stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרו וייקפילד

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1956 (בן 68) אטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Andrew Jeremy Wakefield 
 ענף מדעי:  הונאה במחקר 
 מקום מגורים:  באת' 
 מקום לימודים:  St Mary's Hospital Medical School  King Edward's School 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו  בית החולים המלכותי החופשי  Johnson Center for Child Health and Development 
 פרסים והוקרה:  Rusty Razor Award (2018) 
 בן או בת זוג:  אל מקפירסון 
 
אנדרו ג'רמי וייקפילד (באנגלית: Andrew Jeremy Wakefield; נולד ב-1957) הוא גסטרואנטרולוג וחוקר רפואי לשעבר מבריטניה, שנודע בשל מאמר שקרי מ־1998 שבו טען כי זיהה קשר בין "החיסון המשולש", שנועד למנוע תחלואה בחצבת, חזרת ואדמת, ובין הופעת אוטיזם ומחלות מעיים. בעקבות פרסום המאמר רישיונו הרפואי נשלל והלאנסט, המגזין הרפואי שבו פורסם המאמר, חזר בו מפרסום המאמר. וייקפילד ממשיך בפעילותו כמתנגד חיסונים (הכוללת הופעה בכנסים ויצירת סרטים כמו vaxxed).
מאמרו

המאמר הציג דיווח של 12 מקרים בלבד. תוצאות המאמר על הקשר בין החיסון המשולש למחלות, והמסקנות שנבעו ממנו, הופרכו מכל וכל. מאמרו של וייקפילד הוביל לצניחה בשיעורי ההתחסנות בארצות הברית, בריטניה ואירלנד, ובהתאם לעלייה בתחלואה בחצבת וחזרת ולעלייה בתמותה ממחלות אלו. אזהרותיו החוזרות ונשנות נגד החיסון תרמו לאווירה של חוסר אמון כלפי כלל החיסונים, ולהופעתן המחודשת של מחלות שנחשבו עד אז כנשלטות.
וייקפילד פרסם את המאמר בכתב העת הרפואי לאנסט ב־1998. אחרי פרסום המאמר, חוקרים אחרים שניסו לחזור על הניסויים לא הגיעו לאותן תוצאות שפרסם וייקפילד, ולא הצליחו לאשש את הנחתו בדבר הקשר בין החיסון המשולש ואוטיזם, ובמקביל בין האוטיזם ומחלות המעיים.
ב־2004, בדיקה של כתב הסאנדיי טיימס הבריטי בריאן דיר העלתה שוייקפילד פעל מתוך ניגוד עניינים כלכלי. תגלית שהובילה לבסוף לכך שרוב שותפיו של וייקפילד למאמר משכו את תמיכתם בפרשנות הממצאים. בהמשך, המועצה הרפואית הכללית הבריטית חקרה טענות להתנהגות בלתי הולמת מצידם של וייקפילד ושניים מעמיתיו לשעבר, חקירה שהתמקדה בממצאי תחקיר הסאנדיי טיימס, ובהם בין היתר הטענה שילדים לוקי אוטיזם נחשפו שלא לצורך לפרוצדורות רפואיות פולשניות, ובהן קולונוסקופיה וניקור מותני, והטענה שוייקפילד פעל ללא ההסמכה האתית הנדרשת מוועדת האתיקה המוסדית הרלוונטית.
בנוסף למאמר זה, ב־28 בינואר 2010, קבעה ועדה סטטוטורית בת חמישה חברים של המועצה הרפואית הכללית כי 36 מהטענות נגד המאמר הוכחו, כולל ארבע טענות בדבר חוסר יושר ו־12 טענות בדבר ניצול ילדים פגועים התפתחותית. הוועדה פסקה כי וייקפילד "כשל בחובתו כרופא אחראי", וכי בפרסום המאמר הוא פעל הן בניגוד לאינטרס של מטופליו והן "באופן לא־ישר ולא־אחראי". חודש לאחר מתן הפסיקה, הלאנסט חזר בו לחלוטין מפרסום המאמר המקורי וציין כי חלקים ממנו היו שקריים לחלוטין; העורך הראשי של כתב העת אמר כי המאמר היה "מוטעה מעיקרו" וכי לאנסט "הוּלך שולל". שלושה חודשים לאחר מכן רשם הרופאים הבריטי פסל את רישיונו של וייקפילד ואסר עליו לעסוק ברפואה בבריטניה, בנימוק שהוא בדה את תוצאות המאמר.
ב־2011, מאמר מערכת בכתב העת הרפואי BMJ כינה את עבודתו של וייקפילד כ'זיוף מתוחכם'. במאמר המשך שלו ב־BMJ, בריאן דיר טען כי וייקפילד תכנן לעורר פאניקה מהחיסון המשולש, ובעקבותיה להשיק מיזם עסקי שירוויח מבדיקות רפואיות חדשות ו"בדיקות מבוססות ליטיגציה". בנובמבר 2011, דיווח נוסף ב־BMJ חשף תוצאות גולמיות מהניסויים והראה כי בניגוד לטענותיו של וייקפילד בלאנסט, ילדים שהשתתפו בניסוי לא לקו בדלקות מעיים.
וייקפילד המשיך להגן על המאמר ומסקנותיו, וטען שאין בו כל זיוף, מרמה או מניע כלכלי. בפברואר 2015 הוא חזר שוב על הכחשותיו וסירב לחזור בו מטענותיו, אף על פי ש"כעת שום גוף מקצועי מכובד לא תומך בהנחתו לקשר סיבתי בין החיסון המשולש ובין דלקת מעיים", כפי שקבע שופט בריטי בדיון הקשור למקרה.
אסטרטגיית אוכף

