stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנדרינית תקנית
פונולוגיה > התנועות

במנדרינית תקנית שמונה תנועות יסודיות. לחלקן יש יותר מהגייה אחת (המתבטאת בעמודת ה־IPA), אך הן בתפוצה משלימה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
תנועות יסודיות
| Pīnyīn | עברית | תיאור | IPA | הערות |
| a | ַ | כמו בעברית | [a]  |  |
| a | ַ | כמו בעברית | [ɑ]  | מופיע רק בהברות פתוחות או עם סיומת [ŋ] |
| e | ֵ | כמו בעברית | [e]  | רק לפני עיצור סוגר [ɪ]  בפין־יין בסיומת [ueɪ] ה־e לא נכתבת |
| e | ֵ | כמו בעברית | [ɛ]  | רק בהברה פתוחה או עם עיצור סוגר [n]  בפין־יין נכתב כ־a לפני n |
| e | ֶ | בין תנועת אֵה ~ אוֹ בעברית | [ə]  |  |
| e | ֶ | בין תנועת אֵה ~ אוֹ בעברית | [ɤ]  | מופיע רק בהברות פתוחות או עם סיומת [ŋ] |
| i | ְה | מעין שווע נע | z̩/[ɨ]  | מופיע רק בהברות פתוחות אחרי דְּזְ, צ, ס, ז' |
| i | ְה | מעין שווע נע | ʐ̩/[ɨ]  | מופיע רק בהברות פתוחות אחרי ג' (zh), צ' (ch), שׁ |
| i | ִי | כמו בעברית | [i]  |  |
| o | ־וֹ | כמו בעברית | [ɔ]  | רק בהברות פתוחות |
| o | ־וֹ | כמו בעברית | [ɤ]  |  |
| u | ־וּ | כמו בעברית | [u]  ~ [ʊ]  | בפין־יין ייכתב כ־o לפני ng |
| ü | ־וּ | בין אִי ל־אוּ בעברית; כמו ü בגרמנית | [y]  | בפין־יין יופיע אחרי x ,q ,j ,y כ־u (כלומר, ללא האומלאוט) |

