stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירידת מפלס ים המלח
האגן הדרומי ובריכות המפעלים

הירידה במפלס הביאה להתייבשותו של האגן הדרומי של ים המלח. ב-1976 התנתקו שני האגנים, שהיו מחוברים ברצועת ים ("מיצר לינץ'") זה מזה. עם ייבושו של האגן הדרומי הקימו בשטחו מפעלי האשלג של ישראל וירדן בריכות אידוי לצורך הפקת האשלג, והחלו לשאוב מי ים מהאגן הצפוני לצורך אידויים בבריכות שבאגן הדרומי והפקת מלחים. לאחר השקעת המלחים המשמשים בתהליכי הייצור במפעלים מועברת התמלחת מהבריכות בחזרה לאגן הצפוני. ההפרש בין הכמויות הנשאבות מהים והתמלחת המוחזרת הוא האידוי, שקיעת מלחים בבריכות והפקת מלחים לעיבוד בהיקף של כ- 300-250 מלמ"ק לשנה בבריכות.
בניגוד למפלס הים עצמו, מפלס הבריכות באגנו הדרומי של ים המלח דווקא הולך ועולה, בעשרים סנטימטרים מדי שנה. הסיבה לעליית מפלס ברכות האידוי הוא שקיעת מלח (בעיקרו מלח בישול) על קרקעיתן בתהליך האידוי. הגבהת קרקעית הבריכה חייבה הגבהת הסוללות המקיפות את הבריכות. במשך השנים הסוללות הלכו וגבהו והחלו להתעורר בעיות של חדירת מי תהום ליסודות המלונות וחשש מפני פריצת הסוללות במקרה של רעידות אדמה. לאחר מחקרים רבים על ידי החברה הממשלתית להגנות ים המלח ודיונים ארוכים הוחלט שמפעלי ים המלח יבצעו קציר מלח מהבריכות. ביולי 2012 נחתם הסכם, במסגרתו סוכם כי המפעלים הם שיבצעו את קציר המלח ויממנו אותו. קציר המלח יתבצע על ידי שלוש דוברות ענק שיגרדו את המלח מקרקעית הבריכה, והמלח עצמו יועבר באמצעות מסוע באורך של 36 קילומטרים לשיקוע בעומק האגן הצפוני באמצעות ספינות.
תמונה פנורמית של בריכות מפעלי ים המלח באגנו הדרומי של ים המלח
המלצת הצוות לקביעת פעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים המלח

הצוות לקביעת פעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים המלח ממליץ במסגרת הסדרת התנאים לפעילות עתידית של זכיין, ובהתאם לדיני המים, תקבע תקרה לסך השאיבה השנתית נטו. מהות התקרה לשקף איזון בין הערך הכלכלי הגדול שבהמשך פעולת המפעלים, לבין הרצון להגביל את היקף השפעתם הסביבתית השלילית ובהתאמה עם מדיניות הממשלה לגבי אזור ים המלח בכללותו. (החלטת ממשלה מתאריך 15 באפריל 2018 לטיפול במרחב ים המלח). בנוסף מומלץ לקבוע תמריץ כלכלי אשר יתמרץ את המפיק העתידי בשימוש יעיל במים הנשאבים.
הערות שוליים

1 2  משרד התשתיות הלאומיות והמשרד להגנת הסביבה, מסמך מדיניות - אגן ים המלח - הערכת מצב ומשמעויות לעתיד בתנאים של המשך ירידת מפלס הים, 2006
↑  נתוני השירות ההידרולוגי על גובה מפלס ים המלח מובאים באתר קיבוץ עין גדי
1 2 3 4  ים המלח בנתוני רשות המים.
↑  The Dead Sea 1972-2011 - NASA Earth Observatory, April 6, 2012
↑  יובל אזולאי, ‏מפעלי ים המלח מקימה חטיבה שתנהל את קציר המלח, באתר גלובס, 2 באפריל 2012
1972, 1989, 2011 השוואת מראות ים המלח מהחלל
השינוי במפלס ים המלח משנת 1976 עד 2020
בולען שנפער בעקבות ירידת מפלס מי הים
צילום מהחלל של דרום ים המלח, 1989
יירי נמץ

יירי נמץ (בצ'כית: Jiří Němec, נולד ב-15 במאי 1966 בפאצוב שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצות שונות בליגת העל הצ'כית, בשאלקה 04 ובנבחרת צ'כיה, עמה הגיע למקום השני ביורו 1996.
קריירת מועדונים

