stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרס אינייסטה
קריירה בברצלונה > 2011–2013

אינייסטה פתח את עונת 2011/2012 כאשר הבקיע שער במשחק השני של הסופר קאפ הספרדי מול ריאל מדריד, שהסתיים בניצחון 2–3 לברצלונה, כאשר התוצאה בסיכום שני המשחקים הייתה 4–5 לברצלונה.
בחצי גמר ליגת האלופות ברצלונה פגשה את צ'לסי ואינייסטה כבש נגדה בקאמפ נואו, אך בסופו של דבר צ'לסי העפילה לגמר.
בשנת 2012 זכה בתואר שחקן השנה של אופ"א. ב-19 בדצמבר 2013 האריך את חוזהו בברצלונה עד שנת 2018.
קריירה בברצלונה > 2014–2018

בעונת 2014/2015 תחת המאמן החדש לואיס אנריקה שימש אינייסטה כסגן הקפטן של צ'אבי וזכה עם ברצלונה בטרבל :ליגת האלופות, הליגה הספרדית וגביע המלך. לאחר עזיבתו של צ'אבי בסוף אותה עונה מונה לקפטן הרשמי של ברצלונה. בעונתו הראשונה כקפטן, עונת 2015/2016 הוא זכה עם הקבוצה בליגה הספרדית ובגביע המלך.
ב-21 באפריל 2018 כבש את השער הרביעי בגמר גביע המלך בניצחון 0–5 על סביליה, אשר היה שערו האחרון בקבוצה.
ב-27 באפריל 2018 הודיע שיעזוב את ברצלונה בתום עונת 2017/2018 לאחר 16 שנים בקבוצה הבוגרת ו-22 שנים בסך הכול במועדון.
ב-20 במאי 2018 ערך את משחקו האחרון במדי ברצלונה בניצחון 0–1 על ריאל סוסיאדד, וחתם את עונת 2017/2018 עם זכייה בדאבל: אליפות ספרד וגביע המלך.
קריירה בברצלונה > ויסל קובה

ב-23 במאי 2018 הודיע על הצטרפותו לקבוצת ויסל קובה מליגת העל היפנית. ב-11 במאי 2021 האריך את חוזהו בשנתיים.
קריירה בברצלונה > אמירטס

ב-7 באוגוסט 2023 חתם לשנה אחת באמירטס מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בברצלונה > פרישה

ב-7 באוקטובר 2024, בגיל 40, הודיע על פרישה מכדורגל.
נבחרות ספרד > נבחרות ספרד הצעירות

אינייסטה פרץ לזירה הבינלאומית בשנת 2001, כאשר זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 16 באליפות אירופה.
שנה לאחר מכן, סייע לנבחרת ספרד עד גיל 19 לזכות באליפות אירופה. לאחר מכן הפך אינייסטה לשחקן קבוע בהרכב של ג'ואן סנטיסטבן, שהיה מאמן נבחרת ספרד עד גיל 21. בשנת 2003 שיחק אינייסטה עם נבחרתו בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20, שנערך באיחוד האמירויות הערביות, שבסופו סיימה נבחרתו במקום השני, לאחר הפסד 1:0 בגמר לברזיל. בטורניר זה שמו של אינייסטה נכלל ברשימת האולסטארס וגם שיחק מספר משחקים כקפטן הנבחרת.
נבחרות ספרד > נבחרת ספרד הבוגרת

