stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק שוורצר
תארים > תארים קבוצתיים

מידלסברו – גביע הליגה האנגלית: 2003/2004
נבחרת אוסטרליה – גביע אוקיאניה לאומות: 2004
אליפות הפרמיירליג: 2015/2016
תארים > תארים אישיים

שחקן השנה של פולהאם: 2008/2009
שחקן השנה של התאחדות הכדורגל האוסטרלית: 2009, 2010
שחקן השנה של Football Meida Association‏: 2009
שחקן השנה של ה-PTA ‏: 2010
שחקן החודש בפרמייר ליג האנגלית: פברואר 2010
שוער השבוע בפרמייר ליג האנגלית: סוף אפריל 2014
חייו האישיים

שוורצר נולד בצפון ריצ'מונד, פרבר לעיר סידני. הוריו היגרו לאוסטרליה מגרמניה ב-1968, הוא דובר גרמנית, ספרדית ואנגלית. ב-2009 קיבל שוורצר תואר אבירות של ה-OOM. בשנת 2006 הוא פרסם יומן על המונדיאל בגרמניה בשם "הייעוד של מארק שוארצר בגביע העולם: מסידני ועד שטוטגרט". שוורצר נשוי ויש לו שני ילדים, בן ובת.
מחלות מין והתעשייה הפורנוגרפית

מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, הגורם המרכזי לדאגה בתעשייה הפורנוגרפית הוא העברתם של מחלות מין בין שחקנים פורנוגרפיים. מפני שיצירת סרטים פורנוגרפיים כרוכה במין ללא סימולציה, לעיתים קרובות ללא קונדומים (ברבק), שחקנים פורנוגרפיים פגיעים במיוחד למחלות מין, במיוחד לנגיף הפפילומה האנושי, לנגיף הזיקה, לכלמידיה, לזיבה, לעגבת ול-HIV/איידס.
לפי השחקנית הפורנוגרפית האמריקאית, שלי לובן, התפרצות של HIV/איידס בשנות ה-80 הובילה למותם של 27 כוכבי פורנו ב-1985–1992.
ב-2004–2009, דווחו על 22 מקרי איידס/HIV בתעשייה הפורנוגרפית בארצות הברית.
בדיקות ומרפאות

בעקבות הגילויים של מקרי HIV/איידס, הוקמה הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים ב-1998. הקרן סייעה בהקמת מערכת ניטור בתעשיית הסרטים הפורנוגרפיים בארצות הברית, ושחקנים פורנוגרפיים נדרשו לבצע בדיקת HIV/איידס כל 30 יום.
הקרן דורשת רישום של כל מגע מיני, כאשר תוצאות בדיקה חיובית של בדיקת HIV/איידס הובילה לבדיקה מחודשת של שחקנים פורנוגרפיים שביצעו מגע מיני עם החולה בשלושת עד ששת החודשים האחרונים. סירוב לבדיקה עלול לגרום לכך שהשחקן לא ילוהק לתפקיד. עם זאת, הבדיקה היא וולונטרית בלבד, ואין בדיקה או מעקב אחר תעשיית הסרטים הפורנוגרפיים במדינות אחרות.
לאחר שהקרן סגרה את כל פעילותה במאי 2011, היא אילצה את התעשייה הפורנוגרפית לחפש מנגנונים אחרים לתמיכה ואכיפת בדיקות HIV/איידס. כיום, המנגנון מנוהל על ידי Free Speech Coalition (אנ').‏
מפני שהמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ממליץ על בדיקת הרפס רק במקרים סימפטומטיים, אין בדיקה ספציפית על הנגיפים HSV-1 או HSV-2, אלא אם הוזמן ספציפי על ידי הרופא.
בנוסף, שחקנים פורנוגרפיים אינם נבדקים עבור נגיף הפפילומה האנושי.
לקריאה נוספת

