stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליתוטריפסיה
פירוט ההליך הרפואי > שיטות

ישנן שתי שיטות עיקריות לביצוע הטיפול:
ריסוק האבנים באמצעות גלי הלם חוץ גופיים (Extracorporeal shockwave therapy) - אותם גלים עוברים דרך העור והרקמות באמצעות ליטוטריפטר ונעים לעבר האבן אותה הם מפרקים לחלקיקים קטנים.
ריסוק האבנים באמצעות גלי הלם תוך גופיים (Intracorpeal (endoscopic lithotripsy) - הליך חודרני דרך השופכה או דרך חתך קטן באזור המותן, אשר דרכו מחדירים מצלמה וציוד לריסוק האבן לעבר מיקומה. ציוד לריסוק משתנה בהתאם למקרה- לייזר, אלקטרו-הידראולי, מכני ואולטרה סוני (אנ') .
במשך מספר שבועות לאחר הטיפול, אותם שברים קטנים מועברים אל מחוץ לגוף בשתן.
קבלת ההחלטה על המשך טיפול תהיה בהתאם לנתונים שהתקבלו בהדמיה. כאשר גודל האבן קטן מ-5 מ"מ, ישנו סיכוי שהן יצאו מהגוף באופן עצמאי ועל כן יש העדפה לביצוע מעקב רציף. כאשר האבן גדולה מ-5 מ"מ וקטנה מ10 מ"מ, סיכויי ההצלחה של ליטוטריפטר הם 80% ועל כן יש העדפה לשימוש בטכניקה הזו מאשר ניתוח פולשני. סיכויי ההצלחה יורדים ככל שהאבן גדלה, במצב שהאבן גדולה מ-20 מ"מ יש העדפה להליך כירורגי. גם במצבים בהם לא סביר שהאבן תתפרק לחלוטין, יש יתרון בשימוש שיטה זו מפני שהיא יכולה לשפר את מצבו של המטופל לקראת המשך טיפול.
כאשר ריסוק האבנים באמצעות גלי הלם חוץ גופיים לא יעיל, יש לעבור לשיטת ריסוק באמצעות גלי הלם תוך גופיים.
פירוט ההליך הרפואי > יתרונות של הליתוטריפסיה

הטיפול בליתוטריפסיה אינו פולשני ולא כרוך בחתך בעור כמו הטיפולים שהיו נהוגים בעבר. בנוסף, מספר ימי האשפוז לאחר ההליך התקצרו בהשוואה לעבר. לניתוחי העבר היו סיכויים של כ-20% לסיבוכים ארוכי טווח שאינם קיימים בזכות הטיפול בליתוטריפסיה.
פירוט ההליך הרפואי > חסרונות של הליתוטריפסיה

סיכונים הקשורים לחשיפה לקרינה, דימום באזור כליה, הדבקה, חסימת דרכי השתן על ידי שברי האבן
התוויות נגד אך אינם מוגבלים- נשים בהריון, חולים המטופלים במדללי דם, חולים עם דלקות כרוניות בכליות, השמנת יתר ועוד.
אופן פעולה פיזיקלי

בעת שימוש בליטוטריפטר, מתקיימים מספר תרחישים:
הערות שוליים

↑  Nathaniel M. Fried, Recent advances in infrared laser lithotripsy [Invited], Biomedical Optics Express 9, 2018-08-30, עמ' 4552–4568 doi: 10.1364/BOE.9.004552
↑  ד"ר מרדכי דובדבני, אבנים בדרכי השתן - ריסוק באמצעות גלי הדף חוץ-גופיים, באתר ויקירפואה, ‏מרץ, 2009
1 2  Extracorporeal Shock Wave Lithotripsy‏ (ESWL), אתר בית החולים ג'ונס הופקינס (באנגלית)
↑  http://www.imop.gr/sites/default/files/ch038.pdf  The Physics of Shock Wave Lithotripsy by Robin 0. Cleveland, PhD and James A. McAteer, PhD
↑  Tadeusz Kroczak, Kymora B. Scotland, Ben Chew & Kenneth T. Pace, Shockwave lithotripsy: techniques for improving outcomes, World Journal of Urology
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ליטוטריפטר לגלי הלם חוץ גופיים
שברירי אבן מהכליה שנופצה באמצעות ליטוטריפטר
איחוד התשלומים האירופי

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים) 
 
