stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקורפוס ה-20 (האימפריה הגרמנית)
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-1 באוקטובר 1912 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה פרידריך פון שולץ. מטה הקורפוס היה באלנשטיין, וחייליו גויסו מהאזור הדרומי של פרוסיה המזרחית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המזרחית כחלק מהארמייה השמינית, ולחם עמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית והשתתף בקרב גומבינן, ולאחר מכן לחם בקרב טננברג, הקרב הראשון על האגמים המזוריים וקרב לודז'. ב-26 במאי 1915 התמנה פון שולץ גם למפקד הארמייה השמינית וכוחותיו נשלחו לאבטח את קווי הביצורים ליד גרודנו. ב-29 בספטמבר 1915 פורקה הארמייה השמינית, ופון שולץ נשאר בתפקידו כמפקד הקורפוס ה-20. ב-28 באוקטובר 1915 הפך הקורפוס ה-20 לפלגת הארמייה שולץ. פלגת הארמייה לחמה בגזרה הצפונית של החזית המזרחית, וב-2 באוקטובר 1918 פורקה, ועל בסיסה הוקם מחדש הקורפוס ה-20, שפורק ב-29 בנובמבר 1918, זמן קצר לאחר תום המלחמה.
מפקדים

גנרל חיל התותחנים פרידריך פון שולץ (1 באוקטובר 1912 - 18 בספטמבר 1915)
גנרל לוטננט ויקטור אלברכט (2 באוקטובר 1918 - 29 בנובמבר 1918)
הנשיא מאוהב

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  רוב ריינר
 הופק בידי:  רוב ריינר
 תסריט:  ארון סורקין
 עריכה:  רוברט לייטון 
 שחקנים ראשיים:  מייקל דאגלס אנט בנינג מרטין שין ריצ'רד דרייפוס מייקל ג'יי פוקס ונדי מאליק ג'ושוע מלינה
 מוזיקה:  מארק שיינמן
 צילום:  ג'ון סיל 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בנובמבר 1995
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 תקציב:  62 מיליון דולר
 הכנסות:  107,879,496 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   americanpresident
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנשיא מאוהב (באנגלית: The American President) הוא סרט דרמה וקומדיה רומנטית משנת 1995 בכיכובם של מייקל דאגלס, אנט בנינג, מרטין שין, ריצ'רד דרייפוס ומייקל ג'יי פוקס. את התסריט כתב ארון סורקין. עלילת הסרט התבססה על אירועים אמיתיים ובהם מבצע קניון אל דוראדו, התקיפה האווירית האמריקנית בלוב.
עלילה

נשיא ארצות הברית אנדרו שפרד (בגילומו של מייקל דאגלס), אלמן המגדל את בתו היחידה, נהנה מתמיכה ציבורית ותקשורתית. שפרד מתאהב בסידני אלן וייד (בגילומה של אנט בנינג) לוביסטית יפהפייה ואינטליגנטית. או אז הוא נאלץ להתמודד עם ביקורת ציבורית ואישית מצד יריבו הפוליטי בוב ראמסון (בגילומו של ריצ'רד דרייפוס) ולהיאבק על זכותו לפרטיות. אחוזי התמיכה נשיא צונחים בעודו ממשיך במערכת היחסים עם סידני. אחוזי התמיכה מחייבים אותו לקבל החלטות שונות, המקשות עליו ועל מערכות היחסים שלו עם הסובבים אותו. הסרט מסתיים כאשר הוא מחליט לפעול בצורה הנכונה, ללא קשר לאחוזי התמיכה בו. הסרט מציג, לצד חייו הפרטיים של הנשיא, את תחומי עיסוקו ובהם חקיקה, פיקוד על צבא ארצות הברית וההתמודדות בבחירות לנשיאות.
הערות שוליים

↑  nrg מעריב, כל אנשי הנשיא: מצאנו מחליפים ראויים לאובמה ורומני, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2012.
↑   אורי קליין, למה מייקל דאגלס מושך ומרתיע כאחד, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 4882cb99-7125-4ba1-8885-997f5a9c1245
הנרי ארתור בלייק

סר הנרי ארתור בלייק (באנגלית: Sir Henry Arthur Blake; בסינית: 卜力;‏ 8 בינואר 1840 - 23 בפברואר 1918) כיהן כמנהלן בשירות הקולוניאלי הבריטי, וכמושל איי בהמה, מושל ניופאונדלנד, מושל ג'מייקה ומושל הונג קונג.
קורות חיים

