stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי לוונטל
הערות שוליים

↑  אלי לוונטל, באתר הפועל חיפה
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט |  |
|  ג'ודו | יונה מלניק |  |
|  היאבקות | רמי מירון |  |
|  הרמת משקולות | אדוארד וייץ |  |
|  התעמלות מכשירים | דב לופי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (אלון בן דור, אהוד בן טובים, חיים בר, יהושע גל, גדעון דמתי, יצחק ויסוקר, רפעת טורק, אבי כהן, אברהם לב, אלי לוונטל, עודד מכנס, מאיר נמני, יוסף סורינוב, ירון עוז, ויקי פרץ, משה שווייצר, יצחק שום) |  |
|  סיף | נילי דרורי |  |
|  קליעה | מיכה קאופמן |  |
|  שחייה | דב ניסמן • עדי פרג |  |
|  שיט | יהודה מעיין • יואל סלע |  |
סלמי חורף

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  סלמי 
 מוצא:  הונגריה 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר 
 
צלחת סלמי חורף ומעדני חזיר
סלמי חורף (בהונגרית: Téliszalámi) הוא סוג של סלמי מעושן העשוי מבשר חזיר ובייקון וסאלו חזיר.
מעמד מוגן

סלמי החורף של סגד הוא מעמד גאוגרפי מוגן של האיחוד האירופי מאז 2007, וסלמי החורף של פיק והרץ הוא הונגריקום מאז 2014.
על פי גיליון הסיכום שהוכן על בסיס תקנה 510/2006 (EC), סלמי חורף סגד מורכב מ"גודל גרגירים 2–4 מ"מ וגרגרי בייקון חזיר וקותלי חזיר מעורבבים באופן שווה, מלוחים ומתובלים (פלפל לבן, פלפל אנגלי, פפריקה), הנקניק ממולא במעטפת טבעית או במעטפת מלאכותית שוות ערך, אשר פני השטח שלו מצופים בעובש אצילי אפרפר-לבן לאחר סיום העישון עם בולי אשור וייבוש."
מקור השם

שמו נובע מהעובדה שבעבר היו מייצרים אותו רק בחורף. הסיבה לכך הייתה שלחות האוויר בסגד בדרך כלל לא הייתה נמוכה מספיק כדי שחומר הגלם יאבד את כמות המים הנכונה במהלך היישון ולכן הוא היה מקורר תחילה ולאחר מכן מעושן כך. עד שלא היו מכונות (משאבות) המתאימות לכך, יכלו לקרר את הסלמי רק בקרח (בחורף, באמצעות הקרח של נהר הטיסה והאגמים בסביבה). מצד שני, בנוסף למוצרים האחרים, לא היו מספיק עובדים לייצר אותו, ולכן המפעל העסיק בחורף פועלים חקלאיים עונתיים להכנת הסלמי.
לקריאה נוספת

סודות סלמי החורף (לינק לא פעיל)
זה כמו זוגיות טובה - כך מכינים סלמי חורפי, origo.hu
מחתיכות לפצצת אומאמי - מבחן סלמי חורף, origo.hu
סלמי פיק מיוצר באותו אופן כמו לפני 140 שנה (לינק לא פעיל)
כתב העת הרשמי של האיחוד האירופי "סלמי סגד" או "סלמי חורף סגד" צו מועצת 510/2006/EC, fvm.hu
פטר גאשפאר–מיקלוש לוצי: סוד הייצור, התיבול והטיפול בסלמי החורף. לקצבים ובעלי איטליזים ; פישהוף ה. ווסט, קישפשט, 1930
יוז'ף ללה: סלמי פיק ונקניק איכרים ; Pick Szeged Salami Factory and Húsüzem Rt., Szeged, 2002
אחוזות רובינשטיין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
  
 https://www.a-rubi.co.il/
 
אחוזות רובינשטיין היא רשת דיור מוגן מבית קבוצת רובינשטיין, שברשותה ארבעה מתחמי דיור מוגן. במתחמי המגורים יש כ-1,169 יחידות דיור וכ-550 עובדים, ומתגוררים בהם כ-1,400 דיירים.
מתחמי הדיור של אחוזות רובינשטיין כוללים מגורים בדירות פרטיות, מתקנים משותפים, כגון מרכזי ספורט, אולמות הרצאות ומופעים ולובי. מתקיימות בהם פעילויות תרבות, ספורט וחברה, ויש בהם שמירה והשגחה רפואית. לצד הדיור המוגן פועלים אגפים של דיור תומך, אגפים סיעודיים ואגפי החלמה.
מתחמי הרשת

