stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנ"ך ז'נבה

תנ"ך ז'נבה, מהדורת 1560
תנ"ך ז'נבה (וליתר דיוק ביבליית ז'נבה) הוא אחד התרגומים ההיסטוריים המשמעותיים של הביבליה, כתבי הקודש הנוצריים הכוללים את הברית הישנה והברית החדשה, לאנגלית. הוא נוצר לאחר תרגום התנ"ך הגדול וקדם לתרגום המלך ג'יימס ב-51 שנים. תנ"ך זה היה התנ"ך העיקרי ששימש את הזרם הפרוטסטנטי במאה ה-16, ועמד לפני ויליאם שייקספיר, אוליבר קרומוול, ג'ון דאן, ג'ון נוקס (מייסד הפרסביטריאניזם)(אנ') וג'ון בניין (מחבר הספר האלגורי מסעות ההלך)(אנ').
חשיבותה הרבה של גרסה זו היא בשל העובדה שהגיעה עם מגוון מדריכים ועזרי לימוד מקראיים עבור הקהל הרחב, והיה התנ"ך הראשון שחולק לפסוקים (חלוקת הפרקים נעשתה כשלוש מאות שנה קודם לכן). כן נוספו ציטוטים והפניות לפסוקים מקבילים ורלוונטיים אחרים, ובכך התאפשר לקורא להשוות בין הפסוקים בכל התנ"ך, ולהגיע להבנה טובה יותר ותלויה פחות. כמו כן הוכנסו מבואות לכל ספרי התנ"ך שסיכמו את כל החומר, וכללו מפות, טבלאות, חיתוכי עץ, איורים, מדדים ותוספות נוספות. שיפורים אלו, הובילו בסופו של דבר את המוניטין של ביבליית ז'נבה בהיסטוריה של לימוד התנ"ך ותפוצתו בקרב הקהל הרחב.
רקע

ב-1530 תרגם ויליאם טינדייל את החומש מהיוונית שבמהדורת הקספלה לאנגלית, ו-5 שנים לאחר מכן פרסם מיילס קאברדייל את כל הביבליה באנגלית. תרגומו זה היה הראשון באנגלית שינק ישירות מהמקור העברי (של התנ"ך) והיווני (של הברית החדשה), והראשון שהופץ באופן נרחב באמצעות הדפוס. בתקופה זו שלטה באנגליה המלכה מרי הראשונה (1553-1558), אשר ניסתה להחזיר את אנגליה מהנצרות הפרוטסטנטית, אותה אימץ אביה, אל זו הקתולית והכפיפות לאפיפיורות ברומא.
על רקע רדיפותיה הבלתי פוסקות את הפרוטסטנטים, ברחו מספר מלומדים פרוטסטנטים מאנגליה לז'נבה שבשווייץ, שהייתה אז רפובליקה עצמאית, כשז'אן קלווין, ומאוחר יותר תיאודור בזה, מהווים בה את המנהיגות הרוחנית והתאולוגית. בין המלומדים הללו היה גם ויליאם וויטינגהם, שפיקח על מלאכת התרגום, ובשיתוף עם מיילס קאברדייל, כריסטופר גודמן, אנתוני גילבי, תומאס סמפסון וויליאם קול, הם יצרו את התרגום המכונה היום בשם תנ"ך ז'נבה, שהיה מבוסס על התנ"ך של טינדייל. לתנ"ך צורפו הערותיו של קלווין עצמו שהיו בעלי השפעה רבה בפרשנות הפופולרית והשפיעו על עמדת הציבור בנושאים מגוונים ושונים. העבודה עצמה הושלמה לאחר הצטרפותה של אליזבת הראשונה מלכת אנגליה (שהומלכה ב-1559), כאשר רוב המנהיגים הדתיים חזרו לאנגליה מן הגלות שנכפתה עליהם.
מהדורות

המהדורה המלאה הראשונה של תנ"ך ז'נבה, יחד עם הברית החדשה בגרסה מתוקנת יותר, הופיעה לראשונה בשנת 1560. היא הודפסה במהדורת כיס זולה, וכך הוברחו עותקים רבים לאנגליה. ב-1575 הודפסה לראשונה באנגליה, ומאז הודפסו למעלה מ-150 מהדורות שונות של תנ"ך זה, האחרון כנראה ב-1644. התנ"ך הראשון שהודפס בסקוטלנד היה תנ"ך ז'נבה, שיצא לאור לראשונה בשנת 1579. המעורבות החברתית של נוקס וקלווין ביצירת תנ"ך ז'נבה הורגשה במיוחד במדינה זו, שם נחקק חוק (בשנת 1579) המחייב כל בית אשר בידו האמצעים המספיקים לרכוש עותק, לעשות זאת.
המלך ג'יימס הראשון ותנ"ך ז'נבה

