stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיאי מזג אוויר

זוהי רשימה של שיאי מזג אוויר, רשימה של ההתרחשויות הקיצוניות ביותר של תופעות מזג אוויר.
שיאי מזג אוויר נמדדים בתנאים ספציפיים - כמו טמפרטורת פני השטח ומהירות הרוח - כדי לשמור על עקביות בין המדידות סביב כדור הארץ. כל אחד מהרשומות הללו הוא ערך השיא שנצפה באופן רשמי, מכיוון שייתכן שחרגו מהרשומות הללו, לפני המצאת מכשור מזג האוויר המודרני, או באזורים מרוחקים ללא תחנת מזג אוויר רשמית.
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת

(צוינו טמפרטורות מעל 45.0)
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אוקיאניה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 50.7 °C | אודנדאטה, אוסנלוו | 2 בינואר 1960 13 בינואר 2022 |
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אירופה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 46.0 °C | ג'ולפה, אורדובאד |  |
| איטליה איטליה | 47.0 °C | פוג'ה | 25 ביוני 2007 |
| בולגריה בולגריה | 45.2 °C | סאדובו | 5 באוגוסט 1916 |
| בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 46.2 °C | מוסטאר | 1901 |
| יוון יוון | 48.0 °C | אתונה | 10 ביולי 1977 |
| מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | 45.7 °C | דאמיר קאפיג'ה | 24 ביולי 2007 |
| ספרד ספרד | 47.4 °C | מונטורו | 14 באוגוסט 2001 |
| פורטוגל פורטוגל | 47.4 °C | אמאראלג'ה, בז'ה | 1 באוגוסט 2003 |
| צרפת צרפת | 46.0 °C | ואראגוס, ארו | 28 ביוני 2019 |
| קפריסין קפריסין | 46.2 °C | ניקוסיה | 4 בספטמבר 2020 |
| רוסיה רוסיה | 45.4 °C | אוטה, קלמיקיה | 12 ביולי 2010 |
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אמריקה הדרומית

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| ארגנטינה ארגנטינה | 48.9 °C | ריבדביה, סלטה | 11 בדצמבר 1905 |
| בוליביה בוליביה | 46.7 °C | וילאמונטס | 29 באוקטובר 2010 |
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אמריקה הצפונית

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | 56.7 °C | פרנס קריק, עמק המוות, קליפורניה | 10 ביולי 1913 |
| מקסיקו מקסיקו | 52.0 °C | מקסיקלי | 28 ביולי 1995 |
| קנדה קנדה | 49.6 °C | ליטון (קולומביה הבריטית) | 29 ביוני 2021 |
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אסיה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | 52.1 °C | אל-ג'אזירא | יולי 2002 |
| איראן איראן | 54.0 °C | אהוואז | 29 ביוני 2017 |
| אפגניסטן אפגניסטן | 49.9 °C | פארח | אוגוסט 2009 |
| הרפובליקה העממית של סין סין | 50.5 °C | ארבאו, שינג'יאנג | 10 ביולי 2017 |
| טג'יקיסטן טג'יקיסטן | 48.0 °C | Panj-e Payon |  |
| טורקיה טורקיה | 49.1 °C | ג'יזרה | 20 ביולי 2021 |
| טורקמניסטן טורקמניסטן | 50.1 °C | קאראקום | 28 ביולי 1983 |
| יפן יפן | 41.1 °C | קומאגאיה, סאיטאמה הממאצו, שיזואוקה | 23 ביולי 2018 17 באוגוסט 2020 |
| ירדן ירדן | 50.0 °C | Jordan University Agriculture Research Center | 6 בספטמבר 2002 |
| ישראל ישראל (המנדט הבריטי) | 54.0 °C | טירת צבי | 21 ביוני 1942 |
| כווית כווית | 53.9 °C | מיטריבא | 21 ביולי 2016 |
| מיאנמר מיאנמר | 47.2 °C | מינאמו | 14 במאי 2010 |
| נפאל נפאל | 46.4 °C | דהאנגדי | 16 ביוני 1995 |
| סוריה סוריה | 49.4 °C | אל-חסכה | 30 ביולי 2000 |
| עומאן עומאן | 51.6 °C | ג'ובה | 16 ביוני 2021 |
| עיראק עיראק | 53.9 °C | בצרה | 22 ביולי 2016 |
| ערב הסעודית ערב הסעודית | 52.0 °C | ג'דה | 22 ביוני 2010 |
| פקיסטן פקיסטן | 53.7 °C | מואנג'ודארו טורבט | 28 במאי 2017 26 במאי 2016 |
| קזחסטן קזחסטן | 49.1 °C | טורקיסטן |  |
| קטר (מדינה) קטר | 50.4 °C | דוחה | 14 ביולי 2010 |
טמפרטורות גבוהות לפי יבשת > אפריקה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אלג'יריה אלג'יריה | 51.3 °C | אל-באייד | 2 בספטמבר 1979 5 ביולי 2018 |
| אסוואטיני אסוואטיני | 47.4 °C | לאבומיס |  |
| בורקינה פאסו בורקינה פאסו | 47.2 °C | דורי | 1984 |
| גמביה גמביה | 49.0 °C | ג'אנוי | 2001 |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | 50.0 °C | דונברודי | 3 בנובמבר 1918 |
| מרוקו מרוקו | 51.7 °C | אגאדיר | 19 באוגוסט 1940 |
| ניגריה ניגריה | 46.4 °C | יולה | 3 באפריל 2010 |
| ניז'ר ניז'ר | 49.5 °C | דיפה | 7 בספטמבר 1978 |
| סהרה המערבית סהרה המערבית | 50.7 °C | סמארה | 13 ביולי 1961 |
| סודאן סודאן | 49.7 °C | דונגולה | 25 ביוני 2010 |
| צ'אד צ'אד | 47.6 °C | פאיה-לארגו | 22 ביוני 2010 |
| תוניסיה תוניסיה | 55.0 °C | קאבילי | 7 ביולי 1931 |
טמפרטורות נמוכות לפי יבשת