ב-27 במאי 2006 ערך אינייסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת בניצחון על רוסיה במשחק ידידות, כאשר נכנס כמחליף בתוספת הזמן.
להפתעת רבים, אינייסטה נכלל בסגל של לואיס אראגונס למונדיאל 2006 בו שיחק משחק אחד.
ב-7 בפברואר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בדקה ה-63 בניצחון 1:0 על אנגליה במשחק ידידות.
אינייסטה המשיך למלא תפקיד מרכזי בסגל נבחרת ספרד במוקדמות יורו 2008, כאשר כבש 4 שערים, הבולט ביניהם הוא מול שוודיה. אינייסטה בדרך כלל משחק במרכז המגרש, אך משחק גם בעמדות נוספות. בעיקר במשחקי חוץ, משחק אינייסטה באגף השמאלי.
אינייסטה נכלל בסגל של נבחרת ספרד ליורו 2008, שנערך באוסטריה ובשווייץ. בעקבות וירוס בקיבה שיחק אינייסטה משחקים מעטים במשך הטורניר, אך עדיין היה חלק בלתי נפרד מהקישור של הנבחרת. הוא שיחק בשני המשחקים הראשונים של שלב הבתים, ובישל את השער השני לדוד וייה במשחק הראשון בטורניר נגד רוסיה. ברבע הגמר נגד איטליה הוחלף אינייסטה לאחר 120 דקות, לפני בעיטות העונשין. בחצי הגמר נגד רוסיה שיחק אינייסטה את כל 90 הדקות, והראה יכולת מצוינת במרכז הרחבה יחד עם חברו לקבוצה, צ'אבי. אינייסטה השלים 90 דקות בגמר היורו נגד גרמניה, בניצחון 1:0 לספרד. אינייסטה נבחר לאחד מ-23 השחקנים הטובים ביותר שהשתתפו בטורניר, יחד עם עוד 8 משחקני נבחרתו.
אינייסטה לא לקח חלק בגביע הקונפדרציות 2009 בשל פציעה בירך.
אינייסטה שיחק במונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה. שערו הראשון של אינייסטה במונדיאל היה כאשר הבקיע את שער הניצחון בניצחון נבחרתו 2:1 במשחק בשלב הבתים נגד צ'ילה. הוא גם נבחר לאיש המשחק. במשך כל הטורניר היה אחד מהשחקנים הבולטים בנבחרת והצעיד את נבחרתו לגמר המונדיאל נגד הולנד. לאחר 90 דקות משחק ללא הכרעה, המשחק עבר להארכה. לאחר משחק צמוד ביותר, הגיע ההכרעה - בדקה ה-116 אינייסטה כבש את שער הניצחון לנבחרתו. בחגיגות של השער פשט אינייסטה את חולצתו וחשף גופייה עם הכיתוב:"Dani Jarque: siempre con nosotros" (בתרגום חופשי:"דני חארקה: תמיד איתנו"), שמכוונת לדני חארקה, קפטן אספניול ושחקן נבחרת ספרד שנפטר במהלך מחנה אימונים. בסוף המונדיאל היה מועמד לפרס כדור הזהב ונכלל בנבחרת הטורניר.
לאחר שמינית גמר מונדיאל 2018, בו עלה כמחליף וכבש בפנדלים בו ספרד הפסידו, הודיע אינייסטה על פרישתו מהנבחרת.
ב-2004 שיחק אינייסטה כשחקן אורח בנבחרת קטלוניה, על אף שהוא אינו בן העם הקטלאני.
סגנון המשחק

כמו חברו לקבוצה לשעבר, ססק פברגאס, גם אינייסטה החל את הקריירה כקשר אחורי. אך שיווי המשקל שלו, השליטה והמיומנות עם הכדור קידמו אותו להיות קשר התקפי. הוא זוהה בגיל צעיר על ידי הסקאוטים של ברצלונה ובגיל 18 הגיע לסגל של קבוצת ברצלונה הבוגרת.
ויסנטה דל בוסקה תיאר את אינייסטה כ"כדורגלן מושלם. הוא יכול להגן ולהתקיף, הוא מייצר שערים". פרנק רייקארד אמר: "תפקדתי אותו כקיצוני, קשר מרכזי, קשר התקפי מאחורי החלוץ והוא תמיד שיחק מצוין".
הוא תפקד בתחילה כקשר התקפי, אך הוא נודע כשחקן בינלאומי בעיקר כקשר אמצע לצד צ'אבי. באתר פיפ"א נכתב על אינייסטה:" זה נמצא במצב שהסגנון שלו והמהירות שלו יכולים להפוך למשחק מעולה. הוא רץ לעמדות מסוכנות מול השער של היריב, וזה נראה כאילו הכדור דבוק לרגליים שלו. אינייסטה הוא שחקן ידוע בגלל המסירות, החדות, הכדרור והתנועה שלו".
כמו תוצרים נוספים של מחלקת הנוער של ברצלונה, כגון, גווארדיולה, צ'אבי ואיבן דה לה פנייה, אינייסטה מסתמך על אינטואיציה יצירתית יוצאת דופן של מסירות, ואת כושר האלתור במצבים מסוימים במגרש.
אינייסטה קיבל שבחים רבים על היחסים המעולים שלו עם צ'אבי. חברם לקבוצה לשעבר של השניים, ג'ובאני ואן ברונקהורסט, אמר: "יש להם מערכת יחסים מיוחדת, תמיד היה להם, הם פשוט יודעים למצוא אחד את השני במגרש".
במהלך ההבשלה שלו כשחקן, הוא צבר מוניטין רב. שיחק בתפקיד מוביל בשנים 2006, 2009 ו-2011, כאשר זכה בשנים אלה בליגת האלופות. כמו גם היה בתפקיד חשוב בהרכבים של נבחרתו ביורו 2008 ובמונדיאל 2010.
בגלל נכונותו לשחק בכל מקום במגרש, זכה אינייסטה למספר כינויים על ידי האוהדים: "El Ilusionista" (אמן האשליות), "El Cerebro" (המוח), "El Anti-Galáctico" (משחק מילים - הגלקטיקוס=ריאל מדריד, אנטי=נגד), "El Caballero Pálido" (אביר חיוור, כי צבע העור של אינייסטה מאוד לבן), ולאחרונה, נוסף לו על ידי העיתונות הספרדית, דון אנדרס.
חיים אישיים

