stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלינור רוזוולט
ביוגרפיה > הגברת הראשונה (1933–1945)

עם השבעתו לנשיא של פרנקלין רוזוולט ב-4 במרץ 1933, אלינור הייתה מוטרדת בתפקידה כגברת הראשונה. שלא כמו קודמותיה לתפקיד היא רצתה להמשיך לקדם את הנושאים הקרובים לליבה ובתמיכתו של בעלה, היא המשיכה בפעילות העסקית והמשיכה לקדם נושאים הקרובים לליבה. רוזוולט הייתה הגברת הראשונה שקיימה מסיבות עיתונאים באופן קבוע ובשנת 1940 הייתה אשת הנשיא הראשונה שנאמה בכינוס המדינתי של המפלגה הדמוקרטית. רוזוולט כתבה טור אישי שנקרא "My Day" ("היום שלי") בין השנים 1935 ל-1961, שפורסם ב-135 עיתונים ברחבי ארצות הברית.
במהלך 12 השנים בהן הייתה הגברת הראשונה, הקפידה רוזוולט לנסוע ברחבי ארצות הברית, להופיע בעצרות ובכינוסים ולהבטיח כי הבית הלבן קשוב לרחשי העובדים בתקופת השפל הגדול. ב-3 ביוני 1933, הופיע במגזין הניו יורקר קריקטורה בעקבות ביקורה במכרה, בו נראים שני כורים, שהאחד אומר לחברו: "למען השם, הנה מגיעה גברת רוזוולט!".
בתחילת 1933 צעדו בוושינגטון "חיל משלוח המענקים" (Bonus Army), משוחררי מלחמת העולם הראשונה ובני משפחותיהם שדרשו לקבל בהקדם את המענקים שהובטחו להם כדי להקל על הקשיים הכלכליים בזמן השפל הגדול. זו הייתה הפעם השנייה שהם עלו לוושינגטון. המצעד הראשון, היה בתקופת נשיאותו של הרברט הובר והצעדה פוזרה באלימות על ידי חיל הפרשים של הצבא האמריקאי ואילו במצעד השני, רוזוולט פגשה את המפגינים ושוחחה איתם על מצוקותיהם. הפגישה עם רוזוולט הפיגה את המתח בין החיילים המשוחררים וממשל ארצות הברית.
פרויקט מרכזי שאלינור רוזוולט הובילה במהלך כהונתו של בעלה, היה בניית קהילות חדשות לכורים ופועלים עניים כחלק מהניו דיל. היישוב הראשון היה בארתורדייל, מערב וירג'יניה (Arthurdale, West Virginia) והיה הראשון מבין מספר יישובים חדשים, שנבנו עבור פועלים עניים ובמטרה להוציא אותם מהעוני. בעוד שאלינור רוזוולט ראתה בארתורדייל הזדמנות חדשה ומלהיבה של הממשלה להעניק לאזרחים חסרי כל את הבסיס לחיים מוצלחים ועצמאיים, הפרויקט נעצר במהרה על רקע בעיות תקציביות ומחלוקות פוליטיות. רוזוולט המשיכה לגייס כספים לפרויקט במשך מספר שנים ואף תמכה בו מכיסה הפרטי. הפרויקט נחשב כישלון והותקף על ידי דמוקרטים ורפובליקנים כאחד. רוזוולט אמרה על הפרויקט: "אני לא יודעת אם אתה חושב שזה שווה חצי מיליון דולר, אבל אני חושבת שכן. פרויקט היישובים החדשים הותקף בקונגרס, בעיקר על ידי גברים שלא ראו בעצמם את המצוקה של הכורים ואת מה שניסינו לעשות עבורם...".
ביוגרפיה > פעילותה לקידום זכויות אדם

במהלך שנות נשיאותו של פרנקלין רוזוולט, אלינור רוזוולט הייתה אשת קשר מרכזית לקהילה האפרו-אמריקאית ולתנועה לזכויות האזרח. פעילותה למען עניים והיכרותה עם תוכניות הניו דיל, הובילו אותה למסקנה שהתוכנית מפלה אפרו-אמריקאים, שרק חלק קטן, ולא פרופורציונלי מכספי הסיוע מגיע אליהם. רוזוולט הפכה לאחד הקולות הבודדים בבית הלבן שדרשו שמשאבים יחולקו בין כלל אזרחי ארצות הברית.
בעידודה של אלינור רוזוולט, הוקם הקבינט השחור. גוף לא רשמי של אפרו-אמריקאים ששימשו כיועצי מדיניות ציבורית לנשיא ורעייתו לנושאים הקשורים לניו דיל ולמלחמת העולם השנייה. רוזוולט אירחה בבית הלבן מאות אפרו-אמריקאים, דבר שהיה נדיר לפני כן.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

