stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' ה. היצ'ינגס
קורות חיים

ג'ורג' ה. היצ'ינגס נולד כילד השלישי להוריו. הוא נולד ב-1905 בוושינגטון.
ב-1927 קיבל היצ'ינגס תואר ראשון בכימיה בהצטיינות מאוניברסיטת וושינגטון. כבר ב-1928 קיבל את תוארו השני מאותה האוניברסיטה. לאחר מכן הוא קיבל משרה כעוזר הוראה באוניברסיטת הרווארד, והמשיך שם לדוקטורט אותו סיים ב-1933. בדוקטורט שלו הוא פיתח שיטה אנליטית לבדיקה של כמות הפורינים, רכיבים של גואנין ואדנין, שהם רכיבים של ה-DNA ושל ה-RNA. הוא בדק גם את המטבוליזם של אדנוזין טרי פוספט.
בתשע השנים לאחר סיום הדוקטורט, הוא עבד במשרות זמניות כביוכימאי בהרווארד ובאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. ב-1942 הוא התחיל לעבוד במעבדות וולקום למחקר (Wellcome Research Laboratories) במחלקה לביוכימיה. שנתיים לאחר שהחל לעבוד שם, גרטרוד עליון הצטרפה אליו. באמצע שנות הארבעים, התחילו בקבוצה לחקור את הווירוס שגורם לאבעבועות הפרות, ומצאו את הרכיבים הפעילים שגורמים למחלה. בין הרכיבים הפעילים שהם שלחו היה 2,6-Diaminopurine, נגזרת של חומצת הגרעין פורין. רכיב פעיל זה הוכח בהמשך כיעיל נגד לוקמיה. העניין שנוצר בחומרים שהם חקרו גרם להזרמה של כספים למחקריהם, וכך להתרחבות המעבדה שניהל. ב-1947 פאלקו (Falco) סינתז את p-chlorophenoxy-2,4-diaminopyrimidine, ששימש כחומר נגד חומצה פולית. הם המשיכו לחקור את דיהידרופולאט רדוקטאז, אנזים שיוצר נגזרות של חומצה פולית שחשובות ליצירה מחדש (de novo) של פורינים.
ב-1948 הם חקרו אנלוגים של פרימידינים ושל פורינים, שני הרכיבים שיש בחומצות גרעין.
מחקריהם עסקו בפיתוח היסודות לטיפול תרופתי, ושימוש באותו קו מחשבה בו השתמש היצ'ינגס במחקריו הובילו לפיתוח תרופות למחלות ולבעיות רפואיות, כגון מלריה, וירוסים, לוקמיה, השתלת איברים ועוד. רבות מהתרופות הללו מופיעות בארגון הבריאות העולמי כתרופות חיוניות.
ב-1967 הוא הפך לסגן הנשיא בפועל של החברה. ב-1968 החברה עברה לצפון קרוליינה, ויצרה שיתופי פעולה עם שלוש האוניברסיטאות שבאזור, אוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל והאוניברסיטה של מדינת צפון קרוליינה. הוא פרש לגמלאות מהחברה ב-1976.
נוסף על פעילותו המדעית, עסק היצ'ינגס גם בפילנתרופיה. ב-1968 הפך היצ'ינגס למנהל קרן בורוז-וולקום (Burroughs Wellcome Fund), וב-1971 לנשיא הקרן. הקרן מעניקה מלגות למחקרים בנושא של רפואה וביורפואה. ב-1983 הוא עבר לקרן שמממנת מחקרים באזור משולש המחקר של צ'אפל היל. הוא היה למקים ולמנהל של הקרן בתחום של מדעי החיים. היצ'ינגס אף תרם את הכספים שקיבל מפרס נובל לקרנות הללו.
בין השנים 1970–1985 הוא שימש גם כפרופסור אורח לפרמקולוגיה ולמדע ניסיוני באוניברסיטת דיוק. הוא נפטר ב-1998 בצפון קרוליינה. כאות כבוד הוא הפך לחבר בהיכל התהילה הלאומי לממציאים בתחום של כימיה תרופתית של ארצות הברית. במהלך שנות חייו המציא 89 פטנטים והוציא מאות מאמרים.
מחקר

