stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגאקליטה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  25 בנובמבר 2000 
 מגלה:  סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט, ינגה פרננדס 
 על שם:  מגאקליטה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  24,687,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.421
 זמן הקפה:  792.437 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.30 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  152.8°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  5.4 ק"מ
 מסה:  ‎2.1×1014‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  21.7
 
מגאקליטה (Megaclite ; נקרא גם Jupiter XIX) הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק אשר התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכתו של האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג הירח בשם S/2000 J 8.
קוטרו של מגאקליטה הוא 5.4 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.30 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של מגאקליטה סביב צדק הוא 24,687,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 792.437 יממות.
מגאקליטה בעל בהירות נראית של 21.7.
מגאקליטה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.421.
הוא נקרא על שם מגאקליטה, אמם של תֶבֶה ושל לוקרוס לפי המיתולוגיה היוונית.
מגאקליטה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, קבוצת ירחים זו קרויה על שמו של הירח פסיפאה, ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, לקבוצה זו משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, אוטונואה, ספונדה, יורידמה והגמונה.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
מלניק 42

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  דג זהב
 סוג:  על-ענק כחול
 בהירות נראית:  12.78
 סיווג ספקטרלי:  O2If
 עלייה ישרה:  05ʰ 38ᵐ 42.12ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏55.19″ ‏05′ ‏69°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  7.4-
 מרחק:  169,000  שנות אור 51,815.06  פארסק
 רדיוס:  21.1 רדיוסי שמש
 מסה:  189 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 3,600,000 מהשמש
 טמפרטורה:  47,300 K
 מהירות סיבוב:  240 ק"מ/שנייה
 
מלניק 42 הוא כוכב על-ענק כחול מאסיבי הנמצא בערפילית הטרנטולה שבענן המגלני הגדול, בקבוצת הכוכבים דג זהב, במרחק של 163,000 שנות אור (49,970 פארסק) מכדור הארץ. רדיוסו של הכוכב גדול פי 21.1 מרדיוס השמש, מסתו גדולה פי 189 ממסת השמש וטמפרטורת פניו 47,300 קלווין. עוצמת ההארה שלו גדולה פי 3.6 מיליון מעוצמת ההארה של השמש (בהירותו המוחלטת מדרגה 7.4-) אך בהירותו הנראית היא מדרגה 12.78 בלבד. הוא מסתובב על צירו במהירות של 240 ק"מ שנייה.
הכוכב נמצא במרחק של פחות משני פארסק (6.5 שנות אור) ממרכז צביר הכוכבים R136 אך הוא אינו שייך לליבת הצביר. כאשר הכוכב התגלה הוא סווג כבעל ספקטרום של WN ולאחר מכן O3if. כיום, נקבע שסיווגו הספקטרלי של הכוכב יהיה O2If.
NGC 210

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  לווייתן
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  3 באוקטובר 1785
 סוג:  גלקסיית מוט ספירלית
 בהירות נראית:  11
 סיווג מורפולוגי:  SAB(s)b
 עלייה ישרה:  00ʰ 40ᵐ 35.0ˢ
 נטייה:  ‏22″ ‏52′ ‏13°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.5-
 מרחק:  5,000,000 ± 67,000,000  שנות אור 1,532,989.94±20,542,065.24  פארסק
 קוטר:  100,000 שנות אור
 הסחה לאדום:  1,636 ק"מ/שנייה 0.005457  z
NGC 210 היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת בקבוצת הכוכבים לוייתן במרחק של כ-67 מיליון שנות אור. הגלקסיה התגלתה ב-3 באוקטובר 1785 על ידי האסטרונום האנגלי ויליאם הרשל.
מאפיינים פיזיים

זרועותיה של הגלקסיה הן בעלות צורה משונה ונראות כאילו הן בתהליך של הפרדות ממרכז הגלקסיה ויצירת טבעת המקיפה אותה. חלקה הפנימי הוא בעל צורה של עדשה והוא מכיל שביל אבק העובר דרכו. גרעין הגלקסיה נראה בהיר הרבה יותר מחלקה החיצוני ולכן משערים שהוא גרעין גלקטי פעיל.
מאפיינים פיזיים > לוויינים

