stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלקולם אקס
בארצות הברית

לאחר שעזב את "אומת האסלאם", נאם מלקולם אקס בפני מגוון רחב של קהלים בארצות הברית. הוא נאם בפגישות הרגילות של Muslim Mosque, Inc., ובפני ארגון האחדות האפריקאי-אמריקאי. הוא היה אחד הנואמים המבוקשים ביותר בקמפוסי קולג'ים ואחד מעוזריו העיקריים כתב אחרי-כן ש"הוא קידם בברכה כל הזדמנות לדבר בפני סטודנטים בקולג'ים."
הוא דיבר גם בפני קבוצות פוליטיות כמו Militant Labor Forum (פורום העבודה המלחמתי).
המתח בין מלקולם אקס ל"אומת האסלאם" גאה. בפברואר 1964, מנהיג ב"היכל מספר שבע" הורה להטמין מטען חבלה במכוניתו של אקס.
בספטמבר 1964, פרסם כתב העת Ebony תצלום של אקס נושא רובה M1 קרבין ומביט מבעד לחלון ביתו. מטרת התמונה הייתה להראות את נחישותו להגן על עצמו ועל משפחתו נגד האיומים שקיבל על חייו.
אומת האסלאם ומנהיגיה החלו לאיים על אקס גם פומבית וגם באופן פרטי. ב-23 במרץ 1964, אלייז'ה מוחמד אמר למנהיג-הדת לואיס אקס מבוסטון (שנודע לימים כלואיס פרחאן) ש"צריך לכרות את ראשם של אנשים צבועים כמו מלקולם."
מהדורת 10 באפריל של Muhammad Speaks ("מוחמד מדבר", העיתון של אומת האסלאם) הציגה קריקטורה שבה נראה ראשו הגדוע.
ב-9 ביולי, ג'ון עלי, מעוזריו הבכירים של מוחמד, ענה לשאלה על מלקולם אקס באומרו ש"כל מי שמתנגד לאלייז'ה מוחמד המכובד שם את חייו על הכף."
בגיליון 4 בדצמבר של "מוחמד מדבר" כתב לואיס אקס: "אדם כמו מלקולם ראוי למוות."
חלק מהאיומים נעשו בעילום שם. במהלך חודש יוני 1964, מעקב ה-FBI הקליט שני איומים כאלה. ב-8 ביוני, אדם הגיע לביתו של מלקולם אקס ואמר לבטי שאבאז: "תגידי לו שהוא חשוב כמת."
ב-12 ביוני, מודיע של ה-FBI דיווח על קבלת שיחת טלפון בעילום שם ממישהו שאמר "מלקולם אקס עומד למות."
ביוני 1964, אומת האסלאם תבעה לבעלותה את ביתו של מלקולם אקס בקווינס, ניו יורק, בטענה שהוא שייך להם. התביעה הסתיימה בהצלחה, ומלקולם אקס הצטווה לפנות את הבית.
ב-14 בפברואר 1965, בלילה לפני שנקבע השימוע לדחות את צו הפינוי, נשרף הבית עד היסוד. מלקולם אקס ומשפחתו נשארו בחיים. איש לא הואשם בפשע.
רציחתו

ב-21 בפברואר 1965, באולם הנשפים אודובון (Audubon Ballroom) במנהטן, החל מלקולם אקס לנאום בפגישה של ארגון האחדות האפריקאי-אמריקאי בפני קהל שמנה ארבע מאות איש.
אדם אחד צעק: "כושי! תוציא את היד שלך מהכיס שלי!"
כשמלקולם אקס ושומרי ראשו ניסו להרגיע את המפריע, אדם נחפז קדימה וירה בו בחזהו בעזרת רובה קצר קנה.
שני אנשים אחרים עלו לבמה וירו באקדחים, פגעו בו שש עשרה פעמים.
צופים נזעמים תפסו והכו אחד מהרוצחים בעוד האחרים נסים מהאולם.
מלקולם אקס הוכרז כמת ב-15:30 בצהרים, מעט אחרי שהגיע לבית החולים הפרסבטריאני של קולומביה.
תלמדג' הייר (Talmadge Hayer), חבר ב"אומת האסלאם" שנודע גם כתומאס הייגן (אנ'), נעצר בזירת הפשע. עדי ראייה זיהו שני חשודים נוספים, נורמן 3X באטלר ותומאס 15X ג'ונסון, גם הם חברי "האומה". כל השלושה הואשמו ברצח. בתחילה הכחיש הייר את מעורבותו, אולם במהלך המשפט הודה שירה במלקולם אקס. הוא העיד שבטלר וג'ונסון לא היו נוכחים ולא היו מעורבים ברצח, אבל סירב לנקוב בשמותיהם של האנשים שלקחו איתו חלק בירי.
כל שלושת האנשים הורשעו. בטלר, שידוע כיום כמוחמד עבדול עזיז (אנ'), שוחרר על-תנאי ב-1985. הוא נהפך לראש מסגד הארלם של "אומת האסלאם" ב-1998. הוא המשיך לטעון לחפותו. ג'ונסון, שידוע גם בשם ח'ליל אסלאם, שוחרר מכלאו ב-1987 ומת בשנת 2009. במהלך שהותו בכלא, עזב את אומת האסלאם והמיר את דתו לאסלאם סוני. גם הוא טען לחפותו.
הייר, שידוע כיום כמוג'היד חלים, שוחרר על תנאי ב-2010.
בנובמבר 2021 הודיעו עורכי הדין של עזיז וג'ונסון והתובע במחוז מנהטן שיבוטלו האישומים נגד השניים, לאחר שהתגלה בחקירה שה-FBI מנע הצגת עדויות לחפותם בזמן המשפט.
רציחתו > ההלוויה

