stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארות בנגב
תוכן והמסרה במרכז

המרכז הוקם כדי לספר ולהנציח את סיפורה של תנועת הקיבוץ הדתי, כתנועה ציונית מיישבת ולוחמת לפני קום המדינה וכן את סיפורה הייחודי, (והלא מוכר), של קבוצת בארות יצחק שעל אף הניצחון בקרב הקשה שהתחולל נגד המצרים, נאלצו לנטוש את הקיבוץ ולשקם אותו במקום אחר.
במלחמת העצמאות איבד הקיבוץ הדתי חמישה מתוך אחד עשר יישוביו וספג אבדות בנפש בשיעור של 8%, (לעומת 1% בשאר היישוב היהודי). כחלק ממהלך תיקון השבר, החליטה תנועת הקיבוץ הדתי לשקם את מגדל המים שנפגע מהפצצות המצרים ולהקים מרכז מבקרים.
המרכז, שנחנך בפברואר 2014, כולל מבנה בית ילדים ישן בקיבוץ עלומים, ("המשולש"), ואת אתר מגדל המים הנמצא בשדות. במגדל בוצעו עבודות שימור ושיקום, תוך שמירה על מראהו הפגוע מהפצצות המצרים, במבנה שבעלומים משמשת קומת הקרקע את משרדי האירוח הכפרי וכאולם כנסים. 
בקומה השנייה מוצגת תצוגת חפצים ותמונות מחיי "תורה ועבודה" של היישובים הדתיים הראשונים בנגב. עיקרה של התצוגה הוא מיצג אור-קולי בשם: "ובחרת בחיים". המיצג מתאר את ראשית ההתיישבות הציונית בנגב, את הקמת גוש הנגב של הקיבוץ הדתי, את הקרב מול המצרים ואת תוצאותיו הקשות בחיי אדם ובהרס שנגרם ליישוב. בסיום המיצג מסופר איך השתקמה תנועת הקיבוץ הדתי ואיך חזר ושוקם גוש הנגב.
מרכז המורשת קיבל מעמד של אתר מורשת לאומי. המרכז מקיים מגוון סיורים במרחב הסובב כמו, בעקבות נשים בנגב, הכרות עם אתרי מורשת בעוטף עזה, וסיורי פריחה במסגרת פסטיבל "דרום אדום".
בנוסף מקיים המרכז כנס שנתי בשיתוף המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בנושאים הקשורים להתיישבות בנגב.
הקרב על בארות יצחק

במלחמת העצמאות, (לאחר פינוי האימהות והילדים לתל אביב), נשארו להגן על הקיבוץ כשמונים חברים, מבני 17 ועד 40, מתוכם גם 20 נשים.במהלך הקרב הפציצו מטוסים מצריים את מגדל המים והמים ששטפו ממנו הציפו את תעלות הקשר והקשו על המגינים. בתום יום קרב קשה, נסוגו המצרים משטחי הקיבוץ. בארות יצחק ניצחה בקרב אך המחיר היה כבד: 17 נהרגו, 15 נפצעו וכל בתי הקיבוץ נשארו הרוסים.
בתום המלחמה, החליטו חברי הקיבוץ, לאחר לבטים, לשקם את עצמם בנקודה חדשה - במרכז הארץ. החלטתם של אנשי הקיבוץ להקים את הקיבוץ במקום אחר התקבלה רק לאחר שמרכז התנועה החליט לשלוח גרעין נוסף להתיישב באתר שבנגב. הגרעין שהגיע לבארות יצחק שבנגב נשאר שם כשנה ובסופו של דבר חבר לפליטי כפר עציון שהקימו את ניר עציון שבכרמל.
נס הקוממיות - השלילה והתיקון

