stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון
הפצה

הסרט צפוי היה לצאת לאקרנים ב-23 ביולי 2021, אך בשל מגפת הקורונה שאילצה את דחיית המשך הצילומים הפצתו נדחתה ל-19 בנובמבר 2021. בהמשך נדחתה הקרנת הבכורה ל-27 במאי 2022 ולאחר מכן ל-12 ביולי 2023.
ב-17 במאי 2023 יצא לאור הקדימון הרשמי של הסרט. ב-19 ביוני 2023 הוא הוקרן בבכורה עולמית במדרגות הספרדיות ברומא.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | כוריאוגרפיית הפעלולים הטובה ביותר |  |  מקום שני |  |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | עיצוב הסאונד הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר |  | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | הישג קולנועי וקופתי |  | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר |  | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | סרט הפעולה/הרפתקאות הטוב ביותר |  | זכייה |  |
| פרס סאטורן | כתיבת הסרט הטוב ביותר | אריק ג'נדרסן וכריסטופר מק'קווארי | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | עריכת הסרט הטוב ביותר | אדי המילטון | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | האפקטים המיוחדים/ויזואליים הטובים ביותר בסרט | אלכס ווטקה, סימון קוקו, ג'ף סאתרלנד וניל קורבולד | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסאונד הטוב ביותר | כריס ברדון, ג'יימס אייץ' מאתר, כריס מונרו ומארק טיילור | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | האפקטים הוויזואליים המיוחדים הטובים ביותר | ניל קורבולד, סימון קוקו, ג'ף סאתרלנד ואלכס ווטקה | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | סרט האקשן של השנה |  | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | כוכב הקולנוע של השנה | טום קרוז | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | כוכב סרט האקשן של השנה | טום קרוז | מועמדות |  |
| פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל פעלולים בסרט קולנוע |  | זכייה |  |
| פרס סטלייט | הצילום הטוב ביותר | פרייזר טגארט | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | סימון קוקו, ניל קורבולד, ג'ף סאתרלנד ואלכס ווטקה | זכייה |  |
| פרס אוסקר | הסאונד הטוב ביותר | כריס מונרו, ג'יימס ה. מאתר, כריס ברדון ומארק טיילור | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | אלכס ווטקה, סימון קוקו, ג'ף סאתרלנד וניל קורבולד | מועמדות |  |
סרט המשך

הסרט השמיני בסדרה מתוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2025 וייקרא בשם משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי.
אינטרפרומטר מייקלסון

איור 1 - אינטרפרומטר מייקלסון
אינטרפרומטר מייקלסון, שהומצא על ידי אלברט אברהם מייקלסון הוא אחד האינטרפרומטרים המפורסמים ביותר. הוא מבוסס על פיצול הקרן באמצעות מראה חצי חדירה והחזרת הקרניים באמצעות מראות הניתנות להזזה.
אינטרפרומטר מייקלסון מבצע את פעולת האינטרפרומטריה בעזרת שימוש במפצל קרניים המפצל את מקור האור לשתי זרועות, כל אחת מהזרועות (מקורות אור) הללו מוחזר בחזרה לעבר מפצל הקרניים, שמשלב אז את המשרעות שלהם באמצעות עקרון הסופרפוזיציה. תבנית ההתאבכות המתקבלת (המורכבת מההספק שאינו מוחזר לעבר מקור האור הראשי) מופנית בדרך כלל לסוג כלשהו של גלאי או מצלמה.
לאינטרפרומטר זה גרסאות שונות, שני נתיבי האור (הזרועות) יכולים להיות באורכים שונים או לשלב בתוכם אלמנטים אופטיים או חומרים הנבדקים.
היסטוריה

אינטרפרומטר מייקלסון הומצא על ידי אלברט אברהם מייקלסון, שהיה פיזיקאי יהודי אמריקני.

אינטרפרומטר מייקלסון התפרסם בזכות השימוש בו על ידי אלברט מייקלסון ואדוארד מורלי בניסוי מייקלסון-מורלי בשנת 1887. בעזרת האינטרפורמטר, השניים הוכיחו שגלים אלקטרומגנטיים נעים בריק, והצליחו למדוד את מהירות האור בדיוק רב. הניסוי נחשב לאחד מן הניסויים החשובים ביותר בהיסטוריה של הפיזיקה. כעשרים שנה לאחר שנערך פורש כראיה המוצקה הראשונה נגד נכונות תאוריית האֶתֶר, אשר הייתה התאוריה השולטת בקרב הפיזיקאים מתחילת המאה ה-18.
בין השלכותיו של הניסוי ניתן למנות את קבלת תורת היחסות של אלברט איינשטיין, פיתוח האינטרפרומטריה וגיבוש ההבנה כי הפיזיקה הקלאסית אינה מתארת באופן שלם ומדויק את היקום. על עבודה זו, לצד פיתוח ענף האינטרפרומטריה, הוענק בשנת 1907 פרס נובל בפיזיקה למייקלסון - אשר היה האמריקאי הראשון שזכה בפרס נובל והיהודי הראשון שזכה בפרס נובל לפיזיקה. 

