stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלוטה אמפיקרינית
ראו גם

בלוטה אקסוקרינית
בלוטה אנדוקרינית
הערות שוליים

↑  Ratzenhofer M, Auböck L, The amphicrine (endo-exocrine) cells in the human gut, with a short reference to amphicrine neoplasias., NCBI, ‏1980
↑  Elsa Ghurburrun, Ivan Borbath, Frédéric P. Lemaigre, and Patrick Jacquemin, Liver and Pancreas: Do Similar Embryonic Development and Tissue Organization Lead to Similar Mechanisms of Tumorigenesis?, NCBI, ‏2018
דוקרנית

| דוקרנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: דוקרנית
שם מדעי
 Mycteroperca

דוקרנית שחורה צעירה.
דוקרנית (שם מדעי: Mycteroperca) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הדקריים ומתת-משפחת הדקרים, אם כי הם משויכים לעיתים לתת-המשפחה Anthiinae.
מיני הדוקרנית הם דגים גדולים טורפים החיים סביב שוניות לאורך האוקיינוס האטלנטי ומזרח האוקיינוס השקט בימים הטרופיים והסובטרופיים. הם יכולים להגיע לאורך של 150 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג אצל המין דוקרנית שחורה. הסנפירים שלהם קצרים וכהים והראשים גדולים עם לסתות חזקות המופנות קדימה. רוב המינים הם דיכוגגמים והנקבות יכולות להחליף את מינם לזכרים.
הצעירים ניזונים לרוב מזואופלנקטון אך הבוגרים הם טורפים הניזונים בעיקר של דגים אחרים וסרטנים כמו לובסטרים.
מינים

Mycteroperca acutirostris
דוקרנית שחורה (Mycteroperca bonaci)
Mycteroperca cidi
Mycteroperca fusca
Mycteroperca interstitialis
דוקרנית ג'ורדן (Mycteroperca jordani)
Mycteroperca microlepis
Mycteroperca olfax
Mycteroperca phenax
Mycteroperca prionura
Mycteroperca rosacea
דוקרנית אדומה (Mycteroperca rubra)
Mycteroperca tigris
Mycteroperca venenosa
דוקרנית מנגרובים (Mycteroperca xenarcha)
בלוט

ערך זה עוסק בפרי עץ האלון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בלוט
סַפְלוּל ריק ללא בלוט
בלוטים בגדלים שונים
בָּלוּט, או אגוז האלון, הוא פריו של עץ האלון (מהסוגים Quercus, Lithocarpus ו-Cyclobalanopsis, ממשפחת האלוניים Fagaceae).
הבלוט מכיל זרע בודד (לעיתים רחוקות שני זרעים), עטוי קליפה נוקשה עטוית קשקשים, שצורתה כצורת כוס קטנטנה או כצורת גביע קטן והיא נקראת סַפְלוּל. גודל הבלוט עשוי להשתנות בין מין אחד למשנהו. אורכו נע בין 1 - 6 ס"מ ורוחבו נע בין 0.8 - 4 ס"מ. זמן הבשלת הבלוט נע בין 6 חודשים ל-24 חודשים (תלוי במין).
מקור השם

הבלוט מופיע במקורות העבריים כפרי עץ האלון: ”כלי היה במקדש ומרחשת שמה ודומה [היה] כמין כלבוס עמוק וכשבצק מונח בתוכו דומה [נדמה] כמין תפוחי הברתים [ברושים] וכמין בלוטי היוונים.” (תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ג, עמוד א')
ייתכן כי השם העברי לבלוט נובע מהמילה המקבילה בארמית "בָּלוּטא", או מערבית "בָּלוּט".
עלתה ההשערה כי המילה בלוט נועדה לתאר את הבליטה של הבלוט מהספלול שלו. אך בדיקה במילונים הגיזרוניים שביצע נציג האקדמיה העברית ללשון[דרושה הבהרה], מעלה שאין קשר בין שורש בל״ט שעניינו ׳בליטה׳ למילה בַּלּוּט בהוראת ׳פרי האלון׳. עם זאת, לא מן הנמנע שמקור השם בשפות השמיות (ארמית וערבית) נובע בעקיפין מהשורש בל"ט בשפות אלו.
בספרדית שם הפרי הוא bellota שהושאל מערבית, ומשמש גם לתיאור חזירים שניזונים מבלוטים ועל כן בשרם משובח במיוחד.
הבלוט כמאכל

