stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוקנשפיל
הערות שוליים

↑  פַּעֲמוֹנָה במילון מוזיקה (תשט"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4021295-6  MusicBrainz: 340b8043-e3c4-443e-afb8-7fce24fe0ce4  NARA: 10645896
דוד פלומבו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1920 
 נהרג:  13 באוגוסט 1966 (בגיל 46 בערך) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תקופת הפעילות:  1940–1966 (כ־26 שנים)
 תחום יצירה:  פסל ברזל
 
שער פלומבו לאחר שהועתק ממקומו
הכניסה לבית דוד פלומבו בהר ציון
יד לבני עמק יזרעאל שנפלו במערכות ישראל, המוצב בגן הלאומי מעיין חרוד
עבודת קיר באולם המבואה של מלון הילטון תל אביב
דוד פָּלוֹמְבּוֹ (1920 – 13 באוגוסט 1966) היה פסל וצייר ישראלי.
מעקה בבית אות המוצר הירושלמי
פסל בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
ביוגרפיה

דוד פלומבו נולד בטורקיה בשנת 1920, עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1923 וגדל בשכונת נחלת שבעה. בגיל צעיר החל לעבוד כמניח כבלים תת-קרקעיים בדואר, ובמשך הזמן נתמנה למנהל המחלקה. למד לימודי טכנאות. ב-1940 החל ללמוד בבית-הספר לאמנויות "בצלאל" וב-1942 החל ללמוד לפסל אצל הפסל זאב בן-צבי, ותקופה מסוימת שימש כעוזר בסטודיו שלו ולימד פיסול ב"בצלאל".
קריירה מקצועית אמנותית

בשנת 1958 נמנה פלומבו על מייצגי ישראל בביאנלה של ונציה, באותה שנה גם הציג בתערוכת העשור למדינת ישראל. בשנת 1959 השתתף בתערוכה של פורשי קבוצת אופקים חדשים בבית המלין בתל אביב.
בשנים 1961–1962, לימד בשלוחת בצלאל בהר ציון, בבנין בית הספר גובאט שנשכר מהכנסייה הפרוטסטנטית. בזמן שלימד בהר ציון, גילה פלומבו בית הרוס, חלק ממתחם משפחת דג'אני (ש"קבר דוד המלך" בהר ציון והמבנים הסמוכים לו היו בבעלותה עד 1948) וביקש להקים בו בתי מלאכה לאמנות ברזל וגלריה, הוא קיבל את אישור הרשויות ועבר ליצור ולהתגורר במקום. עבודתו האחרונה הייתה עיצוב נרות זיכרון ל"בית ציזלינג" בקיבוץ עין חרוד מאוחד. פלומבו לא הספיק להשלים את ביצוע העבודה אותה השלימה רעייתו.
חיים אישיים

פלומבו נהרג בעקבות תאונת דרכים במוצאי שבת, 13 באוגוסט 1966, כאשר הקטנוע שעליו רכב נתקל בשרשרת למניעת מעבר כלי רכב בשבת, שהוצבה מטעם משרד הדתות במורד הכביש המוביל להר ציון. הוא הועבר לבית החולים ביקור חולים ומשם לבית החולים הדסה, שם נפטר. בן 46 היה במותו. הוא נקבר בהר המנוחות בירושלים. השאיר אחריו אישה - יונה, ושני ילדים.
אשתו, יונה פלומבו, התגוררה לאחר מותו בהר ציון, בבית שבו הקימה והפעילה עד שנות האלפיים את 'מוזיאון דוד פלומבו'. היא נספתה בשרפה שפרצה בביתה זה בינואר 2022.
יצירתו

דוד פלומבו יצר מספר פסלים מפורסמים, המעטרים אתרים מרכזיים בישראל, ובהם שערים לאוהל יזכור ביד ושם (1960), שערי החצר בכניסה לכנסת (המכונים "שערי פלומבו"), שהועתקו ממקומם ב-2007 ביחד עם פסלו של פלומבו, הסנה הבוער.
מבחר של עבודותיו ניתן למצוא בבית דוד פלומבו, הממוקם בסדנת עבודתו בהר ציון. המוזיאון נפתח חודשים ספורים לאחר מותו.
מבחינה סגנונית, פסליו של דוד פלומבו מתאפיינים בכך שהמבנים ערוכים בצורה שמרכז הכובד הוא גבוה ושיווי המשקל רופף, בניגוד לכללים האסתטיים המקובלים, השואפים להקנות שיווי משקל יציב עם מרכז כובד נמוך.
הוקרה

על שמו רחוב בירושלים
ביתן פלומבו – מסוף הכניסה למשכן הכנסת, הנקרא על שמו
בשנת 1995, השירות הבולאי הנפיק בול דאר ישראלי שהוקדש ליצירתו "שער אוהל יזכור" ביד ושם
לקריאה נוספת