ב-2008 החל אינייסטה לצאת עם אנה אורטיס. בספטמבר 2010 אישר אינייסטה כי היא בהריון עם בתם המשותפת. ב-3 באפריל 2011 נולדה בתם הבכורה של השניים, ולריה. כשנה לאחר לידת בתם התארסו השניים והזוג נישא ביולי 2012. ב-7 במרץ 2014, כאשר הייתה אנה אורטיס בחודש השביעי של ההריון של ילדם השני, איבדה את העובר שברחמה. לאחר ולריה, נולדו לזוג שני ילדים נוספים: פאולו אנדראה, שנולד במאי 2015, וסיינה, שנולדה במאי 2017.
תארים

אליפות ספרד (9): 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
גביע המלך הספרדי (6): 2008/2009, 2011/2012, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
ליגת האלופות (4): 2005/2006, 2008/2009, 2010/2011, 2014/2015
הסופרקאפ הספרדי (7): 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016
הסופרקאפ האירופי (3): 2009, 2011, 2015
אליפות העולם לקבוצות (3): 2009, 2011, 2015
מונדיאל: 2010
אליפות אירופה (2): 2008, 2012
אליפות אירופה עד גיל 16: 2001
אליפות אירופה עד גיל 19: 2002
סגנית אליפות העולם עד גיל 20: 2003
שחקן השנה של אופ"א: 2012
אחד מ-23 השחקנים הטובים ביותר ביורו 2008
פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה: 2009
הקשר ההתקפי הטוב ביותר בלה ליגה (5): 2009, 2011, 2012, 2013, 2014
השחקן עם מירב הבישולים בליגה הספרדית: 2012/2013
מקום 4 בכדור הזהב: 2009
מקום 4 בכדורגלן השנה בעולם: 2009
נבחרת השנה באירופה (6): 2009, 2010, 2011 ,2012, 2015 ,2016
מקום 2 בכדור הזהב של פיפ"א: 2010
הערות שוליים

↑  ברצלונה הביסה 0:4 את ראסינג סנטאנדר, באתר וואלה, 20 בפברואר 2010
↑  Iniesta: "My objectives are collective", האתר הרשמי של ברצלונה
↑  נכנע ללחץ. ונגר הודיע: "אעזוב את ארסנל בקיץ", באתר ערוץ הספורט, 20 באפריל 2018
↑  "אנצ'לוטי בנאפולי, אינייסטה אישר שיעבור ליפן", באתר ONE‏, 23 במאי 2018
↑  בגיל 40: אנדרס איינסטה הודיע על פרישה מכדורגל, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2024
↑  La mujer de Iniesta pierde el hijo que esperaba,‏ ספורט, 8.3.2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810595359305606  BNE: XX4870293  BnF: cb17142315g (data)  CANTIC: a10700389  CiNii: DA19902487  ICCU: DDSV353167  ISNI: 0000 0000 7278 2970  LCCN: no2013139959  NDL: 001137634  NKC: xx0230770  NLK: KAC201766073  NTA: 408114398  RSL: 000192394  SUDOC: 202768694  VIAF: 102361367   WorldCat (עם VIAF): 102361367 
אינייסטה כשחקן ברצלונה, 2006
אינייסטה במשחק ליגת האלופות נגד רובין קאזאן בעונת 2009/2010
אינייסטה ביורו 2012
ים פלורס

| --- | --- |
איי סונדה הקטנים, מדרום לים פלורסאיי סונדה הקטנים, מדרום לים פלורס
 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 סוג:  ים
 מידות
 שטח:  240,000 קמ"ר
 רוחב מרבי:  290 ק"מ
 עומק מרבי:  5,400 מטר
 ‏עומק מזערי:  500 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Sumbawa River 
 מדינות באגן הניקוז:  אינדונזיה
 קואורדינטות:  7°00′00″S 119°40′00″E﻿ / ﻿7°S 119.66666666667°E﻿ / -7; 119.66666666667
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פים פלורס(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פים פלורס
 