הבלוט הוא אחד המזונות החשובים ביותר של חיות בר באזורים בהם צומחים עצי אלון. עם בעלי חיים התלויים בבלוטים כחלק חשוב בדיאטה שלהם נמנים עופות שונים, כגון יונים, עורבנים, מיני ברווזים, ומספר מיני נקר; יונקים קטנים כגון עכברים, סנאים ומיני מכרסמים אחרים; ויונקים גדולים הצורכים כמויות גדולות של בלוטים, כגון חזירים, דובים, וצבאים. כמה מיני חיפושיות ועשים מטילים את ביציהם אל תוך הבלוט, כך שהפגיות הבוקעות מהביצים ניזונות מפרי הבלוט.
בכמה תרבויות שימשו בעבר בלוטים מזון בסיסי, אולם כיום הם נחשבים מרכיב מזון זניח, ומשמשים עדיין מזון לאדם רק בקרב האינדיאנים ובקוריאה.
הבלוט הוא מזין מאוד ועתיר באנרגיה. מידת החומרים המזינים שבו משתנה ממין אחד למשנהו, אך ככלל, הבלוט מכיל כמויות גדולות של חלבונים, פחמימות ושומנים בנוסף למינרלים שונים כסידן, זרחן, אשלגן, וויטמינים. בלוט עשוי להכיל גם את החומר טאנין, שהוא רעלן וטעמו מר מאוד. כמות הטאנין משתנה בין בלוטים ממינים שונים. מערכת העיכול של בעל חיים הניזון מבלוטים, חייבת להיות מותאמת לעיכול רעלן זה. אם לא כן, די לבעל החיים לטעום מטעמו המריר של הבלוט ולא לאכול ממנו עוד.
מפיצים טבעיים של הבלוט

משקלו של הבלוט גדול מכדי להינשא ברוח. פיזור הבלוטים נעשה בדרך כלל באמצעות בעלי חיים האוגרים מזון באדמה, כדוגמת הסנאים והעורבנים. לאחר הנביטה העורב והסנאי מאבדים בו עניין ונמנעים מאכילתו.
הערות שוליים

↑  יש להבדיל בין הספלול של בלוט האלון לבין צמח הספלול (Aristolochia)
↑  המילון העברי החדש א.אבן שושן 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293974305171  LCCN: sh85000572  NDL: 01099988
ג'ון בלושי

| --- | --- |

בלושי, 1967
 לידה:  24 בינואר 1949 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  5 במרץ 1982 (בגיל 33) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Chilmark 
 שם במה:  Joliet Jake Blues 
 שם לידה:  ג'ון אדם בלושי
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1972–1982 (כ־10 שנים)
 מקום לימודים:  Wheaton Warrenville South High School  אוניברסיטת ויסקונסין-וייטווטר  מכללת דופייג' 
 בן או בת זוג:  Judith Belushi Pisano (31 בדצמבר 1976–5 במרץ 1982) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי על כתיבה לסדרה קומית או מוזיקלית (כחלק מצוות סאטרדיי נייט לייב (1977)  כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון אדם בלושי (אנגלית: John Adam Belushi‏; 24 בינואר 1949 – 5 במרץ 1982) היה שחקן, קומיקאי ומוזיקאי אמריקאי. ידוע בעיקר בשל חברותו בהרכב האחים בלוז, הופעתו בסרט "בית החיות" ובשל תפקידיו השונים בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". היה אחיו הגדול של השחקן ג'ים בלושי.
ביוגרפיה > נעוריו

בלושי נולד בעיר שיקגו, אילינוי למהגרים מאלבניה. אימו, אגנס בלושי, הייתה קופאית ואביו, אדם בלושי, היה בעל מסעדה. שם המשפחה בעת ההגירה היה בליוס, או בליורס. בלושי גדל בוויטון, למד בתיכון המרכזי של וויטון, ולאחר והמשיך לאוניברסיטת ויסקונסין-וויטווטר ולמכללת דופייג' ליד שיקגו. בתיכון פגש את אשתו לעתיד, ג'ודי ג'קלין.
ביוגרפיה > קריירה > שנותיו הראשונות

