stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרב אלפרט
הישגיו

במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, חמישה מתקליטי אריך-הנגן שלו הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד ו-28 מתקליטיו אריכי הנגן נרשמו ברשימה. יש לו 14 תקליטי פלטינה ו-15 תקליטי זהב על שמו, וגם זכה בתשעה פרסי גראמי. תקליטיו נמכרו ב-72 מיליון עותקים ברחבי העולם. היו לו שני שירים שהובילו את המצעד בסינגלים של בילבורד הוט 100 : This Guy's in Love with You ב-1968,     ו-Rise ב-1979.
קורות חיים > לימודיו

הרב אלפרט נולד וגדל באזור בויל הייטס (אנ') במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה, הצעיר מבין שלושה ילדים (בת ושני בנים) של טילי (לבית גולדברג) ולואי לייב (או לואי בנציון-לייב) אלפרט. הוריו היו מהגרים יהודים לארצות הברית מרדומישל (באוקראינה של היום).
אלפרט נולד למשפחה של מוזיקאים. אביו, אף שהיה חייט במקצועו, היה גם נגן מנדולינה מוכשר. אמו למדה כינור בגיל צעיר, ואחיו הגדול, דוד, היה מתופף מוכשר מגיל צעיר. אחותו מימי, שהייתה המבוגרת ביותר, ניגנה בפסנתר. הרב החל לנגן בחצוצרה בגיל שמונה.
הרב התחיל ללמוד בבית הספר התיכון פיירפקס בלוס אנג'לס (אנ') החל מכיתה י' בשנתון של 1951. בכיתה יא', ב-1952, הוא היה חבר בצוות הכושר שלהם, אחת מההתמחויות שלו הייתה טבעות (התעמלות), אבל כריתת תוספתן שבוע לפני מפגש ליגה ביטלה את המשך דרכו שם. בשנתו האחרונה בתיכון (1953), הוא התחיל להתמקד בחצוצרה.
בעת לימודיו באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC) בשנות ה-50, הוא היה חבר ב"להקת הצעדה הטרויאנית של USC" במשך שנתיים. ב-1956 הופיע בתפקיד כ"מתופף בהר סיני" בסרט עשרת הדיברות.
קורות חיים > תחילת ההצלחה

בשנת 1957, אלפרט כצמד עם רוב וירטס, עוד תמלילן מתפתח, כתב שירים לחברת התקליטים קין רקורדס (אנ'). מספר שירים שנכתבו על ידי אלפרט או בשותפות במהלך השנתיים הבאות, הפכו ל-20 הלהיטים המובילים, כולל "Baby Talk" מאת יאן ודין (אנ') ו-"Wonderful World" מאת סם קוק. ב-1960 החל אלפרט את קריירת ההקלטות שלו כסולן ב-RCA Records תחת השם דור אלפרט. בשנת 1962, אלפרט ושותפו העסקי החדש ג'רי מוס הקימו את Carnival Records עם השיר "Tell It to the Birds" כהוצאה הראשונה שלהם. ההפצה מחוץ ללוס אנג'לס התבצעה על ידי דוט רקורדס. לאחר שקרניבל הוציאה את הסינגל השני שלה "Love Is Back In Style" מאת צ'רלי רובינסון, אלפרט ומוס גילו שהיה שימוש קודם בשם "קרניבל" ושינו את שם המותג שלהם ל-A&M Records.
ההמשך הביא לאלפרט הצלחות גדולות במסגרות שונות.
קריירה שנייה

לאלפרט יש גם קריירה שנייה כצייר ופסל אקספרסיוניסטי מופשט עם תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד ברחבי ארצות הברית ואירופה. תערוכת הפסלים "Herb Alpert: Black Totems", שהוצג ב-ACE Gallery, Beverly Hills, מפברואר עד ספטמבר 2010, הביאה תשומת לב תקשורתית לעבודתו החזותית. תערוכתו ב-2013 בתערוכה סנטה מוניקה, קליפורניה כללה גם ציורים מופשטים וגם פסלים דמויי טוטם גדולים.
דיסקוגרפיה

