stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאדים
מחקר רובוטי > קיוריוסיטי

הגשושית קיוריוסיטי שוגרה ב־26 בנובמבר 2011, ונחתה ב־6 באוגוסט 2012. אתר נחיתת הגשושית הוא מכתש גייל. מטרת המחקר העיקרית של משימת קיוריוסיטי היא לבדוק את מידת התאמתו של מאדים לקיום חיים בעבר או בהווה, אין כוונה לבצע חיפוש אקטיבי אחר עדויות לקיום חיים על פני מאדים. לגשושית יכולת לאסוף דגימות קרקע ולבצע קדיחות בסלעים. בניגוד לפיניקס, לקיוריוסיטי יש יכולת ניידות. קיוריוסיטי גדולה פי חמישה ובה פי 10 יותר ציוד מחקר מדעי לעומת ספיריט ואופורטיוניטי, בעוד שגשושיות אלו תוכננו לפעול כשלושה חודשים משך הפעילות המתוכנן של קיוריוסיטי הוא שנה מאדימית אחת (668 יממות מאדים או 686 יממות ארץ).
ב־5 באוגוסט 2012 דיווחה נאס"א לקראת הנחיתה המתוכננת, כי כל המערכות פועלות כשורה. במהלך הנחיתה האוטומטית, נכנסה הגשושית לאטמוספירה במהירות של 20,921 קמ"ש (פי 17 ממהירות הקול). זהו השלב המסובך והקריטי ביותר שכונה בנאס"א "שבע דקות של טרור". בזמן זה בוצעו מספר פעילויות משולבות בו זמנית, שכוללות את פתיחת המצנח הענק ועגורן שירד לנקודה המדויקת של הנחיתה, ושם הוריד את רכב הנחיתה על גבי כבלים מניילון. בזמן הנחיתה היה כדור הארץ מתחת לאופק של מאדים, ולא ניתן היה לקיים קשר רדיו ישיר עם קיוריוסיטי. שני לוויינים קלטו והקליטו את התשדורות שנשלחו מקיוריוסטי, אך המידע מהם התקבל בכדור הארץ רק מספר שעות לאחר הנחיתה.
ב־7 ביולי 2018, הודיעה נאס"א, כי קיוריוסטי מצאה מולקולות אורגניות במשטח סלע במאדים. עם זאת הבהירה נאס"א, כי לא נמצאו חיים על פני מאדים.
מחקר רובוטי > אינסייט

אינסייט (Interior Exploration using Seismic Investigations, Geodesy and Heat Transport) היא נחתת של נאס"א לחקר כוכב הלכת מאדים. שיגור הנחתת תוכנן להתבצע במרץ 2016, אך עקב דליפה במכל וואקום שבו נמצא הסייסמוגרף של הנחתת, אחד מהמכשירים המדעיים המרכזיים שלה (שנבנה על ידי סוכנות החלל הצרפתית), השיגור נדחה והתבצע בחלון השיגור הבא למאדים ב־5 במאי 2018.
מטרתה העיקרית של InSight‍‍ היא לחקור את השלבים המוקדמים של התהליכים אשר עיצבו את מאדים. InSight תחקור את הגודל, העובי, הצפיפות ואת מצב הצבירה של הליבה (נוזלי או מוצק), המעטפת והקרום של מאדים, וכן את קצב עזיבת החום מפנים כוכב הלכת.
חומרת הנחתת מבוססת על הנחתת פיניקס, שנחתה בהצלחה על מאדים בשנת 2008, ובכך התכוונה נאס"א להפחית את העלות ורמת הסיכון של המשימה. הנחתת נחתה במאדים ב־26 בנובמבר 2018.
מחקר רובוטי > מקפת שיירי גז

מקפת שיירי הגז אקסו מארס היא גשושית ששוגרה כחלק מפרויקט אקסו מארס על ידי סוכנות החלל האירופית ורוסקוסמוס בשנת 2016 לחקר מאדים.
המקפת שוגרה יחד עם הסקיאפארלי, נחתת ששימשה כמדגים טכנולוגי, ונכשלה בנחיתתה, ב־14 במרץ 2016. המקפת נכנסה למסלול סביב מאדים ב־19 באוקטובר באותה שנה.
מטרתה העיקרית של המקפת היא חקר המתאן וגזים אחרים באטמוספירת מאדים, כסימנים לחיים אפשריים על פני מאדים.
המקפת השלימה את משימתה הראשונה: שחרור הנחתת סקיאפרלי ב־16 באוקטובר 2016. הנחתת לא הצליחה לנחות בשלום על פני מאדים. המקפת החלה בשינוי מסלולה, תוך שימוש בבלימה אטמוספירית, ונתונים ממנה צפויים בסוף 2017.
מחקר רובוטי > משימת תקווה מאדים