עם מותה של אליזבת ב-1603, עלה על כיסא המלכות באנגליה המלך ג'יימס הראשון. שנה לאחר מכן אירח המלך ועידה בנושאים הנוגעים לענייני דת, המכונה מועצת המפטון קורט (על שם המקום בו נערכה הוועידה, ארמון המפטון קורט). הכנס בא על רקע המאבק המר בין הפרוטסטנטים לקתולים באנגליה ובסקוטלנד, וניסה לגשר על הפערים הדתיים-תאולוגיים שהיו בין המלך ג'יימס לנציגי הכנסייה האנגליקנית, כולל המנהיגים הפוריטנים האנגלים. אחד העניינים שנידונו בוועידה היה נושא תרגום התנ"ך והברית החדשה לאנגלית. בעוד תנ"ך ז'נבה היה התנ"ך המועדף על האנגליקנים והפוריטנים במהלך העידן האליזבתני, המלך ג'יימס הראשון לא אהב את התרגום ואף הביע את דעתו בכנס באופן ברור: "אני חושב שמכל תרגומי התנ"ך לאנגלית, תרגום ז'נבה הוא הכי גרוע." ככל הנראה, סלידתו מגרסה זו לא הייתה בהכרח מעצם התרגום, אלא בעיקר בשל ההסברים והערות השוליים. לדבריו הוא הרגיש כי ההערות הן "מאוד חלקיות, לא נאמנות, חתרניות, ומתענגות מהתרברבות מסוכנת ובוגדנית ..." סביר להניח, כי ג'יימס ראה בפרשנות של תנ"ך ז'נבה לפסוקים מקראיים מסוימים המרדה וחתרנות כנגד מוסד המלוכה.
אחת הדוגמאות המובהקות לכך הוא סיפורן של המיילדות שפרה ופועה, שסירבו למלא אחר פקודת המלך פרעה ”אִם בֵּן הוּא וַהֲמִתֶּן אֹתוֹ וְאִם בַּת הִיא וָחָיָה”. בהערות השוליים שיבח תנ"ך ז'נבה את הסירוב הזה, ומתח ביקורת רק על כך שהן שיקרו כשהסבירו לפרעה את מעשיהן. כך אומרת ההערה שם: "מִריין מוצדק, אך התחזותן רעה". המסקנה העולה מהערות מסוג זה היא כי המלך יכול אף הוא להיחקר על ידי הציבור וכי אינו חסין מביקורת. באופן היפותטי, יוכלו אנשים בשם יראת האלוהים (או צו מצפונם) להמרות את פי מלכם.
לכן, כאשר הציעו הפוריטנים לקראת סוף הכנס את הרעיון של יצירת תרגום חדש של התנ"ך והברית החדשה שיהיה מקובל על פרוטסטנטים וקתולים כאחד, אימץ ג'יימס את הרעיון. הוא הזמין ומימן את התרגום החדש של התנ"ך (המכונה: תרגום המלך ג'יימס), אשר בסופו של דבר הפך לגרסה המפורסמת ביותר של התנ"ך בשפה האנגלית.
ראו גם

תרגומי התנ"ך
תרגום המלך ג'יימס
תעודת שחרור משירות צבאי

תעודת שחרור משירות צבאי היא מסמך שמקבל כל חייל המסיים את שירותו הצבאי, המעיד על עצם שירותו ועל נקודות ציון במהלכו, כגון קידום בדרגות ותפקידים, הכשרה צבאית וקבלת עיטורים.
בישראל

"תעודת שחרור" היא מסמך צבאי בלתי מסווג שהוענק מקדמת דנא לכל חייל שהשתחרר משירות חובה בצה"ל וכללה בין היתר את מספרו האישי של המשוחרר, דרגתו ומשך שירותו, מידע על מקצועות צבאיים שרכש ועל עיטורים, אותות וציונים לשבח שקיבל, דירוג התנהגות, סיבת שחרור והערכות מילוליות קצרות. שם התעודה שונה עם הזמן ל"תעודת הערכה למשתחרר משירות סדיר", אך אופייה נותר דומה.
התעודה והמידע שפורט בה שימשו פעמים רבות מעסיקים פוטנציאליים וגורמים אחרים. ידוע לפחות מקרה אחד שבו חייל שהצבא התעכב בניפוק תעודת השחרור שלו זכה בפיצוי כספי בגין הנזקים שנגרמו לו מחמת העיכוב.
החל מ-20 בינואר 2008 מנפק צה"ל לכל משתחרר תעודה מסוג חדש שכותרתה "תעודת שחרור בכבוד". ההבדל העיקרי בין הדגם החדש לזה הישן נוגע לסיווג בין משתחררים שונים. התעודה מוענקת לכל מי שהשלים לפחות 85% ממשך השירות הנדרש על פי חוק. "תעודת זהב" מונפקת למי ששירת במערך הלוחם לפחות 75% מתקופת שירותו, "תעודת כסף" מונפקת למי ששירת במערך תומך לחימה לפחות 85% מתקופת שירותו או שירת כלוחם לפחות 65% מתקופת שירותו, ו"תעודת ארד" מונפקת לכל מי ששירת בתפקידים אחרים. התעודה כוללת מידע על התנהגותו של החייל במהלך שירותו, סנקציות שונות שהוטלו עליו במהלך השירות (אם הוטלו), היעדרויות משירות וסיבת שחרור מהצבא. בעוד שברוב המקרים כותרת התעודה היא "השתחרר משירות חובה בכבוד", מי שהתנהגותו "אינה מניחה את הדעת" או "כמעט טובה" מקבל תעודה שכותרתה "השתחרר משירות חובה בצה"ל". בתעודות מסוימות נוסף כוכב, שנועד להצביע על תרומה מיוחדת, למשל בתעודות של קצינים, מתנדבים, נשים ששירתו 36 חודשים, מצטיינים, בעלי עיטורים ועוד. על בסיס הסיווגים הללו מקבלים המשתחררים זכויות והטבות שונות.
ב-13 ביוני 2021 הושקה אפליקציית "הארנק הצה"לי", אשר נועדה להוות תחליף לתעודות פיזיות רבות המונפקות בצבא, בהן תעודת השחרור בכבוד. בעקבות הפעלת הארנק הדיגיטלי, הופסקה ההנפקה הכללית של תעודות השחרור בכבוד הפיזיות ב-7 ביולי 2021, והיא נמשכת באופן מצומצם רק לאוכלוסיות שאין ברשותם טלפונים חכמים.
המסיימים חובת שירות מילואים מקבלים "תעודת פטור משירות ביטחון".
תעודת שחרור בכבוד לחיילים ששירתו כלוחמים לפחות 75% משירות החובה שלהם. התעודה בצבע זהב
תעודת שחרור בכבוד לחיילים ששירתו כתומכי לחימה לפחות 75% משירות החובה שלהם, או כלוחמים לפחות 65% משירות החובה שלהם. התעודה בצבע כסף
תעודת שחרור בכבוד לחיילים שאינם עומדים בקריטריונים לתעודות הזהב או הכסף. התעודה בצבע ארד
בארצות הברית

