stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד בלאט
פרסים והוקרה

ב-7 ביולי 2014 הוכרז כמאמן השנה ביורוליג.
בדצמבר 2015, זכה בפרס הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט על הצטיינות בתחומו.
ב-2020 קיבל את פרס בוני ציון בתחום תרבות, אומנות וספורט.
בשנת 2023 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל לרגל חגיגות שנת ה-75 למדינת ישראל.
ב-4 במאי 2023 נכנס ל"היכל המכבים", היכל התהילה של מכבי תל אביב, בטקס מרגש שנערך לכבודו בהיכל מנורה-מבטחים לפני המשחק מול מונקו.
חיים אישיים

בלאט נשוי לכנרת, ישראלית וד"ר למינהל עסקים. השניים הכירו כשבלאט אימן בראשית דרכו את נשות אליצור נתניה, בה שיחקו כנרת ואחותה פנינה. לבני הזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים באבן יהודה. בנם, תמיר בלאט, יליד 1997, הוא שחקן כדורסל במכבי תל אביב. בתם, שני, משמשת מדי פעם כשדרנית קווים במשחקי כדורסל.
בלאט הוא גיסו של מאמן הכדורסל דני גוט (נשוי לפנינה, אחותה של כנרת), ודודו של הכדורסלן גולן גוט.
ב-19 באוגוסט 2019 פרסם כי הוא חולה בטרשת נפוצה מתקדמת ראשונית.
הישגים כמאמן

דינמו סנקט פטרבורג (2004–2005):
יורוצ'לנג' (2005)
מאמן העונה ברוסיה (2005)
בנטון טרוויזו (2005–2007):
אליפות איטליה (2006)
גביע איטליה (2007)
מכבי תל אביב (1999–2004, 2010–2014):
סופרוליג/יורוליג – כמאמן ראשי (2014), עוזר מאמן (2001, 2004)
מאמן השנה ביורוליג (2014)
הליגה האדריאטית (2012)
אליפות ישראל – כמאמן ראשי (2002, 2003, 2011, 2012, 2014), כעוזר מאמן (1999, 2000, 2001, 2004)
גביע ישראל – כמאמן ראשי (2002, 2003, 2011, 2012, 2013, 2014), כעוזר מאמן (1999, 2000, 2001, 2004)
מאמן העונה (2002, 2011, 2014)
נבחרת רוסיה (2006–2012):
אולימפיאדת לונדון 2012 – מדליית ארד
אליפות אירופה, ספרד 2007 – מדליית זהב
אליפות אירופה, ליטא 2011 – מדליית ארד
קליבלנד קאבלירס (2014–2016)
NBA אליפות המזרח (2015)
דרושפאקה
אליפות היורוקאפ (2018)
עין חרוד

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עין חרוד בראשית שנות העשרים
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1921 
 תאריך נטישה:  1952 
 קואורדינטות:  32°33′37″N 35°23′27″E﻿ / ﻿32.5603°N 35.3908°E﻿ / 32.5603; 35.3908 
 https://www.einharodm.co.il/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) עין חרוד(למפת עמק בית שאן רגילה) עין חרוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין חרוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין חרוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פתחו של בית העלמין הישן של קיבוץ עין חרוד, בראשיתו, כאשר שכן הקיבוץ לרגלי הגלבוע (2010)
מראה קיבוץ עין חרוד מכיוון הגלבוע: משמאל למטה - קיבוץ עין חרוד מאוחד, למעלה - קיבוץ עין חרוד איחוד ומימין - קיבוץ תל יוסף, 12/06
עין חרוד, מתוך סדרת תצלומי אוויר של זולטן קלוגר, 1938-1937
חברי פלגות הלילה אוכלים בחדר האוכל של קיבוץ עין חרוד, 1938
שלט מורשת על בית הספר המשותף לעין חרוד ולתל יוסף המוצב בעין חרוד
עין חרוד הוא הקיבוץ הראשון, השוכן בעמק חרוד בעמק יזרעאל שהוקם על ידי חברי גדוד העבודה בי"ח באלול תרפ"א (21 בספטמבר 1921) והתפלג בשנת 1952 לשני קיבוצים: עין חרוד מאוחד ועין חרוד איחוד.
היסטוריה