דוד פלומבו (הקדמות: משה ברש, נתן נבו), ירושלים: מוזאון דוד פלומבו, 1991.
מרים טל, 'דוד פלומבו ז"ל', ירושלים: מאסף לדברי ספרות, 1966, 2: 353–354.
הערות שוליים

↑  תערוכה מוקדמת של היצירות שיישלחו לביאנלה בוונציה, הַבֹּקֶר, 2 במאי 1958
↑  אמנות בתערוכת העשור, הַבֹּקֶר, 15 ביוני 1958
↑  יונה פישר, "אמנות מודרנית 1959", למרחב, 23 בינואר 1959
↑  משה בן-שאול, אוויר בברזל, מעריב, 25 באוגוסט 1967
↑  יחיאל לימור, בתו של הפסל פלומבו תתבע פיצויים ממש. הדתות, מעריב, 31 באוגוסט 1966; הרב עמרם בלוי נאשם בגרימת מותו של פלומבו, דבר, 2 בנובמבר 1966.
↑  הפסל דוד פלומבו נהרג, מעריב, 14 באוגוסט 1966.
↑  "מותו של הפסל פלומבו – לא בגלל הזנחה רפואית", מעריב, 18 באוגוסט 1966. עוד על נסיבות מותו: דוד פלומבו – למנוחות; "אורות אופנועו היו כבויים", מעריב, 15 באוגוסט 1966; נסיבות מותו של פלומבו ז"ל נבדקו שוב, מעריב, 22 בספטמבר 1966; יוסף צוריאל, אישום נגד הממונה על הר ציון בקשר למות הפסל דוד פלומבו, מעריב, 1 בנובמבר 1966; החל המשפט על גרימת מותו של הפסל ד. פלומבו, דבר, 17 בנובמבר 1966; החל משפט פרשת מותו של פלומבו, מעריב, 25 בינואר 1967.
↑  הפסל ד. פלומבו נהרג בתאונה, דבר, 15 באוגוסט 1966.
↑  צבי אלגת, הפסל מהר ציון, מעריב, 19 באוגוסט 1966
↑  חיים גולדיטש, האמנית שפיסלה עם בעלה את שערי הכנסת נספתה בשריפה בגיל 87, באתר ynet, 30 בינואר 2022
↑  מוזיאון פלומבו נפתח על הר־ציון, דבר, 23 במרץ 1967.
↑  אהרן בראנד, "בולטין למורי האמנות", 1967.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276179  NLI: 987007297800805171  GND: 119141795  ISNI: 0000 0000 7328 2361  LCCN: no92016564  RKD: 313323  ULAN: 500129210  VIAF: 45105241   WorldCat (עם VIAF): 45105241
גן ארץ ישראל

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°59′57″N 34°52′11″E﻿ / ﻿31.99926111°N 34.86967222°E﻿ / 31.99926111; 34.86967222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גן ארץ ישראל(למפת גוש דן רגילה) גן ארץ ישראל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן ארץ ישראל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן ארץ ישראל  he גן ארץ ישראלhe גן ארץ ישראלמפת  __ נמל התעופה בן-גוריון (in English: Ben Gurion Airport) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ יהוד-מונוסון (in English: Yehud-Monosson), __ אור יהודה (in English: Or Yehuda) ממזרח: __ התעשייה האווירית לישראל (in English: IAI), __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) מדרום וממערב: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גן ארץ ישראל הוא גן ציבורי הממוקם בטרמינל 3 של נמל התעופה בן-גוריון ונפתח בשנת 2004. הגן תוכנן על ידי אדריכל הנוף שלמה אהרונסון על בסיס תכנון ראשון של אדריכל הטרמינל, רם כרמי.
הגן נועד לשקף את הנוף של ארץ ישראל ואת מגוון הצמחים ותנאי השטח שבה. שטחו של הגן הוא 65 דונם והוא ממוקם במרכז הטרמינל. יותר משנועד לשמש כמקום מנוחה ושהִיה, ממלא הגן, המצוי במיקום לא נגיש, תפקיד ויזואלי. הגן נצפה מעמדה גבוהה יותר בתוך מבנה הטרמינל הסמוך ונועד לשמש מעין תמונה או דיוקן. העיצוב הנופי של הגן כולל מטע הדרים, עצי דקל רבים, עצי זית, טראסה הבנויה מאבן לא מעובדת, מפלי מים ותעלות.
בשנת 2005 זכה פיתוח הנוף של שדה התעופה, והגן בתוכו, בפרס "סנטרל גרדן" של החברה האמריקנית לאדריכלי נוף (ASLA) בקטגוריית עיצוב המרחב הציבורי.
גיל זלצמן

