stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההתפשטות הגרמנית מזרחה
הנאציזם

אדולף היטלר קרא להשתלט על שטחים למען העם הגרמני על חשבון מדינות מזרח אירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה ערכו גרמניה ובעלות בריתה מספר מערכות במזרח, שכללו את פלישת גרמניה הנאצית לפולין, מבצע ברברוסה ומבצעים נוספים שנערכו אחריו. במהלך כיבושים אלו ערכו הנאצים את תוכנית-האב למזרח שכללה ביצוע רצח עם וטיהור אתני בשטחים שכבשו במטרה להחליף את בני המקום בגרמנים. תוכנית זו הייתה פגומה במידה רבה בשל העובדה כי היה מחסור בגרמנים שהיו מעוניינים לגור במזרח. היישובים שהוקמו אוכלסו בעיקר על ידי גרמנים שהתגוררו במזרח עוד קודם לכן. בכל אופן, עד 1943 התהפכה המגמה וב-1945 הובסה גרמניה ותמה התקופה הנאצית במדינה.
גירוש גרמנים בתום מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה החל גירוש המוני של גרמנים מהמזרח שחיסלה את השאיפות להקים התיישבות גרמנית רחבה במזרח אירופה. בשלוש השנים שלאחר המלחמה גורשו הגרמנים לקו אודר-נייסה על בסיס החלטות ועידת פוטסדאם ופרוסיה המזרחית חולקה מחדש ורוסיה, פולין וליטא קיבלו את שטחיה. קו אודר-נייסה התקבל על ידי הקהילה הבינלאומית כגבול גרמניה המזרחית לאחר המלחמה, וכן כגבולה של גרמניה המאוחדת.
ראו גם

הייעוד הגלוי (מושג מקביל באידאולוגיה האמריקאית)
הערות שוליים

1 2  Edmund Jan Osmańczyk, Anthony Mango, Encyclopedia of the United Nations and International Agreements, 2003, עמ' 579, ISBN 9780415939218
↑  Drang nach Osten, אנציקלופדיה בריטניקה
1 2  Ulrich Best, Transgression as a Rule: German–Polish cross-border cooperation, 2008, עמ' 58, ISBN 9783825806545
↑  Milan Hauner, Hitler, a chronology of his life and time, 1983, עמ' 197
1 2  Andreas Lawaty, Hubert Orłowski, Deutsche und Polen: Geschichte, Kultur, Politik, 2003, עמ' 34, ISBN 9783406494369
↑  Bascom Barry Hayes, Bismarck and Mitteleuropa, 1994, עמ' 17, ISBN 9780838635124
↑  HITLER'S PLANS FOR EASTERN EUROPE
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
קולוניאליסטים גרמנים בפולין (בחלקה הרוסי) בסוף המאה ה-19
שלבים בהתפשטות הגרמנית לכיוון מזרח, 700–1400
  עד 700  700–1099  1100–1199  1200–1250  1251–1300  1301–1400
משה נתיב

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1932 טרנסילבניה רומניה רומניה
 פטירה:  20 בספטמבר 2008 (בגיל 76) ישראל 
 תאריך עלייה:  1946
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1949–1983 (כ־34 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין מבצעים חטיבה 7  קצין שלישות גייסות השריון  עוזר קצין שריון ראשי  ראש מחלקת כוח אדם  סגן ראש אגף כוח האדם  ראש אגף כוח האדם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל הסוכנות היהודית, יו"ר עמיגור ותפקידים נוספים
 
משה נתיב (22 ביוני 1932 – 20 בספטמבר 2008) היה אלוף בצה"ל, ראש אגף כוח האדם בשנים 1978–1983.
ביוגרפיה

נתיב נולד כמשה וֵג (Moise Vegh), בכפר פטרובה שבמרכז טרנסילבניה, רומניה. הוריו, יצחק וצילה וֵג, היו יהודים אדוקים. בגיל 3 עברה משפחתו לבוטושאן, שבצפון חבל מולדובה הרומנית. בגיל 14, בהשראת הרעיונות הציוניים, ברח מהבית כדי לעלות לארץ ישראל. הוא הגשים את תוכניתו במסגרת עליית הנוער בשנת 1946. בשנת 1951 הצטרפו אליו לארץ גם הוריו ואחיו.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

