stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקורפוס השביעי (בריטניה)
היסטוריה > הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-7 הוצב ביורק, והוא כלל יחידות מיליציה אנגליות ואיריות.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-14 ביולי 1915 הוקם הקורפוס ה-7 כחלק מהארמייה השלישית, והוא הועמד בפיקודו של תומאס סנואו. הקורפוס לחם במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 הוא לחם בקרב אראס ובקרב קמברה. בשנת 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב, ובאפריל 1918 פורק הקורפוס.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ביולי 1940 הוקם מחדש הקורפוס ה-7, על מנת להתכונן לפלישה גרמנית לבריטניה. הקורפוס פורק בדצמבר של אותה שנה ועל בסיסו הוקם הקורפוס הקנדי.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

תומאס סנואו (יולי 1915–ינואר 1918)
ולטר נוריס קונגריב (ינואר 1918–אפריל 1918)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

אנדרו מק'נוטון (יולי 1940–דצמבר 1940)
הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט

| --- | --- |

הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט
הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט
 קולג' אוניברסיטאי
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 בעלי תפקידים
 דקאן:  ד"ר יוס וולי Dr. Jos Welie
 סטודנטים
 :  800
 מיקום
 מיקום:  מאסטריכט, לימבורג, הולנד
 מדינה:  הולנד הולנד
 קואורדינטות:  50°51′N 5°41′E﻿ / ﻿50.850°N 5.683°E﻿ / 50.850; 5.683
 http://www.ucm.nl
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניהקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניהקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט
הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט (בהולנדית: University College Maastricht) הוא מוסד הכבוד האקדמאי של אוניברסיטת מאסטריכט בהולנד. הקולג' הוקם בשנת 2002 וממוקם במבנה מנזר הניואנהוף (Nieuwenhof monastery) מן המאה ה-15 אשר בעיר מאסטריכט, דרום הולנד. הקולג' הוא מתווה תוכנית לימוד תובענית לתואר ראשון לסטודנטים בעלי מוטיבציה גבוהה המלומד כולו בשפה האנגלית. שיטת הלימוד היא שיטת ליברל ארטס אנד סיינס (Liberal Arts and Science) אשר יוצרת תוכנית לימוד בין תחומית, רחבה ומעמיקה במגוון תחומי לימוד אקדמאים. הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט דורג בשנת 2012 כקולג' האוניברסיטאי הטוב ביותר בהולנד על ידי מדריך האוניברסיטאות ההולנדי הרשמי (Keuzegids Hoger Onderwijs).
היסטוריה

אוניברסיטת מאסטריכט, אשר הקולג' משויך לה, הוקמה בשנת 1976 והיא אחת האוניברסיטאות הצעירות בהולנד. האוניברסיטה מונה כ-12,000 סטודנטים ומעל ל-3,000 אנשי סגל. הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט פתח שעריו בספטמבר 2002 והיה לשני מסוגו בהולנד. בשנת 2006 עבר הקולג' למיקומו הנוכחי והוא מונה כיום כ-600 סטודנטים.
השכלה

הלימודים בקולג' הם לימודי תואר ראשון בשיטת ליברל ארטס אנד סיינס (Liberal Arts and Science) ונלמדים בשפה האנגלית. שיטת ליברל ארטס אנד סיינס היא שיטת לימוד ייחודית ומוגדרת על ידי בריטניקה כלימודי השכלה גבוהה אשר מכוונים להענקת ידע כללי עשיר תוך פיתוח יכולות אינטלקטואליות כלליות ומגוונות, וזאת בניגוד לתוכניות לימוד אקדמאיות-סטנדרטיות, מקצועיות, או טכניות. כיתות הלימוד קטנות במיוחד תוך שימת דגש על לימוד עצמי בתוך קבוצות למידה בשיטת למידת חקר. הקורסים בקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט מתפלגים לשלושה תחומי מיקוד: מדעי הרוח, מדעי החברה, ומדעי הטבע. מתוך תחומים אלו נדרש הסטודנט לבחור תחום התמקדות מרכזי (אם כי לימודים דו-תחומיים אפשריים גם הם). מלבד תחום ההתמקדות המרכזי נדרש כל סטודנט לבחור במספר קורסים להעשרת הידע הכללי (משני התחומים שאינם תחום ההתמקדות המרכזי של הסטודנט), וכמו כן נדרש הסטודנט לקורסי הליבה שהם חובה לכלל הסטודנטים בקולג'.
השכלה > תחומי התמקדות

