stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורה טרוט (פוליטיקאית)
קריירה פוליטית

בינואר 2009 החלה טרוט לעבוד כיועצת פוליטית של המפלגה השמרנית, ובמאי 2010 הפכה ליועצת מיוחדת של השר פרנסיס מוד והייתה אחראית למדיניות פוליטית ותקשורת. בהמשך מונתה לראשת הסגל של מוד, וליועצת פוליטית בדאונינג 10 לענייני חינוך ומדיניות משפחה תחת ראש הממשלה דייוויד קמרון. בין היתר הייתה זו שגיבשה את מדיניות המפלגה לפטור ממס על טיפול בילדים.
בין השנים 2010–2014 שימשה טרוט כחברת מועצה מטעם המפלגה השמרנית במועצת רובע קמדן בלונדון.
לאחר הבחירות הכלליות ב-2015 היא קודמה לתפקיד מנהלת תקשורת אסטרטגית, ובשנת 2016 קיבלה את אות מסדר האימפריה הבריטית מראש הממשלה היוצא קמרון על שירותה הפוליטי והציבורי. לאחר התפטרותו של קמרון וכניסתה לתפקיד של תרזה מיי, עזבה טרוט את השירות הציבורי ועברה למגזר הפרטי כשותפה בחברת הייעוץ הפוליטי ויחסי הציבור "Portland Communications".
ב-10 בנובמבר 2019 נבחרה טרוט כמועמדת השמרנית של מחוז סבנאוקס, שמאז 1924 זכתה בו מפלגתה בקביעות. בבחירות הכלליות של 2019 היא נבחרה לפרלמנט עם רוב של 60.7% מקולות המצביעים במחוז, והפכה לאישה הראשונה המייצגת את מחוז הבחירה.
ב-5 בפברואר 2020 הגישה טרוט הצעת חוק פרטית שנועדהה להגביל את הגישה לחומרי מילוי קוסמטיים כגון בוטוקס מתחת לגיל 18. ההצעה זכתה לאישור הפרלמנט באוקטובר 2021.
ב-6 ביולי 2022, לאחר התפטרותם של שר האוצר רישי סונאק ושר הבריאות סאג'יד ג'אוויד מממשלתו השנייה של בוריס ג'ונסון, התפטרה גם טרוט מתפקידה במשרד התחבורה. יומיים לאחר מכן, בעקבות התפטרותו של ג'ונסון מראשות המפלגה השמרנית, היא תמכה במועמדותו של סונאק להחליפו בתפקיד. בהמשך השנה, ולאחר כהונתה קצרת המועד של ליז טראס כראשת הממשלה, שבה ותמכה במועמדותו של סונאק בבחירות לראשות המפלגה השמרנית שנערכו באוקטובר 2022. באוקטובר 2022 מונתה טרוט לתפקיד תת-מזכיר במשרד העבודה והפנסיה. במהלך כהונתה פרסם המשרד לראשונה נתונים רשמיים על פערים מגדריים בתשלומי הפנסיה, וכן תמכה ב-2023 בתיקון לחוק הפנסיה לממשלה להפחתת גיל ההרשמה המינימלי מ-22 ל-18. בנובמבר 2023, במסגרת סבב תיקים בממשלתו של סונאק, קודמה טרוט לתפקיד מזכירה ראשית במשרד האוצר. בדצמבר אותה שנה היא נשבעה אמונים למועצה המלכותית בארמון בקינגהאם.
טרוט נבחרה מחדש בבחירות הכלליות של 2024, ולאחר מפלת מפלגתה מונתה למזכירה הראשית של משרד האוצר בממשלת הצללים של רישי סונאק. עם הודעתו של סונאק על הפרישה מהנהגת המפלגה, תמכה טרוט במועמדותה של קמי בדנוק לראשות המפלגה השמרנית ב-2024. לאחר זכייתה של בדנוק בתפקיד הייתה טרוט המינוי הראשון שלה בממשלת הצללים, לתפקיד שרת החינוך.
חיים אישיים

טרוט נשואה לבאדור מהוולטי, שותף בחברת פרייס ווטרהאוס קופרס. השניים הורים לבת אחת ולתאומים בנים.
דינה באביט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1923 ברנו, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  29 ביולי 2009 (בגיל 86) Felton, ארצות הברית 
 שם לידה:  Dina Gottliebová 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 בן או בת זוג:  ארט באביט 
 
דינה באביט (באנגלית: Dina Babbitt) (23 בינואר 1923 - 29 ביולי 2009) הייתה ציירת יהודיה אמריקאית, ילידת צ'כוסלובקיה, ניצולת שואה, הידועה בין השאר בזכות הציורים שיצרה באושוויץ.
קורות חיים

