stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריק גריימס
כוחות ויכולות

ריק הוא אדם רגיל, ולכן אין לו כוחות על מיוחדים. עם זאת, הוא הפגין מספר יכולות מרשימות שלא ניתן למצוא אצל הרבה אנשים. לריק יש מיומנות ודיוק יוצאי דופן בשימוש ברובים, כאשר הנשק המועדף עליו הוא אקדח תופי מסוג "קולט פייתון". גם כאשר הוא סבל מדימום כבד, סחרחורת קשה והזיות לאחר ששופד בבטן על ידי מוט פלדה, הוא עדיין הפגין יכולת דיוק יוצאת דופן.
בנוסף לאקדח, ריק נראה משתמש בסוגים אחרים של רובים, כגון: רובה M4, רובה Type 56, שוטגאן Mossberg 500 ועוד.
ביאורים

↑  ג'ודית היא הבת הביולוגית של שיין וולש ולורי גריימס. לאחר מותם של השניים, ריק, ומאוחר יותר גם מישון, אימצו אותה.
↑  ריק גריימס ג'וניור, הידוע יותר בתור "אר.ג'יי" (R.J.) גריימס, הוא בנם של ריק ומישון.
↑  אר.ג'יי לא מופיע בקומיקס.
↑  רובה זה הוא חיקוי סיני לרובה הסובייטי "AK-47"
הערות שוליים

↑  Carlson, Adam (26 ביוני 2015). "The Walking Dead Wins Big At The 2015 Saturn Awards". Undead Walking. נבדק ב-26 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Iryna, Sonya (29 ביוני 2017). "The Walking Dead wins two Saturn Awards including Best Horror TV show". Undead Walking. נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Issue 192, Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  What Comes After (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  Rest in Peace, Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  The Last Time, Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  "Better Angels"
↑  "Rock in the Road"
↑  "Them"
↑  "Chupacabra"
↑  Days Gone Bye (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  "Wrath"
↑  Days Gone Bye (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  What Comes After (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
אנדרו לינקולן, השחקן שמגלם את ריק ביקום הטלווזיוני של "המתים המהלכים".
אקדח "קולט פייתון".
זרבבל גלעד

| --- | --- |

זרבבל גלעד, במרכז, בתקופת שהייתו בתל אביב במסגרת פעילותו בנוער העובד. משמאלו עורך "במעלה" - עיתון הנוער העובד, משה בן אלול, ומימינו דוד כהן - ה"אבא" של הנוער העובד
 לידה:  9 בדצמבר 1912 בסרביה 
 פטירה:  12 באוגוסט 1988 (בגיל 75) עין חרוד 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 מקום קבורה:  עין חרוד 
 עיסוק:  חינוך, משורר, עורך, כונס ומוציא לאור
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  שירה, ספרות, עריכה
 יצירות בולטות:  המנון הפלמ"ח
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק פרס קוגל פרס היצירה לסופרים עבריים פרס פיכמן
 
הבית הראשון מתוך "המנון הפלמ"ח", חרוט באנדרטת חטיבת הנגב (1968)
זרבבל גלעד במהלך שליחותו בורשה. משמאל לאה פרלשטיין שנרצחה על ידי הנאצים בינואר 1943 במהלך מרד גטו ורשה
זרבבל גלעד ראשון מימין יחד עם מטה הפלמ"ח, מאי 1948
שיר ערש נוּמִי-נוּמִי-נוּמִי נִים של זרבבל גלעד, לחן: דוד זהבי
זרבבל גלעד (31 בדצמבר 1912 – 12 באוגוסט 1988) היה משורר עברי, כונס ועורך ספרותי.
ביוגרפיה