מספר האבלים שבאו לאולם הקבורה של הארלם (Harlem's Unity Funeral Home) מ-23 בפברואר ועד 26 בפברואר נאמד בין 14,000 ל-30,000.
ההלוויה נערכה ב-27 בפברואר בכנסיית האמונה Church of God in Christ בהארלם. הכנסייה הייתה מלאה עד אפס מקום ב-1,000 אנשים.
רמקולים הושמו מחוץ לכנסייה על-מנת שהקהל שזרם למקום יוכל להאזין, וצוות תחנת טלוויזיה מקומית שידר את ההלוויה בשידור חי.
בין מנהיגי זכויות האזרח שנכחו היו ג'ון לואיס, בייארד רסטין, ג'יימס פורמן, ג'יימס פרמר, ג'סי גריי ואנדרו יאנג.
השחקן והאקטיביסט אוסי דייוויס נשא הספד ותיאר את מלקולם אקס כ"הנסיך השחור הזוהר שלנו."
מלקולם אקס נקבר בבית הקברות פרנקליף בהרטסדייל ניו יורק.
באתר הקבורה אחרי הטקס, לקחו חבריו אתים מידיהם של החופרים והשלימו את הקבורה בעצמם.
השחקנית והאקטיביסטית רובי די (רעייתו של אוסי דייוויס) וחואניה פואטייה (אשתו של סידני פואטייה) הקימו את "ועדת הנשים הדואגות" (Committee of Concerned Mothers) כדי לגייס כסף לבנות בית ולשלם את הוצאות הלימודים של משפחתו של מלקולם אקס.
רציחתו > התגובות לרצח

התגובות לרציחתו של מלקולם אקס היו מגוונות. ד"ר מרטין לותר קינג שלח מברק לבטי שאבאז, בו הביע את צערו לגבי "הרצח המזעזע והטרגי של בעלך."
אלייז'ה מוחמד אמר בוועידה השנתית של Saviours' Day (יום הגאולה) ב-26 בפברואר, "מלקולם אקס קיבל מה שהוא הטיף לו."
"לא רצינו לרצוח את מלקולם ולא ניסו להרוג אותו", אמר מוחמד "אנחנו יודעים שאידאולוגיה בורה וטיפשית כמו שלו הביאה עליו את סופו."
בניו יורק טיימס נכתב שמלקולם אקס היה "אדם מיוחד ומעוות" ש"השתמש בכישרונות רבים למטרות רעות" ושחייו "בוזבזו באופן מוזר ומעורר רחמים."
בניו יורק פוסט נכתב "אפילו מבקריו הקשים ביותר הבחינו בשכלו הרב – לעיתים מופרע, בלתי צפוי ומשונה, אולם אף-על-פי-כן טמן בחובו הבטחה שנותרה כעת בלתי ממומשת."
העיתונות העולמית, במיוחד האפריקאית, הייתה אוהדת. בעיתון Daily Times of Nigeria נכתב ש"למלקולם אקס שמור מקום בארמון של קדושים."
בעיתון Ghanaian Times השוו אותו לג'ון בראון ולפטריס לומומבה בין "אפריקאים ואמריקאים שחייהם קופדו בשם החופש."
בעיתון Guangming Daily, שיוצא לאור בבייג'ינג, הצהירו ש"מלקולם נרצח מפני שהוא נאבק עבור חופש ושוויון זכויות", בעוד שבקובה תיאר העיתון El Mundo את הרצח כ"עוד פשע גזעני שיש לשרשו על ידי מאבק נגד אפליה."
רציחתו > טענות לקונספירציה ומחיקת האשמה של שניים מהמורשעים

