stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרשון שופמן
הערות שוליים

↑  רות שופמן למנוחות, דבר, 10 ביולי 1972
↑  העבראישער שריפטשטעלער ג. שאפמאן געווען ארעסטירט אין גראץ, ביאליסטאקער אונזער עקספרעס, 21 באפריל 1938 (ביידיש).
↑  ג. שופמן בא, דבר, 19 ביולי 1938.
↑  מסיבה לכבוד ג. שופמן, דבר, 10 באוגוסט 1938
↑  קבלת פנים לג. שופמן, דבר, 22 באוגוסט 1938.
↑  ראו למשל: ג. שופמן, הגם אתה?, דבר, 13 בינואר 1939; ג. שופמן, בין גלבוע וגלעד, דבר, 21 באפריל 1939; ג. שופמן, שתי רשימות, דבר, 13 בספטמבר 1939.
↑  נורית גוברין, מאופק אל אופק: ג’ שופמן, חייו ויצירתו, 2 כרכים, תל אביב: יחדיו, אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ג 1982, עמ' 258.
↑  ג. שופמן וב. זוסמן - חתני פרס רופין, דבר, 12 בינואר 1953.
↑  חולקו 12 "פרסי ישראל" תשט"ז, דבר, 17 באפריל 1956.
↑  מת הסופר גרשון שופמן, דבר, 13 ביוני 1972.
↑  מתה רות שופמן, דבר, 9 ביולי 1972; רות שופמן למנוחות, דבר, 10 ביולי 1972.
↑  י. יציב, גרשון שופמן, דבר, 10 בינואר 1947.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יעקב פיכמן | פרס ביאליק  1946 | הבא: אורי צבי גרינברג |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268008105171  PLWABN: 9810647360605606  BnF: cb131867552 (data)  GND: 11890924X  ISNI: 0000 0000 6650 9425  LCCN: n83179032  NKC: mzk2018976893  NTA: 106536427  RERO: 02-A026849044  SELIBR: 169544  SUDOC: 113332327  VIAF: 5072748   WorldCat (עם VIAF): 5072748
דוד מור

דוד (דודו) מור (נולד ב-20 בספטמבר 1946) הוא איש עסקים ויהלומן ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-11.
ביוגרפיה

החל בפעילות מפלגתית במסגרת תנועת החרות בשנת 1975, בין פעילויותיו המפלגתיות היה מור יו"ר "דור ההמשך". ב-1982, עם פתיחת שגרירות זאיר בישראל, מונה מור לנספח המסחרי שלה. בבחירות לכנסת האחת עשרה בשנת 1984 הוצב במקום ה-43 ברשימת הליכוד, אך הליכוד זכה ב-41 מנדטים והוא לא נכנס לכנסת. באותן שנים שימש כגזבר המפלגה. לכנסת האחת עשרה נכנס, בשנת 1988, כמחליפו של מיכאל רייסר. כניסתו לכנסת נערכה בשבוע שקדם לבחירות לכנסת ה-12 וכהונתו נמשכה כחודש, עד להשבעת הכנסת החדשה.
בשנות השמונים היה מעורב בפרשת רמת קדרון, התנחלות שתוכננה לקום כ-6 ק"מ מזרח לבית לחם בשטח העיירה עובידייה, ביוזמה פרטית של אנשי עסקים שהוביל. לאחר שכ-300 בתים ומגרשים ביישוב נמכרו עוד לפני שהחלה הבנייה, התברר כי הקרקעות לא היו שייכות ליזמים, היוזמה הייתה הונאה והפרויקט בוטל.
אחר כך, ב-1985, מונה ליו"ר החברה הממשלתית "שיכון ופיתוח" על ידי שר השיכון דוד לוי. אך הודח כעבור שנתיים.
לאורך השנים משמש מור יועץ כלכלי לחברות בענף הבנייה. הוא כיהן גם כחבר במועצות המנהלים של חברות "עמידר" ו"אוסיף השקעות ופיתוח" והיה חבר מועצת המנהלים של רשות שדות התעופה, בה שימש יו"ר ועדת הפיתוח בדירקטוריון החברה.
בפרימרייז לקביעת רשימת הליכוד לכנסת ה-14, התמודד במסגרת הרשימה הארצית והגיע למקום ה-39 עם כ-10,000 קולות. בפרימרייז לקביעת רשימת המפלגה לכנסת ה-18 התמודד על המקום המשובץ למחוז דן, אך הגיע שלישי ולא שובץ במקום ריאלי ברשימת המועמדים. בבחירות לכנסת החמש עשרה התמודד מור ברשימת מפלגת המרכז, בה שובץ במקום ה-19.
חיים אישיים

