stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדגונד
ביוגרפיה

המקורות היחידים למידע על פרדגונד הם כתביהם של ונאנטיוס פורטונאטוס וגרגוריוס מטור.
פרדגונד נולדה ככל הנראה במונטדידיה (Montdidier) שבמחוז מוזל לפקיד המלך בשם ברונולף מקמברי (Cambrai), שקיבל לאחר נישואיה תואר רוזן, ולכלותילד (Chrotechilde).
כוחה ועושרה באו לה בזכות היותה זוגתו של כילפריך.
היא הייתה משרתת של אשתו הראשונה של כילפריך, אודוברה (Audovera). אודוברה הייתה אמם של תיאודברט מסואסון שמת במלחמה נגד סיגיברט ב-575, מרובך, שנישא לברונהילדה (ברונכילדיס) ופנה נגד אביו ובמיוחד נגד אמו החורגת פרדגונד, כלוביס, אותו רצחה פרדגונד, ובזינה שייסדה את המנזר בפואטיה.
פרדגונד רכשה את חיבתו של כילפריך, הפכה לפילגשו, ושכנעה אותו בתחבולה לשלוח את אודוברה למנזר ולהתגרש ממנה.
בעת שהמלך כילפריך נלחם בסקסוניה נגד אחיו סיגיברט הראשון, ילדה אודוברה בת לכילפריך. פרדגונד ניצלה את תמימותה של אודוברה ושכנעה אותה להיות הסנדקית של בתה כילדזינד, בתואנה כי אין נאצלה ממנה ואין ראויה ממנה להיות סנדקית של נסיכה כה חשובה. העובדה שאודוברה הייתה הסנדקית של בתה עצמה ובשרה, מנעה ממנה לקיים חיי אישות עם המלך (אסור לסנדקית שהיא האם הרוחנית לקיים יחסים עם האב הביולוגי, יחסים אלו נחשבים בעיני הכנסייה כגילוי עריות).
כילפריך אמנם שילח את אודוברה אולם ב-566 התחתן עם הנסיכה הוויזיגותית גלסוינטה (Galswintha) לאחר שהבטיח לאביה כי לא ינשא לנשים נוספות כל עוד הוא נשוי לגלסוינטה. גלסוינטה לא הייתה שבעת רצון מהעובדה שכילפריך נואף עם פילגש ורצתה לחזור לבית אביה, ובכך הייתה גורמת להעברת אדמות פרנקיות לידי הוויזיגותים. גלסוינטה מתה ב-568, כפי הנראה נחנקה על ידי פרדגונד שירשה את תפקיד המלכה ובכך פתחה סכסוך בן כ-40 שנה עם אחותה של גלסוינטה, ברונהילדה אשת סיגיברט הראשון. על מנת לפייס את ברונהילדה, או לפחות להקהות את זעמה, זימן סיגיברט את אחיו כילפריך לפגישה שנוהלה על ידי אחיהם גונתרם, מלך בורגונדיה. בפגישה הוחלט כי ברונהילדה ירשה את רכושה של אחותה שקיבלה זו כמתנת חתונה (morgengabe) מכילפריך, ירושה שכללה נחלאות רבות ובהן הערים בורדו, לימוז' וקאור.
נאמר כי פרדגונד ארגנה את חיסולו של סיגיברט הראשון ב-575 בעזרת סכינים מורעלות, וכי ניסתה להתנקש בחייהם של בנו של סיגיברט, כילדברט השני, גיסה גונתרם וכן בחיי ברונהילדה. וכן הרגה את הבישוף פראטקסטאטוס (Praetextatus) ב-586.
ילדיה:
ריגונתיס (569–589)
כלודברט (נולד בערך ב-565, מת מדיזנטריה יחד עם אחיו דגוברט ב-580)
שמשון נולד בערך ב-573 מת מדיזנטריה ב-577
דגוברט, מת מדיזנטריה ב-580 יחד עם אחיו כלודברט
תאודוריך, נולד בערך ב-582, מת מדיזנטריה ב-584
כלותאר השני (584 - 629), מלך נויסטריה ואחר כך מלך כל הפרנקים.
כלותאר נולד אחרי מות אביו ולכן נחשדה פרדגונד בניאוף. היא ארגנה 3 בישופים ו-300 גברים שיישבעו שכלותאר הוא בנו של כילפריך ויורשו החוקי.
לאחר הרצח המסתורי של כילפריך ב-584, תפסה פרדגונד את אוצרותיו ומצאה יחד עם בנה הנותר, כלותר השני, מחסה בקתדרלה של פריז, שם הגן עליהם גונתרם עד מותו ב-592.
גרגוריוס מטור מתאר אותה כרוצחת אכזרית וסדיסטית; בנה, כלותאר, הרג את ברונהילדה תוך שהוא ממשיך את שנאתה של פרדגונד לברונהילדה. הוא קשר בשרשראות את המלכה ברונהילדה, שהייתה כבר בשנות השישים לחייה לארבעה סוסים שדרבנו לארבעה כיוונים שונים וקרעו את גופה של המלכה לגזרים.
לאחר מכן הפך כלותר למלך כל ממלכת הפרנקים.
פרגונד נפטרה ב-8 בדצמבר 597 בפריז, קברה בבזיליקת סן-דני עשוי אבן גיר קשה, מעוצב במוזאיקה של נחושת ושיש שהובא מכנסיית סן ז'רמן דה פרה.
פרדגונד בפולקלור