זרבבל גלעד נולד בבסרביה, ובמלחמת העולם הראשונה נמלט עם משפחתו לעיר אודסה שלחוף הים השחור. לאחר המהפכה הקומוניסטית ברוסיה ב-1917 יצא עם בני משפחתו לארץ ישראל, והם הצטרפו ב-1924 לקיבוץ עין חרוד, שם חי עד מותו ב-1988.
זרבבל היה פעיל בהבאת בני ההתיישבות העובדת בעמק יזרעאל לפעולה במסגרת הנוער העובד, ואף עבר להתגורר תקופת מה בביתו של דוד כהן בתל אביב כדי לפעול במסגרת התנועה. רבים משיריו פורסמו בעיתון התנועה "במעלה". שימש כ"מזכיר המרכז" של הנוער העובד בשנים 1933 עד 1935.
בנובמבר 1937 נשלח כשליח היישוב לפולין, לסייע בפעולת "החלוץ". במסגרת השליחות נפגש גלעד עם המשורר יצחק קצנלסון, והתיידד מאד עם יאנוש קורצ'ק, אותו הכיר כבר מביקוריו של קורצ'אק בעין-חרוד. גלעד מתאר הרבה פגישות, ושיחות מרתקות ביניהם.הוא חזר לארץ ב-23 במאי 1939.
זרבבל גלעד היה מראשוני הפלמ"ח ומשורריו. את ההשראה לחשיבות הביטחון ספג בילדותו מברל כצנלסון ומחיים שטורמן. עם ברל שוחחו ילדי עין חרוד על גבורתם של היהודים בימי פרעות חמלניצקי, שהיו קופצים אל האש ובפיהם שירת "שמע ישראל". את חיים שטורמן העריץ: "מגע ידו הגדולה, החמה, הייתה מאצילה אומץ ואמון בעצמך: הנה כי כן, חיים שבע רצון מעשייתך, סימן שבאמת טובה מלאכתך."
את ההשראה כמשורר קיבל קודם כל מיעקב פיכמן. כך מעיד גלעד: "משורר ילדותנו היה יעקב פיכמן." במשך השנים נוצרו קשרים הדוקים בין המשורר הוותיק והצעיר. כתב את המילים של המנון הפלמ"ח. הצטרף לפלמ"ח ב-1941 והיה חבר בו ברציפות כ-8 שנים, עד לפירוקו. שירת בתחילה כקצין הסברה של פלוגה א ולאחר מכן נתמנה כקצין מטה הפלמ"ח האחראי לכל הפרסומים של הפלמ"ח, לרבות העלון שלו. היה כפוף ליצחק שדה ולאחר מכן לסגנו, יגאל אלון. לאחר פירוק הפלמ"ח כינס וערך את ספר הפלמ"ח על שני כרכיו, הספר יצא לאור ב-1953.
היה עורך ביטאון הקיבוץ המאוחד "מבפנים" ושימש כעורך בכיר בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
לאחר מלחמת ששת הימים חתם עם אנשי רוח רבים על תמיכה בתנועה למען ארץ ישראל השלמה אך לאחר זמן מה, עם שינויים פוליטיים, הסתייג מתנועה זו וממטרותיה ותמך בתוכנית אלון.
ב-1965 נפטרה אשתו הראשונה, שושנה, וב-1968 נישא לחוקרת הספרות, כלת פרס ישראל, פרופ' דורותיאה קרוק, שתרגמה חלק משיריו לאנגלית. ואף פרסמה אותם בספר: Pomegranate Tree in Jerusalem.
זרובבל גלעד נפטר ב-12 באוגוסט 1988 ונקבר בבית הקברות של קיבוצו, עין חרוד מאוחד.
בשלושים לפטירתו הוצאה לזכרו חוברת זיכרון: "הכל בא מהאדמה". בחוברת פורסמו שירים מן העיזבון ודברים לזכרו מפי בני משפחה, חברים מהקיבוץ ומהפלמ"ח, משוררים סופרים.
ב-1990, לאחר מותו, יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "מעיין גדעון" (הספר יצא באנגלית בשנת 1985 בשם: GIDEON'S SPRINGS ותורגם אחר-כך לעברית).
פרסים והוקרה

1961, פרס קוגל לספרות על ספרו "עפר נוהר" (מבחר שירים)
1976, פרס היצירה לסופרים עבריים
1978, פרס פיכמן
1981, פרס ביאליק לספרות יפה (במשותף עם יהושע טן-פי)
גלעד צוין בין 50 המשוררים המשפיעים ביותר בארץ ישראל אצל Coals of Juniper ב-1980 וב-1983.
מספריו

נעורים, שירים, (הוצאת "במעלה"), תרצ"ו 1936
על העין, שירים (הוצאת "דבר") 1939
מגן בסתר, עורך וכונס (הוצאת הסוכנות היהודית) 1949 (עדויות ראשונות של לוחמי המחתרת מא"י שיצאו לסייע ליהודים, במלחמת העולם השנייה בגולה, הספר הראשון שהודפס בדפוס עברי לאחר הכרזת המדינה)
מכאן ואילך כל הספרים בהוצאת הקיבוץ המאוחד
מראות גלבוע, פרוזה, 1943
ניגונים בסער, שירים, 1946
מעשה בכוורת ובמלכה הגברת, ספר ילדים, (הוצאת עם עובד) 1946
שבולת פלאים, שירי ילדים, 1949
פריחת האורנים, 1950
פרקי פלמ"ח, פרוזה,1951
ספר הפלמ"ח, כונס ועורך, 1953
שיחה על החוף, פרוזה, 1954
נהר ירוק, שירים, 1956
מעשה בארנב קטן, ספר ילדים,1957
אגל טל, שירי ילדים, 1958
עפר נוהר, שירים, 1960
ים של מעלה, שירים, 1967
אור חוזר, שירים, תל אביב, 1970
זמירות ירוקות, מבחר שירים, 1971
דבורת הזהב הקטנה, ספר ילדים, 1971
בעמק שילה, שירים, 1974
שורשי הנחל, סיפורים, 1977
הקיכלי, שירים, 1978
גחלי רתמים, שירים, 1980
הבאר, שירים, תל אביב, 1983
שיחה שלא תמה, סיפורים, 1985
אור ההר, שירים, 1986
בצל התאנה, מבחר שירים 1988
מעיין גדעון, אוטוביוגרפיה 1990 (הספר יצא לראשונה באנגלית ב-1985 ונכתב על ידי גלעד ואשתו פרפ' קרוק בשם: GIDEON'S SPRING ותורגם לאחר מכן לעברית)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  זרובבל גלעד, שיחה שלא תמה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ה, עמ' 67-73
↑  מאיר הראובני וחיים נגיד, נפטר המשורר זרובבל גלעד מחבר המנון הפלמ"ח, מעריב, 14 באוגוסט 1988
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דב סדן | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם יהושע טן-פי  1981 | הבא: נתן זך |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307954105171  PLWABN: 9810549777005606  BnF: cb12678636h (data)  CiNii: DA17311810  GND: 1067889205  ISNI: 0000 0000 6652 4043  LCCN: n83164111  NSK: 000420636  NTA: 072243201  SUDOC: 076730808  VIAF: 65387691   WorldCat (עם VIAF): 65387691
הר נמרוט

