stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו
הערות שוליים

↑  פיגועי 11 בספטמבר וכן הפיגוע באוקלהומה סיטי, בהם היו נפגעים רבים יותר, לא היו פיגועי ירי.
↑  "Significance of Orlando gunman calling 911 during standoff". CBS News. 13 ביוני 2016. נבדק ב-13 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הגרדיאן, אי-פי והניו יורק טיימס, לפחות 50 הרוגים בתקרית ירי במועדון של קהילת הלהט"ב באורלנדו, באתר הארץ, 12 ביוני 2016
↑  מערכת ישראל היום, מבצע הטבח באורלנדו זוהה: עומאר מטין, תושב פלורידה, באתר ישראל היום, 12 ביוני 2016.
↑  רויטרס, היורה במועדון הלהט"ב באורלנדו היה מוכר לרשויות זה חמש שנים, באתר הארץ, 12 ביוני 2016
↑  The FBI director painted a bizarre picture of the man behind the worst mass shooting in US history, באתר "Business Insider", ‏13 ביוני, 2016 (באנגלית).
↑  טרנסג'נדרית שפגשה את המחבל מאורלנדו: "הוא היה סקרן", באתר וואלה, 15 ביוני 2016
↑   חברים בקהילה הגאה באורלנדו: היורה עומאר מאטין נהג לבקר במועדון במשך שנים, באתר הארץ, 14 ביוני 2016
↑  ניצן צבי כהן, ‏אורלנדו ציינה מצעד גאווה ראשון לאחר הפיגוע במועדון הפולס, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בנובמבר 2016
↑  Jeff Weiner, Gal Tziperman Lotan, Pulse nightclub owner says she won't sell to city, orlandosentinel.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012408447805171  PLWABN: 9813242245805606  LCCN: sh2017004654 
הרוצח, עומר מאטין
ג'יימי ריי ניומן

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1978 (בת 46) פרמינגטון הילס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  המכללה לאומנות יפה של אוניברסיטת בוסטון  בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  Hillel Day School 
 בן זוג:  גיא נתיב
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי ריי ניומן (באנגלית: Jaime Ray Newman; נולדה ב-2 באפריל 1978) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית-יהודייה. היא מוכרת בין היתר בתפקידיה באופרת הסבון "ג'נרל הוספיטל" בתור כריסטינה קסדין, מתפקידה הראשי בתור קאט גרדנר בסדרת הפנטזיה "איסטוויק", בתור ד"ר טס פונטנה בסדרת המדע-בדיוני "אאוריקה", ובתור שרה ליברמן בסדרה "המעניש" מבית מארוול קומיקס.
ביוגרפיה

ניומן נולדה בעיר פארמינגטון הילס, מישיגן שבארצות הברית, להורים יהודים, מרשה ג'ו ורפאל ניומן. יש לה אחות, בת' ניקול, שהיא מנהלת יחסי ציבור של מותג הבגדים "J Brand".
היא למדה בבית ספר יסודי יהודי "הִלל" בעיר דטרויט, שם היא הופיעה לראשונה על הבמה בגיל 11 במחזה "A Rosen by Any Other Name", של ישראל הורוביץ. בכיתה ח' היא שיחקה בתפקיד הראשי בתור אדו אני קרנס בהפקה מקומית של המחזמר "אוקלהומה!". בגיל 16, בזמן שלמדה בבית ספר קראנברוק קינגסווד בבלומפילד הילס, ניומן יסדה את Apollo Theatre Productions. היא שכרה אולם תיאטרון, העסיקה במאי מקומי מוכר, שחקנים מקצועיים וצוות מלא כדי להפיק את ההצגה הראשונה שלה. בתיאטרון זה מילאה תפקידי מפיקה ובמאית, וזכתה לתשואות, בעקבותיהן המשיכה הפקת שתי הצגות נוספות בשנה לאחר מכן. את חופשות הקיץ בילתה במרכז אינטרלוכן לאומנויות, שם היא זכתה בפרס קורסון להצטיינות יתרה במשחק. עוד בתיכון זכתה במקום ראשון בתחרות דרמה לתלמידי תיכון במדינת מישיגן. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1996.
ניומן למדה שנתיים בבית ספר לאומנויות הבמה באוניברסיטת בוסטון, לפני שעברה לאוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם סיימה עם תואר ראשון בחוג ללימודי אנגלית ודרמה.
באוניברסיטת נורתווסטרן, ג'יימי יסדה את פסטיבל לנשים באומנויות. באותה עת היא הפיקה ושיחקה במחזה של פאולה ווגל "איך למדתי לנהוג", אשר זכה בפרס פוליצר לדרמה. בעת לימודיה בשיקגו היא אף שרה ברביעית ג'אז שהקימה, אשר הופיעה יחד עם להקת הפאנק (Funk) הפופולרית, ”סוויט סוויט קאנדי”.
קריירה > משחק