בשנת תשט"ו, 1955 – שבע שנים לאחר מלחמת העצמאות, החלט להעניק ל-91 יישובים את "נס הקוממיות" - אות הוקרה, המוענק על ידי צה“ל במסדר צבאי ליישובים ומוסדות אשר לחמו במלחמת העצמאות. הקריטריון המפותל שקבע משרד הביטחון לקבלת "נס הקוממיות" פורט במכתב ששלח שמעון פרס, המנהל הכללי של משרד הביטחון אל ח"כ יצחק רפאל ב ג' אייר תשט"ו: "יישובים אשר עמדו בפני התקפת כוח רגלי של האויב ו/או היו מנותקים מעל יתר היישוב בארץ במשך חודש ימים לפחות...בתנאי כי היישוב עודנו קיים".
המשמעות בקביעת הקריטריון לקבלת "נס הקוממיות", הייתה שמחצית מיישובי הקיבוץ הדתי שנאלצו להעתיק את מיקומם: כפר דרום, כפר עציון, משואות יצחק, עין צורים ובארות יצחק, יישובים שלחמו בגבורה וספגו אבדות כבדות, אינם זכאים לנס הקוממיות.
בטקס צבאי שנערך בבאר שבע קיבלו את נס הקוממיות עשרה יישובים מהנגב: רביבים, צאלים, סדום, נבטים, נירים, מבטחים, חצרים, גבולות, בארי ואורים. (יישובים נוספים מהדרום קיבלו את נס הקוממיות בטקס שנערך בכפר המכביה). בלטו בהיעדרם: כפר דרום ובארות יצחק.
חברי בארות יצחק שנלחמו בנגב בגבורה וקבעו את גבול המדינה, התקשו לעכל את העלבון. בקיבוץ החדש נבנה מגדל מים תאום למגדל שבנגב ומדי שנה התקיים טקס זיכרון במגדל המים הישן שנותר בשדות נחל עוז. לאחר מלחמת ששת הימים, ב-1969, הוענק נס הקוממיות לכפר עציון שחזר לאדמתו.בשנת 1981, לאחר פניות רבות, העניקה הממשלה, בראשות מנחם בגין, את נס הקוממיות לבארות יצחק ולישובים נוספים שנחרבו במהלך המלחמה וקמו מחדש.
שותפים להקמת המרכז

גופים מממנים:
ציוני דרך - תוכנית המורשת הלאומית
המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל - JNF בריטניה
קקל
משרד התיירות - החברה הממשלתית לתיירות
משרד החקלאות ופיתוח הכפר
הקיבוץ הדתי
מועצה אזורית שדות נגב
קיבוץ עלומים
תכנון וביצוע:
פרוגרמה והמסרה: רמי חרובי כתיבה, בימוי והפקה: רמי פיכמן ליווי אקדמי: ד"ר נחום ברוכי ז"ל
עיצוב גרפי: מיכל ברמן מערכי הדרכה: שרית אוקון עיצוב פנים ועיצוב אתר המגדל: אדר' דורון שגב ניהול מטעם עלומים: צביקי פורת.
גלריה

פתיחת אתר מגדל המים 2014
בארות יצחק בנגב
במרכז המבקרים ב"מצב שבת"
תעלות הקשר לקראת הפלישה המצרית
שלט להנצחת הנופלים בקרב
שלט תודות ליד המגדל
שלט מרכז המבקרים
שימור הפגיעות במגדל המים
אחד השלטים באתר המגדל
מרכז המבקרים ב"מצב שבת"
שלט לזכר הנופלים בקרב
שלט כחול באתר המגדל
לקריאה נוספת

נחום ברוכי, בארות יצחק בהתיישבות ובמלחמה, הוצאת ספרים אריאל, תשס"ט - 2009
הערות שוליים

↑  המרכז שיספר את הסיפור המושתק של הקיבוץ הדתי, באתר www.inn.co.il, ‏י"ד בשבט תשע"ד 15.01.14, 7:18
↑  "כנס בארות הנגב" השביעי הוקדש לסיפור הנגב ב-1948 - קרן קימת לישראל - קק"ל, באתר www.kkl.org.il (בערבית)
↑  נס הקוממיות לבארות יצחק, באתר www.gvura.org
דלתא 4

שיגור דלתא 4 כבד
דלתא 4 (באנגלית: Delta IV) הוא משגר לוויינים וחלליות שתוכנן על ידי בואינג חלק מסדרת הטילים דלתא.
המשגרים נבנו כדי לשגר מטענים שונים למסלול סביב כדור הארץ (למסלול נמוך או למסלול מעבר למסלול גיאוסטציונרי) בתוכנית EELV של חיל האוויר האמריקני, שהייתה תוכנית שמטרתה הייתה הבטחת גישה של מטענים של ממשלת ארצות הברית לחלל בצורה זולה ובטוחה. דלתא 4 נבנה בעיקר עבור צורכי צבא ארצות הברית.
למשגר דלתא 4 מספר גרסאות שמטרתן לספק מענה לגדלים ומשקלים שונים של מטען: בינוני, בינוני+ (4,2), בינוני+ (5,2), בינוני+ (5,4) וכבד.
דלתא 4 משוגר משני כני שיגור שונים, SLC-37B בקייפ קנוורל ו-SLC-6 בבסיס חיל האוויר ונדנברג.
תיאור המשגר