בתמונה בצד ימין מתחת לכוכב הבהיר, נמצאת הגלקסיה 2MASX J00403079-1353088, שמישורה מקביל לקו הראייה אליה. היא ככל הנראה הוא גלקסיית לוויין של NGC 210, אך ההסחה לאדום שלה לא ידועה ולכן לא ניתן לקבוע את מרחקה, כך שייתכן שהיא כלל אינה קשורה ל-NGC 210.
סופרנובות

ב-7 בספטמבר 1954 התגלתה בחלקה החיצוני של הזרוע השמאלית של NGC 210 הסופרנובה SN 1954R עם בהירות נראית מדרגה 15.9. והיא ככל הנראה ארעה בגלקסיה.
גלקסיית טבעת

אובייקט הוג - גלקסיית טבעת
גלקסיית טבעת היא גלקסיה עם מראה טבעתי. הטבעת מכילה כוכבים מאסיבים, כחולים וצעירים, כאשר אלה זוהרים מאוד. האזור המרכזי מכיל חומר זוהר יחסית. אסטרונומים מאמינים שגלקסיות טבעת נוצרות כאשר גלקסיה קטנה עוברת דרך מרכזה של גלקסיה גדולה. מכיוון שרוב הגלקסיה מכילה מרחב ריק, ה"התנגשות" רק לעיתים נדירות גורמת להתנגשויות ממשיות בין כוכבים. מכל מקום, ההפרעות בכבידה הנגרמות בעקבות אירוע כזה יכולות לגרום לגל של ייצור כוכבים לנוע דרך גלקסיה גדולה. אובייקט הוג (Hoag's_Object), שהתגלה על ידי ארט הוג ב-1950 הוא דוגמה לגלקסיה מסוג זה.
מבנה והיווצרות

בנוסף לתיאור המבני הפשוט, ניתן למצוא בגלקסיות טבעת אזורים פעילים של היווצרות כוכבים, הממוקמים בדרך כלל לאורך הטבעת. מחקרים מצביעים על כך שהמבנה הטבעתינוצר כתוצאה מהפרעה כבידתית חזקה, אשר דוחפת גז וכוכבים בצורה מעגלית וגורמת להיווצרות טבעת של חומר.
מבנה והיווצרות > דוגמאות נוספות

מלבד אובייקט הוג קיימות דוגמאות נוספות של גלקסיות טבעת ידועות כמו גלקסיית טבעת הקוטב (Polar Ring Galaxy) וגלקסיית טבעת ליר (NGC 7023). גלקסיות אלו מציגות מגוון של צורות ומבנים, כל אחת מהן עם תכונות ייחודיות.
מבנה והיווצרות > מחקרים עדכניים

מחקרים עדכניים בתחום גלקסיות הטבעת נעזרים בטלסקופי חלל כמו טלסקופ החלל האבל וטלסקופ החלל ג'יימס וב כדי לחקור את תכונותיהן והיווצרותן. המחקרים מתמקדים בעיקר בהרכב הכימי של הכוכבים והגז, ובפרמטרים הדינמיים של הגלקסיות.
מבנה והיווצרות > חשיבות המחקר

הבנת גלקסיות טבעת יכולה לשפוך אור על תהליכים כלליים יותר של היווצרות גלקסיות והתפתחותן ביקום. מחקרים על גלקסיות טבעת תורמים להבנת מנגנוני היווצרות כוכבים, התפתחות מבנים גלקטיים והשפעת התנגשות בין גלקסיות.
הערות שוליים

↑  Lynds, R., & Toomre, A., On the interpretation of ring galaxies: the binary ring system, Astrophysical Journal Vol. 209, 1976, עמ' p. 382 - 388
↑  Y. D. Mayya, R. Romano, Star Formation in Ring Galaxies, New Quests in Stellar Astrophysics: The Link Between Stars and Cosmology, Springer Netherlands, 2002, עמ' 155–156 doi: 10.1007/978-94-010-0393-3_32
↑  P.N. Appleton and Curtis Struck-Marcell, COLLISIONAL RING GALAXIES, Fundamentals of Cosmic Physics 16, 1996, עמ' 111-220
↑  P. N. Appleton, Collisional Ring Galaxies, Dordrecht: Springer Netherlands, 1999, עמ' 97–104, ISBN 978-0-7923-5833-6. (באנגלית)
↑  Analysis of Ring Galaxies Detected Using Deep Learning with Real and Simulated Data, ar5iv (באנגלית)
↑  Curtis Struck, Galaxy Collisions: Forging New Worlds from Cosmic Crashes, Springer Science & Business Media, 2011-02-04, ISBN 978-0-387-85371-0. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יורובה

| --- | --- |
פיזור שטחי תרבות יורובה במערב אפריקה, על המפה מסומנים התיישבויות
פיזור שטחי תרבות יורובה במערב אפריקה, על המפה מסומנים התיישבויות
 אוכלוסייה
 47,000,000 
 שפות
 יורובה, פורטוגזית ברזילאית, צרפתית, אנגלית, ספרדית 
 דת
 נצרות, אסלאם, יורובה 
 
