stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה מרדכי בידרמן
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תרס"ג בירושלים לרבי שמעון נתן נטע בידרמן וחנה. לאחר שנפטרה אמו היגר אביו לקרקוב שבפולין, והותירו יחד עם אחיו בבית סבו האדמו"ר רבי דוד מלעלוב מנהיג עדת החסידים בירושלים, ואצלו גדל והתחנך. בלילות למד בישיבת המקובלים שער השמים בירושלים העתיקה. בגיל שבע עשרה קיבל סמיכת חכמים מהרב אברהם יצחק הכהן קוק[דרוש מקור]. לאחר פטירת סבו היגר לקרקוב מגורי אביו, שם נישא לעטיל לבית שווארץ בת אשת אביו בזיווג שני. במשך שנות שהותו באירופה ביקר כמה מרבני דורו, ביניהם האדמו"רים מבעלז וקוזניץ, ונהיה חסיד של רבי אברהם אלימלך מקרלין, אשר לימים מינהו למנהיג חסידי קרלין בארץ ישראל.
בשנת ה'תרפ"ו עלה אביו חזרה לירושלים ושם נפטר בג' בתשרי ה'תר"ץ. עם פטירת אביו מונה למלא את מקומו על ידי זקני חסידות לעלוב. תחילה התגורר בירושלים, לאחר מכן בתל אביב, בני ברק, ולאחר מכן חזר לירושלים באמרו שאינו מסיח דעתו ממנה, בערוב ימיו עברה חצר החסידות לשיכון ה' בבני ברק.
בשנת ה'תשכ"ב מונה ביוזמת החסיד יהושע השל הלטובסקי גם לאדמ"ור של פלג "הזקנים" בחסידות קרלין. בעקבות כך היה לרבן של שתי חצרות, תופעה ייחודית בתנועת החסידות. הפלג שבראשה עמד נקרא כיום חסידות פינסק-קרלין.
היה מוערך על ידי אדמו"רי דורו ומיודד עם רבי אהרן מבעלזא והבאבא סאלי. היה בקשר מיוחד עם רבי נח גד וינטרוב. הקפיד להצניע למדנותו ומדרגותיו, לאחר פטירתו נודע כי נהג לסיים לימוד ש"ס בבלי כולו מדי שנה.
נפטר בכ"ד בטבת ה'תשמ"ז לאחר שש שנות מחלה מייסרת. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, סמוך לאדמו"רי בית לעלוב, אביו, סבו ואבי סבו. חלק מדברי תורתו הודפסו בספרים "ברכת משה" "קדושת מרדכי" ו"אמרי קודש".
צאצאיו

בתו הגדולה שרה חנה בלימא נישאה לשמואל עוזר קאפף מלעלוב-ברנוביץ'. נפטרה בשנת תשע"ח.
רבי אברהם שלמה, לאחר פטירת אביו הוכתר לאדמו"ר מלעלוב
רבי שמעון נתן נטע, לאחר פטירת אביו הוכתר לאדמו"ר מקרלין לעלוב
רבי דוד צבי ישראל, לא כיהן כאדמו"ר ונפטר בתשנ"ד. בנו הוא הרב יעקב יצחק בידרמן שליח חב"ד בווינה.
רבי אלתר אלעזר מנחם, מספר שנים לאחר פטירת אביו הוכתר לאדמו"ר, גם הוא בבני ברק. בנו הוא הרב אלימלך בידרמן
רבי פנחס, לאחר פטירת אחיו הבכור רבי אברהם שלמה הוכתר לאדמו"ר מלעלוב-ניקלשבורג, בשכונת גאולה
רבי ישכר דוב, לאחר פטירת אחיו הבכור רבי אברהם שלמה הוכתר לאדמו"ר, חצרו ברחוב בר-אילן. מכונה המהרי"ד מלעלוב וכן האדמו"ר מפיעטרקוב.
רבי שמעלקא, לא מכהן באדמו"רות ומתגורר בשכונת עזרת תורה בירושלים.
בתו נחמה רוחמה, נישאה לרבי שמואל צבי ראזנפעלד, האדמו"ר מלעלוב-קארלין בבני ברק
לקריאה נוספת

בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.
שמעון טיקוצקי, קראקא קדישא, המבשר התורני, כ"ב בטבת תשע"ז, עמ' ד-ו
הנ"ל, השולחן אשר לפני ה' - זכרונות ר' שמחה מנחם קרקובסקי (משמשו של הרבי), שם, עמ' ז-ט
אלחנן קלאר, כבקרת רועה עדרו - זכרונות תלמידו הרב יצחק דוד גרוסמן, שם, עמ' י
הרב זאב מילר, שובו בנים שובבי"ם, שם, עמ' יא-יב
שמואל הניג, משה איש האלוקים (שני כרכים), ירושלים תשס"ב.
ונפשו קשורה בנפשו מסכת הקשרים בין הרמ"מ מלעלוב לרנ"ג וינטרוב ודברי תורה ומסמכים מהרמ"מ מלעלוב jdn
האדמו"ר מלעלוב עם האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג
קבר רבי משה מרדכי בהר הזיתים
אבינו (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מני יעיש 
 הופק בידי:  Transfax
 תסריט:  מני יעיש 
 עריכה:  שירה ארד 
 שחקנים ראשיים:  מוריס כהן רותם זיסמן כהן אלון דהן חיים זנאתי הרצל טובי דורון בן דוד
 צילום:  רם שוויקי
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 הקרנת בכורה:  5 ביוני 2016 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  128,405 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
אבינו (באנגלית: The Bouncer) הוא סרט פשע ישראלי משנת 2016, בכתיבתו ובבימויו של מני יעיש, עם מוריס כהן, רותם זיסמן כהן ואלון דהן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על זוג נשוי שרוצה להביא ילד לעולם. הגבר רוצה להיות אב ומבקש את עזרת אבינו שבשמיים ומכאן שם הסרט.
תקציר העלילה

עובדיה (מוריס כהן) הוא בעל חברה קטנה להובלות. להשלמת הפרנסה הוא עובד כשומר במועדון הלילה "שמיים" המנוהל על ידי מיקי מכלוף (חיים זנאתי) ואחיו ויקטור (ויקטור מימון) וחזי (יעקב זדה דניאל).
עובדיה נשוי לרחל (רותם זיסמן כהן) העובדת כקופאית. הם מנסים חמש שנים להיכנס להריון. למרות טיפולי הפוריות ולמרות פניה לרב ותפילות לאבינו שבשמיים הם לא מצליחים.
למועדון שמיים מגיעים מידי לילה העבריין שלום רוזנטל (אלון דהן) ויד ימינו רמי (הרצל טובי). שלום עוסק בחלוקת סמים, הלוואות בשוק האפור, סחר ברכוש גנוב ועוד. בשירותים במועדון מוכר עוזרו, רומנו (דורון בן-דוד), סמים לכל מי שרוצה.
שלום מבחין בכושרו האלים של עובדיה לסלק מתפרעים במועדון. הוא מנסה לרתום אותו לשרותו כגובה חובות ומבטיח לו משכורת בסכום עתק אבל עובדיה מסרב.
כישלונות טיפולי הפוריות מובילים למתח בן שני בני הזוג. עובדיה מחליט להמשיך את הטיפולים במרפאה פרטית שם מבטיחה לו הרופאה (יעל הדר) הצלחה. עובדיה זקוק לכסף כדי לממן את הטיפולים ואז הוא נשבר ומסכים לעבוד בשביל שלום.
עובדיה הוא לא אלים מטבעו אך נאלץ כעת לפעול באלימות קשה נגד אנשים שחייבים כסף לשלום. לאט לאט הוא נכנס לעולם הפשע. כאשר הוא מתבקש "לכסח את הצורה" לנהג מונית מבוגר (אברהם סלקטר) הוא מרחם עליו ומשחרר אותו בהוראה ש"ייעלם".
רחל נכנסת להריון ועובדיה נתון כבר לחסדיו של שלום הכופה עליו באיומים את רצונו. שלום רוצה להשתלט באלימות על המועדון של האחים מכלוף. הוא פוקד על עובדיה להשאיר את דלת המועדון האחורית פתוחה לאחר יציאת הבליינים, כדי שיוכל לחדור למועדון ולחסל את כל האחים מכלוף.
עובדיה נמצא במשבר איום, מצד אחד אינו רוצה לבגוד במעבידיו ומצד שני רוצה לסיים את ההריון של אשתו. ההחלטה שלו מובילה לסוף טרגי.
פרסים

מוריס כהן זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר ובפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, שירה ארד זכתה בפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר.
הסרט היה מועמד לעוד עשרה פרסי אופיר.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
מוריס כהן: עובדיה רחמים
רותם זיסמן כהן: רחל
אלון דהן: שלום רוזנטל
חיים זנאתי: מיקי מכלוף
הרצל טובי: רמי בן אבו
דורון בן דוד: רומנו
אברהם סלקטר: נהג מונית
יעקב זדה דניאל: חזי מכלוף
יעל הדר: רופאה
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, "סופת חול" זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2016
↑  נירית אנדרמן, הסרטים "אבינו" ו"וסופת חול" מובילים את רשימת המועמדים לפרסי אופיר, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2016
עזית הכלבה הצנחנית (סרט)

| --- | --- |
עטיפת ה-DVD
עטיפת ה-DVD
 בימוי:  בועז דוידזון 
 הופק בידי:  יוסף דיאמנט יוסף ארדט יצחק (איז'ו) שני
 תסריט:  בועז דוידזון מרדכי גור עוזי פליטמן
 עריכה:  ענת לוברסקי דני שיק
 שחקנים ראשיים:  ברוך דוד גדעון זינגר מונה זילברשטיין יוסי פולק
 מוזיקה:  רומן קונסמן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1972
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט פעולה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עזית הכלבה הצנחנית (ידוע גם בשם "עזית של הצנחנים") הוא סרט הרפתקאות ישראלי מ-1972, בבימויו של בועז דוידזון לפי ספרו של  מרדכי (מוטה) גור "עזית הכלבה הצנחנית". הסרט נחשב לאחת הקלאסיקות של הקולנוע הישראלי, והצליח בעת יציאתו לאקרנים.
עלילה