אחוזת ראשונים: האחוזה הראשונה של רשת רובינשטיין, הוקמה בשנת 1996 בראשון לציון. באחוזה 341 דירות. לידה נמצא המרכז המסחרי ראשונים סנטר. במתחם אגף דיור תומך וכן תוכנית סיעודית, שמאפשרת לדיירים הזקוקים לסיוע סיעודי להתגורר בדירה פרטית באגף לטיפול אישי באחוזה, וכן להעסיק מטפל באופן אישי. כמו כן, במתחם אגף החלמה למטופלים חיצוניים (לאחר ניתוח או אשפוז), מחלקה סיעודית ומחלקה לתשושי נפש.
אחוזת פולג: דיור מוגן בסגנון כפרי בקיבוץ תל יצחק. הוקמה בשנת 2003 בצמוד לשמורת הטבע פולג ופרדסי השרון. באחוזה 240 וילות ו-60 דירות. לצד הדיור המוגן פועלים באחוזה בית סיעודי ואגף החלמה למטופלים חיצוניים שעברו ניתוח או אשפוז.
אחוזת צהלה: הוקמה בשנת 2006 בשכונת המשתלה בתל אביב, ובה 208 דירות. לצד הדיור המוגן פועל אגף החלמה למטופלים חיצוניים לאחר ניתוח או אשפוז.
אחוזת בית הכרם: הוקמה בשנת 2007 בשכונת רמת בית הכרם בירושלים, ובה 320 דירות. ישנם גם 30 יחידות דיור ושתי מחלקות סיעודיות. בצמוד לאחוזה פועל המרכז המסחרי "כרם ירושלים", הכולל חנויות, מסעדות ובתי קפה. לצד הדיור המוגן ישנו אגף דיור תומך ואגף החלמה למטופלים חיצוניים שעברו ניתוח או אשפוז.
בשנת 2015 דורגה אחוזות רובינשטיין במקום השני בגודלה מבין רשתות הדיור המוגן בישראל. בשנת 2017 דורגה אחוזות רובינשטיין במקום השלישי.
מתחמים נוספים של הרשת עתידים להיפתח בגבעתיים, בחולון ובהרצליה. אחוזת גבעתיים, שעתידה להיפתח למגורים בשנת 2025, מוקמת בנקודת המפגש בין תל אביב, גבעתיים ורמת גן. לצד הדיור המוגן יפעלו באחוזה אגף סיעודי ואגף החלמה למטופלים חיצוניים שעברו ניתוח או אשפוז. אחוזת חולון, שעתידה להיפתח בשנת 2027, מוקמת בצמוד לקניון חולון ולפארק שמעון פרס. לצד הדיור המוגן יפעלו באחוזה אגף סיעודי ואגף החלמה למטופלים חיצוניים שעברו ניתוח או אשפוז.
הערות שוליים

↑  בתי לוין, איך הצליח בית דיור מוגן בראשון לציון להישאר נקי מקורונה?, באתר השקמה, ‏18 ביוני 2020
↑  הילה דניאל, הודעתי לאבא שלי שאשמח להישאר לבד עד סוף החיים, ואז סידני הגיע, באתר ynet, 16 בינואר 2023
↑  עברה מווילה מרווחת לפנטהאוז של 80 מ"ר - רק בגלל המיקום - וואלה בית ועיצוב, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2022
↑  ליאת שניידר, כשרות פגשה את רות: המפגש של דיירות הדיור המוגן שנקראו על שם הדמות המקראית, ‏25 במאי 2023
↑  שלומי אהרוני, האחוזה שלהם: בית הכרם חוגגים 15 שנות עשייה, באתר Mynet, ‏12 בינואר 2023
↑  שירות גלובס, ‏דירוג: אלה רשתות הדיור המוגן הגדולות בישראל, באתר גלובס, 24 ביוני 2015
↑  Dun's 100, ‏דירוג Dun's 100 לדיור מוגן: הרשתות הגדולות והמובילות בארץ, באתר גלובס, 4 במאי 2017
↑  אורן פרוינד, מצאו את הזהב: רובינשטיין תשקיע בדיור מוגן 2 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2016
פליקס באטוס

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1917 קאליש
 פטירה:  25 ביולי 1992 (בגיל 75)
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  פולין הצבא הפולני    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1941–1943   1943–1946   1948 – 1949
 דרגה:  מאיור  (הצבא הפולני)   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 82
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה     מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 נהג אגד
 
פליקס בֶּאָטוּס (27 בפברואר 1917 – 25 ביולי 1992) היה מפקד גדוד השריון הראשון של צה"ל במלחמת העצמאות.
קצין שריון במלחמת העולם השנייה

