stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד ילין
לקריאה נוספת

עפרה מייטליס, בדרך האמצע: דוד ילין – סיפור חיים, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והארכיון לחינוך יהודי בישראל ובגולה ע"ש אביעזר ילין, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
חיי דוד ילין, מאת אברהם חיים אלחנני, נדפס בשבט ועם, ב', תשל"ג 1973.
עם דוד ילין, מאת ארי אבן-זהב, נדפס בפרקי בית המדרש, תש"ל 1970.
דוד ילין החוקר, מאת אברהם ש. הלקין, נדפס בפרקי בית המדרש, תשל"ב 1972.
דוד ילין באגרותיו, מאת יהודה סלוצקי, נדפס במשא, מוסף דבר, פברואר 1977.
שלמה הרמתי, ‏המורים החלוצים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000 פרק ד'
זכרונות לבן ירושלים, מאת יהושע ילין, הוצאת אריאל, 1991
לצאצאי: זכרונותי, מאת איטה ילין, תרצ"ח-תש"א
פעולת קונסול אמריקה לטובת היישוב, מזכרונות דוד ילין, תרע"ה–תרע"ו (1915–1916). בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק צז, עמ' 1038–1042.
"דוד ילין איש הרוח והמעש: מנהיגותו של ילין בתחומי החברה, התרבות והחינוך", מאת רות בורשטיין, מים מדליו 19–20, עמ' 307–337. תשס"ח-תשס"ט.
"דוד ילין מחיה לשון ההוראה" מאת עפרה מייטלס, מים מדליו 22–23. תשע"א-תשע"ב, עמ' 323–356.
זהב בירושלים, מאת אליעזר שמאלי
עפרה מייטליס, דרכו של דוד ילין בחידושי המילים, העברית, כרך ס חוברות ג–ד (תשע"ב), עמ' 127–147, באתר האקדמיה ללשון העברית
יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 234-281.
דוד ילין, תחנות בחייו, באתר האקדמיה ללשון העברית, מרץ 2023
הערות שוליים

↑  שלמה הרמתי, המורים החלוצים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000. עמ' 47
↑  לשכת דוד ילין מס' 18 מפתח תקוה של הבונים החופשיים, באתר פרס ירושלים לאחדות ישראל, ‏2017-03-15
↑  רעות יששכר, ועד הלשון העברית - האקדמיה ללשון העברית, באתר hebrew-academy.org.il, ‏2014-11-23
↑  מרים סנפיר, שוש סיטון, גילה רוסו – צימט, מאה שנות גן ילדים בארץ ישראל, עמ' 39 - 80, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון, 2012
↑  ניר כהן, באיחור של מאה: נחשף פרוטוקול הפגישה בין מלך ירדן להנהגת היישוב, באתר ynet, 18 בנובמבר 2018
↑  ר' דויד ואיטה ילין החזירו את אותות-הכבוד שלהם, דבר, 23 במאי 1939
↑  שלמה הרמתי, המורים החלוצים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000. עמ' 48
| נשיאי ועד הלשון העברית והאקדמיה ללשון העברית |
| --- | --- | --- |
| ועד הלשון העברית | אליעזר בן-יהודה • דוד ילין • אהרן מאיר מזי"א • חיים נחמן ביאליק • נפתלי הרץ טור-סיני • יוסף קלוזנר |  |
| האקדמיה ללשון העברית | נפתלי הרץ טור-סיני • זאב בן-חיים • יהושע בלאו • משה בר-אשר • אהרן ממן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270288405171  PLWABN: 9810658488105606  BnF: cb15574125r (data)  CANTIC: a2019769x  CiNii: DA17414030  GND: 119247399  ICCU: PUVV254152  ISNI: 0000 0000 6633 1540  LCCN: n82010967  NKC: ola20231202396  NLA: 35623952  NTA: 074288075  SELIBR: 103019  SUDOC: 112394531  Trove: 1019017  VcBA: 495/39964  VIAF: 64323410   WorldCat (עם VIAF): 64323410 
חתימתו כיו״ר הוועד הלאומי
שיין לארקין

| --- | --- |

לארקין במדי אנאדולו אפס, 2018
 לידה:  2 באוקטובר 1992 (בן 32) סינסינטי, אוהיו שבארצות הברית 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.83 מטרים
 מספר:  0
 מכללה:  אוניברסיטת מיאמי
 דראפט:  בחירה מספר 18, 2013 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2013–2014 2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2018 2018–:  דאלאס מאבריקס ← טקסס לג'נדס ניו יורק ניקס ברוקלין נטס סאסקי בסקוניה בוסטון סלטיקס אנאדולו אפס
 הישגים כשחקן
 2 זכיות ביורוליג (2021, 2022)  3 אליפויות טורקיה (2019, 2021, 2023)  4 הסופר קאפ הטורקי (2018, 2019, 2022, 2024)  הגביע הטורקי בכדורסל (2022)  מלך הסלים של היורוליג (2020)  חמישיית העונה ביורוליג (2022)  חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2021)  MVP של פיינל פור ליגת העל הטורקית (2019  חמישיית העונה השנייה בליגת העל הספרדית (2017)
 
