התיישבות המדיארים במרכז אירופה
אגן הקרפטים לפני הגעת המדיארים

באזור פרחה בימי קדם תרבות מרשימה של תקופת הברונזה שנחרבה באמצע האלף השלישי לפנה"ס על ידי שבטי פרשים שבאו מהערבות.
הוא יושב במרוצת מאות השנים על ידי קלטים, רומים ואחר כך על ידי עמים נודדים כמו גותים, הונים, גפידים, אווארים, סלאבים ואחרים
חלקים ממנו יושבו על ידי קלטים ובמאה הראשונה אחה"ס האזור נכבש על ידי הרומים. הם חילקו אותו בין שתי פרובינקיות אימפריאליות: פאנוניה ודאקיה.
במאה הרביעית הגותים גרשו את הרומים ומאוחר יותר מלך ההונים, אטילה הפך אותו לגרעין האימפריה הרופפת שלו. אחריו האזור היה למרכז ממלכתם של הגפידים, והאווארים. התיישבו בו גם בולגרים, גרמנים וסלאבים.
החל מהשנים 560 נמצא אגן הקרפטים בשליטת האווארים, עם דובר שפה טורקית קדומה. בהגיעם לאזור, הם הכניעו את הגפידים הגרמאנים ששלטו בשטחים ממזרח לנהר טיסה וכפו עליהם את שלטונם. הגפידים שרדו עד למחצית השנייה של שנות ה-800, כפי שמעידה כרוניקת "התנצרותם של הבווארים והקאריטים" בקטעים המספרים על העמים שחיו בפאנוניה התחתית סביב שנת 870 (קרישטו).
האווארים היו מגדלי סוסים נוודים. אולם בתי הקברות הגדולים שלהם ששימשו שלושה עד ארבעה דורות ומספר יישוביהם שגדל והלך מעיד על העברתם לדרך חיים מיושבת החל משנות ה-700. (קונטלר, קורטה). ממלכתם - ה"קגנות" - נהרסה בשנים 791–795 על ידי קרל הגדול (שפיש, צפלוביץ, בולחזי) שכבש את טרנסדנוביה ("עבר לדנובה") וסיפח אותה לאימפריה שלו (מאקאי).
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באותם היישובים הכפריים מימי הביניים המוקדמים בבאלאטון מדיארוד, נמשקר ואתרים אחרים בטרנסדנוביה, מוכיחים שאפיוניהם העיקריים לא השתנו אחרי נפילת הקגנות האווארית. באזורי הספר לשעבר הופיעו יישובים חדשים עם בתי קברות שהתאפיינו בחפצים אנלוגיים באופן מובהק לאלה שבבווריה, בולגריה, קרואטיה, ורבייה וארצות אחרות באותה תקופה. (סקה). בז'אלאסאבאר נחפר משק שהוגן על ידי קירות עשויי עץ בניין. (סקה)
קבוצות אוואריות ששרדו יחד עם קגנים שלהם הותקפו תכופות על ידי לוחמים סלאבים. ואז פנו לקרל הגדול וביקשו להתנחל בשטח שבין סומבטהיי ולפטרונל-קרנונטום בפאנוניה. (בולוס). בקשתם אושרה ב-805. (בולוס). כרוניקת "התנצרות הבווארים והקרינטים" מציינת את האווארים בין העמים שבסביבות שנת 870 נמצאו תחת חסותה המשפטית של ארכידיוקסה הקתולית בזלצבורג. (רונה-טאש).לפח פוהל, שימור הזהות האווארית אחרי התרסקות המוסדות והאכזבה הגדולה מהמסורות שלהם הפך לבלתי אפשרי.
מספר גדול של ממצאים ארכאולוגיים בטרנסדנוביה מבססות הנחות על קיומה עדיין של אוכלוסייה אווארית באגן הקרפטים בערוב המאה ה-10. הממצאים רומזים כי מדובר בנוכחות אווארית מאוחרת משמעותית במישור ההונגרי הגדול, אם כי קשה לקבוע את עיתויים המדויק. (אולאיוש)
צא'רטר שהוצא בשנת 860 על ידי המלך לואי הגרמני בנוגע למנזר (אבאציה) מאטזה מעיד על נוכחות עם אסיאתי בשם "אונוגורים" (רונה-טאש) באזור. הצ'ארטר מתייחס ל"מארק"(אזור ספר) של הוואנגארים (marcha uuangariorum), הנמצא באזורים המערביים ביותר של אגן הקרפטים. (קרישטו). הכינוי "ואנגאר" מזכיר את הגרסה הסלאבית של השם "אונוגורים". (רונה-טאש).
