stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלאק סבאת'
חברי הלהקה > חברים לשעבר

ג'ף ניקולס - קלידים.
ריק וייקמן - מוזיקאי אורח, קלידים.
דייב ווקר - שירה (מעולם לא הוקלט).
דון איירי - מוזיקאי אורח, קלידים.
רוני ג'יימס דיו - שירה.
ויני אפיס - תופים.
איאן גילן - שירה.
בוו בוואן - תופים.
דייב דונטו - שירה (מעולם לא הוקלט).
ג'ף פנהולט - שירה (מעולם לא הוקלט).
גלן יוז - שירה.
ריי גילן - שירה (הקליט את "Eternal Idol", לאחר מכן הוקלט שוב עם שירה של טוני מרטין).
דייב שפיץ - בס.
אריק זינגר - תופים.
ג'ו ברט - בס (מעולם לא הוקלט).
טרי צ'ימס - תופים (מעולם לא הוקלט)
גורדון קופלי - בס.
טוני מרטין - שירה.
בוב דייזלי - בס.
לורנס קוטל - בס.
קוזי פאואל - תופים.
רוב הלפורד - שירה (מעולם לא הוקלט).
ניל מורי - בס.
בובי רונדינלי - תופים.
דיסקוגרפיה

Black Sabbath ‏ (1970)
Paranoid ‏ (1970)
Master of Reality ‏ (1971)
Vol. 4 ‏ (1972)
Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973)
Sabotage ‏ (1975)
Technical Ecstasy ‏ (1976)
!Never Say Die ‏ (1978)
Heaven and Hell ‏ (1980)
Mob Rules ‏ (1981)
Born Again ‏ (1983)
Seventh Star ‏ (1986)
The Eternal Idol ‏ (1987)
Headless Cross ‏ (1989)
Tyr ‏ (1990)
Dehumanizer ‏ (1992)
Cross Purposes ‏ (1994)
Forbidden ‏ (1995)
13 ‏ (2013)
ג'יימס גיום

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1844 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  20 בנובמבר 1916 (בגיל 72) Marin-Epagnier, שווייץ 
 מדינה:  צרפת, שווייץ 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 
ג'יימס גיום (James Guillaume;‏ 16 בפברואר 1844 - 20 בנובמבר 1916) היה אנרכיסט בריטי. גיום נולד בלונדון, והחל לגלות עניין באנרכיזם כאשר היה סטודנט בציריך, ומאוחר יותר כעובד דפוס בניוכטל. הוא היה דמות מובילה בפדרציית יורה של האינטרנציונל הראשון, הפלג האנרכיסטי של האינטרנציונל. מאוחר יותר, חבר למיכאיל באקונין, סולק יחד איתו מהאינטרנציונל בקונגרס האג, ומילא תפקיד פעיל בייסוד האינטרנציונל האנרכיסטי סיינט אימייר.
גיום ידוע בעיקר בשל יצירתו, בת ארבעת הכרכים, המכונה "האינטרנציונל: מסמכים ומזכרות", שמתעדת את העמדה האנרכיסטית באינטרנציונל הראשון. גיום כתב גם את הביוגרפיה של מיכאיל באקונין וערך כתבים רבים שלו. כמו כן, גיום מילא תפקיד חשוב בהמרתו של פיוטר קרופוטקין לאנרכיזם.
במאמרו משנת 1876, "רעיונות על ארגון חברתי", גיום פרס את רעיונותיו לגבי ארגון חברתי בחברה פוסט-מהפכנית, והביע את העמדה האנרכיסטית הקולקטיביסטית אותה חלק עם באקונין ואנטי-סמכותניים אחרים שהיו מעורבים באינטרנציונל הראשון. הוא כתב ש"כל פריט המיוצר על ידי עבודה קולקטיבית יהיה שייך לקהילה, וכל חבר יקבל תשלום על עבודתו, אם בצורה של מצרכים (קיום, אספקה, ביגוד וכו') ואם בצורה של כסף." לדעתו, רק מאוחר יותר יהיה אפשר להתקדם למערכת קומוניסטית בה החלוקה תהיה על בסיס צורך: "כאשר, הודות להתקדמות של התעשייה המדעית והחקלאות, הייצור יעלה על הצריכה, וזה יושג מספר שנים לאחר המהפכה, לא יהיה יותר צורך לנדב בקמצנות את חלקו של כל עובד בסחורה. כל אחד ייקח את מה שהוא צריך מהמלאי החברתי העשיר של מצרכים, ללא חשש מהתרוקנות, והרגש המוסרי שיהיה מפותח יותר בקרב עובדים חופשיים ושווים ימנע, או יפחית בצורה משמעותית, ניצול ובזבוז".
הערות שוליים

