stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימון פון שטמפפר
קורות חייו > עבודה מדעית והוראתית ראשונה

לאחר מספר בקשות שלא צלחו, שטמפפר קודם לבסוף לפרופסור מן המניין למתמטיקה טהורה בזלצבורג. עם זאת, במכון הפוליטכני בווינה הוא קודם גם ליו"ר הגאומטריה המעשית. הוא החליף שם את פרנץ יוזף פון גרסטנר בדצמבר 1825, לימד גאומטריה מעשית, והועסק גם כפיזיקאי ואסטרונום. הוא ייצר שיטה לחישוב ליקויי חמה.
הוא היה מודאג מעבודתו האסטרונומית עם עדשות ומדיוקן ועיוותן. זה הוביל אותו לתחום האשליות האופטיות. בשנת 1828 פיתח שיטות בדיקה לטלסקופים ושיטות מדידה כדי לקבוע את רדיוס העקמומיות ("Krümmungshalbmesser") של עדשות ואת תכונת השבירה והפיזור של הזכוכית. לטובת מחקרו על היסודות התאורטיים של ייצור אופטיקה באיכות גבוהה, הוא פנה לעדשת האפרומפר האכרומטית (אנ').
קורות חייו > פיתוח "דיסקים סטרובוסקופיים"

בשנת 1832 נודע לשטמפפר באמצעות "כתב העת לפיזיקה ומתמטיקה" לניסויים של הפיזיקאי הבריטי, מייקל פאראדיי, על האשליה האופטית שנגרמה על ידי גלגלי שיניים אשר מסובבים דיסק במהירות, ולכן העין האנושית לא יכלה לעקוב אחר תנועת הדיסק. הוא התרשם עד כדי כך שערך ניסויים דומים עם תצוגות לסירוגין דרך הפתחים בין שיניהם של גלגלי קרטון מחורצים. מניסויים אלה הוא פיתח בסופו של דבר את דיסק Stampfer (נקרא גם "Zoetrope", "Stroboskopische Sheiben", "Stroboscope Discs", "דיסק קסמים אופטי", או פשוט "סטרובוסקופ"). הוא מורכב משני דיסקים: אחד עם חריצים סביב היקפו, ואחד עם תמונות במסגרות תנועה. כאשר הדיסק החתוך מופעל על אותו ציר כמו דיסק התמונה, התצוגה דרך החריצים נותנת רושם של תמונה הנעה ברציפות. לחלופין דיסק אחד יסתובב מול המראה והתמונה נצפית במראה דרך חריצי הדיסק.
המדען הבלגי ז'וזף אנטואן פרדיננד פלטו פיתח מכשיר דומה ולבסוף התפרסם בעקבות מה שייקרא מאוחר יותר הפנטסקופ או הפנקיסטיסקופ בינואר 1833 בכתב עת מדעי בלגי, שמודגם בלוחית המכשיר. פלטו הזכיר בשנת 1836 כי הוא חושב שקשה לציין את השעה המדויקת שבה קיבל את הרעיון, אך הוא האמין שהוא מסוגל לראשונה להרכיב את המצאתו בהצלחה בדצמבר. הוא הצהיר שיש לסמוך על טענתו של שטמפפר שהמציא את גרסתו במקביל. גם לשטמפפר וגם לפלטו יש טענה שהם האב המייסד של הקולנוע.
שטמפפר קיבל את הפריבילגיה הקיסרית  מספר 1920 על המצאתו ב־7 במאי 1833. המכשיר פותח על ידי סוחרי האמנות הווינאים Trentsensky & Vieweg ושווק בצורה מסחרית. המהדורה הראשונה פורסמה במאי 1833 ונמכרה במהרה, כך שבחודש יולי הופיעה מהדורה שנייה ומשופרת.
"הדיסקים הסטרובוסקופיים" שלו נודעו מחוץ לאוסטריה, ואז גם הופיע המונח "אפקט סטרובוסקופי" (אנ') .
לקריאה נוספת

פרנץ אלמר: "סימון שטמפפר 1790 – 1864. דמיינו חיים". בתוך: "תקשורת של המכון הגיאודטי של האוניברסיטה הטכנית בגראץ", מס' 82, גראץ 1996
ויליאם פורמן: "חלוצי הקולנוע האוסטרים", ברגלנד ורלאג, וינה 1966, עמ' 10–18
פיטר שוסטר וכריסטיאן שטרסר: "סימון שטמפפר 1790 – 1864". מדיסק הקסם לסרט (סדרת משרדי העיתונאים, סדרת פרסומים מיוחדים מס' 142), זלצבורג 1998
Frederick Van Veen, Handbook of Stroboscopy, General Radio Company, West Concord, MA, USA 1966
הערות שוליים

