stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארווין גלשאי
תפקידיו והופעותיו

מספר ההצגות הכורה שלו הרשום במאגר התיאטרון: 33.הרשימה אינה כוללת את כל הופעותיו אלא רק אלא שהוצגו כהצגות בכורה:
מוצרט: נישואי פיגארו....אנטוניו
מוצרט: חליל הקסם....הכהן הראשון; Sarastro
ניקולאי: נשות וינדזור העליזות....dr. Caius
וגנר: אמני השירה מנירנברג....Foltz
בדז'יך סמטנה: הכלה המכורה....מיכה טוביאס
מוסורגסקי: הירד של סורוצ'ין....3. חבר
Kenessey Jenő: Az arany meg az asszony....2. Színész
ג'וזפה ורדי: לה טרוויאטה....D'Obigny marquis
רוסיני: הספר מסביליה....Bartolo
מייטוס: במשמר הצעיר....Sevcov
מוסורגסקי: חובנשצ'ינה ....וארסונופייב
פרגולזי: La Serva Padrona....Uberto
אופנבך: סיפורי הופמן...Crespel
Poldini Ede: Farsangi lakodalom....Andris
ורדי: סימון בוקאנגרה....Pietro
ורדי: מקבט....רופא
מוריס ראוול: שעת הרועים....Don Inigo Gomez
מילהו: סלט צרפתי....קפטן
פוצ'יני: טוסקה....
זולטאן קודאי: יאנוש הארי
Szokolay Sándor: Vérnász....Favágó
פלוטוב: מרתה....Lord Tristan Mickleford
וולף-פרר: ארבע עקרות הבית....Cancian
ריכרד שטראוס: אדריאן באי נקסוס....Truffaldin
פרנץ ארקל: באנק באן....Sólom mester
אמיל פטרוביץ': החטא ועונשו....הפועל הראשון
Ránki György: Az ember tragédiája....Zenész; 1. géphang
דוניצטי: דון פסקואלה....Don Pasquale
וגנר: טנהויזר....Biterolf
יוהאן שטראוס: העטלף....Frank
שוברט: שלוש נערות....Tschöll
בטהובן: פידליו....Rocco
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון לאמנות התיאטרון)
ג'רג' שאנדור גאל: ארווין גלשאי (אוי אלט-חיים חדשים, עיתון הקהילה היהודית של בודפשט 15 בינואר 1977)
מיקלוש לוקאץ': ליד קברו של ארווין גלשאי (מוזיקה, 1977. מס' 3)
Révai új lexikona VIII. (הלקסיקון החדש של רוואי) ISBN 963-901-517-2.
Új magyar életrajzi lexikon II. (לקסיקון ביוגרפי חדש). ISBN 963-547-414-8
אלדאר טוט-בנצה סאבולצ'י: לקסיקון המוזיקה I-III. מהדורה חדשה מתוקנת. עורך ראשי: דר. דנש ברטה, עורכת: מרגיט טוט. בודפשט, 1965.
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 262/1976. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 129/1922. folyószáma alatt".
↑  "Színházi Adattár". אורכב מ-המקור ב-2018-10-02. נבדק ב-2018-10-02.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארווין גלשאי".
קברו של זמר האופרה ארווין גלשאי (בס) בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 4א'
גיא פדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  באר שבע
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, האקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה
 עיסוק:  מנצח
 כלי נגינה:  חצוצרה
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, אנסמבל מיתר, תיכון תלמה ילין, קונסרבטוריון קריית אונו
 
גיא פדר הוא מנצח ישראלי. מנצח על תזמורות נוער וילדים ועל תזמורות והרכבים מקצועיים כמו התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, אנסמבל מיתר ועוד.
ביוגרפיה