הנרי ארתור בלייק נולד בלימריק שבאירלנד, לג'יין ליין (Jane Lane) ולפיטר בלייק (Peter Blake), שוטר מקומי.
בלייק עבד כשולייה של סוחר בגדים, ובשנת 1859 הצטרף למשטרה המקומית כמפקח ולאחר מכן בתפקיד שופט. בשנת 1876 עבר לטואם במערב אירלנד, ובשנת 1882 מונה לשופט קבוע (Special Resident Magistrate).
בשנת 1884 מונה למושל איי בהאמה, בו כיהן עד שנת 1887. בשנת 1886 הוצע לו תפקיד מושל קווינסלנד אולם בלייק סירב. בשנת 1887 מונה למושל ניופאונדלנד, תפקיד בו כיהן עד שנת 1889. בשנת 1889 מונה למפקד הצבא הבריטי בג'מייקה (Captain-General) וכיהן כמושל ג'מייקה. כהונתו, שהייתה אמורה להסתיים בשנת 1894 הוארכה פעמיים, לבקשת בית המחוקקים של המושבה, והוא נותר בתפקיד עד שנת 1898 עת מונה למושל הונג קונג. בלייק נשא בתפקיד עד שנת 1903.
חמישה חודשים קודם לכניסתו לתפקיד מושל הונג קונג, הוסכם עם סין על חכירת הטריטוריות החדשות לתקופה של 99 שנים. תקופת כהונתו של בלייק התאפיינה בהשתלטות על האוכלוסייה העוינת של הטריטוריות (שצלחה בחלקה) והסדרת האדמיניסטרציה בהן.
לאחר תום כהונתו כמושל הונג קונג מונה למושל ציילון, תפקיד בו כיהן עד שנת 1907.
בלייק נפטר ב-23 בפברואר 1918.
משפחתו

בלייק נשא את ג'יני אירווין (Jeannie Irwin) בשנת 1862. ג'יני נפטרה בשנת 1866 ולאחר מכן, בשנת 1874 נשא בלייק לאישה את אדית' ברנאל-אוסבורן (Edith Bernal-Osborne) בתו של חבר הפרלמנט הבריטי ראלף ברנאל אוסבורן.
לבלייק נולדו שני בנים ובת אחת.
תוארי כבוד

בשנת 1887 קיבל בלייק תואר ממסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש; בשנת 1888 קיבל תואר אביר במסדר זה, ובשנת 1897 קיבל תואר אביר גדול במסדר.
מורשתו

על שמו של בלייק קרויה העיר בלייקטאון בקנדה, וכן רציף בלייק בהונג קונג קרוי על שמה. הצמח בוהיניה בלייקאנה (Bauhinia blakeana) שהתגלה בהונג קונג בשנת 1880 נקרא על שמו; הצמח הפך לסמל המושבה בשנת 1965 ומאז שנת 1997 עת הועברה השליטה במושבה לידי סין העממית, שונה דגל הונג קונג וכיום הפרח מופיע במרכזי.
הקורפוס ה-20 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943   1957 – 1946   1970
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הקורפוס ה-20 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-10 באוקטובר 1943 הוקם הקורפוס ה-20 על בסיס קורפוס השריון ה-4 שהוקם ב-5 בספטמבר 1942, ולמפקדו מונה וולטון ווקר.
ב-1 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד הופעל במבצע קוברה כחלק מהארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון. עד מהרה כבש הקורפוס את לה מאן, וב-10 באוגוסט כבש את אנז'ה. ב-19 באוגוסט כבש הקורפוס את שארטר לאחר 5 ימי קרב, וב-23 באוגוסט כבש את פונטנבלו. הקורפוס המשיך בהתקדמות המהירה וחצה את נהר הסן, וב-27 באוגוסט תפס ראש גשר מעבר לנהר המארן. ב-31 באוגוסט כבש הקורפוס את ורדן, וחצה את נהר המז.
בתחילת ספטמבר נעצר הקורפוס לפני מץ, מחמת מחסור בדלק, ולאחר מכן השתתף בקרב על מץ שנמשך עד ה-13 בדצמבר. בדצמבר לחם הקורפוס בקרב על הבליטה באגף הדרומי של הבליטה הגרמנית, ולאחר מכן השתתף בפריצה לגרמניה. בימי המלחמה האחרונים חדר הקורפוס לאוסטריה, ושם שהה בסיום המלחמה ב-8 במאי.
ב-1 במרץ 1946 פורק הקורפוס, אולם בשנת 1957 הוקם שוב, ובשנת 1970 פורק באופן סופי.
מפקדים

