stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושגי יסוד בקבלה
עולם

משמעות המושג עולם בקבלה הוא 'העלם'. הקבלה מבחינה בין כמה עולמות יסודיים. בהתאם לתורת הענפים, הקובעת כי כלל העולמות משתלשלים מטה מן העולם העליון, מוגדר כל עולם בתורת הקבלה כמידת העלמה (הסתר) של האור העליון או הבורא מן הנברא. מידת ההסתר, לפי תורת הקבלה, היא אשר קובעת את שחווה הנברא - מידת האלוהות אותה הוא חש. מידות שונות של הרגשת הבורא מכונות "עולמות", כאשר גודל ההסתר, תולדת גודלו ואופיו של הרצון לקבל, קובע את דרגת העולם ואופיו. בלשון פשוטה, ניתן לומר כי עולם הוא בעצם 'תפיסה' של המציאות הרוחנית, התלויה בדרגתו הרוחנית של החווה - מידת השתוות תכונותיו עם תכונות הבורא - וכי עולמו של כל נברא הוא בעצם שיקוף של פנימיותו, מראית האור ה'עובר בפריזמת פנימיותו'. בהתקדמות בעבודה הרוחנית גדלה באדם הרגשת הבורא, ובכך הוא מגלה מדרגות ועולמות רוחניים גבוהים יותר, עד להשגת המציאות הכוללת. אין זה שהעולם הקודם שהכיר פוסק מלהתקיים במובן הפשוט אלא שהוא משיג צורות חדשות שלו ומוצא בו טעמים רוחניים חדשים.
במאמר 'תלמוד עשר הספירות' מביא הרב יהודה אשלג כמשל לכך את המן, הלחם שאכלו בני ישראל במדבר: על המן, שכונה 'לחם מן השמים' "משום שלא נתגשם בהתלבשותו בעולם הזה, אמרו חז"ל שכל אחד ואחד היה טועם בו כל מה שרצה". הטעמים השונים, מסביר הרב יהודה אשלג, אינם ממהות המן, אך הוא כלול מהם (הם פן של מופעיו). וכך, טוען הרב אשלג, יש להבין כל דבר רוחני: "שהוא בעצמו יחיד ופשוט, גם אם כלול מכל ריבוי הצורות שבעולם", וכאשר הוא נחווה על ידי מקבל גשמי ומוגבל, מגלה זה בו "צורה נבדלת אחת, מכלל ריבוי הצורות, המתייחדות במהות הרוחנית ההיא".
הבהרות אלו מצביעות בין היתר על כך שבעולמות התחתונים ניתן לראות עולמות 'מדומים' או 'חלקיים', כעין צל של עולם האמת - העולם העליון אשר בו לא מתקיים הסתר והקדוש ברוך הוא, תורתו ונבראיו חד הם.
העולם הרוחני לפי תורת הקבלה הוא עולם של כוחות ורגשות, בלא לבוש של גוף, וכלל העולמות, ככתוב בספר הזוהר, נמצאים בפנימיות האדם. 
הקבלה מתארת את בריאת שרשרת העולמות, מעולם אינסוף ועד לעולם הזה, הרחוק ביותר מן הבורא - ההסתרה המוחלטת. סולם העולמות בסדר יורד מכיל את: עולם אינסוף, עולם, עולם הנקודים המכונה אדם קדמון, עולם האצילות, עולם הבריאה, עולם היצירה ועולם העשייה. בטיפוס בסולם העולמות השגת האלוהות בתחילה היא רק בכוח, ולאחר מכן, מעולם בריאה ועד עולם האצילות, ההשגה היא בפועל. ספרי המקובלים מתמקדים בעולמות אבי"ע (אצילות, בריאה, יצירה ועשייה) ובעולם הזה, כאשר העיסוק ביתר העולמות הוא רק ביחס לעולמות אלו. הסיבה לכך היא כי העולמות העליונים יותר הם עולמות אלוהיים, סוד גדול, שלא ניתן לדון בו כמעט. העולמות לפי ספר הזוהר נבראו על מנת שהברואים יוכלו לטפס בהם ולהכיר את בוראם.
עולם > עולמות אבי"ע

