stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עפרוני מצויץ
אקולוגיה

העפרוני המצויץ חי בשטחים נרחבים באירואסיה ואפריקה, הכוללים את פורטוגל, ישראל, סין, בריטניה, צרפת, הודו וניגריה. הוא חובב שדות, שטחי מרעה, ערבות ומדבר. ניזון מחרקים, פרוקי-רגליים, זרעים, תולעים זחלים וחלקים מהצומח. חי את רוב חייו על הקרקע, ובה הוא גם מקנן. העפרוני הוא עוף חברתי מלבד בעונת הקינון, ונצפה לעיתים קרובות בחברת פרטים נוספים.
עונת הקינון והחיזור בארץ מתחילה בפברואר ומסתיימת ביוני. כחלק מעונת הקינון, הזכר שר תוך כדי מעוף, על מנת להרשים את הנקבות. צורת הקן כמעין סלסילה שטוחה, והוא בנוי מעשבים וענפים, ומצוי בדרך כלל תחת סלע או שיח. הנקבה מטילה 3 עד 5 ביצים בהטלה. צבע הביצים לבן-אפרפר, והן מכוסות בכתמים בצבע חום. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 9 עד 13 ימים.
הערות שוליים

↑  עפרוני מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מגדיר הציפורים של ישראל - עפרוני מצויץ, באתר פורטל צפרות
↑  Harrison, C. J. O. (1966). "The Validity of Some Genera of Larks (Alaudidae)". Ibis. 108 (4): 573–83. doi:10.1111/j.1474-919X.1966.tb07209.x.
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 122, 169. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Guillaumet, Alban; Pons, Jean-Marc; Godelle, Bernard; Crochet, Pierre-Andre (2006). "History of the Crested Lark in the Mediterranean region as revealed by mtDNA sequences and morphology". Molecular Phylogenetics and Evolution. 39 (3): 645–56. doi:10.1016/j.ympev.2006.01.002. PMID 16473529.
↑  Galerida macrorhyncha Tristram, 1859 | COL, www.catalogueoflife.org
↑  "IOC World Bird List 6.4". IOC World Bird List Datasets. doi:10.14344/ioc.ml.6.4.
↑  Černý, Walter (1975). A Field Guide in Colour to Birds. תורגם ע"י Margot Schierlová. Illustrated by Karel Drchal. London: Octopus Books Limited. pp. 156–157. ISBN 070640405X.
↑  Harbard, Chris (1989). Songbirds: How to attract them and identify their song. London: Kingfisher Books. p. 52. ISBN 0862724597.
↑  Burnie, David (2001). Animal: The Definitive Visual Guide to the World's Wildlife. London: Dorling Kindersley. p. 342. ISBN 9780789477644.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533427305171
פרשת הקצין המתחזה

פרשת הקצין המתחזה היא פרשה ביטחונית, שבמסגרתה קצין צה"ל לא מגויס חדר לחמ"ל של פיקוד הדרום והוציא מתוכו מידע מסווג מפרוץ טבח שבעה באוקטובר, עד שנעצר על ידי השב"כ ב-15 באוקטובר. בתחילה הוגש נגד החשוד כתב אישום חמור בגין ריגול, ובהמשך הוא רוכך לעבירות ביטחון מסוג "ריגול ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה". על הפרשה הוטל צו איסור פרסום גורף, שלאחר כחצי שנה הוגבל חלקית, וחלקים ממנו הותרו בפרסום.
הפרשה