וולטון ווקר (10 באוקטובר 1943 - מאי 1945)
הוראס מק'ברייד (מאי 1945 - 1 במרץ 1946)
הנשיא הנצחי של הרפובליקה

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  קים איל-סונג 
 מעון:  ארמון קומסוסאן 
 ייסוד המשרה:  5 בספטמבר 1998 
 
הנשיא הנצחי של הרפובליקה (בקוריאנית: 공화국의 영원한 주석) הוא תואר שניתן לקים איל-סונג, נשיאה הראשון של קוריאה הצפונית. התואר ניתן לו במסגרת תיקון לחוקת קוריאה הצפונית שהתקבל ב-5 בספטמבר 1998. במבוא לחוקה נכתב: "תחת הנהגתה של מפלגת הפועלים של קוריאה הצפונית, הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה והעם הקוריאני יראו, בהערכה גדולה, במנהיג הדגול החבר קים איל-סונג את הנשיא הנצחי של הרפובליקה...". משמעות הדבר היא שאיל-סונג המנוח הוא האדם היחיד הרשאי להחזיק בתואר "נשיא המדינה".
התואר "הנשיא הנצחי של הרפובליקה" מוזכר במבוא לחוקה, ואינו מוזכר עוד בהמשך. מטבע הדברים, זהו תואר כבוד שאינו מקושר לשום משרד ממשלתי ולא ניתנו למחזיק בו סמכות או הטבות כלשהן.
סמכויות הנשיא, שתפקידו בוטל באופן רשמי עם קבלת החוקה ב-1998, חולקו בין שלושה משרדי ממשלה: ראש הממשלה, יושב ראש נשיאות אספת העם העליונה, ויושב ראש ועדת ההגנה הלאומית. יושב ראש ועדת ההגנה הלאומית נבחר גם לשמש כמנהיג המדינה דה יורה.
ראו גם

חוקת קוריאה הצפונית
לקריאה נוספת

Kim Jong-il (1994). Let Us Hold the Great Leader Comrade Kim Il Sung in High Esteem as the Eternal President of Our Republic.
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנרי ב. האריס

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1866 סנט לואיס, מיזורי
 פטירה:  15 באפריל 1912 (בגיל 45) צפון האוקיינוס האטלנטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקצוע:  מפיק תיאטרון
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 בת זוג:  רנה האריס
 
הנרי בירקהרדט האריס (Henry Birkhardt Harris;‏ 1 בדצמבר 1866 – 15 באפריל 1912) היה מפיק תיאטרון אמריקאי, אשר מת באסון טביעת הטיטאניק.
ביוגרפיה

האריס נולד ב -1 בדצמבר 1866 בסנט לואיס, מיזורי. בנם של ויליאם ורחל האריס. הוא הלך בעקבות אביו, ויליאם האריס האב, מייסד "סינדיקט התיאטרון", ונכנס לעסקי התיאטרון בגיל צעיר. בתחילה הוא מכר ספרי שירים בלובי התיאטראות.
כשעברה המשפחה לבוסטון, מסצ'וסטס, הוא המשיך למכור ספרי שירים בתיאטראות החדשים של אביו.
ב-22 באוקטובר 1899, בגיל 32 התחתן האריס עם איירין וולך, מזכירה משפטית מוושינגטון ד. סי, שלימים שינתה את שמה לרנה האריס לטובת קריירת המשחק שלה. האריס המשיך לעבוד אצל אביו עד 1901, אז החל להפיק הצגות בעצמו. הוא היה גם סוכן כישרונות לכמה כוכבים גדולים של אז כמו אמיליה בינגהאם ורוברט אדסון.
בשנת 1906 הוא קנה את תיאטרון האקט בבוסטון, שלימים שינה שמו לתיאטרון האריס לזכרו של אביו.
בסופו של דבר האריס עבר לניו יורק, שם שכר וניהל את תיאטרון ההדסון בברודוויי בניו יורק. בשנת 1911 הוא בנה את תיאטרון פולי-ברז'ר, שהפך לימים לתיאטרון פולטון ולאחר מכן לתיאטרון הלן הייז בברודוויי.
באפריל 1912 הוא שהה בלונדון, ועסק בארגון הופעות עתידיות של המחזה "מגי פפר" מאת צ'ארלס קליין עם הכוכבת הראשית שלו רוז סטאל והצוות האמריקאי המקורי מתיאטרון האריס.
הפקות נבחרות