העולם החומרי, זה המדיד לחושי בני אנוש, מהווה על פי הקבלה דרגה נמוכה של עולמות גבוהים יותר. כל אחד מעולמות אלו מהווה נשמה ומקור חיים לעולם שמתחתיו בדרך של האצלה. כמו כן, כל עולם תחתון, הוא בבחינת התגלמות שונה, גשמית יותר, של העולם שמעליו - 'מלובש' בהיעלם (הסתר) שונה, הקובע את אופיו. שרשרת ההאצלה לעולמנו הגשמי פועלת מארבעה עולמות גבוהים יותר, לפי הסדר הבא:
עולם האצילות - עולם אלוהי, חסר ממשות חומרית, בו אין בנמצא תפיסה מובחנת אלא אחדות פשוטה ובלתי משתנה. עולם זה מכונה בשם נשמת אדם הראשון, הכינוי למערכת הנשמה האחת, הראשונית. בעולם זה אין נבדלות או עצמיות. הוא נמצא כגבוה ביותר (תחת בו מתקיים גמר התיקון). הוא קרוי בשם הזה מפני שהוא נאצל מהבורא, "ויאצל מן הרוח", או מצוי אצלו. בעולם זה ניכר יחודו של הבורא באופן מוחלט, ולכן עולם זה הוא אלוהות גמורה, כולו טוב ואין בו ישות נפרדת לנבראים; שם הקדוש ברוך הוא, תורתו ונבראיו חד הם. במדרגת אצילות מושלמת רכישת תרי"ג רצונות ההשפעה (פנימיות המצוות), הן תכונות הבורא הטוב והמטיב, ומושלם מעשה הרכבת נשמת אדם הראשון אשר נשברה והתפזרה בין העולמות. ביחס לעולמות הנאצלים מטה ממנו, עולם האצילות הוא כעין תוכנית מופשטת.
עולם הבריאה - עולם הנשמות. השם בריאה מעיד על קבלתו מעולם האצילות (המופשט מישות) בדרך של יש מאין. עולם הבריאה הוא העולם הראשון בהליך התיקון והטיפוס בעולמות הרוחניים בו נרכשת תכונת ההשפעה הראשונה וישנו גילוי ראשון של הבורא. אל עולם הבריאה נכנס הנברא אחר השגת ההכרה השלמה כי הבורא קיים והוא טוב ומטיב.
עולם היצירה - עולם המלאכים (הכוחות הפועלים באדם לחיצוניות העולמות). בעולם זה הנברא מכיר כבר בקיום הבורא אך עדיין מצוי בהסתר ביחס להיותו טוב ומיטיב (הסתר א'). השם יצירה מעיד על קבלתו מעולם היצירה בדרך של יש מיש - יצירה כמעשה אומן, כנתינת צורה.
עולם העשייה - עולם הגלגלים, ממנו נובעת ההנהגה בפועל של העולם הגשמי. בעולם זה מתחילה הרגשת הרוחניות אך הן קיומו של הבורא והן תכונת היותו טוב ומיטיב נסתרים מן הנברא (הסתר ב'). השם עשייה מעיד על קבלתו מעולם היצירה כמעשה גמור בו נתונים פרטי הפרטים.
בעבודה הרוחנית מכיר הנברא את הכוחות המנהיגים את עולמו ובתוך כך מגלה בהדרגה את עצמו - חירותו לפעול לתיקון עצמו ולרכוש את תכונות ההשפעה -, ואת בוראו. עבודה זו מאפשרת לו לטפס בסולם העולמות ולהתקרב לבוראו מתוך השגתו בפנימיותו.
הספירות

ספירה היא מושג יסודי בעולמה של הקבלה, המתקשר למושג ההאצלה והצמצום ומתאר רובד בהופעת האלוהות. אזכור הספירות הופיע כבר במדרש, כאשר פיתוח של הרעיון הוצג לראשונה בספר יצירה.
הספירות הן עשר כלים ומדרגות או מידות רוחניות. הרעיון התאולוגי העומד מאחורי הספירות הוא קיומו של חיץ בלתי עביר בין עצמותו האינסופית של הבורא לבין האדם; האדם אינו יכול לתפוס ולהבין מושג אינסופי, ולכן הבורא צריך להתכסות ב"לבושים" ולצמצם את עצמו, או במילים אחרות, להגדיר או לתחום עצמו, על מנת לרדת אליו. ירידתו של האלוהים אל העולם נעשית באמצעות הספירות, כוחות או כלים ואורות כעמדת הרמ"ק, שבהם עצמותו המופשטת והאינסופית של הבורא מתגלה לנברא. בהתאמה, בהליך תיקון עצמו, הנברא מגלה את הספירות ומתקן את החיבורים ביניהן, שלב אחר שלב, וכך מטפס מעלה ומתקרב אל הבורא.
קיימות עשר ספירות: כתר, חכמה, בינה, חסד, גבורה, תפארת, נצח, הוד, יסוד, מלכות. מערכת הספירות עשויה להופיע גם בגרסה שנייה המשמיטה את ספירת ה"כתר" הנעלית מאוד, ומכילה תחתה את ספירת ה"דעת", הממוקמת בין הספירות "בינה" ו"חסד" ואשר מחברת בין הספירות השכליות (חכמה ובינה) לבין הספירות הרגשיות (חסד, גבורה וכו').
לפי מחשבת היהדות והקבלה, בריאת העולמות נעשתה על ידי הקדוש ברוך הוא באמצעות עשר הספירות, בסדר זה: בשלוש הראשונות, כתר, חכמה ובינה, השתמש קודם לבריאה; ובשבע הנותרות מזמן בריאת העולם ואילך - ספירות אלו הצטמצמו בזו אחר זו, בשבעת ימי המעשה: יום א' השתמש הקב"ה בכלי החסד, יום ב' בגבורה, יום ג' בתפארת, וכן הלאה עד ליום שבת - המלכות. המקובלים חיברו את שבע הספירות האחרונות אל שבעת כוכבי הלכת, וכך גם את שבעת שבועות העומר.
צמצום

