מצעד צה"ל
המצעדים השנתיים

ביום העצמאות ה-2 בשנת תש"י (1950), נערך מצעד צה"ל במערב ירושלים, כדי להוכיח את ריבונות ישראל על העיר. בגלל מגבלות הסכמי שביתת הנשק שאסרו על הכנסת נשק כבד לירושלים, נערך מצעד מצומצם של צועדים רגליים, ג'יפים נושאי מקלעים ותותחים קלים.
ביום העצמאות ה-3 בשנת תשי"א (1951), שוב נערך מצעד צה"ל בירושלים. גם הפעם היה מצומצם בגלל מגבלות הסכמי שביתת הנשק, אך למרות זאת, בניגוד להסכם, כלל טנקים מסוג "שרמן" שעברו ברחובות ירושלים. לאחר מכן ועד ליום העצמאות תשכ"ח, 1968, נערכו המצעדים מדי שנה בעיר אחרת.
ביום העצמאות ה-4 בשנת תשי"ב (1952) נערך המצעד בתל אביב. הוא עבר במסלול ארוך מצפון תל אביב ועד למרכז יפו. בהפסקה שבין הטור הרגלי לטור הממוכן חלף מעל המצעד מטס של מספר רב של מטוסי חיל האוויר, ממטוסי קישור קלים ועד למפציצים מסוג B-17.
ביום העצמאות ה-5 בשנת תשי"ג (1953), במלאת 5 שנים למדינה, נערך המצעד בחיפה. היה זה מצעד מרשים שנערך על רקע הר הכרמל מדרום וחוף הים מצפון. את פני הצועדים קיבלה סיסמת ענק שאמרה: "רוני וצהלי חיפה בבוא צה"ל בשערייך". במקביל למצעד, נערך משט ימי של חיל הים.
ביום העצמאות ה-6 בשנת תשי"ד (1954), לבקשתו של דוד בן-גוריון (שלא היה אז ראש ממשלה) שאמר כי יבוא לחזות במצעד רק אם יתקיים בנגב או בעיירת עולים, נערך המצעד לראשונה שלא בערים הגדולות והתקיים ברמלה, שהייתה אז עיירת עולים.
ביום העצמאות ה-7 בשנת תשט"ו (1955), הוחלט לערוך שלושה מצעדים נפרדים: בתל אביב, בבאר שבע ובעפולה. המצעד בתל אביב תפס את הבכורה, חזו בו למעלה מחצי מיליון צופים והוצגו בו לראשונה טנקים מסוג AMX-13 ותותחי 155 מ"מ שנרכשו בצרפת. כמו כן התקיימה בו הופעת הבכורה של תת-המקלע הישראלי עוזי. לעומת זאת המצעדים בבאר שבע ובעפולה היו מצומצמים בהיקפם והתבססו על כוחות רגליים וממונעים ועל נשק קל ובינוני. בעפולה חזו במצעד כ-70,000 צופים ובבאר שבע חזו במצעד כ-15,000 צופים.
ביום העצמאות ה-8 בשנת תשט"ז (1956), נערך המצעד בחיפה לעיני כ-300,000 צופים, ובמטס האווירי הופיעו לראשונה 12 מטוסי קרב מסוג "אוראגן", שנרכשו מצרפת.
ביום העצמאות ה-9 בשנת תשי"ז (1957), נערך המצעד בתל אביב. היה זה מצעד הניצחון שלאחר מלחמת סיני. במצעד הוצג נשק שנלקח שלל מידי המצרים ובמטס האווירי הופיעו לראשונה מטוסי קרב מסוג "מיסטר 4" שנרכשו מצרפת.
ביום העצמאות ה-10 בשנת תשי"ח (1958), נערך המצעד בירושלים, במלאת עשור למדינה, וכונה "מצעד העשור". המצעד החל במסדר שנערך באצטדיון של האוניברסיטה העברית בגבעת רם והמשיך בצעידה ברחובות ירושלים. במצעד נכללו טנקים מסוג "שרמן" ו-AMX 13. דבר זה היה בניגוד להסכמי שביתת הנשק ולפני המצעד גברה המתיחות בקו הגבול בירושלים בין ישראל לממלכת ירדן, בגלל מחאות ירדן על עריכת המצעד. ירדן הכריזה על מצב חירום במזרח ירושלים ואף פרסה כוח טנקים באזור. מחשש להתלקחות צבאית בין ישראל לירדן שקלה ארצות הברית לפנות את אזרחיה מישראל, אך בסופו של דבר עבר המצעד ללא אירועים מיוחדים.
ביום העצמאות ה-11 בשנת תשי"ט (1959), נערך המצעד בתל אביב, וכלל מפגן אווירי של 100 מטוסים.
