stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Daniel Chirot, "The Debacle in Cote d'Ivoire", Journal of Democracy 17(2), 2006, עמ' 63–77 doi: 10.1353/jod.2006.0024
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Abu Bakarr Bah, "Democracy and civil war: Citizenship and peacemaking in Côte d’Ivoire", African Affairs 109(437), 2010, עמ' 597–615 doi: 10.1093/afraf/adq046
↑  Ivorian ex-leader assassinated, News24, ‏21 September 2002 (ארכיון)
↑  Ivory Coast: October 22, 2002, strategypage
↑  'Blue helmets' plan for Ivory Coast, BBC, ‏7 January 2003
↑  Resolution 1528, UN, ‏27 February 2004
↑  James Copnall, Ivory Coast's zone of no-confidence, BBC, ‏18 May 2005
↑  France foils Ivory Coast 'coup plot', BBC, ‏25 August 2003
↑  French foreign minister's visit is first since 2003, France 24, ‏20 May 2011
↑  Withdrawal of heavy weapons begins in Côte d'Ivoire, UN mission says, UN News, ‏21 April 2005
↑  UN rules out Ivory Coast election, BBC, ‏8 September 2005
↑  Opposition alliance calls on UN to reject 12 more months of Gbagbo, IRIN, ‏11 October 2005
↑  UN endorses plan to leave president in office beyond mandate, IRIN, ‏14 October 2005
↑  Neil Stormer, Common Ground: More than a game, UPI, ‏30 June 2006
↑  Austin Merill, Best Feet Forward, The Hive, ‏July 2007
↑  Mathieu Bonkoungou, Ivory Coast foes agree rebel leader for PM, Reuters, ‏27 March 2007
↑  Ange Aboa, Ivory Coast's President Gbagbo says war is over, ReliefWeb, ‏16 April 2007
↑  Ivory Coast leaders burn weapons, BBC, ‏30 July 2007
↑  Ivory Coast: President Gbagbo Calls For Peace Before Polls., Somalinet, ‏30 November 2007
↑  UN extends mandate of troops in Ivory Coast, IOL News, ‏11 January 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561660805171  LCCN: sh2007004081 
חלוקת חוף השנהב לאחר מלחמת האזרחים הראשונה, בין הצפון שבשליטת המורדים (ירוק בהיר), הדרום שבשליטת הממשלה (ורוד) ובתווך - אזור החיץ שבשליטת כוח שמירת השלום של האו"ם (UNOCI), בסיוע כוחות מצבא צרפת ומ-ECOWAS
לוראן גבאגבו, נשיאה הרביעי של חוף השנהב משנת 2000, מנהיג ה-FPI
אלאסן ואטארה, ממנהיגי המורדים
מפת ביאנקו

מפת ביאנקו משנת 1436
מפת ביאנקו (Bianco) היא מפה אשר צוירה על ידי הקרטוגרף והספן האיטלקי אנדראה ביאנקו בשנת 1436 כחלק מהאטלס שיצר. האטלס כלל עשרה עמודים שמידותיהם 38x29 ס"מ, והמפה הופיעה בעמודו התשיעי. המפה מתארת את כל העולם כפי שצורתו הייתה ידועה בהתאם לספרו של תלמי. במפה מופיעות היבשות אירופה, אסיה ואפריקה בלבד, ויבשת אמריקה לא הייתה ידועה ליוצר המפה. חלקה העליון של המפה פונה לכיוון מזרח, חלקה התחתון לכיוון מערב, בשמאל המפה כיוון צפון, ובימינה כיוון דרום.
ראו גם

מפה מונדי
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנוף מסילתי

מנוף מסילתי מס' 916 מתוצרת Little Giant בשימוש רכבת ישראל
מנוף מסילתי דגם 810, עם כושר הרמה 100 טון, מס' 919 מתוצרת Kirow בשימוש רכבת ישראל
קרונית מנוף מס' 981 של רכבת ישראל מתוצרת Geismar ועליה מנוף מתוצרת Effer
מנוף מסילתי הוא מנוף המותקן על קרון רכבת או ישירות על חוגונים כך שניתן לניידו על מסילת רכבת לצורך עבודות לאורך המסילה הכרוכות בהנפת משאות כבדים. קיימים מנופים מסילתיים בעלי הנעה עצמית המותקנים על קרונית ומנופים חסרי הנעה עצמית הנגררים על ידי קטר כחלק מרכבת עבודה.
שימושים