נמץ החל לשחק בליגת העל הצ'כוסלובקית בדינמו צ'סקה בודיוביצה בשנת 1985, וכעבור שנתיים עבר לדוקלה פראג, שם שיחק שלוש עונות, וזכה בעונת 1989/90 בגביע הצ'כוסלובקי בעונת 1989/90, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה בגמר על אינטר ברטיסלאבה. בתום עונה זו, עבר נמץ לספרטה פראג, גם שם שיחק שלוש עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1990/91, זכה נמץ עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה. בעונה השנייה, 1991/92 איבדה ספרטה פראג את האליפות לסלובן ברטיסלאבה, אך נמץ זכה עם הקבוצה בגביע הצ'כוסלובקי, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על טטרן פרשוב. בעונת 1992/93 זכה נמץ עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה נוספת, והאחרונה בהיסטוריה של ליגת העל הצ'כוסלובקית, שהתפצלה עם פירוק צ'כוסלובקיה לשתי ליגות. בתום עונה זו עזב נמץ את ספרטה פראג לאחר שצבר 83 הופעות והבקיע שישה שערים, וחתם בשאלקה 04.
נמץ חתם בשאלקה 04 לקראת עונת 1993/94, והעביר בקבוצה תשע עונות, רובן בצמוד לחברו לנבחרת צ'כיה רדוסלאב לאטאל, ועם חוליית קישור שכללה את אינגו אנדרברוגה, מיכאל בוסקנס ואנדראס מילר הגרמנים, ובהמשך את אולף תון, יורג בומה וג'רלד אסמואה. בעונת 1996/97 זכה נמץ עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול מול אינטר מילאנו, בו נמץ נטל חלק מרכזי. הישג זה הקנה לנמץ את תואר כדורגלן השנה בצ'כיה לשנת 1997, וגם את פרס כדור הזהב הצ'כי לשנה זו. בעונת 2000/01 זכה נמץ עם הקבוצה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 2-0 בגמר על אוניון ברלין. נמץ שיחק בגמר זה 84 דקות והוחלף על ידי אולף תון. בעונת 2001/02 זכה נמץ עם הקבוצה בגביע נוסף, לאחר ניצחון 4-2 בגמר על באייר לברקוזן, בו שיחק נמץ 90 דקות. בתום עונה זו, עזב נמץ את שאלקה, לאחר שצבר 256 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים.
לאחר שעזב את שאלקה, חתם נמץ לעונה אחת בשמל בלשאני הצ'כית, ובעונת 2002/03 חזר לספרטה פראג, עמה זכה באליפות ליגת העל הצ'כית. בשנת 2004 הופיע נמץ 12 פעמים במדי ויקטוריה ז'יז'קוב הצ'כית, ובשנה זו פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

נמץ החל לשחק בנבחרת צ'כוסלובקיה בשנת 1990, ונכלל בסגל הנבחרת שהגיעה לרבע גמר מונדיאל 1990, אך לא שותף באף משחק. עם פירוק צ'כוסלובקיה עבר נמץ לשחק בנבחרת צ'כיה, והגיע עמה למקום השני המפתיע ביורו 1996, בו הפסידה צ'כיה במשחק הגמר לנבחרת גרמניה בשער זהב של אוליבר בירהוף בהארכה. לאחר מכן, נמץ השתתף גם בגביע הקונפדרציות 1997, בו צ'כיה סיימה במקום השלישי, וביורו 2000, בו נכשלה הנבחרת הצ'כית ולא עברה את שלב הבתים. הופעתו האחרונה של נמץ במדים הלאומיים נערכה בשנת 2001.
קריירת אימון

לאחר הפרישה, נמץ שימש עוזר מאמן ולעיתים גם מאמן ראשי בדוקלה פראג ולאחר מכן בספרטה פראג.
תארים > דוקלה פראג

הגביע הצ'כוסלובקי: 1989/90
תארים > ספרטה פראג

אליפות ליגת העל הצ'כוסלובקית (2): 1990/91, 1992/93
הגביע הצ'כוסלובקי: 1991/92
אליפות ליגת העל הצ'כית: 2002/03
תארים > שאלקה 04

