stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת ארץ ישראל בכדורגל
הערות שוליים

↑  פרק זה מבוסס על המאמר הבא: 
   חיים קאופמן, הלורד מקים נבחרת כדורגל עברית, עת־מול, גיליון 209
↑  סיר אלפרד מונד מקציב 2000 ליש"ט לשם ארגון פלוגה למשחק כדור הרגל, הצפירה, 3 ביוני 1928
↑  חוברת לרגל 80 שנים להקמת ההתאחדות, עמוד 16, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
1 2  אשר גולדברג, נבחרת פלשתינה הראשונה, 27 באוקטובר 2010, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל (מאורכב מהמקור בארכיון האינטרנט)
1 2 3 4  אשר גולדברג, תכירו: נבחרת פלסטין הראשונה, טלספורט
↑  מכתב בדבר ההזמנה, בארכיון ההתאחדות לכדורגל בישראל
1 2 3 4  ד. תדהר, קבוצת כדור רגל מא"י במצרים, דבר, 10 באפריל 1930
↑  אלישע שוחט, 100 שנות כדורגל (1906-2006) (עמוד 62), דפוס מאור אבי הפקות, יוני 2006, סיון תשס"ו
1 2 3 4 5  אשר גולדברג, תבוסה למרגלות הפירמידות בקהיר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 4 באוגוסט 2011 
                    אשר גולדברג, מוקדמות המונדיאל - הניסיון הראשון, באתר הארץ, 30 ביוני 2002
↑  ג'יימס מקריי (אנגלית: James McCrae‏; 1894–1974) היה כדורגלן סקוטי ששיחק בקבוצות רבות בין 1912 ל-1928, ובין היתר למשך זמן קצר גם בווסטהאם יונייטד, במנצ'סטר יונייטד ובגלאזגו ריינג'רס. את מצרים אימן בין 1934 ל-1936, ולאחר מכן אימן את איסטנבולספור מטורקיה ואת פראם מאיסלנד.
↑  ציטוט מהראיון מובא בעמוד 63 של הספר 100 שנות כדורגל
↑  העתונות המצרית בשבח הקבוצה הספורטיבית הא"יית, דבר, 19 במרץ 1934
↑  אשר גולדברג, מוקדמות המונדיאל - הניסיון הראשון, באתר הארץ, 30 ביוני 2002
↑  100 שנות כדורגל, עמוד 63
1 2  100 שנות כדורגל, עמוד 86
↑  בן אברהם נחמיה, ברנר יזהר, 13 המשחקים הבינלאומיים של נבחרת ישראל בכדורגל, ת"א, 1954 (מובא ב"100 שנות כדורגל", עמודים 85 - 86)
↑  אשר גולדברג, המחדלים החלו עוד לפני קום המדינה, באתר הארץ, 23 ביוני 2002
↑  אשר גולדברג, ורק המאמן לא הגיע, טלספורט, 21 במרץ 2009
↑  תיאור המשחק באתר scoreshelf
↑  זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי (כרך ב', עמוד 8), דני הפצה, 2010
1 2  אשר גולדברג, 1938 - הפסד צורב לנבחרת ארץ ישראל באתונה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 6 ביוני 2011
↑  100 שנות כדורגל, עמוד 89
↑  ליפא לויתן, ארץ ישראל נצחה את הלבנון, המשקיף, 28 באפריל 1940
↑  100 שנות כדורגל, עמוד 109
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
אלפרד מונד, ברון מלצ'ט הראשון
נבחרת ארץ ישראל/פלשתינה במהלך מסע המשחקים בקהיר ב-1930
נבחרות ישראל ומצרים בצילום משותף לפני המשחק בקהיר
וילי ברגר (אמצע) ופנחס פידלר (שמאל) מנסים לעצור את מחמוד מוכתר (ימין)
גאול מכליס מנסה להכניע את פפדופולוס במשחק בתל אביב
נבחרות ארץ ישראל ויוון בתמונה משותפת
ישראל אלסנר בולם התקפה יוונית
נבחרת ארץ ישראל/פלשתינה ב-1940
גלריית דגלי אמריקה הדרומית