היצ'ינגס וצוותו בדקו נגזרות של תרכובות כימיות שאנזימים משתמשים. הרעיון ששימוש בתרכובות הללו, בגלל הדמיון הרב שלהם לתרכובות האמתיות, יכול לעכב את פעילות האנזים. על סמך הנגזרות הללו הם פיתחו תרופות רבות. נוסף על פיתוח התרופות, הוא ועליון היו מהראשונים לפתח תרופות בהליך מסודר, במקום בניסוי וטעייה, שהיה נהוג באותה תקופה. ההליך כלל בדיקה של הרכיב הפעיל במבחנה (in vitro), לאחר מכן ניסוי בבעלי חיים ולבסוף בבני אדם, תוך ניצול הבדלים ביוכימיים בין התאים הבריאים לחולים לצורך פגיעה ספציפית בתאים החולים. על סמך מחקריהם פותחו תרופות למחלות רבות ובהן לוקמיה, מחלות ויראליות ומלריה וכן תרופות להקלה על השתלת איברים.
דוגמה לפיתוח כזה היה קשור לחומצה פולית שהיא הפרקורסור של פירימידינים. כל החיידקים הפתוגנים ורוב החיידקים מייצרים חומצה פולית בעצמם (de-novo), ואילו יונקים צורכים את החומצה מבחוץ. מחקריו הראו ששימוש באנלוגים כימיים של חומצה פולית, גרם לעיכוב ביצירה של פירימידינים, הם הסיקו מכך שמדובר באנזים שאחראי לתהליך, וכך מצאו את הדיהידרופולאט רדוקטאז. המעכבים של האנזים היו מאוד סלקטיביים ועיכבו בצורה שונה דיהידרופולאט רדוקטאז מיצורים שונים, ומכך הם הסיקו שיש שוני במבנה של החלבון בין היצורים השונים, כמו כן מצאו שיש שוני בגודל של האנזים בין יונקים לחיידקים. הם מצאו גם שיש חפיפה חלקית בין המסלול באדם ובחיידקים. מחקר נוסף שהם עשו על אותו אנזים הראה אילו חומצות אמינו חשובות לפעילותו. הם חקרו גם את הקינטיקה של האנזים.
אסכולת שיקגו (ספרות)

אסכולת שיקגו בחקר הספרות, הידועה גם כנאו-אריסטוטליות, התפתחה בשנות העשרים – שנות הארבעים באוניברסיטת שיקגו. לעיתים מתייחסים אליה כסוג של פורמליזם, אולם לרוב היא מתוארת כתגובת נגד לאסכולת הביקורת החדשה.
בעוד שאנשי הביקורת החדשה שמו דגש על ה"צורה" בספרות, ובמה שאריסטו כינה "דיקציה", הלשון, אסכולת שיקגו נטתה לגישה הוליסטית יותר, המסתמכת על הרשימה ההיררכית האריסטוטלית שב"פואטיקה" של האלמנטים בסיפור. לפי אריסטו ואסכולת שיקגו, הדבר ההכרחי ביותר בסיפור הוא העלילה, לאחריו הדמויות, המחשבה, ולאחר מכן הלשון. אנשי האסכולה התייחסו פחות לשני המרכיבים האחרונים ברשימה האריסטוטלית, הנעימה והחיזיון, משום שאלה אינם על-מדיומליים (הם מתייחסים בבירור למחזה, ולא לכל יצירה).
מלבד ההתייחסויות המפורשות של חוקרי האסכולה ל"פואטיקה" של אריסטו, גישתה האריסטוטלית של האסכולה באה לידי ביטוי בעיקר בדגש שהיא שמה על התכלית. האסכולה יוצאת מתוך גישה פונקציונליסטית. כלומר, לא די בגילויו של מבנה מסוים ביצירה, יש להבין מה תכליתו באותה יצירה. עיקר ההבדל, אם כן, בין אסכולה זו לבין הפורמליזם הרוסי או הסטרוקטורליזם הוא מתודולוגי.
כמו כן, אסכולת שיקגו ניסתה להרחיב את המונח האריסטוטלי קתרזיס, וטענה כי הוא מתייחס לאפקט שהיצירה הדרמטית מייצרת, ולהשתמעויות המוסריות של אפקט זה. הפרשנויות שלהן היו לרוב הומניסטיות. כתוצאה, האסכולה ספגה ביקורת לפיה היא הסתמכה יותר מדי על הכללות רחבות על טבע האדם, והתעלמה מהשוני שבין תרבויות. מאוחר יותר ניסו אנשי האסכולה לאמץ פלורליזם במקום הומניזם, אולם עדיין ביקרו אותם על גישה אירופוצנטרית ברובה.
חוקרים חשובים מהאסכולה הם רונלד ס. קריין ואלדר אולסון. כמו כן, ויין בות' וג'יימס פלאן המשיכו במסורת האסכולה.
עבודות חשובות

Tragedy and the Theory of Drama (אולסון)
Critics and Criticism – אוסף מאמרים שנערך על ידי קריין
The Rhetoric of Fiction (בות')
ראו גם

תורת הספרות
אריסטו
הפואטיקה (ספר)
נרטולוגיה
דובר (ספרות), מחבר מובלע
קומדיה, טרגדיה
לורי לייטפוט

