stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניפוח זכוכית

יצירת כוס על ידי עיבוד צינור זכוכית
טכניקה לניפוח זכוכית
ניפוח זכוכית היא טכניקה של עיצוב כלי זכוכית, אשר במסגרתה מנפחים זכוכית מותכת וצמיגית לצורות שונות באמצעות צינור. העוסק בכך נקרא "מנפח זכוכית" או "נפח זכוכית". הזכוכית, שהיא החומר בו משתמשים, היא תערובת המכילה בעיקר חול, עם תוספות שונות, בהתאם לתוצר הרצוי. את התערובת מביאים לטמפרטורה הגורמת להתכה של המרכיבים. בעידן המודרני, טכניקת הניפוח משמשת בעיקר ליצירת אומנות.
היסטוריה

ההערכה המקובלת כיום היא שהכנת זכוכית החלה במסופוטמיה לפני כ-4,000 שנים, כתוצר לוואי של הפקת מתכות. הכנת כלים מזכוכית נעשתה בשיטת היציקה בתבניות פתוחות. שיטה נוספת, להכנת כלי קיבול, התבססה על ליבה עשויה בוץ כלים שעוצבו בשיטות אלו נמצאו במסופוטמיה ובמצרים והם היו נחלתם של המעמדות העליונים, בגלל מחירם הגבוה. המצאת ניפוח הזכוכית התרחשה בסוריה, במאה הראשונה לפני הספירה. פיתוח זה איפשר יצירת ריבוי צורות וגם הקל על יצירת כלי הזכוכית ואיפשר הוזלה והנגשה של כלים אלה לאוכלוסיות נוספות. היות הזכוכית בלתי נקבובית וחסרת ריח גרמה להעדפתה על פני כלים עשויים חימר.
תעשיית זכוכית בעלת שיטות מתקדמות התפתחה ברומא ובהמשך טכניקת ניפוח הזכוכית התפשטה ברחבי האימפריה הרומית, מבלי לדחוק לחלוטין את טכניקת היציקה לתבניות. ברומא יוצרו אפילו זגוגיות לחלונות על ידי חיתוך ושיטוח של גליל זכוכית ארוך, אשר נוצר בשיטת הניפוח. השלטון הרומי היה הראשון שיסד סדנאות זכוכית גדולות, להכנת כלים לשימוש יום-יומי וגם לקישוט. אחרי שנת 200 לספירה, מיומנויות עבודת הזכוכית באירופה שקעו, למשך כמעט 1000 שנה והרמה נותרה נמוכה בהרבה מזו אשר אליה הגיעו הרומאים.
תחית ניפוח הזכוכית הגיעה דרך ונציה, אשר קיימה קשרים הדוקים עם הקיסרות הרומית המזרחית, שם נשתמרה מסורת עיבוד הזכוכית. בוונציה עסקו בניפוח זכוכית כבר במאה ה-8, על בסיס החול המעולה המצוי בלגונת ונציה. נפחי ונציה חידשו מיומנויות רומאיות והוסיפו המצאות חדשות. ההצלחה שנחלו עבודות הזכוכית שיוצרו בוונציה הביאה לפריחה של תעשייה זו. עקב הביקוש הוקמו סדנאות רבות ובהן תנורים מרובים. שליטי ונציה חששו מהסכנה שנשקפה מתנורים אלה למבני העץ של ונציה, ולכן, בשנת 1291, הוצא צוו להעברת כל הסדנאות לאי מוראנו. במוראנו התפתחה אמנות ניפוח הזכוכית לרמות גבוהות ביותר והתוצרים יוצאו לכל רחבי אירופה. כדי לשמור על הבלעדיות, שליטי ונציה אסרו על יצוא הידע ועל עזיבת אמני הזכוכית את האי. ב-שנת 1453, אחרי כיבוש קונסטנטינופול על ידי הטורקים, נפלה האימפריה הרומית המזרחית, והאירוע גרם גם לירידת קרנה של תעשיית הזכוכית של ונציה. אמני זכוכית נדדו לארצות אחרות ועזרו בהקמת סדנאות שם. בשנת 1612 אלכימאי שהיה גם נפח זכוכית, בשם אנטוניו נרי (אנ') פרסם מדריך מפורט לעבודות זכוכית. בגרמניה ובבוהמיה שיפרו את חומרי הגלם להכנת זכוכית. במאה ה-18 וה-19 התפתחות הכימיה הביאה להבנה טובה יותר ושיפור של הכנת הזכוכית. במאה ה-19 הוכנס מיכון גם לתהליכי ניפוח הזכוכית, בעיקר בצפון אמריקה.
היסטוריה > באמריקה הצפונית

בשנת 1739, ביוזמתו של מתיישב גרמני בשם קספר ויסטר (אנ') ,נוסדה סדנת ניפוח הזכוכית המצליחה הראשונה בפנסילבניה. סדנאות ניפוח זכוכית קמו גם בניו ג'רזי ומסאטצ'וסטס. הסדנאות הללו יצרו במשך שנים רבות זכוכית עבור החלונות בבתיהם של מתיישבי המושבות החדשות.
היסטוריה > בישראל

