stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת הונגריה (1301–1526)
היסטוריה > המלכים היגלונים > אולסלו השני, מלך הונגריה > האיום העות'מאני

בשנת 1498 פקע תוקפו של הסכם השלום עם האימפריה העות'מאנית, וב-20 ביולי אותה שנה כרת אולסלו ברית עם יאן הראשון אולברכט, מלך פולין ושטפן השלישי, נסיך מולדובה נגד האיום העות'מאני. בנוסף השלים אולסלו עם יאנוש קורבינוס, ומינה אותו לבאן של קרואטיה, והטיל עליו את הגנת קרואטיה.
שלטונו של אולסלו בהונגריה היה יציב, על אף התקפות העות'מאנים בגבול הדרומי, ואף עמד בהצלחה נגד המרד של ג'רג' דוז'ה. ב-11 במרץ 1500 חוקק הדיאט הבוהמי חוקי קרקעות חדשים, ובשנת 1502 אישר זאת אולסלו. בנוסף פיקח אולסלו על בניית הארמון המלכותי הישן (אולם ולדיסלאב) במצודת פראג. באפריל 1514 פרץ מרד איכרים אחרי שבעקבות קריאת הארכיבישוף אסטרגום, טאמאש באקוץ, התגייסו רבבות איכרים, רובם צמיתים, כדי להשתתף במסע צלב נגד האיום הטורקי העות'מאני. עקב הגיוס נותרו האצילים הגדולים ללא כוח אדם באחוזותיהם והתחילו להתנכל קשות למשפחות המתנדבים המגויסים וגם להעבידן בפרך. מששמעו זאת סירבו האיכרים המגויסים לצאת למלחמה, ובסופו של דבר ניתנה פקודה לבטל את מסע הצלב ולהחזיר את המגויסים. אולם האיכרים מרדו וקמו עם נשקם נגד אדוניהם מן האצולה הגדולה. אליהם הצטרפו גם תושבי ערים, כולל סוחרים ובני האצולה הקטנה. המשתתפים במרד היו רובם הונגרים וסקלרים, אך גם איכרים רומנים, סלובקים, רוסינים ובני קבוצות אתניות אחרות בממלכה. איש הצבא שנועד לעמוד בראש צבא הצלבנים, הסקלרי ג'רג' דוז'ה, הפך למנהיג המרד. ביולי 1514 הביס יאנוש זאפויה את המרד, ובהוראתו הוצא להורג ג'רג' דוז'ה בעינויים קשים ומחרידים.
היסטוריה > המלכים היגלונים > אולסלו השני, מלך הונגריה > תחילתה של ברית עם בית הבסבורג, וקונגרס וינה

יחסים פוליטיים בין בית הבסבורג לבין ממלכת הונגריה החלו כבר במחצית השנייה של המאה ה-13 כאשר רודולף הראשון לבית הבסבורג כרת ברית עם מלך הונגריה לדיסלאוס הרביעי אשר הביסה את צבא ממלכת בוהמיה בקרב מארכפלד בשנת 1278. לאורך המאה ה-14 היחסים הדיפלומטיים בין בית הבסבורג לבין ממלכת הונגריה לא היו עקביים, כשבריתות רבות נוצרו באותה תקופה במרכז אירופה. יצירת ברית יציבה בין בית הבסבורג לבין ממלכת הונגריה החלה ב-1422 כאשר אלברכט החמישי לבית הבסבורג נשא לאישה את אליזבת מלוקסמבורג, בתו של זיגיסמונד מלוקסמבורג מלך הונגריה. ברית נישואין זו גרמה לכך שבעקבות מותו של זיגיסמונד בשנת 1437, אלברכט עלה לשלטון כאלברט הראשון מלך הונגריה, ולמרות ששלטונו היה קצר למדי, הוא יצר קשר בין בית הבסבורג לכתר ההונגרי, קשר שילך ויתחזק עם השנים. בשנת 1515 בית הבסבורג היה לאחד מהכוחות החזקים באירופה. תחת שליטתו היו הנחלות האוסטריות, רוזנות בורגונדי וארצות השפלה. כמו כן, שליט ארצות השפלה לבית הבסבורג שארל השני נבחר להיות יורש העצר של ממלכת ספרד אשר הכילה את ממלכות קסטיליה, ארגון ונאפולי. לעומת זאת, ממלכת הונגריה הייתה במצב די קשה, כשהיא סובלת משנים רבות של שלטון לא יעיל תחת אולסלו השני. היחסים בין שתי הממלכות בראשית המאה ה-16 לא היו טובים במיוחד. האימפריה הרומית הקדושה בהנהגתו של מקסימיליאן הראשון הייתה מזה שנים בברית עם הדוכסות הגדולה של מוסקבה אשר הייתה במלחמה עם פולין הייגלונית, בעלת בריתה של הונגריה. כמו כן, כ-10 שנים לפני חתימת החוזה, הונגריה כרתה ברית עם צרפת, שהייתה האויבת הגדולה ביותר של בית הבסבורג. אולם, ההשתוקקות של השושלת הייגלונית להפסיק את היחסים שבין בית הבסבורג למוסקבה, והעובדה שהונגריה עדיין הייתה מעצמה אירופאית וכן המגנה האחרונה של הנחלות האוסטריות מפני האימפריה העותמאנית, גרמה לכך ששני הצדדים החלו לחפש אחר פשרה. לשם כך, בשנת 1515 נערך בעיר וינה קונגרס בו נפגש מקסימיליאן קיסר האימפריה הרומית הקדושה עם שני המלכים היגלונים: אולסלו השני וזיגמונט הראשון. בעקבות הסכם זה, מקסימיליאן הבטיח להפסיק את תמיכתו בדוכסות הגדולה של מוסקבה ולכן לסייע לזיגמונט בעימות כנגד המדינה הטבטונית. בתמורה לכך, הוכרזה חתונה כפולה בין שתי השושלות: יורשו היחידי של אולסלו, לאיוש, אורס לנכדתו של מקסימיליאן מריה, בעוד שנכדו של מקסימיליאן פרדיננד אורס לבתו הבכורה של אולסלו אנה. קונגרס זה חיזק עד מאוד את הקשר שבין בית הבסבורג לבין הכס ההונגרי, דבר שיהיה בעל השפעות ארוכות טווח על ההיסטוריה של הונגריה.
היסטוריה > המלכים היגלונים > לאיוש השני, מלך הונגריה

