stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיר אל-מדינה
הכפר

שמו הקדום של הכפר היה "סת מאעת" שפירושו "מקום של אמת". הפועלים והאומנים שחיו במקום נקראו "המשרתים במקום של אמת". בתקופה הקופטית, הוסב המקדש לאלה חתחור לכנסייה. ממנו נגזר השם הערבי של המקום דיר אל-מדינה שפירושו "המנזר של העיר".
החפירות באתר העלו ממצאים ייחודיים מתועדים של חיי קהילה בעולם העתיק, בתקופה המשתרעת על פני כמעט 400 שנים. המידע שהתקבל בחפירות כלל ממצאים מפורטים בדבר הארגון, הסדר החברתי, הקשרים חברתיים, תנאי העבודה וחיים של קהילה. הממצאים כוללים תיעוד של שביתת פועלים שהיא כנראה השביתה המתועדת הראשונה בהיסטוריה. קהילת הכפר הייתה קהילה סגורה ומיוחסת, מצבם הכלכלי היה טוב, ומצבם כנראה לא מייצג את מצבם של פשוטי העם באותה תקופה. רבים ידעו לכתוב. מצבם הכללי בא לידי ביטוי בקברים שהם בנו לעצמם.
האתר שוכן על הגדה המערבית של הנילוס מול העיר המודרנית לוקסור. הכפר שוכן במקום הנראה כמו אמפיתיאטרון טבעי, במרחק הליכה לעמק המלכים הנמצא מצפונו, כשמדרום מזרח נמצאים מקדשים, ועמק המלכות ממערבו. ייתכן והכפר נבנה במקום זה רחוק ממגורי שאר האוכלוסייה, בגלל האופי הרגיש של עבודתם, וכדי לשמור בסודיות את העבודות שבוצעו על ידי הפועלים בבניית קברי המלכים.
החפירות באתר

בשנת 1840 התגלתה בקרבת הכפר כמות גדולה מאוד של פפירוסים. ממצאים רבים נוספים נמצאו במהלך המאה ה-19. החפירה המקצועית הראשונה התקיימה בין השנים 1905–1909 על ידי האגיפטולוג האיטלקי ארנסטו שיאפארלי (Ernesto Schiaparelli) ‏ (1928–1856). בחפירותיו גילה כמות גדולה של אוסטרקונים. בין השנים 1922–1951 נחפר האתר שוב במלואו על ידי משלחת ארכאולוגית בראשות האגיפטולוג הצרפתי ברנרד ברויאר (Bernard Bruyère)‏ (1971–1879). החפירות כללו את כל הכפר, המזבלה ובתי הקברות. הממצאים מהחפירות כללו מעל 5,000 אוסטרקונים העוסקים בספרות, שיר אהבה, ועסקאות כלכליות שונות וגם רשימות כביסה.
שביתת העובדים

בשל החשיבות שייחסו המצרים הקדמונים לבניית קברי המלכים, התנהל שירות הבנייה המלכותי בדרך כלל באופן יעיל. חלק מהקוד של האלה מע'ת שהייתה אלת הצדק והאמת, היה לשלם שכר ראוי לעובדים ולאומנים, זו הייתה חובה דתית. אי קיומה הביא לתסיסת העובדים על רקע צפייתם לקיום הקוד של האלה. תקופת הברזל הייתה תקופה של קריסת ממלכות ברחבי המזרח התיכון עם פלישת גויי הים שהביאה לחוסר יציבות כלכלית. אי תשלום שכר העובדים מהווה במחקר את אחת האנדיקציות למשבר ברחבי הממלכה.
בשנת המלכות ה-29 של רעמסס השלישי, ארעה שביתה של העובדים שהיא אולי השביתה המתועדת הראשונה בהיסטוריה. הפועלים סבלו מעיכובים באספקת המזון, ולאחר שכעסם גבר הם זרקו את כלי העבודה שלהם ועזבו את המקום. הם התאספו במקדש של תחותמס השלישי במדינת האבו. העובדים כתבו מכתב לשר הממונה בתלונה על מחסור במנות חיטה. ראשי הכפר ניסו להרגיעם ולשכנע אותם לחזור לעבודה, אבל הם סירבו לעשות זאת לפני שתלונתם תטופל. תגובתם לפנייה לחזור לעבודה הייתה "אנחנו רעבים", 18 ימים עברו מתחילת החודש ועדיין מנת הדגן לא הועברה אליהם, ולכן נאלצו לקנות חיטה בעצמם. לאחר שהאחראי חזר אליהם והבטיח שההתחייבויות של פרעה יקוימו, הפועלים חזרו לעבוד ביום המחרת. לאחר מכן לא בטחו יותר העובדים באחראי עליהם שתמך בשלטונות שייצג אותם והם בחרו נציגים משלהם. לאחר שביתה זו היו מספר שביתות נוספות. בשנים שלאחר מכן המשיכה ההחמרה במצב הכלכלי והשלטון המרכזי נחלש. כתוצאה מכך היו בעיות נוספות בהספקת המזון שגרמו לשביתות נוספות. הבעיות הנמשכות באספקת המזון הביאו את העובדים לשדוד את הקברים שהם בנו. קיים תיעוד על תלונות בנושא שכר גם בתקופתם של רעמסס התשיעי ורעמסס העשירי.
גלריית תמונות