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באמריקה הדרומית לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':
דגלים בינלאומיים

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 14 בספטמבר 1960 | דגל אופ"ק | הדגל בצבע תכלת, עם לוגו הארגון בלבן במרכזו. |
|  |  | דגל איחוד האומות הדרום אמריקאיות |  |
|  | 14 בספטמבר 1960 | דגל ארגון מדינות אמריקה | שדה כחול מושחת בסמל הארגון המורכב מדגלי המדינות החברות בארגון בדיסקה לבנה. |
|  |  | דגל הקהילייה הקריבית | ביקולור אופקי בצבעי כחול בהיר וכהה, דיסקה צהובה בעלת מסגרת ירוקה במרכזו ובתוכה ראשי תיבות הארגון "CC". |
|  | 1967 | דגל לה פרנקופוני |  |
|  | 17 בדצמבר 1967 | דגל המרקוסור | דגל לבן, צלב הדרום בכחול במרכזו, מתחתיו שם הגוש המסחרי. |
|  |  | דגל קהיליית רכס האנדים |  |
דגלי מדינות עצמאיות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 12 ביולי 1830 | דגל אורוגוואי | מורכב מתשעה פסים בצבעים לבן ותכלת לסירוגין, שמש מאי בקנטון. |
|  | 26 בספטמבר 1860 | דגל אקוודור | שלושה פסים אופקיים בצבעים צהוב (כפול ברוחבו משאר הפסים), כחול ואדום, מושחת בסמל אקוודור. |
|  | 27 בפברואר 1812 | דגל ארגנטינה (ראו גם: גלריית דגלי ארגנטינה) | טריבנד אופקי בצבעים תכלת, לבן ותכלת, הפס הלבן מושחת בשמש מאי. |
|  | 31 באוקטובר 1851 | דגל בוליביה | טריקולור אופקי בצבעים אדום, צהוב וירוק. |
|  | 19 בנובמבר 1889 (גרסת ה-21 כוכבים) 11 במאי 1992 (גרסת ה-27 כוכבים) | דגל ברזיל (ראו גם: גלריית דגלי מדינות ברזיל) | דגל ירוק, מעוין צהוב במרכז, עיגול כחול המתאר שמי לילה עליו עוברת רצועה לבנה עליה המוטו הלאומי. |
|  | 26 במאי 1966 | דגל גיאנה | דגל ירוק, לתורן צמודים בבסיסם שני משולשים שווי שוקיים בצבע אדום (בעל מסגרת שחורה) ובצבע צהוב (בעל מסגרת לבנה). |
|  | 12 במרץ 2006 | דגל ונצואלה | טריקולור אופקי בצבעים צהוב, כחול ואדום. במרכז הפס הכחול שמונה כוכבים לבנים. מושחת בסמל ונצואלה בקצה השמאלי של הפס הצהוב. |
|  | 1962 | דגל טרינידד וטובגו | דגל אדום, צובל שחור ממוסגר בלבן. |
|  | 25 בנובמבר 1975 | דגל סורינאם | חמישה פסים אופקיים בצבעים ירוק, לבן, אדום, לבן וירוק. הפס האדום מושחת בכוכב מחומש צהוב. |
|   | 15 באוגוסט 1812 | דגל פרגוואי | טריקולור בצבעים אדום, לבן וכחול, בצד החזית מופיע סמל פרגוואי ובצד האחורי מופיע חותם האוצר של פרגוואי שניהם במרכז הפס הלבן. |
|  | 1825 | דגל פרו | טריבנד אנכי בצבעים אדום, לבן ואדום. |
|  | 18 באוקטובר 1817 | דגל צ'ילה | שני פסים אופקיים בצבעים לבן ואדום, ריבוע כחול וכוכב בקנטון. |
|  | 26 בנובמבר 1861 | דגל קולומביה | שלושה פסים אופקיים בצבעים צהוב (כפול ברוחבו משאר הפסים), כחול ואדום. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | חלק ממדינה ריבונית | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 3 באוקטובר 1985 | דגל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים | הממלכה המאוחדת | נס כחול מושחת בסמל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. |
|  | 29 בספטמבר 1948 | דגל איי פוקלנד | הממלכה המאוחדת | נס כחול מושחת בסמל איי פוקלנד. |
|  | 18 במרץ 1976 | דגל ארובה | הממלכה המאוחדת | דגל כחול בהיר, בחלקו התחתון שני פסים צרים אופקיים בצבע צהוב, כוכב מרובע בקנטון. |
|  | 11 בדצמבר 1981 | דגל בונייר | הולנד | מורכב ממשולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב. בין המשולשים מצוי פס לבן שבמרכזו מצפן שחור שבו כוכב אדום בן שישה קצוות. |
|  | 2015 | דגל גיאנה הצרפתית | צרפת | שם הטריטוריה על רקע לבן, ארבעה חצים בצבעים אדום, כחול, צהוב ושחור נעוצים בו במסגרת ירוקה. |
|  | 2 ביולי 1984 | דגל קוראסאו | הולנד | שדה כחול, פס אופקי צהוב במרכז, שני כוכבים לבנים בקנטון. |
ראו גם

