stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנהרת רוח אנכית

מנהרת רוח אנכית בדלתיים סגורות שממחזרת אוויר
מנהרת רוח אנכית (באנגלית: Vertical wind tunnel או VWT) היא מנהרת רוח, שבה האוויר זורם מלמטה למעלה.
בעבר, מנהרות הרוח אנכיות נבנו עבור מחקרי אווירודינמיקה, כיום רובן משמשות כסימולטור לצניחה חופשית, וכן לתעופה. הן מאפשרות לאדם לרחף באוויר רק באמצעות הכוח של זרימת האוויר האנכית הנעה במהירות ממוצעת של כ-200 קילומטר לשעה.
מנהרת רוח אנכית נחשבת לעיתים קרובות כצניחה חופשית באולם סגור בשל תחושה הריחוף הדומה שהיא מספקת.
טיסת גוף

"טיסת גוף" (Bodyflight) היא מונח מתחום הצניחה החופשית המתייחס לתעופה עם הגוף באופן מבוקר. זה כולל פניות, גלגולים, נפילה ועוד תרגילי שליטה של אקרובטיקה באוויר. כישרון בטיסת גוף מאפשר לצנחנים לעוף קרוב אחד לשני בזמן שהם נופלים נפילה חופשית, כדי לאפשר להם לבצע פעלולים באוויר כגון מבנים באוויר של מספר צנחנים אוחזים ידיים.
בנוסף כדי לאפשר להם להתרחק אחד מהשני לפני פתיחת המצנחים.
הרבה מהמיומניות האלה ניתן לרכוש בתרגול במנהרת רוח אנכית, כדי לאפשר לצנחנים לדעת לשלוט יותר טוב על גופם בזמן הנפילה החופשית.
טיסת גוף מושלמת מושגת באמצעות גרירת הגוף באמצעות הידיים או הרגליים, כמו גם טכניקות אחרות בדומה לזה של מטוס. קופצי סקי מקצועיים אשר מנסים לטוס באוויר עוברים מרחקים ארוכים בקפיצות סקי ששם נעשה גם שימוש בטכניקות מסוימות של טיסת גוף להגדלת מרחק הקפיצה.
סוגי מנהרות רוח אנכיות

ישנם שני סוגים עיקריים של מנהרות רוח אנכיות:
"מנהרת רוח אנכית פתוחה" - יכולה להיות קבועה או נישאת. לעיתים נעשה בה שימוש בסרטים, הפגנות, ולמגוון אירועים וירידים. יחידות אלו מתפקדות כסימולטור תעופת אדם בשמיים, והן מאפשרות לרחף ולצפות בשמיים בזמן הריחוף, על אף המצאות גדרות בשולי מעגל התעופה, המונעות מהמשתמשים פציעות הנובעות מאיבוד שליטה על הגוף ותעופה בלתי מבוקרת מחוץ למתקן.
"מנהרת רוח אנכית סגורה", עם או בלי סירקולציה לאוויר. מנהרה בלי סירקולציה לאוויר שואבת את האוויר בחלק התחתון של המבנה.
בטיחות

מנהרת רוח אנכית מושכת הרבה אנשים שיש להם פחד גבהים ועדיין רוצים לחוות את החוויה של צניחה חפשית. הריחוף מתבצע רק בגובה מטרים ספורים ומותאם ליכולות של אותו אדם שמרחף באוויר, מהירות הרוח היא בדרך כלל בין 130 ל-240 קילומטר לשעה.
במנהרת רוח אנכית סגורה וחיצונית ישנה רשת ביטחון כך שהמרחף אינו יכול לעוף מחוץ לטווח של מנהרת הרוח.
היסטוריה

האדם המתועד הראשון שעף במנהרת רוח אנכית היה ג'ק טיפאני ב-1964 בבסיס רייט פטרסון(אנ') של חיל האוויר האמריקאי. מנהרת הרוח האנכית הראשונה שנבנתה במיוחד לתעופת אדם פותחה על ידי הממציא הקנדי ז'אן סן-ז'רמן. סן-ז'רמן ייסד בפרובינציה של קוויבק את חברת "אירודיום" אשר הפעילה את מנהרת הרוח המקורית שסן-ז'רמן בנה בעיירה סן-סימון שבמחוז מונטרז'י. במרץ 1981 הגיש סן-ז'רמן בקשה לרישום פטנט בשם "Levitationairum". בשנת 1982 מכר סן-ז'רמן לאמריקאי לס תומפסון וליזם הנדל"ן הניו יורקי מרווין קראטר זכות להקים מתקן דומה, ובהמשך מכר לקראטר את מלוא זכויותיו על הפטנט. באוקטובר 1982, פתח קראטר את מנהרת הרוח האנכית המסחרית הראשונה של ארצות הברית בעיר לאס וגאס. מאוחר יותר באותה שנה, פתח תומפסון את מנהרת הרוח האנכית השנייה בעיירת הקיט פיג'ון פורג'(אנ') שבמדינת טנסי. שני המתקנים נפתחו והופעלו בשם צניחה חופשית באולם סגור. ציון דרך חשוב נוסף במנהרת רוח אנכית היה בטקס הסגירה של אולימפיאדת החורף טורינו 2006. מנהרת הרוח הזאת נבנתה על ידי יחידת אירודיום קנדה ולטביה עבור המטרה הבלעדית של סגירת הטקס. אנשים רבים בטקס מעולם לא ראו מנהרת רוח אנכית והיו מוקסמים מתעופת בני אדם ללא חבלים שקושרים אותם למעלה.
היסטוריה > ישראל

