stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מישור מרידיאני
סיבות המחקר

בשנת 2004 הנחיתה נאס"א את גשושית האופורטוניטי במישור מרידיאני, כדי לחקור את מאפייניו המינרליים והגאולוגיים של המקום. המיקום נבחר
בעקבות מידע שהתקבל ממכשיר הספקטרומטר אשר הותקן בחללית מרס גלובל סרוויור, ואשר הצביע על קיום כמות רבה של המינרל המטיט על פני הקרקע.
המטיט נוצר בתהליכים שונים אשר רובם כרוכים בהימצאות מים. בנוסף ראו החוקרים טרם נחתה האופורטיוניטי מבנים התואמים במאפייניהם לסלעי משקע.
תוצאות המחקר

עם נחיתת האופוטוניטי על המאדים זוהו סלעים אשר הכילו כמות רבה (כ-40% ממשקל הסלעים) של מלחים גופריתיים. ריכוז שכזה עשוי להיווצר בעקבות התנדפות מים המעורים בגופרית, כלומר בסלעי משקע.
בהמשך התגלו כדוריות המטיט אשר נוצרו על פי הסברה כתוצאה מחלחול מים רוויי ברזל אל סלעי המשקע שנוצרו קודם להם.
גם מבחינה גאומורפולוגית התגלה מישור מרידיאני כבעל דמיון למתווה קרקעית אוקיינית.
ראו גם

מכתש ביגל
הערות שוליים

↑  Destination: Meridiani Planum - NASA Science
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403813605171  LCCN: sh2017002940
מדליית קרנגי

| --- | --- |
 תיאור:  פרס בריטי לספרות ילדים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  Chartered Institute of Library and Information Professionals 
 תקופת הפרס:  1936–הווה (כ־88 שנים) 
 נקרא על שם:  אנדרו קרנגי 
 אתר רשמי
 
מדליית קרנגי (באנגלית: Carnegie Medal) היא פרס ספרותי בריטי המוענק מדי שנה לסופרים שהגיעו להישגים בתחום ספרות הילדים והנוער. הפרס נוסד בבריטניה בשנת 1936 לזכרו של הפילנתרופ הסקוטי אנדרו קרנגי. הפרס מוענק על ידי "המוסד לספרנות ומידענות" (Chartered Institute of Library and Information Professionals - CILIP) המעניק פרס מקביל למצטיינים באיור, מדליית קייט גרינוויי.
היסטוריה של הפרס

על הספרים המועמדים להיות כתובים במקורם באנגלית ולצאת לאור בבריטניה בשנה שלפני מתן הפרס. הגוף המעריך את הספרים לצורך מתן הפרס מורכב מ-13 ספרנים המתמחים בספרות ילדים, מספריות לילדים החברות ב-CILIP. הפרס מוכרז מדי שנה בחודש יוני. הזוכה מקבל מדליית זהב, וספרים בשווי של 500 לירות שטרלינג, אותם הוא תורם לספרייה ציבורית או לספריית בית ספר.
בתחילה אסר תקנון התחרות על הענקת הפרס יותר מפעם אחת, אך לאחר מכן שונה התקנון, ולראשונה, בשנת 1980 זכה פיטר דיקינסון בפרס בפעם השנייה.
בשנת 2007, כאשר מלאו 70 שנה לטקס הראשון בו חולק הפרס, התקיים משאל לבחירת הספר האהוב ביותר מבין זוכי הפרס במהלך השנים. הספר הזוכה במשאל היה המצפן הזהוב מאת פיליפ פולמן.
זוכי הפרס והמועמדים לפרס

עד שנת 2007 הרשימה מתייחסת לשנה בה נכתב הספר. משנת 2007 הרשימה מתייחסת לשנה בה חולק הפרס.
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > העשור השני של המאה ה-21

| שנה | שם הזוכה | שם הספר | מועמדים סופיים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פטריק נס (Patrick Ness)‏ | 7 דקות אחרי חצות | דייוויד אלמונד ‏ – "My Name Is Mina"   ליסה אוונס (Lissa Evans)‏ – "Small Change for Stuar"   סוניה הארטנט (Sonya Hartnett)‏ – "The Midnight Zoo" אלי לואיס (Ali Lewis)‏ – "Everybody Jam"  אנדי מאליגן (Andy Mulligan)‏ – "Trash" אנאבל פיצ'ר (Annabel Pitcher)‏ – "My Sister Lives on the Mantelpiece" רותה ספטיס (Ruta Sepetys)‏ – "Between Shades of Gray" |
| 2011 | פטריק נס (Patrick Ness)‏ | ‏ "Monsters of Men" | תרזה ברסלין (Theresa Breslin)‏ – "Prisoner of Inquisition"   ג'רלדין מקורקרן (Geraldine McCaughrean)‏ – "The Death-Defying Pepper Roux"   מג רוסוף (Meg Rosoff)‏ – "The Bride's Farewell" מרכוס סדג'וויק (Marcus Sedgwick)‏ – "White Crow"  ג'ייסון וואלאס (Jason Wallace)‏ – "Out of Shaddow" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > העשור הראשון של המאה ה-21

