stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאופולד שן
ייסוד טבעון והקמת 'קרת'

דב פטישי, מייסדה של קרית-עמל, שאף להגדיל את השכונה ולהקים מצפון לשכונת הפועלים עיר גנים חדשה של בני מעמד בינוני, אשר בעתיד תהווה יחד עם קריית עמל ישוב מוניציפלי עצמאי מאוזן מבחינה תקציבית. באוגוסט 1943, כאשר שן הגיע לביקור בפלשתינה כדי לבחון מקום לעיר גנים חמישית במספר, עדכן אותו אברהם גרנובסקי במצוקת הדיור הקשה בארץ והקושי של המשתכנים הארצישראלים בקבלת משכנתאות. באותו זמן פנה פטישי פנה לקק"ל בבקשה להקצאת שטח להגדלת 'קריית עמל'. קק"ל הפגישו בין השניים במטרה לגייס את ההון מיהודי בריטניה. שן התלהב והזמין את פטישי לאנגליה אולם בשל המלחמה הצליח פטישי להגיע ללונדון רק במרץ 1945.
בינתיים נשלחו התוכניות לשן באנגליה ושן הבין כי כדי לשווק את התוכנית בבריטניה יהיה עליו להקים חברת בינוי ומשכנתאות כדי שיוכל לפקח על הבניה עבור התורמים הבריטים וכדי לספק משכנתאות בתנאים נוחים למשתכנים הארצישראלים ואלה יוכלו לרכוש את הבתים מיהודי בריטניה. כשפטישי הגיע לאנגליה החלו הוא ושן לשווק אותה יחדיו והיא נחלה הצלחה רבה. כשפטישי חזר לארץ הורה לו שן לפתוח משרד עבור החברה הזמנית שקיבלה את השם "בית שערים הצפונית", על שם השכונה העתידה לקום. ב־24.12.1945 התכבד שן בהנחת אבן הפינה ל'בית שערים הצפונית' במיקום שיועד לביתו שלו, ובחתימה על מגילת היסוד. בשלב ראשון החלה בנייתם של 200 בתים וגינות בצידם על ידי סולל בונה, נסללו דרכים, נבנה מרכז מסחרי ובו שש חנויות ובית קפה ('קפה מגדל') כשהחברה הזמנית מנהלת ומפקחת על החוזים.
במחצית 1946 סיים שן את תפקידו כנציג קק"ל באימפריה הבריטית ונפנה לייסד את חברת 'קרת לבינוי ומשכנתאות בע"מ' בשיתוף עם קק"ל (באמצעות 'הימנותא'), אשר העניקה משכנתאות למשתכנים לרכישת בתים ולבנייתם בתנאים שלא נראו בארץ. במהלך הבנייה נתגלעו סכסוכים עם 'סולל בונה' וכשהסתיים החוזה, החליט שן כי חברת 'קרת' תשמש כחברת הבינוי של 'בית שערים הצפונית'.
באוגוסט 1947 הוחלף שמה של השכונה ל'טבעון' בהמלצת יעקב אריכא מזכיר ועדת השמות של קק"ל.
השכונה שגשגה ו'קרת' המשיכה בתנופת הבניה שהתרחבה לכיוון הגבעות המזרחיות ובהקמת מרכז מסחרי חדש, אכסניות ובית מלון. אולם, מקורותיה הכספיים של החברה הצטמצמו ושן נפנה לגייס כספים מאמריקה. באמריקה ייסד שן חברה למימון משכנתאות בשם 'American Kereth Corporation' ונפגש עם הנדבן אברהם בלומנסון אשר מיד תרם סכום כסף נכבד להקמת שכונה בטבעון ע"ש אביו, אברהם פרץ (כיום רח' אמנון ותמר). בשכונה זו בנתה 'קרת' עוד כ -1,000 בתים ונסלל הכביש ל'רמת הדסה'.
'קרת' גם יצרה שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית בהקמת חברה קשורה משותפת בשם 'נאות עולים' אשר שן היה מנהלה בפועל. 'נאות עולים' בנתה בנוסף בטבעון 192 בתי שיכון זולים.
שמה של טבעון נישא כעיר הגנים היפה ביותר בארץ. כך סיפר עליה משה שרת (אז בתפקיד שר החוץ) בביקור שערכו הוא והנשיא יצחק בן-צבי בטבעון בשנת 1955 "הוזמנו לארוחת ערב בחברת הנשיא בביתו של ליאופולד שן, יוזמה של טבעון. שוב נוכחנו לדעת איזו פינה מרהיבה היא שכונת גבעות וחורשות זו - לעילא מכל חמודותיה של שכונת בית הכרם בירושלים, שהייתה פעם שיא של תרבות עיר גנים בארץ".
הרחבת הבנייה לאזור תל אביב