בשנת 1516 מת אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, ובנו לאיוש השני עלה לשלטון במקומו בהונגריה, קרואטיה ובוהמיה. מכיוון שהיה קטין נטלו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תחת חסותו, ולאחר מותו בשנת 1519 החליפו גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך.
לאחר מותו של הקיסר מקסימיליאן ב-1519, החלה תחרות בין בית הבסבורג ובית ולואה על כתר האימפריה. בנוסף להם, לאיוש בן ה-13 גם הוא התחרה על כס האימפריה כאשר הוא משמש כנסיך בוחר של בוהמיה. אך למרות הצהרות מצד הוונציאנים ופחדו של האפיפיור מהגמוניה צרפתית או הבסבורגית, קרל החמישי עלה לכס האימפריה והונגריה המשיכה להיות מבודדת פוליטית.
החל מימי שלטון אביו, ממלכת הונגריה הייתה במצב של שקיעה. המדיניות הכושלת של אביו הובילה לכך שהמגאנטים היו בעלי רוב האדמות והכתר היה מרושש. כמו כן, המתקפות העותמאניות בגבולה הדרומי של הממלכה המשיכו להחמיר. במקביל למשבר הפוליטי החל משבר דתי. הרפורמציה של לותר הגיעה להונגריה-בוהמיה והחלה לסחוף אחריה רבים ממעמד האצולה, מה שהוביל למשבר עם האפיפיור. לאחר עלותו לשלטון שלח לו סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית את שגרירו, על מנת לקחת את דמי החסות השנתיים של ממלכת הונגריה. לאיוש סירב לשלם את דמי החסות, והוציא להורג את השגריר העות'מאני ושלח את הראש לסולטאן. לאיוש האמין כי יקבל את תמיכתם של מדינות נוצריות שכנות, ואת תמיכת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור, אולם הונגריה הייתה שרויה באותה העת באנרכיה, וכמעט ולא היו שומרים במבצרים ובגבולות.
היסטוריה > המלכים היגלונים > לאיוש השני, מלך הונגריה > על סף מלחמת אזרחים