ד"ר חרובי (גדעון זינגר) גידל את "עזית הכלבה הצנחנית", כלבת רועים גרמנית, ושלח אותה לקורס אילוף צבאי. ד"ר חרובי ובתו תמי (מונה זילברשטיין) עוברים לגור בשכונה חדשה. יחד עמם עוברת גם כלבתם עזית הנבונה והאמיצה. תמי ובן השכנים אורי (יוסי פולק), סגן בחטיבת הצנחנים, מפתחים זה לזה חיבה שמתלהטת לכדי סיפור אהבה. גם אורי ועזית נקשרים זה בזו.
עזית מתקבלת בדעות חלוקות בשכונה. רוב הדיירים מחבבים את הכלבה החדשה, אך בעלי האטליז השכונתי סולדים ממנה, עד שהיא מחזירה לאשת הקצב את ארנקה שנגנב על ידי שודד. האילוף שעברה הכשיר אותה גם למשימות צניחה, איתור ובילוש, ועד מהרה מגויסת הכלבה למשימות קרביות ומעורבת בפעולת הצלה נועזת.
בסצנה המפורסמת מהסרט, מצניחים את עזית ממטוס על מנת לאתר את חמי ורותי. עזית מחלצת אותם מהכבלים לאחר שהם נלכדו על ידי מחבלים וננטשו במדבר שורץ עקרבים. במשימה אחרת, עוזרת עזית לסגן אורי ללכוד חוליית מחבלים שפעלה בחרמון. כפרס מקבל אורי חופשה באתר החרמון ומבלה אותה ביחד עם תמי ועזית.
בזמן החופשה מבצעת חוליית המחבלים של אבו חסן ירי רקטות לעבר יישובים הסמוכים לגבול. אורי ועזית מוזעקים כדי להוביל פשיטה על מעוז מחבלים בירדן, כדי לשים קץ אחת ולתמיד לטרור של כנופיית אבו חסן. הצנחנים נלחמים בגבורה ופוגעים במחבלים רבים אך אורי נפצע ונופל בשבי המחבלים. עזית נשארת בשטח, מגיעה אל המקום בו מוחזק אורי ומעבירה עבורו הודעה, ובעת שהמחבלים מעבירים אותו למפקדה הראשית, לוחמי הצנחנים צונחים מעליהם ועוצרים אותם. לבסוף, אורי הורג את מפקד המחבלים אבו חסן תוך כדי מאבק. אורי מחולץ על ידי הצנחנים ומובהל לבית החולים, שם מתברר שהפציעה איננה קשה וכוללת רק שבר ביד. לאחר שחרורו מבית החולים באים ד"ר חרובי ותמי לבקרו, בעוד עזית ממתינה בחוץ. אורי שומע על כך ורץ לעברה.
צוות השחקנים

דוד ברוך - המפקד של אורי
גדעון זינגר - ד"ר חרובי
מונה זילברשטיין - תמי חרובי
יוסי פולק - אורי
תקווה עזיז - מטילדה (אשתו של פפר הקצב)
שמואל אומני - אבו חסן
ראובן שפר - פפר הקצב
שמואל וולף - ניסים שוורץ ( גונב הארנקים)
יוסף כרמון - נהג משאית הובלות לדירה של ד"ר חרובי ובתו תמי
גדעון שמר
יצחק אלוני
אליעזר יונג
רפי נתן
משה טל
הצלחת הסרט בישראל

הסרט הצליח בישראל ורכש לו צופים נלהבים מכמה סיבות: מחבר העלילה היה מרדכי גור, אישיות צבאית בכירה ומעוררת השראה. בנוסף, ימי הקרנת הסרט בקולנוע היו ימים של שכרון חושים צבאי בישראל, בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים, והציבור חש חיבה לכל סרט בעל מוטיב צבאי.
ביקורת

מוטה גור, שהסרט התבסס על ספרו, הסתייג מהאופן שבו מוצגים הערבים בסרט. ביקורת דומה הגיעה גם מצד תלמידי בית ספר מבאר שבע שפנו לראש הממשלה גולדה מאיר, למרות האופוריה ששררה בישראל טרם מלחמת יום הכיפורים.
הערות שוליים