נולדה בשם אנמארי גוטליבובה בברנו, צ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה). אמה הייתה מנהלת חשבונות ואביה אמן. הוא עזב את הבית כשהייתה תינוקת, לאחר שהתגלה, לדבריה, כי בגד באמה. היא גודלה על ידי אמה, סבתה ודודתה. בגיל 10 הצטרפה לתנועה הציונית "בלאו-וייס" (כחול-לבן) ואימצה, בעצת סבתה את השם היהודי דינה. התחילה את לימודיה בבית ספר לאומנות בפראג שם למדה פיסול ועיצוב גרפי, חצי שנה לפני פרוץ המלחמה כשהגרמנים פלשו למולדתה היא נאלצה להפסיק את לימודיה. בינואר 1942 אמה הייתה בן המיועדים לגירוש גטו טרזין דינה סירבה להיפרד ממנה והצטרפה אליה, עם הגעתן למחנה חגגה דינה יום הולדת-19. ב-1943 אמה הועלתה על טרנספורט לאושוויץ בטרנספורט המשפחות והיא הצטרפה אליה, בפעם השנייה. הטרנספורט מנה 5,000 יהודים למחנה הריכוז אושוויץ, כשהגיעו הם לא עברו סלקציה כמקובל וקיבלו מספר מיוחד (ובו המספר 6 והמלים "טיפול מיוחד") ונשלחו לגור במחנה משפחות, תופעה יחידה במינה מבחינת היהודים במחנה. כל זה כמצג-שווא של עיר עבודה פעילה, בפני הצלב האדום. במסגרת מגורי המשפחות נבנה עבור הילדים מעין מעון יום, בהסכמתו של מנגלה על קירותיו, בין היתר ציירה באביט, על פי בקשת הילדים, ציור של שלגיה ושבעת הגמדים ועוד דמויות נוספות, כמו אינדיאנים, מיקי מאוס ואחרים, וכך גילה מנגלה על כישוריה של באביט בציור ולקח אותה לבלוק הניסויים כדי לתעד בציור פורטרטים של הצוענים אותם ציירה בצבעי מים. בזכות כך שרדו היא ואימה, פעמיים, את תאי הגז. מאוחר יותר, היא ואמה נשלחו לצעדת המוות, הגיעו למחנה רוונסברוק, ומשם למחנה אחר בגרמניה שבו הועסקה בצביעת מספרים על אווירונים. הן שוחררו על ידי החיילים הרוסים ב-5 במאי 1945. בהמשך עברה באביט לפאריס והייתה שם עוזרתו של ארט באביט לו נישאה מאוחר יותר. ביחד היגרו לארצות הברית, חיו בהוליווד, ובאביט עסקה ביצירת סרטי אנימציה באולפני MGM, "האחים וורנר" ובמקומות נוספים. היא התפרסמה בזכות מלחמתה להשבת ציוריה ממוזיאון מחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, מלחמה שלא צלחה.
בארצות הברית נישאה לאמן ההנפשה האמריקאי, ארט באביט ונולדו להם שתי בנות.
בשנת 1999 היא הצטלמה לצד יאן קומסקי בסרט דוקומנטרי על החיים במחנה ריכוז.
בשנת 2008 יצא ספרון קומיקס בן 6 עמודים, המתאר את חייה, במחאה על סירוב מוזיאון אושוויץ להחזיר לה את ציוריה. הקומיקס אויר על ידי מר אדמס (Mr. Adams) ומר קוברט (Mr. Kubert) מאיירים מפורסמים באותה תקופה. הטקסט נכתב על ידי רפאל מדוף (Rafael Medoff), מנהל מכון דייוויד ס. ווימן לחקר השואה (David S. Wyman Institute for Holocaust Studies).
הערות שוליים

↑  herstreet, דינה באביט (דינה גוטליבובה) (1923-2009), באתר רחוב משלה, ‏2017-04-24
1 2   יהודית קול־ענבר, על רוח האדם באושוויץ־בירקנאו, באתר הארץ, 2 באפריל 2017
↑  המוזיאון באושויץ לא יחזיר ציורי ניצולה, באתר ערוץ 7
↑  Gustines, George Gene (2008-08-09). "Comic-Book Idols Rally to Aid a Holocaust Artist". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-02-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387720905171  PLWABN: 9810596166405606  GND: 1112299645  ISNI: 0000 0000 7766 2433  LCCN: no2010052534  NKC: pna2015856010  RKD: 254864  ULAN: 500587594  VIAF: 108121284   WorldCat (עם VIAF): 108121284
יהושע השיל רבינוביץ

