stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וויצ'ך סאוויצקי

| --- | --- |

וויצ'ך סאוויצקי, 2014
 לידה:  20 במרץ 1955 (בן 69) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  אוניברסיטת ורשה (1978) 
 תפקיד:  Secretary General of the Parliamentary Assembly of the Council of Europe (1 בפברואר 2016–28 בפברואר 2021) 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה (9 בנובמבר 2011)  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה 3 (4 בנובמבר 2022) 
 
וויצ'ך סאוויצקי (בפולנית: Wojciech Sawicki, נולד ב-20 במרץ 1955) הוא פוליטיקאי פולני ממוצא יהודי. כיהן כמזכיר הכללי של הסנאט של פולין בשנים 1990–1996 ומילא אז תפקיד חשוב במעברה של פולין מהקומוניזם לדמוקרטיה. מכהן כיו"ר מזכירות האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה החל מפברואר 2011.
קורות חיים

נולד ב-1955 בוורשה, לאב יהודי ולאם קתולית. הורי אביו נרצחו על ידי הנאצים בגטו לבוב, והאב עצמו ניצל בזכות משפחה פולנית שהסתירה אותו.
וויצ'ך סאוויצקי גדל כקתולי, ורק שנים לאחר בגרותו גילתה לו אמו את סודו של אביו.
למד באוניברסיטת ורשה מדעי המחשב וסיים ב-1978 תואר שני (MSc). עבד כמתכנת ואחר כך כמנהל מחלקה במרכז המחשוב של תעשיית החשמל הפולנית, בשנים 1977–1990 ובמקביל גם כמרצה באקדמיה הפולנית למדעים. הצטרף לתנועת סולידריות והיה יו"ר התנועה במרכז המחשוב של תעשיית החשמל בעת ההתקוממות של "סולידריות" כנגד המשטר הקומוניסטי החל מ-1980. במקביל הצטרף ב-1979 ל"מועדון האינטליגנציה הקתולית"(אנ'), שהיה למעין מפלגת אופוזיציה רשמית בתקופת המשטר הקומוניסטי בפולין. סאוויצקי היה שנים אחדות סגן נשיא הקבוצה והגזבר שלה. כשדוכאה "סולידריות" בראשית שנות השמונים, הצטרפה אליה קבוצתו של סאוויצקי והפכה לבעלת ברית במאבק נגד המשטר.
בפברואר 1990, כחצי שנה לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי והפיכתה של פולין לדמוקרטיה, מונה סאוויצקי לתפקיד המזכיר הכללי של הבית העליון שהוקם מחדש, הסנאט של הפרלמנט הפולני הדמוקרטי. הוא היה הראשון שמונה לתפקיד זה, וכיהן בו במשך כשש שנים (1990–1996), מספק ייעוץ מנהלי, פוליטי וחוקי לגופים השונים של הסנאט. בשנתיים האחרונות (1995–1996) כיהן גם כסגן נשיא "האגודה הבינלאומית של מזכירי הפרלמנטים בעולם"(אנ').
ב-1996 הצטרף למועצת אירופה, כמנהל המחלקה לשירותים כלליים של האספה הפרלמנטרית(אנ'). במסגרת זו היה האחראי על תוכנית שיתוף הפעולה הבין-פרלמנטרי ועל תיאום עבודת הוועדות. ב-2002 קיבל את צלב הכבוד (Krzyż Zasługi) הפולני, מזהב, אחד העיטורים הפולניים האזרחיים הגבוהים ביותר. ב-2006 היה לסגן מזכ"ל האספה הפרלמנטרית, וכעבור חמש שנים, ב-2011, נבחר על ידי האספה הפרלמנטרית למזכיר הכללי שלה. לקראת סוף 2015 נבחר לתקופת כהונה שנייה בתפקיד זה, שאמורה להסתיים ב-31 בינואר 2021. כיהן במקביל (1996 - 2011) גם כמנהל משותף של "המרכז האירופי למחקר ותיעוד פרלמנטרי"‏(אנ').
סאוויצקי נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  אריאל בולשטיין, "בשנה הבאה בירושלים", ישראל היום, 2 במרץ 2018
וולנד