מסופר עליה כי לאודסטיס, (Leudastis), מי שהיה רוזן טור, הפיץ רכילות לפיה הבישוף של בורדו, ברטרנדוס (Bertrandus), הוא המאהב של פרדגונדיס. כילפריק אסר את לאודסטיס לפרק זמן ואז שחררו מהכלא. לאודסטיס פנה אל פרדגונד בבקשה כי תמחל לו, פרדגונדיס הפגועה מהרכילות פרצה בבכי, פקדה על משרתיה לתפוס את לאודסטיס. הלה נפצע כשהתנגד ואז פקדה פרדגונדיס להשליך אותו על הרצפה ולהרוג אותו.
מציעים את פרדגונד כמודל שנתן השראה לסיפור סינדרלה. גרגוריוס מטור כתב עליה שהיא קינאה לבתה, עצמה ובשרה, ריגונתיס, שטענה כי היא זו שצריכה להיות פילגש ולא אימה ושהאשימה את פרדגונד בקמצנות. פרדגונד המתינה להזדמנות מתאימה ותחת מסווה של נדיבות לב לקחה את בתה לחדר האוצר, פתחה בפניה את ארגז האוצרות והראתה לה את תכשיטי המלך אותם הוציאה מהארגז. פרדגונד השימה עצמה עייפה ואמרה לריגונתיס שתוציא מהארגז מה שידה משיגה. כאשר הבת כרעה ברך והתכופפה אל תוך הארגז, סגרה פרדגונדה את מכסה הארגז על צוואר בתה והייתה הורגת אותה אם לא היו המשרתים נחלצים לעזרתה.
ריגונתיס שודכה לנסיך הוויזיגותי ריקרד, בנו של המלך ליאוויגילד מהיספניה. על מנת לצייד את תהלוכת הנישואין ולהעלות את יוקרתה, רוקנה פרדגונד את אוצר הממלכה למרות התנגדות האצולה. פרדגונד טענה כי כל המתנות הן תולדה של רכוש שנצבר על ידי בעלה ונדיבותו. במהלך המסע הארוך נשדדה שיירת הכלולות פעם אחר פעם על אף שהדבר היה אסור על ידי החוק הסאלי, ומשרתיה של ריגונתיס נטשו אותה. כאשר הגיעה ריגונתיס לטולוז, נשאר מכל העושר שהובילה רק מעט מאוד. אחרי מותו של כילפריך ב-584, דסידריוס מאקוויטינה הלך לטולוז להודיע לריגונטיס על מות אביה ולאבטח את שרידי הרכוש. ריגונתיס המרוששת חזרה לבית אימה והנישואין בוטלו. מסופר שכאשר חזר המשרת לאונרדוס (Leunardus) מטולוז וסיפר לפרדגונדיס כי שדדו את תהלוכת החתונה של בתה, ריגונתיס (Rigunthis). פרדגונדיס הזועמת ציוותה להפשיטו מבגדיו ולשלחו ערום. היא גם ציוותה להכות או להשחית את גופם של אנשי הפמליה והמשרתים שהיו בתהלוכה. וזאת כנקמה במי שהיו עדים לקלונה. מאחר שלא יכלה לנקום בשודדים.
ראו גם

שירת הניבלונגים
הערות שוליים

↑  Merriam-Webster's Collegiate Encyclopedia (New York: Merriam-Webster, Inc., 2000), עמ' 607
↑   Poems to Friends
↑  מתוך נירה פנסר, מגדר ואלימות בחברה המרובינגית, בתוך נשים, זקנים וטף: קובץ מאמרים לכבודה של שולמית שחר, עורכים: מירי אליאב-פלדון ויצחק חן, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, ירושלים, תשס"ב 2001.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012324373205171  BnF: cb14955963w (data)  GND: 136985033  LCCN: n88128550  NKC: jo20251251292  SUDOC: 159756340  VIAF: 232197400   WorldCat (עם VIAF): 232197400
אלן קולמס