הר נמרוט (בטורקית: Nemrut Dağı, בכורדית Çiyayê Nemrûd) הוא הר בגובה של 2,206 מטר ופארק לאומי בנפת אדיאמן בדרומה של מרכז טורקיה, שהתפרסם בעקבות מקדש וקבר מלכותי הנמצאים על פסגתו ואשר הוקמו על ידי מלך קומגנה, אנטיוכוס הראשון תאוס.
היסטוריה

אנטיוכוס הראשון תאוס, שמלך על קומגנה, בין שנת 70 לפנה"ס ל-38 לפנה"ס, הקים על פסגת הר נמרוט מקדש וקבר מלכותי. המקדש נמצא כ-7 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר הקומגנית ארסמיה (Arsameia), כיום חורבות Eski Kale ("המצודה הישנה"), הנמצאות למרגלות הר נמרוט.
האתר התגלה במקרה בשנת 1881 על ידי מהנדס גרמני. במקום בוצעו ב-1883 עבודות סקר וחפירות על ידי אוסמאן המדי ביי, והיו אלה החפירות הארכאולוגיות הראשונות שנעשו על ידי צוות טורקי.
החפירות חודשו והורחבו אחרי 1953 בידי הארכאולוגית האמריקנית תרזה גואל, יחד עם הארכאולוג הגרמני פרידריך דורנר (אנ') שסייע במיוחד בחקר הכתובות שנמצאו בראש ההר. החפירות לעונותיהן נמשכו שנים אחדות, וחלק מהדוחות פורסמו במשותף. המיזם נתמך, בין היתר, במענקים של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח, ארגון נשיונל ג'אוגרפיק וקרן בולינגן (Bollingen Foundation). בעונות החפירות של 1963 ו-1964 השתמשה גואל בסריקות גיאופיזיקליות (אנ') לאיתור קברו של אנטיוכוס הראשון תאוס ברוגם המכתיר את ההר, והייתה בין הראשונים שהשתמשו בשיטות אלה בחפירות ארכאולוגיות. הפרסום המדעי המסכם של החפירות בהר נמרוט התעכב עד 1996 בגלל התרופפות בריאותו של דורנר, וגם בשל התמקדותה של גואל בחפירות סמוסטה (Samosata) בירת הממלכה הקומגנית, לנוכח החשש להצפת אתר סמוסטה בעקבות הקמת סכר אתאטורק.
קברו של אנטיוכוס לא התגלה, אם כי סביר שהוא נקבר באתר, אולי מתחת לתל המלאכותי על הפסגה. המקום הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית.
המקדש על הפסגה

אל האתר מובילות שתי דרכים טקסיות (אחת מדרום והאחרת מצפון) והוא כולל שתי מערכות של פסלי אדם ישובים בגובה עד 10 מטר, אחת מצידו המזרחי של תל מלאכותי בגובה 49 מטר ובהיקף 152 מטר, והאחרת מצידו המערבי. הדמויות הן של אנטיוכוס עצמו בחברת אלים יוונים-פרסים, וגובה ראשי הדמויות לבדם הוא כ-2 מטר. רעידות אדמה שפקדו את האזור לאורך שנים הפילו את ראשי הפסלים ממקומם וסדקו אותם (ולעיתים גם את גופי הפסלים עצמם), אם כי נראה שנגרם להם גם נזק יזום, ייתכן שבמהלך מלחמת האיקונות בתקופת האימפריה הביזנטית. הראשים מונחים על הקרקע בסמוך לשורות הפסלים וקיימות תוכניות להשיבם למקומם. האתר ששימש לפולחן נועד ככל הנראה להיות מרכזה של דת חדשה שייסד אנטיוכוס.
שורת הפסלים המערבית כוללת אבן גדולה ובה נראים דמות אריה ומפה שמימית המתאימה למערך הכוכבים ב-7 ביולי 62 לפנה"ס, וייתכן כי זהו מועד תחילת הקמתו של האתר. חלק זה של האתר נועד לאצולה והגישה אליו הייתה באמצעות הדרך הטקסית הדרומית. האלים הישובים בצד המערבי הם אפולו, אלה מקומית, זאוס, אנטיוכוס עצמו (הדומה לדמותו של אפולו) וארס אל המלחמה. שתי שורות קטנות יותר כללו את 15 מלכי פרס עליהם התייחס אנטיוכוס הראשון עד דריווש הראשון ואת 17 המלכים ההלניסטים עד אלכסנדר הגדול שגם אליו טען אנטיוכוס לקשר.
בשורה המזרחית ישובים אותם אלים כמו בשורה המערבית, אך מבטם מופנה כלפי מטה, אל ההמונים.
במרפסת בצידו הצפוני של האתר לא היו פסלים. לכאן הגיעו פשוטי העם באמצעות הדרך הטקסית הצפונית ובה עשו את הכנותיהם לקראת מפגשם עם האלים בשורת הפסלים המזרחית.
קרקוש