אסטרטגיית אוכף (באנגלית: Straddle Strategy) היא אחת מהאסטרטגיות המקובלות בהשקעה בשוק ההון. את אסטרטגיית האוכף מבצעים באחד האופנים הבאים: קניית אוכף או מכירת אוכף.
אסְטְרָטֶגְיַת קניית אוּכָּף (Long straddle strategy)

אסטרטגיה שבה נעשית קניה של אופציות רכש ואופציות מכר, כאשר תאריך הפקיעה ומחיר המימוש של האופציות זהים.
אסטרטגיה זו מתאימה למצב שוק תנודתי, כאשר מעריכים שצפויה להתרחש תנועה חדה בשוק, אך לא יודעים להעריך לאיזה כיוון. לצורך יצירת אסטרטגיה זו נדרש המשקיע לתשלום ראשוני לצורך קניית האופציות. עם זאת, אם ההערכה נכונה, והשוק תנודתי האסטרטגיה תיצור רווח.
יתרונות האסטרטגיה: הרווחים יכולים להיות בלתי מוגבלים. ההפסדים יהיו מוגבלים לעלות רכישת האופציות.
חסרונות האסטרטגיה: מאחר שטווחי הכיסוי של האסטרטגיה רחוקים יחסית - אחוזי ההצלחה אינם גבוהים בדרך כלל, וגם במקרה של רווח, הרי שאינו גבוה משום שרק לעיתים רחוקות מבצע השוק תנודתיות חדה עד למועד הפקיעה.
אסְטרטגְיַת מכירת אוּכָּף (Short straddle strategy)

אסטרטגיה שבה נעשית כתיבה של אופציות רכש ואופציות מכר, כאשר תאריך הפקיעה ומחיר המימוש של האופציות זהים.
אסטרטגיה זו מתאימה למצב שוק יציב, כאשר מעריכים שלא צפויה להתרחש תנועה חדה בשוק. ביצירת אסטרטגיה זו גובה המשקיע תשלום ראשוני מכתיבת האופציות. האסטרטגיה מאפשרת להישאר במצב של רווח כל עוד השוק לא מבצע תנועה חדה לאחד הכיוונים. במידה והשוק נע לקצוות – האסטרטגיה תיצור הפסד.
יתרונות האסטרטגיה: כל עוד השוק יציב, או שנכס הבסיס נסחר ביציבות – נוצר רווח. לעיתים תספיק תקופה קצרה של מספר שבועות של יציבות על מנת לקבוע שנוצרו רווחים, וזאת משום שמחירי האופציות נשחקים מהר, ועל ידי כך ניתן לרכוש את האופציות שנמכרו במחיר נמוך (=סגירת פוזיציה).
חסרונות האסטרטגיה: הרווח הנוצר הוא מוגבל. ההפסד העשוי להיווצר אינו מוגבל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסטרטגיית קניית אוכף
אסטרטגיית מכירת אוכף
אריה לייב קינדרפרוינד

"שירים שונים", 1834 לבוב. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 133
אריה לייב בן נתן קינדרפרוינד (קינדערפריינד; בלועזית: Arieh Loeb Kinderfreund;‏ 1788 – 1837) היה משורר עברי, בלשן, איש רוח בן תקופת ההשכלה ומראשוני משכילי גליציה.
קינדרפרוינד נולד בעיר זמושץ' במזרח פולין. בשנת 1815 האזור עבר לשליטת האימפריה הרוסית. רוב חייו הוא התגורר בגליציה שהייתה בשליטה של האימפריה האוסטרית ושימש מורה לשפות. ב-1834 הוא הוציא לאור, בלבוב (למברג), את ספר שיריו העבריים, "שירים שונים", בסיוע אחיו אברהם קינדרפרוינד. שיריו של קינדרפרוינד מתאפיינים ברהיטות העברית ובעושרה וכן בתיאורי טבע ובהתבוננות הפנימית של המחבר בחייו ורגשותיו. מאפיינים אלו הפכו את שירתו ליוצאת דופן בקרב כותבי העברית בתקופתו.
קינדרפרוינד הותיר אחריו שירים עבריים נוספים שלא פורסמו, חיבור בלטינית על עליונות השפה העברית ומאמר פולמוסי לטובת היהדות.
אנטוניו לופס גררו

