הפעולות הימיות במערכת הדרדנלים
מבצעים צבאיים > הנחיתות בגליפולי

חיל המשלוח הים תיכוני (גנרל סר איאן המילטון) הוקם ב-12 במרץ עם כ-70,000 חיילים. בוועידה ב-22 במרץ, ארבעה ימים לאחר הניסיון הכושל של הצי, הוחלט להשתמש בחיל הרגלים כדי לכבוש את חצי האי גליפולי ולתפוס את המצודות, תוך פינוי דרך מעבר הצי אל ים מרמרה. ההכנות לנחיתה ארכו חודש, והעניקו למגנים העות'מאנים מספיק זמן להתחזק. המתכננים הבריטים זלזלו בעות'מאנים וציפו שהפלישה תסתיים במהירות. הנחיתות הראשוניות בוצעו בגאבה טפה על ידי כוחות אנזא"ק. הנחיתה נכשלה והכוחות עלו לחוף רחוק מדי צפונה במקום הידוע כיום בשם מפרץ אנזא"ק. בשתי הנחיתות, כוח החיפוי עלה לחוף מספינות מלחמה למעט V Beach בהלס, שם הספינה קלייד ריבר שימשה כלי נחיתה מאולתר עבור 2,000 איש. בנחיתה במפרץ אנזא"ק, הגל הראשון עלה לחוף מסירות של שלוש אוניות המערכה מסדרת פורמידבל, ואוניות המערכה לונדון, פרינס אוף ויילס וקווין. הגל השני עלה לחוף משבע משחתות. בתמיכה היו אוניות המערכה מג'סטיק וטריומף והסיירת באקצ'אנט וכן נושאת המטוס הימי ארק רויאל וספינת הכדורים הפורחים, מאניקה, שממנה נגרר בלון קשור כדי לספק זיהוי ארטילרי.
הנחיתה בכף הלס על ידי הדיוויזיה ה-29 התפרסה על פני חמישה חופים כאשר העיקריים שבהם היו חופים V ו-W בקצה חצי האי. בעוד הנחיתה באנזא"ק תוכננה כהפתעה ללא הפצצה מוקדמת, הנחיתה בכף הלס בוצעה לאחר שהחופים והמבצרים הופצצו על ידי ספינות המלחמה. הנחיתה בחוף S בתוך המיצרים בוצע מאוניית המערכה קורנווליס ולמעשה ללא התנגדות. כוח W Beach הגיע מהסיירת יוריאלוס ואוניית המערכה אימפלייסבל, אשר נשאה גם את החיילים בכיוון חוף X. הסיירת דבלין ואוניית המערכה גוליית תמכו ב-נחיתה על חוף X וכן נחיתה קטנה צפונה על החוף האגאי בחוף Y, שננטשה מאוחר יותר.
הצי היה אמור לתמוך בנחיתה, תוך שימוש בתותחים ימיים כתחליף לתותחי שדה, אשר היה בהם מחסור חמור. למעט כמה חריגים מרהיבים, הביצועים של תותחים ימיים על מטרות יבשתיות לא היו מספקים, במיוחד נגד עמדות מבוצרות. התותחים חסרו גובה ולכן ירו במסלול שטוח, אשר יחד עם פלטפורמת התותחים הלא יציבה מטבעה, הביא לדיוק מופחת. התותחים של אוניות המערכה אכן הוכיחו את עצמם כיעילים נגד קווים חשופים של חיילים. ב-27 באפריל, במהלך התקפת הנגד העות'מאנית הראשונה באנזא"ק, רגימנט הרגלים העות'מאני ה-57 תקף במורד המדרון הפונה לים של גבעת הקרב לטווח ראייה של קווין אליזבת שירתה מטח של שישה פגזי 15 אינץ' (380 מילימטרים), ובלמה את ההתקפה. ב-28 באפריל, ליד חוף הנחיתה הישן Y, קווין אליזבת ראתה פלוגה של כמאה טורקים. פגז רסס אחד בקוטר 15 אינץ' שהכיל 13,000 רסיסים נורה לטווח קצר והרג את כל הפלוגה.
ב-27 באפריל, משקיף על ספינת בלוני תצפית זיהה ספינת תובלה עות'מאנית נעה ליד נארוס. קווין אליזבת, שהוצבה ליד גאבה טפה, ירתה על פני האי בטווח של יותר מ-10 מיל (8.7 מיל ימי; 16 קילומטרים), והטביעה את אוניית התובלה עם הירייה השלישית. במשך רוב המערכה, העות'מאנים העבירו חיילים באמצעות רכבת, אם כי אספקה אחרת המשיכה להיות מועברת באונייה על פני ים מרמרה והדרדנלים. בהלס, שהייתה בתחילה שדה הקרב העיקרי, סדרה של קרבות יקרים הצליחה רק לקדם את קו החזית קרוב יותר לקריתיה. הצי המשיך לספק תמיכה באמצעות הפגזות, אך במאי, אוניית המערכה גוליית הוטבעה על ידי סירת הטורפדו העות'מאנית Muâvenet-i Millîye במפרץ מורטו ב-12 במאי ו-U-21 טרפדה והטביעה את טריומף מול אנזא"ק ב-25 במאי ואת מג'סטיק ליד חוף W ב-27 במאי.
התמיכה הקבועה של אוניות המערכה הוסרה עם נתינת הפקודה לחזרתה של קווין אליזבת על ידי האדמירליות ברגע שהגיעה הידיעה על אובדן גוליית. במקום אוניות המערכה, ניתנה תמיכה ארטילרית ימית על ידי סיירות, משחתות ומונטרים ייעודיים אשר נועדו להפגזת חוף. ברגע שהצי נזהר מאיום הצוללות, האבדות פסקו. למעט המשך פעילותן של צוללות מדינות ההסכמה בדרדנלים ובים מרמרה, האובדן הימי המשמעותי היחיד לאחר חודש מאי היה המשחתת לאפורי. לאפורי עלתה על שרטון ליד סובלה במהלך סערה ב-31 באוקטובר ונהרסה. השמדת הספינה התקועה הואצה באש עות'מאנית.