stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה לובין

ערך זה עוסק בצייר. אם התכוונתם לראש מועצה אזורית, ראו .
| --- | --- |

אריה לובין (1978)
 לידה:  6 בדצמבר 1897 שיקגו, ארצות הברית
 פטירה:  17 בינואר 1980 (בגיל 82) תל אביב-יפו, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
קבוצת אמנים בתצלום מאת אברהם סוסקין. אזור שנת 1925. משמאל לימין: יוסף זריצקי, אריה לובין, יונה צלייק, ראובן רובין (יושב), ציונה תג'ר, פנחס ליטבינובסקי, יצחק כץ (יושב), ברוך אגדתי ויצחק חזין.
אריה לובין (באנגלית: Arieh Leo Lubin;‏ 6 בדצמבר 1897 – 17 בינואר 1980) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

אריה לאו לובין נולד בי"א בכסלו תרנ"ח בשיקגו שבארצות הברית בבית שאופיין ברוח יהודית ותרבות עברית וציונית. בגיל 16 שלח אותו אביו ללמוד בגימנסיה הרצליה בארץ ישראל. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1914, חזר לארצות הברית ולמד במכון האמנות של שיקגו. ב-1918 התנדב ל"גדוד 39 של קלעי המלך" (האמריקני) של הגדודים העבריים, שם התיידד עם אברהם מלניקוב, מנחם שמי ונחום גוטמן. לאחר המלחמה סיים את לימודיו בשיקגו ונסע לאירופה במסגרת מלגה שקיבל, שם שהה שנה באנגליה, פריז ובלגיה. בין השאר למד באקדמיה לאמנות גראנד שומייר ואצל הצייר והפסל אנטואן בורדל. ב-1923 חזר לארץ ישראל וקבע בה את ביתו. בשנת 1930 יצא לסיור ממושך באיטליה, צרפת ומספר מקומות במזרח התיכון. עם שובו ארצה התיישב בתל אביב.
בשנת 1924 השתתף בתערוכת האמנים במגדל דוד שבירושלים. באותה שנה הוא צייר "מבט מתל אביב אל גבעות רמת גן" ובשנת 1925 "צבע דומם". בשנת 1947 הוצגה תערוכת-יחיד שלו במוזיאון תל אביב. בשנים 1948, 1950, 1960 השתתף בביאנלה של ונציה. בשנים 1953, 1958 בביאנלה בסן פאולו. השתתף גם בתערוכות מגדל דוד בירושלים ובתערוכות האוהל בתל אביב.
לובין היה בין ראשוני האמנים שהתיישבו בקריית האמנים בצפת בשנות ה-50. בשנת 1968 הוקדשה ללובין תערוכה רטרוספקטיבית שהוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות.
אריה לובין נפטר בתל אביב בכ"ה בטבת תש"מ ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
אוסף מכתבים של לובין, משנות העשרים של המאה ה-20, שמקורו בעזבון בת שבע ויצחק כץ, נמצא באוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל.
עבודתו האמנותית

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לובין ייצג בכמה מרישומיו וציוריו מגמה של התיישרות על-פי הקו של גישות אמנותיות עכשוויות בשנות העשרים. כמה רישומים נעשו בסגנון קוביסטי. ה"דומם" שלו נעשה בהשפעת הסגנון הפוריסטי של לה קורבוזיה ואוזנפאן, שהגיע אליו דרך כתב העת "הרוח החדשה" בעריכתם. השפעה נוספת באה מצדו של פבלו פיקאסו. עצם השאיפה לינוק מאמנות עכשווית בארץ המנותקת יחסית מהשפעות וממידע תרבותי הייתה בבחינת ציון דרך[דרוש מקור].
החל מ-1929 לבשו ציוריו של לובין אופי אחר לחלוטין. הוא נטש את הסגנון הקוביסטי והפוריסטי והתקרב לסגנון פיגורטיבי פוסט-אימפרסיוניסטי, המושפע מפול סזאן, והתמקד בעיקר בציור נוף. לקראת שנות הארבעים עבר לצייר בעיקר דמויות מזרחיות, ערבים ותימנים היושבים ומעשנים נרגילה או משוחחים בהתרגשות. הדמויות המזרחיות הן בבואות נאמנות להווי הערבי, שלובין למד להכירו בקפדנות ובהתמדה. בציורים אלו נגלה לובין בעל הסגנון האישי והמקורי, והודות להם יצא לו מוניטין. פול סזאן והמזרח הם מוריו הנאמנים והם דרים ביצירותיו בכפיפה אחת, עבודותיו מצטיינות בצבעוניות רבה.
גלריה

