stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב על הקווקז
סדר הכוחות > הצבא האדום

חזית צפון הקווקז בפיקוד סמיון בודיוני
הארמייה-47
הארמייה-9 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
הארמייה-12 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
הארמייה-18 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
הארמייה ה-24 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
הארמייה ה-37 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
הארמייה-56 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית)
ארמיית האוויר החמישית
חזית עבר הקווקז בפיקוד של איוואן טיולנב
הארמייה-44
הארמייה-45
הארמייה ה-46
הארמייה ה-9 (שולבה מחזית הצפון קווקזי בתחילת אוגוסט)
הארמייה-24 (שולבה מחזית הצפון קווקזי בתחילת אוגוסט)
הארמייה-37 (שולבה לאחר פירוק החזית הדרומית בתחילת אוגוסט)
הארמייה-50 (הוקמה ב-30 באוגוסט)
יתר הארמיות של החזית הצפון קווקזי הועברו לחזית זה בתחילת ספטמבר
צי הים השחור בפיקוד פיליפ אוקטיאברסקי
המתקפה הגרמנית > מהלך הקרבות

המתקפה הגרמנית החלה ב-25 ביולי 1942 תוך שילוב שריון של ארמיית הפאנצר הראשונה וארמיית הפאנצר הרביעית באגף השמאלי של "החזית הדרומית" קבוצת ארמיות סוביטיות ה-18, ה-37 וה-51 בפיקודו של רודיון מלינובסקי. לאחר יומיים של לחימה נפרצה החזית ונסיגת הסובייטים הפכה לבריחה. כתוצאה מכך פורקה "החזית הדרומית" ורוב הארמיות שלה הועברו לחזית צפון הקווקז. מלינובסקי הועבר לפקד על הארמייה ה-66. הגרמנים מצידם העבירו את ארמיית הפאנצר הרביעית לטובת מתקפה לכיוון סטלניגרד.
הגרמנים המשיכו במתקפה וב-6 באוגוסט הגיעו לפרברי קרסנודר. ב-9 באוגוסט הם נכנסו למייקופ וב-12 באוגוסט כבשו את קרסנודר. הצבא האדום הצליח לעצור את המתקפה הגרמנית רק בקרבת העיר טואפסה על חוף הים השחור.
בשלב הראשון של המתקפה (25 ביולי – 19 באוגוסט) הצליחו הגרמנים לכבוש שטחים משמעותיים ולהגיע לפאתי הרי הקווקז. הפיקוד הסובייטי, ה-סטאבקה, היה מודע למצב החמור והעביר לאזור תגבורות משמעותיות. ב-19 באוגוסט החלו הגרמנים במתקפה לכיוון נובורוסיסק אך הצבא האדום בלם אותם. ב-28 באוגוסט המתקפה חודשה. ב-31 באוגוסט הצליחו הגרמנים לנתק את חצי האי טאמאן מיתר כוחות הצבא האדום ונבלמו בפרברי נובורוסיסק. ב-26 בספטמבר קו החזית באזור התייצב. במקביל נמשכו הקרבות על המעברים ההרריים. ב-21 באוגוסט הניפו הגרמנים דגל על פסגת האלברוס בהרי הקווקז המערביים ובתחילת ספטמבר רוב המעברים היו בידיהם.
בשלב הבא של המתקפה שנמשך עד ל-29 בספטמבר הצליחו הגרמנים לכבוש את נובורוסיסק. אך לאחר שהגיעה תגבורת לצבא האדום וחלק מהיחידות הגרמניות הופנו לקרב סטלינגרד היה ברור לפיקוד הגרמני שלא ניתן להמשיך במתקפה בו-זמנית הן לאורך חוף הים השחור והן בחלק ההררי והוחלט להמשיך במתקפה לאורך החוף לכיוון העיר טואפסה. המתקפה החלה ב-24 בספטמבר על ידי כוח משולב של הגרמנים ורומנים. הכוחות התוקפים נבלמו על ידי הארמיות ה-18, ה-47 וה-56 וב-23 באוקטובר לאחר חודש של קרבות החזית התייצבה.
ב-25 באוקטובר החלה ארמיית הפאנצר הראשונה במתקפה לכיוון נלצ'יק. קווי ההגנה של הארמייה ה-37 נפרצו וב-27 באוקטובר נכנסו הגרמנים לעיר. במהלך נובמבר ניסו הסובייטים לבצע מתקפות נגד אך ללא השגים של ממש. ב-4 בדצמבר הפסיקו הגרמנים את המתקפה.
המתקפה הגרמנית > סיכום המתקפה הגרמנית