בישראל נמצאו מפעלי זכוכית ענקיים מלפני 1,600 שנים משלהי התקופה הרומית. האזור כולו היה בסיס משמעותי ליצור זכוכית בגלל החול בחופי עכו וצפונה ממנה, שנחשב משובח.
בסוף המאה ה-19 הקים הברון רוטשילד מפעל לייצור בקבוקי זכוכית ליקבים, על בסיס החול שנמצא בקרבת המפעל. התברר שהחול לא היה איכותי דיו לייצור זכוכית ועל כן המפעל נסגר. כיום המבנה משמש את מוזיאון המזגגה - מוזיאון לארכאולוגיה וזכוכית.
בשנת 2000, פסל הזכוכית דייל צ'יהולי הציג תערוכת יחיד במוזיאון מגדל דוד. אשר הייתה אז התערוכה הגדולה בעולם של צ'יהולי. מהמוזיאון דווח על למעלה ממיליון כניסות לתערוכה.
היסטוריה > בעידן המודרני

בעקבות המסורת הארוכה של ניפוח זכוכית, באי מוראנו הסנוכה לוונצייה התפתחו מוצרי אמנות באיכות גבוהה, המוערכים ברחבי העולם. אולם, מסורת זו נמצאת בדיעכה. מגפת הקורונה עצרה במשך תקופה ארוכה את זרם התיירות ופגעה במכירות ובפרנסת האמנים. לאחר סיום המגפה חלה עליה תלולה במחירי האנרגיה, שמהווה חלק גדול מהוצאות התפעול של הסדנאות ופגע בפעילות של אמני מוראנו.
שיטות עבודה

הנפחים הראשונים השתמשו בצינור עשוי חימר לעיצוב מסת הזכוכית המותכת, אך בראשית המאה הראשונה לספירה הפניקים למדו לנפח זכוכית באמצעות צינור ברזל, אשר אורכו היה 1.5 מטר. בצידו האחד הייתה מצויה פיה ובצד השני בליטה דמוית כפתור, אליה הוצמדה מסה כדורית של זכוכית צמיגית. כדור הזכוכית גולגל על משטח ברזל או אבן, עד קבלת הצורה הרצויה.
בימי הביניים הנורמנים הכינו זגוגיות בשיטת ניפוח זכוכית. מסה של זכוכית צמיגית הוצמדה למוט הנשיפה ואוויר ננשף לתוכה עד קבלת צורת כדור, אשר טופל ידנית עד קבלת מבנה חרוטי. גוף זה הועבר לפתחו של תנור ההיתוך ותוך סיבוב התקבל דיסק שטוח. הקוטר המקסימלי היה 1.5 מטר ובמרכזו נותר סימן למקום חיבור מוט הנשיפה. זכוכית כזו שימשה להכנת חלונות לכנסיות, ומגבלת הגודל היא הסיבה לקיומם של חלונות המורכבים ממספר יחידות קטנות.
במאה ה-20, תוך שימוש באותה שיטה, אך בעזרת אוויר דחוס, התקבלה זכוכית שטוחה בממדים גדולים בהרבה.
שתי שיטות מקובלות היום בניפוח הזכוכית. האחת היא ניפוח חפשי. הנפח נושף דרך צינור למסת זכוכית נוזלית, בעלת צמיגות גבוהה, ומסובב אותה בקצה השני של מוט הנשיפה. במקביל, מטפלים בגוף הזכוכית המתהווה בכלים ידניים, כגון צבתות או מספריים. בשיטה השנייה ממקמים את כדור הזכוכית הלוהטת בתוך תבנית. הנפח נושף לתוך כדור החומר עד שזה מקבל את צורת התבנית.
גלריה

יצירת צורה
ניפוח זכוכית בקהיר
ניפוח זכוכית בתבנית
מיקום צינור הניפוח
ראו גם

זכוכית
דייל צ'יהולי
מוראנו
ונציה
הערות שוליים

↑  Roman glass and its chemistry | Resource | RSC Education, Royal Society of Chemistry- education resources
↑  Getty Museum, Core formed glass, youtube
↑  Origins of Glassmaking, Corning Museum of Glass
1 2  Lisa de Boer, Glassblowing Techniques, GlassXpressions - Gold Coast
↑  Rosemarie Trentinella, Roman Glass.Heilbrunn Timeline of Art History, The Metropolitam Museum of Art, ‏אוקטובר 2003
1 2 3  Blair Kerr, History of Glassblowing, Gray Art Glass-גלריה, ‏יוני 2021
1 2 3 4 5  Arun Kumar Varshneya, Industrial glass, Encyclopædia Britannica
↑  Murano Glassmaking Techniques – A Complete Guide, Authentic Murano Glass-גלריה, ‏אפריל 2022
↑  ישראל שפירא, הכישלון של רוטשילד לייצר בקבוקי זכוכית, באתר כיכר השבת, ‏יוני 2020
↑  יעקב שורר, זאב ענר (ע), המזגגה בדור-מפעל ליצור בקבוקים של הברון, סיפורי בתים- סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתישבות, תל אביב: משרד הבטחון, 1988, עמ' 128-131
↑  איילה אור-אל, ביקור בגני צ'יהולי בסיאטל, באתר We Are in America, ‏ינואר 2022
↑  צוות האתר, אומנות - האופרה, התערוכה והאמן - צ'יהולי בארץ, באתר IWoman-אתר נשים, ‏19/12/2010
↑  רון פלד ועמוס פרידלין, על חומותיך מגדל דוד, באתר ynet, 15 בדצמבר 2008
↑  Colleen Barry, Murano glassblowing model shattered by methane price surge, PBS-Public Broadcasting Service-רשת הטלויזיה הציבורית של ארה"ב, ‏אוקטובר 2021
↑  3 Cool Facts You Never Knew About Glassblowing, Habatat Detroit Fine Art-גלריה, ‏ספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531223205171  GND: 4157421-7  LCCN: sh85055120  NKC: ph125595
טסלה סייברטראק

