stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרצת בטנית באבי העורקים
אבחון

מפרצת בטנית של אבי העורקים הבטנית מאובחנת בדרך כלל על ידי בדיקה גופנית, אולטרסאונד או CT. רנטגן בטן רגיל עשוי להראות את קווי המתאר של המפרצת כאשר הקירות שלה מסודרים. עם זאת, זה המקרה של פחות ממחצית מכל המפרצות. בדיקת אולטרה סאונד משמשת כדי לקבוע עבור מפרצות את הגודל שלה בזמן נתון. בנוסף, ניתן למצוא נוזל פריטוניאלי חופשי. זה לא הליך פולשני ורגיש, אבל נוכחות של גז במעיים או השמנת יתר עלולים להגביל את התועלת. לסריקת CT יש כמעט 100% רגישות לגילוי מפרצת והוא גם שימושי בתכנון לפני הניתוח, לזיהוי מפרט האנטומיה ובדיקת האפשרות לתיקון בעזרת רדיולוגיה פולשנית. שיטות אלטרנטיביות המשמשות לעיתים קרובות להדמיה של מפרצת כוללות MRI ואנגיוגרפיה.
מפרצת מתרחשת אם הלחץ המכני עולה על כוח הקיר המקומי; כתוצאה מכך, מתח הקיר וקרע בקיר נמצאו כפרמטרים אמינים יותר מגודל הקוטר כדי להעריך את הסיכון לקרע AAA. קיימת תוכנה רפואית מאפשרת לחשב את מדדי הסיכון לקרע מהנתונים הסטנדרטיים הקליניים של CT ומספקת אבחנה ספציפית למטופל AAA. סוג זה של הגישה הביומכנית הוכח כיעיל בחיזוי מדויק של מיקום הקרע AAA.
קרע AAA פתוח עם חץ המסמן את המפרצת וחץ המסמן את הדם החופשי בבטן
Sagittal CT תמונה של AAA
Biomechanical AAA קרע הסיכון חיזוי
CT המדגים מפרצת באב העורקים הבטני של 4.8 עד 3.8 ס " מ
תמונת אולטרסאונד של אבי עורקים בטני נורמלי מדידת קוטר 1.9 ס"מ
מפרצת אבי העורקים בבטן (3.4 ס " מ)
מפרצת אבי העורקים כפי שנראה ב CT
אבחון > סיווג

| --- | --- |
  הרחבה קלה: קטן מ-3.0 ס" מ
בינונית: בין 3.0 - 5.0 ס " מ
גדולה או חמורה: גדול מ-5.0 או 5.5 ס " מ
מפרצות אבי העורקים הבטניות מחולקות בדרך כלל על פי הגודל והסימפטומים שלהן. מפרצת בדרך כלל מוגדרת אם הקוטר החיצוני של אבי העורקים מעל 3 ס"מ (קוטר אבי העורקים הוא בסביבות 2 ס"מ), או יותר מ-50% של קוטר נורמלי. אם הקוטר החיצוני עולה על 5.5 ס"מ, המפרצת נחשבת גדולה. קרע AAA היא אבחנה קלינית הכוללות נוכחות של כאבי בטן, הלם, גוש בבטן. אם תנאים אלה קיימים אין צורך בבדיקות נוספות לפני ניתוח.
טיפול מניעתי

הפסקת עישון
טיפול של יתר לחץ דם
סריקה

בארצות הברית שירותי מניעה ממליצים על סריקת אולטרסאונד חד פעמית לגילוי מפרצת בטנית באבי העורקים אצל גברים בגיל 65 עד 75 שנים שיש להם היסטוריה של עישון. לא ברור אם הסריקה שימושית בקרב נשים בגילאי 65 עד 75 אשר עישנו, ומתנגדים לסריקות אצל נשים שמעולם לא עישנו.
חזרה על בדיקות אולטרה סאונד צריך לבצע אצל מי שיש לו אבי עורקים בקוטר גדול יותר מ-3.0 ס"מ. באלו אשר אבי העורקים הוא בין 3.0 ו-3.9 ס"מ צריך לבצע בדיקה כל שלוש שנים, אם הקוטר בין 4.0 ל-4.4 ס"מ כל שנתיים, ואם בין 4.5 ו-5.4 ס"מ בכל שנה.
במדינות מסוימות נהוגות בדיקות שונות, באוסטרליה למשל אין קו מנחה לביצוע בדיקות, לעומת זאת בבריטניה סריקה חד פעמית מומלצת לכל הגברים מעל גיל 65.
טיפול

אפשרויות הטיפול של תסמיני AAA הם ניהול שמרני ומעקב במטרה הסופית של תיקון בניתוח או תיקון מיידי. שני מצבים של תיקון זמינים עבור AAA: תיקון פתוח או תיקון באמצעות רדיולוגיה פולשנית. ההתערבות מומלצת אם המפרצת גדלה ביותר מ-1 ס"מ לשנה, או שהיא יותר גדולה מ-5.5 ס"מ.
טיפול שמרני
טיפול מעקב שמרני משמש בעיקר אצל אנשים שתיקון נושא סיכון גבוה של תמותה או בחולים בהם תיקון לא סביר שישפר את תוחלת החיים. עמוד התווך של הטיפול השמרני הוא הפסקת עישון.
טיפול > טיפול תרופתי

