stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוזות קרואטיה

מבחינה מנהלית קרואטיה מחולקת ל-20 מחוזות (županija, ז'ופאניה) ועיר הבירה זאגרב. כל מחוז מחולק למספר נפות.
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה (2022) | שטח (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז אוסייק-ברניה | אוסייק | Osječko-baranjska županija | 258,026 | 4,149 |
| 2 | מחוז איסטריה | פאזין | Istarska županija | 195,237 | 2,813 |
| 3 | מחוז ביילובאר-בילוגורה | ביילובאר | Bjelovarsko-bilogorska županija | 101,879 | 2,638 |
| 4 | מחוז קרלובץ | קרלובץ | Karlovačka županija | 112,195 | 3,622 |
| 5 | מחוז קופריבניצה-קריז'בצ'י | קופריבניצה | Koprivničko-križevačka županija | 101,221 | 1,734 |
| 6 | מחוז קרפינה-זגוריה | קרפינה | Krapinsko-zagorska županija | 120,702 | 1,230 |
| 7 | מחוז ליקה-סני | גוספיץ' | Ličko-senjska županija | 42,748 | 5,350 |
| 8 | מחוז מג'ימוריה | צ'אקובץ | Međimurska županija | 105,250 | 730 |
| 9 | מחוז פרימוריה-גורה | רייקה | Primorsko-goranska županija | 265,419 | 3,590 |
| 10 | מחוז סיסאק-מוסלאבינה | סיסאק | Sisačko-moslavačka županija | 139,603 | 4,448 |
| 11 | מחוז ואראז'דין | ואראז'דין | Varaždinska županija | 159,487 | 1,260 |
| 12 | מחוז זאגרב | זאגרב | Zagrebačka županija | 299,985 | 3,078 |
| 13 | מחוז העיר זאגרב | זאגרב | Grad Zagreb | 767,131 | 640 |
| 14 | מחוז דוברובניק-נרטבה | דוברובניק | Dubrovačko-neretvanska županija | 115,564 | 1,782 |
| 15 | מחוז ספליט-דלמטיה | ספליט | Splitsko-dalmatinska županija | 423,407 | 4,524 |
| 16 | מחוז שיבניק-קנין | שיבניק | Šibensko-kninska županija | 96,381 | 2,994 |
| 17 | מחוז זאדאר | זאדאר | Zadarska županija | 159,766 | 3,643 |
| 18 | מחוז ברוד-פוסבינה | סלבונסקי ברוד | Brodsko-posavska županija | 130,267 | 2,027 |
| 19 | מחוז פוז'גה-סלבוניה | פוז'גה | Požeško-slavonska županija | 64,084 | 1,821 |
| 20 | מחוז וירוביטיצה-פודראבינה | וירוביטיצה | Virovitičko-podravska županija | 70,368 | 2,021 |
| 21 | מחוז ווקובאר-סריימיה | ווקובאר | Vukovarsko-srijemska županija | 143,113 | 2,448 |
נטיף

זקיף ונטיף נפגשים במערת שורק
נָטִיף (סְטָלַקְטִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד היורד מתקרה של מערה כלפי מטה. נטיפים נמצאים באזורים קרסטיים. מערות בהן יש הרבה נטיפים נקראות מערות נטיפים.
היווצרות הנטיף

מים ממיסים פחמן דו-חמצני (CO2) ומחלחלים דרך סדק במשטח גיר (סידן פחמתי, CaCO3) וחודרים לתוכו תוך תגובה בינו לבין המים והפחמן הדו-חמצני ליצירת סידן מימן-פחמתי (Ca(HCO3)2) על פי המשוואה הכימית:
\ \mathrm {CaCO_{3}+H_{2}O+CO_{2}\rightarrow Ca(HCO_{3})_{2}}
הסידן מימן-פחמתי הנוצר מתמוסס במים ומחלחל איתם דרך הסלע. התמיסה מגיעה לבקע בתקרת המערה ומתרחשת התגובה ההפוכה: סידן מימן פחמתי מתפרק למים, פחמן דו-חמצני וגיר. הפחמן הדו-חמצני משתחרר לאוויר, ומשקע של גיר (אשר אינו מסיס) מצטבר על תקרת המערה. במהלך אלפי שנים מצטברים משקעי הגיר הזעירים לנטיפי גיר ארוכים היורדים מתקרת המערה לעבר תחתיתה.
קצב הגדילה הממוצע של נטיפים הוא 0.13 מ"מ בשנה אך במקרים של מים הזורמים במהירות ועשירים בסידן, פחמה ופחמן דו-חמצני, הקצב יכול להגיע עד ל-3 מ"מ בשנה.
כאשר קצב הטפטוף גדול, הריאקציה מתרחשת לאחר נשירת טיפת המים לקרקע, ולכן משקע הגיר נוצר על רצפת המערה. הצורה הנוצרת מהצטברות של גיר על הרצפה, מול הסדק, נקראת זקיף.
ריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני מפר את שיווי המשקל הכימי, וגורם לנוסחה להתהפך - ולהרוס את הנטיפים, וניתן לראות זאת במערות הנתונות לזרם רב של מבקרים (במערת אבשלום בישראל, לדוגמה, ישנה הגבלה על מספר האנשים הרשאים להיכנס בבת אחת).
מאחר שאבק בדרך כלל מכיל כמויות רבות של גיר, נוצרת תופעה נדירה של נטיפים במערות שאינן עשויות מגיר.
חקר נטיפים