שמש מאי
מנזר לורש

חריטה צבעונית של מראה המנזר ב-1615
כריכת קודקס אוראוס מלורש
שרידי כנסיית המנזר
מבט מכיוון המנזר אל בית השער
מנזר לורש (בגרמנית: Kloster Lorsch), רשמית: "המנזר הקיסרי של לורש" (בלטינית: Laureshamense Monasterium, בגרמנית: Reichsabtei Lorsch) הוא מנזר קיסרי (אנ') לשעבר בעיירה לורש (אנ') במחוז ברגשטרסה (אנ') שבמדינת הסן בגרמניה, כ-10 קילומטרים מזרחית לוורמס. זה היה אחד המנזרים המפורסמים ביותר של האימפריה הקרולינגית. גם במצבו ההרוס, שרידיו הם בין המבנים החשובים ביותר בסגנון קרולינגי–פרה-רומנסקי בגרמניה. הכרוניקה שלו, שנכנסה לקודקס לורש (אנ') שנערך בשנות ה-70 של המאה ה-12 (כיום בארכיון הממלכתי בווירצבורג), היא מסמך מהותי של ההיסטוריה הגרמנית של ימי הביניים המוקדמים. מסמך מפורסם נוסף מספריית המנזר הוא קודקס אוראוס מלורש (אנ').
בשנת 1991 נוסף המנזר ההרוס לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בהכרזה על אתר המורשת נכתב כי "המנזר, יחד עם הכניסה המונומנטלית המפורסמת שלו (Torhalle), הם שרידים אדריכליים נדירים של התקופה הקרולינגית".
היסטוריה > הקמה

המנזר הוקם בשנת 764 על ידי הרוזן הפרנקי קנקור (Cancor) ואימו האלמנה ויליסווינדה (Williswinda) ככנסייה קניינית (אנ') (בגרמנית Eigenkirche, כנסייה או מנזר על קרקע של אציל פאודלי שמינה בעצמו את העובדים בקודש) ומנזר באחוזתם, לאוריסה (Laurissa). המנזר הוקדש לפטרוס ופאולוס. המייסדים הפקידו את ניהולו בידי כרודגנג (Chrodegang), אחיינו של קנקור והארכיבישוף של מץ, שהפך לאב המנזר הראשון שלו. המייסדים האדוקים העשירו את המנזר החדש באמצעות תרומות נוספות. כדי להפוך את המנזר לפופולרי כמקדש ומקום עלייה לרגל, קיבל כרודגנג מהאפיפיור פאולוס הראשון את גופתו של נצריוס (Nazarius) הקדוש, מרטיר שהוצא להורג ברומא עם שלושה מעמיתיו תחת דיוקלטיאנוס.
ב-11 ביולי 765 הגיעו שרידי הקדוש ובחגיגיות רבה הופקדו בבזיליקת המנזר. בשנת 766 פרש כרודגנג מתפקידו כאב המנזר, לטובת תפקידו האחר כארכיבישוף של מץ. לאחר מכן שלח את אחיו גונדלנד (Gundeland) ללורש כיורשו, עם ארבעה עשר נזירים בנדיקטינים.
באותה שנה התנהלה מחלוקת בנוגע לזכויות קניין בין גונדלנד לבנו של קנקור, והמנזר הועבר לדיונה מעידן הקרח, כמה מאות מטרים ממיקומו המקורי, על אי קטן בוושניץ (אנ'), יובל של הריין. בשנת 772 פנה גונדלנד לסמכות העליונה, קרל הגדול, שפסק לטובתו. גונדלנד מסר את המנזר עם כל נכסיו למלך והפך אותו למנזר מלכותי. אז שונה שמו של המנזר והבזיליקה לכבודו של נצריוס הקדוש: הכנסייה הראשית של הקדושים פטרוס, פאולוס ונצריוס הוקדשה על ידי הארכיבישוף של מיינץ בספטמבר 774 בנוכחות קרל הגדול.
היסטוריה > השפעה

