stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקנות סדר הדין האזרחי
היסטוריה חקיקתית

התקנות החלות כיום הותקנו בשנת 2018 ונכנסו לתוקף בתחילת 2021, וקדמו להן תקנות שהותקנו בשנת 1984. לאלה קדמו תקנות סדר הדין האזרחי תשכ"ג-1963, תקנות הפרוצדורה האזרחית, 1938 ותקנות הפרוצדורה בבתי משפט השלום, 1940. שתי התקנות האחרונות, הידועות כ"דבר המלך במועצה על ארץ ישראל", הילכו בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. לתקנות הבריטיות קדם "החוק העות'מאני לפרוצדורה אזרחית". התקנות אינן גוף מונוליתי שנחקק וקפא, והן מתחדשות ללא הרף. סעיפים מתוקנים או נמחקים, וסעיפים רבים נוספים, על מנת להתאים את התקנות לחידושים המשפטיים ולייעל את הדיון האזרחי.
התקנות משנת 1984, שהותקנו מכוח סעיף 106 וסעיפים 107 עד 109 לחוק בתי המשפט, מונות למעלה מ-500 סעיפים ("תקנות"), וכן תוספות וטפסים. כאמור, מספר התקנות משתנה מעת לעת בהתאם לצורכי השעה. כך, עם העברת הטיפול בענייני ירושה לרשם הירושה והתקנת תקנות מיוחדות בנושא נמחקו מהתקנות מספר רב של תקנות; לעומת זאת, עם מחשוב בתי המשפט בישראל, נוספו תקנות רבות העוסקות בתובענה ממוכנת.
התקנות הנוכחיות- תקנות סדר הדין האזרחי, תשע"ט-2018

ב-5 בספטמבר 2018 התקינה שרת המשפטים איילת שקד תקנות סדרי דין חדשות, שהיו אמורות להיכנס לתוקפן בפברואר 2019, לאחר מכן נדחתה כניסתן לתוקף לספטמבר 2019, שר המשפטים אמיר אוחנה דחה את כניסתן לתוקף לספטמבר 2020, ושר המשפטים שבא אחריו, אבי ניסנקורן, קבע שהתקנות ייכנסו לתוקף ב-1 בינואר 2021.
באפריל 2020 ניצת פולמוס סביב מועד כניסתן לתוקף של התקנות בין שופט בית המשפט העליון יצחק עמית לבין ראש לשכת עורכי הדין אבי חימי. הפולמוס גרר ביקורת מצד עורכי הדין. באמצע יולי 2020 קבע ניסנקורן, חרף התנגדות של לשכת עורכי הדין, שתקנות סדר הדין האזרחי, ייכנסו לתוקף בתחילת 2021, וכך קרה.
עיקר השינויים בתקנות הוא קציבת מספר העמודים בכתבי הטענות, כללים לניסוח כתבי טענות, הגשת רשימת בקשות ביניים מראש על ידי הצדדים, צמצום מספר השאלות בשאלונים, ביטול תובענות בסדר דין מקוצר והמרצת פתיחה, המצאה בדואר אלקטרוני, צמצום ישיבות קדם-משפט, ומינוי מגשר מהו"ת (מידע, היכרות ותיאום) ללא תשלום בתביעות העולות על 40,000 ש"ח.
באשר לפגישת המהו"ת, בהתקיים שלושה תנאים המנויים בתקנות, תחול חובה על הצדדים לקיים פגישת מהו"ת אחת. ראשית, מדובר בתובענה שסכומה או ששווי נושאה עולה על 40,000 שקלים חדשים. שנית, מודבר בתובענה המתנהלת בבית משפט השלום. שלישית, התובענה אינה עולה בגדר שני החריגים המנויים בתקנה. חריגים אלו, מתקיימים בעת שמדובר בתובענה לפיצויים בשל נזק גוף, וכן בתובענה שעילתה בחוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים. בהתקיים התנאים, יחויבו בעלי הדין בפגישה זו - בין אם מיוצגים בידי עורכי דין ובין אם לאו.
התקנות הנוכחיות- תקנות סדר הדין האזרחי, תשע"ט-2018 > עקרונות יסוד