אין טיפול תרופתי שנמצא יעיל להקטנת קצב הגדילה של הקרע או הפחתה של תסמינים. לחץ הדם ושומנים צריכים להיות מטופלים כרגיל.
טיפול > טיפול בניתוח

הסף לתיקון בניתוח משתנה מעט מאדם לאדם, בהתאם למאזן הסיכונים והיתרונות כאשר שוקלים את התיקון. הגודל המקורי של אבי העורקים עשוי להשפיע, יחד עם נוכחותם של מחלות רקע שעשויות לסכן או להקטין את תוחלת החיים.
טיפול > טיפול בניתוח > תיקון (ניתוח) פתוח

תיקון פתוח משמש בחולים צעירים כנוהל, או במפרצת גוברת או גדולה, סימפטומטית או קרועה. אבי העורקים חייבים להיות סגורים במהלך התיקון, מנתבים את הדם לאברי הבטן ולקטעים של חוט השדרה; דבר אשר יכול לגרום לטווח של סיבוכים. זה חיוני כדי להפוך את החלק הקריטי של הפעולה למהיר, ולכן החתך נעשה גדול יחסית כדי להקל על טיפול מהיר. התאוששות לאחר ניתוח AAA פתוח אורכת זמן רב. המינימום הוא כמה ימים בטיפול נמרץ, שבוע סך הכל בבית החולים וכמה חודשים לפני ההתאוששות המלאה.
טיפול > טיפול בניתוח > תיקון באמצעות רדיולוגיה פולשנית

תיקון ראשון באמצעות רדיולגיה פולשנית הפך מעשי בשנת 1990. טיפול זה בדרך כלל משמש בגיל מבוגר יחסית, אצל חולים בסיכון או חולים שפחות כשירים לתיקון פתוח. עם זאת, תיקון זה אפשרי רק אצל חלק מהחולים ב-AAA, היתרונות העיקריים של תיקון זה על פני תיקון פתוח הם שיש פחות תמותה, פחות זמן בהחלמה, פחות זמן בטיפול נמרץ, פחות זמן בבית חולים כללי וחזרה מוקדמת יותר לפעילות רגילה. חסרונות של תיקון זה הם שתיקון זה דורש ביקורים תכופים יותר בבית החולים לביקורות, ויש סיכוי גבוה יותר שיהיה צורך בהליכים נוספים. על פי המחקרים האחרונים, ההליך אינו מציע יעילות להישרדות כללית או שיפור איכות החיים לעומת ניתוח פתוח.
טיפול > קרע

אצל אנשים עם קרע באבי העורקים, הטיפול הוא תיקון כירורגי מיידי. נראה שיש יתרונות כאשר מאפשרים לתת לחץ דם והגבלת השימוש בנוזלים תוך ורידיים במהלך ההובלה לחדר הניתוח.
פרוגנוזה

| גודל AAA (ס " מ) | שיעור הצמיחה (ס " מ/שנה) | סיכון קרע שנתי (%) |
| --- | --- | --- |
| 3.0-3.9 | 0.39 | 0 |
| 4.0-4.9 | 0.36 | 0.5-5 |
| 5.0-5.9 | 0.43 | 3-15 |
| 6.0-6.9 | 0.64 | 10-20 |
| >=7.0 | - | 20-50 |
אף על פי שבתקן הנוכחי לקביעת סיכון לקרע מתבססים על קוטר מרבי, וידוע כי קוטר קטן הוא קטן מ-5.5 ס"מ, ייתכן גם מצב בו קוטר גדול מ-5.5 ס"מ יישאר יציב ולא יתפתח לקרע. דו"ח אחד הראה כי 10-24% של קרעי AAA היו פחות מ-5 ס"מ בקוטר. גם דווח שאצל 473 אנשים שאינם טופלו בבעיה היו 118 מקרים של קרע, 13% מהם היו פחות מ-5 ס"מ קוטר. מחקר זה גם הראה כי 60% של הסובלים מ-AAA גדול מ-5 ס"מ (כולל 54% מאלה עם AAA בין 7.1 ו-10 ס"מ) מעולם לא חווה קרע.
שיטות חלופיות של הערכת הקרע דווחו לאחרונה. ברוב הגישות הללו מבוצע ניתוח מספרי של AAA באמצעות טכניקת הנדסה בשילוב עם שיטת האלמנטים הסופיים כדי לקבוע את מתח הקיר. דיווחים אחרונים הראו כי למתח יש קשר לגאומטריה הכללית של AAA ולא רק לקוטר המקסימלי. ידוע גם כי קרע נוצר בדרך כלל כאשר הלחץ של הקיר עולה על כוח הקיר. לאור זאת, הערכת הקרע עשויה להיות מדויקת יותר אם את מתח הקיר הספציפי לחולה מחשבים יחד עם חוזק הקיר הספציפי למטופל. שיטה לא פולשנית לקביעת חוזק הקיר התלוי בחולה דווחה לאחרונה, עם גישות מסורתיות יותר לקביעת כוח באמצעות בדיקת מתיחה שבוצעה על ידי חוקרים אחרים בתחום. ההערכות כוללות: מתח קיר של AAA; קצב הגדילה של AAA; מידת סימטריה; הנוכחות של פקיק (אליוט); מדד לקרע פוטנציאל (RPI); - ניתוח אלמנטים סופיים למדד קרע (FEARI);l גורמים ביומכנים בשילוב עם ניתוח מחשב; הצמיחה של אליוט; פרמטרים הנדסיים של AAA; ויש גם שיטה של קביעת הצמיחה של AAA ולא קרע מבוסס על מודלים מתמטיים.
תמותה שלאחר הניתוח אצל חולים עם קרע ירדה לאט במשך כמה עשורים אבל נשארה גבוה מ-40%. עם זאת, אם AAA מתוקן כירורגית לפני הקרע, שיעור התמותה שלאחר הניתוח הוא נמוך באופן משמעותי: כ-1-6%.
אפידמיולוגיה