חופו של האי מויו ,ים פלורס
ים פְלוֹרֵס הוא ים באינדונזיה המשתרע על פני שטח של 240,000 קמ"ר, וברוחב של 290 קילומטרים. הים גובל בצפונו באי סולאווסי (סלבס) ובדרומו באיים פלורס וסומבה שבאיי סונדה. הטמפרטורה הממוצעת באי היא 28.6 מעלות בחורף היא יורדת עד ל־27.9 ובקיץ היא עולה ל־29.0. הים נוצר בתקופת המיוקן כתוצאה מפעילות טקטונית
גאוגרפיה

ים פלורס גובל גם בימים, ים באלי (ממערב), ים ג'אווה (מצפון מערב) ובים בנדה (מצפון-צפון מזרח) מדרומו גם נמצאים האוקיינוס ההודי וים סבו אבל מופרדים ממנו על ידי איים. עומקו הוא כ-5,400 מטרים האזור פעיל טקטונית בגלל שהוא ממוקם בקצהו של הלוח האוסטרלי. הוא חווה רעידת אדמה בעוצמה של 7.3 בסולם ריכטר ב־14 בדצמבר 2021 אדם אחד מת ו־173 נפצעו. האיים סלייר ופלורס נפגעו קשות, יותר מ-5,000 פונו מבתיהם. שלושה בתי ספר ו-2 מקומות תפילה ניזוקו. לפחות 357 בתים קרסו, וגגות נקרעו. למעלה מ-800 מבנים נפגעו.
גאוגרפיה > גודלו

לפי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי (IHO) ים פלורס הוא אחד מימי הארכיפלג המזרח-הודי. ולפיו גבולותיו הם:
בצפון: חופו הדרומי של סולאווסי מקצהו הצפוני מפרץ לייקאנג (5°37′ד 119°30′מ) לכף לאסה (120°28'מ).
במזרח: קצהו המערבי של ים בנדה בין האיים פלורס וסולאווסי, (בקו מהנקודה הצפונית ביותר של האי פלורס (8°04′ד 122°52′מ) לאי קלאוטוה (7°24′ד 121°52′מ) ודרך ארכיפלג שנמצא בין דרומו של האי סלייר (מדרום לסולאווסי) לכף לאסה (5°37′ד 120°28′מ))
בדרום: החופים הצפוני של האיים פלורס, קומודו, באנטה, דרך קו דמיוני לכף נאור, הנקודה הצפון-מזרחית של סומבה. משם על חופיו הצפוניים של האי עד לטנג'ונג סרוקאג'ה (8°22′ד 117°10′מ).
במערב: מט"ג סרוקאג'ה לאי פטרנוסטר המערבי (7°26′ד 117°08′מ), משם לאי פוסטיג'ילון הצפון-מזרחי (6°33′ד 118°49′מ) ובחזרה למפרץ לייקאנג שבסולאווסי.
הערות שוליים

↑  The Flores Sea, KOMODO ISLAND TOURS / MAIKA KOMODO TOURS - DIVING IN KOMODO (באנגלית)
↑  Flores Sea - List of seas, listofseas.com
1 2  Flores Sea | Marine Life, Coral Reefs & Islands | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
1 2  Zahra Ahmed, 10 Flores Sea Facts You Should Know, Marine Insight, ‏2024-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  About Flores Sea, facts and maps – IILSS-International institute for Law of the Sea Studies, ‏2024-08-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  International Hydrographic Organization, "Limits of Oceans and Seas, 3rd edition", internet archive, ‏ה'תשי"ג
| דגל אינדונזיה גופי מים באינדונזיה |
| --- | --- | --- |
| אוקיינוסים | האוקיינוס ההודי • האוקיינוס השקט |  |
| ימים | ים אנדמן • ים אראפורה • ים באלי • ים בנדה • ים ג'אווה • ים האלמאהרה • ים טימור • ים מאלוקו • ים סאבו • ים סין הדרומי • ים סלבס • ים סראם • ים פלורס |  |
| מצרי ים | מצר אומבאי • מצר אלאס • מצר אלור • מצר באדונג • מצר באלי • מצר באנגקה • מצר גאספאר • מצר דמפייר • מצר ווטאר • מצר לומבוק • מצר מאדורה • מצר מלאקה • מצר מנטאוואי • מצר מקאסאר • מצר סאפה • מצר סומבה • מצר סונדה • מצר סינגפור • מצר קארימאטה • מצר ריאו |  |
| מפרצים | מפרץ באליקפאפאן • מפרץ בונה • מפרץ בינטוני • מפרץ ג'קרטה • מפרץ טומיני • מפרץ סאלה • מפרץ סנדרוואסי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536691705171  LCCN: sh88006919  VIAF: 315527157   WorldCat (עם VIAF): 315527157 
אלמוג בפארק הלאומי קומודו, ים פלורס
החוף הוורוד בפארק הלאומי קומודו, מדרום לים פלורס
סיניה נתניהו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בת 60 בערך) ישראל
 ענף מדעי:  כלכלנית, כלכלת חקלאות ומשאבי טבע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרילנד בארצות הברית
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד ג'סט 
 מוסדות:  חברת סגל אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע במחלקה להנדסת תעשייה וניהול  מרצה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים
 בן או בת זוג:  נתן נתניהו 
 תרומות עיקריות
 המדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה
 
