stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאודור סדג'וויק
ביוגרפיה > משפחתו

בסביבות 1767, סדג'וויק התחתן עם אליזבת "אליזה" מייסון, בתו של דיאקון מפרנקלין, קונטיקט. בשנת 1771, סדג'וויק חלה באבעבועות שחורות שאותם העביר לאשתו שהייתה אז בהריון עם הילד הראשון של בני הזוג. היא מתה מהמחלה ב-12 באפריל 1771 בעודה בחודש השמיני להריונה.
סדג'וויק התחתן בפעם השנייה ב-17 באפריל 1774 עם פמלה דווייט ממשפחת ניו אינגלנד דווייט. היא הייתה בתם של בריגדיר גנרל ג'וזף דווייט מברינגטון הגדול ואשתו השנייה, האלמנה אביגיל ויליאמס סרג'נט. אביגיל הייתה בתו של קולונל אפרים ויליאמס, ואחותו למחצה של אפרים ויליאמס הבן, מייסד ויליאמס קולג'.
למשפחת סדג'וויק היו עשרה ילדים, שלושה מהם מתו תוך שנה מהלידה, מה שמשקף את שיעור תמותת התינוקות הגבוה באותה תקופה. הם היו:
אליזבת מייסון סדג'וויק (30 באפריל 1775 – 15 באוקטובר 1827)
ילד נפטר בלידתו ב-27 במרץ 1777.
פרנסס פמלה סדג'וויק (6 במאי 1778 – 20 ביוני 1842)
תאודור סדג'וויק השני (9 בדצמבר 1780 – 1839) נישא לסופרת ספרי הילדים סוזן אן ליווינגסטון. בנם, תאודור סדג'וויק, היה עורך דין וסופר.
קתרין סדג'וויק (11 ביולי 1782 – 3 במרץ 1783)
הנרי דווייט סדג'וויק (18 באפריל 1784 – 1 במרץ 1785)
הנרי דווייט סדג'וויק (22 בספטמבר 1785 – 23 בדצמבר 1831), נכדו היה עורך דין וסופר הנרי דווייט סדג'וויק השלישי.
רוברט סדג'וויק (6 ביוני 1787 – 2 בספטמבר 1841) היה עורך דין שנישא לאליזבת דנה אלרי, נכדתו של ויליאם אלרי, החותם על הכרזת העצמאות.
קתרין מריה סדג'וויק (28 בדצמבר 1789 – 31 ביולי 1876) הפכה לאחת הסופרות הידועות הראשונות בארצות הברית.
צ'ארלס סדג'וויק (15 בדצמבר 1791 – 3 באוגוסט 1856), הפך למזכיר בית המשפט העליון של מסצ'וסטס. נכדו היה האנטומיסט צ'ארלס סדג'וויק מינו.
במהלך הנישואים, סדג'וויק השאיר לעיתים קרובות את אשתו וילדיו בביתם בסטוקברידג', מסצ'וסטס בזמן שהתמקד בבניית הקריירה הפוליטית שלו. היעדרויותיו התכופות, יחד עם מותם של שלושה ילדים והעומס של טיפול בילדים רבים (אם כי בעזרת אמה ומשרתים ועבדים רבים), גרמו לבריאותה הפיזית והנפשית של פמלה להידרדר. לאחר שאמה של פמלה מתה בפברואר 1791, היא פיתחה דיכאון והחלה להפגין סימנים של היפומאניה. היא הייתה במוסד לתקופה מסוימת בדצמבר 1795, אך בריאותה הפיזית והנפשית המשיכה להידרדר בשנים שלאחר שחרורה. היא התאבדה על ידי צריכת רעל ב-20 בספטמבר 1807.
כשמונה חודשים לאחר מותה של פמלה, הודיע סדג'וויק על כוונתו להתחתן עם פנלופה ראסל. ראסל הייתה הבכורה מבין עשרה ילדים (שישה מהם מתו) של ד"ר צ'ארלס ואליזבת (לבית וסאל) ראסל. צ'ארלס ראסל היה רופא משכיל באוניברסיטת הרווארד, אשר בשנת 1771 מונה כרשם בבית המשפט סגן האדמירל. אביה של אליזבת ואסל, הנרי, היה בעל מטעים בולט בג'מייקה והותיר לילדיו ירושה נכבדה. משפחות ראסל וואסל היו לויאליסטים מושבעים שביקשו מקלט באנגליה ובאנטיגואה במהלך מלחמת העצמאות. סדג'וויק וראסל נפגשו כאשר ייצג את דודה, ויליאם ואסל, בתיק הון שהביא נגד מדינת מסצ'וסטס כדי לזכות בבתים ולפדות את הקרקע שהוחרמה במהלך המלחמה.
ילדיו של סדג'וויק נבהלו ונפגעו מכך שאביהם תכנן להינשא כל כך מהר לאחר מות אמם, פמלה. הם גם לא אישרו את "מיס ראסל" שאותה הם ראו בזבזנית שהתעניינה רק בהון של סדג'וויק. בניגוד לרצונות ילדיו, סדג'וויק נישא לראסל ב-7 בנובמבר 1808 בקינגס קפלה בבוסטון. אף אחד מילדיו של סדג'וויק לא הודיע על החתונה ולא השתתף בה. תאודור סדג'וויק ופנלופה ראסל נשארו נשואים עד מותו של סדג'וויק בינואר 1813.
ביוגרפיה > בעלות על עבדים

