stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמירים
אתרים ושירותים ביישוב

ביישוב שני מצפים המשקיפים על אזור הכנרת: "מצפה מנחם" ע"ש מנחם קשטן, טייס בן המקום שנפל במלחמת יום הכיפורים, ו"מצפה כנרת". בפסגת הר מצפה הימים שמעל היישוב, מצפה על שם סרן עומרי טל ממגלן, ובה תצפית 360 מעלות. בקיץ מתקיימים במצפה כנרת (בימי שישי, כשעה לפני כניסת השבת) ערבי מוזיקה הפתוחים לקהל בהרכבים שונים של הנגנים: עשהאל שריר, אורי פילר ועודד שוב-תוויאור.
בנוסף ביישוב הוקם "גן הפסלים באמירים", הנמצא בתוך חורש טבעי ייחודי, ובו פסלים הושאלו על ידי מוזיאון ישראל. הפסלים מפוזרים בתוך החורש והם מהווים אטרקציה תיירותית ללא תשלום. הגן הוקם עם ציון 30 שנה ליישוב והוא מטופח על ידי תושבי היישוב.
אמירים קרובה מאוד לקבר רבי שמעון בר יוחאי וביישוב קיים בית כנסת פעיל. בריכת שחייה חצי אולימפית עומדת לרשות התושבים. במושב קן של הנוער העובד והלומד.
תושבים ידועים

אחד התושבים הנודעים של המושב בשנותיו הראשונות היה חבר הכנסת ישראל גורי ובית העם במושב קרוי על שמו. תושבים מפורסמים נוספים הם: פרופ' ישראל המאירי, סופר וזוכה פרס היצירה מקרן ראש הממשלה, ד"ר גדעון רון, כותב הערך 'רפואה לא קונבנציונלית' באנציקלופדיה העברית; ושחקן הכדורסל דורון שפר. במושב התגוררו בעבר: הזמרת מיקה קרני, הזמר מוש בן ארי עם להקת שבע, ושחקן הכדורסל בן המקום יהונתן שולדבראנד. גם טלי פחימה מתגוררת או התגוררה במושב.
גלריה

צימר באמירים
הנוף מאמירים
בית במושב אמירים
אנדרטת מצפה מנחם, אמירים
נקודת טריאנגולציה בהר מצפה הימים שמעל אמירים, בגובה 734 מטר, מסומנת על ידי משולש ובו יתד ברזל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  טבעונים מתנחלים במושב אמירים, דבר, 14 בנובמבר 1958
↑  צבי מגן, מתיישבים בהרים סובלים ממחסור בקרקע ומים, דבר, 21 באוקטובר 1966
↑  מפעל קיט והבראה נפתח באמירים, דבר, 30 ביוני 1965
↑  ישעיהו עשני, אמירים בת עשר, דבר, 6 בדצמבר 1968
↑  ישעיהו עשני, חקלאות אורגנית, דבר, 21 בנובמבר 1969
↑  http://www.jeepolog.com/forums/archive/index.php/t-21712.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465731905171  VIAF: 316601352   WorldCat (עם VIAF): 316601352
אנה מריה, מלכת יוון

אנה מריה, מלכת יוון ובעלה המלך קונסטנטין עם שניים מילדיהם
אנה מריה, מלכת יוון (בדנית: Dronning Anne-Marie; נולדה ב-30 באוגוסט 1946) היא אלמנתו של קונסטנטינוס השני, מלך יוון האחרון ואחותה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
ביוגרפיה

הנסיכה אנה מריה נולדה בארמון אמליאנבורג שבקופנהגן, ב-30 באוקטובר 1946, כבתם השלישית של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואינגריד, נסיכת שוודיה. בעת לידתה רק בנים זכרים יכלו לרשת את המלוכה הדנית, ודודה הנסיך קנוד היה אמור לרשת את המלוכה. ב-1953 שונה החוק, והיא נכנסה לסדר הירושה. היא התחנכה בבית ספר פרטי בשווייץ, וכשהייתה בת 16 פגשה את בעלה לעתיד בעת שהתלווה להוריו, מלך ומלכת יוון, בביקור ממלכתי בדנמרק. לאחר מכן נפגשו עוד מספר פעמים, ביניהן בחתונת אחותו, סופיה, מלכת ספרד, שבה שימשה אנה מריה כשושבינה. ב-1964 נישאה אנה מריה לקונסטנטינוס, מלך יוון. ההודעה על אירוסיהם באה מספר חודשים אחרי שהומלך למלך. עקב נישואיה, המירה את דתה מהכנסייה הדנית הלותרנית לנצרות יוונית-אורתודוקסית. לזוג נולדו חמישה ילדים. עקב מהפכה שהתחוללה ביוון, הוגלתה משפחת המלוכה, והיא עברה להתגורר באנגליה ביחד עם משפחתה. ב-1980 הקימו אנה מריה ובעלה את הקולג' ההלני של לונדון, בית ספר דו לשוני בו התחנכו ילדיהם. היא משמשת כיושב ראש של בית הספר.
משפחתה

