stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי אבנרי

| --- | --- |

 לידה:  1901 קייריץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 במאי 1967 (בגיל 66 בערך) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  הנס ליכטנשטיין 
 ענף מדעי:  יהדות, היסטוריה של עם ישראל 
 מקום מגורים:  חיפה 
 מקום קבורה:  מתחם בתי הקברות בחיפה 
 תאריך עלייה:  1931
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת קניגסברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 בת זוג:  ברוריה אבנרי
 מספר צאצאים:  2 
 תרומות עיקריות
 מהדורה מדעית של מגילת תענית
 
צבי אבנרי (1901  – 27 במאי 1967) היה חוקר תולדות עם ישראל ומדעי היהדות, מורה ומדריך טיולים.
ביוגרפיה

אבנרי נולד בשם הנס ליכטנשטיין בקייריץ, ברנדנבורג בגרמניה לשמואל, שהיה שופט בברלין ואלה. ב־1919–1920 למד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת קניגסברג. בהמשך עבר ללמוד היסטוריה, שפות שמיות ובלשנות אנגלית וגרמנית באוניברסיטת ברלין, עברית ב"בית הספר לשפה העברית" וכן למד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. כתב עבודת דוקטורט בנושא מגילת תענית, ובהמשך הוציא לאור את המהדורה המדעית הראשונה של המגילה. השתתף בכתיבת ה"Germania Judaica".
בשנת 1926 נסע לישראל, אולם חזר לגרמניה לאחר פטירת אביו, כדי לסייע לאימו בגידול ששת אחיו.
בשנת 1931 עלה לישראל, והתגורר בחיפה, בה לימד היסטוריה בבתי ספר תיכוניים, בין היתר בבית הספר כל ישראל חברים, ואף חיבר ספר לימוד בהיסטוריה, "שיעורים בדברי ימי ישראל". בשלב מסוים נתמנה על ידי מכון ליאו בק לערוך את הכרך השני של "Germania Judaica". בשנת 1965 התמנה למרצה להיסטוריה של עם ישראל במכון האוניברסיטאי של חיפה.
כתב עשרות ערכים היסטוריים באנציקלופדיה העברית.
בשבת, י"ז באייר תשכ"ז, 27 במאי 1967 נפטר בחיפה, והובא לקבורה למחרת.
חיים אישיים

היה נשוי לברוריה לבית היימן (1901–1974) ולהם היו בן ובת.
חיבוריו

מגילת תענית
שיעורים בדברי ימי ישראל - מצמיחת מרכזי היהדות במערב עד גרוש ספרד. דביר, כרך א תרצ"ט, כרך ב תש"ב
הנצחה

בשנת 1970 יצא לזכרו ספר בשם מחקרים בתולדות ישראל וארץ ישראל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  צבי אבנרי, על המשמר, 28 במאי 1967
↑  אבנרי צבי ד"ר בתוך ספר היקים באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
↑  טיול למירון - בהדרכת הד"ר צ. ליכטנשטיין באתר הספרייה הלאומית
1 2  צבי אילן, ספר-זיכרון לד"ר צ. אבנרי, למרחב, 7 באוגוסט 1970
1 2 3  אריה מנצ'ר, החוקר צבי אבנרי ז"ל, דבר, 11 באוגוסט 1967
↑  עזריאל שוחט, צבי אבנרי ז"ל, הקדמה לספר מחקרים בתולדות עם־ישראל וארץ־ישראל: לזכר צבי אבנרי, עמוד 3
1 2  לתשומת לב המורים, הארץ, 16 בספטמבר 1938
1 2  ברוך קרופניק, שיעורים בדברי ימי ישראל, הארץ, 6 בינואר 1939
↑  מינויים אקדימיים במכון האוניברסיטאי בחיפה, הצופה 8 באפריל 1965
↑  ד"ר אבנרי למנוחות, דבר, 29 במאי 1967
↑  הספרים בקטלוג הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304310605171  BnF: cb16227989h (data)  CiNii: DA0978336X  GND: 125549814  ISNI: 0000 0003 5683 7478  LCCN: nb2014006879  NKC: xx0206951  NTA: 070194572  RERO: 02-A002954061  SUDOC: 073945757  VIAF: 190941856   WorldCat (עם VIAF): 190941856
קייל לאפרטי

קייל לאפרטי (באנגלית: Kyle Lafferty; נולד ב-16 בספטמבר 1987) הוא כדורגלן צפון אירי המשחק בלינפילד בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