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) גבעתיים, ישראל 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2 
 www.zalsman.org
 
גיל זלצמן (נולד ב-1964) הוא פסיכיאטר ופסיכיאטר ילדים ונוער, חוקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכותרפיסט ישראלי. מנהל המרכז לבריאות הנפש גהה, ופרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. מכהן גם כיו"ר המועצה הלאומית למניעת אובדנות של משרד הבריאות ונושא מינוי עמית מחקר קבוע ביחידה להדמיה מולקולרית וחקר המוח במחלקה לפסיכיאטריה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.
ביוגרפיה

זלצמן נולד וגדל בגבעתיים, כבן בכור מתוך שלושה ילדים, לאב הנדסאי אלקטרוניקה ואם מנהלת חשבונות. בוגר תיכון שמעון בן-צבי בגבעתיים במגמה ביולוגית-ריאלית. החל את שירותו בצה"ל בקורס טיס ולאחר מכן שירת כנגד הדרכה ומכין בהכנת מדריכים של החוליה הארצית של חיל הרפואה.
בוגר בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי הדסה בירושלים ומחזיק בתואר בוגר במדעי הרפואה (B.Med. Sc) ודוקטור לרפואה (M.D). במהלך לימודיו נטל פסק זמן של שנה שבה נסע ללמוד פנטומימה בפריז בבית הספר של אלה ג'רוסביץ' (גרושתו של מרסל מרסו). הוא הופיע למחייתו בהופעות רחוב במרכז פומפידו.
בתום לימודי הרפואה התמחה בפסיכיאטריה כללית במרכז לבריאות הנפש גהה אצל פרופסור חנן מוניץ, ולאחריה השלים התמחות-על בפסיכיאטריה של הילד והמתבגר במרכז הרפואי גהה אצל פרופסור שמואל טיאנו ופרופסור אלן אפטר ובמרכז לחקר הילד באוניברסיטת ייל בקונטיקט, ארצות הברית, אצל פרופסור דונלד כהן המנוח, מחלוצי המחקר בתחום הפסיכיאטריה של הילד בארצות הברית. במקביל, סיים לימודים תלת-שנתיים בתוכנית לפסיכותרפיה באוניברסיטת ת"א.
בשנת 2000 החל לעבוד כסגן מנהל מחלקת נוער סגורה וכעבור שלוש שנים יצא לפוסט-דוקטורט של שנתיים במחלקה למדעי המוח באוניברסיטת קולומביה בניו יורק בתחום הגנטיקה של התנהגות אובדנית ודיכאון בצעירים, בהנחיית פרופסור ג'ון מאן, הנחשב לחוקר המוביל בעולם בתחום הנוירוביולוגיה של התנהגות אובדנית.
בשנת 2005, עם חזרתו לארץ, מונה למנהל חטיבת ילדים ונוער, מנהל מחלקת יום לנוער ומאוחר יותר סגן מנהל בית החולים במרכז לבריאות הנפש גהה. בשנת 2011 סיים תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בהצטיינות יתרה.
את שירות המילואים שלו ביצע זלצמן כמפקד פלוגת רפואה קדמית (פלר"ק) ומפקד המרכז לתגובות קרב (מלת"ק) בפיקוד הצפון בדרגת רב-סרן, ובהמשך כיועץ בתחום מניעת אובדנות בצה"ל. הוא חבר בפורום אזרחים מטכ"לי העוסק בייעוץ לצבא במניעת התאבדויות בחיילים.
בתקופה זו נבחר גם ליו"ר האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית והוביל שינויים ארגוניים למיסוד והגדלת הארגון, שיפור נוהלי בחירה, יצירת רשימת חברים קבועה, גביית דמי חבר מוסדרת וטיוב אתר האיגוד.
בשנת 2014 מונה למנהל המרכז לבריאות הנפש גהה בעודו ממשיך לנהל במקביל את מחלקת יום לנוער. בתפקידו זה יזם מהלך לשינוי הסטיגמה המלווה את האדם הסובל ממחלה פסיכיאטרית ("פסיכיאטריה בג'ינס"), שכלל פעולות הסברה, שימוש במדיה האלקטרונית והחברתית, הרצאות לקהל הרחב ולמקבלי החלטות וראיונות מצולמים עם מטופלים המוכנים לספר את סיפורם ללא הסתרה.
בשנת 2016 קיבל זלצמן מעמד של פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב והוא חבר בוועדות ההוראה של הפקולטה, של החוג לפסיכיאטריה, של בית הספר ללימודי המשך וכן בוועדת הבריאות האוניברסיטאית.
נוסף על פעילותו זו, ריכז גם את לימודי ההמשך בפסיכיאטריה במשך שש שנים ויזם את פרויקט המנהיגות המחקרית הצעירה במסגרת האיגוד לפסיכיאטריה ביולוגית, במהלכו פוגשים מתמחים שסומנו כעתודה עתידית למחקר פסיכיאטרי מומחים מכל העולם המגיעים להעביר סדנאות בתחומי שיטות מחקר ופיתוח קריירה מחקרית. חלק מבוגרי התוכנית שובצו בתפקידי מפתח בפסיכיאטריה הישראלית.
זלצמן נשוי לאיילת ואב לשניים. הוא מתגורר ברמת השרון.
מחקריו