יורובה (באנגלית: Yoruba) היא קבוצה אתנית במערב אפריקה, אשר רובה שוכנת במדינת ניגריה. הקבוצה מונה כ-40 מיליון אנשים והיא אחת הקבוצות האתניות האפריקאיות הגדולות ביותר.
דמוגרפיה > ניגריה

קבוצת היורובה בניגריה מונה כ-40 מיליון איש. היא מהווה כ-70% מאוכלוסיית מערב ניגריה והיא הקבוצה האתנית העיקרית במחוזות הניגריים הבאים: אקיטי, לאגוס, אוגון, אונדו, אוסון, קוארה, אויו וקוולינס.
דמוגרפיה > טוגו

ההערכה היא שאוכלוסיית היורובה בטוגו מונה בין 500,000 ל-600,000 איש. ניתן למצוא בטוגו בעיקר מהגרים מניגריה ואוכלוסיית יורובה אשר גרה במדינה במשך דורות רבים. שחקן הכדורגל עמנואל אדבאיור הוא יליד טוגו ממוצא יורובה.
דמוגרפיה > בנין, בורקינה פאסו, ניז'ר, חוף השנהב

מעריכים שבבנין ישנם 1.1-1.5 מיליון איש בני היורובה. בבורקינה פאסו ישנם בערך 70,000 מבני יורובה ובניז'ר קרוב ל-60,000. בחוף השנהב רובם עוסקים בתחום הקמעונאות ומספרם נאמד בכ-113 אלף.
דמוגרפיה > יורובה ברחבי העולם

אוכלוסיית היורובה התפזרה ברחבי העולם, בין השאר כתוצאה מסחר העבדים הטרנס אטלנטי. בני היורובה נמצאים בעיקר באנגליה, קנדה, ארצות הברית, קובה, ברזיל, אמריקה הלטינית ובמדינות האיים הקריביים. גודל האוכלוסייה מחוץ לאפריקה כיום אינו ידוע והחוקרים מעריכים כי רוב האוכלוסייה האפרו-אמריקאית היא ממוצא יורובי.
פיזורה של אוכלוסיית היורובה ברחבי העולם הביא להפצת תרבותה. היורובה השאירו את חותמם בעיקר בקובה וברזיל. במסמכים אשר מתוארכים מהשנים 1816–1850, היורובה היוו 69.1% מכל העבדים שמוצאם האתני אינו ידוע ובנוסף, היוו 82.3% מכל העבדים בבנין.
בין השנים 1808–1842, 31.3% מהעבדים האפריקאים המשוחררים היו בני יורובה. בשנים 1851–1884 חלקם בין העבדים המשוחררים גדל ל-73.9%.
שפת היורובה

תרבות היורובה מעבירה היסטוריה שבעל פה ורוב בניה דוברים את שפת היורובה. בשנת 1990 מספר דוברי השפה עמד על כ-20 מיליון וב-2010 כמעט 30 מיליון. ריכוזם הגבוה ביותר של דוברי השפה הוא בניגריה ובבנין. מילים רבות משפת היורובה קיימות בתרבות האפרו-ברזילאית קנדומבלה. שפת היורובה מאוד קרובה לשפת האיטסקירי (Itsekiri) ולשפת האיגלה (Igala). היורובה והאיגלה חשובות מבחינה היסטורית, וביחד מהוות את קבוצת היורובואיד שמגיעה מוולטה-ניז'ר וקשורה למשפחת שפות הניז'ר קונגו (Niger-Congo). שפות היורובואיד התפתחו בתוך קבוצת שפות הוולטה-ניז'ר 1000 שנה לפנה"ס.
לשפת היורובה ישנם שלושה ניבים עיקריים שמתפרסים על פי האזורים הבאים: צפון-מערב, מרכז ודרום-מזרח.
שפת היורובה הספרותית נלמדת בדרך כלל בבתי הספר, מושמעת ברדיו ונכתבת בעיתונים. הסדרת הדקדוק של שפת היורובה בוצעה על ידי הבישוף סמואל אג'איי קרות'ר בשנת 1850. אג'איי קרות'ר הוציא מילון לשוני בשפת היורובה, ועיגן את שפת היורובה כשפה כתובה. חלק גדול מהשפה מבוסס על שפת אימפריית אויו ומשלב תכונות מניבים אחרים.
היסטוריה