המתקפה שנמשכה כחצי שנה הגיעה להצלחות מוגבלות. לאחר שבספטמבר הועברה הארמייה הרומנית לטובת קרב סטלינגרד ובדצמבר הועברו לקרב זה יחידות גרמניות נוספות, היו הגרמנים בנחיתות ביחס לצבא האדום באזור מבחינה מספרית, מספר טנקים וכו'. הם כבשו שטחים משמעותיים כולל ערי קרסנודר, סטברופול ונובורוסיסק וצי הים השחור נאלץ להעביר את ספינותיו לנמלים קטנים יחסית בשטח גאורגיה, אך הם לא הצליחו לפרוץ מעבר למעברים אל הרי הקווקז ומשימת קבוצת ארמיות A נכשלה. בקרבות איבדו כוחות הציר כ-100 אלף חיילים.
מתקפת הנגד הסובייטית > הצבא האדום

החזית הדרומית שהוקמה ב-1 בינואר 1943 בפיקוד של אנדריי יריומנקו
הארמייה ה-28
הארמייה ה-51
ארמיית המחץ ה-5
ארמיית המשמר ה-2
ארמיית אוויר ה-8
חזית עבר הקווקז בפיקוד איוואן טיולנב.
הארמייה ה-18
הארמייה ה-46
הארמייה ה-47
הארמייה ה-56
הארמייה ה-58
ארמיית אוויר ה-5
חזית צפון הקווקז בפיקוד איוואן מסלניקוב וממאי 1943 של איוואן פטרוב
הארמייה ה-9
הארמייה ה-37
הארמייה ה-44 (בפברואר הועברה לפיקוד החזית הדרומית)
ארמיית האוויר ה-4
צי הים השחור בפיקוד פיליפ אוקטיאברסקי
מתקפת הנגד הסובייטית > כוחות הציר

קבוצת ארמיות A בפיקוד אוואלד פון קלייסט
הארמייה ה-17
ארמיית הפאנצר הראשונה (עזבה את האזור במהלך פברואר 1943)
צי האוויר הרביעי של לופטוואפה
כוחות ים משולבים של רומניה ואיטליה
מתקפת הנגד הסובייטית > מהלך הקרבות

הפיקוד הסובייטי הכין תוכנית מתקפה מתואמת של הצבא האדום במטרה לכתר את קבוצת ארמיות A וקידם יחידות של חזית סטלינגרד מערבה תוך איום על היחידות הגרמניות בקווקז. ב-1 בינואר 1943 החלה מתקפה של יחידות החזית הדרומית וב-3 בינואר הצטרפו יחידות של חזית עבר הקווקז במתקפה לאורך חוף הים השחור. הפיקוד הגרמני זיהה את הסכנה והחליט לפנות מהאזור את ארמיית הפאנצר הראשונה ולהסיג את יתר הכוחות. הצבא האדום החל במרדף בחזית שרוחבה 320 ק"מ אך הגרמנים הצליחו להתארגן ולהתבצר לאורך נהר קורה. רק ב-21 בינואר נכנס הצבא האדום לעיר סטברופול. ב-23 בינואר הארמייה ה-44 הצליחה לחבור לכוחות של ההחזית הדרומית. ב-24 בינואר כוחות של חזית עבר הקווקז שתקפו בצפון הקווקז אוחדו בחזית צפון הקווקז החדשה.
במטרה לעצור את ההחזית הדרומית העביר הפיקוד הגרמני לאזור את ארמיית הפאנצר הרביעית. לצבא האדום לא היה מספיק כוח להמשיך והמתקפה כמעט נעצרה. ב-4 בפברואר הארמייה ה-37 עברה את העיר קרסנודר מצפון והתקרבה לחוף ים אזוב. המתקפה הסובייטית מדרום התקדמה בקצב איטי. הם הצליחו להתקדם לכיוון קרסנודר, ב-29 בינואר שחררו את העיר מייקופ ולקראת 4 בפברואר הגיעו לשפת נהר קובאן. למרות הצלחות הסובייטים הגרמנים הצליחו למנוע את הכיתור ולרכז את כוחותיהם בחלק המערבי של מחוז קרסנודר וצפונית מרוסטוב על דון.
בתחילת פברואר החליטו בסטבקה על ארגון מחדש. הארמייה ה-44 הועברה לפיקוד החזית הדרומית, יחידות שלחמו לאורך חוף הים השחור רוכזו תחת חזית צפון הקווקז, ויתר יחידות חזית עבר הקווקז הופקדו על שמירת החוף והגבול עם טורקיה. חזית צפון הקווקז קיבלה הנחיה להביס את הגרמנים באזור נובורוסיסק-קרסנודר.
במשך מספר שבועות הארמייה ה-47 הסובייטית ניסתה לכבוש את העיר נובורוסיסק. ב-4 בפברואר הונחתו כוחות מהים ונתפסה מובלעת בה התמקמה הארמייה ה-18. ב-7 בפברואר החלה החזית הדרומית במתקפה לכיוון רוסטוב על דון וב-13 בפברואר העיר שוחררה. ב-9 בפברואר החלה מתקפה על קרסנודר שהסתיימה ב-12 בפברואר בשחרור העיר. כוחות הארמייה ה-17 הגרמנית התרכזו באזור חצי האי טאמאן. הצבא האדום לא הצליח לכבוש את חצי האי ובתחילת יוני 1943 הוחלט על הפסקת המתקפה. התקדמות הצבא האדום באוקראינה במהלך קיץ 1943 סיכנה את הכוחות בחצי האי וב-3 בספטמבר נתן אדולף היטלר פקודה על פינוי הצבא מאזור. הפינוי נמשך עד ל-9 באוקטובר ולמרות מאמצי הצבא האדום להפריע למהלך הפינוי, הגרמנים הצליחו להעביר לחצי האי קרים 260 אלף חיילים, 70 אלף סוסים ואת כל הציוד הכבד שהיה ברשותם.
ב-10 בספטמבר חידש הצבא האדום את המתקפה על נובורוסיסק. במתקפה השתתפו יחידות של הארמייה ה-18, ה-9 וה-56 תוך הנחתת כוחות מהים. ב-16 בספטמבר העיר שוחררה. לקראת 9 באוקטובר הארמייה ה-56 הגיעה לחופי הים באזור חצי האי טאמאן ובכך הסתיימה נוכחות גרמנית באזור.
מתקפת הנגד הסובייטית > סיכום מתקפת הנגד הסובייטית

