stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיל חלל
הערות שוליים

↑  Russian Public TV (ORT), Moscow, in Russian 1700 gmt March 28, 2001, via BBC Summary of World Broadcasts
↑  "Russian Space Forces (VKS)". www.globalsecurity.org.
↑  "Sputnik International - Breaking News & Analysis - Radio, Photos, Videos, Infographics". sputniknews.com.
↑  Bodner, Matthew (22 ביוני 2018). "As Trump pushes for separate space force, Russia moves fast the other way". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A History of US National Security Space Management and Organization".
↑  "Department of Defense Establishes U.S. Space Command". U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE.
↑  "Senate passes massive defence bill that creates US Space Force | USA News". Al Jazeera. 2019-12-17. נבדק ב-2020-01-01.
↑  Ted Barrett and Ellie Kaufman. "Congress passes defense bill that would give US a space force and federal workers parental leave for the first time".
↑  Hitchens, Theresa. "16,000 AFSPC Head To Space Force; What About The Rest?".
↑  "U.S Space Force Facebook Page". נבדק ב-20 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Le Président de la République annonce la création d'un commandement militaire de l'espace" (בצרפתית). Ministry of Armed Forces. 2019-07-15.
וילמוש פמש בק

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בדצמבר 1918 (בגיל 33) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית הראשונה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 תקופת הפעילות:  1906–1914 (כ־8 שנים) 
 
וילמוש פמש בק (בהונגרית: Fémes Beck Vilmos; בודפשט, 18 בפברואר 1885 – בודפשט, 16 בדצמבר 1918) היה צורף, מדליסט ופסל הונגרי-יהודי שנפטר ממחלה בטרם עת בגיל 33. הוא אחיו הצעיר של הפסל פילפ אדן בק.
ביוגרפיה

וילמוש היה בנם של פאל בק וארנסטין גולד. הוא החל את לימודיו בגיל צעיר בבית מלאכה לצורפות, והיה אמן ברונזה מתלמד אצל האמן לאסלו ונדראק. ההדרכה האמנותית הראשנה ניתנה לו על ידי אחיו הגדול, הפסל ההונגרי-יהודי פילפ אדן בק. הוא למד אחר כך צורפות ועיצוב בשיעורי ערב בבית הספר לאמנויות שימושיות. כבר בגיל 18 היה אומן מיומן וניתן לראות שתי קעריות פח בעיצוב שלו מהתקופה הזו שמוצגות במוזיאון לאומנויות שימושיות בבודפשט. הוא זכה במדליות זהב בתערוכה הבינלאומית במילאנו בשנת 1906 עם חפצי הצורפות שלו. תחילה עבד בדרזדן ואחר כך במושבת האומנים של דרמשטאדט לצד האדריכל האוסטרי יוזף מריה אולבריך, שעל הרהיטים פרי תכנונו תכנן וייצר בק ציפויי מתכת, למעשה אביזרי ברזל ואביזרי קיבוע. בשנת 1907 נסע ללונדון ולפריז במלגה ממלכתית ואז החל לעבוד באופן עצמאי לצד ג'ורג' רומר. הוא חזר להונגריה בשנת 1909 והחל להכין את המדליות, את פסלי הברונזה הקטנים ואת פסלי הדיוקנאות שלו. אשתו הייתה מריה פרידריק, איתה התחתן ב־25 ביוני 1911 בבודפשט.
קריירה

הייחודיות והאישיות האמנותית שלו התפתחה במהירות ויצירותיו הוצגו בתערוכות השנתיות של השמונה ובבית האמנים. עד מהרה התבלט באמנות עיצוב וייצור המדליות שלו, תחילה במדליית לכנר. לפני מלחמת העולם הראשונה הוא קיבל הזמנה גדולה יחסית, עיצב שתי דמויות ברונזה במהלך בניית וילה שיפר (1910-1912) ועיצב כמעצב פנים את האולם בוילה. בוילה זו השוכנת ברחוב מונקצ'י מיהאי 19 ברובע 6, עדיין ניתן לראות את בריכת הפרחים של משיש קרארה, המתארת ארבע דמויות. כפסל הוא יצר פסלים קטנים ברוח המגמות המודרניות של ראשית המאה העשרים בסגנון (האר נובו, הקונסטרוקטיביזם, הקוביזם והאקספרסיוניזם) אך עד מהרה מצא את סגנונו האינדיבידואלי. הוא התגייס למלחמה בשנת 1914, שירת לכל אורך המלחמה ושב הביתה חולה בשנת 1918. לאחר מותו בטרם עת, ארגן סלון האמנות בֶּלְוֶודֶר תערוכת מורשת של עבודותיו בשנת 1923. תערוכת זיכרון אורגנה לכבודו בבודפשט בשנת 1945 ובסקשפהרוואר במוזיאון המלך אישטוואן הקדוש בשנת 1985. חלק מיצירותיו הן בבעלות פרטית או נהרסו, רבות מיצירותיו נשמרות בגלריה הלאומית של הונגריה.
עבודותיו > צורפות

