stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יני אולסון
ביוגרפיה

בין השנים 1992 ל-1994 למדה בלסטר פרסון (אנ') בקנדה, שהוא אחד מה-United World Colleges.
אולסון למדה באוניברסיטת אופסלה בין השנים 1998 עד 2007.
אולסון הצטרפה למשרד החוץ השוודי ב־2002. משימותיה התמקדו במחלקת אפריקה של משרד החוץ. בין השנים 2007–2009 עבדה בשגרירות השוודית בפרטוריה ובמשרד השוודי בקיגאלי כקצינה פוליטית, לאחר מכן חזרה לשוודיה, ועבדה מול משרד החוץ בנושאים הקשורים לסומליה, ונושא פירוק נשק. שימשה כיועצת לעניין יחסי חוץ לממשלת שוודיה.
בהיעדר שגרירות ברואנדה, התקיימו המגעים הדיפלומטיים בין שוודיה לרואנדה באמצעות השגרירויות בניירובי (בירת קניה) וקמפלה (בירת אוגנדה). הנציג השוודי הראשון ברואנדה בשנת 1997 התגורר בחדר במלון, וכל עבודתו בוצעה מחדר זה. לאחר מינויה של אולסון לשגרירה (השגרירה התושבת השוודית הראשונה ברואנדה), נפתחה השגרירות השוודית בקיגאלי בשנת 2016.
אולסון נשואה ואם לילדים.
הערות שוליים

1 2 3 4  השגרירה השוודית על לחיות ולגור ברואנדה, הניו טיימס, 20 במאי 2018
↑  Regeringen och Regeringskansliet, Ny ambassadör i Rwanda, Regeringskansliet, ‏2016-09-22 (בשוודית)
1 2 3 4  Olga I. Ishimwe (29 בנובמבר 2019). "Twenty years after; a peek into Rwanda-Sweden ties". IGIHE. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  באותה עת לא הייתה שגרירות ברואנדה.
↑  לעניין השפעתה על ראש ממשלת שוודיה ראו לדוגמה ב"לקריאה נוספת" בספרו של Baksi.
↑  שישה דיפלומטים חדשים מציגים מינוים בפני הנשיא פול קגאמה, ינואר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא שוודים ובנושא דיפלומטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ארמניה–סין

| יחסי ארמניה–סין |
| --- | --- |
ארמניה: הרפובליקה העממית של סין


ארמניה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 9,596,967.75
אוכלוסייה
2,968,413: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית חד מפלגתית מאואיסטית

יחסי ארמניה-סין הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לסין. ההתייחסויות הראשונות ליצירת קשר ארמני-סיני מצויות בעבודותיהם של ההיסטוריון המאה ה-5 מוזה מכורין והגאוגרף והמתמטיקאי מהמאה ה-6 אנאניה שיראקצי. הרפובליקה העממית של סין הכירה רשמית ברפובליקת ארמניה ב-27 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין ארמניה לרפובליקה העממית של סין הוקמו ב-6 באפריל 1992. שגרירות סין בארמניה הוקמה ביולי 1992. השגרירות של ארמניה בסין החלה את פעילותה ב-10 באוגוסט 1996. שגריר ארמניה בסין מתגורר בשגרירות בייג'ינג.
השגרירות הארמנית בבייג'ינג
נשיאי ארמניה לבון טר-פטרוסיאן ורוברט קוכריאן ביקרו ברפובליקה העממית של סין במאי 1996 ובספטמבר 2004. הנשיא סרז' סרקיאן שהה בסין במאי 2010 כדי להשתתף בטקס פתיחת "אקספו העולמי של שנחאי 2010". ביקורים בדרג גבוה מסין בארמניה כללו חברי הוועדה הקבועה של הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית בסין לואו גן, בספטמבר 2003, ולי צ'אנגצ'ון, באפריל 2011.
היסטוריה