גשושית מחקר מסוג מקפת של איחוד האמירויות הערביות ששוגרה ב־19 ביולי 2020, ותגיע למסלול של מאדים בשנת 2021. הגשושית תעשה מחקר על האטמוספירה של מאדים.
מחקר רובוטי > משימת טיאנוון-1

סין שיגרה ב־23 ביולי 2020 גשושית המורכבת ממקפת, נחתת ורובר שמתוכנן לנחות על פני המאדים בפברואר 2021.
מחקר רובוטי > מאדים 2020

משימת מאדים 2020 נועדה לבצע מחקר אסטרוביולוגי במטרה לחפש סימנים מיקרוביולוגים לחיים קדומים על המאדים, ולהעריך משאבי וסיכוני טבע לחוקרים אנושיים עתידיים. השיגור בוצע על משגר אטלס 5, ב־30 ביולי 2020 והנחיתה על המאדים התקיימה בהצלחה ב־18 בפברואר 2021. היא מתוכננת להימשך שנת מאדים אחת לפחות (687 ימי כדור הארץ).
המשימה עוזרת לסלול את הדרך למסעות אנושיים עתידיים למאדים ומדגימה טכנולוגיות שניתן להשתמש בהן. אלה כוללים בדיקת שיטה להפקת חמצן מאטמוספירת המאדים, זיהוי משאבים אחרים (כגון מים תת-קרקעיים), שיפור טכניקות נחיתה, ואפיון מזג האוויר, האבק ותנאים סביבתיים פוטנציאליים אחרים העלולים להשפיע על אסטרונאוטים עתידיים החיים ועובדים על מאדים.
המשימה כוללת רובר בשם פרסווירנס (באנגלית: Perseverance) שמצויד במקדח לאיסוף דגימות ליבה של סלע ואדמת מאדים, ולאחסונם עד לאיסוף על ידי משימה עתידית שתעביר אותם חזרה לכדור הארץ לצורך בדיקה מעמיקה. אל הרכב הרובוטי מתלווה מסוק-רחפן בשם אינג'ניואיטי (באנגלית: Ingenuity), פרי פיתוח של המעבדה להנעה סילונית, שמשקלו 1.8 ק"ג. מסוק זה בא כדי להדגים את יכולת הטיסה באטמוספירה הדלילה, להבי הרוטור הקואקסיאלי שלו יסתובבו במהירות של 2,400 סיבובים לדקה – בערך פי 6 מרוטור במסוק על כדור הארץ.
מחקר רובוטי > משימת אקסו מארס

המשימה היא שיתוף פעולה בין שתי סוכנויות חלל והיא מתוכננת לשיגור בשנת 2022 ונחיתה על פני המאדים בקיץ 2023. המשימה כוללת פלטפורמה קרקעית מסוג נחתת בשם קזאצ'וק של סוכנות החלל הרוסית רוסקוסמוס שנבנתה על ידי לאבוצ'קין ורובר בשם רוזלינד פרנקלין של סוכנות החלל האירופאית שנבנה על ידי חטיבת החלל של קבוצת איירבוס.
מחקר רובוטי > משימת מקפת מאדים מס' 2

המשימה של הארגון ההודי לחקר החלל, מתוכננת לשיגור בשנת 2024 והיא כוללת מקפת ונחתת או רובר.
מחקר מאויש

