stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אח"י בת גלים 2
פעילות במלחמת לבנון > לאחר מלחמת לבנון

לאחר חזרת האוניה לזירת הים התיכון באוגוסט 1983 השתתפה האוניה באימונים רבים עם שייטת 13 ושייטת 3 כולל ליווי ותדלוק זהרונים בהפלגה סביב קפריסין.
בסוף חודש מאי 1984 קיימה האנייה בפיקודו של עוזי טישל הפלגת לימודים של כ-20 יום ואספה מידע מועיל לקראת מבצעים הרחק במערב הים התיכון.
מפקדי האונייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י בת גלים 2
| דרגה ושם | תקופת כהונה כמפקד הספינה | הערות | תמונה |  |  |
| סא"ל מייק גל | מ-1 בפברואר 1978  עד 31 בינואר 1979 |  |  |  |  |
| רס"ן אריה גביש | ינואר 1979 – יוני 1980 |  |  |  |  |
| רס"ן אילן בוכריס | יוני 1980 - 1981 |  |  |  |  |
| ללא מפקד | 1981 | בעמידה בחיפה |  |  |  |
| אילן בוכריס | ינואר 1982 - 1983 | מלחמת שלום הגליל |  |  |  |
| רס"ן עוזי טישל | ספטמבר 1982 - יולי 1984 | מבצע נמל בית |  |  |  |
| רס"ן רפי בנימין | יולי 1984 – 23 אוקטובר 1984 | אימונים עם שייטת 13 הכנה לקראת מכירה |  |  |  |
ציונים לשבח

ראש הממשלה מנחם בגין התרשם מפעולת הבאת העולים והביע זאת במברק מ-25 במרץ 1982 ”ברכה לעולים כל הכבוד למעלים באהבה ובברכת שיבת ציון. מנחם בגין.”
ב-14 ביוני 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה הוציא שר הביטחון אריאל שרון ציון לשבח לחיל הים. מנוסח המכתב עולה כי שייטת הנחתות ואח"י בת גלים הם שזיכו את חיל הים בציון הנ"ל. השר הסביר במכתבו כי ”חיל הים הפליא לעשות בשליטה מלאה על נתיבי הים, בהנחתת כוחותינו ... בפעולת חיל הים הייתה דוגמה מובהקת של גישה עקיפה”.
גלריה

רס"ן אריה גביש על גשר האוניה בת גלים 2 במעגן שארם א-שייח' 1979.
אח"י בת גלים 2 במעגן שארם א-שייח'.
טנק שרמן יורד לחוף מאונית הגלנוע אח"י בת גלים על גבי גשר שהניח טנק גישור.
אח"י בת גלים 2 קשורה לרציף בשארם א-שייח'
חדר המכונות באוניה.
צוות האוניה בת גלים 2 שנת 1979.
תדלוק ספינת סער 4 מירכתיהאוניה.
ירכתי האוניה.
הנתב המצרי מתקבל בפתח תעלת סואץ.
דגל מצרים על תורן האונייה בת גלים 2 בעת המעבר בתעלת סואץ.
מראה מגשר אח"י בת גלים 2 בעת המעבר בתעלת סואץ.
הפעלת מסוק להעברת אנשים וציוד מהאוניה בלב ים.
סירת הגומי בפתח החרטום.
העולים מבלים ותולים כביסה על הסיפון.
מפקד אח"י בת גלים 2 רס"ן אילן בוכריס עם חלק מהעולים במהלך ההפלגה.
העולים מתרווחים בסיפון האוניה.
מציאת הרוחב הגאוגרפי על ידי מדידת גובה השמש בעת הצהריים במכשיר הסקסטנט
ציור של שולי אטון שימש כהזמנה למפגש ותיקי צוות אח"י בת גלים 2
עוזי טישל ואילן בוכריס על גשר הפיקוד בחצית תעלת סואץ
עוזי טישל על גשר הפיקוד בחצית תעלת סואץ
עמי שראל (המב"ב) ועוזי טישל "משתזפים" על הסיפון במבצע שמר חום
לקריאה נוספת

ליאת לרר, דו"חות פעילות חיל הים, שנות עבודה 1978/9 1979/80, 1980/1, 1981/2, 1982/3, 1983/4, 1984/5, מדור היסטוריה - מחלקת מבצעים – מספן הים. - טרם שוחררו לעיון הציבור
דב רוזנטל, אלבום כלי שיט חיל הים בהוצאת מספן כוח האדם, 1992
זוהר אליה, כל גל נושא מזכרת ריאיון עם שולי אטון על מבצעי העלייה וכנס הצוות. ביטאון קול הכפר, 22 אפריל 2015 ע' 38 39
אריה קיזל, שייטת 13 נחתה בסודאן ידיעות אחרונות, 7 ימים 18 במרץ 1994
מייק אלדר, שייטת 11,  הקרב על הצל"ש, הוצאת הד ארצי - ספרית מעריב, 1996, ע' 357 - 363
מייק אלדר,  688 מיהודי אתיופיה הוברחו לישראל, מעריב סופשבוע
מידד גיסין, מעבר בתעלת סואץ, בספר בא בימים, הוצאת דוקו, 2021, עמ' 135
ביאורים

