stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עידן עמית
ביוגרפיה

עידן עמית נולד בתל אביב. כילד השתתף בהצגות תיאטרוני הילדים "התיאטרון מארץ עוץ" וב"תיאטרון הקלאסי", בהצגות "היידי בת ההרים", "שלגיה ושבעת הגמדים".
הוא החל את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הרצליה. בגיל 16 נסע עם הוריו לשליחות בניו יורק וסיים את תיכון גרייט נק הצפון. בניו-יורק נחשף לעולם מחזות הזמר של ברודוויי. במסגרת לימודיו בתיכון השתתף במחזמר "ביי ביי בירדי". לימים תרגם וביים את המחזמר במסגרת להקת "השכנים של צ'יץ'".
לאחר שירותו הצבאי השתתף בהצגות ילדים ושימש כעוזר במאי ומנהל הצגות בהפקות שונות, ביניהן: "אנטיגונה" (תיאטרון חיפה); "בן המלך והעני" (התיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל)) ו"הכל אגדה" בבימויו של אורי פסטר; "לא יאומן כי פסטיגל"; "פסטיגל גיבורי על" ו-"one" (בכיכובה של ריטה).
במקביל, ייסד את הטור "על הקרשים" בשבועון "פנאי פלוס" שחשף את הנעשה מאחורי הקלעים של התיאטרון הישראלי והיה כתב התרבות של עיתון תל אביב. כמו כן הגיש פינה קבועה בימיה הראשונים של תחנת הרדיו האזורי - 99fm.
בין השנים 1997–1998 ביים את להקת "השכנים של צ'יץ'" במופעים "ביי ביי בירדי" ו"ישראל 5:0".
הוא בוגר המחלקה לתיאטרון במקצועות בימוי והוראה ב-Marymount Manhattan College, ניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו, שב לישראל וביים מספר רב של הצגות ומופעי ילדים, מופעי ראווה, מופעים לטלוויזיה ולצוותי בידור. במסגרת זו ניתן למנות כ-40 הצגות ומופעים בתיאטרון הרפרטוארי והמסחרי וכ-32 מופעים למבוגרים ולילדים במסגרת צוותי הבידור של רשתות בתי מלון בישראל ובקפריסין.
הוא סיים לימודי MFA בבימוי במסגרת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במסגרתם ביים את המחזה "נשיקת אשת העכביש". כמו כן, ביים את המונודרמה הקברטית "מלכת הכמעט" לטלולה בונט, את המחזה "בית מלאכה" לאנסמבל פסיק בירושלים ואת המחזות "הלילה שלפני" ו"שמיטה בסכנה" לתיאטרון "אספקלריא" בירושלים.
בין עבודותיו לילדים: "אח מפח", "לציונה יש כנף אחת"; "טביעת האצבע של איל"; "מה קרה באץ מי?"; "הכי דב שיש"; "יומולדת למולדת עם סבא טוביה"; "הביצה שהתחפשה"; "חגיגה בחווה", "זרעים של מסטיק" ; "שמלת השבת של חנה'לה"; "הקוסם 2006"; "חגיגת השירים של דתיה"; גילי בא לבקר בעולם הרגשות"; "רינת בארץ השירים"; "רינת בארץ המילים"; "זהבה ושלושת הדובים"; "כיפה אדומה"; "פוקהונטס"; דורה והרפתקאות הפיראטים" "אבא עושה בושות" ועוד.
בנוסף, ביים הפקות בידור לטוביה צפיר, רינת גבאי, עודד פז, דנה פרידר, דון לני גבאי, הפיג'מות, מייקל לואיס, אגם רודברג, מופעי עיר ערוץ הילדים ומופעי "השמינייה" על הבמה.
שימש כמזכיר אסיטז' ישראל בין השנים 2017–2021. הוא כתב וביים את טקסי "פרס הבמה" של הארגון לילדים ולנוער ב-2017 וב-2021והוא חבר בהנהלת הארגון.
בחנוכה 2019 ביים את המחזמר כמו גדולים משירי אריק איינשטיין בכיכובם של ישראל קטורזה, עומר חזן, קים אור אזולאי, עמית מורשת וכיתריה ולסירוגין עם נעם קליינשטיין.
בטלוויזיה, ביים את אירוע הסיום של "האלופה 2"; מסיבת סוף הקיץ של "ערוץ הילדים" - עיר המלכים; פתיחת העונה השלישית של "השמינייה"; "הדוגמניות" (בימוי משימה); אירוע הסיום של "טלנובלה בע"מ"; "השמינייה" על הבמה; עיר "ערוץ הילדים" 2007,2005; "חוגגים עשר, עיר "ערוץ הילדים" ועוד.
שירו "איש הברק", שנכתב יחד עם רן דנקר, הולחן על ידי אוהד חיטמן ובוצע בידי דנקר, זכה במקום הראשון בפסטיגל 2005. בנוסף כתב עמית את התסריט והפזמונים ל-DVD "פיצי ופיצפילוני: המסע הקסום". תסריטאי שותף לסדרת הטלוויזיה "מתנות קטנות" בכיכובו של רמי קליינשטיין.
עמית מתגורר בתל אביב.
הצגות, טקסים ומופעים שביים וכתב

