stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על האחדות ההיסטורית של הרוסים והאוקראינים
תוכן המאמר

במאמר טוען פוטין כי הרוסים והאוקראינים, לצד הבלארוסים, הם עם אחד המשתייך לאומה התלת־רוסית. כדי לתמוך בטענה מתאר פוטין באריכות את השקפותיו על ההיסטוריה של רוסיה ואוקראינה, ומסיק כי הרוסים והאוקראינים חולקים מורשת ומחזיקים בשותפות גורל.
לדבריו, לאור מספרם הרב של רוסים אתניים באוקראינה, מקבילה "היווצרותה של מדינה אוקראינית טהורה מבחינה אתנית, [ה]תוקפנית כלפי רוסיה" לשימוש בנשק להשמדה המונית כנגד רוסים.
פוטין מטיל ספק באופן מפורש בלגיטימיות גבולותיה העכשוויים של אוקראינה. לטענתו, אוקראינה של ימינו כובשת אדמות השייכות היסטורית לרוסיה; היא מהווה "פרויקט אנטי-רוסי" שנוצר על ידי כוחות זרים מאז המאה ה-17 ובאמצעות החלטות מנהליות ופוליטיות שהתקבלו בתקופת ברית המועצות. בהקשר למלחמה בדונבאס, שהחלה ב-2014, טען כי "קייב פשוט לא צריכה" את חבל הארץ.
פוטין מטיל את האשמה במשבר האוקראיני-רוסי של 2021 במזימותיהם של גורמים זרים ובקונספירציה אנטי-רוסית בינלאומית. לדבריו, החלטות ממשלת אוקראינה נקבעות בהתאם למזימה המערבית נגד רוסיה ועל ידי "חסידיו של בנדרה".
פוטין מסיים את חיבורו הארוך בהצהירו כי לרוסיה יש הסמכות להתערב בענייניה הפנימיים של אוקראינה המודרנית.
בעקבות פרסום המאמר