איחוד התשלומים האירופי (באנגלית: European Payments Union, בראשי תיבות: EPU) הוא ארגון שהוקם בשנת 1950 במטרה לסייע בהסדרת מאזני התשלומים בין מדינות אירופה, שהשתתפו בשעתו בתוכנית מרשל. האיחוד נועד להיות שיטה זמנית שתספק לאירופה מטבע בר-המרה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. איחוד התשלומים שימש מסלקה לזיכויים וחיובים של המדינות החברות וכן נתן אשראי לכל חברה שהיה לה גירעון במאזן התשלומים עם מדינה חברה אחרת. לכל מדינה חברה הייתה מכסה המבוססת על הסחר שלה עם המדינות החברות במשך שנת 1949, והיא הייתה יכולה לקבל אשראי אוטומטית בשווי של עד עשרים אחוזים מהמכסָה שלה במקרה של גירעון (מעבר לגירעון זה היה צורך לשלם בזהב או בדולר אמריקאי). האיחוד התפרק בסוף 1958, ובמקומו בא ההסכם המוניטרי האירופי.
רקע

בשנת 1949 הביעו האמריקאים את רצונם להקים איחוד תשלומים אירופי שיכלול את צרפת, איטליה, גרמניה, בריטניה, בלגיה, הולנד ולוקסמבורג. הם היו מוכנים להקצות לאיחוד 350 מיליון דולר במסגרת תוכנית מרשל למטרה זו. על מנת שהתוכנית תמצא חן בעיני האירופים החליט פול הופמן, המנהל הבכיר של תוכנית מרשל, לבטל תוכניות אמריקאיות קודמות בנוגע ליצירת "ארצות הברית של אירופה", שהאמריקאים הבינו שהיו שאפתניות מדי, ושהמשא ומתן עליהן רק הרחיק את המדינות המועמדות. הבריטים סירבו לאינטגרציה עד שהבינו שסירובם יעלה להם ביוקר, ויפגע ברצונה הטוב של ארצות הברית לתת סיוע, ואילו הצרפתים שהתנגדו לכל דבר שהגרמנים כלולים בו סירבו גם כן, עד שהבינו שיתר המדינות מוכנות להתקדם בתוכנית בלעדיהם.
מטרת איחוד התשלומים האירופי

ביולי 1950 החליט הארגון לשיתוף פעולה כלכלי אירופי (באנגלית: OEEC, Organization for European Economic Co-operation) להחליף הסכמי תשלומים בילטרליים, שנחתמו עם סיום מלחמת העולם השנייה במטרה לחדש את הסחר הבין-לאומי, בשיטה מולטילטראלית חדשה שתחייה את הכלכלה האירופית. בעקבות כך נוצר ב-19 בספטמבר 1950 "איחוד התשלומים האירופי" על ידי שמונה-עשרה המדינות החברות ב-OEEC: אוסטריה, בלגיה, דנמרק, צרפת, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, לוקסמבורג, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, שוודיה, שווייץ, טורקיה, בריטניה ומערב גרמניה.
הניסיון של אירופה עם ה-EPU נתן השראה למספר הצעות להסדר דומה לאחר נפילת חומת ברלין והתמוטטות האיחוד הסובייטי. הצעות שכאלה לא משאירות ספק שניסיונה של אירופה עם ה-EPU עדיין נזכר לטובה.
ה-EPU וארצות הברית

ה-EPU חיב את הקמתו, כמו מוסדות לשיתוף פעולה כלכליים אחרים שקמו לאחר המלחמה, לתוכנית מרשל. ארצות הברית ראתה בתוכנית מרשל כלי לטיפוח האינטגרציה האירופית, שבתמורה לסיוע דרשה להסיר מגבלות בסחר הפנים-אירופי, ותיאום של תוכניות להתאוששות לאומית, וגם הסכמה מצד המקבלות על כיצד הן ינצלו את הסיוע. הדרך שבה היה ניתן להשיג מטרות אלה הייתה דרך הארגון לשיתוף פעולה כלכלי אירופי (OEEC, שהתפתח ל-OECD המוכר לנו היום). למרות שארצות הברית השתתפה כחברה ב-OEEC, ה-EPU וה-OEEC היו במהותם מוסדות אירופים.
שיטת הפעולה של ה-EPU