גביע אופ"א: 1996/97
הגביע הגרמני (2): 2000/01, 2001/02
תארים > תארים אישיים

כדורגלן השנה בצ'כיה: 1997
כדור הזהב (צ'כיה): 1997
כונן תקליטורים אופטי

כונן תקליטורים
כונן תקליטורים אופטי הוא מכשיר אלקטרוני המסוגל לקרוא נתונים מדיסק (CD) באמצעים אופטיים (לייזר). הקריאה מתבצעת באמצעות שיגור קרן לייזר לעבר המקום הרצוי בדיסק, ובדיקה האם הקרן הוחזרה. בדיסק צורבים שקערוריות זעירות אשר מציגות את המידע. שקערורית כזו יכולה להחזיר את קרן הלייזר לכיוון העינית, או למקום אחר. כך מיוצגת סיבית (1 או 0) שהיא אבן היסוד של כל המידע הממוחשב. בעזרת צירופים שונים של שקערוריות מיוצג מידע שונה של אפסים ואחדים. השקערוריות נצרבות על הדיסק במעין פס ספירלי, שמתחיל ממרכז הדיסק.
השימוש הראשון לדיסקים היה לשמירת מוזיקה. לאחר מכן החלו להופיע כונני תקליטורים למחשב הביתי, שאפשרו הפעלת משחקים. מאוחר יותר הופיעו גם צורבי התקליטורים הביתיים. ייצור כונני התקליטורים הופסק בשנת 2001 שבה התחילו בייצור כונני DVD[דרוש מקור]. ה-DVD בעל קיבולת גבוהה פי כמה מאשר תקליטור רגיל ומאפשר צריבה בכמה שכבות ומשני הצדדים[דרוש מקור]. כיום קיימים בשוק גם צורבי DVD.
צריבת תקליטורים

מכיוון שצורבי תקליטורים מיועדים לשוק הביתי, יצירתם נעשית באופן שונה מתקליטורים רגילים.
במקום שקערוריות תקליטורים אלה מורכבים מחומרים הרגישים לחום, וקרן הליזר של צורב התקליטורים צובעת את החומר בעזרת לייזר. כאשר אזור מסוים צבוע, הוא אינו מחזיר את האור מקרן הלייזר ואז נוצר אפקט זהה.

בתקליטורים הניתנים לצריבה רב-פעמית, התהליך הפיך ובטמפרטורה מסוימת החומר הופך שקוף.
זרנוק הכזבים

זרנוק הכזבים (באנגלית: Firehose of falsehood) הוא כינוי לשיטת תעמולה בה מספר רב של מסרים משודרים במהירות, בחזרתיות וברציפות על פני מספר ערוצים (כגון עיתונאות ומדיה חברתית), מבלי התייחסות לאמיתוּתם ולעקביותם. השיטה מתבססת על טכניקות תעמולה סובייטיות, ונעשה בה שימוש נרחב בתעמולה הרוסית בתקופת כהונתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ממשלת רוסיה עשתה שימוש בזרנוק הכזבים במסגרת מלחמתה בגאורגיה ב-2008, והמשיכה להשתמש בו כנגד אוקראינה החל מ-2014, כולל במהלך סיפוח חצי האי קרים ובהכנות לפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. פוליטיקאים, ממשלות ותנועות במדינות אחרות אימצו אף הן את השיטה.
על אף הקושי הטמון בהתמודדות עמו, הציעו חוקרים ממכון ראנד, קרן מרשל הגרמנית (אנ') ואסטרטגים צבאיים דרכים שונות להגיב לזרנוק הכזבים, ביניהן הפצה מוקדמת של מידע אמין ומאומת, הסרה אסטרטגית של מידע מוטעה, ועידוד אוריינות דיגיטלית.
מאפיינים

מכון ראנד טבע את המונח "זרנוק הכזבים" ב-2016 כדי לתאר טכניקה נפוצה בתעמולה הרוסית המשלבת הצפה אינפורמציונית תוך התעלמות מהאמת. השיטה נבדלת מטכניקות התעמולה הסובייטיות מתקופת המלחמה הקרה, בין השאר בהיקף המסרים והערוצים הנרחב ובאופן שבו אנשים צורכים מידע חדשותי. מטרתה המיידית היא לבדר, לבלבל ולהציף את הקהל. חוסר עניין או התנגדות לבדיקת עובדות ולדיווח מדויק מסייעים בהעברת המסרים לציבור בצורה מהירה יותר מאשר מקורות מידע איכותיים יותר. הצלחתה של הגישה באה בניגוד לתפיסה הרווחת לפיה תקשורת משכנעת יותר כאשר היא אמיתית, אמינה ועקבית.
על פי מכון ראנד, מודל זרנוק הכזבים מתאפיין בארבעה גורמים ייחודיים:
בעל נפח גבוה ורב-ערוצי.
מהיר, מתמשך וחזרתי.
חסר מחויבות למציאות האובייקטיבית.
חסר מחויבות לעקביות.
הנפח הרב של הודעות, השימוש במספר ערוצים והשימוש בוטים באינטרנט ובחשבונות מזויפים יעילים מכיוון שאנשים נוטים יותר להאמין לסיפור כאשר נראה שהוא דווח על ידי מספר מקורות. בנוסף למקור החדשות הרוסי המוכר RT, למשל, רוסיה מפיצה תעמולה באמצעות עשרות אתרי פרוקסי שהקשר שלהם ל-RT "מסווה או ממעיט". אנשים נוטים יותר להאמין לסיפור כאשר הם חושבים שרבים אחרים מאמינים בו, במיוחד אם אחרים שייכים לקבוצה איתה הם מזדהים. לפיכך, קבוצה של פעילים יכולה להשפיע על דעתו של אדם על ידי יצירת רושם שווא שרוב השכנים של אותו אדם תומכים בדעה נתונה.
קמפיינים