↑  לאחת ההפלגות הצטרף הרמטכ"ל רפאל איתן אשר ציין את היצירתיות והיוזמה בנושא זה. בדרך כלל בוצע תספוק כוח צה"ל באי טיראן באמצעות נחתת 60 מטר.
↑  אח"י רומח (סער 4) לשעבר שנקנתה על ידי הצי הצ'יליאני, תודלקה ב-13 נובמבר וספינות הליווי אח"י כידון (סער 4) ואח"י קשת תודלקו ב-15 בנובמבר.
↑  אח"י קשת (סער 4) לשעבר שנקנתה על ידי הצי הצ'יליאני, תודלקה ב-8 בינואר וספינות הליווי אח"י כידון (סער 4) ב-11 בינואר, אח"י תרשיש (סער 4) ב-12 בינואר.
הערות שוליים

↑  זכרונותיו של רס"ן יהודה מנור, באתר משמר המורשת הימית
1 2  מייק אלדר שייטת 11 ע' 358.
↑  יומן הוראות לילה אח"י בת גלים הנמצא במוזיאון חיל הים
↑  המקור- מדור חינוך מספן כח אדם, דפי הסבר למפקד - חיל הים במלחמת "שלום הגליל", יוני 1982
↑  יומן הוראות לילה - אח"י בת גלים הנמצא במוזיאון חיל הים
פצצת חבית

פצצת חבית היא פצצה פרימיטיבית וזולה לייצור אשר מוטלת ממסוק או מטוס תובלה. פצצות חבית נודעו בעיקר כאמצעי לחימה של משטרים רודניים כנגד התקוממויות עממיות תוך הפרה של אמנות לוחמה בינלאומיות.
מבנה הפצצה והשימוש בה

מעטפת הפצצה היא בדרך כלל חבית אטומה או מכל דומה כגון דוד מים ישן. בתוך החבית או הדוד מועמס חומר נפץ או תערובת נפיצה אחרת שאינה תקנית. בחלק מפצצות החבית מוצמדים לדפנות החבית מסמרים, ברגים, כדורי ברזל או פיסות מתכת אחרות שיוצרים רסס ונועדו להגביר את ההרס והפגיעה מהן. משקלה של פצצת חבית הוא מאות קילוגרמים אחדים ולעיתים מגיע לטון.
בשל צורת הפצצה, שאינה אווירודינמית, ואופן הטלתה הידני, פגיעתה אינה מדויקת ועל כן היא משמשת כנשק סטטיסטי אשר מופעל באזורים מאוכלסים צפופים, גם מתוך כוונה להטיל טרור.
עלות ייצור פצצת חבית נמוכה ומוערכת בכ- 200 - 300 דולר אמריקאי.
שימושים בעבר

החל משנת 1990 נעשה שימוש בפצצות חבית עמוסות בחומר נפץ ומסמרים שהוטלו ממטוסי מטען בסודאן כנגד מתקוממים בדרום המדינה ובדרפור.
במלחמת האזרחים בסוריה עשה חיל האוויר הסורי שימוש נרחב בפצצות חבית כנגד המורדים. מוערך כי במהלך המלחמה הוטלו כ- 5,000-6,000 פצצות חבית ממסוקים שמהן נהרגו כ- 20,000 אזרחים סוריים.
רקטה נגד טנקים

מטול רקטות מדגם RPG-7 עם רקטה וכוונת משופרת, שנתפס בעיראק. פשטותם, אמינותם, זמינותם ומחירם הזול הפכו את מטולי ה-RPG-7 לחביבים במיוחד בקרב מליציות בלתי-סדירות ולנשק הנ"ט הנפוץ ביותר בעולם.
רקטה נגד טנקים (באנגלית ‏Rocket-propelled grenade‏, בראשי תיבות RPG, "רימון מונע-רקטית"; ברוסית ‏Ручной Противотанковый Гранатомёт‏, בראשי תיבות РПГ, "מטול רימונים ידני נגד טנקים") היא רקטת כתף שייעודה השמדת טנקים, כלי רכב משוריינים אחרים ומטרות אויב קשות אחרות, ניידות ונייחות. בניגוד לטיל נגד טנקים, לרקטה אין מנגנון הנחיה או ניהוג עצמי, ולכן אי אפשר לתקן את מסלולה אחרי שנורתה. המונח מתייחס בדרך כלל לרקטות המשוגרות ממטול כתף הנישא על ידי לוחם בודד, והמכלול נקרא מרנ"ט – מטול רקטות נגד טנקים.
הנשק

