stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדנה פרידמן
קורות חיים > אלופה ושיאנית המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכתה פרידמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 60 מטר בשיא מכביה חדש של 8.2 שניות, לפני איירין לדרמן מאנגליה (8.3 שניות) וון דר שטאם מהולנד (8.3 שניות). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.8 שניות, אחרי איירין לדרמן
שקבעה שיא מכביה חדש של 12.8 שניות ולפני לאה הורביץ מישראל (13.3 שניות).
הערות שוליים

↑  האתלטיקה הקלה במכביה, דבר, 20 באוקטובר 1950
↑  דבר הספורט - במכביה, דבר, 1 באוקטובר 1950
עדנה פלידל

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1931 פרנקפורט, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  29 בינואר 1993 (בגיל 61) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1951–1993 (כ־42 שנים)
 בן או בת זוג:  רפי בן משה 
 צאצאים:  בועז בן משה 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
עדנה פלידל (17 באוקטובר 1931 – 29 בינואר 1993) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

עדנה פלידל נולדה בפרנקפורט, גרמניה, בשנת 1931. בשנת 1933, בגיל שנתיים, עלתה עם הוריה חנה ופתחיה פלידל לישראל. היא גדלה והתחנכה בתל אביב.
היא סיימה את בית הספר למשחק של תיאטרון הקאמרי. בתקופת לימודי המשחק, עבדה כמורה בבית ספר יסודי.
פלידל השתתפה בהצגות תיאטרון רבות, בהן "שמלת השבת של חנה'לה", "המכשפה", "זהירות, סיבוב מסוכן", "נישואיו של אדון מיסיסיפי", "בדרך למוסד הסגור", "החתונה", "הכיסאות", "מלון פלזה" (ע"פ המחזה מאת ניל סיימון), "פרח הקקטוס" ועוד. בשנת 1983 העלתה את הצגת היחיד "ראיתי אנשים צוחקים" ובמסגרת פסטיבל ישראל ב-1987 את ההצגה "פולה" בה גילמה את בת דמותה של אשת ראש הממשלה פולה בן-גוריון.
כמו כן השתתפה בסרטים: "משפחת שמחון" (1964), "עליזה מזרחי" (1967), "ארבינקא" (1967), "צ'רלי וחצי" (1974), "דודה קלרה" (1977), "מיליונר בצרות" (1978), סרט הטלוויזיה "אורחים" (1987), "בלוז לחופש הגדול" (1987), סרט הטלוויזיה "שם נרדף" (1989), ו"האסיסטנט של אלוהים" (1992).
כיכבה בסדרת הטלוויזיה החינוכית "מצב משפחתי".
עדנה פלידל הלכה לעולמה בגיל 61 ממחלת הסרטן. היא הובאה למנוחות בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. משנת 1994 הקימה משפחתה בשיתוף עם תיאטרון בית ליסין ושמואל הספרי קרן מלגות לשחקנים צעירים. משנת 1998 חולקו המלגות בשיתוף עם בית הספר למשחק בית צבי.
היא הייתה נשואה למוזיקאי רפי בן משה, ולזוג נולדו שני ילדים - אפרת ובועז.
פרסים

במהלך קריירת המשחק שלה קיבלה מספר פרסים:
פרס משה הלוי של עיריית תל אביב בשנת 1980
פרס מאיר מרגלית בשנת 1987
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בשנת 1992
ארבעה פרסי כינור דוד
עדנה פלידל בצילומי הסרט "בלוז לחופש הגדול" עם הבמאי רנן שור. דצמבר 1986. צילום: יוסי צבקר.
פלאטאיירון (מחוז)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מנהטן 
 קואורדינטות:  40°44′27″N 73°59′23″W﻿ / ﻿40.7408°N 73.9896°W﻿ / 40.7408; -73.9896
  המיקום של השכונה במנהטן (מסומן בסגול)
 
