stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוורד גרק
ביוגרפיה

נולד בכפר פורבקה הסמוך לעיר סוסנוביץ, למשפחת כורי פחם. אביו נהרג בתאונה במכרה כשהיה בן 4. אמו נישאה בשנית והיגרה לצפון צרפת, בה גדל. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצרפתית ב-1931, ונשלח לפולין כדי לארגן שביתה. שירת בצבא הפולני בסטרי שבגליציה. ב-1934 עבר לבלגיה, עבד במכרה פחם, והצטרף למפלגה הקומוניסטית הבלגית. במהלך מלחמת העולם השנייה נותר פעיל במפלגה הקומוניסטית הבלגית.
גרק חזר לפולין ב-1948 והתקדם בשורות המפלגה הקומוניסטית, עד שהפך ב-1957 לחבר הפרלמנט הפולני. כמזכיר מחוז קטוביץ יצר לעצמו כוח פוליטי, והפך למנהיג הצעירים במפלגה.
ב-1970 התרחשה מחאה ציבורית רחבה בשל העלאה חדה של מחירי מוצרי היסוד, מחאה שדוכאה בכוח על ידי המשטר והובילה למותם של עשרות מפגינים. הדבר הוביל להדחתו של מנהיג פולין ולדיסלב גומולקה, על ידי מנהיגות המפלגה בשיתוף עם ליאוניד ברז'נייב. במקומו מונה גרק ב-20 בדצמבר 1970 לראש המפלגה והמנהיג דה פקטו של פולין.
גרק הבטיח רפורמות כלכליות, ומיסד תוכנית לתעשייה מודרנית ולהגברת הזמינות של מוצרי הצריכה, דברים שביצע בפועל בעיקר באמצעות הלוואות מגורמי חוץ. יחסיו החיוביים עם פוליטיקאים מערביים, במיוחד נשיא צרפת ואלרי ז'יסקר ד'אסטן ונשיא גרמניה המערבית הלמוט קוהל, איפשרו את הסיוע וההלוואות ממדינות המערב.
במהלך תקופת כהונתו בשנות השבעים עלתה רמת החיים בפולין, והפופולריות של גרק גברה. עם זאת, הכלכלה הפולנית נפגעה במהלך משבר הנפט של 1973, וב-1976 הוא נאלץ להעלות מחירים. ביוני 1976 פרצו מרידות שדוכאו בכוח, אך בעקבותיהן בוטלו העלאות המחירים.
ב-1979, למרות ניסיונותיו של ברז'נייב למנוע זאת, איפשר גרק את ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בפולין, הביקור הראשון של אפיפיור במדינה קומוניסטית, שבדיעבד נחשב לנקודת ציון בשינויים הדמוקרטיים שחלו בפולין ובמדינות קומוניסטיות נוספות בשנים שלאחר מכן.
ב-1980 ביצע גרק רפורמות כלכליות חדשות, בעקבות חובות לאומיים גבוהים, מחסור במזון ותעשייה מיושנת. עליית המחירים הביאה למחאה ברחבי המדינה, במיוחד בגדנסק ובמספנות שצ'צ'ין. גרק נאלץ להעניק מעמד משפטי חוקי לתנועה האנטי-קומוניסטית סולידריות שמחתה נגד הרפורמות, וחתם על הסכם גדנסק שאפשר את הזכות לשביתה.
זמן קצר לאחר מכן, ב-5 בספטמבר 1980, הודח גרק מראשות המפלגה ומהנהגת פולין, והוחלף על ידי סטניסלב קאניה. בדצמבר 1981 נכלא גרק לשנה על ידי מנהיגה הבא של פולין, הגנרל וויצ'ך ירוזלסקי.
גרק היה נשוי לסטניסלבה ז'דרוסיק, ונולדו להם שני בנים; אחד מהם הוא אדם גרק, פרופסור באוניברסיטת שלזיה וחבר הפרלמנט האירופי מ-2004.
גרק מת ב-2001 לאחר מחלת ריאות, בצ'שין, שבה התגורר בשנותיו האחרונות. הוא נקבר בבית הקברות פובונזקי.
ב-1990 נכתבו אודותיו שני ספרים ממחברים שונים שהתבססו על ראיונות נרחבים עם גרק; הספרים הפכו לרבי-מכר בפולין.
אבן בשחקים

| --- | --- |

עטיפת אחת המהדורות העבריות של הספר
 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  מסע בזמן 
 מקום התרחשות:  ארץ, שיקגו 
 תקופת התרחשות:  June 1949, 12411 
 הוצאה
 הוצאה:  אודיסיאה
 הוצאה בשפת המקור:  Doubleday
 תאריך הוצאה:  1950
 מספר עמודים:  271
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אודיסיאה
 תאריך:  2001
 תרגום:  אסף כהן
 סדרה
 סדרת ספרים:  ספרי האימפריה
 ספר קודם:  זרמי חלל 
 הספר הבא:  דרך ללא מוצא 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-7198-07-0
 הספרייה הלאומית:  002293916
 