היחסים הראשונים בין העם הארמני והסיני ניתן לייחס לסביבות שנת 1000 לספירה. בסינית מבטאים את "ארמניה" "יא-מיי-ני-יה". משמעות ארבע האותיות הללו היא "המשרתת היפה של אסיה". באגדות וסיפורי אגדות ארמניים, סין נקראת מדינת צ'נס, צ'ינומאצ'ין או צ'ינסטאן. בכמה מיצירות ספרות ארמניות עתיקות יש עקבות של אייקונים תרבותיים סיניים. לדוגמה, ישנם עיצובים של צ'ילין, פנגהואנג ודהרמצ'אקרה בתנ"ך הארמני.
הארמנים ביקרו בסין לצורך מסחר וייבאו משי, חרסינה, בדים רקומים וסחורות אחרות. בסין היה ביקוש רב לרפואה ארמנית, ירקות וצבעי מינרלים, במיוחד לקוצ'יניאל הארמני, ששימש לצביעת מיטב המשי הסיני וההודי.
החרסינה והסלדוניט הסיני שהתגלו במהלך חפירות ארכאולוגיות בערים הארמניות גרני, דווין, אני ומבצר אמברד הן עדות לסחר כלכלי ארמני-סיני בראשית ימי הביניים.
בתקופת האימפריה המונגולית שופרו היחסים בין ארמניה לסין. ארמנים רבים החלו להתיישב בסין. בשנת 1688 הסכימה חברת הודו המזרחית הבריטית לאפשר לארמנים גישה לסחר ימי בסין. הארמנים עשו שימוש מלא בהסכם זה עם מרכזי הסחר הימי שהבריטים הקימו בשנגחאי ובמקאו.
ב-27 בדצמבר 1991 הכירה סין רשמית בארמניה כמדינה עצמאית. ב-6 באפריל 1992, מדינות מרכז אסיה רבות כוננו יחסים דיפלומטיים עם סין. ביולי 1992 הקימה סין שגרירות בבירת ארמניה, ירוואן. בשנת 1996 הקימה ארמניה את שגרירותה בבייג'ינג.
יחסי סחר וכלכלה > מחזור מסחר (מיליון דולר)

| שָׁנָה | יְצוּא | ייבוא (מקור) | יבוא (משלוח) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 31.2 | 399.7 | 208.1 |
| 2011 | 16.2 | 404.2 | 209.1 |
| 2010 | 30.8 | 404.2 | 223.3 |
| 2009 | 17.8 | 284.6 | 130.6 |
| 2008 | 18.1 | 382.1 | 169.3 |
| 2007 | 7.8 | 194.7 | 84.0 |
| 2006 | 0.4 | 111.0 | 52.5 |
| 2005 | 9.2 | 65.5 | 27.1 |
| 2004 | 21.7 | 38.4 | 13.3 |
| 2003 | 4.5 | 31.4 | 8.6 |
| 2002 | 4.0 | - | 10.1 |
| 2001 | 0.0 | - | 7.8 |
| 2000 | 0.5 | - | 5.4 |
| 1999 | 0.0 | - | 4.8 |
הנתונים בתרשים שלעיל מראים כי היקף הסחר בין ארמניה לסין, אף על פי שהוא עדיין קטן יחסית, צמח משמעותית בעשור האחרון ועבר את ה-400 מיליון דולר עד שנת 2008. חלה נפילה משמעותית בהיקף הסחר בשנת 2009, ככל הנראה בשל המשבר הפיננסי של 2007–08. נפח המסחר גדל, ועלה על 400 מיליון דולר בשנתיים רצופות בשנת 2010 ובשנת 2011.
הייצוא העיקרי של ארמניה הוא עפרות, בעוד שהמוצרים המיובאים מסין לארמניה הם מגוונים וכוללים בגדים, נעליים, מכונות, כימיקלים, ציוד, חומרי בניין, רהיטים, מזון וכו'.
חינוך ותרבות

ממשלות סין והארמניה הסכימו לשלוח 15 סטודנטים להחלפה ללמוד אחד במדינתו בכל שנה. עם זאת, שתי המדינות טרם חתמו על הסכם המבטיח כי סטודנטים להחלפה יוכלו לקבל אשראי על עבודתם המלאה בחו"ל. נכון לעכשיו, אין טיסות ישירות בין ארמניה לסין.
מדי שנה סין חוגגת את יום התרבות הארמני וארמניה חוגגת את יום התרבות הסיני. הארמנים מתעניינים מאוד בתרבות הסינית ונהנים ממגוון הצגות תיאטרון סיניות.
מכון קונפוציוס נפתח באוניברסיטה הלשונית הממלכתית ירוואן בשנת 2008. מכון קונפוציוס נוסף נפתח במקומות אחרים בארמניה. בנוסף, בשנת 2018 נפתח בירוואן בית הספר לידידות סין-ארמניה.
צבא