במאה ה-7 לפני הספירה האפריקאים שחיו באזורי היורובה לא היו ידועים כאוכלוסיית יורובה, אף על פי שהם חלקו מוצא אתני ושפתם הייתה משותפת. במאה ה-8 כבר הייתה ממלכה של היורובה, אחת מהראשונות באפריקה. היורובה היו דומיננטיים מבחינה תרבותית בדרום ניגריה עד המאה ה-11. לפני הגעת בריטניה הקולוניאלית, רוב אוכלוסיית היורובה חיו במבנים מסודרים ובמרכזי ערים גדולות ומבוצרות. על פי ממצאים ארכאולוגיים, ערי היורובה תמיד היו בעלות האוכלוסייה הגדולה ביותר באפריקה. במאות ה-11–14 הגיעו ערי היורובה לגודל של עד כ-100,000 איש. לפי ממצאים נוספים, באזור של הערים אילה-איפה (Ile-Ife) היו סימני עיור כבר במהלך המאה ה-12 וה-14. בראשית המאה ה-14 החלו האמנים של אילה-איפה במסורת של פסלים טבעיים העשויים מאבן אשר ורבים מהאמנים קיבלו מימון מהמלך אובלופון השני. שושלת המלוכה שבאזור אילה-איפה נחשבת כיום בעיני היורובה כמקור לציוויליזציה האנושית.
היסטוריה > אימפריית אויו ואילה איפה

העיר איפה (אנ') נחשבת כעיר קדושה של היורובה. אימפריית אויו הייתה פעילה בסחר עבדים אפריקאים במהלך המאה ה-18. בני היורובה היו שותפים פעילים בסחר העבדים כחלק מאימפריית האויו, ולעיתים אף הכריזו מלחמה על עמים אחרים כדי ללכוד את העבדים הנדרשים ולמוכרם במסגרת סחר העבדים. רוב ערי המדינה היו תחת שלטונם של שליטים המכונים אובה.
התיישבויות יורובה מתוארות לעיתים קרובות כקבוצות חברתיות אשר נקראות "דורות": "הדור הראשון" הכולל עיירות וערים, אשר ידועות בתור המייסדות המקוריות של ממלכות ומדינות יורובה. "הדור השני" מורכב מיישובים שהוקמו על ידי אימפריית אויו. "הדור השלישי" מורכב מכפרים ועיירות שנוצרו בעקבות המלחמות הפנימיות במאה ה-19.
ארכיטקטורה

בימי הביניים היו כפרי היורובה מוקפים חומות בוץ מסיביות. המבנים דמו למקדשי האשנטי, בתוספת של אזור חצי מקורה בחצר. הקירות היו עשויים בוץ ושמן דקלים. גגות וסככות נבנו בדרך כלל מצמחייה יבשה אך לעיתים מאלומיניום או פח.
במאות ה-9–11 לספירה. בנו היורובה את חומת הארדו של סונגבו (Sungbo's Eredo), שהיא חומת ביצורים ייחודית ומסיבית בנויה בוץ מותז אשר השתלבה בקירות העמוקים אשר הקיפו את העיר הקדומה איג'בו-אודה במדינת אוגון (דרום מערב ניגריה). היא נבנתה לכבודו של אולויה ביליקיסו סונגבו. זו החומה השנייה בגודלה ביבשת אפריקה, והמונומנט הטרום-קולוניאלי הגדול ביותר באפריקה, הוא גדול אפילו מהפירמידה הגדולה של גיזה או זימבבואה הגדולה.
אמנות מסורתית