כ-15 ק"מ דרומית-מערבית לפסגת ההר מצוי תל קבורה מלאכותי נוסף, המכונה Karakuş ("העיט") בשל עמוד הניצב במקום ועליו עיט אבן. כתובת באתר זה מציינת כי קבורות בו שלוש נשים ממשפחתו של המלך מיתרידטס השני, אך הקבר עצמו נבזז. מאחר שמיתרידטס השני הוא אביו של אנטיכוס הראשון תאוס, סביר שאתר זה קדם למקדש העיקרי שעל פסגת ההר.
גלריה

תצפית לעבר הר נמרוט
הגשר בדרך להר נמרוט
קרקוש
ראו גם

קומגנה
הערות שוליים

↑  Donald H. Sanders (ed.), Nemrud Daği: The hierothesion of Antiochus I of Commagene. Results of the American excavations dir. by Theresa B. Goell, Eisenbrauns, Winona Lake, Indiana, 1996, ISBN 1-57506-015-9
↑  סמסט (אנ') שעל גדות הפרת בנפת אדיאמן, דרום-מזרח טורקיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge794855 
התל על פסגת הר נמרוט
העסקת ילדים

עובד ילד פלסטיני ליד חוף לידו כביש 90 בצומת קליה ליד ים המלח.
הפגנה נגד העסקת ילדים בתנאי עבדות, ניו יורק, כנראה במצעד אחד במאי 1909
העסקת ילדים בניו ג'רזי, 1910
העסקת ילדים בניוברי, דרום קרוליינה, 1908
ילדים עובדים במשמרת יום של מפעל - צילום מעשה ידי לואיס היין מווירג'יניה שבארצות הברית משנת 1911. ילדים אלה, מתחת לגיל 14, הועסקו במפעל במשמרת היום, כאשר משמעות הדבר שבשבוע לאחר מכן היה עליהם לעבוד במשמרת הלילה.
ילד מוכר את עיתון הארץ בתל אביב, 1940
ילד מוכר משקאות בשוק הכרמל בתל אביב, 1950
העסקת ילדים או עבודת ילדים היא עבודה המוטלת על ילדים ונוער (מי שטרם מלאו להם 18 שנים). העסקת ילדים בעולם המערבי בזמן המהפכה התעשייתית הייתה דבר שבשגרה. במהלך השנים קמה התנגדות לכך, ונוצרו אמנות וחוקים המגבילים העסקת ילדים ומסדירים אותה. בישראל עוסק בכך חוק עבודת הנוער.
סוגי עבודות לילדים כוללים עזרה בעסק המשפחתי וכן ניקוי חלונות של מכוניות, צחצוח נעליים, מכירת פריטים קטנים כגון סיגריות וכדומה. ישנם ילדים העובדים כמדריכי תיירים ולעיתים יחד עם בעלי חנויות ומסעדות, על מנת להביא לקוחות לעסק. כמו כן, ישנו סחר בילדים, שימוש צבאי בילדים, זנות של ילדים, סחר בסמים, סחר לא חוקי המעורב בהפרת זכויות יוצרים וילדים שחקנים וזמרים.
היסטוריה