Grudzen, Corita R.; Elliott, Marc N.; Kerndt, Peter R.; Schuster, Mark A.; Brook, Robert H.; Gelberg, Lillian (באפריל 2009). "Condom Use and High-Risk Sexual Acts in Adult Films: A Comparison of Heterosexual and Homosexual Films". American Journal of Public Health. 99 Suppl 1 (S1): S152–6. doi:10.2105/AJPH.2007.127035. PMC 2724941. PMID 19218178. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Rodriguez-Hart, C; Chitale, RA; Rigg, R; Goldstein, BY; Kerndt, PR; Tavrow, P (בדצמבר 2012). "Sexually transmitted infection testing of adult film performers: is disease being missed?". Sexually Transmitted Diseases. 39 (12): 989–94. doi:10.1097/OLQ.0b013e3182716e6e. PMID 23191956. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Grudzen, CR; Meeker, D; Torres, J; Du, Q; Andersen, RM; Gelberg, L (בפברואר 2013). "HIV and STI risk behaviors, knowledge, and testing among female adult film performers as compared to other California women". AIDS and Behavior. 17 (2): 517–22. doi:10.1007/s10461-011-0090-0. PMID 22101890. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Goldstein, BY; Steinberg, JK; Aynalem, G; Kerndt, PR (ביולי 2011). "High Chlamydia and gonorrhea incidence and reinfection among performers in the adult film industry". Sexually Transmitted Diseases. 38 (7): 644–8. doi:10.1097/OLQ.0b013e318214e408. PMID 21844714. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lubben, Shelley (3 בספטמבר 2013). "STD and HIV Outbreaks in the Porn Industry Since the 1980s". pornharmsresearch.com (compilation). Morality in Media. ארכיון מ-2022-06-09. נבדק ב-10 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jennings, David (2000). "Chapter 20: AIDS and Other Four-Letter Words". Skinflicks: The Inside Story of the X-Rated Video Industry. David Jennings. ISBN 978-1-58721-184-3. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-10 בספטמבר 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Edmonson, Roger (2000). Clone: The Life and Legacy of Al Parker, Gay Superstar. Alyson Books. p. 205. ISBN 978-1555835293.
↑  "L.A. pushes for condoms in porn legislation, but state lawmakers balk". Capitol Weekly. Sacramento, California. 24 ביוני 2009. ארכיון מ-2014-03-11. נבדק ב-11 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Basten, Fred; Laurie Holmes; John C. Holmes (1998). Porn King: The John Holmes Story. John Holmes Inc. ISBN 978-1-880047-69-9.
↑  Dennis Romero (3 במאי 2011). "Porn Clinic AIM Closes For Good: Valley-Based Industry Scrambles to Find New STD Testing System". LA Weekly. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2011. נבדק ב-3 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FSC Pass". 2013. ארכיון מ-2019-05-04. נבדק ב-2022-05-14.
↑  "CDC – Genital Herpes Screening". Centers for Disease Control and Prevention. 11 בינואר 2019. ארכיון מ-2022-04-21. נבדק ב-28 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Why don't we test for HPV or Herpes in porn?". Adult Industry News (באנגלית אמריקאית). 2017-01-25. ארכיון מ-2022-02-19. נבדק ב-2022-02-19.
מיטיארו

| --- | --- |

מראה מיטיארו מהחלל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  19°52′0″S 157°42′0″W﻿ / ﻿19.86667°S 157.70000°W﻿ / -19.86667; -157.70000
 ארכיפלג:  איי קוק
 סוג:  אטול
 שטח:  22.25 קמ"ר
 אורך:  6.4 קילומטר
 רוחב:  6.0 קילומטר
 גובה מרבי:  10.9 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי קוק איי קוק
 אוכלוסייה:  219
 אזור זמן:  UTC-10
 מגלה:  ג'ון ויליאמס
 תאריך גילוי:  20 ביוני 1823
  (למפת איי קוק מוגדלת) אוורואה אייטוטקי אטיו פוקאפוקה מניהיקי פנרהין ררוטונגה האוקיינוס השקט מיטיארו(למפת איי קוק רגילה) אוורואה אייטוטקי אטיו פוקאפוקה מניהיקי פנרהין ררוטונגה האוקיינוס השקט מיטיארו
 
מיטיארו (במאורית: Mitiaro) הוא האי הרביעי בגודלו באיי קוק. האי הוא ממוצא געשי וניצב בפסגת הר תת-מימי בגובה של 4500 מטרים מעל קרקעית האוקיינוס. אורכו של האי הוא 6.4 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר.
גאוגרפיה

מיטיארו הוא חלק מקבוצת איים שנוצרה מהר געש שהפך לאטול אלמוגים. האי מוקף בחגורת אלמוגים מאובנים בגובה של 6–9 מטרים המאפיינת את האיים בקבוצה הדרומית של איי קוק. מרכז האי שטוח, ביצתי ואף נמצאים בו שני אגמים מים מתוקים בהם שורצים צלופחאים ודגי אמנון שיובאו מאפריקה. אין הרבה חופים באי אך המים צלולים ואידיאלים לשחיה.
באי קיימים ארבעה כפרים הממוקמים כולם זה בקרבת זה והם שוכנים בצידו המערבי. באחד הכפרים פועל בית הספר של האי ובחלקו הצפוני פועל שדה תעופה.
היסטוריה