התקנות הנוכחיות כוללות לראשונה חלק ובו עקרונות יסוד. לדעת רוזן-צבי עקרונות אלו קובעים שורה של תנאים שיבטיחו הליך שיפוטי ראוי והוגן:
ליצור ודאות דיונית.
למנוע שרירותיות.
להשיג תוצאה נכונה ולהביא לפתרון צודק של הסכסוך.
להתקיים במערכת שיפוט עצמאית ובלתי תלויה.
להיות נגיש לכלל הציבור.
לקיים דיון בהתאם לכללי הצדק הטבעי (רוזן צבי מבין זאת כ"לתת לבעלי הדין את יומם בבית המשפט". ניתן להבין זאת גם כשורה ארוכה של כללים דיוניים הנגזרים משני כללי יסוד: להקשיב לצד השני - AUDI ALTERAM PARTEM, ולא לדון בנושאים שיש לדיין נגיעה אליהם NEMO DEBET ESSE IUDEX IN PROPRIA SUA CAUSA).
להכריע על יסוד טענות הדדיות - כלומר בהתאם לשיטה האדברסרית.
לקיים את הדיון ביעילות תוך שמירה על עקרון המידתיות.
להכריע תוך זמן סביר.
לפסוק באופן שוויוני.
לנמק את ההחלטות השיפוטיות.
תקנה 3 מסמיכה את השופט לנהל את ההליך. זהו אימוץ בכתב של עקרון יסוד שהתפתח במשפט הישראלי והגיע לשיא בעשורים האחרונים. במשפט המקובל השופט אמור לשמש גורם פאסיבי הנותן לעורכי הדין של הצדדים לנהל באופן אדברסרי את ההליך. עיקרון זה החל להישחק כבר בראשיתו של המשפט הישראלי לאור הרקע של משפטנים ישראלים רבים במדינות אירופה הקונטיננטלית בהן נהוגה השיטה הקונטיננטלית שבה השופט הוא גורם פעיל (אינקוויזיטור) והוא הרוח החיה בניהול ההליך. עיקרון זה חוזק ככל שהמשפט הישראלי הושפע מהגישה לפיה בית המשפט נועד ליישוב סכסוכים (להבדיל מבירור האמת כמטרה יחידה). שורה של תיקוני חקיקה ותקנות (למשל אימוץ הקדם-משפט בתיקון התקנות ב-1991 או מתן האפשרות לשופט להציע פשרה או להכריע בדרך של פשרה בתיקון חוק בתי המשפט ב-1992) חיזקו עוד יותר מגמה זו, וכיום הרוב המכריע של התיקים הנפתחים בבתי המשפט בישראל מסתיימים שלא בדרך של מתן פסק דין מנומק. תקנה 3 מגדירה אפוא לראשונה בכתב עיקרון זה, לפיו השופט מוסמך אקטיבית לנקוט בצעדים שונים שיבטיחו הליך שיפוטי ראוי והוגן.
לקריאה נוספת

התקנות הקודמות:
יואל זוסמן, סדרי הדין האזרחי (מהדורה שביעית, 1995) יצא לאור במספר רב של מהדורות, גם לאחר מותו של זוסמן, בעריכתו של שלמה לוין.
אורי גורן, סוגיות בסדר דין אזרחי.
התקנות הנוכחיות:
יששכר רוזן-צבי, הרפורמה בסדר הדין האזרחי - מורה נבוכים, הוצאת נבו, 2020.
חיים רווה, מיקי הימן, יצחק ברט, יפעת יצחק, תקנות סדר הדין האזרחי, תשע"ט-2018, הוצאת נבו, 2021.
הערות שוליים

↑  תקנות הירושה, התשנ"ח-1998.
↑  קובץ תקנות התשנ"ט מס' 5985 עמ' 1000.
↑  חזקי ברוך, אוחנה נענה ללחץ ודחה את כניסתן לתוקף של תקנות סד"א, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2019
↑  ענת רואה, בניגוד לעמדת לשכת עורכי הדין: שר המשפטים חתם על תקנות סדר הדין האזרחי החדשות, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2020
↑  אבישי גרינצייג, ‏שופט העליון נגד יו"ר לשכת עוה"ד: ניסיון מחטף לביטול רפורמת תקנות סדר הדין האזרחי, באתר גלובס, 22 באפריל 2020
↑  דון סוסונוב, כדאי שהשופט עמית לא יתערב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 באפריל 2020
↑  גלעד מורג וטובה צימוקי, שקד חתמה על רפורמת סדר הדין האזרחי: "תשנה את כל ההתנהלות", באתר ynet, 5 בספטמבר 2018
↑  פרופ' דן ביין ויואב ביין, ‏תקנות הסד"א החדשות: לא רק ביורוקרטיה, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2018
↑  תק' 37(ב) לתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט-2018.
↑  יששכר רוזן-צבי, הרפורמה בסדר הדין האזרחי: מורה נבוכים, מהדורה שלישית (דיגיטלית), נבו, 2024, עמ' 32-33
↑  ר' למשל ע"א 116/66 חלקה 62 גוש 6946 בע"מ נ' זמל, פ"ד כ(4) ,226 236 (1966) בו מובהר אופיו של המשפט הישראלי כמשפט מקובל: "אם לא יצטמצם השופט בדיון בטענות בעלי-הדין, אלא יירד לזירת ההתגוששות, ואפילו רק במחשבותיו ובהרהוריו ייקח חלק בענינו של אחד הצדדים, ייהפך הוא למעשה לפרקליטו של צד [...] הדבר אינו מתיישב עם השיטה האדברסרית הנהוגה אצלנו. נקיטת יזמה לטובת בעלי-הדין תרוקן מתכנו את הסמל של ישיבת השופט על כס המשפט, למעלה ורחוק מהצדדים, שכן בצורה שאינה נראית לעין – או אפילו נראית לעין – יירד השופט למטה ויתחבר אל בעל-דין. אני תקווה שיוקרת בתי-המשפט לא תרד עד כדי כך".
בית חולים פסיכיאטרי