נטיף מורכב משכבות שנוצרו זו מעל זו לאורך זמן, וחתך רוחב שלו מציג תמונה של טבעות גידול, בדומה לטבעות גידול שנתיות בעצים. ניתן לתארך את גיל החומר ממנו בנוי הנטיף באמצעות מדידת רמת ההתפרקות של היסוד הרדיואקטיבי אורניום, הנמצא בריכוזים מזעריים בקלציט (המינרל הנפוץ במערות הקרסטיות), לתוריום. ככל שהיחס בין תוריום 230 לאורניום 234 גבוה יותר, שכבת הגידול עתיקה יותר.
מעובי השכבות בטבעות הגידול ניתן להסיק על משטר הגשמים בעת היווצרותן, כאשר שכבות עבות מעידות על כמות גבוהה ורציפה של משקעים ואילו שכבות דקות עשויות להעיד על תנאי יובש ובצורת. ההרכב האיזוטופי של החמצן בטבעות הגידול מעיד על תנאי האקלים ששררו בזמן היווצרות הנטיף, מקור הגשמים, כמותם והטמפרטורה. מההרכב האיזוטופי של הפחמן בטבעות הגידול ניתן להסיק על סוג הצמחייה שהיה מעל המערה בעת ההיווצרות.
עם זאת, היווצרות נטיפים וזקיפים במערות מושפעת מגורמים נוספים, כגון הכימיה של מי התהום והגאוגרפיה של האזור, לכן לא ניתן להסיק מתיעוד של מערה אחת על שינויי אקלים. לשם כך יש צורך להצליב ממצאים מכמה שיותר מערות באזור נרחב ככל האפשר ומידע נוסף ממקורות שונים.
נטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
סוגים נוספים

נטיפים במערות קרסטיות הם הנפוצים ביותר. עם זאת, נטיפים יכולים להיווצר גם מחומרים אחרים ובמבנים מעשה ידי אדם כגון מכרות או גשרים. נטיפים אלו נוצרים על פי רוב בדרכים כימיות שונות מאשר נטיפים במערות קרסטיות:
נטיפי בטון - נוצרים כאשר מים מחלחלים דרך סדקים או חורים במבני בטון וממיסים בדרכם מינרלים כגון סידן ומגנזיום.
נטיפי קרח - נטיפים עונתיים או קבועים, בהתאם לתנאי הסביבה. נוצרים במערות בהן הטמפרטורה נמוכה במיוחד או מתחת לקרח ים.
נטיפי לבה - נוצרים בצינורות לבה או במערות לבה.
ראו גם

זקיף
מערת אבשלום
מערות שקוציאן
מערת נטיפים
הערות שוליים

1 2 3  השימוש בחקר מערות נטיפים להבנת שינויי האקלים | מוזיאון הטבע, באתר מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  Different Types Of Stalactite Formations, WorldAtlas, ‏2017-08-01 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4780227-3  LCCN: sh85127270 
חתך רוחב של נטיף
נטיפי קרח
פרעושים

