stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שד פיברוציסטי
הערות שוליים

↑  Susan L. Norwoord (March 1990). "Fibrocystic Breast Disease An Update and Review". JOGNN – Journal of Obstetric Gynecologic, & Neonatal Nursing. 19: 116–121. doi:10.1111/j.1552-6909.1990.tb01629.x.
↑  Ghent WR, Eskin BA, Low DA, Hill LP (October 1993). "Iodine replacement in fibrocystic disease of the breast". Canadian Journal of Surgery (Comparative study). 36 (5): 453–60. PMID 8221402.
↑  Plu-Bureau G, Lê MG, Sitruk-Ware R, Thalabard JC. Cyclical mastalgia and breast cancer risk: results of a French cohort study. Cancer Epidemiol Biomarkers Prev. 2006;15(6):1229-1231.
↑  University of Maryland Medical Center. "Fibrocystic Breast Disease - Overview". Retrieved 21 June 2012.
↑  Kelly A. McGarry; Iris L. Tong (6 July 2012). The 5-Minute Consult Clinical Companion to Women's Health. Lippincott Williams & Wilkins. p. 86. ISBN 978-1-4511-1654-0.
↑  Cann, Stephen A.; van Netten, Johannes P.; van Netten, Christiaan (2000). "Hypothesis: iodine, selenium and the development of breast cancer". Cancer Causes and Control (review). 11 (2): 121–127. doi:10.1023/A:1008925301459. ISSN 0957-5243. PMID 10710195.
↑  Joseph E. Pizzorno; Michael T. Murray (14 September 2012). Textbook of Natural Medicine. Elsevier Health Sciences. p. 1371. ISBN 1-4377-2333-0.
↑  Disorders of breast (N60-N64) in ICD-10.
↑  "Tests and diagnosis".2010/04/13
↑  http://www.lifeextension.com/protocols?c=2#diag
↑  http://www.cancer.org/healthy/findcancerearly/womenshealth/non-cancerousbreastconditions/index#Types_of_non-cancerous_breast_conditions
↑  Gadducci A, Guerrieri ME, Genazzani AR (February 2012). "Benign breast diseases, contraception and hormone replacement therapy". Minerva Ginecologica. 64 (1): 67–74. PMID 22334232.
↑  Ethel Sloane, Biology of Women, Cengage Learning, 2002, p. 200
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000180074 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Micrograph מראה apocrine מטפלזיה הקשורים עם ה-FCC. FNA דגימה. אבא כתם.
סיכול ריגול

צלמים אזרחיים (בחלקו האחורי של הג'יפ) עובדים עבור חיל הריגול הנגדי בעמדת ביטחון בפוטסדאם, גרמניה (14 ביולי 1945)
סיכול ריגול (מכונה גם ריגול נגדי או מודיעין מסכל, באנגלית: Counterintelligence) היא פעולה שנוקטת מדינה, אשר מטרתה לסכל ריגול של מדינה זרה בשטחה.
הריגול הנגדי מתבטא בדרכים שונות, ובהן: שמירה קפדנית על מתקנים סודיים וחומר מודיעיני סודי של אותה מדינה, לכידת מרגלים והאזנות לגורמים החשודים בפעילות ריגול (בין היתר דיפלומטים זרים) ומעקבים אחריהם.
למרבית המדינות יש ארגון המופקד, בין השאר, על ריגול נגדי; במדינת ישראל, תפקידו של שירות הביטחון הכללי, בין היתר, הוא לסכל ריגול. בין הארגונים המפורסמים בעולם ניתן למנות את ה־FBI וה-NSA (ארצות הברית), המנהל הראשי השני של הפ.ס.ב. (רוסיה), ה־MI5 (בריטניה) ועוד.
הערות שוליים

↑  Executive Order 12333. (1981, December 4). United States Intelligence Activities, Section 3.4(a). EO provisions found in 46 FR 59941, 3 CFR, 1981 Comp., p.1
↑  Simandan, D., 2018. Iterative lagged asymmetric responses in strategic management and long-range planning. Time & Society, OnlineFirst, https://doi.org/10.1177/0961463X17752652 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4182342-4  NDL: 00560914 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצח תמר אורן

| חלק מטרור פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  23 באוגוסט 1950
 מקום:  ירקונה
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  רובה
 הרוגים:  1
 מניע:  לאומני
 
