stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוזיאון היהודי בווינה
מוזיאון יודנפלץ

המבנה הנוסף של המוזיאון היהודי בווינה המתעד את החיים החברתיים, התרבותיים והדתיים של יהודי וינה בימי הביניים הוקם בבית המזרחי, שביודנפלץ, שהיה המרכז של הקהילה היהודית בתקופת ימי הביניים. המוזיאון נפתח ב-25 באוקטובר 2000, והוא קטן יותר מהחלל התצוגה בדורותירגסה ומודרני בעיצוב שלו. תצוגת הקבע במוזיאון מתארת את ההיסטוריה של היהודים בווינה תקופת ימי הביניים. מסדרונות תת-קרקעיים מובילים את המבקר אל מרתף המוזיאון בו ניתן לראות חפירות ארכאולוגיות ושרידיו של בית הכנסת העתיק מתקופת ימי הביניים שהיה בכיכר. במוזיאון מתקיימות גם תצוגות מתחלפות העוסקות באמנות עכשווית ובהצגה של נושאים ואישים יהודיים.
מחוץ למוזיאון, בכיכר, הוקמה אנדרטה לזכר שואת יהודי אוסטריה, המוכרת גם בשם Nameless Library, לזכרם של קרבנות שואת יהודי אוסטריה, שעוצבה על ידי האמנית רייצ'ל וייטריד
שיפוץ ופתיחה מחודשת

בנובמבר 2009, מונתה העיתונאית דניאלה ספרה למנהלת המוזיאון. בין החודשים ינואר לאוקטובר בשנת 2011, המוזיאון שופץ בתמיכה של מקורות ממשלתיים באוסטריה ובתמיכה של הקהילה היהודית. השיפוץ היה שיפוץ מקיף של תשתיות המוזיאון ושל חללי התצוגה. חזית המבנה עברה גם היא שיפוץ והותקן עליה מיצב אור גדול עם המילה "מוזיאון" בעברית, מאת האמנית האוסטרית בריגיט קובנץ.
ב-19 באוקטובר 2011, המוזיאון היהודי נפתח מחדש ויצר עניין בקרב הציבור. התצוגה הזמנית "גדולים מהחיים – 100 שנים להוליווד" שהתמקדה בתרומה של היהודים האוסטריים לתעשיית הקולנוע האמריקאית, משכה קהל רב. בקומת הקרקע נמצא אולם תצוגה מרווח ובו הוצגה תצוגת הקבע "וינה. המוזיאון היהודי. המאה ה-21" וציורי הקיר מאת האמנית ננסי ספרו. בקומה השנייה הוקם אולם אירועים וחלל לתצוגות מתחלפות, בו הוצגה התערוכה " מאלף לתאב – מההתחלה עד הסוף", תערוכה המציגה את מעגל החיים היהודי דרך פריטי המוזיאון וחפצים יומיומיים.
תערוכות (חלקי) > העיר שלנו! וינה היהודית – מאז ועד עכשיו

בנובמבר 2013 נפתחה תערוכת קבע חדשה במוזיאון "העיר שלנו! וינה היהודית – מאז ועד עכשיו". התערוכה מציגה את ההיסטוריה של יהודי וינה כחלק מרכזי מחייה התרבותיים והכלכליים של בירת אוסטריה לאורך השנים, מאז שנת 1945 ועד לימינו. תערוכת הקבע עוסקת בשיקומה והתפתחותה של הקהילה היהודית לאחר השואה.
תערוכות (חלקי) > תצוגה נראית לעין: איסוף וזיכרון

במסגרת השיפוץ אזור האחסון שנמצא בקומה השלישית, עבר עיצוב מחדש, ומוצגים בו פריטים מאוסף היודאיקה של המוזיאון.
תערוכות (חלקי) > טבח שבעה באוקטובר

לאחר טבח שבעה באוקטובר, מתוך הזדהות עם היהודים בישראל הוקמה במוזיאון תערוכה העוסקת בטבח.
בתערוכה מוצגים עבודות אומנות שביצעו אומנים ישראלים המתארות את הטבח, וקטעי וידאו בהם מוצגים ראיונות עם ניצולים מהטבח. הראיונות בעברית, ונלווים להם כתוביות בעברית ובגרמנית.
לקריאה נוספת

Maren Waffenschmid, Adelbert Wagner, Werner Hanak-Lettner, Danielle Spera: Our City! Jewish Vienna- Then to Now. 2013
Natalia, Berger: The Jewish Museum: History and Art from Vienna to Bezalel National Museum, Jerusalem. Brill, 2018
Richard I. Cohen: Visualizing and Exhibiting Jewish Space and History. Oxford University Press, 2012
הערות שוליים

