stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
TiVo
היסטוריה

TiVo פותח על ידי ג'ים ברטון ומייק רמזי באמצעות תאגיד שנקרא תחילה "Teleworld" ואחר כך TiVo Inc. אף על פי שבמקור הם התכוונו לפתח מכשיר לפריסת רשת מידע ביתית, הוא עוצב מחדש כמכשיר שמקליט וידאו דיגיטלי על גבי דיסק קשיח. הם החלו בניסויים הציבוריים הראשונים של מכשיר ה-TiVo ושל השירות בסוף 1998, באזור מפרץ סן פרנסיסקו. לאחר מכן המכשיר הוצג בתערוכת האלקטרוניקה הצרכנית. בינואר 1999, הודיע רמזי כי הגרסה הראשונה של מקליט הווידאו הדיגיטלי TiVo תשווק ברבעון הראשון של 1999. החברה התמקדה בתחילה בשיווק המכשיר באמצעות ספקי טלוויזיה בלוויין וכבלים. בסוף שנת 2000 הציגה חברת פיליפס את ה-DSR6000, מקלט לשירות הטלוויזיה בלוויין של DirecTV שהיה הראשון ששולב עם ה-TiVo DVR. המכשיר החדש, שכונה "DirecTiVo", אחסן אותות דיגיטליים שנשלחו מ-DirecTV ישירות לדיסק הקשיח. ברבעון בספטמבר 1999, הונפקה החברה בבורסת נאסד"ק וגייסה 92 מיליון דולר, לפי שווי שוק של 1.4 מיליארד דולר. באותה עת גם חתמה על הסכמי שיווק עם רשתות האלקטרוניקה הגדולות, דוגמת בסט ביי וסירס. החברה מכרה מכשיר שמאחסן 14 שעות הקלטה בכ-500 דולר ומכשיר המאחסן 30 שעות ב-999 דולר. בנוסף גבתה דמי מנוי בגובה 10 דולר לחודש למנוי חודשי, או 199 דולר למנוי ל'כל החיים'.
בתחילת שנת 2000 החלה לפתח מכשיר TiVo עם יצרנית האלקטרוניקה תומסון מולטימדיה ושירות הטלוויזיה בלוויין "סקיי" הבריטית כדי לספק את שירות ה-TiVo בשוק הבריטי. שותפות זו השיקה את PVR10UK, באוקטובר 2000. TiVo הפסיקה את מכירות המוצר בבריטניה בינואר 2003, אם כי המשיכה למכור מנויים ושירות ליחידות הקיימות עד יוני 2011. מוצרים ממותגים של TiVo חזרו לבריטניה במהלך שנת 2010 בשותפות בלעדית עם ספקית הטלוויזיה בכבלים Virgin Media. באוסטרליה הושק השירות ביולי 2008.
בפברואר 2004, חתמה Tivo על הסכם עם חברת המדרוג נילסן מדיה ריסרץ', שבמסגרתו תספק Tivo נתונים מפורטים לגבי התפלגות הרגלי הצפייה של משתמשים במכשירים שלה. ביוני 2004 הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת מיקרוסופט לפיתוח טכנולוגית IPTV.
במרץ 2005 חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם ענקית הטלוויזיה בכבלים קומקסט. במסגרת ההסכם, פותחה גרסה שמאפשרת ללקוחותיה של קומקסט להקליט תוכניות לכונן של מכשיריה. בנובמבר 2005 השיקה שירות המאפשר לשלוח הקלטות לנגני מדיה ולקונסולות משחק.
ב-2008 חברת אמזון השיקה את האשפרות להקליט במכשירי TiVo את שירות וידאו על פי דרישה (VOD) שלה - פריים וידאו
נתח שוק ומתחרים

בשנת 2004 השיקה חברת NDS מירושלים טכנולוגיה מתחרה בשם XTV.‏ NDS פיתחה ממירים של טלוויזה בלוויין והייתה בבעלות תאגיד ניוז קורפ שרכש ב-2003 את השליטה ב-DirecTV. ניוז קורפ החליטה להשתמש בטכנולוגיה של NDS ששולבה בממיר, ו-TiVo הפסידה אותה כלקוח. אחר כך גם את חברת "סקיי", שהייתה אז גם בבעלות ניוז קורפ
. DirecTV חידשה את ההסכם עם TiVo ושייוקה את המכשירים שלה במקביל לפתרון של NDS בישראל הושקה הטכנולוגיה של NDS על ידי yes הטלוויזיה בלוויין בתחילת 2005, אך המכשיר לא זכה להצלחה.
החברה סבלה מתחרות מצד שתי חברות גדולות נוספות, מוטורולה וסיינטיפיק-אטלנטה שנרכשה על ידי סיסקו, שגם השיקו מקליטי וידאו דיגיטליים.
בינואר 2012 ל-TiVo היו כ-2.3 מיליון מנויים בארצות הברית. ירידה משיאה של 4.36 מיליון בינואר 2006. ב-31 בינואר 2016, דיווחה TiVo על 6.8 מיליון מנויים.
הערות שוליים

