stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמכות
אלטרנטיבה לסמכות > תחרות > ליברליזם

גישה אחת הפועלת במבנה זה היא הליברליזם המודרני, ובמיוחד גישת האמנה החברתית. על פי הגישה הליברלית, מטרת כל הסדר חברתי הוא לאזן את הכוחות השונים, על מנת למנוע מערכת קבועה של סמכות, שכן כל סמכות מוגבלת על ידי כוח נגדי. גישה זו כוללת שני פנים: מצד אחד, תחרות פתוחה בין הפרטים על קידום טובתם האנוכית, ומצד שני שיתוף פעולה מאורגן ביניהם, בו כוחותיהם מאוזנים שכן השליטה על הארגון המשותף מחולקת באופן שווה.
בתחום מדע המדינה, מפורשת גישה זו בהגבלת הסמכות של המערכת הפוליטית, ובהפיכתה לכפופה לשלטון הציבור, אשר למעשה מפעיל סמכות על עצמו באופן עקיף. הביטוי הבולט ביותר לצורה האחרונה היא בחירות.
ביטוי אחד של הבעייתיות בגישה זו הוא בכך שלאורך זמן נוצרים ארגונים המשותפים גושים חברתיים המייצגים "רוב" ו"מיעוט", שכן כל פרט שואף לקדם את האינטרס שלו, ויצירת קואליציה משרתת מטרה זו. מצב זה בעייתי שכן הוא נובע ישירות משיתוף הפעולה, אך למעשה, השיטה הליברלית יוצרת סמכות של הרוב על המיעוט. על מנת להימנע ממצב זה, לעיתים נקבעים גבולות האמנה החברתית, ונוצר איזון מסוים בין היכולת של הרוב לסמכות, לבין תחרות פתוחה בין הפרטים.
בעייתיות נוספת בגישה זו היא שההחלטות על הארגונים המשותפים דורשות קיומה של מערכת היררכית ארוכה, בכך נוצרים לעיתים קרובות מצבים בהם נוצרת צבירת כוח בתוך המערכת, המתבטאת ביצירת סמכות רגילה שמשקל הליברליזם בה קטן. כמו כן, מבנים רבים בחברה הליברלית נועדו ליצור באופן מכוון תחרות, גם על ידי הגבלת הסמכות של הרוב, וגם על ידי הגבלת הכוח היחסי של המנצחים בתחרות (לדוגמה: הגבלות מונופוליזציה).
אלטרנטיבה לסמכות > תחרות > אנרכיזם

גישה אחרת השואפת לביטול הסמכות היא הגישה האנרכיסטית, שמציעה לבטל את המוסדות ההיררכיים ולהחליפם בקשרים וארגונים דמוקרטיים בין בני אדם.
אלטרנטיבה לסמכות > שיתוף

המבנה השני הוא מבנה של שיתוף, על פיו הכלל מחשיב את טובת האחר באופן המתבקש מטובתו הוא. שיתוף הוא מבנה חברתי המבטל את הסמכות על ידי ביטול יסודות הסמכות, כלומר – ביטול המצב בו קיים מאבק כוחות בין הפרטים.
אלטרנטיבה לסמכות > שיתוף > דמוקרטיה

דמוקרטיה היא שיטה שיתופית, המניחה כי ניתן לקיים מבנים חברתיים משותפים שאינם מבוססים על מאבק כוחות. במקרה זה, השליטה במבנים החברתיים לא נובעת מהצורך באיזון הכוחות השונים, אלא בשילובם למען קידום הכלל.
דמוקרטיה הופכת את הסמכות להחלטה בהסכמה, שכן הפרטים תופסים את מערכת היחסים ביניהם כמערכת שוויונית.
הבעייתיות העיקרית בדמוקרטיה היא בכך שהיא דורשת תפיסה לא-כוחנית, אך בעיניים כוחניות עשויה להתפס כסמכות לכל דבר. בעייתיות נוספת היא שהדמוקרטיה יוצרת, בדומה לליברליזם, מנגנון ארגוני רחב לקיום החלטותיה, אשר עשוי להביא לצבירת סמכות בתוכו, ולקיום קודים סמכותיים.
ראו גם