ד'שיין "שיין" דייוויס לארקין (באנגלית: DeShane "Shane" Davis Larkin; נולד ב-2 באוקטובר 1992 בסינסינטי, אוהיו, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, בעל אזרחות טורקית, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אנאדולו אפס. לארקין הוא בנו של חבר היכל התהילה של הבייסבול בארי לארקין.
קריירה טרום-מקצוענית

לארקין החל לשחק בקבוצת הכדורסל של התיכון שבו למד באורלנדו, פלורידה. ממוצעיו בתקופתו בתיכון עמדו על 18.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 6.3 אסיסטים ו-3.5 חטיפות למשחק. לקראת סיום התיכון התחייב לשחק באוניברסיטת דהפול בשיקגו, אך לבסוף עבר לפני תחילת העונה לאוניברסיטת מיאמי. בעונתו הראשונה היו ללארקין מוצעים של 7.4 נקודות, 2.5 אסיסטים וריבאונדים ו-1.6 חטיפות. בעונה הבאה זכה לארקין בפרס לוט אולסון ונכלל בחמישייה השנייה של נבחרת האול-אמריקן (השחקנים הטובים ביותר בכדורסל המכללות בארצות הברית). אחרי עונתו השנייה העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2013, בו נבחר במקום ה-18 על ידי אטלנטה הוקס.
קריירה מקצוענית

