stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורום קהלת
פעילות ציבורית > הליכים משפטיים

מחלקת הליטיגציה של הפורום ייצגה מספר נפגעים בתובענות ייצוגיות אזרחיות, הגישה מספר עתירות לבג"ץ, וביקשה פעמים מספר לסייע לבית המשפט כידיד בית משפט.
פורום קהלת ביקש להצטרף כידיד בית המשפט בשְלוש העתירות שהוגשו נגד תיקוני החוק למניעת הסתננות בשנים 2013–2015. הפורום טען נגד ביקורת שיפוטית על חקיקה המתבססת על נורמות של המשפט הבין-לאומי, ולטובת התחשבות בשיקולים דמוגרפיים ולאומיים בביקורת חקיקה. בית המשפט הכריע בעתירות מבלי לצרף את הפורום.
בנובמבר 2017 עתר פורום קהלת נגד תוכנית החומש של המועצה להשכלה גבוהה בעניין עיצוב מסלולי השכלה גבוהה נפרדים לאוכלוסייה החרדית. הפורום טען כי למל"ג אין סמכות להגביל את קהל היעד שיוּתר לו להשתתף במסלולים אלה, וכי אין לקבל את ההנחה כי כל הפרדה פוגעת בנשים. העתירה נדחתה פה אחד.
במאי 2018 הגיש הפורום לבית המשפט המחוזי בירושלים תובענה ייצוגית בסך של 4.7 מיליארד ש"ח נגד ההסתדרות החדשה, בבקשה להורות לה להשיב לחבריה כספים שגבתה מהם שלא כדין. באפריל 2019 התביעה נדחתה על הסף פה אחד בהרכב של שלושה שופטים בנימוק שהיחסים בין ההסתדרות ומשלמי מיסיה אינם יחסי עוסק־לקוח או יחסים בעלי אופי צרכני. במאי 2021, לאור הערת בית המשפט העליון כי אינו מביע עמדה בנוגע לאפשרות לתבוע את ההסתדרות כרשות, הגיש הפורום את התובענה הייצוגית בשנית, בסך 1.35 מיליארד ש"ח, לבית המשפט המחוזי בתל אביב. גם תובענה זו נדחתה על הסף.
ביולי 2018 עתר פורום קהלת נגד החלטת שר האנרגיה להטיל את עלויות הרפורמה במשק החשמל הנוגעות להטבות שהובטחו לעובדי חברת החשמל על תעריף החשמל שמשלם הצרכן. בדצמבר 2018 העתירה נדחתה על הסף, כשבית המשפט קיבל את טענת המדינה כי לאחר שהכנסת תיקנה את חוק משק החשמל לא ניתן עוד לטעון נגד החלטת השר, אף שתיקון החקיקה לא נגע בשאלת מקור מימון העלויות.
בדיון בתובענה ייצוגית המתנהל בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, שבו נתבעת חברת וולט להכיר בשליחיה כשכירים, ייצגו עורכי דין מפורום קהלת חמישה שליחים המתנגדים לתובענה כיוון שהם מעדיפים להיחשב עצמאים. התביעה הוכרה לבסוף כייצוגית למרות ההתנגדות.
בשנת 2019 ביקש הפורום להצטרף כידיד בית המשפט בתיק ערעור שנידון בבית המשפט העליון בעניין חברה שסירבה למכור דירה לערבי עקב הלאום שלו. הפורום הביע עמדה עקרונית – נגד עמדתה החולקת של האגודה לזכויות האזרח – שחוק איסור הפליה במוצרים לא הוחל על מקרקעין בכוונת מכוון, ואין להחיל אותו בניגוד לכוונת המחוקק. בית המשפט דחה את בקשת ההצטרפות של הפורום, ושל האגודה. בפסק הדין הפסידה החברה, אולם לא נתקבלה הלכה בעניין זה.
בשנת 2022 עתר הפורום נגד אישור הסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון בטענה כי על פי חוק יסוד: משאל עם יש לקיים משאל עם לשם מימוש ההסכם. העתירה נדחתה.
בשנת 2022 הגיש הפורום עתירה לבג"ץ נגד רשות המסים ושר האוצר בטענה שהועברו כספים לרשות הפלסטינית שלא כחוק.
פעילות ציבורית > פרשת בובות הקש בוויקיפדיה

