stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2006
הערות שוליים

↑  דיווח טקס היכל התהילה לשנת 2006 באתר 411Mania
↑  ערוץ ה-WWE Network הוסיף לתכנים שלו את טקסי היכל התהילה
↑  ברט הארט באתר World Wrestling Entertainment
↑  אדי גררו באתר World Wrestling Entertainment
↑  ג'ין אוקרלונד באתר World Wrestling Entertainment
↑  סנסשיונאל שרי באתר World Wrestling Entertainment
↑  ורן גניה באתר World Wrestling Entertainment
↑  טוני אטלס באתר World Wrestling Entertainment
↑  הבלאקג'קס באתר World Wrestling Entertainment
↑  וויליאם פרי באתר World Wrestling Entertainment
המועצה למודיעין כלכלי (הודו)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 תאריך הקמה:  1990
 
המועצה למודיעין כלכלי (באנגלית: Economic Intelligence Council) היא סוכנות אכיפת חוק והמודיעין ממשלתית של הודו האחראית לאיסוף מודיעין בתחום הכלכלה. המוצעה הוקמה בשנת 1990.
המועצה אחראית לתאום, בחירת אסטרטגיה והחלפת מידע בין הגורמים השונים בממשל בתחום הכלכלי. יושב ראש של המועצה הוא שר האוצר ההודי. בין חברי המועצה יושב ראש הבנק המרכזי, יושב ראש מועצה לניירות ערך, מנהל לשכת החקירות המרכזית של הודו, מנהל הלשכה לשליטה בסמים ומנהל מודיעין בתחום המיסים.
לתפקוד המועצה הוקמו 30 מועצות אזוריות. בראש מועצה אזורית עומד בדרך כלל פקיד בכיר מקומי בתחום המיסים או המכס.
המכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות (ארצות הברית)

| --- | --- |


 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  National Institutes of Health campus 
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־69 שנים) 
 www.niaid.nih.gov
 קואורדינטות:  39°00′15″N 77°05′58″W﻿ / ﻿39.0040985°N 77.0994602°W﻿ / 39.0040985; -77.0994602
 he
 
המכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות (באנגלית: National Institute of Allergy and Infectious Diseases או בראשי תיבות: NIAID) הוא סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש בממשלת ארצות הברית והסוכנות הממשלתית העיקרית האחראית למחקר ביו-רפואי. המכון הוא אחד מ-27 מכונים המרכיבים את המכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית.
מטרות המחקר של מכון זה כוללות את ההבנה, הטיפול והמניעה של מחלות מידבקות, מחלות אלרגיות וחיסוניות. המכון נוסד בשנת 1948. המכון מממן את פרויקט מיפוי הגנום של וירוסי השפעת לצורך שיפור הידע להתמודדות עם המחלה. המכון פועל תוך שיתוף פעולה עם גופים אקדמיים לא ממשלתיים, קרנות מחקר, וגופים פרטיים.
המכון נוטל חלק משמעותי בטיפול במגפת הקורונה ובסיוע לגופים העוסקים במחקר ומציאת תרופה וחיסון לקורונה.
בראשות המכון עומד משנת 1984 פרופ' אנתוני פאוצ'י. מעבדות המכון נמצאות במרילנד והמילטון, מונטנה.
ראו גם

המכונים הלאומיים לבריאות
מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית
אנתוני פאוצ'י
המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח

המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח (באנגלית: European Centre of Tort and Insurance Law ובקיצור המקובל ECTIL) הוא מרכז המחקר החשוב ביותר של האיחוד האירופי בתחומי הנזיקין והביטוח. פועל מווינה שבאוסטריה.
שלוש מטרותיו העיקריות:
לערוך מחקר משפטי משווה על דיני הנזיקין במדינות אירופה ובאיחוד האירופי
לפעול להרמוניזציה של דיני הנזיקין והביטוח באירופה באמצעות ניסוח עקרונות נזיקין משותפים, בשיתוף פעולה עם הקבוצה האירופית לדיני נזיקין
לשתף פעולה עם חוקרים ומוסדות מחקר בתחומי הנזיקין והביטוח לשם קידום המחקר בתחומים אלה.
המרכז נוסד על ידי הקבוצה האירופית לדיני נזיקין כבסיס מוסדי להגשמת יעדים אלה.
אחד מהפרויקטים השאפתניים ביותר של המרכז, אשר הוצא אל הפועל באמצעות קבוצת הנזיקין, הוא ניסוח עקרונות דיני הנזיקין האירופיים (Principles of European Tort Law הידועים ביבשת גם בשם המקוצר PETL). בנוסף לכך מוציא המרכז ספרים העוסקים בסוגיות שונות בדיני הנזיקין באופן השוואתי – תוך ניסיון לתת במה לכל השיטות באיחוד האירופי ולזהות עקרונות, מגמות או תוצאות – ברמת האיחוד.
המרכז עורך מדי שנה את הכנס השנתי של דיני הנזיקין האירופיים בווינה בו מוצגים דוחות של כל מדינות האיחוד האירופי ואיגוד הסחר החופשי האירופי ונדונות סוגיות אקטואליות בתחום זה. לאחר כל כנס מוציא המרכז את ספר השנה של דיני הנזיקין בו מופיעים דוחות של המדינות השונות ודוחות משווים ומסכמים.
בפעילות המרכז מעורבים שני חוקרים ישראלים. פרופסור ישראל גלעד מן האוניברסיטה העברית הוא חבר קבוע בקבוצת הנזיקין, הגוף המייסד, ובמרכז עצמו ונוטל חלק בעריכה ובכתיבה של פרסומי המרכז. פרופסור רונן פרי הוא הרפורטר של ישראל לספר השנה של דיני הנזיקין וחבר קבוע של המרכז.
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 על שם:  ג'ון גראנג 
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' אגריי א. מג'וק (Prof. Agrey A. Majok)
 מיקום
 מיקום:  בור, דרום סודאן
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 קואורדינטות:  6°13′N 31°33′E﻿ / ﻿6.22°N 31.55°E﻿ / 6.22; 31.55
 drjgmust.com
  (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיההאוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיההאוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג
 
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג (באנגלית: John Garang Memorial University) היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.
מיקום

הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה נמצא בעיר בור במחוז ג'ונגליי על גדות הנילוס הלבן.
סקירה

נכון ל-2012 האוניברסיטה היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הקיימות בדרום סודאן.
האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011.
אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 בתור מכון למדע וטכנולוגיה על-שם ג'ון גראנג. המכון הפך בשנת 2008 לאוניברסיטה ציבורית.
פקולטות

נכון לספטמבר 2009 קיימות באוניברסיטה 4 פקולטות:
הפקולטה לחקלאות
הפקולטה ללימודי הסביבה
הפקולטה למשפטים
הפקולטה למדע וטכנולוגיה
ראו גם

אוניברסיטאות בדרום סודאן
בור
ג'ונגליי
הערות שוליים

↑  Partial Liating of South Sudan's Public Universities
↑  Vice Chancellor of Rumbek University is Professor Professor Matthew Atem Aduol
↑  List of Medical Schools in Sudan & South Sudan
↑  University of Northern el Ghazal Opening In 2011
↑  History of John Garang Memorial University
↑  John Garang Institute Elevated To University Status
↑  Academic Faculties of JGMU
המאבק נגד גדר ההפרדה בבלעין

ההפגנה בבלעין, יולי 2005
מפגינים מחברים את גופם לגדר באמצעות ריתוך מתקן ברזל מיוחד, 18.06.2006
חיתוך של קטע בגדר, ינואר 2011
פלסטינים מיידים אבנים
המאחז הפלסטיני בבלעין
תערוכה שבה הוצגו רימוני ההלם והגז המשומשים ששימשו את צה"ל לפיזור ההפגנות, אשר סודרו באופן היוצר את סמל השלום. עקב תערוכה זו הגישה הפרקליטות הצבאית כתב אישום כנגד עבדאללה אבו רחמה, ממנהיגי המאבק בבלעין, באשמת "אחזקת אמצעי לחימה".
מפגינים תושבי הכפר נושאים שלטים דמויי מצבות בהפגנה, 11 במרץ 2007.
התזת נוזל בואש על מפגינים בבלעין, דצמבר 2011
בלעין הוא כפר פלסטיני הנמצא מערבית לרמאללה ומזרחית למודיעין עילית, ב"שטח B", שבשליטה אזרחית של הרשות הפלסטינית. בכפר כ-1,800 תושבים, המתפרנסים בעיקר מחקלאות. בחודש ינואר 2005 החל בכפר מאבק נגד גדר ההפרדה, בעקבות כוונת ממשלת ישראל להקים את גדר ההפרדה בסמוך לכפר. במאבק לוקחים חלק תושבי הכפר והכפרים הסמוכים, פעילי שמאל ואנשי קבוצת אנרכיסטים נגד הגדר מישראל וכן פעילים מחו"ל, בעיקר מארגון הסולידריות הבינלאומי. המאבק מזוהה בעיקר עם ההפגנות הנערכות מדי יום שישי ומידרדרות פעמים רבות לאלימות.
גדר הביטחון בשטחי הכפר