בליל הדראפט הועברו הזכויות עליו לדאלאס מאבריקס באמצעות טרייד. במהלך אימון בליגת הקיץ של ה-NBA שבר לארקין את קרסולו ונאלץ להיעדר לשלושה חודשים מהמגרשים. למרות זאת הוא חתם על חוזה רוקי בדאלאס ב-29 ביוני 2013. הופעת הבכורה שלו ב-NBA הייתה ב-17 בנובמבר באותה שנה. במהלך העונה הוא שיחק גם בטקסס לג'נדס, קבוצת ליגת הפיתוח של דאלאס. בסיום העונה היו ללארקין ממוצעים של 2.8 נקודות, 1.5 אסיסטים, 0.9 ריבאונדים וחצי חטיפה ב-10.2 דקות, על פני 48 משחקים.
בסיום העונה עבר לארקין לניו יורק ניקס בטרייד שכלל את ויין אלינגטון, חוסה קלדרון, סמואל דלמברט ושתי בחירות סיבוב שני של דאלאס, עבור ריימונד פלטון וטייסון צ'נדלר מהניקס. בניקס שיחק לארקין בעונת 2014/2015, ב-76 משחקים, כשמתוכם ב-22 הוא פותח בחמישייה הראשונה של הקבוצה. הוא שיחק בעונה זו במשך כ-24.8 דקות בממוצע למשחק, והכפיל ויותר מכך את ממוצעיו ברוב הקטגוריות. בקיץ 2015 סיים לארקין את חוזהו בניו יורק וחתם בברוקלין נטס. באפריל 2016 קלע לארקין 20 נקודות בהפסד לוושינגטון ויזארדס, מה שהיווה שיא קריירה עבורו.
בסיום העונה סיים לארקין את חוזהו בברוקלין, וחתם בסאסקי בסקוניה לעונה אחת. אחרי עונה שבה היה בורג מרכזי בבסקוניה, התעתד לארקין לעבור לברצלונה, אך בסקוניה השוותה את הצעת הקבוצה הקטלאנית עליו. ביולי 2017 חזר ל-NBA, כשחתם בבוסטון סלטיקס לעונה אחת.
בבוסטון היה לארקין הרכז השלישי של הקבוצה, אחרי קיירי אירווינג וטרי רוזיר. בעקבות פציעתו של אירווינג שיחק לארקין דקות משמעותיות, וקיבל 14.4 דקות בממוצע למשחק, על פני 54 משחקים. בפלייאוף שיחק לארקין עם בוסטון בסיבוב הראשון נגד מילווקי באקס ובחצי גמר המזרח נגד פילדלפיה 76', כאשר במשחק הרביעי נגד פילדלפיה נקע את כתפו בהתנגשות עם ג'ואל אמביד. בסיום העונה לארקין סיים את חוזהו בבוסטון וחתם לעונה אחת באנאדולו אפס מליגת ה-BSL הטורקית והיורוליג.
באנאדולו שימש לארקין שחקן מפתח, והוביל אותה להישגים נאים בעונת 2018/2019 - סגנות היורוליג ואליפות הליגה הטורקית, תוך שהוא זוכה בפרס ה-MVP של משחק הגמר במסגרת המקומית. ביורוליג הציג לארקין כמה משחקים עם נתונים גבוהים במיוחד: 37 נקודות ו-43 נקודות מדד מול ברצלונה בסיבוב ה-25 של העונה הרגילה; 30 נקודות, 7 ריבאונדים ו-7 אסיסטים נגד יריבת אנאדולו פנרבחצ'ה בחצי גמר הפיינל פור (גם במשחק זה קבע לארקין תוצאה של 43 נקודות מדד, שיא פיינל פור); ו-29 נקודות נגד צסק"א מוסקבה בגמר המפעל, שיא נקודות של שחקן יחיד במשחק האליפות.
בטורקיה ניצחה אנאדולו ללא הפסד את סדרות רבע וחצי הגמר נגד באנוויט וגלאטסראיי, תוך שלארקין מוביל את הקבוצה. בסדרת הגמר הגיעה אנאדולו לשוויון 3-3 במשחקים נגד פנרבחצ'ה, מה שגרר משחק מכריע. במשחק זה התעלה לארקין וקלע 38 נקודות ב-18 זריקות בלבד, והוביל את קבוצתו לתואר. כאמור, לארקין זכה בפרס ה-MVP של הגמר בעונה זו.
בקיץ 2019 חתם לארקין על הארכת חוזה באנאדולו על אף שקיבל הצעות מה-NBA. בנובמבר 2019, בסיבוב ה-11 של העונה הרגילה ביורוליג נגד  באיירן מינכן, שבר לארקין את שיא הנקודות למשחק ביורוליג כשקלע 49 נקודות, בין השאר בעזרת 10 שלשות שקלע מתוך 12 שזרק, גם שיא יורוליג. השיא בנקודות היה שייך קודם לשלושה שחקנים שקלעו 41 נקודות, ביניהם אלפונסו פורד. השיא בשלשות שהשווה לארקין היה שייך לאנדרו גאודלוק. השיא החזיק מעמד ארבע שנים, עד שנשבר ב-2024 על ידי נייג'ל הייז שקלע 50 נקודות במדי פנרבחצ'ה.
ב-2021 ו-2022 זכה לארקין עם קבוצתו ביורוליג.
חיים אישיים