"מה קרה בארץ מי" (במאי) - תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
"אח מפח" (במאי) - תיאטרון המדיטק
"הגשר" (יזם ובמאי) - תיאטרון קומדיה קלן גרמניה בשיתוף תיאטרון הקיבוץ
"פרויקט הרשימה" (במאי) - תיאטרון הנפש על- פי ספרו של יובל אברמוביץ.
"הכי דב שיש" (במאי) - תיאטרון הקיבוץ. פרס ההצגה הטובה ביותר פסטיבל חיפה להצגות ילדים 2022 וצל"ש לבימוי.
"טביעת נאצבע של איל" (במאי) - תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
"אבא עושה בושות" (במאי) - יוכלמן אשר הפקות
"השיטה של ג'ורדן" (במאי) - תיאטרון הקיבוץ
"מסיבה בגינה" (במאי) - תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
"סבתא בישלה דייסה" (מחזה ובימוי) - תיאטרון נדנדה בשיתוף גוזלי הפקות
"כמו גדולים" – שירי אריק איינשטיין (במאי) - יוכלמן–אשר הפקות בשיתוף אורלי מויאל
"המסע אל האי אולי" תיאטרון מחול (מחזה ובימוי) - תיאטרון הקיבוץ ולהקת המחול הקיבוצית. ההצגה זכתה פרס הבמה לילדים ולנוער 2020 להצגה רב תחומית
"השכונה של הופ!" (במאי) יוכלמן–אשר הפקות, סטארלייט וערוץ הופ!
"בוא אלי פרפר נחמד" (במאי) תיאטרון המדיטק
"מיקי-האריה שאהב תות" (מחזה ובימוי) - משגב עורי הפקות
"הסיפור של טוביה" תיאטרון מחול (מחזה ובימוי) - תיאטרון הקיבוץ, המחול הקיבוצית
"לציונה יש כנף אחת" (במאי) - תיאטרון הקיבוץ
"מיקי ושלושת הדובים" (עיבוד ובימוי) - משגב עורי הפקות
"הביצה שהתחפשה" (במאי) - ה"תיאטרון שלנו"
יומולדת למולדת עם סבא טוביה" (מחזה ובימוי) - תיאטרון "מופע"
טקס פרס הבמה לילדים ולנוער 2017 ו-2020 (כתיבה ובימוי)- אסיטז' ישראל
"חגיגה בחווה" (מחזה ובימוי) - תיאטרון "נדנדה"
"שמיטה בסכנה" (בימוי) - תיאטרון "אספקלריא", ירושלים
"נשיקת אשת העכביש" (בימוי) - תיאטרון "נחמני", ת"א
"הלילה שלפני" (בימוי) - תיאטרון "אספקלריא" ירושלים
"זהבה ושלושת הדובים" (עם מיכל ינאי) - "משגב עורי" הפקות
"מלכת הכמעט" (בימוי) בכיכובה של טלולה בונט (טל קלאי) - "צוותא"
"זרעים של מסטיק" (מחזאי בשיתוף דניאל אפרת) - תיאטרון בית ליסין"
"גילי בא לבקר בעולם הרגשות" (בימוי) - "בימות" ותיאטרון "נדנדה"
"צחוק של הרפתקה עם יובל המבולבל וגרי מנדלבאום" (בימוי) - "חברים" הפקות ו"ישרוטל"
"קרקס אירופה" (בימוי) - "טבת" סרטים
"דובוני אכפת לי" (בימוי) - "קרן אור" ו"חסידה" הפקות
"ספר הג'ונגל" (כתיבה, פזמונים ובימוי) - "משגב עורי" ו"מ.מ" הפקות
"רינת (גבאי) ועודד (פז) בדרך לקוסם" (במאי) - תיאטרון "ישרוטל"
"שמלת השבת של חנה'לה" (עיבוד ובימוי) - אשרוב הפקות
"זהבה ושלושת הדובים" (עם מיכל צפיר) - "משגב-עורי" הפקות
"חגיגת השירים של דתיה" (בימוי) - תיאטרון "הנדנדה"
"כשיובל המבולבל פגש את גור ואוח" (בימוי) - "חברים" הפקות ו"ישרוטל"
"MAGIC ON ICE" (עריכה, כתיבה ובימוי קטעי קישור) - "סולן" הפקות, מיקי פלד
"רינת בארץ השירים" (בימוי) - "חסידה" הפקות ו"משגב-עורי" הפקות
"הקוסם 2006" (במאי) - אדם בן אור ואודי אייזיק
"כיפה אדומה" (עיבוד ובימוי) - "משגב עורי" הפקות
"רינת בארץ המילים" (במאי) - "טלית" הפקות
"זהבה ושלושת הדובים" (עם דנה דבורין) - "משגב-עורי" הפקות
"במבי" (עיבוד ובימוי) - "ערוצי בידור בע"מ"
"בובי ובובה" (עיבוד ובימוי) - "טבת" סרטים
"זהבה ושלושת הדובים" (עיבוד ובימוי) - "משגב-עורי" הפקות
"פוקהונטס - המחזמר" (מחזה, תמלילים ובימוי) - "טבת" סרטים
"זרעים של מסטיק" (עיבוד ובימוי) - "מילשטיין" הפקות
"עוד סיפור של אהבה" - "זמיר פרויקטים"
מופעים לאמנים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  פסטיפאן - חגיגה ישראלית - הפקה עצמית  קיץ מבולבל עם יובל המבולבל, מני ממטרה ולירון איש האווירון" - ברלינר הפקות  "המופע של שרון שחל" - חן ויסמן שיווק אמנים  "מילה טובה" (במאי) - גוזלי הפקות  "שירה מקושקשת" - חן ויסמן שיווק אמנים  "יניב המגניב" - כספית  "חיפזון וזהירון" - גוזלי הפקות  "המופע של צ'יקו וטישו" - "פלייקידס"  "שרון פתרון" (שרון שחל) - "פלייקידס"  המופע של רינת גבאי - "חסידה הפקות"  "הופ ילדות ישראלית" - "חברים" הפקות ו"הופ"  "המסיבה של צ'יקלולו" - הפקה עצמאית  "פסטיפארק 2010" (בימוי המופע המרכזי) - פארק רעננה - "משגב-עורי" הפקות  "נערה חשמלית" (דנה פרידר) - "LOOK" ו"כספית"  "דון בשגעון" (דון לני גבאי) - "LOOK" ו"כספית" |  |  "הפיג'מות, יניב המגניב וקרקס הקונה מטטה - "סולן" הפקות בספארי  "לך עם החלום" (מייקל לואיס) - "בוקינג" הפקות ו"יולי"  "בוב ספוג וחברים" - "טבת" סרטים  "אגם באגדות" (אגם רודברג) - רשת מלונות "פתאל"  "חברה'מן" (טל מן) - "חברים" הפקות  "צחי צוחק אחרון" (צחי נוי) - "טבת" סרטים |
הערות שוליים