| --- | --- |

רבי יהושע השיל רבינוביץ ממונסטריץ'
 לידה:  18 במרץ 1860 כ"ד באדר ה'תר"ך זינקוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  27 באפריל 1938 (בגיל 78) כ"ו בניסן ה'תרצ"ח בית החולים מאונט סיני, ניו יורק
 מקום מגורים:  מונסטרישצ'ה, אומן האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית ניו יורק ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום פעילות:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית, ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  סוף המאה ה-19 – תחילת המאה ה-20
 השתייכות:  תנועת החסידות
 תחומי עיסוק:  אדמו"רות
 בת זוג:  מרגלא רחל
 שם השושלת:  חסידות מונסטריץ'
 אב:  רבי יצחק יואל רבינוביץ מקנטיקוזיבה
 אם:  בת רבי משולם זוסיא טברסקי
רבי יהושע השל רבינוביץ (כ"ד באדר ה'תר"ך, 18 במרץ 1860 – כ"ו בניסן ה'תרצ"ח, 27 באפריל 1938) היה האדמו"ר ממונסטריץ' בעיירה מונסטרישצ'ה (Монастирище) ובאומן. חיבר ספרי חסידות ועסק גם בפובליציסטיקה. התפרסם בשל סגנונו יוצא הדופן בין אדמו"רי אוקראינה. עם ההשתלטות הסובייטית על אוקראינה העביר את חצרו מאוקראינה לארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד בז'ינקוב לרבי יצחק יואל רבינוביץ מקנטיקוזיבה ולחיה שרה, בתו של רבי משולם זוסיא השיל מזינקוב. נקרא על שם סב-סבו רבי אברהם יהושע השיל מאפטא. בילדותו נרדפה משפחתו על ידי השלטון הצארי של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, שלא אהד את הדינסטיות החסידיות ברוסיה; בהיותו ילד נמלט סבו לרומניה, ואביו הוגלה לתוככי רוסיה למשך כמה שנים, משנת תרכ"ג עד תרכ"ט התגורר בליניץ, ובשנת תרכ"ט גלתה המשפחה ליקטרינוסלב בה התגוררו עד תרל"ד, אז עברה לקנטיקוזיבה (Kantakuzovka; כיום: פריבוז'ני).
בי"ב בחשוון תרל"ח נשא את מרגלא רחל, בת דודו – אחי אביו רבי פנחס מסוקוליבקה. באותה השנה נפטר סבו רבי גדליהו אהרן בפודו אילואיי שברומניה, ואביו היה לאדמו"ר. משנת תר"ם התגורר סמוך לאביו, והחל משנת תרמ"א סייע לו בהנהגת החצר והצטרף למסעותיו, עד לפטירתו של האב בשנת תרמ"ה, אז הוסמך להנהגה על ידי דודו רבי יעקב יצחק ממקארוב ועל ידי רבי יוחנן מרחמסטריווקה.
בסוף חודש אלול תרמ"ו עבר למונסטרישצ'ה עקב חילוקי דעות עם אחיו הצעיר רבי פנחס מקנטיקוזיבה. כ-40 ערים ועיירות העניקו לו כתבי מגידות כסימן של קבלת מרות חסידית שהיה נהוג בשושלות החסידיות באוקראינה. כמנהגם של רבים מצדיקי אוקראינה, נהג לנסוע לביקורים תכופים בערים אלו הנתונות להשפעתו, ובמהלכם היה נדרש לענייני הקהילה המקומית ומכריע בעסקי ציבור. חסידים רבים הצטרפו לחצרו, והוא זכה להערכה גם מסופרים ואנשי רוח חילוניים. עם זאת, החצר שהקים לא הייתה בסגנון המלכותי שהיה נפוץ באזור זה על ידי חצרות בית צ'רנוביל. לדבריו, סבל מרדיפות מצד חסידי חצרות אחרות שקינאו בו ובהשפעתו, וגם מצד הממשלה הרוסית. בשנת תרע"א עבר לאומן מפני זיהום אוויר שנגרם עקב הקמת מפעל לייצור סוכר בעיר. בטבת תרע"ב חלה בדלקת גרון, הוא נותח בוורשה והחלים.
בי"ג באייר תרע"ט, פרצו לביתו חיילי הצבא הלבן שרצו להרוג אותו באשמת קומוניזם, אך לבסוף עזבוהו תמורת כמה עשרות אלפי רובלים. חדשים מספר לאחר מכן, בג' באב תרע"ט נהרג בעיר מגוריו – אומן – בנו הבכור רבי גדליהו אהרן שהיה עתיד למלא את מקומו, במהלך פרעות פטליורה שהתחוללו בשלהי מלחמת העולם הראשונה. זמן קצר לאחר מכן נהרג גם חותנו רבי פנחס. כשוך הפרעות נדבקו רבי יהושע העשיל וכל משפחתו בטיפוס הבהרות. הוא חלה בצורה קשה ושכב מחוסר הכרה במשך כשלושה שבועות. בחורף תר"ף חלה שוב, בדלקת ריאות ובמשך שלושה חדשים היה רתוק למיטתו.
בחורף ה'תרפ"ב יצא למסע בקרב חסידיו בעיירות הסביבה, במהלכו נאסר בידי הצ'קה למשך כשבועיים באשמת העברת חומרי תעמולה כנגד המשטר הקומוניסטי.
בעקבות זאת עזב את אוקראינה בט"ו באלול ה'תרפ"ג, ובתחילת שנת ה'תרפ"ד הגיע לארצות הברית, כשבכוונתו לעלות משם לארץ ישראל. הוא התיישב בברוקלין, שם היה אחד מהאדמו"רים הבולטים באמריקה. בהמשך הצטרף למייסדי אגודת האדמו"רים והיה לנשיא האגודה. בארצות הברית הסכים להצטרף לתנועת אגודת ישראל, אף שברוסיה נמנע מלהתערב בעניינים מפלגתיים, אך לבסוף לא יצא הדבר אל הפועל.
בכ' בחשוון תרצ"ה נפגע ברגלו מתאונת דרכים בעת שצעד ברחובות ברוקלין, אך החלים. את ספרו על הגדה של פסח כתב לזכר הצלתו מתאונה זו, אשר לדבריו הייתה קרובה לפגיעה קטלנית, ולכך קרא את שם הספר "תודת יהושע". בשנתיים האחרונות לחייו חלה. נפטר בכ"ו בניסן ה'תרצ"ח, בשעה 2:30 אחר חצות, ונקבר בברוקלין.
אישיותו

