stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלגיה באירוויזיון 1956
הערות שוליים

↑  Eurovision Song Contest History : Participants & Entries Belgium
↑  Eurovision Song Contest 1956
אשר ניסן לוינזון

אין תמונה חופשית
הרב אשר ניסן לוינזון (נפטר ה'תרל"ט, 1879) היה רב ליטאי. כיהן כרבה של בירז' במשך קרוב ל-40 שנה, נודע בעיקר בשל ספרו גן נעול שהיה אחד הניצנים הראשונים לדרך הלמדנות החדשה של ישיבות ליטא.
ביוגרפיה

נולד לרב יהודה ליב לוינזון רבה של מריאמפולה. הוא ואחיו משה שלמה, לימים רבה של פרצוב, למדו בצעירותם מפי אביהם. נישא לפרומה בתו של הרב שמעון מערקיל שפירא אב"ד בירז', גרושתו של הרב שמואל סלנט.
בשנת ה'תר"ב, 1842, התמנה כרבה של בירז' שבליטא, ונשא בתפקיד זה עד פטירתו.
בנו נחום נתן התפרסם בעולם התורני בתואר "העילוי מבירז'" והתהלכו אודותיו אגדות עממיות, גם רבי ישראל מסלנט בא לבקר את העילוי בביתו. פטירתו הפתאומית בשנת ה'תרכ"ג (1863), שברה את אביו. הוא הוציא לזכרו  ספר הספדים ודרשות בשם "צפנת פענח" (וילנה תרל"ח), ואף הנציח את שם בנו בשם ספרו המפורסם "גן נעול", בראשי התיבות: גאון נחום נתן עלה ונתרומם למרום.
הוא לא התאושש מפטירת בנו, והכניס לעבודת הרבנות לצדו את רבי יוסף זונדל, מחבר "זיר יצחק". רב זה החליף אותו כרבה של העיר לאחר פטירתו.
למרות חולשתו, המשיך לנהל את ענייני הרוח הציבוריים בעיר, ואף כפה את סגירת החדר המתוקן בעיר.
הוא נפטר בשנת ה'תרל"ט (1879), אלמנתו עלייה לארץ ישראל ונפטרה בירושלים בשנת ה'תרנ"ד. היא נקברה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים
כתביו

מלבד ספרו המפורסם "גן נעול" (וילנה תרל"ד) והספר "צפנת פענח" (וילנה תרל"ח), הדפיס גם את קובץ הדרשות שלו "לקוטי שושנים" (וילנה תרל"ה), ו"לקוטים מספרי אפיקי יהודה".
הספר "אפיקי יהודה" עצמו נותר בכתובים. בנוסף לו השאיר אחריו שאלות ותשובות בהלכה, וקובץ גדול של חידושי תורה.
הערות שוליים

↑  לפי משה צינוביץ, להלן "קישורים חיצוניים".
↑  לפי צינוביץ, להלן "קישורים חיצוניים" הוא נישא לבתו של הרב שמעון זרחי. על טעות זו ראו: הוספה חדשה בסוף מאמר על ר' שמואל סלנט בבלוג הגנאלוגי "תולדות ושורשים - עצי משפחה". וראו להלן קישור לנוסח מצבת הקבר שלה בספר "חלקת מחוקק".
↑  אשר לייב בריסק, חלקת מחוקק - ב, חלקה ח' (חלקת הרבנים) שורה יא פריט יב, באתר היברובוקס.
בוב רפלסון

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1933 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביולי 2022 (בגיל 89) אספן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Rafelson 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  דארטמות' קולג'  בית הספר הוראס מאן  בית הספר טריניטי-פאולינג 
 תקופת הפעילות:  1959–2002 (כ־43 שנים) 
 מספר צאצאים:  4 
 
בוב (רוברט) רפלסון (באנגלית: Bob Rafelson, ‏21 בפברואר 1933 – 23 ביולי 2022) היה במאי קולנוע אמריקאי וכותב.
ביוגרפיה

רפלסון נולד בניו יורק למשפחה יהודית.
קריירה מקצועית > בימוי סרטים

בשנות ה-60 היה רפלסון אחד מצמד יוצרי קומדיית המצבים The Monkees, בו כיכבו המאנקיז.
בהמשך, ביים רפלסון את הסרט הפסיכדלי Head, בו גם כיכבו המאנקיז ולצד חברו הטוב ג'ק ניקולסון.
ב-1970 ביים רפלסון את סרטו המוכר ביותר - "רסיסי חיים", בכיכובו של ג'ק ניקולסון.
ב-1981 זכה להצלחה גדולה עם המותחן "הדוור מצלצל פעמיים", בכיכובם של ג'ק ניקולסון וג'סיקה לאנג.
ב-2002 יצא סרטו האחרון, דרמת הפשע "No good deed" בכיכובם של סמואל ל.ג'קסון ומילה ג'ובוביץ,
חיים אישיים

