stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סגן מזכיר ביטחון מולדת של ארצות הברית
תפקידים וסמכויות

סגן מזכיר מחלקת ביטחון המולדת של ארצות הברית משמש כקצין התפעול הראשי של המחלקה ואחראי לניהול הפעילות השוטפת שלה, תוך שמירה על התאמה בין המדיניות הפדרלית לבין המשימות היומיומיות של המחלקה. במסגרת תפקידו, סגן המזכיר מפקח על כל האגפים והיחידות במחלקה, ומבטיח שהתהליכים הפנימיים יתבצעו ביעילות ובאיכות גבוהה. הוא אחראי לפיתוח ולניהול תהליכי בקרה שמודדים ומשפרים את ביצועי המחלקה.
סגן המזכיר נדרש ליישם את האסטרטגיה הלאומית שהוגדרה על ידי הנשיא ומזכיר המחלקה, תוך התאמה בין יעדי המדיניות הפדרלית לבין המשימות התפעוליות. בנוסף, הוא פועל בשיתוף פעולה צמוד עם סוכנויות פדרליות אחרות, ממשלות מדינות וממשלות מקומיות, ואף עם הקונגרס, כדי להבטיח תיאום ושיתוף פעולה אפקטיביים. לעיתים, תפקידו מחייב אותו לגשר ולפתור סכסוכים בין סוכנויות שונות על מנת לשמור על תפקוד הרמוני במערכת הממשלתית.
חלק מרכזי בתפקידו הוא ייעוץ למזכיר המחלקה. סגן המזכיר משמש כשותף בכיר, המעניק תמיכה אסטרטגית ומקצועית בנושאי מדיניות ותפעול. הוא מעורב בקבלת החלטות הנוגעות לתפקוד המחלקה ומספק למזכיר נקודת מבט נוספת בנושאים קריטיים.
בתחום הייצוג, סגן המזכיר מייצג את מזכיר המחלקה בפגישות רשמיות, כולל בבית הלבן, בקונגרס, מול ממשלות מדינות, ובקרב קבוצות מסחר וארגונים מקצועיים. תפקיד זה מחייב אותו להיות דמות ציבורית מרכזית, המנהלת קשרי ממשל ותקשורת עם מגוון גורמים חיצוניים.
בנוסף לכל אלה, סגן המזכיר אחראי על פיקוח והוצאה לפועל של משימות הליבה של המחלקה. משימות אלו כוללות מניעת טרור, הבטחת ביטחון גבולות, אכיפת חוקי ההגירה, הגנה על מרחב הסייבר, הכנה ומענה לאסונות, ותמיכה בביטחון הלאומי והכלכלי של המדינה. תפקידו משלב חזון אסטרטגי עם אחריות תפעולית, והוא נחשב לעמוד התווך שמאפשר את מימוש המטרות של מחלקת ביטחון המולדת.
הערות שוליים

↑  Richard K. [R-TX-26 Rep. Armey, H.R.5005 - 107th Congress (2001-2002): Homeland Security Act of 2002, www.congress.gov, ‏2002-11-25
↑  Deputy Secretary, Center for Presidential Transition (באנגלית אמריקאית)
↑  8 USC 1103: Powers and duties of the Secretary, the Under Secretary, and the Attorney General, uscode.house.gov
ונדי שרמן

ונדי רות שרמן (באנגלית: Wendy Ruth Sherman; נולדה ב-7 ביוני 1949) היא פרופסור למנהיגות ציבורית ודיפלומטית יהודיה-אמריקאית שכיהנה כסגנית מזכיר המדינה של ארצות הברית והאישה הראשונה בתפקיד זה.
היא מנהלת את המרכז למנהיגות ציבורית באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 2011–2015 היא שימשה בתפקיד תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים בממשלו של ברק אובמה (האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה). בשנים 1993–1996 שימשה כעוזרת שר החוץ לענייני חקיקה ובשנים 1997–2001 שימשה כיועצת בכירה במשרד החוץ האמריקאי בתקופתו של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון. בתפקידה האחרון היא שימשה במשא ומתן הקשור לתוכניות הנשק הגרעיני והטילים הבליסטיים של קוריאה הצפונית ועמדה בראש צוות המשא ומתן האמריקאי להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. במקצועה היא עובדת סוציאלית. היא ניהלה את רשימת אמילי, ניהלה את המשרד לרווחת הילד במרילנד ושימשה כנשיאה ומנכ"לית של קרן פאני מאי (אפריל 1996).
ביוגרפיה

שרמן נולדה וגדלה בבולטימור, מרילנד, בת למשפחה יהודית. בגיל בית ספר היא עברה עם משפחתה לפייקסוויל, מרילנד. ב-1971 היא סיימה תואר ראשון בסוציולוגיה ובלימודים עירוניים ואזוריים מאוניברסיטת בוסטון וב-1976 סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת מרילנד.
ביוגרפיה > פוליטיקה