כניסה לקבר של עובדים
ציור של חריש מקברו של Sennedjem
קופסאות תכשיטים מהקבר של מריט, מוזיאון המצרי בטורינו
המקדש לאלה חתחור
ציורים על אוסטרקון שנמצאו בדיר אל-מדינה, אוסף המוזיאון לעתיקות הים התיכון והמזרח הקרוב (אנ')
הערות שוליים

1 2  Leonard H. Lesko (ע), Pharaoh's Workers: The Villagers of Deir El Medina, Cornell University Press, 1994, עמ' 7
↑  Egypt, Trunk of the Tree: The Contexts  מאת Simson Najovits עמ' 276
↑  Luxor, Karnak, la Valle Dei Re. Ediz. Inglese  מאת Giovanna Magi עמ' 113
↑  Records of the strike at Deir el Medina under Ramses III
↑  Management History: Text and Cases  מאת Morgen Witzel עמ' 37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16668199c (data)  GND: 4090970-0  NKC: ge863600  VIAF: 247656246   WorldCat (עם VIAF): 247656246
ה'נ"ג

ה'נ"ג (5053)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 1292 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 בספטמבר 1293. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
נפטרו

י"ט באייר - מאיר בן ברוך מרוטנבורג, מאחרוני בעלי התוספות באשכנז, פוסק הלכה, מחבר שאלות ותשובות ומגדולי הראשונים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
האבות המייסדים

ערך זה עוסק במונח לתיאור קבוצת אישים שייסדו מוסד. אם התכוונתם לאבות המייסדים של ארצות הברית, ראו .
המונח אבות מייסדים משמש לתיאור קבוצת אישים רבת-עוצמה שהתאגדה כדי להקים מוסד מסוים - בדרך כלל מוסד פוליטי - והתוותה את האידאולוגיה שלו. המונח שגור בהקשרו המכובד להיסטוריה לאומית.
יש המתנגדים לשימוש במונח זה, משום שהוא נוטה להכתיב דעות קדומות באשר לאישיות מסוימת או לקבוצה, ולכן מעוות את ההשקפה האובייקטיבית כלפיהן בראי ההיסטוריה. מונחים חלופיים, כגון "יוצרים" או "מטביעים", עשוי איפוא להדגיש בעיקר את המסגרת או את הבסיס שהוכן על ידי האישיות או הקבוצה, וזאת לרבות ציון נשים כפעילות בעשייה.
כמו כן, קיימת גם האפשרות שהמונחים הללו ייצגו עמדה נייטרלית כלפי האישים או הקבוצה, בכך שתועלה השאלה: מי יכול להיות "אב מייסד". על כן, ההתייחסות של המונח בהקשרו לשושלת משפחתית, למשל, יכולה להיות מסובכת. למשל, סביר להניח כי אזרח ארצות הברית ייחס את "האבות המייסדים" למדינתו מאשר לקנדה ויקשר באמצעותה את ההיסטוריה שלה.[דרושה הבהרה]
בסוציולוגיה מציינים את האופטימיות והפסימיות אצל האבות המייסדים בנסיבות "תפיסת העתיד" שלהם:
תפיסת העתיד הפסימית (כפי שנתפסה על ידי אמיל דורקהיים) מתארת כי היסודות שנבנו נעקרים ותחתיהם לא נבנים חדשים. המוסדות הופכים ממוסדות המעניקים כללים למופשטים יותר, ללא התחשבות בשינויים חברתיים. שינויים אלו נוצרים בעקבות מודרניזציה הבאה לידי ביטוי בגידול האינדיבידואליזם ובהשתחררות ממחשבה מסורתית.
תפיסת העתיד האופטימית (כפי שנתפסה על ידי קרל מרקס, גאורג זימל ומקס ובר), מצביעה על התקדמות של החברה לכיוון מהפכה (מהפן הדיאלקטי), וכאן המודרניזציה והקפיטליזם הם חלק מהתפתחות אבולוציונית הנובעת מדרך חשיבה רציונלית, אשר תוביל לביסוס המוסדות ולחברה תקינה.
דוגמאות