בעידן שלפני גילוי האי על ידי האירופאים הוטרדו ושועבדו תושבי האי על ידי תושבי האי אטיו וכתוצאה מכך היו הרבה מקרי מוות באי. האי התגלה על ידי המיסיונר ג'ון ויליאמס (John Williams) ב-20 ביוני 1823 שהחדיר את האמונה הנוצרית לאי ועודד את התושבים לנטוש את אמונתם המקורית. גודל האוכלוסייה המשוער בתקופה זו עמד על 100 תושבים.
בשנות הארבעים של המאה ה-19 הותקף האי שוב על ידי תושבי אטיו. ב-31 באוקטובר 1888 הניפה אוניית הצי המלכותי אה"מ "הייסינת'" (HMS Hyacinth) את הדגל הבריטי באי. בהמשך סופח האי לאיי קוק וב-1901 לניו זילנד.
מטווח אנטנות

מטווח אנטנות הוא מקום בו נערכים מחקרים, ניסויים ומדידות של המאפיינים של אנטנות.
במטווח אנטנות מוצבת לפחות אנטנה אחת, אשר המאפיינים שלה נבדקים. בנוסף, קיימת במטווח לפחות עוד אנטנה אחת שתפקידה לבצע שידור ו/או קליטה מול האנטנה הנבדקת. מקלט שמחובר לאחת או יותר מהאנטנות שבמטווח מאפשר מדידה של עוצמת השידור הנקלטת - ובכך מסייע בקביעת המאפיינים של האנטנה או האנטנות הנבדקות.
סוגי מטווחים

קיימים מספר סוגים של מטווחי אנטנות:
מטווח שדה קרוב.
מטווח שדה רחוק.
במטווח שדה רחוק, המרחק בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת צריך להיות לפחות אורך הגל/2D2
כמו כן מחולקים מטווחי האנטנות למטווחים פתוחים או סגורים:
המטווחים הפתוחים ממוקמים בשטח פתוח וללא קורת גג. מקימים אותם לרוב בשטח בקרבתו אין מגורים או תעשייה צפופים, כדי להקטין השפעות חיצוניות. במטווחים אלו קיימות בדרך כלל עדיין הפרעות חיצוניות והחזרות גלים מעצמים שבסביבת המטווח, ובעת קביעת מאפייני האנטנה יש צורך בביטול השפעות אלו.
המטווחים הסגורים הם לרוב מטיפוס תא חסר הד. צידם הפנימי של מטווחים אלה מרופד בחומר בולע קרינה אלקטרומגנטית לניטרול החזרים פנימיים, וכמו כן צידם החיצוני מצופה בשכבה בלתי חדירה לקרינה כדי לנטרל השפעות חיצוניות. כך מתאפשרת מדידה מדויקת של מאפייני האנטנה.
מדידת עקום קרינה

מדידת אנטנות מבוצעת בעזרת מטווח אנטנות בו מבוצע מיפוי של עקום הקרינה של האנטנה על ידי סיבובה. המדידה מבוצעת בעזרת מקלט או נתח רשתות (Network Analyser).
תיאור מערך המדידה הוא כדלהלן:
אות היוצא ממשדר מנותב לאנטנת שידור כאשר ביניהם מותקן מגבר הספק במידת הצורך. בצד הקולט, מחוברת האנטנה הנבדקת המותקנת על מסובב אנטנה בעל ציר מדידה אחד או יותר.
על ידי פקודה למבקר המסובב בעזרת מחשב או בצורה ידנית, מסתובבת האנטנה הנבדקת ותפוקת האות נדגמת בכל זווית רצויה. התוצאה המתקבלת היא עקום קרינה.
מתוצאות עקום הקרינה ניתן לקבל מספר פרמטרים:
רוחב אלומה.
רמת אונות הצד.
יחס פנים לאחור.
מדידת שבח