בישראל, פועלת מנהרת רוח אנכיות למטרות ספורט אתגרי ותיירות בראשון לציון המופעלת על ידי חברת FlyBox
הערות שוליים

↑   הדגמה של מנהרת הרוח האנכית – אירודיום, סרטון  באתר יוטיוב
↑  U.S. Patent 4,457,509
↑  "זו ציפור! זה מטוס! לא, זהו אדם מעופף באירודיום של ז'אן סן-ז'רמן", כתבה בשבועון פיפל מ-13 בספטמבר 1982
↑  דף אינטרנט המתאר את ההיסטוריה של מנהרת הרוח האנכית
↑  FLYBOX flybox
נורית בזדסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1995 (בת 29) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  חתירה 
 
נורית בזדסקי (נולדה ב-29 ביוני 1995) היא חותרת ישראלית.
בזדסקי הייתה אלופת ישראל בשנים 2009–2012 בסירת יחיד בקטגוריית הנוער.
בשנים 2013,2017,2018 אלופת ישראל בקטגוריית הנשים בסירת היחיד.
נורית קבעה בשנת 2013 את השיא הישראלי לסירת היחיד בקטגוריות הנוער, גילאי 23 והבוגרות (7:50)
ובשנת 2017 שברה אותו וקבעה שיא חדש לגילאי 23 ובוגרות (7:47)
נורית מתאמנת ב"מרכז דניאל לחתירה", הפועל תל אביב על נחל הירקון.
תחרויות

בשנת 2011 התחרתה בזדסקי בסירה זוגית באליפות אירופה לנוער, יחד עם לורי טננבאום, וסיימה במקום ה-12. נורית ולורי טננבאום התחרו גם בתחרות הבינלאומית בבלגיה, במקצה לגילאי 16, בה סיימו במקום ה-5.
בשנת 2012, בזדסקי התחרתה בסירה הזוגית עם שותפתה, לורי טננבאום, באליפות העולם לנוער, בה סיימו במקום ה-16. נורית ולורי התחרו גם בתחרות הבינלאומית בבלגיה, במקצה לגילאי 18, בה סיימו במקום ה-4.
בשנת 2013 בזדסקי התחרתה באליפות העולם לנוער בסירת יחיד וסיימה במקום ה-15. כמו כן, נורית השתתפה גם בתחרות בינלאומית באיטליה בה סיימה במקום ה-5 בסירת היחיד.
במשחקי המכביה התשע-עשרה התחרתה נורית בזדסקי בסירת הרביעייה ובסירת היחיד. בסירת הרביעייה סיימה במקום ה-2, ובסירת היחיד סיימה במקום ה-1. נורית שברה את זמן שיא החתירה ל-2,000 מטר בירקון, כשעברה את קו הסיום בזמן של 7:50.
בשנת 2016 התחרתה בזדסקי באליפות העולם לגילאי 23 בסירת היחיד וסיימה במקום ה-20.
בשנת 2017 התחרתה נורית בסירת היחיד לגילאי 23 באליפות איטליה בה סיימה במקום ה-3.
באליפות העולם לגילאי 23 בסירת היחיד וסיימה במקום ה-10 ובאליפות אירופה לגילאי 23 סימה במקום ה-6. אלו הישגי שיא לחותרת ישראלית.
נורית שברה בשנה זו את השיא הישראלי הקודם לנשים ונערות עד גילאי 23 והוא עומד על - 7:47.7.
בשנת 2018, הוכתרה בפעם השנייה ברציפות לאלופת ישראל בסירת היחיד לנשים, ובפעם השמינית אלופת ישראל בסירת היחיד. באליפות אירופה לבוגרים באותה השנה היא סיימה במקום השמיני.
תהילים ע"א

תהילים ע"א הוא המזמור ה-71 בתהילים (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-72 במספר).
תוכן המזמור ומבנהו