ביולי 2023 התגלה שחוקר בקהלת יצר חמישה חשבונות שונים בוויקיפדיה העברית, כדי לדמות רוב שתומך בעריכותיו. הוא ערך בערך על פורום קהלת וביטל פסקאות ביקורת עליה, בנוסף לערכים אחרים הנוגעים לקהלת ולעמדותיה, כגון עילת הסבירות, ליברטריאניזם, שדלנות (לוביזם), זכות עמידה, המחאה נגד הרפורמה המשפטית, יועץ משפטי ונאו-ליברליזם. בובות הקש ערכו גם בוויקיפדיה האנגלית ובוויקינתונים. אנשי פורום קהלת הכחישו כי החוקר פעל מטעמם או בידיעתם. בובות הקש נחסמו לצמיתות בוויקיפדיה לאחר שנחשפו.
צוות

בפורום חברים, בין השאר, אקדמאים מתחומי המשפט, הכלכלה ומדעי המדינה וכן אישים בעלי היכרות וניסיון בתחום הפוליטי והציבורי. הפורום מעסיק מעל מאה חוקרים, רובם בעלי תואר ראשון או שני, וכן עומד בקשר עם ארגונים, חוקרים ומומחים שונים.
יושב ראש הפורום הוא פרופ' משה קופל, לשעבר חבר המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, ומחבר שותף בשתי הצעות טיוטה של חוקה לישראל. מנכ"ל הפורום הוא עו"ד מאיר רובין (נריה).
עמיתים בכירים בפורום הם פרופ' גדעון ספיר, מרצה למשפט חוקתי באוניברסיטת בר-אילן ומחבר ספרים; פרופ' אמריטוס אברהם דיסקין, לשעבר ראש המחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית ויו"ר האגודה הישראלית למדע המדינה; פרופ' אבי בל, חבר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת סן דייגו; עו"ד צבי האוזר, מזכיר הממשלה לשעבר, שפרש עם בחירתו לכנסת; ד"ר אשר מאיר, כלכלן בעל תואר דוקטור לכלכלה מ-MIT והמשפטן פרופ' יובל סיני, לשעבר נשיא מכללת אורות ישראל.
בעמותה הועסקו במהלך 2022 78 עובדים בשכר וחמישה מתנדבים.
מימון

לפי דיווחי העמותה לרשם העמותות, בשנת 2022 עמד מחזורה הכספי על כ־31.5 מיליון ש"ח, 95% ממנו מקורו בחו"ל. שני תאגידים הרשומים בארצות הברית מופיעים כתורמים - כ־29.2 מיליון ש"ח נתרמו דרך הקרן המרכזית לישראל וכ־820,000 ש"ח מקרן ידידי פורום קהלת. בעבר קיבל הארגון תרומות גם מקרן תקווה. העמותה לא קיבלה תרומות מישראל ואיננה ממומנת ממקורות ממשלתיים.
חלק מהמימון הגיע מקרן Claws שהקימו ארתור דנצ'יק וג'פרי יאס, יהודים אמריקאים בעלי השקפת עולם ליברטריאנית. את המימון לקהלת העביר ארתור דנצ'יק דרך קרן למימון מחקר רפואי.
בראשית אוגוסט 2023, על רקע המחאה נגד הרפורמה המשפטית שקהלת פיתחה וקידמה, הודיע דנצ'יק שהוא מפסיק את תרומותיו לעמותה, משום ש"בעת הזו, הדבר הנחוץ ביותר למדינת ישראל, הוא איחוי השסעים ושיקום האחדות הלאומית". מקהלת הגיבו שהתרומות לעמותה "הן מבסיס רחב ועולות כל הזמן". כתוצאה מקיצוץ התרומות, באפריל 2024 הודיעה העמותה שהיא מפטרת כמחצית מהעובדים.
פורום קהלת תומך כלכלית בעמותות הקואליציה למען אוטונומיה בחינוך ותחרות – התנועה לחירות בתעסוקה. כן תמך בעמותה בשם "הקרן לחברה האזרחית", שפעילותה מוזגה לתוך הפורום תחת השם "הפורום לחברה האזרחית".
אבישי גרינצייג טען שהפורום תרם 100 אלף שקלים דרך גוף שלישי לרשימת "יוזמה – ציונות משפטית", שהתמודדה למועצת לשכת עורכי הדין ב-2023. הפורום הכחיש את הטענה.
באוגוסט 2024, כשנה לאחר שדנצ'יק הפסיק את תמיכתו בעמותה, יצא פורום קהלת בקמפיין גיוס המונים, במטרה לאסוף תרומות שיאפשרו את המשך פעילותו. הקמפיין עורר ביקורת ציבורית לנוכח המשכורת הגבוהות ששילם הפורום לבכירי הארגון. בהמשך לכך פנה פורום קהלת לרשות המיסים בבקשה להעניק זיכוי ממס הכנסה בגין תרומות לו. במרץ 2025 אישרה ועדת הכספים של הכנסת את מתן הזיכוי לתורמים לפורום קהלת.
ביקורת ציבורית

