stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוצ'אנו פבארוטי
דיסקוגרפיה > צדקה

| שם | סוג | שנה | מוציא לאור | מספר סידורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| The Three Tenors – In Concert – Rome 1990 | CD | 1990 | Decca | CD002894304332 |
| The Three Tenors – Paris 1998 | CD | 1998 | Decca | CD002894605002 |
| The Best of the 3 Tenors | CD | 2002 | Decca | CD002894669992 |
| The Very Best Of The Three Tenors | CD | 2004 | Decca | CD002894756300 |
| Pavarotti & Friends | CD | 1992 | Decca | CD002894401002 |
| Pavarotti & Friends 2 | CD | 1995 | Decca | CD002894444602 |
| Pavarotti & Friends for WAR child | CD | 1996 | Decca | CD002894529002 |
| Pavarotti & Friends Together For The Children Of Bosnia | CD | 1996 | Decca | CD002894521002 |
| Pavarotti & Friends For The Children Of Liberia | CD | 1998 | Decca | CD002894606002 |
| Pavarotti & Friends For The Children Of Guatemala And Kosovo | CD | 1999 | Decca | CD002894666002 |
| Pavarotti & Friends for Cambodia and Tibet | CD | 2000 | Decca | CD002894672002 |
קובי יעקובי

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השתייכות:   משטרת ישראל   שירות בתי הסוהר
 דרגה:   ניצב  רב-גונדר
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד תחנת הראל  סגן מפקד תחנת שלם  עוזר ראש אגף התנועה  יועץ בכיר למנכ"ל המשרד לביטחון פנים  מפקד תחנת מוריה  מפקד מרחב ציון  המזכיר הביטחוני לשר לביטחון לאומי  נציב בתי הסוהר
 עיטורים
  עיטור המופת
 
יעקב (קובי) יעקובי (נולד ב-1973) הוא קצין בדרגת רב-גונדר המכהן כנציב בתי הסוהר וניצב (בדימוס) במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

יעקובי למד במכללת אורט גבעת רם בירושלים במגמת מחשבים.
עם סיום לימודיו, שירת כלוחם בחטיבת גולני. לאחר שחרורו התגייס למשטרת ישראל ושירת כלוחם יס"מ בשנים 1997–2003.
בשנת 2005 כקצין יחידת סיור במרחב ציון הוענק לו אות מצטיין הנשיא.
יעקובי המשיך בתפקידי פיקוד ושירת כסגן מפקד תחנת הראל, סגן מפקד תחנת שלם, עוזר ראש אגף התנועה ויועץ בכיר למנכ"ל המשרד לביטחון פנים.
בספטמבר 2017 קודם לדרגת ניצב משנה כמצטיין יום העצמאות ומונה לראש תחום מבצעים במטה מבצעי במשרד לביטחון הפנים.
בשנת 2020 מונה למפקד תחנת מוריה במחוז ירושלים, במסגרת תפקידו היה אחראי על שמירת הסדר בהפגנות הדגלים השחורים ומחאה נגד ראש הממשלה נתניהו בסמוך למעונו ברחוב בלפור.
באוגוסט 2021 השתתף בפעילות לחילוץ לכודים בבית חולים איתנים במהלך שרפה בהרי ירושלים. על פועלו הוענק לו ולשישה שוטרים נוספים עיטור המופת של משטרת ישראל.
במאי 2022 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ציון.
בפברואר 2023 מונה למזכירו הביטחוני של השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר ובחודש מאי באותה השנה קודם לדרגת ניצב. בדצמבר 2023 הודיע השר איתמר בן גביר על כוונתו למנות את יעקבי לממלא מקום נציב שב"ס, ובינואר 2024 אושר מינויו במליאת הממשלה. הוא נכנס לתפקידו ב-24 בינואר 2024. ב-27 במאי 2024 מונה לנציב בתי הסוהר והועלה לדרגת רב-גונדר.
בדצמבר 2024 נחקר במחלקה לחקירות שוטרים בחשד לשיבוש מהלכי חקירה ולהפרת אמונים.
חיים אישיים

יעקובי נשוי לטלי ואב לארבעה. מתגורר בירושלים. בעל תואר ראשון במדעי הרוח והחברה עם התמחות בקרימינולוגיה ובעל תואר שני בקרימינולוגיה בהצטיינות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הערות שוליים