ב-1949 החל את שירותו בצה"ל ובמשך כ-25 שנים שימש בתפקידים שונים בגייסות השריון:
קצין המבצעים של חטיבה 7.
מפקד פלוגת טנקים.
קצין מבצעים של גייסות השריון.
קצין שלישות של גייסות השריון.
קצין השלישות של האוגדה בפיקודו של ישראל טל בתקופת מלחמת ששת הימים.
עוזר קצין שריון ראשי בתקופת מלחמת יום הכיפורים.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הועבר נתיב לאגף כוח האדם של צה"ל. הוא שימש ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם, סגן ראש האגף (1975-1978) ובדרגת אלוף, ראש אגף כוח האדם (1983-1978). בשנת 1982 עמד בראש ועדה שבדקה את מערכת השיפוט הצבאי, והמליצה על שורה של רפורמות במערכת.
במהלך שירותו סיים לימודים במסגרת המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי. היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > תפקידים אזרחיים

לאחר שחרורו מצה"ל שימש נתיב מנכ"ל חברת העובדים ועמד בראש מערך שליחי הסוכנות היהודית בארצות הברית. לאחר מכן, מונה למנכ"ל הסוכנות היהודית, תפקיד בו כיהן בתקופת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. לצד עיסוקיו אלו ולאחר סיומם, כיהן נתיב בתפקידים ציבוריים רבים, ובהם:
נשיא המועצה לישראל יפה
יו"ר מועצת המנהלים "עמיגור" (משנת 1996)
יו"ר התאגדות המכללות האזוריות
יו"ר הוועד המנהל של מרכז זלמן שזר
יו"ר אגודת "צוות - ארגון גמלאי צה"ל"
יו"ר הוועד המנהל של גימנסיה הרצליה
יו"ר ארגון אמיר (ארגון מאוחד של יוצאי רומניה) ונציגו במרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל
יו"ר דירקטוריון החברה להשבת נכסי נספי השואה
יו"ר עמותת עמותת בתי החולים הציבוריים למען הציבור
יו"ר ועדת החקירה לגבולות ירושלים (2000–2002)
יו"ר מייסד של עמותת "אזרחים תומכי שאול מופז"
יו"ר המועצה הציבורית של "המכון לחקר וללימודי עלייה והגירה, קליטה ושילוב חברתי" מטעם המרכז האקדמי רופין (משנת 2005)
דירקטור התעשייה האווירית (משנת 2005)
חבר ועדת טל
חיים אישיים

הותיר אחריו אשה ושלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אלוף נתיב — ראש אכ"א, מעריב, 1 באוקטובר 1978
↑  ישראל לנדרס, מבצע סיד לבן, דבר, 4 בפברואר 1982
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300899305171  ISNI: 0000 0001 0839 0101  VIAF: 160879719   WorldCat (עם VIAF): 160879719
התנכרות עצמית

התנכרות עצמית (Self-estrangement) היא תפיסה שהגה קארל מרקס ומאוחר יותר פיתח מֶלווין סימן (Melvin Seeman), שתיאר חמישה מצבים פסיכולוגים המאפיינים את התופעה. מרקס ציין כי התנכרות עצמית היא "הניכור של הפרט ממהותו, אובדן היכולת האובייקטיבית של האדם, ואובדן תפיסת המציאות כגילוי עצמי, ביטוי לטבעו, אובייקטיביזציה ומימוש". התנכרות עצמית מתרחשת כאשר הפרט מרגיש מנוכר לזולת ולחברה ככלל. הפרט עלול להרגיש מנוכר מעבודתו, בכך שהוא לא מרגיש שיש משמעות לעבודתו, ומכאן מאבד את תחושת העצמיות במקום העבודה. ניכור עצמי תורם לשחיקה בעבודה וללחץ נפשי רב.
תפיסות סוציולוגיות > קרל מרקס

בתורת הניכור של מרקס הוא קובע כי ניכור עצמי הוא התחושה של להיות מנוכר מאנשים ודברים סביבך. התיאוריה של קארל מרקס התמקדה בהיבט הניכור העצמי בעבודתו של האדם. לדבריו, התנכרות עצמית היא ניכור הפרט מעצמו ורגשותיו, אובדן מטרתו, אובייקטיביזציה של עצמו וחשיבה שהוא אינו מספיק טוב למימוש מטרותיו בעולם. גם אם הפרט מכחיש ניכור עצמי, הדבר יכול לאשר זאת; כאשר עצם ההכחשה מהווה חלק מהתופעה. מרקס קובע כי תחושת הזרות העצמית היא גורם משמעותי בניכור.
תפיסות סוציולוגיות > מלווין סימן