החשוד, המכונה א', הוא קצין צה"ל בדרגת סגן ששירת ביחידה מסווגת. במילואים שירת רק שלושה ימים, לא רציפים, בשנת 2018.
ב-7 באוקטובר 2023 הצליח א' לחדור לבסיס רגיש תוך התחזות לקצין ביחידה מסווגת בדרגת סרן. אף על פי שקצין המודיעין התנגד לנוכחותו, א' הצליח להיכנס למרכז השליטה ולהשתתף בדיונים סודיים, תוך איסוף מידע מסווג שהעלה על מחברותיו וצילם במכשיר הסלולר האישי. במהלך שהותו אף תועד עומד בחמ"ל פיקוד הדרום מאחורי שר הביטחון יואב גלנט, לצד קצינים בכירים. למחרת חזר א' לבסיס, שם צילם מסמכים מסווגים נוספים. לאחר מכן חדר לפיקוד הדרום והשתתף בדיון סודי, תוך התחזות לקמ"ן מבצעים של יחידה מסווגת. במהלך ביקוריו ניצל את אמונה של קצינה שהשאילה לו את מכשיר הסלולרי שלה, ושלח לעצמו הודעות בשמה. ב-9 באוקטובר חזר לבסיס פעם נוספת, קיבל אישור כניסה מקצין שהכיר, ושכנע את ראש הלשכה שלו לנסח עבורו כתב סמכויות רשמי כ"קמב"ץ משימות ומבצעים מיוחדים בחמ"ל פיקוד הדרום", מסמך אותו מילא בעצמו, ועליו חתם הרל"ש מבלי לעיין בתוכנו. באמצעות כתב המינוי הכוזב, נפגש א' עם גורמים צבאיים שהעבירו לו מידע רגיש נוסף, אותו הקליט במכשיר הסלולר שהחביא.
ב-11 באוקטובר הגיע שוב לבסיס, הרחיב לעצמו את סמכויותיו בכתב המינוי שהוציא בעצמו מהמחשב של ראש הלשכה. הכתב החדש הסמיכו לפתוח תא מיוחדים בחמ"ל ולשמש כמפקדו, לגייס חיילים, ולהשתמש בכל משאב נדרש לביצוע משימותיו. על כך חתם קצין בדרגת אל"ם מבלי לקרוא את תוכנו. כשהתברר לרל"ש שמדובר במסמך חריג בהיקפו, הוא ניסה לפעול, אך א' כבר ניצל את סמכויותיו להקלטת שיחות סודיות ורישום מידע מסווג נוסף.
על פי כתב האישום, בהשתמשו בכתב המינוי, א' הקליט שיחות בבסיס הרגיש שנגעו למידע סודי, ואף רשם מידע מסווג במחברתו. הוא פנה גם לעמותה של בוגרי יחידה מסווגת וטען כי הוא "גורם ליבתי" המעורב בניהול המלחמה, וכי הוא זקוק לעזרה מיידית. א' גייס מספר חברים מעמותה זו. טעויותיו ואי-שימוש במונחי מודיעין מקצועיים העלו את חשדו של אחד הבוגרים, שדיווח לאחראי המודיעין בחמ"ל הפיקוד.
בראשית החקירה נחשד בשיתוף פעולה עם חמאס, או עם גורם עוין אחר, ובהתאם הוא נחקר תוך הפעלת לחץ ומניעת מפגש עם עורך דין. עם התקדמות החקירה מניע זה נשלל, והחקירה הועברה לידי משטרת ישראל. המשטרה הביאה אותו לדיון הארכת מעצר לפי סעיף "סיוע לאויב", אשר בוטל לאחר מכן. בכתב האישום יוחסו לו עבירות של ריגול ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה.
הערות שוליים

↑  איתי אילנאי, "המרגל מפיקוד הדרום": איך חדר א', קצין לשעבר ביחידה מסווגת, לקודש הקודשים הסודי של צה"ל בתחילת המלחמה?, באתר ישראל היום, 24 באוקטובר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרשת הקצין המתחזה".
קרב אממי אושימה

קרב אממי אושימה התרחש ב-22 בדצמבר 2001, מול חופי האי היפני אממי אושימה שבים סין המזרחי. ההיתקלות הסתיימה בטביעת כלי השיט הצפון קוריאני, ולאחר מכן הודיעו השלטונות היפניים כי כלי השיט היה ספינת ריגול. ההיתקלות התרחשה מחוץ למים הטריטוריאליים של יפן, אך בתוך האזור הכלכלי הבלעדי שלה, המשתרע על פני 200 מיילים ימיים (370 ק"מ; 230 מייל) מאדמת יפן, שבתוכו יכולה יפן לתבוע זכויות בלעדיות על דיג ומשאבים מינרלים.
רקע

בשנת 1999, יפן טענה כי כלי שיט צפון קוריאני אחר שנתקל במשמר החופים היפני הוא כלי ריגול, אם כי צפון קוריאה הכחישה זאת.
ב-21 בדצמבר 2001, יממה לפני הקרב, ספינה לא מזוהה אותרה במימי יפן. המכמורת החמושה זוהתה על ידי תחנת תקשורת באי קיקיג'ימה, שהייתה בשליטת מטה המודיעין של ההגנה היפנית.
מהלך הקרב