עין חרוד הוקם על ידי אנשי העלייה השנייה והעלייה השלישית, חלוצים וחלוצות חברי גדוד העבודה ואנשי "השומר", שעלו לקרקע בסמוך לפתחו של מעין חרוד בי"ח באלול תרפ"א, 22 בספטמבר 1921, בערבו של יום. תחילה באו לאתר כ-35 חברים מהקבוצה שעבדה בראס אל עין (ראש העין של ימינו) ליד פתח תקווה, ולמחרת הצטרפו כ-39 חברים ממחנה גדוד העבודה במגדל. היישוב השיתופי שאותו הקימו נקרא בתחילה: "פלוגת גדוד העבודה בעמק יזרעאל". מנהיגי היישוב הבולטים בראשיתו היו שלמה לביא, יהודה אלמוג ומנחם אלקינד, ואחר גם יצחק טבנקין. עין חרוד הוקם מלכתחילה על פי תוכנית "הקבוצה הגדולה" אשר הגה שלמה לביא ואושרה על ידי ההסתדרות הציונית בקונגרס הציוני ה-12, הסתדרות העובדים, ומפלגות הפועלים: "הפועל הצעיר" ו"אחדות העבודה".
בקיץ תרפ"ג 1923 התפלג קיבוץ עין חרוד מ"גדוד העבודה". הצטרפו אליו חבורות חלוצים, והוא הפך ל"קיבוץ ארצי" שפלוגותיו פזורות ברחבי הארץ. עין חרוד וקיבוצים נוספים הקימו ב-1927 את "הקיבוץ המאוחד". בקיץ 1929 חזרו והצטרפו אל "הקיבוץ המאוחד": כפר גלעדי, תל יוסף ורמת רחל, קיבוצי "גדוד העבודה" שהתפרק.
ב-1926 עבר הקיבוץ למקום הקבע שלו, בגבעת "קומי", מתחת לכפר הערבי שהיה בראש הגבעה.
במחנה במעיין חרוד התיישב ארעית גרעין המייסדים של קיבוץ בית השיטה, עד שעבר למקום הקבע. כמו כן התגוררו ליד מעין חרוד קבוצות מתיישבים נוספות.
ב-1927 בִיקרה בעין-חרוד משלחת רבנים ובהם הראי"ה קוק, כחלק ממסעה ביישובים החקלאים בצפון הארץ. הרב ניסה לדבר על לבם של חברי הקיבוץ לשמור מצוות, ובין השאר, להתחתן כדת משה וישראל; לפי המסופר קצת מדבריו השפיעו "ועוד באותו לילה הועמדו בעין חרוד שמונה עשרה חופות".
ב-1931, בעת שהיה הקיבוץ הראשון שחתם על חוזה התיישבות עם הסוכנות היהודית, מנתה אוכלוסיית הקיבוץ 240 חברים, 160 ילדים ו-25 תושבים.
בשנת 1937, לאחר תכנון רב שנים, הוקם בפאתיו הצפוניים של היישוב המשכן לאמנות על שם חיים אתר, המהווה כיום מרכז חשוב לאמנות ישראלית.
במלחמת העצמאות עזבו ערביי קומי את הכפר.
הקיבוץ משתמש באדמות שהשתייכו לכפרים הפלסטיניים אלקומיה וטמרה, כאשר הראשון חרב ב-1948 ואילו השני קיים כיום.
בשנת 1952, כחלק מן המאבק בתנועת העבודה והפילוג בקיבוץ המאוחד, התחולל גם פילוג בקיבוץ עין חרוד. הקיבוץ התפצל לשני קיבוצים: עין חרוד מאוחד (שנשאר בקיבוץ המאוחד) ועין חרוד איחוד. לאחר דין ודברים קרקעות הקיבוץ ונכסיו פוצלו וחולקו לשניים, בין שני קיבוצים באותו אתר; האחד של נאמני מפ"ם והשני של תומכי מפא"י.
בשנת 1954 עברה הקבוצה המזוהה עם מפא"י ואשר פרשה מן הקיבוץ המאוחד, לאתר סמוך על גבעת קומי שבאדמות הקיבוץ והקימה את "עין חרוד איחוד". הקיבוץ עין חרוד הוותיק, שבו נשארו החברים שזוהו בעבר עם מפ"ם, נקרא מאז בשם " המאוחד ".
בספרות העברית

שם המקום שימש באופן סמלי בספרו של עמוס קינן: הדרך לעין חרוד.
ראו גם

בית הקפה לשעבר אשר היה בעין חרוד מרשת סטארבקס
מעיין חרוד
אנשי עין חרוד שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
הבמה בעין חרוד
קרב עין ג'אלות
לקריאה נוספת

