stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס "צ'סטי" פולר
ילדות ונעורים

פולר נולד בעיירה ווסט פוינט, שבמדינת וירג'יניה. אביו היה בעל מכולת שמת כאשר פולר היה בן עשר. בעת ילדותו שתה פולר בצמא את סיפוריהם של ותיקי מלחמת האזרחים והעריץ את הגנרל תומאס "סטונוול" ג'קסון. פולר הוא קרוב משפחה רחוק של גנרל ג'ורג' פטון. בשנת 1916 ביקש להתגייס לצבא ארצות הברית ולהשתתף במסע המלחמה כנגד פנצ'ו וייה, אולם נדחה בשל היותו צעיר מדי ומשום שאמו סירבה להסכים לכך. פולר למד במכון הצבאי של וירג'יניה אולם פרש בסוף השנה הראשונה שלו, זאת משום ששאף לקחת חלק בלחימה במלחמת העולם הראשונה.
שירותו הצבאי > ממלחמת העולם הראשונה עד ערב מלחמת העולם השנייה

בהשראת לחימת רגימנט הנחתים החמישי בקרב על יער באלו התגייס פולר לחיל הנחתים כטוראי. פולר עבר טירונות באי פאריס שבדרום קרוליינה, והכשרה כלוחם. בהמשך הוכשר כמפקד כיתה, אולם לא השתתף בפועל במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 עבר פולר קורס קצינים והוסמך כסג"ם במילואי הנחתים, אולם בשל צמצום בכוח האדם של החיל בוטלה דרגתו והוא הורד לדרגת רב"ט. הוא נשלח להאיטי כחלק מכוח השיטור "ז'אנדרמריה של האיטי". פולר אשר שימש כסגן ב"ז'אנדרמריה" פעל כנגד המורדים האיטיים במשך כחמש שנים. במהלך תקופה זו ניסה פעמיים להשיב לעצמו את דרגת הקצונה ושימש כשלישו של רס"ן אלכסנדר ונדגריפט, לימים מפקד חיל הנחתים. בשנת 1924 שב פולר לארצות הברית ומונה לסג"ם בחיל הנחתים. בשנת 1928 נשלח פולר לניקרגואה כחלק מחיל המשלוח האמריקני שם. בשנת 1930 הוענק לו עיטור צלב הצי הראשון בעבור חמישה פטרולים שהוביל כנגד חבורות שודדים. בשנת 1931 עבר פולר קורס מפקדי פלוגות בבסיס צבא היבשה בפורט בנינג, ג'ורג'יה. בשנת 1932 עוטר פולר בצלב צי נוסף, בעבור פטרול חדירה עמוקה עליו פיקד בניקרגואה, במהלכו נתקלו פולר וארבעים אנשי המשמר המקומי בכוח שודדים עדיף פי שלושה. פולר הוביל את אנשיו בקרב והניס את השודדים, אשר הותירו מאחור עשרה מאנשיהם הרוגים ופצועים רבים. הכוח עליו פיקד פולר ספג בקרב שני הרוגים וארבעה פצועים. בשנים הבאות שירת פולר בסין ושימש כקצין אג"ם של רגימנט הנחתים הרביעי ולאחר מכן כמפקד הגדוד השני ברגימנט זה.
שירותו הצבאי > מלחמת העולם השנייה