השלב הראשון של דלתא 4 מונע באמצעות מנוע RS-68 (שלושה מנועים בגרסת ה"כבד"). החל משנת 2012 מנוצלת גרסה משופרת של מנוע.
השלב השני והעליון כמעט זהה לזה שבדלתא 3, אך מכליו מוארכים או שקוטרם גדול יותר. השלב השני מונע במנוע RL10-B-2. בתהאם לגרסת משגר ניתן לנצל 2 או 4 מנועים בשלב השני.
המשגר היה בניצול ב-5 גרסאות:
Medium - ללא מאיצים. עם יכולת שיגור של 8,510 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-4,400 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
M+ (4,2) - עם 2 מאיצים. עם יכולת שיגור של 12,000 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-6,390 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
M+ (5,2) - עם 2 מאיצים. עם יכולת שיגור של 10,200 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-5,490 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
M+ (5,4) - עם 4 מאיצים. עם יכולת שיגור של 12,820 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-7,300 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
Heavy - עם 3 מנועים. עם יכולת שיגור של 25,980 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-14,220 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
שימוש במשגר הופסק בשנת 2024 בעקבות שיגור ראשון של משגר מדגם "וולקן קנטאור".
אנדרו וויאט

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1971 (בן 53) ארצות הברית מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  אנדרו וויאט בלקמור
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 עיסוק:  מוזיקאי, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי ‏•‏‏ אלקטרוניקה ‏•‏‏ אינדי פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת, גיטרה, גיטרה בס 
 חברת תקליטים:  קפיטול
 שיתופי פעולה בולטים:  ליידי גאגא, ברונו מארס וליאם גלאגר
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (2019) 
 news.andrewwyatt.net
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו וויאט בלקמור (באנגלית: Andrew Wyatt Blakemore) הוא מוזיקאי, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי, הידוע בזכות עבודתו המגוונת במוזיקת רוק אלטרנטיבי, אלקטרוניקה ואינדי פופ. וויאט נולד וגדל במנהטן, ניו יורק, והחל את הקריירה המוזיקלית שלו בלהקות שונות בניו יורק, ובהמשך הפך לזמר הראשי של להקת הפופ האלקטרונית השוודית Miike Snow. מעבר לקריירה שלו כאמן מבצע, וויאט נודע גם ככותב ומפיק עבור אמנים מובילים כמו ליידי גאגא, ברונו מארס וליאם גלאגר. עבודתו זיכתה אותו בפרסים יוקרתיים כמו פרס האוסקר והגראמי, והוא ידוע בזכות סגנונו המוזיקלי הייחודי שמחבר בין חדשנות וטכניקה קלאסית.
ילדות וחינוך

אנדרו וויאט גדל ברחוב פרי שבמנהטן, בשכונה שוקקת חיים שהשפיעה רבות על טעמו האמנותי. בשנות נעוריו החל לגלות עניין במוזיקה, ויצר קשרים ראשונים עם מוזיקאים צעירים אחרים בעיר. בגיל 18 הקים את להקת Funkraphiliacs יחד עם המוזיקאי גרג קורסטין. הלהקה התאפיינה בפופ ניסיוני, ובעקבות הצלחתם הראשונית חתם וויאט על חוזה כסולן עם חברת התקליטים קפיטול רקורדס. הוא עבד על אלבומו באולפני Real World של פיטר גבריאל, אך קשיים נפשיים והתמכרות לסמים הובילו לאשפוזו ולהפסקת פעילותו באותה תקופה. לאחר תקופת שיקום, עבר לעיירה קטנה בקולורדו ולמד זמן קצר באוניברסיטת קולורדו. התקופה הזו העניקה לו פרספקטיבה חדשה על חייו ועל יצירתו המוזיקלית.
קריירה