דיוקן עצמי, 1924
שמן על בד
גובה 50 ס"מ, רוחב 40 ס"מ
מוזיאון ישראל, ירושלים
פרסים

1922 מלגה ללימודים בחו"ל ע"ש ג'ון קווינסי אדמס.
1956 פרס עירית רמת גן על ציורו "נוף רמת גן".
1957 פרס הוועד האולימפי לנושאי ספורט.
1978 יקיר העיר תל אביב-יפו.
1957 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו.
הנצחה

ב-22 אפריל 1982, הנפיק השירות הבולאי סדרה של שלושה בולי דאר שנקראה "אמנות ישראלית 1982", שעוצבה על ידי האמן א. ואן אויין, שבה נכלל בול של ציור של רובין שכותרתו "נוף תל אביב". השירות הבולאי מכר 613,000 בולים של בול זה עד להפסקת המכירה ב-18 במרס 1983 .
מבחר תערוכות יחיד

1947 - מוזיאון תל אביב, בית דיזנגוף.
1954 - גלריה צ'מרינסקי, תל אביב.
1958 - בית צבי, רמת גן.
1958 - גלריה או'הנה, לונדון.
1965 - בית צבי, רמת גן (בשיתוף גלריה בינט).
1968 - מוזיאון תל אביב, תערוכה רטרוספקטיבית.
לקריאה נוספת

אליאס ניומן, Art in Palestine, ניו יורק, 1939, הוצאת Siebel Company.
חיים גמזו, ציור ופסול בישראל, הוצאת "אשכול", תל אביב, 1951. מהדורה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, תל אביב, 1957.
אויגן קולב, האמנות היהודית, עורך: בצלאל ססיל רות, הוצאת מסדה, תל אביב, 1961.
בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963, 1966.
חיים גמזו, אריה לובין - תמונות שמן, פאסטל, גואש - תערוכה רטרוספקטיבית, מוזיאון תל אביב, 1968.
אריה לובין, אריה לובין - מסדנתו של אמן, מוזיאון הרצליה לאמנות, 1979.
בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
מארק שפס (אוצר), גילה בלס, יגאל צלמונה ואחרים, שנות העשרים באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982.
יונה פישר (עורך), תל אביב - 75 שנה של אמנות, הוצאת מסדה, 1984, עמ' 38, 39, 42, 56.
יגאל צלמונה (אוצר), יעקב שביט ואחרים, מגדל דוד - מלחמת התרבות הראשונה באמנות ישראל, מגדל דוד - המוזיאון לתולדות ירושלים, תשנ"ב (1991).
גדעון עפרת, "מכתבי לובין", בתוך: ביקורי אמנות - פרקים על אמנים ישראלים, הוצאת הספרייה הציונית, ההוצאה לאור של ההסתדרות הציונית העולמית, ירושלים, 2005.
ורדה שטיינלאוף, על גדות הירקון - נחל הירקון באמנות הישראלית, מוזיאון תל אביב, 2005.
יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010.
אליק מישורי, מ"אפקים חדשים" ל"רוח אחרת", למדא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2019.
גדעון עפרת, אריה לובין, הוצאת לוין, 2020.
הערות שוליים

↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשכ"ב,  קטלוג מס' 12, רשות הדאר - השירות הבולאי, הוצאת כרטא, 1989, עמוד 220
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280444  NLI: 987007500831805171  PLWABN: 9811721747405606  ISNI: 0000 0000 5323 3685  LCCN: nr2002037406  RKD: 51128  SNAC: w6086px7  ULAN: 500154639  VIAF: 46701017   WorldCat (עם VIAF): 46701017
פלוריאנוס

מַרְקוּס אַנִיוּס פְלוֹרִיָאנוּס (בלטינית: Marcus Annius Florianus; חי 276 - ?) היה קיסר רומא במשך חודשים אחדים בשנת 276.
קורות חייו > רקע

פלוריאנוס נולד ופעל בתקופה הידועה בהיסטוריה בשם משבר המאה ה-3, שבה היו לפחות עשרים ושישה תובעים לתואר הקיסר, בעיקר גנרלים בולטים בצבא הרומי, שהצליחו להשתלט על תפקיד הקיסר. עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים במהלך תקופה זו, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים.
הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית.
המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה.
קורות חייו > בטרם עלייתו לשלטון