ימים ספורים לאחר ההתנקשות, התעוררו שאלות בדבר האחריות לה. ב-23 בפברואר, ג'יימס פרמר, מנהיג "הקונגרס לשוויון גזעי" (Congress of Racial Equality) הצהיר בוועידת עיתונאים שסוחרי סמים ולא אומת האסלאם, היו אשמים בכך. אחרים האשימו את משטרת העיר ניו יורק, את ה-FBI, או את ה-CIA בציינם היעדר הגנה משטרתית, הקלות שבה נכנסו המתנקשים לאולם אודובון, הכישלון של המשטרה לשמר את זירת הפשע.
בשנות ה-70 למד הציבור על ה-COINTELPRO ותוכניות FBI אחרות שנועדו להסתנן ולהפריע לפעולתם של ארגוני זכויות אדם במהלך שנות ה-50 וה-60. ג'ון עלי, המזכיר הלאומי של אומת האסלאם, התגלה כסוכן סמוי של ה-FBI.‏ מלקולם אקס סיפר בסוד לעיתונאי שעלי יצר מתח בינו לבין אלייז'ה מוחמד. הוא החשיב את עלי כ"אויבי הראשי" בתוך מנהיגות אומת האסלאם. ב-20 בפברואר 1965, בלילה לפני הרצח, נפגש עלי עם תלמדג' הייר, אחד מהאנשים שהורשעו ברציחתו של מלקולם אקס.
בשנים 1977 ו-1978 תלמדג' הייר טען מחדש בשתי עדויות שנתן תחת שבועה, שבטלר וג'ונסון לא היו מעורבים ברצח. בעדותו בשבועה נקב הייר בשמותיהם של ארבעה אנשים, כולם חברי היכל מספר 25 בניוארק של אומת האסלאם, כמי שלקחו איתו חלק בפשע. הייר טען שגבר, שזוהה אחר-כך כווילבור מקינלי, צעק והשליך פצצת עשן כפעולת הסחה. הייר אמר שאדם אחר, שזוהה אחר-כך כוויליאם ברדלי, החזיק ברובה-ציד והיה הראשון שפתח באש על מלקולם אקס אחרי פעולת ההסחה. הייר טען שהוא ואדם נוסף, שזוהה אחר-כך כלואן דייוויד, שהיו חמושים באקדחים, ירו במלקולם אקס מיד אחרי היריה מהרובה. הייר גם אמר שאדם חמישי, שזוהה אחר-כך כבנג'מין תומאס, היה מעורב בקשר.
הצהרותיו של הייר לא הצליחו לשכנע את הרשויות לפתוח מחדש את חקירת הרצח.
מספר אנשים, ובכללם משפחת שאבאז, האשימו את לואיס פרחאן במעורבות בקשר לרציחתו של מלקולם אקס.
בנאומו ב-1993, נדמה היה שפרחאן התרברב ברצח: ”האם מלקולם בגד בנו? ואם נהגנו בו כפי שאומה נוהגת בבוגדים, מה לעזאזל זה אכפת לכם? אומה צריכה להיות מסוגלת לטפל בבוגדים, רוצחים ועריקים”.
בריאיון לתוכנית "60 דקות" ששודרה במאי 2000, אמר פרחאן שייתכן שכמה מהדברים שאמר הובילו לרציחתו של מלקולם אקס. "ייתכן שהייתי שותף לדבר עבירה במילים שאמרתי", הוא אמר, "אני מודע לכך ומתחרט על כל מילה שאמרתי וגרמה לאובדן חיי אדם." מספר ימים אחר-כך הכחיש פרחאן שהוא "הורה על הרצח" של מלקולם אקס, אם כי הוא הודה שוב ש"יצרתי את האווירה שהובילה לבסוף לרציחתו."
שום קונצנזוס לא הושג לגבי כך.
בשנת 2020 יצאה הסדרה "מי רצח את מלקולם אקס?" בנטפליקס. הסדרה העלתה מחדש שאלות לגבי חפותם של חלק מהמורשעים. בעקבות הסדרה הודיע פרקליט מחוז ניו יורק שתחל בדיקה ראשונית של הטענות. בנובמבר 2021 פורסם ששניים מהמורשעים, עזיז וג'ונסון, ינוקו מאשמה.
פילוסופיה

פרט לאוטוביוגרפיה שלו, מלקולם אקס לא הותיר אחריו כתבים. הפילוסופיה שלו ידועה ברובה מן הנאומים והראיונות הרבים שנתן החל מ-1952 עד למותו ב-1965.
רבים מנאומים אלה, במיוחד מהשנה האחרונה לחייו, הוקלטו ופורסמו.
פילוסופיה > אמונותיו באומת האסלאם