אנטוניו לופס גררו (בספרדית: Antonio López Guerrero; נולד ב-13 בספטמבר 1981; בנידורם שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

לופס החל את הקריירה שלו באתלטיקו מדריד. לאחר עונתו הראשונה במועדון, בה עזר לאתלטיקו להעפיל לליגה הראשונה בספרד, הושאל לאוסאסונה למשך שנתיים, בהן החמיץ חמישה משחקי ליגה בלבד. לאחר מכן חזר לאתלטיקו והפך לשחקן קבע בקבוצה. לופס זכה עם הקבוצה בליגה האירופית כקפטן לאחר ניצחון במשחק הגמר על פולהאם.
לאחר עונת 2011/2012 עזב לופס את אתלטיקו מדריד וחתם במיורקה, לאחר שנתיים עזב את הקבוצה.
לופס היה בסגל נבחרת ספרד במונדיאל 2006. את משחקו הראשון בנבחרת שיחק במוקדמות הטורניר, מול נבחרת סרביה ומונטנגרו בתיקו 0:0.
תארים

הליגה האירופית: 2009/2010, 2011/2012
הסופר קאפ האירופי: 2010
גביע האינטרטוטו: 2007
ארחות שבת

| --- | --- |

כריכת הספר ארחות שבת
 מידע כללי
 מאת:  שלום יוסף גלבר, יצחק מרדכי רובין
 סוגה:  ספרות הלכתית 
 נושא:  הלכות שבת 
 הסכמות:  הרב שמואל אוירבך, הרב שמואל וואזנר, הרב נסים קרליץ
 הוצאה
 הוצאה:  מכון הדרת ירושלים
 תאריך הוצאה:  תשס"ג, תשס"ט
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  4
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003539489
 
ארחות שבת היא סדרת ספרי הלכה העוסקת בהלכות שבת. הסדרה מתייחדת בכך שכל פרק בה נפתח בתקציר ענייני של הסוגיה התלמודית וההלכתית שממנה נובעות ההלכות שבהן עוסק הפרק ורק אחר כך מובאות ההלכות בסגנון התמציתי המקובל בספרי קיצורי הלכות.
הסדרה נכתבה בידי הרב שלום יוסף גלבר, מחבר הספר "נתיבת שלום"; והרב יצחק מרדכי רובין, רב קהילת בני תורה בשכונת הר נוף בירושלים ומחבר הספר "מראה כהן".
פסקי ההלכה מבוססים על שולחן ערוך ופסקי המשנה ברורה והחזון איש. בנושאים שהתחדשו בדור האחרון הספר מסתמך על פוסקים נוספים.
תוכן ומבנה

הספר מבוסס על שיעורים בהלכות שבת שהעבירו המחברים ועל לימודם המשותף מדי יום בישיבת איתרי. מטרתו לאגד את כל הלכות השבת בצורה תמציתית וברורה, וכן לברר את ההלכות שהתחדשו בדורנו בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית.
בתחילת כל פרק באה הקדמה קצרה על הנושא המדובר בפרק ועל מקורותיו ההלכתיים. כל פרק מורכב מסעיפים המביאים את ההלכה בצורה תמציתית, ובתחתית העמוד ישנן הערות המביאות את המקורות לפסיקה, מרחיבות את הדיון ומביאות שיטות של פוסקים נוספים. בנוסף לפסקי המשנה ברורה והחזון איש המהווים בסיס לפסקי ההלכה בספר, מסתמכים המחברים על הרב משה פיינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך הרב יוסף שלום אלישיב, הרב ניסים קרליץ ועוד.
חלק ראשון יצא לאור בשנת ה'תשס"ג, 2003, חלקים שני ושלישי יצאו לאור בשנת ה'תשס"ט, 2009. חלק רביעי יצא בשנת 2020, ה'תשפ"א, כשכולו עוסק בדיני הדלקת נר שבת.
הספר קיבל הסכמות מהרב שמואל וואזנר והרב נסים קרליץ ומכתב ברכה מהרב שמואל אוירבך.
סגנון הספר

הספר נחשב לאחד מספרי הלכות שבת בני זמננו הבולטים בציבור החרדי-ליטאי, לצד שמירת שבת כהלכתה הוותיק. יש המעדיפים אותו משום שהוא נוטה יותר להחמיר ביחס ל'שמירת שבת כהלכתה', וכן בעקבות הסתמכותו באופן רחב יותר על החזון איש בהכרעותיו.
במהדורה הראשונה של החלק השלישי, הופיעה התייחסות למעלית שבת, מבלי להכריע בין האוסרים למתירים, ובמהדורה שנייה שיצאה לאור בתשס"ט, התייחסות זו הושמטה, והסעיף שלפניה חולק לשני סעיפים כדי שלא לשבש את מספור הסעיפים באותו פרק.
הערות שוליים

