stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | סרט האקשן של השנה | "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר" | זכייה |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | כוכבת הקולנוע של השנה | ויולה דייוויס | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | כוכבת הקולנוע של השנה | רייצ'ל זגלר | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | כוכב סרט האקשן של השנה | רייצ'ל זגלר | זכייה |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | כוכב סרט האקשן של השנה | ויולה דייוויס | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר | "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר" | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | השחקן הטוב ביותר בסרט | טום בליית' | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | השחקן/ית הצעיר/ה הטוב/ה ביותר בסרט | רייצ'ל זגלר | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | מוזיקת הסרט הטובה ביותר | ג'יימס ניוטון הווארד | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | עיצוב תלבושות הסרט הטוב ביותר | טריש סאמרוויל | מועמדות |  |
חומר נפץ

הדגמה של הדלקת שלושה חומרי נפץ שונים
חומר נפץ הוא חומר המסוגל לעבור תהליך אקסותרמי מהיר המלווה בשחרור אנרגיה רבה ויוצר אפקט של פיצוץ. וזאת, כתוצאה מפעולת הצתה כלשהי. בזמן התהליך, החומר משנה את צורתו ממוצק או מנוזל לגז. בדרך כלל מכיל חומר הנפץ אלמנט הקולט חמצן ומרכיב אחר בחומר הנפץ המשמש כאלמנט מחמצן, אך קיימים גם תהליכים אחרים בעלי מאפיינים דומים. תהליך זה קרוי התפוצצות. התהליך יוצר חום רב, אור, ותוצרי לוואי גזיים בדומה לאש. כאשר פיצוץ חומר הנפץ מתבצע במקום סגור, כגון בתוך תרמיל של כדור רובה, הרי שכל הגזים שנוצרו בפיצוץ, מרוכזים בנפח הקטן ששימש קודם לכן את חומר הנפץ בצורתו הגולמית. לגזים אלו אנרגיה גבוהה, המתבטאת בלחץ גבוה מאוד. התפשטות הגזים הללו יכולה לגרום לפעולות שונות, החל מאפקט פיצוץ ועד לשיגורם של קליעים ופגזים. חומר נפץ המוצת בקלות מכונה רגיש (כגון ניטרוגליצרין), או מוצת בקושי רב ואז מכונה אדיש (כגון TNT).
חומרי הנפץ משמשים ברובם במישור הצבאי, באמצעי לחימה שונים המבוססים על אנרגיה קינטית. אך ניתן למצוא אותם גם במישור האזרחי, למשל בעבודות מסוימות בהנדסה אזרחית, כגון חציבה בהר סִלעי והריסה מהירה של מבנים.
סיווג

ישנם שני סוגים עיקרים של חומרי נפץ:
חומר נפץ הודף (חנ"ה) (באנגלית: Propellants) משמש למטרות הדיפה בסוגי תחמושת שונים. חומרים אלו הם בחלקם חומרי נפץ חלשים כגון הניטרוצלולוזה ובחלקם אינם חומרי נפץ כלל כמו אבק השרפה השחור. אבק השרפה השחור מורכב מדלק ומחמצן ואינו מסוגל לעבור תהליך ניפוץ כמו חומרי הנפץ המרסקים. תהליך הפעולה של שני סוגי ההודפים מוגדר כבעירה (דפלרגציה), ולהצתתו נדרש חום או אש גלויה. בעת הבעירה משתחררים גזים רבים ואנרגיה רבה, אך נשארות שאריות מוצקות. תהליך הבעירה הוא איטי ו"נע" לאורך החומר במהירויות של מספר בודד של סנטימטרים לשנייה עד ל-400 מטרים לשנייה. מכאן נובע גם השימוש בו כמנגנון השהייה פשוט. באבקות הדיפה הגזים מתפשטים בכיוון ההפוך מכיוון הבעירה, דבר המאפשר יצירת טילים מאבקות בעירה.
חומר נפץ מרסק (חנ"מ) (באנגלית: High Explosive) משמש למטרות חבלה והריסה במטרות מוגדרות. תהליך פעולתו מוגדר כניפוץ (דטונציה). תהליך הניפוץ אינו תהליך שרפה הכולל תגובה בין דלק ומחמצן אלא פירוק מהיר ביותר של מולקולה יחידה בלתי יציבה המכילה בתוכה את האטומים האופייניים לתרכובות דלק ולתרכובות מחמצן גם יחד. חומר נפץ מרסק לא משאיר אחריו שאריות מוצקות וגל הניפוץ שלו נע במהירויות שנמדדות בכמה קילומטרים לשנייה. בחומרי נפץ מרסקים, להבדיל מאבקות הדיפה, הגזים נפלטים לכיוון הבעירה של חומר הנפץ, אשר מעבירה גל ניפוץ בחומר.
סיווג > רגישות

