stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכן (פייטן)
יצירתו

בגניזה הקהירית שרדו כ-15 פיוטים בלבד של רבי סכן, אך ייתכן שכתב פיוטים נוספים שלא נשתמרו, וכן ייתכן שחלק מהפיוטים האנונימיים בגניזה הם מיצירתו אך הוא לא חתם בהם את שמו.
כל פיוטיו הם פיוטים בודדים שנועדו להשתלב כמרכיבים בקומפוזיציות גדולות יותר, מה שמלמד שבקהילתו של רבי סכן נהגו לומר מערכות פיוטים קבועות אך מדי פעם הפייטנים נהגו להחליף את אחד ממרכיבי המערכת הקדומה בפיוט חדש פרי עטם. תופעה זו קיימת גם ביצירתם של פייטנים מזרחיים מאוחרים אחרים ובמיוחד בפייטנותו של רבי יוסף אל-ברדאני שפעל בבגדאד בדורו של רבי סכן.
כל פיוטיו נועדו להשתלב בתוך מערכות היוצר (חוץ מאחד מפיוטיו שהוא קיקלר שנועד להשתלב בתוך קדושתא ליום כיפור). התמקדותו של רבי סכן בעיקר במערכת היוצר ופחות בקרובות היא תופעה המשותפת גם לפייטנים נוספים בתקופת הפייטנות המזרחית המאוחרת.
פיוטיו של רבי סכן מיועדים לחגים או להזדמנוית מיוחדות (כגון לשבתות ארבע פרשיות ותלתא דפורענותא וכן לאירועים כמו ברית מילה או אבלות), ייתכן שבקהילתו לא נהגו לומר פיוטים בשבתות רגילות, או שבשבתות רגילות נהגו להשתמש במערכות יוצר של פייטנים קדומים יותר ורק בהזדמנויות מיוחדות ראה רבי סכן צורך לעטר את התפילה ביצירות חדשות משלו.
יצירתו > סגנונו

פיוטיו של רבי סכן כתובים בשפה פשוטה ואינם מתהדרים ברמיזות סבוכות ומילים נדירות, בכך דומה סגנונו של רבי סכן לסגנונו של רבי שלמה סולימאן אלסנג'ארי שפעל כמאה שנה לפניו.
סגנונו הפשוט של רבי סכן, שונה מאוד מסגנונו של בן דורו ומקומו רבי שמואל בן הושענא שכתב מחזור יוצרות לכל השנה ורמת פיוטיו גבוהה בהרבה מרמת פיוטיו של רבי סכן וסגנונו מושפע מסגנונו של רס"ג. פליישר טוען, שסגנונו הפשוט של רבי סכן היה הסגנון המקובל בארץ ישראל בתקופה זו ורבי שמואל בן הושענא הוא שהיה חריג בנוף תקופתו בכך שעסק בכתיבת פייטנות גבוהה וחידתית ולא בשפה רדודה אך מובנת כשאר הפייטנים.
בגופי היוצר של פיוטיו יש רק מחרוזת קדוש אחת בניגוד למקובל אצל פייטנים אחרים לכתוב לפחות שתי מחרוזות המתחלפות ביניהן. פליישר משער שהסיבה לכך היא שרבי סכן שימש בקהילה קטנה שלא הייתה בה מקהלה ולכן מחרוזות הקדוש נאמרו מפיו של החזן כמו שאר חלקי הפיוט ולא הייתה סיבה לגוון בהם.
כנהוג בפייטנות המזרחית המאוחרת, כל הבתים בגופי היוצר של רבי סכן מסתיימים בסיומות מקראיות. הסיומות לקוחות בדרך כלל מקריאת התורה של אותו יום ולעיתים הסיומות הם פסוקים העוסקים בענייני היום שלוקטו ממקומות שונים בתנ"ך. יוצרותיו לפסח מעוטרים גם בפתיחות מקראיות ממגילת שיר השירים, תופעה נפוצה בפייטנות המזרחית ואף בפייטנות המרכז ארופית.
יצירתו > תפוצת פיוטיו

