stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריפטוגרפיה
ראו גם

הצפנה
קריפטואנליזה
הצפנה קלאסית
הצפנה מאומתת
שידור מוצפן
הצפנה מרובה
ביטחון סמנטי
הצפנה קוונטית
הצפנה פוסט-קוונטית
קריפטוגרפיה ויזואלית
קריפטוגרפיה קוונטית
לקריאה נוספת

ברוס נורמן, מלחמת הצפנים, תל אביב: הוצאת מערכות, 1978.
סיימון סינג, סודות ההצפנה, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
תמיר טסה, מבוא לקריפטוגרפיה: מדריך למידה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2006.
A. S. Tanenbaum, Computer Networks, 4th ed. (Prentice Hall, 2003).
הערות שוליים

↑  קריפטוגרפיה במילון טכנולוגיית המידע: בקרה, כלילות ואבטחה (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Some Words on Cryptanalysis of Stream Ciphers, Maximov, Alexander, 2006
↑  A Mathematical Theory of Communication, By C. E. SHANNON, 1948
↑  Whitfield Diffie and Martin Hellman, "New Directions in Cryptography", IEEE Transactions on Information Theory, vol. IT-22, Nov. 1976, pp: 644–654. ‎
↑  Kahn, David (1996), The Codebreakers: the story of secret writing (second ed.), Scribners p.235
↑  British Document Outlines Early Encryption Discovery
↑  Auguste Kerckhoffs, La cryptographie militaire Journal des sciences militaires, vol. IX, pp. 5–83, January 1883, pp. 161–191, February 1883
↑  Shannon, Claude (4 October 1949). Communication Theory of Secrecy Systems. Bell System Technical Journal. 28: 662. Retrieved 20 June 2014
↑  Jonathan Katz and Yehuda Lindell (2007). Introduction to Modern Cryptography: Principles and Protocols, August 31, 2007 by Chapman and Hall/CRC.
↑  ריכוז מסמכים על שבב הקליפר מתוך אתר EPIC - מרכז מידע על פרטיות אלקטרונית
↑  על פרסום סקיפג'ק - מתוך הבלוג של ברוס שנייר
↑  Handbook of Applied Cryptography CRC Press 1986.
↑  עיסוק באמצעי הצפנה
↑  ליתר דיוק: תקן DSA מוגן בפטנט, אולם השימוש בפטנט הותר ללא שום מגבלות. ר' הערך לפרטים נוספים
↑  1דף הפטנטים באתר חברת RSA
↑  דף הבית של תחרות AES
↑  דף הבית של תחרות NESSIE. התחרות כונתה גם Crypto NESSIE. אולי במטרה ליצור בלבול עם קריפטוזואולוגיה
↑  דף הבית של תחרות CRYPTEC
↑  אברהם טוביאס, על כתב סתרים צופן וחידות בספרותנו העתיקה
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536087305171  BNE: XX4659806  BnF: cb11941832r (data)  LCCN: sh85034453  NARA: 10644644  NKC: ph127774 
טקסונומיה של תורת ההצפנה
מיקומה של הקריפטוגרפיה במערכת תקשורת טיפוסית
ויטפילד דיפי (משמאל) ומרטין הלמן, הוגי הצפנת מפתח ציבורי
כתב החידה מתוך ספרו של ז'ול ורן "מסע אל בטן האדמה"
קרישטוף באטורי

קרישטוף באטורי "שומיואי" (בהונגרית: Somlyói Báthory Kristóf, ‏ 1530 סילאג' שומיו – 27 במרץ 1581 אלבה יוליה) היה שליט (ווייבוד) טרנסילבניה, אחיו של סטפאן באטורי, נסיך טרנסילבניה ומלך פולין.
ביוגרפיה