לורי איליין לייטפוט (באנגלית: Lori Elaine Lightfoot; נולדה ב-4 באוגוסט 1962) היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כראש עיריית שיקגו בשנים 2019–2023.
לייטפוט חברה במפלגה הדמוקרטית, והיא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה והלהט"ב הראשון בתפקיד ראש עיריית שיקגו.
ביוגרפיה

לייטפוט נולדה במאליסון שבאוהיו. היא עבדה כתובעת, וכעורכת דין במגזר הפרטי ועמדה בראש יחידת החקירות הפנימיות של משטרת שיקגו. במסגרת תפקיד זה היא הובילה צוות שחיבר דו"ח חריף על יחסם של השוטרים בשיקגו כלפי תושבי העיר השחורים.
במאי 2018 הודיעה לייטפוט על כוונתה להתמודד ראשות עיריית שיקגו. את המירוץ לתפקיד החלו 13 מתמודדים. לסיבוב הראשון של הבחירות, שנערך ב-26 בפברואר 2019 הגיעו תשעה מועמדים, ולייטפוט הובילה עם 17.54% מקולות הבוחרים. בסיבוב השני, ב-2 באפריל, התמודדה לייטפוט מול טוני פרקווינקל (Preckwinkle) וזכתה ב-73.71% מן הקולות.
ביוגרפיה > כהונתה כראשת העירייה

לייטפוט החלה את כהונתה כראש העירייה, במקום קודמה בתפקיד, רם עמנואל, ב-20 במאי 2019.
בתקופת כהונתה התמודדה העיר עם מגפת הקורונה ועם עלייה במספר הפשעים האלימים בעיר. יחסיה של לייטפוט עם איגוד המורים החזק בעיר היו מתוחים, בעיקר סביב שאלות של מימון לבתי הספר הציבוריים ובטיחות המורים בחזרה ללימודים פרונטליים עם ירידת הסיכון מהמגפה. מספר מקרי הרצח בעיר עלה באופן חד במהלך המגפה, בייחוד בשנת 2021, עם ירידה קלה בשנת 2022.
ביוגרפיה > בחירות 2023

לייטפוט התמודדה בסיבוב הראשון בבחירות לראשות העירייה בשנת 2023, שהנושא העיקרי בהן היה הטיפול בפשע. היא הגיעה למקום השלישי, עם כ-17.1% מהקולות, אחרי פול ולאס (33.75%) וברנדון ג'ונסון (20.27%). היא לא הצליחה להעפיל לסיבוב השני שהתקיים באפריל 2023. זו הייתה הפעם הראשונה מזה 40 שנה שראש עירייה שכיהן במשך קדנציה שלמה הפסיד בבחירות.
חיים אישיים

לייטפוט נישאה לאיימי אשלמן ב-31 במאי 2014, ולשתיים בת מאומצת בשם ויויאן.
לייטפוט הופיעה במיני-סדרה בטלוויזיה בשם The Second City Presents: The Last Show Left on Earth.
הערות שוליים

↑  Dana Goldstein, "Chicago Mayor Lori Lightfoot on What She Learned From Battling the Teachers’ Union", New York Times, February 14 2021
↑  Hannah Max, "Chicago Crime Spikes im 2022, but First Drop in Number Since Pandemic", Illinois Policy, February 21 2023
↑  Lynn Sweet, "Crime defines Chicago mayoral race: ‘The No. 1, 2 and 3 issue’", Chicago Sun-Times, February 28 2023
↑  Eric Bradner, "Lightfoot's loss makes Chicago the latest major city to face mayoral test over crime", CNN, March 2 2023
↑  Neil Steinberg, Lori Lightfoot: From 'kickass trial lawyer' to Chicago's next mayor, Chicago Sun-Times, ‏2019-04-03 (באנגלית)
↑  Lori Lightfoot, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1214606571  LCCN: n2016060266  SNAC: w6zb04ff  VIAF: 20147905262879092457   WorldCat (עם VIAF): 20147905262879092457 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמוס דה-שליט

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1926 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  2 בספטמבר 1969 (בגיל 42) ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  רחובות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המכון הטכנולוגי של ציריך  תיכון א' לאמנויות תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  וולפגנג פאולי 
 תלמידי דוקטורט:  אמנון כץ, ארנון דר 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1965) 
 צאצאים:  אהוד דה-שליט, אבנר דה-שליט 
 הערות:  ממייסדי הקריה למחקר גרעיני - נגב
 תרומות עיקריות
 מודל הקליפות בפיזיקה גרעינית וקידום תוכניות לימוד בהוראת הפיזיקה בישראל
 
עמוס דה-שליט (29 בספטמבר 1926 – 2 בספטמבר 1969) היה מבכירי הפיזיקאים בישראל. חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וחתן פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת תשכ"ה (1965).
ביוגרפיה

