תאגיד מונדרגון
היסטוריה

בחבל הבסקים הייתה מסורת ארוכה של התנהלות קואופרטיבית שנגדעה עם מלחמת האזרחים בספרד. ראשיתו של התאגיד החלה ביוזמתו של הכומר דון-חוזה מריה אריזמנדיארייטה (בספרדית: José María Arizmendiarrieta), שהגיע לעיירה מונדרגון בשנת 1941 בגיל 26, לאחר שהוגלה על ידי משטר פרנקו לצפון הארץ בשל דעותיו הסוציאליסטיות. מצבה של העיירה לאחר המלחמה היה רע, ושררה בה אבטלה רבה. אריזמנדיארייטה קיווה להשפיע על מצבה הכלכלי של העיר
ובשנת 1943 הקים בית ספר פוליטכני בעיר בניהול דמוקרטי. בית הספר שהיה פתוח לכל, דגל ברעיונות של ערבות הדדית וכלכלה שיתופית ברוח נוצרית. הכומר אף כתב ספר בשם "Reflections" המסביר את רעיון הקואופרציה. בשנת 1956 הקימו חמישה מבוגרי בית הספר את היוזמה הקואפרטיבית הראשונה באזור שנקראה ULGOR (ראשי התיבות של שמותיהם. לימים התפתחה החברה לחברת Fagor Electrodomésticos). החברה עסקה בייצור תנורי פראפין.
בשנת 1959 הקימו החברים, בהצעתו של אריזמנדיארייטה, את הבנק הקואופרטיבי "בנק הפועלים העממי" (Caja Laboral Popular). הבנק הציע הלוואות בריבית נמוכה לשם הקמת קואופרטיבים נוספים. בעקבות כך הוקמו גם החברות :Fagor Ederlan, Fagor Electrónica ו-Danobat. רבות מהחברות המשיכו לקום על ידי תלמידי מחזורים נוספים של בית הספר של אריזמנדיארייטה. עוד דרך בה התרחב התאגיד הייתה על ידי הזמנת קואופרטיבים קיימים. וכן על ידי מתן סיוע כלכלי לחברות כושלות תוך הפיכתן לקואופרטיבים. עד סוף שנות השישים היו חברות במונדרגון יותר מ-40 חברות וחברות בת.
בתחילה לא היה קשר ארגוני בין הקואופרטיבים - למעט חברותם המשותפת בבנק הפועלים. בשנת 1964, הוקמה על ידי תשעה מהקואופרטיבים קבוצת "אלרקו" שהנהיגה חוזה רב-צדדי בין החברות, שהסדיר את ענייני הקהילה, צורכי העובדים והפעולה העסקית במשותף. ההתאגדות נבעה מההבנה כי מבנה זה יקנה לחברות יתרון בשוק התחרותי.
בשנת 1962 הוקם טכניון בעיר ללימודי חשמל ואלקטרוניקה, שרטוט טכני, אוטומציה ויציקה. בטכניון למדו כאלף תלמידים ובשנת 1969 הוא הוכר כבית ספר תעשייתי-הנדסי על ידי המדינה. בעקבות הטכניון הוקם גם קואופרטיב "אלקופ" המשלב לימודים ויזמות קואופרטיבית.
בשנת 1974 הוקם מרכז המחקר "איקרלן" (Ikerlan), העוסק בפיתוח מוצר עסקי, תהליכים ואנרגיה.
בשנת 1984, בעקבות ההתרחבות בשיתוף הפעולה בין הקואופרטיבים השונים הוחלט להקים את השותפות הקואופרטיבית הרחבה שתאגד את כל החברות הפועלות במסגרת "מונדרגון". התכנס קונגרס השותפות הראשון ונבחר לראשונה ועד מנהל לניהול האסטרטגיה המשותפת.
בראשית שנות ה-80 תקף את ספרד משבר כלכלי, מלווה בעליה חדה באבטלה. המשבר פגע גם בפעילות התאגיד, וחלק מהחברות פשטו את הרגל. הקואופרטיב נאלץ לשלם פיצויי אבטלה לחברים המפוטרים. אף על פי כן החזיקו החברות הקאופרטיביות בזמן המשבר טוב יותר מן החברות הפרטיות, זאת בשל נכונתם של העובדים המעורבים בניהול החברות להיוון מרבית רווחי החברה בקרנות אבטחת סיכונים לטובת החברות, וכן בשל מערכת של ערבות הדדית בין החברות השונות. עוד דרכי התמודדות שנקט בהן התאגיד עם המשבר הייתה העדפה של מובטלי החברות שנסגרו מקרב התאגיד במשרות הפנויות במפעליו האחרים של התאגיד, וצמצום הדיווידנדים. לאחר המשבר סייע בנק הפועלים העממי להתאוששות על ידי מתן הלוואות גבוהות, וכן - מחיקת חובותיהן של חברות כחלק מתוכנית שיקומית שנתקבלה בהצבעה דמוקרטית באספה הכללית.
לקראת סוף שנות ה-80 התאושש התאגיד מן המשבר, ואף הוסיף להתרחב, כשבנק הפועלים העממי פותח סניפים חדשים בברצלונה ומדריד, והשפעת התנועה הקואפרטיבית הפכה מורגשת גם מחוץ לחבל הבסקים. חברת המזון "ארוסקי" מבית התאגיד הייתה לחברה המובילה בחבל הבסקים.
בשנות ה-90 התרחבה השותפות בין החברות השונות במונדרגון. משלב זה החברות הפועלות במסגרת התאגיד אינן מתבססות עוד על הון עצמי, אלא על שיתוף הפעולה. כל חברה מגישה תוכנית עסקית למועצה הכללית - וזו מאשרת כי התוכנית תואמת את מדיניות התאגיד. התאגיד אינו הבעלים של החברות החברות בו - החברות הן היוצרות את התאגיד.
בשנת 1997 הוקמה האוניברסיטה של מונדרגון.
במהלך שנות ה-90 ניסה התאגיד להבנות מדיניות שתתמודד עם תהליכי הגלובליזציה, על ידי הקמת מפעלי ייצור במספר מדינות נוספות. הראשון שבהם היה תחנת קופרסי (Copreci) במקסיקו בשנת 1990 ולאחריו הוקמו עוד רבים נוספים. נכון לסוף שנת 2008 לתאגיד 73 מפעלי ייצור מחוץ לספרד.
בשנת 2009 איגוד עובדי המתכת בארצות הברית הודיעה על הסכם עם מונדרגון, להקמת קואופרציה בארצות הברית