חיימה מורנו
קריירת משחק

מורנו הצטרף כנער לאקדמיית טהואיצ'י, בה גדלו כוכבים בוליביאנים בינלאומיים נוספים ובהם מרקו אצ'ברי, ארווין סאנצ'ס וחואן מנואל פנייה. הוא הצטרף לקבוצת הבוגרים של בלומינג מעיר הולדתו בעונת 1991, ובארבע עונות במדיה כבש 14 שערי ליגה ב-57 הופעות. בעונת 1994 שיחק לתקופה קצרה באינדפנדיינטה סנטה פה מליגת העל הקולומביאנית, שם ערך חמש הופעות ליגה בלבד.
בקיץ 1994, לאחר ששותף בטורניר מונדיאל 1994, עבר מורנו למידלסברו האנגלית, תחת המאמן בריאן רובסון, תמורת כרבע מיליון ליש"ט. עונת הבכורה שלו בקבוצה הסתיימה עם שער ליגה בודד ב-14 הופעות, ובהעפלה לפרמייר ליג. מורנו פתח עם הקבוצה את עונת 1995/1996, ובכך הפך לבוליביאני הראשון בתולדות הפרמייר ליג. עם זאת, הוא התקשה לתפוס מקום בהרכב הקבוצה בליגה הבכירה, ערך שבע הופעות בלבד בחצי עונה, בטרם שוחרר מהמועדון.
במהלך עונת 1996 הוחתם מורנו על ידי ליגת ה-MLS, ושובץ בקבוצת די. סי. יונייטד. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון סייע לקבוצה לזכות באליפות, כאשר פתח בהרכב של ברוס ארנה למשחק גביע ה-MLS מול לוס אנג'לס גלאקסי (לצדו של אצ'ברי, חברו לנבחרת). די. סי. גברה 2–3 בהארכה וזכתה בתואר. במקביל, סייע לה לזכות בגביע ארצות הברית הפתוח, ואף כבש את שערה השלישי של הקבוצה בניצחון 0–3 בגמר על רוצ'סטר ריינוס.
בעונת 1997 היה מורנו לאחד מהשחקנים הטובים של העונה בליגה. הוא היה למלך השערים של הליגה עם 16 כיבושים, וסייע לקבוצתו לזכות בתוארי האליפות ומגן האוהדים, עם ניצחון 1–2 בגביע ה-MLS על קולורדו ראפידס. מורנו כבש את השער הראשון במשחק, ונבחר בסיומו לשחקן המצטיין של הגמר. בזכות הופעותיו, נכלל לראשונה בהרכב העונה ב-MLS. לאחר תום העונה, חזר מורנו למידלסברו בהשאלה לשלושה חודשים, בהן שותף בשבעה משחקים, מתוכם חמישה בליגת המשנה, וכבש שער בודד.
עונת 1998 הייתה הטובה ביותר של מורנו מבחינה אישית, עם 16 שערים ו-11 בישולים בליגה, כאשר הוא מסיים שני במירוץ לתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי בן ארצו וחברו לקבוצה אצ'ברי. הוא סייע לקבוצתו להעפיל למשחק גביע ה-MLS השלישי ברציפות, שם נוצחה הקבוצה 0–2 על ידי שיקגו פייר. עם זאת, זכה עם הקבוצה באותה העונה בליגת האלופות של CONCACAF, כאשר פתח בהרכב בניצחון 0–1 על דפורטיבו טולוקה המקסיקנית במשחק הגמר, וכן בגביע אינטראמריקנה, שם פתח בצמד המשחקים שבסיכומם ניצחה הקבוצה 1–2 את ואסקו דה גאמה הברזילאית. בעונת 1999 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ובמגן האוהדים, עם ניצחון 0–2 בגמר על לוס אנג'לס גלאקסי, בו כבש מורנו את השער הראשון. באותה העונה כבש מורנו עשרה שערי ליגה ונכלל בפעם השנייה בהרכב העונה ב-MLS.
החל מעונת 2001 התחיל מורנו לסבול מפציעות חוזרות ונשנות, שגרמו לו להחמיץ חלק גדול מעונת 2002, כאשר גם כשהיה כשיר פתח לרוב על הספסל. הדבר הוביל לעימות עם מאמנו ריי הדסון, ולהדחתו מהקבוצה לקראת עונת 2003. הוא חתם בקבוצת מטרוסטארס, וגם במדיה לא זכה להופעות מרובות. הוא רשם 11 הופעות ליגה בהן כבש פעמיים בלבד, אחד מהם מול קבוצתו לשעבר, די.סי. יונייטד.
הגעתו של המאמן פיוטר נובאק לדי. סי. יונייטד לקראת עונת 2004, הביאה לחזרתו של מורנו למועדון לאחר עונה אחת בלבד. הוא עבר מחנה אימונים אישי אינטנסיבי כדי למנוע פציעות, ואכן בעונת החזרה שלו רשם מורנו 27 הופעות ליגה וכבש שבעה שערים, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הרביעית והאחרונה בקריירה שלו, עם ניצחון 2–3 על קנזס סיטי ויזארדס בגביע ה-MLS, שם פתח בהרכב למשחק. כמו כן, נבחר מורנו בפעם השלישית להרכב העונה ב-MLS. הייתה זו הופעתו האחרונה בקריירה במשחק גביע ה-MLS.
על אף שלא הצליח להוביל את קבוצתו לזכייה באליפויות נוספות, המשיך מורנו לשבור שיאים ולהפגין יכולת גבוהה. הוא נבחר להרכב העונה גם בשתי העונות הבאות, ובסך הכול נכלל בהרכב העונה חמש פעמים בסך הכול. בשנת 2005 זכה להיכלל בהרכב כל הזמנים ב-MLS, ובעונות 2006 ו-2007 זכה עם קבוצתו במגן האוהדים. בעונת 2008 זכה עם הקבוצה בגביע ארצות הברית הפתוח, לאחר ניצחון 1–2 על צ'ארלסטון באטרי.
ב-12 באוגוסט 2010 הודיעו השחקן והקבוצה כי עונת 2010 תהיה האחרונה של מורנו במועדון. משחקו האחרון במדי הקבוצה היה ב-23 באוקטובר, אז כבש בפנדל במפגש הביתי מול טורונטו. לאחר שחוזהו לא חודש בתום העונה, הוא השתתף בדראפט הבחירה מחדש אך לא נבחר ובעקבות כך פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
בין השנים 2011 ל-2013 שימש כמאמן באקדמיית הנוער של די. סי. יונייטד.