stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גייל אוגריידי
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986–1990 | סולח | ג'וליה מקלו | 2 פרקים |
| 1987 | זאב זאב | קורבן ב"וו"ו | פרק: "הזאב הצבאי" |
| 1988 | בחום הלילה | פוליין סלייד | פרק: "רצח בכביש" |
| 1988 | חוף סין | ג'ורג'יה לי | פרקים: "טייס" ו"צ'או אונג" |
| 1989 | סופרבוי | ויקטוריה לייטור | פרק: "הוליווד" |
| 1990 | חופשי על הבר | לורה וולטון | פרק: "סוף סוף! חלק 1" |
| 1990 | Anything But Love |  | פרק: "שלושה גברים במתחרות" |
| 1990 | Hardball |  | פרק: "התרופה לרצח" |
| 1992 | רצח במשיכת קולמוס | רובין דישמן | פרק: "גלישה של כבוד" |
| 1993 | זמן סימן | קריסטן | פרק: "אש וקרח" |
| 1993 | עיצוב נשים | קיקי קירני | 2 פרקים |
| 1993 | מיטות נשיקה | בטי וויטברן-מרקס | פרק: "פשע אהבה" |
| 1993–1996, 1999 | NYPD Blue | דונה באבנדנדו | 58 פרקים |
| 1994 | חוק ברק | פטרישה סטון | פרק: "מי הרג את האנקורמן?" |
| 1996 | ארץ ההבטחה | פאם ריילי | פרק: "הפלא" |
| 1996 | מרחב: מעל ומעבר | קולונל קלינגמן (לא מוסמך) | פרק: "אבק כוכבים" |
| 1996 | התוכנית של גייל או גרדי | גייל | פיילוט לא נמכר |
| 2001 | אלי מקביל | הלנה פישר | פרק: "בית שוב" |
| 2002–2005 | חלום אמריקאי | הלן פריור | 61 פרקים |
| 2002 | מונק | מירנדה סנט קלייר | 2 פרקים |
| 2005 | נכסים חמים | אווה סאמרלין | 13 פרקים |
| 2006 | שני גברים וחצי | מאנדי | 2 פרקים |
| 2007 | כפות יד מוסתרות | קארן הארדי | 8 פרקים |
| 2007 | מונק | ריטה היפה | פרק: "מר מונק והציפורים והדבורים" |
| 2007 | CSI | גברת טאון | פרק: "התיק של הקרפ המעובד בצלב" |
| 2007 | לאס וגאס | ארן הודסון | פרק: "לא קל להיות ירוק" |
| 2007 | בוסטון ליגל | השופט גלוריה וולדון | 7 פרקים |
| 2007 | קניין | סנטור פינץ' | פרק: "הגלות" |
| 2008 | המנטליסט | ג'וניפר טוליבר | פרק: "טייס" |
| 2008 | CSI: מיאמי | ד"ר רייצ'ל מארש | פרק: "כפי שזה גורם לך להרוג?" |
| 2008 | עקרות בית נואשות | אן שילנג | 4 פרקים |
| 2009 | אימפריה סטייט | לורל קוקראן | פיילוט לא נמכר |
| 2009 | חוק וסדר: מדור מיוחד | רות ווקר | פרק: "אנוכי" |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | קארן ווסטן | פרק: "אהבה ללא סוף" |
| 2009 | טרו ג'קסון | סופי גירארד | פרק: "חזור לבית הספר" |
| 2009 | CSI: ניו יורק | מיללי טיילור | פרק: "רשימה שחורה" |
| 2010 | "השכחו" | קרי דנבר | פרק: "ג'ון שלי" |
| 2010 | גדולה מהחיים | גברת תומאס | פרק: "הבנות הרעות" |
| 2010 | הסוף העמוק | סוזן אופנהיים | פיילוט לא נמכר |
| 2010–2011 | חתולים גיהנום | ואנדה פרקינס | 18 פרקים |
| 2011 | ממפסיס Beat | קלואי ארצ'ר | פרק: "עשר ממפינים קטנים" |
| 2011 | חומרת חומרת | אנ מריה | פרק: "הביצועים על המטען" |
| 2011 | הוואי | שרון ארצ'ר | פרק: "אלהיו פאוול" |
| 2013 | טירה | מרגו גואר | פרק: "כוכב המציאות הותקף" |
| 2013 | חוקי ההתחייבות | ג'ואן | פרק: "קופקי" |
| 2013 | פשעים גדולים | אנ ברנד | פרק: "ילדים יהיו בנים" |
| 2013 | המטורפים | האנה שארפלס | פרק: "טייס" |
| 2014–2015 | נקמה | סטיבי גרייסון | 11 פרקים |
| 2015 | קוד בלאק | מרגרט או'בריאן | פרק: "מצבים שקיימים מראש" |
| 2016 | "הנשמה" | היא עצמה. | פרק: "הגמילה של האבות" |
| 2017 | יום הכשרה | קלייר מילסטון | פרק: "קוויד פרו קווי" |
| 2017 | אשתו והבנות שלו | דונה בנקס | פיילוט |
| 2018–2023 | מחשבות פליליות | קריסטל ריצ'רדס | 7 פרקים |
| TBA | דסטר | שרלוט דין-אליס |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | מסגרת | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1995 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1995 | פרס הצופים לפרסי הטלוויזיה האיכותית | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1995 | פרס גילדת שחקני המסך | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1996 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1996 | פרס גילדת שחקני המסך | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1997 | פרס סטלייט | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 1997 | פרס גילדת שחקני המסך | שחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה | NYPD Blue | מועמדות |
| 2004 | פרס האמן הצעיר | האמא הפופולרית ביותר בסדרת טלוויזיה | חלום אמריקאי | זכייה |
| 2023 | Riverside International Film Festival | כחלק מהקאסט | Deadly Draw | זכייה |
הערות שוליים