.
"סצנה בבית החולים בת'לם", הציור האחרון בסדרת הציורים A Rake's Progress מאת ויליאם הוגרת. על פי הידוע, בית החולים בת'לם שבלונדון הוא בית החולים הפסיכיאטרי הראשון.
בית חולים פסיכיאטרי (או "מרכז בריאות נפש") הוא בית חולים שמטופלים בו חולים במחלות נפש (שפעמים רבות מלוות בתסמינים פיזיים). בתי חולים פסיכיאטריים מספקים להם טיפול יומי במרפאות החוץ או אשפוז באחת מהמחלקות המתאימות.
מחלקות בבית חולים פסיכיאטרי

מחלקת נוער – בשל הבעייתיות הכרוכה באשפוז בני נוער הלוקים במחלות נפש, לרוב מחלקת הנוער נפרדת מכל שאר המחלקות, לעיתים בצירוף למחלקת ילדים. רוב מחלקות הנוער, המתבגרים והילדים בישראל הן חצי סגורות וחצי פתוחות. במחלקת נוער מאושפזים בני נוער מגיל 12 עד 18, אולם יש מקרים בהם גם צעירים בני 19–20 מופנים למחלקה זו.
מחלקת מבוגרים פתוחה – במחלקות המבוגרים מאושפזים רק אנשים מעל גיל 18. המחלקה הפתוחה מאפשרת טיפול פחות אינטנסיבי והשגחה פחות צמודה מאשר במחלקה סגורה והחוסים יכולים לצאת לשוטט ברחבי בית החולים או באזורים המיועדים לכך.
מחלקת מבוגרים סגורה – קרויה גם מחלקה סגורה. מעמיקה יותר מהמחלקה הפתוחה בגלל ההשגחה הצמודה והטיפול האינטנסיבי שניתן בה.
מחלקת כרוניים – מחלקה המיועדת לחולים המאושפזים תקופה ארוכה במיוחד. כל בית חולים קובע לעצמו כמה שנים צריך להישאר בבית החולים כדי להיחשב "כרוני". חולים שהוגדרו ככרוניים מועברים למחלקה מיוחדת שבדרך כלל מלווה בתת-מחלקות ובניסיונות לשיקום החוסים והוצאתם מבית החולים בהדרגה אל החיים שבחוץ.
מחלקות יום – מלבד המחלקות לאשפוז, ישנן גם מחלקות יום לאשפוז יום אליהן מגיעים החוסים בבוקר או בצהריים והולכים הביתה לאחר מספר שעות. שיטת הטיפול הזאת היא פחות אינטנסיבית מזו שבשאר המחלקות בבתי החולים.
מחלקות בבית חולים פסיכיאטרי > הטיפול במחלקות פסיכיאטריות

עיקר הטיפולים במחלקות הפסיכיאטריות (בין אם באשפוז מלא או יומי) הוא תרופתי ופסיכותרפויטי (שיחות). טיפולים אחרים שניתנים בבתי חולים פסיכיאטרים ובמחלקות פסיכיאטריות הם: ריפוי בעיסוק, טיפול באמנויות, טיפול בעזרת בעלי חיים וטיפול בנזעי חשמל.
היסטוריה

בתי חולים המכונים בימריסטנים (אנ') הוקמו במקומות שונים באימפריה העבאסית החל בראשית המאה ה-9, כשהראשונים היו בבגדאד בהנהגתו של הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד.
היסטוריה > בתי המחסה הראשונים