מודעה: לראשונה בברית המועצות פרופסור וולנד מגיש סיאנסים של מאגיה שחורה וחושף את סודותיה במלואם
וולנד (Woland במקור הגרמני) הוא שם גרמני לשטן, המופיע במספר גרסאות ישנות של אגדת פאוסט, תחת השמות Valand, Woland, Faland, ו-Wieland. ביצירתו "פאוסט" מתייחס גתה פעם אחת לשטן כאל "Junker Woland".
וולנד ב"אמן ומרגריטה"

כשהוא מתבסס על כינוי נדיר זה של השטן, קרא הסופר הרוסי מיכאיל בולגקוב לאחד מגיבורי ספרו האמן ומרגריטה "וולנד". בספר הזה וולנד הוא השטן המבקר במוסקבה של תחילת המאה ה-20 עם פמלייתו, כשהוא מתחזה לקוסם. התרגום הראשון של הספר לעברית נקרא, בהתאם לכך, "השטן במוסקבה".
בספר מתחוללת דרמה גדולה סביב השם, כיוון שאיוואן (דמות מרכזית בסיפור) לא מצליח להיזכר בשם זה שהיה כתוב על כרטיס הביקור של הזר שפגש. אחת הסיבות שבגללן בחר בולגאקוב את השם הזה היא להראות את בורותם של האנשים שלא מכירים את משמעות השם וולנד, ולא מצליחים להבין שלא מדובר באדם תמים אם הוא בחר בשם זה.
השם הוא רמז מטרים לדמותו של השטן. בנוסף לשם זה, לרוב השמות ברומן ישנה משמעות מיתולוגית מסוימת: רוב השמות לקוחים ממיתולוגיות שונות או מהתנ"ך (אפילו האמן נקרא "פאוסט" באחת הגרסאות של הסיפור).
ראו גם

בהמות
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'ול לז'ה

ז'ול לז'ה (בצרפתית: Jules Léger; ‏ 4 באפריל 1913 - 22 בנובמבר 1980) היה מדינאי ודיפלומט קנדי שכיהן כמושל הכללי של קנדה, ה-21 מאז איחוד קנדה, בין השנים 1979–1974.
לז'ה נולד והתחנך בפרובינציה קוויבק ובצרפת לפני תחילת קריירתו במשרד החוץ הקנדי, ובסופו של דבר כיהן כשגריר במספר מדינות. הוא מונה ב-1973 לתפקיד המושל הכללי על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, בהמלצת ראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו, להחליף את רולנד מיצ'נר כממלא מקום, אך הוא מילא את כל כהונת התפקיד עד שאדוארד שרייר החליפו ב-1979 כאשר תקופת כהונתו הקצובה (שאורכה כחמש שנים) הסתיימה. כנציגה של מלכת קנדה, לז'ה האמין בהכנסת מודרניות למשרת המושל הכללי וטיפוח האחדות הקנדית.
ב-1 ביוני 1979, הושבע לז'ה למועצת המלוכה של קנדה שנתן לו את הזכות לשאת התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו; עם זאת, כמושל הכללי לשעבר של קנדה, לז'ה היה זכאי לתואר "The Right Honourable" (תואר הזהה לתוארם של חברי בית הלורדים). הוא מת ב-22 בנובמבר 1980
ילדות וקריירה