מלווין סימן הגדיר את משמעות הניכור בספרו על משמעות הניכור (1959). סימן קובע מספר מאפיינים מרכזיים לניכור: חוסר אונים, חוסר משמעות, חוסר נורמליות, בידוד וזרות עצמית. התנכרות עצמית ביחס לחברה מתרחשת כאשר החברה אינה מאפשרת את מלוא הביטוי העצמי. מצב המלווה בחוסר ביטחון ביכולת למלא את הציפיות החברתיות בהיבטים שונים של העצמי. לדבריו, לניכור נלווה אובדן הגאווה והסיפוק מהעבודה.
תפיסות סוציולוגיות > רוברט ק. מרטון

רוברט ק. מרטון אינו מגדיר ישירות את הניכור העצמי בתורת הסטייה שלו, אך הוא עוסק בקשר בין מטרות תרבות, כרעיונות והשאיפות האנושיות, והאמצעים המוסדיים, המבטאים את הפעולות שאנשים נוקטים כדי להשיג שאיפות אלה. מרטון מצביע על מצב שבו האמצעים מאומצים על ידי הפרט אך לא המטרות. במצב זה החיים הופכים טקסיים ונעדרי מטרה כוללת. אנשים עובדים כי הם יודעים שהם חייבים, לא בגלל שיש להם מטרה או סיבה שהם עושים את העבודה.
תפיסות סוציולוגיות > ארלי ראסל הוכשילד

ארלי ראסל הוכשילד הגדיר צירים רגשיים המובילים לתחושת ניכור עצמית. הדבר מתרחש כאשר בעבודה מצופה ממך לנהוג בדרך מסוימת שאינה תואמת את רגשותיך ולתת את שירות הלקוחות הטוב ביותר, גם אם אינך מרגיש כמו שאתה פועל. ניתן להראות זאת באמצעות חיוך תמיד והתנהלות מאושרת תוך מתן שירות ללקוחות. לדוגמה, הבוס שלך עשוי לומר לך "השאר את הבעיות שלך בבית", כלומר עליך להתנהג כאילו שום דבר לא בסדר גם אם אתה מרגיש נורא. הוכשילד משתמש בדוגמה של דיילות דלתא וכיצד הן מחויבות לשמור על מצב רוח חיובי מלאכותי לאורך כל יום העבודה שלהן. זאת, למרות התשישות שלהן ולמתרחש בחייהן האמתיים. דבר הגורם לניתוק מהרגשות ותחושת זרות עצמית .
בעולם העבודה

התנכרות עצמית בעולם העבודה באה לידי ביטוי בתחושה שהעבודה נעשית רק תמורת משכורת, או כדי לרצות אחרים. התנכרות עצמית וחוסר משמעות עשויים לעורר צורות שונות של מצוקה נפשית ועלולים להתלוות להo תסמינים של שחיקה, או לחץ הפוגמים ביכולות התפקוד. על פי תאוריית הניכור של מרקס, עובד או עובדת יכולים להרגיש מנוכרים מהעבודה, מהתוצר ומעובדים ועובדות אחרים. המשמעות היא אובדן עניין בעבודה, דבר שיכול להקטין את הפרודוקטיביות ולגרום להתנכרות לעובדים ועובדות אחרים. הפרט אינו מרגיש שהוא חלק ממקום העבודה, ולכן מבודד את עצמו מעבודתו ומאחרים.
בגיל ההתבגרות

ניכור עצמי מופיע אצל מתבגרים ומתבגרות רבים הסובלים מדימוי עצמי נמוך. הם עשויים לחוש משועממים מהחיים ולהרגיש שאין להם מטרה. ללא מטרה, מתבגרים אלה עשויים להרגיש כאילו איש סביבם אינו מבין אותם, והם עשויים להתנכר לעצמם. מצב זה עלול לגרום לירידה בביצועים בבית הספר, המתרחשת בהיעדר מטרה, רצון להכין שיעורי בית או ליצור חברויות.
הערות שוליים

↑  Merwin, Richard (1970). Alienation from society, self estrangement, and personality characteristics from the MMP1 in normals and schizophrenics. University of Massachusetts Amherst.
1 2 3  Marx, Karl (1844). Economic and Philosophic Manuscripts of 1844 (PDF).
1 2  Powell, William. "The relationship between feelings of alienation and burnout in social work". Families in Society. 75 (4). ISSN 1044-3894.
1 2  Seeman, Melvin (1959-01-01). "On The Meaning of Alienation". American Sociological Review. 24 (6): 783–791. doi:10.2307/2088565. JSTOR 2088565.
↑  Merton, Robert K (1938). "Social Structure and Anomie". American Sociology Review. 3 (5): 672–682. JSTOR 2084686.
↑  "School Alienation: Gender, Socio-economic Status and Anger in High School Adolescents". Kuram Ve Uygulamada Egitim Bilimleri. 6 (3). ISSN 1303-0485.
מוחמד בן חסן אל-בגדאדי