פריצתו הגדולה של בלושי התרחשה ב-1971, כאשר הצטרף לקבוצת "העיר השנייה" – קבוצת תיאטרון קומי אוונגרדית ומופרעת שפעלה באותה תקופה בשיקגו. הודות לחיקוי של הזמר ג'ו קוקר שביצע הוא השתתף במופע של קבוצת "הנשיונל לאמפון" ב-1972. מופע זה כלל שחקנים שמאוחר יותר שיחקו בתוכנית הטלוויזיה, כמו צ'בי צ'ייס, ביל מארי וכריסטופר גסט. מופע קומי זה תפס את תשומת לבו של מפיק רדיו שהעניק לקבוצה תוכנית באורך חצי שעה ברדיו האזורי של שיקגו ומאוחר יותר בכל ארצות הברית, שכללה את הבדרנים המקוריים שהופיעו במופע ובדרנים ידועים אחרים. תוכנית הרדיו שודרה מ-1973 עד 1975, ומספר מערכונים שהופיעו בה עובדו לטלוויזיה ושודרו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. בשנת 1976 נישא בלושי למפיקת התוכנית, ג'ודי ג'קלין.
ביוגרפיה > קריירה > 1975 - 1979

ב-1975 הצטרף בלושי לצוות הסאטרדיי נייט לייב, דבר שהוביל לפרסומו ברחבי העולם. בהפסקה שבין העונה הראשונה לשנייה שיחק באחד הסרטים המפורסמים ביותר שלו, הקומדיה "בית החיות" (Animal House). לפי ביוגרפיות מסוימות שנכתבו אודותיו, ביום הולדתו השלושים של בלושי הסרט "בית החיות" היה הסרט המצליח ביותר בארצות הברית, אלבום האחים בלוז שהוציא לאור עם דן אקרויד היה האלבום המצליח ביותר בארצות הברית והתוכנית סאטרדיי נייט לייב הייתה תוכנית הלילה בעלת הרייטינג הכי גבוה. בסצנת מסיבת הטוגה במרתף בית האחווה בסרט "בית החיות" ניתן לראות את ג'ון בלושי רוקד עם אשתו שלא קיבלה קרדיט. בזמן צילום הסרט "בית החיות" בלושי הופיע במכללת איתקה ב-1976. כאשר הוצג, הוא עלה לבמה עם מסור חשמלי וניסר את הפודיום. כאשר נשאל מי המנחה האהוב עליו ב"סאטרדיי נייט לייב" הוא הזכיר את הקומיקאי רוברט קליין.
כאשר רואיין, במבט לאחור, דן אקרויד סיפר סיפורים על בלושי שלרוב אחרי סיום חזרות לתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", הופעות או צילום סרט, בלושי היה הולך ללא הודעה לבתים סמוכים של חברים או זרים, מחפש משהו לאכול ולרוב היה נרדם בלי שיהיה ניתן למצוא אותו ביום שלמחרת. זה היה התמריץ למערכון המתח " הדבר שלא יעזוב" שבו בלושי מענה זוג (ששוחק על ידי ג'יין קרטין וביל מארי) בביתם על ידי חיפוש חטיפים, עיתונים ומגזינים לקרוא ומשתלט על הטלוויזיה שלהם. דן אקרויד קרא לו "האורח של אמריקה".
בזמן השתתפותו בתוכנית הוא כיכב בסרט קצר שנקרא "אל תסתכל על העבר בכעס" (Don't Look Back In Anger) בו שיחק אדם זקן המגיע לקבריהם של חבריו לבמה לשעבר ומגלה שהסיבה להיותו חי עדיין היא שהוא רקדן, ולאחר מכן רוקד על קברי חבריו (למרבה האירוניה, בלושי דווקא היה חבר הצוות הראשון שמת). ב-1979 עזב את סאטרדיי נייט לייב כדי להתמקד בקריירה הקולנועית שלו. בלושי השתתף בארבעה סרטים נוספים, ובשלושה מהם, "1941", "שכנים" ו"האחים בלוז" שיחק ביחד עם חברו, דן אקרויד.
ביוגרפיה > קריירה > סרטים נוספים