העסקת ילדים בעולם המערבי בזמן המהפכה התעשייתית הייתה דבר שבשגרה. ילדים הועסקו גם במפעלים. באנגליה וסקוטלנד בשנת 1788, כשני שלישים מהעובדים במנפטות הכותנה היו ילדים. הילדים שיכלו להתמודד עם העבודה במפעלים הפכו בבגרותם לעובדי מפעל מן המניין, כך שהרכב כוח העבודה במפעלים החל לסטות לכיוון פועלים בוגרים לפני שהופיעה התערבות חוקתית משמעותית.
בין הראשונים שהתנגדו להעסקת ילדים היה הסוציאליסט האוטופיסט האנגלי רוברט אואן, שפעל להגבלת הגיל המינימלי להעסקת ילדים לגיל 10 ומעלה. לאחר מכן, כחלק מהרגולציה של עבודת ילדים, התקבלו מספר חוקי עבודה שמטרתם הסדרת מספר שעות העבודה של ילדים ושיפור תנאי הבטיחות במפעלים.
במאה ה-19 העסקת ילדים הייתה נפוצה באירופה. עם התפתחות שיח הזכויות, עבודת ילדים קיבלה משמעות לוואי של ניצול שיטתי של ילדים בתחום העבודה, עם מעט פיצוי והתחשבות בהתפתחות האישית ובהיבטי בטיחות, בריאות והחיים בכלליות.
סוגיית עבודת ילדים עמדה למבחן בשיח זכויות העובדים שהתפתח במאה ה-20. שיח זה אופיין בהצבת העובד במרכז, ושאלת עבודת הילדים והנוער נבחנה בבחינת השפעת העבודה על ההתפתחות של הילדים והנוער. עם התפתחות שיח זכויות העובד מחד, וזכויות הילד מאידך, עבודת ילדים ונוער הוגבלה לגילאים ועבודות מסוימות וכן נקבע שכר מינימום ותנאים מקלים נוספים.
הרציונל בבסיס הגבלות אלה הוא ההכרה בזכות הילדים לקבל השכלה נאותה, וזכותם לשעות פנאי על מנת לאפשר מנוחה לצורך ערנותם בזמן שעות הלימודים. כמו כן הכיר שיח הזכויות בזכותם של ילדים לפנאי וחופשות מלימודים. עם זאת, בגילאים מסוימים הותרה עבודה ילדים בימי החופשה.
על פי דו"ח ארגון העבודה הבינלאומי, בשנת 2016 הועסקו 218 מיליון קטינים בגילאי 5–17 ברחבי העולם, מתוכם 152 מיליון במה שמוגדר כ'עבודת ילדים'. 73 מיליון מהילדים העובדים, הועסקו במקצועות שהוגדרו מסוכנים. 48% מהילדים העובדים היו בגילאי 5–11, 28% בגילאי 12–14 ו-24% בגילאי 15–17. 71% מעבודת הילדים הוא בענפי החקלאות, 17% בתעשייה ו-12% בשירותים.
רגולציה של עבודת ילדים

במדינות מערביות מסוימות, העסקת ילדים מתחת לגיל מסוים היא אסורה ונחשבת לניצול. עצרת האו"ם הכריזה על שנת 2021 כשנה הבינלאומית למיגור התופעה, וביקשה מארגון העבודה הבינלאומי להוביל מאבק זה. על פי החלטת האו"ם, על המדינות החברות בארגון לפעול למיגורה של עבודת ועבדות ילדים בעבודות סיכון גבוה, כחיילים-ילדים, בזנות, בבלדרות סמים ובמקצועות בסיכון גבוה, עוד בשנת 2021 עצמה. היעד שהציב האו"ם הוא מיגור כולל של תופעת העסקת הילדים עד לשנת 2025. ארגון העבודה הבינלאומי קבע ב-1973 אמנה לקביעת גיל מינימלי לעבודה (שיעמוד לפחות על 15, או על 14 בתנאים מסוימים), ובשנת 1999 אמנה נוספת באשר למיגור 'הצורות הגרועות ביותר של עבודת ילדים'. האחרונה, אושרה על ידי 187 המדינות החברות בארגון. שתי האמנות נתמכות גם על ידי האו"ם.
השימוש בילדים קטנים כעובדים, תוך מניעת לימודים ורכישת השכלה, נחשב כיום להפרה של זכויות האדם ועל כן הוצא מחוץ לחוק במדינות רבות. מדינות מתפתחות רבות אינן אוסרות עבודות ילדים, שכן משפחות שלמות תלויות בהעסקת ילדי המשפחה, ובמקרים מסוימים זהו מקור ההכנסה היחיד של משק הבית.
לאחרונה, כחלק מהשיח סביב אחריות תאגידית, הורגשה דאגה בינלאומית ביחס לרכישה של מוצרים אשר יוצרו באמצעות העסקת ילדים. יש החוששים כי הטלת חרם על מוצרים המיוצרים על ידי ילדים תגרום לילדים אלו לפנות לעיסוקים מסוכנים יותר, כגון זנות או חקלאות. במחקר של יוניצף, ארגון האו"ם למען הילד, נמצא כי בין 5,000 ל-7,000 ילדי נפאל פנו לזנות לאחר שארצות הברית הטילה חרם על השטיחים תוצרת נפאל, שיוצרו על ידי ילדים, בסוף המאה ה-20. כמו כן, לאחר שחוק "הרתעת העסקת ילדים" הוצג לראשונה בארצות הברית, כ-50,000 ילדים פוטרו מעבודתם בתעשיית ההלבשה בבנגלדש. עקב כך פנו ילדים רבים ל"שבירת סלעים, רוכלות רחוב ואיסוף סמרטוטים", כאשר "עבודתם החדשה מסוכנת ומזיקה אף יותר מעבודתם בתעשיית ההלבשה".
העסקת ילדים בישראל