↑  על פי מקורות אחרים – 1790
↑  Burns, Paul. "Chapter 8, 1832 SIMON RITTER VON STAMPFER". The History of the Discovery of Cinamatography. Planetyel Communications.
↑  Correspondance mathématique et physique (בצרפתית). Vol. 7. Brussels: Garnier and Quetelet. 1832. p. 365.
↑  "Bulletin de l'Académie Royale des Sciences et Belles-Lettres de Bruxelles" (בצרפתית). Brussels: l'Académie Royale. 1836. pp. 9–10.
↑  "Der Wanderer". 1833.
↑  Stampfer, Simon (1833). Die stroboscopischen Scheiben; oder, Optischen Zauberscheiben: Deren Theorie und wissenschaftliche anwendung, erklärt von dem Erfinder [The stroboscopic discs; or optical magic discs: Its theory and scientific application, explained by the inventor] (בגרמנית). Vienna and Leipzig: Trentsensky and Vieweg. p. 2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812734646505606  BnF: cb16947103c (data)  CiNii: DA17276800  GND: 119533049  ISNI: 0000 0001 1646 4094  LCCN: n98103747  NKC: jo2014826536  RERO: 02-A018961620  SNAC: w6qn84xp  SUDOC: 251533891  VIAF: 54960234   WorldCat (עם VIAF): 54960234 
אחד הדיסקים הסטרובוסקופיים של סטמפר. c1830s
ליתוגרפיה מאת אדולף דאוטאג', 1853
הצד האחר של התקווה

| --- | --- |

 בימוי:  אקי קאוריסמקי 
 הופק בידי:  אקי קאוריסמקי 
 תסריט:  אקי קאוריסמקי 
 עריכה:  Samu Heikkilä 
 שחקנים ראשיים:  Sherwan Haji Timo Torikka Dome Karukoski וילה וירטנן קטי אואוטינן Sakari Kuosmanen Maria Järvenhelmi בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  Timo Salminen 
 מדינה:  פינלנד, גרמניה 
 חברת הפקה:  Sputnik Bufo Pandora Film
 חברה מפיצה:  Cirko Film, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הקרנת בכורה:  3 בפברואר 2017 
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  פינית, אנגלית, ערבית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  פינלנד 
 תקציב:  1,600,000 אירו
 הכנסות באתר מוג'ו:   theothersideofhope
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצד האחר של התקווה (בפינית: Toivon tuolla puolen) הוא סרט דרמה קומי פיני משנת 2017 שנכתב, הופק ובוים על ידי אקי קאוריסמקי. הסרט הופק על ידי חברת Sputnik הפינית של קאוריסמקי. בדצמבר 2016, הוא זכה בפרס דב הכסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-67. הסיפור עוסק באיש עסקים פיני שפוגש מבקש מקלט סורי שמחפש את אחותו הנעדרת. קאוריסמקי ציין כי הסרט הזה הוא האחרון שלו כבמאי. הסרט זכה בפרס במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
עלילה

בהלסינקי, ולדמר, מוכר חולצות, רב עם אשתו ועוזב אותה. הוא מחליט לעזוב את העסק שלו ומוכר את החולצות שנותרו. הוא מהמר עם הרווחים שלו במשחק פוקר וזוכה בהרבה כסף. עם זה, הוא קונה מסעדה. שלושת עובדיו מפקפקים בתחילה בניסיונותיו של ולדמר להמריץ מחדש את המסעדה שלהם.
במקביל, חאלד, סורי, מופיע בהלסינקי באופן בלתי חוקי על ספינת משא. הוא מסגיר את עצמו למשטרה ומבקש מקלט. במתקן לפליטים שאליו נשלח הוא מתיידד עם מזדאכ, פליט עיראקי. חאלד מבקש ממזדאכ לעזור לו בחיפושים אחר אחותו מרים, שאבדה במהלך מסעם דרך הבלקן למקלט ממלחמת האזרחים בסוריה. כשהממשלה דוחה את בקשת המקלט של חאלד, הוא בורח.
ולדמר מוצא את חאלד מתחבא ליד המסעדה שלו, נותן לו מקלט ושוכר אותו. ולדמר וצוותו עוזרים לחאלד להשיג ניירות חדשים. לבסוף שומע מזדאכ ממרים. ולדמר וחאלד שוכרים משאית כדי להבריח אותה מליטא, שם שהתה במתקן פליטים. חאלד ומרים מתאחדים מחדש. זמן קצר לאחר מכן, חאלד, בשובו לדירתו של ולדמר, מוטרד על ידי בריון גזען שדוקר אותו כמעט למוות. ולדמר רואה בריכות דם כשהוא חוזר הביתה ויוצא למצוא את חאלד יושב מתחת לעץ על גדת נהר, מחייך כשכלב קטן מלקק את פניו.
שחקנים ודמויות