The Lonely Bull (1962) LP-101 (mono)/101S (stereo)
Volume 2 (1963) LP-103/SP-103
South of the Border (1964) LP-108/SP-4108
Whipped Cream & Other Delights (1965) LP-110/SP-4110
Going Places (1965) LP-112/SP-4112
What Now My Love (1966) LP-114/SP-4110
S.R.O. (1966) LP-119/SP-4119
Sounds Like… (1967) LP-124/SP-4124
Herb Alpert's Ninth (1967) LP-134/SP-4134
The Beat of the Brass (1968) SP-4146
Christmas Album (1968) SP-4166; reissued as SP-3113
Warm (1969) SP-4190
The Brass Are Comin' (1969) SP-4228
Greatest Hits (1970) SP-4245
Summertime (1971) SP-4314
Solid Brass (compilação) (1972) SP-4341
Foursider (compilação) (1973) SP-3521
You Smile - The Song Begins (1974) SP-3620
A Treasury of the Award-Winning Herb Alpert and the Tijuana Brass plus selections from the Baja Marimba Band (1974) Longines Symphonette LWS-500-505
Coney Island (1975) SP-4521
Just You and Me (1976) SP-4591
Greatest Hits Vol. 2 (1977) SP-4627
Herb Alpert/Hugh Masekela (1978) SP-728
Main Event Live! (1978) SP-4727
Rise (1979) SP-4790
Beyond (1980) SP-3717
Magic Man (1981) SP-3728
Fandango (1982) SP-3731
Blow Your Own Horn (1983) SP-4919
Bullish (1984) SP-5022
Wild Romance (1985) SP-5082
Classics Volume 1 (1986) CD-2501
Classics Volume 1 (1987)
Keep Your Eye On Me (1987) SP-5125
Under a Spanish Moon (1988) SP-5209
My Abstract Heart (1989)
North on South St. (1991)
The Very Best Of Herb Alpert(1991)
Midnight Sun (1992)
Second Wind (1996)
Passion Dance (1997)
Colors (1999)
Definitive Hits (2001)
Lost Treasures (2005)
Whipped Cream & Other Delights Rewhipped (2006)
Rise (reissue) (2007)
ביבליוגרפיה

Cuscuna, Michael and Ruppi, Michel. The Blue Note Label: A Discography. Greenwood Press, Westport, Connecticut 2001.
Larkin, Colin The Encyclopedia of Popular Music. Third edition. Macmillan, New York, N.Y. 1998.
Lyman, Darryl. Great Jews in Music. J. D. Publishers, Middle Village, N.Y. 1986.
Sadie, Stanley, and Hitchcock, H. Wiley (Ed.). The New Grove Dictionary of American Music. Grove's Dictionaries of Music, New York, N.Y. 1986.
ראו גם

A The Herb Alpert/Tijuana Brass discography
לקריאה נוספת

הרב אלפרט: אמן ומוזיקאי
אתר רשמי שלו
הרב אלפרט בפייסבוק
הערות שוליים

↑  Reich, Howard (29 בספטמבר 2015). "Herb Alpert at 80: Gently Upbeat". Chicago Tribune. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Go-Set Australian charts - 24 July 1968". www.poparchives.com.au. אורכב מ-המקור ב-2020-03-29. נבדק ב-2022-01-03.
↑  "Dutch Charts - dutchcharts.nl". dutchcharts.nl.
↑  "flavour of new zealand - search listener". www.flavourofnz.co.nz.
↑  "SA Charts 1965–March 1989".
↑  "Official Charts Company". Officialcharts.com. 1968-07-09.
↑  "1979 Talent in Action – Year End Charts : Pop Singles". Billboard. 91 (51): TIA-10. 22 בדצמבר 1979. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  1980 Talent in Action – Year End Charts : Pop Singles. Billboard. Vol. 92. 20 בדצמבר 1980. p. TIA-10. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411934405171  PLWABN: 9810649663905606  BIBSYS: 99061545  BNE: XX828231  BnF: cb138907044 (data)  CiNii: DA16756039  GND: 123809827  ICCU: UBOV509816  ISNI: 0000 0001 1494 4801  LCCN: n91071762  MusicBrainz: db76f244-049f-440e-be53-cc5f3c0cdfb6  NKC: ola2002113849  NLA: 35822567  NSK: 000648180  NTA: 071275479  RERO: 02-A018632107  SNAC: w6wf68s8  SUDOC: 158486676  ULAN: 500348520  VIAF: 84952468   WorldCat (עם VIAF): 84952468 
הרב אלפרט ב-1966
וסילי מישין