↑  אברהם בלוך, ‏מהפגנות בלפור: זה המזכיר החדש של איתמר בן גביר, באתר "סרוגים", 15 בינואר 2023
↑  עידן יוסף, תנ"צ קובי יעקובי לתפקיד המזכיר הביטחוני לשר הביטחון הלאומי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בינואר 2023
↑  לירן תמרי, נצ"מ קובי יעקובי מונה למפקד מרחב ציון במשטרת ירושלים, באתר mynetjerusalem, ‏1 במאי 2022
↑  חזקי ברוך, המזכיר הביטחוני של בן גביר קודם לדרגת ניצב, באתר ערוץ 7, 30 באפריל 2023
↑  בן גביר החליט: זה ממלא מקום נציבת שב"ס, באתר עכשיו 14, 28 בדצמבר 2023
↑  מאיר תורג'מן, הממשלה אישרה: מזכירו הביטחוני של בן גביר ימונה למ"מ נציב שב"ס, באתר ynet, 14 בינואר 2024
↑  טל שלו, שלומי הלר‏, אושרה הארכת כהונת גונדר קובי יעקובי כמ"מ נציב שב"ס עד תחילת יוני, באתר וואלה, 22 באפריל 2024
↑  אלון חכמון, ‏בן גביר ושבתאי ממשיכים להתכתש? מפכ"ל המשטרה נעדר מטקס המינוי של קובי יעקובי כנציב שב"ס, באתר מעריב אונליין, 27 במאי 2024
↑  לירן תמרי, נציב שב"ס קובי יעקובי נחקר במח"ש, באתר ynet, 2 בדצמבר 2024
↑   יהושע בריינר, נציב שב"ס קובי יעקובי חשוד שעדכן את מפקד ימ"ר ש"י בחקירה הסמויה נגדו, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2024
מנחם מנדל אייכנשטיין

רבי מְנַחֵם מֶנְדֶּל אַיְּיכְנְשְׁטֵיין (ה'ת"ר - י"א באדר ה'תרס"א), היה רב במיקולייב ואדמו"ר בדור השלישי בשושלת זידיטשוב.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'ת"ר בגליציה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין המהרי"א מזידיטשוב. (מקובל כי לאחר לידתו הופיע רבי מנחם מנדל מרימנוב בחלומו של אביו ואמר לו כי יעניק לילדו את השם 'מנחם מנדל' על שמו וכי ייתן לו זכר טוב בעולם הזה וכך היה). כבר בצעירותו נחשב לגאון ועילוי ובעל זיכרון פנומנלי. כך מסופר כי אביו היה דורש בתורה במשך זמן רב ובנו רבי מנחם מנדל היה מסכם את כל דברי תורתו.
לאחר נישואיו לפריע בתו של רבי חיים אברהם רדליך (נכד רבי מאיר מפרמישלאן) העביר לו חמיו את משרת הרבנות במיקולייב (אנ'). לאחר פטירת אביו סירב ליטול עליו את האדמו"רות כשאר אחיו ורק לאחר פטירת אחיו רבי אלכסנדר סנדר יום-טוב ליפא אייכנשטיין בי"א בתשרי ה'תרמ"ד נאות למלא את מקומו יחד עם אחיינו רבי יששכר בעריש (בעל המלבוש לשבת ויום טוב). מדברי תורתו נדפסו עשרות ספרים.
נפטר בי"א באדר ה'תרס"א, את מקומו מילא בנו רבי חיים אברהם אייכנשטיין.
צאצאיו

רבי חיים אברהם, אדמו"ר מזידיטשוב (נפטר ה'תרס"ט)
שרה שלומצא, אשת רבי ברוך רובין מבריזדוביץ'
רבקה, אשת רבי דוד מארילוס מירוסלב
אסתר ליבא, אשת רבי יצחק הורוביץ מסטוטשין
חנה, אשת רבי אהרן מאיר פרידלנדר-אייכינשטיין (יי'), שכיהן כרב בקאשוי. נפטר בי"א באדר תרס"א.
הערות שוליים

↑  מיכאל הכהן בראווער, קאלאמעא, מחזיקי הדת, 8 במרץ 1901
עידן קרפל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1985  (בן 39 בערך) חולון ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 334  מפקד גדוד הדס  מפקד עוצבת אדירים
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן מבצע שומר החומות
 