מוחמד בן אל-חסן בן מוחמד בן אל-כרים אל-כאתב אל-בגדאדי (בערבית: محمد بن الحسن بن محمد بن الكريم الكاتب البغدادي, בדרך כלל מכונה אל-בגדאדי; ? – 1239), היה מחבר של ספר הבישולים הערביים של התקופה העבאסית "כיתאב א-טביח'" (בערבית: كتاب الطبيخ, "ספר המנות"), שנכתב על ידו בשנת 1226. הספר המקורי הכיל 160 מתכונים, ובהמשך נוספו אליהם על ידי מעתיקי הספר עוד 260 מתכונים.
כתבי יד ותרגומים טורקיים

כתב היד המקורי היחיד של ספרו של אל-בגדאדי שרד בספריית סולימניה באיסטנבול, טורקיה. לדברי צ'ארלס פרי, היסטוריון של אוכל, "במשך מאות שנים היה זה ספר הבישול האהוב על הטורקים". מתכונים נוספים התווספו למקור על ידי מעתיקים טורקים בתאריך לא ידוע אך כותרתו נשארה "Kitâbü’l-Vasfi’l-Et‘ime el-Mu‘tâde", עם שניים משלושת העותקים הידועים נמצאים בספריית ארמון טופקאפי. בסופו של דבר, מוחמד איבן מחמוד אל-שירוואני, הרופא של מוראט השני, הכין תרגום טורקי של הספר והוסיף כ-70 מתכונים בני זמנו. תרגום זה פורסם בטורקית המודרנית בשנת 2005 ואילו התרגום הטורקי המודרני לספר המקורי (בעריכה משותפת עם צ'ארלס פרי) פורסם בשנת 2009.
ראו גם

איבן סיאר אל-ווראק, מחבר ספר בישול ערבי מן המאה העשירית באותו השם
לקריאה נוספת

A.J. Arberry, "ספר בישול בגדדי", תרבות האסלאם 13 (1939), עמ ' 21–47 ו-189–214. תרגום של אל-כיתאב אל-טביח.
צ'ארלס פרי, ספר בישול בגדדי (Petits Propos Culinaires), 2006.ISBN 1-903018-42-0ISBN 1-903018-42-0. תרגום חדש.
הערות שוליים

↑  Yemek kitapları: Moda değil yaşam özeti
↑  "Kitap Yayınevi'nden üç güzel kitap". אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2014-11-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305325605171  GND: 13229401X  ICCU: RAVV383616  ISNI: 0000 0000 8353 5924  LCCN: nr92026115  NTA: 229316611  SUDOC: 187668884  VIAF: 6090181   WorldCat (עם VIAF): 6090181
דניאל פרנסיס

דניאל פרנסיס (באנגלית: Daniel Francis; נולד ב-10 ביולי 2002 בברדפורד שבאנגליה) הוא כדורגלן סיירה לאוני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אורדינגן 04  מהליגה הגרמנית הרביעית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים

פרנסיס נולד בברדפורד שבאנגליה, וגדל במחלקת הנוער של ברדפורד סיטי המקומית. בשנת 2020 עבר לרוט-וייס אלן מהליגה הגרמנית הרביעית.
קריירה בינלאומית

ב-26 באוגוסט 2021 ערך פרנסיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אתיופיה במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Neuzugang Daniel Francis gibt sein Debüt bei den Senioren באתר הרשמי של רוט-וייס אלן, 20 בפברואר 2021 (בגרמנית)
| נבחרת סיירה לאון – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוחמד קמארה •  2 קקאי •  3 רייט •  4 מדו •  5 ס. קוקר •  6 ג'. קמארה •  7 קווי •  8 פופנה •  9 ויליאמס •  10 ק. קמארה •   11 קאיקאי •  12 ח. קמארה • 13 קארגבו •  14 טוראי • 15 דוניה • 16 א. סיסאי • 17 באנגורה • 18 ד. סיסאי • 19 בונדו • 20 מנסראי • 21 קאנו • 22 קאלון • 23 א. קוקר • 24 בארי • 25 פרנסיס • 26 ס. קמארה • 27 דומבויה • 28 מוסא קמארה • מאמן: קייסטר |  1 מוחמד קמארה •  2 קקאי •  3 רייט •  4 מדו •  5 ס. קוקר •  6 ג'. קמארה •  7 קווי •  8 פופנה •  9 ויליאמס •  10 ק. קמארה •   11 קאיקאי •  12 ח. קמארה • 13 קארגבו •  14 טוראי • 15 דוניה • 16 א. סיסאי • 17 באנגורה • 18 ד. סיסאי • 19 בונדו • 20 מנסראי • 21 קאנו • 22 קאלון • 23 א. קוקר • 24 בארי • 25 פרנסיס • 26 ס. קמארה • 27 דומבויה • 28 מוסא קמארה • מאמן: קייסטר | סיירה לאון |
לב יודע מרת נפשו