בהיבט הכלכלי, נמתחה על הפורום ביקורת שהתנגדותו לדיור ציבורי לזכאים פוגעת במבקשי הדירות, הזקוקים לדירה בשביל היציבות והביטחון שרק דירה משלהם יכולה לספק, ונטען גם כי הפורום בחר מלכתחילה להשוות את מדיניות הדיור הציבורי בישראל רק לזו של מדינות שמדיניותן בנושא עולה בקנה אחד עם עמדותיו.
ארנון בר דוד, יו"ר ההסתדרות, כתב בפוסט בפייסבוק כי הוא מתנגד למדיניות הפורום בנוגע לשכר מינימום ופיקוח על מעונות ילדים.
פרופסור יוסי דהאן כתב כי נייר העמדה של הפורום בנושא הגבלת התאגדות עובדים וזכות השביתה הוא "דל מאוד ומטעה מבחינה מחקרית", בין היתר כיוון שהוא נשען במידה רבה על פרסומים של גופים שמרנים-ליברטריאניים אחרים. כמו כן, נטען שעמדת הפורום שסיוע ממשלתי למשפחות חד-הוריות מהווה תמריץ להימנע מחיים בזוגיות מתעלמת מהיתרונות – הכלכליים והחברתיים – הגלומים באורח החיים של משפחה דו-הורית.
נדב דוידוביץ וברוך לוי טענו כנגד הגדרת הפורום את עצמו כ-"מכון מחקר". לדידם, אף שבפרסומיו עושה שימוש בכללי הכתיבה המקובלים בעולם המחקר, כגון ציון מראי מקום, ועל פרסומי המכון חתומים אנשי מקצוע המזדהים כחוקרים, הרי שמחויבותו האידאולוגית סותרת את המחויבות לאובייקטיביות מדעית הכרוכה בהגדרת גוף כגוף מחקרי.
עורכת הדין ניצן כספי שילוני, המנהלת המשפטית של מרכז צדק לנשים, כתבה כי נייר העמדה שפרסם הפורום בנושא תלונות שווא ואלימות במשפחה כולל טענות שאינן נתמכות בסימוכין כלשהם ומתבסס על שימוש מוטעה ומטעה במסקנותיהם של מחקרים אחרים.
בעקבות הקידום של הרפורמה שהציג שר המשפטים יריב לוין בראשית שנת 2023 על ידי פורום קהלת, המחאה נגד הרפורמה הופנתה גם כלפי הפורום, וכללה אף את חסימת הכניסה למשרדיו בתיל ובשקי מלט והפגנה בתוכם.
במרץ 2023 פרסם ד"ר מיכאל שראל, הכלכלן הראשי של פורום קהלת, מסמך ובו ביקורת נוקבת ויוצאת דופן על הרפורמה. הוא ציין כי הרפורמה עלולה לגרום לפגיעה קשה במשק הישראלי, ולכרסום בדמוקרטיה הישראלית. פרופסור גדעון ספיר, מרצה למשפט חוקתי באוניברסיטת בר-אילן וממייסדי הפורום, ביקר את הרכיב ברפורמה שעוסק בשינוי התהליך של בחירת השופטים: "הלכו כאן רחוק מידי". במרץ 2023 נטען ב"הארץ" כלפי הפורום כי אחד ממערכי השיעור שהופצו בקרב מורים בעקבות הרפורמה נכתבו על ידיו, אך לא לוו בלוגו המציין זאת.
בהיבט התקציבי, נטען כלפי הפורום כי הוא אינו שקוף ביחס לחלק ממקורות המימון שלו.
הפורום מקדם חוקים לצמצום האקטיביזם השיפוטי, אך מגיש לבית המשפט עתירות שתלויות באקטיביזם שיפוטי. בכלל זה הפורום ממליץ לתת זכות עמידה בבית משפט רק למי שנפגעו ישירות מהחלטה של רשות כלשהי; בו בזמן הוא מגיש עתירות כנגד פעולות של רשויות מבצעות שלא הוא הנפגע הייחודי מהן, כדוגמת עתירה נגד רשות המסים ושר האוצר, על כך שהעברת מיסי יבוא לרשות הפלסטינית נעשית בניגוד לכוונת החוק. בדומה לכך הפורום גורס שהחלטות מדיניות של הממשלה, כגון מדיניות חוץ וביטחון, אינן שפיטות, ומגיש עתירות נגד החלטות ממשלה כאלה, כדוגמת עתירה נגד הסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון שעליו חתם יאיר לפיד.
האקדמיה הצבאית התרזיאנית