נשק רקטי נגד טנקים מורכב משני אלמנטים עיקריים:
הרקטה – שכוללת ראש קרב (רש"ק) המורכב ממטען חלול, ומנוע רקטי.
המטול – משגר הרקטות או ה"צינור" שבאמצעותו משוגרת הרקטה. המטול מכיל קנה שיגור, הדק, כוונת ומפלט אחורי שפולט את הגזים שנוצרים בצינור בזמן הירי.
תפקידו של המטול הוא לייצב את הרקטה בתחילת הירי, כך שתהיה מכוונת לפגיעה במטרה ובכך לאפשר למנוע הרקטי, או למטען מאיץ ראשוני (כמו ב-RPG-7), להקנות לרקטה מהירות קווית ראשונית בכיוון הנכון. לאחר שהרקטה עוזבת את המטול, בעירת המנוע הרקטי מספקת לה תאוצה ובדרך כלל סנפירי ייצוב מספקים לה יציבות של מסלול המעוף.
ברוב מטולי הרקטות נגד טנקים שתוכננו כנשק אישי (להבדיל, לדוגמה, מרקטות נגד טנקים המשוגרות ממטול המוצב על כלי רכב או כלי טיס), מחזיק היורה את המטול על כתפו ומכוון באמצעות כוונת את המטול אל המטרה. בצידו האחורי של המטול קיים פתח המאפשר פליטה של הגזים הלוהטים הנוצרים בעת הירי, בתהליך המוסבר לעיל, ובכך להגן על היורה מפניהם. בעת הירי, הגזים הנפלטים מהפתח האחורי של המטול מסוכנים למי שניצב בטווח קרוב מדי מאחורי היורה.
ישנם מטולי רקטות מתכלים (המטול אינו משמש לירי רקטה נוספת לאחר השיגור ולאחריו הוא מושלך) כמו הלאו וישנם מטולי רקטות רב-פעמיים כמו ה-RPG-7 הסובייטי. מסיבה זו, מטולי רקטות רב–פעמיים הם כבדים יותר וקשיחים יותר מהמטולים המתכלים, מאחר שהם צריכים לעמוד בלחצי הגזים ובטמפרטורות הגבוהות שנוצרים עקב הירי, כדי לשמש לירי רקטות נוספות לאחר מכן.
בין יתרונותיו של מטול מתכלה ניתן למנות משקל נמוך יותר (של רקטה+מטול), בדרך כלל עלות יצור נמוכה יותר, אפשרות לשימוש בזביל הרקטה (המכל שבו מאוכסנת הרקטה) כמטול שיגור והאפשרות להיפטר ממשקל מיותר לאחר הירי.
בין יתרונותיו של מטול רב-פעמי ניתן למנות אמינות תפעול גבוהה יותר ודיוק גבוה יותר בפגיעות הרקטה.
החיסרון העיקרי של רקטות נ"ט הוא הטווח הקצר שלהן, שאינו עולה על 300 מטר. בלוחמה בשטח פתוח בטווחים כאלו יכולים צוותי הטנקים לאתר את מפעיל הרקטות בקלות יחסית ולפגוע בו.
היסטוריה ושימושים