שרוואן האג'י – חאלד עלי
סקארי קואוסמאנן – ולדמר ויקסטרום
יאנה הייטיאנן – נירהינן, טבח
נופו קוייבו – מיריה, מלצרית
מירוז האג'י – מרים
קאיה פקארינן – אשתו של ולדמר
סימון חוסיין אל-באזון – מזדאכ
הפקה

אקי קאוריסמקי אמר שהסרט יצא בתקווה לשנות נקודות מבט על פליטים בפינלנד. שרוואן האג'י זכה בחלקו של חאלד לאחר שנענה לקריאת ליהוק לשחקן מזרח תיכוני, העדפה לסורי.
האג'י העיר שהוא ניצל את החוויות האישיות שלו כדי לגלם את הדמות ואמר "לקח לי אולי 10 דקות פשוט לעצום את העיניים ולחשוב שאני בבית, ואז פתאום יורד גשם של פצצות". קאוריסמקי שאל את האג'י אם הוא מנגן בכלי, ולאחר שמצא שכן ביקש מהאג'י להביא את הכלי לסט וכתב סצנה כדי לשלב זאת. לאחר ששקל את השם "הפליט", אמר קאוריסמקי כי מצא את השם הצד האחר של התקווה בשיר יווני עתיק וזה נבחר לשם הסרט.
הפצה

בדצמבר 2016 נודע שהסרט יתמודד בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-67. הסרט עצמו הופץ במהדורה מוקדמת בפברואר בפינלנד ובאפריל 2017 הופץ לבתי הקולנוע בבריטניה. במרץ 2017 רכשה יאנוס פילמס את הזכויות להפיץ את הסרט בארצות הברית, אחרי שהפיצה בעבר את סרטו הקודם של קאוריסמקי משנת 2011, לה האבר. הצד האחר של התקווה שוחרר בארצות הברית ב-1 בדצמבר 2017.
הפצה > פרסים

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מקבל הפרס | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | 18 בפברואר 2017 | דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר | אקי קאוריסמקי | זכייה |  |
| פסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין | 26 בפברואר 2017 | השחקן הטוב ביותר | שרוואן חאג'י | זכייה |  |
| פרסי הקולנוע באירופה | 9 בדצמבר 2017 | הסרט הטוב ביותר | אקי קאוריסמקי | מועמדות |  |
| פרסי הקולנוע באירופה | 9 בדצמבר 2017 | הבמאי הטוב ביותר | אקי קאוריסמקי | מועמדות |  |
| פרסי הקולנוע באירופה | 9 בדצמבר 2017 | פרס האוניברסיטה | אקי קאוריסמקי | מועמדות |  |
| פסטיבל הקולנוע בירושלים | 2017 | הסרט העלילתי הטוב ביותר | אקי קאוריסמקי | זכייה |  |
| אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | 11 בדצמבר 2017 | הסרט הזר הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  ארז דבורה, ביקורת סרט - "הצד האחר של התקווה": הצד הקומי של היאוש, באתר ynet, 16 ביולי 2017
↑  תומר קמרלינג, ‏משב של תקווה, באתר ‏מאקו‏, 19 ביולי 2017
↑  Aki Kaurismäki on THE OTHER SIDE OF HOPE at the Berlin Film Festival - The Other Side of Hope, The Criterion Channel (באנגלית)
↑  "Berlin: Aki Kaurismaki Wins Best Director for 'The Other Side of Hope'". 18 בפברואר 2017. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kaurismäki, Aki (2018). Aki Kaurismäki at the Berlin Film Festival. The Other Side of Hope (Blu-ray). The Criterion Collection.
1 2  Haji, Sherwan (2018). Sherwan Haji. The Other Side of Hope (Blu-ray). The Criterion Collection.
↑  Haji, Sherwan (2018). Sherwan Haji. The Other Side of Hope (Blu-ray). The Criterion Collection.
↑  Kaurismäki, Aki (2018). Aki Kaurismäki at the Berlin Film Festival. The Other Side of Hope (Blu-ray). The Criterion Collection.
↑  "First Look: Aki Kaurismaki's 'The Other Side Of Hope'". 8 בדצמבר 2016. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Other Side of Hope – Curzon Artificial Eye". נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pham, Annika (20 במרץ 2017). "Aki Kaurismäki's Hope spreads to the US". Nordisk Film & TV Fond. Modulo AS. נבדק ב-27 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vestrheim, Emma (17 באוגוסט 2017). "Aki Kaurismäki's THE OTHER SIDE OF HOPE to screen at Toronto". Cinema Scandinavia. נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Prizes of the International Jury". Berlinale. 18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 13.9.2021)
↑  Clarke, Donald (26 בפברואר 2016). "The DFCC Awards at the Audi Dublin International Film Festival". The Irish Times. נבדק ב-27 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cabeza, Elisabet (4 בנובמבר 2017). "'The Square' leads 2017 European Film Awards nominations". Screen Daily. Screen International. אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2017. נבדק ב-7 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Five Films Nominated for EUFA 2017". European University Film Award. European Film Academy. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-11 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Scaffolding', Hong Sang-soo triumph in Jerusalem". Screen Daily. 20 ביולי 2017. נבדק ב-10 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2017 San Diego Film Critics Society's Award Nominations". San Diego Film Critics Society. 9 בדצמבר 2017. אורכב מ-המקור ב-10 בדצמבר 2017. נבדק ב-3 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
האג'י, קאוריסמקי וקואוסמאן בפסטיבל ברלין 2017
טור אחד לחלום