בסוף 1947 לטש שן עיניו להרחיב את מפעל השיכון לאזור תל אביב. באמצעות חברה קשורה שהקים בשם נאות אביב קיבל מקק"ל שטח בן 87 דונם באזור שרונה. אולם חברת שיכון טרפדה את המהלך וקק"ל נסוגה. בשנות ה-50 רכשה 'קרת' מעיריית רמת גן את השטח להקמת השכונה תל גנים ומקק"ל קיבלה שטח נוסף להרחבת השכונה ל־1,200 יחידות דיור. במהלך שנות ה-60 המשיכה 'קרת' בבנייה בתל אביב מהידועים שבבנייניה 'מגדל נאות אביב' ומרכז הקניות 'לונדון מיניסטורס'.
סוף דבר

ליאופולד שן ומשפחתו עלו לישראל בשנת 1948. המשפחה חילקה את זמנה בין תל אביב לטבעון. בגיל 75 נטעה לכבודו קק"ל יער בן 20,000 עצים מול מגדל העמק ליד טבעון. סמוך לפטירתו, בדצמבר 1968, מכר שן את ביתו המפואר שבטבעון, בעלות זעומה, לפליטת שואה. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.
לוחית הוקרה לליאופולד שן (יהודה ליב בשמו העברי) ממנהלי קק"ל בריטניה במאגר המים שבקיבוץ נען.
ליאופולד שן (במרכז) בכפר בלום
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, הכשרת מפרץ חיפה בתוך: אלי שילר (עורך) ספר זאב וילנאי ב, אריאל, 1987.
Eric Engel Tuten, Between Capital and Land: The Jewish National Fund's Finances and Zionist National Land Purchase Priorities in* Mandatory Palestine, 1939-1945, (Doctoral dissertation), Department of History, University of Utah, Aug. 2000.
יוסי כץ, בחזית הקרקע, קרן קיימת לישראל בטרם מדינה, מאגנס, ירושלים, תשס"ב.
דב פטישי, קריה בצל אלונים, תולדות העיר טבעון, צ'ריקובר, תל אביב, 1983.
לילך ברק, איש הצללים של קק"ל: ליאופולד שן – נציג קק"ל בבריטניה, עת-מול 274, (נובמבר 2021), עמ' 29–32.
הערות שוליים

1 2  ליאופולד שן באתר GRAVEZ
↑  בשנות ה-20 של המאה ה-20 שונה שמה לייאוניילגבה (Jaunjelgava)
↑  "ג'ואיש כרוניקל", 5 באוגוסט 1927
↑  ארכיון ציוני מרכזי, KKL5-2694-24
↑  Tuten, P. 45-6
↑  איריס גרייצר, מהשכונה אל השיכון : ההתיישבות העירונית של הפועלים בארץ–ישראל ושורשיה הרעיוניים, 1920- 1950, פרדס, 2017, עמ' 303.
↑  הצפה, 10 בינואר 1946, עמ' 3
↑  דבר, 28 באוגוסט 1947
↑  אתר העמותה למורשת משה שרת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409766705171  VIAF: 34155464791202041256   WorldCat (עם VIAF): 34155464791202041256
איתן גינזבורג

ח"כ איתן גינזבורג באולפן פרלמנט שישי ברדיו תל אביב, ינואר 2020
איתן גינזבורג (נולד ב-25 בינואר 1977, ו' בשבט ה'תשל"ז) הוא מזכ"ל מפלגת "כחול לבן חוסן לישראל" וחבר הכנסת לשעבר מטעמה (ברשימת כחול לבן). כיהן כשר התקשורת, יו"ר ועדת הכנסת וסגן יושב ראש הכנסת. טרם היבחרו לכנסת, כיהן כראש עיריית רעננה-בפועל והוא ההומוסקסואל הגלוי היחיד שכיהן כראש עירייה בישראל. כיום משמש כחבר פאנל בתוכנית שבע עם איילה חסון.
ביוגרפיה

