stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקלהומה! (סרט, 1955)
פרסים

רוברט סארטיס היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר-צבע.
ג'ין רוג'ריו וג'ורג' בלמר היו מועמדים לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
רוברט ראסל בנט, ג'יי בלקטון ואדולף דויטש זכו לפרס אוסקר לפסקול מקורי לסרט מוזיקלי.
פרד היינס זכה לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
ב-2007 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס "על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית".
רשימת השירים

"Oh, What a Beautiful Mornin'"
"The Surrey With the Fringe on Top"
"Kansas City "
"I Cain't Say No
"Many a New Day"
"People Will Say We're in Love ;
"Pore Jud is Daid ;
"Out of My Dreams" ;
"The Farmer and the Cowman ;
"All Er Nuthin ;
"Oklahoma (state song)
שמואל מוטוט

| --- | --- |
 מקום מגורים:  גוודלחרה 
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה-14
 השתייכות:  יהדות ספרד
 תחומי עיסוק:  פרשנות המקרא, קבלה
 חיבוריו:  "מגילת סתרים" על פירוש האבן עזרא
 
שמואל בן סעדיה אבן מוֹטוֹט (בכתבי יד: מטוט; חי במחצית השנייה של המאה ה-14) היה פרשן המקרא, מגדולי מפרשי ה"אבן עזרא". מעתיק ומתרגם בן יהדות ספרד.
מפעלו הספרותי

מוטוט חי ופעל בגוודלחרה שבספרד וכנראה שגם נולד בעיר. מלבד פירושו על ה"אבן עזרא" שנדפס בשם "מגילת סתרים" בוונציה (1554) ושוב בקיצור עם פרשנים נוספים בשם "מרגליות טובה" באמסטרדם (1722), כתב מוטוט פירוש שלם למקרא המצוי בספריית אוניברסיטת קיימברידג' ובו נראה כי עסק בקבלה ופירושיו נוטים לדעת הרמב"ן במקרים שבהן היא סותרת לדעת ה"אבן עזרא". בספריית הבודליאנה ישנו כתב יד של פירוש קבלי למקרא של מוטוט ששרד ממנו רק החלק על ספר שמות.
מפירושו על התפילות לפי הקבלה "ספר תהלות אדוני" נדפס קיצור, בתוך פירוש התפילות של רבי מנחם רקנאטי בקושטא (1543). כתב היד המלא של הפירוש נמצא בספריית הבודליאנה.
ספר נוסף שלו שזכה לתפוצה בכתבי יד אך לא נדפס הוא פירוש לספר יצירה בשם "משובב נתיבות" הכולל שלושה חלקים ומשלב בפירושו פילוסופיה ואסטרונומיה עם קבלה.
כמעתיק ומתרגם, העתיק את הספר "אל עקידה אל רפיעה" של רבי אברהם אבן דאוד, לבקשת רבי יצחק בר ששת, וכינה אותו בעברית בשם "האמונה הנישאה". הספר מוכר בשמו "האמונה הרמה", פרי תרגומו של רבי שלמה אבן לביא שהתקבל יותר. מהנוסח של מוטוט לספר זה שרד רק עותק אחד, ולדעת משה שטיינשניידר יש לו חשיבות לצורך ביקורת השוואתית של המהדורה המקובלת.
הערות שוליים

↑  האקרוסטיכון בפיוטים משלו, מאשש את גרסת כתבי היד לפיה שמו המדויק הוא מטוט ולא מוטוט. על כך ראו: אוריאל סימון, ר' אברהם אבן עזרא - המפרש שהיה למפורש, בתוך: המקרא בראי מפרשיו, ספר זיכרון לשרה קמין, ירושלים תשנד, עמ' 407. פריט מס. 12.
פרחים באמנות

היביסקוס ולוטוס - שיטאו (אנ')1694, סין
במהלך ההיסטוריה האנושית, הפרחים באמנות הופיעו בהקשרים שונים ונשאו מסרים שונים. הפרחים משכו את האמנים בצבעים הנאים, בצורות המגוונות אך גם בהמצאם בהישג יד. הרישומים הבוטניים הראשונים הופיעו במאה ה-1 לפני הספירה, כאשר הרופא היווני קרטואס צייר בדייקנות צמחי מרפא אשר הוזכרו בספריו.
בשלב מאוחר יותר, הבוטניקה נפרדה מהרפואה, שם היא שימשה ענף משני. בכך החלה התייחסות אמנותית לפרחים, בכתבי הבוטניקה. בהמשך, הפכו הפרחים גם אובייקט אסתטי, ללא אלמנט של תועלתיות.
הפרחים באמנות - מחוץ לאירופה