עידן קרפל (נולד בחולון ב-1985) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על עוצבת אדירים.
ביוגרפיה

קרפל גדל במכבים-רעות ועם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל התותחנים, עבר הכשרה כלוחם וקורס קצינים ועם סיומו שובץ כקצין שיתוף ארטילרי של גדוד הסיור של הצנחנים ולחם במלחמת לבנון השנייה, בין היתר בקרב מארון א-ראס וקרב בינת ג'בייל. קרפל מילא מגוון תפקידי מטה ופיקוד בחיל ובשנים 2016–2018 פיקד על גדוד 334 ובשנים 2020–2021 פיקד על גדוד הדס. בשנת 2022 מונה למפקד עוצבת אדירים. ב-22 בנובמבר 2024 הוכרז כי ימונה למפקד עוצבת הגולן.
קרפל נשוי ואב לארבעה והוא בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל ותואר שני במנהל עסקים.
הערות שוליים

↑  עידן קרפל, יומן משהטח, אתר "ישראל דיפנס", ‏ 16 באפריל 2013.
↑    איתי אילנאי , גירסת הקודקודים, באתר "ידיעות אחרונות", 1 באוגוסט 2018.
מיקי שרביט

| --- | --- |

שרביט, 2024
 לידה:  24 באוקטובר 1983 (בן 41) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מיקי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד 198   מפקד גדוד 71   רע"ן יבשה אגף התכנון   מפקד חטיבת קרייתי   ראש מטה עוצבת המפץ   מפקד המרכז לאימונים באש
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
טקס חילופי מח"ט 4 קרייתי, מחנה נפתלי 8.8.2024. מימין לשמאל: המח"ט הנכנס אל"ם ניב דאובה (נואם), המח"ט היוצא אל"ם מיקי שרביט, מפקד אוגדה 146 תא"ל יפתח נורקין
מיכאל (מיקי) שרביט (נולד ב-24 באוקטובר 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המשמש מפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במרכז הלאומי לאימונים ביבשה, בין השנים 2022–2024 פיקד על חטיבת קרייתי. קודם לכן שימש מפקד גדוד 71 ומפקד גדוד 198.
ביוגרפיה

שרביט התגייס לצה"ל ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בהמשך מונה לסגן מפקד פלוגה בזמן מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה והוביל אותה במבצע עופרת יצוקה. במהלך הלחימה נפצע קל. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של גדוד 71.
בשנת 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 198 לאחר מכן מונה למפקד גדוד 71 בין השנים 2018–2020. בין השנים 2020–2022 שימש כראש ענף היבשה באגף התכנון. ב־2022 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת קרייתי. במקביל כיהן כשנה כראש המטה של אוגדה 146 וסיים את תפקידו כראש מטה אוגדה 146 ב־2023.
במלחמת חרבות ברזל פיקד על צק"ח קרייתי שלחמה בגזרת ח'אן יונס תחת עוצבת האש, וב־8 באוגוסט 2024 סיים את תפקידו. בראשית חודש ספטמבר 2024 החל את תפקידו כמפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש). ב־22 בנובמבר 2024 הוכרז כי ימונה למפקד עוצבת הברק.
שרביט נשוי, בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ותואר שני במנהל עסקים.
הערות שוליים

↑  חנן גרינברג, קצין בעזה: "מחבלים קופצים מתוך האדמה", באתר ynet, 13 בינואר 2009
↑  שי לוי, ‏"אנו מתאמנים מול זירה צפונית ודרומית, צריכים לדעת להתמודד עם אויבים שונים", באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2019
↑   מפקד חטיבה 4, אלוף משנה מיקי שרביט, על הלחימה ברצועת עזה, סרטון בערוץ "חדשות NWS", באתר יוטיוב (אורך: 00:42)
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 22 בנובמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רות מוריץ

| --- | --- |

רות מוריץ
 לידה:  29 בינואר 1930 כ"ט בטבת ה'תר"צ אוסטרליה מלבורן, אוסטרליה
 נהרגה:  11 ביוני 1948 (בגיל 18) ד' בסיוון ה'תש"ח
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי קריית שאול 
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "המפקדת דבורה"
 השתייכות:   אצ"ל
 תקופת הפעילות:  1945–1948 (כ־3 שנים)
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 קשר  גיוס  עזרה ראשונה  פיקוד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 עיטורים
 עיטור הקרב
 
