stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט קובאלק
קורות חייו

רוברט קובאלק נולד בלובלין, סיים את לימודיו באוניברסיטה הקתולית בלובלין בתחום לימודי היסטוריה. תזת התואר השני שלו הייתה "ארגון הציונים הכלליים בלובלין בתקופה 1926-1939" נכתב תחת פיקוחו של פרופ' רישרד בנדר.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בארכיון המדינה בלובלין, שם עסק בעיקר במחקרים בנושא של הקהילה היהודית בלובלין. כן הועסק בשנים 1995 - 1999 כמורה להיסטוריה בבתי ספר תיכון. בשנת 1999 הפך לעובד של מחלקת המחקר של מוזיאון המדינה במיידנק.
בשנים 2004 - 2007 הועסק כמנהל של המוזיאון - אתר ההנצחה בלז'ץ שהוא סניף מקומי של מוזיאון המדינה במיידנק. הוא הוביל לפתיחתו של אתר זה, והפך אותו לנקודה חשובה על המפה של אתרי זיכרון ההשמדה באזור לובלין. הוא היה מעורב בעבודה עם הקהילה המקומית באמצעות יישום של פרויקטים חינוכיים בשיתוף פעולה עם בתי ספר מבלז'ץ ויישובים אחרים בסביבה.
בשנת 2007 רוברט קובאלק חזר לעבודתו במחלקת המחקר של מדינת המוזיאון במיידנק. בשנים האחרונות עסק במחקר על נושאים הקשורים להשמדת היהודים באזור לובלין במהלך מבצע ריינהרד.
ביוני 2014 נמצאה גופתו בעיר לבוב באוקראינה. לא נמסרו פרטים על סיבת מותו .
פרסים וחברות בעמותות

רוברט קובאלק היה סגן-נשיא האגודה לידידות ישראל-פולין בלובלין ונשיא מרכז האיגוד האירופי "Heritage and Contemporaneity".
בשנת 2008 העניק לו נשיא פולין אות כבוד בתחום של קידום של היסטוריה ותרבות היהודיות.
בשנת 2014 הוענקה לו מדליה של מרד גטו ורשה על ידי איגוד ותיקי המלחמה יהודית וקורבנות מלחמת העולם השנייה.
ספריו ופרסומים אחרים

Das Vernichtungslager Belzec - מחנה ההשמדה בבלז'ק, 2014, הוצאת Metropol Verlag
From Lublin to Belzec: Traces of Jewish Presence and the Holocaust: in South-Eastern Part of the Lublin Region, הוצאת Ad Rem
The Album of Lublin, Walking through the Old and the Comtemporary City (פולנית), יחד עם Grazyna Jakiminska, הוצאת Ad Rem
הגטו בלובלין
הערות שוליים

↑  הודעה על מותו (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298613305171  PLWABN: 9810533771205606  BnF: cb15883692r (data)  GND: 131670077  ISNI: 0000 0003 7401 0079  LCCN: no2002020513  NKC: jo20201078096  NTA: 353891606  SUDOC: 174741278  VIAF: 7722424   WorldCat (עם VIAF): 7722424
בית חגי

| --- | --- |
בית חגי, צילום מגבעת רחבעם
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: הר חברון
גובה ממוצע: ‎854 מטר
תאריך ייסוד: 1984
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 863 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 863 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מוגדלת) בית חגי(למפת הר חברון רגילה) בית חגי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חגי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חגי31°29′36″N 35°04′48″E﻿ / ﻿31.4934515121523°N 35.0799302549768°E﻿ / 31.4934515121523; 35.0799302549768  heמפת היישובים של מועצה אזורית הר חברון באדום - בית חגי (חגי) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

