stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש
קריירה

את פעילותו הפוליטית החל סנטוש בעודו תלמיד בבית הספר, כאשר הצטרף לקבוצות חשאיות שפעלו בפרבריה של לואנדה כנגד השלטון הקולוניאלי הפורטוגזי, פעילות שבסופו של דבר הביאה בשנת 1956 להקמתה של ה-MPLA ("החזית העממית לשחרור אנגולה"), תנועה בעלת אוריינטציה לאומית מרקסיסטית.
ב-1961, עם ראשיתה של ההתקוממות העממית שהפכה במהרה למאבק על עצמאותה של אנגולה לשחרור מפורטוגל הקולוניאליסטית, עזב דוש סנטוש יחד עם חברים נוספים את אנגולה, תחילה לפריז ומיד אחר כך לקונגו-קינשאסה, שם החל לארגן את פעילותה של תנועת הנוער של ה-MPLA, שהוא היה אחד ממייסדיה.
בשנת 1963 היה הנציג הראשון של ה-MPLA בברזוויל. בהמשך נסע ללמוד הנדסה בברית המועצות, במכון לנפט וכימיה של אזרבייג'ן בבאקו ובמקביל השתלם בלימודי תקשורת צבאית.
עם שובו לאנגולה, ב-1970, הצטרף לזרוע הצבאית של ה-MPLA, ה-EPLA ("הצבא העממי לשחרור אנגולה"; בפורטוגזית: Exército Popular de Libertação de Angola), והפעיל משדר רדיו בצפון אנגולה במחוז השני של ה-MPLA. ב-1974 היה לחבר הסגל הזמני של החזית הצפונית של ה-MPLA ומונה שנית לנציג התנועה בברזוויל. באותה שנה נבחר להיות חבר הוועד הפוליטי המרכזי כמרכז הפעילות הפוליטית והדיפלומטית של הארגון, והתמקד בעיקר בפעילות להכרה בינלאומית ואזורית של אנגולה.
בינואר 1975, עם הקמת הממשלה הזמנית באנגולה שהורכבה מקבוצות הגרילה העוינות ה-MPLA,‏ UNITA ו-FNLA, מונה סנטוש לראש המחלקה ליחסים בינלאומיים ובמקביל גם לממונה על תחום הבריאות. ממשלה זו התפרקה זמן קצר לאחר הקמתה עקב חילוקי דעות אידאולוגיים בין הארגונים, שהביאו לפריצתה של מלחמת האזרחים באנגולה.
עם הכרזת העצמאות, ב-11 בנובמבר 1975 מונה סנטוש לממונה על מדיניות החוץ של ה-MPLA (בתפקיד האחרון החזיק רק עד 1976) והיה לשר החוץ של אנגולה. בשנת 1976, כחלק מהניסיון להכרה בינלאומית ב"רפובליקה העממית של אנגולה" וכתגובה להכרזה המשותפת של ה-FNLA ו-UNITA על ה"הרפובליקה העממית והדמוקרטית של אנגולה" בתמיכתן של דרום אפריקה, זאיר, סין וארצות הברית, נכנסה אנגולה ל"ארגון אחדות אפריקה" (OAU) והוכרה כחברה באו"ם.
בשנים 1977–1978 שימש דוש סנטוש כסגנו של נשיאה הראשון של אנגולה, אגושטיניו נטו (António Agostinho Neto). לאחר מותו ב-1979, נבחר דוש סנטוש לנשיא ה-MPLA, מינוי שהעניק לו את תואר נשיא מפלגת הפועלים (MPLA-PT), נשיא "הרפובליקה העממית של אנגולה" ומפקדה הראשי של "הזרוע הצבאית-העממית לשחרור אנגולה" (FAPLA - Forças Armadas Populares de Libertação de Angola). בשנת 1980 נבחר ליושב ראש הפרלמנט של אנגולה.
קריירה > מלחמת האזרחים

