stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פם שרייבר
קריירה

פם שרייבר בהיותה חובבנית בת 16 הגיעה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה. בכל הקריירה שלה זו הייתה הפעם היחידה בה היא שיחקה בגמר תחרות גראנד סלאם לנשים.
הצלחתה הגדולה שם פם שרייבר הייתה בתחרויות זוגות נשים לצד מרטינה נברטילובה. הן זכו ב-21 תוארים, לרבות גראנד סלאם בשנת 1984. מאפריל 1983 עד יולי 1985 הן זכתו ב-109 משחקים רצופים ללא הפסד.
בסוף שנות ה-80 פם שרייבר נחלשה, אך גם בשנת 1991 זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה לזוגות נשים לצד נטליה זברבה.
היא שיחקה בנבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית וזכתה פעמיים בגביע.
לאחר הפרישה היא עוסקת בשדרנות ספורט.
בשנת 2002 היא נישאה לג'ורג' לייזנבי, אך התגרשה לאחר מספר שנים. לזוג 3 ילדים.
סיכום השתתפות בגראנד סלאם - יחידות

| תחרות | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה |  |  | רבע גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | רבע גמר | סיבוב שלישי | NH | רבע גמר | סיבוב רביעי | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון |  | 0 / 16 |
| אליפות צרפת הפתוחה |  |  |  |  |  | סיבוב שלישי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | סיבוב ראשון |  |  |  | 0 / 2 |
| אליפות וימבלדון | סיבוב שלישי | סיבוב שני | סיבוב רביעי | חצי גמר | סיבוב רביעי | סיבוב שני | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב ראשון | חצי גמר | חצי גמר | סיבוב שלישי |  | סיבוב שלישי | סיבוב שני |  | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | סיבוב שני |  | 0 / 17 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | גמר | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב רביעי | חצי גמר | חצי גמר | רבע גמר | רבע גמר | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שני | סיבוב ראשון |  | סיבוב שלישי | סיבוב שני | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שני | סיבוב ראשון |  | 0 / 18 |
| יחס | 0 / 2 | 0 / 2 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 2 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 1 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 2 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 0 | 0 / 53 |
סיכום כללי
| דירוג בסוף שנה | 13 | 33 | 9 | 7 | 6 | 4 | 4 | 4 | 6 | 4 | 5 | 17 | 66 | 37 | 31 | 38 | 63 | 110 | 189 |  |  |
סיכום השתתפות בגראנד סלאם - זוגות נשים

| תחרות | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה |  |  | רבע גמר | גצר | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | NH | זכייה | זכייה | זכייה | סיבוב ראשון | סיבוב שני | חצי גמר | גמר | חצי גמר | סיבוב שני | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | 7 / 16 |
| אליפות צרפת הפתוחה |  |  |  |  |  |  | זכייה | זכייה |  | זכייה | זכייה |  |  |  |  | סיבוב שני | סיבוב שני |  |  |  | 4 / 6 |
| אליפות וימבלדון | סיבוב ראשון |  | רבע גמר | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | גמר | זכייה | רבע גמר | סיבוב שלישי | חצי גמר |  | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | 5 / 16 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | חצי גמר | סיבוב שלישי | גמר | חצי גמר | חצי גמר | זכייה | זכייה | גמר | זכייה | זכייה | חצי גמר | גמר |  | זכייה | חצי גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | רבע גמר | סיבוב ראשון |  | 5 / 15 |
| יחס | 0 / 0 | 0 / 0 | 0 / 1 | 1 / 2 | 2 / 3 | 3 / 3 | 4 / 4 | 2 / 4 | 2 / 2 | 3 / 4 | 2 / 4 | 1 / 3 | 0 / 1 | 1 / 3 | 0 / 3 | 0 / 4 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 2 | 21 / 53 |
סיכום כללי
| דירוג בסוף שנה |  |  |  |  |  |  | 2 | 1 | 2 | 2 | 2 | 4 | 92 | 9 | 7 | 7 | 12 | 18 | 91 | 249 |  |
הקונסרבטוריון העירוני באר שבע