המבנה האקדמאי בקולג' מחולק לשלושה תחומי התמקדות. המחלקה ללימודי מדעי הרוח מאפשרת בחירת קורסים בתחומים האקדמאיים של תקשורת, אמנויות חופשיות, מדעי התרבות, לימודי אירופה, היסטוריה, ספרות, פילוסופיה, ולימודי מדעים טכנולוגיה והחברה. מחלקת מדעי הטבע (בעבר נקראה מדעי החיים) מאפשרת בחירת קורסים בתחומים של ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה, פיזיקה, ופיתוח בר-קיימא. לבסוף, מחלקת מדעי החברה מאפשרת בחירת קורסים בתחומים של מנהל עסקים, כלכלה, משפט בינלאומי, יחסים בינלאומיים, מדעי המדינה, פסיכולוגיה, מינהל ציבורי, וסוציולוגיה. הקורסים מובנים על פי מדרג הכולל שלוש רמות ונעים על סקאלה של 1000 עד 3000. כל עלייה ברמת הקורס מתבטאת בעלייה במורכבות התכנים ולרוב מצריכה קיומו של ידע מקדים בדמות קורסים מרמות נמוכות יותר. בנוסף לקורסים הנ"ל על הסטודנטים לבחור קורסי מיומנויות הכוללים (אך לא מוגבלים לאפשרויות אלו בלבד) מיומנויות נימוק וטיעון, אתנוגרפיה, שפות, כישורי מעבדה, ומתודיקות מחקר. לבסוף, על הסטודנטים לבצע פרויקט במשך החודש האחרון של כל סמסטר.
השכלה > מתווה תוכנית הלימוד

תוכנית הלימוד הפרטנית של כל סטודנט מכילה את הקורסים המצוינים לעיל, קורסי מיומנויות, ופרויקטים. אוניברסיטת קולג' מאסטריכט פועלת על פי השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי. תואר ראשון BA או BSc בקולג' מורכבים מ-180 נקודות אקדמאיות. לפיכך על הסטודנט לצבור מקסימום של 30 נקודות בסמסטר או 60 בשנת לימוד מלאה. זאת כאשר כל קורס או פרויקט מזכים ב-5 נקודות, ואילו קורסי מיומנויות ב-2.5 נקודות. הסטודנטים יוצרים בסיוע יועצים אקדמאיים את תוכנית הלימוד האישית שלהם על ידי בחירת קורסים מתוך תחום ההתמקדות הנבחר שלהם, בחירת קורסי העשרת הידע הכללי (4 קורסים, 2 מכל תחום התמקדות השונה מזה של הסטודנט), ולימודי הליבה (4 קורסים). מטרת תוכנית לימוד זו (בין השאר) היא להעניק לסטודנט את ההזדמנות לפתח את כישוריו ובחירותיו האקדמאיות האישיות תוך רכישת כלל המיומנויות הנדרשות על מנת להתקבל לתוכניות ברמה גבוהה לתואר השני.
השכלה > שותפויות בינלאומיות

מאז הקמתו צבר הקולג' מבחר שותפויות בינלאומיות אשר מאפשרות לתלמידיו לקחת חלק בתוכניות חילופי סטודנטים ולצבור תוך כך נקודות בדרך לקבלת התואר. מוסדות הלוקחים חלק בשותפות זו כוללים בין השאר את האוניברסיטה למנהל סינגפור (Singapore Management University), אוניברסיטת סיביליה, האוניברסיטה הסינית של הונג-קונג, אוניברסיטת אדלהייד, אוניברסיטת קליפורניה, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אוניברסיטת ריצ'מונד, אוניברסיטת קווינס, אוניברסיטת קוריאה, ואוניברסיטת סידני.
מיקום ומבנה

לאחר שיפוצים נרחבים הועבר הקולג' למיקומו הנוכחי במבנה מנזר הניואנהוף (Nieuwenhof monastery) בשנת 2006. המבנה ממוקם בשכונת ייקרקווארטיר (Jekerkwartier) אשר במרכז העיר מאסטריכט. המבנה בו שוכן הקולג' נבנה בשנת 1485 וממוקם בסמוך לביצורי העיר העתיקה של מאסטריכט. השיפוצים של מבנה המנזר לשעבר כללו יצירת היכל פנאי משותף, חדרי מחשבים, וחדר קריאה המכיל ספרים בנושאים הקשורים לתכנים ולקורסים הנלמדים בקולג'. מיקום המבנה בשכונת ייקרקווארטיר הופך את הקולג' לחלק אינטגרלי בקומפלקס מבני אוניברסיטת מאסטריכט הפזורים במרכז העיר וכוללים את הספרייה של האוניברסיטה, בית הספר למנהל ועסקים, הפקולטה למשפטים, ובית הספר לממשל.
אוכלוסיית הסטודנטים