המצאות של AAA משתנה לפי מוצא אתני. בממלכה המאוחדת השיעור אצל גברים לבנים מבוגרים מ-65 שנה הוא כ-4.7%, בעוד בגברים אסיאתים השיעור עומד על 0.45%. AAA פחות נפוץ אצל אנשים ממוצא אפריקאי ובעלי מורשת היספנית. AAA מופיעים פי ארבעה יותר אצל גברים מאשר נשים.
בארצות הברית מדווח על לפחות 13,000 מקרי מוות מדי שנה עקב קרע AAA. מספר מקרים חדשים לשנה הגבוה ביותר הוא בקרב גברים בני כ-70 שנה, אחוז הגברים בני מעל 60 שנים הסובלים מהתופעה הוא כ-2-6%. יש שכיחות גבוהה יותר אצל מעשנים מאשר אצל לא מעשנים (8:1), הסיכון פוחת לאט לאחר הפסקת עישון. בארצות הברית, השכיחות של AAA הוא 2-4% בקרב האוכלוסייה הבוגרת. קרע של ה-AAA מתרחש ב-1-3% מהגברים בגיל 65 או יותר, התמותה היא 70-95%.
היסטוריה

תיעוד היסטורי ראשון של AAA הוא מרומא העתיקה במאה ה-2 לספירה. עם זאת, ניסיונות לטפל בAAA בניתוח היו כושלים עד שנת 1923. באותה שנה, רודולף מטאס (מי שהציע את הרעיון של endoaneurysmorrhaphy), ביצע את קשירת אבי העורקים המוצלחת הראשונה באדם. שיטות אחרות שהצליחו בטיפול AAA כוללות עטיפת אבי העורקים עם polyethene צלופן. אלברט איינשטיין עבר הליך המשתמש בטכניקה זו זה על ידי רודולף ניסן ב-1949, והוא שרד חמש שנים לאחר הניתוח, אבל בסופו של דבר הוא מת עקב קרע במפרצת.
למועמד לנשיאות לשעבר בוב דול היה מפרצת באבי העורקים הבטני בשנת 2001 וטופל כירורגית על ידי מנתח כלי הדם קנת קווירל. הטיפול היה מוצלח. ב-1993 מת זמר המוזיקה קונווי טוויטי מ-AAA, והשחקן ג'ורג' סי סקוט מת גם הוא ממפרצת. בשנת 2013 נפטר הזמר הישראלי אריק איינשטיין. לאיינשטיין הייתה מפרצת באבי העורקים, שהובילה לדימום פנימי כבד, דבר שהביא למותו.
מחקר > הערכת סיכונים

במשך שנים, התקיימו גישות חלופיות להערכת סיכונים של קרע. רבים האמינו כי גישת ביומכניקה היא גישה מבוססת שעשויה להיות מתאימה יותר מאשר הגישה הנוכחית של בדיקת הקוטר. מודלים מספריים הם כלי רב ערך לחוקרים המאפשר לחשב שיעור לקרע פוטנציאלי במפרצת. יש לבצע ניסויים כדי לאמת את המודלים הללו ולספק תובנות נוספות לגבי התופעה.
מחקר > מניעה וטיפול

מחקר שבוצע בבעלי חיים הראה כי הסרת חלבון מסוים מונע נזק מוקדם בכלי הדם ומסיבוכים בשלב מאוחר יותר. על ידי ביטול הגן לחלבון איתות הנקרא cyclophilin A מתוך זן של עכברים, החוקרים הצליחו לספק הגנה מלאה מפני מפרצת אבי העורקים הבטני.
מחקרים אחרים שנערכו בקרב עכברים זיהו את גרנזיים B (אנזים שפוגע בחלבון) כיעד פוטנציאלי בטיפול במפרצות אבי העורקים הבטני. חיסול אנזים זה במודלים של עכברים האט את התקדמות המפרצות והגדיל את שיעורי ההישרדות.
ראו גם