בארצות הברית מנופק על ידי משרד ההגנה האמריקני למי שסיים את שירותו הצבאי, שוחרר או פרש ממנו - טופס המכונה DD 214 או בשמו המלא - Defense Department Form 214 - Certificate of Release or Discharge from Active Duty. השם המקוצר משמש בשיח היומיומי וגם באינטראקציות עם גורמי ממשל. הטופס נכנס לשימוש בשנת 1950 ונחשב לאחד המסמכים החשובים ביותר בצבא האמריקני, משום שבו קיים תיעוד מלא על שירותו של המשתחרר, לרבות מידע על עיטורים ואותות, קידום, שירות קרבי או שירות מעבר לים, רכישת מקצועות צבאיים, אימונים ועוד.
דוגמאות לתעודות שחרור

תעודת שחרור מצבא צרפת משנת 1829
תעודת שחרור מצבא הרפובליקה הרומית משנת 1849
תעודת שחרור מהצבא הבריטי בתום מלחמת העולם הראשונה
תעודת שחרור מהצבא האוסטרו-הונגרי בתום מלחמת העולם הראשונה (ניתנה בעיר שופרון ב- 19 בדצמבר 1918)
הערות שוליים

↑  שמעון איפרגן, צה"ל יפצה צעיר שלא קיבל תעודת שחרור, Nrg‏, 6 במרץ 2007
↑  תעודת "שחרור בכבוד", פורטל מילואים
↑  אמיר כידון, תעודת "שחרור בכבוד" תחולק לכל משתחרר החל מהחודש הקרוב, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 בינואר 2008
↑  רועי מנדל, נגד ההשתמטות: צה"ל ידרג את המשתחררים, באתר ynet, 1 בינואר 2008
↑   גל פלוק רוה, אלה 25 הכרטיסים שאתם יכולים לגזור, באתר צה"ל, 13 ביוני 2021
↑  DD Form 214, Discharge Papers and Separation Documents
תעודת הערכה למשתחרר משירות סדיר
תעודת שחרור משירות חובה בצה"ל, 1974. הפרטים נרשמו במכונת כתיבה.
ציפה כרמון

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1952 (בת 72) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  3 
 השכלה:  מרכז חינוך ליאו באק 
 מעסיק:  כנפיים של קרמבו 
 בן או בת זוג:  אריק כרמון 
 מספר צאצאים:  3 
 
ציפה כרמון (נולדה ב-7 בדצמבר 1952) היא אשת עסקים ישראלית המתמחה בתחום היצוא.
ביוגרפיה