פלוריאנוס היה אחיו למחצה של הקיסר טקיטוס, בן לאם משותפת ואבא שונה. בתקופת שלטונו של טקיטוס הוא שימש כמפקד המשמר הפרטוריאני וליווה את טקיטוס בעת הקרבות מול הגותים.
בדרכו של טקיטוס חזרה לרומא כשהוא בשיא תהילתו ובראש גייסות מנצחים הוא פנה ללא דיחוי להתעמת עם פולשים פרנקים ואלמאנים שפלשו אל תוך הפרובינציה של גאליה על פי המקורות הרומאים בני התקופה הוא מת ממחלה בסמוך לעיר טיאנה שבקפדוקיה (טורקיה) בחודש יוני 276. על פי הסיפור הוא החל להתנהג באופן מוזר ובשגיון והצהיר כי הוא ישנה את שמות חודשי השנה ויקרא להם על שמו ואז התמוטט ומת. על פי ההיסטוריון הרומאי זוסימוס, הוא נרצח לאחר שמינה קרובי משפחתו לתפקידי מפתח בסוריה.
קורות חייו > תקופת שלטונו

פלוריאנוס הכתיר עצמו לקיסר באוגוסט 276, בתמיכת הלגיונות שהיו תחת פיקוד אחיו הקיסר הקודם טקיטוס ובעיקרם הלגיונות שהיו מוצבים בחלק המערבי של האימפריה, אך לא ביקש ולא זכה לתמיכת הסנאט. הוא לא הספיק להגיע לרומא על מנת לבסס את תביעתו לכס הקיסרות בטרם הכריזו הלגיונות של החלק המזרחי של הקונסוליה על פרובוס כקיסר ופלוריאנוס נאלץ להצעיד את צבאו על מנת להכניע את המרידה. הצבאות נפגשו בסמוך לעיר טרסוס בטורקיה, צבאו של פלוריאנוס היה גדול יותר אך פרובוס היה מפקד מנוסה, נמנע מעימות ישיר והשתמש בטקטיקות התשה שבשילוב עם תנאי מזג האוויר הקייצי הקשים הביאו להתמרדות בצבאו של פלוריאנוס. לא ברור האם פלוריאנוס נרצח על ידי מורדים מתוך צבאו או שמצא את מותו בנסיבות אחרות.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
הערות שוליים

↑  פיטר בראון, The World of Late Antiquity
| קיסרי רומא |
| --- | --- | --- |
| תקופת הפרינקיפט | אוגוסטוס קיסר • טיבריוס קיסר • קליגולה • קלאודיוס קיסר • נירון קיסר • גלבה • אותו • ויטליוס • אספסיאנוס • טיטוס • דומיטיאנוס • נרווה • טראיאנוס • אדריאנוס • אנטונינוס פיוס • לוקיוס ורוס • מרקוס אורליוס • קומודוס • פרטינקס • דידיוס יוליאנוס • ספטימיוס סוורוס • קרקלה (עם גטה) • מקרינוס • אלאגבאלוס • אלכסנדר סוורוס |  |
| תקופת משבר המאה השלישית | מקסימינוס תראקס • גורדיאנוס הראשון עם גורדיאנוס השני • פופיאנוס ובלבינוס • גורדיאנוס השלישי • פיליפוס הערבי • דקיוס עם הרניוס אטרוסקוס • טרבוניאנוס גאלוס עם הוסטיליאנוס • טרבוניאנוס גאלוס עם וולוסיאנוס • איימליאנוס • ולריאנוס עם גליאנוס • גליאנוס • קלאודיוס השני גותיקוס • קווינטילוס • אורליאנוס • טקיטוס • פלוריאנוס • פרובוס • קארוס • קארינוס עם נומריאנוס |  |
| תקופת הדומינט | דיוקלטיאנוס עם מקסימיאנוס • קונסטנטיוס כלורוס • גלריוס • פלביוס ולריוס סוורוס • מקסימינוס דאיה • מקסנטיוס • ליקיניוס • קונסטנטינוס "הגדול" • קונסטנטיוס השני עם קונסטנס ועם קונסטנטינוס השני • יוליאנוס • יוביאנוס • ולנטיניאנוס הראשון עם ואלנס • גרטיאנוס עם ולנטיניאנוס השני • תאודוסיוס הראשון |  |
האימפריה הרומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810566683905606  GND: 1059952734  ULAN: 500355695  VIAF: 309816597   WorldCat (עם VIAF): 309816597 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1970 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1970  בספרות |  |
< · 1968 · 1969 – 1970 – 1971 · 1972 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1970 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים > סיפורת

