stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל פרנקל

| --- | --- |

דניאל פרנקל עם הגביע של "אתלטית השנה" במהלך היום הראשון של אליפות ישראל באתלטיקה קלה לשנת 2011
 לידה:  8 בספטמבר 1987 (בת 37)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.73 מ'
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  קפיצה לגובה
 מאמן:  אנטולי שפרן
 הישגים
 שיאים אישיים:  אצטדיון: 1.92 מטר (2010) אולם: 1.94 מטר (2011) שיא ישראלי
דניאל פרנקל בריינר (נולדה ב-8 בספטמבר 1987) היא אתלטית ישראלית, אלופה ושיאנית ישראל בקפיצה לגובה. היא האישה הישראלית הראשונה שקפצה מעל 1.90 מטר. שיאה הישראלי הנוכחי הוא 1.94 מטר, אותו קבעה באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2011, בה סיימה במקום הרביעי.
ביוגרפיה

פרנקל נולדה וגדלה בתל אביב. אמה, שושנה, היא מורה לחינוך גופני. אביה, יוסף אהרון פרנקל, היה עיתונאי.
בילדותה רקדה בלט בלהקת בת דור. בגיל 19 עזבה את הריקוד לטובת קריירת ספורט. לפרנקל תואר ראשון במשפטים ותואר ראשון במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
כיום היא מתאמנת בקבוצת מכבי תל אביב, בהדרכתו של המאמן אנטולי שפראן.
ביוגרפיה > 2010: אלופת ישראל ושיאנית ישראל

בתחרות אתלטיקה שנערכה  באצטדיון הדר יוסף במרץ קבעה פרנקל בקפיצה לגובה שיא אישי חדש של 1.84 מטר אך לא הצליחה לשפר את השיא הישראלי (1.87 מטר). בתחרות גראנד פרי של חיפה במאי אותה שנה קפצה פרנקל גובה של 1.86 מטר ושברה את שיאה האישי. ראשונה בתחרות הייתה מעיין פורמן שקבעה שיא ישראלי חדש של 1.88 מטר. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בסוף יוני אותה שנה זכתה פרנקל במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.91 מטר. היא שיפרה את השיא הישראלי פעמיים כשעברה גובה של 1.89 מטר. פורמן סיימה במקום השני. זו הייתה הפעם הראשונה שקופצת לגובה ישראלית עברה מעל גובה של 1.90 מטר, הנחשב לרף הכניסה לרמה העולמית במקצוע זה.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בסוף יולי אותה שנה סיימה פרנקל במקום ה-12 בגמר הקפיצה לגובה, לאחר שעברה גובה של 1.85 מטר. בשלב המוקדמות קבעה פרנקל שיא ישראלי חדש של 1.92 מטר, עלתה לגמר מהמקום הראשון במשותף עם ארבע קופצות, ובכך הייתה לקופצת גובה הישראלית הראשונה אי פעם שמשתתפת בגמר אליפות אירופה. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות גרנד פרי שנערכה בגטבורג, שוודיה באוגוסט זכתה פרנקל במדליית ארד בקפיצה לגובה עם 1.88 מטר.
ביוגרפיה > 2011: המשך שבירת השיאים

בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בהוסטופץ' שבצ'כיה, במסגרת סבב מוראביה בינואר 2011 קבעה פרנקל בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש באולם של 1.90 מטר, שיפור לשיא של פורמן (1.86 מטר).
באליפות אירופה באולם, שנערכה בפריז במרץ אותה שנה סיימה פרנקל במקום הרביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר. בשלב המוקדמות היא שיפרה את שיאה הישראלי באולם פעמיים והעמידה אותו על 1.94 מטר. הישג זה מהווה גם שיא ישראלי כללי (באולם או באצטדיון).
בדצמבר נפצעה פרנקל בברכה במהלך מחנה אימונים במוסקבה, וכתוצאה מכך הודיעה כי לא תוכל להשתתף באולימפיאדת לונדון.
ביוגרפיה > 2015-2013: פציעה והחלפת רגל הניתור

בחודש פברואר קרעה פרנקל את הרצועה בברכה השמאלית, ונאלצה לעבור שני ניתוחים. בשנה שלאחר הפציעה היא לא התחרתה כלל, ובשנת 2015 התחרתה פעם אחת. בעקבות הפציעה, ובצעד חריג ביותר במקצוע הקפיצה לגובה, החליטה פרנקל להחליף את רגל הניתור, מרגל שמאל לרגל ימין, על מנת שתוכל לקפוץ מבלי להסתכן בפציעה נוספת ברגלה השמאלית.
ביוגרפיה > 2019

