stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מימזיס
מימזיס בניגוד לדיגסיס

אריסטו ואפלטון הנגידו בין מימזיס לדיגסיס. בדיגסיס אין זו הצורה בה יצירת אמנות מחקה את המציאות, אלא האופן בו המחבר או הדובר מתארים את המאורעות המיוצגים לקהל. בדיגסיס המחבר פונה לנמעניו ישירות, כדי לבטא את החופש שהוא נטל לעצמו בייצוג בדיון. לרוב חושבים על דיגסיס כעל "הגדה" (telling), המחבר מספר על הפעולות באופן בלתי ישיר, ומתאר מה הדמויות חושבות ומרגישות, בזמן שמימזיס נתפס כ"הראיה" (showing) של המתחולל בנפש הדמויות באמצעות פעולתן.
ההבחנה בין "הראיה" ל"הגדה" הייתה מקובלת עד לשנות החמישים, כשספרו של וויין בות', "The Rhetoric of Fiction", התפרסם. בות' טען שהבחנה זו היא מלאכותית, מאחר שכל סיפור דורש מספר, בין אם הוא מדגיש את קיומו בטקסט ובין אם לא. בהתאם לכך, גם ההעדפה המקובלת של "הראיה" על פני "הגדה" אין בה תועלת. על כל סופר לבחור את המספר המתאים לאפקטים האמנותיים אותם הוא מנסה להשיג.
ראו גם

מימזיס - ספרו של אריך אוארבך
לקריאה נוספת

אריך אוארבך, מימזיס - התגלמות המציאות בספרות המערב, מוסד ביאליק, 1958
מייק לאורי

מייקל אדוארד לאורי (באנגלית: Michael Edward Lowry‏; 8 במרץ 1939 – 1 במאי 2017) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-20 של מדינת וושינגטון בשנים 1993–1997. הקריירה הפוליטית שלו נגדעה בפתאומיות בעקבות טענות בדבר התנהגות מינית בלתי-הולמת כלפי סגנית דוברו, סוזן אולברייט. לאורי, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו למושל כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של וושינגטון מ-1979 עד 1989.
ביוגרפיה

לאורי נולד וגדל בסנט ג'ון שבמזרח וושינגטון, בנם של הלן (לבית וייט) ורוברט. בשנת 1962 השלים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת המדינה של וושינגטון. במשך תקופה קצרה עבד לאורי עבור הסנאט של וושינגטון, ואחר כך כשדלן בשירות המלכ"ר "Group Health Cooperative". לאחר מכן נבחר למועצת מחוז קינג ב-1975. בבחירות 1978 נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של וושינגטון, ובראשית 1979 הושבע לתפקידו בקונגרס של ארצות הברית. הוא מילא תפקיד זה עד 1989.
פעמיים התמודד לאורי ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית. פעם ראשונה בבחירות המיוחדות של 1983 הפסיד למושל הרפובליקני לשעבר דניאל ג'. אוונס (אנ'), במירוץ להחלפתו של הנרי ג'קסון. ב-1988 הפסיד לסלייד גורטון, גם הוא מועמד המפלגה הרפובליקנית, בבחירות צמוודת. לאחר מכן החל לאורי לעבוד באוניברסיטת סיאטל ובארגון סביבתני.
בקונגרס, שם ייצג מחוז שכלל את סיאטל, לאורי היה מבקר דמוקרטי חריף של המדיניות הכלכלית של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ופעל נגד התחמשות-יתר וההגבלות על הפלות. בבחירות 1992 נבחר לאורי למושל וושינגטון, ומילא תקופת כהונה אחת בלבד (נכון ל-2022, הוא המושל האחרון של מדינת וושינגטון שכיהן רק קדנציה אחת). ההתמקדות העיקרית שלו במדיניות הייתה לרוב מערכת כלל-מדינתית של ביטוח בריאות עם פרמיות המבוססות על יכולת תשלום. הוא בחר שלא להתמודד לבחירה מחדש עקב פרשת הטרדה מינית בה האשימה אותו סוזן אולברייט, סגנית הדובר בסגל שלו, בהתבטאויות בלתי הולמות וכך שליטף אותה בעל כורחה. בשנת 2000 התמודד לנציב הקרקעות הציבוריות של וושינגטון, אך ניסיון זה לא הניב פרי.
במהלך הקריירה שלו, הושווה לאורי שוב ושוב ליאסר ערפאת בידי יריביו בעיתונות ובפוליטיקה של מדינת וושינגטון, בשל דמיון לכאורה במראה הפיזי בין השניים. על פי דיווחים שונים גילח לאורי זקן בו נהג להתרברב, במטרה להימנע מהשוואות למנהיג הפלסטיני.
לאורי נפטר ב-1 במאי 2017 מסיבוכים של שבץ מוחי בגיל 78.
הערות שוליים