על פי מחקר שנערך על ידי הוושינגטון פוסט בשנת 2022 והאגודה ההיסטורית של מסצ'וסטס, סדג'וויק החזיק לפחות עבד אחד. שטר מכירה מ-1 ביולי 1777 מראה שהגנרל ג'ון פלוס מכר אישה בשם טון לסדג'וויק בן ה-30.
ביוגרפיה > מותו

בעודו על ערש דווי, המיר סדג'וויק את דתו לאוניטריות עם בתו קתרין מריה ובנוכחות ויליאם אלרי צ'נינג. ב-24 בינואר 1813, סדג'וויק מת בבוסטון, מסצ'וסטס בגיל 66. הוא נקבר בסטוקברידג', מסצ'וסטס. קברו נמצא במרכז "פאי סדג'וויק".
צאצאיו

תאודור סדג'וויק היה סבא רבא של אלרי סדג'וויק, הבעלים והמוציא לאור של ה־Atlantic Monthly‏ (1908–1938); סבא רבא שלישי של אידי סדג'וויק, כוכבת על משנת 1965 בעולם הסלבריטאים של אנדי וורהול; ושל הסופר ג'ון סדג'וויק; והוא סבא רבא רביעי לשחקנים קירה סדג'וויק ורוברט סדג'וויק.
הערות שוליים

1 2  "Sedgwick Pie – Listing of Graves, Stockbridge, Massachusetts Cemetery", Sedgwick Website
↑  "Charter of Incorporation of the American Academy of Arts and Sciences". American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-28 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sedgwick Genealogy North America: Theodore Sedgwick (1746–1813)". sedgwick.org. נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maslin, Janet (22 בינואר 2007). "Out of the Cradle, Endlessly Talking About the Family". The New York Times. נבדק ב-7 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Charles Russell". Massachusetts Historical Society. masshist.org.
↑  Zauzmer Weil, Julie; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo (2022-01-10). "More than 1,700 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". The Washington Post. נבדק ב-2022-01-14.
↑  "Bill of sale from John Fellows to Theodore Sedgwick for Ton (an enslaved person), 1 July 1777". Massachusetts Historical Society. נבדק ב-2022-01-14.
↑  Damon-Bach, Lucinda L.; Clements, Victoria, eds. (2003). Catharine Maria Sedgwick: Critical Perspectives. UPNE. p. xxxiv. ISBN 1555535488.
↑  "Sedgwick, John | Encyclopedia.com". www.encyclopedia.com. נבדק ב-2021-02-21.
↑  "Sedgwick Genealogy North America: Kyra Sedgwick 1965". sedgwick.org. נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FINDING YOUR ROOTS (Kevin Bacon & Kyra Sedgwick) – PBS America". 22 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-2020-01-02. נבדק ב-19 בינואר 2019 – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274626405171  GND: 1081824794  ISNI: 0000 0000 6367 2905  LCCN: n85185677  NARA: 176887649  SNAC: w69m51nn  Trove: 1126258  US Congress: S000222  VIAF: 65447130   WorldCat (עם VIAF): 65447130 
פמלה דווייט סדג'וויק
ג'מאל עבדלמאג'י עיסא מוחמד