| --- | --- |

 בימוי:  אלון שרביט 
 תסריט:  אלון שרביט 
 מדינה:  ישראל 
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  2011 
 משך הקרנה:  65 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
טור אחד לחלום הוא סרט טלוויזיה דרמטי ישראלי באורך 65 דקות, שהופק בשנת 2011 ומתאר דרמה משפחתית תקופתית המתרחשת בירושלים ערב המהפך הפוליטי של 1977. כתב וביים אלון שרביט והפיק ריקי שלח עבור ערוץ 10.
בהשתתפות עמוס תמם, לירז צ'רכי, ריימונד אבקסיס, אלי אלטוניו, רונית יודקביץ', יעקב כהן.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב-2012.
הסרט שודר בבכורה טלוויזיונית בערוץ 10, בפריים טיים ב-24 באוקטובר 2012.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בסוף השבוע בו נערכות הבחירות במאי 1977, המהפך הפוליטי הראשון.
בירושלים נערכים בבית משפחת דהאן לחתונת הבן הקטן דני (אלי אלטוניו). הבן הבכור שבי (עמוס תמם), חולם על מהפך משלו. הוא לא מוכן להשלים עם בדידותו ואובדן הבכורה, הוא חייב להוכיח לכולם כי גם הוא "שווה משהו" בהיררכיה המסורתית.
אם יש דבר אחד ששבי יודע לעשות טוב יותר מכל דבר אחר הוא מילוי טוטו. הוא משוכנע כי השבת זכייתו בטור השבועי תשיב את כל העניינים לידיו. המזל משחק לו, אלא שלחיים יש תוכניות אחרות, בשבת הזאת יצטרכו המשפחה המסורתית להתמודד עם כל משקעי העבר והזכייה רק מסבכת את העלילה.
ז'וסטין ביטאגויה

| --- | --- |
 מדינה:  בורונדי 
 מקצוע:  עיתונאית, מפיקה, תסריטאית, במאית
 
ז'וסטין ביטאגויה (בצרפתית: Justine Bitagoye) היא עיתונאית, מפיקה, תסריטאית ובמאית בורונדית.
רקע

ביטאגויה היא יוצרת קולנוע עצמאי מבורונדי, העובדת בתור עיתונאית ברשות הלאומית לרדיו וטלוויזיה של בורונדי. היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מן האוניברסיטה הלאומית של בורונדי, ותואר שני בעיתונאות סביבתית מאוניברסיטת מקררי שבאוגנדה.
פילמוגרפיה