קרישטוף באטורי נולד בשנת 1530 בסילאג' שומיו, כיום - שימלאו סילבאניי ברומניה, כבן הבכור מבין שמונת ילדיהם של אישטוואן באטורי (1534-1477), בעבר שליט טרנסילבניה, ושל אשתו, קטלין טלגדי (1492–1547).
קרישטוף באטורי נשלח על ידי מלכת איזבלה של הונגריה לכמה שליחויות בחו"ל. בין השאר ביקר בשנת 1557 בחצר המלך צרפת, אנרי השני, בפריז, במטרה להשיג הסכמה ועזרה לשחרור הערים ליפה, טמשוואר ונאג'בצ'קרק משליטת האימפריה העות'מאנית.
שירת כאחד ממפקדיו של המלך הצעיר יאנוש ז'יגמונד. ב-1565 הצליח לגרש את כוחותיו של לזרוס פון שוונדי מחוסט.
בשנת 1571 התחתן עם ארז'בט בוצ'קאי, אחותו הקטנה של אישטוואן בוצ'קאי.
בשנים 1571–1576 כיהן כקפטן של העיר נאג'ווארד.
בשנת 1576 כשאחיו הקטן, שליט טרנסילבניה, אישטוואן באטורי, עלה על כס המלכות של פולין בשם סטפאן, קרישטוף נתבקש על ידו לכהן כשליט של טרנסילבניה, בשמו. סטפאן שמר לעצמו את התואר של נסיך טרנסילבניה.
בימי שלטונו של קרישטוף באטורי נעשו עבודות בנייה רבות בהשפעת אמנות הרנסאנס, אחת המפורסמות שבהן - ביצור המצודה של חוסט בשנת 1577.
כפי שנרשם על שערי המצודה "Hoc opus inssit fieri Magnificus dominus Christophorus Bathory de Somlyo, Vayvoda Transilvaniae, comes Sicolarum, anno Domini millesimo quingentesimo septnagesimo septimo-"
("עבודות אלה בוצעו בפקודת השליט המפואר, כריסטופור באטורי שומיאי, ווייבוד של טרנסילבניה ורוזן הסקלרים, בשנת האדון, 1577").
בדומה לאחיו סטפאן באטורי, קרישטוף תמך במוסדות הישועים והפקיד את חינוך בנו ז'יגמנד באטורי בידיהם.
קרישטוף באטורי נפטר באלבה יוליה כשלושה שבועות אחרי שאשתו מתה תוך כדי לידה. במקומו הועלה על כס שליטי טרנסילבניה אחיו הקטין, ז'יגמונד באטורי. השלטון הרשמי בטרנסילבניה נשאר בידי האח, מלך פולין, סטפאן באטורי, עד מותו שלו בשנת 1586. כאפוטרופוס של ז'יגמונד, יאנוש גיצי ניהל בפועל את ענייני הנסיכות האוטונומית.
הנצחה

אנדרטה של קרישטוף באטורי מעל מצבתו בכנסייה באלבה יוליה עוצבה על ידי הפסל והאדריכל הפלמי וילם ואן דן בלוקה, שהגיע בשנת 1584 לעיר הטרנסילבנית במטרה זו. אולם האנדרטה לא שרדה. ייתכן כי נהרסה על ידי הטורקים.
משפחתו

קרישטוף באטורי היה נשוי לארז'בט (אליזבט) באטורי (נפטרה ב-15 בפברואר 1581), בתו של ג'יירג' בוצ'קאי ו
לזוג היו 4 ילדים:
ז'יגמונד באטורי, (1613 - 1572) יורש הכתר של קרישטוף וסטפאן באטורי בראש נסיכות טרנסילבניה
מיקלוש (1567 - 30 בינואר 1576)
בולדיז'ר (בלטזר) (נפטר ב-19 במאי 1577)
גריזלדה באטורי (נפטרה ב-1590), החל מ-12 ביוני 1583, אשתו השלישית של קנצלר של פולין, יאן זמויסקי
יש סבורים שנולד להם עוד בן, שבלידתו נפטרה ארז'בט באטורי בפברואר 1581. אולם גורל אותו בן אינו ידוע.
ראו גם

בית באטורי
לקריאה נוספת

Markó László: A magyar állam főméltóságai Szent Istvántól napjainkig. 2., bőv., jav. kiadás. Bp. 2006.(בהונגרית)
רחוב מלכי ישראל (ירושלים)

| --- | --- |
תמונה מצידו הדרומי-מערבי של הרחוב
תמונה מצידו הדרומי-מערבי של הרחוב
 מידע כללי
 על שם:  מלכי ישראל
 אורך:  1 ק"מ
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  גאולה, מקור ברוך
 קואורדינטות:  31°47′23.8″N 35°12′48″E﻿ / ﻿31.789944°N 35.21333°E﻿ / 31.789944; 35.21333
  (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב מלכי ישראל(למפת ירושלים רגילה) רחוב מלכי ישראל(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב מלכי ישראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב מלכי ישראל
 