בינואר 2019 הוסמכה כעורכת-דין.
ביוגרפיה > 2021: הישג שיא ברגל ימין

באליפות הבלקן, בסוף יוני, סיימה בקפיצה לגובה במקום השביעי בתוצאה של 1.86 מטר. זו הייתה תוצאת השנה של דניאל, התוצאה הכי טובה שלה מאז הפציעה והתוצאה הרביעית בטיבה בישראל בכל הזמנים.
חיים אישיים

בינואר 2017 התחתנה עם עודד בריינר, איש היי-טק וב-2022 הפכה לאם.
הערות שוליים

↑    אתי אברמוב, קרב אוויר, באתר "ידיעות אחרונות", 30 במאי 2018
↑  עופר אדרת, העיתונאי שהסביר, כי כתיבה היא "ביטוי ולא נביחה", באתר הארץ, 6 באפריל 2017
↑  תוצאות התחרות בגטבורג
↑  אליפות אירופה באתלטיקה: דניאל פרנקל סיימה במקום האחרון בגמר הקפיצה לגובה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2010
↑  אורן אהרוני, שיא ישראלי חדש לדניאל פרנקל באולם, באתר ynet, 29 בינואר 2011
↑  אליפות אירופה באולמות: דניאל פרנקל סיימה במקום הרביעי בגמר הקפיצה לגובה, באתר הארץ, 6 במרץ 2011
↑  אורן קורנפלד‏, דניאל פרנקל בראיון: "אמשיך עם אלה שמאמינים בי ובלעדיהם", באתר וואלה, 6 באפריל 2016
↑  הכרזה על הישג שיא ברגל ימין בפייסבוק של איגוד האתלטיקה
↑  50 התוצאות הטובות בקפיצה לגובה בכל הזמנים לנשים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14376455
דמעות

ערך זה עוסק בנוזל המופרש מן העין. אם התכוונתם לשיר של הזמרת מירי מסיקה, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  נוזלי הגוף 
 היווצרות:  כלי מערכת הדמעות 
 תיאור ב:  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה 
 מזהים
 קוד MeSH:  A12.200.882 
 מזהה MeSH:  D013666 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0039409 
 
מערכת הדמעות
דמעות הן נוזל המיוצר על ידי בלוטת הדמעות ומופרש מהעין.
פיזיולוגיה

בלוטות דמעות (lacrimal gland) ממוקמת בפינה העליונה הצדדית של ארובת העין, מאחורי העפעפיים, בשקע מיוחד בגולגולת (lacrimal fossa). בכל פעם שאדם ממצמץ מופרשת כמות קטנה של נוזל דמעתי מהבלוטות. סערת רגשות יכולה לגרום לבלוטות הדמעות לייצר ולהפריש דמעות בצורה מוגברת, דבר הידוע בתור בכי. נוזל הדמעות מתנקז אל תעלת הדמעות הממוקמת בפינה הפנימית של כל עין, ומשם הן יכולות גם להתנקז לתוך האף ולגרום לאף דולף.
סוגים של דמעות

ישנם שלושה סוגים בסיסיים של דמעות:
אצל יונקים בריאים, הקרנית נשארת תמיד לחה ומוזנת על ידי "Basal tears". הן משמנות את העין ועוזרות לשמור עליה נקייה מאבק. נוזל הדמעות מכיל מים, ליפידים, ליזוזים, אימונוגלובולינים, גלוקוז, נתרן ואשלגן וגם "mucin" ואוראה (שתנן). חלק מהחומרים הללו מסייעים במלחמת המערכת החיסונית נגד זיהום מחיידקים. תפקיד נוסף של דמעות אלה הוא שמירת על לחץ תת-עיני תקין.
סוג שני של דמעות נוצר כתוצאה מגירוי של העין על ידי גוף זר, או על ידי חומרים כאדי בצל או כגז מדמיע. "דמעות הרפלקס" הללו נועדו לשטוף החוצה את הגופים המגרים שאולי נכנסו לתוך העין.
הדמעות מהסוג השלישי מופרשות כתוצאה מרגשות או מכאבים חזקים, והפרשתן קרויה בכי או התייפחות. בבני אדם דמעות מסוג זה מלוות לרוב בשינוי בהבעות פנים, נשימה לא סדירה, ובמקרים מסוימים – בעוויתות בכל פלג הגוף העליון.
לדמעות הנגרמות מרגשות יש מבנה כימי שונה מדמעות הסיכוך. ישנה השערה שדמעות אלה, שיש בהן ריכוז גבוה של הורמוני מתח, משמשות כאמצעי להוצאת הורמונים אלו מהגוף.
הבטים חברתיים

