stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מולי שאנון
קריירה

בתחילת דרכה עבדה שאנון כמארחת במסעדה בשדרות סאנסט וכדיילת בסופרמרקט.
בשנת 1989 שיחקה בסרט האימה "פנטום האופרה" בתפקיד מג, בשנת 1991 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "טווין פיקס" וב-1993 השתתפה בשלושה פרקים של הסדרה "In Living Color".
הפריצה הגדולה שלה הגיעה בשנת 1995 לאחר הצטרפותה לצוות השחקנים של "סאטרדיי נייט לייב", כשהחליפה את ג'נין גרופלו שעזבה באמצע העונה בשל חילוקי דעות עם מפיקי התוכנית.
בשנת 1997 הופיעה שאנון בפרק "הקיץ של ג'ורג'" בסדרה סיינפלד. היא הופיעה גם בוידאו קליפ של הזמרת שריל קרואו לשירה "(A Change (Will Do You Good", והשתתפה בחמישה פרקים של הסדרה "וויל וגרייס". בשנת 1998 שיחקה בסרט "לילה ברוקסברי" בהשתתפות ויל פרל וכריס קטן, שהופיעו איתה באותו זמן גם ב"סאטרדיי נייט לייב". שאנון הופיעה גם במספר פרקים של הסדרה "סקס והעיר הגדולה".
בשנת 1999 השתתפה בסרט "סופרסטאר", ספין אוף של "סאטרדיי נייט לייב", ובו היא שיחקה את הדמות שגילמה בתוכנית.
בתקופת השתתפותה בסאטרדיי נייט לייב, שיחקה בסרטים אף פעם לא התנשקה (1998), הגרינץ' (2000) ו"בדיוק כשהתאהבנו" (2001). בשנת 2001 עזבה את "סאטרדיי נייט לייב" והשתתפה בסרט "אוסמוזיס ג'ונס". בשנת 2003 השתתפה בסרט "הבת של הבוס שלי" ובסרט הטלוויזיה "איש המוזיקה" מבית ABC.
בשנת 2004 שיחקה בסיטקום "פיצוח" שיצר מייק וייט לרשת FOX, ובוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה שיחקה בפרק של הסדרה סקראבס וכיכבה בסרט "!Good Boy". שנתיים מאוחר יותר שיחקה בסרט "מארי אנטואנט", בסרט "אייר באדיז" ובסרט "חתונת סופשבוע". בשנת 2007 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "החיים על פי נד" והשתתפה בסרטים "מבול של צרות" ו"Year of the Dog".
בשנת 2007 התארחה באחד משידורי "סאטרדיי נייט לייב". שאנון היא השנייה שהנחתה את אחד משידורי התוכנית, ושהייתה בעבר חברת צוות קבועה בה.
בשנת 2008 שיחקה בסיטקום "Kath & Kim". ב-2010 השתתפה בפרק מיוחד ליום המשפחה ב"סאטרדיי נייט לייב". באוקטובר של שנה זו החליפה שאנון את השחקנית קייטי פינראן בתפקיד מרג' מקדוגל במחזמר Promises, Promises.
בשנת 2011 יצא לאור ספר ילדים שכתבה. בשנה שאחרי השתתפה בפרסומת לאתר האינטרנט "Expedia".
בשנת 2013 התארחה שאנון בסדרת הטלוויזיה בכיכובה של לורה דרן "מוארת" מבית HBO והייתה מועמדת לזכייה בפרס אמי לשחקנית האורחת הטובה ביותר.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "אני וארל וזאת שעומדת למות", ושיחקה במיני-סדרה "אוצרות שלפני המוות" שהפיק ויל פרל.
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרה הקומית-דרמטית "גירושים", לצידם של שרה ג'סיקה פרקר תומאס היידן צ'רץ. ובסרט "אנשים אחרים" לצד ג'סי פלמונס.
בשנת 2017 זכתה שאנון בפרס אינדפנדנט ספיריט על תפקיד המשנה בסרט "Other People". בשנה זו יצאו שלושה סרטים בהשתתפותה: "השעות הקטנות", הדרמה "אנחנו לא שייכים לכאן" והקומדיה "אמהות בהפרעה".
בשנת 2018 סיקרו מולי שאנון וחברה לצוות "סאטרדיי נייט לייב" ויל פרל את מצעד השושנים שמתקיים בפסדינה לרגל השנה החדשה, עבור שירות פריים וידאו של אמאזון, בדמויתיהם הטלוויזיונית, טיש וקורד. בשנה זו כיסו השניים גם את שידור רשת HBO של חתונת הנסיך הארי עם מייגן מרקל. ב-2019 החלה לשחק בסיטקום "שני האחרים" בקומדי סנטרל, בדמותה של פאט דובאק. בשנת 2020 השתתפה כג'ואן בסרט הדרמה "דוהרת", סרט מקורי של נטפליקס, ובסרט המותחן הקומי "צעירה מבטיחה".
בשנת 2021 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה "הלוטוס הלבן" ברשת HBO; את קיטי פאטון, אימו של שיין (ג'ייק לייסי).
בשנת 2022 דיבבה את דמותה של וונדה בסרט הקומדיה המונפש "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך". באותה שנה שיחקה בקומדיה השחורה "סיבוב בפירנצה" בדמותה של דב.
בשנת 2023 שיחקה בסרט הדרמה "הטוב שבך" שביים וכתב זאק בראף.
חיים אישיים

