stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבחן נהיגה מעשי
בישראל > מבחן נהיגה לרכב רב-גלגלי

המבחן נמשך כ-20 דקות למכונית פרטית וכ-60 לרכב משא כבד או לאוטובוס. המבחן מתבצע ברכב של המורה לנהיגה בו למד התלמיד. המבחן יוצא ממקום קבוע, בדרך כלל ממשרדיה של זכיינית תפעול מערך הבחינה. בעת המבחן מוחלפת האות "ל" שעל גג המכונית בשלט "במבחן רשמי". התלמיד רשאי לבקש שהמורה יהיה נוכח במהלך המבחן.
בזמן המבחן התלמיד נבחן לגבי כישורי הנהיגה שלו בארבעה היבטים:
הכרה ותפעול של הרכב (כגון: שליטה כללית ברכב, היגוי והחלפת הילוכים)
הדרך (כגון: התייחסות לנתיבים ולפניות, קצב הנסיעה, שמירת רווח)
התנועה (כגון: התייחסות לזכויות קדימה והשתלבות בתנועה)
משימות נהיגה מיוחדות (כגון ירידה לשולי הכביש וחזרה לכביש, חנייה, נהיגה בדרכים בין עירוניות, שימוש בנתיבי האצה והאטה, נהיגה בדרכים הרריות, נהיגה בכביש רטוב ועוד).
עד יוני 2018 הבחינה התנהלה באופן הבא:
הבוחן קיבל טופס ובו טבלה הכוללת מאפיינים עליהם נבחנים, כאשר הבוחן סימן לידם סימונים של וי, איקס ואיקס בתוך עיגול שפרושם: "סביר", "רע" ו"הפקעת שליטה" (כלומר התערבות מצד הבוחן) בהתאמה; אם הבוחן לא מצא דופי בהתנהלות הנבחן בנושא זה, הוא לא סימן דבר. המבחן היה מתקיים בשעות הבוקר או הצהריים. אחר הצהריים הייתה נמסרת התוצאה לבית הספר. התלמיד יכל לברר את תוצאת המבחן אצל המורה שלו, וכן בטלפון או באתר האינטרנט של משרד הרישוי. תלמיד שהיה נכשל במבחן המעשי, לא היה רשאי לגשת למבחן מעשי נוסף במשך שלושה שבועות לפחות.
ביולי 2018 נכנסה לתוקף רפורמת מבחני נהיגה חדשה בה מבחני הנהיגה מופעלים על ידי זכייניות (כיום, החברות המפעילות הן "פמי פרימיום" במרכז-דרום הארץ ו"טלדור" במרכז-צפון הארץ).
הזכייניות התחייבו לאפשר טסט ראשון לכל תלמיד בתוך שלושה ימים מרגע שיוגש למבחן על ידי מורה הנהיגה, כאשר במידה והתלמיד נכשל המבחן החוזר ייערך בתוך 7–14 יום, לעומת המתנה של מספר חודשים לפני הרפורמה.
בנוסף, הזכייניות התחייבו להפעלת 41 אתרים מהם יצאו מבחני הנהיגה.
כמו כן, חויבו מורי הנהיגה להתקין מצלמות מיוחדות ברכבם לתיעוד הטסטים בהם יוכלו התלמידים שנכשלו במבחן הנהיגה לצפות על מנת להחליט אם להגיש ערעור.
מטרתה העיקרית של הרפורמה הייתה להפחית את זמן ההמתנה לטסטים ולשפר את רמת הבחינה תוך מתן הזדמנות נאותה לכל התלמידים ליהנות משקיפות מלאה, ממאזן ראוי של בין בוחן לנבחן ומקיומה של אפשרות להפוך את התוצאה של הבחינה במידה והתלמיד הניח את דעת רשות הרישוי.
הרפורמה החדשה גרמה לכך שהחל מסוף שנת 2019 התקצר משמעותית זמן ההמתנה לטסט. אך גם גרמה לכך שלמעלה מ-80% מהתלמידים נכשלו בטסט הראשון, ולמעלה מ-60% מכלל הנבחנים נכשלו. 
הנבחנים עברו את הבחינה בממוצע בין טסט שלישי לרביעי, בהשוואה למצב לפני הרפורמה שבו הנבחנים עברו בין טסט שני לשלישי.
בישראל > ערעור על תוצאות המבחן