סטודנטים חדשים בקולג' מתקבלים בשני מחזורים בשנה, בספטמבר ובפברואר. הסטודנטים נבחרים על סמך נתוניהם, מכתב מוטיבציה, וראיון אישי. אוכלוסיית הלומדים בקולג' כוללת סטודנטים מ-40 לאומים שונים כאשר יותר מ-50% מכלל הסטודנטים מקורם אינו בהולנד. בוגרים רבים מהקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט המשיכו לתארים מתקדמים באוניברסיטאות רבות באירופה וארצות-הברית.
פעילויות מחוץ לתוכנית הלימוד

יוניברסליס (Universalis) הוא ארגון סטודנטים רב-תרבותי ובעל מגוון פעילויות רחב ביותר אשר מסונף ישירות לקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט. הארגון מנוהל על ידי סטודנטים מן הקולג' ולמען כלל הסטודנטים הלומדים בקולג'. יוניברסליס תורם הן לחיי החברה והן לחיים האקדמאיים בקולג' על ידי מעורבות וארגון של ערבי קריאת שירה, דיונים, מסיבות, התרמות לצדקה, טיולים ואירועים רבים נוספים.
חצר הקולג' האוניברסיטאי מאסטריכט
המרכז המשולב לניתוח טרור

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוכנות אם:  משרד הקבינט 
 מטה מרכזי:  בית התמזה 
 
המרכז המשולב לניתוח טרור (באנגלית: Joint Terrorism Analysis Centre, בקיצור: JTAC) הוא ארגון מודיעין של כל המקורות הקשור באופן הדוק לשירות הביטחון של הממלכה המאוחדת המספק עצות לממשלת בריטניה ולחברות במסגרת התשתיות הלאומיות הקריטיות בנוגע לאיומי טרור.
המרכז פועל מבית התמזה שבמילבנק במרכז לונדון ומספק הערכות שוטפות למחלקות ממשלתיות, חברות ומוסדות גדולים, בעיקר בענפי התחבורה, השירותים הפיננסיים, השירותים והתקשורת.
ארגון ומבנה

מנהל JTAC מדווח למנהל הכללי של שירות הביטחון (הידוע בכינויו MI5), ומנהל צוות הכולל אנשי שירות הביטחון, שירות המודיעין החשאי (הידוע בכינויו MI6), מטה התקשורת הממשלתית (GCHQ), מטה מודיעין ההגנה, מפקדת משטרת מטרופולין למלחמה בטרור ושש מחלקות ממשלתיות נוספות. כגוף הקשור קשר הדוק לשירות הביטחון, JTAC מחויבת להוראות חוק שירותי המודיעין משנת 1994 והיא כפופה לפיקוח של ועדת המודיעין והביטחון.
הפצת מידע

הערכות משמשות כדי ליידע את רמות האיום המופצות באמצעות שירות הביטחון, משרד הפנים ומשרד ההגנה. עד לא מזמן הוצאו רמות איום אלה בצורה המכונה מצב BIKINI ומצב טסרל. מערכת האיומים הנוכחית דומה למערכת הדירוג של מחלקת ביטחון המולדת האמריקאית.
רמות איום

חמש רמות איום זמינות:
רמת איום נמוכה - התקפה אינה סבירה
מתונה - התקפה אפשרית, אך אינה סבירה
מהותית - התקפה היא אפשרות חזקה
חמורה - סביר מאוד להתקפה
קריטית - צפויה התקפה קרובה
רמות האיום הנוכחיות מהוות צמצום משבע הרמות הקודמות במטרה לפשט את התקשורת לציבור הרחב.
תשומת לב ציבורית

JTAC התפרסמה בציבור בעקבות פיגועי הטרור בלונדון ביולי 2005. הדיווח בתקשורת הדגיש הפחתה ברמת האיום מ"כללי חמור" ל"מהותי" בהתבסס על ההערכה שהסיכון להתקפה היה בנקודה הנמוכה ביותר מאז ה-11 בספטמבר. דיווחי חדשות אלה היו הפעם הראשונה שפורסמו דירוגי האיומים מחוץ לתשתיות הלאומיות הקריטיות.
ראו גם

מלחמה בטרור
המרכז המשותף למלחמה בטרור
הוועדה הלאומית למלחמה בטרור (רוסיה)
המרכז הלאומי למלחמה בטרור (NCTC) - גוף דומה בארצות הברית
המתקפה המצרית ב-14 ביולי 1967