1 2  Dan Snierson, A Siren of Substance; Entertainment Weekly, October 7, 1994.
1 2  Buddy TV, Gail O'Grady, BuddyTV (באנגלית אמריקאית)
↑  "Trio gets 'Christmas' wish". The Hollywood Reporter. 2007-09-25. נבדק ב-2013-12-11.
↑  Exclusive: 'Desperate Housewives' Welcomes Gail O'Grady! | EW.com, web.archive.org, ‏2022-05-22
↑  Matt Richenthal (2012-12-13). "Gail O'Grady to Play Wife of Wall Street on Castle". TV Fanatic. נבדק ב-2013-12-11.
↑  Laurel Brown (2013-02-11). "'Castle' interview: Gail O'Grady talks about going full-'Housewives' in 'Reality Star Struck' - Zap2it". Blog.zap2it.com. אורכב מ-המקור ב-2013-12-13. נבדק ב-2013-12-11.
↑  "Revenge Casting Scoop: NYPD Blue Star to Play Conrad's First Wife With Secrets That Will Blow You Away | E! Online UK". Eonline.com. 11 בדצמבר 2013. נבדק ב-2013-12-11. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810663806005606  BNE: XX878152  ISNI: 0000 0000 4385 5077  LCCN: no2004102618  NLK: KAC2020N9991  NTA: 152124624  VIAF: 44018105   WorldCat (עם VIAF): 44018105
המוזיאון לתולדות תעשיית השמן

| --- | --- |
מבנה המוזיאון
מבנה המוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 מיקום:  רגבה 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  שמן תעשיות
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1984
 תאריך פתיחה רשמי:  1984 
 
 קואורדינטות:  32°58′32″N 35°05′46″E﻿ / ﻿32.975475418351°N 35.096231771903°E﻿ / 32.975475418351; 35.096231771903
 אתר רשמי
 he
 
המוזיאון לתולדות תעשיית השמן נוסד בחיפה בשנת 1984. מוזיאון השמן שוכן בחצר חברת שמן תעשיות, במבנה בית החרושת העברי לשמן זית ולסבון "עתיד" שהוקם על חוף הים של חיפה בשנת 1906. המוזיאון מציג את תעשיית שמן הזית שבמהלך 5000 שנים היוותה ענף כלכלי עיקרי בארץ ישראל.בשנת 2013 עבר המוזיאון למושב רגבה.
היסטוריה

