stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון ארמסטרונג
סנאטור ושגריר

ארמסטרונג שב לחיים הפוליטיים לאחר התפטרותו של ג'ון לורנס כסנאטור מטעם מדינת ניו יורק. בנובמבר 1800 הוא נבחר לתקופת כהונה שהייתה אמורה להסתיים במרץ 1801. ב-27 בינואר הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה שהייתה אמורה להימשך עד 1807, אך ב-5 בפברואר 1802 הוא התפטר. למשרתו נבחר דוויט קלינטון שהתפטר ב-1803 ובעקבות כך שב ארמסטרונג למושבו הקודם באופן זמני.
בפברואר 1804 נבחר ארמסטרונג שוב לסנאט כדי למלא את מקומו של תאודורוס ביילי שהתפטר, אך הוא כיהן רק ארבעה חודשים עד שהנשיא תומאס ג'פרסון מינה אותו שגריר ארצות הברית בצרפת. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1810 וגם ייצג את ארצות הברית בחצר המלכות של ספרד ב-1806.
מזכיר המלחמה

עם פרוץ מלחמת 1812, נקרא ארמסטרונג לשירות צבאי. הוא הוצב כבריגדיר גנרל שהיה אחראי על הגנת נמל ניו יורק. ב-1813 מינה אותו הנשיא ג'יימס מדיסון למזכיר המלחמה של ארצות הברית. ההיסטוריון הנרי אדמס כתב עליו:
על אף שירותו, יכולותיו וניסיונו של ארמסטרונג, משהו באישיותו שידר חוסר אמון. היו לו את כל היתרונות שנבעו מחינוך ומקשרים חברתיים ופוליטיים, יכולת וביטחון עצמי. הוא היה רק בן 54, בדיוק בגילו של מונרו. אך הוא סבל ממוניטין של עצלן ותכחן. כה חזקה הייתה הדעה הקדומה נגדו, עד שהוא השיג רק 18 תומכים מול 15 מתנגדים בהצבעה על אישור מינויו בסנאט, וזאת כאשר שני הסנאטורים מוירג'יניה לא הצביעו כלל והשניים וקנטקי הצביעו נגד. בנסיבות אלו, רק הצלחה צבאית מהמעלה הראשונה יכלה להבטיח אקלים נוח ליריבו של מונרו.
ארמסטרונג ביצע כמה שינויים בעלי ערך בכוחות המזוינים, אך הוא היה משוכנע שהבריטים לא יתקפו את וושינגטון די. סי., עד שהוא לא עשה שום צעד להגנת העיר גם כשנעשה ברור שהיא תהיה מטרתו של כוח פלישה. בספטמבר 1814, לאחר החרבתה של וושינגטון, אילץ אותו מדיסון, שבדרך כלל היה אדם סלחן, להתפטר.
שנותיו האחרונות

ארמסטרונג שב לחוותו והמשיך בחייו השקטים. הוא פרסם כמה ספרי היסטוריה, ביוגרפיות וספרים על חקלאות. ג'ון ארמסטרונג מת ב-1 באפריל 1843 באחוזתו, "לה ברג'רי" (לימים נקראה "רוקבי"), שאותה הוא בנה ברד הוק שמצפון לניו יורק והוא נקבר בבית הקברות שבריינבק הסמוכה. לאחר מותו ב-1838 של פיין וינגייט, הוא היה הנציג האחרון של הקונגרס הקונטיננטלי שנותר בחיים והיחידי שדמותו הונצחה בצילום.
חיים אישיים

ב-1789 נשא ארמסטרונג לאישה את אלידה ליווינגסטון, ילדתם הצעירה של השופט רוברט ליווינגסטון ומרגרט לבית ביקמן. אלידה הייתה אחותם של רוברט ר. ליווינגסטון, שכיהן גם הוא בתפקידי ממשל ודיפלומטיה, ושל אדוארד ליווינגסטון שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. ג'ון ואלידה ליווינגסטון הביאו לעולם שבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  Garry Wills, Henry Adams and the Making of America, Houghton Mifflin Harcourt, 2007, p. 316.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445827105171  GND: 13293759X  ISNI: 0000 0000 2546 5163  LCCN: n80030761  NARA: 10580428  NTA: 333887204  SNAC: w6j7880j  SUDOC: 17926978X  Trove: 1531229  US Congress: A000282  VIAF: 65181294   WorldCat (עם VIAF): 65181294 
דאגרוטיפ של ג'ון ארמסטרונג משנת 1840. זהו התצלום היחידי של אדם שהיה נציג בקונגרס הקונטיננטלי.
נבחרת רוסיה בהוקי קרח נשים