אבן בשחקים (באנגלית: Pebble in the Sky) הוא סיפור מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי אייזק אסימוב.
הסיפור נכתב לראשונה בקיץ 1947 תחת הכותרת "Grow Old with Me" בעידודו של עורך המגזין "Startling Stories" שהזמין מאסימוב סיפור באורך של ארבעת אלפים מילים. הכותרת היא ציטוט משירו של רוברט בראונינג בשם "Rabbi Ben Ezra". בסופו של דבר החליט המגזין לדחות את הסיפור ולא לפרסמו. בהמלצתו של פרדריק פול קיבלה על עצמה הוצאת האור Doubleday לפרסם אותו והוא יצא לאור בינואר 1950 תחת השם "Pebble in the Sky".
אחד מהקטעים האהובים על אסימוב בספר[דרוש מקור] הוא משחק שחמט שמהלכיו, המובאים בספר במלואם, מבוססים על המשחק בין גריגורי לבנפיש (בשחור) לבוריס ורלינסקי (בלבן) שנערך במוסקבה ב-1924 וזכה ב-Brilliancy Prize.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אנלוגיה למרד הגדול

אנלוגיה היסטורית מתבקשת היא בין כדור הארץ בסיפור ואזור יהודה תחת האימפריה הרומית. לאימפריה הגלקטית מאפיינים רומאים ברורים כגון הפרומגיסטראט שמוצב בכדור הארץ למניעת מרידות והחיילים הגלאקטים ששומרים על הסדר. תושבי כדור הארץ מתוארים כקנאים דתיים המאמינים שהם מקור הגזע האנושי ואינן מוכנים לחיות תחת חוקי האימפריה אף אם מהלך זה יביא להשמדתם, בדומה לאירועי המרד הגדול בין הקנאים לרומאים בשנת 66. בניגוד לתוצאות אירועי המרד הגדול בסיפור ג'וזף שוורץ, מצליח להציל את תושבי כדור הארץ מעצמם ומגורל טרגי דומה.
מהדורות בעברית

הספר יצא לאור על ידי הוצאת אודיסיאה, בשנת 2001 ובתרגומו של אסף כהן. שווק לחנויות בינואר 2002. הספר קיבל עיצוב מחודש לכריכה במהדורה שנייה ויצא גם כחלק מאוסף שכולל את כל ספרי האימפריה "שלישיית אסימוב: האלים עצמם + אבן בשחקים + זרמי חלל".
אדריאנוס הראשון

אדריאנוס מקבל את פניו של המלך קרל הגדול
אדריאנוס הראשון (לטינית: Hadrianus I, הדריאנוס) היה אפיפיור מ-1 בפברואר 772 עד יום מותו ב-25 בדצמבר 795. הוא היה בן למשפחת אצולה רומאית (קולונה מטוסקולום), ושם אביו היה תאודור. יותר מכך לא ידוע על חייו שלפני האפיפיורות.
זמן קצר לאחר כניסתו של אדריאנוס לתפקיד, פלש דסידריוס מלך הלומברדים לשטח מדינת האפיפיור, ואדריאנוס נאלץ לבקש את עזרתו של קרל הגדול מלך הפרנקים, שהגיע לסייע בראש צבא גדול. קרל כיתר את כוחותיו של דסידריוס וצר על עיר הבירה הלומברדית, פאביה. ב-774 הכניע את העיר, הגלה את המלך למנזר בצרפת ונטל לעצמו את התואר "מלך הלומברדים". קרל הגדול אישר את מתת פפין והעניק למדינת האפיפיור את האקסרכיה של רוונה, שכללה את הפנטאפוליס ("חמש ערים" ברצועת החוף של הים האדריאטי בין רימיני לאנקונה). אדריאנוס חגג את המאורע בהטבעת מטבעות על שמו ובהתאם למגמת ההתנתקות מהאימפריה הביזנטית ששלטה אז במערב אירופה, לא חתם עוד על מסמכיו במניין השנים של שנות שלטון הקיסר המזרחי, אלא של קרל הגדול. כמו כן, בנה אדריאנוס אחוזה מפוארת בצפון ויי, שממנה הנהיג את דוכסות רומא, והיא נקראה Domusculta Capracorum. האחוזה מתוארת בליבר פונטיפיקליס, אך שרידיה נמצאו רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בתחרות שהתנהלה כל העת בין קרל הגדול לבין האימפריה הביזנטית ולבין דוכסות בנוונטו הלומברדית, נותר אדריאנוס בעל ברית נאמן לקרל, למרות חילוקי הדעות בנושא הסגידה לאיקונין שהיו ביניהם. אדריאנוס תמך בגישתה של הכנסייה המזרחית להתיר את האיקונין, ואף הביע את דעתו בעניין באמצעות נציגיו בוועידת ניקיאה השנייה ב-787.
אדריאנוס תחזק את אמות המים הרומיות שהובילו מים לרומא, ושיפץ כנסיות רבות, בהן בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, כנסיית סן מרקו וכנסיית מריה הקדושה בקוסמדיני. במותו, בגיל 95, היה האפיפיור בעל הכהונה הארוכה ביותר, עד שפיוס השישי שבר את שיאו זה. רק שלושה אפיפיורים, פיוס התשיעי, לאו השלושה-עשר ויוחנן פאולוס השני, כיהנו זמן רב יותר מאז.
אברהם גולדשטיין-גורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1905 
 פטירה:  27 בנובמבר 2005  (בגיל 100) 
 מדינה:  ישראל 
 