האנדרטה לזכר תמר אורן במקום בו נרצחה
רצח תמר אורן בוצע בידי מחבלים בפרדס ליד מושב ירקונה ב-23 באוגוסט 1950, וקיבל תהודה ביישוב בתקופתו, מאחר שהיה בין מקרי הרצח הראשונים, לאחר קום המדינה, בהקשר של הסכסוך הישראלי-ערבי.
פרשת הרצח

תמר אורן נולדה בתל אביב ב-28 בספטמבר 1931, בתם של יוסף אורן (צ'רקסקי) וחיה לבית דיסקין, השנייה מבין שלושה ילדים. היא עברה עם משפחתה לגור במושב ירקונה. לאחר שסיימה ללמוד בסמינר לגננות הועידה את עצמה לעבוד כגננת במושב העולים גרדוש בגליל (כיום פרוד).
ביום הרצח, עם לילה, יצאה לטייל עם בן זוגה, בנימין לוונטל מקיבוץ יפתח, ליד מושב ירקונה. בהימצאם ליד פרדס, ירו עליהם מסתננים. תמר נהרגה ובן זוגה נפצע. היא הובאה לקבורה במושב גני עם.
הנצחתה

במקום הרצח הציבה המשפחה אנדרטה לזכרה, ונטעה עץ דקל ו-5 עצי אורן.
ב-1951 תרמו הוריה דמי מלגה לסטודנט נצרך בסמינר בו למדה
ב-1958 נקרא "רחוב התמר" בנווה נאמן על שמה של הנרצחת
הערות שוליים

↑  עצי האורן נכרתו ב-1980 על ידי שכן שחלקתו הגיעה לעצים ורק עץ התמר נשאר
↑  סטיפנדיה לזכר תמר אורן, דבר, 5 בנובמבר 1952
↑  רחוב התמר ע"ש תמר אורן, דבר, 29 באוגוסט 1958
↑  רחוב תמר, נווה נאמן, באתר "הוד השרון"
ניצנים

ערך זה עוסק בקיבוץ ניצנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
בית זיכרון לבנים, בתכנון האדריכל נחום זולוטוב והפסל משה שטרנשוס
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חוף אשקלון
גובה ממוצע: ‎35 מטר
תאריך ייסוד: 1943
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 751 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) ניצנים(למפת השפלה רגילה) ניצנים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניצנים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניצנים31°43′03″N 34°38′04″E﻿ / ﻿31.717432015478°N 34.6344070576086°E﻿ / 31.717432015478; 34.6344070576086  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף אשקלון באדום - ניצנים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

ה"ארמון" בניצנים הישנה
שער הברזל בבית הקברות בניצנים הישנה, פרי יצירתו של חבר הקיבוץ צבי עמיתי, המנציח את קליטת אוניית המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי", פינוי הילדים במבצע תינוק, נפילת ניצנים והליכה לשבי ובניית ניצנים החדשה
נִיצָּנִים הוא קיבוץ בתחומי המועצה האזורית חוף אשקלון, במרחק של כ-8 ק"מ מצפון מזרח לאשקלון, ובמרחק זהה מדרום לאשדוד. בקרב על ניצנים במלחמת העצמאות נכבש הקיבוץ בידי חיל המשלוח המצרי, ושב ונכבש בידי צה"ל בסוף המלחמה. לאחר המלחמה שבו רוב חבריו והקיבוץ הוקם מחדש כ-2 ק"מ דרומית לנקודה המקורית, שעליה שוכן היום היישוב 'ניצן', בית הקברות של ניצנים, בית הספר שדה 'שקמים', יד לאשה הלוחמת, ועד 1989 'כפר הנוער ניצנים'. בסמוך לנקודה המקורית שוכנת שמורת הטבע שבחולות ניצנים.
הקמה