ניומן עברה ללוס אנג'לס בספטמבר 2000. היא התפרנסה מהופעות עם רביעית הג'אז שלה, בנוסף לתפקידים שונים בכמה סרטים קצרים, והופעה במופע של דרו קארי. זמן לא רב לאחר הגעתה ללוס אנג'לס, קיבלה את תפקיד קריסטינה קרטר קסידין באופרת הסבון "בית חולים כללי". במקביל, היא המשיכה בקריירה המוזיקלית שלה, והרכיבה את הלהקה הנוכחית שלה, "סקול בוי קראש". היא גם קיבלה תפקיד בסרטו של סטיבן ספילברג, תפוס אותי אם תוכל, בו הופיעה בסצנה עם לאונרדו די קפריו.
החל מאוקטובר 2006, הופיעה ניומן בשישה פרקים של התוכנית ורוניקה מארס בערוץ The CW. היא גם הופיעה כסגן לאורה קדמן בסטארגייט_אטלנטיס. יחד העם שחקן מייקל שנקס מסטארגייט, ובסרט טלוויזיה לחג המולד "מתחת לדבקון". תפקידי אורח אחרים כוללים ב"אי-רינג", גיבורים, על טבעי, קרובות, CSI, מדיום, ניפ/טאק ומנטל.
בשנת 2009 היא קיבלה תפקיד קבוע בעונה השלישית של הסדרה "אאוריקה".
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "עיר מרושעת", ברשת ABC בדמותה של אליסון רות'.
בשנת 2018 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "המעניש", כאשתו של דייוויד ליברמן. באותה שנה שיחקה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מידנייט טקסס", והתארחה בעונתה השלישית של סדרת פנטזיה "הקוסמים". בשנת 2018 שיחקה בסרטו של בעלה גיא נתיב "סקין".
בשנת 2020 שיחקה במיני-סדרה של ערוץ הולו "שריפות קטנות בכל מקום" את אליזבת, לצדן של ריס וית'רספון וקרי וושינגטון, וגילמה את קרול ריילי בסדרה "השריף" ברשת FOX.
קריירה > מוזיקה

ג'יימי ולהקתה "סקול בוי קראש" הופיעו במספר מועדונים: "באפאלו קלאב" בסנטה מוניקה, "מומבה" במערב הוליווד, "ניקס מרטיני לאונג'", "קפה קורדיאל" וה"לוקס" בבוורלי הילס, ובתוכניתם מגוון רחב של סגנונות מפאנק וסול לרית'ם אנד בלוז ובלוז. לאחרונה, הם ניגנו במסיבת פרסים של רשת ESPN.
קריירה > הפקה

בשנת 2018 הפיקה את הסרט "Skin", סרט דרמה קצר שביים וכתב בעלה של ניומן, הבמאי השראלי גיא נתיב, שזכה בפרס האוסקר בקטגוריה של פרס הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91.
חיים אישיים