נכון לעשור השלישי של המאה ה־21, טרם נשלחו אסטרונאוטים אל מאדים, אך הן סוכנות החלל האמריקאית והן גופים אחרים כבר חוקרים במרץ את האפשרות לבצע משימה מאוישת למאדים.
מאדים הוא כוכב הלכת שגורם להתעניינות יותר מכל כוכב לכת אחר במערכת השמש. אחת הסיבות לכך היא האפשרות להאריץ אותו, כלומר להפוך אותו לכוכב לכת שישררו בו תנאים שיאפשרו לבני־אדם להגיע אליו ברבות הימים ולהשתכן בו. עד שנת 2035 מתכוונת נאס"א לשלוח אליו חללית מאוישת, אם ימצא לכך התקציב. עלות מבצע מסוג זה מוערכת בעד 300 מיליארדי דולרים[דרוש מקור], וההערכה היא כי יידרש לכך שיתוף פעולה בינלאומי.
ב־14 בינואר 2004, לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, הכריז נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו' בוש על תוכנית החלל הבאה של ארצות הברית, לשליחת אדם אל הירח, ולאחר מכן אל מאדים. כוונת התוכנית הייתה לפתח טכנולוגיה להקמת בסיס קבע על הירח, על מנת להשתמש בה במשימה אל מאדים. בשנת 2011 בוטלה התוכנית על ידי ממשלו של ברק אובמה בשל חוסר תקציב והסכנות במשימה זאת.
משימה כזו מציבה מספר אתגרים, הנובעים ברובם מאורך המשימה, הצפוי להיות כשנתיים. זאת עקב אופי מסלולי כדור הארץ ומאדים סביב השמש, הגורם לכך ששני הכוכבים קרובים ביותר זה לזה פעם ב־26 חודשים, מה שיוצר הזדמנויות שיגור סביב מועד זה. האתגרים הם:
אספקת מים ומזון. חושבים שניתן יהיה לגדל מזון בחללית או על פני מאדים[דרוש מקור]. מדידות שנעשו במאה ה־21 מראות כי ככל הנראה קיימת כמות נכבדה של מים קפואים בעומק קטן מתחת לפני השטח של מאדים[דרוש מקור].
אספקת חמצן. משערים שניתן יהיה להפיק אותו על ידי פירוק מים למימן וחמצן.
דלק לטיסה חזרה. לא ניתן יהיה לשאת את הדלק עם הרכב המשוגר עקב הכמות הגדולה הנדרשת, אך נראה שניתן יהיה, כאמור, לזקק מימן על פני מאדים שישמש דלק. לחלופין, מציעה נאס"א להשתמש בדלק חמצן/מתאן, כאשר המתאן יזוקק מתוך האטמוספירה המאדימית.
קרינה קוסמית. הן במהלך הטיסה, שצפויה לארוך חצי שנה, והן על פני מאדים, שחסר שדה מגנטי כמו זה של כדור הארץ, צפויים האסטרונאוטים להיות חשופים לקרינה קוסמית מסוכנת. נבחנים מספר פתרונות לנושא, כמו שדה מגנטי מלאכותי, או קירות מחומרים עשירים במימן, הידוע ביכולת שלו לספוג קרינה קוסמית.
ראו גם

התיישבות על מאדים
הארצת מאדים
הפנים במאדים
אולימפוס מונס
ואליס מארינריס
Google Mars
מתיחת מאדים
ALH 84001 - מטאוריט שמקורו במאדים, ומכיל מאובן שאין עליו הסכמה
לקריאה נוספת

ג'ון אפדייק, מראות מן המאדים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 127, דצמבר 2008
Samsung Knox

| --- | --- |

 מפתח:  סמסונג 
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד, טייזן 
 www.samsungknox.com/en
 
Samsung Knox הם פתרונות אבטחה ניידים ארגוניים המותקנים מראש ברוב הסמארטפונים, הטאבלטים והמכשירים הלבישים של סמסונג.
ב־5 במרץ 2018, הודיעה סמסונג על המכשירים המריצים את Knox 3.0 ומעלה המשתלבים בצורה חלקה עם תכונות דומות של Android Enterprise.
סקירה כללית

Samsung Knox מספקת רשימה של מאפייני אבטחה – חומרה ותוכנה כאחד – המאפשרים לתוכן עסקי ואישי להתקיים בצורה מאובטחת במכשיר.
סקירה כללית > תוכנה

תוכנה אחת – המכונה מכל האפליקציות Knox Workspace מאפשרת למשתמש ללחוץ על אייקון שמעביר מיד בין מצב אישי למצב עבודה ללא צורך באתחול מחדש. סמסונג טענה כי תכונה זו תהיה תואמת לחלוטין עם אנדרואיד וגוגל, ותספק הפרדה מלאה של נתוני עבודה ונתונים אישיים במכשירים ניידים ו"יפנו לכל פערי האבטחה הגדולים באנדרואיד".
סקירה כללית > חומרה

Knox כולל תכונות אבטחה מובנות של חומרה: ARM TrustZone (טכנולוגיה הדומה ל-TPM) ומנהל האתחול ROM. Knox Verified Boot מנטר ומגן במהלך תהליך האתחול בנוסף לאבטחת Knox המובנת ברמת חומרה (הוצג ב Knox 3.3).
סקירה כללית > חומרה > סמסונג DeX