גרעין ניצנים הוקם מאיחוד של מספר קבוצות במסגרת הנוער הציוני. הקבוצה האחת, יוצאי פולין, עברו הכשרה עוד בארץ מוצאם בשנים 1937–1938. אלה עלו בשנת 1939, חלקם באופן ליגלי וחלקם כמעפילים. הקבוצה השנייה היו יוצאי רומניה ופולין, שקיבלו את חינוכם כנערים בארץ ישראל במאיר שפיה (הראשונים) ובבן שמן (האחרונים), ואת הכשרתם קיבלו בכפר רופין. קבוצה שלישית כללה צעירים שהגיעו במסגרת עליית הנוער לנהלל ועברו אחר כך לאושה. קבוצה רביעית כללה נוער תל אביבי, יחד עם יוצאי מקוה ישראל, אליהם הצטרפו צעירים מירושלים ויוצאות משק הפועלות מפתח תקווה. לאחר מספר גלגולים, חלקם הופנה בהמשך לתל יצחק, שם עברה הקבוצה הרביעית את ההכשרה, וחלקם הצטרף לשלוש הקבוצות שתוארו. בסוף שנת 1940, הקבוצות התאחדו והתארגנו להתיישבות בקבוצת הדר ליד הרצליה, שם הקימו משק עזר מגוון, התפרנסו מעבודות חוץ, למשל בפרדסי הסביבה, והמתינו להזדמנות להקים יישוב עצמאי. תוך כדי כך הצטרפו חברים נוספים. לחברי הקבוצה הוצעו שלוש נקודות התיישבות. הם בחרו באדמה באזור הכפר חמאמה, אותה רכשה קק"ל בשנת 1942 יחד עם בית ענק מוקף בגן מידי מוח'תאר הכפר, עבד רבו (כיום: בית ספר שדה שיקמים). חברי הקבוצה שמנו כ-70 חברים בחרו באתר זה עבור ניצנים, מכיוון שהייתה זמינה להתיישבות מיידית, והייתה קרובה לים, ממנו קיוו להתפרנס מדיג ולהביא מעפילים. העלייה על הקרקע יצאה לפועל ב-8 בדצמבר 1943. באוגוסט 1945, הוקם יישוב הקבע. המשק כלל, בין היתר, מטעים, לול ואורווה.
הקיבוץ שכן בין העיירות הערביות איסדוד (ליד אשדוד של ימינו) ומג'דל (אשקלון של ימינו), על דרך הים מעזה ליפו, באזור שהיה מאוכלס בעיקר בערבים. היישוב היהודי הקרוב ביותר לניצנים היה באר טוביה, שהיה מרוחק ממנו כ-8 קילומטרים. בתוכנית החלוקה נכלל ניצנים בתחומי המדינה הערבית, שלפי עקרונות התכנית אמורה הייתה לכבד את זכויות המיעוט היהודי, בדיוק כפי שבמדינה היהודית יכלו לחיות בשוויון אזרחי בני המיעוט הערבי. באביב 1947 השתתפו תושבי ניצנים בהעלאת מעפילי אוניית המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי" לחוף בקרבת הקיבוץ.
ניצנים במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות, עם הכרזת המדינה ב-14 במאי 1948, פלש הצבא המצרי למדינה החדשה. תחילה נכבשה יד מרדכי ואז המשיכו המצרים להתקדם צפונה כשהם עוקפים את ניצנים ונעצרים בגשר עד הלום. אז התפנו לתקוף את ניצנים. ילדי הקיבוץ כבר פונו לפני כן ברגל לבאר טוביה. הצבא המצרי היה מצויד בטנקים ובארטילריה ונהנה מסיוע אווירי, ומולו עמדו חברי הקיבוץ ותגבורת שנשלחה אליהם כשהם מצוידים בנשק דל. לאחר שרבים מלוחמי ניצנים נהרגו בקרב, ב-7 ביוני 1948 נכנעו יתר הלוחמים לכוח המצרי ונפלו בשבי. בדף קרבי של חטיבת גבעתי תקף קצין התרבות של החטיבה, אבא קובנר, את הכניעה, וכתב: "לצאת לשבי הפולש - חרפה ומוות".
ההיסטוריון הצבאי אורי מילשטיין טען בספרו 'הופקרו למוות' כי הסיבה לכישלון הקרב נעוץ הן בהשתייכות הפוליטית של ניצנים ל'הנוער הציוני', והן לגישתם האידאולוגית של מפקדי 'גבעתי' – שמעון אבידן ואבא קובנר. לעומת זאת ההיסטוריונית דינה פורת, הראתה במחקרה אודות אבא קובנר, כי 'הדף הקרבי' – הגם שנוסח באופן אומלל (בראייה לאחור) – נועד לחיילי ומפקדי 'גבעתי' לקראת הצפוי להם בהמשך המלחמה. פורת אף הציגה באופן משכנע את השתלשלות העניינים משנות ה-80' ואילך, עת צצה שוב הפרשה, וקובנר נמנע מלהביע התנצלות על דבריו ב'דף הקרבי'.
בסוף אוקטובר 1948 כבש צה"ל את האזור מחדש. שלדי הלוחמים נאספו ונקברו בקבר אחים בבית הקברות בניצנים הישנה. בקרב נהרגו 33 מן המגינים, כמחציתם חברי הקיבוץ. על 33 אלו יש להוסיף עוד 4 חברי קיבוץ שנהרגו בהתנפלות על שיירה כמה חודשים קודם לכן. אנדרטת זיכרון לזכרם מוצבת על כביש 232, כקילומטר דרומית לפנייה לחוות 'נטיעות הדרום', בצד המערבי של הכביש.
לאחר המלחמה, בעקבות דרישה של חברי ניצנים, הוקמה ועדת חקירה, בראשות נחמיה ברוש, שבחתימת בן-גוריון טיהרה את מגיני ניצנים מאשמת הפקרת המשק וכניעה לאויב.
ניצנים לאחר מלחמת העצמאות