לפי התאוריה של בלה מיקלוש סקה, התיאור המפורט של ההונגרים במקורות המערביים בני הזמן וההתערבות ההונגרית המידית במלחמות המקומיות נותן להניח כי ההונגרים כבר חיו בשטחים המזרחיים של אגן הקרפטים עוד מאמצע המאה ה-9. (זקה). באשר למיקומם הנכון של היישובים ההונגרים המוקדמים, הגאוגרף הערבי אל-ג'ייחאני (קטעים בלבד מספרו שרדו בכתבים של מחברים מוסלמים אחרים) (אנגל) ממקם אותם בשנות ה-870 באזור בין נהר [[דון (נהר){דון]] לדנובה. לפי סקה, הדנובה של אל-ג'ייהאני היא אזור הדנובה האמצעית., ולא זה של הדנובה התחתית כפי ששוער, וזאת מפני שאל-ג'ייהאני מציין את שבט המוראבים הנוצרי כשיכניהם המערביים של המדיארים.
על בסיס הכרוניקות ההונגריות הקיימות, ניתן לראות בבירור כי קיימות יותר מרשימה אחת (לפעמים מורחבת) של העמים שחיו באגן הקרפטים בעת הפלישה ההונגרית. (מקרטני).
אנונימוס, למשל, כותב כי הוא אוכלס על ידי "סלאבים, בולגרים, ולאכים ורועי הרומים" (מג'ארו, ג'ורג'סקו), אבל מאוחר יותר הוא מתייחס לעם הנקרא "כוזר" ולסקלרים. (מקקרטני). באופן דומה, שימון קזאי מזכיר תחילה את "הסלאבים, הגרמנים, המוראבים והוולאכים" (מג'ארו) אולם מאוחר יותר מציין שגם הסקלרים חיו באזור. (מקקרטני).
השטחים שסופחו לאימפריה הפרנקית נמשלו תחילה על ידי קציני מלכות ונכבדים מקומיים (בולוס). בסביבות שנת 840 קיבל נסיך סלאבי בשם פריבינה אחוזות רחבות ידיים לאורך נהר זאלה. הוא הוביל התנחלות באחוזותיו והקים את שאלאוואר (מוזאבורג),מבצר ששכן באזור ביצתי. מוגן בהתחלה על ידי חומות עץ, מתחם זה (רונה טאש) הפך למרכז מנהלי. הוא חושק בסוף המאה ה-9 בחומות מאבן יבשה. בתוך ומוץ ליישוב נתגלו 4 כנסיות המוקפות בבתי קברות. לפחות אחת מהן הייתה בשימוש עד למאה ה-11. (סקה)
פריבינה נהרג בשנת 861 בקרבות נגד המוראבים, ובנו קוצל ירש את אחוזותיו. (בולוס). אחרי קוצל, הנכסים עברו בירושה בסביבות 876 לארנולף מקרינתיה, בן מחוץ לנישואים של קרלומן הבווארי, מלך פרנקיה המזרחית. (בולוס). תחת שלטונו התערבו כוחות מורביים בסכסוך המכונה "המלחמה הווילהמינית" ובשנים 882–884, כעדות "השנתונים מפולדה", זרעו הרס ממזרח לראב (ראבה).
מוראביה קמה בשנות ה-820 (שפיס, צפלוביץ',בולכאזי) תחת השליט הידוע הראשון שלה, מוימיר הראשון (רונה-טאש). יורשו, רסטיסלב פיתח את כוחה הצבאי של המדינה. הוא תמך במיסיון הנוצרי של האחים הביזנטים קיריל ומתוד (קונסטנטינוס ומתודיוס) תוך ניסיון להשיג עצמאות מפרנקיה המזרחית. (רונה -טאש). (שפיס וכו). מוראביה הגיעה לשיא עוצמתה תחת השלטון של סטופלוק הראשון (קונטלר) (870 - 894) שהרחיב את גבולותיה לכל הכיוונים. (שפיס)
השטח הגרעיני של מוראביה נמצא באזורי נהר מורבה הצפונית, בשטחן של הרפובליקה הצ'כית ושל סלובקיה של ימינו. (צורטה). עם זאת קונסנטינוס פרופירוגניטוס מיקם את מוראביה הגדולה אישם באזור ממעבר לבלגרד ולסירמיום. (קרישטו). דיווחיו תומכים בתאוריות החלופיות לגבי מיקום מוראביה הגדולה. (קרישטו). למשל קרישטו ושנגה הציעו שהכיו שתי מורביות - אחת צפונית והשנייה - דרומית. (קרישטו) בעוד בובה, בולוס ואגרס טוענים שהשטח הגרעיני של מוראביה היה באזור מורבה הגדולה, כלומר נהר מורבה הדרומי, בסרביה של ימינו. (צורטה). קיומה של ממלכה מורבית דרומית אינו נתמך בממצאים ארכאולוגיים, בעוד שביצורים שנחשפו במיקולציצה, ברצלב פוהאנסקו ובאזורים אחרים מצפון לחדנובה האמצעית מצביעים של קיומו של מרכז כוח באותם האזורים. (קורטה)
בנוסף לפרנקיה המזרחית ולמוראביה, המעצמה השלישית שהייתה מעורבת באגן הקרפטים בשנות ה-800 הייתה האימפריה הבולגרית הראשונה. לקסיקון ביזנטי מן המאה ה-10 המאוחרת, הידוע בשם "סודה" מוסר שהחאן קרום של בולגריה תקף את האווארים בסביבות שנת 803 מכיוון דרום-מזרח. (צורטה). השנתונים הפרנקיים המלכותיים מספרים שה"אבודריטים" שחיו ב"דאקיה שעל הדנובה" (קרוב לוודאי לאורך החלק התחתי של נהר טיסה) ביקשו בשנת 824 את עזרת הפרנקים נגד הבולגרים. כוחות בולגרים פשטו גם לפאנוניה וגרשו משם ראשי שבטים סלאביים ומינו במקומם מושלים בולגרים. (פיין) (צורטה). כתובת בפרובאדיה מזכירה מנהיג צבאי בולגרי בשם אונגאוונאיס שטבע בטיסה באותה תקופה. (קורטה).