בשנים האחרונות היחסים הצבאיים בין סין לארמניה התחזקו בהתמדה. לפי צ'אנג וונקוואן, שר במשרד ההגנה של סין העממית, הצבא הסיני והארמני שמרו על המגמה של ניהול חילופי ידידות ושיתופי פעולה פרגמטיים, והצבא הסיני קידם את ההתפתחות המתמדת של היחסים בין שני הכוחות המזוינים. לדברי סיירן אוחניאן, שר ההגנה של ארמניה, ארמניה רואה בסין ידיד ושותף אמין. הוא הביע שביעות רצון מהתפתחות היחסים הצבאיים הבילטרליים שנראו בשנים האחרונות והביע את תקוותו לקדם שיתוף פעולה בין שני הצבאות במגוון תחומים.
בינואר 2012 חתמו סין וארמניה על הסכם, שתואר על ידי משרד ההגנה הארמני כהסכם על שיתוף פעולה צבאי בין שתי המדינות. בשנת 2013 אמר משרד ההגנה הארמני כי סין תספק לארמניה 5 מיליון יואן בסיוע צבאי מדי שנה. באותה שנה קיימה סיירן אוחניאן שיחות עם שו צ'יאנג, סגן יו"ר הוועדה הצבאית המרכזית, וצ'אנג וונקוואן, שר משרד ההגנה של הרפובליקה העממית. בשנת 2013 רכשה ארמניה רקטות (עם טווח של עד 130 ק"מ או 80 מייל) מסין.
יחסי סוריה–שווייץ

| יחסי סוריה–שווייץ |
| --- | --- |
סוריה: שווייץ


סוריה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
187,437: 41,277
אוכלוסייה
24,908,268: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
8,980: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
361: 99,060
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי סוריה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הערבית הסורית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בעבר, היו קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים וחמים בין הרפובליקה הערבית הסורית לבין הקונפדרציה השווייצרית, אך עקב המצב הביטחוני במדינה נאלצה שווייץ להפעיל שורה של סנקציות נגד הממשל הסורי. בין הסנקציות הייתה גם סגירת השגרירות השווייצרית בסוריה, שנסגרה ב-2012. שווייץ פרסמה אזהרת מסע לאזרחיה בה היא ממליצה לא לבקר בסוריה, ולא משנה באילו נסיבות.
היחסים שבין שווייץ לסוריה נוצרו בשלב מוקדם מאוד בהיסטוריה. דרך המשי שעוברת דרך סוריה מחברת את אירופה עם המזרח הקרוב, המזרח התיכון והמזרח הרחוק. במאה התשע עשרה מוצרי טקסטיל וכימיה יוצאו לסוריה משווייץ ושווייץ מצידה ייבאה מסוריה טקסטיל.
סוחרים שווייצרים התיישבו בעיר חלב, שהייתה באותה התקופה מיקום מרכזי ואסטרטגי בין המזרח למערב. סוריה זכתה בעצמאותה מצרפת בשנת 1941 ושווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה החדשה בשנת 1945. החל מ-1946 ועד 1958 יוצגה שווייץ בסוריה באמצעות משרד, לאחר מכן הוא שודרג במעמדו לקונסוליה כללית ששודרגה במעמדה לשגרירות בשנת 1962.
משנת 2007 ועד 2012 שווייץ החזיקה גם קונסוליית כבוד בחלב. ב-2005 פתחה הסוכנות השווייצרית לפיתוח משרד בדמשק שהיה אמון על שיתופי הפעולה האזוריים בכל המזרח התיכון, המשרד הועבר לעמאן, בירת ירדן הסמוכה בשנת 2010. סוריה מצידה מיוצגת בשווייץ באמצעות קונסוליה כללית בעיר ז'נבה והאמינה על שווייץ את שגרירותה בפריז, בירת צרפת הסמוכה. בשנת 2012 נסגרו כל הנציגויות השווייצריות בסוריה עקב המצב הביטחוני הקשה שבה.
שווייץ מקבלת לתוכה פליטים סוריים שנמלטו מהמצב הביטחוני הקשה שבמדינה ומתקצבת את סוכנויות הפליטים של האו"ם (אונר"א למשל) מדי שנה בשנה.
נציגויות דיפלומטיות

סוריה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. סוריה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בסוריה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי בנין–קניה

| יחסי בנין–קניה |
| --- | --- |
בנין: קניה


בנין: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
112,622: 580,367
אוכלוסייה
14,550,586: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,673: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,352: 1,895
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי בנין–קניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין ורפובליקת קניה. שתי המדינות חברות באיחוד האפריקאי ובאומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים

ב-2017, נשיא בנין פטריס טאלון היה הנשיא הראשון שביקר בניירובי, בירת קניה. הוא דיבר עם הנשיא אוהורו קניאטה ושתי המדינות החליטו לפתוח את שיתוף הפעולה ביניהן.
סחר

שתי המדינות נהנות מיחסים חברותיים. הסחר בין שתי המדינות מוערך כמיליון עד מיליון וחצי דולרים בשנה.
רוב הייצוא מקניה לבנין הוא תרופות, יוטה ומוצרי טקסטיל אחרים.
יחסי בנין–ספרד

| יחסי בנין–ספרד |
| --- | --- |
בנין: ספרד


בנין: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
112,622: 505,370
אוכלוסייה
14,550,586: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,673: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,352: 32,996
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי בנין–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין ממלכת ספרד.
היסטוריה

ספרד כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם הרפובליקה של בנין, שנקראה אז בשם דהומיי, ב-25 במרץ 1966. היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות הם יחסים לבביים וידידותיים ללא בעיות ותקריות מיוחדות שעלולות להעיב על קרבת היחסים. בין שתי המדינות יש דיאלוג פוליטי קבוע המלווה בביקורים רמי דרג מצד הרשויות הספרדיות והבניניות. נשיא בנין ביקר לראשונה בספרד בשנת 2009 ושר החוץ הספרדי ביקר לראשונה בבנין ביולי 2014.
הרשויות הבניניות הכירו לא פעם תודה לרשויות הספרדיות על הסיוע והעזרה ההומניטרית שהעניקו בתחומים רבים. בין שתי המדינות קיים מסחר רחב יחסית שיכול להגיע לעשרות מיליוני דולרים של סחר כללי בשנה.
נציגויות דיפלומטיות

בנין אינה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות. בנין מיוצגת בספרד בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: מדריד (בירת המדינה), וברצלונה. בנין האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת הסמוכה, על ספרד.
ספרד אינה מיוצגת בבנין בדרג השגרירות. ספרד מיוצגת בבנין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקוטונו, בירת המדינה. ספרד האמינה את שגרירותה שבאבוג'ה, בירת ניגריה הסמוכה, על בנין.
יני ברנדס-ברילסלייפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1916 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  15 באוגוסט 2003 (בגיל 86) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום קבורה:  Zorgvlied 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
מריאן "יני" ברנדס-ברילסלייפר (בהולנדית: Marianne "Janny" Brandes-Brilleslijper‏; 24 באוקטובר 1916 – 15 באוגוסט 2003) הייתה ניצולת שואה הולנדית אשר התפרסמה בתור אחד האנשים האחרונים שראו את אנה פרנק. הייתה אחותה של הזמרת לין ילדתי.
קורות חיים