גינזבורג נולד בארגנטינה. אביו רופא ואמו עבדה בקליניקה של אביו. בגיל שנה וחצי עלה עם הוריו לישראל והם עברו להתגורר בקיבוץ אור הנר. כשהיה בגיל 10, עברו לרעננה. גינזבורג למד בתיכון אוסטרובסקי בעיר, והיה חניך ומדריך בתנועת הנוער "המחנות העולים".
בשנת 1995 התגייס לצה"ל, שירת כקצין בחיל המשטרה הצבאית והשתחרר ב-1999. גינזבורג משרת היום במילואים בדרגת רס"ן.
גינזבורג הוא עורך דין בהכשרתו, בעל תארים ראשונים במשפטים ובממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 נבחר גינזבורג לראשונה כחבר מועצת העיר רעננה, במסגרת הרשימה העצמאית לרעננה בראשות זאב בילסקי והיה לחבר המועצה הצעיר ביותר שנבחר עד אז בעיר. משנת 2005, לאחר בחירתו של נחום חופרי לתפקיד ראש העירייה, שימש גינזבורג כיושב-ראש הקואליציה במועצת העיר.
בשנת 2008 נבחר לעמוד בראש רשימת העבודה ברעננה ונבחר מטעמה בבחירות לרשויות המקומיות לכהונה נוספת כחבר מועצה. מיד לאחר הבחירות, בגיל 31, נבחר גינזבורג לכהן כיושב-ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה רעננה תפקיד אותו מילא במשך עשר שנים רצופות. ב-2013 הוצב במקום השלישי ברשימתו של זאב בילסקי שהתמודדה בחירות לרשויות המקומיות ונבחר לכהונה שלישית במועצת העיר. משנת 2010 כיהן כסגן וממלא מקום ראשי עיריית רעננה בילסקי וחופרי והיה ממונה על מינהל ההנדסה ואחראי על תחום התכנון והבנייה.
במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת התכנון והבנייה הוביל גינזבורג החלטה כי כל בנייה חדשה בעיר תחויב בת.י. 5281. בנוסף, יזם את הכנתה של תוכנית המתאר החדשה לעיר רעננה, רע/3000, אשר מתווה את מדיניות התכנון העירונית עד לשנת 2035. עם אישורה של התוכנית קיבלה הוועדה המקומית רעננה הסמכה כוועדה עצמאית עם סמכויות הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. גינזבורג קידם גם את תחום ההתחדשות העירונית ברעננה במסגרת תמ"א 38 ומיזמים של פינוי-בינוי.
בשנת 2016 נבחר לתפקיד יו"ר דירקטוריון תאגיד המים והביוב "מי רעננה".
בחודש מרץ 2018, לאחר התפטרותו של בילסקי לשם כניסתו לתפקיד יו"ר מטה הדיור הלאומי, נבחר גינזבורג על ידי חברי מועצת העיר לתפקיד ראש העירייה, וכיהן בתפקיד זה עד דצמבר 2018. עם בחירתו פתח גינזבורג את ישיבות מועצת העיר לצילום ולשידור באופן ישיר ברשת החברתית.
בבחירות לראשות העיר ב-2018 עלה לסיבוב השני, והפסיד למועמד חיים ברוידא.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > פעילות במישור הארצי

בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום השני ברשימת "ישראל אחרת", שלא עברה את אחוז החסימה. בשנת 2007 היה גינזבורג ליועצו של סגן שר הביטחון מתן וילנאי. במהלך הבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב במקום ה-32 ברשימת כחול לבן, מטעם מפלגת כחול לבן חוסן לישראל בראשותו של בני גנץ. הרשימה זכתה ב-35 מנדטים וגינזבורג נבחר לחבר הכנסת העשרים ואחת ושב להיבחר לכנסת העשרים ושתיים.
בבחירות לכנסת ה-23 נבחר בפעם השלישית וכיהן במהלך הכנסת העשרים ושלוש במספר תפקידים ובהם סגן יושב ראש הכנסת, יו"ר הוועדה המסדרת ויו"ר ועדת הכנסת.
בשנת 2020, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, מונה לסגן יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית מטעם סיעת כחול לבן והוצב במקום השביעי ברשימתה.
במאי 2021 מונה לשר התקשורת וכיהן בתפקיד כ-6 שבועות עד להשבעת ממשלת ישראל השלושים ושש.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב במקום ה-14 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם כחול לבן חוסן לישראל. גינזבורג לא נבחר לכנסת, אחרי שרשימתו קיבלה בבחירות רק 12 מנדטים.
ב-24 בנובמבר 2022 מונה למזכ״ל מפלגת כחול לבן חוסן לישראל לאחר שחברת הכנסת לשעבר, יעל רון בן משה, הודיעה על פרישה מתפקידיה במפלגה.
חיים אישיים

לגינזבורג בן-זוג ולהם בת ובן תאומים שנולדו בשנת 2017 בהליך פונדקאות בארצות הברית. גינזבורג מתגורר ברעננה.
הערות שוליים