מאז Knox 3.3 נוספו האפשרויות לניהול סמסונג DeX כדי לאפשר או להגביל את הגישה באמצעות פלטפורמת Knox לבקרה ואבטחה נוספות.
אזכורי אבטחה בולטים

ביוני 2014 נכללו חמישה מכשירי סמסונג ברשימת המוצרים המאושרים לשימוש רגיש אך לא מסווג על ידי סוכנות מערכות הביטחון (DISA) של משרד ההגנה, המאשרת טכנולוגיה מסחרית לשימוש ביטחוני.
באוקטובר 2014, חוקר אבטחה גילה כי סמסונג נוקס מאחסנת את ה־PIN בטקסט רגיל במקום לאחסן קוד מעורבב (או בצורה טובה יותר, באמצעות PBKDF2) ועיבדה אותו באמצעות תכנות מעורבל.
באוקטובר 2014 אישרה סוכנות הביטחון הלאומית האמריקאית (NSA) מכשירי סמסונג גלקסי במסגרת תוכנית לפריסה מסחרית ומהירה של טכנולוגיות זמינות. מוצרים מאושרים כוללים את Galaxy S4, Galaxy S5, Galaxy S6, Galaxy S7, Galaxy Note 3, Galaxy Note 10.1 2014.
במאי 2016 מצאו החוקרים הישראלים, אורי קנונוב ואבישי צמר, שלוש נקודות תורפה מרכזיות הקיימות בגרסאות ספציפיות של Knox.
בדצמבר 2017, Knox קיבלה דירוג גבוה ב־25 מתוך 28 קטגוריות בהשוואה בין פלטפורמות של אבטחת מכשירים במערכות הפעלה ניידות שבוצעה על ידי חברת גרטנר.
ביוני 2017, סמסונג הפסיקה את השימוש ב־My Knox ועודדה את המשתמשים לעבור למוצר חלופי, Secure Folder (תיקייה מאובטחת בעברית).
הערות שוליים

↑  "Knox Platform for Enterprise White Paper". Samsung Knox. Samsung. 2018-09-12. נבדק ב-2018-10-31.
↑  "Android Enterprise and Samsung Knox: Your Questions Answered Here". Samsung Knox. 2018-02-24. נבדק ב-2018-10-27.
↑  "App Container | Knox Platform for Enterprise Whitepaper". Docs.SamsungKnox.com. נבדק ב-2018-11-13.
↑  Shaw, Ray (2013-03-23). "iTWire - Samsung Knox™ BlackBerry off Balance". iTWire. נבדק ב-2018-10-27.
↑  Goldman, David (2013-03-12). "Samsung Targets BlackBerry with Knox". CNN Business. נבדק ב-2018-10-27.
↑  "Root of Trust | Knox Platform for Enterprise Whitepaper". docs.samsungknox.com. נבדק ב-2018-11-13.
1 2  Ribeiro, John (2014-10-21). "NSA approves Samsung Knox devices for government use". PCWorld. נבדק ב-2018-10-27.
↑  Mimoso, Michael (2014-10-24). "NSA-Approved Samsung Knox Stores PIN in Cleartext". Threatpost. נבדק ב-2018-10-27.
↑  Forrest, Conner (2016-05-31). "Samsung Knox isn't as secure as you think it is". TechRepublic. נבדק ב-2018-10-27.
↑  "Introduction | Knox Platform for Enterprise Whitepaper". docs.samsungknox.com. נבדק ב-2018-11-13.
↑  Rutnik, Mitja (2017-06-02). "Samsung discontinues My Knox, urges users to switch to Secure Folder". Android Authority. נבדק ב-2018-10-27.
סילאס קטומפה אמבומפה

סילאס קטומפה אמבומפה (בצרפתית: Silas Katompa Mvumpa; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בקינשאסה שבהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), הידוע בקיצור כסילאס (בצרפתית: Silas), ובעבר היה ידוע כסילאס ומאנגיטוקה פונדו (בצרפתית: Silas Wamangituka Fundu), הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הכוכב האדום בלגרד ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירת מועדונים > פריז

סילאס נולד בקינשאסה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והחל לשחק באולימפיק מטטה המקומית. בגיל 17 עבר סילאס לאלס הצרפתית, ולאחר עונה אחת במועדון, בה ערך שמונה הופעות ליגה והבקיע שער אחד, עבר לפריז מליגת המשנה הצרפתית. ב-31 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על טרואה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2018/2019. ב-9 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 ללוריאן במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בסך הכל ערך סילאס 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
קריירת מועדונים > שטוטגרט