בשנת 2004 נישאה לאמן פריץ צ'סנט. הם הורים לבת ולבן.
חיים אישיים > אקטיביזם

באוקטובר 2023, שאנון, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
הערות שוליים

↑  מלודי סמית', Shaker Heights native Molly Shannon joins 'The Talk'; Sting working on a musical; and more, באתר clevland.com‏, 5 בספטמבר 2011
↑  טום דייגנן, Sad snobbery about sad reality of Irish American roots in US, באתר irish central‏, 26 באפריל 2019
↑  Molly Shannon Biography (1964-), באתר film reference
↑  ACTRESS MOLLY SHANNON ENCOURAGES AMERICANS TO GET SERIOUS ABOUT ASSESSING THEIR LIFE INSURANCE NEEDS THIS SEPTEMBER, באתר Life happens
↑  ג'ייסון הולנדר, Live From New York, It's…, באתר אוניברסיטת ניו יורק
↑  STAGE TUBE: New Betty White SNL Promo!, באתר STAGE TUBE‏, 7 במאי 2010
↑  אדם הטריקס, Broadway's Promises, Promises Welcomes "SNL" Star Molly Shannon Oct. 12, באתר playball‏, 12 באוקטובר 2010
↑  אנדראה פארק, Will Ferrell and Molly Shannon to cover royal wedding as Cord and Tish for HBO, באתר CBS‏, 2 במאי 2018
↑  Matt Donnelly, Hollywood Stars and Executives Thank President Biden for Leadership, Call for Release of All Hamas Hostages, Variety, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344729205171  PLWABN: 9810663258805606  BIBSYS: 12003229  BnF: cb14513595d (data)  GND: 1082324078  ISNI: 0000 0000 4556 8100  LCCN: no99072004  MusicBrainz: 3f17aa52-d43c-46e2-9aec-228259ceb912  NKC: xx0209015  NTA: 270805338  SNAC: w6933g11  SUDOC: 166227285  VIAF: 15005472   WorldCat (עם VIAF): 15005472 
מולי שאנון ובעלה פריץ צ'סנט
זהרה יניב

| --- | --- |

זהרה יניב-בכרך, 2013
 לידה:  1937 (בת 88 בערך) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  אתנובוטניקה,
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית,   אוניברסיטת קולומביה
זֹהָרָה יניב-בַּכְרַךְ (נולדה ב-1937) היא אתנובוטנאית ישראלית, חוקרת ומרצה בתחום צמחי המרפא. מומחית בין-לאומית לצמחי מרפא, ועניינה בעיקר בתחום הרפואה העממית, המקובלת בתרבויות העתיקות והמתחדשות בעולם המודרני. עבודות המחקר שלה מתמקדות בחקר אתני-בוטני של המזרח התיכון וארץ ישראל. כמו כן, עוסקת בחקר צמחי שמן כגידולים בעלי ערך לבריאות, כגון שמן נר הלילה, חיפוש אחר מקורות צמחיים לשמן עשיר בחומצת השמן אומגה-3 (מנתור ומרווה), גילוי חומרים פעילים בעלי תכונות אנטיביוטיות המצויים בצמח האורגנו ועוד.
לימודים

יניב נולדה בתל אביב, בתם של ד"ר פרומה סְלוּחִין (לבית כגנטון), רופאת שיניים, ויעקב סלוחין, רואה חשבון. בוגרת תיכון עירוני א'. את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל (1955–1957) בקיבוצים יוטבתה וגונן. בעלת תואר ראשון ומוסמך מטעם המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים (1962). עם סיום לימודי התואר השני, נסעה לארצות הברית, שם סיימה את הדוקטורט בנושא: "השפעת הפיגמנט פיטוכרום על נבטי זרעי עגבנייה", במחלקה לביוכימיה של הצמח מאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק (1967). את תואר הפרופסור קיבלה מאוניברסיטת בר-אילן (1994) ומהאוניברסיטה העברית (1996).
חוקרת במכון בויס תומפסון ובמכון וולקני