בתקופת סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בארץ ישראל התפרנסו התושבים בעיקר מענפי מסחר, חקלאות ותרומות מחוץ לארץ. רוב תושבי הארץ התרכזו בערים הגדולות ירושלים, יפו, צפת, טבריה, חברון ועכו. בימים ההם, שלטונות האימפריה העות'מאנית האמינו שלחיפה צפוי קצב התפתחות שונה, בזכות מפרץ חיפה שהיווה בסיס יציב לנמל עמוק-מים, כחלופה לנמל עכו ההרוס. אל נמל זה אפשר היה למתוח שלוחה של מסילת הרכבת מחג'אז שהתנהלה מדמשק עד למדינה בערב הסעודית. כמו כן, בחיפה הקימו הטמפלרים תשתית יציבה לתעשייה. בנימין זאב הרצל ואדמונד ג'יימס דה רוטשילד חזו אף הם את חשיבותה התעשייתית של העיר חיפה. בשנת 1905 הושלמה בניית מסילת הברזל מדרעא שבסוריה לחיפה. באותה שנה הוקם ליד לוד בית החרושת "חדיד", על ידי המהנדס נחום וילבוש. הקמת בית החרושת הייתה ניסיון ראשון בהיקף תעשייתי להפקת שמן מגפת הזית בשיטת מיצוי. מפעל זה הצטרף מאוחר יותר לחברת `עתיד` שנוסדה בוורשה (1906), וביחד הקימו בחיפה בית חרושת לשמן ולסבון בשם `עתיד` בניהולו של וילבוש.
בשנת 1908 במסגרת `חברת עתיד`, הוקם בחיפה בית החרושת למכונות `עתיד - איצ`קוביץ`, שפעל לייצור מכונות חקלאיות, מכבשי שמן ועוד. מפעלים אלו נקלעו לקשיים כלכליים רבים. מפעל השמן נסגר בשנת 1909 ומפעל המכונות נסגר אף הוא בשנת 1910. באתר מפעל `חדיד` הוקמה החווה החקלאית בן שמן. בשנות מלחמת העולם הראשונה המשיכה לפעול בחיפה רק המסבנה. על יסודות מפעל `עתיד` הוקם במחצית הראשונה של שנות ה-20 בית החרושת `שמן`, שאליו צורפה המסבנה.
המוזיאון

היום המוזיאון לתעשיית שמני המאכל בישראל, המחסן המרכזי של בית החרושת 'שמן' ומגוריי העובדים ממוקמים בבניין `עתיד`, ששימש כחדר אוכל לעובדים.
מטרת המוזיאון היא להציג את תעשיית השמן על כל היבטיה ולעודד לימוד ומחקר בנושא. זהו המוזיאון הראשון מסוגו המתרכז בנושא תעשייתי אחד - השמן, שהיה ענף כלכלי מרכזי בארץ ישראל במשך אלפי שנים. המוזיאון נוסד בשנת 1984 בחיפה.
המוזיאון מחולק לשלושה חלקים:
תעשיית השמן הקדומה
ראשית התיעוש והמיכון
תעשיית שמני המאכל בהווה
אולם הקשתות במוזיאון מציג את תעשיית השמן הקדומה. ניתן לצפות בהתפתחות הטכנולוגית של התעשייה מראשיתה ועד סוף המאה ה-19. באולם מוצגי עץ ואבן נבחרים, בשילוב תצלומי מתקנים אופייניים לאזורים שונים בארץ ישראל. אולם העמוד מוקדש לנושא השמן בימי קדם. כלי מאכל ופולחן נדירים, בקבוקי בושם, כלי סיכה ושמן מאור ממחישים ומבהירים את חשיבות עץ הזית לאדם.
בחדר וילבוש, ע"ש חלוץ תעשיית השמן בארץ ישראל, מוצגים הקמת בתי החרושת `חדיד`, `עתיד` ו`שמן` ומפעלו החלוצי ציוני של וילבוש בתחומים אחרים, בעזרת פריטיו האישיים, תעודות נדירות ותצלומים. הקומה השנייה במוזיאון מוקדשת לתעשיית מוצרי השמנים ומוצרי הלוואי המודרנית. בקומה זו בנויה ספרייה וארכיון תעודות, שקופיות ותצלומים, חדר הרצאות עם תוכנית אור קולית ומרפסת הנשקפת לחוף שמן, ששימש מעגן לספינות מעפילים בימי שלטון המנדט הבריטי. בחצר המוזיאון בתי בד משוחזרים, מכבש קורה ובורג מהתקופה הביזנטית, בית בד מראשית המאה ה-20 ושני בתי בד מתקופת המקרא, האחד מתל שקמונה והשני מתל מקנה - עקרון הפלישתית.
לקריאה נוספת

"המוזיאון לתולדות תעשיית השמן", חיפה ואתריה, הוצאת אריאל, כרך 39-37, מארס 1985, עמ' 182-180
הערות שוליים

↑  מפת חיפה (באנגלית) 1919 עם ציון מיקום בית החרושת לסבון, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310482505171
המטבח המצרי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח המצרי
 מוצא:  מצרים
 
