stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאליס – דמויות
חניכי המחנה

בסדרת הטלוויזיה גאליס, בקיץ הראשון "צוות אולימפוס" התחרה נגד "צוות הרקולס", שלא הוצגו בו שחקנים. בקיץ השני הצטרפו חניכים ל"צוות אולימפוס" והוא נחלק לשני צוותים, "צוות אכילס" (בעלי חולצות אפורות) בהנהגתו של אלכס, ו"צוות אתנה" (בעלי חולצות כחולות) בהנהגתה של נינה. בקיץ השלישי לאחר שעזבו רוב החניכים, "צוות אולימפוס" (חולצות כחולות) חוזר, ולמחנה הצטרף "צוות טורינו" (בעלי חולצות אדומות) שהמחנה הקודם שלהם נסגר עקב תאונה. בשל ריבים בהמשך הקיץ השלישי, מיקה החליטה לערבב את הצוותים טורינו ואולימפוס וכעת שמותיהם הם צוות 1 (חולצות אדומות) וצוות 2 (חולצות כחולות). בקיץ הרביעי והאחרון "צוות אולימפוס" המקורי מתאחד (חולצות כחולות) והם מתמודדים נגד מחנה עתידים (חולצות אדומות).
חניכי המחנה > טורינו

ארז בראל (עומר דרור) (עונות 4–5 ראשי, אורח בעונה 7) - מנהיג "צוות טורינו". חברו הטוב של אודי. גרם לתאונה של דנה. לבסוף הודה באשמה ונעצר. חזר עם צוות טורינו בפרק האחרון של הסדרה.
מאיה נוריאל (רוני דלומי) (עונות 4–5 ראשית, אורחת בעונה 7) - חברה ב"צוות טורינו". קיבוצניקית יפת תואר וחכמה. מאוהבת באודי אך חושבת שהוא זה שדרס את דנה ועוזרת לרשף למצוא הוכחה שאודי אשם, לבסוף מגלה שארז הדורס ועוזרת לאודי להוכיח שהוא לא אשם בדריסה של דנה.
אודי קורמן (בן רביד) (עונות 4–5 ראשי, אורח בעונה 7) - חבר ב"צוות טורינו". "ילד טוב ירושלים" וטוב לב, מאוהב במאיה. היה בטוח שהוא דרס את דנה ולכן הודה באשמה אך לאחר שנעצר הזיכרון חזר לו והוא נזכר שארז הדורס ולאחר שארז הודה, אודי קיבל עבודות שירות, השתחרר מהכלא וחזר אל מאיה.
רותם טישלר (מאיה שואף) (עונות 4–5 ראשית, אורחת בעונה 7) - חברה ב"צוות טורינו". מנסה לנקום ביולי על עברה אך ברגע האחרון מתחרטת כי ראתה את האקס שלה דניאל וגילתה שעדין מאוהב בה. מופיעה שוב בעונה 7 במסיבת הסיום של המחנה.
גילי אנג'ל (מיטל מיכאלי) (עונות 4–5 ראשית, אורחת בעונה 7) - חברה בצוות טורינו. קלילה, מחוברת לטבע ואוהבת חיות. חלתה במחלה אלפא 1 אך ארז הצליח להשיג לה את התרופות. בגדה בהוגו לאחר העונה החמישית והשאירה אותו שבור לב. מופיעה שוב בעונה 7 במסיבת הסיום של המחנה.
דנה שוורץ (יונית טובי) (עונות 4–5 משנית) - הייתה חברה ב"צוות טורינו" עד שנפגעה בתאונת דרכים בה היו מעורבים אודי וארז. לבסוף חזרה ללכת.
צוות המחנה

ארי מיטרני/בראון (גיא זו-ארץ - ארי המבוגר (עונות 1–3 ראשי, 6-7 ראשי) אופק אהרוני - ארי הצעיר (עונה 7 אורח)) - אביו של יונתן, אביה החורג של נינה ובן זוגה של עמליה. הבעלים של המחנה.
עמליה בראון/מיטרני (הדס קלדרון) (עונה 1 משנית) - אימה של נינה, ביתו של סיימון, בת זוגו של ארי ואימו החורגת של יונתן. פיטרה את רועי מגאליס. לאחר העונה הראשונה טיפלה בסיימון ולא חזרה לגאליס.
מיקה שדה (דנה פרידר) (עונה 1 משנית, אורחת בעונה 3, 4-5 ראשית) - בקיץ הראשון היא מדריכת צוות אולימפוס, התאהבה בבנימין וכשנעלם יצא לחיפוש בעקבותיו אך כשהגיעה למבצר של שומרי הסוד נתפסה על ידי עמון שענד לה את תליון גילגמש ובכך היא הופנטה על ידו וצייתה לפקודותיו, אך בעצת עדי נפטרה מהתליון והשתחררה מההפנוט. בעונה הרביעית מנהלת את המחנה ויוצרת קשר עם השוטר שהפעיל את מאיה ולבסוף הופכים לזוג. אמרה שתחזור בעונה הבאה ולא חזרה. מסופר שנסעה עם חבריה לתאילנד.
רועי (גל אמיתי) (עונה 1 משני, 6–7 ראשי) - מדריך צוות אולימפוס, אשר ניהל רומן נסתר עם שרון. עובר לעבוד במקסיקו. בעונה השישית רוצה לסגור את גאליס בדרך פוגע בהמון אנשים, מפליל את קובי ומפרסם תמונה של רונה, אך לבסוף מתגלים כל מעשיו. לא ידוע מה עלה בגורלו אחרי שברח מהמשטרה.
בנימין "בן" ברג (תומר קפון) (עונה 1 משני) - הילד הקטן ביותר בבית האומנה בסדרת הבת, "החולמים", אשר ביקש מאבן המשאלות ש"הכל יהיה רגיל", אך בלבו רצה להפוך לנער. קירות המערה של שומרי הסוד נופלים עליו אך לאחר שיונתן וארי ראו את לוחות הגורל, בן חזר להיות ילד והצליח להשתחל ולצאת בחיים מהמערה.
חברי שבט הפראים