רבי יהושע העשיל היה אדם כישרוני; הוא ניחן בחוש מוזיקלי, שירתו נחשבה לערֵבה ורבים היו באים לשמוע אותו כשהוא שר. הוא היטיב לכתוב בשפה צחה, וניחן גם בכישרון שירה ופייטנות. בחלק מספריו אף הדפיס משיריו. הוא מתואר כבעל הופעה מרשימה ביותר, עד שאף נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' התרשם ממראהו בפגישתם. לדבריו הוא הצליח לבטל את האיסור על "צדיקים חסידיים" ברוסיה הצארית לצאת מערי מגוריהם ("גזירת הצדיקים") על ידי קשריו עם אחד הצירים הרוסיים בפריז שהיה מקורב לניקולאי איגנאטייב. נחשב גם לבקי ברפואה וכתב לחסידיו מרשמים. גם את אומנות כתב סת"ם, שחיטה ומילה, למד בגיל צעיר.
דמותו הייתה חריגה בנוף החסידי שבאזור מגוריו; בניגוד לרוב האדמו"רים באוקראינה ולנוהג שהיה מקובל בחצר אבותיו, כבר בגיל צעיר הוא החל לעסוק בספרי קבלה, ספרי חקירה ופילוסופיה יהודית כמו מורה נבוכים, למורת רוחו של אביו. במשך הזמן ביסס רבי יהושע העשיל את תפיסת עולמו וגיבש הגות דתית ייחודית, אותה העלה על הכתב בספריו. הוא נהג להשמיע דברי תורה באריכות, בניגוד לרוב אדמו"רי הסביבה, ואף פרסם בחייו את ספרי הגותו החסידיים בצעד נדיר. במכתב שכתב בשנת תרס"ח הסביר את פשר השינוי מדרכי אבותיו: ”ואנא עבידנא לתורת החסידות דלא תשתכח מישראל, בהלבישי רעיונות החסידות בלבושים ומליצות מחקרים הגיוניים”. את ספריו הקפיד להדפיס בכתב רש"י.
מאפיין ייחודי נוסף של רבי יהושע העשיל הוא פתיחותו לספרות העברית החדשה של תקופת התחייה, וקשריו ההדוקים עם סופרים עבריים רבים; הוא קרא באופן קבוע את העיתונים היהודיים, ואף שלח למערכות העיתונים מכתבי תגובות, וקיים קשרים אישיים והתכתבויות עם סופרים שונים בנושאי דת, בהם אלימלך וכסלר (איש נעמי), יצחק בן אשר ורשבסקי ושמואל אבא הורודצקי. הורודוצקי ביקש ממנו מידע היסטורי מאוצרותיו, ורבי יהושע השיל רבינוביץ הוכיח אותו על מאמרו "לקורות החסידות" בו תיאר הורודצקי את צדיקי צ'רנוביל כרודפי בצע.
בעיתון הצופה נכתב עליו:
וגם הרבי ממנסטרישצע מתנגד לציונות ורודף את הציונים באף, וזה הוא חדוש גדול, משום שהצדיק הזה הוא, כפי עדות הכותב, בריה חדשה בעולם החסידות בזמן האחרון; איש מקולטר, משכמו ומעלה גבוה הוא מכל היהודים הטובים, פניו וגופו הם בתכלית ההידור כמראה כהן באמת. שערותיו תלתלים, בגדיו נקיים ומגוהצים ממשי יקר. הוא קורא עיתונים וספרים רוסיים. בקי הוא בחכמת הזמרה, קולו נעים וערב לאזן. לחולים אינו כותב קמיעות, רק רצפטים. בכלל אינו קנאי, והא ראיה, כי יש בין חסידיו מגולחי זקן, ורגיל הוא אף בנמוס, ומכבד את המין היפה כראוי לאיש מקולטר וכו'. והיו ימים אשר הצדיק הזה קרא גם בספרות העברית, אך בזמן האחרון, משנתמלאה הספרות רוח הציונות, חדל הצדיק לקרוא בספרות הזאת ויהי חבר ללשכה השחורה ורודף באף את הציונים.
.
עמדותיו