↑  Michael Bakunin: A Biographical Sketch, James Guillaume 1876
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262124405171  PLWABN: 9810544214305606  BIBSYS: 90129920  BNC: 000500832  BNE: XX1656023  BnF: cb125196815 (data)  CANTIC: a11637481  CiNii: DA03436807  GND: 116921625  HDS: 013180  ISNI: 0000 0001 0917 577X  LCCN: n87897622  MusicBrainz: cfeafd52-6d4c-4b1f-8e5a-d9db5cd3fbbf  NKC: jx20120208012  NTA: 067822789  RERO: 02-A003329773  SUDOC: 034441123  VcBA: 495/118705  VIAF: 76424128   WorldCat (עם VIAF): 76424128 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ני גרוס

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1863 אנדאו, אוסטריה 
 פטירה:  8 במאי 1904 (בגיל 40) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 
קברה של ג'ני גרוס בווינה
ג'ני גרוס (בגרמנית: Jenny Groß; באנגלית: Jenny Gross;‏ 5 בספטמבר 1863  – 8 במאי 1904) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה אשר שיחקה באוסטרו-הונגריה ובגרמניה.
ביוגרפיה

גרוס נולדה במושונטארצ'ה (Mosontarcsa) שבהונגריה, על גבול אוסטריה, (כיום אנדאו (Andau) באוסטריה). החלה לשחק בתיאטרון קארל (CarlTheater) בווינה כשא.פ. זוננטל שימש לה מנטור. ב-1885 שיחקה בתיאטרון הממלכתי-לאומי הגרמני (Hoftheater) בברלין בתפקיד אשת סלונים סנטימנטלית (Salondame) ולאחר מכן בתיאטרון לסינג (Lessingtheater) שנוהל על ידי אוסקר בלומנטל.
גרוס הייתה אהובת מבקרי התיאטרון ובהם המשורר והסופר הגרמני תאודור פונטאנה. היא שיחקה בהצגת הבכורה של ההצגה "מאדאם סאן-ג'יין" (Madame Sans-Gêne) של המחזאי ויקטוריאן סארדו (Victorien Sardou) בעת שהוצגה בגרמניה בפעם הראשונה. גם במחזותיו של המחזאי-סופר-משורר האוסטרי לודוויג אנצנגרובר (Ludwig Anzengruber) וגם בקומדיות העממיות, הוכיחה גרוס את כשרונה הרב-גוני.
גרוס נפטרה בברלין בירת גרמניה ב-8 במאי 1904, ונקברה בווינה.
הערות שוליים

↑  Hans Morgenstern: Jüdisches biographisches Lexikon. Eine Sammlung von bedeutenden Persönlichkeiten jüdischer Herkunft ab 1800, p.303, ISBN 978-3-8258-0509-8
‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116868988  VIAF: 64768969   WorldCat (עם VIAF): 64768969 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברידג'ט פונדה

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1964 (בת 60) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Bridget Jane Fonda 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1982–2002 (כ־20 שנה) 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  בית ספר הרווארד-וסטלאק 
 בן או בת זוג:  דני אלפמן (29 בנובמבר 2003–?) 
 צאצאים:  אוליבר אלפמן 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  Sitges Film Festival Best Actress award (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברידג'ט ג'ין פונדה (באנגלית: Bridget Jane Fonda; נולדה ב-27 בינואר 1964) היא שחקנית אמריקאית.
שנותיה הראשונות

פונדה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחת שחקנים בכללם סבה הנרי פונדה, אביה פיטר פונדה ודודתה ג'ין פונדה. אמה, סוזן ג'ין ברואר (Susan Jane Brewer), היא אמנית.
 היא קרויה על שם בתה של השחקנית מרגרט סליבאן, ברידג'ט היווארד, ששלחה יד בנפשה כשהייתה בת 21. סליבאן הייתה אשתו הראשונה של סבה. הוריה התגרשו ופיטר נישא לפורשיה רבקה קרוקט (אשתו לשעבר של הסופר תומאס מקגוון). פיטר ופורשיה גידלו את ברידג'ט, אחיה ג'סטין, אחיהם החורג והמבוגר יותר תומאס מקגוון הבן. פונדה למדה בבית הספר לבנות ווסטלייק בלוס אנג'לס.
קריירה