שמואל גדון [עורך], עין חרוד תרפ"א-תשל"א 1921-1971, ירושלים: הוצאת משרד החינוך, תשל"א-1971
זרבבל גלעד ונריה ציזלינג (עורכים), עין חרוד – פרקי יובל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד ועין-חרוד, 1972
אהרן ינאי, תולדות עין חרוד, א-ב, עין חרוד, 1983-1971
עובד מיכאלי והדסה אביגדורי אבידוב, עלילות גדוד העבודה, דליה: הוצאת מערכת-קיבוץ דליה, 2004
תמי קמינסקי, בדרכן נשות עין חרוד, 1921-1948, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, יד טבנקין,2019
מאמרים
יורם בר גל, "שדות הקברים" – על בתי העלמין של עין חרוד, בתוך: ארנון סופר, יעקב מעוז, רונית כהן-ספר (עורכים), תבניות נופים תרבותיים, הוצאת קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, אוניברסיטת חיפה, 2011, עמ' 63–92
אברהם יערי [עורך], זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק קיב: "עין חרוד היישוב הראשון בעמק יזרעאל המזרחי", מזכרונות נ. בנארי, תרפ"א (1921), עמ' 1185–1190.
הנרי ניר, עין חרוד-הקיבוץ המאוחד: המשכיות ושינוי, הקיבוץ 7-6, 1978, עמ' 53–68
הערות שוליים

↑  ראו למשל: עובד מיכאלי, הדסה אביגדורי־אבידוב, פרק ב’ - רעיונות להקמת ה’גדוד’ ותקומתו, באתר של איתי בחור.
↑  שמחה רז, מלאכים כבני אדם, ירושלים תשנ"ד, עמ' 391. מוטי זעירא, קרועים אנו, זיקתה של ההתיישבות העובדת בשנות העשרים אל התרבות היהודית, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשס"ב, עמ' 193
↑  עין חרוד חותמת על חוזה התישבות, דבר, 19 ביוני 1931
↑  All that remains : the Palestinian villages occupied and depopulated by Israel in 1948, Washington, D.C.: Institute for Palestine Studies, 1992, עמ' 57, ISBN 0-88728-224-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557527405171  GND: 4440219-3  LCCN: n82240698  VIAF: 148290455   WorldCat (עם VIAF): 148290455
נבחרת בולגריה בכדורסל

| --- | --- |
בולגריה
 מידע כללי
 הצטרפות:  1935
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  46      
  - ניקוד פיב"א:  262.6
 מאמן:  רוזן ברצ'ובסקי
 www.basketball.bg
 
 משחק בינלאומי ראשון
 איטליה איטליה 42 - 23 בולגריה בולגריה ז'נבה, שווייץ; 2 במאי 1935
 הניצחון הכי גדול
 אירלנד אירלנד 55 - 133 בולגריה בולגריה הירלן, הולנד; 4 במאי 1972
 ההפסד הכי גדול
 בולגריה בולגריה 60 - 104 רוסיה רוסיה בוטבגרד, בולגריה; 21 בפברואר 2019
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1959)
 ההישג הטוב:  מקום שביעי (1959)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1952)
 ההישג הטוב:  מקום חמישי (1956)
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  25 (הראשונה ב-1935)
 ההישג הטוב:  כסף: 1957   ארד: 1961
 