דוש סנטוש ירש מאגושטיניו נטו מדינה שסועה בעיצומה של מלחמת אזרחים. את שלטונו הוא הקדיש ליצירת יציבות אזורית על ידי פתרון מוסכם על כל הצדדים. שני ארגוני הגרילה העיקריים FNLA ו-UNITA שלטו על אזורים שלמים במדינה, כך שבמשך כעשור נלחמו הצדדים בסיוע ישיר ועקיף של מעצמות העל ומדינות רבות אחרות בעולם, משני צידי המתרס הפוליטי. אלו הפכו את אנגולה לשדה הקטל הגדול של המלחמה הקרה לאחר מלחמת וייטנאם.
בעוד הממשלה בראשותה של ה-MPLA קיבלו סיוע מברית המועצות ומקובה, ה-UNITA קיבלו סיוע מארצות הברית ומשלטון האפרטהייד בדרום אפריקה. בשנת 1988 נחתמו הסכמי הפסקת אש בין הצדדים שאומצו על ידי אנגולה, ארצות הברית, דרום אפריקה וקובה. הסכם זה הותנה בפינוים של כ-45,000 חיילים קובנים משטחה של אנגולה ובנסיגה והענקת עצמאות מצידה של דרום אפריקה לנמיביה, ששימשה לה כמעבר בדרכה לאנגולה כדי לסייע לכוחות ה-UNITA.‏
לאחר נפילת הגוש הסובייטי ב-1991 ותום המלחמה הקרה, חתמו דוש סנטוש וז'ונאס סאווימבי, מנהיגה של UNITA, על "הסכם ביסס" (Bicesse Agreement) בליסבון במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים. בעקבות ההסכם הוקם צבא מאוחד, ה-FAA‏ (Forças Armadas Angolanas). במקביל להסכמי השלום, הצהיר דוש סנטוש כי ה-MPLA אינה יותר בעלת אוריינטציה מרקסיסטית אלא סוציאל-דמוקרטית.
ב-1992 התקיימו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות באנגולה, בהן התמודדו כ-11 מועמדים. דוש סנטוש ניצח את יריבו הגדול סאווימבי ברוב של 49.5% לעומת 40.5% ומפלגת ה-MPLA קיבלה 129 מתוך 220 כיסאות בפרלמנט, בעוד ה-UNITA קיבלה 77. סאוויבמי סירב לקבל את תוצאות הבחירות בטענה כי תוצאותיהן זויפו וסירב להתמודד בסבב השני של הבחירות לנשיאות. עקב כך התלקחה מלחמת האזרחים שנית והותירה את דוש סנטוש כנשיאה הזמני של אנגולה.
חלקה השני של מלחמת האזרחים היה אכזרי ואלים יותר מהראשון, וכלל גם מאבק סביב מחצביה הטבעיים של אנגולה. בשנת 1994, על רקע "פרוטוקול לוסקה" (Lusaka Protocol)‏, נחתם הסכם הפסקת אש בין הצדדים. עם זאת, נטרול צבא UNITA ארך זמן רב מהצפוי ונמשך עד ל-1996. בתקופה זו גברה המתיחות בין הצדדים, בייחוד סביב השליטה על מקורותיהם של משאבי הטבע, בעיקר הנפט והיהלומים.
במקביל למתיחות הפנים ארצית, העניק דוש סנטוש תמיכה צבאית למדינות השכנות בהן התקיימו סכסוכים מקומיים והיווה גורם מכריע במאזן הגאופוליטי באזור. ב-1997 שלח סנטוש כוחות של ה-FAA לקונגו-ברזוויל ("הרפובליקה של קונגו") כדי לסייע לכוחות המרקסיסטים לשעבר בראשותו של הגנרל דניס סאסו-נגואסו בהפיכתו האלימה כנגד הנשיא פסקל ליסובה, שהיה חשוד בשיתוף פעולה עם UNITA. בקונגו-קינשאסה הייתה השפעתו רבה אף יותר ולאזור נשלח סיוע ארטילרי כבד כדי לסייע ל"ברית הכוחות הדמוקרטיים לשחרור קונגו-זאיר" - AFDL‏ (Alliance des Forces Démocratiques pour la Libération du Congo-Zaïre) שהביאו לקריסתו של משטרו של הגנרל ג'וזף מובוטו, זאת על מנת להחליש את התארגנותה של UNITA מחדש מעבר לגבולותיה של אנגולה.
ב-1998 נמשכה הלחימה הפנימית בין הממשלה האנגולית לבין UNITA בראשותו של סאווימבי. ב-1999 קיבל דוש סנטוש מהפרלמנט שליטה מלאה על השלטון ולקח על עצמו גם את תיק הביטחון. ב-2002 חוסל סאווימבי על ידי כוחות הממשלה, וכחודש לאחר מכן הכריזו UNITA וראשי הצבא האנגולי על הפסקת אש.
קריירה > המשך כהונתו