רקטות נגד טנקים פותחו עוד במלחמת העולם השנייה כדי לאפשר לכוחות חי"ר לבלום כוחות טנקים של האויב. הבזוקה ופיאט של כוחות הברית פותחו כאמצעי נגד כנגד השריון הגרמני, בעוד שרקטות נ"ט גרמניות פותחו נגד הטנקים הסובייטים – שעלו על הטנקים הגרמניים במספרם ובעמידותם לחורף הרוסי. רקטת ה"פאנצרשרייק" הגרמנית היא חיקוי של הבזוקה האמריקנית. היא פותחה בעקבות הצלחתה הגדולה של הבזוקה אך יכולת חדירת השריון שלה שופרה באופן ניכר (מ-100 מ"מ ל-200 מ"מ) כדי להתמודד עם הטנקים הסובייטים כגון ה-T-34.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 פיתחו הסובייטים את RPG-7 על בסיס הפאנצרפאוסט הגרמני. ה-RPG-7 היה אמור להיות נשק המוני כנגד טנקים ולכן הדגש היה על פשטות, אמינות ועלויות נמוכות. תכונות אלה הפכו אותו לנשק האנטי-טנקי הנפוץ ביותר בעולם. RPG הם ראשי התיבות ברוסית של "מטול רימונים ידני נגד טנקים" (Ручной противотанковый гранатомёт) ובאנגלית אומצו כראשי תיבות של "רימון המונע ברקטה" (rocket-propelled grenade), המשמש היום כשם המקובל לכל רקטות הנ"ט למיניהן.
רובן המוחלט של רקטות הנ"ט האישיות מיועדות לנשיאה ולשיגור על ידי אדם אחד. עם זאת, בצבאות רבים שבהם נעשה שימוש ברקטות המשוגרות ממטול רב-פעמי, ישנם צוותים של שני
אנשים המיועדים להפעלתן. בצוותים אלו לוחם אחד נושא את המטול (ועוד מספר קטן של רקטות) והוא זה שאחראי על ירי הרקטות ומבצע אותו בפועל ואילו הלוחם השני בצוות נושא איתו מספר רקטות נוספות ותפקידו הוא לעזור בטעינת הרקטות למטול, לאכן מטרות ללוחם הראשון ולחפות עליו בזמן הירי.
עקב השתכללות הטנקים וחיזוק השריון, פותחו טילים נגד טנקים שיכלו לשאת רש"ק כבד יותר לטווחים ארוכים יותר ובאופן מדויק יותר. בעקבות כניסתם של טילי הנ"ט, נדחקו הצידה רקטות הנ"ט ברוב הצבאות המודרניים. אולם לטילי נ"ט חסרונות רבים בטווחים הקצרים, ובעקבות התגברות המקרים של לוחמה בשטח בנוי (לש"ב) חזרו צבאות סדירים להשתמש במטולי רקטות – בעיקר לתקיפת מבנים, כלי רכב לא משוריינים ולוחמים המסתתרים מאחורי מחסה.
אף על פי שהן נושאות רש"ק קטן ביחס לטילי נ"ט, רקטות נ"ט משופרות (כגון רקטות PG-7VR רוסיות או רקטות תוצרת תע"ש) יכולות לחדור גם שריון של טנקים מודרניים, אם כי הסיכויים לכך נמוכים והנזק שהן גורמות מוגבל בהיקפו.
עלותם הנמוכה יחסית של מטולי הרקטות והרקטות עצמן, פשטות הפעלתם ונשיאתם, משקלם הנמוך ועמידותן הפכו אותם לפופולריים בקרב מליציות לא-סדירות (כגון המוג'אהדין באפגניסטן) וארגוני טרור וזאת בהשוואה למערכות נשק כדוגמת טיל נ"ט או תותח ללא רתע.
הפלסטינים ירו פצצות RPG אל עבר כלי רכב ישראליים ועמדות צה"ל, אך עם אחוז הצלחות נמוך מאוד. פצצות ה-RPG שמיוצרות באופן תקני הן הרבה יותר מסוכנות מרקטות מאולתרות שיש בידי הפלסטינים כדוגמת "אל-באנה" ו"אל-בתאר". בספינת הנשק קארין איי שהוברחה לרשות הפלסטינית על ידי איראן וחזבאללה נתפסו מאות משגרי RPG-7 ומאות רקטות נ"ט מתקדמות.
בסכסוך בעיראק, לעומת זאת, החמושים והמליציות הלא-סדירות משתמשים ב-RPG על מנת להסב נזק לכוחות הקואליציה בעיראק. החמושים הצליחו להשמיד מספר רק"מים אמריקניים באמצעות RPG, ביניהם נגמ"ש הסטרייקר, נגמ"ש לחימה M-2 בראדלי ואפילו טנק אברהמס M1A1. גם טנקים מדגם אברהמס M1A2 נפגעו קשות מרקטות RPG.
רקטות נ"ט משמשות גם כנשק נגד מבנים וביצורים. מספר רקטות הנורות ממטול כתף אישי, כמו ה-MATADOR, אף פותחו כנשק ייעודי כנגד מבנים.
דגמים ידועים