מור היה נשוי לליאורה יובל, בתו של שלמה יובל, מוותיקי היהלומנים בישראל.
הערות שוליים

↑  אברהם תירוש, בירור בתנועת החרות על המכתב לסנאטורים, מעריב, 1 באוקטובר 1975
↑  בגין מתפטר מהכנסת, כותרת ראשית, 12 באוקטובר 1983
↑  הם עצבניים הלילה, כותרת ראשית, 18 ביולי 1984
↑  עופר פטרסבורג, היהלומן דוד מור מעורב בעסקת אזורים, באתר ynet, 5 במרץ 2002
↑  אבינועם בר-יוסף, 25 אלף דונמים שנמכרו ביו"ש נשארו במודעות הפרסומת, מעריב, 10 בדצמבר 1985
↑  יהושע ביצור, "העסקות ברמת-קדרון הם הונאה אחת גדולה, מעריב, 5 בספטמבר 1985
↑  לא על קרן הצבי, כותרת ראשית, 27 בנובמבר 1985
↑  יצחק דיש, דוד לו הדיח את צמרת "שיכון ובינוי", מעריב, 23 בינואר 1987
↑  רשימת מפלגת המרכז לכנסת ה-15 באתר הכנסת.
גבריאלה אלישע

| --- | --- |

גבריאלה אלישע, 1997
 לידה:  13 בנובמבר 1954 ישראל ירושלים, ישראל
 פטירה:  26 בפברואר 2019 (בגיל 64) ישראל ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שם עט:  אלה בת-ציון 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1972–2019 (כ־47 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים 
 
גבריאלה אלישע (13 בנובמבר 1954 – 26 בפברואר 2019) הייתה משוררת, מתרגמת ועורכת ישראלית. הוציאה לאור אחד עשר קובצי שירה, תרגמה שירה מאנגלית ומצרפתית, ערכה את מרפסת: קונטרסים לשירה בשנים 1990–1992, וזכתה בפרסים ספרותיים רבים. פרסמה גם בשם העט אלה בת-ציון.
ביוגרפיה

גבריאלה אלישע נולדה בירושלים ב-1954. אביהָ, ציון, היה שוטר בתקופת המנדט הבריטי ואחר כך במשטרת ישראל, ואמהּ עקרת בית. למדה בירושלים בתיכון רנה קסין. כתבה שירה מנעוריה.
בגיל 18 פרסמה את ספר שיריה הראשון, "בשפתיים נשפתי חושך לגוף", עליו זכתה בפרס ע"ש מתי כ"ץ.
מגיל צעיר עבדה כמגיהה עם הוצאות ספרים שונות.
בשנים 1992–1994 למדה ספרנות במכללת בית ברל.
בשנת 1984 לערך שינתה את שמה לאלה בת-ציון, וחלק ניכר מפרסומיה הופיעו בשם זה. בשנת 2004 חזרה לשמה המקורי.
בסוף שנות השמונים ייסדה את הוצאת הספרים "אלקנה", ע"ש שופט בית-המשפט המחוזי דב איתן (1935–1988), שנמנה עם סנגוריו של ג'ון איוון דמיאניוק.
בשנים 2004–2006 למדה צ'יקונג במכון וינגייט, ובשנים 2007–2008 למדה פעילות גופנית לגיל הזהב במכון וינגייט והדריכה מבוגרים.
בשנים 2011–2013 למדה לימודי תעודה בעריכת לשון במכללת ליפשיץ בירושלים.
זכתה בפרס לספרות ע"ש מתי כ"ץ, ולאחר כשנה יצא לאור ספר שיריה הראשון בהוצאת סימן קריאה שבעריכת מנחם פרי. הייתה בין המשתתפים הקבועים בכתב העת סימן קריאה בשנותיו הראשונות, ומאז פרסמה כמעט בכל כתבי העת והמוספים הספרותיים. הוציאה לאור אחד-עשר קובצי שירה (מקור), ותרגמה שירה מאנגלית ומצרפתית. בנוסף יזמה, ערכה והוציאה לאור את כתב העת לשירה "מרפסת" בשנים 1990–1992, וכתבה לעיתים רשימות על שירים וספרי שירה, כולל רשימות על שירים וספרי שירה של ריקי דסקל, בכל סרלואי, נעם פרתום, אסתר אטינגר, עודד פלד ואחרים.
גבריאלה אלישע התגוררה בירושלים עד פטירתה, לאחר מחלה ממושכת, ב-26 בפברואר 2019. נטמנה בבית העלמין בהר המנוחות.
יצירתה