ב-2 באפריל 2012 (יום ההולדת ה-34 שלה) היא נישאה לתסריטאי והבמאי הישראלי, גיא נתיב, בחתונה שנערכה בתל אביב. השניים הורים לשתי בנות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Full Blast | בו |  |
| 2002 | The Violent Kind | אמנדה |  |
| 2002 | תפוס אותי אם תוכל | מוניקה |  |
| 2005 | Living 'til the End | אודרי גרנסונס |  |
| 2005 | השמועה אומרת ש... | מוסרת שלום |  |
| 2007 | סקס וארוחת בוקר | בטי |  |
| 2007 | LA Blues | גרושתו של ג'ק |  |
| 2007 | Live! | מגישת טלוויזיה |  |
| 2008 | ארוס עליה | אריאל |  |
| 2008 | A Line in the Sand | אן מארי |  |
| 2009 | Dr. Dolittle: Million Dollar Mutts | אמי | דיבוב |
| 2012 | Rubberneck | דניאל ג'נקינס |  |
| 2013 | Altered Minds | ג'ולי שלנר |  |
| 2013 | The Gauntlet | אמה |  |
| 2013 | טרזן | אליס גרייסטוק | דיבוב |
| 2016 | A Christmas in New York | סוזן קלארק |  |
| 2018 | Skin |   | סרט קצר; מפיקה זוכה פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר |
| 2018 | סקין | מליסה פריי |  |
| 2019 | Valley of the Gods‏ | לורה אקאס |  |
| 2023 | גולדה | מזכירתו של הנרי |  |
| 2023 | טאטאמי | סטייסי טראוויס |  |
| 2024 | Exhibiting Forgiveness | ג'נין |  |
| TBA | MK Ultra | רוז שטראוס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | המופע של דרו קארי | טינה | פרק: "The Warsaw Closes" |
| 2003–2002 | ג'נרל הוספיטל | כריסטינה קסדין | 68 פרקים |
| 2003, 2009 | CSI | ג'ולי ווטרס / מלינדה קארבר | 2 פרקים |
| 2003 | Happy Family | אמנדה | פרק: "The Doghouse" |
| 2004 | Wedding Daze | טרי לנדרי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2005 | McBride: Murder Past Midnight | אמילי הרימן | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2005 | על טבעי | אמנדה ווקר | פרק: "Phantom Traveler" |
| 2005 | סטארגייט אטלנטיס | לורה קודמן | 2 פרקים |
| 2006 | ג'ורדן | קפטן גוון אוסבורן | פרק: "Code of Ethics" |
| 2006 | בונז | סטייסי | פרק: "The Woman in the Car" |
| 2006 | קרובות | קיילי סטיוארט | 2 פרקים |
| 2006 | מדיום | אנג'לה סנדרס | פרק: "A Changed Man" |
| 2006 | Under the Mistletoe | סוזן צ'נדלר | סרט טלוויזיה |
| 2006 | Hollis & Rae | הוליס צ'נדלר | סרט טלוויזיה |
| 2006 | הפנטגון | נטלי יוז | 4 פרקים |
| 2007–2006 | ורוניקה מארס | מינדי אוד'ל | 8 פרקים |
| 2007 | מחשבות פליליות | לוסי קייל | פרק: "The Big Game" |
| 2007 | גיבורים | ויקטוריה פראו בצעירותה | פרק: "Truth & Consequences" |
| 2007 | Marlowe | טרייסי פיי | סרט טלוויזיה |
| 2007 | I'm Paige Wilson | פייג' וילסון | סרט טלוויזיה |
| 2008 | לינקולן הייטס | סברינה גספר | 4 פרקים |
| 2008 | העוקץ | איימי מרטין | פרק: "The Two-Horse Job" |
| 2009 | ניפ/טאק | דפני פנדל | 2 פרקים |
| 2009 | מנטל | זאן אבידן | 3 פרקים |
| 2010–2009 | איסטוויק | קטרינה "קאט" גרדנר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2010–2009 | אאוריקה | ד"ר טס פונטנה | תפקיד משני (עונות 4-3); 12 פרקים |
| 2011–2010 | חיים בלתי צפויים | ג'וליה | 2 פרקים |
| 2013–2010 | גדולה מהחיים | ונסה המינגס | 10 פרקים |
| 2011 | רופא להשכיר | סטייסי סאקס | פרק: "Astraphobia" |
| 2011 | NCIS | מלאני בורק | פרק: "Engaged: Parts 1 & 2" |
| 2012–2011 | CSI: ניו יורק | קלייר טיילור | 2 פרקים |
| 2012–2011 | גרים | אנג'לינה לסר | 2 פרקים |
| 2012 | קאסל | הולי פרנקלין | פרק: "'Til Death Do Us Part" |
| 2013 | אלמנה אדומה | קטרינה פטרובה | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2014 | Mind Games | סמנת'ה "סאם" גורדון | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2014 | פרנקלין ובאש | שריל קוץ | פרק: "Spirits in the Material World" |
| 2015 | בוש | לורה קל | 2 פרקים |
| 2015 | Satisfaction | קייט | 2 פרקים |
| 2015 | Wicked City | אליסון רות' | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2016 | בייטס מוטל | רבקה המילטון | 7 פרקים |
| 2016 | המפענחת: פשעים חמורים | ווילדראד דרנל | פרק: "White Lies: Parts 1–3" |
| 2017 | המעניש | שרה ליברמן | 9 פרקים |
| 2018 | הקוסמים | איירין מק'אליסטר | 6 פרקים |
| 2018 | מתחזים | לינדה | 3 פרקים |
| 2018 | מידנייט טקסס | לוסרו | תפקיד ראשי (עונה 2); 9 פרקים |
| 2020 | השריף | קרול ריילי | 4 פרקים |
| 2020 | שריפות קטנות בכל מקום | אליזבת מנוויל | 3 פרקים |
| 2021 | Dopesick | קאת'י סאקלר | מיני-סדרה |
| 2022 | אשתו של הנוסע בזמן | לוסיל אבשייר |  |
| 2024 | הסיגר הגדול (אנ') | רוז טוראנס | מיני-סדרה |
| TBA | Grendel | ג'וקאסטה רוז | סדרת טלוויזיה עתידית של נטפליקס |
הערות שוליים