(צוינו טמפרטורות מתחת למינוס 15.0)
טמפרטורות נמוכות לפי יבשת > אוקיאניה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | −23.0 °C  | צ'רלוטה פאס | 29 ביוני 1994 |
| ניו זילנד ניו זילנד | −25.6 °C | רנפורלי | 18 ביולי 1903 |
טמפרטורות נמוכות לפי יבשת > אירופה

(צוינו טמפרטורות מתחת למינוס 20.0)
| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה | −52.6 °C  | גרונלוך | 19 בפברואר 1932 |
| איטליה איטליה | −49.6 °C  | בוסה פרדוסטה | 10 בפברואר 2013 |
| איסלנד איסלנד | −37.9 °C  | גרימסטאור | 21 בינואר 1918 |
| אירלנד אירלנד | −19.1 °C  | מרקרי קסטל, מחוז סלייגו | 16 בינואר 1881 |
| אלבניה אלבניה | −29.0 °C  | Shtylle | 9 בינואר 2017 |
| אסטוניה אסטוניה | −43.5 °C  | ייגבה | 17 בינואר 1940 |
| בולגריה בולגריה | −38.3 °C  | טראן | 25 בינואר 1947 |
| בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | −42.5 °C  | איגמן | 24 בינואר 1963 |
| בלארוס בלארוס | −42.2 °C  | סלאבנום, ויטבסק | 17 בינואר 1940 |
| בלגיה בלגיה | −30.1 °C  | לאס | 20 בינואר 1940 |
| גרמניה גרמניה | −45.9 °C  | פונטנס | 24 בדצמבר 2001 |
| דנמרק דנמרק | −31.2 °C  | תיסטד | 8 בינואר 1982 |
| הולנד הולנד | −27.4 °C  | ווינטרסוויק | 27 בינואר 1942 |
| הונגריה הונגריה | −35.0 °C  | Miskolctapolca | 16 בפברואר 1940 |
| יוון יוון | −27.8 °C  | פטולמדיה | 27 בינואר 1963 |
| לטביה לטביה | −43.2 °C  | דאוגבפילס | 8 בפברואר 1956 |
| ליטא ליטא | −42.9 °C  | אוטנה | 1 בפברואר 1956 |
| מולדובה מולדובה | −35.5 °C  | בראטושאני | 20 בינואר 1963 |
| מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | −31.5 °C  | בירובו | 27 בינואר 1954 |
| נורווגיה נורווגיה | −51.4 °C  | קאראסג'וק | 1 בינואר 1886 |
| פינלנד פינלנד | −51.5 °C  | פוקה, לפלנד | 28 בינואר 1999 |
| צ'כיה צ'כיה | −42.2 °C  | ליטבינוביץ' | 11 בפברואר 1929 |
| צרפת צרפת | −41.0 °C  | מוטה, דו | 17 בינואר 1985 |
| קרואטיה קרואטיה | −34.6 °C  | גראצ'אס | 13 בינואר 2003 |
טמפרטורות נמוכות לפי יבשת > אנטארקטיקה

| מדינה | טמפרטורה | עיר/מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| אנטארקטיקה אנטארקטיקה | −89.2 °C  | תחנת המחקר ווסטוק | 21 ביולי 1983 |
| הקוטב הדרומי | −82.8 °C | התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט | 23 ביוני 1982 |
ראו גם

מזג אוויר קיצוני
התחממות עולמית
הערות שוליים

↑  Global Weather & Climate Extremes | ASU World Meteorological Organization, web.archive.org, ‏2013-12-13
תיאסטס

| --- | --- |

 אב:  פלופס 
 אם:  היפודאמיה 
 אחים:  אטראוס 
 בן או בת זוג:  Laodameia 
 צאצאים:  אייגיסתוס, Pleisthenes, Orchomenus, Tantalus, פלופיה, Aglaus, Agave 
 