גבריאלה אלישע, בשפתים נשפתי חושך לגוף, הוצאת סימן קריאה, 1973
גבריאלה אלישע, ליל הזמרת, הוצאת מסדה, 1976
גבריאלה אלישע, הנשמה מילולית, הוצאת סימן קריאה, תש"ם 1980
גבריאלה אלישע, מוזיקה אחרת, הוצאת איכות/אדם, 1983
גבריאלה אלישע, טקסטים ומיני-טקסטים, הוצאת עצמית, תשמ"ה 1985
גבריאלה אלישע, השראה, הוצאת אל"ף, תשמ"ח 1987
אלה בת-ציון, ספר החלומות של אלהים, הוצאת אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, 1994
אלה בת-ציון, כתיבה מצוירת של חצי-אהבה חצי-שנאה, הוצאת דגש, תשנ"ו 1996
אלה בת-ציון, שפת סף, או, מים, אמא, נפש (כולל תרגום מצרפתית למבחר שירים מאת רובר דסנוס), הוצאת דגש, 1996
אלה בת-ציון, ספר השירים של אלה בת-ציון, הוצאת דגש, תשנ"ז 1997
אלה בת-ציון, אחרֵי, הוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2000
תרגומי שירה

כותונת אחת, קערה אחת: שירת הזן של ריוקן, הוצאת אלישׂר, 1984 (מאנגלית)
אלסה גידלוֹ / שירים סאפפיים, הוצאת אלקנה, 1989 (מאנגלית)
פול אלואר, מחשבה ארוכה מאוהבת (23 שירים), בתוך מרפסת (ה-ו), 1991 (מצרפתית)
מבחר שירים מאת רובר דסנוס, מופיע בתוך אלה בת-ציון, שפת סף או מים, אמא, נפש, הוצאת דגש 1996 (מצרפתית)
עריכה

שֶׁלֶם: כתב עת לשירה (א), בעריכת דן אלבו ואלה בת-ציון, ירושלים תשמ"ט-1989
מרפסת: קונטרסים לשירה (א-ט), בעריכת אלה בת-ציון, 1992-1990
אספקלריה: כתב עת לשירה (מקוּון)
השתתפות באנתולוגיות

שירי אהבה של משוררות ישראליות בנות זמננו, בעריכת ציפי שחרור, הוצאת סתווית, 1985
מבחר שירים שראו אור במרוצת עשרים שנה בעיתון 77, בעריכת יעקב בסר, הוצאת עתון 77, 1996
השירים, פסטיבל המשוררים הבינלאומי בירושלים, הוצאת ידיעות אחרונות, 1997
105 משוררים בכתב ידם, בעריכת ליאת קפלן, הוצאת כרמל, 2007
קרבת מקום: שירי תפילה, בעריכת גלעד מאירי ונועה שקרג'י, הוצאת ידיעות ספרים, 2011
ליקוטי שירות: אסופת שירה בעקבות רבי נחמן מברסלב, בעריכת יורם ניסינוביץ וצורית יעיר, הוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2011
השירים הכי יפים בעברית: מאה שנות שירה ישראלית, בעריכת מנחם בן ודורון קורן, הוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2013
מחאת כפיים: אנתולוגיית שירה חברתית, בעריכת גלעד מאירי, נועה שקרג'י, דורית ויסמן, מקום לשירה, 2013
השתתפות בפסטיבלי שירה

פסטיבל המשוררים במטולה, 1996
פסטיבל המשוררים הבינלאומי הרביעי, ירושלים, 1997
פסטיבל המשוררים במטולה, 2000
פסטיבל השירה הבינלאומי ברוטרדם, 2004
פסטיבל מטר על מטר, ירושלים, 2010
פסטיבל השירה הבינלאומי העשרים, טטובו (מקדוניה), אוקטובר 2016
פסטיבל השירה הבינלאומי הראשון "אורפיאוס", פלובדיב (בולגריה), מאי 2018
פרסים ספרותיים