פיוטיו של רבי סכן היו נפוצים יחסית בקהילות המזרח בתקופת הגניזה, ורובם מועתקים בכמה כתבי יד ובכמה הקשרים שונים. פליישר משער שהסיבה לתפוצת פיוטיו היא לשונו הפשוטה והעממית שהתאימה לצרכיהם של בני הקהילות הקטנות שחיפשו פיוטים ברמה קלילה ופשוטה יותר מיצירותיהם הלמדניות והמסובכות של רב סעדיה גאון ורבי שמואל השלישי שהיו נהוגות בקהילות הגדולות.
הקיקלר שכתב רבי סכן ליום כיפור הוא הנפוץ בפיוטיו ושרד בכעשרה כתבי יד שונים. ברוב כתבי היד מובא הקיקלר בתוך קדושתא פרי עטו של הפייטן הקדום והמפורסם רבי אלעזר הקליר, כתחליף לקיקלר המקורי שנכתב בידי הקליר. באחד מכתבי היד שמביאים קיקלר אחר פרי עטו של רבי שלמה סולימאן אלסנג'רי מצוין שיש לשיר אותו במנגינת הקיקלר של רבי סכן, מה שמראה על פרסומו הרב של הקיקלר של רבי סכן, שכן מעתיקי כתבי היד נהגו לציין בראש שיר פחות מוכר שמנגינתו זהה למנגינתו של שיר מוכר יותר.
גם האופן שכתב רבי סכן לחג השבועות התחבב על הקהילות. פייטן מאוחר בשם אהרון לקח פיוט זה והחליף את הבית האחרון של הפיוט וחתם בו את שמו בלי לשנות את שלושת הבתים הראשונים שבהם נותרה חתימתו של רבי סכן. פייטן נוסף בשם עמרם שהיה מאוחר לשניהם הוסיף לפיוט לאחר שלושת הבתים מאת רבי סכן והבית מאת אהרון שתי בתים נוספים שבהם כלל את האקרוסטיכון 'עמרם חזן'. הפיוט שרד בכמה כתבי יד שנתגלו בגניזה גם בנוסחו המקורי כפי שיצא מתחת ידו של רבי סכן, וגם בשתי גרסאותיו המאוחרות.
הערות שוליים

↑  כגון רבי שלמה אלסנגא'רי שחתם בשם 'סולימאן' ורב סעדיה גאון שחתם לעיתים בשם 'סעיד'
↑  במכתב ששלח לעזרא פליישר ונדפס במאמרו של פליישר על סכן
↑  במסמך חידוש כתובתו של בנו דוד שנחתמה במצרים בשנת 1013 מוזכר רבי סכן ללא הכינוי 'נוחו נפש' (שבו מכונים נפטרים במסמכי הגניזה), אך במסמך אחר שבו חתם דוד יחד עם הפייטן רבי שמואל בן הושענא שנפטר לפני שנת 1022 כבר מוזכר רבי סכן בכינוי זה
↑  הוא כתב בעיקר גופי יוצר אבל גם כמה אופנים
ספירוס קיפריאנו

ספירוס קיפריאנו (ביוונית: Σπύρος Κυπριανού;‏ 28 באוקטובר 1932 – 12 במרץ 2002) היה אחד מן הפוליטיקאים המשפיעים ביותר בקפריסין המודרנית, ששימש כנשיא המדינה השני בשנים 1977–1988.
ביוגרפיה

קיפריאנו נולד ב-28 באוקטובר 1932 בלימסול. הוא למד כלכלה ומסחר בלונדון. בזמן שלמד בלונדון, הוא הקים את ארגון הסטודנטים הקפריסאים באנגליה. לאחר עצמאות קפריסין בשנת 1960 קיפריאנו כיהן כשר המשפטים ולאחר מכן כשר החוץ. במסגרת תפקיד זה הוא ייצג את קפריסין במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. הוא התפטר מתפקידו בשנת 1972 ולאחר מכן עבד כמספר שים כעורך דין וכיועץ משפטי פרטי.
בשנת 1976 הקים ועמד בראש  המפלגה הדמוקרטית בקפריסין. בבחירות שנערכו באותה השנה המפלגה קיבלה כ-21 מושבים מתוך 35 בפרלמנט, וקיפריאנו נבחר לכהן כנשיא הפרלמנט. בספטמבר 1977 נבחר לכהן כנשיא המדינה. כמספר חודשים לאחר מכן נחטף בנו בידי הארגון אאוקה אך שוחרר לאחר כמספר ימים. בשנת 1978 ו-1983 קיפריאנו נבחר שוב לתפקידו, אך הפסיד בבחירות שנערכו בשנת 1988. בשנת 1996 נבחר שנית לכהן כנשיא הפרלמנט ופרש מהעולם הפוליטי בשנת 2001.
בשנת 1985 העניקה לו אוניברסיטת בלגרד תואר דוקטור לשם כבוד. הוא נפטר מסרטן ב-12 במרץ 2002 בניקוסיה.
סמסונג ביטוח חיים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת קוריאה 
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־67 שנים) 
 חברת אם:  סמסונג 
 מיקום המטה:  סיאול 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הביטוח 
 מוצרים עיקריים:  ביטוח חיים 
  