↑  ורן סנט-ג'ון, לאלף את הטלוויזיה, באתר הארץ, 6 במאי 2003
↑  שמחה סיגן, ‏להקדים תרופה למכה, באתר גלובס, 13 בינואר 2003
↑  ניר נתן, לוס אנג'לס, ‏הרווח בין הטלוויזיה לפי.סי, באתר גלובס, 4 ביולי 1999
↑  שידור ישיר, אז מה, באתר גלובס, 28 באפריל 1999
↑  אקונומיסט, צפייה ללא גבולות, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2006
↑  אביבה משמרי, ‏טיוו עולה לפריים-טיים, באתר גלובס, 13 בדצמבר 1999
↑  אקונומיסט, מדלגים בעיקר על הפרסומות הגרועות, באתר TheMarker‏, 24 בפברואר 2003
↑  סן חוזה מרקיורי, האמת על פי Tivo, באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2004
↑  אדוורטייזינג אייג', ‏נילסן ארה"ב תנטר השימוש במכשירי PVR, באתר גלובס, 10 בפברואר 2004
↑  ניו יורק טיימס, החזון של TiVo ומיקרוסופט: שידורי טלוויזיה דרך קווי הטלפון והאינטרנט, באתר הארץ, 10 ביוני 2004
↑  TiVo כבר לא צריכה את DirecTV: חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם ענקית הטלוויזיה בכבלים קומקסט, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2005
↑  סוכנויות הידיעות, בקרוב: TiVo גם במכשירי iPod ו-PSP, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2005
↑  כריס נטל, ‏הסרטים של אמזון: משיקה שירות וידיאו בהזמנה, ללא תשלום, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2008
↑  יורם גביזון, NDS מציגה את המוצר שעשוי להשכיח את חברת טיבו המתחרה, באתר TheMarker‏, 22 בנובמבר 2004
↑  גיא הדס, ‏"רכישת DirecTV ע"י ניוזקורפ תהיה מנוע הצמיחה של NDS בשנים הקרובות", באתר גלובס, 21 בדצמבר 2003
↑  שירלי יום-טוב, NDS נהנית מהצרות של המתחרה: דיירקטיוי מכרה את כל מניותיה בחברת Tivo המתחרה במכשיר ההקלטה שלה, באתר הארץ, 8 ביוני 2004
↑  הארץ, הלקוח הגדול ביותר שלNDS חידש הסכם עם חברת Tivo המתחרה, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2006
↑  הארץ, לא רק  yes Max, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2005
↑  בועז גריילסמר, YES בלחץ: עקב כישלון החדרת מכשיר ההקלטה מקס לשוק - הוא מוצע בהנחה משמעותית, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2005
↑  בארונ'ס: טכנולוגיית המוצר של טיבו עשויה להפוך את החברה למועמדת לרכישה, באתר גלובס, 17 באפריל 2006
אובונג מוזס אקפאי

אובונג מוזס אקפאי (באנגלית: Ubong Moses Ekpai; נולד ב-17 באוקטובר 1995 באויו שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת קשר הכנף.
קריירת מועדונים

אקפאי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות אקווה יונייטד וקאנו פילארס מליגת העל הניגרית. בחודש יולי 2016 חתם במכבי חיפה מליגת העל הישראלית, והושאל מיד לסלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית. לאחר תקופת ההשאלה חתם בפ.צ. זלין מליגת העל הצ'כית, ובהמשך שיחק בקבוצות ויקטוריה פלזן, דינמו צ'סקה בודייוביצה, סלביה פראג, באניק אוסטרבה ומלאדה בולסלאב מליגת העל הצ'כית.
ב-23 באפריל 2024 חתם בליריה פריזרן מליגת העל הקוסובנית, ובתום עונת 2023/2024 שוחרר מהמועדון.
הערות שוליים