לפי הידוע לנו, הפרח הראשון ששולב בסוגי אמנות שונים היה פרח הלוטוס, במצרים העתיקה, לפני יותר מ-4000 שנה. שם הוא נחשב קדוש וסימל את השמש, את הבריאה והלידה מחדש. הוא מופיע כקישוט בפריטים ארכאולוגיים רבים, כגון מגילות פפירוס, קמעות ופריטי קרמיקה שונים. במצרים העתיקה, פרחים גם שימשו ליצירת חפצי נוי שונים, אשר אמורים היו לשמש את המתים בעולם הבא. הדוגמה הידועה ביותר היא הימצאות קולרים עשויים פרחים בקברו של תות-אנך-אמון.
בימי הביניים נוצרו בפרס ציורים שתיארו סידורי פרחים בעלי סגנון נטורליסטי ואילו בסין נוצרו כלי חרסינה עם ציורי פרחים מסוגננים. מסורת תדפיסי הפרחים המשיכה בסין וביפן, וגם היום כמעט בכל בית יפני נמצא תדפיס כזה.
באסיה, בבודהיזם, הלוטוס מסמל לידה ותחיה, מאחר שפרחיו נפתחים עם זריחת השמש ונסגרים בשקיעה. הוא גם מסמל את הדרגה העליונה בהארה, משום שמקורו בבוץ ומשם יוצא אל אור השמש. בהודו, אצל מאמיני ההינדואיזם, פרח היסמין מסמל אהבה ופוריות. גם אצל מאמינים בודהיסטים וגם אצל מאמיני דת ההינדו, הפרחים משולבים בעיקר בציורים בנושאים דתיים דתיים. בעת החדשה, באמריקה הלטינית, פרידה קאלו קידמה את "אמנות הפרחים" בציוריה, כסמל למורשת האומנותית של ארצה. להדגשת ההתייחסות, היא גם עטתה פרחים על גופה.
האמנות הבוטנית

במאה הראשונה לפני הספירה, הרופא-רוקח היווני קרטואס היה כנראה הראשון שצייר בדייקות פרחים של צמחי מרפא, אותם הזכיר בכתביו.. במהלך מאות השנים הבאות עסקו רוקחים ומרפאים בלימוד צמחים למטרות ריפוי, אך נהגו להעתיק את הרישומים מספריהם של היוונים והרומיים, מבלי להתבונן בצמח עצמו.
המגמה השתנתה שוב בראשית המאה ה-15, כאשר צייר מיניאטורות מפדובה צייר צמחים עבור "ילקוט העשבים של קאררה" (Carrara Herbal), תוך התבוננות במקור עצמו. באותה תקופה, אמני רנסאנס רבים התפרנסו מיצירת רישומים מדויקים של פרחים עבור חוקרי הטבע הראשונים, ולשם כך למדו ביסודיות את המקור, בטבע. במקביל לציור עבור חוקרי הטבע, אמנים אלה גם יצרו אומנות מסוג חדש, שעיקרה היה חיקוי המציאות, בתקופה שלא היו קווי גבול בין ענפי המדע השונים לבין האמנות. ההפרדה הגיעה רק ב-1558, כאשר ג'מבטיסטה דלה פורטה פרסם ספר אשר כלל הבחנה בין חלק מהענפים של מדעי הטבע.
שיאה של האמנות הבוטנית הגיע בשנים 1750–1850, כאשר מגלה הארצות סר גוזף בנקס הבריטי נסע בעולם וצייר בדייקנות כל פרח בו נתקל. כך עשה גם הצייר פייר ז'וזף רדוט (אנ') הבלגי, אשר פעל בשרות חצר המלוכה הצרפתית. התפתחות הדפוס איפשרה להביא את ממצאיהם בפני הקהל הרחב בארצותיהם.
האמנים הבוטניים נהגו לפרק את הפרח, לאחר שציירו אותו בשלמותו, ולתאר את מרכיביו השונים. כך שרתו את האמנות והמדע בו זמנית. דוגמה לקשר גומלין זה ניתן למצוא במחקר הסחלבים של פרנץ באואר, אמן בוטני אוסטרי. הוא צייר את הסחלבים ותוך כך היה הראשון שתיאר גרעין תא, בשנת 1802.
בעקבות התפתחות הצילום, איורי הפרחים, והצמחים בכלל, איבדו מחשיבותם גם בספרות המקצועית.
הפרחים באמנות הנוצרית

בעיני אנשי העת החדשה המוקדמת, העיסוק בפרחים היה ביטוי לאדיקות דתית והערצת הבריאה. אחד הנושאים המרכזיים באמנות הנוצרית היא הבשורה, כאשר מרים מתבשרת על ידי המלאך גבריאל על לידתו העתידית של ישו. סצנה זו תוארה רבות, וכמעט תמיד מופיע בה השושן הצחור. פרח זה סימל את הטוהר והבתוליות של מרים, מתוך היפוך למשמעותו בתקופה היוונית-רומית, כאשר השושן סימל ארוטיקה ופוריות של האלה הרה. לעיתים, יש בתמונות עם מרים גם ורדים, המשמשים גם הם כאטריבוט שלה. בתמונות בהן מופיעים מרים וישו התינוק נמצא, לעיתים קרובות, פרחי צפורן אדומים. הציפורן סימל מצד אחד את סבלותיו של ישו ומצד שני אהבה ארצית ומסירות, ולכן הציפורן מופיע גם בפורטרטים של חתונות.
הבשורה למרים - גוידו רני 1609-11
מדונה עם הציפורן - דה וינצי 1472-1478
פרחים באומנות האירופאית