↑  About Us | Jüdisches Museum Wien, www.jmw.at
↑  Geschichte | Jüdisches Museum Wien, web.archive.org, ‏2013-03-27
↑  Vienna and the World: Our Visible Storage | Jüdisches Museum Wien, www.jmw.at
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263452105171  PLWABN: 9810627911505606  BIBSYS: 39262  BNE: XX5372424  BnF: cb12470424p (data)  CiNii: DA10670495  GND: 2124498-4  ISNI: 0000 0004 0412 537X  LCCN: n92114008  LNB: 000128809  NKC: kn20020419025  RERO: 02-A000186266  SUDOC: 033893292  VcBA: 494/86352  VIAF: 125396472   WorldCat (עם VIAF): 125396472 
מבט אל התערוכה "תצוגה נראית לעין"
אילן שרון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביוני 1953 פרדס חנה-כרכור, ישראל 
 פטירה:  24 בפברואר 2023 (בגיל 69) מבשרת ציון, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 בנובמבר 1980)  האוניברסיטה העברית בירושלים  רשות העתיקות 
 
אילן שרון (7 ביוני 1953 – 24 בפברואר 2023) היה ארכאולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, שהתמחה בתקופת הברזל ובתרבות הפיניקים. מושבו היה ע"ש פרופסור נחמן אביגד בקתדרה לארכאולוגיה מקראית.
ביוגרפיה

שרון נולד בפרדס חנה. ב־1975 התחיל בלימודי מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית. בשנתו השנייה לתואר הצטרף בנוסף ללימודי ארכאולוגיה, בסיומה שקל את המשך דרכו בתחום אולם לבסוף המשיך עד סיום התואר הראשון המשולב. התמחה בארכאולוגיה מקראית וארכאולוגיה קלאסית ובסיומם הרחיב גם את לימודיו לתחום הפרהיסטוריה. לאחר מכן עבד במקביל ללימודי התואר השני שלו ברשות העתיקות כפקח ביחידה שעסקה בסקר שוקי עתיקות ואיתור זיופים, בין היתר בעיר העתיקה.
את תזת המאסטר  שלו "שיטות סטטיסטיות לבאור תוצאות של בדיקות הרכב של קרמיקה" הגיש בשנת 1990 ואת הדוקטורט שלו, "שיטות סטטיסטיות לבאור תוצאות של בדיקות הרכב של קרמיקה" סיים ב־1996. ב־1980 הצטרף למשלחת החפירות הארכאולוגיות מטעם האוניברסיטה העברית בתל דור, ולאחר פרישתו של אפרים שטרן, ניהל את החפירה לצד איילת גלבוע מאוניברסיטת חיפה.
כיהן כסגן דקאן לענייני הוראה בקמפוס הר הצופים עד שנת 2013. בשנת 2002 לימד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בחצי השנה הראשון של 2015 שהה כפרופסור אורח במחלקה לארכאולוגיה של אוניברסיטת בוסטון.
אביו, עמנואל שרון, כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, נציב שירות המדינה ויו"ר דירקטוריון בנק הפועלים. אחיו, ערן שרון, הוא פרופסור למתמטיקה בקמפוס גבעת רם.
חיננית

ערך זה עוסק ביישוב. אם התכוונתם לצמח, ראו .
| --- | --- |
מבט אווירי על חיננית ומדרום לה היישוב טל מנשה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: שומרון
גובה ממוצע: ‎392 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: המרכז החקלאי
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,705 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) חיננית(למפת הכרמל רגילה) חיננית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיננית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיננית32°28′52″N 35°10′07″E﻿ / ﻿32.4811729134093°N 35.1685906788509°E﻿ / 32.4811729134093; 35.1685906788509  heמפת היישובים של מועצה אזורית שומרון באדום - חיננית בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

חיננית (חִנָּנִית) היא התנחלות ויישוב קהילתי כפרי בגוש שקד שבצפון השומרון. זהו היישוב השני הגדול ביותר בגוש אחרי שקד. (המונה את שקד, חיננית, ריחן, טל מנשה ואזור התעשייה שח"ק). אופי היישוב חילוני, אך בסמיכות אליו נמצאת טל מנשה, יישוב דתי הנחשב באופן רשמי שכונה של חיננית. היישוב משתייך למועצה אזורית שומרון. שמו של היישוב הוא כשם הפרח חיננית הנפוץ באזור.
היישוב שוכן ברום של כ-400 מ' מעל פני הים. במורד שלוחותיו הצפוניות נמצא ואדי א-סקעה, המתחבר לנחל זבדון. כקילומטר וחצי מצפון ליישוב נמצא הכפר עאנין, המשמר את שמה של העיירה התלמודית "עננין" הנזכרת בכתובת רחוב.
אחת השכונות ביישוב היא מרכז קליטה לעולי חבר העמים. סמוך ליישוב נמצא אזור התעשייה שח"ק.
שטח השיפוט של חיננית 9,401 דונם.
היסטוריה