היורובה עושים שימוש בחומרים מגוונים ורבים; ברונזה, נחושת, פליז, אבן, עץ, טרקוטה, קרמיקה, זכוכית, שנהב, עורות או בדים. היבט ייחודי באמנות היורובה, השונה מרוב האמנות האפריקאית, הוא ייצור פסלי אדם ריאליסטיים להפליא בגודל טבעי. ממצאים ארכאולוגיים של אמנות ממלכת בנין (אנ') מצביעים על הפריה הדדית של רעיונות בין האוכלוסיות השכנות, היורובה והאדו. דוגמאות לכך הם ראשים עשויי פליז מסביבות 1400 לספירה הדומים מאוד לראשי הפסלים הריאליסטיים שמפוסלים על ידי היורובה. חלק ניכר מאמנות היורובה קשורה לחצרות המלוכה. עם זאת, האמנות והארמונות עצמם מוקדשים למילוי תפקיד רוחני למען האלים. ניתן למצוא אמנות של היורובה במקדשים או במסורות דתיות בצורת מסכות. מקום בו לאמנות היורובה חשיבות רבה הוא טקסים של מעין נשפי מסכות הנקראים בדרך כלל אגונגון ובצורת יחיד אגון. המונח מקשר את נשפי המסכות ליראת הכבוד לדורות העבר, ואף לכוח הנובע מאותם אבות קדמונים בהווה. טקס מסכות ייחודי, צבעוני מאוד והמפורסם ביותר הוא הגלדה. זהו טקס מסכות השואף כוחות דווקא מנשות העבר של המשפחה, אמותיהם של מקיימי הטקס. מסורת בעל פה מסבירה את מקור טקס הגלדה באלה ימוג'ה. ימוג'ה היא אם כל הנשמות וכל היצורים החיים. ימוג'ה הייתה עקרה והתייעצה עם האורקל איפה, שייעץ לה להקריב קורבנות ולרקוד עם דמויות עץ על ראשה ועם צמידי מתכת על קרסולי רגליה. לאחר קיום פולחן זה נכנסה ימוג'ה להריון. בנה הראשון נקרא אפה – ועל שמו מסכת האפה המדגישה שירה ובדיחות שאפיונו את אישיותו של אפה. אחריו ילדה ימוג'ה בת בשם גלדה, כיוון שהייתה שמנה כמו אמה ואהבה לרקוד כמוה. גם לילדיה של ימוג'ה, אפה וגלדה, היה קושי להיכנס להריון וללדת. כאשר התייעצו גם הם עם האורקל, קיימו על פי עצתו גם הם מעין טקסי ריקוד וקורבן דומים לאלה שקיימה אמם, ומכאן מקור מנהג הגלדה ארוך השנים.
פסטיבלים

תרבות היורובה עתירה פסטיבלים ואירועים. המוזיקה הייחודית ליורובה משלבת בהרמוניה כלי הקשה ותופים רבים במקצבים שונים, וגריוטים – השרים-מספרים את המסורות והסיפורים של אוכלוסיית היורובה. יש מגוון מלבושים צבעוניים שכיחים שהם ייחודיים ליורובה ומפורסמים על כך ברחבי העולם. יש 13 פסטיבלים מרכזיים, קדושים ומוקדשים לציון אירועים משמעותיים; טקסי חתונה (Ìgbéyàwó), טקסי נתינת שם (Ìsomolórúko), לוויות (Ìsìnkú), חנוכת בית (Ìsílé), בכורת האם (Ìjesu), קציר (Ìkórè), לידה (Ìbí) ועוד. לפסטיבלים או טקסים גדולים אחרים יש משמעות רוחנית יותר, וטקסים אלו מוקדשים לאלים ספציפיים כמו יום אוגון (Ojó Ògún), פסטיבל אוסון המתרחש ביער הקדוש של אוסון אוסוגבו על גדות נהר האוסון, וסביב העיר העתיקה של אוסוגבו.
מאכלים

מזון מוצק, בעיקר כבוש או מבושל במים חמים הוא המזון הבסיסי של היורובה. מאכלים אלו עשויים מהגידולים המאפיינים את האזורים בהם חיים היורובה וכוללים: קסאווה (מעין שורש עמילני), יאם מסוגים שונים ותירס. יש מאכלים מיוחדים לפסטיבלים כמו אורז ג'ולוף ואורז מטוגן. מלבד תבשילים, מכינים בני היורובה גם לחם שמרים ויין דקלים.
מוזיקה