בכל חודש האיחוד אסף את כל העודפים והגירעונות הבילטראליים של כל אחת מהחברות. אם, לדוגמה, במהלך חודש יולי 1950 לבלגיה היה עודף בילטרלי מול בריטניה, הוא נחשב לעודף מול האיחוד לטובת בלגיה, ולגירעון מול האיחוד לחובת בריטניה. סך כל העודפים הבילטראליים של בלגיה מול חברות אחרות ביולי 1950 פחות כל הגירעונות הבילטראליים שלה, נרשם על ידי הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים (Bank for International Settlements, BIS) כמאזן הנטו (net-position) של בלגיה לאותו החודש, ואותו הדבר נעשה מול החברות האחרות.
מאזני הנטו החודשיים של כל מדינה מאז אמצע 1950 נצברו ונרשמו על ידי ה-BIS כך שבכל חודש לכל חברה היה מאזן נטו מצטבר מול האיחוד. מאחר שבחישוב המאזן המצטבר של כל חברה, כל גירעונותיה הבילטראליים החודשיים באותו הזמן הנתון עמדו מול העודפים החודשיים שלה, יצא שכל הגירעונות ההדדיים (והעודפים) בין החברות פשוט נמחקו.
ה-EPU סיפק מנגנון להסכמים רב צדדיים מלאים ובתחומים שונים בין חברותיה, ונתן לשיתוף הפעולה ביניהן תמריצים, וכך למדינות החברות היה עדיף, לייצא או לייבא, למשל, מהמדינות החברות במנגנון.
התשלומים בין החברה לאיחוד או מהאיחוד לחברה נעשו בזהב, דולרים אמריקאים או באשראי. האשראי היה בעצם שטרות חוב הנקובים במטבע של המדינה הלווה, שהמלווה הבטיחה לצבור עד למכסה מסוימת. את האשראי של ה-EPU אפשר להגדיר כ"שירותי צבירה". כשהאיחוד העניק אשראי לחברה, הוא צבר שטרות חוב בהתאם למטבע המדינה החברה, וכאשר מדינה חברה העניקה אשראי לאיחוד היא צברה שטרות חוב בהתאם ל"יחידת החישוב" של האיחוד. יחידת החישוב הזו הייתה במידה מסוימת מטבע בין-לאומי חדש (שערכו נקבע בגרמים של זהב בהתבסס על ערך הזהב של הדולר), אך כזה שלא יכול להיות מועבר מחברה אחת לשנייה. הערך של שטרות החוב של האיחוד לחברה המחזיקה בהם, היה אך ורק אמצעי לקיזוז עם האיחוד לחודשים הבאים, ואמצעי לתביעת נכסי האיחוד לכשיתפרק.
את החובות המצטברים יכלו המדינות לממן תחילה באמצעות אשראי, אך בסופו של דבר הן היו חייבות להתקזז בדולרים ובזהב. כל מדינה קיבלה מכסה השווה ל-15% מסך הסחר שלה עם המדינות החברות במשך שנת 1949. במקרה שלמדינה היה חוב של עד 20% מהמכסה שלה, היא יכלה לשלם אותו באשראי. כאשר החוב חרג מ-20% מהמכסה, 20 אחוזים ממנו היו צריכים להיות משולמים בזהב. חובות של 40, 60 ו-80 אחוזים מהמכסה, שולמו ב-40, 60 או 80 אחוזים זהב או דולרים, אולם בנסיבות יוצאות דופן הוועדה המנהלת של ה-EPU העניקה אשראי נוסף. גם עודפים מצטברים יושבו באופן דומה, אך באחוזים שונים. כך הסחר הפך לרב צדדי והוא קיבל עידוד מהזמינות של האשראי מה-EPU.
יתרונות ה-EPU

מאחר שה-EPU כלל את כל המדינות שהשתתפו בתוכנית מרשל, היה קל יותר ליישם את הביטול המולטי-לטראלי של אי-איזונים בילטרליים מאשר בתקופה בה היו מגבלות גאוגרפיות. מאחר שה-EPU מומן מכספי הסיוע של תוכנית מרשל, הוא סיפק כמות משמעותית של אשראי לכיסוי גירעונות זמניים ולסיוע למדינות שנתקלות בקשיים במהלך תקופת המעבר. עם זאת הונהגו מנגנונים שהבטיחו למדינות המלוות שהן יקבלו את כספן בחזרה. כאשר חברה כילתה את המכסה שלה, מועצת המנהלים של התוכנית, בה היו חברים מומחים עצמאיים שדיווחו למועצת ה-OEEC, התכנסה כדי לייעץ למועצה והמליצה על תיקונים. מועצת המנהלים גם יכלה לאשר אשראי נוסף בנסיבות מיוחדות, וכל עוד המדינה המקבלת אימצה את כל המלצות ותיקוני המועצה. מאחר שהתוכנית מומנה מכספי תוכנית מרשל, המדינות ידעו שעליהן להתייחס אליה ברצינות אם הן לא רוצות לאבד את ההטבות מארצות הברית.
האיחוד היה אטרקטיבי עבור מדינות בעלות עודפים משום שהאיחוד היה קשור לקוד הליברליזציה של ה-OEEC, שחייב את החברות לבטל צעדים מפלים נגד משתתפות אחרות. ההתחייבות הזו הועילה למדינות יציבות שהרגישו את כובד האפליה והיססו להרחיב את האשראי לשותפותיהן המולטילטראליות.
תרומת האיחוד לכלכלה האירופית