החלטה על הקמת היישוב, שנקרא אז באופן זמני ריחן ב', נתקבלה בוועדת השרים להתיישבות בסוף אוגוסט 1979 ואושרה בממשלה באמצע ספטמבר, לאור טענות שלוועדת השרים להתיישבות לא הייתה סמכות לאשר יישובים הרחק מיישובים קיימים. על ההחלטה להקים את היישוב ערער יגאל ידין, בגלל התנגדותו להקים יישובים באזורים של אוכלוסייה ערבית צפופה, אך ערעורו נדחה בקולות הליכוד, אליהם הצטרפו נציגי מפלגת העבודה, שכן ההחלטה על ההתיישבות באזור התקבלה עוד לפני המהפך והיישוב נועד לעבות את ההתיישבות באזור מי עמי על גבול הקו הירוק.
בתי היישוב הוקמו כבר באמצע שנת 1980, אולם העלייה על הקרקע נדחתה מסיבות שונות והמתיישבים הראשונים, עולים מקווקז, עלו על הקרקע בשנת 1981. היישוב הוקם כמושב עובדים על ידי תנועת המושבים, אך מאוחר יותר הפך ליישוב קהילתי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1493
↑  עמוס הראל, דו"ח חדש: התנחלויות בגדה קיבלו תחומי שיפוט הגדולים פי עשרה מהשטח הבנוי, באתר TheMarker‏, 7 ביולי 2007
↑  יוסף צוריאל, יוקמו 4 יישובים חדשים בשומרון, מעריב, 29 באוגוסט 1979
↑  בגין יציע היום לממשלה להקים את ריחן ודותן, דבר, 16 בספטמבר 1979
הממשלה דחתה ערעור ידין בענין ריחן ודותן, דבר, 17 בספטמבר 1979
↑  היועץ המשפטי יצטרך, דבר, 10 בספטמבר 1979
↑  ועדת חו"ב תצביע מחר על ערעור, דבר, 18 בספטמבר 1979; המשך
↑  ערעור ידין נדחה, דבר, 20 בספטמבר 1979
↑  משה קול, ההצבעה על ריחן ב', דבר, 30 בספטמבר 1979
↑  עמוס לבב, הכנות קדחתניות לעלייתם של ישובים בצפון מערב שומרון, מעריב, 1 באוגוסט 1980
תמונה, מעריב, 1 באוגוסט 1980
↑  עמוס לבב, חומש על הגובה, מעריב, 3 בנובמבר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588269205171
פרופייט דוראן

| --- | --- |
 לידה:  1350 פרפיניאן, צרפת 
 פטירה:  1415 (בגיל 65 בערך) 
 מדינה:  כתר אראגון 
 תקופת הפעילות:  ?–1415 
 
יצחק בן משה הלוי (כאשר נאלץ להמיר דתו באונס[דרושה הבהרה], הוצמד לו שם נוצרי - פְּרוֹפִייַט דּוּרַאן; מכונה גם האפודי על שם חיבורו, שמהווה ראשי תיבות של שמו אני פרופייט דוראן), היה חכם יהודי, רופא ופילוסוף. חי בין השנים 1350–1415. עיקר פועלו היה בעיסוק בדקדוק ובפולמוס עם הנוצרים.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בימי נעוריו למד בישיבות אשכנז ורכש גם השכלה כללית רחבה. תקופה מסוימת גר בברצלונה בביתו של רבי חסדאי קרשקש.
בגזירות קנ"א נאלץ האפודי להמיר דתו באונס, אז הוצמד לו שם נוצרי Honoratus de Bonafide (בעל משמעות אירונית: 'האמונה הטובה'), אך הוא שמר בסתר על זהותו ואמונתו היהודית, ואף המשיך לכתוב כנגד הנצרות ללא אזכור מפורש של שם המחבר. יש לזכור כי האינקויזיציה של אותם ימים הייתה בחיתוליה. האפודי המשיך לחיות את חייו בספרד גם בזקנותו, כיהודי אנוס, החי כלפי חוץ כנוצרי.
כתביו ודעותיו