| --- | --- |

מזרקה ברחבת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע, 2011
 אקדמיה למוזיקה
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־64 שנים)
 מייסדים:  רות הילמן ונסים אלשיך
 בעלי תפקידים
 מנהל:  נועם מלכה
 באחריות:  עיריית באר שבע
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°15′07″N 34°47′48″E﻿ / ﻿31.251904°N 34.796572°E﻿ / 31.251904; 34.796572
 www.musicbr7.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (למפת באר שבע רגילה) הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (למפת צפון הנגב רגילה) הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (למפת צפון הנגב מוגדלת) הקונסרבטוריון העירוני באר שבע   he הקונסרבטוריון העירוני באר שבעhe הקונסרבטוריון העירוני באר שבעמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נסים אלשיך מנצח על תזמורת כלי הנשיפה באר שבע - 2008
הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (בשמו הרשמי: הקונסרבטוריון והאקדמיה למוזיקה ע"ש סמואל רובין) הוא קונסרבטוריון בבאר שבע. הוא נוסד בשנת 1961 על ידי רות הילמן ונסים אלשיך. מנהל הקונסרבטוריון הוא נועם מלכה.
היסטוריה

ראש עיריית באר שבע דוד טוביהו פנה אל המורה רות הילמן בבקשה להקים בית ספר ללימודי מוזיקה בעיר, והילמן, עם בן-זוגה ישראל הילמן ועשרה מורים נוספים, החלו בהקמת הקונסרבטוריון, שנוסד בשנת 1961. הוא פעל בניהולה של רות הילמן עד שנת 1983. נסים אלשיך, שהיה שותף לייסוד הקונסרבטוריון וכיהן במשך שנים רבות כסגן המנהלת, החליף אותה כמנהלו עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1993.
בראשית פעילותו פעל הקונסרבטוריון בצריפים בשכונה א'. בשנתו הראשונה למדו בו 80 תלמידים. בשנות ה-70 כבר עלה מספר תלמידיו על 1,000.
בשנת 1970 נחנך המבנה החדש של הקונסרבטוריון, בדרך המשחררים 10. המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי. אולם הקונצרטים שלו, הנקרא כיום על שם רות הילמן, היווה במשך עשרות שנים משכנה של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, שנוסדה 3 שנים לאחר מכן. רבים מבין נגני התזמורת עבדו כמורים בקונסרבטוריון. באולם זה נערכו כמעט כל האירועים התרבותיים המרכזיים של העיר.
במשך שנים רבות הייתה תזמורת כלי הנשיפה לנוער חוד החנית של הקונסרבטוריון. היא השתתפה בקונצרטים רבים ברחבי הארץ ובחו"ל.
בקונסרבטוריון התפתחה "אסכולת נגני באר שבע במנדולינה", על ידי שמחה נתנזון, בין היתר, שייסד, ניהל וניצח על תזמורת המנדולינות לנוער.
כיום לומדים בקונסרבטוריון על כל כלי הנגינה, לומדים תורת המוזיקה, ספרות המוזיקה, הלחנה ואלתור. פועלות בו שש תזמורות לנוער.
המוסד מקיים קיים מסלול לבגרות במוזיקה ועבודת גמר במוזיקה וכן הוראת טרום-כלי לגילאי חמש. ישנה בו ספרייה מוזיקלית גדולה, השוכנת בספרייה העירונית הנמצאת בסמוך.
מחלקות הדגל של הקונסרבטוריון הן מחלקת המנדולינה ומחלקת האקורדיון.
מנהלי הקונסרבטוריון לדורותיו

| שם | תקופת ניהול | הערות |
| --- | --- | --- |
| רות הילמן | 1961 - 1983 |  |
| נסים אלשיך | 1983 - 1993 |  |
| אדל דייטשמן | 1993 - 2012 |  |
| יעקב ראובן | 2012 - 2019 |  |
| ישראלה שטיין | 2019 - 2022 |  |
| נועם מלכה | 2022 - הווה |  |
תלמידים מפורסמים

אבי אביטל
שמואל אלבז
מיכה דוד
עומר מאיר ולבר
גבריאל חסון
אריאל טושינסקי
תום כהן
זיו קוז'וקרו
אורי קריב
יעקב ראובן
אתי תבל
אייל סילברשטיין
ירדן גלנטי
ראו גם

תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
לקריאה נוספת

יהודה גרדוס ואליהו שטרן (עורכים), ספר באר שבע, ירושלים: כתר, 1979, עמ' 247
הקונסרבטוריון ע"ש רובין בבאר שבע: סיפורו של מוסד; סיפרה רות הילמן; ראיינה וערכה: חיה לוסקי, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב – הפקולטה למדעי הרוח והחברה – הארכיון לתולדות התיישבות בנגב ע"ש דוד טוביהו, תשמ"א 1981 (22 עמ')
הערות שוליים