| --- | --- |

טסלה סייברטראק
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טסלה
 שנות ייצור:  2024–
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אורך:  5,682.9 מ"מ
 רוחב:  2,200.7 מ"מ (מראות מקופלות) 2,413.3 מ"מ (מראות מורחבות)
 גובה:  1,790.8 מ"מ
 משקל:  2,995 קג (הנעה כפולה) 3,104 קג (גרסת CYBERBEAST)
 בסיס גלגלים:  3,807 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי (לבחירת הצרכן: גרסה מנוע יחיד, גרסה דו-מנועית, גרסה תלת-מנועית)
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש (דגם מנוע יחיד)  180 קמ"ש (דגם דו-מנועי)  209 קמ"ש (דגם תלת-מנועי)
 תאוצה:  0-100 קמ"ש ב-6.7 שניות (הנעה אחורית) 0-100 קמ"ש ב-4.3 שניות (הנעה כפולה) 0-100 קמ"ש ב-2.7 שניות (CYBERBEAST)
 טווח נסיעה:  402 ק"מ (הנעה אחורית) 547 ק"מ (הנעה כפולה) 515 (CYBERBEAST) ללא מאריך טווח
 מעצב:  Franz von Holzhausen (אנ')  Sahm Jafari  Ian Kettle  WooTak Kim  Julien Bilodeau
 רמה אוטונומית:  רמה 3
טסלה סייברטראק (באנגלית: Tesla Cybertruck) הוא טנדר חשמלי שמייצרת חברת טסלה. הדגם נחשף ב-21 בנובמבר 2019 בסטודיו לעיצוב של טסלה בלוס אנג'לס על ידי מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, ותוכנן להימסר ללקוחות החל מ-2021. ביולי 2021 דחתה טסלה את הייצור לאמצע 2022 עקב המחסור בשבבים, ומפעלים בגרמניה וארצות הברית שעוד לא נפתחו, ונדחתה פעמים נוספות. היחידות הראשונות של סייברטראק נמסרו ללקוחות בנובמבר 2023.
בהצגה הראשונית של סייברטראק ב-2019, הוצגו גרסאות בעלות טווח נסיעה של 400 עד 800 קילומטרים לטעינת סוללה מלאה. בפועל, עם השקת הייצור בסוף 2023, עמד הטווח המרבי על כ-550 קילומטר. כמו כן, ב-2019 הוצג גם טסלה סייברקוואד כאביזר משלים למכונית, אך בעת ההשקה ב-2023 לא נמסרו פרטים נוספים בנוגע אליו.
גרסאות

ב-2023 הוצגו שלוש גרסאות של סייברטראק:
גרסת מנוע יחיד: הנעה אחורית, טווח נסיעה לטעינה של 400 קילומטר, תאוצה בין 0–97 קילומטר לשעה ב-6.7 שניות, כושר גרירה 3,402 קילוגרם, מחיר: 60,990 דולר. השיווק משוער, החל מ-2025.
גרסה דו-מנועית: הנעה כפולה 4x4 עם מנוע בכל סרן, טווח נסיעה לטעינה של 547 קילומטר, תאוצה בין 0–97 ב-4.3 שניות, כושר גרירה 4,990 קילוגרם, מחיר: 79,990 דולר.
גרסה תלת-מנועית (מכונה Cyberbeast): הנעה כפולה 4x4, שני מנועים מאחור ואחד מקדימה, טווח נסיעה לטעינה של 515 קילומטר, תאוצה בין 0–97 ב-2.7 שניות, כושר גרירה 4,990 קילוגרם, מחיר: 99,990 דולר.
מאפיינים