שבח האנטנה נמדד בדרך כלל ביחס לאנטנה מכוילת בעלת שבח ידוע.
אנטנה מכוילת היא בדרך כלל אנטנת שופר בעלת מפתח סטנדרטי הנקראת STANDARD GAIN HORN.
קימות חברות רבות המייצרות אנטנות שופר סטנדרטיות ולכולן גרף כיול זהה לאותו גודל אנטנה מקובל כשדיוק השבח של השופר הוא 0.5 ± דציבל.
שלבי המדידה הם אלה:
מדידת עוצמת האות של האנטנה המכוילת בתדר רציף או במספר תדרים בודדים.
מדידת עוצמת האות של האנטנה הנבדקת.
חישוב ההפרש בין הוא המדידות.
הוספה או החסרה של התוצאה לשבח הידוע של אנטנת הכיול. התוצאה המתקבלת היא השבח המוחלט.
דיוק בדיקת השבח תלוי במספר גורמים שהעיקרי ביניהם הוא גורם ההחזרות. על מנת לנטרל גורם זה רצוי לבצע מדידה של האנטנה במספר קיטובים וכן במספר מרחקים שונים בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת.
ככלל, בתדרים גבוהים דיוק מדידת השבח הוא טוב יותר כיון שאנטנות הכיול הן בעלות אלומה צרה כך שיש פחות החזרות.
תורן אנטנות בתחנת בסיס לרשת תקשורת סלולרית.
מחלף זרזיר

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  אוגוסט 2011
 מיקום:  זרזיר
 כבישים במחלף:    כביש 77   כביש 7626
 קואורדינטות:  32°44′04″N 35°12′42″E﻿ / ﻿32.73452222°N 35.21177222°E﻿ / 32.73452222; 35.21177222
 
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מחלף זרזיר(למפת הגליל המערבי רגילה) מחלף זרזיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף זרזיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף זרזיר
 
מחלף זרזיר הוא מחלף בצפון ישראל המקשר בין כביש 77 לכביש 7626. המחלף נקרא על שם היישוב הבדואי זרזיר השוכן ממזרח לו.
המחלף סבל מעומסי תנועה בעשור הראשון של המאה ה-21, בעיקר כיוון שכביש 77 משמש כציר ראשי בין מרכז ישראל לבין אזור הכנרת ורמת הגולן. בעקבות זאת הורחב כביש 77 בשנים 2009 עד 2011 לדו נתיבי לכל כיוון, בין צומת ישי דרך מחלף זרזיר עד מחלף המוביל.
מיכאל קובנר

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1948 (בן 76) עין החורש, ישראל 
 michaelkovner.com
 
מיכאל קובנר (נולד ב-25 במאי 1948 בעין החורש) הוא צייר ישראלי, מבעלי גלריה מאיה.
ביוגרפיה

מיכאל הוא בנו של אבא קובנר, משורר, הוגה דעות ופרטיזן במלחמת העולם השנייה וויטקה קובנר, פרטיזנית ופסיכולוגית. מיכאל נקרא על שם דודו מצד אביו, שנפל בעת לחימתו בנאצים עם הפרטיזנים הסובייטים. כנער למד ציור אצל יוחנן סימון בקיבוץ גן שמואל, ולפני גיוסו לצה"ל במכון אבני בתל אביב. שירת בסיירת מטכ"ל תחת פיקודו של עמירם לוין, ביחד עם בנימין נתניהו. לאחר שירותו הצבאי נסע לניו יורק, שם למד ציור בין השנים 1972 ל-1975. כשחזר לישראל בשנת 1976, הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בבית האמנים בירושלים. בתקופה זאת גם לימד ב"בצלאל" ושימש כחבר בוועדות שיפוט למתן מלגות בקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בשנת 1978 התחיל לעבוד עם גלריית בינט בתל אביב, בה הציג את חלק גדול מתערוכות היחיד שלו (כ-15 במספר). כמו כן הציג תערוכות יחיד במוזיאון לאמנות ישראלית ברמת גן, במשכן לאמנות, עין חרוד ובגלריית האוניברסיטה בבאר שבע. ציוריו הוצגו בתערוכות קבוצתיות במוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות ובמוזיאון היהודי של ניו יורק. בשנת 1981 השתתף בתערוכה רוח אחרת, שאצרה שרה ברייטברג-סמל במוזיאון תל אביב.
בתחילת שנות ה-2000 הוזמן על ידי הצייר יאן ראוכוורגר לחלוק איתו ועם הציירים עופר ללוש וצביקה לחמן סטודיו בניו יורק ועבד במשך מספר שנים לסירוגין בין ירושלים לניו יורק.
בשנת 2010 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית שלו בבית האומנים בירושלים – "תצפיות: 30 שנה של התבוננות וציור בנוף"– שהתמקדה בתקופת היצירה המוקדמת שלו (סוף שנות ה-70 וראשית שנות ה-80) לצד ציורים חדשים שיצר.
בשנת 2015 הוציא לאור רומן גרפי "Ezekiel's world" ("עולמו של יחזקאל"), שהגיבור שלו הוא אביו, אבא קובנר. הרומן עובד למחזה שעלה בתיאטרון החאן בבימויו של רוני ניניו. בעקבות העלאת המחזה דרש חבר מועצת העיר ירושלים אריה קינג להפסיק את תקצוב החאן, לאחר שלטענתו ההצגה "מתבססת בין השאר על השוואה בין הנאצים לחיילי צה"ל". ב-2018 פתח קובנר בשותפות עם הפסל אבנר לוינסון את גלריית "מאיה" בדרום תל אביב.
בשנת 2020 זכה קובנר בפרס מפעל חיים ע״ש מרדכי איש שלום.
בינואר 2022 פרסם מאמר בעיתון "הארץ", בו הגן על דברים שכתב אביו בדף הקרבי בעקבות הכישלון בקרב על ניצנים ומעשי מפקד החטיבה שמעון אבידן. המאמר נכתב בתגובה לדברים שאמר ההיסטריון יצחק נוי בתוכניתו "שבת עולמית" ברשת ב'. המאמר גרר שורה של מאמרי תגובה ביקורתיים.
יצירתו

בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים הציג קובנר מספר תערוכות בגלריית בינט, בהן תערוכת "רישומי נופים ממבט הציפור" ותערוכת "בתים בעזה" שהציגה את בתי העיר עזה, עוד כשהייתה בשליטת ישראל, בסגנון דקורטיבי המזכיר את ציוריו של מאטיס: בגווני החזיתות, בקישוטי השערים והגדרות, במרקם הניגודים של הלב̤נים הצבעוניות . במהלך שנות השמונים פיתח מספר סדרות ציורים ששאבו השראה מחיי היומיום בהן סדרת ציורי הלגו שנוצרה בהשראת שעות המשחק שלו עם ילדיו, סדרת פורטרטים של אשתו וסדרת ציורים גדולי ממדים שיצר בהשראת לוחות המודעות של הוליווד. לקראת המחצית השנייה של שנות השמונים החל לצאת אל הטבע ולצייר אותו. נופי ירושלים היו לו מקור ליצירה.
בשנות האלפיים עסק בנופי ילדותו בקיבוץ עין החורש ובנופי הר גלבוע והר תבור. בשנת 2007 הוציא את הטרילוגיה "הים העמק וההר" שסיפרה את מסעו האישי על רקע בניית הארץ. בתערוכה "גלבועתבור" שנערכה במשכן לאמנות עין חרוד בשנת 2007 באוצרותו של יניב שפירא הציג את ציוריו שנוצרו בהשראת האימפרסיוניזם. היסטוריון ומבקר האמנות דונלד קאספיט (אנ') ציין את "הדיאלקטיקה היהודית של אובדן ותקווה, המציאות של הסבל והאפשרות של הגאולה, שנמצאת בבסיס האמנות של קובנר" וסבר "שקובנר מבסס סוג של דיאלקטיקה בין הטבע לבין החברה, והאמנות כמתווכת ביניהם – כאשר האמצעי האסתטי שמביא לאינטגרציה ביניהם הוא מציאתו של האחד בתוך השני והפיכתו של האחד לשני".
לקראת סוף העשור הראשון של שנות אלפיים משקפת יצירתו את נופי מדבר יהודה והנגב וכן את נופיה האורבניים של ניו־יורק.
לאחר שנמנע במהלך השנים מלטפל בנושא השואה ובדמותו של אביו, אבא קובנר, במהלך השנים 2008 – 2013 עבד קובנר על הרומן הגרפי שלו "עולמו של יחזקאל". לאורך הספר, לצד דמותו של האב וזיכרונותיו מהשואה, מופיעים גם שירים וטקסטים שכתב אבא קובנר. הספר יצא לאור בעזרת גיוס המונים (הדסטארט) בשנת 2015, ועובד להצגת תיאטרון. דימויים מהרומן הוצגו ב-2020 בתערוכה "מיכאל קובנר - מראות כפולי אפיק" במשכן לאמנות עין חרוד באוצרותה של ד"ר גליה בר אור, שהציגה את תהליך העבודה על הספר וכן עבודות גדולות ממדים שצייר קובנר במהלך חמש שנים בשבעה קיבוצים שונים. התערוכה תוכננה להיות פתוחה לקהל הרחב למשך ארבעה חודשים אך עקב מגפת הקורונה נסגרה לאחר שלושה שבועות. למרות הזמן הקצר שהוצגה, ביקרו בה כ-15 אלף איש.
עבודותיו האחרונות עוסקות בעולם המחול. בסדרת ציורי הרקדנים (2021) עוסק קובנר בחיים ובמוות ובמקומה של האהבה.
חיים אישיים