מרבית מלכותו של לאיוש נרדפה על ידי המאבק בין שתי מפלגות אצילים רבות עוצמה בחצר ההונגרית: אחת פרו-גרמנית אשר הונהגה על ידי מורו הפרטי של לאיוש, גאורג מרגרב אנסבך וזכתה בתמיכת מרבית המגאנטים ההונגרים. המפלגה השנייה הייתה המפלגה הלאומית. היא הורכבה בעיקרה מהאצולה הנמוכה והיא כעסה על ההשפעה הרבה של יועצים זרים (בעיקר גרמנים) על המלך. המפלגה הונהגה על ידי שליט טרנסילבניה יאנוש זאפויה אשר מזה שנים רבות ייצג את הרצון של הונגריה להתנתק מההשפעה ההבסבורגית. למרות ששתי המפלגות הצליחו להגיע למאין פשרה כאשר הם יצרו את המועצה המלכותית התחזקות ההשפעה הגרמנית עם נישואיו של לאיוש למריה מאוסטריה רק חיזקו את המתחים. לאיוש עצמו היה אחד מהגורמים להמשך היחלשות השלטון המרכזי בממלכה. למרות שנראה בתחילת שלטונו כילד אינטילינגט ובעל מרץ רב, יועציו החלו לחשוף אותו לעולם של הנאות ועונג תוך כדי שהם מונעים ממנו השכלה ראויה וכך הופכים אותו למלך לא מתפקד. גאורג במיוחד היה השפעה שלילית על המלך הצעיר לאחר שהוכרז שלאיוש הגיע לגיל בגרות ב-1521, תדמיתו המשכה להיפגע תוך כדי שהוא גורם לסקנדלים רבים אשר עוד יותר פגעו בתדמיתו. ב-1525 המשבר הפוליטי בהונגריה הגיע לשיא כאשר ליגת האצילים הפרו-הונגרים דרשה בעת כינוס הפרלמנט ההונגרי שלאיוש יגרש את משפחת פוגר אשר החזיקה במספר מכרות נחושת בצפון הממלכה בטענה שהם התישו את אוצר הממלכה. לאיוש אכן החרים את מכרות הנחושת והפך אותם לרכוש הממלכה, אולם ההשלכות של מעשה זה היו קטסטרופליות. בתגובה למעשה, משפחת פוגר הטילה חרם כלכלי כולל על הונגריה אשר החליש עוד יותר את כלכלתה החלשה ובמהמשך אף מנע מבית הבסבורג מלסייע לממלכת הונגריה במלחמתה כנגד העותמאנים.
היסטוריה > המלכים היגלונים > לאיוש השני, מלך הונגריה > הכיבוש העות'מאני של הונגריה

מיד לאחר עלייתו לשלטון של סולימאן ב-1520, הוא החל במערכה אשר מטרתה הייתה כיבוש סופי של הונגריה. ב-1521 ניצב הצבא העותמאני מול חומות בלגרד, אך הפעם מול 700 חיילים בלבד. תוך חודשיים הטורקים פרצו את החומות והונגריה הייתה חשופה לפלישה. לאחר המצור הונגריה קיבלה מנוחה כאשר הסולטן הפנה את תשומת ליבו לכיבוש האי רודוס, אך בשלב זה שום דבר לא יכול היה להציל את ההונגרים מעצמם. המגאנטים סירבו לשתף פעולה עם המלך והאיכרים אשר עדיין ניקו את פצעיהם מכישלונה של מלחמת האיכרים בראשות ג'רג' דוז'ה סירבו לשתף פעולה עם המגאנטים: נפילתה של הונגריה נהפכה לשאלה של זמן. ב-1526 חזר סולימאן עם צבא אשר מנה כ-70,000 חיילים. אך הפעם המטרה הייתה ברורה: כיבוש מוחלט של הונגריה. לאחר כיבוש בלגרד קוו ההגנה הטבעי שהיווה הסאווה הפסיק להתקיים, מה שהובילה לקריסה מהירה של קו הגבול. הטירות פטרוברדין, אילוק ואושייק נפלו במהירות מסחררת והצבא הטורקי הספיק לחצות את הדראווה. בזמן שהצבא העותמאני כבש את דרום הממלכה, הצבא ההונגרי ריכז את צבאו בעיירה טולנה, כ-144 קילומטר דרומה מבודה. בסופו של דבר, הצבא ההונגרי הגיע לחזית בסוף אוגוסט כאשר הקרב האחרון התרחש בסמוך לעיירה מוהאץ'. צבא האבירים הונגרי לא השתווה בגודלו ובאיכותו לצבא הטורקי העצום אשר השתמש בנשק חם איכותי. למרות ניסיונו הנואש של לאיוש, קרב מוהאץ' הסתיים בקטסטרופה, כאשר בין 20,000-24,000 מתוך 25,000 החיליים ההונגרים מתו בקרב או הוצאו להורג. אך האסון הגדול אירע אחריו. כאשר הובן שההונגרים הובסו, המלך לאיוש נס מהקרב, אך סוסו השליח אותו לנקיק, שריונו הכבד מנע ממנו לקום והוא טבע למוות. הוא מת בגיל 20.
מותו של לאיוש היה לאסון הגדול ביותר שידעה הממלכה, בית יגלו ההונגרי נכחד וללא התנגדות משמעותית, הצבא העותמאני כבש את הבירה בודה, מה שסימל את סופה של ממלכת הונגריה.
לאחר מכן

מאחר שללאיוש לא היו ילדים, נבחר גיסו פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה למלך בוהמיה, אולם בהונגריה פרצה מחלוקת בין בית הבסבורג לבין בית זאפויה, שבראשו עמד יאנוש הראשון זאפויה, נסיך טרנסילבניה. כל אחד מהיריבים זכה לתמיכה של אחדים מהאצילים ההונגרים, ובנוסף נהנה פרדיננד מתמיכתו של אחיו הקיסר.
בשנת 1529, הצליחו כוחותיו של פרדיננד להדוף את התקפתו של סולימאן המפואר על בירתו שבווינה, אף כי פרדיננד עצמו נמלט לפני כן לבוהמיה. בסופו של דבר, חתם פרדיננד ב-1533 על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, במהלכו חולקה הונגריה בין בית הבסבורג במערב ובית זאפויה במזרח.
במרוצת השנים, בעקבות פעולותיו של פרדיננד, עברו בוהמיה וגם הונגריה המערבית והצפונית תחת השם "ממלכת הונגריה" לרשות בית הבסבורג. בשנת 1538 בהסכם נאדוורד סוכם שיאנוש יישאר כמלך הונגריה, בעוד שפרדיננד ימונה כיורשו. אך אירועים עתידיים יסכלו הסכם זה ורק בשנת 1699 הונגריה תאוחד תחת בית הבסבורג.
הערות שוליים

