המקור הכהני
תוכן ומאפיינים > כריתת בריתות

בחלקים סיפוריים בתנ"ך המיוחסים למקור הכהני ניתן לראות שימוש בביטויי לשון דומים. כך, למשל, שורר דמיון רב בין התגלות ה' לנח בברית הקשת שבספר בראשית, פרק ט', לבין התגלותו לאברהם באירוע ברית המילה שבספר בראשית, פרק י"ז, התגלותו ליעקב בקיום הנדר בבית אל שבספר בראשית, פרק ל"ה והתגלותו למשה בשמו שבספר שמות, פרק ו':
פתיחה חגיגית – אלוהים מתגלה לאברהם, ליעקב ולמשה בשמו: ”וַיֵּרָא ה' אֶל אַבְרָם וַיֹּאמֶר אֵלָיו: "אֲנִי אֵל שַׁדַּי".” (פסוק א'), ”וַיֹּאמֶר לוֹ אֱלֹהִים: "אֲנִי אֵל שַׁדַּי".” (פסוק י"א), ”וַיְדַבֵּר אֱלֹהִים אֶל מֹשֶׁה, וַיֹּאמֶר אֵלָיו: "אֲנִי ה'".” (פסוק ב').
אלוהים מתגלה לאברהם רק בשם "אל שדי" או "אלוהים". להבדיל, משה הוא הראשון שאליו מתגלה אלוהים בשמו המפורש "יהוה": ”וָאֵרָא אֶל אַבְרָהָם, אֶל יִצְחָק וְאֶל יַעֲקֹב בְּ"אֵל שַׁדָּי", וּשְׁמִי "ה'" לֹא נוֹדַעְתִּי לָהֶם.” (פסוק ב').
בהתגלויות אלה נעשה שימוש בביטוי "הקימותי את בריתי" – בפעם הראשונה אלוהים כורת ברית עם נח, שלא יהיה עוד מבול: ”וַהֲקִמֹתִי אֶת בְּרִיתִי אִתְּכֶם, וְלֹא יִכָּרֵת כָּל בָּשָׂר עוֹד מִמֵּי הַמַּבּוּל.” (פסוק י"א) בפעם השנייה אלוהים כורת ברית עם אברהם: ”וַהֲקִמֹתִי אֶת בְּרִיתִי בֵּינִי וּבֵינֶךָ.” (פסוק ז'). בפעם השלישית אלוהים כורת ברית עם עם ישראל, בעוד משה מנהיג אותם: ”וְגַם הֲקִמֹתִי אֶת בְּרִיתִי אִתָּם.” (פסוק ד').
מתן הארץ – בהתגלותו לאברהם אלוהים מבטיח לתת לצאצאי אברהם ולזרעו אחריו ארץ כנען: ”וְנָתַתִּי לְךָ וּלְזַרְעֲךָ אַחֲרֶיךָ אֵת אֶרֶץ מְגֻרֶיךָ, אֵת כָּל אֶרֶץ כְּנַעַן.” (פסוק ח'). הכתוב מספר כמעט אותו דבר באשר ליעקב, תוך שהוא מזכיר את שם הוריו: ”וְאֶת הָאָרֶץ אֲשֶׁר נָתַתִּי לְאַבְרָהָם וּלְיִצְחָק - לְךָ אֶתְּנֶנָּה, וּלְזַרְעֲךָ אַחֲרֶיךָ אֶתֵּן אֶת הָאָרֶץ.” (פסוק י"ב) כך מסופר גם בהתגלות של אלוהים למשה, במילים דומות, אך בעוד הכוונה היא לכלל בני ישראל: ”לָתֵת לָהֶם אֶת אֶרֶץ כְּנָעַן, אֵת אֶרֶץ מְגֻרֵיהֶם אֲשֶׁר גָּרוּ בָהּ... וְהֵבֵאתִי אֶתְכֶם אֶל הָאָרֶץ אֲשֶׁר נָשָׂאתִי אֶת יָדִי לָתֵת אֹתָהּ לְאַבְרָהָם לְיִצְחָק וּלְיַעֲקֹב.” (פסוקים ד'–ח').
