stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורי מרקוף
בריאות ואריכות ימים

מרקוף עישן במשך 30 שנה, אך הפסיק לאחר שאובחן כחולה בסרטן ראש צוואר (גרון), שאותו שרד. בגיל 99, מארקוף לקה בהתקף לב חריף עד כדי כך שגרף הדופק שלו נראה כקו שטוח בשעה שהותקן לו קוצב לב והוכרז כמת קליני על פי כללי הרפואה; אך הוא "קם לתחייה" התעורר ושב לאיתנו. במהלך מגפת הקורונה, משפחתו הוציאה אותו מבית ההורים הסיעודי שהיה בסילבר לייק, לוס אנג'לס, קליפורניה, בו הוא התגורר, עקב התפשטות הנגיף בית ההורים. הוא היה בעיקר צמחוני ובדרך כלל נמנע משתייה מבקבוקי פלסטיק.
מרקוף הפך לבלוגר הפעיל, המבוגר ביותר הידוע, ב-24 במרץ 2022, לאחר מותה של דאגני קרלסון (אנ') בת ה-109 משוודיה. הוא הפך לאדם החי המאומת המבוגר ביותר בארצות הברית לאחר מותו של הוראס באומר בן ה-110 ב-30 בדצמבר 2023. 12 ימים לאחר מכן מלאו למרקוף 110.
בשנותיו שמעל גיל מאה, הוא שמר על צלילות מובהקת, יכולת השתתפות בשיחות על חייו ועל פוליטיקה, אבל סבל מאובדן שמיעה ומוגבלות בניידות.
ספרו

Keep Breathing: Recollections of a 103-year-old (2017)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  "Morrie Markoff – Gerontology Research Group" (באנגלית). נבדק ב-2024-02-13.
↑  Eliana Jordan, Youth choir made up of Palestinians and Israelis advances to second round of ‘America’s Got Talent’, www.thejc.com (באנגלית)
1 2 3 4 5  "108-year-old blogger reflects on life experiences, politics". spectrumnews1.com (באנגלית). נבדק ב-2024-02-13.
1 2 3 4 5  Lopez, Steve (2022-01-14). "Column: The secret to a long life? Curiosity, says Morrie, who has now survived two pandemics". Los Angeles Times. נבדק ב-2024-02-13.
1 2 3 4 5 6  Grigoryants, Olga (2017-04-07). "As time goes by, centenarians savor life together". Jewish Journal (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-02-13.
1 2 3  Laity, Paul; @paullaity (2017-02-11). "The 100-year-old couple – still married, still going strong". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-14.
1 2 3  "Morrie Markoff: Emerging Art of a Centenarian". PBS SoCal (באנגלית). 2014-03-11. נבדק ב-2024-02-14.
↑  "Betty Markoff Obituary (2020)". Legacy.com. נבדק ב-2024-02-14.
↑  Obituary, nytimes.com. June 11, 2024. Accessed June 12, 2024.
↑  "Morrie Markoff – 110-year-old Blogger – Born Jan. 11, 1914 – Oldest Living U.S. Man – Passed June 3, 2024". Morrie Markoff. נבדק ב-7 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   מה אפשר ללמוד מתרומת מוחו של "סופר אייג'ר"?, באתר הארץ, 8 ביולי 2024
1 2  "Keep Breathing: Recollections from a 103-Year-Old by Morrie Markoff | BookLife". booklife.com. נבדק ב-2024-02-14.
1 2 3 4  "Column: His long wonderful life is an inspiration, but aging means compromise, and it's expensive". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2023-01-22. נבדק ב-2024-02-14.
↑  Guenot, Marianne. "109-year-old went viral after celebrating his birthday with a belly dancer. Here are 12 lessons he says helped him have a happy, healthy life". Business Insider (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-02-14.
↑  Oldest Man in U.S. Dies at 110 After Walking Daily and Avoiding Bottled Water — Now Scientists Will Study His Brain, Peoplemag (באנגלית)
מרקוף בצעירותו ובזקנתו 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מרק גולדברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוקטובר 1879 Bátorove Kosihy, סלובקיה 
 פטירה:  המאה ה־20 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, נוירולוג 
 