↑  תואר המשנה למלך בקרואטיה
| היסטוריה של הונגריה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת | פאנוניה • הונים • אווארים • התיישבות המדיארים במרכז אירופה | הונגריה |
|  | הנסיכות הגדולה של הונגריה • ממלכת הונגריה תחת בית ארפאד • ממלכת הונגריה בימי הביניים המאוחרים • ממלכת הונגריה ההבסבורגית • הונגריה העות'מאנית | הונגריה |
| המהפכה והממלכה הדואלית | מהפכת 1848 בהונגריה • הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 • ארצות הכתר של אישטוואן הקדוש | הונגריה |
|  | הונגריה במלחמת העולם הראשונה • הרפובליקה ההונגרית הראשונה • הרפובליקה הסובייטית ההונגרית • הרפובליקה ההונגרית • תקופת העוצרות • הונגריה במלחמת העולם השנייה • הרפובליקה ההונגרית השנייה • הונגריה הקומוניסטית • דמוקרטיה ורפורמה | הונגריה |
מלחמת הירושה בהונגריה
מסדר העיט השחור

| --- | --- |

  
 מוטו: Suum Cuique  (מלטינית:"לכל אחד לפי זכויותיו")
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה
 סוג:  מסדר אבירות
 מפקד המסדר:  מלך פרוסיה
 סטטוס:  היסטורי
 נוסד:  17 בינואר 1701
 בוטל/פורק:  1918
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1701
 מספר החברים:  407
 היררכיה
 עיטור נמוך יותר:  מסדר העיט האדום
 
פרידריך וילהלם הרביעי, עם גלימת המסדר, עונד את השרשרת ואת כוכב המסדר על גבי הגלימה
מסדר העיט השחור (בגרמנית: Hoher Orden vom Schwarzen Adler) היה מסדר האבירות הגבוה ביותר בחשיבותו בפרוסיה. אות האבירות במסדר חולק לראשונה ב-17 בינואר 1701 על ידי פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ובפעם האחרונה חולק ב-1918 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה בעת גלותו בהולנד בתום מלחמת העולם הראשונה (לאשתו השנייה). בכל שנות המסדר התמנו בו לאבירים 407 אישים, בהם שליטי פרוסיה וגרמניה לדורותיהם, שליטים זרים וקציני צבא מצטיינים או מדינאים בולטים.
תיאור העיטור

העיטור הורכב מסמל שנענד על מדי שרד ובאירועים מיוחדים ומכוכב, שנענד גם על מדים רגילים, מעל ללב.
סמל המסדר היה צלב מלטה מוזהב על רקע כחול שבמרכזו עיט שחור עם כתר זהב וסמלו של פרידריך הראשון, האותיות FR ‏(לאמור "המלך פרידריך" בלטינית: Fredericus Rex).
הסמל נענד באמצעות אבנט על גבי סרט חזה או שרשרת. הסרט היה בצבע כתום ונענד מהכתף השמאלית אל המותן הימנית, כאשר סמל המסדר מונח על המותן. השרשרת, בת 24 חוליות העשויות בתבנית האותיות FR היוצרות צלבים, נענדה על הצוואר. הסמל הוצג באמצע מדליון בו טבוע מוטו המסדר: Suum Cuique (לטינית: "לכל אחד לפי זכויותיו") שנתלה ממרכז השרשרת.
כוכב המסדר הוא כוכב מתומן (בעל שמונה קודקודים) העשוי בתבנית קרניים. במרכז הכוכב עיט שחור על רקע מוזהב וסביבו טבעת לבנה ובה רשום מוטו המסדר. ברגלו הימנית אוחז העיט שרביט וברגלו השמאלית - זר עלי דפנה.
את סממני המסדר משלימה גלימה ארגמנית בעלת בטנה כחולה. באירועי המסדר נענד כוכב המסדר על גבי הגלימה.
חוקת המסדר