אביו של לארקין, בארי, שיחק בעמדת השורטסטופ עבור סינסינטי רדס. דודו שיחק כדורסל באוניברסיטת זאבייר ובאופן מקצועני בוונצואלה, בגרמניה ובהונג קונג. דוד אחר שלו שיחק גם כן ב-MLB, בעמדת הבסיס הראשון. שיין עצמו שיחק בייסבול כשהיה צעיר, ואביו וחבריו לימדו אותו לאחוז מחבט בייסבול בצורה נכונה במהלך הספרינג טריינינג. לאחר שמאמנו בליטל ליג אמר שמה שלימדו אותו היה שגוי, שיין החליט לעזוב את הבייסבול ולהתמקד בכדורסל.
לארקין מאובחן כסובל מתסמונת OCD.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | דאלאס | 48 | 0 | 10.2 | 0.0380 | 0.316 | 0.640 | 0.9 | 1.5 | 0.5 | 0.0 | 2.8 |
| 2014/2015 | ניו יורק | 76 | 22 | 24.5 | 0.433 | 0.302 | 0.782 | 2.3 | 3.0 | 1.2 | 0.1 | 6.2 |
| 2015/2016 | ברוקלין | 78 | 17 | 22.4 | 0.442 | 0.361 | 0.776 | 2.3 | 4.4 | 1.2 | 0.2 | 7.3 |
| 2017/2018 | בוסטון | 54 | 2 | 14.4 | 0.384 | 0.360 | 0.865 | 1.7 | 1.8 | 0.5 | 0.1 | 4.3 |
| קריירה |  | 256 | 41 | 19.1 | 0.422 | 0.336 | 0.777 | 1.9 | 2.9 | 0.9 | 0.1 | 5.5 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | דאלאס | 2 | 0 | 5.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2018 | בוסטון | 11 | 0 | 14.0 | 0.457 | 0.308 | 1.000 | 1.0 | 1.8 | 0.5 | 0.0 | 3.7 |
| קריירה |  | 13 | 0 | 12.6 | 0.421 | 0.286 | 1.000 | 0.9 | 1.7 | 0.4 | 0.0 | 3.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | בסקוניה | 33 | 33 | 28.9 | 0.406 | 0.343 | 0.797 | 2.7 | 5.7 | 1.3 | 0.2 | 13.1 |
| 2018/2019 | אנאדולו אפס | 35 | 12 | 22.0 | 0.498 | 0.449 | 0.866 | 2.2 | 3.1 | 0.9 | 0.1 | 12.5 |
| 2019/2020 | אנאדולו אפס | 25 | 15 | 30.0 | 0.530 | 0.509 | 0.903 | 3.1 |  4.1 | 1.3 | 0.0 | 22.2 |
| 2020/2021 | אנאדולו אפס | 35 | 17 | 28.7 | 0.439 | 0.392 | 0.862 | 2.3 | 4.1 | 1.2 | 0.1 | 15.1 |
| 2021/2022 | אנאדולו אפס | 39 | 28 | 31.9 | 0.436 | 0.382 | 0.898 | 3.0 | 5.3 | 1.3 | 0.0 | 14.7 |
| 2022/2023 | אנאדולו אפס | 17 | 8 | 28.6 | 0.438 | 0.385 | 0.796 | 2.5 |  4.8 | 1.1 | 0.0 | 11.9 |
| 2023/2024 | אנאדולו אפס | 35 | 33 | 32.6 | 0.460 | 0.391 | 0.908 | 2.8 | 5.1 | 1.1 | 0.1 | 16.8 |
| קריירה |  | 219 | 146 | 28.8 | 0.457 | 0.407 | 0.869 | 2.7 | 4.6 | 1.2 | 0.1 | 15.1 |
הערות שוליים

↑  Mavs' Shane Larkin breaks ankle, באתר ESPN
↑  "Player Signing Press Conference". NBA.com. 9 ביולי 2015. נבדק ב-10 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wizards score first 20, pull away late to beat Nets 120-111". NBA.com. 11 באפריל 2016. נבדק ב-11 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pointguard Shane Larkin new adding to Laboral Kutxa Baskonia". baskonia.com. 10 באוגוסט 2016. נבדק ב-10 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אור שקדי‏, הפתעה: שיין לארקין חתם בקוצ'ה לבוראל ויטוריה, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2016
↑  "Boston Celtics sign Shane Larkin". NBA.com/celtics. 31 ביולי 2017. נבדק ב-31 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אבי סגל, עדיין בטורקיה: לארקין נשאר באנדולו אפס, באתר ישראל היום, 18 ביולי 2019
↑  שיין לארקין עשה היסטוריה: "הטבעת נראתה לי כמו אוקיינוס", באתר וואלה, 30 בנובמבר 2019
↑  Associated Press (7 בפברואר 2013). "Hurricanes' Larkin is making Hall of Fame father proud". USA Today. נבדק ב-14 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
שיין לארקין בשנת 2013
לארקין במדי ברוקלין נטס, 2016
הבחירות הכלליות בדנמרק 2015

הבחירות הכלליות בדנמרק 2015 נערכו ב-18 ביוני 2015, בהן נבחרו 179 חברי הפולקטינג, מתוכם 175 נבחרו מדנמרק, שניים מאיי פארו ושניים מגרינלנד. אף על פי שתוצאות הבחירות קבעו כי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית היא הגדולה ביותר בפרלמנט, מפלגת השמאל (Venstre) הצליחה להקים ממשלת מיעוט בתמיכת חלק ממפלגות "הגוש הכחול"- מפלגת העם הדנית, הברית הליברלית ומפלגת העם השמרנית.
מערכת הבחירות