ביום 14 ביולי 1967 כחודש לאחר תום מלחמת ששת הימים פתח צבא מצרים במתקפה קרקעית על כוחות צה"ל ששהו בצפון תעלת סואץ. בתגובה למתקפה פתח צה"ל במתקפת נגד. שרשרת הקרבות שהתפתחו בין הצבאות נמשכה יומיים וכללה גם סדרה של קרבות אוויר שבמהלכם הופלו 10 מטוסים מצריים ומטוס ישראלי אחד.
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקרבות שהתחוללו בשני ימי הקרב

ביום שישי בשבוע, ב-14 ביולי 1967, כחודש לאחר תום מלחמת ששת הימים בשעה 7:00 לערך פתחו כוחות מצריים באש מקלעים לעבר ג'יפ של צה"ל בפורט תאופיק. כוחות צה"ל השיבו באש. בהמשך פתחו המצרים בהפגזה של תותחים, לעבר כוחות צה"ל שהיו מוצבים בחזית. חלק מסוללות הארטילריה המצרית הוצבו בסמוך לבתי חולים בערים סואץ ואיסמעיליה. האש המצרית כוונה גם כנגד מטיילים ישראלים ששהו באזור.
בתגובה להתקפה המצרית הוזנקו בשעה 8:40 מטוסי חיל האוויר הישראלי במטרה לשתק את האש.
בשעה 9:15 הרחיבו המצרים את האש גם לגזרות נוספות ובשעה 9:40 נפתחה אש גם מטנקים ומרגמות מצריים לעבר כוחות צה"ל. בשעה 12:30 פסקה האש.
בשעה 17:00 פתחו שוב המצרים באש מסוללות תותחים, טנקים, מקלעים ומרגמות לאורך חזית תעלת סואץ בין קנטרה בצפון לבין פורט תאופיק בדרום. במקביל חדרו מטוסי הפצצה מצריים והפציצו את כוחות צה"ל מעברה המזרחי של התעלה. מטוסי חיל האוויר הוזנקו שוב ושיתקו את מקורות הירי.
למחרת היום, יום שבת, נמשכה הלחימה בין הצדדים בעיקר באוויר. בשעה 9:50 בבוקר התקיים קרב אוויר באזור איסמעיליה בין רביעיית מטוסי מיג 21 מצרים לבין שני מטוסי מיראז' ישראלים בשעה 11:00 התקיים קרב אוויר נוסף בין רביעיית מיג 21 לזוג מיראז'ים גם הוא באזור איסמעיליה בקרב האוויר שלישי שהתקיים בשעה 17:30 התקיים באזור גשר פירדאן וקרב רביעי בשעה 18:50. בקרבות האוויר הופלו 10 מטוסים מצריים ומטוס ישראלי אחד שטייסו נטש בשלום והוחזר לבסיסו.
תוצאות הקרב

בקרבות נגרמו אבידות לשני הצדדים.
למצרים הושמדו 10 מטוסים, 4-5 טנקים, מספר נגמ"שים, ספינה ששהתה בפורט איברהים, 15 תותחים נגד טנקים, 10 תותחים נגד מטוסים.
לצה"ל נהרגו 8 חיילים, 40 נפצעו, הופל מטוס מיראז' והושמדו שתי משאיות ישראליות.
לקריאה נוספת

מעריב, 16 ביולי 1967, חילופי אש כבדים באזור התעלה.
הערות שוליים

↑  Aviation Safety Network > ASN Aviation Safety WikiBase > Year index > 1967, aviation-safety.net
↑  הפלת שחק 20 באתר מרקיע שחקים, 10 בינואר 2021
הפרלמנט של בחריין

הפרלמנט של בחריין (בערבית: المجلس الوطني البحريني) הוא שמו הרשמי של הפרלמנט של מדינת בחריין. בפרלמנט 80 מושבים. הוא מורכב משני בתים, שבכל אחד מהם מכהנים 40 חברים. הפרלמנט מכהן מכוח חוקת המדינה שנתקבלה בשנת 2002.(אנ')
יושב ראש מועצת הנציגים (הבית התחתון) משמש גם כיושב ראש הפרלמנט כולו, ובהיעדרו יושב בראשו יושב ראש המועצה המייעצת (הבית העליון). יושבת הראש המכהנת מאז 2018 היא פאוזיה עבדאללה יוסוף זאינל (אנ').
הפרלמנט