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1917 ביבאלינו, רוסיה 
 פטירה:  10 באוקטובר 2001 (בגיל 84) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  מדע הטילים 
 מקום מגורים:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 מקום לימודים:  המכון לתעופה במוסקבה 
 מוסדות:  המכון לתעופה במוסקבה 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור הכוכב האדום  פרס לנין  עיטור מהפכת אוקטובר  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי  מדיילת הזהב של קורוליוב 
 
וסילי פאבלוביץ' מישין (ברוסית: Василий Павлович Мишин;‏ (18 בינואר 1917 - 10 באוקטובר 2001) היה מחשובי המתכננים הסובייטיים של מנועים רקטיים ומיזמי חלל.
מישין שימש במשך שנים כסגנו של סרגיי קורוליוב, המתכנן הראשי וראש תוכנית החלל של ברית המועצות. לאחר מותו של קורוליוב בשנת 1966, מונה מישין למחליפו כראש משרד התכנון המיוחד מספר 1, לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. כישלונות בתחום פיתוח משגר החלליות שנועד להנחית קוסמונאוטים על הירח, ה-N-1, הביאו לפיטוריו של מישין בשנת 1974. במקומו מונה לתפקיד ולנטין גלושקו.
לאחר פיטוריו עמד מישין בראש המכון להנעה רקטית במסגרת המכון המוסקבאי לאווירונאוטיקה. פרסם מאמרים רבים והיה חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.
מישין ותוכנית הירח של ברית המועצות

וסילי מישין נולד בכפר ליד מוסקבה. בשנת 1935 הוא סיים את המכון לתעשיית תעופה במוסקבה והחל לעבוד בתחום. בשנת 1945 הוא נשלח לגרמניה ולמד את הישגי התוכנית הגרמנית V-2. במהלך זה הוא הכיר את סרגיי קורוליוב והם החלו לעבוד ביחד על תוכנית הטילים הסובייטית.
לאחר מות קורוליוב ב-1966, מונה מישין כמחליפו ב-OKB-1. מישין ירש מקורוליוב את תוכנית הפיתוח של המשימה המאוישת הסובייטית לירח, ובמיוחד את מיזם המשגר אדיר הממדים N-1, שמשרד התכנון התחיל לתכנן בשנת 1959. המיזם היה רווי בעיות טכניות, יריבויות בין מתכננים וראשי משרדים, והיה קושי רב במימונו.
על פי עדויות רבים ממכריו ועמיתיו לעבודה, מישין נעדר את הכריזמה והקשרים הפוליטיים של קורוליוב, ולא הצליח לסחוף אחריו את ההנהגה הפוליטית של ברית המועצות שתהא מחויבת למיזם הירח, וכמו כן לא התבלט בין שאר המתכננים הראשיים כדמות בעלת סמכות ויוקרה, כפי שהיה בימיו של קורוליוב. נחיתותו בתחומים שצוינו היו בין הגורמים שהביאו לכישלון תוכנית הפיתוח של המשגר N-1, ולבסוף פיטוריו בשנת 1974 מראשות משרד התכנון וביטול מיזם השיגור המאויש לירח. החל משנת 1974 הוא התרכז בעבודה במכון לתעשיית תעופה במוסקבה.
בשנת 1990 פרסם מישין את זיכרונותיו בנושא תוכנית הירח, תחת הכותרת "מדוע לא טסנו לירח". בסיומו של הספר ציין מישין: "איני רוצה שהקוראים יחשבו שאני מתחמק מאחריותי כמתכנן ראשי למספר טעויות שנעשו, במסגרת התוכנית להנחתת אדם על הירח. מי שלא עושה מאום, אינו טועה. אנו, יורשיו של קורוליוב, עשינו כמיטב יכולתנו, אך לא היה בכך די".
עיטורים

כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי
3 עיטורי לנין
עיטור מהפכת אוקטובר
עיטור הכוכב האדום
ורנים