סרט תיעודי; שיתוף הפעולה הראשון של ביטאגויה עם גאודיוז נינינהאזווה.
סרט תיעודי, אשר יצרה וביימה בשיתוף עם הקולנוענית הבורונדית גאודיוז נינינהאזווה. הסרט עוקב אחר חייהם של אנשים החיים במזבלה בבורונדי, ומתקיימים ממה שהם מוצאים בה, חיים קשים ותחרותיים ולעיתים אלימים.
הסרט נבחר להקרנות בפסטיבלים ברחבי אפריקה והעולם, וזכה לציונים בשבח מFESPACO ובפסטיבל הקולנוע של מונטה קרלו.
בעברית: השמש תזרח. סרט תיעודי ביוגרפי על סיביל אניתה, אשר גדלה כיתומה באזורי הספר של בורונדי. היא החלה להשתתף בתחרויות שירה והלחנה בגיל 11, והתפתחה לאמנית בינלאומית העובדת במספר שפות. היא גם פעילה לקידום והכרה של מקומן של נשים בפיתוח ופיוס מדיני.
בעברית: רוואגאסור: חיים, מלחמה ותקווה. סרט תיעודי ביוגרפי, אשר ביימה בשיתוף עם פסקל קפיטולן.
הסרט יצא לכתוב שנת היובל לעצמאותה של בורונדי, ומספר על אדם שהיה לסמל של המאבק נגד הקולוניאליזם - הנסיך לואי רוואגאסור, שהיה בן המלך מוואמבוטסה IV בנגיריסנג' (אנ'). במהלך חייו הפוליטיים הקצרים, היא אסף סביבו התארגנות מיליטנטית בתמיכה לחזונו: השחרור המוחלט מן העול הקולוניאליסטי הבלגי. וב-1961, בבחירות החופשיות הראשונות של בורונדי, המפלגה שלו (האיחוד לקידום לאומי (UPRONA)) הייתה המנצחת, והוא נבחר כראש הממשלה. ואולם, רק מספר ימים לאחר הקמת ממשלתו, נרצח המנהיג החדש, ב-13 באוקטובר 1961, ולא זכה לראות את יום הכרזת עצמאותה של ארצו, ב-1 ביולי 1962.
הסרט מתבסס בעיקר על עדויות אישיות, שכן לא נשמר תיעוד רב על חייו של מי שנחשב כאחד ממובילי הדרך לעצמאות בורונדי.
הסרט נבחר להקרנה במגוון פסטיבלים אירועים בינלאומיים, ביניהם:
Afrika Filmfestival 2013
African Perspectives": AfricAvenir presents"
פסטיבל הסרטים של רואנדה 2013
Jenseits von Europa XIII
Au-delà de l'Europe
פסטיבל הסרטים האפריקאים של קולון 2014
Afrika Filmfestival 2014
Les mardis de Mémoires du Congo 2017
הסרט גם הגיע לגמר בתחרות הסרטים של (URTI ‏(International Radio and Television Union - האיגוד הבינלאומי לרדיו וטלוויזיה)
הערות שוליים

↑  Justine Bitagoye, Africultures
↑  Justine Bitagoye, ArtsGhana
↑  [www.afrikamera.de/i-mashoka/ MASHOKA], Afrikamera, Nov 13, 2015
↑  The URTI official selection of the 10 finalist documentaries, URTI, Actualite, 19 avril 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2017230303  VIAF: 77148874626849622370   WorldCat (עם VIAF): 77148874626849622370
ז'קלין קלימונדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בת 53 בערך) קיגאלי, רואנדה 
 מדינה:  רואנדה רואנדה
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'קלין קלימונדה (באנגלית: Jacqueline Kalimunda; נולדה ב-1974) היא מפיקה, יוצרת, במאית ותסריטאית קולנוע וסרטים תיעודיים ילידת רואנדה החיה בצרפת. סרטה "על צמות" זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בזנזיבר ב-2003.
ביוגרפיה

ג'קלין קלימונדה נולדה בקיגאלי, בירת רואנדה. היא גרה בקניה, מדגסקר ואנגליה לפני שעברה לצרפת. קלימונדה למדה ניהול לצד היסטוריה אפריקאית. היא התמחתה בהפקה והפצת סרטים. קלימונדה הוכשרה כעורכת והשתמשה במיומנות זו כדי לעבוד על סרטי תעודה וסרטי טלוויזיה.
קריירה

