stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסג'נדריות ודת
טרנסג'נדריות בדתות ברחבי העולם > יהדות

בספר ויקרא יש שלילת קרוס-דרסינג.
על פי החוק המקראי, קיים איסור לפיו ”לֹא יִהְיֶה כְלִי גֶבֶר עַל אִשָּׁה וְלֹא יִלְבַּשׁ גֶּבֶר שִׂמְלַת אִשָּׁה, כִּי תוֹעֲבַת ה' אֱלֹהֶיךָ כָּל עֹשֵׂה אֵלֶּה” (ספר דברים, פרק כ"ב, פסוק ה'). כתוצאה מפסוק זה נקבע בהלכה איסור על קרוס-דרסריות - לבישת בגדי המין השני.
חלק מהטרנסג'נדרים עוברים הליכים שונים על מנת להתאים את גופם לזהותם המגדרית. ניתוחים לשינוי מין המשחיתים את איברי ההולדה אסורים בהלכה משום איסור סירוס. איסור סירוס זכרים נחשב לאיסור דאורייתא, הנלמד מהכתוב ”וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לא תַקְרִיבוּ לַה´ וּבְאַרְצְכֶם לא תַעֲשׂוּ” (ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ד). איסור סירוס נקבות הוא מדרבנן.
היחס למינו ההלכתי של טרנסג'נדר מורכב, רוב הפוסקים לא מחשיבים את שינוי המין, ובשל כך, הם מתייחסים לאדם שעבר ניתוח שכזה, על פי מגדרו לפני הניתוח. אולם ביחס לדיני צניעות, יש פוסקים שהחמירו בגבר שעבר ניתוח להתאמה מגדרית, להחשיבו כאישה: אסרו לגברים לשמוע קול זמר שלו, מכיוון שקולו נשי, אסרו עליו להתייחד גם עם גברים "משום שהוא קרוב לאיסור", או שחיוו דעתם שאף שאין לגברים איסור נגיעה בו, הדבר דומה לאיסור ויש להתרחק מכך.
ביהדות קונסרבטיבית הדעות חלוקות בקשר לנושא. בשנת 2003 אושרה פסיקה רבנית כי בכל הקשור לניתוח להתאמה מגדרית מותר כטיפול של אי-הלימה מיגדרית, וכי מעמד המין של אדם טרנסג'נדר פי ההלכה משתנה על ידי הניתוח .
היהדות הרפורמית מביעה דעות חיוביות על אנשים טרנסג'נדרים. הוועידה המרכזית של היהדות הרפורמית של הרבנים האמריקנים הייתה הראשונה שהתייחס לסוגיית היהודים הטרנסג'נדרים בשנת 1978, כאשר הכריזה כי התנועה רואה כי מותר לאדם שעבר ניתוח להתאמה מגדרית להתחתן לפי המסורת היהודית. ב -1990, הוועידה הזו הכריזה כי אנשים שעברו ניתוח להתאמה מגדרית יכולים להתגייר.
בשנת 2003, האיחוד ליהדות רפורמית קיבל החלטה לקבל באופן מלא את כלל הקהילה הלהט"בית. באותה השנה ארגון נשים רפורמיות פרסם הצהרה המתארת את תמיכתן בזכויות האדם והאזרח ואת המאבקים של הטרנסג'נדרים והביסקסואלים, ותמכה בשוויון החוקי של אוכלוסיות אלו.
ארגונים יהודים לא דתיים כמו ארגון הלל הכריזו על תמיכה בשוויון לטרנסג'נדרים.
טרנסג'נדריות בדתות ברחבי העולם > נצרות

הברית החדשה מתבטאת בעמימות רבה יותר מהתנ"ך לגבי טרנסג'נדריות.
ישנם זרמים נוצריים המקבלים את הטרנסג'נדריות כגון אוניברסליזם אוניטריאני.
טרנסובסטנציאציה

טְרַנְסוּבְּסְטַנְצִיאַצְיָה (מלטינית: Transubstantiatio) היא השינוי של הישויות לחם ויין לבשרו ודמו של ישו במהלך טקס האוכריסטיה. לפי הכנסייה הקתולית, בעוד שהאופן שבו הלחם והיין מיוצגים לא משתנה במהלך הטקס, המהות שלהם משתנה. האמונה בטרנסובסטנציאציה מבוססת על פירושה של הכנסייה לדבריו של ישו בסעודה האחרונה:
וַיִּקַּח אֶת הַלֶּחֶם וַיְבָרֶךְ וַיִּבְצַע וַיִּתֵּן לָהֶם וַיֹּאמַר: 'זֶה גוּפִי הַנִּתָּן בַּעַדְכֶם, זֹאת עֲשׂוּ לְזִכְרִי'. וְכֵן גַּם אֶת הַכּוֹס אַחַר הַסְּעוּדָה לֵאמֹר: 'זוֹ הַכּוֹס הִיא הַבְּרִית הַחֲדָשָׁה בְּדָמִי הַנִּשְׁפָּךְ בַּעַדְכֶם
תאולוגיית הטרנסובסטנציאציה במקורות הנוצריים