לאפרטי התחיל את הקריירה שלו באקדמיה של ברנלי. ב-5 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ברנלי בהפסד 2-1 נגד קרו אלכסנדרה. בינואר 2006 הושאל לדרלינגטון במהלך העונה חזר לברנלי. ב-30 באפריל 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בברנלי בתיקו 1-1 נגד לוטון טאון.
ב-19 ביוני 2008 חתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת 3 מיליון פאונד ושחקן נוסף. ב-5 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד קובנה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. כעבור 11 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד הארט אוף מידלות'יאן. במהלך משחק הליגה נגד אברדין ב-16 במאי 2009 הורחק שחקנה של אברדין צ'ארלי מולגרו, לאחר שלטענת השופט הוא נגח בלאפרטי, אולם במצלמות היה ניתן לראות שלאפרטי עשה הצגה. בתגובה לכך, בוטלה ההרחקה של מולגרו וב-7 באוגוסט 2009 לאפרטי קיבל עונש קשה לאחר שהוחלט להשעותו לחודשיים. ב-25 באפריל 2010, הבקיע את שער הניצחון נגד היברניאן שהבטיח לקבוצתו אליפות. ב-25 בספטמבר 2010 כבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 2-7 נגד דנפרמליין אתלטיק. בסיום העונה המועדון נקלע למשבר כלכלי והורד לליגה הרביעית ולאפרטי עזב את המועדון.
ב-30 ביוני 2012 חתם בפ.צ. סיון. ב-22 ביולי 2012 לאפרטי ערך את הופעת הבכורה שלו בסיון בניצחון נד סרבט ז'נבה. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד פ.צ. לוצרן.
ב-26 ביוני 2013 חתם בפלרמו מהסרייה ב' ל-3 שנים. את העונה סיים עם 11 שערים ב-34 משחקי ליגה ועזר לקבוצה לחזור לסרייה א'.
ב-27 ביוני 2014, חזר לאנגליה כאשר חתם בנוריץ' סיטי ל-3 עם אופציה לשנה נוספת. ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1-0 נגד וולברהמפטון ונדררס. ב-17 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנוריץ' נגד קארדיף סיטי.
ב-2 בפברואר 2015 הושאל לריזספור הטורקית עד לסיום העונה. ב-24 במרץ 2016 הושאל לברמינגהאם סיטי עד לסיום העונה.
ב-28 ביוני 2017 לאפרטי חתם לשנתיים בהארטס מליגת העל הסקוטית. ב-22 באוגוסט 2018 חזר לפארטי לגלאזגו ריינג'רס וחתם לשנתיים.
ב-24 ביולי 2019 שוחרר מריינג'רס וכעבור זמן קצר חתם בסרפסבורג 08 מליגת העל הנורווגית. ב-10 בינואר 2020 חתם בסנדרלנד עד לסוף העונה.
ביולי 2020, לאפרטי חתם ברג'ינה מהסרייה א'.
ב-12 בפברואר 2021, לאפרטי חתם בקילמרנוק מליגת העל הסקוטית.
ביולי 2021, לאפרטי חתם באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית. בדצמבר 2021 שוחרר מהקבוצה.
ב-21 בינואר 2022 חזר לאפרטי לקילמרנוק וחתם עד לסוף העונה.
ב-8 בפברואר 2023 חתם לאפרטי בלינפילד.
קריירה בינלאומית

לאפרטי שיחק עבור כל הנבחרות הצעירות של צפון אירלנד. בשנת 2006 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-16 באוגוסט 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 במשחק ידידות נגד פינלנד. לאחר פרישתו של דייוויד הילי מהנבחרת, הפך לאפרטי לחלוץ הבכיר בנבחרת.
תארים

אליפות סקוטלנד: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
הגביע הסקוטי: 2009
סרייה ב': 2013/2014
קארלו ליינונן

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1914 האימפריה הרוסית (1883–1917) טרבולה, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  19 באפריל 1975 (בגיל 61) פינלנד פינלנד
 מדינה:  פינלנד 
 השתייכות:   צבא פינלנד
 תקופת הפעילות:  1934–1974 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב החירות, דרגה 4 (1940)  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה (1970)  אביר הצלב הגדול של מסדר אולב הקדוש (1972)  עיטור הצבא העממי היוגוסלבי (1963)  מפקד בלגיון הכבוד (1962)  מסדר החרב - מפקד הצלב הגדול (1972)  Order of the Sword - Commander 1st Class (1962)  מסדר הרפובליקה של תוניסיה (1963)  Order the Red Banner (1971)  צלב ההצטיינות בהגנת הגבולות (1973)  Gold Medal of Merit of the Reserve Officers Association (1968)  צלב החירות, דרגה 4 (1941)  Memorial medal of the Winter War (1941)  מפקד הצלב הגדול של מסדר האריה של פינלנד (1970)  צלב החירות, דרגה 3 (1941)  Memorial medal of the Continuation War (1957)  צלב החירות, דרגה 2 (1942)  מפקד במסדר האריה של פינלנד (1961)  קצין בלגיון ההצטיינות (1962) 
 