יש המחלקים את המזמור לשני חלקים כאשר כל חלק, כולל בתוכו חלקי משנה. בחלקו הראשון (פס' א'-י"ג) של המזמור פונה בעל המזמור אל ה' שיצילו ומבקש ממנו שלא ישליכו לעת זקנה. בפסוקים א'-ג' מצהיר המשורר על ביטחונו בה'. חסות המשורר בה' לדברי המשורר קיימת בו עוד בזמן שהיה בבטן אימו (פס' ד'-ו'). המשורר שם את מבטחו באל ובטוח כי לא ישליכו לעת זקנה ויצילו ממבקשי רעתו וזאת כי לדבריו התנהלותו הייתה מופת לסביבה (פסוקים ז'-י"ג). בחלקו השני של המזמור (פס' י"ד-כ"ד) מבטיח המשורר להודות לאל על צדיקותו ונפלאותיו של האל. חלקו השני אף הוא נחלק לכמה חלקים: המשורר מבטיח לספר אודות גבורות ה' (פסוקים י"ד-ט"ו), לספר את נפלאות ה' עד זקנתו (פסוקים י"ז-י"ח), דברי שבח והלל לה' ותקוות המשורר מה' בדיבור ישיר: "תָּשׁוּב תחינו (תְּחַיֵּנִי)", התחייבות המשורר לשיר לה' על הצלתו ועל הבושה והכלימה שבאו על אויביו (פסוקים י"ט-כ"א).
אַל-תַּשְׁלִיכֵנִי, לְעֵת זִקְנָה; כִּכְלוֹת כֹּחִי, אַל-תַּעַזְבֵנִי

פסוק ט' משמש כביטוי לבקשתו של בעל המזמור מאלוהים. כיום משתמשים בביטוי לתיאור בקשה של אדם נזקק שלא יתנערו מהאחריות עליו, כאשר אין יותר צורך בו. נושאו של ביטוי זה הוא כיבוד אב ואם. למצווה זו זיקה ישירה לדיבר החמישי "כַּבֵּד אֶת-אָבִיךָ וְאֶת-אִמֶּךָ". כאשר ההורים זקוקים לעזרת ילדיהם לעת זקנתם נבחנים הצאצאים מוסרית, בציות לדיבר זה.
המזמור בתרבות

ידוע לחנו וביצועו של אביהו מדינה לפסוק ט'. השיר "אל תשליכני לעת זקנה" זכה לביצועים רבים. ביניהם הברירה הטבעית, ליאורה, דקלון, שימי תבורי ורינת גבאי. ידוע גם הביצוע של הזמרת היווניה גליקריה.
בשיריה של נעמי שמר שזורים פסוקים, ניבים רבים מהתנ"ך וממקורות אחרים ביהדות. בשירה 'חבלי משיח' משנת 1978, משלבת נעמי שמר את פסוק ט'. המשוררת מבקשת כי תוכל להתמיד בשירתה כשם שמחבר המזמור מתחייב לספר אודות נפלאות ה', צדיקותו וישועתו במזמור:
אם אגיע אל הבית 

אצל הברושים 

מישהו יגיש לי מים 

וככלות כוחי 

 עוד אשיר.
המזמור בתרבות > במוזיקה החסידית

על המילים "אַל-תַּשְׁלִיכֵנִי, לְעֵת זִקְנָה; כִּכְלוֹת כֹּחִי, אַל-תַּעַזְבֵנִי" שר מוטי שטיינמץ באלבום הבכורה שלו הנשמה בקרבי בלחן של הרב בנימין הרשקוביץ, עיבוד של רובי בנט והפקה של נפתלי משה שניצלר.
המזמור בתרבות > במוזיקה החסידית > ניגוני חב"ד

על פסוקים במזמור זה מושרים מספר ניגוני חב"ד שהולחנו לרגל יום הולדתו ה-70 של הרבי מליובאויטש בשנת ה'תשל"ב:
"בך ה' חסיתי אל אבושה לעולם" - התאמה של החזן הרב משה טלישבסקי למילים על ניגון שהלחין האדמו"ר השני מבאבוב רבי בן ציון הלברשטאם.
"כמופת הייתי לרבים ואתה מחסי עוז" - התמאה של הרב שניאור זלמן וילישנסקי על הניגון "כאוהל הנמתח" שבלחנו של החזן החסיד הרב יחיאל היילפרין.
"אָבוֹא בִּגְבֻרוֹת השם אלוקים אַזְכִּיר צִדְקָתְךָ לְבַדֶּךָ".
"תְּרַנֵּנָּה שְׂפָתַי, כִּי אֲזַמְּרָה-לָּךְ; וְנַפְשִׁי, אֲשֶׁר פָּדִיתָ. גַּם-לְשׁוֹנִי-כָּל-הַיּוֹם, תֶּהְגֶּה צִדְקָתֶךָ. כִּי-בֹשׁוּ כִי-חָפְרוּ, מְבַקְשֵׁי רָעָתִי" ביצועים נוספים לניגון: אהרלה סמט באלבומו "אוירא דארץ ישראל". אודי דוידי צמאה 3. אחיה אשר הכהן אולורו מתוך פרויקט חב"ד על הפסנתר.
הערות שוליים