עד יוני 2018 הערעור היה מתבצע בצורה זו: נבחן אשר נכשל בבחינה, וסבור היה כי נהג כשורה או כי הבוחן התנהג בצורה שאינה ראויה והתנהגותו השפיעה על הוגנות המבחן, היה רשאי לערער על תוצאת המבחן בתוך 72 שעות. במקרה של ערעור הנבחן היה צריך לשלוח למשרד הרישוי במחוז את טופס רש"ל 39 המקורי, עליו רשם הבוחן את הסיבות לכישלון במבחן ולהתייחס לנקודות המופיעות בו.
רב-בוחן ראשי היה בודק את הערעור והיה רשאי לקבל או לדחות אותו. אם הערעור התברר כמוצדק, הנבחן היה זכאי למבחן חוזר ללא אגרה, אך בפועל כמעט ולא היו מקרים בהם הערעור התקבל.
ביולי 2018 עקב כניסת הרפורמה החדשה לתוקף, גם אופן הערעור השתנה. תלמיד אשר נכשל בבחינה וסבור כי נהג כשורה, צריך להזמין לצפייה את סרטון התיעוד מהמבחן, ולגשת לסניף משרד הרישוי ממנו יצא למבחן מעשי, לצפות בסרטון התיעוד של המבחן שצולם על ידי המצלמות המותקנות ברכב, ולסמן את נקודות הזמן עליהם הוא רוצה לערער. במקרה שבו התלמיד אכן בחר להגיש ערר, הערר ייבדק בתוך שבועיים ויוחלט האם להעניק לו רישיון נהיגה, לאפשר לו מבחן מעשי חוזר ללא תשלום, או לדחות את הערר.
בישראל > הקצאה

עד תחילת שנות ה-70 נקבע התור למבחני הנהיגה בישראל על ידי משרד התחבורה, ישירות לתלמידים. בראשית שנות ה-70 בוצעה רפורמה והתקנים למבחני נהיגה מוקצים מאז למורי הנהיגה אשר קובעים את התור בין התלמידים שלהם. ביוני 2018 יצאה לפועל רפורמה שהוביל שר התחבורה ישראל כץ, וכיום המבחנים המעשיים מבוצעים על ידי חברה חיצונית המעסיקה עובדי קבלן. במסגרת הרפורמה המבחנים מוקצים ישירות לתלמיד, לאחר רישום במערכות משרד הרישוי.
כמו כן במסגרת הרפורמה, התלמיד מקבל מסרון לנייד ובו מופיע האם עבר בהצלחה או נכשל.
ראו גם

מבחן נהיגה עיוני
הערות שוליים

↑  במסמכים רשמיים השם הוא "מבחן נהיגה מעשי", לדוגמה באתר משרד התחבורה
↑  הוצאת רישיון נהיגה, באתר GOV.IL
↑  "זכויות תלמידי הנהיגה: צירוף מורה הנהיגה למבחן המעשי (בתנאי שיש מקום ישיבה)" - הוצאת רישיון נהיגה באתר משרד התחבורה
↑  ברור תוצאת מבחן מעשי(הקישור אינו פעיל, 20.4.2019)
↑  דורון אביגד, ‏זינוק בעלייה: ההתייקרות הדרמטית בשוק שיעורי הנהיגה, באתר גלובס, 22 ביוני 2023
↑  בג"ץ 256/15 איגוד מורי הנהיגה ומועצת התלמידים והנוער הארצית נ' שר התחבורה, משרד התחבורה ואחרים, ניתן ב־3 במרץ 2016
שלט "רכב במבחן נהיגה" על רכב לימוד נהיגה
טופס תוצאה של מבחן נהיגה מעשי בעבר
גייל הות'ורן

| --- | --- |

דמותו של גייל הות'ורן יחד עם קטניס אוורדין בסרט משחקי הרעב
 סוג:  דמות ספרותית וקולנועית
 שם ספר:  טרילוגיית משחקי הרעב
 שם סרט:  משחקי הרעב (סדרת סרטים)
 הופעה ראשונה:  משחקי הרעב
 הופעה אחרונה:  עורבני חקיין
 מספר הופעות:  3 ספרים ו-4 סרטים
 יוצרים:  סוזן קולינס
 גילום הדמות:  ליאם המסוורת'
 מידע
 גיל:  19
 מקום לידה:  מחוז 12 
 גזע:  בן אנוש
 מין:  זכר
 מקצוע:  צייד
 נטייה:  טוב
 אזרחות:  פאנם 
 דמויות קשורות
 משפחה:  האזל הות'ורן (אמא) רורי הות'ורן (אח)  ויק הות'ורן (אח) פוזי הות'ורן (אחות)
 חברים:  קטניס אוורדין פיטה מלארק
 אויבים:  הנשיא סנואו
 
גייל הות'ורן (מאנגלית: Gale Hawthorne) היא אחת הדמויות הראשיות בטרילוגיית משחקי הרעב שנכתבה על ידי סוזן קולינס. הוא החבר הטוב ביותר של קטניס ושותפה לציד. בסדרת הסרטים הוא מגולם על ידי ליאם המסוורת'.
ביוגרפיה