גדר ההפרדה תוכננה תחילה להותיר מחוץ לכפר 1,647 דונם מתוך 4,085 דונם הנכללים באדמות הכפר לפי החלוקה המנדטורית של אדמות הכפרים, מתוכם 678 דונם בבעלות פרטית והשאר אדמות מדינה. על אדמות המדינה נבנתה שכונת מתתיהו מזרח של מודיעין עילית. תוואי הגדר שורטט כך שיכלול שטחים המיועדים להקמת שכונה חדשה (שלב ב' של שכונת מתתיהו מזרח) עוד לפני שהחלה בנייתה, ובניגוד לשיקולים ביטחוניים. בעתירה נגד הקמת הגדר, שהגיש ראש המועצה של הכפר, קבע בית המשפט העליון כי:
התוואי הקיים של הגדר מעורר תהיות גם מבחינת היתרון הביטחוני שהוא מעניק. אין חולק כי התוואי עובר ברובו בשטח נחות מבחינה טופוגרפית הן ביחס למודיעין עלית, הן ביחס לבילעין. הוא מותיר מספר גבעות בצד הפלסטיני ושתי גבעות בצד הישראלי. הוא מסכן את הכוחות המסיירים לאורך התוואי. על רקע תפיסת הביטחון שהוצגה לנו במקרים רבים אחרים, לפיה קיימת חשיבות ביטחונית להקמת הגדר בשטחים טופוגרפיים שולטים, מעורר התוואי הקיים תמיהות. ככלל, מציג המפקד הצבאי במקרים רבים של תכנון תוואי הגדר את החזקתן של גבעות שולטות כיתרון ביטחוני משמעותי, ואילו במקרה שלפנינו נקבע תוואי אשר לפחות בחלקו מצוי בשטח נחות ביחס לגבעות. אין להסביר תוואי זה אלא ברצון לכלול את החלק המזרחי של "מתתיהו מזרח" ממערב לגדר, שאלמלא כן ספק אם קיים טעם ביטחוני צבאי לקבוע את תוואי הגדר במקום בו הוא עובר עתה.
המאבק נגד גדר ההפרדה > עד השלמת הגדר

עד סוף 2005 המפגינים היו מגיעים לכיוון תוואי גדר ההפרדה, תוך ניסיון למנוע את המשך בנייתה. המאבק התבטא לצד יידוי אבנים (ראו "אלימות בהפגנות" בהמשך), גם בפעולות ישירות והפגנות בלתי אלימות. למשל, ביולי 2005, נכנסו מפגינים למתקן ברזל שרותך לצורך פעולה זו והתבצרו בתוכו. המתקן הוצב על תוואי העבודות על הגדר ומנע את המשכן. המתקן רותך כך שכל גופם של המתבצרים נמצא בתוכו, על מנת להקשות את פינויו. כמו כן הוקם "מאחז" פלסטיני על שטח האדמות הסמוכות לכפר. על אדמות אלו התבצעה בנייה של שכונות של מודיעין עילית. על אף התחייבות הצבא והמנהל האזרחי, לא נעשה דבר על מנת להפסיק את העבודות.[דרוש מקור] במחאה על כך, הציבו פעילים פלסטינים, ישראלים ופעילים מחו"ל, קרוואן באזור העבודות.
המאבק נגד גדר ההפרדה > לאחר השלמת הגדר

משהושלמה בניית הגדר, המפגינים מגיעים לאזור הגדר, לעיתים מפרקים קטעים קטנים שכבר נבנו ולעיתים מיידים אבנים בכוחות הביטחון. ההפגנות מפוזרות על ידי צה"ל, המכריז לרוב על האזור כעל שטח צבאי סגור, תוך שימוש באמצעים לפיזור הפגנות הכוללים בעיקר גז מדמיע, רימוני הלם וכדורי גומי. לטענת הוועדה העממית של הכפר, היא מחויבת לעקרונות האי-אלימות ובשל כך המשתתפים בהפגנות אינם חמושים וההפגנות נעשות בשיתוף פעולה עם ישראלים. הפלסטינים מודים בכך שזריקות אבנים קורות תדיר אולם לטענתם יידוי האבנים מתרחש על ידי ילדי הכפר. במקרה אחד טענו כי מדובר כפרובוקציה של מסתערבים הנטמעים בקרב המפגינים במטרה לבצע מעצרים. כוחות הביטחון הישראליים טענו בתגובה למקרה כי המסתערבים רק הצטרפו ליידוי אבנים שכבר החל, על מנת לא להחשף.
המאבק נגד גדר ההפרדה > הליכים משפטיים לעצירת ההפגנות