ארצות הברית: האבות המייסדים של ארצות הברית הם האישים שהשתתפו בביסוסה של ארצות הברית כמדינה והיו גורמי מפתח בחתימה על הכרזת העצמאות האמריקנית וכמו כן, היו מיוצריה של חוקת ארצות הברית.
אוסטרליה (או "קהילת אוסטרליה"): מנהיגיה של התנועה הפדרלית האוסטרלית משנת 1890 נחשבו לאבות המייסדים של המדינה.
קנדה: חלוצי תהליך אחדותה של קנדה ב-1 ביולי 1867 מנו 36 צירים, ובהם: ג'ון אלכסנדר מקדונלד ("אבי האומה"), אלכסנדר טילוש, ז'ורז'-אטיין קרטייה וג'ון רוס.
האיחוד האירופי: רובר שומאן, ז'אן מונה, אלצ'ידה דה גספרי, קונראד אדנאואר, פול-אנרי ספאק ואלטירו ספינלי נמנו עם הוגי הרעיון והמייסדים.
הרפובליקה האיטלקית: ג'וזפה גריבלדי, שנחשב לאבי האומה האיטלקית, ייסד עם ויטוריו אמנואלה השני, הרוזן קאבור וג'וזפה מציני את התנועה האיטלקית לאיחוד איטליה.
דרום אמריקה: חוסה דה סן מרטין, סימון בוליבר, פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר, חוסה אנטוניו פאאס, פרנסיסקו דה מירנדה וגנרל רפאל אורדנטה נחשבים לאבות המייסדים של המדינות הצפוניות של דרום אמריקה (ארגנטינה, ונצואלה, קולומביה, פרו, אקוודור, בוליביה).
ראו גם

אבי האומה
האבות המייסדים של ארצות הברית
האביב המערבי: הקרב בין הטכנולוגיה לדמוקרטיה - רגע האמת

| --- | --- |
עטיפת הספר. עיצוב: נועה עמבר
עטיפת הספר. עיצוב: נועה עמבר
 מידע כללי
 מאת:  ניר שוולב
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת סלע מאיר
 תאריך הוצאה:  2022
 מספר עמודים:  240
האביב המערבי - הקרב בין הטכנולוגיה לדמוקרטיה: רגע האמת, הוא ספר עיון מאת פרופסור ניר שוולב מהחוג להנדסת מכונות באוניברסיטת אריאל בשומרון. הספר בוחן את השפעת העידן הדיגיטלי על היציבות החברתית בחברות מערבית. לטענת הסופר, הקיטוב החברתי הפושה בעולם מאז שנת 2008 הוא סימן אזהרה שלאורו על החברה להזדרז ולאמץ שינויים. הספר יצא לאור בהוצאת סלע מאיר בשנת 2022.
תוכן

הספר דן במקורות לקיטוב החברתי הפושה בעולם מאז שנת 2008 ובדרכים להתמודדות עמו. בבסיס הספר החשש משינוי מהותי ובלתי הפיך ביחסי הכוחות המסורתיים הפועלים בחברה כבר בעשור הקרוב.
בשער הראשון סוקר פרופ' שוולב באופן יסודי את התהליכים הסוציולוגיים והמתמטיים לקיטוב בחברה אנושית, תהליכים כמו אפקט ע"ש תומאס שלינג, משחק השיום ועוד, ומצביע על המורכבות בבקרה על התהליכים הללו. כך לדוגמה ניסוח מתמטי של משחק השיום (The Naming Game) מצביע על כך שבמצב בו קיימת קבוצה של אנשים עם מחויבות בלתי מעורערת כלפי רעיון מסוים, כלומר שלא ניתן לשכנעם בדבר מלבד הדעה אותה הם מחזיקים, ואותה קבוצה מונה יותר מ-10% מאוכלוסיית השיח, במוקדם או במאוחר כל הרשת תאמץ את דעתם. תהליכים שונים הם המקור לשונות הכלכלית/החברתית הגדולה בתוך החברות המערביות וביניהן.
בשער השני לספר מתוארים אותם תהליכים בצילן של העידן הדיגיטלי בכללותו, הבינה המלאכותית וחברות הטכנולוגיה הגדולות. שוולב מתאר באופן כמותי ואיכותי כיצד תהליך הקיטוב תפס תאוצה. התהליך הזה אליבא דשוולב מצביע על כך שהתהליכים שנסקרו בשער הראשון שינו את אופיים מהרגע שמדורת השבט הפכה לדיגיטלית. לדוגמה, תהליך הסגרגציה של שלינג שבעולם האמיתי יכול להתארך על פני שנים מתקצר לכדי ימים ודקות ברשתות החברתיות.
בשער השלישי לספר, פרופ' שוולב מציע סדרת צעדים זהירים שעשויים להוות פתרון לבעיה. בין השאר שוולב מציע: רגולציה – שוולב מניח בספרו שרגולציה כלשהי היא בלתי נמנעת. עם זאת שוולב מניח את היסודות לניסוח זהיר של החוקים לאור המגבלות החוקיות והתרבותיות שבחברה המערבית. אחריות – טוען שעל הפרטים בחברה המערבית מוטלת האחריות לפתח הרגלים חדשים ובריאים של שיח ברשת. ומניח את האחריות הזו בידי המדינה והפרט כאחד.
באפילוג לספר שוולב מצביע על קיומה של בעיה חבוייה וגדולה שבעתיים שמתהווה עם השיפור ביכולת ניתוח ביג דאטא: האפשרות שהרשתות יוכלו לתמרן את דעת הקהל באופן ממוקד ונסתר בנושאי פוליטיקה וחברה.
הספר תורגם לאנגלית תחת הכותרת "Our western Spring: where political divide is leading us?"
הערות שוליים