פרס לספרות ע"ש מתי כ"ץ, 1972 (על קובץ השירים "בשפתיים נשפתי חושך לגוף")
פרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה, 1975 (על קובץ השירים "ליל הזמרת")
פרס לספרות ע"ש מרים טלפיר, 1981
מענקי יצירה מטעם קרן תל אביב לספרות ולאמנות
מענקים מטעם קרן עמו"ס (קרן נשיא המדינה לעידוד מלומדים וסופרים)
פרס היצירה מטעם קרן ראש הממשלה, 1980
פרס היצירה מטעם קרן ראש הממשלה, 1996
פרס ע"ש יצחק ליב ורחל גולדברג, 1997 (על "ספר השירים של אלה בת-ציון")
פרס היצירה מטעם קרן ראש הממשלה, 2011
לקריאה נוספת

לקסיקון הֶקשרים לסופרים ישראלים, בעריכת זיסי סתוי, פרופ' יגאל שוורץ, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר ומכון הֶקשרים, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, 2014, עמ' 83.
רוז'ה פלנצבוים גבר, "ללקק את הרווח הצר בין שתי מילים: פנטזיית הזהב בשירתם של אלה בת-ציון, מאיה בז'רנו וחזי לסקלי", להתגעגע לקיוטו, הוצאת רסלינג, 2016, עמ' 205–217.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל בעמוד הפייסבוק של אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל
↑  רשימות על שירה מאת גבריאלה אלישע
↑  http://www.poetryinternationalweb.net/pi/site/poet/item/3167 (באנגלית)
↑  http://poetryplace-festival.org/2010/poets.php?poet=8
↑  http://ditetenaimit.org/index.php/en/
↑  https://orpheus-plovdiv.eu/en/
↑  http://www.kkl.org.il/goldberg-foundation/
↑  מיה סלע, בין 14 זוכי פרס ראש הממשלה: ויזלטיר, קסטל בלום, פוצ'ו וגברון, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392802905171  ISNI: 0000 0000 6693 1191  LCCN: n91106476  VIAF: 58263426   WorldCat (עם VIAF): 58263426
גארט טמפל

| --- | --- |

טמפל בשנת 2013
 לידה:  8 במאי 1986 (בן 38) באטון רוז' שבלואיזיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  14
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה
 דראפט:  לא נבחר, 2009
 קבוצות כשחקן
 2009–2010   2010   2010   2010   2010   2010–2011   2011   2011   2011   2011–2012   2012   2012–2016   2016–2018   2018–2019   2019   2019–2020   2020–2021 2021–2023 2023–:  ריו גראנדה ואלי וייפרס   יוסטון רוקטס   סקרמנטו קינגס   סן אנטוניו ספרס   ריו גראנדה ואלי וייפרס   אירי בייהוקס   מילווקי באקס   אירי בייהוקס   שארלוט בובקאטס   ג'וניור קזאלה   רינו ביגהורנס   וושינגטון ויזארדס   סקרמנטו קינגס   ממפיס גריזליס   לוס אנג'לס קליפרס   ברוקלין נטס   שיקגו בולס ניו אורלינס פליקנס טורונטו ראפטורס
גארט ברת'ולומיו טמפל (באנגלית: Garrett Bartholomew Temple; נולד ב-8 במאי 1986) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA. משחק לרוב בעמדת הקלע, אך מוצב פעמים רבות גם בעמדת הרכז או הסמול פורוורד.
משמש כסגן נשיא ארגון שחקני ה-NBA מאז יוני 2017.
קריירת תיכונים ומכללות

טמפל נולד וגדל בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה. בשנתו האחרונה בתיכון "LSU Laboratory School" הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לזכייה באליפות התיכונים של לואיזיאנה, עם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק. כמו כן הצטיין טמפל בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
בשנת 2005 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בלט כשחקן הגנה מצטיין ושימש כשחקן קבוע בחמישייה הפותחת. בטורניר אליפות המכללות של אותה עונה השוותה הקבוצה את הישג השיא שלה – העפלה לשלב הפיינל פור – הודות ליכולת טובה של כוכביה גלן דייוויס וטיירוס תומאס. עד סיום עונתו האחרונה בלואיזיאנה, 2008/2009, שבר את שיא המועדון עבור דקות משחק בקבוצה, עם 4,432. בסיום העונה נבחר לחמישיית ההגנה של מחוז ה-SEC, וכן לחמישייה השנייה של העונה במחוז. ב-4 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים כוללים של 6.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות (2009–2012)