ארצות הברית ארצות הברית
בזוקה – מטולי M1A1,‏ M9 ו-M20
לאו M-72 LAW (בצה"ל נקראת "זרזיר מתכלה") – רקטת כתף קלה וזולה
AT-4 – הנשק הנוכחי של צבא ארצות הברית (הערה: AT4 באנגלית נשמע כמו 84, שזה קוטר הרקטה במילימטרים)
SMAW – הנשק הנוכחי של חיל הנחתים האמריקני, מבוסס על ה-B-300 הישראלי.
M141 Bunker Defeat Munition‏ (SMAW-D)‏ (אנ') – רקטת כתף נגד מבנים וביצורים המשוגרת ממטול חד-פעמי
בריטניה בריטניה
PIAT
גרמניה גרמניה
פאנצרפאוסט
פאנצרשרק
RGW90 – הגרסה הגרמנית למטאדור, רקטת כתף נגד מבנים.
ישראל ישראל
סופר בזוקה – שיפור ישראלי של הבזוקה.
B-300 – מטול רקטות אישי תוצרת התעשייה הצבאית.
שיפון – מטול רקטות אישי מתקדם, מבוסס על ה-B-300, תוצרת תעש מערכות.
מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל" – רקטת כתף נגד מבנים, פותח על ידי רפא"ל בשיתוף צבא סינגפור.
ברית המועצות ברית המועצות / רוסיה רוסיה
RPG-7 – מטול הרקטות הנפוץ ביותר בעולם, פותח במקור נגד טנקים, אך בהמשך פותחו מגוון ראשי קרב למטרות שונות.
RPG-26 – חיקוי לא מורשה ללאו, אבל בעל חדירת שריון משופרת (500 מ"מ פלדה).
RPG-29 – מטול רקטות מתקדם נגד טנקים בעל ראש קרב כפול טנדם.
RPG-32 – גרסה מתקדמת הנמצאת בשימוש צבאות ירדן ולבנון.
ראו גם

רקטת כתף
תותח ללא רתע
מטול רימונים
טיל כתף
רקטות וטילים של צה"ל
הערות שוליים

↑  עזריאל ק.ג. לורבר, טילים מונחים ונשק רקיטי, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1971
↑  SMAW, באתר FAS.
| טנק |
| --- | --- | --- |
| ערכי משנה | היסטוריה של הטנקים • מבנה הטנק • סוגי טנקים • דגמי טנקים עיקריים (לפי ארצות) |  |
| מיגון הטנק | שריון פסיבי • שריון מרוכב • שריון ריאקטיבי • מערכת הגנה אקטיבית לטנקים • מדוכות עשן |  |
| ראו גם | לוחמת שריון • חיל שריון • רכב קרבי משוריין  • טנקים בשירות צה"ל • חיל השריון הישראלי |  |
| נגד טנקים | נגד טנקים • רקטה נגד טנקים • טיל נגד טנקים • תעלת נ"ט • בזנ"ט • מטען גחון |  |
דגמים נבחרים • טנקי מערכה מודרניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11971358p (data) 
רקטת לאו M-72
מטול RPG-7
רקטת פנצרפאוסט 3 הנמצאת בשימוש היום על ידי הבונדסוור
בזוקה – רקטת נ"ט אמריקאית שהייתה בשימוש ממלחמת העולם השנייה ועד סוף שנות ה-60 של המאה ה-20.
חייל אמריקני יורה רקטה נגד טנקים ממטול רקטות מדגם M-136 AT-4. שימו לב לרשף הנוצר מהמפלט האחורי של הכלי.
אודו (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |
אודו, מתוך "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
אודו, מתוך "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה ראשונה:  פרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה אחרונה:  פרק סיום הסדרה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 מספר הופעות:  172 פרקים ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 גילום הדמות:  רנה אוברז'ונואה
 מידע
 כינויים:  אודו
 גיל:  כ-100 שנה
 גזע:  משתנים
 מין:  זכר
 מקצוע:  אחראי הביטחון הראשי בתחנת החלל חלל עמוק 9
 שיוך:  המיליציה הצבאית של באג'ור לפני כן: האיחוד הקרדאסי
 אזרחות:  באג'ור
 דמויות קשורות
 משפחה:  משתנה נקבה
 חברים:  קירה נריס
 אויבים:  קווארק
אודו (באנגלית: Odo) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" בגילומו של השחקן האמריקאי רנה אוברז'ונואה. אודו, דמות קבועה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הוא חייזר המשתייך לגזע המשתנים בעלי היכולת לשינוי צורה, המשמש כאחראי הביטחון הראשי על תחנת החלל חלל עמוק 9.
ביוגרפיה של הדמות > מערכת יחסים עם קירה

בעזרתו של ויק פונטיין, אודו מפתח מערכת יחסים רומנטית עם קירה נריס, חברתו אשר ערג לה במשך שנים, בזמן שהיא לא שמה לכך לב. הם נשארים יחד כזוג, עד אשר אודו עוזב את התחנה, על מנת לחזור אל "הקשר הגדול".
ביוגרפיה של הדמות > יקום המראה