בשנות ה-20 של המאה ה-20, הובילו שביתות של בני הנוער חברי הנוער העובד לחקיקת חוק ההגנה על נערים במקומות העבודה על ידי המנדט הבריטי. משנת 1953 מוסדרת העסקת ילדים ונוער בישראל בחוק עבודת הנוער. בחוק נקבעו גיל מינימלי להעסקת ילדים, ימי עבודה של ילדים, איסור עבודה בלילה, עבודות אסורות, ועוד. "הסתדרות הנוער העובד והלומד" היא הארגון היציג של בני הנוער העובדים בישראל. היא מסייעת לבני נוער בחלוקת דפי מידע וזכותונים, בייצוג משפטי ובאכיפה אזרחית נגד מעסיקים הפועלים שלא על פי החוק.
חוק עבודת הנוער אוסר על העסקה של נערים מתחת לגיל 15 במהלך שנת הלימודים, ובחופשים מתחת לגיל 14. בתחום ההופעות והפרסום יכול שר העבודה לאשר העסקה של ילד קטן יותר למשך תקופה מוגבלת, ובכפוף לכך שהדבר לא יעשה בשעות הלימודים. החוק אוסר על העסקת בני נוער למעלה מ-8 שעות ביום (9 שעות במקום שנהוג בו יום עבודה בן 9 שעות) ו-40 שעות בשבוע, ואוסר על העסקת בני נוער ביום המנוחה השבועית. לבני נוער נקבע שכר מינימום ייחודי - 70% משכר המינימום הכללי עד גיל 16, 75% עד גיל 17, 83% עד גיל 18 ו-60% לבני נוער העובדים במסגרת חוק החניכות.
תקנות עבודת נוער קובעות שורה של מקצועות ועבודות בהן אסור להעסיק בני נוער - לרבות מגבלות על נשיאת משקלים, חשיפה לחומרים מסוכנים, עבודה עם מגוון מכונות מסוכנות ועוד. החל מאוגוסט 2018 אסורה גם עבודת בני נוער באתרי בניה תקנות עבודה בגובה אוסרות על העסקת בני נוער בכל עבודה בגובה. בענפי הבידור, הדוגמנות והפרסומות נקבע כי העסקת בני נוער מחייבת אישור הורים כתוב, וכי יש לאפשר להורים להיות נוכחים בכל זמן העבודה והחזרות.
בכנס באר שבע לשלום הילד 2009, שארגנה המועצה הלאומית לשלום הילד, הוצגו על ידי משרד התמ"ת נתונים בנושא העסקת ילדים בארץ: 12% מהילדים בגיל 11–15 עובדים, כאשר שיעורם במגזר החרדי דומה (12.8%) ושיעור הילדים העולים החדשים גבוה מכך (13.8%). בגילאים צעירים יותר, עד גיל 11, מועסקים 3.1% מהילדים. זאת אף על פי שגיל העבודה החוקי במדינת ישראל עומד כיום על גיל 15 ומעלה. מנתונים של המועצה לשלום הילד עולה כי רוב הילדים הצעירים מתחת לגיל 15 מועסקים שלא כחוק בעבודות בשווקים: מכירה, סבלות, ניקיון, שטיפת כלים במסעדות, רוכלות, חקלאות ועוד.
ראו גם

אמנת הגיל המינימלי
אמנת זכויות הילד
שימוש צבאי בילדים ובנערים
פורנוגרפיית ילדים
הערות שוליים

↑  Douglas A. Galbi. Labor and the Division of Labor in the Early English Cotton Mills.1994
↑  הערכה גלובלית לתופעת עבודת הילדים - ממצאים ומגמות 2012-2016, ארגון העבודה הבינלאומי (באנגלית)
1 2  יעל אלנתן, ‏עצרת האו"ם אישרה: מאמץ בינלאומי למיגור עבודת ילדים פוגענית עד 2021, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 ביולי 2019
↑  אמנת גיל המינימום באתר ארגון העבודה הבינלאומי (באנגלית)
↑  האמנה בדבר הצורות הגרועות ביותר של עבודת ילדים באתר ארגון העבודה הבינלאומי (באנגלית)
↑  מתוך אתר יוניסף
↑   חוק עבודת הנוער, תשי"ג-1953 לחוק עבודת הנוער, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  תשלום שכר לבני נוער, באתר כל זכות
↑  עבודות אסורות לבני נוער, באתר כל זכות
↑  תקנות עבודה בגובה סעיף 5
↑  ניצן צבי כהן, ‏אושר בכנסת: העסקה של נערים עד גיל 18 בענפי הבידור והדוגמנות תחייב אישור הורים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 ביולי 2023
↑  אליה שילה, 'היום שווה להיות מעסיק מנצל', באתר ערוץ 7, 17 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285678005171  BnF: cb119313534 (data)  GND: 4128152-4  HDS: 013909  LCCN: sh85023444  NARA: 10638020  NDL: 00572258  NKC: ph119723
שלמה נאמן (ראש מועצה)

ערך זה עוסק בראש מועצה אזורית גוש עציון. אם התכוונתם להיסטוריון, ראו .
שלמה נאמן בסמינריון נוער ריבונות בשמורת עוז וגאו"ן
שלמה נאמן (נולד ב-30 במאי 1973) הוא איש ניהול בכיר, פעיל ציבורי ופוליטיקאי ישראלי. היה ראש המועצה האזורית גוש עציון החל מפברואר 2017 עד למרץ 2024, ויו"ר מועצת יש"ע החל מ-6 בספטמבר 2022 ועד לסיום תפקידו כראש מועצה.
ביוגרפיה