ב-18 בספטמבר 1964 התחתנה אנה מריה עם קונסטנטינוס השני, מלך יוון ממנו יש לה 5 ילדים:
אלכסיה (נולדה ב-1965)
פבלוס (נולד ב-1967)
ניקולאס (נולד ב-1969)
תאודורה (נולדה ב-1983)
פיליפוס (נולד ב-1986)
אלגוריתם תוך-מקומי

במדעי המחשב, אלגוריתם תוך-מקומי הוא אלגוריתם המתמיר מבנה נתונים תוך שימוש בכמות קטנה וקבועה של שטח אחסון נוסף. בדרך כלל, פלט האלגוריתם נכתב על-גבי שטח הקלט, ללא שימוש במבנים זמניים משמעותיים. אלגוריתם שאינו תוך-מקומי נקרא לעיתים לא-תוך-מקומי או חוץ-מקומי.
דוגמאות: מיון ערימה, מיון בועות.
דוגמאות

נגדיר מערך 'a' באורך 'n' .
עכשיו, נגדיר פונקציה בשם reverse שתחזיר את המערך בצורה ההפוכה.
למשל:
אם הפונקציה תקבל את המערך [1,2,3] היא תחזיר [3,2,1]
עכשיו נציג שתי דרכים לעשות זאת:
שיטת אלגוריתם חוץ-מקומי:
function reverse(a[0..n - 1])
 allocate b[0..n - 1]
 for i from 0 to n - 1
 b[n − 1 − i] := a[i]
 return b
שיטה זו פחות יעילה, מכיוון שהיא צורכת כמות זיכרון גבוהה יותר בשביל המערך 'b'.
עכשיו נראה איך נוכל להפוך את הקוד ליותר יעיל, וגם לכתוב את הקוד במקום (אלגוריתם תוך-מקומי).
שיטת אלגוריתם תוך-מקומי:
function reverse_in_place(a[0..n])
 for i from 0 to floor(n/2)
 tmp := a[i]
 a[i] := a[n − 1 − i]
 a[n − 1 − i] := tmp
כפי שניתן לראות האלגוריתם השני (אלגוריתם תוך-מקומי) יעיל בהרבה, מבחינת ניצול הזיכרון. מבחינת סיבוכיות ריצה ללא הפיכה ל O(n) ניתן לראות שהפונקציה הראשונה תהיה  O(2n) והשנייה  O{\begin{pmatrix}{n \over 2}\end{pmatrix}}. כך שיוצא שהפונקציה השנייה יעילה במקצת בסיבוכיות.
| אלגוריתמי מיון |
| --- | --- | --- |
| רקע תאורטי | תורת הסיבוכיות • סימון אסימפטוטי • סדר מלא • רשימה • אלגוריתם תוך-מקומי • מיון יציב |  |
| אלגוריתמי מיון | אקראי • בועות • בחירה • בסיס • הכנסה • מהיר • מיזוג • מנייה • מסרק • סלים • ערימה • רשת מיון • שייקר • של |  |
| שונות | מיון טופולוגי • בעיית סידור הפנקייקים של גודמן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלצ'קה

| --- | --- |
סמל אלצ'קהסמל אלצ'קה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת קזינצברציקיי
 מושל:  Béla Ujlaki
 שטח:  8.56 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  635 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°12′58″N 20°38′58″E﻿ / ﻿48.216230555556°N 20.649480555556°E﻿ / 48.216230555556; 20.649480555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.alacska.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אלצ'קה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אלצ'קה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אלצ'קה (בהונגרית: Alacska) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באלצ'קה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 898 ובשנת 2021 רק 696 תושבים.
באלצ'קה התגוררו יהודים בודדים ובמקום קיימים שרידים של בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 9 |  |
| 1880 | 5 | 614 |
| 1910 | 6 |  |
| 1920 | 7 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 4 | 921 |
אנדרטת החלוצים

| --- | --- |

פני האנדרטה
 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 על שם:  הטרק הגדול
 מיקום:  פרטוריה, חאוטנג חאוטנג דרום אפריקה דרום אפריקה
 מדינה:  דרום אפריקה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1937 עד 1949
 תאריך פתיחה רשמי:  16 בדצמבר 1949 
 חומרי בנייה:  גרניט 
 אדריכל:  חרארד מוארדייק (אנ')
 מידות
 גובה:  40 מטר מטר
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  25°46′35″S 28°10′39″E﻿ / ﻿25.77639°S 28.17750°E﻿ / -25.77639; 28.17750
 אתר רשמי
 he
 