קארלו אולאבי ליינונן (בפינית: Kaarlo Olavi Leinonen;‏ 15 במרץ 1914 – 19 באפריל 1975) היה גנרל פיני, אשר שימש כשר ההגנה של פינלנד בממשלתו של ריינו ראגנר להטו, וכראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1969–1974.
ביוגרפיה

ליינונן נולד ב-15 במרץ 1914 בטרבולה שבאימפריה הרוסית. ב-1934 הוא התגייס לצבא פינלנד. הוא למד בבתי ספר צבאיים והוכשר כקצין תותחנים. הוא השתתף במלחמת החורף ובמלחמת ההמשך, שבמהלכה מונה למפקד סוללת תותחנים. לאחר המלחמה לימד בבתי ספר צבאיים עד 1952. לאחר מכן עבד כשנה בסטוקהולם כעוזר לנספח הצבאי. לאחר מכן עבד כשנה נוספת במכון להיסטוריה צבאית. בין 1954–1957 שימש כראש מחלקת יחסי חוץ במטכ"ל הפיני. בין 1958–1961 שימש כסוכן מטעם צבא פינלנד בוושינגטון די סי ובאוטווה. ב-18 בדצמבר 1963 הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של ריינו ראגנר להטו - ממשלה שהייתה מורכבת כולה מעובדי מדינה א-פוליטיים. ממשלה זו לא שרדה זמן רב, וסיימה את תפקידה ב-12 באוקטובר 1964.
לאחר מכן פיקד על חיל השריון הפיני עד 1966. לאחר מכן שימש ליינונן כראש לשכת משרד ההגנה עד 1968, ואז שימש במשך שנה כרמטכ"ל הצבא הפיני (בפינלנד מדובר בתפקיד טכני בעיקרו, וללא סמכויות ביצועיות). ב-30 באפריל 1969 הוא מונה לראש ההגנה (מפקד הצבא הפיני). הוא כיהן בתפקיד עד 14 במרץ 1974 אז פרש מהצבא. הוא נפטר ב-19 באפריל 1975.
קארלו פדרוטי

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1817 ורונה, איטליה 
 התאבד:  16 באוקטובר 1893 (בגיל 75) ורונה, איטליה 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית 
 
קארלו פדרוטי (באיטלקית: Carlo Pedrotti, ‏12 בנובמבר 1817 - 16 באוקטובר 1893) היה מלחין ומנצח איטלקי.
ביוגרפיה