אלן קולמס, 2009
אלן קולמס (אנגלית: Alan Colmes;‏ 24 בספטמבר 1950 – 23 בפברואר 2017) היה שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה יהודי-אמריקני.
קולמס נולד וגדל בניו יורק. בצעירותו אהב להאזין לרדיו. הוא רכש השכלה אקדמית באוניברסיטת הופסטרה, אוניברסיטה פרטית בלונג איילנד. החל את דרכו כשדרן רדיו בשנת 1979, ושידר בתחנות רדיו בצפון מזרח ארצות הברית, בהן: WABC ו-WNBC, בניו יורק ו-WZLX בבוסטון. קולמס היה אישיות רדיו מוכרת בניו יורק, לפני שנשכר על ידי ערוץ החדשות בכבלים, פוקס ניוז.
בשנים 2009–1996 הגיש קולמס את תוכנית הטלוויזיה היומית "האניטי וקולמס" בפוקס ניוז יחד עם שון האניטי. התוכנית עסקה בפוליטיקה ובדיונים על אקטואליה וקולמס היה על תקן הפרשן הליברלי, לצד האניטי השמרן. קולמס מגיש את תוכנית הרדיו "המופע של אלן קולמס" המשודרת ברחבי ארצות הברית, וזוכה לפופולריות רבה.
קולמס היה מגיש טלוויזיה המזדהה כ"שמאלני" בערוץ חדשות שנתפס בארצות הברית כ"ימני". אחדים מעמיתיו של קולמס למקצוע בערוצים אחרים, אמרו כי הם רואים בו "איש מרכז" דווקא. הושמעה אף ביקורת על-פיה קולמס אינו אגרסיבי כמו עמיתו לתוכנית, האניטי, ואינו מייצג נאמנה את הצד הליברלי.
ב-2003 יצא לאור ספרו: "Red, White & Liberal: How Left is Right and Right is Wrong", (בתרגום חופשי מאנגלית: אדום, לבן וליברל, מדוע שמאל זה נכון וימין זו טעות). בספר מציג קולמס את זווית ראייתו במגוון נושאים שעל סדר היום בארצות הברית, בהווה ובעבר.
ב-2003 נישא לד"ר ג'וזלין קראולי, פרופסור חבר בבית הספר לתכנון ומדיניות ציבורית באוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי. קראולי היא אחותה של ד"ר מוניקה קראולי, שדרנית רדיו שמרנית, אשר הופיעה מספר פעמים בתוכנית "האניטי וקולמס" כמחליפתו של האניטי.
קולמס נפטר בבית חולים במנהטן ב-23 בפברואר 2017 בגיל 66 אחרי מאבק בסרטן הלימפומה.
הערות שוליים

↑  Popular Syndicated Radio Shows
↑  The Radio Equalizer: Brian Maloney: Sean Hannity, Alan Colmes, Al Franken, Media Matters
↑  Regan Books ISBN 0-06-056297-8
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1723 1962  LCCN: n2003112320  VIAF: 165860131   WorldCat (עם VIAF): 165860131
United Parcel Service

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (10 בנובמבר 1999–UPS) 
 מייסדים:  ג'יימס קייסי 
 תקופת הפעילות:  1907–הווה (כ־118 שנים)
 חברות בנות:  The UPS Store  UPS Capital  UPS Air Cargo 
 מיקום המטה:  ארצות הברית סנדי ספרינגס, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 משרד ראשי:  אטלנטה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  משלוח, לוגיסטיקה 
 מוצרים עיקריים:  שרותי שילוח שירותים לוגיסטיים
 שווי שוק:  99.18 מיליארד דולר (15 בפברואר 2025)
 הכנסות:  60.906 מיליארד דולארים (2016)
 רווח תפעולי:  13,094,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  5.104 מיליארד דולארים (2016)
 הון עצמי:  1,030,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2017) 
 יו"ר:  דייוויד אבני 
 מנכ"ל:  קרול טומה (Carol Tomé)
 עובדים:  434,000 (2016) 362,000 בארצות הברית ועוד 82,000 ברחבי העולם
  
 www.ups.com
 
מטוס תובלה של UPS
מסוף המטען של חברת United Parcel Service בנתב"ג
הלוגו המשתנה של UPS לאורך 100 שנות פעילות
United Parcel Service (מכונה בקיצור: UPS) היא חברה העוסקת במשלוחים בפריסה בינלאומית. זו אחת מחברות השילוח הגדולות ביותר בעולם.
החברה > מיקום