קיימים מנופים מסילתיים מסוגים שונים על פי היעוד שלהם:
שימושים > מנופי תחזוקה

מנופים אלו משמשים לתחזוקת המסילה: הצבת ציוד איתות או אמצעי בטיחות אחרים לאורך המסילה, הזזת קטעי מסילה, מסוטים או אדנים לצורך תיקונים או הנחת קטעי מסילה קצרים והעמסה ופריקה של ציוד תחזוקה אחר המוסע על גבי רכבת משא אל מקום העבודות. מנופים אלו הם בדרך כלל קטנים יחסית ובעלי כושר נשיאה בינוני.
שימושים > מנופי חילוץ

מנופים אלו משמשים לחילוץ ציוד נייד שנשמט ולהשבתו אל המסילה. מנופים אלו הם בעלי כושר נשיאה גבוה מאוד, שכן קטרים עשויים להגיע למשקל של עשרות טונות. במקרים מסוימים יש צורך בשני מנופים על מנת לחלץ ציוד כבד במיוחד.
שימושים > מנופי סחורות

מנופים אלו משמשים להטענה ולפריקה של סחורות מרכבות משא במקומות בהם אין מנופים קבועים לצורך זה. אלו בדרך כלל מנופים קטנים יחסית, ועם התרחבות השימוש במנופים ניידים על גבי משאיות, השימוש בהם הולך ופוחת.
מבנה

מנוף מסילתי הוא לרוב מנוף מסוג שני. בדרך כלל יש לו בסיס מסתובב, הממוקם על גבי קרון שטוח המיועד למשאות כבדים. עליו מותקנת זרוע המנוף. הבסיס יכול להסתובב 360° ובכך מאפשר לזרוע המנוף להגיע לכל נקודה לאורך המסילה ומצדדיה. הזרוע ניתנת להרמה ולהורדה ובסופה תלוי וו הרמה הניתן להרמה ולהורדה בנפרד מהזרוע באמצעות כבלים. מנופים מסוימים כוללים יחידת הארכה לזרוע המנוף, הנישאת על גבי קרון שטוח נוסף, ומאפשרת הנפה של עצמים המרוחקים מהמסילה. מנופים למשאות כבדים מצוידים לעיתים ברגלי תמיכה הניתנות להורדה ומאפשרות הרמה של משאות כבדים ורחוקים מבסיס המנוף מבלי לגרום להתהפכותו.
מנופים הממוקמים על גבי קרוניות תחזוקה דומים למנופים ניידים של משאיות ובנויים בדרך כלל מזרוע בת 2-3 פרקים הניתנים לפתיחה ולסגירה בנפרד ובאופן זה מרימים ומורידים את קצה הזרוע.
מנופים מסילתיים בשימוש רכבת ישראל