| שנה | שם הזוכה | שם הספר | מועמדים סופיים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | ניל גיימן | ספר בית הקברות | לורי האלס אנדרסון (Laurie Halse Anderson)‏ – "Chains" הלן גרנט (Helen Grant)‏ – "The Vanishing of Katharina Linden"  ג'ולי הרן (Julie Hearn)‏ – "Rowan the Strange"  פטריק נס – "The Ask and the Answer"   טרי פראצ'ט – "אומה" פיליפ ריב (Philip Reeve)‏ – "Fever Crumb" מרכוס סדג'וויק – "Revolver" |
| 2009 | שיבון דאוד (Siobhan Dowd) | "Bog Child" | פרנק קוטרל בויס (Frank Cottrell Boyce)‏ – "Cosmic" קווין ברוקס (Kevin Brooks)‏ – "Black Rabbit Summer"  אואן קולפר ‏ – "Airman"  קית' גריי (Keith Gray) ‏– "Ostrich Boys"   פטריק נס – "The Knife of Never Letting Go" קייט תומפסון (Kate Thompson)‏ – "Creature of the Night" |
| 2008 | פיליפ ריב | "Here Lies Arthur" | קווין קרוסלי-הולנד (Kevin Crossley Holland) ‏– "Gatty's Tale"   לינזי גלאס (Linzi Glass) – "Ruby Red"   אליזבת ליירד (Elizabeth Laird)‏ – "Crusade"   טניה לנדמן (Tanya Landman)‏ – "Apache: Girl Warrior" מג רוסוף – "What I Was"  ג'ני ולנטיין (Jenny Valentine)‏ – "Finding Violet Park" |
| 2007 | מג רוסוף | "ג'סטין קייס" | קווין ברוקס – "The Road of the Dead"   שיבון דאוד – "A Swift Pure Cry"   אן פיין (Anne Fine)‏ – "The Road of Bones"   אלי קנן (Ally Kennen)‏ – "Beast" מרקוס סדג'וויק – "My Swordhand is Singing" |
| 2005 | מאל פיט (Mal Peet)‏ | "Tamar"" | דייוויד אלמונד (David Almond) ‏- "Clay"   פרנק קוטרל בויס – "Framed"   ג'ן מארק (Jan Mark)‏ – "Turbulence"   ג'רלדין מקורקרן – "The White Darkness" |
| 2004 | פרנק קוטרל בויס | "Millions" | אן קאסידי (Anne Cassidy)‏ - "Looking for J.J."  ג'ניפר צ'ולדנקו (Geniffer Choldenko) - "איש המאפיה אל קפונה - מכבס לי את החולצות"   שרון קריץ' (Sharon Creech) - "פעימות הלב"   אווה איבוטסון (Eva Ibboston) - ‏"The Star of Kazan" פיליפ פולמן - "הדחליל ומשרתו" |
| 2003 | ג'ניפר דונלי (Jennifer Donnely)‏ | "A Gathering Light" | דייוויד אלמונד - "The Fire Eaters"   מארק האדון - "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה"   אליזבת ליירד - "The Garbage King"   מייקל מורפורגו - "Private Peaceful"   לינדה ניוברי (Linda Newbery) -‏ "Sisterland" |
| 2002 | שרון קריץ' | "רובי הולר" | קווין ברוקס - "Martyn Pig" אן פיין - "Up on Cloud Nine"  אלן גיבונס (Alan Gibbons)‏ - "The Edge"   ליאן הרן - "פסיעות על רצפת הזמיר"  לינדה ניוברי - "The Shell House"   מרכוס סדג'וויק - "The Dark Horse" |
| 2001 | טרי פראצ'ט | "The Amazing Maurice and his Educated Rodents" | שרון קריץ' - "Love that Dog"   פיטר דיקינסון (Peter Dickinson) - ‏"The Ropemaker" אווה איבוסטון - "מסע אל ים הנהר"  אליזבת' ליירד - "Jake's Tower"  ג'רלדין מקורקרן - "The Kite Rider"   ג'רלדין מקורקרן - "Stop the Train" |
| 2000 | בוורלי ניידו (Beverley Naidoo) | ‏ "The Other Side of Truth" | דייוויד אלמונד - "Heaven Eyes"   מלווין ברג'ס - "The Ghost Behind the Wall"   שרון קריץ' - "The Wanderer"   ג'מילה גאוין (Jamila Gavin)‏ - "Coram Boy"   אדל גראס (Adèle Geras)‏ - "Troy"   אלן גיבונס - "Shaddow of the Minotaur"   פיליפ פולמן - "משקפת הענבר" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות התשעים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר | מועמדים סופיים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | איידן צ'יימברס (Aidan Chambers) | "גלויות משטח ההפקר" | דייוויד אלמונד - "Kit's Wilderness"   ברנרד אשלי (Bernard Ashley) - ‏"Little Soldier"   סוזן קופר (Susan Cooper)‏ - "King of Shaddows"   ג'יליאן קרוס (Gillian Cross)‏ - "Tightrope"   ג'ני נימו (Jenny Nimmo) - ‏ - "The Rinaldi Ring"  ג'יי קיי רולינג - "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן"   ג'קלין וילסון - "The Illustrated Mum" |
| 1998 | דייוויד אלמונד | "סקליג" | רוברט קורמייר - "Heroes"  פיטר דיקינסון - "The Kin"   כריס ד'לייסי (Chris d'Lacey) ‏- "Fly, Cherokee,fly"   סוזן פרייס (Susan Price) ‏- "The Sterkarm Handshake" |
| 1997 | טים באולר (Tim Bowler)‏ | "River Boy" | מלורי בלקמן (Malorie Blackman) ‏ - "Pigheart Boy"  הנרייטה ברנפורד (Henrietta Branford)‏ - "Fire, Bed and Bone"  ג'רלדין מקורקרן - "Forever X"   פיליפ רידלי (Philip Ridley)‏ - "Scribbleboy"   ג'יי קיי רולינג - "הארי פוטר ואבן החכמים"   תרזה טומלינסון (Theresa Tomlinson) - ‏"Meet Me by the Steel Man" |
| 1996 | מלווין ברג'ס | "ג'אנק" | מייקל קולמן (Michael Coleman)‏ – "Weirdo's War" אן פיין – "The Tulip's Touch"   אליזבת' ליירד – "Secret Friends"  טרי פראצ'ט – "Johnny and the Bomb"   פיליפ פולמן – "Clockwork" קלואי רייבן (Chloe Rayban)‏ – "Love in Cyberia"   ג'קלין וילסון - "ילדות רעות" |