1 2  אור רביד‏, "רוצה לתת השראה": ראש העיר הגאה הראשון בישראל מונה ברעננה, באתר וואלה, 16 במרץ 2018
↑  איתן גינזבורג - צומת השרון רעננה - תגית, באתר צומת השרון רעננה
↑  עמוד הבית, באתר Mei Raanana
↑  eyal, ראש עיריית רעננה: איתן גינזבורג, באתר צומת השרון רעננה, ‏2018-03-15
↑  סמדר שילוני, מפלגת "ישראל אחרת" הציגה את רשימתה לכנסת, באתר ynet, 11 בדצמבר 2002
↑  זה רשמי: איתן גינזבורג הצטרף לרשימה של בני גנץ, באתר צומת השרון רעננה, ‏2019-02-14
↑  חזקי ברוך, זו רשימת כחול לבן לכנסת ה-24, באתר ערוץ 7, 3 בפברואר 2021
↑  דפנה ליאל, ‏הממשלה אישרה שורת מינויים: איתן גינזבורג שר התקשורת, שטייניץ שר המים, באתר ‏מאקו‏, 3 במאי 2021
יפעת בן חי שגב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1968 (בת 57) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
יפעת בן חי שגב (נולדה ב-13 בינואר 1968) היא אשת תקשורת. מתמחה בתחומי התרבות, המדיה, הרדיו, הטלוויזיה והמחקר. רוב שנותיה עבדה בתפקידים בכירים בשירות הציבורי בתחום התקשורת. בשנים 2014–2018 כיהנה כיו"ר המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.
ביוגרפיה

יפעת בן-חי שגב נולדה בשנת 1968 בפתח תקווה. בוגרת בית הספר התיכון ״אחד העם״. שירתה בצה"ל במחלקת קשרי חוץ.
ביוגרפיה > השכלה אקדמית

במהלך לימודים באוניברסיטת בר-אילן, הייתה ממייסדי תנועת הסטודנטים והמרצים הפוליטית "סל"ה" (סטודנטים למען השלום) ועמדה בראשה. התנועה התמודדה לאגודת הסטודנטים בבחירות ביוני 1988 וזכתה בכ-20% מהקולות. בשל שיטת הבחירות שהייתה נהוגה אז לא זכתה לייצוג באגודת הסטודנטים, וחבריה נכנסו במעמד של משקיפים.
בשנת 1990 סיימה תואר ראשון במדעי המדינה וספרות בהצטיינות (מצטיינת דיקן), באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1994 סיימה לימודי תעודה (דו שנתי), עיתונאות ותקשורת, החטיבה לעיתונאות ותקשורת באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 סיימה תואר שני בתקשורת (בהצטיינות), החוג ללימודים פוליטיים, אוניברסיטת בר-אילן. נושא התזה: Audiences Talk on Commercial Prime-time Television. חלק מעבודת הדוקטורט שלה ביצעה בין השנים 2005–2002 כחוקרת אורחת במחלקה לתקשורת באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. נושא הדוקטורט: Mizrahim in Israel Talk about Prime-time Television Shows, An Audience Research Study, בהנחיית פרופ' Catherine Squires, University of Michigan וד"ר יהודית אורבך, אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2007 סיימה תואר שלישי בלימודי תרבות והתמחות בתקשורת ובמחקרי קהל (מלגת נשיא האוניברסיטה לדוקטורנטים מצטיינים, 2007 - 2003) באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה > פעילות מקצועית

בשנת 1991 שימשה כתבת תרבות ואומנויות בעיתון העיר תל אביב.[דרושה הבהרה]
בשנים 1991–1994 עבדה כמנהלת יחסי ציבור בהסתדרות הכללית. במקביל, בשנים 1992–1993 עבדה כעורכת שבועון בנושאי תעסוקה ושידור ישראלי בקול ישראל.
בשנים 1994–1997 כיהנה כסמנכ"ל תקשורת ומדיה במשרד הבריאות.
בשנים 1997–1998 כיהנה כיועצת תקשורת אסטרטגית בכירה במשרד רימון כהן בע"מ. במסגרת התפקיד ניהלה יחסי ציבור לחברות ומוסדות ציבוריים במשק הישראלי.
בשנים 1998–2002 כיהנה כדוברת ומנהלת תקשורת ומיתוג של עיריית חולון. במסגרת תפקידה הובילה את תהליך הפיכת חולון ל"עיר הילדים".
בשנת 2007 מונתה למנכ"לית ועדת המדרוג, שמדדה את אחוזי הצפייה בטלוויזיה הישראלית. בתקופת כהונתה, בשנת 2010, הוחל במדידת צפייה נדחית של תוכניות. בשנת 2013 הוחל במדידה לפי פרטים, ולא לפי משקי בית כפי שהיה נהוג קודם לכן.
באפריל 2014 החליטה ועדת איתור שהורחבה בידי השר גלעד ארדן, במטרה לתת יותר משקל לניסיון בענייני רגולציה, על מינויה של בן חי שגב ליו"ר המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין. מינוי זה הוקפא זמנית על ידי בג"ץ עד לדחיית עתירתו של אריאל משעל, שהומלץ לתפקיד על ידי ועדת האיתור לפני הרחבתו בידי השר ארדן. המינוי נכנס לתוקף באוגוסט 2014. בן חי שגב שימשה בתפקיד עד 2018. בין היתר שימשה כיו"ר ועדת המכרזים הארצית לרישיונות טלוויזיה, יו"ר ועדת המענקים לתוכניות מקור ויו"ר ועדת מענקים ארצית לשידור קהילתי.
בחודשים מרץ-יוני 2015 טיפלה בבקשה לאשר את עסקת מיזוג בזק-yes. עסקה זאת, שהייתה חלק מתיק 4000 הביאה את בן חי שגב להיות עדה במשפט נתניהו בדצמבר 2022. על פי עדותה ברשות לניירות ערך, היו אליה פניות מצד משרד התקשורת להאיץ את אישור העסקה, שבהן נאמר שהן לבקשת בנימין נתניהו. בעדותה במשפט ביקרה את הפרקליטות על אופן החקירה נגדה והעידה שלא היו עליה לחצים לאשר את העסקה, שהחלטתה לאשר את העסקה נבעה ממחשבה שהיא טובה לצרכנים ותביא לירידת מחירים. עוד הוסיפה שהעסקה אושרה פה אחד במועצה. בקשה של התביעה להכריז עליה עד עוין סורבה על ידי השופטים, אך ניתן לתביעה רשות לחקור אותה חקירה נגדית.
בין השנים 2014–2017 הופיעה ברשימת 50 הנשים המשפיעות בישראל של "ליידי גלובס".
משנת 2018 היא עובדת כיועצת לענייני ממשל ומומחית תקשורת ואסטרטגיה.
בינואר 2023 מונתה למנהלת השיווק של המרכז הרפואי הדסה בירושלים.
ביוגרפיה > חברות בדירקטריונים