גייל הוא הבן הבכור במשפחת הות'ורן. לאחר מות אביו בפיצוץ מסתורי שאירע במכרות הוא נעשה למפרנס הראשי במשפחה. אמו האזל מצאה עבודה ככובסת לסוחרים. בעודו בן 14, הוא פוגש בקטניס בת ה-12 (שנה אחרי מות אביה), ומגלה שגם אביה נהרג באותו פיצוץ במכרות. גייל וקטניס מתחילים לצוד בניגוד לחוק ביער המקיף את מחוז 12 ולפרנס את משפחותיהם בכבוד. אט אט הם נעשו חברים טובים.
ב"התלקחות" גייל מתוודה בפני קטניס שהוא אוהב אותה ואף מנשק אותה ביער. שנאתו לקפיטול רבה, הוא מוכן לעשות הכול כדי להפיל את הממשלה ומצליח בסופו של דבר.
משחקי הרעב

הופעתו הראשונה של גייל במשחקי הרעב היא ביער, שם הוא מספר לקטניס שהשיג לחם מהמאפייה במסחר עם אביו של פיטה תמורת בשר סנאי. שניהם צוחקים על המבטא המוזר של אזרחי הקפיטול, ומעלים גם את נושא משחקי הרעב. גייל מציע לקטניס לעזוב את המחוז ולגור ביחד ביער. הם מוותרים על הרעיון כי לא יוכלו לקחת את משפחותיהם איתם. ביער גייל מספר לקטניס על הסיכויים שאינם נמצאים לטובתו, שמו מופיע 42 פעמים בהגרלה. כאשר קטניס מתנדבת לקחת את מקומה של פרים במשחקי הרעב פרים מנסה לעצור את קטניס כי היא לא רצתה שהיא תפגע. כשמגיע הזמן להיפרד מהקרובים, גייל מגיע ואומר לה שהיא יכולה לנצח, היא יכולה לצוד, וקטניס מבקשת ממנו לשמור על משפחתה, שלא יגוועו ברעב. גייל בוחר שלא לצפות בתחילת המשחקים ויושב ביער. כשקטניס במשחקים, גייל ממלא את תפקידה כראש המשפחה ודואג להביא לפרים ואמה בשר-ציד באופן קבוע. גייל רואה המשחקים בטלוויזיה בבית הספר ובמסכים הגדולים בכיכר, כואב לו לראות את קטניס סובלת. קטניס משחקת את הרומן עם פיטה וכשהיא חוזרת בניצחון מהזירה, רגשותיה לגבי גייל מבולבלים ביותר, וגייל נפגע מאוד מהפגנות הרומן של קטניס לפיטה בזירה ואז מבין שזה מפריע לו כי הוא בעצם מאוהב בה.
התלקחות

בהתלקחות גייל בן 18, ומעתה הוא מורשה לעבוד במכרות הפחם של מחוז 12. הוא מתחיל בעבודתו ומצליח לכלכל את משפחתו, אך בעקבות עבודתו החדשה, הוא וקטניס מתראים פעם אחת בשבוע ביום ראשון, בעת הצייד בימי ראשון. באחד מימי הצייד, גייל מנשק את קטניס ביער ואומר שהוא היה חייב לעשות את זה, לפחות פעם אחת. הנשיקה המסתורית דווחה לנשיא סנואו, שמגיע לביתה של קטניס ומציב בפניה איום ממשי לחיי הקרובים לה וביניהם עונש מוות לגייל, ובהמשך שיחתם הנשיא מבהיר בפניה שעליה לשכנע אותו ואת אזרחי פאנם כולה שהיא מאוהבת מעל הראש בפיטה. קטניס מבינה שלא תוכל להיפגש עם גייל לעולם, ומעלה בפניו את הרעיון שהוא הציע שנה לפני-כן, לברוח מהמחוז עם משפחותיהם. גייל מאוד מרוצה בתחילת השיחה, אך בעת שהוא שומע שהתחילו התקוממויות במחוזות אחרים, הוא מסרב. בסוף שיחתם הוא מחליט שהוא לא יזניח את חבריו וישאיר אותם נתונים לחסדי הקפיטול. גייל זורק את הכפפות שקטניס נתנה לו שהיו שייכות לסטייליסט שלה, סינה, בטענה שהוא לא רוצה דבר שיוצר בקפיטול. הוא חזר למחוזו ואוכף השקט החדש, רוֹמוּלוּס תְ'רד, העניש אותו בעונש של יותר מארבעים מלקות, על הבאת צייד לא-חוקי. קטניס מנסה לחסום את ההצלפות, ותוך כדי כך חוטפת מלקה אחת על לחייה סמוך לעינה. פיטה והיימיטץ' מתערבים גם הם ומגנים על קטניס. בהמשך, גייל מועבר לבית משפחת אוורדין לטיפול המסור של פרים ואימה. כשהגיע ממאגר המנצחים ההודעה על הגמול הרבעוני ה-3 (משחקי הרעב ה-75), זכר אחד ונקבה אחת מנצחים מכל מחוז, הוא הבין שקטניס חוזרת לזירה. במשחקי הרעב ה-75, גייל פינה רק כ-10% מאוכלוסיית המחוז (בערך 800 איש) לאחר השמדתו של מחוז 12, הוא פינה אותם לכיוון האחו, והם צפו במחוז העולה בלהבות ולבסוף מחוז 13 הציל אותם והעניק להם מקום מגורים ומזון. בסוף הספר גייל מספר לקטניס שמחוז 12 הושמד ושפיטה בידי הקפיטול.
עורבני חקיין

