stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקומדי סטור
היסטוריה > העונה השנייה (36 פרקים)

עונתה השנייה של התוכנית הייתה לעונת הפריצה והשיא שלה. שידורה החל באוקטובר 1994 ובתוך זמן לא רב זכו פינותיה וכוכביה לפופולריות רבה. בעונה זו נולדו רוב הדמויות והפינות המזוהות ביותר עם התוכנית, עמן ניתן למנות את: "המבזק של ז'ק", "רואים כוכבים עם לולו", "שמעון וביטון", "רגע רגע לא הבנתי" ו"חם ויפת". לפרק זמן מסוים אף חדרו מטבעות לשון שונים שהושמעו בתוכנית לשפה העברית. כמה שירים מהתוכנית הפכו ללהיטים, לדוגמה, "שיר הטרטע" שבו שיתפו שחקני התוכנית פעולה עם להקת אתניX והשיר "שיר חם ויפת", שדורגו שניהם במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה. כוכבי הסדרה גם כיכבו על גבי מוצרים נלווים שונים, ממנות לבישול מהיר, עבור בפוגים, וכלה ביומנים ובציוד כתיבה לבית הספר.
עם סיום העונה, ביוני 1995, פרשו כוכביה הבולטים של התוכנית – איתי שגב וצביקה הדר, כאשר האחרון פרש לטובת תוכנית בידור ואירוח בהנחייתו בערוץ 2, "שישי שואו". התוכנית של הדר אומנם כשלה וירדה מהמרקע אחרי פרקים בודדים, אך הוא לא שב לתוכנית, למעט הופעות אורח במספר מערכונים בעונה השלישית.
באמצע העונה שודר פרק נוסף, שהוגדר כספיישל יום העצמאות. הספיישל היה פרק באורך כפול. הפרק אינו נחשב כחלק מסדר הפרקים הקבוע, ועל כן, מעולם לא שודר בשידורים חוזרים. בפרק התארחו כמות אורחים רבה יחסית לפרקים אחרים.
היסטוריה > העונה השלישית (34 פרקים)

בעונתה השלישית של התוכנית (1995–1996) ניכרה ירידה בולטת בפופולריות שלה, וגם שעת שידורה הוקדמה ל-19:30. אל חברי הצוות הוותיקים – אשתר, דואניאס וססובר, הצטרפו ליאור כלפון ויניב קציר. אחת לכמה פרקים חזר צביקה למערכון אחד בדרך כלל. למרות השמירה על המתכונת הישנה והוספת דמויות חדשות לצד אלה הישנות, כמו: "ניסים בוסקילה" (כלפון) ו"כלנית ורקפת" (קציר עם אסף אשתר), "לקח נושא תמים עשה אותו פושע" (דואניאס עם אסף אשתר) דעך עניינו של הציבור בתוכנית, והפקתה באה לקיצה עם תום העונה.
לאחר מכן נעשה ניסיון להחיות את מתכונת התוכנית בסדרת המשך משלה בשם "פרה פרה", ששודרה בערוץ הילדים בשנת 1997, בכיכובם של כמה ממשתתפי התוכנית המקורית, אולם תוכנית זו לא זכתה להצלחה והפקתה הופסקה אחרי עונה אחת בלבד.
היסטוריה > ספיישלים טלוויזיוניים ואיחודים

ביום העצמאות 1996 הופיעו כוכבי התוכנית בספיישל בערוץ 3 שכלל בתוכו פארודיות על סרטי בורקס ישראלים תחת השם "בורקס בצרות". בספיישל השתתפו כוכבי העונה השלישית ביחד עם איתי שגב ומשה פרסטר. בחנוכה 1996, כחודשיים לפני עלייתה של סדרת ההמשך "פרה פרה", הופיעו משתתפיה בספיישל בערוץ הילדים שכלל בתוכו פארודיות על תוכניות טלוויזיה בראי יוון העתיקה תחת השם "משדרים חשמונאים פלוס". בתוכנית התארחו צביקה הדר ומשה פרסטר. זו הייתה הפעם האחרונה בה יואב צפיר ביים את הקומדי סטור. לאחר מכן תפקיד הבימוי הופקד בידי מבקר הקולנוע תומר קמרלינג ומאוחר יותר בידי רובי דואניאס.
בשנת 2003, במהלך פרק של הסיטקום "שמש", הופיע מערכון "יש לי יש לי" מיוחד – שכן מרבית הצוות של "הקומדי סטור" היה גם צוות ההפקה של "שמש". בשנת 2000, הפרק "באג 2000" כלל מערכון של "רגע רגע לא הבנתי". בשנת 2015 התאחדו חברי העונה השנייה וליאור כלפון להופעה מיוחדת כתרומה ל"מרכז טל לרפואה אונקולוגית אינטגרטיבית". מרבית הופעת האיחוד הייתה מורכבת משירים של הקומדי סטור ואילו כלפון הופיע בדמותו המיתולוגית של "ניסים בוסקילה".
בשנת 2019 יצא סרטון חדש של "חם ויפת" שיצא כסרטון תעמולה של מפלגה פיקטיבית לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב-8 במרץ 2020 היה איחוד של ההרכב של העונה השנייה בספיישל לקראת חג הפורים שנערך בגלגלצ ושודר במקביל גם ברדיו תל אביב וברדיו צפון. ב-22 במרץ 2020 פורסם שתהיה עונה חדשה של עשרה פרקים, כאשר כל פרק יהיה בין 5 ל-10 דקות. עונת האיחוד שודרה בפרטנר tv.
היסטוריה > המיטב לדורותיו