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1993 (בן 31) סודאן סודאן 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצות ארוכות
 הישגים
 שיאים אישיים:  אצטדיון 1000 מטר: 2:29.53 דקות (2021) 1500 מטר: 3:52.30 דקות (2019) 3000 מטר: 8:01.12 דקות (2023) 5000 מטר: 13:42.98 דקות (2021) 10000 מטר: 28:09.80 דקות (2022) כביש 5 ק"מ: 14:07 דקות (2021) 10 ק"מ: 29:12 דקות (2023) חצי מרתון: 1:09:28 שעות (2019)
 
ג'מאל עבדלמאג'י עיסא מוחמד (נולד ב-25 באוגוסט 1993) הוא אתלט יליד סודאן במעמד של פליט בישראל. המתחרה בריצות ארוכות. הוא השתתף במשחקים האולימפיים במסגרת משלחת הפליטים באולימפיאדת טוקיו.
ביוגרפיה

בשנת 2003, כשהיה בן 10, הגיעו אנשי מיליציית ג'נג'וויד לשרוף את כפרו והרגו 97 בני אדם, ביניהם את אביו. בשנת 2010 הוא ברח מסודאן למודת המלחמה בדארפור בגיל 17, חצה את מדבר סיני ממצרים לישראל ברגל. ניתן לו היתר שהייה בישראל מטעמים הומניטאריים מיוחדים. הוא מצא תעסוקה כמנקה בחוף הים בהרצליה, והצטרף בשנת 2014 למועדון הריצה התל אביבי "רצי הסמטה".
פעילותו בספורט

בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצת שדה שנערכה באלבופיירה, פורטוגל ב-5 בפברואר 2017 הוא סיים במקום 40. שנה לאחר מכן, בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצת שדה שנערכה במירה, פורטוגל ב-4 בפברואר 2018 הוא סיים במקום 30.
פעילותו בספורט > 2019

בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצה שדה שנערכה באלבופיירה ב-3 בפברואר 2019 הוא סיים במקום 22. כשלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-22 בפברואר הוא זכה במדליית כסף בריצת 10 ק"מ בשיא אישי חדש של 29:37 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בריצת שדה (10 ק"מ) שנערכה באורהוס, דנמרק ב-30 במרץ 2019 הוא סיים במקום 85 (מתוך 140 משתתפים) בתוצאה של 35:09 דקות, 3:29 דקות, אחרי המנצח ג'ושוע צ'פטגאי מאוגנדה.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר אותה שנה הוא סיים במקום 32 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:15.32 דקות.
פעילותו בספורט > 2021

מועצת המנהלים של הוועד האולימפי הבינלאומי החליטה שלראשונה ייקחו במשלחת הפליטים גם שני אתלטים השוהים בישראל: רץ המרתון תחלואיני מלקה מאריתראה וג'מאל עבדלמג'יד מדארפור המתחרה בריצת 5000 מטר. השניים יהיו חלק מ-29 הספורטאים שנבחרו להשתתף במשלחת הבינלאומית המתחרה תחת הדגל האולימפי.
במשחקים האולימפיים עצמם הוא סיים במקום 23 בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:42.98 דקות.
פעילותו בספורט > 2024

עבדלמאג'י מהפועל תל אביב, שרץ 5,000 מטר בטוקיו, השתתף באולימפייאדת פריז כחלק ממשלחת הפליטים. הוא התחרה ב-10,000 מטר, שיפר את שיאו האישי ב-43 שניות וסיים במקום ה-17 (מתוך 27).
הערות שוליים

↑  "Jamal Abdelmaji EISA MOHAMMED | Profile". worldathletics.org.
↑  אורן אהרוני, שני ספורטאים מישראל נבחרו למשלחת הפליטים לאולימפיאדה, באתר ynet, 8 ביוני 2021
↑  "Jamal Abdelmaji Eisa Mohammed joins the IOC Refugee Olympic Team". Olympics.com.
↑   עוזי דן, בגיל 12 הוא ברח מאריתריאה. בישראל הוא מצא מקלט, ואת הדרך לפריז, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14737735
הר ינון

