stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחזור כישור הזמן – דמויות משנה
אנשי שני הנהרות > שדה אמונד

רנד אל'תור נער צעיר מיער המערב, בנו של טאם אל'תור, חברם של מאט ופרין, מאורס לאגווין אל'וור.
מאט קוטון נער צעיר משדה אמונד, שובב מאוד ועושה תעלולים לרוב, חברם של רנד ופרין.
פרין אייברה נער צעיר משדה אמונד, שוליית הנפח, חזק ושרירי אך בעל מזג נוח ומחשבה איטית. חברם של רנד ומאט.
טאם אל'תור איכר, בעל חווה ביער המערב, חיל בעברו וחבר במועצת הכפר בשדה אמונד.
אגווין אַלְ'וֶור נערה משדה אמונד, מאורסת לרנד, בתו של ברן בעל פונדק מעיין היין וראש הכפר.
סן בואי
וויט קונגר
ברן -ברנדלווין אל'וור בעל פונדק "מעיין היין" וראש הכפר שדה אמונד.
נינאב אל'מארה החוכמה של שדה אמונד, נחשבת צעירה לתפקידה, בעלת מזג חם ונוהגת למשוך בצמתה בעת כעסה.
דייזי קונגר
מר טיין
גברת אל'דונל
דאב
אלאם דאוטרי
הארל לוהאן
ג'ון תיין
אאס סדאי

מוריין דמודרד: אאס סדאי מהאג'ה הכחולה בת למשפחת אצילים מקאירהיין. בעקבות חזיון הדרקון באביב חדש יצאה עם העוצר שלה למצוא את הדרקון שנולד שוב כ-16 שנה לפני תחילת הסדרה והובילה את רנד וחבורתו להרפתקאות הספרים. נפלה לשבי מגדל גנג'י וניצלה על ידי תום מרילין ומאט, והתחתנה עם תום- מאורע נדיר באג'ה שלה.
סיואן סנצ'ה: עד הספר השמיני האמירלין, ראש האאס סדאי. מאז שותקה, אבל רופאה על ידי נינאב. במקור מהאג'ה הכחולה, חזרה אליה כשרופאה, שימשה כמלמדת אישית לאגווין האמירלין החדשה ונחשבה לאשת סודה. בת דייג מטיר וככזו מדברת הרבה בסלנג של דייגים.
אלאידה ארויהאן: עד הספר השביעי היועצת של מורגז טרקנד, מלכת אנדור. בספרים 8–24 האמירלין. במקור מהאג'ה האדומה מארפל. נתפסה על ידי הסינצ'נים בקרב על המגדל הלבן וכעת דאמנה.
ליאן שריף: שומרת הרשומות עד הספר השמיני, מהאג'ה הכחולה. שותקה ורופאה על ידי נינאב, ובחרה באג'ה הירוקה. היחידה מה"מגדל הקטן" שהחזיקה מרגלים בטאר וולון.
אלביארין פריידהן: עד הספר השמיני מנהיגת האג'ה הלבנה במועצת המגדל, וככזאת הבטיחה לאלאידה את תמיכת האג'ה הלבנה בהדחת סיואן. כשההדחה הצליחה מונתה לשומרת הרשומות. בחשאי היא בעצם מהאג'ה השחורה. היא נחשפה על ידי אלאידה עצמה בספר 18, והודחה.
טרנה פהייר: מהאג'ה האדומה. מחליפתה של אלביארין בתור שומרת הרשומות לאחר הדחתה.
קדסואן מליידרין: האאס סדאי המבוגרת שידוע שחיה כיום (יותר מ-250 שנה). מהאג'ה הירוקה. נחשבת כאגדה חיה בין אחיותה לצעיף. נולדה בפאר מלדינג ושנואה שם במועצה. אחרי מלחמת האיאלים פרשה מהמגדל הלבן וגרה בגילידן כשמידי פעם חוזרת לתפוס דרקונים כוזבים. כשגילתה שרנד הוא הדרקון שנולד שוב באה לבקרו ב"כס השמש" (קאירהיין) וגרמה למהומה (בגלל עברה עם גברים שיכולים לתעל). נשארה לייעץ לרנד עד שהאדאם הזכרי נגנב ממנה ורנד הגלה אותה (ספר 23).
פברה טזנובני: אאס סדאי מהאג'ה האדומה, מהראשונות שהלכו למגדל השחור כדי לקבל עוצרים אשאמנים. בטעות יצא קשר עוצרות דו צדדי עם אנדרול גנהלד, מה שמתברר כקשר רב-עוצמה.
מריל ברנגרי: אאס סדאי לא מהוגנת במיוחד מהאג'ה הירוקה, בגלל מוצאה מאבו דאר ה"מתירנית". לפי שמועה התחתנה עם כל שלושת עוצריה- עבירה על החוק אפילו במולדתה. כשמוריין שמעה מהאלפין שהיא עשויה למות, היא העבירה את קשר העוצר של לאן אליה- בתקווה שלאן יתגבר על מותה (למרות שבסוף היא שרדה את מגדל גנג'י). כשאגווין האמירלין וסיואן יועצתה שמעו על כך הם הכריחו אותה להעביר את הקשר לנינאב, אהובתו של לאן.
אאס סדאי > ציידות האופל