בֵּית חַגַּי (שם רשמי: חַגַּי) היא התנחלות דתית במתכונת של יישוב קהילתי בהר חברון על כביש 60 מדרום ובסמוך לעיר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ולתנועת אמנה.
היישוב מנוהל על ידי "חגי - אגודה שיתופית חקלאית להתיישבות קהילתית".
ביישוב מבני קבע לבית כנסת מרכזי, בית כנסת ספרדי, כולל אברכים דיינות, גני ילדים, פעוטון, מרפאה, מקווה, אולם שמחות, סניף בני עקיבא ועוד.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1983 כהיאחזות נח"ל. עם אזרוח המקום התיישבו בו בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע. מקימי היישוב רצו לקוראו על שמם של שלושה מחבריהם תלמידי ישיבת ההסדר ניר קריית ארבע חנן קרוטהמר, גרשון קליין ויעקב צימרמן, שנרצחו בפיגוע בבית הדסה שבחברון בשנת תש"מ (1980) על ידי חוליית אנשי פת"ח (חג"י ראשי תיבות: חנן, גרשון, יעקב), אך מכיוון שוועדת השמות הממשלתית אינה נוהגת להנציח שמות של נופלים, אושר, בסופו של דבר, שם היישוב על ידי ייחוסו לנביא חגי.
היישוב עלה לקרקע בשנת 1984, ביום י"ט תמוז ה'תשמ"ד. הגרעין המקים הורכב מחבריהם של הנרצחים, מהישיבה, מהצבא ואף מבני משפחה, מכירים ומוקירים. עם הזמן נקלטו ביישוב משפחות נוספות ונבנתה שכונת הקבע הראשונה.
רב היישוב הוא הרב משה אליעזר רבינוביץ'.
בשנת 1989 הקימו התושבים את כפר הנוער ביישוב, הנותן מענה לנוער בסיכון בגילאי 12–18.
בשנים 2001–2007 הוכפל מספר המשפחות המתגוררות ביישוב.
בקיץ 2006 קלט היישוב גרעין משפחות ממפוני כפר דרום שבגוש קטיף. המשפחות נכנסו לשכונה חדשה בת 15 מבנים בתוך תוכנית המתאר של היישוב. כמו כן ביחד עם המשפחות החדשות הוקם כולל אברכים ללימודי דיינות "אור יוסף" על שם יוסי שוק - תושב היישוב שנרצח בפיגוע סמוך ליישוב. כמו כן הוקם מצפור לזכרו של יוסי שוק בגבעת רחבעם (ע"ש רחבעם זאבי) הסמוכה ליישוב.
אירועים ביטחוניים

בשנות האינתיפאדה השנייה (2000–2005) בפיגועי ירי, בכביש 60 בין קריית ארבע לבית חג"י, נרצחו שלושה מתושבי היישוב. רינה דידובסקי יחזקאלי, מורה, נרצחה עם נהג הסעת המורים אליהו בן עמי תושב עתניאל, בפיגוע שאירע בדרכם לאסוף מורות נוספות ללמד בקרית ארבע ואילו אביחי לוי ואביעד מנצור נרצחו סמוך לכניסה לבית חגי בחזרם מטיול. באותה נקודה נרצחו במארב ירי, כמה שנים קודם לכן במוצאי שבועות ה'תשנ"ד (1994) בעת תהליך אוסלו רפאל יאירי ומרגלית שוחט, בדרכם חזרה לקריית ארבע מסמינר לגרים במלון נווה דקלים. בכסלו תשס"ה 2005, נרצח יוסי שוק ביריות ממכונית עוקפת, בעת חזרתו מעבודתו בקריית ארבע.
בקיץ 2010 נרצח השוטר יהושע סופר תושב באר שבע בסמוך לבית חגי, בפיגוע ירי נגד רכב הסעות שהסיע שוטרים לעבודתם בחברון. כחודשיים לאחר מכן, ערב פתיחת המשא המתן בין ישראל לפלסטינים, נרצחו ארבעה מתושבי היישוב: יצחק וטליה איימס, כוכבה אבן חיים ואבישי שינדלר בפיגוע ירי בכביש 60 בצומת בני נעים הסמוכה לקריית ארבע.
ביולי 2016 נרצח מיכאל מרק ליד היישוב בפיגוע הירי ליד בית חגי ונפצעו עוד 3 מבני משפחתו, פלסטיני שסייע למשפחה בעת הפיגוע ברח לישראל וקיבל אזרחות ב-2021.
באוגוסט 2023 נרצחה בת שבע ניגרי בפיגוע הירי בצומת הכבשים, איתה נפצע קשה אדם נוסף.
הקהילה שומרת על הקשר עם משפחות הנופלים ובכל שנה בשבת פרשת אמור מציינים ביישוב את "שבת חגי" בה מתארחים ביישוב משפחותיהם ויקיריהם של הנופלים.
כלכלה

