stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פין (בעלי חיים)

פין של פיל אסייתי
פין הוא איבר המין הזכרי אשר משמש לצורך הזדווגות, ובקרב יונקים משמש גם לצורך השתנה. איברים אלה מופיעים אצל בעלי חיים רבים, הן אצל בעלי חוליות והן אצל חסרי חוליות, אך לא בכל המינים של בעלי החיים יש לזכרים פין, ובאותם מינים שבהם יש לזכרים פין הוא לא יהיה בהכרח איבר הומולוגי.
ברוב המינים של בעלי החיים, בהם יש איבר שניתן לתאר אותו באופן סביר כפין, אין לו תפקיד מרכזי מלבד הזדווגות והעברת הזרע אל הנקבה, אך אצל יונקים עם שליה הפין נושא את החלק הדיסטלי של השופכה, אשר משחררת את השתן במהלך ההשתנה ואת הזרע במהלך הזדווגות. אצל רבים מהיונקים בעלי השליה, הפין מכיל עצם שמסייעת לנוקשות הפין.
אצל בני אדם

הפין האנושי מורכב משלוש עמודות של רקמות: שתיים מהן בגוף האיבר ואחת בראשו. כאשר מתעורר אצל הגבר גירוי מיני כלשהו, דם ממלא את הרקמות הספוגיות ומקשה אותן - מצב כזה נקרא זקפה. גודל (אורך והיקף) הפין משתנה מגבר לגבר, אבל כל עוד הוא בתחומי הנורמה, אין הגודל משפיע בהכרח על התפקוד.
אצל יתר בעלי החיים

כמו בכל איבר אחר בגוף, אורכו והיקפו של הפין יכולים להשתנות במידה רבה בקרב חיות שונות מאותו המין. אצל בעלי חיים רבים, בעיקר יונקים, גודלו של פין במצבו הרפוי קטן הרבה יותר מגודלו במצב זקוף.
ראו גם

פין (אדם)
עצם הפין
פין של ברכייה
איברי מין זכריים של לווייתנים מסוג מינקי
פרשת הפנסיות במפעל הפיס

באמצע שנות ה-90 התפרסמו באמצעי התקשורת בישראל תנאי הפרישה שניתנו לאחדים מבכירי מפעל הפיס שפרשו ממנו, ונמתחה עליהם ביקורת.
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 1994 נבדקו תנאי הפרישה של יושב ראש דירקטוריון מפעל הפיס, גדעון גדות. בעקבות הדו"ח פנה ב-1996 היועץ המשפטי לממשלה, מיכאל בן יאיר, אל מפעל הפיס בבקשה לבחון מחדש את תנאי הפרישה של הבכירים.
בתחילה ניסה מפעל הפיס, בראשותו של יושב ראש הדירקטוריון החדש, אברהם כ"ץ-עוז, לדחות את טענות התקשורת, ולהותיר את תנאי הפרישה על כנם. אולם, בגבור הלחץ התקשורתי, נאלץ מפעל הפיס לשנות את עמדותיו. כץ עוז מינה בספטמבר 1997 ועדה בראשות עורך הדין אמנון זכרוני לבדיקת תנאי הפרישה. לאחר כחצי שנה של דיונים המליצה הוועדה על הקטנת תנאי הפרישה באופן משמעותי. בנוסף, בשנת 1997 הקים מפעל הפיס מועצה ציבורית, בראשות נשיא בית המשפט העליון בדימוס מאיר שמגר, שתפקידה לייעץ בנושאי מדיניות ארוכת טווח ואתיקה מקצועית. המועצה דנה אף היא בנושא והמליצה לדירקטוריון מפעל הפיס להגיש תביעה כנגד הפורשים בבית הדין לעבודה.
התביעה בבית הדין האזורי לעבודה

במרץ 1998 הגיש מפעל הפיס תביעה לבית הדין האזורי לעבודה, ובה התבקש בית הדין לבטל, רטרואקטיבית מיום הפרישה, חלק מתנאי הפרישה של שלושה מבכירי מפעל הפיס לשעבר. התביעה הוגשה נגד יושב ראש דירקטוריון מפעל הפיס לשעבר, גדעון גדות, המנכ"ל לשעבר אליצור גורן, וסמנכ"לית השיווק לשעבר רחל גואטה, שפרשו בשנים 1994–1996. המשפט (עב 300851/98) התנהל במשך כ-5 וחצי שנים בפני השופטת ורדה וירט-ליבנה.
טענת מפעל הפיס הייתה, בעיקרה, כי תנאי הפרישה חורגים מהמקובל במגזר הציבורי ונוגדים את תקנת הציבור. כלומר, נוגדים נורמות בסיסיות של התנהגות בחברה הישראלית. לפי טענה זו, מפעל הפיס הוא גוף דו-מהותי (כלומר, נמצא בין התחום הציבורי והתחום הפרטי), ולכן יש להשוות את תנאי הנתבעים למגזר הציבורי. הטענות גובו בחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה.
טענות הנתבעים היו כי מפעל הפיס הוא חברה פרטית, הרשאית לקבוע את שכר בכיריה. לטענתם, כל החוזים אושרו כדין, על פי דיני החברות, והתנאים בחוזים אלו אינם חורגים מהמקובל עבור בכירים במשק, כגון מנכ"לי בנקים. לכן, לטענתם, אין עילה להתערב בחוזה חתום, ובמיוחד כאשר הנתבעים נסמכים על כספי הפרישה.
התביעה בבית הדין האזורי לעבודה > התייחסות בית הדין לטענות הצדדים

