 63) ראוונסבריק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  בלגיה 
 מקצוע:  לוחמת מחתרת, landlord 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (30 ביולי 2008) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מארי בופה
 
מארי רייצ'ל יודוקסי בופה (בצרפתית: Marie Rachel Eudoxie Bouffa נולדה בקומבלאן-או-פונט, 19 בינואר 1882 – ראוונסבריק, 1 בפברואר 1945) הייתה חברת תנועת ההתנגדות הבלגית במהלך מלחמת העולם השנייה והוכרה כחסידת אומות העולם.
ביוגרפיה

מארי רייצ'ל בופה הייתה בתם של ניקולה ג'וזף אדולף וקלריס קתרין ז'וזף אנטואן.
בשנת 1942, רווקה ובת 58, החזיקה והפעילה בופה בית הארחה בשם "לה פרמה דה לה צ'אפל" (חוות הקפלה), שהיה חלק מאחוזתה הגדולה בבלגיה. ב־15 בספטמבר אותה שנה נשלח שליח על ידי פיקוד הארמייה החשאית של בלגיה לקהילה שלה, לה ריד, ליד לייז', בבקשה להקים קבוצה מקומית שתתנגד לכוחות הגרמנים הכובשים. בופה, הפכה לחברה הראשונה בארמייה החשאית ב-1 בדצמבר 1942.
בופה עזרה למגוון אנשים שנמלטו מהדיכוי. היא הייתה ידועה בין לוחמי ההתנגדות כמי שמספקת מחסה, לאלה שנמלטו מעבודות הכפייה, אסירים נמלטים ואף טייסים שנמלטו מציפורני הצבא הנאצי. בנוסף לכך שסיפקה מקום מסתור בטוח, היא סיפקה מסמכים מזויפים ועזרה בזיהוי נתיב בריחה. היא גם הפיצה הודעות של העיתונות המחתרתית, העבירה הודעות מוצפנות ואחסנה נשק ותחמושת.
החל מאוגוסט 1942 הסתירה בופה במשך שנתיים גם משפחה יהודית, שבעת בני משפחת סלוצ'ני, שברחו מביתם באנטוורפן, בלגיה לאחר שהרשויות החלו לגרש את היהודים. המשפחה התגוררה עם בופה כשיום אחד סיפרה לה שכנה שהגסטפו בדרך לחפש במקום. היא העבירה את המשפחה במהרה לכפר סמוך, קוו דו-בויס, ואחרי שהסכנה המיידית חלפה, היא החזירה את המשפחה לאחוזה. הם הסתתרו בבניין מאחורי החומה הגדולה באחוזתה. ב-17 בפברואר 1944 פשטה המשטרה על האחוזה במטרה לחפש נמלטים. המשפחה היהודית הצליחה להימלט מהפשיטה, ועברה למקומות מסתור אחרים, אך בופה נתפסה ונעצרה על ידי הגסטפו.
בופה גורשה למחנה הריכוז ראוונסבריק, שם הוצאה להורג ב-1 בפברואר 1945.
הכרה

ב-30 ביולי 2008 ארגון יד ושם הכיר בה כחסידת אומות עולם.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Hommages - Hulden". bel-memorial.org. נבדק ב-2020-08-15.
1 2 3 4 5  Bouffa, Eudoxie. "The Righteous Among the Nations Database". The Righteous Among the Nations Database. נבדק ב-2020-08-15.
↑  "Fusillés ou déportés". Waw magazine (בצרפתית). 2014-12-04. נבדק ב-2020-08-15.
↑  "The Righteous Among the Nations Database". The Righteous Among the Nations Database. נבדק ב-2020-08-15.
מארי ברגמן

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1950 (בת 73) סטוקהולם, שוודיה 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 פרסים והוקרה:  מלגת דיקאל קרמלו (1993)  מלגת פרד אקרסטרום (2009)  היכל התהילה של המוזיקה השוודית (2018)  קרן המלגות של SKAP לזכרו של אוורט טאובה (2003)  קארל מיקאל בלמן (1999)  מלגת קורנליס ורסוויק (2014) 
 www.mariebergman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מארי ברגמן (בשוודית: Marie Bergman; נולדה ב-21 בנובמבר 1950) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה

ברגמן נולדה בסטוקהולם, מ-1969 ועד 1972 הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "Family Four", ביחד איתם היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1971 ואירוויזיון 1972. ב-1974 החלה בקריירת סולו והוציאה את האלבום הראשון שלה "Mitt ansikte".
באירוויזיון 1994 ייצגה את שוודיה ביחד עם הזמר רוגר פונטארה והם היו במקום ה-13.
היא דיבבה את פלגמנקוף בדיבוב השוודי של הסרט אנסטסיה.
היא זכתה במספר פרסי מוזיקה, היא לימדה באקדמיה למוזיקה בקופנהגן ובאורהוס.
היא נשואה בשנית ולה בת מבעלה הראשון.
מארי, דוכסית בורגונדיה

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1457 בריסל, בלגיה 
 פטירה:  27 במרץ 1482 (בגיל 25) ברוז', צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  כנסיית גבירתנו 
 בן או בת זוג:  מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1477, 20 באוגוסט 1477–?) 
 
מארי מבורגונדיה
מארי מבורגונדיה (13 בפברואר 1457 – 27 במרץ 1482) הייתה דוכסית בורגונדיה ואשתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

מארי הייתה בתם היחידה של שארל הראשון, דוכס בורגונדיה ושל איזבל מבורבון. היא נולדה בבריסל שהייתה אחת מערי הבירה של אביה בארצות השפלה. הסנדק שלה היה לואי יורש העצר הצרפתי (לואי האחד עשר מלך צרפת לעתיד), שהסתכסך עם אביו ונמלט לנחלות דוכס בורגונדיה בארצות השפלה. לואי העניק לה את שם אמו (מארי מאנז'ו). ב-1465, בהיותה בת שמונה שנים בלבד התייתמה מאימה, וכעבור שלוש שנים אביה נישא למרגרט מיורק.
לואי, שבינתיים עלה על כס המלוכה כלואי האחד עשר, מלך צרפת, הפך לאויבו המושבע של אביה של מארי, שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, שביקש להרחיב את נחלותיו כדי ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. כבתו היחידה של דוכס בורגונדיה, מארי הייתה היורשת של כל נחלות הדוכסות כולל אלה שבארצות השפלה, ולכן נסיכים רבים ביקשו את ידה. לואי האחד עשר ביקש להשיאה לבנו שארל (שארל השמיני, מלך צרפת לעתיד) אך ללא הצלחה.
בינואר 1477, אחרי ששארל הראשון, דוכס בורגונדיה נהרג במצור על העיר נאנסי, לואי האחד עשר השתלט על דוכסות בורגונדיה (כיום חבל בורגון, חבל פראנש-קונטה וחבל פיקרדי בצרפת). היות שמארי לא נענתה לבקשתו להינשא לבנו, הוא איים עליה גם בפלישה לארצות השפלה. על מנת לגייס משאבים למלחמה פנתה מארי לנתיניה בבקשת עזרה, אולם אלה ניאותו לעזור לה רק במחיר של וויתורים קשים מצידה. ב-11 בפברואר של אותה שנה היא נאלצה לחתום על מגילת זכויות שלפיה ערי פלנדריה, בראבאנט, אנו והולנד זכו בעצמאות, אחרי שבוטלו החוקים שאביה הטיל עליהן.
ב-18 באוגוסט 1477 בעיר גנט (כיום בבלגיה) מארי נישאה למקסימיליאן (אשר ב-1487 הפך למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה). בעקבות נישואים אלה עברו נחלותיה של בורגונדיה בארצות השפלה לידי בית הבסבורג, מה שגרם מאוחר יותר למלחמות בין צרפת לבין ספרד ואוסטריה שהגיעו לשיאן במלחמת הירושה הספרדית (1701–1714).
כשהייתה בת 25, במרץ 1482, בעת שיצאה לצייד ביחד עם בעלה, מארי נפלה מעל סוסה ונפצעה באופן אנוש. היא נפטרה ימים מספר אחרי כן, לאחר שהכתיבה צוואה מפורטת, ונקברה בכנסיית גבירתנו בעיר ברוז' שהייתה העיר האהובה עליה.
מארי נחשבה לאחת הנשים היפות בתקופתה, ונטען כי מקסימיליאן לא התאושש כליל ממותה. מסע החיזורים שלו ונישואיו אליה מתוארים בחיבור הלירי "Theuerdank" ("האביר בעל המחשבה ההרפתקנית") מ-1517, שמקסימיליאן עצמו ככל הנראה חיבר עם ידידו מלכיאור פינצינג.
משפחתה