| 1995 | פיליפ פולמן | חומריו האפלים - חלק 1 - המצפן הזהוב | סוזן גייטס (Susan Gates)‏ – "Raider"   טניה לנדמן (Tanya Landman)‏ – "Apache: Girl Warrior" מג רוסוף – "What I Was"  ג'ני ולנטיין (Jenny Valentine)‏ – "Finding Violet Park" |
| 1994 | תרזה ברסלין | "Whispers in the Graveyard" | לין ריד בנקס (Lynne Reid Banks)‏ – "Broken Bridge"   ברלי דוהרטי (Berlie Doherty)‏ – "Willa and Old Miss Annie"   לסלי הוארת (Leslie Howarth)‏ - "Maphead"  מייקל מורפורגו - "Arthur, High King of Britain"   ג'ני נימו - "Griffin's Castle"   רוברט ווסטל (Robert Westall)‏ - "A Time of Fire"   ג'קלין וילסון - "The Bed and Breakfast Star" |
| 1993 | רוברט סווינדלס (Robert Swindles)‏ | "Stone Cold" | מלווין ברג'ס - "The Baby and Fly pie"   אן מריק (Anne Merick)‏ – "Someone Came Knocking"   ג'ני נימו – "The Stone Mouse" |
| 1992 | אן פיין | "Flour Babies" |  |
| 1991 | ברלי דוהרטי | "Dear Nobody" |  |
| 1990 | ג'יליאן קרוס | "Wolf" |  |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות השמונים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1989 | אן פיין | "Goggle-Eyes" |
| 1988 | ג'רלדין מקורקרן | "חופן של שקרים" |
| 1987 | סוזן פרייס | "The Ghost Drum" |
| 1986 | ברלי דוהרטי | "Granny was a Buffer Girl" |
| 1985 | קווין קרוסלי הולנד | "Storm" |
| 1984 | מרגרט מייהי | "The Changeover: A Supernatural Romance" |
| 1983 | ג'ן מארק | "Handles" |
| 1982 | מרגרט מייהי | "The Haunting" |
| 1981 | רוברט ווסטל | "The Scarecrows" |
| 1980 | פיטר דיקינסון | "City of Gold" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות השבעים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1979 | פיטר דיקינסון | "Tulku" |
| 1978 | דייוויד ריס (David rees)‏ | "The Exeter Blitz" |
| 1977 | ג'ין קמפ (Gene Kemp) ‏ | "The Turbulent Term of Tyke Tiler" |
| 1976 | ג'ן מארק | "Thunder and Lightnings" |
| 1975 | רוברט ווסטל | "The Machine Gunners" |
| 1974 | מולי האנטר (Mollie Hunter)‏ | "The Stronghold" |
| 1973 | פנלופי לייבלי (Phenelope Lively) ‏ | "The Ghost of Thomas Kempe" |
| 1972 | ריצ'רד אדמס | "גבעת ווטרשיפ" |
| 1971 | אייוון סאות'הול (Ivan Southall)‏ | "Josh" |
| 1970 | לאון גרפילד (Leon Garfield), אדוארד בלישן (Edward Blishen)   והמאייר צ'ארלס קיפינג (Charles Keeping)‏ | "The God Beneath the Sea" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות השישים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1969 | ק' מ' פייטון (K. M. Peyton)‏ | "The Edge of the Cloud" |
| 1968 | רוזמרי האריס (Rosemary Harris)‏ | "The Moon in the Cloud" |
| 1967 | אלאן גארנר (Alan Garner) ‏ | "The Owl Service" |
| 1966 | הפרס לא חולק שכן לא נמצא ספר מתאים |  |
| 1965 | פיליפ טרנר (Philip Turner)‏ | "The Grange at High Force" |
| 1964 | שינה פורטר (Sheena Porter)‏ | "Nordy Bank" |
| 1963 | הסטר ברטון (Hester Burton) ‏ | "שעת מבחן" |
| 1962 | פולין קלרק (Pauline Clarke)‏ | "The Twelve and the Genii" |
| 1961 | לוסי מ' בוסטון (Lucy M. Boston)‏ | "A Stranger at Green Knowe Faber" |
| 1960 | איאן וולפרם קורנוול (Ian Wolfram Cornwall) ‏ | "The Making of Man" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות החמישים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1959 | רוזמרי סטקליף (Rosemary Sutcliff)‏ | "The Lantern Bearers" |
| 1958 | פיליפה פירס (Philippa Pearce)‏ | "Tom's Midnight Garden" |
| 1957 | ויליאם מיין (William Mayne) ‏ | "A Grass Rope" |
| 1956 | ק.ס. לואיס | "הקרב האחרון" |
| 1955 | אלינור פרג'ן | "החדר בעליית הגג" |
| 1954 | רונלד וולץ' (Ronald Welch)‏ | "Knight Crusader" |
| 1953 | אדוארד אוסמונד (Edward Osmond) ‏ | "A Valley Grows Up" |
| 1952 | מרי נורטון | "הלקחנים" |
| 1951 | סינתיה הרנט (Cynthia Harnett)‏ | "The Wool-Pack" |
| 1950 | אלפרידה וויפונט (Elfrida Vipont) ‏ | "The Lark on the Wing" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות הארבעים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1949 | אגנס אלן (Agnes Allen)‏ | "The Story of Your Home" |
| 1948 | ריצ'רד ארמסטרונג (Richard Armstrong)‏ | "Sea Change" |
| 1947 | וולטר דה לה מר (Walter de la Mare) ‏ | "Collected Stories for Children" |
| 1946 | אליזבת גאודג' (Elizabeth Goudge) ‏ | "The Little White Horse" |
| 1945 | הפרס לא חולק מכיוון שאף ספר לא נמצא מתאים |  |
| 1944 | אריק לינקלייטר (Eric Linklater)‏ | "רוח נושבת על הירח" |
| 1943 | הפרס לא חולק מכיוון שאף ספר לא נמצא מתאים |  |
| 1942 | דניס ווטקינס-פיצ'פורד (Denys Watkins-Pitchford)‏ | "The Little Grey Men" |
| 1941 | מרי טרדגולד (Mary Treadgold) ‏ | "We Couldn't Leave Dinah" |
| 1940 | קיטי בארן (Kitty Barne) ‏ | "Visitors from London" |
זוכי הפרס והמועמדים לפרס > שנות השלושים

