stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גף סיורי ים
היסטוריה > הקמה

גף סיורי ים הוקם ב-1 בדצמבר 1976.
עוד בטרם הקמת הגף, וגם לאחריו ביצעו מטוסי דורניר Do-28 ("עגור") (אנ') של טייסת 100, סיורי ים בטווחים קצרים מחופי מדינת ישראל. סיורים אלו יצאו מבסיס שדה דוב ובסיס הטכני בחיפה. על כל מטוס היו שני "סיירי ים" אוויריים של יחידת השליטה הימית.
בשנת 1976 נקלטו מטוסי וסטווינד לצורך מתן מענה ייעודי למשימת סיורי הים. חיל הים רכש את המטוסים מתוצרת התעשייה האווירית, שעברו שינוי והתאמה לסיורי ים, עם הוספת מערכות גילוי. מטוסים אלו נקראו "סי-סקאן" וכונו בחיל האוויר "שחף".
בגרסה הראשונה של המטוס (WW1123) שהופעלה למטרות סיור ים, טרם הותקן במטוס מכ"ם ייעודי לסיור ימי, אלא נעשה שימוש במכ"ם מז"א מתוצרת Bendix והותקן בתא צג נוסף לשימוש הנווט וקצין הסיור. גם מערכת תצפית לא הותקנה עדיין ולפיכך בוצעה תצפית עין במשקפות. הניווט נעשה באמצעות מקלטי VOR/DME ובניווט DR מחוץ לטווח הקליטה. ההסבה של המטוסים לתצורת Sea Scan שבוצעה במדורג כלל התקנת מערכת מכ"ם Litton AN/APS 504 בראדום מוגדל באף המטוס, מערכת תצפית FLIR על מעלית בגחון ומערכת ניווט Omega/VLF שכן מערכות GPS עדיין לא היו זמינות באותה תקופה. במסגרת הסבת המטוסים (מספרי יצרן 152,185 ו-186) הותקנו בהם מנועי מניפת סילון של דגם WW1124 במקום מנועי טורבו סילון הישנים.
מטוסים אלו הוטמעו בטייסת 120 בבסיס לוד והופעלו על ידי טייסים מחיל האוויר ואנשי צוות מחיל הים. הפיקוד על הגף ומשימותיו ניתנו בידי שייטת ספינות הטילים, בפיקוד ישיר של סגן מפקד שייטת 3.
מטוסי השחף היו בעלי יכולות זיהוי ממרחק, דבר שסייע למשימות הבט"ש (ביטחון שוטף) הימי וההגנה על חופי המדינה. יכולות אלו התאפשרו על ידי צפייה באמצעות מצלמות, תצפית מחלונות ויכולות גילוי באמצעות מכ"ם ימי.
מטוסי השחף הופעלו על ידי שבעה אנשי צוות – 3 אנשי צוות אוויר: קברניט, טייס משנה ונווט אווירי מחיל האוויר; 4 אנשי משימת סיור: מפקד משימה ושלושה חיילים מחיל הים. מפקד המשימה היה קצין מחיל הים בוגר קורס חובלים או קורס קציני שליטה בחיל הים.
יחידת גף סיורי ים הייתה חלוצה בשילוב נשים, בוגרות קורס מוכ"מת חוף (כיום נקרא בקרית שליטה) בתפקיד סייר אוויר, וקצינות בוגרות קורס חובלות בתפקיד סגן מפקד היחידה וקצינות סיור ומי"ק. שני מחזורים של קצינות עברו בשנות השבעים הכשרה מיוחדת בבית הספר לחובלים והוסמכו לשרת על כלי שיט לא קרביים, רק לאחר שנים רבות נפתח קורס חובלים לנשים.
הגברים ששירתו ביחידה היו בוגרי קורס מוכ"מ ימי וחלקם שירת בספינות הטילים לפני שהגיעו ליחידה. בשנים הראשונות היו כל קציני הסיור והמי"ק בוגרי קורס חובלים בסדיר ובמילואים, ובהמשך הוסמכו גם בוגרי קורס קציני שליטה לתפקיד קצין סיור ומי"ק ושימשו סגן מפקד היחידה.
היסטוריה > שנות ה-2000