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  "המכונה האדומה"
 התאחדות:  פדרציית ההוקי קרח הרוסית
 השתייכות:  IIHF
 מאמן:  רוסיה יבגני בובאריקו
 קפטן:  ייה גברילובה
 היכל ביתי:  היכל הקרח ונשטורגבנק
 
 מדי הנבחרת באליפות העולם בהוקי קרח (2016)
 משחקים היסטוריים
 משחק בינלאומי ראשון שווייץ שווייץ 2 - 1 רוסיה רוסיה (ברמפטון, קנדה; 1 באפריל 1994)
 הניצחון הכי גדול רוסיה רוסיה 15 - 1 צרפת צרפת (אסביירג, דנמרק; 28 במרץ 1995)   רוסיה רוסיה 16 - 1 דנמרק דנמרק  (ליס, שווייץ; 29 בדצמבר 1997
 ההפסד הכי גדול ארצות הברית ארצות הברית 15 - 0 רוסיה רוסיה (מיסיסוגה, קנדה; 4 באפריל 2000)
 אליפות העולם
 הופעות:  15 (הראשונה ב-1997)
 ההישג הטוב ביותר:  מקום שלישי (2001, 2013, 2016, 2020)
שחקניות הנבחרת בחימום לקראת המפגש נגד נבחרת סין במסגרת אולימפיאדת 2010.
נבחרת רוסיה בהוקי קרח נשים (ברוסית: Женская Сборная России по хоккею с шайбой) היא נבחרת רוסיה בהוקי קרח לנשים מאז 1992. בדומה למקבילתה הגברית, מאז שהוקמה הפכה הנבחרת לאחת החזקות בעולם.
הדירוג של נבחרת רוסיה ברשימת הדירוג של IIHF לנבחרות הוקי קרח של נשים, הוא המקום ה-6 בעולם, נכון לשנת 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
הישגים > אולימפיאדת החורף

2002 – מקום חמישי
2006 – מקום ששי
2010 – מקום ששי
2014 – מקום ששי
2018 - מקום רביעי
הישגים > אליפות עולם

1997 – מקום ששי
1999 – מקום ששי
2000 – מקום חמישי
2001 –  מקום  שלישי
2004 – מקום חמישי
2005 – מקום שמיני
2007 – מקום שביעי
2008 – מקום ששי
2009 – מקום חמישי
2011 – מקום רביעי
2012 – מקום ששי
2013 –  מקום שלישי
2015 – מקום רביעי
2016 –  מקום שלישי
2017 – מקום חמישי
2019 – מקום רביעי
2020 –  מקום שלישי
הישגים > אליפות אירופה

1995 – מקום שביעי
1996 –  מקום שני
הערות שוליים

↑  דרוג נבחרות לאומיות בהוקי קרח מתוך אתר IIHF
↑  בשל שערוריית סימום נאסר על הנבחרת הרשמית להתמודד והשחקניות התמודדו תחת הדגל האולימפי
↑  "Final Ranking As of SUN 12 APR 2009" (PDF). IIHF.com. נבדק ב-30 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
אליפות העולם באתלטיקה 2019

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית 
 תקופת התחרות:  27 בספטמבר 2019 – 6 באוקטובר 2019 (10 ימים)
 מספר תחרות:  17 
 מספר מקצועות:  49
 מספר מתמודדים:  1972 אתלטים
 מדינות משתתפות:  209
 עיר מארחת:  דוחה, קטר
 אצטדיון:  אצטדיון ח'ליפה הבינלאומי
 אתר רשמי
 → לונדון 2017 יוג'ין 2022 ← 
 
אליפות העולם ה-17 באתלטיקה שנערכה באצטדיון ח'ליפה הבינלאומי בדוחה שבקטר בין התאריכים 27 בספטמבר – 6 באוקטובר 2019.
לראשונה באליפות העולם נערכה ריצת שליחים 4x400 מטר משולב, שתי רצות ושני רצים.
בחירת המארחת