| שנה | שם הזוכה | שם הספר |
| --- | --- | --- |
| 1939 | אלינור דורלי (Eleanor Doorly)‏ | "The Radium Woman" |
| 1938 | נואל סטריטפילד (Noel Streatfeild)‏ | "The Circus Is Coming" |
| 1937 | איב גארנט (Eve Garnett) ‏ | "The Family from One End Street" |
| 1936 | ארתור רנסום | "Pigeon Post" |
מישור לאקלאבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Georges Laclavère 
 גובה:  1,035 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°27′00″S 57°47′00″W﻿ / ﻿63.45°S 57.7833°W﻿ / -63.45; -57.7833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמישור לאקלאבר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמישור לאקלאבר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור לאקלאבר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור לאקלאבר
 
מישור לקלאבר או רמת לקלאבר (באנגלית: Laclavère Plateau) הוא מישור נישא (רמה) בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המישור ממוקם בין מעבר מיסטי, לבין גבעת תאודוליט.
אורכו של המישור 19 קילומטרים; ורוחבו של המישור בין 2 קילומטרים (בנקודה הצרה ביותר) ל-6 קילומטרים (במיקום הרחב ביותר).
המישור מתנשא לגובה של 1,035 מטרים מעל פני הים; מישור לאקלאבר הוא האתר ה-3,998 בגובהו באנטארקטיקה.
המישור מתנשא מדרום לחצי האי שמידט, ומדרום לתחנת המחקר הצ'יליאנית גנרל הבסיס ברנרדו או'היגינס ריקלמה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המישור ניתן לו בשנת 1963 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המישור נקרא על שם הקרטוגרף הצרפתי ז'ורז' ר. לאקלאבר (Georges R. Laclavère), אשר בין השנים 1958–1963 כיהן כנשיא הוועדה המדעית לחקר אנטארקטיקה (Scientific Committee on Antarctic Research המכונה בראשי תיבות: SCAR)).
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 280
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| מישורי ארץ גרהאם / רמות ארץ גרהאם |
| --- | --- | --- |
| סדר אלפביתי: | אייברי • ברוס • דטרויט • המימונט • הרברט • לאקלאבר • לואי פיליפ • פוסטר • פורבידן |  |
| המישורים מצפון לדרום: | לאקלאבר • לואי פיליפ • דטרויט • הרברט • פוסטר • פורבידן • ברוס • אייברי • המימונט |  |
מוכוואר