במשך אחת-עשרה שנה ששהתה בארצות הברית (1967–1978) עבדה כחוקרת במכון לחקר הצמח ע"ש בויס תומפסון (אנ') בעיר יונקרס שבמדינת ניו יורק ועסקה בנושאים הקשורים לבקרה ביוכימית של יחסי טפיל-פונדקאי. תקופה זו הניבה מאמרים רבים פרי עטה. בשנים אלו התוודעה אל צמחי המרפא.
עם חזרתה ארצה בשנת 1978 החלה את עבודתה במנהל המחקר החקלאי (מכון וולקני) (1978–2003) כחוקרת ביוכימאית במחלקה לצמחי רפואה במכון לגידולי שדה.
בין השנים 1993–2001 הייתה ממונה על היחידה לשיתוף פעולה בין-לאומי חקלאי במנהל המחקר. בתקופה זו נחתמו הסכמי שיתוף פעולה במחקר חקלאי עם מדינות, רבות, ביניהן: טורקיה (חמש אוניברסיטאות שונות), סין, פולין, גרמניה, תאילנד, רוסיה, הודו, קרואטיה, פרו, קפריסין, סרביה. הוזמנה כמדענית אורחת לאוניברסיטאות ומרכזי מחקר שונים בעולם: בצרפת, ארצות הברית, אוסטריה, סין ובארצות נוספות.
הוראה והדרכה

בשנים 1991–1997 הדריכה במכון הבין-לאומי הים תיכוני (MAICH - Mediternian Agronomic Institute Of Chania) בחאניה שבכרתים בנושאי אתנובוטניקה וצמחי מרפא של אזור הים התיכון.
בין השנים 1991–2003 שימשה כמדריכת סטודנטים לתואר מוסמך ודוקטור.
את תורתה ממשיכה זהרה להנחיל כמרצה לסטודנטים בקורסים בנושאים כגון צמחי מרפא ברפואה מודרנית, חומרי טבע מצמחים בתזונה ובבריאות האדם, בפקולטה למדעי החקלאות, רחובות; באוניברסיטת בר-אילן, בבית הספר לרוקחות, ובבתי החולים תל השומר ואסף הרופא.
כתיבה ועריכת ספרים

זהרה שותפה לכתיבתם ועריכתם של הספרים:
"צמחי המרפא של ארץ ישראל" יחד עם פרופ' דן פלביץ', הוצאת מודן, 1991 (בשנת 2000 יצאה המהדורה באנגלית)
"צמחי מרפא – המדריך השלם לצמחי מרפא עם תרופות למחלות שכיחות", 1995 (עריכה מדעית)
"Handbook of Medicinal Plants" יצא לאור ב-2005
Medicinal Plants of the Middle East (צמחי המרפא של המזרח התיכון) יחד עם פרופ' נתיב דודאי.
מאמריה פורסמו בספרים רבים בישראל ומחוצה לה, ביניהם:
"תזונה ורפואה עממית – מסורת יהודי תימן" מאת זכריה מדר. הוצאת משרד הביטחון הפרק: צמחי מרפא – מסורת ומדע
"שדות אסורים – הפרג והאופיום מימי קדם ועד ימינו". הוצאת מוזיאון ארץ ישראל הפרק: פרג האופיום – בוטניקה ורפואה
"Genetic Resources, Chromosome Engineerung, And Crop Improvement - Volume 6 - Medicinal Plants". הפרק Artemisia spp
עבודותיה מתועדות בפרסומים רבים ובמאמרים בעיתונות הבין-לאומית והפופולרית.
יציאה לגמלאות

בשנת 2002 פרשה יניב לגמלאות כפרופסור אמריטה ומאז היא ממשיכה בהוראה באוניברסיטאות, בכתיבת ספרים ומאמרים, מארגנת כנסים בנושא צמחי מרפא ונשיאת העמותה הישראלית לצמחי מרפא – "עיל"ם", שהיא בין מייסדיה.
פרסים

ב-2009, הוענק לה הפרס Distinguished Scientist Award על הישגיה ומומחיותה בתחום האתנו-בוטניקה והיסטורית הרפואה העתיקה מטעם ה-The university of Peace Foundation (האוניברסיטה למען השלום), מקסיקו.
ב-2020 הוענקה לה תעודת הוקרה על מפעל חיים על תרומתה הייחודית למדע ולעולם צמחי המרפא בישראל, מטעם "עילם", העמותה הישראלית לצמחי מרפא.
משפחה

זהרה יניב היא אם לשתי בנות וסבתא לשישה. נשואה לאוריאל בכרך, פרופסור אמריטוס לכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטה העברית. מתגוררת בתל אביב.
אחיה הצעיר בני סְלוּחין (Benny Sluchin) הוא טרומבוניסט הפועל בפריז.
הערות שוליים

↑  עיל”ם – העמותה הישראלית לצמחי מרפא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269897405171  ISNI: 0000 0000 6654 2364  LCCN: n86811688  NTA: 385922906  SUDOC: 092886302  VIAF: 37072816   WorldCat (עם VIAF): 37072816 
Distinguished Scientist Award
רצח שרה חלימי

| --- | --- |
 תאריך:  4 באפריל 2017
 מקום:  בלוויל, פריז
 מטרה:  אישה יהודיה
 קואורדינטות:  48°52′11″N 2°22′38″E﻿ / ﻿48.869692°N 2.37729°E﻿ / 48.869692; 2.37729
 סוג:  רצח 
 הרוגים:  1
 פצועים:  0 
 מספר מפגעים:  1 
  (למפת פריז מוגדלת) מיקום הרצח(למפת פריז רגילה) מיקום הרצח
 