בקיץ 1997, כחודש לאחר ירידתה מהמסך של סדרת ההמשך "פרה פרה", הוחלט להחזיר את הקומדי סטור למסך בסדרת ספיישלים בהנחיית צביקה הדר, המחופש לדמויות שונות (ביניהן גם הדמות המפורסמת והמזוהה עימו ביותר של "ז'וז'ו חלסטרה") ומגיש קטעי קישור לקטעי ארכיון משלוש העונות הראשונות של התוכנית. 8 פרקים של "המיטב לדורותיו" הופקו ושודרו פעם בשבוע לכל אורך החופש הגדול של אותה שנה.
שירים > עונה 1

"חפש מי ינענע אותך" – שיר מהעונה הראשונה המבוסס על הלחן של השיר "Go West" של להקת "אנשי הכפר".
שירים > עונה 2

"הומור נמוך" – גרסה פארודית ל"מה עשית לי מה עשית" של להקת טיפקס ובהשתתפותה.
"מחרוזת אנגלית" – מחרוזת שירים פרודיים על סדרות לימוד האנגלית סביב נושא המנגל.
"מחרוזת שירי שנות ה-70 (תנו ללפלף יד)" – מחרוזת פארודית על שירי שנות השבעים בהשתתפות "לפלפים".
"שש בש color" – פארודיה על מחרוזת הפרסומות של "cream color" של חברת וולה, בביצוע מזרחי.
"אין כמו עמבה" – פרודיה על הפרסומת המוכרת של אסם לבמבה.
"מלא ז'וז'ו, מלא קצף" – מחרוזת שירים המבוססת ברובה על פרסומות לסבונים ומוצרי היגיינה נוספים, כשהשיר המרכזי הוא פארודיה על השיר של "הגשש החיוור" לפרסומת הטוטו.
"שיר חם ויפת" – שיר שאותו מבצעת דמותו של הילד יפת, ולעזרתו מגיע גם אביו חם. זהו אחד השירים הזכורים בתולדות התוכנית כולה.
"שיר הטרטע" – שיר הומוריסטי בכיכוב כוכבי התוכנית ולהקת אתניקס. גם שיר זה זכה להצלחה רבה.
"דוקים" – פרודיה על הפרסומת של הפוגים משנות התשעים בכיכובו של חליל אלוהב.
"הללולו" – שיר המבוסס על הפינה של לולו.
"ג'יפה קטלנית (מי יציל אותנו מהקומדי סטור)" – שיר רוק שסולד מהתכנית עצמה.
"פורים פטישי" – פרודיה על שירי פורים המבוססים על ערסים.
"מנומרים" – שיר פרודי על הפרסומת של מותג החיתולים "תפנוקים".
"יש בנדורה, יש חברים" – שיר פרודי על העגבנייה (בנדורה בערבית) שמבוסס על הפרסומות של "מילקי" ו"בירה מכבי".
"שיר לג'ודי לוץ" – שיר אהבה שמוקדש לדמותה של ג'ודי לוץ בכיכובם של משתתפי העונה השנייה וצביקה פיק, כשהשיר עצמו מבוסס על שירי צביקה פיק.
"תמיד אשה" – גרסת כיסוי לשירה של פנינה רוזנבלום בכיכובם של פנינה רוזנבלום עצמה וכוכבי העונה השנייה.
"שיר ההגות הפילוסופית" – שיר שמבוסס על הפינה של "שמעון וביטון" שהוא פרודיה על שיר הנושא של "טלעד".
"עם הפטיש" – שיר שמהווה פרודיה על הלהקות הצבאיות על הפטיש של יום העצמאות.
"השמים בוכים עלינו" – שיר פרידה מדמותו של ז'וז'ו חלסטרה בפרט ושל צביקה הדר בכלל מהקומדי סטור, בכיכובם של כוכבי העונה השנייה ושל הזמר עופר לוי. השיר שודר בסוף העונה השנייה.
שירים > עונה 3