רפלסון התגרש מאשתו הראשונה טובי קאר ב-1955. התגורר באספן, קולורדו היה נשוי לגבריאל טאורק, ולהם שני בנים.
רפלסון נפטר בנסיבות טבעיות ב-23 ביולי 2022.
הערות שוליים

↑  ynet, הבמאי בוב רפלסון ("רסיסי חיים") הלך לעולמו בגיל 89, באתר ynet, 24 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439313105171  PLWABN: 9810654333705606  BIBSYS: 98012444  BNE: XX1266883  BnF: cb14042004d (data)  GND: 119540576  ISNI: 0000 0001 1471 0108  LCCN: n77005928  MusicBrainz: 47d29d0f-906d-4126-bba3-8e703f51c817  NKC: xx0168561  NLA: 35383362  NLK: KAC201106872  NTA: 073626546  RERO: 02-A003723633  SNAC: w6s78kjm  SUDOC: 068767730  Trove: 933196  ULAN: 500474615  VIAF: 39578153   WorldCat (עם VIAF): 39578153
בית פרסי

| --- | --- |

 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 בית האב:  בית רז'ינר (Reginar)
 תארים:  דוכס נורת'מברלנד   רוזן ווסטר  רוזן אז'רמונט   ברון פרסי
 מייסד:  ויליאם דה-פרסי, ברון פרסי השישי
 ראש הבית הנוכחי:  רלף פרסי, הדוכס השנים-עשר מנורת'מברלנד
 תקופת השושלת:  1198–1918 (כ־720 שנה)
 אתניות:  אנגלית, לוריינית
 
בית פרסי (באנגלית: House of Percy; בצרפתית עתיקה נכתב Perci) היא משפחת אצולה אנגלית, שהייתה החזקה ביותר בצפון אנגליה במשך מרבית ימי הביניים. היא החזיקה בתואר ברון פרסי (אנ') כבר בשנת 1066. שמה של המשפחה נגזר משמו של הכפר פרסי-אן-אוז' (אנ') שבנורמנדיה, מושבה של המשפחה לפני הכיבוש הנורמני של אנגליה. ב-1766 הפך התואר רוזן נורת'מברלנד לדוכס נורת'מברלנד. בני המשפחה מחזיקים בתואר זה עד ימינו.
בדומה ליריבתה ההיסטורית של המשפחה, משפחת נוויל (אנ'), אומץ שמה של המשפחה לאחר נישואים ליורשת. הפרסים של ימינו הם צאצאים של ג'וסלין מלוון (אנ'), בנו של גודפרי הראשון, רוזן לוון (אנ') ושל אגנס דה-פרסי (אנ'), בתו של ויליאם דה-פרסי (אנ') ושל אדלייד דה קלארה (de Clare).
בני משפחה נודעים

הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד (1341-1408) (התואר בוטל ב-1405)
סר הנרי פרסי הרתחן (הוטספור) (1364/1366-1403)
הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד(אנ') (1394-1455)
הנרי פרסי, הרוזן השלישי מנורת'מברלנד(אנ') (1421-1461) (התואר בוטל ב-1461)
הנרי פרסי, הרוזן הרביעי מנורת'מברלנד(אנ') (1449-1489) (התואר הוענק מחדש ב-1470)
הנרי אלגרנון פרסי, הרוזן החמישי מנורת'מברלנד(אנ') (1478-1527)
הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד (1502-1537)
תומאס פרסי, הרוזן השביעי מנורת'מברלנד (אנ') (1528-1572) (התואר בוטל ב-1571, והוענק מחדש ב-1572)
הנרי פרסי, הרוזן השמיני מנורת'מברלנד (אנ') (1532-1585)
הנרי פרסי, הרוזן התשיעי מנורת'מברלנד(אנ') (1564-1632)
אלגרנון פרסי, הרוזן העשירי מנורת'מברלנד (אנ') (1602-1668)
ג'וסלין פרסי, הרוזן האחד-עשר מנורת'מברלנד(אנ') (1644-1670)
יו פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד (אנ') (1714-1786) (הפך לדוכס מנורת'מברלנד ב-1766)
יו פרסי, הדוכס השני מנורת'מברלנד (1742-1817)
יו פרסי, הדוכס השלישי מנורת'מברלנד (1785-1847)
אלגרנון פרסי, הדוכס הרביעי מנורת'מברלנד (1792-1865)
ג'ורג' פרסי, הדוכס החמישי מנורת'מברלנד (1778-1867)
אלגרנון ג'ורג' פרסי, הדוכס השישי מנורת'מברלנד (1810-1899)
הנרי ג'ורג' פרסי, הדוכס השביעי מנורת'מברלנד (1846-1918)
אלן איאן פרסי, הדוכס השמיני מנורת'מברלנד (1880-1930)
הנרי ג'ורג' אלן פרסי, הדוכס התשיעי מנורת'מברלנד (1912-1940)
יו אלגרנון פרסי, הדוכס העשירי מנורת'מברלנד (1914-1988)
הנרי אלן וולטר ריצ'רד פרסי, הדוכס האחד-עשר מנורת'מברלנד (1953-1995)
רלף ג'ורג' אלגרנון פרסי, הדוכס השנים-עשר מנורת'מברלנד (נולד ב-1956)
ג'ורג' דומיניק פרסי, רוזן פרסי (נולד ב-1984)
בארות עודד