ברנדס-ברילסלייפר נולדה בשם מריאן ברילסלייפר, למשפחה יהודית באמסטרדם ב-24 באוקטובר 1916. כינוי החיבה שלה היה "יני". אחותה הגדולה הייתה הזמרת לין ילדתי אשר כונתה "ליינטיה". ב-1939 היא נישאה לקורנליס תוניס "בוב" ברנדס (1912-1998), והוסיפה את שם משפחתו לשם משפחתה. היו להם שני ילדים: רוברט, וליזלוטה דולורס. אחותה נישאה למוזיקאי הגרמני אברהרד רבלינג (גר') לאחר שב-1940 נכבשה הולנד בידי הוורמאכט, החלו יהודי הולנד לחשוש לעורם. יני ואחותה לא הזדהו כיהודיות, ולא ענדו טלאי צהוב. הן הצטרפו יחד עם בעליהן למחתרת ההולנדית, והכינו מחבוא מיוחד בו הסתירו ילדים יהודיים מידי הנאצים. הם גם זייפו תעודות עבור יהודים שניסו להימלט.
בקיץ 1944, נחשפה פעילותם בעקבות הלשנה. יני ולינטייה נעצרו ונשלחו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק. בני משפחותיהן נאלצו לרדת למסתור עד סוף המלחמה. הן נרשמו כ"פושעים", ונשלחו לצריפי העבודה. בצריפים אלו הן פגשו את האחיות מרגוט ואנה פרנק והתיידדו עמן. לאחר מכן הועברו הן יני וליינטיה, והן מרגוט ואנה לאושוויץ ומשם לברגן-בלזן. על פי עדותה של יני, אנה פחדה מהכינים ששרצו בבגדי האסירים, ותמיד השתדלה לסייע לילדים חלשים ממנה במחנה. במרץ 1945 השתוללה במחנה מגפה קשה של טיפוס הבהרות שלא פסחה על האחיות פרנק. יני ואחותה טיפלו בהן כמיטב יכולתן. על פי עדותן, אנה הייתה, למרות מצבה הקשה, "חברותית ומתוקה" והחליטה להישאר קרוב לאחותה ככל שניתן. מרגוט מתה, ומספר ימים לאחר מכן גם אנה. לאחר ימים מספר חזרו יני וליינטיה לביתן שלהן וראו כי המיטה אותן חלקו האחיות ריקה. ליינטיה כתבה מאוחר יותר: "אני ידעתי מה משמעות הדבר, מאחרי הביתן מצאנו אותה [את אנה] והנחנו את הגוף הרזה בתוך שמיכה ונשאנו אותה אל קבר אחים. זה כל מה שיכולנו לעשות". ב-8 במאי הסתיימה המלחמה, וב-21 במאי הועלה המחנה באש בידי הצבא הבריטי ונמחה מעל פני האדמה.
לאחר השחרור, התאחדה יני עם משפחתה. באמצעות הצלב האדום היא איתרה את אוטו פרנק והודיעה לו על מותן של בנותיו. היא הפכה לקומוניסטית ופציפיסטית פעילה. ב-1987 היא התראיינה לסרט התיעודי "שבעת החודשים האחרונים של אנה פרנק" (Laatste Zeven Maanden van Anne Frank). היא התגוררה באמסטרדם עד מותה מאי ספיקת לב ב-15 באוגוסט 2003 בגיל 86.
הערות שוליים

↑  מידע על משפחתה כמו גם על ילדותה, ניתן לראות כאן
↑  פעילותם הוכרה על ידי ארגון יד ושם, ורבלינג קיבל את התואר חסיד אומות העולם
↑  LIN JALDATI (בהולנדית)
↑  Camp nurse, last person to see Anne Frank alive, dies
↑  Lin Jaldati "Bergen-Belsen" in Hyman A. Enzer, Sandra Solotaroff-Enzer, eds. Anne Frank. Reflections on Her Life and Legacy. Urbana and Chicago: University of Illinois Press, 2000. ISBN 978-0-252-06823-2.
↑  Jannie Brandes-Brilleslijper
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165281005171  GND: 1218187875  ISNI: 0000 0003 9004 8253  NKC: xx0259501  NTA: 315590459  SELIBR: 632725  VIAF: 283599834   WorldCat (עם VIAF): 283599834
יעקב חי זריהן

| --- | --- |

 לידה:  1869 סיוון ה'תרכ"ט טבריה
 פטירה:  אוגוסט 1953 (בגיל 84 בערך) כ"א באב ה'תשי"ג
 מקום קבורה:  טבריה
 מקום פעילות:  טבריה
 תקופת הפעילות:  ? – אוגוסט 1953 
 תחומי עיסוק:  רבנות ודיינות
 תלמידיו:  שלמה ילוז
הרב יעקב חי זריהן (סיוון ה'תרכ"ט - ה'תשי"ג; 1869 – 2 באוגוסט 1953) היה רב, ראש ישיבה, ואב בית דין בטבריה, ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר.
ביוגרפיה

