stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגמנת על שם שונליין-הנוך
בדיקת מעבדה

בבדיקת מעבדה ניתן למצוא עליה בטסיות הדם, ושקיעת דם מוחשת. ניתן לראות בבדיקת שתן כי יש פגיעה כלייתית, דם בשתן (המטוריה מיקרוסקופית) וכן חלבון בשתן (פרוטאינוריה).
פרוגנוזה

המחלה חולפת מאליה לאחר 6–16 שבועות, ובמקרים של סיבוך כלייתי ניתנים סטרואידים לטיפול בעור. בנוסף, חשוב לעקוב אחר תפקוד הכליות כדי לוודא שאין התדרדרות.
אלפא רומיאו אלפאסוד

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו 
 שנות ייצור:  1971–1989
 יחידות שיוצרו:  1,017,387 
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו 33
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  משפחתית
 פלטפורמה:  מנוע בוקסר קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  3,890 מ"מ 
 רוחב:  1,590 מ"מ 
 גובה:  1,370 מ"מ 
 משקל:  830 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,455 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  1.2 4 צילינדרים בתצורת בוקסר, בנפחים שונים: 1186 סמ"ק, 63 כ"ס ב 6000 סל"ד, מאייד Solex C32 DISA/2 בודד או Weber 32 DIR 61/250 כפול (68 כ"ס)  1286 סמ"ק, 75 כ"ס ב 6000 סל"ד, מאייד Weber 32 DIR 61.* 1351 סמ"ק, 79 כ"ס ב 6000 סל"ד, מאייד Weber 32 DIR 81 כפול.  1490 סמ"ק, 84-105 כ"ס ב 5800 סל"ד, שני מאיידי Weber 32 DIR 71/250 כפולים.
 מעצב:  ג'ורג'טו ג'וג'ארו 
 
אלפא רומיאו אלפאסוד (Alfa Romeo Alfasud) היא מכונית נוסעים איטלקית קומפקטית שפותחה על ידי חברת אלפא רומיאו בשנות ה-70 של המאה ה-20.
אלפאסוד היא המכונית הראשונה שנבנתה במפעלי אלפא רומיאו בפומיליאנו ד'ארקו, על יד העיר נאפולי בדרום איטליה, ושמה נגזר מהמלה Sud שפירושה "דרום" באיטלקית, בניגוד ליתר מכוניות אלפא רומיאו עד אז, שנבנו במפעלי אלפא רומיאו בצפון איטליה, ליד העיר מילאנו. המפעל הוקם ביוזמת ממשלת איטליה, ששאפה לקדם הקמת מרכזי תעשייה בדרום המדינה, שהיה נחשל מבחינה תעשייתית באותן שנים.
אתר המפעל שימש את חברת אלפא רומיאו לייצור מטוסים בזמן מלחמת העולם השנייה.
אלפאסוד תוכננה בידי המהנדס האוסטרי רודולף הרוסקה, שעבד קודם לכן בפורשה ופולקסווגן ועוצבה בידי המעצב הנודע ג'ורג'טו ג'וג'ארו מסדנת "איטלדזיין", תוך שימוש בחידושים טכניים רבים אשר הופיעו במכוניות נוסעים אחרות רק בשנים מאוחרות יותר: תיבת הילוכים בת 5 הילוכים קדמיים, בלמי דיסק בכל ארבעת הגלגלים, כאשר הקדמיים מוקמו ביציאת גלי ההנע מתיבת הדיפרנציאל ולא בגלגלים כמקובל, ומעל הכול ביצועים גבוהים והתנהגות כביש טובה, שעמדה בקנה אחד עם מכוניות חדשות יותר.
אלפאסוד הוצגה לראשונה בתערוכת טורינו, 1971, וחידשה את מסורת אלפא רומיאו גם בהנעה הקדמית, שהופיעה לראשונה בדגם זה במכוניות היצרן. כמו כן המנועים היו, לראשונה באלפא, בתצורת בוקסר, כמו בסובארו, בדגמי פולקסווגן שונים (בראשם החיפושית) ובפורשה 911.
איכות הייצור במפעל בפומיליאנו ד'ארקו לא הייתה מן המשופרות. שביתות וסכסוכי עבודה רבים מנעו אספקה בזמן, ובנוסף מכוניות אלפאסוד רבות סבלו מחלודה קשה עקב שימוש בפלדה זולה שיובאה מברית המועצות.
האלפאסוד הוחלפה בשנות ה-80 בהדרגה בדגם אלפא 33, אך חובבי רכב רבים רואים בה עד היום מכונית קלאסית ללא תחליף.
על בסיס שלדה דגם "אלפאסוד" הוצגה בשנת 1971 מכונית הקונספט אלפא רומיאו אלפאסוד קיימנו.
גרסאות מרכב