מוקדם בבוקר שלמחרת, הספינה רדפה על ידי ארבע כלי שיט של משמר החופים של יפן, שהורו לה לעצור, וירו 25 יריות אזהרה על הספינה כשהתעלמה מפקודות אלו. התפתח קרב בן שש שעות, שבו נורו למעלה מ-1,000 כדורי מקלע על ידי שני הצדדים. היפנית טענו כי הכוח הצפון קוריאני החזיק מטולי רקטות כתף. המכמורת הצפון קוריאנית נפגעה בשלב זה ממספר כדורים. מספר פיצוצים, שלא קשורים ישירות להתקפות יפניות, טלטלו את הספינה עד לטביעתה. יחידת מיוחדת התגייסה לעלות על הספינה, אך נאלצה להמתין לפקודות רשמיות, אשר בוששו להגיע לפני ובינתיים טבעה הספינה.
לפי העיתון הבריטי "הגרדיאן", נראו חמישה עשר צפון-קוריאנים נצמדים למצוף המכמורת, אך הספינות היפניות התעלמו מהם בגלל החשש שישתמשו בכוח כדי להתנגד ללכידה, והמשיכו לתקוף את המכמורת. שתי גופות נמצאו, 13 אנשים נוספים הוכרזו כנעדרים, ומספר ימים לאחר מכן הוכרזו כמתים. סך הכל 15 צפון-קוריאנים נהרגו בקרב.
לאחר הקרב

בשנת 2003 נבדקה המכמורת על ידי היפנים כדי לאשר מהיכן נשלחה. בדיקה של גוף הספינה קבעה שהוא שייך לצפון קוריאה, וככל הנראה היה כלי הסתננות וריגול. התברר כי כלי השיט הוסווה כסירת דיג והוא יכול לשוט במהירות של כ־60 קמ"ש, הרבה יותר מהר מכל ספינת מכמורת מסחרית. הספינה הכילה גם פתח נסתר המשמש כדלת יציאה לסירות מהירות. לאחר השלמת הבדיקות, גוף הספינה הוצג במוזיאון משמר החופים של יפן ביוקוהמה, שם הפכה לאטרקציה תיירותית פופולרית.
הערות שוליים

↑  "Japan Gives Up Chase of Suspected N. Korean Spy Ships". Los Angeles Times. 25 במרץ 1999. ISSN 0458-3035. נבדק ב-13 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Japan's Secret SIGINT Organizations: Focusing on North Korea". אורכב מ-המקור ב-15 בספטמבר 2007. נבדק ב-13 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ספינת הריגול הצפון-קוריאנית הוצגה במוזיאון משמר החופים של יפן יוקוהמה
פלקנסטרו ביאלה

פלקנסטרו אנג'ליקו ביאלה (באיטלקית: Pallacanestro Angelico Biella) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ביאלה, המשחקת בליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.
הקבוצה נוסדה ב-1994 והתקדמה במהירות, כשסיום עונת 1997/98 כבר העפילה לליגה דואה (הליגה השנייה). באותה עונה הפסידה בגמר גביע הליגות הנמוכות לקבוצת "רוזטו באסקט". בסיום עונת 2000/01 העפילה לליגת העל (סרייה A).
העונה הטובה ביותר של הקבוצה הייתה 2008/09, כשהגיעה לחצי גמר הגביע האיטלקי וסיימה במקום השביעי בליגה, הישג שזיכה אותה להשתתפות ביורוקאפ. במסגרת היורוקאפ הגיעה עד לשלב הבתים.
משחקיה הביתיים נערכים בהיכל הספורט ביאלפורום (BiellaForum), המכיל 5,007 מקומות ישיבה.
שמות קודמים

בעקבות הסכמי חסות, שונה שמה שם הקבוצה מספר פעמים:
פילה ביאלה (1998-2001)
לאוריטנה ביאלה (2001-05).
לאוריטנה ביאלה (2009-10). (רק במסגרת היורוקאפ)
אנג'ליקו ביאלה מאז 2005
שחקני עבר בולטים

איטליה מתאו סוראגנה
ארצות הברית קווין פינקני
ארצות הברית ג'ו סמית
שווייץ תאבו ספולושה
ארצות הברית בולגריה מייק באטיסט
גרמניה סוון שולץ
יוון יאניס ג'וג'קופולוס
שוודיה יונאס ירבקו
קרואטיה גוראן סוטון
פורטיטודו בולוניה

פורטיטודו פלקנסטרו בולוניה 103 הוא מועדון כדורסל איטלקי מהעיר בולוניה המתמודד בסרייה A2.
היסטוריה