בהתאם לחוקת 1973 של בחריין כלל הפרלמנט בית יחיד שבו 40 נציגים. הם נבחרו בקולות כלל האזרחים במדינה, ללא השתתפותן של נשים, אשר נאסרה על ידי שליט המדינה, האמיר עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה (אנ').
הבחירות לפרלמנט החד-ביתי נערכו פעם אחת בלבד, בשנת 1973. כעבור שנתיים פיזר שליט המדינה את הפרלמנט לאחר שזה סירב לחוקק לפי דרישת הממשלה חוק סמכויות ביטחון. לאחר מכן מנע האמיר עד לתום חייו ב-1999 את כינוס הפרלמנט וקיום בחירות לאיושו.
יורשו של האמיר ומלך בחריין הנוכחי, חמד בן עיסא אָאל ח'ליפה, כונן את חוקת 2002, שבמסגרתה הפכה המדינה למונרכיה והוא הפך מאמיר המדינה למלך. החוקה יצרה פרלמנט בן שני בתים. מכוחה נערכו ב-2002 בחירות לאיוש מועצת הנציגים. המלך הוא הממנה את חברי מועצת היועצים. הוא מוסמך להורות על פיזור הבית התחתון.
בהתאם לחוקה, ניתנה זכות בחירה לפרלמנט גם לנשים. הבחירות לאיוש הבית התחתון נערכות במחוזות בחירה. אם מועמד מסוים לא משיג רוב של הקולות במחוז בחירה, נערך בו סיבוב שני של בחירות בין שני המועמדים שזכות למספר הקולות הגבוה ביותר. הבחירות בבחריין אינן נחשבות לחופשיות בשל הגבלות שמטילים המלך והממשלה על התארגנות מפלגות חופשית במדינה.
קבלת חוק בפרלמנט מותנית באישורו על ידי שני בתי הפרלמנט.
הבחירות האחרונות לבית התחתון של הפרלמנט נערכו בשנת 2018.(אנ')
ראו גם

בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  סעיף 42 לחוקת 2002.
↑  סעיף 1 לחוקת 2002.
↑  סעיף 70 לחוקת 2002.
המעבדה (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  Yotam Feldman 
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 הקרנת בכורה:  2013 
 משך הקרנה:  60 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המעבדה (באנגלית: The Lab) הוא סרט קולנוע תיעודי ישראלי משנת 2013 שביים יותם פלדמן והפיקה חברת ״גם סרטים״. בסרט מראיין יותם פלדמן מספר אנשי מפתח בתעשיית ייצוא הביטחון הישראלית בנושא המוסריות של מכירת כלי נשק ומוצרים הקשורים לביטחון בשוק הבינלאומי. זהו סרט בעל אמירה פוליטית והוא מתריס כנגד תעשיית הנשק בישראל.
תקציר

בסרט, הבמאי יותם פלדמן, יחד עם הצלם פיליפ בלאיש (Philippe Bellaïche), מביאים נקודת מבט מתוך תעשיית ייצוא הנשק בישראל. הם מראיינים אנשי מפתח בתעשיית הנשק בישראל ובצה"ל וחוקרים את מעשי הסחר בנשק של חברות ישראליות למדינות רבות בעולם. במהלך הסרט, מתשאל פלדמן את אנשי המפתח הנ"ל לגבי רגשותיהם כלפי הרצח שנגרם עקב קניית הנשק מהם. רוב התשובות יצאו כנגד הגישה השלילית של השאלה או התחמקו ממנה. בנוסף, חלק חשוב בסרט הוא הדגשת רווח המדינה ממלחמות, ומניסיון הנשק המפותח בהן, בעזה בפרט. מראיונותיו של פלדמן עולה המסקנה כי קוני נשק רבים מעדיפים לרכוש מישראל משום שכלי הנשק המפותחים בה נבדקו בשטח. פלדמן מתייחס לעובדה שכלי הנשק נבדקו בשטח במלחמה בעזה ומתייחס למבצע "עופרת יצוקה" בהקשר זה.
רקע

במאי הסרט, יותם פלדמן, הוא בנו של אביגדור פלדמן, פעילי משפטי וחברתי בנושא זכויות האדם. עוד מילדות, התעסק פלדמן בנושא זכויות האדם, ובהתאם לכך החל בבגרותו לכתוב ולנהל תחקירים עבור עיתון "הארץ". במהלך עבודתו על תחקיר בנושא הפליטים מאפריקה בשנת 2010, ניסה פלדמן לתעד את מלוא חוויתם, ובמסגרת כך גם העביר מספר ימים במעצר במצרים, בגין ניסיון הסתננות לשטח ישראל.
פרסים

סרט ביכורים הטוב ביותר - פסטיבל דוקאביב 2013
פרס אדוארד סנודן בפסטיבל Signes de Nuit 2014
התגובות לסרט