ניקה (דניאל גל) (עונות 6–7 משנית) הבת של מרקה, חברה בשבט הפראים. בוגדת בשבט שלה וביונתן אך בעונה השביעית עוזרת ליונתן להשמיד את ספר הבריאה.
מרקה (מאיה גסנר) (עונה 6 אורחת) מנהיגת שבט הפראים, אמא של ניקה. שומרת על ספר הבריאה. פמניסטית.
מורטון (שגיא ברייטנר) (עונה 6 משני, אורח בעונה 7) - אח של סרחיו. עוזר במשימה להשמיד את ספר הבריאה.
סרחיו (דורון ביטון) (אורח בעונה 6) - אח של מורטון. חבר בשבט הפראים. החזיק בנוצת המיועד אך היא נלקחה ממנו לאחר שהורעל על ידי דוד בכלא במקסיקו.
די לינקה

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה 
 מייסד:  אוסקר לפונטיין
 מנהיגים:  ז'נין ויסלר, סוזאנה הניג וולסו
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 2007 – הווה (17 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאליזם דמוקרטי אנטי-קפיטליזם
 נוצרה מתוך:  מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (גרמניה המזרחית)
 מטה:  ברלין, גרמניה
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל עד שמאל רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת השמאל האירופאי   השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק
 צבעים רשמיים:  אדום, ארגמן
 נציגויות בפרלמנטים
 בונדסטאג:  28 / 736
 הפרלמנט האירופי, נציגי גרמניה:  3 / 96
 בונדסראט:  4 / 69
 לנדטאגים של מדינות גרמניה:  92 / 1,889
 ראשי ממשלה פדרליים בגרמניה:  1 / 16
 
 http://www.die-linke.de
 
די לינקה (מגרמנית: Die Linke - השמאל) היא מפלגה שמאל רדיקלית דמו-סוציאליסטית בגרמניה הנמצאת, מבחינת עמדותיה, משמאל למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, והיא הסיעה השמאלית ביותר בבונדסטאג.
בראשות המפלגה מכהנות הנשיאות ז'נין ויסלר וסוזאנה הניג וולסו, וכראש הסיעה בפרלמנט מכהן דיטמר בארטש.
בעקבות הבחירות הכלליות בגרמניה 2021, מהווה דה לינקה את המפלגה הקטנה ביותר בבונדסטאג, ולה 28 חברים היושבים באופוזיציה. ברמה המחוזית, מיוצגת המפלגה בפרלמנטים של 10 מדינות משנה של גרמניה, ויושבת בקואליציה הממשלתית של 4 מהן: מקלנבורג-מערב פומרניה, ברמן, ברלין; ובתורינגיה, בה היא מובילה את הקואליציה ונציגה בודו ראמלו משמש כראש הממשלה.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-16 ביוני 2007 כאיחוד של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (PDS), יורשתה ההיסטורית של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ששלטה במזרח גרמניה עד לשנת 1989 ומפלגת עבודה וצדק חברתי - האלטרנטיבה האלקטורלית בראשות אוסקר לפונטיין שפרשה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-2005 על רקע נטיותיו הנאו-ליברליות של גרהרד שרדר, הקנצלר הסוציאל-דמוקרטי דאז.
מנהיגי המפלגה הם ז'נין ויסלר ודיטמר בארטש. לאחר הבחירות ב-2005 הייתה המפלגה למפלגה הרביעית בגודלה בבונדסטג ולה 53 מושבים מתוך 612 (8.7%). על פי נתוני המפלגה, בדצמבר 2012 היו בה 63,761 חברים רשומים. בבחירות שנערכו ב-2009 התחזקה המפלגה וזכתה ל-12 אחוזים מן הקולות. בבחירות ב-2013 הפכה המפלגה לסיעה השלישית בגודלה עם 64 מקומות, זאת אף על פי שזכתה לפחות קולות מהבחירות הקודמות (8.6%) ועמדה בראש האופוזיציה מול ממשלת האחדות בראשות אנגלה מרקל. בין חברי הסיעה הייתה אגנס אלפרס שעקב מצב בריאותה עזבה את הבונדסטג לאחר חצי שנה.
עמדות המפלגה