כלכלת התושבים מתבססת בעיקר על מקומות עבודה בקריית ארבע והר חברון וכן בסביבה הרחוקה יותר - ירושלים בצפון ובאר שבע בדרום. רבים מהתושבים עוסקים בתחום החינוך וחלקם במקצועות חופשיים או בעלי עסקים עצמאיים ביישוב ומחוץ לו.
ברשות היישוב מחצבה המרוחקת כ-20 קילומטר ממנו, בקרבת הקו הירוק. ליישוב הוענק ב-1991 זיכיון ל-49 שנים לכרות בשטחי המחצבה, השלישית בגודלה בארץ. התמלוגים מהמחצבה מוערכים ביותר ממיליון שקל בשנה, מהווים 80 אחוז מהכנסות בית חגי ומשמשים לפיתוח היישוב, לפיתוח כפר הילדים והכולל ולתרומות שונות.
ביישוב פועל מוסד טיפולי לנוער. כ-50 חניכים בגילאי 11–18 חיים בחמישה משפחתונים, בהם נערים הסובלים מליקויי למידה, הפרעות קשב וריכוז, והפרעות רגשיות/נפשיות אשר חיים בצוותא, באורח חיים דתי, בניהולה של משפחה ומתארחים בבתיהם של תושבי בית חגי. הנערים לומדים בבית ספר מפת"ן שבכפר ורובם לומדים מקצוע (נגרות, מסגרות, חקלאות וגינון).
בקהילת בית חגי יש כ-15 אברכים אשר לומדים בכולל לדיינות, אור יוסף, שביישוב.
תיירות

בחלקו הדרומי של היישוב נמצאת גבעה הקרויה "גבעת רחבעם" על שם שר התיירות לשעבר, רחבעם זאבי. מן הגבעה ניתן לצפות על יישובי דרום הר חברון, העיר חברון ופרבריה. על הגבעה הוקמו פינות ישיבה ומרפסת תצפית "מצפור יוסי" הקרויה ע"ש יוסי שוק והוקם על ידי חבריו.
בעלייה לגבעת רחבעם הוקמה בריכת שכשוך מלאכותית "השכשוכית", לצידה פינות ישיבה לפיקניק וצילייה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אפרת וייס ושני מזרחי, אב לחמישה נרצח בפיגוע ירי דרומית לחברון, באתר ynet, 16 בדצמבר 2005
↑  אליהו בן עמי אתר חללי פעולות איבה, המוסד לביטוח לאומי
↑  רינה דידובסקי יחזקאלי אתר 'הר חברון'
↑  אביעד מנצור, אתר חללי פעולות איבה, המוסד לביטוח לאומי
↑  אביחי לוי ואביעד מנצור נרצחו בפיגוע ליד צומת בית חגי, אחיהם הקטנים הפכו לחברים טובים (אתר מעריב nrg)
↑  רפאל יאירי באתר חללי פעולות איבה של המוסד לביטוח לאומי
↑  יוסי שוק אתר חללי פעולות איבה, המוסד לביטוח לאומי
↑  עמוס הראל, שוטר נהרג ו-3 נפצעו בפיגוע ירי ליד חברון, באתר הארץ, 15 ביוני 2010
↑  אביאל מגנזי, מאות בהלוויות נרצחי הפיגוע: "חזרי אלי אמא", באתר ynet, 1 בספטמבר 2010
↑  שי פוגלמן, תושבי ההתנחלות בית חגי מתפרנסים ממחצבה, בלי לעבוד בה, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2010
↑  כפר הילדים והנוער בית חג"י 
 חינוך/כפר ילדים ונוער בית חג"י 
 אודות היישוב בית חגי
↑  מצפור יוסי- בית חג"י, באתר goyatir.co.il
↑  בריכת שכשוך-בית חג”י, באתר goyatir.co.il
| יישובים שהוקמו או הורחבו עבור שיכון מפוני תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| יישובים חדשים | באר גנים • בני דקלים • בני נצרים • גני טל • כרמי קטיף • נווה • נטע • נצר חזני • שבי דרום • ניצן ב' |  |
| יישובים שהורחבו | אבני איתן • בוסתן הגליל • בית חגי • בת הדר • טנא עומרים • יד בנימין • יד חנה • כרמיה • מבקיעים • משכיות • נווה ים • ניצן • פלמחים • שוקדה • תלמי יפה |  |
| שכונות חדשות | שכונת הנשיא הרצוג באשקלון • שכונת נצר אריאל באריאל |  |
| יישוב שאוכלס מחדש | שומריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513669605171
סמארדו סמואלס

