stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארון רוג'רס
כקוורטרבק פותח > 2013

ב-26 באפריל 2013 הסכים רוג'רס להארכת החוזה לחמש שנים בהם ירוויח כ-110 מיליון דולר הכי גבוה בהיסטוריה של ה-NFL. הפאקרס התחילו את עונת 2013 נגד הסן פרנסיסקו 49' הקבוצה שניצחה את הפאקרס בפלייאוף של השנה שעברה רוג'רס השלים 21 מ-37 מסירותיו ל-333 יארד שלושה טאצ'דאונים וחטיפת כדור אחד בהפסד 28–34.
בשבוע אחרי רוג'רס קבע שיא קריירה שמסר ל-480 יארד והשווה את השיא של ה-NFL בניצחון 38-20. ה-335 יארד שלו במחצית קבע שיא של המועדון. בנוסף הוא הפך לקוורטרבק הראשון מאז 1962 שזורק ל-480 יארד 4 טאצ'דאונים ללא חטיפות כדור. בשל ההופעה הזו הוא נקבע כשחקן השבוע של ה-NFL רוג'רס גם ראה את ה-41 המשחקים הרצופים שלו ללא 2 חטיפות כדור נגמרו בהפסד 30–34 לסינסינטי בנגלס אף על פי שהפאקרס הובילו במחצית 14–30. אחרי ההפסד הזה הפאקרס ניצחו ב-4 משחקיהם הבאים מתוכם 2 זוכות סופרבול בשנים האחרונות רוג'רס גם איבד את שני התופסים הטובים ביותר של הקבוצה את רנדל קוב וג'יימס ג'ונס שקוב ייעדר כ-8 שבועות וגם הטייט אנד שלו נפצע ג'רמיקל פינלי רוג'רס איבד 3 מ-4 התופסים העיקרים שלו.
חיים אישיים

רוג'רס גר נכון לשנת 2013 בדל מר, קליפורניה 20 ק"מ מסן דייגו. יש לו שני אחים, אחיו הקטן ג'ורדן שיחק כקוורטרבק באוניברסיטת ואנדרבילט ובג'קסונוויל ג'אגוארס.
אשרה אלקיים רונן

| --- | --- |

אשרה אלקיים רונן בפורטרט עצמי
 לידה:  24 בספטמבר 1939 נְתַנְיָה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  27 באוקטובר 2022 (בגיל 83) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 פרסים והוקרה:  פרס אריק איינשטיין (2015) 
 
אשרה אלקיים רונן (24 בספטמבר 1939 – 27 באוקטובר 2022) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, יוצרת רב-תחומית ומורה לכוריאוגרפיה. כלת פרס אריק איינשטיין לשנת 2015.
חיים אישיים

בשנת 1966 פרשה אלקיים מלהקת בת שבע ועברה להתגורר עם בעלה (שהיה טייס) בבסיס חיל האוויר ברמת דוד, ובאותה השנה ילדה תאומים.
במלחמת ההתשה, בספטמבר 1969, במהלך מבצע רביב, נפל בעלה, רב-סרן חגי רונן, בפעולה מעל מפרץ סואץ. חודש לאחר מכן, לאחר לידת בתה, נעתרה אלקיים להצעת קיבוץ אפיקים (ביתו של חגי), לבוא ולהתגורר עם ילדיה במחיצת הוריו.
פרסים והוקרה

בשנת 1971, הוענק לאלקיים פרס מטעם המועצה האזורית עמק הירדן על פועלה ותרומתה הרבה לפיתוח המחול וחיי התרבות בעמק.
בשנת 1987, ביום העצמאות ה-39 של מדינת ישראל, בטקס הדלקת המשואות, שהיה בסימן האמנויות, התכבדה אלקיים להדליק משואה, כמייצגת את אמנות המחול בישראל על כל שלוחותיה.
בשנת 2003, זכתה בפרס היצירה של משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול, על יצירתה "אני הלכתי אז".
בשנת 2015, זכתה בפרס אריק איינשטיין שהוענק לאמנים שתרמו להתפתחות התרבות הישראלית לדורותיה.
בדצמבר 2019, זכתה בפרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל.
רשימת עבודות עיקריות

| שם | מיקום | שנה |
| --- | --- | --- |
| "סרבנד", "משחקים אולימפיים","הבל הבלים הכל הבל", "ים התיכון", "ציפור" | (קאופמן הול, קרנגי הול) ניו יורק | 1963 |
| "המשפט", "פולחן", "אנקת בדידות" | במת הכוריאוגרף (המועצה לתרבות ואמנות) | 1964 |
| "פסיביות" | הבמה לכוריאוגרפיה ישראלית | 1967 |
| "אדם וחווה", "דוד וגלית","מסע אל שום מקום", "ליקוי מאורות" | להקת בת שבע | 1965-1975 |
| "על מות לוחם", "והים איננו מלא", "שיר לשירים" | תיאטרון מחול ענבל | 1972-1986 |
| "שבת המכשפות", "בהשראת ציורים משל פול קליי", "שיר בשחור לבן", "אגדת ההתיישבות, "חופים", "אדג'יו ", "צלע, שוק וכל היתר" | להקת המחול הקיבוצית | 1971-1979 |
| "טרמינל", "טרמולו בצול וחצי", "סולמות", "אני הלכתי אז" | אשרה אלקיים תיאטרון תנועה | 1981-2006 |
הערות שוליים