המתקפה הביאה לשחרור כל השטח שנכבש על ידי הנאצים במהלך שנת 1942. צי הים השחור הסובייטי חזר לבסיסו בנובורוסיסק וכתוצאה מכך השתפרה יכולתו לפעול נגד נתיבי ים האויב ולתמוך בהמשך בשחרור חצי האי קרים, אך הצבא האדום לא הצליח להביא לכיתור הוורמאכט ויחידותיו פונו מהאזור.
לאחר שחרור האזור, עמי הקווקז הואשמו בשיתוף פעולה עם הנאצים. במהלך 1944–1945 בוטלו הרפובליקות האוטונומיות באזור וכמה מאות אלפי אזרחים (צ'צ'נים, אינגושים, בלקרים, קלמיקים) גורשו לסיביר. הם קיבלו אישור לחזור לצפון קווקז רק בסוף שנות ה-50 בעת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב.
הניצחון הסובייטי במערכה חיזק את חלקה הדרומי של החזית. במהלך המערכה הצבא האדום הצליח להגיע לשילוב כוחות היבשה עם הצי וחיל האוויר. ב-1 במאי 1944 החלה חלוקת המדליה "עבור הגנת הקווקז" שהוענקה למאות אלפי חיילים שהשתתפו במערכה.
הערות שוליים

↑  אדולף היטלר הוציא הנחיה לכיבוש הקווקז במבצע שייקרא "מבצע אדלווייס" (בגרמנית: Unternehmen Edelweiß)
↑  מבצע "סטורן קטן" היה מבצע של הצבא האדום בצפון הקווקז מדצמבר 1942 עד פברואר 1943.
↑  מכיוון שבקרבות במובלעת שנתפסה השתתף ליאוניד ברז'נייב הדבר קיבל תהודה רחבה במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20.
↑  על מבצע הפינוי המוצלח הועלה אוואלד פון קלייסט לדרגת גנרל-פלדמרשל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509405205171  LCCN: sh2010007771 
מפת המתקפה הסובייטית
מדליית על הגנת הקווקז
אליהו זוהר

ערך זה עוסק בראש עיריית קרית מלאכי. אם התכוונתם לראש המכון הגאולוגי, ראו .
אליהו (ללו) זוהר (נולד ב-1 בדצמבר 1962) הוא ראש עיריית קריית מלאכי החל משנת 2013.
חיים אישיים

זוהר, נשוי לגלית ואב לארבעה ילדים, וסבא ל-5 נכדים, מתגורר בקריית מלאכי.
הערות שוליים