פדר נולד וגדל בבאר שבע ובילדותו למד נגינה בחצוצרה. למד לתואר ראשון בניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בהדרכתו של יבגני צירלין. בשנת 2000 סיים את לימודיו. בוגר תואר שני בניצוח מהאקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בקופנהגן, בהדרכתם של פרופ' פרנס רסמוסן ופרופ' מישל טבצ'ניק משווייץ. ניצח על התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן.
פדר הוא מנהלה המוזיקלי והמנצח של קונסרבטוריון קריית אונו, מנהלה המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הבין-דורית מהוד השרון והמנצח של התזמורת הסימפונית תלמה ילין. הוא מנצח על תזמורות רבות, יצירות בנות זמננו, ביניהן יצירות ישראליות וביניהן כמה ביצועי בכורה עולמיים. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית ירושלים את היצירה של רונן שפירא "רוק-קונצ'רטו לגיטרה חשמלית וחליל", ניצח על אנסמבל המאה ה-21 ביצוע בכורה עולמי של "חמישה שירים טראגיים" מאת המלחין יליד אורוגוואי ליאון ביריוטי, על ידי זמרת האופרה ברכה קול ויצירה של איתן שטיינברג.
הוא ניצח בתוכניות רדיו בשידור חי במרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים.
ב-2007 ניצח על התזמורת הסימפונית הבין-דורית את הפסקול של הסרט "המוסד הסגור", שמורכב מלחנים מקוריים של אלון גור אריה ובועז שחורי. שיר הנושא של הסרט, "שיר אהובת הסוכן", שרה מיקי קם. השיר הולחן על ידי גור אריה ועובד על ידי שרון לוי.
בפסטיבל ישראל 2011 ניצח על התזמורת הקאמרית הישראלית במופע "אדיפוס 2011: תיאטרון-אופרה", שחקן יפתח אופיר
במאי יגיל אלירז, מלחין עידו אהרוני בשיתוף עם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים וקבוצת התיאטרון הירושלמי. תהליך העבודה על המופע נמשך קרוב לשנתיים והוא כלל עיבוד של הטקסט המקורי לליברטו.
את חג המוזיקה הישראלית שנערך באוקטובר 2011 פתח בקונצרט עם התזמורת הסימפונית ירושלים.
בספטמבר 2022 ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בסדרה לכל המשפחה של חמישה קונצרטים בנושא סיפורי התנ"ך, שכתבה וביימה הדס קלדרון ביחד עם עודד אהרליך, "תיבת נוח" עם אלי גורנשטיין, "בראשית" עם מיכאל הנגבי, "יציאת מצריים" עם יניב סוויסה, "החצוצרה" עם טל מוסרי, "דוד וגוליית" עם עידו מוסרי.
חיים אישיים

פדר נשוי, אב לשלושה ומתגורר בכפר סבא.
ועדות

חבר ועדת השיפוט של אקו"ם בתחום המוזיקה הקונצרטית, בפרס ע"ש פאול בן-חיים
מלגות ופרסים

מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל לניצוח תזמורת: 2001 ו-2002
זוכה מלגת ממשלת דנמרק 2003
זוכה מלגת אמנים ע"ש תאודור אלפרד כריסטיאן
הערות שוליים

↑  לירן גורקביץ', חג המוזיקה: קרוב לשלמות, באתר ynet, 2 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012332373905171
אם היית רואה

אם היית רואה הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שבוצע על ידי הזמרת הישראלית ליאת ציון. השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2013, כסינגל החמישי מתוך האלבום "רבע לשש", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון מוזיקת העולם, אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, ומשלב בתוכו גם את סגנון הרוק. בשיר, הדוברת מתארת דמות שאותה לא ראתה זמן רב ומה הייתה חושבת הדמות אם הייתה רואה אותה כעת.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי אלעד ויסמן והועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-18 באוגוסט 2013, בסמוך לצאתו של הסינגל. בקליפ ניתן לראות את חברי הפרויקט של עידן רייכל מבצעים את השיר.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כמיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 23 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 29 |  |
הערות שוליים