כמה ימים לאחר פרסומו, העלה אתר הקרמלין ראיון שנערך עם פוטין על המאמר.
מספר חודשים לאחר מכן, פרסם דמיטרי מדבדב, סגן יו"ר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה, מאמר על אוקראינה ביומון הרוסי קומרסאנט. במאמר מסכים מדבדב עם חיבורו של פוטין, ומצהיר כי לא יתקיים משא ומתן עם אוקראינה עד להחלפת ממשלתה. המאמר, שאושר על ידי הקרמלין, זכה לביקורת על נימתו המשפילה והאנטישמית.
ולדיסלב סורקוב, היועץ האישי של פוטין בין השנים 2013–2020, פרסם גם הוא מאמר הנוגע לאוקראינה וטריטוריות אחרות שהיו בשליטת ברית המועצות לשעבר. במאמר מטיל סורקוב ספק בלגיטימיות הגבול המערבי של רוסיה (כולל גבולותיה עם אוקראינה והמדינות הבלטיות), בטענה כי הוא תולדה של חוזה ברסט-ליטובסק. לטענתו, על רוסיה לבטל את "השלום המרושע" שכולא אותה בגבולותיה הנוכחיים.
בנאום שנשא ב-21 בפברואר 2022 (אנ'), שלושה ימים לפני הפלישה הרוסית לאוקראינה, אמר פוטין כי "אוקראינה המודרנית נוצרה במלואה ובשלמותה על ידי רוסיה הבולשביקית, הקומוניסטית". בביקורת על הנאום שפורסמה ב-BBC News כתבה העיתונאית שרה ריינספורד כי פוטין "משכתב את ההיסטוריה של אוקראינה", ושההתמקדות שלו במדינה הייתה "אובססיבית". בביקורת אחרת ציין העיתונאי ויטלי צ'רבוננקו כי פוטין התעלם לחלוטין מקיומה של הרפובליקה העממית של אוקראינה בין השנים 1917–1921 וממלחמתה במשטר הסובייטי, שניסה להכליל את אוקראינה ברוסיה הבולשביקית.
לנין, כמובן, לא יצר את אוקראינה. ב-1918 הוא פתח במלחמה כנגד המדינה האוקראינית העצמאית, ולבסוף החליף אותה במשטר בובות שהתכנה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. מה שלנין יצר באמת זה את הפדרציה הרוסית, מדינה שכתבה את חוקתה ב-1918 ונהפכה לחלק מברית המועצות 4 שנים לאחר מכן. ב-1991, הוציא ילצין את הישות הזאת, שנוצרה על ידי לנין, מברית המועצות, ובכך תרם להתפרקותה. לנין היה היוצר של רוסיה המודרנית, לא של אוקראינה, וראוי שנתייחס אליו כך.
המאמר "לידתה של רוסיה ושל עולם חדש" מאת פטר אקופוב (אנ') פורסם למשך זמן קצר במספר אתרי חדשות ברוסיה ב-26 בפברואר 2022, יומיים לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, אך נמחק עד מהרה. הפרסום המקורי שלו בסוכנות הממשלתית RIA נובוסטי בדיוק בשעה 8:00 בדיוק מציע כי ייתכן ופורסם אוטומטית בטעות. המאמר חוגג את "קיבוץ העולם הרוסי, העם הרוסי יחדיו – הרוסים הגדולים, הבלארוסים והרוסים הקטנים", ומשבח את תפקידו ההיסטורי של ולדימיר פוטין ב"פתרון השאלה האוקראינית".
אותה סוכנות פרסמה מאמר נוסף באפריל 2022, הפעם מבלי להסירו מאוחר יותר. המאמר, שכותרתו "מה רוסיה צריכה לעשות באוקראינה", האשים באופן מפורש את האוקראינים כולם בהיותם נאצים שיש למחוק מן העולם, ושבמקרים מסוימים ניתן לחנך מחדש.
ב-29 במרץ 2022 פרסם העיתון הממשלתי הרשמי של רוסיה, הרוסיסקאיה גאזטה, מאמר לפיו האליטות האירופיות תומכות ב"נאצים האוקראינים" בגלל טינה שהן רוכשות לרוסיה על הפסדן במלחמת העולם השנייה. המאמר מצטט את הכומר האוקראיני וסילי זנקובסקי, לפיו "אוקראינה חייבת להפוך לחלק מרוסיה, גם אם האוקראינים מתנגדים לכך".
תגובות

וולודימיר זלנסקי, נשיא אוקראינה, מתח ביקורת על החיבור, והקביל את השקפתו של פוטין על האחווה בין העמים לסיפור קין והבל. גם הנשיא לשעבר פטרו פורושנקו מתח ביקורת חריפה על החיבור, והשווה אותו לנאום הסודטים של היטלר (אנ'). נשיא אסטוניה לשעבר, טומאס הנדריק אילווס, השווה באופן דומה את תוכן המאמר לרטוריקה של היטלר בשנת 1938, עת הצדיק את חלוקת צ'כוסלובקיה. שגריר אוקראינה באו"ם, סרהי קיסליציה, הוסיף כי "האשליות אודות 'העם [הרוסי והאוקראיני] האחד'... הופרכו בשדות הקרב של דונבאס".
על פי המכון להיסטוריה של אוקראינה (אנ'), החיבור מייצג את ההשקפות ההיסטוריות שרווחו באימפריה הרוסית. הקונגרס האוקראיני העולמי (אנ') השווה את תפישתו של פוטין את אוקראינה כ"לא־אומה" לזו של יוסיף סטלין, שתחת משמרתו נספו לפחות חמישה מיליון אוקראינים בהולודומור.
קרן קרנגי לשלום בינלאומי כינתה את החיבור "פרדיקט היסטורי, מדיני וביטחוני לפלישה [לאוקראינה]". אנדרס אוסלונד, עמית בכיר Stockholm Free World Forum, תיאר את החיבור כ"פסע מהכרזת מלחמה". לפי כתב העתב Foreign Policy, החיבור הוא "מדריך לסיפורים ההיסטוריים המעצבים את עמדותיהם של פוטין ושל רוסים רבים". ההיסטוריון טימותי סניידר תיאר את רעיונותיו של פוטין כאימפריאליסטיים. העיתונאי הבריטי אדוארד לוקאס תיאר זאת כרוויזיוניזם היסטורי. חוקרים אחרים ציינו כי ההנהגה הרוסית מחזיקה בראייה מעוותת של אוקראינה המודרנית ושל ההיסטוריה שלה.
חלקים מהחיבור עוררו זעם ברומניה. במאמר מתאר פוטין כיצד בשנת 1918 ממלכת רומניה "כבשה" (ולא התאחדה עם) האזור הגאוגרפי בסרביה, שחלקו נמצא כעת באוקראינה. כלי תקשורת רומניים, ביניהם אדוורול ו-Digi24, הגיבו על הצהרותיו של פוטין וביקרו אותן. חבר הפרלמנט הרומני אלכסנדרו מורארו השיב גם הוא למאמרו של פוטין, והדגיש כי בסרביה לא נכבשה, אלא "חוברה מחדש" לרומניה בעקבות "תהליכים דמוקרטיים ומציאות היסטורית".
דו"ח של 35 מומחים למשפט ולרצח עם ציטט את חיבורו של פוטין כדוגמה ל"הסתה לרצח עם: הכחשת קיומה של הקבוצה האוקראינית".
ראו גם