ז'ול לז'ה נולד בסנט אניצ'ט שבקוויבק, לארנסט ולאלדה (לבית בוווה). לז'ה, יחד עם אחיו הגדול פול-מייל (שלעתיד יהיה חשמן), גדלו במשפחה דתית אדוקה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, המשיך לז'ה לקולג' דה ואליפילד ולאחר מכן למד באוניברסיטת מונטריאול, שם היה בוגר אוניברסיטה במשפטים. לאחר מכן נרשם לז'ה לסורבון בפריז שבצרפת, משם הוענק לו תואר דוקטור בשנת 1938. ב-13 באוגוסט באותה שנה, נשא לאישה את גבריאל כרמל, שאותה פגש באוניברסיטת פריז. לבני הזוג היו שתי בנות, פרנסין והלן.
כשחזר לחיות בקנדה בסוף 1938, הוא הועסק כעורך דין שותף של במשרד עורכי דין "Le Droit" שבאוטווה, אך נשאר שם רק שנה אחת לפני שפנה ללימודי פרופסוריה להיסטוריה דיפלומטית באוניברסיטת אוטווה עד 1942. במקביל, הצטרף לז'ה בשנת 1940 למשרד החוץ הקנדי, ובמשך קצת יותר מ-13 שנים קיבל את מינויו הדיפלומטי הראשון שלו מחוץ לקנדה והיה שגריר קנדה במקסיקו. לאחר פרישתו ממשרד החוץ ב-1 באוגוסט 1954, הוא חזר לאוטווה כדי לכהן בתפקיד מזכיר המדינה לענייני חוץ, עד שב-25 בספטמבר 1958 הוא מונה לשגריר ונציג קבוע של קנדה במועצת ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו). הוא כיהן בתפקיד זה עד ה-5 ביולי 1962. כמו כן, ז'ה היה נציג קנדה בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בפריז.
לאחר מכן, בין 1962 ל-1964, כיהן לז'ה כשגריר קנדה באיטליה, ובשנים 1964–1968 היה שגריר קנדה בצרפת. בתקופה זו, ביולי 1967, ביקר נשיא צרפת שארל דה גול בקנדה כדי להשתתף באקספו 67'. במהלך ביקורו בקנדה, קרא דה גול לקהל המונה מעל 100,00 איש "Vive le Québec libre!" ("תחי קוויבק החופשית!"). ההצהרה, שפורשה כתמיכה בעצמאות קוויבק, הכעיסה את ממשלת קנדה ואת הקנדים האנגלופונים. אירוע זה גרם לצינה דיפלומטית במשך שנים רבות בין קנדה לצרפת ולז'ה קרא לטיפול רגיש לכל הנוגע למדיניותו של דה גול כלפי קוויבק.
ב-1968 חזר לז'ה לבירת קנדה והתמנה לתפקיד תת-מזכיר המדינה וסיפק את הבסיס האדמיניסטרטיבי למדיניות החוץ של ראש ממשלת קנדה לסטר פירסון. לז'ה עזב את משרתו ב-1972 ושימש זמן קצר כשגריר קנדה בבלגיה ובלוקסמבורג בין מרץ 1973 לינואר 1974.
המושל הכללי של קנדה

ב-5 באוקטובר 1973 מינתה אליזבת השנייה את ז'ול לז'ה, בחירתו של ראש הממשלה פייר אליוט טרודו' לתפקיד המושל הכללי של קנדה. לז'ה החליף את רולנד מיצ'נר כנציגה של המלוכה הקנדית. הוא הושבע רשמית לתפקיד לאחר מכן בטקס שנערך בסנאט הקנדי ב-14 בינואר בשנה שאחר כך.
רק חצי שנה מאוחר יותר, ממש לפני הטקס שבו היה אמור לקבל תואר כבוד מאוניברסיטת דה שרברוק, סבל לז'ה משבץ מוחי. שבץ זה הותיר אותו פגוע בדיבור ועם זרוע ימנית משותקת. אף על פי שהוא חזר לתפקידו זמן קצר לאחר מכן והנהיג את מסדר קנדה בדצמבר 1974, סייעה לו רעייתו בהזדמנויות רבות, ואפילו קראה חלקים מנאומיו מן הכס ב-1976 וב-1978. ובכל זאת, לז'ה השקיע מאמצים באיחוי סכסוכי ריבונות בקוויבק. כמו כן, לז'ה פעל לקידום האמנות תוך קבלת סיוע ידידותי מציירים ידועים כמו ז'אן פול לאמיו ואלפרד פלאן. בשנת 1978 ייסד לז'ה את פרס ז'ול לג'ה למוזיקה קאמרית חדשה. הוא גם הקים פרס על שימור מורשתו כדי לקדם מצוינות אקדמית ותוכניות דו-לשוניות באוניברסיטת רג'ינה.
ראו גם

המלוכה הקנדית
הערות שוליים

↑  The Right Honourable Jules Léger
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130246875  ISNI: 0000 0000 7736 6327  LCCN: n83036157  NTA: 069663939  SUDOC: 078899060  VIAF: 52790628   WorldCat (עם VIAF): 52790628
ולנטין קוזמיץ' איוואנוב

ולנטין קוזמיץ' איוואנוב (ברוסית: Валентин Козьмич Иванов;‏ 19 בנובמבר 1934, מוסקבה – 8 בנובמבר 2011) היה כדורגלן סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ/שחקן כנף, והיה אחד ממלכי השערים של מונדיאל 1962, שזכה עם נבחרתו במדליית הזהב בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מלבורן.
חייו