לאחר מלחמת העצמאות הקיבוץ הוקם מחדש במרחק כשני ק"מ דרומית מזרחית ממקומו הקודם.
באתר שבו היה היישוב הישן שנפגע במלחמה הוקם ב-1949 כפר הנוער ניצנים, אשר נסגר ב-1990. לידו קיים בית ספר שדה שקמים אשר מופעל על ידי החברה להגנת הטבע ואתר הנצחה לניצנים הישנה. בסוף שנות ה-90 הוקם במקום היישוב הקהילתי הדתי ניצן.
בשנות השישים הוקם בקיבוץ ניצנים בית הנצחה לנופלים בקרב ניצנים במלחמת העצמאות. את בית ההנצחה תכנן האדריכל נחום זולוטוב, שאחיו בצלאל נהרג בקרב. ליד בית ההנצחה נטעו 33 ברושים לזכר הנופלים.
לאחר קום המדינה הצטרפו לקיבוץ עולים רבים מדרום אמריקה, במיוחד מארגנטינה. בקיבוץ כיום כ-100 משפחות ובסך הכול כ-450 נפש. תושבי המקום מתפרנסים, בין השאר, ממפעל "פלטכניקה" (נסגר ב-2015), רפת, פרדס של כ-2,000 דונם, בית אריזה, גידולי שדה, יחידת מחשוב, אגודת המים – אגודה שיתופית חקלאית שמטרתה לספק מים מושבים מקולחי אשקלון לפרדס, גד"ש ופרדסי פרי אור (האגודה מטפלת כיום – 2024 – בכמות של כ־3 מיליון קוב. ראשיתו של ענף זה בשנת 1971, ביוזמה של מרכז המשק דאז, דוד מנור, שלנוכח בצורת שעמדה לייבש את שדה החיטה, שכנע את מוסדות הקיבוץ לרכוש משאבה, להשיג הסכמה מעיריית אשקלון ולעשות שימוש בצמ"ה של מחצבת הזיפזיף של הקבוץ, וכך הוקם מאגר בקיבולת של כ-30 אלף קוב, ששרידיו קיימים בשטח עד היום).
בשנים האחרונות נפתח תהליך קליטה וקבלה לחברות בקיבוץ ניצנים ובמהלך שנת 2015 הונחה האבן פינה לשכונה החדשה בקיבוץ, אשר כוללת תכנון להקמה של 64 יח"ד חדשות למגורים עבור חברי הקיבוץ הנקלטים, אכלוס השכונה החל במהלך שנת 2020.
ראו גם

תמונת ניצחון
מבצע תינוק
לקריאה נוספת

צביקה דרור, "ניצנים: קבוץ שהוקם פעמיים", הקבוץ המאוחד, 1990
עמית חכם, "קיבוץ ניצנים במלחמת העצמאות: ההיבט האנושי", עיונים 39, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023.
אודי מנור, הפרק 'ניצנים' בספר: "כל אחד בונה - הנוער הציוני 1925-2020", הוצאת הנוער הציוני 2022
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מ. בן שחר, "שבתי לוזינסקי" ושבתי לוזינסקי ז"ל, דבר, 27 במרץ 1947
דוד הכהן, קיבוץ ניצנים: עם ובלי קשר לפינוי, באתר ynet
↑  אורי מילשטיין, הופקרו למוות, תל אביב: מנדלי מוכר ספרים והוצאת שרידות, 2013
↑  דינה פורת, מעבר לגשמי, תל אביב: עם עובד, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538149205171
לבוקה