בעוד שהמילה "טרנסובסטנציאציה" עצמה לא מופיעה בכתבי קודש הנוצריים, המאמינים בתאולוגיה טוענים שהיא נרמזת בברית החדשה.
הנצרות האורתודוקסית, הנצרות האוריינטלית והנצרות הקתולית, המייצגות כשני שלישים מהנצרות, מאמינות שהמרכיבים בטקס האוכריסטיה — הלחם והיין — אכן הופכים לגופו ודמו של ישו. את התמיכה לכך הן מוצאות בבשורות הסינופטיות ובאיגרת הראשונה אל הקורינתים. הן מדגישות שבהקשר שבו אמר ישו את הדברים הלחם והיין היו נראים, ולכן כוונתו לא הייתה סימבולית.
פרוטסטנטים רבים לא מקבלים את דבריו של ישו כפשוטם, וטוענים שהדבר נכון לגבי רבים מהתיאורים שבהם מתאר ישו את עצמו, ולעיתים גם את אחרים, לדוגמה: "אני הוא לחם החיים", "אני השער", "אני הגפן" ו"היזהרו מהשְׂאוֹר של הפרושים והצדוקים" לכן, הפרוטסטנטים לא מתייחסים ללחם וליין בטקס האוכריסטיה כפשוטם, ומכבדים את הסמליות שלהם.
בניגוד לרפורמטורים האחרים, שטענו כי המשמעות של טקס האוכריסטיה סמלית בלבד, קיבל מרטין לותר את עקרון ה"נוכחות הממשית" של ישו, אך טען כי ממשויות גופו ודמו מתקיימות ביחד עם הממשות של הלחם והיין. דוקטרינה זו, אשר פותחה על ידי התאולוג הימי-ביניימי ג'ון דנס סקוטוס, נקראה "קונסובסטנציאציה". לותר ראה את דוקטרינת הקונסובסטנציאציה מתאימה יותר לעקרון האינקרנציה (התגלמות).
הנוצרים האורתודוקסים והקתולים לא רואים צורך להוכיח את האמונות שלהם דווקא מתוך פשט הביבליה, מכיוון שהמסורת שבעל-פה של הכנסייה נחשבת למקודשת כמו הכתוב. זאת בניגוד לפרוטסטנטים, המסתמכים רק על הטקסט.
הערות שוליים

↑  הבשורה על-פי יוחנן, פרק ו', פסוק 35
↑  הבשורה על-פי יוחנן, פרק י', פסוק 7
↑  הבשורה על-פי יוחנן, פרק ט"ו, פסוק 1
↑  הבשורה על-פי מתי, פרק ט"ז, פסוקים 6–12. כאשר אמר ישו את הדברים האלה לשנים-עשר השליחים, הם חשבו שהוא התכוון לכך שהם לא הביאו איתם לחם, אך ישו הבהיר להם שהוא מתכוון לתאולוגיה של הפרושים והצדוקים.
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546104105171  BNE: XX537551  BnF: cb12651496q (data)  GND: 4132729-9  LCCN: sh85137088  LNB: 000170907
חשיארש השני

מטבע עם חריטת דמותו של חשיראש השני
חשיארש השני (ביוונית: Ξέρξης Β΄ בפרסית:  خشايارشا دوم) היה מלך ממלכת פרס האחמנית, במשך ארבעים וחמישה ימים. הוא דמות היסטורית מעורפלת ושנויה במחלוקת.
ביוגרפיה

עיקר המידע אודותיו מגיע מההיסטוריון היווני קטסיאס, הנחשב כמקור לא אמין ומפוקפק. על פי קטסיאס, חשיארש היה בנו של ארתחששתא הראשון, שמלך בין השנים 465 לפנה"ס - 425 לפנה"ס. על פי קטסיאס, לארתחששתא היו 17 בנים לא חוקיים מפילגשים שונות, וחשיארש היה בנו החוקי היחיד. הוא ירש את אביו כמלך בשנת 425 לפנה"ס, ומלך 45 ימים עד שנרצח בידי אחיו למחצה סוגידאנוס, בעת ששכב שיכור. קטסיאס מציין שהוא הובא לקבורה יחד עם אביו.
סוגידאנוס ירש את הכתר, אולם כעבור כמה חודשים נרצח בעצמו בידי דריווש השני. הלוחות הכרונולוגיים מאותה תקופה אינם מזכירים במילה את חשיארש או סוגידאנוס, והם לא נזכרים גם בשום מקור אחר. על כן חלק מהחוקרים סבורים, שמיד כאשר מת ארתחששתא, הכריזו על עצמם בו זמנית חשיארש, סוגידאנוס ודריווש כמלכים. על פי השערות אותם חוקרים, חשיארש הפך למלך לתקופה קצרה, בעוד סוגידאנוס הפך לשליט בשטח עילם, ודריווש בשטח הירקניה שבו שימש כסטרפ.
לקריאה נוספת