↑  הקונסרבטוריון, בפרויקט "ברוטליזם ישראלי".
↑  תזמורת הנוער של באר שבע למסע בגרמניה, דבר, 20 במאי 1973
↑  תזמורת הנוער - שגרירת הנגב, דבר, 25 בפברואר 1979
↑  עודד בר־מאיר, תולה את המנדולינה: יקי ראובן פורש מתפקיד מנהל הקונסרבטוריון העירוני בבאר־שבע, באתר mynet באר שבע והנגב, 13 בינואר 2020, בדיקה אחרונה ב־6 באפריל 2022
השוק העירוני בבאר שבע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שוק 
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 
 קואורדינטות:  31°14′26″N 34°47′48″E﻿ / ﻿31.240433792989°N 34.796762625726°E﻿ / 31.240433792989; 34.796762625726
  (למפת באר שבע מוגדלת) השוק העירוני בבאר שבע(למפת באר שבע רגילה) השוק העירוני בבאר שבע(למפת צפון הנגב רגילה) השוק העירוני בבאר שבע(למפת צפון הנגב מוגדלת) השוק העירוני בבאר שבע
 
השוק העירוני בבאר שבע הוא שוק מזון, ביגוד וכלי בית בעיר באר שבע, המשמש כשוק מרכזי במטרופולין. הוא ממוקם על ציר התחבורה הראשי בין דרך דוד חכם (התחנה המרכזית, תחנת הרכבת באר שבע מרכז) לבין דרך חברון ורחוב רמב"ם, וציר התחבורה הציבורית בית אשל.
היסטוריה

בשנת 1961 נחנך שוק של 90 חנויות שנבנה על ידי משקיעים פרטיים בסמוך לעיר העתיקה. בשנת 1965 החלה בסמוך "החברה לפיתוח באר שבע" בפיתוח שוק עירוני חדש על שטח של 60 דונם, שכלל גם מתחם חדש לשוק הבדואי.הבנייה התעכבה עקב חפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום, בהן נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
השוק הבדואי החדש נחנך בשנת 1967, ובשנת 1969 נחנך השוק העירוני, בסמוך לתחנה המרכזית, בין הרחובות בית אשל ודרך חברון. מאז ועד היום הוא משמש את תושבי באר שבע והתושבים ביישובי עוטף העיר.
עד שנת 2000 ניהלה את השוק העירוני "החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע בע"מ", שבבעלות העירייה, שהעבירה את ניהול השוק לעמותה של סוחרי השוק. בשנת 2006 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על ניהול ותחזוקת השוק, בין השאר על גגות האזבסט שהותקנו בו.
השוק משתרע על כ-50 דונם ופועלים בו כ-622 דוכני פירות וירקות, אטליזים, חנויות דגים, דוכני תבלינים חנויות ביגוד והנעלה, חנויות תכשיטים וחנויות כלי בית. בשוק יש גם דוכני פרחים, חנויות תכשיטים וזהב, מרכולים וחנויות עם מוצרים מהמגזר הבדואי, כלים ייחודיים, בית מרקחת, דוכני פלאפל ומסעדות פועלים. הדוכנים והחנויות בבעלות העירייה, מהם 415 חנויות המוחכרות בהסכמים ארוכי טווח ל-49 שנים.
השוק מחולק לרבעים לפי סוג הסחורה, והדוכנים ממוספרים כדי להקל על ההתמצאות בו. בין הדוכנים אפשר למצוא כאלה הפעילים עוד מימיו הראשונים, חלקם בבעלות דור שלישי ורביעי לאותה משפחה.
מבנה השוק

השוק העירוני מחולק לארבעה רביעים. רביע א' ורביע ב' ברובם בעלי חנויות יהודים, רביע ג' הוא הרביע העתיק עמו החל השוק בשנת 1967, בנוי לבנים מקוריות ומאוכלס בעיקר בבעלי דוכנים ממוצא בדואי. רביע ד' הוא הרביע האחרון שנבנה בשוק ובו התגלתה תוך כדי תהליך הבניה כנסייה ביזנטית, מסיבה זו לא המשיכו לבנות את הרביע ומעל הממצאים נבנה מגרש חניה.
ממצאים ארכאולוגיים בשוק