ביקום המראה, אודו הוא המשגיח על מתחם הכרייה ב-"טרוק נור". הוא משעבד קשוח כלפי העבדים הארצנים, ואינו סובל סטיות מהכללים הנוקשים שלו. מעט ידוע עליו, יחסית, שכן אף אחד ביקום המראה איננו מודע לקיומו של חור התולעת, או מי הם בני-עמו של אודו. במהלך תאונה כרייה, אודו מבצע פינוי של העובדים הארצנים מהמתחם. ג'וליאן באשיר (מהיקום האחר), מנצל את ההזדמנות כדי לברוח, נוטל לידיו אקדח לייזר והורג את אודו, שמתנפץ לרסיסים.
הערות שוליים

↑  הפרק "Heart of Stone"
↑  הפרק "Vortex"
↑  הפרק "The Alternate"
↑  הפרק "The Adversary"
↑  הפרק "Broken Link"
↑  הפרק "The Begotten"
| מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | אייברי ברוקס • רנה אוברז'ונואה • מייקל דורן • טרי פארל • ניקול דה בור • סירוק לופטון • קולם מיני • ארמין שימרמן • אלכסנדר סידיג • נאנה ויזיטור |  |
| דמויות ראשיות | בנג'מין סיסקו • אודו • וורף • דקס (ג'דזיה דקס • אזרי דקס) • ג'ייק סיסקו • מיילס או'בריאן • קווארק • ג'וליאן באשיר • קירה נריס |  |
| דמויות משנה | וין אדאמי • גאורון • אילם גארק • דוקאט • ואיון • מרטוק • נוג • רום • תומאס רייקר • ויק פונטיין • אישקה |  |
| גזעי חייזרים | באג'ורנים • ברין • ג'מהדאר • בורג • וורטה • טריל • משתנים • פרנגי (אנ') • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | דיפאיינט • הדומיניון • הולודק • חור התולעת • חלל עמוק 9 • טרנספורטר • יקום המראה • מאקי • מדור 31 • מלחמת הפדרציה-דומיניון • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Duet • The Visitor • Rejoined • Trials and Tribble-ations • Far Beyond the Stars • In the Pale Moonlight • It's Only a Paper Moon • Emissary |  |
| סרט תעודי | What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542096805171  LCCN: sh2003003309
בלאדי ולנטיין 3D

| --- | --- |

 מבוסס על:  בלאדי ולנטיין 
 בימוי:  פטריק לוסיר 
 הופק בידי:  ג'ק מאריי
 תסריט:  טוד פארמר זאיין סמית'
 עריכה:  פטריק לוסייר סינתיה לודוויג
 שחקנים ראשיים:  ג'נסן אקלס ג'יימי קינג קר סמית' קווין טיי
 מוזיקה:  מייקל וונדמאקר
 צילום:  בריאן פירסון 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Lions Gate Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 בינואר 2009 ישראל 12 בפברואר 2009
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט סלאשר 
 מקום התרחשות:  פיטסבורג 
 תקופת התרחשות:  יום ולנטיין 
 תקציב:  $15,000,000
 הכנסות:  $100,734,718
 הכנסות באתר מוג'ו:   mybloodyvalentine09
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
"בלאדי ולנטיין 3D" (באנגלית: My Bloody Valentine 3D) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2009 שבוים על ידי פטריק לוסייר ומככבים בו ג'נסן אקלס וג'יימי קינג. הסרט הוא רימייק לסרט קנדי באותו שם משנת 1981. הסרט יצא לבתי הקולנוע בתלת-ממד.
עלילה