| --- | --- |
 מקרא:  ספר משלי, פרק י"ד, פסוק י'
 תלמוד בבלי:  מסכת יומא, דף פ"ג, עמוד א'
 משנה תורה:  הלכות שביתת עשור, פרק ב', הלכה ח'
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימן תרי"ח, סעיף א'
 
לב יודע מרת נפשו הוא פסוק במשלי (פרק י"ד, פסוק י'), המשמש ככלל הלכתי, לפיו אדם הוא סמכות רפואית מכריעה לגבי מצבו הבריאותי. על פי כלל זה הותר לעיתים לאדם לעבור על איסור מהתורה במצבי חולי, כאשר האדם חש כי נשקפת סכנה לחייו, אף כאשר רופא חולק על אבחנה עצמית זו.
הכלל

כלל זה נשנה בתלמוד בבלי, לגבי אופן היתר לחולה לאכול ביום הכיפורים, מעיקר הדין אין היתר לחולה לאכול, אלא אם כן קבעו הרופאים שהצום יסכן את בריאותו או את חייו, על פי הכלל פיקוח נפש דוחה את כל המצוות שבתורה, חוץ משלוש עברות. כאשר החולה עצמו מבקש לאכול, משום שהוא חש שזה חיוני לחייו, מותר לו לאכול, על אף שהרופאים המומחים סבורים שמצבו של החולה מאפשר לו לצום ללא חשש, דעתם אינה שקולה כנגד תחושתו של החולה, שכן "לב יודע מרת נפשו".
האחרונים חלוקים בדעתם, האם כלל זה, תקף לגבי שאר מצוות, כגון: חולה שסבור על פי תחושתו שאכילת מצה תסכן את חייו, או שמא דווקא לגבי תחושת רעבון,
הרב יחיאל יעקב וינברג כתב בספרו שו"ת "שרידי אש", שההיתר נאמר רק לגבי תחושת רעבון, ולא לגבי שאר דברים, אולם הרב אליעזר יהודה ולדנברג בשו"ת ציץ אליעזר חלק עליו, וסבר שהכלל תקף בכל המצוות, ואלו דבריו: "ועניין לב יודע מרת נפשו הוא לא מכח מבינות אלא מכח רגשים עמוקים שהאדם חונן בהם לשם שמירת גופו... דהך (=שהכלל), "לב יודע" איננו מטעם מבינות, כי אם רק מכח דלבו אומר לו שצריך, עיין שם, ואם כן שייך זה בכל עניין שהוא, בין אם יאמר שאם יאכל דבר זה יועיל לו וגם לרבות אם יאמר להפך שאם יאכל דבר זה יזיק לו".
פירושים נוספים לפסוק

הפסוק המלא הוא, "לב יודע מרת נפשו, ובשמחתו לא יתערב זר".
בנוסף על הפירוש הנגזר מהכלל האמור, נאמרו על ידי פרשני המקרא, פירושים נוספים על הפסוק, רש"י מביא שני פירושים אלו:
"לב יודע מרת נפשו" - טרחו ויגיעו שעמל בתורה, לפיכך "בשמחתו לא יתערב זר" - כשיקבל שכרו לעתיד.
"לב יודע מרת נפשו" - ישראל שהם מרי נפש בגלות, והיו נהרגים על קדושת השם, "ובשמחתו לא יתערב זר" - לעתיד.
בספרות המוסר נעשה לעיתים שימוש בפסוק זה, כדי לעורר את האדם, לשוב מעוונותיו, הידועים רק לו עצמו.
ראו גם

פיקוח נפש
הלב יודע אם לעקל אם לעקלקלות
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"ג
נמל התעופה הבין-לאומי נלסון מנדלה