לאחר סיום לימודים בקונסרבטוריון קלאסי, חזר וויאט לניו יורק שם פתח בפרק חדש בקריירה שלו. הוא הקים את הלהקה The A.M. יחד עם מייקל טייג' ופארקר קינדרד, מוזיקאים שהיו חברים בלהקתו של ג'ף באקלי. הלהקה הצליחה להוציא אלבום אחד בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, אך לאחר מספר שנים התפרקה ב-2005. תקופה זו נחשבת לשלב משמעותי בהתפתחותו האמנותית של וויאט, כיוון שהיא סללה את דרכו לעבודה בפרויקטים מורכבים ומשמעותיים יותר.
וויאט הוא הסולן הראשי והכותב השותף של להקת הפופ האלקטרונית השוודית Miike Snow. הלהקה זכתה להצלחה בינלאומית עם אלבום הבכורה שלהם ב-2009, וכללה להיטים כמו "Animal". מאז הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים, Happy to You ו-iii, שחיזקו את מעמדה בזירת המוזיקה העולמית. המוזיקה של Miike Snow ידועה בשילוב ייחודי של אלקטרוניקה חדשנית עם לחנים הרמוניים, ווויאט ככותב וכמבצע היווה גורם מרכזי בהצלחתם.
קריירה > כתיבה והפקה

מעבר לפרויקטים האישיים שלו, וויאט עבד עם אמנים רבים בזירת המוזיקה הבינלאומית. בשנת 2011 היה שותף לכתיבת הלהיט "Grenade" של ברונו מארס, שהפך ללהיט עולמי והגיע למקום הראשון במצעדים במדינות רבות. בנוסף, הוא שיתף פעולה עם ליידי גאגא, לורד וליאם גלאגר, כשעבודתו עם גלאגר באלבום Why Me? Why Not. זכתה לשבחים מיוחדים.
בשנת 2019, זכה וויאט בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על השיר "Shallow" מתוך הסרט "כוכב נולד". השיר, שנכתב בשיתוף פעולה עם ליידי גאגא, מארק רונסון ואנתוני רוסומנדו, הפך לסמל של הסרט ולכוח מניע בהצלחתו. השיר גם זכה בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית.
קריירה > פרויקטים אישיים

בשנת 2013, הוציא וויאט את אלבום הסולו הראשון שלו, Descender, שיצא בחברת התקליטים INGRID/Downtown Records. האלבום כלל את התזמורת הפילהרמונית של פראג עם הופעות אורח של מוזיקאים כמו אנתוני רוסומנדו מהליברטינז ובראד טרוקס מ-Spiritualized. האלבום זכה לביקורות חיוביות על העומק הרגשי שלו, ועל שילוב מרשים של אלמנטים קלאסיים ומודרניים. תהליך היצירה של האלבום תועד בסרט דוקומנטרי קצר בשם "The Making of Descender", שהעניק הצצה לעבודה המורכבת מאחורי הקלעים.
במאי 2015, שיתף וויאט פעולה עם האמן Flume בשיר "Some Minds", שבו כתב וסיפק את הקולות.
קריירה > יצירות נוספות

מעבר לעבודתו המוזיקלית, וויאט חקר תחומים נוספים של אמנות. הוא יצר מיצבים קוליים ואמנות וידאו לתערוכות בגלריות, ושיתף פעולה עם מארק רונסון ו-וויין מקגרגור ביצירת הבלט "Carbon Life".
דיסקוגרפיה

2004: The A.M.
2009: Miike Snow
2012: Happy to You
2013: Descender
2016: iii
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | 2019 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Shallow" | זכייה |  |
| פרס אוסקר | 2024 | השיר המקורי הטוב ביותר | "I'm Just Ken" | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2019 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Shallow" | זכייה |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2024 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Dance the Night" | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2024 | השיר המקורי הטוב ביותר | "I'm Just Ken" | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Beautiful That Way" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2012 | שיר השנה | "Grenade" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2019 | שיר השנה | "Shallow" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2019 | השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית | "Shallow" | זכייה |  |
| פרס גראמי | 2024 | שיר השנה | "Dance the Night" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2024 | השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית | "Dance the Night" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2024 | השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית | "I'm Just Ken" | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2024 | הפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית | Barbie | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2024 | המוזיקה הטובה ביותר בסרט | ברבי | מועמדות |  |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס | 2023 | פסקול המוזיקה הטוב ביותר | Barbie |  מקום שני |  |
| פרס סטלייט | 2024 | השיר המקורי הטוב ביותר | "I'm Just Ken" | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | 2024 | הפסקול הטוב ביותר | ברבי | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | 2025 | השיר הטוב ביותר | "Beautiful That Way" | בהמתנה |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2018 | שיר מקורי - סרט עלילתי | "Shallow" | זכייה |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2023 | שיר מקורי - סרט עלילתי | "I'm Just Ken | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2023 | פסקול מקורי - סרט מדע בדיוני/פנטזיה | ברבי | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | שיר מקורי - סרט עצמאי | "Beautiful That Way" | זכייה |  |
סם סמית'