שרמן עבדה במשך כשלוש שנים כראש המטה של ברברה מיקולסקי וניהלה עבורה את הקמפיין שבו מיקולסקי נבחרה לראשונה לסנאט של ארצות הברית ב-1987. היא שימשה כמזכירה מיוחדת לטיפול בילדים ונוער במרילנד, מנהלת המשרד לרווחת הילד במרילנד והמפקחת על שירותי הגנה, אומנה, אימוץ ובתים קבוצתיים.
ביוגרפיה > חייה האישיים

שרמן נשואה לברוס סטוקס, עיתונאי ומנהל לשעבר ולהם בת אחת.
הערות שוליים

↑  רויטרס, ‏ביידן ימנה את וונדי שרמן, שהשתתפה במו"מ מול איראן לתפקיד סגנית מזכיר המדינה, באתר מעריב אונליין, 16 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407915505171  GND: 1166668436  LCCN: n86849605  NARA: 10572703  SUDOC: 245339531  VIAF: 43342407   WorldCat (עם VIAF): 43342407 
ונדי שרמן, תת-השרה לעניינים מדיניים, בפגישה עם יוסי כהן, ראש המטה לביטחון לאומי, 18 בפברואר 2015
צ'וס פרדה

חסוס מריה פרדה רואיס דה טמיניו (בספרדית: Jesús María Pereda Ruiz de Temiño; 15 ביוני 1938 –  27 בספטמבר 2011) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי שנודע בכינוי צ'וס פרדה. פרדה שיחק בעמדת הקשר, ואת רוב הקריירה בילה במדי ברצלונה, שם שיחק בין 1961 ל-1969. כמו כן, שיחק בין היתר בקבוצות נוספות בספרד כגון ריאל מדריד, סביליה וריאל מיורקה. פרדה הופיע ב-15 משחקים של נבחרת ספרד והוא זכה עמה ביורו 1964. לאחר פרישתו ממשחק החל פרדה לעבוד כמאמן, אחראי במשך רוב הקריירה שלו על הנבחרות הצעירות של ספרד.
קריירת משחק > קריירת נבחרות

פרדה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד במשחק ידידות נגד אנגליה ב-15 במאי 1960, אז ניצחה ספרד 3-0 בסנטיאגו ברנבאו. פרדה הבקיע לראשונה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נוסף, בניצחון 4-1 על צ'ילה ב-17 ביולי 1960. פרדה לא שותף באף משחק במהלך המוקדמות מונדיאל 1962 או בטורניר הגמר, בו הודחה ספרד בשלב הבתים. פרדה שב לסגל הנבחרת בשמינית הגמר של יורו 1964 (שנחשב עדיין לשלב המוקדמות) נגד צפון אירלנד ב-30 באוקטובר 1963. פרדה גם פתח בשני משחקי רבע הגמר נגד אירלנד, בשניהם ניצחה ספרד. בחצי הגמר נגד הונגריה כבש פרדה את השער הראשון לזכות נבחרתו, שהעפילה לגמר הודות לניצחון 2-1 בהארכה. במשחק הגמר נגד ברית המועצות הבקיע את השער הראשון ובישל את השני של נבחרתו, שניצחה 2-1 וזכתה בתואר אלופת אירופה לראשונה בתולדותיה.
בהמשך השתתף פרדה עם ספרד במוקדמות מונדיאל 1966, בבית שכלל רק את ספרד ואירלנד. במשחק השני מול אירלנד, ב-27 באוקטובר 1965, כבש פרדה שלושער שהביא לספרד ניצחון 4-1. מכיוון שאירלנד ניצחה במשחק הראשון, התקיים משחק שלישי ומכריע על מגרש נייטרלי, בו ניצחה ספרד והעפילה לטורניר הגמר, אולם פרדה, שהיה פצוע, לא נכלל בסגל הנבחרת, שהודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר. משחקו האחרון של פרדה במדי נבחרת ספרד היה משחק נגד יוגוסלביה במוקדמות מונדיאל 1970 ב-27 באוקטובר 1968. בסך הכול השתתף פרדה ב-15 משחקי נבחרת ספרד, בהם הבקיע 6 שערים.
בנוסף למשחקיו בנבחרת ספרד, שיחק פרדה פעמיים בנבחרת קטלוניה, על אף שלא היה קטלאני במקור.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק החל פרדה לעבוד כמאמן כדורגל. פרדה אימן מספר נבחרות צעירות של ספרד במקביל במהלך שנות ה-70, ה-80 וה-90 של המאה ה-20. פרדה אימן את נבחרת ספרד עד גיל 20 עת השתתפה באליפות העולם לנוער שנערכה בברית המועצות, והוא הדריך את הנבחרת עד הגמר, בו הפסידה נבחרתו לברזיל. את נבחרת ספרד עד גיל 21 אימן במשך 4 שנים, בין 1988 ל-1992.
ב-1992 החליף למשחק אחד את מאמן נבחרת ספרד הבוגרת ויסנטה מיירה, שהיה חולה. בדצמבר 1995 התמנה למאמנה של חרס שמהליגה השלישית. הייתה זו הפעם היחידה בקריירה בה אימן קבוצה, והוא נשאר בתפקיד עד תום עונת 1995/1996. ב-1998 אימן למשחק אחד את נבחרת קסטיליה ולאון, מחוז הולדתו, במשחקה נגד נבחרת ארגון.
סוף חייו