ה-EPU הקל את ההמרה של המטבעות האירופים על ידי קביעת שערי חליפין, שהעריכו כי הם משקפים את המצב הכלכלי בכל מדינה. האיחוד נהג כמסלקה בין-לאומית, שסייעה בהסדרת החשבונות של כל מדינה אירופית עם החשבונות של שכנותיה. בפועל כל חברה ב-EPU השוותה בין המטבע שלה ליחידה שערכה נקבע בגרמים של זהב בהתבסס על ערך הזהב של הדולר – אותה "יחידת החישוב", וקבעה שער חליפין אחד. הודות למערכת הזו, הבנקים הלאומיים המרכזיים גם כן הפכו את הכסף שלהן לזמין לשותפים שלהן, בעוד שהבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים בבזל תפעל את שיטת הסליקה הזו. בכל חודש ה-EPU חישב את נקודות הזכות או החובה של כל מדינה ביחס למדינות האחרות באיחוד.
על פי היסטוריונים של הכלכלה ה-EPU היה לאבן הפינה של ההתאוששות של מערב אירופה אחרי המלחמה. במנגנון ה-EPU היו שותפות, כאמור, המדינות החברות ב-OEEC, ודרכו הן היו יכולות ליישב את העודפים והגירעונות בתשלומיהן אחת עם השנייה על בסיס רב-צדדי, מבלי להזדקק להסכמים דו-צדדיים מגבילים. ישנה הסכמה בספרות כי יצירת ה-EPU ב-1950 בשילוב הליברליזציה בסחר בתוך אירופה דרך ה-OEEC הביאו להתאוששות ביחסי המסחר בקרב הכלכלות המערב אירופיות. הדבר גם תרם לפריחה הכלכלית של שנות החמישים והשישים של המאה העשרים, וסייע להנחת היסודות ליצירת השוק המשותף ב-1958.
בתקופה שאחרי המלחמה סייע ה-EPU להבטחת יציבות בשערי החליפין ולקדם סחר חופשי בקרב המדינות החברות. בסוף דרכו, איחוד התשלומים, שעודד את החזרה ליכולת המרת מטבעות מלאה באירופה, הגיע לקיצו ב-27 בדצמבר 1958 – אחת הסיבות לכך הייתה החשש שיתחרה בקרן המטבע הבין-לאומית (International Monetary Fund, IMF). הארגון הוחלף באותו היום בהסכם מוניטארי אירופי (European Monetary Agreement, EMA).
פירוק ה-EPU

המדינות ה"תורמות" הסכימו להצטרף ל-EPU משיקולים של הסדרת גירעונות עתידיים, ושל קבלת חלק מנכסי האיחוד במקרה שהיא תפרוש ממנו או במקרה שהוא יתפרק. משום שה-EPU רצה בחברותן, הוא היה מאוד נדיב עם מדינות אלה בתנאי ההתפרקות בהסכם הראשוני של הארגון, כדי להבטיח את הישארותן בו. עם זאת הוא לא העיק מידי על המדינות הלוות עם תנאים קשים מדי, על מנת שלא להרתיע אותן מלהצטרף.
על פי תנאי ההתפרקות הראשוניים, הובטח למדינות התורמות שיקבלו מהאיחוד תשלום בזהב ודולרים, ואילו למדינות החייבות ניתנה האפשרות לשלם את חובן גם במטבעות הזרים שברשותן, במקום בדולרים, וניתנה להן גם האפשרות לפרוש את התשלומים לתקופה ארוכה. לניקוי החובות סייע מענק על סך 350 מיליון דולרים מה-ECA (המנהל לשיתוף פעולה כלכלי, Economic Cooperation Agency). התנאים הראשוניים האלה כמעט ולא שונו עד דצמבר 1958 (שאז 12 החברות התקדמו כבר ליכולת המרת מטבע גבוהה יותר), כשה-EPU הוחלף ב-EMA.
חלוקת נכסי ה-EPU