פול אנדרסון – טאו אפס
ארנסט המינגוויי – איים בזרם
לארי ניבן – עולם טבעת
ונדיקט ירופייב – מוסקבה פטושקי
רוג'ר זילאזני – תשעה נסיכים לאמבר
פרנק הרברט – משיח חולית
ספרים נבחרים חדשים > ספרי ילדים ונוער

ריצ'רד באך – ג'ונתן ליווינגסטון השחף
רואלד דאל – מר שועל המהולל
אלוין ברוקס וייט – החצוצרה של לואי
אנט טייסון וטיילוס טיילור – ברבאבא
ספרים נבחרים חדשים > ספרי עיון

קייט מילט – פוליטיקה מינית
אלברט שפר – בתוככי הרייך השלישי
אלווין טופלר – הלם העתיד
נולדו

28 בפברואר – דניאל הנדלר, סופר אמריקאי
12 במרץ – דייב אגרס, סופר, עורך ומוציא לאור אמריקאי
26 במרץ – מרטין מקדונה, מחזאי אירי יליד בריטניה
26 במאי – אלכס גרלנד, סופר אנגלי
27 באוקטובר – ג'ונתן סטראוד, סופר פנטזיה אנגלי
27 בנובמבר – האן קאנג, סופר דרום קוריאני
נפטרו

29 בינואר – סר באזיל לידל הארט, היסטוריון ותאורטיקן צבאי בריטי (נולד ב-1895)
2 בפברואר – ברטראנד ראסל, פילוסוף, לוגיקן וסופר בריטי (נולד ב-1872)
17 בפברואר – שמואל יוסף עגנון, מגדולי הסופרים העבריים בעת החדשה. חתן פרס נובל לספרות לשנת 1966 (נולד ב-1887)
20 בפברואר – סופי טרדוול, מחזאית ועיתונאית אמריקאית (נולדה ב-1885)
11 במרץ – ארל סטנלי גרדנר, סופר ומשפטן אמריקאי (נולד ב-1889)
29 במרץ – ורה בריטן, סופרת פמיניסטית בריטית (נולדה ב-1893)
11 באפריל – ג'ון או'הרה, סופר אמריקאי (נולד ב-1905)
12 במאי – נלי זק"ש, משוררת ומחזאית יהודיה-גרמנייה, כלת פרס נובל לספרות (נולדה ב-1891)
7 ביוני – א.מ. פורסטר, סופר אנגלי (נולד ב-1879)
16 ביוני – אלזה טריולה, סופרת יהודיה-צרפתייה ילידת רוסיה (נולדה ב-1896)
15 ביולי – אריק ברן, פסיכיאטר וסופר יהודי-אמריקאי יליד קנדה (נולד ב-1910)
1 בספטמבר – פרנסואה מוריאק, סופר צרפתי וחתן פרס נובל לספרות (נולד ב-1885)
25 בספטמבר – אריך מריה רמרק, סופר גרמני (נולד ב-1898)
28 בספטמבר – ג'ון דוס פסוס, סופר וצייר אמריקאי (נולד ב-1896)
23 בנובמבר – אלף פרויסן, סופר, משורר, מחזאי, כותב שירים ומוזיקאי נורווגי (נולד ב-1914)
25 בנובמבר – יוקיו מישימה, סופר יפני (נולד ב-1925)
פרסים

פרס נובל לספרות: אלכסנדר סולז'ניצין
פרס בוקר: ברניס רובנס, "The Elected Member"
ברטראנד ראסל
שמואל יוסף עגנון
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית

| --- | --- |

ספריית ריד של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית
 אוניברסיטה
 מוטו:  "חפשו חוכמה"
 תקופת הפעילות:  1911–הווה (כ־114 שנים)
 קמפוס:  עירוני
 בעלי תפקידים
 נשיא:  רוברט פרנצ' (אנ')
 סגן נשיא:  עמית צ'קמה (אנ')
 צוות:  2,093 (2023)
 סגל:  1,702 (2023)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  29,426 (2023)
 סטודנטים לתואר ראשון:  18,792 (2023)
 סטודנטים לתואר שני:  8,740 (2023)
 סטודנטים לתואר שלישי:  1,894 (2023)
 מיקום
 מיקום:  פרת', אוסטרליה המערבית  אוסטרליה המערבית
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 קואורדינטות:  31°58′49″S 115°49′07″E﻿ / ﻿31.980277777778°S 115.81861111111°E﻿ / -31.980277777778; 115.81861111111
 UWA
 he
 