מחקריו של זלצמן מתמקדים בהבנת הנוירוביולוגיה של הפרעות במצב הרוח והתנהגות אובדנית במתבגרים ומבוגרים צעירים. הוא עוסק הן במחקר קליני והן בתחומי מחקר בסיסיים כמו גנטיקה, פרמקולוגיה וקוגניציה. כל מאמריו המקוריים פורסמו בכתבי עת בינלאומיים מוכרים בפסיכיאטריה, פרמקולוגיה ופדיאטריה וצוטטו מעל 300 פעמים במחקרים אחרים.
בשנים האחרונות מתמקד זלצמן בפיתוח של בדיקת היפותזות הקשורות לקשר בין אירועי חיים וגנטיקה בדיכאון. בשנת 2006 שיחזר את ממצאיו של אבשלום כספי על מדגם של מטופלים הסובלים מדיכאון והראה אינטראקציה בין האלאל הקצר ואירועי חיים שליליים ביצירת דיכאון, תוך שימוש לראשונה באלאל שלישי ומדידה סובייקטיבית של אירועי החיים. בהמשך הציע גישה חדשה להבנת מנגנונים בבסיס המוח הדיכאוני והאובדני בצעירים ואחת מעבודותיו המוכרות הדגימה את האינטראקציה של גנים, סביבה ותזמון ביצירת דיכאון. על פי מודל זה השילוב של אירוע חיים שלילי ותזמון של האירוע בחלון זמן התפתחותי מסוים בגיל מוקדם יחד עם פגיעות גנטית, מסבירים היווצרות דיכאון בהמשך במבוגר הצעיר. מודל זה זכה להדים רבים בתחום הפסיכיאטריה הביולוגית ואף צוטט בטקטסבוק המוביל בפסיכיאטריה.
בשנת 2016 הוביל זלצמן קבוצת מומחים מ-13 מדינות באירופה, במימון שנתקבל מהכנס האירופאי לנוירופסיכופרמקולוגיה (ECNP) וגופים נוספים, למחקר שביצע סקירה סיסטמטית של כל השיטות שנחקרו במניעת אובדנות בעשור האחרון. מחקר זה הוליד מאמר שהתקבל לפרסום בכתב העת Lancet Psychiatry ותרם תרומה משמעותית לגיבוש המדיניות למניעת אובדנות ברמה הלאומית במדינות אירופה.
מחקריו > פרסומים

זלצמן פרסם למעלה מ-280 מאמרים מקצועיים, מהם יותר מ-170 מאמרים מקוריים, וערך שני ספרים בינלאומיים בתחום הגנטיקה של דיכאון ואובדנות בקרב צעירים. בנוסף, ערך עשרות פרקים בספרים מקצועיים בתחומו.
מחקריו > פרסומים > מאמרים בולטים