בימי הביניים הפרחים שולבו בדוגמאות חזרתיות, המהוות רקע לדמויות המתוארות בשטיחי קיר, בארמונות ובכנסיות.
בתקופת הרנסאנס האיטלקי (החל מראשית המאה ה-15), רוב האוכלוסייה הייתה אנאלפביתית. משום כך היה צורך במדיום אשר יתווך למתפללים את תוכנם של כתבי הקודש. הציורים והויטראז'ים היוו את האמצעי ששימש למטרה זו. רוב האמנים הועסקו על ידי הכנסייה, וציירו תמונות בהן הופיעו קדושים, פרחים ובעלי חיים. בתקופה זו, הפרחים היו בעלי משמעות ידועה לכל. הדוגמאות העיקריות הן: סחלבים - קנאה ותרמית, ורדים ושושן צחור - מרים הבתולה, שן הארי-תמימות. בנוסף למסרים הדתיים, הפרחים העבירו גם מסרים פילוסופיים על האופי הארעי של חיי האדם.
במקביל לאמנות הדתית נוצרו גם תמונות בנושאים מיתולוגיים, בהן שולבו פרחים. בתמונת "פרימוורה" של בוטיצ'לי זוהו כמעט 200 מיני פרחים שונים. באותה תקופה התפתח הגינון, גם זה המקצועי וגם כעיסוק לשעות הפנאי של המעמדות הגבוהים. מאמצע המאה ה-16 בעלי הגינות גם קטפו פרחים וערכו סידורים מפוארים, ללא קשר לטקסים דתיים, ושכרו ציירים אשר תיעדו זרים אלה.
הרנסאנס התפשט לצפון אירופה ושם התפתח זרם הבארוק של ציירי הולנד ופלנדריה (שנים 1550–1700, בערך). תקופה זו מקבילה לתור הזהב של הולנד, והיא התאפיינה בשגשוג כלכלי, אשר נבע בעיקר משליטה על המסחר הימי עם אסיה. להולנד היה הסכם מסחר בלעדי עם יפן וגם שלטה במסחר בין ארצות אירופה. ב-1619 הולנד נכנסה גם לתחום סחר העבדים. כל הגורמים הללו הפכו את הולנד למעצמה עולמית ואת אזרחיה, בחלקם, לעשירים מאד. שינויים אלה התבטאו גם בתיאור הפרחים ב אומנות.
הפרחים אשר הופיעו בציורי דת פלמיים במאה ה-15 נשאו משמעויות סמליות של דת והגות. במאה ה-17, במהלך תור הזהב, המגמה השתנתה, והאלמנט הדתי נזנח. התפתח סגנון הטבע הדומם, אשר התייחס למצבם של ההולנדים. מצד אחד, היצירות ביטאו את גדולתה של הולנד. הזרים המופיעים בתמונות אלו מורכבים מפרחים מיובאים, שאינם פרחי בר אלא האדם מגדלם. בנוסף, בזרים מופיעים פרחים שאינם פורחים בו זמנית. הציירים נהגו להכין סקיצות של כל פרח בעונתו ולשלבם ביצירה אחת. לדוגמה, יצירותיו של אמברוסיוס בוסשארט (אנ') מהוות מיקרוקוסמוס של הולנד הקולוניאלית, עם התרסה כנגד מגבלות העונה והמיקום הגאוגרפי. הוא שילב בהם דליות ממקסיקו, גביעונית מפרס ואף את הצבעונים המנומרים מטורקיה, שהיו באותו זמן הפרחים היקרים ביותר בנמצא.(תמונה מספר 1) הפרחים הללו באו להעיד על עושרו ומעמדו של פטרון הצייר. מצד שני, היו ציירים אשר השתמשו בתאורי פרחים בסמליות פילוסופית, כנגד ההשתעבדות לכסף, לרכושנות וליוהרה. היו בציוריהם, בנוסף לפרחים, שעון חול, קונכיות וגולגולות, כמו בציורו של אדריאן ואן אוטרכט (תמונה מס' 2), כרמז למוות. במבט בוחן ניתן לגלות שבתוך ציורי הזרים המפוארים יש גם פרחים בשלבי נבילה, כמו בציורו של ברויגל ההאב (תמונה מס' 3), כמשל לארעיותם של החיים. כניגוד לרצונם של המתעשרים לצבור רכוש יקר ויחודי, צוירו התמונות שנקראו ואניטאס (Vanitas), כלומר ריקנות, או ממנטו מורי - "זכור את המוות".
מאמצע המאה ה-19 ועד לסופה (באנגליה התקופה הוויקטוריאנית), יש תפקיד מרכזי לפרחים באומנות. התקשורת בין המינים, בחברה הגבוהה, הוגבלה. כתחליף, המסרים הועברו באמצעות זרי פרחים או ציורים עם מוטיבים של פרחים, כאשר לכל פרח הייתה משמעות ידועה לשני הצדדים. הפרחים שימשו גם כאלמנט דקורטיבי בבתים, באמצעות הטפטים הפרחוניים של ויליאם מוריס, המתארים פרגים, חרציות וחמניות.
אומנות בוטנית - גלגול שני