ציפה כרמון גדלה בחיפה וסיימה את לימודיה התיכוניים במרכז חינוך ליאו באק.
הקימה וייסדה את חברת ציפה כרמון אקספורט בע"מ (T.C Exports), חברת סחר המייצאת מוצרי צריכה ישראליים לשוק האמריקאי והאירופי. החברה מייצגת בישראל, בין היתר, שתי רשתות בינלאומיות גדולות מתחום ה"עשה זאת בעצמך": הום דיפו האמריקאית ו-OBI האירופית.
בשנים 2003–2011 כיהנה כחברת נשיאות לשכת המסחר ישראל-אפריקה. בשנים 2006–2009 כיהנה כחברה בוועדה המייעצת של בנק ישראל. מאז שנת 2000 כיהנה בדירקטוריונים של חברות שונות, בהן דלתא גליל תעשיות, נגב קרמיקה, אופיס דיפו, הידרו תעשיות וגרינסטון.
זכתה בכמה פרסי הוקרה על עשייתה בתחום היצוא, בהם פרס יצואן מצטיין מטעם לשכת הסחר ישראל-אמריקה (1997) ושני פרסי יצואן מצטיין מטעם משרד התעשייה והמסחר (1997, 2001).
לכרמון תואר MBA עם התמחות בשיווק וסחר בינלאומי מאוניברסיטת UCLA בארצות הברית, ותואר BA בסוציולוגיה וחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
כיהנה עד שנת 2013 כיו"ר כנפיים של קרמבו, תנועת נוער לילדים ונוער עם ובלי צרכים מיוחדים, והיא חברת נשיאות בעמותת עלה (עמותה), המסייעת לילדים בעלי נכויות. החל משנת 2011 היא מכהנת כנשיאת פורום הנשים הבינלאומי (IWF), ארגון בינלאומי לנשות עסקים. כמו כן היא פעילה בקידום האמנות והתרבות בגופים שונים בישראל, בכלל זה חברת המועצה הציבורית של להקת בת שבע.
חיים פרטיים

ציפה כרמון נשואה לד"ר אריק כרמון, לשעבר נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה. לשניים שני בנים ובת. מתגוררת בסביון. גיסה הוא פרופ' אוריאל רייכמן.
הערות שוליים

↑  ועד מנהל ומועצה ציבורית של להקת בת שבע, באתר להקת בת שבע
תלם (כתב עת)

| --- | --- |

 תדירות:  פעמיים בשנה בדפוס, ודיגיטל
 מו"ל:  קרן ברל כצנלסון 
 בעלים:  קרן ברל כצנלסון
 עורך ראשי:  טל ויינטראוב ואיתי זיו
 תאריכי הופעה:  מאי 2019 – הווה (כ־5 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  ישראל
 מדינה:  ישראל
 telem.berl.org.il
 
תֶּלֶם הוא כתב עת ישראלי היוצא לאור בדפוס ומופיע באינטרנט בעברית. כתב העת יוצא לאור בחסות קרן ברל כצנלסון, ומביא מאמרים הדנים באתגרים הניצבים בפני מדינת ישראל בכלל והשמאל הפוליטי בפרט. בנוסף, מובאים מאמרים מתורגמים ממגזינים מובילים בעולם, דוגמת האטלנטיק, Foreign Affairs, וכן מאמרים של מאת שתורגמו בבלעדיות. כמו כן, מפרסם תלם מאמרים וחיבורי עומק המתפרסמים בסדרת ספרים תחת השם "סדרת אופק".
כתב העת

תלם החל להתפרסם בשנת 2019. כיום כתב העת יוצא במהדורה מודפסת אחת לשישה חודשים, כאשר לאחר מכן המאמרים מתפרסמים גם בגרסה דיגיטלית, שעלתה לאוויר בספטמבר 2022, וזאת לצד מאמרים נוספים המתפרסמים אחת לשבוע בפורמט דיגיטלי בלבד. לפי האמור בעמוד האודות של כתב העת, מטרתו היא "ליצור דיון מעמיק אודות האתגרים הניצבים בפני מדינת ישראל בכלל ובפני מחנה השוויון בפרט".
בתלם מתפרסמים מאמרים מאת הוגים וחוקרים, לצד מאמרים מאת מנהיגים, פוליטיקאים ועוד. בגיליון הראשון פורסמו בין היתר מאמרים מאת העיתונאית רוית הכט, הפילוסוף אסף שרון, ההיסטוריון מוסטפא כבהא, שרת החינוך לשעבר, יולי תמיר, וחבר הכנסת איציק שמולי. לאורך התקופה, הובאו מאמרים מאת אישיויות בולטות נוספות, דוגמת אווה אילוז, שלמה בן עמי, שאול אריאלי, מיכאל ספרד, עפר שלח, ערן פישר, מאיה מארק,, תמר זנדברג, יואב סגלוביץ, אריאל פינקלשטיין, גלעד קריב, גייל טלשיר ועוד. כמו כן, פורסם מאמר מתורגם בבלעדיות של הילרי קלינטון זמן קצר אחרי פתיחת מלחמת "חרבות הברזל", תחת הכותרת "חמאס חייב לעוף" (Hamas must go).
סדרת אופק