| פַּרְעוֹשִׁים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: שש-רגלים
מחלקה:: חרקים
על־סדרה:: בעלי גלגול מלא
סדרה:: פַּרְעוֹשִׁים
שם מדעי
 Siphonaptera ‏לטריי, 1825
פרעושים (שם מדעי: Siphonaptera) היא סדרה במחלקת החרקים, המונה כ־2,500 מינים הידועים למדע.
בישראל ידועים כ-40 מינים. הפרעושים הם חרקים בעלי גלגול מלא הכולל ארבע דרגות: ביצה, זחל, גולם ובוגר. הזחלים ניזונים מחומרים אורגניים שונים, והבוגרים הם טפילים הניזונים מדם. כ-95% מהפרעושים הם טפילי יונקים, וכ-5% מהם הם טפילי עופות. התפלגות בלתי מאוזנת זו נובעת מאורח חייהם של הזחלים, שלצורך התפתחותם זקוקים לרמת לחות יחסית גבוהה באוויר הקיימת לרוב בתוך מאורות, מחילות ובתים אך לא בקיני ציפורים. מסיבה זו פרעושים אינם נטפלים ליונקים החיים בשטח פתוח כגון אייליים, הואיל ותנאי היובש הקיימים בסביבה זו עשויים לפגוע בזחליהם.
הפרעושים קיימים לפחות 60 מיליוני שנים. הפרעוש הקדום ביותר הידוע למדע הוא מתקופת האאוקן שבעידן השלישון, שנדבק לשרף אורנים שהתאבן, וכך השתמר בתוך הענבר עד אשר נמצא לפני כמה עשרות שנים בחוף הים הבלטי. מניחים כי הפרעושים קרובים לסדרה ארוכי כנף בגלל הדמיון ביניהם בפרטים מורפולוגיים רבים, ויש סבורים כי מוצאם מן הזבובאים.
ברוב המקרים מהווים הפרעושים בעיקר מטרד לפונדקאים שלהם. במקרים מסוימים הרוק שמפרישים הפרעושים בעקיצתם גורם לתגובות אלרגיות המתבטאות בפריחה.
בנוסף, פרעושים מסוגלים להעביר מחלות. הדוגמה הבולטת ביותר לכך היא מחלת הדבר, המועברת ממכרסמים לבני אדם באמצעות עקיצת פרעושים. מחלה נוספת שפרעושים מעבירים היא טיפוס הבהרות, ובמקרים מסוימים הם מעבירים טפילים מסוג תולעי סרט.
מבנה הגוף

גודל הפרעוש הבוגר הוא 1–5 מ"מ. גופו פחוס משני צדדיו ומחודד בראשו. הגוף מעוצב באופן כזה שיוכל לפלס את דרכו ללא קושי בסבך של שערות או נוצות. גוף הפרעוש בנוי כגופו של כל חרק: ראש, חזה ובטן, אלא שחלקי הגוף אינם נבדלים זה מזה על ידי שנצים, וכל גופו של הפרעוש מהווה מעין חטיבה אחת. אין בגופו חריצים ובליטות לבל יפריעו בתנועתו.
הראש דומה לקופסה סגורה זעירה, שהיא, בדרך כלל, מעוגלת מלפנים. המחושים הקטנים צמודים אל צידי הראש ונתונים בשקעים מיוחדים. לפני המחושים, סמוך לבסיסם, מצויה במקצת מן המינים עינית, הבולטת ככתם שחור בכל צד. העין נעדרת בקבוצת המינים "פרעושי קן", הקרויים כך משום שאינם עוזבים את קן הפונדקאי שלהם. ראייתם של הפרעושים חלשה ביותר, והם מבחינים בתנועותיהם של צללים בלבד. חשיבות רבה יותר יש לאיברי ההרחה הנמצאים על המחושים. אצל פרעושים רבים מצויה בתחתית הראש שורה של זיפים דמויי מסרק (ctenidium), המופנים לאחור ומשמשים לתמיכה בתנועה בתוך פרווה או פלומת הנוצות, ומונעים את נשירת הפרעוש מן הפונדקאי. מספר הקוצים במסרק ומיקומו משמשים כאמצעי עזר לזיהוי הפרעושים. ישנם מינים שבהם מקשט מסרק את שוליו האחוריים של פרק החזה הראשון, ובמינים נדירים יותר אף את שוליה האחוריים של הגבית הראשונה בבטן. גם אופן פיזור הזיפים המכסים את הראש, ובעיקר הזיף הסמוך לעין, מסייעים להגדרת המינים השונים.
בגפי הפה העוקצים-מוצצים מנוונות הלסתות העליונות, והחלקים הבולטים ביותר הם בחניני הלסת התחתונה ובחניני השפה התחתונה. איברי העקיצה הם העל-לוע (epipharynx) והאונות הפנימיות של הלסת התחתונה (maxillary laciniae), שבחניני השפה התחתונה מחפים עליהן ומחזקים אותן מן הצדדים. תעלת השאיבה של הדם נוצרת בעל-לוע, ותעלת הרוק נוצרת בין שתי אונות השפה התחתונה. שרירים הקשורים לבית הבליעה בקדמת צינור העיכול מפעילים את משאבת הדם.
בחזהו של הפרעוש ניכרים שלושה חלקים: קדמי, תיכוני ואחורי. לוחיות החזה נושאות זיפים ובליטות שחשיבותם רבה לחוקרים לצורך מיון. אין בפרעוש הבוגר כל שרידים של כנפיים. במספר מינים ניכרים ניצני כנפיים בגולם, אך הם מתנוונים בהמשך הגלגול. הודות לרגליו הפרעוש מיטיב לקפוץ עד שכנפיו מתייתרות. רגלי הפרעושים גדולות ביותר כתוצאה מהתארכות פרק הירך, שהוא בעל תנועה חופשית, והתארכות פיסת הרגל. לפיסה חמישה פרקים והיא עולה באורכה על אורך השוק או הקולית. בקצות פיסת הרגל מצויים הטפרים הגדולים והחזקים המשמשים לאחיזה בשערות הפונדקאי.
בבטן עשרה פרקים שכל אחד מהם מכוסה בשתי לוחיות: גבית (tergite) למעלה וגחונית (sternite) למטה. בגביות מצויים ספירקולות של מערכת הטרכיאות, בדרך כלל שמונה פתחים מכל צד. במרבית המינים קיים זוג פתחי נשימה נוסף בחזה התיכון. על גבי הגביות והגחוניות פזורים זיפים או קוצים שונים. בולט במיוחד הוא איבר החוש (sensilium או בשמו הקודם, pygidium) שעל גבית הפרק התשיעי של הבטן. איבר חישה זה מסייע לפרעוש בזיהוי תנודות באוויר, רעידות בקרקע ושינויים בטמפרטורת הסביבה. במספר מינים משמש ה-sensilium כמתווך בהזדווגות. כמו כן הוא משמש כאמצעי חשוב בזיהוי פונדקאים ובתגובות הימלטות.
על פי רוב גדולות הנקבות מן הזכרים, אך סימן זה אינו מספיק כדי להבדיל ביניהם, כיוון שגודל הפרעוש תלוי במידה רבה במועד ארוחתו האחרונה. איבר המין של הנקבה הוא הספרמתקה (spermatheca), שבו אוגרת הנקבה, אחרי ההזדווגות היחידה עם הזכר, את תאי הזרע לכל חייה. איברי המין של הזכר מורכבים הרבה יותר, וכוללים מערכת צבתות חיצוניות המיועדות להחזקת הנקבה בשעת ההזדווגות, ומערכת מוטות ארוכים וקפיציים המשמשים לכיוון איבר המין הזכרי לפתח איבר המין הנקבי.
כושר הניתור