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית (באנגלית: The University of Western Australia; בראשי תיבות: UWA) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית, שנוסדה בשנת 1911 וממוקמת בעיר פרת', בירת מדינת אוסטרליה המערבית. הקמפוס הראשי ממוקם בפרוור העיר פרת' וקמפוסי-לוויין (אנ') קטנים ממוקמים בקלרמונט ובעיר אלבני. האוניברסיטה היא השישית בותיקותה באוסטרליה והראשונה שנוסדה באוסטרליה המערבית. האוניברסיטה כוללת ארבע פקולטות ושני בתי ספר עצמאיים, שש ספריות ואוספים מיוחדים. אסטרטגיית האוניברסיטה מוגדרת בתוכנית החזון "אוניברסיטת אוסטרליה המערבית 2030" והוא ממוקד בהיבטים הבאים; חינוך, מחקר וחדשנות, סביבה וקיימות, אנשים ותרבות, שותפויות ומעורבות גלובלית.
קשרים בין-לאומיים

ביבשת אוסטרליה, האוניברסיטה חברה מייסדת בקבוצת השמונה, חברה בארגון אוניברסיטאות אוסטרליה (אנ'), שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה שותפה במספר קונסורציומים ורשתות בינלאומיות רשמיות.היא חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי ושותפה ומעורבת במספר אסטרטגיות אזוריות. התקשרויות אלו מבססות את עמדתה של האוניברסיטה כמובילה עולמית בתחום החינוך והמחקר המשפיע וממנפת מערכות יחסים באזור האוקיינוס ההודי ובעולם. אוניברסיטת אוסטרליה המערבית חברה מייסדת ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: The Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים. הרשת כוללת עשר אוניברסיטאות מאוסטרליה ושתים עשרה אוניברסיטאות מאפריקה (נכון לשנת 2020). היא חברה בקונסורציום אוניברסיטאות אוסטרליה המערבית ומזרח ג'אווה (באנגלית: The Western Australia East Java University Consortium, בראשי תיבות: WAEJUC). השותפות ממנפת את נקודות החוזק המשולבות של חמש האוניברסיטאות במדינת אוסטרליה המערבית כדי להגביר מחקר איכותי, ניידות סטודנטים, חינוך והכשרה ברחבי מדינות במזרח ג'אווה. האוניברסיטה חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה (אנ') שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק. מטרתו לסייע למוסדות החברים לחזק את עצמם באמצעות שיתוף פעולה הדדי להשגת הישגים בהוראה, במחקר ובשירות הציבורי, ובכך לתרום למדינותיהם ומעבר להם. בנוסף לכך, האוניברסיטה חברה במרכז ומכון לשיתופי פעולה אזוריים:
מרכז אוסטרליה-אינדונזיה (באנגלית: The Australia-Indonesia Centre, בראשי תיבות: AIC) היא יוזמת מחקר דו-צדדית שהוקמה על ידי אוניברסיטאות מובילות, ממשלות והתעשייה בשנת 2014. המרכז כולל תאגיד של אחד עשר שותפים מהאקדמיה; ארבעה מוסדות אקדמיים מאוסטרליה ושבעה מוסדות אקדמיים מאינדונזיה. משימת המרכז היא לקדם קשרים בין אנשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, החינוך והחדשנות.
מכון אוסטרליה הודו (באנגלית: The Australia India Institute, בראשי תיבות: AII) הוא מרכז אוסטרלי בכיר שנוסד בשנת 2008 והמוקדש לחקר הודו והקשר הדו-צדדי בין שתי המדינות. סניף המרכז באוניברסיטה מיועד לתמוך בחזון האוניברסיטה להפוך למרכז המוביל למחקר העוסק בהודו בת זמננו מחוץ לתת היבשת ולעשות זאת באמצעות בניית יכולת אוסטרליה למחקר הקשור בהודו העוסק באתגרים חברתיים, פוליטיים וסביבתיים מרכזיים.
דירוגים > דירוג בין־לאומי

דירוג שאנגחאי: מקום 85 (2023)
Times Higher Education: מקום 131 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 77 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 83 (2024)
דירוג ליידן CWTS: מקום 220 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - אוסטרליה