רכבת ישראל משתמשת בחמישה מנופים מסילתיים מתוצרת Little Giant, בשלושה מנופים מתוצרת Kirow, דגם 810, עם כושר הרמה 100 טון. כמו כן נמצאות בשימוש שמונה קרוניות מנוף מתוצרת Geismar ושתים מתוצרת Matisa.
ב-2012 נרכשו על ידי רכבת ישראל חמש קרוניות מנוף מתוצרת חברת Plasser & Theurer האוסטרית:
קרוניות 960-962 - 3 קרוניות מנוף דו-סרניות רגילות מדגם OBW-10.319. שתי קרוניות מוצבות בצפון: חיפה ונתניה, והשלישית מוצבת בלוד. אורך של הקרונית 11.94 מ', מפתח סרנים 6.5 מ' ומשקל 36 טון. המהירות המרבית היא 80 קמ"ש, הן מצוידות במנוף Palfinger PK15002, ויכולות לשאת בטנדר מטען של 5 טון.
קרונית 964 - קרונית מנוף חוגונית מדגם OBW-100.209/1, מיועדת לביצוע גיזום ומוצבת בתחנת בית שמש. אורך של הקרונית 16.74 מ', מפתח מרכזוני החוגונים הוא 10.5 מ' ומפתח הסרנים בכל חוגון דו-סרני הוא 1.8 מ' ומשקל 53 טון. המהירות המרבית היא 80 קמ"ש, בעלת המנוף מתוצרת Palfinger. תא המפעיל של המנוף בנוי כצריח. משטח הטעינה בנוי ל-5 טון.
קרונית 965 - קרונית מנוף חוגונית מדגם OBW-100.211, בעלת מנוף מיוחד המיועד לבדיקת גשרים. מוצבת בלוד. בעלת נתונים טכניים דומים לקרונית 964.
בשנת 2019 נרכשו על ידי רכבת ישראל שש קרוניות מנוף דגם OBW-10, תוצרת של חברת Plasser & Theurer, מספרים 970-966, 981.
קרונית מנוף מס' 960 של רכבת ישראל מתוצרת Plasser & Theurer דגם OBW-10, הספקה שנת 2012
קרונית מנוף מס' 967 של רכבת ישראל מתוצרת Plasser & Theurer דגם OBW-10, הספקה שנת 2019
מנוף מסילתי מס' 920, מתוצרת Kirow בשימוש רכבת ישראל
כל הקרוניות החדשות יכולות לגרור קרונות רגילים וגם ולהיגרר במערך רכבת, והן מצוידות בבלם אוויר רגיל.
בשנת 2019 נרכשו על ידי רכבת ישראל ארבעה מנופי Kirow, מתוכם 3 מדגם 250 עם כושר הרמה של 25 טון ואחד עם כושר הרמה של 150 טון. המנופים מותאמים לעבודה בקווים מחושמלים ובמנהרות רכבת.
בעבר היה בשימוש רכבת ישראל גם מנוף מתוצרת Orton של 200 טון.
הערות שוליים

↑  רכבת ישראל: נקלטו ארבעה מנופים חדשים בשווי 50 מיליון שקל, אתר מרשתת port2port
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560721005171  LCCN: sh85110946 
מנוף מסילתי 200 טון מתוצרת Orton שהיה בעבר בשימוש רכבת ישראל
מסע הבובות לארץ-ישראל

| --- | --- |

כריכת המהדורה הרביעית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  אברהם רגלסון
 איורים:  אריה נבון (מהדורה ראשונה)
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד (מהדורה ראשונה)
 תאריך הוצאה:  1954 (מהדורה ראשונה)
 מספר עמודים:  99 (מהדורה ראשונה)
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ראה מהדורות
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002068380, 002068384, 002068399, 002160098, 002473062, 003544740
מסע הבובות לארץ-ישראל הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר, המשורר והמתרגם אברהם רגלסון והתפרסם לראשונה בהמשכים במוסף הילדים של עיתון "דבר" באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.
תקציר

בשנת 1933 עולה משפחתה של שרונה בת השלוש (בתו של הסופר) מארצות הברית לארץ ישראל, ושרונה נאלצת להשאיר את בובותיה עם חברתה פיליס. אך הבובות מתגעגעות לאמא שלהן ומחליטות פה אחד לצאת אל מעבר לים בעקבות שרונה. בדרך הן עוברות תלאות רבות וחוויות מסוכנות, שבסופן מתקיים מפגש מרגש עם אמא שרונה. אך התלאות אינן מסתיימות עם הגיען לארץ ישראל. גם שם מצפות להן התמודדויות לא קלות, שכמעט מצליחות לשבור את רוחן וגורמות להן לפקפק בהחלטתן לעלות ארצה.
הרקע לכתיבת הספר

אברהם רגלסון ביסס את סיפור עלייתן של הבובות ארצה והתמודדותן עם קשיי הקליטה על החוויות שחוו הוא ובני משפחתו בבואם ארצה. פירוט של כמה מהחוויות האמיתיות שעליהן התבססו המאורעות המסופרים בספר נמצא בנספח שכתבה שרונה תל-אורן, בתו של הסופר וגיבורת הספר, למהדורה שיצאה בשנת 2005.
מהדורות

צייר אריה נבון, הוצאת הקיבוץ המאוחד תל אביב, 99 עמודים, 1954. יצא שוב בשנת 1959.
צייר ארי רון, הוצאת ספריית הפועלים תל אביב, 71 עמודים, 1981
ציירו בינה גבירץ, אריה נבון, ארי רון ונחום גוטמן, הוצאת תל-אורן שרונה, 113 עמודים, 2004
אייר אריה נבון, הוצאת פרדס חיפה, 113 עמודים, 2013
הערות שוליים