אנדרטת החלוצים (באפריקאנס: Voortrekkermonument) היא אנדרטה ופנתאון לזכר הטרק הגדול. האנדרטה, היא אתר ההנצחה המרכזי לטרק הגדול, והיא כוללת גם מוזיאון.
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה האנדרטה

רוחבה, אורכה וגובהה של אנדרטת החלוצים הוא 40 מטר. מקובל לראות דמיון, הן בעיצוב הן בשימוש, בין האנדרטה למונומנטים אירופאים שונים כמו אנדרטת קרב האומות בלייפציג ולארמון האינווליד בפריז. עם זאת אפשר להבחין באנדרטה גם במאפיינים אפריקאים מקומיים.
מבנה האנדרטה > פני האנדרטה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה האנדרטה > אולם הגיבורים

הכניסה הראשית של האנדרטה מובילה אל האולם המרכזי, "אולם הגיבורים" (Hall of Heroes), אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 25 מטר, וגובהו עומד על 41 מטר. האולם המרשים בנוי מארבעה קירות אבן גבוהים, כל אחד מהם בנוי כשער ענק המהווה בעצם חלון זכוכית גדול. מעל ארבעת שערי הענק מתנשאת כיפת המבנה, ובמרכזה פתח אוורור קטן. בתחתית כל אחד מהשערים נמתח לכל אורך קירות המבנה אפריז עשוי שיש איטלקי המקיף את האנשים העומדים במרכז האולם מכל עבריהם. אורכו של האפריז, אשר נחשב לגדול מסוגו בעולם, הוא 97 מטר, עוביו הוא 2.3 מטר ומשקלו עומד על 200 טון. האפריז, אשר מהווה יצירה אחת פרי עבודתם של ארבעה אומנים שונים, כולל 27 תבליטים המתארים את סיפורו ההיסטורי של הטרק הגדול תוך התייחסות לחיי היומיום, עבודותיהם והאמונות הדתיות של החלוצים. האפריז מתחיל בתיאור יציאת משלחת הטרק הראשונה ב-1835 ומסיים בחתימת אמנת נהר החול ב-1852 אשר סיימה את הטרק הגדול והחלה ביישוב הקשרים בין האפריקאנרים לבריטים. במרכז רצפת האולם, העשויה בדומה לאפריז משיש גם כן, משתרע פתח מעגלי גדול דרכו ניתן לצפות במצבה בקומה שמתחת. רצפת השיש עצמה מעוצבת בתבנית המזכירה אדוות מים הנובעים מתוך הפתח ויוצאים כלפי חוץ במעגלים הולכים ומתרחבים. לפי יוצרי האנדרטה הגלים מסמלים את המסע לחירות אשר החל בטרק הגדול עם עמידתם של החלוצים כנגד הבריטים.
מבנה האנדרטה > אולם המצבה

מתחת לאולם הגיבורים שוכן "אולם המצבה" (The Cenotaph Hall), המהווה קריפטה עבור האנדרטה כולה. בלב אולם המצבה, אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 34.5 מטר, שוכנת מצבת גרניט מלבנית לזכרם של החלוצים שמתו במהלך הטרק הגדול. על המצבה חקוק המשפט "אנו בשבילך, דרום אפריקה" ("Ons vir Jou, Suid-Afrika", באפריקאנס במקור). אחת לשנה, ב-16 בדצמבר, מאירה השמש את המשפט במדויק כאשר קרניה פוגעות במשפט דרך החור שבמרכז תקרת אולם הגיבורים והפתח המעגלי שבתקרת אולם המצבה. קרני שמש אמורים לייצג את ברכת האל על חלוצי הטרק הגדול, ש-16 בדצמבר הוא יום הניצחון של בקרב נהר הדם ב-1838, אשר היה אחד המועדים החשובים בטרק הגדול.
סביב המצבה, במרחק ממנה ומהפתח המעגלי שבתקרה, מוצבים 12 עמודים רחבים המחזיקים את התקרה. את העמודים מעטרים 16 דגלים של כמה מהרפובליקות והמדינות אותם הקימו האפריקאנרים במהלך הטרק הגדול ולאחריו. חלקים מהקירות המזרחי והמערבי של האולם מכוסים בשטיחי קיר גדולים המתארים מאורעות מהטרק הגדול. השטיחים, הכוללים 3.3 מיליון תפרים, נרקמו על דידי תשע נשים אשר עבודתן נמשכה שמונה שנים. בפינות שונות באולם מוצגים פריטים מקוריים מהטרק הגדול ולוחות תצוגה המתארים את סיפורו. הפריטים נאספו בשנות הקמת האנדרטה במטרה להקים לצידה את "מוזיאון החלוצים" (Voortrekker Museum), אך לבסוף נפרסה התערוכה בתחומי אולם המצבה. בגומחה באמצע הקיר הצפוני, דולקת אש תמיד בעששית, אשר הלהבה שלה נשמרת דולקת מאז שנת 1938, עת הניחו את אבן הפינה במקום.
אתרים במתחם האנדרטה

