stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאריסלי סילבה
ביוגרפיה

סילבה נולדה בסן לואיס שבקובה, האמצעית מבין שלושה ילדים לחסוס סילבה ומגלי רודריגס. אביה היה אתלט חובב בתחום הקפיצה לרוחק ואמה מטילת כידון. בגיל תשע החלה להתאמן באתלטיקה והשתתפה בתחרויות בקפיצה לרוחק, קפיצה לגובה וריצות. בגיל 13 החלה להתאמן בקפיצה במוט וב-2002 הצטרפה לנבחרת הנוער של קובה בהוואנה. ב-2006 החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות, זכתה במדליית כסף במשחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים. ב-2007 זכתה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים בריו דה ז'ניירו בתוצאה של 4.25 מטר, שיא קובני חדש.
ב-2008 שיפרה את שיאה האישי לתוצאה של 4.50 מטר, באולימפיאדת בייג'ינג באותה שנה לא הצליחה לעבור את שלב המוקדמות. ב-2009 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים. באליפות העולם באתלטיקה 2011 שהתקיימה בטגו סיימה במקום החמישי בשיא אישי של 4.70 מטר. בהמשך השנה זכתה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בגוודלחרה בשיא אישי של 4.75 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה ב-2012 באיסטנבול סיימה שביעית. באולימפיאדת לונדון זכתה במדליית כסף לאחר שעברה גובה של 4.75 מטר כמו של המנצחת ג'ן שור, אך עם מספר פסילות רב יותר.
באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום השלישי בשיא אישי של 4.82 מטר, לאחר ילנה איסינבייבה וג'ן שור. ב-2014 זכתה באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בסופוט שבפולין בתוצאה של 4.70 מטר.
ביולי 2015 זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות במשחקים הפאן אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו, עם שיא משחקים של 4.85 מטר. באוגוסט 2015 שיפרה את שיאה האישי כשעברה גובה של 4.91 מטר בתחרות ברגנסבורג שבגרמניה. תוצאה זו מדרגת אותה שלישית בכל הזמנים לאחר איסינבייבה ושור.
באוגוסט 2015 זכתה במדליית זהב באליפות העולם בתוצאה של 4.90 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.70 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 4.65 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.60 מטר. באוגוסט 2019 זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחקים הפאן אמריקאיים שהתקיימו בלימה בתוצאה של 4.75 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום השמיני בתוצאה של 4.50 מטר.
נמל התעופה הבין-לאומי של אינצ'ון

נמל התעופה הבין־לאומי של אינצ'ון (בקוריאנית: 인천국제공항) הוא נמל התעופה הגדול בקוריאה הדרומית, והשדה העיקרי המשרת את מטרופולין סיאול.
בשנת 2012 עברו בנמל 38,970,864 נוסעים, ב-254,037 תנועות מטוסים. נכון לשנת 2011 מדורג נמל התעופה במקום התשיעי בעולם במספר הנוסעים שעברו בו, ובמקום הרביעי לפי טונות המטענים שטופלו בו. במשך שבע שנים רצופות (2005–2012), דירגה המועצה הבין־לאומית לשדות תעופה (ACI) את אינצ'ון כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם. בנמל יש מגרש גולף, ספא, חדרי שינה פרטיים, מתחם החלקה על הקרח, קזינו, גנים, ומוזיאון התרבות הקוריאנית.
נמל התעופה ידוע כיעיל מאוד, הזמן הממוצע מהכניסה לנמל עד העלייה למטוס עומד על 12 דקות לעומת 45 דקות בממוצע העולמי. היציאה מהירה גם היא ועומדת על 19 דקות בממוצע, לעומת הממוצע העולמי העומד על 60 דקות. במשאל שנערך בקרב אנשי עסקים, דורג קניון הדיוטי פרי בין השנים 2010–2012, כטוב בעולם. אחוז הטיפול הכושל בכבודה נמוך מאוד, ועומד על 0.0001 אחוזים.
נמל התעופה ממוקם כ-30 קילומטרים מערבית לסיאול, על אי מלאכותי שהוקם למטרה זו, במחוז יונג שבאינצ'ון. הנמל משמש כבסיס לחברות התעופה: אסיאנה איירליינס, איסטר ג'ט, צ'ג'ו אייר, פולר אייר קרגו וקוריאן אייר.
נמל התעופה נפתח לתנועה בתחילת שנת 2001, והוא החליף את נמל התעופה הבין־לאומי גימפו, המשמש כיום ליעדים פנימיים וקרובים כסין, יפן וטאיוואן.
בשנת 2020 זכה הנמל במקום הרביעי בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX.
סקירה כללית