הסרט מדגיש השקפת עולם שמטילה בספק את ישירות מערכת הביטחון של ישראל ושל תעשיות הביטחון בישראל ככלל. הוא עושה זאת באמצעות שאלות טעונות והתמקדות בנזקים הנגרמים על ידי מדיניות הסחר בנשק הישראלית. כתוצאה מכך, התעוררו תגובות רבות המגנות את הסרט. מצד שני, יש שרואים את הסרט כ"חושף אמת" ומציג ידע, ועל כך משבחים אותו.
באפריל 2017 ביקשה שרת התרבות, מירי רגב, במכתב רשמי לעיריית ירושלים למנוע את הקרנת הסרט באירוע בסינמטק בעיר. בקשה זו נדחתה על ידי העירייה וזכתה לתגובות רבות מהציבור. רגב טענה כי הסרט חותר נגד "המדינה, ערכיה וסמליה" ומשמיץ קצינים ובכירים בצה"ל העוסקים במסחר נשק. לטענה זו השיב פלדמן כי הצגת אנשי צה"ל שסוחרים בנשק כ"סוכני מוות", בפי רגב, היא אמת אובייקטיבית. הוא הרחיב ואמר כי הוא מקווה שסוחרי הנשק האלו, ביחד עם רגב, יבואו על דינם.
בנוסף, בהקרנה של הסרט בפרייבורג, גרמניה, ב-2014 הטמינו קבוצת פעילים אנטי-גרמנים פצצת זמן מדומה באולם במחאה על הסרט שתואר על ידיהם כאנטישמי.
בריאיון למגזין "טיים-אאוט", פלדמן גם מציין כי מטרתו בסרט אינה לשפוט ולהעביר ביקורת, אלא לגרום לצופה לגבש בעצמו את דעתו על המצב..
לדבריו של פלדמן:
אני חושב שהמסר המרכזי של הסרט הוא שהצלחתה הכלכלית של ישראל מושתתת על ניסוי כלי נשק על בני אדם אמיתיים בעזה ובגדה המערבית, ככל שערי ישראל שופעות בכל טוב, שהמגדלים צומחים באוויר, ששוקי האוכל עולים כפורחים, שמחירי המניות עולים ואינם יורדים, כך אפשר ללמוד שמתקיימים יותר מבצעים, יותר חיסולים, יותר מעצרים והריסות בתים שמעוררים סקרנות וקנאה בארבע קצוות תבל. מבחינה זו, לא צריך להסתכל על עזה כדי ללמוד על מעשי הצבא הישראלי, די להסתכל על קו הרקיע של תל אביב".
לקריאה נוספת

כתבה באל-ג'זירה על סרט קצר של פלדמן בנושא מכירת מזל"טים
כתבה באל-ג'זירה על סרט קצר של פלדמן בנושא צוק איתן
הערות שוליים

↑  יותם פלדמן | ארץ האמורי, באתר haemori.wordpress.com
↑  רוני סופר, פרסום ראשון: העיתונאי יותם פלדמן שוחרר בקהיר, באתר ynet, 21 במרץ 2010
↑  Administrator, הזוכים בדוקאביב 2013 - דוקאביב 2013, באתר www.docaviv.co.il (ארכיון)
↑  12th International Festival Signes de Nuit 2014 / Paris, www.signesdenuit.com
↑  נירית אנדרמן, עיריית ירושלים: לא נאסור הקרנת סרט על התעשייה הביטחונית כפי שדורשת רגב, באתר הארץ, 25 באפריל 2017
1 2  ערך ויקיפדיה המעבדה, באתר Dropbox
↑  המעבדה The Lab, באתר www.facebook.com
הרולס רויס הצהובה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  אנתוני אסקווית'
 הופק בידי:  אנטול דה גרינוולד
 תסריט:  טרנס ראטיגו
 עריכה:  פרנק קלארק
 שחקנים ראשיים:  רקס הריסון ז'אן מורו אדמונד פורדום שירלי מקלין ג'ורג' סי סקוט אלן דלון אינגריד ברגמן עומר שריף
 מוזיקה:  ריז אורטולני
 צילום:  ג'ק הילדיארד
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 במאי 1965
 משך הקרנה:  122 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 הכנסות:  5,400,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   yellowrollsroyce
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכונית הרולס רויס הצהובה שהשתתפה בסרט
הרולס רויס הצהובה (באנגלית: The Yellow Rolls-Royce) הוא סרט אנתולוגיה בריטי משנת 1965 בבימויו של אנתוני אסקווית' ובכיכובם של רקס הריסון, ז'אן מורו, ג'ורג' סי סקוט, שירלי מקלין, אינגריד ברגמן ועומר שריף.
התסריט של טרנס רטיגן (אנ') מורכב משלושה סיפורים שהמשותף ביניהם היא מכונית רולס-רויס פנטום 2 צהובה משנת 1931 והאהבות הנחבאות שמתרחשות במושב האחורי שלה.
הסיפור הראשון מתאר את הרכישה הראשונה על ידי איש אצולה ופוליטיקאי בריטי עבור אשתו הצרפתייה והנואפת. הסיפור השני מתאר את התאהבותו של צלם רחוב איטלקי בנערת גנגסטר אמריקאי; בסיפור השלישי רוכשת את הרולס מיליונרית אמריקאית בטרייסט, בדרכה לבקר בני אצולה יוגוסלביים במהלך מלחמת העולם השנייה.
השיר "שכח את המחר" ("Forget Domani") של ריז אורטולני הפך ללהיט וזכה לביצועים של פרנק סינטרה, קוני פרנסיס, פרי קומו ועוד. בסרט הוא מושר על ידי קטינה רניירי(אנ'). הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר. אורטולני היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב על הפסקול המקורי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם לפרס באפט"א על הצילום והתלבושות.
תקציר העלילה > סיפור ראשון