עד אמצע שנות ה-90 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ומדי פעם העפילה לליגה הבכירה, ללא הצלחה יתרה. 
בעונת 1967/68 הגיעה לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לפרטנופה נאפולי.
בעונת 1976/77 הגיעה הקבוצה לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת ק.ק ספליט.
לאחר שג'יורג'יו סראניולי התמנה לנשיא המועדון בשנת 1993, המועדון החל לצבור תאוצה בסוף שנות ה-90 ותחילת המאה ה-21 ותוך שנים מספר הפך המועדון לאחד המועדונים הבכירים באיטליה ובאירופה. בין הישגיו אפשר למנות פעמיים זכייה באליפות איטליה, את הזכייה בגביע האיטלקי ואת הישגו המרשים באירופה עד היום, כשהגיע לגמר היורוליג בשנת 2004, בו לבסוף הובס על ידי מכבי תל אביב.
בשנת 2007 ספונסר המועדון היה רשת חנויות הכלבו אופים.
בשנת 2009 הורדה הקבוצה לליגה הרביעית עקב בעיות כלכליות. ובשנת 2010 זכתה בגביע הליגות הנמוכות כשניצחה בגמר את קבוצת פולגר ליברטס פורלי. מאז עלתה הקבוצה  בחזרה במערכת הליגות עד שחזרה לליגה הראשונה ב-2019.
לקבוצה יריבות עירונית קשה ורבת שנים עם וירטוס בולוניה.
אולם הבית של המועדון הוא היכל פלאדוצה המכיל כ-5,800 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

ליגת העל האיטלקית:
אליפות (2): 2000, 2005
מקום שני: 1996, 1997, 1998
הגביע האיטלקי:
זכייה (1): 1998
גמר: 1968
הסופרקאפ האיטלקי:
זכייה (2): 1998, 2005
יורוליג:
גמר: 2004
גביע קוראץ' :
גמר: 1977
ששי גז

| --- | --- |

ששי גז, 1992
 לידה:  18 ביוני 1954 (בן 70) פרדס כץ, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 השתייכות:  משרד עורכי הדין "ששי גז - משרד עורכי דין"
 
שׂשׂי גֵז (נולד ב-18 ביוני 1954) הוא עורך דין ישראלי. המייסד והבעלים של משרד עורכי הדין "ששי גז - משרד עורכי דין". נמנה עם עורכי הדין הבולטים בישראל בתחום הפלילי.
ביוגרפיה

גז נולד וגדל בפרדס כץ למשפחה קשת יום, מסורתית, יוצאת לוב, כילד השלישי מתוך שבעה ילדים. בילדותו למד בבית ספר דתי ובהמשך למד בתיכון הגבעה. גז מייחס את בחירתו בקריירה של עורך דין להימנעותו כילד מקטטות פיזיות בשכונתו האלימה, ופיתוח כישורי שכנוע מילוליים כדרך לכך. סיים את לימודיו בתיכון בליך, מחזור י' (1972).
בשירותו הצבאי שירת כמש"ק משמעת בקריה. בשנת 1976, בגיל 22, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיים את התמחותו פתח ב-1981 את משרד עורכי הדין "ששי גז". אחרי שזכה ב-12 זיכויים ברצף זכה לכינוי, "ששי זיכויים".
עם המקרים הבולטים שבהם טיפל נמנים ייצוג שי אביטל, חנן גולדבלט, ריקי גל, גדי סבן, יצחק אברג'יל, אלי פלח (פסיכולוג שהורשע בביצוע עבירות מין ובעבודה כפסיכולוג ללא רישיון), שוקי בסו (שהורשע בירי באביו), משה בן-איבגי (רוצחו של נהג המונית דרק רוט) ומרגלית צנעני בתיק שבו היא הואשמה בסחיטה באיומים. ב-1995 סירב לייצג את יגאל עמיר במשפט רצח רבין.
גז מתמחה בייצוג בתיקי רצח, גרימת מוות ברשלנות, עבירות סמים, עבירות מין, עבירות מרמה, עבירות רכוש ועבירות צווארון לבן.
גז טבע את המשפט "המצפון שלי נקי כי אני לא משתמש בו". חיבר יחד עם משה רונן את הספר "המשפט הפלילי: מדריך לדיני העונשין בישראל", שיצא בהוצאת בורסי ב-1990 במהדורה ראשונה וב-2001 במהדורה שנייה בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד. בשנת 1983 הגיש יחד עם ציון אמיר תלונה נגד פרופ' ישעיהו ליבוביץ בטענה של הסתה למרי אזרחי.
ב-2010 הופיע בתור עורך דין בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד".
ב-1984 התחתן עם דניאלה, לשעבר היועצת המשפטית של עיריית גבעתיים וכיום עו"ד ומגשרת, ולזוג שתי בנות, אף הן עורכות דין. מתגורר כיום ברמת אביב.
הערות שוליים