S. Zawadzki, "The Circumstances of Darius II's Accession" in Jaarbericht Ex Oriente Lux 34 (1995-1996) 45-49
הערות שוליים

↑  קטסיאס, "פרסיקה", 47.
↑  קטסיאס, "פרסיקה", 48.
↑  חשיארש השני וסוגידאנוס באתר ליוויוס
חצי האי ריסר-לארסן

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  68°55′00″S 34°00′00″E﻿ / ﻿68.9167°S 34°E﻿ / -68.9167; 34
 נתונים מדיניים
 על שם:  Hjalmar Riiser-Larsen 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי ריסר-לארסן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי ריסר-לארסן
 
הפינגווינים הקיסריים, באזור הציפורים בעל החשיבות
חצי האי ריסר-לארסן או חצי האי רייסר-לארסן (באנגלית: Riiser-Larsen Peninsula; בנורווגית: Riiser-Larsenhalvøya) הוא חצי אי גדול, המסמן את הגבול בין חוף הנסיכה ראגנהילד וחוף הנסיך האראלד, בארץ המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
חצי האי מהווה את הגבול המערבי של פתחו של מפרץ לוצו-הולם.
גובהו של חצי האי 27 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי חצי האי

חצי האי התגלה על ידי קפטן היילמאר ריסר-לארסן, אשר גילה את חצי האי בטיסה מעליו, שיצאה מהאונייה נורווגיה (Norvegia), ב-21 בפברואר 1931.
היסטוריה > מקור השם

חצי האי נקרא על שם מגלהו.
היסטוריה > אזור ציפורים בעל חשיבות

שטח של 4,540 דונמים של מדף הקרח הצמוד לחצי האי, וכן חצי האי, הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, מאחר שבמקום מושבה של כ-4,600 פינגווינים קיסריים, (נכון לשנת 2009, בהתאם לתצלומי לוויין של האזור).
לקריאה נוספת

• (1979) , Polar Geography, 3:1, 1-15, DOI: 10.1080/10889377909377097
• Akiko Kato, Kentaro Watanabe, and Yasuhiko Naito , Polar Biosci., 17, 177-122 ,2004.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  מידע על אזור הציפורים בעל החשיבות המיוחדת באתר birdlife
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| ארץ גרהאם | כף אוונסן • האי בייטס • מפרץ הואופ (מפרץ התקווה) • כף וולסטון • מצוקי מאדר • האי מוריי |  |
| איי שטלנד הדרומיים | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
| ארץ המלכה מוד | חצי האי ריסר-לארסן • חוף הנסיכה ראגנהילד |  |
| איי אורקני הדרומיים | חצי האי ווטסון • נקודת מרטין |  |
יאן טימן

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1951 (בן 72) אמסטרדם, הולנד 
 הישג בולט:  השתתפות בגמר אליפות העולם 1993
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1974
 מד כושר מרבי:  2680 (ינואר 1990)
 מד כושר נוכחי:  2532 ‏(אוקטובר 2024)
 מקצוע נוסף:  כותב ספרי עיון, עיתונאי, פרובלמאי 
 מדינה:  הולנד
 
יאן טימן (בהולנדית: Jan Timman;‏ נולד ב-14 בדצמבר 1951, אמסטרדם הולנד) הוא שחמטאי הולנדי בדרגת רב-אמן. היה אלוף הולנד בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם ובשנת 1993 התמודד על התואר.
נכון לאוקטובר 2018, מדורג במקום ה-13 בהולנד לפי מד כושר.
ביוגרפיה