↑  עמוד הפייסבוק של הארגון

https://www.facebook.com/assitejIL/about/?ref=page_internal
↑  https://www.youtube.com/watch?v=mFJfmrQAuUU&t=579s

פרס הבמה לילדים ולנוער 2017 - המופע המלא
↑  פוסט על הטקס עם קרדיט. https://www.facebook.com/assitejIL/posts/2744599142459404/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523168705171  VIAF: 308274613   WorldCat (עם VIAF): 308274613
ארנה שבשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1893 Šarišské Lúky, סלובקיה 
 פטירה:  דצמבר 1944? (בגיל 50) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Fried Ernő 
 מדינה:  הונגריה 
 שפות היצירה:  הונגרית, גרמנית 
 
אֶרְנֶה שֶבֶּשִי (במקור פריד, בהונגרית: Sebesi Ernő; שרישקה לוקי, 9 בדצמבר 1893 – בודפשט 1944 בסוף דצמבר או בסוף דצמבר 1944 במאוטהאוזן) היה רופא, משורר, מחזאי הונגרי-יהודי, מתרגם ספרותי שנספה בשואה.
ביוגרפיה

לאחר ששבּשי סיים את לימודיו בפרשוב, החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל את התואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת ברטיסלבה (1917). הוא עבד כרופא בפרשוב ופרסם מכתיבתו בשבועון ה"אש". בגלל מוצאו היהודי נמלט להונגריה בשנת 1941, עת נכבשה סלובקיה על ידי הורמאכט, מפני רדיפות היהודים בסלובקיה. לא ידוע בוודאות האם נהרג במהלך המצור על בודפשט או גורש למאוטהאוזן.
בנוסף לעבודתו כרופא, הוא כתב שירים, סיפורים קצרים ודרמות. כרך השירים הראשון שלו, "בזרוע השקט" (פרשוב 1919). הוא היה הסנונית הראשונה של הספרות בשפה ההונגרית בקרב ההונגרים שנשארו במיעוט בסלובקיה." עבודותיו התבססו בעיקר על תערובת של אהדה ואכזבה מרה, והוא אהב רעיונות ביזריים. המחזה שלו "חצי גברים" הועלה בתיאטרון ברטיסלבה, המחזה שלו "תאונה"הועלה בארצות הברית, ו"משחק המוות" הועלה בתיאטרון הקאמרי של בודפשט. בנוסף לשיריו, סיפורים קצרים ודרמות, הוא תרגם להונגרית יצירות ופרוזה של סופרים צ'כיים, סלובקים וגרמנים.
הסופר ג'רג' באלינט תיאר אותו בספרו המילה הסופית: "ארנה שבשי הוא משורר מוזר. למעשה שני משוררים נפרדים. אחד ארנה שבשי שכותב בקול רענן ומעניין, עם הרבה רעיונות עוצמתיים, הרבה סרקזם תוסס ולעג עצמי. ארנה שבשי האחר, לעומת זאת, אוהב קיטש, סנטימנטלי ומתוק, ולעיתים לא מעניין לחלוטין. לו רק אחד מארנה שבשי אלה היה כותב את הכרך, זה היה ספר יפה לשבח."
מעבודותיו