| --- | --- |

נוף הרי מזרח השומרון, בקעת הירדן והרי הגלעד שבירדן, כפי שנשקפים מגבעת ארנון.
 טריטוריה:  יהודה ושומרון
 מחוז:  מחוז יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  1999 - ה'תשנ"ט
 גובה:  777 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחווה חקלאית:  130
 קואורדינטות:  32°09′13″N 35°22′03″E﻿ / ﻿32.1536°N 35.3675°E﻿ / 32.1536; 35.3675 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) הר ינון(למפת צפון השומרון רגילה) הר ינון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר ינון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר ינון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הר ינון (מכונה גם גבעה 777 או גבעת הברנדי. עד להסדרתו נקרא גבעת ארנון) הוא יישוב במעמד משפטי של התנחלות, השוכן מזרחית לאיתמר, על רכס גדעונים המחבר בין השומרון לבקעת הירדן. היישוב נמצא על גבעה בגובה 777 מטר מעל פני הים, ומכאן שמו הנוסף של היישוב.
היסטוריה

היישוב הוקם כמאחז בחנוכה התשנ"ט, 1999, ביוזמתו של ארגון חי"ל - חוסן יהודי לישראל - קבוצת אידאולוגים ימניים מהצפון, שהוקמה על ידי ד"ר גדי אשל מנופית, אליה הצטרפו אהוביה טבנקין (עין חרוד) מנחם בן צבי (מנחמיה), דוד כנעני (כפר יהושע), שמואל ברק, עודד אלון, פרץ ארליך, אלכס גימבורג: אנשים חילונים שראו את המעשה החלוצי ציוני בהקמת מאחז מעל איתמר בדומה לגבעות עולם. מרבית המקימים הראשונים של הגבעה לא יכלו להישאר לגור בה בפועל. יוצא מן הכלל היה שמואל ברק אשר החליט לחלק את חייו בין נהריה בה התגורר עד אז עם משפחתו, לבין מגורים בגבעה. כעבור כשנה הצטרף אליו רן סגל, שבאותה תקופה היה רווק בוגר לימודי תואר שני במתמטיקה, אשר עבר לגור בגבעה..
במאי 1999 אושרה לקידום תב"ע לגבעה, שהוקפא באוקטובר 1999 כחלק מהסכם המאחזים. באוגוסט 1999 הוצא צו שטח צבאי סגור על מרבית הגבעה שהוגדרה כשטח אש.
בתחילה היה שמו של המקום גבעה 777, אך המקום שונה לגבעת ארנון ומנציח את זכרו של אריה ארנלדו אנגריוני (אותיות שמו של אגריוני), שנרצח בליל 7 במאי 2001 במהלך האינתיפאדה השנייה בפיגוע על ידי מחבלים, בעת ששמר על ציוד חקלאי במקום, לאחר שתושבי הגבעה גרו בגבעה סמוכה (ינוח) ועל הגבעה היו רק מגדל מים וכמה קרוואנים שעליהם שמרו.
בפברואר 2023 החליט הקבינט להכשיר את היישוב כתגובה לפיגועים בנווה יעקב וברמות.
באוגוסט 2023 החליטה ועדת השמות הממשלתית לקרוא ליישוב הר ינון, עקב מדיניותה שלא לתת שמות המהווים הנצחה לאישים ועקב ריחוק המקום מנחל ארנון. כמו כאן ליד היישוב נמצא הכפר יאנון.
אוכלוסייה

האוכלוסייה בגבעה מעורבת - דתית וחילונית, ובכך ייחודית בנוף ההתיישבות בגב ההר. תושבי הגבעה עוסקים בחקלאות אקולוגית מקומית במספר מטעים, ובמקצועות חופשיים. בשנת 2010 מנה היישוב כ-13 בתים מאוכלסים עם למעלה מ-50 תושבים, כיום ישנם כ-48 בתי אב מאוכלסים בגבעה, ובהם כ- 150 תושבים. התושבים הראשונים היו בני הגרעין החילוני חי"ל (חוסן יהודי לישראל).
יקבים