בתי המחסה הראשונים באירופה קמו ככל הנראה החל מהמאה ה-16, כשיטה להרחיק מן החברה אנשים בעלי התנהגות בעייתית שלא היו מסוגלים לדאוג לעצמם. מרביתם, שנקראו לרוב "בתי מחסה" או "בתי משוגעים", נראו כמחנות צפופים ומלוכלכים, שיושביהם חיו ומתו בתנאי זוהמה ואכזריות.
בשנת 1547 הכריז המלך הנרי השמיני על מנזר מריה הקדושה מבית לחם (St. Mery of Bethlehem) כעל בית מחסה.
השם התקצר ל"בתלם" – Bedlem (ומהווה באנגלית, מאז 1522, כינוי לבית משוגעים). המקום היה ידוע לשמצה בשל שיטות העבודה והתנאים הקשים ששררו בו. חולים אלימים הוצגו לעיתים לציבור לראווה תמורת פני אחד, והחולים המסוכנים פחות אולצו לקבץ נדבות ברחובות לונדון. שייקספיר תיאר אותם במחזה "המלך ליר": "... קבצני בית לחם, אשר בשיגעון וקול זוועות את בשר זרועם קופאת מכפור ידקורו בחרולים קסמין ומסמורות, ובצלם בלהות כזה יעירו מי בקללות ומי בתמרורים חמלה".
בתי מחסה כאלה לחולי נפש הוקמו בהדרגה גם בארצות אחרות. בית המחסה הראשון ביבשת אמריקה הוקם במקסיקו בשנת 1566 ונקרא סאן היפוליטו. בית החולים הראשון לחולי נפש בצרפת היה "La Maison de Charenton", שנוסד ב-1641 בפרבר של פריז, וב-1764 הוקם בית מחסה ראשון במוסקבה. ב-1784 הוקם "מגדל המשוגעים" בווינה – מגדל עגול ומעוטר בפיתוחי אבן שבתוכו חדרים מרובעים למגורי הרופאים והשומרים, בעוד החולים היו מוגבלים לשטח שבין קירות החדרים לבין חומת המגדל, והוצגו לראווה תמורת תשלום.
בתי מחסה ראשונים אלה היו בעיקר מתקני כליאה, והיחס אל החולים לא היה כאל בני אנוש. למשל, בבית החולים ביסטר בפריז, החולים נכבלו לקירות תאיהם על ידי קולרי ברזל שאפשרו תנועה מוגבלת מאוד, בעיקר לאכילה, אך החולים לא יכלו לישון בשכיבה. אנשי בית המחסה לא דאגו תמיד לתזונה מספקת, לחימום או לניקוי הקש בתאים, שלא היו מרוהטים. החולים לא זכו לביקורים מלבד מאנשי בית המחסה שהביאו מדי פעם מזון.
בתקופה זו של ראשית הטיפול בנפגעי נפש בבתי מחסה, הייתה ההשקפה שמאחורי הטיפול כי על החולים לבחור בהיגיון ולהעדיף אותו על פני השיגעון. לכן הטיפול נועד להפחיד את החולים והטכניקות כללו סמים, טיפול במי קרח או במים רותחים, הקזת דם (כדי לנקז נוזלים "מזיקים" לכאורה), ריקון שלפוחיות ואמצעי ריסון פיזיים שונים. הטיפולים לרוב נכשלו, ושיעור ההצלחה בריפוי בבתי החולים עמד על כעשרים אחוז לכל היותר. בהמשך השתפר מעט הטיפול בחולים, אך אפילו בשנת 1830 הטיפול בחולים חדשים עדיין כלל גילוח שיער הראש, הלבשה בכתונת כפייה, מיעוט מזון, החדרת סמים משלשלים בכפייה, וכבילה בתאים חשוכים, לעיתים תוך הרעבה ובידוד.
היסטוריה > אשפוז פסיכיאטרי כענישה פוליטית

אשפוז פסיכיאטרי משמש לעיתים כחלק מהענישה הפוליטית במשטרים טוטאליטרים.
היסטוריה > הרפורמה בבתי החולים הפסיכיאטריים