Soldiers of Fortune (1901)
Strongheart (1905)
The Lion and the Mouse (1905)
The Chorus Lady (1906) (*made star of Rose Stahl)
The Struggle Everlasting (1907)
The Traveling Salesman (1908)
Pierre of the Plains (1908)
The Third Degree (1909) (*made star of Helen Ware)
Such a Little Queen (1909) (*made star of Elsie Ferguson)
A Skylark (1910) (with May de Sousa)
The Arab (1911)
Strongheart (1914)
אירוע הטיטניק

ב־15 באפריל 1912 נסעו האריס ואשתו לשייט באניה הטיטאניק. הם נסעו עם זוג אחר משפחת טאוסיג ובתם. לדברי מרת טאוסינג, כאשר הטיטאניק פגעה לראשונה בקרחון, הם עלו על הסיפון וגברת טאוסיג, בתה ורנה היו על אחת מסירות ההצלה הראשונות שהורדו. כאשר שני הגברים ניסו להמשיך ולמלא מושבים ריקים בסירה הם נתקלו באקדחים שלופים מצד נוסעים שלא אפשרו להם לעלות.
רנה, שכבר נפצעה בהפלגה כשנפלה בגרם המדרגות הגדול של הטיטאניק, החליקה מסירת ההצלה ונשארה על הסיפון עם בעלה. גברת טאוסיג ספרה כיצד צפתה בבעלה ובהריס מנופפים להם לשלום כשהסירה הורדה למים.
רנה נשארה עם האריס כל עוד יכלה והגיעה לאחת מסירות ההצלה האחרונות שהורדו. תוך חמש דקות משחרור סירת ההצלה האחרונה טבעה הספינה.
סירת ההצלה של רנה נאספה על ידי ספינה אחרת והיא שלחה הודעה לתיאטרון באמצעות משדר הרדיו והודיעה להם שהיא לא יודעת בוודאות מה על בגורלו של בעלה.
בתוהו ובוהו שנוצר נטען, כי האריס שלח הודעת אלחוט למשרדיו מספינה אחרת, הדבר התגלה כשקר. גופתו, כמו רבים מהקורבנות האחרים של הטיטאניק מעולם לא נמצאה.
האריס היה אח בלשכת Munn Lodge No.190 של הבונים החופשיים בעיר ניו יורק, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Renée Free, (2) Margel Hinder [née Harris], Oxford Art Online, Oxford University Press, 2018-01-12
↑  "Henry Harris and Renee married in NY 1899 at sister's home". Evening Star. 1899-10-19. p. 8. נבדק ב-2021-05-17.
1 2  "Henry B. Harris lost". San Francisco Chronicle. 1912-04-18. p. 2. נבדק ב-2021-05-17.
↑  Henry Burkhardt Harris : Titanic Victim, Encyclopedia Titanica (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2011066445  SNAC: w6611fxw  VIAF: 186487085   WorldCat (עם VIAF): 186487085 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי ב. האריס".
הנרי ארנסט דודני

| --- | --- |

הנרי ארנסט דודני
 לידה:  10 באפריל 1857 Mayfield, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 באפריל 1930 (בגיל 73) לואיס, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום קבורה:  בית הקברות של לואיס 
 בן או בת זוג:  אליס דודני (3 בנובמבר 1884–24 באפריל 1930) 
 תרומות עיקריות
 חידונים מתמטיים
 
הנרי ארנסט דודני (באנגלית: Henry Ernest Dudeney; ‏10 באפריל 1857 - 24 באפריל‏ 1930) היה חידונאי ומתמטיקאי אנגלי. נחשב לאחד החידונאים החשובים בכל הזמנים.
ביוגרפיה