בשנים שלאחר הקמת האנדרטה הורחב המתחם הסובב אותה מספר פעמים וכיום אפשר למצוא בו מגוון רחב של אנדרטאות, גנים, קפלה ומתחמי אירוח. בנוסף במתחם נמצאים כמה אתרים ראויים לציון:
מבצר שנסקופ: מבצר אשר נבנה בשנת 1897 על ידי הרפובליקה הדרום-אפריקאית במטרה להגן על פרטוריה ממתקפה בריטית. ביוני 2000 המבצר, השוכן בגבעה הצמודה ממזרח לגבעת אנדרטת החלוצים, עבר לניהולה.
האמפיתיאטרון: אמפיתיאטרון פתוח שהוקם בעת טקס חנוכת האנדרטה ומכיל 20,000 מקומות ישיבה. האמפיתיאטרון יושב באוכף שבין גבעת האנדרטה לגבעת המבצר.
קיר הזיכרון: הוקם בשנת 2009 כאנדרטה לזכרם של חללי כוחות ההגנה של דרום אפריקה בין השנים 1961 ועד 1994 (מהקמת הרפובליקה ועד לסוף האפרטהייד). על הקיר חקוקים שמותיהם של 2,489 חללים.
מרכז המורשת: מרכז מחקר, מוזיאון, ארכיון וספריה המוקדשים למורשת האפריקאנרית ולמקומם של דוברי האפריקאנרים בהיסטוריה של דרום אפריקה.
אנדרטה לזכר 107 נוסעי טיסות אייר רודזיה 825 ו-827
קיר הזיכרון לזכר חללי כוחות ההגנה של דרום אפריקה
אנדרטה לזכר לוחמי הגדודים 31 ו-201
מקורות השראה > גרמניה המודרנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקורות השראה > מצרים העתיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

הטרק הגדול
אנדרטת קרב האומות
הערות שוליים

↑  Brockman, Norbert C. (13 September 2011). Encyclopedia of Sacred Places, 2nd Edition, 2 volumes. ABC-CLIO. ISBN 9781598846553.
↑  "FAQ’s". Voortrekker Monument.
↑  "Hall Of Heroes". Voortrekker Monument.
1 2 3  "Cenotaph Hall". Voortrekker Monument.
↑  "Tapestry". Voortrekker Monument.
↑  "Museum". Voortrekker Monument.
↑  "Fort Schanskop". Voortrekker Monument.
↑  "Wall Of Remembrance". Voortrekker Monument.
↑  Large Amphitheatre. Voortrekker Monument.
↑  "Heritage Centre". Voortrekker Monument.
תקרת הכיפה של אולם הגיבורים ואחד מארבעת קירותיו.
אולם הגיבורים במבט ממעל. ניתן להבחין במצבה דרך התפתח המעגלי ברצפת השיש.
אולם המצבה. ניתן להבחין בפתח המעגלי בתקרה, במצבה שבלב האולם, בדגלי הרפובליקות המעטרות את העמודים ובשטיחי הקיר.
הקפלה של האנדרטה
מבצר שנסקופ
אנטוניו אסקרי

| --- | --- |

אסקרי, 1925
 לידה:  15 בספטמבר 1888 סורגה, איטליה 
 פטירה:  26 ביולי 1925 (בגיל 36) פריז, צרפת
 לאום:  איטליה איטליה
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 ביולי 1925 
 