שלוש ערים התמודדו במכרז לאירוח האליפות:
ברצלונה, ספרד
דוחה, קטר
יוג'ין, ארצות הברית
דוחה נבחרה לארח את האליפות ב-18 בנובמבר 2014.
ב-2014 דווח בעיתון הגרדיאן הבריטי, כי פאפא מסאטה דיאק, בנו של לאמין דיאק, שכיהן כנשיא התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בעת שנבחרה המארחת, ביקש מקטרים לשלם לו 5 מיליון דולר על מנת לארח את אליפות העולם באתלטיקה בשנת 2017. חודש לאחר מכן לונדון ניצחה את דוחה במכרז, אך מאוחר יותר דוחה זכתה באירוח האליפות הבאה.
אתלטיות מצטיינות

סיפאן חסן (הולנד הולנד), זכתה בשתי מדליות זהב אישיות בריצת 1500 מטר ובריצת 10,000 מטר.
שלי-אן פרייזר-פרייס (ג'מייקה ג'מייקה), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
דלילה מוחמד (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם האישי היחידי ובריצת שליחות 4x400 מטר
אתלטים מצטיינים

כריסטיאן קולמן (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
נואה ליילס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
שיאים > שיא עולם

רביעיית השליחים של ארצות הברית (ארצות הברית), (טיירל ריצ'רד, ג'סיקה בירד, ג'סמין בלוקר ואובי איגבוקי) קבעה בריצת שליחים 4x400 מטר מעורב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים) שיא עולם חדש של 3:12.42 דקות.
רביעיית השליחים של ארצות הברית (ארצות הברית), (וילברט לונדון, אליסון פליקס, קורטני אוקולו ומייקל צ'רי) קבעה בריצת שליחים 4x400 מטר מעורב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים) שיא עולם חדש של 3:09.34 דקות.
דלילה מוחמד (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 52.16 שניות.
שיאים > שיא אליפות