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
עיצורים סופיים במנדרינית
| Pīnyīn | תעתיק עברי | IPA | תיאור |
| n | ־ן | n | כמו בעברית |
| ng | ־נְגּ | ŋ | נהגה כנו"ן במלה "אנגליה" |
| i | ־י | ɪ | יו"ד עיצורית |
| o/u | ־ו | ʊ | כמו oo במלה האנגלית "Good" |
במנדרינית תקנית קיימת גם תופעה של רוטיזציה. זו מתבטאת בעיצור /ɻ/, הדומה ל־r באנגלית אמריקאית. עיצור זה יכול להופיע בשני מקרים:
במספר מצומצם של מילים כגון 二 "שתיים", 耳 "אוזן" ואחרות. כולן נהגות תמיד כ־[ɑɻ] (אַר) ללא תחילית.
כסיומת של שמות עצם (儿/兒). במקרה זה הסיומת משתלבת עם בסגירת ההברה לפי החוקיות הבאה:
העיצורים הסוגרים [i] ו־[n] נופלים.
העיצור הסוגר [ŋ] נופל, אך ההברה כולה הופכת למאונפפת.
התנועות [i] ו־[y] הופכים לחצאי תנועות ונוספת אחריהן תנועת [ə].
[ɑ] הופך ל־[a].
[e], [z̩] ו־[ʐ̩] הופכים ל־[ə].
[ɛ] בסיומות [iɛn] ו־[yɛn] הופך ל־[ɑ] (אך נשאר [ɛ] ב־[iɛ] וב־[yɛ]).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
‏ טונים במנדרינית
| מספר | Pīnyīn | שם הטון | תיאור ביטוי הטון |
| 1 | ā | 陰平/阴平  יִין־פּינְג | הברה מוטעמת בעלת צליל גבוה מתמשך |
| 2 | á | 陽平/阳平  יאנְג־פּינְג | הברה מוטעמת בעלת מגמת צליל קבועה,  ישנה עלייה מטון רגיל לגבוה, הברה מוטעמת רגילה כמו בעברית |
| 3 | ă | 上聲/上声  שׁאנְג־שֶׁנְג | הברה מוטעמת בעלת מגמה צליל משתנה,  תחילה ירידה מטון נמוך לנמוך יותר ואז עלייה חדה לטון כמעט גבוה |
| 4 | à | 去聲/去声  צ'ו־שֶׁנְג | הברה מוטעמת בעלת מגמת צליל קבועה בה ישנה ירידה חדה מטון גבוה לנמוך |
| 5,0 | a | 轻声  צ'ינְג־שֶׁנְג | הברה בלתי־מוטעמת ולכן נשמעת כחסרת טון,  מופיעה במילים רבות במנדרינית המורכבות משתי הברות |
דקדוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ברמה היסודית, השפות הסיניות, והמנדרינית בתוכן, מוגדרות כשפות SVO, כלומר, הסֵדר היסודי במשפט הוא נושא־פועל־מושא, בדומה לחלק מהשפות השמיות וההודו־אירופיות.
בדומה לעברית (ובניגוד לאנגלית, לדוגמה), בסינית יש השמטה של אוגד במשפטי תיאור. כך, לדוגמה, אומרים "אני שמח" (我高兴), ללא פועל מפורש (בניגוד לאנגלית, לדוגמה, בה אי אפשר להשמיט את הפועל "am" ב־"I am happy").
אחד המאפיינים המובהקים של הדקדוק הסיני הוא שלכל המילים צורה דקדוקית אחת. כלומר, למעט יוצאי־דופן בודדים, אין בסינית הטיות לפועל, שם־עצם, שם־תואר וכיוצא בזה.
שמות עצם לרוב אינם מוטים לפי מין דקדוקי ויחיד/רבים (שמות עצם המתארים אנשים מקבלים את הסיומת men 们/們 בלשון רבים).
הדקדוק הסיני אינו מתמקד לרוב בהטיות פעלים לפי זמנים. אף על פי שיש מספר קונסטרוקציות להדגשת הטיית זמנים לעבר ולעתיד, לרוב מועברת משמעות הזמן בעזרת תיאור הזמן ישירות, סדר המילים, או מתוך ההקשר. כך, לדוגמה, המקבילה ל"אני הולך" בעתיד (לדוגמה למחרת), לרוב פשוט תצוין עם תוספת תיאור הזמן ("אני מחר הולך"). עם זאת, הדקדוק הסיני משתמש לרוב במילים לתיאור פונקציות שאין להן מקבילה ישירה בדקדוק העברי: דגש על כך שפעולה (בעבר או בעתיד) מתארת פעולה שהושלמה דווקא (le 了), שפעולה המתארת היפוך מצב (le), שפעולה מתארת התנסות כלשהי (guo 过), שיכולת כלשהי היא הישג שנבע מתוך אימון (hui 会), ועוד.
סדר המילים בדקדוק הסיני פחות גמיש מאשר בשפה העברית, ויש לו מספר כללים. כמעט תמיד יופיע המתאר (שם תואר או פסוקית מתארת) לפני המתואר, והכללי (במקום או בזמן) לפני הפרט.
היות שבסינית לטונים יש תפקיד חשוב באפיון המילים עצמן, אי אפשר לתאר בה שאלות על ידי הרמת הטון במילה שבסוף משפט כפי שנעשה בעברית (בעברית בעל פה, ההבדל בין "זה יפה" ל"זה יפה?" הוא בעליית טון במילה האחרונה במקרה של שאלה). שאלות כן/לא מצוינות בסינית באחד משני אופנים:
הוספת מילת השאלה (ma (吗/嗎 בסוף משפט
ציון אפשרות ושלילתה
לדוגמה, המקבילה ל"האם אתה רוצה לשתות תה?" תהיה דומה ל"אתה רוצה לשתות תה ma", "אתה רוצה לא־רוצה לשתות תה", או "אתה רוצה לשתות תה לא־תה" (שתי האפשרויות האחרונות נבדלות בשאלה האם הדגש בשאלה הוא על עצם רצון השתייה, או מושא רצון השתיה). “你想喝茶吗”， “你想不想喝茶”， “你想喝茶不茶” (תרגום השאלות לסינית בהתאמה).
שאלות שאינן מסוג כן/לא כמעט זהות תחבירית לתשובות להן, למעט החלפה של אחת ממילות משפט התשובה במילת שאלה. השאלה המתאימה לתשובה "הוא באופניים נוסע לעבודה" היא "הוא באיזה־אופן נוסע לעבודה?". אין החלפת סדר מילים בשאלה, האופיינית לעברית ולאנגלית. “他怎么去工作？”， “他骑自行车去工作” (תרגום השאלה והתשובה לסינית).
מנדרינית תקנית וניב בייג'ינג