נולד בטבריה לשמחה (לבית סוסאן) וברוך זריהן. אביו היה סוחר שעלה לארץ ישראל בסביבות שנת 1840 (ה'ת"ר) והשתכן בטבריה, ולפי המסורת, משפחתו היא ענף של משפחת אבודרהם מסביליה שבספרד, ואשר רבי דוד אבודרהם הוא אחד מבניה. לפי מסורת זו, שם המשפחה זריהן הוא שיבוש של השם אבודרהם.
בצעירותו למד אצל הרב דוד עבו שהיה ראש ישיבה מפורסם בטבריה, ותקופה מסוימת אצל הרב חביב חיים דוד סתהון, ואצל הרב רפאל משה בן נאים (לימים אב בית הדין של גיברלטר), שאף הסמיכו להוראה. נשא לאישה את לאה בת הרב בנימין חמוי, מחבר הספר "אמתחת בנימין". לפי דבריה, נישאה לאה לרב זריהן למורת רוחם של בני משפחתה, למרות שידעה כי בצעירותו פגע בו ערבי ופצע אותו כך שלא יוכל להביא ילדים לעולם. בני הזוג התגוררו בשכונת "קריית שמואל" בעיר.
בשנת ה'תר"ס ייסד בטבריה את ישיבת "כתר תורה" יחד עם הרב מכלוף שטרית, הרב משה מאיר חי אליקים והרב אהרון הלוי סקלי.
בשל אהבתו לארץ ישראל, סירב לצאת לחו"ל על מנת לאסוף כספים בקהילות ישראל עבור מוסדות רבי מאיר בעל הנס, ובכללם הישיבה שעמד בראשה, זאת בניגוד לחכמי טבריה אחרים שהיו יוצאים למטרה זאת.
בשנת 1914 (ה'תרע"ד) לאחר פרישת הרב יעקב הכהן סקלי מבית הדין בטבריה, מונה הרב זריהן לדיין שלישי במקומו, יחד עם הרב שמואל בן קיקי והרב אליהו ילוז שהיה אב בית הדין. בשנת 1929 (ה'תרפ"ט) בעקבות פטירת הרב אליהו ילוז, מונה הרב זריהן לשמש כאב בית הדין במקומו, תפקיד אותו מילא עד פטירתו. בתקופה זו נשא ונתן בהלכה ובקבלה עם הרב אשר זאב ורנר שנחשב למקורבו והעריכו מאד.
מלבד פועלו בבית הדין היה מעורב רבות בעסקי הקהילה היהודית בעיר, ועמד בראש הוועד לשיקום בית הכנסת עץ החיים שעל שפת הכנרת, שחרב במהלך השיטפון שאירע בטבריה בשנת 1934. כן כיהן כנשיא כולל רמב"ם, וניהל את ענייני ישיבות העיר.
הרב זריהן הלך לעולמו ב-2 באוגוסט 1953 (כ"א באב ה'תשי"ג) ונקבר בבית קברות טבריה הישן. בצוואתו הקדיש את ביתו וספריו לבית המדרש "יעקב ולאה" בעיר, תוך מטרה להנציח בזה אותו ואת אשתו. אשתו לאה הלכה לעולמה בשנת תשכ"ח.
תלמידיו היו הרב שלמה ילוז והרב יוסף חיים ילוז. גיסו, אחיה של אשתו לאה, היה הרב משה חמווי.
ביוגרפיה > קנאותו

התנגד לציונות ונודע בהשקפותיו הקנאיות, אותן ינק בין השאר מהרב שלמה אליעזר אלפנדרי ("הסבא קדישא"). יחד עמו הוא חתם על כרוזים "אזהרה גלויה" כנגד ההצבעה בבחירות לכנסת (אספת הנבחרים), המורה לכל הציבור ”שעל פי דין תורתינו הקדושה איסור גמור לכל בר ישראל להשתתף בבחירת אספת הנבחרים”, בנימוק ”שהוסכם ביניהם שיהיו אנשים ונשים ובתוכם גם מחללי שבתות בפרהסיה”. במקביל סירב בעקביות לקבל על עצמו תפקיד מינוי לרבנות מטעם הוועד הלאומי, למרות הפצרותיו הרבות של הראשון לציון הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל.
עם זאת, קיים יחסי ידידות והערכה הדדית עם הראי"ה קוק. כך למשל ביקש מהראי"ה הסכמה על ספרו אהל יעקב, בראשה הכתיר את הרב קוק בתוארי שבח ייחודיים: "הרב הגאון הגדול המפורסם בכל קצוי ארץ רחוקים, תורה יבקשו מפיהו משפטים וחוקים, רשכבה"ג (רבן של כל בני הגולה) ורב רבנן [...] ראש הרבנים באה"ק [ארץ הקודש] ונשיא הרבנות הראשית יחי שמו לעולמים, כאור שבעת הימים".
כשנחקק חוק שירות לאומי בשנת 1953 (ה'תשי"ג) היה מראשוני החותמים על כרוז "גילוי דעת" שפרסמו רבני ארץ ישראל האוסר גיוס של בנות בכל מסגרת שהיא בבחינת יהרג ואל יעבור.
היה מראשי הלוחמים במערכה נגד חילולי שבת בטבריה, ובכנס שערך ארגון "משמרת השבת" (בשנת ה'תש"ח) בבית הכנסת הגדול שבקריית שמואל, בו השתתפו רבנים רבים, הוא הוזמן לנאום כראש הדוברים. כחצי שנה לאחר מכן, כאשר עיריית טבריה התכוונה לחוקק "חוק עזר למען השבת", שלח הרב זריהן מכתב ברכה לראש העיר ולחברי המועצה בשל "התכוננות המועצה המורחבת כעירייה יהודית טהורה".
בחוששו מהשפעה חילונית על חיי הדת בקרב הקהילה היהודית, הוא התנגד בתקיפות להקמת בית הספר אליאנס בעיר טבריה, וסירב להידבר עם מייסדיו או להגיע עימם לפשרה בשיטת הלימוד. לשם כך אף הסתובב ברחבי הארץ ואסף כספים עבור בית הספר המסורתי בעיר בו תמך.
ספריו