איוואנוב היה ידוע בשל מהירותו, הטכניקה הגבוהה שלו ויכולת הכדרור. הוא היה יכול להבקיע או לבשל שערים באותה מידה. נטל חלק פעיל במשחק ההגנה של קבוצותיו השונות ולא התמקד רק בהתקפה.
איוואנוב הופיע בסך הכול 59 פעמים במדי נבחרת ברית המועצות, והבקיע 26 שערים. מבחינה זו הוא נמצא במקום השלישי בהיסטוריה של הכדורגל הסובייטי לאחר אולג בלוחין ואולג פרוטאסוב. איוואנוב היה שותף ביחד עם עוד ארבעה שחקנים לשיא ההבקעות במונדיאל 1962, ובמונדיאל 1958 הוא הבקיע שני שערים. במשך רוב קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור טורפדו מוסקבה. בסך הכול הוא הבקיע 124 שערים ב-286 משחקי ליגה, והוא ממוקם במקום התשיעי מבחינת המדדים הללו.
אשתו, לידיה איוואנובה הייתה אלופה אולימפית בהתעמלות ושופטת ספורט ידוע. בנו של איוואנוב, הנקרא גם כן ולנטין, הוא שופט כדורגל בין-לאומי.
תארים > כשחקן

אליפות אירופה – 1960
אלוף אולימפי – 1956
מקום שני באליפות אירופה – 1964
אליפות ברית המועצות – 1960, 1965
גביע ברית המועצות בכדורגל – 1960
תארים > כמאמן

אליפות ברית המועצות – 1976
גביע ברית המועצות בכדורגל – 1968, 1986.
ולנטין שטוקר

ולנטין שטוקר (בגרמנית: Valentin Stocker; נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בפ.צ. בזל בעמדת הקשר שמאלי.
קריירת מועדונים

שטוקר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קרינז. בינואר 2006 עבר בפ.צ. בזל ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון. ב-27 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–1 נגד תון במסגרת הגביע השווייצרי. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה שוב נגד תון. ב-16 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–4 נגד פ.צ. סיון. ב-12 באפריל 2008 חתם על חוזה מקצועי במדי הקבוצה, לאחר שסיים את עונת 2007/2008 עם 3 שערים ב-10 משחקים. בעונת 2009/2010 היה שותף לזכייה של בזל בדאבל עם 12 שערים ב-31 משחקים. בגמר הגביע עצמו הוא הבקיע צמד בניצחון 0–6 נגד לוזאן ספורט. ב-23 באפריל 2011 נפצע ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים. ב-3 בדצמבר 2011 חזר למגרשים ובאותו יום אף האריך את חוזהו במועדון עד יוני 2016. בעונת 2012/2013 הוא היה שותף להישג השיא של המועדון במפעלים האירופים, חצי גמר הליגה האירופית בו נעצרה על ידי צ'לסי.
ב-18 במאי 2014, חתם בהרטה ברלין תמורת 5 מיליון אירו.
ב-10 בינואר 2018 חזר שטוקר לפ.צ. בזל וחתם לשלוש שנים וחצי.
קריירה בינלאומית

סטוקר שיחק בכל נבחרות הנוער של שווייץ. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד קפריסין בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, המשחק נגמר בניצחון 1–4 לטובת שווייץ. שטוקר השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014.
תארים

אליפות שווייץ: 2007/2008, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014
הגביע השווייצרי: 2007/2008, 2009/2010, 2011/2012
יורנקאפ: 2008, 2013
השחקן הצעיר של העונה בשווייץ: 2008/2009
ונרה 9

| --- | --- |

מודל יחידת נחיתה במוזיאון
 מידע כללי
 יצרן:  לאבוצ'קין 
 תאריך שיגור:  8 ביוני 1975 
 משגר:  פרוטון-K 
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור אתר 81/24 
 משימה
 נטייה:  29.5 מעלה 
 זמן הקפה:  48.3 שעה 
 משך המשימה הכולל:  8 ביוני 1975 – דצמבר 1975 (כ־177 ימים) 
 מידע טכני
 משקל:  4,936 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  07915
 מאגר המידע הלאומי:  1975-050A
 