ביאטריס צ'פקואץ' (קניה קניה), קבעה בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אליפות חדש של 8:57.84 דקות, שיפור של למעלה מ-4 שניות לשיא האליפות הקודם של אמה קובורן (9:02.58 דקות) שנקבע ב-2017.
ראיין קראוזר (ארצות הברית ארצות הברית) קבע בהדיפת כדור ברזל שיא אליפות חדש של 22.36 מטר, ושיפר את השיא הקודם שהיה שייך לורנר גינתר (22.23 מטר), ונקבע בשנת 1987, באליפות שנערכה ברומא. כמה דקות לאחר מכן, תומאס וולש (ניו זילנד ניו זילנד) שיפר את שיא האליפות של קראוזר לאחר שקבע תוצאה של 22.90 מטר, ולאחר מכן ג'ו קובץ' (ארצות הברית ארצות הברית) שבר את שיאו של וולש, לאחר שקבע תוצאה של 22.91 מטר. במהלך התחרות, גם דרלאן רומאני (ברזיל ברזיל) קבע תוצאה טובה משיא האליפות הקודם של גינתר (22.53 מטר).
סיפאן חסן (הולנד הולנד) קבעה בריצת 1500 מטר שיא אליפות חדש של 3:51.95 דקות, תוצאה המהווה גם שיא אירופאי חדש.
הלן אובירי (קניה קניה) קבעה בריצת 5000 מטר שיא אליפות חדש של 14:26.72 דקות.
תוצאות התחרויות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | מריה לאסיצקנה   ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 2.04 מטר | ירוסלבה מהוצ'יך   אוקראינה אוקראינה | 2.04 מטר | ושתי קנינגהם   ארצות הברית ארצות הברית | 2.00 מטר |
| קפיצה במוט | אנג'ליקה סידורובה   ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 4.95 מטר | סנדי מוריס   ארצות הברית ארצות הברית | 4.90 מטר | קטרינה סטפנידי   יוון יוון | 4.85 מטר |
| קפיצה לרוחק | מלאיקה מיהמבו   גרמניה גרמניה | 7.30 מטר | מרינה בך רומנצ'וק   אוקראינה אוקראינה | 6.92 מטר | אסה ברומה   ניגריה ניגריה | 6.91 מטר |
| קפיצה משולשת | יולימאר רוחאס   ונצואלה ונצואלה | 15.37 מטר | שניקה ריקטס   ג'מייקה ג'מייקה | 14.92 מטר | קתרין איברגואן   קולומביה קולומביה | 14.73 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | גונג ליז'יאו   הרפובליקה העממית של סין סין | 19.55 מטר | דניאל תומאס-דוד   ג'מייקה ג'מייקה | 19.47 מטר | כריסטינה שוואניץ   גרמניה גרמניה | 19.17 מטר |
| זריקת דיסקוס | יאימה פרס   קובה קובה | 69.17 מטר | דניה קביירו   קובה קובה | 68.44 מטר | סנדרה פרקוביץ'   קרואטיה קרואטיה | 66.72 מטר |
| הטלת כידון | קלסי לי ברבר   אוסטרליה אוסטרליה | 66.56 מטר | ליו שיאינג   הרפובליקה העממית של סין סין | 65.88 מטר | ליו הוי הוי   הרפובליקה העממית של סין סין | 65.49 מטר |
| יידוי פטיש | דיאנה פרייס   ארצות הברית ארצות הברית | 77.54 מטר | ג'ואנה פיודורו   פולין פולין | 76.35 מטר | ז'אנג וונג   הרפובליקה העממית של סין סין | 74.76 מטר |
| קרב שבע | קתרינה ג'ונסון-תומפסון   בריטניה בריטניה | 6981 נקודות | נפיסטו ת'יאם   בלגיה בלגיה | 6677 נקודות | ורנה פריינר   אוסטריה אוסטריה | 6560 נקודות |
תוצאות התחרויות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | כריסטיאן קולמן   ארצות הברית ארצות הברית | 9.76 שניות | ג'סטין גטלין   ארצות הברית ארצות הברית | 9.89 שניות | אנדרה דה גראס   קנדה קנדה | 9.90 שניות |
| ריצת 200 מטר | נואה ליילס   ארצות הברית ארצות הברית | 19.83 שניות | אנדרה דה גראס   קנדה קנדה | 19.95 שניות | אלכס קיניונס   אקוודור אקוודור | 19.98 שניות |
| ריצת 400 מטר | סטיבן גארדנר   בהאמה בהאמה | 43.48 שניות | אנתוני סמבראנו   קולומביה קולומביה | 44.15 שניות | פרד קרלי   ארצות הברית ארצות הברית | 44.17 שניות |
| ריצת 800 מטר | דונובן ברזייר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:42.34 דקות   שיא אליפות | אמל טוקה   בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 1:43.47 דקות | פרגוסון צ'ריוט רוטיץ'   קניה קניה | 1:43.82 דקות |
| ריצת 1500 מטר | טימותי צ'ריוט   קניה קניה | 3:29.26 דקות | תאופיק מחלופי   אלג'יריה אלג'יריה | 3:31.38 דקות | מרצ'ין לבנדובסקי   פולין פולין | 3:31.46 דקות |
| ריצת 5000 מטר | מוקטר אדריס   אתיופיה אתיופיה | 12:58.85 דקות | סלמון ברגה   אתיופיה אתיופיה | 12:59.70 דקות | מוחמד אחמד   קנדה קנדה | 13:01.11 דקות |
| ריצת 10000 מטר | ג'ושוע צ'פטגאי   אוגנדה אוגנדה | 26:48.36 דקות | יומיף קג'לצ'ה   אתיופיה אתיופיה | 26:49.34 דקות | רונקס קיפרוטו   קניה קניה | 26:50.32 דקות |
| ריצת מרתון | לליסה דסיסה   אתיופיה אתיופיה | 2:10:40 שעות | מוסינט גרמאו   אתיופיה אתיופיה | 2:10:44 שעות | אמוס קיפרוטו   קניה קניה | 2:10:51 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | גרנט הולוואי   ארצות הברית ארצות הברית | 13.10 שניות | סרגיי שובנקוב    ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 13.15 שניות | פסקל מרטינו-לגארד   צרפת צרפת  אורלנדו אורטגה   ספרד ספרד | 13.18 שניות  13.30 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | קרסטן ורהולם   נורווגיה נורווגיה | 47.42 שניות | ראיי בנג'מין   ארצות הברית ארצות הברית | 47.66 שניות | עבד א-רחמאן סמבא   קטאר קטאר | 48.03 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | קונססלוס קיפרוטו   קניה קניה | 8:01.35 דקות | לאמצ'ה גירמה   אתיופיה אתיופיה | 8:01.36 דקות | סופיאן אל-בקאלי   מרוקו מרוקו | 8:03.76 דקות |
| הליכה ל-20 ק"מ | טושיקאזו יאמאנישי   יפן יפן | 1:26.34 שעות | וסילי מיזינוב    ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 1:26.49 שעות | פרסס קרלסטרם   שוודיה שוודיה | 1:27.00 שעות |
| הליכה ל-50 ק"מ | יוסוקה סוזוקי   יפן יפן | 4:04:20 שעות | זואהו ויירה   פורטוגל פורטוגל | 4:04:59 שעות | אוון דנפי   קנדה קנדה | 4:05:02 שעות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר | ארצות הברית ארצות הברית  כריסטיאן קולמן   ג'סטין גאטלין   מייק רוג'רס   נואה ליילס | 37.10 שניות | בריטניה בריטניה  ריצ'רד קילטי   אדם ג'מילי   ז'ארנל יוז   נתניאל מיטשל בלייק | 37.36 שניות | יפן יפן   שוהיי טאדה   קירארה שיראשי   יושיהידה קיריו   עבדול אקים סאני בראון | 37.43 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   פרד קרלי   מייקל צ'רי   וויל לונדון   ראיי בנג'מין   *טיירל ריצ'רד  *ורנון נורווד  *נת'ן סטרודר | 2:56.69 דקות | ג'מייקה ג'מייקה   אקים בלומפילד   נת'ון אלן   טרי תומאס   דמיש גיי   *ג'ייבון פרנסיס | 2:57.90 דקות | בלגיה בלגיה   ג'ונתן סאקור   רובין ונדרבמדן   דילן בורלה   קווין בורלה   *ז'וליאן ווטרין | 2:58.78 דקות |