נמל התעופה ממוקם במערב העיר אינצ'ון, על אי מלאכותי שנוצר עקב ייבוש מיצר הים שהפריד בין האיים יוניז'ג'אנגדו (Yeongjongdo) ויונז'יאו (Yongyu).
הכביש המהיר 130, מחבר בין נמל התעופה ליבשה ולנמל התעופה גימפו. הכביש עובר על גשר יוניז'ג'אנגדו, גשר תלוי באורך 4,420 מטרים. גשר אינצ'ון שנפתח בשנת 2009, ושאורכו 21.38 ק"מ, מחבר את נמל התעופה לעיר המתוכננת סונגדו. העיר ושדה התעופה מהווים מודל של אירוטרופוליס.
היסטוריה

לאחר אולימפיאדת סיאול שהתקיימה בשנת 1988, החלה תנועה בין־לאומית גוברת לקוריאה. בשנת 1990, כשהתברר כי נמל התעופה גימפו לא יוכל להתמודד עם הגידול בתנועה, הוחלט לבנות נמל תעופה חלופי. בנייתו של שדה התעופה החלה בנובמבר 1992, והוא נפתח לתנועה שמונה שנים לאחר מכן, במרץ 2001.
בתחילת הפעילות היו בנמל תקלות רבות, רובן במערכת הטיפול בכבודה האוטומטית למחצה. רוב התקלות נפתרו בתוך חודש, ונמל התעופה החל לפעול כרגיל.
בתחילת שנת 2002 התברר כי בשנת 2006 לא יוכל הנמל להתמודד עם נפח התנועה שגדל בצורה ניכרת, ולכן החלו בבניית השלב השני. בתחילה תוכננה הבנייה להסתיים בדצמבר 2008, בשל האולימפיאדה בבייג'ינג הסמוכה, אך בסופו של דבר הושלמה בניית השלב השני ביולי 2008.
ב-15 בנובמבר 2006, נחת לראשונה האיירבוס A380 בנמל, על מנת לבחון את יכולת מערכות נמל התעופה להתמודד עם מטוס בסדר גודל שכזה.
ב-10 בינואר 2008, החל תאגיד האנג'ין (Hanjin) חברת האם של קוריאן איירליינס, בבניית בית חולים ענק בסמוך לנמל התעופה. המרכז הרפואי יוניז'ג'אונג שנפתח בשנת 2011, משרת את תושבי הערים הסמוכות, וכ-30,000 תיירים רפואיים בשנה.
ב-18 בינואר 2018 נפתח טרמינל חדש בנמל התעופה, Terminal 2, אשר ישמש בעיקר את חברת התעופה Korean Air ושלש חברות זרות בלבד – - Air France,KLM ו-Delta.
שלבי הבנייה

בתחילה תוכנן נמל התעופה להיבנות בשלושה שלבים, ובהדרגה להגדיל את קיבולת המטוסים. אולם לאחר שנפתח הנמל, התוסף שלב רביעי.
שלבי הבנייה > שלב 1

בשלב הראשון קיבולת הנוסעים בנמל הייתה 30 מיליון בשנה, וקיבולת מטען 1.7 מיליון טון. בשלב זה, גודל שטח הרצפה בטרמינל הנוסעים, היה 496,000 מ"ר. בשלב זה היו שני מסלולים מקבילים, מגדל פיקוח, מבנה מנהלה, מרכז תחבורה משולב עם מרכז פעילות (שתוכנן על ידי האדריכל הבריטי טרי פארל), שלושה מסופי מטען, מרכז עסקים בין־לאומי, ובניין משרדי הממשלה.
שלבי הבנייה > שלב 2

בניית השלב השני החלה ב-2002, והיא תוכננה להסתיים בדצמבר 2008. עם זאת, בניסיון להכין את נמל התעופה להתמודדות עם הנוסעים הרבים שתכננו להגיע לאולימפיאדת בייג'ינג דרך קוריאה הדרומית, הושלם שלב זה ב-20 ביוני 2008. בשלב זה נבנה המסלול השלישי באורך 4,000 מטרים, נוספו 13 דונם לטרמינל המטענים, ונבנה הקונקורס (Concourse); הרחבה של הטרמינל, המחוברת לטרמינל הראשי באמצעות מסיעון.
עם השלמת שלב זה הוגדלה קיבולת הטיסות השנתית ל-410,000, קיבולת הנוסעים ל-44 מיליון, וקיבולת המטענים ל-4.5 מיליון טון בשנה. חברות תעופה רבות ממדינות רחוקות עברו לטרמינל החדש, קוריאן איירליינס ואסיאנה איירליינס ממשיכות להשתמש בטרמינל הקיים.
בנוסף, בשלב זו הותקנו מערכות בטיחות רבות. בכללן, מערכת ASDE-X משודרגת עם מכ"ם רב עצמה, ומערכת מעקב אוטומטית (ADS-B) עם אפשרות RIMCAS, לניטור המטוסים על הקרקע. כמו כן הותקנו ארבע קבוצות אנטנות של מערכת ASDE-X, המסייעות לטייסים בטיסה בגשמים כבדים.
שלבי הבנייה > שלב 3