נאמר כי ניסים רבים נעשו באמצעות התיווך של נצריוס הקדוש בלורש, ומכל חלקי אירופה הגיעו עולי רגל במספרים גדולים לבקר במקדש. במהלך המאה ה-9 הפכו הספרייה והסקריפטוריום של לורש את המנזר לאחד ממרכזי התרבות של גרמניה; ארבעת הקטלוגים ששרדו מהמאה ה-9 מראים שהוא היה עשיר בטקסטים קלאסיים ונוצרים כאחד. בין כתבי היד הקרולינגיים הידועים יותר ששרדו מצויים קודקס לורש (Codex Laureshamensis), וקודקס אוראוס של לורש (Codex Aureus Laurensius), המחולקים כיום בין ספריית הוותיקן לספריית בטתיאנום באלבה יוליה, ברומניה. הדיפטיכונים משנהב מגולף של אנסטסיוס (Αναστάσιος, קונסול בשנת 517 באימפריה הביזנטית) שנעשה בהם שימוש חוזר עבור הכריכה, הן עבודות אמנות קלאסיות אלגנטיות כשלעצמן, ומגלמות את המסורת הקלאסית של ביזנטיון כפי שהועברה ללורש בתקופת קרל הגדול.
בשנת 876, זמן קצר לאחר מותו של לודוויג הגרמני, הפך המנזר למקום הקבורה של המלך "הגרמני" הראשון. גם בנו, לודוויג הצעיר (מת 882), ונכדו הוגו (מת 879) נקברו בלורש. מאוחר יותר המשיכה קפלת הקבורה (ecclesia varia) לשמש מקום קבורה מלכותי, למשל. עבור קוניגונדה (אנ') (מתה לאחר 915), אשתו של המלך הראשון שאינו קרולינגי, קונראד הראשון, מלך גרמניה.
אפיפיורים וקיסרים העניקו שוב ושוב למנזר פריבילגיות ונחלות שנעו בין הרי האלפים לים הצפוני, כך שבתוך זמן קצר הוא נעשה לא רק עשיר מאוד, אלא גם מושב של השפעה פוליטית. הוא הוכרז כמנזר קיסרי (אנ') (reichsabtei, נסיכות ריבונית בפני עצמה, כפופה ישירות ובלעדית לקיסר האימפריה הרומית הקדושה).
בשנים 895–956, המנזר לא הורשה לבחור בעצמו את ראשי המנזר שלו: הם מונו על ידי המלך. אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החזיר זכות הזו ללורש. עימות בין השליט לאב המנזר בנוגע להקמת טירת סטרקנבורג (Starkenburg) מול המנזר הביא לכך שהאב המנזר אודאלריך (Udalrich) התעמת עם המלך בטרבור (אנ'), עיירה שבה שכן ארמון המלכות, עם 1,200 רוכבים חמושים. עד שנת 1090 ביקרו מלכים / קיסרים בלורש בערך 20 פעמים. בשנת 1052 הגיע האפיפיור לאו התשיעי ללורש לקדש מזבח בקפלת הקבורה של הקרולינגים המזרחיים.
המנזר, שנהנה מזכויות טריטוריאליות ריבוניות, הסתבך בכמה עימותים מקומיים ובמספר מלחמות. לאחר ש-46 ראשי מנזר בנדיקטינים שלטו במנזר, הודח קונרד, האחרון שבהם, על ידי האפיפיור גרגוריוס התשיעי בשנת 1226, ובאמצעות השפעתו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הועבר מנזר לורש לבעלותו של זיגפריד השלישי (Siegfried III. von Eppstein), הארכיבישוף של מיינץ, בשנת 1232, והסתיימה תקופת העצמאות התרבותית והפוליטית של לורש.
בין השנים 1232 עד 1248 שימש מנזר לורש נזירים ציסטרציאנים.
היסטוריה > היסטוריה מאוחרת