טרם עזיבתו את ארגון אומת האסלאם ב-1964, הורה מלקולם אקס את אמונותיו בנאומיו. נאומיו מתובלים במשפט "אלייז'ה מוחמד המכובד מלמד אותנו ש..." (The Honorable Elijah Muhammad teaches us that).‏
למעשה קשה לדעת אם אמונותיו היו שונות ממשנתה של "אומת האסלאם".
מלקולם אקס השווה עצמו פעם לבובת פִּיתוֹם שיכולה לאמר רק מה שאלייז'ה מוחמד אמר לו.
מלקולם אקס הורה שאנשים שחורים היו התושבים המקוריים של כדור-הארץ, ושאנשים לבנים היו גזע של שטנים שנוצרו בידי מדען רשע ששמו "יעקוב" (אנ').
אומת האסלאם האמינה שאנשים שחורים נעלים על אנשים לבנים, ושגוויעתו של הגזע הלבן ממשמשת ובאה.
כשנשאל לגבי התבטאויותיו שאנשים לבנים הם שטנים, ענה מלקולם אקס ש"ההיסטוריה מוכיחה שהאדם הלבן הוא שטן."
הוא מנה כמה מהסיבות ההיסטוריות שתומכות בהצהרתו לפי תחושתו: "כל אחד שאונס, ובוזז, ומשעבד, וגונב, וזורק המון פצצות על אנשים... כל אחד שעושה את הדברים האלה הוא לא אחר מאשר שטן."
מלקולם אקס אמר שהאסלאם היה "הדת האמיתית של האנושות השחורה" ושהנצרות הייתה "דתו של האדם הלבן" שנכפתה על האמריקאים האפריקאים בידי אדוניהם כשהם היו עבדים.
הוא אמר שאומת האסלאם יישמה את האסלאם כפי שהוא נהוג ברחבי העולם, אבל משנת ה"אומה" שונה מזו של מוסלמים אחרים כי הם התאימו אותה ל"מצב הביש הייחודי" של האנשים השחורים באמריקה.
הוא לימד כי ואלאס פארד מוחמד (אנ'), מייסד האומה היה התגלמותו של אללה, ושאלייז'ה מוחמד היה שליחו, או נביאו.
בעוד שהתנועה לזכויות האזרח נאבקה נגד הפרדה גזעית, תמך מלקולם אקס בהפרדה מוחלטת של האמריקאים אפריקאים מהאנשים הלבנים. אומת האסלאם הציעה לייסד מדינה נפרדת לשחורים בדרום או בדרום-מזרח ארצות-הברית כאמצעי זמני עד שהאמריקאים האפריקאים יכלו לשוב לאפריקה.
מלקולם אקס אמר שממשלת ארצות הברית חייבת פיצויים לאנשים שחורים בשל העבודה שאבות אבותיהם העבדים ביצעו ללא שכר.
הוא גם דחה את האסטרטגיה של אי-אלימות של תנועת זכויות האזרח ובמקום זאת דגל בכך שהשחורים ישתמשו בכל אמצעי העומד לרשותם על מנת להגן על עצמם.
פילוסופיה > השקפות עצמאיות

לאחר שעזב את אומת האסלאם, הכריז מלקולם אקס על שאיפתו לעבוד עם מנהיגיה של תנועת זכויות האזרח, אם כי חש שהוא צריך לשנות את מיקוד לזכויות אדם. כל עוד שהתנועה תישאר במאבק על זכויות אזרח, מאבקה יישאר סוגיה פנימית, אבל אם ישנו את המלחמה למאבק לזכויות אדם, זו תהפוך לסוגיה בינלאומית, ותנועתם תוכל לשטוח את תלונותיה באו"ם. מלקולם אקס אמר שאומות העולם החדשות יתנו את תמיכתן למטרתם של האמריקאים אפריקאים.
הוא אמר שהוא וחברים אחרים מארגון "האחדות האמריקאית אפריקאית" נחושים להגן על עצמם מפני תוקפנות ולהבטיח חירות, צדק ושוויון "בכל אמצעי שנחוץ", וטען שאם הממשלה אינה מוכנה או אינה יכולה להגן על שחורים, הם צריכים להגן על עצמם.
מלקולם אקס הדגיש את ההשקפה הגלובלית שהוא השיג ממסעותיו הבינלאומיים. הוא הדגיש את "הקשר הישיר" בין המאבק המקומי של האמריקאים אפריקאים לשוויון זכויות למאבקי השחרור של מדינות העולם השלישי.
הוא אמר שאמריקאים אפריקאים טעו כשהם סברו שהם מיעוט, בהקשר עולמי, השחורים הם רוב, לא מיעוט.
בנאומיו בפני ה"פורום לעבודה מלחמתית", שנתמך בידי "מפלגת העובדים הסוציאליסטית" (Socialist Workers Party) של ארצות הברית, מתח מלקולם אקס ביקורת על הקפיטליזם.
בתום נאום כזה, הוא נשאל מהי המערכת הפוליטית והכלכלית הרצויה בעיניו, וענה שהוא אינו יודע, אבל אין זה מקרה שהארצות החדשות שקיבלו עצמאות בעולם השלישי הפכו לסוציאליסטיות.
מלקולם אקס עדיין היה מודאג בעיקר מהמאבק לחופש של האמריקאים אפריקאים. כשעיתונאי שאל אותו מה הוא חושב על סוציאליזם, שאל מלקולם אקס האם זה טוב עבור האנשים השחורים. כשהכתב השיב שכנראה כן, מלקולם אקס ענה לו, "אז אני בעד זה."
אף-על-פי שפסק לקרוא להפרדה של השחורים מהלבנים, מלקולם אקס המשיך לדגול בלאומיות שחורה, אותה הגדיר כהגדרה עצמית לקהילה האמריקאית אפריקאית.
בחודשים האחרונים לחייו, בכל אופן, החל לשקול מחדש את תמיכתו בלאומיות שחורה אחרי שנפגש עם מהפכנים צפון אפריקאים שככל הנראה היו לבנים.
אחרי החג', ביטא עמדה לגבי אנשים לבנים וגזענות שמייצגת שינוי עמוק מהפילוסופיה בה החזיק ככהן דת באומת האסלאם. במכתבו המפורסם ממכה, כתב שחוויותיו עם אנשים לבנים במהלך עלייתו לרגל שכנעו אותו "לסדר מחדש" את חשיבתו אודות גזע וכי הוא "והשליך הצידה כמה ממסקנותיו הקודמות."
בשיחה שקיים ב-1965 עם גורדון פארקס, יומיים לפני הירצחו, אמר מלקולם:
כשהאזנתי למנהיגים כמו נאצר, בן בלה ונקרומה, אורו עיני להבחין בסכנות הגזענות, נוכחתי לדעת שגזענות אינה רק בעיה שחורה או לבנה. היא הביאה מרחץ דמים לכמעט כל מדינה על פני כדור-הארץ בזמן זה או אחר.
אחי, אני זוכר את הפעם שנערת קולג' לבנה באה למסעדה – היא רצתה לעזור לכך שמוסלמים (שחורים) ולבנים ישלבו כוחות – ואמרתי לה שאין צל צילו של סיכוי שזה יקרה והיא יצאה החוצה בוכה. טוב, אני מתחרט על התקרית הזאת. בחלקים רבים של היבשת האפריקאית ראיתי סטודנטים לבנים מסייעים לאנשים שחורים. משהו כזה שם קץ להרבה טיעונים. עשיתי דברים רבים כמוסלמי (שחור) שעליהם אני מצטער עכשיו. הייתי כמו זומבי אז – כמו כל המוסלמים (השחורים) – הייתי מהופנט, כוונתי לכיוון מסוים ונאמר לי לצעוד. טוב, אני מניח שאדם רשאי לעשות צחוק מעצמו אם הוא מוכן לשלם את המחיר. זה עלה לי ב-12 שנה.
זו הייתה תקרית רעה, אחי. החולי והטירוף של אותם ימים – אני שמח שאני חופשי מהם.
מורשתו