מוּכַּווַאר (בערבית: مكوار; ידוע גם בשמות מגרסם, ג'זירת מגרסם או ג'בל מגרסם) הוא אי לא מיושב בים סוף מול חופי מדינת אל-בחר אל-אחמר בסודאן, מדרום למפרץ דונגונאב. ביחד עם המפרץ האי הוא חלק מפארק לאומי ימי של סודאן. פארק זה, יחד עם הפארק הלאומי הימי סנגניב (המכיל אטול ששוכן דרומית לאי ולמפרץ), הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2016.
אורך האי כ-12 קילומטרים ורוחבו כ-3 קילומטרים, ושיא גובהו בגבעה בגובה 94 מטרים. האי סלעי, עם מספר צוקים תלולים המורכבים מאבן חול, שככל הנראה נשחקו מגשמים כבדים לאורך השנים. אין בו כמעט צמחייה בכלל למעט כמה מנגרובים בקצהו הדרומי, ובקצהו הצפוני יש שונית.
בהסבר להכרזה נכתב כי ”מפרץ דונגונאב והאי מוכוואר ממוקמים 125 קילומטרים צפונית לפורט סודאן וכוללים בגבולותיהם מערכת מגוונת ביותר של שוניות אלמוגים, מנגרובים, ערוגות עשב ים, חופים, אזורי גאות ושפל, איים ואיונים. הצלילות של המים, מגוון האלמוגים, המינים הימיים, בתי הגידול הבתוליים וקהילות שוניות האלמוגים הססגוניות יוצרים נוף יבשתי וימי מדהים... הפארק הלאומי תומך באוכלוסייה משמעותית של תחש המשכן בעולם, בהתחשב בכך שהים האדום והמפרץ הפרסי הם משכן לאוכלוסיות הבריאות האחרונות שנותרו ממין זה באוקיינוס ההודי. ההתכנסויות העונתיות של הלווייתנים והמנטה בפארק ייחודיות לכל אזור האוקיינוס ההודי המערבי, והפארק הימי מוכר בעולם כאזור עופות חשוב הן עבור עופות קבועים והן עבור עופות נודדים. הפארק הוא גם ייחודי כבית למינים ממקורות ביוגאוגרפיים שונים: מינים מצפון ומדרום ים סוף.”
האי, המפרץ ואיונים בקרבתם הוכרזו כ"אתר ציפורים חשוב" (אנ') על ידי ארגון BirdLife International בשל היותם אתרי מחיה ורבייה משמעותיים של מספר מינים; באי נצפתה אוכלוסייה של כ-800 זוגות Thalasseus bengalensis (מין מהסוג תלאסאוס) ועוד כ-450 באיונים הקרובים, וכן רבייה של המינים שחפית שוניות (Sterna repressa), ‏Onychoprion anaethetus (מין מהסוג שחפית חומת-גב) ושחף כהה. בנוסף על הציפורים יש בחוף המזרחי של האי נקודת קינון חשובה של צב ים ירוק וצב ים קרני, אחת החשובות ביותר בים סוף.
הערות שוליים