בשנת 2015 בוצע יישום נוסף של אינטרפרומטר מייקלסון, LIGO, שעשה את התצפית הישירה הראשונה על גלי הכבידה. תצפית זו אישרה חיזוי חשוב של תורת היחסות הכללית, ואישרה את התחזית של התאוריה לעיוות במרחב-זמן בהקשר של אירועים קוסמיים בקנה מידה גדול.
מבנה האינטרפרומטר

אינטרפרומטר מייקלסון, במבנה הבסיסי ביותר שלו, מורכב משתי ממראות  M_{1} ו- M_{2} ומפצל קרניים  M.
באיור 2 מקור  S פולט אור הפוגע במפצל הקרניים  M בנקודה  C. מפצל הקרניים  M מפצל את האור, חלקו מועבר לכיוון מראה  M_{2}, לנקודה  B, וחלקו משוקף לכיוון מראה  M_{1}, לנקודה  A.
שתי הקרניים מתחברות מחדש בנקודה  C^{'} ומייצרות תבנית התאבכות על הגלאי בנקודה  E. אם ישנה זווית קטנה בין שתי הקרניים החוזרות אז הגלאי יתעד תבנית התאבכות סינוסואידלית כמוצג באיור 3b. אם שתי הקרניים החוזרות זהות אחת לשנייה (יישור מרחבי מושלם) לא תהיה תבנית התאבכות אלא עוצמה קבועה התלויה בהפרש הדרכים האופטיות בין שתי הקרניים. כמו כן, בהתאם לחוקי ההחזרה וההעברה חלק מהקרן המקורית חוזרת לכיוון מקור האור.



איור 2 מראה שימוש במקור אור קוהרנטי (לייזר), לו רוחב ספקטרלי צר ומרחק קוהרנטיות גדול. ניתן להשתמש גם באור לא קוהרנטי (אור לבן) שלו רוחב ספקטרלי רחב, אולם כדי להשיג ניגודיות משמעותית בתבנית ההתאבכות נדרש שהפרש המרחקים בין שתי הזרועות יקטן מתחת למרחק הקוהרנטיות של מקור האור (במקרה של אור לבן מדובר במרחק מאוד קטן, בסדר גודל של מיקרומטרים).

אם נעשה שימוש במפצל קרניים ללא הפסדים, ניתן להראות שהאנרגיה האופטית נשמרת. בכל נקודה בתבנית ההתאבכות, ההספק שאינו מופנה לגלאי ב- E נמצא בקרן (אינה מוצגת בשרטוט) החוזרת לכיוון המקור.



כפי שמוצג באיורים 3a ו-3b, לצופה מבט ישיר למראה  M_{1} הנראית דרך מפצל הקרניים, ורואה תמונה משוקפת  M_{2}^{'} של המראה  M_{2}. ניתן לפרש את תבנית הפסים המתקבלת כתוצאה מההתאבכות בין אור המגיע משתי התמונות המדומות  S_{1}^{'} ו- S_{2}^{'} של המקור המקורי  S. המאפיינים של תבנית ההתאבכות תלויים במאפייני מקור האור ובכיוון המדויק של המראות ומפצל הקרניים. באיור 3a, האלמנטים האופטיים מכוונים כך ש- S_{1}^{'} ו- S_{2}^{'} עומדים בקנה אחד עם הצופה, ותבנית ההתאבכות המתקבל מורכב ממעגלים שבמרכזם בנורמל ל- M_{1} ו- M_{2}^{'} (שוליים של נטייה שווה) . במקרה בו ישנה הטיה בזוויות המראה, כמו באיור 3b, שולי ההתאבכות יקבלו בדרך כלל צורת חתכי חרוט (היפרבולות), אך אם  M_{1} ו- M_{2}^{'} חופפים, השוליים בקרבת הציר יהיו ישרים, מקבילים, ובמרווחים שווים (שוליים בעובי שווה). אם  S הוא מקור מורחב ולא מקור נקודתי כפי שמודגם, יש לצפות בתבניות ההתאבכות של איור 3a באמצעות טלסקופ שנקבע באינסוף, ואילו השוליים של איור 3b יהיו ממוקמים על המראות.
אופן הפעולה של האינטרפרומטר

נרצה לבצע ניתוח מתמטי עבור מהלך הקרניים ותבנית ההתאבכות המוצגת על המסך עבור אור קוהרנטי, תחת ההנחות הבאות:

1.	מפצל הקרניים מפצל את האור בחלוקה שווה.