אבי העורקים
מפרצת
סריקת CT
אולטרה סאונד
לקריאה נוספת

יעקב שניידרמן, תיקון תוך-כלי של מיפרצת ותין הבטן', הרפואה, כרך 145, פברואר 2006, עמ' 127–130
רשות השידור הפלסטינית

|  פרטי הערוץ |
| --- | --- |
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 תאריך השקה:  1 ביולי 1994 
 שפה:  ערבית פלסטינית
 משרד ראשי:  רמאללה, הגדה המערבית
 
 www.pbc.ps
 
תאגיד הרדיו והטלוויזיה הפלסטיני (בערבית: هيئة الإذاعة والتلفزيون الفلسطينية, באנגלית: Palestinian Broadcasting Corporation, ובראשי תיבות PBC; נודעת גם בשם "רשות השידור הפלסטינית") היא הרשות האחראית על שידורי הטלוויזיה והרדיו הרשמיים של הרשות הפלסטינית. משרדיה יושבים ברמאללה.
הקמה ופעילות

ב-1994, במקביל להקמת הרשות הפלסטינית במסגרת הסכמי אוסלו, החלו שידורי הרדיו של תחנת "קול פלסטין" מאולפנים ביריחו שהיו מחוברים למשדר ברמאללה. לאחר הנסיגה הישראלית הראשונה ב-1995 עברה תחנת הרדיו לעיר רמאללה, שם נבנו עבורה אולפנים חדשים בסיוע האיחוד האירופי. באותה שנה החלו גם שידורי הטלוויזיה מעזה, אולם רק ב-1998 הושלמה התקנת רשת של אנטנות שכיסו את רצועת עזה והגדה המערבית.
עד 1998 מומנה רשות השידור הפלסטינית באופן חלקי על ידי ממשלת ארצות הברית. מנהלה הראשון של הרשות היה איש הפת"ח ומקורבו של יאסר ערפאת, רדואן אבו עייש.
בתקופת האינתיפאדה השנייה ליוו שידורי הרדיו את המהומות ועודדו את מעשי הטרור כנגד ישראל. בתחילת 2002, בתגובה לפיגוע בחדרה בו נהרגו 6 אזרחים ונפצעו למעלה מ-30, הפיל צה"ל את אנטנת הרדיו הגבוהה ברמאללה והרס את האולפנים בישיבת ממשלת ישראל ב-20 בפברואר דווח כי נהרס בניין התחנה "המהווה סמל שלטוני שעסק בשידורי הסתה נגד ישראל". למרות פעולת צה"ל נמשכו שידורי הרדיו והטלוויזיה.
במהלך עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה ב-2007 השתלט החמאס על מבנה התחנה בעזה, העלה אותו באש והחרים את הציוד שהיה שם.
ב-2009 מינה מחמוד עבאס את מזכיר הוועד הפועל של אש"ף, יאסר עבד רבו, כמנהל רשות השידור הפלסטינית. על פי סקרים שונים זוכים שידורי הערוץ לאחוזי צפייה נמוכים באותה עת. מכוני מעקב הראו כי בערוץ משודרים תכנים הרואים בשטחי ישראל כולה את "פלסטין הכבושה" ומציגים באור חיובי אנטישמיות נגד העם היהודי בכלל ונגד יהודים חרדים או דתיים בפרט, מדמים את היהודים לחיות כקופים וחזירים ואף מעודדים אלימות וטרור נגד מתנחלים, יהודים וישראלים.
ראו גם

קול פלסטין – תחנת רדיו
ערוץ מוסאווא – ערוץ טלוויזיה (נקרא בעבר "ערוץ פלסטין 48") של הרש"ף
"אל-חיאת אל-ג'דידה" - עיתון של הרש"ף
"אל-איאם" - עיתון של הרש"ף
הסתה לטרור ברשות הפלסטינית
ערוץ אל-אקצא - ערוץ טלוויזיה של החמאס מרצועת עזה
"חלוצי המחר" - תוכנית טלוויזיה חמאסית לילדים מרצועת עזה
הערות שוליים