↑  אריאל שנבל, "בקרוב לא תהיה דמוקרטיה": האם עוד אפשר לעצור את מארק צוקרברג?,  מקור ראשון
↑  ראיון טלוויזיוני, ריקלין ושות', ערוץ 14
↑  ראיון עם אברי גלעד, ערוץ 12
האבטומוביל

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  1986–הווה (כ־38 שנים) 
 שפה:  עברית 
 אתר רשמי
 
האבטומוביל הוא מגזין רכב קלאסי וביטאון מועדון החמש - מועדון הרכב הקלאסי והאספנות בישראל. האבטומוביל יוצא במהדורת צבע מודפסת בת 44 עמודים 3–4 פעמים בשנה, ועוסק בתחום כלי רכב קלאסיים ורכבי אספנות.
המגזין מודפס בעברית ביותר מאלף עותקים ונשלח בדואר לחברי עמותת מועדון החמש, במקביל מפורסמות מהדורות עבר בפטרמט דיגיטלי של המגזין באתר מועדון החמש.
גיליון מספר 1 הודפס בחודש ינואר 1986.
האבטומובל הוא מגזין לרכבים קלאסיים היחיד בעולם שיוצא לאור בשפה העברית והיחיד שעוסק בתחום זה שיוצא לאור במזרח התיכון.
עורכי האבטומוביל

עורכי המגזין בעבר:
בני הספל: 1986 - 1993
בני הספל, רוני מוסקוביץ: 1994
רוני מוסקוביץ: 1995
אמנון אירמאי: 1996 - 2000
בני הספל: 2000 - 2004
איל פלד, בני הספל: 2004 - 2007
בני הספל: 2007 - נוכחי
ראו גם

מועדון החמש
דרור בן-דוד

דרור בן-דויד מקבל את פרס קפלן מידי הנשיא חיים הרצוג 1983
דרור בן-דויד (3 בפברואר 1939, י"ד בשבט ה'תרצ"ט - 31 באוקטובר 2019, ב' בחשון ה'תש"ף) היה מהנדס, ממציא ויועץ אמריקאי-ישראלי. זוכה פרס קפלן לשנת 1983. מאבות טכנולוגיית התיב"ם בעולם. הוגה ומפתח השיטה לחישוב זמני נץ החמה ההלכתי של "לוח ביכורי יוסף" ו"לוחות חי". מזוהה כ"אבי התיב"ם בישראל".
ביוגרפיה > נעוריו

בן-דויד נולד בברוקלין, ניו יורק. אביו יוסף בן-דויד, יליד ירושלים, נכד הרב נתנאל דוידוף מצד אביו והרב שלמה מוסיוף מצד אמו. אמו אסתר, ילידת וילנה, בת הרב יחיאל ישראלי. אביו קרא את שמו דרור לאות חרות ותקומה לאחר ששהה בגרמניה בעת פרעות ליל הבדולח.
בניו יורק למד בישיבת פלטבוש ובישיבת עץ חיים בבורו פארק, בשנת 1953 חזרה משפחתו לישראל והתגוררה בבני ברק.
ביוגרפיה > לימודים וקריירה בארצות הברית

בעצת מפקד חיל האוויר דן טולקובסקי כיוון ללימודי הנדסת תעופה וחלל. בשנת 1958 התחיל את לימודיו בטכניון בחיפה בפקולטה להנדסה אווירונאוטית, ולאחר כשנה עבר לארצות הברית להמשיך את הלימודים ב-polytechnic institute of brooklyn שם קיבל תואר ראשון באווירונאוטיקה.
לאחר נישואיו בשנת 1961 עבר לניו הייבן בקונטיקט והשלים תואר שני באווירונאוטיקה באוניברסיטת ייל, ובמקביל הצטרף לצוות שפיתח את רוטור מסוקי סופר פרלון וסיקורסקי C.H.X בחברת סיקורסקי, ועשה לראשונה שימוש בטכנולוגיית תיב"ם שפיתח בעצמו באופן בלתי פורמלי תוך שיתוף פעולה עם חבריו לצוות. בשנת 1963 הוזמן לנאס"א שם השתתף בפיתוח רכב החלל הראשון בתוכנית אפולו ויישם בה את ראשית השימוש בטכנולוגיית תיב"ם.
בשנת 1965 עבר לסיאטל בוושינגטון ועשה דוקטורט באווירונאוטיקה ומחשבים באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה בהנחיית פרופ' ניקולס הוף, ובמקביל עבד בחברת בואינג שם הופקד על צוות מצומצם לפיתוח ויישום טכנולוגיית סימולציה וניתוח של מבני תעופה מורכבים באמצעות מחשב, בשיטה הקרויה שיטת האלמנט הסופי. באותן שנים טכנולוגיה זו הייתה בראשיתה ובעקבות המערכות שפותחו בענקי התעשייה כדוגמת נאס"א ובואינג, היא התפשטה בעולם במהירות במשך השנים הבאות להוות את הכלי המרכזי אם לא הבלעדי לסימולציה הנדסית של מבנים מורכבים בכל תחומי ההנדסה, כמו גם לתנועות מערכות נוזלים וגזים.
ביוגרפיה > קריירה בישראל