לוח הנצחה בקיר המסגד ביהוד לרות מוריץ ולמרים אהרוני
רות מוריץ "דבורה" (29 בינואר 1930 - 11 ביוני 1948, כ"ט בטבת ה'תר"צ - ד' בסיוון ה'תש"ח) הייתה חיילת ומפקדת באצ"ל שנהרגה לאחר שלא הסכימה להפקיר חיילת בשטח עוין.
ביוגרפיה

רות נולדה במלבורן, אוסטרליה ובגיל 5 עלתה עם משפחתה לארץ בשנת 1935. גדלה בתל אביב וחונכה חינוך ציוני על ידי הוריה. לקחה חלק בפעילות תנועת הצופים ובגיל 15 הצטרפה לשורות האצ"ל. הייתה תלמידה מצטיינת בגימנסיה "שלווה", אך למרות זאת הורחקה מהמוסד בלחץ אנשי "ההגנה".
פעילותה באצ"ל הלכה וגברה - היא מלאה תפקידים רבים ושונים, החל מגיוס, דרך קשר ועזרה ראשונה ועד שמירה. לאחר שהוכיחה עצמה, יצאה גם לקורס המפקדים של הארגון. כשסיימה את הקורס, קבלה את הכינוי "דבורה". ב-29 באפריל 1948 נהרג חברה של רות, אברהם כנעני, מפגז בריטי בהתקפת האצ"ל על יפו.
רות לקחה חלק בפעולת האצ"ל בכפר יהודייה. עם התקדמות הלגיון הערבי קיבלה, יחד עם יתר חבריה לפעילות, את פקודת הנסיגה. כשהייתה כבר על רכב הפינוי, הבינה רות שמרים אהרוני, חיילת בכוח שלה, נמצאת עדיין בעמדת התצפית בצריח המסגד (כיום ביהוד). רות ירדה מהרכב ורצה לכוון המסגד. רכב הפינוי המתין עוד מספר דקות, אך כאשר בוששה לחזור המשיך בדרכו.
לא ידוע בדיוק מה עלה בגורלן של שתי הלוחמות והמאמצים לברר זאת, גם בסיוע הצלב האדום, עלו בתוהו. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-6 במאי 1952 הובאו למנוחות בקבר אחים בבית העלמין הצבאי קריית שאול עצמות שנטען כי הן עצמותיהן. אחד הסיפורים המפורסמים יותר על הדקות האחרונות בחייהן של השתיים, הוא שהן צפו בכוח הלגיון המתקרב למגדל וסוגר עליהן וקפצו אל מותן.
בשנת 1969 הוענק לה על ידי ברית חיילי האצ"ל "עיטור הקרב" המציין את השתתפותה בלחימה.
לזכרה הוקם, מול משק הוריה במושב משגב דב, בית העם של המושב שנקרא על שמה, "בית רות".
הערות שוליים

↑  גיל מצא, שבת המלכה: טיול ביהוד עם לאה שבת, באתר ynet, 25 בינואר 2011
↑  מחר הלווית חללי רמלה ויהודיה, הצופה, 5 במאי 1952
↑  רות מוריץ, הקשרית הגיבורה מיהוד, אתר חיל הקשר
נחל עמיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  1.8 קילומטרים
 גובה מוצא הנהר:  כ־250 מטרים
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת חיפה מוגדלת) נחל עמיק(למפת חיפה רגילה) נחל עמיק(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל עמיק(למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל עמיק
 
נַחַל עָמִיק (בערבית: ואדי עמיק) הוא נחל אכזב היורד במדרונו המערבי של הר הכרמל. אורכו של הנחל הוא כ-1.8 ק"מ.
נכון לאוגוסט 2023 הנחל מוזנח ביותר וקשה עד מאוד לעבור בו.
תיאור כללי