המפלגה תומכת בקו שמאלי מוצק מבחינה כלכלית, אך גם במשנה שמאלית בנוגע ליחסי החוץ של גרמניה. המפלגה דוגלת בזכויות העובד, האזרח והמהגר, בהנהגת שכר מינימום של 10 אירו לשעה (עם פרספקטיבה ל-12 אירו לשעה עד סוף הקדנציה 2013–2017), בקידום מעמד האישה (כ-47% מחברי המפלגה נשים, יותר מבכל מפלגה אחרת בגרמניה), בזכויות להט"ב, ובהגברת הצעדים לשמירת איכות הסביבה ושילובם עם אג'נדה חברתית. המפלגה מתנגדת בתוקף להנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות, בהתערבות של גרמניה בסכסוכים "לא לה", כגון המלחמה בעיראק ובשימוש באנרגיה אטומית. זו המפלגה הגדולה היחידה שיצאה בפומבי כנגד מעורבותה של גרמניה במלחמת אפגניסטן, וקראה להשבת החיילים הגרמנים ממדינה זו.
החל מפרוץ המשבר הכלכלי באירופה, עומדת המפלגה לצד מפלגות השמאל במדינות כגון יוון וספרד ומתנגדת לצעדים שמובילה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. המפלגה קוראת לסולידריות בינלאומית, מתנגדת לכך שהמעמדות התחתונים ומעמד הביניים נושאים בעול החובות שגרמו למשבר בזמן שהמעמדות העליונים והסקטור הבנקאי, שעל פי השקפת המפלגה שיחקו תפקיד מרכזי בהיווצרות המשבר והרוויחו עד כה מהמהלכים שננקטו לייצוב הכלכלה, משוחררים מכל אחריות.[דרושה הבהרה]
ביקורת

מתנגדי המפלגה מרבים להצביע על נטיותיהם הקומוניסטיות, לכאורה, של העומדים בראשה, ובעבר הועלו האשמות וחשדות בדבר חברותם של כמה מראשי המפלגה בשירותים החשאיים של גרמניה המזרחית לשעבר. לאחר הבחירות ב-2005 ו-2009 הצהירו שתי המפלגות הגדולות שלא יצטרפו לקואליציה עם מפלגת השמאל, זאת כיוון שחלקים שמפלגה זו נתפשת בעיני רבים כדוגלת בעקרונות קומוניסטיים, עם השנים התרככה עמדה זו. כיום משתתפת המפלגה בקואליציה של 3 מדינות מחוז בגרמניה: ברמן, ברלין ובתורינגיה בה היא המפלגה הגדולה בפרלמנט וראש ממשלת תורינגיה הוא מ"די לינקה".
"בית קרל ליבקנכט", מטה מפלגת די לינקה בברלין, הקרוי על שם קרל ליבקנכט, סוציאליסט גרמני
הפועל רמת-גן גבעתיים (כדורגל)

הפועל רמת-גן גבעתיים היא קבוצת כדורגל ישראלית המייצגת את הערים רמת גן וגבעתיים ומשחקת בליגה הלאומית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1927, הישגיה הבולטים הם זכייה באליפות בשנת 1964 ושתי זכיות בגביע המדינה, בשנים 2003 ו-2013.
הקבוצה הצמיחה מאמנים ושחקנים מהשורה הראשונה בכדורגל הישראלי, ומשנת 1950 שיחקה במשך 20 עונות בליגה הבכירה. הקבוצה משחקת באצטדיון רמת גן. לפני כן שיחקה במשך 50 שנה (במצטבר) באצטדיון המכתש, עד שנהרס בשנת 2011.
לקבוצה יריבות ארוכת שנים עם הכח רמת גן, יריבתה העירונית, והמשחק ביניהם נקרא הדרבי של רמת גן.
היסטוריה > השנים הראשונות