עם כניסת ארצות הברית למלחמה, פעלה רוזוולט לאפשר לפליטים ילדים להגר לארצות הברית. היא הקימה ביוני 1940 את הוועדה לתיאום מאמצי ההצלה לילדים שכללה ארגונים אמריקאים שונים שפעלו למען פליטים. כן, היא ניסתה לשכנע את פרנקלין להגדיל את מכסות ההגירה של קבוצות נרדפות על ידי הנאצים, כולל יהודים. באוגוסט 1940, רוזוולט הביאה לכניסתם של 82 פליטים שהיו על הספינה הפורטוגזית SS Quanza, לאחר שבקשותיהם להיכנס לארצות הברית נדחו.
רוזוולט הייתה פעילה גם בהכנת העורף למלחמה. לתקופה קצרה ב-1941, כיהנה בתפקיד כיושבת ראש שותפה של לשכת ההגנה האזרחית ביחד עם ראש עיריית ניו יורק, פיורלו לה גוארדיה, ופעלה על מנת להעניק למתנדבים תפקידים מגוונים בהכנות למלחמה. היא פרשה מהתפקיד בעקבות חילוקי דעות עם לה גוארדיה וביקורת של בית הנבחרים על השכר הגבוה שקיבלו עובדי הלשכה.
רוזוולט עודדה את השתלבותן של נשים בעבודות החיוניות למאמץ המלחמתי בתפקידים שנחשבו עד אז לגבריים. היא התבטאה בנושא כשנה לפני שהדרישה הועלתה מהמעסיקים הגדולים בארצות הברית. רוזוולט גם תמכה בשילובם של טייסים אפרו-אמריקאים, טייסי טסקיגי, בחיל האוויר האמריקאי וביקרה בבית הספר לטיסה להכשרת טייסים שחורים באלבמה ואף טסה עם מדריך הטיסה האזרחי האפרו-אמריקני אלפרד "צ'יף" אנדרסון.
בהזמנתה של מלכת אנגליה, נסעה רוזוולט לבקר באנגליה, באוקטובר 1942. היא פגשה חיילים אמריקאים וכן סיירה באנגליה ולמדה על חיי האזרחים לאחר שלוש שנות מלחמה. ביקוריה זכו לעניין רב וקיבלו חשיפה עיתונאית אוהדת הן באנגליה והן בארצות הברית. באוגוסט 1943 היא ביקרה את הכוחות האמריקאים בדרום האוקיינוס השקט בליווי אדמירל ויליאם הולסי שאמר לאחר ביקורה, "היא לבדה עשתה טוב יותר מכל אדם אחר, או כל קבוצת אזרחים, שעברה באזור".
לאחר המלחמה, רוזוולט תמכה בתוכנית מורגנטאו שביקשה לפגוע ביכולות הכלכליות והצבאיות של גרמניה אחרי המלחמה. במרץ 1947 היא ארגנה יחד עם העיתונאי אדגר אנסל מורר (אנ') ועידה ארצית בנושא הבעיה הגרמנית בשיתוף עם האגודה למניעת מלחמת העולם השלישית. בסוף הוועידה פורסמה הודעה: "כל תוכנית להחיות את הכוח הכלכלי והפוליטי של גרמניה תהיה מסוכנת לביטחון הבינלאומי".
ביוגרפיה > פעילותה באומות המאוחדות