167 מיליון הדולרים שנותרו בקופת ה-EPU חולקו בין המדינות התורמות, באופן פרופורציונלי למאזן הסופי שלהן. (גרמניה קיבלה את המנה הגדולה ביותר על סך 130 מיליון דולר, בלגיה קיבלה 20 מיליון, הולנד 15 מיליון ואיטליה, אוסטריה ושוודיה קיבלו שני מיליון דולרים כל אחת). בנוגע לחובות וליתרות של המדינות, הם חזרו להיות חובות ויתרות בילטרליים – כל מדינה מול מדינה אחרת, והמאזן ביניהן.
ביבליוגרפיה

איתן אבניאון, "איחוד תשלומים אירופי", בתוך לקסיקון לכלכלה, בעריכת ד"ר אשר הלפרין, (הוצאת לאור, תל אביב: 2004) עמ' 21.
Deschamps, Etienne. "The European Payments Union." European Navigator (online). http://www.ena.lu/european_payments_union-020102182.html
Eichengreen, Barry. The European Economy Since 1945: Coordinating Capitalism and Beyond (New Jersey: Princeton University Press, 2007).
Eichengreen, Barry and Jorge Braga de Macedo. "The European Payments Union: History and Implications for theEvolution of the International Financial Architecture," (march 2001). http://www.jbmacedo.com/oecd/triffin.html
Geiger, Till and Richard Toye. "Britain, America and the Origins of the European Payments Union: A Reassessment." The Exeter Research and institutional Content Archive (2008). http://hdl.handle.net/10036/31032
"Organization for European Economic Co-operation." The OECD Website. http://www.oecd.org/document/53/0,3746,en_2649_201185_1876912_1_1_1_1,00.html
Tew, Brian. International Monetary Cooperation 1945-67 (London: Hutchinson & Co, 1967).
הערות שוליים

↑  אבניאון, "איחוד תשלומים אירופי", עמ' 21
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 79-80
1 2 3  http://www.ena.lu/european_payments_union-020102182.html
↑  http://www.oecd.org/document/53/0,3746,en_2649_201185_1876912_1_1_1_1,00.html
1 2  http://www.jbmacedo.com/oecd/triffin.html
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", pp. 109-110
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", p. 110
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", pp. 110-111
1 2  http://www.jbmacedo.com/oecd/triffin.html
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 80-81
↑  Till Geiger, Richard Toye, Britain, America and the origins of the European Payments Union: a reassessment, 2008
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", pp. 118-119
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 81
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 81-82
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 83-84
1 2  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", p. 84
↑  Eichengreen, "The European Economy Since 1945", pp. 84-85
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", p. 119
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", p. 120
↑  Tew, "International Monetary Cooperation 1945-67", pp. 120-121
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422999405171  BnF: cb123297203 (data)  GND: 37224-9  ISNI: 0000 0001 2286 4772  LCCN: n50079607  NDL: 00568985  SUDOC: 032225393  Trove: 1059074  VIAF: 133113985   WorldCat (עם VIAF): 133113985
היפה והחיה (סרט, 2017)

| --- | --- |

הכרזה הרשמית של הסרט
 מבוסס על:  "היפה והחיה" משנת 1991 המחזמר "היפה והחיה" משנת 1994
 בימוי:  ביל קונדון
 הופק בידי:  דון האן טוד ליברמן דייוויד הוברמן
 תסריט:  סטיבן צ'בוסקי אוון ספיליוטופולוס
 עריכה:  וירג'יניה כץ
 שחקנים ראשיים:  אמה ווטסון דן סטיבנס לוק אוונס איאן מקלן יואן מקגרגור ג'וש גד סטנלי טוצ'י קווין קליין אמה תומפסון
 מוזיקה:  אלן מנקן
 צילום:  טוביאס א' סצ'ליסר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, Mandeville Films 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 במרץ 2017 ישראל 23 במרץ 2017
 משך הקרנה:  129 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה רומנטית מחזמר
 מקום התרחשות:  צרפת 
 תקציב:  $160,000,000
 הכנסות:  $1,263,521,126 (24 באוקטובר 2017)
 הכנסות באתר מוג'ו:   beautyandthebeast2017
 פרסים:  2 פרסי סרטים וטלוויזיה של MTV 4 פרסי בחירת הנוער
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפה והחיה (באנגלית: Beauty and the Beast) הוא סרט פנטזיה רומנטי מוזיקלי משנת 2017 שביים ביל קונדון לפי תסריט מאת סטיבן צ'בוסקי ואֶוָן סְפִּילְיוֹטוֹפּוּלוֹס. עלילת הסרט מבוססת על המעשייה "היפה והחיה" מאת ז'אן מארי לפרינס דה בומון, והוא מהווה רימייק לייב אקשן לסרט ההנפשה בשם זה של וולט דיסני מ-1991. בסרט השתתפו אמה ווטסון, דן סטיבנס, לוק אוונס, אמה תומפסון, קווין קליין, איאן מקלן, יואן מקגרגור, ג'וש גד, אודרה מקדונלד, גוגו אמבתה-רו וסטנלי טוצ'י. הסרט יצא לאקרנים ב-17 במרץ 2017.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות, רשם הכנסות של 690 מיליון דולר בשבוע הראשון להקרנתו לעומת תקציב הפקה של 160 מיליון דולר, ונכון ל-2021 נמצא במקום ה-17 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. הסרט זכה בשני פרסי סרטים וטלוויזיה של MTV ובארבעה פרסי בחירת הנוער נכון לספטמבר 2017.
הפקה > פיתוח