↑  מי שפגש את הרב לא ישכח אותו לעולם, ידיעות אשדוד, השקלון, הדרום, אלי לוי, שמוליק חדד וליאב אחאבן, דצמבר 2022
↑  שירות כלכליסט, ממפתח חכם ועד בדל סיגריה אורגני: תחרות מיזם השנה של יוניסטרים יוצאת לדרך, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2022
↑  שירות גלובס, ‏יקיר העיר: חיים כצמן זוכה לכבוד מעיריית קריית מלאכי, באתר גלובס, 2 בינואר 2020
↑  ראש עיריית קריית מלאכי ללו זוהר הודיע שיחרים את 'אסם', חב"ד און ליין, שניאור דייטש, פברואר 2022
↑  אטרקציה חדשה בדרום: פארק נופש בעלות 58 מיליון שקלים, באתר אייס, 16 באוגוסט 2022
↑  שותפים למועדון חדש: מכבי קריית מלאכי, אתר מכבי תל אביב בכדורסל, יוני 2023
↑  עיריית קריית מלאכי השמישה מקלטים פרטיים, חדשות אפס שמונה, שרון מאירוביץ, 22 בנובמבר 2023
↑  במעמד שר הבריאות: נחנך מוקד טרם בקריית מלאכי, חדשות אפס שמונה, שרון מאירוביץ, 9 באפריל 2024
↑  קריית מלאכי: ראש העיר אליהו זוהר ימשיך לקדנציה נוספת, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑  המאמץ משתלם: אלו בתי הספר המצטיינים שזכו בפרס משרד החינוך, באתר ישראל היום, 14 באוגוסט 2017
| ראשי עיריית קריית מלאכי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  חיים גושן  |  עבודי דוד-אלבג  |  משה קצב  |  יוסף ונונו  |  משה שמעון  |  ליאור קצב  |  מוטי מלכה  |  יוסי חדד  |  אליהו זוהר  |  |
|  1959–1960  |  1960–1969, 1970–1974  |  1969–1970, 1974–1981  |  1981–1993  |  1993–1998  |  1998–2003  |  2003–2013  |  2013  |  2013 ואילך  |  |
אליהו ללו זוהר - חניכת מרכז טרם בקרית מלאכי
ג'ורדן טודוסי

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1995 (בת 29) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'מיני להופעה הטובה ביותר בסדרה או תוכנית לילדים ונוער (2011) 
 http://www.jordantodosey.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורדן טוֹדוֹסִי (באנגלית: Jordan Todosey; נולדה ב-8 בפברואר 1995) היא שחקנית קנדית, מוכרת בשל השתתפותה בסדרות הנעורים הקנדיות "לחיות עם דרק" בתור ליזי מקדונלד ו"דגראסי - הדור הבא" בתור הטרנסג'נדר אדם טורס, עליו זכתה בפרס ג'מיני.
ביוגרפיה

ג'ורדן טודוסי נולדה וגדלה בטורונטו, אונטריו, קנדה. היא החלה לשחק בגיל צעיר בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
קריירה > 2005–2009: התחלת הקריירה

בשנת 2005, כשהיא בת 10, קיבלה את אחד התפקידים הראשיים של ליזי מקדונלד בסדרת הנעורים הקנדית "לחיות עם דרק", במשך ארבע עונות הסדרה עד לסיומה בשנת 2009. טודוסי גילמה את ליזי גם בסרט הטלוויזיה משנת 2010 שבא בעקבות הסדרה, "נופש עם דרק" ומהווה סרט המשך.
בשנת 2005 שיחקה לצד ג'וליאן מור בסרט "זוכת הפרסים מדיפיאנס, אוהיו" ולצד וין דיזל בסרט "גבר מי שמטפלת". היא שיחקה בסרט "התינוקת סנטה" (2006), בו גילמה את אמיליה, וברט "מלאך האבן" (2007) את דמותה של לוטי בת ה-9. בנוסף שיחקה בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה "פתאום כוכבת" (2006) ו- "נקודת שבירה" (2008).
קריירה > 2013–2010: דגארסי

בשנת 2010 התפרסמה עוד יותר כאשר לוהקה בתור הטרנסג'נדר אדם טורס לעונה העשירית של סדרת הנעורים "דגראסי: הדור הבא", בה היא שיחקה עד לעונה ה-13 בשנת 2013. התפקיד זיכה אותה בפרס ג'מיני להופעה הטובה ביותר בסדרת או תוכנית ללידים ונוער בשנת 2011.
כאשר דמותה של טודוסי נהרגה, התעוררה מחלוקת, כולל הצהרה של GLAAD בה הם מגנים את ההחלטה להרוג את דמותה של טודוסי, תוך שהם משבחים את הופעתה של טודוסי "אותנטית, רב-ממדית." לינדה סקיילר, אחת מיוצרות הסדרה, הגנה על הבחירה להרוג את הדמות ואמרה בהצהרה כי קו העלילה של טודוסי "ישפיע עוד יותר על החיים בצורה אותנטית."
קריירה > 2011–הווה: אחרי דגארסי