1 2   הפרויקט של עידן רייכל - אם היית רואה - קליפ - The Idan Raichel Project, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:47)
1 2 3  אם היית רואה, באתר "פזמונט"
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" • "דרישת שלום מחיים אחרים (מילי)" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
האישה בזהב (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפורה של מריה אלטמן ומאבקה המשפטי באוסטריה על הציור "דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר"
 בימוי:  סיימון קרטיס
 הופק בידי:  דייוויד מ. תומסון   כריס ת'יקייר
 תסריט:  אלכסיי קמפבל
 עריכה:  פיט למברט
 שחקנים ראשיים:  הלן מירן ראיין ריינולדס דניאל בריהל
 מוזיקה:  מרטין פיפס הנס צימר
 צילום:  רוס אמרי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Origin Pictures, BBC Films 
 חברה מפיצה:  Entertainment Film Distributors, חברת ויינסטין, Constantin Film 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 1 באפריל 2015 בריטניה 10 באפריל 2015
 משך הקרנה:  109 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  ניו יורק, לוס אנג'לס 
 תקציב:  11,000,000 $
 הכנסות:  61,600,000 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   womaningold
 דף הסרט ב־IMDb
 
האישה בזהב (באנגלית: Woman in Gold) הוא סרט דרמה אמריקאי-בריטי משנת 2015, בבימויו של סיימון קרטיס לתסריט של אלכסיי קיי קמפבל. בסרט מככבים הלן מירן, ראיין ריינולדס, ודניאל בריהל.
הסרט מבוסס על סיפורה האמיתי של מריה אלטמן, קשישה יהודיה המתגוררת בלוס אנג'לס, שיחד עם עורך-דין צעיר בשם רנדי שנברג, נלחמה משפטית בממשלת אוסטריה במשך כמעט עשור כדי להשיב לבעלותה את יצירתו המפורסמת של גוסטב קלימט, "דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר", אשר נבזז על ידי הנאצים בווינה לפני מלחמת העולם השנייה והוצג במשך שנים בארמון בלוודר בווינה.
עלילה

בסדרה של פלאשבקים לאורך הסרט נזכרת מריה אלטמן בסיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית, וכן בדיכוי יהודי אוסטריה ובביזת רכושם שהתרחשו בעקבותיו. בעוד שמריה ובעלה הצליחו להימלט לארצות הברית, הוריה נותרו בווינה.
בהווה, מריה אלטמן היא אלמנה המתגוררת בלוס אנג'לס. לאחר מות אחותה היא מוצאת בעזבונה מכתבים מסוף שנות הארבעים שחשפו ניסיון להשיב יצירות אמנות שהיו בבעלות המשפחה ונשארו מאחור בזמן בריחתם, ואחר כך נגנבו על ידי הנאצים. בפרט נודעה חשיבות לדיוקן בו מצוירת דודתה של אלטמן, אדל בלוך-באואר, אשר היה מוכר באוסטריה בשם "האישה בזהב".