חומרי נפץ מסווגים גם לפי מידת הרגישות שלהם ל"גירוי" חיצוני על מנת לפעול:
רגיש: חומר נפץ שיכול לפעול מניצוץ, חום, אש או אפילו מכה חזקה.
אדיש: חומר נפץ הדורש "גל ניפוץ" כדי לפעול בעצמו, או טמפרטורות גבוהות במיוחד (1000+ צלזיוס). אם מוצת, חומר נפץ אדיש עשוי לבעור ללא פיצוץ כלל.
מאיץ: חומר נפץ בעל רגישות בינונית המשמש בדרך כלל כ"מתווך" בין חומר נפץ רגיש לחומר נפץ אדיש.
חומרי נפץ הודפים הם לרוב רגישים, וחומרי נפץ מרסקים הם בדרך כלל אדישים, אבל זה לא מחייב. לעיתים, החומר העיקרי במטען חבלה או פצצה הוא חומר נפץ אדיש, וכדי לקבל את גל הניפוץ הראשוני שגורם לו להתפוצץ משתמשים בחומר נפץ רגיש.
חומרי נפץ ידועים > חומרי נפץ הודפים

אבק שרפה שחור מורכב מחנקת אשלגן, גפרית ופחם והוא חומר הנפץ הראשון שהתגלה לאדם. קיים גם אבק שרפה על בסיס ניטרוצלולוזה.
ניטרוצלולוזה היא צלולוזה (תאית) שעברה ניטרציה.
אבקת פלאש מורכבת מאבקת מתכת בעלת ערך קלורי גבוה, כמו אלומיניום או מגנזיום, ומחמצן חזק, כמו אשלגן חנקתי.
תערובת ארמסטרונג תערובת פירוטכנית נפיצה בשימוש בנפצים.
חומרי נפץ ידועים > חומרי נפץ מרסקים

TATP – תרכובת של אצטון, מי חמצן וחומצת מלח. TATP הוא חומר נפץ רגיש.
MEKP – תרכובת של מתיל אתיל קטון עם מי חמצן וחומצת מלח. MEKP הוא חומר נפץ רגיש.
HMTD – תרכובת של הקסמין (אנ'), חומצה ציטרית ומי חמצן. HMTD הוא חומר נפץ רגיש.
אוריאה חנקתית (אנ') – תרכובת של אוריאה (שתנן) שעברה ניטרציה. אוריאה חנקתית היא חומר נפץ אדיש.
TNT – טולואן שעבר ניטרציה וחימום. TNT הוא חומר נפץ אדיש.
טריטונל – תרכובת של 80% TNT ו-20% אבקת אלומיניום. TNT הוא חומר נפץ אדיש.
ניטרוגליצרין – גליצרין שעבר ניטרציה. ניטרוגליצרין הוא חומר נפץ רגיש. ניתן לייצבו על ידי הפיכתו לדינמיט.
C-4 – חומר נפץ פלסטי המורכב מחומר הנפץ RDX עם מאגדים פלסטיים עמידים במיוחד.
PETN – פנטאריטריטול טטרניטרט, חומר נפץ תקני הנחשב לרב עצמה.
סמטקס – חומר נפץ פלסטי רב עצמה שפותח בצ'כוסלובקיה.
נובל 808 (Nobel 808) או בקיצור 808 – חומר נפץ פלסטי שפותח על ידי הבריטים לפני מלחמת העולם השנייה לשימוש בפגזי מעיך לתותחי טנקים ופצצות מרגמה. 808 הוא חומר נפץ אדיש.
חומרי נפץ נוספים
ראו גם

חומר נפץ פלסטי
תרמיט
לקריאה נוספת

חומרי נפץ, הדף ופירוטכניקה , מאת לוי שגיב, הוצאת קרוננברג ספרות מקצועית, תל אביב.
בחינת הצורך בייצור חנ"מ כחול-לבן בראי מלחמות העבר בעולם, הוצאת מערכות, יולי 2020
מנהג פולין