דירוג שאנגחאי: מקום 6 (2023)
Times Higher Education: מקום 8 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 7 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 8 (2024)
דירוג ליידן CWTS: מקום 6 (2024)
התחומים בחקלאות ויערנות, אנטומיה ופסיכולוגיה, הנדסת מיכרות ומינרלים, הנדסה אזרחית ומבנים, מדעי כדור הארץ והים ונושאים הקשורים לספורט, דורגו ב-50 המקומות העליונים על פי הדירוג העולמי של QS 2024 בהתאם ל'דירוג האוניברסיטה העולמית של QS לפי תחומי דעת'.
ניהול

אוניברסיטת אוסטרליה המערבית הוקמה ונשלטת על ידי חוק 1911. הסנאט שמורכב מעשרים ואחד חברים, הוא הגוף המנהל של האוניברסיטה, המוסמך לחוקק תקנות וחוקים עיקריים כמפורט בתקנון של האוניברסיטה. ועדות קבועות של הסנאט מתכנסות בקביעות וממליצות לסנאט בנושאים רלוונטיים. נשיא האוניברסיטה נבחר על ידי הסנאט בהתאם להוראות חוק האוניברסיטה, הנהלים ופקודות הסנאט הקבועות. הוועדה האקדמית היא הגוף האקדמי הראשי באוניברסיטה, חוקתה, חברותה ותנאי ההתייחסות שלה נקבעים בחוק מס' 19 ובתקנות שהתקבלו על פי חוק זה. היא מאצילה סמכויות לרוב עסקיה למועצה האקדמית. ישנן ארבע פקולטות, שכל אחת מהן מורכבת מקבוצות של בתי ספר. דיקני ההנהלה אחראים לסגן המשנה למנכ"ל הפקולטות שלהם וראשי בתי הספר מנהלים את בתי הספר בפקולטה. לדיקנים המנהלים הממונים תפקידים מנהליים של הפקולטה המכסים מחקר, הוראה, מבנים אקדמיים ותהליכים אקדמיים, וכן סמכויות שהוקצו מסגן הנשיא לנהל את משאבי האוניברסיטה וליישם את תוכניות הפקולטות, מדיניות אוניברסיטאית וקביעת סדרי עדיפויות. מבנה הניהול של האוניברסיטה קובע את המערכת שבאמצעותה מדווחים החטיבות השונות בתוך עצמן ואילו חברי ההנהלה מדווחים על הדיקנים, הדירקטורים והסמנכ"לים. שינויים שבוצעו במבנה הניהול בשנת 2013, משקפים התמקדות חדה יותר בתחומי התוכניות האקדמיות והאסטרטגיה הבינלאומית.
קמפוסים וקמפוסי-לוויין קטנים ייעודיים

הפרוור של קרולי, נמצא קרוב למרכז העסקים הראשי בפרת' והוא בית הקמפוס הראשי של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית. בנוסף, יש שני מרכזי לוויין קטנים; קלרמונט ומרכז אלבני.
קמפוסים וקמפוסי-לוויין קטנים ייעודיים > קמפוס קרולי