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1992 (גיל: 32) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Samuel Frederick Smith 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  St Mary's Catholic School, Ed W. Clark High School 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, מוזיקת פופ, R&B עכשווי, רית'ם אנד בלוז 
 סוג קול:  קונטרה-טנור, טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 בן או בת זוג:  ברנדון פלין (ספטמבר 2017–יוני 2018) 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להקלטת השנה (2015)  Out100 (2019)  פרס BET לאמן חדש (2015)  פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר (2015)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (28 בפברואר 2016)  פרס גראמי לשיר השנה (2015)  פרס גראמי לתגלית השנה (2015)  Out100 (2014)  פרסי מובו 
 www.samsmithworld.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל פרדריק "סם" סמית' (באנגלית: Samuel Frederick "Sam" Smith; נולד/ה ב-19 במאי 1992) הוא/היא אישיות בריטית העוסקת בשירה, אשר זכתה לתודעה בציבור לראשונה בזכות השיר "Latch" שהגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי. סמית' מזדהה כג'נדרקוויר ובכינוי הגוף "they". שיתוף הפעולה שנעשה על ידי סמית' עם הדי ג'יי Naughty Boy בשיר "La La La" הוביל לפרסום בין-לאומי והגיע למקומות הראשונים במצעדים העולמיים. האלבום הראשון של סמית' "In the Lonely Hour" שהוקלט ב-Capitol Records יצא ב-26 במאי 2014.
ב-2014 הוענקו לסמית' פרס הבריטס ו-Sound of 2014 של ה-BBC. ב-2015 הוענקו לסמית' ארבעה פרסי גראמי בקטגוריות הקלטת השנה, שיר השנה, אלבום הפופ של השנה ותגלית השנה.
ביוגרפיה

סמית' נולד/ה כזכר בשם סמואל פרדריק סמית' וקייט קסידי. סמית' גדל/ה בשכונה מרוחקת בלונדון, עבד/ה בחנות מקומית לעצים, ולמד/ה בבית ספר קתולי. בוגר/ת מגמת תיאטרון. במשך שנים למד/ה פיתוח קול וכתיבה אצל נגנית הג'אז הבריטית ג'ואנה עדן.
סמית' בוגר/ת של הנוער המוזיקלי בתיאטרון בריטניה וכיכב/ה בהפקה שלהם בשנת 2007 – "הו! קרול!" לפני כניסתו/ה לתיאטרון, סמית' השתתפ/ה בלהקות ג'אז. הפסנתרן ג'ואנה עדן לימד את סמית' שירה וכתיבת שירים.
לסמית' הייתה גינקומסטיה בילדותו ובגיל 12 עבר/ה שאיבת שומן.
ביוגרפיה > 2012–2013: הפריצה

באוקטובר 2012 יצא הסינגל הראשון של סמית' "Latch", השיר הגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי, בפברואר יצא הסינגל השני "Lay Me Down" שגם דורג במצעד. בהמשך השנה יצא השיר "La La La" ביחד עם Naughty Boy, שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. בקיץ 2013 יצא המיני-אלבום הראשון של סמית' ששמו Nirvana ובו ארבעה שירים. השיר הראשון במיני-אלבום "Safe with Me" הופק על ידי "Two Inch Punch" ושודר לראשונה ברדיו בתוכנית MistaJam של BBC Radio 1Xtra ב-24 ביולי 2013.
השיר השני במיני-אלבום נקרא "Nirvana" והופק על ידי קרייז והואקס וג'ונתן קריק. המיני-אלבום כולל גם גרסה אקוסטית של סמית' לשיר "Latch", וגרסה חיה ל-"I've Told You Now". ב-25 בנובמבר 2013 יצא "Together" ביחד עם נייל רוג'רס וג'יימס נייפייר כסינגל היחיד מתוך, Settle: The Remixes.
ביוגרפיה > 2014–2016: In the Lonely Hour

ב-16 פברואר 2014 יצא הסינגל השני מאלבום הבכורה של סמית', "Money on My Mind".
בדצמבר 2013 נודע שאלבום הבכורה של סמית' ייצא ב-26 במאי 2014 בשם In the Lonely Hour. האלבום הגיע למקום ראשון במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום השני בבילבורד 200, ובנובמבר האלבום הפך לאלבום השני הנמכר ביותר בארצות הברית לשנת 2014 אחרי האלבום 1989 של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
בינואר 2015, האלבום הפך לאלבום השני הנמכר ביותר בממלכה המאוחדת לשנת 2014 אחרי האלבום x של אד שירן.
במרץ 2015, שיר הנושא של הסרט "ספקטר" מסדרת ג'יימס בונד נכתב והושר על ידי סמית'. השיר שנקרא "Writing's on the Wall", בהלחנתו של מוזיקאי הסרט תומאס ניומן זיכה את סמית' בפרס גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשיר המקורי הטוב.
ביוגרפיה > 2016–2018: The Thrill of It All

