צ'אנגואים
מוצא הצ'אנגואים > תאוריית המוצא הקומני

באמצע המאה ה-19 התפרסמה התאוריה, הנחשבת כיום לרומנטית, שהצ'אנגואים יכולים להיות ממוצא קומני. תאוריה זו הסתמכה על האמונה העממית בייחוס בין השפות ההונגרית, ההונית והקומנית, ולא התחשבה במוצא הפינו-אוגרי או אוגרו-אלטאי של השפה ההונגרית ובמוצא הטורקי קדום של השפה הקומני.
נסיבות התיישבותם של קומנים באזור מולדובה קשורות לתבוסתם בקרב על נהר קלקה בשנת 1223. אז נאלצו הקומנים להימלט מן האזור שבין הנהרות דון ודנייפר. על מנת לזכות בחסות ממלכת הונגריה חלק מהקומנים התנצרו בשנת 1227 לפי הדת הקתולית והאפיפיור הקים בהזדמנות זאו את בישופות קומניה שפיקחה על שטח שבין נהר סרט להרי הקרפטים המזרחיים, זהה לשטח שהיה קודם לכן בשליטת האבירים הטבטונים.
נסיבות התיישבותם של קומנים באזור מולדובה קשורות לתבוסתם בקרב על נהר קלקה בשנת 1223. אז נאלצו הקומנים להימלט מן האזור שבין הנהרות דון ודנייפר. על מנת לזכות בחסות ממלכת הונגריה חלק מהקומנים התנצרו בשנת 1227 לפי הדת הקתולית והאפיפיור הקים בהזדמנות זאו את בישופות קומניה שפיקחה על שטח שבין נהר סרט להרי הקרפטים המזרחיים.
לפי ההיסטוריון הרומני דימיטריה אונצ'ול, יחד עם הגעתם של יסודות רומנים וסקלרים מטרנסילבניה מזרחית מהקרפטים, הופיעו במחרב בשליטה קומנית גם קהילות של צ'אנגואים.
אגרות האפיפיור גרגוריוס התשיעי במאה ה-13 ושל הבישוף תאודוריק מזכירות נוכחותם של הקומנים, הסכסונים הטרנסילבנים, הסקלרים, ההונגרים והוולאכים בתחומה של בישופות קומניה. הרומנים, המאורגנים בישויות מדיניות קטנות, היוו ככל הנראה, את רוב האוכלוסייה שבטח הבישופות, אולם דתם הייתה נוצרית אורתודוקסית. והתנגדו להמרת דתם לקתוליות.
הכומר אלק גגה (Gegő Elek) מצא במחקרו משנת 1838 שיכול להיות רצף בין הקומנים מהאימפריה הקומנית לשעבר שנהרסה על ידי הפליה המונגולית הגדולה מהשנים 1241–1242 והאוכלוסייה הצ'אנגואית בחבל מולדובה. כך היה סבור גם הבלשן ההונגרי ברנאט מונקאצ'י
והבלשן הגרמני הידוע גוסטב וייגאנד. האחרון חקר אישית מבחינה לשונית כמה כפרים צ'אנוגאים וביסס את השערתו על ההיגוי השורק, אותו החשיב כשריד מאוחר מן השפה הקומנית/ עם זאת, דעותיהם של וייגאנד ושל מונקאצ'י נחשבות שגויות, מכיוון שלא נמצא התאמה בין שפת הקומנים ובין תכונה זו של ההונגרית שבפי הצ'אנגואים.
ההיסטוריון אנדרה ורש סבר שהצ'אנגואים הראשונים במולדובה היו קומנים שעברו הונגריזציה באמצעות חילופי לשון ותרבות עם דוברי ההונגרים שחיו בעמקי הנהרות פרוט וסירט בשלהי המאה ב-14. השערות אלה, בדומה לזו על הקומנים שעברו "סקלריזציה" מיסודו של ברנאט מונקאצ'י (המסתמכת על תצפיות לשוניות ואנותרופולוגיות) או זו של הפיני ירייה ויכמן איבדו את חשיבותן.
ההשערה לגבי המוצא הקומני ננטשה בשנות ה-1920 על ידי רוב ההיסטוריונים,
פרט לאנדרה ורש. אף-על-פי כן ניתן להוכיח מורשת תרבותית קומנית גם בתרבות ההונגרית הצ'אנגואית וגם בזו הרומנית. לאוכלוסייה ההונגרית במולדובה היו מגעים עם אוכלוסייה קומנית שהתנגדה למסעות הטטרים במהלך המאות 14 ו-15.
הבלשן הטורקי חאקאן איידמיר טען שהלקסם ír שבניבים הסקלריים והצ'אנגואים שמשמעותו "לפסל" או " חריץ" הוא כמו המלים urk, uruk
("פלצור"), dzsepü ("צמר") ו - "kórhány" (גבעה, הר קטן) הם ממקור קומני - קיפצ'קי וייתכן כי לקומנים הייתה השפעה כלשהי על הכתב ההונגרי הקדום או הכתב הרונות של הסקלרים. שורה של היסטוריונים ובלשנים רומנים והונגרים מסכימים שבכמה אזורים במולדובה חיה אוכלוסייה קומנים לא מועטה אפילו במאה ה-15. למשל על יד טרגו ניאמץ.
מאוחר יותר, לפי ויקטור ספיניי ואיידמיר, קומנים אלו נטמעו באוכלוסייה הרומנית יחד עם עוד קבוצות אתניות ממוצא מזרחי, למשל הטטרים.

נוסף על כך, מספר שמות יישובים שבהם חיו קומנים כמו טורלויאנו, במחוז בקאו, הבא מהעוף טורול וקומן, במחוז בקאו, - הם ממקור קומני. טופונימים קומנים נוספים בנשמרו באזור הם טורוקיאש (Toroklyás), צ'ודומיר, הרי נמירה, קלבוץ' (קלבוק)
(Kalabucs = Clăbuc), נחל טזלאו, קרקלאו - במחוז בקאו, נחל קוטומבה, נחל אויטוז, נחל אוז (Uz), דרמנשט, קומנשט, רקצ'ון (Răcăciuni),
דופטיאנה, פאראואני (Faraoani) במחוז בקאו,ג'ידפאלווה = אדז'ודן (Dsidafalva = Adjudeni)