פדרוטי נולד בוורונה. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, שבא לביטוי בהלחנת יצירות לתזמורת ובארגון קבוצת נגנים מקרב חבריו הסטודנטים לביצוען בניצוחו. אחרי הלימודים פנה לאופרה. אחרי שני ניסיונות שלא זכו לביצוע, העלה את האופרה השלישית שלו, "לינה", בוורונה, בשנת 1840. בעקבות הצלחתו התמנה למנצח באופרה האיטלקית באמסטרדם ונשאר שם ארבע עונות.
ב- 1845 חזר לוורונה ונשאר שם עד 1868. אחרי תקופת עבודה בהוראה, התמנה למשרת מדריך אופרה ומנצח ב"תיאטרו פילהרמוניקו" וב"תיאטרו נואובו". היו אלה שנותיו הפוריות כמלחין והאופרות שכתב בתקופה זו ביססו את המוניטין שלו באיטליה. הצלחתה של "פיורינה" בשנת 1851 פרסמה אותו גם מחוץ לגבולות ארצו ו-"Tutti in maschera" משנת 1856 הוכרה תוך זמן קצר כטובה ביצירותיו וכיצירת מופת בתחום האופרה בופא. האופרה הגיעה בשנת 1865 לווינה ובשנת 1869 לפריז.
בשנת 1868 התמנה פדרוטי למנהל בית הספר למוזיקה בטורינו ולמנהל ומנצח של ה"תיאטרו רג'ו" בעיר. הוא הכניס שיפורים מפליגים באיכות הביצוע של האופרות בתיאטרון ואף עשה שימוש בתזמורת ובמקהלה של התיאטרו רג'ו לסדרה של קונצרטים פופולריים, שכללה בין השאר יצירות של בטהובן ווגנר. לקהל האיטלקי היה זה מפגש ראשון עם קונצרטים מסוג זה ועם מלחינים שהיו זרים לו עד אז. היה זה ציון דרך בהתחדשות העניין במוזיקה האינסטרומנטלית באיטליה של שלהי המאה ה-19.
בשנת 1876 הוצגה בטורינו האופרה לוהנגרין של וגנר. לקראת ביצועה יצא פדרוטי למינכן להיפגש עם וגנר. האופרה נחלה הצלחה בבולוניה ונכשלה כישלון חרוץ במילאנו בשנת 1873, אך ההפקה בטורינו עלתה יפה ועודדה את המשך הפקות וגנר באיטליה. הפקה של כרמן ביוזמת פדרוטי ירדה לאחר שתי הופעות כושלות, אך חזרה מנצחת בסוף אותה עונה.
ב-14 שנותיו בטורינו העלה פדרוטי את רמת ה"תיאטרו רג'ו" להתחרות בזו של לה סקאלה והציב את טורינו בשורת המרכזים המוזיקליים החשובים באיטליה. במקבילך להצלחתו כמנהל ומנצח, דעכה הקריירה שלו כמלחין. האופרה Il favorito הייתה היחידה שלו שהוצגה, ב-1870, בטורינו וב-1872 עלתה האופרה האחרונה שלו, Olema la schiava 
במודנה.
פדרוטי עבר בשנת 1882 לפזארו, לכהן שם כמנהל הראשון של בית הספר למוזיקה, שהוקם בעיר על פי צוואתו של רוסיני. אחרי עשר שנות ניהול וארגון חגיגות המאה להולדת רוסיני, נאלץ להתפטר מחמת בעיות בריאות. הוא חזר לוורונה ושם, אחרי שהתייסר חודשים אחדים בדיכאון חמור, התאבד בטביעה בנהר אדיג'ה.
פדרוטי נחשב בזמנו למלחין עתיר כישרון ומזתמר מבריק, שהצטיין בעיקר באופרה בופא, בזכות הלקטנות התרבותית שלו, חיוניותו הרתמית וקלות המגע שהצטיין בהם. האופרה שלו Tutti in maschera, שזכתה להתחדשות במאה ה-20, משופעת בעליצות ובכתיבה מלודית, אך גם בה ויותר מכך באופרות הרציניות שלו, פדרוטי מייצג סגנון גווע ונעלם. בשנות ה-80' של המאה ה-19 השווה את האופרות שלו לאלה של ורדי והגדיר את יצירותיו הוא כ"עניין לזקנים", מסקנה שבעטיה התנגד לביצוען. רישומו כמנצח תזמורת היה רב יותר. הוא היה, קרוב לוודאי, הראשון למסורת הניצוח האיטלקי במובן המודרני של המילה, כוותיק ביותר בקבוצה של מלחינים-מנצחים משלהי המאה ה-19, ביניהם פרנקו פאצ'ו וג'ובאני בוטזיני. פדרוטי הכין את התזמורת ואת הקהל להצלחתו הראשונה של ארטורו טוסקניני בטורינו.
קונסטלציה משפחתית

קונסטלציה משפחתית היא שיטת פסיכותרפיה אלטרנטיבית, המתבססת על הבנה שלמערכת המשפחתית אליה אנחנו שייכים יש השפעה מהותית על אופן התנהלות שלנו.
הקונסטלציה המשפחתית מנסה לחשוף מהעבר הלא מוכר מערכות דינמית המשתרעת על פני מספר דורות במשפחה, על מנת לפתור את ההשפעות המזיקות של הדינמיקה הזו על ידי עידוד למפגש נציגים מעבר ולקבל את המציאות העובדתית של העבר.
ברט הלינגר הוא פסיכותרפיסט גרמני הנחשב לאבי גישת הקונסטלציה המשפחתית והקונסטלציה המערכתית.
קונסטליישן (אונייה, 1797)

| --- | --- |

"קונסטליישן". ציור מאת סגן אדמירל ג'ון ו' שמידט
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטה 
 צי:  צי ארצות הברית 
 סדרה:  שש הפריגטות הראשונות של צי ארצות הברית 
 ציוני דרך עיקריים
 תקופת הפעילות:  1797–1853 (כ־56 שנים)
 