במהלך שנת 2016 התפרסמו על ידי סמית' תמונות מתוך אולפן תוך כדי עבודה על מוזיקה חדשה והוכרז על שיתוף פעולה יחד עם אדם למברט.
בתחילת 2017 פורסם על ידי סמית' שבספטמבר של אותה שנה ייצא אלבום חדש, אשר יכלול שיתוף פעולה נוסף עם Naughty Boy וג'ימי נאפס. באפריל של אותה שנה נאמר על ידי סמית' כי התרחשה פגישת אולפן יחד עם קלין בנדיט במסגרתה עבדו על "סינגל קאמבק" אפשרי. ב-27 באוקטובר 2017, יצא השיר "Burning". ב-8 בספטמבר 2017, יצא הסינגל "Too Good at Goodbyes", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100.
האלבום השני של סמית' The Thrill of It All הופיע במקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ובבילבורד 200 והפך לאלבום הראשון של סמית' בארצות הברית שהגיע למקום הראשון. ב-20 במרץ 2018, החל סיבוב ההופעות "The Thrill of It All Tour" באירופה, אמריקה הצפונית, אסיה, ניו זילנד ואוסטרליה. ב-27 במרץ 2018 יצא השיר "Pray" בהשתתפות הראפר לוג'יק. ב-17 באוגוסט יצא השיר "Promises" ביחד עם קלווין האריס. השיר הפך ללהיט השביעי של סמית' שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי והשיר הראשון של סמית' שהגיע למצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי. ב-21 בדצמבר, יצא הסינגל "Fire on Fire", שנכלל באלבום פסקול של הסדרה "גבעת ווטרשיפ".
ביוגרפיה > 2019–הווה: Love Goes

בינואר 2019 יצא הסינגל "Dancing with a Stranger" ביחד עם נורמני.
באוקטובר 2019, בריאיון חדש לתוכנית The Zach Sang Show, הובעה התרגשות מצד סמית' מהשיר החדש שיצא בשנת 2020, נאמר על ידי סמית' כי השירים הבאים יכילו פחות בלדות ויותר "שירים פופיים" ונאמר על ידי סמית' "אני מרגיש/ה שהראיתי לאחרונה צד שלי שאני בדרך כלל שומר/ת לעצמי או למשפחתי וחבריי [...]". עוד נאמר כי "הראיתי לכולם את זה וכולם אהבו את זה. זה כמעט נתן לי אישור לעשות את מה שתמיד חלמתי לעשות אבל תמיד פחדתי לעשות, שזה מוזיקת פופ". מטעם סמית' הובהר כי עלתה הצעה לכתוב מוזיקה חדשה בעקבות שיתוף פעולה עם קלווין האריס בשנת 2018, בשיר "Promises". על השיר הוסבר כי "פשוט באופן טבעי התחלתי לחזור לאולפן והתחלתי לכתוב" ו"תפסתי את הרוח הזו והתחלתי לרכוב על הגל הזה ומאז לא הפסקתי לכתוב".
ב-13 בפברואר 2020, הוכרז על ידי סמית' כי אלבום אולפן שלישי To Die For אמור היה לצאת ב-1 במאי 2020. בהמשך הקידום, תאריך יציאת האלבום נדחה ליוני 2020. ב-30 במרץ, הוסבר על ידי סמית' כי בשל ההשפעות המתמשכות של מגפת הקורונה, יציאת האלבום השלישי תתעכב ויכללו מספר שינויים ברשימת השירים ובשמו. עם זאת, נאמר שהאלבום עדיין ייצא במהלך בשנת 2020. ב-16 באפריל, יצא הסינגל "I'm Ready" ביחד עם דמי לובאטו. ב-6 ביולי פורסם קאבר של סמית' לשיר "Fix You" מאת להקת קולדפליי. ב-17 בספטמבר יצא הסינגל "Diamonds", ובמקביל הוכרז כי שמו של אלבום האולפן השלישי שונה ל-Love Goes. הוא פורסם לבסוף ב-30 באוקטובר.
ב-21 ביולי 2023 פורסם הסינגל "Man I Am" מתוך הפסקול של הסרט "ברבי". ב-28 ביולי יצא הסינגל "Desire" עם קלווין האריס.
השפעות