1 2  עו"ד ששי גז: "מי שאין לו פיצול אישיות, לא יכול להיות סניגור", באתר גלובס, 24 באוקטובר 2008
↑  "אנשים", תוכנית 3, באתר mako
↑  איה אורנשטיין, מאסר שנה וחצי לסוחר סמים, מעריב, 8 בדצמבר 1982
↑  נתפסו על הגג עם שביבי זהב על בגדיהם, מעריב, 6 במאי 1984
↑  ביוגרפיה קצרה, באתר דן אנד ברדסטריט
↑  תלונה נגד פרופ' לייבוביץ, דבר, 14 בפברואר 1983
מכבי קריית ביאליק

ערך זה עוסק בקבוצת כדורסל. אם התכוונתם לאגודת 
מכבי ביאליק זוכת יורולינג 2012השחייה, ראו .
סמל הקבוצה בעבר
מכבי עירוני קריית ביאליק היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית ביאליק המתמודדת בליגה א' צפון.
היסטוריה

הקבוצה העפילה לליגה הלאומית בסיום עונת 2001/02, בנוסף לזכייה בגביע האיגוד. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום הרביעי והפסידה בחצי גמר הפלייאוף לאליצור אשקלון 3-0. בעונת 2003/04 סיימה במקום התשיעי. בעונת 2004/05 סיימה במקום האחרון עם ניצחון בודד לאורך כל העונה ונשרה לליגה השלישית.
בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד למשחק הגמר של גביע האיגוד, אך הפסידה לקבוצת הפועל אילת בסיכום שני מפגשים.
בסיום עונת 2011/12, העפילה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר ניצחון חוץ בהארכה במחזור האחרון מול מכבי קריית מוצקין 71-75.
בסיום עונת 2012/13, ירדה קריית ביאליק ליגה הארצית ובחלוף עונה נוספת ירדה הקבוצה לליגה א'
המועדון מפעיל שבע קבוצות גיל במחלקת הנוער המתחרות בליגות השונות.
הקבוצה מארחת את משחקיה ב"מתנ"ס גבעת הרקפות"
אימנו את קבוצת הבוגרים :רוני שיפטן, יואב גרשון, זיו תבור
בסיום עונת 2017/18 העפילה הקבוצה לליגה הארצית.
בסיום עונת 2018/19 ירדה הקבוצה לליגה א' אך נשארה עונה נוספת לאחר שאליצור פתח תקווה סטלמך ויתרה על מקומה בליגה.
בסיום עונת 2020/2021 ירדה הקבוצה לליגה א', בה היא משחקת החל מעונת 2021/2022.
בעונת 2023/2024 סיימה הקבוצה במקום הראשון במסגרת ליגה א' צפון והעפילה אל הליגה הארצית.
לקראת עונת 2024/2025 מינתה הקבוצה את נסיב פלאח למאמן הראשי וצירפה את השחקנים כינר צור וגל ויונטה.
תארים והישגים

גביע האיגוד :
זכייה (1): 2002
גמר: 2011
שחקני עבר בולטים

טוני יאנגר
ליאור שגב
שמוליק ברנר
ישראל ישי
עדי כרמונה
תמיר רטנבך
שלמה יאסו
ארט האוזי
יוג'ין לג'ין
אורן רדמי
כפיר מרדכי
זיו תבור
עילי נוימן
גמר ליגת האלופות 2009

שחקני ברצלונה מתכוננים לבעיטת קרן במשחק מוקדמות ליגת האלופות
גמר ליגת האלופות 2009 היה משחק כדורגל שהתקיים בסטאדיו אולימפיקו שברומא ב-27 במאי 2009, ותוצאתו קבעה את זוכת ליגת האלופות לעונת 2008/2009. במשחק התמודדו קבוצת ברצלונה מספרד נגד מנצ'סטר יונייטד מאנגליה. ברצלונה ניצחה במשחק בתוצאה 0–2, כתוצאה משערים של סמואל אטו וליונל מסי. בכך הפכה ברצלונה לקבוצה החמישית בהיסטוריה שזוכה בטרבל של אליפות, גביע וליגת האלופות.
בשלב חצי הגמר גברה ברצלונה על צ'לסי, בעוד מנצ'סטר יונייטד עברה את ארסנל. הזכייה האחרונה של מנצ'סטר בטורניר הייתה בשנת 2008, וברצלונה זכתה בו לאחרונה בשנת 2006. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1999 שבה נפגשות בגמר הטורניר שתי קבוצות שזכו באליפות הליגה שלהן באותה עונה.
הדרך לגמר > מנצ'סטר יונייטד