↑  זאב ויסמן, עולם התנ"ך: תהלים א', תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 291
↑  ספר שמות, פרק כ', פסוק י"א
↑  יעקב שרת, פניני קדם: פתגם/אמרה/ניב בכ"ד ספרי תנ"ך, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2012, עמ' 47
↑  השיר "אל תשליכני לעת זקנה" באתר שירונט
↑  אברהם זיגמן, מדרש נעמי: המורות היהודיים בשירתה, ירושלים, יד יצחק בן צבי, 2009, עמ' 117
↑  אל תשליכיני בערות היוטיוב הרשמי של מוטי שטיינמץ.
↑  הניגון מתוך ניחו"ח באתר Chabad.org.
↑  הניגון מתוך ניחו"ח באתר Chabad.org.
↑  הניגון מתוך ניחו"ח באתר Chabad.org
↑  הניגון מתוך ניחו"ח באתר Chabad.org.
↑  תרננה שפתי מתוך צמאה 3 בערוץ היוטיוב של אודי דוידי.
↑  אחיה אשר הכהן אולורו, תרננה שפתי, באתר יוטיוב.
ריקודה פוטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1906 סקאלה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  15 במאי 1965 (בגיל 59 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
רִיקוּדָה פּוֹטַש (נכתב גם פוטאש; בכתיב יידי פּאָטאַש; 1906, סְקַאלה, גליציה – 15 במאי 1965, ירושלים) הייתה משוררת וסופרת יידית, מנהלת הספרייה של בית הנכות בצלאל בירושלים.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1906 ליקותיאל פוטאש ולחנה בת מרדכי בורנשטיין, משפחה אמידה ומשכילה מצ'נסטוחוב, שעברה ב-1904 לסְקַאלה שבגליציה המזרחית. אביה, שהיה כתב בעיתון היידי "אונדזער לעבן" ("חיינו"), היה צאצא למשפחה חסידית. על אף שגדלה באווירה מסורתית, הושפעה מן התרבות והספרות הפולנית. בשנת 1922 הופיע פרסום הבכורה שלה, "צוויי לידער" ("שני שירים"), ביומון הלודז'אי "לאָדזשער פאָלקסבלאט". היא כתבה ופרסמה שירים ביידיש וכן סיפורים קצרים וסיפורי ילדים בבמות יידישאיות שונות, ובהן ב"לאָדזשער טאָגבלאט". כמו כן תרגמה ליידיש מן הספרות הפולנית.
עוד בהיותה בפולין החלה בכתיבת דרמה בשם "סקאלעס" ("שלבים"), שהופקה כעבור שנים בארץ ישראל. כמו כן כתבה קומדיה, "דורך דער וואנט" (דרך הקיר").
בשנות ה-20 התחברה לחבורת משוררים יהודים בלודז'. באמצע שנות ה-20 נישאה למשורר חיים לייב פוקס (1897–1984) וממנו נולדה בתה היחידה אביבית. כעבור זמן התגרשו השניים, ובשנת 1934 עלתה פוטש עם בתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים, שם התגורר אחיה מרדכי נרקיס, שניהל את בית הנכות בצלאל. זמן קצר לאחר מכן מינה אותה נרקיס למנהלת הספרייה של בית הנכות ששכנה בקומה השנייה בבניין. בשנת 1944 נפטרה אמה בירושלים.
בשלושים שנות חייה בארץ ישראל הרבתה פוטש לכתוב על החיים בארץ ישראל וליוותה בשירה ובפרוזה את השינויים והתמורות בחיי העם היהודי באירופה והיישוב היהודי בארץ. כמו כן כתבה על מוטיבים מהתנ"ך ותיאורי טבע. חלק ניכר מכתיבתה היה על ירושלים, נופיה ואנשיה. בשנת 1952 יצא אוסף משיריה, "פון קידרון טאל" ("מעמק קדרון"), ובו התייחסה לשואה ולמלחמת העצמאות.
את כתיבתה בשנותיה האחרונות הקדישה בעיקר לסיפורים קצרים על הווי החיים בירושלים, ובהם תיארה בססגוניות את שכונות ירושלים ואת אורחותיהם של בני העדות השונות. כמו כן הציגה את הקונפליקט הבין-דורי של הורים שמרנים ומסורתיים ובני הדור הצעיר בישראל החדשה. שיריה, סיפוריה ורשימותיה פורסמו בקביעות בעיתונות היידית. בשנת 1968, שלוש שנים לאחר מותה, יצא לאור קובץ הסיפורים בשם "אין געסלעך פון ירושלים" ("בסמטאות ירושלים").
נפטרה בירושלים בשנת 1965, בגיל 59. נקברה בהר המנוחות.
מספריה