כשאלאידה הייתה האמירלין, היא אמרה לסיאן הרימון (אג'ה לבנה) לתפוס את הבוגדות במגדל. סיאן הבינה בטעות שאלאידה מתכוונת לאג'ה השחורה ונעזרת בפברה טזנובני חברתה (אג'ה אדומה), תוך שהיא משתמשת במוט השבועות כדי לוודא שאס סדאי מסוימות אינן ידידות אופל. ההיגיון שלהן (שהתברר כנכון) היה שאיכשהו אחיות שחורות מסוגלות לשקר- ולכן זה קשור לשלושת השבועות. לאט לאט הן אוספות אאס סדאי נאמנות לאור ו"מחזיקות קצר" ידידות אופל בשיטת "חבר מזמר על חבר"- תופסות אחות שחורה אחת והיא נאלצת להסגיר את אלה שהיא מכירה.
סרין אסנובר: חברת מועצה מהאג'ה החומה. בזמן הקרב נגד הסינצ'נים נאלצה לשמש כאמירלין בפועל עד בחירת אגווין.
אאס סדאי > אג'ה שחורה > שלוש עשרה הראשונות

נשלחות על ידי מוגהידין לבצע משימות, הן האחיות הראשונות שמתגלה ששייכות לאג'ה השחורה בספרים
ליאנדרין גויראל: מנהיגת הגלויות. במקור מהאג'ה האדומה. הסגירה את אגוין ומין לסינצ'נים בספר הרביעי וחשפה את עצמה כשחורה כשהתגלה ששיקרה להן. נענשה על ידי מוגהדין והודחה מראשות המשימה. שם משפחתה מוזכר רק בסדרת הטלוויזיה.
אמיקו נאגוין: במקור מהאג'ה הצהובה. שימשה כסוהרת לאגוין, אליין ונינאב בטיר בספר השישי, אבל נותקה מהמעיין בתוך עולם החלומות. מאט חשב להציל אותה, אבל ג'ולין סנדר זיהה אותה כאחת מהאג'ה השחורה. נהרגה בספר השביעי על ידי ידידי אופל, כדי שלא "תזמר".
צ'סמל אמרי: אחת הקדומות, עוד בזמן מלחמת האיאלים. במקור מהאג'ה הצהובה. ככזאת שימשה כמרפאת לשעת חרום לאג'ה השחורה. כנראה היא זו שרצחה את האמירלין טמרה ועוד חמש אאס סדאי בזמן מלחמת האיאלים. נהרגה על ידי אליין עם אש בכלא קאמלין.
אסנה זרמן, ג'יין קאידה: במקור מהאג'ה הירוקה. אסנה נהרגה בספר 22 על ידי ברק כשניסתה לחטוף את אליין.
אלדרית' ג'ונדר, מרילין גמלפין: במקור מהאג'ה החומה. מרילין מזוהה כאוהבת חתולים. אלדרית' נהרגה על ידי מלאר, ידיד אופל, בכלא קאמלין.
פליון בהודה, ריאנה אנדומראן: במקור מהאג'ה הלבנה. פליון משמשת כמענה ראשית.
איספאן שפאר, ברילה נרון: במקור מהאג'ה הכחולה. איספאן נרצחה בספר ה-16. ברילה הופיעה רק פעם אחת בספרים- בספר התשיעי, ורוברט ג'ורדן בעצמו נתן את המידע מאיזו אג'ה היא.
ג'ויה בייר: במקור מהאג'ה האפורה. אגוין נלחמה בה בעולם החלומות בספר השישי וחסמה אותה. נרצחה בספר השביעי עם אמיקו.
טמייל קינדרוד: במקור מהאג'ה האפורה.
אאס סדאי > אג'ה שחורה > אחרות

אטואן לריסט, קארין פרנסי: נהרגו.
גלינה קסבן:ראש האג'ה האדומה לשעבר, מנהיגת האאס סדאי שניסו לחטוף את רנד, וכעת שפחה של שרידי השאידו.
אלזה פנפל: נשבעה אמונים לרנד אך עזרה לסמירהאג להשיג את האדאם הזכרי. רנד הרג את שתיהן עם אש להט. הרגה את אוסנג'ר בשאדאר לוגות'.
שריאם ביינאר: במקור מהאג'ה הכחולה. הייתה מדריכת החניכות עד התפצלות המגדל ומאז שומרת הרשומות של אגווין בסלידר. נתפסה הודות לווידוי של וורין והוצאה להורג בפקודת אגווין.
דנל: ע"ע מסאנה.
טלין מינלי: הראשונה שנתפסה על ידי ציידות האופל, מה שפתח צוהר לתפיסת האחרות. במקור מהאג'ה הירוקה.
דלנה מוסלין: במקור מהאג'ה האפורה, נרמז שבעלת נטיות לסביות. ברחה עם המורדות לסלידר. כשאגינור חזר לחיים כארנג'ר, אישה שיכולה לתעל את סאידין, דלנה סיפקה לה סיפור כיסוי כמשרתת שלה בשם חאלימה סרנוב. לאחר שהמורדות הבינו שחאלימה יכולה לתעל את סאידין ורצחה פעמיים, השתיים ברחו לארד דומן, שם נהרגו על ידי רנד מאש להט.
קטרין אלרודין: במקור מהאג'ה האדומה, אחת הבכירות בשתי האג'ות. הייתה בין האאס סדאי שחטפו את רנד. לאחר שסילביאנה התמרדה באמירלין אלאידה והודחה ממשרתה כאחראית החניכות, קטרין מונתה- כבכירה ביותר באג'ה האדומה פרט לחברות המועצה. היא החזיקה מעמד במשרה יומיים בלבד- שפל חסר תקדים כנראה- מכיוון שהיא וכל הבכירות באג'ה השחורה נאלצו לברוח מהמגדל בזמן שאגווין צדה את אחיותיהן ב"מגדל הקטן" והוציאה אותן להורג. נהרגה בקרב בעולם החלומות על ידי אגווין עצמה, כשהיא מחופשת למסאנה.
אאס סדאי > נאמנות הדרקון > תשע הראשונות

