stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליתיום (תרופה)
הערות שוליים

↑  למשל, אלכסנדר גארוד הזכיר את הטיפול בליתיום במחלת הצינית בספרו משנת 1859
1 2  E.Shorter
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph514328 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אדולף דויטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1897 לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1 בינואר 1980 (בגיל 82) פאלם דזרט, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Adolph Sender Charles Deutsch 
 מוקד פעילות:  בריטניה אנגליה אנגליה   ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1914 
 עיסוק:  מנצח, מעבד מוזיקלי, מלחין
 שפה מועדפת:  אנגלית, אנגלית בריטית, אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (1949)  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדולף סנדר צ'ארלס דויטש (באנגלית: Adolph Charles Sander Deutsch;‏ 20 באוקטובר 1897 – 1 בינואר 1980) היה מלחין, מנצח ומעבד מוזיקלי בריטי-אמריקאי יהודי. נודע גם בזכות עבודתו כמלחין פסקולים לסרטים ולהצגות.
ביוגרפיה

דויטש נולד בלונדון, אנגליה, אם כי בילדותו היגר לארצות הברית עם משפחתו והתגוררו בבאפלו, ניו יורק. הוריו, אלכס (אלכסנדר) דויטש ודנה (לבית גרסט), היו יהודים גרמנים.
בשנת 1914 היה דויטש "מוזיקאי בית קולנוע בבאפלו" וליווה סרטים אילמים. דויטש החל את קריירת ההלחנה שלו בהצגות של תיאטראות ברודוויי, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 לפני שבשלהי שנות השלושים התחיל לעבוד עבור סרטים בהוליווד. בברודוויי הוא תזמר את "As Thousands Cheer" של אירווינג ברלין ואת "Pardon My English" אצל ג'ורג' ואיירה גרשווין.
דויטש זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר על הפסקול שלו ל"אוקלהומה!" (1955), ועל ניצוח המוזיקה ל"שבע כלות לשבעה אחים" (1954) ו-"Annie Get Your Gun" (1950). הוא היה מועמד לזכייה עבור "קרון הלהקה" (1953) ולגרסת הסרטים של "ספינת השעשועים" משנת 1951, שם ניצח על התזמורת. עבור ברודוויי והוליווד הוא ניצח, הלחין ועיבד מוזיקה, אך לא כתב שירים, אפילו לא למופעי ברודוויי עליהם עבד. בנוסף למוזיקה שלו למערבונים ולניצוח הניקודים למחזות זמר, הוא הלחין לסרטי נואר, כולל "The Mask of Dimitrios" (1944), "הנץ ממלטה" (1941), ו-"Nobody Lives Forever" (1946), כמו גם "נשים קטנות" (העיבוד מ-1949), והקומדיות של בילי ווילדר "חמים וטעים" (1959), ו"הדירה" (1960).
הוא פרש בשנת 1961' ונפטר בשנת 1980 בביתו בפאלם דזרט, קליפורניה.
פילמוגרפיה

1937 – הם לא ישכחו
1937 – גאריק הגדול
1938 – תניף את גבירתך
1938 – Racket Busters
1938 – עמק הענקים
1938 – לב הצפון
1939 – מחוץ לשיא
1939 – הילד מקוקומו
1939 – מסלול מהיר אינדיאנפוליס
1939 – המלאכים שוטפים את פניהם
1939 – סוכן ריגול
1940 – הלחימה ה-69
1940 – טירה על ההדסון
1940 – שלוש תרועות לאירים
1940 – ילדי שבת
1940 – אזור טוריד
1940 – הם נוהגים בלילה
1940 – זהב זורם
1940 – גוררת אנני שוב מפליגה
1940 – מזרחית לנהר
1941 – כל הלילה
1941 – הנץ ממלטה
1941 – כוח אדם
1941 – נשיקות לארוחת בוקר
1941 – מחתרת
1941 – אישה סינגפורית
1941 – מר אף אחד הגדול
1941 – הרי הסיירה הגבוהים
1942 – מזל ג'ורדן
1942 – ג'ורג' וושינגטון ישן כאן
1942 – אתה לא יכול לברוח לנצח
1942 – מעבר לאוקיינוס השקט
1942 – הצילום הגדול
1942 – ג'וק גירל
1942 – Larceny, Inc.
1943 – מרדף בצפון
1943 – פעולה בצפון האוקיינוס האטלנטי
1944 – הבוגרות
1944 – מסכת דימיטריוס
1944 – תהילה לא וודאית
1945 – אות הסכנה
1945 – בריחה במדבר
1946 – אף אחד לא חי לנצח
1946 – צל של אישה
1946 – שלושה זרים
1947 – להבת הצהריים
1947 – רמרוד
1948 – הלוחשת סמית'
1948 – ג'וליה השובבה
1949 – פורץ באבק
1949 – סיפור סטראטון (לא הוזכר)
1949 – נשים קטנות
1950 – שיר אהבה פגאני (לא הוזכר)
1950 – גברת או'מאלי ומר מאלון
1950 – אבי הכלה
1950 – ההנגאובר הגדול
1950 – כוכבים בכתר שלי
1951 – ספינת השעשועים (לא הוזכר)
1951 – חיילים שלושה
1952 – בת ים השווה מיליון דולר
1953 – קרון הלהקה (לא הוזכר)
1953 – שיר לפיד
1953 – הטריילר הארוך הארוך
1954 – שבע כלות לשבעה אחים (לא הוזכר)
1955 – המנגינה שלא נגמרה
1956 – תה וסימפתיה
1956 – המדף
1958 – השדכנית
1959 – חמים וטעים (ציון רקע)
1960 – הדירה
1961 – לך עירום בעולם
הסכם האיחוד (ממלכת בריטניה הגדולה)

