stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקי (היקום הקולנועי של מארוול)
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2012 > כריתת ברית עם סילבי

לאחר עימות ברמ"ז, לוקי שולח את המשתנה ללמנטיס 1, כוכב לכת שעומד להיהרס על ידי מטר מטאורים, באמצעות טאבלט הזמן שלהם. שניהם לא מצליחים לברוח בגלל שטאבלט הזמן התרוקן מאנרגיה. הם מסכימים לכרות ברית זה עם זו, והמשתנה מציגה את עצמה ללוקי בכינויה "סילבי" ומציעה שביתת-נשק על מנת להימלט מהכוכב.
לוקי וסילבי מתגנבים אל רכבת המובילה אל "התיבה", ספינת חלל שנועדה לפנות את תושבי למנטיס 1 האמידים, במטרה לשאוב את כוחה ולהטעין את טאבלט הזמן. ברכבת, לוקי משתכר ומעורר מהומה, דבר שחושף אותו ואת סילבי והשומרים מוציאים אותם בכוח. הם הולכים אל "התיבה" במטרה לחטוף אותה ולעזוב את כוכב הלכת, ולמנוע את השמדתו על פי ציר הזמן המקודש. לוקי שואל על יכולת הקסם של סילבי, ולומד שסוכני רמ"ז הם משתנים בעצמם. לוקי מגלה לסילבי שסוכני רמ"ז, כולל מוביוס, אינם מודעים לכך שהם משתנים. כשטאבלט הזמן נשבר, הצמד נלחם בשומרים ובמטר מטאורים בדרכם אל "התיבה", רק כדי לראות אותה נהרסת על ידי מטאור בדיוק כשהם מגיעים אליה, ומשאיר אותם תקועים.
סילבי מספרת ללוקי שהיא ברחה מרמ"ז כשנעצרה בילדותה. לוקי וסילבי מפתחים קשר רומנטי, ויוצרים ענף ציר זמן שמעולם לא נראה על ידי רמ"ז. מוביוס מציל את השניים מלמנטיס ועוצר את שניהם. הוא מעניש את לוקי כשהוא משאיר אותו בלולאת זמן מעברו. לאחר שמוביוס לועג ללוקי על כך שהתאהב בסילבי, לוקי אומר לו שכל מי שעובד עבור רמ"ז הם משתנים, שמוביוס חוקר. כעת, מודע לרקע שלו ומצא הוכחות לכך, מוביוס משחרר את לוקי מהלולאה, אך עד מהרה מתעמת עם רנסלייר ונקצץ.
לוקי וסילבי נלקחים לשומרי הזמן, מלווים ברנסלייר ואנשי-הדקות שלה. ציידת בי-15 מתערבת ומשחררת את לוקי וסילבי מהקולרים. בקרב שבא מיד אחרי כן, אנשי-הדקות נהרגים בזמן שסילבי גורמת לרנסלייר לאבד את ההכרה. סילבי עורפת את ראשו של אחד משומרי הזמן, ומתברר שהם אנדרואידים. לוקי מתכונן לספר לסילבי על רגשותיו, אך רנסלייר שבה להכרה וקוצצת אותו.
לוקי מתעורר בעולם פוסט-אפוקליפטי, המכונה "הריק", עם עוד מספר משתנים של עצמו, שמזמינים אותו להצטרף אליהם.
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2012 > הישרדות בריק ופגישת ההוא שנשאר

לוקי לומד ממשתנים אחרים שלו שיצור דמוי ענן בשם אליות' שומר על הריק ומונע מכולם לברוח. לוקי הרהבתן מנסה לבגוד בשאר משתני לוקי עבור משתנה אחר של לוקי (שנבחר לנשיא בציר הזמן שלו), דבר שגורם למאבק ומאלץ את לוקי ובני בריתו הנוספים להימלט.
לאחר שסילבי התאחדה עם לוקי, היא מציעה תוכנית לגשת לאליות' ולהקסים אותו, בתקווה שזה יוביל אותם למוח האמיתי מאחורי יצירת הרמ"ז. מוביוס נשלח חזרה לרמ"ז. לוקי הילד ולוקי התנין בורחים בעוד לוקי הקלאסי יוצר אשליה גדולה של אסגארד כדי להסיח את דעתו של אליות' ומקריב את עצמו בתהליך. פעולה זו מאפשרת ללוקי ולסילבי להקסים את היצור ולחצות את הריק. הצמד רואה את מצודה הנמצאת באחרית הזמן, והולך לעברה.
במצודה, לוקי וסילבי נתקלים בגברת דקות ודוחים הצעה מהיוצר שלה, "ההוא שנשאר", לחזור לצירי הזמן שלהם עם כל מה שהם חפצים. ההוא שנשאר מספר ללוקי ולסילבי שהוא יצר את הרשות למשתנים בזמן לאחר שסיים את המלחמה הרב-יקומית שנגרמה על ידי משתנים שלו. כשציר זמן מתחיל להסתעף, ההוא שנשאר מציע להם אפשרות בחירה: להרוג אותו ולסיים את ציר הזמן היחיד, ולגרום למלחמה רב-יקומית נוספת, או להפוך למחליפיו בהשגחה על הרמ"ז.
סילבי מחליטה להרוג את ההוא שנשאר, בזמן שלוקי מפציר בה לעצור. השניים מתנשקים, וסילבי שולחת את לוקי למטה הראשי של רמ"ז. במטה הראשי של רמ"ז, לוקי מזהיר את ציידת בי-15 ומוביוס מפני המשתנים של ההוא שנשאר, אך הם אינם מזהים אותו. לוקי רואה שפסל בדמותו של ההוא שנשאר החליף את אלה של שומרי הזמן.
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2012 > החלקה בזמן ברחבי הרמ"ז

