stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איאן מרדוק

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1973 קונסטנץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 התאבד:  28 בדצמבר 2015 (בגיל 42) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ian Ashley Murdock 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרדו (1996)  תיכון ויליאם הנרי הריסון 
 מעסיק:  סאן מיקרוסיסטמס, Salesforce Marketing Cloud, Docker, Inc. 
 תפקיד:  Debian project leader (אוגוסט 1993–מרץ 1996)  Debian developer (16 באוגוסט 1993–28 בדצמבר 2015) 
 בן או בת זוג:  דברה לין (ינואר 1994–ינואר 2008) 
 מספר צאצאים:  3 
 ianmurdock.com
 
איאן מרדוק (Ian Murdock;‏ 28 באפריל 1973 - 28 בדצמבר 2015) היה המייסד של הפצת הלינוקס דביאן ואת משווקת הלינוקס המסחרית Progeny. עבד עבור סאן מיקרוסיסטמס כאחראי על אסטרטגיות של מערכות ההפעלה. בעבר שימש כמנהל הטכנולוגי של קרן לינוקס ויושב ראש Linux Standard Base, תקן השימוש עבור מערכת ההפעלה לינוקס. התגורר באינדיאנה שבארצות הברית.
ב-1993 הוא חיבר טקסט בשם "Debian Manifesto" בזמן שהיה סטודנט באוניברסיטת פרדו, שם הוא סיים תואר ראשון במדעי המחשב בשנת 1996.
הוא קרא לדביאן על שמו ועל שם חברתו באותה תקופה, מי שלימים הפכה אשתו ומאוחר יותר גרושתו, דברה (Debra).
נסיבות מותו טרם הובררו.
הערות שוליים

↑  Joining Sun « Ian Murdock’s Weblog
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 109146778  VIAF: 190733767   WorldCat (עם VIAF): 190733767
אוקראינה (ערוץ)

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוקראינה 
 תאריך השקה:  1993 
 בעלות:  קבוצת המדיה אוקראינה 
 שפה:  אוקראינית, רוסית
 משרד ראשי:  דונצק, קייב 
 kanalukraina.tv
 
אוקראינה (באוקראינית: Україна) הוא ערוץ טלוויזיה לאומי אוקראיני, המהווה חלק מחברת ההחזקות "Media Group Ukraine" שבבעלות האוליגרך רינאט אחמטוב. הערוץ משדר תוכניות טלוויזיה, סרטים וסדרות, הפקה מקומית וזרה כאחד והוא אחד מערוצי הטלוויזיה הגדולים באוקראינה.
ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה" משדר ל-93.4% מכלל משקי הבית באוקראינה. העברת האות מתבצעת באמצעות רשת שידור אנלוגית, רשתות כבלים, רשת T2 המשדרת דיגיטלית ודרך לוויין. הסיקור הטכני של ערוץ הטלוויזיה הוא 95% משטחי אוקראינה.
היסטוריה

הערוץ הוקם בדונייצק במרץ 1993 כחברת שירות בבעלות המדינה בשם Doka-TV. הערוץ נתמך על ידי מועצת העיר דונייצק והחל לשדר בדונייצק.
בסוף שנות ה-90 חברת הטלוויזיה ASKET נקנתה על ידי רינאט אחמטוב ובמרץ 2001 יזם את הקמת "אוקראינה", חברת מדיה, שקיבלה רישיון לשדר על רשת 6 TVKs בדונייצק.
בשנת 2001, קבוצת SCM של אחמטוב הפכה רשמית לבעלת המניות העיקרית של ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה", שבאותה עת שלטה על 75% ממניות ערוץ הטלוויזיה (בהמשך בשנת 2007, SCM כבר הפכה לבעלת 99% מהמניות ובשנת 2010 כבר החזיקה בבעלות מלאה של 100% מכלל המניות).
בשנים 2002–2003 המשיכה החברה בפיתוח פעיל, לאחר שקיבלה יותר ממאה תדרי טלוויזיה ברחבי אוקראינה, כולל 11 ערוצי טלוויזיה בקייב, עליהם החל הערוץ לשדר ביוני 2003. בשנת 2003, הערוץ מתחיל גם לשדר באמצעות לוויין. באפריל 2003, אוקראינה נכנסה נכללה בחבילת הטלוויזיה של מפעילת הכבלים בקייב "ווליה" ובשנת 2004 הערוץ קיבל מעמד כערוץ לאומי.
ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה" מבחינת תוכנו ואיכות תוכני התוכנית היה חלש למדי בהשוואה לרשויות השידור מקייב. אך הערוץ משך צופים באמצעות שידור משחקי כדורגל, בייחוד של קבוצת הפאר שחטאר דונצק.
אוטו פלצר