(*) רצו בשלב המוקדמות וזכו במדליה.
תוצאות התחרויות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | מועתז עיסא בראשים   קטר (מדינה) קטר | 2.37 מטר | מיכאיל אקימנקו    ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 2.35 מטר | איליה איוואניוק    ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 2.35 מטר |
| קפיצה במוט | סם קנדריקס   ארצות הברית ארצות הברית | 5.97 מטר | ארמנד דופלנטיס   שוודיה שוודיה | 5.97 מטר | פיוטר ליסק   פולין פולין | 5.87 מטר |
| קפיצה לרוחק | טאג'יי גייל   ג'מייקה ג'מייקה | 8.69 מטר | ג'ף הנדרסון   ארצות הברית ארצות הברית | 8.39 מטר | חואן מיגל אצ'באריה   קובה קובה | 8.34 מטר |
| קפיצה משולשת | כריסטיאן טיילור   ארצות הברית ארצות הברית | 17.92 מטר | ויל קליי   ארצות הברית ארצות הברית | 17.74 מטר | הוגו פבריס זנגו   בורקינה פאסו בורקינה פאסו | 17.66 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | ג'ו קובץ'   ארצות הברית ארצות הברית | 22.91 מטר   שיא אליפות | ראיין קראוזר   ארצות הברית ארצות הברית | 22.90 מטר | תומאס וולש   ניו זילנד ניו זילנד | 22.90 מטר |
| זריקת דיסקוס | דניאל סטול   שוודיה שוודיה | 67.59 מטר | פדריק דקרס   ג'מייקה ג'מייקה | 66.94 מטר | לוקאס וייסהיידינגר   אוסטריה אוסטריה | 66.82 מטר |
| הטלת כידון | אנדרסון פיטרס   גרנדה (מדינה) גרנדה | 86.89 מטר | מגנוס קירט   אסטוניה אסטוניה | 86.21 מטר | יוהנס פטר   גרמניה גרמניה | 85.37 מטר |
| יידוי פטיש | פאבל פאיידק   פולין פולין | 80.50 מטר | קוונטין ביגו   צרפת צרפת | 78.19 מטר | בנצה הלס   הונגריה הונגריה  וויצ'ך נוביצקי   פולין פולין | 78.18 מטר  77.69 מטר |
| קרב עשר | ניקלאס קאול   גרמניה גרמניה | 8691 נקודות | מייסל אויבו   אסטוניה אסטוניה | 8604 נקודות | דמיאן וורנר   קנדה קנדה | 8529 נקודות |
תוצאות התחרויות > ריצת שליחים 4X400 מטר משולב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| ריצת שליחים 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   וילברט לונדון   אליסון פליקס   קורטני אוקולו   מייקל צ'רי   טיירל ריצ'רד*   ג'סיקה בירד*   ג'סמין בלוקר*   אובי איגבוקי* | 3:09.34 דקות   שיא עולם | ג'מייקה ג'מייקה   נייתון אלן   רונישה מקגרגור   טיפני ג'יימס   ג'בון פרנסיס   ג'נייב ראסל* | 3:11.78 דקות | בחריין בחריין   מוסה עיסה   אמינט ג'אמל   סאלווה עיד נאסר   עבאס אבו בכר עבאס | 3:11.82 דקות |
(*) רצו בשלב המוקדמות וזכו במדליה.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכול |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 14 | 11 | 4 | 29 |
| 2 | קניה קניה | 5 | 2 | 4 | 11 |
| 3 | ג'מייקה ג'מייקה | 3 | 5 | 4 | 12 |
| 4 | הרפובליקה העממית של סין סין | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 5 | אתיופיה אתיופיה | 2 | 5 | 1 | 8 |
| - | ‏ אתלטים נייטרלים מורשים | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 6 | בריטניה בריטניה | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 8 | יפן יפן | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 9 | אוגנדה אוגנדה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 9 | הולנד הולנד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 11 | פולין פולין | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 12 | בחריין בחריין | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 | קובה קובה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 | שוודיה שוודיה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 15 | בהאמה בהאמה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 16 | קטר (מדינה) קטר | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 17 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 | גרנדה (מדינה) גרנדה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 | ונצואלה ונצואלה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 | נורווגיה נורווגיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 | אוקראינה אוקראינה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 21 | אסטוניה אסטוניה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 23 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 24 | בלגיה בלגיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 24 | צרפת  צרפת | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 24 | קולומביה קולומביה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 27 | אלג'יריה אלג'יריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 27 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 27 | פורטוגל פורטוגל | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 30 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 31 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | אקוודור אקוודור | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | בורקינה פאסו בורקינה פאסו | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | חוף השנהב חוף השנהב | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | יוון יוון | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | מרוקו מרוקו | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | ניגריה ניגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | ניו זילנד ניו זילנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | נמיביה נמיביה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | ספרד ספרד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 31 | שווייץ שווייץ | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל (43 מדינות) | סך הכל (43 מדינות) | 49 | 49 | 51 | 149 |
נבחרת ישראל > נשים