נחל עמיק נקרא כך מכיוון שהוא יורד לעומק מתחת לשכונות רכס הכרמל הממוקמות מעליו, כרמל מערבי ושכונת כבאביר. הוא ממוקם בין נחל שיח מדרום ונחל לוטם מצפון. מוצאו של הנחל בחורשה בקצה רחוב שדרות הצבי בחיפה והוא מסתיים ברחוב אסתר המלכה בשכונת נווה דוד. הוא נשפך אל הים התיכון באזור חוף הרחצה חוף הכרמל בצידו הדרומי של פארק הכט.
לאורכו של הנחל עובר שביל הליכה למטיילים שראשיתו, בשדרות הצבי וסיומו בשכונת נווה דוד. גישה רגלית נוספת אל הנחל נמצאת בשביל שמתחיל מאחורי שיכון בתי-הזיקוק (הצופים 2), בשביל העובר מאחורי בתים ברחוב דרך הים, ומתחבר אל תחילת השביל המסומן.
סימון שבילי ההליכה בנחל הוא סימון בצבע אדום, אורך מסלול ההליכה הוא שעה וחצי והוא ברמת קושי בינונית, שכן רוב המסלול מתאפיין בירידה מתונה וקיימים קטעים רבים של הליכה בתוך האפיק על אבנים.
צמחייה בנחל

הצמחייה מגוונת והיא משתנה בהתאם לעונות השנה, בחורף נפוצים בנחל זלזלת הקנוקנות, רקפת מצויה, נרקיס מצוי.
באביב ניתן לזהות בפרט על הגדה הצפונית של הנחל את נורית אסיה, דם המכבים האדום, תגית מצויה, חרצית עטורה ומינים נוספים.
בעקבות ההזנחה, קיימים גם מיני פולשים אשר פלשו אל הנחל וכיום ניתן לראותם כחלק מצמחיית הנחל, כך למשל החמציץ הנוטי אשר הוא מין פולש של צמח ונפוץ מאוד בנחל בעונת החורף. כמו כן בהמשך נתיב הנחל התבססו בתוך האפיק עצי אקליפטוס המקור, שיטה כחלחלה וכן לנטנה ססגונית וכובע הנזיר שהגיעו מגינות התושבים ומהחורשה שבשדרות הצבי.
שמירת הטבע

נחל עמיק היה מוזנח במשך שנים רבות, פסולת מאתרי בנייה על רכס הכרמל הושלכה למטה, ביוב עירוני דלף, ושביל הטיול היה חסום למבקרים.
כמו שאר הוואדיות בחיפה, לנחל עמיק ישנו מעמד מוגן מתוקף חוק עזר עירוני של עיריית חיפה של שטח ציבורי פתוח, האוסר על בנייה בשטחו. למרות מעמד זה, הנחל אינו זוכה להגנה או לפיקוח כשל שמורת טבע, בסביבות שנת 2000 יזם סניף חיפה של החברה להגנת הטבע מבצע ניקוי יסודי של הנחל, לרווחתם של המטיילים.
ערכי הטבע בנחל עדיין סובלים מפגיעה קשה של מינים פולשים, בייחוד בחלקו העליון, אך גם בחלקיו האחרים. הדרך הוסדרה למטיילים רק בשנת 2009. כמו כן- בנייתה של שכונת רמת הנשיא גרמה לנזקים לחלקו התחתון של הנחל.
הערות שוליים

↑  טיול בנחל עמיק, באתר החברה להגנת הטבע
↑  נחל עמיק – iNature, באתר www.inature.info
1 2  אייל לרמן, ביוב זיהם את נחל עמיק, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 בדצמבר 2012
↑  נחל עמיק, באתר החברה להגנת הטבע
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
Who by Fire

| --- | --- |
 שיר בביצוע לאונרד כהן
 מתוך האלבום New Skin for the Old Ceremony
 יצא לאור:  11 באוגוסט 1974
 תאריך הקלטה:  פברואר 1974
 סוגה:  רוק פולק
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס
 כתיבה:  לאונרד כהן
 לחן:  לאונרד כהן 
 הפקה:  לאונרד כהן
 