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1900 דראגה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  11 באוגוסט 1970 (בגיל 70) אויטין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מידע כללי
 שם לידה:  Otto Paul Eberhard Peltzer 
 מדינה:  גרמניה 
 משקל:  72 ק"ג 
 גובה:  1.86 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  ריצת 800 מטר, אתלטיקה 
 
אוטו פאול אֶבֶּרְהַארד פֶּלְצֵר (בגרמנית: Otto Paul Eberhard Peltzer; ‏8 במרץ 1900 - 11 באוגוסט 1970) היה אתלט גרמני. היה שיאן עולם בריצות למרחקים בינוניים. בריצת 800 מטר לאחר שיפור שיאו בן ה-14 שנים של טד מרדית' האמריקאי, בריצת 1000 מטר ובריצת 1500 מטר לאחר שיפור שיאו של פאבו נורמי מפינלנד. הוא אתלט הראשון מתוך שניים בלבד, שהחזיק בו זמנית בשיאי העולם בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר, 50 שנה עד שסבסטיאן קו הבריטי הצליח לקבוע הישג זה.
פלצר היה קורבן של הנאצים בשל היותו הומוסקסואל.
ביוגרפיה

פלצר נולד באלרנברוק-דרגה שבהולשטיין. כילד בריאותו הייתה לקויה, אך הוא התגבר וגדל להיות אתלט מעולה. בשנת 1918 החל ללמוד באוניברסיטת מינכן. הוא הצטרף למועדון האתלטיקה ושם כונה "אוטו המוזר" ("Otto der Seltsame"). בשנת 1922 זכה לראשונה באליפות גרמניה. בשנת 1925 קיבל את הדוקטורט.
ב-3 ביולי 1926 הוזמן פלצר להשתתף באליפות איגוד החובבים באתלטיקה של אנגליה, שנערכה באצטדיון סטמפורד ברידג' שבלונדון. הוא ניצח בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:51.6 דקות, שיפור לשיאו הוותיק בן ה-14 שנים של טד מרדית' מארצות הברית (1:51.9 דקות). בריצה זו ניצח את דאגלס לאו, האלוף האולימפי (פריז 1924) בריצה זו ומי שלימים ינצח בריצה זו גם באולימפיאדה הבאה (אמסטרדם 1928). השיא החזיק מעמד שנתיים. גרמניה לא הורשתה להשתתף במשחקים האולימפיים שנערכו בפריז בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
בתחרות הזמנה שנערכה בברלין, גרמניה ב-11 בספטמבר 1926, לעיני 30,000 צופים נלהבים, בהשתתפות פאבו נורמי מפינלנד, אדווין ווייד משוודיה (בעל 5 מדליות אולימפיות) והרברט בוכר בן ארצו, ניצח פלצר בריצת 1500 מטר בשיא עולם חדש של 3:51.0 דקות, שיפור לשיאו בן השנתיים של נורמי (3:52.6 דקות), שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי ז'ול לדומג מצרפת (3:49.2 דקות).
בתחרות שנערכה בקולומב פרבר של פריז, צרפת ביולי 1927 קבע פלצר בריצת 1000 מטר שיא עולם חדש של 2:25.8 דקות.
לאחר שגרמניה הורשתה להשתתף במשחקים האולימפיים, תקופה קצרה לפני אולימפיאדת אמסטרדם (1928) נפצע פלצר במהלך משחק כדוריד. הוא אמנם החלים ואף נבחר לתפקיד קפטן הנבחרת, אך לא הצליח להעפיל לשלב הגמר בריצת 800 מטר לאחר שקבע תוצאה של 1:56.3 דקות. גם בריצת 1500 הוא לא הצליח להעפיל לריצת הגמר, כמו שלושת הרצים האחרים מגרמניה שעלו לגמר.
בתחרות שנערכה באולם בשנת 1932 קבע פלצר בריצת 1000 מטר שיא אירופה חדש של 2:30.8 דקות.
פלצר נבחר שוב לקפטן נבחרת גרמניה באתלטיקה לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:55.0 דקות, לאחר שנאלץ לרוץ בתנאים גרועים, עם נעלי מסמרים על המסלול הקשה. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:53.6 דקות ועלה חמישי לריצת הגמר. את ריצת ה-1500 מטר שבה השתתף, הוא לא סיים. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי עם הרביעייה הגרמנית בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:14.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:08.2 דקות, בריטניה (3:11.2 דקות) וקנדה (3:12.8 דקות).
רדיפתו על ידי הנאצים