↑  ג'ים ברונר, Former Washington Gov. Mike Lowry, table-pounding liberal, dies at 78, באתר סיאטל טיימס, 1 במאי 2017 (באנגלית)
↑  AP‏, Mike Lowry, Ex-Congressman and Washington State Governor, Dies at 78, באתר הניו יורק טיימס, 3 במאי 2017 (באנגלית)
↑  Mike Lowry, Washington state congressman and governor, dies at 78, באתר וושינגטון פוסט, 1 במאי 2017 (באנגלית)
↑  אוסטין ג'נקינס, Former Washington Gov. Mike Lowry Dies, באתר NWPB‏, 1 במאי 2017 (באנגלית)
↑  רוברט מ. אנדרוז, Hair Today, Gone Tomorrow? To Shave or Not to Shave, That’s the Question, באתר AP‏, 27 באפריל 1989 (באנגלית)
↑  ג'ואל קונלי, Mike Lowry, proudly progressive ex-governor, dies early on May Day, באתר Seattle Post-Intelligencer‏, 1 במאי 2017 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1131054121  LCCN: no96010061  NKC: xx0260675  US Congress: L000486  VIAF: 4520097   WorldCat (עם VIAF): 4520097
מוריס פיטרסון

| --- | --- |

פיטרסון בשנת 2007
 לידה:  26 באוגוסט 1977 (בן 47) פלינט שבמישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן
 דראפט:  בחירה מספר 21, 2000 טורונטו ראפטורס
 קבוצות כשחקן
 2000–2007   2007–2010   2010–2011:  טורונטו ראפטורס   ניו אורלינס הורנטס   אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 הישגים כשחקן
 בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (2001)   זכייה באליפות ליגת המכללות (2000)
מוריס ראסל פיטרסון הבן (באנגלית: .Morris Russell Peterson Jr; נולד ב-26 באוגוסט 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2011. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.7 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

פיטרסון נולד בעיר פלינט שבמישיגן, ובשנת 1995 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן. בעונת 1998/1999 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, אליו העפילה לראשונה מזה 20 שנה, כשהוליך את קלעיה עם 13.6 נקודות בממוצע למשחק. במשחק חצי הגמר הפסידה מישיגן מול אוניברסיטת דיוק, בתוצאה 62–68. בעונת 1999/2000 קלע פיטרסון 16.8 נקודות למשחק, זכה בתואר שחקן העונה של "מחוז Big Ten" והצעיד את קבוצתו לזכייתה השנייה אי פעם בטורניר אליפות המכללות. פיטרסון הוביל את קלעי קבוצתו בכל ארבעת המשחקים האחרונים של העונה, כולל תצוגה של 21 נקודות במשחק הגמר מול אוניברסיטת פלורידה.
קריירת משחק > טורונטו ראפטורס

בדראפט ה-NBA‏ 2000 נלקח פיטרסון בבחירה ה-21, על ידי טורונטו ראפטורס. כבר במהלך עונת הרוקי קיבע את מעמדו כשחקן חמישייה קבוע, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לאחר שקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. ב-6 העונות הבאות היה אחד השחקנים המובילים של הראפטורס, ואחד מקלעי השלשות הבולטים ב-NBA, עם ממוצעים של 12.4 נקודות ו-1.6 שלשות למשחק.
אחד הרגעים הזכורים ביותר מהקריירה של פיטרסון הגיע במשחק מול וושינגטון ויזארדס ב-30 במרץ 2007; כאשר קבוצתו ביתרון 109–106, עם כ-3 שניות לסיום המשחק, תפס שחקן הוויזארדס מייקל ראפין את הכדור וזרק אותו באוויר, בניסיון לבזבז את הזמן שנותר עד לסיום המשחק. לרוע מזלו, פיטרסון תפס את הכדור כשנייה אחת לסיום, וקלע שלשה אשר שלחה את המשחק להארכה. בסופו של דבר ניצחה טורונטו בתוצאה 123–118.
בעת עזיבתו את הראפטורס בשנת 2007, הוביל פיטרסון את שחקני המועדון במספר משחקים (542) ובמספר שלשות (801) בקבוצה, וניצב במקום השני בנקודות (6,498), אחרי וינס קרטר.
קריירת משחק > ניו אורלינס ואוקלהומה סיטי

לקראת עונת 2007/2008 חתם פיטרסון על חוזה ל-4 עונות בניו אורלינס הורנטס, עבור כ-23 מיליון דולר. בשלוש עונותיו בניו אורלינס פתח ב-124 מתוך 165 המשחקים בהם שותף, וקלע 6.8 נקודות בממוצע למשחק. ביוני 2010 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיה שיחק ב-4 משחקים בלבד. בפברואר 2011 נשלח בטרייד לשארלוט בובקאטס, ממנה שוחרר כעבור 4 ימים מבלי ששיחק במדיה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של פיטרסון, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של פיטרסון, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות משחק גמר אליפות המכללות 2000, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2000, באתר basketball-reference.com
↑  פיטרסון שולח את המשחק להארכה, בערוץ היוטיוב של ה-NBA,‏ 2 באפריל 2007
↑  פיטרסון מסכם על חוזה בניו אורלינס, באתר ESPN,‏ 24 ביולי 2007
↑  פיטרסון נשלח בטרייד לת'אנדר, באתר ESPN,‏ 8 ביולי 2010
↑  שארלוט בובקאטס משחררת את פיטרסון, באתר הקבוצה, 28 בפברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011030900  VIAF: 168074246   WorldCat (עם VIAF): 168074246
מוזיקה יהודית אמנותית