פולר שב לארצות הברית ב-28 באוגוסט 1941. לאחר חופשה קצרה, הוא מונה למפקד גדוד הנחתים הראשון ברגימנט הנחתים ה-7. הגדוד נשלח לסמואה וב-18 בספטמבר 1942 נחת באי גוודלקנל והחל לקחת חלק בלחימה באי. זמן קצר לאחר שהגיע בגוואדלקנל, הוביל פולר הגדוד שלו בפעילות לאורך נהר מטניקאו. במהלך הפעילות נותקו שלוש מפלוגותיו והוקפו על ידי כוח יפני גדול יותר. חשיבה מהירה מצידו של פולר הצילה את המצב. הוא רץ לחוף ואותת למשחתת אמריקנית לפתוח באש תותחים לחילוץ. כמו כן דאג כי נחתת שטה לאזור ואנשיו עלו עליה ונחלצו מן הכיתור. על פעולתו הוענק לו עיטור כוכב הארד. בהמשך הקרבות פיקד פולר על גדודו בהגנה על רכס לונגה (Lunga), בצידו הדרומי של מתחם ההגנה על שדה התעופה הנדרסון, שדה תעופה יפני שעליו השתלטו הנחתים באי. רגימנט ובו למעלה מ-3,000 חיילים יפנים תקף את דרום המתחם, אשר הוחזק על ידי כוחות אמריקניים דלילים. גדודו של פולר עמד עמד בהתקפות והדף פעם אחר פעם באמצעות אש ארטילרית, מכונות ירייה וירי נ"ט, עד שהשמיד למעשה את הרגימנט היפני. בין המש"קים בגדודו היה גם הסמל ג'ון בזילון אשר פיקד בקו ההגנה על שתי כיתות של מקלעים כבדים. היפנים ירו לעברן אש נשק קל, מקלעים ומרגמות. כל אימת שתחמושת המקלעים החלה לאזול, היה בזילון רץ אחורה תוך סיכון עצמי רב ומביא לעמדות אספקת תחמושת. במהלך הקרב נפגעה אחת מחוליות המקלע שבפיקודו והיפנים השתלטו על עמדתה, בניסיון להפעיל את מקלעיה נגד האמריקנים. בזילון וחייל נוסף תקפו את העמדה וטיהרו אותה מאויב. מקלעי העמדה המטוהרת היו תקועים, ועל כן החיש בזילון אליה מעמדה סמוכה מקלע נוסף והפעילו. לאחר מכן הוא תיקן במהירות מקלע נוסף וירה בו בעצמו. מחלקת המקלעים של בזילון חיסלה באותה התקפה לפחות 100 תוקפים יפנים. בסך הכל קיימו המקלעים שבפיקודו אש רצופה במשך 48 שעות ויותר. בסיום הקרב חוסל למעשה הרגימנט היפני. אחד מפקודיו העיד לימים על הקרב כך:
בזילון החזיק מקלע בפעולה במשך שלושה ימים ושלושה לילות, ללא שינה, מנוחה או אוכל. הוא היה ממוקם היטב וגרם ליפנים צרות צרורות, כשאיננו רק יורה במקלעו, אלא גם מפעיל את אקדחו.
על פעולתיהם בקרב זה הוחלט להעניק לפולר את עיטור צלב הצי השלישי שלו ולבזילון את מדליית הכבוד של הקונגרס.
לאחר מכן מונה פולר לקצין האג"מ של רגימנט הנחתים השביעי ולחם בקרב על קייפ גלוסטר שבבריטניה החדשה. בעת שירותו בתפקיד זה הוענק לפולר צלב הצי הרביעי. העיטור הוענק לפולר על פעולותיו בין התאריכים ה-26 בדצמבר 26, 1943 ו ה-19 בינואר 1944, עת בשתי הזדמנויות שונות נטל פולר פיקוד על הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים השביעי ולאחר מכן הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים החמישי אשר היו מצויים תחת אש כבדה, ארגן מחדש במומחיות את הגדוד והוביל התקפה מוצלחת נגד עמדות הגנה יפניות מבוצרות היטב.
בפברואר 1944 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הנחתים הראשון. פולר לחם בראש הרגימנט בקרב על פלליו. על תפקודו במהלך הקרבות באי הוענק לפולר עיטור לגיון ההצטיינות. בקיץ אותה שנה נהרג אחיו הצעיר, סמואל פולר, אשר שימש כקצין אג"מ של רגימנט הנחתים הרביעי בעת הקרב על האי גואם. פולר חזר לארצות הברית בנובמבר ומונה לקצין האג"מ של הרגימנט לאימוני חיל רגלים במחנה לאג'ון בצפון קרוליינה ולאחר מכן מונה למפקד הרגימנט. עם תום המלחמה מונה למפקד מפקדת הנחתים בפרל הארבור.
שירותו הצבאי > מלחמת קוריאה