מסכה של תיאסטס שנמצאה בפומפי
תיאסטס (יוונית: Θυέστης) דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנו של פלופס, אחי אטראוס ואביהם של פלופיה ושל אייגיסתוס.
דמותו

אטראוס ותיאסטס היו אחים תאומים, בניהם של פלופס, מלך אולימפיה והיפודאמיה. האחים הרגו את אחיהם החורג, כריסיפוס, הבן של פלופס ושל הנימפה אקסיוכה. השניים קנאו בו ואמם, היפודאמיה, חששה שאביהם ידיח אותם ויעדיף את הבן הצעיר, לכן זרקו אותו לתוך באר (קיימות גרסאות נוספות לגבי מותו, אונס ורצח שביצע בו המחנך שלו או התאבדות בגלל האונס). האב הזועם גירש את השלישייה מארצו והם מצאו מקלט במיקנה, שם תלתה האם את עצמה. האחים שאפו להיות שליטי המקום במקום המלך הנעדר אאוריסתאוס.
אטראוס הבטיח לארטמיס להקריב לה את הצמר המשובח ביותר. לאחר שמצא את גיזת הזהב הוא לא רצה להקריב אותה, לכן מסר אותה לאשתו, איירופה, כדי שתחביא אותה מפני האלה. איירופה שהתאהבה בתיאסטס, האח של אטראוס, נתנה לו את גיזת הזהב ללא ידיעת בעלה. תיאסטס ואטראוס התחרו על המלוכה במיקנה. תיאסטס אמר לאטראוס שרק מי שיוכל להשיג את גיזת הזהב יהיה ראוי למלוך ואטראוס, שחשב שהגיזה ברשותו (אצל אשתו), הסכים לכך. תיאסטס הציג את גיזת הזהב וזכה בכיסא המלוכה. מאוחר יותר הביא אטראוס אישור מהרמס לכך שהוא זכאי למלוכה ועל כך השיב לו אחיו, שיחזיר לו את המלוכה, כשהשמש תנוע אחורה על מסילתה בשמים. זאוס עשה זאת ואטראוס זכה במלוכה. בהזדמנות זו נודע לאטראוס על בגידת אשתו עם אחיו והוא תכנן את נקמתו. אטראוס הזמין את תיאסטס למשתה התפיסות. אטראוס הרג את בניו של תיאסטס ובישל את בשרם, פרט לידיהם ורגליהם. בארוחה הגיש אטראוס לאחיו את בשר ילדיו בעזרת ידיהם ורגליהם (רעיון שאינו חדש במשפחה זו, בדומה למה שעשה טנטלוס לפלופס). תיאסטס ברח, אך חיפש דרך לנקום באחיו. אורקל ניבא לתיאסטס שאם יביא לעולם בן מבתו, פלופיה, בן זה יהרוג את אטראוס. תיאסטס עיבר את בתו ונולד להם בן בשם אייגיסתוס. פלופיה הפקירה את בנה, אך רועה צאן מצא אותו והביא אותו אל אטראוס. אטראוס גידל את אייגיסתוס והתייחס אליו כאל בנו. כשאייגיסתוס בגר, הגיעה תיאסטס, סיפר לאייגיסתוס שהוא אביו וסבו והסית אותו נגד אטראוס. אייגיסתוס הרג את אטראוס ויחד עם אביו תיאסטס מלך במיקנה והגלה את בניו של אטראוס, אגממנון ומנלאוס, אל ספרטה.
מלך ספרטה, טינדאראוס, השיא לגולים את בנותיו, קליטמנסטרה והלנה. כשמת טנידאראוס, ירש אותו מנלאוס וכמלך ספרטה עזר לאחיו להפיל את אייגיסתוס ותיאסטס ולזכות במלוכה במיקנה. לאחר שאגממנון יצא למלחמת טרויה בגדה בו אשתו, קליטמנסטרה, עם אייגיסתוס. מהמלחמה חזר אגממנון המנצח כשהוא מביא איתו פילגש חדשה, את קסנדרה. קליטמנסטרה ואייגיסתוס, רצחו את אגממנון ואת קסנדרה ואת ילדיהם, התאומים פלופס וטלראמוס. ילדי אגממנון, אלקטרה ואורסטס שאפו לנקום את מות אביהם. אורסטס, יחד עם חברו פילאדס ובסיוע אחותו, אלקטרה, רצח את אמו, קליטמנסטרה, ואת אייגיסתוס.
ראו גם

פליסתנס
שכול וכישלון (אלבום)

שכול וכישלון הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית הבילויים, בהפקתו המוזיקלית של תמיר מוסקט, שהוקלט בשנת 2006 ויצא בשנת 2007. מתוך האלבום התפרסמו במיוחד השירים "באב אל ואד 38א'" ו"שגר פגר", שהפך ללהיט רדיו וזכה לגרסת כיסוי של שלומי שבן באלבומו "מגדל הפזמון".
רקע