כפרויקט משלים לכתב העת תלם, הוקמה במאי 2023 סדרת ספרים בשם "אופק ספרים". הספר הראשון שפורסם במסגרת הסדרה, והבולט ביותר עד כה, הוא רודנות בחסות החוק מאת קים ליין שאפלי. הספר עסק במשטרים אוטוקרטיים במאה ה-21, המנסים להתחזות למשטרים דמוקרטיים. על הספר פורסמה ביקורת בהארץ מאת איריס לעאל. כמו כן, חברת הכנסת נעמה לזימי (העבודה) הקריאה קטעים מן הספר בנאום מעל בימת הכנסת. בנוסף, הספר הוזכר בנאומים במחאת קפלן, בין היתר על ידי פרופ' שקמה ברסלר.
ספר אחר שיצא לאור בסדרה הוא הספר הדמגוג מאת ההיסטוריון אדם רז. הספר עוסק בטיפוס פוליטי הפועל בזירה הפוליטית ורואה בהשגת השלטון ובשימור מעמדו כשליט את מטרת פעולותיו. ספר בולט נוסף שיצא לאור במסגרת הקרן הוא הספר "ישראל או יהודה" שכתב ספי רכלבסקי. הספר מנתח את השינויים הפוליטיים והחברתיים שהתחוללו בישראל בשנים האחרונות. טענתו המרכזית היא כי כוחות משיחיים וגזעניים הולכים ומתעצמים בישראל, משפיעים באופן הרסני על ניהול המלחמה ומציבים איום על הדמוקרטיה הישראלית.
ראו גם

קרן ברל כצנלסון
בית ברל
המכללה האקדמית בית ברל
ארכיון מפלגת העבודה
הערות שוליים

1 2  אודות, באתר תלם
1 2   יונתן אנגלנדר, "תלם": כתב עת חדש ששואל מה הבעיה של השמאל - וגם קורא לפעולה, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2019
↑  סדרת אופק - קרן ברל כצנלסון - חנות, באתר katznelson.cashcow.co.il
↑  אווה אילוז, באתר תלם
↑  שלמה בן עמי, מה הופך את הסכסוך הישראלי-פלסטיני למסובך ביותר בעולם?, באתר תלם, ‏2022-12-27
↑  שאול אריאלי, באתר תלם
↑  מיכאל ספרד, מותו של האליבי הישראלי, באתר תלם, ‏2020-07-14
↑  עפר שלח, באתר תלם
↑  ערן פישר, לכל תקופה יש גיבור משלה. בתקופה הנוכחית זה האסהול, באתר תלם, ‏2022-12-19
↑  ערן פישר מתראיין לקובי אוז ברשת ב', באתר www.kan.org.il
↑  ד"ר מאיה מארק | אוניברסיטת ת"א, באתר www.tau.ac.il
↑  מאיה מארק, באתר תלם
↑  תמר זנדברג, באתר תלם
↑  יואב סגלוביץ, באתר תלם
↑  שחר אילן, "בישראל כבר יש מערכת משפט אחת שמתנהלת כמו שטעטל", באתר כלכליסט, 25 באפריל 2023
↑  ד"ר אריאל פינקלשטיין, באתר www.idi.org.il, ‏2023
↑  אריאל פינקלשטיין, באתר תלם
↑  גלעד קריב, באתר תלם
↑  גייל טלשיר, ועידת המשפיעים, באתר תלם, ‏2024-02-06
↑   נטע אחיטוב, "זה ההישג העמוק של נתניהו - הוא לקח מפלגה ליברלית, ומשך אותה לקצה", באתר הארץ, 28 בפברואר 2024
↑  הילרי רודהם קלינטון, באתר תלם
↑  רודנות בחסות החוק / קים ליין שפלי, באתר katznelson.cashcow.co.il
↑   איריס לעאל, "רודנות בחסות החוק" נועד לכל אזרח ישראלי ברגע הקריטי הנוכחי, באתר הארץ, 11 ביולי 2023
↑  ציוץ של נעמה לזימי, באתר טוויטר
↑   שקמה ברסלר־שוורצמן, הגיע תור המחאה הלא מנומסת, באתר הארץ, 29 ביוני 2023
↑   שני פוקר, איך צומחים דמגוגים בחברות דמוקרטיות וקפיטליסטיות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2023
↑  ישראל או יהודה / ספי רכלבסקי - סדרת אופק, באתר katznelson.cashcow.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012411987605171  VIAF: 12169375495324282642   WorldCat (עם VIAF): 12169375495324282642
רד פוקס

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1922 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באוקטובר 1991 (בגיל 68) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאלם ממוריאל 
 שם במה:  Redd Foxx 
 שם לידה:  John Elroy Sanford 
 סוגה מועדפת:  שעשועי לשון, ribaldry, קומדיה שחורה, קומדיה הבחנתית, insult comedy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1935–1991 (כ־56 שנים) 
 מקום לימודים:  DuSable High School 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סדרה מוזיקלית או קומדיה (1973) 
 https://www.reddfoxx.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רד פוקס
רד פוקס (באנגלית: "Redd Foxx", נולד בשם ג'ון אלרוי סאנפורד (John Elroy Sanford), ‏ 9 בדצמבר 1922 - 11 באוקטובר 1991) היה קומיקאי ושחקן טלוויזיה אפרו-אמריקאי. היה ידוע בעיקר בזכות מועדון הסטנד-אפ הפרטי שלו, ובזכות הופעתו בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "סנפורד ובנו" בארצות הברית של שנות ה-70, עליה זכה בפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