פליקס (רפאל) באטוס (Felix Beatus) נולד בשנת 1917 למשפחה יהודית מתבוללת בעיר קאליש שבפולין. בראשית שנות ה-30 עברה המשפחה לעיר צ'נסטוחובה, שם עסקה בייצור שקיות נייר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 נמלט באטוס עם אשתו אל מזרח המדינה, שנכבשה אז על ידי הצבא האדום וסופחה לאוקראינה הסובייטית. בעיר סטרי שבמחוז לבוב מצא עבודה כנהג. עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 גויס כנהג משאית לצבא האדום.
באטוס התקדם בהדרגה בסולם התפקידים והדרגות. מנהג משאית הפך לנהג שריונית מסוג T-27 ובהמשך לנהג טנק T-34. הוא לחם בקרבות באזור אוקראינה. באחד הקרבות נפצע, וכשהחלים הוצב בחטיבת הטנקים הפולנית ה-1, שהייתה חלק מהגיס הפולני הראשון - הצבא הפולני הקומוניסטי שהקימו הסובייטים בשנת 1943. הוא נשלח לקורס קציני שריון מטעם החטיבה. לאחר סיום הקורס למד בקורס סיור שריון מתקדם.
בתום ההכשרה לחם בשורות החטיבה על אדמת פולין והיה ממשחררי מחנה ההשמדה מיידנק. בקרב על ורשה השתתף בהקמת ראש הגשר על נהר הוויסלה. לאחר שנכשלה ההתקוממות הפולנית בורשה, בעוד הצבא האדום עומד מנגד, נשלח באטוס למשך שישה חודשים לאקדמיה הגבוהה לשריון ע"ש סטלין. בתום לימודיו חזר לחזית כמפקד גדוד. הוא לחם עד לניצחון בקרבות קשים בהם אבדו טנקים רבים מהכוח שעליו פיקד, ובאפריל 1945 נותר עם שבעה טנקים בלבד. בתום המלחמה, במאי 1945, סיים את לחימתו על גבול גרמניה בדרגת מָאיוֹר .
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשלחה יחידתו של באטוס לשטטין ותחת פיקודו ביצעה את גירוש רבע מיליון תושביה הגרמנים של העיר, שהיוו את רוב תושביה. העיר הפכה פולנית ובאטוס מונה למושל העיר. בשטטין פגש באנשי המוסד לעלייה ב', ובתוקף תפקידו כמושל העיר סייע להם לארגן עליית יהודים ניצולי השואה לארץ ישראל במסגרת תנועת הבריחה. זאת כאשר שטטין הפכה לנמל הצפוני העיקרי שממנו הוברחו יהודים מפולין לאזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה בדרכם לארץ, חלקם בחזות של גרמנים המגורשים לגרמניה.
לאחר מלחמת העצמאות

בתום מלחמת העצמאות, כאשר פרצו חילוקי דעות בין מפקדי הפלמ"ח לדוד בן-גוריון, פרש יצחק שדה מצה"ל ואיתו גם באטוס. לאחר השחרור עבד באטוס שנים רבות כנהג באגד. לאחר פרישתו מאגד ניהל בשלהי שנות ה-60 את תחנת אגד תיור בנמל התעופה בלוד.
באטוס נפטר בשנת 1992 בעת היותו בביקור שורשים בפולין. הובא למנוחות בבית העלמין ירקון .
לקריאה נוספת

זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1976, עמ' 73.
שבתי טבת, חשופים בצריח. הוצאת שוקן, 1968, עמ' 50–54.
הערות שוליים

↑  שבתי טבת, חשופים בצריח, תל אביב: שוקן, 1968, עמ' 50.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009302890505171  VIAF: 5160975473317281033   WorldCat (עם VIAF): 5160975473317281033
הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה

הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה (בסרבית: Оружане снаге Босне и Херцеговине) הם הכוח הצבאי של בוסניה והרצגובינה וכוללים את יחידת זרוע היבשה ויחידת חיל האוויר וההגנה האווירית.
הכוחות המזוינים הם האחראים לביטחונה של המדינה מפני פלישות חוץ ולסיוע לשאר כוחות הביטחון במדינה.
הכוח נוסד בשנת 2005 על בסיס שני גופי צבא שאוחדו. בשנותיו הראשונות עיקר הציוד הגיע מתוצרת של מדינות יוגוסלביה לשעבר, ועם הזמן החל להתקבל גם ציוד מתוצרת מערבית. הכוח צבר בין היתר ציוד הכולל כ-300 טנקים מסוגים: M-84, T-54 ו- M-60, בערך 30 מסוקים פעילים.
החל מ-1 בינואר 2006 בוטל גיוס החובה בבוסניה והרצגובינה.
ארגון