בשנת 2015 שיחקה לצד הנרי רולינס ובובו סטיוארט במותחן "He Never Died". באותה השנה שיחקה בתור טרייסי בסדרת המדע הבדיוני הקנדית "נצורים", ששודרה בנטפליקס בכיכובה של ג'נט מקארדי.
בשנת 2018 התארחה בסדת הדרמה המשטרתית "חוקרות בשטח". בשנת 2019 התארחה בסדרה "הדסון ורקס" המהווה ספין-אוף לסדרה "המפקח רקס", והיא גם דיבבה בסדרה "לך מפה, יוניקורן!".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | גבר מי שמטפלת | ילדה |  |
| 2005 | זוכת הפרסים מדיפיאנס, אוהיו | טאף ריאן בגיל 9 |  |
| 2007 | מלאך האבן | לוטי |  |
| 2015 | הוא מעולם לא מת | אנדראה |  |
| 2015 | Reign | צ'רלי |  |
| 2020 | The Marijuana Conspiracy | סאלי |  |
| TBA | Delia's Gone | רפסודי |  |
| TBA | Vienna | רובין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009–2005 | לחיות עם דרק | לידי מקדונלד | תפקיד ראשי; (4 עונות); 70 פרקים |
| 2006 | פתאום כוכבת | הלן | פרק: "Problem Child" |
| 2006 | סנטה בייבי | אמליה | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2008 | נקודת פריצה | פיבי סוונסון | פרק: "First in Line" |
| 2009–2008 | Friends and Heroes | סופי | דיבוב; (עונות 3-2); 13 פרקים |
| 2009–2008 | Willa's Wild Life | ווילה | דיבוב; תפקיד ראשי (17 פרקים) |
| 2010 | נופש עם דרק | ליזי מקדונלד | סרט טלוויזיה Family Channel |
| 2010 | The Good Witch's Gift | ג'ודי דיקס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2013–2010 | דגראסי: הדור הבא (אנ') | אדם טורס | תפקיד ראשי; (עונות 13-10); 136 פרקים |
| 2011 | רוקי בלו | אסתר | פרק: "Heart & Sparks" |
| 2012 | Secrets of Eden | טינה מק'בראדן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2013 | נס רפואי | ארוון | פרק: "Why Waste Time" |
| 2015 | Remedy | פטי מק'קלאלן | פרק: "Blood & Guts" |
| 2016–2015 | נצורים | טרייסי קרקר | תפקיד ראשי; (2 עונות); 12 פרקים |
| 2016 | תעלומות מרדוק | פן | פרק: "Wild Child" |
| 2018–2017 | Wishfart | טאוני | דיבוב; 40 פרקים |
| 2018 | חוקרות בשטח | האנה | פרק: "The Past Is Never Dead" |
| 2019 | הדסון ורקס | אליסיה | פרק: "School Daze" |
| 2019 | לך מפה, יוניקורן! | ג'אדיד | דיבוב; 7 פרקים |
שי מיטשל

| --- | --- |

מיטשל, 2019
 לידה:  10 באפריל 1987 (בת 37) מיסיסוגה, אונטריו, קנדה 
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  Rockridge Secondary School 
 בן או בת זוג:  Matte Babel (2017–?) 
 צאצאים:  Atlas Babel, Rome Babel 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מיטשל, 2011
שאנון אשלי גרסיה "שיי" מיטשל (באנגלית: Shannon Ashley Garcia "Shay" Mitchell; נולדה ב-10 באפריל 1987) היא שחקנית ודוגמנית קנדית. מוכרת מתפקידה כאמילי פילדס בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" מבית Freeform, ובעונתה הראשונה של הסדרה "את" מבית נטפליקס.
ראשית חייה

מיטשל נולדה במיסיסוגה, אונטריו שבקנדה, בתם של פרסייס גרסיה ומארק מיטשל. אביה ממוצא סקוטי ואירי. אמה היא ממחוז פאמפאנגה בפיליפינים ועזבה את המדינה בגיל 19. כבר כשהייתה ילדה התעניינה מיטשל באמנויות הבמה, ודיווחה להוריה שהיא מתכוונת לעסוק בהן בתור קריירה. מיטשל החלה ללמוד ריקוד בגיל חמש, כאשר היא וכמה מחברותיה לשיעור התחרו מול כמה קבוצות ריקוד אחרות מבתי ספר שונים.
בגיל עשר משפחתה של מיטשל עברה לוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה. כשנה לאחר המעבר, סוכנות דוגמנות בינלאומית ערכה ליהוק לדוגמניות בגיל ההתבגרות ובטרום גיל ההתבגרות. מיטשל הייתה אחת מהבנות שנבחרו.
קריירה