מנצ'סטר יונייטד העפילה אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות, מאחר שהייתה אלופת הטורניר המכהנת. היא הוגרלה לבית ה', יחד עם אולבורג בולדספילקלאב, ויאריאל וסלטיק. היא פתחה את דרכה במפעל עם תיקו 0-0 באולד טראפורד נגד ויאריאל, לאחר שתקפה לשער יריבתה והרבתה להחמיץ לאורך כל המשחק. במחזור השני היא ניצחה 0–3 את אולבורג הדנית, שנחשבה לחלשה במיוחד, עם צמד שערים של דימיטר ברבאטוב. היא המשיכה וניצחה 0–3 את סלטיק, לאחר צמד נוסף של ברבאטוב. במשחק הבא מול סלטיק, שנערך בסלטיק פארק, נקלעה מנצ'סטר לפיגור מוקדם, אך הצליחה להשיג תיקו 1-1 לאחר שער שוויון של ראיין גיגס לקראת סיום המשחק. במחזור החמישי היא סיימה פעם נוספת בתיקו, 0-0 בחוץ מול ויאריאל, שהיה התיקו המאופס השני בין הקבוצות. במשחק האחרון מול אולבורג, שנערך באולד טראפורד, סיימה מנצ'סטר בתיקו 2-2 בלבד עם אולבורג, אך הצליחה לסיים במקום הראשון בבית, בזכות הפסדה של ויאריאל לסלטיק.
| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 6 | 2 | 4 | 0 | 9 | 3 | 6 | 10 |
| ספרד ויאריאל | 6 | 2 | 3 | 1 | 9 | 7 | 2 | 9 |
| דנמרק אולבורג בולדספילקלאב | 6 | 1 | 3 | 2 | 9 | 14 | -5 | 6 |
| סקוטלנד סלטיק | 6 | 1 | 2 | 3 | 4 | 7 | -3 | 5 |
בשמינית הגמר הוגרלה מנצ'סטר יונייטד לשחק נגד הקבוצה האיטלקית החזקה אינטר מילאנו. מאמנה של אינטר היה ז'וזה מוריניו, המאמן לשעבר של צ'לסי ואחד מהמאמנים המצליחים באירופה. המשחק הראשון, שנערך בסן סירו, אצטדיונה של אינטר, הסתיים בתיקו 0-0, כאשר מנצ'סטר ניצלה חולשה של יריבתה על מנת להשיג תוצאה שנתנה לה עדיפות לקראת משחק הגומלין. מנצ'סטר יונייטד הפגינה שליטה גם במשחק השני, שנערך באצטדיונה הביתי, וניצחה 0–2 לאחר שערים של נמניה וידיץ' וכריסטיאנו רונאלדו.
ברבע הגמר פגשה מנצ'סטר יונייטד את פורטו, אלופת פורטוגל, שבעבר הדיחה את מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות בעונת 2003/2004. פורטו הפתיעה את מנצ'סטר יונייטד, שנחשבה למועמדת עדיפה לניצחון, והשיגה תיקו 2-2 במשחק הראשון שנערך באולד טראפורד. מנצ'סטר הצליחה לחזור מפיגור 0–1 ליתרון 1–2, אך שער של מריאנו גונסאלס בדקה ה-89 השווה את התוצאה לזכות פורטו. עם זאת, מנצ'סטר הצליחה להעפיל לחצי הגמר לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגומלין, בזכות שער של כריסטיאנו רונאלדו ממרחק של 35 מטרים מהשער.
לאחר ניצחונה על פורטו, פגשה מנצ'סטר יונייטד בחצי הגמר את ארסנל, יריבתה לפרמייר ליג. מול הסגל הצעיר שהציגה ארסנל, מנצ'סטר לא התקשתה במשחק הביתי, וניצחה 0–1 משער של ג'ון אושיי, לאחר שהגיעה למצבי כיבוש רבים. היא הבטיחה את העפלתה לגמר כאשר השיגה ניצחון מרשים בתוצאה 1–3 במשחק הגומלין באצטדיון האמירויות, מצמד שערים של כריסטיאנו רונאלדו ושער של פארק ג'י-סונג. מנצ'סטר שלטה במגרש בשני משחקיה מול ארסנל, מה שהעיד על מוכנותה למשחק הגמר.
משחק הגמר