האלבום נקרא על שם רומן בשם זה של יוסף חיים ברנר. האלבום הוא מעין פסקול פיקטיבי למחזמר על פי "שכול וכישלון", אך הקשר אינו נוגע לעלילת הרומן, אלא ל"שילוב של ריקבון לאומי לצד ריקבון אישי". בפינה הימנית תחתונה של עטיפת האלבום מופיע תצלום גופתו של ברנר, שנרצח בפרעות תרפ"א.
רקע > סגנון

האלבום עשוי בסגנונם הייחודי של הבילויים.
מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב בין סגנון הרוק לסגנונות קלאסיים כמו פולקה וכליזמר. בנוסף לכלים הסטנדרטיים (גיטרה, תופים, גיטרה באס) האלבום משלב גם כלים רבים נוספים, כגון באנג'ו, קלרינט ואורגן האמונד.
מבחינה מילולית, האלבום מכיל טקסטים הומוריסטיים וביקורתיים מאוד. לעיתים קרובות נעשה שימוש באמצעים ספרותיים כמו דימויים (בייחוד בשיר "שגר פגר" שמורכב כמעט אך ורק מדימויים), מטפורות, צמידות, פסיחה ורמיזה.
בשירים רבים באלבום יש ניגוד בין סגנון מוזיקלי עליז לטקסט רציני או להפך. למשל, ב"שיר בחסות המועצה לפירות הדר" מסופר על ניחום אבלים, בעוד ברקע מתנגנת מוזיקה קצבית ועליזה. "תנשב הרוח" הוא שיר ערש שמנסה להצדיק לילד את מעשי הזוועה שבוצעו בעבר.
רקע > שירי ארץ ישראל

האלבום מכיל התייחסויות ופרפרזות לשירים רבים הנחשבים ל"שירי ארץ ישראל", ושורות כאלו מופיעות ברבים משירי האלבום. ב"קלון ב-G7" מופיעה השורה "לא צריך להיות נביא כדי לדעת שהאיש הזה ימצא את זה טבעי", פרפרזה על "בחולות" של חיים חפר ("ולא צריך להיות נביא האיש ההוא היה אבי"). ב"שירו של האנץ" מופיעה השורה "נשאר רק מרבד וחלון וראי", כפרפרזה על "וגופך לי מבט וחלון וראי" מתוך "סליחות" של לאה גולדברג. "ישבה לצד הכביש על שפת התעלה" מתוך "משהו כמו תה" מצטט את "השמלה הסגולה" של חיים חפר. ב"שיר בחסות המועצה לפירות הדר" שוקלת השכנה להשתמש בשורה "היה לי נער" (ציטוט מתוך "הייתי נער" של דוד עתיד) כאחת האפשרויות למשפט בו תשתמש לניחום אבלים שבנם נהרג.
בנוסף מופיעות התייחסויות ישירות לשירי ארץ ישראל, כמו "שירים של פעם שתמיד עושים נעים" ב"באב אל וואד 38 א'", או "כשבעצם קיווינו לשיר עם אבינו 'סובב לו סובב הפינג'אן'" מתוך "תנשב הרוח", שמושר במנגינת השיר "הפינג'אן" של חיים גורי.
חלק מהפרפרזות מציג את המקור באור נלעג ומגוחך, והופך את הכוונה שמבוטאת בשיר המקורי. השיר הפותח מתייחס ל"באב אל ואד" של חיים גורי, ועובר מיד ל"לא יתחילו בלעדינו" מתוך סע לאט של אריק איינשטיין, ומנגיד בין תודעת המוות ההירואית של העבר לבין שאננות עליזה. "משהו כמו תה" מצטט את השורה "בתשרי נתן" (מתוך "שנים עשר ירחים" של נעמי שמר), ומיד ממשיך ל"ובחשוון כבר לא נשאר".
רקע > שמות אישים

הבילויים מרבים לעשות שימוש בשמות אישים בשירי האלבום, בהרבה מקרים ללא קשר לאישיות שבשמה משתמשים. בשירים שונים של האלבום מוזכרים דובי גל, שוש אלמוזלינו, ננסי ברנדס (אם כי שמו מבוטא "ננסי ברנדיס"), חיים משה, ג'וזף הלר, הלן קלר ויחיאל פרצלינה (עובד עיריית תל אביב ומנכ"ל חברת גני יהושע. גם שמו מבוטא בשיר בעיוות - פורצלינה). ברוב המקרים נראה שהשימוש בשם נעשה בגלל הצליל והחריזה, ללא כל קשר לאישיות עצמה. לעומתם, רוב הדמויות המופיעות בשירים לא מוזכרות בשמותיהן - למשל ב"קלון ב-G7" מאופיין הפולש כ"ההוא" או ב"תנשב הרוח" מוזכר "המ"פ" וכן הלאה. בשיר "שגר פגר", יש התייחסות ישירה לנושא השמות, בשורה "אני שוכח - היה לך איזה שי"ן ואיזה נו"ן בשם".
ב"שירו של האנץ" מופיעה השורה "ונר זיכרון מהיום שרצחו את יצחק מודעי" - השר יצחק מודעי לא נרצח, ושמו מובא כשבירת הציפייה של המאזין לשמו של יצחק רבין.
רקע > קונספט