אברהם גולדשטיין-גורן (ברומניה: Avram Goldstein-Goren;‏ 28 ביולי 1905 – 27 בנובמבר 2005) היה עורך דין, בנקאי, איש עסקים בינלאומי ונדבן יהודי.
קורות חיים

גולדשטיין-גורן, שכונה "דולפי", נולד ביישוב פודו טורקולוי (מילולית: גשר הטורקי) באזור טקוץ' שברומניה. היה בנו של יצחק משה גולדשטיין, מהסוחרים היהודים הבולטים בדרום מולדובה. לאחר שסיים לימודי משפטים ומנהל עסקים באוניברסיטת בוקרשט, היה חבר בלשכת עורכי הדין של רומניה מ-1927 עד 1941, אז סולק מהלשכה בגלל יהדותו, בהתאם לחוקי הגזע של אותה תקופה. הוא היה גם מנהל הבנק המסחרי של טקוץ'.
אברהם דאג במשך שנים לארגון ותמיכה בסניפי החלוצים ושילוח מאות צעירים לארץ ישראל וב-1931 והצטרף לאחת הקבוצות ועלה יחד איתה. הוא הקים בארץ את "דיו-ביאליק" (Dio-BIALIK), בית החרושת הראשון לדיו בארץ ישראל. ב-1939 שב לרומניה והושיט סיוע ליהודים שגורשו לטרנסניסטריה במהלך שואת יהודי רומניה. הוא עזר ל-124 מיתומי טרנסניסטריה לעלות לארץ.
ב-1939 נשא לאישה את סטלה צוקר, בתם של גיטלה ומרדכי קוקיאר, אנשי עסקים ויצרני טקסטיל שהגיעו לרומניה מפולין. ב-1944, בעזרת חבר בשם אמיל קוסטינסקו, שהיה נשיא הצלב האדום ברומניה, רכש ספינה קטנה בשם Bellocitaţ, אליה התגנבו בחושך הוא, משפחתו ומשפחת אשתו ועוד מספר חברים טובים - סה"כ 32 אנשים, ואיתה הם עלו לארץ ישראל. בארץ ישראל ניהל את הבנק הבריטי פלסטיני Palestine British Bank, שמאוחר יותר שונה שמו ל-Israel British Bank (ואף היה שותף חלקי בו), והיה הנציג של קונצרן פיאט במזרח התיכון, באמצעות חברת סמל"ת (סוכנות מכוניות לים התיכון) שהקים ב-1946. יזם עסקים שונים, הקים יחד עם שותפים מפעל טקסטיל בדימונה בשם "סיבי דימונה" ובבאר שבע את "טקסטיל באר שבע". הוא ייסד את Palbric, חברה למסחר בינלאומי בטקסטיל. בתחילת שנות החמישים הרחיב את תחומי פעילותו לעסקי בניין בצרפת, נדל"ן בקנדה, ניירות ערך וניהול חברות בארצות הברית. בשנות השבעים היה מנהל ובעל מניות בבנק למסחר באנגליה ולאחר האיחוד עם קייזר-אולמן היה המנהל בז'נבה עד 1983. לאחר הגיעו ארצה פעל רבות בתחום הפילנתרופיה, תרם לבניית אחד המבנים של אוניברסיטת בן-גוריון, מרכזי תרבות, בתי כנסת, בתי מרגוע וגנים ציבוריים בדימונה, תל אביב וירושלים. הקים את המרכז למחקרים עבריים באוניברסיטת בוקרשט. בתרומותיו הוקמו מרכזים למחשבת ישראל בבוקרשט, מילנו ובאר שבע ונוסד פרס על שמו, המוענק לספר בתחום מחשבת ישראל.
ב-1989 העניקה לו אוניברסיטת בן-גוריון בנגב תואר דוקטור לשם כבוד. כמו כן עיר הולדתו הרומנית, טקוץ', העניקה לו אזרחות כבוד. בשנותיו האחרונות חי אברהם גולדשטיין-גורן במילנו, איטליה. על שמו נקרא המרכז לחקר התפוצות, שהוא תרם להרחבתו.
לבקשת ראש קהילת יהודי טקוץ' תרם גולדשטיין-גורן את הכספים הדרושים לשיקום בית הכנסת ההרוס של טקוץ'.
לקריאה נוספת