משנת 1991 ממוקם מטה החברה בסנדי ספרינגס במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. בעבר היה מטה החברה ממוקם בניו יורק בין השנים 1930–1975 ובגריניץ', קונטיקט בין השנים 1975–1991.
UPS מפעילה גם חברת תעופה משלה, שבסיסה בלואיוויל, קנטקי ושם גם נמצא מרכז המיון וההפצה הראשי שלה (HUB).
החברה > היקף

החברה משנעת ביום ממוצע יותר מ-15 מיליון חבילות השייכות ליותר מ-10 מיליון לקוחות. בשנת 2015: כ-4.7 מיליארד חבילות ומסמכים. 18.3 מיליון חבילות ליום, כשמתוכן 2.6 מיליון חבילות דרך האוויר.
UPS מעניקה שירותים ב-220 מדינות ואזורים ברחבי העולם ומעסיקה יותר מ-434,000 עובדים (2016). מניות UPS נסחרות ב-New York Stock Exchange. אחד הסממנים הבולטים של UPS הוא הצבע החום של החברה. שני סמליה העיקריים הם כלי-הרכב החומים המשמשים להפצה, והשליחים הניתנים לזיהוי בקלות על ידי המדים החומים הרשמיים.
UPS מציעה גם שירותים נוספים, כמו שירותי לוגיסטיקה ביותר מ-175 מדינות ואזורים ברחבי העולם, שכוללים תכנון, הוצאה אל הפועל וניהול שרשראות אספקה בין-לאומית, העברה וטיפול במטענים, מחסנים לוגיסטיים, שירותי עמילות מכס ושרותי ייעוץ.
החברה > אמצעי תובלה

לחברה 2,000 אתרי תפעול ברחבי העולם וכ-114,000 כלי רכב להפצת משלוחים (מסחרי, אופנועים, אופניים, משאיות), כולל 8,100 הפועלים על תחליפי דלק לא מזהמים.
החברה מפעילה 649 מטוסים (237 מטוסים בבעלות החברה ועוד 412 מטוסים חכורים) שטסים ליותר מ-380 נמלי תעופה פנים ארציים (Domestic) ו-346 נמלי תעופה בין-לאומיים בכ-2,000 טיסות יומיות (בשנת 2015 התבצעו ביום ממוצע 1,015 טיסות בין-לאומיות ו-940 טיסות פנים ארציות) ב-220 מדינות ברחבי העולם.
דגמי מטוסים:
52 מטוסים מדגם A300-600RFs
75 מטוסים מדגם 757-200Fs
59 מטוסים מדגם 767-300ERFs
37 מטוסים מדגם MD-11Fs
13 מטוסים מדגם 747-400Fs
4 מטוסים מדגם 747-8Fs. החברה הזמינה ב-2016 14 מטוסים נוספים מדגם זה, ובסך הכול צפויה לקבל מבואינג 32 מטוסי 747-8F עד סוף 2022.
היסטוריה

אוגוסט 1907: ג'ים קייסי בן ה-19 וקלוד רייאן בן ה-18 מייסדים את החברה בסיאטל, וושינגטון, עם הון של כ-100$ בלבד, שרובו מהלוואות.
1913: שוק הקמעונאות בארצות הברית צומח ואיתו החברה, שרוכשת את רכבה הראשון.
1917: UPS מאמצת את הצבע החום שלימים יהפוך לסמל החברה. הסיבות לבחירת הצבע- ייצוגיות, מקצועיות וניקיון.
1919: אימוץ השם United Parcel Service וכן פרסום הלוגו הרשמי הראשון.
1930: השירות מגיע לניו יורק, וזמן קצר לאחר מכן מתרחב גם לערים גדולות אחרות בארצות הברית.
1953: שירות ה-Express מושק, ואיתו המשלוח האווירי הראשון בהיסטוריה.
1975: UPS מתחילה להעניק שירות בכל מדינות ארצות הברית ובקנדה.
1976: UPS מתרחבת לאירופה ומקימה HUB (מרכז הפצה ומיון) בגרמניה.
1988: UPS מוכרזת כחברת תעופה עם השקת UPS Airlines.
1994: UPS מגיעה לישראל.
1999: UPS מונפקת בבורסה.
2003: UPS עורכת מיתוג מחדש וחושפת לוגו חדש.
2007: UPS חוגגת מאה שנה להקמתה.
2008: UPS בישראל מקימה את המתחם הלוגיסטי בנתב"ג.
UPS בישראל