קובנר נשוי ואב לשניים. משנת 1975 מתגורר בשכונת בקעה בירושלים. בנו נפצע בפיגוע בשכונת בקעה בירושלים באוקטובר 1990.
תערוכות יחיד נבחרות

1975 "ציורים מניו־יורק", בית האמנים, ירושלים
1978 "רישומי נופים ממבט הציפור", גלריה בינט, תל אביב
1979 "מדבר", גלריה בינט, תל אביב
1981 "בתים בעזה", גלריה בינט, תל אביב
1983 "צלמים, ציורים על־פי לגו", גלריה גורדון, תל אביב
1985 "מפגש עם אמן ישראלי", אגף הנוער, מוזיאון ישראל, ירושלים
1985 "פורטרטים", גלריה בינט, תל אביב
1988 "נופים", גלריה בינט, תל אביב
1990 "תמונות ירושלים", גלריה בינט, תל אביב
1992 "נערה בסטודיו", גלריה בינט, תל אביב
1998 "ארץ - נופי ארץ־ישראל", גלריה אן לוב ברונפמן, וושינגטון, בחסות שגרירות ישראל לרגל יובל למדינת ישראל
1998 "נמל", מוזיאון חיפה, מוזיאון אשדוד
2001 "נופים 2002-1978", מוזיאון רמת־גן לאמנות ישראלית, רמת גן
2007 "גלבועתבור", משכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד 2007 אוצר: יניב שפירא
2010 "תצפיות" - שלושים שנה של התבוננות וציור בנוף, בית האמנים, ירושלים. אוצר: אילן ויזגן
2011 "נופי ניו יורק", גלריה בינט, תל אביב
2013 "ציורי בושוויק", ניו יורק, ארצות הברית
2020 המשכן לאמנות עין חרוד - "מיכאל קובנר - מראות כפולי אפיק" - בשני אולמות תצוגה: "יחזקאל" ו"החצר הקיבוצית". אוצרת ד"ר גליה בר אור
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1981 "הדפסים ישראליים מסדנת ברסטון", מוזיאון ישראל, ירושלים
1981 "רוח אחרת", 12 אמנים ישראלים, מוזיאון תל אביב לאמנות. אוצרת שרה ברייטברג סמל
1983 "הנגב באמנות ישראל", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר־שבע
1987 "לקראת ריאליזם חדש", אמנות לעם, מוזיאון אשדות יעקב, קיבוץ אשדות יעקב
1988 "צבע טרי", הדור הצעיר באמנות הישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
1991 "הרים סביב לה", ירושלים בהדפס הישראלי משנות השבעים והשמונים, תערוכה ניידת בחסות משרד החוץ ומשרד החינוך והתרבות
1992 "גבורות לאילה", מוזיאון ישראל, ירושלים
1994 "חותם הדפס", עשרים שנה לסדנת ההדפס, ירושלים, מוזיאון ישראל, ירושלים
1995 "סלון הסתיו", מוזיאון רמת־גן לאמנות ישראלית, רמת־גן
1996-7 "המשכיות יהודית", המוזיאון לאמנות יהודית, ניו־יורק
1997 "נופים", מוזיאון רמת־גן לאמנות ישראלית, רמת־גן
1998 "50/50" - חמישים אמנים ישראלים לרגל יובל למדינת ישראל, המוזיאון היהודי, סן־פרנסיסקו
2001 "אוסף +", מוזיאון ישראל, ירושלים
2001 "רשמים - רישום בישראל עכשיו", בית האמנים, ירושלים
2003 "נופים מסומנים" באמנות עכשווית בישראל, הגלריה לאמנות ע"ש אברהם ברון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר־שבע
2004 "נופי ארצנו", גלריה לאמנות באוניברסיטת חיפה, חיפה
2009 "דברים שבלב", מאוסף דוד עזריאלי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2009 "מבחר אמנות ישראלית: מאוסף גבי ועמי בראון", משכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד
2019 "סיפורי משפחה" תערוכה קבוצתית של אמנים ישראלים ופלסטינים בנושא בבוכהום גרמניה. קובנר מציג דימויים מהרומן הגרפי שלו "עולמו של יחזקאל".
עבודות במרחב הציבורי