לפני 11 שנה, אירע פיצוץ בקצה הצפוני של מנהרה מספר חמש, אשר כלא בתוכו שישה כורים. שישה שבועות לאחר מכן, כוחות ההצלה הגיעו ומצאו חמישה כורים מתים. כורה אחד בשם הארי וורדן שרד, אך נשאר בקומה. טום האניגר, בנו של בעל המכרה, נמצא כאחראי ואשם לפיצוץ שאירע לאחר ששכח לנקז את גז המתאן.
כעבור שנה, ביום האהבה, הארי וורדן מתעורר מהקומה ורוצח את צוות בית החולים. בינתיים, בצדו הצפוני של המכרה (היכן שהתרחשה התאונה), חבורה של צעירים הכוללים את טום, שרה, אקסל, איירין, ג'ייסון, מייקל וברנדה עורכים מסיבה. כאשר שרה מחפשת אחר אקסל ואיירין בתוך המכרה, היא נרדפת על ידי וורדן, אשר רוצח את מייקל, ג'ייסון, ברנדה ועוד שלושה נערים נוספים. שרה מצליחה להתחבא עם אקסל ואיירין מהרוצח, אך זה רואה אותם. השלושה בורחים החוצה מהמכרה בעוד טום נכנס פנימה, ומוכה על ידי הרוצח בראשו. אסל ואיירין נכנסים לרכב של אקסל כדי לברוח ומכריחים גם את שרה לבוא למרות שהיא רוצה להישאר כדי לחלץ את טום אשר נותר מאחור. טום בורח חזרה לתוך המכרה. כאשר הרוצח מנסה לרצוח את טום, המשטרה מגיעה ויורה בו, אך הוא מצליח לברוח.
10 שנה אחר כך, אביו של טום אשר לא דיברו מזה שנים, מת, וטום יורש ממנו את המכרה. טום חוזר לעיירה לאחר לווייתו של אביו, כדי למכור את המכרה. בהגיעו לעיירה, מגלה טום שאקסל הוא השריף החדש, וששרה היא אשתו. כעבור זמן מה לאחר הגיעו של טום, מתחילה סדרת רציחות חדשה, אשר גובה את חייהם של אנשים רבים, ביניהם איירין. לאחר התרחשויות אלו, אקסל שואל את אביו, השריף לשעבר, מה עלה בגורלו של הארי וורדן. הוא אומר שאביו של טום והוא הרגו את הארי וורדן וקברו אותו. אקסל, טום, שרה ואביו של אקסל, הולכים למקום קבורתו של וורדן ומגלים שגופתו נעלמה. לאחר מכן, מנהל המכרה, ויליאם, הסגן שלו, בן ומאהבתו של אקסל, מייגן, נרצחים.
בערב, טום אוסף את שרה ומסיע אותה לבקתה של אקסל, היכן שהוא נהג להיפגש עם מייגן, ומשכנע אותה שאקסל הוא הרוצח. במהלך הנסיעה, שרה מקבלת שיחה מאקסל שמגלה לה שטום היה מאושפז בבית חולים פסיכיאטרי במשך 7 שנים. שרה מבקשת מטום לחזור חזרה לעיירה, אך זה לא מקשיב והיא גורמת לתאונה ועושה את דרכה לבקתה של אקסל, אך בדרך נרדפת על ידי הרוצח עד המכרה, שם היא פוגשת את אקסל וטום. כאשר שרה מתקשה להחליט מי הוא הרוצח האמיתי, היא ואקסל מבחינים שטום הוזה, ומגלה את עצמו כרוצח האמיתי. טום ואקסל מתחילים קטטה, שבסופה טום דוקר את אקסל בבטנו. שרה יורה בטום, אך פוגעת במכל וגורמת לפיצוץ ולקריסת המכרה.
שרה ואקסל נחלצים מהמכרה ומדווחים בבטחה שטום מת. עובד צוות הצלה נכנס למכרה כדי לחפש ניצולים, אך נהרג על ידי טום. זה לוקח את בגדיו של העובד ועוזב את מקום האירוע.
צוות שחקנים

ג'נסן אקלס - טום האניגר
ג'יימי קינג - שרה פאלמר
קר סמית' - אקסל פאלמר
קווין טיי - בן פולי
אדי גטהאגי - סגן מרטין
טום אטקינס - ג'ים בורק
בטסי רוי - איירין
מייגן בון - מייגן
הערות שוליים

↑  "My Bloody Valentine 3D (2009)". Box Office Mojo. נבדק ב-2009-03-13.
↑  'My Bloody Valentine' Moves Dates, Goes 3-D!
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018157901   WorldCat (עם LCCN): no2018-157901
אהוד גלילי

| --- | --- |

אהוד גלילי יוצא מצלילה מאי 2018.
 לידה:  13 במאי 1950 (בן 74) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 מוסדות:  רשות העתיקות 
 
אהוד גלילי (אודי) (נולד ב-13 במאי 1950) הוא ארכאולוג ימי העוסק בחקר האדם והים בתקופות הקדומות ובשמירת איכות הסביבה, משאבי התרבות, הטבע והנוף של ישראל.
ילדות והשכלה