 www.samsunglife.com
 
סמסונג ביטוח חיים (בקוריאנית: 삼성생명보험) הידועה גם בשם "סמסונג לייף" (באנגלית: Samsung Life) היא חברת ביטוח דרום קוריאנית רב לאומית אשר בסיסה בסיאול שבדרום קוריאה.
החברה היא חברת בת של קבוצת סמסונג, היא חברת הביטוח הגדולה ביותר בדרום קוריאה, ומדורגת בדירוג 500 החברות הגלובליות של כתב העת פורצ'ן.
מוצריה העיקריים של החברה כוללים: ביטוח חיים, ביטוח בריאות, וקצבות.
היסטוריה

סמסונג לייף הוקמה בשנת 1957 כחברה פרטית. במאי 2010 היא הונפקה בבורסת קוריאה (אנ') והפכה לחברה ציבורית.
הנפקה זו הייתה ההנפקה הגדולה ביותר בתולדות דרום קוריאה, והפכה את סמסונג לייף לאחת מהחברות הגדולות לפי שווי השוק שלה.
הערות שוליים

↑  "Fortune Global 500 2009: The World's Biggest Companies". CNN.
↑  Jung, Song (2010-04-25). "Samsung Life IPO generates $4.4bn". FT.com. נבדק ב-2012-07-23.
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות ובנושא קוריאה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נשיות

הולדת ונוס של צייר הרנסאנס האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי (1485–1486). מייצג את המודל הקלאסי של נשיות
השחקנית הבריטית אולגה פטרובה בתלבושת דראג גברית עבור תצלום פרסומת לכובעי גברים משנת 1915.
נשיות הוא מושג המתאר את מכלול דרכי ההתנהגות ותכונות האופי הנחשבים כטיפוסיים, או מתאימים, לאישה. המושג אינו קבוע, והוא תלוי זמן ומקום (בתרבויות שונות יש יחס שונה למהותו של מושג זה). נשיות אינה פיזיולוגית בלבד, אך היא מבוססת על ההבדלים הקיימים בין המין הגברי למין הנשי.
הגישה המסורתית רואה בנשיות זהות הנוצרת תוך כדי ניגוד לזהות הגברית ולגבריות. תרבות שאינה רואה בנשים וגברים שני סוגי אישיות מנוגדים תתקשה להכיל בתוכה את מושג גבריות במובן הרווח בתרבות המערבית המודרנית. להיות גברי או נשי פירושו לקיים מכלול ציפיות חברתיות המתקשרות למין הנתון. בכל הקשר תרבותי ישנם שני תפקידים מגדריים: גברי ונשי. באופן זה מתפרשות הגבריות והנשיות כתפקידים מגדריים, שהם תוצרים של ידע נרכש ותהליכי חיברות שעובר האדם.
ואולם, גישות ביקורתיות וחדשות יותר, מבחינות בקיום של מספר סוגים של נשיות.
לרוב הנשיות נתפסת בחברה כדבר הטבוע בגוף הנקבי, המניע את הנשים לנהוג בצורות מסוימות. כך לדוגמה, קיימות תפיסות לפיהן נשים הן יותר חלשות, רכלניות, מטופחות, תפקידן הוא לטפל בתינוקות וכך הלאה. מחקרים אנתרופולוגיים מצאו כי למגדר יש סטטוס חברתי בדיוק כמו לעושר, לגזע ולמעמד חברתי. יתרה מכך, בתרבויות רבות, הצגת תכונות אופי שאינן "מתאימות" למגדר אליו משתייך האדם, עלולה ליצור בעיה חברתית עבור היחיד. חלק מההתנהגויות עשויות להתקבל כסימן להומוסקסואליות.
אף שבמגוון התרבויות ניתן לראות את הנשיות בצורה שונה, ישנם גם אספקטים משותפים רבים בין תרבויות שונות.
נרכשת או מולדת?