זוג הרגליים האחוריות, המפותחות והארוכות במיוחד, מעניקות לפרעושים כושר ניתור גבוה. הניתור חיוני לפרעוש הבוגר שבקע מן הגולם, כדי להיטפל אל הפונדקאי, אדם או חיה כלשהי, ולהיזון מדמו. יתרון רב יש לניתור גם לצורכי בריחה. פרעושים, בעיקר רעבים, מסוגלים להמשיך בניתוריהם זמן רב, לעיתים שלושה ימים רצופים, ותדירות ניתוריהם יכולה להגיע גם עד כדי אלף ניתורים בשעה.
פרעוש מסוגל לנתר לגובה של 18 ס"מ בקירוב ולמרחק של כ-33 ס"מ. מספרים אלה הם עצומים ביחס לגודל גופו של הפרעוש. אילו הייתה לאדם יכולת ניתור כזו, יכול היה לדלג בקלות מעל מגדל שלום בתל אביב. אולם אילו היה פרעוש גדל לממדי אדם, סביר להניח כי יכולת ניתורו הייתה קטנה מזה, בגלל היחס בין גידול הגוף לכוח שריריו של כל יצור, על אף שכושר הניתור של הפרעוש אינו מבוסס רק על כוח שרירי. רק מינים מעטים של פרעושי עטלפים וציפורים איבדו את כושר ניתורם באורח משני, הואיל ואם אלה ינתרו מעל פונדקאיהם בעת שאלה נמצאים בגובה רב מעל פני הקרקע, לא יוכלו עוד למצוא את דרכם חזרה.
פרעושים מגיעים בניתורם לתאוצה של כ-1,350 מטר לשנייה בריבוע, כלומר פי 140 מתאוצת הכובד. קיימים חרקים אחרים המסוגלים לנתר בתאוצות גבוהות אף יותר, כגון קצפית הרוק (Philaenus spumarius) מתת-סדרת הציקדות, המנתרים בתאוצה הגדולה פי ארבע מאות מתאוצת הכובד, ומשפחת חיפושיות הנתוזית (Melanotus) המפתחות תאוצה הגדולה פי שלוש מאות מתאוצת הכובד. תאוצה גדולה כזו, כפי שנאמר לעיל, איננה אפשרית באמצעות כוח השרירים בלבד, שכן פעולתם איטית מדי לשם כך. כושר הקפיצה נבדק לראשונה אצל פרעוש החולדה, ונמצא כי במנגנון הניתור שלו יש קשת צידית (pleural arch) שמקורה במפרק הכנף בחרק המעופף. איבר זה, המצוי בגבו של החרק המעופף, הוסט אצל הפרעוש לצידי הגוף כתוצאה מפסיחותו. הקשת עשירה בחלבון בעל אלסטיות גבוהה הקרוי רזילין. גמישות הרזילין קרובה לשלמות שכן הוא מסוגל לשחרר 96 אחוזים מן האנרגיה המושקעת במתיחתו (לעומת 85 אחוזים שיכול גומי משובח).
הרזילין מאפשר לפרעושים להתגבר על שתי מגבלות של פעולת השרירים: איטיות ההתכווצות וההרפיה וחולשת הפעילות בטמפרטורה נמוכה. המנגנון המפעיל את הרזילין הוא מנגנון של נצרה (click mechanism), המסוגל לשחרר את האנרגיה האצורה בו בבת אחת. הנצרות שמצויות בגוף הפרעוש הן: תפס במיזופלוירה (צידית החזה התיכון) מחזיק את הירך של הרגל השלישית במקומה ונוצר אותה, ואילו ירך זאת נושאת אף היא תפס המחזיק את הקולית של הרגל השלישית במקומה. הרפייתם של שרירים מסוימים משחררת את הנצרות. כתוצאה מכך, נלחץ קצה הירך אל הקרקע וגוף הפרעוש מתחיל להתרומם. ברגע שטבעת הקולית משתחררת ממגעה עם הקרקע, מגביר יישור הרגל את התאוצה והכוח עובר מהקולית אל קצה השוק. הניתור מתבצע באמצעות אגירת האנרגיה הדרושה ברזילין, אנרגיה המשתחררת בבת-אחת. מחקר שפורסם ב-1 במרץ 2011 קבע, בעזרת שימוש בשיטת צילום מיוחדת, כי הניתור מתבצע דרך "רגלי" הפרעוש (ה-tibiae וה-tarsi) ולא דרך "ברכיו" (ה-trochantera) ושם בכך קץ לעשור של ויכוח מדעי. הודות לסינכרוניזציה בין החלקים הנעים במהירות גדולה, יעיל מנגנון הנצרה יותר מכל תיאום באמצעות מערכת העצבים.
בית הגידול