| אתלטית | מקצוע | מוקדמות> תוצאה | מוקדמות> מקום | חצי גמר> תוצאה | חצי גמר> מקום | גמר> תוצאה | גמר> מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דיאנה ויסמן | ריצת 100 מטר | 11.39 שניות | 30 | לא עלתה |  |  |  |
| אדוה כהן | ריצת 3000 מטר מכשולים | 9:42.92 דקות | 24 | - | - | לא עלתה |  |

| לונה צ'מטאי | ריצת מרתון | - | - | - | - | לא סיימה | - |
חנה קנייזבה מיננקו שקבעה את הקריטריון בקפיצה משולשת, לא התחרתה עקב פציעה.
נבחרת ישראל > גברים

גירמה אמרה שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב פציעה.
מארו טפרי שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב מחלה בדרכי הנשימה.
איימרו עלמיה שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב פציעה באגן.
הערות שוליים

↑  Athletics: the runway out of Papa Massata Diack באתר לה מונד.
↑  בסופו של דבר קראוזר שיפר את תוצאתו ל-22.90 מטר וזכה במדליית הכסף עם פחות פסילות מוולש.
↑  קיבל מדליה לאחר ערעור
↑  קיבל מדליה לאחר עיערור
↑  אסי ממן, ‏קנייזבה מיננקו הפצועה לא תהיה באליפות העולם, באתר ONE‏, 12 בספטמבר 2019
↑  אורן אהרוני, אליפות העולם באתלטיקה: מארו טפרי ייעדר, באתר ynet, 26 בספטמבר 2019
↑  אורן אהרוני, אליפות העולם באתלטיקה: מארו טפרי ייעדר, באתר ynet, 26 בספטמבר 2019
|  אליפויות העולם באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי 1983 • רומא 1987 • טוקיו 1991 • שטוטגרט 1993 • גטבורג 1995 • אתונה 1997 • סביליה 1999 • אדמונטון 2001 • פריז 2003 • הלסינקי 2005 • אוסאקה 2007 • ברלין 2009 • טגו 2011 • מוסקבה 2013 • בייג'ינג 2015 • לונדון 2017 • דוחה 2019 • יוג'ין 2022 • בודפשט 2023 |  |
| אליפות העולם באתלטיקה באולם | פריז 1985 • אינדיאנפוליס 1987 • בודפשט 1989 • סביליה 1991 • טורונטו 1993 • ברצלונה 1995 • פריז 1997 • מאבאשי 1999 • ליסבון 2001 • בירמינגהם 2003 • בודפשט 2004 • מוסקבה 2006 • ולנסיה 2008 • דוחה 2010 • איסטנבול 2012 • סופוט 2014 • פורטלנד 2016 • בירמינגהם 2018 • בלגרד 2022 • גלאזגו 2024 |  |
אליעזר טאובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 עיסוק:  מזרחן והיסטוריון
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן
אליעזר טאובר הוא מזרחן והיסטוריון ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן. פרסם ספרים ומאמרים רבים על תולדות התנועות הלאומיות במזרח התיכון ועל צמיחת מדינות ערב המודרניות. כיהן בעבר כדיקן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