אנטוניו אסקרי (באיטלקית: Antonio Ascari;‏ 15 בספטמבר 1888 – 26 ביולי 1925) הוא נהג מרוצים איטלקי שהתחרה במרוצי גרנד פרי. הוא ניצח ארבעה מרוצים לפני שמצא את מותו במהלך גרנד פרי צרפת. בנו, אלברטו אסקרי, זכה פעמיים באליפות הפורמולה 1.
קריירת מרוצים

אסקרי נולד בבונפררו די סורגה, ליד מנטובה, כבנו של מוכר חיטה. הוא עזב את בית הספר בגיל צעיר ועבד זמן מה בנפחייה. לאחר שעבר למילאנו עם משפחתו, הוא עבד כמכונאי ביצרנית האיטקליה "די וצ'י" (Di Vecchi). בעבודה זאת קיבל את ההזדמנות הראשונה להשתתף באירוע מכוניות טורינג שהתקיים במודנה ב-1911. שירת בצבא איטליה כמכונאי מטוסים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הקים סוכנות של "אלפא רומיאו במילאנו.
הוא החל להתחרות במרוצי מכוניות בשנת 1919. פיאט פרשה ממרוץ טיפוס הגבעה של פארמה-פוג'ו די ברצטו. אסקרי רכש את אחת ממכוניות הקבוצה, פיאט גרנד פרי 4500. הוא התחרה במרוץ, שהיה גם מרוץ הבכורה בקריירה של אנצו פרארי, וניצח. ניצחון נוסף הושג במרוץ הטיפוס של קונסומה. מרוץ טארגה פלוריו, באותה שנה, נפתח בצורה טובה אך לאחר כ-48 ק"מ החליק מהכביש ונפל עם המכונית לתוך נקיק צר. ביצועיו הרשימו את מנהלי קבוצת אלפא רומיאו והוא הוחתם בקבוצה. בנוסף העניקה לו החברה זיכיון למכירת מכוניות בכל מחוז לומברדיה. הוא היה מעורב בפיתוח וייצור דגם האלפא רומיאו ES ספורט. בשנת 1920 ו-1921 התחרה בטארגה פלוריו עבור אלפא רומיאו, ללא הצלחה גדולה. בשנת 1922 סיים במקום הרביעי. הוא הוביל את המרוץ בשנת 1923 והיה קרוב לניצחון עד שהמכונית התקלקלה לא הרחק מקו הסיום. הוא הצליח לתקן את התקלה ולשוב לתחרות, אך אוגו סיבוקצ'י, חברו לקבוצה, חלף על פניו בדרך לניצחון. אסקרי סיים את המרוץ במקום השני. חודש לאחר מכן השיג את הניצחון הראשון במרוץ גרנד פרי כשניצח את המרוץ שנערך בקרמונה, כשהוא נוהג באלפא רומיאו RL TF. הוא נרשם לגרנד פרי איטליה בשנת 1923, אך הקבוצה פרשה לאחר שסיבוקצ'י נהרג במהלך האימון המקדים.
ב-1924 ניצח שוב בקרמונה, במירוץ הראשון של דגם ה-P2 החדש. הוא סבל שוב מתסכול בטארגה פלוריו כאשר המכונית שלו נעצרה כמה מאות מטרים לפני שניצח את המרוץ; אסקרי, המכונאי שלו, ג'וליו רמפוני, וכמה צופים דחפו את המכונית מעבר לקו הסיום, אך הוא נפסל בשל קבלת סיוע חיצוני. גורל דומה היה גם בגרנד פרי צרפת, אך בגרנד פרי האיטלקי הוביל את המירוץ מתחילתו ועד סופו והשיג ניצחון.
אליפות העולם ליצרנים נוסדה על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (הגוף שקדם ל-FIA) בשנת 1925. אלפא רומיאו לא לקחה חלק במרוץ הראשון של העונה, האינדי 500, שהתקיים בארצות הברית, והצטרפה לאליפות בגרנד פרי בלגיה. 12 נהגים מארבע קבוצות נרשמו לתחרות, אך רק שבעה מתוכם הגיעו בסופו של דבר. במחצית הדרך ארבעה מתוך השבעה כבר פרשו. אחרי שני שלישים המהרוץ נשארו על המסלול רק שני נהגים: אסקרי ובן קבוצתו ג'וזפה קמפרי. אסקרי ניצח את המרוץ בפער של 21 דקות ו-58 שניות. קמפרי היה צריך להשלים עוד שתי הקפות של המסלול כשהוא מתחרה לבדו על מנת לסיים את המרוץ.
מותו