חוקת המסדר התפרסמה במעמד ההכתרה של פרידריך הראשון ב-18 בינואר 1701 ועודכנה ב-1847. החברות במסדר הוענקה למספר קטן של אבירים, בשתי קטגוריות: שליטים (מבית הוהנצולרן ו"זרים") ואבירים לפי תואר. לפני 1847 הוגבלה האבירות למשפחות אצולה בלבד, אך לאחר מכן ניתן היה להעניק תואר אבירות במסדר גם לקצינים ומדינאים שלא הגיעו ממשפחות אצולה, אך קיבלו תואר במקביל לחברותם בו.
בהענקת כוכב המסדר היו קיימות שתי דרגות "עם שרשרת" (mit der Kette) ו"ללא שרשרת" (ohne Kette). מקבלי אבירות העיט השחור קיבלו באופן אוטומטי גם דרגה ראשונה של אבירות ("צלב גדול") במסדר העיט האדום, המשני בחשיבותו.
מקבלי העיטור

מבין 407 חברי המסדר 57 מונו בתקופת פרידריך הראשון (1701 - 1713). כאשר חוסל המסדר ב-1918 היו חברים בו 118 אבירים, 15 מבית הוהנצולרן (מתוכם אחד מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן), 49 בני בתי מלוכה זרים, מתוכם 9 שהיו במצב מלחמה עם גרמניה ו-54 אבירים לא-אצילים. כל הבנים הזכרים לבית המלוכה קיבלו עיטור ללא שרשרת ביום הולדתם העשירי ובגיל 18 קיבלו את השרשרת. מלכת פרוסיה (וקיסרית גרמניה, לאחר מכן) קיבלה מעמד של אבירה במסדר, למרות שבנות משפחה אחרות קיבלו את תואר "אבירת מסדר לואיז", במקום. מלך פרוסיה (וקיסר גרמניה, לאחר מכן) היה ריבון המסדר.
מקבלי העיטור > ריבוני המסדר

פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה
פרידריך השני, מלך פרוסיה "הגדול"
פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
וילהלם הראשון, קיסר גרמניה
פרידריך השלישי, קיסר גרמניה
וילהלם השני, קיסר גרמניה
מקבלי העיטור > בני בית הוהנצולרן, נסיכי ומלכות פרוסיה

אוגוסטה, נסיכת סקסה-ויימאר-אייזנך
אדלברט מפרוסיה
היינריך, נסיך פרוסיה
ויקטוריה, הנסיכה המלכותית
אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה
מקבלי העיטור > בני בית הוהנצולרן - זיגמרינגן

קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן
פרדיננד הראשון, מלך רומניה
קרול הראשון, מלך רומניה
מקבלי העיטור > שליטים זרים

אלברט הראשון, מלך הבלגים
הצאר אלכסנדר השלישי
הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן
כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק
צ'וּלָאלוֹנגקוֹן (ראמה החמישי), מלך סיאם (1868–1910)
קונסטנטין הראשון, מלך יוון
אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת
פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה
פרדריק השמיני, מלך דנמרק
ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת
גוסטב החמישי, מלך שוודיה
גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה (כיורש עצר)
לאופולד השני, מלך הבלגים
לואי השמונה עשר, מלך צרפת
לודוויג השני, מלך בוואריה
הצאר מיכאיל השני
מייג'י, קיסר יפן
נאסר א-דין שאה קאג'אר, השאה הפרסי (1848–1896)
הצאר ניקולאי השני
יושיהיטו, קיסר יפן
אומברטו הראשון, מלך איטליה
ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה
ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
מוזפר א-דין שאה, השאה הפרסי (1896–1907)
עבדול חמיד השני
יליזבטה, קיסרית רוסיה
פיוטר השלישי, קיסר רוסיה
מקבלי העיטור > אבירים (מבחר)

אוטו פון ביסמרק
גבהרד לברכט פון בליכר
ברנהרד פון בילוב
פרדיננד פון צפלין
אוגוסט פון מקנזן
אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו
פיליפ, הנסיך מאוילנבורג
פאול פון הינדנבורג
הלמוט פון מולטקה הזקן
נפוליאון בונפרטה (ב-1803, כאשר טרם היה קיסר)
אלפרד פון שליפן
אלכסנדר סובורוב
אלפרד פון טירפיץ
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק
פרידריך וילהלם השלישי, ניתן לראות את סרט החזה הכתום
אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה
מלחמת הרובוטים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניאל ה' וילסון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, אפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה
 נושא:  השתלטות בינה מלאכותית 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 הוצאה בשפת המקור:  Doubleday
 תאריך הוצאה:  2011
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  2014
 תרגום:  אורי שגיא
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-552-512-0
 הספרייה הלאומית:  003769626
 
מלחמת הרובוטים או רובוקליפסה (הלחם של רובוט ואפוקליפסה) הוא ספר מדע בדיוני מאת דניאל ה. וילסון שיצא לאור בשנת 2011. המחבר, בעל תואר ברובוטיקה מאוניברסיטת קארנגי מלון מבסס את הרובוטים שבספרו על עבודותיו ומחקריו בתחום הרובוטיקה. הספר הפך לרב מכר ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הספר יצא בהוצאת Doubleday שיצאה בהצהרה בשנת 2014 כי בכוונתה להוציא לאור ספר המשך בשם "Robogenesis".
בשנת 2014 תורגם הספר לעברית תחת השם "מלחמת הרובוטים" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
תקציר