סיניה נתניהו (נולדה בשנת 1965) היא ד"ר לכלכלה, מומחית לכלכלת משאבי טבע ותשתיות מים. שימשה בתפקיד המדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה מיוני 2011 ועד לאוגוסט 2018.
ביוגרפיה

נולדה בישראל ליעקב ונעמי הללי. למדה לתואר ראשון במחלקה לכלכלה של אוניברסיטת מרילנד בארצות הברית, ואת עבודת הדוקטורט עשתה באוניברסיטה זו בתחום כלכלת חקלאות ומשאבי טבע. במשך השנים עסקה בשירותי ייעוץ בתחומי סביבה וכלכלה לממשלות בישראל ובחוץ לארץ ולארגונים בינלאומיים ובהם אונסק"ו והאיחוד האירופי.
בין 1998 ל-2005 הייתה חברת סגל אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע במחלקה להנדסת תעשייה וניהול ומרצה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 2009–2011 עבדה כמנהלת בכירה בחטיבת הפיתוח העסקי של חברת תה"ל לתכנון מים ועסקה במימון הפרויקטים שהחברה מפתחת בישראל ומחוץ לישראל.
ביוני 2011 התמנתה למדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה, ופרשה מתפקידה באוגוסט 2018 לאחר 7 שנים בתפקיד. בסוף 2020 מונתה למנהלת התוכנית לסביבה והערכת השפעות בריאותיות באזור אירופה בארגון הבריאות העולמי.
ב-1998 ערכה יחד עם מנחה הדוקטורט שלה, פרופסור ריצ'רד ג'סט (אנ'), את הספר "Conflict and Cooperation on Trans-Boundary Water Resources (Natural Resource Management and Policy)" העוסק בקונפליקטים ושיתופי פעולה סביב מקורות מים חוצי גבול מדינתי.
חיים אישיים

הייתה נשואה לפרופ' נתן נתניהו ולהם בן ובת. נתניהו הוא בן דודו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
הערות שוליים

↑  שמעון וילנאי, ריאיון החודש עם סיניה נתניהו, "יבול שיא", 13 באוגוסט 2020, עמ' 12
↑  שמעון וילנאי, ריאיון החודש עם סיניה נתניהו, "יבול שיא", 13 באוגוסט 2020, עמ' 20
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604557405171  LCCN: n97110212  MGP: 279936  VIAF: 265049797   WorldCat (עם VIAF): 265049797
סרטבה

| --- | --- |

הסרטבה ממצפור המוסטרה
 מידע כללי
 גובה:  377 מטר
 מדינה:  ישראל (תחת שלטון צבאי ישראלי)
 מיקום:  הרי שומרון, ישראל
 מסלול ההעפלה הקל:  דרך לרכב 4X4
 קואורדינטות:  32°5′45.86″N 35°27′43.08″E﻿ / ﻿32.0960722°N 35.4619667°E﻿ / 32.0960722; 35.4619667
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) סרטבה(למפת דרום השומרון רגילה) סרטבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סרטבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סרטבה
סָרְטָבַה (נכתב גם כסרטבא) או אלכסנדריון הוא מבצר קדום ששכן על כיפת הר גבוה, שהעניק את שמו להר, שנקרא "הר סרטבה", או "קרן סרטבה". ההר הוא הפסגה הגבוהה ביותר בגוש-הררי בדרום מדבר שומרון, והוא מהווה גבול צפון-מערבי לערבות יריחו.
פסגת הסרטבה מתנשאת לגובה כולל של 650 מטר מעל לבקעת הירדן, מתוכם 377 מטר מעל פני הים.
ב-1990 ההר וסביבתו אושרו כשמורת טבע ישראלית, שכולל שטח של 30,860 דונם.
היסטוריה > מקור השם סרטבה