קוֹנְסְטֶלֵיישֶן (באנגלית: USS Constellation), הייתה פריגטת מפרשים אמריקנית נושאת 38 תותחים ואחת משש האוניות הראשונות של הצי האמריקני לאחר הקמתו מחדש ב-1794, והושקה ב־7 בספטמבר 1797.
את טבילת האש עשתה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798–1800) בהגנה על ספינות סוחר אמריקניות מפני אוניות מלחמה ופריבטירים צרפתיות. היא האונייה הראשונה בצי האמריקני החדש שניצחה ולכדה אוניית אויב בקרב ימי – את הפריגטה הצרפתית "ל'אִינְסְיוּרְזֶ'נְט" (L'Insurgente), ב־9 בפברואר 1799 ליד האי נֶוויס. ב־1 בפברואר 1800 ניהלה קרב נגד הפריגטה הצרפתית "לָה וֶונְזֶ'נְס" (La Vengeance) והסבה לה נזקים כה כבדים, עד כי מפקדה העלה אותה על החוף ובלבד שלא תיפול לידי האויב. "קונסטליישן" נטלה חלק גם במלחמה הברברית הראשונה נגד שודדי הים של אלג'יר וטריפולי (1801–1805). עם סיום המלחמה הושמה בעתודה. היא השתתפה במלחמת 1812 ובמלחמה הברברית השנייה (1815), והוסיפה לשרת שירות פעיל בצי עד 1853, אז פורקה ונגרטה.
קארלו קונטאריני

קארלו קונטאריני (באיטלקית: Carlo Contarini; ‏ 5 ביולי 1580 - 1 במאי 1656) היה הדוכס ה-100 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-27 במרץ 1655 ועד פטירתו, כשנה לאחר מכן.
קורות חיים

קארלו קונטאריני נולד בוונציה לאנדראה קונטאריני ואליזבתה מורוזיני. אביו נפטר עשרה ימים לאחר לידתו והוריש לו הון רב. משפחת קונטאריני הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות והעשירות בוונציה
קארלו קונטאריני נשא לאישה את פאולינה לורדאן - בת למשפחת אצולה ונציאנית עשירה.
קונטאריני שירת את לה סרניסימה בתפקידי פרוודיטורה, סאביו, רקטור, וכיהן כחבר בסנאט של ונציה. בשנים שלפני בחירתו לדוג'ה פרש מהפוליטיקה והחיים הציבוריים. בעקבות מות הדוג'ה פרנצ'סקו מולין ב-27 בפברואר 1655 נפגש חבר הבוחרים במרץ 1655 במטרה לבחור יורש. הבוחרים היו חלוקים בדעותיהם ואף מועמד לא זכה לרוב הקולות. קונטאריני נבחר כמועמד של פשרה בין הסיעות השונות, מאחר שלא השתייך לאף סיעה מחד, ובשל גילו המבוגר היה צפוי לכהן תקופה קצרה. בהצבעה ה-68 שנערכה, ב-27 במרץ 1655 נבחר קונטאריני לתפקיד הדוג'ה.
קונטאריני כיהן בתפקיד 13 חודשים, אשר נחשבו תקופה שלווה בתוך העיר, והוא הצליח לפייס את הפלגים השונים אשר פילגו את העיר. מאידך, לכל אורך כהונתו נמשכה מלחמת כרתים - הלוחמה בין לה סרניסימה לבין האימפריה העות'מאנית על השליטה באי כרתים.
קונטאריני חלה בראשו 1656, ככל הנראה בשל לחצי תפקידו, ונפטר ב-1 במאי 1656.
קארלו אדווארד קיבקס

| --- | --- |

קארלו אדווארד קיבקס
 לידה:  6 בדצמבר 1866 האימפריה הרוסית (1858–1883) ולקאלה, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  19 בפברואר 1940 (בגיל 73) פינלנד המנלינה, פינלנד
 מדינה:  פינלנד 
 השכלה:  Hamina Cadet School  Hämeenlinna Normal-Lycée 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  צבא פינלנד
 תקופת הפעילות:  1888–1928 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל-מאיור (הצבא הרוסי)  גנרל-לויטננט (הצבא הפיני)
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה מפקד הגנת החופים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מסדר לאקפלסיס (1924)  מפקד דרגה ראשונה במסדר הוורד הלבן של פינלנד (18 ביולי 1919)  Order of noble Bukhara (1898)  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3 (1900)  Order of noble Bukhara (1901)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2 (1903)  מסדר אנה הקדושה דרגה שנייה עם חרבות (1915)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 (1907)  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3 (1913)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3 (1896)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  חרב הזהב של גבורה 
 
קארלו אדווארד קיבקס (בפינית: Kaarlo Edvard Kivekäs;‏ 6 בדצמבר 1866 – 19 בפברואר 1940) היה איש צבא פיני. שרת כגנרל-מאיור בצבא האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה ולאחריה התגייס לצבא פינלנד ושימש לזמן קצר כמפקד העליון של הצבא הפיני.
ביוגרפיה