2.	מראות אידיאליות - 100% החזרה.

3.	כל קרן בשרטוט מתארת גל מישורי.
בהנחה כי הקרן היוצאת ממקור האור היא בעלת עוצמה  I_{in}. נרצה לנתח את הפרש הדרכים האופטיות בין הקרן האדומה לבין הקרן הירוקה באיור 4.
E_{green}={\sqrt {\frac {I_{in}}{2}}}e^{-jk(2S_{1})}
הפרש הדרכים האופטי המתקבל הוא  \Delta \varphi =k(2S_{1}-2S_{2}).

נסתכל על שני מוצאי המערכת לאחר המעבר הנוסף דרך מפצל הקרניים, המוצא המתקבל בגלאי והמוצא המתקבל חזרה לכיוון מקור האור.

המוצא המתקבל בגלאי:
המוצא המתקבל חזרה לכיוון המקור:
נתבונן במשמעות הפיזיקלית של התוצאות. קיבלנו במוצא המערכת תבנית התאבכות בין שתי הקרניים, האדומה והירוקה. עבור הפרש מרחקים של אורכי גל  \Delta \varphi =\lambda (1+m) נקבל התאבכות בונה במוצא הגלאי, ועבור הפרשי מרחקים של חצאי אורכי גל  \Delta \varphi =\lambda \left({\frac {1+2m}{2}}\right) נקבל התאבכות הורסת במוצא הגלאי (עבור m מספר שלם).
נבחין כי עבור המקרה בו אין הפסדי מראות (נכון לכל חלוקה של מפצל הקרניים) ניתן לראות שיש שימור אנרגיה במערכת.
ניתן לראות כי הגורמים המשפיעים על מוצא המערכת הם אורך הגל והפרש הדרכים האופטיות. כלומר, במערכת זאת נקבל תוצאה זהה גם עבור זרועות באורכים שונים כל עוד ההפרש ביניהן נשמר.
רוחב הסרט הספקטרלי של המקור

אור לבן הוא בעל מרחק קוהרנטיות מאוד קטן ולכן בעייתי להשתמש בו באינטרפרומטר מייקלסון, שכן תופעת ההתאבכות נוצרת רק עבור קיום של קוהרנטיות בין הקרניים.

מקור בעל רוחב סרט ספקטרלי צר ("קוואזי מונוכרומטי") מצריך תשומת לב רבה לנושאים של דיספרסיה כרומטית כאשר הוא משמש להארת האינטרפרומטר. שתי הדרכים האופטיות חייבות להיות שוות כמעט לכל אורכי הגל הקיימים במקור.
ניתן לעמוד בדרישה זו אם שתי הדרכים של האור חוצות משטח זכוכית עבה בעל מקדם שבירה שווה. באיור 5a, הקרן האופקית חוצה את מפצל הקרניים שלוש פעמים ואילו הקרן האנכית חוצה את מפצל הקרניים פעם אחת. כדי להשוות את השבירה, ניתן להכניס לנתיב של הקרן האנכית לוחית פיצול שתבצע פעולה הזהה לזו של מפצל הקרניים. באיור 5b, אנו רואים שימוש במפצל קרניים מסוג קובייה, אשר בנוי כך שהוא משווה את אורכי הדרך בזכוכית. 

חשיבות הדרישה לדרכים אופטיות שוות לכל אורכי הגל מתבטלת על ידי שימוש באור עם רוחב סרט ספקטרלי צר במיוחד, כגון בלייזר.



לייזרים בעלי אורך גל יחיד הם בעלי מרחק קוהרנטיות מאוד גדול ויכולים לייצר התאבכויות עם ניגודיות גבוהה להפרשי דרכים אופטיות של מיליונים או אפילו מיליארדי אורכי גל. לעומת זאת, באמצעות אור לבן שהוא בעל רוחב סרט רחב, האונות המרכזיות חדות, אך כאשר מתרחקים מהאונה המרכזית האונות צבועות בצבעים צבעוניים כתוצאה מההתאבכויות במקביל בין אורכי גל שונים. לכן ההפרדה בין האונות הופכת במהירות לחסרת הבחנה לעין.