נבחרת בולגריה בכדורסל לגברים מייצגת את בולגריה מאז 1935. הדירוג הנוכחי של נבחרת בולגריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-46 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
נבחרת כדורסל זו נחשבה מתחילת שנות ה-40 לאחת הנבחרות הטובות באירופה כשהעפילה דרך קבע לאליפויות אירופה. הישג השיא שלה באליפות אירופה היה המקום שני כשאירחה את התחרות בשנת 1957. משנות ה-90 מעמדה דעך בעקבות הצטרפות נבחרות חדשות להתאחדות האירופית בעקבות פירוק יוגוסלביה וברית המועצות.
בספטמבר 2008 מונה פיני גרשון למאמנה של הנבחרת. לאחר כחודשיים העלה אותה לאליפות אירופה. כשניצח נבחרות ענק בדמותן של איטליה וסרביה. באליפות עצמה הפסידה בולגריה בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
גרמניה הנאצית 1936: לא נרשמה
בריטניה 1948: לא נרשמה
| פינלנד 1952 | מקום שביעי | 10 | 5 | 5 |
| אוסטרליה 1956 | מקום חמישי | 8 | 5 | 3 |
| איטליה 1960 | מקום 16 | 6 | 1 | 5 |
יפן 1964: לא העפילה
| מקסיקו 1968 | מקום עשירי | 9 | 4 | 5 |
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא העפילה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא נרשמה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: לא העפילה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 4 הופעות | 33 | 15 | 18 |
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
ארגנטינה 1950: לא נרשמה
ברזיל 1954: לא העפילה
| צ'ילה 1959 | מקום שביעי | 9 | 5 | 4 |
ברזיל 1963: לא העפילה
אורוגוואי 1967: לא העפילה
יוגוסלביה 1970: לא העפילה
פרגוואי 1974: לא העפילה
הפיליפינים 1978: לא העפילה
קולומביה 1982: לא העפילה
ספרד 1986: לא העפילה
ארגנטינה 1990: לא העפילה
קנדה 1994: לא העפילה
יוון 1998: לא העפילה
ארצות הברית 2002: לא העפילה
יפן 2006: לא העפילה
טורקיה 2010: לא העפילה
ספרד 2014: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2019: לא העפילה
הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023: לא העפילה
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | הופעה אחת | 9 | 5 | 4 |
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| שווייץ 1935 | מקום שמיני | 4 | 1 | 3 |
לטביה 1937: לא נרשמה
ליטא 1939: לא נרשמה
שווייץ 1946: לא נרשמה
| צ'כוסלובקיה 1947 | מקום שמיני | 6 | 1 | 5 |
מצרים 1949: לא נרשמה
| צרפת 1951 | מקום רביעי | 8 | 5 | 3 |
| ברית המועצות 1953 | מקום תשיעי | 9 | 8 | 1 |
| הונגריה 1955 | מקום רביעי | 10 | 6 | 4 |
| בולגריה 1957 | מקום שני | 10 | 9 | 1 |
| טורקיה 1959 | מקום חמישי | 8 | 5 | 3 |
| יוגוסלביה 1961 | מקום שלישי | 8 | 6 | 2 |
| פולין 1963 | מקום חמישי | 9 | 7 | 2 |
| ברית המועצות 1965 | מקום חמישי | 9 | 6 | 3 |
| פינלנד 1967 | מקום רביעי | 9 | 4 | 5 |
| איטליה 1969 | מקום שביעי | 7 | 4 | 3 |
| גרמניה המערבית 1971 | מקום שישי | 7 | 4 | 3 |
| ספרד 1973 | מקום שישי | 7 | 3 | 4 |
| יוגוסלביה 1975 | מקום חמישי | 7 | 3 | 4 |
| בלגיה 1977 | מקום שישי | 7 | 4 | 3 |
| איטליה 1979 | מקום 11 | 7 | 1 | 6 |
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
| גרמניה המערבית 1985 | מקום שמיני | 8 | 3 | 5 |
יוון 1987: לא העפילה
| יוגוסלביה 1989 | מקום שביעי | 5 | 1 | 4 |
| איטליה 1991 | מקום שמיני | 5 | 0 | 5 |
| גרמניה 1993 | מקום 16 | 3 | 0 | 3 |
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
צרפת 1999: לא העפילה
טורקיה 2001: לא העפילה
שוודיה 2003: לא העפילה
| סרביה ומונטנגרו 2005 | מקום 13 | 3 | 0 | 3 |
ספרד 2007: לא העפילה
| פולין 2009 | מקום 16 | 3 | 0 | 3 |
| ליטא 2011 | מקום 14 | 5 | 2 | 3 |
סלובניה 2013: לא העפילה
צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015: לא העפילה
פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017: לא העפילה
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום 20 | 5 | 1 | 4 |
קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025: לא העפילה
| סך הכל | 25 הופעות | 169 | 84 | 85 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב

| --- | --- |

אנשי הזיהוי הפלילי של משטרת ישראל בזירת קריסת הטריבונה בבית הכנסת של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב
 תאריך:  16 במאי 2021 
 שעה:  19:14
 מיקום:  גבעת זאב
 גורם:  קריסת טריבונה
 קואורדינטות:  31°51′33″N 35°10′11″E﻿ / ﻿31.859101°N 35.169835°E﻿ / 31.859101; 35.169835
 הרוגים:  3 
 פצועים:  219 
 he
 
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב היה אירוע רב-נפגעים בישראל, שהתרחש בכניסת חג השבועות, ה' בסיוון ה'תשפ"א, 16 במאי 2021, ובו, עקב קריסת טריבונה בבית כנסת של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב, נהרגו שלושה אנשים, וכ-220 נפצעו.
היערכות לאירוע