הקבוצה הוקמה בשנת 1927 על ידי ישקה ליפסון ואליעזר אלקס, לימים מזכיר מועצת פועלי רמת גן. בשנים הראשונות שלאחר קום המדינה נוהלה הקבוצה על ידי נתן טייבר, הוגו זינגר, אביו ומרדכי לאופר שנהרג במלחמת העצמאות.
לאחר הקמת הקבוצה שיחקה בתחילה בליגות המחוזיות (ליגות נמוכות) שארגנה ההתאחדות לכדורגל החל מהקמתה ב-1928. בעונת 1941/1942 הגיעה הקבוצה לראשונה לליגה הארצית הבכירה בזמן תקופת המנדט, וסיימה את העונה במקום התשיעי. בעונת 1943/1944 סיימה במקום השביעי, וב1944/1945 לא הוכרזה אלופה אומנם אך הקבוצה סיימה במקום השני כסגניתה של הפועל תל אביב בליגה במחוז צפון. בעונה האחרונה שהתקיימה לפני הקמת מדינת ישראל 1946/1947 סיימה הקבוצה במקום השישי.
הפועל רמת גן הייתה אחת מ-13 הקבוצות שייסדו את ליגת הכדורגל בישראל לאחר קום המדינה. במשחקה הראשון בליגה הישראלית לעונת 1949/1950, היא גברה על מכבי רחובות בתוצאה 1–3. הקבוצה סיימה את עונתה הראשונה במקום העשירי, כשמאזנה עומד על 8 ניצחונות ו-16 הפסדים. ב-1954 דורגה במקום החמישי בליגה, שהיה הגבוה ביותר שהגיעה אליו בשנות ה-50 של המאה ה-20. הצלחותיה בגביע המדינה בעשור זה היו העפלה לחצי הגמר ב-1955 וב-1958.
הקבוצה ירדה לליגה א' (אז הליגה השנייה) לראשונה בתולדותיה ב-1960, לאחר שסיימה במקום האחרון. ב-1963 היא חזרה לליגה הלאומית (אז הליגה הראשונה), לאחר שסיימה את העונה במאזן של 23 ניצחונות, 5 תוצאות תיקו ושני הפסדים.
עד שנות ה-50 לא היה לקבוצה מגרש רשמי. עיריית רמת גן סירבה להקצות לקבוצה מגרש, ובמקומה הסכימה עיריית גבעתיים להקצות לה את אצטדיון המכתש, שעד אז שימש את הקבוצה מדי פעם. האצטדיון, ששופץ ונחנך באוקטובר 1956, היה למגרש הרשמי של המועדון שנקרא מאז הפועל רמת-גן גבעתיים.
היסטוריה > האליפות ההיסטורית ולאחריה

הקבוצה זכתה באליפות בעונת 1963/1964, והייתה לקבוצה הראשונה שעושה זאת בעונה הראשונה שלה בחזרה בליגה הבכירה (והיחידה בהיסטוריה שעשתה זאת בישראל, עד לשנות ה-90 של המאה ה-20, אז בית"ר ירושלים הצליחה לשחזר ולעשות זאת פעם נוספת). היא התמודדה על התואר עם מכבי יפו והפועל פתח תקווה, ובמשחק המכריע על האליפות גברה על מכבי חיפה באצטדיון המכתש בתוצאה 0–1 משער של משה פרל. מאמן הקבוצה היה דוד שווייצר, והייתה זו הפעם הראשונה והיחידה שבה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הבכירה. הרכב הקבוצה כלל שחקנים בכירים שהגיעו מקבוצות אחרות וכן שחקני בית. שחקני הגנה: יעקב חודורוב בעמדת השוער, דני תיק ומוסלי מגינים, וגדי יניאק בלם. קישור: מרדכי בנבנישתי ולצידו משה פרל או קירשנבאום ופרידמן. ההתקפה הייתה החלק ה"נוצץ" עם צבי הימן, שמואל נחמיאס, שלמה לוי, ראובן כהן וכתב ששון.
רמת גן המשיכה לשחק בליגה הבכירה עד 1969. בתקופה זו התפרסמו משחקי הדרבי של רמת גן מול הכח רמת גן. ב-1969 ירדה הקבוצה לליגה א' פעם נוספת, לאחר שסיימה את הליגה עם 18 נקודות ו-11 שערי זכות.
בעונה הראשונה שבה חזרה הקבוצה לליגה א' היא כמעט ירדה לליגה ב', אך הצליחה להימנע מכך רק במחזור האחרון. בעונות הבאות היא ניסתה (בלא הצלחה) לחזור לליגה הלאומית, כאשר ב-1971 הייתה זקוקה לשער אחד על מנת להשוות לתיקו 1–1 מול מכבי יפו ולעלות על חשבונה. ב-1976 היא סיימה במקום השלישי, אך העפילה לליגה הארצית (הליגה השנייה) שהוקמה באותה עונה. גם ב-1977 הייתה הקבוצה מרוחקת כדי משחק אחד מהעפלה לליגה הלאומית, אך במחזור האחרון הפסידה למכבי שעריים וסיימה במקום השלישי בפעם השישית ברציפות.
הקבוצה שבה לליגה הלאומית ב-1980, לאחר 11 שנים. היא הבטיחה את העלייה שלושה מחזורים לסיום בעקבות ניצחון 0–4 על הפועל הרצליה. בעונת החזרה היא סיימה עם 12 נקודות ליגה וירדה פעם נוספת. היא חזרה לליגה הראשונה, אך גם הפעם שבה וירדה בעקבות תיקו במחזור האחרון מול הפועל באר שבע. לאחר מכן פעמיים (1986 ו-1987) כמעט וירדה לליגה א'. לאורך רוב שנת 1989 היא ניצבה במקום הראשון, שהיה היחיד המוביל לליגה הלאומית עקב צמצומה של זו ל-12 קבוצות, והצליחה לחזור לאחר שגברה במחזור האחרון על הפועל חדרה בתוצאה 0–2.
היסטוריה > שנות ה-90