בשנת 2009, חברת וולט דיסני החלה בפיתוח עיבוד קולנועי של המחזמר בברודוויי משנת 1994. עם זאת, בריאיון עם המלחין אלן מנקן דווח כי גרסת הסרט המתוכננת "הוקפאה".
באפריל 2014, דווח כי דיסני החלה לפתח גרסת לייב אקשן חדשה של "היפה והחיה" לאחר עשיית סרטים אחרים כגון "מליפיסנט", "סינדרלה" ו"ספר הג'ונגל". ב-4 ביוני 2014, ביל קונדון חתם על בימוי הגרסה המחודשת של "היפה והחיה". קונדון תכנן במקור שהגרסה המחודשת תתבסס לא רק על הסרט המקורי, אלא גם על המחזמר. בספטמבר 2014, הוכרז כי סטיבן צ'אבוסקי יכתוב מחדש את התסריט והמלחין אלן מנקן יחזור להלחין את הפסקול של הסרט, עם שירים מהסרט המקורי והשירים החדשים שנכתבו על ידיו בשיתוף עם טים רייס. ביוני 2015, מנקן אמר הסרט לא יכלול שירים שנכתבו למחזמר.
פייג' אוהרה, שדיבבה את בל בסרט ההנפשה המקורי והמשכיו, הציעה לעזור לווטסון עם שיעורי השירה שלה.
הפקה > ליהוק

ב-26 בינואר 2015, אמה ווטסון הודיעה כי היא תגלם את בל, התפקיד הנשי הראשי של הסרט. ב-4 במרץ 2015, התגלה כי לוק אוונס ודן סטיבנס היו בשיחות על תפקידם של גסטון והחיה, בהתאמה. ווטסון אישרה את ליהוקם מאוחר יותר דרך הטוויטר. ג'וש גד הצטרף לצוות השחקנים ב-13 במרץ 2015 כלה-פו, עוזרו של גסטון. אמה תומפסון וקווין קליין הצטרפו לצוות השחקנים ב-16 במרץ 2015 כגברת תֵּיוֹן ומוריס, בהתאמה. אודרה מקדונלד לוהקה כמאדאם דה גרדרוב, ארון הבגדים של החיה, ב-27 במרץ 2015. איאן מקלן לוהק ב-10 באפריל 2015 כמר שעוני, מנהל משק הבית הנאמן של החיה. ב-13 באפריל 2015, ג'וג'ו מבאטה-ראו הצטרפה כפלומט, מברשת נוצות והמאהבת של לומייר. ב-21 באפריל, הוכרז שיואן מקגרגור הצטרף לצוות השחקנים כלומייר, הפמוט, ומאוחר יותר באותו היום, הוכרז שסטנלי טוצ'י ישחק את מאסטרו קדנצה, מלחין החצר שהפך לצ'מבלו, והוא דמות מקורית שנוצרה עבור הסרט.
שלב הצילומים של הסרט החל באולפני "שפרטון" בלונדון ב-18 במאי 2015. השחקנים הראשיים סיימו את הצילומים ב-21 באוגוסט 2015. שישה ימים לאחר מכן, המפיק-שותף ג'ק מוריסי אישר כי הסרט נמצא בשלב הפוסט פרודקשן באופן רשמי.
הפקה > מוזיקה