| --- | --- |


 אקדמיה צבאית
 על שם:  מריה תרזה 
 תקופת הפעילות:  1751–הווה (כ־274 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  Burgplatz 1 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 קואורדינטות:  47°48′35″N 16°14′44″E﻿ / ﻿47.80964°N 16.24543°E﻿ / 47.80964; 16.24543
 www.milak.at
  (למפת אוסטריה תחתית מוגדלת) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלובקיה הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינההאקדמיה הצבאית התרזיאנית(למפת אוסטריה תחתית רגילה) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלו. הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינההאקדמיה הצבאית התרזיאנית
 
האקדמיה הצבאית הטרזיאנית (בגרמנית: Theresianische Militärakademie בקיצור: TherMilAk) היא האקדמיה הצבאית הוותיקה ביותר בעולם. האקדמיה, השוכנת במבצר וינר נוישטאדט באוסטריה תחתית, נוסדה בפקודתה של מריה תרזה, קיסרית אוסטריה ב-14 בדצמבר 1751. עם הקמתה ארך מסלול ההכשרה 11 שנים, אך הוא קוצר וכיום עומד על 3 שנים.
בשנים 1918–1934, בעת הרפובליקה האוסטרית הראשונה, הועברה האקדמיה לעיר אנס (Enns) ולאחר מכן חזרה לוינר נוישטאדט. מפקד האקדמיה הצליח למנוע מהורמאכט להשתלט על האקדמיה לאחר האנשלוס, עד לפרישתו. לאחר מכן היה במקום בית ספר למש"קים של הוורמאכט. מפקדו הראשון של בית הספר בתקופה זו היה ארווין רומל. הגרמנים הקימו מבנה מודרני בסמוך, בו נמצא היום בית הספר התיכון הצבאי. במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם למבצר הרס רב. לאחר פרק זמן קצר (1955–1958) באנס, שוקם המבצר והאקדמיה חזרה לוינר נוישטאדט.
כיום פתוחה האקדמיה בנוסף למועמדים לקצונה גם לאזרחים ומציעה מסלול לימודים של שלוש שנים לתואר שני במדעי הצבא.
האותיות AEIOU על גבי סמל האקדמיה הן צירוף אותיות נפוץ בסמלים אוסטריים. הוא מיוחס לפרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומשמעותו לא חד-משמעית, אם כי סביר שהיא ראשי תיבות של Alles Erdreich ist Österreich untertan ("כל העולם כפוף לאוסטריה"), אם כי קיימים משפטים מתאימים רבים אחרים, בהם המשפט בלטינית Austria Erit In Orbe Ultima ("אוסטריה תהיה האחרונה [שתשרוד] בעולם").
הערות שוליים

↑  למשמעות הצירוף AEIOU
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 15245-6  LCCN: nr98044476  NKC: kn20100412006  SUDOC: 164250948  VIAF: 149511289   WorldCat (עם VIAF): 149511289
אנדרו ואט

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1990 (בן 34) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק, תיכון ג'ון ל. מילר 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס 
 בן או בת זוג:  ריטה אורה (2016–אוקטובר 2019) 
 thisiswatt.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו ואט (באנגלית: Andrew Watt; נולד ב-20 באוקטובר 1990), הידוע גם כואט (Watt), הוא מפיק מוזיקלי, זמר ופזמונאי אמריקאי זוכה פרס גראמי.
קריירה