↑  OSHRA ELKAYAM-RONEN, באתר Jewish Women's Archive
↑  "משרד התרבות הכריז על הזוכים בפרס על שם אריק איינשטיין", באתר ynet, 26 בנובמבר 2014
1 2 3  סטפאן גלברט, הפתעה נעימה על במת הכוריאוגרף - אושרה אלקיים ולהקתה, על המשמר, 7 ביוני 1965
↑  אשרה אלקיים-רונן ביוגרפיה, באתר להקת מחול בת שבע
↑  אדם וחוה/ אשרה אלקיים רונן, באתר ארכיון להקת מחול בת-שבע
↑  רחל אורן, "אדם וחוה" ב"בת שבע", דבר, 5 בנובמבר 1965
↑  רות אשל - ביוגרפיה, באתר יומני מחול
↑  ליה שוברט: רקדנית מעין הוד, באתר עין הוד
↑  Heda oren- Diary הדה אורן- פרקי יומן, באתר ריקודיבור
↑  מיכל סנונית, ארועי תרבות ואמנות - להקת המחול הקיבוצית בתוכנית, על המשמר, 1 בדצמבר 1971
↑   שיר חכם, האם אפשר לרקוד מלחמה?, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2013
↑  מסע אל שום מקום/ אשרה אלקיים רונן, באתר להקת מחול בת שבע הארכיון
↑  אשרה אלקיים רונן, באתר מידע מהיר
↑  רקדנים,שחקנים ופנטומימאים במופע חדש של תיאטרון תנועה, דבר, 4 במאי 1981
↑  מיכל זהבי, ה"טרמינל" של אשרה אלקיים, דבר, 28 במאי 1981
↑  מנחם פרי, הצגה -  מי כבר  לא רוצה למות, חדשות, 9 באפריל 1985
↑  ביקורות:
משולשים אנושיים, מעריב, 29 באוקטובר 1984
שוש אביגל, ביקורת - תיאטרון - הזוג המוזר והאדם השלישי, כותרת ראשית, 29 באוגוסט 1984
↑  המקסיקאים שיבחו אח אלקיים, חדשות, 4 בדצמבר 1986
↑  מתחלפים בתפקידים, מי אנחנו, מה מקומנו? מיגדר במחול הישראלי, באתר קולות המחול
↑  ביקורות:
אליקים ירון, לאן מגיע הסולם?, מעריב, 23 בפברואר 1988
שוש אביגל, כאילו שאין ישראל בחוץ, חדשות, 23 בפברואר 1988
↑  רוקדת, מזמזמת, מפחדת, מקווה, באתר הארץ, 12 במרץ 2001
↑  אני הלכתי אז, באתר יומני מחול
בתיה גור, התבגרה בובה אלישבע, באתר הארץ, 11 באפריל 2002
↑  "אני הלכתי אז" תועלה בספרד, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2003
↑  קראוס גרטרוד קרן מלגות ע"ש באקדמיה למוסיקה בירושלים, באתר עמותות
↑  חדשות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים - גיליון מס' 9, באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
1 2  רס"ן חגי רונן (רכטמן) ז"ל, באתר יחידת אית"ן
↑  רן לוי, אילנה ברש, ירון פריד, האמנים ידליקו לתפארת, חדשות, 28 באפריל 1987
↑  ynet, משרד התרבות הכריז על הזוכים בפרס על שם אריק איינשטיין, באתר ynet, 26 בנובמבר 2014
↑   איה חיות, כרגיל, מי שגנבה את ההצגה בטקס פרסי אמ"י היתה מירי רגב, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526658905171  BnF: cb17921684v (data)  GND: 1219430285  VIAF: 315203927   WorldCat (עם VIAF): 315203927
אקספרס הכדור האדום