1 2 3  Pub. 172: SAILING DIRECTIONS (ENROUTE) • RED SEA AND THE PERSIAN GULF, TWENTY-SECOND EDITION (2020), p. 67, National Geospatial-Intelligence Agency (הקישור נבדק ב-8 בפברואר 2022)
1 2 3  מסך ההמלצה על אתר המורשת, עמ' 32–55, זמין להורדה באתר אונסק"ו (באנגלית)
1 2  הפארק הלאומי הימי סנגניב והפארק הלאומי הימי דונגונאב-האי מוכּוואר באתר אונסק"ו (באנגלית)
↑  "Important Bird Areas factsheet: Mukawwar island and Dunganab bay". BirdLife International (באנגלית). נבדק ב-2022-02-06.
מטוס רחב גוף

מטוס רחב גוף (בואינג 777) וצר גוף (בואינג 737)
איירבוס A380 הוא מטוס נוסעים רחב גוף הגדול בעולם
תא הנוסעים בבואינג 747 ובאיירבוס A380
מטוס בואינג 747 המשמש להטסת מעבורת חלל
מטוס רחב גוף (באנגלית: Wide body aircraft) הוא מטוס נוסעים שרוחבו יותר מ-5 מטרים, ובתא הנוסעים שלו יותר ממעבר אחד.
ברוב המטוסים רחבי הגוף סידור המושבים הוא בין שבעה לעשרה בשורה, המאפשרים קיבולת של 200–600 נוסעים למטוס.
במקור תוכננו המטוסים על מנת לאפשר נוחות מקסימלית לנוסעים, אולם ממניעים כלכליים מנצלות חברות התעופה את רוחב המטוס להכנסת מושבים נוספים.
היסטוריה

תכנון המטוסים רחבי הגוף החל בסוף שנות ה-50, כשנכנסו לשירות מטוסי הנוסעים הסילוניים דאגלס DC-8 ובואינג 707. חברות התעופה דרשו מטוסים גדולים לטווחים ארוכים כדי להוזיל את עלויות התפעול.
בשנת 1970 נכנס לשירות בואינג 747 שכלל סיפון כפול, אחריו נכנסו לשירות מקדונל דאגלס DC-10 ולוקהיד L-1011, ובשנת 1972 הציגה איירבוס את האיירבוס A300.
משנות ה-80 פותחו מטוסים רחבי גוף ברוב יצרניות המטוסים המובילות: מקדונל דאגלס (כיום בואינג) פיתחה את MD-11. איירבוס את
איירבוס A310, איירבוס A330, איירבוס A340 ואיירבוס A380. בואינג את בואינג 767, ו-בואינג 777. ויצרנית המטוסים הרוסית איליושין, את האיליושין IL-86 ואיליושין IL-96.
יתרונות וחסרונות

בין יתרונות המטוסים רחבי הגוף: הפעלת מספר קטן של מטוסים בקווים צפופים, מהירות העלייה והירידה מהמטוס קצרה משמעותית על ידי המעבר הכפול, ותא המטען גדול משמעותית במטוסים אלו.
בין חסרונות המטוסים: הפעלת מטוסים רחבי גוף כלכלית רק בקווים עמוסים, מטוסים אלו גם צורכים מסלול המראה ארוך יותר.
שימושים מיוחדים

למספר מטוסים רחבי גוף שימושים נוספים בהם: הובלות מעבורות חלל, שליטה ובקרה, מטוס תדלוק ומטוס כיבוי (Tanker 910 ו-אוורגרין 747 סופר-טנקר).
במדינות רבות משתמשים במטוסים רחבי גוף להטסת הנשיא לדוגמה, בארצות הברית בואינג 747 המכונה אייר פורס 1, ברוסיה מטוס אילושין IL96 המכונה המטוס הנשיאותי של רוסיה.
פיתוחים חדישים