את עונת 1989/1990 פתחה הקבוצה בצורה טובה, ובסוף הסיבוב הראשון דורגה במקום ה-6. בהמשך היא נחלשה מאוד, אך בזכות 3 ניצחונות מתוך 4 משחקים שמרה על אפשרות ממשית להישאר בליגה. במחזור האחרון היא אירחה את הפועל באר שבע והייתה זקוקה לניצחון כדי להישאר בליגה. אולם, המשחק הסתיים בתיקו 0-0, ורמת גן ירדה לליגה הארצית בפעם השנייה בתוך שבע שנים. היא ניסתה לחזור לליגה הלאומית בעונה שלאחר מכן, אך סיימה לאחר מכבי פתח תקווה ומכבי יבנה. בעונה שלאחר מכן היא סיימה במרכז הטבלה.
ב-1993 ירדה הקבוצה לליגה השלישית לראשונה בתולדותיה, לאחר שהפסידה במחזור האחרון להפועל אשדוד אף על פי שהייתה זקוקה לתיקו. היא חזרה לליגה השנייה כעבור עונה אחת. ב-1998 היא ירדה פעם נוספת לליגה א'. באותה עונה החליטה ההתאחדות לכדורגל בישראל על שינוי במבנה הליגות ועל הקמת ליגת העל. בעקבות השינוי הקבוצה הייתה צריכה לסיים באחד משני המקומות הראשונים בליגה א' על מנת לחזור לליגה הארצית. רמת גן סיימה במקום השני, והצליחה להעפיל לליגה הארצית החדשה.
הקבוצה זכתה בגביע הטוטו בעונה הראשונה (1999/2000) שבה הופעל גם בליגה הארצית (השלישית), לאחר ניצחון 4–5 על הפועל רעננה ועל אף שפיגרה 1–4. בסוף אותה עונה היא חזרה לליגה הלאומית (הליגה השנייה). אף על פי שנחשבה לאחת הקבוצות החלשות בליגה היא הצליחה להפתיע ולסיים במקום הרביעי.
למרות ציפיות גבוהות לקראת העונה השנייה בליגה הלאומית הקבוצה הסתבכה בתחתית הליגה. המאמן מוטי איוניר פוטר חודש לפני סיום העונה, והוחלף על ידי אלי כהן שהעלה את הקבוצה מליגה א' לליגה הלאומית. במחזור האחרון פגשה רמת גן את מכבי הרצליה (קבוצתו הקודמת של כהן), גברה עליה 2–3, נשארה בליגה ומנעה מהרצליה להעפיל לליגת העל.
היסטוריה > גביע ראשון

בשנת 2003 חוללה הקבוצה הפתעה כשהצליחה לזכות בגביע המדינה בעודה משחקת בליגה השנייה, והייתה לקבוצה הראשונה (והיחידה, נכון ל-2023) מהליגה השנייה שעושה זאת. במשחק הראשון ניצחה את הפועל ירושלים בבעיטות הכרעה, וכך עשתה גם בשמינית הגמר מול מכבי פתח תקווה. בשלב רבע הגמר ניצחה הקבוצה 0–1 את בני סכנין, ולראשונה מאז 1958 העפילה לחצי הגמר.
ב-13 במאי 2003 שיחקה הקבוצה בחצי הגמר מול מכבי תל אביב, ודקה אחת לסיום המשחק כבש שרון אביטן את שער הניצחון (1–2), והוביל את קבוצתו לגמר. משחק הגמר נערך ב-27 במאי, ובו התמודדה רמת גן מול הפועל באר שבע. במחצית השנייה הבקיע אופיר חלוואני את השער הראשון לטובת רמת גן, אך באר שבע הצליחה להשוות את התוצאה 3 דקות לפני הסיום. גם ההארכה הסתיימה בתיקו 1–1, ובדו-קרב הפנדלים ניצחה רמת גן בתוצאה 4–5, לאחר בעיטה של ליעד טפר שנכנס למשחק דקות אחדות לפני תום ההארכה.
ב-23 במאי, ארבעה ימים לפני הגמר, הצליחה הקבוצה להימנע מירידה לליגה הארצית.
היסטוריה > הינצלות מפירוק