רחוב מלכי ישראל הוא רחובה המרכזי של שכונת גאולה בירושלים.
סקירה כללית

אורכו של רחוב מלכי ישראל הוא קילומטר אחד. תחילתו ממזרח בכיכר השבת, וסיומו ברחוב שרי ישראל. בחציו המזרחי משמש הרחוב כמרכז מסחר ובילוי לציבור החרדי בירושלים. חציו זה מכיל בעיקר חנויות ודוכני מזון, בנקים, מרפאות, מספרות לגברים, סלוני פאות, חנויות ביגוד, חנויות כל-בו, ספרים, מוזיקה יהודית ותשמישי קדושה. בחלקו המערבי הוא מכיל מספר מוסדות ציבור ובתי כנסת.
הרחוב קרוי על שם מלכי ישראל, כחלק משמות הרחובות באזור.
משני עברי הרחוב נמצאות השכונות החרדיות: כרם אברהם, שכונת הבוכרים, וגאולה בצפון, ואחווה, זיכרון משה ומקור ברוך בדרום.
באוקטובר 2015, בפיגוע דריסה ודקירה שאירע ברחוב במהלך גל הטרור הפלסטיני (2015–2016), נרצח ישעיהו קרישבסקי.
מוסדות ואתרים ברחוב

מוסדות יקירי ירושלים
ישיבת באר התלמוד
מתיבתא תפארת ישראל ובית הכנסת המרכזי של חסידות בויאן
סמינר בית מלכה
בית היתומים שנלר
מרכז בית יעקב למורות (-הסמינר ה"חדש")
משכנו הישן של המכון הגיאולוגי לישראל בקצה מחנה שנלר
ישיבת פורת יוסף (בפינת רחוב יוסף בן מתתיהו)
בית המדרש המרכזי הישן של חסידות גור (בפינת רחוב רלב"ח)
ישיבת חיי עולם
בית כנסת של חסידות קומרנה (משמש כשטיבלאך)
מוסדות ירים משה
ראו גם

גאולה
כיכר השבת
הערות שוליים

↑  שמות הרחובות באזור הם שמות נביאים
↑  אהרן רבינוביץ, ‏דרס, הוציא גרזן ושחט למוות: כך נראה הפיגוע בירושלים, באתר כיכר השבת, 13 באוקטובר 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוח זיכרון לישעיהו קרישבסקי במקום הפיגוע.
קרמונזה

קרמונזה (באיטלקית: Unione Sportiva Cremonese או בקיצור U.S. Cremonese) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר קרמונה שבאיטליה. המועדון משחק סרייה ב'.
היסטוריה

המועדון שיחק לראשונה בסרייה א' בעונת 1929/1930 ונשר ממנה כעבור עונה. הוא שב אליה רק בעונת 1984/1985. עונתו האחרונה בליגה הבכירה הייתה 1995/1996. בעונת 2009/2010 הוא הפסיד במשחק מבחן עלייה לסרייה ב'.
לקראת עונת 2022/2023 שבה הקבוצה לסרייה א', לאחר שסיימה את עונת 2021/2022 במקום השני בליגה השנייה. באותה עונה הגיעה גם לחצי גמר הגביע האיטלקי, בו הפסידה לפיורנטינה. לאחר עונה אחת בלבד ירדה חזרה לליגה השנייה.
סגל נוכחי

נכון ל-26 בספטמבר 2022
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

איטליה ג'אנלוקה ויאלי
איטליה אנטוניו קבריני
איטליה צ'זרה פראנדלי
איטליה ג'וזפה פאבאלי
איטליה דוידה אסטורי
רודוס

ערך זה עוסק באי יווני בים האגאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

העיר לינדוס, בדרום מזרח האי רודוס
העיר לינדוס, בדרום מזרח האי רודוס
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי (יוון)
 קואורדינטות:  36°10′0″N 28°0′0″E﻿ / ﻿36.16667°N 28.00000°E﻿ / 36.16667; 28.00000
 ארכיפלג:  האיים הדודקאנסיים
 שטח:  1,400.459 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Atavyros
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  115,490 (2011)
 אזור זמן:  UTC+2
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןרודוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןרודוס
 טופוגרפיה של רודוס ועיירות מרכזיות
 
רוֹדוֹס (ביוונית: Ρόδος) הוא אי יווני בים האגאי המהווה חלק מהאיים הדודקאנסיים. האי הוא המזרחי ביותר מבין איי יוון המרכזיים בים האגאי.
רודוס הוא בירת פרובינציית רודוס. אורכו כמאה קילומטר ורוחבו המרבי הוא כארבעים קילומטר. שטח האי כ־1,400 קמ"ר והוא שוכן במרחק 17.7 ק"מ מערבה לטורקיה, בין היבשת היוונית לקפריסין. ב־2011 מנתה אוכלוסיית האי 115,490 תושבים, מתוכם כ־80,000 מתגוררים במטרופולין של העיר רודוס המשמשת כבירת האי. העיר השנייה בגודלה היא יאליסוס שבה כ־12,000 תושבים.
באי נמצאו ממצאים רבים מתרבויות קדומות והוא ידוע מבחינה היסטורית בשל הפסל הענק, הקולוסוס מרודוס, אחד משבעת פלאי העולם העתיק ששכן בו.
מקור השם