"שיר חם ויפת 2" – גרסה חדשה לשיר שהופיעה בספיישל של יום העצמאות שיצא בשנת 1997, בהשתתפות זהבה בן.
"מסייה בומבסטיק" – שיר המבוסס על הפינה "המבזק של ז'ק", שעוסק בהמצאותיו של המדען. מבוסס על השיר "Bombastic" של הזמר שאגי.
"השיר של ניסים בוסקילה" – השיר של הדמות של ניסים בוסקילה, ששולבה בו פרודיה על הקליפ לשירו של יהודה פוליקר, "אני רוצה גם".
"עשה אותו פושע" – השיר שמבוסס על הפינה של רחמים ושאול המשורר.
"אבוקדו מקולף" – שיר מהעונה השלישית שהוא פרודיה על תופעת להקות הבנים שהייתה קיימת בשנות התשעים.
"דבש" – פרודיה על שירי ראש השנה ולהיטים של אומנים שחורים כגון: "Freedom".
"ביצי שור בפיתה" – שיר המספר על לוחם שוורים שיוצא להילחם בשור, למען אהובתו, ולצאת כמנצח עם אשכיו של השור בתוך פיתה. בשיר יש פרודיה על השיר "Viva Espana".
"בוידעם" – השיר שהושר בתחילת העונה השלישית של הקומדי סטור.
"כלנית ורקפת" – שיר שמבוסס על הפינה של כלנית ורקפת והשיר עצמו הוא פארודיה על השיר מאקארנה.
"רגע עם דודלי" – מחרוזת שירים של רגע עם דודלי בכיכובם של משתתפי העונה השלישית וציפי מור בתפקיד רגע.
"דמעות של פקיר" – פרודיה על הסרטים ההודיים שהופיעה בפינה "סרטי בקאלה".
"טולולולולו" – שיר שהוא פרודיה על שירי הקאנטרי של המערבונים.
"מחרוזת שירי פסח" – פרודיה על שירי ארץ ישראל המבוססים על ההווי הקיבוצי, ארץ ישראל העכשווית ועל חג הפסח.
"שיר הסיום של הקומדי סטור" – שיר שבו הופיעו כל הדמויות מהעונה השלישית של הקומדי סטור, וכן גם הצוות בעצמו. השיר עצמו הוא פרודיה על השיר "כתונת פסים" שבה השתתפו מיטב מאומני ישראל שהיו קיימים בשנות התשעים.
שירים > עונת האיחוד

"שיר הטרטע 2" – שיר הומוריסטי בכיכוב כוכבי התוכנית על הקורונה. גם שיר זה זכה להצלחה רבה.
שירים > שירים נוספים

"ז'וז'ו הפטיש" – השיר של ז'וז'ו חלסטרה שהופיע בעיקר בהופעות של הדמות על הבמה ובאלבום של התוכנית. כמו כן, צביקה בעצמו שר את השיר באחת התוכניות של כוכב נולד.
"פרה פרה" – שיר הנושא של התכנית "פרה פרה" שהוא מבוסס ברובו על השיר "מאנה מאנה".
"שיר הפסטיבלים" – שיר שהופיע ב"משדרים חשמונאים פלוס" שמציג בין היתר פרודיות על שירים שהופיע בפסטיבלי הילדים למיניהם.
"ולכ" – ואהבת לרעך כמוך. שיר שפורסם ב-2019 לקראת מערכת הבחירות לכנסת ה-21 שהוציא גיל ססובר ורובי דואניס בדמיות של חם ויפת.
צוות השחקנים

צביקה הדר (עונות 1–2, אורח קבוע בעונה 3 ועונת האיחוד)
אסף אשתר (עונות 1–3, "פרה פרה" ועונת האיחוד)
איתי שגב (עונות 1–2, שלושה תפקידי אורח בעונה 3 ועונת האיחוד)
רובי דואניאס (חלק מהעונה הראשונה, עונות 2–3, "פרה פרה" ועונת האיחוד)
גיל ססובר (חלק מהעונה הראשונה, עונות 2–3 ועונת האיחוד)
צוות השחקנים > שחקנים נוספים

ליאור כלפון (עונה 3, אך כתב כמה מערכונים בעונה השנייה, "פרה פרה" ועונת האיחוד)
ארז בן הרוש (חלק מעונה 1)
רובי מוסקוביץ' (חלק מעונה 1)
מירב גרובר (תחילת עונה 1)
דרור שגב (תחילת עונה 1)
יורם חטב (תחילת עונה 1)
אורי בנאי (תחילת עונה 1)
אריק זילברמן (תחילת עונה 1)
יניב קציר (עונה 3, אך כתב כמה מערכונים בעונה השנייה)
אביעד בנטוב ("פרה פרה")
שרה וינו-אלעד ("פרה פרה")
הפצה ומוצרים נלווים