הפרעושים מצויים במשך מחזור חייהם בשני בתי גידול שונים זה מזה. מקום חיותם של הזחלים היא הסביבה, לרבות קינו של הפונדקאי, ואילו מקום חיותו של הפרעוש הבוגר הוא הפונדקאי עצמו, לפחות למשך זמן מסוים, בהיותו מוצץ דם. רק מינים בודדים, כגון הפרעושים הנצמדים (Echidnophaga), חיים בקביעות על גבי הפונדקאי, וגם אצלם נוהגות כך הנקבות בלבד. לעומתם, מינים שהם פרעושי קן מובהקים מצויים אך מעט על גבי הפונדקאי עצמו ובדרך כלל ניתן לגלותם בתוך הקן. נמצא כי בדרך כלל אין כמות הפרעושים המצויים על הפונדקאי עולה על חמישית מאוכלוסיית הפרעושים כולה. זחלי הפרעושים חיים חיים חופשיים. אורח חיים זה מעמיד את הבוגר בסכנה, שמא בשעת בקיעתו מן הגולם לא ימצא לו פונדקאי. לכן פרעוש שבקע בקינו או במחילתו של הפונדקאי, סיכוייו למצוא את הפונדקאי רבים יותר.
מכיוון שזחלי הפרעושים אינם טפילים, הם רגישים לתנאים האקלימיים והמיקרואקלימיים, וייתכנו מקרים שבהם לא תימצא חפיפה בין התפוצה של פרעוש לבין תפוצת הפונדקאי שלו, אם נפוץ האחרון בסביבות אקלים שונות, על אף הקשר הסגולי ביניהם (הכוונה היא לסגוליות פיזיולוגית או פילוגנטית). לעומת זאת, ייתכן כי פרעושים אשר במרכז תפוצתם אינם מגלים סגוליות שכזו לגבי פונדקאיהם, עשויים לגלות בגבולות תפוצתם סגוליות אקולוגית, שכן בשולי התפוצה הגאוגרפית, במקום שהתנאים האקלימיים שונים מאוד מאלה שבמרכז התפוצה, יש שהפרעושים מוצאים את התנאים הנוחים להם אצל פונדקאי אחד בלבד. פרעושים מסוגים אלו נמצאים באורח קבע על פונדקאים שונים, הואיל ואלו מספקים תנאים דומים לזחלים המתפתחים בקיניהם או במחילותיהם, גם אם אורחות חייהם של פונדקאיהם אלו שונים זה מזה.
הטפילות באדם