לאחר שלא נבחר כלל בדראפט ה-NBA 2009 חתם טמפל על חוזה ביוסטון רוקטס, אך נופה מהסגל לפני תחילת העונה ועבר לקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – ריו גראנדה ואלי וייפרס. לאורך העונה קלע 14.9 נקודות בממוצע למשחק במדי ריו גראנדה. בפברואר 2010 חתם ברוקטס על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים, ובמרץ חתם על חוזה ל-10 ימים בסקרמנטו קינגס. בתום חוזהו עם הקינגס חתם על חוזה דומה בסן אנטוניו ספרס, וב-23 במרץ חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו עד לסיום עונת 2009/2010.
לקראת עונת 2010/2011 חזר לשחק עבור ריו גראנדה מליגת הפיתוח, ובדצמבר 2010 הועבר בטרייד לאירי בייהוקס בתמורה לג'ף אדריאן. במדי הבייהוקס רשם טמפל ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח. בינואר 2011 חתם במילווקי באקס על שני חוזים עוקבים חוזה ל-10. במרץ חתם על שני חוזים ל-10 ימים בשארלוט בובקאטס, ולאחר מכן על חוזה נוסף עד לסיום העונה.
בעונת 2011/2012 שיחק בקבוצת ג'וניור קזאלה, אשר השתתפה לראשונה בליגת העל האיטלקית. ב-28 משחקיו בקבוצה קלע טמפל 9.5 נקודות בממוצע למשחק, וקבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה עם מאזן שלילי 8–24.
בקיץ 2012 חתם טמפל על חוזה במיאמי היט, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה, ועבר לשחק עבור רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח.
קריירה מקצועית > וושינגטון ויזארדס

ב-25 בדצמבר 2012, כחודשיים לאחר פתיחת עונת 2012/2013, חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס. ב-4 עונותיו בוושינגטון ביסס את מעמדו כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, וקלע 4.6 נקודות ב-17.4 דקות בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית > סקרמנטו קינגס

ביולי 2016 חתם טמפל בסקרמנטו קינגס על חוזה ל-3 עונות בסך כ-24 מיליון דולר, לאחר שהרוויח בסך הכול כ-4 מיליון דולר לאורך 7 עונותיו הראשונות בקריירה. בשתי עונותיו בסקרמנטו פתח בחמישייה בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, וקלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק. ב-23 בינואר 2018 קלע שיא קריירה של 34 נקודות, מתוכן 19 ברבע האחרון, במשחק מול אורלנדו מג'יק.
קריירה מקצועית > ממפיס גריזליס

לקראת עונת 2018/2019 הועבר טמפל בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לבן מקלמור, דיונטה דייוויס ובחירת דראפט עתידית.
קריירה מקצועית > לוס אנג'לס קליפרס

ב-7 בפברואר 2019, לאחר 49 משחקים עם ממפיס, נשלח יחד עם ג'מייקל גרין ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לאייברי בראדלי.
קריירה מקצועית > ברוקלין נטס

ביולי 2019 חתם טמפל על חוזה בברוקלין נטס.
קריירה מקצועית > שיקגו בולס

לקראת עונת 2020/2021 חתם על חוזה בקבוצת שיקגו בולס.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