המקובלים מספרים כי הבורא ברא את הרצון לקבל (ליהנות) הנקרא 'נברא'. בעצם פעולה זו הבורא הפריד עצמו מהנברא, ויצר הפכים, בורא נותן ונברא מקבל. כדי לתת לנברא אפשרות להגיע לשלמות מבחירתו החופשית, להשתוות עמו, צמצם הבורא את עצמו, את אורו, וברא מדרגות ועולמות בצמצום אחר צמצום, המשתלשל עד לעולם הזה שבו שולט הרצון להנאה גשמית המוליך את התפתחותה של האנושות בהשגת הנאות שונות, החל מהנאות בהמיות פשוטות, דרך הנאה משליטה וכבוד ועד להנאה שכלית.
הצמצום יצר את הבחנה בין אין-סוף השם יתברך שהוא מציאות נצחית ובלתי משתנה (היה-הווה-ויהיה) לבין התפיסה הארצית של בני האדם, או החלקית של הרוכשים כלים רוחניים, וברא בהתאמה עולמות דינמיים ומופרטים המשתלשלים מאין-סוף לסופיות. תכלית בני האדם, לפי הקבלה, היא לשוב לאין-סוף, מתוך השגת המציאות האחדותית של מקורם על ידי תיקון רצונותיהם, כאשר בתהליך התיקון הנברא נדרש לצמצם את רצונותיו האנוכיים על מנת לפנות מקום לגדילתו הרוחנית, מתוך דבקות והתבטלות בפני הבורא.
הצמצום הראשון של אין סוף נקרא צמצום א', מתוך צמצום זה נוצרה מערכת (או אדם הראשון), הראשון בסדר השתלשלות העולמות מטה מאין סוף.
חלק מן המקובלים גרסו כי את הצמצום אין להבין כהפחתה, אלא כהסתרה, העלם, שהרי עולם אינסוף כולל את כלל הצורות אם כי בבחינה בלתי משגת. לעומת זאת, לפי קבלת האר"י כרוך הצמצום במידה של הסתלקות ('סוד הצמצום') היוצרת חלל ריק בו מצויים רק שיירי רשימות (רשימו) של נוכחות אין-סוף, מעורבים בשורשי הדין האלוהי - מצע ממנו נבראים כלל העולמות.
שבירת הכלים

האר"י סבר שבראשית הבריאה נכח ה"אור אין סוף" בעולם התהו בתוך הכלים, כלומר הספירות, אך אלו לא יכולים היו להכילו, ונשברו. זו שבירת הכלים, שכתוצאה ממנה התפזרו ניצוצות אל תוך הקליפות. הגאולה תבוא כשיופרדו אלו מאלו. וזהו ה"בירור".
אורות

מושג שמהותו היא תוכן רוחני בתוך מבנה אנ"ך (אורות, ניצוצות, כלים). הרמח"ל, בספרו "קל"ח פתחי חכמה", מסביר את המושג "אור" בקבלה כדבר הגובל בין גשמיות לרוחניות, והמושג הקרוב ביותר לרוחני הניתן לתפוס בחוש. המושג "אורות" (ברבים, בשונה מ"אור") מורה גם על קשרים רוחניים בין תכנים רוחניים שונים. מושג המתקשר לאורות הוא ה"תיקון" או בהרחבה "אורות דתוהו בעולם התיקון".
ניצוצות

הארות שדרכן להיכבות, והן עומדות להתעורר ולהתלקח ולהאיר שוב כבתחילה, מכונות בשם "ניצוצין", כי יש להן דמיון אל ניצוצין הנשארים אחר הדליקה או היוצאים מתחת הפטיש שבידי אומן, שאף על פי שהמה נראים כמתכבים מ"מ עלולים להתלקח לשלהבת גדולה ונוראה".
"העלאת ניצוצות" הוא מושג שעיקרו בקבלת האר"י. לדעת גרשם שלום, מושג זה מרכזי כל כך, עד שיש בו כדי להסביר את הופעת שבתי צבי ומשיחיות השקר שלו. כל מצווה מעשית, לדעת האר"י, מהווה העלאת ניצוץ, ולפיכך מקרבת באופן מוחשי את הגאולה. בצורה זו הסביר נתן העזתי את התאסלמותו של שבתי צבי. משיח השקר ירד אל האסלאם, מקום של קליפות, כדי לגאול גם את הניצוצות הפזורים שם. עבודה זו, על פי הקבלה השבתאית, שונה מעבודת הבירור הלוריאנית הרגילה ומיוחדת לאנשי מעלה, שיש ביכולתם ל"רדת" אל הטומאה ולשחרר את הניצוץ השבוי בה מבלי להפגע ו"להתלכלך".
שלושה קווים