בעקבות הצלחת הסדרה יוצרו מוצרים נלווים, שכוללים:
שני אלבומים המכילים ממיטב שירי התוכנית (בהם את "שיר חם ויפת" ואת "שיר הטרטע", בשיתוף עם להקת אתניX) ומערכונים. האלבום הראשון נקרא "הקומדי סטור", יצא ב-1995, והגיע למעמד של אלבום פלטינה. השני, "שובם של הקומדי סטור", יצא ב-1996. האלבום השני כלל שירים בעיקר מהעונה השלישית אך גם מספר שירים מהעונה השנייה, וכן כלל פחות מערכונים וקטעי קישור מהאלבום הראשון ויותר מערכונים בלעדיים (אשר לא שודרו בטלוויזיה).
ספר בהוצאת מעריב שיצא ב-1995, שמכיל מידע על התוכנית ויוצריה, מילים ותווים לשירי הקומדי סטור, קטעי קומיקס ותעתיקים של מערכונים.
יומן בית-ספר לשנת הלימודים תשנ"ו (1995–1996).
מדור בשם "עיתון הקומדי סטור", שהתפרסם מדי שבוע במדריך הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות".
"קומדי סטור: נקמתו של הלפלף" – דיסק מולטימדיה אינטראקטיבי למחשב שיצא לאור ביולי 1996, המכיל משחקים עם דמויות מהתוכנית וקטעי וידאו ומערכונים שחלקם צולמו במיוחד עבור הדיסק.
סדרת קלטות וידאו המכילות קטעים מתוך התוכנית בהפצת קלסיקלטת.
משחק קופסה בשם "קומדי סטור החלסטרה של ז'וז'ו".
תיקי גן ובית ספר של הקומדי סטור עם תמונה של ז'וז'ו חלסטרה.
ציוד לבית הספר של הקומדי סטור שכולל: קלסר, שתי מדבקות שם לעטיפות ספרים ומחברות, עטיפות למחברות, מחברות ונייר עטיפה לספרים.
60 פוגים של הקומדי סטור שנקראו "פוגים אחושקשוקה" (בסדרת הפוגים ה"רגילים" ממספרים 451–510).
סדרת מוצרי "מנה חמה בכיף" בטעמים לילדים של אסם עם תמונות של דמויות התוכנית.
סדרת משחקים ותחפושות על שם דמותו של ז'וז'ו חלסטרה וגם על שמותיהם של דמויות התוכנית עם מבצע עם חטיף הבוטנים "במבה" של אסם ו"בורגראנץ'" בשם "ז'וזואים".
ההרכב הקומי

ההרכב "הקומדי סטור" החל לפעול מספר שנים טרם עליית תוכנית הטלוויזיה, בעיקר על במת בית ציוני אמריקה. בתוכניות הראשונות של הקומדי סטור, נכללו מספר קטעים מהופעות ה"קומדי סטור". לאחר תחילת התוכנית בוטלו הופעות ההרכב בבית ציוני אמריקה.
לאחר סיום הקומדי סטור, ההרכב עצמו נשמר. אל חברי העונה האחרונה בתוכנית שנשארו (אסף אשתר, רובי דואניאס וליאור כלפון) הצטרפו גם שרית וינו אלעד ואביעד בנטוב לתוכנית ההמשך של ההרכב "פרה פרה" (צביקה הדר חזר לספיישל אחד במסגרת התוכנית)
לאחר רדת פרה פרה, חזרה הקומדי סטור המקורית לסדרת ספיישלים קצרה בשנת 1997. מרבית העונה כללה סדרת לקטים עם קטעים משלוש העונות הראשונות, אך גם מספר קטעי קישור חדשים בהנחיית צביקה הדר.
לאחר סדרת הספיישלים (שזכתה לשם "המיטב לדורותיו") ההרכב "הקומדי סטור" נעלם מעט, אך חזר בשנת 2001, בתוכנית "קן הקוקיות". התוכנית שודרה בשידורי קשת, והופקה (בדומה לקומדי סטור) על ידי יואב צפיר ורובי דואניאס, והופקה גם היא על ידי טדי הפקות. חברי הסדרה החדשה היו אסף אשתר (היחיד שנשאר בכל עונות הסדרה בגרסאותיה) וגיל ססובר (שחזר אחרי ההיעדרות מפרה פרה), ואליהם הצטרפו השחקנית קארין אופיר ואלון דהן. לאחר רדת התוכנית פורק ההרכב סופית (נכון לימים אלו).
בשנת 1997 נוצרה הסדרה שמש, שרבים מחברי ההפקה שלה הם חברי הפקת הקומדי סטור. כל משתתפי התוכנית בעונתה השנייה, ורבים ממשתתפי העונה הראשונה התארחו בתוכנית לפחות פעם אחת, ורובם גם עבדו בה (רובם ככותבים, למעט צביקה ששיחק את הדמות הראשית). בתוכנית הייתה התייחסות רבה לקומדי סטור, בעיקר על ידי שימוש במשפטים קבועים של קומדי סטור. בפרק "אתי בארץ הפלאות" אף בוצע מערכון איחוד מיוחד של חבורה "יש לי יש לי" (בהשתתפות צביקה, רובי, אסף ואריק זילברמן)
בשנת 2020 עלתה התוכנית בהרכבה המוכר ביותר (מהעונה השנייה וסוף הראשונה), לעונת איחוד קצרה בת 10 פרקים, בעקבות משבר הקורונה, בהשתתפות הדמויות הישנות בערוץ טדי.
הערות שוליים