ואט גדל בגרייט נק, ניו יורק. הוא למד בבית הספר התיכון הצפוני ג'ון ל. מילר גרייט נק וסיים את לימודיו בשנת 2008. הופעותיו המקצועיות הראשונות היו נגינה בגיטרה עבור ג'ארד אוואן (אנ'), קודי סימפסון וג'סטין ביבר.
בשנת 2013, ואט היה המייסד והגיטריסט של להקת הרוק קליפורניה בריד (אנ') לצד גלן יוז (אנ') (דיפ פרפל, בלאק סבאת') וג'ייסון בונהם (פורינר, לד זפלין). בשנת 2015 הקליט והוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Ghost In My Head. צ'אד סמית מרד הוט צ'ילי פפרז וג'ואי קסטילו (אנ') מקווינס אוף דה סטון אייג' שימשו כמתופפים במיני-אלבום.
באוקטובר 2015, היה ואט למופע הפותח של ג'יינז אדיקשן. בפברואר 2016, פתח גם את המופע של דה קאלט (אנ') בלוס אנג'לס. באותו החודש, שיבח מגזין רולינג סטון את ואט על הופעתו הקולית בהופעה החיה של "L.A. Woman" לצד רובי קריגר כחלק ממחווה לריי מנזרק מהדלתות. בשנת 2017, היה לחלק מכותבי השיר "Havana" של קמילה קביו בהשתתפות יאנג ת'אג, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
בפברואר 2020, היה למפיק אלבומו של אוזי אוסבורן, Ordinary Man. באותה השנה, הפיק את "Break My Heart" של דואה ליפה, שהגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100, ו-"Midnight Sky" של מיילי סיירוס, שהגיע למקום ה-14 במצעד. במרץ 2021 זכה ואט בפרס גראמי בקטגוריית "מפיק השנה, לא קלאסי", בטקס פרסי גראמי ה-63.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | עבודה מועמדת | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גראמי | 2021 | אנדרו ואט | מפיק השנה, לא קלאסי | זכייה |  |
| פרס גראמי | 2024 | "Angry" (בתור פזמונאי) | שיר הרוק הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2025 | "Die with a Smile" (בתור פזמונאי) | שיר הרוק הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2025 | "Die with a Smile" (בתור פזמונאי) | שיר השנה | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | "Never Too Late" מתוך "Elton John: Never Too Late"  (בתור פזמונאי) | שיר מקורי – סרט דוקומנטרי | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  "Library / Library Homepage". Great Neck North HIgh School (באנגלית). נבדק ב-2020-10-26.
↑  "Exclusive Premiere: Andrew Watt Is a One-Man Band in the Video for 'Ghost in My Head'". Diffuser.fm. נבדק ב-2016-08-03.
↑  "Former CALIFORNIA BREED Guitarist ANDREW WATT Releases 'Ghost In My Head' EP". Blabbermouth. Blabbermouth.net. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BIG ROCK NEWS! Andrew Watt To Release Debut EP + Tour". Republic Records. Republic Records. אורכב מ-המקור ב-9 באוקטובר 2016. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kellmurray, Beth. "Exclusive Premiere: Andrew Watt Is a One-Man Band in the Video for 'Ghost in My Head'". Diffuser. Diffuser. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kellmurray, Beth. "Exclusive Premiere: Andrew Watt Is a One-Man Band in the Video for 'Ghost in My Head'". Diffuser. Diffuser. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tucciarone, Matthew. "The Cult Perform at the Tower Theatre". LA Weekly. LA Weekly. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Appleford, Steve (2016-02-13). "Surviving Doors, Alt-Rock Royalty Celebrate Ray Manzarek". Rolling Stone. נבדק ב-2016-08-03.
↑  "For 'Havana' & 'Youngblood' Co-Writer Ali Tamposi, A Career Surge After Sobriety". Billboard. נבדק ב-2018-11-12.
↑  "Andrew Watt Talks Writing Hits for Justin Bieber & Selena Gomez While Taking Inspiration From Pearl Jam". Billboard. 2017-04-28. נבדק ב-2017-11-20.
↑  Hadusek, Jon (20 בפברואר 2020). "Ozzy Osbourne and Post Malone Unleash New Collaborative Song "It's a Raid": Stream". Consequence of Sound. נבדק ב-26 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Enos, Morgan (14 במרץ 2021). "Andrew Watt Wins Producer Of The Year, Non-Classical". grammy.com. נבדק ב-15 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
↑  2025 GRAMMYs: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: פיניאס או'קונל | פרס גראמי למפיק השנה, לא קלאסי   2021: אנדרו ואט  | הבא: 2022–2023: ג'ק אנטונוף |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6519 490X  LCCN: no2018015200  MusicBrainz: 00136dd9-1047-4999-af1f-d709c5fa09f9  VIAF: 1936151837983520520007   WorldCat (עם VIAF): 1936151837983520520007
אלדד תמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1962 (בן 62) פתח תקווה
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנכ"ל ובעלי תמיר פישמן
 