פרדה נפטר ממחלת הסרטן ב-27 בספטמבר 2011 בברצלונה, לאחר מאבק שנמשך מספר חודשים.
תארים > כשחקן > ריאל מדריד

אליפות ספרד (1): 1957/1958
גביע אירופה (1): 1957/1958
תארים > כשחקן > ריאל ואיאדוליד

הליגה השנייה בספרד (1): 1958/1959
תארים > כשחקן > ברצלונה

הגביע הספרדי (2): 1962/1963, 1967/1968
גביע ערי הירידים (1): 1965/1966
תארים > כשחקן > נבחרת ספרד

יורו 1964
תארים > כשחקן > תארים אישיים

המבקיע המצטיין ביורו 1964
נבחרת הטורניר של יורו 1964
תארים > כמאמן > נבחרת ספרד עד גיל 16

אליפות אירופה 1988
תארים > כמאמן > נבחרת ספרד עד גיל 20

מקום שני - אליפות העולם 1985
הערות שוליים

↑  "Chus" Pereda: el héroe entrañable de la Eurocopa de 1964,‏  El Diario Montañés, ‏ 27.9.2011
↑  Chus Pereda fallece a los 73 años,‏ ABC.es, ‏ 27.9.2011
| נבחרת ספרד – יורו 1964 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 איריבר •  2 סדורני •  3 קאייחה •  4 גאייגו •  5 אוליביה •  6 רייחה •  7 ריבייה •  8 דל סול •  9 פוסטה •  10 פאקיטו •   11 פרדה •  12 וייה • 13 סוקו •  14 אמנסיו • 15 לפטרה • 16 מרסלינו • 17 סוארס • 18 סבאיה • מאמן: וייאלונגה |  1 איריבר •  2 סדורני •  3 קאייחה •  4 גאייגו •  5 אוליביה •  6 רייחה •  7 ריבייה •  8 דל סול •  9 פוסטה •  10 פאקיטו •   11 פרדה •  12 וייה • 13 סוקו •  14 אמנסיו • 15 לפטרה • 16 מרסלינו • 17 סוארס • 18 סבאיה • מאמן: וייאלונגה | ספרד |
נפתלי צבי יהודה ברלין

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1816 כ"ט בחשוון ה'תקע"ז מיר, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 באוגוסט 1893 (בגיל 76) כ"ח באב ה'תרנ"ג ורשה, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  פולין בית הקברות היהודי, ורשה
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  ? – 10 באוגוסט 1893 
 השתייכות:  מתנגדים
 תחומי עיסוק:  תנ"ך, תלמוד, הלכה, אגדה, מדרשי הלכה, ארץ ישראל
 תלמידיו:  בניו, הרבנים חיים ברלין ומאיר בר-אילן  והרבנים: אברהם יצחק הכהן קוק  איסר זלמן מלצר  משה מרדכי אפשטיין  אברהם דוב כהנא שפירא  זליג ראובן בנגיס  ירוחם פישל פערלא  דוד פאיאנס
 חיבוריו:  העמק דבר 
 בן או בת זוג:  ריינה בתיה וולוזינער 
 צאצאים:  חיים ברלין  שרה-רשא ברלין  מאיר בר-אילן  דרייזל ברלין 
 חותנים:  רבי יצחק מוולוז'ין, רבי יחיאל מיכל עפשטיין
 
הרב נפתלי צבי יהודה ברלין, הידוע בקיצור הנצי"ב מוולוז'ין (כונה: ר' הירש לייב; כ"ט בחשוון ה'תקע"ז, 20 בנובמבר 1816 – כ"ח באב ה'תרנ"ג, 10 באוגוסט 1893) היה ראש ישיבת וולוז'ין ומגדולי התורה במזרח אירופה במאה ה-19.
תולדות חייו > נעוריו