מונחים בסוציולוגיה
לקריאה נוספת

חיים קרייסל, בועז הוס, אורי ארליך (עורכים), סמכות רוחנית: מאבקים על כוח תרבותי בהגות היהודית, [ספר + הקלטת שמע], באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תש"ע, 2009
עומר, ח', "הסמכות החדשה", מושב בן שמן, מודן הוצאה לאור, 2008
הערות שוליים

↑  Robert Paul Wolf, The Conflict Between Authority and Autonomy
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בפסיקת בתי המשפט בישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט–1988), כרך ראשון עמ' 200–201: האצלת סמכותו של תפקיד ניהולי ברשות מוניציפלית. אתר דעת
↑  עומר, חיים, "הסמכות החדשה", מודן הוצאה לאור, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295742405171  BNE: XX4576318  BnF: cb119340651 (data)  GND: 4003990-0  LCCN: sh85009789  LNB: 000075298  NDL: 00565509  NKC: ph118710
פרויקט הגנום האישי

פרויקט הגנום האישי (באנגלית: Personal Genome Project, בראשי תיבות: PGP) הוא מחקר עוקבה ארוך-טווח, אשר שם לו למטרה לרצף ולפרסם את רצף הגנום השלם של 100,000 מתנדבים לצד הרשומה הרפואית המלאה שלהם. חזון הפרויקט, שהחל בשנת 2005, הוא לאפשר התקדמות במחקר הגנומיקה האישית ופיתוח הרפואה המותאמת אישית.
הפרויקט החל ביוזמתו של ג'ורג' מ. צ'רץ' מאוניברסיטת הרווארד.
לפי שעה מתקבלים לפרויקט מתנדבים שהם אזרחי ארצות הברית בלבד ובעלי אפשרות לשלוח דגימות רקמה או DNA ברחבי ארצות הברית.
הפרויקט יפרסם את הגנוטיפ - רצף הגנום המלא - של כל אחד מהמתנדבים, לצד מידע רב אודות פנוטיפ כגון: מידע רפואי, מדידות שונות (מידות גוף, למשל), 
הדמיות MRI ועוד. המידע שייאסף יהיה נגיש לכל באמצעות רשת האינטרנט, ויוגדר כנחלת הכלל. מידע שכזה יוכל לאפשר לחוקרים לבחון היפותזות שונות על הקשר בין פנוטיפ מסוים לגנוטיפ ולתנאים הסביבתיים.
חלק מרכזי בפרויקט יהיה בחינת הסיכונים השונים אליהם נחשפים המתנדבים בעת השתתפות במיזם מסוג זה, כגון הפליה על ידי חברות ביטוח או מעסיקים במקרים בהם הרצף הגנטי של המתנדב מצביע על סיכוי מוגבר לחלות במחלה מסוימת.
ועדת האתיקה של בית הספר לרפואה של הרווארד ביקשה כי סבב המתנדבים הראשון למיזם יכלול את ג'ורג' צ'רץ' עצמו וכן יכלול בעלי עניין נוספים לעניין הגנומיקה האישית מתחומי המדע, הרפואה והחברה, וזאת משום שהם בעלי מעמד והשכלה מספקים על מנת לתת את הסכמתם מדעת להשתתפות בפרויקט. כעת, ומשהסבב הראשון, שמנה עשרה מתנדבים, תם, מקווים שמספר רב של מתנדבים מכל גוני האוכלוסייה ייקחו חלק בפרויקט.
בטווח הארוך הציבו יוזמי הפרויקט כיעד את הפיכת רצף הגנום האישי זמין לכל אחד ואחד באוכלוסייה. זהו יעד שהופך אפשרי יותר ויותר, בפרט לאור כניסתן לשימוש של שיטות ריצוף DNA מהדור החדש (next-generation sequencing), ולאור ההוזלה המתמשכת במחירי הריצוף. התקווה היא שידיעת הגנוטיפ של כל אדם תאפשר התאמת טיפולים במסגרת רפואה מותאמת אישית.
על המעוניינים להתנדב לפרויקט לעבור סדרה קצרה של מבחנים מקוונים על-מנת לאשר כי הם כשירים לספק הסכמה מדעת. נכון לנובמבר 2017 מעל 10,000 מתנדבים נרתמו למיזם, והמידע אודותיהם זמין באתר האינטרנט של הפרויקט.
ראו גם

