שרפת צווי גיוס
מקרים שהובאו לבתי המשפט בארצות הברית > ארצות הברית נגד אובריאן

בבוקר ה-31 במרץ 1966, דייוויד פול אובריאן ושלושה מועמדים לגיוס שרפו את צווי הגיוס שלהם על מדרגות בית המשפט בשכונת דרום בוסטון בנוכחות קהל, וביניהם סוכני FBI. לאחר שהארבעה הותקפו על ידי מתנגדים למחאה, סוכן FBI עצר את אובריאן. אובריאן הודה במעשה ומסר לבולשת את שיירי התעודה השרופה. הוא הואשם בהפרת חוק הגיוס והועמד לדין בבית המשפט המחוזי במחוז מסצ'וסטס.
אובריאן טען כי התיקון לחוק הגיוס – הורס ביודעין, משחית ביודעין – הוא בלתי חוקתי ופוגע בחופש הביטוי. הוא טען שהתיקון לא משמש שום מטרה משום שעל פי חוק הגיוס כבר נדרש מהמועמדים לגיוס לשאת איתם את צווי הגיוס שלהם כל הזמן, ועל כן כל צורה של השחתה היא כבר בגדר עבירה. הוא הסביר כי הוא שרף את צו הגיוס בפומבי כאקט סמלי על מנת לשכנע אחרים להתנגד המלחמה, "כדי שאנשים אחרים ישקלו מחדש את עמדותיהם בנוגע לגיוס לצבא וישקלו מחדש את מקומם בתרבות כיום, בתקווה שהם יתייחסו בחיוב לדעות שלי." ב-24 בינואר 1968, בית המשפט העליון קבע כי התיקון בחוק הגיוס הוא חוקתי כפי שנחקק, ושבית המשפט לא מבחין בין השחתה של צו הגיוס במקום ציבורי או פרטי. השופטים קבעו שבשרפת צו הגיוס אינו בהכרח מופע של אקספרסיביות. נשיא בית המשפט העליון ארל וורן, אמר, "אנחנו לא יכולים לקבל את הדעה כי, ככל הנראה, יש אין ספור התנהגויות היכולות להיכנס תחת ההגדרה של "חופש הביטוי", ושכל אימת שאדם מתנהג בצורה מסוימת הוא מבטא רעיון [שמוגן על פי החוקה האמריקאית]". נגזרו על אובריאן שש שנות מאסר.
החלטת בית המשפט העליון עוררה ביקורת. רבים ראו במעשה של אובריאן אקט תקשורתי שביקש "להעביר מסר", כוונה אשר בית המשפט לא נתן לה מספיק משקל. במקום זאת, בית המשפט נתן משקל גדול ביותר לאינטרס של הממשלה והבטיח את האפשרות להמשיך גיוס מועמדים לפני חוק הגיוס.
ב-15 באפריל 1967, 12 סטודנטים שרפו צווי גיוס בניו יורק. באוניברסיטת קליפורניה, ב-5 במאי 1965, כמה מאות אנשים צעדו לכיוון לשכת הגיוס בברקלי, כשהם נושאים ארון קבורה. במהלך הצעדה 40 גברים שרפו צווי גיוס. אחד המשתתפים אמר לעיתונאים שזהו אקט סימבולי: "אנחנו יכולים לקבל צווי גיוס חדשים, אם נבקש". כשבועיים לאחר מכן, נערכה עצרת נוספת בקרבת לשכת הגיוס בברקלי, ו-19 גברים שרפו צווי גיוס. באוגוסט 1965, מגזין לייף פרסם תמונה של צעיר שורף את צו הגיוס שלו לפני לשכת הגיוס בוול סטריט במנהנטן. בדומה לדייוויד ג'י. מילר, גם הוא היה חבר בתנועת הפועלים הקתולית. שלא כמו מילר, הוא לא נעצר. באפריל 1967, כ-60 צעירים שרפו את צווי הגיוס שלהם בסנטרל פארק, ביניהם היה גארי ריידר, חייל בכוחות המיוחדים שהצטרף להפגנה ושרף את צו הגיוס שלו. הוא נעצר על ידי סוכני ה-FBI כמה ימים מאוחר יותר בביתו באוונסטון, אילינוי. טיים מגזין העריך שכ-75 צווים נשרפו במהלך העצרת; ואילו הסופר מרטין ג'זר (Martin Jezer) שהשתתף בהפגנה כתב שכ-158 צווי גיוס נשרפו.
ב-16 באוקטובר 1967 נערכו הפגנות נגד מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם ב-30 ערים ברחבי ארצות הברית. במהלך ההפגנות נשרפו כ-1400 צווי גיוס. בהפגנה שנערכה בבוסטון, 214 איש החזירו את צווי הגיוס שלהם ו-67 שרפו אותם. אחת המשתתפות אספה נתונים מתוך צווי הגיוס שהוחזרו, ומצאה כי הגיל הממוצע של הגברים היה 22, וכי שלושה מתוך ארבעה למדו בהרווארד, ייל, או אוניברסיטת בוסטון.
בסן פרנסיסקו ב-4 בדצמבר 1967, במהלך עצרת בהשתתפות כ-500 מפגינים, 88 צווי גיוס נאספו ונשרפו. ב-3 באפריל 1968, נערכו עצרות ברחבי ארצות הברית לסיום מעורבות ארצות הברית בווייטנאם. כאלף צווי גיוס נשרפו במהלך האירועים. במהלך הפגנה בבוסטון בהשתתפות 15,000 איש, מועמדים לגיוס שרפו 235 צווי גיוס. צעירים שהתנגדו למלחמה החלו להחזיר את צווי הגיוס שלהם כאות מחאה ולא לשרוף אותם. החזרת צווי הגיוס נחשבה רדיקלית יותר משום שהמועמדים הצהירו מול הרשויות על מחאתם.