2 db óntál (1910 körül) (Iparművészeti Múzeum)
Lechner (1911) (érem)
Térdelő akt („Térdelő akt madárral” címen is emlegetik) (1911) (Vert bronz, 5,3 cm ; MNG)
A látás-gyönyör istennőjének (1911) (Öntött bronz, vésett, átmérő 74 mm ; MNG)
Merítő nő (Év nélkül) (Öntött bronz, 80 mm ; MNG)
Lidinek (érem)
Mária (1914) (érem)
2 קערות אבץ (בערך 1910) (מוזיאון לאמנות שימושית)
לכנר (1911) (מדליה)
עירום כורע (המכונה גם "עירום כורע עם ציפור") (1911) (ברונזה, 5.3 ס"מ; MNG)
אלת היופי במראה (1911) (ברונזה יצוקה, חרוטה, קוטר 74 מ"מ; MNG)
אישה יוצקת (ללא שנה) (ברונזה יצוקה, 80 מ"מ; MNG)
לידי (מדליה)
מריה (1914) (מדליה)
עבודותיו > פיסול

Tersánszky-fej (1910) (Bronz, magasság: 49,5 cm ; MNG)
Férfi fej (1910) (Tihanyi Lajos?) (Bronz, magasság: 45 cm ; MNG)
Nő virággal, madárral (1911) (Bronz, átmérő: 8,5 cm ; MNG)
Térdelő akt (1911) (Vert bronz, 5,3 cm; MNG)
Kalászt tartó (1912) (Bronz, magasság: 28 cm ; Székesfehérvár)
Nő madárral (1912) (Bronz, magasság: 41,5 cm ; MNG)
Térdelő fiú (1912) (Bronz, magasság: 63 cm ; MNG)
Női akt (1912 körül) (Bronz, magasság: 31,5 cm ; MNG)
Szendergő (1912) (Sárgaréz, 41 cm ; Kieselbach Galéria)
Kenczler-fej (Év nélkül) (MNG)
Kabos Edit portré szobra
Éneklő leány (mellszobor)
Táncosnő („Táncoló nő” címen is emlegetik)
Bacchus
Beatrice és Dante
ראשו של טרשאנסקי (1910) (ברונזה, גובה: 49.5 ס"מ; MNG)
ראש גבר (1910) (לאיוש טיהני?) (ברונזה, גובה: 45 ס"מ; MNG)
אישה עם פרח וציפור (1911) (ברונזה, קוטר: 8.5 ס"מ; MNG)
עירום כורע (1911) (ברונזה מוכת, 5.3 ס"מ; MNG)
מחזיק שיבולת (1912) (ברונזה, גובה: 28 ס"מ; אוסף דיאק, גלריית העיר, סקשפהרוואר)
אישה עם ציפור (1912) (ברונזה, גובה: 41.5 ס"מ; MNG)
ילד כורע (1912) (ברונזה, גובה: 63 ס"מ; MNG)
עירום נשי (בערך 1912) (ברונזה, גובה: 31.5 ס"מ; MNG)
מנמנם (1912) (פליז, 41 ס"מ; גלריית קיזלבך)
ראש קֶנצלר (ללא שנה) (MNG)
פסל דיוקן של אדית קבוש
ילדה שרה (פסל חזה)
רקדנית (המכונה גם "אישה רוקדת")
בכחוס
ביאטריס ודנטה
לקריאה נוספת

בשפת המקור:
Művészeti lexikon. Szerk. Zádor Anna és Genthon István. 2. köt. Budapest : Akadémiai, 1966. Fémes Beck Vilmos l. 41-42. o.
Nagy Ildikó: Fémes Beck Vilmos (1885-1918). Művészettörténeti Értesítő, 1985/3-4., 97-118.
Nagy Ildikó: Tersánszky Józsi Jenő és Tihanyi Lajos portréja Fémes Beck Vilmostól. Művészettörténeti Értesítő, 1993/1-2., 40-47.
Gábor Eszter, Nagy Ildikó, Sármány Ilona: A budapesti Schiffer villa. Egy későszecessziós villa rekonstrukciója. Művészettörténeti Értesítő, 1982/2., 74-88.
Vám- és Pénzügyőr Múzeum (volt Schiffer-villa)
בתרגום לעברית:
לקסיקון אומנותי. אנה זדור ואישטוואן גנטון. כרך ב ' בודפשט: אקדמית, 1966. פמש בק וילמוש. 41-42. p.
אילדיקו נגי: וילמוש פמש בק (1885–1918). עלון לתולדות האמנות, 1985 / 3-4, 97-118.
אילדיקו נגי: דיוקן ינה יוז'י טרסאנסקי ולאיוש טיהני מאת וילמוש פמש בק. עלון לתולדות האמנות, 1993 / 1-2, 40-47.
וילה שיפר בבודפשט. שחזור של הוילה בסגנון אר נובו. עלון לתולדות האמנות, 1982/2, 74-88.
מוזיאון המכס והבלו (וילה שיפר לשעבר)
אישה עם פרח וציפור (1911)
עירום נשי (1912)
צופן אתב"ש