"היהודים מרומניה", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008.
הערות שוליים

↑  Teşu Solomovici, România Judaică. הוצאת טשו, בוקרשט, 2001, ע' 177
↑  "קוקיאר" בפולנית שווה ערך ל"צוקר" בגרמנית ול"סוכר" בעברית
↑  אסתר גולדברשט, מכירת 770 מכונית ב-17 יום לא מספיקה, מעריב, 24 במאי 1983
יואל זהר, הצברית הראשונה, באתר הארץ, 19 במאי 2007
↑  שני זוכים בפרס גולדשטיין-גורן עבור הספר החשוב ביותר בתחום מחשבת ישראל לשנים 1997-2000
↑  רשימת מקבלי התואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
↑  המציאות היהודית - גיליון 244 מינואר 2006
↑  Discutând cu Iancu Aizic despre Strada Mare din Tecuci (ברומנית)
אגאתיוס הקדוש

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־3 קפדוקיה 
 פטירה:  303 ביזנטיון
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, הכנסייה האורתודוקסית
 חג:  8 במאי
 פטרון של:  חיילים, הסובלים מכאב ראש; סקילצ'י, גארדאבלה
 
אגאתיוס הקדוש (מת ב-303) הוא קדוש נוצרי, אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים. על פי המסורת הוא היה יווני מקפדוקיה בדרגת קנטוריון בצבא הרומי. הוא נאסר בשל אמונתו הנוצרית שהייתה אז אסורה באימפריה הרומית ונשפט במרמרה שבתראקיה. הוא עונה והובא לביזנטיון, שם הולקה וראשו נערף. חגו חל ב-8 במאי, אז על פי המסורת הוצא להורג.
הערצת זכרו

ב-630 הועברו שרידיו לכנסייה בסקילצ'י שבאיטליה. שריד מזרועו הובא מאוחר יותר לגארדאבלה על ידי בישוף סקילצ'י, ומאז אגאתיוס נחשב לקדוש המגן של העיר. חלקים משרידיו הובאו גם לקואנקה ולאווילה שבספרד.

גם בסלובניה מוקדשות כמה כנסיות לשמו, כאשר שורשי פולחנו נטועים במאה ה-16, כשנחשב לקדוש המגן על הנאבקים בשלטון העות'מאני. בדומה לכך, עמידתו העזה בפני השלטון הרומי נחשב בקרב תושבי חצי האי מאני שביוון לסמל מאבקם הממושך בשלטון העות'מאני.
אגאסיהורן

| --- | --- |

האגסיהורן (במרכז התמונה) והפינסטרארהורן מימין
 מידע כללי
 על שם:  לואי אגאסי 
 גובה:  3,946
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  גבול הקנטונים ברן וואלה שבשווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°32′47.69″N 08°06′51.98″E﻿ / ﻿46.5465806°N 8.1144389°E﻿ / 46.5465806; 8.1144389
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגסיהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגסיהורן
 