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הצטרף פלצר למפלגה הנאצית ולאס אס. ביוני 1935 הוא נידון למאסר של 18 חודשים בשל קיום יחסים הומוסקסואלים עם צעירים, לפי סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני. הוא שוחרר בטרם עת בתנאי שתיפסק מעורבותו בספורט, אך נעצר בשנית ב-1937. לאחר תקופה שבה בילה בדנמרק, בפינלנד (סבל מברונכיטיס חסימתית) ובשוודיה חזר לגרמניה בשנת 1941, לאחר שהיה סמוך ובטוח כי ההאשמות נגדו יבוטלו, אך הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שם שהה עד לשחרור המחנה ב-5 במאי 1945.
אחרי המלחמה

בשנות ה-50, נחשבה ההומוסקסואליות של פלצר עדיין לעבירה פלילית בגרמניה וגרמה לסכסוך בינו לבין איגוד האתלטיקה הגרמני. האפשרויות שלו לאמן בגרמניה היו מאוד מוגבלות. למרות זאת, הוא קיבל עמלה מעיתון גרמני עבור סיקור אולימפיאדת מלבורן (1956). לאחר המשחקים ניסה להתקבל לאיגודי אתלטיקה לאומיים שונים כמאמן, אך ללא הצלחה. בסופו של דבר, הגיע פלצר להודו ושם אימן באצטדיון הלאומי בניו דלהי וייסד את המועדון הנוער האולימפי של דלהי. לאחר מכן הונצח שמו, בכך שהמועדון נקרא על שמו.
במהלך שנות השישים היגר פלצר לקליפורניה, ארצות הברית, שם המשיך בלימודים אקדמיים והוסמך לדוקטור בתחום המדעים המדויקים באוניברסיטת ברקלי. לאחר התקף לב שעבר בשנת 1967, שוכנע לחזור לגרמניה, שם טופל בבית חולים בהולשטיין.
בשנת 1970 לאחר שהשתתף במפגש ספורטאים שנערך באוטין שבהולשטיין, נמצא פלצר מוטל מת בדרך למגרש חניה.
שיאים אישיים

פלצר קבע 4 שיאי עולם ו-16 שיאי גרמניה אישיים
ריצת 100 מטר: 10.9 שניות
ריצת 110 מטר משוכות: 16.2 שניות
ריצת 200 מטר: 22.1 שניות (1925)
ריצת 400 מטר: 48.8 שניות (1925)
ריצת 400 מטר משוכות: 54.4 שניות, שיא גרמניה (1927)
ריצת 500 מטר: 1:03.6 דקות, שיא עולם בעבר (1926–?)
ריצת 800 מטר: 1:51.6 דקות, שיא עולם בעבר (1926–1928)
ריצת 1000 מטר: 2:25.8 דקות, שיא עולם בעבר (1927–1930)
ריצת 1500 מטר: 3:51.0 דקות, שיא עולם בעבר (1926–1930)
ריצת 2000 מטר: 5:28.3 דקות, שיא גרמניה (1923)
ריצת 10000 מטר: 32:47.0 דקות
ריצת 15000 מטר: 51:10.0 דקות
הישגים ותארים בספורט

פלצר זכה ב-14 תוארי אליפות גרמניה אישיים
ריצת 400 מטר (1): 1926
ריצת 400 מטר משוכות (2): 1926, 1927
ריצת 800 מטר (6): 1923–1925, 1931, 1932, 1934 וסגן אלוף: 1929
ריצת 1500 מטר (5): 1922–1926
הערות שוליים