בחפירות הצלה שנערכו החל משנות ה-90 באזורים שליד השוק העירוני, במתחם ג' ומתחם ד', נמצאה פעילות אנושית משלהי האלף החמישי לפני הספירה. תושבי התקופה הותירו אחריהם שרידים בעלי חשיבות ארכאולוגית. לדוגמה, במתחם ה' התגלו שרידי בית מלאכה לייצור להבי מגל מצור.
בשנת 2003 חשף טרקטור שעבד במתחם ד', ברחוב בית אשל, ליד השוק העירוני, חלק עליון של בית מלאכה לסיתות כלי צור מן התקופה הכלקוליתית. בשטח של כשלושה וחצי מטרים רבועיים נמצאו מאות אלפי פריטי צור שהופקו מחלוקי נחל באר שבע הסמוך.
סביל שז"ר

ברביע ג' בשוק מוצב סביל ועליו הקדשה מאת הנשיא השלישי של מדינת ישראל, זלמן שזר, הכתוב בסביל הוא בשפות עברית וערבית. כיום (2021) בסביל זה לא זורמים מים, הוא מגודר כדי למנוע חבלה בו. הכיתוב בסביל: "הרהט הזה הוקם בימי כהונתו של מעלת נשיא מדינת ישראל שניאור זלמן שזר, להרוות צמאונם של .... באר שבע... הארץ ... בשנת התשמ"ז ליצירה".
תיירות בשוק

בשוק מתקיימים סיורים מודרכים, ימים מרוכזים המהווים מעין הפנינג קהילתי רחב, משחקי חיפוש המטמון ברחבי השוק וסיורי טעימות.
גלריה

מורה דרך מציג פלטה כחלק מסיור טעימות
סביל שניאור זלמן שזר
דוכן למכירת כלי בישול בשוק
הערות שוליים

↑  נחנך שוק חדש בבאר שבע, דבר, 19 באפריל 1961
↑  שוק קמעונאי חדש בבאר שבע, על המשמר, 17 באפריל 1961
↑  תכניות לפיתוח באר־שבע, הצופה, 17 במרץ 1965
↑  שרידים מהתקופה הביזאנטית נתגלו בחפירות בבאר־ שבע, מעריב, 30 בנובמבר 1965
↑  השוק הבדואי החדש נפתח היום בבאר שבע, מעריב, 13 באפריל 1967
↑  שווקים וירידים - ניהול ופיקוח
↑  יצחק גלעד ופטר פביאן: "7,000 שנות התיישבות: השרידים הארכאולוגיים בבאר שבע מן האלף השישי לפני הספירה עד סוף האלף הראשון לספירה", ב"באר שבע מטרופולין בהתהוות" בעריכת יהודה גרדוס ואסתר מאיר-גליצנשטיין, עע' 303–331. באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, 2008
מפת השוק העירוני
קימחון

| קימחון |
| --- | --- |
 ענבים נגועים בקימחון
מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות שק
מחלקה:: Leotiomycetes
סדרה:: Erysiphales
משפחה:: קימחון
שם מדעי
 Erysiphaceae ‏טולאן & Tulasne, 1861

פטריות הקִימַחון הן טפיל מוחלט הנמנה עם מערכת פטריות השק. הן חיות בעיקר על צמחים מכוסי זרע.
תכונות עיקריות

התפטיר בהיר, גדל שטחית על העלים, ועל-פי-רוב מוגבל לתאי האפידרמיס של הצמח הנתקף.
התפטיר צמוד בכריות התמדה ובמצצים (איבר מיוחד של צמחים טפילים, החודר לרקמות של הצמחים הפונדקאיים), המתפתחים בתאי האפידרמיס.
קשר מתאים עם הפונדקאי, כלומר הנזק לפונדקאי הוא איטי ומתמשך, והצמחים הפגועים עשויים להתקיים זמן רב.
הקונידיות (נבגים אל-מיניים) תפוחות מכילות חלוליות עשירות במים, ונפוצות בייחוד על ידי זרמי האוויר.
בקמחונות רבים הדרגה המינית אינה חשובה ביותר, כי הריבוי נעשה בעיקר בעזרת הקונידיות.
רוב פטריות הקימחון עמידות ללחות נמוכה של האוויר ומתפתחות בה יפה.
סימנים