מצבה של הקבוצה התדרדר לאחר הזכייה בגביע. רוב הסגל התחלף כיוון ששחקנים רבים שאפו להתקדם לקבוצה יותר בכירה, והקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א (אליו העפילה אוטומטית) על ידי לבסקי סופיה מבולגריה. אלי כהן פוטר באמצע העונה, ולאחר מכן הקבוצה התדרדרה עד למקום האחרון וירדה לליגה הארצית. היא לא הצליחה לחזור לליגה הלאומית, סיימה במקום השמיני ואף הפסידה בגמר גביע הטוטו של הליגה הארצית להפועל אשקלון.
בקיץ 2005 מונה לקבוצה מפרק, והיא פתחה את עונת 2005/2006 עם מינוס תשע נקודות כיוון שמינוי מפרק הוא עבירה על תקנון ההתאחדות. היא הצליחה לזכות בגביע הטוטו של הליגה הארצית לאחר ניצחון 0–2 על מכבי טירת כרמל. הקבוצה נרכשה על ידי האוהד ירון קוריס ב-1 במרץ 2006, ואליו הצטרפו אנשי עסקים אחדים ובהם יגאל כוכבי ששיחק בקבוצה בשנות ה-70. באמצע העונה היא הייתה במרחק של 13 נקודות מהמקום ה-10, ורק במחזור האחרון הבטיחה את הישארותה לאחר ניצחון על מכבי אחי נצרת. לולא הפחתת הנקודות היא הייתה עשויה לסיים במקום ה-4.
את העונה הבאה פתחה הקבוצה בצורה טובה, והחל מהמחזור השישי דורגה במקום הראשון. במחזור ה-29 ניצחה הקבוצה את מכבי טירת כרמל והבטיחה את חזרתה לליגה הלאומית לאחר שלוש שנים. במקביל, היא הצליחה להגן על זכייתה בגביע הטוטו של הליגה הארצית לאחר שגברה בגמר על סקציה נס ציונה 1–0 לאחר הארכה. בגביע המדינה העפילה הקבוצה עד לשלב חצי הגמר תוך שהיא מדיחה את הפועל כפר סבא ואת מכבי חיפה בשמינית הגמר וברבע הגמר בהתאמה. בחצי הגמר היא הפסידה להפועל אשקלון מתחתית הליגה הלאומית בתוצאה 0–1.
הקבוצה לא שיחקה היטב בתחילת עונת 2007/2008, ורק לאחר הגעתם של אבי סופר, שי בנאי ושי רביבו בפגרת החורף היא הפגינה שיפור ברמת המשחק, וצברה 8 ניצחונות מתוך תשעה משחקים בתחילת הסיבוב השני. היא אף העפילה לשמינית גמר גביע המדינה, בו הודחה על ידי יריבתה הכח רמת גן. לאחר מכן נחלשה רמת המשחק של הקבוצה והיא סיימה במקום השישי.
סגל הקבוצה עבר שינויים רבים לקראת עונת 2008/2009, והיא פתחה את העונה בצורה בינונית עם 5 ניצחונות מ-7 משחקים אך רק עם 14 נקודות ב-10 המשחקים הבאים. הסגל חוזק בינואר עם הגעתם של קרלוס צ'קאנה ואסי דומב. היא הודחה בסיבוב ט' של גביע המדינה לאחר הפסד למכבי חיפה, ולאחר שחזרה לשחק בליגה החלה לצבור נקודות ולפתוח פער מהמקום ה-6 המוביל למבחנים לעלייה לליגת העל. ב-8 במאי 2009 היא הבטיחה את עלייתה לאחר ניצחון ביתי 1–3 על הפועל רמת השרון, וחזרה לליגה לאחר היעדרות של שני עשורים.
בסיום המשחקים הסדירים של עונת 2009/2010 דורגה הקבוצה במקום ה-11, אך בעקבות הפעלת שיטת הקיזוז הנקודות לחצי ובעיות ניהוליות שונות היא ירדה עד למקום ה-14, והבטיחה את הישארותה בליגה רק במשחק הפלייאוף מול הפועל כפר סבא. קיץ 2010 התאפיין בחוסר ודאות כלכלית ומקצועית בעקבות החובות הכספיים. ב-30 ביוני הודיע הבעלים ירון קוריס כי הקבוצה תמשיך לשחק לאחר כיסוי החובות על ידי נותני החסות שלה, וכי הוא עצמו עוזב את הקבוצה לאחר ארבע שנים. ניהול הקבוצה הועבר לידי קבוצת ניהול בראשות שחר בן עמי ונתן דטנר. בנוסף לכך עזב יובל נעים לאחר חמש שנים בתפקיד המאמן, והוחלף על ידי שלומי דורה.
סגל השחקנים > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: ישראל איציק ברוך
עוזר מאמן: ישראל אייל ברוך
מאמן שוערים: ישראל שאול סמדג'ה
מאמן כושר: ישראל רותם בר יוסף
היריבות עם הכח

הדרבי הראשון בין הפועל להכח רמת גן נערך ב-1964, והסתיים בניצחונה של הפועל בתוצאה 1–2. המשחקים בשנות ה-60 נחשבו למתוחים מאוד, ובאחד מהם נדקר סוס של המשטרה על ידי אוהד הכח. ב-1968 ניצחה הפועל בתוצאה 0–5, ולהכח הורחקו שלושה שחקנים. עונת 1968/1969 הייתה האחרונה שבה נערך דרבי רמת-גני בליגה הבכירה, וכל משחקי הדרבי שלאחר מכן נערכו בליגה השנייה.
הדרבי הרמת גני נחשב משני לעומת משחקי דרבי אחרים כגון הדרבי של תל אביב, הדרבי של ירושלים והדרבי של חיפה.
מקור כינוי הקבוצה

אחד הכינויים הנפוצים לתושבי רמת גן (ולפעמים גם לתושבי גבעתיים) הוא "אורדונים" (צורת הרבים של "אורדון" - הכינוי שהודבק לקבוצת הכדורגל המקומית, הפועל רמת גן).
איתן קרוק, איש המשק המיתולוגי ובעל הזיכיון על המזנון במכתש החל להשתמש במילה "אורדון" בשנות ה-60, מילה שלמעשה אומרת "בן אדם".
מקור המילה מגיעה משכונת הקווקזים בדרום תל אביב (שפירא של היום) והייתה מזוהה עם הכח תל אביב (לימים הכח עמידר רמת גן) אבל קרוק שמע את המילה ואהב אותה לטענתו, ואז החל להגיד אותה בכל הזדמנות ולכל אחד.
חלפו מספר שנים וקפטן קבוצת הנוער של הפועל רמת גן בשנת 1977, רוני זיידמן, סייע להשריש את המילה ומאז היא הפכה לכינוי של הקבוצה ואוהדיה.
תארים