עד לשנת 2017, מתכננת ממשלת קוריאה הדרומית להשקיע 4 טריליון וון, כדי להרחיב את נמל התעופה. בתוכנית, ייבנה טרמינל נוסעים חדש בקצה הצפוני של נמל התעופה, ויורחב טרמינל המטענים. הטרמינלים יחוברו ביניהם באמצעות המסיעון "סטאר ליין" (Starline), שמקשר כיום בין הטרמינל הראשי והקונקורס בלבד.
בסיום העבודות, תגדל קיבולת הנוסעים ל-62 מיליון בשנה, ונפח המטענים ל-5.8 מיליון טון. השלמת בניית שלב זה, שהחלה ב-2011 מתוכננת לשנת 2017. בנוסף מתוכנן להאריך את קו הרכבת, כך שיגיע עד למרכז סיאול.
שלבי הבנייה > שלב 4

שלב זה הוא השלב האחרון, וההערכה שבנייתו תושלם בשנת 2020. בסיום הבנייה, יהיו בנמל התעופה שני טרמינלים, ארבע שלוחות, 128 שערי עלייה למטוס, וחמישה מסלולי טיסה מקבילים (אחד מהם יופעל בלעדית עבור טיסות מטען).
יחד עם שלב זה, תורחב קיבולת הנוסעים השנתית ל-100 מיליון, וקיבולת המטען ל-7 מיליון טון בשנה. נמל התעופה אינצ'ון, צפוי לשמור על מעמדו בעשירייה הראשונה של נמלי התעופה העמוסים בעולם בשנת 2020.
מתקני הנמל > מגדל הפיקוח

מגדל הפיקוח ממוקם במרכז נמל התעופה, גובהו 100.4 מטרים, והוא מואר 24 שעות ביממה. בקומה העליונה, מותקנת אנטנה פרבולית המשמשת לגילוי וזיהוי כלי הטיס בטווח 3.1 ק"מ מהמגדל.
הקומות העליונות משמשות את הבקרים, והקומות התחתונות משמשות לתמיכה בתקשורת ועוד. המגדל ששטחו 179 מטרים רבועים, מדורג במקום השלישי בעולם.
מתקני הנמל > מסלולים

בנמל התעופה שלושה מסלולים מקבילים הסלולים אספלט: 15R/33L ו-15L/33R הם המסלולים הראשונים שנבנו, אורכם 3,750 מטרים, ורוחבם 60 מטרים. 16/34 הוא המסלול הארוך ביותר, שהחל לפעול בחודש יוני 2008.
בטרם נבנה המסלול השלישי, שימש 15R/33L בעיקר להמראות, ו-15L/33R לנחיתות. הדבר ניכר בשאריות הגומי על מסלול הנחיתות. כיום, מרבית תנועות המטוסים נעשות על 16/34 ו-15R/33L, מסלול 15L/33R משמש בעיקר טיסות מטען, עקב קרבתו לקומפלקס המטענים. לאחר שיושלם שלב 4, יהיה בנמל מסלול נוסף באורך 4,000 מטרים.
כל המסלולים מצוידים משני צידיהם במערכת נחיתת מכשירים, המאפשרים טיסה בתנאי ראות נמוכים מחמישים מטרים. נכון לשנת 2013, אינצ'ון הוא נמל התעופה היחיד באסיה המחזיק בקטגוריה III B, המאפשר נחיתה בראות מינימלית של 15 מטרים, והמראה ב-75 מטרים.
התאורה במסלולי הטיסה והסעה נשלטת ממגדל הפיקוח, זאת על מנת לאפשר לטייסים הכוונה לשער או לעמדת החניה המיועדים להם.
מתקני הנמל > טרמינל הנוסעים