1979 ציור קיר - בית הספר התיכון ע"ש דנמרק, ירושלים, שמן על עץ, 3.4x5 מ'
1997 קיר אמנותי - חברת החשמל, ירושלים, ציור על אריחי קרמיקה, 4x6 מ'
1998 קיר אמנותי - בית העובד, חיפה, ציור על אריחי קרמיקה, 20x2.5 מ'
פרסים

2020 - פרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום
הערות שוליים

↑  נועם דביר, סערת הנשק הצ'כי של נתניהו: היה או לא היה?, באתר ynet, 3 במרץ 2015
↑  ניצה פלקסר-בהרוזי, מתון בצד גועש, דבר, 16 בינואר 1976
יגאל צלמונה, מיכאל קובנר בבית האמנים, מעריב, 9 בינואר 1976
↑  סקירות של תערכות בגלריית בינט:
רחל אנגל, הבתים של מיכאל קובנר - גלריה "בינט", מעריב, 30 באוקטובר 1981
אירית רותם, בין שתי נשים, מעריב, 27 בנובמבר 1985חמדה רוזנבאום, עכבר העיר תל-אביב, החי והצומח בגלריה בינט, באתר הארץ, 3 ביולי 2006
אלי ערמון אזולאי, תערוכה לצייר מיכאל קובנר מסכמת עשור של ציור בניו יורק, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2010
↑  אבנר שפירא, תערוכות חדשות, באתר הארץ, 29 ביוני 2006
↑  ויזגן אילן, קובנר מיכאל - תצפיות, באתר בית האמנים, ירושלים, ‏13 במרץ, 2010
↑  סמדר שפי, נופי געגוע בתערוכתו של מיכאל קובנר, באתר הארץ, 13 באפריל 2010
1 2 3 4   נירית אנדרמן, הצייר מיכאל קובנר הוציא קומיקס שואה שהגיבור שלו הוא אביו, אבא קובנר, באתר הארץ, 14 ביוני 2015
↑   מיכאל הנדלזלץ, "יחזקאל": אי אפשר שלא להשוות, באתר הארץ, 5 במאי 2015
רון שוורץ, ‏מעשה אמנות, באתר גלובס, 4 ביוני 2015
↑  יאיר אשכנזי, חבר מועצת העיר ירושלים דורש להפסיק תקצוב החאן בשל הצגת "יחזקאל", באתר הארץ, 16 ביוני 2015
↑  אתר גלריית מאיה
↑  פרסי איש שלום יוענקו למיכאל קובנר ומתיה אורן, באתר ערב רב, ‏ינואר, 2020
↑  זוכי הפרסים ע"ש מרדכי ושושנה איש שלום לשנת 2020
↑   מיכאל קובנר, פרשת ניצנים: הגרסה של אבא קובנר, באתר הארץ, 20 בינואר 2022
↑   גיורא מורג, קובנר, אביך מעולם לא התנצל לפני אבי, באתר הארץ, 24 בינואר 2022
 אפרת תוסייה־כהן ואהוד בלייברג, קרב ניצנים: האב, הבן ורוח השקר, באתר הארץ, 31 בינואר 2022
 עופר אדרת, קובנר העדיף שמגיני ניצנים ימותו, באתר הארץ, 24 בינואר 2022
 הארץ, קובנר לא פגש את השבויים - מכתבים למערכת 24.1.2022, באתר הארץ, 23 בינואר 2022
↑  גדעון עפרת, עזה במחירים נוחים, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏19 במאי 2021
↑  אריאל הירשפלד, הנוף כחותם, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2007
↑  שפירא יניב, מיכאל קובנר גלבועתבור, באתר מוזיאון לאמנות עין חרוד
↑  קאספיט דונלד, נופי העיר ונופי הטבע, האם הם ניתנים לגישור? הציורים של מיכאל קובנר, באתר מתוך קטלוג "נופי ניו יורק", הוצאת גלריה בינט, ‏2011
↑   גלעד מלצר, מיכאל קובנר: אחת התערוכות המעניינות שהוצגו בישראל בשנים האחרונות, באתר הארץ, 22 ביולי 2020
↑  שיחה בין גליה בר אור למיכאל קובנר, ‏נובמבר 2020
↑  גפן פנינה, האמן והצייר מיכאל קובנר: "זאת משימה לחפש את האהבה, החיים והמוות דרך הצבע", ‏12 בדצמבר 2021
↑  שוקי לבנון, "לקחתי נשק ויצאתי אחריו", חדשות, 22 באוקטובר 1990
שוקי לבנון, "האיש רץ, ונתן לי מכה בראש", חדשות, 22 באוקטובר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276749  NLI: 987007264183005171  GND: 130225215  ISNI: 0000 0000 7846 7613  LCCN: no96043462  VIAF: 90737463   WorldCat (עם VIAF): 90737463
מינייראו