פוקס נולד בסיינט לואיס, מיזורי וגדל בצידה המזרחי של שיקגו. אביו, אפרו-אמריקאי במוצאו וחשמלאי במקצועו, עזב את אימו כאשר פוקס היה בן ארבע. הוא גודל בעיקר על ידי אמו, סבתו (שהייתה ממוצא אינדיאני) והכומר המקומי. פוקס הרבה להיעדר מבי"ס ואף נשר ממנו במהלך התיכון. הוא התחמק בתואנות שונות מגיוס החובה למלחמת העולם השנייה ופנה לחיים של פשע.
בתחילת שנות ה-40, פוקס עבר לניו-יורק והחל לעבוד במסעדה בתור שוטף כלים. במהרה, נעשה פוקס חבר של אחד המלצרים האחרים, אחד מלקולם ליטל, לימים המנהיג השחור מלקולם אקס. עקב צבע עורו החום-אדום, הודבק לו הכינוי "שיקגו רד" אליו מאוחר יותר הוא הוסיף את שם משפחתו של כוכב הבייסבול ג'ימי פוקס.
פוקס החל להופיע במועדוני לילה כסטנדאפיסט. הופעותיו הוקלטו והופצו בתור "אלבומי מסיבה" והפכו לפופולרים ביותר. פוקס גם היה הסטנדאפיסט הראשון שהופיע ב"סטריפ" של לאס וגאס, אחד ממרכזי הבידור החשובים בארצות הברית. מאוחר יותר, בתחילת שנות ה-70 פתח פוקס מועדון סטנד-אפ בלוס אנג'לס, שם נתן הזדמנות לרבים מבדרני העתיד השחורים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > סנפורד ובנו

ב-1972 החלה שידורה של התוכנית "סנפורד ובנו" ברשת NBC ופוקס היה בה הכוכב הראשי. התוכנית, אשר מבוססת על התוכנית הקומית הבריטית "סטפטו ובנו", מספרת את סיפורו של סוחר-זבל ובנו המנסים להתעשר במגוון דרכים חוקיות יותר ופחות. התוכנית הצליחה ביותר ורצה במשך חמש עונות שבסופן סירבה NBC לדרישות השכר של פוקס והוא עבר להנחות תוכנית אירוח ב-ABC. עם זאת, תוכנית זו לא הצליחה ופוקס חזר בתחילת שנות ה-80 ל-NBC לככב בתוכנית הבת של סנפורד ובנו - "סנפורד". גם תוכנית זו לא הצליחה וירדה מהאוויר לאחר עונה אחת בלבד.
ב-1991 חזר פוקס לעסקי השעשועים וכיכב בסדרה "The Royal Family" בהפקת אדי מרפי ו-CBS. אך בעת צילומי הפרק התשיעי (שנקרא באירוניה "כאבי חזה") קיבל פוקס התקף לב, התמוטט על הסט וזמן קצר לאחר מכן נפטר. אירוניה נוספת היא שב"סנפורד ובנו", דמותו של פוקס הייתה מזייפת התקפי לב באופן תדיר על מנת להתחמק ממצבים מביכים וממטלות שונות.
מורשת

אמנם פוקס לא היה כוכב-על אפרו-אמריקאי כמו ביל קוסבי או ריצ'רד פריור, אך הוא סלל את הדרך לרבים מבדרני העתיד השחורים של ארצות הברית, הן על ידי היותו הבדרן האפרו-אמריקאי הראשון שהופיע במקומות שהכניסה לאפרו-אמריקאים אליהם הייתה עד אז אסורה, והן על ידי מתן הזדמנות והעצמת בדרנים אפרו אמריקאים אחרים במועדון הסטנדאפ שלו ובתוכניות הטלוויזיה בהן היה מעורב.
מרים אורלסקה

| --- | --- |

אורלסקה, 1930
 לידה:  1900 ורשה, האימפריה הרוסית 
 נרצחה:  1943 (בגיל 43 בערך) טרבלינקה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין 
 
מרים אורלסקה (בפולנית: Miriam Orleska;‏ 1900, ורשה – 1943, מחנה ההשמדה טרבלינקה) הייתה שחקנית יהודייה אשר שיחקה בתיאטרון יידיש, ידועה בעיקר בזכות תפקידה כלאה במחזה הדיבוק מאת ש. אנ-סקי.
ביוגרפיה