באיגרת שכתב בשם "אל תהי כאבותיך" לעג לנצרות והבליט סתירות שבה. נימתה האירונית יצרה בעיני נוצרים מסוימים את הרושם המוטעה כאילו הוא בא לשבח את דתם. קיימת מסורת שלפיה כתב את המכתב לחבר אנוס שהתכוון לקבל עליו את הנצרות בהשפעת שלמה הלוי מבורגוס, הרב שהשתמד. את היהדות מזהה האפודי עם דת התבונה. בכתביו יש נחמה לאנוסים והבטחה שאם ישובו, יתכפר להם. האיגרת נדפסה לראשונה עם פירוש רבי יוסף אבן שם טוב בקושטא בשנת 1554.
ספר אחר שלו, "כלימת הגויים", הוא מחקר ביקורתי, בעיקר על טעויות שעושים מתקיפי היהדות בפירוש מקורותיה. חיבור זה מפגין את שליטתו של האפודי בשפה הלטינית ובספרות הנוצרית בשפה זו. פרק שלם בחיבורו מוקדש לביקורת על תרגומו הלטיני של הירונימוס לתנ"ך.
הספר "מעשה אפוד" עוסק בדקדוק, והוא זכה להערכה רבה, ורבים מחכמי ישראל המאוחרים השתמשו בו רבות. בהקדמה לו מדגיש הכותב שהעיקר הוא העיסוק במקרא, יותר מאשר העיסוק במקורות יהודיים אחרים. הוא מעלה את ההשערה הקשה שהגזרות פגעו במיוחד ביהדות אשכנז בגלל התעמקותה בתלמוד על חשבון המקרא.
לחיבור זה הצמיד האפודי הקדמה ארוכה, עליה כתב דב רפל: "הקדמת הספר 'מעשה אפד' היא חיבור עצמאי, ורק שלשת המשפטים האחרונים של ההקדמה קושרים אותה בדרך מלאכותית ל'מעשה אפד' ". בחלקה הראשון של ההקדמה סוקר האפודי גישות שונות לתוכנית הלימודים היהודית ומציע את תוכניתו שלו ובמרכזה לימוד המקרא, בחלק השני מתוארת חשיבותו של התנ"ך ובחלק השלישי והאחרון מציג האפודי חמש עשרה עצות ללימוד מיטבי, בייחוד לשם שינון וזיכרון.
כן חיבר פירוש למורה נבוכים - שנדפס ביחד עם הטקסט של הרמב"ם ומפרשים נוספים במהדורת סביונטה 1553, במהדורת יסניץ 1742, במהדורת ז'ולקייב 1860 של מורה הנבוכים, ובמהדורת ווארשא 1872. שם מופיע הפירוש תחת השם 'אפודי'. על פירושו למורה-נבוכים כתב רבי יצחק אברבנאל: "הנרבוני והאפודי שניהם נשרפים בבית הדשן", וזאת, בשל הפרשנות הרדיקלית של השניים למשנתו של הרמב"ם, בשונה מהפרשנות השמרנית, כפי שהסביר גם במקום אחר: "העמיקו שחתו הנרבוני והאפוד במקום הזה, לייחס לרב המורה דעת נפסד בהשגחת הש"י היא כוללת ולא פרטית בארץ". על פירוש האפודי למורה הנבוכים כתב דב רפל כך: "הפירוש נועד כנראה להקל על המתחילים בעיון והמתקשים להבין את סגנונו של ר' שמואל אבן תיבון. אין האפודי נכנס בפירושו לבירורן של בעיות פילוסופיות ושל קשיים במורה נבוכים עצמו". יוסף שלמה דלמדיגו השווה את פירוש האפודי לפירושו הקלאסי של רש"י על התורה או על הש"ס, בשל דרכו של האפודי בפשטותו "בקיצור וביאור, והוא ראש הפרשנים".
מלבד כתבים אלה כתב האפודי חיבורים נוספים שנותרו בכתב יד. חיבורו 'חשב האפוד' דן באסטרונומיה ובענייני הלוח העברי [וכנראה חיבר גם פירוש לגרסה העברית של ספר אלמגסט]; חיבורו 'זיכרון השמדות' סוקר היסטורית את הגזרות שעברו על עם ישראל מחורבן בית שני ואילך. נותרו קטעים מפירושו של האפודי לפירוש אברהם אבן עזרא על התורה, וייתכן שחיבר גם פירושים לספר הכוזרי, ולביאור אבן רושד לספר הפיזיקה ('השמע הטבעי') של אריסטו.
לקריאה נוספת

דב רפל, הקדמת ספר "מעשה אפד" לפרופיאט דוראן, סיני ק,ב (תשמז) עמודים תשמט-תשצה
הערות שוליים