"Who by Fire" הוא שיר מאת הזמר-יוצר היהודי-קנדי לאונרד כהן, שפורסם ב-1974 באלבומו New Skin for the Old Ceremony. הוא בוצע במקור כדואט עם הזמרת היהודייה-אמריקאית ג'ניס איאן, בלוויית כלי מיתר. זהו אחד השירים המרכזיים באלבום ואחד משיריו המפורסמים של כהן.
השיר בן שלושת הבתים, וכן לחנו, מבוססים על הפיוט העברי "ונתנה תוקף", הנאמר בתפילת מוסף בראש השנה וביום הכיפורים. הפיוט, שאותו שמע כהן כילד בבית הכנסת, מספר על אלוהים הפותח את ספרו ("ספר החיים"), שבו נכתב גזר דינם של החיים – מי לחיים ולמי למוות, ובאילו צורות של מיתה: ”... תִכְתֹּב אֶת גְּזַר דִּינָם: / בְּרֹאשׁ הַשָּׁנָה יִכָּתֵבוּן / וּבְיוֹם צוֹם כִּפּוּר יֵחָתֵמוּן / כַּמָּה יַעַבְרוּן וְכַמָּה יִבָּרֵאוּן / מִי יִחְיֶה וּמִי יָמוּת / מִי בְקִצּוֹ וּמִי לֹא בְקִצּוֹ / מִי בַמַּיִם וּמִי בָאֵשׁ / מִי בַחֶרֶב וּמִי בַחַיָּה / מִי בָרָעָב וּמִי בַצָּמָא / מִי בָרַעַשׁ וּמִי בַמַּגֵּפָה / מִי בַחֲנִיקָה וּמִי בַסְּקִילָה”.
השורה החותמת כל בית, "And who shall I say is calling?" (בתרגום יהונתן נדב: "וּמִי, מִי הוּא שֶׁקּוֹרֵא לִי?"), עשויה להתפרש כפקפוק אגנוסטי. בכך חורג השיר אפוא ממסגרת הפיוט וממסגרת האמונה המונותאיסטית בכלל; לדברי כהן, "זה מה שהופך את השיר לתפילה עבורי בתנאים שלי, כלומר מיהו או מהו זה שקובע מי יחיה ומי ימות? מהו המקור לכבשן הבריאה הכביר הזה? מי מדליק אותו? מי מכבה אותו?". ניתן לפרש שורה חוזרת זו גם כהתרסה של כהן כלפי אלוהים; על פי ליאל לייבוביץ (אנ'), הדובר בשיר, במקום להשתטח אפיים ארצה בפני האל ולבקש מחילה – בהתאם למטרתו של יום הכיפורים – "עונה לצווים האלוהיים כאילו הם לא יותר משיחת טלפון מאדם זר, שיש להתייחס אליה בריחוק ובשמץ של חשד".
השיר נכתב בעקבות חוויותיו של כהן במלחמת יום הכיפורים, עת הופיע בפני חיילים בחזית סיני.
בשנת 2019 הוציאה איה כורם גרסת כיסוי לשיר שנכלל במיני-אלבומה שלך, א. כורם המורכב כולו מגרסאות כיסוי בעברית לשירי לאונרד כהן.
במהלך טקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה ב-2023 ביד ושם הזמר שולי רנד שר את הגרסה העברית של השיר. באותה שנה, לרגל יובל למלחמת יום הכיפורים, השיר הופיע בסרטו של גיא נתיב "גולדה" ובקדימונו, כחלק מן הפסקול. הוא עובד על ידי המלחין הבריטי ג'ונת'ון דירינג והושר על ידי לולה מארש.
לקריאה נוספת

מתי פרידמן, מי באש, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021
הערות שוליים

↑  יהונתן נדב,  ליאונרד כהן, מִי בָּאֵשׁ: שיר של ליאונרד כהן בתרגום לעברית, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2014.
↑  Richard Gehr, Leonard Cohen: 20 Essential Songs, Rolling Stone, November 10, 2016.
↑  מדבריו של לאונרד כהן על השיר, 1979–1988, באתר Leonard Cohen Prologues: מתוך סרטו של הארי ראסקי (אנ')‏ The Song of Leonard Cohen‏ (1979); דבריו של כהן נדפסו בספרו של ראסקי The Song of Leonard Cohen‏ (2001).
↑  Liel Leibovitz, A Broken Hallelujah: Rock and Roll, Redemption, and the Life of Leonard Cohen, New York – London: W. W. Norton, 2014, p. 191.
↑  כיצד נולד השיר "מי באש" של לאונרד כהן?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
↑   שולי רנד מבצע את השיר בטקס יום השואה והגבורה ביד ושם, סרטון  באתר יוטיוב
↑  "גולדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  GOLDA – The official trailer, בעמוד הפייסבוק של לולה מארש, 27 ביולי 2023 (אורך: 0:57)
↑  למידע על המוזיקאים המשתתפים ראו  Sonny Rollins & Leonard Cohen - Who By Fire (Live, Sunday Night 1989), סרטון  באתר יוטיוב.
| לאונרד כהן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Songs of Leonard Cohen • Songs from a Room • Songs of Love and Hate • New Skin for the Old Ceremony • Death of a Ladies' Man • Recent Songs • Various Positions • I'm Your Man • The Future • Ten New Songs • Dear Heather • Old Ideas • Popular Problems • You Want It Darker • Thanks for the Dance |  |
| אלבומי הופעה | Live Songs • Cohen Live • Field Commander Cohen: Tour of 1979 • Live In London • Live at the Isle of Wight 1970 • Songs from the Road • Live in Dublin • Can't Forget: A Souvenir of the Grand Tour |  |
| שירים בולטים | "Hallelujah" • "Who by Fire" • "Chelsea Hotel #2" • "Bird on the Wire" • "Everybody Knows" • "Suzanne" • "Dance Me to the End of Love" • "First We Take Manhattan" • "I'm Your Man" • "Famous Blue Raincoat" • "You Want It Darker" • "Lover Lover Lover" |  |
| ספרים | המשחק האהוב • מפסידנים יפים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 57e549be-cf72-3f7b-b03c-a40e2b42431a
כ"ג יורדי הסירה (אוניית מעפילים)