בשנת 2001 הכריז דוש סנטוש כי כאשר אנגולה תגיע ליציבות הוא יפרוש מההתמודדות בבחירות הבאות לנשיאות. למרות זאת, הוא נבחר שנית לראשות ה-MPLA ב-2003 והמשיך לכהן כנשיא המדינה.
לאחר מלחמת האזרחים שנמשכה 27 שנים נותרה אנגולה מדינה שסועה והרוסה, ומשבר הומניטארי חמור התפתח בה. הערכות סוכנות הפליטים והעקורים של האו"ם הן כי במהלך המלחמה כמיליון אזרחים נהרגו, כארבעה מיליון הפכו לעקורים וכמיליון הפכו פליטים ומבקשי מקלט ונותרו ללא קורת גג, מקור פרנסה או אוכל.
החל מתקופה זו, לאחר חתימת הסכמי השלום, הפכה אנגולה למדינה בעלת הצמיחה הכלכלית המהירה ביותר באפריקה. דוש סנטוש משך משקיעים זרים, בעיקר בתחום הנפט והיהלומים והביא לעלייה של 15% בצמיחה בשנים 2004 - 2007 והתוצר המקומי הגולמי גדל ב-20% בשנים 2005 - 2007. במקביל, החל מ-2005 ממשלת אנגולה לוותה אשראי של ביליוני דולרים מסין, ברזיל, פורטוגל, גרמניה, ספרד וארצות הברית על מנת להשקיע בתשתיות המדינה.
בחירות לנשיאות המדינה היו אמורות להתקיים ב-2006 אך נדחו לשנת 2009. ב-2008 התקיימו לראשונה מזה 16 שנים בחירות לפרלמנט, בהן ניצחו ה-MPLA ברוב מכריע, ויזמו חוקה חדשה בה חוקק כי ראש המפלגה בעלת מרבית הקולות בפרלמנט יכהן באופן ישיר כנשיא המדינה, גורם אשר העניק לדוש סנטוש מנדט להמשיך בכהונתו. בשנת 2009 הודיע דוש סנטוש כי הבחירות יתקיימו רק בשנת 2012.
בחודש מאי 2017 הודיע כי לא יתמודד בבחירות והכריז על שר ההגנה, ז'ואאו לורנסו, כיורשו.
ביקורת על פועלו

כיום, למרות משאביה הטבעיים הגדולים של אנגולה, בעיקר בנפט ויהלומים, היא אחת המדינות הפחות מפותחות בעולם. המדינה סובלת מחוסר יציבות כלכלית, בעיקר בגלל תוצאות מלחמת האזרחים הארוכה - כמות הפליטים והעקורים, התשתיות ההרוסות, שדות המוקשים הרבים ברחבי המדינה והמערכות הקורסות במדינה.
הביקורת העיקרית כלפי דוש סנטוש היא כי שלטונו לא היה דמוקרטי. יש הטוענים[דרוש מקור] כי שלטונו היה בעצם ממשלה של מפלגה אחת, ויריביו טענו כי לא היה מרחב לדמוקרטיה להתפתח בתוכה, מה שמנע את הופעתם של יריבים פוליטיים ראויים ועיקר את התהליך הדמוקרטי מיסודו. שלטון ארוך טווח זה העניק יציבות רבה לאזור אך מנגד, ייתכן כי מדיניותו של דוש סנטוש לא הטיבה עם העם אלא עם אלו העומדים בראשו. ליותר ממחצית מאוכלוסיית אנגולה אין כיום גישה למתקנים סניטאריים, תוחלת החיים הממוצעת היא 48.1 ואנגולה ממוקמת במקום ה-146 מתוך 169 בדו"ח הפיתוח האנושי של האו"ם.
נכון ל-2010, שלטונו של דוש סנטוש ממוקם בטבלת השחיתות של הארגון "Transparancy International" במקום ה-168 מתוך 178 מדינות עם דירוג של 1.9 מתוך 10 ברמת השקיפות של המדינה. זאת ועוד, עד למותו הוא נחשב לאחד האנשים העשירים באנגולה. מבחינה פוליטית שולטת מפלגת השלטון MPLA באמצעי התקשורת והיא בעלת העיתון הגדול באנגולה, "Jornal de Angola".
כמו כן, הייתה ביקורת בינלאומית על יחסיו של דוש סנטוש עם משקיעים חיצוניים, אשר בפניהם הוא פתח את דלתות ארצו והם גוזלים את אנגולה ממשאביה הטבעיים ומותירים את המדינה חסרת כל בעוד הנהנים העיקריים מכך הם התאגידים והעומדים בשלטון. ביקורת נוספת על שלטונו של דוש סנטוש הופנתה כלפי חוסר היכולת לקדם את מצבה של המדינה ולשפר הן התשתיות הבסיסיות והן את מצבם הכלכלי של תושביה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  CIDOB, Centro De Estudos y Documentacion Internacional de Barcelona (בספרדית)
1 2 3 4  Gale Contemporary Black Biography
↑  MPLA
↑  קישור לפרוטוקול לוסקה
↑  BBC, Timeline: Angola
↑  BBC, Profile: Jose Eduardo dos Santos
↑  UNHCR
1 2  CIA factbook – Angola
↑  BBC, New Delay for Angolan elections
↑  אנגולה: הבחירות יארכו יום נוסף בגלל שיבושים, באתר ynet, 6 בספטמבר 2008
↑  תוצאות ראשוניות באנגולה, מפלגת השלטון זכתה ברוב בפרלמנט, באתר ynet, 7 בספטמבר 2008
↑  30 שנה בשלטון – עוד יום במשרד לנשיא אנגולה, באתר ynet, 23 בספטמבר 2009
↑   נורימיטסו אונישי, הניו יורק טיימס, נשיא אנגולה יפרוש אחרי 38 שנים בשלטון, באתר הארץ, 23 במאי 2017
↑  IRIN
↑  undp.org/en/statistics/ Indices & Data | Human Development Reports (HDR) | United Nations Development Programme (UNDP)
↑  Transparency International
↑  Angolanet
↑  Ismael Mateus –"E agora o senhor presidante?",
http://cangue.blogspot.com/2010/02/e-agora-senhor-presidente-ismael-mateus.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11887489q (data)  GND: 1057552135  ISNI: 0000 0000 7829 1400  LCCN: n93090556  NKC: js20090625010  NTA: 301749523  SNAC: w6v99ztf  SUDOC: 116796138  VIAF: 90594066   WorldCat (עם VIAF): 90594066
ז'רמי בוגה