מרק גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Márk;‏ באטורקסי, 31 באוקטובר 1879 – לאחר 1948) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, נוירולוג, היה אחד הנוירולוגים הפסיכיאטרים והחוקרים הבולטים בממלכת הונגריה. מנהל מחלקות נוירולוגיה בכמה בתי חולים. אחיו איזידור גולדברגר (1876–1944) היה רב שניספה באושוויץ.
קורות חיים

מרק גולדברגר נולד במשפחה יהודית, בנם של בני גולדברגר ופאני גרוס. הוא השלים את לימודיו התיכוניים בליציאום האוונגלי של ברטיסלאבה (1891–1899) (אז בהונגריה), ולאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1899–1904) (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא החל את הקריירה שלו כמתמחה עטור פרסים במרפאה לפסיכיאטריה ונוירולוגיה של אוניברסיטת בודפשט. מאפריל 1907 עבד שם כמרצה. במרץ 1910 מונה לרופא הראשי השני של המכון הלאומי לפסיכיאטריה ונוירולוגיה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה הרופא הראשי שהוקצה לבית חולים שדה צבאי. לאחר המלחמה, הוא היה הנוירולוג בבית החולים בירו דניאל של הקהילה היהודית האורתודוקסית של בודפשט והנוירולוג הראשי בבית החולים לילדים ברודי ז'יגמונד ואדל של הקהילה היהודית של פשט. פרסומיו ומחקריו הופיעו לעיתים קרובות בטורי המגזינים הרפואיים והמיוחדים עם מאמרים בנושא נוירולוגיה ורפואה נפשית.
אשתו הייתה גיזלה טאובר (1897–?), עמה התחתן ב-29 במרץ 1921. בארז'בטווארוש, בבודפשט.
מחקריו וכתביו

נטייה לעצבנות של היהודים. (שוויון, 1912, 15–22)
תפקידו של "הרצון לנוח" בגרימת בעיות עצביות תפקודיות . (כתב העת רפואה, 1913, 2)
עבריינות של אנשים בגיל נסיגה (בנסיגה התפתחותית) . (רפואה, 1923, 33–35)
צורות כרוניות של מגפת דלקת המוח בילדות ובנוער. עם דיולה גרוס. (רפואה, 1923, 48–50)
כאבי ראש בילדות. (רפואה, 1925, 26)
שני מקרים נרפאים של מיאליטיס הקשורים לדלקת שקדים. (רפואה, 1926, 1)
החשיבות של בדיקות נוזל מוחי באבחון של דלקת קרום המוח. עם גיזלה ברגר. (רפואה, 1927, 34)
הילד המוזנח. (רפואה, 1929, 3-4)
צורה מיוחדת של נוירוזה כפייתית דתית. (רפואה, 1932, 9)
תפקיד ההימנעות בהפרעות נפשיות ועצביות. (רפואה, 1932, 28–29)
הפרעות שינה בילדות. (רפואה, 1932, 46–47)
מחלת לורנס-רידל. (רפואה, 1933, 40–41)
החסידים והמתנגדים של פרויד. (לבנון, 1936, 3)
אפילפסיה בילדות. (כתב עת הרופאים, 1947, 14)
לקחים שניתן ללמוד מ-230 ילדים ומקרים צעירים (מתפתחים) של מחלות נוירולוגיות. (כתב עת הרופאים, 1947, 26)
סערת נפש הנובעת מ"שתי ידיים שמאליות". (כתב עת הרופאים, 1948, 50)
פרסים והוקרה

צלב הצטיינות מוכתר זהב על סרט מדליית ההאבירות (1916)
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי : לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.
הערות שוליים

↑  Budapesti Orvosi Újság, 1910. március 31. (8. évfolyam, 13. szám)
↑  A Budapesti "Bíró Dániel" orthodox zsidó kórház tragikus története בספרייה הלאומית של ישראל
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1132/1921. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-23.
מחנה הריכוז סרד

| --- | --- |

ביתני מחנה הריכוז סרד בתמונה משנת 2017
 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה, מחנה ריכוז
 מדינה:  הרפובליקה הסלובקית (1939–1945) 
 מחוז:  גלנטה
 תאריכים
 תאריך הקמה:  ספטמבר 1941
 תאריך סגירה:  31 במרץ 1945
 אוכלוסייה
 מפקדי המחנה:  פרנץ נולמאייר, אלויס ברונר
 נתונים
 שימור היסטורי:  חלקי
 קואורדינטות:  48°17′20″N 17°43′29″E﻿ / ﻿48.288888888889°N 17.724722222222°E﻿ / 48.288888888889; 17.724722222222
  (למפת סלובקיה מוגדלת) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה סרד(למפת סלובקיה רגילה) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה סרד
 