נמל התעופה הבין-לאומי נלסון מנדלה (בפורטוגזית: Aeroporto Internacional Nelson Mandela) הידוע גם בשם נמל התעופה הבין-לאומי פראיה, הוא נמל התעופה של האי סנטיאגו בכף ורדה. הנמל נפתח באוקטובר 2005, והוא החליף את נמל התעופה הבין-לאומי הישן פרנסיסקו מנדס. הנמל ממוקם כ-3 ק"מ צפונית מזרחית למרכז העיר פראיה בחלק הדרום מזרחי של האי סנטיאגו.
היסטוריה

הטיסה הראשונה הייתה ב-6 באוקטובר 2005 מסאל. על אף שהנמל משרת את עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר, פראיה, וכן את האי סנטיאגו, נמל התעופה הבין-לאומי העמוס ביותר של כף ורדה הוא נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל הממוקם באי הקטן יותר סאל.
בינואר 2012 הכריזה של ממשלת כף ורדה כי שמו של נמל התעופה הבין-לאומי פראיה שונה על שם נשיא דרום אפריקה לשעבר נלסון מנדלה.
סטטיסטיקה

| שנה | נוסעים | מטען |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 497,049 |  |
| 2013 | 505,497 | 1,418 |
| 2016 | 522,584 | 1,109 |
| 2017 | 662,356 | 959 |
הערות שוליים

↑  "Cape Verde Names Airport After Nelson Mandela". All Africa.com. נבדק ב-31 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
רפאל ורדי

| --- | --- |

 לידה:  14 או 15 בדצמבר 1922 כ"ד/כ"ה בכסלו התרפ"ג לודז', הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  25 בדצמבר 2016 כ"ה בכסלו התשע"ז תל אביב-יפו, ישראל 
 תאריך עלייה:  1932
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תיכון א' לאמנויות תל אביב 
 השתייכות:   ההגנה   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין המשטרה הצבאית הראשי  מפקד אזור איו"ש[דרושה הבהרה]  מתאם הפעולות בשטחים  ראש אגף כוח האדם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מבקר מערכת הביטחון
 
רפאל ורדי (14 או 15 בדצמבר 1922 – 25 בדצמבר 2016) היה אלוף בצה"ל.
רקע

רפאל ורדי נולד בלודז' שבפולין, עלה לארץ ישראל בשנת 1932 ולמד בגימנסיה בלפור בתל אביב.
שירותו הצבאי

בגיל 16 התגייס להגנה ושירת במלחמת העצמאות כמפקד גדוד 55 בחטיבת גבעתי. שירת כראש לשכת סגן הרמטכ"ל, כסגן מפקד חטיבת גולני ומפקד מחוז תל אביב, במלחמת סיני היה סגן מפקד חטיבת מילואים. שירת כנספח צבאי בבורמה ובתאילנד בשנים 1957 עד 1960, וכקצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) מ-1960 עד 1962. בשנים 1962 עד 1967 שירת כמדריך ראשי במכללה לביטחון לאומי. סיים תואר ראשון במשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין ב-1966. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד מחוז ירושלים. לאחר מלחמת ששת הימים מונה למפקד אזור איו"ש (יהודה ושומרון), סיים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית וביולי 1968 היה מראשוני מקבלי דרגת תת-אלוף בצה"ל. ב-1974 מונה למתאם הפעולות בשטחים במשרד הביטחון. ב-1976 מונה לראש אגף כוח אדם עד 1978, ואז סיים את שירותו הפעיל בצה"ל.
תפקידים אזרחיים

כיהן כמבקר מערכת הביטחון בשנים 1980–1981, עזב את התפקיד לאחר מינויו של אריאל שרון לשר הביטחון. באוגוסט 1983 מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה, התפטר מתפקידו ב-1985 בעקבות חילוקי דעות עם המבקר יצחק טוניק.
בעקבות המלצות ועדת שמגר שבחנה את תפקוד הגופים האחראים על ביטחונו ושלומו של ראש הממשלה, מונה ורדי לעמוד בראש צוות מעקב ובקרה ליישום המלצותיה לשיפור עבודת האבטחה וייעולה.
ב-1999 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק לבדוק את תפקוד מוסדות רשות השידור, בדו"ח שהציג קרא להגדרה חדשה של תפקיד השידור הציבורי ולהסדרה בחקיקה חלוקת סמכויות חדשה וברורה בין הדרג הניהולי להנהלה הציבורית של הרשות.
עמד בראש ועדות נוספות בנושאים ביטחוניים, בהם ועדה לבחינת נושא לשכת הקשר נתיב, פעילות קרן לב"י, נושא אגף השיקום במשרד הביטחון, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, ועדת חקירה בנושא חקירות ועינויים ופרשת איראנגייט.
חייו האישיים