↑  השמטת מעליות שבת בספר "ארחות שבת" במהדורה החדשה - פורום אוצר החכמה, באתר forum.otzar.org
אניס (אירלנד)

| --- | --- |
רחוב בעיירה
רחוב בעיירה
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 פרובינציה:  מנסטר מנסטר
 מחוז:  מחוז קלייר
 גובה:  3 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  25,276 (2016)
 קואורדינטות:  52°50′47″N 8°58′51″W﻿ / ﻿52.8463°N 8.9807°W﻿ / 52.8463; -8.9807 
 אזור זמן:  UTC
 www.visitennis.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי אניס(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי אניס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אניס (באנגלית: Ennis; באירית: Inis) היא עיירה במערב אירלנד, בירת מחוז קלייר. אניס ממוקמת לאורך נהר הפארגוס, מצפון ללימריק ומדרום לגולווי. לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2016, מנתה האוכלוסייה באניס 25,276 תושבים, מה שהפך אותה לעיירה הגדולה ביותר בקלייר, העיירה הגדולה ביותר בפרובינציית מנסטר וה-12 הגדולה באירלנד.
העיר ידועה בפאבים המוזיקליים שלה וברחובותייה הצרים והמתפתלים. רחובות העיר מקושטים בציורי קיר. סמטאות קטנות מתחברות לרחוב הראשי, לסמטאות צורת קשת והן נקראות בואייס (BowWays) - מילה ייחודית לעיר אניס.
אטימולוגיה

מקורו של השם אניס במילה האירית Inis שפירושה אי. העיר ממוקמת על אי במרכזו של נהר הפארגוס.
היסטוריה

לעיר אניס נודע תפקיד חשוב בהיסטוריה הפוליטית של אירלנד.
בעבר היה לעיר קשר הדוק למשפחת או'בראיין. העיר נבנתה ללא חומות, דבר שאיפשר לקתולים רבים לגור בה (קתולים לא הורשו לגור בערים מוקפות חומה). בשל כך עקרו סוחרים קתולים רבים מהעיר לימריק לעיר אניס, מה שתרם רבות לשגשוגה. היא שימשה כבסיס למשטרה הבריטית ורבים מבני העיר השתתפו במלחמת העולם הראשונה בשורות הצבא הבריטי.
היסטוריה > פוליטיקה

בעיר פעלו מספר דמויות איריות בולטות לאורך ההיסטוריה:
דניאל או'קונל נבחר באניס לייצג את מחוז קלייר, ובה הוא נשא את נאומיו למען שוויון זכויות לקתוליים.
צ'ארלס סטיוארט פרנל נשא באניס את הנאום המפורסם שבו קרא להחרים את הפקידים והאיכרים ששיתפו פעולה עם הבריטים.
איימון דה ואלירה נבחר באניס לייצג את מחוז קלייר בפרלמנט.
מקומות בעלי עניין

פסלו של או'קונל - פסל זה ממוקם בקצה רחוב או'קונל, במקום בו עמד בית משפט. הבחירות בהן נבחר דניאל או'קונל נערכו במקום בו עמד בית המשפט.
מנזר פרנסיסקני - הוקם במאה ה-13, נפגע קשות ברפורמציה האנגלית וננטש במאה ה-17. לפי האגדה המקומית במנזר שוכנת רוח הרפאים של הנזיר האחרון.
ערים תאומות

ארצות הברית פיניקס, אריזונה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  IRELAND: Major Towns
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564430205171  BnF: cb15180523q (data)  GND: 4727849-3  LCCN: n82137567  MusicBrainz: 6fd0f7cf-e72b-4450-b952-5457d9670d63  SUDOC: 164706178  VIAF: 264316258   WorldCat (עם VIAF): 264316258
אנדרו ויזנייבסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1981 (בן 43) סטטן איילנד שבניו יורק
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  6
 מכללה:  סנטנרי
 קבוצות כשחקן
 2004–2005   2005–2006   2006   2006–2007   2007–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2011   2012:  הכוכב האדום בלגרד   טלקום בון   סניידרו אודינה   ציבונה זאגרב   אוראל גרייט   ספרטק סנקט פטרסבורג   מכבי תל אביב   אפס פילזן   ספירו שרלרואה
 הישגים כשחקן
 מלך הסלים בליגה הגרמנית (2006)   שחקן ההגנה של העונה בליגה הקרואטית (2007)   MVP של גמר הגביע הישראלי (2010)
 
אנדרו ויזנייבסקי (באנגלית: Andrew Wisniewski; נולד ב-1 בספטמבר 1981) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז.
קריירה