בערב חג השבועות נערך מעמד קביעת מזוזות בבית הכנסת הגדול של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב, שטרם הושלמה בנייתו. לקראת המעמד נבנו בבית הכנסת 8 קומות של טריבונות (בגובה של כ-40 ס"מ כל אחת), מעליהם הורכבו בצורה רעועה 8 קומות נוספות.
כחלק מלקחי אסון הר מירון מונו, בהוראת האדמו"ר, כשבועיים לפני החג, שני אחראי בטיחות לאירוע.
כבר בשלב ההכנות לאירוע התריעו רבים, כולל ראש מועצת גבעת זאב יוסי אברהמי, והממונה על הבטיחות במועצה המקומית, על כך שהאירוע לא עומד בתקנות הבטיחות. לטענת המתלוננים, המשטרה ענתה כי היא מסירה אחריות מהאירוע. המשטרה והכבאות לא אישרו למועצה את פתיחת בית הכנסת בשבועות. מנגד, בכירים במועצה המקומית גבעת זאב טענו כי האירוע לא היה יכול להתרחש ללא אישור של ראש המועצה וההתראה הביטחותית נכתבה למראית עין בלבד. לאחר האירוע נודע כי בניין בית הכנסת קיבל אישור ייעודי לבניין מגורים, ולא למבנה ציבורי.
האסון

סמוך לכניסת החג החל האירוע בהשתתפות כאלפיים איש, כאלף מהם עמדו על הטריבונות, והטריבונה העליונה קרסה. כתוצאה מהקריסה נהרגו מאיר גלויברמן בן 13 ומרדכי בנימין רובינשטיין בן 23 ונפצעו 219 מתפללים, בהם 15 פצועים במצב קשה. האסון תועד במצלמת וידאו בשידור ישיר לחסידים ברחבי העולם. כשישה שבועות לאחר האירוע נפטר מפצעיו אחד מהפצועים, אליהו קרפל, בן 39.
האסון > הטיפול בפצועים

מיד לאחר האסון הוכרז אירוע רב נפגעים, ולשם סיוע, פינוי וטיפול בפצועים, למקום הוזעקו לוחמי חטיבת החילוץ של פיקוד העורף, כוחות יחידת החילוץ וההצלה הארצית, כוחות רפואה מפיקוד המרכז, שני מסוקי מד"א ושני מסוקי חיל האוויר עם לוחמי יחידת 669 וחיל הרפואה. הפצועים פונו לבתי החולים שערי צדק, הדסה הר הצופים, הדסה עין כרם, שיבא ושמיר.
חקירת האירוע > החקירה

לאחר האסון, יו"ר המועצה המקומית גבעת זאב יוסי אברהמי אמר כי המועצה התריעה בפני המשטרה בנוגע לסכנת האסון, אך לא נעשה דבר בנדון. יועץ הבטיחות שאישר לקיים את האירוע אמר שכאשר סקר את המקום ביום שישי הטריבונות היו תקינות, אך ביום ראשון הגביהו את הטריבונות ללא אישורו באופן לא תקין. מנגד, במשטרה טענו כי על המועצה המקומית היה למנוע את קיום האירוע.
בחסידות קרלין סטולין טענו כי מדובר בכשל נקודתי חמור בבניית הטריבונה, וכי אין כל קשר בין קריסת הטריבונה למתחם הבניה עצמו.
ראש מערך הכבאות רב-טפסר דדי שמחי הדגיש כי למבנה לא היה אישור, וקרא לחקור את האירוע.
חקירת היבטים פליליים של האסון הוטלה על יחידת ההונאה של מחוז תל אביב של המשטרה, ובלילה שבין 19 ל־20 במאי עצרה המשטרה את המהנדס שאישר את הטריבונות ואת אחד העסקנים הבכירים בחסידות בחשד להמתה בקלות דעת. בהמשך אותו היום דחה בית משפט השלום את הבקשה למעצרם באומרו שחלקם של השניים באירוע שולי, אם בכלל, והם נשלחו למעצר בית.
חקירת האירוע > ביקורת

דו"ח של פיקוד העורף מתח ביקורת על תפקוד המשטרה באסון. המשטרה דחתה את הטענות.
הערות שוליים