רצח שרה חלימי, רופאה ומנהלת גן יהודיה צרפתייה בגמלאות, אירע ב-4 באפריל 2017 בדירתה ברובע ה-11 של פריז.
בקהילה היהודית בצרפת רווחה התחושה כי זוהי דוגמה מובהקת לאנטישמיות בצרפת המודרנית (אנ'). אולם, הרוצח הכחיש אנטישמיות וטען שפעל בהשפעת סמים. גם התובע במשפט טען שאי אפשר להחשיב זאת כפשע אנטישמי. במשך כמה חודשים היססה ממשלת צרפת וחלק מהתקשורת הצרפתית לתייג את הרצח כאנטישמי, מה שהוביל לביקורת מצד אנשי ציבור כמו ברנאר-אנרי לוי. לבסוף הודתה הממשלה כי המניע לרצח היה אנטישמי. עם זאת, בשנת 2019 הוכרז כי התוקף אינו אחראי למעשיו מכיוון שנכנס לפסיכוזה עקב צריכת קנאביס זמן קצר לפני הרצח. על ההחלטה הוגש ערעור לבית המשפט העליון, אשר נדחה בשנת 2021. נשיא צרפת עמנואל מקרון קרא לאחר החלטת בית המשפט העליון לשנות את החוק, שאפשר את שחרורו של הרוצח ללא משפט.
הרצח הושווה לרצח אילן חלימי 11 שנים קודם לכן, והצטרף אליהם רצח מירי קנול באותו רובע פחות משנה לאחר מכן.
תיאור האירוע

ד"ר שרה אטאל-חלימי, אישה יהודייה בת 65, הייתה אם לשלושה ילדים, מנהלת גן ורופאה בגמלאות. ב-4 באפריל 2017 הותקפה ונרצחה באכזריות, והושלכה ממרפסת ביתה, בקומה השלישית בשכונת בלוויל בפריז. לא ידוע אם נרצחה טרם הנפילה או שמצאה את מותה כתוצאה ממנה. ד"ר חלימי הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
הרוצח, קובילי טראורה, מוסלמי בן 27, יליד מאלי שבאפריקה, התגורר עם משפחתו כעשר שנים בשכנות לד"ר חלימי, שהייתה השכנה היהודייה היחידה בבניין. טראורה, ללא עבר פסיכיאטרי או היסטוריה של מחלת נפש, היה סוחר סמים מקומי ומכור לסמים בעל עבר פלילי עשיר. הוגשו נגדו 24 כתבי אישום בגין מעשי עבריינות ואלימות בנסיבות מחמירות ונגזרו עליו חמישה עונשי מאסר.
העיתון ליברסיון דיווח כי לפי תיק החקירה, בלילה שבין ה-3 ל-4 באפריל, בסביבות השעה 4 לפנות בוקר, יצא טראורה מביתו ברחוב ווקולר 30 והלך לדירה של משפחת דיארה שמתגוררת בבניין מס' 26, בקומה השלישית. הבניינים הצרים ברחוב צמודים זה לזה, ובצד החצר דירת משפחת דיארה צמודה לדירה של שרה חלימי, ומרפסתם צמודה לשלה. אב המשפחה ששימש "מתווך" בסכסוכים בין בני קהילת מאלי והכיר את טראורה, דיווח שהיה עצבני ואגרסיבי, התנהג בצורה חריגה, והחזיק את נעליו בידיו. בני המשפחה המבוהלים נעלו את עצמם, התבצרו בחדר השינה עם ילדיהם והזעיקו את המשטרה בשעה 4:22, בזמן שהם שומעים מעבר לדלת את טראורה בקריאות "אללה אכבר" ותפילה בקול רם, שהספיק לאבי המשפחה לזהות פסוקים מהקוראן.
בשעה 4:35 לפנות בוקר, צוות של 3 שוטרים הגיע לדירה של משפחת דיארה, אך השוטרים היססו מחשש שהם עומדים מול מתקפת טרור, והחליטו לחכות להגעתה של יחידת עילית ללוחמה בטרור. לאחר שטראורה סיים להתפלל, הוא צעד למרפסת המשפחה, טיפס עליה ועבר למרפסת של שרה חלימי, הפתיע אותה בשנתה ותקף אותה באכזריות. שכנה, שהתעוררה מהצעקות, התקשרה למשטרה בסביבות השעה 4:45 ותיארה אישה מבוגרת שמותקפת באלימות במרפסת מולה. צוות נוסף של שוטרים הגיע לרחוב ווקולר 30 והתמקם בחצר הבניין. בה בעת התקבלו במוקד החירום של המשטרה שיחות טלפון נוספות משכנים שהתעוררו לקול זעקותיה והיו עדים להתקפה. חלקם שמעו אותו צועק "אללה הוא אכבר", "סתמי את הפה" וקורא לד"ר חלימי "השטן". לאחר כרבע שעה של אלימות ברוטלית, טראורה צעק לעבר השוטרים שנמצאו למטה בחצר: "תזהרו, האישה הזו הולכת להתאבד!" בעודו משליך את ד"ר חלימי מהמרפסת בגובה כ-10 מטרים למול עיניהם. כשראה אותה מוטלת על הקרקע צעק:"אללה אכבר" ו"אני הרגתי את השטן". לאחר מכן חזר לדירה הראשונה שבה התבצרה עדיין המשפחה בחדר השינה וחיכתה להגעת המשטרה. בני המשפחה שמעו אותו שוב מתפלל בקול.
רק בשלב זה, בשעה 5:35, השוטרים מהצוות הראשון שהגיע לזירה, בתגבור של 15 שוטרים נוספים, מתערבים ותופסים את טראורה, שנלקח למעצר ללא התנגדות מצידו. לאחר מכן מתבצע ניתוח טוקסיקולוגי שמצביע על הימצאות של קנאביס בדמו. בסביבות השעה 9:00, החל טראורה להשתולל עד כדי מאבק בשמונה שוטרים, שנאבקו לשלוט בו. הוא נלקח לבית החולים סן-מוריס, ואז הועבר לבית חולים פסיכיאטרי, מבלי שנחקר על ידי המשטרה.
המחוז השני של המשטרה השיפוטית (DPJ השנייה) בפריז היה אחראי על החקירה. ב-7 באפריל 2017 הכריז התובע פרנסואה מולינס, שנפתח תיק בחשד להריגה מכוונת, כי לא ניתן היה להחשיב את הרצח כמעשה אנטישמי. עם זאת ציין כי החוקרים יבחנו אפשרות זו.
חוות הדעת הפסיכיאטרית הייתה אמורה להינתן באמצע יוני, ובסופו של דבר נדחתה לסוף אוגוסט. חוות הדעת קבעה כי "הרוצח פעל ממניעים אנטישמיים", אך למרות קביעה זו מציינת כי טראורה פעל תחת השפעת סמים ולא היה, כנראה, אחראי למעשיו.
הליכים משפטיים ותלונות

