stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אניטה או'דיי
ביוגרפיה

נולדה כאניטה בל קולטון (Anita Belle Colton) בשיקגו ועזבה את בית הוריה בגיל 14. היא עבדה כרקדנית במועדונים ומדי פעם נקראה לשיר. בשנת 1934, בת 15 בלבד כבר יצאה לסיבוב הופעות במערב התיכון. ב-1936 הפכה לזמרת מקצועית בשורת-מקהלה במופעים שהועלו בשיקגו ופגשה את המתופף דון קרטר, שהחל ללמד אותה תאוריה של מוזיקה. בשנת 1937 נישאה לו. בשנת 1938 שכר אותה בעל מועדון Off Beat ועורך המגזין דאון ביט, קארל קון, לשיר במועדונו, שהיה מקום מפגש חביב על מוזיקאי שיקגו. שם פגשה את מקס מילר וג'ין קרופה והשתתפה בהופעותיהם.
החל מ-1941 הפכה לזמרת הקבועה בביג בנד של ג'ין קרופה, שם ביצעה את הדואט Let Me Off Uptown עם רוי אלדריג', שהפך ללהיט. באותה שנה הוכתרה על ידי דאון ביט כ"כוכב העולה של השנה". ב-1942 נישאה שנית, לקארל הוף. ב-1943, כאשר נעצר קרופה על שימוש במריחואנה השתלבה או'דיי בתזמורתו של וודי הרמן. היא פרשה מהלהקה על מנת לפתח קריירת סולו אך באפריל 1944 הצטרפה שוב לביג בנד, לתזמורתו של סטן קנטון. יחד עם תזמורתו הופיעה בסרט Artistry in Rhythm. ב-1945 הצטרפה שוב לג'ין קרופה למשך כשנה.
ב-1946 פתחה או'דיי בקריירה של זמרת סולו. היא הקליטה שירים פופולריים כ-Hi Ho Trailus Boot Whip, Key Largo, How High the Moon ו-Malaguena. ב-1947 נעצרו היא ובעלה על שימוש במריחואנה והיא נידונה ל-90 יום בכלא. לאחר שהשתחררה הקליטה עם קאונט בייסי. תקליט הסולו הראשון שלה (ראשון בסדרה בת 17 תקליטים עד 1962), Anita O'Day Sings Jazz, יצא ב-1952. לאורך שנות החמישים הופיעה והקליטה או'דיי עם הרכבים שונים, שכמעט בכולם נטל חלק המתופף ג'ון פול. בין שיתופי הפעולה שלה בתקופה זו ניתן למנות את ביצוע ה"סקאט" הסוחף שלה לסטנדרט "ארבעה אחים" של ג'ימי ג'ופרה ולהקתו של וודי הרמן, שיתופי פעולה עם לואי ארמסטרונג, דיינה וושינגטון, אוסקר פיטרסון (שיתוף פעולה שהפיק את תקליטה המצליח ביותר Anita Sings the Most), ג'ורג' שירינג, ת'לוניוס מונק ואחרים. היא הופיעה במסעי הופעות, בתוכניות טלוויזיה, באירועים ובפסטיבלים שונים והייתה שנייה רק לפרנק סינטרה ואלה פיצג'רלד. בד בבד עם הצלחתה, שקעה בהתמכרות לסמים, כולל הרואין. בשנת 1958 הופיעה בפסטיבל הג'אז של ניופורט, וקצרה שבחים רבים. ההופעה מתועדת בסרט התיעודי שנעשה על הפסטיבל באותה שנה - Jazz On A Summer's Day. בשנת 1959 הצטרפה למסע הופעות של בני גודמן באירופה במצב נפשי רעוע. בשנת 1968 כמעט נפטרה כתוצאה מנטילת מנת יתר של הרואין.
בשנת 1970, לאחר גמילה, הופיעה בפסטיבל הג'אז של ברלין ובסרטים "זיג זג" (1970) ‏ ו-(The Outfit" (1973". בשנת 1972 הקימה חברת תקליטים בשם "תקליטי אמילי". בשנת 1981 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם High Times, Hard Times ובה היא מגוללת את סיפור התמכרותה לסמים. בשנת 1985, לרגל מלאת חמישים שנה לפעילותה, נערך לכבודה מופע בקרנגי הול בניו יורק. ב-2006, כשנה וחצי לפני מותה יצא תקליטה הראשון לאחר 13 שנה, !Indestructible. ב-2007 פתח סרט תיעודי בשם Anita O'Day: The Life of A Jazz Singer, המלווה יום בחייה, את פסטיבל טרייבקה. בעיצומו של מה שנדמה כ"קמבק", נפטרה או'דיי בשנתה, בגיל 87.
לקריאה נוספת