פונדה התחילה לשחק בתיאטרון בהפקת בית הספר של הארווי. היא לא נעתרה להצעות משחק בעצת קרוביה המפורסמים והלכה ללמוד את שיטת המשחק בבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק ובמכון לי סטרסברג לתיאטרון וקולנוע.
הופעת הבכורה שלה בסרט הייתה בהיות בת חמש בסרט "אדם בעקבות גורלו" משנת 1969, בו שיחקה ילדה בקומונה של ילדי הפרחים, בה פיטר פונדה ודניס הופר מבקרים בעת מסעם לאורך ארצות הברית. תפקידה הקטן השני (שגם בו לא דיברה) היה בקומדיה משנת 1982 "Partners". ב-1989 היא קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון, כשכיכבה בסרט "סקנדל", המבוסס על פרשת פרופיומו. באותה שנה היא גם שיחקה בסרטים "סטרפלס" "מת להתאהב" ו-"Shag".
תפקידה פורץ הדרך היה כשגילמה עיתונאית בסרט "הסנדק 3". אחרי שהשיגה ניסיון נוסף בעבודה במספר הפקות תיאטרון היא לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "דרושה שותפה רווקה" של ברבט שרודר, ולאחריו הגיע תפקיד בקומדיה "סינגלס" של קמרון קרואו, שניהם ב-1992. הניו יורקר בסקירה כינה אותה: "תקיפה ופרובוקטיבית" והמגזין רולינג סטון כתב שפונדה היא "תענוג קומי". ב-1997 טסה פונדה באותה טיסה בה טס קוונטין טרנטינו והוא הציע לה תפקיד כנערת חוף בסרטו ג'קי בראון. לפונדה גם הוצע התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "אלי מקביל" (מאוחר יותר קיבלה אותו קליסטה פלוקהארט), אולם דחתה אותו בשל רצונה להתמקד בקריירה הקולנועית שלה.
בשנת 2001 שיחקה לצידו של ג'ט לי בסרט הפעולה נשיקת הדרקון. ב-2002 גילמה את אלת הכפור בסרט "מלכת השלג", ומאז לא הופיעה פונדה בסרטים.
ב-29 בנובמבר 2004 היא נישאה לדני אלפמן, מלחין הסרטים והסולן לשעבר של להקת Oingo Boingo.‏

באמצע ינואר 2005 נולד להם בן.
מועמדויות לפרסים

1990 – פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט סקנדל.
1997 – פרס אמי לתוכנית בפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת במיני-סדרה או סרט על תפקידה ב-In the Gloaming.
2002 – פרס גלובוס הזהב על ההופעה הטובה ביותר של שחקנית במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה עבור תפקידה ב-After Amy.
פילמוגרפיה

אדם בעקבות גורלו (1969) (לא קיבלה קרדיט על תפקידה כילדה קטנה בקומונה של ילדי הפרחים)
Partners ‏(1982)
אריה (1987)
מת להתאהב (1988)
Light Years‏ (1988) (הקול בגרסה האנגלית)
סקנדל (1989)
Jacob Have I loved‏ (1989)
Shag‏ (1989)
סטרפלס (1989)
Frankenstein Unbound‏ (1990)
הסנדק חלק שלישי (1990)
Out of the Rain‏ (1991)
ד"ר הוליווד (1991)
Iron Maze ‏(1991)
Drop Dead Fred ‏(1991)
Leather Jackets ‏(1992)
דרושה שותפה רווקה (1992)
סינגלס (1992)
צבא האופל (1992)
תנועה אחת ארבע נשימות (1993)
קוד סודי נינה (1993)
בודהה קטן (1993)
זה יכול לקרות גם לך (1994)
טיפולים אישיים (1994)
Camilla‏ (1994)
קסם משובח (1995)
Balto‏ (1995)‏ (קולה של ג'נה)
סיטי הול (1996)
צלילי אהבה (1996)
Touch ‏(1997)
גבר קנאי ‏(1997)
ג'קי בראון (1997)
כאב הפרידה (1998)
תוכנית פשוטה (1998)
Finding Graceland‏ (1998)
האגם השקט (1999)
South of Heaven, West of Hell‏ (2000)
מיילו יוצא לעולם (2001)
מאנקי בון (2001)
נשיקת הדרקון (2001)
No Ordinary Baby‏ (2001)
The Whole Shebang‏ (2001)
מלכת השלג (2002) - סרט טלוויזיה של הולמרק
לקריאה נוספת