במהלך מלחמת קוריאה פיקד פולר על רגימנט הנחתים הראשון. ב-15 בספטמבר 1950, במהלך הקרב על אינצ'ון, נחת פולר בראש הרגימנט בחוף ה"כחול" כחלק מן הדיוויזיית הנחתים הראשונה שבקורפוס העשירי. מפקד כוח המשלוח האמריקני אשר תכנן את המבצע ופיקד עליו, גנרל דאגלס מקארתור הודה לאחר הקרב לכוחות הלוחמים, ואמר כי- "חיל הים והנחתים מעולם לא הבריקו יותר מאשר הבוקר. תוך זמן קצר נותק הצבא הצפון קוריאני ממקורות אספקתו, ונלכד בין שתי הזרועות של כוח האו"ם, האחת מאינצ'ון והשנייה מפוסאן. תוך ימים ספורים נפלה גם סיאול בידי כוחות האו"ם וצבא קוריאה הדרומית. גנרל מקארתור נכנס אליה עטור כבוד והחזיר את השלטון לידיו של סינגמן רי. על לחימתו בראש רגימנט הנחתים הראשון הוענק לפולר עיטור כוכב הכסף. בהמשך המלחמה הוענק לפולר עיטור צלב השירות המצוין של צבא ארצות הברית אף שהיה שייך לחיל הנחתים. על פועלו בקרב מאגר צ'וסין הוענק לו עיטור צלב הצי החמישי. בשנת 1951 הועלה פולר לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לתפקיד עוזר מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ובשל העובדה שמפקדה, גנרל אוליבר פרינס סמית, קודם לתפקיד בכיר יותר הפך למפקד הדיוויזיה בפועל. עם סיום המלחמה ושובו לארצות הברית הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ושימש בתפקידים שונים. בתפקידו האחרון שימש מפקד דיוויזיית הנחתים השנייה. הוא סיים את שירותו בחיל הנחתים בשנת 1955 כלוטננט גנרל וכנחת המעוטר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
לקריאה נוספת

ברק דייוויס, "Marine! The Life of Chesty Puller", הוצאת בנטהאם, 1962 (יצא מחדש בשנת 1991).
רוברט דאבס האינל, "ניצחון בשיא הגאות", מערכות, 1980.
הערות שוליים

↑  חנן גרינווד, קורע: זה הקמע החדש של הנחתים, באתר ישראל היום, 20 במרץ 2018.
↑  רוברט דאבס האינל, "ניצחון בשיא הגאות", מערכות, 1980, עמוד 138.
↑  עמוס רגב, לגיהנום - ובחזרה, ישראל היום, ‏ 15.07.2010, "סביבם מופיעות דמויות נוספות, חלקן אמיתיות, כמו הקולונל צ'סטי פולר, מפקד החטיבה, האב-טיפוס של לוחמי המארינס, שכבר במשעולי הג'ונגלים של גואדלקאנל מכריז שהוא מוביל את אנשיו 'בדרך לטוקיו', מרחק אלפי קילומטרים משם".
↑  ג'ון טולנד, "השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945", תל אביב: משרד הביטחון, 1970, עמודים 306-307.
↑  פרשיות נעלמות, עמ' 112.
↑  ‏Ross, p.70‏
↑  רוברט דאבס האינל, "ניצחון בשיא הגאות", מערכות, 1980, עמוד 280.
↑  גל פרל פינקל, ‏להילחם שלא על מנת לנצח, מערכות 465-466, יוני 2016 .
↑  ארנון גוטפלד, "שערים לחוויה האמריקנית", הוצאת "רמות"- אוניברסיטת תל אביב, 2006, עמודים 322-323.
↑  גל פרל, "מערכת קאנא של המאה ה־20", הבלוג על הכוונת, ‏ 2 בפברואר  2021.
↑  רוברט דאבס האינל, "ניצחון בשיא הגאות", מערכות, 1980, עמוד 161.
↑  יגיל הנקין, בשבח הנחילים, מערכות 418, ‏ אפריל 2008, עמוד 12, "בזמן הקרב על מאגר צ'וסין במלחמת קוריאה הצהיר קולונל צ'סטי פולר, עוזרו של מפקד דיוויזיית הנחתים מס' 1: 'חיפשנו את האויב כבר כמה ימים. סוף- סוף מצאנו אותו. הם מכתרים אותנו. זה מקל על הבעיה שלנו למצוא את הברנשים האלה ולהרוג אותם'. מה שבעיני אדם אחד נחשב לסיטואציה מייאשת, עשוי להיחשב בעיני האחר להזדמנות".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n00016459  SNAC: w6xk8dv8  VIAF: 231267660   WorldCat (עם VIAF): 231267660 
סג"ם לואיס "צ'סטי" פולר (במרכז משמאל) וסמל ויליאם "איש הברזל" לי (במרכז מימין) ושני חיילים ניקרגואיים בשנת 1931
פולר בגוודלנקנל בספטמבר 1942
פולר כמפקד חטיבה במלחמת העולם השנייה
מתיו סטאפורד

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1988 (בן 36) טמפה, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.88 מטרים
 משקל:  105 קילוגרם
 מספר:  9
 מכללה:  אוניברסיטת ג'ורג'יה
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2009, דטרויט ליונס, סבב 1, מספר 1
 קבוצות כשחקן
 2009–2020 2021–:  דטרויט ליונס לוס אנג'לס ראמס
 הישגים כשחקן
 הקאמבק של השנה ב-NFL‏ (2011) פרו בול (2014, 2023)
 