לבוקה (Levuka) היא עיר השוכנת לחופו המזרחי של האי אובלאו (Ovalau) שבפיג'י. בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית לבוקה 1,131 תושבים, ולאלה נוספו 3,266 תושבים שהתגוררו סביבה. סך הכל התגוררו בשטח זה כמחצית מתושבי האי אובלאו, שמנו 8,360 איש. לבוקה היא הבירה האדמיניסטרטיבית של מחוז המזרח (Purab vibhaag) של פיג'י. העיר שנוסדה במאה ה-19 ושימשה כבירה הקולוניאלית הראשונה של פיג'י, הוכרה בשנת 2013 כאתר מורשת עולמית.
שורת חנויות ברחוב ביץ', ומולן עצים וצמחייה הנושקים לחוף האוקיינוס
גאוגרפיה

העיר כלואה בתוך תיאטרון טבעי, בין מימי האוקיינוס השקט ממזרח, והמורדות המיוערים של הר הגעש הכבוי שבמרכז האי ממערב. שטח זה שגובהו מגיע עד לכ-190 מטרים מעל פני הים, מנוקז על ידי שלושה יובלים. חוף העיר מוגן על ידי שורת שוניות השוכנות במקביל לו, במרחק של כקילומטר בתוך הים.
היסטוריה

לבוקה החלה להתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-19 בידי קולוניאליסטים אמריקאים ואירופים שהתיישבו באתר בעידודו של הצ'יף המקומי. המתיישבים אימצו מנהגים מקומיים אך הביאו עימם חומרים וטכנולוגיות מארצות מוצאם. במקום התפתח נמל שנהנה מהמים המוגנים, ולבוקה הפכה למרכז של מסחר במלפפון ים. לאחר שסרו אפניסה קאקובאו (Seru Epenisa Cakobau) איחד את פיג'י והפך למלכה הראשון (Tui Viti), הוא קבע את בירתו בלבוקה ב-1852. בתקופה זו הפכה העיר לנמל קולוניאלי, והתיישבו בה סוחרי כותנה ומסיונרים קתולים ווסליאנים. בשנת 1870 מנתה אוכלוסיית המהגרים בעיר כ-2,000 איש, והוקמו בה המבנים האירופים הראשונים. ממערב ללבוקה יושבו עבדים אשר הובאו אליה כדי לעבוד במטעים החקלאיים. ייבוש רצועת ים אפשר את סלילתו של רחוב ביץ' (Beach Street) לאורך חופה של העיר. ב-1874 מסר קאקובאו את פיג'י לידי הבריטים, ולבוקה הפכה לבירת המושבה פיג'י, עד אשר סובה ירשה אותה ב-1882. חוזה הוויתור על השליטה במדינה נערך מדרום לנמל לבוקה, והמושל הבריטי קבע את מושבו בבניין הממשל של קאקובאו בדרום העיר. בלבוקה הוקמו רציף ימי שנקרא "רציף המלכה" (Queen’s Wharf) ובית מכס, נחפרו תעלות ניקוז והוקם קיר מגן לאורך החוף. החנויות בעיר התרחבו ובלבוקה נוסדו חברות מסחר שפעלו באוקיינוס השקט. בית המלון הראשון בלבוקה קם לכל המאוחר ב-1874 (The Royal Hotel) ובית ספר ציבורי נחנך ב-1879. ב-1877 הוכרזה לבוקה לעיר הראשונה בפיג'י, אך באותה שנה החליטו הבריטים לקבוע את בירת פיג'י בסובה, בעיקר בשל המגבלות הטופוגרפיות שמנעו את התפתחות העיר, וההחלטה יצאה לפועל ב-1882. לבוקה שמרה על חשיבות נמלה ועל מעמדה כמרכז מסחרי, בעיקר לייצוא קופרה אשר הובא אליה ממטעים בכל רחבי מזרח פיג'י, אוחסן בסככות ויובש בה בטרם הועמס על אוניות. ב-1895 פגעה בעיר סופת ציקלון והרסה חלקים נרחבים ממנה, ובכלל זה גם את הרציף הימי שנבנה מחדש וזכה לשם "רציף המלך" (King’s Wharf). עוד נבנו בעיר בית עירייה (Queen Victoria Hall) ומספר מוסדות בילוי. בשנות ה-50 של המאה ה-20 חדלו אוניות מסחר לפקוד את לבוקה, ותחת זאת החל מתפתח בעיר ענף הדיג המסחרי, המהווה את ענף התעסוקה העיקרי באי כולו גם כיום. ב-1976 נוסד בעיר מפעל שימורים העוסק בעיקר באריזת טונה לייצוא, והוא המעסיק הגדול בלבוקה.
האתר