ריקודי זוגות יהודיים מהמאה ה-15. מימין זמר ונגן לאוטה.
יצירת מוזיקה אמנותית לנגינה ושירה בבית הכנסת היא, בדומה למוזיקה כנסייתית השייכת למה שנהוג לכנות מוזיקה קלאסית, הלחנה של פסוקים מהתפילה לביצוע באירועים ליטורגיים בשבתות ובחגים ובאירועים מחוץ לבית הכנסת כגון: חתונה, ברית מילה והופעות על רקע דתי יהודי. התופעה הייתה נהוגה בקרב קהילות מסוימות באיטליה, ובערים אביניון ואמסטרדם במאות ה-17 וה-18. מוזיקה זו היא שפה סדורה הכתובה בתווים, מולחנת, מודפסת ומובאת בפני נגנים וזמרים מקצועיים לאימון והופעה בפני קהל. לכן היא נחשבת מוזיקה אמנותית ולא מוזיקה עממית. המוזיקה היהודית האמנותית נשמעת בדיוק כמו מוזיקה מערבית וכתובה על פי עקרונות תקופתיים וסגנוניים של התקופה בה היא מולחנת. במשך שנות קיומה, ספגה התופעה לא מעט ביקורת ועוררה מחלוקות בקרב הקהילות היהודיות בהן היא בוצעה.
היסטוריה

התופעה של הלחנת מוזיקה בהתאם לתאוריה המערבית אמנותית של התקופה המדוברת, מוצאת את עדויותיה בתווים מערביים. אנו עדים לכתיבת מוזיקה בתווים אלו לראשונה במאה ה-12. תווים אשר נמצאו בגניזה הקהירית ושנרשמו על ידי עובדיה הגר הנורמנדי, הם המסמך הצלילי המוקדם ביותר של מוזיקה מבית הכנסת.
תרבות הרנסאנס שפשטה באירופה במאות ה־16–17, השפיעה מאוד גם על היהודים. בין היתר, ניכרת השפעה על ביצוע של מוזיקה אמנותית בבית הכנסת. היהודים שלא הרגישו בנוח להיות חלק מתרבות נחותה, החלו בבניית בתי כנסת גדולים, ביצירתה של תרבות ואמנות, בפאר והדר שאינם מביישים כנסיות שכנות. בתי הכנסת בקזאלה מונפראטו, בפירנצה, בוונציה וברומא בנויים לתפארת והדר. בתוך קהילות אלו התפתחה תופעה של הלחנת מוזיקה למילים מסידור התפילה, פסוקי תהילים, שירים ופיוטים, הצגות ומחזות מוזיקליים על תכנים יהודיים דתיים. המלחין היהודי הבולט בתקופה זו היה שלמה מן האדומים המכונה באיטלקית סלומונה רוסי. מלחין זה נודע ברבים בזכות תרומתו הגדולה למוזיקה האמנותית של בית הכנסת. עדויות וסימנים ראשונים לביצוע מוזיקה אמנותית בבית הכנסת מתגלים לנו בפדובה (בערך בין השנים 1555-1565), בפרארה (1605) במנטובה (בערך 1610-1612) ובוונציה (בערך 1628). בשנים אלו בעקבות הקונטרה-רפורמציה, נדחקים היהודים באיטליה לגטאות. נראה כי הדחיקה אל הגטו, ועלייתה של המוזיקה האמנותית בבית הכנסת, לא זו בלבד שהן חופפות בזמן, אלא בבחינת גורם ונגרם.
באמצע המאה ה-17, תחילתה של תקופת הבארוק האמצעי, ביצוע מוזיקה אמנותית היה נפוץ בבתי כנסת רבים באיטליה. זאת עולה מתוך דברים שכתב יהודה אריה מודינה אשר ציטט את דבריו של נתנאל טראבוט, אשר אמר בשנת 1645: "והאלוקים! כי לא היה דעתי לדבר תועה נגד המזמרים בנגוני המוזיקה, באשר בכל הגלילות שעברתי נוהגים לשורר ולזמר לכבוד אלוקינו..." מכאן ועד סוף המאה ה-18 מוכיחות העדויות שבידי החוקרים, כי המוזיקה האמנותית הייתה מרכיב שגור וממוסד בחיי התרבות של הגטאות של יהדות איטליה.
צאצאי האנוסים מספרד ומפורטוגל שהתיישבו באמסטרדם מסוף המאה ה-16 יצרו במאות ה-17 וה-18 את אחת הקהילות המשגשגות ביותר של אירופה. אנוסים אלה שחזרו ליהדות, נטמעה בהם התרבות הנוצרית בשנים בהן ניהלו חיים כנוצריים. התערובת של חיים יהודיים בהסתר עם חיים נוצריים, השתייכותם לחברה הגבוהה והצורך האמנותי ליצור, הולידו יצירות אמנות רבות בתחומים רבים, בין היתר בארכיטקטורה - ראיה לכך בית הכנסת הגדול באמסטרדם, וכמו כן במוזיקה. אירועים מוזיקליים עשירים ביותר בקהילה זו אירעו בשבת נחמו, חנוכת בית הכנסת הגדול בשנת 1675, שמחת תורה לכבודם של חתן תורה וחתן בראשית.
הקהילה היחידה אשר לא גורשה בגירוש צרפת, הייתה הקהילה היהודית בפרובנס. היות שלא גורשו, פיתחו חיי קהילה עשירים ביותר. בין היתר פעילות מוזיקלית ענפה ממנה שרד מסמך בעל ערך חשוב-קנטטה לברית מילה.
רקע מוזיקלי