היה נשוי לרינה ואב לשלושה ילדים. טל, יעל ובנו, מיכאל ורדי, אשר שירת כקצין בחיל השריון במלחמת יום הכיפורים, נהרג בקרב באזור מעוז "מפרקת" ועוטר בעיטור העוז לאחר מותו.
ורדי נפטר ב-25 בדצמבר 2016.
הערות שוליים

↑  יעקב ארז, אלוף גזית - ראש אגף מודיעין, מעריב, 4 באפריל 1974
↑  אלוף נתיב — ראש אכ"א, מעריב, 1 באוקטובר 1978
↑  גבי קסלר, מנכ"ל חדש ב"מבקר המדינה", מעריב, 26 ביוני 1985
↑  אתר השב"כ
↑  קטעים מדו"ח רפאל ורדי, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301836505171  ISNI: 0000 0000 8459 3536  LCCN: nr93010550  VIAF: 107505765   WorldCat (עם VIAF): 107505765
רעידת האדמה באקוודור (2016)

| --- | --- |
גשר שקרס בעיר גואיאקיל כתוצאה מהרעש
גשר שקרס בעיר גואיאקיל כתוצאה מהרעש
 תאריך התרחשות:  16 באפריל 2016
 שעה:  18:58
 במדינות או באזורים:  אקוודור
 מוקד:  מואיסנה
 הרוגים:  654
 פצועים:  כ-16,600
 קואורדינטות:  0°22′16″N 79°56′24″W﻿ / ﻿.371°N 79.94°W﻿ / .371; -79.94
  (למפת אקוודור מוגדלת) קיטו גואיאקיל קואנקה מצ'אלה צ'ימבורסוקולומביה פרומוקד הרעש(למפת אקוודור רגילה) קיטו גואיאקיל קואנקה מצ'אלה צ'ימבורסוקולומביה פרומוקד הרעש
רעידת האדמה באקוודור התרחשה ב-16 באפריל 2016, בשעה 18:58 בזמן המקומי. מוקד הרעש היה סמוך לעיירה מואיסנה (Muisne) שבצפון-מערב המדינה, כ-170 ק"מ מערבית לבירה קיטו. עוצמת הרעש הייתה 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט. 654 בני אדם נהרגו כתוצאה מהאסון, וכ-16,600 נפצעו, ומבנים ברדיוס של מאות קילומטרים ממוקד הרעש קרסו. רעידת האדמה הורגשה גם בקולומביה ובפרו, ובעקבותיו יצאה אזהרת צונאמי לשלוש המדינות בהן הורגש הרעש וכן לפנמה, קוסטה ריקה ופיג'י.
בעקבות רעידת האדמה קיצר נשיא אקוודור רפאל קוראה את ביקורו באיטליה, והכריז על מצב חירום במדינה. כ-10,000 חיילים וכ-3,500 שוטרים נפרסו באזורי האסון כדי לסייע במאמצי החילוץ ובהשבת הסדר על כנו. תחנות כוח הידרואלקטריות וצינורות נפט במדינה נסגרו כאמצעי זהירות עד לבחינת מצבם. גם נמל התעופה הבינלאומי חוסה חואקין דה אולמדו בגואיאקיל נסגר לאחר הרעש.
סוטוקו

הקיסר סוטוקו
הקיסר סוטוקו (ביפנית: Sutoku-tennō 崇徳天皇, נולד ב-7 ביולי 1119 − 14 בספטמבר 1164) היה הקיסר ה-75 של יפן, בהתאם לרשימה המסורתית של קיסרי יפן.
שלטונו נמשך משנת 1123 עד שנת 1142.
גנאלוגיה

טרם עלייתו לכס הקיסרות, שמו הפרטי היה אקיהיטו (顕仁).
סוטוקו היה בנו הבכור של הקיסר טוֹבָּה. מספר טקסטים עתיקים טוענים כי למעשה היה בנו של סבו של טובה, הקיסר שירקאווה.
אירועים בחייו של סוטוקו