אורלסקה החלה לשחק בגיל צעיר, ושיחקה את תפקיד דוד בהפקת "מיטן שטרום" של שלום אש בשנתה האחרונה בגימנסיה. היא למדה תיאטרון ב-"Instytucie Pedagogicznym w Warszawie" ו-"Warszawska Szkola Dramatyczna" תחת הלנה הריניוויצ'קה. אלכסנדר זלברוביץ סייע לאורלסקה להקים את הלהקה הווילנאית ב-1919, שבה הופיעה בפולין, רומניה, צרפת, גרמניה, הולנד, בלגיה, אנגליה. היא שיחקה תפקידים במחזות רבים בין היתר "הקמצן" למולייר, "יום ולילה" של ש. אנ-סקי, שדות ירוקים של פרץ הירשביין, בגרסת היידיש של "אוריאל אקוסטה" לקארל גוצקוב ובמחזות של שלום עליכם, ארתור שניצלר, ויוג'ין או'ניל.
אורלסקה ידועה בעיקר בזכות משחקה של לאה בהצגת בכורה העולמית של "הדיבוק" של ש. אנ-סקי בשנת 1920. רוברט מוסיל תיאר את אורלסקה כ"השחקנית היפה ביותר מאז שאליאונורה דוזה הופיעה על הבמה" והוסיף: "רוצים לראות את השחקנית הזו בתפקיד נהדר על במת התיאטרון באירופה, אולי דסדמונה."
במהלך השואה אורלסקה שיחקה בגטו ורשה בתיאטרון פמינה ולימים "Nowy Teatr Kameralny" היא עבדה גם ב"אליינהילף", ארגון הרווחה היהודי בגטו. היא נרצחה במחנה ההשמדה טרבלינקה בשנת 1943 יחד עם בעלה מרדכי מזו.
(משמאל לימין) נח נחבוש, מרים אורלסקה, ואלכסנדר שטיין מציגים את הדיבוק בהפקת הלהקה הווילנאית. פולין, 1920.
שני חזיזה

| --- | --- |
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שני חזיזה, היא יוצרת תחקירי דוקו, עורכת ובמאית. חזיזה עוסקת בפרשיות פליליות ובתחקירים דוקומנטריים. חזיזה עבדה בין השאר בתוכניות "עובדה", "מבט שני" ו"בולדוזר". סרטיה "השוק הצהוב", "ילד בכל מחיר", "מונופול הכשרות" "רב הנסתר" ו-"פולארד", חשפו רעות חולות בחברה הישראלית והביאו לשינויים משמעותיים. חזיזה זכתה בפרס סוקולוב לעיתונות אלקטרונית לשנת 2023.
רקע

לימודי תואר ראשון בתקשורת וניהול, המכללה למינהל. לימודי תואר שני בביטחון ואסטרטגיה, אוניברסיטת תל אביב.
משתתפת בקבוצת מנטורים לתלמידי תיכון. במיזם הנושאת את השם "בית־שאני בלב" בו מסייעים בעלי תפקידי מפתח, לצעירי בית שאן בהכוונה, בייעוץ ובחשיפה לאפשרויות תעסוקה.
בשנת 2023 זכתה חזיזה בפרס סוקולוב לעיתונות הכתובה ולתקשורת האלקטרונית. את זכייתה של חזיזה, נימקה בין השאר הוועדה בכך שהשפיעה רבות על החברה הישראלית.
תחקירים דוקומנטריים

תחקירים דוקומנטריים שיצרה: "השוק הצהוב" (2012), "ילד בכל מחיר" (2014), "מונופול הכשרות" (2015), "היכן שהמדינה נגמרת" (2016), "הילדים של קיץ 76" (2016), הימין הטריטוריאלי (2016), "סיפורו של סוכן" (2019), "רב הנסתר" (2020), "פולארד" (2020), "רב הנסתר-הגילויים החדשים" (2022), "המבול" (2024).
תחקירים דוקומנטריים > רב הנסתר-סיפורה של קהילת שובו בנים

בפברואר 2020 שודר בכאן 11 סרטה התיעודי של חזיזה "רב הנסתר-סיפורה של קהילת שובו בנים", תחקיר העוסק במנהיג קהילת "שובו בנים" אליעזר ברלנד ובקהילה. את התחקיר לסרט החלה חזיזה ב-2017. הסרט הצליח לפענח תעלומה בת 30 שנה, לפצח שני תיקים שהמשטרה תייגה כבלתי מפוענחים- פרשת רצח ניסים שטרית ואבי אדרי, ולהביא לפתיחת תיק החקירה מחדש ולהגשת כתבי אישום. הוא הוקרן ברחבי העולם וזכה בפרס התחקיר בפסטיבל Simfest הרומני. ועדת פרס סוקולוב ציינה בנימוקיה למתן הפרס את התחקירים המעמיקים שעשתה ואת פתרון תעלומת הרצח. ב-2022 יצרה חזיזה תחקיר המשך- "רב הנסתר-הגילויים החדשים", בו היא מתמקדת במחדלי המשטרה בפרשה.
תחקירים דוקומנטריים > פולארד

חזיזה ביימה יחד עם גלעד טוקטלי את סדרת הדוקו "פולארד", הפיקה אותה והשתתפה בכתיבת התסריט שלה. ועדת פרס סוקולוב ציינה בנימוקים לפרס את התחקיר המעמיק וכן יכולת ראויה להערכה להגיע לחומרים ארכיונים נדירים ולהביא מרואיינים שהם אנשי מפתח בפרשה.
תחקירים דוקומנטריים > המבול

בפברואר 2024 יצרה את סרט הדוקו "המבול" שנכלל בסדרת הדוקו דו"ח רולניק, בו היא חוקרת את התהליכים שהובילו לטבח השבעה באוקטובר- את הזלזול במודיעין הגלוי, את הקונספציה המדינית ואת האינטרסים הפוליטיים והכלכליים.
חיים פרטיים