הנצי"ב היה בנו הבכור של יעקב ברלין, שהיה סוחר ותלמיד חכם בעיר מיר. אביו היה מיוחס מצד אביו לרבי אלחנן מברלין, אשר כונה "ר' אלחנן בעל התוספות" מחמת בקיאותו הנפלאה בתורה, שהזכירה את בקיאותם של בעלי התוספות. מצד אימו הגיע ייחוסו עד רבי מאיר אייזנשטט, מחבר שו"ת פנים מאירות. רבי שלום שבדרון סיפר כי בילדותו התקשה הנצי"ב בלימוד ואביו שקל לשולחו ללמוד מקצוע, ואז הילד בכה זמן רב עד שנפתחו בפניו שערי חכמה. יש מבני משפחת הנצי"ב המכחישים בתוקף את הסיפור, ובגרסה אחרת מספר גיסו ואחיינו רבי ברוך אפשטיין בספרו "מקור ברוך", כי במהלך התקופה שלאחר נישואי הנצי"ב היו זמנים שבהם חש תחושות יאוש, וחשב לעבור לעיסוק במסחר, אולם באותו זמן קשר קשרים תורניים עם רבי דוד לוריא, דבר שעודד את רוחו מאוד. הרד"ל אף העניק לו הסכמה לחלק הראשון של ספרו "העמק שאלה" שיצא בשנת ה'תרט"ו.
בגיל 11 החל ללמוד בישיבת וולוז'ין, ובגיל 13 וחצי לקחו ר' יצחק מוולוז'ין, ראש ישיבת וולוז'ין, כחתן לבתו ריינה-בתיה. עם נישואיו התמסר הנצי"ב להתעמקות בתורה במשך כעשרים וחמש שנים, והוא התבלט בשקידתו. בנו של הנצי"ב, הרב מאיר בר-אילן, מספר שבתחילה לא נודעה גדלותו המיוחדת של הנצי"ב עקב ענוותנותו. חליפת מכתבים בין הנצי"ב לבין הרד"ל היא זו שהעמידה את רבי יצחק מוולוז'ין על גדולתו. משנת ה'תר"ז החל להעביר שיעורים בישיבת וולוז'ין.
תולדות חייו > ראשות ישיבת וולוז'ין

כשנפטר חמיו בשנת ה'תר"ט התמנה חתנו הראשון, ר' אליעזר יצחק, לראש הישיבה, והנצי"ב מִשְנֶה לו. מותו בגיל צעיר של ר' אליעזר יצחק, בשנת ה'תרי"ג (1853), הביא להכתרתו של הנצי"ב כראש הישיבה, ולמִשְנֶה הוכתר ר' יוסף דב בר סולובייצ'יק. השניים כיהנו זמן מה יחדיו, אך חילוקי הדעות והחיכוכים ביניהם היו רבים. הנצי"ב דגל בבקיאות ובפשטנות, ואילו ר' יוסף-דוב בפלפול ובחריפות. ארבעה מגדולי הרבנים באותו הדור, ביניהם ר' יצחק אלחנן ספקטור מקובנה, התערבו במחלוקת שנוצרה והעמידה בסכנה את קיום הישיבה, והכריעו לזכותו של הנצי"ב, שכיהן כראש ישיבה ראשי ור' יוסף דב משנה לו. במשך 12 שנה כיהנו יחד במתכונת זו, במהלכן פרצו מפעם לפעם מחלוקות בין תלמידי הנצי"ב לתלמידי ר' יוסף דב. לאחר כשתים עשרה שנה עזב ר' יוסף דב לצורך קבלת משרת הרבנות בבריסק דליטא, וכדי להוכיח שלא עזב על רקע המחלוקת ביניהם השיא את בנו הרב חיים לנכדת הנצי"ב (בת חתנו הרב רפאל שפירא). החל משנת ה'תרי"ג הנהיג את הישיבה, עד לסגירתה בשנת ה'תרנ"ב, ובה השקיע את כל מרצו, כפי שכתב: ”בה כל חיי רוחי, וגם אין איש עמדי לשאת משאה”.
תחת הנהגת הנצי"ב התפרסם שמה של הישיבה עוד יותר, ומספר התלמידים בישיבה גדל ממאה ליותר מחמש מאות תלמידים. מקצת מאופייה של הישיבה השתקף ב"המתמיד" שכתב חיים נחמן ביאליק, שבעברו למד בה.
בשנת ה'תרל"א נפטרה אשתו ריינה בתיה, ממנה נולד בנו ר' חיים ברלין. לאחר מותה נשא הנצי"ב את בת אחותו, בתיה מרים אפשטיין, בתו של בעל ה"ערוך השולחן", רבי יחיאל מיכל אפשטיין, שהייתה צעירה ממנו בכשלושים שנה. לזוג נולדו שני הבנים: רבי יעקב ורבי מאיר ברלין (לימים בר-אילן).
בזקנותו, רצה מאוד לעלות לארץ ישראל, ועל כן ביקש למנות במקומו את בנו, ר' חיים, רבה של מוסקבה, אך חלק מהתלמידים התנגדו, כי רצו את הרב חיים סולובייצ'יק. תסיסה זו גרמה בסופו של דבר להלשנה לשלטונות על "תפקודה הלקוי" של הישיבה, שהביאה להתערבות שר ההשכלה הרוסי.
ישיבת וולוז'ין נסגרה בסופו של דבר בשל הלחץ הבלתי פוסק שהפעילו השלטונות הרוסיים על הנצי"ב. הטענה הרווחת היא שהנצי"ב החליט לסגור את הישיבה, כדי שלא ילמדו בה רוסית, אך למעשה הוא הסכים ללימוד של השפה הרוסית מחוץ לכותלי הישיבה, כפי שהוא כותב: "אם יצטרכו על פי המלכות ללמוד למודי חול גם כן, יהא בהשגחה מהרב וראשי ישראל, שיהא המורה ירא אלוהים", אולם דבר זה לא סיפק את שר החינוך הרוסי, שדרש בה'תרנ"א (1891), שעות לימוד רבות ללימודי חול, משעה 9 בבוקר ועד שעה 3 אחר הצהריים, שלא יהיו לימודים בערב, שלא ילמדו יותר מעשר שעות ביום ושכל הצוות של הישיבה יהיו בעלי דיפלומות. לדרישות אלו לא יכול היה הנצי"ב להסכים, והישיבה נסגרה.
עם סגירת הישיבה בשבט ה'תרנ"ב (פברואר 1892) גורשו גם ראשיה מהאזור. סגירת הישיבה, בה השקיע את כל כוחותיו במשך 38 שנים, הרעה את בריאותו, כמו גם הדאגה מהחובות על סך 9,000 רובל שהותירה. מצבו הגיע עד לשיתוק[דרוש מקור]. בריאותו הירודה מנעה ממנו להגשים את חלומו לעלות לארץ ישראל. כעבור כשנה וחצי, בבוקר ביום חמישי כ"ח באב ה'תרנ"ג (10 באוגוסט 1893) נפטר בהיותו בוורשה. הוא נקבר למחרת בבית הקברות היהודי בוורשה. מאוחר יותר נקבר לצדו בעל נכדתו ר' חיים סולובייצ'יק.
בנו ר' חיים ברלין שימש כרבה של מוסקבה וכשעלה לארץ ישראל לאחר פטירת אביו היה לרבה של קהילת הפרושים בירושלים לאחר פטירת ר' שמואל סלנט, ואילו בנו הרב מאיר בר-אילן, היה מדמויותיה הבולטות של הציונות הדתית וממנהיגיה. על שמו נקרא קיבוץ עין הנצי"ב ובו שלושה מעיינות על שמו, עין נפתלי, עין צבי ועין יהודה.
פעילותו בתנועת חיבת ציון