בשנת 2001 עברו מטוסי השחף השבחה שכללה הוספת מערכות מתקדמות.
בשנת 2008, כחלק מהמגמה הכלל צהלית של העברת בסיסים מהמרכז לנגב ובעקבותיה סגירת בח"א 27, הועברה גם טייסת 120 לבסיס נבטים, ויחד איתה הועבר גף סיורי ים.
בשנת 2009 הוחלט על מעבר הדרגתי של גף סיורי ים לפלטפורמטת הכטמ"ם – הרון 1 ("שובל") מתוצרת התעשייה האווירית נבחר ועבר התאמה למשימות סיורי ים. כחלק מהשינוי, הותקן בו מכ"ם ימי ועל כן קיבל את הכינוי "שובל ים". שנתיים לאחר מכן, בשנת 2011, נכנס "שובל הים" לשימוש מבצעי במסגרת טייסת 200.
בשנת 2014 עברה היחידה להיות תחת פלגה 34 בשייטת ספינות הטילים.
בשנים 2011 עד 2016 פעל גף סיורי ים משני בסיסים – מבסיס פלמחים, בסיסה הקודם של טייסת 200, באמצעות השובל ומבסיס נבטים, שבו טייסת 120, באמצעות מטוסי ה"שחף".
בתחילת ינואר 2017 הוצא ה"שחף" משירות מבצעי.
בשנת 2019 עברה היחידה להיות תחת יחידת השליטה הימית.
בעקבות שינוי במבנה הארגוני של חיל האוויר בינואר 2023 עברה טייסת 200, בתוכה גף סיורי ים, לבסיס חצור.
היחידה פועלת בשיתוף פעולה עם טייסות וגורמי חיל האוויר נוספים. ביניהם: טייסת 103, טייסת 131, ינ"ט ועוד.
החיילים ביחידה הנקראים "סיירי ים", עוברים הכשרת יסוד כלוחמים ימיים במגמת בקרי שו"ב (שליטה ובקרה) בבה"ד חיל הים ולאחר מכן המשך הכשרה בהגעה ליחידה. קציני הסיור ביחידה הם קציני חוף בחיל הים, המגיעים מקורס קשל״טים (קציני שליטה). צוות המשימה מורכב משני מפעילי כטמ״מ מחיל האוויר ושלושה אנשי צוות מחיל הים, הכוללים קצין סיור ושני סיירי ים מהיחידה.
היסטוריה > מפקדי הגף לדורותיהם

| מפקד | תקופה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אורן קרני | 1976–1978 | פיקד על אח"י קוממיות |
| אלי רונן | 1978–1979 | השתחרר בדרגת אל"ם, שימוש כיו"ר מקורות |
| יוסי פלדמן | 1979–1980 | פיקד על אח"י מזנק |
| נועם הופרט | 1980–1981 | שימש כמנכ"ל "גרופיט" |
| שלמה כהן | 1981–1982 | תת-אלוף (במיל') שימש כנספח הימי בוושינגטון וכמפקד מספן כוח אדם |
| עמית פלד | 1982–1984 |  |
| פיני פלטנר | 1984–1985 |  |
| שרון קינסברג | 1985–1986 |  |
| עידן בהט | 1986–1989 |  |
| ארז בר און (יצחייק) | 1989–1992 | הגיע לדרגת סא"ל, היה אמון על המעבר לפלטפורמת השובל |
| עדי גרוסבך | 1992–1993 | פיקד על פלגה 914 |
| אמיר רובינשטיין | 1993–1994 | הגיע לדרגת סא"ל |
| ניב כהן | 1994–1996 |  |
| עידו גילדור | 1996–1998 | פיקד על אח"י קשת |
| אמיר רובינשטיין | 1998–2000 | קדנציה שנייה כמפקד גס"י |
| גל רביב | 2000–2001 | שימש כמפקד אח"י חץ |
| אלי סוחוליצקי | 2001–2003 | תא"ל, מפקד בסיס חיפה |
| תומר חמם | 2003–2005 |  |
| אלדד בורוכוביץ' | 2005–2009 | אל"ם, מפקד שייטת ספינות הטילים. פיקד על היחידה במעבר לבסיס נבטים |
| איציק וולטר | 2009–2011 |  |
| דור דבירי | 2011–2012 | פיקד על אח"י קשת |
| יועד תורן | 2012–2013 | פיקד על פלגה 915 |
| עודד שטיינברגר | 2013–2015 | מפקד יחידת המילואים של הגף |
| מתן סעאת | 2015–2017 | פיקד על היחידה במעבר המלא לפלטפורמת הכטמ"ם והמעבר לבסיס פלמחים |
| גיא קפלן | 2017–2019 |  |
| אופיר ברטוב | 2019–2021 | מפקד אח"י רומח |
| עומר קמינסקי | 2021-2023 | מפקד אח"י קשת |
| רס"ן ר. | 2023–2024 | פיקד על היחידה במעבר לבסיס חצור |
| רס"ן ע. | 2024– |  |
הערות שוליים