↑  אינה טוקר, גיא נתיב על הזכייה: "ישראל - הפסלון הזה בשבילכם", באתר ynet, 25 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812367870405606  ISNI: 0000 0001 3952 8281  LCCN: no2011156717  VIAF: 186973005   WorldCat (עם VIAF): 186973005
הכיבוש הרוסי של מחוז זפוריז'יה

הכיבוש הרוסי על מחוז זפוריז'יה, אשר נקרא ברוסית מחוז זפורוז'יה (ברוסית: Запорожская область), החל ב-24 בפברואר 2022 במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, כחלק מהמתקפה בדרום אוקראינה. תחילה נוהל האזור תחת ממשל צבאי-אזרחי בשליטה רוסית. ב-30 בספטמבר 2022, כאשר סופח באופן בלתי חוקי והוכרז כאחד הסובייקטים הפדרליים של רוסיה, אך אינו מוכר על ידי הקהילה הבינלאומית. בירתו דה פקטו היא העיר מליטופול.
עד כיבוש מחוז זפוריז'יה האוקראיני, אפשר המחוז גישה לים אזוב לאוקראינה.
סמל המחוז מאז כיבושו בידי רוסיה, ממרץ עד ספטמבר 2022.
כיבוש

במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה שהחלה ב-24 בפברואר 2022, כוחות הפדרציה הרוסית השתלטו במהירות על חלקים נרחבים ממחוז זפוריז'יה. כבר ביום הראשון כבשו את הנמל הימי ואת נמל התעופה של ברדיאנסק, ותוך שלושה ימים השתלטו עליה באופן מלא. ב-1 במרץ נפלה לכיבוש הרוסי העיר מליטופול, השנייה בגודלה במחוז והמרכז המנהלי בפועל שלו. במהרה נכבשה גם אנרהודר, בה שוכנת תחנת הכוח הגרעינית הגדולה באירופה, תחנת זפוריז'יה.  עם זאת, כוחות רוסים לא הצליחו להשתלט על בירת המחוז זפוריז'יה, אשר יחד עם החלק הצפוני של האזור, נותרה בשליטה אוקראינית.
סיפוח

בספטמבר 2022 ארגנה רוסיה משאל עם באזורים שכבשה, אשר תוצאותיו המוכרזות הצביעו על תמיכה רחבה בסיפוח. ב-27 בספטמבר 2022 ועדת הבחירות הרוסית דיווחה כי 93.11% מהמצביעים תמכו בסיפוח המחוז לרוסיה, עם שיעורי הצבעה שלפי הטענה הרוסית הגיעו ל-85.4%. משאל העם נערך תחת שליטה צבאית רוסית, והקהילה הבינלאומית דחתה אותו על הסף, בטענה כי מדובר בתהליך כפוי, המנוגד לחוק הבינלאומי.
ב-30 בספטמבר 2022 נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, הכריז רשמית על סיפוח המחוז יחד עם שלושה מחוזות נוספים: חרסון, דונצק ולוהנסק. במעמד זה חתם ראש הממשל הצבאי-אזרחי של זפוריז'יה, יבגני בליצקי, על הסכם ההצטרפות לפדרציה הרוסית. מאז הכרזת הסיפוח, רוסיה מתייחסת למחוז זפוריז'יה כאחד מהסובייקטים הפדרליים שלה, אם כי שליטתה מוגבלת לאזורים הדרומיים והמרכזיים של המחוז. אוקראינה מחזיקה בשליטה על כ-27% מהשטח, לרבות העיר הגדולה זפוריז'יה שבצפון, המשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי החוקי של המחוז. מנגד, כ-73% משטח המחוז, בעיקר בחלקו הדרומי ובאזור קו החוף, נמצאים תחת שליטה רוסית, והעיר מליטופול משמשת כמרכז הניהולי באזור זה. תחנת זפוריז'יה, תחנת הכוח הגרעינית הגדולה באירופה, נשלטת על ידי רוסיה, בעוד שהתחנה ההידרואלקטרית דנייפר, הגדולה בנהר הדנייפר, נותרה בשליטה אוקראינית.
עמדת הקהילה הבינלאומית