אלנה מוסבאני, ברה הרקין, פאלדרין הרלה, סאוניד טרייהן וקירונה נצ'ימאן- מהאג'ה ירוקה. אלנה קשרה את רנד כעוצר בספר 11, ועזרה להציל אותו מיד האג'ה האדומה על ידי איתורו בקשר העוצרים. ברה וקירונה הגיעו לקאמלין במקרה והצטרפו לקרב.
מאסורי סוקווה - מהאג'ה החומה. נשלחה עם פרין למסע להבאת מאסמה אל רנד. מופיעה בכריכת ספרים 17–18 עם פרין.
מרנה אמברי- מהאג'ה האפורה, וככזו מונתה למנהלת משאים ומתנים עם עמים בשם הדרקון.
רפאלה סינדל- מהאג'ה הכחולה. מופיעה בכריכת ספרים 11–12, כורעת ברך לפני רנד.
וורין מת'וין- מהאג'ה החומה. נשלחה עם אלנה ל-2 נהרות כדי למצוא חניכות פוטנציאליות למגדל הלבן, ובינתיים המגדל פוצל. הצטרפה לאג'ה השחורה כדי לחקור אותה ולרגל אחריה. את כל המידע שאספה נתנה לאגווין תוך כדי שהיא מתאבדת בשתיית רעל מושהה. (ספר 24).
מנהיגים וגנרלים

מורגז טרקנד: מלכת אנדור עד הספר התשיעי. כשגילתה שהיא בעצם שליטת בובות ביד "לורד גבריאל" (הארור ראבין, החל מהספר השלישי בערך) ברחה מאנדור עם נאמניה. מאוחר יותר הצהירה שהכס נתון במתנה לביתה אליין. סמל ביתה הוא חבצלת זהובה.
מאטין סטפנוס: מלך איליאן, שליט בובות של "לורד קאדר ברנד" (סמאל). הוברח מאיליאן בתקופת הספר ה-13 על ידי האג'ה האדומה, מספיק בזמן לפני שרנד יכבוש אותה ויהרוג את סמאל. כעת חי במגדל הלבן.
ניאל פדרון: המפקד העליון של ילידי האור, נרצח בספר ה-12.
גארת בריין: לורד ומפקד משמר למורגז מלכת אנדור. כשמורגז, בכפיית "לורד גבריאל", פיטרה אותו, הוא פרש. סיואן סנצ'ה, האמירלין המודחת הנמלטת, שרפה אסם בטעות (עם לוגיין אבלר) וגארת ערב לה בתמורה לשירותיה. בלילה היא ברחה, וגארת' הממורמר רדף אחריה כל הדרך עד סלידר, שם מצא את האאס סדאי המורדות. הוא הציע את שירותיו להן וצר יחד עם צבאו על טאר וולון. קשר את עצמו בספר 24 לסיואן כעוצר.
טואון "פורטונה" פנדראג: יורשת העצר הסינצ'נית. מכונה "בת תשעת הירחים". הגיעה ליבשת עם כיבוש אבו דאר והשתכנה בארמון עד שמאט הבריח אאס סדאי מהעיר, ולקח גם אותה איתו. תוך כדי המסע צפונה הם מתחתנים והיא חוזרת לאבו דאר כדי להתמנות לקיסרית. הנהיגה את הסינצנים עם מאט לקרב האחרון לצד אגווין, בניגוד לרצונן של שתי הנשים. היא אחד מהיעדים המועדפים ביבשת להתנקשות.
מאסמה דגאר: חייל שאינרי שהיה עד לקרב הראשון בין רנד לישמעאל בפאלם והחליט שקיבל התגלות. הכריז על עצמו כנביא הדרקון, אסף מאמינים וכבש 2 אומות כשהוא משליט טרור ומכריח אנשים להישבע אמונים לרנד. כשהושחת יותר מידי פייל נאלצה לרצוח אותו בדם קר.
דמויות נוספות