לגבי טענת הנתבעים שמפעל הפיס הוא גוף פרטי: אמנם מפעל הפיס הוקם כחברה פרטית, אולם הוא שונה במטרותיו ובמבנהו מחברה פרטית. למשל, אין למפעל הפיס בעלי מניות שהחברה מנסה להשיג עבורם רווחים. מכיוון שמפעל הפיס הוא כמעט מונופול בתחום ההימורים, ופעילותו ציבורית וללא כוונות רווח, קבע בית הדין כי מפעל הפיס הוא גוף דו-מהותי. לפיכך, חלים על מפעל הפיס כללי המשפט הציבורי.
לגבי טענת הנתבעים שהחוזים אושרו כדין בדירקטוריון מפעל הפיס:
רוב חברי הדירקטוריון במפעל הפיס הם בכירים בשלטון המקומי והאזורי. יושב ראש הדירקטוריון הוא מינוי חיצוני הממונה על חלוקת כספי מפעל הפיס לרשויות המקומיות. מכאן ישנה תלות מובנית של חברי הדירקטוריון ביושב ראש הדירקטוריון.
תנאי השכר של הנתבעים לוקטו במשך שנים בסעיפים נפרדים (האחוזים הנצברים לפנסיה, פיצויי פרישה, תוספות לשכר החודשי). הדירקטורים למעשה לא הבינו את עלויות השכר הכולל, ואישרו בכל פעם הטבה ספציפית מבלי להבין את התמונה הכללית.
לגבי טענת הנתבעים שאין להתערב בחוזה חתום, קבע בית הדין שקיום החוזים יפגע בתקנת הצבור יותר מהפגיעה הצפויה מהפרת החוזים.
בית הדין ראה חוסר תום לב בעמדותיו המתחלפות של מפעל הפיס. למשל, בתביעה מתואר מפעל הפיס כגוף דו-מהותי, אף על פי שבהליכים משפטיים אחרים מפעל הפיס טען כי הוא גוף פרטי (למשל, בתיק עת"מ ת"א 1390/02, בו טען מפעל הפיס שאין להשוותו לגופים ציבוריים בנושא תחולת חוק חופש המידע). בפרט, סבר בית הדין שאלמלא החשיפה הציבורית לא הייתה מוגשת תביעה. מאידך, מהיות הכספים הנתבעים כספי ציבור, חוסר תום הלב לא הטה את הכף לטובת הנתבעים.
בסופו של דבר, בית הדין סבר שיש להשוות את תנאי שכר הנתבעים לאלה של מנכ"לי חברות ממשלתיות ולא לאלה של מנהלים במגזר הפרטי.
התביעה בבית הדין האזורי לעבודה > פסק הדין בבית הדין האזורי לעבודה

פסק דינו של בית הדין האזורי לעבודה ניתן באוקטובר 2003.
תנאי השכר והפרישה של הנתבעים לא נקבעו מתוך הכרה בתרומתם למפעל הפיס, אלא היו פרי מערכת היחסים המיוחדת בין הבכירים העומדים בראש הארגון ובין הדירקטורים. נקודות התורפה במערכת יחסים בעייתית זו נוצלו לקידומם האישי של הנתבעים ותוצאת תהליך "הליקוט" הייתה תנאי הפרישה שנקבעו לנתבעים, המבוססים בין השאר על תנאי שכר נדיבים.
אליצור גורן: בית הדין קבע לגורן פנסיה של 27,690 ש"ח (שהם 70% ממשכורת קובעת של 39,557 ש"ח) במקום 46,184 ש"ח (שהם 70% מתוך משכורת קובעת של 49,687 ש"ח, בתוספת הצמדה). גורן פרש בגיל 65, ובתקופה בה טרם התעוררו התהיות לגבי תנאי השכר והפרישה. לכן, בית הדין דרש את השבת הכספים רק מתאריך הגשת התביעה ב-1998 ולא מיום פרישתו של גורן ב-1994. בנוסף, ביטל בית הדין את זכותו של גורן לפיצויי הפיטורים שקיבל, בסכום של 973,037 ש"ח, והורה לו להשיבם.
גדעון גדות: גדות כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד במשך שמונה שנים מתוך חמש עשרה שנות כהונתו כיושב ראש הדירקטוריון. בית הדין ביטל את רוב האחוזים שנצברו לפנסיה בתקופה זו, בהסתמכו על הוראות חוק שכר חברי הכנסת. בנוסף, התיר לו בית הדין צבירה של 4% לשנה ולא 6%. בסך הכל קבע לו בית הדין פנסיה של 12,098 ש"ח (שהם 35% ממשכורת קובעת של 34,567 ש"ח) במקום 40,364 ש"ח (שהם 70% מתוך משכורת קובעת של 57,663 ש"ח). את ההפרשים היה עליו להשיב רטרואקטיבית ממועד פרישתו. בנוסף, ביטל בית הדין את זכותו של גדות לפיצויי הפיטורים שקיבל, בסך 874,517 ש"ח, והורה לו להשיבם.
רחל גואטה: בית הדין קבע לגואטה משכורת קובעת לפנסיה של 24,691 ש"ח (במקום 41,188 ש"ח). לדברי בית הדין, מתן פנסיה לעובד שהתפטר לפני גיל ארבעים אינו סביר. לכן, חייב ביהמ"ש את גואטה לבחור בין השבת כל סכומי הפנסיה ופיצויי הפיטורים, וקביעת מועד הזכאות להם בגיל שישים, ובין ויתור על הזכות לפנסיה וקבלת כספי הפיצויים.
בנוסף חייב בית הדין את הנתבעים בהוצאות משפט, בסך של 35,000 ש"ח מכל אחד מהנתבעים.
המשך הפרשה