סימני הנגיעות בקמחונות מתגלים בפונדקאים בצורות שונות, בהתאם לסוגים השונים של הקמחונות ושלבי ההתפתחות של המחלה. בדרך כלל, נגיעות הצמחים נובעת מהתפתחות השלב האל-מיני, לעיתים הדרגה המינית נעדרת לגמרי, ובכל מקרה היא מופיעה בשלב גידול יותר מאוחר.
שלוש צורות אל-מיניות מצויות במשפחה זו: קימחון (Oidium) הכולל 5 סוגי קמחונות, הקמחונית (Oidiopsis), והצורה השלישית הנמצאת בארץ ישראל על עצי תות בלבד, Ovulariopsis.
הסימן המובהק של צורה זו הוא הכיסוי הלבן או האפור-חום העוטה את חלקי הצמחים הנגועים. בפונדקאים רבים, כגון בדלועיים, בגזר ובסלק, אין החלקים הנגועים מראים החמה ניכרת ברקמתם, אולם כשהקימחון פוגע בעלים הרכים של צמחים כמו גפן, תפוח, ורד, וחרוב, או כשהוא פוגע באיברי הרבייה של גפנים, הוא גורם להחמת הרקמה הנפגעת ולפעמים גם להתקפלות ולנשירה. ברוב הפונדקאים מופיע הקימחון משני צדי העלה הנגועים, אולם לפעמים מוגבלת התופעה רק לחלקו העליון של העלה, כמו בעלי אגוז אדמה.
הקימחון מתפתח בשיעור רב יותר על חלקי צמחים עשבוניים, משום שהללו מפותחים למדי בהשוואה לחלקיהם הצעירים.
את הפגיעה הנגרמת ליבול מקמחונות קל לאמוד כאשר המחלה פוגעת במישרין בחלקי הצמחים המיועדים לאכילה. אם הפגיעה היא עקיפה, כגון זו המתרחשת בעלים של צמחים שפירותיהם או שורשיהם מיועדים לאכילה, תלויה מידת הנזק במועד הפגיעה, בקצב הפגיעה ובעצמתה וכן בכושר ההתמודדות של הפונדקאי.
הפסדים חמורים ביבול, המחייבים בדרך כלל טיפולי הדברה, יכולים להופיע בדלועיים, בעגבנייה, בפלפל, בגזר, בסלק סוכר וסלק מספוא, באפונה, במנגו, בטבק ובתות שדה.
יחסי בחריין–גרמניה

| יחסי בחריין–גרמניה |
| --- | --- |
בחריין: גרמניה


בחריין: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
760: 357,022
אוכלוסייה
1,628,322: 84,270,844
תמ"ג (במיליוני דולרים)
43,205: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
26,533: 52,878
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית

יחסי בחריין–גרמניה הם יחסי החוץ בין ממלכת בחריין ובין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
רקע

היחסים בין המדינות טובים מאוד. גרמניה נחשבת כשותפה למסחר אמינה, ונחשבת בשל תפקידה הפוליטי המאזן באזור.
בחריין מארגנת את "דיאלוג מנאמה" יחד עם המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים (IISS) (אנ') בלונדון מאז 2004. גרמניה משתמשת בקביעות בפורום אזורי חשוב וביטחון מדיני אזורי, לצורך חילופי דברים עם בחריין ומדינות באזור.
גרמניה היא השותפה הכלכלית השלישית בחשיבותה של בחריין באיחוד האירופי. הדימוי החיובי של גרמניה הוא בעיקר בשל הביצועים של התעשייה והטכנולוגיה הגרמנית. בצד הגרמני, חברות בינוניות במיוחד מנצלות את תנאי ההשקעה הטובים בבחריין. כיום יש כ-30 חברות גרמניות עם נציגויות או מטות בבחריין. בערך 500 אזרחים גרמנים מתגוררים בבחריין.
בתחום התרבות המשרד האזורי של מכון גתה (GI) שבסיסו באבו דאבי באיחוד האמירויות הערביות אחראי לבחריין מאז 2006. אירועי התרבות שמציעה שגרירות גרמניה בשיתוף עם ארגונים שותפים בחריינים הם מעניינים מאוד. שיעורי גרמנית מוצעים בקורסים באוניברסיטת בחריין ובבתי ספר בבחריין.
נציגויות דיפלומטיות

בחריין מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין בלבד, וגרמניה מחזיקה בבחריין שגרירות במנאמה בלבד.
מאהש בהופאטי

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1974 (בן 50) צ'נאי, הודו 
 מדינה:  הודו
 מקום מגורים:  מומבאי 
 בן או בת זוג:  Lara Dutta (2011–?) 
 גובה:  1.85 מ'
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1995–2016 (כ־21 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  6,665,907 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  10-28
 דירוג שיא:  217 (1998)
 זכיות בטורנירים:  1
 זוגות
 מאזן קריירה:  364-687
 דירוג שיא:  1 (1999)
 זכיות בטורנירים:  52
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 12 (8 זוגות גברים, 4 - זוגות מעורבים)
 