מנוע אחורי / מנועים אחוריים (בגרסה התלת מנועית – מנוע יחיד בסרן הקדמי, ושני מנועים נוספים בסרן האחורי).
שישה מושבים באמצעות שני מושבי ספסל כאשר המושב האמצעי הקדמי הוא משענת זרוע מרכזית מתקפלת.
ארבע דלתות צד.
אורך ארגז מטען אחורי: 183X122 סנטימטר עם דלת אחורית, חלל אחסון נוסף מתחת לרצפה באזור הגלגליים האחוריים. שטח האחסון הכולל עומד על 2.8 מטר מעוקב.
סגנון הגוף – מצולע.
סייברטראק משתמש במתלי אוויר דינמיים עם פילוס עצמי המפצה על עומס משתנה.
פח הנירוסטה החיצוני עמיד בפני קליעים קליבר 9 מילימטר.
שדרוג תוכנה אופציונלי לנהיגה עצמאית מלאה (Full Self-Driving software upgrade), עם חומרה מותאמת מראש להפעלה אוטונומית מלאה. המחיר: 12,000 דולר.
מסך תצוגה מרכזי בגודל 18.5 אינץ'.
מסך אחורי בגודל 9.4 אינץ'.
לוח מחוונים עם משטח הדומה לשיש.
המושב האמצעי האחורי מתקפל כדי לאפשר העמסת מטען.
מערכת היגוי בפיקוד מרוחק (Steer-by-wire)
היגוי אחורי
מספר שקעי חשמל במספר זרמים, כולל אפשרות להטענת כלי רכב אחרים והזנת חשמל ביתית באמצעות סוללה ביתית (Powerwall) של טסלה.
גג זכוכית
הזמנות

בין 21 בנובמבר ל-23 בנובמבר 2019 קיבלה החברה 146,000 הזמנות (כנגד הפקדה של 100 דולר בלבד). עד ל-26 בנובמבר 2019 קיבלה החברה 250,000 הזמנות כולל הזמנה של משטרת דובאי.
17% מהצרכנים הזמינו דגם עם מנוע יחיד, 42% הזמינו דגם דו-מנועי ו-41% הזמינו דגם תלת-מנועי. במאי 2021 עלה מספר ההזמנות על מיליון יחידות.
ביקורת

על הרכב נמתחה ביקורת על כך שהוא עלול להגביר את הפגיעה בהולכי רגל וברוכבי אופניים.
גלריה

טסלה סייברטראק
טסלה סייברטראק
טסלה סייברטראק - מבט לתא הנהג
טסלה סייברטראק - מבט למושבים האחוריים
טסלה סייברטראק
טסלה סייברטראק - מבט לארגז המטען האחורי (במצב פתוח)
סמליל טסלה סייברטראק
ראו גם

פורד F-150 לייטנינג
ריביאן R1T
הערות שוליים

↑  "טסלה סייברטראק" artstation.com/artwork
↑  "טסלה סייברטראק" tesla.com/fr_fr/cybertruck/design
↑  טסלה דוחה את השקת הסייברטראק לשנת 2022, באתר קארטיוב, ‏28 ביולי 2021
↑  "טסלה סייברטראק" tesla.com/cybertruck/design
↑  "טסלה סייברטראק" teslarati.com/tesla-cybertruck-marble-dashboard-paper-material
↑  "טסלה סייברטראק" topspeed.com/cars/car-news/the-tesla-cybertruck-s-polygonal-design-may-be-weird-but-it-s-not-the-first-ev-with-this-shape
↑  טסלה סייברטראק תצטרף למשטרת דובאי בשנת 2020 designboom.com/technology/tesla-cybertruck-dubai-police-force
↑  טסלה סייברטראק תצטרף למשטרת דובאי cnet.com/roadshow/news/bts-hyundai-ioniq-brand
↑  משטרת דובאי רוצה לרדוף אחרי בחורים רעים במשאית הסייבר של טסלה עד 2020 - אבל יש בעיה tesla-cybertruck-electric-pickup-dubai-police-add-to-supercar-fleet-2020
↑  אביעד רייס, טסלה קיבלה כבר מעל למיליון הזמנות לסייברטראק, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏26 במאי 2021
↑   דניאל שמיל, סייברטראק, טנדר של טסלה העשוי מפלדה, עלול להגביר את הפגיעה בהולכי רגל וברוכבי אופניים, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2023
| חברת טסלה |
| --- | --- | --- |
| דגמים | מודל 3 • מודל Y • מודל X • מודל S • רודסטר • סייברטראק • סמי • סייברקוואד • סייברקאב |  |
| מפעלים | פרימונט • גיגה נבדה • גיגה שאנגחאי • גיגה ברלין • גיגה ניו יורק • גיגה טקסס |  |
| אנרגיה | טסלה אנרג'י (SolarCity) • טסלה מגה-פק • פאוורוול |  |
| טכנולוגיה | Giga Press |  |
| אנשי מפתח | אילון מאסק |  |
עצמאות סקוטלנד