בשפת מקור:
A csönd karján (versek, Eperjes, 1919)
Öklös fohász (versek, Bécs, 1921)
Félemberek (dráma, Eperjes, 1924)
Karambol (dráma, Rochester, 1926)
Haláljáték (dráma, 1926)
A vihar elvonul (versek, Eperjes, 1928)
A végső szó (versek, Eperjes, 1929)
Megrúgott emberek (novellák, Kassa, 1929)
Számadás (versek, Eperjes, 1934)
Halhatatlanok (Írói arcképek száz szonettben, Budapest, 1943)
Haláljáték; vál., utószó Csanda Sándor; Madách, Bratislava, 1976
בתרגום לעברית:
על זרוע השקט (שירים, פרטוב, 1919)
תחנוני אגרוף (שירים, וינה, 1921)
חצי גברים (דרמה, פרסוב, 1924)
תאונה (דרמה, רוצ'סטר, 1926)
משחק המוות (דרמה, 1926)
הסערה עוברת (פסוקים, פרסוב, 1928)
המילה הסופית (פסוקים, פרסוב, 1929)
אנשים שבעטו בהם (סיפורים קצרים, קושיצה, 1929)
חשבון נפש (פסוקים, פרסוב, 1934)
בני אלמוות (דיוקנאות סופרים במאה סונטות, בודפשט, 1943)
מעבודותיו > מתרגומיו

סטפן צווייג : הרגע הגדול (תמונות ממוזערות היסטוריות, בודפשט, 1945)
סטפן צוויג: כיבוש ביזנטיון (בודפשט, 1996)
ראו גם

יצירותיו כפי שהופיעו בכתב העט הספרותי ניוגט Tartalom szerző szerint Művei a Nyugat című folyóiratban (S betű)
לקסיקון של רופאים הונגרים-יהודים מצטיינים Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Bp., Makkabi, 2001.
חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–2002.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
לקסיקון הונגרי חדש לקורות חיים Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub
לקסיקון חדש לספרות הונגרית Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994.
לקסיקון ספרותי Magyar irodalmi lexikon. Flóris Miklós és Tóth András közreműködésével szerk. Ványi Ferenc. Átnézte Dézsi Lajos, Pintér Jenő. Bp., Studium, 192
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. ארנה שבשי Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. 779. o.
לקסיקון הונגרי לקורות חיים Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969
Gedő Gyula: Sebesi Ernő In: Bóka László (szerk.): Magyar mártír írók antológiája Cserépfalvi, 1947 (267. o.)
הלקסיקון של ההונגרים ה(צ'כו)סלובקים A (cseh)szlovákiai magyarok lexikona 1918-tól. Adatbank.sk.
ארנה שבשי Szállási Árpád: Sebesi Ernő. Orvostortenet.hu. [2014. október 6-i dátummal az eredetiből archiválva].
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. 610. o. ISBN 963-05-2500-3
הערות שוליים

↑  "Sebesi Ernő". Magyar Életrajzi Index.
↑  A (cseh)szlovákiai magyarok lexikona 1918-tól
↑  Szállási Árpád: Sebesi Ernő
↑  Bálint György (1930). "A végső szó. Sebesi Ernő versei". Nyugat (4. szám). נבדק ב-2014-09-07.
↑  OSZK
↑  OSZK
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1048 6735  LCCN: n86074661  NKC: xx0225764  VIAF: 28553468   WorldCat (עם VIAF): 28553468
מלך עליון אל דר במרום

מלך עליון אל דר במרום הוא פיוט לראש השנה, שנכתב בידי רבי אלעזר בירבי קליר כ"רהיט" לקדושתא לראש השנה. הפיוט נאמר בנוסח אשכנז בתוך הקדושתא "אופד מאז", בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף ביום הראשון של ראש השנה.
מטרת הפיוט, בנוסחו המקורי, היא לשבח את מלכות ה', ולהנגיד אותה למלכותו השפלה של מלך אנושי בשר ודם.
מבנה הפיוט ותוכנו