↑  Ifreke Inyang, Ubong Ekpai rejoins Akwa United, Daily Post Nigeria, ‏2016-01-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Michael Havlen, Liberecký záložník Ekpai: talent, který se učí česky a píše si deník, iDNES.cz, ‏2017-05-03 (בצ׳כית)
↑  Zlín získal Ekpaie, ale Železník je mimo hru! Kolem Van Kessela nejasno, iSport.cz (בצ׳כית)
↑  Ekpai jde do Plzně. Chtěl bych tu porazit Real, říká posila mistra, iSport.cz (בצ׳כית)
↑  Klub, Ubong Ekpai joins the Red-Whites, SK Slavia Praha
↑  Klub, The new Yira is here!, SK Slavia Praha
↑  Mladá Boleslav si pořídila posilu ze Slavie, slibuje si od ní oživení ofenzivy - Sport.cz, www.sport.cz, ‏2022-08-25 (בצ׳כית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אובונג מוזס אקפאי".
Sır

"Sır" (באנגלית: "Secret"; ובעברית: "סוֹד") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אליינה טילקי. הוא יצא לאור ב-30 ביולי 2021, בהוצאת חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבה והלחינה טילקי להפקה של דיפלו, ג'וניור בלנדר ומקס ייגר.
השיר הגיע למקום השמיני בטורקיה טופ 40.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אליינה טילקי והופק על ידי דיפלו, ג'וניור בלנדר ומקס ייגר. "Sır" עוסק באהבה נכזבת וברצון של טילקי שבן זוגה יושיע אותה מהתחושות שהיא חווה. השיר נוצר בשיתוף פעולה עם מפיקים בין-לאומיים לאחר הניסיון של טילקי להוציא שיר בשפה האנגלית בשם "Retrograde", באותה השנה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה של "Sır" פורסם ב-20 באוגוסט 2021, מספר שבועות לאחר יציאתו כסינגל. בתחילתו, ניתן לראות את טילקי מזילה דמעות כשהיא מביטה היישר למצלמה. בהמשך לכך, ניתן לראותה כשהיא מתחתנת עם רובוט. סצנות שונות כוללות פעולות שונות שהרובוט מבצע עבור טילקי.
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-15 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  טורקיה | טורקיה טופ 40 | 8 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 30 ביולי 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | DMC |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Aleyna Tilki - Sır, נבדק ב-2023-08-27
↑  Sir by Aleyna Tilki from Turkey, Popnable.com (באנגלית)
↑  Aleyna Tilki - Sır lyrics + English translation, lyricstranslate.com (באנגלית)
↑  Aleyna Tilki - Retrograde (Official Music Video), נבדק ב-2023-08-27
↑  Sır, 2021-07-30, נבדק ב-2023-08-27
| אליינה טילקי |
| --- | --- | --- |
| סינגלים | "Sen Olsan Bari" • "Yalnız Çiçek" • "Dipsiz Kuyum" • "Nasılsın Aşkta?" • "Yalan" • "Bu Benim Masalım" • "Nehir" • "Retrograde" • "Sır" • "Take It or Leave It" • "Aşk Ateşi"  • "Tanırım İntiharı" • "Başıma Belasın" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Cevapsız Çınlama" • "Real Love" • "Diamonds" |  |
| ערכים קשורים | אמרה קאראדומן • "הנה האגדה שלי" (2021) • DMC |  |
ירושלים בתקופת המנדט הבריטי

דימוי של כיפת הסלע בבול דואר של ממשלת המנדט הבריטי
דימוי של מגדל דוד בבול דואר של ממשלת המנדט הבריטי
תקופת המנדט הבריטי בירושלים נמשכה כשלושים שנה, והשפיעה רבות על מהלך התפתחות העיר. במהלך התקופה קיבלה ירושלים מעמד של בירתה השלטונית של ארץ ישראל, בדומה למעמדה כבירת ממלכת ירושלים הצלבנית, ויותר ממעמדה כמרכז שלטוני בתקופה הממלוכית ובתקופה העות'מאנית. השלטון הבריטי החליף את השלטון העות'מאני והיסודות להקמת מדינת ישראל הונחו, תחילה עם הצהרת בלפור שניתנה ערב כיבוש ירושלים ולאחר מכן, באופן מעשי עם הקמת המוסדות הציוניים בעיר בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20.
קביעתה של ירושלים כעיר הבירה ומרכז מנהלתי נעשה אך ורק משיקולים של קשר דתי - תרבותי והיסטורי של הבריטים לארץ ישראל, קשר שמקורו בתנ"ך ובברית החדשה - המקור לנצרות. תהליכים טבעיים של גאוגרפיה ופוליטיקה קבעו - מול ירושלים - מרכז פוליטי, חברתי, וכלכלי בתל אביב.
תקופה זו החלה ביום 9 בדצמבר 1917. לאחר 400 שנות שלטון עות'מאני, נכנעה ירושלים בפני הצבא הבריטי, והחלה תקופת שלטונה של הממלכה המאוחדת בירושלים ובארץ ישראל. בתחילה הוקם ממשל צבאי בריטי, ואחר כך, ב-1 ביולי 1920, החלה תקופת השלטון האזרחי בראשות הנציב העליון שישב בירושלים, הקרויה תקופת המנדט הבריטי. התקופה הסתיימה ביום שישי, ה' באייר תש"ח, 14 במאי 1948, ערב 15 במאי; אז הסתיים המנדט הבריטי בארץ ישראל, והוכרזה מדינת ישראל וירושלים כבירתה.
במקביל לסיום המנדט הבריטי, התנהלה המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות, שבמהלכה התנהלו קרבות על הדרך לירושלים הנצורה, ועל השליטה בשכונותיה, המזרחיות והמערביות. מערכה זו הסתיימה בפיצול העיר, והחלה את תקופת ירושלים המחולקת.
היסטוריה