ב-13 באוגוסט 2019 חתם סילאס על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה. ב-23 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ארצגבירגה אווה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-26 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–6 להמבורג במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 29 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה.
ב-19 בספטמבר 2020 ערך סילאס את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 2–3 לפרייבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. באותו משחק ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. בעונת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך סילאס 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
בקיץ 2024 הושאל סילאס לעונה אחת לקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית בכדורגל.
קריירה בינלאומית

ב-24 במרץ 2023 ערך סילאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בניצחון 3-1 על נבחרת מאוריטניה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Mislintat sieht Silas als Opfer modernen Menschenhandels באתר Kicker, ‏ 8 ביוני 2021 (בגרמנית)
↑  Silas Wanangituka באתר הרשמי של הבונדסליגה (בגרמנית)
↑  Silas Wamangituka, attaquant du PFC : «L’obligation de réussir pour aider ma famille» באתר Le Parisien, ‏ 14 בספטמבר 2018 (בצרפתית)
↑  VfB sign Silas Wamangituka באתר הרשמי של שטוטגרט, 13 באוגוסט 2019 (באנגלית)
↑  CAN 2023 : Liste des Léopards בחשבון הפייסבוק הרשמי של התאחדות הכדורגל הקונגולזית, 27 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אמפסי •  2 באקה •  3  •  4 בייה •  5 בטובינסיקה •  6 צ'יבולה •  7 דיאנגאנה •  8 מוטוסמי •  9  •  10 בונגונדה •   11 סילאס •  12 ז'. קיימבה • 13 אליה •  14 קאקוטה • 15 בושירי • 16 ברטו • 17 בקאמבו • 18 פיקל • 19 מיילה • 20 ויסה • 21 סיאדי • 22 אמבמבה • 23 באנזה • 24 קאלולו • 25 א. קיימבה • 26 מסואקו • מאמן: דזאבר |  1 אמפסי •  2 באקה •  3  •  4 בייה •  5 בטובינסיקה •  6 צ'יבולה •  7 דיאנגאנה •  8 מוטוסמי •  9  •  10 בונגונדה •   11 סילאס •  12 ז'. קיימבה • 13 אליה •  14 קאקוטה • 15 בושירי • 16 ברטו • 17 בקאמבו • 18 פיקל • 19 מיילה • 20 ויסה • 21 סיאדי • 22 אמבמבה • 23 באנזה • 24 קאלולו • 25 א. קיימבה • 26 מסואקו • מאמן: דזאבר | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
לאסלו ויינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1916 סומבטהיי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  25 ביולי 1944 (בגיל 28) סלובקיה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  ורה רוז'ה (1942–1944) 
 
לאסלו ויינר (בהונגרית: Weiner László; סומבטהיי, 9 באפריל 1916 – לוקוב, 25 ביולי 1944) היה פסנתרן מצוין, מלחין ומנצח מוכשר "בלתי נשכח" יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה בגיל 28. הוא היה בעלה של זמרת האופרה ורה רוז'ה.
ביוגרפיה