ג'רמי בוגה (בצרפתית: Jérémie Boga; נולד ב-3 בינואר 1997) הוא כדורגלן איבוארי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בניס.
קריירת מועדונים

בוגה נולד במרסיי להורים ממוצא איבוארי. בוגה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים אספטט מרסיי. בגיל 12 משפחתו עברה ללונדון שבגלל העבודה של אביו והצטרף לקבוצת הנוער של צ'לסי.
ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לסטאד רן מליגה 1. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ליל. ב-28 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד סטאד ריימס.
ב-6 ביולי 2016 הושאל לגרנדה מהלה ליגה. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד ויאריאל. שבוע לאחר מכן בוגה כבש את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 5-1 נגד לאס פאלמאס.
לקראת עונת 2017/2018 בוגה חזר לצ'לסי ואף פתח במשחק הראשון בעונה זו נגד ברנלי. אולם הוחלף בדקה ה-18 לאחר הרחקתו של גארי קייהיל. ב-28 באוגוסט 2017 הושאל לברמינגהאם סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-25 בנובמבר הבקיע בתיקו 1-1 במשחק החוץ נגד שפילד יונייטד שער שזכה לתואר שער העונה של המועדון.
ב-21 ביולי 2018 חתם בססואולו מהסרייה א' תמורת כ-3.5 מיליון פאונד.
ב-24 בינואר 2022 הושאל לאטאלנטה עד לסיום העונה ולאחר מכן חתם בקבוצה.
ב-25 ביולי 2023 חתם בניס תמורת 18 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, בוגה שיחק בנבחרות הנוער של צרפת. באפריל 2017 הודיע כי החליט לייצג את חוף השנהב. ב-10 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב בהפסד 3-2 לגינאה. ב-8 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד מלאווי.
התנגשות (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, התנגשות היא מצב הנוצר כאשר ערכי מידע חולקים את אותו ערך גיבוב, מזהה ייחודי אוניברסלי, סיכום ביקורת או מזהה ייחודי אחר. כאשר מתבצע מיפוי של קבוצה גדולה לקבוצה קטנה ממנה, בהכרח נוצרות התנגשויות על פי עקרון שובך היונים.
פונקציות מיפוי מנסות לרוב למזער את כמות ההתנגשויות כדי לשרת את מטרתן. בפונקציות גיבוב, התנגשויות גורמות לחיפוש הערך בין מספר גדול יותר של תאים. בפונקציות גיבוב קריפטוגרפיות היכולת למצוא התנגשות בין שני ערכים מובילה לשבירה של הפונקציה. בעת שימוש במזהים ייחודיים כגון GUID או בדיקת יתירות מחזורית זיהוי של שני ערכים עלול לגרום לבלבול ביניהם ולשימוש בערך לא נכון.
ראו גם

עקרון שובך היונים
פרדוקס יום ההולדת
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה ובנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויקינג (כדורגל)

מועדון הכדורגל ויקינג (בנורווגית: Viking Fotballklubb) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר סטוונגר. המועדון הוקם בשנת 1899 בעת שתחום הכדורגל הפך לפופולרי בעולם המערבי. בשנות ה-30 של המאה ה-20 במדי המועדון שיחק ריידר קוואמן שעד היום נחשב בין הכדורגלנים הבולטים של המדינה. מועדון זה הוא אחד המועדונים המובילים בנורווגיה עם שמונה אליפויות של ליגת העל הנורווגית, האחרונה מהם משנת 1991 וכן חמישה גביעי מדינה.
המועדון שיחק ברציפות בכל השנים בליגת העל הנורווגית, למעט העונות 1966/1967 ו-1987/1988. המועדון התפרסם מאוד ברמה הבין-לאומית כאשר בעונת 2002/2003 הדיחה הקבוצה את צ'לסי מגביע אופ"א.
בעונת 2017 ירד המועדון לליגת המשנה הנורווגית, לאחר שסיים במקום האחרון בליגה הבכירה. בכך חזר לליגת המשנה לראשונה מזה 20 שנים.
בעונת 2018 המועדון סיים במקום הראשון בליגת המשנה וחזר לליגת העל.
תארים

אליפות: 8 (1958, 1972, 1973, 1974, 1975, 1979, 1982, 1991)
סגנות: 2 (1981, 1984)
זכייה: 5 (1953, 1959, 1979, 1989, 2001)
סגנות: 5 (1933, 1947, 1974, 1984, 2000)
הופעות באירופה