צופן אתב"ש
כתב אתב"ש, הנקרא גם "צופן אתב"ש", הוא צופן החלפה. בצופן זה מוחלפות האותיות הראשונות בסדר האלפבית העברי באותיות האחרונות בו. לפי כלל הא-ת ב-ש, אל"ף מוחלפת באות ת"ו, בי"ת מוחלפת באות שי"ן, גימ"ל מוחלפת באות רי"ש וכן הלאה. הרעיון הוא לחלק את עשרים ושתיים אותיות האלפבית העברי (לא כולל אותיות סופיות) לשני טורים מקבילים – האחד מתחיל מאל"ף והשני מתחיל מת"ו כבתמונה משמאל:
במקום כל אות במילה אותה מצפינים, כותבים את האות המקבילה בטור ההפוך. לפיכך במקום המילה "שלום" נכתוב "בכפי". הפענוח נעשה בדרך זהה.
בצופן החלפה, כאשר ידוע ההיסט, דהיינו הטבלה המתוארת, מלאכת הפענוח קלה מאוד. קל לפצח כתב שהוצפן בהצפנה שכזו, גם אם לא ידוע ההיסט מראש, מכיוון שלכל אות במקור קבועה אות מסוימת בכתב המוצפן, ואות זו היא בהיסט קבוע. את ההיסט ניתן להשיג על ידי ניתוח תדירויות מופע של כל אות ואות, למשל האות ו והאות ה מופיעות בדרך כלל בתכתובת עברית בתדירות גבוהה בהרבה משאר האותיות שבתכתובת. לרוב, כאשר המסר מספיק ארוך, די לפענח אות אחת, (למשל, זו בעלת תדירות ההופעה הגבוהה ביותר באותה שפה), וממנה לחשב את ההיסט.
מכיוון שיש 22 אותיות ראשיות (לא סופיות) בכתב העברי, קל להציג את הצופן בטבלה כך:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 אותיות ראשונות: | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח | ט | י | כ |
| 11 אותיות אחרונות: | ת | ש | ר | ק | צ | פ | ע | ס | נ | מ | ל |
צופן אתב"ש במקרא ובדברי חז"ל

מפרשי המקרא מייחסים את השימוש בצופן אתב"ש כבר לספר ירמיהו, בו במקום אחד מתנבא ירמיהו: ”הִנְנִי מֵעִיר עַל בָּבֶל וְאֶל יֹשְׁבֵי לֵב קָמָי רוּחַ מַשְׁחִית” (ספר ירמיהו, פרק נ"א, פסוק א'). המפרשים שם כותבים שלֵב קָמָי הוא כשדים לפי סדר אתב"ש וכך גם בתרגום השבעים מתורגם כלדיים. במקום אחר: ”וּמֶלֶךְ שֵׁשַׁךְ יִשְׁתֶּה אַחֲרֵיהֶם” (ספר ירמיהו, פרק כ"ה, פסוק כ"ו) וכן: ”אֵיךְ נִלְכְּדָה שֵׁשַׁךְ וַתִּתָּפֵשׂ תְּהִלַּת כָּל הָאָרֶץ אֵיךְ הָיְתָה לְשַׁמָּה בָּבֶל בַּגּוֹיִם” (ספר ירמיהו, פרק נ"א, פסוק מ"א). תרגום יונתן ומפרשים אחרים עומדים על כך שכוונת הנביא במילה ששך היא לבבל בצופן אתב"ש. וכן ישנו אזכור בברייתא של ל"ב מידות שהאגדה נדרשת בהן (מידה כ"ט): "אם לתמורת האותיות, הרי כבר נאמר הנני מעיר על בבל ועל יושבי לב קמי".
קיימות עדויות שחז"ל השתמשו בו לעיתים גם כדי להסתיר משמעות מילים בעלות אופי רגיש, או במילים אחרות להצפנה. דוגמה לכך היא הסברם לפיסת היד שכתבה על כותל טרקלינו של בלשאצר, בעת משתה בלשאצר, את המילים ”מְנֵא מְנֵא תְּקֵל וּפַרְסִין”. בספר דניאל כתוב: ”וְלָא כָהֲלִין כְּתָבָא לְמִקְרֵא” (דניאל ה ח) דהיינו שהבבלים לא היו מסוגלים להבין את הכתוב. האמורא רב מסביר מדוע לא יכלו לקרוא זאת (סנהדרין כ"ב): "בגימטריא איכתיב להון: יטת יטת אדך פוגחמט". כלומר המילים שנכתבו על הקיר היו במקור מוצפנות בצופן אתב"ש, ולא כפי שכתוב בספר דניאל המספר לנו את משמעותן לאחר הפיענוח.
צפנים נוספים של חילופי אותיות