מחוז פלאטאיירון (באנגלית: Flatiron District) היא שכונה ברובע מנהטן אשר בעיר ניו יורק שבארצות הברית. השכונה מכונה על שם בניין פלאטאיירון אשר ברחוב 23, במפגש רחוב ברודוויי והשדרה החמישית. באופן כללי מחוז פלאטאיירון נתחם ברחוב 14, כיכר יוניון וגריניץ' וילג' מדרום, השדרה השישית ושכונת צ'לסי ממערב, רחוב 23 וכיכר מדיסון מצפון, והשדרה הרביעית ופארק גראמרסי ממזרח.
רחוב ברודוויי חוצה את מחוז פלאטאיירון באמצע השכונה, ושדרת מדיסון מתחילה ברחוב 23 וממשיכה משם צפונה. בקצה הצפוני של מחוז פלאטאיירון (באזור אפ-טאון) נמצא כיכר מדיסון אשר עבר שיפוץ מהותי במהלך שנת 2001. מחוז פלאטאיירון מקיף את הרובע ההיסטורי של ליידיס מייל (Ladies' Mile Historic District) ואת מקום הולדתו של תאודור רוזוולט, אשר הוגדר כאתר היסטורי לאומי. רובע פלאטאיירון היה גם מקום הולדתה של סמטת הסיליקון(אנ') של ניו יורק.
גלריית תמונות

בניין פלאטאיירון
כיכר יוניון
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף (משמאל), בעוד שמבנה "One Madison Park" (מימין) נמצא בבנייה (ספטמבר 2008).
כיפת הזהב של בניין הפסנתר
ראו גם

כיכר מדיסון
פיקטריקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לא ידוע, מיוחס למסלמה אבן אחמד אל-מג'ריטי
 שפת המקור:  ערבית
 תורגם לשפות:  ספרדית, לטינית
 נושא:  כישוף ואסטרולוגיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  חבל אנדלוסיה, דרום ספרד
 תאריך הופעה ראשונה:  אמצע המאה ה-11
 מספר עמודים:  400
פיקטריקס (תכלית החכם) הוא השם הלטיני של ספר בן כ-400 עמודים בנושא כישוף ואסטרולוגיה שנכתב במקור בערבית תחת הכותרת ע'יאת אל-חכים (בערבית: غاية الحكيم), שרוב החוקרים מניחים שנכתב במקור באמצע המאה ה-11. היצירה בערבית תורגמה לספרדית ולאחר מכן ללטינית במהלך המאה ה-13, אז קיבלה את השם הלטיני Picatrix.
פיקטריקס היא יצירה מורכבת המאגדת יצירות עתיקות יותר על קסמים ואסטרולוגיה. אחת הפרשנויות גורסת שיש להתייחס אליו כאל "מדריך לקסם של קמעות". ההיסטוריון והפילוסוף האיטלקי אוג'ניו גארין הצהיר: "למעשה, הגרסה הלטינית של הפיקטריקס חשובה כמו ה"קורפוס הרמטיקום" או כתביו של אבו מעשר אל-בלח'י להבנת חלק בולט בתולדות הרנסאנס, כולל האמנויות הפיגורטיביות". כתב היד השפיע באופן משמעותי על האיזוטריה המערב אירופאית ממרסיליו פיצ'ינו במאה ה-15 ועד תומאס קמפנלה במאה ה-17. על פי הפרולוג של התרגום הלטיני, פיקטריקס תורגם מהשפה הערבית לספרדית בפקודת אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה בין 1256 ל-1258. הגרסה הלטינית נוצרה זמן מה מאוחר יותר, בהתבסס על תרגום כתבי היד הספרדיים, היא מיוחסת למסלמה אבן אחמד אל-מג'ריטי (מלומד אנדלוסי), אך רבים מטילים ספק בכך.
הגרסאות הספרדיות והלטיניות היו היחידות שהיו ידועות לחוקרים מערביים עד שגילה וילהלם פרינץ גרסה ערבית בסביבות 1920.
תוכן ומקורות

כתב היד מחולק לארבעה ספרים, המציגים היעדר בולט של אקספוזיציה שיטתית.
הטקסט מושפע משלושה מקורות עיקריים במזרח התיכון: ג'אבר בן חיאן, האחים הטהורים, ו"החקלאות הנבטית" של אבן וואשיה.
ג'אבר בן חיאן היה איש אשכולות בן המאה ה-8 הידוע בעיקר ככימאי ואלכימאי, השפעתו באה בצורה של רקע קוסמולוגי המסיר פרקטיקות מאגיות מההקשר של השפעות שטניות וקובע מחדש פרקטיקות אלה כבעלות מקור אלוהי.
זהות המחבר