בעת העתיקה האי שרץ נחשים, ולכן יש המקשרים את שמו למילה הפיניקית erod שפירושה נחש (ראו גם ערוד). ייתכן שתושבי האי מוזכרים בתנ"ך כ"רודנים", או "דודנים" בשיבוש: ”וּבְנֵי יָוָן אֱלִישָׁה וְתַרְשִׁישָׁה כִּתִּים וְרוֹדָנִים” (דברי הימים א', א', ז'), ”וּבְנֵי יָוָן אֱלִישָׁה וְתַרְשִׁישׁ כִּתִּים וְדֹדָנִים” (בראשית, י', ד').
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – היסטוריה של יוון
היסטוריה > העת העתיקה

האי יושב בתקופת האבן החדשה המאוחרת, לפני כ־6,000 שנה. במאה ה־9 לפנה"ס היו במקום שלוש ערי מדינה עצמאיות פעילות ומשגשגות לינדוס, קמירוס ויאליסוס. העיר רודוס, שהיא העיר הגדולה באי, נבנתה מאוחר יותר בשנת 408 לפנה"ס על ידי שלוש הערים הוותיקות והפכה לעיר המרכזית באי. בני המקום דברו באותה שפה וחיו באותה תרבות יוונית, בדרך כלל חיי שלום אך לפעמים נלחמו זה בזה. הערים היו מבוצרות מוקפות חומה ומבצרים. לכל עיר, במקום נישא, היה מקדש, כנהוג בעולם העתיק. בערים היו גם מבני ציבור וממשל גדולים, שווקים ואצטדיון ספורט שבו התקיימו תחרויות מדי שנה.
בהיותו של האי שער הכניסה המזרחי לים האגאי, הוא היווה נקודת עצירה חשובה לסוחרים פיניקים, ונוצרו בו מושבות מסחר וקהילות פיניקיות משגשגות, גם בתוך הערים היווניות. הנוכחות הפיניקית המשיכה לפחות עד לתקופה ההלניסטית, כפי שמעידות הכתובות הפיניקיות־יווניות שהתגלו באי.
לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס, הגיע דמטריוס פוליורקטס עם צבא בן 40,000 איש להתקיף את רודוס. צבאה של רודוס, שמנה כ־6,000 איש, היה בנחיתות מספרית רבה, אך הצליח לעצור את צבאו של דמטריוס ולהסיר לבסוף את המצור שהוטל על האי משך שנה. הקולוסוס מרודוס, הנחשב אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק הוקם באי בין השנים 292 לפנה"ס עד 280 לפנה"ס על ידי האמן כארס מלינדוס כדי לציין את הניצחון. הפסל, שגובהו 34 מטרים, חרב ברעידת אדמה לאחר 56 שנים.
לאחר שרודוס הפכה לחלק מהאימפריה הרומית, היא איבדה מחשיבותה, ונודעה כמקום אליו הוגלו מנהיגים שונים מסיבות פוליטיות, כדוגמת הקיסר טיבריוס שהוגלה לאי לתקופה קצרה במאה הראשונה לספירה. לפי המסורת הנוצרית פאולוס הגיע לאי בתקופה זו והפיץ בה את בשורת הנצרות המוקדמת. בשנת 395 עם התפצלות האימפריה הרומית, החלה התקופה הביזנטית באי שהיה לבירת הפרובינקיה של האיים.
היסטוריה > ימי הביניים

בשנת 622 נכבש האי על ידי האימפריה הסאסאנית, וב־654 על ידי המוסלמים מבית אומיה. מהמאה ה־8 ועד המאה ה־12 עלתה חשיבותה של האי כמרכז ספנות ומסחר. ב־1090 היא נכבשה על ידי הסלג'וקים, אבל לאחר מכן כחלק ממסע הצלב הראשון, כבש אותה מחדש אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. מסעות הצלב הביאו לאי אבירים ונזירים, אבל גם מלחמות עם השכנים מעבר לים. ב־1304 כבשו ההוספיטלרים את האי.
היסטוריה > העת החדשה