↑  פייסבוק - כניסה או הרשמה, באתר Facebook
מפת בינטינג

מפת העולם בצורת תלתן (אוסף המפות על שם ערן לאור)
מפת בינטינג (בגרמנית: Bünting), שמכונה פעמים רבות "מפת התלתן", היא מפת עולם שצוירה על ידי הכומר, התאולוג והקרטוגרף הפרוטסטנטי היינריך בינטינג ופורסמה בספרו "מסע דרך ספרי הקודש" (Itinerarium Sacrae Scripturae) בשנת 1581. המפה זכתה לפופולריות רבה ולגרסאות רבות. עותק מקורי אחד שלה שמור בספרייה הלאומית בירושלים, באוסף המפות על שם ערן לאור.
תיאור המפה

המפה היא מפה פיגורטיבית, המתארת את העולם בדמות עלה תלתן, שעליו מייצגים את שלוש היבשות: אסיה, אירופה, ואפריקה, ובמרכזן ירושלים. התלתן הוא חלק מסמלה של העיר הגרמנית הנובר, שבה נולד בינטינג, שגם ציין זאת בראש המפה ( בגרמנית, בכתב גותי): "העולם כולו בצורת עלה תלתן, שהוא סמלה של העיר הנובר, מולדתי האהובה".
בראש המפה מופיעים איים המסמלים את אנגליה ודנמרק (כנראה הכוונה לסקנדינביה) למול חופי צרפת, ובקצה השמאלי התחתון של המפה מצויה יבשת אמריקה, עם הכיתוב: "אמריקה - העולם החדש". קיומה של יבשת אמריקה נודע לאירופים קרוב למאה שנים לפני יצירת המפה, אך גודלה וצורתה לא היו ידועים והבלטתה הייתה פוגעת בסמליות של הצבת ירושלים במרכז העולם. בשטח הים של המפה מצוירים ספינה, בן ובת ים ומפלצות ימיות.
ביבשת אירופה מופיעים שמות רבים של ארצות, אך מצוירת עיר אחת  בלבד - רומא, והיא הגדולה ביותר במפה מלבד ירושלים. באסיה מצוירות ערים רבות ובהן דמשק, ובאפריקה שלוש ערים ובהן אלכסנדריה.
בהתאם להתפתחות טכנולוגית הדפוס בעת פרסום הספר, המפה הודפסה ללא צבעים. רוכשים בעלי אמצעים הזמינו צביעה ביד של המפות והתמונות שבספר, ומספר קטן מתוך עותקי הספר ששרדו עד היום כוללים מפות צבועות. העותק שבאוסף לאור הוא אחד האיכותיים שבהם. לרוב המפות הצבועות מאפיינים דומים, ונראה שהושפעו אלו מאלו: לכל יבשת צבע שונה - אירופה באדום (או ורוד), אסיה (ואמריקה) בירוק ואפריקה בצהוב. בין אפריקה ואסיה מצוי הים האדום הצבוע אף הוא לרוב באדום ולא בכחול.
גודל המפה 38 על 30 ס"מ.
דגם פסיפס של המפה מותקן על גדר כיכר ספרא, היא כיכר עיריית ירושלים. הדגם נוצר על ידי האמן ארמאן דריאן והוקדש לכבודו של  עזריאל זליג הויזדורף, חלוץ ופילנתרופ ירושלמי במאה ה-19, על ידי הקרן החדשה לירושלים לטובת תושביה. דגם נוסף של המפה מצויר על הרצפה שמתחת לפסל גלובוס המתכת בפארק טדי בירושלים.
לקריאה נוספת

ריכב רובין, ירושלים במפות ובמראות: מן התקופה הביזנטית ועד המאה הי"ט, נהר הוצאה לאור וכנרת בית הוצאה לאור, 1987.
מסע ההסברה של חברת דאב ליופי אמיתי

צילום מסך מסרטון "אבולוציה" שהופץ על ידי Ogilvy & Mather
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מסע ההסברה של חברת דאב ליופי אמיתי הוא קמפיין שיווקי שנחנך על ידי יוניליוור בשנת 2004. הקמפיין כלל חשיפה בכלי התקשורת, במודעות פרסומת, הפצת סרטוני וידאו, סדנאות על הנושא, אירועי שינה משותפת, הוצאת ספר לאור, והפקת הצגה.
מטרת הקמפיין הייתה להציג את היופי הטבעי של נשים תוך מתן השראה, והגברת הביטחון עצמי.
בין שותפיה של דאב ניתן למצוא חברות שיווק וסוכנויות תקשורת כמו אוגילבי ומט'ר, אדלמן יחסי ציבור והארבינגר תקשורת (בקנדה). חלק מכלל מערך הפרויקט היה קמפיין "אבולוציה" ("Evolution").
הקמפיין