1 2  רן בוקר, אחרי יותר מ-20 שנה: הקומדי סטור חוזרים לטלוויזיה, באתר ynet, 22 במרץ 2020
1 2  בפרק הראשון דמות האם נקראה ברכה והבת חלי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311939905171
ריכרד בר-הופמן

| --- | --- |

תמונת בר-הופמן בכריכת הביוגרפיה שלו
 לידה:  11 ביולי 1866 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  26 בספטמבר 1945 (בגיל 79) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  אוסטריה 
 אירועים משמעותיים:  מס על רכוש יהודי (1938) אריזציה persecution of Jews in the Nazi era 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  פאולה בר-הופמן 
 צאצאים:  Miriam Beer-Hofmann, Naemah Beer-Hofmann 
 חתימה:   
 
ריכרד בר-הופמן (בגרמנית: Richard Beer-Hofmann;‏ (11 ביולי 1866 – 26 בספטמבר 1945) משורר וסופר יהודי-אוסטרי. נולד בווינה למשפחה יהודית. חבר "וינה הצעירה". ב-1939 נמלט לניו יורק מפני אימת הנאצים ובה ישב עד סוף ימיו.
ביוגרפיה

ריכרד בר-הופמן נולד למשפחה יהודית מתבוללת בווינה. שבועיים לאחר היוולדו מתה אמו, והוא נמסר לאחי אמו, אלואיז הופמן, ואשתו ברטה, שגידלוהו כבן ואף אימצו אותו רשמית כשהגיע לשנתו ה-18. בצעירותו נשלח ללמוד משפטים ואמור היה להצטרף למשרד עורכי הדין הידוע של אביו, הרמן בר, בווינה. אך במקום זאת הוא החל לבוא בחוגים ספרותיים אוונגרדיים ורכש לעצמו שם של מבקר חריף. באותה תקופה פגש את ארתור שניצלר ואת הוגו פון הופמנסטאל, שהיו לידידיו הקרובים. בר-הופמן הרגיש שהוא סופר, אך התקשה לכתוב, ונטייתו לדכדוך ניזונה גם מתסכול הכתיבה שלו. בעידודו של שניצלר, ובהתנגדות משפחתו, תכנן בר-הופמן לצאת למסע בארצות זרות כדי להעשיר את רוחו ולמצוא את ייעודו. אלא שאירועים אחרים שינו את עתידו. באחד הימים פגש בר-הופמן בן ה-29 באקראי את פאולה, זבנית בבית מסחר לבגדים, שאך זה מלאו לה 16. כעבור שנה התגיירה פאולה, שבאה מבית קתולי מאלזס, ובה בעת נולדה מרים, בתם הבכורה. שנה לאחר מכן נישאו השניים בנישואים יהודיים. אף על פי כן התאפיינו חייו ויצירתו של בר-הופמן בחרדה קיומית מתמשכת שלא הייתה חומרית שהרי לא הוצרך מעולם לעבוד למחייתו, ולמעט תקופת הרדיפה הנאצית בווינה בערוב ימיו והגירתו לארצות הברית, לא חש כל איום על חייו ויציבותם. חרדתו הייתה קיומית-מודרנית, חרדתו של ה"עצמי" לאחר שהמוות נהפך מחוויה של מציאות יום יומית לגורלו של אדם בערוב ימיו. לילדיו העניק שמות תנ"כיים מובהקים, שלא היו מקובלים בזמנו, לא בקרב יהודים ולא כל שכן בקרב לא-יהודים: מרים, נעמה וגבריאל. פאולה, שהייתה למרכז חייו של בר הופמן, מתה בציריך באוקטובר 1939, כאשר שהו בה השניים בדרכם לניו יורק, זמן קצר לאחר שהצליחו לחמוק בעור שניהם מווינה הנאצית. בר-הופמן הותיר את אשתו בקברה שבציריך והיגר לניו יורק. שם מת ב-1945 בשיבה טובה, עטוף באהבתם של שלושת ילדיו, שהתקבצו סביבו בטקס יהודי. ב-1957 הועבר אפרו לקבורה בציריך, לצד אשתו פאולה.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
זהותו היהודית