במאה ה-18 וה-19, ג'אנר איורי הפרחים עמד בתחתית הדרוג האמנותי, בעוד בראשו עמדו תמונות שנושאם אירועים היסטוריים. בחוגי האמנים הגברים שלטה הגישה ש"אמנות גבוהה" היא מעבר להבנת הנשים ואינה מתאימה לתפקידיהן המסורתיים בביתן. לעומת זאת, ציור פרחים נחשב עיסוק ביתי ובלתי מזיק, שנועד להנעים את זמנן של נשים מהמעמד הבינוני והגבוה. נשים הודרו ממוסדות אקדמיים לאמנות, כפי שהודרו גם מלימודי מדעים. עקב אילוצים אלה, בתקופה הוויקטוריאנית אמניות עסקו בעיקר באיורים בוטניים עבור מוסדות מדעיים, כדוגמת הפרסומים של גני קיו. חלק מאמניות אלו זכו להערכה רבה. אחת מהן היא מרגרט מין (אנ') (1751-1834), אשר שימשה כמורה לציור לבנותיו של המלך ג'ורג' השלישי.
במאה ה-20 המגבלות הללו הוסרו, אך חלק מהאמניות עדיין בחרו לעסוק באיור בוטני. אחת מאלו הייתה מרגרט מי (1909-1988), אשר במקביל לציור עסקה בקידום שימור הצמחייה הייחודית של היער האמזוני.
פרחים באמנות המודרנית

עם הופעת האימפרסיוניזם והפוסט-אימפרסיוניזם בצרפת, השתנתה הגישה. הציורים תיארו פרחים שהיו בעלי משמעות לצייר, בניגוד לתקופות קודמות, כאשר הם נקשרו לסמלים תרבותיים או דתיים. אדואר מנה היה כבר צייר מוערך, כאשר הוביל את המגמה החדשה. הוא עצמו, בששת החודשים האחרונים לחייו, צייר רק פרחים (תמונה מס' 4). גם ואן גוך צייר אירוסים (תמונה מס' 5) וסדרת ציורי חמניות (תמונה מס' 6) בשנת 1886. כדי להבין את חשיבות ציורים אלה עבורו, כדאי להזכיר מכתב, אותו כתב ב-1889 אל אחיו, ובו הצהיר שהחמניות הפכו לסמל אישי שלו. זה קרה אחרי שחזר וצייר תמונות של חמניות, בשנת 1888, אשר נועדו לקשט את החדר בו התכוון לארח את ידידו, הצייר פול גוגן. צייר מוערך אחר, אוגוסט רנואר, עבר לצייר פרחים בשלב מאוחר בחייו, והוא צייר בעיקר ורדים, תוך העדפה לבעלי הצבע האדום (תמונה מס' 7). קלוד מונה צייר חבצלות מים מגנו הפרטי בג'יברני. ב-30 שנה צייר 250 תמונות המתארות את גנו, בשעות שונות של היום ובעונות שונות (תמונה מס' 9). גם גוסטב קלימט, מהבולטים באמני היוגדנסטיל האוסטרי, צייר פרחים בגישה סימבולית, באוונגרד דקורטיבי. בציור הפרחים המפורסם, גינת הפרחים, בולט העדר הריאליזם, וגישה זו מוסיפה לקסמה של התמונה (תמונה מס' 8).
פיט מונדריאן, ממייסדי זרם המודרניזם, היה צייר הולנדי, בעל שורשים עמוקים במסורת ציורי הפרחים. האמריליס, מעשה ידיו, מצויר בסגנון הפוביזם, בגושי צבע, ומפרק את הנושא לצורות הבסיסיות שלו (תמונה מס' 10). אודילון רדון, צייר צרפתי, החל לתאר פרחים ביצירותיו רק אחרי שמלאו לו 60 וציוריו הם בסגנון סימבולי.
במודרניזם נמצא דמות נבעלת השפעה רבה וזו ג'ירג'יה אוקיף (1887-1986), אמנית  אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות ציוריה בפורמט גדול, העוסקים בצורות טבעיות, הרבה מהם תקריבים של חלקי הפרח, בסגנון הגובל באבסטרקט ובצבעים עזים. היא נהגה לנמק את גודל עבודותיה בכך שהפרח הוא קטן, ואנשים אינם עוצרים להביט בו ולהעריך את יופיו. כאשר הוא מופיע ביצירה גדולה, האנשים נאלצים לשים לב ליופיו.
עם הופעת זרמי הסוריאליזם והפופ ארט, באמצע המאה ה-20, לא נגרע מקומם של הפרחים. אנדי וורהול יצר סידרה הנקראת "פרחים", על בסיס צילומים של אמנית אחרת, ללא רשותה. במקום חיקוי של הטבע, מופיעות בה צורות אבסטרקטיות ולא ניתן לזהות פרח כלשהו מבחינה בוטנית. בפוסט מודרניזם השימוש בפרחים עצמם מהווה עבודת האמנות, כמו הכלבלב של ג'ק קונס, העשוי 60000 צמחים פורחים.(תמונה מס' 13) כהמשך למגמה בה הפרחים הם היצירה, נמצא את עבודותיו של אזומה מקוטו (אנ'), אשר שלח זר פרחים ועץ בונסאי לסטרטוספירה, לגובה 90000 רגל.
פרחים בצילום