הטרמינל הראשי שגודלו 594,000 מטר מרובע, הוא הגדול ביותר בקוריאה הדרומית. הטרמינל תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי קרטיס וו. פנטרס. אורכו 1060 מטרים, רוחבו 149 מטרים וגובהו 33 מטרים. עלות בנייתו הסתכמה ב-1.3816 טריליון וון דרום קוריאני.
בטרמינל 44 שרוולי עלייה למטוס, כולם יכולים להכיל את האיירבוס A380. בנוסף, בטרמינל 50 עמדות פיקוח מכס, שני חדרי בידוד ביולוגיים, 120 דלפקי ביקורת דרכוני יוצאים, 120 דלפקי ביקורת דרכוני נכנסים, ו-252 דלפקי רישום לטיסה.
מתקני הנמל > הקונקורס

הקונקורס (Concourse) הוא הרחבה של הטרמינל הראשי, בנייתו הושלמה בסוף מאי 2008. החל מ-10 ביוני 2008, כלל חברות התעופה הזרות פועלות בטרמינל זה. הקונקורס מחובר לטרמינל הראשי, על ידי שני מעברים תת-קרקעיים מקבילים באורך 870 מטרים כל אחד, בהם פועלת מערכת מסיעונים קריסטל מובר (Crystal Mover), מתוצרת מיצובישי תעשיות כבדות.
בקונקורס שלושים גשרי עלייה למטוס, וחמישה טרקלינים: טרקלין אסיאנה של אסיאנה איירליינס החברה בברית סטאר אלייאנס, טרקלין KAL של קוריאן איירליינס החברה ב-SkyTeam, טרקלין G16 של קת'אי פסיפיק החברה ב-Oneworld, טרקלין Diamond Premier של ג'פאן איירליינס החברה ב-Oneworld, וטרקלין של צ'יינה איסטרן איירליינס החברה ב-SkyTeam.
מתקני הנמל > טרמינל 2

לקראת אולימפיאדה החורף בפיונגצ'אנג נפתח טרמינל חדש אשר ישמש בעיקר את חברת התעופה קוריאן אייר. בטרמינל יש 56 שערים לטיסות נוסעים ו-21 לטיסות מטען יוכל לשרת 18 מיליון נוסעים בשנה כיום ו-46 מיליון לאחר שהרחבתו תושלם בשנת 2025. במרחבי הטרמינל מוקמו מתחמי פסלים ואומנות וגנים עם מפלים ובריכות שמשרים אווירה ייחודית ומקלים על מיזוג האוויר.
הטרמינל החדש נבנה תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות – הגג שלו מצופה בפנלים סולריים לחסכון באנרגיה, עשרות רובוטים יסייעו לנוסעים להתמצא בשדה ואולי אף ילוו אותם ליעדם. הנוסעים יוכלו להשתמש בקיוסקים חכמים לביצוע צ'ק-אין ולמסירת מזוודותיהם.
חברות תעופה ויעדים

נכון לאוגוסט 2013 טסות מעל לתשעים חברות תעופה לאינצ'ון. החברות המפעילות את מספר הטיסות הרב ביותר, הן קוריאן אייר ואסיאנה איירליינס. שדות התעופה אליהם יוצאות מספר הטיסות הרב ביותר הם נמל התעופה הבין־לאומי של הונג קונג ונמל התעופה טוקיו נריטה.
נמל התעופה משמש כנקודת חיבור מרכזית בין סין, וצפון אמריקה. נכון ליולי 2013, מפעילה קוריאן טיסות מאינצ'ון ל-22 ערים, ואסיאנה ל-21 ערים בסין.
קומפלקס המטענים

קומפלקס המטענים כולל שישה טרמינלים, חמישה מחסנים נפרדים, 36 רחבות חניה ומשרדים.
בתחילה נועד הקומפלקס לעבד 1.7 מיליון טונות בשנה, אולם בשל הדרישות הגוברות, הרחיבו חברות המטענים את הטרמינלים. לאחר שהסתיימה בניית השלב השני, הוגדלה קיבולת המטענים ל-4.5 מיליון טון בשנה. הקומפלקס פועל 24/7 ללא הפסקה. בנוסף, בשל המערכות האוטומטיות המשודרגות לטיפול במטען, הנמל מסוגל לטפל בשתי מיליון טונות נוספות.
קומפלקס המטענים > טרמינל A

טרמינל A מופעל על ידי קוריאן אייר קרגו. טרמינל זה הוא הגדול ביותר בשדה התעופה, ומסוגל לקלוט מטענים מיוחדים כבעלי חיים, מטענים בקירור ועוד. לאחר ההרחבה שנערכה בטרמינל, שהסתיימה במרץ 2005, הקיבולת השנתית של הטרמינל היא 1.35 מיליון טון, ושטחו הוא 60,000 מ"ר.
קומפלקס המטענים > טרמינל B