בתרבות האנושית ידוע על שילוב המוזיקה בטקסים דתיים, במקדשים, בבתי תפילה של כל העמים. כוחה של המוזיקה מוזכר בתנ"ך הן בציון שירת הלויים בבית המקדש, "עֲ‍לֵי עָשׂוֹר וַעֲלֵי נָבֶל עֲלֵי הִגָּיוֹן בְּכִנּוֹר" (ספר תהילים, פרק צ"ב, פסוק ד'). הן בסיפורו של שאול המלך אשר הזמין את דוד לנגן לו כדי להרגיע את נפשו.
כמו כן, בסיפור הקרב של שלושת המלכים: מלך יהודה, מלך ישראל ומלך אדום נגד מואב. ביציאתם לקרב חסרו מים לחיילים. יהורם מלך ישראל פונה אל אלישע הנביא בתחינה שיתנבא ויביא מים. אלישע דורש: "קחו לי מנגן" ובכוחה של המוזיקה מביא מים לצבאות.
חכמי המסורה אשר עמלו על יצירת אחידות לתפילה היהודית, המציאו את הניקוד העברי ואת טעמי המקרא בהמצאתם זו יצרו נדבך משמעותי לסטנדרטיזציה של התפילה היהודית. אולם לטעמי המקרא נוסחים שונים, לכן לא ניתן לדעת כיצד נשמעה התפילה ביום שמנגינתה חוברה. תהליכים דומים קורים בכנסייה הנוצרית. במאה ה-9 בתקופתו של קרל הגדול עקב הדרישה של הכנסייה לאחד את התפילה הנוצרית, מומצאים התווים הראשונים. המצאת התווים הביאה למהפכה בעולם המוזיקה המערבית: היא יצרה שפה אחידה מובנת לכל לומדיה.
שפת התווים ביסודה היא שפת סימנים בעלי ערכי משך וגובה צליל. בהמשך נוספים עוד ערכים כגון עוצמה, מפעם ודגשים שונים. שפת התווים המערבית הלכה ותפסה מקום נכבד בתיעוד המוזיקלי ובהלחנה מערבית עד ימינו. יסודותיה: סידור הקולות, ההרמוניה ומרכיביה השונים מהווים נדבך משמעותי בצידוקים הניתנים לביצוע מוזיקה בסגנון מערבי בבית הכנסת.
עובדיה הגר הנורמנדי

סוגיית עובדיה הגר בתחום המוזיקלי נמצאת עדיין במחקר. שלוש נעימות שנמצאות בקטעי גניזה בגניזה הקהירית שמורים כעת בספריית האוניברסיטה בקיימברידג' ובספריית הסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק. נעימות אלו, הרשומות בתווים בצורת נוימות, נכתבו בידי עובדיה הגר במחצית הראשונה של המאה ה-12. כתבי תווים אלו הם המסמך הצלילי המוקדם ביותר של מוזיקה מבית הכנסת, הרשום בתווים מערביים שניתנים לקריאה באמצעים הידועים לחוקרי המוזיקה.
עובדיה הגר שהיה בן אצולה נוצרי אשר החליט להתגייר, ידע לכתוב מוזיקה בתווים מערביים. אחד הרישומים שנמצאו הוא בבחינת תעתיק משוכתב של קנטילציה מקראית, כלומר ביצוע מוזיקלי של טקסטים מקראיים בבית הכנסת, אותה יש להניח למד עובדיה הגר באחת מקהילות המזרח הקרוב, שם שהה לאחר התגיירותו בשנת 1102. מבין הנעימות, השלמה ביותר היא "מי על הר חורב" שנשמעת בצורה מאוד דומה לשירה גריגוריאנית.
השירים אשר לשלמה