| --- | --- |

 כינוי:  מינייראו
 כתובת:  Av. Antônio Abrahão Caram, nº 1001 
 מיקום:  בלו הוריזונטה, מינאס ז'ראיס   ברזיל
 קואורדינטות:  19°51′57″S 43°58′15″W﻿ / ﻿19.865833°S 43.970833°W﻿ / -19.865833; -43.970833
 אבן יסוד:  1959
 תקופת הפעילות:  5 בספטמבר 1965 – הווה (59 שנים)
 שופץ:  2010 -
 בעלים:  ממשלת מינאס ז'ראיס
 משטח:  דשא
 קבוצות:  קרוזיירו (1965–היום)   אתלטיקו מיניירו (1965–2023)
 מושבים:  62,000
 ממדי משטח:  אורך: 110 מ'   רוחב: 75 מ'
 estadiomineirao.com.br
 he
 
אצטדיון המושל מגליאאס פינטו (בפורטוגזית: Estádio Governador Magalhães Pinto), המוכר בכינוי מינייראו (Mineirão), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בלו הוריזונטה, בירת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
למינייראו היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל. במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות מינאס ז'ראיס ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית.
מינייראו נבחר להיות אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013 ומונדיאל 2014 שנערכו בברזיל, ועל כן שופץ על מנת לעמוד בתקנים בינלאומיים. השיפוץ כלל שדרוג כללי וכן הקטנת התכולה של האצטדיון מ-75,783 צופים ל-62,000 מקומות ישיבה מקורים, תוך ביטול יציעי עמידה. במסגרת מונדיאל 2014 אירח האצטדיון ארבעה משחקים משלב הבתים, משחק משלב שמינית הגמר ומשחק משלב חצי הגמר. בשלב חצי הגמר הביסה גרמניה את ברזיל בתוצאה 7-1, והנחילה לה את הפסדה הגדול ביותר אי פעם. משחק זה זכה לכינוי מינייראסו.
משחקי כדורגל בינלאומיים

שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.
משחקי כדורגל בינלאומיים > גביע הקונפדרציות 2013

| תאריך | שעה | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 ביוני 2013 | 16:00 |  טהיטי | 1–6 |  ניגריה | בית ב' | 20,187 |
| 22 ביוני 2013 | 16:00 |  יפן | 1–2 |  מקסיקו | בית א' | 52,690 |
| 26 ביוני 2013 | 16:00 |  ברזיל | 2–1 |  אורוגוואי | חצי גמר | 57,483 |
משחקי כדורגל בינלאומיים > מונדיאל 2014

| תאריך | שעה | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביוני 2014 | 13:00 |  קולומביה | 3–0 |  יוון | בית ג' | 57,174 |
| 17 ביוני 2014 | 13:00 |  בלגיה | 2–1 |  אלג'יריה | בית ח' | 56,800 |
| 21 ביוני 2014 | 13:00 |  ארגנטינה | 1–0 |  איראן | בית ז' | 57,698 |
| 24 ביוני 2014 | 13:00 |  קוסטה ריקה | 0–0 |  אנגליה | בית ד' | 57,823 |
| 28 ביוני 2014 | 13:00 |  ברזיל | 1–1 (3–2 פ) |  צ'ילה | שמינית גמר | 57,714 |
| 8 ביולי 2014 | 17:00 |  ברזיל | 1–7 |  גרמניה | חצי גמר | 58,141 |
מילייצ'יצה

| --- | --- |
סמל מילייצ'יצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 מחוז:  סמיאטיץ'
 גובה:  163 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  899 (2011)
 קואורדינטות:  52°31′00″N 23°08′00″E﻿ / ﻿52.5167°N 23.1333°E﻿ / 52.5167; 23.1333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימילייצ'יצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימילייצ'יצה(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמילייצ'יצה(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמילייצ'יצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מילייצ'יצה (בפולנית: Milejczyce) הוא כפר במחוז סמיאטיץ' שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
בשנת 1516 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אך אלה ניטלו ממנו בהמשך. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, נערך קרב בסמוך לכפר.