מצפה
רמון
מצפה
רמון
בארות עודד הן קבוצה של שבע בארות באפיק נחל עודד שבנגב המרכזי, מדרום לחלק המערבי של מכתש רמון, מעט צפונה להר עריף ומזרחה להר לוץ. גובהן 674 מטר מעל פני הים (חלק מהר הנגב), נקודת ציון מדויקת ברשת ישראל החדשה: 173579/487649, וברשת UTM:‏ 665770/337317.
מדובר באחד ממקורות המים הבודדים באזור, ועל כן היה בעל חשיבות מיוחדת לבדואים שחיו בו ונדדו בו. שמו הערבי הוא ביר עידייד. ברוב ימות השנה הבארות מכילות מים צלולים. יש המזהים את המקום עם הר הדגד ששימש תחנה במסע בני ישראל במדבר, בדרכם לחניה ביוטבתה. ליד הבארות צומחים כמה עצי אשל. המקום שימש גם כאתר החניה השלישי עבור אנשי מסע ה-14 לאום רשרש בשנת 1945.
ב־8 במרץ 1949, במסגרת מבצע עובדה במלחמת העצמאות, נתקל כח של חטיבת הנגב בכח מצרי והתנהל קרב קצר. לא ידועים פרטים נוספים על קרב זה.
מדרום לבארות ישנו ריכוז של קברים בדואים. בקרב הבדואים נהוג לקבור את המתים בסמוך לצמתים ולמקומות מרכזיים, ככל הנראה על מנת להקל על עלייה לרגל ועל שימור הקברים. בריכוז הסמוך לבארות נערמו אבנים מעל כל קבר, וערימות האבנים הוקפו במסגרת של אבנים גדולות יותר. הקברים, בהתאם לנוהג המוסלמי, מופנים כך שפני הנקבר פונים אל מכה.
ראו גם

הנגב
חטיבת הנגב
ביאורים

↑  למפת מיקום בארות עודד ראו בקישור זה.
הערות שוליים

↑  עמוד ענן, "בארות עודד".
↑  זאב זיוון, עִברות שמות מקומות בנגב, אריאל 150 - 151, 2001, עמ' 21 - 26
↑  "ממצפה רמון לבארות עודד ובורות לוץ", באתר מדרשת שדה בוקר
↑  במדבר ל"ג, ל"ג
↑  המרכז לחקר כח המגן, יד יצחק בן-צבי, משרד ירושלים ומורשת, "אתרי מלחמת העצמאות – בארות עודד
↑  ידין רומן ויעקב שקולניק, "מהר רמון להר כרכום", ארץ וטבע – המגזין הגאוגרפי הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354068505171
בית פשקוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי, סימן נוף 
 מיקום:  ארבאט (ראיון) 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  Pyotr Pashkov 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1784
 תאריך פתיחה רשמי:  1784 
 סגנון אדריכלי:  קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  55°44′58″N 37°36′29″E﻿ / ﻿55.74956207°N 37.60796937°E﻿ / 55.74956207; 37.60796937
 he
 
בית פשקוב (ברוסית: Дом Пашкова) הוא אחד המבנים הקלאסיציסטים הכי ידועים במוסקבה.
כיום המבנה שייך לספרייה הממלכתית של רוסיה. בית פשקוב נבנה בשנים 1784–1786 ועם השלמת בנייתו הפך לאתר מורשת, ובמשך שנים רבות נחשב לאחד הבניינים היפים במוסקבה.
בית פשקוב ממוקם ליד כיכר בורוביצקאיה. הבעלים הראשון של הבניין היה איש צבא פיוטר פשקוב, שעל שמו הבניין נקראה.
הערות שוליים