האוטוביוגרפיה High Times Hard Times ISBN 0879101180
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה באתר Allmusic
↑   "Artistry in Rhythm", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  Als, Hilton, Critic's Notebook: Voice of Choice, New Yorker, August 11-18, 2008
↑   "Zig Zag", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "The Outfit", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327646305171  PLWABN: 9810668229805606  BNE: XX1015562  BnF: cb138980671 (data)  GND: 119162067  ICCU: UBOV524934  ISNI: 0000 0001 1450 4718  LCCN: n81013286  LNB: 000068268  MusicBrainz: 9516242e-ab62-4e6e-8404-c453668567c2  NKC: xx0012678  NTA: 069591105  SELIBR: 282863  SNAC: w60295x3  SUDOC: 136852661  Trove: 876391  VIAF: 85381576   WorldCat (עם VIAF): 85381576
אנטופגסטה (מחוז)

מחוז אנטופגסטה (בספרדית: Región de Antofagasta) הוא מחוז בצפון צ'ילה. שטחו 126,049 קמ"ר, והוא המחוז השני בגודלו במדינה, אחרי מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. הוא גובל במחוז טרפקה בצפון, במחוז אטקמה בדרום, בבוליביה ובארגנטינה במזרח, וכמרבית מחוזות צ'ילה – באוקיינוס השקט במערב. בירת המחוז היא העיר אנטופגסטה, שעל שמה הוא קרוי. בשנת 2017 התגוררו במחוז 607,534 תושבים.
גאוגרפיה

המחוז נמצא בשטחו של מדבר אטקמה, המדבר הצחיח בעולם, ובחלקים ממנה כמות המשקעים השנתית אינה עולה על מילימטר אחד. חלקו המזרחי יותר של המחוז הוא חלק מהאזור האקולוגי של הפונה, האופיינית לאלטיפלאנו – הרמות הגבוהות של הרי האנדים. חלקים ניכרים מהאזור הם בגובה של למעלה מ-3,000 מטר, וחלק מפסגותיו מכוסות שלג. בשל צחיחותו של אזור, כמה אגמים קדומים הפכו במרוצת השנים למדבריות מלח, בהם מדבר המלח השלישי בגודלו בעולם, סאלאר דה אטקמה, ששטחו כ-3,000 קמ"ר, והמדבריות הקטנים יותר, סאלאר דה טאלאר (476 קמ"ר) וסאלאר  דה קרקוטה (108 קמ"ר). אגמים אחרים לא יבשו לחלוטין, אך הם מכילים מים מליחים.
החלק האנדיני של המחוז כולל לא מעט פסגות המתנשאות לגבהים של מעל 5,000 מטר, הגבוהה שבהם פסגתו של הר הגעש יויאיאיקו, בגבול ארגנטינה שהוא ההר השביעי בגובהו ביבשת אמריקה (6,739 מ'). פסגות בולטות נוספות כוללות את פסגות ההרים נוואדוס דה פוקיס (5,756 מ'), אינקוואסי (5,704 מ'), אראראל (בגבול בוליביה, 5,688 מ'), אינאקאלירי (בגבול בוליביה, 5,626 מ') והרי הגעש פולאר (6,233 מ'), אאוקנקילצ'ה (6,176 מ'), סן פדרו (6,145 מ'), סן פבלו (6,092 מ'), סוקומפה (בגבול ארגנטינה, 6,051 מ'), אקמראצ'י (6,046 מ'), פלפאנה (6,040 מ'), פנירי (5,960 מ'), אגוואס קליינטס (5,924 מ'), ליקנקאבור (5,920 מ'), מינייקס (5,910 מ'), פוטאנה (בגבול בוליביה, 5,890 מ'), אוייגואה (בגבול בוליביה, 5,868 מ'), סרו דל אסופרה (5,846 מ'), אסקלאנטה (5,819 מ'), טוקורפורי (בגבול בוליביה, 5,808 מ'), צ'יליקס (5,778 מ'), סרו דל לאון (5,760 מ'), סרו קולורדו (5,748 מ'), קוריקינקה (5,722 מ'), חוריקס (בגבול בוליביה, 5,704 מ'), פוריקו (בגבול בוליביה, 5,703 מ'), לסטריה (5,697 מ'), לינסור (5,680 מ'), מיניו (5,661 מ'), ספאלרי (במשולש הגבולות ארגנטינה-בוליביה-צ'ילה, 5,652 מ'), קולאצ'י (5,631 מ'), מיסקנטי (5,622 מ'), טוקו (5,604 מ'), לאסקר (5,592 מ'), קורדון דל אסופרה (5,463 מ'), סרו אסקוריאל (5,447 מ'), פארומה (בגבול בוליביה, 5,420 מ'), לגונה ורדה (5,412 מ'), אולקה (בגבול בוליביה, 5,407 מ') ואליטאר (5,346 מ').
אלמנט גאוגרפי בולט נוסף במחוז – המנוגד לצחיחותו, הוא נהר לואה, הנהר הארוך בצ'ילה (440 ק"מ). מקורו של הנהר למרגלות הר הגעש מיניו, ודרומית לשם זורמים אליו יובליו סלאדו (80 ק"מ) וסן פדרו דה אינקלירי (76 ק"מ). צורתו כשל האות U והוא נשפך לאוקיינוס השקט.
מחוז אנטופגסטה הוא אחד מחמשת האזורים היחידים בעולם בהם קיימים גייזרים, בשדה הגייזרים אל טאטיו, שגובהו 4,320 מ', ופועלים בו כ-80 גייזרים.
בתחומי המחוז שני פארקים לאומיים – הפארק הלאומי יויאיאיקו (2,687 קמ"ר) והפארק הלאומי פאן דה אסוקאר (בחלקו במחוז אטקמה, 438 קמ"ר), שלוש שמורות טבע  – אלטו לואה (השמורה הלאומית הגדולה בצ'ילה, בשטח של כ-3,000 קמ"ר), לוס פלמנקוס (740 קמ"ר) ולה צ'ימבה (26 קמ"ר), ואתר אחד שהוכרז כמונומנט טבעי – לה פורטאדה.
היסטוריה