גיסתה של חלימי הגישה תלונה ב-20 ביוני 2017 על רפיון בתפקוד המשטרה בטיפול באירוע וחוסר התיאום שלה.
רק לאחר שחלפו שלושה חודשים מיום הרצח, ב-10 ביולי 2017, נחקר קובילי טראורה לראשונה והובא לדיון בפני שופט חוקר. הוא אישר את השתלשלות האירועים עד הרצח, תוך שהוא טוען לאי-שפיות ומכחיש כל קשר לאנטישמיות: "הרגשתי כמו דיבוק. הרגשתי מונע מכוח חיצוני, כוח שדים." הוא ייחס את מצבו לצריכת הקנאביס.
ב-12 ביולי 2017, הואשם טראורה ב"הריגה מכוונת של הגברת אטאל-חלימי". הוא הורשע גם בגין כליאה בכפייה של השכנים שדרך ביתם טיפס לדירתה של חלימי. הוא הושם תחת צו-אזהרה אך נשאר בבית חולים. בריז'יט קסטר, נציגת הרובע ה-17 בפריז, הפנתה שאלה בנושא להתייחסות שר הפנים הצרפתי. בספטמבר 2017 הגדיר התובע במשפט את הרצח כפשע אנטישמי.
בפברואר 2018 הודה החוקר האחראי על החקירה כי הרצח היה בעל אופי אנטישמי, כמו שצוין גם בפני כתב של האג'נס צרפת-פרס (AFP) על ידי מקור שיפוטי.
השופטת החוקרת של המקרה קראה להגן על הרוצח מפני הקהילה היהודית. ביולי 2019 קבע שופט חוקר שהמניע למעשה היה אנטישמי, אך החליט כי טראורה לא יעמוד לדין ואין לו אחריות פלילית למעשיו מכיוון שהשימוש הכבד שלו בקנאביס "פגע בתודעתו ובהבחנתו" והעמיד אותו במצב של פסיכוזה המכונה בצרפתית "acute delirium".‏ פסיקה זו אושרה בסוף שנת 2019 על ידי בית המשפט לערעורים בפריז, ובשנת 2021 על ידי בית המשפט העליון, שהוא בית המשפט האחרון לערעור בצרפת. לאחר מכן הודיעו עורכי הדין של משפחת חלימי על כוונתם להעביר את התיק לבית הדין האירופי לזכויות אדם. דווח שעורכי הדין של משפחת חלימי הגישו תלונה למשטרת ישראל נגד הרוצח בטענה כי הרצח בוצע על רקע אנטישמי. התלונה הוגשה בהסתמך על תיקון שנעשה בחוק העונשין משנת 1994, הקובע כי "פגיעה בחיי יהודי, גופו, בריאותו, חירותו או רכושו, באשר הוא יהודי או רכוש מוסד יהודי, באשר הוא כזה", היא בסיס להגשת תלונה בישראל ועמה דרישה לשפוט את הפוגע בישראל; ובהתאם לכך, ובתנאים מסוימים, אף לבקש את הסגרתו לישראל.
תגובות פוליטיות