↑  https://www.moscovery.com/pashkov-house/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311352036   WorldCat (עם VIAF): 311352036
אשר ססר

| --- | --- |

אשר ססר, 2012
 לידה:  1947 (בן 77 בערך) דרום אפריקה 
 ענף מדעי:  היסטוריה של המזרח התיכון
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת ברנדייס 
 תרומות עיקריות
 חקר  הסכסוך הישראלי-פלסטיני ודת ומדינה במזרח התיכון
 
אשר ססר (נולד ב-1947) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וחוקר בכיר במרכז דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה. מומחה לירדן, הסכסוך הישראלי-פלסטיני ודת ומדינה במזרח התיכון.
ביוגרפיה

אשר ססר נולד בדרום אפריקה ועלה לישראל בגיל צעיר. למד לימודי מזרח תיכון באוניברסיטת תל אביב והשלים בשנת 1980 עבודת גמר לתואר שני בנושא הביוגרפיה הפוליטית של הפוליטיקאי וראש הממשלה הירדני וצפי א-תל. עבודה זו פורסמה לאחר מכן בגרסה מורחבת כספר בעברית (1983), אנגלית (1994) וערבית (1994). בשנת 1986 השלים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב, בנושא היריבות בין המעצמות המערביות והאינטראקציה בינה לבין הפוליטיקה המקומית בלבנט בשנים 1941–1945.
פרופ' ססר מלמד מזה שלושים שנה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 זכה בפרס הרקטור למצוינות בהוראה. לאורך השנים הוא היה עמית פולברייט, ופרופסור אורח באוניברסיטת קורנל (1986-7), אוניברסיטת שיקגו (1990), אוניברסיטת ברנדייס (1998, 2007-8), ואוניברסיטת אריזונה, וכן עמית אורח במרכז וושינגטון למדיניות במזרח הקרוב (1987, 1996-7). למשך שתים עשרה שנים (1989–1995, 2001 - 2007) כיהן כראש מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה, וכיום משמש כחוקר בכיר במרכז. משמש גם כחבר מערכת של כתב העת Journal of Israeli History. הגם שפרופ' ססר איננו מסתיר את עמדותיו התומכות בפשרה עם הפלסטינים, הוא מקפיד להזכיר כי הצלחת ישראל היא "אנדרטה של כישלון הערבים".
מספריו

בין ירדן לפלסטין: ביוגרפיה פוליטית של וצפי אל-תל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1983.
אש"ף אחרי המלחמה בלבנון: המאבק להישרדות בצל סכנת הפילוג, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1985.
(עורך, ביחד עם גדי גילבר), בעין הסכסוך - האינתיפאדה, תל אביב : מרכז משה דיין - אוניברסיטת תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992.
(עורך),  שישה ימים - שלושים שנה: מבט חדש על מלחמת ששת הימים, תל אביב: עם עובד, 1999.
Israel, Jordan, and Palestine : the two-state imperative, Waltham, Mass. : Brandeis University Press, 2012.
The Rise of Hamas and the Crisis of Secularism in the Arab World (monograph), Essay Series, Crown Center for Middle East Studies, Brandeis University, 2010.
Jordan: Case Study of a Pivotal State, Washington, D.C. : Washington Institute for Near East Policy, 2000
On both banks of the Jordan : a political biography of Wasfi al-Tall, Ilford, Essex : F. Cass, 1994).
Editor, Challenges to the Cohesion of the Arab State, Tel Aviv : Moshe Dayan Center for Middle Eastern and African Studies, Tel Aviv University, 2008.
Co-editor, The Hashemites in the Modern Arab World: essays in honour of the late Professor Uriel Dann, London : F. Cass, 1995.
הערות שוליים

↑  אשר ססר, פרק הפליטים - בסיס רעוע, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268611805171  BnF: cb124768425 (data)  GND: 103220151  ISNI: 0000 0000 8210 6618  LCCN: n84072687  NTA: 304059242  SUDOC: 119473518  VIAF: 27166911   WorldCat (עם VIAF): 27166911 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
באבושקינסקי

נפת באבושקינסקי (ברוסית: Бабушкинский район) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.07 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 88,691 תושבים (2020). השטח סופח למוסקבה בשנת 1960.
בשנת 1991 בעקבות הרפורמה הארגונית, נפת יארוסלבסקי פוצלה ממנו.[דרושה הבהרה]
בשל העובדה שהנפה ממוקמת בצפון-מזרח הבירה, לרחובות רבים שמות "צפוניים".
המוסדות להשכלה גבוהה הבאים ממוקמים כאן:
אוניברסיטה של משמר הגבול השייכת לשירות הביטחון הפדרלי הרוסי (פ.ס.ב.)
האקדמיה לביטחון כלכלי של משרד הפנים של רוסיה
האקדמיה לניהול חברתי
המכון הכלכלי במוסקבה
אתרים ראויים לציון