ב-16 באוגוסט 1477 התחתנה מארי עם מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
פליפה הראשון, מלך קסטיליה (1478–1506)
מרגרטה מאוסטריה, דוכסית סבויה (1480–1530)
פרנץ מאוסטריה (1481)
מארי, נסיכת אורליאן (1865–1909)

מארי, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Marie d'Orléans, ‏13 בינואר 1865 - 4 בדצמבר 1909), הייתה אשתו של ולדמר, נסיך דנמרק וסבתה של אנה, מלכת רומניה.
ביוגרפיה

מארי נולדה ב-13 בינואר 1865 בלונדון, אליה עברו בני משפחתה לאחר מהפכת יולי בשנת 1848, לנסיך רובר, דוכס שארטר ולפרנסואז, נסיכת אורליאן, בתם של פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל ופרנסיסקה, נסיכת ברזיל. לאחר נפילתו של נפוליאון השלישי והקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית, חזרו בני המשפחה לצרפת בשנת 1877.
ב-20 באוקטובר 1885 התחתנה מארי עם ולדמר, נסיך דנמרק, בנו הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. בעת נישואיהם סיכמו השניים שבניהם יגודלו כלותרנים, ואילו בנותיהם כקתוליות, ואכן ארבעת בניהם חונכו כלותרנים, ואילו בתם מרגרט, נסיכת דנמרק הייתה הנסיכה הדנית הראשונה מתקופת הרפורמציה שהייתה קתולית.
מארי תוארה כאימפולסיבית, שנונה ואנרגטית, והציגה סגנון רגוע יותר לבית המשפט הדני הנוקשה. היא מעולם לא למדה לדבר דנית, ונישואיה היו מוצלחים. היא נתנה לילדיה חינוך חופשי, וטעמה האמנותי והרגלי הבוהמה שלה שררו בביתה. מארי הייתה לא רשמית, לא סנובית, האמינה בשוויון חברתי, הביעה את דעותיה שלה, וביצעה את תפקידיה הטקסיים באופן לא שגרתי. מארי הייתה הפטרונית של מכבי האש בדנמרק, והיא אף הצטלמה כשהיא לבושה במדי מכבי האש. כמו כן כתמיכה בקריירה של בעלה בצי, היה לה קעקוע על זרועה.
מארי אהבה ציור ואמנות, והייתה תלמידתם של אוטו באך ופרנטס הנינגן, ואף הייתה חברת האקדמיה לאמנויות הדנית. מארי השתלבה היטב בפוליטיקה הדנית, ובהשפעתה דחה בעלה בשנת 1886 את כתר נסיכות בולגריה. כמו כן מארי השתמשה בהשפעתה שלא למסור את איי הודו המערבית הדנים לארצות הברית, ולתמוך בברית הצרפתית-רוסית שנחתמה בשנת 1894.
ב-4 בדצמבר 1909 מתה מארי בקופנהגן, בעת שבעלה ושלושה מילדיה היו בהודו בדרכם לסיאם.
משפחתה

ב-20 באוקטובר 1885 התחתנה מארי עם ולדמר, נסיך דנמרק, בנו הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ממנו היו לה 5 ילדים:
אאגה, רוזן רוזנבורג (1887–1840), התחתן עם מתילדה קלווי די קונטי די ברגולו
אקסל, נסיך דנמרק (1888–1964), התחתן עם מרגרטה, נסיכת שוודיה
אריק, רוזן רוזנבורג (1890–1950), התחתן עם לואיז פרנסס בות'
ויגו, רוזן רוזנבורג (1893–1970), התחתן עם אלאונורה גרין
מרגרט, נסיכת דנמרק (1895–1992), התחתנה עם רנאטו, נסיך בורבון-פארמה
לה פלש ואלון