טרמינל B מופעל על ידי אסיאנה קרגו. טרמינל זה הוא השלישי בגודלו בשדה, שטחו 40,000 מ"ר, והוא מסוגל לעבד 750,000 טון בשנה. בתחילה תוכננה הרחבה גדולה בטרמינל, אולם שביתת טייסי אסיאנה שארכה 25 יום באוגוסט 2005, גרמה לירידה באמינות אסיאנה, וכתוצאה מכך לירידה בביקוש לשירותיה.
קומפלקס המטענים > טרמינל C

טרמינל זה הוא השני בגודלו בנמל, מופעל על ידי הרשות המנהלת את נמל התעופה, והוא משמש את מרבית החברות הזרות. בשל מיקומו, לא ניתן להרחיבו מבלי לפגוע בתוכניות ההרחבה הקיימות. כיום נבנה טרמינל חדש שיופעל אף הוא על ידי רשות נמל התעופה, בסיום הבנייה צפויות לעבור אליו החברות פדקס אקספרס ו-UPS, ואילו שאר החברות צפויות להישאר בטרמינל הקיים.
אורכו של הטרמינל 420 מ', רוחבו 120 מ', וגובהו 19.65 מ'. שטח הקומה הראשונה המשמשת למחסנים 54,203.32 מ"ר, ושל שאר הקומות 12,708.88 מ"ר. קיבולת הטרמינל 600,000 טון בשנה, ופועלות בו - 51 חברות שונות.
קומפלקס המטענים > טרמינל AACT

טרמינל זה מופעל על ידי חברה משותפת בשם AACT, שמניותיה מחולקות בין אטלס אייר ושארפ. בין החברות המשתמשות בטרמינל: פולאר אייר, קוואנטס קרגו, פינאייר קרגו ועוד.
קומפלקס המטענים > DHL אינצ'ון גטווי

טרמינל זה בבעלות חברת DHL, המשתמשת בטרמינל כשער ראשי לקוריאה, יפן, והמזרח הרחוק הרוסי. בטרמינל זה ארבע קומות.
סטטיסטיקות > נוסעים לפי שנה

| שנה | מספר הנוסעים | שינוי לעומת השנה הקודמת | תנועות מטוסים | מטען (בטונות) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 14,542,290 |  | 86,807 | 1,186,015 |
| 2002 | 20,924,171 | 43.9% | 126,094 | 1,705,928 |
| 2003 | 19,789,874 | 5.4% | 130,185 | 1,843,055 |
| 2004 | 24,084,072 | 21.7% | 149,776 | 2,133,444 |
| 2005 | 26,051,466 | 8.2% | 160,843 | 2,150,139 |
| 2006 | 28,191,116 | 8.2% | 182,007 | 2,336,571 |
| 2007 | 31,227,897 | 10.8% | 211,404 | 2,555,580 |
| 2008 | 29,973,522 | 4.0% | 211,102 | 2,423,717 |
| 2009 | 28,549,770 | 4.8% | 198,918 | 2,313,002 |
| 2010 | 33,478,925 | 17.3% | 214,835 | 2,684,499 |
| 2011 | 35,062,366 | 4.7% | 229,580 | 2,539,222 |
| 2012 | 38,970,864 | 11.1% | 254,037 | 2,456,724 |
| 2013 | 41,482,828  | ? | 271,224 | 2,464,385 |
| 2014 | 45,512,099  | ? | 290,043 | 2,557,681 |
| 2015 | 49,281,210  |  ? | 305,446 | 2,595,677 |
| 2016 | 57,765,397  | ? | 339,673 | 2,714,341 |
| 2017 | 62,082,032  | ? | 360,295 | 2,921,691 |
| 2018 | 68,259,763 | 10.0% | 387,497 | 2,952,123 |
| 2019 | 71,169,516 |  | 404,104 | 2,764,369 |
 מקור: אתר נמל התעופה
סטטיסטיקות > החברות המובילות