1 2 3  כתבי ynet, שני הרוגים ו-219 פצועים בקריסת טריבונה בבית כנסת בגבעת זאב, באתר ynet, 16 במאי 2021
↑   ציוץ של משה ויסברג ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 במאי 2021
1 2   יהושע בריינר, מהנדס ובכיר בחסידות קרלין נעצרו בחשד להמתה בקלות דעת, באתר הארץ, 20 במאי 2021
↑   ציוץ של משה ויסברג ברשת החברתית אקס (טוויטר), 7 במאי 2021
↑  אלי סניור, חשיפה: ממונה הבטיחות בגבעת זאב התריע כבר שבועיים לפני האסון, באתר ynet, 17 במאי 2021
↑  אלי סניור, חיים גולדיטש, המכתבים בין הרשויות חושפים: כולם ידעו - ואף אחד לא מנע את האסון, באתר ynet, 16 במאי 2021
ynet, שני הרוגים ו-167 פצועים בקריסת טריבונה בבית כנסת בגבעת זאב, באתר כלכליסט, 16 במאי 2021
↑  כתבי כאן חדשות, שני הרוגים בקריסת טריבונה בבית כנסת של חסידות קרלין בגבעת זאב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 במאי 2021
↑  ענבר טויזר, ‏האסון בבית הכנסת בגבעת זאב: "לא היה יכול להתרחש בלי אישור בקריצת עין של ראש המועצה", באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2021
↑  כאן חדשות, דיווח של סולימאן מסוודה, באתר Twitter, ‏2021-05-18
↑  עמרי מניב, האסון בגבעת זאב: בכירים בחסידות קרלין ובמועצה צפויים להיחקר, באתר חדשות 13, 17 במאי 2021
1 2  בחסידות קרלין מגיבים לאסון הקשה בהיכל הטישים בערב החג, באתר בחדרי חרדים, 17 במאי 2021
↑   מחדל נוסף | קריסת טריבונה בגבעת זאב, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:09)
↑  קובי נחשוני, אלישע בן קימון, כמעט 40 יום אחרי קריסת הטריבונה: הרוג שלישי באסון בגבעת זאב, באתר ynet, 24 ביוני 2021
↑  יוסי אליישי פורת, אסון בגבעת זאב: 2 הרוגים ועשרות פצועים בקריסת מבנה בבית כנסת, באתר חדשות 13, 16 במאי 2021
↑  בן שאול, המהנדס: נתתי אישור, הוסיפו עוד קומות, באתר ערוץ 7, 20 במאי 2021
↑  אלון חכמון, ‏ראש מועצת גבעת זאב: "התרענו בפני כולם"; במשטרה האשימו: "האחריות על הרשות", באתר מעריב אונליין, 16 במאי 2021
↑  חיים גולדברג, ‏שוחררו "החשודים המרכזיים" באסון קריסת הפארנצ'עס, באתר כיכר השבת, 20 במאי 2021
↑  פיקוד העורף: המשטרה לא תפקדה באסון הטריבונה, באתר ynet, 24 במאי 2021
אמבולנסים של מגן דוד אדום בזירת האסון
ריצ'רד ורנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1925 רדינג, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 בדצמבר 1997 (בגיל 72) ריצ'מונד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  בית ספר רידינג  בית הספר לייטון פארק 
 בן או בת זוג:  Benedicta Lucia Hoskyns (4 ביולי 1955–?) 
 צאצאים:  Sarah Benedicta Vernon, Thomas Richard Adam Vernon 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד ורנון (באנגלית: Richard Vernon; ‏7 במרץ 1925 – 4 בדצמבר 1997) היה שחקן אנגלי. הוא הרבה להופיע בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה, לרוב בדמויות של אריסטוקרט או אדם מתנשא. כיוון שהקריח והאפיר בטרם עת, החל כבר בשנות השלושים שלו לשחק בדמויות של לורדים ואנשי צבא בגיל העמידה.
ביוגרפיה