| --- | --- |

מרוץ 2019 – ז'וליאן אלאפיליפ (מימין) ויאקוב פוגלסן מתמודדים על הניצחון במעלה Mur de Huy שבסיום המרוץ
מרוץ 2019 – ז'וליאן אלאפיליפ (מימין) ויאקוב פוגלסן מתמודדים על הניצחון במעלה Mur de Huy שבסיום המרוץ
 מדינות:  בלגיה בלגיה
 סוג:  מרוץ חד-יומי
 אורך המסלול:  200 ק"מ
 חודש:  אפריל
 משך:  יום אחד
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1936
 מרוצים עד כה:  88
 מנצח ראשון:  בלגיה פיליפ דמרסמן
 מוביל במספר הניצחונות:  ספרדאלחנדרו ולוורדה   ארבעה ניצחונות
 מנצח אחרון:  בריטניהסטיוון ויליאמס
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
לָה פלֶש ואלון (בצרפתית: La Flèche Wallonne, מילולית: "החץ הוואלוני") הוא מרוץ אופניים חד-יומי בסבב המקצועני לגברים הנערך כל שנה בחודש אפריל באזור ולוניה שבדרום בלגיה.
מרוץ הפלש ואלון נערך בדרך כלל באמצע השבוע, בין מרוץ אמסטל גולד ומרוץ לייז'–בסטון–לייז'. המרוצים פלש ואלון ולייז'–בסטון–לייז' הם שניים מהקלאסיקות של הארדנים ורק שישה רוכבים הצליחו לנצח בשניהם באותה שנה, ביניהם הרוכב הבלגי המפורסם אדי מרקס והרוכב אלחנדרו ולוורדה.
היסטוריה

המרוץ נערך לראשונה בשנת 1936 ונערך במטרה לעודד ולקדם מכירות של עיתון ספורט בלגי בשם Les Sports. על אף שהמרוץ אינו חלק מחמשת המונומנטים הוא נחשב לקלאסיקה ומעניק כבוד רב למנצחים בו. המרוץ הוא חלק מהסבב המקצועני של האיגוד הבין-לאומי לאופניים.
כמו ברבים מהמרוצים, המרוץ השתנה רבות במהלך השנים, גם במסלולו וגם באורכו. בתחילה, המסלול היה על דרכים המחברות את הערים טורנה ולייז' ואורכו נע בין 236 ל-300 ק"מ. במשך השנים הבאות השתנתה גם נקודת הפתיחה והייתה בערים מונס, שרלרואה וערים רבות נוספות. כיוון המרוץ השתנה גם הוא במהלך השנים. משנת 1990 אורכו של המרוץ לא עלה על 210 ק"מ.
בשנים האחרונות, המסלול בן 199.5 הקילומטרים מתחיל בשרלרואה ומסתיים בקרבת אואי (Huy), שם הרוכבים מבצעים שלוש פעמים את הטיפוס ל-Mur de Huy, גבעה בה יש טיפוס קשה (בשיפוע שלעיתים עולה על 15%). קו הסיום נמצא בסוף הטיפוס האחרון.
שיאן הניצחונות במרץ הוא אלחנדרו ולוורדה הספרדי שניצח בו חמש פעמים (2006, 2014, 2015, 2016 ו-2017) ארבעה רוכבים ניצחו במרוץ שלוש פעמים, שניים בלגים ושניים איטלקים. בשנותיו המוקדמות שלטו הרוכבים הבלגים במרוץ וניצחו ב-11 השנים הראשונות של המרוץ. המרוץ הוא אירוע חשוב ויוקרתי בבלגיה ורוכב המנצח בו זוכה לכבוד רב בארצו. רוכבים בלגים ניצחו ב-39 מתוך 88 מרוצים שנערכו עד שנת 2022.
מרוץ הנשים

החל משנת 1998 מתקיים מרוץ מקביל לנשים שאורכו כ-125–145 ק"מ. שיאנית הניצחונות במרוץ היא ההולנדית, אנה ואן דר ברחן, שניצחה במרוץ שבע פעמים ברציפות, בשנים 2015–2021.
רשימת המנצחים בשנים האחרונות

1999 – איטליה מיקלה ברטולי
2000 – איטליה פרנצ'סקו קזגרנדה
2001 – בלגיה ריק ורברוך
2002 – בלגיה מריו ארטס
2003 – ספרד איגור אסטרלואה
2004 – איטליה דוידה רבלין
2005 – איטליה דנילו די-לוקה
2006 – ספרד אלחנדרו ולוורדה
2007 – איטליה דוידה רבלין
2008 – לוקסמבורג קים קירכן
2009 – איטליה דוידה רבלין
2010 – אוסטרליה קאדל אוונס
2011 – בלגיה פיליפ ז'ילבר
2012 – ספרד ז'ואקים רודריגז
2013 – ספרד דניאל מורנו
2014 – ספרד אלחנדרו ולוורדה
2015 – ספרד אלחנדרו ולוורדה
2016 – ספרד אלחנדרו ולוורדה
2017 – ספרד אלחנדרו ולוורדה
2018 – צרפת ז'וליאן אלאפיליפ
2019 – צרפת ז'וליאן אלאפיליפ
2020 – שווייץ מארק הירשי
2021 – צרפת ז'וליאן אלאפיליפ
2022 – בלגיה דילן טונס
2023 – סלובניה טאדיי פוגאצ'אר
2024 – בריטניה סטיוון ויליאמס
מוזיאון האמנות של מאלמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  Malmöhusvägen 6, 201 24 Malmö 
 מיקום:  מאלמה 
 מדינה:  שוודיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  1841 
 קואורדינטות:  55°36′17″N 12°59′13″E﻿ / ﻿55.6047°N 12.9869°E﻿ / 55.6047; 12.9869
 www.malmo.se/konstmuseum
 he
 