לפי הקבלה קיימות שלוש צורות בסיסיות של ביטוי הרצון:
רצון להשפיע ללא גבול המכונה קו ימין.
רצון לקבל - להגביל המכונה קו שמאל.
רצון המאזן המכונה קו האמצע, ומהווה את היכולת להשפיע בצורה מוגבלת.
שלושת הקווים (המכונים "חד אריך חד קציר וחד בינוני" - הארוך הוא הימין, הקצר הוא השמאל והבינוני הוא האמצעי) הם מערכת תיקון רצון האדם מקבלה אל השפעה, המתבצע לאחר "שבירת הכלים". תיקון זה נוהג מעולם האצילות ואילך ומשמש כעיסוקו המרכזי של ספר הזוהר. כל אחת מהספירות הקבליות נמצאות על אחד הקווים:
הספירות כתר, תפארת, יסוד ומלכות שייכות לקו האמצע, (רצון מאוזן).
הספירות חכמה, חסד, נצח שייכות לקו ימין, (רצון להשפיע).
והספירות בינה, גבורה והוד מרכיבות את קו השמאל, (רצון לקבל).
התורה

על פי הכתוב בספר הזוהר, התורה קדמה לעולם: "אסתכל באורייתא וברא עלמא" (הסתכל הקב"ה בתורה וברא את העולם). כלומר, התורה היא התוכנית האדריכלית של העולם, שבה הסתכל הקב"ה ולפיה ברא אותו, ולכן כל דבר שקיים בעולם כתוב בגלוי או ברמז בתורה.
תפיסה זו נפוצה אצל רוב המקובלים, והיא באה לידי ביטוי בחשיבות שהם מייחסים לכל אות ותג הכתובים בתורה. הזוהר מבטא את העניין בחריפות בהתייחסו לסיפורי התורה, וכלשונו - לא ייתכן שלקב"ה לא היה דבר לעשות מלבד לכנס את דברי עשו והגר, למשל, ואם הייתה התורה חפצה לספר סיפורי ימי עבר, יכולה הייתה להיכתב טוב יותר. מסקנתו היא, שבקראנו את סיפורי התורה, אל לנו להסתפק בפשטי הדברים אלא עלינו לדעת כי כל מילה וכל אות, מצביעים על דברים מהותיים בקיום העולם.
הרמב"ן כתב כי "כל התורה כולה שמותיו של הקב"ה", והיא בעצם שם אחד ארוך, וניתן לשנות את סדר הפרדת האותיות בתורה, כלומר להרכיב כך מילים חדשות, וכך לגלות סודות מוצפנים. הרעיון דומה לזה העומד בבסיס שיטת דילוגי אותיות בתורה. רעיון נוסף הוא שיש שישים ריבוא אותיות לתורה (המספר המדויק שונה וישנם מספר תירוצים לקושיא זו) כנגד נשמות בני ישראל. על פי רעיון זה, לכל אדם בישראל יש את האות שלו בתורה, שמסמנת את הפן המיוחד של אישיותו.
רבי חיים מוולוז'ין כתב כי אם יהיה רגע אחד שבו העולם יהיה פנוי מלימוד תורה, ייחרבו כל העולמות, עליונים ותחתונים. רבו הגאון מווילנה לא היה חודל מלימודו במוצאי יום כיפור, מתוך חשש שהעולם לא יתקיים, אם הכול ינטשו את תלמודם על מנת לסעוד.
נשמה ותיקון

נשמה בקבלה היא אור וכלי, אור המתלבש בכלי הבינה, אחד הכלים הפנימיים של עשר הספירות, הוא הרצון לקבלת מושכלות רוחניים. באופן כללי מכנים בשם נשמה את הרוחניות שבאדם (גם כאשר יש בו נפש בלבד ועדין לא השיג את חלק הנשמה), מאחר שהנשמה היא הבחינה העליונה של האדם. לפי הקבלה כלל הנשמות נמשכות מנשמת האדם הראשון (מערכת הנשמה העליונה), ובכל אדם חלק קטן מנשמת האדם הראשון, ורק את חלקו, הקשר שלו עצמו לשורש נשמתו, עליו לתקן.
נשמות האדם לפי הקבלה הן המרכז בכל עולם מעולמות בריאה, יצירה ועשייה - מרכז הניזון מן המציאות הרוחנית שבו. מציאות הנשמות מתחילה להתגלות לנברא רק בעולם הבריאה, ומעולם אצילות ומעלה מציאותן נעלמת היות שעולמות אלו הם מבנה גבוה ומופשט, שהוא אמנם מקורן, אך הם מתקיימות בו קיום אחר, אלוהי ואחדותי; ניתן לומר כי ביחס לעולמות בי"ע הנשמות בעולם אצילות מתקיימות בבחינת 'תוכנית אדריכלית', מעבר לכך מציאותן אינה מובחנת והיא בבחינת סוד. בעולמות הגבוהים יותר לחלקי הנשמה כבר אין קיום נפרד, ומדובר במערכת הנשמה הכוללת, שמציאותה היא סוד גדול שאינו בר השגה כלל.
ההתמקדות בצרכי הנשמה היא הדרך להצלחה בהשגת האלוהות, ובה מתרכזים דברי המקובלים. תיקון הנשמה, לפי תורת הקבלה, הוא גם הדרך לגאולת העולם כולו, כאשר עם ישראל הוא זה שבידיו להוביל מהלך זה, שכן ייחודו מאומות העולם הוא בכך שבו טבועה התכונה להתקדמות רוחנית. יש לשים לב לכך ש'ישראל' לפי הקבלה אינו כינוי גשמי לעם היהודי, אלא מדרגה של מסירות וחירות רוחנית, של חיבור עם הבורא, 'ישר-אל'.
בשם 'נשמה פגומה' כינו חז"ל את בני ישראל העובדים עבודה זרה (שנשחתו בדעתם ומעשיהם) ובכך מביאים לקלקול העולם. תיקון הנשמה כקלקולה קובעים לפי הקבלה את פני המציאות בעולם הזה. אמנם לפי הקבלה התוכנית האלוהית ברורה וקבועה, ובהכרח תצא לפועל, אך במעשה התיקון העצמי ניתן לקבוע את האופן בו תתממש, אם מתוך ייסורים או נחת.
צער השכינה וזיווג עליון