בשנת 1248 קיבלו נזירים פרמונסטרנטנזים (אנ') ממנזר אלרהייליגן (Kloster Allerheiligen) את המנזר באישורו של האפיפיור סלסטינוס הרביעי. בשנת 1461, המנזר מושכן לנסיכות הבוחר מפפאלץ. בשנת 1556 יישם אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ את הרפורמציה הפרוטסטנטית בשטחו ופירק את המנזרים.
הוא העביר את תוכן הספרייה להיידלברג, והקים את ספריית ביבליותקה פלאטינה (אנ') המפורסמת, זמן קצר לפני פירוקו של מנזר לורש בשנים 1557–1563. החברים שנותרו מהקהילה הדתית של המנזר קיבלו פנסיה ושולחו לביתם. בשנת 1623, לאחר כיבוש היידלברג בשלבים המוקדמים של מלחמת שלושים השנים, הציג מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה את הספרייה הנודעת, 196 ארגזים של כתבי יד, לאפיפיור גרגוריוס החמישה עשר. לאו אלטיוס (אנ'), תאולוג ממוצא יווני שהיה אחראי על ספריית הוותיקן, נשלח לפקח על העברתה לרומא, שם שולבה בספריית הוותיקן כ"ביבליוטקה פלאטינה".
נכון לשנת 2015, הוותיקן מחזיק בשליש מכתבי היד של לורש ששרדו, ואילו השאר מתפרשים על פני שבעים ושניים מוסדות בשתים-עשרה מדינות. בשנת 2014 יצרה אוניברסיטת היידלברג אתר אינטרנט המאחד מחדש את מסמכי לורש ששרדו בסביבה דיגיטלית.
היסטוריה > הרס המנזר

במהלך מלחמת שלושים השנה לורש וסביבתה סבלו מאוד. בשנת 1621, הכוחות הספרדים בזזו את המנזר ורוב הבניינים בלורש נהרסו. לאחר שהארכיבישוף של מיינץ החזיר לעצמו את השליטה על המנזר בשנת 1623, הוחזר האזור לאמונה הקתולית. עם זאת, המנזר נותר בחורבנו ושימש מקור לחומרי בניין לכל האזור.
התקופה המדכאת ביותר עבור לורש הייתה במהלך מלחמות לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בסוף המאה ה-17. כפרים שלמים באזור נחרבו, בתי האיכרים נשרפו והחיילים הצרפתים שרפו את בנייני המנזר הישנים. חלק אחד, שנותר ללא פגע, שימש כמחסן טבק בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה. אולם הכניסה העתיק, קונגסהאלה (Königshalle) או אולה רגיה (aula regia, "אולם המלך"), שנבנה במאה ה-9 על ידי המלך לודוויג הגרמני הוא המונומנט השלם העתיק ביותר של האדריכלות הקרולינגית.
בית השער