קיבקס נולד ב-6 בדצמבר 1866 בוולקאלה שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. ב-1888 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוכשר כקצין ארטילריה. הוא שרת בקווקז ובאפגניסטן והתקדם בסולם הדרגות. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא קודם לדרגת גנרל מאיור ומונה למפקד הדיוויזיה ה-113. בעקבות פירוק הצבא הקיסרי ב-1918, קיבקס חזר לפינלנד שהכריזה בינתיים על עצמאות. הוא התקבל לצבא הפיני בדרגת גנרל מאיור, וב-19 ביוני 1919 מונה למפקד העליון של הצבא הפיני. הוא לא החזיק בתפקיד זמן רב, וב-11 בספטמבר של אותה שנה הודח ממנו ועבר לשמש כמפקד הגנת החופים של פינלנד. ב-1928 הוא פרש מהצבא בדרגת גנרל-לויטננט, אולם המשיך לשמש כיועץ עצמאי עבור משרד ההגנה. הוא נפטר בהמנלינה ב-19 בפברואר 1940.
קוס קוב

קוס קוב (באנגלית: Cos Cob ) היא מושבת אומנים באזור גריניץ קוניטקט. רבים מהאומנים מזוהים עם האימפרסיוניזם האמריקאי, שהתאספו בה בעיקר בחודשי הקיץ בערך בשנים 1890 לערך 1920.
היסטוריה

אמנים הגיעו לגריניץ לצייר מאז שנות ה-70 של המאה ה-19, אך מושבת האמנות החלה להיווצר כאשר ג'ון הנרי טוואצ׳מן התיישב בגריניץ' בשנת 1889. העיר נמצאת במרחק נסיעה קצרה ברכבת מעיר ניו יורק, ולמרות זאת שמרה על אופי הכפרי שמשך אליו אמנים. רבים מחבריו של טוואצ׳טמן הגיעו לבקרו בביתו. ביניהם היו צ׳יילד האסאם, גוליאן אלדן וייר, תיאודור רובינסון, הנרי פיץ טיילור ורוברט ריד. כשנמצאו לשהות ארוכה יותר, הם עלו לבית הולי, מחסן מלח ישן, המשקיף על הנמל הקטן של קוס קוב.
במהלך החורף לימדו הנרי טוואצ׳מן וג׳וליאן וייר בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. ככל הנראה החל משנת 1890, קיים טוואצ׳מן שיעורי אמנות בקיץ בקוס קוב. ג׳וליאן וייר לימד אתו בשנת 1892 וב־1893. רבים מתלמידי הקיץ נרשמו לליגת הסטודנטים לאמנות.
בין האמנים שביקרו לראשונה בקוס קוב כסטודנטים בקיץ היו ארנסט לוסון, אלן טאוקר, צ'ארלס אברט, מרי רוברטס אברט, אליס ג'ודסון ואחרים.
אמנים אחרים הקשורים למושבת האומנות קוס קוב כוללים את לאונרד אוכטמן, מינה פונדה אוכטמן, דורותי אוכטמן, אדוארד קלארק פוטר, אמיל קרלסן, ג'ורג' וורטון אדוארדס, וקאר איבי. מושבת האמנות כללה גם סופרים ועורכים רבים, ביניהם לינקולן שטפנס וילה קאתר.
חברי מושבת האמנות קוס קוב היו מעורבים מאוד בארגון תערוכת הארמורי, התערוכה שבשנת 1913 הציגה אמנות אירופית מודרנית בפני קהל אמריקני גדול.
מושבת האמנות הקימה ארגון אומנות משלה בשנת 1911. אגודת האומנים גריניץ' קיימה את התערוכה הראשונה שלה בשנת 1912 במוזיאון ברוס, שנפתח לקהל בפעם הראשונה באותה הזדמנות.
הערות שוליים

↑  The Cos Cob art colony : the impressionists on the Connecticut shore : Larkin, Susan G., 1943- : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
↑  Greenwich Art Society School of Visual Art, Greenwich Art Society School of Visual Art
↑  Greenwich Historical Society
ג׳ון הנרי טוואצ׳מן, הולי האוז - מושבת האמנים קוס קוב, 1901
קארלו הייסקנן

| --- | --- |

קארלו הייסקנן
 לידה:  28 באוקטובר 1894 האימפריה הרוסית (1883–1917) יורוינן, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  6 בנובמבר 1962 (בגיל 68) פינלנד המנלינה, פינלנד
 מדינה:  פינלנד 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  צבא פינלנד
 תקופת הפעילות:  1914–1953 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הפינית מלחמת העולם השנייה (מלחמת החורף, מלחמת ההמשך)
 עיטורים
 הצלב הגדול של מסדר צלב החירות (4 ביוני 1959)  הצלב הגדול של מסדר דנבורג (1958)  Cross of Merit of the War Invalides  Memorial medal of the Winter War  Memorial medal of the Continuation War  מסדר החרב - מפקד הצלב הגדול  צלב הברזל, דרגה ראשונה  צלב הברזל, דרגה שנייה  Memorial medal of the War of Liberation  אביר דרגה ראשונה במסדר הוורד הלבן של פינלנד  צלב החירות, דרגה 4  צלב החירות, דרגה 2  מפקד הצלב הגדול של מסדר האריה של פינלנד  מסדר העיט הגרמני  Cross of Liberty, 1st Class with star  Cross of Liberty, 1st Class  Mannerheim Cross 2nd Class  צלב הכבוד 
 