פוטיניזם
האשמות ברצח העם האוקראיני במלחמת רוסיה-אוקראינה
דיסאינפורמציה רוסית
ביאורים

↑  ברוסית: Об историческом единстве русских и украинцев (תעתיק: Ob istoricheskom yedinstve russkikh i ukraintsev);
באוקראינית: Про історичну єдність росіян та українців (תעתיק: Pro istorychnu yednist' rosiyan ta ukrayintsiv)
↑  מאמר שפורסם ב-BBC איתר את מקורות המונח "פרויקט אנטי-רוסי" בכתיבה קונספירטיבית רוסית מהשנים 2011-2013
אמנה למניעת כפל מס

אמנה למניעת כפל-מס היא הסכם בין שתי מדינות המשקף את הסכמתן, בין היתר, בדבר חלוקת זכויות המיסוי והקדימות בזכויות אלו לגבי סוגים שונים של הכנסה.
המטרה המוצהרת של אמנה למניעת כפל מס היא לגרום לכך שנישומים לא ישלמו כפל מס על אותה הכנסה. בסיטואציה של עסקאות בינלאומיות, עלול להיווצר מצב של כפל-מס, אם יותר ממדינה אחת תממש את זכותה להטיל מס על אותה ההכנסה מכוח זיקתה לאותה הכנסה. מדובר למעשה באמצעי שיתוף פעולה מובהק בתחום המס בין מדינות המקבל משמעות מיוחדת בעידן של גלובליזציה ופריסה גלובלית של עסקים.
רקע

בעידן הגלובליזציה והסחר הבינלאומי, ובעידן של ניידות אנשים, סחורות, הון ושירותים, קיים צורך למנוע מיסוי יתר של הכנסות הניתנות למיסוי על פי דיני המס של יותר ממדינה אחת.
בעיית כפל המס נוצרת כאשר נישום מחויב בתשלום מס על הכנסה על ידי שתי מדינות. למשל חברה ישראלית שילמה ריבית על הלוואה לתושב חוץ באנגליה, כיוון שבאנגליה תושב החוץ הפיק הכנסה הוא יחויב במס באנגליה, וכיוון שהכנסה זו הופקה/נצמחה במדינת ישראל אזי גם למדינת ישראל הוא חייב לשלם מס.
אמנות למניעת כפל מס בין מדינות שונות קובעת את חלוקת המס ביניהן וזאת כדי שהנישום לא ישלם יותר ממה שהוא צריך. כך למשל אם באנגליה המס על הכנסה זו הוא בשיעור של 10% ובישראל הוא 25%, אזי באנגליה ישלם הנישום 10% ובישראל הוא ישלים את ההפרש של 15% נוספים.
מאפיינים