ההיסטוריון הערבי, אבן ח'לדון, בספרו "מוקדימה", ייחס את חיבורו של פיקטריקס (הכוונה לגרסה הערבית המקורית) לאסטרונום והמתמטיקאי מסלמה אל-מג'ריטי, שמת בין השנים 1005 ל-1008 לסה"נ (398 לפי הלוח ההיג'רי). ייחוס זה בעייתי: מחבר המקור הערבי קובע בהקדמתו כי השלים את הספר בשנת 348 להג'רה, כלומר 959 לסה"נ. יתר על כן, המחבר מציין כי הוא החל לכתוב את פיקטריקס לאחר שהשלים את ספרו הקודם, "מדרגת החכם" (רותבאת אל-חאכים رتبة الحكيم) בשנת 343 להג'רה (954 לספירה).
משמעות השם פיקטריקס

מקור השם המוזר פיקטריקס מוסבר לעיתים כתעתיק מרושל של "בוקראטיס", המוזכר מספר פעמים בספר השני מבין ארבעת הספרים שבכתב היד. אחרים הציעו כי לייחס את היצירה להיפוקרטס (באמצעות תעתיק של השם בורקראטיס או ביקרטיס בטקסט הערבי). קישור השם פיקטריקס, עם היפוקרטס הוא ככל הנראה שגוי, משום שהטקסט מצטט בנפרד את היפוקרטס תחת השם איפוקראס.
מכישוף למדע

החוקר אבנר בן-זקן מאמץ את "התזה של ייטס", וטוען כי הטקסט מילא תפקיד סמוי, אם כי מרכזי, בעיצוב הפילוסופיה של מאגיה טבעית של הרנסאנס ובמתן התמריץ הדרוש כדי להפוך מושגים אוקולטיסטיים למדע ניסויי. עבור הוגי הרנסאנס שהיו אנטי-ממסדיים, המאגיה הטבעית היוותה חלופה לפילוסופיה של הטבע, וחלקם פנו אליה כתשובה לפילוסופיה האריסטוטלית ששלטה ביד רמה. יתר על כן, מורדים אלה הציגו אותה כפרקטיקה מדעית, תרבות המעוגנת עמוק בהקשרים לא אירופאיים.
עבור פיצ'ינו ופיקו, המאגיה הטבעית שמקורה במזרח הקרוב הקדום, הובאה לאירופה בתקופת הרנסאנס באמצעות חילופים בין-תרבותיים שכללו טקסטים קבליים ויצירות ערביות על כישוף. עבור אגריפס, המאגיה הטבעית הביאה תוכנית חדשה למדע, כמו גם פרקטיקות חדשות ודמויות חדשות. עבור קמפנלה, המאגיה הטבעית הציעה בנייה מלמטה למעלה של פילוסופיית הטבע שכללה גם ארגון חדש של החברה, שבו התבונה והחוויה ממקור ראשון מסדרות הן את הטבע והן את החברה.
כולם ראו בפיקטריקס, טקסט שמגלם את שניהם: תוכנית אלטרנטיבית חזקה לחקר הטבע, ותוכנית תרבותית חזקה שבאה לאתגר את התרבות האירופאית מבחוץ. בדמיינם את החלופה הזו, הם בסופו של דבר החזירו את המדע שלהם לנקודת המוצא ההיסטורית שלו במזרח הקרוב. פיצ'ינו, אגריפס ובמובן מסוים קמפנלה הניחו יסודות להשקפת עולם הליוצנטרית, יזמו את החיפוש אחר הכוחות הנסתרים של הטבע, וראו בדמות הקוסם כסנדק של פילוסופיית הטבע.
לפיכך, הפיקטריקס היה חיוני להפיכת המאגיה הטבעית לפילוסופיה, להפיכת המאגוס לנסיין, ולהפיכת העיסוק במאגיה טבעית למערכת חינוך מוסדית.
ראו גם