החל מיוני 2009 החריף צה"ל את פעילותו למעצר מארגני ההפגנות. חיילים עצרו חשודים בבתיהם בלילות.
באוקטובר 2010 גזר בית הדין הצבאי 18 חודשי מאסר על אדיב אבו רחמה, ממארגני ההפגנות, שהורשע בין היתר בעבירות של הסתה, הפרעה לסדר הציבורי וכניסה לשטח צבאי סגור. לעומתו זיכה ביה"ד הצבאי את עמיתו לארגון ההפגנות מוחמד חטיב מהאישומים שבהם הואשם ואף ביקר את התנהלות גורמי החקירה כלפיו.
המאבק נגד גדר ההפרדה > אלימות בהפגנות

בהפגנות בבילעין, נפצעו מפגינים פלסטינים, מפגינים ישראלים ובינלאומיים וחיילי צה"ל ומג"ב. ב-3 ביוני 2005 נפגע חייל צה"ל מאבן שיידו המפגינים לעברו ואיבד את ראייתו באחת מעיניו.
ב-17 באפריל 2009, במהלך הפגנה שבה לדברי צה"ל תקפו כ-100 פלסטינים את כוחות הביטחון, נהרג באסם איבראהים אבו רחמה, תושב הכפר בן 30, מפגיעה ישירה של רימון גז מדמיע בחזהו. גורמים בצה"ל אמרו כי ככל הנראה הירי לעברו בוצע בניגוד לנהלים. מאז מותו תמונותיו מתנוססות ברחוב הראשי של הכפר ועל חולצותיהם של מפגינים. יום לאחר מותו הפגינו במחאה מאות פעילי שמאל בתל אביב.
בין ה-21 ל-23 באפריל 2010 התקיימה "ועידת בלעין החמישית למאבק העממי הלא-אלים נגד הגדר וההתנחלויות", בהשתתפות עשרות פעילי שמאל פלסטינים, ישראלים וזרים, בהם חברת הפרלמנט האירופי לואיזה מורגנטיני. במהלך ההפגנה שנעלה את הכנס, היו יידויי אבנים, ומפגין נפצע בינוני בראשו מקליע רימון גז ששוגר על ידי חייל צה"ל.
ב-1 בינואר 2011 מתה ג'והאר איברהים אבו רחמה, תושבת הכפר בת 36, אחותם של המפגין שנהרג במהלך הפגנה בכפר שנתיים קודם לכן, ושל אשרף אבו רחמה שנורה בכדור גומי ב-2008 בכפר נעלין בעודו כפות. לפי עדויות אנשי הכפר ומפגינים שנכחו במקום, היא עמדה במרחק מה ממוקד ההפגנה ושאפה גז מדמיע שירו כוחות צה"ל. בעקבות כך התמוטטה ופונתה מהמקום באמבולנס. תחקיר צה"ל שכלל עיון במסמכים רפואיים קבע כי אבו רחמה שלא השתתפה בהפגנה שאפה כמות מזערית של גז מדמיע, והיא מתה כתוצאה מאבחון שגוי של הצוות הרפואי שנתן לה מנת יתר של אטרופין. לדברי צה"ל התחקיר אישש את הטענה לפיה גז מדמיע לא יכול לגרום למוות.
המאבק נגד גדר ההפרדה > הפגנות בולטות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בחלק מההפגנות המשתתפים עושים שימוש באמנות על מנת להביע את המסר, כך לדוגמה באחת ההפגנות, מספר אנשים הגיעו להפגנה מחופשים לדמויות הילידים מהסרט אוואטר. בהפגנה אחרת, שציינה שלוש שנים למאבק בבלעין, תושבי בלעין יצרו פסל של סמל השלום העשוי מעשרות רימוני גז ריקים שנאספו לאחר ההפגנות. בעקבות זאת, נעצר אחד אחד היוצרים של הפסל בעוון אחזקת אמצעי לחימה. בהפגנה אחרת, שנערכה ביום חג עיד אל-אדחא, בעוד שבכפרים אחרים הנאבקים נגד גדר ההפרדה בוטלו ההפגנות, בבלעין יצאו התושבים להפגנה לבושים במיטב חליפות החג וכאשר ילדי הכפר נושאים עשרות בלונים בצבעי דגל פלסטין.
ביוני 2008 נפגעו בהפגנות בבלעין סגנית יו"ר הפרלמנט האירופי, לואיזה מורגנטיני (אנ'), כלת פרס נובל לשלום, מייריד מגווייר והשופט האיטלקי ג'וליו טוסקנו מרימוני גז.
בהפגנת יום שישי 8 באוגוסט 2008 בבלעין, נעשה השימוש הראשון בהיסטוריה בבואש.
ב-19 בפברואר 2010 התקיימה הפגנה לציון 5 שנים לתחילת המאבק, בהשתתפות כ-1,500 איש, פלסטינים, ישראלים וזרים. בין היתר נכחו בהפגנה ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, סלאם פיאד, בכיר פת"ח נביל שעת', ראש מפלגת היוזמה הלאומית הפלסטינית מוסטפא ברגותי, ח"כ דב חנין מחד"ש, ראש עיריית ז'נבה, ועוד. המפגינים צעדו אל עבר גדר ההפרדה וכמה מאות מהם טילטלוה יחדיו עד שנפלה. לאחר שהפילו את הגדר חצו מפגינים רבים לאדמות הכפר שבעברה השני והשתלטו למשך מספר דקות על מחנה אוהלים צה"לי במקום, תוך הנפת דגל פלסטין מעליו. הצבא הגיב בשימוש בבואש וירי עשרות רימוני הלם וגז מדמיע.
המאבק נגד גדר ההפרדה > המאבק המשפטי בבג"ץ