בעתיד, קבוצות קטנות של שורדים מוצאים דרכם ללא טכנולוגיה מודרנית בחברה ההופכת ליותר ויותר תלויה ברובוטים
עלילה

עלילת הספר מתרחשת בעתיד הקרוב, בו יש רכבים אוטונומיים, רובוטים ביתיים ואוטומציה בהיקף נרחב יותר.
מדען מחשבים יוצר במעבדה מבודדת  בינה מלאכותית, לאחר כל פעם שהמדען יוצר בינה, מסתבר שהבינה נהיית אלימה והמדען נאלץ להשמיד אותה. אבל בסופו של יום, בינה מלאכותית בשם "ארקוס" מצליחה לחמוק מהמעבדה וזאת לאחר שהרגה את המדען.
ארקוס הופך למודע לעצמו ומיד מתחיל לתכנן את חיסולה של התרבות האנושית בניסיון לשמר את המגוון הביולוגי של כדור הארץ.
לאורך תקופת זמן הדרגתית, ארקוס מדביק מכשירים אלקטרוניים נוספים המחוברים לרשת, כרכבים, מטוסים, בתים חכמים, מעליות ורובוטים אחרים באמצעות "וירוס מבשר". לפני שהוא מצליח להשיק את המתקפה המלאה על האנושות, הוא מבצע מתקפות חיטוט על מנת לנתח את ההיתכנות הטכנית של האסטרטגיות שלו ויכולת התגובה האנושית למעשיו.
במקרה אחד שכזה, ארקוס מדביק רובוט שנקשר למכונאי אנושי בשם טקאו ומנסה להרוג אותו לפני שהוא ניצל בידי עמית לעבודה. המתקפות האקראיות מעוצבות כתקלות סדירות של מכשירים שבני האדם תלויים בהם בשגרת יומם. רובוטים ביתיים תוקפים חפים מפשע, מטוסים נוטים להתרסק ורכבים חכמים מתחילים לצאת משליטה. הדבר מוביל ליצירת מלחמה חדשה.
לאחר מכן, מגיעים לחלק בו מתרחשת המלחמה בין השורדים מבין האנושות לבין ארקוס.
בסוף הספר,  קבוצה של תושבים אמריקאים מובילה מתקפת נגד. בסיסם נמצא בבנייה, בעוד הם יוצאים למאבק אחרון מול ארקוס.
דמויות

קורמק וואלאס - המספר ומפקד יחידת החוכמולוגים. אחד מהשורדים של אפוקליפסת הרובוטים ואחיו הצעיר של המפקד הראשון, ג'ק וואלאס.
מתילדה פרז - ילדה בת 10 ובתה של חברת הקונגרס לאורה פרז. היא עיוורת שמצליחה לראות באמצעות עיני רובוט שהושתלו בה ונשלטים על ידי רובוט.
טקאו נומורה - מכונאי יפני בן 65. מתקן רובוטים במפעל ישן. הופך לידידה של האנדרואידית מיקיקו. בעת הפלישה של ארקוס, נומורה בונה צבא רובוטים ויוצר מרחבים מוגנים לבני אדם בכל רחבי יפן. לאחר שהוא משחרר את מיקיקו משליטתו של ארקוס, היא מצליחה לחלץ את כל האנדרואידים משליטתו של ארקוס.
ארקוס - הנבל הראשי. מכונה בעלת בינה מלאכותית. חרף יצירת המלחמה בבני אדם, המכונה מוקסמת מהחיים, הומאניות והתרבות האנושית. המכונה נחושה להחליף את האנושות בטכנולוגיה מתקדמת, באמונה כי האנושות אינה מסוגלת לייצר טכנולוגיה שכזו.
לרקר - נער מופרע בן 17, ממלא תפקיד עיקרי באירועי הספר בעודו משחרר זמנית משליטה את קווי התקשורת של ארקוס. מה שמאפשר להעביר מסר חשוב למחתרת האנושית.
ביקורת

מחברי ספרים רבי מכר כדוגמת סטיבן קינג וקלייב קאסלר כתבו ביקורות חיוביות לספר, כשקינג אמר כי הספר מעורר "כיף לא נורמלי להפוך דפים", בעוד קאסלר כתב כי זהו "מותחן גאוני שיכול גם להפוך למציאות מחרידה. סיפור שובה-לב, 'מלחמת הרובוטים' יאחוז בדמיונך מהמילה הראשונה ועד האחרונה, ולא יישכח מהרה. זה לא דומה לשום דבר שקראתי בעבר"
הספר זכה לביקורות יוצאות מהכלל על ידי האסושייטד פרס, ניו יורק טיימס ומחברים רבים שהכתירו את הספר כ"מבריק".
בהגרדיאן, לעומת זאת, בחרו להעניק לספר ביקורות שליליות, כך גם בוושינגטון פוסט ובלוס אנג'לס טיימס, בתואנה שהספר זול והיה אכזבה. טוד ואנדרווף מה"The A.V. Club" תיאר את הספר כ"מלחמת העולם Z עם רובוטים רעים", וטען כי הדמויות נדושות והיקף העלילה מצומצם.
סרט