צופן אתב"ש הוא רק אחד ממשפחה של צורת כתיבה או החלפה מקראיים קדומים, בהם נעשה שימוש בנביאים, במדרש ובתלמוד. בהם אבג"ד, אטב"ח, אלב"ם, אח"ס בט"ע, אי"ק בכ"ר. אך בניגוד לצופן אתב"ש שאינו כולל את חמש האותיות הסופיות, צפנים אלו כוללים אף את הסופיות. בצורות כתיבה אלו נעזרו חז"ל כדי להטות את פירוש המקרא מהדרך הרגילה ולהראות כוונה צדדית אחרת. אתב"ש הוא המפורסם מבין שיטות החלפת האותיות התלמודיות ומוזכר במסכת שבת דף ק"ד עמוד א'. דוגמאות; נאמר במדרש: "ולא קרב זה אל זה" (שמות י"ד) אל תקרי ולא קרב אלא ולא קרא זה אל זה". כאן התבצעה החלפה של הבי"ת באל"ף לפי כתב אבג"ד. וכן בתלמוד בבלי מסכת כתובות ס"ז: "אל תקרי גדיותיך אלא גוויתיך". לפי חילוף בכתב אטב"ח גזד"ו, הדל"ת מתחלפת בו"ו.
צפנים נוספים של חילופי אותיות > צופן אי"ק בכ"ר

העיקרון המנחה של צופן זה הוא החלפת אותיות בעלות ערך גימטרי זהה אחר הורדת האפסים: 1-10-100, 2-20-200, 3-30-300.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| א | י | ק |
| ב | כ | ר |
| ג | ל | ש |
| ד | מ | ת |
| ה | נ | ך |
| ו | ס | ם |
| ז | ע | ן |
| ח | פ | ף |
| ט | צ | ץ |
צפנים נוספים של חילופי אותיות > צופן א"ט ב"ח

העיקרון המנחה של צופן זה הוא החלפת אותיות בעלות ערך מספרי כולל של עשר / מאה / אלף. כאשר האותיות ה,נ,ך, שאין להן בן זוג מאותה המשפחה, מתחלפות ביניהן.
כגון: 10 = 1+9, 2+8, 3+7.
100 = 10+90, 20+80.
1000 = 100+900, 200+800.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| א | ט |  |
| ב | ח |  |
| ג | ז |  |
| ד | ו |  |
| י | צ |  |
| כ | פ |  |
| ל | ע |  |
| מ | ס |  |
| ק | ץ |  |
| ר | ף |  |
| ש | ן |  |
| ת | ם |  |
| ה | נ | ך |
צפנים נוספים של חילופי אותיות > צופן א"ב ג"ד

זהו צופן החלפה פשוט, שבו כל אות מוחלפת בזו הבאה אחריה (צופן קיסר בהיסט 1). צופן זה משמש בצדו האחורי של קלף המזוזה, שבו יש כותבים (כמובא אצל הרי"ף והרא"ש) על המזוזה מאחורי המילים "ה' אלהינו ה'" (המופיעות בפסוק "שמע ישראל") את הצפנתן בצופן א"ב ג"ד: "כוזו במוכסז כוזו".
צופן אתבש באלפבית לטיני

צופן אתב"ש אלפבית לטיני יהיה כדלהלן:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רגיל: | z | y | x | w | v | u | t | s | r | q | p | o | n | m | l | k | j | i | h | g | f | e | d | c | b | a |
| מוצפן: | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z |
מכיוון שהאלפבית הלטיני מכיל 26 אותיות, דרך קלה ומהירה להציג את הצופן היא כזו:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 אותיות ראשונות: | M | L | K | J | I | H | G | F | E | D | C | B | A |
| 13 אותיות אחרונות: | N | O | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z |
סימני מועדים לפי א-ת ב-ש