דודני נולד בעיר מייפילד באנגליה. סבו, ג'ון דודני, היה מתמטיקאי אוטודידקט ידוע. שיחק שחמט במשך כל חייו. השחמט הוביל אותו להתעניין במתמטיקה וחיבור חידות. בשנותיו הראשונות התעניין במיוחד בחידות שחמט.
על אף שהקריירה שלו הייתה כעובד מדינה, הוא המשיך לחבר חידות שונות בזמנו הפנוי. החידות הראשונות שחיבר פורסמו במגזינים ובעיתונים, לרוב תחת שם העט "ספינקס" (Sphinx). בתחילת דרכו הרבה לשתף פעולה עם החידונאי האמריקאי המפורסם סם לויד. ב-1890 הם פרסמו יחד סדרה של מאמרים בשבועון האנגלי "Tit-Bits".
מאוחר יותר החל דודני לפרסם את חידותיו תחת שמו האמיתי, בעיתונים ובמגזינים רבים. במשך עשרים שנה כתב טור מצליח בשם Perplexities", במגזין "The Strand". הוא המשיך בהתכתבות ושיתוף פעולה עם לויד, עד שהחברות ביניהם עלתה על שרטון ודודני אף האשים את לויד בגנבת רעיונותיו ופרסומם תחת שמו.
דודני ידוע בעיקר בשל פתרונו מ-1903 לחידת מוכר הסדקית, בה המשימה היא להפוך משולש שווה-צלעות לריבוע, על ידי ארבעה חיתוכים בלבד. לא רק שדודני אכן הצליח לבצע את המשימה בעזרת ארבעה חיתוכים בלבד, אלא גם ניתן לתלות צירים המחזיקים את ארבעת החלקים יחד, כך שכאשר מסובבים את החלקים לכיוון אחד נוצר ריבוע, וכאשר מסובבים אותם לכיוון השני נוצר משולש שווה-צלעות. הפתרון פורסם לראשונה בעיתון הדיילי מייל, ומאוחר יותר נכלל בספרו שפורסם ב-1907, "The Canterbury Puzzles", ובו נותן דודני הסבר מפורט וטכני כיצד למצוא את הנקודות המשמשות לחיתוך. בספר הוא אינו נותן רמז לאופן שבו גילה את החיתוך. ההשערה היא שהוא השתמש בשיטה המבוססת על ריצופים.
חיים אישים

בשנת 1884 נישא דודני לאליס ויפין. מאוחר יותר פרסמה אליס ספרים רבים והתפרסמה בזכות עצמה (חלקם בשם "גברת הנרי דודני"). יומניה הפרטים של אליס נערכו ופורסמו ב-1998 בשם "A Lewes Diary: 1916–1944", ובהם מתוארים חיי היומיום והנישואין לדודני. ילדם הראשון נפטר בינקותו, ולאחר מכן נולדה להם בת אחת, מרג'רי.
באפריל 1930 נפטר דודני מסרטן בגרון, בעיר לואיס (Lewes), בה התגורר מאז 1914 עם אשתו.
ספריו

The Canterbury Puzzles‏ (1907)
Amusements in Mathematics‏ (1917)
The World's Best Word Puzzles‏ (1925)
Modern Puzzles‏ (1926)
536 Puzzles and Curious Problems (פורסם לאחר מותו, ב-1931)
A Puzzle-Mine (פורסם לאחר מותו)
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של הנרי ארנסט דודני, באתר MacTutor (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433456405171  BNE: XX911458  BnF: cb16155831w (data)  CANTIC: a11304108  CiNii: DA02359835  GND: 13916295X  ISNI: 0000 0001 1000 8338  LCCN: n86808737  NDL: 00438327  NKC: mzk2009521921  NLK: KAC201886951  SUDOC: 183956737  Trove: 811349  VIAF: 100463646   WorldCat (עם VIAF): 100463646 
פתרון חידת מוכר הסדקית מתוך ספרו של דודני "The Canterbury Puzzles"
הנשיא הנבחר (משחק מחשב)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1981 
 סוגה:  משחק סימולציה
 פיתוח:  Strategic Simulations 
 הוצאה לאור:  Strategic Simulations 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 עיצוב:  נלסון הרנדז
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד, משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Apple II, קומודור 64, Atari ST
 