מרבית אמנות המס מבוססות על מודל בינלאומי מקובל של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD). המודל כולל סעיפים למניעת כפל מס במספר קטגוריות של סוגי הכנסה, בהן הכנסות מדיבידנד, ריבית, תמלוגים, רווח הון, הכנסה מנכסי מקרקעין, מהפעלת כלי שיט ועוד. למודל זה נלווים גם דברי הסבר, המשמשים בסיס פרשני לאמנות הבילטראליות המבוססות עליו (קיימות גם אמנת המודל אמריקני ואמנת המודל של האו"ם, שהמבנה הכללי שלהן דומה, אך חלוקת זכות המיסוי בין מדינת מקור ההכנסה לבין מדינת התושבות - שונה).
"רשת" האמנות העולמית הולכת ומתרחבת, מתוך מגמה לעודד סחר בינלאומי ולמנוע כפל מס על אותה ההכנסה.
בעבר נישומים שונים היו חייבים במס כפול בשתי המדינות, דבר הגרם לנטל כלכלי שמנע התפתחות עסקים גלובליים וקשרים בין מדיניים. אמנות מס מסדירות בעיות בתחום המיסוי ופותחות פתח לשווקים חדשים, ולרוב שיקולי השקעה של חברות בינלאומית במדינה זו או אחרת מתקבל על בסיס אמנות המס בין המדינות השונות.
הבסיס לתחולת אמנות מס וקבלת הטבות לפיהן הוא תושבות הצדדים באחת מן המדינות שהן צד לאמנה. סוג ההטבה או ההקלה נקבע בהתאם לסוג ההכנסה או התשלום.
עד היום חתמה מדינת ישראל על אמנות מס עם 40 מדינות שונות. לאחר חתימתן עוברות אמנות המס הליך אשרור בכל אחת מן המדינות המתקשרות, על פי דיניה. בישראל נקלטות האמנות בדין הפנימי בצו של שר האוצר הניתן מכוח סעיף 196 לפקודת מס הכנסה (נוסח חדש), התשכ"א - 1961 (להלן - "הפקודה").
המפתח להפעלת הוראותיה של כל אמנת מס הוא התושב; כל תפיסתה של האמנה מבוססת על ההבחנה בין מדינת המושב לבין מדינת המקור. הבחנה זו מחייבת, כי הנישום אכן יהיה תושב אחת המדינות המתקשרות, אך היא אינה סובלת מצב - לצורך יישום האמנה - שהנישום ייחשב כתושב בשתי המדינות לפי דיניהן הפנימיים.
מצבים של "תושבות כפולה", בהם נתפס הנישום כתושב בכל אחת משתי המדינות, אינם נדירים. במקרה של האמנה בין ארצות הברית וישראל - בגלל התנועה האנושית המוגברת בין המדינות מחד ומבחני התושבות השונים בשתי המדינות מאידך - עלולות להתעורר בעיות של תושבות כפולה, הן לגבי יחידים והן לגבי חברות, בעיות המקשות על יישום הוראות האמנה. יחיד, למשל, שנחשב תושב ישראל לפי הפקודה מאחר שמרכז חייו בישראל, עשוי להיחשב תושב ארצות הברית לפי דיניה בשל שהייה ממושכת שם.
כל אמנה מספקת פתרונות למקרים אלה ("כללי שובר השוויון") והוראות האמנה עם ארצות הברית באשר ליחידים אינן יוצאות דופן (סעיף 3(2) לאמנה). אולם, במצב של חברה הנחשבת בו-זמנית תושבת שתי המדינות (למשל, עקב ניהול ושליטה בישראל, ולעומת זאת התאגדות בארצות הברית), הדברים מסובכים עוד יותר.
חילופי מידע

ההתחייבות לחילופי מידע הדדיים הכלולה בכל האמנות למניעת כפל מס בהן התקשרה מדינת ישראל עם מדינות העולם גוברת על הוראות בדבר חובת הסודיות שבחוקי המס הדנים במיסים אליהם מתייחסת האמנה.
סעיף 197 לפקודת מס הכנסה קובע לאמור: משניתן תוקף להסכם כאמור בסעיף 196 לא תמנע חובת הסודיות לפי סעיף 234 מלגלות לפקיד מורשה של המדינה הגומלת כל ידיעה שיש לגלותה לפי ההסכם.
ההתחייבות למסירת מידע למדינה הגומלת - היינו למדינה שהיא הצד שהתקשר עם מדינת ישראל באמנה למניעת כפל מס - הייתה אבן נגף לחתימה על האמנה בין ישראל לארצות הברית של אמריקה.
ראו גם