באוגוסט 2021 הועבר יחד עם תומאש סטורנסקי בטרייד לניו אורלינס פליקנס, תמורת לונזו בול.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | יוסטון | 9 | 0 | 13.1 | 0.448 | 0.250 | 0.667 | 1.6 | 0.8 | 0.4 | 0.4 | 5.0 |
| 2009/2010 | סקרמנטו | 5 | 0 | 4.6 | 0.375 | 0.000 | 1.000 | 0.6 | 0.4 | 0.2 | 0.0 | 2.2 |
| 2009/2010 | סן אנטוניו | 13 | 4 | 14.8 | 0.438 | 0.435 | 0.667 | 1.1 | 0.9 | 0.6 | 0.2 | 6.2 |
| 2010/2011 | סן אנטוניו | 3 | 0 | 7.0 | 0.200 | 0.000 | 0.000 | 0.7 | 0.7 | 0.3 | 0.3 | 0.7 |
| 2010/2011 | מילווקי | 9 | 0 | 9.2 | 0.333 | 0.300 | 0.000 | 0.7 | 0.7 | 0.1 | 0.1 | 1.9 |
| 2010/2011 | שארלוט | 12 | 0 | 10.5 | 0.286 | 0.269 | 0.636 | 1.3 | 2.0 | 0.8 | 0.3 | 3.2 |
| 2012/2013 | וושינגטון | 51 | 36 | 22.7 | 0.407 | 0.325 | 0.703 | 2.4 | 2.3 | 1.0 | 0.3 | 5.1 |
| 2013/2014 | וושינגטון | 75 | 0 | 8.5 | 0.362 | 0.207 | 0.698 | 0.9 | 1.0 | 0.5 | 0.1 | 1.8 |
| 2014/2015 | וושינגטון | 52 | 18 | 14.1 | 0.400 | 0.375 | 0.729 | 1.7 | 1.1 | 0.8 | 0.2 | 3.9 |
| 2015/2016 | וושינגטון | 80 | 43 | 24.4 | 0.398 | 0.345 | 0.728 | 2.7 | 1.8 | 0.9 | 0.2 | 7.3 |
| 2016/2017 | סקרמנטו | 65 | 21 | 26.6 | 0.424 | 0.373 | 0.784 | 2.8 | 2.6 | 1.3 | 0.4 | 7.8 |
| 2017/2018 | סקרמנטו | 65 | 35 | 24.8 | 0.418 | 0.392 | 0.769 | 2.3 | 1.9 | 0.9 | 0.4 | 8.4 |
| 2018/2019 | ממפיס | 49 | 49 | 31.2 | 0.429 | 0.352 | 0.750 | 3.1 | 1.4 | 1.0 | 0.5 | 9.4 |
| 2018/2019 | קליפרס | 26 | 6 | 19.6 | 0.396 | 0.296 | 0.742 | 2.5 | 1.4 | 1.0 | 0.2 | 4.7 |
| 2019/2020 | ברוקלין | 62 | 35 | 27.9 | 0.378 | 0.329 | 0.805 | 3.5 | 2.5 | 0.8 | 0.5 | 10.3 |
| 2020/2021 | שיקגו | 56 | 25 | 27.3 | 0.415 | 0.335 | 0.800 | 2.9 | 2.2 | 0.8 | 0.5 | 7.6 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 59 | 16 | 18.6 | 0.376 | 0.319 | 0.683 | 2.4 | 1.3 | 0.7 | 0.4 | 5.2 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 25 | 0 | 6.5 | 0.400 | 0.423 | 0.750 | 0.7 | 0.5 | 0.4 | 0.1 | 2.0 |
| קריירה |  | 716 | 288 | 20.9 | 0.402 | 0.345 | 0.740 | 2.3 | 1.7 | 0.8 | 0.3 | 6.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | סן אנטוניו | 6 | 0 | 2.5 | 0.333 | 0.333 | 1.000 | 0.3 | 0.3 | 0.2 | 0.0 | 0.7 |
| 2013/2014 | וושינגטון | 10 | 0 | 0.9 | 1.000 | 1.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.5 |
| 2014/2015 | וושינגטון | 4 | 0 | 6.5 | 0.167 | 0.000 | 0.625 | 0.8 | 0.3 | 0.5 | 0.0 | 1.8 |
| 2018/2019 | קליפרס | 6 | 0 | 10.5 | 0.273 | 0.143 | 0.700 | 1.2 | 0.3 | 0.5 | 0.2 | 2.3 |
| 2019/2020 | ברוקלין | 4 | 4 | 34.3 | 0.347 | 0.250 | 0.833 | 2.8 | 2.0 | 0.8 | 0.3 | 12.0 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 1 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 31 | 4 | 8.1 | 0.338 | 0.240 | 0.720 | 0.8 | 0.4 | 0.3 | 0.1 | 2.5 |
הערות שוליים