השאלה בדבר המשקל של הגנטיקה ושל תהליכי החיברות בהתפתחות המגדר מוסיפה להיות נתונה במחלוקת. בעוד שתנאים חברתיים ממלאים תפקיד ממשי בהתפתחות הנשיות, ניתן להבחין גם שהיבטים מסוימים בזהות המגדרית קיימים בקרב התרבויות השונות, ומכאן שגם לגנטיקה תפקיד בכך. במחקרים שהתבצעו החל מסוף המאה ה-19 ועד סוף המאה ה-20 נמצא כי יש כמה הבדלים פסיכולוגיים בין נשים וגברים.[דרוש מקור] נמצאו הבדלים בקישוריות במוח, הבדלים בין האונות והאמיגדלה. כמו כן ישנם הבדלים הורמונאליים גדולים, המשפיעים על האמוציות, הנטייה לרגשות, תפיסת המרחב ועוד. כך למשל נמצא כי נשים מגיבות אחרת מגברים למגע בכלל ומגע מיני בפרט.
כל זאת כמובן בנוסף להבדלים הפיזיולוגים הברורים. החיצוניים וגם הפנימיים - מסת שריר, נפח ריאות וגודל המוח.
אין מחלוקת כי מבחינה ביולוגית, האבולוציה גרמה במשך כשני מיליון שנים להיווצרות הבדלים משמעותיים בין זכרים לנקבות בטבע וגם באנושות. 
הדיון החברתי המרחש מאז המהפכה הפמיניסטית עוסק בזכויות הנקבה האנושית ובמקומה בחברה.
במהלך האבולוציה, היותה של הנקבה יולדת ומיניקה, גרם בעקיפין להיותה פאסיבית בחלק מהזמן, מה שהפך אותה לנדרשת להגנה על ידי הזכר, בכל היונקים וברבים מהמינים האחרים. במין האנושי הדבר בא לידי ביטוי בכך שהזכר הפך לצייד, לוחם או חקלאי, ובמשך מאות אלפי שנים התפתחו אבולוציונית זכרים שהם גדולים וחזקים יותר ביחס לנקבות. ונקבות בעלות יכולת התרבות וגידול צאצאים זכו לעדיפות אבולוציונית.
תכונות אופי

הגבריות והנשיות הן קטגוריות הנתפסות כהפוכות ומשלימות זו את זו, ומקושרות עם שני סוגי מאפיינים, בהתאמה. מאפיינים נשיים כוללים רגישות בין-אישית ויכולת אמפתית גבוהה, התבוננות הוליסטית על מערכת קשרים, עניין ברווחת הזולת, נכונות לסייע, נעימות, חמימות ועדינות. כמו כן כושר ניתוח ניואנסי, יכולות מילוליות, תקשורתיות, שפתיות, מוטוריות וקורדינציות גבוהות. זאת בניגוד למאפיינים גבריים (כלומר, מאפיינים המיוחסים יותר לגברים מלנשים) הכוללים החלטיות, כושר ניתוח טכני, דומיננטיות, תוקפנות, שאפתנות, כוחניות, ביטחון עצמי ותחרותיות. פרט לתכונות אישיות, מאפיינים מגדריים מתבטאים גם במראה החיצוני, בסגנון הלבוש, ועוד, תחומי עניין הנתפסים כנשיים הם בגדים, אופנה ורכילות בעוד שתחומי עניין שנחשבים גבריים הם ספורט, פוליטיקה וכלכלה והדבר מתבטא במדיות מסוימות שנחשבות כמיועדות לקהל יעד נשי, ביניהן טלנובלות, סדרות דרמה, תוכניות אירוח, ראיונות, אופנה ותחרויות יופי. חלק מקבוצות מאפיינים אלו הן היבטים של תפקידי מגדר, וחלקן נובע מהבדלים ביולוגים בין המינים.
המודל הנשי בעבר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המודל הנשי כיום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מגדר
גבריות
הטרונורמטיביות
צלמית אישה מחרס מתקופת הברונזה התיכונה 1. צלמיות מטיפוס זה מציגות לרוב חזית של אישה עירומה, כשרגליה מופרדות בעזרת חריץ. לצלמיות נקבים רבים בפנים, אף בולט, פה חסר, ועל צווארן שרשרת. צלמיות מסוג זה אופייניות לצפון סוריה בראשית האלף השני לפנה"ס, מהשנים 1750-1900 לפנה"ס. אוסף המוזיאון הימי הלאומי.
ספירידון טריקופיס

סְפִּירִידוֹן טְרִיקוֹפִיס (ביוונית: Σπυρίδων Τρικούπης;‏ 20 באפריל 1788 – 24 בפברואר 1873) היה מנהיג פוליטי יווני, היסטוריון, פוליטיקאי, דיפלומט ומבין מנהיגי מלחמת העצמאות היוונית. טריקופיס כיהן בתפקיד ראש ממשלת יוון במהלך 1833 והיה ראש ממשלתה הראשון של ממלכת יוון לאחר ירושת הכתר בידי אותון, מלך יוון. טריקופיס היה אביו של חרילאוס טריקופיס, שהיה לאחד מהפוליטיקאים הגדולים ביותר של יוון במאה ה-19 המאוחרת.
ביוגרפיה