באלבום יש שני קונספטים עיקריים:
1. ביקורת על החברה הישראלית, תוך מתן דגש על מלחמות, שכול, ומילטנטיות.
2. ביקורת על יחסים בין גברים ונשים.
כמעט כל השירים באלבום (חוץ מ"ערפל הזייתי" נטול המילים) נוגעים באחד מהקונספטים. חלק מהשירים אף נוגעים בשניהם, כמו "קלון ב-G7", העוסק בשמאלן חסר אונים, שאשתו ספק נאנסת ספק מתפתה לחיזוריו של מילואימניק ימני גס שפולש לביתם), ו"שירו של האנץ" המדבר, על פי פרשנויות מסוימות, על חייל שננטש על ידי אהובתו לאחר שנפצע במלחמה.
רקע > תנשב הרוח

רבים ביקרו את השיר, שמתאר זוועות שנעשו על ידי חיילי צה"ל. לעומת שירים אחרים כמו "שאול מופז" ו"שוש אלמוזלינו" שבהם מסופר על פוליטיקאים אמיתיים ששמם מוזכר בשיר, בשיר "תנשב הרוח" לא מוזכר שום שם של אדם אמיתי. האזכור הכי קרוב לאדם הוא במשפט "לא עשינו את זה מרצון, זה היה המ"פ שאמר". בניגוד לשיריהם האחרים של הלהקה, המאופיינים במשחקי מילים, פרפרזות ושורות מהירות וקצרות, השיר הזה כמעט ריק מכל אלה. גם מבחינה מוזיקלית הוא שונה משיריהם של הבילויים, שכן לרוב יש לשירים מנגינה עליזה ושמחה, לעומת שיר זה, שמולחן במוזיקה עצובה בסולם מינורי. בשיר זה המנגינה היא פריטת גיטרה עצובה, ובפזמון מתווסף אורגן, לעומת רוב השירים של הלהקה בהם הגיטרה, הבס, והתופים הם הכלים השולטים, ולהם מתווספים עוד כלים שידועים יותר בסגנון הכליזמר, כמו קלרינט, כינור ואקורדיון. ככל הנראה, השיר מספר על פרשת נירים מ-1949, מקרה בו חיילי צה"ל במשלט נירים תפסו ילדה בדואית, החזיקו אותה בשבי מספר ימים במהלכם נאנסה על ידי רבים מהחיילים, ולבסוף נרצחה על ידם.
רקע > האלבום כאופרת רוק

האלבום מוגדר, כאמור, כ"פסקול למחזמר". ניתן להגדיר אותו גם כ"אופרת רוק". הוא נפתח ב"באב אל וואד 38א'", שיר מטאפורי על מטוס שעומד להתרסק (המטוס מייצג את החברה הישראלית). בסיום האלבום נשמע מטוס מתרסק, וניתן להניח שיש קשר ביניהם. העלילה לאורך האלבום אינה ברורה לחלוטין, (ייתכן שלא קיימת עלילה ממשית), אך ניתן להבין פרטים עליה דרך השירים, ודרך התמונות שנמצאות בחוברת של האלבום.
רשימת הרצועות

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | באב אל וואד 38/א'  | ויסלר-ענבר | 4:02 |
| 2. | חיליק פורצלינה מסתכל על המצעד  | ויסלר-ענבר | 2:54 |
| 3. | שוש אלמוזלינו (הייתה צריכה להיות סגורה אצלי באיזה כד)  | ויסלר | 3:39 |
| 4. | שגר פגר  | ויסלר | 3:21 |
| 5. | תנשב הרוח  | ויסלר-ענבר | 3:31 |
| 6. | קלון ב-G7  | ענבר | 3:46 |
| 7. | עצות מאמא  | ויסלר- ענבר | 2:31 |
| 8. | שירו של האנץ  | ויסלר | 4:08 |
| 9. | ערפל הזייתי  | לביא-סילבר-מוסקט | 0:30 |
| 10. | שיר בחסות המועצה לפירות הדר  | ויסלר- ענבר | 3:35 |
| 11. | משהו כמו תה  | ויסלר- ענבר | 5:54 |
מבצעים

נועם ענבר - שירה, באס, פטיפונים, גיטרה אקוסטית
ימי ויסלר - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, בנג'ו
מאיה דוניץ - אורגן האמונד, פסנתר
יוני סילבר - כינור, קלרינט באס, סקסופון, אורגנית קסיו
שלומי לביא - תופים וכלי הקשה
תמיר מוסקט - כלי הקשה ופטיפונים
הערות שוליים