בשנת 1969 גויס על ידי משה ארנס לפתח את הטכנולוגיה עבור ישראל בתעשייה האווירית. למרות שמצב הפרויקטים אותם ניהל היו בשיאם, הוא קיבל החלטה לעזוב את בואינג ולקטוע את הקריירה בארצות הברית ועלה עם משפחתו לישראל.
בתעשייה האווירית השתתף בפיתוח מטוסים ומל"טים, והיה מראשי פרויקט מטוס לביא. הקים את המנהלה לפיתוח טכנולוגיית תיב"ם, ובתוך מספר שנים העביר את כל מערכי התכנון והייצור מהשיטה הקונבנציונלית לשיטה הממוחשבת. יזם והכין קורס ראשון מסוגו בעולם להנדסת תיב"ם עבור מרכז ההדרכה של התע"א. כיהן כסמנכ"ל התע"א עד פרישתו בשנת 1985.
במסגרת שירותו במילואים בחיל האוויר היה ממקימי תוכנית תלפיות בצה"ל [דרוש מקור], ויועץ בתחום התיב"ם והאוטומציה לזרועות ההנדסיים. במקביל שימש פרופסור אורח באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון והיה ממקימי המכון הטכנולוגי חולון.
בשנת 1979 יזם והקים את "האיגוד הישראלי לתיב"ם" ועמד בראשו, במטרה לקדם את השימוש בטכנולוגיית תיב"ם בישראל, ובמסגרתו ערך כנסים, תערוכות ומסעי הרצאות בישראל, אירופה וארצות הברית וריכז את כל המידע והחידושים בתחום לחברי האיגוד. בין חברי האיגוד נמנו חברות גדולות ונציגים מהאקדמיה. בשנת 1981 מנה האיגוד כ-700 חברים.
כתב את הערך "תיב"מ" באנציקלופדיה העברית.
ביוגרפיה > אחרי פרישתו

בשנת 1985 פרש מתפקידו בתעשייה האווירית ועבר ללמוד בכולל חזון איש בבני ברק, ובמקביל עסק רבות בייעוץ חוצה תחומים עצום במחשוב, טכנולוגיה וחדשנות. בין היתר לארגונים ומוסדות, גורמים ציבוריים ופרטיים, חברות הייטק, פרויקטים ומיזמים, וועדות שונות בתחומי החינוך, התקשורת, הרפואה והתעשייה.
בשנת 1990 נקרא לייעץ ללשכת המדען הראשי במשרד התמ"ת וכן הופקד על תכנון ובחינת פרויקטים רבים ברחבי המדינה. המשיך בתפקיד זה עד סמוך לפטירתו.
בשנת 1991 עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים והקים את בית הכנסת "שארית יוסף" בשכונת אונסדורף בעיר, בנשיאות הרב בן-ציון אבא-שאול ובראשות בנו הרב אליהו אבא שאול. במבנה בית הכנסת הקים את "בית מדרש ביכורי יוסף" בו פתח כולל אברכים, הראשון במתכונת "ליבו חפץ".
פרס קפלן