סטיבן ספילברג הוצהר בעבר כמי שצפוי לביים סרט המבוסס על הספר ודרו גודארד היה אמור לכתוב את התסריט, כשספילברג אף שכר את גאי הנדריקס דיאס כדי לעבור על יצירת הטון הוויזואלי לסרט ויצירת האלמנטים הרובוטיים. בנובמבר 2012 דווח כי כריס המסוורת' היה אמור להיות מלוהק לתפקיד הראשי, כך גם דווח באשר לליהוקם של אן האת'וויי ובן וישו.
הסרט שהיה אמור להיות ממומן על ידי פוקס המאה ה-20 ואולפני DreamWorks של ספילברג מתוכנן היה לצאת לאקרנים בצפון אמריקה בתאריך ב-25 באפריל 2014 בשיתוף פעולה עם חברת Touchstone Pictures של דיסני, כשהצילומים תוכננו להתרחש במונטריאול, קנדה.
אך בינואר 2013 פורסם כי ספילברג דחה את הפקת הסרט ודוברו של הבמאי, מארווין לוי אמר כי "זה חשוב מדי והתסריט לא מוכן, וזה יקר מדי מכדי להפיק. זה הוחזר למועצת העיצוב כדי לראות מה אפשר לעשות."
הערות שוליים

↑  Steven Spielberg’s ‘Robopocalypse’ May Be Moving Forward Again
מרדכי רייכינשטיין

הרב מרדכי רייכינשטיין (נולד ב-30 במרץ 1969, י"א בניסן ה'תשכ"ט) הוא רבה הראשי לשעבר של איחוד הקהילות יהודיות הדתיות ברפובליקה בלארוס, וחבר ועדה מתמדת של מרכז רבני אירופה, נשוי ואב לשישה.
חייו

רב רייכינשטיין נולד בעיר מוהילב אשר בבלארוס. לאחר שירות הצבאי החל להתקרב לשמירת התורה. את לימודיו התורניים התחיל בישיבת "תורת חיים" בעיר מוסקבה ולאחר מכן בישיבת "שבות עמי" בירושלים. ב-1991 התחיל את לימודיו ב"מכון לב" ולאחר סיום הלימודים ב-1994 המשיך לימודים תורניים בכולל אברכים שעל ידי "ישיבת הר"ן" בירושלים וכעבור זמן בסניף הישיבה בביתר עילית.
החל משנת 1994 לימד במרכז קהילתי "אש התורה" בעיר קייב, ובשנת 1999 נבחר לכהן כרב הקהילה. בנוסף בשנים 1993–1998 עסק בהכנת ספרים של הרב אריה קפלן לדפוס, כדוגמת ספר "תורת חיים" (живая тора), "הגדה של פסח" ועוד.
משנת 2005 מנהל תוכניות של קרן מורשה עולמי, שלוחה של קרן וולפסון, המתמקדת בבניית חיים יהודיים בבלארוס ופועלת בקהילות הומיל, מוהילב, ויטבסק, וקהילת "לך לך" בעיר מינסק.
בשנת 2016 נבחר הרב רייכינשטיין לכהן כרב הראשי לאיחוד הקהילות יהודיות הדתיות ברפובליקה בלארוס, תפקיד בו נשא עד אמצע שנת 2021.
בשל התפשטות של מגפת הקורונה בישראל קיבלה ממשלת בלארוס החלטה לחייב את כל המגיע מישראל בבידוד בן 14 ימים, דבר שלא הקפידו בו חלק מהישראלים וכן חלק מקהילות היהודיות. בשל נסיבות אלו פנה אל הרב הראשי לישראל הרב דוד לאו בבקשת פסק והנחיה אלו צעדים לנקוט כנגד מפרי תנאי הבידוד.
הערות שוליים

↑  ועדה מתמדת – CER
↑  Мордехай Райхинштейн, Toldot.ru — Иудаизм и евреи
↑  Главным раввином Иудейского религиозного объединения Беларуси стал раввин Мордехай Райхинштейн, Лехаим, ‏2016-09-11
↑  ИРО в РБ, www.facebook.com
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרדכי רייכינשטיין".
מסלול הוהמן