במשך ארבע מאות שנים של שלטון טורקי ומאות שנות שלטון ממלוכי קודם לכן נדחקה ירושלים והתנוונה לכלל עיר חסרת חשיבות. תושבי העיר העתיקה התגוררו בבתים דלים ובאיכות חיים נמוכה. שכונות שנבנו בסוף המאה ה-19 מחוץ לחומות היו מבודדות, מנותקות וחסרות תשתית מודרנית. בירושלים לא היו כבישים של ממש, לא הייתה לעיר תשתית אספקת מים סדירה, ורשת חשמל כלל לא הייתה קיימת בכל ארץ ישראל.
היסטוריה > כיבוש ירושלים

הצבא הבריטי כבש את ירושלים ואת ארץ ישראל כולה במהלך מלחמת העולם הראשונה, כחלק ממערכה כוללת כנגד האימפריה העות'מאנית. לאחר סדרת קרבות עזים, פרצו הבריטים את קו ההגנה העות'מאני בעזה בקרב עזה השלישי, יומיים לאחר שהגנרל אלנבי כבש את באר שבע בקרב באר שבע. הקבינט הבריטי קיבל בהתרגשות את האפשרות לכבוש את ירושלים ופקד על אלנבי לכובשו כמתנת חג המולד לעולם הנוצרי. העיר נכנעה לראשונה ב-9 בדצמבר 1917 וב-11 בדצמבר 1917, נכנסו אדמונד אלנבי וקציניו לעיר ברגל דרך שער יפו וצעדו ברגל לכנסיית הקבר. כיבוש ירושלים נתקבל בברכה ברחבי העולם הנוצרי. בלונדון נישאה תפילה מיוחדת בקתדרלת סנט פול, מקום מושבו של הבישוף של לונדון, והפעמון הגדול בכנסיית ווסטמינסטר צלצל לראשונה מזה שלוש שנים. פעמוני כל הכנסיות ברומא צלצלו במשך שעה שלמה ובפריז נערכה מיסה מיוחדת בכנסיית נוטרדאם.
גם יהודי ירושלים שמחו על מעבר ירושלים לשלטון בריטי ולכבוד הכניעה הדליקו נר ראשון של חנוכה ובירכו על נפלאות נס חנוכה שלהם ועל התשועות שנעשו בימיהם.
כניסת הגנרל אלנבי לירושלים ב-11 בדצמבר 1917
מסדר הניצחון והכניסה לירושלים של הצבא הבריטי.
טקס כיבוש ירושלים על ידי אלנבי.
כיבוש ירושלים, גנרל ווטסון מהצבא הבריטי וראש עיריית ירושלים העות'מאנית בשער יפו.
היסטוריה > עימותים בין ערבים ליהודים