החלוקה הגאוגרפית של המחוז, בין האזור ההררי לבין אזור החוף, השפיעה גם על ההיסטוריה שלו. עד להגעת הספרדים אכלסה את אזור החוף תרבות הצ'אנגו הנוודית, שהידיעות אודותיה מועטות. בהרים, ובעיקר סביב סאלאר דה אטאקמה ולאורך נהר לואה, התרכזה תרבות אטקמה, שהיישוב המרכזי שלה היה סן פדרו דה אטקמה של ימינו. תרבות אטקמה הושפעה רבות מטיוואנאקו, עד שבראשית המאה ה-16 נכבש האזור בידי אימפריית האינקה. התושבים עסקו בגידול תירס ושעועית, וסחרו עם עמים אחרים מחוף האוקיינוס השקט ועד אגן האמזונאס.
תרבות אטקמה לא חרבה עם הגעת הספרדים, אך בניה נטמעו בספרדים בהדרגה, והיו למסטיסים. הספרדים סיפחו את האזור למלכות המשנה של פרו, והחל מ-1559 היא הייתה לחלק מהאודיינסיה של צ'ארקס, שמקום מושבה בעיר סוקרה של ימינו, בבוליביה של ימינו. עם הכרזתו של סימון בוליבר על עצמאות בוליביה ב-1825, היה האזור חלק ממנה.
צ'ילה, שהכריזה על עצמאותה ב-1810, טענה לריבונות על כל אזור החוף הבוליביאני, עד הגבול עם פרו, אך בתחילה לא פעלה למימושה. במהלך המאה ה-19 קיבלות חברות צ'יליאנות זיכיונות לכריית מלחת וגואנו, וצ'יליאנים רבים החלו להתיישב באזור. ב-1875 הלאימה פרו את תעשיית המלחת, ואילו בוליביה העלתה באופן חד-צדדי את המיסוי על ייצוא מלחת ב-1878, ובראשית 1879 אסרה אותו כליל. בתגובה, כבש הצי הצ'יליאני את העיר אנטופגסטה, שכשלושה רבעים מתושביה היו צ'יליאנים. בוליביה הכריזה מלחמה על צ'ילה, ופרצה מלחמת האוקיינוס השקט. זמן קצר לאחר מכן, לאחר שנודע לצ'ילה על ברית סודית בין בוליביה לפרו, הכריזה צ'ילה מלחמה על פרו. המלחמה הסתיימה ב-1884, לאחר שצ'ילה כבשה שטחים נרחבים בבוליביה ואף בפרו. השטחים שכבשה מבוליביה חופפים במידה רבה את שטחו של מחוז אנטופגסטה.
לאחר כיבוש האזור העשיר במחצבים בידי צ'ילה, החלו להגיע אליו צ'יליאנים נוספים, שביססו את אחיזתה במקום. בנוסף, החלו להגיע מהגרים ממדינות שונות באירופה (בעיקר איטליה, בריטניה, יוון, ספרד, פורטוגל, צרפת וקרואטיה), וכן מלבנון, סוריה, יפן, סין וקוריאה, ואף מבוליביה ופרו השכנות. מנוע הכלכלה המרכזי של האזור הפך במהלך המאה ה-20 מכריית מלחת לכריית נחושת.
פרובינציות וערים