ויזנייבסקי, יליד סטטן איילנד, ניו יורק, הוא בוגר מכללת סנטנרי משנת 2004. לאחר סיום לימודיו, ניסה לקבל חוזה בליגת ה-NBA, אך לא הצליח ויצא לאירופה.
את הקריירה הבוגרת שלו החל בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, במדיה קלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן שיחק בטלקום בון הגרמנית, במדיה קלע 20.6 נקודות בממוצע למשחק וסיים את העונה כמלך קלעי הליגה.
את עונת 2006/2007, החל ויזנייבסקי בסניידרו אודינה האיטלקית, אך כבר בדצמבר 2006 עבר לציבונה זאגרב הקרואטית, עימה שיחק גם ביורוליג ואף קלע 11 נקודות בהפסד קבוצתו 83–91 למכבי תל אביב ביד אליהו. כמו כן, זכה עם ציבונה באליפות קרואטיה ונבחר לשחקן ההגנה של העונה בליגה. לאחר עונה זו עבר לאוראל גרייט מליגת העל הרוסית, במדיה קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לספרטק סנקט פטרסבורג מאותה הליגה והעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות ו-4.8 אסיסטים למשחק.
ב-23 במאי 2009 חתם ויזנייבסקי לשנתיים בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל הישראלית. בתחילת העונה קיבל דקות משחק רבות ובמהלך העונה הסדירה של הירוליג שיחק כמעט 32 דקות בממוצע. עם זאת סבל מחוסר יציבות ביכולתו, מה שגרם לדירדור מעמדו כרכז הפותח של הקבוצה. גם בליגה סבל מחוסר יציבות, אך זה לא הורגש מכיוון ומכבי ניצחה בכל משחקי הליגה שלה בחודשים הראשונים של העונה.
בשלב הטופ-16 של היורוליג הידרדר מעמדו של ויזנייבסקי אף יותר ועל אף שהמשיך לפתוח בחמישייה, הצטמצמו דקותיו לכ-20 בממוצע בלבד. גם ממוצעיו הידרדרו בשלב זה והוא ירד ל-4.2 נקודות ו-1.3 אסיסטים בממוצע למשחק בלבד. עם זאת, הצליחה מכבי להעפיל לשלב ההצלבה מהמקום הראשון בבית, לאחר שניצחה בכל משחקי הבית שלה בשלב זה והוסיפה ניצחון חוץ על ריאל מדריד. במקביל לתחילת שלב הטופ-16, הציג ויזנייבסקי יכולת טובה בליגה ואף הציג את משחק השיא שלו במכבי, כאשר קלע 26 נקודות עם 100 אחוזי הצלחה מהשדה (7/7) נגד ברק נתניה. למרות משחקו המצוין, לא הצליחה לסייע למכבי שהפסידה משחק ליגה לראשונה בעונת 2009/2010, 114-103, לאחר שתי הארכות.
ב-18 בפברואר 2010 הוביל את מכבי תל אביב לזכייה בגביע המדינה לראשונה מזה שלוש שנים. במשחק הגמר נגד בני השרון, קלע 11 נקודות ומסר 9 אסיסטים ונבחר ל-MVP של משחק הגמר.
ב-28 ביוני 2010 חתם ויזנייבסקי לשנה בקבוצת אפס פילזן מליגת העל הטורקית והעפיל איתה לשלב הבתים ביורוליג, אבל לאחר שזו לא הצליחה להעפיל לשלב הבא הוא שוחרר מהקבוצה ב-1 במרץ 2011.
הערות שוליים

↑  יעל מרגלית, ‏אנדרו וישנייבסקי סיכם במכבי תל אביב לשנתיים, באתר ONE‏, 15 באפריל 2009
אריה לייב מוואלטשיסק

רבי אריה לייב מוואלטשיסק (נפטר בכ"ז בניסן תקע"ג) היה רב וצדיק חסידי בדור השלישי לחסידות. תלמידו של המגיד ממזריטש.
תולדותיו