מאהש בהופאטי (באנגלית: Mahesh Shrinivas Bhupathi; ‏ נולד ב-7 ביוני 1974) טניסאי עבר הודי. הוא זכה להצלחות בתחרויות זוגות גברים  וזוגות מעורבים בהם זכה 12 פעמים בתחרויות גראנד סלאם לרבות זכייה ב"גראנד סלאם" בתחרות זוגות מעודרים על ניצחון בכול 4 התחרויות.
ביוגרפיה

מאהש בהופאטי נולד בשנת 1974 בצ'נאי. בשנת 1992 הוא הגיע לגמר אליפות וימבלדון לצעירים בתחרות זוגות גברים.
לאחר סיום בית ספר הוא למד באוניברסיטת מיסיסיפי. בשנת 1995 הוא הניצח באליפות ארצות הברית לסטודנטים בתחרות זוגות גברים.
בשנת 1995 ההופאטי לראשונה שיחק בתחרויות גראנד סלאם ונכלל בנבחרת גביע דייוויס של הודו. בספטמבר של אותה שנה הוא התחיל לשחק בתחרויות זוגות לצד לאנדר פאיס.
בשנת 1999 זוג בהופאטי/פאיס הגיעו לגמר אליפות צרפת הפתוחה 1999 וניצחו באליפות וימבלדון 1999. באותה שנה הם הפסידו בגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה 1999 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 1999. בשנת 2001 הם ניצחו פעם נוספת באליפות צרפת הפתוחה. בשנת 2002 בהופאטי ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 2002 לצד מקס מירני. בנוסף ל-4 ניצחנות הוא הפסיד 6 פעמים בגמרים לרבות הפסד באליפות אוסטרליה הפתוחה 2011 לצד פאיס.
בתחרויות זוגות מעורבים ההצלחה הראשונה הייתה ניצחון באליפות צרפת הפתוחה 1997. בסך הכול הוא ניצח 8 פעמים (פעמיים בכול תחרות גראנד סלאם) ועוד 4 פעמים הפסיד בגמר.
בהופאטי היה חבר נבחרת גביע דייוויס של הודו משנת 1995 ועד לשנת 2011. הוא שיחק 55 משחקים וניצח ב-27 משחקי זוגות.
בהופאטי השתתף 5 פעמים במשחקים האולימפיים. באולימפיאדת 2004 הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות זוגות גברים.
לאחר פרישה בהופאטי פנה לעסקים וארגן מספר תחרויות טניס בין-לאומיות.
בשנת 2001 לבהופאטי הוענק עיטור פאדמה שרי, העיטור האזרחי הגבוה ביותר בהודו.
בהופאטי התחתן לדוגמנית הודית בשנת 2002 והתגרש בשנת 2009. בשנת 2011 הוא התחתן לדוגמנית אחרח שהייתה מיס יוניברס 2000. לזוג נול דילד.
יד לבנים (באר שבע)

| --- | --- |

בית יד לבנים, חזית דרומית
 מידע כללי
 סוג:  מבנה ציבור
 מיקום:  באר שבע
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  ארגון יד לבנים
 נגישות:  מלאה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1961–1983 (כ־22 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  18 באפריל 1983 
 אדריכל:  יוחנן רטנר, מרדכי שושני
 
 קואורדינטות:  31°15′00″N 34°47′55″E﻿ / ﻿31.24986944°N 34.79863889°E﻿ / 31.24986944; 34.79863889
 יד לבנים
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) יד לבנים(למפת באר שבע רגילה) יד לבנים(למפת צפון הנגב רגילה) יד לבנים(למפת צפון הנגב מוגדלת) יד לבנים  he יד לבניםhe יד לבניםמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית יד לבנים הוא מבנה ציבור בבאר שבע, המשמש את ארגון יד לבנים בעיר. הבניין קיבל את ייעודו בשנת 1983 כמבנה המשמש אנדרטה ויד זיכרון לחללי מערכות ישראל. המקום משמש להנצחת החללים, לטקסי זיכרון ולאירועים חברתיים למשפחות ולאורחים.
היסטוריה > בנייתו כבית כנסת