מבחינה מינהלית מחולק המחוז לשלוש פרובינציות:
פרובינציית טוקופייה, השוכנת בצפון-מערב המחוז, היא הקטנה שבהן, הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. שטחה 16,236 קמ"ר, ובשנת 2017 התגוררו בה 31,643 תושבים. בירתה היא העיר טוקופייה.
פרובינציית אנטופגסטה שוכנת מדרום לטוקופייה, והיא הפרובינציה הגדולה במחוז. שטחה 67,813 קמ"ר, ובשנת 2017 התגוררו בה 398,843 תושבים, כשני שלישים מתושבי המחוז כולו. בירת המחוז, אנטופגסטה, היא גם בירתה של פרובינציה זו.
פרובינציית אל לואה שוכנת ממזרח לפרובינציית טוקופייה, וצפונית-מזרחית לפרובינציית אנטופגסטה. היא קרויה על שם נהר לואה הזורם בשטחה. שטח הפרובינציה 42,000 קמ"ר, ובשנת 2017 התגוררו בה 177,048 תושבים.
טבלת פרובינציות וערים:
| פרובינציה | בירה | מספר | שם | שם בשפת מקור | תושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנטופגסטה | אנטופגסטה | 1 | אנטופגסטה | Antofagasta | 361,873 |
| אנטופגסטה | אנטופגסטה | 2 | מחיונס | Mejillones | 13,467 |
| אנטופגסטה | אנטופגסטה | 3 | סיירה גורדה | Sierra Gorda | 10,186 |
| אנטופגסטה | אנטופגסטה | 4 | טלטל | Taltal | 13,317 |
| אל לואה | קלאמה | 5 | קלאמה | Calama | 165,731 |
| אל לואה | קלאמה | 6 | אויאגואה | Ollagüe | 321 |
| אל לואה | קלאמה | 7 | סן פדרו דה אטקמה | San Pedro de Atacama | 10,996 |
| טוקופייה | טוקופייה | 8 | מריה אלנה | María Elena | 6,457 |
| טוקופייה | טוקופייה | 9 | טוקופייה | Tocopilla | 25,186 |
כלכלה

כרייה היא הענף הכלכלי הבולט באנטופגסטה. המחצב העיקרי הוא נחושת, ושני מכרות הנחושת הגדולים בעולם, צ'וקיקמאטה ואסקונדידה, מצויים בו. מחצבים נוספים כוללים אשלגן חנקתי, זהב, יוד וליתיום. ענפי התעשייה והדיג תורמים אף הם לכלכלת המחוז, בקנה מידה קטן יותר.
אתרי הטבע במחוז מהווים מוקד משיכה לתיירים. העיירה סן פדרו דה אטקמה נחשבת למרכז התיירותי המוביל, בשל קרבתה לאתרים כמדבר המלח אטקאמה, ואיה דה לה לונה וגייזר אל טאיטו ונופי המדבר הסובבים אותם.
הערות שוליים

↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017 WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
| מחוזות ופרובינציות צ'ילה צ'ילה |
| --- | --- | --- |
| או'היגינס (רנקגואה) | קולצ'גואה • קצ'אפואל • קרדנל קארו |  |
| אטקמה (קופיאפו) | ואסקו • צ'ניאראל • קופיאפו |  |
| אייסן (קויאיקה) | אייסן  • חנרל קאררה • קויאיקה • קפיטן פראט |  |
| אנטופגסטה (אנטופגסטה) | אל לואה • אנטופגסטה • טוקופייה |  |
| אראוקניה (טמוקו) | מאייקו • קאוטין |  |
| אריקה ופרינאקוטה (אריקה) | אריקה • פרינאקוטה |  |
| ביוביו (קונספסיון) | אראוקו • ביוביו • קונספסיון |  |
| ולפראיסו (ולפראיסו) | אי הפסחא • ולפראיסו • לוס אנדס • מרגה מרגה • סן אנטוניו • סן פליפה דה אקונקגווה • פטורקה • קיוטה |  |
| טרפקה (איקיקה) | איקיקה • טמרוגל |  |
| לוס לאגוס (פוארטו מונט​) | אוסורנו • יאנקיווה • פאלנה • צ'ילואה |  |
| לוס ריוס​ (ואלדיביה) | ואלדיביה • רנקו |  |
| מאולה (טלקה) | טלקה • לינארס • קאוקנס • קוריקו |  |
| מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (פונטה ארנס)​ | אולטימה אספרנסה • אנטארקטיקה צ'ילנה​ • טיירה דל פואגו • מגאיאנס |  |
| מטרופולין סנטיאגו (סנטיאגו דה צ'ילה​) | טלגנטה • מאיפו • מליפייה • סנטיאגו • צ'קאבוקו • קורדיירה |  |
| ניובלה (צ'ייאן) | איטטה • דיגואין • פונייה |  |
| קוקימבו (לה סרנה) | אלקי • לימארי • צ'ואפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb122475925 (data)  GND: 4472502-4  LCCN: n83151682  MusicBrainz: e449eed6-c518-46c9-9caa-714328c7b062  VIAF: 148962315   WorldCat (עם VIAF): 148962315 
אנטופגסטה
חלוקת המחוז לפרובינציות וקומונות
מכרה הנחושת צ'וקיקמאטה
אנדרס באידה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1995  (בן 29) אל פאסו, טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית, מקסיקו
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באל פאסו  המוסד לתיאטרון ע"ש לי סטרסברג 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדראס באידה (בספרדית: Andrés Baida; נולד ב-28 בפברואר 1995) הוא שחקן אמריקאי-מקסיקני, הידוע בזכות תפקידיו בסדרות הטלוויזיה מי הרג את שרה? ו-"Control Z" המשודרות בנטפליקס.
חיים אישיים

באידה נולד באל פאסו, טקסס, ארצות הברית למשפחה מקסיקנית במקור מהעיר סיודאד חוארס. הוא החל ללמוד לימודי כלכלה בארצות הברית אך עזב את הלימודים במהלך שנתו השנייה על מנת ללמוד בבית הספר למשחק המרכז לחינוך אמנותי (CEA) (ספ') במקסיקו סיטי, מקסיקו המופעלת על ידי תאגיד התקשורת טלוויסה.
קריירה

עם סיום לימודיו ב-CEA ב-2018, הוא הופיע בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המקסיקנית "Como dice el dicho", ובהמשך אותה שנה הוא שיחק בתפקיד משני בטלנובלה "Like, la leyenda" בדמותו של פפה טולדו.
בשנת 2019, הוא קיבל תפקיד משנה בטלנובלה "Los elegidos".
בשנים 2020–2022 הוא היה חלק מהקאסט הראשי של סדרת המסתורין של נטפליקס, "Control Z". בסדרה הוא גילם את פבלו גרסיה.
בשנים 2021–2022 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "מי הרג את שרה?" שם הוא גילם את רודולפו לאסקאנו הצעיר.
בשנת 2022 הוא שיחק לצדו של סבסטיאן רולי בטלנובלה "העשירים גם בוכים" בדמותו של אלברטו סלבטיירה ויאריאל. הסדרה היא גרסה מחודשת לטלנובלה מקסיקנית באותו שם מ-1979.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Like, la leyenda | פפה טולדו | 66 פרקים |
| 2018 | Como dice el dicho | אוקטביו | פרק: "Cada gallina a su gallinero" |
| 2019 | Los elegidos | הקטור | 34 פרקים |
| 2020–2022 | Control Z | פבלו גרסיה | תפקיד ראשי (3 עונות); 24 פרקים |
| 2021–2022 | מי הרג את שרה? | רודולפו לאסקאנו הצעיר | תפקיד ראשי (3 עונות); 23 פרקים |
| 2022 | העשירים גם בוכים | אלברטו סלבטיירה ויאריאל | 12 פרקים |
| 2022–2023 | Mi secreto | רודריגו קרבחאל ריביירו | תפקיד ראשי; 120 פרקים |
| TBA | Bandidos |  | סדרת טלוויזיה עתידית של נטפליקס |
הערות שוליים