ממשלת רוסיה נעזרה בזרנוק הכזבים במלחמתה נגד גאורגיה ב-2008 ובמסגרת הסכסוך האוקראיני-רוסי שהחל ב-2014. קמפיינים נוספים כוונו כנגד מספר מדינות פוסט-סובייטיות, ביניהן שלוש המדינות הבלטיות: ליטא, לטביה ואסטוניה.
כחלק מההיערכות לפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 הפיצה רוסיה מספר רב של ידיעות כוזבות אודות אוקראינה, כשרובן סותרות זו את זה. בחיבור שפרסם ב-2021 טען נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, כי אוקראינה נעדרת זכות קיום היסטורית וכי הלאומיות האוקראינית היא המצאה מערבית אנטי-רוסית. לאחר מכן, סמוך לפלישה לאוקראינה, טען פוטין כי אוקראינה נשלטת בידי חונטה נאצית – זאת על אף העובדה כי נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, הוא יהודי.
שני המסרים לא זכו לתהודה מחוץ לרוסיה. אי לכך, החליטה רוסיה להאשים את אוקראינה ללא ביסוס בפיתוח פצצות מלוכלכות ואמצעי לחימה מתחום הלוחמה הביולוגית. ההכנות להפצת נרטיב שקרי זה ערכו מספר חודשים, ואיפשרו לרוסיה להחליף במהירות את עילת המלחמה במסר קליט יותר.
כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים בסוריה, פרסמה התקשורת הרוסית הממלכתית בנובמבר 2017 מספר ידיעות מפוברקות לפיהן כוחות הקואליציה המערבית מאפשרים ללוחמי המדינה האסלאמית להימלט מהעיר אל-בוכמאל שבסוריה. הסיפורים כללו "תמונת לוויין" שהתגלו מאוחר יותר כצילום מסך ממשחק מחשב.
שיטת זרנוק הכזבים משמשת גם במאמצי הדיסאינפורמציה הרוסית כנגד ממשלות במערב אירופה ובצפון אמריקה, כולל כחלק מההתערבות בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. על פי תחקיר של הניו יורק טיימס משנת 2019, רשת התעמולה הרוסית RT America (אנ') (השלוחה האמריקאית של Russia Today) נעזרה בזרנוק הכזבים כדי לשכנע את הציבור האמריקאי בסכנות רשת ה-5G, אף על פי שפוטין הורה על השקת רשתות אלו ברוסיה.
לדברי הסופר וקצין המודיעין הצבאי לשעבר ג'ון לופטוס (אנ'), איראן משתמשת בשיטות דומות כדי להסית כנגד ערב הסעודית, ארצות הברית וישראל. לטענתו, מספר ידיעות חדשותיות מזויפות שמיוחסות לרוסיה נשתלו למעשה בעיתונות המערבית על ידי איראן.
על פי עורכת כתב העת האמריקאי Mother Jones (אנ'), השימוש בזרנוק הכזבים כנגד עיתונאים על ידי פוליטיקאים אמריקאים מצוי במגמת עליה מדאיגה. בראיון מ-2018 אמר סטיב באנון, יועצו לשעבר של דונלד טראמפ, כי הדרך להתמודד עם התקשורת היא "להציף את השטח בזבל". מספר חוקרים ועיתונאים אמריקאים תיארו מאז את אסטרטגיית התקשורת של דונלד טראמפ כזרנוק כזבים, והקבילו אותה לתעמולה הרוסית.
שימוש בשיטה נפוץ בקרב מתנגדי חיסונים. פעילים בתנועות כנגד חיסונים מפיצים באופן תדיר תיאוריות קשר ומידע כוזב אודות הסכנות הטמונות בהתחסנות, תוך התעלמות מהפרכות קודמות ומחוסר עקביות.
על פי חוקרים מתחום אבטחת המידע, שימשה השיטה את ממשלת סין בניסיון לפגוע באמינות ה-BBC, זאת בתגובה לדיווח של ה-BBC על רדיפת האויגורים בסין.
דרכי התמודדות