שלט שהוצב לצד אחד מנתיבי התנועה של אקספרס הכדור האדום, ולצידו שוטר צבאי
אקספרס הכדור האדום היה השם שניתן למערכת תובלת חירום שהפעיל צבא ארצות הברית בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה, במטרה להעביר אספקה מספקת לכוחותיו, אשר התקדמו במהירות מחופי הפלישה בנורמנדי אל תוך מרחבי צרפת. במסגרתה הוקם נתיב נסיעה דו-סטרי לכלי רכב שהובילו אספקה מנורמנדי ועד לקרבת פריז ואף מעבר לה, ומשם בחזרה לנקודת המוצא. נתיב הנסיעה היה שמור לרכבי האספקה בלבד, שנסעו בו במשך 24 שעות ביממה. מערכת זו פעלה מה-25 באוגוסט 1944 ועד ה-16 בנובמבר באותה שנה.
רקע

ב-6 ביוני 1944 פלשו צבאות בעלות הברית לחבל נורמנדי שבצרפת. במהלך חודשי יוני ויולי הרחיבו כוחות בעלות הברית באיטיות את ראש החוף שהקימו נוכח התנגדות גרמנית עיקשת. רק בשלהי יולי, במהלך מבצע קוברה האמריקני, התמוטטה ההגנה הגרמנית והתקפת האמריקנים החלה להתקדם במהירות רבה. ב-1 באוגוסט פרצו הכוחות האמריקניים מנורמנדי אל מרחבי צרפת. האמריקנים תקפו מזרחה, לעבר נהר הסן, וכן מערבה, אל תוך חבל ברטאן. ב-25 באוגוסט הגיעו כוחות צרפתים ואמריקניים אל פריז והמשיכו להתקדם במהירות אל עבר גבול צרפת-גרמניה, בקצב פעולה אשר לא נחזה מראש.
האספקה עבור כוחות בעלות הברית הובאה בדרך הים מבריטניה לחופי נורמנדי, והחל מתחילת חודש אוגוסט – גם לנמל שרבור, שנכבש מידי הגרמנים. כל עוד הייתה התקדמות כוחות בעלות הברית איטית, היה המרחק בינם לבין מצבורי האספקה קטן והוא לא הציב קושי בהבאת האספקה אליהם. כאשר החלה התקפת בעלות הברית להתקדם, גדלו במהירות המרחקים בין מצבורי האספקה והכוחות הקדמיים (כך, בשבוע הראשון של ספטמבר כבר נמצאו כוחות אמריקניים קדמיים במרחק של 750 קילומטר מנמל שרבור). עקב התארכות המרחק נוצר קושי גדל והולך להביא אליהם את האספקה בהיקף שנדרש להם. כבר באמצע אוגוסט התחולל עקב כך משבר אספקה חריף – בעיקר מחסור בדלק - אשר האט את התקדמות כוחות בעלות הברית בצרפת. תשתית הרכבות הצרפתית הייתה הרוסה, באופן שתובלה ברכב הייתה האפשרות היחידה שעמדה לרשות בעלות הברית באותו זמן.
מערכת התובלה