ב-26 ביולי 1925, השתתף בגרנד פרי צרפת שנערך במונטלהרי, דרומית לפריז. הוא הוביל את המירוץ עד שבהקפה ה-23 סטתה המכונית לצד שמאל של המסלול, נתקעה בגדר עץ והתהפכה. אחת מרגליו כמעט נקטעה. העזרה הרפואית הגיעה לאט, ואסקרי מת באמבולנס בדרכו לבית החולים. קבוצת אלפא רומיאו הוציאה את המכוניות האחרות שלהם מהמירוץ. מנצחי המירוץ, רוברט בנואיסט ואלברט דיבו, הגיעו לאחר הסיום למקום התאונה והניחו שם את זרי המנצחים בהם זכו.
מותו של אסקרי עורר צער רב, הן בצרפת והן באיטליה. גופתו הוצגה במונטלהרי, שם חלפו על פניה מקומיים. במהלך נסיעת הגופה למילאנו ברכבת, הונחו פרחים בכל תחנה ליד הקרון שהכיל את ארונו. במילאנו הוצג הארון בבניין אלפא רומיאו, שם חלפו על פניו המוני אנשים. אלפים עמדו על תוואי מסע הלוויה אל בית הקברות הגדול במילאנו, שם נקבר.
בנו של אסקרי, אלברטו, שהיה בן שבע בזמן מותו של אנטוניו, הפך גם הוא לנהג מרוצים, והיה פעמיים אלוף פורמולה 1 בשנים 1952-1953. גם הוא מצא את מותו בתאונה במהלך מרוץ בגיל 36.
הערות שוליים

↑  Newman, Robert (2014), Motor Racing Heroes: The Stories of 100 Greats, Veloce Publishing Ltd. p. 36
↑  Antonio Ascari, Motor Sport Magazine
↑  The History of the Targa Florio - Part 3, Grand Prix History
↑  Kirk, Connie Ann (2017). Taken by Speed: Fallen Heroes of Motor Sport and Their Legacies, Rowman & Littleton. pp. 3–4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16756692t (data)  GND: 1213573750  ISNI: 0000 0000 4498 0398  LCCN: no2005086167  VIAF: 76054833   WorldCat (עם VIAF): 76054833 
אסקרי בגרנד פרי בלגיה (1925) - מרוץ הגרנד פרי האחרון אותו ניצח לפני מותו
אנחנו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  הרומן "Us" מאת דייוויד ניקולס
 סוגה:  דרמה קומית
 כותבים:  דייוויד ניקולס
 בימוי:  ג'פרי סאקס
 שחקנים:  טום הולנדר ססקיה ריבס
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  רואנה בן גרג ברנמן טום הולנדר
 הפצה:  אולפני BBC 
 אתר צילומים:  ויק, אמסטרדם, ונציה, ברצלונה, פריז, לונדון, בקינגהאמשייר, Maresme 
 מוזיקה:  Oli Julian 
 אורך פרק:  55 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  20 בספטמבר 2020 – 11 באוקטובר 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אנחנו (באנגלית: Us) היא סדרת דרמה קומית בת ארבעה פרקים של BBC One, המבוססת על רומן באותו שם מאת הסופר האנגלי דייוויד ניקולס, שגם עיבד את הספר לטלוויזיה. מככבים בסדרה טום הולנדר וססקיה ריבס המגלמים זוג נשוי.
ג'פרי סאקס ביים את הסדרה, והמוזיקה המקורית היא מאת אולי ג'וליאן (Oli Julian).
תקציר עלילה

לפני שהבן, אלבי, עומד לעזוב את הבית כדי ללמוד באוניברסיטה, בני הזוג דאגלס וקוני פיטרסון (טום הולנדר וססקיה ריבס) מתכננים לצאת לטיול באירופה שתהיה "חופשה של פעם בחיים". קוני מתוסכלת מחייה אחרי 24 שנות נישואים, עם דאגלס, ביוכימאי מאורגן ששונא לקחת סיכונים. כאשר אלבי יוצא מהבית, היא גם רוצה לעזוב ולא להישאר נשואה. הסיפור עוקב אחר דאגלס ובני המשפחה במהלך הטיול, כשהוא מנסה לזכות מחדש באהבתה של קוני. הסדרה מציגה את ההווה יחד עם פלאשבקים להיכרותם של דאגלס (איאן דה קסטקר) וקוני (ג'ינה ברמהיל).
צוות השחקנים

טום הולנדר – דאגלס פיטרסן
ססקיה ריבס – קוני פיטרסן
טום טיילור – אלבי פיטרסן
איאן דה קסטקר – דאגלס הצעיר
ג'ינה ברהמהיל – קוני הצעירה
ת'דאה גרהם – קאט
סופי גראבול – פרייה
שארלוט ספנסר – קארן פיטרסון
הפקה