אונו נומסטה: חייל שאינרי שטום-עין שלא מסוגל לדבר 2 משפטים בלי קללות. בקרב האחרון מצא את עצמו מפקד בניגוד לרצונו.
אליאס מצ'רה / שן ארוכה: עוצר לשעבר שגילה שיכול לדבר עם זאבים. כשגילו את זה, עוצרים אחרים ניסו להרוג אותו כי חשבו שהוא ידיד אופל. הוא הצליח להרוג שניים וברח מהאאס סדאי שלו רינה הפדן (מהאג'ה הירוקה). הצטרף לחבורה של פרין ולימד אותו על הזאבים. שמו הזאבי ניתן לו בגלל השימוש בסכין.
נועם/חסר גבולות: נועם היה נער גהלדני שסבל מאבא מכה ואחיו נהרג. כדי לברוח מצרותיו הוא קיבל על עצמו את הנהגות הזאבים והשיל מעליו כל אנושיות. בני כפרו כלאו אותו בכלוב כי חשבו שהוא מסוכן, אבל פרין שחרר אותו לטבע. שמו הזאבי רומז להשלת האנושיות שלו.
ג'ן "קל רגל" צ'ארין: נווד מפורסם גיבור ספרי הרפתקאות. הצטרף אל מאט באבו דאר בזהות בדויה תחת השם "נואל". נהרג במגדל גנג'יי, לא לפני שחשף את זהותו למאט.
נשק בעל מנגנון טעינה חוזרת

נשק בעל מנגנון טעינה חוזרת או כלי נשק נטען (באנגלית: Repeating firearm או Repeater) הוא כלי ירייה שמסוגל לירות מספר פעמים, ברציפות, לפני שיהיה צורך לטעון מחדש תחמושת באופן ידני. בניגוד לכלי ירייה בעלי מנגנון של ירי-בודד שבהם יכול הנשק להכיל ולירות רק כדור אחד, כלי נשק בעל מנגנון של טעינה חוזרת יכול לאחסן מספר כדורים בתוך מכלי קיבול כגון מחסנית (בין אם פנימי או פריק כמו באקדחים, רובים או רובי ציד), צילינדר (כמו באקדח תופי) או חגורה (כמו במכונת ירייה. כלי נשק בעל מנגנון של טעינה חוזרת משתמש בפעולה מכנית כדי לטעון כל כדור לתוך ומחוץ למכלול אל תוך בית הבליעה אל מול הקנה. מנגנון זה זה מאפשר לירות בנשק שוב ושוב, ברצף מהיר יחסית, לפני שיש צורך בטעינת תחמושת ידנית.
כלי נשק מרובי קנה כגון אקדחי דרינגר, אקדחי "קופסאות פלפל" (Pepper-box) ורובי ציד כפולי-קנה לא נכללים בין כלי הנשק בעלי טעינה חוזרת למרות יכלתם לירות יותר מכדור אחד לפני טעינה ידנית מאחר שהיכולת מושגת לא באמצעות מערכת טעינה מיכאנית אלא על ידי שימוש במספר קנים נפרדים הנטענים באופן נפרד.
כלי נשק עם טעינה חוזרת הופיעו לראשונה במאה ה-17, אך נכנסו לשימוש נרחב במאה ה-19 עם כניסתם לשימוש של אקדחי תופי ורובים נטענים בעלי מנגנון פעולת מנוף (Lever action). כלי נשק אלו אלה סימלו התקדמות משמעותית ביחס לכלי הנשק נטעני-בריח (Breechloader) בעלי מנגנון של ירייה בודדת. שכן הם אפשרו קצב אש גדול בהרבה וכן מרווח ארוך יותר בין טעינות מחדש במקביל איפשרו כדורים בעלי תרמילי-מתכת את טעינת כלי הנשק למהירה יותר נוחה יותר. אקדחים נטענים הפכו לנשק אישי פופולרי מאוד מאז ייצורם והפצתם לשימוש צבאי, משטרתי ואזרחי, בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. רובים נטענים נכנסו לשימוש נרחב במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. התפתחות נוספת חלה עם המצאתם וכניסתם לשימוש של אקדחים ורובים נטענים בעל מנגנון טעינה חצי-אוטומטי במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19, נכנסו לשימוש נרחב בתחילת המאה ה-20. במחצית השנייה של המאה העשרים ואחת נמצאים בשימוש כלי נשק נטענים הן בעלי מנגנון טעינה חוזרת מיכאני-ידני והן בעלי מנגנון טעינה חוזרת אוטומטי.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני

בכלי נשק נטען בעל מנגנון טעינה חוזרת ידנית המשתמש נדרש להפעיל כוח על מנגנון הטעינה על מנת להשלים את פעולת ההזנה - דריכה - ירי - פליטה. המשתמש מפעיל ידית, בריח או פטיש חיצוני הן באופן ישיר או על ידי הפעלת מנגנון מיכאני המחובר למנוף או מחלק.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני > מנגנון טעינה תופי