הרמטיציזם
אלכימיה
האחים הטהורים
פרנסיס ייטס
הערות שוליים

↑  David Pingree, Some of the Sources of the Ghāyat al-hakīm, Journal of the Warburg and Courtauld Institutes 43, 1980, עמ' 2
↑  Frances Yates, Giordano Bruno and the Hermetic Tradition, The Art of Memory, 1964
1 2  Eugenio Garin, Astrology in the Renaissance: The Zodiac of Life, Routledge, 1983, עמ' 47
↑  David Pingree, Between the Ghāya and Picatrix. I: The Spanish Version, Journal of the Warburg and Courtauld Institutes 44, 1981, עמ' 27
1 2  Willy Hartner, Notes On Picatrix, Isis Vol. 56, No. 4, 1965, עמ' 438–440
↑  David Pingree, Picatrix: The Latin Version of the Ghayat Al-Hakim : Text, Introduction, Appendices, Indices, London: Warburg Institute University, 1986, עמ' 3
1 2  Bakhouche, Beatrice, Frederic Fauquier, and Brigitte Perez-Jean, Picatrix: Un traite de magie medieval, Turnhout, Belgium: Brepols, 2003, עמ' 22, 141
↑  Avner Ben-Zaken, Traveling with the Picatrix: Cultural Liminalities of Culture and Science, Religious Individualization in Historical Perspective, Berlin, 2019, עמ' 1038-1068
פיל דאנסטר

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1992 (בן 32) נורת'האמפטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Philip James Dunster 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  בית הספר לייטון פארק 
 https://phildunster.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ ג'יימס דאנסטר (באנגלית: Philip James Dunster; נולד ב-31 במרץ 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה

דאנסטר נולד בנורת'המפטון. הוא למד בבית הספר לייטון פארק ברידינג. הוא שיחק רוגבי כילד, אם כי הבין בגיל חמש עשרה שהוא קטן מדי לאחר ניסיון כושל עבור ששיחק עבור "London Irish". הוא גם שקל ללכת בעקבות אביו ואחיו ולהצטרף לצבא. הוא המשיך להתאמן בבית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק, וסיים את לימודיו עם תואר ראשון במשחק ב-2014.
קריירה

בשנת 2015, גילם דאנסטר את קלאודיו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בהפקת תיאטרון רידינג. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בקומדיית המצבים "קטסטרופה" של ערוץ 4, וגילם את דיקי בייקר בסרט דל התקציב "The Rise of the Krays", תפקיד שיחזור לשחק בשנה שלאחר מכן בסרט "The Fall of the Krays".
דאנסטר כיכב בתור ארתור במחזה "Pink Mist" בתיאטרון בריסטול אולד ויק ותיאטרון בוש בלונדון, עליו היה מועמד לפרס אוליבייה בשנת 2016. באותה שנה, הוא הופיע במחזה "The Entertainer" בתיאטרון גאריק ובשני פרקים של דרמת הפשע, "Stan Lee's Lucky Man".
בין השנים 2017–2018, שיחק דאנסטר בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מכת מחץ" בתור רב-טוראי וויל ג'נסן בעונה השישית שלה. דאנסטר שיחק גם לו בתפקידים חוזרים בסדרת הדרמה "נעלמת" ובעונה השלישית של סדרת המדע הבדיוני של ערוץ 4, "אנושיים". הוא הופיע גם בסרטים "מייגן ליווי", ו"רצח באוריינט אקספרס". בשנת 2019, הוא הופיע במיני סדרת הטלוויזיה "יקתרינה הגדולה" וכן בסרטים "ג'ודי - מעבר לקשת" ו"השקרן הטוב".
בשנת 2020, דאנסטר החל לככב בתפקיד ג'יימי טארט בקומדיית הספורט "טד לאסו". הוא גם שיחק את ג'יימי קול בדרמה הקומית "The Trouble with Maggie Cole" והופיע בערוץ BBC One בסדרת הטלוויזיה "דרקולה". בשנת 2022 הוא גילם את מייק סטפנס במותחן הטלוויזיוני "שעת השטן".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | A Film Makers Son | רובי הגדול |  |
| 2015 | The Rise of the Krays | דיקי בייקר |  |
| 2015 | צללים | איש רץ | סרט קצר |
| 2016 | The Fall of the Krays | דיקי בייקר |  |
| 2017 | מייגן לוי | קולטה |  |
| 2017 | רצח באוריינט אקספרס | קולונל ג'ון ארמסטרונג |  |
| 2018 | הכל אמת | הנרי, הסטודנט |  |
| 2019 | ג'ודי - מעבר לקשת | בן |  |
| 2019 | השקרן הטוב | רוי קורטני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–2017 | קטסטרופה | ניקו | 2 פרקים |
| 2016 | Stan Lee's Lucky Man | ג'ייסי | 2 פרקים |
| 2017 | בנידורם | ריאן | פרק 1 |
| 2017 | איש בחולצה כתומה | ברונו | פרק 1 |
| 2017–2018 | מכת מחץ | רב"ט וויל ג'נסן | תפקיד ראשי, 8 פרקים |
| 2018 | נעלמת | בי ג'יי מקגורי | תפקיד חוזר, 5 פרקים |
| 2018 | אנושיים | טריסטן | תפקיד חוזר, 6 פרקים |
| 2018 | No Offence | המפקח הראשי פמברוק | 2 פרקים |
| 2019 | יקתרינה הגדולה | הרוזן אנדריי רזומובסקי | מיני סדרה, 2 פרקים |
| 2020 | דרקולה | קווינסי מוריס | מיני סדרה, פרק אחד |
| 2020 | The Trouble with Maggie Cole | ג'יימי קול | תפקיד ראשי, 6 פרקים |
| 2020–הווה | טד לאסו | ג'יימי טארט | תפקיד ראשי, 20 פרקים  מועמד פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (2024) |
| 2022 | 10 אחוז | ג'ורדן אוקונור | פרק אחד |
| 2022 | The Devil's Hour | מייק סטפנס | תפקיד ראשי, 6 פרקים |
| 2025 | Surface | קווין |  |
תיאטרון