סמכות השיפוט הרוסית על האזור אינה מוכרת על ידי אף מדינה ריבונית אחרת, אשר נחשב כמחוז זפוריז'יה באוקראינה. ממשלות מערביות ומרבית הארגונים הבינלאומיים מצדדים בעמדת אוקראינה, ודחו את תוקף הסיפוח. הן הגדירו את המהלך כהפרה חמורה של החוק הבינלאומי וכחלק מניסיון רוסי לשנות בכוח את גבולותיה הריבוניים של אוקראינה. דיווחים על הפרות זכויות אדם, כולל חטיפות, עינויים ורציחות, בשטחים הכבושים עוררו ביקורת נרחבת כלפי רוסיה מצד הקהילה הבינלאומית.
לפי ארגון Human Rights Watch, כוחות רוסים עינו, רצחו וחטפו אזרחים אוקראינים בשטחים הכבושים של זפוריז'יה. לטענת הממשל בקייב, רוסיה משליטה טרור על האוכלוסייה המקומית.
גאוגרפיה

זפורוז'יה נמצאת על חוף ים אזוב ועל הגדה המערבית של נהר הדנייפר.
הרולד אברהם וייל

| --- | --- |

 לידה:  1983 (בן 42 בערך) שילטינהים, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  ישיבת ההסדר שעלבים  בית המדרש הרבני של צרפת  אקול עקיבא 
 תחומי עיסוק:  רבן של שטרסבורג והריין התחתון
 מספר צאצאים:  4 
 
 תפקידים נוספים:  רבה של טולוז
 
הרב הרולד אברהם וייל (בצרפתית: Harold Abraham Weill; נולד ב-1983) הוא הרב הראשי של שטרסבורג ומחוז הריין התחתון מאז מינויו לתפקיד בספטמבר 2017.
ביוגרפיה

נולד בשילטיגהיים (אנ'), בן יחיד לאב מנהל ואם רופאה. למד באקול עקיבא (צר') בשטרסבורג ובישיבת אשל והיה חבר תנועת הצופים היהודיים בצרפת. לאחר שנת לימודים בישיבת שעלבים בישראל שב לצרפת ולמד חמש שנים בבית המדרש הרבני של צרפת שם נסמך לרבנות. במקביל ללימודי הרבנות כיהן כחזן בקהילת יהודי נאנסי.
עם תום לימודי הרבנות שלו נקרא לעבוד במשך שנה בתפקיד רבני בקהילה היהודית באנטוורפן שבבלגיה. לאחר נישואיו שב לצרפת ב-2011 והתמנה כרב בטולוז שם כיהן עד 2017. בתקופת כהונתו בטולוז התבצע הטבח בבית הספר היהודי בטולוז.
במאי 2017 נבחר בידי הקונסיסטוריה היהודית של הריין התחתון לכהן כרבה הראשי של שטרסבורג והריין התחתון כולו. הוא נכנס לתפקידו ביום ראשון, 10 בספטמבר 2017 בטקס רשמי. הוא החליף בתפקיד זה את הרב רנה גוטמן.
הוא נשוי ואב לשלושה.
הכתרת הרב הרולד אברהם וייל כרב ראשי, 10 בספטמבר 2017.
הערות שוליים

↑  ידיעה על בחירתו באתר היומון לה קרואה.
אוי הלב הפתי והמגוחך

אריק ברמן
"אוי הלב הפתי והמגוחך" הוא החלק הראשון מאלבומו המרובע (אלבום בעל ארבעה פרקים) של הזמר-יוצר הישראלי אריק ברמן. פרק זה יצא לאור בחודש אפריל 2011.
את האלבום המרובע, שנקרא "גבר אישה והווילדרנס - סיפור הדרכים של אריק ברמן" יצר ברמן בעודו מטייל בארצות הברית, טיול שאליו יצא ל"תקופת זמן בלתי מוגבלת", אך הסתכם כטיול שארך כ-9 חודשים. כשחזר, פרש את האלבום על פני 9 חודשים - כאורך הטיול. לפני שיצא למסע, הקליט ברמן את אלבומו השלישי - "הקלטות מרתף - חלק א' (ברוח המשבר הכלכלי של 2009)", שלא זכה לפרסום רב ולא השתחרר לרדיו "במודע", על פי ברמן. האלבום נשאר לא חשוף ונוצר במהדורה מוגבלת בלבד, דבר שהפך אותו למעין פריט אספנים.
האלבום "אוי הלב הפתי והמגוחך" נמכר בתוך אריזות בד עם דוגמאות וצבעים שונים וייחודים, מחתיכות בד שנאספו ונשלחו לברמן על ידי מעריצים.
שירי הפרק הראשון, כמו כל שירי האלבום המרובע, מתפרסמים בהדרגה: כל שבוע מתפרסם שיר אחד באתר הרשמי של ברמן. בין פרק לפרק יש הפסקה של מספר שבועות, שבהם משתחרר הפרק לחנויות וברמן יוצא לסבב הופעות, שבהן הוא משלב שירים חדשים וישנים. בכל פרק ישנם 9 שירים.
רשימת השירים