הסמל משלב 4 אלמנטים על רקע תכלת המוקף בטבעת זהובה (צבע הזהב מאפיין רבים מסמלי חיל הים): (1) שושנת הרוחות המתייחסת לייעוד הגף כמכווין כוחות ימיים. (2) מטוס סי-סקאן ("שחף"). (3) סטי"ל על כנפי המטוס. (4) טיל ימי מסוג "גבריאל" על גוף המטוס.
↑  הסמל משלב 4 אלמנטים על רקע תכלת המוקף בטבעת זהובה (צבע הזהב מאפיין רבים מסמלי חיל הים): (1) שושנת הרוחות המתייחסת לייעוד הגף כמכווין כוחות ימיים. (2) מטוס סי-סקאן ("שחף"). (3) סטי"ל על כנפי המטוס. (4) טיל ימי מסוג "גבריאל" על גוף המטוס.
↑  המוטו הוא משחק מילים באנגלית וכפל משמעות. במשמעותו הראשונה הוא "הראשון לים". במשמעותו השנייה, המילה Sea נהגית כמו המילה See שמשמעותה לראות, ולכן כשהמוטו נאמר באנגלית, משמעותו גם "הראשון לראות", משמעות שגם היא מתייחסת לאופי היחידה.
↑  ה"שחף" יוצא משירות מבצעי, באתר חיל האוויר הישראלי, 9 בינואר 2017.
הרון-1 "שובל ים" של חיל האוויר הישראלי
מטוס ה"שחף" של חיל האוויר הישראלי
מבט תחתי של ה"שחף". ניתן לראות את חרטום המטוס המיוחד, דמוי חוטם הפלטיפוס, שהותאם לנשיאת מכ"ם ימי
Celebration

Celebration (בעברית: חֲגִיגָה) הוא אלבום הלהיטים השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא לאור ב-18 בספטמבר 2009. האלבום כולל 3 רצועות חדשות של מדונה, "Revolver" ו-"Celebration", שיצאו כסינגלים ו-"It's So Cool", שיצא כרצועת בונוס.
רשימת רצועות

| Celebration (דיסק 1)> מס' | Celebration (דיסק 1)> שם | Celebration (דיסק 1)> משך | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  | Celebration (דיסק 1)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hung Up  | 5:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Music  | 3:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vogue  | 5:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | 4 Minutes (בשיתוף ג'סטין טימברלייק וטימבלנד)   | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Holiday  | 6:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Everybody  | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Like a Virgin  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Into the Groove  | 4:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Like a Prayer  | 5:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ray of Light  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Sorry  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Express Yourself  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Open Your Heart  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Borderline  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Secret  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Erotica  | 4:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Justify My Love  | 4:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Revolver (בשיתוף ליל ויין)   | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 78:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| Celebration (דיסק 2)> מס' | Celebration (דיסק 2)> שם | Celebration (דיסק 2)> משך | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  | Celebration (דיסק 2)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Dress You Up  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Material Girl  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | La Isla Bonita  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Papa Don't Preach  | 4:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Lucky Star  | 3:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Burning Up  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Crazy for You  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Who's That Girl  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Frozen  | 6:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Miles Away  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Take a Bow  | 5:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Live to Tell  | 5:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Beautiful Stranger  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Hollywood  | 4:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Die Another Day  | 4:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Don't Tell Me  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Cherish  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Celebration  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 157:25 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 6 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 3 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 7 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |
|  יפן | אוריקון | 3 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 2 |
|  פולין | ZPAV | 3 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 2 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 2 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  רוסיה | טופ-היט | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |
פאטי מקורמק