חברת או. פי. אס. אי (שינוע בין-לאומי) בע"מ משמשת קבלן שירות מורשה של UPS .UPS החלה את פעילותה בישראל בשנת 1994. נכון לסוף שנת 2014, UPS מעסיקה בישראל כ-900 עובדים, מחזיקה בצי רכב המונה כ-170 רכבים ומפעילה 3 סניפים ראשיים בארץ: חיפה, באר שבע ומטה החברה בנתב"ג. החברה מציעה ללקוחותיה את כל פתרונות השילוח הבין-לאומיים: יצוא, יבוא, עמילות מכס, שירותי מטענים (Freight), פרויקטים מיוחדים, תערוכות, שירות פנים-ארצי ועוד. UPS בישראל מחזיקה במטוס היוצא בטיסה יומית למרכז המיון שבקלן, גרמניה.
המרכז הלוגיסטי של UPS בישראל נמצא בנתב"ג ובו מרכז מיון ממוחשב, מחסנים לוגיסטיים ומערך הפצה הכולל כ-150 רכבי UPS.
הערות שוליים

↑  מתוך אתר החברה
↑  UPS expands nonstop to Dubai using 747-8F. Flight Global. 5 February 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10078026-X  ISNI: 0000 0004 0625 5717  LCCN: n50057798  TePapa: 8979  VIAF: 130076624   WorldCat (עם VIAF): 130076624
אבנילסון

פרנסיסקו אבנילסון דה לימה ברבוסה (בפורטוגזית: Francisco Evanilson de Lima Barbosa; נולד ב-6 באוקטובר 1999), הידוע בכינויו אבנילסון, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בבורנמות'.
קריירה

אבנילסון נולד בפורטלזה, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פלומיננסה ב-2013. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-17 בינואר 2018, בהפסד 3–1 לבואבישטה.
ב-23 בינואר 2018 הושאל לשישה חודשים לשומורין מהליגה הסלובקית השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 באפריל, בניצחון 0–1 על פרטיזן ברדיוב. שבועיים ימים לאחר מכן הבקיע את שערו הראשון, בניצחון 0–2 על Spišská Nová Ves.
עם החזרה לפלומיננסה החל לשחק בקבוצה של המועדון עד גיל 20. בספטמבר 2019, לאחר שהיה מלך השערים של הקבוצה עם 11 שערים, הועלה אבנילסון לסגל הקבוצה הבוגרת בה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-7 בנובמבר, בניצחון 0–2 על סאו פאולו. ב-8 בדצמבר כבש שער בכורה, בהפסד 2–1 לקורינתיאנס.
קריירה > פורטו

ב-7 בספטמבר 2020 חתם אבנילסון על חוזה לחמש שנים בפורטו מהליגה הפורטוגלית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-24 באוקטובר, כשבנוסף גם הבקיע את שער הניצחון ב-0–1 על ז'יל ויסנטה. בהמשך שיחק במשך תקופה במדי פורטו ב'. לאחר שהבקיע שישה שערים בחמישה משחקים עבור קבוצת המילואים של פורטו, חזר לסגל הקבוצה הבוגרת. ב-16 בינואר 2022 הוא הבקיע שלושער ראשון בליגה, בניצחון 4–1 על B SAD. באותו החודש גם זכה בפרס שחקן החודש בליגה הפורטוגלית. בסך הכל בעונתו השנייה בקבוצה כבש 14 שערים ב-30 הופעות ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות פורטוגל.
קריירה > בורמות'

ב-16 באוגוסט 2024 חתם אבנילסון בבורנמות' תמורת סכום שיא עבור המועדון, לאחר מכירת דומיניק סולאנקה לטוטנהאם.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון. ב-8 ביוני ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 3-2 על מקסיקו במשחק ידידות.
תארים

ליגת העל הפורטוגלית: 2021/22
הגביע הפורטוגלי: 2021/22, 2022/23, 2023/24
גביע הליגה הפורטוגלית: 2022/23
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2022
חלוץ החודש בליגה הפורטוגלית: ינואר 2022
שער החודש בליגה הפורטוגלית: ינואר 2022
מלך השערים בגביע הפורטוגלי: 2021/22 (7 שערים), 2023/24 (8 שערים)
הערות שוליים