פון קידרון טאל, 1952. ("מעמק קדרון")
לידער; אפגעקליבן און צוגעגרייט: אריה שמרי, תל אביב: יידישן ליטעראטן און זשורנאליסטן פאראיין אין ישראל, 1967.
אין געסלעך פון ירושלים, 1968. ("בסמטאות ירושלים")
לקריאה נוספת

יעל חבר, מה שחייבים לשכוח: יידיש ביישוב החדש, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2005.
Yael Chaver,'"How Shall I, So Poor, Go Forth?" The European Poetry of Rikuda Potash', Prooftexts, Vol. 27, No. 1, Winter 2007, pp. 54-81 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  ריקודה פוטש באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527356505171  PLWABN: 9810595975405606  BnF: cb146088048 (data)  CiNii: DA14227649  GND: 172537681  ISNI: 0000 0000 8250 689X  LCCN: nr97016502  VIAF: 63913193   WorldCat (עם VIAF): 63913193 
צוות בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, ריקודה בשורה הקדמית השלישית משמאל
און קומפני

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אריאל ברקמן, ערן כהן, סם גוטמן, אורי ינקילב
 תקופת הפעילות:  מרץ 2015 – הווה (כ־9 שנים) 
 מיקום המטה:  ניו ג'רזי 
 משרד ראשי:  ניו ג'רזי
 מוצרים עיקריים:  שירותי גיבוי ושחזור בענן
 מנכ"ל:  סם גוטמן
 עובדים:  887 (נכון מאי 2024)
  
 www.ownbackup.com
 
הסמליל הקודם של החברה
און קומפני בע"מ (באנגלית: Own Company), שעד אוקטובר 2023 נקראה OwnBackup, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בשירותי גיבוי ושחזור בענן.
החברה הוקמה במרץ 2015 על ידי אריאל ברקמן (CTO), ערן כהן, סם גוטמן (מנכ"ל) ואורי ינקילב (מנהל שיווק). מטה החברה שוכן בניו ג'רזי ומרכז הפיתוח שלה (הקרוי און דאטה קומפאני בע"מ) שוכן בתל אביב. באוגוסט 2021 העסיקה החברה 120 עובדים בתל אביב, 200 בניו ג'רזי, 100 בלונדון, 20 בצרפת ו-20 בסידני.
בתחילת דרכה עסקה החברה שירותי גיבוי אוטומטי ושחזור לפי הצורך בפלטפורמת סיילספורס, וחברת סיילספורס אף נמנית עם המשקיעים בחברה מתחילת דרכה. בהמשך הורחבו שירותי החברה לפלטפורמות מחשוב ענן (מערכות SaaS) של AWS,‏ Veeva (אנ') ו-nCino. שירותים נוספים של החברה הם "ארגז חול", שמאפשר למשתמשים סביבה נפרדת למערכת המידע, לשם פיתוח, בדיקת שינויים והדרכה, וניהול ארכיון נתונים בהתאם לדרישות רגולציה. באוגוסט 2021 היו לחברה כ-4,000 לקוחות ברחבי העולם.
נכון ליולי 2023 לחברה היו כ 6000 לקוחות.
במאי 2019 גייסה החברה 23 מיליון דולר. ביולי 2020 גייסה החברה 50 מיליון דולר. בינואר 2021 גייסה החברה 167.5 מיליון דולר, לפי שווי של 1.4 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. באוגוסט 2021 גייסה החברה 240 מיליון דולר, לפי שווי של 3.35 מיליארד דולר.
במאי 2021 רכשה את חברת Merlinx שבסיסה בתל אביב. ביוני 2021 רכשה החברה את חברת Nimmetry שבסיסה בקליפורניה ולה פעילות משמעותית בהודו. באוגוסט 2021 רכשה החברה את חברת RevCult שבסיסה בקליפורניה.
באוקטובר 2023 שינתה החברה את שמה מ-OwnBackup ל-Own Company, והכריזה על מוצר חדש בשם Own Discover.
ב-6 בספטמבר 2024 הודיעה חברת סיילספורס שהיא רוכשת את החברה, שבה כבר החזיקה ב-10% מהבעלות, תמורת 1.9 מיליארד דולר במזומן. הרכישה הושלמה בנובמבר 2024.
הערות שוליים