↑  "אינתיפאדת אל-אקצה": התקשורת הפלסטינית מסיתה לרצח אריאל שרון, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2000
דרשות יום השישי בתקשורת הפלסטינית, אתר ממרי, 2 בספטמבר 2001
↑  יואב יצחק, בינואר 2002.html כוח צה"ל פוצץ בשבת לפנות בוקר תחנת השידור הפלשתינית ברמאללה001-D-5138-00, באתר News1 מחלקה ראשונה.
↑  החלטות מישיבת הממשלה 20/02/2002, אתר משרד ראש הממשלה
↑  עלי ואקד ופליקס פריש, צה"ל פעל ברמאללה; מרגמות ברצועה, באתר ynet, 19 בינואר 2002
↑  עלי ואקד, חמאס השתלט על תחנת הרדיו "קול פלסטין", באתר ynet, 14 ביוני 2007
 הסיקור התקשורתי מרצועת עזה ומיהודה ושומרון, אתר המרכז למורשת המודיעין, 2 בספטמבר 2007
↑  אהוד יערי, העסקנים ינצחו את הטלוויזיה, באתר העין השביעית, 31 באוגוסט 2009
↑  הטלוויזיה הפלסטינית לילדים:הערים חיפה, יפו, לוד, רמלה, עכו - הן "ערים כבושות", הטלוויזיה הפלסטינית לילדים: ישראל היא "פלסטין" שמחכה להשתחרר, הטלוויזיה הפלסטינית מעניקה פרס ע"ס 100 דולר עבור הכחשת קיומה של ישראל אתר מבט לתקשורת פלסטינית
1 2  ראו  גזיזת פאות של יהודים בתוכנית ברשות השידור הפלסטינית ' אתר חדשות העולם הערבי.
↑  הטלוויזיה הפלסטינית: "היהודים הם אויבי אללה והאנושות - הירגו בהם!", שהידים ואסירים מחבלים הם מקור גאווה עבור הפלסטינים אתר מבט לתקשורת פלסטינית 
 דרשת יום שישי בטלוויזיה הפלסטינית (21.9.2001), דרשת יום שישי בטלוויזיה הפלסטינית:היהודים צאצאי הקופים והחזירים ראויים למוות, אתר ממרי
קרין אהרון

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1976 (בת 48) צפת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית
 תחום כתיבה:  ספרות מקור, פרוזה
 נושאי כתיבה:  משפחה, יחסים בין אישיים
 karinaharon.com
 
קרין אהרון (נולדה ב-9 בנובמבר 1976) היא סופרת ומרצה ישראלית.
ביוגרפיה

אהרון נולדה וגדלה בצפת. אמה עלתה מרומניה, ואביה מוצאו מאחת המשפחות הוותיקות בעיר בצפת.
היא למדה עריכת דין ועסקה בתחום תקופה מסוימת לפני שעברה לעבוד בשירות המדינה.
בגיל 36 גילתה אהרון שחלתה בטרשת נפוצה, ובהמשך, בעקבות הידרדרות במצבה הרפואי, עזבה את מקום עבודתה ופנתה לקריירה בתחום הכתיבה.
בשנת 2019 הוציאה לאור את ספרה הראשון "גנים טובים" שעוסק לראשונה בספרות הישראלית בהתמודדות עם נשאות המוטציה בגן BRCA. הסיפור מבוסס על סיפורה האישי והמשפחתי של קרין אהרון. הספר תורגם לאנגלית ונמכר באמזון בשם "A part of Me".
בשנת 2020 ראה אור ספרה השני "הדשא של השכנה". בשנת 2022 ראה אור ספרה השלישי, "עד הכוכבים", ובשנת 2023 ראה אור ספר הנוער שכתבה: "שומרי המחברת 1 תעלומת השבט האבוד".
אהרון מייסדת מנהלת קהילת ״גנים טובים - קהילת נשאיות brca בישראל״ ובנוסף מרצה לצוותים רפואיים בתחום במרפאות ובתי חולים ברחבי הארץ ועוד.
ספריה

גנים טובים (A Part of Me) (2019)
הדשא של השכנה (2020)
Have You Hears About Karen (2020)
עד הכוכבים (2022)
שומרי המחברת 1 תעלומת השבט האבוד (2023)
שומרי המחברת 2 המאבק על הגבעה הירוקה (2024)
שומרי המחברת 3 השונית בסכנה (2024)
הערות שוליים

↑  קרין לויט, גם לברבי אין פטמות: קרין שלמה עם ההחלטה לעבור כריתה, באתר ynet, 12 במרץ 2019
↑  קרין אהרון, באתר www.e-vrit.co.il
↑  הגורל המדהים של קרין אהרון וליבי מרגולין: "עשינו הכול כדי להשאר בחיים", באתר mynetkfarsaba, ‏2021-10-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420660905171  VIAF: 522155103947876200337   WorldCat (עם VIAF): 522155103947876200337
ז'אן-פייר רוסלו

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1846 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  16 בדצמבר 1924 (בגיל 78) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס (1923–1924)  המכון הקתולי של פריס (1887–1922) 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
קברו של ז'אן-פייר רוסלו
זַ'אן-פְּיֶיר רוּסְלוֹ (בצרפתית: Jean Pierre Rousselot; 14 באוקטובר 1846 –  16 בדצמבר 1924) היה כומר וחוקר צרפתי. הוא נחשב לאחד מהאבות המייסדים של הפונטיקה, הדיסציפלינה המדעית החוקרת את צלילי השפה האנושית.
קורות חייו