על מנת לאפשר הזרמת אספקה רבה ככל האפשר בעיצומו של משבר האספקה, נקבעו שני נתיבי תנועה מיוחדים עבור כלי רכב נושאי אספקה בין נמל שרבור לבין הבסיס הלוגיסטי הקדמי שהקים הצבא האמריקני בעיר שארטר, כ-80 קילומטר מדרום מערב לפריז. בנתיב הצפוני מביניהם נעה התנועה מזרחה בלבד, והתנועה החוזרת מערבה נעה בנתיב האחר. שני נתיבי התנועה נסגרו בפני כלי רכב אזרחיים. אורך הנתיב היה כ-300 קילומטר לכל כיוון. בהמשך הוארך הנתיב מזרחה והשתרע לאורך של למעלה מ-600 קילומטר (יש לציין שהתארכות הנתיב הגדילה את צריכת הדלק של שיירות האספקה עצמן, באופן שהתועלת שהופקה מפעולתן מבחינת הובלת האספקה קדימה הלכה ופחתה).
נקבע כי כלי רכב נושאי אספקה ינועו בנתיבי התנועה בשיירות של חמישה כלי רכב לפחות, כשהם מלווים בג'יפים מלפנים ומאחור. בפועל נעו בנתיב גם משאיות בודדות. על הנהגים היה לשמור מרווח של 60 יארד (כ-54 מטר) בין כלי הרכב, ולקיים מהירות קבועה של 40 קילומטר לשעה (בפועל, חלק מן הנהגים נהגו מהר יותר ואף נטרלו את המנגנון במנועי משאיותיהם אשר הגביל את מהירותן המקסימלית). הנהיגה בשעות החושך נעשתה על אף הקושי שיצרו הוראות ההאפלה.
לצורך הפעלת המערכת גויסו נהגים מיחידות צבא עורפיות, כאשר כשלושה רבעים מן הנהגים שהפעילו את משאיות הנתיב היו אפריקאים אמריקאים. נעשה מאמץ לאייש כל כלי רכב בשני נהגים, על מנת שיוכל לנוע במשך זמן רב ככל האפשר. הנהגים נצטוו לעצור את רכביהם למנוחה ל-10 דקות לפני כל שעה עגולה (כלומר למנוחה של 10 דקות בכל 60 דקות). כמו כן הוקמו אזורי מנוחה באתרים שונים לצידי הנתיבים, שבהם יכלו הנהגים לעצור כדי לנוח ולאכול ארוחה חמה.
בסיוע לכלי הרכב פעלו יחידות הנדסה אשר תיחזקו את נתיבי הנסיעה, ושוטרים צבאיים אמריקאיים אשר כיוונו את התנועה בה בנקודות מפתח. כלי רכב שהתקלקלו נדחפו אל שולי הדרך ותוקנו שם על ידי מכונאים.
שלטים מאירי עיניים הוצבו לאורך נתיבי התנועה כדי לכוון את הנהגים, והם שימשו גם כדי לפרסם את הטונאז' היומי שהובילה המערכת.
בשיא פעולתה של המערכת פעלו במסגרתה 132 פלוגות הובלה – כ-6,000 כלי רכב - אשר הובילו מדי יום 12,500 טון אספקה. בסך הכל הובילה המערכת בתקופת פעולתה 412,000 טון אספקה.
שיירות אקספרס הכדור האדום היו חשופות להתקפות גרמניות מן האוויר, אך אלו היו מעטות, הגורמים המשמעותיים שהפריעו לפעולת מערכת האספקה היו הבלאי הגדול של כלי הרכב שפעלו במסגרתה והצורך שלהם בתחזוקה עקב כך, הקושי לגייס נהגים במספר מספיק והמחסור שלהם בשעות מנוחה מן הנהיגה. בעיה נוספת הייתה מחסור בג'ריקנים – כלי חיוני בהובלת דלק באמצעות מערכת זו - אשר הושלכו על ידי הכוחות הלוחמים בחוסר תשומת לב לכל אורך הנתיב מחופי הפלישה ועד מזרח צרפת (עד כדי כך שהצבא פרסם פניה לאזרחים הצרפתים ללקט ולהביא אליו ג'ריקנים נטושים, ואף הציע להם תמריץ כספי לכך).
פעולת מערכת האקספרס האדום גררה תשומת לב אליה מצד נציגי כלי התקשורת של בעלות הברית שסיקרו את המלחמה בצרפת, תופעה שאנשי הדרגים העורפיים לא היו רגילים אליה.
מערכת אקספרס הכדור האדום נועדה לפעול רק עד לתחילת ספטמבר 1944. בפועל היא המשיכה לפעול לאחר מועד זה ופעולתה הופסקה רק ב-16 בנובמבר, לאחר פתיחתו לשימושן של בעלות הברית של  נמל אנטוורפן בבלגיה.
בשנת 1952 הופק סרט הקולנוע Red Ball Express, שעלילתו הייתה מבוססת על פעולת מערכת אקספרס הכדור האדום.
ראו גם

דרך בורמה (בורמה)
הערות שוליים

↑  לפי גרסה אחרת החל הנתיב בעיר סן-לו, כ-70 קילומטר מדרום-מזרח לשרבור http://www.skylighters.org/redball. ‏
↑  לפי גרסה אחרת – למעלה מ-500,000 טון (http://www.skylighters.org/redball/. ‏
ארנה דה ז'ובנטודה

| --- | --- |

ארנה דה ז'ובנטודה, 2016
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו
 קואורדינטות:  22°51′34″S 43°24′15″W﻿ / ﻿22.859468°S 43.404064°W﻿ / -22.859468; -43.404064
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־8 שנים) 
 מושבים:  5,000 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ריו דה ז'ניירו מוגדלת) ארנה דה ז'ובנטודה(למפת ריו דה ז'ניירו רגילה) ארנה דה ז'ובנטודה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארנה דה ז'ובנטודה (בפורטוגזית: Arena da Juventude, זירת הנוער (ארנת הנוער); נודע גם כארנה דאודורו) הוא היכל ספורט שהוקם בשכונת דאודורו שבריו דה ז'ניירו. ההיכל מהווה חלק מהתשתית הנרחבת לאירוח אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. הוא מכיל כ-5,000 מקומות ישיבה ביציע אחד (3,000 מהם מיועדים יפורקו לאחר האולימפיאדה) ויארח את טורניר הסיף בקרב חמש במשחקים האולימפיים (מול 4,000 צופים) ובאולימפיאדת הנכים וחלק ממשחקי כדורסל הנשים. המבנה בנוי בבנייה קלה ומבוסס על שלד פלדה קליל המחופה עץ וחומרים שקופים למחצה ומוקף בעמודי פלדה הנושאים את הגג. בגג נפערו שורת אשנבים צרים וארוכים המאפשרים חדירת אור ואף אוורור האולם.
האולם מוקם לצד מתקני ספורט נוספים באזור דאודורו שיארחו תחרויות באולימפיאדה, ובהם המטווח האולימפי, פארק לתחרויות אופני הרים ואופני BMX, מסלולים לתחרויות חתירה וקרב חמש, וגם זירת ההיפודרום האולימפי מצויה בקרבת מקום.
ארנק