בחזרה ברמ"ז, לוקי מגלה שהוא מתעוות ללא שליטה ברחבי הזמן. בעבר, הרמ"ז מנסים לתפוס את לוקי. בהווה, לוקי מתאחד עם מוביוס ומזהיר אותו מפני האיום של המשתנים הרבים של ההוא שנשאר, היוצר של הרמ"ז. לוקי ומוביוס הולכים לפגוש את טכנאי הרמ"ז אורובורוס "או-בי", אשר מסיק שלוקי "מחליק בזמן" – תופעה שכנראה נגרמת מחוסר היציבות של ענפי ציר הזמן כתוצאה ממותו של ההוא שנשאר.
לוקי מחליק 400 שנים לעבר לאותו מקום, ומורה לאו-בי לבנות מכשיר עקירת הילת זמן כדי לעצור את ההחלקה של לוקי בזמן. בהווה, או-בי נזכר לפתע שהוא החזיק במכשיר במשך מאות שנים, ומורה למוביוס לגשת עם המכשיר אל "מארג הזמן" על מנת לעקור את לוקי משטף הזמן כאשר לוקי מקצץ את עצמו.
לוקי מחליק בזמן לעתיד, שם הוא פוגש לזמן קצר את סילבי לפני שהוא נקצץ על ידי מישהו לא ידוע בשנייה האחרונה. מוביוס מצליח לעקור את לוקי משטף הזמן, ושניהם יוצאים למצוא את סילבי. בעודו בעתיד, לוקי עד לכך שמצב מארג הזמן הופך לקריטי ומאלץ את פינוי הרמ"ז. בהווה, לוקי, או-בי ומוביוס עדים להתחלת ההיתוך, אשר או-בי מתחיל לפעול על מנת לעצור אותו.
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2012 > תיקון מארג הזמן

לוקי מבועת מהמשתנים של ההוא שנשאר שנוצרו בזמן האינסופי שעבר כשהיה במצודה. הוא משכנע את מוביוס לחפש ולמצוא היכן משתנים אחרים עשויים להיות. הם עוקבים אחרי טאבלט הזמן של רנסלייר ונוסעים לתערוכה העולמית של שיקגו בשנת 1893. שם, הם רואים את ויקטור טיימלי מציג אבטיפוס של מארג הזמן.
טיימלי בורח כשארבע קבוצות רודפות אחריו: לוקי ומוביוס, שרוצים להביא אותו בחזרה לר"מז ולהשתמש בהילה שלו כדי לתקן את מארג הזמן; רנסלייר וגברת דקות שרוצות שיתפוס את מקומו של המשתנה שלו כשהן לצידו; סילבי, שרוצה להרוג אותו כדי למנוע את עלייתו לשלטון; וברון שודד ובני בריתו אשר רוצים לנקום בתרמית ההמצאה המזויפת של טיימלי.
רנסליייר, לוקי, מוביוס וסילבי מוצאים את טיימלי במעבדה שלו בוויסקונסין, כשסילבי משיגה שליטה. היא מתרככת ומאפשרת ללוקי לקחת את טיימלי בחזרה לרמ"ז, ואז שולחת את רנסליייר וגברת דקות למצודה באחרית הזמן.
כשמארג הזמן מגיע למצב קריטי, לוקי ובעלי בריתו מנסים לתקן את המארג, אך מעוכבים על ידי רנסליייר, גברת דקות ובראד וולף. באמצע ניסיונות הקבוצה לתקן את המארג, לוקי נתקל בעצמו שהחליק בזמן מהעבר ומקצץ אותו, מבין שהוא זה שקצץ את עצמו בהרפתקה הקודמת שלו. לאחר שאו-בי מנתק את גברת חצות, סילבי מצליחה לכשף את בראד שיקצוץ את רנסלייר, אבל קרינת המארג מפוררת את טיימלי לפני שהוא מצליח למקם את מכפיל התפוקה במארג. מארג הזמן מתפוצץ, ולוקי נלכד בגל ההדף ששוטף את הרמ"ז.
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2012 > הפיכה לאל הסיפורים