כאשר הסרט "היפה והחיה" יצא לאקרנים בשנת 1991, הדבר היווה נקודת מפנה עבור אולפני דיסני והתבטא בכך שהסרט פנה לקהל רחב יותר עם שירים זוכי אוסקר שנכתבו על ידי התמלילן הווארד אשמן והמלחין אלן מנקן. כשנשאל בריאיון, ענה ביל קונדון כי השירים המקוריים היוו את הסיבה העיקרית להסכמתו לביים גרסת לייב אקשן של הסרט.
היה צריך לחשוף יותר מהנראה, כשאתה מסתכל על השירים, אין שום התיישנות בהם, ולמעשה, פרנק ריץ' תיאר את העיבוד למחזמר של הסרט משנת 1991 כ"המחזמר הטוב ביותר של ברודוויי". הגרסה המונפשת כבר הייתה אפלה ויותר מודרנית יותר מהאגדות הקודמות של דיסני, וברגע שתיקח את החזון הזה, ותעשה את זה רלוונטי ועכשווי, זה יהפוך למשהו שלא נמצא רק על הבמה, מכיוון שזה כבר לא רק שחקנים חיים שמשחקים באופן מילולי, אלא כעת גם אלמנטים אחרים נכנסו לתמונה.
קונדון לקח השראה מהסרט המקורי, אך הוא גם תכנן לכלול גם את רוב השירים של אשמן ומנקן מהברודוויי, מתוך כוונה להפוך את הסרט ל"סרט לייב אקשן מתקדם ומוזיקלי בתקציב גבוה". מנקן חזר להלחין את המוזיקה של הסרט, אשר כולל שירים מתוך הסרט המקורי שהולחנו על ידו, בתוספת שירים חדשים שנכתבו על ידי מנקן וטים רייס. מנקן אמר שבסרט לא יכללו שירים שנכתבו עבור המחזמר בברודוויי, ובמקום זאת יופיעו ארבעה שירים חדשים. עם זאת, הגרסה האינסטרומנטלית של השיר "Home", שנכתב עבור המחזמר, מתנגנת בסצנה בה בל נכנסת לראשונה לחדר שלה בטירה.
ב-19 בינואר 2017, אולפני דיסני וסלין דיון - אשר ביצעה יחד עם הזמר פיבו ברייסון את שיר הנושא של הסרט המקורי, "Beauty and the Beast" - אישרו שניהם כי דיון תבצע את אחד השירים המקוריים החדשים "How Does a Moment Last Forever" שיתנגן במהלך כתוביות הסוף. כמו כן, הוכרז כי ג'וש גרובן יבצע את השיר המקורי החדש "Evermore" ב-26 בינואר 2017.
הסרט כולל גרסה מחודשת של השיר המקורי משנת 1991 "Beauty and the Beast", שנרשם כדואט של אריאנה גרנדה וג'ון לג'נד. הגרסה המעודכנת של גרנדה ולג'נד לשיר נאמנה לדואט המקורי שבוצע על ידי סלין דיון ופיבו ברייסון לסרט המקורי. בנוסף, הסרט כולל את גרסתה של אמה תומפסון לביצוע השיר, אשר בוצע על ידי אנג'לה לאנסברי בשנת 1991.
אולפני דיסני פרסמו לראשונה את הטריילר לפרשנותם של אריאנה גרנדה וג'ון לג'נד עבור השיר "Beauty and the Beast" ברשת הטלוויזיה של דיסני ב-5 במרץ 2017, ומאז הסרטון השיג למעלה מ-30 מיליון צפיות ברשת.
הפסקול > השירים

| מס' | שם | ביצוע | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Overture  | אלן מנקן | 3:05 |
| 2. | Main Title: Prologue Pt. 1  | האטי מורהאן (קריינות) | 0:42 |
| 3. | Aria  | אודרה מקדונלד | 1:02 |
| 4. | Main Title: Prologue Pt. 2  | האטי מורהאן (קריינות) | 2:21 |
| 5. | Belle  | אמה ווטסון, לוק אוונס ואנסמבל | 5:33 |
| 6. | How Does a Moment Last Forever ‏(Music Box)  | קווין קליין | 1:03 |
| 7. | Belle ‏(Reprise)  | אמה ווטסון | 1:15 |
| 8. | Gaston  | לוק אוונס, ג'וש גד ואנסמבל | 4:25 |
| 9. | Be Our Guest  | יואן מקגרגור, אמה תומפסון, גוגו אמבתה-רו ואיאן מקלן | 4:48 |
| 10. | Days in the Sun  | אדם מיטשל, סטנלי טוצ'י, יואן מקגרגור, גוגו אמבתה-רו, אמה תומפסון, אודרה מקדונלד, אמה ווטסון, איאן מקלן וקלייב רו | 2:40 |
| 11. | Something There  | אמה ווטסון, דן סטיבנס, אמה תומפסון, ניית'ן מאק, איאן מקלן, יואן מק'גרגור וגוגו אמבתה-גו | 2:54 |
| 12. | How Does a Moment Last Forever ‏(Montmartre)  | אמה ווטסון | 1:55 |
| 13. | Beauty and the Beast  | אמה תומפסון | 3:19 |
| 14. | Evermore  | דן סטיבנס | 3:14 |
| 15. | The Mob Song  | לוק אוונס, ג'וש גד, אנסמבל, אמה תומפסון, איאן מקלן, סטנלי טוצ'י, נתן מאק, גוגו אמבתה-רו ויואן מק'גרגור | 2:28 |
| 16. | Beauty and the Beast ‏(Finale)  | אודרה מקדונלד, אמה תומפסון ואנסמבל | 2:14 |
| 17. | How Does a Moment Last Forever  | סלין דיון | 3:37 |
| 18. | Beauty and the Beast  | אריאנה גרנדה וג'ון לג'נד | 3:47 |
| 19. | Evermore  | ג'וש גרובן | 3:09 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 53:31 |
הפסקול > המהדורה המיוחדת