תחרות מס
תכנון מס
הטבת מס
דניאל גופר

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1943 (בן 81) פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מנחה לדוקטורט:  דניאל כהנמן
 מוסדות:  הטכניון
 תרומות עיקריות
 פסיכולוגיה קוגניטיבית, הנדסת גורמי אנוש
דניאל גופר (נולד ב-29 ביוני 1943) הוא פרופסור (אמריטוס) לפסיכולוגיה קוגניטיבית והנדסת גורמי אנוש בפקולטה למדעי הנתונים וההחלטות (לשעבר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול) בטכניון. הוא החזיק בקתדרה למדעי האדם בעבודה על שם יגאל אלון. גופר הוא עמית החברה לגורמי אנוש וארגונומיה, החברה הפסיכונומית והאיגוד הבינלאומי לארגונומיה.
ביוגרפיה

דניאל גופר נולד בפתח תקווה. הוא סיים את לימודיו בתיכון ברנר בעיר בשנת 1961 והחל ללמוד פסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר הראשון קיבל בשנת 1965, ואת התואר השני, בפסיכולוגיה, ב-1968.
גופר סיים את התואר השלישי באוניברסיטה העברית ב-1972 בהנחיית דניאל כהנמן. נושא הדוקטורט: Patterns of Eye Movements in Auditory Tasks of Selective Attention. בשנים 1973–1975 היה גופר פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
במקביל ללימודיו המתקדמים, גויס גופר בשנת 1966 ושירת כמדען בכיר וכראש יחידת המחקר באגף כוח אדם בצה"ל (1966-1970), וכמדען בכיר וראש הנדסת גורמי אנוש בחיל האוויר (1970-1979).
גופר הצטרף לסגל הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון בשנת 1979 כמרצה בכיר. הוא קודם לדרגת פרופסור חבר ב-1981 ולפרופסור מן המניין ב-1989. גופר החזיק בקתדרה למדעי האדם בעבודה על שם יגאל אלון משנת 1998 ועד לפרישתו כפרופסור אמריטוס ב-2011.
במהלך השנים היה גופר פרופסור אורח באוניברסיטאות ובמכוני מחקר שונים. בין השאר באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין; אוניברסיטת קולומביה; אוניברסיטת נניאנג בסינגפור; בחטיבת אדם-רכב בנאס"א, קליפורניה; אוניברסיטאות סווינבורן לטכנולוגיה ומונש באוסטרליה; אוניברסיטת מונפלייה 1 בצרפת ובבית הספר ללימודים מתקדמים בסנטאנה, פיזה, איטליה.
גופר כיהן גם בתפקידים ניהוליים בטכניון, וביניהם: מנהל מכון הטכניון לחקר הבטיחות בעבודה והנדסת אנוש, מנהל מרכז מקס ורטהיימר מינרווה לתהליכים קוגניטיביים, מרכז לימודי מוסמכים בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול, חבר בוועדת ההיגוי של הסנאט ובוועדת לימודי מוסמכים.
גופר נשוי לאסתר חומש. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים בקריית טבעון.
מחקריו

פרופ' גופר משלב בין מחקר בסיסי ויישומי בפסיכולוגיה קוגניטיבית והנדסת אנוש, תוך התמקדות בתהליכי קשב, מדידת עומס עבודה ואימון ליכולות מורכבות. בשירותו בחיל האוויר עסק גופר בפרויקטים בתחומי תכנון המערכת, פיתוח תוכניות אימון וסימולטורים לטייסים, בקרי טיסה ותפקידים נוספים בעולם התעופה. גופר ערך גם מחקרים והוביל פרויקטים יישומיים בנושאי בטיחות בעבודה ובטיחות החולים וטיפול רפואי בבתי חולים ובמערכות בריאות.
פעילות מקצועית מחוץ לאקדמיה