הרע שקיים בעולם נובע מהנתק שבין ספירת תפארת לספירת מלכות, או במילים אחרות, בין האור של ההוויה לבין נשמת העולם, בשל גלות ישראל ובשל החטאים. צער השכינה הוא כאב הפירוד הזה, שנחשב לכאב הגדול ביותר. ישנן תפילות מיוחדות שנתקנו (תיקון חצות), שבהן משתתף היחיד בצער השכינה. לעומת זאת, עשיית מצוות מאחדת בין הספירות וגורמת ל"זיווג קוסמי", ואור אלוהי זוהר על השכינה וממנה אל תוך העולם. הקבלה רואה את שיר השירים ואת דמויות הדוד והרעיה כאלגוריה לעניין זה. זהו המקור לבקשה "לשם ייחוד קוב"ה ושכינתא" שהאשכנזים נוהגים לומר לפני ״ברוך שאמר״, והספרדים בקיום הרבה מצוות.
כוחות האדם > נפש

נפש נמצאת בכל אדם; הנפש הבהמית היא רוח החיים היסודית. על-פי התורה: "הדם הוא הנפש". מקובל לזהותה עם הצרכים הבסיסיים המשותפים לאדם ולשאר החיות. מקום משכנה בכבד. הנפש הבהמית היא לבוש לנפש הקדושה שהיא חלק אלוה ממעל ממש.
כוחות האדם > רוח

ישות אמצעית המקשרת בין הנפש והנשמה, או הנפישה (מנוחה) והנשימה (נשימה "פעילה"). הרוח הוא/היא תנועת החיות הנשימתית המופחת על ידי נותן החיים בגוף החי. הבורא אם כן מחיה את היצורים החיים בכל רגע נתון על ידי שאיפה ונשיפה. הרוח שואפת לנפוש בקרב הגוף החי. ח"ו הפסקת הנשימה = הפסקת החיים.
הרוח שוכנת בלב, כמאמר הפסוק: "לב טהור ברא לי אלהים ורוח נכון חדש בקרבי". בבראשית ב', ז' כתוב: "...ויפח באפיו נשמת חיים ויהי האדם לנפש חיה" - תרגם תרגום אונקלוס "והות באדם לרוח ממללא", כלומר הרוח הנמצא באדם זהו כוח הדיבור.
כוחות האדם > נשמה

נשמות ישראל כולן הן "חלק אלוה ממעל ממש" כמאמר ספר התניא, אך הנשמה באה רק אצל המקובלים הראויים לכך. הנשמה, בניגוד לשני הכוחות שמתחתיה, איננה יכולה להיפגם, והיא נותרת טהורה תמיד. שוכנת במוח.
כוחות האדם > חיה

סוג עילאי של נפש. אור החיים של ההוויה, וזכה לה משה רבנו בנבואתו הצלולה - שהייתה כעין אספקלריה מאירה.
כוחות האדם > יחידה

זוהי הבחינה הנקראת עצם הנשמה, עצם ההתאחדות של נברא עם בורא ללא שום ציור "יחידה ליחדך". על דרגה זו נאמר שיהודי לא יכול להפרד מהשם. בכללות, זוהי הדרגה הגבוה ביותר שבנשמה, אך בפרטות, בחסידות מגלים שגם דרגה זו יש מעליה.
השרטוט

רעיון השרטוט קובע כי מעשי האדם ותכונותיו משתקפים על מצחו (חכמת הפרצוף), על כף ידו או על איברים אחרים, והבקיאים בכך יכולים לקרוא זאת.
לקריאה נוספת

גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, (תרגום מגרמנית: יוסף בן שלמה), ירושלים : הוצאת מוסד ביאליק, 1980
יחיאל אברהם ברלב, ידיד נפש - מבוא לתורת הקבלה
הרב יצחק בצרי, ספר הקדמת מוהרח"ו עם ביאור פרדס יצחק
טל פרידמן

| --- | --- |

טל פרידמן בהופעה עם להקת "הקריות" בספורטק תל אביב, 23 במרץ 2007
 לידה:  20 בדצמבר 1963 (בן 61) ד' בטבת ה'תשכ"ד קריית אתא, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  קומיקאי
 פרופיל ב-IMDb
 
טל פרידמן מחקה את רוני דניאל בתוכנית "ארץ נהדרת"
טל פרידמן (נולד ב-20 בדצמבר 1963) הוא קומיקאי, שחקן, מוזיקאי, תסריטאי, מדבב ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה > ככדורגלן

בתחילת 2015 הצטרף פרידמן כשחקן לקבוצת הכדורגל שבבעלות האוהדים הפועל רובי שפירא חיפה, אשר שיחקה בליגה ג' באותה עונה, והוא גם חבר בעמותה המנהלת את הקבוצה. ב-20 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-77 נגד מכבי נווה שאנן. הוא פרש ממשחק פעיל בתום אותה עונה.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בנוסף להופעות כקומיקאי טל פרידמן הוא גם מוזיקאי. הוא מנגן בגיטרה חשמלית וכן שר לעיתים. סגנון המוזיקה שלו נע מרוק עד למטאל.
בשנת 2006 הוקמה להקת הרוק "טל פרידמן והקריות" כלהקת קאברים והופיעה במשך כחמש שנים ברחבי הארץ. בשנת 2010 חיממו את אוזי אוסבורן בפסטיבל "אוזפסט" בפארק הירקון בתל אביב ובהמשך אותה שנה הוציאו את השיר "ישן" שהיה פסקול הסדרה "מעצר בית".
בשנת 2011 התחילה פעילות להקת "פרידמן והחתולים השמנים" שעוסקת עד היום בחומרים מקוריים ובעיבודים לשירי רוק ישראליים ולועזיים קלאסיים. ב-2012 הקליטו אלבום בכורה הנושא את השם "החתולים השמנים".
ב-2011 החל פרידמן להגיש את התוכנית "גיבורי גיטרה" כחלק מרצועת שידור של ערוץ 8 בנושא גיבורי גיטרה. במהלך התוכנית נמצאת להקתו של פרידמן על הסט והיא עוסקת בסיפוריהם של הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים. התוכנית שבה לעונה נוספת בסוף אותה שנה תחת השם "ינשופי גיבורי גיטרה", במסגרת רצועת השידור המצליחה "הינשופים" של הערוץ.
באוקטובר 2013 עלתה לשידור בערוץ 24 התוכנית בהגשתו "טל פרידמן והחתולים השמנים מארחים", בה מקדיש פרידמן כל פרק לנושא מוזיקלי אחר הקשור בעיקר במוזיקת הרוק. בתוכנית פרידמן ליווה בלהקתו "החתולים השמנים" ואירח זמרים ואמנים שונים, עמם הוא דן על נושא התוכנית ועם חלקם ביצע שירים.
ביולי 2019 "חימם" את בון ג׳ובי בהופעתו בפארק הירקון.
בשנת 2019 הופיע במסגרת פסטיבל "יערות מנשה" לצד אלה רונן, פלורה, מירב הלינגר, אסף אמדורסקי, אביגיל קובארי, גיל בר הדס, ואחרים.
בשנת 2022 הוציא את אלבומו "רשרוש הצלופן".
חיים אישיים

פרידמן נשוי לאיריס (נכדתו של יקיר ירושלים שמואל כהנא) ולהם שלושה ילדים, שניים מהם בן ובת מאומצים ממוצא אתיופי. בתו המאומצת תמר היא אוטיסטית. מתגורר בקריית טבעון.
הוא ידוע בחיבתו לכדורגל ובאהדתו לקבוצות הכדורגל הפועל חיפה וסנדרלנד.
פילמוגרפיה > בקולנוע

נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993)
האח של דריקס (1994)
בית"ר פרובנס (2002)
הללויה (2003)
מוכרחים להיות שמח (2005)
שושלת שוורץ (2005)
ריקי ריקי (2005)
החזקים שורדים (2009)
זוהי סדום (2010)
מורעלים (2011)
לא בתל אביב (2012)
המוסד (2019)
המחשמלים (2019)
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