פארק באבושקינסקי
קניון קליון
מפעל אלקטרוטכני לוסינואוסטרובסקי
תחנת מטרו באבושקינסקאיה
בית הספר המוסקבאי הצבאי סובורוב
בולגריה באירוויזיון למוזיקאים צעירים

| --- | --- |
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 רשת שידור:  BNT
 השתתפות ראשונה:  אוסטריה וינה, 2006
 זכיות:  0
 השתתפויות:  1 (0 גמר)
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  אוסטריה וינה, 2006
 
בולגריה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2006.
המבצעים והשירים שייצגו את בולגריה באירוויזיון למוזיקאים צעירים

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | כלי | יצירות | חצי גמר | גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | איוון סבטוזארבו גרסימוב | בסון | לא ידוע | - | לא עלה לגמר |
ראו גם

האירוויזיון למוזיקאים צעירים
בולגריה באירוויזיון
בולגריה באירוויזיון לרוקדים צעירים
הערות שוליים

↑  "Country profile: Bulgaria". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2014. נבדק ב-19 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
בוב רקושאן

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1948 (בן 76) פראג, צ'כוסלובקיה 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, ציור, גרפיקה, איור 
 www.bobrakusan.com
 
בוב רקושאן (בצ'כית: Bob Rakušan; נולד ב-6 בפברואר 1948) הוא אמן צ'כי עכשווי, היוצר עבודות אמייל גדולות באש על לוחות פלדה שחורים, גרוטאות וחפצים כגון כיריים ותנורים. שכבות היסוד של האמייל בנויות לרוב על טכניקות בהשראת תהליך ההדפסה. עבודתו נטועה ברישומים, מחקרים והדפסים גרפיים. מלבד נופים וקומפוזיציה מופשטת ופיגורטיבית, יש בעבודותיו נושא האוקיינוס שחוזר על עצמו, בהשראת עיסוקו רב-השנים כקברניט של ספינות מפרש.
קריירה

בשנים 1966–1968 בילה שנתיים בלימוד רישום וציור פיגורטיבי בסטודיו של פרופסור פרנטישק נדבד. הוא גם למד ציור אקספרסיבי, עם חומרים הכוללים פחם, דיו ופסטל. במקביל למד גם באקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, שם היו בין הפרופסורים שלו יוזף נובאק, פרנטישק מוזיקה, ואחר כך מילאן הגר.
בשנת 1969 עזב את צ'כיה לעבוד במפעל קרמיקה במערב גרמניה כדי לייצר עיצובים עבור חברה מסחרית. מה שהביא אותו ליצור סדרה נושאית של תבניות עיצוב בקרמיקה. בתקופה זו החל גם לעצב יצירות פסיפס עבור אספנים פרטיים. בסוף המשימה הזו, ערך תערוכת יחיד בבון, התערוכה העצמאית הראשונה שלו. הצלחת התערוכה הביאה לעיכוב של חודשיים בחזרתו לאוניברסיטה, מה שהיה בעל השלכות שליליות על לימודיו.
ב-1973, לאחר שסיים את לימודיו, התמקד רקושאן באיור מסחרי ובאמנות גרפית עבור מספר מגזינים, הוצאות ספרים וחברות, ביצירת פוסטרים, סמלים, פרסומות ועיצובי ספרים ואיורים לילדים, ובמקביל הציג עבודות בגלריה של ירוסלב פרגנר.
בסוף שנות השבעים, לאחר לידת בנו הראשון דוד, חזר לאמנות פורמלית ועצמאית. נקודת מפנה מרכזית בקריירה שלו הייתה תערוכה קבוצתית בשם Mult בקופנהגן ב-1981 שבה הוצגה עבודתו לצד אמנות הפופ והאוונגרד. לניגוד בין עבודותיו לאחרים, הייתה השפעה חזקה עליו ששינה באופן משמעותי את הנושא וההרכב של יצירתו העתידית. לידתו של בנו השני לוק ב-1983 אילצה אותו להתמקד במאמצים מסחריים, כגון גרפיקה מגזינים ואיור.
החל משנת 1988 חזר האמן לעבודתו במשרה מלאה. בתקופת הביניים צבר ניסיון בדפוס בסוגים שונים, מה שהשפיע על הטכניקה שלו. הוא גם החל להפיק את עבודת האמייל המוקדמת שלו, והציג אוסף של עבודותיו בסלון אמני פראג בפארק התרבות והפנאי.
קריירה > טכניקת האמייל