רי"ה הרבה להאשים את הספרות החדשה במוסר ירוד, ובירידת הדורות. בימי מהפכת 1917 הביע חשש פומבי מפני אחווה בין יהודים לגויים והתבוללות שעלולה לבוא בעקבותיה.
את הציונות ראה כתנועה חילונית המתנגדת לדת, ומהווה לה סכנה, מכיוון ש"אי אפשר להפריד בין הדת ללאום". הוא ראה בכך עבירה על שלוש השבועות וכפירה בביאת המשיח. הוא סבר שאין היתכנות לשוב לארץ ישראל אלא בסיוע אלוהי, ולכן התנגד לתנועה הציונית. עם פרסומה של הצהרת בלפור ראה בכך רמז מן השמים, וסימן חיובי, ושינה את השקפתו לגבי עלייה לארץ ישראל.
ספריו

עסק רבות בשאלת האמונה בסגנון מודרני ורציונלי, בניגוד לדרך המקובלת שדגלה באמונה פשוטה ללא חקירה, את עיסוקו זה הסביר כשינוי הכרחי בדור שבו רוב הצעירים עזבו את הדת ושוב לא ניתן להסתפק באמונה התמימה המקובלת. את שיטתו פרש ב"מאמר התורה והאמונה" שהדפיס בסוף ספרו "דברי יהושע" בברדיטשוב תרנ"ט. במאמר זה הוא מעודד את החקירה וההעמקה באמונה באמצעות "עיון שכלי" תוך הכרה באמת המוחלטת הקיימת אף מעל לכוחו של השכל להשיגה, היא האמונה הפשוטה.
דברי יהושע – דרושי חסידות ומאמרים קצרים על התורה. החלק הראשון הודפס בברדיטשוב בשנת תרנ"ט, וחלקו השני בשנת תרס"ז. הספר זכה להערכתם של רבי מרדכי דב טברסקי, ולמכתבי תודה מאת רבי חיים ברלין ורבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין. בשנת תש"ם הודפס במהדורה שנייה על ידי נכדו רבי יצחק יואל בירושלים, ואליו צרוף קונטרס "זכר אהרן" מאמרים קצרים מבנו רבי גדליהו אהרן שנרצח בפרעות פטליורה.
תורת אבות – דרושים וביאורים על מסכת אבות הספר מחולק לשני פירושים, פירוש נוסף בשם "למודי אבות", ובו השוואות ממקומות נוספים בדברי חז"ל. בראש הספר הודפס קונטרס "ערך אבות" בו מפרט המחבר את ייחוסו, ניו יורק תרפ"ו.
ילקוט יהושע – ביאורי אגדות הש"ס וביאורים בדרך החסידות, הודפס על ידי המחבר במילווקי תרצ"ג.
הגדה של פסח תודת יהושע – דרושי חסידות על הגדה של פסח, הודפס בברוקלין תרצ"ה בהוצאת ישיבת רבינו חיים ברלין, כשההכנסות הוקדשו לישיבה.
נחלת יהושע – דרושי חסידות על מועדי ישראל, הודפס על ידי המחבר בדפוס האחים שולזינגר, בברוקלין תרצ"ח, הספר הוכן לדפוס על ידי המחבר, אך הודפס בפועל זמן קצר אחרי פטירתו.
ערכי יהושע – ערכי יהדות שונים המבוארים בדרך הקבלה והחסידות, הודפס לראשונה מכתבי ידו, על ידי נינו הרב גדליהו אהרן בירושלים תשנ"ג, בסופו נוסף קונטרס "פר"ח שושנים" – ממנהגיו והליכותיו של רבי יהושע העשיל.
לבקשת בני משפחתו, כתב רבי יהושע השיל רבינוביץ אוטוביוגרפיה בעברית על חייו. זו הודפסה בשם חיי יהושע וזכרונותיו בתוך ספר היובל שהוציא הרב שמריהו לייב הורוויץ לאור לרגל חגיגת 70 שנה להולדתו, בשנת 1930 בניו יורק.
שארית יהושע - ליקוטים שונים ממאמריו, ומכתבים. יצא לאור בשנת תשפ"ד על ידי צאצאיו, בהוצאת מכון שפתי צדיקים.
משפחתו