סלומונה רוסי המכונה בעברית שלמה מן האדומים, מלחין יהודי שפעל בחצר דוכסות גונזגה שבמנטובה מסוף המאה ה-16 עד שנות השלושים של המאה ה-17. ספרו "השירים אשר לשלמה" מהווה אחת התעודות הראשונות להלחנת מוזיקה לבית כנסת. בתקופה זו, תחילת תקופת הבארוק, משמש רוסי מלחין חצר וכותב מוזיקה חילונית. בהקדמה לספר מתאר המלחין את השתלשלות העניינים אשר הביאו להוצאתו. הוא מעלה את סוגיית ביצוע מוזיקה אמנותית בסגנון תקופתו בבית הכנסת - סוגיה שנויה במחלוקת.
בשער הספר כתוב: ”השירים אשר לשלמה מזמורים ושירות ותשבחות אשר הביא בחכמת הנגון והמוזיקה לשלושה ד' ה' ו' ז' וח' קולות כמר שלמה מן האדומים יצ"ו [ישמרהו צורו וגואלו] מדרי ק"ק [קהילת קודש] מאנטובה להודות לה' ולזמר לשמו עליון בכל דבר שבקדושה חדשה בארץ: פה ויניציה.”
רוסי שם דגש מיוחד על כך שהשירים מולחנים בחוכמת המוזיקה וכאן הכוונה לחכמת ההרמוניה המערבית בסגנון הרנסאנס המאוחר והבארוק המוקדם, כמו כן מציין את מספר הקולות בו מולחנות היצירות. רשימה מדויקת של הטקסטים אותם הלחין ניתן למצוא בערך על רוסי.
מעורבותו של יהודה אריה ממודנה

יהודה אריה ממודנה המכונה באיטלקית ליאונה דה מודנה, היה מעורב הן בביצוע יצירותיו של רוסי והן בצידוק הלכתי לפעולותיו אלו. בהקדמה להוצאת הדפוס הראשונה של הספר "השירים אשר לשלמה" מאת רוסי, מעלה מודנה את סוגיית הבעייתיות ההלכתית הקשורה בביצוע מוזיקה מהסוג הזה בבית הכנסת היהודי. ”שפת אמת תִכּוׂן לעד הוא המשורר במחברותיו באומרו מה תאמר חכמת הנִגוּן אל האחרים גַנֹב גֻנַבְתִי מארץ העברים.” המשורר הוא עמנואל הרומי, חכמת הנגון היא תורת ההרמוניה המערבית, האחרים הם הנוצרים. לדעת המשורר, תורת המוזיקה נגנבה מהעבריים. מודנה עושה בצידוק זה שימוש להצדקת השבת האבידה-גנבה לחיק היהדות.
עוד מציין מודנה, כי חכמת המוזיקה נשכחה בקרב היהודים עקב התלאות וצרות הגלות. הוא כותב במילים אלו:
”אכן קורות בתינו הזרים ורהיטנו דרהיטנא מפוזרים בארצות וילדי הזמן נכרים הספיקו להשכיחם מכל דעה ולהעבירם מכל השכל”. בימיו החלה סגירה של היהודים בגטאות. הידוע שבגטאות הוא גטו ונציה, שם התפתחה תרבות מוזיקלית יהודית מעניינת בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18.
מעורבותו של יהודה אריה ממודנה > קשיים הלכתיים

יהודה אריה ממודנה וכן סלומונה רוסי עומדים על קשיים הלכתיים בביצוע מוזיקה אמנותית במסגרת בית הכנסת. קשיים אלו קשורים להלכות הנובעות מחורבן בית המקדש. הפסוק "איך נשיר את שיר ה' על אדמת ניכר" (ספר תהלים, פרק קל"ז, פסוק ד') נתפס כהלכה האוסרת אמירה זמרתית (קנטילציה) בבית הכנסת. הלכה נוספת האומרת "אל תשמח ישראל אל גיל בעמים" (ספר הושע, פרק ט', פסוק א') גם היא נתפסה כהלכה האוסרת את הביצוע של מוזיקה בסגנון מערבי בבית הכנסת. מספר עדויות כתובות לבעיה הלכתית זו ניתן למצוא בכתביו של מודנה ובמכתבים ששלח למען השגת הסכמה מרבני איטליה של תקופתו, לביצוע מוזיקה אמנותית בבית הכנסת.
מעורבותו של יהודה אריה ממודנה > מקרה פירארה