↑  ראו א' תלמג', כתבי פולמס לפרופיט דוראן, ירושלים ה'תשמ"א, עמ' ט הערה 2, לפענוח שונה של הכינוי "אפודי"
↑  על החכמים שהשתמשו במעשה אפד, ראו במבוא הגרמני הנספח למעשה אפד, וינה ה'תרכ"ה, עמ' 16–17, ודב רפל סיני כרך המאה, עמ' תשס-תשסא
↑  יצחק אברבנאל, פירוש למורה נבוכים, חלק א', פרק ה', באתר היברובוקס
↑  יצחק אברבנאל, פירוש למורה נבוכים, חלק א', פרק מ"ד, באתר היברובוקס
↑  רפל, דב, הקדמת ספר מעשה אפוד לפרופיאט דוראן, סיני, ק, ב (תשמז) , עמ' תש"נ
| פרשני מורה הנבוכים |
| --- | --- | --- |
| מתרגמים | שמואל בן יהודה אבן תיבון • יהודה אלחריזי • מנדל לפין •אהרן מני  • יוסף קאפח • מיכאל שורץ • הלל גרשוני |  |
| פרשנים ראשונים | משה בן שלמה מסלרנו • שם טוב בן יוסף אבן פלקירה • אברהם אבולעפיה • יוסף אבן כספי • משה נרבוני • האפודי • אשר קרשקש • זכריה הרופא • מרדכי כומטינו • שם טוב בן יוסף אבן שם טוב • יצחק אברבנאל • דוד בן יהודה מסר לאון • מרדכי יפה  • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד |  |
| פרשנים מהעת החדשה | שלמה מימון • יהודה אבן שמואל • ליאו שטראוס • שלמה אבינר • מפעל משנה תורה |  |
| תרגומים לשפות אחרות | שלמה מונק (צרפתית) • שלמה פינס, מיכאל פרידלנדר (אנגלית)  • אלכסנדר אלטמן (גרמנית) • מיכאל שניידר (רוסית) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260765205171  PLWABN: 9810560864105606  BNE: XX866647  BnF: cb12807917q (data)  CANTIC: a11296811  GND: 134217128  ISNI: 0000 0000 7983 7532  LCCN: n83014051  NKC: ola20231197562  NTA: 14363545X  SELIBR: 50172  SNAC: w6cr6z5x  SUDOC: 077880706  VIAF: 13522985   WorldCat (עם VIAF): 13522985
סרז'י דארדר

סרז'י דָארְדֵר מוֹל (בקטלאנית: Sergi Darder Moll; נולד ב-22 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי במיורקה מהלה ליגה. ידוע בראיית המשחק המרשימה שלו וביכולת דריבל טובה, ונחשב לאחד מהקשרים הבולטים בלה ליגה. דארדר גדל באספניול ובילה בה את רוב הקריירה שלו, עם למעלה מ-200 הופעות במדי הקבוצה.
קריירה > אספניול ומלאגה

דארדר נולד בארטה שבאיים הבלאריים, ושיחק בשני מועדונים מקומיים לפני שהצטרף לאספניול בקיץ 2007, בגיל 13. עונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת הייתה 2011/2012, כאשר שיחק בקבוצת המילואים בליגה הרביעית בספרד.
ביולי 2012 חתם דארדר במאלגה, ושיחק בקבוצה השנייה, גם בליגה הרביעית. בשנה שלאחר מכן הוא הרשים את מהמן הקבוצה הראשונה ברנד שוסטר שזימן אותו לקדם העונה, שם כבש שני שערים, כולל אחד בתבוסה 3–2 לאסטון וילה בוילה פארק ב-10 באוגוסט.
ב-14 באוגוסט 2013 פורסם שדארדר הועלה רשמית לסגל הראשי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה שלושה ימים לאחר מכן, בהפסד 1–0 בחוץ מול ולנסיה.
דארדר חתם על חוזה מקצועי עם מאלגה ב-4 בנובמבר 2013, שנמשך עד 2017. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור האנדלוסים ב-31 במרץ של השנה שלאחר מכן, השער המנצח בניצחון 2-1 על ריאל בטיס באצטדיון בניטו ויימרין.
קריירה > ליון

ב-30 באוגוסט 2015 הצטרף דארדר לאולימפיק ליון בחוזה לחמש שנים, תמורת 12 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו בליג 1 הגיעה ב-20 בספטמבר, כשנכנס כמחליף באמצע המחצית השנייה של המשחק שנגמר בתיקו 1-1 נגד מארסיי.
קריירה > חזרה לאספניול

ב-1 בספטמבר 2017 חזר דארדר לאספניול לאחר שהסכים להשאלה לשנה עם סעיף רכישה של 8 מיליון אירו. ההעברה הפכה לקבועה ב-5 במרץ 2018 לאחר שהשחקן ערך מספר נדרש של הופעות לפי חוזה ההשאלה, והוא חתם על חוזה לחמש שנים שנכנס לתוקף ב-1 ביולי.
ב-25 באוגוסט 2022 חתם דארדר על הארכת חוזה עם אספניול עד 2026.
קריירה > מיורקה

ב-11 באוגוסט 2023, לאחר הירידה של אספניול לליגה השנייה, חתם דארדר על חוזה לחמש שנים עם מיורקה, שנשארה בלה ליגה ואף סיימה במקום ה-9. דארדר קיבל את המספר 10, וערך את הופעת הבכורה שלו יום לאחר החתימה, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק נגד לאס פאלמאס, שנגמר ב-1-1. דארדר אף בישל את השער היחיד של מיורקה במשחק.
קריירה בינלאומית