עצמאות סקוטלנד היא התנועה הפוליטית ששואפת להפיכת סקוטלנד למדינה ריבונית, עצמאית מהממלכה המאוחדת.
סקוטלנד הייתה ממלכה עצמאית בימי הביניים, לאחר שניצחה במלחמות עצמאות נגד אנגליה. שתי הממלכות הצטרפו לאיחוד פרסונלי בשנת 1603 כאשר המלך הסקוטי ג'יימס הפך למלך ג'יימס הראשון באנגליה ושתי הממלכות התאחדו פוליטית בשנת 1707. קמפיינים פוליטיים למען שלטון עצמי סקוטי החלו במאה התשע עשרה, בתחילה בצורה של דרישות לשלטון ביתי במסגרת הממלכה המאוחדת. שני משאלי עם בנושא היפרדות מבריטניה התקיימו בשנת 1979 וב-1997, וב-1 ביולי 1999 הוקם פרלמנט סקוטי.
המפלגה הלאומית הסקוטית התומכת בעצמאות הפכה לראשונה למפלגת השלטון של הפרלמנט בשנת 2007 וזכתה ברוב מוחלט של המושבים בבחירות לפרלמנט הסקוטי ב-2011. זה הוביל להסכם בין ממשלת סקוטלנד ובריטניה לקיים משאל עם לעצמאות סקוטלנד בשנת 2014. המצביעים נשאלו: "האם סקוטלנד צריכה להיות מדינה עצמאית?" 44.7 אחוזים מהמצביעים השיבו "כן" ו-55.3 אחוזים ענו "לא", עם אחוזי הצבעה של 85 אחוזים. לאחר משאל העם בבריטניה בנושא חברות באיחוד האירופי ביוני 2016, הפרלמנט הסקוטי אישר לממשלת סקוטלנד לבקש צו על פי סעיף 30 לקיים בשנית משאל עם לעצמאות. ראש הממשלה הבריטי דחה את בקשתה.
היסטוריה > ממלכת סקוטלנד

סקוטלנד התגלתה כמשטר עצמאי בימי הביניים המוקדמים, עם כמה היסטוריונים שהתבססו מימי שלטונו של קנת מק'אלפין בשנת 843. על רמת העצמאות של הממלכה הסקוטית נלחמו על ידי המלכים הסקוטים ושליטי נורמן ואנגווין באנגליה שעתרו לאפיפיור ולשליטים זרים אחרים.
מיתוס פופולרי בפולקלור האנגלי היה שבריטניה הוקמה על ידי ברוטוס מטרויה, שהשאיר את אנגליה לבנו הבכור, לוקרינוס, וסקוטלנד לבנו הצעיר, אלבנקטוס. הסקוטים חלקו על כך וקבעו מיתוס פופולרי משלהם, שסקוטלנד הוקמה קודם לכן, על ידי נסיך יווני גויד גלאס ואשתו סקוטה, בת פרעה. על פי האגדה, סקוטה נשאה את אבן הגורל ממצרים לסקוטלנד.
קו פרשת המים בתולדות הממלכה הסקוטית היה משבר ירושה שפרץ בשנת 1290, אז תבע אדוארד הראשון מאנגליה את זכות הירושה לכס המלכות הסקוטי. הברית האולדית של סקוטלנד וצרפת נגד האינטרסים האנגלים הופעלה לראשונה בשלב זה ונשארה פעילה עד שנות 1500. מלחמות העצמאות הסקוטית הסתיימה בממלכה מחודשת בהנהגתו של רוברט דה ברוס (שהוכתר בשנת 1306), שנכדו רוברט השני מסקוטלנד היה המלך הסקוטי הראשון מבית סטיוארט.
היסטוריה > איחוד

משנת 1603 חלקו סקוטלנד ואנגליה את אותו המלך באיחוד פרסונלי כשג'יימס השישי מסקוטלנד הוכרז כמלך אנגליה ואירלנד במה שהיה ידוע כאיחוד כתרים. לאחר שג'יימס השביעי מסקוטלנד (השני מאנגליה) הודח בשנת 1688 על רקע סכסוכים קתוליים-פרוטסטנטים, וכששושלת סטיוארט הפרוטסטנטית הראתה סימנים של כישלון (כפי שאכן התרחש בשנת 1714), האנגלים חששו שסקוטלנד תבחר במלוכה אחרת בתוך בריטניה, כשפשיטת הרגל של אצילים סקוטיים רבים באמצעות תוכנית דריין הובילה לאיחוד פורמלי של שתי הממלכות בשנת 1707, עם חוזה האיחוד ובעקבות חוקי האיחוד, כדי ליצור את ממלכת בריטניה הגדולה. ההתנגדות היעקוביטית הסקוטית לאיחוד, שהונהגה על ידי צאצאיו של ג'יימס השביעי/השני כולל הנסיך צ'רלי, נמשכה עד 1746.
הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הוקמה מכוח חוקי האיחוד 1800, שאיחדו את ממלכת בריטניה הגדולה וממלכת אירלנד. בעקבות מלחמת העצמאות האירית (1919-1921) והחוזה האנגלו-אירי שהסתיים במלחמה, אירלנד חולקה לשתי מדינות: דרום אירלנד, שבחרה להיות עצמאית (וכיום היא מכונה אירלנד) וצפון אירלנד, שבחרה להישאר בתוך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
היסטוריה > תנועת השלטון העצמי