מחנה הריכוז סרד (בסלובקית: Pracovný a koncentračný tábor v Seredi; מילולית: "מחנה העבודה והריכוז בסרד") היה מחנה ריכוז אשר נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה ברפובליקה הסלובקית הראשונה (סלובקיה של ימינו). בחודש ספטמבר 1941 הוא נפתח כמחנה עבודה עבור יהודי סלובקיה ונוהל על ידי משמר הלינקה. בספטמבר 1944 המקום הפך למחנה ריכוז ונוהל על ידי יחידות של האס אס.
היסטוריה > מחנה העבודה

צו ממשלתי מספר 198/1941, מיום 9 בספטמבר 1941, הידוע בכינוי "הקודקס היהודי", קבע את מעמדם המשפטי של היהודים בסלובקיה. הצו שלל מן האוכלוסייה היהודית את כל זכויות האדם והאזרח ברפובליקה הסלובקית. על פי הצו, כל היהודים בגילאי 16–60 הצטוו לעבוד על פי הוראות משרד הפנים. בתוך חודש ימים ממועד פרסום הצו הקים משרד הפנים מחנה מעצר ועבודה ליהודים בסרד.
המחנה כלל מספר מפעלים לייצור מוצרי נגרות, צעצועים, בגדים וסחורות אחרות. המחנה אובטח על ידי משמר הלינקה. במהלך הגל הראשון של הגירושים מסלובקיה למחנות עבודה וההשמדה בפולין, המחנה שימש למעצר זמני של המגורשים. במחנה פעל בית חולים יהודי שצוותו הורכב מצוות בית החולים היהודי בברטיסלבה ובית החולים היהודי בניטרה, אשר גורשו למחנה. יהודים שנפטרו במחנה, קודם לספטמבר 1944, נקברו בבית הקברות היהודי בסרד.
בסך הכל, באביב וקיץ 1942 גורשו ממחנה סרד 4,463 יהודים, בחמישה משלוחי רכבות נפרדים, לצורך ביצוע עבודות כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית בפולין ולהשמדה; רוב המגורשים לא שרדו. שני משלוחי המגורשים האחרונים כללו חולים מבית החולים היהודי שפעל בסרד וכן נכים בגופם ובנפשם ממוסדות רפואיים שונים. לאחר משלוחים אלה השתפרו התנאים במחנה. לאחר פרוץ המרד הסלובקי הועברה השמירה על המחנה לידי המשטרה המקומית, וזו פתחה את השערים ואיפשרה ליהודים שנותרו בו להימלט לאחר תחילת המרד. אסירים רבים במחנה השתתפו במרד, אולם חלק מן הנמלטים לא הצליחו להסתתר וחזרו אל המחנה.
היסטוריה > מחנה הריכוז

בספטמבר 1944, עם השתלטות גרמניה הנאצית על סלובקיה, עבר המחנה לשליטת האס אס תחת פיקודו של פרנץ קנולמאייר (Franz Knollmayer), גרמני אתני יליד ברטיסלבה. קציני וחיילי האס אס החלו לבצע מעשי זוועה נגד האסירים שהיו במקום, כולל עינויים, אונס ורצח. בסוף ספטמבר 1944 הוחלף קנולמאייר על ידי הפושע הנאצי אלויס ברונר, אשר הופקד על ידי אדולף אייכמן על פתרון "השאלה היהודית" בסלובקיה. חילופי הפיקוד במחנה לא היטיבו את מצבם של האסירים במקום.
מחנה סרד הפך למחנה הריכוז הראשי ממנו יצא הגל השני של יהודים שגורשו מסלובקיה. באזור מופרד של המחנה היו כלואים גם אנשי צבא מורדים סלובקים, פרטיזנים, ואנשים שהואשמו בתמיכה במרד. ברונר ארגן 11 רכבות לשילוח האסירים מן המחנה לאושוויץ, זקסנהאוזן, מחנה ראוונסבריק וטרזין. הטרנספורט האחרון יצא מסרד ב-31 במרץ 1945, זמן קצר לפני שחרורו על ידי הצבא האדום.
מורשת המחנה > מוזיאון השואה בסרד