המערכת שפותחה בתעשייה האווירית התפשטה במהירות לתעשייה האזרחית בישראל ושכללה את מערכי התכנון והייצור, בעקבות אישור הממשלה לשחרר את המערכת לשימוש אזרחי. בעד המערכת עצמה ובעד שיפור כלל התעשייה בישראל זכה בשנת 1983 בפרס קפלן.
בנימוקי הוועדה להענקת הפרס כתבה הוועדה:
"פרס לצוות פיתוח מערכת תיב"ם (תיכון וייצור בעזרת מחשב) בראשותו של ד"ר דרור בן-דויד, התעשייה האווירית לישראל. בעד ראשוניות בפיתוח והחדרת השימוש במערכת תיכון וייצור בעזרת מחשב בתעשייה בישראל, וזאת באיכות ויעילות מרובות ובעלות נמוכה ביותר.
המערכת, שתוכננה על ידי הצוות, הביאה להגברת פריון העבודה והייצור בצוותי התכנון והביצוע בממדים גבוהים ביותר ואיפשרה התמודדות עם ייצור מתוחכם, משימה שאי אפשר היה לבצעה בלעדיה.
המערכות שפותחו מאפשרות תיכון המוצר, בדיקתו, שיפורו, הכנתו לייצור וייצורו בעזרת מערכת משולבת של חומרה (מחשבים, צגים גרפיים ומכונות סרטוט אוטומטיות), תוכנה ובסיסי נתונים מרכזיים עם אמצעי ייצור. מערכות מחשוב אלה הותאמו אחת לשנייה ועובדות כמערך אחד משולב.
פיתוח זה הביא להתייעלות רבת היקף בפעולות התיכון והייצור של אבות טיפוס וחסך אלפי שעות עבודה. החסכונות המוכחים בזמן ביצוע נעים בין מחצית ועד לתשעים אחוז מהזמן שהיה דרוש בתהליכים קונבנציונליים.
הצוות הצליח לפתח את מערך התיב"ם ברמת תחכום ומורכבות מהגבוהים בעולם, וזאת בהשקעת כוח-אדם נמוכה ביותר ובחלק השמיני מעלות הפיתוח של מערכות דומות בחו"ל, המערכת שפותחה הותאמה ליישום על ציוד מחשבים וציוד תיב"ם היקפי זול במיוחד, דבר המאפשר הכנסת הטכנולוגיה ככלי סטנדרטי לתהליך העבודה.
צוות הפיתוח גילה תושיה יוצאת מן הכלל, מסירות לעבודה, דבקות במטרה והגיע להישג חשוב בקנה מידה עולמי. פעילותו עשויה לשמש גורם מדרבן לקידום השימוש בתיב"ם במשק הישראלי".
לוח ביכורי יוסף

בן-דויד רתם את מומחיותו לפתור את המבוכה בקביעת זמן נץ החמה ההלכתי, ומהיכרותו עם מערכות טכנולוגיות חדשות בעולם מצא שישנה אפשרות לבנות לוח לחישוב זמן נץ החמה על בסיס מערכות טכנולוגיות בדיוק חסר תקדים של רבע דקה. בין השנים 1991–2001 פיתח את השיטה והמערכת לחישוב זמני נץ החמה של "לוח ביכורי יוסף" ו"לוחות חי" המבוסס על חישובים טכניים בשיטת DTM ו-SRTM.
בשנת 1994 פרסם גרסה ראשונה של הלוח למספר שכונות בירושלים, בשנת 1995 פרסם גרסה לכל העיר, בשנת 1998 פרסם גרסה לכל הארץ ובשנת 2001 פרסם גרסה עולמית.
בין הרבנים שקיבלו את הלוח והסכימו עם השיטה: הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב חיים פינחס שיינברג, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב עובדיה יוסף והרב מאיר מאזוז. כיום שיטת החישוב של לוח ביכורי יוסף לזמני נץ החמה ההלכתי זוכה לקונצנזוס גם בחלק ניכר מהמתנגדים לשעבר, והם משולבים ברוב המכריע של לוחות השנה לזמני היום.
הערות שוליים

↑  מעריב, הזוכים בפרס קפלן, 24.10.1983
↑  מעריב, הרצוג: אין הצדקה לאווירת הנכאים, 27.10.1983
↑  יום יום, פרס קפלן יוענק השנה ל-6 חתנים ולכלה אחת, 20.10.1983
↑  שער, פרס קפלן יוענק בפעם ה-30 בבנייני האומה בירושלים, 20.10.1983
1 2  מעריב, תיב"ם - המחשב והרובוט מתכנתים ויוצרים בתעשייה הישראלית, 12.02.1982
↑  המודיע, תיב"ם - עידן המחשב כובש את ישראל, 28.10.1985
↑  אוטומציה, תיב"ם, 25.06.1984
1 2  שחקים, המפתח לייצור ה"לביא", 26.03.1984
↑  שחקים, 25 בוגרים סיימו קורס ראשון בהנדסת תיב"מ, 3.9.1984
↑  הארץ, המכון הטכנולוגי בחולון נפתח במתכונת נסיונית, 12.10.1969
↑  מעריב, כאלף איש מתכנתים ומייצרים בעזרת מחשב, 28.12.1981
↑  מעריב, היום כנס בי"ל למערכות תיכון וייצור במחשב, 28.12.1981
↑  מעריב, תיב"ם תיכון וייצור בעזרת מחשב, 29.12.1981
↑  מבט, צפוי אובדן כושר תחרות למפעלים ללא מערכת מחשוב, 28.12.1981
↑  מבט, טולקובסקי: כל ד' השקעה בתעשייה עתירת ידע מניב 20 דולר ייצוא, 30.12.1981
↑  הצופה, לקראת הכינוס השלישי של תיב"ם, 28.12.1981
↑  יום יום, "הידברות" לייצור דרך המחשב, 28.12.1981
דאמאליסק הסהר

| דאמאליסק הסהר |
| --- | --- |
 נקבה של דאמאליסק הסהר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: בובאלים
סוג:: דאמאליסק
מין:: דאמאליסק הסהר
שם מדעי
 Damaliscus lunatus ‏ברצ'ל, 1823
תחום תפוצה
   ג'ימלאה   טיאנג    קוריגום   טופי   סופרסט   צסאסאבה 