מחזור לראש השנה דפוס רדלהיים כמנהג פולין
מנהג פולין (קרוי גם מנהג פיהם ומהערין או מנהג אשכנז המזרחי) הוא אחד משני הענפים הראשיים של נוסח אשכנז והמנהג האשכנזי, לצד "מנהג אשכנז". מנהג פולין התפתח במזרח גרמניה ובאוסטריה, התפשט ממנה לפולין ולכלל יהדות מזרח אירופה, וכיום עומד בבסיס המנהג האשכנזי הרווח ברוב הקהילות האשכנזיות במדינת ישראל, ביהדות ארצות הברית ובעולם בכלל. ההבדלים בין מנהג פולין ומנהג אשכנז נגעו לשלל תחומים בחיי היהודים: נוסח התפילה, מנהגי המועדים, טקסי מעגל החיים, ואף בתחום המשפטי.
מנהג פולין היה המנהג הנפוץ ביותר בקרב האשכנזים בפולין, מזרח גרמניה, צ'כיה, סלובקיה, אוסטריה, הונגריה, בלארוס, לטביה, ליטא, רומניה ורוסיה. נכון להיום, ישנם מספר הבדלים מינוריים בין הנוהג האשכנזי הישראלי והאמריקאי, בכך שבישראל נוהגים כמנהגי הגאון מווילנה ומנהגים מסוימים שהם אימצו מהספרדים.
מנהג אשכנז ומנהג פולין

המונח "מנהג אשכנז" מתייחס רק למנהג של יהודי גרמניה מדרום וממערב לאלבה, ובעיקר לקהילת פרנקפורט דמיין. קהילות צפון-מזרח גרמניה כמו המבורג הלכו בעקבות מנהג פולין, למרות שחלק מהמסורות שלהם הזכירו יותר את קהילות המערב מאשר את פולין.
היסטוריה

בשל הפזורה הגדולה של יהודי פולין ומזרח אירופה שעזבו את אירופה לאמריקה, לישראל ולמקומות אחרים, מנהג פולין הוא המנהג הנפוץ ביותר בקרב יהודים ברחבי העולם. מנהג פולין נובעת מ"מנהג אוסטרייך (עשטרייך)", מנהג אשכנזי קדום באוסטריה. כאשר החלו יהודים אשכנזים מחבל הריין לנדוד לפולין ולמזרח אירופה במאות השש-עשרה והשבע-עשרה, הם הביאו עמם את המנהג. עם הזמן, ככל שיהודים התרחקו מזרחה, כונה המנהג "מנהג פולין". מנהג פולין המקורי נהג בדרך כלל על פי הרמ"א ור' אייזיק טירנא, ומתועד בעיקר בסידורים שיצאו בפראג בזמן המהר"ל ובסידור ר' שבתי סופר. משרבו השיבושים בסידורים, ר' עזריאל ור' אליהו משיל מווילנא החליטו לתקן את הסידור אך עשו זאת על בסיס נוסח אשכנז המערבי, ומאז נוסח פולין משתקף בעיקר בסדר הפיוטים בחגים ובסליחות. בדפוס רדלהיים יצאו מחזורים וסידורים גם כמנהג פולין ברמת דיוק גבוהה, וכדי להבדילם ממחזורי נוסח אשכנז צוינו האותיות "מ"פ" בתחתית העמוד אחת לכמה עמודים. לאחר הופעתה של היהדות החסידית במאה ה-18 והפופולריזציה של הקבלה במזרח אירופה, התפתח מנהג פולין ושילב אלמנטים קבליים. לעומת זאת, בליטא, הושפע הנוסח מהישיבות ותלמידי הגר"א, כך שבפועל "מנהג פולין" נשמר בטהרה בעיקר בקהילות צפון גרמניה (ברלין, המבורג, לייפציג וכו') ובקהילות אוברלנד (וינה, פרשבורג, בודפשט וכו').
ראו גם

יהדות גרמניה
יהדות פולין
יהדות ליטא
מנהג (יהדות)
לקריאה נוספת

יצחק (אריק) זימר, עולם כמנהגו נוהג – פרקים בתולדות המנהגים, הלכותיהם וגלגוליהם, בהוצאת מרכז זלמן שזר.
ישראל מ' תא שמע, "התפילה האשכנזית הקדומה - קווים לאופייה ולתולדותיה",  הוצאת מאגנס, ירושלים, תשס"ג.
ש"י עגנון, "ולא נכשל" בתוך אלו ואלו, תל אביב 1966 עמ' רפט.
יונה ואברהם פרנקל, תפילה ופיוט במחזור נירנברג, ירושלים תשס"ח.
Steven Lowenstein‏, The Shifting Boundary between Eastern and Western Jewry,‏ Jewish Social Studies, סתיו 1997.
הערות שוליים