יצרניות המטוסים איירבוס ובואינג מתחרות ביניהן על ייצור מטוס רחב גוף עתידי, איירבוס מייצרת את האיירבוס A350 שנכנס לשירות בתחילת 2015 בחברת קטאר איירווייז, ובואינג מייצרת את הבואינג 787 שנכנס לשירות ב-2011.
נכון לאוקטובר 2015, לאיירבוס A350 יש 770 הזמנות, ולבואינג 787 למעלה מ-1100 הזמנות.
מפרטים

| דגם | שנת ייצור | מספר מנועים | משקל המראה מרבי | רוחב פנימי | רוחב חיצוני | סידור המושבים | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A300 | 1974-2007 | 2 | 171.7 טון | 5.28 מטר | 5.64 מטר | 2-4-2 |  |
| איירבוס A310 | 1982-2007 | 2 | 164.0 טון | 5.28 מטר | 5.64 מטר | 2-4-2 |  |
| איירבוס A330 | 1994 | 2 | 233.0 טון | 5.28 מטר | 5.64 מטר | 2-4-2 |  |
| איירבוס A340 | 1993-2012 | 4 | 380.0 טון | 5.28 מטר | 5.64 מטר | 2-4-2 |  |
| איירבוס A350  | 2013 | 2 | 298.0 טון | 5.59 מטר | 5.94 מטר | 2-4-2  3-3-3 |  |
| איירבוס A380 | 2007 | 4 | 560.0 טון | 6.58 מטר | 7.14 מטר | 3-4-3 |  |
| בואינג 747 | 1970 | 4 | 412.8 טון | 6.10 מטר | 6.50 מטר | 3-4-3 |  |
| בואינג 767 | 1982 | 2 | 204.1 טון | 4.72 מטר | 5.03 מטר | 2-3-2 |  |
| בואינג 777 | 1995 | 2 | 351.5 טון | 5.87 מטר | 6.20 מטר | 3-3-3 3-4-3 |  |
| בואינג 787 | 2011 | 2 | 245.0 טון | 5.46 מטר | 5.77 מטר | 2-4-2 3-3-3 |  |
| אילושין IL86 | 1980-1994 | 4 | 208.0 טון | 5.70 מטר | 6.08 מטר | 3-3-3 |  |
| איליושין IL-96 | 1992 | 4 | 240.0 טון | 5.70 מטר | 6.08 מטר | 3-3-3 |  |
| לוקהיד L-1011 | 1972-1984 | 3 | 231.3 טון | 5.72 מטר | 6.02 מטר | 2-5-2 |  |
| מקדונל דאגלס DC-10 | 1971-1988 | 3 | 259.5 טון | 5.69 מטר | 6.02 מטר | 2-5-2 |  |
| מקדונל דאגלס MD-11 | 1990-2000 | 3 | 286.0 טון | 5.69 מטר | 6.02 מטר | 3-3-3 |  |
ראו גם

מטוס צר-גוף
מבנה רביעוני

היררכיית המבנה של חלבונים
המוגלובין, דוגמה קלאסית למבנה רביעוני, ארבעה חלבונים (סלילי α צבועים בסגול וירוק זית), לכל אחד קשורה קבוצת הם (ירוק), הפעילות תלויה במידה רבה במבנה הרביעוני
המבנה הרביעוני הוא מונח בביוכימיה המייצג את הסידור המרחבי של תצמיד (קומפלקס) חלבוני המורכב ממספר שרשראות פוליפפטידיות. כל שרשרת פוליפפטידית בתצמיד האוליגומרי נקראת תת יחידה. המבנה הרביעוני מתייחס בעיקר אל מספר תתי היחידות וסוגן, סידורן במרחב וביחס זו אל זו ואל אזורי המגע ביניהן.
ישנם חלבונים שאין להם מבנה רביעוני (כיוון שהם בנויים משרשרת פוליפפטידית אחת בלבד) בעוד שידועים חלבונים שהם תצמיד (קומפלקס) של מספר רב (מעל 10) תתי יחידות.
תתי היחידות יכולות להיות זהות זו לזו (הומואוליגומר או בקיצור הומאומר) או שונות זו מזו (הטרואוליגומר או בקיצור הטרומר).
כאשר החלבון הוא אנזים ניתן לקבוע אילו תתי יחידות הן בעלות פעילות מזרזת, ואילו תתי יחידות (אם קיימות) משמשות לתפקיד בקרתי בחלבון (תתי יחידות רגולטוריות). זאת אומרת, שהקומפלקס החלבוני, לא יעבוד נכון או שלא יעבוד כלל, ללא אחת מתת היחידות.
השפעת המבנה הרביעוני על הפעילות