אלפאסוד 4 דלתות
אלפאסוד הצ'בק 5 דלתות
אלפאסוד ג'ארדינטה עם מושבים אחוריים מתקפלים להעמסת מטען
אלפאסוד TI - גרסת תיור עם שתי דלתות, אבזור עשיר ומנועים חזקים
אלפאסוד ספרינט - גרסת קופה 3 דלתות
Dashbord Alfa Romeo Alfasud
אסתר פלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960? (בת 64 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 עיסוק:  סופרת, פסיכולוגית ודוקטור לפילוסופיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית
 בן או בת זוג:  שחר פלד 
 צאצאים:  כרמה בן יוחנן 
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר (2017) 
 
אסתר פלד (נולדה בערך ב-1960) היא סופרת ופסיכולוגית ישראלית, דוקטור לפילוסופיה. כלת פרס ספיר לספרות לשנת 2017.
ביוגרפיה

אסתר פלד למדה לתואר ראשון בספרות השוואתית ופסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1997 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מטעם אוניברסיטת חיפה, עבודת התזה שלה עסקה ב"השפעות של כוח, אוריינטציה חברתית, זכויות-קניין והבדלים בין-תרבותיים על הקצאת-משאב באינטראקציה זוגית מתמשכת", ונעשתה בהנחייתו של פרופסור רמזי סלימאן. את עבודת הדוקטורט שלה כתבה פלד במסגרת החוג לפילוסופיה של אוניברסיטת חיפה בהנחייתו של פרופסור יואל הופמן. הדיסרטציה עסקה בפסיכולוגיה ובודהיזם ופורסמה בהמשך כספר בהוצאת רסלינג.
פלד לא השלימה התמחות קלינית בארץ ולכן אינה רשאית לעסוק בפסיכולוגיה קלינית בישראל.
היא בעלת קליניקות בתל אביב ובירושלים.
הייתה נשואה לחוקר, הסופר והמתרגם שחר פלד. בתם היא חוקרת הנצרות כרמה בן יוחנן.
ספריה > פרוזה

לאורה הצח של המציאות, סיפורים קצרים, הוצאת בבל, 2012
פתח גדול מלמטה, הוצאת בבל, 2017. זוכה פרס ספיר לשנת 2017
ספריה > ספרי עיון

פסיכואנליזה ובודהיזם: על היכולת האנושית לדעת, הוצאת רסלינג, 2005
להרבות טוב בעולם: בודהיזם, מדיטציה פסיכותרפיה, הוצאת רסלינג, 2007
פתיחות מלאה וספק: שיחות על פסיכותרפיה ודת, הוצאת בבל, 2022
הערות שוליים

↑  מס' רישיון 27-5784
↑  הזוכה בפרס ספיר לספרות של מפעל הפיס. 23/01/2018. באתר מפעל הפיס.
↑  גילי איזיקוביץ, פרס ספיר: אסתר פלד היא הזוכה לשנת 2017, באתר הארץ, 23 בינואר 2018
↑  דן לחמן, להרבות טוב בעולם: בודהיזם, מדיטציה פסיכותרפיה / אסתר פלד, באתר אימגו מגזין מאמרים,
כתב עת בנושאי תרבות ותוכן, 5 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299630605171  LCCN: no2006019631  SUDOC: 236324586  VIAF: 59372001   WorldCat (עם VIAF): 59372001
ארץ הבסקים