ספירידון טריקופיס נולד ב-20 באפריל 1788 במיסולונגי, האימפריה העות'מאנית וחונך בבריטניה והקיסרות הצרפתית הראשונה. הוא שימש כמזכירו של הרוזן דה גילפורד שהיה אחראי על החינוך באיים היוניים, חלק מהאימפריה הבריטית. הוא לקח חלק פעיל במלחמת העצמאות היוונית שפרצה בשנת 1821.
טריקופיס היה דובר מוכשר וזכה להכרה נרחבת באספה של הרפובליקה ההלנית הראשונה בשנת 1825. הוא היה גם חבר אישי של המשורר הבריטי לורד ביירון. הוא היה חבר בממשלה הזמנית של 1826 ושימש לזמן קצר כראש ממשלת יוון בשנת 1833 עם הקמתה של ממלכת יוון. הוא מונה לשגריר יוון בלונדון בין השנים 1835–1838, לימים בין 1841 ל-1843 ולבסוף גם בין השנים 1850–1861.
לאחר פרישתו מפוליטיקה פעילה, חיבר יצירה בת 4 כרכים על ההיסטוריה של מלחמת העצמאות היוונית שהתפרסמה בין השנים 1853 ל-1857. הוא היה נשוי לאחותו של מקורבו הפוליטי הקרוב אלכסנדרוס מברוקורדאטוס. חרילאוס טריקופיס, ראש ממשלת יוון לימים, היה בנו. טריקופיס נפטר ב-1873 באתונה, ממלכת יוון.
סכר אושונסי

| --- | --- |
חזית הסכר
חזית הסכר
 מיקום:  מחוז טואולומי קליפורניה, ארצות הברית
 סוג:  סכר קשת-כבידה
 סוכר את:  נהר טואולומי
 יוצר את:  מאגר הץ' הצ'י
 אורך:  270 מטרים
 רוחב בבסיס:  94 מטרים
 רוחב בראש:  5.2 מטרים
 גובה:  130 מטרים
 נפח סכר:  506,597 מ"ק
 ייצור חשמל:  234 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  1 באוגוסט 1919 – 24 במאי 1923 (3 שנים)
 שטח אגם:  7.98 קמ"ר
 נפח אגם:  0.444 קמ"ק
 קואורדינטות:  37°56′51″N 119°47′17″W﻿ / ﻿37.94748°N 119.787934°W﻿ / 37.94748; -119.787934
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט סכר אושונסי(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט סכר אושונסי(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסכר אושונסי(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסכר אושונסי
סכר אושונסי (באנגלית: O'Shaughnessy Dam) הוא סכר קשת-כבידה מבטון, בגובה 130 מטרים, שהוקם במחוז טואולומי במרכז מדינת קליפורניה בארצות הברית. הסכר סוכר את הנהר טואולומי בקצה התחתון של עמק הץ' הצ'י (Hetch Hetchy Valley) בתוך תחומי הפארק הלאומי יוסמיטי, כ-260 קילומטרים מזרחית לסן פרנסיסקו. הסכר והמאגר שמאחוריו משמשים כמקור מים עיקרי למיזם הץ' הצ'י, המספק מי שתייה לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. בניית הסכר החלה ב-1919 והושלמה ב-1923, ומים מהמיזם סופקו לראשונה ב-1934. הסכר קרוי על שם מייקל אושונסי (Michael O'Shaughnessy‏; 1934-1864), מהנדס העיר סן פרנסיסקו, שתכנן את המיזם ופיקח על בנייתו.
המיזם נתקל בהתנגדות חריפה מהיום הראשון שהוצע, עקב הצפת עמק הץ' הצ'י, שהושווה ביפי נופיו לעמק יוסמיטי שבמרכז הפארק הלאומי. המחלוקת סביב הסכר נמשכת גם בימינו, כששוחרי איכות הסביבה דורשים את הריסתו ושחזור הנוף הטבעי, בעוד שאחרים טוענים שהחלטה על השארת הסכר תהיה טובה יותר כלכלית ותפגע פחות בסביבה.
הסכר והמאגר כיום