כלים קונבנציונליים כנגד תעמולה אינם יעילים מול שיטה זו. על פי חוקרי מכון ראנד, "אל תצפו להתמודד עם זרנוק הכזבים בעזרת רובה המים של האמת". בין הצעותיהם:
לחזור שוב ושוב על המידע האמיתי.
לספק סיפור אלטרנטיבי להשלמת הפער שנוצר כאשר עובדות כוזבות מופרכות.
להזהיר אנשים מראש מפני תעמולה ולהדגיש את הדרכים משפיעים תועמלנים על דעת הקהל.
להתמודד עם השפעות התעמולה, ולא רק עם התעמולה עצמה; לדוגמה, כדי להתמודד עם תעמולה שמערערת את התמיכה במטרה מסוימת, יש להגביר את התמיכה במטרה זו במקום להפריך ישירות את התעמולה.
לכבות את זרימת המידע הכוזב על ידי גיוס ספקי שירותי אינטרנט ושירותי מדיה חברתית, וביצוע לוחמה אלקטרונית ופעולות במרחב הקיברנטי.
חוקרים מקרן מרשל הגרמנית (אנ') מציעים, בין היתר, להיזהר מלחזור על או להגביר את הטענה השקרית המקורית; חזרה על סיפור שקרי, אפילו לצורך הפרכתו, גורמת לאנשים להאמין בו. מומחה האבטחה ברוס שנייר (אנ') ממליץ ללמד אוריינות דיגיטלית כחלק משרשרת פעולות מידע בת 8 שלבים.
דרך נוספת להיאבק בדיסאינפורמציה היא להגיב במהירות כשהאירועים מתפתחים ולהיות הראשון לספר את הסיפור. דוגמה לכך התרחשה בפברואר 2018, כאשר כוחות סורים פרו-משטריים החלו להפגיז את הכוחות הסוריים הדמוקרטיים ליד לעיר ח'שאם, וכוחות הקואליציה הגיבו בהגנה עצמית. כוח המשימה המשולב (CJTF-OIR) פרסם מיד הודעה לעיתונות שכותרתה "התקפה של כוחות פרו-משטר סוריים הובילה למתקפת נגד של הקואליציה". בתגובה פנו כתבים מרחבי העולם לכוח המשימה בשאילתות. כך התאפשר לכוח המשימה לקבוע את העובדות לפני שכלי תקשורת רוסים הספיקו ליצור ולהפיץ ספין תקשורתי.
ראו גם

שקר גדול
גזלייטינג
דהרת גיש
לוחמת מידע
פוליטיקה של פוסט-אמת
דיסאינפורמציה רוסית
חנן לדרמן

| --- | --- |

חנן לדרמן, ה'תשע"א (2011)
 לידה:  11 ביוני 1969 (בן 55) גבעתיים, ישראל
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 פרופיל ב-IMDb
 
הרב חנן לדרמן (נולד ב-11 ביוני 1969, גבעתיים) הוא רב, קומיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