↑  סרטים - עזית של הצנחנים, מסמך באתר ארכיון המדינה
לנגד עיניים מערביות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  יוסף פיצ'חדזה 
 הופק בידי:  יוסף פיצ'חדזה דב ברוך
 תסריט:  יוסף פיצ'חדזה 
 עריכה:  דב שטויר 
 שחקנים ראשיים:  אייל שכטר לי את גליק גדעון שמר עזרא כפרי כרמל בתו
 מוזיקה:  ברי סחרוף
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  1996
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  הפרס האקומני בפסטיבל ברלין  פרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים
 דף הסרט ב־IMDb
 
לנגד עיניים מערביות הוא סרטו העלילתי הראשון אותו כתב, ביים והפיק יוסף פיצ'חדזה ויצא בשנת 1996. בסרט שיחקו השחקנים עזרא כפרי ואייל שכטר. הסרט, שאותו צילם שי גולדמן, צולם בשחור לבן.
הסרט מספר את סיפורו של בחור צעיר ממוצא רוסי התר אחר אביו שברח מכלא ביטחוני לאחר שהואשם בריגול לטובת ברית המועצות.
הסרט השתתף בפסטיבל ברלין וזכה בפרס האקומני ופרס וולג'ין.
מקום ליד הים

| --- | --- |
כרזת הסרט באנגלית
כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  רפאל רביבו
 הופק בידי:  סילבן אסולין
 תסריט:  רפאל רביבו
 עריכה:  דני שיק
 שחקנים ראשיים:  אלון אבוטבול ענת צחור
 מוזיקה:  דובי זלצר
 צילום:  ז'אן בופטי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  ארפילם
 הקרנת בכורה:  1988
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  300,000 דולר
 הכנסות:  14,985 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
מקום ליד הים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1988 בכתיבתו ובבימויו של רפאל רביבו, עם אלון אבוטבול וענת צחור בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על ניסיונו של אסיר משוחרר וחברתו שהידרדרה לזנות, לשקם את חייהם והזוגיות שלהם ולפתוח פאב ליד הים. הניסיון נכשל ומסתיים באופן טראגי בגלל עבריינים.
בסרט יש קטעים של יחסי מין ועירום מלא של אבוטבול וצחור.
הסרט היה הפקה ישראלית-צרפתית. צלם הסרט, ז׳אן בופטי, צילם קודם את סרט הפולחן "רוקמת התחרה" בכיכובה של איזבל הופר. צילומי הסרט הסתיימו בקיץ 1987, אולם הוא יצא לאקרנים רק כשנה אחר כך. במהלך הצילומים הסתכסכו השחקנים עם הבמאי רביבו, אבוטבול ביקש לפרוש אך לבסוף השלים את הצילומים.
תקציר העלילה

גידי (אלון אבוטבול) משתחרר לאחר שלוש שנים בבית כלא באשמת שוד מזוין. הוא עולה לקבר אמו בלוויית חזן (יעקב בנאי) ונפגש עם חברו יקי (דוד מנחם) שגם הוא השתתף בשוד בו גידי לקח עליו את אשמת הירי. יקי מכיר לו תודה, נותן לו ג'יפ וכסף. גידי מגיע לחברתו פרלה (ענת צחור) ומתברר לו שבשנות כליאתו היא הידרדרה לזנות. הסרסור שלה הוא אסי (שלמה תרשיש). גידי מתעמת איתו ואסי חובט בו קשות.
פרלה בתחילה לא רוצה את גידי ומגרשת אותו אבל לאחר זמן היא מתאהבת בו שוב.
אדר לסרי (אריה מוסקונה) שהכיר את גידי מהכלא, מציע לו בית בחוף פלמחים בו התגוררה אמו המנוחה כדי שישפץ ויהפוך אותו לפאב. גידי ופרלה מגיעים לבית המוזנח והמטונף ומתחילים לנקות ולשפץ אותו. בזמנם החופשי הם מתרחצים בים בעירום ומקיימים יחסי מין על החוף.
אדר חייב כסף לסוחר הסמים סלים (אסי הנגבי) וזה לוחץ עליו בתמורה להעביר משלוח סמים, ואדר מבקש זאת מגידי והוא מוכן אך ברגע האחרון הוא מסרב לעשות זאת.
אסי מגיע למקום ולוחץ על פרלה לחזור לעבוד עבורו, והוא גם שולח את היצאנית רוזה (שלומית הגואל) שתשכנע אותה אך היא מסרבת.
אסי משלם לעבריין בשם ברוך (אלקסיס סלאם) שישלח אנשים להצית את הבית על הים, ואדר שנמצא שם נפגע קשה בשריפה ומת בבית החולים.
פרלה רוצה לחזור לביתה אך אביה (מוסקו אלקלעי) דוחה אותה.
גידי מתנפל על ברוך שמציע לו להרשות לפרלה לחזור לזנות כי יש לו לקוחות עשירים, ובתגובה מבקש ברוך מאסי לחסל אותו. גידי רוצה לעזוב את תל אביב ולחזור לכפר שלו ופרלה מסכימה. הם נפגשים בנמל תל אביב ולאחר שהיא עוזבת מגיעים אסי ועוזרו ותוקפים את גידי, ובזמן תקיפתם הם נופלים למים ונאבקים מעל ומתחת למים עד שהם שוקעים וטובעים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלון אבוטבול | גידי |  |
| ענת צחור | פרלה |  |
| אריה מוסקונה | אדר |  |
| שלמה תרשיש | אסי | סרסור |
| אסי הנגבי | סלים | עבריין |
| דוד מנחם | יקי | חבר של גידי |
| מוסקו אלקלעי |  | אבא של פרלה |
| רבקה גור |  | אמא של פרלה |
| רמי ברוך |  | גיס של גידי |
| שלומית הגואל | רוזה | ברמנית/יצאנית |
| בתיה רוזנטל | ריטה | ברמנית/יצאנית |
| ששי סעד | פליקס | סרסור |
| יעקב בנאי |  | חזן בבית הקברות |
| אלקסיס סלאם | ברוך | עבריין |
הערות שוליים

↑  עידית שחורי, מקום ליד יפו, מעריב, 26 ביוני 1988
↑  האשכולית מתקלפת, "העולם הזה", גיליון 2648 מ-1 ביוני 1988, עמוד 40
↑  מאיזבל הופר לענת צחור, חדשות, 27 במאי 1987
↑  עירית שמגר, החיים אחרי הטראומה, מעריב, 23 ביוני 1987
↑  רן גפן, גם רביבו חזר. מפריז חזר רפאל רביבו, שביים את הסרט "מקום ליד הים", בכיכובם של אלון אבוטבול וענת צחור. מאז הסתיימו הצילומים, לפני יותר משנה, לא שמעו עליו, חדשות, 26 בינואר 1988
↑  אמיר פלג, גבר, אבל גבר, חדשות, 12 ביולי 1989
↑  רונית ויס ברקוביץ, דגל שחור - ״מקום ליד הים׳’ - קולנוע  גורדון ,ת״א, חדשות, 23 ביוני 1988
עדות מאונס

| --- | --- |
כרזת הסרט באנגלית
כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  סיפור של רפאל רביבו
 בימוי:  רפאל רביבו
 הופק בידי:  מנחם גולן, יורם גלובוס
 תסריט:  אלי תבור, רפאל רביבו
 עריכה:  אלן יעקובוביץ
 שחקנים ראשיים:  ענת עצמון אורי גבריאל איתי קרן 
 מוזיקה:  דובי זלצר
 צילום:  מוריס פאלוס
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  סרטי נח
 הקרנת בכורה:  1984
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  700,000 דולר
 הכנסות:  49,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
עדות מאונס הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1984 בבימויו של רפאל רביבו, עם ענת עצמון ואורי גבריאל בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אישה גרושה שעומדת להעיד במשפט נגד אנס שתקף את שכנתה, אולם אחיו העבריין מאיים על חייה ועל בנה.
בסרט יש סצנה של אונס אלים (שלמה תרשיש ועירית פרנק) ועירום (ענת עצמון).
הסרט זכה לביקורות מעורבות.
תקציר העלילה

דוד (שלמה תרשיש) תוקף את בטי (עירית פרנק) בדירתה ומבצע בה אונס אלים. היא זועקת לעזרה ובסיום היא מקיאה על פניו. דוד יורד במהירות במדרגות ובפתח הבית הוא נתקל ברונית שמתבוננת בו ושומעת את הזעקות של שכנתה.
רונית (ענת עצמון) גרושה מאבנר (נתן דטנר) ומגדלת לבדה את בנם המשותף בן התשע דני (איתי קרן). לפרנסתה היא עובדת כמדריכה בסטודיו לבלט. קצין המשטרה פקד רמי (צדוק צארום) מגיע לסטודיו ואומר לה כי דוד עצור וכי עדותה חשובה מאוד להרשעתו, ורונית לא מהססת ומגישה עדות בכתב למשטרה.
דני קשור מאוד לאמו ומתנגד בתוקף ליחסיה עם אשר (אבי קליינברגר) שעובד כמנתח פלסטי. רונית רוצה לפתוח פרק ב' בחייה ודני מתנגד בתוקף ובורח מהבית לאביו אבנר המתגורר עם בת זוג (קרוליין לנגפורד).
גבי (אורי גבריאל) הוא אחיו של דוד שעצור באבו כביר. הוא מגיע אליו עם עורך הדין בלקין (מוסקו אלקלעי) שמודיע כי הכל תלוי בעדותה של רונית וכי על גבי לשכנע אותה לבטל את עדותה.
גבי הוא בעל מוסך מכוניות מפוקפק ועסק לרכבים משומשים אותו הוא מנהל בעזרת עוזרו הראשי איציק (דליק ווליניץ). בתחילה הוא מציע לרונית מכונית במצב טוב במחיר אטרקטיבי אך היא מבינה את כוונתו ודוחה אותו, ומכאן מתחילה מסכת הטרדות ואיומים של גבי ואיציק. רונית מגישה תלונה במשטרה אבל פקד רמי מקבל את השגותיו של בלקין ומשחרר אותו.
מסכת ההטרדות נמשכת ומתעצמת ואשר מבקש מרונית לחזור מעדותה, וכאשר היא מסרבת הוא מנתק את הקשר ביניהם. גבי גם מאיים על דני, עוקב במכוניתו אחרי דני הנמלט במהירות ונופל ונפצע וגבי דורס את אופניו.
בטי נמצאת בפוסט טראומה ובדיכאון. היא נזקקת לתרופות רבות וגם רונית לא מצליחה לעודד אותה.
לבסוף נוטלת בטי כמות גדולה של תרופות ומתאבדת. עו"ד בלקין מודיע בשמחה לגבי ודוד כי לאור התאבדותה של התובעת, המשפט יבוטל ודוד ישוחרר.
גבי רוצה כעת לנקום ברונית. הוא חודר לדירתה, כולא את דני בחדר ומתחיל לתקוף אותה במטרה לאנוס אותה כמו שעשה אחיו לבטי. היא נאבקת בו ודני מנסה לעבור מהחדר אל הסלון ולעזור לאמו אך הוא נתקע על המעקה. לבסוף לוקחת רונית כד מתכת והולמת בו מספר פעמים בראשו של גבי וגורמת למותו, ולאחר מכן היא מצליחה לשלוף את דני מהמעקה.
לבסוף רונית נעצרת ונידונה לשנת מאסר בפועל.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ענת עצמון | רונית |  |
| אורי גבריאל | גבי |  |
| נתן דטנר | אבנר | בעלה לשעבר של רונית |
| איתי קרן | דני | בנה של רונית |
| שלמה תרשיש | דוד | אנס |
| עירית פרנק | בטי | נאנסת |
| צדוק צארום | רמי | פקד במשטרה |
| מוסקו אלקלעי | בלקין | עורך דין |
| דליק ווליניץ | איציק | עוזר של אורי |
| אבי קליינברגר | אשר | רופא |
| קרוליין לנגפורד |  | בת זוג של אבנר |
| אושיק לוי |  | חבר של אשר |
| מירי פביאן |  | אשתו של אושיק |
| אביבה פז | סטלה | יצאנית |
הערות שוליים

1 2  תמי גלבץ, עד שעצמון חותכת עניין - "עדות מאונס", תסריט: אלי תבור ורפאל רביבו, במאי: רפאל רביבו, צלם: מוריס פלוס, מוסיקה: דובי זלצר, שחקנים: ענת עצמון, אורי גבריאלי, איתי קרן, עירית פרנק, שלמה תרשיש, מוסקו אלקלעי, דליק ווליניץ, כל העיר, 19 באוקטובר 1984
↑  ביקורות:
רחל נאמן, ביקורת - הישראלי המכוער 'עדות מאונס' - שחף, תל־אביב, כותרת ראשית, 31 באוקטובר 1984
מאיר שניצר, האנס המגמגם - 'עדות מאונס' - שחף, תל־אביב, חדשות, 15 באוקטובר 1984
אריה יאס, יש אונס ו...יש אונס, מעריב, 12 באוקטובר 1984
שבא סלהוב, "למה לא נותנים לחיות?" ביקורת  על ביקורת, חדשות, 25 באוקטובר 1984
גזוז (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טומי לנג
 הופק בידי:  טומי לנג
 תסריט:  טומי לנג
 עריכה:  דור יובל
 שחקנים ראשיים:  רוברט הניג ענת מנדלסון שירי לוטן
 מוזיקה:  אסף פינקלשטיין
 צילום:  תומר סלוצקי, יואב ארטשיק, עומר מנור
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  13 ביולי 2023
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט רומנטי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גזוז הוא סרט רומנטי ישראלי משנת 2023 בכתיבה הפקה ובימוי של טומי לנג, עם רוברט הניג, ענת מנדלסון ושירי לוטן בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר דייט בין בני זוג מבוגרים הנמשך לילה שלם בין אתריה של שכונת נווה צדק. בתים עתיקים, סמטאות צרות, קולנוע עדן, פארק המסילה, תחנת הרכבת יפו ופארק צ'ארלס קלור.
הסרט צולם ב-24 שעות (8 שעות בשלושה לילות) בתקציב קטן ללא השתתפות של גופים או קרנות.
רוברט הניג מופיע כאלמן בשם פטר שמחפש זוגיות כמו בסרטיו הקודמים של לנג (שגם הוא אלמן) - טייארה, זוג או פרד, פטר השלישי, הולכת שבעה ומריונטה.
תקציר העלילה

פטר (רוברט הניג) הוא שחקן אלמן בן 76. יש לו שני בנים שיחסיהם אתו קרים. הוא משכיר את דירתו בתל אביב לאדריכלית צעירה בשם נלי (שירי לוטן). את נלי הכיר לפני 5 שנים כשעבדה כמלצרית במסעדה. הוא מחבב אותה ומתייחס אליה כמו בת שאין לו ולכן נתן לה לגור בדירתו בעוד הוא גר בדירה שכורה.
נלי היא בת לאם יחידנית, לילי (ענת מנדלסון). נלי רוצה לשדך את אמה לפטר ומארגנת להם דייט. פטר יושב על ספסל בפארק צ'ארלס קלור ונלי מגיעה על קורקינט חשמלי ומכירה את אמה לפטר. פטר מציע ללילי לצעוד ולשוחח והם מתחילים את הלילה בצעידה באזור נווה צדק כשנלי מלווה אותם מרחוק בקורקינט שלה.
פטר ולילי משוחחים על פוליטיקה וזוגיות. פטר מספר על אשתו שנפטרה בגיל 51 ומאז לא מצא בת זוג מתאימה והוא למעשה בודד. לילי מספר שהייתה לה פרשת אהבה קצרה עם גבר ממנו נכנסה להיריון ואחר כך התחתנה והתגרשה וגידלה את נלי כאם יחידנית כשהיא מתפרנסת כפסיכותרפיסטית. במהלך הטיול נפגשת איתם נלי, מוזגת להם יין בגביעים, והם נהנים ואוכלים פיצה. בשלב מסוים הם רבים ונלי מנסה לגשר ביניהם ומתעמתת עם אמה, שלא גילתה לה מי אביה ונשארה בודדה, ואולי זה עבר גם לה בגנים, כי עד עתה לא הצליחה נלי למצוא זוגיות.
לבסוף כולם נרגעים, נלי משרטטת תוכנית לבית שיבנה פטר על המגרש שלו וקונה להם סברינה וגזוז לאחר ששמעה כי אהבו זאת בילדותם. כולם מתיישבים על ספסל בפארק ואז מגלה לילי סוד ששמרה בליבה שנים ואשר ישנה את מצבם באופן משמעותי. הסרט מסתיים כששלושתם יושבים על ספסל בפארק צ'ארלס קלור, אוכלים סברינות ושותים גזוז.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
רוברט הניג: פטר
ענת מנדלסון: לילי
שירי לוטן: נלי
יצחק דוד גרוסמן

| --- | --- |

הרב יצחק דוד גרוסמן, ה'תשפ"ג, 2023
 לידה:  15 בספטמבר 1946 (בן 78) י"ט באלול ה'תש"ו ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת סלובודקה  ישיבת עץ חיים 
 מקום פעילות:  מגדל העמק שבישראל
 
 www.rge.org.il
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2004)  עיטור נשיא מדינת ישראל (2014)  יקיר הגליל (2008) 
 
הרב גרוסמן - ציור שמן על בד
הרב יצחק דוד גרוסמן (נולד בי"ט באלול ה'תש"ו, 15 בספטמבר 1946) הוא רבה של מגדל העמק וחבר מועצת הרבנות הראשית, מייסד ונשיא רשת מוסדות החינוך "מגדל אור" והעומד בראש "מפעלות הרב גרוסמן". עיקר עיסוקו הוא בקירוב לבבות וחינוך נוער בסיכון, רווחה ונושאים חברתיים. לאור פעילותו, הוענק לו פרס ישראל למפעל חיים לשנת תשס"ד (2004) לצד אות עיטור הנשיא, מגן הסובלנות ואותות נוספים.
הרב גרוסמן מדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל
ביוגרפיה

נולד בירושלים לגוטא פערל והרב ישראל גרוסמן, ראש ישיבת תומכי תמימים חב"ד ליובאוויטש בלוד ובכפר חב"ד ופינסק קרלין. בצעירותו למד בישיבת עץ חיים, ובהמשך, בישיבת סלבודקה שבבני ברק ובישיבת תומכי תמימים בלוד. בשנת תשכ"ו (1966) הוסמך לרבנות, בתשכ"ז 1967 התחתן עם אסתר בת הרב דוב בעריש רוזנברג משפיע בשיכון חב"ד לוד, ב-תשכ"ח 1968 עבר לגור במגדל העמק, בשליחותו של האדמו"ר מלעלוב רבי משה מרדכי בידרמן, ויחד עם בנו הרב אברהם שלמה בידרמן (לימים האדמו"ר מלעלוב), החלו בפעילות חינוכית ותורנית ענפה.
ב-1970 התמנה לרב העיר מגדל העמק. מאז, פעל בקרב הצעירים שהתדרדרו לפשע וסמים והיה נכנס אליהם לדיסקוטקים ומועדונים ומבקרם בבתי הסוהר וכמו כן פעל לפתוח בתוך שירות בתי הסוהר אגף דתי, שבו האסירים יוכלו לעבוד על צמיחתם האישית והשיקום שלהם, באותה תקופה הרב גרוסמן היה מכונה "רב הדיסקוטקים" ו"רב האסירים"
בשנת תשל"ב 1972 החל להקים את רשת מוסדות החינוך "מגדל אור", ללימוד תורה והשכלה באזורי מצוקה. 18 חניכים היו במחזור הראשון ועם השנים היא גדלה במהירות, ומונה כיום אלפי חניכים.
בשנת 1978, אלול תשל"ח פתח בתוך מסגרת "מגדל אור" את ישיבת "תומכי תמימים" (אחד מסניפי רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש) בעיר בראשותו של אביו הרב ישראל גרוסמן, שהיה ראש ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד, עד שמסר את ראשות הישיבה לרב יצחק גולדברג, היום היא מנוהלת עצמאית ממוסדות "מגדל אור", ולומדים בה מאות תלמידים, בראשות הרב יצחק גולדברג ותחת ניהולו של הרב לוי וילימובסקי.
בין השנים תשנ"א-תשנ"ה 1991–1995, הרב גרוסמן פעל גם בקליטת עלייה, ותרם להבאת היהודים העולים מברית המועצות לשעבר והעולים מאתיופיה, מצרפת ומתימן וקלט עולים במוסדות החינוך שהקים. בין יתר פעילותו בתחום קליטת העלייה, הקים במגדל העמק מדרשה לבנים בשם מדרשת הגליל, וכן אולפנה לבנות ומקום הנותן השכלה גבוהה לנוער עולה מברית המועצות, ובית ספר יסודי בשם מחשבה. רשת החינוך שהקים פעילה אף מחוץ לגבולות ישראל, ולה סניפים בפטרבורג ובמוסקבה.
בתשס"ב 2002 גרוסמן הקים במגדל העמק תיכון לבנות, מרשת בית יעקב, בשם "שלהבת".
בתשס"ג 2003 הקים גרוסמן את תנועת הנוער "אור ישראלי" המרכזת כ-9,000 בני נוער בלמעלה מ-130 סניפים ברחבי הארץ.
בתשע"א 2011 הרב גרוסמן הקים מרכז אקדמי לקהילה החרדית הממוקם בגן יבנה תחת השם “הקמפוס החרדי למצוינות”.
בתשע"ב 2012, הקים כפר נוער חינוכי-טיפולי, כפר זוהרים, המציע בית חם והכוונה לחיים עבור בני נוער נושר בציבור החרדי. לימינו בהנהלת המוסדות וענייני הציבור עומד אחיו, הרב זלמן גרוסמן.
בשנת תשס"ג 2003 התבקש הרב גרוסמן על ידי רבנים רבים להתמודד על תפקיד הרב הראשי לישראל, אך אביו, הרב ישראל גרוסמן אסר זאת עליו, האב והבן הופיעו יחדיו לפני הרב יוסף שלום אלישיב שהורה לבן לציית לאב במקרה הזה. לאחר פטירת אביו אמר בראיון ב-2011 כי אינו פוסל התמודדות עתידית לתפקיד. כיום, אינו יכול להתמנות לתפקיד כיון שחצה את גיל ה-70.
בשנת 2004 הקליט הרב שמואל שפירו את השיר "אהבת ישראל" אשר הוקדש לרב גרוסמן (באותם ימים כיהן שפירו כחזן בית הכנסת במגדל העמק) לרגל זכייתו בפרס ישראל.
בבחירות שנערכו בספטמבר 2008, הוא נבחר למועצת הרבנות הראשית. הוא זכה ל-76 קולות מתוך 144, השני מבין המועמדים האשכנזים.
החל משנת 2015 משמש הרב גרוסמן כחבר במועצה הציבורית של המכון החרדי למחקרי מדיניות.
משפחתו

הרב גרוסמן נשוי לאסתר ולהם חמישה ילדים.
חתנו, הרב שמואל הניג, מחבר הספר "משה איש האלוקים" על האדמו"ר מלעלוב, ו"גדול בישראל" על הרב ישראל גרוסמן.
חתנו, הרב חיים מאיר גנץ, ראש כולל בבני ברק.
חתנו, הרב שלמה נחשוני, דיין וראש כולל תורת המשפט בירושלים.
חתנו, הרב דוב חיימסון ראש כולל מגדל אור מגדל העמק.
בנו, הרב שניאור זלמן גרוסמן, ירושלים. משפיע במוסדות "מגדל אור".