אליפויות:
זכייה (1): 1963/1964
גביע המדינה:
זכייה (2): 2002/2003, 2012/2013
גביע הטוטו לליגת המשנה:
זכייה (2): 2011/2012, 2019/2020
סגנות (4): 1987/1988, 1994/1995, 2016/2017, 2017/2018
גביע הטוטו לליגה השלישית:
זכייה (3): 1999/2000, 2005/2006, 2006/2007
סגנות (1): 2004/2005
גביע הכ"ה לליגה א':
סגנות (1): 1973
סטטיסטיקה

נכון לעונת 2020/2021:
עונות בליגה הראשונה: 20
עונות בליגה השנייה: 43
עונות בליגה השלישית: 6
מוקדמות הליגה האירופית: 2 (2003, 2013)
מיקום הכי גבוה: אליפות ב-1964
מיקום הכי נמוך: 10 בליגה ארצית (הליגה השלישית) ב-2006
הניצחון הגבוה ביותר: 10–1 על מכבי ראשון לציון ב-1950
ההפסד הגבוה ביותר: 0–8 להפועל תל אביב ב-1953
הניצחון הגבוה ביותר בגביע המדינה: 20–0 על הפועל עין כרם ב-1963
ההפסד הגבוה ביותר בגביע המדינה: 1–6 להפועל פתח תקווה ב-1946
הקבוצה היחידה שזכתה בגביע המדינה בעודה משחקת בליגת המשנה (2003)
הקבוצה היחידה שזכתה בגביע המדינה וירדה ליגה באותה שנה (2013)
מלך שערי הקבוצה בליגה הבכירה: ראובן כהן, 60 שערים
מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים: ראובן כהן, 85 שערים
שיאן ההופעות בליגה הבכירה: ראובן כהן, 229 הופעות
שיאן ההופעות בכל הזמנים: תמיר בן עמי, 395 הופעות
שיאן ההופעות בנבחרת ישראל: חנוך מורדכוביץ', 16 הופעות
סטטיסטיקה > שיאני ההופעות

להלן עשרת השחקנים ששיחקו הכי הרבה משחקי ליגה במדי הפועל רמת גן, נכון ל-2013
*בעשורים הראשונים לא התקיימו רישומים מדויקים דיים כדי להכלילם בטבלה.
סטטיסטיקה > שיאני השערים

להלן עשרת השחקנים שכבשו את מספר שערי הליגה הרב ביותר במדי הפועל רמת גן, נכון ל-2001.
*בעשורים הראשונים לא התקיימו רישומים מדויקים דיים כדי להכלילם בטבלה.
שחקני עבר בולטים

אברהם לב
יעקב חודורוב
שלמה לוי
ראובן כהן
חנוך מורדכוביץ'
צבי היימן
עודד טרבגודה
ששון כתב
אליעזר זולר
משה פרל
אריק גילרוביץ'
ג'ורג' בורבה
שאול חייק
יואל שוהם
רוני קלדרון
דוד פרימו
שייע פייגנבוים
נמרוד דרייפוס
רפעת טורק
שולי גילארדי
יובל נעים
רונן חרזי
אילן בכר
מיכאל זנדברג
תמיר בן עמי
עומר בוקסנבוים
קרלוס צ'קאנה
אבי ברשצקי
אבי בנימין
ראו גם: קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
מאמנים

להלן רשימת המאמנים של הפועל רמת-גן לאורך שנותיה:
ראו גם

הדרבי של רמת גן
הערות שוליים

↑  גידי ליפקין, ‏"הפועל רמת גן מינתה את דני גולן לתפקיד המאמן", באתר ONE‏, 24 בפברואר 2018
↑  לאומית: הפועל רמת גן ביצעה מהפך מול בני סכנין וזכתה בגביע הטוטו, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2019
↑  לאומית: בני בן זקן פוטר מהפועל רמת גן, באתר וואלה, 15 בפברואר 2020
↑  עופר טסלפפה חתם לעונה וחצי בהפועל רמת גן, באתר ONE‏, 16 בפברואר 2020
↑  מה זה אורדון, אתר המכתש - אתר האוהדים של הפועל רמת גן
↑  רשימת כל המאמנים, אתר המכתש - אתר האוהדים של הפועל רמת גן
סמל הקבוצה הישן
שוער הפועל רמת גן, אליעזר זולר (מימין) ושחקן הפועל פתח תקווה
 נחום סטלמך, במשחק בין הקבוצות ב-שנות ה-50 של המאה ה-20
רוב מקאלהני

| --- | --- |

רוב מקאלהני, 2016
 לידה:  14 באפריל 1977 (בן 47) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס 
 השכלה:  St. Joseph's Preparatory School 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקצוע:  שחקן, תסריטאי, מפיק, יוצר פודקאסטים ואיש עסקים
 בת זוג:  קייטלין אולסון
 מספר צאצאים:  2
 