...אחרי בואי פה פירארה נתגלגלו הדברים להציב מעט חכמת המוזיקא על מכונה. כי נתעוררו הישנים ונתאוו חדשים. ועשינו לנו בית ועד ושכרנו לנו מלמד אשר בכל יום בא ללמד ונמצא למד... ואף היה מכוין דעתי עמי וזולתי להדריך מעשנו לש"ש (שם שמים), להודות לה' בשיר בשבתות וי"ט (יום טוב). ותהי רשות למלאכתנו ליל שבת נחמו זה מקרוב עבר אשר בב"ה (בית הכנסת) הגדולה בקהל רבה נזמרה. אמרנו יגדל ואדון עולם והמון חוגג וכל הקהל שמחו מזה. ולא ידעתי למה קם נגדנו החכם ר' משה קואימבראן, ובחוצות וברחובות יתן קולו, לומר כי חטאנו לה' אלהנו, ואיך אפשר כי בעלי תורה אשר עליהם המשא להדריך אחרים... כי בפרסום ובגלוי כי איך נשיר את שיר ה' על אדמת נכר, מקרא לא הוא? ובדברי רז"ל כתוב איסור דבר זה אחר החרבן. ואלה הדברים הולך ואומר עד כי... כמה מן ההדיוטות הדוברים עלינו עתק, ומאמינים עברנו תורות, חלפנו חוק.
מעורבותו של יהודה אריה ממודנה > פסק

לאחר מקרה פרארה פנה מודנה לאחד עשר רבנים ברחבי איטליה והשיג מהם הסכמה לביצוע מוזיקה בסגנון מערבי בבית הכנסת. בפסק הלכה שהוציא כתב מספר רב של פסיקות וסיבות להצדקת המעשה. ”שאלה: ישנו איתנו איש יודע עד מה בחכמת השיר ר"ל (רוצה לומר) המוזיקא, שישה או שמנה בני דעת מבני קהלתנו יצ"ו [ישמרם צורם וגואלם] אשר בחגים ובמועדים ישאו קולם וירונו בבית הכנסת שיר ושבחה הלל וזמרה אין כאלהינו עלינו לשבח יגדל ואדון עולם וכיוצא לכבוד ה' בסדר ויחס ערך הקולות בחכמה הנזכרת. ויקם אדם לגרשם בשיח שפתותיו עונה ואומר כי לא נכון לעשות כן כי אם לשוש אסור והמזמור אסור והלולים כאשר המה בחכמת הזמר האמור אסורים משחרב הבית משום "אל תשמח ישראל אל גיל כעמים" ואותם הוציא לבוז בדבר זה בעיני ההמון אשר שמעו את קולם עם היותם רובם מתופשי התורה. יצא נא דבר מלכות מלפני המורים בתורה כהלכך אם יש איסור בדבר ואם קול הפוסל הוא זה קול ערב למינו להלל יה”
בהמשך לאחר סדרה של הנמקות בין היתר ציטוטים מהרמב"ם, עמד מודנה על הסוגיות הבאות:
”וכתוב "כבד את ה' מהונך" ודרשו חז"ל "ממה שחננך, כיצד אם יש לך קול ערב וכו' ואם כן אטו בשביל שחנן ה' לאלה ידיעת החכמה כסדרה ובאים לכבד בה ה' יהיו חטאים בנפשותם חלילה, נגזור אם כל על שלוחי ציבור שיהיו נוערים כחמורים ולא ינעימו קולם”.
בחלק אחר כתב "ואנו אשר היינו בעלי המוזיקא בתפלותינו והודאותינו עתה נהיה לבוז אל העמים אשר יאמרו וכי אין אתנו עוד חכמה ונצעק אל אלהי אבותינו ככלב וכעורב. סוף דבר אין בזה ודאי משום "אל תשמח ישראל אל גיל" ולא עלה על דעת שום ב"ד או חכם לאסור מלשבח לה' בקול היותר נעים שאפשר ובחכמה הזאת המעוררת הנפשות לכבודו".
חנוכת בית הכנסת בסיינה

בית הכנסת הקטן והיפה בסיינה נחנך בשנת 1786. לחנוכת הבית, נערך טקס שנמשך כמה ימים ובו שובצו קטעי קריאה וקטעי שירה מולחנת. המקור נמצא בכתב יד בארכיון הכללי לתולדות ישראל בירושלים. הלחנים מיוחסים לזבולון גאליקי ופרנצ'סקו דרי שהיו כנראה מדרי הקהילה בתקופה. מילות הטקס רוכזו בקונטרס שיצא לכבודו ונדפס בליוורנו.
גטאות איטליה > "קנטטה עברית בדו-שיח" להושענא רבה מאת קרלו גרוסי