אתב"ש הוא גם נוטריקון – דרך נוחה לזכירת ימי השבוע בהם מתקיימים חגי ומועדי ישראל. בארבעה טורים ובשולחן ערוך כתוב: ”סימן לקביעת המועדים א"ת ב"ש ג"ר ד"ק ה"צ ו"פ. פירוש ביום א' של פסח יהיה לעולם תשעה באב. ביום ב' בו שבועות, וביום ג' בו ראש השנה, ביום ד' בו קריאת התורה שהוא שמחת תורה, ביום ה' בו צום כיפור, ביום ו' בו פורים שעבר.” לא נזכרת מקבילה ליום השביעי של פסח, בדורות האחרונים הוצעו ימים מקבילים.
כפי שמוצג בטבלה הבאה:
| --- | --- |
א' דחג הפסח: תשעה באב שאחריו (כשאינו נדחה)
ב' דחג הפסח: שבועות שאחריו, שחרור ירושלים (יום ירושלים)
ג' דחג הפסח: ראש השנה שאחריו (וכן חג ראשון של סוכות ושמיני עצרת)
ד' דחג הפסח: קריאת (באבודרהם – קנין, בגניזת קהיר – קילוס) התורה (שמחת תורה בחו"ל שנחגג ביום טוב שני של שמיני עצרת, כ"ג בתשרי)
ה' דחג הפסח: צום כיפור שאחריו (וגם צום גדליה [כשאינו נדחה])
ו' דחג הפסח: פורים שעבר
ז' דחג הפסח: עצמאות (ה' באייר, כשאינו מוקדם או נדחה) או עצי המערכה, לציון ט"ו באב בו פסקו לכרות עצים למערכה
שימושים נוספים

צופן אתב"ש משמש גם במיסטיקה היהודית וגם כאקרוסטיכון בפיוטים. שימוש נוסף בצופן החלפה הוא בחירת שמות משפחה. כאשר נדרשו יהודים לבחור לעצמם שמות משפחה היו שנעזרו באחד מצופני ההחלפה דוגמת אתב"ש. לפעמים החליפו כל אות שלישית, חמישית, שביעית ואות האחת עשרה שאחריה או לפניה, דהיינו אותיות אי זוגיות ואותיות בעלי ערך קדוש. למשל: "וייל" – "לוי", בשם זה ההיסט בן 5 אותיות מהסוף, האות למ"ד אינה מתחלפת, האות יו"ד מתחלפת באות ו"ו (היסט של 5), האות יו"ד באות "יו"ד. או סג"ל – לוי (סגן-לויה), האות סמ"ך מתחלפת באות למ"ד (היסט של 4) והאות גימ"ל באות ו"ו. וכן מזא"ה (מזרע אהרן הכהן), האות זי"ן מתחלפת באות כ"ף, האות אל"ף באות ה"א, האות ה"א באות נון סופית (סך ההיסטים). ישעיהו הלוי איש הורוביץ הנושא את הכינוי "איש" לפי ההיסט 12 אל"ף מתחלף בלמ"ד, ו"ו ביו"ד, יו"ד בשי"ן (12,5,12).
בתרבות הפופולרית, צופן אתב"ש נזכר בספר צופן דה וינצ'י.
הצפנה

השיטות המוזכרות להחלפת אותיות כמו אתב"ש ודומיה, אינן בטוחות לשימוש ככלי הצפנה בימינו אלא למשחק ושעשוע בלבד. צופן החלפה הוא צופן ותיק ומוכר במשך מאות ואלפי שנים. חסרונו הוא בכך שמספר ההיסטים או צורת ההחלפה האפשריים מוגבל למספר האותיות באלפבית. יתרה מזו, תוצאת הצופן משמרת את תדירות האותיות שבמילה המקורית. לדוגמה אם נקבע היסט של שלוש, כלומר כל אות מוחלפת באות השלישית הבאה אחריה בסדר האלפבית. עבור המילה "הצפנה" יתקבל "חשרפח". אפשר לראות שהאות חי"ת מופיעה פעמיים, במיוחד בתחילת המילה ובסופה. מידע זה יכול לסייע בניחוש המילה, מאחר שידוע שבכל שפה תדירות האותיות אינה אחידה. אותיות מסוימות נוטות להופיע ביתר תדירות מהאחרות ובמיוחד בסופי מילים או בתחילתן. כאן הסבירות גבוהה שנצליח לנחש כי האות חי"ת מקבילה לאות ה"א. בדרך של ניתוח תדירויות מסוג זה ניתן לפענח בקלות מסרים שהוצפנו בשיטה כזו אם ידועה השפה.
הערות שוליים