ונרה 9 (ברוסית: Венера-9) הייתה גשושית בתוכנית ונרה הסובייטית. התוכנית הופעלה לצורך חקר כוכב הלכת נוגה הידוע בכינויו וונוס (בלטינית Venus) או ברוסית "ונרה". הגשושיות הראשונות של התוכנית פותחו על ידי ברית המועצות בין השנים 1961–1964 במטרה לאסוף מידע חדש שלא התגלה עד כה על כוכב הלכת נוגה. "ונרה 9" הייתה הגשושית הראשונה שהצליחה לבצע נחיתה והעבירה צילומים.
כחלק מהתוכנית שוגרו 16 גשושיות אל כוכב הלכת נוגה, 8 מתוכן נחתו בהצלחה והעבירו מידע על פני השטח של הכוכב, 3 מתוכן העבירו בהצלחה מידע הנוגע לאטמוספירה של הכוכב. 
גשושיות "ונרה" היו הראשונות שהצליחו לחדור לאטמוספירה של כוכב אחר, לנחות על אדמת כוכב אחר, להחזיר תמונות של פני השטח ולבצע מיפוי מכ"ם של הכוכב ועל כן התוכנית נחשבת כהצלחה.
כל הגשושיות תוכננו במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשות גאורגי בבקין (עד לשנת 1970).
תיאור המשימה

ונרה 9 היא אחת מהגשושיות ששוגרו כחלק מ"תוכנית ונרה" לכוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-8 ביוני 1975 בעזרת משגר פרוטון K. מספר ימים אחרי זה שוגרה גשושית ונרה 10. גשושיות אלו היו מדגמים משופרים בהם בוצעו שינויים בהתאם לנתוני לחץ וטמפרטורה על פני נוגה שהועברו מנוגה על ידי גשושיות קודמות.
הגשושית שוגרה ממסלול ביניים אל כוכב הלכת וזאת במטרה להמשיך במחקרים שעשו הגשושיות לפניה. הגשושית כללה מקפת ויחידת נחיתה. מטרת הגשושית הייתה לבצע נחיתה ולהעביר צילומים ותוצאות המדידות.
מהלך הטיסה ותוצאותיה

במהלך הטיסה פעמיים בוצע תיקון מסלול. יומיים לפני הגעה ליעד בוצע ניתוק של יחידת הנחיתה מהמקפת. לאחר מכן הגשושית עברה למסלול סביב נוגה ופעלה כתחנת ממסר להעברת מידע מפני השטח של נוגה. בנוסף היא העבירה נתוני מדידות של המכשירים שהותקנו בה. היא פעלה עד לדצמבר 1975.
הנחיתה המוצלחת בוצעה ב-22 באוקטובר 1975. במהלך הנחיתה היה שימוש במצנח במשך כ-20 דקות. בזמן זה הועברו נתוני שכבת העננים של כוכב הלכת. הקשר עם יחידת הנחיתה התקיים במשך 53 דקות. כ-2 דקות לאחר הנחיתה החלה העברת צילומים שונים. נתוני צפיפות הקרקע גילו שהצפיפות היא כ-2.8 גרם לסמ"ק. הלחץ על הקרקע היה כ-90 אטמוספירות והטמפרטורה שנמדדה הייתה כ-465 מעלות צלזיוס. בגלל תקלה באחת המצלמות לא היה ניתן לקבל צילום פנורמי.
צילום שהועבר מפני השטח של נוגה
ויליאם שמין

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1896 בייון, ארצות הברית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1973 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הברון הירש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  הקולג' למדעי הסביבה וליערנות של אוניברסיטת ניו יורק  תיכון בייון 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית 
 דרגה:  סרג'נט (דרגה) 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  הקרב השני על המארן 
 עיטורים
   מדליית הכבוד     לב הארגמן  
 
ויליאם שמין (באנגלית: William Shemin‏ 14 באוקטובר 1896 – 15 באוגוסט 1973) היה חייל יהודי-אמריקאי בצבא ארצות הברית אשר הוענקה לו מדליית הכבוד 97 שנים לאחר שנלחם במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