המטבח המצרי מורכב מהמסורות הקולינריות המקומיות של מצרים. במטבח המצרי עושים שימוש רחב בפירות וירקות, בשל היבול העשיר והאיכותי המופק בעמק הנילוס והדלתה שלו. הבשר פחות בשימוש במטבח המצרי לעומת המטבחים האחרים של צפון אפריקה והלבנט.
היסטוריה ומאפיינים

ההיסטוריה של המטבח המצרי מתחילה במצרים העתיקה. בחפירות ארכאולוגיות נמצא כי שכר הפועלים של הפירמידה הגדולה של גיזה שולם בלחם, בירה ובצלים, כנראה הדיאטה האופיינית באותה התקופה. בדיקת השיניים של המומיות של אותם פועלים גילתה כי הלחם היה לעיס וגס, עם זאת מזין, בדומה ללחם במצרים המודרנית; כיכרות יבשים שנתגלו בקברים איששו הנחה זו ובנוסף הצביעו על שימוש בחיטת הבר (emmer wheat). אף על פי שהבירה יצאה מכלל שימוש במצרים מאז הכיבוש המוסלמי ב-654 לספירה, הבצל נשאר מרכיב מרכזי בתזונה המצרית. קטניות הוו גם הן מקור ראשי לחלבון עבור האוכלוסייה הרחבה במצרים, וכך נשאר עד ימינו.
כיוון שהבשר היה מצרך יקר, התפתחו במטבח המצרי מאכלי ירקות רבים כתחליף, לכן הוא מתאים במיוחד לצמחונים. על אף שהמזון באלכסנדריה וחופי מצרים מכיל הרבה דגים ופירות ים, ברוב חלקי המדינה המטבח מתבסס על מזון שגדל על הקרקע.
מאכלים

המטבח המצרי מאופיין על ידי מאכלים כפול מדמס, קושארי ומלוח'יה ומכיל גם מאכלים אחרים ממזרח הים התיכון, כגון קבב ופלאפל.
הלחם הוא הבסיס של הבישול המצרי; הוא מוגש כמעט בכל ארוחה; ארוחה של מעמד הפועלים או באזורים הכפריים במצרים יכולה להכיל לא יותר מלחם וקטניות. הלחם המקומי הוא פיתה עשירה ומלאת גלוטן ונקרא עיְש מצרי או עיְש בלאדי (בערבית מצרית: عيش). המילה "עיש" באה מן השורש הערבי ע.א.ש, שמשמעותו "לחיות", ומרמזת על מרכזיות הלחם בחיים במצרים. במצרים המודרנית הממשלה מסבסדת את הלחם כדי להבטיח את תזונתם של התושבים העניים.
רוב המצרים רואים בפול מדמס (מחית פולי פול) כמזון הלאומי שלהם. הטעמיה או הפלאפל (בערבית: طعمية – فلافل) גם הם עשויים מפול, בעוד שבשאר העולם הערבי מכינים אותם מגרגרי חומוס.
במצרים העתיקה, השתמשו רבות בשום ובבצל בבישול היום-יומי. כיום משתמשים בשום כתוש טרי עם עשבי תיבול נוספים לתיבול סלט עגבניות חריף ולמילוי חצילים. את השום המטוגן עם הכוסברה מוסיפים למלוח'יה (בערבית: ملوخية) – מרק ירוק העשוי מעלים של צמח בשם זה.
לקושארי (בערבית: كشري) – תבשיל של עדשים חומות, מקרוני, אורז, גרגירי חומוס ורוטב עגבניות חריף, מוסיפים בצלים מטוגנים.
מאכלים נפוצים נוספים הם הקבב והקופתא (בערבית: كباب وكفتة), בשר כבש, בדרך כלל, חתוך וקצוץ וצלוי על גריל פחמים. המצרים מפורסמים במילוי ירקות כמו פלפל ירוק, חצילים, קישואים ועגבניות באורז מתובל. המאכל נקרא מחשי (בערבית محشي, ממולא), ומציין גם את עלי הגפן הממולאים – מחשי ורק ענב (בערבית: محشي ورق عنب) ואת הכרוב הממולא – מחשי כרנב (בערבית: محشي كرنب).
השווארמה (בערבית: شاورمة) הנפוצה יותר בשאר חלקי הלבנט נמכרת גם היא במצרים ומוגשת ככריך של בשר או עוף צלויים בפיתה עם רוטב טחינה.
דקה (מטבל) או: דואה היא תערובת של שומשום, זרעי כוסברה, ובוטנים. כל רכיב עובר קליה נפרדת, התערובת נטחנת (במקור נכתשת ומכאן השם דואה), דואה על לחם נחשבת למאכל עניים.
בתקופת הרמדאן, המצרים משקיעים תשומת לב רבה לעושר המאכלים ולגוונם, זאת מפני שהמשפחה כולה מתאספת סביב שולחן האוכל מיד אחרי השקיעה. ניתן למצוא ברמאדן קינוחים ייחודיים כמו כנאפה ואטאיף (בערבית: كنافة وقطايف). מצרים רבים מכינים שולחן מיוחד לעניים או עוברי האורח, בדרך כלל באוהלים ברחוב הנקראים מאידת אל רחמן (בערבית: مائدة الرحمن, שולחן האלוהים).
אום עלי (בערבית מצרית: أم على) הוא קינוח מסורתי הנחשב לקינוח לאומי של מצרים. קינוח נוסף הוא פטיר משלתת.
הערות שוליים