שמונה מתוך 11 ילדיו, נפטרו על פניו.
בנו רבי גדליהו אהרן – נולד בשנת תר"ם, נשא את בתו של רבי ישראל שלום יוסף מבוהוש ובזיווג שני של רבי ברוך מאיר מאזרניץ (בנו של רבי מנחם נחום מלועוו). התגורר באומן ובקייב שם נהרג בפוגרומים בג' באב תרע"ט (3 באוגוסט 1919). דברי תורתו הודפסו בספר "זכר אהרן".
בנו רבי יצחק יואל (ג' בטבת תרס"ט – כ"ד בחשוון תשמ"ז) – חתנו של רבי יוסף תאומים, היגר לארצות הברית ולמד בישיבת רבי יצחק אלחנן ולאחר פטירת סבו בשנת תרצ"ח החל לכהן באדמו"רות.
בנו הרב גדליהו אהרן רבינוביץ' – עלה לישראל מארצות הברית והתגורר בעיר העתיקה ולאחר מכן ברמת שלמה, ושם קבע את בית מדרשו.
בנו רבי ברוך מאיר (כ"א בטבת תרע"ב – ח' באלול תש"ס), רב בתי הכנסת "תפארת הגר"א" ו"חובבי תורה" בניו יורק.
בתו פייגא – נישאה לשלום בנו של רבי מרדכי בנו של רבי מרדכי זוסיא טברסקי מהוצלס-יאס, נפטרה כחודש אחרי נישואיה בי"ד בתשרי תרס"ד.
בתו אלישבע – נישאה ליחיאל גרטנר מלענטשנא.
בתו סימא ברכה – נישאה לרבי יעקב יצחק בן רבי ישעיה ממקארוב.
בנו רבי יעקב משולם זושא – נולד בשנת תרס"א, נישא לבת דודו הרבנית ביילא בתו של רבי פנחס מקנטקוזבה. לאחר נישואיו היגר עם אביו לארצות הברית וכיהן כאדמו"ר בפילדלפיה עוד בחיי אביו. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר ברמת גן שם בנה את בית המדרש ״בית יעקב״. ל״טיש״ שערך היו מגיעים רבים, בהם אברהם קריניצי ראש עיריית רמת גן, היה מיודד גם עם רבנים מפורסמים כמו רבי יוסף שלמה כהנמן, ועם ראשי ממשלה ושרים, בהם לוי אשכול, משה דיין ובנימין מינץ. נפטר בשנת תשל"ב.
בנו פינחס – נולד בשנת תרפ"ו, היה מתמטיקאי, פרופסור במכון ויצמן והמתכנת הראשי של ויצק, המחשב הראשון בישראל. לאחר מות אביו המשיך הבן פינחס להנהיג את התפילות בשבתות ובחגים בבית המדרש ברמת גן, עד לפטירתו בשנת תשס"ו.
הערות שוליים

↑  השם אברהם לא ניתן לו, מכיוון שאבי סבתו רבי שמואל אבא שפירא מסלאוויטא, עדיין היה בחיים.
↑  פריבוז'ני, אוקראינה: רבי יצחק יואל רבינוביץ מקונטיקוזיבא – אהלי צדיקים, באתר imgzadikim_gre1a1, ‏ביולי 2020.
↑  מחסידיו הייתה גם משפחתו של לוי אשכול.
↑  כמו בראש ספרו "תורת אבות" שהדפיס בשנת תרפ"ו ובו קינות על יהדות אוקראינה.
↑  התייחסות נוספת אליו בהצופה ראו בגיליון 152, כ' בתמוז תרס"ג, 15 ביולי, עמ' 657.
↑  הרב שמריהו ליב הורביץ, ספר היובל, באתר היברובוקס.
↑  ראו גם באתר קברים.
↑  ראו גם באתר קברים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299679305171  LCCN: n97025012  VIAF: 78059714   WorldCat (עם VIAF): 78059714
יוזמת ההגנה האסטרטגית