ההוספיטלרים החזיקו באי עד 1522, למרות התקפות רבות על חומות העיר שנבלמו על ידי מגיניה. לבסוף האימפריה העות'מאנית, ברשות סולימאן המפואר, כבשה את האי לאחר קרב קשה ועקוב מדם. האבירים עברו למלטה ונקראו מאז אבירי מלטה. הטורקים הגיעו לאי עם כ־400 ספינות ומאה אלף חיילים מולם עמדו כ־7000 מגיני רודוס, שלבסוף לאחר מצור קשה נאלצו להיכנע. מאז ולמשך 390 שנה שלטו באי הטורקים.
ב־22 באפריל 1863 נפגע האי ברעידת אדמה קשה שהחריבה בו בתים רבים.
ב־12 במאי 1912 כבשו האיטלקים את רודוס, במהלך המלחמה האיטלקית־עות'מאנית. במהלך התקופה בה שלטה איטליה הפשיסטית ברודוס, נעשו ניסיונות לכפות על תושבי המקום את התרבות האיטלקית. במלחמת העולם השנייה שימש האי כבסיס צבאי מבוצר שממנו קודמו ניסיונותיה של איטליה לבנות אימפריה ים תיכונית. לאחר כניעתה של איטליה לבעלות הברית בספטמבר 1943, נעשה ניסיון בריטי, כחלק ממערכת הדודקאנס בה ניסו הבריטים להחזיק באיי הדודקאנס, להצניח במקום צנחנים שיחברו אל 40,000 החיילים האיטלקים ששהו במקום, ויחזיקו מעמד כנגד הגרמנים. הגרמנים הגיבו במהירות וכבשו את האי בתחילת ספטמבר 1943, והחזיקו בו עד לסוף המלחמה. לאחר המלחמה הושלט באי שלטון צבאי בריטי, וב־1948 הועבר האי לשליטת היוונים. ב־1949 נערך באי הסכם רודוס, הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת 1948 בארץ ישראל.
החל משנות ה־60 החלה רודוס לקבל אליה גלי תיירים והפכה למרכז תיירות בינלאומי.
יהדות רודוס

לקהילה היהודית ברודוס היסטוריה מפוארת ועתיקה. בנימין מטודלה כתב שמצא באי ארבע מאות יהודים. הרב עובדיה מברטנורא עבר באי במסעו לארץ ישראל בשנת ה'רמ"ח (1487) וציין לשבח את השכלתם של יהודי האי. לאחר כיבוש האי בידי סולימאן הראשון בשנת 1522 הוטב מעמד היהודים ומספרם באי גדל. בין השאר, קלט האי ממגורשי ספרד. לקראת סוף המאה ה־19 היוו היהודים את הקבוצה הדתית השנייה בגודלה באי, וקהילתם מנתה 11 אלף נפש מתוך 28 אלף תושביו. בתחילת המאה העשרים עזבו יהודים רבים את רודוס, בחיפושיהם אחר פרנסה טובה יותר, או מפחד הכרזת החוקים האנטישמיים. בשנת 1930 מנתה הקהילה היהודית כ־4,000 איש מתוך 30,000 תושבי האי. בשנת 1927 הוקם באי בית מדרש לרבנים בתמיכת הממשלה האיטלקית.
הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הביא אסון ליהודי רודוס, ו־1,673 מהם נשלחו לאושוויץ. רק 151 מהם שרדו. הקונסול הטורקי, סלאחטין אולקומן, הצליח להציל כ־42 יהודים, בטענה כי הם אזרחים טורקים או בעלי זיקה לטורקיה. כיום נותרו כ־40 יהודים ברודוס, ובית כנסת קהל שלום בעיר רודוס הוא היחיד שפעיל בו ומשמש בעיקר כמוזיאון.
בשנת 2016 הוקם באי בית חב"ד, על ידי הרב אורי מדינה הפעיל בעיקר בעונת התיירות, המקום מפעיל גם בית כנסת ומסעדה כשרה.
כלכלה

שבעה חודשים בשנה, בקיץ ובעונות המעבר, פרנסת בני המקום מבוססת בעיקר על התיירות. בשאר חודשי השנה, כאשר מזג האוויר מאפשר זאת, הם עוסקים בעבודות בנייה, אחזקה וחקלאות, ומשום כך, רובם המוחלט של אתרי התיירות מושבתים בחורף, וכן כמחצית מהחנויות סגורות בתקופת החורף.
גלריית תמונות