תקנון האיחוד, 1707
דוגמה סקוטית של תקנון האיחוד
כתבי האיחוד שפורסמו.
הסכם האיחוד הוא השם שניתן כיום לאמנה שהובילה להקמת המדינה החדשה של בריטניה הגדולה, על פיו ממלכת אנגליה (שכבר כללה את ויילס) וממלכת סקוטלנד נועדו להיות "מאוחדות לממלכה אחת בשם בריטניה הגדולה". באותה תקופה ההסכם כונה תקנון האיחוד.
פרטי האמנה סוכמו ב-22 ביולי 1706, ולאחר מכן הועברו חוקי איחוד נפרדים על ידי הפרלמנטים של אנגליה וסקוטלנד כדי לאשרר את האמנה. האיחוד הפוליטי נכנס לתוקף ב-1 במאי 1707.
רקע

המלכה אליזבת הראשונה מאנגליה ואירלנד, המלכה האחרונה של שושלת טיודור, מתה ללא יורשים ב-24 במרץ 1603, והכס נפל מיד (וללא מחלוקת) על בן דודה הראשון שהוסר פעמיים, ג'יימס השישי מסקוטלנד, בן לשושלת בית סטיוארט, בנה היחיד של מרי, מלכת הסקוטים . על ידי איחוד הכתרים בשנת 1603 הוא תפס את כס המלכות של ממלכת אנגליה וממלכת אירלנד כמלך ג'יימס הראשון. איחוד אישי זה הפחית את חששות האנגלים משיתוף הפעולה הסקוטי עם צרפת בפלישה צרפתית לאנגליה.
לאחר האיחוד האישי הזה, ביקש המלך החדש, ג'יימס הראשון והשישי, לאחד את ממלכת סקוטלנד וממלכת אנגליה למדינה שאותה כינה "בריטניה הגדולה". אף על פי כן, חוקי הפרלמנט שניסו לאחד את שתי המדינות נכשלו ב-1606, 1667 ו-1689.
החל משנת 1698, חברת סקוטלנד (אנ') נתנה חסות לתוכנית דאריין, ניסיון לא מוצלח להקים מושבת מסחר סקוטית במצר פנמה, תוך כדי איסוף מהסקוטים השקעות השוות לרבע מכל הכסף שהסתובב בסקוטלנד באותה תקופה. לנוכח התנגדות של אינטרסים מסחריים אנגליים, חברת סקוטלנד גייסה גם משקיעים באמסטרדם, המבורג ולונדון עבור התוכנית שלה. מצידו, מלך אנגליה ויליאם השלישי והשני של סקוטלנד נתנו רק תמיכה פושרת למאמץ הקולוניאלי הסקוטי. אנגליה הייתה במלחמה עם צרפת, ומכאן לא רצתה לפגוע בספרד, שתבעה את השטח כחלק מגרנדה החדשה.
אנגליה הייתה גם נתונה ללחץ מצד חברת הודו המזרחית שבסיסה בלונדון, שהייתה להוטה לשמור על המונופול שלה על סחר החוץ האנגלי. לכן היא אילצה את המשקיעים האנגלים וההולנדים לסגת. לאחר מכן, חברת הודו המזרחית איימה בתביעה משפטית, בטענה שלסקוטים אין סמכות מהמלך לגייס כספים מחוץ לתחום הממלכה, וחייבה את היזמים להחזיר גיוסים למשקיעי המבורג. זה לא הותיר מקור מימון מלבד סקוטלנד עצמה. הקולוניזציה הסתיימה בעימות צבאי עם הספרדים בשנת 1700, אך רוב המתנחלים מתו ממחלות טרופיות. זה היה אסון כלכלי למשקיעי המעמד השליט הסקוטי והפחית את התנגדות הממסד הפוליטי הסקוטי לרעיון האיחוד הפוליטי עם אנגליה. בסופו של דבר הממסד תמך באיחוד, למרות כמה מהומות אופוזיציה פופולריות והתנגדיות באדינבורו, גלאזגו ובמקומות אחרים.
אינטגרציה פוליטית עמוקה יותר הייתה מדיניות מפתח של המלכה אן מאז עלתה לכיסאות שלוש הממלכות ב-1702. בחסות המלכה ושריה בשתי הממלכות, בשנת 1705 הסכימו הפרלמנטים של אנגליה וסקוטלנד להשתתף במשא ומתן חדש על הסכם איחוד.
המשא ומתן על האמנה