דה-שליט נולד בירושלים, בנם של עדה ומשה דה שליט. עבר עם משפחתו לגור בבית אנגל שבשדרות רוטשילד בתל אביב. למד בגימנסיה בלפור ואחר כך באוניברסיטה העברית בירושלים, שבה קיבל ב-1949 תואר מוסמך על עבודת גמר בהדרכתו של פרופ' יואל רקח.
במהלך מלחמת העצמאות, שירת בחיל המדע של צה"ל, יחד עם סטודנטים נוספים של פרופסור רקח. בנוסף לעבודה המסווגת שביצעו במסגרת חיל המדע, עוד במהלך המלחמה שלחו אותם סטודנטים מכתב לראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ובו טענו שעתיד הפיזיקה הוא בפיזיקה גרעינית ובחקר הקרינה הקוסמית, ולכן על מדינת ישראל לשלוח אותם אל מעבדות המחקר הטובות בעולם בתחום כדי שיביאו ידע זה לישראל. בן-גוריון אימץ את הרעיון. אחרי המלחמה דה-שליט יצא ללימודים בחוץ לארץ, וב-1951 קיבל תואר דוקטור במכון הטכנולוגי של ציריך; ובשנים 1952–1954 עבד באוניברסיטת פרינסטון, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ובמכון לחקר האטום שבסקליי שבצרפת.
בשנת 1954 התבקש דה-שליט להקים פקולטה לפיזיקה במכון ויצמן, שנקראה המחלקה לפיזיקה גרעינית. דה שליט התמנה לראש המחלקה וכיהן בתפקיד עשר שנים. בראשותו, הפכה המחלקה למרכז מוביל בעולם לחקר פיזיקה גרעינית. במקביל לעבודתו במכון ויצמן כיהן כיועץ מדעי למשרד הביטחון. בשנים 1961–1963 שימש בתפקיד מנהל מדעי של מכון ויצמן ובשנים 1966–1968 בתפקיד המנהל הכללי של המכון.
היה מעורב בהקמת הקריה למחקר גרעיני שליד דימונה, בהיותו חבר בוועדת התכנון של הכור יחד עם צבי ליפקין וזאב הדרי.
יוזמה משותפת לו ולוולפגנג גנתר, שהחלה בפגישה ביניהם בז'נבה ב-1958 בשאיפה למסד את המגעים בין מכון מקס פלאנק לפיזיקה גרעינית ומכון ויצמן, הביאה ב-1963 לייסוד ועדת מינרווה, שבה מיוצגים מדענים ממכון מקס פלאנק ומאוניברסיטת היידלברג ובה היה חבר בשנים 1963–1969. לאירועים אלו היה חלק בנירמול היחסים שבין ישראל לגרמניה שלאחר השואה.
ב-1962 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת תשכ"ה (1965) זכה דה-שליט בפרס ישראל למדעים מדויקים, יחד עם עמיתו פרופסור יגאל תלמי, על עבודתם בנושא "מודל הקליפות בפיזיקה גרעינית" ועל ספר שכתבו בנושא. ב-1966 מונה למנכ"ל מכון ויצמן למדע.
מתוך מטרה לקדם את החינוך המדעי בפרט ואת המדע בכלל, יזם עמוס דה-שליט הקמתן של מסגרות שונות ובהן 'מחנה נופש לנוער שוחר מדע', שלאחר מותו נקרא על שמו. ב-1968 הקים את המחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן ועמד בראשה, ובמקביל הקימה פרופסור אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר ב-1967 את המרכז הישראלי להוראת המדעים (מל"מ) באוניברסיטה העברית בירושלים הקרוי כיום על שמו. על שמו קרויים גופי מדע, מוסדות חינוך כגון קריית החינוך השש שנתית ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות ומוסדות רבים נוספים ברחבי ישראל.
ב-1969 לקה בדלקת לבלב חריפה, ממנה נפטר לאחר כחודש ימים, בגיל 42.
בנו אהוד דה-שליט הוא פרופסור למתמטיקה, ובנו אבנר דה-שליט הוא פרופסור למדע המדינה, שניהם באוניברסיטה העברית בירושלים. אחיו היה איש המודיעין מאיר דה שליט ואחותו, תמר דה שליט אדריכלית פנים ומעצבת, נישאה לארטור גולדרייך.
לקריאה נוספת