אמונה באלוהים – בהתגלותו לאברהם אלוהים דורש כי אברהם יאמין בו, תמורת ההבטחה לירושת הארץ: ”לִהְיוֹת לְךָ לֵאלֹהִים.” (פסוק ז'). כך מסופר גם בהתגלות של אלוהים למשה, במילים דומות, אך בעוד הכוונה היא לכלל בני ישראל: ”וְלָקַחְתִּי אֶתְכֶם לִי לְעָם וְהָיִיתִי לָכֶם לֵאלֹהִים.” (פסוק ד').
החלפת שם – בהתגלותו לאברהם אלוהים מחליף לו את שמו: ”וְלֹא יִקָּרֵא עוֹד אֶת שִׁמְךָ "אַבְרָם", וְהָיָה שִׁמְךָ "אַבְרָהָם".” (פסוק ה'). מאוחר יותר, אלוהים מחליף את שמו של יעקב במילים דומות: ”לֹא יִקָּרֵא שִׁמְךָ עוֹד "יַעֲקֹב", כִּי אִם "יִשְׂרָאֵל" יִהְיֶה שְׁמֶךָ.” (פסוק ט').
פרייה ורבייה – בהתגלותו לנח מצווה אלוהים על בני דור המבול לפרות, להתרבות ולשרוץ בארץ: ”וַיְבָרֶךְ אֱלֹהִים אֶת נֹחַ וְאֶת בָּנָיו, וַיֹּאמֶר לָהֶם: "פְּרוּ וּרְבוּ וּמִלְאוּ אֶת הָאָרֶץ".” (פסוק א') אלוהים מצווה זאת במילים דומות גם על אברהם, אך הפעם באופן אישי, בתוספת הבטחה כי מלכים יקימו מצאצאיו של אברהם: ”וְהִפְרֵתִי אֹתְךָ בִּמְאֹד מְאֹד, וּנְתַתִּיךָ לְגוֹיִם, וּמְלָכִים מִמְּךָ יֵצֵאוּ.” (פסוק ו'). אלוהים אומר דברים דומים מאוד גם ליעקב: ”פְּרֵה וּרְבֵה, גּוֹי וּקְהַל גּוֹיִם יִהְיֶה מִמֶּךָּ, וּמְלָכִים מֵחֲלָצֶיךָ יֵצֵאוּ.” (פסוק י"א). ניתן לראות כאן אף דמיון למצוות הפריה והרבייה שנצטווה בה האדם שבסיפור הבריאה הראשון: ”וַיֹּאמֶר לָהֶם אֱלֹהִים: "פְּרוּ וּרְבוּ וּמִלְאוּ אֶת הָאָרֶץ וְכִבְשֻׁהָ".” (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ח).
סיום חגיגי – אלוהים נפרד לשלום מאברהם אבינו בדרך חגיגית, בעודו "עולה" מעליו: ”וַיְכַל לְדַבֵּר אִתּוֹ, וַיַּעַל אֱלֹהִים מֵעַל אַבְרָהָם.” (פסוק כ"ב). באופן דומה הוא נפרד גם מיעקב: ”וַיַּעַל מֵעָלָיו אֱלֹהִים בַּמָּקוֹם אֲשֶׁר דִּבֶּר אִתּוֹ.” (פסוק י"ג).
בספר במדבר, פרק כ"ה, לאחר שפינחס הורג את זמרי בן סלוא עקב חטא בעל פעור, אלוהים מבטיח את הכהונה הגדולה לפינחס ול"זרעו אחריו", בדומה להבטחה שניתנה לאברהם, ליעקב ולמשה באשר למתן הארץ: ”וְהָיְתָה לּוֹ וּלְזַרְעוֹ אַחֲרָיו בְּרִית כְּהֻנַּת עוֹלָם.” (פסוק י"ג). קשר זה מבסס את ההנחה שלפיה כהנים היו אחראיים לכתיבת מקור זה, ומכאן שמו.