לאסלו ויינר נולד במשפחה יהודית כבנם של נאנדור ויינר, סוחר, ושל אולגה קראוס. אחיו היה, זמר האופרה ג'רג' ויינר. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו ולאחר מכן בין 1934 לבין 1940 היה תלמידו של זולטאן קודאי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. כבר באקדמיה הצטיין עם יצירותיו האישיות הייחודיות. הוא רשם את חוויותיו מקונצרטים מבית ומחוץ להונגריה באמצעות תווים מוזיקליים.
זולטן קודאי, שלימד באקדמיה למוזיקה, כתב ביומנו על המפגש האישי הראשון שלהם, בשנת הלימודים 1933–1934, "אני עוצר ואיני יכול להמשיך הלאה. אני מסתכל, אני בוהה באדם הנפלא הזה. אולי אני פשוט מתפלא על כך שאף אחד לא פקח עין עד כה על המאסטרו הגדול." בשנים שהיה סטודנט באקדמיה למוזיקה לא קיבל ממוריו ציונים אחרים מלבד טוב מאוד ומצוין. כך כתב עליו כתב העת עבר ועתיד במאמר הזיכרון שלו מ-1994: במאי 1938 דיווחה הונגריה על הצגת דור חדש של מנצחים ונאמר כך: "בלאסלו ויינר פגשנו מוזיקאי גדול במלוא המידה".
כבר ב-1940 נלקח בפעם הראשונה לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והועבר לאזור שארוואר ובווספרם. זאת לא הייתה הפעם האחרונה.
אחד המיזמים הגדולים בהיסטוריה של פעילות האמנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך היה בשנת 1941 : ביצוע האורטוריה של גאורג פרידריך הנדל, "יהודה המכבי" בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. המנצח על ההפקה, שבה הופיעו 180 משתתפים (תזמורת, מקהלות, סולנים), היה לאסלו ויינר הצעיר. בן ה-25. בנוסף, ב-1942 ניצח שוב ושוב ונתן ליווי פסנתר בערבי קונצרטים של זמרים. ב-1943 הציג את הקונצ'רטו שלו לפסנתר, לחליל, לויולה ולתזמורת כלי קשת. באותה השנה, במכרז משרד התרבות, זכה בפרס השני של 800 פנגו עם הסונטה שלו לויולה-ולפסנתר. בהזדמנות זו סיפר בכתב העת "שוויון" על יחסיו המיוחדים עם קודאי, בין היתר אמר:
"למדתי להלחין מקודאי. להיות תלמידו של המאסטרו המפורסם בעולם זה היה כבוד בפני עצמו, אבל מאז שהכרתי את האינדיבידואליות הייחודית הזו טוב יותר, אני מאמין שלמדתי אותה לכל חיי. את האהבה ואת התודה שאני חש כלפיו אי אפשר לבטא במילים". באותה השנה הוא נשא את זמרת האופרה ורה רוז'ה, אותה פגש במהלך קונצרט. בשל מוצאו היהודי הוא הורשה להופיע במהלך מלחמת העולם השנייה רק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. לאחר נישואיו, הוא נלקח שוב לשירות העבודה ונשלח למחנה העבודה בצ'פרג. המלחין המפורסם זולטאן קודאי כתב מכתב בכתב ידו לשלטונות וביקש לחוס על חייו של ויינר, אך ללא הועיל. הוא נלקח עם חבריו למחנה העבודה בלוקוב בסלובקיה, שם נפטר ביולי 1944.
מעט מאוד מיצירותיו שרדו, אך ניתן להסיק אפילו מהמעט הזה שהוא היה הבטחה גדולה של המוזיקה ההונגרית המודרנית. אשתו ורה רוז'ה ורה, זמרת ומורה, טיפחה את מורשתה. אין טוב מעדותו של אחד המבצעים המחוננים ביותר, אמן הויולה דירק הגמן (Dirk Hegemann) בכתב העת פרלאנדו משנת 2010:
"בשבילי, המוזיקה של ויינר היא שיקוף של הקריירה שלו. מבין הקטעים המוקלטים, הסרנדה הייתה המוקדמת ביותר. זו עדיין מוזיקה "נצחית", רעננה ונשמעת חיובית, ואני חושב שזה מראה כאן שווינר היה פסנתרן-מלחין גם יחד. הבא בסדר הכרונולוגי, הדואו, עושה התקדמות אדירה מבחינת הטיפול בכלי הנגינה. כאן אנו נתקלים בדרך כתיבה אמיתית, אינסטרומנטלית-אידיומטית והטון מתחיל להיות מלנכולי יותר. הסונטה, למרות העצבות שלה, או רק בגללה, היא אולי הכי קרובה אלי מכל הקטעים. הקונצ'רטו יוצא דופן במובנים רבים, המורכב והכואב מבין ארבע היצירות".
הנצחתו

ב-2 במאי 1994 הונצחה יצירתו וזכרו בקונצרט באולם גולדמארק, בו הופיע בעבר. בקונצרט הופיעו הצ'לן יאנוש סטארקר, אמן הוויולה פטר לוקאץ', החלילנית גבריאלה פיבון וזמרת האופרה מרטה לוקין.
יצירותיו

שלישיית מיתרים (סרנדה) (יולי-אוגוסט 1938)
צמד כינור-ויולה (1939)
סונטת ויולה (1939?)
טורניר משולש (1941?)
פתיחה לתזמורת קטנה (1939)
לאידה (פברואר 1941)
אפילוג (פברואר 1941)
קללה לא ידועה (אוגוסט 1941)
על חופי מים אפלים (23.9.1942)
דיסקוגרפיה

מלחינים הונגרים בלתי נשכחים, קורבנות השואה. בודפשט: Hungaroton Classic, 2008 (התקליטור מכיל יצירות מאת המלחינים שניספו בשואה לאסלו ויינר; פאל בודאי; שאנדור קוטי; ג'רג' יוסטוס; אלמר דיולאי; שאנדור ואנדור)
לקריאה נוספת