עד סוף שנות העשרה שלה, מיטשל הספיקה לדגמן לכמה קמפיינים שונים, שהתקיימו בין היתר בבנגקוק, הונג קונג וברצלונה. היא חזרה לטורונטו כדי ללמוד משחק. לאחר שחתמה על חוזה עם סוכנות שחקני תיאטרון, מיטשל הופיעה בדרמת הנעורים הקנדית "דגראסי: הדור הבא" והמשיכה לדגמן לקמפיינים שונים.
בשנת 2009, היא התארחה בפרק בסדרה "דגראסי", והופיעה בקליפ של שון פול לשיר "Hold My Hand".
בשנת 2010, החלה להופיע בתפקיד אמילי פילדס בסדרת הדרמה "שקרניות קטנות" מבית Freeform (לשעבר ABC Family), שאליה נבחנה במקור לתפקיד של ספנסר. באותה שנה היא הופיעה בארבעה פרקים בסדרה של דיסני XD "ארון סטון", והתארחה בפרק בסדרת הטלוויזיה "רוקי בלו" ודגמנה לחברת הביגוד האמריקאית "אמריקן איגל אאוטפיטרס".
בינואר 2011 מיטשל חתמה על חוזה דוברות של "פנטן" עם "פרוקטר אנד גמבל". באותה שנה היא זכתה בפרס הוליווד הצעירים בקטגוריית "צוות השנה" על הסדרה "שקרניות קטנות". בשנת 2012, היא התארחה בפרק בסדרה "Glee". בשנת 2013, היא שיחקה את מריסה בסרט הקצר "Immediately Afterlife".
בשנת 2016 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "Dreamland", לצדם של ג'ייסון שוורצמן ובוורלי ד'אנג'לו. שיחקה גם את דמותה של טינה בסרטו של גארי מרשל "יום האם" בכיכובן של ג'ניפר אניסטון, ג'וליה רוברטס וקייט הדסון. ביוני 2016 מיטשל הופיעה בקליפ לשירו של ניק ג'ונאס "Under You", שנכלל באלבומו השלישי "Last Year Was Complicated".
במאי 2017 הופיעה בקליפ לסינגל הבכורה של כוכב המדיה החברתית לוגאן פול, "Help Me Help You" בו משתתפת להקת הבנים Why Don't We. בספטמבר 2017 לוהקה לתפקיד הראשי לסדרת הטלוויזיה של ABC‏ "Heiresses", שעובד מהספר בעל אותו השם מאת שרה שפרד. לסדרה עדיין איך תאריך עלייה לשידור.
בשנת 2018 גילמה את פיץ' סלינג'ר בסדרת המתח של רשת Lifetime‏, "You" בכיכובו של פן בדג'לי. עוד באותה שנה שיחקה את התפקיד הראשי בסרט האימה "הדיבוק של האנה גרייס", את דמותה של מייגן ריד, שוטת לשעבר שעובדת בחדר המתים ומגלה שם דברים אפלים ומסתוריים. ביוני 2018 השתתפה בוידאו קליפ לשירו של דרייק, "In My feelings", מתוך אלבומו החמישי "Scorpion".
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת הולו "Dollface", לצידן של קאט דנינגס וברנדה סונג, את דמותה של סטלה קול, חברתה הטובה של ג'ולס מימיהן בקולג'.
חיים אישיים

ב-1 בינואר 2019 חשפה מיטשל בחשבון האינסטגרם שלה כי עברה הפלה בשנת 2018. ב-28 ביוני 2019, חשפה מיטשל בחשבון האינסטגרם שלה ובערוץ היוטיוב שלה שהיא מצפה לילדה ראשונה, תינוקת, עם הבן זוג שלה בשתיים האחרונות, מאט בבל. ב-20 באוקטובר 2019 היא הודיעה על הולדתה של בתה הראשונה, אטלס נואה ובמאי 2022 נולדה לה בת שנייה בשם רום באבל.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Dreamland | ניקול |  |
| 2016 | יום האם (אנ') | טינה |  |
| 2018 | הדיבוק של האנה גרייס | מייגן ריד |  |
| 2022 | משהו מטיפני (אנ') | ונסה |  |
| TBA | Hush, Hush |  |  |
| TBA | The Up and Comer |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | דגראסי: הדור הבא | דוגמנית | פרק: "Up Where We Belong" |
| 2010 | Aaron Stone | אירינה וובר | 4 פרקים |
| 2010 | רוקי בלו | ילדה חמודה | פרק: "Mercury Retrograde" |
| 2010–2017 | שקרניות קטנות | אמילי פילדס | תפקיד ראשי (7 עונות); 160 פרקים |
| 2012 | Glee | נערה בז'קט צהוב | פרק: "Britney 2.0" |
| 2017 | King Bachelor's Pad | ביוטי | סדרת רשת; פרק: "Beauty and the Beast Trailer Parody" |
| 2018 | You | פיץ' סלינג'ר | 6 פרקים |
| 2019–2022 | Dollface | סטלה קול | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
| 2021 | עובדי אלוהים | פרפל | פרק: "Fording the River" |
| 2021 | טרסה: בין שני עולמות (אנ') | אלכסנדרה טרסה | דיבוב; 6 פרקים |
| 2022–2024 | The Cleaning Lady |   | מפיקה בפועל; 23 פרקים |
| 2023–2024 | ולמה | ברנדה | דיבוב; 7 פרקים |
| 2024 | Thirst with Shay Mitchell | מנחה | סדרה תיעודית של פריים וידאו 4 פרקים; גם מפיקה בפועל |
פרסים ומועמדויות