Zalsman G, Netanel R, Fischel T, Freudenstein O, Landau E, Orbach I, Weizman A, Pfeffer CR, Apter A. Human figure drawings in the evaluation of severe adolescent suicidal behavior. J Am Acad Child Adolesc Psychiatry. 2000 Aug; 39(8):1024-31.
Zalsman G, Frisch A, Bromberg M, Gelernter J, Michaelovsky E, Campino A, Erlich Z, Tyano S, Apter A, Weizman A. Family-based association study of serotonin transporter promoter in suicidal adolescents: no association with suicidality but possible role in violence traits. Am J Med Genet. 2001 Apr 8; 105(3):239-45.
Zalsman G, Molcho A, Huang Y, Dwork A, Li S, Mann JJ. Postmortem mu-opioid receptor binding in suicide victims and controls. J Neural Transm. 2005 Jul; 112(7):949-54.
Zalsman G, Hung YY, Oquendo MA, Burke AK, Hu XZ, Brent DA, Ellis SP, Goldman D, Mann JJ. Association of a Triallelic Serotonin Transporter Gene Promoter region (5-HTTLPR), polymorphism with Stressful Life Events, and Severity of Depression. Am J Psychiatry, 2005 Sep; 163(9):1588-93
Galfalvy H, Zalsman G, Huang YY, Murphy L, Arango V, Mann JJ. A Pilot Genome-Wide Association and Gene Expression Array Study of Suicide with and without Major Depression. World J Biol Psychiatry, 2011, Nov. 7.
Zalsman G, Gutman A, Shbiro L, Rosenan R, Mann JJ, Weller A. Genetic Vulnerability, timing of short-term stress and mood regulation: A rodent diffusion tensor imaging study. Eur Neuropsychopharmacol, 2015; 25:2075-85
Zalsman G, Siman Tov Y, Tzuriel D, Shoval G, Barzilay R, Tiech Fire N, Mann JJ. Psychological autopsy of seventy high school suicides: combined qualitative/quantitative approach. Eur Psychiatry, 2016; 38:8-14
Zalsman G, Hawton K, Wasserman D, Van Heeringen K, Arensman E, Sarchiapone M, Carli V, Hoschl C, Barzilay R, Balazs J, Purebl G, Kahn JP, Saiz PA, Bursztein lipsicas C, Bobes J, Cozman D, Hegerl U, Zohar J. Suicide prevention strategies revisited: Ten year systematic review. Lancet Psychiatry, 2016; 3:646-59
Zalsman G, Hawton K, Wasserman D, van Heeringen K, Arensman E, Sarchiapone M, Carli V, Höschl C, Winkler P, Balazs J, Purebl G, Kahn JP, Sáiz PA, Bobes J, Cozman D, Hegerl U, Rancāns E, Hadlaczky G, Van Audenhove C, Hermesh H, Sisask M, Peschayan AM, Kapusta N, Adomaitiene V, Steibliene V, Kosiewska I, Rozanov V, Courtet P, Zohar J. European Evidence-Based Suicide Prevention Program [EESPP]Group by the Expert Platform on Mental Health, Focus on Depression. Evidence-based national suicide prevention taskforce in Europe: A consensus position paper. Eur Neuropsychopharmacol, 2017 Apr; 27(4):418-421
מחקריו > פרסומים > ספרים בעריכתו

Merrick J, Zalsman G. Suicidal Behavior in Adolescents – An International Perspective. London and Tel Aviv: Freund Publishing House Ltd, 2005.
Zalsman G, Brent DA. Depression (Child Adolescents Psychiatric Clinics of North America Vol. 15 pp. 827-1088). Philadelphia: W.B. Saunders Company, 2006.
פעילות בינלאומית

גיל זלצמן נחשב לחוקר מוכר מאוד באירופה ובארצות הברית בתחום הדיכאון והאובדנות בקרב בני נוער. הוא כיהן בעבר כחבר בורד (executive committee) באיגוד האירופאי לפסיכיאטריה (EPA) ונשיא הסקציה לפסיכיאטריה של הילד בארגון.
בנוסף, נבחר (פעמיים ברצף) כחבר בורד (executive committee) בהנהלת הקולג' האירופאי לנוירו-פסיכופרמקולוגיה (ECNP) ומשמש גם כיושב ראש ועדת החינוך של הארגון.
בשנת 2003 התקבל כחבר מן המניין באיגוד האמריקאי לפסיכיאטריה של הילד (American academy of child and Adolescent Psychiatry) ובשנת 2005 כחבר מן המניין באיגוד האמריקאי לפסיכיאטריה ביולוגית (Society of Biological Psychiatry).
בשנת 2013 נבחר, יחד עם פרופסור אלן אפטר, ליושב ראש הכנס האירופאי למניעת התאבדויות שנערך בתל אביב בהשתתפות כ-1,000 מוזמנים והיה לכנס הגדול בכל הזמנים בנושא אובדנות.
בשנת 2017 שימש כיושב ראש של הכנס העולמי של האיגוד הבינלאומי למחקר אובדנות (IASR) בלאס וגאס.
פסיכיאטריה משפטית

החל משנת 1999 מופיע גיל זלצמן בבתי משפט כעד מומחה לצורך מתן חוות דעת בפסיכיאטריה משפטית מטעם בית המשפט ומטעם הסניגוריה הציבורית או סניגורים אחרים. זלצמן מסר חוות דעת במספר תיקי רצח מתוקשרים ומורכבים. מוכרת במיוחד חוות דעתו בתיק יריב ברוכים נגד מדינת ישראל, בו קבע כי הנאשם פעל מתוך אי שפיות, חוות דעת שנדחתה על ידי בית המשפט המחוזי. בערעור שהוגש מאוחר יותר לבית המשפט העליון התקבלה חוות דעתו כלשונה, ואף נקבעה הלכה כי אין חובה שאדם הסובל ממחלה פסיכיאטרית יהיה בעל אי יכולת מלאה להימנע מעשיית המעשה כדי להיות פטור מאחריות פלילית. השופט תיאודור אור כתב בפסק הדין לגבי חוות דעתו: "בל נשכח, שהראיות אשר נאספו על ידו שימשו גם את כל המומחים האחרים ואין היום חולק על מהימנותן ומשקלן. לפיכך, לא הייתי רואה את חוות דעתו ועדותו באותה חשדנות כפי שבית המשפט המחוזי התייחס אליה". מקרה ייחודי זה נלמד היום בבתי הספר למשפטים.
זלצמן מרבה להרצות בהשתלמויות שופטים בכל הדרגים ומלמד את נושא אחריותו הפלילית של הלקוי בנפשו.
פרסים