ב-4 בספטמבר 2007 קבע בג"ץ כי יש לשנות את תוואי גדר ההפרדה סמוך לבילעין כך שייבחן תוואי חלופי המוציא מתחום הגדר את האדמות המעובדות באזור נחל דולב, וכן את שלב ב' של תוכנית מתתיהו מזרח. משרד הביטחון וצה"ל דחו את יישום ההחלטה מספר פעמים ונמתחה עליהם ביקורת חריפה על ידי השופטים. רק לאחר שנתיים וחצי ממועד הפסיקה, בפברואר 2010, החלו עבודות לשינוי תוואי הגדר באזור. התוואי החדש יחזיר לכפר בילעין כ-700 דונם מאדמותיו, כ-40% מסך השטח שנותר ממערב לתוואי המקורי.
המאבק נגד גדר ההפרדה > לאחר שינוי התוואי

עקב העובדה שעדיין למעלה ל-1,000 דונם מאדמות הכפר יוותרו מצדה המערבי של הגדר, תושבי הכפר לא מסכימים גם לתוואי החדש, ומהצהרותיהם מסתמן המשך המאבק באמצעות הפגנות מחד והמשפט הבינלאומי מאידך.
במרץ 2010 הכריז צה"ל על האדמות שבין הכפר לגדר ההפרדה כשטח צבאי סגור מדי יום שישי, עד 17 באוגוסט באותה שנה.
ראו גם

בילעין חביבתי - סרט תיעודי בהשראת מאבקם של תושבי הכפר, שיצא לאקרנים בשנת 2006.
חמש מצלמות שבורות - סרט תיעודי שיצר תושב הכפר עימאד בורנאט יחד עם גיא דוידי, המתאר את המאבק, והיה מועמד לפרס האוסקר.
הערות שוליים