כוח האדם מורכב מכ־10,000 חיילי סדיר ועוד כ־6,000 במילואים. חלוקת הכוח האדם בסדיר היא כ-7,500 בזרוע היבשה והשאר בזרוע האוויר וההגנה האווירית.
זרוע היבשה מחולקת לפיקוד התמיכה ולפיקוד המבצעי המחולק בצורה הבאה:
פיקוד מבצעי
אל הפיקוד המבצעי כפופים שלוש חטיבות המחולקות בצורה כמעט אחידה ומורכבת כך:
חטיבה
שלושה גדודי חי"ר על פי חלוקה אתנית של האוכלוסייה כל אחת
גדוד ארטילריה
פלוגת סיור
מחלקת קשר
מחלקת משטרה צבאית.
פיקוד תמיכה
גדוד שריון עצמאי
גדוד הנדסה - פילוס וצמ"ה
גדוד הנדסה - חבלה
גדוד מודיעין
גדוד משטרה צבאית
גדוד קשר
פלוגת לוחמה באב"כ
חיל האוויר עוסק בעיקר בהגנה אווירית וסיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע בעזרת שתי טייסות מסוקים.
בבוסניה והרצגובינה אין חיל ים, מפני המוצא המצומצם שלה לים. עם קו חוף של כ-23 ק"מ.
מבנה ארגוני של הפיקוד המבצעי
סמל חיל האוויר וההגנה האווירית של בוסניה והרצגובינה
אברהם וינשל

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1893
 פטירה:  11 בינואר 1968 (בגיל 74)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת כהונה:  ? – 11 בינואר 1968 
 תקופת הפעילות:  ? – 11 בינואר 1968 
 
אברהם וֶיְנְשַל (27 בדצמבר 1893 – 11 בינואר 1968) היה משפטן ביישוב ובתקופת המדינה, יושב ראש לשכת הסתדרות עורכי הדין בישראל, חבר אספת הנבחרים ואזרח כבוד של חיפה.
קורות חיים

וינשל נולד בקווקז, באזור שבשנות האלפיים הוא שטח אזרבייג'ן, לקרולינה וד"ר זאב וינשל, ממייסדי הליגה למלחמה בשחפת בחיפה ומנהל בית החולים תימנעה. אחיו היה יעקב וינשל ובן דודו לב לנדאו, זוכה פרס נובל לפיזיקה.
למד משפטים בגרמניה ובשווייץ, וקיבל תואר דוקטור למשפטים ב-1916. במקביל לעבודתו המקצועית התמסר לפעילות ציונית, ובשנת 1920 נשא את זינה (לבית שלמה קבש ולאה מבית בבקוב), עלה לארץ ישראל, השתקע בחיפה והיה מראשוני עורכי הדין העבריים בעיר. במלחמת העצמאות שכל את בנו שאול (1927–1948), חייל בחיל התותחנים.
קריירה > עבודתו המשפטית

וינשל עסק רבות במשפטי קרקעות שונים כמו גם ניהול משא ומתן על רכישתן באופן עצמאי (כאדמות חניתה שנקנו בידי אחיו אליעזר וינשל). וינשל היה יועץ משפטי של גופים כלכליים גדולים, בהם ממגורות דגון, שבהן שימש דירקטור וחברת הכשרת היישוב שעסק בשירותה ברכישת קרקעות בגליל. ב-1931 מונה ליועץ המשפטי של עיריית חיפה, ושימש בתפקיד זה שנים רבות.
היה ממייסדי אגודת עורכי הדין העבריים בחיפה וראש לשכת הסתדרות עורכי הדין בישראל (אחד הגופים שקדם ללשכת עורכי הדין בישראל).
וינשל היה מועמד להרכב הראשון של בית המשפט העליון אך סירב ויותר מאוחר שימש עורך דינו של ד"ר ישראל שייב במאבק על זכותו לשמש מורה.
היה חבר ועדת דורי לקביעת מבנה ההתאחדות לספורט בישראל כנציג מכבי.
קריירה > פעילותו הפוליטית

השתתף בוועידת היסוד של הסתדרות הסטודנטים הציונים "החבר" והיה לאחד ממנהיגיה.
ב-1925 היה בין מקימי המפלגה הרוויזיוניסטית בארץ ביחד עם אחיו יעקב, בנימין זאב פון וייזל, ישראל בנימין רוזוב וארתור קסטלר. וינשל עמד בראש אגודת "זכותנו" שקמה ב-1926 במטרה להגן על זכויות היהודים, תושבי ארץ ישראל, מפני קיפוח מצד השלטון.
היה חבר ועד הקהילה בחיפה, חבר הוועד הפועל שלו, וחבר באספת הנבחרים השנייה והשלישית.
בסוף שנות השלושים עזב בשל חילוקי דעות את ההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח), הצטרף להנהלת תנועת "בני-חורין" והגיש בשמהּ לממשלת בריטניה תזכיר המוקדש לפתרון בעיית ארץ ישראל. במלחמת העולם השנייה דרש להקים חזית לאומית אחידה, להקים מורשון יישובי ולהכניס שיטת בחירות אזוריות במקום בחירות יחסיות המפצלות את הצבור. הרעיון נתקל בהתנגדות מפלגות שונות שראו בהקמת חזית לאומית אחידה סוף לדרכן העצמאית.
באוגוסט 1947 נעצר בידי השלטונות הבריטיים על פעילות פוליטית, והוחזק 40 יום במעצר במחנה המעצר בלטרון.
קריירה > עיסוקו בעיתונות