בית השער (Torhalle) נבנה במאה התשיעית כמבנה בפני עצמו בפרוזדור של כנסיית המנזר, בחצר המקדימה של אחד המנזרים החשובים באירופה. לבניית השער בלורש התאחדו שלושה סגנונות בנייה: הסגנון הקלאסי, הסגנון הביזנטי והסגנון הנורדי. מבנה השער נראה כשער ניצחון למלך. הארקדות הגדולות נשענות על אומנות רחבות. המבנה אמנם מזכיר שער ניצחון, אך הוא שונה משערי הניצחון הרומיים. שבניגוד להם שהדגישו את הקשת המרכזית, בלורש שלוש הקשתות שוות בגובהן ובאורכן.
לאומנות השער, צמודים חצאי עמודים (עמודים החצויים לאורכם). בקומה השנייה, האומנות נושאות קשתות בצורת V הפוך. הלבנים לבנות ואדומות לסירוגין, ניתן להבחין בסידורם בשלושה דגמים: דגם לוח שחמט, דגם יהלום, המזכיר את האופוס רטיקולאטום הרומי.
פני שטח הקיר, מכוסים בלוחות צבעוניים שמקורם ביזנטי. אפריז המשולשים בקומה העליונה והקשתות המשולשות, מקורם במסורת נורדית. האלמנטים הרומיים עתיקים הם: אכסדרה הנושאת כרכוב, אומנות הנושאות קשתות, ואומנות מחורצות, צורת בסיסי העמודים, וצורת הכותרות.
מאפיין קרולינגי הוא הגג שאינו העתק של גג רומאי אלא הוא משופע, זאת כדי למנוע הצטברות שלג על הגג.
הערות שוליים

↑  Abbey and Altenmünster of Lorsch
↑  Alexandra Büttner And Michael Kautz, From a dispersed medieval collection to one international library: the virtual reconstruction of the monastic library of Lorsch
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604463905171  BnF: cb12114706s (data)  GND: 801576-4  ISNI: 0000 0001 0698 1127  LCCN: n85227962  NKC: ko2007248581  SUDOC: 029542790  VIAF: 143763943   WorldCat (עם VIAF): 143763943
Lovin On Me

"Lovin On Me" הוא שיר של הראפר האמריקאי ג'ק הארלו, שיצא לאור כסינגל ב-10 בנובמבר 2023, באמצעות ג'נריישן נאו ואטלנטיק רקורדס. הוא נכתב על ידי הארלו, אוז, שון מומברגר, ניק פרסקונה, ניקי ג'ון פאבון ורג'ינלד נלטון והופק על ידי אוז, פרסקונה ומומברגר. השיר מכיל דגימה מתוך רצועת ה-R&B משנת 1995, "Whatever (Bass Solique)" של קאדילק דייל. לפני צאתו, קטע קצר מתוך השיר הפך לוויראלי בטיקטוק. הווידאו קליפ של הסינגל יצא לאור באותו היום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. זה שירו השלישי של הארלו שהגיע להישג זה.
רקע והוצאה

הארלו במקור פרסם טיזר ל-"Lovin On Me" באוקטובר 2023, באמצעות קטע קצר בטיקטוק, שהפך לוויראלי. ב-6 בנובמבר, הוא הכריז שהסינגל ייצא מאוחר יותר בשבוע. ההכרזה לוותה בחדשות שהארלו ייצא ל-"No Place Like Home", סיבוב הופעות בן שש ערים בלעדי למדינת הולדתו, קנטקי.
הסינגל והווידאו קליפ הנלווה שלו יצאו לאור ב-10 בנובמבר 2023, והארלו הכריז על "Lovin On Me" כתחילתו של "עידן חדש" לקריירה שלו.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | שיר השנה | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר ההוט 100 המוביל | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר רדיו מוביל | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר ראפ מוביל | מועמדות |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 1 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 8 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 8 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד ההיפ הופ/R&B | 1 |  |
|  איחוד האמירויות הערביות | רדיומוניטור | 5 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 5 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 8 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 22 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 7 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 4 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 27 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 6 |  |
|  הולנד | Tipparade | 15 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד סינגלי ה-R&B הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 31 |  |
|  יוון | המצעד היווני הבינלאומי | 4 |  |
|  יפן | Hot Overseas | 18 |  |
|  ישראל | היטליסט | 46 |  |
|  לבנון | מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון | 12 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 6 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 5 |  |
|  ליטא | AGATA | 2 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניגריה | טורן-טייבל טופ 100 | 18 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סינגפור | RIAS | 24 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 16 |  |
|  פולין | מצעד שירי הסטרימינג | 84 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 72 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 15 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 47 |  |
|  צ'כיה | מצעד 100 שירי הרדיו | 30 |  |
|  צ'כיה | 100 הסינגלים הדיגיטליים המובילים | 34 |  |
|  צרפת | SNEP | 49 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 7 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 5 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 20 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 68 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי למבוגרים | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ – איירפליי | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ – דיגיטלי | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הראפ | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 3 |  |
הערות שוליים