↑  אליפות גרמניה בריצת 400 מטר, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בריצת 400 מטר משוכות, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בריצת 800 מטר, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בריצת 1500 מטר, (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012726308605171  PLWABN: 9810670556205606  BnF: cb17713082f (data)  GND: 116076496  World Athletics: 14558623  ISNI: 0000 0000 4617 7742  LCCN: n2001095852  VIAF: 32739319   WorldCat (עם VIAF): 32739319
אבוטאבאד

| --- | --- |

אבוטאבאד מהרי הסביבה
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 מחוז:  הזארה
 חבל ארץ:   ח'ייבר פח'טונח'ווה
 תאריך ייסוד:  1853 
 גובה:  1,260 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  148,587 (2017)
 קואורדינטות:  34°09′21″N 73°13′10″E﻿ / ﻿34.15583°N 73.21944°E﻿ / 34.15583; 73.21944
 אזור זמן:  UTC +5
 http://www.abbottabad.gov.pk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביאבוטאבאד(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביאבוטאבאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַבּוֹטְאַבָּאד (באורדו: ایبٹ آباد) היא עיר בצפון-מזרח פקיסטן, השוכנת במחוז הזארה בפרובינציית ח'ייבר פח'טונח'ווה, כ-50 ק"מ מבירת המדינה, אסלאמאבאד. העיר שוכנת בגובה של כ-1,260 מטרים מעל פני הים, והיא ידועה בקרב תושבי פקיסטן במזג האוויר הנוח שלה ובמבני הצבא הרבים שנמצאים בה.
היסטוריה

העיר אבוטאבאד הייתה מטה מחוז אבוטאבאד בהודו הבריטית, והיא קרויה על שמו של מייג'ור ג'יימס אבוט, שייסד את העיר והמחוז בינואר 1853, לאחר סיפוחה של פנג'אב. הוא נשאר הממונה בה בין השנים 1849–1853.
אבוטאבאד הייתה, ועודנה כיום, מתחם צבאי, בין היתר לסנטוריום, שבו נמצאת מפקדת הגדוד של החטיבה השנייה בצבא הצפון. בשנת 1901 מנתה אוכלוסיית העיר, לרבות המתחם הצבאי, 7,764 איש. בתקופה זו נבנו בעיר מבנים ציבוריים ראשיים, כגון בתי הספר התיכוניים.
ביוני 1948 פתח הצלב האדום הבריטי בית חולים באבוטאבאד, על מנת לטפל באלפי הפצועים שהובאו מהקרבות באזור קשמיר.
ב-8 באוקטובר 2005 חווה האזור כולו הרס רב ברעידת האדמה בקשמיר. אמנם העיר שרדה ברובה, אך הבניינים הישנים נפגעו או נהרסו.
אבוטאבאד עלתה לכותרות העיתונים בעולם בעקבות מבצע חנית נפטון, שנערך בשטחה ב-2 במאי 2011 ובו נהרג אוסאמה בן לאדן בבית המסתור שהיה לו בעיר.
גאוגרפיה

אבוטאבאד גובלת בכל צדדיה בגבעות סארבן, שמהן ניתן לצפות בנוף מרהיב של העיר והאזור. מיקומה של העיר והגבעות משרים מזג אוויר נוח בקיץ, אך קר בחורף.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באבוטאבאד הוא בעיקרו אקלים סובטרופי גשום עם טמפרטורות חמימות במהלך חודשי האביב והסתיו, לחות גבוהה בחודשי יוני ויולי וטמפרטורות קרות עד בינוניות בחודשי החורף. הטמפרטורות יכולות לטפס עד ל-30 מעלות צלזיוס באמצע הקיץ ולרדת עד ל-0 מעלות בחודשי החורף. ייתכן שלג רך בינואר, אולם רוב ממטרי הגשם מתרחשים בעונת המונסון, הנמשכת ממאי עד אוגוסט ולרוב גורמת להצפות.
שפות

בשנת 1998 הייתה הידנקו השפה השלטת באזור, עת הייתה מדוברת על ידי 94% מהאוכלוסייה. הבאות בתור היו פוטוהארי עם 2.3% ופשטו עם 2.2%, וכן אורדו עם 1% מהאוכלוסייה. הגם שאורדו היא שפתם של כאחוז מהאוכלוסייה, רוב תושבי האזור מבינים ודוברים אותה באופן שוטף. והיא מדוברת בעיקר בשווקים ובמשרדים. כמו כן, השפה האנגלית מדוברת בעיקר בעולם העסקים ובלימודים.
תיירות