| שנה | הפרס | קטגוריה | על | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרסי הוליווד הצעירה | "Cast to Watch" (יחד עם טרויאן בליסאריו, לוסי הייל ואשלי בנסון) | שקרניות קטנות | זכייה |
| 2011 | פרסי Youth Rock | "Rockin’ TV Actress" | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2014 | פרסי בחירת הנוער | הכוכבת של הקיץ - שחקנית | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2015 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית בסדרת דרמה | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2015 | פרסי MTV Fandom | "Ship Of The Year" (יחד עם סשה פיטרס) | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2016 | פרסי בחירת הנוער | הכוכבת של הקיץ - שחקנית | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2016 | פרס בחירת הקהל | השחקנית האהובה בטלוויזיה | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית בסדרת דרמה | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | "Ship Of The Year" (יחד עם סשה פיטרס) | שקרניות קטנות | מועמדות |
| 2018 | פרסי בחירת הנוער | כוכבת הרשת של השנה – אופנה/יופי | עצמה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  'Pretty Little Liars' Actress Shay Mitchell on Coming to America | pacificcitizen.org, web.archive.org, ‏2012-07-18
↑  שי מיטשל: "איבדתי את התינוק של תקוותיי וחלומותיי", באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2019
↑  Shay Mitchell Gives Birth, Welcomes Baby No. 2 With Matte Babel, E! Online, ‏2022-06-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17817159b (data)  ISNI: 0000 0004 0843 8795  LCCN: no2013061472  MusicBrainz: 78899c76-4c91-40df-b442-89f4a020c0f6  NLK: KAC2020P9919  NTA: 422333549  SUDOC: 252979494  VIAF: 300847106   WorldCat (עם VIAF): 300847106
אורן סמדג'ה

שי אורן סְמַדְגָ'ה (נולד ב-20 ביוני 1970) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי והמאמן הראשי של נבחרת הגברים של ישראל בג'ודו; סגן אלוף העולם (1995) וזוכה מדליית ארד אולימפית מאולימפיאדת ברצלונה 1992 (אחד משני הישראלים הראשונים אשר זכו במדליה אולימפית). הוא הישראלי הראשון שגם זכה במדליה אולימפית כספורטאי וגם הדריך חניכים למדליה (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020 ופריז 2024).
ביוגרפיה

סמדג'ה נולד באופקים וגדל במושב נורדיה שבלב השרון. אביו היה מאמן הג'ודו מוריס סמדג'ה שעלה מתוניסיה וייסד את תחום הג'ודו בישראל.
הוא מוין לשירות צבאי ביחידה מובחרת.
קריירה בתחרויות ג'ודו

בגיל 12 השתתף סמדג'ה לראשונה באליפות ישראל בג'ודו וזכה במדליית הזהב. במקביל גם שיחק כדורגל בקבוצת הנוער של בית"ר אופקים. בגיל 17 החל סמדג'ה להתחרות בתחרויות בינלאומיות, ואף צורף לנבחרת ישראל. הוא התחרה במשקל עד 71 קילוגרם.
סמדג'ה הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת ברצלונה (1992), לאחר שזכה במדליית ארד באליפות צ'כיה הפתוחה. במשחקים האולימפיים עצמם סמדג'ה זכה במדליית ארד, ובכך הפך לגבר הישראלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. הוא ניצח ב-5 מתוך 6 הקרבות שלו, כאשר כל ניצחונותיו היו בניקוד איפון מהיר. כל הקרבות שניצח באותו היום נארכו במצטבר 5 דקות ו-45 שניות (קרב ג'ודו אורך 5 דקות). סמדג'ה החל את התחרות בסיבוב השני ולאחר שני ניצחונות על יריבים מג'יבוטי ובריטניה, הוא הפסיד ברבע הגמר ליריב דרום-קוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר שני ניצחונות נוספים על יריבים מאיטליה ומונגוליה, הוא עלה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה סמדג'ה התמודד מול שטפן דוט הגרמני וניצח לאחר שביצע תרגיל נגד מהיר בשם קוסוטו-גארי שניטרל את תרגיל התקיפה של הגרמני והטיל אותו בעוצמה על גבו.
באליפות העולם בשנת 1995 שנערכה בצ'יבה שביפן, זכה סמדג'ה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את אלי חמאנפה האיראני, בסיבוב השני הוא ניצח את אדלר וולמר האמריקאי ובשמינית הגמר הוא ניצח את נונו ראמוס הפורטוגלי. בשלב רבע הגמר סמדג'ה ניצח את סוסו ליפרטליאני הגיאורגי ובחצי הגמר הוא גבר באיפון על פלאביו דה ולואה הברזילאי תוך 25 שניות לאחר תרגיל אורה-נאגה. בגמר סמדג'ה נכנע באיפון לטושיהיקו קוגה היפני.
סמדג'ה ייצג את ישראל גם באולימפיאדת אטלנטה (1996) והיה בין המועמדים הבכירים למדליה אך הגיע אליה כאשר הוא סובל מפציעה בברכו. בסיבוב הראשון הוא ניצח את גראם רנדל הבריטי ובסיבוב השני הפסיד לאירקלי אוזנדזה הטורקי והודח.
קריירה בתחרויות ג'ודו > תארים בהם זכה (רשימה חלקית)