↑  ההבדלים בנוסח התפילה גופו הצטמצמו לאורך השנים, ובמאות השנים האחרונות נוסח תפילות הקבע כמעט זהה בין המנהגים, ונותרו הבדלים בעיקרי בסרי הפיוטים ובתפילות החגים.
↑  "Kojetin". Jewish Virtual Library. נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Vol. 10 No. 20" (PDF). The Beurei Hatefila Library. נבדק ב-2020-08-29.
↑  Daniel Goldschimdt, Rosh Hashanah Machzor, page 14 of introduction. In the Middle Ages, the border seems to have been further east.
↑  "Bayers and Polanders, "German Jews" and "Polish Jews"". Brandeis University. נבדק ב-2019-10-27.
↑  Daniel Goldschimdt, Rosh Hashanah Machzor, page 14 of introduction. An exception to this is regarding the Selichot rites, where the divisions are subdivided further geographically, see Selichot rites.
↑  Hoffman, Rabbi Lawrence A. (2016). Naming God: Avinu Malkeinu— Our Father, Our King. Woodstock: Jewish Lights. p. 264. ISBN 9781580238175.
OnlyFans

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  טים סטוקלי
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2016 – הווה (כ־8 שנים) 
 חברת אם:  Fenix International Limited
 מיקום המטה:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 בעלות:  לאוניד רדבינסקי
 ענפי תעשייה:  מדיה חברתית 
 מוצרים עיקריים:  סרט פורנוגרפי, פורנו חובבים 
 מנכ"ל:  אמרפלי גאן
 עובדים:  1,000 (נכון ל־2022) 
  
 of.com
 
OnlyFans הוא שירות מנויים לתוכן מבוסס שמטהו ממוקם בלונדון. יוצרי תוכן יכולים להרוויח כסף ממשתמשים המנויים לתוכן שלהם – ה"מעריצים" (fans באנגלית, ומכאן שם האתר).
האתר פופולרי בענף הפורנוגרפיה, אך הוא משמש גם יוצרי תוכן מז'אנרים אחרים כמו מומחי כושר גופני ויוצרים אחרים שמפרסמים באופן קבוע ברשת. הוא מאפשר ליוצרי תוכן לקבל מימון ישירות מהמעריצים שלהם על בסיס חודשי כמו גם על טיפים ותכונת שלם וצפה (PPV).
מודל עסקי

מנוי (כלומר, מעריץ של – fan of) ליוצר תוכן יכול לצפות בתוכן שלו בתמורה לדמי חבר חודשיים.[דרוש מקור] החברה משלמת 80% מהעמלות שנגבו ליוצר התוכן, כאשר 20 האחוזים הנותרים מוחזקים על ידי OnlyFans. לאחר עמלות סוחר ועיבוד, חלקה של החברה הוא בסביבות 12%.
היסטוריה

OnlyFans הושקה בשנת 2016 כאתר לאומני רשתות חברתית על מנת לאפשר לעוקבים שלהם להירשם בתשלום חודשי כדי לראות קליפים ותמונות. מעט ידוע על חברת האם, Fenix International Limited.
באוקטובר 2018 ליאוניד רדווינסקי, הבעלים של MyFreeCams, הפך לאדם בעל שליטה משמעותית עם מעל 75% בעלות בחברת האם, Fenix International Limited. הוא התמנה לדירקטור בנובמבר 2018.
בסוף חודש מאי 2019, OnlyFans הציגה הגנה נוספת לתוך תהליך אימות החשבון, כך שהיוצר עכשיו צריך לספק את תצלום הפנים שלו עם תעודות הזהות שלהם בתמונה, על מנת להוכיח כי מס' תעודת הזהות שסופק אכן שייך לבעל החשבון.
באפריל 2020 פרסם BBC Three סרט תיעודי וגילה כי ביום אחד נראה כי שליש מפרופילי הטוויטר המפרסמים ברחבי העולם 'nudes4sale' ("תצלומי עירום למכירה") שייכים לקטינים בפלטפורמות שונות, ורבים מאלו השתמשו ב-OnlyFans כדי לשתף את התוכן.
נכון לחודש מאי 2020 לאתר יש 24 מיליון משתמשים רשומים וטוען כי שילם 725 מיליון דולר ל-450,000 יוצרי התוכן שלו.
במאי 2020 אמר המנכ"ל טים סטוקלי ל-Buzzfeed News, "באתר רואים כ-200,000 משתמשים חדשים בכל 24 שעות, ו-7,000 עד 8,000 יוצרים חדשים מצטרפים מדי יום."
באמצע שנת 2020 הכריזה OnlyFans על שיתוף פעולה עם תוכנית המדיה החברתית Demon Time, כדי ליצור מועדון לילה וירטואלי עם מונטיזציה, באמצעות התכונה של שידור חי של המסך הכפול.
בינואר 2020 גייסה קיילן וורד האמריקאית בת ה-20 תרומה של יותר ממיליון דולר לצדקה במהלך גל השרפות באוסטרליה. OnlyFans חברו איתה לשותפות ראשונה למען צדקה. הדבר הפך לטרנד ויוצרי תוכן נוספים מ-OnlyFans גייסו כך כסף דרך חשבונותיהם.
יוצרים בולטים