1 2  מאיר אורבך, בתוך חצי שנה: השווי של OwnBackup הישראלית קפץ מ־1.4 ל־3.3 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 10 באוגוסט 2021
↑  הילה חיימוביץ', חברת OwnBackup מגייסת 23 מיליון דולר, באתר "גיקטיים", 30 במאי 2019
↑  אושרי אלקסלסי, חברת OwnBackup הישראלית גייסה עוד 50 מיליון דולר, באתר "גיקטיים", 7 ביולי 2020
↑  אושרי אלקסלסי, חד קרן רביעי בחודש אחד: OwnBackup מגייס 167 מיליון דולר מאינסייט וסיילספורס, באתר "גיקטיים", 28 בינואר 2021
1 2  OwnBackup Acquires California-Based Nimmetry, Expanding its Reach to India, באתר OwnBackup,‏ 1 ביוני 2021
↑  ענת גלעד, OwnBackup מתרחבת להודו עם רכישת פלטפורמת Nimmetry, באתר "HON", יוני 2021
↑  אושרי אלקסלסי, ‏הסטארטאפ הישראלי OwnBackup רוכש חברה שלישית ב-4 חודשים, באתר Geektime‏, 31 באוגוסט 2021
↑  OwnBackup Becomes ‘Own Company’ and Announces Own Discover, Empowering Customers to Capture More Value from Their Data, Business Wire, October 6, 2023
↑  סופי שולמן, עסקת ענק: סיילספורס קונה את Own הישראלית ב-1.9 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2024;
 שגיא כהן, אקזיט ענק: סיילספורס רוכשת את Own הישראלית ב-1.9 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 2024
↑  מאיר אורבך, אחרי השלמת הרכישה - סיילספורס תפטר עובדים ב-Own הישראלית, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2024
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לאמנים ויוצרים מצטיינים בתחום אמנויות הבמה
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפרס:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 נקרא על שם:  חנה וגוטליב רוזנבלום
 אתר רשמי
 
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה הוא פרס המוענק על ידי קרן שהקימה עיריית תל אביב-יפו על שמם של חנה וגוטליב רוזנבלום. הפרס מוענק לאמנים ויוצרים מצטיינים בתחום אמנויות הבמה: תיאטרון, מחול ומוזיקה.
חלוקת הפרס החלה בשנת 1990 והיא נמשכה מדי שנה עד 2010, למעט שנת 1998 שבה לא הוענק הפרס. החל משנה זו הפרס מוענק מדי שנתיים. עד לשנת 1995 חולקה גם מלגה. תקנון הפרס שונה מספר פעמים, העדכון האחרון נעשה ב-2014.
הערות שוליים

↑  הקרן ע"ש חנה וגוטליב רוזנבלום לאמנויות הבימה עדכון התשע"ד - 2014
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  הזוכים בפרס רוזנבלום 2016-1990 מתוך אתר עיריית תל אביב - פרס רוזנבלום
↑  נריה קראוס, "מקסימה ומלאה בהומור": השחקנית חנה רוט הלכה לעולמה בגיל 80, באתר חדשות 13, 5 בדצמבר 2019
↑  ננו שבתאי, ניקו ניתאי בחר בתיאטרון שוליים כדרך חיים, באתר הארץ, 23 במרץ 2020
↑  רותי זוארץ, ‏"אני נשוי לתיאטרון": אחרי 24 שנים, עמרי ניצן נפרד מ"הקאמרי", באתר מעריב אונליין, 1 באוגוסט 2016
↑  רותי זוארץ, ‏מייסד התיאטרון הערבי-עברי ביפו מאמין בדו קיום: "יש סיבה לקום בבוקר ולהיאבק בפסימיות", באתר מעריב אונליין, 31 באוגוסט 2015
↑  שגיא בן נון‏, קבוצת תיאטרון רות קנר: "אם נתבקש להופיע ביהודה ושומרון  נימנע", באתר וואלה, 28 ביוני 2016
↑  מאיה נחום שחל, "הגבר הראשון של התיאטרון שלנו": עודד תאומי הלך לעולמו, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2019
↑  רותי זוארץ, ‏"אני נשוי לתיאטרון": אחרי 24 שנים, עמרי ניצן נפרד מ"הקאמרי", באתר מעריב אונליין, 1 באוגוסט 2016
↑   תמר רותם, אייל וייזר קובר את התיאטרון הרפרטוארי, באתר הארץ, 7 ביוני 2013
↑   אמיר מנדל, בין הזוכים בפרס רוזנבלום: המנצחת ענת מורג והמוזיקאית ד"ר אורית וולף, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2018
↑  דנה זילברמן, אלה הזוכים בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה, מתוך אתר mivzaklive.co.il, ה-8 בנובמבר 2018
↑  מערכת טיים אאוט, פרסי רוזנבלום 2020: פרס מפעל חיים ליורם לוינשטיין ורנה שיינפלד, פורסם בטיים אאוט, ה-20 במאי 2020
↑  פרסי רוזנבלום 2022
↑  פרסי רוזנבלום 2024
| פרסי עיריית תל אביב-יפו |
| --- | --- | --- |
| כללי | יקיר העיר תל אביב-יפו |  |
| אדריכלות | פרס רוקח לאדריכלות • פרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף |  |
| חינוך וספורט | פרס דב הוז לספורט • פרס לעובדים בתחום החינוך העברי |  |
| עיתונות | פרס דוש לקריקטורה • פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה והאלקטרונית |  |
| מדעים | פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים • פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית • פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה |  |
| ספרות | פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ביאליק לספרות יפה ולחכמת ישראל • פרס איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית • פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס מנדלי מוכר ספרים לספרות בלשון יידיש |  |
| אמנות | פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול • פרס משה הלוי לאמנות הבימה • פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה • פרס אנגל ליצירה מוזיקלית ולמחקר המוזיקה העברית |  |
רנה לי (דיפלומטית)