שמין נולד ב-1896 בבייון ניו ג'רזי. בשנת 1914 סיים את לימודיו בבית הספר לריינג'רים בניו יורק והחל לעבוד כיערן בבייון. כאשר ארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס ב-2 באוקטובר 1917. לאחר סיום ההכשרה הבסיסית הוא שובץ כרובאי בחיל המשלוח של ארצות הברית נשלח לצרפת. שמין השתתף בקרב השני על המארן ונפצע מרסיסים ומקליע שחדר את הקסדה שלו ונתקע מאחורי אוזנו השמאלית. בעקבות פציעתו הוא אושפז למשך שלושה חודשים ולאחר מכן חזר לשירות בתפקידים עורפיים בכיבוש גרמניה ובלגיה עד לשחרורו בכבוד מהשירות באוגוסט 1919. בגין פציעותיו בזמן לחימה הוענק לו עיטור לב הארגמן, בנוסף ב-29 בדצמבר אותה שנה הוענק לו צלב השירות המצוין בגין גבורתו בשדה הקרב, עיטור זה הוחלף בהמשך על ידי מדליית הכבוד.
לאחר שחרורו מהצבא החל ללמוד במכללה ליערנות של ניו יורק מטעם אוניברסיטת סירקיוז. לאחר קבלת התואר פתח עסק לחממות, גננות ועיצוב נוף בברונקס. הוא נפטר ב-1973 והשאיר אחריו 3 ילדים.
ב-2 ביולי 2015, 97 שנים לאחר הקרב בו השתתף הוענקה לשמין מדליית הכבוד על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה, המדליה הוענקה לבנותיו של שמין. האירוע נחשב לחריג והצריך את אישור הקונגרס לחריגה שכן מדליית הכבוד מוענקת בדרך כלל בגין אירועים שהתרחשו בחמש השנים שקדמו להענקתה. הסיבה בגינה המדליה הוענקה שנים כה רבות אחרי האירוע היא חקירה שניהל צבא ארצות הברית החל משנת 2001 בשל החשד כי יהודים ומיעוטים אחרים קיבלו את מדליית צלב השירות המצוין ולא את מדליית הכבוד רק בשל מוצאם.
לאחר שקיבל את מדליית הכבוד הוחלט לקרוא לבית ספר בעיר הולדתו על שמו.
הערות שוליים

1 2  Sergeant William Shemin | Medal of Honor Recipient | The United States Army, www.army.mil (באנגלית)
↑  כמעט מאה אחרי: מדליית כבוד לחייל יהודי, באתר ynet, 2 ביוני 2015
↑  100 שנה אחרי: עיטור לחייל היהודי, באתר ישראל היום, ‏3 ביולי 2015
↑  Jewish-American Heritage Month: William Shemin, World War I, Congressional Medal of Honor Society, ‏2021-05-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Corey W. McDonald | The Jersey Journal, Bayonne renames school after WWI vet, Medal of Honor recipient, nj, ‏2019-01-31 (באנגלית)
הנשיא ברק אובמה מעניק את מדליית הכבוד לבנותיו של שמין
ווליס קורי-ווד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1991 (בת 33) אוסטין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ווליס קורי-ווד (באנגלית: Wallis Currie-Wood נולדה ב-12 בדצמבר 1991) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בשל משחקה בסדרת הדרמה "מזכירת המדינה".
ביוגרפיה

ווליס קורי-ווד נולדה ב-12 בדצמבר 1991 באוסטין, טקסס.
קריירה

לפני שלמדה בבית הספר ג'וליארד, קורי-ווד התנסתה במשחק באוסטין, טקסס,  שם היא גם למדה כינור באוניברסיטת טקסס ובאקדמיה למוזיקה קאמרית של אוסטין.  בזמן שלמדה בג'וליארד, היא הופיעה בתיאטרון בהפקות כמו הלילה השנים עשר וגן הדובדבנים .  לאחר שסיימה את לימודיה בג'וליארד, לוהקה קורי-ווד לתפקיד בקומדיה המתמחה, בכיכובם של אן האת'ווי ורוברט דה נירו.
בשנת 2014 החלה לשחק בסדרת בדרמה מזכירת המדינה. היא גילמה את סטפני "סטיבי" מק'קורד בתה של מזכירת המדינה אליזבת מק'קורד (טיאה ליאוני ).
הערות שוליים