מסלול הוהמן (מסומן בצהוב)
מסלול הוֹהְמן (באנגלית: Hohmann transfer orbit) הוא תמרון אסטרונאוטי שנועד להעביר לוויין למסלול גבוה יותר, בטיסה בין כוכבי לכת או בין כל שני מסלולים מעגליים המקיפים מרכז משותף. מסלול הוהמן הוא אחת הדרכים החסכוניות והיעילות להגעה מכוכב לכת אחד למשנהו מאחר שהוא דורש הפעלת דחף רק בתחילתו ובסופו. בתמרון הוהמן אידיאלי המסלול הנמוך והמסלול הגבוה נמצאים על אותו מישור, אך במציאות המסלולים לא תמיד נמצאים על אותו מישור.
המסלול נקרא על שמו של וולטר הוהמן (Walter Hohmann), מהנדס ומדען גרמני שפיתח אותו בשנת 1916 ופרסם אותו ב-1925 בספרו "נגישותם של הגופים השמימיים" (The Attainability of the Celestial Bodies).
בשנות ה-20 פיתח במקביל המדען הרוסי ולדימיר וטצ'ינקין (Влади́мир Ветчи́нкин) את עקרונות המסלול, ולכן כינויו ברוסיה הוא מסלול הוהמן-וטצ'ינקין.
מבנה ותכונות המסלול

מסלול הוהמן הוא אליפסה שהפריגיאה שלה (הקצה הקרוב לגוף המרכזי) נמצא על המסלול הנמוך, והאפוגיאה שלה (הקצה הרחוק) נמצא על המסלול הגבוה.
ביצוע טיסה במסלול הוהמן בין כוכבי לכת מתחיל בהפעלת דחף ( \Delta V) המשנה את תנועת החללית ממסלולה המעגלי סביב השמש של כוכב המוצא למסלול אליפטי העתיד להפגש עם כוכב היעד עם השלמתה של מחצית הקפה סביב השמש, ומסתיים בהפעלת דחף נוסף המשנה את המסלול האליפטי בחזרה למעגלי.
מסלול הוהמן טהור מבוסס על הפעלת דחף קצר ובעל עוצמה בתחילתו ובסיומו. מאחר שחלליות לרוב נושאות מנועים בעלי דחף נמוך מכדי לבצע את התמרון, השימוש הנפוץ הוא במסלול מקורב למסלול הוהמן המתבסס על מספר הפעלות דחף המביאות את החללית בהדרגה למסלול אליפטי. המסלול המקורב הוא בזבזני ואיטי ממסלול הוהמן טהור אך עדיין נחשב ליעיל.
את החללית יש לשגר במועד מדויק ומחושב מראש על מנת שבעת הגעתה למסלול היעד, הכוכב אכן יימצא בו, לכן מסלול הוהמן ניתן לביצוע רק בתאריכים מסוימים – "חלונות שיגור".
מסלול הוהמן נחשב למסלול החסכוני ביותר למעבר בין מסלולי הקפה שיחס הגדלים ביניהם הוא בערך עד 1:15.
שימוש במסלול

מסלול הוהמן משמש להעברת לוויינים ממסלול נמוך (LEO - Low Earth Orbit) למסלול גאוסטציונרי תוך שימוש מינימלי בדלק.
בתוכנית אפולו עשתה נחתת הירח שימוש במסלול הוהמן לתנועה בין מסלול הקפה ירחי לפני השטח.
חלליות בין-פלנטריות עושות שימוש במסלול הוהמן. כך למשל, משימת MRO למאדים עשתה שימוש במסלול זה. החללית נכנסה למסלול הוהמן לאחר בעירה רקטית של טיל השיגור שארכה 56 דקות, שלאחריהן שייטה החללית במשך שבעה וחצי חודשים במסלול חצי אליפטי תוך ביצוע ארבעה תיקוני כיוון קלים שבהם הופעלו המנועים למספר עשרות שניות. בסיום המסלול הופעלו ששת מנועי החללית במלוא העוצמה למשך 27 דקות על מנת להכניסה למסלול מאדים. מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים סביב השמש מאפשרים שימוש במסלול הוהמן אחת ל-25 חודשים.
בתוכנית סויוז ויורשתה - סויוז-TMA נעשה שימוש במסלול הוהמן בשלבי החזרה מהחלל לכדור הארץ. החללית נעה במסלול הוהמן עד לחדירה לאטמוספירה.
ראו גם

מקלעת כבידתית
לקריאה נוספת

הסבר באתר נאס"א
מסלול משימת MRO מכדור הארץ (כחול) למאדים (אדום)
מצודות צבאיות בלונדון

מתחת לעיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת נבנו מספר מצודות צבאיות תת-קרקעיות. מצודות אלה נבנו בתקופת מלחמת העולם השנייה ותקופת המלחמה הקרה עבור הצבא והצי הבריטי. כמו כן, 
מתחת לעיר לונדון מצויות מנהרות תקשורת רבות המקשרות בין בנייני הממשל השונים ומפקדות הצבא והצי הבריטי. מנהרות אלה אינן פתוחות לציבור ואין מידע מדויק בדבר מיקומן וקישוריהן למצודות הצבאיות התת-קרקעיות.