מרכזה של העיר הוא ברחוב ביץ' הנמתח לאורך חוף הים וחומת אבן ובטון מגוננת עליו מפני הגלים. מרחוב ביץ' מתפצלים רחובות וסמטאות במתווה רדיאלי, לאורך קווי הגובה הטופוגרפיים. בעורפה של העיר שוכנים אתריהם של שני כפרי הילידים טוטוגה (Totoga), המשמש כיום את מתחם תחנת המשטרה ובעבר את המועצה האזורית, ונסאו (Nasau) שבו שוכן מגרש ספורט. ממערב לשני אלה, על מורדות הגבעות המיוערות, שוכן ה"באבא" (Baba), מושבת העבדים המלנזים שעיבדו את מטעי הסוכר, הכותנה ושמן הדקלים באי. כיום מתגוררים במושבה צאצאיהם של אותם עבדים.
מדרום לנמל שוכנות סככות אחסון הקופרה, בנייני מחסנים, בניין רשות הנמל, בית הדואר והמכס ושרידי מסילות ברזל אשר שימשו להטענת הקופרה על האוניות לשם ייצואה. רוב המבנים עשויים פח גלי או עץ, והם בגובה של קומה בודדת ובעלי גגות משופעים או גמלוניים.
מבני המסחר בחלקו המרכזי של רחוב ביץ' עשויים מחומרים דומים וגם הם בעלי קומה בודדת, אך הם נבדלים ממבני הנמל בכך שבחזיתותיהם שוכנות מרפסות. מבנים אלה תוחמים את הרחוב בצידו היבשתי, בעוד שבצידו הקרוב לאוקייאנוס, נטועים עצים לאורך חומת הים. בתי המגורים בנויים בצורת בונגלו ועשויים מפח גלי ועץ. גם להם גגות משופעים ובחזיתותיהם מרפסות. המבנה הידוע ביותר בעיר הוא זה של קתדרלת הלב הקדוש, שנבנתה בשנות ה-60 של המאה ה-19 בסגנון התחייה הגותית. הקתדרלה מתאפיינת במגדל פעמונים מנותק מהמבנה העיקרי, העשוי בטון ואשר משמש גם כמגדלור. מבנה ציבור בולט נוסף הוא מלון רויאל שמצפון לקתדרלה, בית המלון הפעיל היחיד בעיר ואחד הוותיקים בדרום האוקיינוס השקט. המבנה בן שתי הקומות עשוי עץ ונושא גג משופע. הוא מתאפיין במרפסות היקפיות ובתצפית לעבר הים. מבני ציבור חשובים נוספים הם בית העירייה, שלוש הכנסיות המתודיסטיות, בית הספר הציבורי, בית הספר של המנזר המריסטי ואולם הבונים החופשיים.
דן בוס (כדורסל)

הירוס דן בוס (בהולנדית: Heroes Den Bosch) היא קבוצת כדורסל הולנדית מהעיר דן בוס, המשחקת בליגת העל ההולנדית, ליגה הבלגית הולנדית וביורופקאפ.
המועדון הוא המעוטר ביותר בהולנד ומחזיק בשיא אליפויות הולנד (17). כמו כן זכה כ-7 פעמים בגביע ההולנדי ופעמים בסופר קאפ ההולנדי.
הקבוצה הגיעה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1979.
תארים