אגסיהורן (בגרמנית: Agassizhorn) הוא הר באלפים הברניים המתנשא לגובה 3,946 מטר. הוא ממוקם על הגבול שבין הקנטונים ברן וואלה צפונית מזרחית לפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הפינסטרארהורן (Finsteraarhorn).
ההר נקרא על שם המדען והגאולוג יליד שווייץ לואי אגאסי, הידוע גם בשל מחקריו הגזעניים. בשנת 2007, לציון 200 שנה להולדתו, הוצע לשנות את שם ההר ל"הר עבדי קונגו", על שם העבדים שצילם אגאסי בדרום קרוליינה כדי להוכיח את נחיתותם הגזעית.
הערות שוליים

↑  דחיית ההצעה
אדריאנו פנטה

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1950 (בן 74) רומא, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מקום מגורים:  איטליה
 מספר צאצאים:  3 
 גובה:  183
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1968–1983 (כ־15 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  776,200 $
 יחידים
 מאזן קריירה:  225-369
 דירוג שיא:  4 (1976)
 זכיות בטורנירים:  - (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  152-233
 דירוג שיא:  15 (1973)
 זכיות בטורנירים:  - (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב ראשון
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1976)
 וימבלדון:  רבע גמר (1979)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב רביעי (1978)
 
אנדריאנו פנטה (באיטלקית: Adriano Panatta ;‏ נולד ב-9 ביולי 1950) הוא טניסאי עבר איטלקי. הוא היה פעיל בעיקר בשנות ה-70. זכה רק פעם בטורניר גראנד סלאם ובנוסף לזה זכה 10 פעמים בתחרויות שונות.
אביו עבר במועדון טניס ומגיל צעיר אדריאנו פנטה שיחק טניס. לפני זה עבר לטניס מקצועני הוא ניצח במספר תחרויות לצעירים.
במחצית שנות ה-70 הוא זכה במספר תחרויות. בשנת 1976 אנדריאנו פנטה היה שותף לזכיית נבחרת גביע דייוויס של איטליה בגביע. כמו כן הוא הגיע עם הנבחרת עוד שלוש פעמים לגמר הגביע.
לאחר סיום הקריירה אדריאנו פנטה היה קפטיין של נבחרת איטליה מספר שנים וניהל תחרות טניס ברומא.
אגאפטוס הראשון

ערך זה עוסק בערך זה עוסק באפיפיור שנפטר בשנת 536. אם התכוונתם לאדם אחר בעל שם דומה, ראו .
אגאפטוס הראשון (בלטינית: Agapetus I; ‏489/490 – 22 באפריל 536) כיהן כאפיפיור משנת 535 ועד מותו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי.
חייו

אגאפטוס נולד ברומא שבממלכת האוסטרוגותים. תאריך לידתו המדויק אינו ידוע. אגאפטוס היה בנו של גורדיאנוס (Gordianus) - כומר אשר נרצח במהלך המהומות שאירעו בתקופת כהונתו של האפיפיור סימכוס. שמו של אביו יכול לרמז על קשר משפחתי לשני אפיפיורים אחרים: פליקס השלישי וגרגוריוס הראשון. גרגוריוס היה צאצא של פליקס, ואביו של גרגוריוס, אדם בשם גורדיאנוס, גם החזיק בתפקיד בכנסייה הרומית.
אגאפטוס פעל לצד קסיודורוס וייסד ברומא ספרייה כנסייתית של כתבי יד בשפות היוונית והלטינית, וכן פעל לצד קסיודורוס ותרגם את כתבי הפילוסופים היווניים ללטינית.
בשנת 535 נבחר לתפקיד האפיפיור. פעולתו הראשונה כאפיפיור היה שרפה פומבית של צו הנידוי שהוצא כנגד בוניפקיוס השני.
במהלך כהונתו עמד הגנרל הביזנטיני בליסאריוס לפלוש לממלכת האוסטרוגותים. המלך תאודאהאד פנה אל האפיפיור וביקש כי יסייע במניעת המלחמה בכך שיפעיל את השפעתו על קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון. על מנת לממן את המסע נאלץ אגאפטוס למשכן חפצי קודש כנסייתיים, ויצא באמצע החורף, מלווה בחמישה הגמונים ושיירה גדולה לקונסטנטינופול, אליה הגיע בפברואר 536.
שליחותו של אגאפטוס נכשלה ויוסטיניאנוס פלש לאיטליה.
בקונסטנטינופול פרץ סכסוך בינו לבין קיסרית האימפריה הביזנטית תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית בעקבות השבתו לכהונה של אנתימוס הראשון, הגמון קונסטנטינופול אשר הודח על ידי אגאפטוס בשל דעותיו המונופיזיטיות.
בעת שהותו בקונסטנטינופול חלה אגאפטוס ומת ב-22 באפריל 536, אחרי כהונה של כעשרה חודשים. גופתו הובאה לרומא והוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.
לימים הוכרז אגאפטוס כקדוש נוצרי הן בקרב הכנסייה הקתולית והן בקרב הכנסיות האורתודוקסיות. יום חגו הוא 22 בספטמבר בקרב הכנסייה הקתולית, ו-22 באפריל בכנסיות המזרחיות.
אדוטישקיס