ריצוף DNA
גנומיקה
גנום
הערות שוליים

↑  G M Church, The Personal Genome Project, Molecular Systems Biology 1, 2005-01 doi: 10.1038/msb4100040
↑  Duncan, David Ewing (2010-06-07). "On a Mission to Sequence the Genomes of 100,000 People". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-05-17.
פורשה 904

פורשה 904
פורשה 904 היא מכונית ספורט מסוג גראן טוריסמו בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1964-1965.
בדומה לפורשה 901 אשר שמה שונה לפורשה 911 לאחר בעיות זכויות יוצרים על סימון רכב בשלושה מספרים עם המספר 0 באמצע, שונה שמה של הפורשה 904 ונקבע באופן רשמי לפורשה קאררה GTS, אך עם זאת נשארה מוכרת תחת השם פורשה 904‏.
היסטוריה

הפורשה 904 עוצבה על ידי פרדיננד אלכסנדר פורשה, בנו של פרדיננד פורשה, והוצגה בסוף שנת 1963 כמחליפה למכונית הפורשה 718, מכונית המרוצים העיקרית של החברה בשנים ההן, אשר בין היתר השתתפה במרוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 1957, ובעונת הפורמולה 1 בשנת 1961.
הפורשה 904 יועדה על ידי פורשה להתחרות במרוץ מכוניות בקטגוריית ה-GT של ה-FIA, ויוצרה בגרסת כביש חוקית על מנת לקבל אישור להתחרות, מאחר שארגון ה-FIA דרש מכל יצרן מכוניות המבקש לשתף דגם מסוים במרוץ, לייצר 100 יחידות תקניות וחוקיות לכביש אשר יימכרו ללקוחות. גרסת הכביש החוקית הוצגה בשנת 1964. בסה"כ יוצרו על ידי חברת פורשה 120 יחידות מהפורשה 904.
נתונים

תצורת המנוע המרכזי של מכונית הפורשה 904 נלקחה מהפורשה 718. מנוע הרכב היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים מקורר אוויר, בנפח 2.0 ליטרים אשר הספקו 180 כ"ס ב-7800 סל"ד. מנוע זה תואר בזמנו כ"מנוע ה-4 צילינדרים המורכב ביותר". המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6 שניות והגיעה למהירות מרבית של 260 קמ"ש. תיבת ההילוכים של הרכב הייתה תיבת 5 הילוכים ידנית, דיפרנציאל נעול.
מרכב הפורשה 904 היה עשוי פיברגלס, אשר נעשה על ידי ריסוס פיברגלס קצוץ לתוך תבנית, ונבנה על שלדת המכונית העשויה פלדה, על מנת ליצור קשיחות נוספת. כל זה עזר למכונית להשיג מקדם גרר נמוך של 0.34. משקל המכונית עמד על 650 ק"ג. בדומה לרוב מכוניות המירוץ הגרמניות של התקופה רוב מכוניות ה-904 נצבעו בצבע כסף.
904-6/904-8

בנוסף לגרסת הבסיס של מנוע ה-4 צילינדרים, ייצרה פורשה גרסאות חזקות יותר ל-904, גרסת 904-6 בעלת מנוע 6 צילינדרים של הפורשה 911, מנוע זה היה בנפח 2.0 ליטרים ובעל הספק של 207 כ"ס. גרסה נוספת היא הפורשה 904-8 בעלת מנוע 8 צילינדרים שנלקח ממכונית הפורשה 804 - מכונית הפורמולה 1 של החברה לשנת 1962. הספק המכונית היה 225 כ"ס.
מרוצים