מבצר מונוליתוס
הכפר פלטניה
הכפר קריתיניה
מצודת קריתיניה
הכפר אמבונה למרגלות הר אטוירוס
העיר יאליסוס
נמל העיר רודוס
צריח בחומת העיר
סימטה בעיר
המצודה באי
כתובת בעלמלך הפיניקית־יוונית שנמצא באי
אולם התפילה של בית כנסת קהל שלום בעיר העתיקה
ראו גם

העיר רודוס
לינדוס
כתובות פיניקיות־יווניות מרודוס
לקריאה נוספת

רודוס, קוס והאיים הדודקנסיים, הוצאת שטיינהרט־קציר.
מדריך קנמן רודוס + מפה, הוצאת ספרי.
הערות שוליים

↑  Rhodes | island, Greece, Britannica (באנגלית)
↑  א. ש. הרטום, בראשית, מתוך הסדרה תורה נביאים כתובים, מפורשים פרוש חדש בצירוף מבואות, בעריכת מ. ד. קאסוטו, מהדורה חדשה מתקנת, הוצאת יבנה, 1989, עמ' 43
↑  Giorgos Bourogiannis, The Phoenician presence in the Aegean during the Early Iron Age: Trade, settlement and cultural interaction, Rivista di Studi Fenici 46, 2018, עמ' 43–88
↑  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 31–36
↑  רעש הארץ באי רודוס, הכרמל, 5 ביוני 1863
↑  האויב בארכיפלגוס, החרות, 31 במאי 1912
↑  גורלו של האי רודוס, הזמן, 30 במאי 1912
↑  ר' עובדיה מברטנורא באתר עיר דוד, מתוך: הרב ד"ר מנחם עמנואל הרטום ואברהם פריץ דוד, מאיטליה לירושלים, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 1997
1 2  יצחק בן עטר, מכתב מרודוס, הצופה, 20 באוגוסט 1937
↑  עיתון המגיד, אוגוסט 02, 1888
↑  מצב היהודים באי רודוס, דואר היום, 26 באפריל 1933
↑  בית חב"ד רודוס, באתר בית חב"ד רודוס
| דגל יוון האיים הדודקאנסיים |
| --- | --- | --- |
| 12 האיים העיקריים | אסטיפליה • טילוס • לרוס • ניסירוס • סימי • פטמוס • קאסוס • קוס • קלימנוס • קסטלוריזו • קרפאתוס • רודוס |  |
| איים נוספים בעלי חשיבות | אגתוניסי • אלימיה • ארקי • זפורס • חאלקי • טלנדוס • כמילי • ליפסי • סירנה • פסרימוס • פרמקוניסי |  |
| היסטוריה | מערכת הדודקאנס במלחמת העולם השנייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536331905171  GND: 4049859-1  LCCN: sh85113742  NARA: 10045739  NKC: ge128562  SELIBR: 158134  VIAF: 233718569   WorldCat (עם VIAF): 233718569
רובוטריקים: עליית החיות

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  רובוטריקים על ידי Hasbro
 בימוי:  סטיבן קאפל ג'וניור (אנ')
 הופק בידי:  דון מרפי טום דאסנטו לורנזו די בונאונטורה מייקל ביי מארק ורדיאן דנקן הנדרסון ג'יימס ונדרבילט
 תסריט:  ג'ובי הרולד דרנל מאטייר ג'וש פיטרס אריק הובר ג'ון הובר
 עריכה:  סטיוארט לוי
 שחקנים ראשיים:  אנתוני ראמוס דומיניק פישבק
 מדבבים:  רון פרלמן (Optimus Primal) פיטר קאלן (אופטימוס פריים) 
 צילום:  אנריקה צ'דיאק 
 מדינה:  ארצות הברית, פרו 
 חברת הפקה:  אנטרטיינמנט ואן Di Bonaventura Pictures New Republic Pictures Bay Films סקיידאנס (אנ')
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 9 ביוני 2023 ישראל 8 ביוני 2023
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני 
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  347.4 מיליון דולר
 סרט קודם:  באמבלבי (2018)
 www.transformersmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
רובוטריקים: עליית החיות (באנגלית: Transformers: Rise of the Beasts) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי בבימויו של סטיבן קאפל ג'וניור (אנ'), המבוסס על קו הצעצועים של הרובוטריקים של חברת הסברו ומושפע בעיקר מקו העלילה של "רובוטריקים: מלחמות החיות" (אנ'). זהו הפרק השביעי של סדרת סרטי לייב האקשן של הזיכיון רובוטריקים וסרט ההמשך של "באמבלבי" משנת 2018. בסרט מככבים אנתוני ראמוס ודומיניק פישבק, והוא מתמקד סביב אופטימוס פריים בשנת 1994 בברוקלין, ניו יורק ובחלקים מפרו; כמו מאצ'ו פיצ'ו, קוסקו וטאראפוטו, סן מרטין. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-9 ביוני 2023, על ידי סרטי פרמאונט. הוא הרוויח פחות מ-350 מיליון דולר ולא נחשב להצלחה קופתית.
שחקנים > בני אנוש