| --- | --- |
סמל אדוטישקיססמל אדוטישקיס

 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז וילנה מחוז וילנה
 מחוז משנה:  שווינציאן
 גובה:  150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  689 (2011)
 קואורדינטות:  55°09′N 26°35′E﻿ / ﻿55.150°N 26.583°E﻿ / 55.150; 26.583
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.svencionys.lt/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אדוטישקיס(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אדוטישקיס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אדוטישקיס (בליטאית: Adutiškis; בפולנית: Hoduciszki, הודוצישקי; ביידיש: הײַדוצישאָק) היא עיירה במחוז וילנה שבליטא, על גבול בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

אדוטישקיס החלה כאחוזה במאה ה-14, ובשנת 1526 הועברה לבעלות משפחת רדזיוויל. מסוף המאה ה-19 החל היישוב להתפתח, והפך למרכז מסחר אזורי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב בשל קרבתו לקו החזית. לאחר המלחמה, נכלל במחוז וילנה שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי אדוטישקיס

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-870 יהודים, למעלה משליש מתושביה, ופעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציוניות ובתי ספר יידיים ועבריים. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקים פרטיים בעיירה.
ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום רצחו בה כ-200 יהודים. כמה ימים לאחר מכן, הטילו על יהודי העיירה עבודות כפייה, והקימו במקום יודנרט.
ב-15 באוגוסט 1941 צוו יהודי העיירה לעבור בתוך שעתיים לגטו קטן שהוקם בה. ב-26 בספטמבר 1941 הובאו לגטו כ-300 יהודים מהכפר הסמוך סטויצישוק, וכעבור מספר ימים גורשו כל יושבי הגטו למחנה פוליגון, ולאחר כמה ימים נרצחו בו.
אדריאנוס הרביעי

אדריאנוס הרביעי (בלטינית: Hadrianus IV) היה האפיפיור בשנים 1154–1159, והיחיד ממוצא אנגלי.
לפני שנבחר לאפיפיור שימש כנונציו (שגריר אפיפיורי) לסקנדינביה.
במקביל למינויו לתפקיד האפיפיור, הוכתר פרידריך ברברוסה לקיסר גרמניה והקיסרות הרומית הקדושה. האפיפיור אדריאנוס הרביעי ראה עצמו כפטרונו של פרידריך ברברוסה ונתן גיבוי למלחמותיו.
בשנת 1155 השתמש בסמכותו כאפיפיור (בולה אפיפיורית – Laudabiliter) ו"העניק" למלך אנגליה הנרי השני את השליטה על אירלנד, מטעם הכס הקדוש. בכך הביא לתחילת הכיבוש האנגלי הממושך באי האירי (עד 1921).
אוארסניס

| --- | --- |

מבט על רכס אוארסניס ליד קומונת תמלאחת
 מידע כללי
 גובה:  1,985 מ' 
 מדינה:  אלג'יריה אלג'יריה
 מיקום:  צפון המדינה
 רכס הרים:  אטלס התל 
 קואורדינטות:  35°52′00″N 1°37′00″E﻿ / ﻿35.86666667°N 1.61666667°E﻿ / 35.86666667; 1.61666667
  (למפת אלג'יריה מוגדלת) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד תמנראסת טינדוף מרוקו ספרד תוניסיה לוב ניז'ר מאלי מאוריטניה הים התיכוןאוארסניס(למפת אלג'יריה רגילה) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד תמנראסת טינדוף מרוקו ספרד תונ. לוב ניז'ר מאלי מאור. הים התיכוןאוארסניס
 
אוארסניס ("Ouarsenis", שבשפה הברברית פירושו "דבר גבוה") הוא רכס הרים באזור מיושב בצפון-מערב אלג'יריה.
גאוגרפיה