פרנקלין רוזוולט נפטר ב-1945 בעת שכיהן כנשיא. הוא השאיר הוראות ברורות בנוגע להקמת הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט בהייד פארק, ניו יורק. אלינור רוזוולט השקיעה את החודשים לאחר מותו להקמת הספרייה והמוזיאון. לאחר מותה גם כתביה הועברו לספרייה.
בין השנים 1946 ל-1952 רוזוולט הייתה חברה במשלחת האמריקאית לאספה הכללית של האומות המאוחדות. היא שימשה כראש המשלחת האמריקאית בוועדה ההומניטארית, החברתית והתרבותית של האספה הכללית, כיושבת ראש המשלחת של ארצות הברית באספה הכללית השישית שהתקיימה בפריז בשנת 1952. באותה תקופה, היא הייתה גם נציגה במועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות. אך, התפקיד המרכזי ביותר שהיא החזיקה באו"ם היה בוועדה לזכויות האדם שהייתה אחראית על ניסוח ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. היא הייתה יושבת ראש הוועדה בין השנים 1946 ל-1951.
הארי טרומן התמנה לנשיא עם מותו של רוזוולט. הוא ידע שהוא זקוק לתמיכתה של אלינור רוזוולט ואילו היא רצתה שטרומן ימשיך את מורשתו של בעלה. רוזוולט יעצה לטרומן בנושאים שונים והוא ביקש לשלב אותה בצוות שלו. ג'יימס פרנסיס ברנס, שכיהן אז כמזכיר המדינה, הציע לטרומן למנות את רוזוולט למשלחת הראשונה של ארצות הברית לאומות המאוחדות. בדצמבר 1945 מינה הנשיא הארי טרומן את רוזוולט כנציגה לעצרת הכללית של האומות המאוחדות. בתחילה מונתה רווזולט לוועדה בנושא נשק גרעיני, אולם טריגווה לי, המזכיר הכללי התקשר אליה וביקש שתקים את הוועדה לזכויות אדם. באפריל 1946 היא התמנתה ליושבת הראש הראשונה של ועדת ההקמה של ועדת האו"ם לזכויות האדם. רוזוולט המשיכה בתפקיד יושבת ראש כאשר הוקמה הוועדה באופן קבוע בינואר 1947. רוזוולט, רנה קאסין, ג'סי סטריט, ג'ון פיטרס המפרי (אנ') ואחרים ניסחו את ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. ההכרזה נוסחה בתחילתה של המלחמה הקרה והיו ניסיונות של מדינות שונות להשפיע על ההכרזה, אולם, רוזוולט פעלה שההצהרה תהיה מסמך המתייחס לזוועות שנחשפו במלחמת העולם השנייה. היא עמדה על כך שההצהרה תיכתב בשפה ברורה על מנת שאנשים מתרבויות שונות יוכלו לאמץ אותה. תפקידה של רוזוולט בניסוח ההצהרה היה משמעותי ביותר. כאשר אייזנהאואר נבחר לנשיא ארצות הברית, רווזולט סיימה את תפקידה באו"ם. כמה שנים מאוחר יותר, כשקנדי נבחר לנשיא הוא מינה את רוזוולט, בשנית, למשלחת ארצות הברית לאו"ם בין השנים 1961 - ל-1962 וכן לוועדה הלאומית המייעצת של חיל השלום.
רוזוולט ותנועת הנשים

רוזוולט לא הגדירה את עצמה כפמיניסטית ופעילותה למען נשים, לפחות עד ליום שהנשיא קנדי מינה אותה לעמוד בראש הוועדה הנשיאותית למעמד האישה (Presidential Commission on the Status of Women), הייתה חלק מפעילותה למען שוויון לכלל אזרחי ארצות הברית. בעוד שפרנקלין רוזוולט תמך בזכות הבחירה לנשים, לאשתו לא הייתה כל מודעות לנושא, וכשנשים קיבלו את זכות הבחירה בניו יורק ב-1918, היא אפילו לא הלכה להצביע.
בתחילת תקופת הניו דיל, רווזלט הייתה שחקנית מפתח בקידומן של נשים בתוכניות הכלכליות שממשל רוזוולט קידם ובקידום נשים לעמדות ניהול במסגרת הניו דיל. במקביל, כשמפלגת הנשים הלאומית פעלה לקדם את התיקון לשוויון זכויות (ERA), אלינור רוזוולנט, לא תמכה בתיקון ואף התנגדה לו. לטענתה, התיקון יפגע בנשים חלשות ועניות שרק עתה מקבלות הגנה בחוק, וכן היא הסתייגה מהסגנון הלעומתי של אליס פול וחברות מפלגה נוספות.
בשנות החמישים, תפקידה הבינלאומי של רוזוולט באו"ם בוועדה לזכויות האדם, הוביל אותה להפסיק לבקר בפומבי את תיקון שוויון זכויות, אף על פי שמעולם לא תמכה בו. בתחילת שנות השישים, היא הודיעה כי בשל התמיכה הרחבה בתיקון, ה-ERA כבר אינו מהווה איום על נשים כבעבר.
הנשיא קנדי ייסד את הוועדה הנשיאותית למעמד האישה ב-14 בדצמבר 1961 ומינה את רוזוולט ליושבת ראש הוועדה בזכות מעמדה כאחת הנשים המשפיעות ביותר בארצות הברית באותה התקופה וכהוקרה על תמיכתה בו במרוץ לנשיאות. הנשיא ביקש מהוועדה לנתח את המדיניות התעסוקתית המשפיעה על נשים, כגון חוקים ותקנות הנוגעים לשעות עבודה, שכר, זמינות ואיכות המשרות המוצעות לנשים, ייצוג משפטי לנשים, זמינות ואיכות הכשרה וייעוץ לנשים עובדות.
דמותה בתקשורת