קארלו אלכסנטרי הייסקנן (בפינית: Kaarlo Aleksanteri Heiskanen;‏ 28 באוקטובר 1894 – 12 ביוני 1963) היה גנרל פיני, מעוטר צלב מנרהיים, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1953–1959.
ביוגרפיה

הייסקנן נולד ב-22 בנובמבר 1889, ביורוינן שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא סיים את לימודיו ב-1914 ורצה להיות יערן, אולם החליט, כמו צעירים פינים רבים, לעבור את הגבול לגרמניה ולהתגייס לצבא הקיסרי במטרה לשחרר את ארצו מהכיבוש הרוסי. הוא לחם בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין המשמר הלבן שנתמך בידי הגרמנים, למשמר האדום שנתמך בידי ברית המועצות. הייסקנן התגייס למשמר הלבן ולחם במלחמה בהצטיינות. לאחר המלחמה התקדם בסולם הדרגות, ובמאי 1925 הועלה לדרגת מאיור. הוא שרת כקצין במטה הכללי ולאחר מכן כמפקד גדוד רוכבי אופניים. ב-1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט טמפרה.
עם פרוץ מלחמת החורף, היה הרגימנט של הייסקנן חלק מהדיוויזיה ה-3, ויחד עמה הוא לחם בקרבות סביב הכפר סומה, ובהמשך בהגנה על העיר ויפורי. בתחילת מלחמת ההמשך הוא מונה למפקד המחוז הצבאי מרכז פינלנד. בהמשך המלחמה הפכו יחידות הצבא של המחוז לדיוויזיה ה-11, והייסקנן מונה כמפקדה. הייסקנן ואנשיו פלשו לחלק הרוסי של חבל קרליה, והשתתפו בכיבוש פטרוזבודסק. על חלקו במערכה זו, הוא עוטר בצלב מנרהיים. עם זאת, לקראת סוף המלחמה הוכפש שמו כאשר התגלה שיד ימינו, אוברסט אלפו מרטינן, מעל ברכוש הצבא ונמלט לשוודיה. הייסקנן נחשד בשיתוף פעולה עם מרטינן והוחזק במעצר במשך 13 חודשים. הוא שוחרר מחוסר ראיות.
בינואר 1949 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-4 ביוני 1959 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-31 במאי 1953 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 29 באוקטובר 1959.
לאחר פרישתו, התגורר הייסקנן בהמנלינה. ב-12 ביוני 1963 הוא התאבד באמצעות ירייה באקדחו לאחר שנודע לו כי הוא חולה בסרטן לבלב חשוך מרפא.
קונרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1952 (בן 72) ציגנברג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 שם מלא:  יוהאן פרידריך קרל קונרד אדוארד הורסט ארנולד מתיאס, נסיך סקסוניה-מיינינגן, דוכס סקסוניה
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג 
 
קונרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Konrad Prinz von Sachsen-Meiningen; נולד ב-14 באפריל 1952) הוא איש עסקים גרמני וראש בית סקסוניה-מיינינגן הנוכחי.
ביוגרפיה

הנסיך קונרד נולד ב-14 באפריל 1952 בציגנברג, הסן, והוא הבן הצעיר של ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ואשתו השנייה, הברונית ורה שפר פון ברנשטיין. מכיוון שנישואי אביו הראשונים היו נישואים מורגנטיים, ירש קונרד את תאריו, לאחר מותו ב-4 באוקטובר 1984. בנוסף קיבל קונרד את התואר דוכס סקסוניה, אשר כל זכר מבני בית וטין החזיק. ב-1996 קונרד החל בהליכים משפטיים נגד ממשלת רוסיה המבקשים את החזרת הרכוש אשר הפקיעה ברית המועצות אחרי מלחמת העולם השנייה.
הנסיך קונרד למד כלכלה באוניברסיטת היידלברג וניהול עסקים באוניברסיטת גטינגן.
מבחינה מקצועית, הנסיך קונרד הוא בנקאי מוסמך אשר עבד עבור בנקים שונים כאנליסט. מאז 1998, הוא היה יועץ עצמאי המתמחה בארגון מחדש של חברות, והוא גם השקיע זמן בעבודה בתעשיית המכוניות. כיום, הנסיך קונרד הוא שותף במשרד העורכי דין רודולף דרינג; מאז שנת 2007, הוא היה מנכ"ל של GWP -חברה גרמנית העוסקת באנרגיית הרוח.
ירושתו