| --- | --- |

פאטי מקורמק לצד פיטר פונדה, 1962
 לידה:  21 באוגוסט 1945 (בת 79) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patricia Ellen Russo 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  תיכון ניו אוטרכט  בית הספר המקצועי של הוליווד  בית ספר המקצועי לילדים 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישיה "פאטי" מקורמק (באנגלית: Patricia "Patty" McCormack; נולדה ב-21 באוגוסט 1945) היא שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1956 על הופעתה בתור הילדה השטנית רודה פנמרק בסרט "הזרע הרע".
ביוגרפיה

מקורמק נולדה בשם פטרישיה אלן רוסו בשכונת ברוקלין שבניו יורק. בתם של פרק רוסו, כבאי ואליזבת' מקורמק. החלה לשחק ולדגמן מגיל ארבע.
ביוגרפיה > קריירה

מקורמק החלה את דרכה בגיל שבע בטלוויזיה ופרצה לתודעה בגיל 11 בסרט האימה של מרווין לרוי, "הזרע הרע", בתפקיד הילדה הרוצחת רודה פנמרק. הופעתה הפכה עם השנים לאייקונית ובעבורה היא הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
מקורמק לא הצליחה לשחזר את הצלחתה הגדולה כילדת פלא בהוליווד, היא מיעטה להופיע בלהיטי קולנוע ושיחקה רק בסרטו של מייקל קורטיז "הרפתקאותיו של האקלברי פין" ובסרטי האימה הזניחים "חרק" ו"שטח רדוד". מקורמק שיחקה כשחקנית אורחת במשך חמישה פרקים בסדרת הפשע המצליחה "הסופרנוס" בתפקיד ליזה אמה של אדריאנה לה סרווה (דראה דה-מתאו).
בשנת 2008 גילמה את דמותה של פאט ניקסון אשתו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון (פרנק לנגלה) בדרמה הפוליטית של רון הווארד "פרוסט/ניקסון".
בשנת 2012 השתתפה בדרמה של פול תומאס אנדרסון "המאסטר" בתפקיד האלמנה מילדרד דרומונד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

למקורמק שני ילדים מנישואיה למסעדן רוברט ריצ'רד קטניה, שהסתיימו בגירושין.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

הזרע הרע (1956)
הכל שלי כדי לתת (1957)
הרפתקאותיו של האקלברי פין (1960)
דור הנפץ (1961)
מריג'יין (1968)
מאפיית חצאית המיני (1968)
חרק (1978)
יום שבת ה-14 מכה שנית (1989)
ילד הפלמינגו (1984)
חברים אמריקאים (1989)
אמא (1959)
אמא 2: יום האם (1997)
סיכון מתקבל (2001)
הנשיקה (2003)
שטח רדוד (2004)
פרוסט/ניקסון (2008)
לבו של המתבונן (2009)
המאסטר (2012)
Buttwhistle‏ (2014)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

הרופרים (1979–1980)
מלך הכיתה (1988)
הסופרנוס (2000–2006)
מעליות (2010) - סרט טלוויזיה
הזרע הרע (2018) - סרט טלוויזיה של Lifetime
חג מולד באוורגרין: בשורות של אושר (2019) - סרט טלוויזיה
The Bad Seed Returns‏(2022) - סרט טלוויזיה של Lifetime
The Confessions Tour

The Confessions Tour (בעברית: סיור הווידויים) הוא אלבום ההופעה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-26 בינואר 2007, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבוולוניה.
נתוני מכירות

| מקום> אלבום | תארים> אלבום | מכירות> אלבום |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה (CAPIF) | פלטינה | 40,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 15,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 60,000 |
| הונג קונג (IFPI Hong Kong) | זהב | 7,500 |
| מקסיקו (AMPROFON) | זהב | 50,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה | 8,000 |
| רוסיה (NFPF) | זהב | 10,000 |
וידאו
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 15,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 15,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה 2× | 100,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה | 10,000 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | זהב | 6,291 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,200,000 |
ויליאם כריסטי