דאמאליסק הסהר (שם מדעי: Damaliscus lunatus) הוא מין של אנטילופה גדולה בסוג דאמאליסק החי ביבשת אפריקה. מין זה תואר לראשונה בשנת 1824 על ידי חוקר הטבע האנגלי ויליאם ג'ון בורצ'ל. יש לו שישה תת-מינים, ובינו לבין המין השני בסוג - דאמאליסק הצבי יש דמיון בעיקר בצורת הקרניים והססגוניות של הפרווה. מין זה הוא הגדול בסוג דאמאליסק, והוא קטן במקצת מהמינים שבסוג בובאל. בחלק מהטקסונומיות, תת-המינים הצפוניים והדרומיים שלו מחולקים לשני מינים נפרדים – ההבדל ביניהם הוא בעיקר במבנה הקרניים. דאמאליסק הסהר דומה מאוד לקרובו בובאל הכף, ותפוצתם חופפת באזורים מסוימים.
השם המדעי נגזר מיוונית ומלטינית כדלהלן: "Damalis" = שור צעיר או עגל, וכונה כך משום שהזכיר במקצת לחוקרים האירופאים את הבקר. "luna" = ירח, "atus" = יחד, ומתייחס ככל הנראה לכך שלמבנה של שתי הקרניים ביחד יש צורה של סהר. דאמאליסק הסהר מוכר גם בכינוי האפריקני "טופי" (= אנטילופה), למרות שבדרך כלל זהו כינוי של תת-מין שלו. עד שנת 1900 דאמאליסק הסהר היה בין אנטילופות הסוואנה הנפוצות ביותר באפריקה, אך מאז ועד היום אוכלוסייתו פוחתת בהדרגה.
אנטומיה > קרניים

לדאמאליסק הסהר יש זוג קרניים בינוניות עד גדולות, ולהם שני מבנים עיקריים: 1) צורת סהר - הקרן צומחת לכיוון הצדדים ומעלה, ומתעגלת בחדות כלפי פנימה; מאפיין את תת-המינים "צסאסאבה" ו"סופרסט". 2) צורת נבל - הקרן צומחת ישר לכיוון מעלה עם זווית קטנה, מתעקמת לאחורה, ולעיתים מתעגלת שוב למעלה כקרני ה-"S" של הצבי; מאפיין את תת-המינים "ג'ימלאה", "טופי", "טיאנג" ו"קוריגום". קרני הדאמאליסק עבות למדי לכל אורכם בהשוואה לצבאים, ובסוף הם עלולים להסתיים בחוד מעוגל ועבה, או בחוד דק וחד שנפוץ בייחוד אצל תת-המין "צסאסאבה" ו"סופרסט".
הקרניים צומחות בצידי המצח ובמרחק ניכר מהעיניים והאוזניים. בבסיס הן די צמודות אחת לשנייה, ובעוד שאצל רוב תת-המינים אין מרחק גדול כל כך ביניהן לאורך הקרן, אצל "צסאסאבה" ו"סופרסט" המרחק בסוף הקרן מגיע לפי-5 מהבסיס. הקרניים מחורצות בכבדות ב-14-10 טבעות גדולות ובולטות, ולתת-המינים "צסאסאבה" ו"סופרסט" יש פחות טבעות מהאחרים. לרוב תת-המינים הטבעות מכסות כמעט את כל הקרן מלבד החוד שנשאר חלק, בעוד שאצל "צסאסאבה" ו"סופרסט" לפחות שליש מהקרן עשוי להיות חלק לחלוטין. כאשר הקרן מתחילה לצמוח לעגלים, היא מזכירה קרני עיזים - חוד חד עם זווית מעוגלת. צבע הקרניים הוא אפור בהיר\כהה\כסוף, חלודה או שחור כחלחל; לחוד צבע זהה לשאר הקרן. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, ואין ביניהם הבדל ניכר.
אנטומיה > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של דאמאליסק הסהר חלקה ומבריקה ביותר, ומורכבת משערות דלילות וקצרות. צבע הפרווה ססגוני למדי ונע בין חום אדמדם בהיר או כהה, לסגלגל אפרפר או חום חולי. באזור הגב, המותניים והעורף הצבע עלול להיות כהה מהרגיל - ערמוני, ובאזור העכוז לחום חולי או צהבהב. מלבד הצבע האדמדם כהה שמנוגד לצבע הבהיר של רוב האנטילופות, ניתן לזהות את דאמאליסק הסהר בקלות בשל הכתמים הכהים שיש לו על הירכיים ועל החלק העליון של הרגליים הקדמיות; בירכיים הכתמים גדולים ורחבים, בעוד שרגליים הקדמיות הם דקים וארוכים יחסית ומגיעים עד לכתפיים. הם גם מתפרשים לפעמים מעבר לברך. הכתם שחור באזורים התחתונים, והופך לדהוי ביותר עד אפור שחרחר ככל שהוא מתקרב לאזור הגב. הגחון והשוקיים משתנים בין צהבהב אצל "צסאסאבה" וכתום בולט אצל ה"קוריגום", לחום בהיר אצל ה"גימלאה" וכנראה גם לשאר תת-המינים. למרות שהכתמים השחורים מקיפים את מרבית החלק העליון של הרגליים, מרכז הצדדים הפנימיים של הרגל זהה לצבע הגחון והשוקיים. צווארו של הדאמאליסק מתכהה בהדרגה ככל שהוא סמוך לראש, ובדומה לגנו כחול גם לו יש פסים שיורדים מהעורף וכפלי העור גורמים להם לבלוט. עם זאת, בעוד שלגנו הכחול הם גדולים, ארוכים ובצבע שחור, לדאמאליסק זה הם קצרים בדרך כלל ובצבע אדמדם או חום כהה, ואין זה נדיר שהם נעדרים. מהעורף ועד לזנב יש לעיתים פס אדמאדאם דהוי, וברוב המקרים הוא נעדר. הזנב חלק בחלק העליון ובצבע חום בהיר, והוא מסתיים בציצת שיער ארוכה ומברשתנית בצבע שחור.
צבע הפנים של הדאמאליסק הוא אדמדם או ערמוני - הכהה משאר הגוף, ובדומה לגנו הכחול יש לו במרכז הפנים כתם כהה גדול דמוי מסכה. הכתם מתחיל במרכז המצח, מתרחב סמוך לעיניים ומגיע עד לאף; מתחת לכל עין, נמשך מהכתם פס כהה דהוי המקיף את העין ומגיע עד לאוזן. גם סמוך לאף נמשכים שני פסים המגיעים עד ללוע. הן הראשונים והן האחרונים נעדרים אצל תת-המינים "צסאסאבה" ו"סופרסט". צבע המסכה שחור כהה או דהוי - בהתאם לצבע הכתמים שברגליים, והוא מהווה ניגוד מוחלט לכתם הלבן שנמצא אצל קרובו דאמאליסק הצבי. השפתיים בצבע אדמדם או חום בהיר, ואצל תת-המין "קוריגום" בצבע כתמתם בולט שמקיף בדרך כלל גם את האף. צבע האוזניים מתחלק לשלושה: לבן בחלק הפנימי, כתמתם\צהבהב\חום בהיר בחלק החיצוני התחתון ושחרחר בחלק החיצוני העליון.
אנטומיה > מבנה ומידות גוף