הפורשה 904 ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירות המרוצים במירוץ הטארגה פלוריו בשנת 1964 - מרוץ סיבולת יוקרתי אשר היה נהוג להתקיים בסיציליה איטליה, וזכתה בו במקומות 1-2. באותה שנה גם ידעה הפורשה 904 הצלחה פנטסטית כאשר חמש מכוניות הפורשה 904 אשר השתתפו בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן זכו במירוץ מושלם כאשר השיגו את המקומות 1-5, ובנוסף כל חמש המכוניות דורגו ב-12 המקומות הראשונים בניקוד הכללי של המירוץ, אשר כלל קטגוריות בכירות יותר ומכוניות חזקות הרבה יותר. כמו כן ידעה הפורשה 904 הצלחות נוספות בזירות המרוצים השונות בהן ניצחון במירוץ 12 השעות של סברינג בשנת 1965, מקום ראשון במירוץ 24 השעות של ספא לשנת 1965, מקום ראשון בקטגוריה בה התמודדה במרוץ 24 השעות של דייטונה לשנת 1966 בנוסף למקום השביעי בדירוג הכללי אשר כלל קטגוריות בכירות יותר ומכוניות חזקות יותר. בנוסף זכתה הפורשה 904 במרוצי ראלי רבים בהם ניצחון קטגוריה בראלי מונטה קארלו, ניצחון בראלי טוליפ, ראלי מינכן-וינה-בודפשט, ראלי ז'נבה וראלי אלפים. בנוסף למירוץ 1000 הקילומטרים של מונזה, 1000 הק"מ של ספא, מרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, דייטונה קונטיננטל, לה מאן ובמרוצים נוספים.
מוניטין

כיום מכוניות הפורשה 904 נחשבות לבין המכוניות המוערכות והאקסקלוסיביות ביותר של חברת פורשה. בינואר 2011 נמכרה בבית מכירות פומביות באריזונה ארצות הברית, מכונית פורשה 904 במחיר של למעלה ממיליון דולרים. רוב מכוניות ה-904 מוחזקות כיום בידי אספנים.
הערות שוליים

↑  http://www.porsche.com/eastern-europe/ru/_moldova_/motorsportandevents/motorsport/philosophy/history/racingcars/1964-904carreragtscoupe/
↑  http://www.topgear.com/uk/car-news/rohrl-904-2011-03-15
↑  Porsche 904 Carrera GTS
↑  1964 Porsche 904 (904-6, 904/6, GTS) | Conceptcarz.com
↑  Error - Slot Car Monsters
↑  1963 - 1964 Porsche 904 GTS - Images, Specifications and Information
↑  1964 Porsche 904 Carrera | Race | Profiles
פורשה 904 במהלך מרוץ נורבורגרינג 1981
פורשה 904 אפורה
פרויקט הגשר בין מצרים לערב הסעודית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מיזם, causeway, גשר 
 מדינה:  מצרים 
 קואורדינטות:  28°06′N 34°30′E﻿ / ﻿28.1°N 34.5°E﻿ / 28.1; 34.5
 he
 
מיצר טיראן, אתר הפרויקט המוצע.
כביש סעודיה-מצרים הוא הצעה לחיבור בין מצרים וסעודיה באמצעות כביש סלול וגשר.הנשיא המצרי הציע לקרוא למבנה שבתכנון "גשר המלך סלמאן בן עבדולעזיז".
ערב הסעודית צפויה לממן את הפרויקט, שעלותו מוערכת בכ-4 מיליארד דולר. הכביש יקשר בין תבוכ וניאום לשארם א-שייח' שבחצי האי סיני ויעבור דרך האי טיראן בכניסה למפרץ אילת. על ביצוע הפרויקט יופקדו חברת בן לאדן הסעודית והחברה הממשלתית המצרית Arab Contractors.
מיזמי הבנייה המוצעים נועדו לאפשר קשרים הדוקים יותר בין שתי המדינות וליצור מקומות עבודה בשתיהן, כחלק מתוכנית גדולה יותר של ממשלת מצרים לאכלוס מחדש של סיני. הכביש ישמש גם מסלול חלופי לעולי החאג' למכה, וצפוי לשרת מיליון נוסעים ועולי רגל מדי שנה.
במהלך תכנון הפרויקט עלו חששות לגבי ההשפעות הסביבתיות שלו. הגידול בתנועה והפיתוח הנוסף עלולים לגרום לירידה נוספת באוכלוסיית תחש המשכן - יונקים ימיים ייחודיים לים האדום, וכן לפגיעה בשוניות האלמוגים ובדיג. בנוסף, התוכניות יצטרכו לעמוד בתנאי סעיף 5 להסכמי קמפ דייוויד בין ישראל למצרים הקובע את הזכות לחופש תנועה דרך מצרי טיראן.
היסטוריה