אבוטאבאד היא מוקד תיירותי מתקופת הקולוניאליזם, משום שהיא נקודת תחבורה ראשית לכל אזורי התיירות הבולטים בפקיסטן, דוגמת נתהיאגלי ונאראן. בעיר עובר כביש קארקוראם המתחקה אחר עקבות נתיבי דרך המשי הקדומים ומהווה אטרקציה ובסיס לביקור בעיירות סמוכות.
גלריה

אבוטאבאד בשנת 1865
אבוטאבאד בשנת 1907
האקדמיה הצבאית באבוטאבאד
הערות שוליים

↑  אבוטאבאד באנציקלופדיה בריטניקה
↑  עיתוןImperial Gazetteer of India", v. 5, p. 1". עוסק בערך אבוטאבאד האזור והעיר
↑  טבלת אקלים ממוצע באבוטאבאד נכון לשנת 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535547105171  LCCN: n95028450  VIAF: 147907558   WorldCat (עם VIAF): 147907558 
אבוטאבאד בשנת 1860
מפת כביש הקארקוראם
אטואל דה בסאז'

| --- | --- |

הדבוקה במהלך קטע 4 במהדורה של 2018
 מדינות:  צרפת צרפת
 סוג:  מרוץ קטעים
 חודש:  פברואר
 משך:  5 קטעים
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1971
 מרוצים עד כה:  51
 מנצח ראשון:  צרפת ז'אן לוק מולינריס
 מוביל במספר הניצחונות:  צרפת ז'אן לוק מולינריס   בלגיה ז'ו פלאנקרט   צרפת ז'רום קופל
 מנצח אחרון:  ארצות הברית נילסון פאולס
 שנת מרוץ אחרונה:  2023
 
אטואל דה בסאז' (בצרפתית: Étoile de Bessèges; בעברית: כוכב של בסאז') הוא מרוץ אופני כביש מקצועני, בקטעים וחלק מהסבב האירופי של ה-UCI, כשהוא בדרגה של 2.2. המרוץ נערך ברחבי בסאז', עיר ב-לנגדוק-רוסיון. הוא כולל חמישה קטעים ונוסד ב-1971.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1971 כשז'אן לוק מולינריס מנצח בו, אותו לוק מורלינריס הוא שיאן הניצחונות במרוץ, שגם שנה לאחר מכן ב-1972 הוא ניצח, ביחד עם ז'ו פלאנקרט (1998, 2000) וז'רום קופל (2012, 2016).
המרוץ נערך בתחילת פברואר, מה שהופך אותו לאחד ממרוצי הקטעים הראשונים בעונה ומרוץ הקטעים הראשון בעונה בצרפת, ואחד מכמה מרוצים שמובילים אל מרוץ הקטעים הגדול הראשון בצרפת, הפריז - ניס. המרוץ כולל חמישה קטעים, שרובם מישוריים אך עם לפחות קטע אחד גבעי. לעיתים כולל המרוץ גם קטע נגד השעון.
מנצחים בשנים האחרונות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | צרפת פטריק האלנד | פסטינה–לוטוס |
| 1998 | בלגיה ז'ו פלאנקרט | לוטו–מוביסטאר |
| 1999 | צרפת דויד לפברה | Ag2r Prévoyance |
| 2000 | בלגיה ז'ו פלאנקרט | קופידיס |
| 2001 | בלגיה ניקו אחוט | לוטו–אדקו |
| 2002 | אוסטרליה רובי מקיואן | לוטו–אדקו |
| 2003 | איטליה פאביו באלדטו | אלסיו |
| 2004 | צרפת לורן ברושאר | Ag2r Prévoyance |
| 2005 | צרפת פרדי בישו | פרנסיס דה ז'ה |
| 2006 | בלגיה פרדריק ווילמס | צ'וקולאדה ז'אקס |
| 2007 | בלגיה ניק נוינס | קופידיס |
| 2008 | רוסיה יורי טרופימוב | Bouygues Télécom |
| 2009 | צרפת תומא ווקלר | Bbox Bouygues Telecom |
| 2010 | צרפת סמואל דמולא | Ag2r–La Mondial |
| 2011 | צרפת אנתוני ראווה | Ag2r–La Mondial |
| 2012 | צרפת ז'רום קופל | Saur–Sojasun |
| 2013 | צרפת ג'ונתן היוור | Sojasun |
| 2014 | שוודיה טוביאס לודוויגסון | ג'איינט שימאנו |
| 2015 | לוקסמבורג בוב יונגלס | טרק פאקטורי רייסינג |
| 2016 | צרפת ז'רום קופל | IAM Cycling |
| 2017 | צרפת ליליאן קאלמז'אן | דיירקט אנרז'י |
| 2018 | צרפת טוני גלופן | AG2R La Mondiale |
| 2019 | צרפת כריסטוף לאפורט | קופידיס |
| 2020 | צרפת בנואה קונספרואה | AG2R La Mondiale |
| 2021 | בלגיה טים ולנס | לוטו–סודאל |
| 2022 | צרפת בנז'מן תומא | קופידיס |
| 2023 | ארצות הברית נילסון פאולס (אנ') | EF Education–Nippo |
אטוזאורים