לא הצלחתי להתאהב בך בשישית
עין תחת עין ולב תחת לב
איזה אושר באי הכמה בבית סבתי
היי רות, איך עובר לך החורף בלעדיי?
תקשיב טוב ילד אתה רוצה הרבה יותר
מכל שבע ולב גווע ברעב לאהבה
רב-סרן נידל חסן (לא סיפור פשוט)
מחשבות המתנה לתאו הפצוע באורווה
אמשיך למצוא עד שאני אחפש (עד שאני אאבד)
מצודת אשדוד ים

| --- | --- |

המצודה במבט אווירי, 2025
 שמות נוספים:  קָלעת אל-מינָא (قلعة الميناء) קָסטֶלוּם בֵּרוּאַר / בֵּרוּאַרדי
 מידות
 שטח:  60 על 45 מטרים
 היסטוריה
 תרבויות:  ערבית, צלבנית
 בונה:  ח'ליף בית אומיה עבד אל-מלכ
 נבנה:  המאה ה-7, בוצרה במאה ה-10 ומחדש בסוף המאה ה-11
 סוג:  מצודה
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  גולתה לחלוטין בסוף שנות ה-90
 חפירות:  1968-היום
 ארכאולוגים:  יעקב קפלן, סער גנור (רשות העתיקות), אלכסנדר פאנטאלקין (אוניברסיטת תל אביב)
 מצב:  שימור
 גישה לציבור:  פתוח
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   אשדוד
 קואורדינטות:  31°46′49″N 34°37′20″E﻿ / ﻿31.780277777778°N 34.622222222222°E﻿ / 31.780277777778; 34.622222222222
 he
 
מצודת אשדוד ים (בערבית: قلعة الميناء, קָלעת אל-מינָא; בתרגום לעברית: מבצר הנמל) היא מצודה ערבית באשדוד ים (אשדוד העתיקה) שנבנתה על ידי ח'ליף בית אומיה עבד אל-מלכ במאה ה-7, ומהווה כיום אתר ארכאולוגי-תיירותי בעיר המודרנית אשדוד.
המצודה שימשה חלק ממערכת איתות לבירה רמלה מפלישת אוניות ביזנטיות לצד מגדל איתות הממוקם ברובע ט"ו באשדוד המודרנית, הוא המצדית.
היסטוריה

המצודה נבנתה כחלק ממערכת של ביצורי הגנה לאורך מישור החוף הדרומי שנבנתה על ידי הערבים (כמו באשקלון וביבנה-ים), והורכבה מריבאטים (מצודות ומצדים) ומחראס'ים (מגדלים) כדי לאותת לבירת המחוז רמלה ולהזהיר מפני פלישה של אוניות ביזנטיות. במהלך המאה ה-10, בתקופת השושלת הפאטמית, בוצרה והורחבה המצודה, וכונתה "קָלעת אל-מינָא".
ברובע ט"ו בעיר אשדוד המודרנית, נמצאים שרידיו של מגדל איתות נוסף שפעל ביחד עם המצודה. ב-1033 נפגעה המצודה מרעידת אדמה שהכתה ברחבי הארץ. ב-1099, עם סיום מסע הצלב הראשון והקמת ממלכת ירושלים, בוצרה המצודה שוב ונקראה קָסטֶלוּם בֵּרוּאַר או בֵּרוּאַרדי (בעברית: מבצר בֵּרוּאַר), על שמו של ניקולאס דה-ברואר, אביר ממסדר הלורד יו (hugh of ibelin) מרמלה. המצודה ננטשה סופית עם נפילת הממלכה הצלבנית ב-1260 וכיבוש הממלוכים את ארץ ישראל, שימשה לאורך השנים נוודים, ונשמרה עד היום.
חפירות ארכאולוגיות