אדל ואיימי ויינהאוס צוינו על ידי סמית' כהשפעות העיקריות. עוד צוינו הזמרות והמוזיקאיות: ליידי גאגא, כריסטינה אגילרה, ביונסה, ויטני יוסטון ומריה קארי.
חיים אישיים

במאי 2014 נודע מטעם סמית' על יציאה מהארון בתור הומו. בהמשך לכך, נודע שהשחקן והדוגמן ג'ונתן זייזל ניהל עם סמית' מערכת יחסים.
באוקטובר 2017 נודע מטעם סמית' על יציאה מהארון כג'נדרקוויר, תוך הסבר בו נאמר: "אני מרגיש/ה אישה בדיוק כמו שאני גבר". בספטמבר 2019 נודע מטעם סמית' על החלטה לצאת כא-בינארי ולשנות את הכינוי המגדרי לצורת Singular they, תוך פרסום הצהרה בה נאמר: "אחרי חיים שלמים במלחמה עם המין שלי החלטתי לחבק את עצמי כמי שאני, מבפנים ומבחוץ".
מטעם סמית' נמסר כי ישנה התמודדות עם הפרעה טורדנית-כפייתית. הזמרת לילי אלן והשחקן אלפי אלן הם בני דודים מדרגה שלישית של סמית'.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 2014: In the Lonely Hour  2017: The Thrill of It All  2020: Love Goes  2023: Gloria מיני-אלבומים 2013: Nirvana  2020: Dance  2020: Heartbreak  2020: Heal  2020: Stripped  2020: Remix  2020: Blossom:  אלבומי רמיקס 2015: The Lost Tapes – Remixed אלבומי הופעה 2014: Live from the Roundhouse  2019: Live at the Spectator  2021: Love Goes: Live at Abbey Road Studios
הופעות > סיבובי הופעות

2015: In the Lonely Hour Tour
2018: The Thrill of It All Tour
בוו פרדו

בוורלי מרלין איבס פרדו (באנגלית: Beverly Marlene Eaves Perdue; נולדה ב-14 בינואר 1947) היא אשת חינוך ופוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כמושלת ה־73 של קרוליינה הצפונית בין השנים 2009–2013. פרדו היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
פרדו החלה את הקריירה הפוליטית שלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 כחברת בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית. לאחר מכן כיהנה במשך חמש כהונות בסנאט של קרוליינה הצפונית לפני שנבחרה בשנת 2000 לסגנית המושל. בנובמבר 2008 נבחרה למושלת קרוליינה הצפונית לאחר שניצחה בבחירות את ראש עיריית שארלוט פט מקרורי.
ב-26 בינואר 2012, על רקע ירידה בפופולריות שלה, הודיעה פרדו כי לא תתמודד לכהונה נוספת כמושל קרוליינה הצפונית בבחירות 2012. בכך הפכה למושלת הדמוקרטית הראשונה מאז רוברט סקוט שכיהנה כהונה אחת בלבד, ולמושלת הדמוקרטית היחידה בתולדות קרוליינה הצפונית שבחרה לא להתמודד לכהונה שנייה.
תחילת דרכה

בוורלי מרלין מור נולדה בשנת 1947 בעיירה גרנדי שבמערב וירג'יניה, בתם של אלפרד פ. ואיירין מורפילד מור. אביה היה כורה פחם וממייסדי חברת כרייה, ובהמשך חייו נהפך למנכ"ל של חברת שירותים ציבוריים גדולה. בשנת 1969 השלימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קנטקי, שם הייתה חברה באחוות קפא קפא גמא. לאחר מכן, בשנת 1974, פרדו השלימה לימודי תואר שני בניהול מכללות קהילתיות ותואר דוקטור בחינוך בשנת 1976, שניהם מאוניברסיטת פלורידה.
האספה הכללית של קרוליינה הצפונית