בסוף המאה ה-18 נדרשה רפורמה במרבית בתי החולים לחולי נפש באירופה ובאמריקה. הטיפול בחולים הפך להומינטרי ואנושי יותר, בין השאר הודות לעבודתו של פיליפ פינל בצרפת. הוא מונה לניהול בית החולים ביסטר בפריז בשנת 1772, זמן קצר אחרי השלב הראשון במהפכה הצרפתית. הוא החליט לערוך ניסוי לבדיקת השקפתו, שלפיה יש לטפל בחולי נפש בעדינות והתחשבות, וכך קיבל רשות מסויגת מאנשי המהפכה להסיר את השלשלאות מגופם של כמה מהחולים, שחלקם היו כבולים בתאים חשוכים עשרות שנים. החולים שוכנו בחדרים מוארים, הורשו להתעמל בחצר, וקיבלו מהצוות יחס נעים משהיה נהוג בעבר. הרעש, הזוהמה והפגיעה ההדדית פינו את מקומם לסדר ולשלווה, וההשפעה החיובית על החולים הייתה עצומה. לדברי פינל: "המשטר הכללי הצטיין בסדירות ובנועם הליכות, שהשפיעו השפעה חיובית ביותר על הבלתי שפויים עצמם, והפכו גם את הפרועים ביותר לחולים שאפשר לשלוט בהם". חלק מהחולים אף הוכרזו לאחר מספר שנים כבריאים, ושוחררו מבית החולים.
פינל מונה ב-1795 למנהל בית החולים פיטייה סלפטרייר (La Salpetriere), וגם בו ביצע רפורמה דומה שהביאה לתוצאות חיוביות. בתי החולים ביסטר וסלפטרייר היו בתי החולים המודרניים הראשונים לטיפול הומני יחסית בחולי נפש, ו"ציינו את קץ הערבוב חסר ההבחנה בין אביונים לבין עבריינים, בין חולים בגופם לחולים בנפשם".
המערך הפסיכיאטרי בישראל

במסגרת הרפורמה בבריאות הנפש הועברה האחריות על הטיפול הפסיכיאטרי ממשרד הבריאות לקופות החולים. הרפורמה נכנסה לתוקף ביולי 2015.
במאי 2018 פורסם דו"ח מבקר המדינה על בתי החולים הפסיכיאטרים.
במרץ 2019 התגלו פערים בגובה של מיליארד שקל בתקציבים שהיו אמורים לעבור אל המערך הפסיכיאטרי.
באוקטובר 2019 משרד הבריאות פרסם הודעה על הקמת תאגיד פסיכיאטרי-גריאטרי ממשלתי לבתי החולים הפסיכיאטרים והגריאטרים.
המערך הפסיכיאטרי בישראל > בתי חולים פסיכיאטריים בישראל

האגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות הוא האחראי להפעלת בתי החולים הפסיכיאטריים במדינת ישראל.
בתי החולים הפסיכיאטריים במדינת ישראל הם:
המרכז לבריאות הנפש באר שבע – במרכז מחלקות אשפוז בכל טווח הגילאים למעט ילדים וכן מרפאות חוץ.
המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה – המרכז פועל בשלושה אתרי אשפוז נפרדים: "קמפוס באר יעקב" ובו שמונה מחלקות אשפוז פתוחות וסגורות בהן מחלקת שיקום ומחלקה פסיכוגריאטרית, "קמפוס נס ציונה" ובו ארבע מחלקות אשפוז בהן גם מחלקות ילדים ונוער, "החטיבה הפסיכיאטרית ליד שירות בתי הסוהר" ובה שתי מחלקות אשפוז (פתוחה וסגורה) פועלת בכלא מג"ן ונועדה לטיפול באסירים ובעצירים. בבית החולים פועלות אף כשמונה מרפאות חוץ.
מרכז לבריאות הנפש ירושלים – פועל בשני אתרים: בית חולים לחולי נפש כפר שאול ובית החולים הפסיכיאטרי איתנים.
בית חולים הרצוג – פועל בירושלים
מרכז לבריאות הנפש גהה – פועל בפתח תקווה, בניהול שירותי בריאות כללית. במוסד שתי חטיבות אשפוז: חטיבת מבוגרים וחטיבת ילדים. בכל אחת מהן מחלקות אשפוז פתוחות וסגורות.
מרכז לבריאות הנפש שלוותה – פועל בהוד השרון בניהול שירותי בריאות כללית. במרכז מחלקות למבוגרים וכן מחלקה לפסיכיאטריה של הילד והמתבגר.
המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל – פועל בבת ים
המרכז לבריאות הנפש מעלה כרמל – פועל בטירת כרמל
המרכז לבריאות הנפש שער מנשה – פועל בקרבת פרדס חנה-כרכור
המרכז הרפואי לבריאות הנפש - מזור – פועל בעכו
המרכז הרפואי לבריאות הנפש לב השרון – פועל בפרדסיה.
המערך הפסיכיאטרי בישראל > מחלקות אשפוז פסיכיאטרי בבתי חולים כלליים

הגליל המערבי (נהריה) (ילדים ונוער)
זיו (צפת) (ילדים, נוער, מבוגרים)
האנגלי (נצרת) (מבוגרים)
רמב"ם (חיפה) (מבוגרים)
העמק (עפולה) (מבוגרים)
הלל יפה (חדרה) (מבוגרים)
שיבא תל השומר (רמת גן) (נוער ומבוגרים)
הדסה (ירושלים) (נוער ומבוגרים)
ברזילי (אשקלון) (מבוגרים)
ראו גם