לורד צ'ארלס, המרקיז מפרינטון (רקס הריסון), מתבונן במכונית רולס-רויס פנטום 2 צהובה ונוצצת ורצה לרכוש אותה לכבוד יום הולדתה של אשתו הצרפתייה והיפה, לואיז (ז'אן מורו). צ'ארלס הוא גם חובב מרוצי סוסים וסוסו "העשרה ביוני" נקרא על שם תאריך חתונתם. צ'ארלס זכה כמה פעמים במרוץ הסוסים היוקרתי של אסקוט וקיבל גביעי זהב גדולים מהמלך.
צ'ארלס הוא אדם עשיר ועסוק מאוד. הוא תת-שר החוץ הבריטי. אחד מעוזריו הבכירים הוא ג'ון פיין (אדמונד פורדום). ג'ון הוא גבר צעיר ונאה. בסעודה חגיגית לשגריר אלבניה צ'ארלס מושיב אותו ליד לואיז והם מחליפים מבטים גנובים. ליידי אנג'לה הרכלנית (מוירה ליסטר) מבינה שיש כאן משהו ביניהם.
בתום הסעודה מציג צ'ארלס את המכונית החדשה לעיניהם המשתאות של לואיזה והאורחים. למחרת הם נוסעים למירוץ וג'ון מתלווה אליהם. לואיזה מתלוננת על "כאב ראש" ופורשת מהיציע וכן ג'ון. צ'ארלס פוגש בליידי אנג'לה שמעלה בפניו את חששותיה. הוא עוזב את המרוץ מגיע למכונית שחלונותיה מכוסים, פותח את הדלת ומוצא את אשתו וג'ון מחובקים.
הוא זוכה במירוץ אך הוא עצוב וכועס. לואיז מבקשת להתגרש אך הוא דוחה זאת כי לא רוצה לפגוע ביוקרתו. במקום זה הוא מורה להחזיר את המכונית למוכרים.
תקציר העלילה > סיפור שני

המכונית נמצאת כעת בג'נובה, לאחר 20,023 מילים. היא הייתה ברשותו של מהראג'ה שהפסיד אותה בקזינו בסן רמו. לעיר מגיע המאפיונר פאולו מלטזה (ג'ורג' סי סקוט) ביחד עם ארוסתו מיי ג'נקינס (שירלי מקלין) ועוזרו ג'ואי (ארט קרני). מלטזה רוצה לבדר את מיי. הוא רוכש בהנחה גדולה את הרולס רויס הצהוב לאחר שהמוכר "נכנע" לדרישותיו. ג'ואי מסיע אותם לפיזה ופירנצה אך מיי לא מתרשמת מהמראות. בפירנצה הם נתקלים בצלם רחוב נאה בשם סטפנו (אלן דלון) שמצלם את מיי ומחמיא לה על יופייה.
מלטזה מקבל הודעה כי עליו לחזור מיד לארצות הברית כדי לחסל מישהו. הוא משאיר את מיי בידיו של ג'ואי ומצווה עליו לשמור עליה. ג'ואי ומיי יוצאים לטיול וסטפנו מצטרף אליהם. יחסיו עם מיי מתהדקים והם מקיימים יחסים במושב האחורי של הרולס רויס הצהובה. ג'ואי מעלים עין בגלל חשש לשלומו. סטפנו לוקח את מיי למועדון והם רוקדים צמוד לצליל השיר "שכח את המחר" ("Forget Domani"). סטפנו מתאהב בה אך היא יודעת שעליה לחזור למלטזה עם שובו וכך אכן זה קורה.
תקציר העלילה > סיפור שלישי