ב-2005 השעתה ממשלת מצרים את הפרויקט בעקבות החששות הביטחוניים שהעלתה ישראל. בממשלתו של מוחמד מורסי ניסו לסיים את התוכניות לפרויקט בשנים 2012 ו-2013, לפני נפילת המשטר.
באפריל 2016, בביקור נדיר במצרים, הצהירו מלך ערב הסעודית סלמאן ונשיא מצרים אל-סיסי על הסכם לבניית גשר בין שתי המדינות. ההודעה באה בעקבות חתימת מצרים וסעודיה על הסכם על תיחום הגבול הימי והעברת האיים טיראן וסנפיר לתחומי המים הטריטוריאליים הסעודיים. ישראל הודיעה כי אינה מתנגדת להעברת האיים.
הערות שוליים

↑  Conrad Egbert (1 במרץ 2008). "Tenders for $4bn Saudi-Egypt causeway this year". Arabian Business. נבדק ב-31 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saudi Arabia, Egypt agree to build bridge over Red Sea". Al Jazeera. 9 באפריל 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Saudi Binladin Group ready to fund proposed Egypt-Saudi bridge". Ahram Online. 21 בינואר 2013. נבדק ב-6 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Egypt-Saudi bridge: Is the government sacrificing natural resources for short-term gains?, Egypt Independent, ‏2013-02-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Israel hints at war with Egypt over bridge to Saudi Arabia". Middle East Monitor. 11 בינואר 2011. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Volkhard Windfuhr (18 ביולי 2011). "Crossing the Red Sea: Egypt Approves Massive Bridge to Saudi Arabia". Spiegel Online. נבדק ב-6 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Saudi-Egypt causeway to go ahead - minister Arabian Business. 30 August 2012.
↑  $ 3 billion Saudi-Egypt causeway project on track Arab News. 30 August 2012. Retrieved 26 August 2014.
↑  "Saudi Arabia and Egypt announce Red Sea bridge". BBC News. 8 באפריל 2016. נבדק ב-2016-04-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Red Sea Tiran and Sanafir islands fall within Saudi regional waters: Egypt's cabinet - Politics - Egypt - Ahram Online". english.ahram.org.eg. נבדק ב-2016-04-10.
↑  "Israel gives blessing to Egypt's return of Red Sea islands to Saudi Arabia". Reuters UK (באנגלית בריטית). 12 באפריל 2016. נבדק ב-2016-04-12. {{cite news}}:  (עזרה)
צ'ארלי דוב קטן

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 יוצרים:  דניאל פיקרינג
 שחקנים:  ג'יימס קורדן 
 מדבבים:  מארק וולארד
 מדבבים בעברית:  יהונתן מגון
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  52 
 הפקה
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  2011–2015
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צ'ארלי דוב קטן (באנגלית: Little Charley Bear) היא סדרת טלוויזיה בריטית לילדים בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי דניאל פיקרינג בקריינות ג'יימס קורדן. פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-CBeebies בשנת 2011. בישראל היא שודרה באותה שנה בערוץ לולי בדיבוב עברי, בו שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי אלי לולאי.
עלילה

צ'ארלי הוא דוב צעצוע אפור שאוהב לדמיין, בכל פרק הוא וחבריו יוצאים להרתפקאות במקומות שיש עליהם סגנונות של תוכניות טלוויזיה כגוןː המערב הפרוע, הממלכה, הקוטב הצפוני והג'ונגל ולומדים על דברים רבים.
דמויות

כל הדמויות בתוכנית הם בובות וצעצועים עם טכניקת הנפשה ממוחשבת.
צ'ארלי (Charley)ː בובת דוב אפור, הדמות המרכזית בסדרה, אוהב לדמיין.
קרלי (Frozo)ː צעצוע אמבטיה פינגווין שחור, מופיע בפרקים הקשורים לחורף, קרח ושלג.
בלרינה (Bellarina)ː בובת בלרינה ורודה, אוהבת לרקוד.
ארנבון (Nibblit)ː בובת ארנב כחול, אוהב לקפוץ.
בובי (Midge)ː בובת דוב אפור, דומה בצורתו החיצונית לצ'ארלי רק יותר קטן.
נצנץ (Rivet)ː צעצוע עשוי מתכת רובוט אפור.
קרמל (Caramel)ː מיניאטורת פרה לבנה, זוהי הדמות היחידה העומדת על ארבע רגליים.
דיבוב