בחלבונים רבים (כגון חלבון ההמוגלובין) ניתן לאפיין יותר ממבנה רביעוני אחד. המבנים הרביעוניים השונים מאופיינים לרוב עם מצבי פעילות או זיקה שונים של החלבון לליגנד או לסובסטרט אותו הוא קושר.
טכניקות לקביעת המבנה הרביעוני

המבנה הרביעוני של חלבונים נקבע באמצעות שתי שיטות עיקריות
קריסטלוגרפיה – טכניקה בה החלבון מגובש ומבנהו נקבע על פי פיזור קרני X המוקרנים על גבי הגביש.
תהודה מגנטית גרעינית – טכניקה בה נקבעים מבנים של חלבונים בתמיסה, באמצעות התכונות המגנטיות (מצב הספין) של הגרעין.
דוגמאות

המוגלובין הוא טטרמר, כלומר חלבון הבנוי מארבע שרשראות פוליפפטידיות (ארבע תתי יחידות).
אספרטט טראנסקרבמוילאז (ATCase) – חלבון הטרואוליגומרי הבנוי מתריסר שרשראות פוליפפטידיות: שש מזרזות ושש מווסתות.
דנ"א פולימראז
ראו גם

קיפול חלבונים
מבנה ראשוני
מבנה שניוני
מבנה שלישוני
הערות שוליים

↑  כמו למשל בהמולוגלובין
מוכר קרח

מוכר קרח בברלין, 1957
מוכר קרח הוא אדם שמוכר או מספק קרח מקרון, עגלה או משאית.
מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, מוכרי הקרח היו נוהגים לעשות סיבובים יומיים בערים ובעיירות לספק קרח לארגזי קרח, לפני שהמקרר הביתי החשמלי הפך לנפוץ. המקצוע היה נפוץ בעבר וכיום כמעט שאינו קיים.
באותם זמנים, הקרח נקצר מבריכות ואגמים קפואים, אוחסן בבתי קרח ושונע בהמשך לחלוקה. היו גם מפעלי קרח אשר היו מייצרים בלוקים של קרח. מוכרי קרח בימינו כבר לא משתמשים בקרון או בעגלה כדי לשווק את הקרח, אלא משתמשים במשאיות הקפאה המכילות משטחים מוערמים בשקיות של קוביות קרח ובלוקים גדולים של קרח.
הציוד של מוכר הקרח היו חוטים (כדי לקשור את שקיות הקוביות), ווים, מלקחיים ודקרי קרח. העיסוק כמוכר קרח היה מפרך. מוכרי הקרח בדרך כלל התחילו את יומם בשעה 4:00 לפנות בוקר וסיימו מאוחר בערב, תלוי בעונה וביום בשבוע. מוכרי קרח רבים עבדו שבעה ימים בשבוע ובחגים.
איש קרח ועגלת קרח בקראולי, לואיזיאנה, 1938
מוכרי הקרח בישראל

מוכר הקרח היה מעמיס על עגלה את הבלוקים של הקרח באחד מבתי החרושת לקרח, ומגיע לשכונות, מצלצל בפעמון נחושת גדול וכורז "קרח, קרח".
מקצוע מוכר הקרח נחשב היה בזמנו למקצוע מכובד ומכניס במיוחד. היו טענות כלפי מוכרי הקרח על הפקעת מחירים, ואפילו הממשלה נדרשה לעניין, עד שהוחלט להקים כוח שיטור מיוחד שפיטרל בין עגלות הקרח ובדק שהמחירים שנגבים על ידי המוכרים הם המחירים הקבועים בחוק.
בתל אביב במשנת 1946 היו 28 תחנות לממכר קרח, ו-44 מחלקי קרח.
כיום ניתן לקנות (בעיקר בחנויות נוחות שבתחנות הדלק) קוביות קרח, המשמשות בעיקר לשמירת מזון בזמן הנסיעה ברכב. קוביות קרח נמכרות גם בחנויות למשקאות חריפים, לשם הוספתן למשקאות שנהוג לשתות בתוספת קרח.
הערות שוליים

↑  חלוקת קרח לחם ונפט, באתר חרות
↑  אתרים שהיו ואינם ארכיון רעננה
↑  הפקעת מחירי הקרח בירושלים, דבר, 18 ביולי 1936
↑  חיפה - האין קץ להפקעת מחיר הקרח, דבר, 8 ביוני 1939
↑  דיון בישיבה 266 בכנסת החמישית
↑  פיקוח על מחירי הקרח
↑  40 אלף צרכני קרח בתל אביב, המשקיף, 10 ביוני 1946