בשנת 2017, קורטני סטודן הפצירה בעוקבים להירשם לעדכוניה. בשנת 2018, מייגן ברטון הנסון, משתתפת בסדרת הטלוויזיה הריאליטי Love Island, פרסמה סרטוני עירום של עצמה ברשת עבור מינוי חודשי. יוצרים בולטים אחרים כוללים את בלק צ'יינה, ארון קרטר, דה-דרים, ספארי סמואלס, אריקה מנא, קריסטן הנצ'ר, טאנה מונגו, בל דלפין, טרישה פייטס.
תוכן

מדיניות OnlyFans לא אוסרת על תכנים פורנוגרפיים. למעשה, האתר משמש בעיקר דוגמני פורנוגרפיה, חובבניים ומקצועיים כאחד, אך נפוצים בו תכנים מענפים נוספים שמועלים על ידי שפים, גורואי כושר, מוזיקאים ועוד.
באוגוסט 2021 הודיעה חברת OnlyFans שמדיניות התוכן שלה צפויה להשתנות, כך שהשירות יאסור פרסום תוכן מיני מפורש, זאת לאחר בקשות מ"שותפים בנקאיים וספקי תשלומים", אולם לאחר מספר ימים החברה חזרה בה מהמהלך, לאחר שספגה ביקורת ציבורית רחבה.
הערות שוליים

↑  "FENIX INTERNATIONAL LIMITED - company report". Dun & Bradstreet.
1 2 3 4  Bernstein, Jacob (9 בפברואר 2019). "How OnlyFans Changed Sex Work Forever". New York Times. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Former Chef Becomes Millionaire By Sharing Fitness Photos On Instagram". LAD Bible. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jankowicz, Mia. "We spoke to a woman earning more than $100,000 a year selling explicit content on OnlyFans — this is exactly how she makes her money". Business Insider. נבדק ב-2020-05-13.
↑  "FENIX INTERNATIONAL LIMITED - Filing history (free information from Companies House)". beta.companieshouse.gov.uk (באנגלית). נבדק ב-2020-06-23.
↑  Bernstein, Jacob (2019-02-09). "How OnlyFans Changed Sex Work Forever". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-06-23.
1 2  Gallier, Thea de (2020-04-07). "'I make over £20k a month selling nudes online'". BBC Three (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-05-12.
↑  Morgan, Jessica. "This Documentary Reveals The Dark Side Of OnlyFans". www.refinery29.com (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-05-12.
↑  "Everyone Is Making Porn At Home Now. Will The Porn Industry Survive?". BuzzFeed News (באנגלית). נבדק ב-2020-05-12.
↑  "Demon Time and OnlyFans Launch New Virtual Night Club". Complex (באנגלית). נבדק ב-2020-05-14.
↑  "Nude photos raised over $1 million for the Australia fires". VOX. נבדק ב-9 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Donate $10 to Australia, Get a Nude Photo". New York Times. נבדק ב-9 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kindon, Frances; Duff, Seamus (9 בנובמבר 2017). "Courtney Stodden starts charging randy fans to see her nudes". mirror. נבדק ב-6 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin, Laura (10 ביוני 2018). "Newbie Megan poses for nude videos in an online subscription site". irishmirror. נבדק ב-6 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blac Chyna and 5 other celebrities who have made OnlyFans pages". Insider (באנגלית). נבדק ב-2020-05-14.
↑  "OnlyFans is the site where porn is more intimate than ever". Dazed. 19 בינואר 2018. נבדק ב-4 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Porn app OnlyFans and platform JustFor.Fans stars share personal stories, paid sexual content creation, and the online adult entertainment marketplace". Esquire SG (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-05-12.
1 2 3  Rob McLean and Jill Disis, OnlyFans says it will ban sexually explicit content, CNN Business, ‏20 באוגוסט 2021
↑  Taylor Lorenz and Alyssa Lukpat, OnlyFans Says It Is Banning Sexually Explicit Content, nytimes.com, ‏19 באוגוסט 2021
↑  Ryan Browne, Porn made OnlyFans a powerhouse. Now it’s banning sexual content after pressure from banks, CNBC.com, ‏20 באוגוסט 2021
↑  Brian Fung, Why did OnlyFans ban sexually explicit content? It says it's the credit card companies, CNN Business, ‏22 באוגוסט 2021
↑  Ryan Browne, OnlyFans says it will no longer ban porn in stunning U-turn after user backlash, CNBC.com, ‏25 באוגוסט 2021
↑  Todd Spangler, OnlyFans Drops Planned Porn Ban, Will Continue to Allow Sexually Explicit Content, Variety.com, ‏25 באוגוסט 2021
ישראל זאב מינצברג