|  | חברת תעופה | נוסעים בטיסות פנימיות | נוסעים בטיסות בין־לאומיות | סה"כ | פעילות באחוזים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קוריאה הדרומית קוריאן אייר | 419,929 | 14,058,318 | 14,478,247 | 37.15% |
| 2 | קוריאה הדרומית אסיאנה איירליינס | 191,024 | 9,602,680 | 9,793,704 | 25.13% |
| 3 | הרפובליקה העממית של סין צ'יינה סאות'רן איירליינס |  | 1,158,424 | 1,158,424 | 2.97% |
| 4 | הונג קונג קת'אי פסיפיק |  | 1,046,374 | 1,046,374 | 2.69% |
| 5 | הרפובליקה העממית של סין צ'יינה איסטרן איירליינס |  | 977,691 | 977,691 | 2.51% |
| 6 | תאילנד תאי איירווייז אינטרנשיונל |  | 855,970 | 855,970 | 2.20% |
| 7 | קוריאה הדרומית צ'ג'ו אייר | 1,996 | 790,976 | 792,972 | 2.03% |
| 8 | הרפובליקה העממית של סין אייר צ'יינה |  | 753,201 | 753,201 | 1.93% |
| 9 | קוריאה הדרומית ג'ין אייר | 117 | 654,555 | 654,672 | 1.68% |
| 10 | סינגפור סינגפור איירליינס |  | 598,304 | 598,304 | 1.54% |
 מקור: אתר נמל התעופה
סטטיסטיקות > יעדים פופולרים > טיסות פנים

|  | מיקום | נמל תעופה | תנועת מטוסים | נוסעים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פוסאן | נמל התעופה הבין־לאומי גימאה | 4,122 | 462,504 |
| 2 | טגו | נמל התעופה הבין־לאומי טגו | 1,453 | 92,335 |
| 3 | האי צ'ג'ו | נמל התעופה הבין־לאומי צ'ג'ו | 164 | 28,300 |
| 4 | אולסן | נמל התעופה אולסן | 2 | 141 |
| 5 | מחוז יאנג יאנג (אנ') | נמל התעופה הבין־לאומי יאנג יאנג | 7 | 138 |
מקור: KAC Airport statics
תחבורה לנמל וממנו > אוטובוסים

לנמל התעופה מגיעים אוטובוסים רגילים, היוצאים מנמל התעופה גימפו וממרכז העיר סיאול. עלות הנסיעה בקווים אלו היא בין 5,000-10,000 וון. בנוסף, פועלים באינצ'ון אוטובוסי אקספרס המבצעים איסוף נוסעים ברוב חלקי סיאול. עלות הנסיעה בהם בין 7,000-15,000 ₩.
תחבורה לנמל וממנו > רכבות

חברת הרכבות AREX, מפעילה רכבות מהירות מתחנת הרכבת הממוקמת במרכז התחבורה הסמוך לטרמינל הראשי, לסיאול וגימפו. תחנות רבות לאורך קו זה מצטלבות יחד עם תחנות הרכבת התחתית של סיאול, והרכבת התחתית של מטרופולין אינצ'ון.
רכבת זו נוסעת במהירות של 120 קמ"ש, והיא פועלת בשני קווים. האחד יוצא כל חצי שעה, נוסע במהירות גבוהה ומגיע לסיאול תוך 43 דקות. השני; יוצא כל שש דקות, אך עוצר במרבית התחנות שבדרך, משך הנסיעה בקו זה 53 דקות.
תחבורה לנמל וממנו > מגלב

קו רכבת ריחוף מגנטי זה, הוא קו מעגלי אשר נפתח ב-3 בפברואר 2016. אורכו 6.1 קילומטרים והוא מוביל לכיוון דרום האי. בשלב השני יוארך הקו ב-9.7 קילומטרים לכיוון צפון-מערב, ובשלב השלישי ייתוספו 37.4 קילומטרים נוספים לעבר תחנת המוצא.
תחבורה לנמל וממנו > מעבורת

שירות המעבורת מחבר את האי יוניז'ג'נגדו לנמל התעופה.
תאונות ותקריות

ב-16 ביוני 2011, ירו חיילים דרום קוריאנים לעבר מטוס איירבוס A321-200, שהיה בטיסה HL7763 של אסיאנה איירליינס מצ'נגדו לנמל התעופה. באותה התקופה הייתה מתיחות רבה בחצי האי הקוריאני, בעקבות תקיפת של קוריאה הצפונית את האי יונפיונג (Yeonpyeong). החיילים ביצעו את הירי לאחר שחשבו בטעות את המטוס לכלי טיס צפון קוריאני, המטוס נחת בשלום ללא נזקים.
ב-28 ביולי 2011, התרסקה מול חופי האי צ'ג'ו, טיסה 991 של אסיאנה קרגו. המטוס מדגם בואינג 747-48EF, היה בדרכו מאינצ'ון לשנגחאי. שני הטייסים נהרגו.
ב-6 ביולי 2013, התרסקה בעת הנחיתה בסן פרנסיסקו טיסה 214 של אסיאנה איירליינס שיצאה מנמל התעופה. בהתרסקות נהרגו שלושה, ונפצעו 182.
הערות שוליים