אלטמן מגייסת לעזרתה את רנדול שנברג, בן של אחת מחברותיה ועורך דין בעל ניסיון מועט, כדי לפנות לוועדה האוסטרית להשבת יצירות אמנות בבקשה להחזרת היצירות שהיו בבעלות המשפחה. אלטמן נוסעת חרף רצונה לאוסטריה עם שנברג, שם הם מגלים ששרת התרבות והמנהל האומנותי מסרבים להחזיר את הדיוקן של אדל, שכן הם מרגישים שהדיוקן הפך לחלק מהזהות הלאומית. כמו כן, הם אומרים לאלטמן שדודתה ציוותה בצוואתה להוריש את הדיוקן לגלריה בה היא מוצגת בארמון בלוודר ועל כן הוא נמצא שם באופן חוקי. לאחר חקירה נוספת של עורך הדין ושל עיתונאי מקומי הם מצליחים להפריך את הטענה, שכן הציורים המדוברים נקנו על ידי דודה של אלטמן, ועל כן לא היו בבעלותה והיא לא הייתה יכולה להורישם. נוסף על כך, הדרישה בצוואתה הייתה להוריש את התמונות לגלריה רק לאחר מותו של בעלה, אך בפועל הנאצים לקחו את הציורים בעודו בחיים. שנברג ממלא את הבקשה לוועדה להשבת יצירות האומנות, אך הבקשה נדחית. לגברת אלטמן אין את סכום הכסף הנדרש כדי לערער על קביעת הוועדה, ועל כן היא ושנברג נאלצים לחזור לארצות הברית בידיים ריקות.
חודשים לאחר מכן, שנברג מגיע להארה לאחר שנתקל במקרה בספר אומנות עם ציור "האישה בזהב" על כריכתו. תוך שימוש בחוק להשבת יצירות אומנות ובתקדימים שבהם הוא התקבל רטרואקטיבית, שנברג מגיש לבית המשפט העליון של ארצות הברית תביעה נגד ממשלת אוסטריה בטענה לבעלותה של אלטמן על הדיוקן. אוסטריה מערערת לבית המשפט העליון על עצם התביעה, אך הוא פוסק לטובתה של אלטמן ומאשר את המשך התביעה. ממשלת אוסטריה מנסה לשכנע את אלטמן לאפשר לגלריה להמשיך להחזיק בציורים, אך היא מסרבת. שנברג מעוניין להגיע לפתרון של בוררות באוסטריה, אך אלטמן אינה מעוניינת לשוב לאוסטריה בשנית כדי לשטוח את טענותיה. לאחר ויכוח ביניהם, מתירה אלטמן לשנברג לנסוע לאוסטריה ולייצגה בבוררות בווינה.
במהלך הבוררות מזכיר שנברג את פשעי המלחמה של המשטר הנאצי, ומפציר בבוררים לראות במקרה הנידון לא רק את הציורים שבמחלוקת אלא גם את אי הצדק שנגרם למשפחות שהיו בבעלותן יצירות אומנות אשר נלקחו על ידי הנאצים. באופן מפתיע, מופיעה אלטמן במהלך הבוררות כדי לתמוך בעורך הדין שלה, חרף אי רצונה לשוב לאוסטריה. לאחר שקילת טיעוני שני הצדדים, פוסקת הבוררות לטובתה של אלטמן, כך שהציורים יוחזרו לרשותה. הנציג של ממשלת אוסטריה מציע בתחינה לאלטמן הצעה של הרגע האחרון לפיה הציורים יישארו במקומם בתמורה לפיצוי נדיב, אך אלטמן מסרבת. היא אומרת שהציורים יעברו לאמריקה כפי שהיא נאלצה לעשות בעצמה, ומסכימה למכור את הדיוקן של דודתה אדל לרון לאודר, בתנאי שיוצג באופן קבוע במוזיאון נויה גאלרי (Neue Galerie) שבניו יורק, כך שכולם יוכלו ליהנות ממנו.
שחקנים