בגבעת ארנון נטעו שמואל ורן - מראשוני התושבים בגבעה - את שני הכרמים הראשונים שבה. הם החליטו לנטוע כרמים אורגניים, וזכו להדרכתו של פרץ ארליך, תושב תל עדשים. לימים הוקמו בגבעה יקבים. היקב של שמואל ברק נמצא סמוך לגת עתיקה ששרידיה נמצאו במקום. בנוסף נטעו כרמים והוקמו יקבים שאינם אורגניים. תנאי האקלים והאדמה באזור ההר (טרואר) אופטימליים לגידול זנים שונים של גפנים, כמו קברנה פרנק, קברנה סובניון, מרלו, סאן ג’ובזה, פינו-נואר ומוסקט המבורגי. היין מתיישן בחביות עץ אלון צרפתי במשך כשנה.
היקב הראשון בגבעה 'יקב ארנון' ובעליו הוא שמואל ברק.
יקבים נוספים בגבעה:
'יקב תום' השייך לתומר ומיטל פניני.  בתחרות היינות הבינלאומית טרה וינו, זכה 'יקב תום' בתואר "היקב הטוב ביותר" בקטגוריית יקבי הבוטיק, וכן במדליית "זהב כפול" (התואר הגבוה ביותר בתחרות) ליין היקב בשם "קברנה פרנק 2016" מכרם מירב של היקב.
יקב פרי הגפן - של רן סגל - אשר בו מכינים בני המשפחה מיץ ענבים עשיר, שייחודו בענבים אורגניים הגדלים כגידול בעל (צריכה מינימלית של השקיה שמעלה את רמת הסוכר בפרי).
יקב סרטבה, של עדי ואיתן מלט. עדי היא בתם של הרב אביחי רונצקי ושל האמנית רונית רונצקי. ואיתן הוא בנו של ברק מלט, הבעלים של בית הבד ביישוב איתמר.
יקב נוסף הוא יקב בראשית, של שרה-מוריה ושי עשהאל.
יקבים > אתרים קרובים

כ-850 מטרים דרומית לגבעת ארנון נמצאת שמורת נבי נון.
הערות שוליים

↑   גבעת ארנון באיתמר - 777 - הסיפור ההיסטורי, סרטון בערוץ "אולפני אתרוג", באתר יוטיוב (אורך: 24:12)
↑  Israel: 'Secret' Defense Ministry Database Reveals Full Settlement Construction (עמ' 8)
↑  גורמים בצה"ל: הישראלי שנרצח היה בהתנחלות 'פרטיזנית', באתר ynet, 8 במאי 2001
↑  ניצן קידר, הקבינט החליט: תשעה יישובים ביו"ש יוכשרו, יקודמו אישורי בנייה, באתר ערוץ 7, 12 בפברואר 2023
↑  פרוטקול ועדת השמות הממשלתית מישיבתה בי"ד אלול תשפ"ג, 31 אוגוסט 2023
↑  שמואל ברק, גבעת ארנון, באתר מועצת יש"ע.
↑  יין מגבעה באיתמר זכה במדליית "זהב כפול", באתר ערוץ 7, 29 בנובמבר 2018
קרבות המכבים

יהודה המכבי נערך לפני צבא ניקנור. ציור של גוסטב דורה
צירי תנועה ליהודה, שטחים בשליטה יהודית בתקופת יהודה המכבי
נוף אופייני ביהודה
צירים שדרכם ניסו לתקוף הכוחות הסלאוקים, ואתרי הקרבות של מרד החשמונאים
קרבות המכבים היו סדרה של שמונה קרבות במהלך מרד החשמונאים, בין יהודה המכבי ואנשיו לבין כוחות של הממלכה הסלאוקית, שהתרחשו בין 166 לפנה"ס לבין 160 לפנה"ס שהתלקחו בעקבות גזירות אנטיוכוס הרביעי וחילול בית המקדש. הקרבות התבצעו בשטח יהודה או בסמיכות קרובה אליה (שניים בצפון יהודה, אחד במערבה, שלשה במרכז מצפון לירושלים, ושניים בדרום יהודה, כאשר החדירה של הכוחות הסלאוקים ליהודה החלה בצפון והסתיימה במזרח, בכיוון הפוך לתנועת שעון). רובם של הקרבות הסתיימו בניצחון החשמונאים, ומיעוטם (2 קרבות), שהיו קרבות חזיתיים בשטח פתוח, בניצחון הסלאוקים. בקרב האחרון נהרג יהודה, והמרד ירד למחתרת וללוחמת גרילה. אף שהמרד כשל, יונתן, אחיו של יהודה, הצליח למנף אותו להקמת אוטונומיה מנהלתית ברשות המעצמה, והוא היה בסופו של דבר הגרעין להקמת ממלכת החשמונאים.
מערכת הקרבות > קרב אפולוניוס