מוקדמות ליגת האלופות :
סיבוב ראשון (7): 1973/1974, 1974/1975, 1975/1976, 1976/1977, 1980/1981, 1983/1984, 1992/1993
גביע אופ"א :
שלב הבתים (1): 2005/2006
סיבוב שני (7): 1972/1973, 1982/1983, 1997/1998, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2008/2009
סיבוב ראשון (3): 1979/1980, 1985/1986, 1995/1996
גביע אירופה למחזיקות גביע :
סיבוב ראשון (1): 1990/1991
המערך החברתי הצ'רקסי

אביר צ'רקסי
המערך החברתי בשבטי הצ'רקסים היה מבנה היררכי שהתבסס על מעמדות וגובש במהלך ימי הביניים בעיקר בקרב השבט הקברדיני. בעיקרון, החברה הצ'רקסית התבססה על שוויון זכויות לכל בני החברה ובכלל זה שוויון מוחלט בין גברים לנשים. בימי הביניים, נחשב השבט הקברדיני לדומיננטי מבין השבטים הצ'רקסים והנהגתו התאימה את חוקי החברה לרוח התקופה וזאת כדי למסד ניהול שבטי היררכי שהותאם לנסיבות הצבאיות והפוליטיות של התקופה.
רקע > רקע

הצ'רקסים נחשבים למתיישבים הקדומים ביותר בצפון הקווקז ובמהלך המאה ה-5 לפנה"ס כבר התקיימה באזור ממלכה אדיגית (צ'רקסית) עצמאית. כפי הנראה במהלך המאה ה-5 אימצו הצ'רקסים את הנצרות האורתודוקסית ובהמשך הפך האזור לזירת קרבות מול האימפריה המוסלמית וצ'רקסים שנשבו בקרבות אילו נלקחו לעבדות והשתלבו באוכלוסייה שנודעה בהמשך כממלוכים. בעת הזו החלו הצ'רקסים לגבש מבנה חברתי היררכי שיהלום את הצורך הצבאי והפוליטי עמו התמודדו. לאחר הכרעת האימפריה הביזנטית והשתלטות האימפריה העות'מאנית על האזור אימצו בני העם הצ'רקסי את האסלאם הסוני. בהמשך התירו העות'מאנים לצ'רקסים להתיישב גם ברחבי הבלקן ולוחמים מקרבם שולבו בצבא העות'מאני ובמיליציות חצי צבאיות שנודעו בשם "בָּאשִי בּוּזוּק". האימפריה הרוסית המתחזקת ניסתה להעמיק את שליטתה בחבל על חשבון העות'מאנים שהיו בתהליך נסיגה. ניסיונות אלו הובילו להתנגשות בלתי נמנעת בין השבטים הצ'רקסים לרוסים ובמהלך מלחמה הרוסית-צ'רקסית ניצחו הרוסים והצ'רקסים גלו ממולדתם.
רקע > רקע חברתי

העם הצ'רקסי נחלק ל-12 שבטים. ההיררכיה השבטית הבסיסית, נחלקה לשני מעמדות, מעמד הנסיכים ומעמד האצילים. 
כדי לא לפגוע בזכויות האדם ולא להפר את כללי החברה, הוחלט כי החלוקה תהייה על בסיס המקצוע או לחלופין על פי התפקיד השבטי אותו מאייש בן השבט. הנחת היסוד הייתה שבחלוקת מעמדות זו, תוכל החברה להתקדם לרמה ארגונית וחברתית טובה יותר.
רקע > רקע פוליטי מדיני

בכל כפר צ'רקסי נבחר נציג על ידי תושבי הכפר בבחירה חופשית, נציג זה היה נשלח אל המועצה השבטית (חאסה - Хасэ) מטעם התושבים. לכל שבט יש חאסה ובו נציגים מכל הכפרים ששייכים לשבט זה. סה"כ היו לצ'רקסים 12 חאסות כמספר השבטים. לצורך קבלת החלטות נערכו מדי פעם כנסים לאומים בהן התאספו נציגי 12 החאסות. תפקיד הנציגים היה לדבר בשם העם וכך להגיע להחלטה אשר מייצגת את רצון העם. עיקרי הכנסים היו לצורך החלטות על הכרזת מלחמה או חתימת הסכמי שלום. בין הסמכויות אשר ניתנו לחאסה הייתה לפסוק דין בגין סכסוכי משפחות.
לאחר גלות הצ'רקסים הוקמו בהדרגה חאסות בכל מדינה בה התיישבו צ'רקסים במטרה לייצג את הפזורות השונות. החאסה הראשית ממוקמת ברפובליקת אדיגיה. אחת לשנה נערך כנס בינלאומי לצורך דיון בנושאים הפוליטיים של הצ'רקסים במולדת ובפזורה. החאסות הצ'רקסיות הפעילות ביותר הן ממדינות: ארצות הברית, גרמניה, טורקיה, ירדן וישראל.
החאסה בישראל נחשבת כגוף סמלי בלבד לאור העובדה כי היישובים הצ'רקסים בישראל נמצאים תחת שלטון מקומי המאפשר רשות מוניציפלית לאזרחים. יו"ר המועצה המקומית כפר כמא יחד עם ראש הוועד המקומי של ריחאניה הם הנציגים הרשמיים של הצ'רקסים בישראל.
מעמד הנסיכים