הוסכם שאנגליה וסקוטלנד ימנו כל אחת שלושים ואחד נציבים לנהל את המשא ומתן. הפרלמנט הסקוטי החל אז לארגן בחירה של הנציבים לנהל משא ומתן בשם סקוטלנד, אך בספטמבר 1705, הציע מנהיג מפלגת המדינה (אנ'), הדוכס מהמילטון, שניסה בעבר למנוע את המשא ומתן על הסכם, שמועמדות הנציבים הסקוטיים צריכים להיות מוצגים על ידי המלכה, וכך הוסכם. בפועל, מועמדות הנציבים הסקוטים הוצגו בעצת הדוכס מקווינסברי והדוכס מארגיל .
מבין הנציבים הסקוטים שמונו, עשרים ותשעה היו חברים במפלגת החצר השלטת, בעוד שאחד היה חבר מפלגת סקוודרון וולנטה. בראש הרשימה עמד קווינסברי עצמו, עם הלורד צ'נסלור של סקוטלנד, הרוזן מסיפילד. ג'ורג' לוקהארט מקארנוות', חבר במפלגת האופוזיציה קאבלייר, היה הנציב היחיד שהתנגד לאיחוד. שלושים ואחד הנציבים האנגלים כללו שרי ממשלה וקציני מדינה, כגון הלורד הראשון של האוצר, הרוזן מגודופין, הלורד שומר החותם, לורד קאופר ומספר רב של חברי המפלגה הוויגית שתמכו באיחוד. רוב חברי המפלגה השמרנית בפרלמנט של אנגליה לא היו בעד איחוד, ורק אחד היה בין הנציבים.
המשא ומתן בין הנציבים האנגלים והסקוטים החל ב-16 באפריל 1706 באחסניית הקוקפיט-קורט בלונדון. המפגשים נפתחו בנאומים של ויליאם קופר, הלורד השומר האנגלי, ולורד סיפילד, הלורד צ'נסלור הסקוטי, כל אחד מהם תיאר את חשיבות המשימה. הנציבים לא ניהלו את המשא ומתן פנים אל פנים, אלא בחדרים נפרדים. הם העבירו זה לזה את ההצעות וההצעות הנגדיות שלהם בכתב, והייתה האפלה על החדשות מהמשא ומתן. לכל צד היו דאגות מיוחדות משלו. תוך ימים ספורים זכתה אנגליה בערבות ששושלת בית הנובר תיורש את המלכה אן לכתר הסקוטי, וסקוטלנד קיבלה ערובה לגישה לשווקים הקולוניאליים, בתקווה שהם יקבלו מעמד שווה בכל הקשור לסחר.
לאחר סיום המשא ומתן ב-22 ביולי 1706, נוסחו חוקי הפרלמנט על ידי שני הפרלמנטים כדי ליישם את סעיפי האיחוד המוסכמים. תומכי האיחוד הסקוטים האמינו שאי הסכמה לאמנה תגרום לכפיית איחוד בתנאים פחות נוחים, וחיילים אנגלים הוצבו ממש דרומית לגבול הסקוטי וגם בצפון אירלנד כ"עידוד". חודשים של ויכוחים עזים בשתי ערי הבירה ובשתי הממלכות הגיעו לאחר מכן. בסקוטלנד, הוויכוח התמוסס מדי פעם לאי סדר אזרחי, בעיקר על ידי "האספסוף של אדינבורו" הידוע לשמצה. הסיכוי לאיחוד הממלכות היה מאוד לא פופולרי בקרב האוכלוסייה הסקוטית בכלל, והדיבורים על התקוממות היו נפוצים. עם זאת, האמנה נחתמה והמסמכים נשלחו דרומה בליווי צבאי גדול.
ממלכת בריטניה נולדה ב-1 במאי 1707, זמן קצר לאחר שהפרלמנטים של סקוטלנד ואנגליה אשררו את הסכם האיחוד על ידי חקיקת חוק האיחוד המשלב את שני הפרלמנטים ואת סמכויות שני הכתרים. הכתר, השרביט וחרב המדינה של סקוטלנד נותרו בטירת אדינבורו. המלכה אן (שכבר הייתה מלכת אנגליה וסקוטלנד יחד) הפכה למלכה הראשונה בכס המלכות המאוחד של בריטניה הגדולה, כאשר סקוטלנד שולחת ארבעים וחמישה חברים לבית הנבחרים החדש של בריטניה הגדולה, כמו גם נציגים סקוטיים לבית הלורדים.
תגמולים כספיים משמעותיים לחברי פרלמנט סקוטיים כונו מאוחר יותר על ידי רוברט ברנס כשכתב "אנחנו נקנים ונמכרים עבור זהב אנגלי, חבילה כזו של נוכלים במדינה!" עם זאת, מספר היסטוריונים הדגישו לאחרונה את הלגיטימיות של ההצבעה.
הערות שוליים

↑  Union with England Act 1707, legislation.gov.uk
↑  Union with Scotland Act 1706, legislation.gov.uk
↑  Scottish Referendums BBC News, accessed 23 October 2008
↑  "Act of Union 1707 Mob unrest and disorder". London: The House of Lords. 2007. אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2008. נבדק ב-23 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The commissioners :: Act of Union 1707, web.archive.org, ‏2009-06-19
↑  The course of negotiations :: Act of Union 1707, web.archive.org, ‏2009-07-21
↑  Karin Bowie, "Popular Resistance and the Ratification of the Anglo-Scottish Treaty of Union," Scottish Archives, 2008, Vol. 14, pp 10–26
↑  The Jacobite relics of Scotland: being the songs, airs, and legends, of the adherents to the house of Stuart. Printed for W. Blackwood. 1 בינואר 1819 – via Internet Archive. Ye Jacobites hogg. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Allan I. Macinnes, "Treaty of Union: Voting Patterns and Political Influence," Historical Social Research, 1989, Vol. 14 Issue 3, pp 53–61
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1271405075  VIAF: 1144166717387327150006   WorldCat (עם VIAF): 1144166717387327150006
העול המונגולו-טטרי

מפה פוליטית של מזרח אירופה בשנים 1340-1389.
העול המונגולו-טטרי היה מערכה פוליטית רבת שנים במהלכה גדלה התלות של הנסיכויות הרוסיות באימפריה המונגולית עד שנות 1260 ולאחר קריסת האימפריה המונגולית, ניסו הנסיכויות להתנער מעול הכיבוש של אורדת הזהב עד סוף המאה ה-15. מערכה זו החלה עם הפלישה המונגולית לנסיכויות הרוסיות בשנים 1237-1242; במשך שני עשורים לאחר הפלישה, גדלה השפעתה ללא הפרעה. בצפון-מזרח רוסיה זה נמשך עד 1480 ובארצות רוסיה אחרות הוא חוסל במאה ה-14 כאשר הצטרפו לדוכסות הגדולה של ליטא ופולין.
ראו גם

קרב קוליקובו
הפלישה המונגולית לאירופה
בולגריה של הוולגה
לקריאה נוספת

«Русско-ордынские конфликты XIII—XV веков». Ю. В. Селезнев (1939—1984). Отв.ред. док.ист.наук А. В. Кузьмин. 2-изд. Исправленное. М. Квадрига. 2014 г.
Каргалов В. В. Феодальная Русь и кочевники. — М., 1967.
Похлёбкин В. В. Татары и Русь. — М.: Международные отношения, 2005. — ISBN 5-7133-1008-6.
הערות שוליים

↑  Татарское иго: образ монголов в средневековой России — Чарльз Гальперин
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001132878 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליסדקסאמפטמין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 (2S)-2,6-diamino-N-[(2S)-1-phenylpropan-2-yl]hexanamide
 שמות מסחריים בישראל
 ויואנס, Vyvanse
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C15H25N3O 
 מסה מולרית:  263.378 גרם/מול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  ספיגה מהירה
 זמן מחצית חיים:  ליסדקסאמפטמין פחות משעה. המטבוליט הפעיל דקסאמפטמין הוא בעל זמן מחצית חיים של 10-13 שעות
 הפרשה:  הפרשה כמעט מלאה בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה המחייבת מרשם. דרישות המרשם הן על פי דרישות פקודת הסמים המסוכנים
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B3 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 דרכי מתן:  פומי (דרך הפה)
 מזהים
 קוד ATC:  N06BA12 
 מספר CAS:  608137-32-2
 PubChem:  11597698
 ChemSpider:  9772458
 
ליסדקסאמפטמין (באנגלית: lisdexamfetamine) היא תרופה המשווקת בין השאר תחת השם המסחרי ויואנס (באנגלית: Vyvanse) ומשמשת לטיפול בהפרעות קשב וריכוז (ADHD). התרופה קיבלה את אישור ה־FDA ב-2007 ומאז היא שווקה גם במספר מדינות באירופה. היא קיבלה את אישור משרד הבריאות הישראלי בשנת 2015. התרופה נלקחת דרך הפה, ומיועדת לטיפול בילדים, בני נוער ומבוגרים.
אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 2007, ובאיחוד האירופי בשנת 2012. בשנת 2021 נרשמו יותר מ-9 מיליון מרשמים בארצות הברית, והגיעה למקום ה-69 ברשימת התרופות במרשם השכיחות בשימוש. רשומה כחומר מבוקר מסוג B בבריטניה וחומר מבוקר של Schedule II בארצות הברית.
בארצות הברית התרופה רשומה גם לטיפול בהפרעת אכילת יתר.
זוהי תרופה השייכת למשפחת האמפטמינים, ופועלת כממריצה של מערכת העצבים המרכזית.
ליסדקסאמפטמין היא למעשה מולקולה שמחברת שתי מולקולות הקשורות ביניהן בקשר אמידי, מולקולה אחת היא החומר הפעיל של התרופה דקסאמפטמין (האננטיומר הפעיל של אמפטמין, נקרא גם d-amphetamine ו-dextro-amphetamine) ומולקולה נוספת של חומצת האמינו, ליזין. התרופה נספגת דרך מערכת העיכול ובדם עוברת פירוק (הידרוליזה) ומתפרקת לחומצת האמינו ליזין (חומר שאיננו פעיל) ולחומר הפעיל דקסאמפטמין. בכך ניתן להגדיר את ליסדקסאמפטמין כקדם-תרופה, כלומר תרופה שניטלת ללא אפקט פרמקולוגי, אולם בגוף היא מפורקת וכתוצאה מכך משתחרר החומר הפעיל של התרופה.
מנגנון הפעולה

התרופה ליסדקסאמפטמין עוברת פירוק בגוף לדקסאמפטמין, שהוא החומר שאחראי לפעילות התרופתית. דקסאמפטמין היא תרופה ממשפחת התרופות שמגרות את מערכת העצבים. בדומה למתילפנידאט ולדקסמתילפנידאט, התרופה מונעת את הספיגה בחזרה של דופמין ונוראדרנלין ומעלה את ריכוזם בתיווך העצבי. בנוסף דקסאמפטמין משחררת יותר דופמין במנגנון ישיר על העצב, השפעה שכנראה מסבירה את יעילות האמפטמינים בטיפול בהפרעות קשב במקרים שהמטופלים סובלים מהפרעות קשב וריכוז..
היתרון של התרופה מבחינה פרמקוקינטית הוא ספיגה מלאה ממערכת העיכול. במחזור הדם התרופה עוברת פירוק הדרגתי, מה שמאפשר שחרור של החומר הפעיל בצורה הדרגתית וממושכת לאורך היום והקלה מקסימלית ללא תנודות על תסמיני ה־ADHD על פני שעות היום, ומהווה יתרון גדול בשביל אנשים הסובלים מהתמכרויות ושימוש לרעה, מכיוון שאי אפשר לסנתז את הליסדקסאמפטמין בעצמו והתרופה פועלת באמצעות  מנגנון של קדם תרופה. התרופה משפיעה ל־12 שעות לכן לא צריך אותו לחפש עבורה מוצר בשחרור מושהה.
שימושים > רפואיים

Lisdexamfetamine השימוש העיקרי הוא בטיפול בהפרעות קשב וריכוז (ADHD) ובבולמוסי אכילה. אנשים מעל גיל 65 לא נבדקו בדרך כלל בניסויים קליניים של lisdexamfetamine עבור ADHD. סקירה שנעשתה בשנת 2019 מצאה Lisdexamfetamine כטיפול היעיל ביותר להפרעות קשב וריכוז במבוגרים. חשיפה ארוכת טווח לאמפטמין במינונים גבוהים גורמת לכמה מיני בעלי חיים להתפתחות לא תקינה של מערכת הדופמין או נזק עצבי. בבני אדם עם הפרעות קשב וריכוז נצפתה תופעה הפוכה: שימוש ארוך טווח באמפטמינים תרופתיים במינונים טיפוליים משפר את התפתחות המוח וצמיחת העצבים. סקירות של מחקרי תהודה מגנטית (MRI) מראות שטיפול ארוך טווח באמפטמין מפחית חריגות במבנה המוח ובתפקוד המוח שנמצא אצל נבדקים עם הפרעת קשב וריכוז, ומשפר את התפקוד במספר חלקים במוח, כמו הגרעין הקאודטי הימני של הגרעינים הבסיסיים.
מחקרים קליניים ביססו את הבטיחות והיעילות של שימוש מתמשך באמפטמין לטווח ארוך לטיפול בהפרעות קשב וריכוז. מספר סקירות הצביעו על כך שטיפול ממריץ מתמשך ארוך טווח בהפרעות קשב וריכוז יעיל להפחתת תסמיני הליבה של הפרעת קשב וריכוז (כלומר היפראקטיביות,הסחת דעת ואימפולסיביות), שיפור איכות החיים וההישגים הלימודיים והפקת שיפורים במספר רב של תפקודים ובכללם תפקוד חברתי אקדמי ותעסוקתי. סקירה נוספת הראתה כי בהתבסס על מחקרי מעקב הארוכים ביותר שנערכו עד כה, טיפול ממריץ לכל החיים שמתחיל בילדות יעיל ברציפות לשליטה בתסמיני ADHD ומפחית את הסיכון לפתח הפרעת שימוש בסמים כמבוגר.
שימושים > שיפור הביצועים > ביצועים קוגניטיביים

סקירה שיטתית משנת 2014 מצאה כי מינונים נמוכים של אמפטמין משפרים את חיזוק הזיכרון, שבתורו מוביל לשיפור זיכרון המידע. בשנת 2015 בשורה של ניסויים קליניים מצאו כי שימוש במינונים נמוכים של אמפטמין קיימים שיפורים צנועים אך חד משמעיים בקוגניציה במבוגרים בריאים רגילים. אלו כללו: זיכרון עבודה, זיכרון אפיזודי לטווח ארוך, שליטה מעכבת, וכמה היבטים של תשומת לב. ידוע שהשפעות משפרות קוגניציה אלו של אמפטמין מתווכות באופן חלקי באמצעות הפעלה עקיפה של קולטן דופמין D1 ושל אדרנוצפטור α2 בקליפת המוח הקדם-מצחית. מינונים טיפוליים של אמפטמין גם מגבירים את יעילות רשת קליפת המוח, אפקט המתווך שיפורים בזיכרון העבודה אצל כל האנשים. אמפטמין וממריצים אחרים להפרעות קשב וריכוז משפרים מוטיבציה לבצע משימה ומגבירים עוררות, ואלו מקדמים התנהגות מכוונת מטרה. חומרים ממריצים כגון אמפטמין יכולים לשפר ביצועים במשימות קשות ומשעממות ומשמשים חלק מהתלמידים כעזר ללימוד ולנטילת מבחנים. מחקרים על שימוש בלתי חוקי בדיווח עצמי מצאו ש-5-35% מהסטודנטים במכללה משתמשים בחומרים ממריצים להפרעות קשב וריכוז, המשמשים בעיקר לשיפור הביצועים האקדמיים ולא כסמי פנאי. מינונים גבוהים של אמפטמין מעל הטווח הטיפולי עלולים להפריע לזיכרון העבודה ולהיבטים אחרים של שליטה קוגניטיבית.
שימושים > שיפור הביצועים > ביצועים פיזיים

יש ספורטאים המשתמשים באמפטמין בשל השפעתו על שיפור הביצועים כגון עליה בסיבולת וערנות מוגברת. שימוש לא רפואי באמפטמין אסור באירועי ספורט מוסדרים על ידי מוסדות אקדמיים, אירועים לאומיים ובין לאומיים. הוכח שאנשים בריאים הלוקחים מינונים טיפוליים של אמפטמין הוא מגביר את כוח השרירים, יכולת האצה, ביצועים אתלטיים במצבים אנאירוביים וסיבולת (כלומר - מעכב את תחילת העייפות), תוך שיפור זמן התגובה. אמפטמין משפר סיבולת וזמן תגובה בעיקר באמצעות עיכוב ספיגה חוזרת ושחרור של דופמין במערכת העצבים המרכזית. אמפטמין ותרופות דופמינרגיות אחרות גם מגבירים את תפוקת הכוח ברמות קבועות של מאמץ. במינונים טיפוליים ההשפעות של אמפטמין אינן פוגעות בביצועים אתלטיים. במינונים גבוהים בהרבה, אמפטמין יכול לגרום להשפעות הפוגעות בצורה חמורה בביצועים, כגון פירוק שרירים מהיר וטמפרטורת גוף מוגברת.
זמינות התרופה
Lisdexamfetamine זמין כמלח dimesylate בצורת כמוסות דרך לבליעה או טבליות לעיסה. הכמוסות זמינות במינונים: 10, 20, 30, 40, 50, 60 ו-70 מ"ג. טבליות הלעיסה זמינות במינונים: 10, 20, 30, 40, 50 ו-60 מ"ג. כמויות אלה של lisdexamfetamine dimesylate שוות ערך ל-5.8, 11.6, 17.3, 23.1, 28.9, 34.7 ו-40.5 מ"ג בסיס חופשי של ליסדקסמפטמין בהתאמה. מינון של 50 מ"ג של ליסדקסמפטמין דימסילאט שווה בקירוב למינון של 20 מ"ג של דקסטרואמפטמין סולפט או ל-15 מ"ג בסיס חופשי של דקסטרואמפטמין, במונחים של כמות הדקסטרואמפטמין הכלול. ניתן לבלוע כמוסות ליסדקסמפטמין בשלמותן, או לפתוח אותן ולערבב במים, יוגורט או רסק תפוחים ולצרוך אותן בצורה זו.
התוויות נגד

כמו שאר תרופות הממריצות ליסדקסמפטמין אסורה:
לחולים עם רגישות יתר למוצרי אמפטמין או לכל אחד מהמרכיבים הלא פעילים של הפורמולה.
לחולים שהשתמשו במעכב מונואמין אוקסידאז (MAOI) במהלך 14 הימים האחרונים.
מוצרי אמפטמין אסורים על ידי מנהל המזון והתרופות של ארצות הברית (USFDA) לאנשים עם היסטוריה של:
שימוש בסמים
מחלות לב
אי שקט או חרדה חמורים
טרשת עורקים
גלאוקומה
פעילות יתר של בלוטת התריס
יתר לחץ דם חמור.
הצהרת קונצנזוס אירופית על ADHD של מבוגרים ציינה כי אין החמרה בשימוש בחומרים ממריצים למבוגרים עם הפרעת קשב וריכוז שמשתמשים בחומרים נלווים ואין להימנע מלתת אותם לאנשים אלו. ההצהרה מציינת כי יש להימנע ממריצים לשחרור מיידי לאנשים עם הפרעות קשב וריכוז ובהפרעות שימוש לרעה בסמים וכי יש להעדיף חומרים ממריצים בשחרור איטי יותר. רישום מידע שאושר על ידי מינהל הסחורות הטיפוליות האוסטרלי טוען לקונטרא אינדיקציה מוגברת לגבי אנורקסיה נרבוזה.
אינטראקציות עם תרופות אחרות > חומרים מחמצנים (Acidifying agents)

תרופות המחמצנות את השתן, כמו חומצה אסקורבית, מגבירות הפרשת דקסטרואמפטמין בשתן, וכך מפחיתות את זמן מחצית החיים שלו בגוף.
אינטראקציות עם תרופות אחרות > חומרי אלקליניזציה (Alkalinizing agents)

תרופות הגורם לבסיסיות של השתן, כגון סודיום ביקרבונט, מפחיתות הפרשת דקסטרואמפטמין בשתן, ובכך מגדילות את זמן מחצית החיים שלו בגוף.
אינטראקציות עם תרופות אחרות > מעכבי CYP2D6

הידרוקסילציה באמצעות האנזים ציטוכרום P450 CYP2D6 היא המסלול העיקרי לפירוק של דקסטרואמפטמין. מעכבי CYP2D6 חזקים (כמו: paroxetine, fluoxetine bupropion, and duloxetine) עשויים לעכב את הפירוק של דקסטרואמפטמין וכך להעלות את הרמה שלו בגוף. מחקרים הבודקים אינטראקציה פוטנציאלית זו חסרים כיום. שימוש בו-זמני של lisdexamfetamine עם מעכבי CYP2D6 עלול להגביר את הסיכון לתסמונת סרוטונין עקב עליה ברמת הסרוטונין.
אינטראקציות עם תרופות אחרות > מעכבי מונואמין אוקסידאז (MAOI)

שימוש במקביל ב-MAOIs ובממריצים של מערכת העצבים המרכזית כגון lisdexamfetamine עלול לגרום למשבר יתר לחץ דם.
מינון

כטיפול התחלתי, התרופה ניתנת בכדור של 30 מיליגרם ליום (מקביל ל-10 מיליגרם ריטלין IR). את המינון ניתן להעלות בכל שבוע, בכ-10-20 מיליגרם ליום, כאשר המנה היומית אינה חורגת מה-70 מ"ג ליום.
המינונים הקיימים בישראל הם 30 מיליגרם 50 מיליגרם, 70 מיליגרם.
ניתן לקחת את הכמוסה של ליסדקסאמפטמין בשלמותה או לפתוח אותה ואת תוכנה להמס במים או משקה אחר, ולכן היא נוחה לשימוש על ידי מטופלים שאינם בולעים כדורים.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות כוללות: אובדן תיאבון, חרדה, שלשולים, בעיות שינה, עצבנות ובחילות. תופעות לוואי נדירות אך חמורות כוללות: מאניה, מוות לבבי פתאומי (אצל אלו עם בעיות לב בסיסיות) פסיכוזה מאניפורמית. מנהל אכיפת הסמים האמריקאי (DEA) מזהיר שקיים פוטנציאל גבוה לשימוש לרעה בתרופה. יש להיזהר בשימוש מקביל עם תרופות אחרות המעלות סרוטונין מחשש להופעת תסמונת סרוטונין. השימוש במהלך היריון יכול לגרום נזק לתינוק, ושימוש בזמן הנקה אינו מומלץ על ידי היצרן.
היסטוריה

Lisdexamfetamine פותחה על ידי New River Pharmaceuticals, זמן קצר לפני תחילת השיווק נקנתה החברה על ידי Takeda Pharmaceutical. פותחה כדי ליצור גרסה ממושכת יותר ופחות קלה לשימוש לרעה של דקסטרואמפטמין - הצורך להמרה לדקסטרואמפטמין באמצעות אנזימים בתאי הדם האדומים מעכבת את תחילת הפעולה.
ה-FDA אישר את Lisdexamfetamine לטיפול בהפרעות קשב וריכוז במבוגרים באפריל 2008.
ב-4 באוגוסט 2009 אישרה Health Canada את השיווק של כמוסות 30 מ"ג ו-50 מ"ג של Lisdexamfetamine לשימוש במרשם.
בינואר 2015 Lisdexamfetamine אושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני לטיפול בהפרעת אכילה בולמוסית במבוגרים.
מנהל המזון והתרופות האמריקני נתן אישור טנטטיבי לניסוחים גנריים של Lisdexamfetamine בשנת 2015.
תאריך התפוגה להגנת פטנט על Lisdexamfetamine בארצות הברית היה 24 בפברואר 2023.
בישראל הויאונס נכנס לסל הבריאות החל מתאריך 01.07.2024, כמו כן חברת "טבע" רשמה תרופה גנרית לויאונס בשם ליסדקס, כמו כן חברת "אס, קיי- פארמה" רשמה גם תרופה גנרית בשם ליסקסא- אס.קיי, תרופות אלו יוזלו משמעותית את מחיר התרופה, וכן התרופה יהיה זמין במינונים רבים 20,30,40,50,60,70 מ"ג, מה שיקל להתאים מינון יותר מדיוק למטופלים בתרופה זו.
הפטנט הקנדי יפוג 20 שנה מתאריך הגשת ה-1 ביוני 2004.
מכסות הייצור לשנת 2016 בארצות הברית היו 29,750 ק"ג
ראו גם

טיפול בהפרעת קשב
אמפטמין
דקסמתילפנידאט
מתילפנידאט
הערות שוליים

↑  http://www.drugs.com/history/vyvanse.html
↑  Reas DL et al. Pharmacological treatment of binge eating disorder: update review and synthesis. Expert Opin Pharmacother. 2015;16(10):1463-78. doi: 10.1517/14656566.2015.1053465. Epub 2015 Jun 4.
↑  Steer C et al. Lisdexamfetamine Dimesylate A New Therapeutic Option for Attention-Deficit Hyperactivity Disorder. CNS Drugs 2012; 26 (8): 691-705
↑  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2873712/
↑  DailyMed - VYVANSE- lisdexamfetamine dimesylate capsule VYVANSE- lisdexamfetamine dimesylate tablet, chewable, dailymed.nlm.nih.gov
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
עקדת יצחק (קדישמן)

| --- | --- |

"עקדת יצחק", 2008
 מידע כללי
 פַּסל:  מנשה קדישמן
 תאריך יצירה:  1982–1985
 טכניקה וחומרים:  פלדת קורטן  ממדים:  איל:‏ 700 ס"מ גובה‏ × 800 ס"מ רוחב‏ × 350 ס"מ עומק  נשים מקוננות:‏ 500 ס"מ גובה‏ × 300 ס"מ רוחב‏ × 250 ס"מ עומק;  יצחק:‏ 240 ס"מ אורך‏ × 220 ס"מ רוחק
 נתונים על היצירה
 מיקום:  רחבת מוזיאון תל אביב לאמנות תל אביב שבישראל
 קואורדינטות:  32°04′38″N 34°47′14″E﻿ / ﻿32.077277°N 34.787225°E﻿ / 32.077277; 34.787225
  (למפת תל אביב מוגדלת) עקדת יצחק(למפת תל אביב רגילה) עקדת יצחק(למפת גוש דן רגילה) עקדת יצחק(למפת גוש דן מוגדלת) עקדת יצחק
הפסל עקדת יצחק בכיכר החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל
עקדת יצחק הוא פסל מעשה ידי הפסל הישראלי מנשה קדישמן, שנוצר בשנים 1982–1985 ומוצב ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות, בסמוך לבית המשפט. הפסל, העשוי מפלדת קורטן חלודה חתוכה בלייזר, מורכב משלושה חלקים: האיל, יצחק והנשים המקוננות.