Collier, Peter (1991). The Fondas: A Hollywood Dynasty. Putnam. ISBN 0-399-13592-8.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של ברידג'ט פונדה
↑  תמונות של ברידג'ט פונדה, Aclasscelebs.com
↑  סטפן מ. סילברמן, "מעברים: חתונת בואינגו של ברידג'ט פונדה", פיפל, 4 בדצמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330033905171  PLWABN: 9810662332505606  BIBSYS: 8452  BNE: XX1126565  BnF: cb14021256j (data)  GND: 140593330  ISNI: 0000 0001 0921 7116  LCCN: n93051731  MusicBrainz: 3f2138e4-12f3-4d15-af6d-911d67ce1293  NDL: 00620670  NKC: xx0040371  NLK: KAC2020L1216  NTA: 109098587  SNAC: w6gf1q6d  SUDOC: 061116564  VIAF: 85553518   WorldCat (עם VIAF): 85553518
ג'יל סקוט

ג'יל לואיז סקוט (באנגלית: Jill Louise Scott;‏ נולדה ב-2 בפברואר 1987) היא כדורגלנית אנגליה המשחקת בעמדת הקישור. בשל גובהה הרב (1.80 מטר), היא מכונה "קראוצ'י" על שמו של חלוץ נבחרת אנגליה - פיטר קראוץ'.
קריירה > מועדונים

ג'יל סקוט נולדה ב-1987 בעיר סנדרלנד שבצפון-מזרח אנגליה. בגיל 13, לאחר שהייתה אלופת צפון אנגליה בריצת שדה, היא נאלצה לבחור בין האתלטיקה לכדורגל, ולבסוף בחרה בכדורגל. היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה בקבוצת הנשים של סנדרלנד, וכבר באוקטובר 2005 (כשהיא בת 18 בלבד) היא זכתה בתואר שחקנית החודש בפרמייר ליג.
ביולי 2006 היא חתמה באברטון, לאחר שדחתה הצעה מדונקסטר רוברס ליידיס. חודש לאחר מכן היא ערכה את משחק הבכורה שלה בקבוצה - משחק מגן הקהילה בו הפסידה אברטון לארסנל 3-0. בעונת 2007/08, היא זכתה עם אברטון בגביע הליגה לאחר ניצחון 0–1 בגמר נגד ארסנל. היה זה התואר הראשון של סקוט עם הקבוצה. בסיום אותה עונה, היא נבחרה על התאחדות השחקניות לכדורגלנית השנה בפרמייר ליג.
שנתיים לאחר מכן, היא זכתה עם אברטון בגביע ה-FA, טורניר הגביע הבכיר בכדורגל הנשים באנגליה. באפריל 2012, היא נבחרה על ידי הסופר ליג האנגלית להיות אחת משמונה שגרירות (שחקנית מכל קבוצה), שמטרתן הייתה לקדם את הליגה החדשה בעזרת הטוויטר.
קריירה > נבחרות אנגליה ובריטניה