בהיות הפרעושים חרקים מוצצי דם, הם עלולים לגרום מחלות לאדם המשמש להם כפונדקאי, הן על ידי נזק ישיר שהם גורמים לו והן בשמשם וקטורים להעברת מחלות שונות. הנזק הישיר הוא על פי רוב הטרדה בלבד. הפרעוש מחדיר את רוקו לפצע שהוא גורם בשעת העקיצה, וכתגובה לכך נוצר על עורו של הנעקץ כתם אדום מגרד, החולף בדרך כלל כעבור שעות או ימים ספורים. הרגישות האישית שונה מאדם לאדם, וסכנה קיימת רק אם מופיעה תגובה אלרגית חזקה, כגון פריחה, אסתמה והלם אנפילקטי. בדרך כלל האדם רוכש חיסון טבעי במגע חוזר עם פרעושים.
הפרעוש המכונה פרעוש האדם (Pulex irritans) הוא, לאמיתו של דבר, טפיל של יונקים גדולים שהאדם חלק עימם את משכנו בהיותו שוכן מערות בתקופת האבן, וטפילותו על האדם היא משנית בלבד. משגירש האדם את היונקים הגדולים ממעונותיו, מצאו הפרעושים בו עצמו פונדקאי המתאים להם, והתחילו להיטפל אליו. הפרעוש המשיך להילוות אל האדם גם כאשר יצא מן המערות הטבעיות והחל לבנות לו משכנות מלאכותיים. כל עוד הייתה רצפת המשכן מלאה חריצים, שבהם נאספו שיירים של חומר אורגני, ושהלחות השתמרה בהם הודות לפרוות או לשטיחים שכיסו אותם, נמצאו לפרעוש מיטב התנאים להתפתחות תקינה של מחזור חייו. רק משהחלה הבנייה המודרנית נעשו הרצפות אטומות והדיירים החלו להקפיד על ניקיונן. בכך נחסמה אפשרות הקיום של הפרעושים לצידו של האדם, והוא נעלם מסביבתו הביתית אל סביבתו הסמוכה, ובימינו הוא נפוץ בעיקר בדירי חזירים, באוכלוסיות גדולות ביותר. תפוצתו עדיין כלל-עולמית והוא שכיח באזורים חמים.
פרעוש הכלב (Ctenocephalides canis) ופרעוש החתול (Ctenocephalides felis) גם הם כלל-עולמיים בתפוצתם. הם מלווים את האדם, ואף שאינם ידועים כמעבירי מחלות, הם עלולים להטריד לא מעט את האדם בעקיצותיהם. הפרעוש החודר (Tunga penetrans), המתחפר בחולות של חופים טרופיים, נצמד אל עור האדם כל אימת שהוא מוצץ מדמו, והנקבה מתחפרת בעת הרבייה בתוך עורו ותופחת בתוך רקמותיו. מידת הנזק הנגרם תלויה במספר הפרעושים שחדרו לרגל, וקיימת סכנה שחיידקי טטנוס עלולים לחדור דרך הפצע הפתוח או שייווצר זיהום חמור.
מחלת הדבר היא הדוגמה המפורסמת ביותר לתפקידו של הפרעוש כחוליה מקשרת קריטית בהעברתה. כאשר הפרעוש מוצץ דם מפונדקאי הנגוע בחיידק, מתרבה החיידק בגוף הפרעוש ומביא לסתימת דרכי העיכול. פרעושים "חסומים" אלה רעבים תמידית, וכתוצאה מכך הם מנתרים מפונדקאי אחד למשנהו ללא הרף (למשל מחולדה נגועה לאדם) ומעבירים את חיידקי המחלה. העובדה כי המחלה מופצת באמצעות חולדות נגועות העוברות בספינות מנמל לנמל, הביאה להתפשטות מהירה של המחלה במהלך ההיסטוריה.
ראו גם

דבר – על דרכי הפצת המחלה באמצעות הפרעושים
קרקס פרעושים
לקריאה נוספת

Krasnov, Boris R. Functional and evolutionary ecology of fleas: a model for ecological parasitology. Cambridge University Press, ‏2008. ISBN 9780521882774
Mullen, Gary R. Mullen, Gary. Durden, Lance. Medical and Veterinary Entomology. Academic Press, 2009. chapter 9, pages 110-130. ISBN 0123725003.
Shrewsbury, J. F. D. A History of Bubonic Plague in the British Isles. Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521022477
הערות שוליים