תנועת "שלטון עצמי" לאספה הסקוטית נלקחה לראשונה בשנת 1853 על ידי האגודה הלאומית לאישור זכויות הסקוטים, גוף המקורב למפלגה השמרנית. מרכיב מרכזי בתנועה זו היה ההשוואה עם אירלנד. התנועה המקורית הרחיבה את משיכתה הפוליטית ועד מהרה החלה לקבל גיבוי של המפלגה הליברלית. בשנת 1885 הוקמה מחדש תפקיד המזכיר של סקוטלנד והמשרד הסקוטי כדי לקדם את האינטרסים של סקוטלנד ולהביע את חששותיהם בפני הפרלמנט הבריטי. אולם בשנת 1886 הציג ראש הממשלה הליברלי ויליאם יוארט גלדסטון את הצעת החוק לשלטון העצמי האירי, שעורר תקווה בקרב הסקוטים לחוק דומה לטובתם.
מיד לפני מלחמת העולם הראשונה תמכה הממשלה הליברלית בראשות הרברט אסקווית' במושג "שלטון עצמי כולל", לפיו שלטון עצמי סקוטי ידמה לשלטון עצמי אירי שהוצע בחוק ממשלת אירלנד 1914. אסקווית' האמין כי קיים עוול בכך שחלקי הרכיבים של בריטניה יכולים להתכנס לפעול יחד במטרות משותפות, אך רכיבים אלה לא יכלו להתמודד עם עניינים פנימיים שאינם דורשים הסכמה ברחבי בריטניה. זו לא הייתה פילוסופיה לאומנית, אלא במקום זאת אסקווית' פעל מתוך אמונה שהפדרליזם הוא "הבסיס האמיתי של האיחוד" וכי ריכוז הכוח בווסטמינסטר הוא "הגרוע מכל השגיאות הפוליטיות". הצעת חוק שלטון עצמי סקוטי הוגשה לראשונה בפני הפרלמנט בשנת 1913, אך התקדמותה הסתיימה במהרה כשהפרלמנט התמקד בצעדי חירום הנדרשים בעת מלחמת העולם הראשונה.
בניגוד לאירלנד, שמרדה במהלך חג הפסחא ולחמה במלחמת עצמאות, סקוטלנד לא התנגדה לשלטון המרכזי. עם זאת, הייתה דרישה מתמשכת לשלטון עצמי סקוטי. המשרד הסקוטי הועבר לבית סנט אנדרו באדינבורו במהלך שנות השלושים. האמנה הסקוטית הייתה עתירה לממשלת בריטניה שביקשה שלטון עצמי. זו הוצעה לראשונה בשנת 1930 על ידי ג'ון מקורמיק ונכתב רשמית בשנת 1949. העצומה "נחתמה בסופו של דבר על ידי שני מיליון איש" (אוכלוסיית סקוטלנד נרשמה כ-5,100,000 במפקד בריטניה 1951). המפלגות העיקריות התעלמו מהאיחוד. גם בשנת 1950 הוסרה אבן סקון ממנזר וסטמינסטר על ידי קבוצת סטודנטים לאומנים סקוטים.
שאלת העצמאות המלאה, או שלטון עצמי הפחות שנוי במחלוקת, לא נכנס מחדש למיינסטרים הפוליטי עד 1960, לאחר נאום רוח השינוי המפורסם של ראש הממשלה השמרני הרולד מקמילן. נאום זה סימן את תחילת הדה-קולוניזציה המהירה באפריקה וסוף האימפריה הבריטית. בריטניה כבר סבלה מההשפלה הבינלאומית של משבר סואץ 1956, שהראה שהיא כבר לא הייתה מעצמת העל שהייתה לפני מלחמת העולם השנייה. עבור רבים בסקוטלנד, זה שימש כדי לערער את בריטניה וגם סימל את סוף אימפריאליזם ואת האחדות האימפריאליסטית שהיה, אך המפלגה היוניוניסטית סבלה לאחר מכן מירידה מתמדת בתמיכה והתקוות לא התממשו.
היסטוריה > משאל עם שני להיפרדות 1997