↑  Fluminense Football Club, Evanilson assina com clube de Portugal, Fluminense Football Club (ב־Brazilian Portuguese)
↑  "Evanilson joins Cherries in record-breaking deal" (באנגלית). AFC Bournemouth. 16 באוגוסט 2024. נבדק ב-16 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Evanilson: Bournemouth agree club record deal for Porto striker" (באנגלית). BBC Sport. 16 באוגוסט 2024. נבדק ב-16 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brazil name Copa América squad with Casemiro dropped באתר OneFootball, ‏ 10 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 דנילו •  3 מיליטאו •  4 מרקיניוס •  5 גימראייש •  6 ונדל •  7 ויניסיוס •  8 פאקטה •  9 אנדריק •  10 רודריגו •   11 ראפיניה •  12 בנטו • 13 קוטו •  14 גבריאל • 15 גומס • 16 ארנה • 17 בראלדו • 18 לואיז • 19 פריירה • 20 סאביו • 21 אבנילסון • 22 מרטינלי • 23 רפאל • 24 אדרסון • 25 ברמר • 26 פפה • מאמן: דוריבאל ז'וניור |  1 אליסון •  2 דנילו •  3 מיליטאו •  4 מרקיניוס •  5 גימראייש •  6 ונדל •  7 ויניסיוס •  8 פאקטה •  9 אנדריק •  10 רודריגו •   11 ראפיניה •  12 בנטו • 13 קוטו •  14 גבריאל • 15 גומס • 16 ארנה • 17 בראלדו • 18 לואיז • 19 פריירה • 20 סאביו • 21 אבנילסון • 22 מרטינלי • 23 רפאל • 24 אדרסון • 25 ברמר • 26 פפה • מאמן: דוריבאל ז'וניור | ברזיל |
אברהם קורקוס

הרב אברהם קורקוס (סביב ה'ת"ע 1710 - ניסן ה'תקמ"ד 1784) היה פוסק הלכה, דרשן, אב בית הדין ורבה של מרקש במאה ה-18.
קורות חייו

נולד במרקש לאביו רבי משה קורקוס. למד אצל חכמי עירו. החל משנת ה'תק"ח נמנה עם חכמי העיר מרקש. סביב שנת ה'תק"י נתמנה לדיין בבית הדין בראשות רבי דוד בן מאמאן ורבי יעקב פינטו (הרי"ף) ורבי שמואל הלוי. בשנת ה'תקי"ד, ביקר באספי, והתכבד לדרוש בשבת כלה. בשנת ה'תקכ"ו, אחר פטירת רבי יעקב פינטו, התמנה לאב בית הדין ולרבה של מרקש. חברי בית דינו היו: רבי יצחק חרוש, רבי יצחק פינטו, רבי אברהם פינטו, רבי יהודה בן דוד אוחיון, ורבי שלמה אסבאג. בית דינו עמד בקשר הלכתי הדוק עם רבי מכלוף אוחיון רבה של אספי. רבי מכלוף ערך את פסקי בית הדין בספר 'חפץ נחמד וגנת ורדים'. כמו כן עמד בית הדין בקשרי הלכה עם יתר דייני ערי מרוקו, כדוגמת רבי אליעזר די אבילא רבה של רבאט, רבי מרדכי בירדוגו רבה של מקנס, רבי אליהו הצרפתי רבה של פאס, ועם חכמי טיטואן. כמו כן במסגרת תפקידו כאב בית הדין, תיקן מספר תקנות לעירו.
נפטר בחודש ניסן שנת ה'תקמ"ד.
קורות חייו > משפחתו

לרבי אברהם ידועים שני בנים: רבי משה שהיה רבה של מוגאדור, ורבי אהרן שהיה רב ומקובל במרקש.
כתביו

פסקי דינים - מקבץ מפסקי הדין יצאו לאור בספר תשובות חכמי מראכש. וכן בספר 'חפץ נחמד וגנת ורדים' לרבי מכלוף אוחיון.
חידושים על חושן משפט - נכתב בשנת ה'תקי"ח. נדפס בקובץ מן הגנזים.
לקריאה נוספת

הרב יוסף פרץ והרב יוסף הלל (עורך), קדושי מראכש, "רבי אברהם קורקוס", הוצאת קהילות ישראל, ירושלים ה'תשפ"א.
אגם מידג' (איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק באגם באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  בלגיקה אנטארטיקה 
 סוג:  אגם 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°37′49″S 61°05′42″W﻿ / ﻿62.6303°S 61.095°W﻿ / -62.6303; -61.095
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאגם מידג'(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאגם מידג'
 