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1872 י"ד באלול ה'תרל"ב טרובין, פולין
 פטירה:  23 במרץ 1962 (בגיל 89) י"ז באדר ב' ה'תשכ"ב 
 מקום קבורה:  הר המנוחות, ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 23 במרץ 1962 
 השתייכות:  היישוב הישן
 
הרב ישראל זאב מינצברג (17 בספטמבר 1872 - 23 במרץ 1962) היה רב ופוסק בירושלים שכיהן כראש בית הדין החסידי בעיר. שימש כרב האשכנזי של העיר העתיקה עד לנפילתה במלחמת העצמאות. מחבר הספר "שארית ישראל".
קורות חייו

נולד בעיר טורובין בפולין להוריו משה צבי וגולדה (לבית וינטרוב) מינצברג, בגיל 5 עלה אביו לארץ על מנת לחמוק מגיוס לצבא הפולני, שנה לאחר מכן עלה עם שאר משפחתו אף הוא לארץ, בבחרותו למד בישיבת חיי עולם החסידית שבירושלים, ונישא לאסתר גיטל ברגמן, נכדתם המשותפת של רבי אליעזר ברגמן ורבי נחום לעווי משאדיק.
בהמשך חייו שימש כראב"ד בד"ץ כוללות החסידים בירושלים שנוסד על ידי הרב שניאור זלמן פרדקין בעל התורת חסד, משנת 1922 עד לשנת 1931 ולאחר מכן אף כדיין בעדה החרדית, בשנת תר"פ (1920) בהקמת הסתדרות ירושלים (איגוד שאיגד את תושביה החרדים של ירושלים, ובהמשך הפך לעדה החרדית) נבחר הרב מינצברג להנהלתו, בהמשך סייע לרב דוד ויינגרטן בהקמת בית יתומות שנקרא על שם מייסדו ועזר לו לעמוד מבחינה פיננסית.
כניעת העיר העתיקה

ב-28 במאי 1948 עת רבו הפצועים בקרב כוחות הרובע ותושביה אישרה מפקדת ההגנה לרבני הרובע, הרב מינצברג והרב בן ציון חזן לצאת אל מפקדת הלגיון הערבי ולסכם עימם על הפוגה לצורך פינוי הרוגים ופצועים, מפקד הלגיון עבדאללה אל תל סירב ודרש כניעה, מפקדת הרובע בניגוד להחלטת מטה ההגנה בחרה להיכנע.
לימים, סיפר הרב ישראל זאב מינצברג בריאיון לעיתון דבר על זכרונותיו מהכניעה:
התנדבנו - ר' בן ציון חזן, ראש ישיבת פורת יוסף, ואני - לצאת עם דגל לבן לשטח הערבי. כשהגענו לעמדה הקיצונית, ליד בתי מחסה, לא הרשו אותנו בחורי ההגנה לעבור. חזרנו אל המפקד, והוא הלך איתנו, ואז יצאנו לשטח ההפקר. נפנפנו כמה וכמה פעמים בדגל הלבן, אך היריות לא פסקו. הרב בן ציון חזן ידע ערבית היטב. הוא צעק אליהם בקול, עד ששמעו והפסיקו לירות. יצאו אלינו שני לגיונרים והובילונו למטה הצבאי של הלגיון. טילפנו לעבדאללה טאל, המפקד של הערבים, והוא הגיע מיד. ר' בן ציון חזן סיפר לי בלחש ששמע אותו אומר לקציניו שהכנופיות הערביות שלחמו בסמוך לשער שכם עומדות בתוקף על הדרישה לשחוט את כולם. טאל עצמו לא הסכים לכך. לאחר שיחתו עם הקצינים נפנה אלינו, ובנימוס שוחח על המצב והתעניין לדעת היכן אנשי הצבא. ר' בן ציון חזן הכיר בין קציני הלגיון רבים שבאו, בימי המאורעות, כחיילים בריטים, לבניין פורת יוסף כדי להגן עליו מפני הערבים.
ספריו

שארית ישראל - שאלות ותשובות במשך השנים בארבעת חלקי השולחן ערוך.
זאת חוקת התורה - זכות בחירה לנשים על דרך התורה.
היתר עגונה - קונטרס המשך לזאת חוקת התורה העוסק בנאמנות האישה להעיד על מות בעלה.
ישוב ארץ ישראל - דיני מצות ישוב ארץ ישראל בזמן הזה.
פירות שביעית - בדין האם פירות שביעית שנעשתה בהם מלאכה מותרים באכילה.
הערות שוליים