רוזוולט השתמשה באמצעי התקשורת יותר מכל קודמותיה; היא קיימה 348 מסיבות עיתונאים, ב-12 שנות הנשיאות של בעלה. רוזוולט אסרה על כתבים גברים לקחת חלק במסיבות העיתונאים שלה וכך אילצה את העיתונים להעסיק עיתונאיות. במהלך כל כהונתו הראשונה של רוזוולט, ענתה על שאלות של קוראות בירחון הנשים האמריקאי Woman's Home Companion. היא המשיכה לפרסם מאמרים בעיתונים שונים, ופרסמה יותר משישים מאמרים בכתבי עת לאומיים בתקופת כהונת בעלה כנשיא. רוזוולט פרסמה גם טור יומי, בשם "היום שלי", שהופיע שישה ימים בשבוע מ-1936 ועד מותה ב-1962. בטור כתבה על פעולותיה היומיומיות, אך גם על נושאים חברתיים והומניטריים שהטרידו אותה.
ב־1933 פרסמה רוזוולט את הספר It's Up to the Women (זה תלוי רק בנשים) שעסק במתן עצות לנשים במהלך השפל הגדול. בספר היא מביעה תמיכה בחינוך ציבורי, תפישתה בנושא גידול ילדים ואת מחשבותיה בנושא איזון בית-עבודה.
רוזוולט שידרה כ-300 משדרי רדיו - מספר דומה למספר השידורים של בעלה כנשיא. היא דיברה על חינוך ילדים, חייהן של נשים בארצות הברית ואף התייחסה לנושאי השעה. התוכניות היו בחסות חברות מסחריות שונות וחלק מהכספים שהרוויחה היא תרמה לארגוני צדקה שונים.
השידור המפורסם ביותר שלה היה ב-7 בדצמבר 1941 בשעות בערב ברשת NBC, שהתייחסה לתקיפה היפנית בפרל הארבור:
”אנחנו האנשים החופשיים של ארצות הברית של אמריקה שלא ניתן לנצח אותם”. התוכנית שלה שודרה לפני הנאום של פרנקלין רוזוולט על המתקפה ולמעשה היא זו שהתייחסה ראשונה למתקפה.
בחג המולד 1941, יצא לאקרנים סרט תעמולה שרווזולט כתבה, "נשים בהגנה" (Women in Defense). הסרט הציג את מקומן החשוב של נשים בהיסטוריה האמריקאית ועודד נשים להתגייס למאמץ המלחמתי.
רוזוולט ביקרה מספר פעמים בישראל (בשנים 1952, 1955, 1959, 1962) ללא בעלה הנשיא ושמשה כנשיאה העולמית של עליית הנוער.
מורשת

ב־7 בנובמבר 1962, נפטרה אלינור רוזוולט בניו יורק כתוצאה מאי-ספיקת לב אשר נבעה ממחלת השחפת. הנשיא קנדי הורה להוריד את הדגל האמריקאי למחצית התורן ברחבי העולם, כמחווה לרוזוולט.
לאחר מותה, ב-1973, נכללה רוזוולט בהיכל התהילה הלאומי לנשים ובשנת 1989 הוקמה קרן לפרס על שם אלינור רוזוולט הניתן לאדם, פרויקט, ארגון או מוסד התורם לשוויון וחינוך של נשים וילדות.
ב־1998 הכריז הנשיא ביל קלינטון על פרס אלינור רוזוולט לזכויות אדם שניתן לאמריקאים שפועלים למען זכויות בארצות הברית. הפרס הוענק לראשונה לרגל יום השנה ה-50 להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, ולהוקיר את תפקידה של אלינור רוזוולט כ"כוח המניע" בניסוח ההצהרה. הפרס הוענק מ-1998 עד לסוף ממשל קלינטון ב-2001. הילרי קלינטון, חידשה את פרס אלינור רוזוולט לזכויות האדם.
ב-1996, נחכה אנדרטת אלינור רוזוולט בפארק ריוורסייד בעיר ניו יורק. האנדרטה היא האנדרטה הראשונה שהוקמה לזכרה של אשת נשיא ארצות הברית.
אחת מאמרותיה המפורסמות היא:
You get more joy out of the giving to others, and should put a good deal of thought into the happiness you are able to give.
(אתה מקבל יותר שמחה מנתינה לאחרים, ועליך להקדיש מחשבה רבה לאושר אשר ביכולתך להעניק).
רוזוולט וסריגתה

רק לעיתים רחוקות, נראתה רוזוולט בלי תיק הסריגה שלה, היא יצרה בגדי תינוקות, סוודרים, 'סריגת מלחמה' (גרביים וכובעים לחיילים). היא סרגה בוועידות פוליטיות ובנסיעות, אחרי ארוחות ערב רשמיות, בזמן ישיבות באו"ם ובמסיבות משפחתיות בלתי רשמיות. אף בקריקטורות פוליטיות היא הופיעה סורגת.
בצילומים ממהלך מחייה, מסוף שנות העשרה ועד קרוב למותה בגיל 78, היא נראית סורגת. רוזוולט גם רקמה ריקמה משוכלת ותפרה. היא תפרה וסרגה מגיל 6. האומנת שלה לימדה אותה לתקן גרביים. בבית סבתה, לא סבלו 'ידיים בטלות', אלינור גודלה להאמין שסדר ומשמעת ריסנו את הרגשות וכך גם מנעו מחלות.
במלחמת העולם הראשונה, עזרה בארגון נשות אנשי הצי לסרוג עבור הימאים. בשנת 1941 כגברת הראשונה של ארצות הברית היא התחילה את 'הסריגה למען הלוחמים' ואנשים קראו לה בחיבה 'הסורגת הראשונה של המדינה (the first knitter of the land).
בכל מקום אליו הלכה היא סרגה, סמל לאשה המסורתית שליווה את הגברת הראשונה המיוחדת במינה. ג'רלד סמית [Gerald Smith] האנטי קומיניסט שעלב בה רבות על פעילותה הציבורית, כתב עליה שיר לגלגני בנוסח 'העורב' של אדגר אלן פו "Never Sitting, never quitting, (n)ever knitting".
לקריאה נוספת

Joseph P. Lash, Eleanor and Franklin: the Story of their Relationship, Based on Eleanor Roosevelt's Private Papers, Norton, 1971 (הספר בקטלוג ULI)
Doris Kearns Goodwin, No Ordinary Time: Franklin and Eleanor Roosevelt: the Home Front in World War II, Simon & Schuster, 1994 (הספר בקטלוג ULI)
Allida M. Black (ed.), Courage in a Dangerous World: the Political Writings of Eleanor Roosevelt, Columbia University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Maurine Hoffman Beasley, Eleanor Roosevelt: Transformative First Lady, University Press of Kansas, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
Leonard C. Schlup (ed.), Donald W. Whisenhunt (ed.), It Seems to Me: Selected Letters of Eleanor Roosevelt, University Press of Kentucky, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Dario Fazzi, Eleanor Roosevelt and the Anti-Nuclear Movement: the Voice of Conscience, Palgrave Macmillan, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Dario Fazzi (ed.), Anya Luscombe (ed.), Eleanor Roosevelt's Views on Diplomacy and Democracy: the Global Citizen, Palgrave Macmillan, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
John F. Sears, Refuge Must be Given: Eleanor Roosevelt, the Jewish Plight, and the Founding of Israel, Purdue University Press, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
סאאב פורמולה ג'וניור

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סאאב
 שנות ייצור:  1960
 סיווג:  מכונית מרוץ
 מפרט טכני
 מנוע:  בוקסר 3 צילינדרים 950 סמ"ק המפיק 95 כ"ס ב-7,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
סאאב פורמולה ג'וניור (בשוודית: Saab Formula Junior) היא מכונית מרוץ בקטגוריית "Formula Junior" (אנ') מתוצרת תאגיד סאאב השוודי אשר יוצר בשנת 1960.
מאפיינים

דגם "סאאב פורמולה ג'וניור" יוצר במפעל "סאאב" בעיר טרולהטן בשוודיה.
יוצרו 2 יחידות.
הדגם בנוי מאלומיניום מונוקוק (אנ') מתקדם במקום מארז חלל רב-צינורי רב, כמו מכוניות פורמולה ג'וניור אחרות.
גוף תיבה פתוח (Open Box body).
1 נהג.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
אף הדגם עשוי מפיברגלס.
מנוע שתי פעימות.
2 מאיידים מתוצרת "Solex Carburetor" (אנ').
בין השנים 1960–1961 דגמי "סאאב פורמולה ג'וניור" השתתפו ב-9 מרוצים לקטגורית "פורמולה ג'וניור". בשנת 1961 נהג המרוצים "Carl-Magnus Skogh" (צר') הגיע למקום הראשון בעיר "Skarpnäcksloppet" בשוודיה. בשנת 1961 במרוץ "Danish Grand Prix" (אנ') הגיעו דגמי "סאאב פורמולה ג'וניור" למקומות ה-12 וה-13.
תמונות

"סאאב פורמולה ג'וניור"
"סאאב פורמולה ג'וניור"
"סאאב פורמולה ג'וניור"
ראו גם

סאאב
הערות שוליים

↑  פורמולה ג'וניור - היסטוריה formulajunior
↑  "סאאב פורמולה ג'וניור" saabmuseum.com/en/saab-model/saab-formula-junior
↑  "סאאב פורמולה ג'וניור" saabmuseum.com/en/technical-specifications/saab-formula-junior-technical-specifications
↑  "סאאב פורמולה ג'וניור"  tumblr.com/search/saab
↑  מונוקוק - היא מערכת מבנית שבה עומסים נתמכים דרך העור החיצוני של האובייקט, בדומה לקליפת ביצה. בנוסף, מונוקוק נושא כוחות מתיחה ודחיסה בתוך העור, וניתן לזהות אותו בהיעדר מסגרת פנימית נושאת עומס
↑  "סאאב פורמולה ג'וניור" - שרטוט (מבט מהצד, מבט מלמעלה, מבט קדימה, מבט מאחור drawingdatabase.com/saab-formula-junior
וולוו 66

| --- | --- |

Volvo 66
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Daf volvo 66
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1975–1980
 הרכבה:  הולנד הולנד
 מודל קודם:  דאף 66
 מודל אחריו:  וולוו סדרה 300
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,900 מ"מ
 רוחב:  1,500 מ"מ
 גובה:  1,380 מ"מ
 משקל:  845 ק"ג (דגם סדאן)
 בסיס גלגלים:  2,250 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.1 ליטר המפיק 47 כ"ס  4 צילינדרים, 1.1 ליטר המפיק 53 כ"ס  4 צילינדרים, 1.3 ליטר המפיק 57 כ"ס
 הילוכים:  CVT  ("Continuously variable transmission" (אנ')) מסוג "Variomatic" (אנ')
 מעצב:  Giovanni Michelotti (designer) (אנ')
 
וולוו 66 (באנגלית: Volvo 66) היא מכונית משפחתית קטנה מתוצרת יצרנית הרכב ההולנדית VDL Nedcar (אנ') אשר הייתה חברת בת של יצרנית הרכב השוודית  וולוו, ויוצרה בין השנים  1975–1980.
תצורות

2 דלתות - סדאן
3 דלתות - סטיישן
2 דלתות - קבריולה
מנועים

1.1 ליטר (מנוע בנזין)
1.3 ליטר (מנוע בנזין)
וולוו 66

5 נוסעים
מנוע קדמי
מנוע הנעה אחורית
יוצרו 77,637 יחידות מדגם סדאן
יוצרו 28,400 יחידות מסוג סטיישן
תמונות

"וולוו 66"
"וולוו 66" דגם "DL"
"וולוו 66" דגם "DL"
"וולוו 66" דגם "DL"
"וולוו 66" דגם "DL", שנת 1980
"וולוו 66", דגם "GLS Combi" - סטיישן, שנת 1976
"וולוו 66", דגם "GLS Combi" - סטיישן, שנת 1976
"וולוו 66", דגם "GLS Combi" - סטיישן, שנת 1977
"וולוו 66", דגם "GLS Combi" - סטיישן, שנת 1977
ראו גם

וולוו
וולוו ÖV4
וולוו 1800 p
וולוו PV 36
וולוו PV51
וולוו PV444 / PV544
וולוו L340
וולוו Duett
וולוו T6
הערות שוליים

↑  וולוו 66 volvocars.com/international/about/our-company/heritage/heritage-models/35-66
↑  וולוו 66 autoevolution.com/cars/volvo-66-1975
↑  "וולוו 66" - סטיישן, שנת 1978 autoweek.com/article/car-life/riding-1978-volvo-66-gl-estate
↑  "וולוו 66" - תמונות (ראו "וולוו 66" קבריולה autowereld.nl/volvo/66
↑  "וולוו 66" volvoclub.org.uk/66reg
פול וייט ג'וניור

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1972 (בן 52) ארצות הברית אייקן, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית 
 משקל:  180 קילוגרם
 גובה:  2.1 מטרים
 לאום:  ארצות הברית 
 קריירה מקצוענית:  9 בפברואר 1999 – הווה (25 שנים) 
 
פול דונלד וייט ג'וניור (באנגלית: Paul Donald Wight Jr;‏ נולד ב-8 בפברואר 1972, אייקן, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית) הוא מתאבק מקצועי ושחקן אמריקאי הידוע בשם הזירה שלו "ביג שואו".
קריירה > תקופת ה-WWE

יום לאחר שהחוזה שלו עם WCW פג, וייט חתם על חוזה לעשר שנים ב-WWF. את הבכורה שלו הוא ערך חמישה ימים לאחר החתימה על החוזה, כדמות "רעה" וחבר בקבוצתו של הבעלים של הארגון, וינס מקמהן, "התאגיד". הוא הופיע לראשונה באירוע "יום ולנטיין הקדוש", במהלך קרב כלוב בין וינס מקמהן לסטיב אוסטין, כשהוא מופיע מתחת לזירה ותקף את אוסטין. אולם, לאחר שזרק את אוסטין אל אחד מקירות הכלוב, קרס הקיר כשאוסטין אחז בו וכך ניצח בקרב. וייט הפך לשומר הראש של מקמהן.
בהתחלה, שמו של וייט היה "Big Nasty" פול וייט לפני ששינה את שמו ל"ביג שואו" פול וייט, ולבסוף הוכר רק כ"ביג שואו". מקמהן רצה להבטיח שהרוק, שהיה חבר בתאגיד, יגן על האליפות שלו מול אוסטין ברסלמניה. לכן, הוא נתן לוייט להתאבק מול מנקיינד על הזכות לשפוט את הקרב על האליפות ברסלמניה. וייט שלט בקרב, אך נפסל בו, ולכן מנקיינד נהיה השופט, למרות שנלקח לבית החולים (אבל חזר בהמשך הלילה). מקמהן זעם על וייט, וסטר לו, מה שגרם לוייט לתקוף את מקמהן. לאחר שהפסיד למנקיינד בקרב "חדר דוודים" חודש לאחר מכן, וייט הפך לדמות "טובה" והצטרף למנקיינד, קן שמרוק וטסט לקבוצה שנקראה "האיגוד", שנלחמה נגד קבוצת התאגיד. וייט התחיל יריבות מול הקברן, ואף נלחם מולו על האליפות העולמית בתוכנית Raw ב-7 ביוני. השופט עצר את הקרב לאחר שוייט העביר את הקברן דרך הזירה. למרות זאת, וייט והקברן כרתו ברית, וזכו באליפות הזוגות מאקס פאק ומ"אחיו" של הקברן, קיין. לאחר שהפסידו את התארים לרוק ולמנקיינד, הם זכו בתארים שוב רק כדי להפסיד אותם כעבור כמה ימים שוב לרוק ולמנקיינד.
לאחר שהקברן נפצע, ביג שואו התרכז באליפות העולם. בנובמבר, שואו קיבל את מקומו של אוסטין הפצוע בקרב משולש מול הרוק וטריפל H, וזכה בתואר. הוא נכנס ליריבות מול ביג בוס מן, שלעג למשפחתו, וניצח אותו בקרב על האליפות. בפרק הראשון של Raw בשנת 2000, הפסיד ביג שואו את האליפות לטריפל H. לאחר מכן, שואו ניסה לזכות בתואר שוב והפך ל"רע" כשנכנס ליריבות מול הרוק. לאחר שהרוק הדיח אותו מקרב הרויאל ראמבל בו המנצח יקבל קרב על האליפות, שואו הראה עדויות שהרוק הודח קודם לכן. הם נלחמו על הזכות לאתגר את האלוף, ושואו ניצח לאחר עזרה משיין מקמהן. למרות זאת, שואו הפסיד לרוק בקרב ב-Raw לאחר התערבות מצד וינס מקמהן, בקרב שבו אם שואו היה מנצח, הרוק היה פורש מהארגון. מכיוון שרוק ניצח, הקרב ברסלמניה הפך להיות קרב משולש. כעבור שבוע, הקרב המשולש (יחד עם טריפל H) התרחש בתוכנית רגילה תחת התנאי שלא יתקיים ברסלמניה. טריפל H ניצח לאחר שהצמיד את שואו, אולם לינדה מקמהן קבעה שטריפל H יאלץ להגן על תארו מול שואו, רוק ומיק פולי ברסלמניה בקרב הדחות. לאחר ששלושת האחרים עבדו יחד נגדו ברסלמניה, שואו הודח ראשון מהקרב.
לאחר מכן, שואו נהיה דמות "טובה" שוב לאחר שהתחיל לחקות מתאבקים אחרים. לאחר שניצח את קורט אנגל, נכנס ליריבות עם חברו לשעבר שיין מקמהן, והפסיד לו בקרב שבו הם יכלו להילחם בכל מקום בבניין לאחר התערבות מצד חבריו של שיין. כעבור חודשיים, שואו חזר, תקף את האנדרטייקר ונהיה שוב "רע" ועוזר של שיין מקמהן. לאחר שאנדרטייקר זרק את שואו מהבמה, וייט נעדר מהתוכניות, ונשלח לארגון ההתפתחותי של ה-WWF כדי לשפר את הכושר שלו.
קריירה > יריבויות שונות (2000-2001)

וייט חזר ברויאל ראמבל 2001, אך הודח במהירות בידי הרוק. שואו הכועס העביר את הרוק דרך שולחן שדרנים לאחר מכן. אז הוא נלחם בקרבות על אליפות ההארדקור (קרבות ללא חוקים), אותה הפסיד לקיין בקרב משולש יחד עם רייבן ברסלמניה. כשמתאבקי WCW "פלשו" ל-WWF, הפך שואו שוב ל"טוב" כשנשאר נאמן ל-WWF. הוא נלחם מול שיין מקמהן בקרב "האחרון שעומד" והפסיד לאחר התערבות. הוא גם היה האיש הראשון שהודח בקרב הצוותים האחרון בין WCW ל-WWF, אולם קבוצתו זכתה בקרב.
לאחר תקופה מסוימת בלי עלילות חשובות, הועבר שואו לתוכנית Raw במהלך פיצול התוכניות. שואו בגד בסטיב אוסטין, נהיה שוב "רע" והצטרף שוב ל-nWo. שואו וריק פלייר הפסידו לסטיב אוסטין בקרב שניים על אחד. לאחר יריבות עם בוקר טי, ה-nWo התפרקו.
קריירה > סמאקדאון

בסוף 2002, עבר שואו ל-SmackDown, ומיד איתגר את האלוף ברוק לסנר לקרב על התואר. הוא ניצח את לסנר וזכה באליפות, אך כעבור חודש הפסיד אותה לקורט אנגל. לאחר שהפסיד בעוד קרב ללסנר, נכנס ליריבות מול הקברן, אותו זרק מהבמה ופצע. שואו ושותפו A טריין הפסידו לקברן ברסלמניה. לאחר מכן נכנס שוב ליריבות מול לסנר ונלחם מולו כמה פעמים על התואר. בתקופה זאת גם הפריש את האלק הוגאן מהיאבקות פעילה. באוקטובר הוא ניצח את אדי גאררו וזכה באליפות ארצות הברית, ויצר ברית עם לסנר.
ברסלמניה 20, ביג שואו הפסיד את התואר שלו לג'ון סינה. לאחר מכן, הפסיד לאדי גאררו בקרב פרישה. לאחר מכן, בכעסו, זרק את המנכ"ל של סמאקדאון, קורט אנגל, מהבמה, ופצע אותו. כעבור חמישה חודשים, חזר שואו (לאחר שהוחתם בידי המנכ"ל החדש, תיאודור לונג) והתערב בקרב בין אנגל וגאררו. הוא בחר להילחם דווקא מול אנגל, והפך שוב ל"טוב". אנגל ירה בשואו חץ הרדמה וגילח את שיערו, אולם שואו ניצח אותו באירוע.
לאחר כמה קרבות על אליפות העולם, בהם הפסיד, הוא נלחם בקרב סומו מול אלוף סומו ברסלמניה. לאחר מכן הועבר ל-Raw.
קריירה > צוות עם קיין

שואו היה אחד מהאנשים שנכנסו לסקר שבו המנצח ילחם מול אלוף ה-WWE ג'ון סינה וקורט אנגל על האליפות. לאחר ששון מייקלס ניצח, ביג שואו וקיין, שתי האפשרויות האחרות, נאלצו להילחם על תוארי הזוגות. הם זכו בתארים. במהלך החודשים הבאים נכנסו שואו וקיין ליריבות עם בטיסטה ואף פצעו אותו.
לאחר ששואו הפסיד בקרב העפלה לקרב מרובה משתתפים על האליפות בגלל התערבות מצד טריפל H, הוא עזר לקיין לנצח את טריפל H מאוחר יותר בקרב העפלה נוסף. הוא התחיל יריבות עם טריפל H שבמהלכה טריפל H שבר לו את היד עם פטיש. הוא הפסיד לטריפל H.
לאחר יריבות מול קרליטו וכריס מאסטרס על תוארי הזוגות, הפסידו שואו וקיין את תוארי הזוגות. לאחר מכן קיין "השתגע", דבר שהצית יריבות ביניהם שהסתיימה בקרב שנגמר בתיקו.
קריירה > המעבר ל-ECW

בקיץ 2006 עבר מ-Raw לתוכנית החדשה ECW. לאחר שהצטרף אל ECW בקרב מרובה משתתפים. לאחר מכן ניצח את רוב ואן דאם וזכה אליפות ECW בעזרתו של פול היימן. לאחר יריבויות שונות, הפסיד את תארו לבובי לאשלי. לאחר קרב חוזר, עזב וייט את הארגון על מנת לטפל בפציעות.
קריירה > חזרה ל-WWE

בפברואר 2008 חזרה הדמות "ביג שואו" לקחת חלק פעיל במופעי הקרבות המבוימים של ה-WWE, תקף את ריי מיסטריו ונכנס ליריבות מול המתאגרף פלויד מייוות'ר, לו הפסיד ברסלמניה. לאחר עוד כמה יריבויות, הצטרף לויקי גאררו כדי לעזור לה מול הקברן. הם נלחמו בשלושה קרבות, כששואו זכה בראשון אולם הפסיד בשניים האחרונים. לקראת אירוע הרסלמניה השנתי נקבע כי דמותו של "ביג שואו" תתחרה נגד ג'ון סינה, ונגד אדג', אלוף העולם במשקל כבד על תוארו בקרב המרכזי של האירוע. בחלוף הזמן התגלה כי "ביג שואו" וויקי גאררו מנהלים רומן אשר יצר סערה בתסריט התוכנית. ברסלמניה 25 הפסיד ביג שואו לג'ון סינה בקרב על אליפות העולם במשקל כבד בו היה מעורב גם אדג'. כעבור חודש עזר לאדג' לנצח את סינה סופית, והתחיל יריבות איתו. הוא הפסיד לסינה במהלך הקרבות ביניהם.
קריירה > חזרה ל-WWE > זכייה באליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE יחד עם כריס ג'ריקו

במהלך 2009 החזיק באליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE יחד עם עמיתו כריס ג'ריקו, אך באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות של חודש דצמבר הפסידו את תארם לצמד ה-DX. לאחר חודשיים צוות ביג שואו למתאבק המיז שהחזיק באותו זמן באליפות ארצות הברית וזכה איתו באליפות הזוגות חזרה. לאחר מכן הפסידו את האליפות להארט דיינסטי. ביג שואו תקף את מיז והפך שוב ל"טוב". ביחד הם נודעו בשם שואומיז.