את לימודיו האקדמיים החל טאובר באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1981 במחלקה להיסטוריה כללית וערבית. בשנת 1984 התחיל בלימודי הדוקטורט בהיסטוריה כללית עם התמחות במזרח התיכון וסיימם בשנת 1986.
טאובר ייסד את המחלקה ללימודי מזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן, ועמד בראשה. בהמשך נבחר לדיקן הפקולטה למדעי היהדות. הוא עוסק במשך למעלה מ-30 שנים במחקר בהיסטוריה מודרנית של המזרח התיכון, התנועה הלאומית הערבית, היווצרות מדינות ערב המודרניות, המזרח התיכון במלחמת העולם הראשונה, סוריה ועיראק, מודיעין בתולדות המזרח התיכון, הסכסוך הישראלי-ערבי, קנדה והמזרח התיכון ומלחמת העצמאות.
טאובר נשוי לרחלי.
פרסומים ומחקרים בולטים > ספרים

כניסת הקצינים לפוליטיקה הערבית, מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה אוניברסיטת תל אביב, 1988.
דיר יאסין – סוף המיתוס, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2017.
Personal policy making : Canada's role in the adoption of the Palestine partition resolution,Westport, Conn : Greenwood Press, 2002.
The Massacre That Never Was: The Myth of Deir Yassin and the Creation of the Palestinian Refugee Problem. Toby Press. 2021.
ערבים במחתרת: תולדות החתרנות הערבית בראשית המאה העשרים, מוסד ביאליק, 2023.
פרסומים ומחקרים בולטים > מאמרים

וערת קינג-קריין בארץ-ישראל - תזכיר סורי, קתדרה 69, תשרי ה'תשנ"ד, עמ' 122–132
עבדאללה בעיני היהודים, 1921-1948, קתדרה 89, תשרי ה'תשנ"ט, עמ' 167–174
הסכם בין המפלגה הלאומית הסורית לתנועה הציונית, מרס 1920, קתדרה 97, תשרי ה'תשס"א, עמ' 149–156
ראו גם

פרשת דיר יאסין
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268725605171
מהיר ועצבני 3

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  ג'סטין לין 
 הופק בידי:  ניל אייץ מורטיז
 תסריט:  כריס מורגן 
 עריכה:  פרד רסקין, דאלאס פואט 
 שחקנים ראשיים:  לוקאס בלאק
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  סטיבן פ. וינדון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Original Film, סרטי יוניברסל, רלטיביטי מדיה 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  4 ביוני 2006
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן פשע 
 תקציב:  86 מיליון דולר
 הכנסות:  158 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fastandthefurious3
 סרט קודם:  מהיר ועצבני 2
 סרט הבא:  מהיר ועצבני 4
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מהיר ועצבני: טוקיו דריפט (באנגלית: The Fast and the Furious: Tokyo Drift) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2006. זהו השלישי בסדרת הסרטים "מהיר ועצבני", אך הוא עומד בפני עצמו ואינו ממשיך את העלילה מהסרטים הקודמים באופן ישיר.
פסקול הסרט כולל שירים של פאר איסט מובמנט, דון עומר, די ג'יי שהאדו ועוד.
עלילה