תומכי העצמאות הסקוטית המשיכו להחזיק בדעות מעורבות על תנועת השלטון העצמי שכללה תומכים רבים של האיחוד שרצו היפרדות במסגרת הממלכה המאוחדת. היו שראו בכך אבן דרך לעצמאות, בעוד שאחרים רצו ללכת ישר לעצמאות.
בשנות הממשלה השמרנית לאחר 1979 הושק הקמפיין לאספה סקוטית, ובסופו של דבר פרסמה את טענת הימין 1989 שהוביל אז לאמנה החוקתית הסקוטית. האמנה קידמה קונצנזוס על התפשטות על בסיס בין-מפלגתי, אף שהמפלגה השמרנית סירבה לשתף פעולה והמפלגה הלאומית הסקוטית נסוגה מהדיונים כשהתברר כי האמנה אינה מוכנה לדון בעצמאות סקוטלנד כאופציה חוקתית. הטיעונים נגד ההיפרדות והפרלמנט הסקוטי, שהועלו בעיקר על ידי המפלגה השמרנית, היו כי הפרלמנט ייצור "מדרון חלקלק" לעצמאות סקוטלנד ויספק למפלגה הסקוטית הלאומית שאיפה לעצמאות דרך השלטון. ראש הממשלה ג'ון מייג'ור ערך קמפיין במהלך הבחירות הכלליות בשנת 1997 בסיסמה "72 שעות להצלת האיחוד". בסופו של דבר מפלגתו ספגה את התבוסה הקשה ביותר בבחירות מזה 91 שנה.
מפלגת הלייבור זכתה בבחירות הכלליות בשנת 1997 בצורה מוחלטת, ודונלד דיואר כמזכיר המדינה בסקוטלנד הסכים להצעות להקמת פרלמנט סקוטי. משאל עם התקיים בספטמבר ו-74.3% מאלה שהצביעו אישרו את תוכנית ההסכמה (44.87% מהבוחרים). הפרלמנט של בריטניה אישר לאחר מכן את חוק סקוטלנד משנת 1998, שיצר פרלמנט סקוטי שנבחר עם שליטה ברוב מדיניות הפנים. במאי 1999 קיימה סקוטלנד את הבחירות הראשונות שלה לפרלמנט ובחודש יולי פרלמנט של סקוטלנד התכנס לראשונה מאז הופסק הפרלמנט הקודם בשנת 1707. דונלד דיואר ממפלגת הלייבור הפך לאחר מכן לשר הראשון של סקוטלנד, ואילו המפלגה הלאומית הסקוטית הפכה למפלגת האופוזיציה העיקרית. באישור כל המפלגות, השיר השוויוני "A Man's A Man for A 'That", מאת רוברט ברנס, נוגן בטקס הפתיחה של הפרלמנט הסקוטי.
הפרלמנט הסקוטי הוא בית מחוקקים חד-ביתי המונה 129 חברים, 73 מהם מייצגים מחוזות בחירה נבחרים בשיטה רובנית; 56 נבחרים בשמונה אזורי בחירות שונים. החברים מכהנים לתקופת כהונה של ארבע שנים. המלך ממנה אחד מחברי הפרלמנט הסקוטי, על מינוי הפרלמנט, להיות שר ראשון, כשהאמנה היא שמנהיג המפלגה עם מספר המושבים הגדול ביותר ממונה לשר הראשון, אם כי כל חבר שיכול לשלוט באמון המצביעים. כל השרים האחרים ממונים ומפוטרים על ידי השר הראשון ויחד הם מהווים את הממשלה הסקוטית, הזרוע המבצעת של הממשלה.
לפרלמנט הסקוטי סמכות חקיקה לכל העניינים שאינם שמורים הנוגעים לסקוטלנד, ויש לו סמכות מוגבלת לשנות מס הכנסה, שכונה "מס הטרטן", כוח שלא הפעילה ואשר הוחלף מאוחר יותר בסמכויות רחבות יותר המשתנות במס. הפרלמנט הסקוטי יכול להפנות את העניינים חזרה לווסטמינסטר כדי להיחשב כחלק מחקיקה בכל רחבי הממלכה המאוחדת על ידי העברת הצעת חוק בהסכמה אם חקיקה רחבה בבריטניה נחשבת מתאימה יותר לנושאים מסוימים. בתוכניות החקיקה שנחקקו על ידי הפרלמנט הסקוטי מאז שנת 1999 ניתן היה לראות חריגה במתן השירותים הציבוריים בהשוואה לשאר הממלכה המאוחדת. למשל, עלויות השכלה אוניברסיטאית ושירותי טיפול בקשישים הם בחינם בסקוטלנד, בעוד ששכר הטרחה משולם בשאר חלקי בריטניה. סקוטלנד הייתה המדינה הראשונה בבריטניה שאסרה עישון במקומות ציבוריים סגורים במרץ 2006.
היסטוריה > משאל עם לעצמאות 2014