מתוך 179 חברי הפולקטינג נבחרים 175 חברים מתוך דנמרק עצמה, 2 נוספים מגיעים כנציגי איי פארו ועוד שניים כנציגי גרינלנד.
135 נציגים נבחרים בבחירות ישירות-יחסיות, 40 נציגים נוספים נבחרים בשיטה רשימתית עם אחוז חסימה העומד על 2% מכלל הקולות הכשרים.
על פי החוקה הדנית, הבחירות היו צריכות להיערך לא יאוחר מה-15 בספטמבר 2015, מכיוון שהבחירות האחרונות נערכו ב-15 בספטמבר 2011. ראש הממשלה יכול לפזר את הפרלמנט בכל שלב, בלבד שלא יאוחר מארבע שנים מהבחירות הקודמות. דבר שיכול להצטייר כיתרון טקטי לטובת הממשלה, שכן היא יכולה להכריז על בחירות כשסקרי דעת הקהל מחמיאים.
ב-27 במאי הודיעה ראש הממשלה הלה ת'ורנינג שמידט כי יתקיימו בחירות ב-18 ביוני 2015.
סקרים

סקרי דעת קהל שנערכו במהלך מערכת הבחירות ניבאו את זינוקה האלקטורלי של מפלגת העם הדנית. (בטבלה- סקרים שנערכו יום לפני הבחירות)
| עורך הסקר | מפלגת השמאל (V) | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (A) | מפלגת העם הדנית (O) | המפלגה הדנית הליברלית (B) | מפלגת העם הסוציאליסטית (F) | ברית האדומים-ירוקים (Ø) | הברית הליברלית (I) | המפלגה השמרנית (C) | הנוצרים הדמוקרטים (K) | האלטרנטיבה (Å) | הגוש האדום | הגוש הכחול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gallup | 20.6 | 25.9 | 18.1 | 5.2 | 5.3 | 8.0 | 7.1 | 3.8 | 1.1 | 4.7 | 49.2 | 50.7 |
| Greens | 20.9 | 24.4 | 18.5 | 5.6 | 5.4 | 8.5 | 7.6 | 3.3 | 0.6 | 5.2 | 49.1 | 50.9 |
| Voxmeter | 19.6 | 25.9 | 17.2 | 4.6 | 6.3 | 9.8 | 7.7 | 3.5 | 0.9 | 4.5 | 51.1 | 48.9 |
| Epinion | 20.6 | 24.5 | 18.0 | 5.2 | 5.3 | 9.3 | 7.5 | 3.9 | 0.7 | 4.9 | 49.2 | 50.7 |
| Megafon | 20.6 | 25.5 | 17.9 | 5.0 | 5.2 | 8.6 | 7.7 | 3.9 | 0.9 | 4.6 | 48.9 | 51.0 |
תוצאות הבחירות

| מפלגה> תוצאות-דנמרק | מפלגה> תוצאות-דנמרק | השתייכות גושית> תוצאות-דנמרק | קולות> תוצאות-דנמרק | %> תוצאות-דנמרק | מושבים> תוצאות-דנמרק | +\-> תוצאות-דנמרק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הסוציאל-דמוקרטים | הגוש האדום | 924,940 |  26.3  | 47 | 3  |
|  | מפלגת העם הדנית | הגוש הכחול | 741,746 |  21.1  | 37 | 15 |
|  | מפלגת השמאל (ונסטרה) | הגוש הכחול | 685,188 |  19.5  | 34 | 13 |
|  | הברית האדומה-ירוקה | הגוש האדום | 274,463 |  7.8  | 14 | 2 |
|  | הברית הליברלית | הגוש הכחול | 265,129 |  7.5  | 13 | 4 |
|  | האלטרנטיבה | הגוש האדום | 168,788 |  4.8  | 9 | חדשה |
|  | המפלגה הליברלית-סוציאלית | הגוש האדום | 161,009 |  4.6  | 8 | 9 |
|  | מפלגת העם הסוציאליסטית | הגוש האדום | 147,578 |  4.2  | 7 | 9 |
|  | מפלגת העם השמרנית | הגוש הכחול | 118,003 |  3.4  | 6 | 2 |
| קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | 41,073 | - | - | - |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 3,560,060 | 100 | 175 | - |
תוצאות-איי פארו
|  | רפובליקה |  | 5,730 |  24.5  | 1 | 1  |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית |  | 5,666 |  24.3  | 1 |  |
תוצאות-גרינלנד
|  | אינואיט אטקטיגיט |  | 7,904 |  38.5  | 1 |  |
|  | סיומוט |  | 7,831 |  38.2  | 1 |  |
מקורות- DST, KVF, Qinersineq
הערות שוליים