נולד לרבי שלום. היה תלמידו של המגיד ממזריטש. נישא לבתו של רבי יוסף יוסקה מאליק. היה תלמיד חכם גדול וכיהן ברבנות בוואלטשיסק. בשנת תקס"ה התקבל לרבנות יאשי אך הכתיר את בנו במקומו ועלה לארץ ישראל והתגורר בצפת שם נפטר ונקבר במערת הבאר מים חיים.
בניו היו:
רבי יוסף יוסקה. היה בצעירותו אצל המגיד ממזריטש. היה תלמידו של אביו. הוכתר לרבנות יאשי בהשתתפות רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. נפטר בט' בשבט תקס"ז. היה חתנו של רבי יוסף משה ממז'יבוז', בנו של הרב מאפטא. בנו היה רבי פנחס חותנו של רבי משה מקארוב. חתנו של רבי יוסף היה רבי שמשון מאוזריאן (בנו של רבי משולם פייבוש הלר) ממנו יצאה שושלת אדמו"רים.
רבי משה, ממלא מקומו של אביו בוואלטשיסק. בנו רבי חיים אורי פייבוש עלה לארץ ישראל. היה חתנו של רבי יעקב שמשון משיפיטובקה ובשנית חתנו של רבי משה אפרים אחיינו של רבי אברהם דב מאבריטש. בנו היה רבי אלתר אברהם יוסף, חתן רבי נפתלי צבי מטבריה (נכד רבי צבי בן הבעל שם טוב) וחותנו של רבי יחיאל מיכל מסטרטין טורקא.
חתנו (נישואים ראשונים) רבי צבי בנו של החוזה מלובלין.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב, הוצאת מעריב, 1977, עמ' 84.
אריה לייב רובין

אין תמונה חופשית
הרב אריה לייב רובין (תר"י, 1850 - חשוון תרצ"ו, 1935) היה רבה של וילקומיר ומראשי אגודת הרבנים בליטא.
קורותיו

נולד ברדושקוביץ לרב אברהם רובין. בבחרותו למד אצל רבי דוד בונימאביץ שהיה רבה של ווידז'.
נשא לאשה את דינה בתו של ר' זלמן וינונסקי מנכבדי הקהילה בווידז'.
בתרמ"ג, נפטר רבו רבי דוד בונימאביץ, ומספר שנים לאחר מכן נבחר למלא את מקומו כרבה של ווידז'. לימים מונה לרבה של וילקומיר, ואת מקומו ברבנות בווידז' תפס חתנו הרב יוסף שלמה כהנמן. יזם את הקמת הישיבה בווילקומיר. היה פעיל מרכזי במערכות הציבוריות של היהדות החרדית בליטא.
על שמו רחוב וילקומירר בבני ברק.
חתניו

הרב שרגא פייבל הורביץ, בנו של הרב ברוך הורביץ ונכדו של הרב שרגא פייבל פרנק. היה ר"מ בישיבת סלבודקה.
הרב יוסף שלמה כהנמן, אב"ד פוניבז' ומייסד ישיבת פוניבז'.
הרב אשר קלמן ברון, ר"מ ומשגיח בישיבת פוניבז' בליטא.
ארמון סנסוסי (האיטי)

ארמון סנסוסי (צרפתית Palais de Sans-Souci) הוא ארמון חרב בעיירה מילו בצפונה של האיטי. מאז 1982 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית.
גנרל אנרי כריסטוף, שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה, תפס את השלטון במדינה ב-1806 יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני.
ב-1810 החל כריסטוף בהקמת הארמון למרגלותיה של מצודת לה פרייר שהקים על פסגת ההר הסמוך והעבודה נשלמה ב-1813. הארמון נקרא במכוון על שמו של ארמון סנסוסי בפוטסדם, שהוקם על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה, ומשמעות השם בצרפתית היא "ללא דאגה". ב-1811 הכריז על עצמו כמלך אנרי הראשון מהאיטי, ושלט באזור עד שהתאבד בארמון ב-1820. הארמון עצמו חרב ברעידת אדמה ב-1842 ומאז לא הוקם שוב.
ארחנטינוס ג'וניורס

אסוסיאסיון אתלטיקה ארחנטינוס ג'וניורס (בספרדית: Asociación Atlética Argentinos Juniors) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי המפורסם בשל השחקנים אשר שיחקו בו. השחקן המפורסם בהם הוא דייגו ארמנדו מראדונה, שעל שמו נקרא גם האצטדיון הביתי של המועדון.
המועדון הנמצא בשכונת ויז'ה קרספו בבואנוס איירס זכה בשתי אליפויות ארגנטינה (1984, 1985) ובשני גביעים יבשתיים (ב-1985 זכתה בליברטדורס ובאינטראמריקנה). כיום הקבוצה נאבקת כדי לשרוד בליגה ולרוב מעורבת במשחקי התחתית.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-14 באוגוסט 1904 בשכונת "ויז'ה קרספו" בבואנוס איירס אך כעבור מספר שנים נדד לשכונת "ויז'ה אורקיזה". המועדון הצטרף לליגה הארגנטינאית הבכירה ב-1922 וסיים את עונתו הראשונה במקום השישי.
ב-20 באוקטובר 1976 ערך דייגו ארמנדו מראדונה את הופעת הבכורה במדי הקבוצה כשהוא רק בן 15. מראדונה שיחק בשורות הקבוצה עד שנת 1981 אז עבר לבוקה ג'וניורס.
בשנת 1984 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ארגנטינה (טורניר מטרופוליטנו), את הקבוצה אימן 'מרקוס ספוריטי שהגיע במקומו של אנחל לברונה שנפטר ב-20 בספטמבר 1983. שניהם דגלו בשיטת משחק התקפית. ספוריטי הוחלף על ידי חוסה ז'ודיקה שהוליך את ארחנטינוס לזכייה שנייה באליפות (טורניר נסיונל). באותה שנה זכתה ארחנטינוס גם בגביע הליברטדורס היחיד בתולדותיה אחרי שגברה על אמריקה קאלי מקולומביה. לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע אינטראמריקנה שהמפגיש את אלופת דרום אמריקה ואלופת צפון אמריקה.
ארחנטינוס שיחקה מאוחר יותר מול יובנטוס בגביע הביניבשתי אך הפסידה בבעיטת הכרעה מ-11 מטרים.
ב-2010 זכתה הקבוצה באליפות הקלאוסורה, האליפות השלישית בתולדותיה.
אצטדיון הקבוצה