ורנים או ורינים (בגרמנית: Warnen או Wariner), היו שבט גרמאני קטן שחי בצפון-מזרח גרמניה של ימינו, ליד הים הבלטי. על קיומו של השבט ידוע רק ממניין השבטים של תלמי בספרו "גאוגרפיה". תלמי ממקם שבט זה במקום המכונה "וירונוי" או "וירונום", קרוב למקום מושבם של הסואבים. ניתן להניח כי שבט קטן זה נטמע בסואבים במועד כלשהו אחרי כתיבת "גאוגרפיה" במאה השנייה לספירה.
זמרי קאמרן

מקהלת "זמרי קאמרן" (32-24 זמרים) הוקמה ב-1976 על ידי המנצח אבנר איתי ורות שחר.
ב-1980 השיקו במוזיאון תל אביב את "קול המקהלות" – סדרת מנויים מקהלתית-קאמרית, שכללה גם תוכניות א-קפלה באורך מלא. הסדרה כללה שישה קונצרטים, שבארבעה מהם הופיעו "זמרי קאמרן" עם איתי או מנצחים אורחים, ובנותרים התארחו מקהלות והרכבים קוליים מישראל ומחוצה לה.
בעונה השנייה לקיומה של "קול המקהלות" הוכפלה המקהלה פי שישה והפכה לארצית: שתי סדרות בתל אביב ואחת בחיפה, ירושלים, כפר סבא ובאר שבע. הסדרה התקיימה במתכונת זו עד סמוך לפירוק "זמרי קאמרן" ב-1991. בנוסף לכך השתתפה המקהלה בהפקות תזמורתיות ומקהלתיות שונות עם תזמורות שונות. המנצח והמייסד אבנר איתי שימש כמנצח וכמנהל המוזיקלי של "זמרי קאמרן" במשך 13 שנים.
תקליט שהקליטו "זמרי קאמרן" עם מבחר שירי עדות בעיבודים למקהלה יצא לאור בשנת 1981, וב-1988 הוזמנה המקהלה להקליט ולצלם תוכנית טלוויזיה בערוץ הראשון עם שירי ארץ ישראל.
"זמרי קאמרן" הורכבה ברובה מבוגרי ותלמידי האקדמיות למוזיקה וסמינרים למורים למוזיקה ובשנות קיומה השתתפו בה זמרים חברי קיבוצים ומושבים מכל רחבי ישראל, שהתמחו בשירה מקהלתית וסולנית.
מקהלת "זמרי קאמרן" ערכה 2 מסעות קונצרטים אל מחוץ לישראל:
1984 – לרומניה בהזמנת משרד התרבות הרומני.
1986 – לספרד ולגרמניה.
ורן אור

ורן אור (באנגלית: Verne Orr, נולד כג'ורג' ורנון אור הבן, באנגלית: .George Vernon Orr, Jr;‏ 12 בנובמבר 1916 - 27 בנובמבר 2008) היה איש עסקים, איש חינוך ופוליטיקאי אמריקאי מקליפורניה, שכיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא רונלד רייגן.
ראשית חייו

ורן אור נולד בדה מוין, בירת איווה. הוא גדל במערב התיכון וקודם לתחילת לימודיו בבית הספר התיכון עברה המשפחה לקליפורניה.
ב-1937 הוא סיים את לימודיו במכללת פומונה, שם הוא היה חבר באחוות פי בטא קפא. ב-1939 הוא סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.
במלחמת העולם השנייה שירת אור בצי ארצות הברית. באפריל 1942 הוא החל בשירות פעיל בגיס האספקה של הצי. במהלך המלחמה הוא שירת הן בזירת צפון אמריקה והן בזירת האוקיינוס השקט. עד לשחרורו בנובמבר 1945 הוא הגיע לדרגת לוטננט. הוא המשיך לשרת בכוחות המילואים של הצי עד 1951 ושוחרר אז בדרגת לוטננט קומנדר.
קריירה עסקית וציבורית