דארדר כבש 12 שערים עבור ספרד בסך הכל לאורך הקריירה שלו בכל רמות הגילאים של הנבחרת. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הגיעה ב-14 בנובמבר 2013, כששיחק את 35 הדקות האחרונות של משחק חוץ נגד בוסניה במוקדמות יורו 2015.
תארים

הליגה הספרדית השנייה (1): 2020/21
דארדר עולה למשחק נגד ברייטון ב-2022
אשר פריינד

| --- | --- |

רבי אשר פריינד תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  ספטמבר 1910 כ"ה בתשרי ה'תר"ע ארץ ישראל 
 פטירה:  6 באוקטובר 2003 (בגיל 93) יא' בתשרי ה'תשס"ד ירושלים, ישראל 
 כינוי:  רֶבּ אוּשֶׁר
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 באוקטובר 2003 
 תחומי עיסוק:  הפצת תורת החסידות, חסד, חזרה בתשובה.
 תלמידיו:  רבי גדליה סגל. הרב חנניה יוסף עקיבא רבינוביץ, (האדמו"ר מפוריסוב) הרב ישראל חיים וייס, (האדמו"ר מספינקא-דונלו). רבי אברהם יורוביץ
 חיבוריו:  אמרי אשר מכתבים
 בת זוג:  צביה פריינד
 אב:  אריה מרדכי
 
האוהל על קבר רבי אשר בהר המנוחות
רבי אשר פריינד (רֶבּ אוּשֶׁר בפי חסידיו) (כ"ה באלול ה'תר"ע, ספטמבר 1910 – י"א בתשרי ה'תשס"ד, 6 באוקטובר 2003) היה צדיק ירושלמי חסיד (אדמו"ר), אשר נודע בשיטתו הייחודית בעבודת השם, ובסיועו לנזקקים ולנדכאים. מייסד מוסדות "יד עזרה".
ביוגרפיה

נולד לאריה מרדכי, דור חמישי ל"היהודי הקדוש", ולחיה רבקה דבורה, מצאצאיות האדמו"ר רבי אהרן הגדול מקרלין. משפחתו השתייכה ליישוב הישן בארץ ישראל, ובניה התפרנסו ממסחר במטבעות וזהב. נישא לצביה, בתו של הרב אברהם שטרנברג, מרבני צפת.
בצעירותו היה רבי אשר לחסידו של רבי אברהם אלימלך פרלוב מקרלין, לאחר שהרבי מקרלין נרצח בשואה, ובהשפעת חברו הקרוב רבי גדליה קעניג מברסלב נהג לבקר אצל רבי אברהם שטרנהרץ שהעריכו מאד.
עוד מגיל צעיר סייע לעניים ולנדכאים. אנשים פנו אליו כדי לבקש את עצתו וברכתו. מבקשי פניו יכלו להמתין בחצרו במשך שעות רבות. הם ראו בהמתנה הארוכה שלב חיוני בעבודת הנפש אשר עשוי להביא לתיקון הנפש שלהם. רבי אשר נהג לקבל גם נשים ולייעץ להן על מצוקותיהן. רבי אשר עמד בקשר עם רבנים ואדמו"רים נוספים, וכן עם פסיכיאטרים ופסיכולוגים שבאו להיוועץ עמו ולהיעזר בו.
רבי אשר נסתלק לבית עולמו במוצאי יום כיפור ה'תשס"ד, לאחר שהכין את תלמידיו לכך שזהו יום המיתה שלו, אלפים ליווהו למנוחות, נקבר בחלקת הר תמיר שבהר המנוחות.
בצוואתו הוריש רבי אשר את כל רכושו למוסדות "יד עזרה" ומינה הנהלה למוסדות תוך שהוא מציין שברצונו שהמוסדות לא יהפכו להיות שלטון יחיד ומבקש מהמשפחה לא להרשות לעצמם הנהגה של בעלות.
לאחר פטירתו חלק מחסידיו קיבלו עליהם את מרותם של תלמידיו המשתייכים לענפים חסידיים שונים, בהם: הרב עקיבא רבינוביץ (האדמו"ר מפוריסוב), והרב ישראל חיים וייס (האדמו"ר מספינקא).
סביב רבי אשר התפתחה קהילה, אשר ממשיכה לפעול בהנהגת תלמידיו, ומפעילה את מוסדות וארגוני יד עזרה. לקהילה בתי כנסת בירושלים, בבית צפאפא, בביתר עילית ובמושב מירון וכן תלמוד תורה בירושלים.
משנתו