ארחנטינוס משחקת באצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה שנקרא על שמו של דייגו מראדונה. האצטדיון מכונה גם לה פטרנאל בשל מיקומו ברובע לה פטרנאל בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-26 בדצמבר 2003 ומכיל 24,800 מקומות. קודם לכן חלקה הקבוצה את אצטדיון ארקיטקטו ריקרדו אצ'ברי יחד עם קבוצת פרו קאריל אואסטה בין השנים 1993 עד 2003.
שחקנים בולטים

אקדמיית הנוער של המועדון נחשבת לאחת המעולות בארגנטינה ובשל כך הקבוצה מכונה "המִנבָּטָה" (אל סמיז'רו), רשימת השחקנים שגדלו בקבוצה כוללת בין היתר:
דייגו ארמנדו מראדונה
חואן רומן ריקלמה
פרננדו רדונדו
אסטבן קמביאסו
חואן פבלו סורין
דייגו קנייה
פבריסיו קולוצ'יני
כריסטיאן ראול לדסמה
לוסיאנו גונדו
תארים

אליפות ארגנטינה - 3 (מטרופוליטאנו 1984, נסיונל 1985, קלאוסורה 2010)
גביע ליברטדורס - 1 (1985)
גביע אינטראמריקנה - 1 (1985)
אשן

אשן (בגרמנית: Eschen) היא עיירה ומחוז בנסיכות ליכטנשטיין, הממוקמת בין מאורן לגמפרין. לפי מספר התושבים ממוקמת אשן במקום החמישי במדינה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4501779-7  HDS: 007053  MusicBrainz: bdd7f588-b703-4bc4-aef7-436680bd0bbe
ארט בוכוואלד

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1925 מאונט ורנון, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בינואר 2007 (בגיל 81) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לתקשורת ועיתונות ע"ש אננברג של אוניברסיטת דרום קליפורניה, תיכון פורסט הילס, תיכון ג'מייקה 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית 
 סוגה:  סאטירה 
 בן או בת זוג:  Ann Buchwald 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לפרשנות (1982)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרום קרולינה (1993)  פרס הורשיו אלג'ר (1989)  פרס אוולין פ. ברקי 
 
ארט בוכוואלד (באנגלית: Art Buchwald;‏ 20 באוקטובר 1925 – 17 בינואר 2007), היה הומוריסטן אמריקאי יהודי, הידוע במיוחד כבעל טור שהתפרסם לאורך שנים בעיתון "וושינגטון פוסט" ונמכר בסינדיקציה לעיתונים רבים אחרים (ובהם "מעריב" הישראלי). טוריו התמקדו בפרשנות ובסטירה פוליטית. הוא קיבל פרס פוליצר על מצוינות בכתיבת פרשנות בשנת 1982. בשנת 1986 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות.
בוכוואלד ידוע אף בזכות פסק הדין בפרשת בוכוואלד נגד פרמאונט. בשנת 1988 תבעו בוכוואלד ושותפו אלן ברנהיים את חברת סרטי פרמאונט בטענה כי חברת הסרטים גנבה תסריט של הצמד, עליו מבוסס סרטו של אדי מרפי "מגלה את אמריקה". בוכוואלד זכה בתביעה והגיע להסדר פיצויים עם חברת פרמאונט.
קורות חיים

ארט בוכוואלד נולד ב-20 באוקטובר 1925 למשפחת מהגרים יהודית ממוצא אוסטרו-הונגרי. אביו, יוסף בוכוואלד, עסק בייצור וילונות. אמו, הלן קליינברגר, אושפזה ב-35 השנים האחרונות לחייה בבית חולים לחולי נפש. לבוכוואלד היו שלוש אחיות בוגרות ממנו - אליס, אדית, ודוריס. בתקופת השפל הגדול, לאחר שהעסק המשפחתי התמוטט, שם אותו אביו בבית יתומים יהודי בניו יורק. עד היותו בן 5 נדד בוכוואלד בין מספר משפחות אומנה ובתי יתומים, לבסוף שב לחיות עם אביו ואחיותיו בשכונת קווינס. בגיל 17 הפסיק את לימודי התיכון ועזב את הבית.
במלחמת העולם השנייה ביקש להתגייס לחיל הנחתים האמריקני, ולאחר שסורב בגלל גילו הצעיר, זייף חתימת הורה וגויס. מחודש אוקטובר 1942 ועד אוקטובר 1945 שירת בחיל הנחתים, שנתיים מתוכן בזירת האוקיינוס השקט, והשתחרר בדרגת סמל.
קורות חיים > עיתונות