הסינית התקנית, כפי שהיא מוגדרת על ידי הרפובליקה העממית של סין, משתמשת ב:
מערכת ההגאים של בייג'ינג, למעט מספר צורות הגייה מקומיות (תושבי בייג'ינג נוטים להוסיף סיומת ר/儿 במילים רבות). עם זאת, בפועל, הניב של בייג'ינג אינו זהה לפּוּ־טוֹנְגּ־חְווַה, וקל להבחין בין דיבור של אנשי בייג'ינג לדיבור התקני. כמו כן, רוב דוברי הסינית משלבים את הניב המקומי שלהם בדברם מנדרינית תקנית.
אוצר המילים של הניבים המנדריניים בכללם. משמעות הדבר שמילים וביטויים הנחשבים לעגה מקומית אינם מוכללים בתקן, כך שסינים שאינם תושבי בייג'ינג עשויים לא להבין מילים האופייניות לבייג'ינג. מצד שני, אוצר המילים של הניבים הסיניים השונים הוא דומה מאוד, בייחוד בתחומים מקצועיים, כגון ממשל, חוק ומדע (הדבר דומה מעט לשפע המילים היווניות והלטיניות בשפות האירופיות), כך שחלק ניכר מאוצר המילים התקני משותף לכל הניבים הסיניים (לפחות בכתב אם לא בהגייה).
דקדוק ושימוש של סינית מודרנית כפי שהוא מופיע ביצירות מופת הכתובות בסינית מודרנית, כגון כתביו של לוּ־שׂוּן (鲁迅). אלו, בתורם, מבוססים על הדקדוק הצפוני (בעיקר), הדרומי והקלאסי.
תאורטית, הרפובליקה הסינית (טאיוואן) מגדירה אחרת את המנדרינית, אך בפועל, ההבדלים מסתכמים בטונים שונים למספר מועט של מילים.
על אף שהסינים מבחינים בין ניב בייג'ינג למנדרינית התקנית, מספר היבטים המזוהים עם ניב בייג'ינג חדרו לשפה התקנית. ביניהם ניתן למנות את צורת פניית גוף שני נימוסית - נִין/您 והבחנה בין צורת 'אנחנו' כללית (ווֹמן/我们) לצורת 'אנחנו' הכוללת את המאזין (דְּזַאן־מְן/咱们). עם זאת, הסינים כמעט שלא משתמשים בהבחנות האלה.
מנדרינית תקנית וניבים אחרים

במקרים רבים, המנדרינית התקנית שונה מאוד מניבים מדוברים מקומיים, עד כדי חוסר הבנה הדדי. לא נדיר ששני אנשים הסבורים שהם מדברים, לדעתם, מנדרינית תקנית יזדקקו למתורגמן. עם זאת, מאמצי ממשלות סין, טאיוואן וסינגפור העלו משמעותית את מספר דוברי המנדרינית התקנית.
תפקידה של המנדרינית התקנית כשפה הסינית הרשמית, מטעה רבים לראות בה את "השפה הסינית". למעשה, אף על פי שממשלות סין וטאיוואן שתיהן מעודדות את השימוש במנדרינית תקנית, לאף אחת מהן אין עניין או כוונה ששפה זו תחליף את השפה המקומית, ולמעשה, המנדרינית התקנית רחוקה מלהחליף את הניבים המקומיים, הנמצאים בשימוש יומיומי במקומות רבים, בעיקר במחוזות הדרומיים של סין, ובטאיוואן עצמה. תושבים מקומיים רבים, מבוגרים בפרט, אינם מיטיבים לדבר מנדרינית תקנית, או אף אינם מבינים אותה כלל. סקר מקיף שארך שש שנים ונסתיים בדצמבר 2004 גילה, שרק 53% מתושבי סין מסוגלים לתקשר במנדרינית תקנית.
ראו גם

כתב סיני
HSK
הכללים לתעתיק מסינית בוויקיפדיה העברית
לקריאה נוספת

יורי פינס וגדעון שלח, עלייתה ושקיעתה של הקיסרות הסינית
ליהי יריב־לאור, דקדוק הלשון הסינית המודרנית, הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים 2002 ISBN 965-493-153-2
הערות שוליים

↑  China Daily
לשמיעת ארבעת הטונים במנדרינית
כתובת על קיר גן ילדים בשאנגחאי בה נכתב " 大家请说普通话,语言文字规范化 " - "הבה נדבר כולנו במנדרינית תקנית ונביא לאחידות בשפה ובהיגוי".
משלחת הקוטב של זיגלר

ציור של המשלחת.
מסלולה של האונייה אמריקה.
משלחת הקוטב של זיגלר (בין השנים 1905-1903) הייתה ניסיון כושל להגיע לקוטב הצפוני. המשלחת הייתה תקועה במשך שנתיים בצפון הארקטי. בסופו של דבר היא חולצה, כשכל חבריה שרדו, להוציא אחד. המשלחת, שהוקמה על ידי ויליאם זיגלר ושבראשה עמד אנטוני פיאלה, יצאה מטרומסה, נורווגיה ב-14 ביוני 1903, על סיפון האונייה "אמריקה".
תכנון המשלחת

זיגלר, תעשיין אמריקני, ששנתיים קודם תכנן את משלחת בלדווין-זיגלר לקוטב הצפוני, 1901, בחר באנטוני פיאלה, שהיה צלם המשלחת הנ"ל, להוביל את משלחת הקוטב השנייה שלו. פיאלה חישב שכמות המזון לצוות המונה נהג אחד ו-8 כלבים, אמורה לשקול חצי טון, מה שהציב בעיה משום שהמשקל המקסימלי שיכלה המזחלת לשאת היה 270 ק"ג. פיאלה תכנן להשתמש בסוסי פוני כדי לשאת את הציוד הנוסף וכן כדי להאכיל את הכלבים בבשר סוסים כשהאספקה תדלדל.
הבידוד והחילוץ