ב-1916 היה עורכו של העיתון הלאומי היהודי "ההתעוררות" (Das Erwachen), שבו השתתפו טובי הסופרים היהודים. וינשל היה חבר מערכת "המבשר ליהודי קווקז" (בשפה הרוסית), שאביו היה עורכו, ופרסם בו שורת מאמרים המוקדשים לבעיות ההתיישבות העברית בא"י.
ב-19 בפברואר 1926 ייסד את עיתון "הצפון", שהיה המקומון הראשון בארץ ישראל (על אף שווינשל ייעד אותו גם לידיעות כל ארציות) והעיתון הרוויזיוניסטי הראשון בארץ ישראל. העיתון ייצג אמנם את דעות התנועה, אך האחים וינשל היו בעליו ולפחות בתחילה הם נזהרו מכתיבת דעות אלו. הוא הופיע תחילה כשבועון, ואחר כך כדו-שבועון עד לסגירתו ב-14 באוגוסט 1927 אחרי 99 גיליונות. העיתון היה הראשון בעל מדור ספורט מקיף. כיאה לעיתון רוויזיוניסטי המדור תקף את הפועל.
בשנת 1926 הקים עם ארתור קסטלר סוכנות ידיעות בחיפה.
ב-1936 חזר וינשל לנהל שבועון; הפעם את הירדן עיתונה הרשמי של התנועה. העיתון נסגר על ידי השלטונות הבריטיים.
על שמו רחוב בחיפה.
לקריאה נוספת

'וינשל, אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 199. (הספר בקטלוג ULI)
נפתלי ליפשיץ, יצחק גנון, ראובן הכט (עורכים), אברהם וינשל: לקט כתבים לזכרו, חיפה: שקמונה בשיתוף עם אוניברסיטת חיפה, 1977.
הערות שוליים

↑  עוד עליה ראו בדוד תדהר (עורך), "זינה וינשל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 949
↑  י. העליון, יוסף קיסרי ז"ל, מעריב, 31 בדצמבר 1963
↑  כשם סבו מצד אביו.
↑  לזוג בת נוספת - יהודית.
↑  עודד ישראלי וצמרת אביבי, יעקב ברגר - נפגע למוות בלילה הראשון להקמת חניתה במצבות מדברות.
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת מאגנס, 2004, עמ' 87
↑  היוקם בית הדין העליון הקבוע על ידי מועצת המדינה הזמנית, על המשמר, 15 ביולי 1948
↑  אליקים רובינשטיין, שלבי ההקמה של בית-המשפט העליון בתש"ח, שנה ראשונה לעצמאות 1948–1949‏, עורך: מרדכי נאור, יד בן צבי, עמ' 89
↑  ניר קידר, הממלכתיות הרפובליקנית של בג"ץ ושל בן-גוריון, עיונים בתקומת ישראל 14, (2004), עמ' 135
↑  אהרן להב, יורחבו סמכויות ועדות ההתאחדות שיורכבו על בסיס דמוקרטי, דבר, 24 בנובמבר 1963
↑  מרדי נאור, הרמטכ"ל הראשון יעקב דורי, מודן - הוצאה לאור והוצאת מערכות, 2012, עמ' 432
↑  זאב ז'בוטינסקי, הרוויזיוניזם הציוני במאבקיו, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, עמ' 185
↑  שמות העצורים, דבר, 6 באוגוסט 1947
↑  פרוטוקול יום עיון בסוגיות בתולדות התנועה הרוויזיוניסטית בחיפה מטעם מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה .
↑  אמיר גילת, צמיחתה של העיתונות המקומית הממסדית בחיפה, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת חיפה
↑  חיים קאופמן, ‏ייסודה של 'התאגדות הספורט הפועל', קתדרה יוני 1996
↑  חיים קאופמן, ראשיתם של דיווחי הספורט בעיתונות העברית המנדטורית, בתנועה: כתב-עת למדעי החינוך הגופני והספורט, גיליון 1, אייר תשנ"ז מאי 1997
↑  סוכנות מדינית לאומית "סמל", הצפון, 18 ביוני 1926
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298451705171  ISNI: 0000 0000 6693 9951  LCCN: n88288860  VIAF: 18791257   WorldCat (עם VIAF): 18791257
לחוח

| --- | --- |

לחוח
 
 מאכלים
 סוג:  חביתית, מזון 
 מטבח:  תימן, המטבח הישראלי 
 מוצא:  תימן תימן
 מרכיבים עיקריים:  קמח, סולת, שמרים, מלח וסוכר
 