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1944 (בן 79) באפלו, ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  צרפת, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ייל 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (2 באפריל 2010)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליידן (2015)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (20 ביוני 2022)  דוקטור לשם כבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות (15 בפברואר 1996)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו (2000)  אביר במסדר לה פלייאד (2000)  מסדר האמנויות והספרות  מסדר ההצטיינות הלאומי  קצין בלגיון הכבוד  אקו קלאסיק  מסדר לה פלייאד 
 www.arts-florissants.org
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם לינקולן כריסטי (באנגלית: William Lincoln Christie; נולד ב-19 בדצמבר 1944 בבאפאלו, מדינת ניו יורק) הוא מנצח ונגן צ'מבלו אמריקאי צרפתי, המייסד והמנהל של אנסמבל "לזאר פלוריסאן".
קורות חיים

כריסטי למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד (שם שימש לתקופה קצרה עוזר למנצח מועדון המקהלה של הרווארד) ומוזיקה באוניברסיטת ייל. הוא עבר לצרפת בשנת 1971 ונודע שם בפרשנויותיו למוזיקה מתקופת הבארוק, בעיקר יצירות מן הבארוק הצרפתי, בעבודה עם רנה ז'אקוב ואחרים.
בשנת 1979 הקים את אנסמבל "לזאר פלוריסאן", על שם אופרה של מארק אנטואן שרפנטייה באותו שם, שהייתה ההפקה הראשונה שלו בבימוי מלא. להכרה מלאה זכה ב-1987 עם הפקת "אטיס, של לולי באופרה קומיק בפריז.
כריסטי גם הציג והקליט יצירות של פרסל, הנדל, מוצרט, קאמפרה, קופרן וראמו.
כריסטי הופיע כמנצח אורח בפסטיבל גליינדבורן באנגליה ובהפקות לאופרה של ציריך והאופרה של ליון. מאז 2002 הוא מופיע באופן קבוע עם התזמורת הפילהרמונית של ברלין.
ויליאם כריסטי כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז משנת 1982 עד 1995 והוא ממלא תפקיד פדגוגי פעיל כמנחה כיתות אמן ומרצה באקדמיות למוזיקה. ב-2002 ייסד את "גן הקול", אקדמיה דו-שנתית לזמרים צעירים בקאן.
בשנת 1993 קיבל כריסטי את אות לגיון הכבוד הצרפתי. זה שנים רבות ויליאם כריסטי מתגורר בצרפת ובשנת 1995 ניתנה לו אזרחות צרפתית.
רוזלין טורק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1914 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  17 ביולי 2003 (בגיל 88) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
רוזלין טורֶק (באנגלית: Rosalyn Tureck;‏ 14 בדצמבר 1914 – 17 ביולי 2003) הייתה פסנתרנית ונגנית צ'מבלו יהודיה אמריקאית ילידת שיקגו, אילינוי. שמה של טורק נקשר בעיקר למוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך.
קורות חיים

נולדה בשיקגו, בתם השלישית של זוג מהגרים יהודים מרוסיה. למדה בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, ואחד ממוריה בבית ספר זה היה ליאון תרמין. הופעת הבכורה שלה בקרנגי הול הייתה בנגינה על הטרמין, כלי נגינה אלקטרוני.
טורק לא הסתפקה בנגינת באך. הרפרטואר שלה הקיף יצירות משל לודוויג ואן בטהובן, יוהנס ברהמס ופרדריק שופן, כמו גם מלחינים מודרניים כגון דייוויד דיאמנד, לואיג'י דאלאפיקולה וויליאם שומאן דיאמנד שאב את ההשראה לכתיבת הסונאטה הראשונה לפסנתר מנגינתה של טורק.
תקופה מסוימת הלכה טורק בדרכה של ונדה לנדובסקה וביצעה את יצירות המקלדת של באך בצ'מבלו, אך בהמשך חזרה לפסנתר. היא הייתה חברת כבוד בסנט הילדה קולג', אוקספורד.
רוזלין טורק מתה בניו יורק בשנת 2003, בגיל 88.
לואי מרשאן