על רקע הקרע ההולך ומחריף בין התושבים הערבים ליהודים, יזמו ההנהגה הערבית ואנשי דת מוסלמיים התקפות אלימות כנגד יהודים, וירושלים הייתה אחד היעדים המרכזיים בתוכניותיהם.
ב-4 באפריל 1920, במאורעות תר"פ, לאחר התפילה המסורתית בתום חגיגות נבי מוסא, יצא הקהל בצעקות "אדבח אל-יהוד, א-דאולה מענא" (טבחו ביהודים, הממשלה איתנו) לעבר הרובע היהודי. בהיעדר יחידות הצבא הבריטי, שיצאו את העיר כמה ימים לפני כן, לא נותרו למעשה כוחות צבא בריטי שיגוננו מפני מתקיפים חמושים. 6 יהודים נרצחו וכמאתיים נפצעו. רכוש רב נבזז ובתי כנסת נשרפו. ההגנה היהודית המצומצמת שאורגנה על ידי זאב ז'בוטינסקי וחבריו עזרה באופן חלקי (ומשתתפיה נאסרו ונשפטו לאחר המאורעות). שוטרים ערביים חברו לפורעים. רק ביום השלישי לפרעות הפסיקו הבריטים את ההתקפות באמצעות כוחות צבא שנשלחו לעיר העתיקה ודכאו את המהומות.
במאורעות תרפ"ט יצא המון ערבי חמוש בסכינים ביום שישי, 23 באוגוסט 1929, עם סיום דרשתו של המופתי חאג' אמין אל-חוסייני בהר הבית, משער שכם והסתער על השכונות היהודיות בסמוך, משני צדי רחוב הנביאים. 19 יהודים נרצחו בשכונות אלה, בית כנסת ובתים נוספים נהרסו ונשרפו. הפורעים הערבים ניסו לתקוף שכונות יהודיות נוספות בירושלים, אך נהדפו. בעקבות המאורעות פונו שכונת הג'ורג'ים, שכונת בית יוסף באבו טור, וכפר התימנים בשילוח, והתגברה ההגירה של יהודים החוצה מהעיר העתיקה.
ב-5 באוקטובר 1933, קרא הוועד הערבי העליון לשביתה כללית "כדי להפגין את כעס העם הערבי בארץ ישראל" וקבע כי ב-13 באוקטובר תצא הפגנה ממסגדי הר הבית בירושלים. משטרת המנדט אסרה על ההפגנה, וביום ההפגנה הוצבו משמרות שוטרים בשערי העיר העתיקה. ההפגנה יצאה בצהריים כשבראשה חברי הוועד הערבי העליון. השוטרים קיבלו את פני המפגינים ולאחר שקצין משטרה קרא להם להתפזר, והם לא צייתו לקריאה, פיזרו השוטרים את ההפגנה באלות. במאורעות אלה, שנודעו כמאורעות אוקטובר 1933, לא היה היישוב היהודי מעורב, והן היו מופנות כנגד שלטונות המנדט הבריטי (אם כי ב-28 באוקטובר ניסה המון פורעים לפרוץ לאזור היהודי במערב ירושלים ונהדף בכוח על ידי המשטרה).
היסטוריה > עימותים בין ערבים ליהודים > המרד הערבי הגדול

בשנת 1936 היו בירושלים 70,000 יהודים, לעומת 40,000 ערבים.
ירושלים וסביבותיה היו אחד ממוקדי האירועים במהלך המרד הערבי הגדול. כנופיה ערבית שלקחה חלק מרכזי באירועים האלימים התגבשה בסביבות ירושלים כבר בשלהי מהומות 1933 (תחת פיקודו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני היא שימשה כבסיס למיליציית צבא מלחמת הקודש שלחמה במהלך מלחמת העצמאות סביב ירושלים ולאורך כביש תל אביב-ירושלים). בשנת 1936 החלה לחימת גרילה ופעולות טרור כנגד תושבי ירושלים היהודים. תחילה הותקפו יהודים תושבי הרובע היהודי, ובמאי 1936 הותקפו ביריות חברי תנועת הנוער "הצופים" שיצאו מבית הקולנוע אדיסון. בחודש אוגוסט 1936 הפכו מעשי הרצח והתקפות הטרור למעשה של יום יום, מידי לילה הותקפו השכונות היהודיות בירושלים, וכלי רכב הותקפו על הכבישים בכל שעות היום. כך נרצח ד"ר לוי ביליג, איש חינוך ירושלמי בבוקר ג' באלול תרצ"ו על ידי מתנקש ערבי מהכפר סילוואן, חלק מכנופיה שפרצה לשכונת הפקידים - בין המחנה הצבאי מחנה אלנבי ותלפיות בדרך לארמון הנציב. בעת הרצח עבד ביליג על מחקרו בתולדות התרבות הערבית.
על מנת לקדם את פני הרעה הוחלט בפיקוד "ההגנה" להקים מחדש יחידה חשאית בעלת יכולת ניידות בשם הנודדת, שתפגע בפורעים באופן ממוקד. התפקיד הוטל על יצחק שדה איש גדוד העבודה ואליהו בן חור (כהן). יחידה זו החלה את פעולתה בשנת 1936 בירושלים ובסביבתה ככוח מצומצם מאוד של לוחמים שנע בשדות בלילות והתקיף את הכנופיות הערביות בעורפן.
באוקטובר הכריזה ממשלת המנדט על הוועד הערבי כארגון בלתי חוקי, ועצרה בירושלים את מנהיגי הוועד. אולם המנהיג המופתי אמין אל-חוסייני הסתתר בהר הבית, ולאחר שבועיים הצליח לברוח לנמל יפו ומשם אל מחוץ לארץ ישראל. באותו חודש הותקפו מכוניות בדרכן ליישוב היהודי במוצא וביום 15 באוקטובר הותקף קיבוץ רמת רחל. ב-21 באוקטובר 1937 הותקף ביריות ד"ר אבינועם ילין ונפטר מפצעיו ב-22.
ביום 9 בנובמבר 1937, נרצחו 5 יהודים חברי גרעין "במעלה" של תנועת גורדוניה במהלך סלילת דרך בהר הרוח על שמם הוקם בשנת 1938 קיבוץ מעלה החמישה.
ב-17 באוקטובר 1938 תקפו ערבים את תחנות המשטרה בעיר העתיקה, גירשו את הבריטים, נעלו את שערי העיר והניפו את דגלם מעל שער שכם ומגדל דוד. ביום 19 באוקטובר תקף הצבא הבריטי את עמדות המורדים ולאחר קרבות עזים הצליח לתפוס מחדש את העיר העתיקה ולהדוף את המורדים.
נבי מוסא 1920
נהגי קואופרטיב אגד, במחנה אלנבי בירושלים 1936
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