לְחוּח (בערבית: لحوح) הוא סוג של לאפה שמקורה בתימן. היא פופולרית גם בישראל, אליה הובאה עם עלייתם לישראל של יהודי תימן. ללחוח מרקם ספוגי ולח והוא נאכל בדרך כלל עם מרק או חילבה. ללחוח קיימות גרסאות במדינות נוספות, הדומות בשמן אך שונות במרקמן ובטעמן.
הלחוח המקורי יוצר בתימן מדורה, מדוחן או משילוב של שניהם. מרכיבי הלחוח כיום הם קמח, סולת, שמרים, ומעט מלח וסוכר אשר מעורבבים יחד ליצירת בלילה אחידה.
הכנת הלחוח כיום מתבצעת על ידי יציקת מנה מדודה של בלילה על משטח מתכתי (כגון: מחבת) המחומם לטמפרטורה גבוהה. בחימום המהיר של הבלילה נוצרות בועות קיטור המקנות ללחוח מרקם ספוגי ורך בצידו העליון, שנותר בגוון בהיר, בעוד שצידו התחתון, שבא במגע עם המשטח המחומם, משחים. בעבר הכינו את הלחוח על משטח מיושר (ממתכת או אבן) אשר חומם מעל למדורה. הלחוח דומה במידה ניכרת לחרינגו המרוקאי ולאנג'רה האתיופית.
מהבצק של לחוח עשו יהודי תימן גם גֶ'ליטה וכָ'וִיץ שהם רביכות עבות יותר מהלחוח. לצורך כך השתמשו בכמות גדולה יותר של בצק ובטכניקות שונות של אפיה.
ראו גם

המטבח התימני
אנג'רה
לחם
פיתה
הערות שוליים

↑  פרופסור אבשלום מזרחי, המטבח התימני, ריחן/צ'ריקובר, 2001, עמ' 68-69
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012440949305171  LCCN: sh2021004075
גדעון צבס

| --- | --- |
פרופ' גדעון צבס באוניברסיטת תל אביב, 1992
פרופ' גדעון צבס באוניברסיטת תל אביב, 1992
 לידה:  15 באוגוסט 1939
 פטירה:  16 בינואר 2000 (בגיל 60)
 ענף מדעי:  מתמטיקה חינוך והוראת המדעים
 מקום מגורים:  ישראל
 מנחה לדוקטורט:  שלום אברבנאל 
 תלמידי דוקטורט:  בת שבע אילני, מיכל ארמוני 
 בן או בת זוג:  צילה צבס 
 הערות:  פרופסור מן המניין למתמטיקה והוראת המדעים
 
גדעון צבס (15 באוגוסט 1939 - 16 בינואר 2000) היה פרופסור מן המניין למתמטיקה ולהוראת המדעים באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