| שנה | כותרת | תפקיד | סופר | במאי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | מהומה רבה על לא דבר | קלאודיו | ויליאם שייקספיר | האל צ'יימברס | תיאטרון קריאה |
| 2016 | Pink Mist | ארתור | אוון שירס | ג'ורג' מאן וג'ון ריטלאק | תיאטרון בוש, לונדון ובריסטול אולד ויק |
| 2016 | The Entertainer | גרהם | ג'ון אוסבורן | רוב אשפורד | להקת התיאטרון קנת בראנה בתיאטרון גאריק, לונדון |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי לורנס אוליבייה | הישג יוצא דופן בתיאטרון שיתופי | Pink Mist | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי אוף ווסט אנד | המבצע הטוב ביותר במחזה | Pink Mist | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל בסדרה קומית | טד לאסו | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  "Phil DUNSTER". Companies House. נבדק ב-30 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hawgood, Alex (2021-09-08). "Meathead of 'Ted Lasso' Wanted to Play Rugby". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-09-26.
↑  "Former Reading pupil nominated for prestigious Olivier award, 19 March 2016". Berkshire Live. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "OL actor Phil Dunster supports LP@Home". Leighton Park. 23 באפריל 2020. נבדק ב-17 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ted Lasso's Phil Dunster on Playing Lovable Bad Boy Jamie Tartt: 'He's a Lot Softer on the Inside'". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2021-09-26.
↑  "Bristol Old Vic Theatre School - Phil Dunster". Bristol Old Vic. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pink Mist". Bush Theatre. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Interview with Phil Dunster, 22 August 2016". Official London Theatre. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Phil Dunster - Rotten Tomatoes". www.rottentomatoes.com (באנגלית). נבדק ב-2020-08-20.
↑  "The Trouble with Maggie Cole Press Pack" (PDF). ITV. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet the cast of ITV's The Trouble with Maggie Cole, 11 March 2020". Radio Times. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Olivier Winners 2016". Official London Theatre. נבדק ב-29 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "2021 SAG Awards: The Complete Nominations List". 4 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAG Awards 2022: The full list of nominees". 13 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2021005293  MusicBrainz: fcf2ec79-8ca6-43c9-a16a-0b2d91f8290c  VIAF: 19161149854334942971   WorldCat (עם VIAF): 19161149854334942971
פרוטוקול ICE