מי היו הם?, מגדה הוראק: אבדן האינטלקטואלים ההונגרים בשנות ה-40 של המאה ה-20, ממנטו הונגריה ב-1944.
לאסלו ויינר (1916–1944), omike.hu
אגנש קורי: לזכור שבעה מלחינים יהודים הונגריים שנרצחו (Remembering Seven Murdered Hungarian Jewish Composers), קרן אוראל (OREL Foundation), 2009. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a szombathelyi polgári születési akv. 218/1916. folyószáma alatt".
↑  "Feuer Mária: Mókamester énekmester: Londoni beszélgetés Rózsa Verával Muzsika, 2000 (43. évfolyam, 1-12. szám) 2000-04-01 / 4. szám".
↑  "Új Magyarország, 1994. április (4. évfolyam, 76-100. szám)".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424764805171  PLWABN: 9810622838605606  BnF: cb161852744 (data)  GND: 1066714495  ISNI: 0000 0001 0874 1290  LCCN: no93034348  MusicBrainz: ea1fa41f-8011-425d-a220-17127fa31217  NKC: jx20130218006  NTA: 345809556  SUDOC: 15703416X  VIAF: 16799320   WorldCat (עם VIAF): 16799320
חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים

תותח של גדוד המילואים 412 יורה ברמת הגולן
במלחמת יום הכיפורים הפעיל חיל התותחנים מערך סדיר מצומצם ומערך מילואים רחב, תוך נחיתות רבה מול גודלם של מערכי הארטילריה שעמדו לרשות צבאות מצרים וסוריה. מערכי הטילים נגד מטוסים הצפופים של האויב הגבילו את חופש הפעולה של מטוסי חיל האוויר. לכן היה על החיל למלא במידה רבה את מקומם ולספק סיוע אש אפקטיבי לכוחות היבשה של צה"ל, וכן לפעול לשיתוק סוללות טילי הנ"מ. החיל מילא את תפקידיו במחיר אבדות כבד.
ארגון וציוד

בפרוס המלחמה כלל מערך חיל התותחנים בסדיר ובמילואים כחמישים גדודים. מאז מלחמת ששת הימים ועם הקמת האוגדות הקבועות בצה"ל אורגנו הגדודים במסגרת אגדים ארטילריים שהשתייכו לאוגדות. גדודים נוספים, בעיקר של תותחים ארוכי טווח, השתייכו לפיקודים המרחביים ולעתודת המטה הכללי והוקצו למשימות על פי הצרכים.
קצין תותחנים ראשי במהלך המלחמה היה תת-אלוף נתן שרוני.
אמצעי הלחימה שעמדו לרשות חיל התותחנים בפרוץ המלחמה כללו תותחים מדגמים שונים, מתנייעים ברובם, וכן מערך גדול יחסית של מרגמות כבדות, בעלות טווח קצר יותר משל התותחים, וברובן מתנייעות:
תותחים מתנייעים:
תותחי M-109 בקוטר של 155 מילימטר - הדגם החדיש ביותר שעמד לרשות החיל (גדוד סדיר אחד (405) וגדוד מילואים אחד (899)).
תותחי M-107 בקוטר של 175 מילימטר וטווח ארוך במיוחד, שניתנו להסבה לקנה בקוטר של 203 מילימטר (M-110) (גדוד סדיר אחד (55) ושלושה גדודי מילואים (329, 412, 647)).
תותחי M-50 - תותחי 155 מילימטר (נגררים במקור), שהורכבו על גבי שלדת טנק שרמן.
תותחי L33 (רועם) - תותחי 155 מילימטר מתוצרת סולתם, שהורכבו על גבי שלדת טנק שרמן סגורה.
תותחי פריסט - תותח בקוטר של 105 מילימטר על שלדת טנק שרמן (דגם אמריקאי ממלחמת העולם השנייה).
תותחים נגררים:
תותחים בקוטר של 155 מילימטר
תותחי שלל סובייטיים בקוטר של 130 מילימטר, בעלי טווח ירי ארוך
מרגמות מתנייעות:
מרגמות בקוטר של 160 מילימטר על שלדת טנק שרמן
מרגמות בקוטר של 120 מילימטר נישאות על גבי זחל"מים
מרגמות נגררות בקוטר של 120 ו-160 מילימטר
קטיושות שלל בקוטר של 240 מילימטר על גבי משאיות (גדוד 270)
לאחר פרוץ המלחמה שימשו מפקדי גדודי התותחנים כמפקדי הסיוע הארטילרי של חטיבות הטנקים וחיל הרגלים. מפקדי הסוללות שימשו כקציני שיתוף ארטילרי שהתלוו ליחידות הלוחמות, ולעיתים היו מוצבים הרחק מן הסוללות שלהם. הפיקוד בפועל על הסוללות נעשה על ידי קציני עמדות התותחים וקציני הסיור שהיו מוצבים בכל אחת מהן. תצפיות ארטילריות והכוונת אש ממטוסים קלים כמעט ולא נערכו בשל איום הטילים נגד מטוסים בשתי חזיתות המלחמה.
מצבו של החיל ערב המלחמה תואר באחד המאמרים:
חיל התותחנים נתפס בהפתעה בפרוס מלחמת יום הכיפורים, ככל צה"ל. בידי החיל היה ציוד מיושן, שרובו מותקן על פלטפורמות עתיקות, בוגרות מלחמת העולם השנייה. חלק ניכר מסד"כ [סדר כוחות] החיל היה מפוזר מחוץ למחסני החירום - בבית הספר לתותחנות שדה (בה"ד 9) ובמתקן האימונים בעבדת. חלק אחר שהה בסדנאות. צה"ל כולו סבל ממחסור במובילים, כך שהיה על הכלים להתנייד על זחליהם ממחסני החירום לקווי החזית. גדוד חת"ם [חיל תותחנים] תקני בצה"ל כלל באותם הימים 12 כלים בשלוש סוללות, אך בגדודים הבינוניים היו סוללות רבות של שלושה קנים. הכלים סבלו, דרך קבע, מתקלות מכניות שונות, שכתוצאה מהן הושבתו לסירוגין חלק מהכלים - לפעמים לפרקי זמן ממושכים. מצבו זה של חיל התותחנים נגרם, בין היתר, כתוצאה מסדרי עדיפות בהצטיידות שקבע הפיקוד העליון, אשר העדיף להזרים תקציבים לחיל האוויר ולחיל השריון.
חזית הדרום > מבוא