בגילאי הנערים שימשה סקוט כקפטנית נבחרת אנגליה עד גיל 19 במשך 18 חודשים, אך לא הצליחו להוביל את הנבחרת לטורניר גדול. באוגוסט 2006 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת, כשנכנסה כמחליפה בניצחון 0–4 על הולנד. שנה לאחר מכן, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם שנערך בסין. במשחק הראשון של שלב הבתים, נגד יפן, היא נכנסה כמחליפה אולם במשחק השני (נגד גרמניה) היא כבר פתחה בהרכב הראשון. במשחק השלישי היא כבשה את שער הבכורה שלה בנבחרת, במשחק בו אנגליה ניצחה את ארגנטינה 1-6 והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר, אנגליה הובסה 0–3 על ידי ארצות הברית והודחה מהטורניר.
באליפות אירופה 2009 שנערכה בפינלנד, הגיעו סקוט ואנגליה לאחד מהישגיה השיא של הנבחרת אי פעם. בשלב הבתים של הטורניר, אנגליה השיגה ארבע נקודות בלבד אולם הצליחה להעפיל לרבע הגמר. ברבע הגמר היא גברה 2–3 על המאחרת פינלנד, ובחצי הגמר ניצחה 1–2 את הולנד, כשסקוט כובשת את שער הניצחון בהארכה. בגמר הטורניר פגשה אנגליה את גרמניה, אך לא היא הצליחה לעמוד מולה והובסה 2–6.
בגביע העולמי שנערך ב-2011 בגרמניה, הפסידה אנגליה לצרפת ברבע הגמר, לאחר הפסד 3–4 בבעיטות עונשין. לאחר המשחק כינתה המאמנת האנגלית הופ פאוול, את השחקניות שלא התנדבו לבעוט את הפנדלים "פחדניות". סקוט (שלא בעטה בעיטת עונשין) ענתה לה דרך הטוויטר: "אנחנו מנצחות כקבוצה... אנחנו מפסידות כקבוצה". בסיום הטורניר הייתה סקוט לכדורגלנית האנגליה היחידה שנבחרה לקבוצת המצטיינות של האליפות, לצד כוכבות כמו מרטה, הומארה סאווה ואבי וומבאך.
ביוני 2012, סקוט הייתה אחת מ-18 הכדורגלניות שנבחרו לייצג את בריטניה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון. נבחרת בריטניה הוקמה במיוחד לצורך המשחקים האולימפיים, והיא כללה 16 שחקניות מאנגליה ושתיים מסקוטלנד. בשלב הבתים של הטורניר, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה והעפילה לרבע הגמר מהמקום הראשון בבית. ברבע הגמר היא הפסידה 0–2 לקנדה והודחה מהטורניר. בסך הכל, שיחקה סקוט חמישה משחקים בנבחרת בריטניה וכבשה שער אחד.
חיים אישיים

מאז 2020 סקוט מאורסת לשלי יוניט, אחותה של שחקנית אנגליה לשעבר רייצ'ל יוניט. בבעלותן של בנות הזוג בית קפה במנצ'סטר.
הערות שוליים

↑  ‏ Women's World Cup: England lifted by joker Jill Scott, באתר BBC, 8 ביוני 2011
↑  ‏ WINNERS REVEALED, באתר התאחדות הכדורגל האנגלית, 23 במאי 2008
↑  ‏ Women's Super League launches Twitter kit initiative to raise profile, באתר BBC, 4 באפריל 2012
↑  ‏ England women lash out at Hope Powell following coach's 'cowardice' comment, באתר דיילי מייל, 11 ביולי 2011
↑  Natasha Wynarczyk, Off-pitch lives and loves of England's Lionesses after Women's Euro 2022 triumph, mirror, ‏2022-08-02 (באנגלית)
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2007 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול |  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול |  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול | אנגליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 398295
ג'ון ויליאם סנואו

ג'ון ויליאם סנואו (באנגלית: John William Snow;‏ נולד ב-2 באוגוסט 1939) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
ראשית חייו

ג'ון סנואו נולד בטולידו, אוהיו, לקתרין (לבית הווארד), מורה בבית ספר, וויליאם דין סנואו, עורך דין לענייני מיסוי. הוא למד בבית הספר התיכון אקדמיית גילמור בגייטס מילס שבאוהיו. את לימודיו הגבוהים הוא למד בקניון קולג' ובאוניברסיטת טולידו, שם הוא סיים לימודי תואר ראשון ב-1962. ב-1965 הוא סיים לימודי תואר דוקטור בכלכלה באוניברסיטת וירג'יניה. לאחר מכן ועד 1968 הוא שימש כעוזר לפרופסור לכלכלה באוניברסיטת מרילנד. ב-1968 הוא השלים תואר דוקטור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ולאחר מכן עבד במשרד עורכי הדין הוושינגטוני וילר את וילר עד שנת 1972.
שירות ממשלתי בממשלי ניקסון ופורד