שטח מחנה העבודה והריכוז הוכרז כאנדרטה תרבותית לאומית של הרפובליקה הסלובקית. זהו מחנה הריכוז היחיד שהשתמר בסלובקיה (המחנות שפעלו בנובקי ובויהנה לא השתמרו). בשנת 2016 נפתח בשטח המחנה מוזיאון השואה של סרד, המכיל תערוכות על התרבות היהודית בסלובקיה, חיי המחנה, והשואה. בשנת 2018 העניקה ממשלת סלובקיה תקציב של 850 אלף אירו להשלמת בניית המוזיאון.
לקריאה נוספת

Ján Hlavinka, Eduard Nižňanský, Pracovný a koncentračný tábor v Seredi 1941-1945. Bratislava: Dokumentačné stredisko holocaustu, 2009. 192 pp. ISBN 978-80-969857-3-9
Nešťáková, Denisa, (2019) “The Jewish Centre and Labour Camps in Slovakia In Between Collaboration and Resistance” in Papers from the 21st Workshop on the History and Memory of National Socialist Camps and Extermination Sites, eds. Karoline Georg. Verena Meier, and Paula A. Opperman. Berlin: Metropol, 117-145. ISBN 978-3-86331-503-0
הערות שוליים

↑  Denisa Nešťáková, "The Jewish Centre and Labour Camps in Slovakia" in Between Collaboration and Resistance. Papers from the 21st Workshop on the History and Memory of National Socialist Camps and Extermination Sites, eds. Karoline Georg. Verena Meier, and Paula A. Oppermann., Berlin: Metropol, 2019
↑  Monika Vrzgulová, Cultures of History Forum : Only a Beginning: The Sered' Holocaust Museum in Slovakia, www.cultures-of-history.uni-jena.de (באנגלית)
↑  New Holocaust Museum in Slovakia: Sered | CEU Podcasts, podcasts.ceu.edu
↑  First Slovak Holocaust museum opens. The Slovak Spectator, February 9, 2016
↑  Holocaust Museum in Sereď gets €850,000 from government reserve for its completion. The Slovak Spectator, February 1, 2018
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298009505171  LCCN: no2004010735   WorldCat (עם LCCN): no2004-010735 
קרון משא בו השתמשו כדי לגרש את יהודי סלובקיה
סבלי טרטקובר

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1887 רוסטוב על הדון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 בפברואר 1956  (בגיל 68) הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 הישג בולט:  חבר בצמרת השחמט העולמית במחצית הראשונה של המאה העשרים
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1950
 מד כושר מרבי:  2719 (ינואר 1921)
 השכלה:  קולז' קלווין, אוניברסיטת וינה 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, כותב ספרי עיון, משורר 
 מדינה:  רוסיה, פולין, צרפת
 
סָבֶלִי גריגורייביץ' טרטקובר (רוסית: Савелий Григорьевич Тартаковер;‏ 22 בפברואר 1887 – 4 בפברואר 1956) היה רב-אמן בשחמט יהודי-פולני-צרפתי, חבר בצמרת השחמט העולמית במחצית הראשונה של המאה העשרים, הזכור בעיקר כאחד האבות המייסדים של האסכולה ההיפרמודרנית בשחמט, ככותב פורה של ספרות שחמט, כמחברם של פתגמי שחמט ובזכות תרומותיו הרבות לתורת הפתיחות.
ביוגרפיה