בשנים 2005–2007 הייתה דירקטורית ברשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, חברה בוועדות: כספים, טלוויזיה, ביקורת ויו"ר ועדת האסטרטגיה.
בין השנים 2014–2016 כיהנה כדירקטור בשדולת הנשים בישראל, חברה בוועדת הכספים.
בשנת 2021 כיהנה כדירקטור בהדסה. משנת 2021 מכהנת כדירקטורית בערוץ 13. מ-2022 היא חברה בנבחרת הדירקטורים. ביולי 2023 היא הומלצה כמועמדת לכהן כדירקטורית בדואר ישראל על ידי השרים דודי אמסלם ושלמה קרעי. מנהלת רשות החברות הממשלתיות, מיכל רוזנבוים, בקשה ממשרד המשפטים לבחון האם יש במינוי חשש למעורבות פוליטית, ולאחר הבחינה אושר מינויה בממשלה בדצמבר 2023. בעקבות השערות של עיתונאים שהמינוי קשור לעדותה הנוחה לנתניהו במשפטו הגישה בן חי שגב תביעת דיבה נגד גיא פלג, עמליה דואק וחדשות 12.
ביוגרפיה > חיים אישיים

יפעת מתגוררת בפתח תקווה. נשואה לאשר שגב ולה שתי בנות.
הערות שוליים

↑  ריקי ריבלין, שמאל בבר אילן, מעריב, 3 ביוני 1988
↑  אופיר בר-זהר, ועדת המדרוג החליטה: "צפייה נדחית" היא כזו שמתבצעת לאחר 20 שניות מהשידור, באתר הארץ, 9 במאי 2010
אופיר בר-זהר, מנכ"לית ועדת המדרוג: רק 75% מהתוכן הנמדד נצפה בזמן אמת, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2010
↑  אורן פרסיקו, קשה להם, באתר העין השביעית, 4 ביולי 2013
 נתי טוקר, סופרים מחדש את הרייטינג: הפאנל יוגדל - וגם מספר הצופים יתפרסם, באתר TheMarker‏, 17 באוקטובר 2013
↑  בג"ץ 8989/12 אריאל משעל נ' נציב שירות המדינה ואחרים, ניתן ב־22 באפריל 2014
↑  בג"ץ 8989/12 אריאל משעל נ' נציב שירות המדינה ואחרים, ניתן ב־18 ביוני 2014
↑  דוד אברהם‏, הממשלה אישרה את מינויה של יפעת בן חי-שגב ליו"ר מועצת הכבלים והלוויין, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2014
↑  דוד ורטהיים‏, בן חי שגב סיימה את תפקידה: "הצילו את השוק הזה", באתר וואלה, 3 בספטמבר 2018
↑  אורן פרסיקו, מה שקורה בקפה קפית, באתר העין השביעית, 22 במאי 2023
↑  אורן פרסיקו, "שיחה שלא נאמר בה כלום ונאמר הכל", באתר העין השביעית, 14 בדצמבר 2022
1 2  גלעד מורג, ynet, יו"ר מועצת הכבלים והלוויין לשעבר במשפט נתניהו: "עברתי חקירה חובבנית ומגמתית", באתר כלכליסט, 13 בדצמבר 2022
↑    שלמה פיוטרקובסקי, ‏בן חי שגב סרבה לענות לשאלה: "יש פה ניסיון להוציא אותי דוברת לא אמת", בעיתון מקור ראשון, 20 בדצמבר 2022
↑  50 המשפיעות לשנת 2017 - ד”ר יפעת בן חי שגב, באתר "גלובס"
↑  יפעת בן חי־שגב מונתה למנהלת השיווק של הדסה, באתר ערוץ 7, 9 בינואר 2023
↑  עדיאל איתן מוסטקי, אמסלם וקרעי מקדמים מקורבים לליכוד לדירקטוריון הדואר, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2023
↑  עדיאל איתן מוסטקי, אמסלם וקרעי מקדמים מקורבים לליכוד לדירקטוריון הדואר, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2023
↑  עדיאל איתן מוסטקי, ד"ר יפעת בן חי שגב, עדה במשפט נתניהו, תמונה לדירקטורית בדואר, באתר כלכליסט, 13 בדצמבר 2023
↑  עמליה דואק, ‏השרה, המנכ"ל והחבר | תחקיר: האם חברות ממשלתיות הופכות למפעל ג'ובים?, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2023, החל מדקה 9:35
↑  איתמר לוין, יצחק דנון, בן-חי שגב תובעת את חדשות 12 בעקבות משפט נתניהו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 בינואר 2024
אהליאב בן אחיסמך