מארץ ישראל וירושלים נחסכו - באופן ישיר - מוראות מלחמת העולם השנייה. מטה ומרכז המאמץ המלחמתי הבריטי היה בקהיר וארץ ישראל שימשה בסיס עורפי. בירושלים עברו אנשי צבא בריטי רבים, מכל רחבי האימפריה הבריטית, בדרכם לשדה הקרב. חלק מאנשי הצבא שוכנו במחנה אלנבי אשר הוקם בצד דרך חברון בדרום העיר ובמחנה נוסף שנקרא אל עלמיין ונבנה בסמוך על דרך בית לחם.
למרות השלטת משטר צנע על ידי השלטונות הבריטיים, זכתה העיר בתקופת מלחמת העולם השנייה לפריחה כלכלית, וזאת בגלל הביקוש לידיים עובדות, לשירותים ולמוצרים. כך למשל, הושקע הון רב בהקמת המחנות, בבניית ביצורים ובניהול תנועה הבלתי פוסקת של חיילים דרך העיר, הלבשתם והזנתם.
המושבה הגרמנית שינתה את פניה בשנות התקופה. ערב מלחמת העולם השנייה גילו רבים מצאצאי הטמפלרים הגרמנים, מייסדי המושבה, אהדה למשטר הנאצי, וממילא נחשבו בעיני השלטונות הבריטיים כנתיני אויב וגיס חמישי. הם הושמו בהסגר, ומאוחר יותר הוגלו לאוסטרליה ובבתיהם התגוררו משפחות של פקידים וקצינים בריטיים. הבריטים גם תפסו מבנים בבעלות איטלקים וגרמנים, הכריזו עליהם רכוש אויב והחרימו אותם לטובת המאמץ המלחמתי. כך הפך בית החולים האיטלקי למפקדה של חיל האוויר המלכותי. במקום הוקמו משרדים ובצמוד אכסניה לחיילי היחידה ובית חולים צבאי. במגרש שמאחורי הבניין (במקום בו בנוי בניין לב רם), הוקמו מגרשי טניס לשימוש מפקדת חיל האוויר. מתחם בית היתומים שנלר הוחרם אף הוא והפך למחנה הצבא הבריטי המרכזי בירושלים.
לאחר מותו של ראש העיר מוסטפא אל-ח'אלידי ב-1944, חברי המועצה היהודים תבעו את מינויו של ממלא-מקומו דניאל אוסטר לראשות העיר. אולם החברים הערבים דרשו שתישמר ערביותה של ירושלים. הם דחו את ההצעה הממשלתית לחילופים בראשות העיר, ולעיר מונתה ועדה קרואה.
היסטוריה > מאבק המחתרות היהודיות