ניסויים מוקדמים שניסו לגלות את מהירות כדור הארץ, כמו מייקלסון ומורלי (1887) ומילר (1933), השתמשו באור קוואזי מונוכרומטי לטובת יישור ראשוני ולהשוואת הפרשי דרכים אופטיות באופן גס של האינטרפרומטר. לאחר מכן הם עברו לאור לבן (בעל רוחב סרט רחב), מכיוון שבאמצעות שימוש בתכונות התאבכות של אור לבן הם יכלו למדוד באופן מדויק את הנקודה בה הפרש הדרכים האופטיות זהה (ולא בקפיצות של אורכי גל כמו באור קוהרנטי), ובכך לקבע את שתי הזרועות להיות באורך שווה. השימוש באינטרפרומטר עם אור לבן מאפשר את היכולת לגלות כל שינויים בהפרש המרחקים בין המראות, עד כדי תזוזה באורך גל אחד.
שימושים > מציאת אורך גל

באמצעות שימוש באינטרפרומטר מייקלסון עבור שימוש במקור מונוכרומטי ניתן לחלץ את אורך הגל של המקור הנכנס לאינטרפרומטר.

אם ניקח את האינטרפרומטר ונאפשר לאחת המראות במבנה הבסיסי שלו לזוז מרחק מוגדר  \Delta x אז הפרש הדרכים האופטיות בין שתי זרועות האינטרפרומטר יאפשר לנו לגלות את אורך גל המקור. על המסך תתקבל תבנית ההתאבכות של שתי הדרכים האופטיות, אם נספור את המספר המעברים בין הטבעות המתקבלות בתבנית ההתאבכות על המסך- נסמן כ-  N (מעברים בין "אור" ל"חושך") נוכל לחלץ את אורך הגל באופן הבא:
נוסחה זו מתקבלת מההגדרה של תבנית ההתאבכות המתקבלת על המסך:
I={\frac {1}{4}}c\varepsilon _{0}E_{0}^{2}(1+cos(\Delta \varphi ))
כאשר  \Delta s הוא הפרש הדרכים האופטיות.
שימושים > מציאת מקדם שבירה של חומר

באמצעות שימוש באינטרפרומטר מייקלסון ניתן למדוד את מקדם השבירה של חומר מוצק.
את החומר שרוצים למדוד את מקדם השבירה שלו ממקמים באחת הזרועות של האינטרפרומטר, לאחר מכן מסובבים את החומר באיטיות כך שכל פעם הדרך האופטית העוברת דרך החומר משתנה. שינוי הדרך האופטית של האור העובר בחומר מוביל לשינוי בתבנית ההתאבכות שמתקבלת על המסך. באמצעות תבנית ההתאבכות המתקבלת עבור כל זווית סיבוב של החומר ניתן לחלץ את מקדם השבירה שלו.
הדרך האופטית בין המסך והמראה מתוארת באיור 6a, כאשר  n הוא מקדם השבירה הלא ידוע, ומקדם השבירה בריק הוא  n_{0}=1:
כאשר החומר מסובב בזווית  \alpha , כפי שמופיע באיור 6b, הדרך האופטית מתוארת באופן הבא:
על מנת לחלץ את מקדם השבירה צריך את הפרש הדרכים האופטי, האור עובר פעמיים את הדרך המתוארת ולכן:
הפרש הדרכים האופטי ניתן לחילוץ גם באמצעות תבנית ההתאבכות המתקבלת על המסך. ניתן לספור את מספר המעברים בתבנית ההתאבכות  N בין "חושך" ל"אור" ולקבל כי:
נוסחה זו מתקבלת מההגדרה של תבנית ההתאבכות המתקבלת על המסך:
כעת על מנת למצוא את מקדם השבירה ניתן לחשב את  w,\Delta L_{1},\Delta L_{2} באמצעות טריגונומטריה ולקבל:
שימושים > מציאת מקדם ההתפשטות התרמית של חומר

באמצעות אינטרפרומטר מייקלסון ניתן למצוא את המקדם ההתפשטות התרמי של חומר  \alpha .

