וושינגטון (BB-56)

| --- | --- |
USS וושינגטון בספטמבר 1945
USS וושינגטון בספטמבר 1945
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת קרוליינה הצפונית
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי של פילדלפיה 
 הוזמנה:  1 באוגוסט 1937
 תחילת הבנייה:  14 ביוני 1938
 הושקה:  1 ביוני 1940
 תקופת הפעילות:  15 במאי 1941 – 27 ביוני 1947 (6 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-24 במאי 1961
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  36,000 טון (סטנדרט), 45,500 טון (מקסימלי)
 אורך:  222.12 מטר
 רוחב:  33 מטר
 שוקע:  10 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  28 קשרים
 גודל הצוות:  1,800 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  32,320 ק"מ
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 121,000 כוחות סוס (90 מגה-וואט)
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 12 אינץ' (305 מ"מ)   צריחי התותחים: 16 אינץ' (406 מ"מ)   שריון הסיפון: 5.5 אינץ' (140 מ"מ)   מגדל הניווט: 14.7 אינץ' (373 מ"מ)
 חימוש:  תשעה תותחים בקוטר 16 אינץ' (406 מ"מ)   20 תותחים בקוטר 5 אינץ' (127 מ"מ)   16 תותחים בקוטר 1.1 אינץ' (28 מ"מ)
 מטוסים:  3 מטוסי ווט OS2U קינגפישר
 
אוניית המערכה וושינגטון (BB-56) הייתה האונייה המובילה בסדרת אוניות המערכה המהירות של קרוליינה הצפונית, האונייה הראשונה מטיפוס זה שנבנתה עבור צי ארצות הברית. היא נבנתה תחת ההסכמות של אמנת וושינגטון, התכנון של וושינגטון היה מוגבל בהדחק ובחימוש, אם כי ארצות הברית השתמשה בסעיף באמנת הצי השני של לונדון כדי להגדיל את הסוללה הראשית מהחימוש המקורי של 12 תותחי 14 אינץ' (356 מילימטרים) בצריחים מרובעים לתשעה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ) בצריחים משולשים. האונייה הונחה ב-1938 והושלמה במאי 1941, בעוד ארצות הברית עדיין הייתה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה. הקריירה הראשונית שלה בילתה באימונים לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית עד לאחר שיפן תקפה את פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, והכניסה את ארצות הברית למלחמה.
וושינגטון נפרסה בתחילה לבריטניה כדי לתגבר את צי הבית, שהוטל עליו להגן על שיירות הנושאות אספקה לברית המועצות. היא לא ראתה שום פעולה במהלך תקופה זו, שכן הצי הגרמני נשאר בנמל, ווושינגטון הוחזרה לארצות הברית ביולי 1942 כדי לעבור שיפוץ והעברה לאוקיינוס השקט. מיד נשלחה לדרום האוקיינוס השקט כדי לתגבר את יחידות בעלות הברית הנלחמות בקרב גוודלקנל, האונייה הפכה לאוניית הדגל של אדמירל משנה ויליס לי. היא ראתה פעולה בקרב הימי על גוודלקנל בלילה שבין 14 ל-15 בנובמבר יחד עם אוניית המערכה דקוטה הדרומית וארבע משחתות. לאחר שדקוטה הדרומית משכה בשוגג אש יפנית כבדה בהפלגה קרוב מדי לשייטת של אדמירל נובוטקה קונדו, וושינגטון ניצלה את הירי היפני על דקוטה הדרומית כדי להסב נזק קטלני לאוניית הקרב היפנית קירישימה ולמשחתת איאנאמי, תוך שהיא נמנעת מנזק לעצמה. המתקפה של וושינגטון שיבשה את ההפגזה המתוכננת של קונדו על עמדות הנחתים האמריקנים בגוודלקנל ואילצה את האוניות היפניות שנותרו לסגת.
משנת 1943 ואילך, היא עסקה בעיקר בחיפוי על כוח המשימה של נושאות המטוסים המהירות, אם כי היא גם הפגיזה מדי פעם עמדות יפניות לתמיכה בהתקפות האמפיביות השונות. במהלך תקופה זו השתתפה וושינגטון במערכה באיי גילברט ומרשל בסוף 1943 ובתחילת 1944, במערכה על איי מריאנה ופלאו באמצע 1944, ובמערכה בפיליפינים בסוף 1944 ובתחילת 1945. לאחר מכן הגיעו הקרבות על איוו ג'ימה ואוקינאווה ב-1945, ובמהלך השלבים המאוחרים יותר של קרב אוקינאווה, וושינגטון נותקה כדי לעבור שיפוץ, אם כי עד שהוא הושלם, יפן נכנעה וסיימה את המלחמה. לאחר מכן עברה וושינגטון לחוף המזרחי של ארצות הברית, שם הוחזרה לשרת בתובלת חיילים כחלק ממבצע מרבד קסמים, כשהיא נושאת קבוצה של למעלה מ-1,600 חיילים הביתה מבריטניה. לאחר מכן היא הושבתה ב-1947 והושמה בצי העתודה האטלנטי, שם נשארה עד 1960, אז נמחקה מרשימות הצי ונמכרה לגרוטאות בשנה הבאה.