יאן טימן נולד למשפחת מתמטיקאי שעודד את אהבת בנו לשחמט. בשנת 1963 הוא ניצח באליפות הולנד לנוער. בשנת 1967 הוא סיים במקום השלישי באליפות העולם לנוער שנערכה בירושלים (ניצח חוליו קפלן). לאחר סיום לימודי בית הספר טימן התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת דלפט בה לימד אביו. תוך זמן קצר הוא עזב את הלימודים והקדיש את עצמו לשחמט.
בשנת 1974 הוענק לו תואר רב אמן. טימן היה אלוף הולנד 9 פעמים.
באליפות העולם בשחמט 1987 הוא הודח ברבע הגמר על ידי רפאל ואגניאן. בשנת 1993, לאחר פיצול בין גארי קספרוב (אלוף העולם המכהן) לבין פיד"ה, טימן הפסיד בהתמודדות על התואר בדו-קרב מול אנטולי קרפוב.
טימן המשיך לשחק שחמט גם בעשור הראשון של המאה ה-21. הוא היה חבר נבחרת הולנד שזכתה באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנת 2004.
יאן טימן באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1972 ל-2004 השתתף טימן ב-13 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1972 | 4 | הולנד | 2480 | 9.5 מ-17 | 6+ 7= 4- | 55.9 | 8 קבוצתי, 16 אישי |
|  1974 | 1 | הולנד | 2540 | 8.5 מ-17 | 5+ 7= 5- | 50.0 | 5 קבוצתי, 40 אישי |
|  1976 | 1 | הולנד | 2550 | 8.5 מ-11 | 6+ 5= 0- | 77.3 | 2 קבוצתי, 1 אישי |
|  1978 | 1 | הולנד | 2585 | 10 מ-14 | 8+ 4= 2- | 71.4 | 14 קבוצתי, 4 אישי |
|  1980 | 1 | הולנד | 2600 | 8 מ-13 | 4+ 8= 1- | 61.5 | 10 קבוצתי, 14 אישי |
|  1982 | 1 | הולנד | 2600 | 8 מ-13 | 5+ 6= 2- | 61.5 | 17 קבוצתי, 22 אישי |
|  1984 | 1 | הולנד | 2650 | 7.5 מ-13 | 4+ 7= 2- | 57.7 | 10 קבוצתי, 26 אישי |
|  1990 | 1 | הולנד | 2660 | 7 מ-13 | 2+ 10= 1- | 53.8 | 12 קבוצתי, 47 אישי |
|  1992 | 1 | הולנד | 2620 | 7 מ-13 | 3+ 8= 2- | 53.8 | 23 קבוצתי, 42 אישי |
|  1994 | 1 | הולנד | 2635 | 6.5 מ-12 | 4+ 5= 3- | 54.2 | 6 קבוצתי, 48 אישי |
|  1996 | 1 | הולנד | 2590 | 8 מ-13 | 3+ 10= 0- | 61.5 | 14 קבוצתי, 16 אישי |
|  1998 | 1 | הולנד | 2655 | 6.5 מ-11 | 5+ 3= 3- | 59.1 | 12 קבוצתי, 23 אישי |
|  2004 | 4 | הולנד | 2602 | 6 מ-9 | 3+ 6= 0- | 66.7 | 8 קבוצתי, 20 אישי |
אטיוד שחיבר

אטיוד משנת 2009 פורסם ב-The Problemist,   הלבן נוסע ומשיג תיקו.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "?"]
[Site "?"]
[Date "????.??.??"]
[Round "?"]
[White "New game"]
[Black "?"]
[Result "1/2-1/2"]
[SetUp "1"]
[FEN "rb6/p7/R2p2Kp/3P4/P7/6k1/1P6/4n1B1 w - - 0 1"]
[PlyCount "18"]
1. b4 Nd3 2. b5 Nb4 3. b6 Nxa6 4. b7 Nc7 5. Bc5 dxc5 6. d6 a5 7. dxc7 Ra6+ 8.
Kh5 Bxc7 9. b8=Q Bxb8 1/2-1/2
הערות שוליים

↑  Timman, Jan - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810701509405606  BIBSYS: 90096920  BNE: XX935350  BnF: cb16664902d (data)  CANTIC: a10452205  GND: 119072491  ISNI: 0000 0000 6679 094X  LCCN: n82256567  NKC: jo20020097081  NTA: 068567928  VIAF: 188941701   WorldCat (עם VIAF): 188941701
חנן שניר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1943 (בן 81) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי (2015) 
 
חנן שניר (נולד ב-25 בספטמבר 1943) הוא במאי תיאטרון ישראלי, במאי הבית של תיאטרון הבימה, וזוכה פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים. "שניר, מהבמאים החשובים והמשפיעים ביותר בתיאטרון הישראלי ב-40 השנים האחרונות".
ביוגרפיה