בנובמבר 1903, בשעה של מזג אוויר קשה, האונייה נשברה וציוד האספקה והפחם נהרסו. בינואר 1904, כלה גם הציוד המועט שנותר בעקבות סערה. באביב הבא נעשו ניסיונות נוספים להגיע אל הקוטב בנסיעה ממזרח וממערב, אך התנאים היו קשים מדי ומצב הים הערים קשיים על המשלחת. בסופו של דבר הם הגיעו לנורת'ברוק איילנד, קייפ דילון וקייפ זיגלר.
בינתיים ניצל את הזמן ויליאם פיטרס, סגנו של פיאלה, והעסיק את הקבוצה בעבודה מחקרית אשר תוצאותיה הביאו לשיפורים במפות ובתרשימים.
בידיעה שבסופו של דבר יישלחו אליהם ספינות הצלה, נשארה המשלחת עם תקווה לחילוץ, על אף שמנהיגי המשלחת נאלצו לעבוד קשה כדי לשמור על מצב רוח חיובי במשלחת.
משלחת ההצלה בראשותו של ויליאם צ'מפ, על סיפונה של הטרה נובה, הפליגה במסלול ישירות לשדות הקרח והתקדמה כל עוד מצב הקרח אפשר זאת. ב-24 ביולי הגיעה המשלחת לאזור של שכבת קרח עבה, מה שהעמיד בסימן שאלה את יכולתו של הצוות להגיע ליעדם בהצלחה. בסופו של דבר הגיעה הספינה לאי פאלמי ב-28 ביולי ולקייפ דיליון ביום שלאחר מכן, שם נמצאו שישה מאנשי המשלחת. יתר אנשיה נמצאו בקייפ פלורה והטרה נובה חזרה לקייפ דיליון, שם אורגנה להם מזחלת שהשיבה את המשלחת חזרה.
המשלחת במרץ 1905.
מרדכי פרידמן

ערך זה עוסק בלוחם צה"ל. אם התכוונתם למחנך עברי, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 במרץ 1938 כ' באדר ב' תרצ"ח חיפה, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  6 ביוני 1967 (בגיל 29) כ"ז באייר תשכ"ז ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מורדי
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד פלוגה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים הקרב על ירושלים
 עיטורים
  עיטור הגבורה
 
מרדכי (מורדי) פרידמן (כ' באדר ב' תרצ"ח, 23 במרץ 1938 – כ"ז באייר תשכ"ז, 6 ביוני 1967) היה קצין בצה"ל, שזכה בצל"ש הרמטכ"ל ובעיטור הגבורה על פועלו במלחמת ששת הימים, בקרב על ירושלים.
קורות חייו

פרידמן נולד בחיפה. אביו, דֹּב, היה דור שישי בארץ, ממשפחה חסידית וחלוצית ממקימי ענף-היין, שהקימה את "יקב פרידמן". אמו, צפורה, הייתה נכדה למשפחת מקוב, מחלוצי רחובות. הוא התחנך בבית הספר היסודי הדתי "יבנה", בהמשך בבית הספר הריאלי בחיפה ומשם עבר לפנימיית בית הספר התיכון בפרדס חנה, שם הכיר את רעייתו לעתיד, בת מושב גן השומרון.
באוגוסט 1957 התגייס לצה"ל והתנדב לחטיבת הצנחנים. היה חניך מצטיין בקורס מ"כים, נשלח לקורס קצינים והשתחרר משירות סדיר בדרגת סגן.
לאחר שחרורו החל ללמוד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה ולפרנסתו ולמימון לימודיו עבד בחופשות כמפעיל טרקטור בסדום. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמהנדס תכנון ומהנדס תעשייה. במשך כל תקופת לימודיו ועבודתו שירת באופן קבוע כצנחן במילואים.
פרידמן השאיר אחריו אישה - תרצה, בת - עינת ובן - אהרן. בתו עינת נישאה לנעם איזנמן, שנרצח בפיגוע בקו 26 בירושלים, ב-21 באוגוסט 1995.
הקרב ב"סמטת המוות"