מתיו סטאפורד (באנגלית: Matthew Stafford‏; נולד ב-7 בפברואר 1988) הוא שחקן פוטבול אמריקאי בעמדת הקוורטרבק, המשחק בלוס אנג'לס ראמס מליגת ה-NFL. הוא שיחק באוניברסיטת ג'ורג'יה ונבחר ראשון בדראפט ה-NFL בשנת 2009 על ידי דטרויט ליונס.
ביוגרפיה

סטאפורד נולד בטמפה שבפלורידה וגדל בדאלאס שבטקסס. למד בתיכון היילנד פארק והוביל את נבחרת הפוטבול שלו לזכייה באליפות התיכונים של טקסס.
ב-2006 החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה וכבר משנתו הראשונה פתח בהרכב נבחרת הפוטבול בה שיחק במשך שלוש שנים.
ב-2009 נבחר ראשון בדראפט ה-NFL על ידי דטרויט ליונס. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק ב-10 משחקים בטרם נפצע וסיים את העונה מוקדם. בעונת 2010 נפתע בכתפו ושיחק רק בשלושה משחקים. הוא חזר בעונת 2011 שהייתה עונת שיא בקריירה שלו, בה רשם מסירות ל-5,038 יארד ו-41 טאצ'דאונים. את העונה סיים במאזן 10–6 והוביל את דטרויט לפלייאוף לראשונה מאז 1999. בפלייאוף הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון על ידי ניו אורלינס סיינטס. סטאפורד נבחר בתום העונה לשחקן הקאמבק של ה-NFL. ההופעה הבאה של סטאפורד בפלייאוף הייתה בעונת 2014 בה סיימה הקבוצה במאזן 11–5. גם הפעם הודחה דטרויט בסיבוב הראשון לאחר הפסד לדאלאס קאובויס. סטאפורד נבחר בעונה זו לראשונה לפרו בול. ב-2016 סיים עם דטרויט במאזן 9–7 אך שוב הפסיד בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפעם לסיאטל סיהוקס. בעונות הבאות לא הצליחה הקבוצה בהנהגתו להעפיל לפלייאוף.
בעונת 2021 הועבר סטאפורד ללוס אנג'לס ראמס. את העונה סיים במאזן 12–5 וזכייה בראשות בית ה-NFC מערב. בפלייאוף גברה הקבוצה בסיבוב הראשון 34–11 על אריזונה קרדינלס. סטאפורד מסר ל-202 יארד ושני טאצ'דאונים וטאצ'דאון נוסף בריצה. בסיבוב השני גברה הקבוצה על האלופה המכהנת טמפה ביי באקנירס 30–27, סטאפורד מסר במשחק ל-366 יארד, שני טאצ'דאונים ורץ לטאצ'דאון נוסף. הוא הוביל את הראמס לדרייב הניצחון שנותרו 42 שניות בלבד לסיום המשחק. בגמר ה-NFC ניצחה לוס אנג'לס את סן פרנסיסקו 49' 20–17 והעפילה לסופרבול LVI. סטאפורד מסר במשחק ל-366 יארד, שני טאצ'דאונים ואינטרספשן אחד. בסופרבול מסר ל-283 יארד, שלושה טאצ'דאונים ושני אינטרספשנים, בדרך לניצחון 23-20 על סינסינטי בנגלס.
סטטיסטיקה בולטת

מעודכן לסוף עונת 2024:
סטטיסטיקה בולטת > עונה סדירה

מאזן ניצחונות: 108 ניצחונות לעומת 113 הפסדים ותיקו אחד
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 377 טאצ'דאונים לעומת 188 אינטרספשנים
סך הכול יארדים במסירה: 59,809
סטטיסטיקה בולטת > פלייאוף

מאזן ניצחונות: 5 ניצחונות לעומת 5 הפסדים
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 19 טאצ'דאונים לעומת 6 אינטרספשנים
סך הכול יארדים במסירה: 2,996
זרם פוקלנד