↑  Gary Trust, Taylor Swift’s ‘Cruel Summer’ Notches Fourth Week Atop Hot 100, Jack Harlow, Tate McRae Hit Top 10, Billboard, ‏2023-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Griffin, Marc (10 בנובמבר 2023). "Jack Harlow Finally Unleashes Viral "Lovin On Me" Track And Video". Vibe. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aniftos, Rania (10 בנובמבר 2023). "Jack Harlow's Viral 'Lovin On Me' Track Is Coming Very, Very Soon". Billboard. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dunworth, Liberty (7 בנובמבר 2023). "Jack Harlow teases new single 'Lovin On Me', out this week". NME. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sergio, Arianna (9 בנובמבר 2023). "'A new era begins' | Jack Harlow teases release of new song 'Lovin On Me'". WHAS11. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turner-Williams, Jaelani (10 בנובמבר 2023). "Jack Harlow Shares Video for New Track "Lovin on Me"". Complex. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dan Heching, MTV VMAs 2024: See who won, CNN, ‏2024-09-12 (באנגלית)
↑  Katie Atkinson, Here Are the 2024 Billboard Music Awards Winners: Full List, Billboard, ‏2024-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. US, Billboard, ‏9 בדצמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Hot 100 Songs, בילבורד
↑  Year-end Charts – Streaming Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Radio Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Digital Song Sales, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Adult Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot R&B/Hip-Hop Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – R&B/Hip-Hop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – R&B/Hip-Hop Digital Song Sales, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rap Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
| ג'ק הארלו |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Thats What They All Say (2020) • Come Home the Kids Miss You (2022) • Jackman (2023) |  |
| סינגלים | "Whats Poppin" • "Tyler Herro" • "Way Out" • "Already Best Friends" • "Industry Baby" • "SUVs (Black on Black)" • "Nail Tech" • "First Class" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Tap In (Remix)" • "Killer (Remix)" • "Body (Remix)" • "Backstage Passes" • "3D" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f53f19a3-2141-4bc6-828c-43f603bf1e53
שיטת זילברמן

שיטת זילברמן היא שיטה לימודית בתלמודי תורה, הקרויה על שם מייסדה, הרב יצחק שלמה זילברמן. השיטה מבוססת על הבנה בסיסית ושינון רב של התנ"ך והמשנה, בעוד ההעמקה ולימוד הגמרא נדחים לגיל מבוגר יותר. סדר לימודים זה שונה מהמקובל ברוב מוסדות החינוך הדתיים, בהם אין מקובל ללמוד את כל התנ"ך ואת כל המשנה, ולימוד המקרא והתלמוד בעיון מתחיל בגיל צעיר.
השיטה מבוססת על הנאמר בפרק ה' במסכת אבות: "בן חמש שנים למקרא, בן עשר למשנה, בן חמש עשרה לתלמוד"; וכן על דברי התלמוד הבבלי "ליגמר איניש והדר ליסבר" (ילמד אדם תחילה את הדברים ואחר כך את סברותיהם).
עקרונות השיטה