"הטיימס" דיווח ב-23 במאי 2017 כי לדברי ז'אן אלכסנדר בוכינגר, עורך דין של משפחת הקורבן, היה על הרוצח להיות מואשם ב"רצח אנטישמי בנסיבות מחמירות". במשך שבועות ארוכים לאחר הרצח, התעלמה התקשורת המרכזית בצרפת מהטענות של בכירי הקהילה היהודית כי חלימי היא קורבן לרצח אנטישמי, וכמה מהם הביעו חשש שהתקשורת והרשויות משתיקות את התקרית בעיצומה של מערכת הבחירות לנשיאות, על מנת שלא תשפיע על התמיכה במפלגת האיחוד הלאומית.
ביוני 2017, חברה בלגית בפרלמנט האירופי, פרדריק ריז, גינתה את "השתיקה המצמררת" של הרשויות בצרפת על רצח חלימי במהלך דיון בפרלמנט האירופי על המאבק באנטישמיות.
ב-16 ביולי 2017 הדגיש פרנסיס קליפאת, נשיא ה-CRIF (המועצה המייצגת את כלל הארגונים היהודיים בצרפת), את האופי האנטישמי של הרצח במהלך אירוע ההנצחה לגירוש היהודים מפריז. נשיא צרפת, עמנואל מקרון ביקש אז מבית המשפט לבאר את העניין על אף טענות הרוצח.
בדצמבר 2019 מתח הנשיא עמנואל מקרון ביקורת על קביעת בית המשפט לערעורים בפריז כי טראורה אינו כשיר למשפט ואמר "גם אם בסופו של דבר השופט החליט שאין אחריות פלילית, יש צורך במשפט"; שופט בית המשפט העליון, שהיה עתיד אשר לידון בערעור על ממצא בית המשפט לערעורים, נזף במקרון על קריאתו. פסיקת בית המשפט העליון הביאה שוב לביקורת מצד נשיא צרפת, עמנואל מקרון, שאמר גם כי הוא מצפה ששר המשפטים, אריק דופונד-מורטי, יגיש הצעה לשינוי החוק כך ששימוש בסמים לא יאפשר התחמקות מהעמדה לדין.
בעקבות החלטת בית המשפט העליון שלא להעמיד לדין את טראורה, הנאשם ברצח שרה חלימי, פנה נשיא המדינה דאז, ראובן ריבלין, במכתב לנשיא צרפת ותמך בקריאתו לתקן את העוול. הנשיא הדגיש כי יש לעשות הכול על מנת לשלוח מסר ברור לפיו אין ולא תהיה סלחנות לאנטישמיות חולנית בזויה ולתקיפת יהודים על רקע מוצאם ודתם.
תגובה ציבורית