הדיבוב העברי הופק על ידי ענבר שטגר עזרא ובוים על ידי אורלי קטן.
הערהː אין לדמויות מדבבים, וקולם הוא אותו הקול מהדיבוב האנגלי. המספר הוא הדמות המדובבת היחידה.
| שם הדמות | מדבב\ת באנגלית | מדבב\ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| מספר | מארק וולארד | יהונתן מגון |
פריטה לסירוגין

פריטה לסירוגין (באנגלית: Alternate picking) היא השיטה המקובלת והנפוצה ביותר כיום לשימוש במפרט - פריטה למטה ולמעלה לסירוגין על פי הפעמות בתיבה. שיטה המאפשרת להגיע למהירויות נגינה גבוהות. השיטה נמצאת בשימוש נגני העוד והמנדולינה כבר מעל לאלף שנה. עם התפתחות טכניקת הנגינה בגיטרה חשמלית, גם נגני כלי זה אימצו את השיטה. שיטה זו מאפשרת נגינה מהירה בהרבה מאשר פריטה באותו הכיוון כל הזמן.
פריטה בסגנון הזה היא טכניקה שאותה צריך לפתח עם הזמן. כדי לפתח טכניקה זו ועל-מנת להגיע ליכולות גבוהות, צריך להתאמן על תרגילי נגינה כגון: עליית וירידת סולמות, פירוקי סולמות או נגינה כרומטית (שעל פי נגנים רבים נחשבת לדרך הכי טובה לשיפור הקוארדינציה בין היד הפורטת ליד המאצבעת).
מאז שנות ה-60, כאשר השימוש בפריטה לסירוגין החלה להיות נפוצה ושימושית יותר, בעיקר ברוק ולאחר מכן גם במטאל - החלו נגנים ומדריכי/מורי נגינה רבים, לפרסם קובצי תרגילים לשיפור הטכניקה הזו וטכניקות נגינה אחרות. כיום גם אפשר למצוא סרטי וידאו וDVD בהם גיטריסטים של להקות ידועות מסבירים בעזרת נגינה פרקטית איך לנגן את מה שמופיע בקובץ התרגילים המצורף לסרט ההדרכה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'ארלס ג'ונס

| --- | --- |
 לידה:  3 באפריל 1957 (בן 67) מקגיהי, ארקנסו, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מספר:  13, 23, 27
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אולבני
 דראפט:  בחירה מספר 165, 1979 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
  1984 1984 1984–1985 1985–1993 1994 1995–1998:  רשימה חלקית: פילדלפיה 76' שיקגו בולס טמפה ביי ת'רילרס וושינגטון בולטס דטרויט פיסטונס יוסטון רוקטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת ה-NBA‏ (1995)
צ'ארלס ג'ונס (באנגלית: Charles Jones; נולד ב-3 באפריל 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–1998. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו בליגה הם 2.5 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק. ניצב במקום השני בתולדות קבוצת וושינגטון ויזארדס בסך חסימות בקריירה, עם 1,051 חסימות.
שלושה מאֶחָיו שיחקו אף הם כדורסל מקצועי: ויל ג'ונס שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1969–1978, קולדוול ג'ונס שיחק ב-ABA וב-NBA בין השנים 1973–1990, ומייג'ור ג'ונס שיחק ב-NBA בין השנים 1979–1985.
קריירת משחק