עם תום שחרורו משירות פעיל החל אור לעבוד בעסק למכירת מכוניות של אביו בפסדינה, ובסופו של דבר היה לשותף בעסק. הוא היה פעיל בתחום זה בין השנים 1946–1962. בשנת 1960 לערך הוא החל להעביר את תחום העניין שלו לעסקי ההשקעות של המשפחה. ב-1963 הוא היה לנשיא בנק השקעות וחיסכון בפסדינה, ובתפקיד זה הוא שימש עד 1966.
ב-1966 בחר מושל קליפורניה, רונלד רייגן, באור כמנהל משרד הרישוי של קליפורניה. בתפקיד זה הוא שימש עד 1969, אז הוא שירת זמן קצר כמנהל השירותים הכלליים של המדינה לפני שהיה למנהל הפיננסים של המדינה, תפקידו בו הוא שימש בשנים 1970–1975.
בין השנים 1975–1980 לימד אור מימון ממשלתי בבית הספר למנהל ציבורי שלאוניברסיטת דרום קליפורניה. ב-1977 מינה אותו המושל ג'רי בראון כחבר במועצה המנהלת של אוניברסיטת קליפורניה.
ב-1980 היה אור חבר בוועדת מסע הבחירות של רייגן בבחירות לנשיאות שנערכו אותה שנה. לאחר שנבחר רייגן כנשיא, היה אור לסגן מנהל משרד המעבר שלו. ב-1981 מינה אותו הנשיא רייגן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.
כמזכיר חיל האוויר עבד אור בשיתוף פעולה עם ראש מטה חיל האוויר, הגנרל צ'ארלס גבריאל. יחד עלה בידם להבטיח הגדלה בתקציב חיל האוויר, לדאוג לכוח האדם שלו ולבצע תהליכי מודרניזציה במבנה שלו. ב-1985 סיים אור את כהונתו כמזכיר חיל האוויר.
לאחר מכן הוא שב לפסדינה, שם הוא היה לשותף בחברת התכנו והייעוץ "סמית', אור ושות'". ב-1999 הוא מונה כדקאן בית הספר למנהל עסקים וללימודים בינלאומיים של אוניברסיטת לה ורן. בתפקיד זה הוא שימש עד יוני 2002 ופרש כדקאן אמריטוס.
ב-2005, לאחר 14 שנות עבודה על התזה שלו, השלים אור את חובותיו ללימודי הדוקטור בפוליטיקה ובמדיניות ציבורית באוניברסיטת קלרמונט. באותה עת הוא היה בן 88. נושא התזה שלו היה פיתוח המפציץ B-1 לנסר, מערכת שהוא סייע לקידומה כאשר כיהן כמזכיר חיל האוויר.
מותו ומורשתו

ורן אור נפטר ב-27 בנובמבר 2008, בגיל 92, בביתו בפסדינה.
הוא רשם קריירה ארוכה ומשמעותית בעסקים, בממשל ובחינוך, וזכה לקבל מספר רב של פרסים. ב-1970 הוא הוכתר כאיש השנה של פסדינה. הוא גם היה איש השנה של צבא הישע של פסדינה וקיבל את פרס הפטריוט של פסדינה. הוא שימש כנשיא אגודת הסוחרים של פסדינה, הנשיא של סניף מחוז לוס אנג'לס של ארגון הצדקה הארצי United Way of America, נשיא מועדון ארגון הצדקה העולמי Kiwanis של פסדינה, ונשיא אגודת השירות למשפחה בפסדינה. הוא היה מנהל אמריטוס של בית החולים האנטינגטון בפסדינה.
ברמת מדינת קליפורניה, היה אור יושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת קליפורניה וחבר בחבר הנאמנים של קולג' סקריפס שבקלרמונט. הוא גם היה חבר המועצה המייעצת של אוניברסיטת A&M פלורידה ושל אוניברסיטת המדינה של פלורידה.
בין הפרסים האישיים שהוענקו לאור ניתן למנות את פרס השירות האזרחי המצטיין של מחלקת ההגנה, מדליית השירות הציבורי הראוי לשבח של הצבא, פרס השירות הציבורי המצטיין של הצי, עיטור השירות האזרחי היוצא מן הכלל של מחלקת חיל האוויר ולב הארגמן.
אוניברסיטת לה ורן הקימה את קרן המלגות על שם אור ורן. הקרן מכבדת את מורשתו של אור למנהיגות ולשירות באמצעות הענקת מלגה שנתית לסטודנה מצטיין וראוי של בית הספר למנהל עסקים וללימודים בינלאומיים של האוניברסיטה.
מדי שנה מעניקה אגודת חיל האוויר את "פרס אור ורן". פרס זה מוענק ליחידת החיל שעושה את השימוש היעיל ביותר במשאבי האנוש שלה.
הערות שוליים