הרכס ממוקם כ -80 ק"מ דרומית לים התיכון, בין אגן נהר הצ'ליף (Chelif River) בצפון ובמזרח, אואד מינה (Oued Mina) במערב ורמת סרסו (Sersou plateau) בדרום.
הגובה המרבי הוא של 1,985 מ' בהר סידי עמר, הסמוך לעיירה בורג' בונעאמה.
פסגות חשובות נוספות הן אחאון (1,808 מ'), ג'בל מדאד (1,787 מ'), קף סיגה (1,784 מ'), סרא עבדלקאדר (1,776), ראס אל ברארית (1,750 מ'), מונט בלכהיירט (1,620 מ'), ג'בל אמרונה (1,512 מ') ), הר טמדררה ורונד פוינט דה סדרס (1,461 מ'), רוקבה אטבה (1,300 מ'). אזור רכס ההרים מיושב על ידי ברברים.
בעלי חיים באזור

ביערות ההרים מתגוררים כמה בעלי חיים כמו זאבים, שועלים, קראקאל, חזירים, צבועים, קיפודים. האזור היה מיושב בעבר על ידי אריות ופנתרים. הגנרל הצרפתי, ז'אן אוגוסט מרגריט, אשר שירת באלג'יריה דיווח, כי אדם יחיד משבט בני מהרז (Beni Mahrez) ליד ת'ניט אל חד (Theniet El Hed) הרג 14 אריות ושלושה פנתרים בשנות ה -40 של המאה העשרים.
אף על פי, שחלק ממדרונותיו שימשו באופן מסורתי לגידול דגנים, ברכס יש עדיין יערות ארז האטלס טבעיים גדולים יחסית.
הפארק הלאומי Théniet El Had הוא אזור מוגן הממוקם למרגלות רכס Ouarsenis.
הערות שוליים

↑  Tahar Aïfa, Mansour Zaagane, Neotectonic deformation stages in the central Ouarsenis culminating zone, Northwestern Algeria, Arabian Journal of Geosciences 8, 2015-05-01, עמ' 2667–2680 doi: 10.1007/s12517-014-1385-z
↑  Le Correspondant, Charles Douniol, 1864. (בצרפתית)
↑  National Parks in Algeria, Algeria.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14457641c (data)  SUDOC: 078608678  VIAF: 56144647643139724006   WorldCat (עם VIAF): 56144647643139724006
אדמו טדוליני

| --- | --- |

פסל דוד ליד המדרגות הספרדיות
 לידה:  21 בדצמבר 1788 בולוניה, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  16 בפברואר 1868 (בגיל 79) רומא, מדינת האפיפיור 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם 
 יצירות ידועות:  equestrian statue of Simón Bolívar 
 בן או בת זוג:  Serafina Passamonti 
 צאצאים:  Scipione Tadolini 
 
אדמו טדוליני (באיטלקית: Adamo Tadolini ; ‏ 1788, בולוניה – 1868, רומא) היה פסל איטלקי שפיסל בסגנון הניאו קלאסי של אנטוניו קנובה.
טדוליני נולד בבולוניה למשפחה של פסלים שהמשיכה את מסורת הפיסול בה החל סבו פטרוניוס טדוליני.
בין השנים 1818-1813 טדוליני למד באקדמיה לאמנויות יפות בבולוניה, הוא זכה בפרס על תבליט של ונוס ואיניאס, וזכה במלגת ארבע שנות לימוד ברומא במהלכן יצר פסל גבס של איאס מקלל את האלים.
טדוליני קיבל הזמנה מאנטוניו קנובה לעבוד בסטודיו שלו והוא עבד שם עד לשנת 1822 שנה בה קנובה עזר לו להקים ברומא סטודיו משלו, במקום זה שוכן היום מוזיאון קנובה טדוליני.
בניו שיפיונה טדוליני וטיטו טדוליני עבדו בסטודיו שלו, ובנו שיפיונו טדוליני המשיך להחזיק את הסטודיו לאחר מותו של האב, בהמשך הסטודיו נוהל על ידי ג'וליו טדוליני וולבסוף ניהל את הסטודיו אנריקו טדוליני.
גלריה

גנימדס בארמיטאז'
פאולוס בכיכר פטרוס הקדוש
סימון בוליבר בקראקס
מלאך במזבח איגנטיוס מלויולה ככנסיית ג'זו ברומא
Windows Update

| --- | --- |


הכלי כפי שמופיע ב-Windows 10
 מפתח:  מיקרוסופט 
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows 
 update.microsoft.com
 