תערוכת הגמר של עבודתו הגרפית התקיימה ב-1989 בסלון הגרפיקה לאמנויות שימושיות בפראג, בפארק התרבות והפנאי. שנת 1988 הייתה הכניסה שלו לשלב האמייל בתערוכה קבוצתית: ציור חדש בבית הסטודנטים של האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג. בתקופה זו ועד סוף 1990 הוצגה עבודתו גם בתערוכה נודדת בגרמניה. תערוכת ציורים ואמייל זו התמקדה בהדרגה בעבודות אמייל, מה שסימן מעבר עיקרי לעבודות אמייל.
משנת 1992 הפסיק את הייצור האמנותי והקדיש את עצמו לשיט במשך חמש השנים הבאות, כקפטן על ספינות מפרש, שיצאו מגרמניה, קרואטיה, איטליה, שוודיה וצרפת. השיט והאוקיינוס הפכו לנושא חוזר ביצירתו המאוחרת.
בשנת 1997 התמסר מחדש לייצור אמנותי, והציג טכניקות חדשות ומודרניות, בעיקר באמצעות שימוש בעיצוב גרפי בעזרת מחשב. בשנים 2012–2013 אירחה גלריה בפראג תערוכת יחיד שלו של אמייל מקורי והדפסים גרפיים.
גלריה

יחסים חמים, אמייל, 1988
שדות - הוקרה לואן גוך
חור שחור
שלג אחרון
הערות שוליים

↑  Smíšek, Zdeněk (12 May 2014). "Moderní domov malíře Boba Rakušana - Novinky.cz" [The modern home of the painter Bob Rakušan] (in Czech). Novinky.cz. Retrieved 31 August 2020.
↑  Frakfurter Allgemeine Zeitung 17.4.1990, Lebendiges Darmstadt - April 1990, Pfalzischer Merkur 27.3.1990, Odenwalder Heimatzeitung 21.9.1989, Květy 25.8.1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0067170  VIAF: 85738547   WorldCat (עם VIAF): 85738547 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בוב רקושאן".
באקלאש (2018)

| באקלאש (2018)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של מגוון מתאבקים משני המותגים.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג(ים): Raw סמאקדאון
תאריך: 6 במאי 2018
עיר: ניוארק, ניו ג'רזי
אולם: פרודנטייל סנטר
מספר צופים: 14,724
שיר(י) הנושא: "Champion" בביצוע Barns Courtney
ספונסר(ים): Hulu WWE Elite Collection
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| הרויאל ראמבלהגדול ביותר | באקלאש (2018) | :NXT TakeOverChicago II |
סדרת אירועי באקלאש
| 2017 | באקלאש (2018) | 2020 |
באקלאש (2018) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-6 במאי 2018, בפרודנטייל סנטר בניוארק, ניו ג'רזי. האירוע היה האירוע ה-14 בסדרת אירועי באקלאש והיה אירוע הבאקלאש הראשון מאז שנת 2009, שהיה משותף לשני המותגים.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור באנגלית: מייקל קול (Raw)
צוות השידור באנגלית: קורי גרייבס (כל הקרבות)
צוות השידור באנגלית: ג'ונתן קואצ'מן (Raw)
צוות השידור באנגלית: טום פיליפס (סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: ביירון סקסטון (סמאקדאון)
צוות השידור בספרדית: קרלוס קבררה
צוות השידור בספרדית: מרסלו רודריגז
צוות השידור בגרמנית: קרסטן שפר
צוות השידור בגרמנית: טים הבר
צוות השידור בגרמנית: קלווין קני
כרוזים: גרג המילטון (סמאקדאון)
כרוזים: ג'וג'ו (Raw)
שופטים: דנילו אנפיביו
שופטים: ג'ייסון איירס
שופטים: ג'ון קון
שופטים: דריק מור
שופטים: צ'אד פטון
שופטים: ריאן טראן
שופטים: רוד זאפאטה
מראיינות: רנה יאנג
מראיינות: צ'ארלי קארוסו
מראיינות: דאשה פואנטס
פאנל לפני האירוע: רנה יאנג
פאנל לפני האירוע: בוקר טי
פאנל לפני האירוע: פיטר רוזנברג
פאנל לפני האירוע: דייוויד אוטונגה
פאנל לאחר האירוע: רנה יאנג
פאנל לאחר האירוע: פיטר רוזנברג
אירוע > מופע מקדים

במהלך המופע המקדים, התקיים קרב בין ביילי לרובי ריוט. לאחר הסחת דעת מצד חברותיה לקבוצה של ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן, ריוט הצליחה לבצע את מהלך הבעיטה, המשמש כמהלך הסיום שלה ולנצח בקרב.
אירוע > קרבות מקדימים