25 בפברואר 1123 (הואן 4, היום ה-28 של החודש הראשון): בשנה ה-25 לשלטונו של טובה (鳥羽天皇25年) הוא ויתר על כס הקיסרות, והירושה עברה לבנו בן החמש.
1123 (הואן 4, החודש השני): הקיסר סוטוקו עולה לכס השלטון.
1128 (דאיג'י 3, החודש השלישי): טאיקֵן-מוֹן אין, אמו של סוטוקו, מורה לבנות את מנזר אנשו-ג'י, אחד בסדרת "מקדשי הנדר הקדוש" אשר נבנו בפקודה קיסרית.
17 באוגוסט 1135 (הונן 1, היום השביעי של החודש השביעי): הקיסר לשעבר שירקאווה נפטר בגיל 77.
1141 (אייג'י 1, החודש השלישי): הקיסר לשעבר טובה מגלח את ראשו ומצטרף למנזר בגיל 39.
בשנת 1151, סוטוקו מורה על כתיבת שיקָה וואקַשוּ (詞花和歌集, "אוסף פרחים מילוליים"), אנתולוגיה קיסרית של שירי וואקה.
בשנת 1156, לאחר כישלון דיכוי מרד הוגן, הוא הוגלה לפרובינציית סָנוּקי (כיום מחוז קגאווה באי שיקוקו). שלטונו של הקיסר סוטוקו נמשך 18 שנים.
מקום קבורתו של סוטוקו ידוע, וכיום הוא מוקר במקדש שינטו לזכרו בקגאווה, שם נמצא המאוזולאום שלו, הנקרא shiramine no misasagi.
אגדות

לאחר ויתורו על כס הקיסרות וגלותו, הקדיש סוטוקו את חייו לנזירות. הוא העתיק מספר כתבים עתיקים והציע אותם לחצר הקיסר. מתוך חשש כי הכתבים מקוללים, החצר דחתה אותם. נאמר כי סוטוקו חש מושפל והתנכר לחצר, וכאשר היה על ערש דווי הפך לאונריו—רוח נוקמת. כל הקורות בהמשך, מנפילת קרנה של חצר הקיסר, עליית כוחם של הסמוראים, בצורת וחוסר שקט פנימי יוחסו לרדיפותיו.
לחלופין, נאמר שהוא הפך לטֵנגוּ, סוג של שד דמוי כלב מהפולקלור היפני.
מקדש השינטו לזכרו של סוטוקו
סוטוקו הופך לשד, מאת אוטגאווה קוניושי
לאו עכברא גנב אלא חורא גנב

"לא העכבר גנב..." - דגם של עכבר הניזון מתפוחים שהושארו בצד
לאו עכברא גנב אלא חורא גנב (בתרגום מארמית: לא העכבר גנב אלא החור גנב) הוא ביטוי תלמודי המופיע כמה פעמים בתלמוד הבבלי, שמשמעותו שאין לתלות את הכֶּשֶל בפרט שכשל, אלא במערכת שלא מנעה את אפשרות הפעולה שהובילה לכשל. המשל לכך הוא שאין להאשים את העכבר שגונב חיטים מבעל הבית, אלא את החור שדרכו הוא נכנס למקום הגנבה.
מקור הביטוי

הביטוי מופיע שלש פעמים בתלמוד בבלי הציטוטים מעט שונים, במסכתאות גיטין, קידושין וערכין. עיקר העניין הוא שמקשה אביי על ההלכה הקונסת את הלוקח, שהרי לפי ההגיון היה ראוי לקנוס את המוכר, ועל כך משיב לו רב יוסף שלא העכבר גנב, אלא החור. על כך ממשיך ומקשה אביי שלולי העכבר מה כבר החור עושה, ומתורץ שהקנס הוא במקום איסור.
אמר מר, אם לקח יאכל כנגדן. ואמאי, יחזרו דמיו למקומם כי התם? אמר שמואל כשברח. וטעמא דברח, הא לא ברח קנסינן למוכר, ונקנסיה ללוקח? לאו עכברא גנב אלא חורא גנב! ואי לא עכברא חורא מאי קעביד? מסתברא כל היכא דאיכא איסורא התם קנסינן.
פרשן המקרא והתלמוד, רש"י, פירש את הביטוי בכל מקום באופן מעט שונה. במסכת גיטין: חורא - חור הכותל שהעכבר נכנס לתוכו וניצול מפני רודפיו. במסכת קידושין: אלא חורא גנב - אלמלא חור שהעכבר מצניע גנבתו שם לא היה גונב. ובמסכת ערכין ביאר גם את תחילת הביטוי: לאו עכברא גנב - עכבר הגונב ומניח בחוץ אם לא היה לו חור להניח בו לא היה גונב הלכך חורא גנבא וקא גניב ליה ה"נ אם לא היה מוצא לוקח לא היה מוכרו.