1987 – אלוף שוודיה הפתוחה 71 ק"ג
1989 – אלוף ישראל גברים 21 ובוגרים 71 ק"ג
1990 – מקום ראשון הונגריה 71 ק"ג
1990 – סגן אלוף העולם לג'וניור
1991 – סגן אלוף גרמניה למסטרים
1991 – מדליית ארד באליפות אירופה ג'וניור
1992 – מדליית ארד באליפות אירופה לבוגרים שנערכה בפריז, 71 ק"ג
1992 – מדליית ארד אולימפית ראשונה לגברים, 71 ק"ג
1993 – אלוף בלגיה הפתוחה 71 ק"ג
1994 – אלוף אנגליה
1994 – אלוף ישראל בוגרים 71 ק"ג
1995 – מדליית כסף באליפות עולם שנערכה ביפן, 78 ק"ג
1996 – מקום ראשון בלגיה עד 78 ק"ג
2010 – קבלת הדאן 6-חגורה אדומה לבנה
קריירה באימון ג'ודו

בשנת 1996 הקים סמדג'ה את המרכז הישראלי לג'ודו ומצוינות בספורט באבן יהודה והחל להוביל כמאמן מאות חניכים בגילאים שונים במטרה לחולל שינוי באיכות הג'ודו בישראל.
בשנת 2010 פנתה ועדת האיתור לסמדג'ה בבקשה לשמש כמאמן נבחרת הגברים של ישראל בג'ודו כחלק מתהליך בניית איגוד הג'ודו בישראל מחדש. סמדג'ה החליט לקבל עליו את התפקיד והוביל את נבחרת ישראל אל אולימפיאדת ריו (2016) ואל אוליפיאדת טוקיו (2020) ובאוליפידת פריז בשנת 2024.
מדליות מרכזיות כמאמן הנבחרת:
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אורי ששון חניכו של סמדג'ה זכה במדליית הארד. בכך הפך סמדג'ה לישראלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית גם כספורטאי וגם כמאמן.
אולימפיאדת טוקיו (2020) – ביולי 2021 זכתה נבחרת ישראל תחת הדרכתו ותחת הדרכת שני הרשקו במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בטוקיו.
באוגוסט 2019 זכה שגיא מוקי, חניכו מגיל 4, באליפות העולם שהתקיימה ביפן לראשונה בג'ודו הישראלי.
שגיא מוקי זכה תחת הדרכתו פעמיים באליפות אירופה בג'ודו – בבאקו 2015, ובתל אביב 2018.
בשנת 2020 זכה פיטר פלצ'יק המתאמן תחתיו במדליית הזהב באליפות אירופה בפראג, וכן במדליית הזהב בגראנד סלאם היוקרתי ביותר בסבב העולמי בפריז.
בשנת 2021 זכו טל פליקר וטוהר בוטבול במדליית הכסף באליפות אירופה בליסבון.
בשנת 2019 זכה לי קוכמן במדליית הכסף באליפות אירופה במינסק.
בשנת 2018 זכו פיטר פלצ'יק ושגיא מוקי במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי ולראשונה בהיסטוריה אושר לנבחרת ישראל להתחרות תחת דגל ישראל ולנגן את ההמנון הלאומי בזכייה בזהב.
בשנת 2017 זכה טל פליקר במדליית ארד באליפות העולם בבודפשט.
בשנת 2015 זכה גולן פולק במדליית ארד באליפות העולם באסטנה.
בדצמבר 2015, זכה בפרס הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט על הצטיינות בתחומו כמאמן. ובשנים 2015, 2016 ו-2018 זכה סמדג'ה בתואר מאמן השנה בספורט הישראלי על הישגיו הרבים.
נכון לפברואר 2020 תחילתה של השנה האולימפית סמדג'ה מיקם את מרביתה של נבחרת הגברים בעשיריה הפותחת העולמית (משקלים 66, 73, 81, עד 100 ק"ג ומשקל חופשי).