אקדחי-תופי (אנגלית: Revolver מילולית "מסתובב") משתמשים בתוף שהוא גליל מסתובב המכיל מספר תאים ומשמש כמחסנית קבועה כאשר כל תא מחזיק כדור מוכן לירי או כדור ריק. כאשר הפטיש נדרך באופן ישיר ביד הקרוי "פעולה יחידה" (single action), או עקיף באמצעות משיכה-הדק הקרוי "פעולה כפולה" (double action) מנגנון ההדק יסובב את הצילינדר ויציב בתורו כל תא בתוף מול פתח הקנה. בעת הירי, הקליע יעבור על פני הרווח בין הצילינדר לקנה, גאזים שנפלטו מהתרמיל בעת הירי יפלטו מהרווח בלחץ גבוה. בשנת 1836, הגיש סמואל קולט פטנט על "אקדח מסתובב" שנקרא מאוחר יותר קולט פטרסון (Colt Paterson) בעל מנגנון טעינה "פעולה יחידה". קשה להפריז בחשיבות האקדח ובעיקר הפטנט להיסטוריה של כלי נשק ובשינויים קלים בלבד משמשים אקדחים תופים עד היום בשימוש צבאות, משטרות ואזרחים. במקביל לכניסת אקדחים תופים נוצרו ונכנסו לשימוש רובים בעלי מנגנון טעינה תופי אך אלו לא זכו לשימוש נרחב מאחר שללא התקני איטום מיוחדים, פריקת גז מהרווח בין התוף לקנה נפלט בלחץ וטמפרטורה גבוהים קרוב לפנים כאשר הנשק נורה מהכתף יצרה סכנה למשתמש בנשק.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני > מנגנון טעינה על ידי מנוף

מנגנון טעינה חוזרת מסוג פעולת מנוף (Lever action) היא מערכת טעינה מכנית שנשלטת על ידי ידית הנעה המופעלת ידנית וממוקמת כחלק משמורת ההדק. בעת ההפעלה הידית מסתובבת קדימה וגורמת לתנועת הבריח, מנגנון זה מזין וחולץ את הכדורים מתוך בית הבליעה ודורך את הנשק. רוב כלי הנשק הפועלים על ידי מנוף הם רובים, אך יוצרו כמה רובי ציד עם פעולת מנוף וכמה אקדחים. רובה המנוף הראשון בשימוש משמעותי היה רובה מנוף-טבעת (Colt Ring Lever rifles) שיוצרו על די חברת קולט בין השנים 1837 ל-1841 רובים אלו הכילו מספר כדורים בתוף והשתמשו במנגון הצתה פיקה וכדור (Cap and ball) מנגנון המנוף-טבעת היה ממוקם מול ההדק. משיכת הידית סובבה את התוף אל מול הקנה ודרכה נוקר נסתר. עיקר הפיתוח של כלי נשק עם מנגנון טעינה על ידי מנוף תוכננו ויוצרו בארצות הברית והגיעו לשיאם לפני מלחמת האזרחים האמריקאית ולאחריה, בתקופה זו הופיעו הרובה הנטען ספנסר (Spencer repeating rifle) ורובה הנרי שנוצרו שניהם בשנת 1860. הספנסר היה רובה המופעל עם מנוף עם מחסנית נשלפת בצורת גליל שבה שכנו 7 כדורים. ידית המנוף שימש לפתוח את הבריח ולהזין כדור לתוך בית הבליעה, את הפטיש היה צריך לדרוך בנפרד, למרות מגבלותי שימש רובה ספנסר במלחמת האזרחים האמריקאית. רובה הנרי הציג מספר שיפורים בראש וראשונה פטיש במיקום מרכזי שהונע על ידי התנועה לאחור של בריח שנשלט על ידי המנוף ומחסנית מתחת לקנה ולא בקת הנשק כמקובל קודם לכן.
חברת Marlin Firearms Company הוציאה לשוק בשנת 1881 את הרובה הנטען בעל פעולת-מנוף הראשון של מרלין כדגם 1881. הדגם הבא יצא בשנת 1894 והיה בייצור ושימוש תחת שמות שונים וקטרים שונים בשם Marlin 336 נמצא עדדין בייצור במחצית הראשונה של המאה ה-21. החברה ששמה נקשר לרובים בעלי מנגנון פעולת מנוף היא חברת ווינצסטר חברה לייצור כלי נשק נטענים (Winchester Repeating Arms Company) שהוציא החל משנת 1866 סדרה של רובים איקוניים שהמפורסם בהם הוא מודל 1873 שזכה לכינוי "הרובה שכבש את המערב" וייוצר עד לשנת 1923. אף על פי שהם דומים חיצונית, רובי מרלין ווינצ'סטר שונים מבפנים. למרלין יש פעולת מנוף חד-שלבית, בעוד שלווינצ'סטר יש מנוף דו-שלבי. בפעולה הדו-שלבית המנוף קשור למכלול ההדק. מכלול זה נע לכוון מטה כדי לפתוח את הבריח אשר זז אחורה כדי להוציא את תרמיל הריק.
בעוד שרובים נטענים בעלי מנגנון טעינה על ידי מנוף היו פופולריים בקרב ציידים ויורים ספורטיביים ואף על פי שרובים אלו היו בעלי קצב אש גבוה יותר מרובים בעלי פעולת-בריח הם לא זכו לשימוש צבאי נרחב. אחת הסיבות המשמעותיות לכך היא שקשה יותר לירות ממצב שכיבה עם רובה מנוף מאשר עם רובה בעל מנגנון טעינה על ידי בריח. הסבר נוסף היה מורכבות מיכאנית, עלויות ייצור גבוהות יחסית ובעיות תאימות מוגבלת של התחמושת לתחמושת צבאית. בסופו של דבר, הבעיה הייתה כלכלית עד שהרובים בעלי מנגנון פעולת-מנוף הפכו לזמינים בסוף המאה ה-19, צבאות ברחבי העולם הכניסו לשימוש רובים בעלי פעולת-בריח ולא היו מוכנים להשקיע בייצור רובים יקרים יותר.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני > מנגנון טעינה על ידי משאבה