עם תום לימודיו בתיכון החל ז'אן רוסולו ללמוד בסמינר לכמרים ברישמון (Richemont) והוסמך לכומר בשנת 1870. ככומר הוא למד פילולוגיה ולמד ספרדית, אנגלית וגרמנית. ב-1873 החל ללמד לטינית, יוונית עתיקה וספרות במשך שש שנים בסמינר ברישמון. ב-1879 החל לחקור את השפה המדוברת - בתחילה לצורך הדוקטורט שלו, גם בהשראת הדיאלקטים הצרפתיים השונים שהוריו דיברו.
רוסלו עזב את עבודתו ונסע ברחבי צרפת כדי להמשיך בלימודיו. בין השאר שמע הרצאות מאת אנרי בקרל על חשמל וטלגרפיה ושל רודולף קניג (אנ') על אקוסטיקה.
בשנת 1886 הוא בנה את המכשיר הראשון שלו ל"רישום חשמלי של המילה". גם כאן, הוא התעניין בעיקר בווריאציות בהגייה בניבים שונים. ב-1889 הוא הגיע למכון הקתולי של פריז (אנ') שהוקם זה לא מכבר, שם הקים את המעבדה הראשונה בעולם לפונטיקה.
רק ב-1891 הוא קיבל את הדוקטורט שלו, בעיקר בספרות צרפתית, עם תזה על השינויים הפונטיים בשפה בהשפעת ניבים. לימוד הניבים הביא לו כמה משרות הוראה בגרמניה. בין היתר, הוא הוזמן לאוניברסיטת גרייפסוולד (אנ'), לאוניברסיטת הומבולדט של ברלין (לנאופילולוגים), לאוניברסיטת מרבורג (אנ') ולאוניברסיטת קניגסברג.
בשנת 1895 הוא נבחר לעמוד בראש Société Linguistique de Paris ("החברה הבלשנית של פריז"). בעזרתו הוקמה המעבדה לניסויים פונטיים בקולז' דה פראנס. בתקופה זו עסק גם בסוגיית אובדן השמיעה. ב-1911, יחד עם תלמידו אובר פרנו (אנ'), הקים את ה-Revue de phonétique ("סקירת הפונטיקה"), כתב-עת שהיה קיים עד 1914.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד על איכון מיקומם של תותחי אויב וצוללות גרמניות. על כך מונה לאביר לגיון הכבוד.
לאחר המלחמה הפך רוסלו למרצה במכון לפונטיקה ניסיונית בקולז' דה פראנס. הוא מת בדירתו בפריז בשנת 1924 ונקבר בבית הקברות פר לשז.
ספריו

De vocabulorum congruentia in rustico cellae-fruini sermone, 1892.
La Phonétique expérimentale, 1897.
Études de prononciations parisiennes, 1899.
Historique des applications pratiques de la phonétique expérimentale, 1899.
Principes de phonétique expérimentale (2 volumes).
Précis de prononciation française, 1902.
Premiers éléments de prononciation française, 1903.
הערות שוליים

↑  Most widely held works by P.-J Rousselot WorldCat Identities
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344781305171  PLWABN: 9812829838605606  BnF: cb12156876j (data)  CANTIC: a11606782  GND: 118791389  ISNI: 0000 0001 0779 629X  LCCN: n2014184199  Léonore: 331268  NKC: kup19950000084544  NLG: 249464  NTA: 069413916  RERO: 02-A005881407  SUDOC: 06942831X  VcBA: 495/334555  VIAF: 35252648   WorldCat (עם VIAF): 35252648 
המנגנון של רוסלו להקלטת דיבור (תחריט עץ, בסביבות 1900)
אריה לייב שפירא

ערך זה עוסק ברב מקובנה. אם התכוונתם לרב מווילנה, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1789 
 פטירה:  1853 (בגיל 64 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1853 
 צאצאים:  חיים אברהם שפירא  רפאל שפירא  משה שמואל שפירא 
 
הרב אריה לֶייבּ שפירא (ידוע בכינוי: ר' לייבלי קובנר; תקמ"ז, 1787 - י"ח בשבט ה'תרי"ג, 26 בינואר 1853) היה רבה של קובנה ואב בית הדין הראשון שלה.
תולדות חייו

נולד בעיר איבניץ למשפחת רבנים מתנגדים מיוחסת. אביו, ר' מנחם זונדל (בן שלמה), היה רב העיר. אמו, גיטל, הייתה בתו של הרב אליעזר שפירא, אב בית דין ורב העיר לובץ'. סבו הרב אליעזר שפירא היה בנו של הרב אריה לייב שפירא (וילנה), אב"ד וילנה בתקופת הגר"א, מחבר הספרים "נחלת אריאל" ו"מעון אריות" על מסכת סופרים.
אביו נפטר בהיותו בן שמונה והוא גדל בבית סבו בלובץ', ואימץ את שם משפחת הסב. בצעירותו למד אצל ר' מנשה מאיליה ונחשב תלמידו המובהק. נמנה עם קבוצת התלמידים הראשונה של ישיבת וולוז'ין והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין.
בשנת תקע"ה (1815), בגיל פחות משלושים, נתמנה כרב בעיירה ואשילישוק. בשנת תקע"ז (1817) התמנה כרב באיליה, כעבור מספר שנים התמנה כרבה של סמרגון, לאחר שרבו ר' מנשה ויתר על רבנות העיר עבורו. שם ישב כשתים עשרה שנה, ולאחריה כיהן כרב בקלווריה. בשנת תר"ט 1849 התמנה לרבה של קובנה, ושימש בה ברבנות עד מותו בשנת תרי"ג (1853). בתקופה זו התפרסם שמו והוא נחשב אחד מגדולי הרבנים שהנהיגו את היהדות החרדית בליטא.
התנגדותו לתנועת המוסר