בירושלים שכנו מרכזי השלטון הבריטי ומספר רב של מטרות מושכות למחתרות היהודיות במאבקם כנגד ממשלת המנדט הבריטי ומדיניות הספר הלבן. פעולות המחתרות היהודיות בירושלים כללו, בין השאר, מתקפות כנגד משרדי הבולשת בירושלים, את פיצוץ מלון המלך דוד, שהיווה סמל לשלטון המנדט, תקיפת האצ"ל את בניין הצבא ומשרדי המפקדה במחנה שנלר בירושלים, ופיצוץ מועדון הקצינים (בית גולדשמידט), אשר שכן באחד מאזורי "בווינגראד" השמורים שבירושלים, בה נהרגו 17 איש, בהם קצינים בכירים בבולשת.
פעולות אלו של המחתרות היהודיות הביאו להקמתן של אזורי ממשל מבוצרים בירושלים. ב-27 בנובמבר 1945, הוקם בווינגרד שהפך לשממה את האזור המסחרי השוקק ביותר של ירושלים היהודית. אזור מסחרי חלופי התפתח במהרה במעלה רחוב יפו.
לאחר מכן, ובעקבות המשך המתקפות של האצ"ל והלח"י עליהם, הקימו הבריטים בפברואר 1947 מספר אזורי ביטחון נוספים:
אזור ביטחון א' (A) שכלל את אזור המושבה הגרמנית ותחנת הרכבת
אזור ביטחון ב' (B) שכלל את אזור מלון המלך דוד, בניין ימק"א, טרה סנטה וחלק משכונת טלביה ורחביה
אזור ביטחון ג' בצמוד לבווינגרד
אזור ביטחון ד' (D) שכלל את אזור מחנה שנלר
רחוב הנסיכה מרי, היום רחוב שלומציון המלכה, חלק מבווינגרד.
מגרש הרוסים, חלק מבווינגרד.
שוטר מקומי בבווינגרד.
עמדת בטון בריטית במגרש הרוסים, אחד מהשרידים הבודדים שנותרו מבווינגרד.
היסטוריה > עזיבת הנציב העליון את ירושלים

ביום ה' באייר תש"ח, (14 במאי 1948) יצאה שיירה צבאית גדולה מארמון הנציב, מלווה במטוסי ספיטפייר של ה R.A.F ונעה על כביש ירושלים רמאללה לעבר שדה התעופה עטרות. בשיירה היו פקידים רמי דרג של המנדט ובראשם הנציב העליון הבריטי האחרון סר אלן קנינגהאם עלה על מטוס נוסעים, וטס לחיפה. שם עלה על ספינה וסיים את שלטון המנדט הבריטי על ארץ ישראל.
סדרי שלטון > הממשל הצבאי (1917–1920)

עם תום מלחמת העולם הראשונה התמנה סר רונלד סטורס, פקיד קולוניאלי בריטי בכיר, כמושל הבריטי הראשון של ירושלים במסגרת ממשל צבאי שהוכרז לאחר תום המלחמה. עם כניסתו של סטורס לתפקידו הוא הופתע ממצבה הפיזי של ירושלים, ובעיקר הביע תסכול ממצב הבנייה סביב חומות העיר העתיקה בפרט, ולחוסר התכנון והאנרכיה שאפיינה את הבניה בירושלים בשנות השלטון העות'מאני בכלל. לפיכך הוציא סטורס מספר פקודות, צווים מנהליים ותקנות הנוגעות לבנייה בירושלים, ועל מנת לסייע בגיבוש תוכנית מקיפה לבנין העיר יזם את הקמת האגודה למען ירושלים (Pro Jerusalem Society). מטרותיה היו שימור ערכיה המיוחדים של העיר, הגנה על מבנים היסטוריים ועתיקות וכן הקמת מבני ציבור, מוזיאונים, ספריות וגלריות. באגודה השתתפו נציגים מכל העדות הדתיות בירושלים.
עם צאתו מן הארץ בשנת 1926 כתב סטורס על רגשותיו:
”לא אוכל להתברך בלבי כי יעלה בידי לתאר או לנתח את אהבתי לירושלים. אין זו אהבה שכולה רגש, אסתטיקה או דת, ומכל שכן אין זו אהבה ארכאולוגית או תאולוגית גרידא - אף שאני מקווה שיש בה שמץ מיסודות אלו. בעיני עמדה ירושלים, ועודנה עומדת יחידה ומיוחדת בכל ערי תבל. ישנן משרות רבות, גם בתוך הקיסרות הבריטית וגם מחוצה לה, המקנות לבעליהן יתר שררה ופרסום, אך במובן שלא אוכל להסבירו - אין העלאה במשרה לאחר ירושלים”
סדרי שלטון > הממשל האזרחי (1920 ואילך) > עיריית ירושלים