על פי השיטה, הילדים מתחילים בכיתה א' בלימוד התנ"ך עם טעמי המקרא. לאחר שמסיימים ללמוד את התנ"ך כולו סמוך לגיל עשר, מתחילים ללמוד ששה סדרי משנה. רק לאחר מכן, קרוב לגיל חמש עשרה, מתחילים ללמוד תלמוד.
בתלמודי התורה לפי שיטת זילברמן לומדים בכל ימי השנה, לרבות שבתות וחגים (במספר שעות מצומצם יותר, ועל פי רוב לא בגדר חובה), למעט ביום תשעה באב, שבו אסור ללמוד תורה. הדרכה זו מבוססת על דברי ריש לקיש: "אין מבטלין תינוקות של בית רבן אפילו לבניין בית המקדש", ועל פסק הרמב"ם.
התפשטות השיטה

תחילת השיטה בתלמוד תורה אדרת אליהו שייסד הרב זילברמן בעיר העתיקה בירושלים בתחילת שנות השמונים (על שם הגאון מווילנה, שבו ראה הרב זילברמן את מורה דרכו). הוא הקים מוסד זה בעקבות כמה ניסיונות שלא צלחו להנחיל את שיטתו בתלמודי תורה קיימים, דוגמת "הדר ציון" ו"קמניץ" שהיה ממייסדיהם.
את השיטה מפיצים לאחר פטירתו בניו, הרב יום טוב זילברמן והרב אליהו זילברמן.
בציבור החרדי לאומי ישנם כעשרים תלמודי תורה המבוססים על השיטה, מקצתם מופעלים על ידי רשת "מישרים". גם בציבור החרדי, השמרן יותר, ישנם כמה מוסדות. תלמודי תורה המלמדים לפי השיטה קיימים באשדוד, בית אל, בית שאן, ביתר עילית, בני ברק, הודיות, חברון, טבריה, יד בנימין, יצהר, מודיעין עילית, מצפה יריחו, נהריה, נוף אילון, נריה, עפולה, קריית ארבע, קריית מלאכי, אור הגנוז וצפת, קריית משה בירושלים, קריית עקרון, רכסים, רמת בית שמש ורמת גן, וגם מחוץ לישראל: במונטריאול, לייקווד ודרום אפריקה.
השיטה נתמכת על ידי כמה רבנים, בהם הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, שאף עמד בנשיאות מספר תלמודי תורה המלמדים לפי השיטה, בבני ברק ובביתר עילית. הרב זילברמן כתב שגם הרב יעקב ישראל קניבסקי תמך בשיטה ועודדו להפיצה.
ראו גם

שיטת זכרו
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ג, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ט, עמוד ב'
↑  משנה תורה, ספר המדע, הלכות תלמוד תורה פרק ב הלכה ב.
↑  רשימת מוסדות המופעלים על ידי רשת "מישרים", באתר העמותה.(הקישור אינו פעיל, 3.5.2020)
↑  אודות תלמוד תורה עציון, קריית מלאכי.(הקישור אינו פעיל, 3.5.2020)
↑  מכתבו של הרב יצחק שלמה זילברמן הובא ב"פנת יקרת" ירושלים תשע"ב
החצר האחורית

| --- | --- |

חברי "החצר האחורית": למטה יעקב רוטבליט; למעלה מימין לשמאל: גֶדי רונן, תומר יוסף ואיתמר ציגלר
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 סוגה:  רוק, גרוב
 https://TheBackYard.confia.co.il
 חברים
 יענקל'ה רוטבליט - שירה, גיטרה מלווה תומר יוסף - שירה, תופים איתמר ציגלר - שירה, גיטרה בס, גיטרה גֶדי רונן - שירה, קלידים
החצר האחורית הוא הרכב של הפזמונאי והמשורר יענקל'ה רוטבליט, ושלושה מוזיקאים: תומר יוסף – מתופף וזמר בלהקת "בלקן ביט בוקס"; איתמר ציגלר – זמר ונגן גיטרה וגיטרה בס, חבר להקת "בלקן ביט בוקס" והרכבים נוספים; גֶדי רונן – זמר ופסנתרן, חבר בלהקות "1:1" ו"דבק".