פסיכיאטריה
אנטי פסיכיאטריה
הפרעה נפשית
מחלקה סגורה
אשפוז כפוי
דורותיאה דיקס – פעילה חברתית שפעלה למען הקמת בתי חולים פסיכיאטריים בארצות הברית
לקריאה נוספת

רוברט קרסון, ג'יימס בוצ'ר וסוזן מינקה (1998), "פסיכופתולוגיה והחיים המודרניים", כרך א', עמודים 62–75. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
מגדר ובריאות הנפש בחברה היישובית והעשור הראשון של המדינה, רקפת זלשיק, נדב דוידוביץ', מתוך מגדר בישראל, (עיונים בתקומת ישראל), כרך א', עמודים 306–335, אוניברסיטת בן-גוריון, 2014
הערות שוליים

↑  Jundi-Shapur, bimaristans, and the rise of academic medical centres
↑  "המלך ליר", מערכה שנייה, מעמד שלישי
↑  Zwelling, 1985
↑  Bennett, 1947
↑  ברברה דמיק, עינוי סיני: האשפוז הכפוי ככלי לדיכוי, באתר nrg‏, 2 באפריל 2012
↑  Selling, 1943 P.65
↑  Rosenblatt, 1984, p. 246
↑  הרפורמה בבריאות הנפש, באתר משרד הבריאות
↑  טל כרמון, ‏דרוש טיפול דחוף, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 במאי 2018
↑  אדריאן פילוט, ליצמן נגד כחלון: היכן הכסף שהבטחת לפסיכיאטריה?, באתר כלכליסט, 21 במרץ 2019
↑  רן רזניק, השר כחלון: "מיליארד שקלים שהעברתי לפסיכיאטריה - נעלמו", באתר ישראל היום, 19 במרץ 2019
↑  הודעת משרד הבריאות, 24 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546175305171  PLWABN: 9810678147905606  BNE: XX526653  BnF: cb13318477x (data)  GND: 4138163-4  LCCN: sh85108356  NKC: ph250753 
"מגדל המשוגעים" בווינה הוא אחד הבניינים הראשונים שתוכננו במיוחד לאכלס חולי נפש (הוקם ב-1784).
פסלו של פיליפ פינל, ממובילי הרפורמה בבתי החולים לחולי נפש, בכניסה לבית החולים סלפטרייר
בולבול הקבולבול

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 בימוי:  יובל פלג
 שחקנים:  איציק וייס   יאיר רובין   תמי ספיבק
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 אורך פרק:  5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  1976–1976 
 
בולבול הקבולבול היא סדרת טלוויזיה ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית שעסקה בהעברת תוכני זהירות בדרכים לילדים. הסדרה הופקה על ידי שירות הסרטים הישראלי ב-1976, וכללה 15 פרקים בני 5 דקות, שצולמו בשחור-לבן.
גיבור הסדרה היה ילד ושמו שמוליק, אשר כונה "בולבול הקבולבול" מפני שנהג לבצע פעולות באופן מבולבל ולא הגיוני. כך למשל: הסתרק עם מברשת שיניים, לבש בגדים חמים בקיץ, ערך מקלחת לקרפיון שקנתה אמו, ועוד. מראהו המגודל (את דמותו גילם שחקן בוגר, איציק וייס) בין הילדים הוסיף לנלעגותו. מחשש שמעשיו המוזרים יסכנו אותו בכביש, הכין לו אביו "פעמון אזעקה" לצוואר וכובע עם "פנס סכנה", שצלצלו והבהבו בכל פעם שעמד לעשות פעולה מסוכנת, כמו לחצות את הכביש מבלי להסתכל לצדדים. באופן זה ביקשו יוצרי הסדרה להעביר את המסר לפיו זהירות בדרכים היא נורמה שיש לנהוג לפיה, וכשם שאין מסתרקים עם מברשת שיניים, אין חוצים את הכביש מבלי להסתכל לצדדים.
פרק טיפוסי בסדרה נפתח בסצנה בה נראה מספר סיפורים (בגילומו של יאיר רובין) מוקף בחבורת ילדים. המספר פתח במשפט "פעם היה ילד שקראו לו שמוליק, אבל אף אחד לא קרא לו שמוליק, כי כולם קראו לו...", והילדים ענו "בולבול הקבולבול". "למה?" שאל המספר, "כי הוא היה מבולבל", ענו הילדים. אז סיפר להם המספר את אחת מהאנקדוטות המשעשעות אודות בולבול הקבולבול, ולאחר מכן סיפור נוסף המעלה את סוגיית הזהירות בדרכים.
איתי אנגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1968 (בן 56)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מעסיק:  קשת 12
 תחקירים בולטים:  המלחמה בקרואטיה בין השנים 1992 ו-1995
 פרסים והוקרה:  צל"ש מוועדת פרס סוקולוב
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  itaianghel
 