הנצי"ב רחש אהדה רבה למפעל ההתיישבות בארץ ישראל, והיה חבר פעיל בתנועת חובבי ציון. הנצי"ב היה משוכנע כי ההתעוררות לעליה לארץ ישראל נובעת מרצון השגחה עליונה לגאולת ישראל. את רעיונות אלה, המפוזרים בספריו, הביע בקיצור בשני מכתבים משנת ה'תרמ"ו ששלח לאגודות "חובבי ציון". את העובדה שבראש בניין הארץ עומדים צעירים חילונים הקביל לעליית שיבת ציון בימי עזרא, שבה בין העולים היו מחללי שבת ונשואים לנוכריות. עם זאת הוא קבע כי יישוב הארץ עצמו חייב להיות מתוך שמירה על המצוות בכלל ועל המצוות התלויות בארץ בפרט, ושאלמלא כן כל מפעל ההתיישבות איננו ראוי.
אם אמנם לא חשב בתחילה הנצי"ב לפעול במסגרת התנועה, בשל עומס עבודת הישיבה, נמשך אט אט לתוך פעילות התנועה, עד שנבחר בועידת דרוסקניק (ה'תרמ"ז) לאחר משלושת "הגבאים היועצים" להנהגת התנועה. בשלהי השנה הוציאו מכתב חוזר לכל רבני הקהילות בעניין העמדת קופות צדקה לשם איסוף כספים ליישוב ארץ ישראל. מתוקף תפקידו פעל הנצי"ב להחדרת ערכי הדת בתנועה. במכתביו קבל על "תקלות" שאבחן בפעילות התנועה, ולא אחת עורר את זעמם של מנהיגי התנועה החילונים. למשל, כאשר רצו להעמיד בראש התנועה את יהודה לייב פינסקר התנגד נמרצות בשל ריחוקו מהדת. בייחוד סערה רוחו בעקבות השמועות שנפוצו על התנהגותם החילונית של חלוצי ביל"ו מתיישבי גדרה. הנצי"ב דרש לפעול באמצעים נגדם, עד כדי הוצאתם מהמקום. לבסוף, חזר בו מדרישה זו.
בוועידת "חובבי ציון" בוילנא בשנת ה'תרמ"ט, נבחר שוב לגבאי-יועץ. בראשית ה'תרנ"א קרא במאמרו "אחרית כבראשית" להתגייס לעבודת היישוב "אם בפעולה חומרית, בעבודת האדמה או בחרושת המעשה או במסחר, אם בפעולה רוחנית, היינו הדפסת ספרים מועילים לעניין הנשגב". כמו כן הדגיש את מחויבותם של גדולי ישראל לתהליך שיבת ציון.
כל פעילותו ב"חיבת ציון" התנהלה כולה מחוץ לכותלי הישיבה, כי הישיבה הייתה בעיניו קודש ללימוד תורה בלבד. לא לחינם הוקמו אגודות סתרים של חיבת ציון בישיבה שלו. הראשונה בשם "נס ציונה" שנוסדה בה'תרמ"ה (1885) שלא בידיעתו ונסגרה לאחר שהמשטרה גילתה אותה, והשנייה בשם "נצח ישראל" שנוסדה בה'תר"ן (1890) בידיעתו.
עמדות אחרות בענייני השעה