הליגה ההולנדית :
אליפות (17):1978/79, 1979/80, 1980/81, 1982/83, 1983/84, 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1987/88, 1992/93, 1995/96, 1996/97, 2005/06, 2006/07 ,2011/12, 2014/15, 2021/22
האצטדיון המקורה ווקסונג

| --- | --- |

ההיכל במהלך משחק כדורסל בין ארצות הברית לסין
 כינוי:  קאדילק ארנה
 שמות קודמים:  מאסטורקוד סנטר   ווקסונג סנטר לספורט סנטר
 מיקום:  בייג'ינג, סין
 קואורדינטות:  39°54′35″N 116°16′29″E﻿ / ﻿39.90984°N 116.27474°E﻿ / 39.90984; 116.27474
 אבן יסוד:  29 במרץ 2005
 תקופת הפעילות:  11 בינואר 2008 – הווה (17 שנים)
 שופץ:  2009
 בעלים:  קבוצת השקעות בלומנג'
 מפעיל:  AEG סין
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  Gu Yonghui
 קבוצות:  בייג'ינג דאקס (כדורסל) הכוכב האדום קונלון (הוקי קרח)
 מושבים:  18,000
 wks.arena.bloomagelive.com
 he
 
האצטדיון המקורה ווקסונג או קאדילק ארנה (בסינית 樂視體育生態中心) הוא אולם ספורט הממוקם בבייג'ינג. באולם משחקות קבוצת הכדורסל בייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית בכדורסל וקבוצת ההוקי קרח הכוכב האדום קונלון מליגת ה-KHL המבוססת ברוסיה.
האולם אירח את משחקי הכדורסל האולימפיים 2008 ומספר משחקים בגביע העולם בכדורסל 2019 כולל משחק הגמר. הוא צפוי לארח את טורניר ההוקי קרח האולימפי לנשים באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
גלריה

האצטדיון 2007
האולם במהלך משחק בין דנוור נאגטס לאינדיאנה פייסרס 2009
מישל אוסטין

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  רוז ברופורד קולג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
מישל אוסטין (באנגלית: Michele Austin) היא שחקנית בריטית. היא ידועה מהופעתה בתפקיד השוטרת איבון המינגוויי בסדרת הטלוויזיה "החשבון" של רשת ITV, עליו זכתה בפרס Screen Nation בקטגוריית שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר לשנת 2005.
ביוגרפיה