מפה טופוגרפית של חצי האי ביירז הכוללת את האזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 126.
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'
אגם מידג' (באנגלית: Midge Lake) הוא אגם מים מתוקים, בחצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אגם מידג' הוא הגדול מבין האגמים המתוקים הרבים המצויים בחצי האי ביירז (שאינו מכוסה קרח).
לאגם צורת קשת;
אורכו של האגם 575 מטרים (בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח);
רוחבו של האגם 125 מטרים (בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב).
חרוט צ'סטר, הממוקם 860 מטרים מדרום-מזרח לאגם, מתנשא מעל האגם.
אגם מידג' ממוקם 1.19 קילומטרים דרומית-מזרחית מגבעת פרזידנט.
נחל מים מתוקים מנקז את אגם מידג'. הנחל זורם לכיוון צפון - צפון-מזרח. אורכו של הנחל 2 קילומטרים, והוא נשפך אל מפרצון באבה טונקה.
היסטוריה > מיפוי אזור האגם

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ולאחר מכן בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האגם נובע מימשוש מסוג מידג' (Belgica antarctica) חרק נדיר ומקומי לאיי שטלנד הדרומיים, שניתן למצוא את האימאגו (גולם) שלהם מתחת לסלעים המקיפים את האגם במהלך הקיץ האנטארקטי.
היסטוריה > אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

האגם ממוקם באזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126).
בסאם עאדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953? (בן 72 בערך) 
 השתייכות:   צבא סוריה חיל האוויר הסורי
 דרגה:   רא'אד
 
מיג-23 שעמו ערק באסם עאדל מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים צבוע בצבעי חיל האוויר הסורי עם סמלי חיל האוויר הישראלי ועל ידו מצד ימין מטוס המיג-21 העיראקי.
רא'אד (רב-סרן) מומחד בסאם עאדל (בערבית: بسام العادل) הוא טייס לשעבר של חיל האוויר הסורי, שערק לישראל ב-11 באוקטובר 1989 עם מטוסו מדגם מיג 23ML במהלך טיסת סיור ואימון שגרתיים בגבול רמת הגולן.
פרשת עריקתו

עאדל, בן 36, המריא במבנה של שני מטוסים משדה התעופה בליי והטיס את מטוסו מספר 2786 במסלול הסיור המתוכנן. לפתע עזב את בן זוגו ופנה לכיוון מערב וחצה את רמת הגולן בטיסה בגובה נמוך מאוד (כ-50 מטר מעל פני הקרקע, ולטענתו לעיתים 40 ואף 30 מטר) ובמהירות גבוהה (כ-1,000 עד 1,250 קמ"ש). בשעה 11:10 חצה את הגבול בין סוריה לישראל. לאחר שחצה את הגבול כיבה את מכשיר הקשר שלו ושמר על דממת אלחוט מוחלטת. לאחר כ-3–4 דקות טיסה מאז חציית הגבול (וכ-15 עד 20 דקות סה"כ מאז שהמריא), הנחית עאדל את מטוסו במנחת מגידו, המשמש כמנחת למטוסים קלים, מסוקים ודאונים. עם נחיתתו, יצא מתא הטייס כשהוא חיוור, הניף את ידיו למעלה והודיע כי בכוונתו לערוק וכי אין בהגעתו כל כוונה התקפית או מלחמתית.
לאחר עריקתו הורשה עאדל להתראיין בפני עיתונאים זרים. בראיונותיו אמר שהושפע מדברים שקרא על מדינת ישראל. לדבריו, שלושה חודשים לפני שערק החליט לשנות את חייו ולחיות במדינה דמוקרטית שיש בה חופש ביטוי. לטענתו לא הכיר איש בישראל ולא תיאם את עריקתו עם גורמים מישראל. כמו כן, ציין כי יסרב להפגש עם נציגי הצלב האדום אם מטרתם היא להחזירו לסוריה.
המטוס שהטיס עאדל לא היה חמוש פרט לתותח דו-קני בקוטר 23 מ"מ המותקן דרך קבע בגחון המטוס ולנורי הטעיה נגד טילים בזנב המטוס. הוא לא הביא עמו כל ספרות טכנית. המטוס עבר סדרת בדיקות בחיל האוויר הישראלי. לאחר הבדיקות המטוס הוטס ביום 29 בינואר 1990 על ידי טייס הניסוי הראשי של חיל האוויר הישראלי, סא"ל עופר ספרא. לאחר מכן הוטס לפחות עוד 11 פעמים במתארי טיסה שונים ובהם סימולציות של קרבות אוויר. מסקנות הבדיקה העלו כי תאוצתו חזקה ועולה על תאוצתם של ה-F-16 וה-F-18 המערביים, אך הנדסת האנוש שלו לקויה ביותר בהשוואה למטוסי המערב. לאחר הטיסות המטוס אוחסן בתל נוף, הועבר לתעשייה האווירית ומשם באמצע שנות התשעים למוזיאון חיל האוויר, שם הוא צבוע בצבעי חיל האוויר הסורי ונושא את סמלי חיל האוויר הישראלי.
עריקת עאדל פורסמה בעיתונות הערבית. סוריה טענה תחילה שהמטוס נחת בישראל עקב תקלה טכנית ושטייסו נלקח בשבי. כעבור מספר ימים הודו הסורים שהטייס ערק, והם הוקיעו אותו כ"בוגד נתעב ומרגל ישראלי". לפי רדיו דמשק, עאדל פותה להגיע לישראל על ידי המודיעין הישראלי.
לאחר חדירת מטוסו של עאדל מבלי שיורט, הקים הרמטכ"ל דן שומרון ועדת חקירה לבדיקת האירוע בדגש על מחדלים ביטחוניים אפשריים. נמצא בחקירה כי חיל האוויר עקב אחרי המטוס במהלך טיסתו. עאדל עצמו חיזק טענה זו במסיבת העיתונאים, כאשר טען כי המכשור במטוס הראה שהוא היה תחת מעקב של מכ"ם ישראלי במשך כל הטיסה[דרוש מקור]. בסוף התחקיר ננזפו שני אלופי משנה ושופרו נהלים מסוימים בחיל האוויר.
לאחר עריקתו