בכורי יעקב - שאלות ותשובות על חלקים אורח חיים ויורה דעה, ירושלים תרס"ו, באתר HebrewBooks
אהל יעקב - דרשות על התורה, ירושלים תרצ"א, באתר HebrewBooks יצא לאור מחדש על ידי הרב שלמה מיארא, מכון יד הרב זריהן, כסלו תשע"ה (בפתח הספר נדפסו תולדות חייו)
חלק יעקב - דרשות, ירושלים תרס"ב, באתר, HebrewBooks. מכון יד הרב זריהן, תמוז תשע"ד
שופריה דיעקב - דרשות ורמזים על התורה, ירושלים תרע"א. מכון יד הרב זריהן, סיון תשע"ד
תורת יעקב - מקבץ תשובות בהלכה ובאגדה (חלקם מתוך כת"י), מכון יד הרב זריהן, אדר תשע"ה
לקריאה נוספת

שלמה מיארה, גאון יעקב : פרקי הוד מקורות חייו ומורשתו של ... רבי יעקב חי זריהן, רב ראשי וראב"ד עיה"ק טבריה. אלעד : יד הרב זריהן - מכון אוצרות יוסף - שם אריה, תשפ"ב.
הערות שוליים

↑  ספר 'אהל יעקב' (הוצאת 'יד הרב זריהן', תשע"ה), עמוד לה.
ממרוקו לארץ ישראל, מאגר סיפורי מורשת
↑  שמחה בונם ורנר, משנת שמחה, טבריה, תשס"ב, עמ' כא.
↑  יעקב חי זריהן, באתר BillionGraves
↑  איגוד עמלי התורה, מדור 'מאורי האומה', הקהילות - גיליון ט"ז, ירושלים: הוצאת טקסט רץ, תשפ"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301433205171  GND: 1051110564  ISNI: 0000 0000 7911 692X  LCCN: nr93019919  NTA: 306280205  VIAF: 98426142   WorldCat (עם VIAF): 98426142 
הרב זריהן (מימין), לצד הרב משה קליערס (במרכז) והמופתי של טבריה (משמאל), בטקס הנחת אבן הפינה לבית החולים על שם שוויצר
הרב זריהן משמאל במרכז, לצד הרב אליהו ילוז
יונאס אנדרישקביצ'יוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1944  (בן 80) ברית המועצות דבייקיאי, ברית המועצות
 מדינה:  ליטא 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא ליטא
 תקופת הפעילות:  1966–1999 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרולס מאיור
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 
יונאס אנדרישקביצ'יוס (בליטאית: Jonas Andriškevičius;‏ נולד ב-29 ביולי 1944) הוא מייג'ור גנרל ליטאי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של הכוחות המזוינים של ליטא לאחר התפרקות ברית המועצות.
ביוגרפיה

אנדרישקביצ'יוס נולד בדבייקיאי ב-29 ביולי 1944. הוא למד בבית הספר סרגיי קירוב לרפואה צבאית בלנינגרד, וב-1966 התגייס לצבא האדום. בין 1967-1973 הוא שרת בקבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה. לאחר מכן הוא עבר למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. הוא סיים את לימודיו ב-1976. בין 1979–1980 הוא שרת במחוז הצבאי הסיבירי. ב-1981 נשלח לאתיופיה כחלק ממשלחת היועצים הצבאיים שסייעו לשלטונו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1984 הוא חזר לליטא ושימש כמנהל המחלקה הצבאית של אוניברסיטת וילנה עד פירוק ברית המועצות. לאחר מכן הוא התגייס לצבא ליטא החדש, וב-20 באוקטובר 1993 מונה למפקד הראשון של הצבא הליטאי. הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 1999 והוביל את הקמתו מחדש של הצבא הליטאי. כיום הוא משמש כיו"ר אגודת הבוגרים הליטאים של מכללת נאט"ו להגנה.
יחסי בנין–צ'ילה