הפרחים קיבלו מעמד נכבד במדיום הצילום, בקליפורניה של שנות ה-20–30 של המאה ה-20. בלטו עבודותיהם של צלמים ידועים כאנסל אדמס ואדוארד ווסטון, אשר ויצרו קומפוזיציות גדולות אשר כללו פרחים, פירות ונופים. הקשר בין הצילום לפרחים נמשך גם במאה ה-21. פול לנג (Paul Lange) עבד כצלם אופנה במשך 25 שנה. בשנת 2007 התחיל לצלם סדרת פרחים לה קרא Big Blooms, בה הפרחים מוגדלים בצורה מוגזמת. גם לעבודותיו של אזומה מקוטו אין קיום ללא התעוד המצולם של הצלם העובד לצידו, שינוקי שונסוקטו. הוא זה שמנציח את הצמחים המתכלים ומשתנים ללא הרף.
פרחים בשירים ישראלים

הפרחים מצאו את מקומם גם בשירים. אם נתיחס לשירים שנכתבו והושרו בארץ ישראל מראשית הציונות ועד לשנותיה הראשונות של המדינה, נמצא פרחים שונים בשמות השירים: אור חבצלות, בשדה מרעה פרח סיגל, הילד והנרקיס, הכלנית, הסביון, הסתוונית,הפעמונית, הפרג, הרקפת, כשושנה בין החוחים, פזמון ליקינטון, פרחי הצבעונים (רשימה חלקית)
גלריית תמונות

1.טבע דומם עם פרחים באגרטל פורצלן - אמברוסיוס בוסשארט, המאה ה-17
2.טבע דומם, זר וגולגולת - אדריאן ואן אוטרכט, 1642
3.זר פרחים בכלי חימר - יאן ברויגל האב, 1603
4. זר אדמוניות - אדוארד מנה, 1882
5. אירוסים - ואן גוך, 1890
5. חמניות - ואן גוך, 1888
7. זר ורדים - אוגוסט רנואר, 1900
8. גן הפרחים - גוסטאב קלימט, 1907
9. חבצלות המים - קלוד מונה, 1908
10. אמריליס אדום - פיט מונדריאן, 1907
11. כד עם פרחים-אודיון רדון, 1916
12. מוזיקה בכחול וירוק - ג'ורג'יה אוקיף 1919–1921
13. הכלבלב, ליד מוזיאון גוגנהיים, בילבאו, ספרד - ג'ק קונס,2004
ראו גם

מילפלר
בארוק
רנסאנס
ציור איטלקי ברנסאנס
טבע דומם הולנדי
ואניטאס
תור הזהב של הולנד
אומנות מודרנית
ראובן רובין
נחום גוטמן
שגעון הצבעונים
הערות שוליים