מוזיאון האמנות של מאלמה (בשוודית: Malmö konstmuseum) הוא אחד ממוזיאוני האמנות המובילים בסקנדינביה.
המוזיאון, הממוקם בטירת מאלמה הוקם בשנת 1937. הוא מכיל יצירות אומנות נורדית מודרנית ויצירות של אמנות עכשווית.
מספר היצירות במקום נאמד ב-40,000, מהמאה ה-16 ועד לימינו.
המוזיאון מכיל מספר אוספים היסטוריים וביניהם יצירותיו של האמן קרל פרדריק היל (אנ'), הוא גם מכיל אוסף ייחודי של ציורים רוסים, ישנו גם אוסף היסטורי של רהיטים בעיקר מדרום שוודיה.
המוזיאון עורך את תערוכה בשם ""From 1500 until Now" המציגה את ההתפתחות ההיסטורית של שוודיה ומדינות צפון אירופה בציור ופיסול.
המקום מוחזק בבעלות עיריית מאלמה.
מארת צ'אקו

| מארת צ'אקו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: קביתיים
סוג:: מארה
מין:: מארת צ'אקו
שם מדעי
 Dolichotis salinicola ‏בורמייסטר, 1876
תחום תפוצה


מארת צ'אקו (שם מדעי: Dolichotis salinicola) היא מין של מכרסם ממשפחת הקביתיים וקרובתה של המארה הפטגונית הגדולה והמפורסמת יותר ממנה.
מארה זו חיה בערבות הקוצניות בחבל גראן צ'אקו ומכאן שמה. הם נפוצות בטבע בארגנטינה, פרגוואי ובוליביה. הם חיים בערבות ביום ובלילה נחים במאורות באדמה.
תיאור

מארת צ'אקו קטנה מקרובתה והיא מגיעה לאורך 40–50 ס"מ ולמשקל של עד 4 ק"ג בממוצע. האוזניים קטנות ובולטות הרבה פחות והיא פחות רצה ויותר מתחפרת מקרובתה. בשאר הדברים היא מזכירה מאוד את קרובתה.
כמו הקביה הפטגונית הם אוכלי צמחים הניזונים מצמחי הפמפס והם חיים בקבוצות קטנות בערך 4–5 פרטים ששומרים ומזהירים מטורפים. הם קרובי המשפחה של הקפיבארה והקביה ואינם קרובות לארנבות כמו שהם נראים.
לעומת המארה הפטוגנית, מארה זו איננה נמצאת בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  מארת צ'אקו באתר הרשימה האדומה של IUCN
מוזיאון רדיו צרפת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  מוזיאון רדיו צרפת 
 מיקום:  פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1996
 תאריך פתיחה רשמי:  1966 
 קואורדינטות:  48°51′09″N 2°16′42″E﻿ / ﻿48.8525°N 2.27833333°E﻿ / 48.8525; 2.27833333
 אתר רשמי
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון רדיו צרפת(למפת פריז רגילה) מוזיאון רדיו צרפת
 