ערך זה עוסק בארץ הבסקים השלמה, שבצפון ספרד ודרום צרפת. אם התכוונתם לאזור הבסקי שבצפון ספרד בלבד, ראו .
ארץ הבסקים, כארץ השלמה (בבסקית: Euskal Herria) היא אזור תרבותי אירופאי, במערב הרי הפירנאים, הממוקם משני צדי הגבול שבין צרפת וספרד, לחופי האוקיינוס האטלנטי.
ארץ הבסקים מקיפה בתוכה את הקהילות האוטונומיות הספרדיות: חבל הבסקים, נווארה, וכן את חבל הבסקים הצפוני בצרפת. עם חלוף השנים, יסודות מהתרבות הספרדית והצרפתית (כולל השפות בהתאמה) השפיעו על החלקים השונים של חבל הארץ הזה.
ארגן

ערך זה עוסק באי במאוריטניה. אם התכוונתם לעץ המהווה מקור לשמן, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  20°36′12″N 16°27′41″W﻿ / ﻿20.603333333333°N 16.461388888889°W﻿ / 20.603333333333; -16.461388888889
 שטח:  20 קילומטר רבוע
 אורך:  2,345 קילומטר
 רוחב:  2.6 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  מאוריטניה מאוריטניה
 אוכלוסייה:  0
  (למפת מאוריטניה מוגדלת) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי ארגן(למפת מאוריטניה רגילה) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי ארגן
 
ארגן (פורטוגזית Arguim; צרפתית והולנדית Arguin) הוא אי מול חופיה של מאוריטניה הנמצא במפרץ ארגן. אורכו של האי הוא כ-6 קילומטר ורוחבו הוא כ-2 קילומטר. מסביב לאי נמצאות שוניות גדולות ומסוכנות. כיום האי הוא חלק מהפארק הלאומי בנק ד'ארגן המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז 1989.
היסטוריה

ארגן היה מטרתן של אומות רבות שחשקו בו בשל מיקומו האסטרטגי, והשליטה על האי עברה מיד ליד פעמים רבות. בשנת 1443 הגיע האירופאי הראשון לאי, החוקר הפורטוגזי נונו טריסטו. ב-1445, הנסיך אנריקה הספן הקים נקודת מסחר על האי, שסחרה בגומי ערבי ובעבדים למען פורטוגל. מ-1455, כ-800 עבדים הועברו מארגן לפורטוגל כל שנה.
ב-18 באוגוסט 1518 חתם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על צו מלכותי המאשר הובלת עבדים ישירות מאפריקה לאמריקה, ולאחר מכן יצאו ארבעה משלוחי עבדים מהאי לפוארטו ריקו. משלוחים אלו נחשבים לראשיתו של סחר העבדים האטלנטי.
ב-1633, במהלך המלחמה נגד ספרד (שאז שלטה בפורטוגל), הולנד כבשה את האי. הוא נשאר בשליטה הולנדית עד לשנת 1678. צרפת קיבלה את השליטה על האי בספטמבר 1678, אך האי ננטש עד לשנת 1682.
ארגן הייתה אחת הקולוניות המוקדמות של ברנדנבורג ושל פרוסיה בין 1685 ל-1721. לאחר מכן צרפת כבשה בחזרה את האי, רק כדי לאבד אותו בשנה שלאחר מכן להולנדים. צרפת כבשה בחזרה את האי בשנת 1724. התקופה הזו של השלטון הצרפתי נמשכה כארבע שנים; ב-1728 האי נכבש בידי הצ'יפים של מאוריטניה. האי חזר לשלטון הצרפתי בשנותיה המוקדמות של המאה ה-20, כחלק מהקולוניה הצרפתית במאוריטניה; האי עבר לבסוף לידי מאוריטניה כשזו קיבלה עצמאות בשנת 1960.
ראו גם