הפיוט מסודר כמחרוזת הנפתחת במילים "מלך עליון", ובה שלושה ביטויים לגדולת ה' הפותחים באותה אות, וכנגדה מחרוזת הנפתחת במילים 'מלך אביון', ובה שלושה ביטויים לשפלותו של מלך בשר ודם, הפותחים באות העוקבת לפי סדר הא"ב, וכך לסירוגין מחרוזת העוסקת במלך העליון ומחרוזת שעניינה מלך אביון. מחרוזות המלך העליון מסתיימות ברפרן "לעדי עד ימלוך", והרפרן הנגדי, במחרוזות המתארות את המלך האביון הוא השאלה הרטורית "עד מתי ימלוך?". במחרוזות רבות, הפייטן מנסה להעמיד בכל צמד מחרוזות ניגוד בין מלך בשר ודם למלכות ה' בתכונה מסוימת. למשל, במחרוזת הראשונה מתואר ה' כ"אל דר במרום", ובמחרוזת שאחריה מתואר המלך האביון כמי ש"רד שחת" ויורד לשאול. במחרוזת של האות ש' מתואר ה' כמי ש"שינה אין לפניו", ובמחרוזת שלאחריה נאמר על המלך האביון "תנומה תעופנו".
באמצעות הניגוד והרפרנים המתחלפים, הפיוט מעצים את תפארתה ונצחיותה של מלכות ה', המלך העליון, אל מול שפלותה, אפסותה וארעיותה של המלכות האנושית. משום כך, נמצאים בפיוט שיבוצים רבים מספר איוב שבו הדיון בין איוב המיוסר, שהיה בעבר בעל נכסים ומעמד איתן, עם חבריו, מביא לידי ביטוי פעמים רבות את הניגוד בין חולשתו ואפסותו של האדם העומד מול האל, גם אם הוא נדמה כבעל עוצמה זמנית, ובין עוצמתו וגדולתו של האל.
ייתכן שהכוונה בפיוט אינה רק להנגיד בין האדם לקב"ה באופן כללי, אלא בפרט כנגד מלכות הגויים השולטת בישראל. הפייטן מבקש אם כן, להדגיש שלמרות שנדמה כי המלך הגוי שולט בישראל ומשפיל אותם, הרי שהוא אינו המלך אמיתי והוא עצמו אדם המושפל בידי המלך העליון.
מקור הפיוט

אף שדי ברור כי מחבר הפיוט הוא רבי אלעזר בירבי קליר, וכי הוא חלק מקדושתא לראש השנה, פחות ברור לאיזו קדושתא מקדושתאותיו הוא חיבר אותה במקור. במנהגי אשכנז, וכן בחלק מההעתקות שלו בגניזת קהיר, הוא חלק מהקדושתא "אופד מאז" שמיועדת לתפילת מוסף. מאידך, בקטעי גניזה רבים, וכן במחזורים כמנהג צרפת, הוא חלק מהקדושתא "את חיל" לתפילת שחרית. בקטעי גניזה אחרים הוא מופיע כחלק מהקדושתא "אדן חוג". הממצא אינו מאפשר לשלול אף אחת מהאפשרויות הללו כמקור הפיוט, אך ברור כי החזנים והקהילות ראו לעצמם חופש להעביר אותו מקדושתא לקדושתא ומתפילה לתפילה.
במספר קטעי גניזה הוא נמצא מועתק בהקשרים נוספים, משניים, ולעיתים אפילו הועבר לתפילת יום כיפור.
השינויים בנוסח הפיוט

כאמור, הנוסח המקורי של הפיוט כלל מחרוזות המשבחות את המלך העליון, וכנגדן מחרוזות המשפילות את המלך האביון, לסירוגין. ואולם, במרוצת הדורות הושמטו רוב בתי "מלך אביון", אולי בעטיה של הצנזורה על ספרים עבריים שהתנגדה לעיסוק בגנותו של המלך האנושי, או מפני שלום מלכות שפחדו שייתפסו כמשפיל את המלך. בדפוסי מחזורי אשכנזי המערבי הושמטו לגמרי, ואילו בדפוסי המחזור כמנהג פולין, שרדו שתי מחרוזות, שהוצבו שתיהן לפני המחרוזת האחרונה של "מלך עליון", ולאחריהן נוספה המילה "אבל", כדי להגביר את הניגוד.
מסיבות שונות הקשורות לצורת האמירה של הפיוט על ידי החזן והקהל לסירוגין, נקטע הפיוט כך שראש הבתים נצמד לתחילתם, וכך בקהילות רבות שרים "לעדי עד ימלוך מלך עליון. גיבור להקים, גוזר ומקים, גולה עמוקים, לעדי עד ימלוך מלך עליון" וכך בשאר הבתים.
אמירת הפיוט

לפי מנהג אשכנז המזרחי המאוחר, נהוג לפתוח את ארון הקודש בשעת אמירת הפיוט פתוח, אך לסגור אותו כאשר אומרים את החלק המדבר על "מלך אביון".
חיקויים