"כ"ג יורדי הסירה"
מסלול ההפלגה של "כ"ג יורדי הסירה"
כ"ג יורדי הסירה הייתה אוניית מעפילים. נקראת על שם 23 מתנדבים יהודים ארץ-ישראליים שיצאו, בליוויו של קצין בריטי, ב–18 במאי 1941 לפעולת חבלה בלבנון בשלטון ממשלת וישי, ועקבותיהם נעלמו.
הפליגה ב-2 באוגוסט 1946 מבוקה דה מגרה באיטליה כשעל סיפונה 790 מעפילים. התוכנית הייתה להעביר אליה בקרבת הארץ מעפילים נוספים מהאוניה ”כתריאל יפה". התוכנית נכשלה בשל תקלות טכניות. הספינה נתפסה באזור קפריסין, הובלה לנמל חיפה והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין לאחר מאבק אלים. חלק מהמעפילים החולים הועברו לבית החולים במחנה עתלית.
הערות שוליים

↑  עיתון "דבר", כך גורשו מעפילי "כג", עדות אחד העולים, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏20 באוגוסט 1946
↑  עיתון הארץ, 6 מעפילים נפצעו בהתנגדם לגירוש (עמ' 1), באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏18 באוגוסט 1946
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציונות ובנושא כלי שיט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אהרן הרשלר

| --- | --- |

 לידה:  1850 הונגריה 
 פטירה:  5 בינואר 1873 (בגיל 23 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
אברהם אהרן הרשלר (ה'תר"י, 1850 – ו' בטבת ה'תרל"ג, 5 בינואר 1873) נמנה בין קורבנותיו הראשונים של היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל. הרשלר נרצח בביתו לאחר שניסה להגן על עצמו מפני ערבים שניסו לפרוץ לביתו. הרשלר הוא חלל מערכות ישראל הראשון לפני הקמת המדינה.
ביוגרפיה

הרשלר נולד בהונגריה. אביו, יוסף שמואל, היה רב ידוע ומראשי כולל שומרי החומות ואימו הייתה חנה. בארץ ישראל התגוררה המשפחה בשכונת משכנות שאננים בירושלים.
באותה שנה (1872) ירדו גשמי ברכה רבים באזור, והיהודים אשר נהגו לקנות מים בכפר סילוואן השכן הפסיקו ממנהגם זה. כתוצאה מירידה בהכנסותיהם החלו הערבים לפשוט על השכונה במטרה לגנוב ולשדוד. ב-31 בדצמבר 1872 פשטה כנופיית שודדים על השכונה, ובראשה אבו עיסא מחברון. הכנופיה הגיעה ופרצה לביתו של הרשלר. הרשלר הניס את הפורעים, רדף אחריהם, ועל פי עדות נכדתו, הכה בהם מכות נמרצות. מהחשש שמא יזהה אותם ויגרום למאסרם, ירו בו חברי הכנופיה 12 כדורים ופצעו אותו קשה. הרשלר נפטר כמה שעות מאוחר יותר מפצעיו. הוא נקבר בבית העלמין הישן שבהר הזיתים, ונחשב כחלל מערכות ישראל הראשון.
ביאורים