שניר נולד בתל אביב את השירות הצבאי עשה בנח"ל. עם גיוסו התקבל ללהקת הנח"ל והיה אמור להשתתף בתוכנית "שמש במדבר" של נעמי שמר, אך אז הוחלט לקצץ במספר חברי הלהקה במחזור שלו מ-15 ל-9, והוא היה בקבוצה שנאלצה לעזוב. עם תום השירות הצבאי, הצטרף לקיבוץ יטבתה והיה חבר המשק במשך 11 שנים. הקיבוץ איפשר לו ללמוד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובימוי באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. הוא ביים במשקי הסביבה ובבימת הקיבוץ, אך החליט לעזוב את הקיבוץ ולהתמקד בתיאטרון המקצועי. מאוחר יותר השלים תואר שני בפסיכולוגיה ייעוצית באוניברסיטת בוסטון. עוסק בטיפול זוגי ומשפחתי, ומטפל מוסמך בפסיכודרמה. הכשרה זו באה לידי ביטוי בתהליך החזרות להצגותיו, בהן הוא משלב טכניקות פסיכודרמטיות.
שניר מלמד תיאטרון ופסיכודרמה בסמינר הקיבוצים וכן מקיים סדנאות פסיכודרמה לאנשי מקצוע מהתחום הטיפולי.
שניר ביים הצגות רבות מאוד, בתיאטרון באר שבע, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון חיפה, תיאטרון הבימה, ותיאטרון ויימאר בגרמניה. הוא ביים את האופרות דידו ואניאס וטבעת החנק (בנג'מין בריטן) באופרה הישראלית החדשה, ואת האופרות טורנדוט ודון ג'ובאני בבית האופרה של בוסטון. ב-1984 מונה לתפקיד במאי הבית של תיאטרון הבימה.
פרס מפעל חיים

ב-19 ביוני 2015 קיבל פרס על מפעל חיים בטקס פרסי התיאטרון הישראלי.
עיבודים ובימוי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
עיבד וביים את "העוזר" מאת ברנרד מלמוד בתיאטרון העירוני חיפה (1983)
ביים את הדיבוק בהבימה (1988)
כתב וביים את המחזות הבאים שעיבד על פי ספריו של עמוס עוז: "מקום אחר", "אותו הים" ו"קופסה שחורה".
עיבד וביים את המחזה "חודש בכפר" מאת איוואן טורגנייב,  .
ביים שלושה מחזות מאת אנטון צ'כוב: "השחף" (תיאטרון באר שבע 1984), "הדוד וניה" ו"שלוש אחיות" (2016), שאותו גם תרגם ועיבד.
ביים את המחזה "חתונת הדמים" מאת פדריקו גארסיה לורקה
ביים את מחזותיו של הנריק איבסן "רוחות", "אלוף הבונים" ו"איולף הקטן".
ביים שני מחזות מאת גלעד עברון: "יהוא" ו"הר לא זז"
ביים את המחזה "סולומון גריפ" מאת חנוך לוין
עיבד וביים את המחזה "אכזר מכל המלך" מאת נסים אלוני
ביים את המחזה "הכיתה שלנו" מאת תדיאוש סלובודז'אנק בהפקה משותפת של הבימה והקאמרי.
עיבד וביים את המחזה "אדיפוס: תיאור מקרה", שהוא גרסתו לטרגדיה "אדיפוס המלך" מאת סופוקלס.
עיבד וביים את המחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס (2006).
עיבד וביים שתי גרסאות שונות למחזה "נמר חברבורות" מאת יעקב שבתאי
ביים את המחזה "קדיש" מאת אלן גינסברג
ביים את המחזה "האב" מאת אוגוסט סטרינדברג
ביים את המחזה "אנשים קשים" מאת יוסף בר-יוסף
עיבד וביים את המחזה "עלי כינור" מאת שלום עליכם
המחיז וביים את המחזה על פי הספר "אשה בורחת מבשורה" מאת דויד גרוסמן (2016). המחזה זכה בפרס הצגת השנה בטקס פרסי התיאטרון.
ביים את המחזה "החגיגה" מאת תומאס ויטנברג ומוגנס רוקוב (תרגום לעברית: שלומי מושקוביץ'). הפקה משותפת של התיאטרון הקאמרי והבימה (2008)
כתב וביים את המחזה על פי הספר "כימים אחדים" מאת מאיר שלו. שותפתו לכתיבה הייתה דנה ידלין
לקריאה נוספת

חנן שניר, אותו הים - מחזה ובימוי (על-פי עמוס עוז), הבימה, תל אביב, 2010
הערות שוליים