המוזיקה של היורובה במערב אפריקה ידועה בעיקר בכלי ההקשה שלה תופי היורובה נחלקים בדרך כלל לארבע משפחות, שלכל אחת מהן הקשר או ז'אנר בו מנגנים על תופיה. תוף הדונדון (התוף המדבר) המפורסם שייך למשפחת תופי הגאנגאן, תופים בצורת שעון חול המחקים את צליל הדיבור של שפת היורובה. המשפחה השנייה נקראת סאקרה ותופיה משמשים בדרך כלל לטקסים מכובדים של הכתרות, חתונות ואירועים מיוחדים. משפחת התופים הגדולים נקראת גבדו ומשמשת אגודות סודיות או בחצרות המלכות. תופים אלה מנוגנים בדרך כלל בישיבה וצורתם היא של תוף קונגה. המשפחה הרביעית היא תופי הבאטה, המשמשים לטקסי הדת הקדושים. בכל משפחת תופים יש גדלים שונים ותפקידים שונים. התופים הנקראים איה (iyá) הם המובילים ותפקידם הוא כמעין סולנים, כאשר לצדם תופים המשמים יותר רקע הרמוני נקראים אומלה (omele). מלבד התופים, המפורסמים וידועים כמחוברים לתרבות היורובה, יש כלי נגינה נוספים: הג'וג'ה שהוא מעין כינור, השקרה - מעין שייקר עם צלילי חרוזים הממלאים אותו ונעים על פי קצב השקשוק, אגידיגבו שהוא כלי עשוי מעין פסי מתכת המנוגן באמצעות האצבעות (למלופון) והאגוגו שהוא מעין פעמון.
לבוש וביגוד

לאוכלוסיית היורובה ישנן תלבושות ססגוניות המייחדות אותם משאר התרבויות הסובבות אותם. בני היורובה מאמינים שהלבוש מכתיב את האישיות של האדם ואת מצבו החברתי. יש התייחסות למלבושים שונים בהתאם לאירוע מסוים. היורובה ידועים בשיטת האריגה המסורתית שלהם והבדים שלהם מבוססים על כותנה. יש מנעד רחב של בדים אשר משמשים לייצור בגדים. הבד הבסיסי ביותר, הנקרא "אסו-אוקה" (Aso oke), מורכב ממגוון רחב של הדפסים, צבעים וסגנונות. אסו אוקה מגיע בשלושה סגנונות עיקריים המאופיינים בצבעם והדפסם:
אלארי (Alaari) - צבע אדום עשיר
סאניאן (Sanyan) - שילוב של חום וחום בהיר
אטו (Ẹtu) - כחול כהה.
ישנם חומרים נוספים מלבד ה"אסו-אוקה" ביניהם ניתן למצוא:
אופי (Ofi) - לבן בהיר ("טהור") המשמש לכסות.
אראן (Aran) - בגדי קטיפה עשויים משי, בדרך כלל נלבשים על ידי העשירים.
אדירה (Adirẹ) - בד עם מגוון הדפסים ועיצובים, לרוב בצבע סגול.
פריט ביגוד נוסף הוא "סוקוטו" (Sòkòtò), המכנס. ביגוד של גבר נחשב לא שלם בלי כובע, חלק מהכובעים נקראים "גובי" (gobi) ו"אבטי-אג'ה" (Abetí-ajá). צורתם הן כצורת תנוך. הם קיבלו את שמם מהדמיון לאוזניו המתנדנדות של הכלב. הכובע יכול לכסות את האזניים במזג אוויר קר. בעיתות החום ניתן להרים את החלק המכסה את האוזניים ולאוורר אותן. הלבוש הנפוץ לנשים הואהאירו (Ìró) והבובה (Bùba). נשים חובשות "גלה" (Gèlè), הכובע התואם כאשר הם לובשות את הבובה. כמו שהכובע הנקרא "פילה" חשוב לגברים, כך הלבוש של הנשים אינו שלם בלי הגלה. בנוסף לנשים יש "איבורון" (ìborùn) ו"איפלה" (Ìpèlé), חתיכות בד ארוכות אשר מתפרסות לאורך הגוף ולפעמים נקשרות מסביב למותניים.
בשונה מגברים, לנשים יש שני סוגים של הלבשה תחתונה, "טובי" ו"סימני". הטובי הוא כמו מכנס מודרני בעל כיסים בו הנשים יכולות לשים את הפריטים החשובים להן. סימני הוא מעין גופייה שהנשים לובשות מתחת לביגוד עליון. ישנו מגוון רב של אביזרים, שרשראות, צמידים, טבעות אשר גברים ונשים עונדים לשם קישוט הגוף. בדרך כלל הכהנים, אנשי הדת ואנשי המלוכה עונדים סוגים מסוימים של תכשיטים, אלו כוללים: אקון (Àkún), לגידיגבה (Lagidigba), איון (Iyun) וכדומה. בין תכשיטי אנשי המלוכה ניתן למצוא את האירוקרה (Ìrùkèrè), שהוא זנב סוס מעובד אותו הם עונדים. הוא סמל לסמכות וכוח. זנב הסוס יכול לשמש לדקורציה במקדשים, אבל לרוב הכהן הראשי לובש אותו כסמל לסמכות. רוב הגברים מקצצים את השיער שלהם לעיתים תכופות. אצל הנשים, לעומת זאת, השיער נחשב למקור גאווה. הן מטפחות את השיער בשתי דרכים עיקריות: קליעת צמות, ושזירת שיער. ישנם סוגים רבים של עיצוב שיער שהנשים בוחרות לעצמן. באופן מסורתי, היורובה משתמשים בסימונים על הפנים אשר מוסיפים להם יופי, ומסמנים השתייכות לאזור מסוים. הסימנים האלה נעשים בדרך כלל על הלחיים בעזרת סכינים בגיל ינקות. הסימנים על הפנים כיום כבר כמעט שאינם נעשים. היורובה מאמינים שפיתוח האומה בא ביחד יד ביד עם פיתוחן של הנשים והגברים, לכן אישיותו של אינדיבידואל צריכה להתפתח במטרה להגשים את אחריותו.
דת ומיתולוגיה > דת היורובה המסורתית