ארנק מודרני
ארנק ותכולתו
ארנקים ממותגים
ארנק הוא אביזר אחסון קטן (בדרך כלל בגודל כיס). באופן כללי הוא מיוצר מבדים, עורות או פוליוויניל כלוריד (סוג של פלסטיק) והוא משמש לשמירת דברים יקרי ערך, ובכללם כרטיסי אשראי, כסף, רישיונות נהיגה וכמו כן קבלות, תעודות אחרות למיניהן ולעיתים גם תמונות קטנות.
התפתחות

הארנקים התפתחו כמעט מיד אחרי הכנסת שטרות הכסף למערב במאה ה־17. עד הופעת השטרות, ארנקים דמו יותר לשקיקים, ששימשו לאחסנת מטבעות. ארנקים מוקדמים היו עשויים בעיקר מעור בקר או סוסים וכללו שקיק קטן שהכיל מעין "כרטיסי ביקור" (אמצעי הזדהות מוקדם, מעין מקביל המאה ה־17 לתעודת הזהות). אצילים נהגו להטיל שקיקי מטבעות כאלה לידי מי שסיפק להם שירות משביע רצון.
שקיקי עור כאלה שימשו במערב ארצות הברית במאה ה־19 בתקופת הבהלה לזהב, לשמירת גרגרי הזהב, שבני המזל הצליחו לסנן בחלקות החזקה שלהם. שקיקי זהב כאלה היו מוטחים על גבי דלפקי מסבאות ושולחנות קלפים.
הגרסה הנשית לארנקים אלה היה החריט (reticule) שנשים היו נושאות בידן או קושרות בנשפי ריקודים אל פרק ידן. חריט מרושת כזה היה מכיל בדרך כלל מטפחת בד רקומה ומבושמת, כרטיסי ביקור להשאיר בבתי שכנים, קרובים ומכרים, ולעיתים גם בקבוק מלחי הרחה, למקרה של עילפון פתע.
הארנק המתקפל המודרני, בעל "חריצי כרטיסים" מרובים, הגיע לגודלו התקני בראשית שנות השישים של המאה ה־20, עם המצאת כרטיס האשראי הראשון ב־1951. עיצוב הארנקים נותר ללא שינוי ניכר לאורך רוב סוף המאה ה־20, למעט המצאת הצמדן בשנות השבעים. כיום ניתן למצוא ארנקים במספר רב של צבעים, צורות ועיצובים של עשרות מעצבים, מחומרים שונים כמו עור וחיקוייו, חומרים פלסטיים, שילובים של אריג עם חומרים אחרים ועוד.
ארנקי גברים מיועדים על פי רוב לנשיאה בכיס, בגודל ובצורה המותאמים לכך. נשים נושאות על פי רוב את ארנקיהן בתוך תיקי כתף או ארנקי-יד, שבחלקם קבועים כיסים לאחסון כרטיסי אשראי ותעודות. עד לפני שנים אחדות רווחה האופנה של ארנקי נשים שטוחים, נטולי רצועות, שהוחזקו תחת הזרוע וחייבו ארנקי כסף דקים, שאינם תופסים נפח רב מדי.
הארנק עוצב במקור לנשיאת כסף, אך כיום הוא משמש גם לאחסון כרטיסים למיניהם, על כן עיצובם הנוכחי של ארנקים שם דגש יותר על מקום לכרטיסים ופחות על מקום לשטרות ומטבעות. לעיתים מקובל להחזיק את המטבעות בארנק קטן נפרד, לשם נוחיות.
בשנים האחרונות הפך הארנק להיות אביזר אופנה (בדומה לתיק או שעון), וחברות רבות מייצרות ארנקים בעיצובים מיוחדים תוך שילוב חומרים מגוונים. גם ארנקי העור עברו שדרוג וכיום ניתן למצוא צבעוניות רבה בארנקים אלו (ולא רק ארנקים שחורים וחומים קלסיים).
כייסות

ארנקים הם לעיתים קרובות מטרה לכייסים. יש בעלי ארנקים שמשתמשים בשרשראות שקושרות את הארנק לדש מכנסיהם או מעילם, ויש כאלו שמניחים אותו בכיס פנימי שאין אפשרות להגיע אליו מבלי לעורר את תשומת לבו של בעל הארנק. שיטה נוספת למניעת כיוס היא שימוש בארנקים מדגמים חדשים יותר, שהם דקים יותר, ובכך מסווים מהכייס את מיקום הארנק.
ארנריה

| ארנריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
תת־משפחה:: Arenarinae
סוג:: ארנריה
מינים
 Arenaria interpres  Arenaria melanocephala
שם מדעי
 Arenaria ‏בריסון, 1780