1 2  Song, Jason, "Verne Orr dies at 92—Air Force secretary during Reagan administration", Los Angeles Times, Los Angeles, California, 28 November 2008.
1 2 3 4 5 6  "Verne Orr (biography)". Washington, D.C: U.S. Air Force Public Affairs Office, United States Air Force. January 2004. Archived from the original on 2004-02-07.
↑  Woolley, John T.; Gerhard Peters. "Nomination of Verne Orr To Be Secretary of the Air Force". The American Presidency Project. Santa Barbara, California: University of California (hosted).
↑  "Obituary". Los Angeles Times. November 29, 2008
↑  "National Aerospace & Special Awards" Archived 2010-12-26 at the Wayback Machine, Air Force Association, Arlington, Virginia, 5 February 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2171 0504  LCCN: n81027497  NARA: 10569248  SNAC: w6zg7p6z  VIAF: 62862046   WorldCat (עם VIAF): 62862046
וידאו טייפ

וידאו טייפ משנת 1975
וידאו טייפ לקלטות VHS
וידאו טייפ הוא מכשיר חשמלי להקלטת אות וידאו על-גבי סרט מגנטי, ולהקרנתו של האות המוקלט. במכשירים הראשונים השתמשו בסרט מגנטי על גלגלים נפרדים, מאוחר יותר הוכנסו הגלגלים והסרט המגנטי למארז הנקרא קלטת וידאו.
הפורמט הדומיננטי של מכשירי וידאו טייפ לשימוש ביתי הוא VHS (קיימים פורמטים אחרים לשימושים מקצועיים, המתאפיינים ברוחב גדול בהרבה של הסרט, לטובת איכות התמונה). פורמט ה-VHS הפך, תוך כדי תחרות עם פורמט מקביל בשם BETA שהומצא על ידי חברת SONY, לפופולרי מאוד בתחילת שנות ה-80 והמשיך להצליח עד סוף שנות ה-90. השימוש בווידאו טייפ הלך והצטמצם מתחילת המאה ה-21, עקב המעבר לטכנולוגיות חלופיות בכלל, ובפרט DVD.
ראו גם

VHS
זמירה חן

| --- | --- |

חן, השמאלית ביותר מלמטה, בלהקת גייסות השריון בתוכניתה הראשונה, 1958
 לידה:  22 בנובמבר 1940 (בת 83) רמת גן, פלשתינה (א"י)
 שם לידה:  זמירה חיון
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
זמירה חן (נולדה ב-22 בנובמבר 1940) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית. הייתה פעילה החל משנות ה-60 והגיעה לשיאה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה ברמת גן בשם זמירה חיון, במשפחה מרובת ילדים, בת להורים מלוב ומאיטליה. אביה, מורה במקצועו, היה חזן בבית הכנסת "אוהל רחל". בשירות הצבאי התגייסה ללהקת גייסות השריון, והקליטה שירים רבים הן כסולנית והן כחלק מהלהקה.
ב-1964 השתתפה במופע התיאטרלי "ערק ודבש", על בימת מועדון התיאטרון, לצידם של משה יערי, יהודה כתבי ושלמה ניצן. ב-1965 השתתפה בגרסה העברית למחזמר המצליח "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ", שהעלה גיורא גודיק. היא גילמה את דמותה של רוזמרי. ב-1966 השתתפה במחזה "אסתר המלכה", מאת נתן אלתרמן, שהועלה בתיאטרון הקאמרי, וגילמה בו את תפקיד ושתי.
ב-1969 הוציאה תקליט בשם "כל המילים האוהבות", שכלל ארבעה שירים; שלושה מהם למילים שלה (כולל שיר הנושא שהולחן על ידי דרורה חבקין) והשיר הרביעי, "יום בו יקום", מאת לאה גולדברג (לחן: דני ליטני). בהמשך, העלתה מופע בשם "שלח את עמי", שהוקדש ליהודי ברית המועצות; שירה המפורסם ממופע זה נקרא "כחול ולבן". בשנות השיא שלה בישראל כתבה מילים ללהיטים של זמרים רבים, הבולטים בהם: "אני אצבע את השלכת בירוק" שהלחין ושר יורם ארבל, "פמלה" בלחנו וביצועו של בעז שרעבי ו"ים של דמעות" בביצועה של אווה פרנסיס (אולם התפרסם בביצועו של זוהר ארגוב).
לאחר שיא הקריירה שלה בישראל ובחיפושה אחר אפיקי התפתחות חדשים, עברה להתגורר בניו יורק, שם היא מופיעה עד ימים אלו. בשנות ה-80 הקליטה מספר שירים באלבום בשפה העברית, אותו הקדישה לאביה שנפטר בשנים אלו. אלבום זה כולל פיוטים וזמירות של יוצאי יהדות לוב.
בשנת 1985 הפיקה קלטת בשם "יונתי תמתי".
בשנת 1987 הפיקה את אלבומה "לא הפכתי ליבי" שאת כלל השירים בו הלחינה וכתבה, פרט לשלושה מהם אותם תרגמה.
ב-2017 הועלתה טענה כי הלחן לשיר "דלילה" שפורסם ב-1979 והולחן על ידה, היווה השראה ללחן השיר "הפרח בגני" של זוהר ארגוב.
הערות שוליים