ב-1972 עזב סנואו את וילר את וילר וקיבל משרה של עוזר לפרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. במהלך שלוש השנים בהן הוא שימש במשרה זו הוא גם החזיק במשרות בממשלת ארצות הברית. בשנים 1972–1973 הוא שימש כעוזר היועץ המשפטי הראשי של מחלקת התחבורה. לאחר מכן ועד 1974 הוא שימש סגן עוזר מזכיר התחבורה למדיניות, תכנון ויחסים בינלאומיים. לאחר מכן ועד 1975 הוא שימש כמעוזר המזכיר לענייני ממשל במחלקת התחבורה.
ב-1975 עזב סנואו את בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ועבר לעבוד במשרה מלאה כעוזר תת-מזכיר התחבורה. ב-1976 הוא סיים את תפקידו זה ומונה כמנהל מנהל הבטיחות בכבישים המהירים הפדרלי (NHTSA).
עם תחילת נשיאותו של ג'ימי קרטר ב-1977 פרש סנואו מהחיים הציבוריים. באביב אותה שנה הוא שימש כמרצה אורח לכלכלה באוניברסיטת וירג'יניה וכעמית אורח ב-AEI. בנוסף הוא מונה כעמית בכיר בבית הספר לניהול של אוניברסיטת ייל, שם הוא שימש בתפקיד זה בשנים 1978–1980.
קריירה בתעשיית הרכבות

שנותיו של סנואו במחלקת התחבורה הוכחו כמועילות עבורו. ב-1977 הוא היה לסגן הנשיא לענייני ממשל בחברת "צ'סי סיסטם" (Chessie System), חברת החזקות שבבעלותה היו שלוש חברות רכבת אמריקאיות: צ'ספיק ואוהיו (Chesapeake and Ohio Railway), וסטרן מרילנד (Western Maryland Railway) ובולטימור ואוהיו (Baltimore and Ohio Railroad).
ב-1980 התמזגה צ'סי סיסטם עם חברת החזקות רכבת אחרת, סיבורד קוסט ליין תעשיות (Seaboard Coast Line Industries) כדי להקים את תאגיד CSX (CSX Corporation), וסנואו היה לסגן הנשיא הבכיר של התאגיד במטה החדש שלו בריצ'מונד, וירג'יניה. ב-1984 הוא קודם לתפקיד סגן נשיא מנהל.
ב-1985 מונה סנואו על ידי CSX כנשיא וכמנהל הכללי של חברת בולטימור ואוהיו וב-1986 הוא פיקח על מיזוגה עם חבר צ'ספיק ואוהיו. ב-1988 עזב סנואו את מגזר התחבורה (הרכבות) של CSX והיה לנשיא והמנהל הכללי של תאגיד CSX (חברת ההחזקות). באפריל 1989 הוא היה לנשיא והמנהל הכללי של כל תאגיד CSX. החל מ-1991 הוא גם שימש כיושב ראש CSX . הוא המשיך להחזיק בכל שלושת התפקידים עד למינויו כמזכיר האוצר ב-2003. בתקופת עבודתו של סנואו ב-CSX הייתה נהוגה דחייה של התחזוקה הפיזית של התשתיות. היה זה נוהג שבשגרה בחברות רכבת כדי להעלות את שווי החברות עבור המשקיעים בעוד שהמסילות עצמן היו במצב תחזוקתי גרוע. כתוצאה מכך קטעים ארוכים של מסילות ראשיות היו נתונים למצב שהתנועה בהן התנהלה באיטיות, וכך הוגדל הצורך ביותר קטרים וקרונות, והוצאות החברה גדלו. CSX נאלצה לחכור מאות קטרים כדי לגשר על הפערים, וכך נוספו עלויות מוגדלות. נוהג זה הופסק בעת כהונתו של יורשו של סנואו בתפקיד, מייקל וורד.
פעילות ציבורית ועסקית