1 2  צוות העורכים, Crateuas, אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Kelly Richman-Abdou, How Flowers Blossomed Into One of Art History’s Most Popular Subjects, My Modern Met, ‏מרץ 2018
↑  צוות האתר, A World of Historical Influence on Floral Design, לימודי של Birdville
1 2 3  צוות האתר, Floral Muse: From Van Gogh to Monet | Flowers in Art
↑  Rachel Witte, Language of Flowers: Hidden Messages, Daily Art Magazine, ‏אוגוסט 2022
↑  Sarah R. Kyle, The Carrara Herbal – Sarah Kyle’s Pandora’s box, Origins of Science as a Visual Pursuit, ‏אפריל 2017
1 2  יוחאי רוזן, Magia Naturalis-פרחים באמנות, באתר magianat.wordpress.com, ‏נובמבר 2013
1 2 3 4  Sarah Gottesman, A Brief History of Flowers in Western Art, Artsy, ‏יולי 2017
↑  Daniel Heller, Symbols in Renaissance art, Artgreet-אתר גלריה לאומנות, ‏2018
1 2 3  צוות האתר, Flowers Throughout The History Of Art, Pinot's Palette, ‏ספטמבר 2022
↑  צוות האתר, VOC and the Asian Trading Routes, Aronson Antiquairs of Amsterdam
↑  Nora McGreevy, Confronting the Netherlands' Role in the Brutal History of Slavery, Smithsonian Magazine, ‏יוני 2021
↑  Jane Simpkiss, Female artists and flowers, Art UK, ‏מרץ 2022
↑  צוות האתר, About Margaret Mee, Botanical Art &Artists
1 2  Jessica Stewart, 12 Famous Flower Paintings that Make the Canvas Bloom, My Modern Met, ‏מרץ 2019
↑  Isabella Meyer, Famous Flower Paintings – Looking at History’s Best Floral Paintings, Artincontext, ‏יולי 2023
↑  איזולט גילספי, איך לראות יותר כשאיכפת פחות, באתר TED, ‏יוני 2020
↑  צוות האתר, Andy Warhol Flowers, גלריה לאמנות Eykynmaclean, ‏נובמבר 2012
1 2  צוות האתר, אמנות פרחים, לא מה שחשבתם, באתר Legit Magazin
↑  Alice Yoo, The Beautiful Fine Art of Blooming Flowers, My Modern Met, ‏פברואר 2013
↑  צוות האתר, צבי זילברשטיין ז"ל 1909-2002, באתר צמח השדה, ‏ינואר 2016
1 2 3  גדעון עפרת, פרחי גאולה ואבל, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏דצמבר 2010
↑  גדעון עפרת, "חלונות ליצירתו של ראובן", "על הארץ", כרך ב', תל-אביב: ירון גולן, 1993, עמ' 597-630
↑  גדעון עפרת, "פרחים", קטלוג תערוכת "טובה ברלינסקי: בגינה בירושלים", הרצליה: מוזיאון הרצליה, 1995
1 2  ורדה רוטשטיין – מאייר, ציורי פרחים בתרבות המערב ובציור הישראלי -תערוכה קבוצתית, באתר גלרית זיו, ‏2019
↑  אלישבע כהן, "אנה טיכו", ירושלים ותל-אביב: כתר והקיבוץ המאוחד, 1986, עמ' 59
"כברת אחו"-רישום של בית גידול טבעי, אלברכט דירר, 1503
פרימוורה - בוטיצ'לי, בערך 1480
דם המכבים האדום
ההשראות לסדרת בבילון 5

סדרת המדע בדיוני בבילון 5 שואבת מספר אלמנטים ממיתולוגיות והשפעות תרבותיות שעוזרות לפתח את העלילה ואת הדמויות הקיימות בה. ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר הסדרה, שב והדגיש כי הסיפור של "בבילון 5" מושפע לרוב מיצירות ספרותיות ואירועים היסטוריים שקדמו לו, ואין הוא מבוסס עליהם בלבד.
השפעה תרבותית > בבל

ההשפעה החזקה ביותר מבוטאת בשם הסדרה עצמו.
בחרתי בשם 'בבילון' לתחנה, משום שרוב מה שקורה בעלילה מגיע ממיתולוגיית הבריאה הבבלית, שאומרת שהיקום נברא מתוך קונפליקט שבין הסדר לכאוס.
שני הכוחות המשלימים זה את זה, הוורלונים והצללים ביקום "בבילון 5" מייצגים כל אחד את הסדר ואת הכאוס, בהתאמה.
השפעה תרבותית > הסילמריליון

סיפור אהבתם של שרידן ודלן מהדהד לסיפור אהבתם של ברן ולות'יאן, שהתרחש בעידן הראשון של הארץ התיכונה, בנוסף לאלמנטים החוזרים בסיפור האהבה שבין אראגורן וארוון בעידן השלישי. אולם, היה זה סיפורם של ברן ולות'יאן שבו בן אנוש חזר מהמתים עם תוחלת חיים מועטה ואשר מתחתן עם אישה מגזע אחר שנהפכת לחצי בת-אנוש כדי להישאר עמו (כשם שקרה לשרידן).
השם "ויילן", שניתן לג'פרי סינקלייר לאחר שינוי הצורה שלו לחצי בן אנוש-חצי מינברי בידי "שילוש האור", היה מחווה ל"ולא" (היחיד לוולאר), המלאכים השומרים שהגיעו לעצב את עולמו של טולקין. הוורלונים, הצללים ו"הראשונים" הם מבין הגזעים העתיקים ביקום "בבילון 5", והם מקביליהם של הוולאר והמיאר בעולמו של טולקין. הן "הראשונים"/הוורלונים והן הוולאר/מיאר מסוגלים להציג את עצמם בדמויות ובצורות שונות המזוהות עם בני האדם.
שמו של האל הסנטאורי ששלט בעולם התחתון, לפי לונדו מולארי בפרק "The Parliament of Dreams", הוא מוגאת'. מקבילו הוא בבירור מורגות', שר האופל הראשון שמוצג בסילמריליון, שגם מלך על חלקים נרחבים של העולם התחתון. בסיומו של הסילמריליון, מורגות' הוגלה אל מעבר ל"דלת הלילה" (או "הריק") - מקום בחלל שהוא מחוץ לגבולות הזמן. אלמנט דומה קיים בשולי הגלקסיה של "בבילון 5": מקום של גלות לכוחות המושחתים של היקום - מורגות' והצללים/וורלונים.
הורגי הכוכבים (או "ענני המוות") של הצללים ביקום "בבילון 5" דומים לכוח העלטה השחורה. העלטה השחורה הייתה הכוח בו השתמשה אונגוליאנט, רוח אפלה שנראה בדמות עכביש ענק והמסווה עצמו בצורת ענן בסילמריליון (ראו אבתר). צורת חלליות הצללים עצמן היא כעכבישים, והן מחווה לאונגוליאנט (כולל את שילוב העכבישה שב"שר הטבעות").
לבסוף, שמם של סרטי האנתולוגיה המתוכננים של סטרזינסקי, "Babylon 5: The Lost Tales", לקוח מתוך ספרי המקבץ המרכיבים את "הסילמריליון", "The Book of Lost Tales".
השפעה תרבותית > אגדות המלך ארתור