זמן קצר לאחר העריקה קיבל עאדל זהות חדשה והועבר למדינה זרה בה השתקע.
בשנת 2005 פורסם בעיתונות הסורית כי עאדל ננטש על ידי השלטונות הישראלים והפך לדר רחוב בעיר באקה אל גרביה. עוד פורסם כי עאדל הסתבך בפלילים ונשפט למאסר בבית המשפט המחוזי בישראל. בבית הסוהר, כך נטען עוסק במסירת ידיעות לרשויות הכלא אודות אסירים ערביים.
בשנת 2012 נעצרו שלושה תושבים ממג'דל שמס ובאקה אל-גרבייה, לאחר שתכננו לחטוף תושב באקה אל-גרבייה אותו חשבו בטעות כבסאם עאדל, על מנת להביאו לסוריה.
ראו גם

מוניר רדפא
מחמוד עבאס חילמי
הערות שוליים

1 2  Syrian Who Flew Jet into Israel Has No Intention of Returning, Jewish Telegraphic Agency, ‏1989-10-16 (באנגלית)
↑  Defecting Syrian Pilot Says He Flew to Freedom, AP NEWS
1 2  ג'קי חורי, הטייס הסורי קיבל זהות חדשה ומתגורר מזמן בחו"ל, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2010
↑  גקי חורי, הטייס הסורי קיבל זהות חדשה ומתגורר מזמן בחו"ל, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2010
↑
↑  "תיכננו לחטוף העריק לדמשק", באתר ישראל היום
אגודת הכורמים

אגודת הכורמים בתערוכה ברחובות, 1914
"אגודת הכורמים" היא אגודה שיתופית של יקבי זכרון יעקב ושל יקבי ראשון לציון. היא נוסדה ב-22.11.1901 בישראל בתקופת העלייה הראשונה. האגודה נוסדה עקב משא ומתן שיזמו כורמים מהיקבים הגדולים עם הברון רוטשילד ועם החברה היהודית להתיישבות - יק"א, על מנת לקבל אחריות על היקבים בעצמם. האגודה פעילה.
הרקע להקמת אגודת הכורמים

בשנת 1901 ביקשו הכורמים ביקבים הגדולים בראשון לציון ובזיכרון יעקב מהברון רוטשילד ליטול את האחריות על היקבים לידיהם, ולנהל את ענייני השיווק והמסחר של היין. זאת, עקב כישלון כלכלי חרוץ שנחלו היקבים, למרות הכספים הרבים שהושקעו בהם והיבולים הברוכים שהניבו הגפנים שיועדו עבורם. עם חלוף הזמן החליט הברון להיענות לבקשתם של הכורמים, וכשנה מאוחר יותר נוסדה חברת "כרמל מזרחי", אשר ניתן לה זיכיון בלעדי לשיווק היין במזרח הקרוב בשיתוף עם הכורמים.
שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1904, הכורמים החלו משא ומתן עם יק"א על מנת לקבל אחריות על כלל היקבים. לאחר המשא ומתן הזה נוצרה אגודה שיתופית של הכורמים ביקבי זכרון יעקב וראשון לציון.