האירוע עצמו נפתח בקרב על האליפות הבין יבשתית בין האלוף, סת' רולינס לאלוף לשעבר, המיז. מיז שם לעצמו כמטרה לפגוע בברכיים של רולינס, תוך כדי שהוא השתמש במהלך ה"פיגר פור לג לוק" מספר פעמים. רולינס הצליח לנצח בקרב ולשמור על התואר לאחר מהלך הסיום שלו, הקורב סטומפ.
בקרב השני, ניה ג'קס הגנה על תוארה נגד האלופה לשעבר, אלכסה בליס. לאחר עשר דקות של קרב ג'קס הצליחה לשמור על תואר אליפות הנשים של Raw לאחר מהלך הסמואן דרופ.
הקרב שבא לאחר מכן היה קרב על אליפות ארצות הברית בין האלוף, ג'ף הארדי לבין רנדי אורטון. אורטון ניסה לבצע את מהלך ה-RKO שלו, אך הארדי הצליח להתחמק ולפגוע בו במהלך שלו, הטוויסט אוף פייט, לאחר מכן ביצע את מהלך הסיום שלו, "סוונטון בומב" ובכך שמר על התואר.
לאחר מכן, אליאס הגיע לזירה כדי להופיע, אך כשהחל לנגן, נקטע על ידי חברי הניו דיי (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס), שהגיעו עם כלי נגינה ורצו להשתתף איתו במופע הנגינה. אליאס סירב וניסה להופיע שוב, אך הפעם הקטע נקטע על ידי רוסב ואיידן אינגליש. שוב אליאס ניסה לנגן, אך הפעם נקטע על ידי נו ויי חוסה, שהגיע עם שיירת הרקדנים שלו בנוסף לטייטוס וורלדוויד (טייטוס אוניל, אפולו קרוז ודנה ברוק) ובריזנגו (פאנדנגו וטיילר בריז). לאחר כל הפרעות אלה, אליאס ניסה להופיע שוב, אך הפעם מוזיקת הכניסה של בובי רוד נוגנה. רוד היה בזירה, תקף את אליאס עם מהלך הסיום שלו, גלוריוס DDT. המוזיקה של נו ויי חוזה התחילה להתנגן שוב וכולם רקדו על במת הכניסה.
בקרב הרביעי, דניאל בריאן ניצח את ביג קאס בהכנעה לאחר שקאס נכנע למהלך ה"יס לוק". לאחר הקרב, קאס תקף באכזריות את בריאן.
ואז, כרמלה הגנה על תואר אליפות הנשים של סמאקדאון נגד האלופה לשעבר, שארלוט פלייר. שארלוט ביצעה את מהלך ה"ספיר" על כרמלה כדי לעצור את תקיפותיה הבלתי פוסקות של כרמלה. שארלוט השתמשה במהלך ה"פיגר אייט לג לוק", אך כרמלה הדפה את המתקפה ואף הפכה אותה לתרגיל ההכנעה שלה, "קוד אוף סיילנס". שארלוט ביצעה את מהלך המונסולט מהחבל העליון, אך כרמלה התחמקה. בנחיתה מהמהלך שארלוט נפגעה בברך, כרמלה ניצלה זאת ובעטה בה מאחורי הברך. לאחר מכן כרמלה הצמידה את שארלוט באחיזת ג'קנייף כדי לשמור על התואר.
הקרב הבא היה בין AJ סטיילס לבין שינסקה נקאמורה בקרב ללא פסילות על אליפות ה-WWE. נקאמורה ניסה לבצע את מהלך הסיום שלו, "קינשאסה", אך סטיילס בלם את התקיפה כשהוא זרק על הברך של נקאמורה כיסא, תוך כדי מהלך זה הכיסא חזר כהדף מהברך של נקאמורה ללחי השמאלית של סטיילס והוא החל לדמם. נקאמורה שוב השתמש ב"מכה מתחת לחגורה", אך כמה שניות לאחר מכן סטיילס השיב באותו אמצעי. זמן קצר לאחר מכן, השניים ביצעו בו זמנית את אותה בעיטה מסוג "מכה מתחת לחגורה". אף אחד מהמתאבקים לא השיב לספירתו של השופט לעשר והשופט החליט לסיים את הקרב בתיקו, מה שגרם לסטיילס לשמור על תואר האליפות שוב.
בקרב הלפני אחרון, ברון סטרומן ובובי לאשלי נפגשו בקרב זוגות נגד קווין אואנס וסמי זיין. זיין ניסה לנטוש את הקרב, אך אואנס עצר אותו. כתגובה זיין החזיר את אואנס לזירה, וכך גם עשה אואנס לזיין. לאשלי ביצע את הסופלקס על אואנס והשיג את הניצחון בקרב. לאחר הקרב, סטרומן ביצע את מהלך הסיום שלו, "הראנינג פאוורסלאם", על אואנס וזיין.
אירוע > הקרב המרכזי