בשנת 2002, היא כתבה, ביימה והייתה מפיקה שותפה בסרט הראשון שלה, Histoire de tresses (על צמות), אשר נבחר כסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בזנזיבר ב-2003. הסרט הופץ בבריטניה על ידי מכון הסרטים הבריטי ובארצות הברית על ידי פסטיבל סרטי אפריקה של ניו יורק.
הסרט התיעודי Homeland היה הסיום של פרויקט ארוך-טווח אשר התחילה קלימונדה כאשר חקרה תמונות של רואנדה עם ההיסטוריונים ז'אן-פייר כרטיין והלן ד'אלמיידה-טופור. עבור יצירה זו, היא חשפה סרטים ארכיוניים המכסים 80 שנות היסטוריה של רואנדה. הסרט הוקרן ב-2007 ב-FESPACO.
בשנים 2007 ו-2008, קלימונדה ביימה בשיתוף את עונות 1 ו-2 של סדרת הטלוויזיה Imagine Afrika, אשר שודרה ב-35 מדינות אפריקה בערוצי הטלוויזיה הציבוריים באנגלית, צרפתית, סווהילית, זולו, פורטוגזית ושפות אחרות.
לאחר מכן היא ביימה את הסרט העלילתי באורך מלא High Life אשר יצא ב-2011.
ב-2012 היא ביימה והפיקה את Burning Down, סרט קצר בהשתתפות השחקנים אריק אבוניי וסיריל גואיי.
ב-2016 קלומינדה כתבה וביימה את Floris, סרט דוקומנטרי בשפת הקיניארוונדה.
הערות שוליים

↑  ""Homeland", una visión personal sobre el genocidio de Ruanda". Rebelión. 29 במרץ 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Le festival du film de Zanzibar a couronné "Histoire de tresses"". Africultures. 11 בספטמבר 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "In pictures: Africa's Oscars" (select picture number 7). BBC News. 2 במרץ 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Floris (2016)". IMDb.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8794 783X  NTA: 321537815  VIAF: 280950454   WorldCat (עם VIAF): 280950454 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'קלין קלימונדה".
כדרלעומר

אברהם מביס את ארבעת המלכים, איור מאת אנטוניו טמפסטה משנת 1613
כְּדָרְלָעֹמֶר מלך עילם נזכר בתנ"ך בספר בראשית, ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק א' כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אמרפל מלך שנער, אריוך מלך אלסר ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן, שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה שכדרלעומר עומד בראשה.
במקרא

כדרלעומר שלט בחמשת מלכי כיכר הירדן במשך שתים עשרה שנה, אולם לאחר מכן מרדו החמישה בשלטונו, והוא מיהר לארגן כנגדם מסע מלחמה. הוא ושלושה מלכים אחרים ממסופוטמיה יצאו לכיוון כיכר הירדן, כאשר הם מכים בדרכם עמים רבים המתוארים כיושבי עבר הירדן המזרחי אשר קדמו לממלכות המאוחרות יותר של בני עמון, מואב ואדום, כמו הרפאים, החורים יושבי הר שעיר, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם.
כאשר היו כדרלעומר ושלושת המלכים שעמו בדרכם צפונה אל ארצותיהם, רדף אחריהם אברהם והשיגם באזור דמשק. הוא הביס אותם ואת צבאם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.
שמו ומוצאו

לאחר גילוי ספריית אשורבניפל ולימוד השפה העילמית, התברר כי משמעות שמו - כדרלעומר (Kudür-Lagamar) היא: "כֻּדֻר" - עובד, מאמין; לעוֹמר (Lagamal) (אנ') - אל/אלה בפנתיאון העילמי. עם זאת, לא נמצא תיעוד למלך או אדם שנשא שם זה. יש חוקרים המזהים את כדרלעומר עם כודור-מבוכ (Kudur-Mabuk), אביו של וארד-סין (המזוהה עם אריוך), ואילו אחרים מזהים אותו עם Kutir-Naẖunte, אחד ממלכי עילם שהביא את פסלי בבל לארצו.
יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים, גורס כי כדרלעומר היה אחד משרי הצבא של האשורים. בן מתתיהו מתאר כיצד בזזו ארבעה שרי צבא אלה את סוריה והגיעו לאזור סדום כדי להילחם עם מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.
בפרשנות

הרמב"ן בפירושו לספר בראשית מביא מדרש, לפיו כל אחד מארבעת המלכים רומז לאחת מהאימפריות הגדולות שיקומו בעולם: לפי מדרש זה, רומזת "עילם" ליוון העתיקה, מכיוון שאלכסנדר הגדול הוכתר בשושן הבירה, הנמצאת בארץ עילם.
ראו גם

אמרפל
אריוך
תדעל
הערות שוליים

↑  ‏Myths of Babylonia and Assyria - The Golden Age of Babylonia.
↑  פנחס ארצי, עולם התנ"ך: בראשית, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 104.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2002, עמ' 19.
↑  פרק י"ד, פסוק א'.
↑  רמב"ן באותו מקום
ולדימיר יאגליץ'