עם השלמתו ב-1938 ניצב סכר אושונסי 95 מטרים מעל קרקעית הנהר, ו-130 מטרים מעל סלע התשתית. רוחב בסיס הסכר הוא 94 מטרים, אורך קודקוד הסכר 270 מטר, רוחבו 5.2 מטרים, וגובהו 1,162 מטרים מעל פני הים. בסך הכול מכיל הסכר 506,598 מ"ק בטון ו-320 טון פלדה. מלבד המים המוזרמים דרך מנהרת הקניון ואמת המים הץ' הצ'י, שמטרתם אספקת מי שתייה לאזור סן פרנסיסקו, משוחררים מים מהסכר לערוץ הנהר דרך 11 שערים בחזית הסכר ומברץ גלישה הנשלט על ידי שלושה שערים. למברץ הגלישה ספיקה של 1,380 מ"ק לשנייה. מאגר הץ' הצ'י שמאחורי הסכר משתרע למרחק של 13 קילומטרים לאורך הנהר טואולומי ובחלק התחתון של הקניון הגדול של טואולומי. בקיבולת מלאה מכיל המאגר 444,500,000 מ"ק מים, והוא משתרע אז על שטח של 7.98 קמ"ר. הסכר והמאגר מקבלים את המים מאגן הניקוז העילי של הנהר טואולומי המשתרע על שטח של 1,190 קמ"ר, הכולל, בנוסף לערוץ העיקרי של הנהר טואולומי, את היובלים פולס קריק (Falls Creek), טיטיל קריק (Tiltill Creek) ורנצ'ריה קריק (Rancheria Creek) הנשפכים ישירות למאגר.
מי מאגר הץ' הצ'י מניעים את הטורבינות בתחנות הכוח קירקווד (Kirkwood) ומוקסין, השוכנות במורד הנהר. תחנת הכוח קירקווד הופעלה ב-1967 וכללה בתחילה שתי טורבינות פלטון (Pelton turbine), שאליהן נוספה שלישית ב-1987 שהביאה את כושר הייצור ל-124 מגה-ואט (MW). תחנת הכוח קירקווד מנצלת עומד הידראולי של 440 מטרים של מים המגיעים דרך מנהרת הקניון (Canyon Tunnel), ומייצרת מדי שנה 549 מיליון קילוואט-שעה (KWh). ב-1969 נבנתה תחנת כוח שהחליפה את תחנת הכוח מוקסין הישנה. תחנת הכוח החדשה מוקסין השוכנת בסמוך למאגר דון פדרו (Don Pedro Reservoir), במורד הנהר טואולומי, מייצרת 110 מגה-ואט משתי טורבינות פלטון. בסך הכל מייצרת תחנת הכוח מוקסין 427 מיליון קילוואט-שעה לשנה, והיא ניזונה ממים ממאגר הץ' הצ'י המגיעים דרך מנהרת ההר (Mountain Tunnel), המספקים עומד הידראולי מקסימלי של 400 מטרים.
המים המוסטים בסכר אושונסי מזינים את אמת המים הץ' הצ'י, המספקת כ-85% ממי השתייה לאוכלוסייה בת 2.4 מיליון תושבים באזור מפרץ סן פרנסיסקו. בשל הגאולוגיה הייחודית של אגן הניקוז של הץ' הצ'י, הכוללת שכבת קרקע דקה על סלע תשתית גרניט מוצק, המים הזורמים לתוך המאגר צלולים במידה יוצאת דופן ובאיכות גבוהה מאוד. איכות זו נשמרת באמצעות הקפדה על הגנה על המים באגן הניקוז. חל איסור על שיט או רחצה במאגר הץ' הצ'י (אם כי מותר הדיג במאגר ובנהרות המובילים אליו). עקב כך מי הברזים בסן פרנסיסקו הם בין הטהורים ביותר בארצות הברית, בלא צורך אפילו להעבירם סינון, ונטען שאיכות מי הברזים עולה על מרבית סוגי המים המינרליים בבקבוקים.
הדרישה לפירוק הסכר