לוקי שורד את הפיצוץ ומוצא את עצמו ברמ"ז הנטושה. הוא מתחיל שוב להחליק בזמן, נמלט בקושי כשהרמ"ז מתפוררת. ההחלקה בזמן של לוקי לוקחת אותו לענפי צירי זמן בהם חבריו מוביוס, ציידת בי-15, קייסי ואו-בי חזרו למקומם בחייהם הקודמים כדון, ד"ר וריטי ויליס, פרנק מוריס וד"ר א.ד. דאג בהתאמה.
מכל הקבוצה, רק דאג מאמין ללוקי. מפני שלוקי לא יכול לשלוט בהחלקה שלו בזמן, דאג מציע תוכנית להפגיש את הקבוצה שנכחה בפיצוץ על מנת להשתמש בהילת הזמן הקולקטיבית שלהם כדי לחשב את הקואורדינטות שלוקי צריך לחזור אליהן בזמן. לוקי מצליח לאסוף את האחרים, אך סילבי, שזכרונותיה נשמרו, לא מעוניינת לעזור וגורמת ללוקי להודות שמה שמניע אותו הוא הפחד לאבד את חבריו ולהיות לבד. סילבי מעודדת את לוקי לכתוב את הסיפור שלו כמו כולם, אבל לפני שהוא יכול לשלוח את כולם חזרה הביתה, סילבי מופיעה עם החדשות שכל המציאות מתמוטטת.
כאשר לוקי מתפורר, הוא מבין לבסוף איך לשלוט בהחלקה שלו בזמן – על ידי התמקדות באדם ולא באירוע. לוקי מכריז שהוא יכול "לכתוב מחדש את הסיפור", ונוסע בהצלחה אחורה בזמן עד לפני הפיצוץ על ידי התמקדות באו-בי.
לאחר שבילה מאות שנים בהחלקה בזמן כדי ללמוד מאו-בי, ולאחר שהדריך בהצלחה את ויקטור טיימלי בהתקנת מכפיל התפוקה, לוקי לומד שלא ניתן לתקן את מארג הזמן. לוקי החליק בזמן כמות זמן לא מוגדרת של פעמים וניהל שיחות עם ההוא שנשאר. לוקי לומד שמארג הזמן אינו אלא מנגנון אל-כשל שנועד להגן על ציר הזמן המקודש. הוא נותר עם הדילמה האם להרוג את סילבי בעבר כדי להציל את ההוא שנשאר, ומתייעץ עם גרסאות עבר של מוביוס וסילבי.
לוקי מחליט להקריב את עצמו באמצעות השמדת מארג הזמן, חידושו ושמירה על צירי הזמן עם הקסם שלו, וסידורם מחדש ליגדראסיל. הוא משתלט על עמדתו של ההוא שנשאר והופך לאל הסיפורים. בהשראת פעולותיו של לוקי, הרמ"ז עוברת רפורמה כדי לשמור ולהגן על הרב-יקום, ולערוך מצוד אחר המשתנים של ההוא שנשאר.
גרסאות חלופיות > משתנה משנת 2013

בשנת 2013 חלופית באסגארד, תור ורוקט שנסעו בזמן משנת 2023 כדי להשיג את אבן המציאות. הם חולפים על יד לוקי המשועמם בתא המאסר שלו מבלי שיבחין בהם.
גרסאות חלופיות > סילבי

סילבי היא משתנה נשית של לוקי המבקשת "לשחרר" את ציר הזמן המקודש מהרמ"ז, מפתחת שיטה של איחוז כדי להשיג את מטרותיה. סילבי נלקחה לראשונה למעצר על ידי הרמ"ז כילדה קטנה, אך נמלטה, ומאז בילתה את חייה בהתחמקות מהם. מאוחר יותר, היא מתאהבת במשתנה משנת 2012 של לוקי.
גרסאות חלופיות > משתנים נוספים > לוקי הרהבתן (בגילומו של דוביה אופריי)

משתנה של לוקי המניף פטיש וטוען מספר טענות מפוארות על עברו – בין היתר שהשיג את אבני האינסוף. לוקי הרהבתן מנסה לבגוד במשתני לוקי הקלאסי, הילד והתנין על ידי ברית עם לוקי הנשיא כדי לשלוט בריק, אך נכשל.
גרסאות חלופיות > משתנים נוספים > לוקי התנין

משתנה זוחל של לוקי החי בריק עם משתנים אחרים של לוקי. מכיוון שהוא לא יכול לדבר, הוא מתקרב ללוקי הילד שמתייחס אליו כחיית מחמד.
גרסאות חלופיות > משתנים נוספים > לוקי הילד (בגילומו של ג'ק ויל)