ICE הוא פרוטוקול כימותרפי המשמש לטיפול בחולי לימפומה ולימפומה שאינה הודג'קין חוזרת או עמידה לטיפול. שם הפרוטוקול מורכב מראשי התיבות של התרופות: איפוספאמיד, מזנה ואטופוסיד.
במקרה שתאי B יוצאים חיוביים ל-CD20 מתווספת לפרוטוקול גם ריטוקסימאב (מבטרה).
ריטוקסימאב - נוגדן חד-שבטי כימרי נגד החלבון CD20, אשר משמש לטיפול במחלות המערבות ממאירויות, פעילות יתר או חוסר תפקוד של לימפוציטים B ממערכת החיסון.
איפוספאמיד - תרופה המשתייכת קבוצת סוכני אלקילציה.
קרבופלטין - תרופה השייכת לאנטינאופלסטים מבוססי פלטיניום ותכשירי אלקילציה.
אטופוסיד - מעכב טופואיזומראז.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פדרו קלדרון דה לה ברקה

| --- | --- |

פדרו קלדרון דה לה ברקה
 לידה:  17 בינואר 1600 מדריד, Hispanic Monarchy 
 פטירה:  25 במאי 1681 (בגיל 81) מדריד, Hispanic Monarchy 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  מדריד 
 השכלה:  אוניברסיטת סלמנקה (1615)  קולחיו אימפריאל דה מדריד (1613)  אוניברסיטת קומפלוטנסה 
 תפקיד:  Chaplain of the King of Spain (1663) 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 
כתב יד עם חתימתו של קלדרון דה לה ברקה
פסלו של קלדרון בכיכר סנטה אנה במדריד
פדרו קלדרון דה לה ברקה (או בשמו המלא פדרו קלדרון דה לה ברקה אי בארדה גונסאלס דה אנאו רואיס בלסקו אי ריאניו
(בספרדית: Pedro Calderón de la Barca y Barreda González de Henao Ruiz de Blasco y Riaño; ‏ 17 בינואר 1600 – 25 במאי 1681) היה מחזאי, משורר וסופר ספרדי מ"תור הזהב של ספרד". יצירותיו נחשבות יחד עם אלו של לופה דה וגה פסגת המחזאות הבארוקית הספרדית.
בנוסף, קלדרון היה גם איש צבא, וכמו כן כומר קתולי ומשפטן בהכשרתו.
רקע משפחתי ושנות צעירותו ולימודיו

קלדרון נולד בשנת 1600 במדריד כבן השלישי בין חמשת ילדי משפחתו והתייתם בילדותו משני הוריו. אמו, אנה מריה דה אנאו אי ריאניו, שהייתה בת לאצולה הקטנה וממוצא פלמי (ככל הנראה מן העיר מונס בחבל אנו בבלגיה של היום ומשם השם "דה אנאו" שהוא חלק משם המשפחה המלא של הסופר) נפטרה כשהוא היה בן 10, ואביו, דיאגו קלדרון דה לה ברקה, אידלגו ממוצא קנטברי (שמקורו ביישוב ויוודה) שכיהן כמזכיר באוצר הכתר הספרדי. האב, שתואר כדמות קפדנית וסמכותית, התחתן שוב אחרי מות אשתו למורת רוחם של בניו, אבל הלך לעולמו חמש שנים לאחר מכן, כשפדרו היה בן 15.
לפדרו היו עוד שלוש אחיות ושני אחים - חוזה ודיאגו - שאחד מהם היה לימים עורך דין והשני- בחר בקריירה של קצין בצבא.
את חינוכו רכש פדרו קלדרון קודם ב"מכללה" בעיר ואיאדוליד ולאחר מכן, בין השנים 1608–1614 במסגרת מכללת הישועים "קולחיו אימפריאל" Collegio Imperial במדריד (במקום שבו נמצא עכשיו המכון איסידרו הקדוש - Instituto San Isidro), שבה קיבל השכלה סולידית בלטינית, יוונית, דקדוק, רטוריקה ובספרות הקלאסית. אביו ייעד את פדרו לקריירה של כמורה על מנת שיאייש משרה של כומר ב"קפלניה" שנוסדה מתרומת הסבתא. בהמשך נסע ללמוד לוגיקה ורטוריקה באוניברסיטת אלקלה דה אנארס ואחרי 1615 משפטים (כנסייתיים ואזרחיים) באוניברסיטת סלמנקה אך מבלי לסיים את המסלול התאולוגי כפי שרצה אביו. גם בתקופת לימודים אקדמיים אלה קלדרון קנה לעצמו תרבות רחבה ושיכלל את מיומנותו בלוגיקה ובשיטתיות ההנמקה המאפיינת את כתיבתו. 
בשנת 1621 השתתף בתחרות שירה לכבוד אירוע של ה"ביאטיפיקציה" של איזידור הפועל וכעבור שנה זכה בפרס השלישי בתחרות נוספת שאורגנה לרגל הכרזתו של אותו איסידרו לקדוש של הכנסייה.
תרגומים לעברית מיצירותיו