| --- | --- |

סמארדו סמואלס במדי קליבלנד קאבלירס
 לידה:  9 בינואר 1989 (בן 36) טרילאווני שבג'מייקה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  לואיוויל
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2013   2013   2013–2015   2015–2016   2016–2017   2017   2017   2018– 2019   2019–2020   2020–2021   2021   2021  2021-:  קליבלנד קאבלירס   הפועל ירושלים   אולימפיה מילאנו   ברצלונה  ג׳יאנגסו דראגונס   ניו באסקט ברינדיזי   פרטיזן בלגרד   לימוז' פאניוניוס  רואן   מכבי הוד השרון   הפועל חיפה ZZ ליידן
סמארדו סמואלס (באנגלית: Samardo Samuels; נולד ב-9 בינואר 1989 בטרילאווני שבג'מייקה) הוא כדורסלן ג'מייקני המשחק בעמדת הסנטר בZZ ליידן ההולנדית.
קריירה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
סמואלס נולד בג'מייקה ב-1989 והיגר בגיל צעיר לארצות הברית. הוא החל לשחק כדורסל בתיכון בניו ג'רזי, והיה מדורג במקום ה-9 של כלל מדינת ניו יורק לשחקני תיכון. סמואלס הוביל את תיכונו, יחד עם טריסטן תומפסון, למאזן של 27-1 בעונת 2007/08 והשתתף במשחק האולסטאר כלל אמריקאי של שחקני התיכונים. ב-2008 החל סמואלס ללמוד באוניברסיטת לואיוויל ובמקביל שיחק בקבוצת הכדורסל של המכללה. בשתי עונותיו הראשונות הפך סמואלס לשחקן מפתח בקבוצת המכללה והיה המוביל של הקבוצה בנקודות וריבאונדים. לאחר עונתו השנייה בקולג', החליט סמואלס לא להמשיך במכללה ולהגיש את מועמדותו לדראפט ה-NBA של 2010.
סמואלס לא נבחר בדראפט, אך שיחק עבור שיקגו בולס בליגת הקיץ של ה-NBA, והעמיד ממוצע של 12.6 נקודות ו7.4 כדורים חוזרים למשחק. ב-17 באוגוסט 2010, חתם סמואלס על חוזה בקליבלנד קאבלירס לשלוש שנים, על סמך 2.3 מיליון דולר. ב-29 באוקטובר, קלע סמואלס 9 נקודות בהופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד טורונטו ראפטורס. מאוחר יותר נשלח סמואלס לליגת הפיתוח של ה-NBA, אך הוחזר לקאבלירס אחרי שני משחקים. ב-2 במרץ 2011 פתח סמואלס לראשונה בחמישייה של הקאבלירס נגד סן אנטוניו ספרס ורשם שיאי קריירה עם 23 נקודות ו-10 כדורים חוזרים. בינואר 2013, שוחרר סמואלס מהקאבלירס ועבר לשחק בליגת הפיתוח עד שימצא קבוצה.
באפריל 2013 חתם סמואלס על חוזה לחודשיים בהפועל ירושלים, שהייתה קבוצתו הראשונה שאינה מיבשת אמריקה. סמואלס רשם ממוצעים של 9.8 נקודות ו-3 כדורים חוזרים למשחק בעונה הסדירה, ו13.8 נקודות ו4.6 כדורים חוזרים למשחק במהלך הפלייאוף. ב-25 ביולי חתם סמואלס באולימפיה מילאנו לשנתיים. בעונתו הראשונה רשם סמואלס ממוצעים של 9.5 נקודות ו3.5 כדורים חוזרים למשחק ביורוליג, והיה שותף לעלייתה של מילאנו לשלב ההצלבה של היורוליג, שם הפסידה למכבי תל אביב.
אלי סיני

ערך זה עוסק בהתנחלות ששכנה ברצועת עזה. אם התכוונתם למעצב תיאטרון, ראו .
| --- | --- |

מבנה קהילתי באלי סיני, וברקע הים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שפה רשמית:  עברית
 תאריך ייסוד:  1982
 סיבת נטישה:  תוכנית ההתנתקות
 תאריך נטישה:  21 באוגוסט 2005
 דת:  יהודים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  389 (2004)
 קואורדינטות:  31°35′01″N 34°30′09″E﻿ / ﻿31.583611111111°N 34.5025°E﻿ / 31.583611111111; 34.5025 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) אלי סיני(למפת מערב הנגב רגילה) אלי סיני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלי סיני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלי סיני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שלט הכניסה לאלי סיני
מאהל המחאה ומחנה הפליטים של אלי סיני
אֱלֵי סִינַי הייתה התנחלות ויישוב קהילתי בצפון רצועת עזה (בגוש התוחמת הצפונית), כ-15 קילומטרים מדרום לאשקלון.
היישוב הוגדר כאגודה שיתופית קהילתית. במקום גרו כ-95 משפחות, רובן חילוניות, שמנו למעלה מ-350 נפש. רובם עסקו במקצועות חופשיים. במקום פעלו מעונות יום וגן ילדים. ביישוב התקיימו חוגים ופעילויות תרבות שאורגנו על ידי ועדות חינוך ותרבות של היישוב. הילדים התחנכו בבתי הספר באשקלון ובשער הנגב.
היסטוריה