לוגו יוזמת ההגנה האסטרטגית
יוזמת ההגנה האסטרטגית (באנגלית: Strategic Defense Initiative,‏ SDI), הידועה יותר בשמה הלא רשמי: פרויקט מלחמת הכוכבים, הייתה יוזמה שאפתנית של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן לפיתוח מטריית הגנה הרמטית מפני טילים, במטרה לנטרל איום גרעיני סובייטי על ארצות הברית. מרכיב עיקרי בתוכנית זו היה אמור להיות לוויינים המצוידים במערכות לייזר, שנועדו ליירט טילי אויב. הקונספט ההגנתי שבבסיס התוכנית היווה חידוש, בהיותו תפיסת עולם שלא הייתה מקובלת בארצות הברית. המערכת כללה בנוסף למרכיב החללי לייזרים קרקעיים רבי עוצמה וטילים נגד טילים.
בין תומכיה הנלהבים של יוזמה זו היה הפיזיקאי אדוארד טלר, "אבי פצצת המימן" וכן קספר ויינברגר, מזכיר ההגנה של ארצות הברית דאז.
מבקריה של התוכנית טענו כי המערכת יקרה מדי ובלתי ניתנת לייצור. התוכנית השאפתנית לא מומשה בסופו של דבר, ונעצרה בתקופתו של ביל קלינטון, בעיקר משום שהצורך בה הצטמצם, עקב התפרקותה של ברית המועצות. התוכנית עלתה לארצות הברית לא פחות מ-25 מיליארד דולר, אולם היוותה זרז משמעותי ביותר לפירוקה של ברית המועצות וניצחונה של ארצות הברית במלחמה הקרה.
בימיו של ג'ורג' בוש הבן עלה יישום התוכנית על הפרק שוב, בייצור טיל אמריקני לירוט טילים בליסטיים. כדי לממש את התוכנית הזו, ארצות הברית הייתה צריכה לחזור בה מאחד מהסכמיה עם רוסיה, דבר שנעשה בהסכמה בין בוש לבין ולדימיר פוטין.
אף שהפרויקט לא מומש כפי שנחזה, הוא קידם את ארצות הברית מבחינה טכנולוגית, ופיתוחם של אחדים מהרעיונות שעלו במסגרת מלחמת הכוכבים נמשך עד עתה, ובהם גם מערכת "חץ 2" הישראלית שרוב מימונה הוא אמריקני, מערכת "נאוטילוס" ליירוט טילים קצרי טווח באמצעות קרן לייזר, שבפיתוחה שותפה ישראל, ופרויקט THAAD.
ראו גם

הסוכנות להגנה מפני טילים
לקריאה נוספת

רן לוי, הפנטזיה של רייגן: על יוזמת 'מלחמת הכוכבים', הידען, 2 במרץ 2011
דייוויד פרנס, "היבטי תוכנה במערכות הגנה אסטרטגית", מעשה חושב, אפריל 1986. תרגום לעברית של Software Aspects of Strategic Defense Systems
Fade To Black (שיר של נדיר רוסטמלי)

"Fade To Black" (בעברית: "לדהות לשחור") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האזרי נדיר רוסטמלי. השיר יצא לאור ב-21 במרץ 2022, וייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2022, לאחר שנבחר על ידי רשות השידור הממלכתית במדינה, İctimai Television (İTV).
לפני האירוויזיון

ב-30 בדצמבר 2021 פתחה İTV את תקופת הגשת השירים לוועדה המיוחדת שתבחר את השיר האזרי לאירוויזיון. תקופה זו הסתיימה ב-31 בינואר 2022. המועמדים חויבו לספק תיאור קצר על עצמם כחלק מתהליך ההרשמה. לאחר ניפוי של שלוש מאות השירים שנשלחו, נבחרו שישה שהוצעו לאמן הנבחר.
ב-16 בפברואר 2022 הוכרז כי נדיר רוסטמלי נבחר לייצג את אזרבייג'ן באירוע האירוויזיון הקרוב. ההודעה נמסרה במהלך תוכנית הבוקר "Sabahın xeyir, Azərbaycan".‏ "Fade To Black" פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של תחרות הזמר של האירוויזיון ב-21 במרץ 2022, ביום צאתו לאור.
באירוויזיון

המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי אזרבייג'ן תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אזרבייג'ן הופיעה רביעית, לאחר סרביה ולפני גאורגיה. ב-12 במאי 2022 ביצע רוסטמלי את "Fade To Black" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אזרבייג'ן הופיעה כמדינה ה-15, לפני בלגיה ואחרי ליטא.
הערות שוליים