במצע שלה לבחירות לפרלמנט הסקוטי ב-2007, המפלגה הלאומית הסקוטית התחייבה לקיים משאל עם לעצמאות עד לשנת 2010. לאחר הזכייה בבחירות, פרסמה ממשלת סקוטלנד בשליטת SNP ספר לבן שכותרתו "בחירת העתיד של סקוטלנד", בו תוארו אפשרויות לעתיד סקוטלנד, כולל עצמאות. הלייבור הסקוטי, השמרנים הסקוטים והליברל-דמוקרטים הסקוטיים התנגדו למשאל עם שהציע עצמאות כאופציה. ראש הממשלה גורדון בראון גם תקף בפומבי את אפשרות העצמאות. שלוש המפלגות העיקריות שהתנגדו לעצמאות במקום הקימו ועדה על היפרדות סקוטית, בראשות קנת קלמן. הוועדה סקרה את ההיפרדות ושקלה את כל האפשרויות החוקתיות מלבד עצמאות. באוגוסט 2009 הודיעה ממשלת סקוטלנד כי הצעת החוק למשאל עם (סקוטלנד), 2010, שתפרט את השאלה וההתנהלות של משאל עם אפשרי בנושא העצמאות, תהיה חלק מתוכנית החקיקה שלה לשנים 2009–2010. החוק לא היה צפוי להתקבל בשל מעמד ה-SNP כממשלת מיעוט והתנגדות כל המפלגות הגדולות האחרות בפרלמנט. בספטמבר 2010 הודיעה ממשלת סקוטלנד שלא יתקיים משאל עם לפני הבחירות לפרלמנט הסקוטי ב-2011.
ה-SNP זכתה ברוב כולל בפרלמנט הסקוטי בבחירות הסקוטיות ב-2011. השר הראשון אלכס סלמונד הצהיר על רצונו לקיים משאל עם "במחצית השנייה של הפרלמנט", שייערך בשנת 2014 או 2015. בינואר 2012 הציעה ממשלת בריטניה להעניק לפרלמנט הסקוטי את הסמכויות הספציפיות לקיים משאל עם, בתנאי שהוא "הוגן, חוקי ומכריע". המשא ומתן נמשך בין שתי הממשלות עד אוקטובר 2012, אז הושג הסכם אדינבורו. חוק משאל העצמאות הסקוטי (זיכיון) 2013 הועבר על ידי הפרלמנט הסקוטי ב-27 ביוני 2013 וקיבל הסכמה מלכותית ב-7 באוגוסט 2013. ב-15 בנובמבר 2013 פרסמה ממשלת סקוטלנד את העתיד של סקוטלנד, ספר לבן בן 670 עמודים המציג את אופציית העצמאות ואת האמצעים באמצעותם סקוטלנד עשויה להפוך למדינה עצמאית.
לאחר תקופת משא ומתן ממושכת, נערך דיון ציבורי בין סלמונד למנהיג תנועת "מוטב יחד" (Better Together) אליסטר דארלינג. בבוקר שלפני הדיון בטלוויזיה נחתמה הודעה משותפת, שהתחייבה להטיל סמכויות מוגברות יותר לסקוטלנד במקרה של הצבעה "לא", על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון (מנהיג המפלגה השמרנית), סגן ראש הממשלה ניק קלג (מנהיג הליברל-דמוקרטים) ומנהיג האופוזיציה אד מיליבנד (מנהיג מפלגת הלייבור).
אתר ה-BBC הודיע על התוצאה הסופית של משאל העם בשעה 06:24 ב-19 בספטמבר 2014: 55% מהמצביעים (2,001,926) הצביעו "לא" בהצבעה הכוללת שבה הצביעו 84.5% מבעלי זכות הבחירה. קצינת הספירה הראשית מרי פיטקיית'לי אמרה: "ברור שרוב האנשים המצביעים הצביעו לא לשאלת משאל העם." ההצבעה בעד קיבלה 45% אחוזי תמיכה (1,617,989) כשסך הזכייה הדרוש היה 1,852,828 קולות. התוצאות נערכו ב-32 אזורי בחירה, כשגלזגו דווקא תמכה בעצמאות - 53.5% הצביעו "כן" כש-46.5% הצביעו "לא" (ואחוז ההצבעה באזור היה 75%) - בעוד אדינבורו הצביעו נגד העצמאות בשיעור של 61% עד 39% (אחוז ההצבעה באזור היה 84%). דרלינג הצהיר בנאומו לאחר היוודע התוצאה, "השתיקה אמרה את דברה" ואילו סלמונד הצהיר, "אני מקבל את פסק הדין של העם, ואני קורא לכל סקוטלנד ללכת בעקבותיו בקבלת פסק הדין הדמוקרטי".
היסטוריה > נסיגה בריטית מהאיחוד האירופי

אישים מובילים התומכים בעצמאות סקוטלנד הציעו כי בעקבות ההצבעה בבריטניה לעזוב את האיחוד האירופי בעוד סקוטלנד הצביעה להישאר באיחוד האירופי, יש להקדים משאל עם אחר לעצמאות סקוטלנד. בהצבעת הברקזיט שנערכה ב-23 ביוני 2016, 62% מהמצביעים הסקוטים הצביעו להישאר באיחוד (38% מהמצביעים הצביעו לעזוב את האיחוד האירופי). השרה הראשונה של סקוטלנד ניקולה סטרג'ן אמרה שהיא בוחנת את כל האפשרויות "להבטיח את מקומנו באיחוד האירופי", וכי משאל עם שני "סביר מאוד". דוברת ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי אמרה ש"ראש הממשלה והממשלה אינם מאמינים שיש מנדט ל[משאל עם שני]. היה רק לפני שנתיים. היה שיעור גבוה במיוחד והייתה תוצאה מהדהדת לטובת הישארות סקוטלנד בבריטניה".
לאחר הבחירות הכלליות בבריטניה 2019, בהן SNP זכתה ב-48 מתוך 59 מושבים, ביקשה סטרג'ן מבוריס ג'ונסון את הסכמתו לקיים משאל עם אחר. ג'ונסון דחה את בקשתה וטען שסטרג'ן וקודמה (אלכס סלמונד) הבטיחו שמשאל העם בשנת 2014 תהיה הצבעה של "פעם בדור".