מלקולם אקס תואר כאחד האמריקאים אפריקאים הגדולים ורבי-ההשפעה ביותר בהיסטוריה.
לזכותו נזקפת העלאת ההערכה העצמית של האמריקאים השחורים וקישורם מחדש עם מורשתם האפריקאית.
הוא אחראי במידה רבה להתפשטות האסלאם בקרב הקהילה השחורה בארצות הברית.
אמריקאים אפריקאים רבים, במיוחד אלה שחיים בערים בצפון ומערב ארצות הברית, חשו כי הוא מבטא את תלונותיהם בקשר לחוסר שוויון טוב יותר משעשו זאת תנועות זכויות האדם מהמיינסטרים.
ביוגרף אחד כתב שבכך שהוא ביטא את תסכוליהם, מלקולם אקס "הבהיר את המחיר שאמריקה הלבנה צריכה לשלם אם היא לא תסכים לדרישותיהם הלגיטימיות של האמריקאים השחורים."
בשלהי שנות ה-60, אקטיביסטים שחורים נהפכו לרדיקליים יותר, מלקולם אקס והשקפתו היו חלק מהבסיס עליהם הם השתיתו את תנועותיהם. תנועת Black Power (הכוח השחור), Black Arts Movement (תנועת האמנויות השחורות) והשימוש הרווח בסיסמה "Black is beautiful" ("שחור הוא יפה") כולם יכולים למצוא את שורשיהם במלקולם אקס.
במהלך שלהי שנות ה-80 וראשית שנות ה-90, הייתה התעוררות מחודשת בהתעניינות במלקולם אקס בקרב אנשים צעירים, שנגרמה, באופן חלקי, בכך שהשתמשו בו כסמל קבוצות היפ הופ כגון פאבליק אנמי.
ניתן למצוא את דמותו על-גבי חולצות טי וז'קטים.
תצלומים שלו הוצגו במאות אלפי בתים, משרדים, ובתי-ספר.
הגל הגיע לשיאו ב-1992 עם יציאתו לבתי הקולנוע של הסרט "מלקולם אקס", עיבוד של הספר "האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס", לו ציפו רבים.
מורשתו > סרטים ומחזות שנעשו עליו