סכר אושונסי היה שנוי במחלוקת מתחילת בנייתו הן בשל השפעתו על הסביבה והן בשל הפרת התנאים המקוריים של חוק רייקר. אף שחוק רייקר ציין במפורש שהחשמל והמים ממיזם הץ' הצ'י ישמשו לצורכי הציבור בלבד מוכרת עיריית סן פרנסיסקו מ-1925 את החשמל המיוצר במיזם הץ' הצ'י לחברת החשמל הפרטית Pacific Gas & Electric‏ (PG&E). התומכים בפירוק הסכר מצביעים שוב ושוב על כך שהשימוש של סן פרנסיסקו בפארק הלאומי יוסמיטי למים וחשמל אינו הגיוני בשל הנזק לתיירות ולסביבה שנגרמו בשל הסכר והמאגר. על ידי ריקון המאגר, פירוק הסכר והשבת העמק למצב הבראשיתי, יוכלו מבקרים בפארק ליהנות שוב מהיופי הטבעי של הץ' הצ'י שהושווה בשעתו ליופיו של עמק יוסמיטי, כפי שראוי היה לנהוג במקום שהוכרז פארק לאומי. יש נהרות ומאגרים רבים זמינים לשימושה של סן פרנסיסקו כתחליף למי מאגר הץ' הצ'י, כדוגמת חלקה של העיר, שלא נעשה בו שימוש כיום, במאגר דון פדרו, המאגר הגדול ביותר על נהר טואולומי.
מתנגדים לפירוק הסכר מציינים שהעלות הגבוהה הכרוכה בכך, בין 3 ל-10 מיליארד דולר, היא השקעה גרועה, בייחוד בהתייחס לאובדן האנרגיה ההידרואלקטרית המתחדשת, שאותה יהיה צורך להחליף בתחנת כוח מזהמת המבוססת על שריפת דלק. אף שיש אפשרויות רבות להחליף את מקורות המים של סן פרנסיסקו, לאף אחת מהן אין את איכות המים שמגיעה כיום מהץ' הצ'י. אין גם ערובה לכך שניתן יהיה להשיב את העמק למצב קודם הקמת הסכר בהצלחה, כיוון שהקרקעית המקורית של העמק הייתה בפועל תוצר של אלפי שנים של הצתות מכוונות וניהול של שבטי האינדיאנים שחיו פעם באזור. בלא התערבות זו יגדל במקום יער במקום כרי הדשא המפורסמים של העמק. ולבסוף, ההשפעה של התיירות החדשה שתגיע לעמק תגרום בעצמה לנזק סביבתי כפי שהוכח בצפיפות של התיירים המבקרים בעמק יוסמיטי.
למרות הוויכוח הלוהט בקהל שוחרי איכות הסביבה על הצורך בסכר אושונסי, והמימון הפדרלי שמושקע מדי פעם בבדיקת חלופות להץ' הצ'י – כדוגמת הסכום בן 7 מיליון דולר אותו ייעד הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ב-2007 בתקציב של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית לבחינת הנושא – התמיכה הציבורית בפירוק הסכר עדיין נמוכה מאוד. ב-2012 דחו המצביעים בסן פרנסיסקו ברוב של 77% את "הצעה F‏" (Proposition F), שקבלתה הייתה מחייבת את העירייה לבחון את פירוק סכר אושונסי ולנסח הצעה למצוא חלופה למי מאגר הץ' הצ'י עד 2016.
לקריאה נוספת

Davies, Leslie T. (במאי 2006). "San Francisco-Hetch Hetchy Valley Connection" (PDF). Humboldt State University. נבדק ב-2013-05-25. {{cite web}}:  (עזרה)
Glennon, Robert Jerome (2009). Unquenchable: America's Water Crisis and What To Do About It. Island Press. ISBN 1-59726-639-6.
Hennessey, Beverly (2012). Hetch Hetchy. Images of America. Arcadia Publishing. ISBN 0-73859-322-2. Google Books
Righter, Robert W. (2005). The Battle Over Hetch Hetchy: America's Most Controversial Dam and the Birth of Modern Environmentalism. Oxford University Press. ISBN 0-19514-947-5. Google Books
Starr, Kevin (1997). Endangered Dreams: The Great Depression in California. Oxford University Press. ISBN 0-19511-802-2.
הערות שוליים