הנשיא הנבחר הוא משחק וידאו מסוג סימולציה פוליטית, שפורסם לראשונה על ידי סימולציות אסטרטגיות עבור מחשב ה-Apple II בשנת 1981 ולאחר מכן יצא גם לקומודור 64 בשנת 1984.
משחק ההמשך, הנשיא הנבחר: מהדורת 1988 שוחרר בסוף שנת 1987 והיה ניתן להורדה עוד לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו שנה לאחר מכן, במשחק זה גם ניתן לשחק במחשבי MS-DOS ו-Atari ST, ההבדל היחיד במשחק היה הוספת מועמדים אחרים, בהם ביל קלינטון, אוליבר נורת', ג'רלדין פררו, מייקל דוקאקיס ודיק גפהארדט.
תיאור

המשחק נותן לשחקן את האפשרות לבחור לשחק עם מספר מועמדים שונים לנשיאות, חלקם מועמדים אמיתיים, חלקם פוטנציאליים וחלקם בדיוניים לחלוטין.
במהלך מערכות הבחירות לנשיאות שנערכו בין מערכת הבחירות ב-1960 למערכת הבחירות ב-1984 (ברוב הגרסאות שיצאו למשחק נכללה גם מערכת הבחירות ב-1988) לשחקנים ניתנה האפשרות לבחור לשחק בתרחיש "היסטורי" או "א-היסטורי" בכל אחת ממערכות הבחירות שניתן לשחק בהן. באופציה ה"היסטורית" נקבעו המועמדים, כמו גם תנאי המדיניות הכלכלית ויחסי החוץ כמו שבאמת התקיימו במערכת הבחירות שנקבע, לעומת זאת אם השחקן בחר באפשרות השנייה של "א-היסטורית", השחקנים יכולים לקבוע בעצמם את כל המשתנים האלה (למשל, השחקן יכול לבחור לשחק במערכת הבחירות ב-1984 אך שהיא תערך בין הנשיא המכהן מטעם הרפובליקנים רונלד רייגן, יתמודד מול הסנטור הדמוקרטי טד קנדי אשר לא התמודד במערכת הבחירות הזו), שחקנים גם יוכלו לבחור באפשרות להריץ מועמד בדיוני לנשיאות (או מועמד אמיתי שלא בהכרח הגיוני ביחס לציר הזמן בו מתקיים המשחק, כגון: ג'רי בראון, ג'ורג' רומני, הווארד בייקר), באמצעות בחירת מאפיינים פוליטיים, אישיים וגאוגרפיים שונים.
ניתן היה לשחק את המשחק עם שניים או אף עם שלושה מועמדים (למשל, התרחישים "ההיסטוריים" במערכות הבחירות שנערכו ב-1968 וב-1980 אשר כללו מועמדי צד שלישי כמו המקרה בו רץ לנשיאות מעומד המפלגה העצמאית האמריקאית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968, ג'ורג' וולאס או המועמד העצמאי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980, ג'ון אנדרסון). בהתאמה, תרחישים "א-היסטוריים" יכולים לכלול הוספת מועמד שלישי.
במשחק עצמו השחק צריך לנהל את מרכז הפעילות שיוכל להביא לו PAPs ("נקודות פעולה פוליטיות") שיהיו שוות ערך לכספים איתם יוכל לנהל הקמפיין, בקמפיין עצמו ניתן לקבוע מתי ואיפה לערוך ביקורים שונים במדינות שונות, מלבד זאת, קיים סיכוי כי המתמודדים במירוץ יהיו צריכים לערוך ביניהם עימות בחירות.
קבלה

בשנת 1996 מגזין הגיימינג CGW דירג את המשחק כמשחק המחשב ה-131 הטוב ביותר שיצא אי פעם.
הערות שוליים