נואה דיאז (אנתוני ראמוס) – הגיבור הראשי של הסרט, מומחה לאלקטרוניקה צבאית לשעבר שחי עם משפחתו בברוקלין ומנסה לתמוך בהם.
אלנה (דומיניק פישבק) – חוקרת ממצאים ארכאולוגיים במוזיאון שהבוסית שלה ממשיכה לקחת קרדיט על עבודתה
כריס דיאז (דין סקוט ואסקס) – אחיו הקטן של נואה שסובל מאנמיה חרמשית ונוסך בנואה מוטיבציה.
לונה לורן ולז - אמו של נואה.
ריק (טוב נוויגווה) – חברו המפוקפק של נואה, שגורר אותו לגניבת רכב שמתגלה כרובוטריק.
שחקנים > רובוטריקים

אופטימוס פריים (פיטר קאלן) – מנהיג פלג הרובוטריקים שהופך למשאית סמי-טריילר מדגם Freightliner FLA משנת 1987.
באמבלבי – גשש סיור של פלג הרובוטריקים שהופך לשברולט קמארו מהדור השני משנות ה-70 עם הרחבות לנהיגה בכל שטח.
מיראז' (פיט דייווידסון) – מרגל מפלג הרובוטריקים שהופך לפורשה 964 (אנ') כחולה-כסופה. מתיידד עם נואה ושומר עליו.
אר.סי. (ליזה קושי) – חיילת קומנדו מפלג הרובוטריקים שהופכת לאופנוע דוקאטי 916 אדום-לבן.
ווילג'ק (כריסטו פרננדס) – מדען ומכונאי מפלג הרובוטריקים שהופך לאוטובוס פאנל של פולקסווגן סוג 2 בצבע חום ולבן משנות ה-70 של פולקסווגן
סטרטוספיר (ג'ון דימאג'יו) – חייל אוויר מפלג הרובוטריקים שהופך למטוס מטען.
שחקנים > רובוטריקים > מקסימלים

אופטימוס פריימל (רון פרלמן) – מנהיג המקסימלים שהופך לגורילה
איירייזור (מישל יאו) – מקסימלית שהופכת לבז נודד
צ'יטור – טירון מקסימלי שהופך לברדלס.
ריינוקס (דייוויד סובולוב) – מומחה טכנולוגי שהופך לקרנף
שחקנים > רובוטריקים > טרורקונים

סקורג' (פיטר דינקלג') – מנהיג הטרורקונים וצייד ראשים, שהופך למשאית סמי-טריילר שחורה מדגם Peterbilt 359
באטלטראפ (דייווד סובולוב) – טרורקון שהופך למשאית גרר כתומה משנות ה-80 של GMC TopKick C7000
נייטבירד (מקיילה ג'יי רודריגז) – טרורקונית שהופכת ל-Nissan Skyline GT-R R33
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סאטורן | 4 בפברואר 2024 | סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר | רובוטריקים: עליית החיות | מועמדות |  |
| פרס אנני | 17 בפברואר 2024 | הנפשת הדמות הטובה ביותר בסרט לייב אקשן | רובוטריקים: עליית החיות | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | סרט האקשן של השנה | רובוטריקים: עליית החיות | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | מאט אייטקן, גארי ברוז'ניץ', איליה צ'ורינוב, ריצ'רד ליטל, גיום מארי וג'יי די שוואלם | מועמדות |  |
| פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | 13 ביולי 2024 | הסרט האהוב ביותר | רובוטריקים: עליית החיות | מועמדות |  |
סרטי המשך

בפברואר 2022, הוכרז כי הסרט יהיה החלק הראשון משלושה פרויקטים עתידיים חדשים של הזיכיון "רובוטריקים".
פריץ הארמן