נאמן נולד בבירוביג'ן בירת המחוז היהודי האוטונומי שבברית המועצות (כיום ברוסיה). מגיל צעיר השתתף בפעילות יהודית וציונית בעירו ובגיל 16 ייסד את סניף תנועת בית"ר בבירוביג'ן והפך למפקד מעו"ז. באותה שנה, 1990, עלה לישראל. גר תחילה בירושלים ומאז 1991 הוא תושב ישוב כרמי צור בגוש עציון. בוגר ישיבת הר עציון, ואיש חינוך בהשכלתו, בוגר מכללת יעקב הרצוג. שירת בצה"ל כלוחם וחובש קרבי בשריון ולאחר שחרורו עבר במילואים הסבה לרב צבאי בדרגת סרן.
קריירה

החל משנת 2000 מילא נאמן שורה של תפקידים בסוכנות היהודית, תחילה כשליח באוקראינה ומולדובה, אחר כך כמנהל מערכת החינוך היהודי הפורמלי ולבסוף כמנהל החטיבה לחינוך יהודי במדינות ברית המועצות לשעבר. בין לבין גם ניהל קרן פילנתרופית וקרן השקעות, היה חבר במספר דירקטוריונים של חברות ציבוריות שונות ועוד. שימש יועץ בכיר לשר לירושלים ומורשת ושר להגנת הסביבה זאב אלקין.
נאמן נמנה עם פוקדי הר הבית המתמידים וחבר "אוצר המקדש". הקדיש ספר תורה, שכתב לציון חצי יובל לעלייתו ועליית משפחתו ארצה, לבית כנסת שייבנה בהר הבית.
ב-14 בפברואר 2017 נבחר נאמן לראשות המועצה האזורית גוש עציון, לאחר שהתמודד מול מי שכיהן כסגן ראש המועצה - משה סוויל, בבחירות מיוחדות שהוכרזו עם התפטרותו של דוידי פרל מראשות המועצה. בבחירות המקומיות 2018, שנערכו ב-30 באוקטובר ניצח שוב, בסיבוב שני, את משה סוויל, כשקיבל 56 אחוזים מקולות הבוחרים. את עיקר עשייתו במועצה אזורית גוש עציון מרכז בתחום פיתוח ובנייה בהתיישבות וקידום תהליך סיפוח יהודה ושומרון. גם כיום ממשיך את פעילותו הציבורית והחינוכית לקירוב יהודי ברית המועצות וקליטת העלייה בישראל.
נאמן פעיל במועצת יש"ע, ומכהן גם כראש אגף מזרח-אירופה של המועצה, אשר מתמקד בפעילות מול יהודי ברית המועצות בישראל ובחוץ לארץ.
ב-6 בספטמבר 2022 נבחר לראש מועצת יש"ע.
בבחירות המקומיות בפברואר 2024, התמודד נאמן על כהונה נוספת אך הפסיד לירון רוזנטל.
חיים אישיים

נאמן נשוי לשלומית, אב לחמישה ילדים ותושב כרמי צור.
הערות שוליים

↑  עדו בן פורת, ראש המועצה הנבחר עלה להר הבית, באתר ערוץ 7, 15 בפברואר 2017
↑  נאמן נתמך על ידי השרים זאב אלקין ואורי אריאל, ועל ידי חבר הכנסת יהודה גליק מהליכוד. לקראת סיום ההתמודדות הוא התאחד עם המועמד יצחק גרינוולד, שהעביר אליו את תמיכתו, וזכה ברוב של כ-46%. הוא גבר על ממלא מקום ראש המועצה, משה סוויל, שנתמך על ידי שרים וחברי הכנסת מהליכוד, וכן על ידי ח"כ שולי מועלם-רפאלי מהבית היהודי, ועל שני מועמדים נוספים.
↑  ערוץ 7, שלמה נאמן ניצח בגוש עציון, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2018
↑  עדו בן פורת, יו"ר מועצת יש"ע הבא: שלמה נאמן, באתר ערוץ 7, ‏2022-09-06
↑  ראש מועצת יש"ע הפסיד בבחירות בגוש עציון, קרב צמוד בקדומים, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
גשר נפתח