רוב היונקים מייצרים דמעות כתגובה לכאב חזק ולגירויים אחרים, אבל בכי כתגובה רגשית נחשב בעיני רבים לתכונה אנושית ייחודית, שכנראה נובעת מהמודעות העצמית הגבוהה של בני האדם. יש מחקרים שלפיהם פילים וגורילות יכולים לבכות גם כן.
הגירויים הרגשיים המובילים לבכי הם לרוב כעס או אבל, אך בכי יכול לבוא כתוצאה מעצבות, שמחה, פחד, תסכול וכדומה.
בתרבויות רבות בכי מתואר כהתנהגות היאה לתינוקות ולילדים. תרבויות מסוימות מחשיבות בכי כמעשה לא מכובד וילדותי, בפרט בכי בפומבי. ברוב התרבויות המערביות מקובל יותר בכי בקרב הנשים מאשר בקרב הגברים. בתרבויות אחרות, למשל בתרבות היפנית, ההפך הוא הנכון.
הצגה כלפי חוץ של צער לא-כן וחרטה לא אמיתית מכונה "דמעות תנין".
הפרשה של דמעות יכולה לנבוע כתוצאה מרגשות חזקים
דייוויס (אי, ארכיפלג פאלמר)

ערך זה עוסק באי בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  64°06′00″S 62°04′00″W﻿ / ﻿64.1°S 62.0667°W﻿ / -64.1; -62.0667
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהדייוויס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהדייוויס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומידייוויס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומידייוויס
 
האי דייוויס (באנגלית: Davis Island) הוא אי ארוך, הממוקם בתעלה בין האי בראבנט לאי לייז', בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
מעבר זלוגוש מפריד בין האי דייוויס לבין האי לייז' שמצפון לו, ומעבר סומר מפריד בין האי דייוויס לחצי האי אלבנה באי בראבנט שמדרום לאי דייוויס.
אורכו של האי דייוויס 3.7 קלומטרים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי צולם ומופה באופן גס על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את האזור בין השנים 1897–1899).
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו, שעמד בראש המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה (שחקרה את האזור בשנים 1903–1905).
האי נקרא על שמו של וולטר ג. דייוויס (Walter G. Davis) שעמד בראש המשרד המטאורולוגי של ממשלת ארגנטינה, בעת מסע המחקר של המשלחת הצרפתית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
דיסקוגרפיה של מאיה בוסקילה

| דיסקוגרפיה של מאיה בוסקילה |
| --- | --- |
 
 אלבומי אולפן ↙:  4
 סינגלים ↙:  40
מאיה בוסקילה היא זמרת ישראלית, אשר הוציאה 4 אלבומי אולפן, ו-40 סינגלים. את סיפור מכור, הוציאה בוסקילה בשנת 2004. האלבום זכה למעמד של אלבום זהב כשלושה שבועות לאחר צאתו, על סך מכירות של 20,000 עותקים. ידוע גם כי מכירות האלבום עברו את 80,000 עותקים (כמות עותקים המתאימה לאלבום פלטינה כפולה). מתוך האלבום יצאו הלהיטים "יש בליבי כינור", "סיפור מכור", "הלב" ("זה לילה סתווי"), "זה רק בנינו"(דואט עם אבי מסיקה ו"כשאתה נשבר". כל הסינגלים חדרו לעשרת המובילים במצעד של רשת ג', "הלב" הסינגל השלישי היה לאחד השירים המצליחים ביותר לאותו עשור ואף זכה בתואר "רינגטון הזהב" (הורדו למכשירי הסלולרי 24,490 פעמים), ו"רינגטון פלטינה" (הורדו למכשירי הסלולרי 40,100 פעמים).
לשלושה סינגלים מתוך חמישה יצאו קליפים שהועלו ליוטיוב.
ב-2006 הוציאה את אלבומה השני ימים של אהבה כאשר באותו תקופה שיחקה בסרט הנושא את אותו שם, אלבום זה זכה להצלחה מעוטה יחסית בעקבות עיסוקה של בוסקילה בסרט ועקב חוסר קידום, אולם רוב הסינגלים מהאלבום זכו להצלחה וקטפו מקומות גבוהים ברשת ג'.
מתוך האלבום יצאו הלהיטים "חופים" שזהו חידוש של צוות הווי הנח"ל, בביצוע שהוקלט לכבוד מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' בשנת 2004, "רק אותך רוצה", "רק אל תגיד" ו"בלעדייך".כל הסינגלים פרט לראשון יצאו עם סינגלים הקליפ לשיר "רק אל תגיד" כולל קטעים מהסרט ימים של אהבה בנוסף היווה גם חלק מפסקול הסרט.
כעבור שנתיים ב-2008 הוציאה את אלבומה השלישי שוברת שתיקה האלבום זכה להצלחה גדולה יותר מקודמו ומכר כ-15,000 עותקים כחודשיים וחצי לאחר צאתו, מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים "שוברת שתיקה", "לנשום", "שלום" ו"רכבת אקספרס".לשניים מהסינגלים לוו קליפים.
ב-2016 כעבור 8 שנים מאז אלבומה השלישי הוציאה בוסקילה את אלבומה הרביעי נושמת האלבום כולל 8 סינגלים שיצאו לאורך השנים שיר הנושא ועוד שתי רצועות נוספות.
אלבומים > אלבומי אולפן