לאחר שובו לארצות הברית החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס במלגת חייל משוחרר, זאת אף על פי שלא החזיק בתעודת סיום לימודי תיכון. בעת לימודיו היה העורך הראשי של ירחון הקמפוס Wampus, ובעל טור קבוע בעיתון היומי של הקמפוס The Daily Trojan. אף לאחר שהתגלה שלא סיים את לימודי התיכון התירה לו האוניברסיטה להמשיך את לימודיו, אך ללא זכאות לתואר. עשרות שנים אחר כך, בשנת 1993 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה שבה למד.
בשנת 1948 עזב את האוניברסיטה ונסע לפריז, שם קיבל משרה ככתב שבועון הבידור "וראייטי". בחודש ינואר 1949, לאחר שהביא אחד מן הטורים שכתב, שכותרתו "פריז לאחר החשיכה", למערכת המהדורה האירופית של העיתון "ניו יורק הראלד טריביון", התקבל לעבודה במערכת העיתון. הטור זכה להצלחה בעיתון, ובשנת 1951 החל בוכוואלד מפרסם טור קבוע חדש תחת הכותרת "בעיקר על אנשים" (באנגלית: Mostly About People). שני הטורים אוחדו בסופו של דבר תחת הכותרת "הצד הקליל של אירופה" (באנגלית: Europe's Lighter Side). עד מהרה רכש הטור אוהדים משני עברי האוקיינוס. בעודו בפריז היה בוכוואלד העיתונאי היחיד שזכה לראיון עומק עם אלביס פרסלי, בעת שפרסלי שהה בחופשה בפריז משירותו הצבאי בגרמניה. במרץ 1958 ערך מסע מפריס למוסקבה במכונית יוקרתית ותיאר את חוויותיו בעיתונו.
בשנת 1962 שב בוכוואלד לארצות הברית והפך בעל טור בסינדיקציה, שבשיאו התפרסם ביותר מ-550 עיתונים. הוא פרסם למעלה מ-30 ספרים (אחד מהם, מתנה מה"חברה", תורגם לעברית). הוא אף תרם מכתבותיו לעיתוני הומור.
קורות חיים > מחלתו ומותו

בשנת 2000, בהיותו בן 74, סבל בוכוואלד משבץ מוחי ואושפז למשך יותר מחודשיים. בשנת 2006 דווח כי הוא עבר ניתוח לכריתת רגל בעת שהיה מאושפז בהוספיס. בעת ראיון רדיו שהעניק ב-24 בפברואר 2006 סיפר כי החליט להפסיק טיפולי דיאליזה אותם קיבל בעקבות סיבוכי מחלת סוכרת. בראיון אחר שהעניק לכתב CNN בחודש מרץ 2006 סיפר על צוואתו בחיים בה ציווה כי לא תתבצע בו החייאה אם ישקע בתרדמת. במועד ראיון זה בוכוואלד עדיין כתב מדי פעם טור עיתונאי.
ארט בוכוואלד נפטר ב-17 בינואר 2007 מאי-ספיקת כליות. למחרת פרסם הניו יורק טיימס באתר האינטרנט של העיתון כתבת אבל מצולמת בה הופיע בוכוואלד עצמו, כשהוא אומר: "שלום. אני ארט בוכוואלד, כרגע מתתי."
הערות שוליים

↑  ארט בוכוואלד, מאחורי מסך הברזל, מעריב, 9 במאי 1958
↑  מתנה מהַחֶבְרֶה. תל אביב: הוצאת הדר, תשכ"ב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259094205171  PLWABN: 9810553695705606  BIBSYS: 90242854  BNE: XX1213390  BnF: cb12593798c (data)  CiNii: DA03056602  GND: 119313529  ISNI: 0000 0001 0870 7826  LCCN: n79133727  LNB: 000284995  MusicBrainz: 7ba7e21c-35bf-4f13-ac7b-76b39a6fdeba  NARA: 10583038  NDL: 00434708  NKC: jn20010602968  NSK: 000055882  NTA: 069812152  RERO: 02-A003054308  SNAC: w6rw2q59  SUDOC: 11500274X  VIAF: 12425812   WorldCat (עם VIAF): 12425812 
ארט בוכוואלד, 1995