לדרמן נולד וגדל בגבעתיים. השתתף בהפקות בטלוויזיה הישראלית של שנות התשעים: בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" (1992–1993) בתוכנית "זהו זה!" (בפינה של להקת הגדנ"ע) ובתוכנית המערכונים "פלטפוס" (1994–1996). באותן שנים העלה לדרמן את המופע "חם זה לא" יחד עם שותפו ל"פלטפוס", דני קרפל, ומאוחר יותר דיבב מבחר דמויות בתוכנית הבידור "החרצופים" בשנת 1996.
מעט לאחר סיום התוכנית "פלטפוס", לדרמן הופיע יחד עם שלושה מחבריו לאותה תוכנית - תומר שרון, תומר יוסף ודני קרפל - במופע "פליטי פלטפוס", אשר התבסס על כמה מהדמויות והמערכונים מתוכה. יחד עם "פליטי פלטפוס" הופיע לדרמן גם בפינה קבועה בעונה האחרונה של התוכנית "זהו זה!" ב-1998. לאחר מכן הנחה לדרמן בטלוויזיה החינוכית את השעשועון לילדים "סיכון מחושב" והיה בין מנחי רצועת הנוער "זאפ לראשון" בערוץ הראשון. ב-1999 השתתף בהצגה "תסתכלו עליי" על פי ספרו של אלדד כהן, לצד חבריו ל"פלטפוס" עידן אלתרמן וירדן בר-כוכבא.
בסוף שנות התשעים חזר לדרמן בתשובה ועבר ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. כיום הוא מתגורר בבני ברק עם משפחתו, ומופיע כקומיקאי וסטנדאפיסט עם חומרים המותאמים לציבור החרדי.
לאחר חזרתו בתשובה הנחה תוכנית אירוח בנושאי יהדות, קבלה ומיסטיקה בשם "בוא נדבר על זה" בערוצי הכבלים והופיע בתוכנית "מוצ"ש בראשון" בערוץ 1. כמו כן הוצע לו להגיש את רצועת הילדים בערוץ התכלת אולם הוא סירב לבסוף בטענה כי לימודים בישיבה והופעה בטלוויזיה לא הולכים יחד.
בסוף שנת 2007 חזר לדרמן לבמה כחלק מצוות בידור בשם "החשש החרד". בשנת 2011 הופיע במחזמר הדתי "מוטי חלומותי" לצד נתי רביץ וגיל קפטן ובבימויו של קלוד דדיה, ובשנת 2012 נמנה עם מנחי סדרת הטלוויזיה לילדים "צור משלנו" בערוץ הידברות.
בשנת 2014, לאחר שנים ארוכות בהן מיעט להופיע בטלוויזיה, השתתף לדרמן יחד עם תומר שרון בתוכנית "אחרי 20 שנה" בערוץ 20 לציון עשרים שנה לעליית התוכנית "פלטפוס", בה סיפר גם על תהליך חזרתו בתשובה.
בשנת תשע"ט (2019) גילם את נפתלי זוסמן בתוכנית "רצים למשנה- מחנה המשניות האבודות" לצד יצחק לאור ועופר מימראן.
בשנת 2024 הופיע בסדרת הדרמה הקומית "מעמול" של ערוץ מאיר לילדים.
חיים אישיים

לדרמן נשוי ואב לשבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  אביב לביא, יהדות הרייטינג, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2002
↑  נדב גדליה, חנן לדרמן חוזר לבמה כחלק משלישית 'החשש החרד', סקופ, 2 בנובמבר 2007
↑  אחרי 20 שנה - תומר שרון וחנן לדרמן, באתר יוטיוב
↑   מעמול עונה 5 "מגן ישראל" - פרק 1 המלא, סרטון בערוץ "ערוץ מאיר לילדים", באתר יוטיוב (אורך: 14:12)
חרם האוטובוסים של מונטגומרי

האוטובוס שבו סירבה רוזה פארקס לפנות את מושבה לאיש לבן
חרם האוטובוסים של מונטגומרי (באנגלית: Montgomery Bus Boycott) היה אירוע מחאה פוליטית שנערך במונטגומרי, אלבמה מצד ארגונים של אפרו-אמריקנים במטרה לכפות על רשויות התחבורה העירוניות את הפסקת מדיניות ההפרדה הגזעית. מאבק זה הוביל בסופו להחלטה (Browder v. Gayle) של בית המשפט העליון של ארצות הברית לקבוע ב-13 בנובמבר 1956 כי הפרדה גזעית נוגדת את חוקת ארצות הברית.
החרם החל עם סירובה של רוזה פארקס לפנות את מקומה באוטובוס לאדם לבן (מעשה שעשתה בהשראתה של ילדה בשם קלודט קולוין). באוטובוסים של מונטגומרי ישבו הלבנים בחלקו הקדמי של האוטובוס והשחורים בחלקו האחורי. כאשר נגמר המקום בחלק הלבן התיישבו לבנים בחלק האחורי והנהג היה מורה לשחורים לקום. רוזה פארקס סירבה לקום ממקומה בחלק השחור של האוטובוס ב-1 בדצמבר 1955. בעקבות מעשה זה נעצרה, נשפטה והורשעה.
האירוע נתפש כהזדמנות מושלמת בעיני א.ד. ניקסון, נשיא הסניף המקומי של NAACP במונטגומרי. ניקסון תר משך זמן מה אחר מועמד מתאים, ודחה את אימוצם של כמה שחורים שסירבו לפנות מקומם קודם לכן (דוגמת קלודט קולווין), שכן סבר כי לא יתאימו לשמש נציגים למאבק. פארקס, לעומת קודמיה, הלמה את שאיפותיו של ניקסון וזה הוסיף ובחר כדוברם של השחורים במרטין לותר קינג, שהיה תושב טרי במקום. קינג היסס תחילה, אך תחת לחצו של ניקסון אימץ את התפקיד.[דרוש מקור]
רוזה פארקס לצידו של מרטין לותר קינג
בעקבות מעצרה של פארקס, הכריזה האגודה על חרם נגד חברת האוטובוסים שנמשך 381 ימים. החרם במונטגומרי נסמך על העובדה כי חלק ניכר מנוסעי האוטובוסים בעיר היו שחורים. היענותם של התושבים השחורים לקריאה לחרם הובילה להפחתה ניכרת במספר הנוסעים ולהפסדים ניכרים לחברת האוטובוסים העירונית. השחורים הלכו בעיקר ברגל, ובנוסף ראשי הקהילה השחורה ארגנו מערכת של הסעות באמצעות בעלי מכוניות שחורים מתנדבים, ואף דאגו לביטוח רכב למכוניות המתנדבות בלוידס של לונדון לאחר שחברות הביטוח המקומיות, בלחץ העירייה, ביטלו את פוליסת הביטוח של הרכבים.
לאחר שהרשויות העירוניות עצרו את מרטין לותר קינג עורר הדבר מחאה ציבורית בארצות הברית כולה. לבסוף, בעקבות החלטת בית המשפט העליון שונו החוקים העירוניים ואפשרו לשחורים לשבת באוטובוסים היכן שרצו.
ראו גם