↑  הלל רוטנברג, רב העיר העתיקה, ראש משפחת מינצברג בארץ ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 225-248
↑  אהרן לירון, ירושלים העתיקה במצור ובקרב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, מהדורה שלישית 1978, עמ' 459-451
↑  כל סיפורי העיר העתיקה, דבר, 14 ביולי 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297424805171  ISNI: 0000 0000 6696 3302  LCCN: n88122475  VIAF: 40928892   WorldCat (עם VIAF): 40928892 
הרב מינצברג (משמאל) לצד הרב בן ציון חזן וחיילי הלגיון הירדני בעת הסדרת תנאי הכניעה בעיר העתיקה, יוני 1948
אמיר נוה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1974 (בן 50) באר שבע, ישראל
 
אמיר נוה (נולד ב-11 באפריל 1974 בבאר שבע) הוא אמן ישראלי.
ביוגרפיה

נוה החל את דרכו בעולם האמנות ב-2006, בשנים האחרונות הוא חי ויוצר בישראל, בפריז ובניו יורק. התמות המרכזיות בעבודותיו עוסקות ביחס בין העבר לשקיעתה של החברה האנושית ולתפיסות של נצח; ביחסי הכוחות בין בני אדם ובתוך נפש האדם עצמו; בחיבור בין האנושי לחייתי; בכאב הכרוך בתודעה ובערות. ההרס והכאוס מתחוללים בציור עצמו, וניכר מאבק בין מלאות המתפקעת מגופים וראשים לבין ריק מצמית ומדויק.
במהלך שנת 2022 הציג נוה טרילוגיית תערוכות בישראל ובצרפת, תחת הכותרת "עידן העבד". גוף העבודה הרחב שנוה החל ליצור בתקופת מגפת הקורונה הוא מיצב המורכב מציורים ופסלים גדולי ממדים, ומתאר התעוררות של פרטים בתוך החברה האנושית של ימינו. חלקה הראשון של הטרילוגיה הוצג 	במשכן לאמנות עין חרוד בין החודשים ינואר-מאי 2022. בטקסט התערוכה כותב נוה: "האין־מקום הנצחי הזה שבו צועדת השיירה נפגש עם מגבלות התנועה שחסמו באחת את האפשרות לנדודים ולקיום נוודי. הגבולות המוחשיים דחקו את התודעה עמוק יותר וכדרכה של מטמורפוזה נברא העבד הראשון ללא אדון". חלקה השני של הטרילוגיה, "הנשימה האחרונה לפני ההירדמות", הוצג ביוני 2022 בגלריה In Situ - Fabienne Leclerc בפריז, ואילו חלקה השלישי - "שירת העבדים" - פתח בחודש ספטמבר 2022 את החלל החדש של גלריה שלוּש ביפו העתיקה.
במרץ 2024 זכה בפרס Guerlain לציור ובנובמבר באותה השנה שתיים מעבודותיו נרכשו למרכז פומפידו בפריז.
עבודותיו של נוה הוצגו בין היתר במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון הרצליה, גלריה זומר, גלריה In Situ - Fabienne Leclerc בפריז, גלריה Shin בניו יורק, גלריה Continua - Les Moulins בצרפת וכן בירידי אמנות חשובים כגון Asia Now, ארט בזל, Fiac בפריז ו-Frieze בניו יורק. הן נרכשו לאוספי אמנות חשובים בישראל ובעולם. נוה מיוצג על ידי גלריה In Situ - Fabienne Leclerc בפריז.
על יצירתו

היסטוריון האמנות גדעון עפרת כותב כי הציור של נוה נע "באזור הדמדומים המסוכן שבין אמנות ללא-אמנות, בין שפיות לאובדן. מעטים האמנים אצלנו שמסתכנים בשטח-הפקר זה, בלימבו שבין גן-עדן לגיהנום".
חוקר ומבקר האמנות שאול סתר כתב בטקסט על התערוכה "עד אפס מקום" שהוצגה ב-2016 במוזיאון הרצליה, כי בציורים נעשה ניסיון "להשיב את הראש לדמות, לציור – וממנו להרות העולם. לא לדמיין שהראש עדיין לא נערף – כפי שהציור בעולם הדימויים הטכניים עדיין עושה לעיתים – אלא להתחיל מרגע העריפה, אך לסרב לה; לנסות להשיב לציור את הראש – שיבה מוטה, צידית. דומה כי תהליך הציור כולו נתון במאמץ זה: לחבר ראש קטוע לגוף רוטט. וכך הציורים גדושים, אך לא מלאים; דחוסים ולא חתומים; גבריים ועם זאת לא פטריארכליים".
ואילו חוקרת והתרבות והסופרת חביבה פדיה כותבת על יצירתו של נוה כי "הקו המשרבט מגיע בנסיעה אל הדף היישר מתוך הילדות כעידן הגאוני ומייתר את המלים המודפסות ומשמעותן, הופך אותן לכאוטי ואותו עצמו לבורא, משתוקק בו זמנית לנוע ולהקפיא את הילדות, להתמסר למצב האוטומטי-אקסטטי של החיים מתוך הדיוק של שעון מסטר ללא מחוגים".
תערוכות יחיד נבחרות