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1669 ליון, ממלכת צרפת 
 פטירה:  17 בפברואר 1732 (בגיל 63) פריז, ממלכת צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
לואי מרשאן (בצרפתית: Louis Marchand; ‏2 בפברואר 1669 – 17 בפברואר 1732) היה מוזיקאי צרפתי, מלחין ווירטואוז בנגינת עוגב וצ'מבלו.
קורות חייו

מרשאן נולד בליון. בגיל שלושים ואחת היה ל"נגן עוגב מלכותי". מרשאן נודע בטבעו התוסס והססגוני, הן בחייו האישיים והן כמוזיקאי וכבש את פריז בסערה כשהגיע לשם מליון. יצא לו שם של אדם קשה ובלתי מהימן, אך אף על פי כן נודע ברבים כ"מרשאן הגדול". אנקדוטה אחת ששרדה מימיו מספרת עליו, כי בעת סיור בדרזדן ניאות לתחרות מוזיקלית עם יוהאן סבסטיאן באך, אך הסתלק מן העיר זמן קצר לפני המועד שנקבע לתחילת התחרות. הדעה הכללית הייתה, שמרשאן נמלט מן העיר משום שחשש לנחול מפלה מידי באך, אבל אין הוכחה חותכת לכך.
תיאור מוסמך יותר של מרשאן נותר בכל זאת מן הימים ההם, והוא מעיד על עזות המצח שלו ובוטות הליכותיו. אחרי שאשתו של מרשאן עזבה אותו (ישנם מקורות המדווחים כי הכה אותה), פקד עליו המלך להעביר לה מחצית משכרו. כתוצאה מכך, קטע מרשאן אחוז החימה את אחד הקונצרטים שלו באמצע והודיע למלך, לפני כל אנשי החצר שהתכנסו לשמוע את נגינתו, שאם אשתו אמורה לקבל מחצית משכרו, מן הראוי שתבוא ותנגן את שארית הקונצרט.
על אף הצלחתו של מרשאן והפופולריות שזכה לה בשעתו, רק מספר קטן של יצירות פרי עטו - ספר לעוגב, כמה שירים וקנטטות ושתי סוויטות לצ'מבלו (1702) יצאו לאור. ספר שלישי של קטעים לצ'מבלו, בסך הכל 14 במספר (12 בדו מינור, 2 בדו מז'ור), המיוחסים ברובם ללואי מרשאן, התגלה בפריז בשנת 2003.
מרשאן מת בפריז.
מדיה

Listen to a dozen organ pieces from the Premier Livre d’Orgue by Louis Marchand on real french classical organs:
Orgues Virtuels
לגונה (קבוצה אתנית)

| --- | --- |

גבר ואישה מבני שבט הלגונה
 אוכלוסייה
 7,700
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארצות הברית ארצות הברית:  ניו מקסיקו ניו מקסיקו
 שפות
 שפת קרס ואנגלית
 דת
 ילידית, נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 אנשי הפואבלו
מבט על פואבלו לגונה ב-1879
פואבלו לגונה (בשפת קרס: Kawaik, באנגלית ובספרדית: Laguna Pueblo) הם קבוצה אתנית של אינדיאנים בארצות הברית בניו מקסיקו, שבט המוכר על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית (federally recognized tribe), אחת מהקבוצות האתניות המכונות אנשי הפואבלו. השם "לגונה" מקורו בשפה הספרדית ופירושו "אגם קטן" ומתייחס לאגם השוכן בשמורה שלהם. השם המקורי של השבט בשפת קרס הוא "Kawaik". האוכלוסייה של השבט כוללת יותר מ-7,000 חברים רשומים, השבט הגדול ביותר דובר שפת הקרס.
היסטוריה