הקמפוס הראשי, ממוקם ליד נהר סוואן בקרולי (אנ'), פרוור של פרת', פרוס על שטח של 650 דונם ונמצא במרחק של 5 ק"מ ממרכז העסקים הראשי בפרת'. הקמפוס עובר תנופת פיתוח, הרחבה ובניית מבנים ייעודיים (במהלך העשור השני והשלישי של המאה ה-21). הפרויקטים יכולים לנוע בין מעונות סטודנטים, מתקנים אקדמיים להוראה ומחקר או מנהליים בקמפוס, ועד מתקנים לקהילה הרחבה יותר שפותחו באזורים אחרים במטרופולין פרת' או בפרוורים. כל עשר שנים מכינה האוניברסיטה תוכנית קמפוס המספקת לממשלת המדינה ולקהילה מידע על כוונות התכנון של האוניברסיטה לקמפוס קרולי. תוכנית הקמפוס היא כלי המפתח להנחיית האוניברסיטה בהחלטותיה לגבי המתווה הפונקציונלי והפיתוח העתידי של קמפוס קראולי ויישומו בתכנון הפיזי, כדוגמה לכך היא תוכנית הקמפוס שהוצגה בשנת 2011; תוכנית קמפוס 2010. לתוכנית הקמפוס 2010 יש קישורים למספר תוכניות אסטרטגיות וסטטוטוריות אחרות של השלטון המקומי ומדינת אוסטרליה המערבית. ארכיטקטורת האוניברסיטה כוללת תערובת של מורשת אדריכלית בסגנון נאו - רומנסקי ומבנים עכשוויים הממלאים פונקציות שונות. בקמפוס ממוקם בית שנטון (אנ') שהוא מבנה של שתי קומות בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית והוא המבנה הוותיק ביותר בקמפוס, נבנה בשנת 1846 ומשמש לבית הספר למחקרים ילידים. בקמפוס קרולי יש מבנים הבנויים מאבן גיר ולכן האוניברסיטה שייכת לקבוצה הלא רשמית הנקראת "אוניברסיטאות אבן החול" (אנ'), כינוי לא רשמי שניתן לאוניברסיטה הוותיקה ביותר בכל מדינה באוסטרליה והוא אחד הקמפוסים הציוריים ביותר באוסטרליה.
המתחם ההיסטורי בקמפוס כולל מספר מבנים וותיקים ומתקנים: בנין המינהלה, גלריה לורנס וילסון לאמנות להצגת שלושת אוספי התרבות ותערוכות אמנות שונות ומתחלפות; בניני תיאטרון; אולמות; הבניין האיקוני, "אולם וינטרופ" (על שם נשיאה הראשון ג'ון וינטרופ האקט (אנ')) שיכול להכיל 974 מושבים והמשמש לאירועים שונים, "תיאטרון מתומן" שמכיל 683 מושבים, "תיאטרון דולפין", " אודיטוריום סומרוויל", ו"תיאטרון המזל החדש" (אנ') הממוקם בפקולטה לאמנויות, מינהל עסקים, משפטים וחינוך; וגנים; "הגן השקוע" ו"חורש טרופי"; קונסרבטוריון; מיתקני ספורט המיועדים לסטודנטים, לסגל ולקהילה; מתחם התרבות שאחראי על פיקוח וניהול הגלריה, על ההוצאה לאור של האוניברסיטה הוצאת UWA (אנ'), שנוסד בשנת 1935, על יצירות האמנות ברחבי הקמפוס ועל אירועים ותערוכות; מוזיאון ברנטד לאנתרופולוגיה (אנ') בגלריה לאמנות על שם לורנס וילסון, בחלק המערבי של הקמפוס, מכיל אוסף ותערוכה על תרבות ואמנות אבוריג'ינית בנוסף לאוספים האסיאתיים והמלאנסיים. בקמפוס קרולי ממוקמות ארבע ספריות של האוניברסיטה; ספריית ריד לאמנויות ועסקים, ספרייה למשפטים, ספרייה למוזיקה וספרייה למדעים. בצמוד לקמפוס המרכזי, ממוקמות הספריות הבאות; הספרייה לחינוך, אמנות ואדריכלות והספרייה לרפואה ורפואת שיניים. מעונות הסטודנטים, המסונפים אל האוניברסיטה ממוקמים צפונית לקמפוס והם: קולג' סנט קתרין, קולג' סנט ג'ורג', קולג' סנט תומאס מור וקולג' טריניטי. סקרי המשוב של הסטודנטים מדרגים באופן עקבי את הקמפוס כמציע אווירה מרגשת, תוססת ומגוון שירותים עבור החיים הסטודנטיאליים. האתר הרשמי של האוניברסיטה מאפשר סיור וירטואלי בקמפוס בנוסף למפה אינטראקטיבית.
קמפוסים וקמפוסי-לוויין קטנים ייעודיים > קלרמונט

במרחק קצר מהקמפוס הראשי של קראולי נמצא אתר קלרמונט (אנ') של האוניברסיטה. קלרמונט משמש בית למספר פונקציות; מועצת בחינות המוזיקה האוסטרלית (אנ'), מכון קונפוציוס, המרכז למדינות וחברות מוסלמיות, מכון הכישורים וההדרכה הבינלאומי לבריאות והמרכז להוראת השפה האנגלית, ואת הקולג' טילור ללימודים בסיסיים עבור סטודנטים בינלאומיים. הבניינים המקוריים היו ביתם של מוסד ההוראה העל-יסודי הראשון של המדינה שנפתח בשנת 1902 - מכללת המורים לקלרמונט. לימים הפכה המכללה למכללה המערבית באוסטרליה לחינוך מתקדם.
קמפוסים וקמפוסי-לוויין קטנים ייעודיים > מרכז אלבני