| שם האלבום | תאריך יציאה | חברת תקליטים | נתוני מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סיפור מכור | 8 באפריל 2004 | הד ארצי | 80,000 עותקים פלטינה כפולה |  |
| ימים של אהבה | 23 בפברואר 2006 | עצמאי | 40,000 עותקים פלטינה |  |
| שוברת שתיקה | 11 בספטמבר 2008 | הד ארצי | 30,000 עותקים זהב |  |
| נושמת | 6 בספטמבר 2016 | עצמאי | 20,000 עותקים זהב |  |
סינגלים

| שם השיר | שנה | מיקומי שיא> מדיה פורסט | מיקומי שיא> רשת ג' | מיקומי שיא> רדיו אמצע הדרך | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "יש בליבי כינור" | 2003 | — | 10 | — | סיפור מכור |
| "סיפור מכור" | 2004 | — | 10 | — | סיפור מכור |
| "הלב" | 2004 | — | 1 | — | סיפור מכור |
| "זה רק בינינו" | 2004 | — | 1 | — | סיפור מכור |
| "כשאתה נשבר" | 2004 | — | 7 | — | סיפור מכור |
| "חופים" | 2005 | — | 2 | — | ימים של אהבה |
| "רק אותך רוצה" | 2005 | — | 3 | — | ימים של אהבה |
| "רק אל תגיד" | 2005 | — | 3 | — | ימים של אהבה |
| "בלעדיך" | 2006 | — | 21 | — | ימים של אהבה |
| "ימים של אהבה" | 2006 | — | — | — | ימים של אהבה |
| "שוברת שתיקה" | 2008 | – | 6 | 7 | שוברת שתיקה |
| "שלום" | 2008 | – | 3 | 1 | שוברת שתיקה |
| "נשמתי" | 2009 | 2 | 1 | – | עשרה לעשר |
| "לא מתביישת לאהוב" | 2009 | 4 | 11 | 3 | N/a |
| "מה שהיה היה" | 2011 | 1 | 3 | 10 | נושמת |
| "הזמן שלך" | 2011 | – | לא נכנס | 6 | N/a |
| "אל תוותר עלי" | 2011 | 11 | – | 9 | N/a |
| "סלח לי" | 2013 | 4 | – | 11 | N/a |
| "אהבה אחרת" | 2013 | – | – | 7 | N/a |
| "מצפן" | 2013 | 2 | 14 | 3 | נושמת |
| "לעבור את היום" | 2013 | 2 | 17 | 3 | נושמת |
| "לראות אותך מאושר" | 2014 | 2 | 18 | 9 | N/a |
| "מגדל" | 2015 | 3 | 9 | – | נושמת |
| "זיכרון ישן" | 2015 | 3 | 13 | 4 | נושמת |
| "השתגעתי" | 2015 | 2 | 8 | 4 | נושמת |
| "באמצע יום" | 2016 | 4 | 18 | 9 | נושמת |
| "הלב שלי עומד למכירה" | 2019 | 6 | – | – | N/a |
| "I Dare You" (ביחד עם קלי קלרקסון) | 2020 | 1 | – | – | N/a |
| "הדרך אל הכפר" (עם איתי לוי) | 2020 | — | — | — |  |
| "גולסטאריות - שיר הנושא" | 2021 | — | — | — |  |
| "ממך וממני" | 2021 | 6 | — | — |  |
| "שמש" | 2022 | — | — | — |  |
| "חד קרן" | 2022 | 6 | — | — |  |
דה גול (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Gabriel Le Bomin 
 שחקנים ראשיים:  למבר וילסון איזבל קארה אוליבייה גורמה 
 מדינה:  צרפת 
 חברת הפקה:  Vertigo Productions France 2 cinéma France 3 cinéma Les Productions du Renard
 חברה מפיצה:  SND
 הקרנת בכורה:  4 במרץ 2020 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט היסטורי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דה גול (בצרפתית: De Gaulle) הוא סרט צרפתי בבימויו של גבריאל לה בומין, שיצא לאקרנים בבתי הקולנוע בצרפת ב-4 במרץ 2020. הסרט הופק בתקציב של 11.65 מיליון יורו.
עלילה