2001 – פרס חוקר מצטיין מטעם האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה וההסתדרות הרפואית.
2008 – פרס הצטיינות בהוראה מטעם המחלקה לפסיכיאטריה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
2009 – פרס הצטיינות בהוראה מטעם דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
ראו גם

פסיכולוגיה קלינית
טיפול פסיכיאטרי
בית חולים פסיכיאטרי
פסיכיאטריה
הערות שוליים

↑  פרופ' גיל זלצמן מונה לנהל את המרכז לבריאות הנפש 'גהה', מתוך Med Potral, ‏ 26 ביוני 2014.
↑  "פסיכיאטריה בג'ינס", פרק 1, מתוך יוטיוב, 11 ביולי 2016.
↑  Zalsman G, Gutman A, Shbiro L, Rosenan R, Mann JJ, Weller A. Genetic Vulnerability, timing of short-term stress and mood regulation: A rodent diffusion tensor imaging study. Eur Neuropsychopharmacol 2015; 25:2075-2085
↑  Kaplan & Sadock's synopsis of psychiatry: behavioral sciences/clinical psychiatry / Benjamin James Sadock, Virginia Alcott Sadock 11th edition, 2017; 1235
↑  Zalsman G, Hawton K, Wasserman D, Van Heeringen K, Arensman E, Sarchiapone M, Carli V, Hoschl C, Barzilay R, Balazs J, Purebl G, Kahn JP, Saiz PA, Bursztein lipsicas C, Bobes J, Cozman D, Hegerl U, Zohar J. Suicide prevention strategies revisited: Ten-year systematic review. Lancet Psychiatry 2016; 3:646-659
↑  עזרי עמרם, ‏פסיכיאטר: קשה להסביר את מעשיו של ארז אפרתי, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2010
↑   רויטל חובל, העליון ביטל עונש מאסר בבית כלא לרופא שהורשע בעבירת מין - בגלל סחבת, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2013
↑  צבי הראל, הנאשם בהצתת בתי בושת אמר לשופטים: אני שפוי לגמרי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2002.
↑  ע"פ 8220/02, יריב ברוכים נגד מדינת ישראל, באתר בית המשפט העליון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297219105171  BnF: cb15558468d (data)  CiNii: DA16758384  LCCN: n2006182214  VIAF: 297733074   WorldCat (עם VIAF): 297733074
גני בובולי

גני בובולי (באיטלקית: Giardino di Boboli) הם פארק ידוע, הממוקם בסמוך לפאלאצו פיטי בפירנצה שבאיטליה.
היסטוריה