בתקופת כהונתו של הרב שפירא ברבנות קובנה החלה להתפתח תנועת המוסר, שמחוללה היה הרב ישראל ליפקין מסלנט (ר' ישראל סלנטר), תלמידו המובהק של הרב יוסף זונדל מסלנט. בראש ההתנגדות לשיטת המוסר ולפעולותיו של ר' ישראל עמד ר' אריה לייב ועמו הרב מרדכי אליאשברג (רבה של בויסק בלטביה, קודמו של הרב קוק) ורבנים נוספים. ההתנגדות לשיטת המוסר באה לידי ביטוי במאבק תעמולתי. לדעתו של אטקס: ”ברור כי ההתנגדות לא הופנתה כלפי עצם תביעתו של ר' ישראל לטיפוח ה'יראה', אלא כנגד העובדה שערך ה'יראה' הפך למוקד אשר מסביבו צומחת התלכדות חברתית חדשה”.
בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19 התיישב בקובנה ר' ישראל סלנטר מייסד תנועת המוסר. לפי המסופר, ה"מרא דאתרא" הרב שפירא לא התנגד לכך עקרונית, אולם התנה את המהלך בהסכמתו של הרב סלנטר לקבל על עצמו אחריות רבנית בקהילה (ולא להגיע לעיר כאדם פרטי), בנימוק "שאפילו הגאון היותר גדול והצדיק היותר נשגב לא יוכל לעמד על דעתו של המשועבד להורות לרבים, ולדעת צרת נפשו, כדי לדון אותו לכף זכות". ואכן כך היה.
עיזבונו התורני

הרב אריה לייב שפירא לא הניח אחריו חידושי תורה בכתובים. תשובה יחידה ממנו נדפסה בסוף שו"ת בית לוי מאת בנו. הלכה בשמו מצטט ר' ישראל מאיר הכהן מראדין בספרו "משנה ברורה".
צאצאיו

ר' לייבל'ה הותיר אחריו שישה בנים מפורסמים:
הרב מנחם זונדל שפירא, רבה של איליה, אביו של רבי חיים יעקב שפירא, דיין בקובנה ואב"ד בירושלים
הרב שלמה שפירא - רבה של פערם
הרב נח חיים אברהם שפירא - רבה של סמרגון (רבו של הרב קוק כשלמד שם)
הרב לוי שפירא, רבה של נובו-אלכסנדרובסק - מחבר ספר שו"ת בית לוי
הרב רפאל שפירא - ראש ישיבת וולוז'ין
הרב משה שמואל שפירא - רבה של בוברויסק
חתנו רבי משה שלמה גינצבורג מאיליה
מתלמידיו

רבי אלעזר משה הורוויץ - רבה של פינסק, מגדולי ליטא, מחבר "אהל משה" והגהות בש"ס וילנא
הרב ראובן הלוי לוין - רבה של דננבורג, מחבר "ראש לראובני"
לקריאה נוספת

משה צינוביץ, עץ חיים, תל אביב תשל"ב, עמ' 110–114.
עמנואל אטקס, ר' ישראל מסלנט וראשיתה של תנועת המוסר, ירושלים תשמ"ד, עמ' 210, 213.
הרב חיים קרלינסקי, הגאון רבי אריה ליב שפירא, בתוך: מוריה, גיליון ג'-ד', ניסן תשד"מ, 1984, עמ' צ"ה - ק"א.
יהושע בן-ארי, אריה שאג, בתוך ישורון כרך י', תשס"ב, עמ' תשצא - תתיג.
בצלאל ברמן, אריה שאג (ב), בתוך ישורון כרך י"ב, תשס"ג, עמ' תשמ - תשס.
אליעזר דן רלב"ג, אריה שאג (ג), בתוך ישורון כרך י"ד, תשס"ד, מעמ' תתרכג.
הערות שוליים

↑  צינוביץ, עמ' 114, מציין תרי"ד.
↑  הוא נפטר מיד לאחר תפילת ערבית. ראו על כך בשו"ת של בנו "בית לוי" (סימן ד'), מצוטט בספר סמורגון, תל אביב תשכ"ו, עמ' 91.
↑  הייתה דור עשרים ושניים לרש"י (מצד יוכבד, בתו הבכורה של רש"י ובנה הריב"ם).
↑  אטקס, "ר' ישראל מסלנט", עמ' 210
↑  ראו עדותו של הראי"ה קוק: אגרות הראיה ב, אגרת רמח.
↑  ראו: נתיבות אור, עמ' 111, 113; שביל הזהב – מאת הרב מרדכי אלישברג, וורשה תרנ"ז, הקדמת בן המחבר, עמ' XII.
↑  בית לוי, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011472492605171  VIAF: 12160725574610180790   WorldCat (עם VIAF): 12160725574610180790
קתדרלת טרואל