אלדד תמיר (נולד ב־1 במאי 1962) הוא מנכ"ל ובעלים של בית ההשקעות "תמיר פישמן", דירקטור במספר חברות פרטיות בישראל; מראשוני מקימי תעשיית הון הסיכון בישראל.
ביוגרפיה

תמיר נולד בפתח תקווה למשה (לנגר) תמיר מלוחמי ההגנה והאצ"ל וליהודית שרה לבית שטיינלאוף. הוא גדל בקריית אונו והתחנך בתיכון בן צבי. בשנת 1980, התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון עד שחרורו בשנת 1985 בדרגת סרן. במהלך שירותו שימש בין היתר כמ"פ בסדיר, מג"ד במערך המילואים וקצין אגם חטיבה ואף לקח חלק במלחמת לבנון הראשונה, במסגרתה היה בין הלוחמים הראשונים שהגיעו לכביש ביירות-דמשק. הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני (MBA) במנהל עסקים במגמת מימון, מטעם אוניברסיטת תל אביב.
פעילותו בשוק ההשקעות

בעברו, ניהל תמיר עשרות הנפקות ציבוריות בבורסות בארצות הברית, באירופה ובישראל ואף לקח חלק, כמשקיע וכבנקאי בחברות טכנולוגיות שונות, בהן: CHROMATIS TECHNOMATICS ,GALILEO .Coperrgate MSYSTEMS, NICE ,CHECKPOINT ,MODEM ART ,ALLOT, VOLTAIRE .RADWARE
את דרכו המקצועית החל בשנת 1985, אז השתלב בקרן ההון סיכון הראשונה בישראל - WTI. בשנת 1987, הצטרף תמיר לחברת ייעוץ אסטרטגי, במסגרתה העניק ייעוץ אסטרטגי לחברות הגדולות במשק (מפעלי ים המלח, התעשייה האווירית נטפים, כיל, אלביט, נייר חדרה ורבות אחרות).
בשנת 1990 עבר לקונצרן כלל וניהל השקעות טכנולוגיה, הנפקות, רכישות ומיזוגים. לאחר מכן הפך לשותף ומספר 2 בקבוצת אוורגרין ומנכ"ל אוורגרין שוק הון – במסגרת תפקידו ניהל תמיר את כלל הפעילות העסקית של החברה ודאג לקשר שבין "אוורגרין" לבין Robertson Stephens. בשנת 1996 מונה למנכ"ל בחברה הציבורית "EVERGREEN" שוקי הון" ובשנת 1997, ייסד יחד עם שותפו דני פישמן את "קבוצת תמיר פישמן".
תמיר, יזם את קרן "אקליפטוס 1", ואת "תמיר הון סיכון" DFJ TF ו מהווה שותף מנהל בקרנות הון סיכון של הקבוצה.
בשנת 2013, הפך לבעל השליטה היחידי של בית ההשקעות תמיר פישמן. חברת ניהול אופציות העובדים, המספקת שירות ניהול ונאמנות אותה הקים תמיר בשנת 2004, נמכרה בשנת 2017, לבית ההשקעות אי.בי.אי תמורת 38 מיליון שקל.
מרצה ופרשן כלכלי

תמיר שימש כמרצה בתחומי: בנקאות להשקעות וניהול השקעות, בחוג למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב, הוא משמש כפרשן בכיר בתחום ההשקעות בפאנלים מקצועיים רבים, בין היתר בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות מקומיות וזרות.
מאז מרץ 2009 ועד פברואר 2017, שימש כפרשן בתוכנית הטלוויזיה לילה כלכלי בערוץ 10 ובשנת 2018, הצטרף תמיר לתוכנית הטלוויזיה "הכרישים" של קשת, כחבר בצוות המשקיעים, לצד דובי פרנסס, זוהר לבקוביץ, יסמין לוקץ' ואורן דוברונסקי.
חייו האישיים

תמיר גרוש, מתגורר בתל אביב ולו 5 ילדים.
ראו גם

תמיר פישמן
הערות שוליים

↑  אלדד תמיר / Eldad Tamir, באתר news1
↑  יונתן נשיא, ‏אלדד תמיר ודני פישמן מקימים בנק השקעות חדש, באתר גלובס, 9 בינואר 1997
↑  מי אנחנו: קרן תמיר פישמן (4D) אקליפטוס הכלכלה הדיגיטלית, באתר אקליפטוס
↑  ”כל יזם צריך להאמין שמה שהוא עושה משנה את העולם, אבל בלי פוטנציאל עסקי אנחנו לא נשקיע”, באתר גיקטיים
↑  אלדד תמיר הופך לבעל השליטה בתמיר פישמן, באתר ארנון - מתוך גלובס
↑  האקזיט של אלדד תמיר, באתר ביזפורטל, 30 בנובמבר 2017
↑  דסק קשת 12, ‏הכרישים באים: הכירו את האנשים ששווים ביחד מיליארדי שקלים, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2019
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏יסמין לוקץ', אורן דוברונסקי ואלדד תמיר הצטרפו אל "הכרישים", באתר גלובס, 23 בדצמבר 2018
נסיכות בולגריה