נולד בתל אביב ולמד בתיכון עירוני א'. היה פעיל בתנועת הצופים והשתייך ל"שבט דיזנגוף" ובהמשך הפך למדריך השבט וכן הדריך כשנה ב"שבט צופי ים" ועסק בחינוך הנוער והכנתו לחיים גם בעזרת סירות חתירה ומפרש בנחל הירקון.
בצה"ל שירת בגרעין נח"ל. לאחר טירונות קרבית, נבחר לשליחות להדרכה, כמדריך בכיר בתפקיד רשג"ד (ראש גדוד מדריכים וחניכים). שירותו הצבאי היה למעשה המשך פעילותו המנהיגותית בצופים, שנמשכה עד לסיום שירותו הצבאי ב-1959.
הוא החל את דרכו כמתמטיקאי באקדמיה בלימודי התואר הראשון באוניברסיטת תל אביב, אז בשכונת אבו כביר, בשנים 1959–1962. תכונותיו הבולטות כמורה יועץ ומנהיג התבלטו כבר אז בהצטרפותו כחבר באגודת הסטודנטים האוניברסיטאית. כמו כן, כבר החל במקביל בהוראת המדעים עם קבלת תעודתו להוראת המדעים - מתמטיקה ופיזיקה, באוניברסיטת תל אביב ב-1962. המשך הקריירה היה בהצטרפו למחלקה למתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע ברחובות, שם למד לתואר השני בשנים 1962–1964, ולימודי הדוקטורט בשנים 1964–1967. נושא עבודת הדוקטורט בהנחייתו של פרופ' שלום אברבנאל: "הידרודינמיקה של גלי נפץ חוזרים", “The Hydrodynamics of Reflected Detonation Waves”.
ב-1966 שב למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ברמת אביב, המשיך בהתמדה ובהצלחה רבה את התקדמותו בסולם הדרגות האקדמיות במחלקה מדרגת מדריך (1966), מרצה בכיר (1967), פרופסור חבר (1975) ופרופסור מן המניין למתמטיקה והוראת המדעים (1987) בבית הספר למדעי המתמטיקה ובבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב.
בתחום החינוך המתמטי, פעל מתקופת לימודיו במכון ויצמן, במקביל להיותו מדען, להקמת פעילות העשרה מדעית לנוער, לראשונה בארץ, במסגרת "נוער שוחר מדע" במכון ויצמן ב-1964. עם שובו לאוניברסיטת תל אביב, הקים ב-1965, את "מועדון פאי", לנוער תיכוני מצטיין במתמטיקה. פעילותו לעידוד ולהעשרת הנוער במתמטיקה התרחבה באוניברסיטה. הנהיג את קרן הפרס על שם "שי בליימן" מ-1983 לתחרות שנתית של עבודות במתמטיקה ומדעי המחשב לתלמידי תיכון, שנערכה באוניברסיטת תל אביב. במסגרת מינויו לפרופסור מן המניין, שכלל את בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, חקר ופיתח את השימוש במעבדות מיקרו-מחשבים בחינוך המתמטי, בשיתוף עם עמיתיו, פרופסור שלמה ברויאר ופרופסור יהודית גלעזר-להמחשת המתמטיקה באמצעות שיטות לפתרון בעיות מתמטיות בעזרת מיקרו-מחשבים.
היה גם מרצה ופרופסור אורח במחלקה למדעי המחשב במכון "קורנט" - באוניברסיטת ניו-יורק בשנים 1969–1999.
היה ממקימי המחלקה למתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשה בשנים 1979–1980.
תחום מומחיותו - מתמטיקה שימושית, אנליזה נומרית, אלגוריתמיקה, הוראת מתמטיקה משולבת מחשב, מעבדה מיקרומחשבית לימודית.
ב-1966 נישא לד"ר צילה צ'רניאק שלימים ניהלה את המחלקה לרפואה גרעינית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר ונולדו להם גילה ואייל.
יחד עם עמיתו פרופסור שלמה ברויאר פרסם שלושה ספרים (ברשימה למטה).
שלושת הספרים מנגישים מתמטיקה לסטודנטים למתמטיקה ולהנדסה, למורי מתמטיקה בתיכון וגם לתלמידי תיכון מתקדמים, בגישה של מעבדה ליישום שיטות נומריות. בין הנושאים שבספרים: שיטות לפתרון משוואות ליניאריות ולא-ליניאריות, החשת התכנסות וקירוב פונקציות.
פרסים והוקרה

פרס רוטשילד "למדען ישראלי צעיר", 1968
עמית קרן פולברייט, 1972
פרס קרן פולקסוואגן לספרים בחינוך מדעי - לספרו "מתמטיקה מחשבית", 1976
מלגת הקרן הדו-לאומית - למחקרו על "שיטות ייחודיות בחישוביות מטראולוגית", 1980
מלגת קרן IBM ל"מיקרו-מחשבים- לייסוד מעבדת מיקרו-מחשבים לימודית", 1984
מלגת הוועדה להוראת המדעים בישראל "לנושאי הוראת מתמטיקה נומרית בתיכון ובמכללות מורים", 1987
ממייסדיו ומנהיגיו של החוג ל"נוער שוחר מדע" במכון ויצמן למדע ברחובות, 1999-1964
מייסדו ומנהיגו של "מועדון פאי" לתלמידי תיכון מצטיינים ומחוננים, בפקולטה למדעים מדויקים, באוניברסיטת תל אביב משנת 1965.
מנהלה ומרכזה של קרן הפרסים ע"ש שי בליימן "בתחרות עבודות במתמטיקה ובמדעי המחשב לתלמידי תיכון", בפקולטה למדעים מדויקים, באוניברסיטת תל אביב, 1999-1983.
חבר הסנאט של אוניברסיטת תל אביב 1987–2000.
מאמרים נבחרים בספרות המדעית