הנצי"ב הדגיש את חשיבות האחדות, ויצא נגד הרבנים שקראו להקים קהילות נפרדות, כפי שנעשה בהונגריה ובגרמניה. כאשר ביקשו מנהיגים אורתודוקסיים לקדם רעיון זה גם בגליציה הוא כתב כי עצתם "קשה כחרבות לגוף האומה ולקיומה".
שיטתו בלימוד תורה

יוצאת דופן הייתה התעסקותו במדרשים התנאיים, כמו הספרי ובספרות הגאונים. את חיבורו החשוב "העמק שְאָלָה" כתב על ספר השאילתות של רב אחאי גאון. בשיטתו היה קרוב לבית מדרשו של הגאון מווילנה (שבהשפעתו נוסדה ישיבת וולוז'ין) וכמוהו עשה שימוש רב בהגהות נוסח. בעוד שהלימוד הישיבתי לעיתים מנותק מפסיקה הלכה למעשה, היה הנצי"ב מפורסם גם כמשיב תשובות הלכתיות.
בהקדמותיו הארוכות לכל אחד מחלקי "העמק שאלה" פורש הנצי"ב את שיטתו בלימוד. לימוד התורה עשוי, לדבריו, משני יסודות: הקבלה (המסורת) והפלפול. (בלשונו - "אש-דת", הדת היא המסורת, והאש היא הפלפול המשתלהב). הגאונים, מתוך קרבתם לתקופת התלמוד "כל דבריהם דברי קבלה". לעומתם הראשונים נזקקו להגיע לפירושיהם מתוך היקש שכלי ופלפול. בלימודו שילב את שתי הדרכים, חתר אל יסודות הגאונים והשלימם בסברות הראשונים, אגב השוואות, ובירור עומקן של סברות והלכות בשכלו הפשטני. את יסודותיו תמך תמיד בשאלתות, בה"ג והרי"ף. השיבה לראשונים הקדומים באה אצלו מתוך הכרה ברורה, כי בדבריהם יש לחפש את המפתח להבנת ההלכה כולה.
העיון בדברי הראשונים הקדומים הביא אותו לחקר נוסחאות ולחיפוש אחריהן, ובתחום זה התגלה כבעל חוש מדעי מפתיע. בחיפושיו אחר הנוסחא המדויקת ביותר של השאילתות, רכש לעצמו כתבי יד שונים ונדירים.
יוצא דופן היה עיסוקו במקרא. בכל יום הוא לימד בישיבה את פרשת השבוע, מה שהפך לימים לפירוש "העמק דבר". לימוד זה היה לחידוש כלפי הנהוג בישיבות אז. הוא קבע כללים לפיהם ניתן להסיק דברים מהמקרא. נאמן לשיטתו המחברת את החידושים המאוחרים לטקסטים הקדומים, הסמיך את דברי חז"ל במדרשי ההלכה והאגדה אל התורה שבכתב, על ידי דקדוקים לשוניים וענייניים. בפירושו לתורה הוא מתגלה כבלשן מובהק. על חיבור זה אמר לימים בנו הרב מאיר בר-אילן: ”ספר הקובע ברכה בשיטה שלימה ומסודרת, בתכנית מהוקצעת ומעובדת על חיי עם ישראל מראשיתו ועד אחרית ימים”.
רעיונותיו מקוריים. בשיח על יהדות ומוסר חשוב הסברו על השם שניתן לספר בראשית - "ספר הישר", על היות האבות ישרים בדרכי העולם. בתיאור מגדל בבל הוא מציג חברה טוטליטרית, המבקשת להקים מגדל על מנת לאפשר תצפית ושליטה מהודקת על בני האדם. הוא מתאר כיצד חברה כזו תתפאר בשלום ובלכידות בתוכה, אבל למעשה תרדוף ותשפוך דמו של כל שיעז להתנגד.
כתביו

בחייו התפרסמו ספריו "העמק שאלה" על שאילתות דרב אחאי ופירושו העמק דבר על התורה ו"רנה של תורה" על שיר השירים. בנוסף, כתב שו"ת בשם "משיב דבר", וספר חידושים על הש"ס בשם "מרומי שדה" (על פי הפסוק: "ונפתלי על מרומי שדה", שופטים ה, יח) שיצאו לאור לאחר פטירתו. בניו, המוציאים לאור את השו"ת, סירבו לכתוב את תולדות אביהם בפתח הספר, מאחר שהוא ראה בסיפורי קורות רבנים ביטול תורה ועל כן "עצת היצר".
כתביו > ספריו

העמק דבר
שו"ת משיב דבר
מרומי שדה
ספרי עם עמק הנצי"ב
דבר העמק - על הנ"ך, יו"ל על ידי ישיבת באר יעקב ה'תשמ"ח.
העמק שאלה - על שאילתות דרב אחאי גאון
ברכת הנצי"ב - על המכילתא
רינה של תורה - על שיר השירים
אגרות הנצי"ב
דרשות הנצי"ב - ירושלים ה' תשנ"ג
מאמר שאר ישראל - על תפקיד עם ישראל והגלות.
אמרי שפר - פירוש על הגדה של פסח
משפחתו