מספר פרקים מחדדים את השפעתה של אגדת המלך ארתור ואבירי השולחן העגול על "בבילון 5". "הקרב על הקו" (שתואר בסרט "בבילון 5: בהתחלה") זוהי אנלוגיה לקרב האחרון של המלך ארתור; דלן נמשלת לגבירת האגם אשר מחזיקה באקסקליבר (בפרק העונה השלישית "A Late Delivery from Avalon"); שרידן נמשל לארתור עצמו; ולניר (עוזרה של דלן) נמשל ללנסלוט, האביר הנאמן ביותר אשר בסופו של דבר בוגד באדונו, ארתור (בפרק העונה החמישית "Objects at Rest").
האקסקליבר מופיעה בסדרת הספין אוף של "בבילון 5", "קרוסייד", כספינת חלל הנשלחת למצוא תרופה להצלת כדור הארץ מכליון לאחר שפוזר וירוס מתוצרת "הדראק" על פני הכוכב.
השפעה תרבותית > מיתולוגיה יוונית

מספר רב של ספינות חלל ביקום "בבילון 5" נושאות שמות מהמיתולוגיה היוונית, למשל ספינתו הקודמת של שרידן האגממנון, וכן הספינה הראשונה שהחלה ב"קרב על הקו", הפרומתאוס. סטרזינסקי אף ציין כי דמותו של ג'קאר נמשלת לדמותה של קסנדרה מטרויה, הנביאה שאיש לא שעה לנבואותיה.
השפעה תרבותית > קץ הילדות

הקונספט של "הגזעים הצעירים" שמתפתחים מעבר לרמות הפרימיטיביות שלהם ומתעלים למישור הבא של הקיום מהדהד לספרו של ארתור סי. קלארק, "קץ הילדות". שני פרקים בסדרה נוגעים בדבר התעלותם של הגזעים השונים לישויות אנרגיה: פרק העונה הראשונה "Mind War" ופרק הסיום של העונה הרביעית. הספר הוא מהמועדפים על סטרזינסקי.
השפעה תרבותית > אלפרד בסטר

סופר המדע בדיוני אלפרד בסטר סיפק את ההשראה לדמותו של מנהיג "חיל הטלפתים" (שגולם על ידי וולטר קניג) בספרו משנת 1953 "האדם המושמד". בסיפור, טלפתים מאוגדים יחדיו תחת שליטתה של "גילדת אספר", שדומה מאוד ל"חיל הטלפתים", בהבדל טיבם.
השפעה תרבותית > חולית

סטרזינסקי ציין כי אחד מספריו המועדפים היה "חולית" של הסופר פרנק הרברט. קיימות מספר אנלוגיות בין קיסרות הפדישאח לרפובליקה הסנטאורית, בין בנות גשרית ל"חיל הטלפתים", בין גילדת החלל לוורלונים, ובין הדררים לנארנים.
השפעה תרבותית > השפעות נוספות