1 2  יאיר אשכנזי, פרס מפעל חיים לבמאי חנן שניר, באתר הארץ, 12 במאי 2015
↑  טלילה בן-זכאי, שתיים בשבוע אחד, מעריב, 26 בנובמבר 1976
↑  שוש אביגל, טריומווירט עכשיו, כותרת ראשית, 21 בנובמבר 1984
↑  שוש אביגל, אנחה יהודית מבוצעת היטב, כותרת ראשית, 9 במרץ 1983
↑  עידית שחורי, הבימה חוזרת ל״דיבוק", חדשות, 15 באפריל 1987
↑  מיכאל הנדלזלץ, אותו הים: כמו ציפור על תיל, באתר הארץ, 21 בפברואר 2010
↑  ציפי שוחט, אחרי ההתרסקות, באתר הארץ, 20 במאי 2003
↑  שוש אביגל, ביקורת - עשוי היטב - השחף (תיאטרון באר שבע), כותרת ראשית, 21 במרץ 1984
↑   איתן בלום, צ'כוב ומירי רגב עולים לבמה, באתר הארץ, 27 באפריל 2017
↑  מיכאל הנדלזלץ, איולף הקטן: לאורו העכור של המוות, באתר הארץ, 23 בפברואר 2009
↑  טל לוין, עכבר העיר, הכיתה שלנו: הצגה שדוקרת את הקהל שלה, באתר הארץ, 24 בפברואר 2014
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "אדיפוס: תיאור המקרה": מסקרנת ומעוררת מחשבה, באתר הארץ, 2 במרץ 2015
 מיכאל הנדלזלץ, "אדיפוס": יד המקרה, באתר הארץ, 1 במרץ 2015
↑  ציפי שוחט, אנטיגונה בטיפול קבוצתי, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2006
↑  ביקורות
 יאיר אשכנזי, אשה בורחת מבשורה —  אל הבמה: לזעוק "די!" מול המציאות, באתר הארץ, 13 במרץ 2016
מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "אישה בורחת מבשורה": ללכת לאיבוד בתרגום, באתר הארץ, 15 במרץ 2016
 מיכאל הנדלזלץ, ״אשה בורחת מבשורה״: מה נהיה מאתנו, באתר הארץ, 15 במרץ 2016
↑  יאיר אשכנזי, טקס פרסי התיאטרון: "אשה בורחת מבשורה" היא הצגת השנה; רגב הפתיעה בנאום מפויס, באתר הארץ, 19 במאי 2017
↑  ציפי שוחט, החגיגה, באתר הארץ, 4 בפברואר 2008
רותי זוארץ, ‏חגיגה של הכחשה, באתר גלובס, 5 בפברואר 2008
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2013 - דובי זלצר | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2014 - חנן שניר | הבאה: 2015 - יונה אליאן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434357205171  VIAF: 4714068   WorldCat (עם VIAF): 4714068
חיים לטה

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1902 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  5 בפברואר 1988 (בגיל 86) פרדס חנה-כרכור, ישראל 
 שם לידה:  הרברט לטה 
 תחום יצירה:  אדריכלות נוף 
 מספר צאצאים:  3 
 
חיים (הרברט) לטה בצעירותו
חיים (הרברט) לטה (23 בינואר 1902 - 5 בפברואר 1988) היה מתכנן גנים ישראלי, מעולי העלייה השלישית. בנה מספר גנים ברחבי הארץ ושאף ליישם בתכנון הגנים עקרונות אקולוגים המשלבים גידולי מזון ונוי. כמורה לגננות במספר בתי ספר הנחיל את תורתו לדורות של תלמידים. זוכה פרס אברהם קרוון לאדריכלות גנים ונוף.
ביוגרפיה

חיים לטה נולד בברלין כהרברט לטה, ליוסף לטה ומלכה לבית יעקובוס. סיים את בית הספר היסודי הקהילתי ה-8 בברלין. מאחר שהיה ילד חולני נשלח ב-1918 לתיכון ללימודי גננות בבית הספר "האלם" ליד הנובר, שם, קיוו הוריו, גם יבריא וגם ירכוש מקצוע.
הבית בו גדל לטה היה בית ציוני, ולטה השתתף בייסוד סניף תנועת החלוץ בברלין. ב-22 במרץ 1923 עלה ארצה עם עוד קבוצת גננים בוגרי בית הספר לגננות, במסגרת העלייה השלישית. לאחר תקופה קצרה ביפו החל לטה לעבוד בחדרה, אולם לאחר שחלה במחלת הקדחת נשלח לירושלים. באביב 1925 עבר לגור במגדל שלחוף הכנרת, שם ניסה לשכנע את אוטו ורבורג שיאפשר לו לגדל בננות על שטחים שבבעלותו. ב-1927 נוסדה חברת גידולים וב-1928 ביקר אלפרד מונד (אחד המשקיעים) בארץ והשתתף בנטיעות הראשונות של מטעי החברה. לאחר סיום עבודתו במגדל עבד תקופה מסוימת בתל אביב עם יצחק וולקני-אלעזרי ועם ורבורג על הכנסת פירות חדשים לארץ.
ב-1930 עזב את עמק הירדן ועבר לגור בפרדס חנה, שם עיבד חלקת אדמה שבבעלותו, סייע לתושבי המקום בתכנון גינותיהם ולימד גננות בבית הספר החקלאי שביישוב וכן בבית הספר החקלאי בנהלל ובפקולטה לאדריכלות נוף בטכניון. ב-1942 חזר לטה לגור בטבריה ועבד בעיר ויבישובי הסביבה. ב-1955 חזר לגור בפרדס חנה, שם גם נפטר ב-1988.
עבודותיו