בספר השלישי בטרילוגיה, היחסים בין קטניס לגייל שבים להיות מה שהיו, והם חוזרים להיות ידידים טובים. במהלך הספר גייל שם לב כי קטניס לא תוכל להמשיך בהובלת המהפכה כל עוד היא יודעת שפיטה נתון לחסדי הקפיטול, לכן בעזרת משלחת, יוצא להציל את פיטה והמיועדים האחרים, מתוך ידיעה כי קטניס תיאלץ להתמודד עם הבחירה בינו לבין פיטה. בספר כתוב כי קטניס נישקה את גייל מספר פעמים. יום אחד, כאשר ישבו ליד המדורה במחוז 13, אמר גייל כי לנשק את קטניס מרגיש כמו לנשק שיכורה, כי כאשר שאל אותה על מחשבותיה, היא ענתה שאינה יודעת. באותו מצב גייל מספר על הבנות הרבות שנישק. לאחר שהם מצליחים לפרוץ לקפיטול, קווין, נשיאת מחוז 13, מוציאה הוראה להצניח פצצות על ילדי הקפיטול. גייל וביטי (המיועד ממחוז שלוש) יזמו את הרעיון לפצצות ביחד. כאשר פרים - אחותה של קטניס באה לעזור לילדי הקפיטול שנפגעו, מתפוצצת לידה פצצה, והיא נפגעת ומתה. קטניס מרגישה רע כי גייל יזם את הרעיון, והיא יודעת כי תמיד תקשר את גייל למות אחותה. גייל עובר למחוז 2, שם הציעו לו עבודה, כדי להקל על קטניס בבחירה בינו לבין פיטה, וכדי שלא תיזכר במות אחותה בכל פעם שתראה אותו. לאחר שגייל עוזב, אומרת קטניס כי היא מרגישה הקלה. הספר מסתיים בכך שפיטה וקטניס מתחתנים, לאחר 15 שנה קטניס מוכנה להביא ילדים ונולדים להם בן ובת. לא ידוע מה עלה בגורלו של גייל.
פונקציית בסיס 13 של קונוויי

פונקציית בסיס-13 של קונוויי היא פונקציה ממשית המקבלת כל ערך ממשי בכל קטע. הפונקציה המבוססת על הצגת ערכים בבסיס 13 ובבסיס 10, תוארה על ידי המתמטיקאי ג'ון הורטון קונוויי. כמו הפתרונות הלא רציפים של המשוואה הפונקציונלית של קושי, הגרף של הפונקציה צפוף במישור הממשי, והיא אינה רציפה באף נקודה.
מבוא

פונקציות רציפות נתפסות באופן אינטואיטיבי (ולא מדויק) כפונקציות שניתן לצייר את הגרף שלהן בלי להרים את העיפרון מהדף. לפי תפיסה אינטואיטיבית זו, אם פונקציה רציפה מקבלת בשתי נקודות שונות שני ערכים שונים, אז בדרכה מערך אחד לאחר היא תעבור גם דרך כל ערך שביניהם. זהו אכן התוכן של משפט ערך הביניים. נשאלת השאלה האם גם הכיוון ההפוך נכון: האם פונקציה העוברת בדרכה מערך אחד לאחר דרך כל ערך שביניהם, היא בהכרח רציפה?
בניסוח מתמטי מגדירים פונקציה  f כ"פונקציית דארבו" אם לכל שתי נקודות  a ו- b המקיימות  f(a)<f(b) ולכל  r המקיים  \ f(a)<r<f(b) קיים  c בין  a ל- b כך ש- \ f(c)=r. בעזרת מושג זה ניתן לנסח את משפט ערך הביניים בתור הטענה "כל פונקציה רציפה היא פונקציית דארבו". השאלה שנוסחה קודם היא למעשה השאלה "האם כל פונקציית דארבו היא פונקציה רציפה?" התשובה לשאלה שלילית. לפי משפט דארבו כל פונקציה שיש לה פונקציה קדומה (כלומר היא הנגזרת של פונקציה כלשהי) היא פונקציית דארבו, אף שישנן פונקציות שיש להן פונקציה קדומה והן אינן רציפות.
הדוגמה הטיפוסית לטענה כי לא כל פונקציית דארבו רציפה היא הפונקציה  f(x)=\sin(1/x) (כשמוסכם כי  f(0)=0). פונקציה זו היא פונקציית דארבו בכל קטע שהוא, עם זאת היא אינה רציפה בנקודה  x=0 (הפונקציה "משתוללת" בנקודה זו, ראו עקומת הסינוס של הטופולוגים). על אף שדוגמה זו מספיקה כדי להפריך את המשפט ההפוך למשפט ערך הביניים ולתת תשובה שלילית לשאלה ששאלנו, היא אינה דוגמה חזקה במיוחד. זאת משום שהפונקציה שבדוגמה אינה רציפה בנקודה יחידה בלבד, ורציפה בכל נקודה אחרת. ניתן לעדן את המשפט ההפוך כך שהדוגמה הזו לא תספיק: נשאל את השאלה, "האם פונקציית דארבו מוכרחה להיות רציפה כמעט בכל נקודה?". הפונקציה  f שהצגנו רציפה בכל נקודה פרט לאפס, ולכן אין היא מספיקה כדי לשלול את הטענה בשאלה החדשה. לשם כך הציג קונוויי פונקציה מתוחכמת מעט יותר, שהיא פונקציית דארבו לכל דבר, ובכל זאת, אינה רציפה באף נקודה.
הגדרה ובנייה