1 2  "Wallis Currie-Wood". CBS. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Solomon, Dan (23 ביולי 2010). "Review: Shrewd Summer Nights presents Low Hanging Stars at the Eponymous Garden [Theater]". Austinist. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bio Page – [Wallis] Currie-Wood". Starlight Symphony Orchestra. נבדק ב-5 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Juilliard Drama to Feature GREAT GOD PAN, BURIED CHILD & More in 2013–2014 Season". BroadwayWorld.com. 15 ביולי 2014. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Ausiello (14 ביולי 2014). "Madam Secretary Adds 'Rebellious' Eldest Daughter to Season 1 Mix". TVLine. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ולנטין קרבוני

ולנטין קרבוני (בספרדית: Valentín Carboni; נולד ב-5 במרץ 2005 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי-איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אולימפיק מרסיי בהשאלה מאינטר מילאנו.
חיים אישיים

קרבוני הוא בנו של כדורגלן העבר אסקיאל קרבוני (אנ'), ואחיו של כדורגלן מונצה פרנקו קרבוני (אנ').
קריירת מועדונים

קרבוני גדל במחלקות הנוער של לנוס, קטניה ואינטר מילאנו. ב-1 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אינטר מילאנו, בהפסד 2-1 לרומא במסגרת המחזור השמיני בסרייה א' לעונת 2022/2023. ב-1 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-0 לבאיירן מינכן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |
וילסון קרי ניקולס

וילסון קרי ניקולס (באנגלית: Wilson Cary Nicholas;‏ 31 בינואר 1761 –  10 באוקטובר 1820) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1784–1786, בשנים 1788–1789 ובשנים 1794–1799, כסנאטור מטעם וירג'יניה בשנים 1799–1804, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1807–1809, וכמושל וירג'יניה ה-19 בשנים 1814–1816.
ראשית חייו

וילסון קרי ניקולס נולד בוויליאמסבורג שבמושבת וירג'יניה, כבנם של רוברט קרטר ניקולס האב (אנ') ושל רעייתו, אן קרי. משפחתו נמנתה על עשר המשפחות הראשונות של וירג'יניה, והיו לו עשרה אחים ואחיות, מתוכם שבעה הגיעו לבגרות. אחיו הבכור, ג'ורג' ניקולס (אנ'), היה מחוקק בווירג'יניה לפני שעבר לקנטקי, אח נוסף שהיה גדול ממנו, פיליפ נורבורן ניקולס (אנ'), שירת כתובע הכללי של וירג'יניה בשנים 1800–1819 לפני שהיה לשופט בבית משפט של המדינה. אחת מאחיותיהם, אליזבת קרטר ניקולס, נישאה לאדמונד רנדולף, שהיה מושל וירג'יניה השביעי, התובע הכללי הראשון של ארצות הברית, ומזכיר המדינה השני.
כמקובל לבן מעמדו, קיבל ניקולס חינוך פרטי, ובהמשך למד בקולג' ויליאם ומרי. הוא למד משפטים בקריאה עצמית, ככל הנראה בהדרכת אביו או בהדרכתו של ג'ורג' ויית' (אנ'). במלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת ניקולס כלוטננט במיליציה של מחוז אלבמארל.
קריירה משפטית ועסקית

ב-1778 התקבל ניקולס ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ושב למחוז אלבמארל לאחר המלחמה. ב-1794 הוא כבר ישב עם משפחתו באחוזת מטעים ליד נהר ג'יימס, שלה הוא קרא "מאונט וורן". כמו אביו וקרובי משפחתו, הפעיל ניקולס את אחוזתו תוך שימוש בעבדים. במחוז אלבמארל היה הגידול החקלאי המרכזי הטבק. ועדיין, בשנות ה-90 של המאה ה-18 שכנע הסוחר מריצ'מונד רוברט גמבל את ניקולס לעבור לגידול חיטה כאשר הכול היו מודעים לנזק שהטבק גרם לקרקע המקומית, ומחירי החיטה עלו. עם זאת, לניקולס היה סכסוך ממושך עם משפחת סקוט בנוגע למיקום מחסני הטבק והחיטה לאורך נהר ג'יימס. ב-1789 הייתה ידו של ניקולס באופן זמני על העליונה, כאשר הוקמה העיירה וורן על אדמותיו. ועדין, עד 1817 הייתה העיירה סקוטסוויל הקצה של כביש האגרה רוקפיש גאפ.
קריירה פוליטית