1 2  "Andrés Baida: Su biografía". Sensacine. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Andrés Baida disfruta del éxito". El Sol de Cuernavaca. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Andrés Baida disfruta su participación en Control Z". El Sol de Cuernavaca. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Quién es Pablo García en Control Z, serie de Netflix". desdelacuna.net. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  PERÚ, NOTICIAS EL COMERCIO (2021-03-25). "¿Quién mató a Sara?: ¿quiénes integran el talentoso reparto de la nueva serie de Netflix? Manolo Cardona Leo Deluglio Serie Mexicana Revtli | RESPUESTAS". El Comercio Perú (בספרדית). נבדק ב-2021-03-27.
אסטהמר

| --- | --- |

 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מחוז:  אופסלה
 שטח:  491 הקטאר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,976 (31 בדצמבר 2020)
 קואורדינטות:  60°15′31″N 18°21′49″E﻿ / ﻿60.258604672572°N 18.363481629331°E﻿ / 60.258604672572; 18.363481629331 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי אסטהמר(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי אסטהמר(למפת מחוז אופסלה רגילה) אופסלה אנשפין טיירפ היבי בולסטה קניבסטה מלארן סטוקהולם המפרץ הבוטני  יבלבורג ד. סדרמנלנד ו ס ט מ נ ל נ ד אסטהמר(למפת מחוז אופסלה מוגדלת) אופסלה אנשפין טיירפ היבי בולסטה קניבסטה מלארן סטוקהולם המפרץ הבוטני  יבלבורג דלר. סדרמנלנד ו ס ט מ נ ל נ ד אסטהמר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אֶסְטְהָמַּר (בשוודית: Östhammar) הוא יישוב במחוז אופסלה שבשוודיה. נכון ל-31 בדצמבר 2019, יש ביישוב 4,968 תושבים. כיום היישוב הוא חלק ממחוז אופסלה, אך מבחינה היסטורית, שטחו של היישוב היה שייך למחוז סטוקהולם.
היסטוריה

אסטהמר הוכרזה כעיר בשנת 1368 על ידי אלברכט, מלך שוודיה. בסוף המאה ה-15 הוחלט שאסטהמר תחשב כיישוב, ולא כעיר, אך בשנת 1539 היא הוכרזה שוב כעיר.
בשנת 1651 הוקם בעיר בית העירייה, שהיה אחראי על התנהלותה והתפתחותה של העיר. בין תחילת המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19 היה דיג הרינג חלק חשוב ועיקרי בכלכלתה של אסטהמר.
ב-1971 הוחלט שאסטהמר תחזור להיות במעמד של יישוב.
ערים תאומות

לטביה ולקה, לטביה
הערות שוליים

↑  VALKA.LV, VALKA.LV (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555117005171  GND: 4219631-0  LCCN: n83064924  VIAF: 139591508   WorldCat (עם VIAF): 139591508 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של שוודיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנסמבל וירטואוזים של תל אביב

אנסמבל "וירטואוזים של תל אביב" הוא הרכב קאמרי ישראלי, הכולל שלושה כינורות, ויולה, צ'לו וקונטרבס, מורכב מנגני כלי קשת מן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, פרט לכנר יוג'ין פובולוצקי, שאיננו חבר בתזמורת. את האנסמבל הקים בשנת 1996 הכנר והמלחין אלכסנדר פובולוצקי. בנו יוג'ין ובתו מריאנה, שניהם כנרים ותלמידיו בעבר, מנגנים גם הם באנסמבל.
האנסמבל משתתף בפסטיבלי מוזיקה בישראל וברחבי העולם ויוצא לסיורי הופעות בארצות הברית, בקנדה, באירופה ובדרום אמריקה. כמו כן הוציא האנסמבל כמה תקליטורים מיצירותיו ועיבודיו של אלכסנדר פובולוצקי. רפרטואר האנסמבל מקיף מוזיקה קלאסית, מוזיקה יהודית וג'אז.
חברי ההרכב

אלכסנדר פובולוצקי – כינור, מלחין ומנהל אמנותי
מריאנה פובולוצקי, יוג'ין פובולוצקי - כינור
ולדיסלב קרסנוב - ויולה
דמיטרי גולדרמן - צ'לו
שי פקר - קונטרבס
אסתר ויקטוריה אברהם

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1916 כלכותא, הודו הבריטית
 פטירה:  6 באוגוסט 2006 (בגיל 89) הודו
 שם במה:  פראמילה
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 תקופת הפעילות:  1931–2006 (כ־75 שנים) 
 צאצאים:  Haidar Ali 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר ויקטוריה אברהם (באנגלית: Esther Victoria Abraham;‏ 30 בדצמבר 1916 – 6 באוגוסט 2006), ידועה בשם הבמה פראמילה (Pramila),
הייתה דוגמנית, שחקנית ומפיקת סרטים ראשונה בתעשיית הקולנוע ההינדי, הודית יהודיה ממוצא עיראקי. היא גם ידועה בזכות זכייתה בתחרות מיס הודו הראשונה ב-1947.
ילדותה