| דיסק ראשון (כולל שירים)> מס' | דיסק ראשון (כולל שירים)> שם | דיסק ראשון (כולל שירים)> ביצוע | דיסק ראשון (כולל שירים)> משך | דיסק ראשון (כולל שירים)>  | דיסק ראשון (כולל שירים)>  | דיסק ראשון (כולל שירים)>  | דיסק ראשון (כולל שירים)>  | דיסק ראשון (כולל שירים)>  | דיסק ראשון (כולל שירים)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. | Aria ‏(Demo)  | אלן מנקן | 0:36 |  |  |  |  |  |  |
| 21. | How Does a Moment Last Forever ‏(Demo)  | אלן מנקן | 0:59 |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Days in the Sun ‏(Demo)  | אלן מנקן | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 23. | How Does a Moment Last Forever ‏(Demo)  | אלן מנקן | 1:21 |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Evermore ‏(Demo)  | אלן מנקן | 2:55 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 62:52 |  |  |  |  |  |  |
| דיסק שני> מס' | דיסק שני> שם | דיסק שני> ביצוע | דיסק שני> משך | דיסק שני>  | דיסק שני>  | דיסק שני>  | דיסק שני>  | דיסק שני>  | דיסק שני>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Main Title: Prologue  | אלן מנקן | 3:01 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Belle Meets Gaston  | אלן מנקן | 0:54 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Your Mother  | אלן מנקן | 2:13 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Laverie  | אלן מנקן | 1:22 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Wolf Chase  | אלן מנקן | 3:14 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Entering the Castle  | אלן מנקן | 1:18 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | A White Rose  | אלן מנקן | 3:57 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Beast  | אלן מנקן | 4:03 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Meet the Staff  | אלן מנקן | 1:00 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Home  | אלן מנקן | 2:04 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Madame de Garderobe  | אלן מנקן | 1:28 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | There's a Beast  | אלן מנקן | 2:02 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | A Petal Drops  | אלן מנקן | 1:02 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | A Bracing Cup of Tea  | אלן מנקן | 2:06 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | The West Wing  | אלן מנקן | 2:58 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Wolves Attack Belle  | אלן מנקן | 3:17 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | The Library  | אלן מנקן | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Colonnade Chat  | אלן מנקן | 2:54 |  |  |  |  |  |  |
| 19. | The Plague  | אלן מנקן | 0:51 |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Maurice Accuses Gaston  | אלן מנקן | 2:01 |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Beast Takes a Bath  | אלן מנקן | 1:21 |  |  |  |  |  |  |
| 22. | The Dress  | אלן מנקן | 1:01 |  |  |  |  |  |  |
| 23. | You Must Go to Him  | אלן מנקן | 2:50 |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Belle Stops the Wagon  | אלן מנקן | 2:42 |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Castle Under Attack  | אלן מנקן | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 26. | Turret Pursuit  | אלן מנקן | 2:12 |  |  |  |  |  |  |
| 27. | You Came Back  | אלן מנקן | 5:13 |  |  |  |  |  |  |
| 28. | Transformations  | אלן מנקן | 4:06 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 68:34 |  |  |  |  |  |  |
יציאה לאקרנים

ב-16 במרץ 2015, חברת וולט דיסני הודיעה שהסרט ייצא לאקרנים בתלת־ממד ב-17 במרץ 2017. המצגת הרשמית הראשונה של הסרט התקיימה במשך שלושה ימים ב-"D23 Expo" באוגוסט 2015.