Nuclear Shell Theory, Amos de-Shalit Igal Talmi
הערות שוליים

↑  יוצאי אשר נשלחו ללימודים בחוץ לארץ, לאחר שובם לישראל עבדו במסגרת 'מכון-4' של משרד הביטחון. לאחר התפטרותו של דוד בן-גוריון בשנת 1953, שר הביטחון הנכנס פנחס לבון החליט משיקולי תקציב לסגור את 'מכון-4', ובכך התאפשר להם לעבור לעבוד במכון ויצמן, אשר פיצה את משרד הביטחון בעלות לימודיהם.
↑  יהושע ביצור, תשעה "פרסי ישראל", מעריב, 3 במאי 1965
↑  א. פלג, מאיר וייסגל - נשיא מכון ויצמן, פרופ' עמוס דה-שליט - מנהל כללי, מעריב, 12 באוקטובר 1966
↑  ידיעה על מותו של עמוס דה-שליט, דבר, 3 בספטמבר 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309272805171  BnF: cb129672950 (data)  GND: 120083345  ISNI: 0000 0001 0917 6801  LCCN: n83827844  MGP: 134039  SELIBR: 283706  SUDOC: 057054223  VIAF: 76447060   WorldCat (עם VIAF): 76447060
סטיבן ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1964 (בן 59) אוסטין, טקסס, ארצות הברית
 שם במה:  סטיב אוסטין
 כינוי:  סטון קולד ("קר כאבן")
 משקל:  114 ק"ג
 גובה:  1.88 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  11 במאי 1989 – 2022 (כ־32 שנים) 
 מאמנים:  כריס אדמס
 ליגות:  WWE ECW WCW
 תרגילי סיום:  סטאנר
 היכל התהילה:  2009
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  Tess Broussard 
 מספר צאצאים:  3 
 
סטיבן ג'יימס אנדרסון-ויליאמס (באנגלית: Steven James Williams; נולד ב-18 בדצמבר 1964 בטקסס) הוא שחקן ומתאבק מקצועי לשעבר אמריקאי הידוע בשם הבמה שלו סטון קולד סטיב אוסטין. אחד המתאבקים הגדולים והמצליחים ביותר בהיסטוריית ה-WWE.
ביוגרפיה

ויליאמס נולד באוסטין, טקסס. הוריו התגרשו כשהיה בן שנה. הוא ואימו עברו לאדנה, טקסס וב-1968, היא נישאה לקן ויליאמס. סטיבן אימץ את שם משפחתו של אביו החורג. לוויליאמס שלושה אחים: סקוט, קווין וג'ף ואחות צעירה בשם ג'ניפר.
ביוגרפיה > חייו האישיים

ב-24 בנובמבר 1990, נישא ויליאמס לחברתו מימי התיכון קתרין ברהוס. עם זאת, הוא החל במערכת יחסים עם המתאבקת ג'ני קלארק, דבר שהוביל לגירושיו מברהוס באוגוסט 1992. בדצמבר 1992, נישא לקלארק. לזוג שתי בנות: סטפני וקאסידי. קאסידי גרה עם אמה באנגליה וסטפני מתגוררת בלוס אנג'לס. הזוג התגרש במאי 1999.
בין השנים 2000–2002 היה נשוי למתאבקת דברה מרשל. ביוני 2002, הגישה מרשל תלונה במשטרה על כך שוויליאמס הכה אותה. באוגוסט הוא נעצר ונגזר עליו קנס של 1000$, שנה על תנאי ו-80 שעות של עבודות שירות.
בסוף 2009, נישא בפעם הרביעית לקריסטין והם מתגוררים במרינה דל ריי, קליפורניה.
פילמוגרפיה

קולנוע
2005: "משחק מכור"
2007: "הנידונים למוות"
2009: "נזק"
2010: "הזר"
2010: "בלתי נשכחים"
2010: "לצוד על מנת להרוג"
2011: "ההרתעה"
2011: "נוקאאוט"
2011: "כוח טקטי"
2012: "הרשעה מקסימלית" לצד סטיבן סיגל
2013: "החבילה" לצד דולף לונדגרן
2013: "מגודלים 2"
2015: "סמוש: הסרט"
2015: "שרשרת הפיקוד" לצד מייקל ג'יי וייט
טלוויזיה
2000-1999: "נאש ברידג'ס"
2005: "המופע של ברני מק"
2010: "צ'אק"
הישגים

רויאל ראמבל (1997, 1998, 2001) בנוסף הוא המתאבק היחיד שזכה בקרב הרויאל ראמבל יותר מפעמיים
מלך הזירה (1996)
היכל התהילה (2009)
הערות שוליים