↑  ACI releases World Airport Traffic Report 2010 ‏1 באוגוסט 2011(הקישור אינו פעיל, 4.09.2018)
↑  שדה התעופה של דר' קוריאה – הטוב בעולם, באתר ynet, 9 ביוני 2009
↑   רונית דומקה, נמל התעופה הטוב בעולם: בריכת שחייה, קולנוע וגן פרפרים, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2013
1 2  Why the Airport Itself is Awesome‏ 12 ביולי 2012
↑  זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020
↑  DiNardo, Kelly (15 בינואר 2013). "South Korea's aerotropolis blueprint is no flight of fancy" [סקירה על האירוטרופוליס של סונגדו בקוריאה הדרומית]. הגרדיאן (באנגלית). נבדק ב-2017-07-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  איציק יונה, איי לאב יו טרמינל-2, באתר "הקוריאנים" – המדריך לקוריאה, ‏28 בינואר, 2018
↑  רון פז, ‏נמל התעופה אינצ'ון בקוריאה יורחב בהשקעה של 4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2001
↑  Incheon Airport to Open New Concourse באתר Koreatimes.co.kr, ‏29 במאי 2008
↑  Incheon Airport to Have New Terminal by 2017 באתר קוריאה הראלד, 29 ביוני 2009
↑  Incheon International Airport (ICA/RKSI), Airport Technology (באנגלית)
↑  Why Nearly Half of Asiana Passengers Were Chinese באתר Wall Street Journal‏, 7 ביולי 2013
↑  Japanese Travelers' Seoul Train באתר Wall Street Journal‏, 18 בינואר 2010
↑  קוריאה: שביתת הטייסים פגעה ביצוא והממשלה הורתה להם לחזור לעבודה, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2005
1 2  Traffic by calendar year באתר נמל התעופה
↑  From Incheon Airport to Seoul
↑  Incident: Asiana A321 near Seoul on Jun 17th 2011, aircraft under fire‏ 18 ביוני 2011 באתר The Aviation Herald
↑  קוריאה הדרומית: 2 הרוגים בהתרסקות מטוס מטען, באתר ynet, 28 ביולי 2011
↑  יצחק בן חורין, שני הרוגים בהתרסקות מטוס בסן פרנסיסקו, באתר ynet, 7 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8548 629X  NLK: KAB201500182  SUDOC: 232278229  VIAF: 123498602   WorldCat (עם VIAF): 123498602 
מיקום נמל התעופה בין האיים יוניז'ג'אנגדו ויונז'יאו
גשר אינצ'ון
מראה בטרמינל
תוכנית הבנייה של נמל התעופה
מראה נמל התעופה והמסלולים
בואינג 777 של יונייטד איירליינס מחובר לשרוולי עלייה למטוס בטרמינל A. כלל השרוולים בנמל זהים לזה שבתמונה, ומכילים שני גשרים מקבילים, המתחברים לדלתות שונות במטוס על מנת לזרז את כניסת ויציאת הנוסעים.
בתוך הטרמינל
הדיוטי פרי בנמל התעופה
בניין הקונקורס בזמן בנייתו
שורת מטוסי קוריאן אייר קרגו בטרמינל המטענים A
היציאה מטרמינל AACT
אוטובוס מתוצרת חברת יונדאי בתחנה בנמל התעופה
רכבת יוצאת מנמל התעופה
רציפי תחנת המגלב בנמל התעופה
הריסות טיסה 214 של אסיאנה
סווטלנה פאופנובה

סווטלנה ייבגניה פאופנובה (ברוסית: Светлана Евгеньевна Феофанова; נולדה ב-16 ביולי 1980) היא אתלטית רוסייה. היא אלופת עולם (פריז 2003), פעמיים אלופת אירופה, שיאנית עולם וסגנית אלופה אולימפית (אתונה 2004) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