גלילי נולד בחיפה בן להורים ילידי ישראל. משפחת אביו, יוסף בן שמעון ונעמי מזרחי, הגיעה לארץ במאה התשע עשרה מארצות המזרח. משפחת אמו, כרמלה בת יהושע ושושנה הרצברג, עלתה לארץ מאירופה בתחילת המאה העשרים והתגוררה בנשר. בתקופה העות'מאנית התגוררה משפחת אביו בטבריה ובשנות השלושים של המאה העשרים - תקופת המנדט הבריטי - עברו להתגורר בעיירה נשר. בגיל עשר עבר אהוד גלילי עם משפחתו לחיפה. אביו יוסף גלילי עסק הרבה בצלילה ונעשה צלם של האגודה למחקר תת-ימי בישראל.
גלילי החל את לימודי בית ספר יסודי בנשר, והמשיך בבית ספר יסודי רמז בחיפה, ובית ספר מקצועי תיכון בסמ"ת. בשנות השבעים של המאה העשרים למד הנדסת מכונות בטכניון אך לא סיים ועבר ללימודי תואר ראשון באוניברסיטת חיפה במסגרת החוגים גאוגרפיה ולימודי ארץ ישראל.
בשנת 1985 סיים גלילי לימודי תואר שני בחוג לציוויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה, בהנחיית פרופ' משה ענבר ופרופ' אברהם רונן. נושא המחקר שבחר היה: מחשופי חרסית תת-ימיים ושרידי יישובים נאוליתיים מוצפים בחוף הכרמל.
בשנת 2004 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופ' אבי גופר ופרופ' אהרן הורוביץ. נושא המחקר: "יישובים מוצפים מהאלף השישי והשביעי לפסה"נ בחוף הכרמל".
גלילי הוא מדריך צלילה בארגון הצלילה העולמי - PADI. בעל רישיון משיט ספינה עד 100 טון במימי החופים של ישראל וכמשיט ספינה למים בינלאומיים (משיט 60).
פעילות > פעילות במסגרת צה"ל

בשנים 1969 - 1971 שירת בצה"ל, עבר קורס קצינים והשתחרר משירות סדיר בדרגת סגן. שירת במילואים בשנים 1971–1995. במסגרת המילואים השתתף במלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן והחרמון, במסגרת חטיבת צנחנים 939. ובמבצע ליטאני, ומלחמת שלום הגליל במסגרת אוגדה 91, השתחרר בדרגת סגן-אלוף.
האלוף יוסי פלד מפקד פיקוד הצפון מעניק דרגות סא"ל ליוסף גלילי ואהוד גלילי 8 באוקטובר 1986.
אהוד גלילי ואביו יוסף גלילי מקבלים שניהם יחדיו דרגת סא"ל במילואים בפיקוד הצפון, אוקטובר 1986.
פעילות > פעילות אזרחית ואקדמית

מרבית שנות פעילותו עסק גלילי בחקר תולדות האדם והים בחופי ישראל ולהצלת שרידי התרבות הימית של ארץ ישראל, תוך שילוב בין פעילות מדעית ומחקרית לניהול המשאבים ושמירתם. החל משנת 1964 השתתף בפעילות ארכאולוגית תת-ימית, תחילה כמתנדב במסגרת האגודה למחקר תת-ימי בישראל והחל משנות השמונים כארכאולוג ימי. בשנת 1990 החל בעבודתו ברשות העתיקות כארכאולוג ימי חוקר עד 2017. משנת 2001 ואילך משמש כחוקר ועמית מחקר ב-מכון זינמן לארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה ומנחה סטודנטים לתואר דוקטור.
משנת 2017 מרצה גלילי באוניברסיטת חיפה בקורס לתלמידים מחוץ לישראל MA ו-PHD. ומרצה בבית הספר למדעי הים, במרכז האקדמי רופין - תוכנית MA לניהול משאבי הים.
האב יוסף גלילי, ממקימי האגודה למחקר תת-ימי בישראל וההתאחדות הישראלית לצלילה. שימש כמנהל טכני ואחראי על פיתוח ציוד ואמצעי חפירה וצילום תת-ימי של האגודה. הדוד משה גלילי, תעשיין בעל מומחיות בעבודות תת-ימיות, תרם מכישוריו וניסיונו לאגודה.
שמירת משאבי תרבות, טבע ונוף בים ובחופים - במסגרת האגודה למחקר תת-ימי בישראל: בשנים 1964–1985 השתתף כצולל מתנדב בסקרים וחפירות תת-ימיים לאורך חופי ישראל, וסייע בפעילות האגודה ובאיתור ספינות טרופות ומטענים שנחשפו על קרקעית הים.
במסגרת אוניברסיטת חיפה: בשנת 1985 הקים, ביחד עם פרופ' אבנר רבן, את סקר ההצלה התת-ימי הארצי וניהל אותו עד שנת 1988. הסקר, שנערך עם מתנדבים וסטודנטים, היווה המשך לפעילות האגודה למחקר תת-ימי בישראל, במטרה לאתר, לתעד, להציל, לחקור, לפרסם ולהציג במוזיאונים שרידים עתיקים שנחשפו על קרקעית הים והיו צפויים לסכנת הרס או גנבה.
אהוד גלילי עם פסלונים רומיים שהתגלו בחוף הכרמל, 1966
חברי האגודה למחקר תת-ימי בישראל כולל אהוד גלילי, שהשתתפו במשלחת חפירות הספינה משארם א-שייח', 1969, עיצוב וצילום יוסף גלילי.
אהוד גלילי מחזיק רובה צבא נפוליאון שנמשה מהים 1970.