| אטוזאורים |
| --- | --- |
 שלד של דסמטוסוכוס
תקופה
טריאס עליון 231.4–203 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: אטוזאורים
שם מדעי
 Aetosauria ‏ליידקר, 1889

שחזור של לונגוסוכוס (Longosuchus)
אטוזאורים (שם מדעי: Aetosauria; פירוש שמם מיוונית: "לטאות עיט") היא סדרה נכחדת של זוחלים ארכוזאורים פסאודוסוכים, אשר התקיימו במהלך הטריאס העליון שלפני 231.4-203 מיליון שנה.
מאפיינים

יצורים אלה היו קרוביהם של דמויי התנינאים אך היו שונים מהם מאוד. הם היו אוכלי צמחים, בעלי גפיים ארוכות המותאמות לתנועה יבשתית, גוף משוריין באוסטאודרמים כמו של אנקילוזאורים ולעיתים גם מעוטר בדוקרנים, והיו בעלי גולגולת קטנה וחוטם סולד. פיהם הכיל שיניים קטנות שנועדו ללעוס צמחייה וחלק מהחוקרים סוברים שאכלו גם חרקים.
מאובנים של אטוזאורים ידועים מאמריקה הצפונית והדרומית, מאפריקה, אירופה ומהודו ובאזורים מסוימים הם נמצאו בכמויות רבות, אך הם נמצאו רק בחלקים קטנים יחסית מכל אזור. המאובנים היו ידועים כבר מתחילת המאה ה-19, אך בשל מבנה הקשקשים שלהם הם נחשבו לדגים ורק בעת האחרונה נוצר הקשר בינם לבין התנינים.
מיון

סוג ללא מקור Aetosauroides
משפחה Stagonolepididae
סוג Aetobarbakinoides
סוג Adamanasuchus
סוג Calyptosuchus
סוג Coahomasuchus
סוג Neoaetosauroides
סוג Polesinesuchus
סוג Scutarx
סוג Stagonolepis
משפחה Aetosaurinae
סוג איטוזאורוס (Aetosaurus)
סוג Stenomyti?
משפחה Desmatosuchinae
סוג Acaenasuchus
סוג דסמטוסוכוס (Desmatosuchus)
סוג Gorgetosuchus
סוג Longosuchus
סוג Lucasuchus
סוג Sierritasuchus
משפחה Typothoracisinae
סוג Apachesuchus
סוג Redondasuchus
סוג טיפותורקס (Typothorax)
סוג Heliocanthus
סוג Paratypothorax
סוג Tecovasuchus
אורה (זן קלמנטינות)

אוֹרה הוא זן קלמנטינות ישראלי שנוצר במכלוא הזנים טמפל וקינו על ידי הצוות בראשות דוקטור עליזה ורדי. מאורה פותחו בהמשך הזנים אור ואודם. מהזן אור פותח בהמשך הזן אורי. למרות השימוש בשם קלמנטינה בקרב משווקים וצרכנים ישראליים, אורה הוא למעשה זן של מנדרינה ומשווק בחו"ל ככזה.
אורה בורר כזן ב-1978 ונרשם כפטנט ב-1984. מועד הבשלת הפרי בזן זה הוא בחודשים ינואר-פברואר. הזן מתאפיין בפרי עגול בעל קליפה חלקה בצבע צהוב-כתום המתקלפת בקלות. בפרי יש כעשרה זרעונים ורמת החמצון בפרי יורדת לאחר הקטיף, דבר הפוגם בטעמו. הפרי משתמר על העץ זמן רב יחסית.
הערות שוליים