↑  Bobo, Ervin (באוקטובר 1987). "President Elect: 1988 Edition". COMPUTE! (89): 32. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקורפוס ה-21 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943   1957 – 1945   1970
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הקורפוס ה-21 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-2 בדצמבר 1943 הוקם הקורפוס ה-21, והועמד תחת פיקודו של פרנק מילבורן.
הקורפוס שנכלל במסגרת הארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ' שהייתה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס השתתף במבצע דרגון, אשר במסגרתו נחתו בעלות הברית בדרום צרפת, ולאחר מכן התקדם עם הארמייה עד אלזס. ב-19 בינואר 1945, הפקיע דיוורס את הקורפוס מידיו של פאץ', והעביר אותו תחת הארמייה הראשונה הצרפתית בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. לאטר היה, לפיכך, הגנרל הלא אמריקני היחיד שפיקד על כוחות אמריקניים גדולים במלחמת העולם השנייה, אך בד בבד הארמייה שלו הייתה כפופה לקבוצת הארמיות של הגנרל דיוורס, ובכך הייתה הכוח הצרפתי הגדול ביותר בהיסטוריה שלחם תחת פיקוד זר. בינואר 1945 השתתף הקורפוס בבלימת המתקפה הגרמנית באלזס, ובפברואר היה לקורפוס חלק מכריע בחיסולו של כיס קולמר.
ב-15 במרץ 1945 פתח הקורפוס במתקפה גדולה לעבר גרמניה, יחד עם הקורפוס ה-6 והקורפוס ה-15. ב-20 במרץ פרץ הקורפוס דרך קו זיגפריד, וכבש את זארבריקן, וב-26 במרץ חצה את נהר הריין. ב-5 באפריל כבש הקורפוס את וירצבורג, וב-12 באפריל כבש את שוויינפורט. ב-18 באפריל כבש הקורפוס את אנסבך וב-22 באפריל הקים גשר על הדנובה באזור דילינגן על הדנובה. ב-28 באפריל כבש הקורפוס את אאוגסבורג, וב-1 במאי כבש את באד טלץ ושבה את גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט. ב-3 במאי נכנס הקורפוס לאוסטריה, ולמחרת נפגשו כוחות הקורפוס עם רגימנט הרגלים ה-409 מהדיוויזיה ה-103 מצפון-מזרח לאינסברוק. ב-6 במאי נכנעו כל הכוחות הגרמניים באזור, וב-8 במאי נכנסו כוחות הדיוויזיה המוטסת ה-101 שהשתייכו לקורפוס לברכטסגאדן.
לאחר המלחמה שהה הקורפוס בגרמניה, וב-30 בספטמבר פורק הקורפוס. בספטמבר 1957 הוקם הקורפוס מחדש, וביוני 1970 פורק הקורפוס באופן סופי.
מפקדים

פרנק מילבורן (2 בדצמבר 1943 - 30 בספטמבר 1945)
ווסגוס

ווסגוס (בלטינית: Vosegus) או ווסאגוס (Vosagus) או ווסאקיוס (Vosacius) הוא אל הציד והיערות במיתולוגיה הקלטית, וכן האל של אזור ווז' (בצרפת של ימינו) - הקרוי על שם האל.
בפסל של האל שהתגלה באזור שטרסבורג, ובחפצים שהתגלו מתוארת דמותו של ווסגוס כמחזיק קשת ומגן, ולצידו הולך כלב.
מרכזו הפולחני היה על הר דונון.
שלוש כתובות המוקדשות לאל התגלו במערב גרמניה ושנים נוספות במזרחה של צרפת. באחת הכתובות מכונה האל בכינוי "סילווסטריס" - "של היערות" (Silvestris)
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה האל עם האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.
וושינגטון בלייד

| --- | --- |
 
שער העיתון מה-15 באוקטובר ועליו דיווח על ההליכים לביטול מדיניות "אל תשאל, אל תספר" ועל פרשת התאבדותו של טיילר קלמנטי.
 סוג:  עיתון שבועי לקהל להט"ב
 תדירות:  שבועון 
 סוגה:  מגזין להט"ב 
 פורמט:  טבלואיד
 מו"ל:  לין בראון
 עורך ראשי:  קווין נאף
 תאריכי הופעה:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  וושינגטון די. סי. ארצות הברית
 תפוצה:  33,874
 מדינה:  ארצות הברית
 ISSN:  0278-9892
 washingtonblade.com
 