מקובל להצביע על האנטישמיות במרחב הדובר גרמנית בכלל ובווינה בפרט כמקור לצמיחתה של זהות יהודית חילונית, ובפרט של זו הציונית. גם בכתבי בר-הופמן, במחזהו "הגרף משרלואה" ובמכתביו, יש התייחסות לאנטישמיות. אלא שחוויה זו היא ממד משני בלבד. באופן מפתיע, אף שהיה אישיות מתלבטת, לא התלבט בין המרכיבים היהודיים והלא-יהודיים של זהותו ולא ראה בהם סתירה. שלא כמו חברו הקרוב שניצלר, לא חש בר-הופמן כל צורך להצהיר על עצמו כ"יהודי, אוסטרי, גרמני". יהדותו גם לא עמדה בהכרח כהתרסה לנוכח האנטישמיות, שהייתה כה פופולרית בווינה של אותה תקופה. נראה שאף אם נודע לאנטישמיות תפקיד בהתכנסותו של בר-הופמן אל הזהות היהודית, היה זה תפקיד דל בלבד. עובדה זו ניכרת במיוחד בהשוואה למרכזיותו של מושג האהבה בחייו. בר-הופמן יוצר חיבור דרמטי בין האהבה המיידית למשפחה ולאשה לבין הקשר בין הדורות. שני היסודות הללו הם מענה לבדידות ולמוות. החרדה הקיומית של הפרט היא-היא יסוד הזהות היהודית של בר-הופמן.
ספריו

"נובלות" (Novellen)
"מותו של גיאורג" (Der Tod Georgs)
"הגרף משרלואה" (Der Graf von Charolais)
"Gedenkrede auf Wolfgang Amadée Mozart"
"הסאגה על דוד המלך" (Trilogy “Die Historie von König David”)(לא מושלם)
"חלום יעקב" (Jakobs Traum)
"דוד הצעיר" (Der junge David)
"פאולה - פרגמנט" (Paula. Ein Fragment)
"Verse"
"שיר ערש למרים" (Schlaflied für Mirjam)
בעברית

"חלום יעקב", תורגם על ידי יוסף ליכטנבוים
לקריאה נוספת

פנחס רוזנבליט, בר הופמן: חוליה בשרשרת הדורות וריכארד בר הופמן ודמותו של דוד הצעיר, בתוך בישראל ובאדם, 183-192, ירושלים, 1992.
הערות שוליים

↑  ארכיון ריכרד בר-הופמן, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258193405171  PLWABN: 9810530955605606  BIBSYS: 90827504  BnF: cb121711895 (data)  CiNii: DA05882960  GND: 118654756  ISNI: 0000 0001 0900 4807  LCCN: n82098491  LNB: 000096121  NDL: 01171212  NKC: jn20030630003  NLA: 35265266  NTA: 068348037  RERO: 02-A002984175  SELIBR: 207028  SNAC: w66d6jz8  SUDOC: 030257182  Trove: 888806  ULAN: 500505316  VcBA: 495/98130  VIAF: 51730797   WorldCat (עם VIAF): 51730797 
פאולה בר-הופמן. 1910
רחוב ריכרד בר-הופמן במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו
מת על המתים

| --- | --- |

 בימוי:  אדגר רייט 
 הופק בידי:  נירה פארק 
 תסריט:  סיימון פג, אדגר רייט 
 עריכה:  כריס דיקנס 
 שחקנים ראשיים:  סיימון פג  ניק פרוסט  קייט אשפילד  לוסי דייוויס  דילן מורן  ביל ניי  פנלופה ווילטון
 צילום:  אדגר רייט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Big Talk Studios 
 חברה מפיצה:  Universal Studios
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 במרץ 2004
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פרודיה, סרט זומבים, סרט קומדיה, סרט אימה, סרט חבר'ה, קומדיית זומבים 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   shaunofthedead
 סרט הבא:  שוטרים לוהטים
 דף הסרט ב־IMDb
 