ראשון הנסיכים בחברה הצ'רקסית היה ינאל אשר מינה את עצמו לנסיך השבט הקברדיני. הוא העניק לעצמו את כל הסמכויות האפשרויות לרבות את הזכות לחוקק ואת הזכות לשפוט את מפירי החוק. ינאל היה המוסמך להכריז מלחמות או לחתום על הסכמים ולכרות בריתות עם עמים שכנים. כל אירוע אשר בו נכחו הוא או אחד משלושת בניו וקרובי משפחתו נחשב לחגיגי ביותר בקרב השבט. תאריכים אישיים כגון: ימי הולדת, ימי נישואין הפכו ליום חג שבטי. בניו של הנסיך ינאל עברו ההכשרה הצבאית שלהם בקרב בני אצולה נוספים מהשבט הקברדיני. בני מעמד הל'אק'ווה ל'ש ינקו עם ילדי הנסיך וזאת כדי לקרב אותם ליצור ביניהם ערבות של אחים בדם.
הדמות הכי מפורסמת בקרב הנסיכויות הצ'רקסיות היא מריה טמריקובנה אשר נישאה לאיוון האיום כדי להשכין שלום בין השבט הקברדיני לבין שלטונו של הצאר הרוסי.
מעמד האצולה

מעמד האצולה חולק ל-5 קבוצות:
מעמד האצולה > ל'אק'ווה ל'ש

הלָ'אקְ'וַוה לָ'ש (באדיגית: ЛIэкъуэ лIэш) הייתה שושלת אבירים צ'רקסים בעלת המעמד הכלכלי הגבוה ביותר, וחבריה נחשבו ללוחמים חזקים, אמיצים ואצילים. תחילתה של השושלת בשלושה אחים: תאמבי, ק'ודינת ואנזור. האחים נחשבו לאצילים הראשונים בשבט הקברדיני עד אשר הנסיך ינאל מינה את עצמו לנסיך הקברדיני. ינאל לא ביטל את זכויותיהם של האחים והותיר בבעלותם את כל נכסיהם. הם הורשו רשאים לנוע בחופשיות בכל אדמות האזור הקברדני וכן לחופש עיסוקים. בני הל'אק'ווה ל'ש, נהגו להתחתן רק עם בנות המעמד או בנות מעמד זהה מהשבטים הצ'רקסים האחרים. בהגיעם לגיל שבע, נשלחו בניהם לאטאליק' וחונכו להיות אצילים.
מעמד האצולה > דיג'אנק'וואה

מעמד הדִיגְ'אָנְק'וֹוַאה(באדיגית: Дыжыныкъуэ) היה זהה בהיררכיה השבטית למעמד הל'אק'ווה ל'ש ובניו זכו לאותן זכויות שוות. בני הדיג'אנק'וואה חיו בכפר נפרד, אך נהנו מתנאים מחיה דומים לזה של נסיכים. כמו כן הם ובני משפחותיהם היו רשאים לנוע בחופשיות באזורים שהוגבלו לתנועת אנשי אצולה בלבד.
מעמד האצולה > ק'וואדז

הקְ'וָואדְז (באדיגית: Къуэдз) היו נושאי הכלים של הנסיכים. הם אחראים לטפל בסוסים של הנסיך, מכינים ארוחות בעת מסעותיו של הנסיך. הק'וואדז היו במעמד כלכלי נמוך יחסית, אך נהנו מחסותו של הנסיך אשר סיפק להם מזון, סוסים, כלי נשק ועוד.
מעמד האצולה > פּש ווארק' (ברסלאן ווארק')

בני הפֶּש ווֹארְק' (באדיגית: Пщы уэркъ, Бырслан уэркъ) נועדו למשימות מיוחדות ברובן חשאיות וצבאיות והם מקבילים לכוחות המיוחדים המודרניים. בפולקלור הצ'רקסי נודעו בני מעמד כלוחמים שעשויים ללא חת. בין המשימות החשובות ביותר אשר הוטלו על הפש ווארק' הייתה לשמש כשומרי הראש של הנסיכים. נאמנותם הייתה נתונה רק לנסיכים הצ'רקסים. פש ווארק' רשאי היה להחליף את הנסיך לו הוא יעניק את שרותיו והוא בחר את הנסיך אליו יתלווה באופן עצמאי. המקרים בהם פש ווארק' עזב את הנסיך היו נדירים וברובם נבעו מסיבות אישיות של שינוי היחסים ביניהם.
מעמד האצולה > ווארק' שה'וואה ל'גוסה