נסיכות בולגריה (בבולגרית: Княжество България) הייתה מדינה שהוקמה על ידי הרוסים בחוזה סן סטפנו, ובקונגרס ברלין אושר מעמדה על ידי אירופה. בתחילה עמד בראש הנסיכות אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, אולם לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) הוא הוחלף בנסיך פרדיננד הראשון מבית סקסה-קובורג-גותה. בשנת 1908 הכריז על עצמאות הנסיכות והפיכתה לממלכה, אשר התקיימה עד לשנת 1946.
רקע

בשנת 1393 כבשו צבאותיו של הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון את העיר טרנובו והביאו אל קיצה את האימפריה הבולגרית השנייה. באזור וידין נותרה ישות חצי עצמאית ששליטיה היו וסלים של הסולטאן. ב-1422 הוצא להורג בבלגרד הצאר קונסטנטין השני אסן וכך הקיץ הקץ על שושלת בית שישמן, משפחת המלוכה הבולגרית.
בולגריה נתונה הייתה תחת שלטון עות'מאני במשך 450 שנים. המאה ה-19 סימנה את המפנה. היחלשות כוחם הצבאי, הקיבעון במנגנוני הממשל העות'מאנים וההעדפת המיעוט המוסלמי על פני הרוב הנוצרי, הביאו להתמרמרות גוברת והולכת בשטחי בולגריה. אביב העמים לא פסח על אזור זה, בשילוב אינטרסים הולכים וגוברים של המעצמות להגמוניה על השטח המהווה חיץ בין מערב למזרח אירופה והחולש על הים השחור ומבואותיו. כל המעצמות החשובות של אירופה באותה עת היו מעורבות בסכסוך שבבלקאנים: האימפריה הרוסית, הבריטית והקיסרות האוסטרית, שהפכה לאוסטרו הונגרית והקיסרות הגרמנית.
באפריל 1876 פרץ מרד אפריל הבולגרי, אשר דוכא באכזריות על ידי העות'מאנים, תוך גרימת 12,000 הרוגים מקרב האוכלוסייה הנוצרית. המעצמות ניסו לכפות על העות'מאנים שינוי ביחסם לאוכלוסייה הנוצרית במסגרת ועידת קונסטנטינופול אך ללא הועיל. באפריל 1877 הכריזה האימפריה הרוסית מלחמה על האימפריה העות'מאנית והיא הסתיימה בתבוסה העות'מאנים וכיבוש כל אזור בולגריה על ידי הרוסים.
נסיכות בולגריה