ברצלונה ומנצ'סטר יונייטד נפגשו למשחק הגמר, שנערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא, איטליה. על אף שהמשחק נערך באצטדיון שאינו שייך לאף קבוצה, ברצלונה הוגרלה בתור מארחת המשחק, ועקב כך עלתה ברצלונה עם התלבושת הכחולה-אדומה הרגילה שלה, ומנצ'סטר עלתה עם תלבושת לבנה. שתי הקבוצות הגיעו לאחר שזכו באליפויות הליגות הלאומיות שלהן - ברצלונה בלה ליגה ומנצ'סטר בפרמייר ליג. ברצלונה ניסתה להשלים זכייה בטרבל הראשון בתולדותיה, לאחר שזכתה באליפות ספרד ובגביע המלך הספרדי, ואילו מנצ'סטר יונייטד ניסתה להשלים זכייה בארבעה תארים בעונה אחת, לאחר שזכתה גם באליפות אנגליה, גביע הפוטבול ליג ואליפות העולם לקבוצות. בעקבות הישגיהן הרבים ויכולתן הטובה, רבים החשיבו את הקבוצות לשתיים מהטובות בעולם, ואת ליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו, שחקניהם של ברצלונה ומנצ'סטר יונייטד בהתאמה, בתור שני הכדורגלנים הטובים בעולם. המשחק אורגן על ידי אופ"א ונקבע ל-27 במאי 2009.
משחק הגמר > הרכבי הקבוצות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 במאי 2009 | ספרד ברצלונה | 2–0 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | סטאדיו אולימפיקו צופים: 73,878 שיפוט: מאסימו בוזאקה (שווייץ) |
| 27 במאי 2009 | אטו  10'   מסי  70' | (סיקור) |   | סטאדיו אולימפיקו צופים: 73,878 שיפוט: מאסימו בוזאקה (שווייץ) |
| --- | --- |
              ברצלונה :               מנצ'סטר יונייטד
משחק הגמר > מהלך המשחק > מחצית ראשונה

המשחק נפתח בצורה טובה יותר מבחינתה של מנצ'סטר יונייטד, שהגיעה למספר מצבי כיבוש בעשר הדקות הראשונות. כבר בדקה הראשונה ביצע יאיא טורה מברצלונה עבירה על אנדרסון ממנצ'סטר, ממרחק של 30 מטרים משער ברצלונה. מנצ'סטר קיבלה כדור חופשי, שנבעט על ידי כריסטיאנו רונאלדו ונהדף בצורה לא טובה על ידי שוער ברצלונה ויקטור ואלדס, אך ג'רארד פיקה הרחיק את הכדור. רונאלדו הגיע למספר הזדמנויות נוספות לכיבוש, שהצביעו על פתיחתה הטובה יותר של מנצ'סטר. אף על פי כן, בדקה העשירית עלתה דווקא ברצלונה ליתרון, משער של החלוץ סמואל אטו, לאחר שקיבל מאנדרס אינייסטה מסירה אל תוך הרחבה שחדרה את הגנת מנצ'סטר. שש דקות לאחר השער קיבל פיקה את הכרטיס הצהוב הראשון במשחק, לאחר שהכשיל את כריסטיאנו רונאלדו. ברצלונה הגיעה למצב כיבוש נוסף מרגלי ליונל מסי, שבעט והחמיץ את מסגרת השער, לאחר שניצל את כישלונה של הגנת מנצ'סטר בסגירתו. לאחר שספגה שער החלה מנצ'סטר יונייטד להציג משחק חלש, ולא הצליחה לעצור את משחקה השוטף של ברצלונה בהנהגת צ'אבי ואינייסטה, כאשר רונאלדו היה כמעט השחקן היחיד שהגיע למצבים עבור הקבוצה. שתי הקבוצות הרבו להחמיץ מצבי כיבוש לאורך כל המחצית הראשונה, וסיימו אותה עם בעיטה אחת בלבד למסגרת לכל אחת. המחצית הסתיימה ביתרון של 0–1 לברצלונה.
משחק הגמר > מהלך המשחק > מחצית שנייה