נקבת ארנריה אדמונית באיי גלאפגוס
אֲרֵנָרִיָּה (שם מדעי: Arenaria) הוא סוג של עופות ממשפחת החרטומניים הכולל 2 מינים של עופות ארקטיים שנודדים למרחקים ארוכים. הם מצויים לאורך החופים בעודם מחפשים חסרי חוליות קטנים ושיירים צפים בהם, גם בבריכות סלעים.
עופות אלה קטנים יחסית, באורך 20-30 ס"מ והם קרובים לבני הסוג חופית אך מקורם קצר יותר והם בעלי צבעים כהים יותר.
מינים

בסוג זה שני מינים:
ארנריה אדמונית (Arenaria interpres)
ארנריה שחורה (Arenaria melanocephala)
הערות שוליים

↑  לפי המיון של קונגרס האורניתולוגיה הבינלאומי מ-2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בהאם

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור המערב
 ראש העיר:  טייגיואה קמדם איסידור
 גובה:  1,644 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,680 (2005)
 קואורדינטות:  5°20′00″N 10°24′00″E﻿ / ﻿5.33333°N 10.4°E﻿ / 5.33333; 10.4 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-de-louest/156-association/carte-administrative/ouest/hauts-plateaux/452-baham
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה בהאם(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה בהאם(למפת אזור המערב רגילה) באפוסם בפנג פומבאן טונגה אדמ. המרכז החוף דרום-מערב צפון-מערבבהאם(למפת אזור המערב מוגדלת) באפוסם בפנג פומבאן טונגה אדמאווה המרכז החוף דרום-מערב צפון-מערבבהאם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בהאם (בצרפתית: Baham) היא עיירה שנמצאת באזור המערב שבקמרון.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת כ-20 ק"מ מבירת האזור באפוסם וכ-204 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה נמצאת כ-156 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה.
אקלים

הטמפרטורה בבהאם נעה בין 15 מעלות צלזיוס ל-28 מעלות צלזיוס.
תנועה ותחבורה

בהאם ממוקמת ליד הכביש הלאומי N5 וכ-3 ק"מ מהכביש הלאומי N4.
הערות שוליים

↑  Troisième recensement général de la population et de l'habitat (3e RGPH, 2005), Bureau central des recensements et des études de population du Cameroun (BUCREP), 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15580031n (data)  GND: 1023326647  SUDOC: 130067202  VIAF: 13144648158531364480   WorldCat (עם VIAF): 13144648158531364480 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארונגו

| --- | --- |

 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מושל:  קליאופס מוטג'ויקואה
 בירת המחוז:  סווקופמונד
 שטח:  63,720 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  150,809 (2011)
  ‑ צפיפות:  2.4 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  22°00′S 15°35′E﻿ / ﻿22°S 15.59°E﻿ / -22; 15.59 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.erc.com.na/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מיקומו של מחוז ארונגו בנמיביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארונגו הוא אחד מ-13 המחוזות בנמיביה. הוא נקרא של שם הר ארונגו, נקודת ציון ידועה בנמיביה ובאזור, הנמצא צפונית לסווקופמונד. ארונגו גובל באוקיינוס האטלנטי במערב, ובשאר צדדיו גובל במחוזות הבאים:
קוננה - צפון.
אוט'גוזונדג'ופה - מזרח.
קהומס - דרום-מזרח.
הרדפ - דרום.
מחוזות בחירה

בארונגו ישנם 7 מחוזות בחירה:
אומרורו
קריביב - האוכלוסייה 11,784 איש (נכון לשנת 2004).
ברנדברג - האוכלוסייה 10,184 איש (נכון לשנת 2004).
ארנדיס - האוכלוסייה 7,477 איש (נכון לשנת 2004) בשני ערים:ארנדיס והנטיס ביי.
סווקופמונד - האוכלוסייה 25,442 איש (נכון לשנת 2004).
וולביס ביי - כפרי: האוכלוסייה 623 איש (נכון לשנת 2004) היושבים באזור בכפרי שמסביב לוולביס ביי.
וולביס ביי - עירוני: האוכלוסייה 40,849 איש (נכון לשנת 2004).
דמוגרפיה