טרטקובר נולד ברוסטוב על הדון שברוסיה להורים יהודים פולנים, נתיני האימפריה האוסטרו-הונגרית שהמירו את דתם והטבילו אותו לנצרות, ככל הנראה כדי להימלט מרדיפות. בגיל 16 נשלח ללמוד משפטים בז'נבה שבשווייץ ולאחר מכן בווינה, העיר שהפכה לביתו ובה סיים את לימודיו כדוקטור למשפטים.
בווינה חי טרטקובר חיים סטודנטיאליים נוחים, החל להתעניין בשחמט ולשחק במועדון השחמט המפורסם של העיר. הוא פגש אמני שחמט מפורסמים כקרל שלכטר, גזה מארוצי, מילן וידמר וריכרד רטי. הישגו המשמעותי הראשון היה המקום הראשון בטורניר נירנברג 1906. בווינה 1909 סיים במקום השני אחרי רטי.
ב-1911 התבשרו סבלי טרטקובר ואחיו המתגוררים בווינה על רצח הוריהם בפוגרום ברוסטוב.
התקופה הווינאית הקנתה לטרטקובר, מלבד ההשכלה שרכש והישגיו בשחמט, גם את ההרגל המגונה להמר, שליווה אותו כל חייו. הנער האמיד איבד את כל כספו במשחקי קלפים, אולם אז פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי. מספר פעמים חזר מהחזית כשכיסיו מלאים כסף, תגמול על התנדבותו למשימות מסוכנות. כאשר נגמר הכסף היה חוזר לחזית כדי למלא את ארנקו. במהלך המלחמה נפצע מכדור שחדר לבטנו, אולם חוסנו הגופני הרב עזר לו להתאושש, כפי שהתאושש מספר שנים קודם לכן משבר בגולגולת. אחיו לא היה בר מזל כמותו ונהרג בחזית הרוסית.
עם תום המלחמה שב טרטקובר בן השלושים לווינה כדי לחזור ולעסוק בשחמט מקצועני. התהפוכות הפוליטיות בעידן שלאחר מלחמת העולם טלטלו את חייו האישיים: חוזה סן-ז'רמן הותיר אותו בסטטוס של אזרח המדינה האוקראינית החדשה, אולם זו האחרונה לא האריכה ימים ונחלקה בין פולין וברית המועצות. טרטקובר הצליח להשיג אזרחות פולנית - השלישית מבין ארבע אזרחויות שהחזיק בימי חייו - הודות לצרפתית השגורה בפיו, אף שלא ידע לדבר פולנית. את פולין ייצג בכבוד רב בשש אולימפיאדות שחמט, אף שלא תמיד התגורר בה ורוב הזמן היה בסיסו בפריז. נסיבות חייו, יחד עם משחק השחמט, עמדו מאחורי נדודיו התמידיים.
קריירה

בשנות העשרים עסק טרטקובר בכתיבה ובמשחק. ב-1924 יצא לאור ספרו החשוב ביותר, השחמט ההיפרמודרני (Die hypermoderne Schachpartie). טרטקובר עסק בכתיבה במקביל להשתתפות ברוב תחרויות העילית של העידן שבין מלחמות העולם; בבאדן-באדן 1925 שיחק בכלים השחורים נגד עקיבא רובינשטיין, ואף ניצח, לאחר לילה שלם של כתיבה.
עם ניצחונותיו הבולטים בטורנירים ניתן למנות את גנט 1926, הייסטינגס 1927 ו-1928, בתחרות לונדון חלק את המקום הראשון-שני עם אהרון נימצוביץ' וניצח בין היתר את פרנק מרשל, מילן וידמר ויפים בוגוליובוב).
טרטקובר חלק את המקום הראשון-שני  בתחרות באד ניידורף 1927  עם אהרון נימצוביץ')  וניצח בתחרות ליאז' 1930. בתחרות זו הקדים את מיר סולטאן חאן בשתי נקודות ובפער גדול עוד יותר את עקיבא רובינשטיין, אהרון נימצוביץ' ופרנק מרשל.
כמו כן גבר בדו-קרב על רודולף שפילמן ב-1913 ועל רטי ב-1920. בהאג 1921 הופעתו החזקה הספיקה רק למקום שני אחרי אלכסנדר אלכין ובברצלונה 1929 היה שני לחוזה ראול קפבלנקה. בשנת 1936 הוזמן לתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936 הנחשבת עד היום לאחת התחרויות החזקות שהתקיימו אי פעם.
שש פעמים הוביל את נבחרת פולין החזקה לאולימפיאדות השחמט בשנות השלושים. מתוכן זכה הוא בשלוש מדליות אישיות (זהב ב-1931 וארד ב-1931 ו-1935) והנבחרת בחמש מדליות קבוצתיות, כולל אחת מזהב ב-1930. כמו כן זכה פעמיים באליפות הלאומית של פולין, ב-1935 ו-1937.
מלחמת העולם השנייה