זרם פוקלנד (נקרא גם זרם מלווינס) הוא זרם מים קרים, הזורם צפונה לאורך החוף האטלנטי של פטגוניה עד לצפון השפך של ריו דה לה פלטה. זרם זה נובע מתנועת המים מ"סחף הרוח המערבי" (אנ') כשהוא מקיף את כף הורן. שמו לקוח מאיי פוקלנד. זרם קר זה מתערבב עם זרם ברזיל הטרופי בים ארגנטינה, ומעניק לו את האקלים הממוזג שלו.
הזרם הוא זרם קו המשווה, הנושא מים תת-אנטארקטיים קרים וטריים יחסית. זרם פוקלנד הוא ענף של הזרם המעגלי האנטארקטי. הוא מוביל בין 60 ל-90 סרודרפות מים במהירויות שנעו בין חצי מטר למטר לשנייה. הנתונים ההידרוגרפיים באזור זה נדירים מאוד ולכן למשתנים הידרוגרפיים שונים יש שגיאה רבה.
זרם פוקלנד אינו זרם פני השטח כמו זרם ברזיל והוא משתרע עד לקרקעית הים. הטמפרטורות האופייניות לזרם הן בסביבות 6°C, עם מליחות של 33.5–34.5 psu.
הערות שוליים

↑  Vivier, F. and C. Provost, 1999b: Volume transport of the Falkland Current: Can the flow be monitored by TOPEX/POSEIDON ? Journal of Geophysical Research, 104, 21105-21122.
↑  Vigan, X., C. Provost, and G. Podesta, 2000: Sea surface velocities from sea surface temperature image sequences 2. Application to the Brazil-Malvinas Confluence area. Journal of Geophysical Research, 105, 19515-19534.
נפת צידון

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  מחוז דרום לבנון
 בירת הנפה:  צידון
 שטח:  275 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  287,987 (31 בדצמבר 2017)
 קואורדינטות:  33°33′41″N 35°22′30″E﻿ / ﻿33.5614°N 35.375°E﻿ / 33.5614; 35.375 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת צידון (בערבית: قضاء صيدا) היא נפה מנהלתית במחוז דרום לבנון. עיר בירת המחוז היא צידון.
את המחוז מייצגים שני נציגים, מוסלמים סונים, בפרלמנט הלבנוני.
המחוז כולל:
ערים ועיירות

עדלון (ער')
אנסאריה
ע'אזיה
מע'דושה
מג'דליון
מיה מיה
קנארית
סאלחיה (צידון) (ער')
סרפנד (לבנון)
צידון – בירת המחוז
טבאיא (ער')
זראריה
כאות'ריית א-סיאד (ער')
כפרים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| ארזי (צידון) (ער') | אל-קריה (צידון) (ער') | ג'ינג'אליה (ער') | עין א-דלב (צידון) (ער') |
| אֶ֫רְכּי (צידון) (ער') | קוניטרה (צידון) (ער') | ח'רטום (צידון) (ער') | קעקעיה (قعقعية) או  קאקעיה (قاقعية) |
| באבליה (ער') | לוביה (צידון) (ער') | ח'זיז (צידון) (ער') | צנובר (צידון) (ער') |
| בראמיה (ער') | מרוואניה | דרב א-סים (ער') | כפר בית (ער') |
| ביסאריה (ער') | מועמריה (ער') | זעְ'דְרַ֫יַא (زغدريا) או זע'דראיא (زغدرايا) | כפר חתא (ער') |
| חארה (ער') או  חארת סידא (حارة صيدا) | א-נג'אריה (ער') | זיתא (צידון) (ער') | כפר שלאל (ער') |
| חג'ה (צידון) (ער') | הלאליה (ער') | טנבורית (ער') | מלכי (ער') או כפרמלכי (كفرملكي) |
| ח'ראייב | ברתי (צידון) (ער') | עברא (ער') | כפריא (צידון) (ער') |
| סכסכיה (ער') | בקוסטה (ער') או בקוסטא (بقسطا) | ערב אל-ג'ל (ער') |  |
| עדוסיה (ער') | בנעפול (ער') | עקתנית (عقتنيت) או עקתאנית (عقتانيت) |  |
| ע'סאניה (צידון) (ער') | תופאחתא (ער'), בהגייה לבנונית: תִפֵّ֫אחְתַא | עַנְק֫וּן (ער'), בהגייה לבנונית: עַנְא֫וּן |  |
אוכלוסייה

נכון לשנת 2014, היו בנפת צידון 61,237 בעלי זכות בחירה, מהם:
51,962 (84.22%) – סונים
5,647 (9.15%) – שיעים
3,935 (6.38%) – נוצרים, מעדות שונות
125 (0.20%) – מיעוטים שונים
28 (0.05%) – דרוזים
אישים מנפת צידון