מחסני המצודה
המצודה במבט אווירי ומאחוריה דרום העיר אשדוד
בסוף שנות ה-90 בוצעה במצודה חפירה מרוכזת, אשר חשפה לחלוטין את שרידיה. שטחה המוערך היה 60 על גבי 45 מטרים בקירוב, ובחומה שלה עמדו שישה מגדלים עגולים בגובה משוער של כ-8 מטרים – ארבעה בצד המערבי שלה (שניים מתוכם תחמו את שער הים), ושניים נוספים בצד המזרחי שלה (שתחמו את השער היבשתי). שני מגדלים רבועים נוספים היו בפינות הצד המזרחי. אבני החומה נחצבו מכורכר. בהשפעת רעידת האדמה שפגעה באתר והרוחות מן הים, ניכר הכרסום במבנים של מגדלי הכניסה. מסביב למצודה ניכרים סימנים לחפיר, אשר הקיף את המצודה מכיוון היבשה, ומעליו גשר שהוביל לכניסה המזרחית.
המצודה שימשה כנראה כביתם של חיילים ששמרו על חוף הים מפני פלישות, כאשר מסביב לחצר המרכזית שלה עמדו חדרי מגורים, אורוות ומסגד. שתי בארות אותרו מצפון ומדרום לחצר. בצפון החצר נחשפו גם בית מרחץ ובו אמבטיות מטויחות ומתקן לחימום מים. בספטמבר 2012, בוצעה חפירה נוספת בבאר שבאתר לטובת שחזור מפלס הים הקדום בחוף הארץ-ישראלי.
מוקד תיירות ימי-ארכאולוגי

החברה העירונית לתיירות אשדוד הוציאה לפועל פרויקט לשימור מצודת אשדוד-ים והפיכתה למוקד תיירות ימי ארכאולוגי הכולל מרכיבי מסחר, תיירות ונופש. הוועדה המחוזית לתכנון ולבניה מחוז הדרום אישרה את התוכנית במאי 2011.
ב-2020 הסתיים פרויקט השימור והמצודה נפתחה באופן רשמי לציבור. העבודות במצודה כללו את חיזוק הקירות התומכים, הוצאת חולות וסינונם, יציקת רצפה וסלילת שבילים המנגישים את המצודה למבקרים ולבעלי מוגבלויות. מעל מבנה המצודה הוקמה מרפסת דק "מרחפת" המשקיפה על האתר ועל קו החוף הסמוך. עם פתיחת המצודה לציבור במהלך מגפת הקורונה בישראל שבעקבותיה נאסר להתקהל וחתונות רבות באולמות אירועים בוטלו – העירייה אפשרה לזוגות בעיר לערוך שם חתונות בחינם.
האתר מארח מסגרות חינוכיות וקבוצתיות לפעילות הסברתית וחווייתית על האתר והאזור – וכן ישמש כנקודת מוצא לסיור בפארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד שנחנך באותה שנה בשטחי החולות שבסמוך, בהם נמצאים שרידי העיר אשדוד-ים, ובו מערכת שבילים ומתחמי מקלט לבעלי חיים. כמו כן, בקרבת המצודה ישנו חוף לא-מוכרז, אליו נוהגים להגיע נופשים רבים בחודשי הקיץ. במהלך כל השנה, מדי יום חמישי, עיריית אשדוד מפעילה במקום חזיון אור קולי המספר את סיפורה של אשדוד – החל מימי האדם הקדמון, דרך הפלשתים ועד ימינו. בערבים, המצודה מוארת ומושכת אליה מבקרים.
מוקד תיירות ימי-ארכאולוגי > ביקורת על השימור

על פרויקט השימור נמתחה ביקורת מצד תושבים בעיר וכן מצד עמותת עמק שווה. בין היתר נטען שאת המרפסת שפוגעת באופיו של האתר מציגים כמגדל, שקשת וקיר שנבנו השנה מוצגים כטכניקת בנייה עתיקה, ושבורות המים כוסו באבנים. באופן כללי הושמעה הטענה כי אתר שהשתמר בצורה מרשימה איבד את יופיו והאותנטיות שלו בשל הפרויקט. חלק מתושבי העיר טענו לחוסר מחשבה מעמיקה ותכנון לוקה – מצד עיריית אשדוד, מצד רשות העתיקות שהייתה ממונה על עבודות השימור ומצד החברה לתיירות שהובילה את המיזם.
בקיץ 2023 החלו עבודות בנייה מטעם החברה העירונית לתיירות, להרחבת ואסדרת חניון הרכבים באתר וכן סלילת כביש ומסלול אופניים. בעקבות העבודות, נסגרה מאז כניסת הולכי הרגל מטיילת הספורט ע"ש רוברט חיים למצודה ולמצפה יוחאי. על אף שמטרת התוכנית היא הנגשת האתר, פעילי סביבה בעיר טענו כי העבודות פוגעות במצודה כפינת טבע פראי, ומתעשות אותה.
גלריה