כמו רהיטים נוספים לראש השנה שנכתבו בידי רבי אלעזר בירבי קליר, גם הרהיט "מלך עליון אל דר במרום" הפך מופת לחיקוי לפייטנים רבים אחריו, ואצל רבים רהיט מסוג זה הפך לרהיט קבוע בקדושתאות לראש השנה. בקדושתא אנונימית לראש השנה שחל בשבת נכלל פיוט מקביל הפותח "מלך עליון איום שוכן עד". גם רבי שמעון בן יצחק, כלל בקדושתא שלו לראש השנה "אמרתך צרופה" (נהוגה באשכנז בשחרית של היום השני) פיוט הפותח "מלך עליון אמיץ המנושא", שכתוב במבנה זהה כמעט לזה של הקליר. גם רבי יעקב בר דונש, רבי בנימן בן שמואל ופייטנים נוספים כתבו פיוטים דומים.
ראו גם

תפילות ראש השנה
אדירי איומה יאדירו בקול
הערות שוליים

↑  ישנם חילופי גרסאות בנוסח הפיוט (ראו במהדורת גולדשמידט), הנוסח כאן הוא המקובל כיום במחזורי נוסח אשכנז המזרחי. מלבד חילופים שגרתיים, הושמטו בנוסח זה כל מחרוזות 'מלך אביון'; בנוסח אשכנז המערבי הושמטו לגמרי, ואילו בנוסח אשכנז המזרחי המחרוזת הראשונה והאחרונה הוצבו בסוף הפיוט ולאחריהן נוספה המילה 'אבל'.
↑  על פי לשון הפסוק בספר תהלים, פרק קמ"ה, פסוק י"ח: "קָרוֹב ה' לְכָל קֹרְאָיו לְכֹל אֲשֶׁר יִקְרָאֻהוּ בֶאֱמֶת".
↑  על פי לשון הכתוב בספר תהלים, פרק קל"ט, פסוק י"א: "וָאֹמַר אַךְ חֹשֶׁךְ יְשׁוּפֵנִי"
↑  במקורות אחדים מופיע שם הפיוט כ"מלך עליון אל דר מרום", לפי גרסה אחרת לשורה הפותחת.
1 2  שולמית אליצור, רבי אלעזר בירבי קליר: פיוטים לראש השנה, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ירושלים תשע"ד, עמ' 124–125.
↑  שולמית אליצור ומיכאל רנד, רבי אלעזר בירבי קליר: פיוטים לראש השנה, מבוא, עמ' 16, 20, 25. במהדורה זו הפיוט הודפס פעמים, ב"את חיל" וב"אופד מאז".
↑  שולמית אליצור, רבי אלעזר בירבי קליר: פיוטים ליום הכיפורים, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ירושלים תשפ"א, עמ' 35 הע' 94.
↑  ואולם, במחזור כנוסח פרובנס (מנהג קארפינטראץ), נותר הפיוט בשלמותו גם בדפוסים, לרבות חרוזי "מלך אביון": מחזור כמנהג ק"ק קארפינטראץ לימים נוראים, אמשטרדם תצ"ט, דף לז, באתר היברובוקס.
↑  עיתון המבשר, המוסף התורני, ירושלים תשע"ד, באתר אוצר החכמה
↑  שלום רוזנברג, דמות, צלם ומלך עליון, באתר מקור ראשון, ‏א׳ באב ה׳תשע״ח 13/07/2018
↑  דניאל גולדשמידט, מחזור לראש השנה, ירושלים תש"ל, עמ' 105–109, באתר היברובוקס.
↑  מלך עליון יושב בסתר מושבו, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, מאת יעקב בן דונש בן עקיבא, כולל ניתוח מילוני.
↑  ארבעה פיוטים כאלה, שמופיעים בכתבי יד כמנהג צרפת, נדפסו אצל גולדשמידט, מחזור לראש השנה, עמ' 194–199, באתר היברובוקס.
בית הקברות היהודי בדמשק