דרכו הייחודית של רבי אשר אותה כינה "דרך האמונה הפשוטה" היא על פי דרכו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק מחבר הספר פרי הארץ.
תכליתו של האדם על פי רבי אשר היא דבקות הבורא. לשם כך הדריך את חסידיו לראות כל אירוע בחייהם, טוב או רע, כ"סיבה", כלומר כעניין בעל טעם ומשמעות, וכמסר ישיר מאת הבורא. ה"סיבה" מגיעה אל האדם כדי לכוון אותו אל "דבקות בבורא", כלומר קישור כל כוחותיו אל מציאותו השרויה בכל של הבורא. רבי אשר נהג לצאת עם חסידיו ל"התבודדות" ביום ובעיקר בלילה.
על פי משנתו מציאות האדם כשלעצמה היא "אַיִן" וכל חיותו הוא רק מהבורא, ורק אחרי הכרת האדם את מציאות יסוד האַיִן שלו יכול להגיע להכרת מציאות הבורא.
מתוך צוואתו:
"תַּכְלִית הָאָדָם, שֶׁנִּבְרָא בְּצֶלֶם אֱלֹקִים שֶׁיִּמְצָא בְּעַצְמוֹ מַטְּרַת חַיָּיו, הַיְנוּ: לְהַגִּיעַ לַהַכָּרָה שֶׁבִּיסוֹד חַיָּיו מְצוּיוֹת סִבּוֹת שׁוֹנוֹת הַמְּחַיּוֹת וּמַחְזִיקוֹת אוֹתוֹ וּבִלְעֲדֵיהֶם הוּא אֵינוֹ יָכוֹל לְהִתְקַיֵּם אֲפִלּוּ נְשִׁימָה אַחַת וּמָהֵן הַסִּבּוֹת? הַתְּשְׁוּבָה הִיא, שֶׁמֵּעֶצֶם תּוֹלַדְתּוֹ, טִבְעוֹ וָעֳבִי חָמְרוֹ כִּמְעַט וְנִבְצַר מִמֶּנּוּ לִמְצֹא הַסִּבּוֹת, אֶלָּא עַל יְדֵי הַהַכְנָעָה הָאֲמִתִּית וְהַמֻּחְלֶטֶת לְהוֹדוֹת עַל הָאֱמֶת שֶׁמִּתּוֹךְ יְסוֹד הָאַיִן שֶׁלּוֹ, הוּא לֹא מְסֻגָּל לַעֲזׁר לְעַצְמוֹ וְאַחֲרֵי הַכָּרָתוֹ אֶת זֶה, לֹא יִתְבַּיֵּשׁ בְּכָךְ כְּלָל, כִּי כָּךְ נוֹלַד וְכָךְ גַּם חַיָּיו כִּי הַבְּרִיאָה נִבְרְאָה בְּמַצָּב שֶׁל תּׁהוּ וָבׁהוּ, כַּכָּתוּב: "וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ" וְעִקָּר עֲבוֹדַת הָאָדָם שֶׁגַּם הוּא יַגִּיעַ לְמַצָּב שֶׁל תֹּהוּ וָבֹהוּ שֶׁל עַצְמוֹ מִתּוֹךְ כִּשְׁלוֹנוֹתָיו שֶׁזֶּהוּ כָּל תַּכְלִיתוֹ וּמִתּוֹךְ כָּךְ יַכִּיר אֶת בּוֹרְאוֹ וְקוֹנוֹ שֶׁאֵין לוֹ שׁוּם אֲחִיזָה בְּחַיָּיו וְרַק רְצוֹנוֹ שֶׁל בּוֹרְאוֹ הוּא הַמְחַיֵּהוּ וּמַנְשִׁימוֹ בְּכָל נְשִׁימָה וּנְשִׁימָה, כַּכָּתוּב: "כָּל הַנְּשָׁמָה תְּהַלֵּל יָ-ה".
הרבה לדבר על דוד המלך, בו השתמש כדוגמה לדברים רבים, כמו שפלות האדם וקבלת הייסורים באהבה. וכן הרבה לדבר על רבי עקיבא בו השתמש גם כן כסמל לקבלת הייסורים באהבה.
הדגיש את עקרון האחדות וה"אהבה שאינה תלויה בדבר" בין החברים תוך כדי ההתקשרות אל צדיק האמת. כתנאי לעבודת הבורא הוא הדגיש את ה"הכנעה" ה"שפלות" ואת "ביטול היש", ערך שהדגיש רבי ישראל בעל שם טוב. ממשיכי מורשתו מכונים "רֶבּ אוּשֶׁרְנִיקֶעס".
פועלו ומוסדותיו

בשנות השישים יסד רבי אשר את מוסדות החסד "יד עזרה". מוסדות אלה כללו:
מפעל חלוקת מזון לנזקקים ובתי תמחוי.
בית הכנסת אורחים בירושלים, היה הראשון להקים מוסד הכנסת אורחים ואכסניה במירון.
מפעלי שיקום לגברים ונשים, בית דפוס מטבח ועוד, שהעסיקו פגועי נפש לשם שילובם בחיי הקהילה.
רשת מרפאות שיניים מוזלות.
מעונות וגני ילדים "ילדי זהבה", חברת רכבי הסעות.
מפעלי דיור בשכונת רמות בירושלים ובאשדוד.
ישיבה בשכונת ימין משה.
תלמוד תורה ומקווה ברחוב סורצקין בקריית אונסדורף.
בית החלמה ליולדות "מעון צביה" ברחוב סורצקין.
אולם שמחות שערך אירועים במחירי עלות בבני ברק.
ילדיו