עדויות רבות מעידות על העובדה שליל הושענא רבה שימש במאות ה-17 וה-18 כהזדמנות לעריכת הצגות מוזיקליות במיוחד באיטליה. ביצוע הצגות אלו טופח במיוחד בידי חברות מסוג ה"שומרים לבוקר" ששמו להן למטרה להפיץ את נוהג התפילה לפני עלות השחר. חברות אלו שפעלו מסוף המאה ה-16 הושפעו מתנועת המקובלים מצפת. מבין המקורות הרבים המעידים על פעילות מוזיקלית בליל הושענא רבה, נשתמר מקור מוזיקלי נוסף אחד מן המאה ה-17 - "קנטטה עברית בדו-שיח" מאת קרלו גרוסי. היצירה נדפסה בשנת 1681 בקובץ יצירותיו של המלחין הנקרא: "שעשועי הגדולים..." 
הקנטטה בוצעה בגטאות ונציה או מודנה בליל חג - הוא ליל הושענא רבה - אדם אחד עובר אורח ("הלך") נתקל בחבורת אנשים המפליגים בזמרת שירי שבח לה' בחדווה "נכפלת". קבוצה זו נמנית עם חבורת "שומרים לבוקר" כפי שמלמדנו הבית האחרון. ההלך מציג בפני בני החבורה שאלות במטרה לעמוד על הסיבה המיוחדת לשמחתם. בני החבורה משיבים לו וכך מתפתח דו-שיח בין סולן (ההלך) ומקהלה (חבורת "שומרים לבוקר") המגלה לנו שהמדובר הוא בחגיגת יום השנה לייסוד החברה החל בהושענא רבה.
דוגמת טקסט מתוך הקנטטה:
הן כבר ידוע כי נתנה ליל זה לאל תפארת

אך הייתה בכם ששון גוברת
נתערבה שמחה בשמחתנו
חברה נדיבי עם ותפארתנו
להאזנה בלווית תמונות של ונציה
גטאות איטליה > קזאלה מונפראטו

אירועי ליל הושענא רבה קבלו צורה מיוחדת במינה בקהילת קזאלה מונפראטו מאז שנת 1732.
עדויות על אירועים אלו נמצאות בכתב יד שבספריית לנין במוסקבה. חוקר המוזיקה משה גורלי גילה שם את כתב היד בשנת 1964. לאחר גילוי זה הקדיש כמה פרסומים לנושא וכן ביצע בביצוע מודרני את אחת היצירות בשנת 1972. במובן מסוים ניתן לזהות מרכיבים אורטוריים ביצירות שהולחנו לאירועים אלו. אירועים אלו נועדו לחברה הדומה ל"שומרים לבוקר" (חברת "זריזים"). יוזם האירועים המוזיקליים של השנים 1732-1733 היה יוסף חיים קציגין ואבן על שמו חקוקה בבית הכנסת המפואר של קזאלה מונפראטו. הטקסטים חוברו על ידי חבר אחר בקהילה אדם בשם ש.ח. ירק, והלחנים מוגדרים כלחנים אנונימיים. הבולט שבלחנים הוא הקטע המסיים "לכו נרננה", הנשמע בהחלט כלקוח מתוך הסגנון האורטורי של ג.פ הנדל על פי המסורת של בני המקום, מיוחסים לו חלק מן הלחנים של האורטוריה, אף על פי שאין לכך סימוכין.
הקהילה הפורטוגזית באמסטרדם

צאצאי האנוסים מפורטוגל שהתיישבו באמסטרדם היוו את אחת הקהילות המשגשגות של אירופה. יהודים אלו עברו מספר לא מבוטל של שנים בהתבוללות גמורה. במאה ה-17 החליטו לחזור ליהדות ובין היתר קיימו חיי קהילה עשירים ביותר. המפגש בין התרבות הנוצרית מערבית לבין היהדות הוליד בין היתר מוזיקה שהולחנה לטקסטים תנ"כיים, טקסטים מסידור התפילה ולפיוטים. שני מלחינים בלטו בקהילת אמשטרדם בתחילת המאה ה-18:
המלחין אברהם קסרס (אנ') שהלחין את הפיוט "חשקי חזקי" פיוט מאת יצחק אבוהב דה פונסיקה כמו כן הלחין את הקנטטה "לאל אלים" שבוצעה ביום ה-75 לחנוכת בית הכנסת הגדול בעיר. 
מלחין נוסף, שלא היה יהודי במוצאו ועבד בשירות הקהילה בהלחנת קטעים מסידור התפילה, היה המלחין כריסטיאנו ג'וזפה לידרטי. קטעים שנשתמרו מלחניו הם: "נורא אלוהים" קטע למקהלה בשלושה קולות, "כל הנשמה" - קטע לשירת סולו לקול גבוה, תזמורת ובהמשך מקהלה, קטע שהולחן לכבוד שבת נחמו, שמחת תורה לכבודם של חתן בראשית וחתן תורה. "בפי ישרים" קטע למקהלה לחג השבועות, "המשיח אלמים" קטע לאנסמבל קולי מתוך תפילת שחרית לשבת ויום טוב. גם לאברהם קסרס ישנה גרסה לקטע תפילה זה. בדורנו, נשתמרו יצירות אלו כבבואות חד קוליות בזיכרונם של שרידי הפעילים המוזיקליים של הקהילה ומושרים בבית הכנסת עד עצם היום הזה.
קנטיקום הבראיקום