בית הקברות היהודי בדמשק הוא בית הקברות של יהדות דמשק שבסוריה.
היסטוריה

יהודים מדמשק וסביבתה נקברו בבית הקברות במשך מאות רבות של שנים ("קברים בני קרוב לאלף שנה ויש אומרים אפילו יותר"), והידוע שבהם הוא רבי חיים ויטאל, שנקבר במקום עם פטירתו בל' ניסן ה'ש"ף (1620). יש הטוענים שנקבר שם על מנת לבטל את כוחה הרוחני של כנסייה סמוכה, שאכן אינה קיימת היום. בית הקברות כלל חלקת רבנים המכונה "מדרש" או "בית מדרש", או "רבים", ובה נקברו, בין היתר: ר' יאשיהו בן יוסף פינטו (נפטר בשנת ת"ח-1648), הרב עזרא הכהן מסלתון טראב (תר"פ-1920), רבי יעקב הררי אלנעם (תרצ"ז-1937) והרב נסים נדבו הכהן (תשל"ב-1972). יש מי שכתב שגם ר' ישראל נג'ארה נקבר בדמשק, אך נראה שמדובר בהחלפה עם חכם אחר ממשפחת נג'ארה שנקבר שם.
בית הקברות חולק לחלקות נפרדות למוסתערבים ולספרדים, וכנראה כלל גם חלקה קראית.
בשנים תרע"ז-תרע"ח (1918-1917), נקברו בבית הקברות שמונה יהודיים שנתפסו על ידי השלטונות העות'מאניים באשמת עריקות מהצבא העות'מאני, והוגלו לדמשק ונפטרו בה.
עם הקמתו של נמל התעופה הבין-לאומי דמשק, בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, החריבו השלטונות הסוריים חלק גדול מבית הקברות לצורך סלילת כביש בין דמשק לנמל התעופה. בעקבות הקטנת שטח בית הקברות, נוצר בו דוחק רב, עד כדי כך שתוארה קבורה של נפטרים על גבי מצבות של נפטרים אחרים.
יש הטוענים כי הרב חיים פינטו, רב הערים קריית מלאכי ואשדוד, העלה בחשאי את עצמותיו של ר' חיים ויטאל לישראל, וקיים לו קבורה משנית בקריית מלאכי, לצד צדיקים נוספים שנקברו שם, ויש המכנים את המקום "אוהל ארבעת הצדיקים". הרב פינטו עצמו לא אמר זאת במפורש, ויש המערערים על כך. בשנים האחרונות נעשה הקבר בקריית מלאכי מקום עלייה לרגל, ונערכת בו הילולה ביום פטירת ר' חיים ויטאל, בהשתתפות הרב פינטו.
הערות שוליים

↑  אליהו חסון, ציוני דרך בתולדות קהילת יהודי דמשק, מכאן ומשם 24 (ערב ר"ה תשע"ז) עמ' 8.
↑  כמה תמונות של המצבה שעל הקבר מופיעות בכתבתו של אסף גיבור: בלעדי: תיעוד מיוחד של בית הקברות היהודי בדמשק, פורסמה במקור ראשון.
↑  דמשק וחכמיה, עמ' 33–34 (כולל תמונה של המצבה). לדיון בנושא, שו"ת מרכבות ארגמן (חלק ו סי' יז), וכן, ר' חיים וויטאל ענין מנוחתו כבוד בדמשק לגרש הטומאה - מקור - פורום אוצר החכמה, באתר forum.otzar.org
↑  ר' אברהם אסא, דמשק וחכמיה, בת ים תשע"ג, בערכים דלהלן ובמקומות נוספים.
↑  יוסף קלש, מדמשק לירושלים, עמ' 68.
↑  דמשק וחכמיה, עמ' 95.
↑  דמשק וחכמיה, עמ' 86.
↑  לוק טרס, לילה בדמשק, באתר זמן ישראל, 6 בדצמבר 2021
↑  לוח ארץ ישראל (לונץ), טז, עמ' 92; מדמשק לירושלים, עמ' 11.
↑  במקורות אחרים לא מוזכרת קבורתו של ר' ישראל נג'ארה בדמשק, ואדרבה, מוזכרת קבורתו בבית הקברות היהודי בעזה (מקורות לכך הוזכרו בדיון בפורום אוצר החכמה).
↑  לאה בורנשטיין מקובצקי, ההנהגה של הקהילה היהודת במזרח הקרוב משלהי המאה הט"ו ועד סוף המאה הי"ח, עבודת ד"ר, בר-אילן תשל"ח, עמ' 453. בעניין זה, ראו גם: מאיר בניהו, דרושיו שלרבי יוסף בן מאיר גארסון, מיכאל ז (תשמ"ב) עמ' קח-קט.
↑  אפריים ניימרק, מסע בארץ הקדם, עמ' נ. אמנם מכתבתו של יענקי פרבר: עצוב: הרובע היהודי של דמשק מתרוקן מתושביו האחרונים, באתר חדרי חדרים, משתמש שבית העלמין הקראי שכן במקום אחר ("בית העלמין הקראי ממוקם באזור 'באב שרקי' בצד המזרחי של דמשק, אך הוא נעלם בימינו. בינתיים, בית הקברות השני ממוקם על כביש ליד שדה התעופה").
↑  התגית "בית עלמין סוריה-דמשק יהודי", באתר www.izkor.gov.il
↑  עיתון שערים, כ"ט תשרי תשל"ב (זמין כאן).
↑  דוד סיטון, קהלות יהודי ספרד והמזרח בעולם בימינו, עמ' 43.
↑  הרב אברהם אסולין שליט"א (2019-10-16), קבר רבי חיים ויטאל ורבי שלום בוזגאלו טמונים בקרית מלאכי מפי הרב חיים פינטו, נבדק ב-2024-12-01
↑  תיאור חלקי של הפרשה מובא בקונטרס 'בית צדיקים יעמוד' (ט) - זמין לקריאה באוצר החכמה (העניין מוזכר גם בגליונות נוספים של 'בית צדיקים יעמוד').
↑  בין פוקדיו נמנה הרב משה שטרנבוך, שצולם בביקור במקום.
↑  איציק ברנדויין, הילולת צדיקים: המונים בהילולת מהרח"ו באוהל הצדיקים בקרית מלאכי, באתר בחזית, ‏2022-05-03
↑  אנג'לס חדשות קרית מלאכי והסביבה (2024-05-08), הילולת הרב חיים ויטאל זצ"ל בציון הצדיקים בקריית מלאכי, נבדק ב-2024-12-01
↑  404 שנה לפטירתו של הרב חיים ויטאל, כתבה באתר אנג'לס - חדשות קריית מלאכי והסביבה, 9.5.2024 (א' באייר תשפ"ד - יום לאחר תאריך פטירת ר' חיים ויטאל).
גריגורי סוקולניקוב