רצח חלימי עורר תגובה ציבורית משמעותית בצרפת ובעולם. אינטלקטואליים, אנשי תקשורת, פעילים פוליטיים וקהילות יהודיות דרשו לחקור את האנטישמיות והטרור האיסלאמי כמניעים אפשריים, והאשימו את ממשלת צרפת ואת העיתונות הצרפתית בטיוח המניע לאירוע.
ב-9 באפריל 2017, כ-2,000 איש נכחו בצעדה לזכרה של חלימי שאורגנה על ידי המועצה המייצגת של המוסדות היהודיים בצרפת (CRIF). בצעדה עלתה הקריאה לפרסם את "כל האמת" הנוגעת למקרה. הצעדה, שהפכה גם למחאה נגד אנטישמיות, החלה בתחנת המטרו המקומית בלוויל והסתיימה בזירת הרצח של שרה חלימי.
התובע בפריז, פרנסואה מולינס, קיבל את נציגי הקהילה היהודית וניסה להרגיעם כי המניע אינו אנטישמיות, אך האפשרות נבדקת. לדברי ז'יל ויליאם גולדנאדל, פרשן פוליטי צרפתי ועורך דינם של משפחת חלימי, לרוצחה של שרה חלימי היה "פרופיל של אסלאמיסט רדיקלי, ובכל זאת איכשהו יש התנגדות לקרוא לו כך".
אלכסנדרה לאינל-לבסטין, אקדמאית צרפתית, פרסמה במאי 2017 מכתב פתוח בעיתון "אטלנטיקו" שכותרתו "מאילן לשרה חלימי, צרפת לא ראויה". היא פנתה לז'ראר קולומב, שהתמנה לשר הפנים שבוע קודם לכן וטענה כי צרפת היא "מדינה שבה שוב ניתן להתנקש בחיי יהודים מבלי שארצנו תופרע ולו במעט".
שבעה עשר אינטלקטואלים, ביניהם מישל אונפריי, אליזבת בדינטר, ז'אק ג'וליארד, ז'ורז' בנסואן, אלן פינקלקראוט ומרסל גאושה, שהשתתפו במאמר המרכזי ב"לה פיגארו" ב-2 ביוני 2017, ביקשו לשפוך אור "על מותה של האישה הצרפתייה בת הדת היהודית שנרצחה בקריאות 'אללה אכבר'". הם גינו את מה שכינו "הכחשת האמת" ואת העובדה ש"פשע זה של ברבריות נדירה", שהתרחש באמצע מסע בחירות לנשיאות, "זכה לתשומת לב מועטה מהתקשורת".
ב-5 ביוני 2017 הדגיש ברנאר-אנרי לוי את העובדה שלמרות שכששרה חלימי עונתה והושלכה מהחלון נשמעו צעקות "אללה אכבר", מערכת הצדק והעיתונות "אינן ששות לבטא את המילה 'אנטישמיות'". באותו יום העלה השופט העליון לשעבר פיליפ בילגר את מקרה חלימי במאמר דעה שפרסם ב"לה פיגארו". למחרת הוקיע בעל הטור ז'ראר לקלרק מ"רדיו נוטרדאם" את שתיקת התקשורת.
ב-8 ביוני 2017, תהה מישל אונפריי בסרטון על השתיקה סביב הרצח הזה: "איך נוכל להרוג את הגברת המסכנה הזו פעמיים? בכך שלא ניתן למידע הזה את ההד הראוי לו". עוד הוסיף כי "בכל פעם שיש הסלמה בטרור, יש הסלמה בהכחשת הטרור".
ב-13 ביולי 2017 פרסם ה-CRIF ניוזלטר שעסק בעובדה שהרצח התרחש מאה ימים קודם לכן, החשוד עדיין תחת בדיקת כשירותו הנפשית, והאנטישמיות כגורם מחמיר ענישה הושמטה. "מדוע הוכחשה אנטישמית זו?" נכתב בניוזלטר.
במאי 2019 התלונן שמעון סמואלס ממרכז שמעון ויזנטל באירופה כי טראורה עדיין נחשב כבלתי כשיר למשפט. הוא טען כי אופיו של הפשע הוא ללא ספק אנטישמי ואמר כי "אם הצדק מעוות ורצח מתורץ בהתמכרות לסמים, זהו תקדים לכך שכל נהג שיכור יזוכה באופן דומה". גם חבר הפרלמנט הצרפתי, מאיר חביב, הגיב באופן דומה: "ההחלטה הזו מעבירה מסר ברור לכל הפושעים: כאשר גבר שותה ועובר עבירה, מדובר בנסיבות מחמירות. כשאחר צורך סמים בכמויות מוגזמות, מדובר בנסיבות מקלות והוא לא אחראי למעשיו. כמו רבים נוספים אני שואל היום – מי באמת חסר אחריות? היום אני מתבייש ועצוב. אני מרגיש שמעבר לרטוריקה, במאבק נגד האנטישמיות, צרפת התפטרה".
תגובה ציבורית > סיקור תקשורתי