(רחוב הכלדיים 31°47′05″N 35°13′43″E﻿ / ﻿31.78472°N 35.22861°E﻿ / 31.78472; 35.22861)
למלחמת ששת הימים יצא פרידמן כסגן מפקד פלוגה א' בגדוד 28 של חטיבה 55 שלחמה בירושלים.
חטיבה 55 תוכננה והתאמנה לצנוח באל עריש ולהשתתף בקרבות בצפון סיני והמתינה להמראה בבסיס תל נוף.  נוכח הצלחות חיל האוויר ואוגדת טל בקרבות בסיני ובעקבות הפגזות הלגיון הירדני בירושלים, הוחלט ב-5 ביוני בשעה 14:30 להעביר את החטיבה לירושלים. לקראת הערב הגיעו החיילים לשכונת בית הכרם ולמרות החוסר בהכנה כלשהי ובמידע מודיעיני נקבעה שעת ה-ש' להפעלתם ל-02:00 אור ליום 6 ביוני.
לוחמי גדוד 28 היו הוותיקים והמנוסים בחטיבה ולחמו בה כבר מימי פעולות התגמול, לכן משימת הגדוד, בפיקודו של יוסי פרדקין, בשלב ההבקעה הייתה לשמש כעתודה חטיבתית ולאחריה לחדור דרך פרצה שיצר גדוד 71 מהחטיבה, להתקדם דרך רחוב צלאח א-דין ולהשתלט על מוזיאון רוקפלר והצומת החולשת על שער האריות. בשלב ההיערכות של הגדוד נורו עליו פצצות מרגמה, שגרמו לנפגעים, לכן החליט המג"ד שלא להשתהות ולצאת מיד לביצוע המשימה.
בשעה 06:30 הייתה פלוגה א' מוכנה להמשך תנועה לכיוון שער הורדוס ומוזיאון רוקפלר, אך איש לא ידע שהם מתקדמים בדרך שכם ולא ברחוב צלאח א-דין כמתוכנן. דרך שכם הייתה הדרך הסמוכה ביותר לקו הגבול עם ירושלים המערבית, הישראלית, ולכן היו בה עמדות רבות של חיילי הלגיון הירדני. על הרחוב נורתה אש מכיוון חומות העיר העתיקה מדרום, לכן התקדם הכוח בצמוד לקירות משני עברי הכביש. פרידמן, כשאיתו חוליית מאג, התקדם מצד שמאל, צמוד לחומת מנזר סנט אטיין, ומימין, לאורך קירות הבתים, התקדמו אליעזר ("לייזרקה") רגב (רוגצ'בסקי), עופר פדה ויגאל ניר. רגב, שהיה חברו של פרידמן מזה שנים, היה סמל מחלקה, אך שימש בשלב זה כמפקד מחלקה, לאחר שהמ"מ נפגע כבר קודם לכן.
ליד עיקול בחומת המנזר, מול הסמטה, נפתחה אש על שתי החוליות, על החוליה הימנית מכיוון המנזר שבצד שמאל ועל החוליה השמאלית מתוך רחוב הכלדיים, שכונה מאוחר יותר "סמטת המוות", שבצד ימין, שם נהרג גם הרצל (הרצי) הלוי. נשלחה חוליה לטהר את חצר המנזר, אך היריות עדיין נמשכו. עופר פדה ירה אל הבית שמעבר לסמטה, אך נגמרה לו התחמושת. הוא זז לאחור ואז התפוצץ לידם רימון ונורו כדורים מכיוון חומת המנזר. פדה נפצע מרסיס ורגב נפגע מכדור. ניר, שסבר שהאש נורתה מהסמטה, הכין רימון יד לזרוק לתוכה אך ררנ"ט פגע בידו וצרור כדורים פגע גם ברגלו. ניר, שנפל, קרא לחובש ובעוד זה בדרכו אליו רץ פרידמן לכניסה לסמטה, משך לאחור את רגב בראשו אל מחוץ לפתח הסמטה, לאחר מכן חזר פעם נוספת לכניסה לסמטה ומשך גם את פדה לאחור. רגב נפטר במקום, ניר ופדה היו פצועים. פרידמן ניסה להציץ לתוך הסמטה, אך צרור שנורה ממנה גרם לו להחזיר את ראשו. פרידמן לא השתהה, הוא הוציא רימון, שלף את הניצרה ובעודו מוציא מחצית מגופו לתוך הסמטה, כדי להשליך את הרימון, נפגע מצרור נוסף, שנורה מתוך הסמטה, ונהרג.
פלוגה ג' של הגדוד החליפה את פלוגה א', אך גם פלוגה ג' איבדה שלושה לוחמים שנהרגו מהירי מתוך הסמטה.
רק כשהגיע למקום הטנק של רפי ישעיה, סגן מפקד פלוגת הטנקים הוא הצליח להשמיד את העמדה בשני פגזים.
בסיורים שנערכו אחרי המלחמה התברר שבתוך הסמטה הייתה עמדת בטון מבוצרת שהיוותה חלק ממערך חפירות ובונקרים של הקו העירוני הירדני.
עיטור