בית יד לבנים נבנה במטרה לשמש כבית כנסת רב-קהילתי שמטרתו לתרום למיזוג העדות והגלויות הרבות בעיר באר שבע. את הרעיון להקמת בית הכנסת העלה ראש העיר, דוד טוביהו בשנת 1959 והשלד הוקם עד שנת 1961 במרכז האזרחי. בית הכנסת היה אמור להכיל 800 מקומות לגברים ועוד 400 מקומות בעזרת הנשים ולכלול בקומת המרתף מוזיאון.. אדריכלי המבנה היו יוחנן רטנר ומרדכי שושני. בשנים 1962-1963 הושלם הכותרת בראש המבנה, אך עד 1970 לא הונח עליו גג והמבנה לא הושלם. בשנת 1970 הועלה הרעיון ליעד את המבנה ליד לבנים, מכיוון שנטען שקרבתו לציר המרכזי הראשי של העיר, לא התאים כבית כנסת לתושבי העיר, בגלל אי הסכמה לסגור את הציר הראשי למכוניות בשבת. עם זאת, נמשכו המאמצים למצוא מימון להשלמת מבנה בית הכנסת, ואף הגיעה הצעה של נציגים של היהדות הרפורמית להשלים את המבנה.
היסטוריה > העברה לארגון יד לבנים

ארגון "יד לבנים" המקומי בבאר שבע, הוקם בעקבות צורך של המשפחות השכולות להנציח את הנופלים מאזור הנגב. בתחילה החזיק הארגון בסניף הנצחה בבניין עיריית באר שבע. בנפרד, קבוצת משפחות שכולות רצו גם הן לקבל מבנה הנצחה שיתן להן מענה. המבנה הועבר ליד לבנים בסוף שנות ה-70. בסוף שנות ה-70 הוחל בהשלמת המבנה לצורך יד לבנים, בעבודות שנעשו על ידי רסקו. אולם העבודות התקדמו בעצלתיים בגלל בעיות מימון והחלטת הממשלה על הקפאת בנייה. בינואר 1982 יצאה העירייה במגבית ציבורית לגיוס מימון לבנייה.
ב-18 באפריל 1983 נחנך המבנה כ"יד לבנים". ששון בר-צבי, מראשוני באר-שבע היה ראש צוות ההקמה ויו"ר ראשון (בהתנדבות).
מיום פתיחת המבנה והפיכתו ל"יד לבנים" הוחלט שהמקום יהווה לא רק אתר הנצחה, אלא גם כמקום לפעילויות תרבותיות ותמיכה למשפחות השכולות.
חלוקת המבנה

בערים רבות בישראל קיים בניין להנצחת חללי צה"ל, הנמצא בשימוש ארגון יד לבנים. המבנה הנמצא בבאר שבע הוא הגדול ביותר בארץ, ולאחריו חיפה וירושלים. 

ברחבת הכניסה הראשית למבנה מוצבת אנדרטה, פסל ברונזה שיצרה פאולה עובדיה לזכר ניצולי השואה ולנפגעי הטרור. בכניסה האחורית למבנה מוצבת אנדרטה לזכר פיגוע ההתאבדות הכפול, שאירע בסמוך למקום ב-31 באוגוסט 2004.
בכניסה למבנה ישנו סמל בצורת נר המסמל את נר הנשמה, נר יזכור.
הקירות התוחמים את המבנה עשויים כעין עמודים מצולעים ההולכים וצרים כלפי מעלה ומסתיימים בסדרת גגות, שבהם קבועים החלונות. המקום נמצא בסמוך לבניין עיריית באר שבע, כאשר רחבה גדולה מפרידה ביניהן.
במקום ישנם גופים הפועלים לטיפול בבעיות היומיום בעמותת יד לבנים בשיתוף עיריית באר שבע בסניף ארגון יד לבנים ועובדי העירייה.
חלוקת המבנה > קומה ראשונה