ריאד א-סולח – ראש הממשלה הראשון של לבנון (1894–1951)
תקי א-דין א-סולח (אנ') – לשעבר, ראש ממשלת לבנון (1908–1988)
פואד סניורה – לשעבר, ראש ממשלת לבנון (1943–)
רפיק אל חרירי – לשעבר, ראש ממשלת לבנון (1944–2005)
עיסאם חוסיין נעמאן (אנ') עורך דין, איש עסקים פוליטיקאי ושר לשעבר (1942)
ד"ר יומנא אל-עיד (ער') (שמה האמיתי: חכּמת אל-מג'ד'וב א-סבאע'; حكمت المجذوب الصباغ) – פרופסור לספרות וסופרת.
כלכלה

בנפת צידון נמצא קצה הצינור הטרנס-ערבי בים התיכון, צינור שאורכו 1,720 ק"מ, והוא מתחיל בשדות הנפט ליד אבקייק (אנ') בסעודיה. לצינור היה תפקיד חשוב בסחר העולמי בנפט – סיוע בפיתוח הכלכלי של לבנון – כמו גם ביחסים הפוליטיים של אמריקה והמזרח התיכון. בעת בנייתו ב-1947, הפרויקט נחשב לפורץ דרך וחדשני עם קיבולת מקסימלית של כ-500,000 חביות ליום. לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 ובשל סכסוך מתמיד בין ערב הסעודית לסוריה ולבנון על אגרות המעבר, וכן בשל הופעת מכליות נפט הגדולות, הצינור פועל כיום בהספק נמוך מאוד.
הערות שוליים

↑  دائرة الجنوب الاولى, صيدا, lebanese-forces.com, ‏2014
מחוז המרכז

ערך זה עוסק במחוז אדמיניסטרטיבי במדינת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

רמלה
 מדינה:  ישראל ישראל
 נפות במחוז:  4
 ערים במחוז:  23
 בירת המחוז:  רמלה
 העיר הגדולה:   ראשון לציון
 שטח:  1,293 קמ"ר (דירוג: 4)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  2,365,000 (דירוג: 1, 2023)
  ‑ צפיפות:  1,829 נפש לקמ"ר (דירוג: 3, 2023)
 קואורדינטות:  31°56′00″N 34°52′00″E﻿ / ﻿31.93333333°N 34.86666667°E﻿ / 31.93333333; 34.86666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מפת מחוז המרכז. למידע על אזור, לחצו עליו
מחוז המרכז הוא אחד מששת מחוזותיה האדמיניסטרטיביים של מדינת ישראל. שטחו של המחוז 1,293 קילומטר רבוע, והצפיפות בו היא 1,434 איש לקמ"ר. בירת המחוז היא העיר רמלה, והעיר הגדולה במחוז היא ראשון לציון. בית המשפט המחוזי מרכז שוכן בלוד. המחוז כולל ארבע נפות:
נפת רמלה
נפת השרון
נפת פתח תקווה
נפת רחובות
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז מנתה בסוף שנת 2007, כ-1,730,500 נפש, מתוכם:
1,523,600 יהודים (כ-88%)
141,100 ערבים (כ-8%)
65,800 ללא סיווג דת (כ-4%)
אוכלוסיית המחוז מנתה בסוף שנת 2019, כ-2,233,000 נפש, מתוכם:
1,943,400 יהודים (87%)
190,300 ערבים (8.5%)
מתוכם: 178,600 מוסלמים ו-11,700 נוצרים
99,100 ללא סיווג דת (4.4%)
חלוקה מוניציפלית

| ערים | מועצות מקומיות | מועצות אזוריות | ועדי רובע עירוני |
| --- | --- | --- | --- |
|  אלעד  באר יעקב  גבעת שמואל  גני תקווה  הוד השרון  טייבה  טירה  יבנה  יהוד-מונוסון  כפר יונה  כפר סבא  כפר קאסם  לוד  מודיעין  נס ציונה  נתניה  פתח תקווה  קלנסווה  ראש העין  ראשון לציון  רחובות  רמלה  רעננה |  אבן יהודה  אליכין  בית דגן  בני עי"ש  גדרה  ג'לג'וליה  גן יבנה  זמר  כוכב יאיר צור יגאל  כפר ברא  מזכרת בתיה  סביון  פרדסיה  קדימה-צורן  קריית עקרון  שוהם  תל מונד |  ברנר  גדרות  גזר  גן רווה  דרום השרון  חבל יבנה  חבל מודיעין  חוף השרון  לב השרון  נחל שורק  עמק חפר  שדות דן |  נוה מונוסון  מכבים-רעות |
נתוני אוכלוסייה ושטח בערי המחוז