כאשר מעלים את הטמפרטורה של חומר מוצק החומר מתפשט (תלוי במספר גורמים). את התפשטות זו ניתן לתאר באמצעות מקדם ההתפשטות התרמית הליניארית  \alpha _{L} המתאר את מידת השינוי של מימד ליניארי  L לפי מידת השינוי בטמפרטורה  T באופן הבא (בהתעלמות מהלחץ):
פתרון המשוואה הדיפרנציאלית הנ"ל מתאר את האורך של החומר המוצק:
כאשר  \Delta T הוא השינוי של הטמפרטורה החל מהנקודה בה אורך המוצק היה  L_{0} ועד שהוא התפשט לאורך  L. בקירוב מסדר ראשון של האקספוננט בפתרון של המשוואה הדיפרנציאלית ניתן לתאר את מידת ההתפשטות באופן הבא:
באמצעות אינטרפרומטר מייקלסון ניתן למדוד מקדם התפשטות זה. מחברים לאחר המראות את החומר המוצק. כאשר החומר מתרחב הפרש הדרכים האופטי בין הזרועות משתנה, שינוי זה מוביל לשינוי בתבנית ההתאבכות המתקבלת על המסך. ממדידת מספר המעברים בתבנית ההתאבכות בין "חושך" ל"אור"  N ניתן לחשב את מקדם ההתפשטות למימד אורך בהינתן מדידת השינוי בטמפרטורה באופן הבא:
כאשר הפקטור  {\frac {1}{2}} הוא כתוצאה מכך שהדרך של מקור האור מהמראה ואל המראה שונתה.
שימושים > ספקטרומטר פורייה

ספקטרומטר פורייה הוא כלי מדידה המאפשר לקבל את המידע התדרי (ספקטראלי) של מקורות במרחב הזמן או במרחב המקום.

ישנן מספר דרכים לקבל את הספקטרום של המידע, למשל דרכים המתבססות על עקיפה של האור - הכנסת המידע לפריזמה או מעבר שלו דרך סריג.
ניתן לממש ספקטרומטר פורייה באמצעות אינטרפרומטר מייקלסון באמצעות המבנה הבסיסי של האינטרפרומטר כאשר אחת המראות ניתנת להזזה, כפי שיינתן לראות באיור 7.
קבלת הספקטרום באמצעות התמרת פורייה עדיף על שימוש בתופעת העקיפה מהסיבות הבאות:

1.	הגלאי של אינטרפרומטר מייקלסון מגיב לכל אורך גל של המקור באותו האופן (בניגוד לשימוש בתופעת העקיפה בה אנו רואים התנהגות שונה לכל אורך גל).

2.	השימוש באינטרפרומטר מייקלסון אינו דורש מעבר של המידע דרך צמצם או חריץ צר כדי לקבל רזולוציה ספקטרלית גבוהה (בניגוד לפריזמה ולסריג).



על מנת לקבל את הספקטרום של המקור באמצעות אינטרפרומטר מייקלסון מבצעים מדידות של תבנית ההתאבכות שמתקבלת על המסך עבור מיקומים שונים של המראה המוזזת. באמצעות התמרת פורייה על התוצאות ניתן לחלץ את הספקטרום של המקור.

מדידת הספקטרום מתבססת על היכולת למצוא את אורך הגל של המקור באמצעות אינטרפרומטר מייקלסון ובאמצעות ידיעת תחום אורכי הגל הרלוונטיים למקור. חילוץ התדרים המרכיבים את האות נעשה באמצעות הקשר  \lambda ={\frac {c}{f}}, כאשר  c היא מהירות האור בתווך בו האינטרפרומטר נמצא ו- f הוא התדר המתאים לאורך הגל  \lambda .
שימושים > אינטרפרומטר Twyman–Green

אינטרפרומטר Twyman–Green הוא גרסה של אינטרפרומטר מייקלסון ששימש לבדיקת רכיבים אופטיים קטנים, שהומצא ונרשם כפטנט על ידי Twyman and Green בשנת 1916. 

המאפיין הבסיסי המבדיל את אינטרפרומטר Twyman–Green מאינטרפרומטר מייקלסון הוא השימוש במקור אור נקודתי מונוכרומטי ובקולימטור.
השימוש במראת ייחוס בזרוע אחת איפשר להשתמש באינטרפרומטר Twyman–Green לבדיקת צורות שונות של רכיב אופטי, כמו עדשות או מראות טלסקופ. 