↑  אם כי את רשימת נפגעי פעולות האיבה פותח אברהם שלמה זלמן צורף, שהותקף על ידי ערבים בשל עשייתו הרבה למען התפתחות היישוב היהודי בירושלים באותה תקופה: היום בהיסטוריה: החלל הראשון של פעולות האיבה, באתר "סרוגים", 15 בספטמבר 2022
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, החלל הראשון: "במאה שערים גאים בו עד היום", באתר ynet, 15 באפריל 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית קלר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר מורשת 
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1887
 תאריך פתיחה רשמי:  1887 
 מידות
 קומות:  3 
 
 קואורדינטות:  32°48′12″N 34°58′59″E﻿ / ﻿32.803361111111°N 34.983194444444°E﻿ / 32.803361111111; 34.983194444444
  (למפת חיפה מוגדלת) בית קלר(למפת חיפה רגילה) בית קלר(למפת הגליל המערבי רגילה) בית קלר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית קלר
 
בית האירוח של האחוזה - כיום נקרא בית קלר
בית קלר - שלט הסבר על הבית
בית קלר, ברחוב קלר 2 בחיפה, הוא שריד לאחוזה הטמפלרית בפרוור הגרמני כרמלהיים שבמרכז הכרמל של ימינו בחיפה. המבנה נבנה בשנת 1887 וכלל בית אחוזה בן שתי קומות וכן קומת מרתף, מספר בתי משק וכן בתי משרתים.
היסטוריה

עד שנת 1903 שימש הבניין למגוריה של מממנת רכישת הקרקע ממסדר הכרמליתים - האצילה הגרמנית ברטה פון בנוורט. בשנה זו חזרה לאירופה ומסרה את הבית לפרידריך (פריץ) קלר שהיה סגן הקונסול של גרמניה בחיפה ונציג הדואר האוסטרו-הונגרי בעיר, והוא שימש למגוריו ולמגורי משפחתו עד מותו בשנת 1913. הרחוב נקרא על שמו של קלר.
בשנת 1918, לאחר מותה של פון בנוורט נקנה ביתה על ידי יצחק גולדברג, הוא הרס את המבנה הישן, ובמקומו בנה בית חדש וקרא לו על שם אשתו – "בית רחל". על שמו קרוי הרחוב הסמוך - שדרות יצחק.
גם בית רחל נהרס, אולם בלחצם של ארגוני שימור הוחלט לשמר את אחד מהבתים אשר הוקמו על ידי קלר כבית המשרתים ובתקופת יצחק גולדברג שימש לאירוח מבקרים, ובמימון ממשלת גרמניה שוקם המבנה.
בית האירוח אשר קיבל בזמנו את הכינוי "בית הקיץ של הקונסול" (המכונה כיום גם "בית קלר") משמש היום את מכון גוטליב שומאכר, כארכיון למסמכים טמפלריים וכמרכז מחקר לפועלה של התנועה הטמפלרית.
ב-16 בנובמבר 2024, פגע טיל בבית טמפלרי סמוך. מההדף נפגע גם בית קלר. עקב הפגיעה נחשף הארכיון לסכנת רטיבות ופונה מידית לאחסון באוניברסיטת חיפה עד לסיום עבודות השיקום. בנוסף ב-19 בנובמבר החלה המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בשיתוף אוניברסיטת חיפה בפעולות להגנה על המבנה מפני כניסת הגשם.
תיאור בית האירוח

המבנה הוא דו-קומתי, מקורה בגג רעפים. אין לו גמלון אופייני (גמלון זה היה קיים רק בבית המגורים הראשי של האחוזה) אולם הוא כולל גרם מדרגות חיצוני עשוי עץ האופייני למבנים טמפלריים (המבנה המקורה הוא מקורי, אולם כיוון גרם המדרגות שונה בעת שיפוץ המבנה).
לקריאה נוספת

שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993.
יעקב שורר, לטייל בחיפה - בין כרמל לים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001, עמ' 75
הערות שוליים

↑  מרדכי אשל, בית הקיץ של פריץ קלר (סגן הקונסול הגרמני) בהר הכרמל, באתר בני עקיבא (גרעין מרחבים)
↑  סמר עודה- כרנתינג'י, בית קלר • מירוץ נגד הזמן להצלת החומרים ההיסטוריים לאחר הנפילה בחיפה, באתר חי פֹּה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה, ‏2024-11-17