העולם הערב (1990)
זהו זה (1993-1998)
אקשן (1996)
הקומדי סטור (1996)
שערורייה (1997)
חלומות בהקיציס (2003-1999)
החטא ועונשו (2002-2003)
ארץ נהדרת (2003)
הידוענים (2007)
מעצר בית (2010)
שבת צחוק (2010)
כאן ואומן (2015)
הכל הולך (2015)
הפסיכולוגית (2018)
אבא משתדל (2019)
הזמר במסכה (2020)
סיפורים מהכורסה (2020)
שלי הכובשת (2022)
מה שתגידו (2023)
המאבטחת (2024)
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, טל פרידמן: "גם אם הייתי בשואה הייתי מתנהג כקומיקאי", באתר וואלה, 20 באפריל 2020
↑  מאחורי הקלעים: כך עשו את פרסומת היונים של ביטוח ישיר, באתר "מזבלה", 23 באוגוסט 2012
↑  רן בוקר, טל פרידמן פורש מ"ארץ נהדרת", באתר ynet, 29 באפריל 2014
↑  שגיא בן נון‏, צל של אמת, יוסי בנאי ופורנו ישראלי: ערוץ HOT8 חשף את העונה החדשה שלו, באתר וואלה, 3 ביולי 2018
↑  אורין ויינברג, "רוק בבית הספר": הילדים גנבו מפרידמן את ההצגה, באתר ynet, 18 באוקטובר 2019
↑  דרמה בשידור: טל פרידמן הוא המפורסם בתחפושת הקרמבו, באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2020
↑  רן בוקר, טל פרידמן נבחר להדליק משואה - וסירב: "מעדיף להישאר בצניעות", באתר ynet, 18 באפריל 2022
↑  בית הפודיום - פרקים מלאים (2024-09-29), מסיבת הפתעה - פרק הבכורה! | עם טל פרידמן ומתן חלק, נבדק ב-2024-10-13
↑  תומר לוי, ‏אכן, ארץ נהדרת: החדש של הפועל 'רובי שפירא', באתר ערוץ הספורט, 28 בינואר 2015
↑  זיו אמויאל, ‏הלך בבית שלו: בכורה לפרידמן ב"רובי שפירא", באתר ערוץ הספורט, 20 במרץ 2015
↑  דנה קסלר, ‏חיים על תפילה: בון ג'ובי מגיע לפארק הירקון, באתר מעריב אונליין, 25 ביולי 2019
↑  פסטיבל יערות מנשה, 2019
↑  יוני פרוים, מרגש: טל פרידמן חושף את הסיפור המשפחתי, באתר ynet, 13 ביוני 2017
↑  סמדר שילוני, "להיות אבא": טל פרידמן שלא הכרנו, באתר ynet, 19 ביוני 2017
| ארץ נהדרת |
| --- | --- | --- |
| כותבים ראשיים ויוצרים | דוד ליפשיץ • מולי שגב • אסף שלמון |  |
| משתתפים קבועים | מריאנו אידלמן • ליאור אשכנזי • גיה באר גורביץ' • רועי בר-נתן • ירון ברלד • ליאת הר לב • עלמה זק • ערן זרחוביץ' • שחר חסון • תום יער • שני כהן • אורי לייזרוביץ' • יובל סמו • אלי פיניש • איל קיציס • אסי כהן • תמיר בר • אוראל צברי |  |
| משתתפי עבר | אורנה בנאי • אודי כגן • מאור כהן • דב נבון • יעל פוליאקוב • אילן פלד • טל פרידמן |  |
| הפקות ספין-אוף | זוהי סדום • הפרלמנט • עוד כותרות |  |
| ראו גם | ארץ נהדרת - דמויות • מתוקה מהחיים • שאולי ומלחמת האזרחים • שאולי • ניר וגלי • ערוץ הכיבוד • רועי כפרי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458329205171  GND: 1226834574  ISNI: 0000 0000 4072 9171  LCCN: n2007080218  VIAF: 3262148876453749740002   WorldCat (עם VIAF): 3262148876453749740002 
טל פרידמן ומריאנג'לה דמוראטס (טריסטניה)
ראאד אל-כרמי

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1974 טולכרם, הרשות הפלסטינית 
 נהרג:  14 בינואר 2002 (בגיל 27) טולכרם, הרשות הפלסטינית 
 מקום קבורה:  טולכרם 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:   גדודי חללי אל-אקצא
 דרגה:  מנהיג עליון
 פעולות ומבצעים
 הסכסוך הישראלי-ערבי  האינתיפאדה השנייה 
 
ראאד אל-כרמי (בערבית: رائد الكرمي; 1974 – 14 בינואר 2002) היה טרוריסט בכיר בגדודי חללי אל-אקצא מטולכרם, רוצח סדרתי אשר עמד בראש חוליית תנזים, האחראית לעשרות פיגועים בהם נרצחו ונפצעו אזרחים וחיילים ישראלים רבים. פעל תחת אחריותו הישירה של מרואן ברגותי, ראש התנזים ביהודה ושומרון. נהרג בסיכול ממוקד בינואר 2002 במהלך האינתיפאדה השנייה.
פעילותו