↑  ראיון עם ימי ויסלר, באתר וואלה!, 1 באוקטובר 2007
↑  עידן לנדו, באב אל-ואד /38א: עונג ההתרסקות, באתר הארץ, 20 ביוני 2007
↑  אסף לבנון, שיר לשבת: מה לבילויים ולאריק איינשטיין?, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2013
↑  תימורה לסינגר, כישרון או כישלון?, באתר ynet, 15 באוגוסט 2007
↑  שחר סמוחה, לא כאן לבדר אתכם, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2007
↑  האינדיקציה לפציעה ולחייל אינה מופיעה בשיר עצמו, אלא בתמונת אילוסטרציה המופיעה בחוברת האלבום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c06ea8ed-89a2-473a-9bef-4196c0bf3f00
תומאס הקדוש

ערך זה עוסק באחד משליחי ישו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  הגליל
 הוצאה להורג:  מיילאפור
 חג:  3 ביולי, 6 באוקטובר, הכנסייה הקתולית, נצרות אורתודוקסית 
 
תומאס הקדוש בציור על קיר בכנסיית מאר תומאס בירושלים
השליח תוֹמָאס (מיוונית: Θωμάς; במקור מארמית: ܬܐܘܡܐ, תְּאוֹמַא - התאום), שהיה ידוע גם כדִידִימוֹס (מיוונית: Δίδυμος, פירושו גם כן "תאום") היה אחד משנים-עשר שליחיו של ישו בברית החדשה.
לפי המסורת הטיף תומאס במזרח ובמסעו הגיע עד להודו, שם ייסד קהילה נוצרית שקיימת עד ימינו אלה (אנ'). תומאס הוצא להורג בהודו בשנת 72, ונקבר שם.
תומאס בברית החדשה

בבשורה על פי יוחנן תומאס מוזכר בשלושה הקשרים: ביוחנן 11:16, כאשר ישו ביקש לחזור לבית עניה (על הר הזיתים) על מנת להחיות את לזרוס אחי מרים ומרתה. השליחים הזהירו אותו מזעמם של אנשי ירושלים, שעלולים לרגום אותו באבנים, אך ישו התעקש לחזור לירושלים, ותומאס, המכונה דידימוס, עמד לצידו והכריז ”נֵלֵךְ נָא גַּם אֲנַחְנוּ כְּדֵי שֶׁנָּמוּת אִתּוֹ”.
בבשורה על פי יוחנן 14:6, עת ישבו התלמידים בסעודה האחרונה, אמר ישו לתלמידיו שהם יודעים לאן הוא עתיד ללכת. היה זה תומאס שהקשה וביקש הבהרות.
עיקר פרסומו של תומאס בא לו מסצנת התחייה, שזכתה לביטויים אמנותיים ותרבותיים רבים, אירוע שבגינו הוא מכונה "תומאס המפקפק".
בבשורה על פי יוחנן כ' 24–29, לאחר התחייה, כאשר ישו הופיע בפני תלמידיו, סירב תומאס להאמין שהעומד מולם הוא ישו.
ותומא אחד משנים העשר הנקרא דידומוס לא-היה בתוכם כבוא ישוע: ויגידו לו התלמידים הנשארים לאמר ראה ראינו את-האדון ויאמר אליהם אם-לא אראה בידיו את-רשם המסמרות ואשים את-אצבעי במקום המסמרות ואשים את-ידי בצדו לא אאמין: ויהי מקצה שמונת ימים ותלמידיו שנית בבית ותומא עמהם ויבא ישוע והדלתות מסגרות ויעמד ביניהם ויאמר שלום לכם: ואחר אמר אל-תומא שלח אצבעך הנה וראה את-ידי ושלח את-ידך הנה ושים בצדי ואל-תהי מחסר אמונה כי אם-מאמין: ויען תומא ויאמר אליו אדני ואלהי
תומאס בברית החדשה > תומאס והעלאת מרים השמיימה

על פי ספר חיצוני המיוחס ליוסף הרמתי הנקרא "עזיבתה של מרים" (Passing of Mary), ערב מותה של מרים התאספו השליחים באופן פלאי בירושלים והיא דיברה אליהם ומסרה להם את מילותיה האחרונות. תומאס לא הגיע כיוון שהיה בהודו. סביב מיטתה האזינו השליחים לדבריה ולאחר תרדמת המוות שלה, קברוה בגת שמנים. תומאס הגיע שלושה ימים לאחר מותה ובעודו עומד מעל  קברה ראה את גופה נלקח לשמיים. הוא פרץ בבכי ותפילה וביקש נחמה, ומרים זרקה מהשמים את חגורתה שמיד זכתה להערצת כל השליחים.
שליחותו של תומאס במזרח