| --- | --- |

 מדינה:  סינגפור 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית של סינגפור
 מקצוע:  דיפלומטית
 
רנה לי היא שגרירת סינגפור לענייני אוקיינוסים ודיני הים, שליחה מיוחדת של שר החוץ הסינגפורי, ושגרירה לענייני משפט בין-לאומי. היא מכהנת כמנכ"לית משרד הקניין הרוחני של סינגפור (IPOS) מאז 2020, לאחר שהחליפה בתפקיד את דארן טאנג. רנה לי נכללה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של מגזין טיים לשנת 2024 בקטגוריית "מנהיגים", בזכות תפקידה המרכזי בניהול המוצלח של המשא ומתן שהוביל להסכם הבינלאומי הראשון תחת חוק הים, המכונה גם אמנת הים הפתוח (אנ').
השכלה וקריירה

רנה לי סיימה תואר שני במשפטים באוניברסיטה הלאומית של סינגפור בשנת 1998. היא הצטרפה למשרד ההגנה הסינגפורי בשנת 1992 והחלה לעסוק במשפט בינלאומי. בשנת 1993 התקבלה ללשכת עורכי הדין הסינגפורית, ובשנת 2008 הצטרפה ללשכת התובע הכללי של סינגפור.
במהלך הקריירה שלה, שימשה כחברת הוועדה המשפטית והטכנית של רשות קרקעית הים הבינלאומית (ISA), ושימשה כיועצת בכירה במשרד הדיפלומטי של סינגפור בהאג, הולנד. בשנת 2020 מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד הקניין הרוחני של סינגפור.
תפקידה בהסכמי אמנת הים הפתוח

בשנת 2018, לי נבחרה לנשיאת הוועידה הבין-ממשלתית של האו"ם לדיונים על אמנת הים הפתוח, הידועה גם כ-BBNJ‏ (Biodiversity Beyond National Jurisdiction). הדיונים על האמנה החלו בשנת 2004, ולאחר שנים רבות של שיחות רשמיות, נפתחו משאים ומתנים אינטנסיביים בנוגע לאזורים הימיים הנמצאים מחוץ לתחום השיפוט של מדינות. האזורים האלו, שמכסים כמעט מחצית משטח כדור הארץ, מתחילים מחוץ למים הכלכליים הבלעדיים של המדינות, עד 200 מיילים ימיים מהחופים שלהן.
המשא ומתן על אמנת הים הפתוח היה ממושך ומורכב, אך הסתיים בהצלחה. בעקבות הדיפלומטיה שהובילה לי, נכללה ברשימת האנשים המשפיעים של מגזין טיים לשנת 2024. האמנה נחשבת לצעד חשוב בשימור 30% מהאדמה והים בעולם עד לשנת 2030, יעד שנקבע כחלק מיוזמת "30 על 30" (אנ') בדצמבר 2023.
תפקידה בהסכמי אמנת הים הפתוח > אימוץ האמנה

במהלך יוני 2023, האמנה התקבלה פה אחד על ידי כלל המדינות החברות באומות המאוחדות. כעת נדרש שהאמנה תיחתם ותאושרר על ידי המדינות החברות. כאשר 60 מדינות יאשררו את האמנה, היא תהפוך למחייבת משפטית, ותהווה ציון דרך בשמירה על המגוון הביולוגי הימי מחוץ לשטחי השיפוט המדינתיים.
הערות שוליים