ה-"Jewish Telegraphic Agency", ה"ג'ואיש כרוניקל" (לונדון) ו-"The Times of Israel" העלו את סיפור הרצח מיד לאחר התרחשותו וציינו את ההרג כפשע שנאה אפשרי.
ב-25 במאי 2017 פרסם העיתונאי הצרפתי מארק ויצמן במגזין האמריקאי "טאבלט" מאמר ארוך המאשים את ממשלת צרפת והעיתונות הצרפתית בהסתרת מעשים אלה ואירועי אלימות אנטישמים אחרים.
"לה מונד" לא פרסם את הסיפור עד ל-23 ביוני, (כחודשיים לאחר האירוע) ורק אז פורסם הסיפור ועלתה התהייה על שאלת האנטישמיות.
ז'יל ויליאם גולדנאדל, עורך דינה של אחת מאחיות הקורבן, התבטא ב"לה פיגארו" ב-22 במאי כי "המתנקש מציג את הפרופיל הקלאסי של הפושעים האיסלאמיסטים הרגילים[...] אך מה שמכווץ את ליבו של אדם ושל עורך הדין הוא האדישות הציבורית". בנוסף הוא הדגיש את עברו הפלילי של החשוד ברצח.
העיתונות היהודית בצרפת דיווחה באיחור על האירוע. ב-9 ביוני 2017, טענה כי על סמך ראיות ועדים, אין אינדיקציה לאופי אנטישמי של הפשע, והביעה אמון ברשויות. העיתונים אף קראו ליהודי צרפת שלא להפיץ שמועות ברשתות החברתיות.
תומאס בידניץ', עורך דינו של טראורה, הצהיר ב-31 במאי כי ייתכן שהחשוד שהיה עדיין במאסר פסיכיאטרי, לא יועמד לדין.
בשנת 2017 ה"וושינגטון פוסט" סיקר מחדש את רצח אילן חלימי, והצביע על הדמיון לרצח שרה חלימי, לאור זאת שהרשויות בצרפת סירבו באופן דומה להכיר באופיו האנטישמי של הרצח או לחקור אותו כטרור המונע אתנית ואידאולוגית.
בסוף אפריל 2021, בהפגנה המונית שהתקיימה במשך שעות מאז הצהריים בכיכר טרוקדרו בפריז – ברחבת זכויות האדם, מול מגדל אייפל – נטלו חלק כ-20 אלף איש, רובם מהקהילה היהודית בצרפת, ועוד עשרות-אלפים קיימו הפגנות ברחבי צרפת והעולם, בין היתר בניו יורק ובישראל. המפגינים מחו נגד החלטת בית המשפט העליון בצרפת בפרשה. מנהיגים נוצרים ומוסלמים השתתפו אף הם לצד מנהיגי הקהילה היהודית במדינה, כדי להביע סולידריות.
ראו גם

רצח מירי קנול
רצח אילן חלימי
ניקולה פלץ

| --- | --- |

פלץ, 2012
 לידה:  9 בינואר 1995 (בת 29) ריי, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  Rye Country Day School 
 בן או בת זוג:  ברוקלין בקהאם (9 באפריל 2022–?)   ברוקלין בקהאם (אוקטובר 2019–9 באפריל 2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פלץ ואחיה השחקן ויל פלץ, 2014
פלץ, 2010
ניקולה אן פלץ בקהאם (באנגלית: Nicola Anne Peltz Beckham; נולדה ב-9 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. נודעת בעיקר בזכות כיכובה בסרטים "איירבנדר" ו"רובוטריקים 4: עידן ההכחדה" ובזכות הופעתה בתור בראדלי מרטין בסדרה "בייטס מוטל".
ביוגרפיה

פלץ נולדה במחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק שבארצות הברית, בתם של דוגמנית העבר קלאודיה הפנר, ואיש העסקים המיליארדר היהודי נלסון פלץ (אנ'). אביה של פלץ בין השאר ידוע בשל נדבנותו ותמיכתו במטרות יהודיות שונות. לה שישה אחים ואחות אחת, כולל השחקן ויל פלץ ושחקן ההוקי קרח בעבר בראד פלץ. פלץ מחשיבה עצמה כיהודייה.
קריירה

בשנת 2006 קיבלה את תפקידה הראשון בסרט חג המולד "להאיר את השכונה" בכיכובו של דני דה ויטו.
פלץ פרצה לתודעה בשנת 2010 בהפקת הפעולה הגדולה של מ. נייט שאמלאן "איירבנדר", בה היא שיחקה בתפקיד הנערה קָטַרַה.
בשנת 2013 החלה לשחק בסדרת הדרמה "בייטס מוטל” בתפקיד בראדלי מרטין חברתו לכיתה של גיבור העלילה המתבגר נורמן בייטס (פרדי היימור).
באותה השנה נבחרה פלץ על ידי מייקל ביי לתפקיד הנשי הראשי טסה ייגר לצידו של מארק וולברג בסרט הפעולה "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה". הסרט שיצא ב-2014 זכה להצלחה מסחרית גדולה ופלץ הוכרזה כמועמדת על הופעתה לפרס פריצת השנה במספר טקסים. בשנת 2017 שבה להופעת קמע בסרט הממשך "רובוטריקים 5: האביר האחרון", ונתנה את קולה לדמותה טסה ייגר.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה "נעורים באורגון" לצד כריסטינה אפלגייט בבימויו של ג'ואל מור.
בינת 2018 שיחקה בסרט הדרמה "הבית שלנו" לצד תומאס מאן. בשנת 2019 שיחקה בסרט הקולנוע "The Obituary of Tunde Johnson".
חיים אישיים

ב-11 ביולי 2020, לאחר שנה של זוגיות, התארסה פלץ לדוגמן והצלם ברוקלין בקהאם, בנם של הכדורגלן האנגלי דייוויד בקהאם ושל ויקטוריה בקהאם. ב-11 באפריל 2022 התחתנה עם ברוקלין בקהאם, בטקס יהודי שכלל גם חופה וגם כתובה.
היא ואחיה השחקן ויל פלץ, עשו קעקועים משותפים עם הכיתוב בעברית "משפחה".
חיים אישיים > אקטיביזם

באוקטובר 2023, פלץ, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.