על מעשה גבורתו קיבל פרידמן את צל"ש הרמטכ"ל ועיטור הגבורה, עליו נכתב:
ביום 6 ביוני 1967 בקרב על שחרור ירושלים לחם סגן מרדכי פרידמן ז"ל כסמ"פ ביחידת צנחנים. במהלך הלחימה נעצרה יחידתו מול עמדה מבוצרת וכל ניסיון לשתקה הסתיים באבדות. סגן מרדכי פרידמן ז"ל, הסתער על העמדה בעצמו כדי לחסלה ובפעולה זו נפגע ונהרג..
הנצחה

מרדכי פרידמן הונצח על אנדרטאות לזכר הנופלים.
ביטאונה של הסתדרות המהנדסים בישראל ("המהנדס") הוקדש לזכרו.
לקראת מלאת 50 שנה לשחרור ירושלים, לקרב ב"סמטת המוות" ולנפילתם של אליעזר ("לייזרקה") רגב (רוגצ'בסקי) ופרידמן, נערך ביום ו', 12 במאי 2017 סיור בסימן "חוזרים לסמטה 1967 - 2017", אשר אורגן על ידי בני משפחות הנופלים. הסיור נפתח במפגש בגבעת התחמושת בנוכחות בני המשפחות וחברים ועם לוחמי הצנחנים: שמעון כהנר (קצ׳ה), שהיה סמג"ד 28 במלחמה, אריה ויינר, יעקב ברנע (וקסי), עמוס גול, גבי גרביה, נחום גלבוע ועופר פדה, שנפצע בסמטה. עופר פדה הדריך את המשתתפים בסיור לאנדרטת גדוד 28 ולסמטת המוות, תוך תיאור מהלך הקרב. בתום הסיור נערכה אזכרה לנופלים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
ב-2017 ציינו מפקדי חטיבת כפיר מלאת 50 שנה לשחרור ירושלים כשפתחו את אימון החטיבה בשחזור קרבות, ביניהם בסמטת המוות, בה צולם גם צילום שחזור.
הערות שוליים

↑  מרדכי פרידמן באתר העמותה להנחלת מורשת הצנחנים
↑  סיון רהב-מאיר, שש, חדשות 2, ‏האם והבת איבדו את החצי השני שלהן, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2011
↑  ליאת רותם מלמד, "זה לא גורל. זאת מקריות", 27 באפריל 2009, ידיעות אחרונות, מוסף יום הזיכרון, עמ׳ 10-11
↑  חטיבה 55 באתר גבעת התחמושת
↑  מרדכי גור, ‏דרך שכם, מערכות 203, כסלו תש"ל - דצמבר 1969
↑  רובי המרשלג, בשם הדוד - האיש שעל שמו קרוי הרמטכ"ל: החברים לנשק מספרים על רב טוראי הרצי הלוי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 באפריל 2023
↑  לדעתו של עופר פדה, כפי שסיפר, זה היה ררנ"ט
↑  מרדכי גור, ‏סימטת המוות, מערכות 208, יולי 1970
↑  צל"ש הרמטכ"ל הומר בעיטור הגבורה אחרי חקיקת חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל; ר' קורות החיים של מרדכי פרידמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  31°47′08″N 35°13′43″E﻿ / ﻿31.78556°N 35.22861°E﻿ / 31.78556; 35.22861
↑  יוחאי עופר, מדהים: לוחמי דוכיפת שחזרו תמונה משחרור י-ם, באתר nrg‏, 13 במרץ 2017
| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות (אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |  |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |  |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |  |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |  |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |  |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |  |
קברי מרדכי פרידמן ואיתן נאוה בחלקת חללי מלחמת ששת הימים בהר הרצל
"סמטת המוות" ליד דרך שכם, מיד לאחר הקרב. מקום נפילתו של מרדכי פרידמן
עופר פדה, שנפצע ב"סמטת המוות", מתאר את הקרב, ליד אנדרטת גדוד 28 יום ו', 12 במאי 2017
סיור "חוזרים לסמטה 1967 - 2017". יום ו', 12 במאי 2017
משלחת טראנס-גלוב

משלחת טראנס-גלוב (באנגלית: Transglobe Expedition) הייתה המשלחת הראשונה שניווטה סביב לקטבים, במסע "לאורך" העולם, תוך חציית שני הקטבים בתעבורה יבשתית וימית בלבד.
שני ההרפתקנים, סר ראנולף פינז וצ'ארלס ר. ברטון, יצאו בשנת 1979 מגריניץ' שבאנגליה בכיוון דרום. הם הגיעו אל הקוטב הדרומי ב-17 בדצמבר 1980. במהלך 14 החודשים הבאים, עשו את דרכם צפונה והגיעו אל הקוטב הצפוני ב-11 באפריל 1982. פנו שוב דרומה, וחזרו לגריניץ' ב-29 באוגוסט 1982.
המעבר הצפון מערבי