מוזיאון רדיו צרפת (בצרפתית: Musée de Radio France) הוא מוזיאון היסטורי שהציג את ההיסטוריה של רדיו צרפת. המוזיאון ממוקם בבית רדיו צרפת (Maison de Radio-France), בשדרות הנשיא קנדי (avenue du Président Kennedy) ברובע ה-16 של העיר פריז, בירת צרפת. המוזיאון סגר את שעריו, אך עדיין ניתן לבקר בבניין, בו מקיימים קונצרטים שונים ותערוכות מתחלפות.
המוזיאון הוקם בשנת 1966 ומוצגיו כללו כ-2,000 מוצגים המדגימים את התפתחות מקלטי הרדיו והטלוויזיה מאז ראשיתם ועד ימינו. בין היתר מוצג במוזיאון טלגרף משנת 1793 שנבנה על ידי קלוד שאפה, ומוצגים המדגימים את מחקרם של אדואר בראנלי, לי דה פורסט, היינריך הרץ, גוליילמו מרקוני, ג'יימס קלארק מקסוול ואלכסנדר סטפנוביץ' פופוב.
במוזיאון הוצגו גם תצלומים ומסמכים המציגים את ההיסטוריה וההתפתחות של רדיו צרפת.
מוזיאון האקונה לאמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  1300 גורה, האקונה, מחוז אשיגראשימו 250-0408, מחוז קנאגאווה, יפן
 מיקום:  Gōra 
 מדינה:  יפן 
 מייסדים:  מוקיצי אודקה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1952
 תאריך פתיחה רשמי:  15 ביוני 1952 
 אדריכל:  Mokichi Okada 
 קואורדינטות:  35°14′53″N 139°02′34″E﻿ / ﻿35.248167°N 139.042667°E﻿ / 35.248167; 139.042667
 www.moaart.or.jp/hakone/
  (למפת מחוז קנאגאווה מוגדלת) יוקוהמה קווסאקי סגמיהארה פוג'יסאווה יוקוסוקה אצוגי אודווארה טוקיו שיזואוקה יאמאנאשי מפרץ סגאמי מ. טוקיו מוזיאון האקונה לאמנות(למפת מחוז קנאגאווה רגילה) יוקוהמה קווסאקי סגמיהארה פוג'יסאווה יוקוסוקה אצוגי אודווארה טוקיו שיזואוקה יאמאנאשי מפרץ סגאמי מ. טוקיו מוזיאון האקונה לאמנות
 
מוזיאון האקו֗נֶה לאמנות (ביפנית: 箱根美術館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בעיירה האקו֗נֶה, במחוז קנאגאווה שביפן.
מוזיאון האקונה לאמנות נוסד בשנת 1952 בעיירה גורה שבהאקונה על ידי מוקיצי אודקה (Mokichi Okada; 岡田茂吉). המוזיאון מציג תצוגה של כלי קרמיקה וקדרות סינית ויפנית החל מתקופת ג'ומון ועד לתקופת אדו. בנוסף, מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות של אמנות יפנית, כגון תערוכות של חיתוכי-עץ ועוד. שטח המוזיאון מכיל גן המאופיין בשימוש באזוב ובעצי מייפל ובתוכו בית תה.
מאובני עץ

מאובני עץ רך
מאובני עץ מטמיל נאדו
מאובני עץ מהפליוקן בתירוואקאראי (Thirvakkarai) שבטמיל נאדו, הודו
מאובני עץ (באנגלית: Fossil wood או fossilized tree) הם עץ שנשמר בתיעוד המאובנים. לאורך זמן העץ יהיה לרוב החלק של הצמח שנשמר בצורה הטובה ביותר ושהכי קל למצוא אותו. מאובני עץ עשוי להיות עץ שהתאבן כולו. המחקר של מאובני עץ נקרא לפעמים פלאוקסילולוגיה (palaeoxylology), ו"פלאוקסילולוג" הוא חוקר מאובני עץ.
מאובן העץ עשוי להיות החלק היחיד של הצמח שהשתמר, כאשר שאר הצמח לא נמצא. עץ כזה עשוי לקבל שם בוטני מיוחד. שם זה יכלול בדרך כלל את הביטוי "קסילון", מונח המציין את הזיקה המשוערת שלו (לא בהכרח ודאית), כגון אראוקריאוקסילון – עץ דומה לאראוקריה או לסוג אחר, למשל אגאתיס (Agathis) או וולמיה (Wollemia) – פלמוקסילון (עץ דומה לדלקיים מודרניים), או קסטנוקסילון (Castanoxylon), עץ דומה לקסטנופסיס או ערמון מודרני.
סוגים > מאובני עץ

מאובני עץ הם מאובנים של עץ שהפכו לאבן בתהליך של פרמינרליזציה (permineralization). כל החומרים האורגניים מוחלפים במינרלים תוך שמירה על המבנה המקורי של העץ.
סוגים > עץ חנוט