2008 – "הסר לפני טיסה", מוזיאון רמת גן, רמת גן
2013 – "קרקס הכאב", גלריה זומר, תל אביב-יפו
2014 – "שומקום", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2016 – "Sphéres 9", גלריה Continua, לה מולאן, צרפת
2016 – "Introspection", גלריה זומר, תל אביב-יפו
2016 – "עד אפס מקום", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה
2018 – "Should We Keep the Head", גלריה Shin, ניו יורק
2018 – "To Give What Is Due", גלריה In Situ - Fabienne Leclerc, פריז
2021 – "חדרים", גלריה שלוש, תל אביב-יפו
2021 – "להשיב את ג׳ורג׳ פָהֶייק", גלריה המדרשה, תל אביב-יפו
2022 – "עידן העבד", המשכן לאמנות עין חרוד, קיבוץ עין חרוד
2022 – "Le Dernier Soupir Avant De S'endormir", גלריה In Situ - Fabienne Leclerc, פריז
2022 – "שירת העבדים", גלריה שלוש, תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  Le dernier soupir avant de s'endormir - Amir Nave, www.insituparis.fr
↑  The Slave Song, Chelouche Gallery (באנגלית אמריקאית)
↑  cda, « Je détruis tout jusqu'à ce qu'il ne reste plus que le chaos » : Amir Nave, lauréat du Prix de dessin 2024 de la Fondation Daniel et Florence Guerlain, Connaissance des Arts, ‏2024-03-21 (ב־)
↑  Amir Nave, Chelouche Gallery (באנגלית אמריקאית)
↑  גדעון עפרת, אופקים רחבים יותר: מאוסף עפרת לאוסף לוין (ב), 17 באוקטובר 2012
↑  שאול סתר על ציוריו של אמיר נוה במוזיאון הרצליה, 24 בפברואר 2016
↑  מתוך קטלוג התערוכה "נעדר", 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 303253  NLI: 987007511329505171  GND: 1154497437  ISNI: 0000 0000 7918 1115  LCCN: no2010075625  SUDOC: 225664070  VIAF: 121205967   WorldCat (עם VIAF): 121205967
חוג הסילון

חוג הסילון, או ג'ט סט (באנגלית: Jet set) הוא כינוי שהעיתונות הדביקה לקבוצה חברתית בינלאומית של אנשים עשירים שטיילו בעולם בעידן הסילון כדי להשתתף בפעילויות חברתיות שאינן זמינות לאנשים רגילים. המונח הזה, שהחליף את המונח חברת בתי הקפה, בא לסמן סגנון החיים של נסיעה ממקום מסוגנן או אקזוטי אחד לאחר באמצעות מטוס סילון.
המונח "חוג הסילון" מיוחס לאיגור קאסיני (אנ'), כתב של ה-New York Journal-American, שכתב תחת שם העט " צ'ולי ניקרבוקר" (Cholly Knickerbocker).
שירות לנוסעים במטוסי סילון שווק בשנות ה-50 בעיקר למעמד הגבוה, אך הצגתו הביאה בסופו של דבר לדמוקרטיזציה משמעותית של הנסיעות (טיסות) האוויריות. על אף שניתן למצוא עדיין את המונח "חוג סילון" בשפה המקובלת, המשמעות המילולית של אלה שנוסעים במטוסי סילון כבר לא ישימה ככזה.
לקריאה נוספת

Amory, Cleveland (1960). Who Killed Society?. New York: Harper. OCLC 419736.
Wilkes, Roger (2003). Scandal: a Scurrilous History of Gossip. London: Atlantic. ISBN 978-1-903809-82-2.
ראו גם

תרבות ידוענים (Celebrity culture)
אליטה
החברה הגבוהה (High society)
נשף הבכורה הבינלאומי
עידן הסילון
אורחות חיים של עשירים ומפורסמים
"פאן אם" (סדרת טלוויזיה)
פלייבוי (סגנון חיים)
Setjetting