צעדם הראשון של הבריטים בתחום השלטון המוניציפלי בירושלים היה לפזר את מועצת העיר העות'מאנית (בה היו 20 חברים, מהם רק שני נוצרים ויהודי אחד), ולמנות מועצה עירונית ובה שישה חברים (שני נוצרים, שני מוסלמים ושני יהודים). כראש העיר מונה מוסא כאט'ם אל-חוסייני ב-1918, אך הוא הודח שנתיים מאוחר יותר תוך החלפתו בראג'ב נשאשיבי הנוח יותר לשלטונות. עם התבססות המנדט הבריטי נתפתחה מסורת דמוקרטית יותר של בחירות לראשות העירייה ולמועצתה. בשנת 1927 התקיימו בחירות לעיריית ירושלים שהורחב ל-12 נבחרים. בהתאם למפקד שנעשה לקראת הבחירות נקבעו 5 נציגים מוסלמים, 4 נציגים יהודים ו-3 נציגים נוצרים. נשאשיבי המשיך לפעול בשיתוף פעולה עם היהודים וכיהן בתפקיד ראש העיר עד 1934. ב-1937 מונה לראשונה יהודי כראש העיר, דניאל אוסטר, שקודם לכן כיהן כסגנו של ד"ר חוסיין אל-ח'אלידי, ראש העיר המוסלמי.
בתקופת המנדט התרחבו מאוד תחומי השפעתה ושטחי שלטונה של עיריית ירושלים, בעיר שהתרחבה מאוד ושהפכה למרכז השלטון של ארץ ישראל. עיריית ירושלים בסיוע הבריטים התמודדה עם הפיכתה של העיר, מיישוב לבנטיני מוזנח ונחשל לכרך סואן, והנהיגה בו סטנדרטים אירופיים בתשתיות, אספקת מים, מערך כבישים ורחובות, טיפוח נוי, תברואה ושירותים לתושבים. בתקופה זו כבר התבסס מרכז הכובד של העיר בעיר החדשה שמחוץ לחומות, והונהגו תוכניות מוסדרות לבינויה ולהתפתחותה העתידית, בהשראה בריטית. הבריטים הנהיגו מערכת שלטון מקומי מוסדרת, שכללה מחלקות מקצועיות לטיפול בעניינים המוניציפליים השוטפים. כן נתנה העירייה את דעתה לסוגיות של שימור מורשתה ההיסטורית של העיר ומרכזיותה הרוחנית והדתית, תוך שילובן בהתפתחותה המודרנית.
בשנת 1930 הונחה אבן הפינה לבניין הייעודי הראשון שנבנה כמשכן הקבע של עיריית ירושלים, הוא בניין העירייה ההיסטורי בכיכר צה"ל של היום. הבניין אוכלס במשרדי העירייה ומועצתה ב-1932, ושימש כמשכנה של עיריית ירושלים המנדטורית עד מלחמת העצמאות, ושל עיריית ירושלים הישראלית לאחריה.
דמוגרפיה > מפקדי אוכלוסייה

באוקטובר 1922 נערך המפקד הראשון של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. זה היה המפקד המודרני הרשמי הראשון שנערך בארץ ישראל, והוא כלל שאלות מעטות בנושאי גיל, מין, מצב משפחתי, דת ולשון. לגבי האוכלוסייה הבדווית, הסתפקו באומדנים בלבד.
בנובמבר 1931 ערכו הבריטים מפקד אוכלוסין נוסף שהיה המפקד היסודי שנערך בארץ ישראל המנדטורית, מבחינת ארגון, עיבוד וניתוח הנתונים, כשנוסף על הנושאים שהוזכרו ב-1922 נאספו גם נתונים על אזרחות, משלח יד, ענף כלכלי, ידיעת קרוא וכתוב ומומים גופניים. תוצאות מפקד זה משמשות מקור עשיר למידע על אוכלוסיית ארץ ישראל באותה עת.
בשנים שאחר כך ביקשו הבריטים לבצע שלוש פעמים מפקדי אוכלוסין במרווחים של חמש שנים אך ללא הצלחה: בשנת 1936 פרצו מאורעות, בשנת 1941 הייתה מלחמת העולם השנייה בעיצומה ובשנת 1946 הגיעה המתיחות הפוליטית בארץ ישראל לשיא, ומצב זה לא אפשר עריכת מפקד בתנאים נאותים. בירושלים נערך ב-1939 מפקד מוצלח אף על פי שהוחרם על ידי האוכלוסייה החרדית.
בחודשים פברואר – אפריל 1947 נערך על ידי "ועד הקהילה העברית" בירושלים מפקד אוכלוסין. במפקד זה נפקדו כ־20,000 משפחות והוא מכיל למעלה מ-100,000 מתושביה היהודים של ירושלים, שהתגוררו ברובם בשכונות מחוץ לחומות, שנבנו עוד בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי ומיעוט קטן מתוכם ברובע היהודי של העיר העתיקה.