1 2  בג"ץ 8414/05 אחמד עיסא עבדאללה יאסין, ראש המועצה הכפרית בילעין נ' ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב־4 בספטמבר 2007, פסק הדין
↑  עלי ואקד, בילעין: הפלסטינים הקימו מאחז מעבר לגדר, באתר ynet, 29 במרץ 2007
↑  ‏עלי ואקד ואפרת וייס, מפגינים בבילעין: 15 נפצעו במהלך פירוק קטע מהגדר, באתר ynet, 20 בינואר 2006
↑  ‏עלי ואקד, חנן גרינברג ויאיר אלטמן, פצוע מכדור גומי בחזה בהפגנה ליד רמאללה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2010
↑  ג'ושוע מיטניק המחאה הלא-אלימה צוברת תאוצה בגדה המערבית
אורי אבנרי בבית-הדין הצבאי: "בילעין הפכה למותג עולמי" 30 ביולי 2010
↑  ארנון רגולר, יותר מעשרה פצועים, בהם ח"כ, בהפגנה בכפר בלעין, באתר הארץ, 29 באפריל 2005
↑  יותם פלדמן, צה"ל החמיר לרעה במדיניותו לגבי ההפגנות בבילעין ונעלין, באתר הארץ, 8 בינואר 2010
↑  יהושע בריינר, עונשו של מארגן הפגנות בבילעין ל-18 חודשי מאסר, וואלה
↑  יהושע בריינר‏, ביהמ"ש הצבאי זיכה את מנהיג ההפגנות בבילעין, באתר וואלה, 3 בינואר 2011
↑  ניר יהב ויהושע בריינר‏, חנין: "להביא לדין את האחראים להרג בבילעין", באתר וואלה, 17 באפריל 2009
↑  ‏עלי ואקד, יונתן פולק נפצע בהפגנה נגד הגדר בבילעין, באתר ynet, 3 באפריל 2005
↑  עתי"ם, חמישה מפגינים, שוטר וחייל נפצעו בעימות בבילעין, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2006
↑  דורון נחום, מפגיני שמאל פצעו חייל ושוטר, באתר nrg‏, 17 בנובמבר 2006
↑  עמוס הראל, החייל שאיבד עין: המפגינים שכחו שהם בטוחים בגלל אנשים כמוני, באתר הארץ, 10 ביוני 2005
↑  אנשיל פפר ויואב שטרן, פלסטיני נהרג מפגיעת רימון גז בהפגנה בבילעין, באתר הארץ, 17 באפריל 2009
↑  אנשיל פפר, קצינים בצה"ל: הירי שהרג את המפגין הפלסטיני בבילעין בוצע בניגוד לנהלים, באתר הארץ, 19 באפריל 2009
↑  ‏עלי ואקד, קרוביו של ההרוג מבילעין: אדם ישר ונחוש במאבקו, באתר ynet, 19 באפריל 2009
↑  בני ציפר, פרשת חייו הקצרה של באסם אבו רחמה שנהרג בעת ההפגנה בבילעין, באתר הארץ, 26 באפריל 2009
↑  ‏עלי ואקד, ערבי ישראלי נפצע בינוני בראשו מרימון בבלעין, באתר ynet, 23 באפריל 2010
↑  יאיר אלטמן ורועי נחמיאס, אחותו של ההרוג מבילעין נהרגה בהפגנה בכפר, באתר ynet, 1 בינואר 2011
אבי יששכרוף, עדויות נוספות: ההרוגה מבלעין נפגעה מגז מדמיע, באתר הארץ, 5 בינואר 2011
↑  ‏חנן גרינברג, תחקיר צה"ל: המפגינה הפלסטינית מתה מאטרופין, באתר ynet, 19 בינואר 2011
↑  Bilin Reenacts Avatar Film 12-02-2010 By Haitham Al Katib
↑  עמירה הס, כתב אישום נגד תושב בלעין: אסף תרמילים של רימוני גז והלם שנורו בהפגנות נגד הגדר, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2009
↑  Eid Al Adha Al Mobarak in Bilin Nov.27 '09 By: Haitham al Katib
↑  עלי ואקד וענת שלו, בילעין: סגנית יו"ר פרלמנט האיחוד נפגעה מגז, באתר ynet, 6 ביוני 2008
↑  Bil'in 19.2.10.mov
↑  אנשיל פפר, אלף בני אדם ציינו בבילעין חמש שנים לתחילת ההפגנות ופירקו קטע מגדר ההפרדה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2010
↑  שמואל מיטלמן, בג"ץ: שר הביטחון הפר פסק דין בפרשת בלעין, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2008
↑  תומר זרחין, ביניש מותחת ביקורת: המדינה לא קיימה פסק דין, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2008
↑  החלו עבודות לשינוי תוואי הגדר בבילעין, באתר הארץ, 11 בפברואר 2010
↑  ניר יהב‏, סלאם פיאד: "המאבק העממי ינצח את הכיבוש", באתר וואלה, 19 בפברואר 2010
↑  עמירה הס, צה"ל הכריז על בלעין ונעלין כשטח צבאי סגור עד ה-17 באוגוסט, באתר הארץ, 15 במרץ 2010
היינץ

ערך זה עוסק בחברה אמריקאית בתחום המזון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  הנרי ג'ון היינץ 
 תקופת הפעילות:  1869–הווה (כ־155 שנים) 
 חברת אם:  קראפט היינץ 
 חברות בנות:  ליה ופֵּרינְס 
 מיקום המטה:  פיטסבורג 
 ענפי תעשייה:  עיבוד מזון, תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  קטשופ, רוטב ברביקיו, רוטב בשר, מיונז, חרדל, חומץ 
  
 www.heinz.com
 
מתחם היסטורי של מפעלי הנייץ בפיטסבורג שהוסבו לדירות מגורים
היינץ (באנגלית: H. J. Heinz Company) הוא מותג מזון אמריקאי ולשעבר תאגיד באותו השם, שמניותיו נסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק והמטה שלו היה בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא נוסד על ידי הנרי ג'יי היינץ בשנת 1869. ומייצר אלפי מוצרי מזון במפעלים בשש יבשות, והמשווקים ביותר מ-200 מדינות וטריטוריות ברחבי העולם. החברה טוענת שיש לה 150 מותגים שהם בעלי נתח השוק הראשון או השני בגודלו בעולם.
בפברואר 2013 הסכים תאגיד "היינץ" להירכש על ידי חברות ההשקעות "ברקשייר האת'וויי" ו-3G Capital, לפי שווי שוק של 28 מיליארד דולר.
ב-25 במרץ 2015, הודיעה חברת המזון "קראפט" על מיזוגה עם "היינץ", ביוזמת חברת "ברקשייר האת'וויי" המיזוג ליצירת חברת קראפט היינץ, חברת המזון החמישית בגודלה בעולם, הושלם ב-2 ביולי 2015.
היסטוריה