↑  מקור השם בסוג דשא או עשב בעל זרעים אכילים הצומח בעמק בשפת שבט המיווק (Miwok) שחיו בעמק זה.Hetch Hetchy: Facts And Figures
↑  O'Shaughnessey Dam
1 2  The O'Shaughnessy Dam Debate תמליל התוכנית כפי ששודרה ב-PBS
↑  Hetch Hetchy controversy: Could Yosemite's 'second valley' be restored?
1 2  The Hetch Hetchy Dam Controversy: An Introduction
↑  Hennessey עמוד 17
↑  Hennessey עמוד 23
↑  Giving a Dam: Congress Debates Hetch Hetchy
↑  Hennessey עמוד 17
↑  October 1, 1890: Yosemite National Park established
1 2 3  Lessons From Hetch Hetchy
1 2  John Muir, Gifford Pinchot, and the Battle for Hetch Hetchy
↑  Chris Carlsson, The Hetch Hetchy Story, Part II: PG&E and the Raker Act
↑  Davies עמוד 26
↑  Starrעמ' 279
↑  Hetch Hetchy: Time to Redeem a Historic Mistake
↑  The Hetch Hetchy Restoration Task Force
↑  A National Park Threatened
↑  Righter עמ' 8
↑  Davies עמ' 12
↑  Michael M. O'Shaughnessy
↑  Hennessey עמ' 35-34
↑  The Hetch Hetchy Railroad
↑  The Hetch Hetchy Railroad
↑  Starr עמ' 287
1 2 3 4 5  Michael M. O'Shaughnessy, Hetch Hetchy Water Supply
↑  באנגלית cofferdam, סכר זמני שנועד לייבש את האזור שבו יוקם הסכר הקבוע
↑  Timeline of the Ongoing Battle over Hetch Hetchy
↑  Hennessey עמוד 79-78
↑  Hetch Hetchy Water System
↑  מברץ (באנגלית spillway) - מתקן להזרמת עודפי מים
↑  Hetch Hetchy Water and Power System
↑  Dams Within the Jurisdiction of the State of California
1 2  Hetch Hetchy Restoration Study
↑  Hetch Hetchy (HTH) Reservoir Information
1 2  Clean Hydroelectric Energy
↑  Tuolumne River System
↑  Hetch Hetchy Water and the Bay Area Economy
↑  Hetch Hetchy an invaluable source of water, power
↑  Hetch Hetchy Valley
↑  Elissa Torres, Tap water remains best choice for SF
↑  Drink Tap
↑  Brian Browne, Western Water Wars: Efforts to Take Over San Francisco's Hetch Hetchy Systems
↑  Hetch Hetchy Power Debacle: Continuing Yosemite Threat
↑  Hodel Would Tear Down Dam in Hetch Hetchy
↑  Frequently Asked Questions About Hetch Hetchy Reservoir and the Regional Water & Power System
↑  Worth a Dam? Hetch Hetchy in Yosemite
↑  Putting Bay Area's Water Sources to a Vote
↑  Three Square Miles of Open Space: Is It Enough?
↑  Alternatives for Restoration of Hetch Hetchy Valley Following Removal of the Dam and Reservoir
↑  On Hetch Hetchy, John Muir was wrong: California's revered naturalist wrote a poetic diatribe against the drowning of the great valley. But the reservoir has spared it some of the indignities of Yosemite Valley.
↑  San Francisco vote to study draining Hetch Hetchy Reservoir is defeated
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge431384 
עבודות הבנייה על הסכר, אוגוסט 1922
הסכר לאחר השלמתו במאי 1923
מברץ הגלישה בסכר אושונסי
אתר סכר אושונסי לפני התחלת הבנייה, בערך 1914
עדינה פורטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במרץ 1971 (בת 53) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ייס 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 www.adinaporter.com
 
עדינה אליזבת פורטר (באנגלית: Adina Elizabeth Porter; נולדה ב-13 במרץ 1971) היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בתור לטי מיי תורנטון בסדרת פנטזיית-האימה של HBO "דם אמיתי" (2008–2014), קנדרה ג'יימס בסדרת הדרמה של HBO "חדר החדשות" (2012–2014), ואינדרה בסדרת דרמת המדע הבדיוני של CW, "המאה" (2014–2020). היא זכתה להכרה נוספת על תפקידיה בתור סאלי פרימן, לי האריס, בוורלי הופ, דינה סטיבנס והצ'יף ברלסון בעונות הראשונה, השישית, השביעית, השמינית והעשירית בסדרת האנתולוגיה של FX "אימה אמריקאית" (2011–הווה).
פורטר החלה את קריירת המשחק שלה בהופעה על במת אוף ברודוויי, וזכתה בפרס אובי ב-1996 עבור "ונוס". היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי במחזה, "הנשים" ב-2001. על עבודתה בסדרה "אימה אמריקאית", היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים ולשני פרסי סאטורן.
חיים וקריירה

פורטר נולדה וגדלה בניו יורק סיטי, ניו יורק. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של ניו יורק. המורה הראשון שלה למשחק הייתה בטרפליי מקווין.
היא הייתה נשואה פעמיים ויש לה שני ילדים מבעלה השני, לארי ארל מדיסון ג'וניור.
חיים וקריירה > תיאטורן

פורטר החלה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון, והופיעה בהצגות מחוץ לברודוויי ובתיאטרון אזורי. הקרדיטים שלה מחוץ לברודוויי כוללים את The Debutante Ball, Jersey City, Aven' U Boys, Girl Gone, Silence, Cunning, Exile, Dancing on Moonlight ו-Hurricane. בשנת 1996 היא קיבלה את פרס אובי על הופעה מכובדת של שחקנית בסרט "ונוס".
היא השתתפה במחזה "הנשים" ובנוסף לכך, הופיעה במספר הפקות בפסטיבל שייקספיר בניו יורק.