אָהֳלִיאָב בֶּן אֲחִיסָמָךְ היה דמות תנ"כית משבט דן אשר היה שותפו של בצלאל בן אורי במלאכת בניית המשכן וכליו.
המושב אֲחִיסָמָךְ באזור השפלה נקרא על שם אביו.
בחירתו ומשמעותה

על פי המסופר בספר שמות, פרק ל"א, בשנה הראשונה ליציאת מצרים פנה אלוהים אל משה בסיום הציווי על הכנת המשכן, וציווה למנות את בצלאל, יחד עם אהליאב בן אחיסמך משבט דן, לבצע את מלאכת המשכן וכליו:
א וַיְדַבֵּר יְהוָה אֶל-מֹשֶׁה לֵּאמֹר. ב רְאֵה קָרָאתִי בְשֵׁם בְּצַלְאֵל בֶּן-אוּרִי בֶן-חוּר לְמַטֵּה יְהוּדָה. ג וָאֲמַלֵּא אֹתוֹ רוּחַ אֱלֹהִים בְּחָכְמָה וּבִתְבוּנָה וּבְדַעַת וּבְכָל-מְלָאכָה. ד לַחְשֹׁב מַחֲשָׁבֹת לַעֲשׂוֹת בַּזָּהָב וּבַכֶּסֶף וּבַנְּחֹשֶׁת. ה וּבַחֲרֹשֶׁת אֶבֶן לְמַלֹּאת וּבַחֲרֹשֶׁת עֵץ לַעֲשׂוֹת בְּכָל-מְלָאכָה. ו וַאֲנִי הִנֵּה נָתַתִּי אִתּוֹ אֵת אָהֳלִיאָב בֶּן-אֲחִיסָמָךְ לְמַטֵּה-דָן וּבְלֵב כָּל-חֲכַם-לֵב נָתַתִּי חָכְמָה וְעָשׂוּ אֵת כָּל-אֲשֶׁר צִוִּיתִךָ.
בחז"ל מוסברת בחירתו של אהליאב על רקע היות בצלאל משבט יהודה, אשר נחשב לשבט החשוב, נושא דגל המלכוּת:
אמר רבי חנינא בן פזי: אין לך גדול משבט יהודה ואין לך ירוד משבט דן שהיה מן הלחינות ומה כתיב בו (בראשית, מ"ו, כ"ג) - 'וּבְנֵי דָן חֻשִׁים' אמר הקב"ה יבא ויזדווג לו שלא יהו מבזין אותו ושלא יהא אדם רוחו גסה עליו לפי שהגדול והקטן שוין לפני המקום. בצלאל משל יהודה ואהליאב מדן והוא מזדווג לו
ניתן לראות את בחירתו של בצלאל כשותף של אהליאב כהצהרה על שוויון השבטים בפני ה' - עבודתו של אהליאב משבט דן (שנחשב לשבט לא דומיננטי בתחום ההנהגה) היא כעבודתו של בצלאל, ושניהם נבחרו לבנות יחד את המשכן לשכִינה.
האמן מצור בתקופת שלמה