↑  מכה לימין הקיצוני: השמאל בדנמרק ניצח בבחירות ויקים את הממשלה הבאה, באתר וואלה, 6 ביוני 2019
↑  IPU PARLINE database: DENMARK (Folketinget), Electoral system, archive.ipu.org
↑  Sådan tælles stemmerne op - forstå det danske valgsystem på fem minutter, DR, ‏2015-06-18 (ב־)
↑  Agencies (2015-05-27). "Danish PM calls general election, saying voters must have say on spending". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-08-06.
↑  Flemming Rose, 6 takeaways from the Danish elections, POLITICO, ‏2015-06-18
↑  "Danish opposition wins election". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-06-19. נבדק ב-2020-08-06.
האספה המחוקקת של סבסטופול

| --- | --- |

סמל העיר
 סבסטופול סבסטופול
 בית המחוקקים של סבסטופול
 מנהיגים
 יושב ראש:  ולדימיר נמצב (ER)
 מנדטים
 סה"כ: (24 מנדטים) 
 מפלגות הפרלמנט:  הקואליציה: (22 מנדטים)  רוסיה המאוחדת (14 מנדטים, מפלגת היו"ר)  קומוניסטים (3)  ליברל דמוקרטים (3)  רוסיה הוגנת (1)  מפלגת הגמלאים (1) האופוזיציה: (2 מנדטים)  הירוקים (1)  מושב ריק (1)
 בחירות
 13 בספטמבר 2020
 ספטמבר 2024
 משכן
 סבסטופול סבסטופול, רוסיה
 
 בית האספה המחוקקת ברחוב לנין 3
 אתר אינטרנט
 SevZakon.ru
האספה המחוקקת של סבסטופול (ברוסית: Законода́тельное собра́ние Севастополя), היושבת ברחוב לנין 3 בעיר, הוקמה ב-2014 בתור הפרלמנט העירוני והיא בית מחוקקים והגוף העירוני המחוקק.
האספה בוחרת מעת לעת את מועמדה לייצג את העיר במועצת הפדרציה והיא אחראית לאשרור החלטות מינהל העיר ולחקיקת חוקים עירוניים, בתנאי שאלה אינם סותרים את החוקים הפדרליים וחוקת רוסיה.
היסטוריה

הגוף העירוני המחוקק הראשון בעיר סבסטופול הוקם לראשונה ב-22 במאי 1816 בשם הדומה העירונית של סבסטופול (ברוסית: Севастопольская городская дума), לאחר שהשליטה על העיר הועברה מהצבא הרוסי לידיים אזרחיות.
ב-27 במרץ 1917 הוקמה מועצת נבחרי העם, ברם בדצמבר אותה שנה מועצה צבאית שלטת נטלה לידה את סמכויות החקיקה והניהול בעיר עד לכינונה מחדש, של המועצה בשנת 1921. בדצמבר 1939 נערכו לראשונה בחירות עממיות, הראשונות בעיר מאז כינון ברית המועצות. ביולי 1942, העיר נכבשה על ידי הנאצים וגופי החקיקה שבו לפעילות רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1961 החלוקה המנהלית של סבסטופול אורגנה מחדש.
ב-1992 הוקמה המועצה העירונית של סבסטופול (באוקראינית: Севастопольська міська рада) כגוף עירוני מחוקק ומינהלי שפעל הן כגוף מחוקק והן כעירייה. הבחירות הראשונות לראשות המועצה נערכו ביולי 1994. מאז, ועד שנת 2014 נהנתה מפלגת האזורים הפרו-רוסית מתמיכה רחבה בעיר.
לאחר סיפוח חצי האי קרים בשנת 2014 המועצה פורקה ובמקומה הוקמה האספה המחוקקת כגוף מחוקק ונוסד גוף עירוני בשם ממשלת סבסטופול, שפועל בנפרד כעירייה.
בבחירות שנערכו בשנת 2014 זכתה מפלגת רוסיה המאוחדת לרוב מובהק של 22 מנדטים. עם זאת בבחירות 2020 כוחה ירד ל־14 מנדטים.
תוצאות הבחירות לאספה > הבחירות לאספה המחוקקת, 2014

| מס' | מפלגה | קולות | אחוזים | מקומות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה המאוחדת | 128202 | 76,67% | 14 |
| 2 | ליברל-דמוקרטים | 12356 | 7,39% | 2 |
| 3 | הקומוניסטים | 6257 | 3,74% | 0 |
| 4 | מולדת | 4577 | 2,74% | 0 |
| 5 | רוסיה הוגנת | 3038 | 1,82% | 0 |
| 6 | ברית התושבים | 2514 | 1,50% | 0 |
| 7 | תנועת המולדת האדירה | 2362 | 1,41% | 0 |
| 8 | תנועת הגננים | 1839 | 1,10% | 0 |
| 9 | המפלגה הקומוניסטית לצדק חברתי | 886 | 0,53% | 0 |
| 10 | הפטריוטים של רוסיה | 638 | 0,38% | 0 |
| 11 | מפלגת ותיקי המלחמה | 581 | 0,32% | 0 |
| 12 | הקומוניסטים של רוסיה | 524 | 0,31% | 0 |
| 13 | מפלגת הגמלאים | 507 | 0,30% | 0 |
| 14 | מפלגת הכיוון הלאומי | 128 | 0,11% | 0 |
|  | קולות פסולים | 2841 | 1,8% | — |
|  | סך הכל |  | 100% | 8 |
יושבי ראש האספה המחוקקת