מסע השיווק ליופי אמיתי נוצר בשנת 2004 בעקבות מחקר שהעלה כי רק 4% מכלל הנשים מחשיבות עצמן יפות.
השלב הראשון של הקמפיין התרכז בסדרת מודעות פרסום בשלטי חוצות אשר מוקמו בהתחלה בגרמניה ובריטניה, ובהמשך מדינות נוספות בעולם. פרסומות אלו הציגו תמונות של נשים שאינן דוגמניות מקצועיות, אשר צולמו על ידי צלם מקצועי נחשב בשם רנקין. מודעות הפרסומת הזמינו עוברי אורח להצביע האם האישה בתצלום היא "שמנה או מהממת" "מקומטת או נפלאה", כשתוצאות קולות ההצבעה עודכנו באופן דינמי על שלט החוצות עצמו. בנוסף למודעות הפרסום על שלטי החוצות התפרסם "הדו"ח של דאב", מחקר משולב שיוניליוור התכוונו לספק הגדרה חדשה של יופי להרחבת גבולות ההגדרה של מהי אסתטיקה נשית.
סדרת הפרסומות קיבלה חשיפה משמעותית בכלי התקשורת בתוכנית אירוח, עיתוני נשים וכותרות ראשיות בשידורי חדשות מרכזיות ופרסומים, שיצרו חשיפת מדיה, שיוניליוור העריכה, כי היא שווה יותר מפי 30 זמן שידור. בעקבות ההצלחה הקמפיין התפשט למדיה נוספת, עם סדרת פינות משודרות בטלוויזיה ופרסומות מודפסות ("נבדק על חמוקים אמיתיים"), שבשיאו, בשנת 2006 בא לידי ביטוי בקמפיין עולמי שהציג גרסאות בדפוס ובטלוויזיה של אותה הפרסומת, עבורו רכשה יוניליוור 30 שניות זמן אוויר בהפסקת הפרסומות של הסופרבול האמריקני. זאת, בעלות של כ-2.5 מיליון דולר.
בשנת 2006, אוגילבי ומאט'ר חיפשו דרך להרחיב את מסע הפרסום, על ידי יצירת סרטונים. "בנות של" ("daughters") היה הראשון בהם, ובו קטע ריאיון המדגים את יחסיהן של אמהות ובנות לסוגיות הקשורות לתפיסת היופי ותעשיית היופי. במהלך הפקת הקמפיין "בנות של" החלה לרוץ סדרת סרטונים קצרים בשם "דיכוי היופי". יוניליוור ראתה בסדרה רעיון לאקטיבציה. כך, הארט דירקטור טים פיפר, הציע ליצור את "אבולוציה" עם התקציב שנותר מ"בנות של". מטרת היוזמה הייתה לגרום לאנשים להיכנס לאתר הקמפיין ליופי אמיתי, לראות את סדרת הסרטונים "בנות של" ולהשתתף בסדנאות המוצגות באתר. לאחר "אבולוציה" אוגילבי הפיקה את אונסלאוט ואיימי.
באפריל 2013, קטע וידאו שנקרא "קטעי היופי האמיתי של דאב" התפרסם כחלק מהקמפיין. הוא הפך ויראלי ומשך תגובות חזקות מהציבור ומכלי התקשורת. בווידאו מראים כיצד נשים ספורות מתארות את יופיין החיצוני לאמן דיוקנים שאמור לצייר אותן רק על פי תיאורן המילולי, מבלי לראותן. מאוחר יותר, זרים שנפגשו עם הנשים יום קודם תיארו את אותן הנשים לאמן הדיוקנים. את אותן הנשים תיארו לצייר הדיוקנים זרים. הפורטרטים הושוו ומהתוצאות היה ברור שדיוקן שתואר על ידי אדם זר יצר דמות מדויקת ומחמיאה יותר מאשר זה שהאישה תיארה בו את עצמה. כשצפו בהבדלים, הנשים הגיבו בעוצמה. באוקטובר 2013 הייתה השקה של פעילות בשם "חופשי להיות אני", שיתוף פעולה בין דאב לאיגוד ההדרכות של נשי העוסק בהעצמה נשית.
ביקורת על הקמפיין