הלן מירן - מריה אלטמן, אישה המנסה להשיג בחזרה יצירות אומנות שהיו בבעלות משפחתה ונלקחו על ידי הנאצים.
טטיאנה מסלני - מריה אלטמן הצעירה.
ראיין ריינולדס - רנדול (רנדי) שנברג, עורך הדין המייצג את מריה אלטמן.
דניאל בריהל - יוברטוס צרנין, עיתונאי שסייע במחקר לאלטמן ולשנברג.
קייטי הולמס - פאם שנברג, אשתו של רנדול שנברג.
מקס איירונס - פרדריק אלטמן, בעלה של מריה אלטמן.
צ'ארלס דאנס - שרמן, המעסיק של שנברג.
אליזבת' מק'גוברן - השופטת פלורנס-מארי קופר.
ג'ונתן פרייס - נשיא בית המשפט העליון ויליאם רנקוויסט.
גדעון זינגר - עד
פרסים ומועמדויות

הלן מירן הייתה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך, השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע.
צ'אק ייגר
ראשית חייו

ייגר נולד ב-13 בפברואר 1923 במיירה שבמערב וירג'יניה למשפחת חקלאים. הוא היה שני מבין חמישה ילדיהם של אלברט האל ייגר (במקור Jäger, אך שונה ל-Yeager כדי להתאים להגייה האמריקאית; 1896–1963) וסוזי מיי ייגר (1898–1987). מוצאו גרמני-הולנדי מצד אביו וצרפתי מצד אמו. כשהיה בגיל 3 עברה המשפחה להאבל, שם עבד אביו במסילת ברזל. ב-22 בדצמבר 1930, זמן קצר לפני חג המולד, נהרגה אחותו, דוריס אן (1929–1930), מירי בשוגג בידי אחיו הגדול, רוי. בגיל 5 עברה המשפחה להמלין, שם הקים אביו עסק לקידוח גז טבעי.
ייגר למד במערכת בתי הספר של המלין. בזמנו החופשי למד לצוד, ללקט מזון ביער, ולגלוש בחורפים על השלג במזחלות. על פי האוטוביוגרפיה שכתב, מיומנויות אלה שירתו אותו בהמשך: מיומנות הגלישה וההחלקה על השלג שרכש בילדותו עזרו לו אחר כך בהבנת יסודות הטיס; יכולות הציד והקיום ביער שימשו אותו כשהופל במלחמת העולם השנייה והסתובב עם המאקי.
בקיץ 1939–1940 התגייס למחנה האימונים הצבאי לאזרחים בפורט בנג'ימין האריסון באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. סיים את לימודיו ביוני 1940, חצי שנה לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
לאחר שחזר לארצות הברית ממלחמת העולם השנייה, התחתן ייגר ב-26 בפברואר 1945 עם חברתו גלניס פיי דיקהאוס, אותה הכיר לפני המלחמה. גלניס מתה ב-1990 ממחלת הסרטן.
קריירה > הכשרה

ב-12 בספטמבר 1941 התגייס ייגר לחיל האוויר של צבא ארצות הברית בדרגת טוראי, והוצב כמכונאי מטוסים בבסיס חיל האוויר ג'ורג' בוויקטורוויל שבקליפורניה. בעת גיוסו לא היה כשיר לקורס טיס עקב גילו ורקעו האקדמי (באותה עת, הסטנדרטים קבעו כי המתגייסים לקורס טיס חייבים להיות לפחות בני 20, וללמוד שנתיים בקולג'). כניסתה של ארצות הברית למלחמה שלושה חודשים לאחר מכן הנמיכה את הסטנדרטים. כך, ביולי 1942 נרשם ייגר לקורס "סמל טיסה". בקורס שירת כקצין תחזוקה במטוס ביצ'קראפט AT-11. ב-10 במרץ 1943 קיבל את כנפי הטיס בבסיס חיל האוויר לוק. ייגר סיים בהצטיינות והיה היחיד בכיתתו עליו המליצו להיות טייס קרב.
מעט לאחר שסיים את הקורס, שונו התקנות בשנית, ובמקום לעלות לדרגת סמל ולהתגייס למלחמה כפי שקיווה, נאלץ ייגר להמשיך בהכשרתו בתור צוער-טיס (aviation cadet). הוא הוצב בכנף הקרב 357 שפעלה בטונופה שבנבדה. בטונופה פגש את באד אנדרסון, טייס קרב נודע לעתיד ושותפו למלחמה. באימוני הטיסה שארכו 6 חודשים התאמן ייגר במטוס בל P-39 איירקוברה.
בסוף יוני עזבה הטייסת לסנטה רוזה כדי להתאמן בליווי מפציצים. בספטמבר עברה הטייסת לקספר שבוויומינג לשלב האחרון בהכשרה. ב-23 באוקטובר 1943, בעת ששהתה הטייסת בקספר, נאלץ ייגר לנטוש את מטוסו כשערך התקפת דמה על מפציצי קונסולידייטד B-24 ליברייטור ושבר את צלעותיו.
לבסוף, מעט לפני חג המולד, סיימה הטייסת את הכשרתה הסופית ועברה לניו יורק, משם הפליגו לאירופה ב-23 בנובמבר לבסיס חיל האוויר המלכותי לייסטון (אנ') בבריטניה.
קריירה > מלחמת העולם השנייה

בלייסטון הוצבה הכנף תחת פיקוד חיל האוויר השמיני של ארצות הברית וצוידה במטוסי P-51 מוסטנג דגם B. למטוסו קרא ייגר "גלן הזוהרת" (Glamorous Glen) על שם חברתו גלניס. ב-11 בפברואר 1944 נכנסה הטייסת לשירות מבצעי והחלה ללוות מפציצים. עד 4 במרץ, הספיק לנצח ב-8 קרבות אוויריים ולזקוף לזכותו הפלת מטוס מסרשמיט Bf-109 בודדת דרום-מזרחית לקאסל, גרמניה.
קריירה > מלחמת העולם השנייה > ההפלה והשיבה לטיסה מבצעית