בסיני הייתה פרוסה אוגדה 252 המשוריינת בפיקודו של האלוף אברהם מנדלר. האגד הארטילרי שלה, שמספרו 209, עמד בפיקודו של אלוף-משנה יעקב ארז. לאגד היו כפופים רוב גדודי התותחנים הסדירים של צה"ל. לקראת המלחמה פעלו בו גדודים אלו:
גדוד 404 (שפיפון) היה פרוס בגזרה הצפונית של תעלת סואץ. הוא פרס שתי סוללות של תותחי M-50, אחת בתעוז "יורם" והשנייה בתעוז "מרור". סוללה של תותחי 155 מילימטר נגררים שהוצבה במעוז בודפשט, התותחים במעוז כונו "נברונים". כמו כן פרסה במעוז בודפשט פלגת מרגמות 120 מ"מ של הגדוד.
גדוד 55 (דרקון), שהפעיל תותחי M-107, היה פרוס בגזרה המרכזית, אך זמן קצר לפני המלחמה הועלו שתיים מסוללותיו לרמת הגולן. הסוללה השלישית ובה ארבעה קנים נותרה פרוסה במרחק מה מהתעלה, בתעוז "כישוף".
גדוד 402 (רשף) פרס שלוש סוללות תותחי M-50 בגזרה הדרומית, סוללה אחת של "נברונים" בתעוז "מבדד" (עיון מוסא), סוללה בציר מעבר המיתלה וסוללה נוספת במעבר הגידי.
גדוד 403 (אייל), שהפעיל תותחי L33, נמצא ברפידים, ובצהרי 6 באוקטובר, יום הכיפורים, הצטווה לנוע אל הגזרה המרכזית.
בבוקר יום הכיפורים הגיעו לזירה שתי סוללות תותחים נוספות, שאוישו באנשי סגל וחניכים מבה"ד 9 - בית הספר לתותחנות ששכן אז במחנה צריפין. הן הוצבו בעתודה.
בסך הכל נמצאו בחזית הדרום בעת פרוץ המלחמה 12 סוללות ארטילריה (כ-45-50 קנים). מן העבר השני, הכוח הארטילרי המצרי כלל כ-2,400 קני תותחים ומרגמות.
לאחר פרוץ המלחמה והגעת כוחות המילואים לסיני תוגבר אגד 209 בשני גדודים של תותחי M-107 ‏(329, 647), בשני גדודים של מרגמות כבדות (285, 485) ובגדוד מרגמות מוצנח (332).