↑  7 Traditional Ramadan Delicacies You Must Try - NaTakallam, ‏2022-04-14 (באנגלית אמריקאית)
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560227805171  BNE: XX555440  BnF: cb131663306 (data)  LCCN: sh85031814  NDL: 00842095  SUDOC: 035089237 
פול מדמס, מוגש עם ביצה
מרק מלוח'יה
אום עלי, קינוח מצרי מסורתי
וינר נוישטאדט (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה תחתית אוסטריה תחתית
 מושל:  Ernst Anzeletti
 בירת המחוז:  וינר נוישטאדט 
 על שם:  וינר נוישטאדט 
 שטח:  969.72 קמ"ר
 גובה:  445 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  77,991 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  47°37′21″N 16°20′27″E﻿ / ﻿47.6225°N 16.340833333333°E﻿ / 47.6225; 16.340833333333 
 http://www.noel.gv.at/Bezirke/BH-Wiener-Neustadt.html, https://www.noel.gv.at/Bezirke/BH-Wiener-Neustadt.html
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וינר נוישטאדט (בגרמנית: Wiener Neustadt) הוא מחוז בדרום מזרח מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה.
במחוז 35 ערים ועיירות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אבנפורט  אגנדורף  באד ארלך  באד פישאו-ברון  באד שנאו  ברומברג  גוטנשטיין  הוהה ואנד  הוכוולקרסדורף |  הוכנויקירכן-גשיידט  הולנטון  ויידמנספלד  וייקרסדורף  וינצנדורף-מוטמנסדורף  ויסמט  ולדג  ולפרסבאך  ולרסדורף-שטיינבריקל |  זולנאו  טרזינפלד  ליכטנוורט  ליכטנג  לנצנקירכן  מוגנדורף  מיזנבאך  מצנדורף-הלס  מרקט פישטינג |  פליקסדורף  פרניץ  צילינגדורף  קירכשלג אין דר בקליגן  קצלסדורף  קרומבאך  רוהר אים גבירגה  שוורצנבאך |
דווה אמלס

דווה יורן אמלס (בהולנדית: Douwe Jorn Amels; נולד ב-16 בספטמבר 1991) הוא אתלט הולנדי, אלוף אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

אמלס נולד בדראכטן שבהולנד.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטמפרה שבפינלנד ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.28 מטר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט סיים במקום 25 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.17 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיים במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.17 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיים במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט לא הצליח לקבוע תוצאה בגמר קפיצה לגובה.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה כשהוא משווה את שיא הולנד של 2.31 מטר, לפני אנדריי פרוצנקו מאוקראינה (2.29 מטר) ותומא קרמואה מבלגיה (2.29 מטר).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 20 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום 11 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.17 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.28 מטר (2013)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.31 מטר (2023), שיא הולנד
הבולים של האי פיטקרן

תושביו של האי הנידח פיטקרן קיבלו שירותי דואר ממגוון של מקורות החל ממחצית המאה ה-19. בשנת 1940 הנפיק דואר פיטקרן את סדרת הבולים הראשונה הנושאת את שם המושבה, ומאז הוא ממשיך בהנפקת בולי דואר המציגים ברובם את טבע האי ואת ההיסטוריה הסוערת שהובילה להתיישבות בו.
שירות הדואר במאה ה-19