↑  עדה כהן, תבשילים מתובלים בפזמונים, מעריב, 30 בספטמבר 1971
↑  מסך ומסכה (פסקת "ערק ודבש"), מעריב, 6 באוקטובר 1964
↑  הנשים מאחורי מסך ההצלחה בעסקים, הַבֹּקֶר, 1 במרץ 1965
↑  שמואל כץ, דמויות מהצגת "אסתר המלכה" ב"קאמרי", על המשמר, 6 במרץ 1966
↑  כל המילים האוהבות באתר סטריאו ומונו
↑  הטענה כי הלחן ה"פרח בגני" גנוב, באתר (הצינור)
↑   זמירה חן - דלילה- סוף שנות ה-70, ערוץ היוטיוב של דודי פטימר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308930005171  ISNI: 0000 0003 7020 5135  MusicBrainz: 991feb04-61a9-4da9-9ef6-c68ea5c25450  VIAF: 235732007   WorldCat (עם VIAF): 235732007
ואסיל קווצ'נטירדזה

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1907 Konchkati, Ozurgeti Municipality, גאורגיה 
 פטירה:  9 בפברואר 1950 (בגיל 43) Konchkati, Ozurgeti Municipality, גאורגיה 
 מקום קבורה:  Konchkati, Ozurgeti Municipality 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  הצבא האדום 
 דרגה:  סטרשינה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  עיטור הכוכב האדום  עיטור הדגל האדום  עיטור לנין  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945 
 
וסילי שלבוביץ' קווצ'נטירדזה (בגאורגית: ვასილ შალვას ძე კვაჭანტირაძე וְאָסִיל שָׁלֵּוַוס-דְּזֶה קְוַוצָּ'נְטִירַדזָה, ברוסית: Василий Шалвович Квачантирадзе, ‏ 4 בינואר 1907 - 9 בפברואר 1950) היה הצלף היעיל ביותר של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לשורות הצבא האדום בשנת 1941, והרג 215 קצינים וחיילים גרמניים בעת המערכה במדינות הבלטיות. במהלך מבצע בגרטיון בקיץ 1944 חיסל קווצ'נטירדזה עוד כ-300 חיילי אויב נוספים, וסך הכל נזקפו לזכותו 534 הריגות ודאיות במהלך המלחמה.
ביוגרפיה