| יחסי בנין–צ'ילה |
| --- | --- |
בנין: צ'ילה


בנין: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
112,622: 756,102
אוכלוסייה
14,550,586: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,673: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,352: 16,956
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי בנין–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין בנין לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-25 באוגוסט 2010.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בבנין אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה התקפה לשמונה ימים או מנפיקים אשרה אלקטרונית (eVisa) התקפה לשלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי בנין שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בבנין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל, על היחסים עם בנין.
בנין אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. בנין האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על היחסים עם צ'ילה.
יונאן (נפה)

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 בירת הנפה:  דוצ'נג 
 שטח:  1,962.03 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  371,661 (2020)
 קואורדינטות:  23°14′25″N 111°31′50″E﻿ / ﻿23.24021°N 111.53048°E﻿ / 23.24021; 111.53048 
 אזור זמן:  UTC+8
 www.gdyunan.gov.cn
 he
 
יונאן (בסינית: 郁南县; בפין-יין: Yùnán Xiàn) היא נפה במערב מחוז גואנגדונג, שברפובליקה העממית של סין, הגובלת עם מחוז גואנגשי במערבה. יונאן כפופה מנהלית לנציבות העירונית יונפו.
ערים

דוצ'נג (都城镇), דונגבא (东坝镇), סונג-גוי (宋桂镇), ליאנטן (连滩镇), הקואו (河口镇), דוואן (大湾镇), ג'יאנצ'נג (建城镇), ציאנגואן (千官镇), טונגמן (通门镇), גוויויי (桂圩镇), פינגטאי (平台镇), באוג'ו (宝珠镇), לידונג (历洞镇), דאפנג (大方镇), נאנג'יאנגקואו (南江口镇).
יחסי בנין–שווייץ

| יחסי בנין–שווייץ |
| --- | --- |
בנין: שווייץ


בנין: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
112,622: 41,277
אוכלוסייה
14,550,586: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,673: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,352: 99,060
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי בנין–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

רפובליקת בנין והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, "היחסים הדיפלומטיים של שווייץ ובנין הם יחסים ידידותיים וטובים המתמקדים בשיתוף פעולה ארוך למען פיתוח בנין".
בנין זכתה בעצמאותה ב-1 באוגוסט 1960. שווייץ הכירה בעצמאותה של בנין בעת הכרזת עצמאותה בשם "ממלכת דהומיי", ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באותה השנה. היחסים נוהלו בעבר מהשגרירות השווייצרית באביג'אן (חוף השנהב), לאחר מכן מהשגרירות השווייצרית באבוג'ה (ניגריה) ומנוהלים על ידי השגרירות השווייצרית באקרה (גאנה). בשנת 1964 כוננה בנין קונסוליה בעיר ז'נבה שבשווייץ.
מאז עצמאות בנין, שתי המדינות עובדות ביחד בתחום התפתחותה של בנין. שיתוף הפעולה הזה נעשה אינטנסיבי ופורמלי מאז חתימת הסכם שיתוף פעולה בשנת 1981. בשנת 1983 פתחה שווייץ משרד שיתוף פעולה ייצוגי בעיר קוטונו. בשנת 2011 חגגו בבנין את תחילת המעורבות השווייצרית במדינה באירועים בערים קוטונו ופאראקו.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בבנין שמונים ושישה אזרחים שווייצרים.
בשנת 2007 ביקרה מישלין קלמי-רה בבנין ונפגשה עם נשיא בנין תומאס בוני-יאיי. בשנת 2017 נרשם ביקור רם דרג נוסף כאשר נשיאת שווייץ דוריס לויטהרד ביקרה בבנין במסגרת ביקור רשמי ונפגשה עם נשיא בנין פטריס טאלון.
נציגויות דיפלומטיות

בנין אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. בנין מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בבנין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת בבנין באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בעיר קוטונו.
יחסי סורינאם–סין

| יחסי סורינאם–סין |
| --- | --- |
סורינאם: הרפובליקה העממית של סין


סורינאם: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
163,820: 9,596,967.75
אוכלוסייה
635,793: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,782: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,949: 12,545
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה עממית

נשיא סין שי ג'ינפינג נפגש עם נשיא סורינאם דסי באוטרסה, 2013
יחסי סורינאם–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סורינאם לבין הרפובליקה העממית של סין.