במהלך המאה ה-19 משלוח דברי הדואר מן האי פיטקרן לא היה מאורגן, והתבסס במידה רבה על ניצול הזדמנויות. תושבי האי, שלא היו ברשותם בולים, נאלצו לבקש מקברניטי הספינות שעצרו ליד האי שייקחו עימם את המכתבים, ימסרו אותם בבית הדואר המסודר הראשון אליו יגיעו, וירכשו שם בול דואר מתאים שיאפשר את העברת המכתב לתעודתו. מכתבים מוקדמים מן האי פיטקרן הם נדירים ביותר, הן בגלל מיעוט האוכלוסייה באי והן בגלל מיעוט כלי השייט שפקדו את המקום.
המכתב המתועד הראשון נשלח מפיטקרן ביום 17 במרץ 1830 על ידי הקברניט הבריטי ויליאם ואלדגרייב (אנ') שביקר באי כמפקדה של אניית הצי "סרינגפטם" (HMS Seringapatam). המכתב המתועד הראשון שנכתב על ידי תושב האי פיטקרן נשלח בחודש ספטמבר 1844 אל איש הדת האנגליקני ויליאם ארמסטרונג, שישב בעיר ולפראיסו שבצ'ילה וגילה התעניינות בגורלם של תושבי האי. ידוע גם על מספר מכתבים שנשלחו מן המתיישבים בפיטקרן ובין קרובי משפחתם שהיגרו אל האי  נורפוק.
את מצב התקשורת באי פיטקרן תיאר תת-אדמירל אלג'רנון דה הורסיי (אנ'), מפקד הצי הבריטי באוקיינוס השקט. הוא ביקר באי בחודש ספטמבר 1878 ודיווח כי:
הקשר היחיד עם העולם החיצון מתקיים באמצעות ספינות החולפות על פני האי בממוצע אחת לחודש... הקשר אינו יציב, מאחר ומרבית האוניות חולפות על פני האי מבלי להבחין בו כלל, ואלו שכן מאתרות אותו מתקשות לעיתים לעגון לצדו...
שירות הדואר של המיסיון

ביום 18 באוקטובר 1886 הגיע אל האי פיטקרן מיסיונר בשם ג'ון טיי (אנ'), אשר היה איש דת פעיל בכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. הוא החליט לצאת למסע ימי בהמלצת רופאו, וזאת כאמצעי לחזק את בריאותו הרופפת. ג'ון טיי שהה בפיטקרן כחודש ימים, במהלכו קשר קשרים עם תושבי האי והצליח להמיר את כולם לאמונה הנוצרית של הכנסייה לה השתייך. כאשר חזר טיי לארצות הברית פרסם את תוצאות מסעו אל האי פיטקרן והצליח לשכנע את מוסדות הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי לפתוח בפעילות מיסיון (אנ') במושבות המבודדות של האוקיינוס השקט.
בשנת 1890 השלימה הכנסייה את בנייתה של ספינה מיוחדת, לה קראה בשם פיטקרן (אנ'). הספינה נועדה לאפשר לאנשי הדת של הכנסייה לשמור על קשר רציף עם קהל מאמיניה באיי האוקיינוס השקט. ספינה זו ערכה מספר הפלגות ברחבי האוקיינוס השקט במהלך העשור האחרון של המאה ה-19, וסייעה לאנשי פיטקרן לחזק את הקשר עם העולם החיצון. בשנת 1900 נמכרה הספינה וחדלה מלפעול באוקיינוס השקט.
הסדר הדואר ללא בולים