אוסטין למדה משחק בקולג' רוז ברופורד שבסידקאפ. בנוסף לתפקידה בדמות המינגוויי בסדרה "החשבון", היא גילמה בשנת 2001 את הדמות מרשה האריס בשני פרקים של הסדרה. אוסטין שיחקה בסרטיו של מייק לי "סודות ושקרים" (1996) ו"עוד שנה" (2010). ב-2008 הופיעה בתפקיד קטן בדרמת הנעורים "Britannia High" של ITV בתפקיד גברת דוריס, בעלת הבית של הדמויות הראשיות. עוד ב-2008 שיחקה בסדרה "Never Better", ובתפקיד האחות בסדרה "לא ממש סיטקום" של ה-BBC שעלה לשידור באוגוסט 2009.
בדצמבר 2010 הופיעה אוסטין באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC בתפקיד גלוריה מקדונלד. היא חזרה וגילמה את אותה דמות בפברואר 2016. לפני כן, בשנת 1993, שיחקה בסדרה בתפקיד מיס מג טיילר. ב-12 בפברואר 2013 גילמה את אסטל בפרק בסדרה "Death in Paradise" של ערוץ BBC1.
ב-2015 שיחקה אוסטין במיני-סדרה "כיסא פנוי" על פיר רומן מאת ג'יי קיי רולינג בתפקיד קיי בודן. ב-2016 השתתפה אוסטין בפרק "Life" בסדרה "חוקרת מקרי המוות".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | סודות ושקרים | Secrets & Lies | דיון |  |
| 1997 |  | The Perfect Blue | פרנסס | סרט טלוויזיה |
| 1998 | נשקיני קייט | Kiss Me Kate |  | בפרק "Secretaries" |
| 1998 |  | Babes in the Wood | רופא | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1998 |  | Comedy Lab | מאל ג'ודית' / ג'ויס ניטינדי | בפרק "Homie & Away" |
| 2001 | תן לי, תן לי | Gimme Gimme Gimme | כומר | בפרק "Secrets and Flies" |
| 2002 | חדר מיון | Casualty | ריאה ייטס | בפרק "Life Incognito" |
| 2002 | הכל או לא כלום | All or Nothing | עובדת סוציאלית |  |
| 2002 |  | Night & Day | פקידת קבלה | בפרק "Haunted" |
| 2002 |  | Always and Everyone | פופי ג'ונסטון | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 2003 |  | Second Nature | אחות | סרט טלוויזיה |
| 2003 | סיפורי קנטרברי | Canterbury Tales | טריש | בפרק "סיפורה של האשה מבאת' " |
| 2003–2005 |  | The Last Detective | WPC שריל | סדרת טלוויזיה (9 פרקים) |
| 1994–2006 | החשבון | The Bill | השוטרת איבון המינגוויי | סדרת טלוויזיה |
| 2007 |  | Secret Life | קצינת מבחן |  |
| 2008 |  | Never Better | לינדה | סדרת טלוויזיה |
| 2008 |  | Britannia High | גברת טרוי | סדרת טלוויזיה |
| 2010 |  | The Infidel | זיידי |  |
| 2010 | עוד שנה | Another Year | טניה |  |
| 2008, 2010 | לא ממש סיטקום | Outnumbered | אחות | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2010 | פיפ שואו | Peep Show | מיילדת | בפרק "St Hospitals" |
| 2011 | עדות אילמת | Silent Witness | שרי מסקל | בפרק "A Guilty Mind" |
| 2011 | הולבי סיטי | Holby City | סוזאנה סטבלס | בפרק "Shame" |
| 2013 |  | Death in Paradise | אסטל דו בואה | בפרק "A Dash of Sunshine" |
| 2014 | החופשה הסקוטית שלי | What We Did on Our Holiday | לוסי |  |
| 2015 | כיסא פנוי | The Casual Vacancy | קיי בודן | מיני-סדרה |
| 2015 |  | Nipplejesus | דניס | סרט קצר |
| 2001–2016 | איסטאנדרס | EastEnders | גלוריה מקדונלד | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | חוקרת מקרי המוות | The Coroner | מגי פורדהם-ברייס | בפרק "Life" |
| 2017 |  | Birds Like Us | ג'ולה | דיבוב |
| 2017 | טובת הילד | The Children Act | דונה |  |
| 2002, 2018 | רופאים | Doctors | מוניקה פרי / לורה בראון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2018 |  | Dark Heart | אנני וב | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | סיראנו דה ברז'ראק | National Theater Live: Cyrano de Bergerac | רגונו |  |
| 2020 |  | Meet the Richardsons | דני ג'וליאן | סדרת טלוויזיה |
| 2022 | זה הולך לכאוב | This Is Going to Hurt | טרייסי | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2024 | אמיתות קשות | Hard Truths | שנטל | סרט  זוכת פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית המשנה הטובה ביותר מועמדת פרס הקולנוע הבריטי העצמאי להופעת המשנה הטובה ביותר |
הערות שוליים

↑  "Hotel Rwanda star scoops honour". BBC News. 10 בנובמבר 2005. נבדק ב-22 בינואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Porter, Cedric (19 בנובמבר 2004). "Michele fits The Bill ..." Uxbridge Gazette. United Kingdom. נבדק ב-22 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Director: Tim Mercier; Executive Producer: Bryan Kirkwood; Writer: Rebecca Wojciechowski (20 December 2010). "Episode dated 20/12/2010". EastEnders. BBC. BBC One.
↑  Director: Sue Dunderdale; Series Producer: Leonard Lewis Writer: Tony Jordan (4 March 1993). "Episode dated 4/03/1993". EastEnders. BBC. BBC One.
↑  Andrés Buenahora, National Society of Film Critics Award Winners: ‘Nickel Boys’ and ‘A Real Pain’ Among Top Honorees, Variety, ‏2025-01-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
התעללות

התעללות היא גרימת נזק גופני או נפשי לאדם או לבעל חיים. זהו שימוש לרעה בכוח או בסמכות, תוך ניצול יחסי אינטימיות, אמון, מרות או תלות לשם פגיעה בקורבן. במקרה הקיצוני, מובילה התעללות למותו של קורבן ההתעללות. על פי רוב, התעללות קשורה ליחסי כוחות בלתי שוויוניים שבהם אחד הצדדים נושא באחריות ובעל סמכות ביחס לאחר כמו הורה וילדיו או מטפל ומטופליו.