האסיר - "חיל הטלפתים" לעיתים קיבל הקבלות לסדרה. בין היתר נכלל מוטיב ההצדעה של החיל.
גליל אוניל - עיצוב תחנת החלל בבילון 5 מבוסס על קונספט שהוצע על ידי ג'ררד קיי אוניל למושבת חלל בספרו משנת 1973 "A New Frontier".
הרעיון של נזירים שתפקידם לשמר טכנולוגיה, כפי שהוצג בפרק סיום העונה הרביעית, נראה כי הושפע מספרו של וולטר מ. מילר, "המנון לליבוביץ'".
מבין היצירות האחרות מהן שאב סטרזינסקי את השראתו לסדרה נמנים הסדרה "בלייק 7", ספרי "העדשאי" של א.א. סמית', המיתוס של קת'ולהו וספרו של ג'ורג' אורוול "1984".
עולם הבית של גזע המינברים נקרא על שם דוכן במסגדי האסלאם.
אודיסיאה 2: 2010 - משחתות כדור הארץ דומות דמיון מפליא לחללית הרוסית "אלכסיי לאונוב" בסרט הקולנוע.
לוחם הכוכבים האחרון - עיצוב חלליות הסטארפיורי דומה לחללית "Gunstar" המופיעה בסרט משנת 1984. הסרט גם מציג דמות חוצנית בשם "סנטאורי".
הטיסה לחלל - המכונה הגדולה בכוכב לכת אפסילון 3 היא מחווה למכונת הקְרֵל הקדומה בסרט "הטיסה לחלל" משנת 1956, במיוחד הגשר הצר שמוקף בטכנולוגיה חייזרית.
השפעות היסטוריות ופוליטיות > צ'רצ'יל ומלחמת העולם השנייה

חבריי הטובים, בפעם השנייה בהיסטוריה, ראש ממשלה בריטי חזר מגרמניה והביא שלום בכבוד. אני מאמין כי זהו זמן של שלום בימינו.
ב"בבילון 5" נאמר חלקה של הערה זו ("זהו זמן של שלום בימינו") על ידי דיפלומט לאחר חתימת הסכם השלום עם הסנטאורים, שמאוחר יותר פלשו לכוכבי לכת רבים שסבבו את תחומי שליטתם.
שרידן דן בדילמה שניצבה בפני צ'רצ'יל בנוגע לקובנטרי, בטרם הבליץ על העיירה, דילמה בסגנון "האם אני מציל חיי אדם עכשיו, ביודעי שאחשף בפני אויביי ושפיצחנו את הקוד ושהצבנו מרגלים, ונשלם על כך בעתיד". הייתה זו משחתת כדור הארץ USS Churchill שהפסידה במלחמת האזרחים של ברית הארץ כשהיא מגנה על תחנת בבילון 5.
השפעות היסטוריות ופוליטיות > היסטוריה רומית ואני, קלאודיוס

הקיסר הסנטאורי קתרג'יה האמין עצמו לאל. מותו הביא לעלייתו של לונדו מולארי לשלטון, ואולי אף לעלייתו של ויר קוטו לשלטון בסופו של דבר. הסיפור מהדהד לעלייתו לשלטון של קלאודיוס לאחר שהקיסר המטורף קליגולה מת. קלאודיוס עצמו לא נחשב בכלל למועמד עקב נכותו, במקביל ללונדו שקיבל את המעמד בעל כורחו וש"שותק" בידי יצור הדראק הזדוני, "השומר".
קליגולה היה מקור ההשוואה הברור ביותר, ולכן רציתי שהשם (קתרג'יה) ישקף זאת במעט. רציתי מישהו שיפחדו ממנו רבות - לא משום שנהג לצרוח כל הזמן, אלא משום שהיה מוזר לחלוטין.
הסנטאורים גם השתמשו ברצח (במיוחד באמצעות רעל) כמכשיר פוליטי, כשם שמתואר בספר "אני קלאודיוס" מאת רוברט גרייבס.
השפעות היסטוריות ופוליטיות > השפעות היסטוריות ופוליטיות אחרות

אחד מחברי "משמר הלילה" ב"בבילון 5" מצטט מדברי תומאס ג'פרסון: "Eternal vigilance is the price of freedom" ("דריכות אינסופית היא מחיר החופש"). בעוד אמרה זו נועדה לתמוך במעשי משמר הלילה, ג'פרסון התכוון לכך כאזהרה בפני הרעיון.
המודל הדיפלומטי לפיו בנויה תחנת בבילון 5 דומה למבנה האומות המאוחדות, כאשר חמשת חברי המועצה המייעצת דומים למועצת הביטחון, וליגת האומות הבלתי מאוחדות דומה לעצרת הכללית.
התייחסות היסטורית נוספת היא להתנקשות בנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, כאשר התנקשו בחייו של נשיא "ברית הארץ" לואיס סנטיאגו בסוף העונה הראשונה של הסדרה. בהמשך, שבועתו של סגן הנשיא מורגן קלארק לתפקיד מהדהדת לשבועתו של סגן הנשיא לינדון ג'ונסון על מטוס אייר פורס 1.
השפעות נוספות > קרל סייגן

בפרק הרביעי בעונה השנייה של הסדרה, מסבירה דלן כי כל יצור חי מורכב מאותם אלמנטים המרכיבים את תחנת בבילון 5 ואת הכוכבים (חנקן, ברזל, מימן וכיוצא בזה). היא אומרת שאנו עשוים מ"חומר כוכבים". אנו היקום עצמו, שמקבלים תודעה ומנסים להבין את עצמנו. דברים אלה נראה שלקוחים מספרו של קרל סייגן, "הקשר הקוסמי" (פרק 1).