ג'ונס נולד בעיר מקגיהי שבארקנסו, ובין השנים 1975–1979 למד באוניברסיטת המדינה של אולבני. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 12.5 נקודות ו-12.9 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1979 נבחר ג'ונס בבחירה ה-165 על ידי פיניקס סאנס, אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. ב-5 השנים הבאות שיחק עבור קבוצות שונות מאיטליה, מצרפת ומליגת ה-CBA האמריקאית. בשנת 1984 שיחק לראשונה בליגת ה-NBA, במסגרת חוזים קצרי מועד בפילדלפיה 76' ובשיקגו בולס.
בפברואר 1985 חתם על חוזה בקבוצת וושינגטון בולטס, במדיה ביסס את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע. ב-8 וחצי עונותיו בקבוצה פתח ב-408 מתוך 595 המשחקים בהם שותף, הודות לתרומתו ההגנתית, ועל אף שקלע 2.8 נקודות בממוצע למשחק בלבד. ב-4 העונות הראשונות הודח עם וושינגטון מפלייאוף ה-NBA בסיבוב הראשון, וב-5 העונות העוקבות כלל לא העפילה הקבוצה לפלייאוף. במשחק מול אורלנדו מג'יק ב-3 במרץ 1990, השיג ג'ונס שיא קריירה של 10 חסימות.
בעונת 1993/1994 עבר לשחק בדטרויט פיסטונס, וב-4 העונות הבאות שיחק עבור יוסטון רוקטס. לאורך פלייאוף 1995 שותף ב-19 מתוך 22 משחקי קבוצתו, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה. בסיום עונת 1997/1998 עזב ג'ונס את הרוקטס ופרש ממשחק, בגיל 41. באותה העת היה השחקן החמישי הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות הקריירה של ג'ונס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ג'ונס, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין וושינגטון לאורלנדו, באתר basketball-reference.com
↑  אחרי נאט היקי, רוברט פאריש, כרים עבדול-ג'באר ובוב קוזי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 3753149198331274940006   WorldCat (עם VIAF): 3753149198331274940006
צ'ארלס ברנדון, דוכס סאפוק הראשון

צ'ארלס ברנדון, דוכס סאפוק הראשון (1484 - 22 באוגוסט 1545) היה אציל ומצביא אנגלי, אביר מסדר הבירית, וחביבו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. מעמדו של ברנדון נסק בפרק זמן קצר מאוד: ב-1514 מינה אותו המלך לדוכס סאפוק; ב-1515 נישא ללא היתר לאחות המלך מרי טיודור, אלמנת לואי השנים עשר מלך צרפת. אחת מבנותיו היא פרנסס ברנדון, אמה של "מלכת תשעת הימים", ליידי ג'יין גריי.
שלוש פעמים עמד ברנדון בראש צבא אנגלי שנשלח לצרפת: ב-1513, ב-1523 וב-1544. בשנים 1530-1545 שימש כלורד נשיא המועצה של המועצה המלכותית.
פיג'ו 5CV

| --- | --- |

Peugeot 5CV דגם "172 BC"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1924–1929
 יחידות שיוצרו:  48,265
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו קוואדרילט
 מודל אחריו:  פיג'ו סוג 190
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,980-3,700 מ"מ
 רוחב:  1,195-1,260 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,268 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 667 סמ"ק המפיק 9.5 כ"ס (מנוע "פיג'ו" מסוג "Peugeot NE" (איט')  4 צילינדרים, 695 סמ"ק המפיק 14 כ"ס (מנוע "פיג'ו "מסוג "NE5")  4 צילינדרים, 720 סמ"ק המפיק 11 כ"ס (מנוע "פיג'ו "מסוג "NE4")  4 צילינדרים, 950 סמ"ק (מנוע "פיג'ו "מסוג "RE")
 הילוכים:  תמסורת ידנית 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  55-60 קמ"ש
פיג'ו 5CV (בצרפתית: Peugeot 5CV) היא מכונית קטנה, 2 דלתות, אשר יוצרה במספר תצורות: סופרמיני, רודסטר וקבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו, אשר יוצרה בין השנים 1924–1929.
יוצרו 48,285 יחידות.
דגמים

"172 BC" - יוצרו 7,084 יחידות, בין השנים 1924–1925.
"172 R" - יוצרו 27,119 יחידות, בין השנים 1926–1928.
"172 M" - יוצרו 11,970 יחידות, בשנת 1928.
"172 S" - יוצרו 2,112 יחידות, בשנת 1929.
תמונות