קרב מעלה לבונה היה הקרב הראשון שנערך בשנת 166 לפנה"ס בין כוחותיו המורדים של יהודה המכבי לבין כוחות סדירים של הממלכה הסלאוקית. על הכוחות הסלאוקים פיקד אפולוניוס, מושל מחוז השומרון, שביקש לרדוף אחר המורדים וחדר לאזור מצפון. מיקום הקרב איננו כתוב במקורות העתיקים, אך משוער על ידי החוקרים כמעלה לבונה או ואדי חרמיה. מקומות שבהם כוח נייד זר יכול להמצא בנחיתות גדולה. הכוחות הסלאוקים נפלו למארב של המורדים, והעימות הסתיים במפלתם ובמותו של אפולוניוס. יהודה הצליח להוכיח שמקבוצת מורדים שמבצעת פעולות גרילה הוא הפך לכוח צבאי משמעותי, שיש ביכולתו להתעמת עם כח סלאוקי סדיר ולנצחו. ניצחון זה העביר לרשותם כלי נשק, דבר שהיה חשוב ביותר להתבססות הצבאית של המורדים, עקב מיעוט הנשק והציוד שהיה ברשותם בתחילת המרד. הצלחתו זו הגבירה את האהדה בעם כלפיו, וגררה הצטרפות של מורדים נוספים למחנהו.
מערכת הקרבות > קרב בית חורון

קרב בית חורון היה הניסיון השני של האימפריה הסלאוקית לדכא את מרד החשמונאים. הקרב נערך בשנת 166 לפנה"ס במעלה בית חורון. הצבא הסלאוקי שהגיע לתפוס את המורדים נפל למארב במעלה הררי קשה למעבר, כאשר הכוחות של יהודה תוקפים אותו מלמעלה והובס. קרב זה היה ציון דרך חשוב בבניית הכוח החשמונאי. שוב נפלה כמות גדולה של נשק לידי יהודה, וגם הפעם הצטרפו אל יהודה אנשים נוספים, ויהודה הרחיב את תחום שליטתו בשטח שבין גופנא בצפון ועד מצפה (נבי סמואל) בדרום.
מערכת הקרבות > קרב אמאוס

קרב אמאוס הוא הקרב השלישי בסדרת הקרבות בין החשמונאים לממלכה הסלאוקית שהתרחש בסתיו של שנת 165 לפנה"ס ליד אמאוס (באזור לטרון). לאחר שתי מפלות של הצבא הסלאוקי, יצאו ניקנור בן פטרוקלוס וגורגריאס, בראש צבא גדול וכוח עזר רב למבצע לדיכוי המרד כנגד יהודה ואנשיו. קרב זה נחשב לקרב אסטרטגי מזהיר, שגילה יכולת מצביאות, כישורים צבאיים מעולים והעזה רבה אצל החשמונאים, והסתיים בניצחון מובהק של יהודה המכבי ואנשיו.
תוצאות הקרב היו הצטיידות בציוד ונשק שהספיקו לכל לוחמיו. כל העם מלבד המתיוונים בירושלים היו עתה לפקודת יהודה. אנשי יהודה חלשו על כל הדרכים לבירה, ואף השלימו את המצור על החקרא מכיוון דרום. מערכת אמאוס והשפעותיה על האוכלוסייה היהודית הבהירה לשליטים הסלאוקים כי גזירות הדת של אנטיוכוס היו שגיאה מדינית קשה, שקוממו כנגדם כמעט את כל תושביה של יהודה, דבר שהשלטון לא ציפה לו.
מערכת הקרבות > קרב בית צור

קרב בית צור, הקרב הרביעי בסדרת הקרבות של מרד החשמונאים, שנערך בשנת 164 לפנה"ס, באזור בית צור בדרום יהודה, הוא העימות הישיר הראשון בין המורדים לדרג מדיני בכיר של האימפריה הסלאוקית. התערבות זו בפיקוד של ליסיאס, המושל של החלק המערבי של האימפריה הסלאוקית העוצר של אנטיוכוס החמישי אאופטור, נבעה מכישלון המושלים המקומיים לדכא את המרד ולהחזיר את השקט ליהודה. הקרב שהיה קטן ומקומי, הסתיים בניצחון החשמונאים, טיהור וחנוכת בית המקדש, והסכמה סלאוקית לתת ליהודים חופש דת. הסלאוקים נסוגו בעיקר בשל אירועים פוליטיים שהתרחשו בממלכה הסלאוקית.
מערכת הקרבות > קרב בית זכריה