התעצמות כוחה של מוראביה הביאה בשנות ה-860 לידי התקרבות בין בולגריה ולפרנקיה המזרחית. למשל, מלך ארנולף של פרנקיה המזרחית שלח בשנת 892 משלחת אל הבולגרים על מנת "לחדש את השלום כקודם ולבקש מהם שלא לספק מלח למוראבים. (בולוס). בקשה אחרונה זו רומזת כי דרך המלח שחיברה את מכרות המלח בקרפטים המזרחיים עם מוראביה נמצאה באותם ימים בשליטת הבולגרים. (בולוס).
במקום סבטופלוק הראשון של מוראביה ובמקום שמות של שליטים אחרים הידועים ממקורות בני זמנם, מציין הכרוניקן האלמוני של בלה הרביעי ב"מעשי ההונגרים" שמות אישים ומדינות שלא הוזכרו על ידי כרוניקנים אחרים שחיו בסוף המאה ה-9. (פיין). הוא מזכיר, למשל, את מנומורוט, ששכן בטירתו בביהריה (ביהור) (בפרטיום לשעבר, בימינו ברומניה), את זובור, "דוכס ניטרה, בחסד דוכס הצ'כים" ואת ג'לו, "ולאכי אחד" ששלט בטרנסילבניה. (פיין).
אף על פי שבביהר ובמקומות אחרים ממזרח לטיסה נתגלו מבצרים ימי הביניים המוקדמים, אף אחד מהם לא נבנה בשנות ה-800. למשל במבצר דבקה (דובוקה) נמצאו שני זוגות תליונים בצורת פעמונים שנמצאו כמוהם באתרים באוסטריה, בולגריה ופולין, אך בעוד שלפי פלורין קורטה מקורם במאה ה-9, אלכסנדרו מג'ארו מייחס אותם לתקופה שבין 975–1050.
בתקופת פלישת ההונגרים, בשלהי המאה ה-9, השטח אוכלס, לדברי היסטוריונים הונגרים, על ידי אוכלוסייה לא גדולה של סלאבים (כ-200,000?).
הפרשים ההונגרים החמושים בקשתות בסגנון מרכז אסייתי, הביסו מהר את הסלאבים המקומיים, שחלקם הפכו לעבדים וחלקם התמזגו איתם.
יש משערים כי בפלישה לאגן הקרפטי לקחו חלק - לפי המסורת - שבעה שבטים מדיארים, שאליהם הצטרפו שבט קבארי ועוד שבטים קטנים נוספים. יש מחברים המשערים כי מספר הפולשים היה בערך 400,000.[דרוש מקור]
לפי המסורת, ראשי השבטים המדיארים בחרו מנהיג בשם ארפאד ונשבעו לו אמונים על ידי שתייה מגביע עם דם. הם אף הכירו בזכות צאצאיו של ארפאד לרשת את התפקיד.
יש סבורים כי המדיארים הכירו את האזור שפלשו אליו עוד מהשנים 892–894 כששכירי חרב מקרבם השתתפו במלחמת המלך הפרנקי ארנולף מ"פרנקיה המזרחית" נגד הקניאז של מוראביה.
גורם שסייע בידם בכיבוש שטחי פאנוניה היה התפרקות הדוכסות המוראבית של סבטופלוק אחרי מותו של קניאז זה וסכסוך הירושה בין בניו.