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1983 (בן 42) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין 
 פרופיל ב-IMDb
 
ולדימיר ולדימירוביץ' יאגליץ' (ברוסית: Владимир Владимирович Яглыч; נולד ב-14 בינואר 1983) הוא שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע רוסי.
ביוגרפיה

ולדימיר יאגליץ' נולד ב-14 בינואר 1983 במוסקבה.
הוא למד בבית ספר 1411 במוסקבה עד שנת 2000. ב-2004 למד במכון לתיאטרון על שם שצ'וקין.
קריירה

הוא החל את קריירת המשחק שלה ב-2003 וגילם שלל תפקידים. ב-2013 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית בערוץ 1 הרוסי "עידן הקרח" שבה זכה כשהשתתף עם הרקדנית אוקסנה דומנינה. ב-2014 הנחה את התוכנית "הארטיסט" בערוץ רוסיה-1.
אחד מתפקידיו הידועים הוא גילום דמותו של גריגורי פוטיומקין בסדרה יקטרינה. גילם גם דמות משנית בסדרה "חלקיק מהיקום" ובסדרה קטי המכוערת.
בשנת 2016 נטל חלק בצילומי הסרט אולג הנביא (ברוסית: Вещий Олег) בבימויו של ולדימיר קילבורג ובהפקת דמיטרי ליטווינוב על פי תסריט של טיכון קורנב. לצד יאגליץ' שיחקו גם אלכסנדר סוקולובסקי בתפקיד סלאבקו, דנילה יאקושב ויבה אנדרייב איטה. הסרט שתוכנן להיות מופץ על ידי Planeta Inform, הופק במימון חברת הקולנוע ניירון וחברת Golden Key Entertainment בתקציב של 500 מיליון רובלים (9 מיליון דולר), הסרט הופק כדרמה היסטורית המגוללת את קורות חייו של אולג מנובגורוד, נסיך קייב, מייסד רוס של קייב. לדברי המפיק "הפרויקט שלנו, לא היה כמותו בתולדות הקולנוע ההיסטורי הרוסי. אנו מתמקדים בפורמט, שנצרך על ידי הקהל הבינלאומי - כמו הסדרות "ויקינגים" ו" משחקי הכס". על פי העלילה, זה יהיה סיפור מבריק על אדם שהיה מפורסם בתקופתו, [כפי שהיה ב]סרטים כמו לב אמיץ וגלדיאטור, לפי הז'אנר, הסרט הוא אקשן, אך מובדל בעריכה דינמית ותכונות אחרות של קולנוע מודרני באיכות גבוהה. אבל הסיפור הזה שלנו, ולכן אנחנו צריכים לדאוג שיהיה מותאם הן לקהל שלנו והן לקהל הצופים הזרים. בחרנו בכוונה ללהק לתפקידים הראשיים כוכבים צעירים עולים, שרבים מהם מנסים את עצמם לראשונה בז'אנר ההיסטורי." עם זאת, למרות שצילומי הסרט הושלמו הסרט לא נכנס לשלב פוסט פרודקשן לאחר שבדצמבר 2018 נודע שחברת ההפקות התפרקה בשל פשיטת רגל וכי הסרט נגנז ולא ייצא לאקרנים.
חרף זאת, קיבל פרסום רב על תפקידים גם בקולנוע ומבין סרטיו הידועים הם הטיסה, משמרת לילה, המוליך, דרמת הספורט הלוחם לצדם של סבטלנה חודצ'נקובה ופיודור בונדרצ'וק, שגם הפיק והסרט ליגה פראית בו ככב לצדם של אדריאן פול ודמיטרי נזארוב.
בשנת 2019 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "מוקד טלפוני", מבית Premier. בשנת 2020 יצאו לאקרנים סרטו "נשימה אחת", אודות עולם הצלילה החופשית והסרט "גוד ביי, אמריקה", אודות מהגרים רוסים בארצות הברית.
חייו האישיים

הוא היה נשוי לשחקנית סבטלנה חודצ'נקובה בשנים 2005–2010. היה בקשר עם הרקדנית אוקסנה דומנינה עמה היה בקשר מדצמבר 2013 עד תחילת 2014. מאז 2015 הוא מנהל רומן עם אנטונינה פאפרנאיה. ביולי 2017 נולדה לשניים בת בשם אווה ובאפריל 2020 נולדה להם בת שנייה.
הערות שוליים