היישוב הוקם באופן הצהרתי ב-1982 (סוכות תשמ"ג), על ידי גרעין שרובו נמנו עם מפוני ימית, ואז נערך טקס רשמי במקום. בפועל הגיעו התושבים הראשונים למקום, רק אחרי כמעט שנה, בסוף קיץ 1983 (אלול תשמ"ג). בשנים הראשונות גרו התושבים בקרוואנים, ורק בקיץ 1988 (תמוז תשמ"ח), נכנסו המשפחות הראשונות לבתי קבע. שמו של היישוב נבחר לסמל את הכמיהה לחזור לסיני. היישוב השתייך למועצה האזורית חוף עזה.
ב-3 באוקטובר 2001 הצליחו שני מחבלים לחדור ליישוב, פתחו באש על התושבים וזרקו רימונים. כתוצאה מכך נהרגו שניים ונפצעו 16 ישראלים. לאחר מכן התבצרו המחבלים בבית ריק וניהלו חילופי אש עם צה"ל במשך למעלה משעתיים עד שנהרגו בידי צלפי הימ"מ. שני ההרוגים בפיגוע הם: לירון הרפז, חיילת, בת היישוב, וחברהּ, אסף יצחקי.
ביולי 2005 ניסה לקדם איש העסקים וחבר הכנסת לשעבר, שמואל פלאטו-שרון הקמת מלון וקזינו באלי סיני שיפעל לאחר פינוי היישוב ויוכלו להיכנס אליו גם ישראלים וגם פלסטינים אך הרעיון נזנח ולא קודם מעולם.
ב-21 באוגוסט 2005 פונה היישוב במסגרת תוכנית ההתנתקות. מרבית התושבים מחו על כך שהממשלה לא דאגה לפתרונות דיור לקהילה והבעירו צמיגים בכניסה ליישוב. בסופו של דבר, התפנתה קבוצה זו לאחר טקס פרידה ויצאה ברגל מהיישוב, כשבראש השיירה נסע אריק הרפז הגורר עמו את גלעד ההנצחה לזכר לירון ואסף שהיה מוצב ביישוב.
בניגוד ליישובי דרום הרצועה ומרכזה, אלי סיני, כמו יתר ההתנחלויות בצפון הרצועה, לא הייתה יישוב יהודי המוקף באוכלוסייה פלסטינית ולא נטען שהטילה מעמסה על כוחות הביטחון. ההתנגדות לפינוי יישובי צפון הרצועה ובהן דוגית הקיפה אף מספר אישים מרכזיים בשמאל כמו עמי אילון ועמרם מצנע. אף על פי כן פונתה אלי סיני במסגרת תוכנית ההתנתקות שעליה החליטה ממשלת ישראל בין 15 ל-17 באוגוסט 2005.
אחרי ההתנתקות

לאחר הפינוי - קבוצה של 50 משפחות הקימה מאהל בצומת יד מרדכי כמחאה על כך שהממשלה לא מצאה להם פתרון קהילתי. המשפחות גרו במאהל וקיימו שם חיי שגרה. ב-2006 נענתה הממשלה לדרישת מפוני אלי סיני שדרשו להיקלט בקיבוץ פלמחים אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות, אחרי שהם שהו 11 חודשים במאהל מחאה. חברי פלמחים הביעו את הסכמתם לקליטת חלק מהמפונים.
ב-9 בספטמבר 2008 עיריית אשקלון קראה לארבעה רחובות בשכונת "הנשיא הרצוג" על שם יישובים בגוש קטיף. במסגרת זו נקרא אחד הרחובות על שם אלי סיני.
כיום רוב משפחות היישוב עברו לבתי הקבע שלהם, ורובן מתגוררות כקבוצות ביישובים שונים בארץ:
פלמחים – קבוצה המונה 25 משפחות.
תלמי יפה
בת הדר
קיבוץ נווה ים.
הערות שוליים

↑  חגי הוברמן, שורשים בחולות, עמוד 136-137.
↑  שורשים בחולות, עמוד 183.
↑  ענבל בן-שטרית, התוכנית של פלאטו שרון: קזינו באלי סיני, באתר ynet, 25 ביולי 2005
↑  אבי פרחן, דרישה הגיונית וצפויה, באתר ynet, 5 ביולי 2005
↑  יהודה שרוני, לאחר חמש שנים: בית חדש למפוני אלי סיני, nrg, ‏2 בדצמבר 2010
↑  עתון "ארץ ישראל שלנו" תאריך כ"ה תשרי תשס"ח עמוד 8
↑  מיכל מרגלית, ‏אושרה הרחבת קיבוץ נווה-ים: מפוני אלי סיני יוכלו להקים בתים, באתר גלובס, 2 ביוני 2010
| ההתנחלויות שפונו במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| גוש קטיף | נוה דקלים • נצר חזני • פאת שדה • קטיף • רפיח ים • שירת הים • שליו • תל קטיפא • בדולח • בני עצמון • גדיד • גן אור • גני טל • כפר ים • כרם עצמונה • מורג • דהנייה |  |
| התוחמת הצפונית | אלי סיני • דוגית • ניסנית |  |
| מרכז רצועת עזה | כפר דרום • נצרים |  |
| צפון השומרון | גנים • כדים • חומש • שא-נור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575400205171
יבגני פלושנקו