הקמפיין גרף תגובות חיוביות ושליליות כאחד: "אבולוציה" קיבל שני פרסי "אריה הזהב" – פרסי גראנד פרוקס. כתבת הדיילי טלגרף, קייטי יאנג קראה לקטעי יופי אמיתי "הסרטון שהכי מעורר מחשבה, נוגע ללב, פותח את הראש, ובדרכים מסוימות עצוב. קמפיין זה יגרום לך לחשוב ולהרגיש יפה יותר".
לעומת זאת, הביקורת על הקמפיין טענה שיוניליוור בין השאר הפיקה את "בהירה ויפייפיה" מוצר להבהרת העור עבור נשים כהות עור במדינות מסוימות, מעביר מסר הפוך מזה שקמפיין דאב קידם. מבקרי הקמפיין טענו, כי יוניליוור אחראיים על מיתוג של מודעות לינקס המנוגדות למסר של יופי אמיתי. יתר על כן, יוניליוור הם בעלי אקס – (מוצר להיגיינה המשווק לגברים תוך שימוש במסרים שוביניסטיים), ו"סלים פאסט" שהוא חטיף הרזיה. מוצר הנשען על כינון תפיסה של שליטה בגבולות הגוף ותכתיבים אסתטיים של רזון. תכתיבים המערערים את המסרים בקמפיין של דאב לפיהם יופי הוא טבעי ולא נחלתן של דוגמניות מקצועיות. כתב פורבס, וויל בורנס קרא לביקורת זו "לא רלוונטית". לדבריו, "אף אחד לא חושב על דאב כמותג של יונילוור (גם דאב לא אמורה לחשוב במושגים אלו). אבל האם הרעיון של דאב אומר שנערים צעירים לא צריכים לרצות להתבשם לכבוד הנשים? או שכבדי משקל לא אמורים לרצות לרזות כמה קילוגרמים? אלו מותגים שונים שעונים על צרכים של קהלי יעד שונים לחלוטין".
מבקרים נוספים נימקו את סלידתם מהקמפיין בטענה שדאב עצמה בצעה תיקוני פוטושופ למראה הנשים, העלימה קמטים וכתמי עור, שערות וכו'. איש הפוטושופ פאסקל דנגין שעבד עם סטודיו בוקס בניו יורק מסר לניו יורקר שהוא אכן ערך את התמונות. "אתם יודעים כמה תיקונים נערכו עליהן?" הוא שאל. "אך זה היה נהדר לעשות: לשמור על העור והפנים של המצולמות כך שהם יראו את כברת הדרך שעברו (שיראו את גילן), ובכל זאת שהתוצאה תהיה נעימה לעין".
בדיונים ברשתות החברתיות הקהל הנשי, קרי, קהל היעד אליו היה מכוון הקמפיין היה חלוק בנשוא. המתנגדות למסע הפרסום של דאב סברו שהיה בקמפיין משום התיימרות להכתיב לנשים את האופן הרצוי בו עליהן לחשוב על עצמן. המצדדות, הזדהו עם המסר בבסיס הקמפיין של יופי טבעי.
ראו גם

ג'ין קילבורן
הערות שוליים

↑  "Too Young To Be Old: Dove Pro-Age". (press release). Unilever plc. 2004. נבדק ב-2008-02-21..
נאג'קאלו

נאג'קאלו (בהונגרית: Nagykálló, בפי היהודים נקראה קאלוב או קאליב) היא עיירה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
היסטוריה