ב-5 במרץ המריא ייגר יחד עם מטוס נוסף כגיבוי לארבע רביעיות מוסטנגים שליוו מבנה מפציצי B-24 לגיחת הפצצה מעל גרמניה. מעל התעלה התגלו בעיות במנועו של אחד המוסטנגים וייגר החליף את מקומו כאחרון במבנה – מיקום חשוף ופגיע בגלל שהגרמנים נהגו לתקוף לרוב מלמעלה ומאחור, כשהזנב מותקף ראשון. בשעה 12:05, מספר קילומטרים דרום-מערבית לעיר אנגולם, זיהה ייגר שלושה מטוסי פוקה-וולף Fw 190 A4 והופל על ידי המטוס הראשון כששבר לעברם (תחקיר מאוחר יותר גילה שייגר הופל על ידי אונטראופיצייר (קצין זוטר) אירמפרייד קלוץ, שאחר כך הופל גם הוא על ידי מוביל הטייסת). מספר ימים לאחר שצנח, יצר ייגר קשר עם המאקי. הוא נשאר איתם 18 יום שבמהלכם סייע להם בהכנת מנגנוני פיצוץ והרכבת פיוזים. ב-23 במרץ, הגיעו ייגר וטייסים נוספים שנאספו על ידי המאקי אל מורדות הפירנאים. במהלך הטיפוס התפצלה החבורה והוא ונווט מפציצים בשם עומאר פטרסון טיפסו לבדם את הפירנאים. בליל היום הרביעי לטיפוס זוהו השניים על ידי סיור גרמני שירה לעברם ופגע קשות ברגלו של פטרסון. ייגר נאלץ לקטוע את רגלו של פטרסון לסחוב אותו עד גבול המדינה הספרדית, שם נאסף פטרסון על ידי המשמר האזרחי הספרדי (לאחר שנאסף על ידי המשמר האזרחי, בילה פטרסון מספר שבועות בספרד עד שנשלח חזרה לארצות הברית. על שסייע לו בחציית הגבול והביאו הביתה בשלום, עוטר ייגר בכוכב הארד). לאחר שהותיר מאחור את פטרסון, המשיך ייגר להתקדם והסגיר את עצמו למשטרה המקומית בעיירה סורט. הוא הושם במעצר אבל הצליח לברוח. יומיים לאחר מכן, ב-30 במרץ, הקונסוליה האמריקנית בספרד יצרה איתו קשר.
באמצע מאי חזר ייגר לטייסת בלייסטון כדי להתכונן לחזרה לניו יורק, בעקבות תקנות האוסרות על אלו שהופלו לטוס בשנית מעל שטחים כבושים. מטרת מדיניות זו הייתה להגן על המחתרות והאנשים שעזרו להבריח טייסים מהאפשרות שטייסים שהופלו ושבו לטוס יופלו בשנית ויסגירו את אנשי המחתרות. אולם ייגר התנגד לתקנות והתעקש להמשיך לטוס. ב-6 ביוני, שבוע לפני שיועד לעזוב, רוככו התקנות עקב פלישת בעלות הברית לנורמנדי, שבעקבותיה החלו המחתרות הצרפתיות לפעול בגלוי. ב-12 ביוני נפגשו ייגר וטייס נוסף עם דווייט אייזנהאואר, המפקד העליון של כוחות בעלות הברית, כדי לדון בנושא התקנות, ואייזנהאואר פסק לטובתם. בזמן שבין קבלת ההחלטות הוגבל ייגר לטיסה רק מעל שטחי בריטניה ולניהול קרבות דמה עם טייסים חדשים. אולם באחת המשימות הוזנק לקרבת האי הלגולנד כדי לספק חיפוי אווירי לשני אנשי מפציץ B-17 שנטשו וזיהה מטוס יונקרס Ju 88 מתקרב מכיוון גרמניה שעמד לצלוף בשניים, והפיל אותו. בגלל הפרת התקנות, ננזף ייגר, וההפלה נשללה ממנו.
ב-12 באוקטובר השיג ייגר 5 הפלות ביום והפך לראשון בכנף שהיה לאלוף הפלות ביום אחד. שישה ימים לאחר מכן, התפרסמה כתבה על ניצחונו בביטאון "כוכבים ופסים" תחת הכותרת: ”חמש הפלות מצדיקות את החלטתו של אייק”. על הגיחה עוטר ייגר בכוכב הכסף.