גשר מצודת לונדון בשעת פתיחת המסוע, אחד הגשרים הנפתחים המפורסמים בעולם.
גשר נפתח, או גשר נייד או גשר מתנייע, הוא גשר שנע כדי לאפשר מעבר לסירות או דוברות דרכו. באנגלית אמריקאית, המונח הוא שם נרדף למילה drawbridge, והאחרון הוא המונח הנפוץ, אך המונח גשר מתרומם יכול להיות מוגבל להגדרה ההיסטורית הצרה יותר, המשמשת בכמה צורות אחרות של האנגלית, בה "הגשר" מתייחס רק לסוג מסוים של גשר נע.
יתרון בהפעלת גשרים כאלו הוא העלות הנמוכה יותר, נוכח היעדר מזחים גבוהים וגישות ארוכות. החיסרון העיקרי הוא שיש לעצור את התנועה בגשר כאשר הוא נפתח למעבר תנועה על פני נתיב המים שלצורך חצייתו הוקם הגשר. עבור גשרי רכבת בערוצים עמוסים, לעיתים הגשר עשוי להישאר פתוח ביום יום, ולהסגר בעת הצורך למעברי רכבת לכשהרכבת מגיעה. עבור גשרים קטנים, ניתן לאפשר תנועה עליהם ללא צורך במנוע. ישנם גשרים המופעלים על ידי המשתמשים, במיוחד אלו עם סירה, ואחרים ידי Bridgeman (או מכרז גשר, (אנ'); כמה מהם נשלטים מרחוק באמצעות מצלמות וידאו ורמקולים. בדרך כלל, הגשרים מונעים על ידי מנועים חשמליים, בין אם בכננות הפעלה, הילוכים או בוכנות הידראוליות. בעוד שגשרים זזים במלואם עשויים להיות ארוכים למדי, אורכו של החלק הניתן לפתיחה בגשר יכול להיות קצר משמעותית מסך אורכו של הגשר, אגב התחשבות בשיקולי הנדסה ועלות.
לעיתים קרובות ישנם רמזורי תנועה, הן בדרך (הכביש, מסילת הרכבת), והן במים, וכן מחסומים נעים לתנועה בכבישים.
בארצות הברית קיימות תקנות המסדירות הפעלת גשרים זזים (המכונים "גשרים"), דוגמת, שעות פעילות וכמה הודעות מראש מחויב הכלי השט לתת מראש - רשומים בכותרת 33 לכללי התקנות הפדרליות (אנ') סטיות זמניות מהנורמות המקובלות מתפרסמות בהודעה המקומית של משמר החופים.
סוגים > הגדרות

גשר מתרומם עם קורות כפולות (אנ').
גשר מתרומם (הגדרה באנגלית בריטית) - סיפון הגשר תלוי בקצה אחד.
גשר נפתח (מתרומם, (אנ') ) - גשר הנפתח מעלה, תלוי על פינים עם משקל נגדי כדי להקל על הגבהה; מיועד לכביש או מסילת רכבת.
גשר נפתח מתגלגל - גשר אחסון בלתי תלוי המונף על ידי גלגול של פלח הילוכים גדול לאורך מתלה ופין (אנ') אופקי.
גשר מתקפל (אנ') - גשר עם מספר קטעים המתכווצים יחדיו אופקית
גשר מתגלגל (אנ') - גשר עם חלוקות רוחביות בין חלקים מרובים המסתלסלים אנכית.
גשר מאוורר (אנ') - גשר עם חלוקות אורכיות בין חלקי Bascule מרובים המתנשאים לזוויות גובה שונות ויוצרים סידור מאוורר.
גשר מעלית - סיפון הגשר מורם באמצעות כבלים נגד משקל המותקנים על מגדלים; מיועד לכביש או מסילת רכבת.
גשר שולחן (אנ') - גשר הרמה שמתחתיו מותקן מנגנון הרמה.
גשר נסוג (גשר נדחף, (אנ') - סיפון הגשר נמשך לצד אחד.
גשר שוקע (אנ') - נקרא גם גשר ברווז (או צוללת), סיפון הגשר מורד למים.
גשר נוטה (אנ') - סיפון הגשר מעוקל ומסתובב בכל קצה, מורם בזווית.
גשר מסתובב (אנ') - סיפון הגשר מסתובב סביב נקודה קבועה, בדרך כלל במרכז, אך עשוי להידמות לשער בתפעולו; מיועד לכביש או מסילת רכבת.
גשר מעבורת - מבנה גבוה מעל נושא מבנה תלוי, דמוי מעבורת.
גשר עלייה למטוס - גשר המוביל נוסעים למטוס. קצה אחד נייד עם כוונון גובה, פיה והטיה בקצה השני כלפי חוץ.
גשר מתגלגל של גתרי (אנ').
Vlotbrug (אנ'), עיצוב ספציפי של גשר צף, גשר נשלף, בהולנד.
גשר קישור (אנ').
מעבורת החלקה (אנ').
תא שיט הם מעין גשרים, המאפשרים לתנועת ספינות לזרום בגופי מים כשהם פתוחים, ומעבר הולכי רגל כאשר הם סגורים.
סוגים > המחשה ויזואלית

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| גשר נפתח "קלאסי" | גשר מתקפל | גשר שוקע (צוללת) |
| גשר נוטה | גשר נשלף | גשר מסתובב |
גלריה

| גשר מעבורת | גשר ארתור קיל (אנ'), גשר מסוג מעלית |
| --- | --- |
גשר מעלית, אוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית: גשר מתרומם
 גשר מסתובב על נהר Lavaca (אנ'), טקסס, ארצות הברית :   
גשר מסולסל: גשר שולחן