זכויות להט"ב בארצות הברית
היסטוריית פסיקות בית המשפט העליון בנושא זכויות להט"ב

במרץ 1956 קבע בית משפט מחוזי פדרלי כי המגזין הפרו-גיי "ONE: The Homosexual Magazine" מכיל תוכן מגונה, ועל כן הוא מפר את חוקי קומסטוק האוסרים על פרסום גסויות, ובהתאם לכך לא ניתן להפיצו באמצעות שירות הדואר של ארצות הברית. פסק דין זה אושר על ידי בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים, אולם בשנת 1958 פסק בית המשפט העליון את הפסיקה התקדימית "פסק דין One, Inc. נגד אולסן", שביטלה את הפסיקות הקודמות, ונשענה על הפסיקה במקרה של רות' נגד ארצות הברית (אנ'). כתוצאה מכך, עיתונים, מגזינים ופרסומים גאים אחרים יכולים היו להיות מופצים כדין באופן חוקי באמצעות שירותי הדואר הציבורי.
בשנת 1972, מורה בטקומה, וושינגטון, בעל ותק ללא כל רבב של 12 שנות עבודה, פוטר מעבודתו לאחר שתלמידו לשעבר חשף את זהותו המינית בפני סגן מנהל בית הספר. בית המשפט העליון בוושינגטון קבע כי הומוסקסואליות אינה מוסרית ועל כן פוגעת ביעילותו המקצועית של המורה. בית המשפט הצדיק את עמדתו בדרכים שונות, לרבות תוך שימוש בהגדרת ההומוסקסואליות באנציקלופדיה הקתולית החדשה, כי התנהגות הומוסקסואלית היא פלילית מטבעה, וקבע כי לא ניתן לסמוך על אדם "לא מוסרי" להיות מורה לתלמידים מכיוון שנוכחותו היא משבשת מטבעה. ב-3 באוקטובר 1977, בית המשפט העליון סירב להוצאת צו עיון מחדש, אף על פי שהשופטים ברנן ומרשל היו עושים זאת. זו הייתה ההחלטה הראשונה על אפליה כנגד הומוסקסואלים ששודרה בחדשות ברשתות בפריסה כלל-ארצית. למעשה, היא שודרה בו-זמנית בשלוש תוכניות חדשות הערב של שלוש רשתות שונות, והגיעה לכ-60 מיליון צופים.
בשנת 1985, בית המשפט העליון דן במקרה כוח המשימה הגאה הלאומי נגד מועצת החינוך (אנ'), שעסק בחוקתיותו של חוק המאפשר לבתי ספר לפטר מורים רק בשל התנהגות הומוסקסואלית פומבית. לאחר שבין הדין לערעורים אישר את החוק, בבית המשפט העליון לא התקבלה הכרעה (השופטים היו חצויים 4-4 בעוד השופט לואיס פאוול נמנע), ובכך אישר בית המשפט העליון את פסק הדין של בית הדין לערעורים.
עוד בשנת 1985, סירב בית המשפט העליון לדון בערעור של שירותי סטודנטים גאים נגד אוניברסיטת טקסס A&M (אנ') והותיר על כנו פסיקת בית הדין לערעורים, המורה על אוניברסיטת טקסס A&M להכיר באופן רשמי באגודת הסטודנטים ההומוסקסואלים.
ב-30 ביוני 1986 פסק בית המשפט העליון במקרה של פסק דין באוורס נגד הארדוויק, וקבע כי החוק לפיו מין אוראלי או מין אנאלי בין שני בוגרים הוא עבירה פלילית הוא חוקתי ולא מהווה פגיעה בזכות לפרטיות המוגנת על ידי התיקון ה-14.
ב-20 במאי 1996 פסק בית המשפט העליון בפסק דין רומר נגד אוונס (אנ') כנגד תיקון לחוקה של מדינת קולורדו, שאילו היה מתקבל - היה מונע מכל עיר, עיר או מחוז במדינה לנקוט בצעדים חקיקתיים, ביצועיים או שיפוטיים כלשהם על מנת להגן על אזרחים הומוסקסואלים או ביסקסואלים מפני אפליה על רקע נטייה מינית.
ב-4 במרץ 1998 קבע בית המשפט העליון בפסק דין אונקייל נגד Sundowner Offshore Services (אנ') כי חוקים פדרליים האוסרים על הטרדה מינית במקום העבודה חלים גם כאשר שני הצדדים הם מאותו המין.
ב-28 ביוני 2000 קבע בית המשפט העליון בפסק דין תנועת הצופים הבנים של אמריקה נגד דייל (אנ') כי זכותה של תנועת הצופים הבנים של אמריקה, על פי התיקון הראשון, להדיר אנשים משורותיה על בסיס נטייה מינית, ללא קשר לחוקים המגינים על זכויות אזרח.
ב-26 ביוני 2003 קבע בית המשפט העליון בפסק דין לורנס נגד טקסס כי קיום יחסי מין הומוסקסואליים בהסכמה בין שני בגירים הוא חלק מהחירויות המוגנות על פי התיקון ה-14. דעת הרוב, שנכתבה על ידי השופט אנתוני קנדי, ביטלה במפורש את פסק דין באוורס נגד הארדוויק, החלטה מ-1986 שקבעה כי חוקים האוסרים על יחסים שכאלה הם חוקתיים.
עשר שנים לאחר פסק דין לורנס נגד טקסס, קבע בית המשפט העליון ב-26 ביוני 2013, בהצבעה של 5–4, בפסק דין ארצות הברית נגד וינדזור (אנ'), כי סעיף 3 לחוק הגנת הנישואין (DOMA) (אנ'), אשר אוסר על הממשל הפדרלי האמריקאי להכיר בנישואים של בני-זוג מאותו המין מהווה הפרה של התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית. לאחר הפסיקה, הממשל הפדרלי החל להכיר בנישואים של בני-זוג מאותו המין ולהעניק זכויות והטבות פדרליות לזוגות נשואים מאותו המין.
ב-26 ביוני 2015 קבע בית המשפט העליון בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס כי מדינות ארצות הברית אינן רשאיות לאסור על נישואים של בני-זוג מאותו המין. כתוצאה מכך, נישואים של בני-זוג מאותו המין מורשים ומוכרים כתקפים וניתנים לאכיפה בכל המדינות והאזורים הכפופים לסמכותה של החוקה האמריקאית.
ב-15 ביוני 2020 קבע בית המשפט העליון בארצות הברית כי ההגנות הניתנות על ידי חוק זכויות האזרח (1964) בנוגע לאפליה בשוק העבודה כוללת גם את חברי הקהילה הלהט"בית, ובכך אוסרים על מקומות עבודה עם 15 עובדים ומעלה להפלות עובדים על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית. ההחלטה נתקבלה בשלושה תיקים מאוחדים, שהיו אלטיטוד אקספרס נ' זארדה (אנ'); בוסטוק נ' מחוז קלייטון; ואר. ג'י. את ג'י. אר. האריס בתי לוויות נ' נציבות שוויון ההזדמנויות בתעסוקה (אנ'). לאחר הפסיקה, USA Today צפה כי מעבר למניעת האפליה התעסוקתית כנגד קהילת הלהט"ב, "לפסיקה של בית המשפט עשויה להיות השפעה גורפת על חוקי זכויות האזרח הפדרליים המונעים אפליה מינית גם בתחומי החינוך, הבריאות, הדיור והאשראי".