נתוני אוכלוסייה נכונים לסוף שנת 2023 של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
נתוני אוכלוסייה ושטח בערי המחוז > ערים

| מספר | שם העיר | סמל | נפה | מספר תושבים | שטח (בדונמים) | שנת הקמה | שנת הכרזה כעיר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ראשון לציון |  | רחובות | 263,807 | 58,860 | 1882 | 1950 |
| 2 | פתח תקווה |  | פתח תקווה | 257,165 | 35,720 | 1878 | 1937 |
| 3 | נתניה |  | השרון | 238,455 | 29,040 | 1928 | 1948 |
| 4 | רחובות |  | רחובות | 152,475 | 23,720 | 1890 | 1950 |
| 5 | מודיעין-מכבים-רעות |  | רמלה | 102,000 | 48,330 | 1996 | 2001 |
| 6 | כפר סבא |  | פתח תקווה | 101,544 | 14,500 | 1903 | 1962 |
| 7 | לוד |  | רמלה | 86,795 | 14,800 | תקופת התנ"ך | שלהי תקופת השלטון העות'מאני |
| 8 | רעננה |  | פתח תקווה | 78,542 | 14,820 | 1922 | 1982 |
| 9 | רמלה |  | רמלה | 77,631 | 12,050 | המאה ה-8 | שלהי תקופת השלטון העות'מאני |
| 10 | ראש העין |  | פתח תקווה | 75,097 | 15,840 | 1949 | 1994 |
| 11 | הוד השרון |  | פתח תקווה | 65,910 | 19,340 | 1964 | 1990 |
| 12 | יבנה |  | רחובות | 57,232 | 29,140 | 1949 | 1986 |
| 13 | נס ציונה |  | רחובות | 50,207 | 15,730 | 1883 | 1992 |
| 14 | אלעד |  | פתח תקווה | 50,152 | 3,470 | 1998 | 2007 |
| 15 | טייבה |  | השרון | 45,400 | 18,870 | המאה ה-17 | 1990 |
| 16 | באר יעקב |  | רמלה | 33,158 | 8,600 | 1907 | 2021 |
| 17 | יהוד-מונוסון |  | פתח תקווה | 31,635 | 5,000 | 1948 | 1995 |
| 18 | כפר יונה |  | השרון | 30,052 | 11,340 | 1932 | 2014 |
| 19 | גבעת שמואל |  | פתח תקווה | 29,284 | 2,550 | 1944 | 2007 |
| 20 | טירה |  | השרון | 28,147 | 11,790 | לא ידוע | 1991 |
| 21 | כפר קאסם |  | פתח תקווה | 25,740 | 9,370 | המאה ה-17 | 2008 |
| 22 | קלנסווה |  | השרון | 24,506 | 8,400 | לא ידוע | 2000 |
| 23 | גני תקווה |  | פתח תקווה | 24,429 | 2,100 | 1949 | 2023 |
נתוני אוכלוסייה ושטח בערי המחוז > מועצות מקומיות

| מספר | שם המועצה | סמל | נפה | מספר תושבים | שטח (בדונמים) | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גדרה |  | רחובות | 30,541 | 11,410 | 1884 |
| 2 | גן יבנה |  | רחובות | 24,250 | 11,440 | 1931 |
| 3 | קדימה-צורן |  | השרון | 22,923 | 10,230 | 2003 |
| 4 | שוהם |  | רמלה | 21,433 | 7,200 | 1993 |
| 5 | מזכרת בתיה |  | רחובות | 15,454 | 7,190 | 1883 |
| 6 | אבן יהודה |  | השרון | 14,298 | 8,250 | 1932 |
| 7 | תל מונד |  | השרון | 14,209 | 7,050 | 1929 |
| 8 | קריית עקרון |  | רחובות | 10,980 | 2,330 | 1948 |
| 9 | ג'לג'וליה |  | פתח תקווה | 10,580 | 2,070 | 1957 |
| 10 | כוכב יאיר צור יגאל |  | השרון | 8,968 | 3,100 | 2003 |
| 11 | בית דגן |  | רמלה | 7,696 | 1,410 | 1948 |
| 12 | זמר |  | השרון | 7,376 | 8,250 | 1988 |
| 13 | פרדסיה |  | השרון | 7,299 | 1500 | 1938 |
| 14 | בני עי"ש |  | רחובות | 6,841 | 860 | 1957 |
| 15 | סביון |  | פתח תקווה | 4,037 | 3,710 | 1951 |
| 16 | כפר ברא |  | פתח תקווה | 3,861 | 2,150 | 1963 |
| 17 | אליכין |  | השרון | 3,436 | 1,680 | 1950 |
נתוני אוכלוסייה ושטח בערי המחוז > מועצות אזוריות