משתנה צעיר של לוקי אשר יצר אירוע נקסוס על ידי הריגת תור. הוא מחשיב את עצמו כמלך הריק למרות שנראה שרק לוקי הקלאסי ולוקי התנין מכבדים את התואר הזה.
גרסאות חלופיות > משתנים נוספים > לוקי הקלאסי (בגילומו של ריצ'רד אי. גרנט)

משתנה מבוגר של לוקי שהזדקן על כוכב לכת מבודד לאחר שהערים על תאנוס וזייף את מותו. לוקי הקלאסי בעל יכולת להעלות אשליות גדולות ומשוכללות יותר מאשר לוקי. לוקי הקלאסי מקריב את עצמו כאשר הוא יוצר אשליה של אסגארד כדי לאפשר לסילבי ולוקי להקסים את אליות'.
גרסאות חלופיות > משתנים נוספים > לוקי הנשיא (בגילומו של טום הידלסטון)

משתנה של לוקי אשר יצר אירוע נקסוס על ידי הפיכה לנשיא בציר הזמן שלו. הוא מנסה לשלוט בריק עם צבא של משתנים אחרים, ושרוי בסכסוך עם לוקי הילד.
אפיון דמות

הידלסטון ציין כי "לוקי הוא כמו גרסת קומיקס של אדמונד במלך ליר, אבל מסוכן יותר". הוא אמר שהיה עליו לשמור על דיאטה קפדנית לפני תחילת הצילומים מכיוון שהבמאי קנת בראנה "רצה שללוקי יהיה מראה כחוש ורעב, כמו קסיוס ביוליוס קיסר. מבחינה פיזית, הוא לא יכול לנסות לעשות רושם כמו תור".
הידלסטון שאב השראה מפיטר או'טול עבור לוקי, והסביר, "למרבה העניין, [קנת בראנה] אמר להסתכל על פיטר או'טול בשני סרטים מסוימים, 'אריה בחורף' ו'לורנס איש ערב'. מה שמעניין ב'אריה בחורף' הוא, [או'טול] מגלם את הנסיך הנרי, ומה שיפה בהופעה שלו זה שאתה רואה כמה הוא פגום. יש גולמיות [בביצועים שלו], זה כמעט כאילו הוא חי עם שכבת עור מקולף. הוא גרנדיוזי ודומע, ובתוך רגע, בתורו מצחיק ואחר כך מפחיד. מה שרצינו זה ההפכפכות הרגשית הזו. זה סגנון משחק אחר, זה לא בדיוק אותו דבר, אבל זה מרתק לחזור ולצפות בשחקן גדול כמו או'טול הולך לקראת הגבעות הגבוהות האלה".
הידלסטון ציין את המניעים של לוקי בסרט "הנוקמים": "בתחילת 'הנוקמים', הוא מגיע לכדור הארץ כדי לכבוש אותו והרעיון שלו הוא לשלוט במין האנושי כמלך שלהם. וכמו כל האוטוקרטים ההזויים של ההיסטוריה האנושית, הוא חושב שזהו רעיון נהדר כי אם כולם עסוקים בלסגוד לו, לא יהיו מלחמות".
הידלסטון צילם מספר סצנות עבור "הנוקמים: עידן אולטרון", אולם הסצנות שלו לא נכללו בגרסה הסופית מכיוון שהבמאי ג'וס וידון לא רצה שהסרט ירגיש "עמוס מדי".
על לוקי בסרט "תור: ראגנארוק", הידלסטון אמר ש"הוא תמיד רמאי. הוא מנסה למצוא דרכים חדשות עבורו להיות שובב". כשליט אסגארד מאז סוף "תור: העולם האפל" (2013), הידלסטון מציין כי "לוקי הקדיש את רוב מאמציו להאדרה עצמית אנוכית. לא לממשל תקין".
בהתייחסו למותו של לוקי בתחילת הסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", הידלסטון הביע את דעתו ש"זה מאוד חזק שהוא קורא לעצמו בן אודין, וזה סוגר את כל המסע של לוקי ואת מה שהוא יכול לעשות", וציין גם שמותו של לוקי מדגים כמה תאנוס חזק.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | תור | פרסי הצעקה (אנ') | ההופעה פורצת הדרך - שחקן | מועמדות |  |
| 2012 | תור | פרסי אמפייר | הפנים החדשות הטובות ביותר - שחקן | זכייה |  |
| 2012 | תור | פרס סאטורן | שחקן המשנה הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2012 | הנוקמים | פרסי בחירת הנוער | שחקן הקולנוע הנבחר: נבל | מועמדות |  |
| 2013 | הנוקמים | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | נבל אהוב | מועמדות |  |
| 2013 | הנוקמים | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הנבל הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2013 | הנוקמים | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הקרב הטוב ביותר (עם צוות השחקנים) | זכייה |  |
| 2014 | תור: העולם האפל | פרס סאטרון | שחקן המשנה הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2018 | תור: ראגנארוק | פרסי בחירת הנוער | שחקן הקולנוע הנבחר - גנב הסצנה | מועמדות |  |
| 2021 | לוקי | פרס בחירת הקהל | כוכב הטלוויזיה של השנה | זכייה |  |
| 2022 | לוקי | פרסי Critics' Choice Super (אנ') | השחקן הטוב ביותר בסדרת גיבורי על | זכייה |  |
| 2022 | לוקי | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן טלוויזיה אהוב | זכייה |  |
| 2022 | לוקי | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הצוות הטוב ביותר (עם סופיה די מרטינו ואוון וילסון) | זכייה |  |
| 2022 | לוקי | פרס סאטורן | השחקן הטוב ביותר בסדרת הזרמת מדיה | מועמדות |  |
ביאורים