הסרט "מלקולם אקס" מ-1992 בוים על ידי ספייק לי והיה מבוסס על "האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס". מככבים בו דנזל וושינגטון כמלקולם אקס, אנג'לה באסט כבטי שאבאז ואל פרימן הבן כאלייז'ה מוחמד.
המבקר רוג'ר אוורט והבמאי מרטין סקורסזה בחרו בסרט זה כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של שנות התשעים.
וושינגטון גילם לפני כן את מלקולם אקס במחזה אוף ברודוויי משנת 1981 בשם "When the Chickens Came Home to Roost" ("כשהתרנגולות שבו ללול").
שחקנים אחרים שגילמו את מלקולם אקס:
ג'יימס ארל ג'ונס בסרט "הגדול מכולם" (The Greatest) מ-1977.
דיק אנתוני ויליאמס במיני סדרת הטלוויזיה "King" מ-1978 ובהפקת המחזה של ג'ף סטטסון "The Meeting" ב-1989 כחלק מאנתולוגית הטלוויזיה "American Playhouse".‏
אל פרימן הבן, במיני-סדרת הטלוויזיה "שורשים: הדור הבא" (Roots: The Next Generations) משנת 1979.
מורגן פרימן בסרט הטלוויזיה "Death of a Prophet" משנת 1981.
בן הולט באופרה "X, The Life and Times of Malcolm X" באופרה של ניו יורק בשנת 1986.
גארי דורדאן בסרט הטלוויזיה "King of the World" משנת 2000.
ג'ו מורטון בסרט הטלוויזיה "עלי: גיבור אמריקני" (Ali: An American Hero) משנת 2000.
מרלו ואן פיבלס בסרט "עלי" משנת 2001.
קינגסלי בן-אדיר בסרט "לילה אחד במיאמי" משנת 2020.
מוסדות לזכרו

אתר ביתו של מלקולם אקס (Malcolm X House Site), ב-3448 Pinkney Street בצפון אומהה, נברסקה, מציין את המקום בו מלקולם אקס חי לראשונה עם משפחתו. בית משפחת ליטל נהרס ב-1965 בידי בעליו, שלא ידעו על הקשר שלו למלקולם אקס.
האתר נכלל ב-National Register of Historic Places ב-1984 ושלט מצביע על האתר בשל חשיבותו ההיסטורית של מלקולם אקס להיסטוריה האמריקאית ולתרבות הלאומית.
ב-1987 האתר התווסף לרשימת האתרים ההיסטוריים של נברסקה וסומן עם טבלת מדינה.
לנסינג, מישיגן, שם מלקולם אקס שהה בשנותיו המוקדמות והמעצבות, הוא בית ל-Michigan Historical Marker שהוקם ב-1975 לציון ביתו.
העיר היא גם משכנה של El-Hajj Malik El-Shabazz Academy (אקדמית אל-חאג' מאליק אל-שאבאז) בית-ספר ציבורי שמתמקד באפרוצנטריות. האקדמיה ממוקמת בבניין שבו מלקולם אקס למד בבית הספר העממי.
בערים מסביב לעולם, יום הולדתו של מלקולם אקס (19 במאי) מונצח כיום מלקולם אקס (Malcolm X Day). החגיגה הראשונה הידועה של יום מלקולם אקס נערכה בוושינגטון די. סי. ב-1971.
העיר ברקלי (קליפורניה) ציינה את יום הולדתו כחג עירוני החל משנת 1979.
ערים רבות קראו מחדש רחובות על שמו של מלקולם אקס. ב-1987, ראש עיריית ניו יורק אד קוץ' הכריז על Lenox Avenue (שדרת לנוקס) בהארלם כ-Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס).
רחוב Reid Street (רייד) בברוקלין, ניו יורק, שונה ל-Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס) ב-1985.
ב-1997, Oakland Avenue (שדרת אוקלנד) בדאלאס, טקסס נקראה מחדש Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס).
Main Street (רחוב מיין) בלנסינג, מישיגן, נקרא מחדש Malcolm X Street (רחוב מלקולם אקס) ב-2010.
עשרות בתי-ספר נקראו על שמו של מלקולם אקס, בכללם בית ספר מלקולם אקס שאבאז בניוארק, ניו ג'רזי, בית ספר התיכון העירוני מלקולם אקס במדיסון, ויסקונסין ומלקולם אקס קולג' בשיקגו, אילינוי.
בינתיים ספרייה והמרכז לאמנויות הבמה מלקולם אקס נפתחו בספריה הציבורית בסן דייגו ב-1976. זוהי הספרייה הראשונה שקרויה על שמו של מלקולם אקס.
שירות הדואר של ארצות הברית הנפיק בול דואר של מלקולם אקס ב-1999.
ב-2005, אוניברסיטת קולומביה הכריזה על פתיחת המרכז החינוכי לזכרם של מלקולם אקס וד"ר בטי שאבאז. המרכז שוכן באולם אודובון, בו מלקולם אקס נרצח.
ראו גם

"מלקולם אקס (סרט)" – הפקה קולנועית משנת 1992 העוסקת בביוגרפיה שלו
אנטישמיות בארצות הברית: אפרו-אמריקאים
אסלאם בארצות הברית
מאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות
האסלאם השחור
הארגון האפרו-אמריקני אומת האסלאם – שהיה ממנהיגיו הנודעים
ספריו שראו אור