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1879 הנובר, הקיסרות הגרמנית
 הוצאה להורג:  15 באפריל 1925 (בגיל 45) בית הסוהר הנובר (גר'), הנובר, רפובליקת ויימאר
 שם לידה:  פרידריך היינריך קרל הארמן
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר
 מקום מגורים:  רחוב סלרשטראסה מספר שלושים ושלוש רחוב רות' ריי מספר שתיים רחוב וויישטראסה מספר שמונה
 כינויים נוספים:  הקצב מהנובר הערפד מהנובר איש הזאב
 תקופת הפעילות:  25 בספטמבר 1918 – 14 ביוני 1924 (5 שנים)
 בת זוג:  ארנה לוורה
 מספר צאצאים:  1
פרידריך היינריך קרל "פריץ" הארמן (בגרמנית: Friedrich Heinrich Karl "Fritz" Haarmann;‏ 25 באוקטובר 1879 – 15 באפריל 1925) היה רוצח סדרתי ואנס גרמני אשר רצח לפחות עשרים וארבעה ילדים וגברים צעירים בין השנים 1918–1924 בהנובר, רפובליקת ויימאר. נודע לשמצה תחת הכינויים הקצב מהנובר בשל הביתור היסודי שערך בגופות קורבנותיו, וכן הערפד ואיש הזאב, בעקבות מנהגו לנשוך את צוואריהם עד להקזת דם.
הארמן נמצא אשם בעשרים וארבעה מתוך עשרים ושבעה מקרי הרצח שיוחסו לו, ונידון למוות בעריפת ראש ב-1924. בהתאם למנהג הגרמני באותה העת, נשללו כל זכויותיו האזרחיות, והוא הוצא להורג באמצעות הגיליוטינה ב-1925 בבית הסוהר הנובר (גר').
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

פריץ הארמן נולד ב-25 באוקטובר 1879, בהנובר, הקיסרות הגרמנית, הצעיר ביותר מבין ששת ילדיהם של יוהנה קלאודיוס ואולי הארמן. הוא תואר כילד שקט בעל מעט חברים בני גילו, איתם התרועע מחוץ לבית הספר רק לעיתים רחוקות. אישיותו הנשית בלטה כבר מגיל צעיר, שכן נמנע ממשחקים ופעילויות האופייניים לבנים, והעדיף לשחק עם הבובות של אחיותיו, ולהתלבש בבגדיהן. כמו כן פיתח תשוקה לבישול ותפירה, עיסוקים שנתפשו באותה העת כנשיים, ושקע במערכת יחסים עמוקה עם אמו, אשר נהגה לגונן עליו יתר על המידה.
הוריו של הארמן נישאו כאן הייתה יוהנה בת ארבעים ואחת ומבוגרת מבעלה בשבע שנים, ככל הנראה בגלל עושרה הרב, והנדוניה הגדולה אשר הייתה כרוכה בנישואים עמה. אביו נודע כאדם וכחני בעל נטייה להתעצבן בקלות. לאורך נישואיהם ניהל מספר רומנים עם נשים אחרות, ובשנותיו המאוחרות נדבק בעגבת. על אף אופיו השתלטני ונטיותיו המופקרות, נותרו הוא ויוהנה יחדיו עד למותה באפריל 1901.
עם תחילת לימודיו ב-1886 הבחינו מוריו של הארמן כי היה ילד מפונק ובעל נטייה לחלום בהקיץ. אף על פי שהתנהגותו בבית הספר נחשבה למופתית, התנהלותו האקדמית הייתה ירודה וציוניו מתחת לממוצע הכללי, כך שנאלץ להישאר שתי כיתות. כאשר היה בן שמונה נאנס בידי אחד ממוריו, מקרה עליו סירב להרחיב בחייו המאוחרים.
בשנים הבאות הפך לנער חזק וחסון, ובהסכמת הוריו פרש מלימודיו ב-1894 בעודו בן חמש עשרה, והפך לשוליה של מתקין מנעולים בנוף בריזק (אנ'), כיום בצרפת. בהמשך נרשם לאקדמיה צבאית בברייזאך.
אימוניו הצבאיים החלו ב-4 באפריל 1895. בשבועות הראשונים באקדמיה נראה כי הסתגל בקלות לאורח החיים הצבאי, ואף הפגין ביצועים טובים יחסית לצוער, אולם לאחר חמישה חודשים החל לסבול מהתעלפויות ואובדן הכרה, אשר תיארו תחילה רופאיו כסימפטומים של הפרעת חרדה, אולם באוקטובר 1895 אובחנו כ”שקולים לאפילפסיה”. כעבור חודש השתחרר הארמן מהצבא מרצונו ושב להנובר, שם מצא עבודה במפעל סיגרים שהקים אביו ב-1888.