1 2  כפי שמתואר בפרק "מטרה נעלה" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
↑  כפי שמתואר בפרק "המשתנה" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "למנטיס" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "אירוע נקסוס" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "מסע אל המסתורין" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "לנצח נצחים" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "אורובורוס" בסדרה "לוקי".
↑  מתואר גם בסצנה שלאחר הכתוביות בסרט "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה".
↑  כפי שמתואר בפרק "שובר בראד" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "1893" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "ליבה של הרמ"ז" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "מדע/בדיוני" בסדרה "לוקי".
↑  כפי שמתואר בפרק "מטרה נעלה" בסדרה "לוקי".
גביע פרגוואי

| --- | --- |
קובץ:Copa Paraguay.jpg
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2018
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הפרגוואית
 מספר מתמודדים:  74
 מדינות משתתפות:  פרגוואי
 זוכה:  קלוב אולימפיה
 הכי הרבה זכיות:  קלוב אולימפיה, קלוב גוארני, ליברטד (1)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הפרגוואית
 www.apf.org.py
 
גביע פרגוואי (בספרדית: Copa Paraguay) הוא טורניר כדורגל רשמי הנערך על ידי התאחדות הכדורגל הפרגוואית (APF), בהשתתפות קבוצות מליגות הכדורגל בפרגוואי.
המפעל נוסד במתכונתו הנוכחית בשנת 2018.
התחרות מתחילה באפריל ומסתיימת בנובמבר, כשהזוכה בגביע מעפילה לגביע סודאמריקנה בשנה שלאחר מכן. אם הזוכה בגביע כבר העפילה לתחרויות היבשתיות דרך הליגה, אז סגנית הזוכה בגביע (או הקבוצה מהמקום השלישי) תעפיל. אם שלוש הקבוצות הראשונות כולן כבר העפילו לתחרויות היבשתיות דרך הליגה, אז הקבוצה שתעפיל תהיה המדורגת במקום הגביע ביותר בליגה שעדיין לא העפילה. החל מעונת 2021, המנצחת גם מעפיל לסופר קאפ הפרגוואי.
מחזיקות הגביע

| שנה | אלופה | תוצאה | סגנית |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | קלוב גוארני | 2–2 (5–3 פ) | קלוב אולימפיה |  |  |
| 2019 | ליברטד | 3–0 | קלוב גוארני |  |  |
2020: לא שוחק בשל התפרצות נגיף הקורונה
| 2021 | קלוב אולימפיה | 1–1 (3–1 פ) | סול דה אמריקה |  |  |
2022:
ממלכת סרדיניה

ממלכת סרדיניה (הידועה גם כ"סרדיניה-פיימונטה" או "פיימונטה-סרדיניה") הייתה השם שניתן לשטחים שבשליטת בית סבויה בין שנת 1720, בה הוענק האי סרדיניה לשליט סבויה ויטוריו אמדאו השני, כפיצוי על אובדן שליטתו באי סיציליה לטובת כוחות אוסטרים, ועד לאיחוד איטליה תחת כתר בית סבויה ב-1861.
פרט לאי סרדיניה כללה הממלכה גם את אזור סבויה, מחוזות פיימונטה, והעיר ניס. ליגוריה וג'נובה סופחו לממלכה בקונגרס וינה בשנת 1815. בית סבויה שמר על זכותו ההיסטורית לכתר ממלכת קפריסין וממלכת ירושלים הצלבניות, על אף ששטחים אלו היו מצויים ביד האימפריה העות'מאנית מזה מאות בשנים, ולפיכך נקראה הממלכה באופן רשמי "ממלכת סרדיניה, קפריסין וירושלים, דוכסות סבויה ומונפראט, מחוז פיימונטה". במהלך רוב המאה ה-18 והמאה ה-19 הייתה בירת הממלכה טורינו שבפיימונטה. ב-1860 ויתרה הממלכה על ניס וסבויה לטובת צרפת בתמורה לתמיכה צרפתית במלחמות איחוד איטליה. בשנת 1861 הייתה למדינה העיקרית בממלכת איטליה החדשה, ולאחר איחוד איטליה תחת כתר סבויה, חדלה להתקיים כממלכה נפרדת.
היסטוריה של פיימונטה וסרדיניה עד ליצירת הממלכה המאוחדת > היסטוריה קדומה של פיימונטה