הערה: נתוני האוכלוסייה נכונים לשנת 2021.
| מספר | שם המועצה | סמל | נפה | מספר תושבים | שטח (בדונמים) | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברנר |  | רחובות | 8,028 | 36,910 | 1950 |
| 2 | גדרות |  | רחובות | 5,181 | 13,710 | 1953 |
| 3 | גזר |  | רמלה | 27,589 | 114,230 | 1949 |
| 4 | גן רווה |  | רחובות | 6,553 | 40,480 | 1952 |
| 5 | דרום השרון |  | פתח תקווה | 34,323 | 96,760 | 1980 |
| 6 | חבל יבנה |  | רחובות | 6,890 | 34,840 | 1950 |
| 7 | חבל מודיעין |  | רמלה | 24,098 | 128,710 | 1950 |
| 8 | חוף השרון |  | השרון | 14,882 | 47,600 | 1949 |
| 9 | לב השרון |  | השרון | 23,747 | 56,720 | 1984 |
| 10 | נחל שורק |  | רמלה | 10,170 | 28,340 | 1950 |
| 11 | עמק חפר |  | השרון | 42,949 | 127,940 | 1940 |
| 12 | שדות דן |  | רמלה | 15,967 | 31,860 | 1952 |
ראו גם

ערים בישראל
הערות שוליים

↑  שנתון סטטיסטי לישראל 2008, לוח 2.7, אתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  אוכלוסייה - שנתון סטטיסטי לישראל 2020 - מספר 71, באתר www.cbs.gov.il
↑  ""8. אוכלוסייה ביישובים ובאזורים סטטיסטיים, לפי דת, סוף 2019"". Central Bureau of Statistics (Israel).
↑  יישובים וחלוקות גאוגרפיות אחרות, באתר www.cbs.gov.il
↑  שנת הקמתה של מודיעין. מכבים הוקם ב-1985 ורעות ב-1987.
↑  שנת הכרזת מודיעין כעיר. איחוד היישובים התבצע בשנת 2003.
↑  שנת הכרזת יהוד כעיר. איחוד הרשויות התבצע ב-2003.
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מחוזות ונפות מדינת ישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז חיפה | נפת חיפה • נפת חדרה |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז המרכז | נפת רמלה • נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רחובות |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז תל אביב | נפת תל אביב |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז ירושלים | נפת ירושלים |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז הדרום | נפת אשקלון • נפת באר שבע |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| מחוז יהודה ושומרון | נפת יהודה ושומרון |   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה      |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6f680024-6768-4673-a387-9e9e712195a8 
תפוצה גאוגרפית של הקהילות האתנו-תרבותיות העיקריות במחוזות ירושלים, יהודה ושומרון, תל אביב והמרכז.
וייג'ר סוויין

| --- | --- |

וייג'ר סוויין
 לידה:  10 בנובמבר 1834 קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1902 (בגיל 68) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  קולג' ייל  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת סינסינטי 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית   צבא האיחוד
 תקופת הפעילות:  1861–1870 (כ־9 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד רגימנט הרגלים ה-43 של אוהיו  מפקד רגימנט הרגלים ה-45 של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים האמריקאית
 עיטורים
  מדליית הכבוד
 
וייג'ר סוויין (באנגלית: Wager Swayne;‏ 10 בנובמבר 1834 –  18 בדצמבר 1902) היה קולונל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ומונה כקצין האחרון בדרגת מייג'ור גנרל בכוחות המתנדבים של צבא האיחוד. סוויין קיבל את העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית, מדליית הכבוד, עבור מעשיו בקרב קורינת' השני (אנ'). הוא גם שימש כמושל הצבאי של אלבמה החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868 לאחר קבלת חוק השיקום הראשון על ידי הקונגרס של ארצות הברית עד לקבלתה מחדש של אלבמה כמדינה באיחוד. רוברט פטון נותר מושל אלבמה להלכה במהלך תקופה זו, אך כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין על ממשלת המדינה. במהלך תקופת השיקום, פיקח סוויין על משרד העבדים המשוחררים באלבמה וסייע להקים בתי ספר לאפרו-אמריקאים במדינה. הוא היה האדם הראשון שנולד לאחר קבלתה של אלבמה כמדינה שמשל עליה.
ראשית חייו

וייג'ר סוויין נולד בקולומבוס, אוהיו, כבנו של נוח סוויין, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל והיה לעורך דין באוהיו.