בשנת 1921, לאחר שנים רבות בהן נאלצו תושבי פיטקרן להיעזר בספינות מזדמנות ולבקש את חסדיו של רב החובל על מנת שיוביל את מכתביהם אל העולם הרחב, החליטו שלטונות בריטניה וניו זילנד להיחלץ לעזרתם של אנשי האי. הם פרסמו נוהל ולפיו התקבלו מכתבים מפיטקרן בבתי הדואר גם ללא בולים. כאשר הגיע המכתב ליעדו הודבקו עליו  בולי דמי דואר בעלות הרגילה של משלוח המכתב, ודמי המשלוח נגבו מן המכותב.
כהוכחה שהמכתב אכן נשלח מן האי פיטקרן, והוא זכאי להנחה של הנוהל המיוחד, נדרשו אנשי פיטקרן להטביע על המעטפה חותמת מיוחדת בה נכתב "נשלח באי פיטקרן, בולים אינם זמינים". דואר ניו זילנד סיפק מדי שנה חותמת כזו לריצ'רד כריסטיאן, השופט של האי, ותפקידו היה להחתים את המעטפות. ידוע על שישה דגמים של החותמת הזו בהם נעשה שימוש לאורך השנים.
נוהל זה חייב את בתי הדואר השונים להשקיע עבודה בהדבקת בולי דמי הדואר ובגביית התשלום מן הנמען. קובעי המדיניות הניחו כי לאור מספרם המועט של תושבי האי לא יהיה בכך עול גדול מידי על אנשי הדואר. בפועל, הערכתם זו התבדתה. אספני בולים מכל רחבי העולם החלו להעביר מעטפות אל האי פיטקרן על סיפון הספינות שפקדו את האי, וזאת על מנת לזכות בדוגמה מן החותמת המיוחדת עבור האוסף הפרטי שלהם. בחודש מרץ 1926, לאחר שהיקף התופעה נודע למנהלי הדואר הבריטי, הוחלט לבטל את הנוהל ולא לאפשר עוד לאנשי פיטקרן לשלוח מכתבים לא מבוילים.
שימוש בבולי ניו זילנד

לאחר שנה בה נאלצו אנשי פיטקרן להתמודד שוב עם הצורך לבסס את הקשר שלהם עם העולם על רצונם הטוב של קברניטי הספינות שפקדו את האי, נמצא סוף סוף פתרון מסודר וממוסד לשאלת קשרי הדואר של האי. שלטונות הדואר של ניו זילנד פתחו ביום 7 ביוני 1927 סוכנות דואר על האי פיטקרן, בה נמכרו בולי הדואר של ניו זילנד ונעשה שימוש בחותמת מיוחדת של האי.
פתרון זה פעל בהצלחה רבה עד אשר הוחלף בשנת 1940 בבית הדואר העצמאי של האי פיטקרן.
| --- | --- |
: בול של ניו זילנד שנשלח מסוכנות הדואר שעל האי פיטקרן. בהיקף החותמת נכתב "האי פיטקרן", "סוכנות דואר ניו זילנד".  במרכז החותמת משולב התאריכון.
שימוש בבולי ניו זילנד > פתיחת תחנת הרדיו על האי פיטקרן

ביום 18 במרץ 1938 נחנכה על האי פיטקרן תחנת רדיו אשר נועדה לקלוט קריאות מצוקה של תושבים ושייטים באזור דרום האוקיינוס השקט. אות הקריאה של התחנה היה VR6A-PITC. לרגל חנוכת התחנה הודפסו מעטפות חגיגיות ועליהן תמונה של מבנה תחנת הרדיו. בול של ניו זילנד הודבק בפינה הימנית העליונה של המעטפה, והיא הוחתמה בחותמת של סוכנות הדואר הניו זילנדית. בנוסף, הוטבעה על המעטפה חותמת מיוחדת בצבע כחול המציינת את אירוע פתיחת תחנת השידור. המעטפות החגיגיות הוכנו ביוזמתו של סוחר בולים אמריקאי, אשר כתובתו הודפסה בפינה הימנית התחתונה של המעטפה.
המעטפות הוחתמו על האי פיטקרן ונשלחו אל המזמין על סיפונה של אחת הספינות שפקדו את האי. במהלך ההפלגה אירעה תקלה לא ברורה, וכל המעטפות הוטבלו במי ים למשך מספר שעות עד אשר הצליחו למשות אותן ולהעביר אותן ליעדן. בניגוד למקובל במקרים של מעטפות טרופת, דואר ניו זילנד לא טרח במקרה זה להסביר את מהות התקלה שהובילה לפגיעה בדברי הדואר.
על כל המעטפות הקיימות כיום בשוק הבולאי ניכרים סימנים ברורים של רטיבות, הדיו של החותמות מרוח, הבולים בחלק מן המעטפות זזו ממקומם המקורי על המעטפה, וכתמי רטיבות מופיעים בחלקים שונים של המעטפות.
משלוח מכתבים בדואר אוניות