גופר מילא שורה של תפקידים מקצועיים בישראל ומחוצה לה. הוא הקים וכיהן כנשיא האגודה הישראלית לארגונומיה, חבר הוועד המנהל של המוסד לבטיחות ולגיהות, עמד בראש הארגון הבינלאומי לחקר קשב וביצועים, חבר בוועד המנהל של מרכז מינרווה בברלין, חבר בוועדת המומחים בתחומי החיים והטבע בחלל המייעצת לסוכנות החלל האירופית (ESA) וקרן המדע האירופית (ESF).
גופר היה גם עורך עמית של המגזין האירופי לפסיכולוגיה קוגניטיבית וחבר מערכת בכמה מגזינים מקצועיים: Acta Psychologica, European Journal of Cognitive Psychology, International Journal of Human Computer Interaction, Psychology - Israel Journal of Psychology, Human Factors, Journal of Experimental Psychology: Applied.
משנת 2005 גופר משמש כיועץ מדעי של חברת ACE– Applied Cognitive Engineering. החברה פיתחה, על בסיס מחקריו של גופר, את IntelliGym (אנ') - פלטפורמה הדומה למשחק וידאו המיועדת לאמן ולשפר את הביצועים הקוגניטיביים של שחקני כדורסל, הוקי קרח וכדורגל.
פרסים והוקרות

גופר זכה בפרס האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה על שם ג'רום ה. אלי עבור המאמר הטוב ביותר בתחום גורמי אנוש בשנת 1994. המאמר הודפס מחדש בספר היובל של האגודה בשנת 2008 שכלל 30 מאמרים קלאסיים בתחום.
יחד עם פרופ' אשר קוריאט קיבל גופר מענק של 3 מיליון דולר להקמת מרכז מינרווה לחקר תהליכים קוגניטיביים וביצועי אנוש המשותף לטכניון ולאוניברסיטת חיפה.
גופר הוא עמית האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה משנת 1996, עמית החברה הפסיכונומית מ-1998 ועמית האגודה הבינלאומית לארגונומיה משנת 2000. הוא קיבל ב-2013 את Hal Henrick Distinguished International Colleague Award על "תרומה יוצאת דופן בתחום גורמי האנוש והארגונומיה" מטעם האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה, ארצות הברית.
פרסומיו > ספרים

Gopher D. & Koriat A. (Eds). (1999) Attention and Performance XVII: Cognitive Regulation of Performance - Theory and Application. Boston, MIT Press.
ד. גופר וי. דונחין (2011) סביב מיטת החולה: הנדסת אנוש ובטיחות בטיפול רפואי, הוצאת כרטא, ירושלים. גרסה אנגלית (2013) בהוצאת Taylor and Francis CRC, פלורידה, ארצות הברית.
Bergamasco M. Bardy B. Gopher D. (Eds). (2012) Skill Training in Multimodal Virtual Environments. Taylor and Francis CRC Press.
פרסומיו > מאמרים נבחרים

Navon, D. and Gopher, D. (1979). "On the economy of the human processing system", Psychological Review, 86, 214-253.
Gopher, D., Brickner, M. and Navon, D. (1982). "Different difficulty manipulations interact differently with task emphasis: Evidence for multiple resources", Journal Experimental Psychology: Human Perception and Performance, 8, 146-157.
Gopher, D. (1982). "A selective attention test as a predictor of success in flight training", Human Factors, 24, 173-183.
Gopher, D. and Braune, R.(1984). "On the psychophysics of workload: Why bother with subjective measures", Human Factors, 26, 519-532.
Gopher, D. and Donchin, E. (1986). "Workload: An examination of the concept". In K. Boff, and L. Kaufman, (Eds.): Handbook of Human Perception and Performance, New York: John Wiley, Vol II, 41, 1-49.
Gopher, D., & Raij, D. (1988) "Typing with a two hand chord keyboard - will the QWERTY become obsolete?" IEEE Transactions on System Man and Cybernetics 18, 60l-609
Gopher, D., Weil, M., & Siegel, D. (1989). "Practice under changing priorities: An approach to training of complex skills". Acta Psychologica, 71, 147-179.
Gopher, D. (1993). The skill of attention control: Acquisition and execution of attention strategies. In D. Meyer & S. Kornblum (Eds.). Attention and Performance XIV: Synergies in Experimental Psychology, Artificial Intelligence, and Cognitive Neuroscience - A Silver Jubilee. Cambridge, MA: MIT Press.
Gopher, D., Weil, M., & Bareket, T. (1994). Transfer of skill from a computer game trainer to flight. Human Factors, 36, 1-19.
Donchin, Y., Gopher, D., Olin, M., Badihi, Y., Beisky, M., Sprung, C., & Kotev.(1995). The Nature and Causes of Human Error in the Intensive Care Unit. Critical Care Medicine. 23, pp 294–300
Gopher D., Armony L., Greenshpan Y. (2000). Switching tasks and attention policies. Journal of Experimental Psychology: General. 109, pp 306–339.
ani, C., Gopher, D., Lavie, P. (2004). Peripheral vasoconstriction reflects exerted mental effort. Psychophysiology, 41, pp 789–798.
Gopher D. (2006). Control processes in the formation of task units. In: Qicheng Jing (Ed.): Psychological Science around the World, Volume 2, Social and Applied Issues. Oxford Psychology Press. A chapter based on a keynote address given at the 28th International Congress of Psychology
Bonder T and Gopher D (2019), The Effect of Confidence Rating on a Primary Visual Task Frontiers in Psychology. 10:267 doi: 10.3389/fpsyg.2019.02674
פרסומיו > פטנט