↑  ניר כרמי, יוסי יניב, קטלוג זני הדרים בישראל, באתר מינהל החקר החקלאי - מכון וולקני, ‏2014
↑  Graham H. Barry, Frederick G. Gmitter Jr., Chunxian Chen, Mikeal L. Roose, INVESTIGATING THE PARENTAGE OF 'ORRI' AND 'FORTUNE' MANDARIN HYBRIDS, Acta Horticulturae, 2015-01, עמ' 449–456 doi: 10.17660/actahortic.2015.1065.55
אדוארד מאהלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בספטמבר 1857 Cífer, סלובקיה 
 פטירה:  29 ביוני 1945 (בגיל 87) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד  אוניברסיטת וינה 
 מעסיק:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 
אדוארד מָאהלֶר (בגרמנית: Eduard Mahler, בהונגרית: Mahler Ede;‏ 28 בספטמבר 1857 – 29 ביוני 1945) היה מזרחן, אשורולוג, אגיפטולוג, חוקר תנ"ך ואסטרונום יהודי-הונגרי.
קורות חיים

מאהלר נולד בעיירה צִיפֶר (Ciffer, כיום Cífer) שבחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בסלובקיה) בשנת 1857. בין 1876 ל-1880 למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת וינה. ב-1885 מונה למועצה האוסטרית למדידות.
פרויקט חייו של מאהלר היה לעגן את אירועי התנ"ך במסגרת כרונולוגית יציבה, וזאת תוך הסתייעות במדעי האגיפטולוגיה, האשורולוגיה והארכאולוגיה וקישור בין אירועים תנ"כיים לאירועים אסטרונומים כגון ליקוי חמה בעת מלחמת סיסרא. וניסיון למתן תיארוך מדויק למכות מצרים, ליציאת מצרים ולצליבת ישו. ספרו בנושא, Biblische Chronologie und Zeitrechnung der Hebräer (גרמנית: "כרונולוגיה מקראית והספירה של העברים") מ-1887 זיכה אותו במדליה מאת מלך שוודיה ונורווגיה.
כן כתב פירוש אסטרונומי לקידוש החודש של הרמב"ם (Maimonides' Kiddusch-Hachodesch,‏ 1890) וערך תרשימים וטבלאות-השוואה כרונולוגיות מקבילות, הכוללות בין היתר הקבלה בין לוח השנה ההיג'רי (האסלאמי) ללוח הגרגוריאני והיוליאני וטבלאות תאריכי כהונת מלכי האימפריה הביזנטית, המהווים כלי עזר מחקרי בסיסי חשוב.
בין 1898 ל-1910 כיהן כאוֹצֵר המחלקה לארכאולוגיה של המוזיאון הלאומי של הונגריה.
בין 1934 ו-1939 מסר את אוסף אמנות מצרים העתיקה שלו למוזיאון האמנויות היפות בבודפשט.
בעת מלחמת העולם השנייה הוסתר מאהלר הקשיש על ידי נזירים. ביתו הופצץ וכל ספרייתו – ובה ספרים וכתבי יד עתיקים – אבדה.
מאהלר נפטר במהלך מגפות שפרצו עם שחרור בודפשט ב-29 ביוני 1945 באויפשט (Újpest; פרוור של בודפשט). אחיו דיולה מאהלר, רופא, גורש מווינה ב 15 למרץ 1941 לפולין, כנראה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספר יובל לכבודו

Emlekkonyv Dr. Mahler Ede, nyolcvanadik szuletesnapjara, kiadjak baratai, tiszteloi es tanitvanyai (Dissertationes in honorem Dr. Eduardi Mahler, nominatae natali die octogesimo, ab amicis collegis et discipulis eius conscriptae et editae) (Jubilee volume in honour of Edward Mahler), Budapest: Mahler Ede Jubileumi Emlekbizottsag, 1937. (ביבליוגרפיה של כתביו: עמ' 12–36.)
לקריאה נוספת