לנצי"ב היו חמישה ילדים.
מאשתו הראשונה ריינה-בתיה, לה נישא מעט לאחר בר המצווה שלו, נולדו לו שלשה ילדים:
בנו, הרב חיים ברלין,
בתו, שרה-רשא אשת הרב רפאל שפירא
בתו, דרייזל שנישאה אף היא לרב רפאל שפירא לאחר פטירת אחותה.
אשתו הראשונה נפטרה בסביבות שנת ה'תרל"ג–ה'תרל"ד, לאחר למעלה מארבעים שנות נישואין.
לאחר פטירת אשתו הראשונה נישא לבתיה-מרים (נפטרה בירושלים בשנת ה'תרצ"ג), בתו של אחותו וגיסו הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין (בעל "ערוך השולחן") אשר סייעה בעדו בניהול ענייניה הכספיים של ישיבת וולוז'ין. היא נישאה לו בהיותה בת 28 חרף פער הגילאים ביניהם, בשל רצונה להינשא לתלמיד חכם העוסק בתורה. לבני הזוג שני ילדים:
יעקב ברלין, נקרא על שם סבו. בתו טובה ברלין-פפיש, פרסמה מזכרונות משפחתה בספרה "ממוהילוב עד ירושלים".
הרב מאיר (ברלין) בר-אילן
הנצחתו

רחובות בערים רבות בארץ קרויים על שמו, וכן קיבוץ עין הנצי"ב, בעמק בית שאן.
לקריאה נוספת > ספרים

הרב מאיר בר-אילן, רבן של ישראל, ניו-יורק תש"ג
הרב מאיר בר-אילן, מוולוז'ין עד ירושלים
משה צבי נריה, תולדות הנצי"ב
חנה קץ (קהת), משנת הנצי"ב, ירושלים ה'תש"ן
אלקיים נסים, העמק דבר לנצי"ב: מידות וכלים בפרשנות הפשט, מכללת מורשת יעקב, רחובות תשס"ד
לקריאה נוספת > מאמרים

יהודה ליב הכהן מימון, פרקים יב-יג, שרי המאה, כרך חלק חמישי, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשנ"ט, עמ' 184-158
יצחק ניסנבוים, הנצי"ב והישיבה בוולוז'ין, בספרו "הדת והתחיה הלאומית", ע' קיט-קכה, ורשה תר"פ.
הרב איתם הנקין בתוך תערוך לפני שלחן ירושלים התשע"ט, חלק א, פרק ט.
שמשון רוזנבוים, רבי נפתלי צבי יהודה ברלין, ב"הד ליטא"; 11, 26 במרץ 1924.
איש יהודי, הגאון ר' נפתלי צבי יהודה ברלין, ב"המליץ", 13 באוקטובר 1893.
חברת נמלי ישראל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברות בנות:  המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית
 בעלות:  מדינת ישראל (100%)
 ענפי תעשייה:  תחבורה
 הכנסות:  1.32 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  342 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  182 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  9.63 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  15.2 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  עוזי יצחקי
 מנכ"ל:  טיקו גדות
  
 www.israports.org.il
 
חברת נמלי ישראל - פיתוח ונכסים בע"מ היא חברה ממשלתית שהוקמה כדי לשמש כבעלים של נמלי הים המסחריים של מדינת ישראל (נמל חיפה, נמל אשדוד ונמל אילת), מופקדת על התכנון האסטרטגי של נמלי הים המסחריים של ישראל ומופקדת על פרסום המכרזים להחכרת הנמלים לחברות הפעלה ופרסום המכרזים לביצוע עבודות תחזוקה, פיתוח והקמה של הנכסים שבבעלותה. 99.5% ממשקל ונפח סחר החוץ הישראלי עובר דרך נמלי הים, לכן התכנון, הפיתוח והפיקוח עליהם חיוניים לכלכלת ישראל. לחברת נמלי ישראל חברות בנות תעבורה ימית חיפה ותעבורה ימית אשדוד האחראיות לניהול התעבורה הימית במרחבי הנמלים וכן למתן שירותי ניתוב האוניות, גרירתן וקשירתן לרציפים. חברת נמלי ישראל והטכניון מחזיקים כל אחד 50% ממניות המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית.
החברה