↑  "🇦🇿 Azerbaijan: Nadir Rustamli Releases Eurovision Entry "Fade to Black"". Eurovoix (באנגלית בריטית). 2022-03-21. נבדק ב-2022-03-21.
↑  Jabbarov, Elvin (2022-02-16). ""Nadi̇r rüstəmli̇ avrovi̇zi̇ya təmsi̇lçİmi̇z oldu!"". 12XAL (באזרית). נבדק ב-2022-02-16.
↑  Granger, Anthony (30 בדצמבר 2021). "Azerbaijan: İTV opens song submissions for Eurovision 2022". Eurovoix. נבדק ב-22 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (2022-03-21). "Today: 🇦🇿 Azerbaijan Reveals its Eurovision Entry & 🇺🇸 American Song Contest Commences". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-03-21.
↑  van Waarden, Franciska (2022-03-18). "🇦🇿 Azerbaijan: Nadir Rustamli's Eurovision Entry to be Released on March 21". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-03-18.
↑  "Turin, Italy, to host the 66th Eurovision Song Contest in May 2022 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 8 באוקטובר 2021. ארכיון מ-9 באוקטובר 2021. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision 2022: Which Semi-Final is your country performing in? 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 2022-01-25. נבדק ב-2022-01-25.
↑  Eurovision Song Contest 2022 Semi-Final running orders revealed!, Eurovision.tv, ‏2022-03-29 (באנגלית בריטית)
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 2 result – these are the lucky qualifiers, ‏12th May 2022
↑  Eurovision.tv, Eurovision 2022: The Grand Final running order, ‏13/05/2022
אלכס ג'ונסון

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1986 (בת 38) ניו וסטמינסטר (קולומביה הבריטית, קנדה)
 שם לידה:  Alexzandra Spencer Johnson 
 שם במה:  Alexz Johnson 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  Pinetree Secondary School 
 סוגה:  רוק, רוק אלטרנטיבי, מוזיקת עולם
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס Epic
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדרה ספנסר "אלכס" ג'ונסון (באנגלית: Alexzandra Spencer "Alexz" Johnson; נולדה ב-4 בנובמבר 1986) היא זמרת, מחברת מילים ולחן ושחקנית קנדית הידועה בעיקר בתפקידיה בסרט "יעד סופי 3" ובסדרות "So Weird" ו"לפתע כוכבת", סדרת הנעורים המצליחה בה שיחקה את התפקיד הראשי - ג'וד האריסון, ואף הייתה מועמדת עליו לשני פרסי ג'ימיני (המקביל לפרס אמי בקנדה).
קורות חייה

אלכס ג'ונסון נולדה בניו וסטמינסטר שבקולומביה הבריטית בקנדה והיא הילדה השישית במשפחה בת עשרה ילדים. אחותה ג'נה היא שחקנית תיאטרון, ואחיה ברנדן הוא מוזיקאי איתו היא משתפת פעולה לעיתים.
מגיל שנתיים ג'ונסון שרה למשפחתה המורחבת, ובגיל שבע, החלה ללמוד שירה באופן מקצועי, כשהשתתפה בפסטיבל עם המקהלה המקומית, והופיעה בהופעות סולו בבית ספרה ובאירועים מקומיים. היא השתתפה בתחרויות כישרונות רבות ובפסטיבלים. כשהייתה בת 11 זכתה בתחרות ההמנון הלאומי. האירוע הוביל לראיונות רבים ברדיו ובטלוויזיה. באותה שנה נבחרה כמי ששרה את ההמנון בצורה הטובה ביותר על ידי ה"ונקובר סאן".
באזור מגוריה היא מוזכרת לעיתים קרובות כ-"West Coast Celine" ("סלין של החוף המערבי") ושרה את ההמנון הלאומי במשחקים של ונקובר קנאקס (ליגת הוקי קרח ארצית) וונקובר גריזליס (מליגת הכדורסל של ה-NBA). כמו כן היא שרה באירועי צדקה ובירידים באזור.
קריירת משחק > So Weird

ג'ונסון נבחנה לתפקיד בעונה האחרונה של "So Weird", סדרת טלוויזיה של דיסני. מפיקי הסדרה חיפשו שחקנית ראשית שיכולה גם לשיר. היא קיבלה את התפקיד מיד לאחר מבחן הבד. התפקיד היה קשה, מכיוון שרוב מעריצי הסדרה כבר התרגלו לעלילה שונה והם לא היו מרוצים כשאווירת הסדרה השתנתה מ-"darker" ל-"lighter". הם היו מודאגים שהשחקנית הראשית הקודמת, כרה דליזיה, לא השתתפה בסדרה בעונה האחרונה. אף על פי שהרבה מעריצים של הסדרה הרגישו כך, הסדרה בכל זאת שמרה על הפופולריות שלה, ומעריצים התחילו להעריץ את ג'ונסון בגלל יכולות המשחק והשירה שלה.