לה מדוז
הערות שוליים

↑  Details of horrific first voyages in transatlantic slave trade revealed, בעיתון האינדפנדנט, ‏17 באוגוסט 2018 (באנגלית).
| סמל האימפריה הפורטוגזית |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אגוז (1506–1525) • אל קאסר אס-סגיר (1458–1550) • ארזילה (1471–1550, 1577–1589) • אזמור (1513–1541) • סאוטה (1415–1640) • מזאגאן (1485–1550, 1506–1769) • אסואירה (1506–1525) • ספים (1488–1541) • אגאדיר (1505–1769) • טנג'יר (1471–1662) • ואדאן (1487–אמצע המאה ה–16) |  |
| אפריקה שמדרום לסהרה | אקרה (1557–1578) • אנגולה (1575–1975) • אנובון (1474–1778) • ארגן (1455–1633) • קבינדה (1883–1975) • כף ורדה (1642–1975) • סאו ז'ורז'ה דה מינה (1482–1637) • ביוקו (1478–1778) • חוף הזהב הפורטוגזי (1482–1642) • גינאה ביסאו (1879–1974) • מלינדה (1500–1630) • מומבסה (1593–1698, 1728–1729) • מוזמביק (1501–1975) • קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה (1505–1512) • טירת סאו זואו בפטיסטה דה אז'ודה (1680–1961) • סאו טומה ופרינסיפה 1753–1975 • סוקוטרה (1506–1511) • זנזיבר (1503–1698) • זיגינשור (1645–1888) |  |
| מערב אסיה | בחריין (1521–1602) • הורמוז (1515–1622) • מסקט (1515–1650) • בנדר עבאס (1506–1615) |  |
| תת-היבשת ההודית | ציילון הפורטוגזית (1518–1658) • לקשאדוויפ (1498–1545) • האיים המלדיביים (1518–1521, 1558–1573) • וסאי-ויראר (1535–1739); מומבאי (1534–1661); קז'יקוד (1512–1525); קנאנור (1502–1663); צ'אול (1521–1740); צ'יטגונג (1528–1666); קוצ'י (1500–1663); קאנור (1536–1662); דאדרה ונאגר הבלי (1779–1954); דאמאן (1559–1962); דיו (1535–1962); גואה וגואה העתיקה (1510–1962); הוגלי (1579–1632); נגפטינאם (1507–1657); פוליקאט (1518–1619); פאליפורם (1502–1661); סלסט (1534–1737); מצ'יליפטנאם (1598–1610); מנגלור (1568–1659); סוראט (1540–1612); טהואוטהוקודי (1548–1658); סן תומא דה מליאפור (1523–1662; 1687–1749) |  |
| מזרח ודרום מזרח אסיה | איי בנדה (המאה ה-16 עד המאה ה-18) • פלורס (המאה ה–16 עד המאה ה–19) • מקאו (1557–1999) • מקאסאר (1512–1665) • מלאקה (1511–1641) • איי מאלוקו (אמבון 1576–1605, טרנאטה 1522–1575, טידורה 1578–1650) • נגסאקי (1571–1639) • טימור הפורטוגזית (1702–1975) |  |
| אמריקה הצפונית | ניופאונדלנד (1501–1570?) • לברדור (1501–1570?) נובה סקוטיה (1519–1570?) |  |
| אמריקה המרכזית והדרומית | ברזיל (1500–1822) • ברבדוס (1536–1620) • הפרובינציה הציספלאטינית (1808–1822) • גיאנה הצרפתית (1809–1817) • קולוניה דל סקרמנטו (1680–1777) |  |
| מדיירה והאיים האזוריים | שתי קבוצות איים אלה היוו חלק מהאימפריה הפורטוגזית החל במאה ה-15, וב-1976 היו למחוזות אוטונומיים. |  |
אסתר פאוני

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1993 (בת 31) רומניה קמפולונג, רומניה
 שם לידה:  אסתר אלכסנדרה קרצו
 שם במה:  Ester Peony 
 מוקד פעילות:  רומניה רומניה
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמרת וכותבת שירים
 סוגה:  פופ, פופ אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  רומנית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Cat Music 
 