אל-כרמי היה פעיל טרור עוד באינתיפאדה הראשונה ונעצר על ידי ישראל בתחילת שנות התשעים.
בינואר 2001, קצת אחרי תחילת האינתיפאדה השנייה, רצח אל-כרמי במו ידיו את המסעדנים מוטי דיין ואתגר זיתוני, לאחר שחטף אותם. ביולי של אותה השנה רצח גם את תושב פתח תקווה אלי נעמן. הוא אחראי לרצח שישה ישראלים נוספים וניסיונות פיגוע נוספים.
בספטמבר 2001 הצליח לשרוד ירי טילים אל מכוניתו, אף על פי שכמעט התעוור. ב-14 בינואר 2002 נהרג בסיכול ממוקד על ידי ישראל בפיצוץ מטען בעת שהלך ברחוב.
המחלוקת על עיתוי הסיכול הממוקד

בספר "בומרנג", שיצא שלוש שנים לאחר האירוע, טענו העיתונאים עפר שלח ורביב דרוקר כי ראאד אל-כרמי הורה, זמן קצר לפני מותו, לחדול מהפיגועים בישראל בטענה כי התקבלה החלטה מדינית מטעם ערפאת על כך. היו בכירים במערכת הביטחון, שהעלו ספקות בדבר צדקת ההחלטה לחסלו. יש גם התולים בהריגתו את ההידרדרות שהביאה ל"מרץ השחור" ולמבצע חומת מגן. ד"ר מתי שטיינברג למשל, לשעבר יועץ לראשי השב"כ, טען כי "ראאד כרמי עשה את הכל, כולל בימים האחרונים לפני הריגתו, כדי להניא גורמי טרור מלבצע את זממם. בזמן הנתון שבו אנחנו מדברים הייתה הפסקת אש,[דרושה הבהרה] וצריך היית להעריך שהרג ראאד כרמי יקטע את הפסקת האש וידחף כמשוגעים את אנשי תנזים פת"ח כדי לנקום. זאת המשמעות האסטרטגית. אלו אנשים שאין להם גן עדן בתפיסתם, אשר החלו להתאבד".
לעומת זאת, ישראל טענה כי אל-כרמי תכנן "מגה-פיגוע", והריגתו מבעוד מועד מנעה זאת. לדברי שר הביטחון, בנימין בן אליעזר, "האיש עמד לבצע פעולות גדולות נגד ישראל תוך ימים ספורים". גם בראיונות וכתבות בעיתונות הכתובה, בהם התראיין ראאד אל-כרמי עצמו, הוא הבהיר כי הוא נחוש בדעתו להמשיך בפעולות הטרור נגד ישראל ואף להרחיבן. בריאיון ל-CNN ב-23 באוגוסט 2001, כחצי שנה לפני הריגתו הוא הצהיר: "אנו מאמנים את הנוער לבצע פעולות בתוך ישראל. אנו מאמנים בני 17–18 לתקוף מתנחלים, לחטוף חיילים בתוך שטח ישראל".
רק בחודשיים האחרונים שלפני הסיכול הממוקד היה אל-כרמי אחראי לשלוש פעולות טרור שונות, אשר שתיים מהן לפחות, אילו התממשו, היו עלולות לגרום למותם של אזרחים רבים:
19 בנובמבר 2001 - ירי לעבר מונית סמוך לצומת שבי שומרון. כתוצאה מהירי נפצעו שלושה אזרחים ישראלים, אחד באורח קשה ושניים קל. אחד הפצועים היה רב היישוב שבי שומרון.
28 בנובמבר 2001 - ניסיון הוצאת שני מפגעים מתאבדים מטולכרם לישראל. הפיגוע סוכל בשל הערכות מוגברת של כוחות הביטחון לאורך קו התפר באזור טולכרם.
5 בדצמבר 2001 - ניסיון הוצאת מפגע מתאבד מטולכרם לישראל. הפיגוע נמנע בשל מה שנראה כתאונת עבודה של המתאבד, אשר המטען שהיה על גופו התפוצץ סמוך ליישוב מעלה אפרים.
הערות שוליים

↑  פליקס פריש ועלי ואקד, הפלסטינים: צה"ל התנקש בחיי בכיר התנזים ראאד אל כרמי, באתר ynet, 14 בינואר 2002
↑  רביב דרוקר ועופר שלח, בומרנג
↑  אפרת וייס, תושב טול-כרם הודה במעורבות ברצח אלי נעמן, באתר ynet, 22 במאי 2002
↑  יואב יצחק, בן-אליעזר: אל-כרמי לא חוסל על-ידי ישראל; עמד לבצע פיגועים תוך ימים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בינואר 2002
↑  זאב שיף, ישראל ביקשה מארצות הברית להעביר אזהרה חמורה לרשות, באתר הארץ, 20 בינואר 2002
↑  תוכנית המקור, בסרט "אריק שרון והאינתיפאדה השנייה", 11.2.2013.
↑  יואב יצחק, בן-אליעזר: אל-כרמי לא חוסל על-ידי ישראל; עמד לבצע פיגועים תוך ימים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בינואר 2002
אלה ניקוליבסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1989 (בת 35) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  סמינר הקיבוצים 
 
אלה ניקוליבסקי (נולדה ב-14 באוגוסט 1989) היא במאית תיאטרון ישראלית.