קלדרון דה לה ברקה, פדרו. החיים הם חלום, תרגם מאיר ויזלטיר, טקסט חזרות, תיאטרון החאן. נדפס לראשונה בכתב העת דחק, כרך טז, 2023.
קלדרון דה לה ברקה, פדרו. שדה משחת, נוסח עברי מעובד עדה בן-נחום. רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", 1991.
ראו גם

זמירה הייזנר, קרין חזקיה - החוויה התיאטרונית: מבוא לדרמה ולתיאטרון, האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2006
Comedias verdaderas, 1726
פסגת בלנדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  160 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°24′S 76°06′E﻿ / ﻿69.4°S 76.1°E﻿ / -69.4; 76.1
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת בלנדל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת בלנדל
 
פסגת בלנדל או פסגת בלאנדל (באנגלית: Blundell Peak) היא פסגה סלעית הממוקמת בחצי האי סטורנס, שלחוף מפרץ פרידז באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
גובהה של פסגת בלנדל הוא 160 מטרים מעל פני הים
פסגת בלנדל, היא הפסגה הגבוהה ביותר בחצי האי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי ובכללו גם הפסגה מופו לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936 – 1937}.
חצי האי נסקר לראשונה על הקרקע על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE) בשנים 1968 ו-1969.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הפסגה נקראת על שמו של א. א. בלנדל (A.A. Blundell), שהיה מפעיל רדיו בתחנת מוסון, בשנת 1968, ושסייע למשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה לבצע במדידות טלורומטר מפסגת בלנדל אל גבעות ריינבולט בשנת 1968.
לקריאה נוספת

• Gary Johnston, Paul Digney, John Manning, , P 5
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
↑  לפי מקור אחר, גובה פסגת בלנדל 141 מטרים מעל פני הים
פלאטונוב

ערך זה עוסק במחזה מוקדם מאת צ'כוב. אם התכוונתם לסופר הסובייטי הנודע בשם עט זה, ראו .
| --- | --- |
 כתיבה:  אנטון צ'כוב 
 שפה:  רוסית 
 
פּלַאטוֹנוֹב (ברוסית: Платонов; הנודע גם בשם "חסר אב" או "מחזה בלי כותרת") הוא השם האנגלי שניתן למחזה מוקדם, חסר שם שנכתב ברוסית בידי אנטון צ'כוב ב-1878. זהו המחזה רחב ההיקף הראשון של צ'כוב שנכתב במיוחד עבור מריה ירמולובה, כוכבת עולה של תיאטרון מאלי. ירמולובה דחתה את המחזה והוא לא ראה אור עד לשנת 1923.
אודות המחזה

16 שנה לאחר שצ'כוב הלך לעולמו, בשנת 1920, המחזה התגלה בכספת של בנק במוסקבה. הוא היה כתוב בכתב ידו של צ'כוב, אולם היה חסר כותרת. בשנת 1923 הוא ראה אור בהוצאת הארכיון הספרותי הסובייטי. חוקרי יצירתו של צ'כוב סבורים שזהו מחזהו הראשון. המחזה כונה בשמות שונים: "פלאטונוב", "דון ז'ואן נוסח רוסיה" ו"פלאטונוב הריקא". מן השמות ניתן ללמוד שגיבור המחזה הוא פלאטונוב, אבל היות שצ'כוב הציע את המחזה לשחקנית ידועה שדחתה אותו, הוא כנראה לא התכוון לכך.
הפקות