אסתר אלכסנדרה קרצו (ברומנית: Ester Alexandra Crețu; נולדה ב-21 ביולי 1993) הידועה בשם הבמה שלה אסתר פאוני, היא זמרת וכותבת שירים רומנייה-קנדית. היא נציגת רומניה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם שירה "On a Sunday" לאחר שזכתה במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הרומנית "Selecția Națională 2019". היא גדלה מגיל צעיר במונטריאול והיא בעלת אזרחות קנדית.
ביוגרפיה

אסתר אלכסנדרה קרצו נולדה בשנת 1993 בעיר קמפולונג שברומניה. בגיל 7, היא עברה למונטריאול שבקוויבק, קנדה. כשנה לאחר המעבר החלה קרצו להראות התעניינות במוזיקת ג'אז. קרצו חזרה לרומניה על מנת ללמוד בבית הספר התיכון על שם דינו ליפאטי בפיטשט, שם למדה שירה קלאסית וגיטרה. בשנת 2013 עברה והשתקעה בבוקרשט שם למדה ג'אז באופן מקצועי. באותה התקופה, היא החלה לחבר מוזיקה עבור אמנים רומנים מקצועיים. בשנת 2014 הוציאה יחד עם מספר אמנים נוספים את סינגל הבכורה שלה.
לאחר שקרצו הופיעה עם שמה הפרטי בלבד - "אסתר" החל מתחילת הקריירה ועד 2018, היא החליטה לשנותו לאסתר פאוני. "פאוני" באנגלית הוא פרח האדמונית והתרגום האנגלי מרומנית ל"בוז'ור" - שם הנעורים של אימה. במאי 2018 הוציאה קרצו, כבר כאסתר פאוני, את ה-EP שלה "Dig It" שכלל לראשונה שירים בשפה האנגלית. ב-20 בדצמבר 2018 שחררה פאוני את השיר שלה "On A Sunday" שאיתו נרשמה לקדם הרומני לתחרות האירוויזיון, "Selecția Națională 2019". פאוני עלתה לגמר התחרות מחצי הגמר השני שהתקיים ב-10 בפברואר 2019 ובו זכתה במקום השלישי. בגמר, לא סומנה פאוני כמועמדת לזכייה והפתיעה כשגברה על השירים שאהדו רוב החובבים - "Dear Father" בביצוע לאורה ברטן שזכה במקום השני ו-"Army Of Love" בביצוע בלה סנטיאגו שזכה במקום השלישי. אסתר פאוני זכתה בגמר "Selecția Națională 2019" במקום הראשון וב-65 נקודות, הפרש של 5 נקודות מהמקום השני. לאחר הזכייה בגמר, חתמה פאוני על הסכם הקלטה עם חברת התקליטים הגדולה ברומניה - קאט מיוזיק, ויחד הם עשו עיבוד לשיר.
דיסקוגרפיה > EP

12 במאי 2018 - Dig It
דיסקוגרפיה > סינגלים

2014 - Cuminte de Crăciun
2015 - Sub aripa ta
2015 - Iubire
2015 - Oameni
2016 - 1000 de motive
2018 - On a Sunday (השיר הרומני לאירוויזיון 2019)
הערות שוליים

↑  סטפנו קאזאליני, Romania: Ester Peony wins Selecția Națională 2019!, אסקטודיי, 17 בפברואר 2019
↑  אמילי הרברט, Romania: Ester Peony Selected for Eurovision Song Contest 2019, אירוויקס, 17 בפברואר 2019
↑  אוורט גרוט, Romania goes for Ester Peony with 'On a Sunday', אתר האירוויזיון הרשמי, 17 בפברואר 2019
↑  On a Sunday - Ester Peony, ביוגרפיה של אסתר, הטלוויזיה הרומנית, 5 במרץ 2019
↑  Cuminte de Craciun (feat. Doddy, Vescan & Mahia Beldo) - Single, השיר באייטיונס
↑  Care este povestea din spatele numelui de scenă al lui Ester Peony, câstigătoarea Eurovision România 2019 - VIDEO, ליבר טארטי
↑  Dig It - EP, ה-EP באייטיונס
↑  Romania: Ester Peony Signs With Cat Music, אירוויקס, 2 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 66604fb0-b410-4dd7-a08a-02d8c5da1f3e
אנג'ליקה סידורובה