השם "סרטבה" השתמר מתקופה קדומה (מוזכר במשנה כ"סרטבא") ונותר גם כשמו הערבי של המקום קרן סרטבּא (قرن سرطبا). המילה "קרן" בערבית משמשת לעיתים קרובות בשמן של פסגות בולטות. מספר סופרים נטו לזהות את השם "סרטבה" עם שמה של העיר המקראית צרתן, אולם נראה כי הדמיון האטימולוגי בין שני השמות אינו מבוסס. החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו הציע שמקור השם הארמי התלמודי "סרטבא" הוא בצמד המילים "שַׂר־צְבָֽא", הנזכרות בספר יהושע, לאור העובדה שחילוף האותיות בין צ ל-ט הוא בין השינויים הנפוצים ביותר במעבר של מילים מעברית לארמית.
היסטוריה > הדלקת משואות

סרטבה מוזכרת כתחנה השנייה בשרשרת התחנות, בהן הודלקה משואה להעברת הידיעה על קידוש החודש בימי בית המקדש השני. תחנות אלו הוקמו על פסגות הרים בולטות, ואִפשרו העברה מהירה של הודעות מירושלים לשאר חלקי הארץ ואף ליהודי בבל:
ומאין היו משיאין משואות? מהר המשחה לסרטבא, ומסרטבא לגרופינא, ומגרופינא לחוורן, ומחוורן לבית בלתין, ומבית בלתין לא זזו משם, אלא מוליך ומביא ומעלה ומוריד עד שהיה רואה כל הגולה לפניו כמדורת האש.
לזכר אירוע זה, המושב שהוקם למרגלות ההר נקרא משואה.
היסטוריה > תקופת מדינת ישראל

לוחמי הפלמ"ח, טרם קום המדינה, וכן לוחמי יחידות מובחרות בצה"ל ובהן הצנחנים, סיירת חרוב וסיירת מטכ"ל, לאחר כיבוש הבקעה והשומרון במלחמת ששת הימים, נהגו לערוך מסעות לראש קרן הסרטבה כמבחן עליון לכוח סיבולת.
מאז הוקמה מחדש סיירת חרוב בשנת 2017 השיבו לוחמי סיירת חרוב עטרה ליושנה; הסיירת שהתחדשה נוהגת לבצע בתום שבוע מסכמים מפרך, מסע העפלה לפסגה. בתום המסע מעניקים מפקדי היחידה ללוחמים הצעירים את סיכת היחידה שהשתמרה גם כן מתקופת הסיירת ההיסטורית.
לוחמי סיירת השריון של חטיבה 401 עולים את הסרטבה כאקט סיום למסלול המפרך שעברו, ובפסגה הם מתקבלים על ידי לוחמי היחידה, שעוזרים להם לעלות לפסגת השן וכך מקבלים אותם לפלוגת הלוחמים.
בנוסף לכך, ההר הוא גם סוף המסלול של "צוות ברקת", מסלול ייעודי לפיקוד וקצונה של חיל הגנת הגבולות. שם הם מקבלים את סיכת המסלול.
המבצר החשמונאי אלכסנדריון (כיום סרטבה)