היינץ נוסדה על ידי הנרי ג'ון היינץ בשנת 1869. היינץ נולד בארצות הברית להורים שהגרו מגרמניה. הוא החל לייצר ולשווק רוטב החזרת, על פי מתכון של אמו, בכמויות קטנות לחנויות בסביבת מגוריו בעיירה שרפסבורג, פנסילבניה, יחד עם שני שותפים. החברה פשטה רגל בשנת 1875. בשנה שלאחר מכן ייסד היינץ חברה נוספת, F & J Heinz, עם אחיו ג'ון היינץ ובן דודו, פרדריק היינץ. אחד המוצרים הראשונים של חברה זו היה קטשופ היינץ והחברה החלה לצמוח. בשנת 1888, היינץ רכש את שני שותפיו וארגן מחדש את החברה כחברת H.J. Heinz.
בשנת 1896 השיקה את סיסמת הפרסום של החברה, "57 זנים", בהשראת פרסומת שראה בזמן שנסע ברכבת בעיר ניו יורק (לחנות נעליים המתהדרת ב-"21 סגנונות"), היינץ בחר את המספר פחות או יותר באקראי כי הוא אהב את הצליל שלו. הסיסמה המשיכה לשמש את החברה במשך השנים מאז.
היסטוריה > במאה ה-20

בשנת 1905 הפכה חברת "ה.ג'יי היינץ" לחברה בע"מ, והיינץ כיהן כנשיא הראשון שלה, ושימש בתפקיד זה למשך שארית חייו. תחת הנהגתו, החברה הייתה חלוצה בתהליכים לעיבוד מזון באופן סטרילי, והובילה מאמץ לובינג מוצלח לטובת חקיקת "חוק המזון והתרופות הטהור" (אנ') ב-1906, שהסדיר את ייצור המזון התרופות בארצות הברית. בשנת 1908 הקים מפעל ראשון מחוץ לארצות הברית, בלימינגטון, אונטריו, קנדה. החברה הפעילה אותו עד 2014, אז נמכר.
חברת היינץ הייתה חלוצה הן בחידושים המדעיים והן בחידושים הטכנולוגיים לפתרון בעיות כמו זיהום חיידקי בייצור מזון. ב-1914 פותח באנגליה רוטב סלט היינץ.
בשנת 1930, הווארד היינץ, בנו של הנרי היינץ, הוביל פיתוח מוצרי מזון זולים בהיקף תעשייתי, בעקבות השפל הגדול, כולל מרקים מוכנים ומזון לתינוקות. והם הפכו למוצרים מובילים של החברה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, "ג'ק" היינץ (נכדו של הנרי ג'ון היינץ) הוביל את החברה כנשיא ומנכ"ל כדי לסייע לבריטניה ובעקבות מחסור במזון. המפעל שלה בפיטסבורג הוסב לזמן מה לייצור דאונים עבור בריטניה. בשנים שלאחר המלחמה, ג'ק היינץ הרחיב את החברה פתח מפעלים במספר מדינות, והרחיב מאוד את הנוכחות הבינלאומית שלה. הוא גם רכש את מותג הטונה "סטארקיסט".
בשנת 1959, העובד הוותיק של החברה, פרנק ארמור ג'וניור, נבחר לנשיא ויושב ראש. הוא הראשון שכיהן בתפקיד מאז תחילתה של החברה ב-1869 שלא היה בן המשפחה.
בשנת 1969, טוני או'ריילי הצטרף לחברת הבת של החברה בבריטניה, והפך למנכ"ל שלה עד מהרה. הוא עבר לפיטסבורג ב-1971, כשקודם לתפקיד סגן נשיא בכיר לאזור צפון אמריקה והאוקיינוס השקט. ב-1973, מונה לנשיא ההברה, למנכ"ל ב-1979 ויו"ר ב-1987. ב-1991 קיבל או'ריילי שכר שיא של 75 מיליון דולר בשנה.
בין 1981 ל-1991, מניית היינץ עלתה ב-28% בממוצע בשנה, כפול מהתשואה השנתית הממוצעת של מדד S&P 500 לאותן שנים. לקראת סוף העשור התפשטות של קמעונאים כמו וולמארט וצמיחת מותגים פרטיים גרמו לתחרות על שטחי המדף, והפעילו לחץ מחירים על מוצרי החברה. בשנת 1998 עזב טוני או'ריילי את החברה אך במהלך השנים שעמד בראשה צבר הון שהפך אותו למיליארדר
, והוא הקים חברת השקעות משלו.
בשנת 1999, רכשה 19.5% ממניות חברת המזון הטבעי והאורגני "Hain" תמורת 100 מיליון דולר. באמצעות העסקה ביקשה להכניס לשוק המזון הטבעי והאורגני בארצות הברית, שנאמד בבאותה עת בכ-20 מיליארד דולר לשנה וצמח בקצב של 15–18 אחוזים בשנה. באותה שנה הרחיבה את עסקי המזון הקפוא שלה באירופה באמצעות רכישת חטיבת המזון הקפוא של חברת "יונייטד ביסקיטס" הבריטית.
היסטוריה > במאה ה-21