אנג'ליקה אלכסנדרובנה סידורובה (ברוסית: Анжелика Александровна Сидорова; נולדה ב-28 ביוני 1991) היא אתלטית רוסייה, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת אירופה (ציריך 2014) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה > 2014 > סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט ביחד עם ייז'ינה פטאצ'ניקובה מצ'כיה בתוצאה של 4.70 מטר, אחרי יאריסלי סילבה מקובה (4.70 מטר).
ביוגרפיה > 2014 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר, לפני קטרינה סטפנידי מיוון (4.60 מטר) ובת ארצה אנג'לינה ז'וק-קרסנובה (4.60 מטר).
ביוגרפיה > 2015

אליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 13 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר.
ביוגרפיה > 2017

אליפות העולם שנערכה בלונדון, באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 25 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר, אחרי סנדי מוריס מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 4.95 מטר ולפני קטרינה סטפנידי(4.80 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.70 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה סידורובה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.95 מטר, לפני סנדי מוריס (4.90 מטר) וקטרינה סטפנידי (4.85 מטר).
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.85 מטר, אחרי קייטי מון מארצות הברית (4.90 מטר) ולפני הולי בראדשו מבריטניה (4.85 מטר)
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 5.01 מטר (2021)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 4.95 מטר (2020)
אליפות גרמניה בכדורגל 1924

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  11 במאי 1924 – 9 ביוני 1924 (30 ימים)
 מספר משתתפות:  7
 הזוכה:  נירנברג
 מספר משחקים:  7
 מספר שערים:  24 (3.43 בממוצע למשחק)
 → 19231925 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1924 הייתה העונה ה-17 של התחרות.
מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות.
למשחק הגמר הגיעו המבורג ונירנברג. להמבורג זה היה זו הייתה הופעה שלישית ברציפות במשחק הגמר. לנירנברג זו היה הניצחון שלישי בתולדות המועדון.
אריך רוסבורג, פ.צ. לייפציג ולויטפולד פוף נירנברג שכבשו 3 שערים זכו בתואר מלך השערים של התחרות.
ארגון האליפות

לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
| מועדון | תחרות |
| --- | --- |
פ.צ. ברסלאו: אליפות דרום מזרח גרמניה
אלמניה ברלין: אליפות ברנדנבורג
פ.צ. לייפציג: אליפות מרכז גרמניה
המבורג: אליפות צפון גרמניה, מחזיקת התואר מהעונה הקודמת
פ.צ. דיסבורג: נציגת מערב גרמניה
פ.צ. קניגסברג: אליפות הבלטית
נירנברג: אלופת דרום גרמניה
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  | רבע הגמר  | רבע הגמר  |  |  | חצי הגמר  | חצי הגמר  | חצי הגמר  |  |  | משחק הגמר  | משחק הגמר  | משחק הגמר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  אלמניה ברלין | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  נירנברג | 6 |   |   | פירט | פירט | פירט | פירט | פירט |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  נירנברג | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  פ.צ. דיסבורג | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. דיסבורג | {{{RD1-score3}}} |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  {{{RD1-team4}}} | {{{RD1-score4}}} |   |   |   |   |   |   |   | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  נירנברג | 2 |  |  |
|   | סברסלרו | סברסלרו | סברסלרו | סברסלרו | סברסלרו |   |   |   |   |   |  |  המבורג | 0 |  |  |
|   |  |  פ.צ. ברסלראו | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  המבורג | 3  |   |   | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  המבורג | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
| לייפציג | לייפציג | לייפציג | לייפציג |   |   |  |  פ.צ. לייפציג | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. לייפציג | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. קניגסברג | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 ביוני 1924 | נירנגבר | 2 - 0 | המבורג | ברלין צופים: 30,000 שיפוט: פריץ זלר |
| 9 ביוני 1924 | גאורג הוחגזנג  30'  וולפגנג סטרובל  87' | (סיקור) |   | ברלין צופים: 30,000 שיפוט: פריץ זלר |
אליג'אנט אייר