תקרת הקתדרלה בסגנון מודחאר
המזבח הראשי ומאחוריו עבודתו של הפסל גבריאל יולי
החזית הדרומית בסגנון נאו-מודחאר, 1909
מגדל התאורה של קתדרלת טרואל
קתדרלת טרואל (בספרדית: Catedral de Teruel), או בשמה המלא קתדרלה דה סנטה מריה דה מדיאוויה דה טרואל (Catedral de Santa María de Mediavilla de Teruel) היא כנסייה קתולית בעיר טרואל במחוז טרואל, באראגון שבספרד. הכנסייה, המוקדשת למרים, אם ישו, היא דוגמה בולטת לאדריכלות בסגנון מודחאר. יחד עם כנסיות אחרות בעיר ובמחוז סרגוסה היא מוגדרת מ-1986 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה

קתדרלת טרואל מקורה בכנסיית סנטה מריה דה מדיאוויה, שעליה החלו העבודות בסגנון אדריכלות רומנסקית בשנת 1171 והסתיימו עם הקמתו של מגדל מודחאר בשנת 1257. במחצית השנייה של המאה ה-13, ארגן מחדש המוריסקו (אנוס מוסלמי) חוסף (Juzaff), שהיה אלריפה (alarife, בנאי מומחה בסגנון מודחאר) את הסגנון הרומנסקי הישן והעניק לבניין שלוש ספינות בסגנון מודחאר של בנייה באבן ובלבנים.
האפסיסים הרומנסקים הוחלפו באותו סגנון גותי-מודחאר כבר במאה ה-14, כפי שניתן לראות בכניסה לקפלה הגדולה. מספר התומכות הצטמצם בחצי, מה שהגדיל את כמות האור ואת החלל הפנימי בספינות בעלות הקשתות המחודדות. בנוסף, הקירות הורחבו. בשנת 1423 העלה האנטי-אפיפיור האראגוני בנדיקטוס השלושה עשר (במקור פדרו מרטינס דה לונה), מה שכונה "האפיפיור לונה", את הכנסייה למעמד של כנסייה קולגיאטית (אנ'). האלמנטים בסגנון המודחאר השתנו מעט מאז.
בשנת 1538 הוקם מגדל התאורה (אנ') של הספינה המרכזית על ידי מרטין דה מונטלבאן בסגנון פלטרסק (אנ')-מודחאר. הוא נבנה על פי תוכנית מתומנת על קשתות זווית ועל חלונות ביפוריים חיצוניים עם עיטורי פלטרסק. מאוחר יותר, בשנת 1587, עם הקמת הדיוקסיה של טרואל (אנ'), הועלה הבניין למעמד של קתדרלה ונחנך ככזה. לבסוף, בשנת 1909, החזית הדרומית נבנתה בסגנון נאו-מודחאר על בסיס עיצוב של פאו מונגיו (Pau Monguió).
תיאור > המגדל

את מגדל המודחאר החלו להקים בשנת 1257. החלק התחתון שלו הוא קמרון חבית שעוברים ושבים יכולים לעבור דרכו. זהו אחד ממגדלי מודחאר העתיקים בספרד. הוא בצורת ריבוע עם שלושה צדדים מעוטרים בשפע באריחי אסולחו מזוגגים. החלק העליון הוא מגדל תאורה מתומן מהמאה ה-17.
תיאור > הרפורמה המודחארית

לאחר השלמת מגדל המודחאר, בוצעו שינויים נוספים במחצית השנייה של המאה ה-13 בניהולו של המורסקו חוסף, הספינות הוגבהו (בהתאם לכללים של האדריכלות הגותית להגביה את התקרה במטרה לגרום לאדם תחושה שהוא קטן וחסר חשיבות לעומת האל), נבנו אפסיסים חדשים בסגנון מודחאר, ובוצע קירוי של הספינות בתקרות באותו סגנון.
הבנייה המקורית של הבניין התקדמה מהאפסיסים למגדל מודחאר. כעת, השיפוצים התקדמו בכיוון ההפוך. ואכן, מרגע שגובהן של שלוש הספינות הועלה והתאורה שופרה, והוסדרה תקרת המודחאר החדשה מעל הספינה המרכזי, נוצר המצב שקצה הכנסייה התגמד והיה לא פרופורציונלי ביחס לספינות החדשות. לפיכך נבנה מקום המצלב ושלושה אפסיסים חדשים. עבודה זו הושלמה עם פירוק הפיגומים שתמכו בקשתות הטיוח והצביעה בשנת 1335, לפי רשימת חשבונות שנמצאו בארכיון הקתדרלה.