גופו של דאמאליסק הסהר ארוך ורחב, ויש לו גבנון קטן בכתפיים הגורם לפלג גופו הקדמי להיות גבוה יותר מפלג גופו האחורי. צווארו קצר ורחב, וראשו גדול ומוארך. זנבו וחרטומו ארוכים וצרים, ויש לו לוע עגול עם זיפים לבנים. הרגליים ארוכות ודקות, ומסתיימות בפרסות גדולות וחדות בצבע אפרפר. האוזניים דקות וארוכות כפי שאופייני לבובאלים, והעיניים בינוניות ובולטות בצבע כתמתם או זהבהב. בתחתית העיניים סמוך ל"מסכה" ישנם בלוטות ריח גדולות ובולטות בצבע שחור, ולעיתים הן גדולות עד כדי כך שהן נראות כזוג עיניים נוספות כשל ההירולה. אפו מחורץ ומעוגל באמצעו - וצבעו שחור. לסוג דאמאליסק אין כמעט הבדל ניכר בין הזכרים לנקבות, כשהראשונים עלולים להיות גדולים וכהים יותר - אך לא בצורה בולטת. 

מידות הגוף של דאמאליסק הסהר:

גובה הכתפיים: 130-100 ס"מ. 

אורך ראש וגוף הזכר: 210-150 ס"מ.

אורך הקרניים: 72-40 ס"מ.

אורך הזנב: 60-40 ס"מ.

משקל הזכר: 160-75 ק"ג.
תת-מינים

לדאמאליסק הסהר שישה תת-מינים כדלהלן:
ג'ימלאה (D. l. gimela), מאכלס את החלקים המזרחיים של מרכז אפריקה.
קוריגום (D. l. korrigum), מאכלס את מערב אפריקה.
טיאנג (D. l. tiang), מאכלס את מזרח וצפון מרכז אפריקה.
טופי (D. l. topi), מאכלס את האזור הדרומי של קרן אפריקה.
צסאסאבה (D. l. lunatus), נחשב לעיתים כמין נפרד ומאכלס את האזורים הדרומיים של אפריקה.
סופרסט (D. l. superstes), תת-המין עם התפוצה הקטנה ביותר; מאכלס את דרום מרכז אפריקה.