אַלִיגַ'אנְט אייר (באנגלית: Allegiant Air), הנקראת בדרך כלל רק אליג'אנט (מסוגנן כך: allegiant) בקיצור, היא חברת חסך אמריקאית המפעילה טיסות סדירות ושֶׂכֶר ברחבי ארצות הברית. כמו כן לחברה יש הסמכות להפעיל טיסות שכר לקנדה ולמקסיקו.
החברה נוסדה בשנת 1997 בשם וסט ג'ט אקספרס (באנגלית: WestJet Express), והיא בבעלותה המלאה של חברת "Allegiant Travel Company", חברה הנסחרת בבורסה המעסיקה כ-4,000 עובדים ובעלת שווי שוק של 2.19 מיליארד דולר. המטה התאגידי שוכן בסאמרלין במדינת נבדה, פרבר של לאס וגאס.
היסטוריה > שנים ראשונות (1997–2000)

אליג'אנט אייר הוקמה בינואר 1997 על ידי מיץ' אלי (הבעלים והמנכ"ל), ג'ים פאטרסון (נשיא) ודייב בידל (הטייס הראשי), בשם וסט ג'ט אקספרס (באנגלית: WestJet Express).‏ לאחר שהפסידה בסכסוך על סימן מסחרי עם "וסט ג'ט אייר סנטר" מהעיר רפיד סיטי, והכרה בדמיון שם החברה לשל חברת וסט ג'ט הקנדית הפועלת מהעיר קלגרי, החברה אימצה את השם "אליג'אנט אייר" וקיבלה את אישור רשות התעופה הפדרלית ומחלקת התחבורה של ארצות הברית להפעלת טיסות סדירות ושכר פנימיות ב-19 ביוני 1998. לחברה יש הסמכות להפעיל טיסות שכר לקנדה ולמקסיקו.
הטיסות הסדירות החלו ב-15 באוקטובר 1998, בין לאס וגאס לפרזנו שבקליפורניה שהיה בסיס הפעולה המרכזי המקורי של החברה, בנמל התעופה הבינלאומי פרזנו יוסמיטי, עם מטוסי הסילון דאגלס DC-9-21 ומקדונל דאגלס DC-9-51. במהלך המחצית השנייה של שנת 1999 אליג'אנט הפעילה טיסות ישירות בין פרזנו ללאס וגאס, ברבנק ואגם טאהו, ובין לאס וגאס לאגם טאהו, וכן הפעילה טיסות קונקשן סדירות בין פרזנו לאגם טאהו עם עצירה אחת בלאס וגאס. זמן קצר לאחר שחברת "וינאייר איירליינס" (WinAir Airlines) נסגרה בשנת 1999, אליג'אנט אייר פתחה בסיס קטן בשדה התעופה לונג ביץ' שבקליפורניה, ובשנת 2000 הפעילה טיסות ישירות לפרזנו ולאס וגאס, בנוסף לקו הישיר בין פרזנו–לאס וגאס עצמן. מאוחר יותר בשנת 2000, אליג'אנט המשיכה להתרחב והפעילה את הטיסות הישירות היחידות בין שדה התעופה אגם טאהו לשדה התעופה לונג ביץ', בנוסף להפעלת טיסות חדשות לפורטלנד ורינו עם קווי פורטלנד–רינו ורינו–פרזנו הכוללים טיסות סדירות ישירות וגם טיסות קונקשן עם עצירה אחת בין פורטלנד לפרזנו עם עצירה ברינו. תוך ציון עלויות הדלק הגבוהות יותר כגורם מרכזי, אליג'אנט הגישה בקשה להגנה מפני פשיטת רגל באמצעות צ'פטר 11 בשנת 2000.
היסטוריה > ארגון מחדש (2001–2004)