↑  D. L. Richman and P. G. Koehler. Fleas: What They Are, What To Do. University of Florida IFAS Extension
1 2 3  החי והצומח של ארץ ישראל - אנציקלופדיה שימושית מאוירת בעריכת יהושע קוגלר. הוצאת מערכות (1989) כרך 3 - חרקים. עמוד 209
1 2 3  P.G. Koehler and F. M. Oi. Fleas. Printed July 1993, revised February 2003. Provided by the University of Florida
↑  Grimaldi, D. and Engel, M.S. Evolution of the Insects. Cambridge University Press (2005). ISBN 0-521-82149-5.
↑  Fleas Taxonomy & Phylogeny, FLEAS HOME PAGE - המכון הזואולוגי של סנקט פטרבורג
1 2 3  Mullen, עמוד 115
↑  How Fleas Work by Tracy Wilson
↑  Mullen, עמוד 111
1 2 3  William F. Lyon. Fleas, HYG-2081-97. Ohio State University entomology page
↑  שירות הידען, ‏שיאן העולם בקפיצה לגובה, באתר "הידען", 23 באוגוסט 2003
↑  Garden insect is jump champion, BBC News Online, ‏30 ביולי 2003
↑  מתוך אתר הטכניון
↑  Bennet Clark, H. C. and Lucey, E. C. A. THE JUMP OF THE FLEA: A STUDY OF THE ENERGETICS AND A MODEL OF THE MECHANISM (1967), The Journal of Experimental Biology
↑  Sutton, Gregory P. and Burrows, Malcolm. Biomechanics of jumping in the flea (2011), The Journal of Experimental Biology
↑  Gronenberg, W. Fast actions in small animals: springs and click mechanisms. Journal of Comparative Physiology A: Neuroethology, Sensory, Neural, and Behavioral Physiology. (1996), Volume 178, Number 6, 727-734
↑  Fleas: Siphonaptera - Behavior And Reproduction, taken from Animal Life Resource
↑  Fleas: Siphonaptera - Habitat, taken from Animal Life Resource
1 2  החי והצומח של ארץ ישראל - אנציקלופדיה שימושית מאוירת בעריכת יהושע קוגלר. הוצאת מערכות (1989) כרך 3 - חרקים, עמ' 210
↑  Shrewsbury, עמ' 1–3, 10
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535921805171  BNE: XX537550  BnF: cb121642607 (data)  GND: 4154644-1  LCCN: sh85049052  NDL: 00568669  NKC: ph118937 
חלקי גוף הפרעוש
פרעוש מאת פיליפו בונאני (1681)
פרעוש מאת רוברט הוק (המאה ה-17)
זחל של פרעוש, מבעד למיקרוסקופ
איבוק כלבים במטרה להילחם בפרעושים שעל גופם
פרעוש החתול
עקיצות פרעושים
תמונה של ג'וזפה מריה קרספי מ-1720 לערך – אישה מחפשת פרעושים על גופה
קמרון פיין

| --- | --- |

פיין בשנת 2017
 לידה:  8 באוגוסט 1994 (בן 30) ממפיס, טנסי שבארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של מארי
 דראפט:  בחירה מספר 14, 2015 אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 קבוצות כשחקן
 2015–2017   2015–2017   2017–2019   2019   2019–2020   2020   2020–2023 2023–2024   2024 2024–:  אוקלהומה סיטי ת'אנדר   ← אוקלהומה סיטי בלו   שיקגו בולס   קליבלנד קאבלירס   שאנשי לונגס   טקסס לג'נדס   פיניקס סאנס מילווקי באקס   פילדלפיה 76' ניו יורק ניקס
קמרון פיין (באנגלית: Cameron Payne; נולד ב-8 באוגוסט 1994) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז, בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA. נבחר על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר במקום ה-14 בדראפט של שנת 2015.
קריירת מכללות

פיין נולד בממפיס, טנסי, ארצות הברית וכנער שיחק בנבחרת תיכון לוזאן קולגייט בו למד. הוא לא נחשב לאחד המועמדים הבולטים לגיוס לקראת המכללות ולא נכלל ברשימת 100 המועמדים שפרסם האתר Rivals.com בשנת 2013. פיין הצטרף לאוניברסיטת מוריי שבקנטקי. עקב פציעתו של רכז הקבוצה, זאי ג'קסון, מצא עצמו בעמדת הרכז הפותח כבר בשנתו הראשונה. במהלך העונה רשם ממוצע של 16.8 נקודות, 5.4 אסיסטים, 3.6 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות. בעקבות הישגיו נבחר לנבחרת האזור וזכה גם בתואר שחקן השנה הראשונה. בשנתו השנייה שיפר את מאזנו בכל הפרמטרים ורשם ממוצע של 20.2 נקודות, 6.0 אסיסטים, 3.7 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות ונבחר לשחקן השנה באזור. בסיום השנה הודיע על השתתפותו בדראפט הקרוב.
קריירת NBA > 2015–2017: אוקלהומה סיטי ת'אנדר

בדראפט של שנת 2015 נבחר פיין במקום ה-14 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר. ב-1 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה במשחק נגד דנוור נאגטס בו ניצחה הקבוצה בתוצאה 93-117 ובמהלכו הספיק למסור שלושה אסיסטים. ב-5 בדצמבר נשלח לשחק באוקלהומה סיטי בלו, קבוצת הבת בליגת הפיתוח, והוחזר לקבוצה לאחר יום. בהמשך החודש נשלח שוב לקבוצת הבת, גם הפעם הוחזר לקבוצה למחרת היום. במשחק סיום העונה, נגד סן אנטוניו ספרס, פתח לראשונה בחמישייה וסיים את המשחק עם שיאי קריירה של 17 נקודות ו-7 אסיסטים.
במהלך חודש יוני עבר ניתוח בעצם המסרק בכף רגלו הימנית. הניתוח עבר בהצלחה והוא חזר לאימונים. ב-27 בספטמבר אובחן שבר חמור בעצם המסרק. הפציעה השביתה אותו למשך חודשיים וחצי והוא שב לשחק בתחילת חודש ינואר. לקראת סוף מועד ההעברות הועבר בטרייד לשיקגו בולס יחד עם אנתוני מורו וג'ופרי לוברן תמורת טאג' גיבסון ודאג מקדרמוט.
קריירת NBA > 2017–2019: שיקגו בולס