בקרב המרכזי של האירוע, רומן ריינס התאבק נגד סמואה ג'ו. ג'ו תקף את ריינס לפני שהשופט הורה לצלצל בפעמון לתחילת הקרב, והשליך את ריינס אל תוך שולחן השדרנים שנשבר. לאחר שהקרב החל, ג'ו ביצע את מהלך ההכנעה שלו, קוקינה קלאץ', אך ריינס הצליח להתחמק מהמהלך כשהוא נוגע בחבלים. לאחר מכן, ג'ו ניסה לבצע את מהלך ה"מאסל באסטר", אך ריינס הצליח להתחמק ולפגוע בג'ו עם ה"ספיר", מה שהעניק לו את הניצחון.
ביקורות

האירוע קיבל ביקורות שליליות מאוד עקב קרבות בעלי יכולות ביצוע נמוכות ועלילות גרועות, במיוחד לגבי סמואה ג'ו נגד רומן ריינס וסטיילס נגד נקאמורה. למרות זאת, הקרב שפתח את האירוע על האליפות הבין יבשתית בין סת' רולינס למיז, זכה לשבחים רבים.
דייב מלצר מהמגזין Wrestling Observer Newsletter, כתב ש"חוץ מרולינס נגד מיז, המופע היה מאוד רע". המופע היה כל כך רע ש"אחד הקהלים הכי לוהטים של השנה" אפילו לא הגיבו למהלך הסיום של סטרומן לקראת סוף האירוע. בנוגע לקרב המרכזי בין ג'ו נגד ריינס, מלצר כתב שהקרב לא היה קרב טוב, "זה התחיל בצורה משעממת והקהל שנא את זה, קריאות עידוד משעממות, קריאות עידוד בכלל לCM פאנק, הרבה אנשים עזבו את האולם". קרב הזוגות היה בלאגן, והסוף של סטיילס נגד נקאמורה היה כל כך רע שזה הפך קרב "טוב מאוד" לקרב "מאכזב" בסך הכל. בנוגע לקרבות הנשים, מלצר תיאר את הקרב בין ביילי לבין ריוט כקרב מרושל, אך ציין שהקהל היה מאחורי ביילי, שזה היה בניגוד לקהל שפחות התעניין בקרב בין ג'קס לבין בליס, שאחריו ג'קס פרסמה את הקמפיין נגד בריונות באופן מאולץ. בעוד שאת הקרב בין כרמלה לבין שארלוט הוא תיאר כקרב "הקשה לצפייה".
בריאן קמפבל ואדם סילברסטיין מה-CBS Sports, אמרו שתוצאות הקרבות גרמו למעריצים להיות מוטרדים ולא מרוצים, במיוחד מהקרבות של ג'ו נגד ריינס וסטיילס נגד נקאמורה ש"אכזבו מנקודת המבט של סיפור העלילה". הם תיארו את כך ש"אי אפשר להתעלם כמה ה-WWE ממשיכים להתייחס בזלזול לקהל המעריצים שלו" כשהארגון בעצם חזר לנקודה שמציגה את ריינס כבייביפייס שמסוגל להתגבר על המכשולים כנגד כל הסיכויים, מה שגרם לקרב המרכזי של הערב להיות "קרב מרכזי שהקהל של ניוארק התעלם ממנו, ואף קרא קריעות עידוד בכלל ל-CM פאנק, ולרוסב דיי. הכותבים הרגישו שלקרב של סטיילס נגד נקאמורה "מגיע יותר". יותר חמור מכך, בשניים משלושת הקרבות שהם נלחמו, הקרבות נגמרו ללא הכרעה, כך שתוצאת הקרב השפיעה בהרבה על הציון הכללי של הקרב.
USA Today תיארו את האוהדים של הארגון כאוהדים שהמומים מההחלטה של ה-WWE לתת לקרב של רומן ריינס להיות הקרב המרכזי שיסגור את האירוע, על פני קרב על אליפות ה-WWE. אחד מהאוהדים פירש זאת כך שריינס יותר חשוב מקרב על חגורת אליפות, בעוד שאחר לעג על איך שריינס "השקיע חודשים להתלונן כי מישהו אחר הוא האהוב על החברה ויש קונספירציה נגדו, אבל עדיין הוא זה שסוגר אירוע מרכזי עם קרב כביכול רגיל, ששום תואר לא מונח על הכף".