Windows Update הוא כלי שבאמצעותו מספקת חברת מיקרוסופט עדכוני אבטחה ותוכנה עבור מערכת ההפעלה חלונות ונגן המוזיקה שלה Windows Media Player. עד ל-Windows Vista, היה הכלי למעשה אתר אינטרנט אשר לבקשת המשתמש סורק את המחשב לעדכונים אשר חסרים לו במערכת ומציעה להתקין אותם. בעבר ניתן היה לגשת לאתר רק באמצעות דפדפן אינטרנט אקספלורר של מיקרוסופט, אך גם דפדפן הנטסקייפ בגרסה 8 שמשתמש במנוע הרינדור של האקספלורר, או כל דפדפן אחר שתמך בפקדי ActiveX, יכל להציג תוכן זה.
בחלונות XP, האופצייה של עדכונים אוטומטיים מאופשרת רק לבעלי תוכנה חוקית של מערכת ההפעלה של מיקרוסופט. כיום קיים גם אתר האינטרנט של העדכונים, הנקרא Microsoft Update.
החל מחלונות ויסטה, כלל שירות העדכונים עבר לרמת מערכת ההפעלה, במקום הממשק האינטרנטי, כמקובל במערכות הפעלה אחרות.
היסטוריה

אתר העדכונים הוצג לראשונה עם השקתה של חלונות 98 אך מאז עבר האתר מספר שינויים. ב-2005 הציגה מיקרוסופט את "שרות Microsoft Update" (באנגלית: Microsoft Update Service) המספק עדכונים עבור לא רק עבור מערכות הפעלה נתמכות, אלא גם על חבילות מיקרוסופט אופיס, Exchange ושרת SQL.
היסטוריה > חלונות 98: אתר האינטרנט והתראה על עדכונים קריטיים

Windows Update שוחרר לראשונה כיישום אינטרנטי עם השקתה של מערכת Windows 98. במקור, שירות העדכונים סיפק רכיבים אופציונליים ותוספות: משחקים, ערכות נושא, מנהלי התקן, ויישומים אופציונליים של מיקרוסופט דוגמת NetMeeting. האתר היה זמין גם עבור גרסאות מוקדמות יותר של חלונות דוגמת 95 ו-NT 4.0. עם הזמן, מיקרוסופט החלה לספק גם עדכוני אבטחה שנועדו לתקן פרצות שונות, ותיקוני באגים, ביניהם גם תיקון לבעיית באג 2000.
אתר האינטרנט השתמש בפקדי ActiveX, דבר שחייב שימוש בדפדפן אינטרנט אקספלורר או כל דפדפן אחר שתמך בפקדי ActiveX. הגרסה הראשונה לא התחשבה בחומרת המחשב ובסוג החיבור לאינטרנט והורידה בשלמותה את רשימת העדכונים לפני הצגת מידע על העדכונים הזמינים למשתמש. ככל שיצאו עדכונים נוספים למערכות ההפעלה, כך גם הרשימה גדלה, והגיעה לגודל של מעל ל-400KB, דבר שהכביד על מרבית המשתמשים שהשתמשו באותה עת בהתקשרות חיוג באמצעות מודם טלפוני. בגרסתו הרביעית, ששוחררה עם חלונות XP, הכלי שולח למיקרוסופט מידע בסיסי על חומרת המחשב, מהירות ואופי החיוג לאינטרנט לפני שהוא שולח למשתמש את רשימת העדכונים.
בינואר 2005 שוחררה תוכנת צד-שלישי בשם WindizUpdate המאפשרת להוריד את העדכונים באמצעות דפדפנים מבוססי מוזילה ואופרה, דפדפנים שבמקורם לא תמכו ב-ActiveX. החוקיות של שרות צד-שלישי זה שנויה במחלוקת.
בנוסף לכך, חלונות 98 הציגה בפני המשתמש כלי שנקרא Critical Update Notification Utility. הכלי היה רץ ברקע, ובודק כל זמן קצוב (ברירת המחדל הוגדרה לבדיקה כל 5 דקות) האם קיימים עדכונים המוגדרים כ"קריטיים" עבור המערכת, והמשתמש היה יכול לשנות את מועדי ותדירות הבדיקות. הכלי הסתמך על שרת מארח יחיד של מיקרוסופט, נפרד מהשרתים הרגילים של Windows Update, שממנו התקבלו קובצי העדכון, ועל כך זכה לביקורת שלילית מחוקר האבטחה ה.ד. מור (אנ'), שטען כי מספיקה רק מתקפה אחת על השרת הזה כדי להחדיר למיליוני מחשבים המריצים את חלונות 98 וירוסים וסוסים טרויאניים מדי זמן קצוב. בסופו של דבר, מיקרוסופט זנחה את הכלי הנ"ל לטובת שירות ה"עדכונים אוטומטיים", שהוצג עם מערכת ההפעלה חלונות מילניום.