ע"פ מפקד האוכלוסין בנמיביה לשנת 2001, אוכלוסיית ארונגו היא 107,663 איש (50,040 נשים ו- 57,616 גברים; 115 גברים על כל 100 נשים), ושיעור הגדילה השנתי הוא 1.3%. שיעור הפריון הכולל הוא 3.2 ילדים לאישה. 80% מאוכלוסיית ארונגו מתגוררים בערים, ו-20% מתגוררים בכפרים. שטחה של ארונגו הוא 63,579 קמ"ר, והצפיפות היא 1.7 איש לקמ"ר.
האוכלוסייה בארונגו מורכבת מהגילאים הבאים: 11% מהאוכלוסייה הם מתחת לגיל 5; 18% בגילאים 5-14; 64% בגילאים 15-59; 6% מעל גיל 60. כלל האוכלוסייה בארונגו מתחלקת ל-27,496 משקי בית, עם שיעור ממוצע של 3.8% איש למשפחה. בראש 35% ממשקי הבית עומדת אישה, וב-65% עומד גבר. השפות המדוברות ביותר בבית הם שפת האובמבו (34% ממשקי הבית), אפריקאנס (22%) ונאמה (21%).
שיעור התעסוקה בארונגו לשנת 2001, היה 66% (71% מגיל 15+). מתוך אוכלוסייה הלא-עובדת שמעל גיל 15, 34% היו סטודנטים, 34% עקרי/עקרות בית ו-31% פרשו לגמלאות.
תוחלת החיים היא 59 שנים לנשים, ו-54 שנים לגבר. בגילאים שמתחת ל-15, 3% התייתמו מאמם, 5% התייתמו מאביהם, ו-1% התייתם משני ההורים. 4% מהאוכלוסייה סובלים מנכויות שונות: 21% מהם חרשים, 41% עיוורים, 10% עם ליקויי דיבור, 10% עם נכות ביד, 22% עם נכות ברגל ו-4% עם בעיות נפשיות.
ארנה פור (מזכיר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 1895 זבולן, סלובקיה 
 פטירה:  המאה ה־20 
 מדינה:  הונגריה 
 
אנשי המשמר האדום. שומרי "בית הסובייטים" (בין היתר) - מרכז פוליטי ומגורים של שרי ממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
אֶרְנֶה פוֹר, (במקור פולאצ'ק עד 1905; בהונגרית: Pór Ernő; זבולן, 23 ביוני, 1895 – אחרי 1937) היה תחילה פקיד בנק יהודי-הונגרי, ובגיל 24 הצטרף בתפקיד בכיר ל"המשמר האדום" בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
ביוגרפיה

ארנה פור נולד במשפחה יהודית כבנם של שלמה פולאצ'ק ושל אידה צווילינגר. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עבד תחת המפקד הצבאי הראשי של המשמר האדום ד"ר זולטאן ויידה. בתפקיד זה, ב-17 ביולי 1919, טיפל בתלונה אנונימית נגד הגנרל שלושה כוכבים בדימוס של הז'נדרמריה (לשעבר) אוסקר פרי וכמה ממקורביו. פור העביר את התלונה, ללא כל בדיקה, לדרגים הגבוהים ביותר של הנהגת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. נטען לאחר מכן שעל בסיס טיפולו מעצר הקצינים והוצאתם להורג היה בלתי חוקי והגנרל אוסקר פרי נעצר שלא כדין.
ביוגרפיה > המשמר האדום

המשמר האדום היה גוף אכיפת חוק רב עוצמה שפעל תחת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא החליף את המשטרה, את הז'נדרמריה, את משמר הגבול ואת משטרת המכס והפיננסים ובמידה מסוימת גם את שרות הביטחון, ככל שהדבר נגע לשמירת ביטחונם של מנהיגי המשטר. המשמר האדום היה חלק גם מהצבא האדום ההונגרי ואפשר היה לשייך את חבריו לשירות צבאי או להעביר אותם לצבא האדום בכל עת (ולהפך). במקביל להקמת המשמר האדום, כל היחידות הלא-צבאיות לשמירת הסדר ואכיפת החוק הפסיקו להתקיים. המשמר האדום היה כפוף ישירות לקומיסר העם לענייני פנים (שר הפנים). המדינה חולקה ל-11 מחוזות, בנוסף לבירת הונגריה בודפשט כמחוז 12. על הגוף פיקדו כקומיסרי עם גם פרנץ יאנצ'יק, ארנה לנדלר, דז'ה בירו (מקודם: בוקסבאום) וארנה זיידלר. המשמר האדום כלל לא רק חיילים חמושים היטב ופועלים פעילים קומוניסטים, אלא גם מיזג את צוות המשטרה והז'נדרמריה שבוטלו. מפקדי המשמר היו (במשך הזמן ובתפקידים שונים) פרנץ ראקוש (מדיני), ד"ר זולטאן ויידה (צבאי) ואדה הנטוש צ'לפקו (קומיסר פוליטי).
ביוגרפיה > המעצר