הסדרה צולמה בין יולי לאוקטובר 2019.
בסדרה המשפחה מגיעה לפחות יעדים מאשר ברומן מסיבות תקציביות ולוגיסטיות. עם זאת הצוות עבד ביותר מ-162 אתרי צילומים הכוללים אתרים בלונדון, בקינגהאמשייר, פריז, אמסטרדם, ונציה וברצלונה.
בספטמבר 2020 שודרה הסדרה לראשונה ברשת ה-BBC.
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "פרק 1" | ג'פרי סאקס | דייוויד ניקולס | 20 בספטמבר 2020 |
דאגלס פיטרסון מצפה לטיול באירופה עם אשתו קוני ועם בנו אלבי. זה אמור היה להיות "טיול של פעם בחיים", והזדמנות אחרונה לבלות יחד כמשפחה, לפני שאלבי מתחיל את לימודיו באוניברסיטה. אבל למרות ההכנה המדוקדקת של דאגלס, הדברים לא מסתדרים כמתוכנן.
| 2 | 2 | "פרק 2" | ג'פרי סאקס | דייוויד ניקולס | 27 בספטמבר 2020 |
למרות התחלה סוערת בפריז, המשפחה ממשיכה בטיול כמתוכנן. התחנה הבאה: אמסטרדם, שם נראה ששום דבר לא ימנע מהם ליהנות מהחופשה.
| 3 | 3 | "פרק 3" | ג'פרי סאקס | דייוויד ניקולס | 4 באוקטובר 2020 |
בעוד שדאגלס סורק את רחובות ונציה, קוני בולשת בעצמה אחרי מעשיו של אלבי. דאגלס מתחיל להיות נואש, ובחום האיטלקי הדברים יוצאים משליטה.
| 4 | 4 | "פרק 4" | ג'פרי סאקס | דייוויד ניקולס | 11 באוקטובר 2020 |
אחרי שדאגלס מוצא את אלבי, האם ההתעקשות שלו תספיק כדי להחזיר אליו את בנו, ולשנות את רגשותיה של קוני?
הערות שוליים

1 2  "Tom Hollander to star in Us, David Nicholls' adaptation of his bestselling novel for BBC One, 17 July 2019". BBC. נבדק ב-19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Meet the cast of David Nicholls drama Us, 15 September 2020". Radio Times. נבדק ב-19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Soundtrack Album for BBC Series 'Us' Released". Film Music Reporter. נבדק ב-11 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Sulcas, Roslyn (18 ביוני 2021). "'Us' Offers Marital Angst and a Trip to Europe". New York Times. נבדק ב-20 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Where was BBC One comedy drama Us filmed?". Radio Times. 15 בספטמבר 2020. נבדק ב-19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
אניקשט (מחוז משנה)

אניקשט (בליטאית: Anykščių rajono savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז אוטנה.
מחוז-משנה אניקשט משתרע על פני 1,765 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, קרוב ל-27,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא העיר אניקשט, המשמשת כמרכז המנהלי שלו. מחוז המשנה גובל במחוזות המשנה פוניבז' (מחוז פוניבז') ואוקמרגה (מחוז וילנה).
אמא קוראז' וילדיה

| --- | --- |

"אמא קוראז'" ב"ברלינר אנסמבל", ברלין המזרחית 1978
 כתיבה:  ברטולט ברכט 
 סוגה:  תיאטרון אפי, דרמה 
 הצגת בכורה:  19 באפריל 1941 
 שפה:  גרמנית 
 
אמא קוּרָאז' וילדיה (בגרמנית: Mutter Courage und ihre Kinder) הוא מחזה משנת 1939 מאת המחזאי והמשורר הגרמני ברטולט בּרֶכט (1898–1956), מראשי ספרות הגולים הגרמנית בתקופת גרמניה הנאצית (Exilliteratur), עם תרומה ניכרת מאת השחקנית והסופרת מרגרטֶה שטֶפין (Steffin).
המחזה הוא ממחזותיו הנודעים ביותר של ברכט. הוא נחשב אחד המחזות האנטי-מלחמתיים הטובים בכל הזמנים, וכאחד המחזות הגדולים ביותר של המאה ה-20.
המחזה זכה לארבע הפקות תיאטרוניות חשובות תחילה בשווייץ ב-1941, ובגרמניה שלאחר נפילת השלטון הנאצי בשנים 1949–1952 שנעשו בפיקוחו או בבימויו של ברכט. ב-1959–1960, מספר שנים לאחר מותו של ברכט, עובד המחזה לסרט קולנוע בכיכובה של אלמנתו הלנֶה וַייגֶל (Weigel). כן הועלה מספר פעמים בעברית בישראל.
סקירה