איור X ממחיש את אינטרפרומטר Twyman – Green שהוקם לבדיקת עדשה.
אחד המימושים לסוג זה של אינטרפרומטר הוא אינטרפרומטר "LUPI" (ר"ת Laser unequal path interferometer) הוא אינטרפרומטר מסוג Twyman–Green בעל אורך קוהרנטיות גדול המאפשר אורכי דרך אופטית לא שווים בזרועות האינטרפרומטר ומאפשר בדיקת רכיבים אופטיים גדולים באמצעות תצורת Twyman–Green.
בשנת 1918, מייקלסון מתח ביקורת על התצורה של Twyman–Green בטענה כי האינטרפרומטר שלהם לא מתאים לבדיקת רכיבים אופטיים גדולים מכיוון שמקורות האור הזמינים באותה תקופה היו בעלי אורך קוהרנטיות מוגבל. מייקלסון ציין כי אורך הקוהרנטיות כופה אילוצים גאומטריים על המערכת ומחייבים שימוש במראת ייחוס בגודל השווה למראה הבדיקה מה שהופך את האינטרפרומטר ללא מעשי. עשרות שנים לאחר מכן, הופעתם של מקורות אור בתצורת לייזר ביטלה את טענותיו של מייקלסון.
שימושים > מדידת כוכבים

אינטרפרומטר מייקלסון הכוכבי (Michelson stellar interferometer) משמש למדידת עיוותי הכוכבים. בשנת 1920, Michelson ו- Francis G. Pease השתמשו באינטרפרומטר מסוג מייקלסון כדי למדוד את קוטרו של הכוכב ביטלג'וז, זוהי הפעם הראשונה שנמדד קוטר של כוכב שאינו השמש.
שימושים > גילוי גלי כבידה

אחד השימושים לאינטרפרומטר מייקלסון הוא גילוי ישיר של גלי כבידה. תהליך הגילוי כרוך באיתור זנים זעירים בחלל עצמו, המשפיעים על שתי זרועות ארוכות של האינטרפרומטר באופן לא שווה, בגלל גל כבידה חזק שעובר. בשנת 2015 התגלה הגילוי הראשון של גלי הכבידה באמצעות מכשיר LIGO, אינטרפרומטר מייקלסון עם זרועות של 4 ק"מ. זה היה התיקוף הניסיוני הראשון של גלי הכבידה אשר חזתה תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין. 

בעזרת אינטרפרומטרים נוספים שהוצבו ביבשות אחרות, כמו ה- Virgo שהוצבה באירופה, אפשר היה לחשב את כיוון מקור גל הכבידה באמצעות הבדל הזמנים הזעיר שהתקבל כאשר האותות הגיעו לכל תחנה.
איור 2: מהלך הקרניים באינטרפרומטר מייקלסון
איור 3 (a ו-b) תבנית ההתאבכות באינטרפרומטר מייקלסון
איור 4: אינטרפרומטר מייקלסון המערכת הכללי
איור 5: תבנית ההתאבכות של אור לבן באינטרפרומטר מייקלסון
איור 6:מבנה לחישוב מקדם שבירה
איור 7: ספקטרומטר פורייה
איור 8: אינטרפרומטר Twyman-Green
יאנה סודובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  צ'כיה 
 פטירה:  1993 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (22 בינואר 2006) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יאנה סודובה
 
לזכרה של יאנה סודובה בגן חסידי אומות העולם, יד ושם, ירושלים
יאנה סודובה (בצ'כית: Jana Sudova; נפטרה ב-1 בינואר 1993) הייתה חסידת אומות העולם צ'כית, שהסתירה בביתה יהודים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

סודובה התגוררה עם בתה הפעוטה במזרח צ'כיה, בעיר בוהומין שבמחוז מוראביה-שלזיה.
בתקופת השואה הגיעו לביתה של יאנה יהודים שברחו מצעדת המוות מאושוויץ בינואר 1945. הם סיפרו לה שהם פרטיזנים, והיא הסכימה להעניק להם מקום מסתור בעליית הגג בביתה. יאנה דאגה לצרכיהם, אף על פי שידעה את גודל הסכנה. בהמשך החליטו שלושה מהם להמשיך בדרכם, על אף אזהרותיה של סודובה, שחששה לגורלם.
הנאצים תפסו את השלושה והוציאו אותם להורג. יעקב זילברשטיין היה היחיד שהחליט להישאר ולהמשיך להסתתר בביתה של סודובה. כאשר גברה תדירות החיפושים של הגרמנים באזור, מצא זילברשטיין מקום מחבוא בתוך גזע עץ חלול, שעמד בחצר ביתה. לעיתים שהה בו כ-9 שעות ברציפות. בחלוף הסכנה היה יוצא מן הגזע וחוזר לביתה של יאנה. כך נהג עד לשחרור האזור בידי הצבא האדום.
לאחר המלחמה