בחודש מאי 1940, שארל דה גול, מקודם לאחרונה לדרגת בריגדיר גנרל ומתעמת עם הצבא והמערכת הפוליטית של צרפת. הוא התנגד לתבוסתנותה של הממשלה בפני הנאצים, המגולמת בחלקה על ידי המרשל פיליפ פטן. לאחר שברח לבורדו עם כמה מחברי הממשלה, נסע שארל דה גול ללונדון לבקש את עזרתו של וינסטון צ'רצ'יל ולנסות להמשיך במאבק. מצידה, אשתו איבון חייבת לעזוב את הרכוש בקולומביי לס דו ליז. היא מוצאת את עצמה עם שלושת ילדיה בגלות מלאה ועליה להימלט מפני הגרמנים. היא עזבה ראשונה ללוארט, לקראנטק, לפני שעזבה את צרפת באונייה.
החיים קשים במיוחד עבור הצעירה במשפחה, אן, הסובלת מתסמונת דאון. מלונדון, הגנרל יעשה הכל כדי להניע את הכוחות החמושים של המחתרת הצרפתית. ב-18 ביוני 1940, הוא משגר שיחת רדיו על גלי ה-BBC. למחרת הוא מוצא את משפחתו.
שחקנים ודמויות

למברט וילסון – שארל דה גול
איזבל קארה – איבון דה גול
אוליבייה גורמה – פול ריינו
ז'יל כהן – ז'ורז' מנדל
לורן סטוקר – ז'אן לורן
קתרין מושה – מרגרט פוטל
סופי קווינטון – סוזן ונדרוקס
אנדרו ביקנל – הגנרל אדוארד ספירס
טים האדסון – וינסטון צ'רצ'יל
פיליפ לאודנבאך – המרשל פיליפ פטן
ניקולה רובין – הקפטן אלכס סורצ'מפ
אוולין בויל – דודה ריצ'רד
פיליפין לירוי-ביולייה – הלן דה פורטס
אלן לנגלט – הגנרל מקסים וייגאן
ניקולה וודה – פול בודואין
ויקטור בלמונדו – קלוד האטייר דה בויסלמברט
מרילו אוסילו – אליזבת דה מיריבל
קלמנס היטין – אן דה גול
לוסי רוקסל – אליזבת דה גול
פליקס גב – פיליפ דה גול
פייר הנייס – ג'ופרוי שודרון דה קורסל
סטניסלס שיטין – ז'אק הנרי רול
איימי שיטין – מרגריט רול
קסטר לובלייס – ברמן
קונור לובט – הרוזן הליפקס
ז'אן נואל מרטין – צרפתי בלונדון
דרק סימון רובין – השר
הפקה

הפרויקט פותח בתחילה תחת הכותרת Libres. הצילומים התרשחו בטירת מילאר בברסט (פיניסטר) ובדנקרק (נור). הטנקים בסרט מגיעים ממוזיאון דה בלינדס בסאמור.
אנכרוניזם

כשדה גול יצא ללונדון בפעם הראשונה, הוא חצה האנגר בו אוחסנו מטוסים. באחד מהמטוסים הללו יש על הכנף את שלושת הפסים הלבנים האופייניים למטוסים שהשתתפו בנחיתה שהתרחשה כעבור 4 שנים. לכן מטוס זה אינו יכול להיות באותו האנגר ביוני 1940.
הערות שוליים

↑  "Bande-annonce De Gaulle : Lambert Wilson enfile l'uniforme du célèbre Général". Allociné. 7 בינואר 2020. נבדק ב-8 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Beautheil-Saints :Lambert Wilson et Isabelle Carré étaient en tournage". Le Parisien. 23 ביולי 2019. נבדק ב-8 בינואר  2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La maison de Marguerite Potel marquée d'une plaque". ouest-france.fr. 14 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Benoît Rochard (7 במרץ 2020). "Saumur. Cinéma. Deux chars saumurois dans « De Gaulle »". www.ouest-france.fr. נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
איבון דה גול ובעלה בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה.
הארי מט דה בלס

| --- | --- |

 לידה:  1480 Bouvignes-sur-Meuse, בלגיה 
 פטירה:  1555 (בגיל 75 בערך) פרארה, מדינת האפיפיור 
 תחום יצירה:  ציור, הציור הפלמי 
 יצירות ידועות:  Paradise, The Road to Calvary 
 
הארי מט דה בלס, נוף, 1525-1550
הארי מט דה בלס (בהולנדית: Herri met de Bles;‏ הידוע גם בשם אנרי בלס, ארי דיננט, האר דה פטיניר וסיבטה; בערך 1510 – בערך 1555–1560) היה צייר נוף רנסאנס ומנייריזם צפון פלמי, יליד בוביני או דיננט (בהווה בבלגיה).
ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על האמן. ייתכן שהוא זהה לצייר בשם אנדרה דה פטניר שהצטרף לגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן בשנת 1535. ייתכן שהוא היה קשור לצייר הנוף יואכים פטיניר, אם כי ייתכן שהוא לא הוכשר אצלו בגלל הפרש הגילים.
ייתכן שהוא ביקר באיטליה, אך אין שום עדות תיעודית לכך. עבודתו הייתה פופולרית באיטליה, שם היה ידוע בשם 'סיבטה' בגלל הינשוף הקטן שמופיע לעיתים קרובות בציוריו (בדרך כלל בעץ חלול או בחלל בין כמה סלעים). הביוגרף מהמאה ה-17 קרל ואן מנדר ראה מוטיב זה כחתימתו. השם Herri met de Bles מתורגם מילולית מהולנדית כמו הארי עם להבה, ולפי הדיווחים, ניתן לו עקב השימוש בלבן האופייני לו.
יצירתו

הוא תרם, יחד עם יואכים פטיניר, לסגנון מובהק של ציור נוף רנסאנס בצפון אירופה, ששילב אירועי היסטוריה או סצנות דתיות לקומפוזיציות שהוגדרו על ידי פרספקטיבה ואפקטים אטמוספיריים. שניהם ציירו נופים (נופי עולם) שנראו מנקודת מבט גבוהה וסלעים רבים. הם לא התכוונו ליצור תיאור ריאליסטי אלא אפקט של אווירה מיוחדת. הארי מט את דה בלס כלל תמיד בציור כמה דמויות קטנות שהיו מעורבות בפעילות כרייה, אפיזודה דתית או פעילויות יומיומיות כמו חקלאות או סחר.
נופיו שונים מאלה של פטיניר בהיבטים שונים: עבודתו של דה בלס מציגה נופים קדמיים יותר, קומפוזיציה רופפת יותר ופירוט רב יותר. בחירת הצבעים שלו בדרך כלל עשירה פחות מזו של פטיניר.
יחד עם קבוצה של חסידי הירונימוס בוש מאנטוורפן שכללה את יאן מנדן, פיטר הויס ויאן וולנס דה קוק, המשיך דה בלס את מסורת הדימויים הפנטסטיים אל המאנריזם הצפוני.
לקריאה נוספת

Norman E. Muller (Ed.): Herri met de Bles: Studies and Explorations of the World Landscape Tradition. Brepols, Turnhout 1998, ISBN 0-943012-25-2
Michel Weemans. "Herri met de Bles's sleeping peddler: an exegetical and anthropomorphic landscape". Art Bulletin, Sept 2006.
Weemans, Michel. "Herri Met de Bles's Way to Calvary: A Silenic Landscape," Art History, 32,2 (2009), 307-331.
הערות שוליים

↑  Fraiture, Pascale (2 November 2004). "Contribution of scientific methods to the understanding of the work of the 16th century painter, Henri Bles". Dendrochronologia. 20 (3): 285–299
1 2  Liechtenstein, the Princely Collections, Metropolitan Museum of Art, 1985, p. 279-280
1 2  Hans Devisscher: "Bles [Blesio, Blesius, Blessio; de Dinant, de Patinir], Herri met de [Henri, Henrico; Herry (met de)] [Civetta]" Grove Art Online. Oxford University Press, [accessed 11 July 2014]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13507356k (data)  BPN: 43674178  GND: 121067483  ISNI: 0000 0003 6239 7296  KulturNav: 050294fb-3e06-410d-a76d-05b874eeb84d  LCCN: nr98026621  NKC: jo2016900383  NTA: 174359101  RKD: 9011  SUDOC: 078779901  ULAN: 500120673  VIAF: 49142703   WorldCat (עם VIAF): 49142703 
הארי נט דה בלס, דויד ובת שבע, 1535-1540
דרינג קלוב בריסל

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  רויאל דרינג קלוב מולנביק
 כינוי:  דארינג
 תאריך ייסוד:  1895
 תאריך פירוק:  1973
 אצטדיון:  Edmond Machtens Stadium
 ליגה:  ליגת העל הבלגית 
 