ב-3 במרץ נחתם חוזה סן סטפנו במסגרתו הכירה האימפריה העות'מאנית במתן אוטונומיה לבולגריה (אשר בה כלולים כל רומליה ווילאייט הדנובה). האימפריה הבריטית, שחששה מהגמוניה רוסית בבלקן, כפתה שינויים בחוזה במסגרת קונגרס ברלין. השינוי המהותי היה הפיכת חלק מבולגריה לנסיכות עצמאית ווילאייט רומליה המזרחית, שבירתו פלובדיב הוחזר לאימפריה העות'מאנית. כעשרים כפרים של מוסלמים-בולגרים (פומאקים) בהרי רודופי סירבו להכיר בריבונות רומליה המזרחית, והקימו את הרפובליקה הפומאקית. ב-29 באפריל 1879 מונה בהמלצת הרוסים ואישור האספה הלאומית הבולגרית, אלכסנדר בטנברג לנסיך בולגריה. הנסיכות אימצה את חוקת טרנובו שהייתה חוקה מתקדמת וליבראלית לתקופתה, שהבטיחה את זכויות המיעוטים.
ב-6 בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, על איחוד בין פלך רומליה המזרחית שבירתו פלובדיב לבין נסיכות בולגריה. הצעד נעשה בניגוד לעמדת האימפריה הרוסית, פטרוניתם של הבולגרים, והשלטון הרוסי הורה בתגובה לצבא האימפריה לנטוש את הנסיכות הבולגרית. לרוסים היו מספר אוגדות בבולגריה והם תפסו את מרבית עמדות הפיקוד ברמת חטיבה ומעלה. הצבא הבולגרי נותר ללא סגל פיקוד בכיר ומנוסה. המלך פרדיננד חשש מתגובה עות'מאנית לאיחוד והעביר את מרבית כוחות הצבא לאזור הגבול עם האימפריה העות'מאנית.
מילאן הראשון, מלך סרביה, ניצל את ההזדמנות להכות בבולגרים המתחזקים שאיימו על מעמדם של הסרבים כמעצמה אזורית. ב-14 בנובמבר 1885 הכריז מלחמה על נסיכות בולגריה ופתח במתקפת פתע כנגדה. הבולגרים הופתעו לחלוטין ועד מהרה הצליחו הסרבים להציב שלוש אוגדות בעמדת איום על סופיה ואוגדה נוספת הטילה מצור על העיר וידין. הנסיך בטנברג נטל פיקוד על צבאו וביצע מאמץ עליון לנייד מהר ככל האפשר את צבאו לחזית הסרבית. ב-17 בנובמבר נבלמו הסרבים וב-24 בנובמבר נהדפו אל מחוץ לגבולות בולגריה. הבולגרים המשיכו במתקפה לתוך סרביה תוך שהם כובשים את העיר פירוט. אולטימטום אוסטרו-הונגרי עצר את התקדמות הבולגרים וב-7 בדצמבר נחתמה שביתת נשק. ב-3 במרץ 1886 נאלצו הסרבים לחתום על הסכם בוקרשט במסגרתו סוכם שרק שליט בולגרי יוכל למשול בחבל רומליה המזרחית. לאחר משא ומתן עם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני הועבר החבל לחזקתה המלאה של נסיכות בולגריה כפיקדון לחמש שנים והוא לא הוחזר מעולם לעות'מאנים.
קצונת הצבא הבולגרי שרובה הורכב מוותיקי מיליציית המתנדבים הלאומנית האופלצ'נצי, לא סמכה ידיה על ההסכם מול העות'מאנים בו ראתה כניעה מצד הנסיך בטנברג וב-20 באוגוסט 1886 הוא הודח בהפיכה צבאית. הרוסים ארגנו הפיכת נגד והחזירו את בטנברג לשלטון, אך עם סמכויות מופחתות. בטנברג התפטר ב-8 בספטמבר.
בשנת 1887 הוכרז פרדיננד לבית סקסה-קובורג-גותה על ידי האספה הלאומית הבולגרית כנסיך פרדיננד הראשון. בזירה הפנים בולגרית השכיל פרדיננד להפוך את בולגריה למדינה אירופאית מתוקנת, שיקם והרחיב את תשתיות התחבורה, החשמל והמים ובנה שירותים ציבוריים לאזרחי הנסיכות.
בשנת 1908 הכריז פרדיננד על התנתקותו הסופית מהאימפריה העות'מאנית, ועל הפיכת נסיכות בולגריה לממלכת בולגריה.
הערות שוליים

↑  L.S.Stavrianos ,The Balkans Since 1453- Balkan Crisis and the treaty of Berlin: 1878
↑  בר-זוהר, מיכאל, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, ירושלים, 1999, עמוד 25
| היסטוריה של בולגריה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה מוקדמת | ממלכת אודריסה • השלטון הרומי • בולגריה הישנה • הממלכה הבולגרית הראשונה • הממלכה הבולגרית השנייה • בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית • המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878) • נסיכות בולגריה • ממלכת בולגריה | בולגריה |
| ממלכת בולגריה | מלחמת בולגריה–סרביה (1885) • מלחמת הבלקן הראשונה • מלחמת הבלקן השנייה • בולגריה במלחמת העולם הראשונה • בולגריה במלחמת העולם השנייה | בולגריה |
| שונות | הרפובליקה העממית של בולגריה • יהדות בולגריה | בולגריה |
ציור מאת אנטון פיוטרובסקי המתאר קרב ממלחמת בולגריה-סרביה
ממלכת בולגריה

ממלכת בולגריה (בבולגרית: Царство България) או ממלכת בולגריה השלישית, היה שמה הרשמי של המדינה הבולגרית בין 1908 ל-1946, עת הייתה מונרכיה חוקתית מבית סקסה קובורג גותה.