לאחר נפילת האימפריה הרומית היה אזור פיימונטה נתון לפלישות של עמים שונים, ובתקופות שונות היה בשליטת הבורגונדים הגותים, האימפריה הביזנטית, הלומברדים והפרנקים. במהלך המאה ה-9 היה האזור חלק מנחלות האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1046 סיפח אודונה הראשון, רוזן סבויה, את פיימונטה לנחלותיו, שכללו שטחים באזור סבויה בצפון מערב איטליה ובדרום מזרח צרפת, ובירתם שאמברי הנמצאת כיום בצרפת. מספר ערים כגון אסטי ואלסנדריה והמרקיזויות של סאלוצו ומונפרט נותרו עצמאיות. רוזנות סבויה הועלתה לדרגת דוכסות ב-1416 והדוכס אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה העביר את מושב הדוכסות לטורינו ב-1563.
היסטוריה של פיימונטה וסרדיניה עד ליצירת הממלכה המאוחדת > היסטוריה קדומה של סרדיניה

האי סרדיניה היה חלק מן האימפריה הרומית. בשנת 456, לאחר נפילת האימפריה, כבשו את האי הוונדלים, ששלטו באי עד לשנת 534, בה נפל האי בידי האימפריה הביזנטית. זו לא הצליחה להטיל מרותה על האי, ובין המאה השישית למאה התשיעית התקיימו באי ממלכות עצמאיות של מקומיים תחת השלטון הביזנטי. ב-832 נטשה לחלוטין האימפריה הביזנטית את האי. האי הפך לחלק ממאבקי השליטה בים הטירני, בין המעצמות האזוריות ג'נובה ופיזה, ולא היה בו שלטון אחיד. במהלך המאה ה-14 השתלטה ממלכת אראגון על האי בהדרגה, ולאחר איחוד ספרד היה האי לנחלה מנחלות הכתר הספרדי.
היסטוריה של פיימונטה וסרדיניה עד ליצירת הממלכה המאוחדת > איחוד סרדיניה ופיימונטה תחת כתר בית סבויה

לאחר מלחמת הירושה הספרדית, שהסתיימה בחוזה אוטרכט ב-1713 חולקו נחלותיה של ספרד ביבשת אירופה. בית סבויה קיבל את סיציליה וחלק מדוכסות מילאנו, ואילו קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה קיבל את ארצות השפלה הדרומיות, ממלכת נאפולי, סרדיניה, ואת רוב דוכסות מילאנו. חלוקה נוספת אירעה ב-1718 כאשר אולץ ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה לוותר על סיציליה לטובת בית הבסבורג מאוסטריה. בתמורה קיבל את השליטה בסרדיניה. שנתיים לאחר מכן, ב-24 באוגוסט 1720 קיבל באופן רשמי את השליטה על האי. נחלות בית סבויה בחצי האי האפניני ובאי סרדיניה כונו מעתה "ממלכת סרדיניה" או "ממלכת סרדיניה-פיימונטה".
המלחמות הנפוליאוניות וקונגרס וינה

ב-1792 הצטרפה ממלכת סרדיניה אל הקואליציה האנטי צרפתית הראשונה, אך הוכתה על ידי נפוליאון ב-1796 והסכימה לתנאי חוזה פריז מ-1796 שאיפשר לנפוליאון מעבר חופשי בשטחה. ב-6 בדצמבר 1798 כבש הגנרל המהפכני הצרפתי ז'ובר את טורינו וגירש ממנה את קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה, שנמלט אל האי סרדיניה, וויתר על נחלותיו ביבשת. הממשלה הזמנית שהוקמה דרשה את איחוד פיימונטה עם צרפת. ב-1799 כבשו כוחות אוסטרים ורוסים את האזור, אך ב-1800 שבו הצרפתים והשתלטו על פיימונטה בעקבות ניצחונו של נפוליאון בקרב מרנגו. במהלך כל המלחמות הנפוליאוניות לא השתלטו הצרפתים על האי סרדיניה עצמו.
ב-1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה.
שלטון בית סבויה בין קונגרס וינה למלחמות האיחוד