הגיבור הראשי "מיכאיל פלאטונוב", הוא מנהל בית ספר פרובינציאלי, ושמו משמש לשם המחזה בתרגומו האנגלי. 
המחזה הוצג לראשונה בשם "דון ז'ואן המסכן" בסטוקהולם, שוודיה.
ב-1956 הוצג לראשונה בבורדו ואחר-כך בשם "פלאטונוב הריקא" בבימויו של ז'אן וילאר בפריז. בשנת 1959 הועלה בידי ג'ורג'ו סטרלר במילאנו.
הצגת הבכורה של המחזה ברוסיה התקיימה בתיאטרון וכטנוגוב במוסקבה ב-1960 ונקרא "פלאטונוב". באותה שנה הוצג המחזה בניו יורק בשם "שערורייה כפרית" ובלונדון בתיאטרון רויאל קורט בשם "פלאטונוב".
היצירה עובדה והופקה בתיאטרון אלמידה בלונדון, בתיאטרון בריסטול אולד ויק, ובידי להקת התיאטרון סולפפר בטורונטו. המחזאי מייקל פריין כתב עיבוד שמרבים לבצעו בשם "דבש פרא", שראה אור ב-1984. הטקסט של צ'כוב, שזמן הצגתו אורך שש שעות, ומעולם הוא לא ראה בו נוסח סופי, מוצג לעיתים רחוקות. אולם ב-1997 הבמאי לב דודין ותיאטרון מאלי של סנקט פטרבורג הציג גרסה נאמנה למקור חסרת שם, בפסטיבל ויימאר השנתי לאמנויות. זמן ההצגה הוא ארבע שעות. ההפקה התקיימה בסנקט פטרבורג ובמילאנו בהמשך אותה שנה. חמש הופעות הועלו במרכז האמנויות ברביקן, לונדון, ביוני 1999. גרסה חדשה מתורגמת ומעובדת בידי אליה חודוש הופקה בידי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל באוקטובר 2013.
סרט

רשת ה־BBC צילמה גרסה טלוויזיונית של "פלאטונוב", בכיכובו של רקס הריסון בתפקיד פלאטונוב. ב-1976 הסופר אלכסנדר אדבשיאן והבמאי ניקיטה מיכאלקוב עיבדו את העבודה לסרט בשפה הרוסית еоконченная пьеса для механического пианино (Neokonchennaya pyesa dlya mekhanicheskogo pianino. הוא נעשה באולפני מוספילם, הסרט הופץ במערב בשם An unfinished piece for mechanical piano (יצירה לא גמורה לפסנתר מכני). הוא עובד מחדש בידי טרבור גריפיתס' לגרסה בימתית חדשה בשם Piano (פסנתר), שהופקה בתיאטרון המלכותי הלאומי, לונדון, באוגוסט 1990. סטיבן ריאה גילם את דמותו של פלאטונוב.
הערות שוליים

↑  מייקל פריין, "מחזהו הראשון של אנטון צ'כוב", מופיע בתוכניית ההצגה, התיאטרון הקאמרי, 1985.
↑  מייקל פריין, "מחזהו הראשון של אנטון צ'כוב", מופיע בתוכניית ההצגה, התיאטרון הקאמרי, 1985.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14467161t (data)  GND: 4519142-6  NLA: 35294724  SUDOC: 147506018  VIAF: 176957801   WorldCat (עם VIAF): 176957801
פיליפ פון בסלאגר

| --- | --- |

 לידה:  1917 Heimerzheim Castle, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 במאי 2008 (בגיל 91 בערך) Burg Kreuzberg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אלואיזיוסקולג 
 בן או בת זוג:  Rosa Maria Gräfin von Westphalen zu Fürstenberg (1948–?) 
 צאצאים:  Albrecht Freiherr von Boeselager, Maria-Felicitas Baronin von Boeselager, Georg Freiherr von Boeselager, Monica Baronin von Boeselager 
 השתייכות:  כוחות היבשה של הוורמאכט, בונדסוור 
 דרגה:  קולונל 
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1989)  מסדר ההצטיינות של ריינלנד-פפאלץ  צלב האבירים של צלב הברזל  קצין בלגיון הכבוד 
 
פיליפ פרייהר פון בסלאגר (בגרמנית: Philipp Freiherr von Boeselager‏) (6 בספטמבר 1917, טירת היימרצהיים ליד בון – 1 במאי 2008, טירת קרויצברג ליד אלטנר, ריינלנד-פפאלץ), קצין ורמאכט גרמני שהיה בין הקושרים נגד היטלר, והאחרון מחברי החוג הפנימי של הנינג פון טרסקו וקלאוס שנק פון שטאופנברג שנותר בחיים. בסלאגר, נצר למשפחה אריסטוקרטית, היה בעלים של יערות ועסקן בתחום היערנות בגרמניה.