כחלק מן המשלחת, השלימו פינז וברטון את המעבר הצפון-מערבי. הם יצאו מטוקטויאקטוק ב-26 ביולי 1981, בלווייתנית פתוחה בת 5.40 מ', וכעבור 36 ימים, ב-31 באוגוסט 1981, הגיעו אל פיורד טנקוארי. מסעם היה השייט הראשון בסירה פתוחה במעבר הצפון-מערבי ממערב למזרח, והקיף כ-4,500 ק"מ, בנתיב שעבר דרך מצר דולפין ויוניון לאורך החוף הדרומי של איי ויקטוריה והמלך ויליאם, צפון, דרך מצר פרנקלין ומצר פיל, אל מפרץ רזולוט (בצד הדרומי של האי קורנוואליס), סביב חופי הדרום והמזרח של האי דבון, דרך הל גייט סמוך למצר קרדיגן ומעבר למפרץ הנורווגי אל יוריקה, מפרץ גרילי וחלקו העליון של פיורד טנקוארי. ב-1903 יצאה רואלד אמונדסן למבצע דומה, אך הוא שייט בסירה באורך 23 מטרים ומסעו דרך המעבר הצפון-מערבי נמשך שלוש שנים, כיון שנאלץ לחנות בעונות החורף כשהים קפא.
בין טוקטויאקטוק לפיורד טנקוארי, נעו במהירות ממוצעת של כ-130 ק"מ ביום.
הערות שוליים

↑  ספר השיאים של גינס לשנת 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012500836705171  LCCN: n83151985  VIAF: 148962391   WorldCat (עם VIAF): 148962391
מרתון התשוקה

| --- | --- |

 בימוי:  Dasha Charusha 
 הופק בידי:  Dasha Charusha, אלכסנדר גודקוב, סבטלנה אוסטינובה, איליה נאישולר, Elena Blinovskaya, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסריט:  Dasha Charusha, אלכסנדר גודקוב 
 שחקנים ראשיים:  אגלאיה טרסובה Maria Minogarova Elena Blinovskaya 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה, מלודרמה, מלודרמה 
 תקציב:  90 מיליון רובל
 הכנסות:  170 מיליון רובל
 דף הסרט ב־IMDb
 
מרתון התשוקה (ברוסית: Марафон желаний) הוא סרט מלודרמטי קומי רוסי בבימויה של דאשה צ'ארושה בכיכובה של אגלאיה טרסובה. הסרט יצא לאקרנים ברחבי רוסיה ב-23 בינואר 2020.
עלילה

מרינה המניקוריסטית טסה מוורונז' לעיר חאנטי-מנסייסק כדי להחזיר את אהובה. הסיכוי היחיד לאושר וחתונה הוא להגיע לשם תוך 24 שעות. אולם העיכוב בטיסה בסנקט פטרבורג מאלץ אותה לשנות לגמרי את תוכניותיה.
שחקנים ודמויות

אגלאיה טרסובה - מרינה
קיריל נאגייב - סשה
פאבל דרביאנקו - ניקיטה
מריה מינוגארובה
יקטרינה ורנאווה
אלכסנדר גודקוב
יאנה טרויאנובה
יוליה אאוג
מקר זאפורוז'סקי
הערות שוליים

↑  Спустя десять месяцев после расставания с Милошем Биковичем Аглая Тарасова призналась, что снова влюблена
↑  Александр Гудков — Аглае Тарасовой: «Мы, 30- и 40-летние все упустили, а новое поколение растет супертолерантное»
↑  Аглая Тарасова: Многие до сих пор не знают, чья я дочь
↑  Дочь Ксении Раппопорт запишет «голливудский саундтрек»
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משלחת טנגארואה