פונקציית בסיס-13 של קונוויי היא פונקציה  f\colon (0,1)\to \mathbb {R}  המוגדרת לכל  x\in (0,1) כך:
מציגים את  x בבסיס 13 בעזרת הספרות  0,1,2,3,4,5,6,7,8,9,S^{+},S^{-},D, כאשר  S^{+},S^{-},D הן הספרות המייצגות את 10,11,12 העשרוניים בהתאמה (ונמנעים מחזרה אינסופית על הספרה  D בדומה לבסיס עשרוני בו נמנעים מהייצוג 0.999... למספר 1).
נניח שבייצוג של  x בבסיס 13 יש רק מספר סופי של ספרות לא עשרוניות ( S^{+},S^{-},D), ומביניהן האחרונה היא  D וזו שלפניה היא  S^{\pm } (כלומר  S^{+} או  S^{-}). אז אפשר לכתוב  x=0.\ldots S^{\pm }a_{1}a_{2}\ldots a_{n}Db_{1}b_{2}\ldots , כאשר שלוש הנקודות הראשונות מסמלות ספרות כלשהן, ו- a_{i},b_{i} הן ספרות עשרוניות. במקרה כזה מגדירים  f(x)=\pm a_{1}a_{2}\ldots a_{n}.b_{1}b_{2}\ldots , בכתיב העשרוני בו הסימן נקבע לפי הסימן של S והנקודה באמצע (במקום של D) היא נקודה עשרונית.
אם הייצוג של x אינו כזה, אז  f(x)=0.
(הבחירה בבסיס 13 נעשתה מטעמי נוחות, כדי שהתוצאה הסופית תתקבל בבסיס עשרוני. ניתן להפעיל אותה הגדרה לכל בסיס בן 5 ספרות ומעלה, ולקבל פונקציה בעלת אותן תכונות.)
דוגמאות:
f(\mathrm {12345S^{+}3D14.159} \dots _{13})=f(\mathrm {S^{+}3D14.159} \dots _{13})=3.14159\dots
f(\mathrm {S^{-}1D234} _{13})=-1.234
f(\mathrm {1D234S^{+}567} _{13})=0
תכונות

הפונקציה מקבלת כל ערך ממשי בכל קטע המוכל בתחום ההגדרה שלה. אכן, יהי  [c,d]\subseteq (0,1) קטע (המכיל יותר מנקודה אחת), ויהי  r\in \mathbb {R}  מספר ממשי. נבנה  c<e<d כך ש- f(e)=r. נייצג את  c,d בבסיס 13 ואת  r בבסיס עשרוני:
כאשר  X_{i} הם האיברים המשותפים בתחילת ההצגה של  c ו- d (אם ישנם כאלו). נשים לב כי קיים  N>1 כך ש- C_{N}\neq D (כי נמנענו מהצגות בהן יש חזרה אינסופית על  D). עתה נבנה את  e:
e קטן מ- d כי הייצוג שלו זהה לשל  d עד הנקודה בה מתקיים  D_{1}>C_{1} (מכיוון ש- d>c), והוא גדול מ-c כי הייצוג שלו זהה לו עד הנקודה בה מתקיים  C_{N}<D.  לפי הגדרת הפונקציה, התמונה של  e היא  f(e)=\pm A_{1}A_{2}\ldots A_{n}.B_{1}B_{2}\ldots =r, כפי שרצינו. מכאן נובעת מיד תכונת דארבו, והפונקציה אינה יכולה להיות רציפה באף נקודה: היא מקבלת ערכים לא חסומים בכל סביבה.
תכונות > התומך