פיין שותף בתשעה משחקים במדי הבולס, בטרם החליטה הקבוצה לשלוח אותו לליגת הפיתוח. בספטמבר נותח פיין בכף רגלו והושבת מפעילות למשך כחמישה חודשים. בינואר 2019 נופה מסגל הקבוצה.
קריירת NBA > 2019: קליבלנד קאבלירס

שלושה ימים לאחר הניפוי משיקגו חתם על חוזה לעשרה ימים בקליבלנד קאבלירס, בסיומם חתם על חוזה לעשרה ימים נוספים. בתום החוזה השני נופה מסגל הקבוצה.
קריירת NBA > 2020–2023: פיניקס סאנס

לאחר תקופות קצרות בשאנשי לונגס מהליגה הסינית ובטקסס לג'נדס מליגת הפיתוח, חתם פיין על חוזה בפיניקס סאנס ב-30 ביוני 2020. בשמונת משחקיו בפיניקס עד לסיום עונת 2019/2020 קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת NBA > 2023–2024: מילווקי באקס

ב-17 ליולי 2023 הועבר פיין בטרייד למילווקי באקס בתמורה לבחירת סיבוב ראשון.
קריירת NBA > 2024: פילדלפיה 76'

ב-6 לפברואר 2024 הועבר פיין בטרייד לפילדלפיה 76' עם בחירת דראפט בתמורה לפטריק בוורלי שעשה את הדרך ההפוכה.
קריירת NBA > 2024-הווה: ניו יורק ניקס

ב-15 ביולי 2024, חתם פיין בניו יורק ניקס.
חיים אישיים

ב-14 ביוני 2024, נעצר פיין בסקוטסדייל, אריזונה, על כך שלא סיפר לשוטרים את שמו האמיתי וכן סיפק דיווח כוזב לרשויות אכיפת החוק, לפי הדיווחים הציג את עצמו לשאלת השוטרים כ"טרי ג'ונסון". פיין נלקח לכלא סיטי סקוטסדייל ושוחרר מאוחר יותר.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | אוקלהומה | 57 | 1 | 12.2 | 0.410 | 0.324 | 0.792 | 1.5 | 1.9 | 0.6 | 0.1 | 5.0 |
| 2016/2017 | אוקלהומה | 20 | 0 | 16.0 | 0.331 | 0.308 | 1.000 | 1.6 | 2.0 | 0.5 | 0.2 | 5.3 |
| 2016/2017 | שיקגו | 11 | 0 | 12.9 | 0.333 | 0.324 | 0.250 | 1.5 | 1.4 | 0.4 | 0.0 | 4.9 |
| 2017/2018 | שיקגו | 25 | 14 | 23.3 | 0.405 | 0.385 | 0.750 | 2.8 | 4.5 | 1.0 | 0.4 | 8.8 |
| 2018/2019 | שיקגו | 31 | 12 | 17.3 | 0.411 | 0.271 | 0.880 | 1.7 | 2.7 | 0.6 | 0.2 | 5.7 |
| 2018/2019 | קליבלנד | 9 | 1 | 19.6 | 0.491 | 0.360 | 0.688 | 2.1 | 2.6 | 0.9 | 0.3 | 8.2 |
| 2019/2020 | פיניקס | 8 | 0 | 22.9 | 0.485 | 0.517 | 0.857 | 3.9 | 3.0 | 1.0 | 0.3 | 10.9 |
| 2020/2021 | פיניקס | 60 | 1 | 18.0 | 0.484 | 0.440 | 0.893 | 2.4 | 3.6 | 0.6 | 0.3 | 8.4 |
| 2021/2022 | פיניקס | 58 | 12 | 22.0 | 0.409 | 0.336 | 0.843 | 3.0 | 4.9 | 0.7 | 0.3 | 10.8 |
| 2022/2023 | פיניקס | 48 | 15 | 20.2 | 0.415 | 0.368 | 0.766 | 2.2 | 4.5 | 0.7 | 0.2 | 10.3 |
| 2023/2024 | מילווקי | 47 | 2 | 14.9 | 0.455 | 0.397 | 0.841 | 1.3 | 2.3 | 0.5 | 0.1 | 6.2 |
| 2023/2024 | פילדלפיה | 31 | 8 | 19.4 | 0.413 | 0.382 | 0.913 | 1.8 | 3.1 | 0.6 | 0.3 | 9.3 |
| קריירה |  | 405 | 66 | 17.9 | 0.422 | 0.369 | 0.825 | 2.1 | 3.3 | 0.6 | 0.2 | 7.9 |