פאופנובה נולדה במוסקבה.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בדורטמונד, גרמניה ב-11 בפברואר 2004 קבעה פאופנובה בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.64 מטר. ב-22 בפברואר אותה שנה בתחרות שנערכה באתונה, יוון היא שיפרה את השיא העולמי והעמידה אותו על 4.85 מטר ובתחרות שנערכה ב-4 ביולי אותה שנה בהרקליון, כרתים היא קבעה שיא עולם חדש של 4.88 מטר. שלושה שבועות לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי ילנה איסינבייבה שקבעה שיא עולם חדש של 4.91 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה פאופנובה במדליית ארד בקפיצה במוט.
פאופנובה שברה שמונה שיאי עולם עד שנת 2005. היא זכתה בשלוש מדליות באליפות העולם באתלטיקה: מדליית כסף ב-2001, מדליית זהב ב-2003 ומדליית ארד ב-2007. באליפות העולם באולמות סיימה ראשונה ב-2003, שנייה ב-2001 וב-2010 ושלישית ב-2004 וב-2006. פאופנובה זכתה פעמיים באליפות אירופה באתלטיקה, ב-2002 וב-2010 ופעמיים באליפות אירופה באולם, ב-2002 וב-2007.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה פאופנובה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר.
טארה דייוויס-וודהול

טארה דייוויס-וודהול (באנגלית: Tara Davis-Woodhall; נולדה ב-20 במאי 1999) היא אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית (פריז 2024), סגנית אלופת העולם (בודפשט 2023) ואלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.84 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט 2023 זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.91 מטר, אחרי איוונה וולטה מסרביה (7.14 מטר) ולפני אלינה רוטארו-קוטמאן מרומניה (6.88 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-16 בפברואר 2024 היא זכתה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 7.18 מטר.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-3 במרץ אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר, לפני בת ארצה מונה ניקולס (6.85 מטר) ופאטימה דיאמה מספרד (6.78 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 7.10 מטר, לפני האלופה היוצאת מלאיקה מיהמבו מגרמניה (6.98 מטר) ובת ארצה ג'סמין מור (6.96 מטר).
חיים אישיים

ב-16 באוקטובר 2022 התחתנה עם האתלט האלוף הפאראלימפי האנטר וודהול (אנ').
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 7.14 מטר (2021)
ריצת 100 מטר משוכות: 12.75 שניות (2021)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 7.18 מטר (2024)
ריצת 60 מטר משוכות: 7.98 שניות (2018)
הערות שוליים

↑  Hunter Woodhall and Tara Davis Are Married in Fairytale Ceremony: 'Everything We Dreamed באתר People, ‏ 16 באוקטובר 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14596561
זאבינה בראון

זאבינה בראון (בגרמנית: Sabine Braun; נולדה ב-19 ביוני 1965) היא אתלטית עבר גרמנייה. היא פעמיים אלופת עולם, פעמיים ברציפות אלופת אירופה ובעלת מדליית ארד אולימפית בקרב שבע. היא השתתפה בחמש אולימפיאדות. היא מדורגת בקרב שבע במקום החמישי בכל הזמנים (6985 נקודות).
ביוגרפיה

בראון נולדה באסן. בתחרות הבינלאומית הראשונה שלה, באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בשנת 1983 זכתה בראון במדליית כסף בקרב שבע.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיימה בראון במקום השישי בקרב שבע בתוצאה של 6195 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה במקום ה-18 בקרב שבע בתוצאה של 5621 נקודות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה בראון במקום ה-14 בקרב שבע בתוצאה של 6109 נקודות.
באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג, גרמניה בשנת 1989 זכתה בראון במדליית כסף בקרב שבע.
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1990 זכתה בראון במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6688 נקודות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה בראון במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6672 נקודות, לפני ליליאנה נסטסה מרומניה (6493 נקודות) ואירנה בלובה מברית המועצות (6448 נקודות). התוצאות שהיא קבעה בתחרות היו: ריצת 100 מטר משוכות 13.32 שניות, קפיצה לגובה 1.91 מטר, הדיפת כדור ברזל 13.62 מטר, ריצת 200 מטר 24.49 שניות, קפיצה לרוחק 6.67 מטר, הטלת כידון 48.66 מטר וריצת 800 מטר 2:16.09 דקות.
בתחרות שנערכה ב-31 במאי 1992 בגוטציס קבעה בראון שיא גרמני חדש בתוצאה של 6985 נקודות (השיא הנוכחי) והוכיחה שהיא מוכנה למשחקים האולימפיים. התוצאות שהיא קבעה בתחרות היו: ריצת 100 מטר משוכות 13.11 שניות, קפיצה לגובה 1.93 מטר, הדיפת כדור ברזל 14.84 מטר, ריצת 200 מטר 23.65 שניות, קפיצה לרוחק 6.63 מטר, הטלת כידון 51.62 מטר וריצת 800 מטר 2:12.67 דקות