נאג'קאלו הייתה ידועה כעיירת שוק כבר במאה ה-14. השם שלה כנראה מגיע מהמילה הישנה kálló שמשמעותה "מקום התכנסות". Nagy פירושו "גדול"; קידומת זו שימשה להבדיל בין Nagykálló לבין Kiskálló הסמוכה ("Kálló קטן"), אשר מאוחר יותר הפכה לחלק מנאג'קאלו.
בשנת 1315 העניק המלך קארוי הראשון מלך הונגריה לעיירה את הזכות להחזיק בשוק. לאחר מכן נערכו במקום מועצות המחוז, וכך הפכה העיר למרכז האזור. לאחר שהעות'מאנים שרפו את העיר בשנת 1556, בנו האזרחים טירת אבן להגנה. בשנת 1603 אישטוואן בוצ'קאי שליט טרנסילבניה התיישב במקום.
בשנת 1630 כבש ג'רג' ראקוצי הראשון את העיר והוציא את כרוז העצמאות כאן. פרנץ ראקוצי תקף את הטירה ב-29 ביולי 1703 (הקרב הראשון של מלחמת העצמאות של ראקוצי) וכבש אותה למחרת. בשנת 1704 הוא הורה להרוס את הטירה (היא נהרסה רק מאוחר יותר, בשנת 1709). בשנת 1747 ניתן לה מעמד של עיר המחוז, מעמד שנשלל ממנה בשנת 1867. רק בשנת 1989 ניתן לה מחדש מעמד של עיר.
יהודי נאג'קאלו

על פי מצבות בבית הקברות היהודי במקום, יהודים גרו בעיר עוד בימי הביניים. רוב היהודים היו חקלאים ובעלי מלאכה. מהמאה ה-18 יש עדויות כתובות על הקהילה וצמיחתה המהירה.
המקום התפרסם בעולם היהודי הודות לרבה הראשון של הקהילה – ר' יצחק אייזיק טויב, שנודע כ"צדיק מקאלוב". תחילת כהונתו כנראה בשנת 1781. בתקופתו נוסדו בקהילה חברה קדישא ומוסדות לעזרה הדדית. כן נוסדו על ידו ישיבה ותלמוד תורה. בית הכנסת נוסד גם הוא על ידי הרב טאוב בשנת 1800. תשע עשרה שנה לאחר פטירתו מונה הרב ישעיה בנט לרב הקהילה.
בשנת 1944, עם כניסת הוורמאכט להונגריה, גורשו יהודי נאג'קאלו לגטו בעיר נירג'האזה, ומשם גורשו לאושוויץ, שם נרצחו רובם. אחרי המלחמה חזרו כ-98 יהודים לעיר וחידשו בה את חיי הקהילה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 693 |  |
| 1880 | 627 | 4,837 |
| 1910 | 906 |  |
| 1920 | 1,060 |  |
| 1930 | 977 |  |
| 1941 | 869 | 9,863 |
ילידי המקום

אימרה אמוש (במקור אונגאר, 1907 – 1944) היה צייר יהודי-הונגרי שניספה בשואה.
פרידייש קוראני, הברון מטולצ'ווה (במקור קורנפלד, 1827 – 1913) היה רופא פנימי יהודי-הונגרי. פרופסור באוניברסיטת בודפשט, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, אחת הדמויות המגדירות של הרפואה בהונגריה
ז'יגמונד וידור (במקור לוסטיג, 1835 – 1908) היה רופא עיניים יהודי-הונגרי.
מיקלוש ברנד (במקור בלויר, 1870 – 1919) היה רופא ילדים יהודי-הונגרי, פרופסור חבר באוניברסיטה.
לקריאה נוספת

ל. טוביה סילאג'י-ווינדט, הצדיק מקאלוב וקהילתו, חיפה, 1975
פנקס הקהילות – הונגריה, יד ושם, ירושלים, תשל"ו עמ' 371–372
נאג'-קאלו (קאלוב, קאליב), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 252–253. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת נאג'קאלו |
| --- | --- | --- |
| יישובים | נאג'קאלו • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530892605171  LCCN: n93115005  NKC: ge760283  VIAF: 150248055   WorldCat (עם VIAF): 150248055 
קבר האדמו"ר מקאלוב
נהר אימג'ין

| --- | --- |

גשר החופש חוצה בנהר אימג'ין, אשר ממוקם במונסן, פג'ו, קוריאה הדרומית.
 מידע כללי
 אורך:  273.50 קילומטר ק"מ
 אגן ניקוז:  8,138.90 קילומטר רבוע קמ"ר
 יובלים:  Hantan River 
 שפך:  נהר ההאן 
 מדינות באגן הניקוז:  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 
נהר אימג'ין (בקוריאנית: 임진강 בקוריאה הדרומית) או נהר רימג'ין (בקוריאנית (צפון קוריאה): 림진강 בקוריאה הצפונית) הוא הנהר ה-7 בגודלו בקוריאה. הנהר זורם מצפון לדרום, חוצה את האזור המפורז הקוריאני ומתחבר לנהר האן (אנ') במורד הזרם של סיאול, ליד הים הצהוב.
היסטוריה