Chordic Keyboard System, Gopher, Hilburn & Wickner U.S. Patent 5,493,654 Feb. 20, 1996.
הערות שוליים

1 2 3 4  דניאל גופר - קורות חיים ורשימת פרסומים (באנגלית) באתר הטכניון
↑  היסטוריה (באנגלית) באתר האוניברסיטה העברית
↑  העלאות בדרגה ומינויים בטכניון מעריב
↑  חוקרים - פרופ' דניאל גופר (באנגלית) באתר אוניברסיטת חיפה
↑  הקלות הבלתי נסלחת של הטעות באתר ישראל היום
↑  נספח מספר 1: הרכב ועדת המומחים (באנגלית) באתר ESF
↑  שרון בורנשטיין, ‏כדורגלן, את המוח כבר אימנת היום?, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2015
↑  הזוכים בפרסים (באנגלית) באתר האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה
↑  פרופיל עמיתי האגודה (באנגלית) באתר האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה
↑  עמיתי האגודה הבינלאומית לארגונומיה (באנגלית) באתר האגודה הבינלאומית לארגונומיה
↑  Attention and Performance XVII: Cognitive Regulation of Performance - Theory and Application באתר הוצאת MIT
↑  סביב מיטת החולה באתר הוצאת כרטא
↑  Skill Training in Multimodal Virtual Environments באתר הוצאת Taylor and Francis
↑  Chordic keyboard system באתר גוגל פטנטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261813705171  BIBSYS: 2047469  BnF: cb13580177z (data)  CiNii: DA12034054  ISNI: 0000 0000 4267 8072  LCCN: no95045835  RERO: 02-A005651631  SUDOC: 061414859  VIAF: 9431474   WorldCat (עם VIAF): 9431474
הפיגוע בראס בורקה

| --- | --- |
 תאריך:  5 באוקטובר 1985 
 מקום:  ראס בורקה 
 קואורדינטות:  29°12′28″N 34°44′06″E﻿ / ﻿29.20777778°N 34.735°E﻿ / 29.20777778; 34.735
 סוג:  פיגוע ירי 
 נשק:  נשק אוטומטי 
 הרוגים:  7 
 פצועים:  4 
 מבצע:  סולימאן חאטר 
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהפיגוע בראס בורקה(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהפיגוע בראס בורקה
 
הפיגוע בראס בורקה (או: הטבח בראס בורקה) התרחש ב־5 באוקטובר 1985, שבת חול המועד סוכות, כששוטר משמר הגבול המצרי ירה לעבר 12 מטיילים ישראלים באתר נופש בראס בורקה שבסיני.
תוצאות האירוע