וושינגטון בלייד (באנגלית: Washington Blade) הוא עיתון שבועי בפורמט טבלואיד הפונה לקהל של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). העיתון מופץ חינם באזור וושינגטון די. סי. שבארצות הברית, והוא הוותיק והגדול ביותר מסוגו ביותר בארצות הברית אחרי "Gay City News" היוצא בניו יורק.
הבלייד נחשב לעיתון מהסוג המתעד (Newspaper of record), והוא נחשב לאמין ומקיף בכיסוי התקשורתי שלו של חדשות הקשורות ללהט"ב ברמה המקומית, הארצית והבינלאומית. הניו יורק טיימס כינה את העיתון "אחד מהעיתונים בעלי ההשפעה הרבה ביותר הנכתבים עבור קהל להט"ב".
העיתון הושק לראשונה על ידי קבוצת מתנדבים בשנת 1969 במטרה להביא לחיזוק וקירוב קהילת הלהט"ב המקומית, והגיליון הראשון יצא ב-5 באוקטובר באותה השנה. בשנת 1997 החלה לצאת לאור מהדורה מקומית נוספת הניו יורק בלייד. בשנת 2001 נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור הלהט"בית "Window Media", המוציאה לאור פרסומים בכל רחבי ארצות הברית.‏ כשהוא מורכב מקבוצת עיתונאים מקצועיים, הפך במהרה הבלייד למקור מידע מוביל בתחומו ושרת קוראים בכל רחבי המדינה.
העיתון יוצא לאור מדי יום שישי, והמהדורה המודפסת שלו ניתנת לקריאה מקוונת או הורדה מאתר האינטרנט של העיתון.
הערות שוליים

↑  "Verified Audit Circulation". Data Table. 2006. נבדק ב-2007-02-21.
1 2  "Oldest US newspaper for gays and lesbians shutting down". Agence France-Presse. The Sydney Morning Herald. 16 בנובמבר 2009. נבדק ב-16 בנובמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Distant Voices - Alumni Updates…" (PDF). Newsletter. Vanderbilt University Alumni Association (5): 5. Spring 2006. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-09-28. נבדק ב-2007-02-21.
↑  Burnett, Richard (2006-10-28). "Double-edged Blade". Article. Fugues.com. נבדק ב-2007-02-21.
↑  Bugg, Sean (2002-04-18). "Hard News". Article. Metro Weekly. נבדק ב-2007-03-06.
↑  Segraves, Mark (16 בנובמבר 2009). "Longtime gay publication shutting its doors". WTOP-FM. wtop.com. נבדק ב-16 בנובמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pérez-Peña, Richard (17 בנובמבר 2009). "Washington Blade Newspaper Closes Down". The New York Times. nytimes.com. pp. B4. נבדק ב-17 בנובמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BladeRunners". Article. Washington City Paper. 2002-04-12. נבדק ב-2007-02-21.(הקישור אינו פעיל)
↑  Wolf, Buck (2006-07-14). "No Privacy for Lance Bass at Gay Bar". Article. ABC News. נבדק ב-2007-02-21.
↑  "Newspaper of Record: 35 Years of the Washington Blade" (PDF). Article. The Rainbow History Project. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-02-06. נבדק ב-2007-02-21.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקורפוס ה-19 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 במרץ 1899 – 29 בנובמבר 1918 (19 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) (בגרמנית: XIX. (II. Königlich Sächsisches) Armee-Korps) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 במרץ 1899 בצבא ממלכת סקסוניה כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה היינריך ליאו פון טרייטשקה. מטה הקורפוס היה בלייפציג, וחייליו גויסו מהאזור המערבי של ממלכת סקסוניה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המערבית כחלק מחלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרבות שונים בחזית המערבית, ובשנת 1917 לחם בקרב מסין. בשנת 1918 לחם הקורפוס בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב, ובספטמבר אותה שנה הועבר תחת פיקוד קבוצת הארמיות אלברכט, עמה לחם עד סוף המלחמה.
מפקדים

גנרל חיל הרגלים היינריך ליאו פון טרייטשקה (25 במרץ 1899 - 21 באפריל 1904)
גנרל חיל הרגלים אלכסנדר ויצטום פון אקסטדט (22 באפריל 1904 - 26 בנובמבר 1907)
גנרל חיל התותחנים הנס פון קירכבך (27 בנובמבר 1907 - 27 בנובמבר 1913)
גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון לאפרט (28 בנובמבר 1913 - 20 ביולי 1917)
גנרל חיל הרגלים אדולף פון קרלוביץ (21 ביולי 1917 - 8 באוגוסט 1918)
גנרל-לויטננט קרל לוציוס (9 באוגוסט 1918 - 22 בינואר 1919)
גנרל-לויטננט מקס לוטהולד (23 בינואר 1919 - 2 באוקטובר 1919)