קרב בית זכריה הוא הקרב החמישי במרד החשמונאים, שהתחולל ככל הנראה בשנת 162 לפנה"ס בקרבת היישוב בית זכריה (דרומית לראש צורים) בין כוחות המורדים בראשות יהודה המכבי, לבין צבא סלאוקי בפיקוד ליסיאס. עילת הקרב הייתה המצור של יהודה על מצודת החקרא. הקרב שהסתיים בתבוסת המורדים, היה הקרב הראשון אליו הגיעו הסלאוקים עם צבא גדול, שכלל את מיטב היחידות המלכותיות, בהן גם פילי מלחמה. תוצאות של הקרב הזה, היו הסכם פשרה ברוח איגרתו של אנטיוכוס אפיפנס מניסן 164 לפנה"ס, ובה מימוש הפריבילגיה הישנה של הזכות לחיות על פי חוקי האבות, שמשמעה אוטונומיה, לפחות דתית-פולחנית, ומתוך כך יישמט הבסיס להתפרצות המרד וכעת – להמשכו. כך יצא שאף שהחשמונאים הפסידו במערכה זו, הם בכל זאת הצליחו להגיע להישג פוליטי נאה, שבו הממשל מכיר בזכותם הדתית, ונסוג מהניסיון לכפיה של הדת ההלניסטית.
מערכת הקרבות > קרב כפר שלמא

קרב כפר שלמא הקרב השישי במרד החשמונאים, התנהל ב-162 לפנה"ס בין המורדים היהודיים לכוח צבא סלאוקי בפיקודו של ניקנור, באזור כפר שלמא שמזוהה היום בגבעה מול גבעון בין קלנדיה לגבעת זאב, והסתיים בניצחון המורדים. בקרב זה ניגף ניקנור, ומאות מלוחמיו נהרגו, אך לא הייתה זו מפלה מוחלטת, וניקנור אולץ לשוב לירושלים להתבצר בחקרא. תוצאת קרב זה הבהירה לניקנור כי המרחב מצפון לירושלים נמצא בשליטתו של יהודה המכבי, וניקנור נמצא בסכנת מצור.
מערכת הקרבות > קרב חדשה

קרב חדשא ("אדסה") הקרב השביעי במרד החשמונאים, התנהל ב-161 לפנה"ס בין הממלכה הסלאוקית לצבא יהודה בפיקודו של יהודה המכבי מצפון ירושלים באזור כפר חדשה, והסתיים בניצחון המכבים ובנפילת ניקנור - המצביא הסלווקי. הכוחות הסלאוקים הנמלטים עשו דרכם לכיוון גזר שהיה מבצר סלאוקי, כשלושים ק"מ ממורד בית חורון. צבא יהודה שדלק אחריהם הסב להם אבדות קשות. יום מפלתו של צבא ניקנור הונצח כחג לדורות בשם "יום ניקנור" (מגילת תענית). הדבר נבע מעצם מעמדו הרם של ניקנור ומהעובדה שירושלים, כתוצאה מן הקרב, שוחררה סופית משיעבוד לסורים.
מערכת הקרבות > קרב אלעשה

קרב אלעשה, הקרב השמיני במרד החשמונאים, שהתרחש באפריל 160 לפנה"ס, היה קרב בין כוחות החשמונאים לכוחות סלאוקיים בפיקודו של המצביא בקכידס באזור רמאללה של ימינו, במסגרת מרד החשמונאים, בו ספגו החשמונאים תבוסה קשה ומצביאם, יהודה המכבי, נהרג.
קרב זה השיב לממלכה הסלאוקית למשך מספר שנים את השליטה במרכזי האוכלוסייה הגדולים ביהודה, בעוד המורדים, בהנהגת יונתן ושמעון אחיו של יהודה, לא יכלו להחזיק במעוזם שבהרי גופנה, התארגנו במדבר תקוע ועברו למלחמת גרילה, תוך שהם שומרים על בניין הכוח הצבאי. בקכידס בנה בשנים 160-155 לפנה"ס קו ביצורים במבואות ירושלים, שהגנו עליה מכל כיוון מפני המורדים.
טבלה מסכמת

|  | שם קרב | מיקום עכשווי | שנה | מצביא סלאוקי | מנצח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קרב אפולוניוס | מעלה לבונה/ואדי חרמיה | 166 | אפולוניוס | מכבים |
| 2 | קרב בית חורון | בית חורון | 166 | סירון | מכבים |
| 3 | קרב אמאוס | לטרון | 165 | ניקנור וגורגיאס | מכבים |
| 4 | קרב בית צור | חלחול | 164 | ליסיאס | מכבים |
| 5 | קרב בית זכריה | ראש צורים | 162 | ליסיאס | סלאוקים |
| 6 | קרב כפר שלמא | גבעון | 162 | ניקנור | מכבים |
| 7 | קרב חדשה | אזור גבעון | 161 | ניקנור | מכבים |
| 8 | קרב אלעשא | רמאללה | 160 | בקכידס | סלאוקים |
ראו גם