הדעה המקובלת על רוב החוקרים היא כי המבצר בפסגת הסרטבה הוא המבצר "אלכסנדריון", שנבנה על ידי המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי. ההיסטוריון היהודי-רומי יוסף בן מתתיהו כתב כי הורקניה, מכוור ואלכסנדריון היו שלושת המבצרים עליהם לא ויתרה שלומציון המלכה החשמונאית, אשתו של אלכסנדר ינאי, כשהעבירה את מבצרי המדבר לידי הצדוקים, מכיוון ש"שם היו אוצרות סגולתה". כאשר ברח אלכסנדר השני מפני אולוס גביניוס, הוא "ביצר את מעוזי הארץ ובנה את חומת אלכסנדריון, הורקניה ומכוור אשר מול הרי ערב". בן מתתיהו מוסיף ומספר כי "עד כי נואש אלכסנדרוס מתקותו ושלח אליו צירים לבקש ממנו חנינה והסגיר אליו את המבצרים הנשארים, את הורקניה ואת מכוור, ואחר כך מסר בידו גם את אלכסנדריון. את כל המבצרים האלה הרס גביניוס בעצת אם אלכסנדרוס, לבל תפרוץ מלחמה חדשה".
לאחר שאלכסנדריון נהרס יחד עם שאר המבצרים על ידי גביניוס, ברח אריסטובולוס השני מרומא והתכוון לבנות מחדש את אלכסנדריון, אך גביניוס הקדימו ומנע ממנו לתפוס את המקום. אריסטובולוס נמלט למכוור וניסה לבצר את המקום מחדש. הוא החזיק מעמד יומיים ונכנע אלכסנדריון מתואר כ"מבצר חזק ונהדר בראש הר גבוה".
מקור נוסף המזכיר את הורקניה ומבצרים אחרים הוא ההיסטוריון היווני סְטְרָבוֹ, המציין כי:
הוא (פומפיוס) ציווה להרוס את החומות כולן והשמיד, עד כמה שהיה בכוחו, את קני הליסטות ואת מבצרי המחסנים של הטירנים. כי היו שניים כאלה במעברים המוליכים ליריחו תרכס וטאורוס, וכן גם אלכסנדריון והורקניון ומכוור, וליזיאס ואלה שליד פילדלפיה וסקיתופוליס שבגליל.
הורדוס ציווה על אחיו הצעיר פירורא להקים מחדש את חומות אלכסנדריון בזמן מאבקו בכוחותיו של המלך החשמונאי האחרון מתתיהו אנטיגונוס. המבצר מוזכר גם בסיפור אודות חשדותיו של הורדוס בשני בניו – אלכסנדר ואריסטובלוס – כמי שמנסים להתנקש בחיי אביהם. בפני הורדוס הוצג מכתב שבו פונה אלכסנדר בנו אל מפקד מבצר אלכסנדריון ומבקש ממנו כי לאחר ההתנקשות באביהם יתיר לו ולאחיו אריסטובלוס לבוא אל המבצר ולהשתמש בנשק ובכלי המלחמה שבו. מאוחר יותר, לאחר שהורה על הריגת בניו, ציווה הורדוס להעביר את גופותיהם למבצר אלכסנדריון ולטמון אותם בקבר אלכסנדר השני, שהיה אביה של מרים החשמונאית, אמם של שני הבנים.
בחפירות שנערכו[דרושה הבהרה] בסרטבה נחשפו שרידים מהתקופה החשמונאית, בהם חלקי עמודים וכותרות. הארכאולוג אהוד נצר, שחפר במקום, הניח שגם בתקופה החשמונאית היו בסרטבה אגפים מפוארים, אך לא ניתן לאשש זאת בוודאות עד לעריכת חפירות נוספות במקום.
מערכת מים מרשימה הובילה מים מסכר בוואדי קרוב, דרך סיפוֹן, אל בורות מים גדולים המצויים למרגלות המבצר. קטעים רבים מן התעלה, הסיפון ובורות המים שרדו עד היום.
המבצר החשמונאי אלכסנדריון (כיום סרטבה) > זיהויים נוספים

יש חוקרים (ויקטור גרן ונוספים) המזהים את אלכסנדריון בח'רבת ע'רבה – דרומית למעלה לבונה. בחורבה זו נמצאו לבנים מסותתות בסגנון חשמונאי, מקווה ומערכת מסתור מימי מרד בר כוכבא.
המבצר החשמונאי אלכסנדריון (כיום סרטבה) > גלריית תמונות

אבנים חשמונאיות בסרטבה
מפולת של אלפי אבנים מהמבצר
חוליה מסוגננת (מושב אסלה?) מעל בור ספיגה בתחומי המבצר
שרידי המבצר בחלק המזרחי
אבן בצורת לב מהתקופה החשמונאית
מצפור המוסטרה

מצפור המוסטרה הוא מצפור ממזרח לסרטבה הסמוך למוצב צבאי הצופה לכיוון בקעת הירדן. מהמצפור ניתן לראות בלילה את אורות רבת עמון, בירת ממלכת ירדן.
לקריאה נוספת

עמנואל הראובני, פסגות – טיולים לפסגות ההרים ואל נקודות תצפית, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.
אהוד נצר, "מפעלי הבנייה של החשמונאים", בתוך חנן אשל ודוד עמית (עורכים), ימי בית חשמונאי, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1995.
"סרטבא (אלכסנדריון)", האנציקלופדיה העברית (כרך כו), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ד, עמ' 533
ליקט משה רוזנפלד (צ'יקו), ערך עוזי פז, קרן סרטבה ומדבר שומרון, בית ספר שדה מעלה אפרים, תשמ"ד 1984
ביאורים