קומת הקרקע מיועדת להנצחה. תהליך ההנצחה מבוסס על שבעה תהליכים שמייסדים את המטרה והם: יצירת קשר עם משפחת החלל, איסוף חומר על החלל, יצירת דף קלף של יזכור, יצירת אלבום אישי, הנפקת השם בלוח השיש, הנפקת תמונה בחדר ההתייחדות והנצחה בספרי יזכור.
באולם ההנצחה ישנו מומנט פיסולי הנקרא "שבעה שופרות" ובו יש שבעה שופרות ושבעה ספסלים שהיושבים עליהם יפנו לכיוון קירות שמות הנופלים. הפסל נבנה על ידי האמן נחשון רימר מקיבוץ אורים. השופרות הם סמל מקראי, שבעבר היו משתמשים בו בזמן יציאה למלחמה או במצב שלום. במקרא השופרות מוזכרים ב-17 מקומות. המבנה של בית יד לבנים עמד 10 שנים עד שקבעו שישמש כיד לבנים. בשנת 1997 פורסמה ביד לבנים תחרות לאמני הדרום לעיצוב נר התמיד (בעקבות עודף בתקציב של צה"ל) בנר התמיד הכוונה לנר המנציח לעד את הנופלים.
כתוב בתורה "לא תעשה לך פסל ומסכה" ולכן הרצון היה שהאלמנט הפיסולי יתייחס לשמות הנופלים.
רימר ראה את השופר אשר נמצא ביד לבנים. השופר במקורות הוא מהסלים העתיקים ביהדות, הוא מהסיפור על עקידת יצחק לאחר שאברהם מוריד את יצחק מן מהמזבח הוא רואה בשיח איל שנלכד את האיל הוא מעלה במזבח במקום יצחק. מהקרנים של האיל נוצרו השופרות. השופר משמש לשלוש מטרות: תרועה משמשת לאסוף את העם או את החיילים, תקיעה הסימן לצאת לקרב, שברים משמעים את השברים לאחר המערכה לזכר הנופלים, ומכאן שאב רימר את הרעיון ליצור בבית יד לבנים אלמנט פיסולי שהשופרות הן המרכז.
תיאור הקומה:
באולם ההנצחה תצוגה מתמדת מימי תקופת בראשית ועד ימינו, תהליך התפתחות העיר באר שבע לאורך התקופות השונות מאז קום המדינה.
עמודים העשויים בזלת שחורה תומכים בכיפה השקופה ועליהם מופיעים שמות החללים שהשתתפו במלחמות הבאות: מלחמת הקוממיות, מבצע קדש, מבצע משה, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום כיפור, מלחמת שלום הגליל ומלחמת לבנון השנייה
בפרוזדור המקיף את האולם, המעוטר בחלונות ויטראז' צבעוניים, פינת התייחדות עם הנופלים ובה דפי ההנצחה המסודרים באלבומים גדולים בסדר הא"ב. לכל אחד מהנופלים מוקדש מקום, הכולל תמונה ופרטים ביוגרפיים הרשומים על מגילות קלף. כולם לוחמים שגרו ביישובים בבאר שבע, או ביישובים באזור, לפחות עשר שנים.
חדר התייחדות המכיל אלבומים אישיים של החללים ובהם תמונות הנופלים והסיפור האישי של כל חלל, ביום הזיכרון המשפחות מתייחדות עם הסיפורים שלהן. בחדר נר זיכרון הנדלק למשך חודש על פי התאריך העברי של נפילתו של הלוחם. סך כל הנופלים הוא 570 חללים.
בפרוזדור המקיף את מרכז ההתייחדות תצוגה קבועה המוקדשת לתולדות באר שבע והנגב החל מימים קדומים ועד ימינו אשר חלקם מלווים במוצגים ארכאולוגים.
בקומה ישנו מועדון למשפחות שכולות הפעיל לאורך השנה ובו חוגים שונים כמו יוגה, מחשבים, התעמלות, ציור, קרמיקה, ולימוד שפות. וכן חדר מלאכה לאימהות שם מבצעות עבודות המלאכה. המקום מהווה עבורם מקום מפגש לאורך השנה.
חלוקת המבנה > קומה שנייה

בקומה השנייה נמצא אולם האודיטוריום, בו מתקיימים אירועים שונים, כגון מועדני זמר, מסיבות סיום, טקסים, הרצאות, סרטים ועוד. האודיטוריום משמש גם לאזכרות. ישנן גם תערוכות שמשתנות בהתאם לבקשות שונות (של אמנים ושל המשפחות).
לאורך השנה מוצגת "תערוכת התנ"ך", הפתוחה לקהל הרחב, של האומן פילוף רטנר אשר תרם למקום ויצר תמונות ופסלים המספרים את סיפורי התנ"ך. במקום מוצגות גם תערוכות מתחלפות.
חלוקת המבנה > קומה שלישית

בקומה השלישית אולם ובו 100 מקומות, המשמש לכנסים ואירועים שונים.
בקומה זו יש שני משרדים נוספים: האחד רא"ם– ראש ארגון מתנדבים, השני מחלקת קשרי חוץ של עיריית באר שבע וכן "קרן באר שבע לפיתוח העיר".