אולימפיאדת השחמט השמינית נערכה בבואנוס איירס ב-1939. במהלך המשחקים פרצה מלחמת העולם השנייה. רבים מהשחקנים האירופאיים, ובהם מיגל ניידורף, תלמידו המובהק של טרטקובר, נשארו בארגנטינה עד יעבור זעם. אולם טרטקובר היהודי בחר להסתכן ולשוב לצרפת ב-1940, זמן קצר לפני שנפלה בידי הנאצים. הוא הצטרף לכוחות צרפת החופשית של שארל דה גול תחת השם הבדוי קרטייה. לאחר המלחמה וסיפוחה של פולין לגוש המזרחי, קיבל מממשלת צרפת את האזרחות הרביעית והאחרונה שלו. ב-1950 ייצג אותה באולימפיאדת השחמט השביעית בחייו.
ערוב ימיו

ב-1949 זכה טרטקובר ב(קורוס/ויק אן-זהה).
ב-1950 היה טרטקובר אחד מעשרים ושבעה השחקנים הראשונים שקיבלו את התואר רב אמן מהפיד"ה.
הוא המשיך להיות שחקן חזק ברמה הבינלאומית גם בגיל מתקדם יחסית: בבודפשט 1948 הוכיח שהוא יכול עדיין להתמודד עם הצמרת העולמית כשסיים עם 9.5 נקודות מ-15. בגיל 62 סיים במקום הראשון המשותף בסאות'סי 1950. בשנת 1953 ניצח באליפות צרפת בשחמט שהתקיימה בפריז.
אולם בערך בזמן הזה החלה בריאותו להתדרדר וגופו החזק החל לדעוך. שוב מצא את עצמו חסר כל. בפברואר 1956 מת בפריז.
טרטקובר מעולם לא התחתן ולא הותיר אחריו צאצאים.
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: חוסה ראול קפבלנקה    שחור:    סבלי טרטקובר    ניו יורק 1924

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "New York"]
[Site "New York, NY USA"]
[Date "1924.03.23"]
[Round "6"]
[White "Jose Raul Capablanca"]
[Black "Savielly Tartakower"]
[Result "1-0"]
[ECO "A40"]
[PlyCount "103"]
[EventDate "1924.03.16"]
[FirstMove "34d"]
1. d4 e6 2. Nf3 f5 3. c4 Nf6 4. Bg5 Be7 5. Nc3 O-O 6. e3 b6 7. Bd3 Bb7 8. O-O
Qe8 9. Qe2 Ne4 10. Bxe7 Nxc3 11. bxc3 Qxe7 12. a4 Bxf3 13. Qxf3 Nc6 14. Rfb1
Rae8 15. Qh3 Rf6 16. f4 Na5 17. Qf3 d6 18. Re1 Qd7 19. e4 fxe4 20. Qxe4 g6 21.
g3 Kf8 22. Kg2 Rf7 23. h4 d5 24. cxd5 exd5 25. Qxe8+ Qxe8 26. Rxe8+ Kxe8 27. h5
Rf6 28. hxg6 hxg6 29. Rh1 Kf8 30. Rh7 Rc6 31. g4 Nc4 32. g5 Ne3+ 33. Kf3 Nf5
34. Bxf5 gxf5 35. Kg3 Rxc3+ 36. Kh4 Rf3 37. g6 Rxf4+ 38. Kg5 Re4 39. Kf6 Kg8
40. Rg7+ Kh8 41. Rxc7 Re8 42. Kxf5 Re4 43. Kf6 Rf4+ 44. Ke5 Rg4 45. g7+ Kg8 46.
Rxa7 Rg1 47. Kxd5 Rc1 48. Kd6 Rc2 49. d5 Rc1 50. Rc7 Ra1 51. Kc6 Rxa4 52. d6
1-0
משחק זה מופיע באנתולוגיות רבות כמופת של ניהול סיום צריח ורגלים. השתלט על השורה השביעית עם הצריח, ואז קדם את המלך לשורה השישית! קפבלנקה מקריב מספר רגלים כדי להעמיד את המלך והצריח בערוגות המפתח. לאחר שהם הגיעו ליעד הכלים מאלצים את המלך היריב לעסוק בהדיפת איומי מט ולא מאפשרים לו להגן על הרגלים. ארבעה רגלים נופלים בתוך מספר מסעים, ולאחר מכן ההתנגדות של השחור כבר לא קיימת. הצורה השיטתית, הנקייה, בה משחק קפבלנקה כה פשוטה להבנה שהסיום הזה הוא מופת של הדרכה.
בעמדה המוצגת לאחר המסע ה-34 של השחור, ממשיך קפבלנקה עם רעיון מבריק תוך הקרבת שני רגלים. המסע 35. מז3 מאפשר לשחור להכות את הרגלי ג3 תוך התראת שח. יעדו של המלך הלבן הוא ב-6, לשם יגיע לאחר שיעבור דרך ח4.
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: סבלי טרטקובר    שחור:    רוברט פרנץ    ניו יורק 1933