↑  אורח חיים, סימן תכ"ח, סעיף ג'.
↑  שי ואלטר, ‏יום העצמאות והלוח העברי, בד"ד,  34 (תשע"ט), עמ' 55-51, באתר Academia.edu.
↑  בימינו יש מוסיפים שחרור ירושלים. למקורות, ראו: שי ואלטר, ‏יום העצמאות והלוח העברי, בד"ד,  34 (טבת תשע"ט), עמ' 55, הערה 40, באתר Academia.edu.
↑  הראשון שלגביו קיימת עדות כתובה ש"גילה" סימן זה הוא דוד לוין, שהיה נשיא הסתדרות המורים בישראל, בשנת תש"ט. לעומת זאת יעקב שמואל שפיגל מביא שמועה בעל-פה שסימן זה נזכר על-ידי א' אלינר. כמו כן נזכר הסימן על-ידי רפאל פלטנר במאמר בעיתון "הצופה" שהתפרסם ביום העצמאות השלישי (ד' באייר תשי"א), במאמר של צבי וואהל שהתפרסם בשנת תשי"ד, ובתיקון יום העצמאות שהתפרסם לראשונה בשנת תשט"ו. לאחר מכן הביא סימן זה הרב עמרם אבורביע בספרו נתיבי עם (עמ' קפג). הסימן מתייחס לה' באייר ולא למועדו של יום העצמאות בפועל (המתחשב בדחיות ובהקדמות של יום העצמאות הנעשות למניעת חילול שבת). ראו: שי ואלטר, ‏יום העצמאות והלוח העברי, בד"ד,  34 (טבת תשע"ט), עמ' 54, באתר Academia.edu.
↑  הרב שלמה פישר בספרו "בית ישי" והרב יואל שוורץ בספרו "דבר בעתו - ענייני העומר" ייחסו את הסימן ז"ע לט"ו באב, כלומר הסימן ז"ע – ז' של פסח חל באותו היום בשבוע בו חל קרבן עצים, שהוא ט"ו באב. ראו: שי ואלטר, ‏יום העצמאות והלוח העברי, בד"ד,  34 (טבת תשע"ט), עמ' 55, באתר Academia.edu.
↑  כך למשל בנוי הפיוט הקדום אל תעש עמנו כלה.
↑  Marvin the Robot, Five books and films where ciphers are not ‘just solved’ - The Da Vinci Code by Dan Brown: Atbash cipher, Kaspersky Daily, ‏5.6.2015
לוח א-ת ב-ש עם הדגשה על יום העצמאות, בבית הכנסת אור תורה בעכו
אמיל קלרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באפריל 1887 קאריי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 במרץ 1944 (בגיל 56) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 תפקידים:  רופא אף אוזן גרון, רופא 
 
אמיל קלרמן (בהונגרית: Kellermann Emil;‏ נאג'קארוי, 20 באפריל 1887 – בודפשט, 19 במרץ 1944) היה דוקטור לרפואה (MD), רופא אף אוזן גרון, רופא ראשי. בעל עיטור ההצטיינות הצבאי הגבוה סיגנום לאודיס.
ביוגרפיה

אמיל קלרמן נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה קלרמן ושל יוליאנה שטרן. לאחר קבלת התואר ברפואה (1909), הוא היה מתנדב שנה אחת בגדוד חיל הרגלים מספר 1 של חיל הרגלים ולאחר מכן הפך לרופא מתמחה בבית החולים סנט יאנוש הישן (Régi Szent János-kórház). ב-1913 הועלה לדרגת רופא באותו מקום, ובמקביל מונה לרופא ברכבות הממלכתית של הונגריה (מ.א.ב). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914), גויס לגדוד חיל הרגלים ה-29. הוא השתתף בקרבות הגדוד, ולאחר מכן הועבר לגדוד חיל הרגלים ה-24 של הצבא. הוא שירת בבתי חולים צבאיים וקיבל מספר עיטורים גבוהים. ב-1 בנובמבר 1917 קיבל דרגת רופא גדודי. כשהמלוכה קרסה שוחרר והוחזר לבית החולים סנט יאנוש, שם עבד כרופא במחלקת האף אוזן גרון עד 1921. אז פתח פרקטיקה פרטית ברחוב בנק 4 ברובע 5 (מרכז העיר). משנות ה-20 קיבל חולים גם במרפאת החוץ של הקהילה היהודית של בודה. הוא היה הרופא הראשי של בית החולים הפרטי של המוסד לביטוח בריאות של רכבות הונגריה ושל מרפאת מכון הפנסיה של העיתונאים. קלרמן פרסם מאמרים רבים בכתבי עת מקומיים וזרים, ונתן מספר הרצאות באגודות מדעיות. הוא נפטר בדירתו ב-Szent István körút 17 ביום כניסת הוורמכט להונגריה (מבצע מרגרטה).
אשתו הייתה ארז'בט בונצי, בתם של עורך הדין שאנדור בונצי ושל רוזה הרץ, איתה התחתן בבודפשט ב-17 ביולי 1919. בתם הייתה אווה קלרמן.
כתביו (חלקי)

עלוקה חיה בקנה הנשימה. (שבועון רפואי, 1917, 30)
פרסים והוקרה

עיטור זהב של צלב הצטיינות המוכתר
עיטור הצלב האדום דרג 2
סיגנום לאודיס (מדליה הצבאית (בגרמנית: Militär-Verdienstmedaille) היא עיטור הצטיינות גבוה שנוסד על ידי המלך ההונגרי פרנץ יוזף הראשון, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה).
לקריאה נוספת