↑  Ranking the 10 Greatest WWE/WWF Wrestlers of All Time, Bleacher Report (באנגלית)
↑  Top ten WWE superstars of all time, including The Rock, Triple H & Ric Flair, The Sun, ‏2022-03-26
↑  Undertaker, Lesnar, Cena, Reigns, Orton, Rock: The 100 best WWE stars of all time ranked
↑  Mike Rashford, The 25 Greatest WWE Wrestlers of All Time –, Sportlister, ‏2020-12-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  The 25 Greatest Wrestlers Of All Time Have Been Named And Ranked, SPORTbible
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810628654505606  BIBSYS: 12071809  BnF: cb16520750r (data)  GND: 1029569304  ISNI: 0000 0001 2031 0055  LCCN: n99046802  MusicBrainz: b8985399-91c2-425c-84de-cb492c855fba  NDL: 00962505  NLA: 41769832  NTA: 072794011  SUDOC: 242134661  Trove: 1456147  VIAF: 95122741   WorldCat (עם VIAF): 95122741
תא ההדחות (2019)

| תא ההדחות (2019)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של מוסטפא עלי,  דניאל בריאן, AJ סטיילס, ג'ף הארדי, רנדי אורטון וסמואה ג'ו.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג(ים): Raw סמאקדאון 205 לייב
תאריך: 17 בפברואר 2019
עיר: יוסטון, טקסס
אולם: טויוטה סנטר
שיר (י) הנושא: "Don't Stop the Devil" בביצוע Dead Posey
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| Halftime Heat | תא ההדחות (2019) | פאסטליין |
סדרת אירועי תא ההדחות
| 2018 | תא ההדחות (2019) | 2020 |
תא ההדחות (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ טלוויזיה של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw,‏ סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-17 בפברואר 2019, באולם הטויוטה סנטר שביוסטון, טקסס. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי תא ההדחות.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, דניאל בריאן ניצח את AJ סטיילס, ג'ף הארדי, קופי קינגסטון, רנדי אורטון וסמואה ג'ו בקרב תא ההדחות ושמר על אליפות ה-WWE. עוד ברשימת הקרבות, The Boss 'N' Hug Connection (ביילי וסשה בנקס) ניצחו בקרב תא ההדחות זוגות נשים והפכו לאלופות זוגות הנשים הראשונות בתולדות ה-WWE, פין באלור ניצח את בובי לאשלי וליאו ראש בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 וזכה באליפות הבין יבשתית ורונדה ראוזי ניצחה את רובי ריוט ושמרה על אליפות הנשים של Raw.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור באנגלית: מייקל קול (Raw/קרב תא ההדחות זוגות נשים)
צוות השידור באנגלית: קורי גרייבס (Raw/סמאקדאון/שני קרבות תא ההדחות)
צוות השידור באנגלית: רנה יאנג (Raw/קרב תא ההדחות זוגות נשים)
צוות השידור באנגלית: טום פיליפס (סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: ביירון סקסטון (סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: ויק ג'וסף (205 לייב)
צוות השידור באנגלית: נייג'ל מקגינס (205 לייב)
צוות השידור באנגלית: איידן אינגליש (205 לייב)
צוות השידור באנגלית: בת' פיניקס (קרב תא ההדחות זוגות נשים)
צוות השידור בספרדית: קרלוס קבררה
צוות השידור בספרדית: מרסלו רודריגז
צוות השידור בגרמנית: טים הייבר
צוות השידור בגרמנית: קלווין קני
כרוזים: גרג המילטון (סמאקדאון/205 לייב)
כרוזים: מייק רום (Raw)
שופטים: דנילו אנפיביו
שופטים: ג'ייסון איירס
שופטים: מייק קיודה
שופטים: ג'ון קון
שופטים: דן אנגלר
שופטים: דריק מור
שופטים: צ'אד פטון
מראיינות: צ'ארלי קארוסו
מראיינות: דאשה פואנטס
מראיינות: קיילה ברקסטון
פאנל לפני האירוע: ג'ונתן קואצ'מן
פאנל לפני האירוע: בת' פיניקס
פאנל לפני האירוע: בוקר טי
פאנל לפני האירוע: סם רוברטס
אירוע > מופע מקדים

במהלך המופע המקדים, באדי מרפי הגן על אליפות ה-WWE במשקל קל נגד אקירה טוזאווה. בסיום, מרפי ביצע על טוזאווה את מהלך הסיום שלו, "חוק מרפי", ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
אירוע > קרבות מקדימים