מלכי בית סבויה בתקופה זו, ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה (1802–1821), קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה (1821–1831) וקרלו אלברטו, מלך סרדיניה (1831–1849) ניהלו מדיניות שמרנית וראקציונרית, תמכו במלכי הסדר האירופי הישן כפרננדו השביעי, מלך ספרד, והתנגדו לניסיונות של מהפכנים וליברלים על אדמתם להפוך את איטליה לממלכה ליברלית ומאוחדת, מסוג ניסיונו של המהפכן סנטורה די סנטרוזה להפיכה בפיימונטה ב-1821, אותו דיכאו קרלו פליצ'ה וקרלו אלברטו בעזרת חיילי הברית הקדושה.
בתקופה זו, מ-1830 עברה הממלכה תהליכים של תיעוש ושינוי חברתי. לאחר מהפכות 1848 נחקקה חוקה לממלכה, שכונתה "Statuto Albertino". החוקה, שנחקקה תחת חשש המהפכנים הליברלים, יצרה פרלמנט בן שני בתים. בית עליון הממונה על ידי המלך, ובית תחתון נבחר, וכן קבינט, האחראי כלפי המלך, אך אינו יכול לפעול ללא הסכמת הפרלמנט. חוקה זו היוותה את הבסיס למשפט החוקתי באיטליה כולה לאחר האיחוד, ולמעשה עד לנפילת ממלכת איטליה והקמת הרפובליקה ב-1948.
הלחץ שהוביל את קרלו אלברטו לחקיקת החוקה, הוביל אותו גם להתנגד לאוסטרים, שדיכאו בכוח את הרוח המהפכנית בכל איטליה. כישלון המצור על מילאנו ששמו האוסטרים בפיקוד המרשל יוזף רדצקי פון רדץ, הוביל את קרלו אלברטו להצטרף אל בני ונציה ומילאנו ולהכריז מלחמה על האוסטרים, כשמטרתו איחוד איטליה. לאחר הצלחות ראשוניות הוכה צבאו של קרלו אלברטו על ידי רדצקי בקרב קוסטוזה ב-24 ביולי 1848. צבאו של קרלו אלברטו שב לפיימונטה, ורדצקי הצליח להשתלט על אזור לומברדיה-ונציה.
איחוד איטליה

השלום השביר ששרר לאחר התבוסה הצבאית בקוסטוזה לא נמשך זמן רב. במרץ 1849 ניסה קרלו אלברטו את כוחו פעם נוספת כנגד האוסטרים ושוב הובס. ב-23 במרץ 1849 התפטר קרלו אלברטו ומסר את כתרו לבנו, ויטוריו אמנואלה השני.
ב-1850 הצטרף לממשלת פיימונטה הרוזן קמילו בנסו די קאבור. בתחילה שימש כשר החקלאות, המסחר והצי, ולאחר מכן כשר האוצר, ובנובמבר 1852 היה לראש הממשלה. פעילותו הפכה את ממלכת סרדיניה לכוח המניע מאחורי התנועה לאיחוד איטליה. ב-1854 הצטרפה סרדיניה אל האימפריה העות'מאנית, בריטניה וצרפת שיצאו כנגד רוסיה במלחמת קרים. עם סיום המלחמה המשיך קאבור בתוכניתו ליצירת איטליה מאוחדת תחת כתר בית סבויה. האמצעים לכך היו פיתוח כלכלי מואץ, ומערכת של בריתות דיפלומטיות, המלוות בכוח צבאי, ובחבירה לכוחות התומכים בליברליזם ובאיחוד במדינות איטליה שמחוץ לממלכת סרדיניה.
בשנת 1858 כרת קאבור ברית חשאית עם נפוליאון השלישי קיסר צרפת. על פי תנאי הברית, שכונה "הסכם פלומביאר", על שם העיירה פלומביאר-לה-בן (Plombières-les-Bains) שבמחוז ווז' בה נועדו השניים בחשאי, תסייע צרפת בסילוקה של אוסטריה מחצי האי האיטלקי, ובאיחוד איטליה, ובתמורה תקבל צרפת את אזור סבויה וניצה. ביוני 1859 מצא נפוליאון את העילה למלחמה באוסטריה, ויצא למתקפה. בקרב סולפרינו ניצחה הברית בראשות נפוליאון את הצבא האוסטרי, וממלכת סרדיניה סיפחה את לומברדיה. אך מיד לאחר מכן שינה נפוליאון את טעמו, והחליט לסיים את המעורבות הצרפתית במלחמה. ב-11 ביולי 1859 חתם נפוליאון מאחורי גבם של בני בריתו על הסכם וילאפרנקה שנבע, כפי הנראה, מחששו מכך שהמדינה האיטלקית שסייע ליצור תהיה רבת עוצמה משתכנן. נפוליאון ופרנץ יוזף הראשון הסכימו על כך שהאוסטרים ימשיכו להחזיק בוונציה אך ימסרו את לומברדיה לצרפתים, שימסרו אותה לפיימונטה. פרט לכך יישארו הגבולות הפנימיים באיטליה כפי שהיו. שליטיהם השושלתיים הישנים של טוסקנה, מודנה ופארמה, שגורשו על ידי המהפכנים לאוסטריה, ישובו לכיסאותיהם, והאפיפיור ימשיך לשלוט במדינת האפיפיור. סבויה וניצה תישארנה בידי פיימונטה, כהכרה בכך שנפוליאון לא מילא את התחייבותו כלפיה. הסכם זה נתפס על ידי הליברלים ותומכי האיחוד כבגידה. קאבור התפטר מכהונתו, ושב לאחוזתו.
בתחילת 1860 חל מפנה נוסף. קאבור שב לתפקידיו, והמשיך להניע את גלגלי האיחוד, כשהוא נעזר בג'וזפה גריבלדי, הפטריוט והמהפכן האיטלקי הוותיק. ב-5 במרץ 1860 אישרו דוכסות פארמה, טוסקנה, רומאניה ומודנה במשאל עם את הצטרפותן לממלכת סרדיניה. הברית עם נפוליאון חודשה, ובמסגרתה נמסרו סבויה וניצה לצרפת.
בה בעת החל גריבלדי במסעו לכיבוש דרום איטליה בשם ממלכת סרדיניה. הוא חצה את ממלכת שתי הסיציליות, כשעמו אלף מתנדבים, במסע צבאי המכונה "מסע האלף", כשמטרתו עלייה אל רומא, ומסירת כל דרום איטליה לידיו של ויטוריו אמנואלה. קאבור, שחשש מן האלמנט המהפכני והרפובליקני שבתנועתו של גריבלדי, בה רבו תומכיו של ג'וזפה מציני פעל מהר, ובשיתוף פעולה עם נפוליאון פנה דרומה, והביס את חילות האפיפיור וחילות בורבון. ב-26 באוקטובר נפגש גריבלדי עם המלך ויטוריו אמנואלה בטאנו, וב-7 בנובמבר נכנס המלך לנאפולי. ב-17 במרץ 1861 הוכרזה ממלכת איטליה ובזאת תם קיומה של ממלכת סרדיניה כממלכה עצמאית.
לקריאה נוספת