במהלך מסע הבחירות של רונלד רייגן לנשיאות ב-1980, היה סנואו לחבר בצוות הייעוץ של רייגן למדיניות רגולטורית. לאחר ניצחונו בבחירות מינה רייגן את סנואו לסגן יושב ראש צוות המעבר לתחבורה.
סנואו המשיך לשמש כחבר בצוות הבית הלבן לביעור נגע הסמים של ארצות הברית, במועצה המייעצת למדיניות שירותים של נציב הסחר של ארצות הברית, כיושב ראש משותף של הוועדה הלאומית לרפורמה, התאוששות ואכיפה במוסדות הפינסיים, כחבר בוועדה הלאומית לתחבורה רב-אמצעית, כחבר בוועדה הלאומית לצמיחה כלכלית ורפורמה במיסוי, כחבר בחבר הנאמנים של המוזיאון לאומנות יפה של וירג'יניה, וכחבר במועצת החינוך של העיר ריצ'מונד.
הוא גם היה יושב ראש שותף של ועדת האמון הציבורי וההשקעות הפרטיות של ועד ההתכנסות (The Conference Board). הוא גם שימש ב-1992 כיושב ראש שותף של הוועדה הלאומית לרפורמה, התאוששות ואכיפה במוסדות הפינסיים שהגישה המלצות בעקבות משבר ההלוואות והחסכונות (אנ').
בשנים 1994–1996 שימש סנואו כיושב ראש השולחן העגול העסקי (Business Roundtable), קבוצת מדיניות עסקית של 25 מנהלים כלליים בכירים של החברות הגדולות ביותר באטרצות הברית, ולקח חלק חשוב בתמיכה בהעברת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.
סנואו שימש כחבר דירקטוריון בחברות רהיטי באסט (Bassett Furniture), סירקוט סיטי (Circuit City), טקסטרון, יו. אס. סטיל (U.S. Steel), המועצה העסקית ארצות הברית-יפן, ורייזון תקשורת ואיגוד חברות הרכבות של אמריקה (Association of American Railroads).
הוא היה יושב הראש המייסד של המרכז לפיתוח אנרגטי וכלכלי (CEED), ארגון של תעשיות הפחם והרכבות. ארגון זה היה קודמה של הקואליציה האמריקאית לאנרגיית פחם נקייה (American Coalition for Clean Coal Electricity).
הוא שימש כחבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ושל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת וירג'יניה.
ב-2006 מונה סנואו כיושב ראש חברת סרברוס ניהול הון (Cerberus Capital Management). ב-2007 הוא מונה כעמית אורח במרכז מילר ליחסי ציבור של אוניברסיטת וירג'יניה. ב-2001 הוא הצטרף למועצת המנהלים של תאגיד הנפט של מרתון.
מזכיר האוצר של ארצות הברית

בינואר 2003 מונה סנואו למזכיר האוצר של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. מינויו אושר פה אחד על ידי הסנאט.
ביולי ובאוגוסט אותה שנה חצו סנואו ועמיתיו מזכירת העבודה איליין צ'או ומזכיר המסחר דונלד אוונס את ארצות הברית באוטובוס במסגרת "סיור העבודה והצמיחה" שלהם, שמטרתו הייתה קידום הייתרונות של קיצוץ המיסים של ממשל בוש.
בינואר 2005 נחשף שהברוקרים של סנואו רכשו 10 מיליון דולר באיגרות חוב שהונפקו על ידי פאני מאי ופרדי מאק ביום השבעתו כמזכיר האוצר וביום המחרת. סנואו טען שהפעולות נעשו ללא ידיעתו בפברואר 2003. כאשר הוא גילה זאת, הוא מכר את ההחזקות הללו. עורך דין לענייני אתיקה של מחלקת האוצר מצא שהחזקות אלו לא היוו ניגוד עניינים, אך שהם היו מהווים פוטנציאל לכך בעתיד.
במאי 2006 הודיע סנואו שהוא יתפטר מתפקידו ושהתפטרותו תכנס לתוקפה החל מ-3 ביולי. הוא הודיע שהבית הלבן ימסור הודעה רשמית על כך בשבוע שלאחר מכן. ב-30 במאי הוכרז רשמית שסנואו יסיים את תפקידו. באותו יום הוכרז שהנשיא בוש מינה את הנרי פולסון, המנהל הכללי של גולדמן זקס, כמחליפו של סנואו. סנואו אולץ להתפטר כאשר נחשף שהוא לא שילם מס הכנסה על מחיקת הלוואה בסכום של 24 מיליון דולר שהוא קיבל כאשר שימש כמנהל הכללי של תאגיד CSX. הנשיא בוש הודיע באופן פומבי שהוא ביקש לראות "פנים חדשות" בראש מחלקת האוצר, אף על פי ששוק המניות צמח בשיעור של 40% במהלך כהונתו של סנואו כמזכיר האוצר.
לאחר פרישתו