האירוע עצמו נפתח בקרב תא ההדחות זוגות אשר כלל את הזוגות הבאים: The Boss 'N' Hug Connection (ביילי וסשה בנקס), מנדי רוז וסוניה דוויל, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), כרמלה ונעמי, ניה ג'קס וטמינה וה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן). קרב זה קבע את אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE. הזוגות ביילי ובנקס, ורוז ודוויל החלו את הקרב ראשונים. קיי ורויס ביצעו הצמדה משותפת מוצלחת על נעמי כדי להדיח את נעמי וכרמלה מהקרב. ג'קס וטמינה ביצעו צמד מהלכי סמואן דרופ על קיי ורויס ולאחר מכן הצמידו אותן בו זמנית כדי להדיח אותן מהקרב. לאחר מכן, טמינה ביצעה את מהלך הסופרפליי ספלאש על לוגאן ומורגן כדי להדיח את ה-Riott Squad. ג'קס ניסתה לבצע על ביילי את מהלך הספיר, לעומת זאת, ביילי התחמקה וג'קס התרסקה אל תוך אחד מהתאים, תוך כדי שהיא שברה את מגן הפלסטיק המגן על התא. ביילי ביצעה את מהלך המרפק מהחבל העליון, כשלאחר מכן היא, בנקס, רוז ודוויל הצמידו ביחד את טמינה כדי להדיח אותה ואת ג'קס מהקרב. בסיום, בנקס הכניעה את דוויל במהלך ההכנעה שלה, הבנק סטייטמנט, מה שהפך אותה ואת ביילי לאלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE. לאחר הקרב, ביילי ובנקס הביעו את רגשותיהן בפני הקהל ואמרו שזו היא תוצאה של נחישות ועבודה קשה.
אז, המיז ושיין מקמהן הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד האוסוס. ברגעי הסיום של הקרב, המיז ביצע על ג'ימי את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי, לעומת זאת בזמן שהמיז הצמיד את ג'ימי, האחרון הצליח להפוך את מהלך זה להצמדה משלו, כשבסופה האוסוס הפכו לאלופי הזוגות של סמאקדאון בפעם הרביעית. לאחר הקרב, המיז שנדהם מתוצאת הקרב, הביע את אכזבתו וצערו בפני שיין, כשהוא עזר לו לקום מאזור שולחן השדרנים אשר קרס שניות ספורות קודם לכן לאחר ששיין קפץ על ג'יי מהחבל העליון של הזירה.
בקרב שבא לאחר מכן, בובי לאשלי וליאו ראש הגנו על האליפות הבין יבשתית נגד פין באלור בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1. בסיום, באלור ביצע על ראש את מהלך הסיום שלו, ה-Coup de Grâce, כדי להצמיד אותו ולזכות באליפות. לאחר הקרב, לאשלי שזעם על כך שהפסיד את התואר מבלי להיות מוצמד בעצמו, תקף את ראש ואז עזב את הזירה.
בקרב הרביעי, רונדה ראוזי הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד רובי ריוט. לאחר פחות משתי דקות של קרב, ראוזי הכריחה את ריוט להיכנע עקב ביצוע מהלך נעילת הבריח, ובכך ראוזי רשמה הגנה מוצלחת על התואר. שארלוט פלייר, שישבה מחוץ לזירה וצפתה בקרב, נכנסה בתום הקרב לזירה והביטה בראוזי עד שבקי לינץ' הגיעה מהקהל, כשהיא על קביים, בשל הפציעה בברך אותה היא סחבה. לינץ' תקפה את פלייר עם קב אחד בזמן שראוזי צפתה במתרחש. לאחר מכן, לינץ' הציעה לראוזי להשתמש בקב כדי לתקוף את ראוזי, אך כשגבה של האחרונה הופנתה אל לינץ', היא תקפה את ראוזי עם הקב השני שברשותה. צוות האבטחה הגיע וליווה את לינץ' אל מחוץ לבניין. כתוצאה מתקיפתה של לינץ', ראשה של ראוזי דימם.
בקרב הלפני אחרון, ברון סטרומן התחרה נגד ברון קורבין בקרב ללא פסילות. באמצע הקרב, דרו מקינטייר הגיע כדי לעזור לקורבין, ולאחר מכן בובי לאשלי הגיע ועזר לו גם הוא. סיום הקרב התנהל כך שקורבין, מקינטייר ולאשלי ביצעו על סטרומן את מהלך הפאוורבומב המשולש, כשעמדו על מדרגות הזירה שהונחו בתוך הזירה והטיחו אותו אל תוך שני שולחנות שהיו פתוחים לידם. לאחר מכן, קורבין הצמיד את סטרומן לניצחון בקרב.
אירוע > הקרב המרכזי