רוב מקאלהני (באנגלית: Rob McElhenney III; נולד ב-14 באפריל 1977) הוא שחקן, כותב, מפיק, יוצר פודקאסטים ואיש עסקים אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כרונלד "מאק" מקדונלד בסדרה פילדלפיה זורחת, תוכנית שהוא נמנה עם יוצריה, לצד צ'ארלי דיי וגלן האוורטון, והוא משמש גם כתסריטאי ומפיק בפועל. הוא שיחק גם בתפקיד אייאן גרים בסדרה Mythic Quest שבאפל TV פלוס, אותה יצר יחד עם דיי ומייגן גנץ.
בספטמבר 2020, הפך מקאלהני לאחד מבעלי קבוצת הכדורגל. רקסהאם, יחד עם ראיין ריינולדס. במקביל לרכישה החלו השניים בהתליך הפקה של סדרה דוקומנטרית על הקבוצה "ברוכים הבאים לרקסהאם" שמשודרת בדיסני + החל מאוגוסט 2022.
ילדותו

רוברט מקאלהני נולד ב-14 באפריל 1977 בפילדלפיה, והוריו ממוצא אירי. הוא חונך כקתולי. הוא בן דודו מצד אביו של מרקוס מקאלהני, מדליסט אולימפי. בגיל 8 התגרשו הוריו אחרי שאמו יצאה מהארון. לאחר מכן, הוא ושני אחיו גודלו בעיקר על ידי אביו, אם כי הוריו שמרו על יחסים טובים. שני אחיו של רוב יצאו גם הם מהארון, והוא תיאר עצמו כמי ש"תמיד היה חלק מהקהילה הגאה". יש לו גם חצי אח וחצי אחות מנישואיו השניים של אביו.
מקאלהני למד לתקופה קצרה באוניברסיטת טמפל, ובהמשך גר לתקופה בקמפוס של אוניברסיטת פורדהם, עד שהחליט לא להירשם.
קריירה

מקאלהני קיבל את התפקיד המשמעותי הראשון שלו בסרט "יריב אינטימי" ב-1997, אולם התפקיד בו שיחק נחתך החוצה בגרסה הסופית. בגיל 25 עבר ללוס אנג'לס. שנתיים אחר כך פגש את גלן האוורטון דרך הסוכן שלו, וכן את צ'ארלי דיי בסט צילומים של סרט בניו יורק.
בשנת 2005 עלתה לשידור הסדרה "פילדלפיה זורחת" בכיכובו.
בשנת 2020 יצר יחד עם צ'ארלי דיי ומייגן גנץ את "Mythic Quest", שעלתה לאפל TV פלוס, בה הוא מככב בתפקיד הראשי כאייאן גרים, מנכ"ל חברת גיימינג. הסדרה זכתה לשבחים.
מאז נובמבר 2021, מקאלהני, דיי והווארטון משדרים את הפודקאסט של "פילדלפיה זורחת".
כאיש עסקים

ב-2009 רכש יחד עם אשתו, קייטלין אולסון, ומספר יזמים נוספים פאב בפילדלפיה.
ב-23 בספטמבר 2020 הוכרז שמקאלהני והשחקן הקנדי ראיין ריינולדס יצטרפו כבעלים לקבוצת הכדורגל רקסהאם. ב-16 בנובמבר אושר רשמית שהשניים רכשו את המועדון, אחרי שקיבלו את אישור הקרן. ב-22 באפריל 2023 העפילה רקסהאם לפוטבול ליג השנייה וכן זכתה בגביע הנשיונל ליג.
ב-7 ביוני 2022 הכריז על הקמת חברת בידור–טק חדשה בשם Adim.
חיים אישיים

מקאלהני הכיר את אשתו, קייטלין אולסון על סט הסדרה "פילדלפיה זורחת", ולדבריו החל להתעניין בה מבחינה רומנטית בעונה השנייה. הוא כינה אותה גם "האישה המצחיקה ביותר בשואו ביזנס". השניים נישאו ב-27 בספטמבר 2008. לזוג שני ילדים בשם אקסל לי מקאלהני וליאו גריי מקאלהני, שנולדו בהתאמה ב-2010 וב-2012.
בשנת 2009 רכשו השניים, יחד עם יזמים נוספים, פאב בפילדלפיה, לו קראו Mac's Tavern.
ביולי 2023 אובחן מקאלהני עם הפרעה נוירו-התפתחותית ולקות למידה.
חיים אישיים > גוף

כחלק מההכנות לעונה השביעית של הסדרה פילדלפיה זורחת, העלה 27 ק"ג במשקלו, וכן גידל זקן. שותפו לסדרה, דיי, ציין כי הוא "נגעל" מהעלייה במשקל, וכן כי יתר חברי הקאסט היו "על הגדר ביחס לבריאותו ולבטיחותו". מקאלהני איבד אחרי הצילומים 10 ק"ג בתוך חודש, ואת היתר במהלך השנה בין הצילומים של שתי העונות.
לפני העונה ה-13 עבר שוב שינוי במשקלו, כשהפעם ירד בצורה דרמטית במשקל.