בשנים 1784–1785, ושוב בשנים 1788–1789, כיהן ניקולס כנציג מחוז אלבמארל בבית הנבחרים של וירג'יניה. הן ניקולס, והן אחיו ג'ורג', שכיהן גם הוא בתקופות מסוימות בבית הנבחרים, ייצגו את המחוז בוועידת האשרור של וירג'יניה לחוקת ארצות הברית ב-1788. הם העדיפו את קיומה של חוקה פדרלית. במהלך דיוני הוועידה, ב-6 ביוני התעמת ניקולס מול התנגדותו של פטריק הנרי שניתן יהיה לערער על תיקון ליקויים בחוקה הלאומית החדשה על פי ההצעה בפרק 5. בסופו של דבר הצביעה הוועידה על אשרור החוקה הפדרלית, זאת על אף התנגדות הנציגים האחרים ממחוזות פידמונט. משפחת ניקולס נותרה במשך שנים בשורות המפלגה הפדרליסטית, זאת על אף הפופולריות של תומאס ג'פרסון במחוז. בשנים 1794–1799 כיהן ניקולס שוב בבית הנבחרים של וירג'יניה.
ב-1799 בחרו בניקולס עמיתיו בבית המחוקקים כנציג וירג'ינה בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במקומו של הנרי טאזוול שנפטר. הוא כיהן בסנאט מדצמבר אותה שנה ועד מאי 1804 כאשר התפטר כדי לשמש כגובה המס של נמל נורפוק, תפקיד בו הוא שימש עד 1807.
באותה שנה שב ניקולס לזירה הפוליטית כאשר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד ממרץ 1807 ועד התפטרותו בנובמבר 1809. ב-1814 הוא נבחר כמושל וירג'יניה וכיהן בתפקיד עד 1816, כאשר באותה תקופה הגבילה חוקת וירג'יניה את כהונת המושל לתקופת כהונה אחת.
הבנק השני של ארצות הברית

ב-1816 מונה ניקולס לתפקיד נשיא הסניף בריצ'מונד של הבנק השני של ארצות הברית (אנ'), שקיבל את הזיכויון שלו מהנשיא בן וירג'יניה, ג'יימס מדיסון, זאת לאחר שבתו של ניקולס, ג'יין, נישאה לתומאס ג'פרסון רנדולף (אנ'), נכדו הבכור של ידידו ושכנו משכבר הימים של ניקולס, הנשיא לשעבר תומאס ג'פרסון. הבנק העמיד כמה הלוואות לנשיא לשעבר, שהיו כרוכות בהוצאות גבוהות בשל מבקרים רבים באחוזת מונטיצ'לו. ניקולס היה גם מעורב בעסקי קרקעות במערב, שהכניסו אותו לחובות במהלך הפאניקה של 1819 (אנ'). ג'פרסון הסב שניים מהשטרות עליהם היה חתום ניקולס בשווי של 10,000 דולר כל אחד, בהאמינו שאחוזותיו של ניקולס היו שוות יותר מ-350,000 דולר. אף על פי כן, לאחר מותו של ניקולס, עמד שווי קרקעותיו על שליש בלבד מסכום זה, אחוזתו נקלעה לפשיטת רגל, והחובות החמירו את מצבו הפיננסי של ג'פרסון עוד יותר.
מותו

וילסון קרי ניקולס נפטר ב-11 באוקטובר 1820 באחוזה של בתו ג'יין ובעלה תומאס ג'פרסון רנדולף, טאפטון, שכיום היא חלק מאחוזת מונטיצ'לו שליד שארלוטסוויל. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית שבמונטיצ'לו. ב-1818 נקרא על שמו מחוז ניקולס, שכיום נמצא בתחומי וירג'יניה המערבית. על שמו נקרא גם בניין מעונות סטודנטים בקולג' ויליאם ומרי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1631-1632
הערות שוליים

↑  The Magazine of Albemarle County History, Volumes 35–36. Albemarle County Historical Society. 1980. p. 143.
↑  John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) pp. 87-88.
↑  John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) p. 98.
↑  John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) p. 88.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175558400  ISNI: 0000 0000 4244 9798  LCCN: n97005596  SNAC: w6zc8chm  US Congress: N000086  VIAF: 1747161   WorldCat (עם VIAF): 1747161