(szerk.) Szentmiklóssy Géza: A magyar feltámadás lexikona 1919–1930. A magyar legujabb kor története, A Magyar Feltámadás Lexikona Kiadása, Budapest, 1930 (2. kiadás: Budapest, 1932) (גזה סנטמיקלושי: לקסיקון של התחייה ההונגרית 1919–1930. ההיסטוריה של התקופה ההונגרית האחרונה, בודפשט, 1930 (מהדורה שנייה: בודפשט, 1932)
De Sgardelli Caesar. A magyar királyi budapesti 29. honvédgyalogezred és a magyar királyi 29. népfölkelő gyalogezred hadtörténeti emlékkönyve. (סזאר דה סגרדלי. ספר הזיכרון להיסטוריה צבאית של רגימנט חיל הרגלים המלכותי ההונגרי ה-29 של בודפשט ושל רגימנט חיל הרגלים המלכותי ההונגרי ה-29)
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 93/1944. folyószáma alatt".
↑  Budapesti Orvosi Újság, 1914. szeptember 17. (12. évfolyam, 38. szám)
↑  Budapesti Közlöny, 1917. november 24. (51. évfolyam, 272. szám)
↑  Az Ujság, 1921. október 9. (19. évfolyam, 225. szám)
↑  Mult és Jövő, 1926 (16. évfolyam)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 616/1919. folyószáma alatt".
מיהאי פלדי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 באוקטובר 1943 (בגיל 49) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מעסיק:  ניוגט 
 
מיהאי פלדי (במקור מיקשה פרנקל-Frankl, בהונגרית: Földi Mihály; בודפשט, 14 באוקטובר 1894 – בודפשט, 16 באוקטובר 1943) היה רופא, סופר, עיתונאי, מבקר, עורך של היומון פשטי נפלו, חבר באגודת פטפי.
בנו (הבלתי חוקי) שאנדור סני היה סופר (1910–1989). בנו מנישואיו היה ד"ר מיהאי פלדי, רופא ופרופסור למערכת הלימפה (1920–?).
ביוגרפיה

מיקשה פרנקל נולד במשפחה יהודית בבודפשט. אביו היה שאנדור פרנקל ואמו מאריה שטיינר. הוא כבר כתב סיפורים קצרים כתלמיד, אחד מהם, הדוד פטרזילקה (Peterzilka), הופיע וזכה להצלחה. הוא היה בן תשע עשרה כאשר כרך הסיפורים הקצרים הראשון שלו ראה אור. פלדי גויס חייל במלחמת העולם הראשונה מייד לאחר שקיבל תואר ברפואה (בגיל 23) בשנת 1917 ועבד כרופא צבאי במשך זמן מה. מאוחר יותר הוא שינה את עיסוקו העיקרי לכתיבה ולעריכה.
משנת 1920 עבד כעוזר עורך של כתב העת ניוגט. מאוחר יותר עבד ביומון פשטי נפלו, משנת 1924 (או משנת 1930) עד 1939 כאשר העיתון נסגר. הוא פרסם מספר רב של ביקורות תיאטרון, כולל בניוגט, כתב כמה קומדיות, אך הבכורות שלהן לא נחלו הצלחה. מחקריו פורסמו גם כאוספי ספרים (הנסיכה המלט, 1922; זעקה מהמשבר, 1936). עם זאת, הז'אנר האמיתי שלו היה הרומן, ליתר דיוק הרומן הפסיכולוגי שהשתמש גם בתוצאות הפסיכואנליזה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 יצא כל שנה רומן חדש שלו. ב-5 ביוני 1919 בבודפשט, התחתן עם בתם של אדולף אדלר ושל ינקה צייזלר, עם הרופאה דוקטור מרגיט אצל. הם התגרשו בשנת 1922. ב-24 בדצמבר 1926 בבודפשט, נשא לאישה את יולאן צ'וק (Tschuk), בתם של מיקשה צ'וק ושל אידה ויינברגר.
יצירתו הספרותית