נמלי הים הם השער המסחרי העיקרי של ישראל, דרכם משונעת התוצרת הישראלית לשווקים הבינלאומיים והם השער ל 99.5% ממשקל ונפח כלל סחר החוץ הישראלי לרבות המוצרים וחומרי הגלם החיוניים המגיעים לישראל.
בשל כך, הוקמה חברת נמלי ישראל בפברואר 2005 והיא אחראית על פיתוח נמלי הים וניהול נכסי המדינה במרחב הנמלים. במסגרת הרפורמה בנמלים שביצעה ממשלת ישראל, פורקה רשות הנמלים ובמקומה החלו לפעול שלוש חברות נמל ממשלתיות חדשות לתפעול ולניהול הנמלים בחיפה, אשדוד ובאילת. בנוסף החל לפעול נמל מספנות ישראל, בהפעלה פרטית לראשונה בישראל, ובהמשך הוקמו נמלים פרטיים נוספים. החברה הוקמה מכוח חוק רשות הספנות והנמלים, שהותקן בשנת 2004.
מדינת ישראל מחזיקה באמצעות חברת נמלי ישראל בתשתיות האסטרטגיות, ואילו הפעלת התשתיות עצמן נעשית על ידי תאגידים מורשים. החברה מעמידה לשימוש גורמים שונים כגון מספנות ישראל, ממגורות התבואה דגון ועוד, את המקרקעין והמתקנים הנדרשים לפעילות סחר החוץ והמערכת הנמלית.
נוסף על תפקידה בתחום פיתוח תשתיות נמל חיוניות, וכחלק מתפקידה ככבעלים אחראית חברת נמלי ישראל על ניהול הנכסים והמקרקעין בתחום הנמלים. החברה מכשירה שטחים לוגיסטיים בהם ממוקמים מרכזי הפצה לוגיסטיקה ותעשייה המשלימה את הפעילות הנמלית. כך, הקימה החברה את פארק נמלי ישראל באשדוד - פארק תעשייה ולוגיסטיקה. הפארק אוכלס על ידי שורה של חברות מתחומי הלוגיסטיקה וסחר החוץ, ובימים אלו חנ"י מתכננת את פארק נמלי ישראל בחיפה.
חנ"י מובילה את פרויקטי 'חיבורי נמל' ו'מבואות אשדוד', מערכות דרכים חדשות לנמל המפרץ ולנמל הדרום. הפרויקטים יחברו את הנמלים בחיפה לכבישים מרכזיים על מנת לצמצם את עומס המשאיות בכבישי העיר ולאפשר יציאה מהירה לכבישים ראשיים עם הסחורות לכל רחבי המדינה.
במסגרת הרפורמה בנמלי הים בישראל, ב-3 בנובמבר מחלקת הים של חברת נמל חיפה עברה לחברת נמלי ישראל. כחודשיים אחרי עברה גם מחלקת הים בנמל אשדוד תחת חנ"י. כתוצאה מהמעבר הוקמו שתי חברות בנות: תעבורה ימית אשדוד ותעבורה ימית חיפה.
תוכניות הפיתוח

כאמור, חברת נמלי ישראל אחראית על שניים ממיזמי התשתית הגדולים והחשובים למשק - הקמתם של הנמלים החדשים בחיפה ובאשדוד. אלה נועדו להגדיל את קיבולת נמלי הים של ישראל, במענה לגידול בסחר ויחוללו תחרות החיונית כל כך בענף הנמלים בישראל. קידום הרפורמה בנמלים עם הקמתם של שני הנמלים החדשים תחולל תחרות בענף ובמרחב של כל נמל ותייעל את השירות. היצואנים והיבואנים יוכלו לבחור היכן לקבל את השירות.
נמל הדרום - מיזם תשתית שנפתח ברבעון הראשון של 2022 בהשקעה של כ־3.3 מיליארד שקל, וממוקם בסמוך לנמל אשדוד. חברת PMEC של צ'יינה הארבור נבחרה במכרז להקים את הנמל החדש והעבודות יצאו לדרך בסוף 2014. את הנמל החדש מפעילה חברת HTC מטעם חברת TIL מהולנד, אחת מחברות ההפעלה המובילות בעולם. תקופת הזיכיון היא ל-25 שנה.
נמל המפרץ - מיזם תשתית שנפתח בספטמבר 2021 בהשקעה של כ־3.98 מיליארד שקל בסמוך לנמל חיפה. קבוצה משותפת לחברות הישראליות אשטרום ושפיר הנדסה זכתה במכרז להקמת הנמל החדש והעבודות יצאו לדרך בשנת 2015. את נמל המפרץ תפעיל חברת SIPG משנגחאי, מחברות ההפעלה המובילות בעולם. תקופת הזיכיון היא לכ־25 שנה.
במסגרת תוכנית פיתוח הנמלים שביצעה חברת נמלי ישראל בשנים האחרונות נכללו שני מיזמי תשתית חשובים שהרחיבו את הנמלים הקיימים בחיפה ובאשדוד.
תוכניות הפיתוח של חברת נמלי ישראל נתקלו בהתנגדויות רבות מצד שורה של ארגוני הגנת הסביבה, ביניהם הפורום הישראלי לשמירה על החופים, קבוצת אמהות ואבות מצילים את חיפה והקריות, הקואליציה לבריאות הציבור, ורשות נחל הקישון. הקואליציה לבריאות הציבור אף הציבה דרישה לפיה בתמורה לפיתוח נמל המפרץ, חברת נמלי ישראל תפתח את פארק מורד נחל הקישון – אולם דרישה זו נדחתה על ידי הוועדה לתכנון ולבנייה ונכון לתחילת שנת 2019 הפרויקט נקלע למבוי סתום.