The Autobiography of Malcolm X. With the assistance of Alex Haley. New York: Grove Press, 1965. OCLC 219493184.
Malcolm X Speaks: Selected Speeches and Statements. George Breitman, ed. New York: Merit Publishers, 1965. OCLC 256095445.
Malcolm X Talks to Young People. New York: Young Socialist Alliance, 1965. OCLC 81990227.
Two Speeches by Malcolm X. New York: Pathfinder Press, 1965. OCLC 19464959.
Malcolm X on Afro-American History. New York: Merit Publishers, 1967. OCLC 78155009.
The Speeches of Malcolm X at Harvard. Archie Epps, ed. New York: Morrow, 1968. OCLC 185901618.
By Any Means Necessary: Speeches, Interviews, and a Letter by Malcolm X. George Breitman, ed. New York: Pathfinder Press, 1970. OCLC 249307.
The End of White World Supremacy: Four Speeches by Malcolm X. Benjamin Karim, ed. New York: Monthly Review Press, 1971. OCLC 149849.
The Last Speeches. Bruce Perry, ed. New York: Pathfinder Press, 1989. ISBN 978-0-87348-543-2.
Malcolm X Talks to Young People: Speeches in the United States, Britain, and Africa. Steve Clark, ed. New York: Pathfinder Press, 1991. ISBN 978-0-87348-962-1.
February 1965: The Final Speeches. Steve Clark, ed. New York: Pathfinder Press, 1992. ISBN 978-0-87348-749-8.
לקריאה נוספת

מלקולם אקס, מהפכה היא כמו שרפה ביער: ראיונות, נאומים והצהרות פומביות, תרגמה מאנגלית (ארצות הברית) והוסיפה הערות: רעיה ג'קסון, נהר ספרים, 2010.
DAS

ערך זה עוסק במערך אחסון נתונים לשרת. אם התכוונתם לשירות הביטחון הקולומביאני, ראו .
Direct-Attached Storage) DAS) הוא מונח המתייחס למערכת אחסון נתונים המחוברת ישירות לשרת או לתחנת עבודה, ללא תיווך של רשת נתונים. מונח זה משמש בעיקר להבחנה בין התקנים כאלו לבין SAN ו־NAS שבהם המחשב מחובר להתקן הנתונים דרך רשת.
תכונות

מערכת DAS הטיפוסית מורכבת מהתקני אחסון נתונים (למשל מספר כוננים קשיחים) המחוברים ישירות למחשב. בין שתי נקודות אלה אין התקן רשת (כמו רכזת, מתג או נתב), וזהו המאפיין העיקרי של DAS.
הפרוטוקולים העיקריים בהם משתמשים ב־DAS הם ATA, SATA, SCSI, SAS, ו-Fibre Channel.
מערכות אלו בדרך כלל מהווים תשתית ל-HCI.
תכונות אחסון משותפות ל־SAN ,DAS ו־NAS

רוב הפונקציות של מערכת אחסון מודרנית לא תלויות האם האחסון מחובר ישירות לשרתים (DAS), או באמצעות רשת (SAN ו־NAS).
ניתן לשתף התקן DAS בין מחשבים מרובים (ברמה הפיזית), רק אם הוא מספק יציאות רבות, המאפשרות גישה ישירה מקבילה ובדרך זו הוא יכול להיות שמיש עבור אשכולות. למעשה, רוב התקני אחסון של SAN או NAS ניתנים לשימוש בקלות כהתקני DAS - כל מה שצריך זה לנתק את היציאות שלהם מרשת הנתונים ולחבר אחת או יותר מהיציאות ישירות למחשב (עם חיבור ישיר בודד). אפשרות שונה לשיתוף מידע היא להשתמש במחשב אליו מחובר ההתקן בתור שרת קבצים ובכך לאפשר למחשבים מרוחקים לכתוב על ההתקן.
התקני DAS מתקדמים יותר, כמו אלו של SAN ו־NAS, יכולים להציע עיצוב עמיד לתקלות בתחומים רבים: יתירות בקר, יתירות קירור, ודפוסי אחסון יתירים המכונים RAID. חלק ממערכות DAS מספקות יכולת RAID פנימית בבקר מערך דיסקים המאפשר עיבוד בלתי תלוי בשרת ובכך מקטינים את העומס עליו. התקני DAS ללא תכונות כאלה (כלומר כאלו בהם השרתים עצמם אחראים על היתירות ותכונות מתקדמות אחרות) מכונים JBOD ‏ (Just a Bunch Of Disks).
התקן DAS יכול, כמו SAN או NAS, לאפשר הרחבת קיבולת האחסון, תוך שמירה על רוחב פס נתונים גבוה וקצב גישה גבוה ויש התקנים כאלו התומכים אף בהחלפה חמה (כלומר החלפה של דיסק שכשל בלי לכבות את המחשב או אף להוריד את התוכנה המשתמשת בדיסק).
חסרונות

טכנולוגית DAS יוצרת "איי מידע" וזאת בשל חוסר היכולת לשתף מידע או משאבים בשימוש עם שרתים אחרים. הן NAS והן SAN הן ארכיטקטורות המנסות לפתור את הבעיה הזאת, אולם הן מציגות כמה בעיות חדשות כמו העלות הראשונית הגבוהה, קושי בניהול, צורך במערכת אבטחה לוגית (ולא רק פיזית כמו ב־DAS) עבור הגישה לנתונים ומאבק על משאבים בין הלקוחות השונים.
ביטוויג