התומך של פונקציית הבסיס-13 של קונוויי, דהיינו, קבוצת הנקודות  S שבהן היא מקבלת ערך שונה מאפס, היא קבוצה מעניינת בפני עצמה, הדומה בתכונותיה לקבוצת קנטור. העוצמה של  S היא עוצמת הרצף (כי  f מתאימה אותה על הרצף) והיא צפופה בקטע  (0,1). מידת לבג של  S היא 0, כי היא חלקית לקבוצת המספרים שאינם נורמליים (כי בייצוג של כל איבר ב- S בבסיס 13 הספרות  \ S^{+},S^{-},D מופיעות רק מספר סופי של פעמים), שלפי הלמה של בורל-קנטלי מידתה אפס. מהגדרת הפונקציה נובע ש- S היא קבוצת בורל.
ראו גם

פונקציית ויירשטראס - פונקציה רציפה שאינה גזירה באף נקודה.
יבגני אריה

| --- | --- |

צילום מ-2012
 לידה:  28 בנובמבר 1947 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  19 בינואר 2022 (בגיל 74) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל, רוסיה, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  1972–2022 (כ־50 שנה)
 מקום לימודים:  הפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2017)  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה  פרס התיאטרון הישראלי 
 http://www.gesher-theatre.co.il/ru/
 
יבגני אריה
יבגני אריה ואפרת בן צור - חזרות של ההצגה "יונה ונער", 2011
יבגני אריה בחזרות על ההצגה "טרטיף", 2009
יבגני מיכאילוביץ' אריה (ברוסית: Евгений Михайлович Арье; ‏28 בנובמבר 1947 – 19 בינואר 2022) היה במאי תיאטרון בינלאומי וישראלי, המייסד והמנהל האמנותי של תיאטרון גשר מיום הקמתו ב-1990 עד 2019.
קורותיו

אריה נולד במוסקבה שברוסיה הסובייטית (בברית המועצות לשעבר). הוא למד פסיכולוגיה לתואר ראשון באוניברסיטת מוסקבה, ועבר אחר כך ללמוד תיאטרון בלנינגרד אצל הבמאי הנודע גאורגי טובסטונוגוב. אריה ביים בתיאטראות המובילים בסנט פטרבורג ובמוסקבה, בהם תיאטרון מאיאקובסקי ו"בולשוי". שם העלה, בין השאר, את המחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".
היה מסורב עלייה, עד שאושרה עלייתו לארץ בשנת 1990. הוא עלה לישראל בשנת 1990 עם קבוצת שחקנים מתלמידיו, וייסד ביפו, יחד עם סלבה מלצב, את תיאטרון גשר, אחד התיאטראות הרפרטואריים הדו-לשוניים היחידים בעולם (עברי-רוסי). הוא ביים מחזות וגיבש שיטת עבודה ייחודית עם שחקניו. בנוסף, ביים הצגות ואופרות בתיאטרון הבולשוי במוסקבה, בתיאטרון סוברמניק מוסקבה, בניו-יורק ובלטביה. אריה שימש גם מרצה אורח בבית הספר האירופי למשחק בפריז, בג'וליארד, באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת תל אביב.
בכיתת אמן שערך לבמאים צעירים ביוני 2007, ניתן להתרשם מדרך עבודתו ותפישת עולמו באמצעות משפטים שציין, כמו: "הדמויות לא קראו את המחזה, הן לא יודעות מה קורה ברגע הבא", "כדי להגיע אל הפעולה הפשוטה במאי צריך לשאול את עצמו המון שאלות, וכדי לענות עליהן, כדאי שתדע משהו (על החיים) ותשתמש בדמיון", "החיים יביאו אותך לפתרונות שלא קיימים בטקסט", "כשזה טוב, זה בזכות השחקנים, כשזה רע, הבמאי אשם".
קורותיו > עבודותיו המרכזיות

רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים - טום סטופארד (1991)
משפט דרייפוס - גרומברג (1991)
אידיוט - דוסטויבסקי (1992)
אדם בן כלב - א. צ'רבינסקי על פי יורם קניוק (1993)
טרטיף - מולייר (1995)
כפר - יהושוע סובול (1996)
עיר - איסאק באבל (1996)
שלוש אחיות - צ'כוב (1997)
דון ז'ואן - מולייר (1998)
אוכלים - יעקב שבתאי (1999)
השטן במוסקבה - על-פי האמן ומרגריטה של מיכאיל בולגקוב (2000)
מר ברינק - פ. אוסבורגן (2000)
העבד - יצחק בשביס-זינגר (2002, ועיבוד מחודש ב-2018)
יאקיש ופופצ'ה - חנוך לוין (2009)
שש דמויות מחפשות מחבר - פיראנדלו (2010)
הנפש הטובה מסצ'ואן - ברטולט ברכט (2014)
אורסטיאה - אייסכילוס (2018)
האם - פלוריאן זלר (2019)
קורותיו > פרסים והוקרה