עמוד שיש קבוע בבור בשטח האתר
קשתות באתר
שער הים
מדרגות בתוך המצודה
מבט מהאוויר
הערות שוליים

1 2  ראובן וונש, אורן טל ודורית סיון, חורבת אשדוד-ים, באתר רשות העתיקות, גיליון 125 לשנת 2013, ‏8 באוגוסט 2013
↑  בכפוף לתיקונים
↑  פרוטוקול הוועדה המחוזית
↑  מצודת אשדוד-ים מתעוררת לחיים: "תישאר גם עבור הדורות הבאים", באתר אשדוד10, ‏27 במאי 2020
1 2  שמעון יעיש, המצודה הנטושה שהפכה לאטרקציה רומנטית, באתר ישראל היום, 17 במאי 2020
↑  מצודת אשדוד ים ומאבקם של תושבי אשדוד להשארתה נגישה לציבור, באתר עמק שווה, ‏20 בנובמבר 2020
↑  אסף ליבוביץ', מצודת אשדוד ים: מה עושה פלנטריום בלב אתר היסטורי?, באתר כאן דרום אשדוד, ‏29 באוקטובר 2020
↑  שמואל סרדינס, "חוף המצודה ז״ל!": הצעירים שנהגו לבלות במצודה כואבים את השינוי שעובר המקום, באתר אשדוד נט, ‏10 במאי 2023
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד  • רובעי העיר • תכנון העיר  • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316602921   WorldCat (עם VIAF): 316602921 
המצדית – שימשה לצדה במערכת איתות לרמלה מהגעת מאוניות אויב ביזנטיות, כיום ברובע ט"ו
מצודת אשדוד ים לאחר שיפוצה, 2022
הופעה של להקת טיפקס במצודה, יולי 2023
אחמד כורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1949 מחנה הפליטים דיר אל-בלח, רצועת עזה 
 פטירה:  9 במאי 2020 (בגיל 70) דיר אל-בלח, רצועת עזה 
 שם לידה:  أحمد حرب أحمد الكُرد 
 מדינה:  רצועת עזה
 השכלה:  אוניברסיטת חברון 
 מפלגה:  חמאס
 
אחמד כורד (בערבית: أحمد كرد; 13 בספטמבר 1949 – 9 במאי 2020) היה פוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כראש עיריית דיר אל-בלח שבמרכז רצועת עזה.
ביוגרפיה

כורד נולד ב־13 בספטמבר 1949 במחנה הפליטים דיר אל-בלח שנה לאחר שמשפחתו בת חמש נפשות ברחה מבית טימא שליד אשקלון. לכורד היו 11 ילדים עם אשתו הרוסייה.
כורד עמד במשך כשלושה עשורים בראשות ארגון הדעווה סלאח, שסיפק שירותים שונים לתושבי הרצועה.
כורד נבחר לראשות העיר בבחירות בשנת 2005 כמועמד ארגון הטרור והמפלגה חמאס. קודם לכן, מילא את תפקיד השייח' המקומי במסגד דיר אל-בלח. כורד היה ראש עמותה שהפעילה בית ספר בעיר שבו למדו כ-1,000 תלמידים.
באוגוסט 2007 הכריזה מחלקת האוצר של ארצות הברית על כורד כמחבל עולמי שהוכרז באופן מיוחד.
שימש כשר העבודה בממשלת חמאס.
כראש ועדת הצדקה בחמאס, הודיע כורד ב-2019, כי הממשל בעזה יחלק כספים לכ-4,000 מפצועי הצעדות לגדר.
הערות שוליים

↑  "Hamas and Local Power". ENTER HAMAS: THE CHALLENGES OF POLITICAL INTEGRATION. International Crisis Group: 10–14. 2006. JSTOR resrep43620.6.
↑  Hamas Dominates Local Vote in Gaza Anderson, John Ward. The Washington Post.
↑  Murphy, Kim. Hamas Victory Is Built on Social Work Los Angeles Times. 6 March 2006.
↑  Global Terrorism (SDGT) Designations, Office of Foreign Assets Control, U. S. Deparment of Treasury, ‏7 באוגוסט 2007
↑  עלי ואקד והסוכנויות, רצועת עזה: 80% חיים מתחת לקו העוני, באתר ynet, 30 באפריל 2009
↑  "המחירון" לפצועי הצעדות נגד צה"ל, באתר ערוץ 7, 2 בפברואר 2019