מנגנון טעינה על ידי משאבה הוא מנגנון מיכאני המופעל ידנית על ידי הזזת מחלק על גבי מתפסי הנשק, מנגנון זה קשור לבריח על ידי מוט אחד או שני מוטות, תנועה זו גם מפעילה "מעלית" המעלה כדורים מהמחסנית אל מול בית הבליעה. לאחר הירי הבריח נפתח והמחלק נמשך אחורה כדי להוציא תרמיל ריק ובדרך כלל כדי לדרוך את הפטיש או הנוקר. ולאחר מכן נדחף המחלק קדימה כדי לטעון כדור לתוך בית הבליעה. רוב כלי הנשק בעלי פעולת משאבה משתמשים במחסנית "צינור" אינטגרלית אם כי חלקם עושים שימוש במחסנית נשלפת. פעולת משאבה משמשת בדרך כלל לרובי ציד. מכיוון שהחלק הקדמי מתבצע בדרך כלל עם יד התומכת בנשק ולא ביד המפעילה את ההדק, נשק העל פעולת משאבה הוא העל קצב אש מהיר יותר מנשק בעל מערכת טעינה של בריח מכיוון שהוא לא מחייב את יד ההדק להסיר מההדק בזמן טעינה מחדש. כמו כן, מכיוון שהפעולה מבוצעת בצורה ליניארית, היא יוצרת פחות מומנט שיכול להטות את הנשק מכיוון למטרה בעת ירי חוזר במהירות.
עיצובים מודרניים של פעולת משאבה הם קצת יותר איטיים מרובה ציד חצי אוטומטי, אך פעולת המשאבה מציעה גמישות רבה יותר בבחירת הכדורים, ומאפשרת ליורה לערבב סוגים שונים של תחמושת כולל כדורים בעלי כוח מופחת בעוד רובי ציד חצי אוטומטיים חייבים להשתמש בחלק מהאנרגיה של כל כדור שנורה כדי לבצע פעולות טעינה חוזרת על ידי שימוש בחלק מהאנרגיה של הגאזים הנפלטים בעת היריה, בנוסף, כמו כל רובי פעולה בעלי טעינה ידנית או מיכאנית, רובי פעולת משאבה הם מטבעם אמינים יותר מאשר רובים חצי אוטומטיים בתנאים קשים כגון חשיפה ללכלוך, חול או השפעות אקלים לפיכך רובי ציד בשימוש צבאי היו ברובם דגמים של פעולת משאבה. רוב רובי הרובים בעלי מערכת טעינת על ידי משאבה, הכדורים נמצאים במחסנית צינורית קבועה בגוף הרובה. סידור זה גורם לטעינה איטית של הכדורים במחסנית שכן יש להכניס כל כדור, אחד אחד אל המחסנית.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני > מנגנון טעינה על ידי בריח

בכלי נשק עם פעולת בריח, הבריח מופעל על ידי אחיזה בידית (בדרך כלל בצד ימין) כדי לנעול כדור בבית הבליעה ולחלץ את התרמיל הריק לאחר הירי. תנועת הבריח לאחור מוציאה כדור מהמחסנית או שחלה (מחסנית פנימית) ותנועה קדימה נועלת כדורים חדשים לתוך בית הבליעה ודורכת את הפטיש על מנת לאפשר ירי. רוב כלי הנשק עם פעולת בריח משתמשים בעיצוב בריח מסתובב ("סיבוב ומשיכה"). כאשר בריח סגור כנגד קצה בית הבליעה הוא ננעל באמצעות זיזים בולטים (בדרך כלל על ראש הבריח) ולעיתים נעשה שימוש בחריץ אליו ננעלת גם ידית הבריח כדי לפתוח את הבריח, יש לסובב תחילה את ידית הבריח כלפי מעלה, דבר שיעביר את זיזי הנעילה אל מחוץ לשקעים המתאימים להם. זה מאפשר למשוך את הבריח פיזית אחורה, ופותח את בית הבליעה, חולץ את התרמיל הריק ומשלים את מחזור הפעולה. מנגנון פעולת בריח תוכנן תחילה עבור כלי נשק נטעני-יד בעלי מנגנון יריה בודדת (single shot) ולאחר מכן הותאם לשימוש בכלי נשק בעלי מנגנון טעינה חוזרת. רוב כלי הנשק המשתמשים בפעולת בריח פעולת בריח שימשו ככלי נשק עיקריים מסוף המאה ה-19 ועד לשתי מלחמות העולם והיו כלי הנשק הסטנדרטיים של חיל הרגלים ברוב הכוחות הצבאיים בעולם, במהלך מלחמת העולם השנייה הושלם למעשה התהליך שהחל במלחמת העולם הראשונה והצבאות עברו בהדרגה לשימוש בכלי נשק חצי-אוטומטיים ואוטומטיים. עם זאת מנגנון הפעלה בריחי ורובים נטעני-יד ויריה בודדת נשארו בשימוש מועדף לרובי צלפים בהם יש דגש על דיוק על פני קצב אש.
סוג אחר הרבה יותר נדיר של פעולת בריח הוא מערכת המשיכה הישרה, המשתמשת במנגנוני ראש בריח מורכבים כדי להקל על הנעילה. עיצובים של משיכה ישרה אינם דורשים סיבוב ידית הבורג, מה שמאפשר למשתמש לבצע מחזור פעולה ליניארי, להפחית את התנועות הדרושות מארבע לשתיים בלבד ובכך להגדיל משמעותית את קצב האש.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה מיכאני-ידני > קנה מסתובב