מת על המתים (באנגלית: Shaun of the Dead) הוא קומדיית אימה בריטית משנת 2004, בבימויו של אדגר רייט ובכיכובם של סיימון פג וניק פרוסט.
זהו הסרט הראשון בטרילוגיית סרטים המכונה "טרילוגיית הקורנטו" ("The Three Flavours Cornetto"), הכוללים בנוסף לסרט זה את הסרטים "שוטרים לוהטים" (2007) ו"סוף העולם" (2013).
הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית בבריטניה ובארצות הברית. הוא קיבל דירוג של 91% באתר Rotten Tomatoes, וכמו כן הוא היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתמקדת בשון ריילי (מגולם על ידי סיימון פג), איש מכירות בריטי בן 29 אשר עובד בחנות מוצרי אלקטרוניקה ודי מרוצה מחייו. אף על פי כן, חברתו השאפתנית ליז מחליטה בהמשך להיפרד משון משום שהוא נוהג לבלות זמן רב מדי בפאב האהוב עליו, "וינצ'סטר", ובגלל שהוא מבלה את רוב זמנו הפנוי עם חברו אד (מגולם על ידי ניק פרוסט) העצלן והמובטל אשר משפיע לרעה על שון. גם שותפו של שון לדירה מתעצבן עליו וחושף שקיבל נשיכה מנרוקמנים ששדדו אותו.
למחרת בבוקר פורצת בלונדון מגפת זומבים, אך שון, אשר עסוק מדי בהתמודדות עם הבעיות של עצמו ואשר חווה הנגאובר, לא שם לב בתחילה לזומבים ברחובות. שון ואד מגלים לבסוף שלונדון נמצאת תחת מתקפה מאסיבית של זומבים לאחר שהם צופים בדיווחים על כך בטלוויזיה בעוד שקבוצת זומבים תוקפת את ביתם. לאחר שהם מצליחים להביס את הזומבים הם מחליטים שהם צריכים לעבור למקום בטוח. שון ואד מחליטים שהמקום הכי הבטוח שהם מכירים הוא הפאב המקומי, "וינצ'סטר".
שון הולך לשירותים בדירה ושותפו לדירה מתגלה כזומבי, שון ואד מהר בורחים מהדירה ונוסעים במכוניתו של השותף לדירה אל דירתה של ברברה, אמו של שון.
שון מגלה שפיליפ, אביו החורג של שון, ננשך אך לא הפך לזומבי. שון, ברברה ופיליפ יוצאים מהדירה אך פיליפ ננשך בצווארו. אד אוסף אותם ונוסע לביתה של ליז. שון מתפס לדירתה של ליז דרך החלון ומציע לה ולחברים שלה, דייוויד ודיי, לבוא עמם לוינצ'סטר. ליז מסכימה והם כולם נכנסים למכונית. פיליפ אומר בנסיעה לשון שהוא מצטער על שהיה קשוח עמו, שון מבין שפיליפ גוסס ומבקש לעצור בצד. אד עוצר ופיליפ הופך לזומבי. כולם יוצאים מהמכונית וממשיכים בדרך לוינצ'סטר. ממש ליד וינצ'סטר מסתובבים הרבה זומבים והחבורה מתחזה לחבורת זומבים כדי לא למשוך את תשומת ליבם של הזומבים. החבורה נחשפת אך שון מושך את עדר הזומבים מחבריו וכל השאר נכנסים לוינצ'סטר. כעבור זמן מה שון מגיע ואומר שהוא חמק מהם. כעבור הרבה זמן של שעמום, שון יוצא כדי להדליק את מתג החשמל כדי להדליק את הטלוויזיה, אחד הכפתורים נלחץ וחשף עם אור קהל רחב של זומבים המחכה מחוץ לוינצ'סטר במטרה להיכנס. שון נכנס ומודיע על כך אך אד בתמימות דעת מפעיל מכונת ארקייד ישנה ועושה הרבה רעש. הזומבים מתחילים לדחוף את החלונות. ליז לוקחת את ברברה הצידה ונחשפת לעובדה שברברה ננשכה על ידי זומבי, החבר'ה נודעים לכך ודייוויד מכוון את הרובה הדרוך והטעון שהיה בוינצ'סטר על ברברה. שון מתעמת עמו אך לבסוף שון יורה באמו. דיי מבקשת מדייוויד להתנצל בפני שון אך לפני שדייוויד הספיק זומבים פורצים דרך החלון ואוכלים את דייוויד, דיי רצה אל הזומבים דרך הדלת במטרה להצילו אך כנראה גם נאכלת על הדרך. הזומבים נכנסים דרך החלון והדלת, שון משתמש ברובה נגדם אך יש לו מספר מוגבל מאוד של קליעים.
אד מנסה להצית את הזומבים אך ננשך בצווארו ובזרועו. שון, ליז ואד מסתתרים מאחורי הבר ונכנסים למרתף דרך פתח ברצפה. שון לא מצליח לפתוח את הפתח השני ליציאה מהמרתף (ומהבר) וליז ושון מדברים על האפשרות לחזור להיות ביחד ואז לתקוע לעצמם כדור בראש. שון מוצא כפתור שפותח את הפתח ליציאה מהבר. אד מודיע שהוא רק יעכב אותם ואומר להם שהוא יישאר שם. ליז ושון יוצאים מהבר בכוונה לברוח כשלפתע מגיעות משאיות צבאיות ומתוכן יצאו החיילים מהצבא האנגלי וירו בזומבים, ליז ושון מוצאים את חברתו של שון שהזעיקה את הצבא והם בורחים.
בסוף הסרט רואים שליז ושון ביחד, הזומבים משמשים לבידור ועבודה זולה ואד משחק בתור זומבי עם שון בפלייסטיישן.
שחקנים ודמויות