בתקופת שהותו בירושלים תכנן גן שהקיף את האמפיתיאטרון הפתוח באוניברסיטה העברית, אותו תכנן ידידו פריץ קורנברג (תוכנית הגן לא יצאה לפועל בגלל מחסור בתקציב).
1927 - תכנון גן וילה מלצ'ט לחוף הכנרת בעזרת מימון מאלפרד מונד.
1940 - תכנון גני חמי טבריה.
1941 - תכנון גנים ציבוריים בטבריה.
1945 - תכנון הגנים בתיכון בית ירח (אותו תכנן ריכרד קאופמן).
1950 - תכנון הגינון במספר קיבוצים בעמק הירדן (דגניה א', דגניה ב', בית זרע, אפיקים, שער הגולן ועוד).
1954 - פיקוח על הקמת גני רמת הנדיב שתוכננו על ידי אוריאל שילר
1945-1987 - חבר מערכת גן ונוף  ובעל טור קבוע בירחון. בשנים אלו פורסמו בירחון כ- 540 מאמרים מפרי עטו
פרסים

פרס אברהם קרוון לאדריכלות גנים ונוף, 1975
גישתו הירוקה

זיקתו של חיים לטה לגננות נבעה מהשקפתו על הצורך לאיזון בטבע. שנים רבות לפני פריחתן של תנועות איכות סביבה "ירוקות", ראה לטה את הגנים שהוא מתכנן כ"ריאות ירוקות" והתנגד לגידולים המנצלים את האדמה.
...התושב חייב להיות מחובר לארצו. ומי זה מוכן להתקשר לארץ מוזנחת, לארץ שחולבים ממנה לחם וכסף כאילו הייתה פרה. אנחנו חלק מהטבע. אם נקום להלחם בטבע יסתבר לנו מהר מאוד שהוא חזק מאיתנו. תחילה אנו מנצלים את האדמה לרעה. אחר כך אנחנו מנסים לפצותה בזבל כימי וריסוסים... פעם התנבאתי שנצטרך לרסס כל שבועיים וכיום יש המרססים כל יום...
משפחתו

חיים לטה נישא ב-1928 לבתיה לבית ברומברג. לזוג נולדו 3 ילדים: דן ידין, מיכה ידין וציפורה כהן.
לקריאה נוספת

מיכאל אוהד, ריאות ירוקות, מוסף הארץ, 25 באפריל 1975
הערות שוליים

↑  בביקור זה החליט מונד לבנות את ביתו לחוף הכנרת
↑  תכנון הגנים, באתר "רמת הנדיב"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599315105171  GND: 1247065669  VIAF: 100148035714187971005   WorldCat (עם VIAF): 100148035714187971005
חילוק מודולרי

חילוק מודולרי הוא פעולת חילוק המתבצעת בין מספרים שלמים בחשבון מודולרי. הפעולה מוגדרת היטב אם ורק אם המחלק זר למודולוס.
בהינתן שני מספרים שלמים  a,b ומודולוס  m, כאשר  b,m זרים, תוצאת החילוק המודולרי של  a ב- b היא מספר  c המקיים  bc\equiv a\!\!\!{\pmod {m}}.
לדוגמה,  2/3\equiv 6\!\!\!{\pmod {8}} משום ש- 6\cdot 3=18\equiv 2\!\!\!{\pmod {8}}.
קיום ויחידות

משמעותו של הביטוי  a/b\!\!\!{\pmod {m}} היא "המספר היחיד  c הפותר את המשוואה  bc\equiv a\!\!\!{\pmod {m}}". מספר כזה קיים, כאמור, רק כאשר  b,m זרים.
עם זאת, ייתכן שלמשוואה  bc\equiv a\!\!\!{\pmod {m}} יהיו פתרונות גם כאשר  b,m אינם זרים. למשוואה יש פתרונות אם ורק אם המחלק המשותף המקסימלי של  b,m מחלק את  a; ובמקרה כזה, תוצאת החילוק מוגדרת היטב מודולו  {\frac {m}{\gcd\{b,m\}}} (אבל לא מודולו  m).
באופן כללי, אם  c\equiv a/b\!\!\!{\pmod {m}} אז לכל מספר שלם  k מתקיים כי  c+k\cdot {\frac {m}{\gcd\{b,m\}}}\equiv a/b\!\!\!{\pmod {m}}.
חישוב