פשיטת הרגל אפשרה למאורי גלאגר, אחד מהנושים הגדולים של החברה, להשיג שליטה על החברה. גלאגר, מנהיג ותיק של חברות חסך, עבד עם חברת "WestAir" והיה ממייסדי חברת "ValuJet Airlines". ביוני 2001, גלאגר ארגנן מחדש את אליג'אנט למודל עסקי בעלות נמוכה, תוך התמקדות בשווקים קטנים יותר שחברות התעופה הגדולות יותר לא שירתו עם קווים ראשיים. המטה והפעילות של אליג'אנט הועברו גם הם ללאס וגאס.
בסתיו 2001, אליג'אנט יצאה מפשיטת רגל והתיק נסגר רשמית בתחילת 2002. במרץ 2002 אליג'אנט נכנסה לשותפות בחוזה ארוך טווח עם "Harrah's Entertainment" למתן שירותי טיסות שכר לבתי הקזינו שלה בלאפלין ורינו שבנבדה. במקביל רכשה החברה את מטוס הסילון מקדונל דאגלס MD-80 הראשון שלה. בשנים 2002 עד 2004 פיתחה חברת התעופה את המודל העסקי שלה בטיסות הסדירות. בשנת 2004 אליג'אנט הטיסה מ-13 ערים קטנות ללאס וגאס והציעה חבילות טיסה ומלון ביחד.
היסטוריה > הנפקה והרחבה (2005–2008)

במאי 2005 השלימה חברת ההחזקות של חברת התעופה, "Allegiant Travel", השמה של השקעה פרטית בהיקף של 39.5 מיליון דולר, שמומנה על ידי חברות ההשקעות "ComVest" ו-"Irelandia II".‏ בנובמבר 2006 הגישה אליג'אנט הצהרת רישום לוועדה לניירות ערך ולבורסות לקראת הצעה ציבורית ראשונית מתוכננת של המניה הרגילה שלה. אליג'אנט גייסה 94.5 מיליון דולר בהון עצמי עם 5.75 מיליון מניות בשווי 18 דולר כל אחת. היא החלה לסחור בנאסד"ק תחת הסימן "ALGT" בדצמבר 2006.
כמו כן, בשנת 2006 היה לחברת התעופה צי של 21 מטוסי MD-80, והיא טסה באופן ישיר ל-40 ערים קטנות ומהן, כולל אלנטאון, דולות', ואיידהו פולס. מרבית הטיסות הללו טסו אל הבסיסים המרכזיים בלאס וגאס או אורלנדו או מהם. באוקטובר 2007, אליג'אנט פתחה עיר מוקד רביעית ובסיס פעולה בנמל התעופה פיניקס–מסה במסה שבאריזונה, ובכך חיברה את 13 הערים בהן אליג'אנט טסה ועוד עיר חדשה אחת, למטרופולין פיניקס. שדה התעופה מסה הצטרף לנמלי התעופה בלאס וגאס, אורלנדו ואזור טמפה-סיינט פיטרסברג כבסיסי הפעולה המרכזיים של החברה. באותה תקופה, אליג'אנט החזיקה צי של 32 מטוסים שטסו ל-53 יעדים בסך הכל. שדה התעופה מסה הודיע על הרחבה של 930 מ"ר (10,000 רגל רבוע) באוגוסט 2008, מה שהגדיל את מספר השערים משניים לארבעה ואיפשר לאליג'אנט לשלש את מספר הטיסות מפיניקס. ההרחבה מומנה על ידי הלוואה מאליג'אנט שתוחזר באמצעות דמי נוסעים.
ב-14 בנובמבר 2007, אליג'אנט פתחה את בסיס הפעילות החמישי שלה בנמל התעופה הבינלאומי פורט לודרדייל–הוליווד, ובכך חיברה בין יעדי אליג'אנט האחרים לדרום פלורידה.
בינואר 2008, אליג'אנט פתחה את הבסיס השישי שלה בנמל התעופה הבינלאומי בלינגהאם שבמדינת וושינגטון. כחלק מההרחבה, החברה הציבה שני מטוסי מקדונל דאגלס MD-80 בבלינגהאם. מסלולי טיסה הבלעדיים לנמל התעופה בלינגהאם בלבד כוללים את לאס וגאס, פאלם ספרינגס, סן דייגו, סן פרנסיסקו ופיניקס. ההתרחבות בבלינגהאם נבעה ברובה עקב קרבתה לוונקובר רבתי שבקולומביה הבריטית.