רפסודת משלחת טנגארואה בנורווגיה, 2007
משלחת טנגארואה (בנורווגית: Ekspedisionen Tangaroa) משנת 2006 הייתה דומה למשלחת קון-טיקי, שהפליגה ברפסודת בלזה מפרו לפולינזיה. הביצועים של הטנגארואה היו טובים יותר מאלו של קון-טיקי בשל שימוש במַעֲטֶה (כלל התרנים, המפרשים וכדומה) משופר ועל ידי שימוש פעיל במתקן הניווט האינדיאני המכונה גווארה (guara), סוג של חרב. ככזו, המשלחת מייצגת המשך מדעי לניסויים של תור היירדאל בטכנולוגיה ימית משוחזרת.
הרפסודה נקראה על שמו של אל הים המאורי טנגארואה (אנ'). בהתבסס על תיעוד של רפסודות פרה-קולומביאניות קדומות, הרפסודה השתמשה במַעֲטֶה רָחְבִּי יחסית מתוחכם שאיפשר שיט מול הרוח. גובה המפרש 13 מטרים ורוחבו 8 מטרים. הרפסודה כללה גם ציוד ניווט ותקשורת מודרניים, כולל פאנלים סולאריים, מחשבים ניידים וציוד התפלה. הצוות פרסם באתר האינטרנט שלהם (www.tangaroa.no, האתר כבר לא פעיל).
הצוות של הטנגארואה כלל שישה שייטים: ארבעה נורווגים, מפקד המשלחת טורגיר היגרף (אנ'), אולף היירדאל, נכדו של תור היירדאל, ביארנה קרקוויק (Bjarne Krekvik, קפטן), ואייווין לאוטן (Øyvin Lauten, קצין בכיר), שוודי, אנדרס ברג (Anders Berg) (צלם) ופרואני, רוברטו סלה (Roberto Sala). טנגרואה הפליגה באותו יום בשנה בה הפליגה הקון-טיקי - 28 באפריל - והיא הגיעה ליעדה אטול רארויה באיי טואמוטו (יעדה הסופי של הקון-טיקי) ב-7 ביולי, 30 יום פחות מהקון-טיקי של היירדאל שהגיעה לרארויה ב-101 ימים של שיט. המהירות המשופרת של הטנגארואה נזקפת למפרש הגדול בשטחו פי 4 מהמפרש המקורי של הקון-טיקי ובשימוש נכון בגווארה בניווט. היירדאל לא ידע להשתמש בו נכון.
סרט תיעודי, משלחת הטנגרואה (Ekspedisionen Tangaroa), הופק על ידי Videomaker (נורווגית), 2007, וצולם על ידי הצלמים אנדרס ברג וג'נסן.
הרפסודה המקורית תוצג במוזיאון היירדאל שנבנה בלרוויק, עיר הולדתו של תור היירדאל.
ביאורים

↑  השם שנתנה האקדמיה ל-Centreboard
↑  המונח של האקדמיה ל-square rig, המפרשים לרוחב הספינה
הערות שוליים

↑  Campoletti, P J "The Theory of the Archaeological Raft: Motivation, Method, and Madness in Experimental Archaeology", EXARC, Issue 2012/1.
↑  ספינת מפרשים אינה מסוגלת לשוט מול הרוח ובמקום זאת היא שטה קרוב יותר לרוח מ-90 מעלות ומזגזגת או, בלשון האקדמיה העברית, פּוֹקֶמֶת (פְּקִימָה - באנגלית tacking)
1 2  Comparing the two rafts
↑  Tangaroa Crew Tangaroa Crew
מרחצאות הרקולאנה

| --- | --- |
סמל מרחצאות הרקולאנהסמל מרחצאות הרקולאנה
פסלו של הרקולס במרחצאות הרקולאנה. הפסל עשוי מפלדת תותחים והובא למרחצאות הרקולאנה מווינה בשנת 1847
פסלו של הרקולס במרחצאות הרקולאנה. הפסל עשוי מפלדת תותחים והובא למרחצאות הרקולאנה מווינה בשנת 1847
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  קאראש סברין
 ראש העיר:  Cristian Miclău
 בירת העיר:  מרחצאות הרקולאנה 
 שטח:  105.48 קמ"ר
 גובה:  168.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,787 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  47.5 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  44°52′43″N 22°24′51″E﻿ / ﻿44.87861°N 22.41417°E﻿ / 44.87861; 22.41417
 אזור זמן:  UTC+2
 www.baile-herculane.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מרחצאות הרקולאנה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מרחצאות הרקולאנה(למפת מחוז קאראש סברין רגילה) רשיצה קרנסבשמרחצאות הרקולאנה(למפת מחוז קאראש סברין מוגדלת) רשיצה קרנסבשמרחצאות הרקולאנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ציור הרחוב הראשי במרחצאות הרקולאנה בשנת 1824
מרחצאות הרקולאנה (ברומנית: Băile Herculane) היא עיר קטנה בחבל באנאט, בדרום מערב רומניה.
היישוב מבוסס על מרחצאות המרפא המקומיים, ששמם נודע כבר בתקופת האימפריה הרומית. חיילים רומיים נהגו לרחוץ במקום כבר במאה השנייה. על פי האגדה, הרקולס, פטרון המעיינות החמים במיתולוגיה הרומית והיוונית עצר במקום כדי לנוח ועל שמו קרוי היישוב.
היישוב שוכן בגובה 168 מטרים, מוקף הרים ובמרחק 25 קילומטרים מהגבול עם סרביה. במקום יש נביעה הידרותרמית ולמים יש הרכבים כימיים מגוונים. המרחצאות והמים המינרליים משמשים לטיפול בסובלים מבעיות שונות.
נכון ל-2011 חיו במקום כחמשת אלפי תושבים, אלף פחות מהמפקד של 2002. במקום יש תחנת רכבת שמקשרת עם בוקרשט וטימישוארה.
הערות שוליים

↑  Dupa doua imperii (ברומנית)
↑  Dupa doua imperii (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4458220-1  NKC: ge625954  VIAF: 126323606   WorldCat (עם VIAF): 126323606