מקורות כנסייתיים מהמאה השלישית ואילך מציינים את יעד שליחותו של תומאס במזרח.
אוריגנס המצוטט אצל אוסביוס מקיסריה מזכיר: "כשהשליחים, תלמידיו של המושיע נפוצו לכל העולם תומאס, כך אומרת המסורת, ביצע את משימתו בפרתיה". הירונימוס במאה הרביעית אומר: "ישוע, שכן בכל העולם, עם תומאס בהודו, פטרוס ברומא ופאולוס באיליריה."
אפרים הסורי, אב כנסייה מאדסה מציין בדרשתו במאה הרביעית את העברת קברו של תומאס מהודו לאדסה: "הייתה זו ארץ האנשים כהי העור אליהם נשלח, להלבישם בגלימה לבנה בעזרת הטבילה. הייתה זו משימתו להביא את הבשורה על זה שהתגשם בבשר. הסוחר מבורך שנשא סחורה כה נפלאה. אדסה הייתה לעיר מבורכת שהחזיקה באבן חן שהודו יכלה להניב. תומאס עשה ניסים בהודו ובאדסה, הוא נבחר להטביל אנשים עקשנים המצויים בחשיכה, זוהי ארץ הודו"
עדות נוספת לקברו שבאדסה מוצאים במסע של אגריה אישה כנראה ממוצא מספרד שיצאה למסע צליינות במאה הרביעית. "ביקשתי... ללכת למסופוטמיה שבסוריה כדי לראות את הנזירים הקדושים...ואף לשם תפילה במקום המרטיריום של תומאס השליח הקדוש, שם קבורה גופתו בשלמותה ליד אדסה." אגריה גם מציינת מסורת מהמאה השלישית, המופיעה גם אצל אוסביוס מקיסריה על פיה אחד מ-12 השליחים נשלח על ידי תומאס למלך אבגר החמישי מאדסה, לאחר שהאחרון כתב לישו בבקשה שיבוא לרפאו ממחלתו, אך כיוון שנבצר מישו להגיע לאדסה הבטיח לשלוח נציג. לאחר שישו נצלב, זכר תומאס את הבטחתו ושלח את תדאוס (בסורית: אדאי) שריפא את אבגר וניצר את עמו. אדאי עם תלמידו מרי כתבו את נוסח הליטורגיה בו נעשה שימוש בכנסייה האשורית של המזרח, עד היום.
שליחותו של תומאס במזרח > תומאס בהודו

המקור המרכזי לשליחותו של תומאס בהודו הוא הספר האפוקריפי "מעשי תומאס", שניכרות בו תפיסות גנוסטיות ונכתב כפי הנראה בראשית המאה השלישית באדסה ומצוי בסורית וביוונית. הספר מתאר את שליחותו של תומאס להודו ואת מעשיו וניסיו שם עד מותו כמרטיר.
תקציר הספר
תומאס התבקש להטיף בהודו אך סירב, לפיכך ישו התגלה לסוחר בשם האבאס (על פי מסורת היה יהודי אך לא כן בטקסט), שנשלח על ידי המלך גונדופרס (אנ'), מייסד הממלכה ההודו-פרתית (אנ') בהודו, לחפש נגר בשוקי המזרח התיכון. ישו הציע לסוחר לקנות את עבדו, תומאס, וכך כאשר באו השניים לפני תומאס והסוחר שאל את תומאס "הזהו אדונך?" השיב תומאס בחיוב. תומאס יצא עם הסוחר לממלכתו של גונדופרס, ולאחר שעשה ניסים רבים בדרך להודו, העלה את חמתו של המלך שכן במקום לבנות את ארמונו חילק את הכסף שניתן לו לעניים. תומאס ניצל ממאסר וגזר דין מוות בזכות גד, אחיו של המלך, שהיה לתלמידו של תומאס. במשך שנים לא היו עדויות לקיומו ההיסטורי של המלך גונדופרס, אך בסוף המאה ה-19 נמצאו מטבעות באזור פנג'אב וקאבול עם שמו של גונדופרס מוטבע עליהן. תקופת שלטונו בצפון הודו מתוארכת למחצית הראשונה של המאה הראשונה. לאחר צאתו של תומאס מארמונו של גונדופרס הוא יצא להטיף ברחבי הודו, ובממלכה השכנה נתפס תומאס על ידי המלך מיסדאוס (Misdaeus), שכעס על הטפותיו של תומאס בקרב בני ממלכתו ועל שהמיר את דתם של בנו ואשתו ולכן ציווה להוציאו להורג. תומאס מת מות מרטיר משופד בחרבותיו חייליו של מיסדאוס תוך שהוא מתפלל.
המסורת מהמאה הרביעית אומרת שעצמותיו הועברו בשנת 232 לאדסה ושם נחו עד המאה ה-13 משם עברו לאי כיוס ביוון ובשנת 1258 הועברו לאיטליה לעיר אורטונה (Ortona).
שליחותו של תומאס במזרח > תומאס בחוף מלבר

לפי המסורת של הכנסיות בדרום הודו, השליח תומאס נחת בשנת 52 בחוף מלבר, החוף הדרום מערבי של תת-היבשת, בנמל קודונגלור (Kodungallur) (היום במדינת קרלה). הוא הטיף באזור וייסד בדרום הודו שבע כנסיות המהוות את ראשית הנצרות בדרום הודו. תומאס הטיף בכל דרום היבשת ועל פי המסורת היה זה במערה על הר המכונה "הר תומאס" במילפור שבצד המזרחי של דרום הודו, (היום בעיר צ'נאי, מדינת טאמיל נאדו) שם הוצא להורג, נקבר ושרידיו מוצגים עד היום בבזיליקת סנט תומאס בצ'נאי.
הנוצרים בקרלה, שעד לכיבוש הפורטוגזי במאה ה-16 היו קשורים בכנסייה האשורית של המזרח, רואים בשליח תומאס מייסד הכנסייה ולפיכך הם מכונים הנוצרים של מר תומאס.
ספרים נוספים המיוחסים לתומאס