חזיזה נשואה ואם לבן, גרה בחדרה. גדלה בבית־שאן, אביה עבד כסוהר, אמה ניהלה בית ספר.
הערות שוליים

↑  שני חזיזה, באתר Forbes Israel
↑  פרס סוקולוב לשנת תשפ"ג 2023
1 2  נבו טרבלסי, ‏אלו הזוכים בפרס סוקולוב לעיתונות לשנת 2023, באתר גלובס, 29 במאי 2023
1 2  הזוכה בפרס סוקולוב: יוצרת הדוקו 'רב הנסתר' ו'פולארד', באתר "סרוגים", 10 בספטמבר 2023
↑  רב הנסתר - הגילויים החדשים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 באפריל 2022
↑  נועם כהן, ‏יוצרת התחקיר על קהילת "שובו בנים" ל-N12: "בוקר גדול, זה הדבר שעיתונאי מייחל לו", באתר ‏מאקו‏, 17 באוקטובר 2021
↑  שני חזיזה: מבחינתי קהילת 'שובו בנים' היא ארגון פשע | 103fm, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  לא עוצרת במבוי סתום: העיתונאית שהצליחה איפה שהמשטרה נכשלה, באתר מקור ראשון, ‏2022-01-31
↑  דו"ח רולניק | פרק 4 - המבול, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 בפברואר 2024
שבעת החותמות

שה האלוהים פותח את הספר החתום בשבעת החותמות
שבעת החותמות הוא מונח מתוך ספר חזון יוחנן של הברית החדשה, המתייחס לשבעה חותמות אלגוריים הנועלים את ה"ספר" או ה"מגילה" שהופיעו בחזון:
וַיֹּאמֶר אֵלַי אֶחָד מִן הַזְּקֵנִים אַל תִּבְכֶּה הִנֵּה נָצַח הָאַרְיֵה אֲשֶׁר הוּא מִשֵּׁבֶט יְהוּדָה שֹׁרֶשׁ דָּוִד לִפְתֹּחַ אֶת הַסֵּפֶר וּלְהַתִּיר שִׁבְעַת חוֹתָמָיו
את החותמות פותח שה האלוהים, ופתיחת כל חותם מתחילה שלב של האפוקליפסה. פתיחת ארבעת החותמות הראשונים מביאה את ארבעת פרשי האפוקליפסה, לאחר מכן פתיחת החותם החמישי גורמת לקדושים לקרוא בשם האל; פתיחת החותם השישי מתחילה אירועי אסונות; פתיחת החותם השביעי מביאה לתקיעה בשבעת השופרות ובעקבותיהם מגיעות שבע הקערות.
משמעות החותמות

בעת העתיקה (ולמעשה עד ראשית המאה ה-20) שימש החותם כאמצעי לסגירת מכתב או מגילה במטרה למנוע אדם שאינו מוסמך לקרוא אותה, לעיין באותה מגילה או מכתב. פרשנות מילולית של החזון רואה בחותם חותם פיזי אשר נפתח על ידי ישו.
פרשנות היסטורית רואה בכל חותם תקופה היסטורית של התרחשות, אשר תוביל לבסוף לקץ הימים.
פתיחת שבעת החותמות > החותם הראשון

וָאֵרֶא הַשֶׂה פֹּתֵחַ אֶחָד מִן־שִׁבְעָה הַחֹתָמוֹת וָאֶשְׁמַע אַחַת מֵאַרְבַּע הַחַיּוֹת מְדַבֶּרֶת וְקוֹלוֹ כְּקוֹל רַעַם לֵאמֹר בֹּא וּרְאֵה; וָאַבִּיט וְהִנֵּה סוּס לָבָן וְהָרֹכֵב עָלָיו קֶשֶׁת בְּיָדוֹ וַתִּנָּתֶן־לוֹ עֲטָרָה וַיֵּצֵא מְנַצֵּחַ וּלְמַעַן יְנַצֵּחַ
על פי המסופר בחזון יוחנן, לאחר פתיחת החותם הראשון יופיע הסוס הלבן – הראשון מבין ארבעת פרשי האפוקליפסה.
מקובל כי סוס זה מייצג את האנטיכריסט. צבעו הלבן של הסוס מסמל ניצחון, והכתר מסמל את השלטון – הפרס הניתן למנצח במלחמה ולכובש הארצות. הקשת היא סמל לאויב התרבות היוונית (הספר נכתב במקורו ביוונית) – האימפריה הפרתית, אשר צבאה התפרסם בכוחות הקשתים שלו.
לפי הפרשנות ההיסטורית – סוס זה מסמל את האימפריה הפרסית או את האימפריה הרומית (ואז, לפי פרשנות זו הקיסר נירון הוא הרוכב על הסוס, והניצחון עליו מדובר הוא כיבוש ירושלים בשנת 70 לספירה). פרשנות היסטורית זו מייחסת את "החותם הראשון" למותו של ישו בשנת 33 לספירה.