פראמילה נולדה בשם אסתר ויקטוריה אברהם ב-1916 בכלכותה (כיום קולקטה) בהודו הבריטית, למשפחה יהודית ממוצא בגדאדי.
היא הייתה בתו של ראובן אברהם, איש עסקים יהודי מקולקטה, ושל אשתו השנייה מתילדה אייזק, אישה יהודייה מקראצ'י, כנראה מקהילת הבני ישראל (הודו). היו לה שלושה אחים למחצה גדולים מנישואיו הראשונים של אביה ללאה, ושישה (או חמישה) אחים מנישואי הוריה.
אחותה סופי אברהם (שם במה: רומילה) ובת דודתה רוז מוסלי (עזרא) היו אף הן שחקניות.
קריירה

בגיל 17 עזבה את ביתה האורתודוקסי והפכה לרקדנית בתיאטרון, כאשר היא נהגה לרקוד במהלך ההפסקה של 15 הדקות של החלפת מקרן הסלילים של הסרט.
בהמשך הגיעה לעולם הסרטים הבוליוודי. הייתה בין השחקניות הראשונות בבוליווד, שיחקתה את הדמות הרעה וכן הייתה פעלולנית בלמעלה מ־30 סרטים.
הופעתה הראשונה הייתה ב-1935 בגיל 19 בסרט Return of the Toofan Mail של הבמאי ר.ס.שודהארי.
בשנות ה-40 אברהם הפכה לאשה מפיקת הסרטים הראשונה בהודו, עם 16 סרטים תחת דגלה של חברת ההפקות Silver Productions שבבעלותה.
בגיל 31, בהיותה בהריון זכתה במקום הראשון בתחרות מיס הודו הראשונה, ב-1947. בראיון סיפרה כי היא זכתה בתחרות בגלל הפופולריות שהייתה לה, וכי פניה היו מוכרות לקהל ממגזינים שונים.
אברהם נהגה לעצב בעצמה תלבושות ותכשיטים לסרטים.
בשנות ה-70 זכתה לתחייה מחודשת וחזרה להופיע בסרטים.
בשנת 2006, בגיל 90 הופיעה בסרטה האחרון "Thaang"בבימויו של אמול פלקאר.
היא הייתה אחת מחמש שחקניות הודיות יהודיות מפורסמות שהופיעו בסרט התיעודי "שלום בוליווד: הסיפור שלא סופר על היהודים ובוליווד" מאת דני בן-משה שיצא לאקרנים ב-2017. בסרט הופיעו: נאדירה, אסתר ויקטוריה אברהם, סוזן סלומון, רמולה דווי ורובי מאיירס.
חיים אישיים

פראמילה הייתה נשואה פעמיים. ב-1933 בגיל שבע עשרה, היא נישאה למניקלאל דנגי, ממוצא הינדי מרוואדי. הנישואים נמשכו פחות משנה אחת, אך הולידו בן.
ב-1939, בת 22, נישאה פראמילה שוב, והפכה לאשתו השנייה של בעלה השני. זה היה השחקן סייד חסן עלי זיידי, מוסלמי שיעי ששם הבמה שלו היה "קומאר". בין התפקידים הבולטים יותר של זיידי היה זה של הפסל בסרט מוגול-א-עזאם, בנוסף הופיע בסרט מ-1955 "הנודד" עם השחקנית נאדירה והשחקן ראג' קאפור.
פראמילה נאלצה לנטוש את היהדות ולהתאסלם כדי להתחתן עם זיידי. היה זה בזמן שהאנטישמיות הייתה בשיאה באירופה. לפראמילה ולזיידי נולדו ארבעה ילדים משותפים.
בשנת 1963, זמן קצר לאחר יציא הסרט מוגול-א-עזאם, בחר זיידי לעזוב את פראמילה וילדיה ולעבור לפקיסטן.
פראמילה נשארה בהודו, שם שיחקה בעוד כמה סרטים, וגם הפיקה כמה סרטים.
בגיל 31 מוררג'י דסאי, ראש ממשלת בומביי באותה תקופה, גרם לה להיעצר משום שנחשדה בריגול למען פקיסטן, זאת בשל נסיעותיה התכופות לאותה מדינה. עם זאת, מאוחר יותר הוכח שהיא נסעה כדי לקדם את סרטיה.
בנה הצעיר של פראמילה, היידר עלי, המשיך בקריירה של הוריו כשחקן ותסריטאי בסרטים ובטלוויזיה.
בתה של פראמילה, נאקי ג'האן, הוכתרה ב-1967 כמיס הודו מטעם השבועון לנשים Eve, מה שהפך אותן לאם-בת היחידות שזכו יחד בתואר מיס הודו. נאקי ג'אהן גם ייצגה את הודו בתחרות מלכת היופי של האוקיינוס השקט באוסטרליה.
אסתר ויקטוריה אברהם, הידועה יותר בשם פראמילה, מתה ב-6 באוגוסט 2006 בגיל קרוב ל-90.
פילמוגרפיה