עם פתיחת מחצית המשחק השנייה ביצע מאמן מנצ'סטר, אלכס פרגוסון, חילוף התקפי שנועד להשוות את התוצאה, כאשר הכניס לחוליה הקדמית את קרלוס טבס במקום אנדרסון, והעביר את פארק ג'י-סונג לחוליית הקישור. דווקא חלוצה של ברצלונה, תיירי הנרי, הגיע למצב הכיבוש הראשון לאחר הפסקת המחצית. הנרי הצליח לעבור את ריו פרדיננד, אך הבעיטה שלו נעצרה על ידי שוער מנצ'סטר, אדווין ואן דר סאר. ברצלונה המשיכה להיות התוקפת העיקרית במחצית השנייה. בדקה ה-53 איים צ'אבי על שערה של מנצ'סטר בבעיטה חופשית חזקה, ובדקה ה-66 הגיעה ברצלונה להזדמנות טובה נוספת, מרגלי תיירי הנרי שנעצר על ידי ואן דר סאר. מיד לאחר מכן ביצע פרגוסון חילוף התקפי נוסף והכניס את דימיטר ברבאטוב במקום פארק ג'י-סונג, וכעת שיחקה מנצ'סטר יונייטד עם ארבעה חלוצים במערך שלה. אף על פי כן, בדקה ה-70 כבשה ברצלונה את השער השני שלה במשחק ועלתה ליתרון 0–2. צ'אבי הרים את הכדור לעבר רחבת העונשין, וליונל מסי נגח אותו לתוך שערה של מנצ'סטר. היה זה שערו התשיעי של מסי בליגת האלופות, והוא הוכתר למלך השערים של המפעל.
כעבור מספר דקות החליף ז'וזפ גוארדיולה, מאמן ברצלונה, את תיירי הנרי בסיידו קייטה, על מנת לחזק את ההגנה ולשמור על היתרון; וכן במנצ'סטר החליף פול סקולס את ראיין גיגס. מנצ'סטר הציגה משחק אגרסיבי לקראת הסיום, וקיבלה שני כרטיסים צהובים. החילוף האחרון במשחק היה כניסתו של פדרו רודריגס במקום אינייסטה במהלך תוספת הזמן. לאחר מספר מצבים אליהם הגיעו הקבוצות בעשרים הדקות האחרונות, ברצלונה הצליחה לשמור על יתרונה עד לסיום המשחק, וזכתה בגביע האלופות.
בסיום המשחק נערך טקס חגיגות הזכייה, במהלכו הוענק הגביע לקפטן ברצלונה, קרלס פויול, לו הייתה זו הנפת גביע האלופות השני שלו. מאמנה של ברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הצליח להצעיד את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות כבר בעונתו הראשונה כמאמן בקבוצה בוגרת. עבור תיירי הנרי, שזכה בתארים רבים בקריירה שלו, הייתה זו הזכייה הראשונה בליגת האלופות.
משחק הגמר > סטטיסטיקות

| מדד | ברצלונה | מנצ'סטר יונייטד |
| --- | --- | --- |
| שערים שהובקעו | 2 | 0 |
| בעיטות | 11 | 12 |
| בעיטות למסגרת | 8 | 2 |
| החזקה בכדור | 51% | 49% |
| בעיטות קרן | 4 | 7 |
| עבירות | 7 | 10 |
| נבדלים | 2 | 5 |
| כרטיסים צהובים | 1 | 3 |
כרטיסים אדומים: 0
סטטיסטיקות משחק מלאות מטעם אופ"א
הערות שוליים

↑  מ.מ.ס.י, באתר ערוץ הספורט, 1 באוקטובר 2008
↑  אגדה של פסח. 0:4 לבארסה על באיירן, באתר ערוץ הספורט, 8 באפריל 2009
↑  האל אנד בק. ארסנל מחצה את פורטו 0:4, באתר ערוץ הספורט, 30 בספטמבר 2008
↑  ברוכים השווים, באתר ערוץ הספורט, 5 במאי 2009
↑  מסי או רונאלדו?, באתר וואלה, 24 במאי 2009
| משחקי גמר גביע אירופה וליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 |  |
| ליגת האלופות | 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
ברצלונה בגומלין חצי הגמר מול צ'לסי
ויין רוני ממנצ'סטר יונייטד ומיקאל סילבסטרה מארסנל נאבקים על הכדור, במסגרת המשחק הראשון בחצי הגמר
טקס הפתיחה של גמר ליגת האלופות
ליונל מסי מברצלונה נגד מייקל קאריק ממנצ'סטר
שחקני ברצלונה חוגגים את זכייתם בליגת האלופות