| מושב | שם | שיוך מפלגתי | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| מושב זמני | אלכסיי צ'אלי | רוסיה המאוחדת | ‏ 22 בספטמבר 2014 — 22 במרץ 2016 |
| המושב הראשון | יקטרינה אלטבאייבה | רוסיה המאוחדת | ‏ 22 במרץ 2016 - |
סיעות

| סיעה | יו"ר | קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| רוסיה המאוחדת | ויאצ'סלב אקסיונוב | 22 | 92% |
| הליברל דמוקרטים | איגור ואליס | 2 | 8% |
הערות שוליים

↑  תולדות המועצה בארכיון האתר (באוקראינית)
↑  Заксобрание Севастополя отправило Чалого в отставку
שמעון לוי (ניצב)

| --- | --- |
 לידה:  מרוקו, (וואזן)
 תאריך עלייה:  1955
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד נפת יהודה  מפקד נפת עזה  מפקד מרחב לכיש  סגן מפקד המחוז הדרומי  מפקד מחוז דרום
 
שמעון לוי הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

לוי נולד במרוקו ועלה לישראל בשנת 1955. יחד עם משפחתו הגיעו למעברת חצרים בבאר שבע. שם התחיל את לימודיו. מספר שנים לאחר מכן, עבר יחד עם משפחתו לשכונה ד'. עם סיום לימודיו בבית ספר התיכון הדתי, התגייס לצה"ל כאלחוטן בפיקוד דרום. לאחר שירותו הצבאי התגייס למשטרת ישראל והיה שוטר סיור בתחנת באר שבע. לאחר סיום קורס הקצינים, הוצב בתחנת קריית גת כמפקד תחנה בתקופת מלחמת יום הכיפורים. משם עבר לתחנת באר שבע, הקים ופיקד על חקירות ומודיעין ומאוחר יותר כמפקד תחנת אשקלון. בין השנים 1982-1987 שימש כקצין אג"מ של מרחב נגב, סגן מפקד מרחב הנגב, מפקד נפת יהודה, מפקד נפת עזה. בתקופתו החלה האינתיפאדה הראשונה ותוך מספר ימים, כל שוטרי הנפה הערבים התפטרו משירותם. לוי התחיל בגיוס מסיבי של שוטרים מתוך הארץ על מנת למלא את השורות ולהקים נפה על טהרת שוטרים ישראלים אחרים. לאחר מכן, שימש כמפקד מרחב לכיש. בחג השבועות של אותה שנה מאי 1990, פיקד יחד עם כוחות צה"ל על ניסיון הפיגוע בחוף ניצנים בו נהרגו ונתפסו מחבלים. בסוף 1990 הוחלט על קידומו לדרגת תת-ניצב כסגן מפקד המחוז הדרומי. בתפקיד זה, היה בצוות ההקמה של המחוז הדרומי במשכנו החדש בבאר-שבע.
בשנים 1993–1996 היה מפקד מחוז הדרום. בתקופת היותו מפקד המחוז נערכו שינויים רבים במחוז.
-הוקמו תחנות חדשות, העיירות, נתיבות, הנחת אבן הפינה לרהט.
-הוקם מרחב שמשון עם פינוי הרצועה ופריסת חמש תחנות משטרה במעברים ובגוש קטיף.
-הוקמו יחידות מחזויות בדמות היס"מ, הימל"ס ויחידות מיוחדות נוספות.
-הוקם בית ספר מחוזי להכשרת שוטרי המחוז.
-הוקם מחט"ב מגב לראשונה בתחום המחוז בעקבות קבלת האחריות לביטחון פנים באזור לכיש.
-הוקמה יחידת אילת (מרחב) ונפתחו מעברי גבול חדשים מול ירדן ורצועת עזה וחיזוק מעברים קיימים.
-במהלך שלוש השנים, גדל המחוז בלמעלה מאלף שוטרים ובאמצעים רבים ומגוונים.
יש לציין שבתקופה זאת, אירע הטבח במערת המכפלה, הסכמי השלום (אוסלו), והסכמים עם ירדן. 
בעקבות אסון פסטיבל ערד רשם לו המפכ"ל אסף חפץ הערת מפקד. על אף השערות בנוגע לקידומו האפשרי הודיע לוי על פרישתו לגמלאות.
לוי בעל תואר ראשון במדעי הרוח, נשוי ואב לחמישה.
מירי אלוני