בתקופה שלפני מותו, בלושי השתתף במספר סרטים, ביניהם "נובל רוט" (משמעות השם היא סוג של פטריה הגדלה על גפנים ועוזרת להם להפיק יין באיכות גבוהה). בלושי שכתב את התסריט יחד עם חברו לשעבר מ"סאטרדיי נייט לייב", דן נובלו.
בלושי שקל גם את התפקידים הראשיים ב"השמחה שבסקס", עיבוד קומי לספרו של ד"ר אלכס קומפורט וכמו כן את התפקיד של באטמן, תפקיד בסרט פחד ותיעוב בלאס וגאס, דמותו של ביל בסרטו של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" ותפקיד בסרט "ירח מעל מיאמי", שהפקותיהם נפסקו לאחר מותו.
אקרויד כתב את תפקידי ד"ר פיטר ונקמן ב"מכסחי השדים" ואמט-פיטס-היום ב "מרגלים כמונו" במחשבה על בלושי ותפקידים אלו בוצעו על ידי חבריו לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב", ביל מארי וצ'בי צ'ייס. אקרויד נהג להתלוצץ שהשד הירוק "slimer" בסרט "מכסחי השדים" היה "רוחו של ג'ון בלושי" משום שלשד היה אותה אישיות חייתית כמו לבלושי.
הקומדיה הרומנטית "Continental Devide" שיצאה לאקרנים בספטמבר 1981, הייתה בכיכובו של בלושי ותיאר את דמותו של הכותב הטורים ההירואי של שיקגו ארני סוצ'אק המקבל משימה לחקור על מדען ציפורים בהרי הרוקי. הדמות הייתה מבוססת באופן חופשי על הכותב המנוח והפופולרי מייק רויקו שכתיבתו על שחיתות פוליטית לעיתון Chicago Daily News ולאחר מכן עד סוף ימיו לעיתון Chicago Tribune הייתה אגדית.
ביוגרפיה > חייו האישיים

בספרו של השחקן/כותב בשידור חי מניו יורק טים קזורינסקי נאמר כי בלושי היה כלי בהבאת קזורינסקי ל"סאטרדיי נייט לייב" ב-1981. אבל בזמן היותו בתוכנית, קזורינסקי נלחץ מהדרישות (דיק אברסול היה עכשיו המפיק הראשי והתוכנית הייתה לא כמו תקופת ההדוניזם שמייקל לורנס הפיק כשבלושי היה בתוכנית). הוא התקשר יותר מאוחר לבלושי ואמר שהוא צריך טרמפ לנמל התעופה כיוון שהוא עוזב וחוזר חזרה לשיקגו. בלושי ואשתו אספו אותו אבל סירב לקחת אותו לנמל התעופה ואמר שהאווירה בתוכנית עלולה להיות רעה. במקום זאת, בלושי לקח אותו לפסיכיאטר שבלושי ראה במשך שנה בזמן שהותו בתוכנית.
בלושי היה חבר של דן אקרויד שהיה איתו בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". הם נפגשו בטורונטו במקום שאקרויד היה מבקר שם באופן קבוע וישר "נדלקו" אחד על השני.
בלושי גייס את להקת Fear והביא אותם לאולפני צ'רוקי כדי להקליט שירים לפסקול של הסרט "שכנים", סרט שהוא ואקרויד כיכבו בו. שותפיהם המפיקים המוזיקליים סטיב קרופר וברוס רוב זוכרים את ההקלטות, אבל לא ידוע מה קרה עם הפסקול הסופי, שבסוף הוחלף בפסקול מסורתי. אולפני צ'רוקי (Cherokee) היו מקום קבוע ללהקת האחים בלוז המקורית עוד בהתחלה. ג'ון בלושי ודן אקרויד נהיו קבועים באולפן, בעוד שגיטריסט הלהקה, סטיב קרופר, עשה את אולפן למקום ההפקות הקבוע שלו. כשהם היו צריכים נגן בס הם היה מצטרף אליהם נגן הבס של הלהקה, דונלד "דאק " דאן. בזמנים אלו קרופר ושותפו להפקות ובעל האולפן, ברוס רוב, עבדו על מספר פרויקטים עם צמד המוזיקאים/קומיקאים, יחד עם הלהקה האהובה של בלושי, Fear, ויותר מאוחר בסרטו של אקרויד " Dragnet". 

"מה אני יכול להגיד? ג'ון היה מוכשר באופן קיצוני, ואפשר להגיד שהוא חי חיים "קיצוניים". אני חושב שמה שקרה לג'ון גרם להרבה אנשים להתפכח, כולל לי", אמר המפיק ברוס רוב.
מתופף להקת Fear סיפר שבלושי לא היה בסאטרדיי נייט לייב, במשך שנים, אבל "לתוכנית שבה היינו (עם דונלד פליזנס כמנחה) הוא בא להופיע. בהתחלה הוא עם גב כאילו מטיל את מימיו ואז הוא מסתובב למצלמה ואומר "בשידור חי מניו יורק!". זו הייתה טובה שהוא עשה לנו כי בזמן החזרה חלק מהקהל שהיו רקדנים דרכו על כבל או משהו ואז לא רצו שום רקדנים. אז כתמורה הוא הלך למשרד של גרנט טינקר בשבילנו ואמר 'אני אופיע בתוכנית אם הרקדנים יישארו.' ג'ון היה אדם נדיב".
בלושי היה נדיב לחבריו ומשפחתו והלווה כסף כשהיו צריכים. הוא השתמש בחלק מכספו על מנת לקנות לאביו חווה ליד סן דייגו, ועזר לחבריו בשיקגו בעסקיהם. הוא עזר לאחיו ג'יימס בלושי להיכנס ל"עיר השנייה", מקום שהוא בעצמו היה בו בתחילת הקריירה. הצד הנדיב שלו נראה בזמן היותו באחים בלוז; הוא ביצע שיר בלוז של אומנים שהוא שיוכלו להיעזר בכסף שיקבלו מהתמלוגים.
ביוגרפיה > מוות

ב-5 במרץ 1982, בלושי נמצא מת בחדרו בבונגלו מס' 3 שבמלון שבו שהה בלוס אנג'לס, קליפורניה. סיבת המוות הייתה תערובת של הרואין וקוקאין. בליל מותו ביקרו אותו בנפרד רובין ויליאמס (שהיה אז בשיא צריכת הסמים האישית שלו) ורוברט דה נירו והשאירו אותו בחברת אנשים אחרים יחד עם קת'י סמית'. מותו נחקר על ידי הפתולוג הפלילי ד"ר ראיין נוריס יחד עם עוד חוקרים, ובזמן שהממצאים נותחו, נקבע כי המוות נגרם כתוצאה מתאונה הקשורה במנת יתר.
חודשיים יותר מאוחר, סמית' הודתה בריאיון לנשיונל אינקווירר שהיא הייתה עם בלושי בליל מותו ונתנה לו את התערובת הקטלנית. לאחר הופעת המאמר "אני הרגתי את בלושי" במגזין ה-Enquirer בתאריך 29 ביוני 1982, התיק נפתח מחדש. סמית' הוסגרה מטורונטו, נעצרה והואשמה ברצח ממדרגה ראשונה. עסקת טיעון הפחיתה את ההאשמות לגרימת מוות ברשלנות והיא ריצתה את עונשה בכלא למשך 18 חודשים.
באחת מהופעותיו הטלוויזיונית הוא הצטלם לסדרת הקומדיה מחלק משטרה. לפי הצעתו של מפיק התוכנית רוברט ק. ווייס, בלושי צולם עם הפנים למטה בבריכת שחיה, מת. הצילום היה כחלק מבדיחה שבו האורח בסדרה לא נשאר בחיים מעבר לכותרות ההתחלה. בנוסף, כפי שמסופר באחת מההערות המצורפות לגרסת ה -DVD, ג'ון כמעט טבע בזמן צילום הסצנה. היא מעולם לא שודרה.
ביוגרפיה > מוות > זיכרון

בלושי וחברו דן אקרויד היו מועמדים להציג את הפרס הראשון בהיסטורית האוסקר לאפקטים מיוחדים בשנת 1982 (הסרט שודדי התיבה האבודה זכה בו), אבל ג'ון נפטר מספר שבועות לפני האירוע. שבור ממותו של ג'ון, אקרויד הציג את הפרס לבדו ואמר "שותפי היה אוהב להיות פה כדי להציג את הפרס בהתחשב בעובדה שהוא היה מעין אפקט מיוחד בעצמו".
ביוגרפיה > מוות > מחווה

חייו של ג'ון בלושי מפורטים בביוגרפיה "Wired : The Short Life and Fast Times of John Belushi" שכתב בוב וודוורד בשנת 1985. הרבה חברים וקרובים כולל אשתו ג'ודי, דן אקרויד וג'ים בלושי הסכימו להתראיין לספר, אבל אחר כך הרגישו שהתוצאה הסופית הייתה נצלנית ולא הציגה את ג'ון שהם הכירו. הספר עובד לסרט יותר מאוחר שבו בלושי גולם על ידי מייקל צ'יקליס בשנת 1989. חבריו של בלושי ומשפחתו החרימו את הסרט, דבר שגרם לסרט להיות כישלון.
ביוגרפיה > מוות > לאחר מותו

אלמנתו התחתנתה בשנית וכעת היא נקראת ג'ודית בלושי פיסאנו. הביוגרפיה שלה על ג'ון "Belushi : A Biography" היא אוסף של ראיונות בגוף ראשון וצילומים ופורסמה בשנת 2005.
ב-1 באפריל 2004, 22 שנה לאחר מותו, בלושי כובד בכוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד לאחר השתדלות של עשר שנים מצד ג'יימס בלושי וג'ודית בלושי פיסאנו. בין הנוכחים בטקס היו דן אקרויד, צ'בי צ'ייס, טד דנסון, מרי סטינבורגן וטום ארנולד.
בשנת 2006, ערוץ הביוגרפיות שידר את הפרק "ג'ון בלושי" במסגרת הסדרה "Final 24", תיעוד 24 השעות האחרונות בחייו שהובילו למותו.
פילמוגרפיה חלקית

טרזון (1975)
בית החיות (1978)
1941 (1979)
האחים בלוז (1980)
שכנים (1981)
דמויות ששיחק בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב"

פוטאבה הסמוראי
קפטן נד, אחד מחבריו של מיילס קאופרת'וויטס.
גייקוב פאפאג'ורג הידוע בשם "ג'ולייט "ג'ייק" בלוז" (מהאחים בלוז)
ג'ף ווידט ממשפחת ווידט
קווין ממערכון "הקניון"
קולדורף מ"Coneheads"
לארי פארבר מהזוג פארבר (אשתו גולמה על ידי גילדה רדנר)
לאוול ברוק מפרסומות Brock H&L
מאט קופר, ממערכוני אי הכרישים
פיט מ"קפה אולימפיה"
סטיב בושאקיס (שהיה בחיים האמיתיים חבר טוב של בלושי מהילדות)
פרנק לירי, אחד מאבירי מיקי הקדוש של קולומבוס.
דמויות ששיחק בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" > מפורסמים שחיקה

בין המפורסמים שחיקה ניתן למצוא את:
אליזבת טיילור
אלביס פרסלי
הנרי קיסינג'ר
ג'ימי הופה
ג'ו קוקר (החיקוי הכי מפורסם שלו)
ג'ון לנון
ליאוניד ברז'נייב
לודוויג ואן בטהובן
מרלון ברנדו
מנחם בגין
רוי אורביסון
סם פקינפה
סנג'י גנדי
ויליאם שאטנר
יאסר ערפאת
ראו גם

סאטרדיי נייט לייב
דן אקרויד
ג'ורג' קולטנובסקי

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1903 אנטוורפן, בלגיה 
 פטירה:  5 בפברואר 2000 (בגיל 96) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב־אמן של כבוד 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, פרובלמאי 
 מדינה:  בלגיה, ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  אלוף בלגיה בשחמט 4 פעמים
 
ג'ורג' קולטנובסקי (בצרפתית: George Koltanowski ‏ 17 בספטמבר 1903, אנטורפן – 5 בפברואר 2000), היה שחמטאי וסופר יהודי-בלגי-אמריקאי יליד בלגיה. ארבע פעמים אלוף בלגיה לשחמט. באופן בלתי פורמלי כונה קולטי.
קורות חיים

קולטנובסקי נולד למשפחה יהודית ממוצא פולני
ולמד שחמט תוך צפייה באביו משחק עם אחיו הבכור. הוא החל לשחק ברצינות בגיל 14, והיה לשחקן החזק ביותר בבלגיה לאחר מותו של אדגר קול בשנת 1932, ונטש את עסוקו כמלטש יהלומים כדי להקדיש את כל זמנו למשחק השחמט. קולטנובסקי שרת תקופה קצרה בצבא הבלגי, שם עיסוקו העקרי היה קילוף תפוחי אדמה. תוך כדי קילוף תפוחי אדמה ניתח עמדות שחמט בראשו, וכתוצאה תפוחי האדמה היו נקלפים לקוביות קטנות יותר ויותר.
בגיל 21 קולטנובסקי ביקר בתחרות השחמט הבינלאומית במראנו, כאשר כוונתו הייתה להירשם לאחת התחרויות בדרגים הנמוכים. עקב טעות טכנית של המארגנים לגבי זהותו שובץ לתחרות רבי האמנים, במקום שחקן שהוזמן אך לא הגיע. קולטנובסקי הסכים בשמחה ואם כי סיים בתחתית הטבלה, זכה לניסיון חשוב וסיים בתיקו משחק עם זיגברט טאראש. לאחר מכן השתתף בעוד 25 תחרויות בינלאומיות, הטובות בתוצאותיו היו מקום ראשון בתחרות אנטוורפן בשנת 1932, בתחרויות ברצלונה בשנים 1934 ו-1935 וכן זכייה באליפות בלגיה בשחמט בשנים 1923, 1927, 1930 ו-1936. באותה תקופה הוא היה בין השחמטאים הבלגים הבולטים לצד ארטור דונקלבלום.
בשנים אלו אליפות ארצות הברית הפתוחה הייתה בשיטת ליגה בה היו בתי מוקדמות ובית גמר. שנה לאחר מכן קולטנובסקי חזר כמנהל התחרות, תוך שימוש בשיטה השווייצרית להגרלת זוגות השחקנים. הוא ניהל בשיטה זו את אליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 1947, ולאחר מכן תר בארץ וקיים תחרויות רבות בשיטה זו. בתוך זמן קצר אומצה השיטה השווייצרית במרבית תחרויות השחמט בארצות הברית.
בשנת 1946 ניסה להעפיל לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה אך הודח בשלב המוקדם. במקביל לתחרויות הרבות שניהל קיים משחקים סימולטניים רבים. לאחר כישלונו באליפות 1946 לא שיחק יותר שחמט תחרותי, למעט שני משחקים כחבר בנבחרת האולימפית של ארצות הברית באולימפיאדת 1952 בהלסינקי. בשני המשחקים סיים בתיקו: האחד נגד רב אמן אלכסנדר קוטוב שהיה בעת ההיא אחד מהשחקנים החזקים ביותר בעולם, והשני עם האמן הבינלאומי טיבור פלוריאן, במשחק שנראה שקולטנובסקי אמור היה לזכות. בשנת 1950 הוענקה לקולטנובסקי דרגת אמן-בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה ובשנת 1988 קיבל תואר רב אמן לשם כבוד.
קורות חיים > משחקים סימולטניים

קולטנובסקי נהג לשחק משחקים סימולטנים עוורים שעוררו את התפעלות הקהל. בראשית 1935 הוא שיחק נגד 20 איש, זכה ב-10 משחקים והשיג תיקו בעוד 7. בשנת 1937 קבע קולטנובסקי שיא עולמי במשחק עיוור סימולטני כאשר שיחק בו זמנית ב-34 משחקים, אירוע שדווח בהרחבה בכל העולם. שיאו עדיין מופיע בספר השיאים של גינס. שנים מאוחר יותר מיגל ניידורף ויאנוש פלש הצהירו כי שברו שיא זה, אך האירוע בו שברו את השיא לא נוטר באותה דרך שבה נוטר האירוע של קולטנובסקי. בשנת 1960 שיחק קולטנובסקי 56 משחקים עיוורים, בהגבלת זמן של 10 שניות למסע. קולטנובסקי ניצח ב-50 משחקים וסיים 6 בתיקו.
בשנת 1950 קבע קולטנובסקי שיא במשחק סימולטני כששיחק נגד 271 איש, ניצח נגד 251 והשיג תיקו נגד 17.
קורות חיים > סגנון

קשה להגדיר את סגנון משחקו, אך נגד שחקנים חזקים דומה שנקט בפתיחת רגלי המלכה בלבן תוך שימוש תכוף בפתיחת קול.
הערות שוליים

↑  http://www.szachykorespondencyjne.mzszach.net/sternik/wiesci.htm
↑  ג. קולטנובסקי משחק סמוי נגד 20 איש, דבר, 22 בפברואר 1935
↑  יאנוש פלש התמודד עם 52 יריבים, מעריב, 18 בנובמבר 1964
↑  http://www.chessbase.com/columns/column.asp?pid=163
↑  שיא חדש במשחק סימולטאני, דבר, 20 בינואר 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810681007505606  BnF: cb17050197n (data)  GND: 1286104947  ISNI: 0000 0000 2106 8961  LCCN: n80046410  NTA: 07398468X  SNAC: w6tt8ffs  VIAF: 34152682491023310320   WorldCat (עם VIAF): 34152682491023310320
ג'ניפר הרמן

| --- | --- |

הרמן ב-2006
 לידה:  29 בנובמבר 1964 (בת 59) רינו, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  מרקו טרניאלו (2000–2013) 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 כניסה להיכל התהילה:  היכל התהילה של הפוקר לנשים (2010) היכל התהילה של הפוקר (2015)
 הישגים
 שיאים אישיים:  2 צמידי אליפות העולם בפוקר
 
ג'ניפר הרמן (באנגלית: Jennifer Harman; נולדה ב-29 בנובמבר 1964) היא שחקנית פוקר אמריקאית, והאישה הראשונה שזכתה ב-2 צמידי אליפות העולם בפוקר. בשנת 2015 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר.
פוקר

הרמן זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלה ב-2000 בטורניר Deuce to Seven Lowball, וריאציה בה לא שיחקה לפני כן. ב-2002 זכתה בטורניר לימיט טקסס הולדם, והייתה לאישה הראשונה שזוכה ב-2 צמידים. ב-2007 סיימה במקום השני בטורניר .H.O.R.S.E באליפות העולם הראשונה שהתקיימה באירופה.
ב-2004 פורסם פרק שהיא כתבה כחלק מהספר "Super System II" של דויל ברונסון, ובמשך שנים רבות שיחקה בטורנירים תחת חסותם של "Full Tilt Poker".
היא האישה היחידה המשחקת באופן קבוע ב-"Big Game" (אנ') שבחדר הפוקר בבלאג'יו, והופיעה רבות בתוכניות הטלוויזיה High Stakes Poker ו-Poker After Dark.
ב-2015 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר.
נכון לפברואר 2022, הרמן זכתה בסך של כ-2.7 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
פוקר > צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2000 | $5,000 No-Limit Deuce-to-Seven Draw | $146,250 |
| 2002 | $5,000 Limit Hold'em | $212,440 |
חיים אישיים

ב-2004 הפסיקה לשחק פוקר למשך שנה בעקבות השתלת כליה שעברה עקב מחלה תורשתית אשר ממנה אימה נפטרה כשהרמן הייתה צעירה. בעקבות כך הקימה את הקרן Creating Organ Donation Awareness, ומשתמשת בקשריה בקהילת הפוקר בכדי לקיים טורנירי פוקר לגיוס כספים למען מטרות שונות.
הערות שוליים

↑  Donnie Peters,‏ Jen Harman and John Juanda Selected as Poker Hall of Fame Class of 2015, באתר PokerNews,‏ 26 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  An exclusive conversation with poker legend Jennifer Harman, באתר SoMuchPoker, ‏4 באוגוסט 2017 (באנגלית)
↑  Jennifer Harman Charity Event Raises $111,000 for National Kidney Foundation, באתר PokerNewsDaily, ‏15 במרץ 2009 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007029327  SNAC: w6w794h3  VIAF: 315532948   WorldCat (עם VIAF): 315532948
דוקרן נמרי

| דוקרן נמרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: Plectropomus
מין:: דוקרן נמרי
שם מדעי
 Plectropomus leopardus ‏לספד, 1802

דוקרן נמרי (שם מדעי: Plectropomus leopardus) הוא מין של דג שונית ממשפחת הדקריים החי באוקיינוס השקט מאוסטרליה, יפן וחצי האי המלאי לאיי שלמה, איי קרוליין ופיג'י.
אורכו של הדקר 20–60 ס"מ ובעל גוף ארוך עם סנפירים רחבים. צבעו אדום עד אפור ומנומר בנקודות לבנות. הפה גדול וחזק ומכיל שיניים רבות והעיניים גדולות ושחורות עם גבות אדומות. דבר מיוחד אצל דג זה הוא שכל הפרטים נולדים כנקבות וחלקם מחליפים מין לזכרים. הסיבה לכך לא ברורה.
הדג פעיל במשך היום בשוניות האלמוגים ומחפש דגים קטנים בין האלמוגים. הוא מהיר מאוד ויתפוס כל דג שיצא החוצה. הוא ניזון בעיקר משוניתיים ומכחליים וגם מאדרוניים, סרטנים ורכיכות שונות. הדקר גם לא יהסס לקניבליות. דרך הציד שלו היא להמתין לטרף מטווח קרוב ולחכות לרגע מוצלח לתקוף. בנוסף דקר זה ינסה לחפש בני ברית לציד בדמות של ניבן ענקי, תפאר ענק או תמנון עינוני אשר יכולים להגיע לסדקים צרים מדי לדקר ולחלץ משם דגים היישר למלתעותיו.
הוא עצמו דג מאכל חשוב ודבר זה גורם לירידה במספרו בטבע.
הערות שוליים

↑  דוקרן נמרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566145105171  LCCN: sh97004401
ג'ורג' קוסטיגן

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1947 (בן 77) פורטסמות', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  Worsley Wardley Grammar School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' קוסטיגן (באנגלית: George Costigan; נולד ב-8 באוגוסט 1947) הוא שחקן אנגלי.