אלבני הוא קמפוס אזורי שנוסד בשנת 1999 בעיירה אלבני שבדרום החוף, במרחק נסיעה של ארבע וחצי שעות מפרת'. המרכז כולל; המרכז של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית, מרכז המצוינות בניהול משאבי טבע, בית ספר קליני כפרי (אלבני) ואת ארגון חברי המוסד. בשנת 2005 אוניברסיטת קרטין, שהיא אחת האוניברסיטאות של רשת טכנולוגיה אוסטרלית (אוניברסיטאות) (אנ'), הצטרפה למרכז על ידי העברת קורסים של האוניברסיטה. אלבני מציעה מגוון רחב של אפשרויות, הכולל פעילויות ספורטיביות וחברתיות, הרצאות פומביות ואירועי אמנויות.
ארגון אקדמי

האוניברסיטה מאורגנת בארבע פקולטות, עשרים וארבע בתי ספר, שלושים ושניים מרכזי מחקר ושלושה מכוני מחקר.
ארגון אקדמי > פקולטות ובתי ספר

הפקולטה לאמנויות, מנהל עסקים, משפטים וחינוך
הפקולטה להנדסה ולמתמטיקה
הפקולטה למדעים
הפקולטה למדעי הבריאות והרפואה
בית הספר ללימודי הילידים
בית הספר ללימודי מוסמכים
ארגון אקדמי > מכונים ומרכזי מחקר > מכוני מחקר

מכון אנרגיה ומינרלים
מכון לחקלאות
מכון לאוקיינוסים
ארגון אקדמי > מכונים ומרכזי מחקר > מרכזי מחקר

האוניברסיטה כוללת את מרכזי המחקר הבאים:
מרכזי מחקר מוסדיים; המרכז לטיפול בתאים ולרפואה רגנרטיבית, המרכז לאנליזת רשת ביומולקולרית, מרכז לביולוגיה אבולוציונית, המרכז למיקרוסקופיה, אפיון ואנליזה, המרכז ליסודות חוץ חופי, המרכז למחקר קליני בנוירופסיכיאטריה, המרכז לכלכלה ומדיניות סביבתית, המרכז לחקר שירותי בריאות, המרכז לחקר וניהול אמנות סלע, המרכז למחקר וחינוך בילדים, מרכז מארשל למחקר והוראת מחלות מידבקות.
מרכזי מחקר בינתחומיים; מועצת המחקר האוסטרלית (אנ'); מרכז לכל תחומי האסטרופיזיקה, מרכז מחקר לשונית אלמוגים, מרכז מחקר להינדוס מערכות קוונטום, מרכז למדע גאוטכני והנדסה, מרכז אוסטרלי לשיתוף וחדשנות מחקרית תעשייתית, מרכז לקוגניציה והפרעותיה, מרכז למערכות יסוד ונוזל, מרכז להחלטות סביבתיות, מרכז להיסטורית הרגשות, מרכז ביולוגיה של אנרגיית צמחים, מרכז ליסודות מערכות ימיות.
מרכזי מחקר קואופרטיביים; אוטיזם, מוצרי דבורי דבש, מרכז מחקר לערים רגישות למים, בריאות הנפש, אש ואסונות טבע, ביטחון צמחים ביולוגי, ניהול חדשנות עולמית. מרכז המחקר לטכנולוגיות חקר קידוחי עומק.
המועצה הלאומית לבריאות ורפואה (אנ'); מרכז למחקר גנטיקת העין, מרכז לתינוקות, מרכז לשיפור שרותי בריאות ילידי האבוריג'ינים והאיים האוקיינוס השקט.
מרכזי שיתופי פעולה; שירותי בעלי חיים, המרכז הבינלאומי אסטרונומיית רדיו, המתקן הלאומי לצנטריפוגה גיאוטכנית, המרכז למיקרוסקופיה, אפיון וניתוח, מרכז למחקר האוקיינוס ההודי, רשת מחקר לבריאות הציבור.
מכוני מחקר קשורים; המכון למדע האוזן, המכון לבריאות הנשימה, מכון טלטון לילדים, מכון הרי פרקינס למחקר רפואי, מרכז פירון מדע נוירולוגי ותרגום.
קבוצות בפקולטות; המרכז לסביבה הבנויה ובריאות, המרכז לאנרגיה גיאומדעית, המרכז לאופתלמולוגיה ומדע הראיה, המרכז לבריאות כפרית (אנ'), המרכז לביוגיאוכימי, מרכז בינלאומי לגידול צמחים, מרכז בינלאומי לבריאות הפה, המרכז למקור גנטי של הבריאות ומחלות, המרכז לימי הביניים וראשית המודרנה, המרכז לבריאות כפרית.