גני בובולי הוקמו מאחורי ארמון פיטי – הארמון אשר שימש כארמונה של משפחת מדיצ'י – משפחת הדוכסים הגדולים של טוסקנה. הגנים מהווים דוגמה לגני הרנסאנס האיטלקיים מהמאה ה-16, וכוללים את כל הסממנים של סגנון זה – אזורים בנויים, צירים שהגנים בנויים לאורכם, פסלים ומזרקות רבים, שדרות חצץ שלצידן נטועים עצים גבוהים, ואזורים פרטיים (מערות מלאכותיות ונימפאומים) לצד אזורים פומביים.
גודלם של הגנים, ותכנונם כך שמאזורים רבים בגנים נשקף נוף העיר היה לא אופייני לאותה עת ולגנים מתקופות קדומות (גנים קדומים היו סגורים וניסו להפריד בין הנמצאים בגנים לבין העיר, תוך יצירת אשליה של שהות בחיק הטבע).
הגנים הוקמו עבור לאונור דה טולדו, רעייתו של קוזימו דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה.
עבודות ההקמה החלו בתכנונו של ניקולו טריבולו, ולאחר פטירתו של טריבולו בשנת 1550 המשיכו בפיקוחו של ברתולומאו אמאנטי וג'ורג'ו ואזארי אשר הקים את הנקרות. פסלי הגן מתקופה זו הם מעשה ידי ברנרדו בואונטלנטי.
בשל העדר מקורות מים טבעיים בשטח הגנים נבנתה אמת מים מנהר הארנו הסמוך.
הציר הראשי של הגנים יוצא ממרכז החזית האחורית של הארמון, ועולה במתלול גבעת בובולי תוך שהוא יוצר אמפיתיאטרון בצורת חצי סהר. במרכז האמפיתיאטרון מוקם אובליסק מצרי שהובא מווילה מדיצ'י שברומא. הציר מסתיים במזרקת נפטון שבמרכזה פסל מעשה ידי סטולדו לורנצי. האמפיתיאטרון נחפר מתוך הגבעה שעמדה מאחורי הארמון. בניית המערה המלאכותית של מאדמה ומערה מלאכותית נוספת בתכנונו של וזארי החלה בשנת 1583 והושלמה על ידי בואונטלנטי בשנת 1593. המערה המלאכותית הכילה בעבר את "האסירים" מעשה ידי מיכלאנג'לו. כיום במערה המלאכותית ניצבים העתקים של הפסלים (בעוד שהפסלים המקוריים עברו למוזיאון האקדמיה לאמנות של פירנצה).
ציר נוסף, בזווית ישרה לציר המרכזי תוכנן על ידי ג'וליו פאריג'י. ציר זה מוביל במורד של טרסות, שמשני צדדיו בוסקטים רבים.
הגנים הורחבו במהלך השנים: בשנת 1617 הוקמה בגנים המערה המלאכותית של וולקן (Grotticina di Vulcano), ובמהלך המאה ה-17 הגיעו לגודלם הנוכחי – 45,000 מ"ר.
במהלך המאה ה-18 נוספו לגנים פסלים רבים ובהם פסל "פאריס והלנה" מעשה ידי וינצ'נצו דה רוסי.
כיום הגנים מהווים אתר נופש ופנאי לתושבי העיר, וכאתר תיירות מרכזי בעיר.
גלריה

הציר הראשי של הגנים – מבט לעבר ה"אמפיטאטרו". ציר היוצא ממרכז ארמון פיטי
פסלו של נפטון במרכז האי (ה-Isolotto שבמרכז הבריכה). אי זה נבנה במהלך שיפוץ הגנים במאה ה-19.
ה"אמפיתיאטרון" של הגנים – מבט מארמון פיטי.
פסל "פאריס והלנה"
ארמון פיטי וגני בובלי בלונטה של ג'וסטו אוטנס
האבליסק בגני בובלי
פסל שלוש דמויות גרוטסקייות מאת רומולוס מטדדה
גשם-שלג

פתיתי גשם־שלג
גשם־שלג (לעיתים נקרא בטעות גם: ברד; באנגלית: Sleet) הנקרא גם שלג מימי מגדיר משקע המורכב מפתיתי שלג וטיפות גשם הנופלים במעורב, בו זמנית. בשפת המטאורולוגים הוא קרוי לעיתים בשם הקיצור גמב"ש (גשם מעורב בשלג).
גשם־שלג נוצר כשיורד שלג ובדרכו מטה עובר דרך שכבת אוויר חמה יחסית הגורמת להפשרת חלק מפתיתי השלג. דבר זה מתרחש כשהטמפרטורה היא בין 1-0 מעלות צלזיוס, נקודת הקיפאון של המים. המשקע המעורב לא מצטבר על הקרקע, אך עלול ליצור קרח דק ושקוף, מאוד מסוכן לעוברי דרך, המכונה קרח שחור.
בלוט (טקס)

טקס הבלוט. איור משנת 1910 מעשה ידי אוגוסט מאלמסטרום
הבלוט הוא טקס קורבן וסעודה מקודשת בתרבות הוויקינגית. הוא נחשב לחלק מרכזי בדת הנורדית והדרך המקובלת לסגוד לאלים. משמעות הפועל blóta היא "להקריב" וכן "לסגוד" על ידי הקרבת קורבן, שהיה אמצעי סגידה מרכזי לאלים. משמעות נוספת למילה blót היא "התחזקות" כיוון שהקורבן חיזק את האלים על פי האמונה הנורדית.
מטרות הטקס

בעקבות תיאורים של הבלוט על ידי אנשי דת נוצרים, עד המאה התשע-עשרה הטקס נתפש כמעין סחר חליפין עם האלים. היו מקריבים כדי לקבל יחס מיטיב מהאלים. לבלוט בדרך כלל הייתה מטרה ספציפית שאותה המקריב רצה להשיג: שפע, עוצמה, אריכות ימים, ניצחון בקרב, וכדומה. בנוסף לכך, הבלוט נחשב כהזדמנות לגלות את העתיד או לקבל מהאלים תשובות לשאלות. המאמינים שאפו להתייחד עם האלים ולבצע את רצונם.
על פי האמונה הנורדית, התזת דם הקורבן על הנוכחים מאפשרת איחוד סמלי של המשתתפים בטקס עם האלוהות אליה הקריבו, ועם אבותיהם הקדמונים. המקריבים האמינו שבזכות מעשים אלו יזכו ליחס טוב יותר מידי האלים.
נמעני טקס הקורבן