"דיברטיסמן" לברית מילה בארבע הקהילות בדרום צרפת (מחוז וינישין אזור אביניון) מקור כתב יד בספריה הלאומית בפריז. היצירה בנויה כקנטטה ולכן גם נקראת "קנטיקום הבראיקום". מלחין מקומי בשם לואי סאלאדן, אצלו הוזמנה היצירה, כתב את אחת היצירות הטובות ביותר שנתגלו עד כה בקרב הקהילות היהודיות באירופה בתקופה הנדונה דהיינו המאה ה-18. שחזור היצירה מבוסס על שני כתבי יד: כתב היד של הפרטיטורה השמור בספרייה הלאומית בפריז, ו"סדר הקונטיריס", קובץ תפילות ופיוטים של יהודי ארבע הקהילות שבדרום צרפת אשר נדפס באביניון בשנת 1764-65. בסוף המאה ה-17 פנה אחד מנכבדי הקהילה אשר ציפה להולדת בן, למלחין שילחין פיוטים המיועדים לברית מילה. יש להניח כי יצירה זו בוצעה בברית המילה של בנו ומאז ואילך נשאה חן בעיני בני הקהילה שחזרו וביצעו אותה. הפיוט המרכזי: "ילד היולד" נשתרש כמנגינה חד קולית בפי בני הקהילה עד שלהי המאה ה-18.
הטקסטים
(1)

אשיר לאלי
צורי וגואלי
בקול רינה ותודה
בשמחה וגילה
תוך קהל ועדה
נשמחה יחד
אלוהינו אחד
אל חי עולמים
לשמונה ימים
נתת אלינו

ברית בבשרנו
(3)

שלח תשבי

מהר והביא

בזכות בריתך

לעם עמוסיך

ירוץ כצבי

כנאום נביא

פדה מרעיתך

משיני לביא
ילד היולד יהיה בסימן טוב

יגדל ויחיה כמו גן רטוב

יעלה ויצליח יינצל מקטוב
(היצירה בביצוע קולי בשני חלקים המקושרים בתחתית הערך במדור קישורים חיצוניים).
ראו גם

מוזיקה יהודית
ישראל אדלר
דון הרן
מוזיאון יהדות איטליה
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק ג', פסוק ט"ו
↑  נורית בן צבי, "קנטילציה מקראית במסורת איסטנבול: מגילות אסתר, שיר השירים ואיכה", פעמים 77, סתיו תשכ"ט, עמ' 20-42
↑   הפיוט מי על הר חורב, באתר הפיוט והתפילה.
↑  ראו עמוד פייסבוק של חוקרת האומנות זיוה קורט
↑  ויליאם אליאס, "ישראל אדלר", במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  נחמיה שמואל ליבאוויטש, רבי יהודה אריה מודינא: בקומתו וצביונו, נויארק: הוצאת צבי בהר"ר ירוחם פישל הירש ז"ל מברלין, תרס"א, עמ' 94
↑  ליבאוויטש, עמ' 93
↑  "מכתב מיהודה אריה ממודנה ליהודה סלטארו מפאנו" [כתב יד], המוזיאון הבריטי, OR 5396, דף 131
↑  הכוונה לחוקי ההרמוניה המערבית בתקופתם של מודנה וסלומנה רוסי דהיינו הבארוק המוקדם
↑  ליבאוויטש, עמ' 96
↑  טוביה פריינד, 'בעניין גזירת איסור שמיעת כלי שיר בזה"ז (א)', שנה י"א(ד), ניסן - אייר תשנ"ו, עמ' קג-קיט. הציטוט בעמ' קז.
↑  ניתן לקרוא מידע מבוזר עליו ועל משפחתו באתר הבא וכן לראות תמונות מפורטות של בית הכנסת בסיינה באתר הבא
↑  ניתן להקשיב לחלק ניכר מהיצירה בקישור הבא. שימו לב מדובר בקטע הקרוי סימפוניה-פתיחה בסול מז'ור
↑  ניתן להאזין לקטע לאחר כמה שניות של שירת יחיד באתר הבא, דוגמת צליל שנייה
↑  יש לפיוט זה מספר קישורים ניתן לחפשם בגוגל להלן הקישור לביצוע ביוזמת המכון לחקר המוזיקה היהודית בירושלים, שימו לב כפתור ההשמעה נמצא באמצע הדף.

דוד מנגן בנבל

יהודה אריה ממודנה
פנים בית הכנסת בקזאלה מונפראטו
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם ציורו של עמנואל דה ויטה (אנ')‏ c. 1860
מייק יוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1956 מחוז סן ברנרדינו, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בפברואר 2020 (בגיל 64) מדבר מוהאבי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אפל ואלי, אוקלהומה סיטי 
 madmikehughes.com
 
מייק יוז (באנגלית: Mike Hughes;‏ 9 בפברואר 1956 – 22 בפברואר 2020) היה נהג פעלולן, שנודע כמאמין בתאוריית הקונספירציה של מודל הארץ השטוחה ופעיל בולט באגודת הארץ השטוחה.
התפרסם בשל טיסותיו ברקטות מתוצרת עצמית, לצורך הוכחת המודל השטוח. הוא נהרג באחד מניסיונותיו אלו בגיל 65, כאשר התרסק עם הרקטה שבה שוגר.