כעשור לאחר סיום המלחמה החליט זילברשטיין לחזור לצ'כיה, כדי לחפש את סודובה שהצילה את חייו. הוא לא ידע את שמה, וגם לא זכר את שם הכפר שבו הסתתר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 לאחר שגייס לעזרתו את ההיסטוריון הצ'כי ז'דנק וואסאלי, ופורסם מכתב בעיתון מקומי באזור בוהומין, הצליח, באמצעות קורא, שהיה שכן באותו הכפר, ליצור קשר עם בתה של סודובה, וממנה נודע לו שסודובה כבר איננה בין החיים.
הכרה והנצחה

יאנה סודובה הוכרה ב-22 בינואר 2006 על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, ושמה נחקק בקיר הכבוד. בטקס השתתפו בתה של יאנה, אניקה גרלובה, וכן ניצול השואה יעקב זילברשטיין וכ-40 מבני משפחתו.
בהמשך פעל זילברשטיין להנציח את זכרה של סודובה באמצעות הבאת גזע העץ החלול, אשר בו הסתתר בחצר ביתה, לישראל. הגזע הוצב בגן חסידי אומות העולם ביד-ושם.
זילברשטיין פנה ב-30 באוקטובר 2005 למנהל המדור לחסידי אומות העולם, ד"ר מרדכי פלדיאל, בבקשה להכיר גם בבתה של סודובה, אניקה גרלובה, שהייתה אז בת שלוש, כחסידת אומות העולם, אך היא לא הוכרה.
לקריאה נוספת

זילברשטיין, יעקב. עץ החיים שלי: סיפור ההישרדות של יעקב זילברמן. ירושלים: י. זילברשטיין, 2008.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

1 2  וינברגר אריה (עורך), "עץ החיים של יעקב", מדי חודש בחודשו 177, משרד החינוך האגף לתרבות תורנית, טבת שבט תשס"ח
↑  אנשיל פפר, 60 שנים אחרי שהציל חיים בשואה, גזע העץ הוצב ביד ושם, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007
↑  Sudová Jana, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  הודעה לעיתונות, יד ושם, 1 במאי 2006, תיק חסידי אומות העולם מס' 10762
↑  The Hollow Tree Trunk that Saved a Life is Brought to The Garden of the Righteous Among the Nations | www.yadvashem.org, 08-october-2007.html (באנגלית)
↑  מכתב מזילברשטיין לפלדיאל, יד ושם, תיק חסידי אומות העולם מס' 10762.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יאנה סודובה".
חיים קורפו

פסל של קורפו בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון, 23 באוגוסט 2022
חיים קורפו (6 בינואר 1921 – 23 בפברואר 2015) היה חבר הכנסת ושר מטעם סיעות הליכוד וגח"ל. עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה

קורפו נולד בירושלים בשנת 1921. למד בתלמוד תורה "מאה שערים", בישיבת חברון ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. סיים סמינר למורים מזרחי ופקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
מוסמך לעורך-דין. בשנת 1937, בגיל 16, הצטרף לאצ"ל (שם כונה "מתיתיהו") ומאוחר יותר היה לחבר המפקדה של האצ"ל בירושלים. באותן שנים כנער, שיחק קורפו בקבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים בשנות הקמתה הראשונות והיה חלק מהקבוצה הראשונה של המועדון שכונתה "המנורה".
קורפו, חשמלאי במקצועו, היה אחראי להכנת חומרי נפץ ומוקשים, והיה שותף להכנת חומרי הנפץ ששמשו בפיגוע בקולנוע רקס. ב-4 באוגוסט לקח חלק בפעולה להחרמת חומרי נפץ מחנות לממכר חומרי נפץ למחצבות. ב-26 באוגוסט 1939 השתתף בפעולה שכוונה נגד קצין הבולשת ראלף קרנס, שהיה אחראי לעינויים שהופעלו נגד חברי האצ"ל. קורפו הפעיל מוקש בשכונת רחביה בירושלים בעת שקרנס עבר במקום ומהפיצוץ נהרגו שני קציני בולשת בריטיים, ראלף קרנס ורונאלד בארקר. כמו כן, היה אחראי לפעולות נוספות, בהן הטמנת מוקש חשמלי שנועד לפוצץ את משרדי מס-ההכנסה ב-1944. לאחר שהמבצע נחשף על ידי הבריטים, קורפו הוגלה לסודאן וקניה, ושב רק לאחר הקמת מדינת ישראל בשנת 1948.
בין השנים 1967–1969 היה חבר מועצת עיריית ירושלים מטעם חרות. ב-1969 נבחר לראשונה לכנסת השביעית והמשיך להיות חבר הכנסת כמעט עד שלהי כהונת הכנסת ה-12 בשנת 1992. בימי הכנסת התשיעית, כאשר הליכוד עלה לשלטון, כיהן קורפו כיושב ראש הנהלת הקואליציה. בימי הכנסת העשירית מונה לשר התחבורה, תפקיד אותו מילא גם בכנסת ה-11, בימי ממשלת הרוטציה. כשר התחבורה התנגד בסוף 1987 לכניסת מיצובישי מוטורס לישראל, בלחץ היבואנים של דגמי מכוניות אחרים שנמכרו בישראל. הוא צוטט בעיתונות כאומר "בהיעדר תשתית כבישים מספיקה אני סבור שאין לעודד ייבוא מכוניות נוספות לישראל". בדבריו הוא טען שכניסת מיצובישי תביא להגברת הפרסום בתחום הרכב, ובעקבות זאת תגבר רכישת המכוניות. קורפו נסוג מהתנגדותו רק בלחץ משרד החוץ.
בכנסת ה-12 נדחק לספסלים האחוריים של הליכוד, לא זכה במשרת שר והיה יושב ראש ועדת הכנסת. בשנת 1990 כיהן בוועדה מיוחדת לענייני הערוץ השני. קורפו סלד מחוק הבחירה הישירה, הוביל את המאבק בו ועשה כל מאמץ כדי למנוע את מעברו, אבל בסופו של דבר הכנסת הכריעה בעד החוק שהוביל לבחירות ישירות החל מ-1996 (ועד ביטולו בעקבות בחירות 2001).
ב-14 באפריל 1992 התפטר מהכנסת, כדי לכהן כיו"ר רשות שדות התעופה, תפקיד אותו מילא עד 1996. במקומו נכנסה לכנסת לימור לבנת.
מ-2004 שימש דירקטור חיצוני בחברה הציבורית מרדכי אביב תעשיות בניה.
נפטר בבית החולים תל השומר ב-23 בפברואר 2015.
ב-15 בפברואר 2018 נחנכה הזרוע הרביעית בנתב"ג על שמו של חיים קורפו.
לקריאה נוספת

יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', פרק א'(4), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 82–105
הערות שוליים

↑  האצ"ל בפיקודו של דוד רזיאל באתר דעת
↑  קורפו הסיר התנגדותו לייבוא מכוניות 'מיצובישי', מעריב, 7 בינואר 1988; המשך
↑  חיים קורפו: אני לא יודע למה שמיר לא מינה אותי, מעריב, 22 בדצמבר 1988
↑  אביבה לורי, ארבל, משעל ורוני מילוא גם, מעריב, 21 בדצמבר 1990
↑  אמנון לוי, ⁨דרוש מועמד אטרקטיבי⁩ | ⁨חדשות⁩ | 19 מרץ 1992 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ערוץ 7, 32 מטוסים יוכלו להמריא יחד מנתב"ג, באתר ערוץ 7, 15 בפברואר 2018
| יושבי הראש ומנכ"לי רשות שדות התעופה (רש"ת) |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | אהרן רמז • אריה גרוסבורד • יעקב אבן • חיים קורפו • אבי קוסטליץ • צבי שלום • עובדיה עלי • אלי מרום • יצחק גרשון |  |
| מנהלים כלליים | אריה רביב • רמון הראל • צבי גוב-ארי • ברוך לוי • מוטי דבי • אבי קוסטליץ • גבי אופיר • קובי מור • יעקב גנות • חגי טופולנסקי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503136805171  VIAF: 315535518   WorldCat (עם VIAF): 315535518
אביהו דיסטלמן

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 77 בערך) פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  סאשה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1996 (כ־31 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין קשר אוגדתי של אוגדה 162  קצין הקשר של פיקוד הצפון  רמ"ח אג"ם במפקדת קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי  סגן קצין קשר ותקשוב ראשי  קצין קשר ותקשוב ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
מימין לשמאל: עוזר ראש אג"ם האלוף איתן בן אליהו, נספח צה"ל בסין תא"ל משה מרום, קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי תא"ל אביהו דיסטלמן וקצין הקשר הראשי של צבא סין, 1995
אביהו דיסטלמן (נולד ב-1947) שירת כקצין קשר ראשי בצה"ל, בדרגת תת-אלוף.