| --- | --- |

פלושנקו באליפות אירופה ב-2010
 לידה:  3 בנובמבר 1982 (בן 42) Dzhamku, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג להנדסה וכלכלה 
 מפלגה:  רוסיה הוגנת 
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 בן או בת זוג:  Yana Rudkovskaya (12 בספטמבר 2009–?) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה ראשונה  עיטור הידידות (רוסיה) 
 www.evgeni-plushenko.com
 
יבגני פלושנקו (מרוסית: Евге́ний Ви́кторович Плю́щенко) הוא מחליק אמנותי רוסי המתחרה בקטגוריית גברים יחידים.
הוא אלוף אולימפי (טורינו 2006 וסוצ'י 2014), שלוש פעמים אלוף עולם (2001, 2003 ו-2004), שבע פעמים אלוף אירופה (2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2010 ו-2012), ארבע פעמים אלוף הגראנד פרי ועשר פעמים אלוף רוסיה. פלושנקו מחזיק בשיא מספר המדליות האולימפיות הרב ביותר בהחלקה אומנותית, וכך גם המחליק השוודי גיליס גראפשטרם (Gillis Grafström).
חיים אישיים

יבגני פלושנקו נולד ב-3 בנובמבר 1982 בברית המועצות. ב-1994 הוא עבר להתגורר בסנט פטרבורג. ב-18 ביוני 2005 הוא התחתן עם מריה ארמק, סטודנטית לסוציולוגיה באוניברסיטת סנט פטרבורג. ב-15 ביוני 2006, נולד לשניים בנם הבכור איגור. בפברואר 2008 הם התגרשו באופן רשמי. ב-12 בספטמבר 2009 פלושנקו התחתן עם יאנה רודקובסקאיה, שעבדה כמפיקה מוזיקלית של הזמר הרוסי דימה בילאן. לשניים נולד בן, אלכסנדר, בינואר 2013.
קריירה בהחלקה אומנותית

אמו של פלושנקו רשמה אותו לחוג החלקה אומנותית על הקרח כבר בגיל ארבע. בגיל 14 היה פלושנקו לאלוף העולם לנוער הצעיר ביותר. יריבו המקצועי העיקרי של פלושנקו בתחילת הקריירה היה אלכסי יגודין, ובשנת 2000 פלושנקו הביס אותו באליפות אירופה.
קריירה בהחלקה אומנותית > פציעות

פלושנקו סבל מפציעות חמורות במהלך הקריירה שלו, כאלו שכמעט השביתו את הקריירה מספר פעמים.
בשנת 2006 הודיע פלושנקו על פרישתו מספורט תחרותי עקב פציעת ברכיים. כעבור כשנה, לנוכח האכזבה מהכישלונות של מחליפיו בספורט הזוכה למעמד לאומי ברוסיה, הודיע על שובו לזירת ההחלקה כדי להשאיר את רוסיה על המפה באחד מענפי ספורט החורף החשובים ביותר.
פלושנקו נאלץ להתמודד עם פציעה חמורה בגבו ובשנת 2013 עבר פלושנקו ניתוח במרכז הרפואי רמת אביב בישראל ובעקבות הצלחת הניתוח הודיע על היעד הבא שלו: השתתפות באולימפיאדת החורף 2014. באולימפיאדת החורף 2014, פלושנקו השתתף בשתי קטגוריות: גברים יחידים וקבוצות. הוא זכה במדליה האולימפית הרביעית שלו, זהב בקטגוריית "קבוצות", אך לאחר עלייתו לזירת ההחלקה לחימום שלפני השתתפותו בקטגוריית גברים יחידים, הודיע על פרישתו מהתחרות וזמן קצר לאחר מכן גם על פרישתו מהספורט התחרותי.
מאמן

בשנת 2017 החל בקריירה כמאמן בענף החלקה על הקרח. זמן קצר לאחר מכן הפך למאמנן של המחליקות אדלינה סוטניקובה ואלכסנדרה טרוסובה והוא מנהל את האקדמיה להחלקה על הקרח במוסקבה הנושאת את שמו (Angels of Plushenko).
הערות שוליים