סיימון פג - שון
ניק פרוסט - אד
קייט אשפילד - ליז
לוסי דייוויס - דיאן
דילן מורן - דייוויד
פנלופי וילטון - ברברה
ביל ניי - פיליפ
ג'סיקה סטיבנסון - איבון
רייף ספול - נואל
מרטין פרימן - דקלן
טמזין גרג - מגי
הווינצ'סטר
יוליוס אפשטיין

| --- | --- |
יוליוס אפשטיין (בסביבות 1880)
יוליוס אפשטיין (בסביבות 1880)
 לידה:  7 באוגוסט 1832 זאגרב, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  3 במרץ 1926 (בגיל 93) וינה, אוסטריה הרפובליקה האוסטרית הראשונה
 מקום קבורה:  New Jewish Cemetery 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 תקופת הפעילות:  1852–1901 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 בן או בת זוג:  Amalie Mauthner 
 
יוליוס אפשטיין (בגרמנית: Julius Epstein;‏ 7 באוגוסט 1832, זאגרב, האימפריה האוסטרית – 3 במרץ 1926, וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה) היה פסנתרן יהודי אשר פעל באימפריה האוסטרו-הונגרית.
קורות חייו

יוליוס אפשטיין נולד בזאגרב ב-1832 לשמואל ונאנט אפשטיין, אשר היגרו לזאגרב מטרנצ'ין. אחיו הבכור יעקב אפשטיין (1822–1859) היה ראש הקהל של יהודי זאגרב בין 1853–1854. היו לו שני אחים נוספים ז'יגה ואיגנאץ. האחים ייסדו בזאגרב את ה"אגודה למען האנושיות" (בקרואטית: Društvo čovječnosti) אשר סייעה לנזקקים בכל רחבי ממלכת קרואטיה וזכתה לתמיכה מראשי השלטון המקומי.
אפשטיין יצא ללימודי מוזיקה בווינה. הוא למד פסנתר באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה וב-1852 ערך את קונצרט הבכורה שלו. בין 1867–1901 לימד אפשטיין באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה וכיהן כראש המחלקה ללימודי פסנתר. עם תלמידיו נמנו גוסטב מאהלר ואיגנץ בריל. הוא ליקט וערך מהדורות מחודשות מיצירותיהם של לודוויג ואן בטהובן, פליקס מנדלסון-ברתולדי ופרנץ שוברט.
יוליוס אפשטיין נפטר בווינה ב-1926 והוא בן 93. היה נשוי ואב ל-3 ילדים. בנו ריכרד אפשטיין (1869–1919) לימד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. בנותיו יוג'ין ורודולפין היו מוזיקאיות מצליחות. יוג'ין כנרית ורודולפין צ'לנית.
הערות שוליים

↑   הקהילה היהודית בזאגרב, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 134, 146.
↑  יוליוס אפשטיין-ביוגרפיה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502538505171  PLWABN: 9810618280205606  BnF: cb14809491h (data)  GND: 116652357  ICCU: FERV071548  ISNI: 0000 0000 8190 9574  LCCN: no88000876  LNB: 000261792  MusicBrainz: 19cdc020-9da8-4d3d-a41f-498fd1823f2e  NKC: xx0158484  NTA: 074914774  RERO: 02-A003219458  SNAC: w66401dv  SUDOC: 23664274X  VIAF: 769707   WorldCat (עם VIAF): 769707
לאופולד אידליץ

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1823 פראג 
 פטירה:  22 במרץ 1908 (בגיל 84) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה  Cascadilla School 
 יצירות ידועות:  בית המשפט טוויד, St. George's Episcopal Church, Bulkeley School, New York State Capitol, Iranistan, Jonathan Newton Harris House, Christ Church Cathedral 
 צאצאים:  Cyrus L. W. Eidlitz 
 
לאופולד אידליץ (באנגלית: Leopold Eidlitz;‏ 23 במרץ 1823 – 1908) היה אדריכל ניו יורקי בולט.