לרבי אשר ארבעה ילדים:
לאה קלירס אשר ניהלה את מרפאת השיניים של מוסדות יד עזרה, (אשת רבי שמואל קלירס, מפקח לשעבר בחינוך העצמאי ומייסד המכון למורים של החינוך העצמאי).
בתם זהבה נשואה לסופר יאיר וינשטוק.
פנינה הרשטיק (אשת הרב משה הרשטיק, מרבני תל אביב). אחד מנכדיה הוא העיתונאי מוטי קסטל[דרוש מקור].
רבי אברהם חיים פריינד (נשא את בלה פריינד), נפטר בחיי אביו.
חיה וסרמן, אשת רבי אלימלך וסרמן, דיין בבית הדין הרבני באשדוד, שנרצח בפיגוע הירי ביציאה מירושלים.
תלמידיו

הרב אברהם יורוביץ.
הרב עקיבא רבינוביץ (האדמו"ר מפוריסוב).
הרב ישראל חיים וייס (האדמו"ר מספינקא).
הרב שלמה מן, רב ומחבר ספרים.
הרב גדליה סגל, חיבר בהוראת ר׳ אשר את  ה"תהלים המבואר".
ספריו

אמרי אשר מכתבים, הוצאת יד עזרה תשס"ו, 2006
כתב העת חברותא, לקט
לקריאה נוספת

יאיר ויינשטוק, ר' אשר מפי תלמידיו – רבי אשר פריינד (ירושלים, תשס"ח).
תם פרנס, '"תהו ובהו של עצמו": ר' אשר פריינד על הרוע האנושי', רליגיה: בית למחשבה דתית ג' (תשפ"ב), עמ' 63–87.
ג'ואנג דזה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ואנג דזה 
 שפת המקור:  סינית קלאסית 
 
ג'ואנג דזה (בסינית: 莊子; פין-יין: Zhuāngzi; נהגה: [ʈʂwàŋ.tsɹ̩̀]) הוא טקסט סיני עתיק מסוף שנות תקופת המדינות הלוחמות, המכיל סיפורים ואנקדוטות המדגימות את אופיו נטול הדאגות של החכם הדאואיסטי האידיאלי. הספר נקרא על שמו של החכם ג'ואנג דזה, שכתיבת חלק מהספר מיוחסת לו, ואשר נחשב כמקור השראה גם לשאר הספר. ג'ואנג דזה הוא אחד משני הטקסטים החשובים בדאואיזם, שני רק לדאו דה ג'ינג.
הג'ואנג דזה מורכב מאוסף גדול של אנקדוטות, אלגוריות, משלים ואגדות, חלקם הומוריסטיים וחלקם סתומים. הנושאים העיקריים שלו הם פעולה ספונטנית ללא מאמץ (וו-ווי) וחופש מעולם האדם ומוסכמותיו. המשלים והאנקדוטות בטקסט מנסים להמחיש את כישלון ההבחנות האנושיות בין טוב ורע, גדול וקטן, חיים ומוות, ואנושי והטבע. הספר מנוגד ואף מבקר את עבודותיו של קונפוציוס והוגים סיניים אחרים המדגישים ומחייבים את הצד ההיררכי והטקסי בתרבות הסינית. בניגוד אליהם, הג'ואנג דזה מציג נדודים חסרי דאגה והשתלבות עם הטבע כאידיאל, המביאה לאיחוד האדם עם הדאו.
אף על פי שהוא ידוע בעיקר כיצירה פילוסופית, ג'ואנג דזה נחשב לאחת היצירות הספרותיות הגדולות בהיסטוריה הסינית, וכונה "הטקסט החשוב ביותר לפני שושלת צ'ין לחקר הספרות הסינית". [דרוש מקור]
הספר הוא יצירת מופת של מיומנות פילוסופית וספרותית, שהשפיעה באופן משמעותי על סופרים במשך יותר מ-2000 שנה משושלת האן ועד להווה. ופרים ומשוררים סיניים מרכזיים רבים בהיסטוריה – כמו סה-מה שיאנגרו (בתעתיק פין-יין: Sima Xiangru) וסה-מה צ'יין בתקופת שושלת האן, רואן ג'י וטאו יואנמינג בשש השושלות (222–589), לי באי בתקופת שושלת טאנג (618–907) וסו שי ולו אתה בשושלת סונג (960–1279) – הושפעו מאוד מהג'ואנג דזה.