ארנה פור נעצר לאחר נפילת הרפובליקה בספטמבר 1919. התביעה נגדו ונגד יוז'ף צ'רני(הו') (מנהיג קבוצת טרור שכונתה "קבוצת צ'רני" בתוך נערי לנין) הוגשה ב-14 בספטמבר 1919 על ידי אלברט וארי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלת ממלכת הונגריה באמצעות פרקליטות התביעה של בודפשט בתיק מספר: 24.402 / 1919. בתביעה נטען שהם (לרבות פור) אחראים לרצח שלושת קציני הז'נדרמריה. המשפט התנהל בהליך מזורז בפני בית המשפט הפלילי בבודפשט. מסמכי החקירה שהסתיימה בכתב האישום כאמור נקראה "תביעה נגד יוז'ף צ'רני ואח'."
ביוגרפיה > תיאור התביעה

בית המשפט מצא את העובדות הבאות:
ב-17 ביולי שירת יוז'ף זג'י (Zagyi József), פקיד ז'נדרמריה לשעבר, באחת מהמִפקדות הלאומיות של המשמר האדום. הוא כתב דו"ח אנונימי במכונת כתיבה שבו הציג מידע של "הלשנה" שקציני ז'נדרמריה בכירים מתכוננים להפיכת נגד. בדו"ח מנה חמישה קציני ז'נדרמריה שאם יצליחו בהפיכת הנגד יזכו בתפקידי פיקוד גבוהים לאחר מכן. השמות כללו גם את גנרל הז'נדרמריה בדימוס אוסקר פרי (Ferry Oszkár), וכן את סגני הקולונלים שאנדור בורהי (Borhy Sándor) ויאנוש מנקינה (Menkina János). הדוח הובא על ידי יוז'ף זג'י לאדה הנטוש צ'לפקו (Chlepko Hantos Ede), שהיה הנציג הפוליטי (קומיסר פוליטי) בפיקוד העליון של המשמר האדום. צ'לפקו הורה לארנה פור כמזכירו של ד"ר זולטאן ויידה, המפקד הצבאי הלאומי של המשמר האדום, להעביר את הדו"ח כתיק לדרגים הגבוהים ביותר לרבות: קומיסר העם לענייני פנים (שר הפנים), קומיסר העם לענייני הגנה (שר ההגנה) ולקומיסר העם לענייני חוץ (שר החוץ) בלה קון. כמו כן הורה צ'לפקו לפור לרשום בצד האחורי רישום כזה שמתאר את תוכנו כדו"ח חסוי בענייני פנים. הדו"ח אכן הועבר לוועדות הצבא וגם לבלה קון. אדה הנטוש צ'לפקו הזמין את יוז'ף צ'רני ממפקדי נערי לנין והורה לו לעצור ולהוציא להורג את שלושתם.
להגנתו טען פור כי אכן לא חשב על ההשלכות. הוא נמצא אשם ב"הפרת חירות אישית של אזרח", אך לא ברצח עצמו ונידון לשלוש שנות מאסר על בסיס פסק דין מיום 12 בדצמבר 1919.
ביוגרפיה > לאחר השחרור

פור השתחרר מהכלא וב-26 בספטמבר 1931, בבודפשט, התחתן עם השחקנית גיזלה קרמן (במקור קליין), בתם של וילמוש קליין ושל יוז'ה פליישנר, ממנה התגרש בשנת 1937.
לקריאה נוספת

פטר דונאט : הזוועות של יחידת צ'רני בגישה מקוונת "הקסרקטין ברחוב מוזדוני" ביולי 1919 ISBN 978-963-8144-41-6
יומן רישום האסירים, ארכיון הבירה בודפשט
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1905. évi 109933. sz. rendelete. MNL-OL 30803. mikrofilm 89. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 29. oldal 18. sor.
↑  פטר דונאט (היסטוריון): מעשי הזוועה של יחידת יוז'ף צ'רני ביולי 1919
↑  Bp. VII. ker. állami házassági akv. 1503/1931. folyószám.
↑  Budapesti kir. tvszék 1.P.36882/1937/3. sz.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארנה פור (מזכיר)".
ארנה גרינבאום

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1908 אוראדיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  שנות ה־40 של המאה ה־20 מאוטהאוזן, אוסטריה 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם, קוביזם 
 
ארנה גרינבאום (בהונגרית: Grünbaum Ernő;‏ 29 במרץ 1908 – בין דצמבר 1944 לאפריל 1945) היה צייר, מעצב גרפי, ליתוגרף ומאייר יהודי-הונגרי יליד טרנסילבניה. הוא עבד במגוון סגנונות, כולל אר נובו, אקספרסיוניזם וקוביזם. נספה בשואה במחנה הריכוז מאוטהאוזן.