ב-6 בנובמבר, המריא ייגר לגיחת ליווי מפציצים אל מפעלי תעשייה ליד מינדן, גרמניה. בדרכו חזרה לבסיס לייסטון, נתקל בשדה תעופה גדול ליד העיירה אכמר וזיהה מטוס סילון Me 262 בעמדת נחיתה והפיל אותו. בעקבות אופייה המסובך של ההפלה וייחודיותו של המטוס הוענק לו צלב התעופה המצוינת.
ב-27 בנובמבר כמעט שהיה ייגר לאס כפול כשהפיל 4 מטוסי Fw 190 בקרבת פוזנן בפולין.
ייגר סיים את שירותו במלחמת העולם השנייה ב-15 בינואר 1945, כשהמריא לגיחה ה-61 והאחרונה שלו. בגיחה זו לא השתתף במשימת ליווי מפציצים כרגיל, אלא עזב את הטייסת יחד עם המספר 2 שלו, באד אנדרסון, והשניים טסו לשווייץ, שם ערך ייגר לאנדרסון סיור אווירי. במהלך המלחמה, השיג ייגר 11.5 הפלות ו-50 ניצחונות אוויריים.
קריירה > מלחמת העולם השנייה > ההפלה והשיבה לטיסה מבצעית > פירוט ההפלות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מספר | תאריך הקרב | המטוס המפיל | המטוס שהופל | החימוש | פרטי ההפלה |
| 1 | 4 במרץ 1944 | P-51 מוסטנג B | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 G גרמני | תותחים | דרום-מזרחית לקאסל |
| הפלה לא רשמית | 12 ביולי 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)יונקרס Ju 88 גרמני | תותחים | מעל חופי גרמניה, לאחר מרדף מהאי הלגולנד; הקרדיט על ההפלה ניתן לקפטן אדי סימפסון |
| 0.5 | 13 בספטמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | דרומית לקאסל; הפלה משותפת עם לוטננט משנה פרנק ל' גלר |
| 2 | 12 באוקטובר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | בסביבות אגם שטיינהודר, על יד הנובר; הפלה כפולה |
| 3 | 12 באוקטובר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | בסביבות אגם שטיינהודר, על יד הנובר; הפלה כפולה; הפלה שנייה |
| 4 | 12 באוקטובר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | בסביבות אגם שטיינהודר, על יד הנובר; הפלה שלישית |
| 5 | 12 באוקטובר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | בסביבות אגם שטיינהודר, על יד הנובר; הפלה רביעית |
| 6 | 12 באוקטובר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Bf 109 גרמני | תותחים | בסביבות אגם שטיינהודר, על יד הנובר; הפלה חמישית; אלוף הפלות ביום אחד |
| 7 | 6 בנובמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)מסרשמיט Me 262 גרמני | תותחים | לקראת נחיתה בשדה תעופה גדול ליד העיירה אכמר, 10 ק"מ מזרחית לעיר אסן |
| 8 | 27 בנובמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)פוקה-וולף Fw 190 גרמני | תותחים | בסביבות פוזנן, פולין |
| 9 | 27 בנובמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)פוקה-וולף Fw 190 גרמני | תותחים | בסביבות פוזנן, פולין; הפלה שנייה |
| 10 | 27 בנובמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)פוקה-וולף Fw 190 גרמני | תותחים | בסביבות פוזנן, פולין; הפלה שלישית |
| 11 | 27 בנובמבר 1944 | P-51 מוסטנג D | גרמניה הנאצית (1935–1945)פוקה-וולף Fw 190 גרמני | תותחים | בסביבות פוזנן, פולין; הפלה רביעית |