כלי נשק בעלי קנה מסתובב משתמשים במספר קנים במכלול מסתובב, כאשר כל קנה יורה מעצמו כאשר מסובבים אותו למיקום בו הוא יושב במקביל לבית הבליעה כך שכל יחידה היא בעלת קנה נפרד אליו מסתכנרן בריח נפרד שהוא מבחינה טכנית כלי נשק בודד בעל טעינה חוזרת שמצב הפעולה שלה מתאים למיקום הסיבובי שלה בתוך המכלול ובכל רגע כל הקנים נמצאים בשלבים שונים של מחזור הפעולה. כדי להשיג קצב אש פרופורציונלי למהירות סיבוב הקנה, כלי הנשק מוזנים בדרך כלל בחגורות, אם כי הגרסאות המוקדמות השתמשו במחסניות. כלי נשק בעלי קנה מסתובב משמשים לייצר קצב אש ירי מהיר במיוחד (גבוהה בהרבה מנשק אוטומטי חד קנה מאותו קליבר).
כלי הנשק הראשון בעל מנגנון של קנה מסתובב והמפורסם שבהם היה מקלע גאטלינג שפותח באמצע המאה ה-19 והסתמך על מנגנון ידני מנת לסובב את "זר" הקנים שבו היו בין 6 ל-10 קנים נפרדים כדי להשיג ירי מתמשך ומהיר. מקלע הגאטלינג הוצב על עגלה דו-גלגלית והותקן על-גבי כנה שאפשרה צידוד והגבהה שלו. המקלע הוזן בכדורים מחלקו העליון, מתוך סל תחמושת בעל פתח בתחתיתו או מתוך מעיין "מחסנית", שהייתה למעשה קופסה צרה וגבוהה ללא קפיץ, שבה אוחסנו הכדורים אחד מעל השני והזנתם לבתי הבליעה של קני הנשק נסמכה על כוח הכובד ולא על מנגנון מכני. הכדורים נקלטו על ידי הוצב גליל קצר בעל תאים שם הבריח נע קדימה ודחף את הכדור לתוך בית הבליעה של הקנה. מאחורי גליל זה, ועל אותו ציר הסיבוב, הוצב גליל נוסף בעל תאים שבהם נעו קדימה ואחורה הבריחים של כל קנה, בהתאם למחזור הירי. בכל בריח - נוקר ושן חולצת. מבנה זה יצר מצב שבו לכל קנה היה מכלול ירי נפרד, כלומר, לכל קנה תא טעינה, בית בליעה, בריח ונוקר משלו. המקלע הונע על ידי סיבוב ידני של ידית ארכובה בדגמים המוקדמים ועל ידי מנוע חשמלי בדגמים מאוחרים יותר. סיבוב הידית הביא לסיבוב "זר" הקנים והמנגנון כולו, סביב הציר המרכזי. מחזור הטעינה-ירי-פליטה-קירור של כל קנה החל בכך שהקנה ותא קליטת החימוש שלו ניצבו מתחת לפתח שב"סל" התחמושת או ה"מחסנית", כשהבריח שלו משוך לאחור.
הודות לכוח המשיכה נפל כדור אחד מסל החימוש או מה"מחסנית", לתוך תא קליטת החימוש. המשך סיבוב ידית הארכובה הביאה להמשך סיבוב המנגנון כולו ולכך שהבריח נע קדימה ודחף את הכדור מתוך תא קליטת החימוש לתוך בית הבליעה של הקנה שלו וננעל לבית הבליעה. המשך סיבוב הידית הביא לכך שהכדור ננקר והקליע נורה מלוע הקנה.
המשך סיבוב הידית הביא לתנועה אחורה של הבריח ועקב כך לחליצה של התרמיל הריק מבית הבליעה והשלכתו מפתח הפליטה.
כלי נשק בעלי קנים מסתובבים יצאו משימוש עם כניסתם של כלי נשק אוטומטיים חד-קניים אך לאחר מלחמת העולם השנייה חזר הצורך בכלי נשק בעלי קצב אש גבוה במיוחד של אלפי כדורים בדקה והשימוש בכלי נשק בעלי קנה מסתובב המונעים על ידי מערכות חשמליות או הידראוליות אומץ על ידי צבאות רבים.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה אוטומטי