פוסטר המפרסם משחק של דרינג קלאב בריסל, 1912
רויאל דרינג קלוב מולנבק (Royal Daring Club Molenbeek או בקיצור RDC Molenbeek, בעבר נקרא Royal Daring Club de Bruxelles) הידוע גם בקיצור כדרינג קלוב היה מועדון כדורגל בלגי ששייך לעיר הבירה של בלגיה, בריסל ולעיר מולנבק הנמצאת במטרופולין בריסל. המועדון נוסד ב-1895 בשם "דרינג קלוב דה בריסל", והוא היה המועדון השני שנרשם לליגה הבכירה בבלגיה ב-1903.
למועדון 5 אליפויות בלגיה, 4 סגנויות, וגביע בלגי אחד, בעיקר משנותיו הראשונות. בהמשך דעך המועדון עד שהתפרק ב-1973.
היסטוריה

בתחילה היה קרוי המועדון "דרינג בריסל" (או "רויאל דרינג קלאב דה-בריסל") וזכה ב-2 אליפויות בעונות 1911/1912 וב-1913/1914. בהמשך הוא התאחד עם מועדונים אחרים מקומיים ונקרא החל מ-1920 "רואיל דרינג קלוב מולנבק", כאשר ייצג את העיר מולנבק במטרופולין בריסל, ולקח עוד אליפות בעונה זו.
לאחר מכן עבר המועדון שנים פחות טובות ודעך, אך חזר לצמרת הכדורגל הבלגי ב-1936 וזכה ב2 אליפויות נוספות, ועונה אחרי זה סיים במקום השני. בעונת 1938/1939 סיים במקום ה-13 ומשם החל להתדרדר וירד לליגה השנייה מעט לפני הקפאת הליגה בגלל מלחמת העולם השנייה. המועדון שינה את שמו שוב ל"רויאל דרינג קלאב דה בריסל 1950". עשרים שנים לאחר מכן שינה את שמו ל "רויאל דרינג קלוב מולנביק" ובהמשך הפך ב-1973 ל "Racing White Daring of Molenbeek" או בקיצור R.W.D.M, ושמו למעשה נמחק בספרי ההתאחדות. המועדון החדש שיחק עשור בליגה הראשונה ואף זכה באליפות בעונת 1974/1975. בהמשך נקלע לקשיים כלכליים ודעך, עד שב-2002 המועדון המחודש התפרק גם הוא.
תארים

ליגת העל הבלגית:
אליפויות (5): 1911/1912, 1913/1914, 1920/1921, 1935/1936, 1936/1937
סגנויות (4): 1908/1909, 1912/1913, 1933/1934, 1937/1938
הגביע הבלגי:
זכייה (1): 1934/1935
סגנויות (1): 1969/1970
דה הבילנד דראגון

הדה הבילנד DH.84 דראגון (באנגלית: de Havilland DH.84 Dragon) היה מטוס נוסעים ומטען קל משקל דו-כנפי ודו-מנועי שנבנה על ידי חברת דה הבילנד הבריטית במהלך שנות ה-30. הדראגון נחשב כמטוס מוצלח, אשר שירת במספר מדינות בתפקידים אזרחיים וצבאיים.
עיצוב וייצור