דייוויד תומסון, אירופה מאז נפוליאון, חלק א', הוצאת זמורה ביתן, 1984
אולימפיאדת השחמט 2014

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  1 באוגוסט 2014 
 תאריך סיום:  14 באוגוסט 2014 
 עיר:  טרומסה, נורווגיה
 שופט ראשי:  Panagiotis Nikolopoulos (יוון)
 קבוצות משתתפות:  151
 מס' משתתפים:  882 (מהם 255 רבי אמנים ו-139 אמנים בינלאומיים)
 שיטה:  שווייצרית - 11 סיבובים
 → אולימפיאדת השחמט 2012 אולימפיאדת השחמט 2016 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-41 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בטרומסה, שבנורווגיה, בין 1 באוגוסט ל-14 באוגוסט 2014.
התחרות הפתוחה

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | וונג יו, דינג לירן, יו יאנגוי,ני חוא, ויי יי | 19 |
| 2 | הונגריה הונגריה | פטר לקו, שאבה בלוש, זולטן אלמשי, ריכרד רפורט, יהודית פולגאר | 17 |
| 3 | הודו הודו | פארימרז'אן נגי, סנטוממרן סנטומרן, קרישנן ססקיראן, בסקרן אדחיבאן, לליט באבו | 17 |
| 4 | רוסיה רוסיה | ולדימיר קרמניק, אלכסנדר גרישצ'וק, פטר סבידלר, סרגיי קריאקין, יאן נפומניאשצ'י | 17 |
| 5 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | שחריאר ממדיארוב, טיימור רג'אבוב, ראוף ממטוב, אלטאי ספרלי, גדיר גוסיינוב | 17 |
| 6 | אוקראינה אוקראינה | וסילי איוונצ'וק, רוסלן פונומריוב, פבל אליינוב, אנטון קורובוב, אלכסנדר מויסיינקו | 16 |
| 7 | קובה קובה | לניה דומינגס, לאזארו ברוזון, יונצקי קוזדה, איסאן סוארס, יורי גונסאלס | 16 |
| 8 | ארמניה ארמניה | לבון ארוניאן, גבריאל סרקיסיאן, סרגיי מובססיאן, ולדימיר אקופיאן, טיגראן קוטניאן | 16 |
| 9 | ישראל ישראל | בוריס גלפנד, מקסים רודשטיין, איליה סמירין, אמיל סוטובסקי, יבגני פוסטני | 16 |
| 10 | ספרד ספרד | פרנסיסקו ולחו, דייוויד גוג'ארו, איוואן סלגדו, מיגל אילסקאס, רניה ואסקס | 16 |