הסופר דז'ה קוסטולאני כתב ביקורת נרחבת על הרומן שלו "סהרה", שיצא לאור בשנת 1920 בניוגט, בה הדגיש את כישרונו של הסופר, את החשיבה ואת המקוריות של היצירה.
"מבחינה ספרותית, אני יכול לומר שהספר חסר רחמים ואכזרי. הוא בוחן בחוסר רחמים ובאכזריות את החברה של היום, שאין לה חוקים מוסריים."
קוסטולני שיבח את סגנונו האינסטרומנטלי והאקספרסיבי של הרומן, את מבנהו האמנותי, אך הוא תיאר גם את השגותיו:
"המחבר רואה שחורות מדי, הוא אינו יכול לסמן דרך לעתיד, אם פשוט רק מכחיש, אך אינו טוען דבר. (...) אם תיאור המשפחה נטורליסטי, אז הוא מדהים, לא יאמן. אם סמלי, אז הוא חסר צדק ולא הוגן."
למרות שהוא ראה כך:
"ישנן תוספות מדהימות לטרגדיה המחשבתית של נפש המאה העשרים",
כמבקר, קוסטולאני עדיין היה רוצה לראות את המחבר חוזר לסגנון ה"נטורליסטי" של סיפוריו הקצרים הראשונים.
זה לא היה המקרה ברומנים המאוחרים יותר של. יצירותיו של הסופר נשלטות על ידי צבעים כהים, גיבורים בעלי עצבים פגומים, כוחות דמוניים פנימיים או כוחות על טבעיים, לעיתים תכנים מיסטיים, השפעתם של פיודור דוסטויבסקי (שפלדי כתב עליו גם מחקר) ושל זיגמונד פרויד מורגשים היטב.
לדברי אנדרה אילש:
"הטרילוגיה של מיהאי פלדי היא הניסיון ההונגרי הראשון ליצור רומן מיסטי." הרומנים המאוחרים שלו ("הזוג הנשוי" ו"אשת המאה") הם יצירות מעודנות ופשוטות יותר. אלה היצירות הבוגרות ביותר שלו. אולי זה בגלל שכבר אין בהם "צעיפים" אין בהם "הסתרות".
המשורר, סופר ומבקר אאורל קרפטי ראה ששני הרומנים הללו יחד עם הספר הבא של פלדי (מערכת היחסים, 1937) יוצרים טרילוגיה נוספת.
"לאחר טרילוגיה של הנפש, מיהאי פלדי כתב גם את טרילוגית הגוף. אין כאן כוחות על טבעיים, רק המציאות הארצית עצמה. הספר הראשון דן בקשרים הפיזיים ונפשיים של בני זוג, והשני במשפחה ובמשבר שלה, ובמערכת היחסים דן בנושא האהבה הבלתי חוקית, במשולש האהבה, עם פירוטים כמעט מדעיים, עקיבות, ואובייקטיוויות של חקירה."
כתביו

פטרקה, ספי והאחרים. סיפורים קצרים. בודפשט, 1913.
חושׁך. רומן. בודפשט, 1918.
סהרה. רומן. בודפשט, 1920.
אסירים. סיפורים קצרים. בודפשט, 1920.
הנסיכה המלט. מחקרים. בודפשט, 1922.
הלומי יין. רומן. בודפשט, 1924.
שאנדור ושאנדר. רוֹמן. בודפשט, 1924.
גנב החיים. רוֹמן. בודפשט, 1925.
צריך לאהוב מישהו. סיפורים קצרים. בודפשט, 1925.
תאהב אותי. קומדיה. תיאטרון הונגרי: 1925.
בובי. קומדיה. תיאטרון הונגרי: 1926.
המערכה האחרונה. תיאטרון קאמרי: 1926.
רופאים. סיפורים. בודפשט, 1926.
הבחור הלאשי-הירש. רוֹמן. בודפשט, 1926.
החיים האחרים. סיפורים קצרים. בודפשט, 1927.
המפתה. רומן. בודפשט, 1928.
המסכה האחרונה. רומן. בודפשט, 1928.
החיים הם שלהם. רוֹמָן. בודפשט, 1929.
הכל מתחיל מחדש. רומן. בודפשט, 1930.
נשמתה של אנה קאדאר. רוֹמָן. בודפשט, 1931.
לקראת ארץ אלוהים. רומן. בודפשט, 1932 (החלק הראשון של הטרילוגיה)
האיש העירום. רומן. בודפשט, 1933 (המשך הטרילוגיה)
הבתולה הסוררת. רומן. בודפשט, 1934 (סיום הטרילוגיה)
הזוג הנשוי. רומן. בודפשט, 1935.
אדונים ומשרתים. סיפורים קצרים. בודפשט, 1936.
זעקה מהמשבר. לימודים. בודפשט, 1936.
אשת המאה. רומן. בודפשט, 1936.
מערכת היחסים. רוֹמָן. בודפשט, 1937. באינטרנט
השר. רומן. בודפשט, 1938.
הכלה מפריז. סיפורים קצרים. בודפשט, 1938.
פליטים. רומן. בודפשט, 1939.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. מיהאי פלדי
Pintér Jenő A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés Budapest, 1930–1941; 8. kötet: Regény és színmű / Analizálók, stilromantikusok c. fejezet (Arcanum Kiadó)
מיהאי פלדי (מחקר 1924): הפסיכולוגיה של דוסטויבסקי. ניוגט (8–9)