ביום העצמאות ה-12 בשנת תש"ך (1960), נערך המצעד בחיפה. במטס האווירי הופיעו מטוסים שכולם מתוצרת צרפת, ובהם "ווטור" ו"סופר מיסטר". כן הוצגו במצעד לראשונה טילי נ"ט מסוג "ס. ס. 10", תותחים ללא רתע 106 מ"מ מוסעים על גבי ג'יפים והצוללת "תנין".
ביום העצמאות ה-13 בשנת תשכ"א (1961), נערך המצעד בירושלים. גם מצעד זה היה מצומצם בהיקפו אך למרות זאת ולמרות פניית ירדן למועצת הביטחון ולחץ מעצמות המערב שלא להכניס לירושלים נשק כבד, הוצג במצעד לראשונה הטנק הבריטי "צנטוריון". ועדת שביתת הנשק גינתה את ישראל על עריכת המצעד.
ביום העצמאות ה-14 בשנת תשכ"ב (1962), נערך המצעד בתל אביב. היה זה מצעד בהיקף מלא, אך המטס האווירי בוטל עקב תנאי מזג האוויר.
ביום העצמאות ה-15 בשנת תשכ"ג (1963), נערך המצעד בחיפה, ובמטס האווירי נכללו לראשונה מטוסי "מיראז' 3" מתוצרת צרפת. המצעד נערך זמן קצר לאחר פטירתו של נשיא המדינה השני, יצחק בן-צבי וחסרונו הודגש במצעד, כאשר כורסא עטופה בשחורים הוצבה על הבמה והדגל הורד לחצי התורן.
ביום העצמאות ה-16 בשנת תשכ"ד (1964), נערך המצעד בבאר שבע. על פי התור היה אמור הפעם המצעד להיערך בירושלים, אך ראש הממשלה ושר הביטחון החדש לוי אשכול, שהיה ידוע בזהירותו, הורה על קיומו בבאר שבע. המטס האווירי כלל 220 מטוסים וכן הוצגו במצעד לראשונה טנקים מסוג "שרמן" שעל שלדתם הותקנו בישראל תותחי 155 מ"מ.
ביום העצמאות ה-17 בשנת תשכ"ה (1965), נערך המצעד בתל אביב. הוא כלל מטס של 250 מטוסים והוצגו בו טילים נגד מטוסים מסוג "הוק" שנרכשו מארצות הברית.
ביום העצמאות ה-18 בשנת תשכ"ו (1966), נערך המצעד בחיפה. המצעד כלל מטס של 280 מטוסים. כן הוצגו במצעד לראשונה טנקים מסוג "פטון" שנרכשו מארצות הברית.
ביום העצמאות ה-19 בשנת תשכ"ז (1967), נערך המצעד בירושלים. ראש הממשלה לוי אשכול לא רצה להגיע לידי עימות עם הירדנים ועם משקיפי האו"ם, והורה על עריכת מצעד מצומצם ביותר, שקיבל את הכינוי "המצעד הקטן". המצעד החל במסדר שנערך באצטדיון של האוניברסיטה העברית בגבעת רם, לעיניהם של 18,000 צופים, והמשיך בצעידה ברחובות ירושלים לאורך מסלול של 6 ק"מ. השתתפו בו רק 1,600 חיילים. הוצגו שריוניות צרפתיות ותותחים. 200,000 איש צפו במצעד ברחובות העיר. הצמצום לא מנע תלונה ירדנית והנספחים הצבאיים הזרים נעדרו מהמצעד. בעומדם על בימת הכבוד ידעו כבר ראש הממשלה והרמטכ"ל יצחק רבין, ממידע מודיעיני שנמסר להם, על כניסת צבא מצרים לחצי האי סיני, תהליך שהוביל כעבור שלושה שבועות לפרוץ מלחמת ששת הימים.
ביום העצמאות ה-20 בשנת תשכ"ח (1968), במלאת 20 שנה למדינה, נערך מצעד צה"ל בירושלים. היה זה לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים והמצעד החל בחלק הצפוני של ירושלים, שהיה שנה קודם לכן בשלטון ירדן, חלף על פני חומות העיר העתיקה והמשיך למרכז העיר. הפעם לא חלו עוד מגבלות הסכמי שביתת הנשק. המצעד היה גדול בהיקפו וכלל 4,500 חיילים, למעלה מארבע מאות כלים ממונעים ומטס אווירי של ארבע מאות מטוסים, בהם לראשונה מטוסים מסוג "סקייהוק" שנרכשו מארצות הברית. המצעד כלל טור ובו שלל המלחמה, לרבות מטוס "מיג 21". 300,000 איש צפו במצעד. קדמה לו קריאה של מועצת הביטחון שלא לקיימו, והנספחים הצבאיים הזרים נעדרו ממנו. המצעד שודר בשידור חי בטלוויזיה הישראלית, שהיה זה שידור הבכורה שלה.
מצעד צה"ל