אריה זכה בפרסים רבים והוקרה ברוסיה, ברחבי העולם ובישראל על הישגיו האומנותיים
פרס שנתי לבמאי הצעיר הטוב ביותר בברית המועצות (1976)
פרס ראשון בפסטיבל התיאטרון הבנלאומי בלנינגרד, רוסיה (1978)
פרס ראשון בפסטיבל הלאומי "מחזות קלסיות והעיבוד שלהן". ברית המועצות (1989)
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (1993)
פרס התיאטרון הישראלי על "טרטיף" (1995)
פרס התיאטרון הישראלי על "כפר" (1996)
"הבמאי הטוב של השנה". פרס האקדמיה הישראלית (1996, 1997, 2001)
עמית כבוד של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים (2001)
דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2002)
דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע (2006)
תואר עמית כבוד מטעם המרכז האקדמי רופין (2007)
אות מופת מטעם "ליונס" על תרומתו לפיתוח התיאטרון (2007)
פרס ע"ש סטניסלבסקי על בימוי הצגה (עיבוד משותף רועי חן) לפי הספר "שונאים - סיפור אהבה" של להקת התיאטרון סוברמניק במוסקבה (2011). ההצגה זכתה קודם לכן גם בפרס "ההצגה הטובה ביותר של שנת 2011 בפסטיבל "גן הדובדבנים" ברוסיה.
פרס "מסכת הזהב" של התיאטרון הלאומי של רוסיה (2012)
"פרס ליצירה בתחום הציונות" (בשנה הראשונה בה הוא מחולק) על ההצגה "יונה ונער (2012) ".
פרס איש העשור בתחום המורשת התרבותית, בטקס אנשי העשור של ערוץ 9 (פבר 2013)
פרס א.מ.ת (פרס האמנות המדע והתרבות), בקטגוריה תרבות ואמנות: בימוי ומשחק בתיאטרון (2017)
חיים אישיים

אריה היה נשוי ולזוג נולד בן. ב-1989 אריה התגורר עם משפחתו בארצות הברית. לאחר עלייתו לארץ ב-1990 אשתו ובנו נשארו בארצות הברית. ב-2019 עלתה אשתו לארץ לאחר יציאתה לפנסיה. אזרחותה הישראלית של אשתו עוכבה, כי כדי להוכיח את נישואיהם היה עליהם להוכיח ארבע שנות מגורים משותפים. בטרם עברו שנים אלה, אריה חלה בנובמבר 2021 ונפטר ב-19 בינואר 2022 בגיל 74, בבית חולים בניו יורק. עם היוודע מותו, ספדו לו אישים רבים, תוך הדגשת תרומתו לתיאטרון ולתרבות הישראלית.
הערות שוליים

↑  David Singer, Ruth R. Seldin, American Jewish Committee, American Jewish year book, 1997, New York : American Jewish Committee, 1997, ISBN 978-0-87495-111-0
1 2 3  יואב בירנברג, יבגני אריה, מייסד תיאטרון גשר, הלך לעולמו בגיל 74, באתר ynet, 19 בינואר 2022
1 2 3  מאת מערכת טיים אאוט, האריה האחרון: יבגני אריה, מייסד תיאטרון גשר, הלך לעולמו, באתר טיים אאוט, ‏2022-01-19
↑  הסדנה עם יבגני אריה, באתר ynet
↑  בתיה גור, שמש כתומה מתגלגלת על פני הרקיע כגולגולת ערופה, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2002
↑  אייל מלובן, עכבר העיר, מיקי גורביץ': "הדור הצעיר רואה בתאטרון הצגות נלוזות", באתר הארץ, 4 ביולי 2011
↑  השטן ממוסקבה - ריכוז ביקורות, באתר וואלה, 19 ביולי 2001
↑  נילי ברקן, ‏פחות זה תמיד יותר, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2000
↑  נילי ברקן, ‏רגעי פיוט נדירים, באתר גלובס, 26 במאי 2002
ציפי שוחט, העבד, באתר הארץ, 22 באפריל 2002
↑   ננו שבתאי, ההפקה הנוכחית של "העבד" מצדיקה את עצמה באופן מרשים, באתר הארץ, 28 בינואר 2019
↑  מיכאל הנדלזלץ, עבודה טפשית, אבל נאמנה, באתר הארץ, 12 ביולי 2007
ציפי שוחט, הצגה חדשה: יאקיש ופופצ'ה, באתר הארץ, 2 ביוני 2007
↑  מיכאל הנדלזלץ, "שש דמויות מחפשות מחבר": חינגה לאוהבי תיאטרון, באתר הארץ, 16 במרץ 2010
איתן בר יוסף, עכבר העיר, שש דמויות, מחבר ובמה אחת גדולה, באתר הארץ, 17 במרץ 2010
↑  ביקורת:
רון שוורץ, ‏הנפש נשארה בצד, באתר גלובס, 1 בינואר 2015
 מיכאל הנדלזלץ, "הנפש הטובה מסצ'ואן": גשר בין הטוב לרע, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2014
מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, הנפש הטובה מסצ'ואן: אופס, שכחנו את ברכט, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014
↑   ננו שבתאי, בתיאטרון גשר מניחים שקהל בימינו אינו יכול להבין טרגדיה יוונית, אך זו טעות, באתר הארץ, 15 בינואר 2019
↑   ננו שבתאי, "האם" מציגה אימהות באופן הכי אדיפלי שיש, באתר הארץ, 12 במרץ 2019
↑  Ira Iosebashvili (October 3, 2003). "Immigrant Troupe Comes Home". The Moscow Times. Retrieved July 28, 2011.
↑  יבגני אריה, באתר תיאטרון גשר
↑  גלריה, קצרים, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
↑  הזוכים בפרס ליצירה בתחום הציונות, באתר "הבמה", 30 באפריל 2012
↑  דורה אריאל, מייסד תיאטרון גשר נכווה מהביורוקרטיה היהודית ומצא פורקן יצירתי, באתר טיים אאוט, ‏2019-01-13
↑  מייסד תיאטרון גשר יבגני אריה הלך לעולמו בגיל 74, באתר וואלה, 19 בינואר 2022
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | זוכה הפרס ליצירה בתחום הציונות   2012 - יבגני אריה ("יונה ונער")   בשיתוף עם פנינה גרי ("סיפור אהבה ארץ ישראלי") | הבא: 2013 - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301405905171  PLWABN: 9810566101605606  BnF: cb16615166n (data)  ISNI: 0000 0003 8003 4667  VIAF: 258823939   WorldCat (עם VIAF): 258823939
יחסי גינאה המשוונית – ישראל