ורנון נולד בעיר רדינג שבמחוז ברקשייר באנגליה. הוא התחנך בבית הספר רדינג ובבית הספר לייטון פארק (שניהם ברדינג). במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצי המלכותי. הוא למד משחק ב-"Central School of Speech and Drama".
ב-1960 הופיע ורנון בעיבוד לרומן "המצודה" מאת ארצ'יבלד ג'וזף קרונין. ב-1961 שיחק בתפקיד האב בסדרה "Stranger on the Shore" המפורסמת בזכות שיר הנושא של אקר בילק (אנ') שהיה ללהיט. אחד מהתפקידים הראשיים הראשונים בהם שיחק היה הסוכן אדווין אלדנשו בסדרת הטלוויזיה "The Man in Room 17" ששודרה בשנים 1965–1966, ובסדרת ההמשך "The Fellows" משנת 1967. ב-1964 הופיע בתפקיד קטן וגילם את קולונל סמית'רס בסרט "גולדפינגר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד בכיכובו של שון קונרי.
ורנון זכור מהופעתו בדמות ללא שם של "ג'נטלמן מהסיטי" שבחוסר רצון בולט חולק תא רכבת יחד עם הביטלס בסרט "לילה של יום מפרך". הוא שיחק בתפקיד סלארטיברטפאסט, מעצב העולמות, בתסכיתי הרדיו ובסדרת הטלוויזיה על פי "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". הוא גילם את סר ג'יימס גרינלי ("C") בסדרה "המובחרים", ושיחק בתפקיד לורד סולסברי במיני סדרה "אדוארד השביעי". בסדרת הדרמה "הדוכסית מרחוב דיוק" הופיע בתפקיד מייג'ור טובי סמית'-ברטון. הוא שיחק בתפקיד הדוכס מברוטון בסדרה "נני", והופיע מדי פעם בדמות סר דזמונד גלייזברוק בסדרה הקומית "כן, אדוני השר" ובסדרת ההמשך "כן, אדוני ראש הממשלה". בסרט "Sammy's Super T-Shirt" שיחק בתפקיד מר בקט.
ב-1965 הופיע ורנון בסרטם של מורקמב ווייז "The Intelligence Men" בתפקיד סר אדוארד סיברוק, פטרון האמנויות. עוד שיחק בתפקיד לורד ברטלשאם בסדרה "Ripping Yarns", וסקווייר דייל בעיבוד של רדיו 4 של ה-BBC לספר "The Small House at Allington" מאת אנתוני טרולופ. ב-1971 הופיע בתפקיד אדמירל קרופט בעיבוד של ה-BBC לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן. ב-1986 השתתף בסדרת הדרמה "Paradise Postponed" ובשעשועון "The Giddy Game Show" היה קולו של פרופסור גאס. ב-1992 הופיע בתפקיד ליונל לירינג בפרק האחרון של הסדרה "רמפול", וב-1994 שיחק בעונה האחרונה של הסדרה "לאבג'וי" בתפקיד גיסו של טינקר.
ב-1978 שיחק ורנון ברדיו בתפקיד טארנט בעיבוד של "BBC World Service" לספר "Last Day in Limbo" מסדרת "מודסטי בלייז". בין השנים 1985 ו-1992 כיכב בתפקיד לורד אמסוורת' בתסכיתי רדיו מסדרת "Blandings" ברדיו 4 של ה-BBC.
הופעתו האחרונה של ורנון בסרט קולנוע הייתה בתפקיד קמע בסרט "לוך נס" שיצא לאקרנים ב-1996.
חיים אישיים

ב-1955 התחתן ורנון עם בנדיקטה הוסקינס. לבני הזוג נולדו בן אחד ובת אחת. הם התגרשו ב-1989.
ורנון נפטר ב-4 בדצמבר 1997 ממחלת פרקינסון.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949 |  | Stop Press Girl |  | ללא קרדיט |
| 1953 |  | Street of Shadows |  | ללא קרדיט |
| 1958 | חופשה בלונדון | Indiscreet | מדריך | ללא קרדיט |
| 1959 |  | The Heart of a Man | מנהל | ללא קרדיט |
| 1959 |  | The Siege of Pinchgut | תת-שר |  |
| 1960 |  | Clue of the Twisted Candle | ויני |  |
| 1960 | כפר הארורים | Village of the Damned | סר אדגר הרגרייבס |  |
| 1960 |  | Foxhole in Cairo | גנרל |  |
| 1961 |  | Cash on Demand | פירסון |  |
| 1961 |  | Stranger on the Shore | דייוויד גוף | סדרת טלוויזיה |
| 1961 |  | The Share Out | ג'ון קרו |  |
| 1962 |  | Reach for Glory | ד"ר אולדריץ' |  |
| 1962 |  | Jigsaw | דובינג | קול |
| 1962 |  | We Joined the Navy |  | ללא קרדיט |
| 1963 |  | Accidental Death | ג'ון פקסטון |  |
| 1963 |  | Just for Fun | ראש ממשלה |  |
| 1963 | המשרת | The Servant | לורד מאונסט |  |
| 1964 |  | Hot Enough for June | רודינגהד |  |
| 1964 | לילה של יום מפרך | A Hard Day's Night | איש ברכבת |  |
| 1964 | גולדפינגר | Goldfinger | קולונל סמית'רס |  |
| 1964 |  | The Counterfeit Constable | לורד בריסברן | שם הפצה בצרפתית "Allez France" |
| 1964 |  | The Tomb of Ligeia | ד"ר ויוויאן |  |
| 1965 | הרולס רויס הצהובה | The Yellow Rolls-Royce |  | ללא קרדיט |
| 1965 |  | The Intelligence Men | סר אדוארד סיברוק |  |
| 1965 | סוד ההצלחה שלי | The Secret of My Success | לורד הת'רבי |  |
| 1965 |  | The Early Bird | סר רוג'ר ודג'ווד |  |
| 1969 | היה שלום מר צ'יפס | Goodbye, Mr. Chips | יושב ראש | ללא קרדיט |
| 1970 |  | Song of Norway | חבר מועצה |  |
| 1971 |  | She'll Follow You Anywhere | אנדרו קומבס |  |
| 1971 |  | One Brief Summer | הייוורד |  |
| 1971 | הטיית לב | Persuasion | אדמירל קרופט | מיני-סדרה |
| 1973 |  | The Satanic Rites of Dracula | מתיוס |  |
| 1973 | על אדונים ומשרתים | Upstairs, Downstairs | מייג'ור קוקריין-דנבי | סדרת טלוויזיה |
| 1976 |  | Adventures of a Taxi Driver | ג'נטלמן |  |
| 1976 | הפנתר הוורוד מכה שנית | The Pink Panther Strikes Again | פסבנדר |  |
| 1976–1977 | הדוכסית מרחוב דיוק | The Duchess of Duke Street | מייג'ור סמית'-ברטון |  |
| 1978 |  | Sammy's Super T-Shirt | מר בקט |  |
| 1979 | הגורם האנושי | The Human Factor | סר ג'ון הרגרייבס |  |
| 1980 |  | Oh! Heavenly Dog | קווימבי צ'ארלס |  |
| 1981 |  | The Box |  | דיבוב |
| 1981 | מדריך הטרמפיסט לגלקסיה | The Hitchhiker's Guide to the Galaxy | סלארטיברטפאסט |  |
| 1982 | רצח לאור השמש | Evil Under the Sun | פלוויט |  |
| 1982 | גנדי | Gandhi | סר אדוארד אלברט גאיט |  |
| 1983 |  | Night Train to Murder | הדוד פליקס |  |
| 1986 | ליידי ג'יין | Lady Jane | המרקיז מווינצ'סטר |  |
| 1987 | חודש בכפר | A Month in the Country | קולונל חברון |  |
| 1992 | מדשאת הקמומיל | The Camomile Lawn | גנרל פיצ'ום | מיני-סדרה |
| 1996 | לוך נס | Loch Ness | פרופסור | הופעת קמע |
הערות שוליים