בספר מלכים-א (ז, יג) מסופר כי חירם מצור, שאמו הייתה אלמנה משבט נפתלי, סייע לשלמה לבנות את בית המקדש בירושלים. בספר דברי הימים-ב (ב, י-יג) נכתב כי אמו של חירם הייתה משבט דן:
י וַיֹּאמֶר חוּרָם מֶלֶךְ-צֹר בִּכְתָב, וַיִּשְׁלַח אֶל-שְׁלֹמֹה: בְּאַהֲבַת יְהוָה אֶת-עַמּוֹ, נְתָנְךָ עֲלֵיהֶם מֶלֶךְ. יא וַיֹּאמֶר, חוּרָם--בָּרוּךְ יְהוָה אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר עָשָׂה אֶת-הַשָּׁמַיִם וְאֶת-הָאָרֶץ: אֲשֶׁר נָתַן לְדָוִיד הַמֶּלֶךְ בֵּן חָכָם, יוֹדֵעַ שֵׂכֶל וּבִינָה, אֲשֶׁר יִבְנֶה-בַּיִת לַיהוָה, וּבַיִת לְמַלְכוּתוֹ. יב וְעַתָּה, שָׁלַחְתִּי אִישׁ-חָכָם יוֹדֵעַ בִּינָה--לְחוּרָם אָבִי. יג בֶּן-אִשָּׁה מִן-בְּנוֹת דָּן, וְאָבִיו אִישׁ-צֹרִי יוֹדֵעַ לַעֲשׂוֹת בַּזָּהָב-וּבַכֶּסֶף בַּנְּחֹשֶׁת בַּבַּרְזֶל בָּאֲבָנִים וּבָעֵצִים בָּאַרְגָּמָן בַּתְּכֵלֶת וּבַבּוּץ וּבַכַּרְמִיל, וּלְפַתֵּחַ כָּל-פִּתּוּחַ, וְלַחְשֹׁב כָּל-מַחֲשָׁבֶת--אֲשֶׁר יִנָּתֶן-לוֹ, עִם-חֲכָמֶיךָ, וְחַכְמֵי, אֲדֹנִי דָּוִיד אָבִיךָ.
בתלמוד מובאת מסורת שקושרת את שמו של אהליאב עם חירם הצורי, אמן משבט נפתלי שסייע בבניית בית המקדש של שלמה:
אמר רבי יוחנן: מנין שלא ישַנֶּה אדם מאומנותו ומאומנות אבותיו? שנאמר (מלכים-א ז, יג): וַיִּשְׁלַח הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה וַיִּקַּח אֶת חִירָם מִצֹּר, בֶּן אִשָּׁה אַלְמָנָה הוּא מִמַּטֵּה נַפְתָּלִי, וְאָבִיו אִישׁ צֹרִי חֹרֵשׁ נְחֹשֶׁת; ואמר מר: אימיה (אמו של חירם) מבית דן, וכתיב (שמות לא, ו) אִתּוֹ אֵת אָהֳלִיאָב בֶּן-אֲחִיסָמָךְ לְמַטֵּה-דָן.
קברו

קיימת מסורת המראה את קברו בכפר סוג'וד בדרום לבנון. על פי המסורת, הכפר נקרא כך משום שסוג'וד פירושו בארמית להשתחוות (מלשון 'סגידה') והעצים במקום השתחוו בעת קבורתו, מעל המקום בו שכן בעבר מוצב ריחן של צה"ל וצד"ל. יהודי צידון היו רגילים לפקוד קבר זה בעבר.
ראו גם

בצלאל בן אורי
המשכן
הערות שוליים

↑  צידון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
| המשכן וכליו |
| --- | --- | --- |
| מבנה המשכן | אוהל מועד • חצר המשכן • קרשי המשכן • יריעות המשכן • עמודי המשכן • קלעי החצר • אדני המשכן |  |
| מָסַכִים | הפרוכת • מסך פתח אוהל מועד • מסך שער החצר |  |
| כלי המשכן | ארון הברית • הכרובים • כפורת • המנורה • שולחן הפנים • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • הכיור |  |
| בגדי כהונה | מכנסיים • אבנט • כתונת • מצנפת/מגבעת • מעיל • אפוד • חושן • ציץ |  |
| נושאי המשכן | שבט לוי • גרשון • קהת • מררי |  |
| אדריכלי המשכן | בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
| אוהלי המשכן | משכן משה • משכן גלגל • משכן שילה • משכן נוב • משכן גבעון |  |
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1184936293  VIAF: 16155707075422411939   WorldCat (עם VIAF): 16155707075422411939
מרדכי סובול

| --- | --- |

 לידה:  1951 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  15 בספטמבר 2018 (בגיל 67 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס החינוך מידי נשיא המדינה פרס ירושלים
 
מרדכי סובול (1951 – 15 בספטמבר 2018) היה חזן ישראלי, המנהל המוזיקלי והמנצח של האנסמבל הישראלי לחזנות ולמוזיקה יהודית -"יובל".
ביוגרפיה