המערכת התאולוגית-דתית של היורובה נקראת אבורישה או אורישה-איפא. דת זו נתפסת כחלק מהתשתית של דתות אפריקאיות רבות. במסגרת אמונה זו, מקובל שאוריסאנלה (Orisa'nla), הידוע גם בשם אובאטאלה (Ọbatala), נבחר על ידי האל העליון אולודומאר (Olodumare) כדי ליצור קרקע מוצקה מהמים הקדמוניים. "אלוהי הקשת" אוריסאנלה יצר את האדמה, הארץ, אותה יישבו בני האדם.
הדת בארצות יורובלנד שהתפרסה ומתפרסת על מערב ניגריה וחלקים מסוימים של טוגו ובנין, מבוססת על מסורות רבות ומגוונות. למעשה אין הפרדה מוחלטת והמערכת האמונית שזורה בשירים, בסיפורים ההיסטוריים או מיתיים, ובשלל ההיבטים התרבותיים של חברת היורובה.
דת ומיתולוגיה > דת היורובה המסורתית > האוריסה (Orisha מאוית גם Orisa או Orixa)

מאפיין בולט באמונתם של בני היורובה הוא האוריסה, והוא ביטוי של אלוהות מסוימת, אליל או אווטאר במערכת הרוחנית והדתית. האוריסה אוגון למשל הוא אל המתכת, המלחמה והניצחון (והאליל אוגון נחגג בפסטיבל לכבודו), שנגו (Shango) או ג'קוטה (Jakuta) הוא אלוהי הרעם, הברקים, האש והצדק, וביטויו הפיזי הוא של מלך המחזיק גרזן בעל שתי פיפיות ושולט על כוחה של האש. האל אשו מבין כל שפה / לשון המדוברת על ידי האנושות, והוא גם השומר של פרשת דרכים. לאשו יש שתי צורות אוואטריות שהן ביטויים של טבעו הכפול - אנרגיות חיוביות ושליליות; אשו לארואה, מורה ומורה של מורה, ואשו אביטה, צוהל, מרמה, רמיזה וערמומית, אורונמילה, האל של הידע האינסופי, הניחוש, החוכמה והעתיד, החושף את העבר, ונותן פתרון לבעיות ההווה והעתיד. התייעצו בו באמצעות מערכת של איפא על ידי אורקל בשם באבאלאוס.
אולורון (Olorun) הוא אחד הביטויים של האל העליון של היורובה, הבעלים של השמים, והוא מזוהה עם השמש (המכונה OÜrùn בשפת יורובה). האל העליון מתבטא גם בגופים אחרים: אלודומר (Olodumare) היוצר העליון ואולופין (- (Olofin שיוצר את הקשר שבין שמים וארץ. אושומור (Oshumare) הוא האלוהים המתבטא בצורת קשת. דת היורובה התפשטה ברחבי העולם והיא באה לידי ביטוי בפרקטיקות דתיות מגוונות כמו קנדומבלה בברזיל, סנטריה ולוקומי בקובה ובצפון אמריקה.
דת ומיתולוגיה > מיתולוגיה

