פליקס אמיו
מספנות שרבורג > הקשר הישראלי

חיל הים הישראלי החליט לשפר את כוח הלחימה ויזם את תוכנית ספינות הסער. מימוש התוכנית החל במספנות אחים לורסן בעיר ברמן שבגרמניה. הפרויקט הופסק בעקבות לחץ ערבי, ולאחר משא ומתן הובטח מימון לבניית הספינות במקום אחר. את המשך בניית הספינות העבירה ישראל למספנות של פליקס אמיו.
מפקד חיל הים לשעבר, האלוף שלמה אראל, תיאר בזכרונותיו, שמרגע שנכנס אמיו לתמונה היא החלה להתבהר והתשובות השליליות הפכו לחיוביות. המצב הכלכלי בצרפת היה קשה לאחר הכשלונות במלחמות הודו סין ופינוי אלג'יריה. אמיו, שחיבתו לטכנולוגיה ולחידושים הייתה חזקה, שמח מאוד להזדמנות לייצר ספינות לחימה מהירות. הוא מסר שיוכל לקבל את התכנון אך הבנייה תעלה קצת יותר כי למספנת שרבורג אין ניסיון קודם בעבודת ברזל בעובי דק כפי שנדרש. חוזה הבנייה נחתם ביולי 1965, משלחת ישראלית הגיעה לשרבורג והבניה החלה. הפעילות נעשתה בדיסקרטיות הראויה לפרויקט ביטחוני בכלל והניסיון שנלמד מהלחץ הערבי בגרמניה. הספינות הוגדרו כספינות סיור מהירות שיימסרו ללא מערכות החימוש, שתוכננו להיות מורכבות בישראל.
אמיו היה מוכן לשתף פעולה ולהדריך בעלי מקצוע ממספנות ישראל. אך כאשר אלה בוששו לבוא ראה הזדמנות והציע לבנות את שש הספינות הנוספות בשרבורג וזאת בהנחה של 10% במחיר והגדלת קצב ההספקה לספינה אחת כל חודשיים. ההצעה קסמה לחיל הים וב-14 במרץ 1966 הורחבה ההזמנה לשש ספינות נוספות. הללו יקראו דגם סער 3.
הבנייה התקדמה בקצב המתוכנן. ב-11 אפריל 1967 הושקה הספינה הראשונה אח"י מבטח. בזירה המדינית השתנו התנאים. הנשיא דה גול שאף הוביל את צרפת למעמד של מעצמה ושיקולים כלכליים גרמו להעדפת הערבים. ב-3 ביוני 1967 הכריז על האמברגו הצרפתי על ישראל במסגרתו נמנע מישראל לקבל ציוד צבאי שהוזמן בחוזים עם התעשייה הצרפתית אפילו שתמורתו כבר שולמה.
אמיו היה נותן העבודה השני בגודלו בשרבורג. בניית הספינות לישראל הייתה העבודה העיקרית שהוזמנה באותה עת. הפסקת הבנייה הייתה גורמת אסון כלכלי לעיר שרבורג, שמרבית אוכלוסייתה תמכה במפלגת השלטון - המפלגה הגוליסטית. אנשי העיר הצליחו להעביר דרך מרכז המפלגה בפריז הגדרה שהספינות אינן בגדר אמצעי לחימה ובנייתן נמשכה כולל העברתן לישראל. כך עד הספינה השישית, והנה ב-3 בינואר, לאחר תלונה של ממשלת לבנון על פעולת ישראל בשדה התעופה בביירות, הכריז דה גול על הכללת הספינות בשרבורג באמברגו.
אנשי שרבורג שכנעו את ישראל להמשיך בבנייה. התשלומים בחוזה נקבעו לפי קיום אבני דרך, כך שכשליש מהתמורה ישולם ביציאת הספינה לדרכה. אמיו הגיע לפגישה עם דה גול כדי לשחרר את הספינות ונענה בשלילה. דה גול פרש מהנשיאות. ז'ורז' פומפידו שבא אחריו לא הסיר את האמברגו. הספינות לא יצאו והתשלום לא הגיע ואמיו מוציא מכיסו הפרטי את התשלומים לעובדי המספנה. מצבו הכספי של אמיו הולך ונחלש.
האלוף מרדכי לימון יזם את מילוט הספינות על ידי מכירה כביכול לצד שלישי. אמיו שיתף פעולה בחפץ לב - גם יעמוד בחוזה שחתם עם הישראלים וגם יקבל את כספו. המהלך כולו נעשה בצורה מושכלת. מיד לאחר היציאה ב-25 בדצמבר בשעה 02:30 בלילה קיבל אמיו שני צ'קים בנקאיים בסך כולל המתקרב ל-5 מיליון דולר אמריקני, התמורה המגיעה בעד בניית הספינות פחות חלקו בעמלת התיווך ששולמה לצד השלישי. אמיו יצא ברכבו לשווייץ והפקיד את הצ'קים בחשבונו.
בחקירה שנפתחת לאחר המילוט הוצגו כל החוזים שנחתמו והאישורים שהתקבלו. אין שום טענה נגד אמיו או המספנות. הפרסום הרב הביא לקוחות נוספים. באוקטובר 1973 נוכח אמיו בהצלחת הספינות שבנה בקרבות הטילים של מלחמת יום הכיפורים. שנה מאוחר יותר, ב-21 בדצמבר 1974 הלך לעולמו בפריז. בתו מארי קריסטין ניהלה את המספנה כשנה ומכרה אותה.
מספנות שרבורג שיתפו פעולה עם חברות אחרות ובנו 129 ספינות מדגמי קומבטנט לציים שונים.
המכובדים לקראת השקת אח"י מבטח בשרבורג, 11 באפריל 1967.
השקת ספינת סער ראשונה, אח"י מבטח מספנות שרבורג 11 אפריל 1967.
בעל מספנות שרבורג פליקס אמיו ובתו מרי-קריסטין בהשקת אח"י חנית, 14 אוקטובר 1967.
פליקס אמיו ובתו מבקרים בשייטת ספינות הטילים בליווי בנימין תלם ומשה טבק וסא"ל זאב בר זאב מפל"ג אחזקה 1970.