בסוף המאה ה-19 החלו להופיע כלי נשק בעלי טעינה חוזרת עם מנגנון ירי חצי אוטומטי ולאחר מכן בעלי מנגנון אוטומטי ומנגנון סלקטיבי בהם מוזן כדור מהמחסנית או משרשרת באופן אוטומטי אל תוך בית הבליעה והנוקר נדרך, לאחר הירי נפלט התרמיל הריק וכדור אחר מוכנס לבית הבליעה. טעינה חוזרת אוטומטית משתמשת באנרגיה העודפת שהשתחררה במהלך הירייה הקודמת בצורה של רתיעה או גז בלחץ גבוה המתפשט בתוך הקדח על מנת לבצע את תהליך הטעינה ופליטה. במנגנון חצי-אוטומטי כדי לירות שוב, המשתמש בנשק חייב לשחרר את ההדק באופן ידני לאפשר לו "להתאפס", וללחוץ שוב על ההדק כדי להפעיל את הסיבוב הבא. כתוצאה מכך, כל משיכה של ההדק משחררת רק כדור בודד מנשק חצי אוטומטי, בניגוד לנשק אוטומטי לחלוטין, שיירה ברציפות כל עוד התחמושת מלאה וההדק נשמר בלחץ. כלי נשק מודרניים כמו רובי סער
מצוידים בנגנון טעינה חוזרת סלקטיבי המופעל על ידי בורר המאפשר ירי חצי-אוטומטי וירי אוטומטי.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה אוטומטי > מנגון תנועה לאחור

מנגנון טעינה חוזרת אוטומטי הפועל על פי עיקרון התנועה לאחור (כלי נשק) (Blowback) משתמש בתנועת התרמיל הריק הנוצרת על ידי שחרור אנרגיה בעת הירי. התרמיל נדחף לאחור על ידי גזים המתפשטים במהירות בעת הירי, גזים אלו דוחפים בו-זמנית קדימה את הכדור אל מחוץ לקנה ואת התרמיל לאחור. במנגנון תנועה לאחור הבריח לא ננעל באופן מיכאני לבית הבליעה, משקל הבריח והתנגדות של קפיץ הפועל כנגדו משהים את התנועה לאחור עד לאחר שהכדור יצא מהקנה. השימוש בעיקרון פעולה זה מאפיין מספר מנגנונים שנבדלים אחד מהשני בדרך בה נשלטת תנועת הבריח בעת הפעולה "מנגנון תנועה לאחור פשוט" (אנגלית: simple blowback) המשמש כלי נשק בקוטר קטן יחסית בהם משקל הבריח והתנגדות הקפיץ מספיקים להשהות את התנועה לאחור, "מנגנון תנועה לאחור מושהה" (אנגלית: delayed blowback) המשמש כלי נשק בקטרים גדולים או רובים בעלי תחמושת עם מטען עוצמתי בהם נדרש מנגנון מיוחד להשהית תנועת הבריח עד ליציאת הכדור מהקנה.
במהלך החצי השני של המאה ה-19 נרשמו מספר פטנטים בבריטניה וארצות הברית לכלי נשק חצי- אוטומטיים בעלי מנגנון תנועה לאחור. ככל הידוע הרובה הראשון שזכה להצלחה ונכנס לייצור היה פרי תכנונו של פרדיננד מנליכר (Ferdinand Mannlicher) שחשף את העיצוב ב-1885. הוא ייצר גם כמה אקדחים חצי אוטומטיים מהפכניים שפעלו על עקרון התנועה קדימה.
מנגנוני הפעלה > מנגנון הפעלה אוטומטי > מנגנון תנועה לפנים

כלי נשק בעלי מנגנון טעינה חוזרת אוטומטי על עיקרון התנועה לפנים (אנגלית Blow-forward) משלבים קנה-מסגרת ובית בליעה קבועים, בעת הירי הקנה והמסגרת נעים קדימה, מתרחקים מהבריח על ידי ניצול החיכוך של הקליע בתנועה במורד הקנה ולחץ הגאזים המושכים את הקנה קדימה. מנגנון זה מכיל מינימום של חלקים נעים (הקנה והקפיץ הם בדרך כלל החלקים הנעים היחידים) והוא קומפקטי יותר ממנגנון הפעלה אחר באורך קנה שווה. עם זאת, בשל המסה המופחתת של חלקים הנעים מאחור יחד עם המסה המוגברת של החלקים הנעים קדימה (הקנה בתוספת גזי הקליע וההנעה), אנרגיית הרתיעה גדולה משמעותית ממנגנוני הפעלה אחרים.