| יחסי גינאה המשוונית – ישראל |
| --- | --- |
גינאה המשוונית: ישראל


גינאה המשוונית: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
28,051: 22,072
אוכלוסייה
1,907,866: 10,009,800
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,117: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,351: 50,940
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית
שגרירים
לוסיאנו נוקוגו נדונג אייקדה: 
בין מדינת ישראל וגינאה המשוונית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היסטוריה

עם הכרזת עצמאות גינאה המשוונית, בשנת 1968, כוננו קשרים דיפלומטיים עם ישראל, שבניסיון להתמודד עם השפעותיו של החרם הערבי, פעלה לייסד יחסים דיפלומטיים עם מדינות אפריקה שמדרום לסהרה. לאחר מלחמת יום הכיפורים ניתקה גינאה המשוונית את יחסיה עם ישראל בעקבות החרם על ישראל של רבות ממדינות אפריקה לאחר המלחמה.
בינואר 1994 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ולישראל יש שגריר שאינו תושב, בשגרירות ישראל שביאונדה, קמרון, המופקד על היחסים עם גינאה המשוונית. בשיתוף פעולה גרמני-ישראלי מופעל בית חולים בעיר הגדולה במדינה, באטה, ובין עובדיו ישראלים.
בחודש אוגוסט 2019 הגיש השגריר הראשון בישראל של גינאה המשוונית השגריר הוד מעלתו לוסיאנו נוקוגו נדונג אייקדה כתב אמנה לנשיא ריבלין.
השגרירות החדשה ממוקמת בהרצליה פיתוח.
ב-19 בפברואר 2021 הודיע נשיא גינאה המשוונית, תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שמדינתו תעביר את שגרירותה לירושלים. בעקבות סדרת פיצוצים בבאטה (אנ') במרץ באותה שנה שגבתה קורבנות רבים, ישראל נענתה לבקשת הממשל המקומי ושלחה משלחת סיוע למקום. המשלחת שהתה בבאטה כשבוע וכללה כ-70 איש, רובם אנשי חיל הרפואה ופיקוד העורף, שטיפלו בכ-700 חולים בשלושת בתי החולים בעיר ועזרו בטיפול בשטחים שנפגעו מהפיצוץ.
ב-11 ביולי 2021 הגיע סגן נשיא גינאה המשוונית, תאודורו נגמה אוביאנג לביקור בישראל.
עמליה דואק

| --- | --- |

דואק ב-2015
 לידה:  17 במאי 1990 (בת 34) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חברת החדשות
 תחום סיקור:  כלכלה וצרכנות
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  amalya.duek
 טוויטר:  AmalyaDuek
 
עמליה דוּאֶק (נולדה ב-17 במאי 1990) היא עיתונאית, אשת רדיו וטלוויזיה ישראלית. משמשת כתבת לענייני כלכלה ומגישת "מהדורת היום" בחברת החדשות. מגישה מחליפה בהמדורה המרכזית ובחדשות סוף השבוע של חדשות 12.