בקרב המרכזי, דניאל בריאן הגן על אליפות ה-WWE בקרב תא ההדחות נגד קופי קינגסטון, AJ סטיילס, ג'ף הארדי, רנדי אורטון וסמואה ג'ו. בריאן וג'ו החלו את הקרב ראשונים. קינגסטון נכנס כמספר השלישי. הרביעי היה סטיילס, שהדיח את ג'ו לאחר שביצע עליו את מהלך הפנומנל פורארם. הארדי נכנס חמישי, אך הודח על ידי בריאן שביצע עליו את מהלך הברך הגבוהה. האחרון שנכנס לקרב היה אורטון, שזכה להיכנס כמספר השישי לאחר שניצח בקרב הגאונטלט בתוכנית סמאקדאון ביום שלישי שקדם לאירוע. כשסטיילס ניסה לבצע על קינגסטון את מהלך הפנומנל פורארם, אורטון הגיע בזמן כדי לבצע עליו את מהלך הסיום שלו, ה-RKO, ולאחר מכן הצמיד את סטיילס והדיח אותו מהקרב. זמן קצר לאחר מכן, קינגסטון ביצע על אורטון את מהלך הסיום שלו, "צרות בגן עדן", כדי להדיח את אורטון. הדחה זו השאירה את קינגסטון ובריאן לאחרונים בקרב. לאחר סדרת הצמדות לא מוצלחות, בריאן הדיח את קינגסטון לאחר מהלך הברך הגבוהה כדי לשמור על האליפות. לאחר הקרב, חברי קבוצת הניו דיי, ביג אי ואקסבייר וודס, הצטרפו לקינגסטון המאוכזב, תוך כדי שהקהל הביע את הערכתו כלפי קינגסטון.
תוצאה לאורך זמן > Raw

לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE, ביילי וסשה בנקס, ציינו שהן יגנו על חגורות האליפות במותגים Raw, סמאקדאון ו-NXT. הן נקטעו על ידי ניה ג'קס וטמינה, שמצידן רצו להיות הטוענות לכתר הראשונות. לאחר מכן, ג'קס לעגה לבנקס וציינה שכל פעם שבנקס זכתה בתואר כלשהו, היא הפסידה את התואר בקרב ההגנה הראשון שלה עליו.
ברון סטרומן וברון קורבין התחרו בקרב חוזר מסוג קרב שולחנות, שבו סטרומן ניצח.
האלוף הבין יבשתי החדש, פין באלור, סיכם את הניצחון של ובאירוע. ראש קטע את באלור ולאחר מכן האחרון הותקף מאחור על ידי האלוף לשעבר, בובי לאשלי. המתאבק מ-NXT, ריקושט, נחלץ לעזרת באלור, במה שהוביל לקרב זוגות ביניהם, ובו ריקושט ובאלור יצאו עם ידם על העליונה לאחר שריקושט הצמיד לניצחון את ראש.
רובי ריוט קיבלה קרב חוזר על אליפות הנשים של Raw נגד רונדה ראוזי. חרף ההתערבות של ה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן) בקרב, ריוט הפסידה פעם נוספת.
תוצאה לאורך זמן > סמאקדאון

יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, התקיים קרב שלושה נגד שלושה בין אלוף ה-WWE, דניאל בריאן, סמואה ג'ו ורנדי אורטון נגד קופי קינגסטון, AJ סטיילס וג'ף הארדי. קינגסטון ניצח את הקרב לזכות קבוצתו לאחר שהצמיד את בריאן. לפיכך, קינגסטון זיכה את עצמו בקרב יחידים על אליפות ה-WWE נגד בריאן באירוע פאסטליין. לעומת זאת, ב-26 בפברואר בתוכנית סמאקדאון, וינס מקמהן החליף את קינגסטון בקרב זה בקווין אואנס, שביצע את חזרתו לארגון.
המיז התנצל בפני שיין על כך שהפסידו בקרב על אליפות הזוגות של סמאקדאון והתחנן בפניו שיעניק להם קרב חוזר נגד האוסוס, מאחר שיש לשיין את הכוח הסמכותי לבצע צעד זה. האוסוס קטעו את המיז והעליבו אותו, במה שהוביל לכך ששיין הגן עליו ובסופו של דבר קבע קרב חוזר על חגורות האליפות באירוע פאסטליין.
אלופת הנשים של סמאקדאון, אסקה, טענה שאף אחד לא מוכן בשבילה. לעומת זאת, היא נקטעה על ידי סוניה דוויל ומנדי רוז. רוז אתגרה את אסקה לקרב שאינו היה על התואר, שבו הצליחה לגבור על אסקה לאחר הסחת דעת מצד לייסי אוואנס.
שארלוט פלייר סיכמה את התקיפה של לינץ' עליה והתרברבה על כך שהיא פצעה שוב את הברך של לינץ' במהלך אירוע שלא שודר בטלוויזיה לילה לפני האירוע. פלייר חזרה שוב ושוב על האמירה של טריפל H בלילה לפני כן בתוכנית Raw, שבה לינץ' תיעצר בפעם הבאה שהיא תשבור את תנאי ההשעיה שלה.
תוצאה לאורך זמן > 205 לייב

יומיים לאחר מכן בתוכנית 205 לייב, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, דרייק מאבריק, הכריז על טורניר אשר יקבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-WWE במשקל קל, שיתחרה נגד באדי מרפי ברסלמניה 35.