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Paris"]
[Site "Paris FRA"]
[Date "1933.10.26"]
[EventDate "?"]
[Round "8"]
[Result "1-0"]
[White "Savielly Tartakower"]
[Black "Robert Frentz"]
[ECO "A18"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "69"]
1.c4 Nf6 2.Nc3 e6 3.e4 d5 4.cxd5 exd5 5.e5 d4 6.exf6 dxc3
7.fxg7 cxd2+ 8.Bxd2 Bxg7 9.Qc2 Nc6 10.Nf3 Bg4 11.O-O-O Bxf3
12.gxf3 Nd4 13.Qe4+ Qe7 14.Qxe7+ Kxe7 15.Bb4+ Ke8 16.Bb5+ c6
17.Rhe1+ Ne6 18.Bc4 Rd8 19.Bxe6 Rxd1+ 20.Kxd1 fxe6 21.Rxe6+
Kd8 22.Re7 Bxb2 23.Rxb7 Bd4 24.Bc5 Kc8 25.Rxa7 Kb8 26.Bxd4 Rd8
27.Rxh7 Rxd4+ 28.Ke2 Ra4 29.h4 Rxa2+ 30.Ke3 Kc8 31.h5 Kd8
32.h6 Ke8 33.Rb7 Kf8 34.h7 Ra3+ 35.Kf4 1-0
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: סבלי טרטקובר    שחור:    רוברט פרנץ    סיג'ס (אנ') 1934

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Sitges"]
[Site "Sitges ESP"]
[Date "1934.05.30"]
[EventDate "?"]
[Round "7"]
[Result "1-0"]
[White "Savielly Tartakower"]
[Black "Rafael Domenech"]
[ECO "D05"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "73"]
1.d4 Nf6 2.Nf3 e6 3.e3 c5 4.Bd3 Nc6 5.c3 d5 6.Nbd2 Bd6 7.O-O
O-O 8.Qe2 e5 9.dxc5 Bxc5 10.e4 Bg4 11.exd5 Bxf3 {לא הייתה סיבה טובה להחלפת הכלים שמשאירה את הלבן עם צמד הרצים} 
12.Qxf3 Qxd5
13.Ne4 Nxe4 14.Bxe4 Qd7 15.Rd1 Qc7 16.b4 {עוד יותר חזק 16. מהח3 ז6 (כפוי) 17. רז5 פב8 18. ב4 וללבן יתרון מכריע}
Bb6 17.a4 a6 18.a5
Ba7 19.Qh3 g6 20.Bh6 Rfd8 21.Qf3 Rxd1+ 22.Rxd1 Rd8 23.Bd5 Qe7
24.h4 e4 25.Qf4 Bb8 26.Qg5 Qxg5 27.Bxg5 Rd7 28.Rd2 Be5 29.Bxe4
Rxd2 30.Bxd2 Nd8 31.c4 Kf8 32.b5 Ke8 33.Bxb7 axb5 34.a6 Bb8
35.cxb5 Nxb7 36.b6 Kd7 37.a7 1-0
במשחק זה מדגים טרטקובר את יתרון זוג הרצים, ניצול יתרון מספרי של רגלים באגף המלכה, לחץ על הערוגות השחורות, הקרבת כלי ליצירת רגלי מעבר ולבסוף צעידת הרגלים לעבר ערוגת ההכתרה.
המסע 6. פבד2 מאפיין את פתיחת קול (אנ'), זו נחשבת לפתיחה רגועה אך העמדה יכולה להפוך במהירות להתקפה פרועה. מטרת הפתיחה מבחינה טקטית היא ליצור התקפה על המלך השחור ומבחינה אסטרטגית ליצור רוב של רגלים באגף המלכה, רוב שיכול להפוך ליתרון מכריע בשלב הסיום.   המאפיינים של הפתיחה הם:
רגלי ד' במרכז, מוגן על ידי רגלי ג' ורגלי ה'. ה3 מאפשר את פיתוח הרץ מטור ו'; לאחר מכן הרגלי יתקדם ל-ה4 ויאפשר גם לרץ מטור ד' להצטרף למשחק.
הפרש מטור ז' יבוא ל-ו3, מוכן להשתלט על ה3 או אולי להתקיף ב-ז5.
המלכה תוצב ב-ה2, גם להגן על הרגלי ה' וגם לאפשר לשני הצריחים להיות מחוברים.
הצריחים יביאו את מירב התועלת ב-ה1 ו-ד1, שני הטורים שסביר להניח שייפתחו.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1906 | נירנברג | פול יונר | 2 מ-2 | ניצחון |
| 1913 | וינה | רודולף שפילמן | 7 מ-11 | ניצחון |
| 1917 | וינה | ריכרד רטי | 3.5 מ-6 | ניצחון |
| 1920 | וינה | ריכרד רטי | 4.5 מ-6 | ניצחון |
| 1921 | וינה | רודולף שפילמן | 2.5 מ-6 | הפסד |
| 1921 | וינה | ארנסט גרינפלד | 1.5 מ-3 | תיקו |
| 1931 | זימרינג | מיר סולטאן חן | 5.5 מ-11 | הפסד |
| 1935 | פריז | ארנסט לודוויג קליין | 3 מ-4 | ניצחון |