קווצ'נטירדזה נולד בכפר קוֹנְצְ'קָאתִי (גאו') בנפת אוזורגתי שבגאורגיה, בן למשפחת איכרים. עבד בחוות המשפחה וסייע לפרנסה עד שהצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, דרכה יכל לרכוש השכלה בתחום החקלאות. עם זאת, תוכניתו לנסוע למוסקבה ולפתח קריירה נגדעה עם פרוץ המלחמה.
בשנת 1941 התגייס קווצ'נטירדזה לצבא האדום. בתוך זמן קצר הוא הוכיח את עצמו והראה שיש לו פוטנציאל להיות צלף. הוא פעל בשיתוף פעולה עם צלף סובייטי בכיר נוסף בשם פיודור אוחלופקוב, ועד לתום המלחמה הגיע מניין החיסולים הכולל של שניהם ל-644 הרוגים. משנת 1941 ועד סיום המלחמה בשנת 1945, נזקפו לזכותו 534 צליפות מאושרות, 215 מהן הושגו במערכה במדינות הבלטיות. הוא התמקד בעיקר בהריגת קציני אויב, אך הרג גם חיילים רבים וצלפים אחרים. במהלך קרב אחד בבלארוס, כותרה יחידתו על ידי חיילים גרמנים, אך הוא הצליח לצלוף ולהרוג לבדו 60 חיילי אויב באמצעות ירי ממקומות מחבוא מוסווים. הודות לפעולותיו, לא הצליחו הגרמנים לכבוש את הכפר, שהיה בעל חשיבות צבאית רבה, ויחידת תגבורת סובייטית שהגיעה לזירה, הצליחה להדוף אותם ולהכריע את הקרב.
הודות להישגיו במלחמה זכה קווצ'נטירדזה לעיטור גיבור ברית המועצות, עיטור לנין, עיטור הדגל האדום (פעמיים), עיטור המלחמה הפטריוטית (פעמיים) ועיטור הכוכב האדום.
קווצ'נטירדזה פרש משירות בצבא האדום עם תום הלחימה, ולאחריה קיבל משרה של יו"ר קולחוז. הוא מת ב-9 בפברואר 1950 בגיל 43.
ראו גם

סימו האוהא
איוון סידורנקו
מתהאוס הצנהאור
וסילי זייצב
הערות שוליים

↑  http://www.snipercentral.com/snipers.htm
↑  http://wio.ru/galgrnd/sniper/sniper.htm
↑  http://soviet-aces-1936-53.ru/snipers/abc/k/kvachant.htm
זמרי קולגיום

אנסמבל זמרי קולגיום (או "קולגיום תל אביב" בתחילת דרכו), הוא הרכב קולי שהוקם בשנת 1997 על ידי המנצח אבנר איתי. האנסמבל פעיל בשירת א-קאפלה ובשירה בליווי תזמורות קאמריות, תוך שימת דגש על ביצוע מוזיקה יהודית וישראלית, לצד מיטב הרפרטואר הקלאסי הכללי.
בתחילת פעילותו מנה ההרכב כ-16 זמרים, אך עם השנים הורחבו שורותיו והוא כעת מונה יותר מעשרים זמרים, כולם מוזיקאים בעלי הכשרה קולית מקצועית ובעלי ניסיון רב בשירת אנסמבל. אבנר איתי שימש כמנצח והמנהל המוזיקלי עד שנת 2011. בתחילת שנת 2014 החליף ישי  שטקלר את ברק טל בתפקיד המנהל המוזיקלי. האנסמבל נוהג להופיע באולמות קונצרטים ובפסטיבלים המובילים ברחבי הארץ (פסטיבל ישראל, כפר בלום, חג החגים בחיפה, פסטיבל מוזיקה דתית בנצרת ופסטיבל אבו גוש), התארח במספר קונצרטים בסדרת "אתנחתא" המושמעת בשידור חי בקול המוזיקה, והשתתף בסיורים באירופה.
בפעילותם שמים זמרי קולגיום דגש על שיתוף פעולה ערבי-יהודי, בין השאר בהשתתפותם בפרויקט רב השנים Voice of Peace, עם מקהלה ערבית משפרעם ועם הזמרת תמנה בראואר.
הערות שוליים

↑  מיסה חגיגית קטנה מאת ג’ואקינו רוסיני, "קונצרט חגיגי לרגל מינויו של ישי שטקלר למנהלו המוזיקלי החדש של האנסמבל", אתר עכבר העיר, 12 במרץ 2014
ואסוי

ואסוי (בהונגרית: Vászoly) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי ואסוי

בואסוי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 7 |  |
| 1880 | 9 | 581 |
| 1910 | 3 |  |
| 1920 | 14 |  |
| 1930 | 3 |  |