פואבלו לגונה הוא השבט הצעיר ביותר מבין שבטי אנשי הפואבלו. הוא קם לאחר שהספרדים השתלטו על האזור מחדש ב-1692, 12 שנים לאחר מרד הפואבלו. פליטים מכפרי הפואבלו סנטו דומינגו (Santo Domingo), קוצ'יטי (Cochiti) ולה סיאנחילה (La Cieneguilla) התיישבו באתר ב-1699. אליהם הצטרפו תושבים בני הזוני והזיא. סכר על הנהר ריו סן חוזה יצר את האגם הגדול שנתן ליישוב את שמו. מיסיון סן חוסה דה לה לגונה (Mission San José de la Laguna) הוקם על ידי הספרדים בפואבלו הישן (לגונה) והושלם סביב ה-4 ביולי 1699. היישוב הלך וגדל, למעט התפרצות מגפת אבעבועות שחורות ב-1853.
ב-1870 התיישבו במקום שלושה אמריקנים לבנים ונישאו לנשים מבני הלגונה. השפעתם על היישוב הייתה גדולה והם הביאו את הנצרות הפרסביטריאנית. הקמת כנסייה פרסביטריאנית ב-1875. גררה משבר. השמרנים שרצו לשמור על הדת הישנה עזבו את הפואבלו ועברו לפואבלו איסלטה (Isleta). התושבים שנותרו ביטלו את המנהגים הקשורים לדת הישנה.
שמורת הלגונה

השמורה של בני הלגונה שוכנת על שטח של כ-2,000 קילומטרים רבועים, כ-72 קילומטרים מערבית לעיר אלבקרקי, ב-35°02′15″N 107°15′03″W﻿ / ﻿35.03750°N 107.25083°W﻿ / 35.03750; -107.25083, על חלקים בארבעה ממחוזות ניו מקסיקו. המחוזות הם (בסדר יורד של השטח בכל מחוז): סיבולה, סנדובל, ולנסיה וברנליאו. בשמורה כלולים שישה כפרים: אנסינל (Encinal), לגונה (Laguna), מסיטה (Mesita), פגוואטה (Paguate), פראחה (Paraje) וסימה (Seama), ובנוסף שתי נקודות יישוב קטנות: ניו לגונה (New Laguna) וקאסה בלנקה (Casa Blanca), ובהם מתגוררים, נכון ל-2016, כ-3,800 תושבים.
הכפרים של בני הלגונה (ואלו של בני האקומה) שוכנים באגן הניקוז של הנחל ריו סן חוזה (Rio San Jose). בעבר היה האגם (לגונה) שנתן את שמו לשבט גדול בהרבה מגודלו הנוכחי ושכנו בו עופות מים רבים, כולל ברווזים, אווזים וברבור הטונדרה. הריו סן חוזה זורם לנהר ריו פוארקו (Rio Puerco), יובל של הריו גראנדה, סמוך לפינה הדרום-מזרחית של שמורת לגונה.
שפה, חינוך ותרבות

בני השבט דוברים שפת קרס, המשותפת להם ולבני השבט השכן – האקומה.
בני הלגונה מעריכים את החינוך, ולכן תוכנית של מלגות תרמה לאחוז גבוה של בני הלגונה בעלי השכלה גבוהה. כריית אורניום באדמות השבט תרמה לתוכנית מלגות זו כמו גם לרכישת מיומנות בקרב בני השבט.
חינוך ברמת בית ספר יסודי וחטיבת ביניים הוא באחריות מחלקת החינוך של הלגונה (Laguna Department of Education), שגם מתפעלת גני ילדים ותוכניות חינוך למבוגרים. בית הספר התיכון משותף לבני הלגונה ובני השבט השכן - האקומה.
בני השבט חובבי בייסבול ומיומנים בעבודות קדרות.
המערכת המשפטית

לשבט הלגונה יש מערכת חוק שבטית מבוססת. השבט השתתף בתוכנית "Weed and Seed". תוכנית זו של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בחנה את אכיפת החוק ויעילות תוכניות חברתיות באדמות השבטים האינדיאנים.
חברים רבים מבני הלגונה אימצו במאה ה-19 את שם המשפחה האירי ריילי (Riley) לשם שימוש במסגרת המערכת המשפטית במסגרת התרבות האמריקנית-אירופאית, אבל שמרו על שמותיהם המקוריים לשימוש במסגרת השבט.
כלכלה