באורו ואלי שבאריזונה, התיכוניסט הבעייתי שון בוזוול מתחרה מול חברו לספסל הלימודים, קליי, במכוניותיהם – שברולט מונטה קרלו מ-1971 ודודג' וייפר SRT-10 מ-2003. במהלך המירוץ הם מתנגשים אחד בשני, עד שקליי מתרסק עם הוייפר לתוך צינור גדול, ושון מנצח את המירוץ אך הורס את המונטה קרלו שלו. בעוד עושרו של קליי עוזר לו להימנע מעונש, שון נשלח לגור עם אביו, קצין חיל הים האמריקאי המוצב בטוקיו, כדי להימנע ממאסר, לאחר שהיה עבריין חוזר. בטוקיו הוא מתחבר עם טווינקי, בנו של איש צבא, שמכיר לו את עולם מרוצי הדריפט. במהלך נסיעה למפגש מחתרתי ברכבו של טווינקי – פולקסווגן טוראן מ-2005 בהשראת דמות הענק הירוק – שון נכנס לעימות עם טקאשי, מלך הדריפט (DK), בעקבות בת זוגו של טקאשי, נילה. שון מסכים להתחרות מול טקאשי בניסאן פיירליידי Z33, עם רכב סילביה S15 Spec-S שהושאל לו על ידי הנה ליו, נהג דריפט לשעבר, אך שון מפסיד ונגרם נזק כבד לסילביה עקב חוסר ניסיונו בדריפטינג.
כדי להחזיר את החוב, שון מסכים לעבוד עבור האן, שמתחיל ללמד אותו את אומנות הדריפטינג. האן מכנה את שון "היחיד שהעז לעמוד מול טקאשי", הקשור ליאקוזה דרך דודו, קאמטה. שון משתפר וממשיך להתאמן במיצובישי לנצר אוויו IX מ-2006, ומרוויח כבוד נוסף לאחר שהוא מנצח את סגנו של טקאשי, מורימוטו. האן ושון הופכים לחברים קרובים.
שון לבסוף מזמין את נילה לדייט, והיא מספרת לו שלאחר מות אמה, עברה לגור עם סבתו של טקאשי. למחרת, טקאשי הזועם תוקף את שון, ואומר לו להתרחק מנילה. נילה עוזבת את טקאשי ועוברת לגור עם שון והאן.
לאחר שקאמטה נוזף בטקאשי על כך שאפשר להאן לגנוב ממנו, טקאשי ומורימוטו מתעמתים עם האן, שון ונילה, והשלושה בורחים לאחר שטווינקי יוצר הסחה. טקאשי ומורימוטו רודפים אחריהם, ומורימוטו מתרסק. האן נותן לשון ולנילה זמן לברוח, אך המרדף מסתיים כשהאווילנסר של שון ונילה מתרסק, ורכבו של האן, מאזדה RX-7 מודל 1994, נתקע עם מכונית מרצדס-בנץ S קלאס דגם W140 משנת 1992 ומתפוצץ. מאוחר יותר, טקאשי שולף אקדח על שון, אך אביו של שון שולף עליו אקדח; העימות מסתיים כשנילה מסכימה ללכת עם טקאשי. שון ואביו משלימים, וטווינקי נותן לשון כסף כדי לשלם לקאמטה על הכספים שנגנבו. שון מוסר את הכסף לקאמטה ומאתגר את טקאשי לדריפט, כשהמפסיד יצטרך לעזוב את טוקיו. קאמטה מסכים, בתנאי שיתחרו בדריפט בירידה מההר, מסלול שרק טקאשי הצליח לרדת בהצלחה בעבר. חבורתו של האן ושל שון משחזרים את הפורד מוסטנג מודל 1967 שהשיג אביו של שון, ומתאימים אותו לדריפטינג בעזרת מנוע וחלקים מהסילביה המרוסקת.
במהלך המירוץ בהר, טקאשי מוביל בתחילה, אך בזכות אימוניו של שון, הוא מצליח לצמצם את הפער. מתוך ייאוש, טקאשי מנסה להתנגש בו שוב ושוב. לבסוף, טקאשי מפספס, נופל מצוק ומתרסק בזמן ששון חוצה את קו הסיום. קאמטה מכבד את המילה שלו, ושון, שמקבל את הכינוי "מלך הדריפט" החדש, נשאר בטוקיו. נילה, טווינקי ושון – שמוביל כעת ניסאן סילביה S15 Spec R – נהנים במפגש מכוניות, כשלפתע דומיניק טורטו מגיע עם פלימות' רוד ראנר מ-1970 כדי לאתגר את שון למירוץ. שון מסכים לאחר שדום מכריז שהאן היה משפחה עבורו.
שחקנים ודמויות

לוקאס בלאק - שון בוזוול
באו וואו - טווינקי
סונג קאנג - האן סיאול-הו
בריאן טי - טאקשי, הנבל הראשי של הסרט
נטלי קליי - נילה
ג'ייסון טובין - אירל
קאיקו קיטאקוה - ראיקו
סוני צ'יבה - קמאטה
בריאן גודמן - אבא של שון
הופעת קמע: וין דיזל - דומיניק טורטו