הווֹארְק' שָהַ'וָואה לִ'גוּסָה (באדיגית: Уэркъшао ЛIыгъусэ) היוו את גרעין צבא הרגלים הקברדיני והיו ילידי קברדיה. רוב הקרבות נגד הפולשים הזרים לקווקז שהוכרעו לטובת הצ'רקסים, הוכרעו הודות לעליונותם של הווארק' שה'וואה ל'גוסה, בזכות היכרותם והתמצאותם המצוינת בשטח ההררי ומיומנותם כגששים.
מעמד האצולה > חינוך בני המעמד

חינוך הילדים ולימוד מקצוע הלחימה בחברה הצ'רקסית הוא מנהג קדום. כבר בגיל שבע נשלחו ילדים למשפחת אומנה למשך שבע שנים כדי ללמדם את אמנות הלחימה. תקופת לימוד זו כונתה אטאליק'. אחת המטרות העיקריות במשפחות אומנה הייתה לחשל את הילדים להסתגל לחיי לוחם בגיל צעיר מאוד, הרחק מהתנאים הסלחניים של ההורים. בימינו מנהג זה אינו מיושם עוד בחברה הצ'רקסית.
לקריאה נוספת

הירחון הצ'רקסי נארת ( Нарт ),ירדן, מאי 2009.
הצ'רקסים, ש.אצ'מוס - ר. חאתוקאי, (1991)
פסל מריה בעיר נאלצ'יק ברפובלית קברדינו-בלקריה
היסטוריה צבאית של דרום אפריקה

| --- | --- |

 
 זרועות
  צבא דרום אפריקה
  הצי הדרום-אפריקאי
  חיל האוויר הדרום-אפריקאי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורי כוחות ההגנה של דרום אפריקה
 דרגות כוחות ההגנה של דרום אפריקה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של דרום אפריקה
 היסטוריה של דרום אפריקה
ההיסטוריה הצבאית של דרום אפריקה מתמשכת על פני תקופה ארוכה מאז ימי ההתיישבות ההולנדית באמצע המאה ה-17 ועד היום. מלחמות ועימותים רבים אירעו לאורך תקופה זו, בתוך דרום אפריקה ומחוצה לה. מלחמות אזרחים ומלחמות חיצוניות, כולל השתתפות במלחמות העולם ובמלחמות נוספות ברחבי העולם במהלך המאה העשרים.
מלחמות ההולנדים והקוי קוי

הגעתם של המתיישבים ההולנדים הקבועים הראשונים של חברת הודו המזרחית ההולנדית לכף התקווה הטובה ב-1652 הפגישה אותם פנים אל פנים עם האוכלוסייה המקומית, כמו הקויסאנים (מונח כללי לבני הקוי קוי (ההוטנטוטים (אנ'), כפי שנקראו על ידי ההולנדים), והבושמנים) וכמה שבטי בנטו. עם התפתחות קשרי המסחר בין ההולנדים לבין הקוי קוי, פרצו עימותים ביניהם על בעלות על אדמה ועל מקנה. עימותים אלה גרמו להתקפות אלימות ולהתקפות-נגד של שני הצדדים, הידועים כמלחמות ההולנדים והקוי קוי (Khoikhoi-Dutch Wars). המלחמה הראשונה אירעה ב-1659, השנייה ב-1673 והשלישית ב-1674–1677.
היריבות בין ההולנדים לאנגלים > מבצר התקווה הטובה

במהלך 1664, התגלעו מתחים בין בריטניה לבין הולנד עקב שמועות על מלחמה קרבה ובאה. באותה שנה החלה בניית מבצר בצורת מחומש על החוף וב-1679 נבנו חמישה ביצורים בצורת קדקודים מסביב למחומש כך שצורת המבצר הפכה להיות כשל כוכב. בתקופה ההיא עמדה המצודה על קו החוף, אך כיום, עקב פעולות של ייבוש קרקע, ניצבת המצודה במרכז העיר קייפטאון. המצודה נבנתה בין השנים 1666 ל-1679 על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית וכיום היא הבניין העתיק ביותר בדרום אפריקה. המצודה שימשה כמפקדת צבא דרום אפריקה באזור המערבי של מושבת הכף וכיום נמצא בה מוזיאון צבאי ומתקיימים בה טקסים צבאיים.
היריבות בין ההולנדים לאנגלים > קרב מיוזנברג