הקורבן הוקדש לאלים אודין, ניורד, פריי ובראגי. בנוסף, הוקרבו קורבנות גם לדיסר (diser), אלילות הקשורות לולקיריה ולאלה פריה. על פי האמונה הנורדית לדיסר הייתה ידיעה מוקדמת על המוות והייתה להן היכולת להגן על הבית והיבול. נמענים נוספים לקורבן היו האלפים (Alfer), שהיו אלוהויות ברמה נמוכה אך בעלות יכולת הגנה. את הטקס המוקדש להם ערכו בבית והוא נקרא אלפבלוט (Alfeblót). כמו כן היו מקריבים קורבן במסגרת הבלוט גם לנשמות זקני המשפחה ולמקומות קדושים כמו מפלים או חורשות.
מאפייני הטקס

לפי אדם מברמן, כותב כרוניקות גרמני נוצרי:
הקרבת בעלי חיים היא צורת הבלוט הנפוצה ביותר ופעמים רבות נקשרה עם סעודת הקורבן. במסגרת הבלוט הוקרבו חיות משק כגון סוסים ובקר, בני אדם וכן חפצים בעלי ערך. בשר החיות שהוקרבו בושל על האש שבערה במרכז החדר, כולם לקחו חלק באכילת הבשר שהוקרב ובשתית הבירה הטקסית. "גביע הקורבן" הועבר סביב האש והמנהיגים היו מקדשים אותו יחד עם בשר הקורבנות. הראשון ששתו לכבודו היה אודין, שהיה אחראי על הניצחונות והצלחות המלכים. לאחר מכן שתו לכבוד ניורד ופריי, שהיו אחראים על יבול מוצלח ושלום, לבסוף שתו לכבוד אבותיהם המתים.
הפעולה בעלת החשיבות הרבה ביותר בטקס הייתה התזת דם הקורבן על קירות המקדש מבפנים ומבחוץ ועל המשתתפים בטקס. את דם הקורבנות היו אוספים בקערות. על פי האמונה הנורדית, דם הקורבן (hlaut) הכיל בתוכו חלק מכוחם של האלים.
לחלק מהאלים הייתה חיה שהוקרבה להם באופן מסורתי. חזיר הבר היה משויך לפריי, אל הפיריון. לפריי הוקרבו גם שוורים ופרים. לפרייה היו מקריבים חזירה, בדומה לפריי אחיה, ולשניהם היו מקריבים לעיתים קורבן אדם. החיה המשויכת לת'ור היא העז. לת'ור היו מקריבים כאשר היה חשש לרעב או למחלות, אך בניגוד לאלים אחרים, לא הקריבו לת'ור קורבנות אדם.
קורבן אדם

נהוג היה להקריב לאלים גם בני אדם, מפושעים ועד מלכים. ההחלטה מי יוקרב לאלים הייתה נתונה בידי הכוהנים, ולאחר שנפלה ההחלטה לא ניתן היה להשיבה. אדם מברמן תיאר כיצד קורבנות מכל הסוגים נתלו זה ליד זה בחורשה באופסלה. קורבנות אדם היו לרוב קורבנות לאודין. את הקורבנות היו הורגים בתליה, בהטבעה או באמצעות "עיט של דם".
"עיט של דם"

זו הייתה אחת הדרכים להרוג קורבנות. המקריבים היו חותכים את הצלעות מהגב, ומוציאים את הריאות. דרך זו להרוג את הקורבן שימשה ככל הנראה לנקמה על הרג או עינוי אבי המקריב. על פי מייקל ווד, ב-867 בעת התקפת ממלכת נורת'אמבריה, הוויקינגים תפסו את המלך אלה השני וביצעו בו את הטקס: בעודו בחיים, חתכו מתוכו את הצלעות והריאות ופרסו אותן לצד גופו בצורת כנפי עיט. כמו כן, בשנת 869 הוקרב בצורה זו אדמונד המרטיר (אנ'), מלך מזרח אנגליה.
זמני קיום הטקס

בסאגה על בני אינגלינג מתאר סנורי סטורלוסון את שלושת הזמנים המרכזיים בשנה שאודין ציווה לבצע בהם בלוט: "לילות החורף" (באמצע החורף), חגיגות תחילת החורף ו"יול"-חגיגות תחילת הקיץ. בנוסף לאלו סנורי מזכיר בקצרה חגיגות באמצע הקיץ, אך באיסלנד חג זה לא נחגג ובמקומו התכנס העם לכנס שנקרא althing. החגים הללו היו הכינוסים הגדולים שבהם הוקרבו הקורבנות הגדולים.