Toofan Tiruni 1931
Dilawar 1931
Janmabhoomi 1935
Hamari Betiyan 1936
Achhut Kanya 1936
Bijli’ 1939
Ulti Ganga 1942
Vazhai yadi vazhai 1972
Arangetram 1974
Kavariman 1979
Ethikkara Pakky 1980
Thaang 2006
הערות שוליים

↑  rediff.com: Meet Pramila, the first Miss India, www.rediff.com
↑  אבי בלדי, הנכסים ששווים מיליונים עוד שם - היהודים של קולקטה כבר לא, באתר ynet, 15 באפריל 2022
↑  ריץ' טנוריו, "הן היו חצופות, אמיצות וחסרות גבולות", באתר זמן ישראל, 11 במאי 2019
1 2  Elizabeth Roche, What made Jewish film stars so relevant to Bollywood in 20th century, mint, ‏2017-03-01 (באנגלית)
↑  Esther Abraham Was 31 & Pregnant When She Was Crowned The 1st Miss India In 1947. Here’s Her Story, ScoopWhoop, ‏2016-05-02 (באנגלית)
↑  "Jewish Stars of Bollywood". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-10-31.
↑  Shalom Bollywood - Official Trailer, נבדק ב-2022-11-01
↑  Bollywood’s Jewish Superstar Actresses - Museum of the Jewish People, web.archive.org, ‏2023-10-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2001025124  VIAF: 75963873   WorldCat (עם VIAF): 75963873 
פראמילה בסרט מ-1936
אלנה ולורטיגארה

אלנה ולורטיגארה (באיטלקית: Elena Vallortigara; נולדה ב-21 בספטמבר 1991) היא אתלטית איטלקייה, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

ולורטיגארה נולדה בסקיו שבאיטליה.
ביוגרפיה > 2007 > מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 18

באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה באוסטרבה שבצ'כיה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.81 מטר.
ביוגרפיה > 2010 > מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה במונקטון שבניו ברנזוויק, קנדה, ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום 15 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות אירופה באולם שגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום 17 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיימה במקום 17 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיימה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 16 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיימה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי אלינור פטרסון מאוסטרליה (2.02 מטר) וירוסלבה מהוצ'יך (2.02 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיימה במקום 15 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.02 מטר (2018)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 1.96 מטר (2020)
אינקונבולה

תנ"ך שנדפס ב-1497
אינקונבולה (מלטינית Incunabulum, וברבים Incunabula, מילולית "חיתולים" ובהשאלה "עריסה", "ערש", "השלבים הראשונים של החיים") הוא כינוי כללי לספרי הדפוס הראשונים, שנדפסו משנת 1444 ועד שנת 1500.
בתקופה זו של הדפוס הודפסו באירופה כ-30,000 ספרים, חוברות, עלונים ודפים בודדים. הספרים הודפסו ב-18 השפות העיקריות של אירופה. מתוכם הודפסו כ-150 ספרים עבריים. ספרי האינקונבולה הם נדירים מאוד ומשום כך יקרים מאוד. הם נחשבים פריטים יוקרתיים באוספי ספרים, הן באוספים פרטיים והן באוספים ציבוריים. אספנים וציידי ספרים עתיקים מוכנים לשלם הון תועפות עבור ספרי האינקונבולה, וספרי הערש העבריים בכללם. קטלוג אינקונבולים בינלאומי מקוון של כל הספרים שהודפסו במאה ה-15 נערך ומנוהל על ידי הספרייה הבריטית.
סקר דפוסי הערש

החוקרים פבר (Fevre) ומרטן (Martin) מצאו כי בחמישים השנים בין 1450 ל-1500 הודפסו בין 30 ל-35 אלף מהדורות של ספרים שייצגו בין 10 ל-15 אלף טקסטים שונים. בהם 3,000 ספרים העוסקים במדע. בכל מהדורה היו לכל היותר כ-500 עותקים ולפיכך העריכו החוקרים את מספר הספרים הכולל בכעשרים מיליון ספרים.