עץ חנוט הוא מאובן של עץ שלא עבר פרמינרליזציה. הוא נוצר כשהוא נקבר במהירות בסביבה יבשה קרה או חמה. הוא מוערכים בפליאובוטניקה (Paleobotany) כי נשמרים בו תאים ורקמות מקוריים שאפשר לבדוק באותן טכניקות שמשמשות לבדיקת צמחים קיימים בדנדרולוגיה (dendrology).
דוגמאות בולטות כוללות את היערות החנוטים באי אלסמיר ובאי אקסל הייברג.
סוגים > יערות שקועים

יערות שקועים הם שרידים של עצים שקועים בתהליך של עליית פני הים (Marine transgression). הם חשובים בתהליך של קביעת המידה של עליית מפלס הים מאז עידן הקרח האחרון.
ראו גם

עץ מאובן
ענבר
דנדרוכרונולוגיה
ליגניט
הערות שוליים

↑  Ed Strauss (2001). "Petrified Wood from Western Washington". אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2010. נבדק ב-8 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilson Nichols Stewart; Gar W. Rothwell (1993). Paleobotany and the evolution of plants (2 ed.). Cambridge University Press. p. 31. ISBN 978-0-521-38294-6.
↑  Bersama, CV Karya (5 ביוני 2023). "Frequently Asked Questions Regarding Petrified Wood" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kelly Greig (17 בינואר 2011). "Mummified Forest Shows Effect of Changing Climate". Canadian Geographic. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2011. נבדק ב-8 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas N. Taylor; Edith L. Taylor; Michael Krings (2009). Paleobotany: the biology and evolution of fossil plants. Academic Press. p. 33. ISBN 978-0-12-373972-8.
↑  Michael D. Lemonick; Courtney Tower; Diane Webster (22 בספטמבר 1986). "Science: Unearthing a Frozen Forest". Time. אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2010. נבדק ב-8 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeremy Hsu (16 בדצמבר 2010). "2-million-year-old 'mummy trees' reveal harsh climate". Live Science. נבדק ב-7 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eric Charles Frederick Bird (2008). Coastal geomorphology: an introduction. John Wiley and Sons. p. 52. ISBN 978-0-470-51729-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000322979
מארי בלאק

מארי בלאק (באנגלית: Mhairi Black; נולדה ב-12 בספטמבר 1994) היא פוליטיקאית סקוטית, חברת המפלגה הלאומית הסקוטית. בלאק כיהנה בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז פייזלי ודרום רנפרוושייר בין 2015 ל-2024.
ביוגרפיה

בלאק נולדה בפייזלי שבסקוטלנד. היא גדלה במשפחה תומכת מפלגת הלייבור. במהלך השנים העבירו בני המשפחה את תמיכתם למפלגה הלאומית הסקוטית. בילדותה נלקחה עם דודתה להפגנה נגד מלחמת עיראק, שעשתה עליה רושם עז. מנעוריה הייתה לפעילה פוליטית, השתתפה בהפגנות למען פרלמנט סקוטי עצמאי, התנדבה בארגון אוקספם והייתה פעילה במטה תנועת "כן סקוטלנד" במסגרת משאל העם על עצמאות סקוטלנד (2014).
בבחירות הכלליות בבריטניה ב-2015 הביסה את חבר הפרלמנט המכהן מטעם מפלגת הלייבור, דאגלס אלכסנדר. היא זכתה בכ-51% מקולות המצביעים (לעומת 18% לנציג המפלגה בבחירות קודמות), בעוד אלכסנדר זכה לכ-38.6%, נציג המפלגה השמרנית זכה ל-7.6%, נציגת המפלגה הליברל-דמוקרטית ב-2.2% ונציגת המפלגה הסוציאליסטית הסקוטית שזכתה ב-0.6%. בכך הייתה בלאק לחברת הפרלמנט הצעירה ביותר שנבחרה בבחירות אלו, והצעירה ביותר לכהן בפרלמנט מאז חוק הרפורמה של 1832. בבחירות ב-2017 וב-2019 שמרה על מושבה. ב-2022 מונתה על ידי מנהיג המפלגה סטיבן פלין לסגניתו. ב-2023 הודיעה כי לא תתמודד בבחירות הכלליות של 2024 לכהונה נוספת בבית הנבחרים.
חיים אישיים והשכלה

בלאק היא לסבית. לאחר היבחרה לפרלמנט, סיימה תואר ראשון בממשל ומדיניות ציבורית באוניברסיטת גלאזגו.