"פיג'ו 5CV"
"פיג'ו 5CV" דגם "172 R"
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 190
פיג'ו 604

| --- | --- |

פיג'ו 604, שנת 1977
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1975–1985
 הרכבה:  צרפת צרפת  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית (חברת קיה)
 מודל קודם:  פיג'ו 601, AMC מטאדור, AMC Ambassador 
 מודל אחריו:  פיג'ו 605
 חברת אם:  Peugeot
 סיווג:  מכונית מנהלים
 מרכב:  4 דלתות, סדאן
 אורך:  4,720 מ"מ
 רוחב:  1,770 מ"מ
 גובה:  1,435 מ"מ
 משקל:  1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6V צילינדרים 2,664 סמ"ק, המפיק 106 כ"ס, (מספטמבר 1975 - מנוע הזרקת דלק), 2,849 סמ"ק, המפתח 114 כ"ס, (משנת 1979) - מנוע דיזל מגדש טורבו 2,304 סמ"ק המפיק 80 כ"ס, משנת 1978, מנוע דיזל מגדש טורבו 2,498 סמ"ק המפיק 95 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש לגרסת מנוע דיזל מגדש טורבו 2,498 סמ"ק
 צריכת דלק:  8.7 ליטר ל-100 ק"מ לגרסת טורבו דיזל
 קשר:  פיג'ו 504
 
פיג'ו 604, שנת 1979
פיג'ו 604 (צרפתית: Peugeot 604) היא מכונית מנהלים, המוגדרת כמכונית סלון, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת פיג'ו הצרפתית בשנים 1975–1985. הפיג'ו 604 הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה במרץ 1975. סך הכול יוצרו 153,252 יחידות.
היסטוריה

הדגם היה מבוסס על דגם "פיג'ו 504". בשנת 1976 נמכרו מעל 36,000 יחידות, אך בעקבות משבר האנרגיה העולמי בשנת 1981 נמכרו כ-7,000 יחידות בלבד.
מחיר הדגם בהשקה היה 10,990 דולר אמריקאי, ובבריטניה 4,785 לירות שטרלינג.
חברת פיג'ו פיתחה את מנוע ה-6V צילינדרים בשותפות עם חברת וולוו השוודית, ועם חברת רנו הצרפתית. בנוסף לפיג'ו 604, מנוע ה-2,664 סמ"ק הותקן בדגם ה-וולוו 264 ובדגם הרנו 30.
פיג'ו 604 הייתה מכונית היוקרה הראשונה של חברת פיג'ו, יותר מארבעים שנה לאחר ייצור מכונית היוקרה 6 צילינדר, פיג'ו 601.
חברת קיה, הדרום קוריאנית הרכיבה 381 יחידות (בין השנים 1979–1981).
הדגם יוצא ל- ארצות הברית בין השנים 1979–1984. משנת 1980 יוצא דגם הדיזל טורבו. בשנת 1984 נמכרו בארצות הברית 304 יחידות.
תא המטען של הפיג'ו 604 היה גדול יחסית, נפח של 498 ליטר.
ההילוכים של ה- "פיג'ו 604" ניתנו לדגם רכב השטח של חברת פיג'ו הקרוי פיג'ו P4 אשר היה בשרות הצבא הצרפתי.
תצורות

4 דלתות - סדאן
4 דלתות - לימוזינה ארוכה + 2 מושבים נוספים (1978–1984), יוצרו 124 יחידות
תמונות

פיג'ו 604, שנת 1976
פיג'ו 604, דגם Ti שנת 1979
פיג'ו 604, שנת 1978
פיג'ו 604
פיג'ו 604 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
פיג'ו 604 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
פיג'ו 604 דגם Ti
פיג'ו 604 דגם GTI, שנת 1984
פיג'ו 604
פיג'ו 604
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו 504
פיג'ו 601
פיג'ו 605
פיג'ו 607
פיג'ו P4
רנו 30
צ'ארלס ג'יימס פוקס

צ'ארלס ג'יימס פוקס מאת ריצ'רד ווסטמאקוט בכיכר בלומסברי בלונדון
צ'ארלס ג'יימס פוקס (אנגלית: Charles James Fox;‏ 24 בינואר 1749 – 13 בספטמבר 1806) היה פוליטיקאי בריטי בולט בחלק השני של המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19. לאורך קריירה ארוכה כחבר הפרלמנט הבריטי נודע כנואם מזהיר, והיה המנהיג המרכזי במחנה הוויגי, האגף הליברלי של הפוליטיקה הבריטית בתקופתו.