↑  http://www.sports-reference.com/olympics/sports/FSK/
↑  http://fsrussia.ru/biografiya/47-plushenko-evgeny.html
↑  https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/434/147.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136928080  ISNI: 0000 0000 5847 3151  LCCN: no2009118274  LNB: 000295202  VIAF: 81191193   WorldCat (עם VIAF): 81191193
פרנץ יוזף יונג

יונג, 2014
פרנץ יוזף יונג (בגרמנית: Franz Josef Jung; נולד ב-5 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי גרמני, לשעבר שר ההגנה ושר העבודה של ממשלת גרמניה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) תחת הקנצלרית אנגלה מרקל. באוקטובר 2009 התפטר מתפקידו כשר העבודה בעקבות התקיפה האווירית בקונדוז מתקופת כהונתו כשר ההגנה.
קריירה פוליטית

ב-17 באוקטובר 2005 מונה לשר ההגנה על ידי ראש הממשלה אנגלה מרקל. בזמן שרותו כשר ההגנה נודע בדעותיו המחמירות כלפי פרויקט הגרעין של איראן וטען שככל שאיראן תתקדם לנשק גרעיני כך יגבר הצורך להציב עמדות הגנה גם באירופה. בדצמבר אמר בריאיון לסוכנות הידיעות רויטרס ש-"התפתחויות אלה הן בדיוק הדברים שמסבירים מהו ההיגיון במערכת הגנה שכזו יש לנקוט צעדי מניעה נגד הגידול הצפוי בטווח הטילים של מדינות בעייתיות מסוימות גם אם מדובר בעתיד הרחוק"
ב-28 באוקטובר 2009, בממשלתה השנייה של מרקל, התמנה יונג לתפקיד שר העבודה כאשר את תפקידו כשר ההגנה תפס קרל תיאודור צו גוטנברג. כחודש לאחר מינויו, ב-29 בנובמבר 2009 התפטר רמטכ"ל הבונדסוור (צבא גרמניה) וולפגנג שניידרהאן בעקבות חשיפה ביומון בילד על הפצצה של כוחות נאט"ו שיזמה גרמניה על שתי מכליות דלק באפגניסטן שבה נהרגו כ-69 אנשי טאליבאן ו-30 אזרחים, ביניהם לפחות שני ילדים. היה זה מבצע ההפצצה הגדול ביותר בהיסטוריה הצבאית של גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה. מסמכים העידו שיונג, אז שר ההגנה, ידע על הטבח אולם טייח את הפרשה יחד עם מפקד הצבא וטען שבהפצצה נהרגו אנשי טאליבאן בלבד. בעקבות הפרשה התפטר רמטכ"ל הצבא שניידרהאן ואת מקומו החליף פולקר ויקר. יממה בלבד לאחר מכן התפטר גם יונג ואמר: "אני לוקח על עצמי את האחריות הפוליטית על נוהלי הדיווח של ההגנה". מאוחר יותר פוטר גם סגנו של יונג בשל חשד למערבותו בטיוח. את מקומו של יונג כשר העבודה תפסה אורסולה פון דר ליין.
יונג הוא קתולי, נשוי לביאטה ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  גרמניה: מרקל מינתה את פרנץ יונג לשר ההגנה, באתר ynet, 17 באוקטובר 2005
↑  גרמניה: צריך לפרוס טילים באירופה בגלל איראן, באתר ynet, 12 באפריל 2007
↑  שר גרמני התפטר עקב התקיפה באפגניסטן באתר nrg.
↑  אסף אוני, פרנץ יוזף יונג שר ההגנה הגרמני הקודם פרש בשל טיוח הרג אפגנים, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137080905  ISNI: 0000 0000 8274 7837  LCCN: no2010165282  NTA: 139385843  VIAF: 81320824   WorldCat (עם VIAF): 81320824
סעיד נפאע

סעיד נָפַאעַ (בערבית: سعيد نفاع; נולד ב-1 באפריל 1953 בבית ג'ן) הוא עורך דין במקצועו ופוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שימש חבר הכנסת מטעם בל"ד בכנסת ה-17 וה-18. הורשע במגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב ונדון לשנת מאסר.
קורות חיים