קלודט קולווין – הראשונה במונטגומרי לסרב לפנות את כסאה לאדם לבן.
חזרה למציאות

"חזרה למציאות" הוא שיר של הזמר הישראלי רן דנקר. הוא יצא לאור ב-10 במאי 2023 תחת הוצאת חברת התקליטים NMC.
רקע

דנקר החליט להוציא את השיר למרות מבצע "מגן וחץ" והמצב הביטחוני הקשה בישראל במאי 2023.
הרכב השיר

השיר הזה הוא על הפער בין עולם החלום והיצירה והאפשרויות הבלתי מוגבלות שקיימות בכולנו לבין המציאות שהעולם מכתיב. אפשר לצבוע את המציאות בהרבה צבעים כל אחד והצבעים שהוא אוהב אסור לותר על החלומות גם אם לפעמים נופלים חזרה לקרקע, בסוף זה מצליח
השיר עוסק בניגוד בין החיים בהווה ללחצי המציאות והתהילה. השיר מביע רצון ליהנות מהחיים מבלי לדאוג מההשלכות או האחריות הנלוות לתהילה והצלחה. הוא מדגיש את הנתק בין הרגעים חסרי הדאגות של ריקוד ושתייה לבין המציאות הקשה של חובות וציפיות. המילים מעידות שדנקר עייף מהלחצים והציפיות המוטלות עליו, משתוקק לברוח ולחיות בהווה ללא דאגות לגבי העתיד. השיר גם נוגע ברעיון שלהיות זמר או אמן זה לא זוהר כמו שזה נראה, עם אזכורים לסכנות, מרירות והצורך להתאים לציפיות מסוימות. מילות השיר משדרות תחושת תסכול מהתעשייה ומהאתגרים הנלווים אליה. בסך הכל, השיר בוחן את המתח בין רדיפת האושר האישי לדרישות המציאות והתהילה. הוא משקף את המורכבות וההקרבה הכרוכים בחתירה להצלחה ובאתגר למצוא איזון בין חיים ברגע לבין התמודדות עם האחריות של חיי היומיום.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי לירן סגל ומתואר כמוצר ויזואלי מדהים ופרוע. הקליפ צולם בביתו של סאם חלבי המכונה "בית הצבעים", הממוקם בדלית אל-כרמל. הבית כולל שלוש קומות ועשרה חדרים, כולם מכוסים במלואם ביותר מ-1,800 ליטר צבע. הבית מייצג את סיפור חייו של חלבי ומשמש מיצג אמנותי פורץ דרך. שיתוף הפעולה בין חלבי ודנקר נוצר בעקבות הצעתה של אשת יחסי הציבור של דנקר, רונית ארבל, שביקרה בסטודיו של חלבי. חלבי ראה את הפוטנציאל במוזיקה ובסגנון של דנקר, מתוך אמונה שזה יתאים להופעותיו ולעשייה האמנותית הלא שגרתית שלו. חלבי גם יצר את הבגדים שדנקר לבש במהלך הווידאו קליפ.
הקליפ טומן בחובו הפתעה לקראת הסוף, שם מצטרף אליו אביו של רן דנקר, אלי דנקר. שיתוף הפעולה הזה הוא הפעם הראשונה שהם עובדים יחד. משתמע ששילובו של אלי דנקר בקליפ מוסיף אלמנט של חזרה למציאות, ומסמל את הקשר בין חלומות לעולם האמיתי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 10 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | כאן גימל וטיקטוק | 19 |  |
הערות שוליים