↑  טמפל נבחר לסגן נשיא ארגון שחקני ה-NBA, באתר הרשמי, 24 ביוני 2017
1 2  ביוגרפיה, באתר אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ביילס במכללות, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של טמפל בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של טמפל באירופה, באתר basketball-reference.com
↑  טמפל ושלבין מאק חותמים על חוזה בוושינגטון, באתר הקבוצה, 25 בדצמבר 2012
↑  ynpk טמפל מסכם על חוזה בסקרמנטו, באתר bleacherreport.com,‏ 3 ביולי 2016
↑  סטטיסטיקות המשחק בין סקרמנטו לאורלנדו, באתר basketball-reference.com
↑  ממפיס מצרפת את טמפל, באתר הקבוצה, 17 ביולי 2018
↑  הקליפרס מצרפים את טמפל וגרין, באתר הקבוצה, 7 בפברואר 2019
↑  טמפל חותם על חוזה בברוקלין, באתר הקבוצה, 8 ביולי 2019
↑  ההשפעה של טמפל על הבולס, באתר הקבוצה, 28 בנובמבר 2020
דוד (גופן)

גופן "דוד"
שטר ניסיוני של 50 פרוטה מ-1952 בעיצוב איתמר דוד עם אות "דוד"
גופן "דוד" על שטר ישן של 20 שקלים חדשים
דוד (David) הוא גופן עברי שעוצב על ידי איתמר (איסמר) דוד (בהתייעצות עם משה שפיצר) בשנת 1952 ונמצא בשימוש נרחב בימינו.
רקע היסטורי

איתמר (איסמר) דוד (1910–1996), יליד ברסלאו שבגרמניה, עבד מנעוריו כשוליית צייר ולאחר מכן למד בבית הספר לאמנות ואוּמנות בשרלוטנבורג, ברלין, שם השתלם בעיצוב ואיור. במסגרת לימודיו ועבודתו זכה למספר פרסים בתחום העיצוב, בהם פרס על עיצוב האות למהדורה של ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל, שמימן את עלייתו לארץ ישראל ב־1932. משנת 1934 החל דוד לפתח את הקונספט לגופן "דוד". בזמן זה המגוון הטיפוגרפי העברי בארץ היה מצומצם: מגוון הגופנים מסוג "אות ספר" כלל רק את "מרובע" הישן וב"פרנק־ריהל", שפורסם בשנת 1910. מגוון הגופנים מסוג "אות כותרת" כללו רק את "חיים" ו"מרים" במשקל אחד. דוד החליט לפתח גופן נקי, מודרני, קריא, ומתאים לדרישות הדפוס. את ההשראה לעיצוב שאב מכתבים שמיים עתיקים.
ב־1939, בזמן שהותו בניו יורק, החל דוד במשא ומתן עם תאגיד אינטרטייפ (אנ') להפקת והפצת הגופן, אך המלחמה קטעה את התהליך. ב־1950/51 נחתם ההסכם עם תאגיד אינטרטייפ, אשר כלל את הגרסה הרגילה (המוכרת לנו כיום ומוכרת בתור "גרסת הספר") ואת הגרסה הנטויה (אנ'). כל גרסה כללה שלושה משקלים. דוד עבד שוב על ששת המשקלים וסיים את הציורים הסופיים בשנת 1952. למעשה, הגרסה נטולת העוקצים לא זכתה לצאת לפועל, והופיעה רק במאמר תאורטי שכתב ד"ר משה שפיצר עבור ספר היובל של חברת שוקן.
בשנת 1954 הפיק ושיווק תאגיד אינטרטייפ את הערכות הראשונות של הגופן לבתי דפוס ומכונות כתיבה. הגופן כלל את גרסאות ה"ספר" וה"נטוי", ורק באותיות בגודלי 12 נקודות. מאז נוספו גדלים רבים. הספר הראשון שהודפס עם הגופן היה ספרו של ש"י עגנון "כלב חוצות" (הייתה זו בחירתו של שפיצר להשתמש בגופן זה)
ב־1984 הזמינה חברת הגופנים שטמפל (אנ') מדוד ביצוע מחודש של האות עם ניקוד, על מנת ליצור גרסה דיגיטלית של הגופן. עד ליום הזה, הגופן "דוד עברית" נפוץ מאוד ומועתק רבות. צורתו הקלילה של הגופן נבחרה על ידי מעצבים רבים לסדר של שירה, לספרים מעוצבים, למידע בקטלוגים של תערוכות ואפילו לעיתונים.
אופי האות