טריאסט, אפריל 1941, גרדה מילט (אינגריד ברגמן) היא אלמנה אמריקאית עשירה שמגיעה לטריאסט עם מזכירתה הורטנס (ג'ויס גרנפל). היא רוכשת את הרולס רויס הצהובה והמשומשת במחיר מציאה. מטרתן היא להיפגש עם המלכה האם של יוגוסלביה. סגן הקונסול, פרגוסון (ואלי קוקס) מזהיר אותה לא להיכנס ליוגוסלביה כי הגרמנים עומדים לפלוש אליה. מילט מסרבת ובאותו רגע מגיע בחור שמציג את עצמו בשם דאביץ' ומבקש כי תבריח אותו ליוגוסלביה כי ייעצר אם ייתפס היות שהוא שייך למחתרת קומוניסטית.
גרדה מהססת אך לבסוף מסכימה אף על פי שהורטנס מסרבת להתלוות אליה. היא מסתירה את דאביץ' בתא המטען והם מצליחים לעבור בקושי את הבדיקה במעבר הגבול. דאביץ' נפרד באמצע הדרך וממליץ לה על מלון בעיירה סמוכה. בארוחת הערב מפציצים מטוסים גרמנים את המלון. דאביץ' מגיע להציל אותה והם נוסעים לכפר סמוך שם ההם מתקבלים בהתלהבות על ידי התושבים שהופכים לפרטיזנים. גרדה מסייעת לדאביץ' להסיע במכונית הצהובה פרטיזנים מכל הכפרים למחנה אחד. פעם אחת מפציצים מטוסים גרמנים את המכונית והיא מצליחה להימלט מהם. הקשר בינה לדאביץ' מתהדק והם מקיימים יחסים במושב האחורי של הרולס רויס הצהובה.
גרדה רוצה להישאר במקום אבל דאביץ' אומר לה שזה מסוכן וזו לא מלחמתה. הוא מורה לה לחזור לארצות הברית ולדווח על המצב לנשיא רוזוולט. היא חוזרת לטריאסט ומשם לארצות הברית. בסוף רואים את הרולס רויס מורדת מאניית מטען בנמל ניו יורק ונוסעת ברחובות העיר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רקס הריסון | לורד צ'ארלס | סגן שר החוץ |
| ז'אן מורו | לואיז | אשתו של לורד צ'ארלס |
| מוירה ליסטר | ליידי אנג'לה |  |
| אדמונד פורדום | ג'ון פיין | מאהבה של לואיז |
| שירלי מקלין | מאי ג'נקינס | ארוסתו של מלטזה |
| ג'ורג' סי סקוט | פאולוס מלטזה | מאפיונר |
| אלן דלון | סטפנו | צלם רחוב |
| ארט קרני | ג'ואי | עוזר אישי של מלטזה |
| אינגריד ברגמן | גרדה מילט | אלמנה אמריקאית |
| עומר שריף | דאביץ' | פרטיזן יוגוסלבי |
| ג'ויס גרנפל | הורטנס | מלווה של גרדה |
הקורפוס הרביעי (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1903 1940 – 1919 1945 (כ־16 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   לוטננט גנרל
 מפקדים
הקורפוס ה-4 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-4 הוצב בדבלין. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-4 הפך ל"פיקוד המזרח" עם מטה בלונדון.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-4, על בסיס כוח עצמאי שפעל בבלגיה, והוא הועמד בפיקודו של הנרי רולינסון. הקורפוס לחם בקרב איפר הראשון, קרב איפר השני, קרב ארטואה השני, קרב לוס, הקרב על הסום ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בפברואר 1940 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של קלוד אוקינלק. הקורפוס נשלח לנורווגיה ולחם שם במהלך המערכה בנורווגיה. לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור נורת'האמפטון ותחת פיקודו נכללו יחידות השריון כהגנה מפני פלישה. בינואר 1942 נשלח הקורפוס לעיראק, שם הוא היה חלק מפיקוד המזרח התיכון. לאחר הכיבוש היפני של בורמה הקורפוס נשלח לצפון-מזרח הודו, ומשלהי שנת 1943 פעל הקורפוס כחלק מהארמייה ה-14. הקורפוס לחם בקרבות השונים במהלך המערכה על בורמה, ובכלל זה בקרב אימפהל ובכיבוש רנגון. לאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-12, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים > הפיקוד המזרחי

פרנסיס גרנפל, הברון הראשון גרנפל (1903–1904)
פול מתואן, הברון השלישי מתואן (1904–1905)
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

הנרי רולינסון (אוקטובר 1914–דצמבר 1915)
הנרי יוז וילסון (דצמבר 1915–דצמבר 1916)
צ'ארלס וולקומבה (1916–1918)
ג'ורג' הרפר (מרץ 1918–יוני 1919)