מבצע צלבן
המתקפה הבריטית

"מבצע צלבן" החל בלילה שבין 17 ל-18 בנובמבר. כוחות הקורפוס המשוריין ה-30 חצו את גבול מצרים-לוב, ביצעו תנועת איגוף רחבה סביב מערך העמדות של הציר באזור הגבול, והתייצבו עמוק בעורפו באזור ג'בר צאלח בהתאם לתוכנית. גשם מקומי חזק שירד בלילה שקדם למתקפה הבריטית קירקע את מטוסי הציר, ומנע מהם להמריא משדות התעופה המאולתרים שלהם. בשל כך, לא היה לפיקוד הגרמני מושג לגבי היקף המתקפה. רומל היה כה מרוכז בהכנותיו לקראת המתקפה המתוכננת על טוברוק, עד שבשלושת הימים הראשונים של מבצע צלבן (עד 20 בנובמבר) הוא סירב להאמין שהבריטים פתחו במתקפה רחבת היקף נגד כוחותיו, על אף שקיבל דיווחים רבים מיחידות הסיור שלו על תנועת כוחות בריטיים חזקים באזורי העורף שלו, בטענה שמדובר בניסיונות הטעיה והסחה בריטיים.
העדר תגובה משמעותית מצד קורפוס אפריקה להתקדמות הקורפוס ה-30 הביך את פיקוד הארמייה ה-8, משום שנגד את ההנחות שעמדו בבסיס תוכנית המערכה שלו. יחידות הקורפוס המשיכו להתקדם בכיוון צפון-מערב בניסיון לאתר את כוחותיו העיקריים של רומל ולגרור אותם לקרב שריון. ב-19 בחודש השתלטה הבריגדה המשוריינת ה-7 על שדה התעופה בסידי-רזג, כ-15 ק"מ בלבד מטבעת הביצורים החיצונית סביב נמל טוברוק, ואילו הבריגדה המשוריינת ה-22, ללא סיוע חיל רגלים וארטילריה, ערכה התקפה כושלת על ביר אל גובי, שהוחזקה על ידי כוחות איטלקיים, וספגה במהלכה אבדות ניכרות. במקביל יחידות החלוץ של הבריגדה המשוריינת ה-4, באגף הימני של הקורפוס ה-30, הגיעו כמעט עד כביש החוף ממערב לבארדיה, במהלך מרדף שניהלו אחרי שריוניות הסיור הגרמניות. פעולה זו עוררה תגובה עזה מצד דיוויזיית הפאנצר ה-21, שצוות קרב חזק שלה נשלח דרומה ותקף את הבריגדה הבריטית. התפתח קרב שריון מבולבל, שהסתיים ללא הכרעה, אם כי דיווחים מוגזמים על אבדות הצד הגרמני גרמו לבריטים להאמין שניצחו בקרב והסבו אבדות כבדות לאויב. למעשה הגרמנים, ששדה הקרב נותר בידיהם, הצליחו לחלץ ולתקן את רוב הטנקים שנפגעו במהלך הקרב, ורק 3 טנקים שלהם הושמדו לחלוטין.
חוסר הוודאות ביחס למיקום הכוחות העיקריים של קורפוס אפריקה, גרם לקאנינגהם במהלך היום השני למבצע (ה-19 בנובמבר), לפצל את כוחות השריון של הקורפוס ה-30 לשלושה כוחות נפרדים, שנמצאו במרחק ניכר זה מזה, ולכן לא היו מסוגלים להעניק סיוע הדדי במקרה של התקפת נגד גרמנית (שלמרבית מזלם לא התממשה).
ב-20 בחודש השתפרה תמונת המצב בצד הבריטי במידה מסוימת. "קבוצת הסיוע" של הדיוויזיה המשוריינת ה-7 חברה עם הבריגדה המשוריינת ה-7 בסידי רזג. הבריטים הדפו שורת התקפות נגד של הדיוויזיה הקלה ה-90, אך לא הצליחו לעקור את הכוחות הגרמניים מהמתלול שמצפון לשדה התעופה. רומל נתן למפקד קורפוס אפריקה, קריוול, יד חופשית להפעיל את שתי דיוויזיות הפאנצר שלו כדי לנטרל את האיום הבריטי על עורפו, לפני שיפתח במתקפה המתוכננת על טוברוק. האחרון, שחשב בטעות שהשריון הבריטי נמצא באזור סידי עזיז, שלח לשם את כוחותיו, במטרה לכתר ולהשמיד את הכוחות הבריטיים, ודיוויזיות הפאנצר ה-15 וה-21 בזבזו את שעות הבוקר בתנועה הלוך ושוב לאורך "דרך קאפוצו", בניסיון שווא לאתר את כוחות השריון הבריטיים. רק בשעות הצהריים הבין קריוול, מגיחות סיור של הלופטוואפה, שהשריון הבריטי מרוכז באזור ג'אבר צאלח, ושלח את כוחותיו דרומה. אולם מכיוון שדיווזיית הפאנצר ה-21 נותרה ללא דלק, רק דיווזיית הפאנצר ה-15 יכלה להשתתף בהתקפה. בשעות אחר הצהריים תקפה הדיוויזיה את הבריגדה המשוריינת ה-4, הדפה אותה אל מעבר ל"דרך אל עבד", וגרמה לה אבדות ניכרות. הפיקוד הבריטי שלח את הבריגדה המשוריינת ה-22 לסייע לבריגדה המשוריינת ה-4, אך האחרונה הגיעה מאוחר מכדי להשפיע על תוצאות הקרב. שני הצדדים חשבו, שניצחו בקרב וגרמו לאויב אבדות כבדות, אך למעשה הקרב הסתיים שוב ללא הכרעה.