הגופן "דוד" מתאפיין בניגודים משלימים; לאות אופי קליגרפי (כאשר ה"ציפורן" הקליגרפית מונחת בזווית משוערת של 45° ומשיכת הקו משמאל לימין), והאותיות כוללות עוקצים ("סריפים" או "תגים"), אך עם זאת האות איננה מסורתית ויש בה שינויים גרפיים שאינם נמצאים באות קליגרפית של ממש. התנועה הקליגרפית של קווי האות רכה וגמישה, אך קצות הקווים נגמרים בחיתוך חד. עם ה"זיכרון הקליגרפי", "דוד" מתאפיין בניקיון מינימליסטי, בצמצום צורני מדויק ובנטייה להתקרבות לצורות בסיסיות ובכך לאזכר אותיות עבריות עתיקות שנחצבו באבן. גופנים עבריים שנוצרו באירופה במאה ה־19 כגון "פרנק־ריהל" ו"דְּרוּגוּלִין" שאבו את מקורם מן האות הקליגרפית ומן הקונטרסט בין עובי הקווים האופקיים לאנכיים, כפי שנהוג באותיות לטיניות. קונטרסט זה יוצר לעיתים מצב שבו הקווים הדקים אינם נראים כאשר מדפיסים אותם בגדלים קטנים, ובכך מקשים על קריאות האות. בניגוד למגמה זו בעיצוב האות, עיצוב האות יכול להיחשב כמודרני מכיוון שבדומה לגופנים לטיניים ועבריים מפורסמים שעוצבו במחצית הראשונה של המאה ה־20, "דוד" מתאפיין בעובי קו הנראה אחיד (אך עם זאת גם גמיש) ובהתקרבות לצורות יסוד (כגון מרובע ומשולש). עם זאת, האותיות אינן מכניות ונוקשות. אופי זה הקנה ברבות הימים לגופן שיוך "עברי־ישראלי" ומודרני המנוגד לגופנים בעלי אופי הנחשב "יהודי" מסורתי.
הניקיון הצורני, ההצמדות לצורה הבסיסית ובעיקר לקווים החיוניים של האות הקנו לגופן קריאות וקצב קולח גם כאשר הטקסט מודפס בגדלים קטנים. דוגמה טובה לכך אפשר למצוא כאשר משווים בין האות א' של הגופן פרנק־ריהל לבין אותה האות בגופן "דוד" בגדלים קטנים; ייתכן כי קו ה"גג" מימין למעלה בגופן "פרנק ריהל" יוצר תוספת צורנית שאינה נמצאת בגופן דוד, וכי "עומס" זה מפריע לעין לזהות את האות בקריאה מהירה בגודל קטן. עם זאת, "פרנק־ריהל" נותר הגופן המודפס ביותר בשפה העברית.
משפחת הגופנים (אנ') "דוד" כללה שלוש גרסאות בעלות מקור סגנוני משותף ואופי שונה, מהן שתיים מוכרות הנמצאות בשימוש עד היום: אות ספר, אות נטויה (קרוי גם "אדי") ואות סן־סריפית (אנ') נטולת עוקצים הרחוקה באופייה מן המקור הקליגרפי. כל גרסה כללה שלושה משקלים.
גרסת "האות הנטויה" היא ניסיון עברי "לתרגם" את הכתב הנטוי הלטיני, אך בניגוד למקור, האותיות אינן מתחברות. ייתכן שגרסה זו נועדה לצורך הדגשת טקסט או ציטוט, שכן שלוש הגרסאות במשפחת "דוד" עוצבו על מנת להשתלב אחת עם השנייה באותה שורה. מבנה האותיות משלב בין אותיות מרובעות (הנקראות "אותיות דפוס") לבין דינמיות וצורניות של אות רהוטה או קוּרסיבית (הנקראת "כתב יד"). האותיות נוטות קדימה על מנת לחקות את האופי של המקור הלועזי ולדחוף את העין עם הטקסט קדימה, אם כי הן נוטות לצד שמאל עם כיוון הקריאה העברית ולא לימין כמקובל בכתב הנטוי הלטיני.
בניגוד לגופנים רבים שעוצבו ללא סט מתאים של סְפָרות וחוברו עם ספרות מעוצבות השייכות לגופן אחר, הסְפָורת אחידות בעיצובן עם האותיות, ולכן ייחודיות בפרשנותן העברית, למשל בספרות 5 וְ־7 בגרסת ה"ספר", אשר כוללות גם תג (עוקץ) עברי. אי לכך אפשר להניח כי משפחת הגופנים כללה גם סטים של סְפָרות שעוצבו במיוחד, כפי שאפשר לראות בקטלוג הגופנים של בצלאל.