ב-2010 הצטרף סנואו לתאגיד הסיני קבוצת פוסון כיועץ למועצת המנהלים. הוא חבר במועצת המנהלים של חברת IAG (International Airlines Group), מיזוג של חברות התעופה בריטיש איירווייז ואיבריה. באפריל 2016 היה סנואואחד משמונה מזכירי האוצר לשעבר שקראו לממלכה המאוחדת להישאר חברה באיחוד האירופי לקראת משאל העם של יוני אותה שנה.
סנואו מתגורר בריצ'מונד, וירג'יניה עם רעייתו קרולין. לזוג שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  HOMER BRICKEY, Cerberus chairman is ex-chief of Treasury, Toledo native, The Blade, MAY 15, 2007.
↑  Johnston, David Cay. Free Lunch: How the Wealthiest Americans Enrich Themselves at Government Expense (and Stick You With the Bill), Penguin Books, 2008, pages 22–36.
↑  "Bush economic team hits the road to promote tax cuts". Kentucky New Era. July 29, 2003.
↑  Treasury’s Legal Defense of Snow Triggers Questions, American Banker, May 28, 2004
↑  The Associated Press, Text: Bush With Paulson and Snow, The Washington Post, May 30, 2006
↑  Vieth, Warren; Simon, Richard (December 11, 2002). "CSX Paid No Income Tax in 2 of the Last 4 years". Los Angeles Times. Archived from the original on March 7, 2012. (יש לגלול את המאמר לפריט השלישי)
↑  "Staying in EU 'best hope' for UK's future say ex-US Treasury secretaries". BBC News. April 20, 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581687605171  GND: 1227803362  ISNI: 0000 0000 8462 4427  LCCN: n50014928  NARA: 10582931  SNAC: w6pd7tmt  VIAF: 188031667   WorldCat (עם VIAF): 188031667 
ג'ון סנואו בפגישה עם שר האוצר בנימין נתניהו, יוני 2003
ג'ון סנואו בכינוס השנתי של קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי, 2004
בלגיה במלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
דגל בלגיה
 צד בעימות:  חלק ממדינות ההסכמה
 תאריך כניסה לעימות:  4 באוגוסט 1914
 העילה למלחמה:  פלישת הקיסרות הגרמנית
 תאריך סיום העימות:  11 בנובמבר 1918
 אירועי הסיום:  שביתת הנשק
 ראש המדינה בפועל:  אלברט הראשון, מלך הבלגים
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  7.5 מיליון
 נתוני הצבא
 צבא בלגיה:  267,000 חיילים ומתנדבים
 תוצאות המלחמה
 אבדות בנפש:  54,000 נפגעים מתוכם 14,000 הרוגים
 אבדות בציוד:  חורבן ברוב חלקי הממלכה
 אבדות בשטח:  כיבוש כמעט מלא
 
בלגיה הייתה המדינה הראשונה שנכבשה על ידי הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והפכה לשדה קרב עקוב מדם בחזית המערבית. ערב המלחמה הייתה בלגיה מדינה נייטרלית, אך היא עמדה בדרכה של גרמניה למתקפה בצרפת, ועל כן נכבשה בסערה, דבר שגרם לכניסתה של בריטניה, אשר ערבה לריבונות בלגיה, למלחמה. עמידתה העיקשת של בלגיה הצליחה לבלום את תנופת ההתקפה הגרמנית והעניקה לצרפת ובריטניה את הזמן שנדרש להתארגנות לשם מניעת כיבוש צרפת. הכיבוש הגרמני היה אכזרי וזכה לכינוי "אונס בלגיה", כמיליון פליטים בלגים נמלטו להולנד. בית המלוכה הבלגי ובפרט אלברט הראשון, מלך הבלגים, שפיקד על צבא בלגיה, התגלה בתקופת המלחמה כסמל לאומי מאחד, נוסך תקווה וגאווה לאומית. בנוסף לכיבוש בלגיה, התקיימו קרבות בין כוחות בלגיים לגרמניים במזרח קונגו הבלגית ורואנדה שבאפריקה.