Rezsabek Nándor: Az utolsó magyar polihisztor. Mahler Ede kronológus emlékezete, Budapest: Aura Kiadó, 2010, ISBN 978-963-7913-39-6("איש האשכולות ההונגרי האחרון") (בהונגרית)
הערות שוליים

↑  יעקב בן שלמה זלוטניק, מלחמת סיסרא בשעת ליקוי חמה, סיני ל"א, תשי"ב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264966905171  BIBSYS: 90148998  CiNii: DA12596134  GND: 116679638  ISNI: 0000 0000 7820 4098  LCCN: no2012089430  NKC: zmp20241229350  NTA: 072222913  RERO: 02-A003550737  SUDOC: 153520302  VcBA: 495/112545  VIAF: 35214430   WorldCat (עם VIAF): 35214430
איאן מקפירסון

איאן ביוקנן מקפירסון (אנגלית: Ian Buchanan McPherson;‏ 26 ביולי 1920 - מרץ 1983) היה כדורגלן סקוטי.
קריירה

מקפירסון נולד בגלאזגו, ושיחק בקבוצת הנוער של גלאזגו ריינג'רס עד תחילת מלחמת העולם השנייה והשעיית משחקי הכדורגל הרשמיים. מקפירסון עזב את ריינג'רס על מנת להצטרף לחיל האוויר המלכותי, וקיבל את אות ההצטיינות Distinguished Flying Cross. לאחר שסיים את שירותו הוא הצטרף לנוטס קאונטי ב-1945, והשתתף בליגות אזוריות שהיו קיימות בזמן המלחמה. באוגוסט 1946 הוא הצטרף למועדון הלונדוני ארסנל (שזה עתה קודם לליגה הראשונה), לאחר עונה אחת בלבד במדי נוטס.
הופעת הבכורה של מקפירסון הייתה  בהפסד 1 - 6 לוולבס ב-31 באוגוסט 1946, שהיה הפסד הליגה הגדול ביותר מזה עשרים שנה והמשחק הראשון של ארסנל לאחר המלחמה. למרות יכולת טובה של ארסנל בשנות ה-30 המועדון נאבק על מקומו בליגה בעונה הראשונה שלאחר המלחמה, וסיים רק במקום ה-13; באותה עונה השתתף מקפירסון ב-40 משחקים כקיצוני ימני.
עם מינויו של טום ויטאקר לתפקיד המאמן המצב השתנה, והמועדון הצליח לזכות באליפות בעונת 1947/1948, כאשר מקפירסון משתתף ב-29 משחקי ליגה כקיצוני ימני או כקיצוני שמאלי במקום דניס קומפטון הפצוע. הוא התאפיין במשחקו השליו, חוזקו הגופנו ובעיטותיו החזקות, אך מנגד נטה לעיתים ליכולת לא אחידה במשחקים השונים. הוא היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש עונות נוספות, אך החמיץ את הזכייה בגביע ה-FA ב-1950 כיוון שפרדי קוקס ודניס קומפטון שיחקו בעמדות הקישור הקיצוניות.
לאחר שעבר את גיל 30 הוא נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב עם שחקנים שונים כגון קוקס וארתור מילטון. הוא עזב את ארסנל בקיץ 1951 וחזר לנוטס קאונטי, לאחר שהשתתף ב-163 משחקים והבקיע 21 שערים עבור ארסנל. הוא מעולם לא זומן לסגל של נבחרת אנגליה למרות שהשתתף במשחקים רבים של המועדון (ארסנל) שזכה באליפות. הוא שיחק בנוטס במשך שתי עונות לפני שעבר לברנטפורד, בדפורד טאון החובבני וקיימברידג' יונייטד.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
אטוונן

| --- | --- |
סמל אטוונןסמל אטוונן

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת גיור
 שטח:  23.66 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,940 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°43′32″N 17°29′21″E﻿ / ﻿47.72545°N 17.48915°E﻿ / 47.72545; 17.48915 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.otteveny.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אטוונן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אטוונן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אטוונן (בהונגרית: Öttevény) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי אטוונן

באטוונן חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 17 | 1,615 |
| 1910 | 10 |  |
| 1920 | 4 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 2 | 2,025 |