Zwas, G. and Abarbanel, S. 1971. Third and fourth order accurate schemes for hyperbolic equations of conservation law form. Mathematics of Computation, 25: 229–236.
Zwas, G. and Abarbanel, S. 1972. Third and fourth order accuracy schemes for two dimensional hyperbolic equations. International Journal of Computer Mathematics. 3: 209–223.
Zwas, G. 1972. On two step Lax-Wendroff methods in several dimensions. Numerische Mathematik. 20: 350–355.
Zwas, G. and Roseman, J. 1973. The effect of nonlinear transformation on the computation of weak solutions. Journal of Computational Physics. 12: 179–186.
Goldberg, M., Tadmor, E. and Zwas, G. 1975. The numerical radius and specttural matrices. Linear and Multilinear Algebra. 2: 317–326.
Isaacson, E. and Zwas, G. 1981. Mountain winds revisited. SIAM Journal of Numerical Analysis. 18: 277–288.
Breuer, S. and Zwas, G. 1983. Area approximations in the mathematical laboratory. International Journal of Mathematical Education in Science and Technology. 14: 373–383.
Breuer, S. and Zwas, G. 1984. Computer root extraction by a priori design. Computers & Education. 8: 305–316.
Breuer, S. and Zwas, G. 1988. Polynomial iterations for root extraction. Computers & Education. 12: 289–300.
Gal-Ezer, J. and Zwas, G. 1993. Corrected summation of alternating series. International Journal of Mathematical Education in Science and Technology. 24: 171–176.
Roseman, J. and Zwas, G. 1999. Second order iterations. The College Mathematics Journal. 30: 393–396
ספרים

Breuer, S. and Zwas, G. 1976. Computational Mathematics. Tel Aviv University Press, Publishing Projects. Pp. 240.
Breuer S. and Zwas, G. 1977. First Steps in Numerical Mathematics . Dekel Publishing, Israel. Pp. 170.
Zwas, G. and Breuer, S. 1993. Numerical Mathematics: A Laboratory Approach. Cambridge University Press. Pp. 267.
הערות שוליים

↑  Breuer, S., Gal-Ezer, J. and Zwas, G. 1990. Microcomputer laboratories in mathematics education. Computers & Mathematics with Applications. 19:13-34.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460976605171  BIBSYS: 90748244  BnF: cb129842396 (data)  CiNii: DA07770017  GND: 1325376752  ISNI: 0000 0001 1571 0994  LCCN: n92094166  MGP: 19176  SUDOC: 057112800  VIAF: 55813037   WorldCat (עם VIAF): 55813037
עופר מזרחי

עופר מזרחי (נולד ב-3 במרץ 1967) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

מזרחי גדל בשכונת קריית אליעזר בסמוך לאצטדיון העירוני בחיפה. החל מגיל 6 החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים בחוג של מכבי חיפה ונחשב לכובש מצטיין בכל קבוצות הנוער בהן שיחק. בשנת 1982 הוכתר למלך השערים בקבוצת הנערים של המועדון כשלזכותו 36 שערים וכן תרם תרומה משמעותית לזכייה באליפות המדינה ובגביע המדינה באותה עונה. בשנת 1985 היה שותף מלא לאליפות הנוער של המועדון עם 18 שערים וזומן לנבחרת הנוער. מזרחי עשה את דרכו במחלקת הנוער תחת המאמנים ג'וני הרדי, אשר עלמני וליאון אברהם שקידמו אותו ואת חבריו לשנתון ניר קלינגר, ליאור רוזנטל, מרקו בלבול, ראובן עטר ועוד שחקנים בולטים לעתיד בכדורגל הישראלי. בשנת 1985, בגיל 17.5 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
מזרחי הצליח להתברג כשחקן מפתח בסגל של מכבי חיפה בשנים הללו. בשנת 1988 זומן למבחנים בקבוצת לוקרן מבלגיה, אולם בסופו של דבר לא הצטרף לקבוצה. אחד השערים הזכורים של מזרחי היה השער בגמר הגביע של עונת 1988/1989 נגד בית"ר ירושלים שניצחה לבסוף בפנדלים. בשנת 1991 נפצע מזרחי וקרע את שתי הרצועות הצולבות בברכו השמאלית ולאחר תקופת החלמה ארוכה התקשה לחזור לימיו הגדולים.
בשנת 1992 עבר למכבי הרצליה. בשנת 1993 חזר לשורות מכבי חיפה עד ששוחרר ממנה על ידי המנג'ר גיורא שפיגל.
מזרחי עבר לצפרירים חולון שם שיחק עונה אחת, כשאחריה חזר לקדנציה נוספת במכבי הרצליה בשורותיה שיחק שנתיים בה היה שחקן הרכש המרכזי וקפטן הקבוצה. אחרי הרצליה עבר מזרחי למכבי תל אביב בשורותיה שיחק עונה אחת, עד שבעונת 1997/1998 עבר להפועל אשקלון בה שיחק מספר משחקים ופרש ממשחק פעיל, בגיל 31.
לזכותו של מזרחי 12 הופעות בנבחרת ישראל. ב-28 במרץ 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת יוון. באותה שנה שותף בארבעה משחקי ידידות של הנבחרת, ולאחר מכן נעדר ממנה עד שנת 1995, אז חזר לסגל הנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 1996. ב-16 באוגוסט 1995 כבש את שערו היחיד בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה. ב-30 באפריל 1996 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית באצטדיון בלומפילד.