איתי אנגל (נולד ב-6 באפריל 1968) הוא עיתונאי ישראלי. אנגל משתתף דרך קבע בצוות תוכנית התחקירים "עובדה", המשודרת בשידורי קשת, ומרצה באוניברסיטה הפתוחה על סכסוכים בעולם. חלק ניכר מעבודתו העיתונאית של אנגל מוקדש לסיקור סכסוכים בינלאומיים.
ביוגרפיה

אנגל נולד בארצות הברית בה למדו באותה עת הוריו. למד בתיכון חדש. לקראת סיום לימודיו התיכוניים, חלה אנגל בסרטן. לאחר שהחלים, התנדב לשירות צבאי - בתחילה, כפקיד-מחשוב בגלי צה"ל, והחל מ-1989 כעורך חדשות החוץ של תחנת הרדיו הצבאית. בצד סיקור אירועי החוץ השוטפים, הוא ערך והגיש את מגזין החוץ שלימים זכה ב"פרס מפקד גלי צה"ל".
ב-1993 עבר לחדשות ערוץ 2, וגם שם החל את דרכו כעורך חדשות חוץ. כעבור שנה עבר להכנת כתבות דוקומנטריות עבור "אולפן שישי" של יומן חדשות ערוץ 2. מאוחר יותר עזב את חברת החדשות ועבר ל"עובדה".
ב-1991 יצא לסקר את המלחמה בקרואטיה. בין השנים 1992 ו-1995 נשלח מספר פעמים לבוסניה והרצגובינה משם העביר דיווחים לגלי צה"ל ולעיתון "הארץ". על עבודתו זו זכה מאוחר יותר בצל"ש מוועדת פרס סוקולוב. באותן שנים העביר דיווחים מרוסיה, ליטא, לטביה, גאורגיה ואזרבייג'ן שלאחר התמוטטות ברית המועצות. ב-1994 נשלח אנגל לרואנדה לסקר את מלחמת האזרחים שם. ב-1999 סיקר את המלחמה בקוסובו וב-2000 את נפילת סלובודן מילושביץ' ביוגוסלביה.
בפברואר 2001 עלתה בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת תוכנית הריאליטי "החפרפרת" בהנחייתו. בהמשך אותה השנה, לאחר הפיגוע במגדלי התאומים בניו יורק, יצא אנגל לפקיסטן ולאחר מכן, תיעד את המלחמה באפגניסטן.
ב-2002 ליווה אנגל את מבצע חומת מגן ברמאללה, שכם וג'נין. בכל אחד מהמוקדים כיסה את האירועים מנקודת המבט של שני הצדדים, הישראלי והפלסטיני.
מטעם "עובדה" נשלח אנגל ב-2003 לעיראק כדי להכין סרט על העידן שלאחר נפילת סדאם חוסיין. ב-2004 בעקבות אסון הצונאמי יצא אנגל לחבל אצ'ה באינדונזיה שנפגע בצורה הקשה ביותר. בדצמבר 2005 יצא אנגל שוב לעיראק בשליחות "עובדה" כדי לתעד את ההידרדרות והתוהו ובוהו שהשתלטו על המדינה בשנתיים האחרונות.
בקיץ 2006, בשלהי מלחמת לבנון השנייה, יצא עם גדוד 931 של הנח"ל לפעולה לילית בתוך לבנון. הכתבה שהכין מתארת היתקלות של לוחמי הגדוד עם חזבאללה בדרום לבנון. לאחר מכן נסע לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וחזר עם סדרת כתבות "זעקי ארץ אהובה", המתארת בשלושה פרקים את התופת במדינה. בעקבות ההדים משידור הכתבות, ארגן אנגל עם לירון יוחאי וחברו המוזיקאי עופר קורן ערב התרמה לפליטי קונגו בהשתתפות אמנים רבים. המוזיקאי הקונגולזי ברנרד, שסיפורו הופיע בכתבתו של אנגל, הופיע יחד עם אהוד בנאי.
בדצמבר 2012 נכנס אנגל לסוריה יחד עם תחקירן "עובדה" אמיר תיבון כדי לסקר את מלחמת האזרחים במדינה. השניים היו לצוות הטלוויזיה הישראלי הראשון שדיווח מתוך מלחמת האזרחים הסורית.
בדצמבר 2014 נכנס אנגל שוב לסוריה, והפעם כדי להביא סיקור של מלחמתם של הכורדים בדאעש. התחקיר שלו שודר בתוכנית "עובדה". שנה לאחר מכן הוא חזר לצפון סוריה, לחבל הכורדי. הוא עקב אחרי הבריחה ההמונית של הכורדים לאירופה בדגש על ברלין, וסיפר כיצד הכורדים הצליחו לנצח את דאעש והתחילו לחזור לצפון סוריה לביתם על מנת לבנות את ביתם מחדש. התחקיר שודר ב"עובדה".
בפברואר 2017 סיקר אנגל את המלחמה במוסול והצטרף ללוחמי צבא עיראק. התחקיר שודר בשני פרקים ב"עובדה". הכתבה זכתה בקטגוריית כתבה תיעודית בפרס פורום היוצרים הדוקומנטריים לשנת 2017.
בנובמבר 2020 נסע אנגל לאזור נגורנו קרבאך וסיקר את הלחימה שם, גם בדגש על כלי הנשק שישראל מוכרת לאזרבייג'ן אשר משמשים אותה במערכה. התחקיר שודר ב"עובדה" במרץ 2021.
בדצמבר 2024, שבועות ספורים אחרי נפילת משטר אסד נסע אנגל לבירת סוריה, דמשק ותיעד את החיים בסוריה שלאחר אסד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אנגל מחזיק באזרחות אמריקאית בעלת שם שונה לחלוטין מאזרחותו הישראלית, בה הוא משתמש לסיקור במדינות העוינות לישראל. הוא לא חשף מעולם את שמו האמריקאי. אחיו של אנגל הוא המוזיקאי עמרי אנגל.
אנגל נשוי לעורכת הדין היימנות רדאיי. לזוג בן אחד.
פרסים והוקרה