↑  Rena Lee – Bio, Sustainable Development Goals (SDGs)
1 2  Sylvia Earle, Rena Lee: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏April 17, 2024
↑  Our alumna and Ambassador for International Law, Rena Lee, joins Time magazine’s list of Top 100 Most Influential People, NUS – National University of Singapore – Law, ‏April 24, 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רנה לי (דיפלומטית)".
סומית

| סומית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: מעשירי רגל
תת־סדרה:: Pleocyemata
משפחה:: Typhlocarididae
סוג:: סומית
שם מדעי
 Typhlocaris ‏Calman, 1909

סומית - תרשים
סומית (שם מדעי: Typhlocaris) היא הסוג היחיד של סרטן במשפחת Typhlocarididae.
מאפיינים

הסומית היא סרטן ארוך בטן, שאורכו כחמישה סנטימטרים, בעל עשר רגליים (דקה-פודה), שלושה זוגות מחושים (הנחוצים לתפקוד בחושך מוחלט) כשלתי זוגות הרגליים הקדמיות צבתות, העוזרים לו לחוש תנודות במים. הוא חסר פיגמנט וחסר עיניים. הסומית ניזונה על סרטנים הקטנים ממנה.
קיימות שתי סברות למקורה של הסומית. או שמקורה מהים התיכון או שהיא התפצלה ממין שחי בים התיכון ונכחד באירוע המסיני (התייבשות כמעט מוחלטת של הים התיכון לפני כ-5 מיליון שנה), כאשר הסומית שרדה בזכות הסתגלותה למי התהום.
סרטנים אלה התגלו במקומות המזוהים עם שולי האוקיינוס הקדום ים טתיס, אשר החלק שנותר ממנו היום הוא הים התיכון. הם נמצאו בלוב ליד העיר בנגאזי, באיטליה, במערות במחוז פוליה, ובישראל במערת איילון ובטבחה בצפון ים כנרת.
מינים

עד כה התגלו ארבעה מיני סומית, שניים מהם אנדמיים לאזורי מחיה מצומצמים בישראל.
סומית איילון Typhlocaris ayyaloni צורנמל, 2008
סומית הגליל Typhlocaris galilea קלמן, 1909
Typhlocaris lethaea פאריסי, 1920
Typhlocaris salentina קארולי, 1923
ראו גם

מערת איילון
טרוגלוביטים
שטרגליים
טתיסבאנה
מחנות העקורים בסלנטו

מחנות העקורים בסלנטו הם מחנות, שבהם כונסו יהודים ניצולי השואה משארית הפליטה, שהגיעו לסלנטו, אזור הנמצא בקצהו הדורמי של "המגף" האיטלקי, במטרה לעלות משם לארץ ישראל. במחנות הללו בסלנטו שהו העקורים בין השנים 1944 ועד 1947.
מחנות עקורים בסלנטו הוקמו בארבע עיירות: טריקאזה (Tricase), סנטה צ'זריה (Santa Cesarea), סנטה מריה די לאוקה (Santa Maria Di Leuca) וסנטה מריה אל בניו (Santa Maria El Bagno). שלושת המחנות האחרונים, כונו "הסנטוס".
רקע על מחנות העקורים באיטליה > הקמת מחנות העקורים

בסוף מלחמת העולם השנייה, לאחר שהושמדו שישה מיליון יהודים בקירוב, נותרו באירופה כשלושה מיליון יהודים, בעיקר בברית המועצות (כולל חלקיה האסייתיים). במחנות הכפייה, במחנות הריכוז ובמחנות ההשמדה שרדו כ-200,000 יהודים. כ-50,000 מניצולי המחנות נשארו במקומות שבהם שוחררו, בעיקר בגרמניה ובאוסטריה, ושהו במחנות עקורים. מחנות אלו שימשו כמעין מעון זמני לכל העקורים היהודים שלא היה להם לאן ללכת. מחנות העקורים הוקמו באזורים שבהם שלטו בעלות הברית בגרמניה, באוסטריה ובאיטליה.
במהלך 1948 הוקמה מדינת ישראל והשתנו חוקי ההגירה בארצות הברית. כך יכלו רבים משוכני מחנות העקורים להגר. מחנות העקורים נסגרו עד שנת 1950, פרט למחנה פרנוואלד שפעל עד 1957. רוב העקורים היגרו לארץ ישראל, כשליש פנו לארצות הברית ורבבות נותרו באירופה, כולל בגרמניה עצמה, והקימו מחדש קהילות רבות שחרבו בשואה.