קרב מיוזנברג היה קרב קטן אך משמעותי מאוד להמשך ההיסטוריה של דרום אפריקה והתקיים ב-1795 במיוזנברג שליד קייפטאון. תוצאת הקרב הייתה השתלטותה של בריטניה על מושבת הכף. צי של שבע ספינות של הצי המלכותי הבריטי ששלוש מהן היו מחומשות ב-74 תותחים כל אחת, שתיים מהן חומשו ב-64 תותחים כל אחת ושתיים ב-16 תותחים כל אחת, תחת פיקודו של אדמירל משנה ג'ורג' אלפינסטון (George Elphinstone), עגנו בסיימונס ביי (Simon's Bay) שליד כף התקווה הטובה ביוני 1795. הצעתו של מפקד הצי הייתה שבריטניה תיתן את חסותה למושבת הכף. במילים אחרות, שהמושבה תעבור לידיה של בריטניה. ההולנדים סירבו להצעה. סיימונס טאון נכבשה ב-14 ביוני על ידי כוח של 350 אנשי חיל הנחתים המלכותי יחד עם 450 חיילי רגלים, עוד לפני שההולנדים הספיקו להעלות את העיר באש. בעקבות התכתשויות בתחילת ספטמבר, ניסו ההולנדים לכבוש את העיר מחדש, אך תגבורות שהגיעו מבריטניה גרמו להולנדים לסגת. עם הגעתם של תגבורות נוספות המשיכו הבריטים להתקדם לתוככי המושבה והיא נכבשה כולה ב-16 ביוני 1795.
הבריטים שלטו במושבת הכף במשך 7 השנים הבאות והיא הושבה להולנדים ב-1804. ב-1806 שבו הבריטים וכבשו את המושבה שנית בקרב בלאוברג (Blaauwberg) והשליטה במושבה נשארה בידם במשך יותר ממאה שנה לאחר מכן.
מלחמות הקוסה

מלחמות הקוסה (Xhosa Wars), היו סדרה של תשע מלחמות בין חלקים מעם הקוסה לבין מתיישבים אירופאים ובעלי בריתם מקרב הקוסה, בין השנים 1779–1879 באזור שמהווה כיום את החלק המזרחי של מושבת הכף. המלחמות גרמו לבני הקוסה לאבד את רוב אדמותיהם ולשעבודם לשלטון האירופאי.
מלחמת האזרחים של הזולו

מלחמת האזרחים של הזולו (Zulu Civil War) או מלחמת זולו-נדוואנדווה (Ndwandwe–Zulu War) התקיימה בשנים 1817–1819 בין הממלכה המתפתחת של עם הזולו לבין שבט הנדוואנדווה (Ndwandwe). מנהיגם של הזולו, שאקה, הכניס דרך לחימה מהפכנית באמצעות השימוש בחנית האסגאי (Assegai) בעלת הידית הקצרה והלהב הרחב, ששימשה כנשק דקירה לטווח קצר. על פי חוקיו של שאקה העונש על אובדן האסגאי היה מוות, לכן הוא לא הוטל כמו חנית. הוא גם ארגן את הלוחמים ביחידות קרביות מסודרות שנקראו אימפי והם היו מצוידים במגינים עשויים מעור פרה. בקרב על גבעת גקולי (Battle of Gqokli Hill) ב-1819 כוחותיו גברו על כוח גדול יותר במספר אנשיו של אנשי הנדוואנדווה. בקרב נוסף שהתרחש ב-1820 בנהר מלאטוז (Mhlatuze River) הובסו הנדוואנדווה סופית והם נדדו צפונה ומזרחה. הייתה זו ראשיתה של ה"מפקאנה" (חיסול, בשפת הזולו) או "דיפאקאן" (הגירה כפויה, בשפת הסותו), נדידת עמים רבתי של עמים אפריקאים רבים. השטח שכבשו הזולו מיושב על ידיהם עד היום ואת אורח החיים שלהם ניתן לקשר לימיו של שאקה.
הקרבות בין הפורטרקרים והזולו

קרב איטאלאני (Battle of Italeni) בראשית 1838 בין ה"פורטרקרים" (Voortrekkers, "חלוצים" בורים בשפת האפריקאנס) במהלך הטרק הגדול הסתיים בהדיפת הבורים על ידי צבאות הזולו. ב-9 באפריל התייצב מול הבורים צבא זולו של 8,000 לוחמים. יחידות הקומנדו הבוריות שבו לבסיסם ב-12 באפריל. הגנרל הבורי פיט אויס (Piet Uys) הקים יחידת פשיטה של 15 איש. בלוחמה שהתקיימה בהמשך נהרגו אויס, בנו ועוד כמה מאנשיהם והבורים נסוגו. מקובל לחשוב שבלי לקחי קרב זה, שימוש בעגלות השוורים כמחסה ובחירת מקום הקרב מבלי להיתפס לא מוכנים בשטח לא נוח, לא היו מצליחים הבורים להביס את הזולו בקרב נהר הדם (Battle of Blood River) ב-16 בדצמבר באותה שנה.
בקרב נהר הדם נצחו הפורטרקרים בזכות טקטיקה מוצלחת של מערך הגנתי היקפי מאורגן היטב עם קבוצות פרשים שיצאו ממנו והעסיקו את כוחות צבא הזולו. בסופו של יום נמנו אצל הבורים רק שלושה פצועים ו-3,000 הרוגים מקרב הזולו.