פרדו, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בין השנים 1987–1991 ובסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1991–2001. היא ייצגה את מחוזות קרייבן, לנויר ופאמליקו בבית הנבחרים, ואת מחוזות קרייבן, קרטרט ופמאמליקו בסנאט המדינתי.
בשנת 1990 התמודדה לסנאט של קרוליינה הצפונית במחוז הבחירה השלישי, שהתפנה לאחר פרישתו של נציג המחוז המכהן ביל בארקר. בנובמבר 1996 נבחרה מחדש לאחר שניצחה את הרפובליקני הולט פיירקלות', חבר מועצת מחוז קרטרט, ביחס של 60%-40%. ב-1998 נבחרה מחדש לאחר שניצחה את הרפובליקני ג'ורג' היפס באותו יחס של 60%-40%.
בשלוש כהונותיה האחרונות בסנאט כיהנה פרדו כיו"ר-משותפת של ועדת ההקצבות. במהלך כהונתה העלתה האספה הכללית של קרוליינה הצפונית את שכר המורים במדינה ואישרה את "חוק בתי הספר המצטיינים" ו"יוזמת Smart Start" של המושל ג'ים האנט. בנוסף, היא לקחה חלק פעיל בדיון הציבורי שהוביל להקמת קרן ניהול המים הנקיים של קרוליינה הצפונית. היא נאבקה לשיפור ההטבות עבור אזרחים ותיקים. פרדו כיהנה בוועדת המשפט של בית הנבחרים המדינתי וכן שימשה כיו"ר ועדת החינוך של הסנאט.
סגנית המושל

בשנת 2000 נבחרה פרדו לסגנית מושל קרוליינה הצפונית לאחר שגברה בבחירות על מועמדת המפלגה הרפובליקנית בטסי קוקריין עם 52.3% מקולות הבוחרים, והפכה לאישה הראשונה בתפקיד זה בהיסטוריה של המדינה. היא נבחרה לכהונה נוספת בשנת 2004 עם 55.6% מהקולות. כסגנית מושל, אחד מצעדיה הבולטים היה הצבעתה המכריעה שהובילה להקמת הלוטו לחינוך של קרוליינה הצפונית.
בחירות 2008 לתפקיד המושל

ב-1 באוקטובר 2007 הכריזה פרדו על מועמדותה לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית בעיר ביתה, ניו ברן. ב-22 באוקטובר 2007, ארגון זכויות ההפלה רשימת אמילי הביע תמיכה רשמית במסע הבחירות שלה. ב-6 במאי 2008 ניצחה פרדו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, לאחר שניצחה את גזבר המדינה ריצ'רד ה. מור ואת המועמד דניס נילסן.
פרדו גייסה פרדו 15 מיליון דולר אמריקאי עבור מערכת הבחירות הכללית ופרסמה תשדירי תעמולה נגד יריבה הרפובליקני, ראש עיריית שארלוט פט מקרורי, בהם טענה כי אינו נוקט בגישה קשוחה דיה נגד הגירה בלתי חוקית לארצות הברית. עם זאת, מטה הבחירות שלה היה נתון לחקירה משטרתית מדינתית ופדרלית בשל אי-סדרים בתרומות קמפיין ונקנס ב-30 אלף דולר בשנת 2010.
חרף מגמה דמוקרטית ארצית וגיוס כספים נמרץ של מטה פרדו, בראשית מערכת הבחירות הכללית הוביל עליה מקרורי בסקרי דעת הקהל. פרדו צמצמה בהדרגה את הפער אך המרוץ נותר צמוד מאוד, ובמרבית הסקרים שפורסמו לקראת ערב הבחירות נותרו השניים בשוויון סטטיסטי. פרשנים פוליטיים סברו שהפופולריות הדועכת של המושל הדמוקרטי המכהן מייק איזלי פגעה בה, לצד ניסיונות של מקרורי לקשור אותה לשחיתות שלטונית בבירת המדינה ראלי.
בעוד שמקרורי זכה בתמיכת מרבית העיתונים הגדולים במדינה (שבדרך כלל תומכים בדמוקרטים), פרדו זכתה בתמיכתו של השחקן והבמאי הפופולרי אנדי גריפית', שהשתתף בתשדירי בחירות מטעמה.
ב-4 בנובמבר 2008 ניצחה פרדו את מקרורי עם 50.3% מהקולות, בעוד מקרורי גרף 46.9%.
בשלהי 2010, מטה הבחירות של פרדו משנת 2008 שוב היה תחת חקירה מדינתית ופדרלית בשל דיווח שבדיעבד על 41 טיסות פרטיות. ועדת הבחירות המדינתית קנסה באוגוסט 2010 את מטה הבחירות ב-30 אלף דולר בגין הדיווח המאוחר על הטיסות – שהתגלו לאחר ביקורת עצמית שבוצעה ב-2009 – אך החליטה שלא להעמיק את החקירה לאחר שקבעה כי לא הייתה הפרה מכוונת של החוק.