בשורת הילדות על פי תומאס ספר אפוקריפי נכתב כפי הנראה במאה השנייה בסוריה ומתאר את מעשיו של ישו בילדותו, מעבר למסופר בבשורה על פי לוקאס. הספר היה פופולרי למדי. מארק טוויין בספרו "מסע תענוגות לארץ הקודש" (1869) מציין שהיה ברשותו עותק של הטקסט משנת 1621 והוא מוסיף שגם אם הטקסט אינו קנוני קטעים ממנו וסיפוריו זכו להישמר ולהיות מסופרים בקתדרלות של צרפת ואיטליה ובפי המאמינים.
הבשורה על פי תומאס היא אוסף אמרות המיוחסות, על פי פתח הדברים, לתומא יהודה דידימוס. הטקסט נמצא בחפירות בנאגע חמאדי בשנת 1945 בקופטית ולאחר שתורגם התגלה שחלקים ממנו כבר נמצאו ביוונית בסוף המאה ה-19.
הכנסייה הקתולית מציינת את חגו של תומאס ב-3 ביולי.
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 238-239, מסת"ב 978-965-566-137-8
תרמית זכייה בפרס

תרמית זכייה בפרס היא תרמית נפוצה המופיעה בווריאציות שונות, שמטרתה הוצאת כסף במרמה. תרמיות כאלה לפעמים זוכות בתקשורת הישראלית לכינוי "העוקץ הניגרי" על שמו של תרגיל עוקץ מפורסם מסוג אחר. התרמית מתחילה לרוב ביצירת קשר עם קורבנות אפשריים של התרמית, באמצעות שיחת טלפון, בשליחת הודעה בדואר אלקטרוני או בדרך אחרת. בעת יצירת הקשר מבשרים לקורבן שהוא כביכול אחד הזוכים בפרס כספי גדול (בדרך כלל כמה מאות אלפי דולרים ואף יותר) למשל, בהגרלת הפאוורבול האמריקאית או בהגרלות שונות אחרות, או בסכום כספי גדול בירושה. לעיתים בהודעה מפורטים נתונים אודות תאריך ההגרלה והמספרים הזוכים שהם כביכול המספרים של הנמען. בשלב הבא "הזוכה" מתבקש למסור פרטים אישיים כדי לאמת את זכייתו, מתבקש למסור את פרטי חשבון הבנק שלו לצורך העברת הכסף כביכול, וכן הוא מתבקש לשלם מראש סכום מסוים אשר יוכל לאפשר את קבלת כספי הזכייה לאחר מכן. העברת התשלום מראש מהקורבן אל הפונים אליו היא מטרת התרמית, ולרוב לאחר ביצוע העברת הכספים מהקורבן ייפסק הקשר עם איתו, ומבצעי העוקץ יטשטשו את עקבותיהם על ידי ניתוק או ביטול אמצעי התקשורת שבאמצעותו תיקשרו עם הקורבן, והעברת הכסף שהתקבל מהקורבן בצורה שלא מאפשרת את איתורו והחזרתו. ההסבר שניתן לקורבנות העוקץ היא שהעברת הכספים אל מבצעי העוקץ נדרשת כתשלום מס בגין הזכייה, או תשלום לעורך דין שכביכול אמור לטפל בהעברת הכסף ל"זוכה", או למטרה דומה.
תרמית אחרת היא להבטיח באינטרנט, בהודעות טקסט, או ברשתות חברתיות פרס צנוע יותר, כגן כרטיס טיסה חינם, וזאת כדי לעודד משתמשים ללחוץ על קישור לאתר אחר, שמטרתו לשאוב פרטים אישיים של המשתמש, או לשתול אצלו קוד זדוני, או אפילו לבקש ממנו כופר כסף.
בסוף יולי 2019 התחזה אתר אינטרנט בגנדיה בספרד לחברה סלולרית ישראלית, פנה לגולשים ישראליים באמצעות אתר אינטרנט קופץ והציע להם סמסונג גלקסי S10 או אייפון XS, עבור דמי משלוח של דולר אחד, תמורת מילוי סקר צרכני בדף שעשה שימוש בצבעים ובלוגו של החברה הסלולרית הישראלית, והשאלות בדף היו באנגלית. אחרי מילוי הסקר, חיוב הלקוח בדולר אחד בדף שלא היה שייך לחברה הסלולרית, ומסירת מען הלקוח לקבלת הסמארטפון, הועבר ה"זוכה" למסלול מנוי חודשי של 35 דולר ללא מועד סיום. אחרי פנייה לספק התשלומים של הלקוח, בוטל החיוב בדולר.