ראס בורקה נמצאת על החוף המזרחי של חצי האי סיני, בין טאבה לנואיבה. בשנות האלפיים שכן בחוף אתר נופש בשם "באסאטה". ב־5 באוקטובר 1985 שוטר מצרי בשם סולימאן ח'אטר, ירה ב-12 מטיילים ישראלים שתיירו בו. שבעה מהנפגעים נהרגו, בהם ארבעה ילדים. חלק מההרוגים נפטרו כתוצאה מדימום שנמשך מספר שעות, בשל העיכוב שנגרם עד שהשלטונות המצריים אפשרו גישה של כוחות ההצלה למקום. חבריו ליחידה של השוטר היורה גיבו אותו, ובמשך זמן רב מנעו באיומי רובה גישה אל הפצועים מבני משפחה, וממטיילים אחרים, ובהם רופא. הוא ירה והרג גם שוטר מצרי שניסה להדוף אותו.
הנרצחים באירוע היו: חמן שלח (שופט בבית משפט השלום בירושלים, בנו של יונתן רטוש), אילנה שלח ובתם צליל (שהשתתפה כילדה בתוכנית הטלוויזיה לילדים "שיישאר בינינו"), אמיר באום, דינה ברי, אניטה גריפל (דוקטורנטית באוניברסיטה העברית בירושלים) ועופרי טוראל. השלטונות המצריים פיצו כל אחת ממשפחות ההרוגים ב-107 אלף דולר.
השוטר היורה, סולימאן ח'אטר, נידון למאסר עולם והתאבד בכלא המצרי. לפני מותו, הוגדר ח'אטר כלא־שפוי על ידי גורמים מצריים, אך הוא טען שהוא שפוי ושביצע את הפיגוע לשם הגנה על ארצו. להגנתו טען, שאחת המטיילות, ילדה בת חמש, גידפה את דגל מצרים. באיראן הוצא לכבודו בול זיכרון ונקרא רחוב על שמו בטהראן. במכתב שנשלח לשר הפנים של מצרים באוגוסט 2011 על ידי 20 עורכי דין מצריים נקרא ח'אטר "גיבור לאומי" ונטען כי ישראל רצחה אותו.
הנצחה

שמה של עופרי טוראל, הונצח על ספסלים ציבוריים ברחבי היישוב תמרת, בו התגוררה אמה.
השיר "פרח", שנכתב על ידי צרויה להב, הולחן ידי יהודה פוליקר, ובוצע במקור על ידי גידי גוב נכתב לזכר הילדות שנהרגו בפיגוע.
ראו גם

הפיגועים בשארם א-שייח' (2005)
מתקפת הטרור בסיני (2004)
לקריאה נוספת

רוני שקד ובצלאל רובין, 3 ישראלים העידו בפני המצרים על 'טיול המות', ידיעות אחרונות 7 בנובמבר 1985, עמוד 3.
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, המצרי שהסיר דגל ישראל מהשגרירות יזכה לאבטחה?, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2011
↑  המילים לשיר פרח, אתר שירונט
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
בול זיכרון איראני לזכר סולימאן ח'אטר
הפצצת ברום

הפצצת ברום התרחשה ב-3 במרץ 1942. כתוצאה מהמתקפה, לפחות 88 אזרחים ואנשי צבא נהרגו.
למרות שברום שימשה באותה עת כנמל פנינים קטן, היא הפכה לנקודת תדלוק עבור מטוסים בדרכם איי הודו המזרחיים ההולנדיים ולערים מרכזיות באוסטרליה. בשל כך, הפכה ברום לתחנה בדרכם של ההולנדים ופליטים נוספים, אחרי הפלישה היפנית לג'אווה, ובהמשך הפכה לבסיס אסטרטגי עבור בעלות הברית. במהלך שבועיים בלבד בפברואר 1942, למעלה מ-1,000 פליטים מאיי הודו המזרחיים ההולנדים, רבים מהם הגיעו בטיסות, עברו דרך ברום.
באותה העת פורסם ש-8,000 פליטים עברו דרך העיירה, אולם מחקר שנערך מאוחר יותר על ידי טום לואיס הפריך את המספר וקבע שהוא מוגזם. המספר האמיתי עמד על 1,350, בעיקר אנשי צבא, ורבים מהם היו בני משפחותיהם של אנשי צוות אוויר הולנדיים.