ב-2017 זכה אנגל בפרס סוקולוב ”על הצטיינות בעבודה עיתונאית והטבעת חותם על התקשורת האלקטרונית, על ההנגשה לצופה הישראלי של אזורי לחימה וסכסוכים בוערים ומרוחקים תוך מידה לא מבוטלת של סיכון אישי. בכשלושים שנות עבודה היטיב איתי אנגל להבליט את הפן האנושי של מלחמות, קורבנות וסבל”.
באוגוסט 2023 פורסם כי סרטו על המלחמה באוקראינה נמצא ברשימת ארבעת המועמדים הסופיים לפרס אמי.
הערות שוליים

↑   רז שכניק, בזמן שהתנשקנו הסתכלתי בעיניים של אשתי לעתיד ושאלתי באמהרית, "על מה את חושבת"? חשבתי שאני הכי רומנטי. אבל היא התפוצצה מצחוק, באתר "ידיעות אחרונות", 13 במאי 2020
↑  אסון הצונאמי - תיעוד מיוחד של איתי אנגל, באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2017
↑  איתי אנגל, האמריקנים חיים בסרט, באתר ynet, 21 בדצמבר 2005
↑  איתי אנגל, ‏הקרב האחרון של מוסול, חלק 1, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2017
↑  הרווק הנצחי מתחתן! העיתונאי איתי אנגל התארס, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2017
↑  יוני פרוים, בגיל 50 איתי אנגל הפך לאבא, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 14 בספטמבר 2018
↑  רן בוקר, סרטו של איתי אנגל ב"עובדה" מועמד לפרס האמי הבינלאומי, באתר ynet, 15 באוגוסט 2023
דיר דיבוואן

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 שטח:  17,606 דונם קמ"ר
 גובה:  760 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,169 (2017)
 קואורדינטות:  31°54′39″N 35°16′14″E﻿ / ﻿31.91083°N 35.27056°E﻿ / 31.91083; 35.27056
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) דיר דיבוואן(למפת דרום השומרון רגילה) דיר דיבוואן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר דיבוואן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר דיבוואן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דיר דיבוואן (בערבית: دير دبوان) הוא כפר פלסטיני בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם כ-7 ק"מ ממזרח לרמאללה. ליד כביש 60 בגובה של כ-760 מ'. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 חיו בכפר 5,252 תושבים.
בהסכם אוסלו ב' סווג השטח הבנוי של דיר דיבוואן כשטח B.
מקור השם

האטימולוגיה של השם "דיר דיבוואן" מקורה בהיסטוריה הנוצרית-ביזנטית של המקום. המילה "דיר" פירושה בערבית "מנזר". המילה "דיבואן" פירושה דובים- על שם שני הדובים שיצאו מן היער בסיפור התנ"כי על הנערים אלישע והדובים. ח'רבת דיר שבאב הסמוכה מעידה גם על הקשר לסיפור התנ"כי.

יש טוענים כי השם במקור הוא שיבוש המילה הפרסית "דיוואן" (מועצה) או שם פרטי של נזיר מקומי.