משרד הדואר שעל האי פיטקרן שימש גם כתחנה בה הופקד דואר אוניות שנשלח על סיפון ספינות הנוסעים שפקדו את האי. על פי הכללים שקבע איגוד הדואר העולמי ניתן היה לשלוח דואר אוניות רק כאשר הספינה הייתה בהפלגה בים הפתוח, והיה צורך להעביר את המכתבים לטיפול משרד הדואר בנמל הראשון אליו הגיעה הספינה. לאחר מיון והחתמת המכתבים הועלו דברי הדואר על הספינה הראשונה שפקדה את האי בדרכה אל היעד אליו נועדו המכתבים.
ידועים גם מקרים בהם הועלו דברי הדואר על ספינות שהפליגו מפיטקרן לכיוון ההפוך. כך לדוגמה הועלו מכתבים שנועדו להגיע לאנגליה שבמזרח, על ספינות שהפליגו לניו זילנד. עקב תנאי מזג האוויר הלא יציבים בחוף פיטקרן לא היה כל ביטחון שספינה המפליגה לכיוון הנכון תצליח לעגון כאשר תגיע לפיטקרן, ופקידי דואר פיטקרן למודי הניסיון ניצלו כל הזדמנות לשלוח את דברי הדואר בהצטברו במשרדם גם אם הדבר כרוך היה במסע בכיוון ההפוך.
משלוח מכתבים בדואר אוניות > מכתב שנשלח מפיטקרן בדואר אוניות

המכתב שלהלן מהווה דוגמה לאופן הטיפול במכתבים אשר נשלחו בדואר אוניות, ונמסרו לטיפול בסניף הדואר של פיטקרן. הצלבה בין סימני הדואר המוטבעים על המעטפה ובין התיעוד הקיים אודות נתיבי הספנות באוקיינוס השקט מאפשרים לשחזר את מסעו של המכתב.
משלוח מכתבים בדואר אוניות > מכתב שנשלח מפיטקרן בדואר אוניות > הכנת המכתב למשלוח

ביום 15 בדצמבר 1937 הפליגה האונייה "רמוארה" (R.M.S. Remuera) מנמל לונדון בדרכה מערבה לכיוון ניו זילנד. אחד הנוסעים שהפליגו על סיפונה לקח מעטפה ממשרדי האונייה (ניתן לקרוא את שם הספינה על צידה האחורי של המעטפה), וכתב עליה את כתובת הנמען בהרטפורדשייר שבאנגליה.
משלוח מכתבים בדואר אוניות > מכתב שנשלח מפיטקרן בדואר אוניות > הדבקת הבול על המעטפה

שולח המכתב רכש במשרד הדואר של "רמוארה" בול דואר בריטי בערך נקוב של ½1 פני, התעריף הנכון למשלוח מכתב רגיל בתחומי האימפריה הבריטית. הנוסע הדביק את הבול על המעטפה ומסר אותה לטיפול פקיד הדואר של האונייה. הבול נותר בשלב זה ללא חותמת, מאחר שאת ההחתמה צריך היה לבצע במשרד הדואר היבשתי בנמל הראשון בו תעגון הספינה.
משלוח מכתבים בדואר אוניות > מכתב שנשלח מפיטקרן בדואר אוניות > מסירת המכתב לטיפול דואר פיטקרן

ביום 12 בינואר 1938 עגנה האונייה "רמוארה" ליד פיטקרן, ושק הדואר של הספינה עם המכתבים שנועדו להישלח ליעדים בכיוון מזרח הורדו אל סוכנות הדואר הניו זילנדי שפעלה באי. על פי הכללים, מותר היה לפקידי הסוכנות להטביע את החותמת שלהם רק על בולים של ניו זילנד, בעוד שעל המעטפה היה דבוק בול בריטי. הפקיד בדואר פיטקרן בחר להטביע את החותמת שלו בצידה האחורי של המעטפה, ולהשאיר את הבול ללא חותמת. המכתב הוכנס לשק דואר יוצא והמתין להגעתה של ספינה המפליגה מזרחה.
משלוח מכתבים בדואר אוניות > מכתב שנשלח מפיטקרן בדואר אוניות > המשך המסע לאנגליה

יום או יומיים לאחר מכן עגנה בפיטקרן האונייה "ארווה" (R.M.S. Arawa) בדרכה מניו זילנד אל אנגליה, והעלתה על סיפונה את שק הדואר שהכיל את המכתב שבתמונה. ביום 10 בפברואר 1938 היא הגיעה לנמל סאות'המפטון שבדרום אנגליה. המכתב נמסר לטיפול בית הדואר המקומי, שם הוטבעה על הבול חותמת המציינת כי המכתב נשלח במקורו כדואר אוניות (PAQUEBOT)
| --- | --- |

חזית המכתב: צדו האחורי של המכתב