המחזה מתרחש בתקופת מלחמת שלושים השנים (1618–1648). העלילה עוקבת אחר קורותיה של אנה פִירלינג, המכונה "אמא קוראז'" – אישה ערמומית, מוכרת בקנטינה בצבא שוודיה, הנחושה בדעתה להרוויח את לחמה מהמלחמה. לאורך המחזה, היא מאבדת את כל שלושת ילדיה בשל אותה המלחמה שקיוותה להרוויח ממנה. כמו בחירת התקופה המרוחקת, שנועדה ליצור זרות וניכור, כך גם היחס לדמויות. המחזה נפרס על פני 12 שנים (1624 עד 1636), המיוצגות ב-12 סצנות. חלקן מאפשרות הצצה לפועלה של קוראז', מבלי להותיר זמן מספיק לצופים לפתח רגשות של אמפתיה והזדהות כלפי מי מהדמויות. יצירתו של ברכט היא ניסיון להמחיש את אימי המלחמה ואת הרעיון שבזמנים מושחתים, מידות טובות אינן מזכות את בעליהן בגמול. ברכט עשה שימוש במבנה האפי על מנת להביא את הקהל להתמקד בסוגיות המוצגות במחזה במקום בדמויות וברגשות. התיאטרון האפי של ברכט נבדל מההטרגדיה היוונית: דמותה של אמא קוראז' אינה של אישה אצילה, וסופו של המחזה אינו מעורר בצופים רצון לחקות אותה.
שמה של הדמות הראשית, אמא קוראז', לקוחה מהרומן הפִּיקָרֶסְקי של הסופר הגרמני בן המאה ה-17 הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (Grimmelshausen), "סיפור חייה של הארכי-רמאית והנוודת קוראז'" (Die Lebensbeschreibung der Erzbetrügerin und Landstörzerin Courasche;‏ 1669), שגם בו הדמות הראשית מפלסת את דרכה במלחמה בעזרת תככים ומזימות; אולם הסיפור הוא בעיקרו יצירה מקורית של ברכט, בשיתוף שטֶפין.
מתרגמי ברכט רלף מנהיים וג'ון וילט (Willett), המחזה, המציג את "תוצאותיה ההרסניות של מלחמה אירופית ואת עיוורונם של כל אלו המקווים להרוויח ממנה, הושלם ככל הידוע בתוך חודש; לאור היעדרם המוחלט כמעט של טיוטות או כל ראיה אחרת למחקר מקדים, הוא ללא ספק היה תוצר של מנה גדושה במיוחד של השראה".
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפקות

המחזה הועלה לראשונה על במת תיאטרון (שאושפילהאוס) ציריך ב-1941, בבימויו של לאופולד לינדטברג. עיצוב הבמה נעשה על ידי תיאו אוטו, ואת המוזיקה חיבר פאול דסאו. התזמורת הוצבה בטווח ראייתם של הצופים – אחת מן הטכניקות של התיאטרון האפי של ברכט. השחקנית הנודעת דאז תרזֶה גיזֶה (Giehse) גילמה את התפקיד הראשי.
המחזה הועלה בשנית בשנת 1949 בברלין המזרחית, בכיכובה של אשתו (השנייה) של ברכט, הלנֶה וַייגֶל (Weigel). ברכט תיקן את המחזה עבור הפקה זו בעקבות הביקורות על ההצגה בציריך, אשר הדגישו את אימהיותה של קוראז'; וחרף זאת הוא סבר שהקהל בברלין נכשל לראות את פשעיה של קוראז' ואת חלקה במלחמה, ותחת זאת התמקד בסבלה.
ההפקה הבאה (והשנייה בגרמניה) הייתה בקָאמֶרשפִּילֶה של מינכן ב-1950, בבימויו של ברכט ובכיכובה של אמא קוראז' המקורית, תרזֶה גיזֶה.
ב-1955 הייתה הצגת הבכורה של המחזה בלונדון, בכיכובה של ג'ואן ליטלווד.
המחזה עובד לסרט בגרמניה המזרחית בבימוים של במאי התיאטרון מנפרד וֶקוֶורת (Wekwerth) ופטר פאליטש (Palitzsch) ובכיכובה של הלנֶה וַייגֶל, אשר יצא לאקרנים ב-10 בפברואר 1961.