↑  את המשואה
↑  בבל
הערות שוליים

↑  הר סרטבה
↑  שמורת סרטבה
↑  קרן הסרטבה ומבצר אלכסנדריון, באתר תיירות בקעת הירדן
↑  שמורת סרטבה באתר טבע ונופים בישראל
↑  משנה, מסכת ראש השנה, פרק ב', משנה ד'
↑  ספר יהושע, פרק ה', פסוקים י"ג–ט"ו.
↑  Charles Clermont-Gannau, Archaeological researches in Palestine During the Years 1873-1874, Vol II, Chapter III - Second Excursion to Jericho, pp. 42-47.
↑  המרחק האווירי בין הר הזיתים לסרטבה הוא כ־40 ק"מ.
↑  סיון פלג, בשריון, אבל מחוץ לטנקים, במחנה, ‏ 2010\08\23.
↑  רותם קארו ויצמן, מפגש פסגה, במחנה, ‏ 2011\03\18.
↑  אבנר שור, צוות איתמר, הוצאת כתר, 2003, עמוד 51.
↑  לפי מרבית הדעות. לדעה אחרת, ראה, מאיר בן דב, ‏'מסרטבא לגרפינא' – לזיהוי מקומה של סרטבא, השנייה בתחנות קו המשואות מירושלים לבבל, קתדרה 23, אפריל 1982; הערות: עודד עיר-שי, ‏אף-על-פי-כן סרטבא היא אלכסנדריון, קתדרה 25, ספטמבר 1982, עמ' 171-169
↑  קדמוניות היהודים, יג, 417
↑  קדמוניות היהודים, י"ד, ו' א'
↑  מלחמת היהודים ברומאים, א', ו', ה'
↑  מלחמת היהודים, א, 308
↑  מלחמת היהודים, א, 528
↑  מלחמת היהודים, א, 551
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467842005171  SUDOC: 029806143  VIAF: 24144647636990707283   WorldCat (עם VIAF): 24144647636990707283 
שרידי המבצר החשמונאי בסרטבה
השביל המוביל לסרטבה במבט מהפסגה
מבט החוצה מתוך אחד ממאגרי המים החשמונאים בסרטבה
הסרטבה ממצפור המוסטרה
אריה ארוך

| --- | --- |

אריה ארוך (1942)
 לידה:  1908 חרקוב, האימפריה הרוסית
 פטירה:  15 באוקטובר 1974  (בגיל 66 בערך) ירושלים
 שם לידה:  ליובה ניסלביץ
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אופקים חדשים, פופ ארט, אמנות מופשטת
 השפיע על:  רפי לביא, אביבה אורי
 יצירות ידועות:  רחוב אגריפס, בית אדום (מה נשמע בבית), הנציב העליון, צקפר, מוטיב יהודי, מבעד לחלון, אוטובוס בהרים
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1971)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 צאצאים:  יונתן ארוך 
 
אריה ארוך (ניסלביץ) (1908, חרקוב, רוסיה – 15 באוקטובר 1974, ירושלים) היה צייר ודיפלומט ישראלי יליד חרקוב שבאימפריה הרוסית (כיום בשטחה של אוקראינה). יצירתו של ארוך שילבה השפעות הפופ ארט והאמנות המופשטת עם תכנים מן הביוגרפיה שלו. בנוסף, הצביעו רבים מחוקרי תולדות האמנות הישראלית על יחסו החלוצי של ארוך לנושאים מן המסורת היהודית המופיעים ביצירתו. סגנון הציור שלו שכלל שרבוט ורישום חופשי, השפיע על שורה של אמנים כגון רפי לביא, אביבה אורי ואחרים. שרה ברייטברג-סמל הציעה את יצירתו של ארוך, במאמרה "אגריפס נגד נמרוד" (1988), כמודל עבור עיצוב תפיסת ישראליות חדשה באמנות, והציעה את ציורו "רחוב אגריפס" כמייצג של הלאומיות העברית. על יצירתו זכה ארוך בשנת 1971 בפרס ישראל לציור. כדיפלומט כיהן כשגריר ישראל בברזיל ובשוודיה.
ביוגרפיה > נעורים

אריה ארוך נולד בנובמבר שנת 1908 בחרקוב שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בשם ליובה ניסלביץ, הצעיר בשלושת ילדיהם של רבקה-שולמית וחיים ניסלביץ. בזמן לידתו הייתה חרקוב מחוץ לשטחו של תחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית.
אביו היה סוחר אמיד ופעיל פוליטית בחוגי הציונות ברוסיה. בין השאר היה האב שותף בהקמת גימנסיית "תרבות" ברוסיה. בבית הוריו קיבל אריה חינוך חילוני שכלל שיעורי נגינה וחשיפה לספרות ולשירה. בילדותו הרבה לצייר. בראיון מאוחר ציין ארוך כי כבר בגיל 6 נהג לצייר דמויות של באי הבית בפחם. בנוסף, נחשף ניסלביץ לתערוכות במוזיאון בחרקוב. בין התערוכות במוזיאון ידועה תערוכה של מאנה כץ.