בשנת 2000 ביקשה היינץ לרכשו את עסקי מזון התינוקות של ביצ'נאט (Beech Nut),יצרנית מזון תינוקות בבעלות חברת מילנוט, למזגם עם עסקי מזון התינוקות שלה. בכך תהפוך היינץ ליצרנית מזון התינוקות השנייה בגודלה בעולם, אחרי גרבר. אך נציבות הסחר הפדרלית החליטה לא לאשר את העסקה מחשש לפגיעה בתחרות בעסקי מזון התינוקות והיא בוטלה באפריל 2001.
בשנת 2005 רכשה היינץ את יצרנית התבלינים והרטבים הבריטית "HP פודס" (יצרנית הרוטב הפופולרי "HP Sauce") מקבוצת דנונה, תמורת 861.3 מיליון דולר. זאת במסגרת מאמצי החברה להתמקד בעסקי הרטבים שלה, שהביאו גם למכירה של המותג לינדה מקרתני, יצרנית תחליפי בשר וארוחות מוכנות מהצומח, לחברת היין (Hain Celestial) האמריקאית. מותג שנוסד ב-1991 על ידי לינדה מקרטני, אשתו של זמר החיפושית פול מקרטני, לאחר שהפכה לגורו של מזון מהצומח, כשכתבה ספר בישול צמחוני. החברה נרכשה על ידי תאגיד יונייטד ביסקיטס וב-1999 עברה לידי היינץ שרכשה את יונייטד ביסקיטס תמורת 317 מיליון דולר.
בפברואר 2013, נרכשה החברה על ידי החברות ברקשייר האת'וויי ו-3G Capital, במחיר של 28 מיליארד דולר. ומאוחר יותר נמחקה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק. במרץ 2015 רוכשי חברת היינץ רכשו גם את תאגיד קראפט ומזגו את החברות לחברת "קראפט-היינץ".
בשנת 2017, קראפט-היינץ ניסתה לקנות את תאגיד המזון ומוצרי הצריכה הבריטי-הולנדי יוניליוור, במטרה לחתוך בהוצאות החברה על ידי איחוד מפעלים, אולם יוניליוור דחתה את הצעת הרכש שהייתה תמורת כ-143 מיליארד דולר.
בפברואר 2019, ביצעה קראפט-היינץ מחיקת ערך מוניטין בסך 15.4 מיליארד דולר של חלק מהמותגים הידועים ביותר שלה, עקב שינויים בהרגלי האכילה של הצרכנים כך שחלק מהמוצרים שלה הפכו פחות פופולריים.
פעילות בישראל

מוצרי החברה היו זמינים בישראל כבר בתקופת המנדט הבריטי. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה החברה לרכוש בישראל כמויות קטנות של רסק עגבניות לשימוש מפעליה באנגליה.
מוצרים של החברה, כגון שעועית אפויה, שווקו בישראל החל משנות ה-70 על ידי רשת שופרסל, שהוקמה על ידי משקיעים מארצות הברית.
בשנת 1991 קיבלה חברת "רמדיה" את הזיכיון לייבא לישראל את מוצרי החברה בתחום המזון לתינוקות ("רמדיה" הייתה אז יצרנית מובילה בישראל בתחום זה). ההחלטה להתחיל ליבוא את המוצרים התקבלה לאחר שהתחרות בענף גדלה, מותגים בינלאומיים נוספים נכנסו לשוק, דוגמת "גרבר" ו"ביצ'נט" (Beech-Nut), ועלויות הייצור שלה בישראל היו גבוהות. בשנת 1992 החלה רמדיה ליבוא תרכובות מזון לתינוקות מחברת "הוּמָנָה", חברת בת גרמנית של קונצרן היינץ. המוצר שווק בישראל תחת שם המותג של רמדיה.
בשנת 1995 התרחב הזיכיון של רמדיה גם למוצרי המכולת של היינץ, כדוגמת קטשופ, חרדל ומיונז והיא שיווקה אותם באמצעות חברת בת חדשה בשם "פודליין".