גזירות אנטיוכוס
מרד החשמונאים
החשמונאים
ממלכת החשמונאים
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

מקבים א', פרקים א'-ט'
מקבים ב', פרקים ה'-ט"ו
יוספוס, מלחמות היהודים, א' 30–47
יוספוס, קדמוניות היהודים
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים, תשמ"ח
זאב ארליך, גבורת בית חשמונאי, בית ספר שדה עפרה, החברה להגנת הטבע, תשמ"ה
מיכאל אבי יונה, "הקרבות שבספרי החשמונאים", מסות ומחקרים בידיעת הארץ, תשכ"ד, עמ' 57–68;
מובא בקובץ המאמרים מדינת החשמונאים, יד יצחק בן-צבי, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 185–196
מיכאל אבי יונה, אטלס כרטא לתקופת בית שני, מפות 29–41
היסטוריה של עם ישראל
אנצ'ילדה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  מקסיקו 
 מרכיבים עיקריים:  טורטיית תירס, hot sauce, בשר 
 
אנצ'ילדה (בספרדית: Enchilada) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית תירס מגולגלת ובתוכה מילוי במִגוון טעמים וסגנונות, כל גרסה ומרכיביה השונים. המילוי יכול להיות מורכב מבשר בקר, בשר עוף, גבינה, שעועית מטוגנת, מאכלי ים, וירקות שונים.
הטורטייה הממולאת נטבלת או מכוסה ברוטב אנצ'ילדה, כאשר מעל נהוג לפזר בתור קישוט או להוספת טעם, שלל תוספות כגון גבינה, עירית קצוצה, בצל קצוץ, פלפל צ'ילי גרוס, כוסברה קצוצה וזיתים.
לפי האקדמיה המלכותית ללשון הספרדית, אנצ'ילדה היא טורטיית תירס מגולגלת, ממולאת בבשר ומכוסה ברוטב עגבניות וצ'ילי. המילה אנצ'ילדה היא צורת בינוני העבר של הפועל "enchilar" בספרדית מקסיקנית, "להוסיף פלפל צ'ילי, לתבל בצ'ילי".
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקור האנצ'ילדה במקסיקו, שם המנהג של גלגול ומילוי טורטיה קיים לפחות מאז התקופה האצטקית. האנשים שחיו בסביבת האגם בעמק מקסיקו אכלו טורטיות תירס מקופלות או מגולגלות במילוי דגים קטנים. ברנאן דיאז דל קסטיליו סיפר על סעודה בהשתתפות אירופאים באירוח הרנאן קורטס בעיר קויואקאן, שבה הוגשו טורטיות תירס במילוי מאכלים. סופרת הבישול המקסיקני דיאנה קנדי ציינה דיווח של נוסע אמריקאי מ-1883: "אנצ'ילדות, כריך טורטייה שומני במילוי צ'ילי, מספר מרכיבים בלתי-מזמינים ושאר עיסות לא נעימות נמכרות בכל מקום, וממלאות את האוויר בניחוח חריף ומבחיל". דיאנה המשיכה וכתבה שהיא לחלוטין לא מסכימה עם הציטוט, שלדעתה נובע כנראה מהלם תרבות.
גרסאות שונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

המטבח המקסיקני
הערות שוליים

↑  הגדרת המילה enchilada
↑  אנצילדה בdining chicago
↑  לינדה סטרדלי, ההיסטוריה של הטאקוס והטורטיה, ‏14 ביולי 2008 (באנגלית) (ארכיון)
↑  דיאנה קנדי, המטבחים הבסיסיים של מקסיקו, קלארקסון פוטר, 2000, עמ' 54, מסת"ב 0-609-60355-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414123305171  LCCN: sh2015002269 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.