↑  Richard Vernon, BFI
1 2  Obituary: Richard Vernon, The Independent, 13 December 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457418605171  GND: 1139790536  ISNI: 0000 0000 5214 7080  LCCN: no98101105  MusicBrainz: 5b63de8f-6862-4d45-8ba3-15a2dc57d5a7  SUDOC: 110869273  VIAF: 4551601   WorldCat (עם VIAF): 4551601
שמואל הכהן וינגרטן

שמואל הכהן וינגרטן (כ"ה בכסלו תר"ס; 27 בנובמבר 1899 - ב' בשבט תשמ"ז; 1 בפברואר 1987) היה איש ציבור ישראלי יליד הונגריה, מאנשי הציונות הדתית ותנועת המזרחי בשנים שלפני קום המדינה ולאחריה, יושב ראש המועצה הדתית בירושלים, סופר וחוקר.
ביוגרפיה

נולד במונקץ' שבקרפטים, לאהרן מרדכי הכהן. למד בישיבת פרשבורג והיה בעל השכלה כללית. עלה ארצה בשנת 1929. היה חבר בארגון ההגנה בירושלים. בשנות החמישים כיהן כיושב ראש המועצה הדתית בירושלים. באותם ימים הייתה למשרה זו חשיבות פוליטית וציבורית רבה, ומתוקף תפקידו הייתה לווינגרטן השפעה רבה בעיצוב פניה הרוחניים-דתיים של ירושלים בשנותיה הראשונות של המדינה.
היה פעיל בארגונים רבים, ובהם בהתאחדות עולי הונגריה ובארגון יוצאי רוסיה הקרפטית. סייע לניצולי שואה יוצאי אזורים אלו בשלבי קליטתם הראשונים בארץ.
בד בבד עם התעסקותו בצרכי ציבור, עסק גם במחקר תורני והיסטורי. פרסם ספרים ומחקרים בתחומים אלה, בפרט על חיי יהודי הונגריה והקרפטים. כמו כן פרסם ספר זכרונות אוטוביוגרפי, השופך אור על חיי היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופה שלפני קום המדינה, ובעיקר על חיי הציבור הדתי והחרדי בירושלים. השתתף בכתיבה בסדרת "ערים ואמהות בישראל" - על יהודי פרשבורג ומונקץ', וכמו כן השתתף בכתיבת ערכים באנציקלופדיה של הציונות הדתית, כדוגמת הערך על הרב צבי פסח פרנק.