נולד בתל אביב למאיר וסופיה (זיסלה), עולים מפולין. בנערותו הכיר את החזן שלמה רביץ, והפך לאחד מגדולי תלמידיו. רביץ הוריש לו את ספרייתו המוזיקלית. סובול נודע גם כאספן וכידען בכל הקשור למוזיקה הליטורגית ולחזנות.
בצעירותו זכה בפרס ראשון בתחרות חזנים צעירים אשר זיכה אותו במלגה ללימודי חזנות לכל החיים, וקיבל את פרס החינוך מידי הנשיא יצחק נבון ובשנת 2006 את פרס ירושלים על תרומתו החשובה להחייאת החזנות בישראל.
שימש כמנהל מוזיקלי ומנצח של "יובל" - האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית, מהיווסדו בשנת 1990 ועד פטירתו בשנת 2018. אנסמבל המורכב מתזמורת סימפונית וממקהלת חזנים, והפיק עימם מאות קונצרטים ואירועי חזנות ברחבי העולם.
הגיש את התוכנית "לפני התיבה" ברדיו קול חי בכל יום שישי בצהרים במשך 22 שנים, בה השמיע מגוון של יצירות חזנות מכל הזמנים ופרשנות מיוחדת שלו.
הפיק עשרות תקליטים של מוזיקה יהודית, חסידית וחזנות, ביניהם תקליט עם הזמר חיים משה, ותקליט עם להקת אתניקס ויהורם גאון. בין תלמידיו הבולטים של סובול נמנים החזנים: חיים אדלר, ליפא גלנץ, יצחק מאיר הלפגוט, צבי וייס, נתנאל הרשטיק, ישראל רנד, שמחה רוטנברג, לייזר ברוק, נתנאל אילוביצקי ודביר שפיגל.
בשנת 1999, ייסד את פרויקט "Symphony For You", באמצעותו יכולים חזנים מכל העולם, להקליט עצמם באולפן מבצעים פרקי חזנות ושירה יהודית, מלווים על ידי תזמורת סימפונית ומקהלה. במסגרת הפרויקט, הוקלטו עשרות דיסקים.
בשנת 2011 הוציא את "שמע קולנו", אלבום חזנות בביצועיו, את האלבום הפיק בנו אופיר.
החל משנת 1979 שימש כשליח ציבור בימים הנוראים בארצות הברית. מתוכן שימש כש"ץ במשך 27 שנים בבית הכנסת הקונסרבטיבי "Temple Israel of Great Neck".
בין השנים 2015–2016 שימש כשופט ראשי בתוכנית "הקול הבא" של רדיו קול חי.
הקונצרט האחרון שניצח עליו היה קונצרט בריאת העולם, שהתקיים במרכז דוידסון, למרגלות הר הבית.
בשנת 2018 יצא לארצות הברית, כמדי שנה, לתפילות הימים הנוראים. ב-15 בספטמבר 2018 נפטר בבית חולים באטלנטה, שבו אושפז ימים אחדים קודם לכן כתוצאה ממפרצת מוחית.
ביוגרפיה > הנצחה

ב-29 בנובמבר 2020, החליטה מועצת העיר פתח-תקווה, לאשר את המלצת ועדת השמות ולקרוא רחוב על שמו בעיר פתח-תקווה.
ב-26 באפריל 2022 החליטה עיריית פתח תקווה כי המרכז הקהילתי "ניגונים" בעיר ייקרא על שמו של סובול.
הערות שוליים

↑  מיכל רוזן, ‏חזנות ארצישראלית, נוסח רביץ, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בספטמבר 2018
↑  אודות המנצח מרדכי סובול, באתר האנסמבל "יובל"
↑  קובי נחשוני, "מר חזנות": ד"ר מרדכי סובול הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בספטמבר 2018
↑  יוסי אשרי, שמע קולנו: ד"ר מרדכי סובול עובר לקדמת הבמה, באתר חסידיניוז. 10 באפריל 2011.
↑  Congregation Celebrating 20 Years Of High Holy Days with Cantor Sobol, in "Voice", Vol. LIV, No. 2. September 15, 2011
↑  קונצרט בריאת העולם
↑  'מחיה החזנות' ד"ר מרדכי סובול נפטר בבית החולים, באתר כיכר השבת, 16 בספטמבר 2018
↑  מועצת העיר אישרה עשרות שמות חדשים להנצחה בפתח תקוה, באתר mynetpetahtikva, ‏2020-11-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304936005171  ISNI: 0000 0004 5220 4339  LCCN: no2015116830  MusicBrainz: f6481f46-864f-4625-8391-2f83f6b5d3d3  VIAF: 41086115   WorldCat (עם VIAF): 41086115