1 2  מאיה כהן, "מדינה שלמה מפוחדת": רן דנקר על המציאות המורכבת בישראל, באתר ישראל היום, 10 במאי 2023
↑  רן דנקר, חזרה למציאות. המציאות שלנו. מציאות מורכבת תמיד ועכשיו במיוחד כשחצי מדינה משותקת ומדינה שלמה מפוחדת. ודווקא היום ודווקא עכשיו ולמרות המצב הרגשתי צורך עז לשחרר את השיר והקליפ החדש שלי כדי לתת לכם אהבה וכיף איפה שלא תהיו. אוהב אתכם ומחכה לשמוע מה אתם חושבים ❤️ מתפלל בשביל כולנו לימים טובים ושקטים. אמן., באתר אינסטגרם, ‏10 במאי 2023
1 2  יובל אראל, רן דנקר – חזרה למציאות, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 9 במאי 2023
1 2 3  גלעד ילון, האמן שכיסה את ביתו ב-1,800 ליטר צבע: "אנשים צמאים לאמנות שמחה, זה חריג", באתר ynet, 10 במאי 2023
↑  דורית אסרף מזרחי, אתם בחרתם: "יוניקורן" הוא שיר השנה של כאן גימל וטיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בספטמבר 2023
חזרות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
שחקני הסדרה וסמל התכנית
שחקני הסדרה וסמל התכנית
 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  נועה קולר ארז דריגס אסף אמיר
 בימוי:  בעז פרנקל
 שחקנים:  נועה קולר ארז דריגס אגם רודברג איתי תורג'מן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית, אנגלית, גרמנית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אסף אמיר
 חברת הפקה:  נורמה הפקות
 הפצה:  נורמה הפקות
 מוזיקה:  גיא לוי
 אורך פרק:  35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  תאגיד השידור הישראלי
 רשת שידור בישראל:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  12 בנובמבר 2020 – 11 בינואר 2021
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
חזרות היא סדרת טלוויזיה ישראלית, מז'אנר הקומדיה הרומנטית. יוצרי הסדרה הם נועה קולר, ארז דריגס ואסף אמיר. פרק הבכורה שלה שודר בכאן 11 ב-12 בנובמבר 2020.
הסדרה מבוססת באופן חלקי על הרקע להצגה "אחד + אחת", שהועלתה בתיאטרון גשר במאי 2010, בבימויו של יבגני אריה. קולר שיחקה ביחד עם ארז דריגס בהצגה שכתבו השניים, והתבססה על חייהם כזוג לשעבר. ההצגה מתארת שנה בחייו של זוג מכניסתם לדירה משותפת ועד פרידתם.
בינואר 2021 הודיעו כאן 11 שהסדרה חודשה לעונה שנייה. אך במרץ 2022 נודע כי הסדרה לא תחודש לעונה שנייה ותרד מהמסך בעקבות פרישתה של השחקנית וכותבת הסדרה נועה קולר.
ביולי 2022 פורסם כי הסדרה נמכרה לשידור בגרסתה המקורית ברשת Hulu (מבית דיסני) האמריקאית. הסדרה נרכשה לשידור דרך הולו במדינות איחוד האמירויות, בריטניה, אינדונזיה, דרום קוריאה, הולנד, הפיליפינים, פולין, שוודיה, סינגפור וטורקיה.
תקציר העלילה

איריס (נועה קולר) ותומר (ארז דריגס) הם זוג יוצרי תיאטרון לא ממומש, היא מחזאית והוא במאי, שאחרי כמה שנים של זוגיות עוברים פרידה קשה. רגע אחרי שתומר יוצא מהבית מתקבלת הודעה דרמטית - פרויקט החלומות המשותף שלהם, מחזה המבוסס על הזוגיות של שניהם, התקבל להפקה בתיאטרון ״המשכן״, התיאטרון הגדול בארץ. כעת הם מנסים לצלוח את העבודה המשותפת בחדר החזרות בתור אקסים טריים, לצד צמד כוכבי טלוויזיה (אגם רודברג ואיתי תורג'מן), שאמורים לגלם את התפקידים הראשיים.