נהר אימג'ין היה האתר בו התקיימו 2 קרבות מרכזיות: הקרב על נהר אימג'ין במהלך פלישת יפן לקוריאה (אנ') ב-1592, והקרב על נהר האימג'ין שהתרחש במהלך מלחמת קוריאה.
היסטוריה > אזור ניצול משותף

ב-4 בנובמבר 2018, צוות של 20 חברים המורכב מ-10 אנשים מקוריאה הצפונית ו-10 אנשים מקוריאה הדרומית, החלו בסקר בין-קוריאני משותף שנועד להוביל לפיתוח אזור ניצול משותף לאורך שפך נהר אימג'ין. האזור איפשר לאזרחים לגשת בצורה מהירה לשפך הנהר לצורך תיירות, הגנה אקולוגית ואיסוף מצרפי בנייה, ולעשות זאת תחת הגנה של צבאות משני צדי הגבול הקוריאני.ב-5 בנובמבר 2018, המועצות של מחוזות גאנגון וגיאנגי של קוריאה הדרומית, שהם גבולות האזור המפורז הקוריאני, חתמו על "הסכם עבודה לשלום" בתחנת דוראסן בפאג'ו, אשר העניק אישור מקומי לניצול משותף באזור. הסקר הבין-קוריאני של שפך נהר אימג'ין הסתיים ב-9 בדצמבר 2018. מפה של האזור התפרסמה ב-25 בינואר 2019.
הערות שוליים

↑  Seven Famous Spots | Theme Tourism | Culture and Tourism | Yeoncheon, web.archive.org, ‏2014-01-13
1 2  Two Koreas begin joint waterway inspection on shared use of Hangang River Estuary, נבדק ב-2021-11-04
1 2  송상호, (LEAD) Koreas begin joint waterway survey along western border, Yonhap News Agency, ‏2018-11-05 (באנגלית)
↑  South and North launch joint hydrographic survey of Han and Imjin estuaries, english.hani.co.kr
1 2  Two Koreas Complete Joint Waterway Survey of River Estuaries, world.kbs.co.kr (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541497705171  LCCN: sh88007716  NARA: 10038796  VIAF: 315530685   WorldCat (עם VIAF): 315530685
נבחרת אוקראינה בהוקי קרח

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  "הצהובים כחולים" (Жовто-сині)
 התאחדות:  פדרציית ההוקי קרח האוקראינית
 השתייכות:  פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית – IIHF
 מאמן:  אוקראינה דמיטרי חריסטיץ'
 המבקיע המצטיין (נקודות):  ואדים שחריאצ'וק (42)
 המבקיע המצטיין (שערים):  ויטאלי ליטוויננקו (108)
 קפטן:  איהור מרז'קו
 שיאן ההופעות:  ואסיל בוברובניקוב (182)
 היכל ביתי:  היכל הספורט, קייב
 משחקים היסטוריים
 משחק בינלאומי ראשון קזחסטן קזחסטן 5 - 1 אוקראינה אוקראינה (סנקט פטרבורג, רוסיה; 14 באפריל 1992)
 הניצחון הכי גדול אוקראינה אוקראינה 37 - 2 בלגיה בלגיה (בלד, סלובניה; 13 במרץ
 ההפסד הכי גדול פינלנד פינלנד 9 - 0 אוקראינה אוקראינה (הלסינקי, פינלנד; 3 במאי 2003)
 הישג שיא באולימפיאדה:  מקום 10 (2002)
 אליפות העולם
 הופעות:  30 (הראשונה ב-1993)
 ההישג הטוב ביותר:  מקום 9 (2002)
נבחרת אוקראינה בהוקי קרח (באוקראינית: Збірна України з хокею з шайбою) מייצגת את אוקראינה בהוקי קרח מאז 1992. נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח ייצגה את אוקראינה בעבר משנת 1951 עד 1991, כשהמדינה הייתה חלק מברית המועצות.
נבחרת אוקראינה נחשבת לנבחרת בינונית. הדירוג של נבחרת אוקראינה ברשימת הדירוג של IIHF לנבחרות הוקי קרח של גברים, הוא המקום ה-27 בעולם, נכון לשנת 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם..