stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס הטפילד
פועלו

בזמנו החופשי הרבה לקרוא על "זריעת עננים" והחל לפתח שיטות משלו להפקת גשמים. עד לשנת 1902 הספיק ליצור תערובת סודית של 23 כימיקלים אותם פלט לאוויר בצינורות ברזל, שלטענתו סייעו ביצירת גשמים. הטפילד כינה את עצמו בתור "ממריץ לחות".
בשנת 1904 חבר להטפילד איש יחסי ציבור בשם פרד ביני שסייע לו לשווק את עיסוקו. מספר חוואים מלוס אנג'לס ראו את מודעתו של הטפילד בעיתון והבטיחו לשלם לו 50 דולרים כדי ש"יוריד" גשם על אדמותיהם. בפברואר, הטפילד ואחיו פול הרכיבו סט של צינורות מעל למגדל גבוה ומהם שחררו את התערובת הסודית אל האוויר. הגשמים לא איחרו לבוא והחוואים המרוצים החליטו להכפיל את שכרו ושילמו לו 100 דולרים. חזאי האזור טענו שהגשמים היו תוצאה של סופה קטנה שעברה באזור, אבל תומכיו של הטפילד דחו טענות אלה. הוא המשיך לקבל הצעות עבודה נוספות. הבטיח למדינת לוס אנג'לס 46 סנטימטרים של גשם ועבור עבודתו קיבל תמורה של 1,000 דולרים.
בשנת 1906 תושבי יוקון ביקשו את עזרתו בהמטרת גשמים וחתמו עמו על חוזה בשווי 10,000 דולרים. ניסיונותיו כשלו והוא גבה מהם רק 1,100 דולרים עברו נסיעותיו ועבור חומרי הגלם שלו. למרות הכישלון, תומכיו לא נטשו אותו.
בשנת 1915 אנשי מועצת העיר של סן דייגו פנו להטפילד בבקשה שיסייע לעירם לקבל כמות גשמים שתמלא את סכר מורנה. הטפילד הסכים להמטיר גשם בחינם, אבל ביקש 1,000 דולרים לכל אינץ' רבוע של גשם (כ-394 דולר לסנטימטר רבוע) לשטח שנע בין 40 ל-50 אינצ'ים רבועים רצופים, ועבור שטח גדול יותר לא ביקש תמורה. אנשי מועצת העיר ערכו הצבעה והצביעו 4 בעד לעומת 1 נגד, הוסכם לשלם להטפילד 10,000 דולרים לאחר שהסכר יתמלא. מעולם לא נחתם חוזה רשמי בנושא, אך הטפילד המשיך בפועלו על סמך דין ודברים שבעל פה. שוב, הטפילד נעזר באחיו, שניהם עלו למבנה גבוה בעיר והרכיבו את מסבך הצינורות שלהם.
ב-5 בינואר 1916 פרץ גשם כבד מעל אזור הסכר בסן דייגו, גשם שהלך והתעצם מיום ליום. אפיקי נחלים יבשים התמלאו לחלוטין ובאזור החלו להתהוות הצפות. המים גרמו נזק לגשרים, לרכבות, לכבלי טלפון וכן לבתים ולאדמות חקלאיות. שני סכרים אחרים בעיר, סכר "סוויטווטר" וסכר "לואר אוטיי לייק" עלו על גדותיהם. הגשם פסק רק ב-20 בינואר אבל התחדש לאחר יומיים. ב-27 בינואר אחד מן הסכרים שהוצפו קרס, הוסיף לכמות המים שזרעה חורבן בעיר, והוביל למותם של כ-20 אנשים.
ב-4 בפברואר הטפילד התראיין בכלי התקשורת וטען שהשיטפון אינו באחריותו ושהעיר הייתה צריכה לנקוט באמצעי זהירות. הוא עמד בדרישות שהוצבו לו - מילוי סכר מורנה - אך אנשי מועצת העיר סירבו לשלם לו את כספו מאחר שסירב להודות ב"אחריותו" לאסון. השיטפון שפקד את העיר באותם שלושה שבועות גרם לנזק בשווי של כ-3.5 מיליון דולרים וכפי שהוזכר, לא נחתם חוזה רשמי בין הטפילד למועצה. הטפילד רצה להגיע לפשרה שיקבל תשלום של 4,000 דולרים ומשבקשתו נדחתה תבע את המועצה. שני בתי משפט קבעו שהגשמים הם מעשה "יד אלוהים" ולפיכך הטפילד אינו אשם באסון, אך גם לא היה יכול לטעון לקבלת תשלום.
תהילתו ופרסומו של הטפילד רק התחזקו והוא קיבל הצעות עבודה נוספות. בשנת 1929 ניסה לבלום שרפת יער בהונדורס. אולם, עם פריצת השפל הגדול היה עליו לחזור לעבודתו הקודמת כסוכן מכירות של מכונות תפירה. אשתו התגרשה ממנו.
צ'ארלס הטפילד נפטר ב-12 בינואר 1958 ולקח את סוד זריעת העננים שלו אל הקבר.
חוקרים שבדקו את עבודתו טענו שלא היה יותר מנוכל בעל יכולת לחזות את מזג האוויר, ולהופיע עם "כליו" בזמן הנכון שבו הסבירות לירידת גשם גבוהה.
ארך

ערך זה עוסק בעיר קדומה בדרום מסופוטמיה. אם התכוונתם לעיר קדומה בסיציליה שנקרא בפיניקית "ארך", ראו .
| --- | --- |

 מידות
 שטח:  541 הקטאר 
 היסטוריה
 תרבויות:  שומר 
 נבנה:  3200 לפנה״ס 
 מיקום
 מדינה:  עיראק עיראק
 מיקום:  מחוז אל-מות'נא
 קואורדינטות:  31°19′33″N 45°38′15″E﻿ / ﻿31.3259°N 45.6374°E﻿ / 31.3259; 45.6374
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. ארך(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. ארך 
 מסופוטמיה באלף השני לפנה"ס
 he
 
שרידי מקדש האלה איננה בארך
חלק מפסל שור מאורוכ, בערך 3,000 לפנה"ס
טביעת חותם גליל מאורוכ המתאר בעלי חיים מפלצתיים
לוח אורוכ, 3,000 לפנה"ס
אוּרוּכּ (בשומרית:   (URUUNUG), וביוונית עתיקה: Ορχόη או Ωρύγεια) או אֶרֶךְ הייתה עיר עתיקה בשומר, ששכנה כ-300 ק"מ דרומה מהעיר בגדאד של ימינו, בין בבל לאור. היא הייתה אחת מהערים העתיקות והחשובות ביותר בשומר.
המקום שבו נמצאים שרידי העיר נקרא היום בערבית "וַרְכּא" (وركاء), וממוקם כ-30 ק"מ מזרחה מסמאווה, במחוז אל-מות'נא שבעיראק.
השערה נפוצה היא שהשם המודרני עיראק נגזר מהשם אורוכ, אף שחוקרים זיהו את עיראק עם משמעות "אדמות שפלה" בפרסית אמצעית, והאזכור המוקדם ביותר לעיראק כאזור בבל והדרום מופיע בערבית רק בשנת 1200 לערך.
גילגמש האגדי היה מלכה של אורוכ, ולפי ספר בראשית, העיר ארך הייתה מראשית ממלכתו של נמרוד בארץ שנער.
היסטוריה של העיר

לפי רשימת המלכים השומרית, אורוכ נוסדה על ידי אנמרכר,
באפוס עלילות גילגמש, גילגמש הוא אשר בונה את החומה סביב העיר. בכתב יתדות בארך, נמצא כי בעיר מלך אדם בשם ארך ובנה בה מקדשים.
לוגלזגיסי כבש את כל הערים השומריות ואיחד אותן תחת שלטונו, אך סרגון מאכד לחם בו וכבש את שומר מידיו.
העיר סבלה קשות במאבקם של השומרים עם העילמים עד לשנת 2004 לפנה"ס. זכרונות מעימות זה באו לידי ביטוי בעלילות גילגמש.
לאחר נפילת אור 3 בעקבות מהומות האמורים, קיבלו האמורים את ההנהגה הפוליטית על ערים באזור, ובכללן ארך.
ארך ידעה עליות וירידות רבות באלפי השנים שבהן עמדה על תילה. עם מפלת הממלכה הסלאוקית והכיבוש הפרתי הלכה ודעכה. ב-300 לספירה נותרו בה תושבים מעטים, ועד 700 לספירה ננטשה לגמרי. ייתכן שגורם עיקרי בחורבנה הוא שינוי במסלולו של נהר הפרת.
התפתחות הציוויליזציה

במשך "תקופת אורוכ" (בערך 4,000 עד 3,100 לפנה"ס), אורוכ עברה מספר שלבים של התפתחות, החל ממה שמכונה "תקופת אורוכ המוקדמת" עד ל"תקופת אורוכ המאוחרת" (המאה ה-34 עד המאה ה-32 לפנה"ס).
בתקופה זו צמח סגנון החיים העירוני במסופוטמיה. אורוכ נחשבת לאחת הערים הראשונות בעולם עם אוכלוסייה צפופה, והיא מסמלת את המעבר ממגורים בכפר חקלאי קטן למגורים במרכז עירוני גדול. בשיאה התגוררו באורוכ, ככל הנראה, בין 50,000 ל־80,000 תושבים, שהתגוררו ב-6 ק"מ רבועים מבוצרים, והיא הייתה העיר הגדולה ביותר בעולם באותה תקופה. לשם השוואה, ערים אחרות באותה תקופה היו בגודל של כעשירית ק"מ רבוע.
בתקופת אורוכ המאוחרת צמח בה בהדרגתיות כתב היתדות, והיא הפכה למרכז אזורי למסחר, לאומנות ולכתיבה, ואפשר למצוא בה קדרות נרחבת ואת הלוחות הכתובים העתיקים ביותר הידועים היום.
העיר נכבשה על ידי חמורבי שהרחיב את תחום שלטונה של בבל מהמפרץ הפרסי בדרום ועד מארי ואשור בצפון. לאחר עליית שמשו-אילונה בנו של חמורבי לשלטון פרץ כנגדו מרד שתחילתו בלרסה ולאחר מכן התפשט ל-26 ערים נוספות ביניהן ארך, אור, איסין ועוד. במסגרת מלחמתו של שמשן-אילונה במרד הוא הרס את חומותיה של ארך. המאבקים והמרידות השונות נוצלו על ידי עילם. כותורנחונתא הראשון (Kuturnahunte I) מלך עילם, ניצל את ההזדמנות ותקף את העיר ארך שהייתה חסרת חומות. הם שדדו את פסלה של האלה איננה. פסל זה הוחזר לעיר על ידי אשורבניפל מלך אשור 1,100 שנים לאחר מכן.
העיר קיימה התיישבויות ששימשו שלוחות שלה במעלה הפרת, דוגמה לכך היא ההתיישבות חבובה כבירה, בצפון סוריה של היום במרחק של 1,300 ק"מ שנבנתה ב-3500 לפנה"ס.
האתר הארכאולוגי

מיקומה של אורוכ התגלה ב-1849. החפירה המשמעותית הראשונה במקום הייתה של קבוצה גרמנית לפני מלחמת העולם הראשונה. הקבוצה חזרה ב-1928 והמשיכה לחפור עד 1939, ולאחר מכן חזרה ב-1954, ומאז החפירות במקום שיטתיות.
חפירות אלו חשפו שכבות שונות של העיר. השכבה המאוחרת ביותר היא ככל הנראה מתקופת אורוכ המאוחרת (3,200-3,000 לפנה"ס), ובנויה על מבנים מתקופות קדומות יותר. כמו כן החפירות חשפו מסמכים שומריים עתיקים, ואוצר גדול של לוחות מהתקופה הסלאוקית.
לקריאה נוספת

A. Leo Oppenheim, Ancient Mesopotamia: Portrait of a Dead Civilization. University of Chicago Press, 1964, revised in 1977
Kuhrt, Amélie. The Ancient Near East, Vol 1. Psychology Press, 1995. ISBN 0415167639
Charvát, Petr. Mesopotamia Before History. London, Routledge, 2002. ISBN 1134530773
Rothman, Mitchell S. Uruk, Mesopotamia & Its Neighbors: Cross-Cultural Interactions in the Era of State Formation. January 2004. American Antiquity, 69(1):152
Liverani, Mario. Uruk: The First City. London: Equinox Publishing, 2006. ISBN 1845531930
הערות שוליים

↑  על פי וילהלם איילרס (1983) "איראן ומסופוטמיה" (באנגלית) מתוך א' ירשטר, תולדות איראן במהדרות קיימברידג' כרך 3, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק י': "וַתְּהִי רֵאשִׁית מַמְלַכְתּוֹ בָּבֶל וְאֶרֶךְ וְאַכַּד וְכַלְנֵה בְּאֶרֶץ שִׁנְעָר".
↑  פרבר, צבי הירש בן שמעון יהודה ליב, דגל מחנה יהודה, באתר HebrewBooks
↑  Michael P. Streck, Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 37
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552900505171  BNE: XX462571  BnF: cb11932913s (data)  GND: 4062188-1  LCCN: sh85044578  NKC: ge168295  SUDOC: 027244296  VIAF: 315170028   WorldCat (עם VIAF): 315170028
פיגוע הירי בגשר ברוקלין

| חלק מטרור אסלאמי |
| --- | --- |
גשר ברוקלין
 תאריך:  1 במרץ 1994
 מקום:  גשר ברוקלין ניו יורק, ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°42′25″N 73°59′56″W﻿ / ﻿40.707°N 73.999°W﻿ / 40.707; -73.999
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  תת-מקלע ואקדח
 הרוגים:  1 
 פצועים:  3 
 מבצע:  רשיד באז
 מניע:  אנטישמי
 he
 
פיגוע הירי בגשר ברוקלין היה פיגוע ירי שהתרחש ב-1 במרץ 1994 בגשר ברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית, על ידי מחבל אסלאמי. בפיגוע נפצעו אנושות נחום ששונקין וארי הלברשטאם שנפטר כעבור חמישה ימים מפצעיו, ושניים נוספים נפצעו קל. המחבל רשיד באז נלכד, נשפט והורשע ונידון ל-140 שנות מאסר.
הפיגוע

ב-1 במרץ 1994, י"ח באדר תשנ"ד, בשעה 10:30, נסעה קבוצה של כ-15 בחורים תלמידי ישיבת חב"ד בברוקלין, ששהתה יחד עם רבי מנחם מנדל שניאורסון במרכז הרפואי עין אוזן (אנ') שבמנהטן מאחורי האמבולנס שהוביל את הרבי חזרה לביתו שבברוקלין. האמבולנס נסע דרך מנהרת ברוקלין בטרי, בעוד רכב ההסעות שבתוכו הבחורים נסע דרך גשר ברוקלין.
בעודם על הגשר, פתח לעברם המחבל שנסע במקביל לרכב בו שהו בירי באמצעות תת-מקלע, תחילה לעבר המושבים האחוריים ובהמשך לכיון הנהג והמושבים הקדמיים. הירי נמשך תוך כדי שהנהג עצר והנערים החלו להימלט מהרכב. לאחר מספר יריות, אירע מעצור בתת-המקלע והמפגע החליף אותו באקדח חצי אוטומטי, שהיה מונח בתחתית רכבו. מהירי נפצעו אנושות נחום ששונקין וארי הלברשטאם, שנפטר מפצעיו כעבור חמישה ימים (כ"ג באדר תשנ"ד), ועוד שני בחורים במצב בינוני-קל.
הנרצח, ארי הלברשטאם, היה בנם של דבורה (אנ') וחסד הלברשטאם (בנו של רבי מאיר הלברשטאם, האדמו"ר מטשאקאווא בני ברק) ששימש כמשב"ק בביתו של הרבי מחב"ד.
בהלוויה השתתפו אלפי אנשים, בהם מושל מדינת ניו יורק מריו קואומו, ראש העיר ניו יורק רודולף ג'וליאני ושגריר ישראל באו"ם גד יעקבי. עיריית ניו יורק הציבה אנדרטה לזכרו סמוך לגשר ברוקלין, והרמפה בכניסה לגשר נקראה על שמו.
גם מוזיאון הילדים היהודי הוקם לזכרו, ובחזית המוזיאון מוצבת תמונה של ארי המורכבת מאלפי תמונות של ילדים.
מעצר המחבל והודאתו

משטרת ניו יורק פרסמה כי היא מחפשת אחר רכב כחול מדגם שברולט שחלונו הימני שבור. ראש העיר ניו יורק ומפקדי המשטרה ערכו באותו יום מסיבת עיתונאים שבה הכריז ראש העיר על פרס של 30 אלף דולרים למסייע בלכידת הרוצח (10 אלף ממשטרת ניו יורק וסכום כפול מארגונים יהודיים). כעבור יומיים המחבל נסע למוסך של ידיד במטרה לתקן את החלון ולטשטש עקבות. מכונאי במוסך, ראוף אבו דעיף, מיהר לדווח על ביקור החשוד למשטרה, וזו עצרה אותו.
המחבל, רשיד באז בן ה-28, פלסטיני מצד אימו ודרוזי מצד אביו, בעל אזרחות לבנונית שהתגורר בארצות הברית בעשר השנים שקדמו לפיגוע ועבד כנהג מונית. בחיפוש שנערך בביתו נמצאו אמצעי לחימה. יחד עמו נעצרו גם שני אנשים שסייעו לו: הילאל עבדאללה עזיז מוחמד, בעל המוסך שסייע לו להיפטר מהראיות המרשיעות ברכב שממנו ירה, ובסאם ריאדי, בעל חברת 'קאר סרוויס', שהיה שותף בתכנון הפיגוע והשאיל לרשיד את הרכב. בית-המשפט של מדינת ניו-יורק הרשיע את המחבל וגזר עליו 140 שנות מאסר בפועל ללא אפשרות חנינה.
ב-2012, ראשיד באז הודה שפיגוע הירי שלו היה ממניעים אנטישמיים.
ביולי 2023 פורסם כי הוצע על ידי הליגה נגד השמצה פרס של $50,000 למי שיביא מידע שיוביל למעצר והרשעה של האחראים לרצח של ארי הלברשטאם.
לקריאה נוספת

בנימין ליפקין, על הכוונת, על ניסיון התנקשות ברבי מלובביץ', בהוצאת תורת חיים, ירושלים תשנ"ח (1998). חיבור זה מציג תאוריית קשר ולפיה מטרתו המקורית של המחבל הייתה לרצוח את הרבי מלובביץ', ורק לאחר שרכבו סטה לפתע ממסלולו החליט לפגוע ברכב של החסידים.
בנימין קלוגר, טיסה נעימה, בהוצאת "המודיע", תשע"ח, עמוד 351–356.
בתור מנהלת בהוועד היהודי-האמריקאי, יהודית ברסקי כתבה לניו יורק טיימס שראשיד באז הושפע מנאומי ההסתה של האימאם במסגד בברוקלין.
רפאל וואהל, גשר של זכרונות, מוסף חג של עיתון משפחה "מעגלים", פסח תשפ"ג, עמ' 142–153
ראו גם

טרור בארצות הברית
הערות שוליים

↑  איך למצוא את הגשר? ראשית, תן כבוד אתר הניו יורק טיימס(באנגלית)
↑  הוכנס ספר-תורה לע"נ הת' ארי הלברשטאם הי"ד אתר col, חשון תשס"ז
↑  הניו יורק טיימס[דרוש מקור] כתב על כך: "לא ההליקופטרים שטסו מעל זירת הפיגוע הביאו ללכידת החשוד, לא מכוניות הפטרול שסובבו את האזור ולא הסוכנים החשאיים ששוטטו שם. היו אלה מספר עדי-ראייה מהימנים שהודות להם המקרה פוענח והחשוד נלכד" מיוחד: הדווחים בתקשורת על פיגוע הגשר, באתר חב"ד אונליין
↑  לראשונה: תמונות החקירה של 'ירי גשר ברוקלין' אתר col כ"ב אדר תשס"ז; Bridge Gunman Gets 141-Year Term הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  admin, Rashid Baz, killer of Ari Halberstam in 1994, admits to anti-Semitic motive, Jewish Telegraphic Agency, ‏2012-03-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  "1994 Brooklyn Bridge killer finally admits he chose targets because they were Jewish,"
Daily Mail, 26 Mar 2012.
Rashid Baz has admitted his shooting attack was racially motivated.
↑  פרס כספי חדרי חרדים
↑  בנימין ליפקין, על הכוונת, באתר אוצר החכמה
↑  "Opinion | A Brooklyn Imam: Conflicting Views". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2006-03-12. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-16.
↑  For Ari Halberstam, The New York Sun (באנגלית)
מוזיאון השואה בלוס אנג'לס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון שואה
 כתובת:  אודיטוריום פאן-פסיפיק 
 מיקום:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  253,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 קואורדינטות:  34°03′50″N 118°22′08″W﻿ / ﻿34.0639°N 118.369°W﻿ / 34.0639; -118.369
 www.lamoth.org
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) מוזיאון השואה בלוס אנג'לס(למפת לוס אנג'לס רגילה) מוזיאון השואה בלוס אנג'לס
 
מוזיאון השואה בבלוס אנג'לס, קליפורניה (LAMOTH - Los Angeles Museum of the Holocaust), הוקם בשנת 1961 והוא מוזיאון השואה הראשון שהוקם באמריקה.
המוזיאון הוקם על ידי קבוצה של ניצולי שואה אמריקאים ש"נפגשו בשנות ה-60" כפי שכתוב באתר המוזיאון וסיפרו זה לזה על חוויותיהם מן השואה. במהלך המפגשים הם גילו כי בידי רבים מהם נמצאים חפצים שונים מתקופת השואה, כגון תצלומים, מדים של מחנות ריכוז, או חפצים אחרים בעלי ערך היסטורי. הם הגיעו למסקנה כי החפצים הללו זקוקים לשימור וצריכים להיות מוצגים לעיני הציבור הרחב, ואז הוחלט להקים את המוזיאון. מטרותיו המוצהרות של המוזיאון הן שימור וחינוך.
עם הקמתו, הוחלט כי הכניסה למוזיאון תהיה ללא תשלום, זאת מתוך רצונם של המייסדים להפיץ את זיכרון השואה גם למי שאין ביכולתו לשלם. חלק מקבוצת המייסדים פעילים עד היום בהנהלת המוזיאון.
בשנת 2010 נחנך המבנה החדש של המוזיאון הכולל עיצובים אדריכליים וכן פיתוחים טכנולוגיים ייחודיים.
רובין הוב

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1952 (בת 72) ברקלי, ארצות הברית 
 שם לידה:  מרגרט אסטריד לינדהולם אוגדן
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Megan Lindholm, Robin Hobb 
 עיסוק:  סופרת, מחברת רומנים, כותבת מדע בדיוני
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דנבר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה 
 יצירות בולטות:  שוליית הרוצח, רוצח מלכותי, שליחותו של רוצח 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 בן או בת זוג:  פרד אוגדן 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2017)  פרס גפן (2019)  פרס עולם הפנטזיה למפעל חיים (2021) 
 http://www.robinhobb.com/
 
מרגרט אסטריד לינדהולם אוגדן (באנגלית: Margaret Astrid Lindholm Ogden; נולדה ב־5 במרץ 1952) הידועה יותר בשם העט רובין הוב (Robin Hobb), היא סופרת פנטזיה אמריקאית אשר ידועה בעיקר בזכות ספריה המתרחשים ב"ממלכה של המבוגרונים" (The Realm of the Elderlings) אותם היא החלה לכתוב החל מ־1995 עם ספרה "שוליית הרוצח", הראשון מטרילוגיית הרואים למרחק.
רקע

אוגדן נולדה בשנת 1952 בקליפורניה, וכיום היא חיה בטקומה במדינת וושינגטון.
אוגדן כתבה בעבר תחת השם מייגן לינדהולם (Megan Lindholm) ופרסמה לא מעט נובלות, והיום היא כותבת בשם העט "רובין הוב" (Robin Hobb).
ספרים שכתבה

שתי הסדרות הראשונות – טרילוגיית הרואים למרחק וטרילוגיית סוחרי הספינות החיות – הוצאו על ידי הוצאת אסטרולוג, לאחר מכן הוצאת אופוס הוציאה את הטרילוגיה "האיש הזהוב" וסדרת "פיץ והליצן".
ספרים שכתבה > טרילוגיית הרואים למרחק

שוליית הרוצח
רוצח מלכותי
שליחותו של רוצח
ספרים שכתבה > טרילוגיית סוחרי הספינות החיות

ספינת קסם
הספינה המשוגעת
ספינת הגורל
ספרים שכתבה > טרילוגיית האיש הזהוב

שליחותו של ליצן
הליצן המוזהב
גורלו של ליצן
ספרים שכתבה > The Rain Wilds Chronicles

סדרה זו לא תורגמה לעברית.
Dragon Keeper
Dragon Haven
City of Dragons
Blood of Dragons
ספרים שכתבה > טרילוגיית פיץ והליצן

הרוצח של הליצן
המסע של הליצן
הגורל של הרוצח
ספרים שכתבה > טרילוגיית Soldier Son

טרילוגיה המתרחשת בעולם חדש, שאינו קשור לשאר הסדרות. לא תורגמה לעברית.
Shaman's Crossing
Forest Mage
Renegade's Magic
ספרים שכתבה > סיפורים קצרים שפרסמה

"Homecoming" (השיבה הביתה) שפורסם ב"Legends II" בעריכתו של רוברט סילברברג.
ספרים שפורסמו בשם מייגן לינדהולם > סדרת Reindeer People

'The Reindeer People'
'Wolf's Brother'
ספרים שפורסמו בשם מייגן לינדהולם > סדרת Windsinger

'Harpy's Flight'
'The Windsingers'
'The Limbreth Gate'
'Luck of the Wheels'
ספרים שפורסמו בשם מייגן לינדהולם > סיפורים בודדים

קוסם היונים (הוצאת אופוס)
'Cloven Hooves'
'Alien Earth'
'The Gypsy'
תרגום לעברית

לעברית תורגמו הסדרות הבאות: הרואים למרחק (אסטרולוג), סוחרי הספינות החיות (אסטרולוג), האיש הזהוב (אופוס) ופיץ והליצן (אופוס).
סדרת הרואים למרחק תורגמה על ידי שתי מתרגמות שונות וכתוצאה מכך – שמות הדמויות מתחלפים במהלך הטרילוגיה.
דוגמאות:
בספר הראשון (שוליית הרוצח), קיימת דמות ושמה "פסיינס" (עיוות של המילה Patience). החל מהספר השני – לדמות קוראים "סבלנות".
סדרת האיש הזהוב תורגמה אף היא על ידי שתי מתרגמות שונות וגם בה קיימת אותה התופעה.
דוגמה:
בספר אחד קיימת דמות ששמה "נימוסי", בספר אחר הוא קרוי "אדיב" ובספר אחר התבצע תעתיק מאנגלית והוא קרוי "סיביל".
דניאלה פלג

דניאלה פלג (נולדה ב-21 באוקטובר 2004) היא גולשת רוח ישראלית, סגנית אלופת העולם (2022) ואלופת אירופה (2024) בדגם iQFOiL.
ביוגרפיה

פלג גדלה במושב בית חנניה והחלה להתאמן בגלישת רוח כשהייתה בת תשע ומשתייכת למועדון השייט הפועל שדות-ים. היא למדה בבית הספר התיכון חוף הכרמל (מעגן מיכאל) ושירתה בצה"ל בבסיס עתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.
קריירה

פלג החלה להתאמן בגלישת רוח בגיל תשע ובצעירותה זכתה במספר תחרויות בין-לאומיות; ב-2017, כשהייתה בת 12, זכתה באליפות אירופה עד גיל 15 בדגם טכנו 293, כשבין היתר גברה על שרון קנטור שסיימה במקום השלישי. כעבור שנה היא זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 17 כשסיימה לפני קנטור ואחרי נעמה גרינברג הישראליות. ב-2020, בגיל 15, החלה פלג להתחרות בדגם ה-iQFoil וסיימה במקום הרביעי באליפות אירופה, ראשונה מבין המתחרות עד גיל 19.
באליפות העולם לשנת 2022 אשר נערכה בברסט שבצרפת, זכתה פלג במדליית הכסף. בתום 15 שיוטי המוקדמות דורגה פלג במקום השביעי הכללי אשר העלה אותה לשלב רבע הגמר. ברבע הגמר היא סיימה במקום השני ועלתה לחצי הגמר שם סיימה ראשונה ועלתה לגמר. בשיוט הגמר היא חצתה את קו הסיום במקום השני אחרי מרתה מאגטי (איטליה) ולפני מאיה מוריס (ישראל). הייתה זו המדליה הראשונה של פלג בתחרות בוגרים.
באוקטובר 2024, באליפות אירופה בגלישת רוח בדגם iQFoil (אנ') אשר נערכה בקליארי שבאיטליה, זכתה פלג במדליית הזהב. בתום 13 שיוטי המוקדמות היא סיימה במקום השלישי הכללי אשר העלה אותה אוטומטית לשלב חצי הגמר, בו היא ניצחה כאשר סיימה ראשונה. בשיוט הגמר חצתה פלג את המצוף הראשון במקום השני אחרי השייטת הנורווגית, אך מיד לאחר מכן בחרה נתיב גלישה אחר משאר השייטות ולקחה את ההובלה. היא עברה את שלושת המצופים הבאים ראשונה וחצתה ראשונה את קו הסיום לפני מאיה גיסלר (נורווגיה) ואנסטסיה ואלקביץ' (פולין).
הערות שוליים

↑  שיר אייזן, משאירות את התחרותיות במים: סיפורה של נבחרת השיט הנשית לאולימפיאדה, 3 במרץ 2024, באתר רשות הטבע והגנים
↑  נדב צנציפר, הגולשת שפחדה ממים עמוקים, כבשה את אליפות אירופה: "אני מועמדת ראויה ללוס אנג'לס", באתר ynet, 13 באוקטובר 2024
↑  זוכי תחרויות, באתר טכנו 293
↑  שירי אלג'ם, ‏העתיד: פלג (15) אלופת אירופה עד גיל 19, באתר ערוץ הספורט, 26 באוגוסט 2020
↑  הישג נהדר: דניאלה פלג סגנית אלופת העולם בגלישת רוח, מאיה מוריס שלישית, באתר ynet, 22 באוקטובר 2022
↑  ליאור ברטל, ‏מדליית זהב לגולשת הרוח דניאלה פלג באליפות אירופה באיטליה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 באוקטובר 2024
פרנק נוקס

ויליאם פרנקלין "פרנק" נוקס (באנגלית: William Franklin "Frank" Knox‏ 1 בינואר 1874 – 28 באפריל 1944) היה עיתונאי ומו"ל אמריקאי, מועמד המפלגה הרפובליקנית לסגן נשיא ארצות הברית במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936 ומזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט במשך רוב מלחמת העולם השנייה.
תולדות חייו

נוקס נולד בבוסטון, שני הוריו היו קנדים במקורם. כאשר מלאו לו תשע שנים עברה משפחתו לגרנד רפידס, מישיגן. במלחמת ארצות הברית–ספרד התנדב לרגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("Rough Riders"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט ושירת בקובה.
לאחר המלחמה היה עיתונאי בגרנד רפידס והיה לבעליהם של מספר עיתונים מקומיים. נוקס הצטרף למפלגה הרפובליקאית, אך נקט בקו פרוגרסיבי יחסית בתוכה. לפני הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, הטיף להצטרפותה של ארצות הברית למאמץ המלחמתי. כאשר הצטרפה ארצות הברית למלחמה, התגייס לצבא ושירת כקצין ארטילריה בדרגת מייג'ור בצרפת.
ב-1930 היה לעורך הראשי ולבעל חלק בבעלות על העיתון שיקגו דיילי ניוז. לקראת הבחירות ב-1936 התמודדות בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על מועמדות המפלגה לנשיאות ארצות הברית. הוא נבחר על ידי המפלגה הרפובליקאית לסגנו של המועמד לנשיאות אלף לנדון. השניים ספגו מפלה מוחצת וזכו באלקטורים רק במיין ובוורמונט.
גם לקראת מלחמת העולם השנייה, צידד נוקס בהתערבות לעומת גישת הבדלנות שייצגה מפלגתו. בעיתונו הוא הטיף למתן כל סיוע אפשרי לבנות הברית, למעט כניסה למלחמה. ב-1940 הוזמן על ידי הנשיא רוזוולט (מן המפלגה הדמוקרטית), לכהן כמזכיר הצי, כחלק ממאמציו של רוזוולט ליצור ממשלה רחבה ככל האפשר לקראת עימות אפשרי. כמזכיר הצי הוציא נוקס לפועל את תוכניתו של רוזוולט להרחבת הצי על מנת לאפשר לו לפעול הן בחזית הפסיפית והן בחזית האטלנטית ונסע ברחבי העולם. הוא קרא בנאומיו לפעילות יותר פעילה של ארצות הברית בסיוע לבנות הברית ולאחר הכניסה למלחמה הזהיר מהסכנות לאמריקה.
נוקס הזדעזע מטבח לידיצה במאי 1942, כעונש קולקטיבי של הנאצים בשל חיסולו של ריינהרד היידריך ואמר "כשישאלונו בדורות הבאים על מה נלחמנו, נוכל לספר על לידיצה".
בעיצומה של המלחמה, ב-28 באפריל 1944, נפטר מהתקף לב במשרדו בוושינגטון די. סי.. נוקס נקבר בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
על שמו נקראה משחתת שנכנסה לשירות באוקטובר 1944.
הערות שוליים

↑  התחילה מלחמת הבחירות בארה"ב, דואר היום, 26 במאי 1936
↑  מי יהיה מועמד הרפובליקנים, דבר, 10 ביוני 1936
↑  נוקס: העזרה להסכמה, מהלומה לשונא אמריקה, הצופה, 4 ביולי 1940
↑  צעדו המפתיע של הנשיא רוזוולט, הצופה, 23 ביוני 1940
↑  ממשלה לאומית לאמריקה, הצופה, 22 במאי 1940
↑  הד רב לנאומו של נוקס, הצופה, 2 ביולי 1941
↑  ארה"ב תוסיף להלחם בצבא היטלר ובשותפיו באיטליה וביפאן, המשקיף, 2 באוקטובר 1941
↑  סכנת המלחמה מתקרבת לאמריקה, המשקיף, 31 במרץ 1942
↑  נוקס: הצוללות יחדשו התקפותיהן, המשקיף, 8 בספטמבר 1943
↑  המשחתת פרנק נוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280852105171  PLWABN: 9810652233405606  BnF: cb166726269 (data)  GND: 12664764X  ISNI: 0000 0001 0987 2233  LCCN: n86034285  NARA: 10571161  NTA: 067666590  SNAC: w6g26r6x  VIAF: 72868131   WorldCat (עם VIAF): 72868131