נפאע הוא בן העדה הדרוזית. מגיל צעיר היה פעיל נגד גיוס דרוזים לצה"ל. ב-1972 ריצה 3 תקופות מאסר עקב סירובו להתגייס לצה"ל. לאחר מכן הקים[דרוש מקור] את ועד היוזמה הדרוזי, ארגון אשר מקדם את הזהות הפלסטינית לעומת זו הישראלית בקרב בני העדה הדרוזית, ואשר כיום מהווה חלק מחד"ש.
ב-1989 נבחר כחבר במועצת המקומית בית ג'ן, אז מטעם המפלגה הקומוניסטית, ובשנים 1992–1993 שימש כראש המועצה. ב-1997 עזב נפאע את המפלגה, בה היה חבר מאז היה בן 14, וכעבור שנתיים הקים תנועה בשם "תנועת המאחדים הלאומית", שהתמזגה עם בל"ד זמן קצר לאחר הקמתה.
בהמשך הקים תנועות נוספות: ב-2001 הקים את תנועת "אל מערופין אל-אחראר" ("הדרוזים החופשיים") ואת תנועת "אל-ג'דור" ("שורשים"), שמטרתה חיזוק השורשים התרבותיים הערביים בקרב הדרוזים. בדצמבר 2006 היה נפאע ממארגני כינוס שבו הוקמה "הוועדה הלאומית לסולידריות עם סוריה".
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצב נפאע במקום הרביעי ברשימת בל"ד. הוא החל לכהן כחבר כנסת ב-24 באפריל 2007, עם התפטרותו של יו"ר המפלגה, עזמי בשארה.
ב-6 בספטמבר 2007 יצא נפאע לביקור בסוריה ללא אישור שר הפנים, אישור הנדרש לפי פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ-לארץ). במהלך ביקורו נפגש עם טלאל נאג'י, שהיה אז סגנו של מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין. נפאע הועמד לדין והורשע באפריל 2014 בבית המשפט המחוזי בנצרת בשני סעיפים של מגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב. בספטמבר 2014 נגזרה עליו שנת מאסר בגין הרשעה זו. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה באוגוסט 2015, וב-1 בנובמבר 2015 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר גלבוע.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השני ברשימת בל"ד לכנסת, ונבחר לכהונה נוספת. בינואר 2010 החליטה הלשכה הפוליטית של בל"ד להדיחו מהתנועה, בעקבות סירובו לקיים הסכם רוטציה שיאפשר את כניסתו לכנסת של המועמד שהוצב במקום הרביעי ברשימת בל"ד, עבאס זכור.
בפברואר 2012, כשנה לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, נטל חלק מרכזי בעצרת תמיכה בנשיא סוריה בשאר אל-אסד שהתקיימה בתיאטרון אל-מידאן בחיפה. לדבריו, ביקש להביע תמיכה בניסיונות הרפורמה של אסד שזכו לתמיכת העם הסורי. הוא גינה את מדינות ערב שמספקות לטענתו נשק למתנגדי המשטר ואשמות ב"מותם של הילדים בסוריה".
חיים אישיים

נפאע נשוי ואב ל-9, ומתגורר בבית ג'ן.
הערות שוליים

↑  ח"כ סעיד נפאע מבל"ד יצא לביקור בסוריה, באתר ynet, 6 בספטמבר 2007
↑  עדי חשמונאי‏, הח"כ לשעבר סעיד נפאע הורשע במגע עם סוכן זר, באתר וואלה, 6 באפריל 2014
↑  חסן שעלאן, שנת מאסר לח"כ לשעבר סעיד נפאע שהורשע במגע עם סוכן חוץ בסוריה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2014
↑  ידידיה בן אור, ח"כ לשעבר מבל"ד ילך לכלא, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2015
ע"פ 6833/14 סעיד נפאע נ' מדינת ישראל, ניתן ב־31 באוגוסט 2015
↑  סמי עבד אל חמיד, חבר הכנסת  לשעבר נפאע יחל לרצות עונשו בגין כניסה למדינת אויב, באתר nana10‏, 1 באוקטובר 2015
↑  ניר יהב‏, ח"כ סעיד נפאע יודח ממפלגת בל"ד, באתר וואלה, 14 בינואר 2010
↑  דרישה: להפסיק התמיכה בתיאטרון שאירח כנס תמיכה באסד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311086605171  GND: 1016707045  ISNI: 0000 0001 4074 2875  LCCN: n2011056811  VIAF: 177593165   WorldCat (עם VIAF): 177593165
פאר ויסנר

| --- | --- |

ויסנר באמצע העשור הראשון של המאה ה-21
 לידה:  1957 (בן 68 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מפלגה:  מפלגת רק ביחד 
 
פאר ויסנר (נולד בשנת 1957) הוא מייסד מפלגת הירוקים. כיהן כסגן ראש עיריית תל אביב-יפו עד מאי 2013 אז הורשע בעבירה שיש עמה קלון ונאלץ להתפטר מתפקידו.