הנסיך קונרד איננו נשוי, והיורש הכי קרוב אליו הוא אחיינו, קונסטנטין, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו הבכור של אחיו למחצה המורגנטי, פרידריך ארנסט, נסיך סקסוניה-מיינינגן מנישואיו עם ביאטריס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, אחותו למחצה של אנדראס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה. לקונסטנטין יש בן, מיכאל מזוגתו סופיה לופוס. בנוסף לקונסטנטין, קיימים גם הברונים פון זאלפלד, בניו המורגנטים של ארנסט, נסיך סקסוניה-מיינינגן וקתרינה ינסן. אולם, יורשיו השוויוניים של קונרד הם הנסיכים מבית סקסה-קובורג-גותה.
הערות שוליים

↑  "Saxony". Almanach de Gotha (186th ed.). Almanach de Gotha. 2003. pp. 329, 330. ISBN 0-9532142-4-9.
↑  "Russische Justiz rehabilitiert das Haus Meiningen". Berliner Zeitung. 16 באוקטובר 1996. נבדק ב-12 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Konrad Sachsen-Meiningen's Public Profile". Plaxo. אורכב מ-המקור ב-2012-03-21. נבדק ב-12 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Our People". GWP German Wind Power GmbH. נבדק ב-12 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In Kooperation mit". Rudolf Döring. אורכב מ-המקור ב-2009-10-01. נבדק ב-12 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
קבוצות כוכבים מבוטלות

קבוצת הכוכבים המבוטלת ארגו נאביס
קבוצות כוכבים מבוטלות או קבוצות כוכבים לשעבר הן קבוצות כוכבים שנקבעו במהלך ההיסטוריה האנושית אך אינן מוכרות כאלו יותר על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי מסיבות שונות. רבות מהן היו מוכרות במשך שנים רבות ואף מאות ויש להן ערך היסטורי, תרבותי והן מוזכרות במפות הכוכבים שנוצרו טרם הופעת האיגוד.
קבוצות כוכבים לשעבר בולטות > ארגו נאביס

ארגו נאביס (אוניית "ארגו") היא קבוצת הכוכבים היחידה מ־48 קבוצות הכוכבים של תלמי שאיננה מוכרת יותר רשמית. הסיבה לכך נעוצה בכך שעקב גודלה הרב היא פורקה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי לשדרית, מפרש וירכתי הספינה שכמו כן הכניס לשימוש קבוצת כוכבים מצפן בסמוך לארגו נאביס.
קבוצות כוכבים לשעבר בולטות > קוואדראנס מוראליס

קוואדראנס מוראליס נקבע ב־1795 והייתה ממוקמת בין קבוצות כוכבים רועה דובים לדרקון. מטר המטאורים קואדראנטידים קרוי על שמה.
ראו גם

על קבוצות כוכבים מתרבויות שונות שכבר לא משתמשים בהם היום ראו: קבוצת כוכבים#חלוקות אחרות של כיפת השמים לקבוצות כוכבים
קנדו (כור גרעיני)

כור קנדו (באנגלית: CANDU Reactor) הוא כור גרעיני שפיתחה החברה לאנרגיה אטומית של קנדה בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה העשרים, בשיתוף עם חברת החשמל של חבל אונטריו שבקנדה. בכורים אלו משמשים מים כבדים להאטת נייטרונים (moderator) ומים כבדים תחת לחץ גבוה משמשים לקליטת החום שנוצר בתהליך הביקוע הגרעיני. הדלק הגרעיני הוא אורניום לא מועשר.
שמו של הכור נגזר מהאותיות הראשונות במילה קנדה (CAN), מהאות הראשונה במילה דאוטריום (D), אחד המרכיבים של מים כבדים, ומהאות הראשונה במילה אורניום (U).
כמה מהתכונות הייחודיות של כור קנדו:
היכולת לפעול על אורניום טבעי בלתי מועשר.
היכולת להטעין לתוכו אורניום חדש ולפנות את האורניום המשומש תוך כדי פעולת הכור, מבלי שיהיה צורך לכבותו.
הכור בנוי ממספר רב של צינורות העמידים בלחץ גבוה במקום מכל אחד גדול העמיד בלחץ גבוה כמקובל בכורים אחרים.