↑  Владимир Яглыч в проекте «Люди»
↑  "Вещий Олег": Владимир Яглыч пошел по стопам Данилы Козловского
↑  החלה הפקת הסרט "אולג הנביא", דיווח ברוסית באתר Kinometro.ru
↑  Продюссер Дмитрий Литвинов: Нашу отрасль развивают и дебютанты
↑  ניירון באתר איגוד הקולנוענים
↑  הסרט באתר Kino-teatr.ru
↑  הסרט באתר Kinopoisk.ru
↑  הסרט באתר kino-teatr.ru
↑  קדימון הסרט
↑  דמיטרי ליטווינוב, מפיק הסרט, "Вещий Олег": Владимир Яглыч пошел по стопам Данилы Козловского, Hello Magazine
↑  «ВЕЩИЙ ОЛЕГ» ГОТОВИТСЯ К ПРОИЗВОДСТВУ
↑  ВЛАДИМИР ЯГЛЫЧ ОБЪЕДИНИТ СЛАВЯН
↑  Владимир Яглыч стал «Вещим Олегом»
↑  אולג הנביא באתר Vokrug.tv
↑  הודעת השחקן באינסטגרם שלו
↑  Владимир Яглыч и Антонина Паперная стали родителями во второй раз, vesti.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015046685  VIAF: 315600105   WorldCat (עם VIAF): 315600105
החיים הסודיים של חיות המחמד (זיכיון)

| --- | --- |

 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  החיים הסודיים של חיות המחמד (2016)  החיים הסודיים של חיות המחמד 2 (2019)
 סרטים קצרים:  נורמן טלוויזיה (2016)  וויני (2016)  (Super Gidget" (2019"
 משחקים
 משחקי וידאו:  החיים הסודיים של חיות המחמד: שחרור
החיים הסודיים של חיות המחמד (באנגלית: The Secret Life of Pets) הוא זיכיון בידור אמריקאי של אילומיניישן הפקות. הזיכיון כולל שני סרטים באורך מלא, שלושה סרטים קצרים וסחורת מרצ'נדייזינג גדולה נלוות.
הסרט הראשון, "החיים הסודיים של חיות המחמד", יצא לאקרנים ב-8 ביולי 2016 וקיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים. הסרט השני, "החיים הסודיים של חיות המחמד 2", יצא לאקרנים ב-7 ביוני 2019 בארצות הברית וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. שני הסרטים ביחד גרפו עד כה 1.3 מיליארד דולר.
סרטי הזיכיון > החיים הסודיים של חיות המחמד (2016)

העלילה מתרחשת בבניין דירות במנהטן. חייו של מקס, כלב מסוג טרייר (לואי סי. קיי.), משתנים כשקייטי, הבעלים שלו, מחליטה לאמץ כלב מעורב בשם דיוק, תוך שהיא פוגעת במעמדו של מקס כחיית המחמד המועדפת. שני הכלבים נאלצים לשתף פעולה כשהם מגלים שארנב מקסים בשם סנובול בונה צבא של חיות מחמד נטושות במטרה לנקום בכל חיות המחמד שחיות באושר עם בעליהן.
סרטי הזיכיון > החיים הסודיים של חיות המחמד 2 (2019)

מקס הטרייר (פטון אוסוולד) מתמודד עם כמה שינויים משמעותיים בחיים. הבעלים שלו (אלי קמפר) נשואה כעת ויש לה תינוק, ליאם. מקס כל כך דואג להגן על התינוק, עד כדי כך שהוא מפתח טיקים של עצבנות. בטיול משפחתי לחווה, מקס והכלב המעורב דיוק (אריק סטונסטריט) פוגשים בפרות חסרות סבלנות לכלבים, שועלים עוינים, ותרנגול הודו מעורר אימה – וכולם רק מגבירים את החרדה של מקס. למרבה המזל, מקס מקבל הדרכה מכלב חווה ותיק בשם רוסטר (האריסון פורד, אשר עושה את הופעתו הראשונה כקריין בסרט מצויר), אשר דוחף את מקס להיפטר מהלחצים שלו, למצוא את האלפא שבתוכו, ולתת לליאם מעט חופש.
סרטים קצרים > נורמן טלוויזיה (2016)

נורמן טלוויזיה (Norman Television) הוא סרט אנימציה קצר בו העלילה מתמקדת סביב נורמן כשהוא משוטט על יד פתח הדירה של מקס וצופה בסיטואציות שונות של התושבים.
סרטים קצרים > וויני (2016)

וויני (Weenie) הוא סרט האנימציה הקצר השני שמתמקד במפעל להכנת הנקניקיות של ראש העיר.