חברת הבנייה לגונה (Laguna Construction Company), חברת בנייה בבעלות בני השבט, היא אחת מהקבלנים הגדולים ביותר בעיראק, שחתמה על הסכמי שיקום השווים מעל ל-300 מיליון דולרים מאז 2004. בנוסף למטה בשמורה יש לתעשיות לגונה (Laguna Industries, Inc) משרדים באלבקרקי בניו מקסיקו, סן אנטוניו ויוסטון בטקסס, בגדאד בעיראק, ועמאן בירדן. בשנת 2007 העסיקה חברת הבנייה 75 עובדים, מרביתם בני השבט.
"חברת הפיתוח לגונה" (Laguna Development Corporation), נוסדה ב-1998, והיא חברת בת בבעלות מלאה של שבט הלגונה. חברת הפיתוח לגונה היא חברה שבטית המוסמכת מטעם הממשל הפדרלי על פי סעיף 17 בחוק ארגון האינדיאנים מ-1934. החברה מפתחת ומפעילה את המיזמים הכלכליים בשטח השמורה, כולל שני מרכזי נסיעות, מרכול, חנות נוחות, אתר קרוואנים, חנות משחקים, מינמרקט ושלושה בתי קזינו. כמה עסקים של בני הלגונה הם לאורך נתיבי הנסיעה של נהגי משאיות ותיירים ומושכים אליהם, בנוסף לתיירים מניו מקסיקו ונהגי משאיות, תושבים מאלבקרקי הסמוכה. עסקים נוספים של חברת הפיתוח לגונה נועדו לספק שירותים בסיסיים לקהילות של בני השבט.
לקריאה נוספת

Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.
Keleher, Julia M.; Chant, Elsie Ruth (2009). The Padre of Isleta: The Story of Father Anton Docher. Sunstone press Publishing. ISBN 978-0-86534-714-4.
ביאורים

↑  תוכנית של משרד המשפטים שהחלה ב-1991 לעקור את הפשעים האלימים והסחר בסמים בסביבה ולתרום להתחדשות הקהילה
הערות שוליים

1 2  Laguna Pueblo
↑  Laguna
↑  "Welcome to the Pueblo of Laguna"
↑  Feature Detail Report for: Rio San Jose
↑  Balduin Molhausen (1858). Diary of a Journey from the Mississippi to the Coasts of the Pacific V2, with a United States Government Expedition (1858). Jane Sinnett (translator). London: Longman, Brown, Green, Longmans, & Roberts. p. 60.
↑  Laguna Department of Education
↑  Top 100 Contractors in Iraq, Afghanistan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550691905171  LCCN: sh85073970  NKC: ph685871 
אינדיאנים מפואבלו לגונה, ציור של תומאס מוראן
הבחירות לכנסת השלוש עשרה

פילוח תוצאות הבחירות בדיאגרמת עוגה. מקרא (בסדר כיוון השעון): בגוונים הכחולים - מפלגות הימין, בגוונים האפורים - המפלגות החרדיות, בגוונים האדומים - מפלגות השמאל, ובחום המפלגות הערביות.
הבחירות לכנסת השלוש עשרה התקיימו ב-23 ביוני 1992, כ"ב בסיוון ה'תשנ"ב,  ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת השלוש עשרה. הבחירות התקיימו לאחר שהוקדמו ממועדן המקורי בז' בחשוון תשנ"ג - 3 בנובמבר 1992. מערכת הבחירות התקיימה לאחר חמש עשרה שנות שלטון רצופות של הליכוד (למעט שנתיים במסגרת קואליציית ימין-דתיים או במסגרת ממשלת אחדות לאומית). יצחק רבין הצליח להביא לכינונה של ממשלת שמאל, לראשונה מאז המהפך, אשר הביאה לחתימה על הסכם השלום בין ישראל לירדן והסכמי אוסלו. לעומתו, יצחק שמיר כשל לאחר שהוביל את הליכוד בשתי מערכות בחירות מוצלחות. שמיר הודיע בסיומה של מערכת בחירות זו על פרישתו מהנהגת הליכוד, תוך שהוא מפנה את מקומו לדור חדש בהנהגת מפלגתו, אשר המנהיג הבולט בו הוא בנימין נתניהו.