ניתן לחשב חילוק מודולרי על ידי חישוב הופכי כפלי מודולרי של המחלק  b, אם הוא קיים. בפרט, אם  b^{-1} הוא ההופכי הכפלי המודולרי של  b מודולו  m, אזי על-פי ההגדרה:
ומכאן אפשר לחשב את  c (תוצאת החילוק של  a ב- b):
אולם, ישנם מקרים שבהם ההופכי הכפלי המודולרי אינו קיים – כאשר ל- b,m ישנו מחלק משותף גדול מ-1 (ראו הופכי כפלי מודולרי), ועדיין ניתן לבצע חילוק. לפיכך טוב יותר לבצע חילוק ישירות בעזרת אלגוריתם אוקלידס המורחב. אלגוריתם זה מוצא את הממג"ב של שני מספרים נתונים (במקרה זה:  b,m), ובנוסף לכך מחשב שני מספרים  x,y המקיימים את המשוואה:
כאמור בסעיף הקודם, ניתן לבצע את החילוק אם ורק אם  a הוא כפולה שלמה של  \gcd\{b,m\}, כלומר כאשר קיים מספר שלם  q המקיים:
במקרה זה ניתן להכפיל את המשוואה הקודמת ב- q ולקבל:
מכאן, על-פי הגדרת החשבון המודולרי:
ומכאן ש- qx הוא תוצאת החילוק.
לפניכם מימוש מעשי של האלגוריתם בשפת ++C:
/**
 * Euclid's extended algorithm:
 * Given a,b, Find gcd,x,y that solve the equation:
 *  ax + by = gcd(a,b)
 * @see http://en.wikipedia.org/wiki/Modular_multiplicative_inverse#Computation
 */
void xgcd (int a, int b,
	int& gcd, int& x, int& y)
{
	x=0, y=1; 
	int u=1, v=0, m, n, q, r;
	gcd = b;
	while (a!=0)
    {
		q=gcd/a; r=gcd%a;
		m=x-u*q; n=y-v*q;
		gcd=a; a=r; x=u; y=v; u=m; v=n;
	}
}


/**
 * Modular division:
 * @return integer z such that: z * B mod m == A.
 * If there is more than one (i.e. when gcd(B,m)>1) - returns the smallest such integer
 */
int divide (int A, int B, int m)
{
	assert (0 <= A && A<m);
	assert (0 <= B && B<m);

	int gcd, x, y;
	xgcd (B, m, gcd, x, y);  // x B + y m = gcd(B,m)
	if (A%gcd == 0)
    {        
		int q = A / gcd;       // x q B + y q m = m gcd = A
		return ((x + m)*q) % (m/gcd);   // Return the smallest result possible
	}
      else
    {
		throw "no quotient";
	}
}
ראו גם

הופכי כפלי מודולרי
חשבון מודולרי
חילוק
הערות שוליים

↑  מסתמך על מימוש בשפת פייתון בדף en:Modular multiplicative inverse.
טרנסאסטריפיקציה

טרנסאסטריפיקציה או טרנס־אִסְטוּר (Transesterification) הוא תהליך בכימיה אורגנית בו מתבצעת החלפה בין קבוצת "R של אסטר לקבוצת 'R של כוהל. הריאקציה היא למעשה התמרה נוקלאופילית אצילית של אסטר בכוהל.

לרוב הריאקציה תקוטלז על ידי חומצה או בסיס. חומצה חזקה תבצע פרוטונציה לפחמן הקרובונילי ותהפוך את האסטר ליותר אלקטרופילי. לעומת זאת בסיס חזק יבצע דה-פרוטונציה לכוהל ויהפוך אותו ליותר נוקלאופילי.
מנגנון

תגובת טרנסאסטריפיקציה אינה שונה במנגנון מהתמרה נוקלאופילית אצילית רגילה. תחילה הנוקלאופיל יתקוף את הפחמן הקרבונילי וייווצר טטרהדר זמני (tetrahedral intermediate). לאחר מכן אחת הקבוצות תצא כקבוצה עוזבת. בטרנסאסטריפיקציה הקבוצה שתעזוב היא הקבוצה של האסטר המקורי.
בשלב הטטרהאדר הזמני בטרנסאסטריפיקציה, שתי הקבוצות הן אלקוקסידים ולכן אין עדיפות ברורה מי תעזוב. אם אין גורם משמעותי, כמו נפחיות, שיעדיף עזיבה מסוימת שתי האפשרויות תיתכנה. כך בחלק מן הפעמים תתבצע טרנסאסטריפיקציה ובחלק מן הפעמים המצב יחזור לקדמותו.