| 1948 | קופנהגן | ייאנס אנאוולסן | 2.5 מ-6 | הפסד |
הופעותיו באולימפיאדות

סבלי טרטקובר שיחק שבע פעמים באולימפיאדות השחמט: בשש פעמים ייצג את פולין ופעם השביעית ייצג את צרפת.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | נבחרת | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1930 |  | פולין | 12 מ-16 | 9+ 6= 1- | 75 | 1 קבוצתי, 6 אישי |
| 1931 | 2 | פולין | 13.5 מ-18 | 10+ 7= 1- | 75 | 2 קבוצתי, 1 אישי |
| 1933 | 1 | פולין | 9 מ-14 | 6+ 6= 2- | 64.3 | 4 קבוצתי, 3 אישי |
| 1935 | 1 | פולין | 11.5 מ-17 | 6+ 11= 0- | 67.6 | 3 קבוצתי, 3 אישי |
| 1937 | 1 | פולין | 6 מ-13 | 1+ 10= 2- | 46.2 | 3 קבוצתי |
| 1939 | 1 | פולין | 10.5 מ-17 | 7+ 7= 3- | 61.8 | 2 קבוצתי |
| 1950 | 1 | צרפת | 7.5 מ-15 | 5+ 5= 5- | 59 | 9 קבוצתי |
תחרויות בהן השתתף

תחרות השחמט בנוטינגהאם 1936
תרומתו התאורטית

טרטקובר היה שחקן מקורי שחיפש ללא הרף חידושים תאורטיים על מנת להפתיע את יריביו. הוא פיתח את פתיחת האורנגאוטן (1. ב4), שמוכרת היום כפתיחת סוקולסקי או כגמביט טרטקובר. הוא קרא אותה על שמו של אורנגאוטן צעיר עמו התייעץ, לדבריו, בגן חיות בניו יורק, לפני שעשה בה שימוש נגד מארוצי בטורניר הגדול שנערך שם ב-1924.
וריאנטים הנקראים על שמו של טרטקובר קיימים גם בפתיחות מקובלות יותר מהאורנגאוטן: התקפת טורה, הגנת קארו-קאן, הגנה הולנדית, הגנה צרפתית, פתיחה סקוטית, גמביט המלכה הנרצה וההגנה סיציליאנית. בחלקן יש יותר מ"וריאנט טרטקובר" אחד.
אלוף העולם קפבלנקה תיאר את טרטקובר כאמן בעל "ידע מעמיק ודמיון נהדר". אולם אותו קפבלנקה גם ביקר את משחקו של טרטקובר כנעדר סולידיות. הביקורת הייתה מוצדקת: ב-1910 הפסיד טרטקובר לרטי ב-11 מהלכים - אחת מהמיניאטורות הקצרות ביותר בין אמנים אי פעם.
טרטקובר, רטי ונימצוביץ' היו המבשרים העיקריים של האסכולה ההיפרמודרנית בשחמט, שעיקרה ויתור על השליטה הישירה במרכז הלוח תמורת השפעה עקיפה יותר עליו. לחיבוריהם העיקריים של השלושה, שיצאו בין 1922 ל-1924, נודעה חשיבות רבה בדברי ימי המשחק והם נקראים על ידי לומדיו גם היום.