גריגורי סוקולניקוב ב-1926
גריגורי סוקולניקוב (ברוסית: Григо́рий Я́ковлевич Соко́льников) (3 באוגוסט 1888 – 21 במאי 1939) היה יהודי, ממנהיגי המהפכה הבולשביקית. הציל אלפים ממוות ברעב בתקופת מלחמת האזרחים. בהיותו קומיסר האוצר העממי, הוציא את רוסיה ממשבר כלכלי קשה. התנגד בגלוי למדיניות הפוליטית הנפשעת של סטלין. נרצח בכלא בפקודתו.
בית הכנסת באנטקיה

| --- | --- |

חזית בית הכנסת הפונה לרחוב, עם סמל המגן דוד מעל לכניסה, 2020  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  Gazi Paşa, Kurtuluş Cd. No:56, 31070 Antakya/Hatay
 מיקום:  Antakya
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 רב בית הכנסת:  Rabbi Mardo Razon מגיע מאיסטנבול (נכון לשנת 2014)
 נשיא:  שאול ג'נודי, ראש הקהילה היהודית, נהרג ברעידת האדמה 2023
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  1890
 חומרי בנייה:  עץ
 
 קואורדינטות:  36°11′57″N 36°09′49″E﻿ / ﻿36.1992116531449°N 36.16349698546928°E﻿ / 36.1992116531449; 36.16349698546928
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראנטקיה(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראנטקיה he
 
בית הכנסת אנטקיה (באנגלית: Antakya Synagogue) ממוקם בעיר אנטקיה (שמה הקודם היה אנטיוכיה), טורקיה. ליד הגבול הסורי ועל גדת נהר האורונטס לפני שהוא נשפך לים התיכון. בית הכנסת שירת את חברי הקהילה היהודית, הבודדים, שנותרו בקהילה בת 2,300 השנים של אנטיוכיה העתיקה (שהורכבה ברובה מצאצאי יהודי סוריה).
הקהילה היהודית

הקהילה בעיר הייתה אחת הקהילות היהודיות העתיקות בעולם. היהודים היוו חלק נכבד מאוכלוסיית אנטיוכיה מתחילת יישובה. מכיוון שהיהודים היו בין מייסדי העיר, הרי שניתנו להם זכויות אזרח כבר מההתחלה, על ידי סלאוקוס הראשון. יוסף בן מתתיהו טוען שכל מלכי סוריה לאחר אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס), נתנו ליהודים "לשבת בעיר לבטח" וזה מה שהביא למספרם הגדול. כראיה לכך שזכויות היהודים בעיר הן עתיקות ועדיין מקוימות בימיו, יוסף בן מתתיהו מביא את העובדה, שבפקודת סלאוקוס, קבלו היהודים, שלא רצו להשתמש בשמן שיוצר על ידי גויים, סכום כסף מראשי הגימנסיון, כדי ליבא שמן מתוצרת יהודית.
בתחילת המאה העשרים גרו באנטקיה 1,500 יהודים. בשנת 1942 טורקיה חוקקה את החוק נגד מיעוטים ויהודים, חוק המיסוי על ההון, varlik vergisi. החוק תבע מהמיעוטים לשלם מס מאוד גבוה לממשלת טורקיה. מי שלא היה בידו לשלם את המס נשלח למחנות עבודה. החוק גרם לטראומה עמוקה ביהודי טורקיה. בשנות השבעים של המאה העשרים חיו באנטקיה 350 יהודים. אך עקב גל של אלימות פוליטית ששטף את טורקיה, חברי הקהילה נדדו צפונה לתוך המרכזים העירוניים הגדולים של טורקיה ואף היו כאלה שעברו למדינות שמעבר לים. נכון לשנת 2014 צעיר חברי הקהילה היה בן 63. עד 2014 הצטמצמה הקהילה היהודית לפחות מ-20 חברים.