| --- | --- |

מירי אלוני בהופעה ב-2014
 לידה:  25 בדצמבר 1949 (בת 74) גבעתיים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 סוגה:  מוזיקה ישראלית קלאסית, פופ, פולק
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 בן או בת זוג:  שמואל אומני 
 פרופיל ב-IMDb
 
מירי אלוני (נולדה ב-25 בדצמבר 1949) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

מירי אלוני נולדה בגבעתיים ליוסף והדסה אלוני. אביה עלה מפולין בשנות השלושים ועבד כנגר בחברת הארגז, ואמה הייתה אחות במחלקה הפסיכיאטרית בכלא מעשיהו. סבתה (אם-אמה), אסתר לבית בקר, הייתה חברת ארגון "השומר" ונודעה עוד מילדותה בקולה היפה. אסתר הייתה אחותן הצעירה של ציפורה, אשת אלכסנדר זייד וקיילה, אשת ישראל גלעדי. היא הופיעה עוד כילדה צעירה מאוד בפגישות של חברי ארגון "פועלי ציון" בווילנה, ונישאה בהמשך למאיר קוזלובסקי, שהיה גם הוא חבר "השומר". (בטעות נשתרשה הקביעה כי אמה של אסתר, שושנה-רייזה, הייתה זמרת ושחקנית - ולא היא).
בילדותה התגוררה אלוני בגבעתיים עם הוריה וסביה בבית בודד בראש גבעה (שנקראה על שם סבה – גבעת קוזלובסקי), שלאורכה נסלל רחוב המרי. אלוני השלימה לימודי חינוך בסמינר הקיבוצים ואף עבדה תקופה קצרה כמורה בבית ספר יסודי.
קריירה > סוף שנות ה-60: להקת הנח"ל

אלוני התגייסה ללהקת הנח"ל בשנת 1968 והצטרפה להקלטות התקליט "כל הכבוד לנח"ל" ולצוות התוכנית "הנח"לאים באים - הנח"לאים באים" במקום שולה חן. לאחר שתוכנית להקת הנח"ל, "הפרוטה והירח", שבוימה על ידי נעמי פולני, לא זכתה להצלחה החלה הלהקה לעבוד על התוכנית ה-21, הידועה כ"קרנבל בנח"ל", אשר הועמדה בשישה שבועות בלבד. לצדה היו בלהקה הסולנים מוטי פליישר ואופירה גלוסקא וכן טליה גולדברג, דסי הדרי, אלי מגן, מיכל בר זיו, אמוץ ברונטמן, דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, נחום שגיא ואסתי כץ. הסולו הראשון שלה היה בשיר "קרנבל בנח"ל".
בתוכניתה ה-22 של הלהקה, "שא לשלום", הידועה גם כ"היאחזות הנח"ל בסיני", הפכה אלוני לסולנית הבלתי מעורערת. היא שרה את שיר הנושא ("בהיאחזות הנח"ל בסיני") כמו גם את "אנחנו ואתם", "הבן יקיר לי" (אשר מילותיו לקוחות מהתנ"ך) ו"שיר לשלום". לצדה בלהקה היו ירדנה ארזי, עמוס טל שיר, גידי גוב, דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, אפרים שמיר, לאה לופטין, רותי הולצמן, תמי עזריה, טליה גולדברג, מאיר פניגשטיין, יובל חבצלת, שמעון ויצמן, איציק בן מלך ואמוץ ברונטמן. במהלך שירותה בלהקת הנח"ל הייתה אלוני חלק מההרכב המוקדם של להקת כוורת והקליטה עימם את הגרסה הראשונה לאופרת הרוק "סיפורי פוגי". האופרה המתוכננת לא הועלתה בסופו של דבר, ואלוני לא המשיכה בשיתוף פעולה עם הלהקה. הקלטת האופרה ראתה אור על גבי אלבום אוסף של כוורת בשנת 2013, ובה נשמעת אלוני כסולנית בשיר "לא ידענו מה לעשות", שהקליטו חברי כוורת מאוחר יותר לאלבומם "סיפורי פוגי".