לפי ההיסטוריה שבעל פה, אודודוואה הוא אביהם הקדמון של היורובה ושל כל המלכים שלה. מסופר שהוא הגיע מכיוון המזרח.
לאחר מותו של אודודוואה, ילדיו התפזרו מהעיר איפה (ifa), וכל אחד מהם ייסד ממלכה אחרת. כך התגבשה הקונפדרציה של ממלכת יורובה.
לאחר הפיזור, התושבים המקוריים הקשו על השולטים, והיוו איום חמור על ההישרדותה של איפה. אלה התגבשו כמורדים ופורעים תחת שלטונו של איפה. הם באו לעיר בתחפושות מפחידות, שרפו בתים ובזזו את השווקים. באותה עת הגיעה נסיכת יורובה מורמי (moremi) לזירה והייתה אמורה לשחק תפקיד משמעותי בשיתוק של הפורעים אך במחיר אישי, היא נאלצה לוותר על בנה היחיד אולורוגבו (oluorogbo). הפרס על הפטריוטיות וחוסר האנוכיות שלה לא נקצר בזמן חייה אך לאחר שהיא נפטרה הוא הונצחה בפסטיבל אדי (edi) בו נחגג הישג זה בקרב צאצאי יורובה.
דת ומיתולוגיה > פילוסופיה

תרבות היורובה מורכבת מפילוסופיה תרבותית, דת וסיפורי עם. הם חלק מהגדת האיפה-איפה (ifa-ife), הידועה כטרילוגיית ההשכלה ביורובה ובתפוצות.
תרבות היורובה היא עדות לשתי תקופות. התקופה הראשונה היא חקר התהוות היקום וחקר היקום. זו גם תקופה בתרבות שבעל פה אשר במהלכה אודודווה היה המלך, מביא האור, חלוץ פילוספיית יורובה וזה שבלט ביכולת הניבוי. הוא היה שקוע בהרהורים על העולם הנראה והבלתי נראה, העלה זכרונות על חקר התהוות היקום וחקר יצירת היקום, הקדיש את זמנו לאמנות פילוסופית שיצרה אמנות טבעית אזרחית לפני ובזמן תקופת יורובלנד.
התקופה השנייה היא התקופה של שיח פילוסופי-מטאפיזי, והלידה של אמן הפילוסופיה המודרנית. החל במאה ה-19, תעוזה אקדמית של הבישוף דר' אג'אי קרוטר (1807–1891) שהאמין כי מחשבה פילוסופית מקדימה לדת, אף על פי שהדת לעיתים קרובות הייתה במקום הראשון בתרבות היורובה, הפילוסופיה חשובה כיוון שמבטאת את המחשבה של האדם שבאופן מעשי מובילה את התודעה הרוחנית ליצירה ולפרקטיקה של הדת. היום, הקהילות האקדמיות מתעניינות יותר בתרבות יורובה. מחקרים נוספים נעשים על החשיבה התרבותית ביורובה ויותר ספרים בנושא נכתבים.
האסלאם והנצרות

כעיקרון, היורובה הם אנשים דתיים מאוד באופן המסורתי, אך כיום הם מעט יותר פלורליסטיים בנושא הדת. יורובה היא אחת הקבוצות האתניות המגוונות ביותר מבחינה דתית באפריקה. ניתן למצוא סוגים שונים של זרמים בנצרות בקרב אנשי היורובה. רבים אחרים הם מוסלמים, וכאלה המאמינים בדתות מסורתיות.
פרקטיקות דתיות של היורובה, כגון פסטיבל איו ופסטיבל אוסון-אוסוגבו, הם עדות להתעוררות הפופולריות של תרבות היורובה. הם נתפסים במידה רבה על ידי חסידי הדתות המודרניות, במיוחד הנוצרים והמוסלמים, כאירועים תרבותיים ולא דתיים. הם משתתפים בהם כאמצעי לחגוג את ההיסטוריה של עמם וכן להגביר את תעשיות התיירות בכלכלה המקומית שלהם.