Bitwig Studio (בעברית: ביטוויג סטודיו) היא תחנת עבודה אודיו דיגיטלית (DAW) שפותחה על ידי חברת Bitwig GmbH.
| --- | --- |


 מחזור חיים:  26 במרץ 2014 – הווה (10 שנים)
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows, macOS, לינוקס 
 נכתבה בשפות:  C++ 
 https://www.bitwig.com/
 
התוכנה זמינה עבור Linux, macOS ו-Windows. ביטוויג נועד להיות כלי להופעות חיות כמו גם כלי להלחנה, הקלטה, עיבוד, מיקס ומאסטרינג. הוא מציע חבילה של פקדים ל-קרוספיידים, התאמת ביטים ואפקטים אחרים המשמשים תקליטנים. ביטוויג תומכת הן בעיבוד מוזיקה ליניארי מסורתי והן בהפקה לא ליניארית (מבוססת קליפים). יש לה תמיכה בריבוי צגים ושליטה במסך מגע. ביטוויג בולטת במודולציה החזקה שלה, ויכולות האוטומציה שלה. הגרסה הנוכחית של ביטוויג היא "Bitwig Studio 5.1.2".
בשנת 2017, התוכנה נבחרה ל-DAW של השנה על ידי מגזין Computer Music. בשנת 2023 היא זכתה בתואר ה-DAW של השנה על ידי מגזין Future Music (אנ') ומגזין Music Radar.
מסך התוכנה
היסטוריה

Bitwig נוסדה ופותחה בברלין על ידי קלאס ג'והנסון, פבלו שרה, ניקולס אלן ו-וולקר שומאכר ב-2009. מאז 2010, פלסידוס שלברט משמש כמנכ"ל לאחר שעזב את תפקידו כמנהל מכירות בינלאומיות ב-Ableton, באותה שנה.
הערות שוליים

↑  Bitwig Studio 2, www.soundonsound.com
↑  Computer Music published, Bitwig Studio review, MusicRadar, ‏2014-03-26 (באנגלית)
↑  DAW Of The Year 2017, www.bitwig.com (באנגלית)
↑  Computer Music published, Computer Music 251 – VINTAGE SYNTHESIS – our new issue is out now!, MusicRadar, ‏2017-11-29 (באנגלית)
↑  Bitwig Studio wins "Best DAW in 2023" by Musicradar, www.bitwig.com (באנגלית)
↑  BITWIG - About us, web.archive.org, ‏2011-08-07
↑  Placidus Schelbert Linkedin
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ביטוויג".
אדובי אודישן

| --- | --- |

 מפתח:  אדובי מערכות
 מחזור חיים:  18 באוגוסט 2003 – הווה (21 שנים)
 גרסה אחרונה:  CC 2019 (12.1) (3 באפריל 2019)
 מערכת הפעלה:  חלונות, מקינטוש
 נכתבה בשפות:  C++
 סוג רישיון:  תוכנה כשירות, קנייני
 קטגוריה:  מוזיקה (Digital audio workstation)
 https://www.adobe.com/products/audition.html
 
Adobe Audition (נקראת בקצרה: אודישן) היא תוכנת DAW (ראשי תיבות של Digital Audio Workstation. בתרגום חופשי לעברית: תחנת עבודה דיגיטלית לאודיו) ליצירה ועריכה של מוזיקה, שמפותחת על ידי אדובי מערכות ומופצת כיום כחלק מחבילת Creative Cloud. התוכנה הייתה ידועה עד 2003 כCool Edit Pro, ונקנתה בשנת 2003 על ידי אדובי. התוכנה תומכת בעריכה לא ליניארית (שאינה "דורסת" את התוכן המקורי ומאפשרת שינויים בזמן אמת) ומיקס במספר ערוצי סאונד (Multi Track).
היסטוריה

התוכנה פותחה במקור בשם Syntrillium Cool Edit על ידי שני פורשים מחברת מיקרוסופט שייסדו חברה בשם Syntrillium. לאור הצלחת התוכנה פיתחו השניים גרסה מקצועית בשם Cool Edit Pro, שתמכה בעריכה במספר ערוצי סאונד. עם הזמן התווספו לה תכונות נוספות כגון עריכה לא ליניארית, מיקס בסאונד היקפי ויכולת עבודה על מספר בלתי מוגבל של טראקים בו זמנית (במגבלות החומרה). התוכנה כללה אף מספר תוספים (תוסף להפחתת רעש לדוגמה). במאי 2003 נקנתה התוכנה על ידי אדובי בסכום של 16.5 מיליון דולר, ושמה שונה לAudition.
עם הזמן התווספו לה תכונות נוספות, דוגמת תמיכה בתוספים תואמי VST (כמקובל אצל שאר התוכנות שעוסקות בעריכת אודיו מקצועית), כלי מאסטרינג, תמיכה ב-MIDI, ואינטגרציה עם תוכנות שונות של אדובי, במיוחד עם פרמייר פרו.