פיתוח הדרגון התבסס על הפוקס מות' (Fox Moth) החד-מנועי, שביצע את טיסת הבכורה שלו בסוף ינואר 1932. היה זה מטוס קל דו-כנפי שנשא טייס וארבעה נוסעים, עם מנוע מדגם דה הבילנד ג'יפסי סימן III בעל 120 כוחות סוס. מטוס זה, שצויד בהמשך במנוע חזק מעט יותר בעל 130 כ"ס, הפך לפופולרי בקטגוריית מטוסי הנוסעים הקלים קצרי הטווח, אך בקרב חברות התעופה האזוריות הקטנות התעורר הצורך לגרסה דו-מנועית מוגדלת הניתנת לתפעול כלכלי חסכוני. במקביל, העביר גם חיל האוויר המלכותי העיראקי שזה עתה הוקם בקשה למטוס מטען קל, שיוכל לשמש בעת הצורך להפצצה, שיתוף פעולה עם כוחות קרקעיים ומשימות כלליות נוספות.
בתגובה, הציגה דה הבילנד את ה-DH.84, פרי תכנונו של ארתור האג (Arthur Hagg). עיצובו הפשוט של המטוס הורכב מגוף מטוס העשוי עץ לבוד וכנפיים מכוסות בד, צמד כנפיים מקבילות זהות בצורתן הניתנות לקיפול, זוג מנועים מדגם ג'יפסי מייג'ור בעלי 130 כ"ס וכן נסע קבוע. סוג המנוע, שלדת העץ ומבנה הכנפיים של ה-DH.84 הזהה לזה של הפוקס מות', נועד להוזיל את עלויות התכנון והייצור מצדה של דה הבילנד, ולייעל את התפעול והתחזוקה מצד חברות התעופה, שלעיתים הפעילו במקביל את שני סוגי המטוסים.
בתחילה סומנה הגרסה כ-"DH.84 דרגון מות'" אך לבסוף נקראה דראגון. אב הטיפוס שהוטס לראשונה ב-24 בנובמבר 1932, הפך לראשון מתוך סדרת הייצור שנכנס לשימוש מסחרי בחברת התעופה הילמנ'ס איירוויז (Hillman's Airways), שחנכה באמצעותו את קו לונדון — פריז ב-1 באפריל 1933. המטוס היה מסוגל לשאת שישה נוסעים עם מטען של עד 20 ק"ג לכל נוסע עם צריכת דלק של 49 ליטרים לשעה בלבד. שני מטוסי דראגון נוספים נמסרו להילמנ'ס ושמונת הבאים, בגרסה צבאית שסומנה DH.84M, בעלת מתלים חיצוניים לנשיאת פצצות והתקנים למקלעים, סופקו לחיל האוויר העיראקי והגיעו לבגדאד במהלך חודש מאי של אותה שנה.
הדראגון הוכיח עצמו כמטוס נוסעים קצר-טווח יעיל ביותר, ותוך זמן קצר שירת בחברות תעופה ברחבי העולם. החל מהמטוס ה-63 שנבנה בסוף 1933, שודרג המטוס לדרגון 2 עם חלונות ממוסגרים בנפרד וכיסויים לכן הנסע. על אף ששיפורים אלה היו בעיקר קוסמטיים, הם למעשה שיפרו את ביצועיו האווירודינמיים של המטוס: המהירות עלתה ב-8 קמ"ש, יכולת נשיאת המטען עלתה ב-113 ק"ג והטווח גדל ב-137 ק"מ.
ייצור ה-DH.84 בבריטניה הופסק ב-1937 לאחר 115 מטוסים, והוחלף במטוס האלגנטי והחזק יותר מדגם דראגון ראפיד. עם זאת, בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחזר הדראגון לייצור בבאנקסטאון (Bankstown), אוסטרליה, על מנת לשמש כמטוס לאימון נווטים עבור חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. הדראגון הועדף על פני הראפיד משום שמנועיו הקטנים יותר כבר יוצרו מקומית עבור הטייגר מות'. 87 יחידות נוספות נבנו בין השנים 1942–1943, עם עיצוב משופר לחלונות ודלתות רחבות יותר למטען. המטוס הראשון שנבנה באוסטרליה טס לראשונה ב-29 בספטמבר 1942.
שירות מבצעי

לדראגון היה חלק חשוב בפיתוחה של התעבורה האווירית המקומית בבריטניה, ואף באוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, מזרח אפריקה ומצרים. המטוס היה זול לתפעול, קל להטסה ולתחזוקה ובעל יכולת לפעול משדות תעופה קטנים ולא-מפותחים. 

הדראגון חנך את טיסות חברת התעופה האירית אייר לינגוס ב-27 במאי 1936, ונעשה בו שימוש נרחב בסקוטלנד ובאיי צפון בריטניה להטסת נוסעים, העברת דואר וכאמבולנס אווירי. באירוע נדיר אחד נראו כל שמונת מטוסי הדראגון של חברת ג'רזי איירווייז טסים במבנה מעל תעלת למאנש כדי לנחות בחוף האי ג'רזי בשעת השפל. החוף החולי שימש כשדה התעופה של ג'רזי עד 1937.
חילות אוויר רבים ברחבי העולם רכשו את המטוס ועשו בו שימוש כמטוס אימון, קישור ותובלה. בין רוכשי הדראגון לשימושים אזרחיים וצבאיים ניתן למנות את מדינות חבר העמים הבריטי, אירלנד, ספרד וברזיל. גרסה צבאית מיוחדת נמכרה לפורטוגל, דנמרק, ועיראק, שם נותרו מספר מטוסים שמישים שהשתתפו במלחמה האנגלו-עיראקית ב-1941.
במהלך מלחמת העולם השנייה גויסו מטוסי דראגון אזרחיים לתפקידים צבאיים של תובלת נוסעים ומטען, קישור וסיור, ולאחר סיומה נפלטו רבים מהם בחזרה לשוק האזרחי. בין מפעילותיו האזרחיות של הדראגון לאחר המלחמה ניתן למנות את מִצְר אייר המצרית, VASP הברזילאית וחברות תעופה רבות לטיסות פנים בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד.
שירות > מפעילות צבאיות

אוסטריה אוסטריה
אוסטרליה אוסטרליה
אירלנד אירלנד
אתיופיה אתיופיה
ברזיל ברזיל
דרום אפריקה
דנמרק דנמרק
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
טורקיה טורקיה
ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
ניו זילנד ניו זילנד
ספרד
עיראק
פורטוגל פורטוגל