בשנת 2004 ערערו שלושת הנתבעים בנפרד לבית הדין הארצי לעבודה. המשפט נערך בפני השופטים סטיב אדלר, נילי ארד ועמירם רבינוביץ (עע 1046/04, עע 1048/04, 1086/04), שדנו בערעורים כבמקשה אחת. באוגוסט 2005 דחה בית הדין הארצי את הערעורים והותיר את החלטת בית הדין האזורי על כנה. הנתבעים עתרו לבג"ץ ובעקבות זאת נפתח הליך גישור, אצל השופט בדימוס יצחק זמיר. באוגוסט 2007 נחתם הסכם פשרה בין הצדדים. בפשרה אושררו תנאי הפנסיה של הנתבעים שנקבעו בבית הדין האזורי, אולם סכומי ההחזרים מהנתבעים הופחתו. תשלומיהם של גדות ושל גורן נפרסו לעשר שנים, ואלה של גואטה נפרסו לחמש עשרה שנים. ההסכם אושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, ולאחריו אשרר אותו בג"ץ.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 9037/05 רחל גואטה נ' מפעל הפיס
פוקימון צינוק מסתורי

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  RPG
 מספר שחקנים:  אחד
 פיתוח:  Spike Chunsoft
 הוצאה לאור:  נינטנדו
 ארץ מקור:  יפן
 הפצה:  נינטנדו
 סדרה:  Mystery Dungeon
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  גיימבוי אדוונס נינטנדו DS Wii נינטנדו 3DS נינטנדו סוויץ'
 
סדרת משחקי הווידאו פוקימון צינוק מסתורי (Pokémon Mystery Dungeon) היא סדרת ספין אוף לסדרת המשחקים הראשית, בסגנון משחק תפקידים ממוחשב (RPG), שפותחה על ידי חברת נינטנדו יחד עם חברת Spike Chunsoft. הסדרה כוללת מספר משחקים שיצאו באופן בלעדי לשלל הפלטפורמות שנינטנדו פיתחה, החל מהגיימבוי אדוונס ועד לנינטנדו סוויץ'. וכיום ניתן לשחקם גם במחשב האישי על ידי אימולטורים שונים.
בדומה לסדרת המשחקים הראשית, כל דור משחקים מקבל שניים או שלושה משחקים שדומים ברוב האפשרויות, אך גם מציעים חווית משחק שונה וייחודית. יוצאי דופן היו שני המשחקים הראשונים בסדרה שהציעו חווית משחק דומה על קונסולות שונות.
המשחקים מבוססים על עולם בו פוקימונים מדברים ופועלים כמו בני אדם. השחקן משחק בתור פוקימון ולא כאדם, והוא מתחיל את המשחק כפוקימון מסוים, כמו פיקאצ'ו או אחד מהפוקימונים האחרים.
הסדרה אהוהבה על מעריציה כיוון שהיא מציע לחוות את עולם הפוקימון מזווית שונה, עם משחקים שמתמקדים בסיפורים אישיים ובידוריים ופחות בקרבות ואימונים.
רוב המשחקים בסדרה זוכים לציונים בינוניים.
משחקיות

במשחקי פוקימון צינוק מסתורי, השחקן מתחיל כפוקימון במקום אדם, על פי בחירה במבחן אישיות. יחד עם פוקימון שותף, יעבור השחקן במהלך המסע דרך מבוכים שנוצרים אקראית. כל תנועה ופעולה במשחק הם תור במשחק סיבובי, כאשר השחקן יכול לבצע תקיפות, להשתמש בפעולות פוקימון ובפריטים.
מטרת המשחק היא להתמודד עם אתגרים שונים במסלולי המבוכים, לאסוף חפצים ולהתמודד עם פוקימונים אחרים בדרך. השחקן יכול לגייס פוקימונים נוספים לצוות שלו, וכך להרחיב את צוות הפוקימונים שמלווה אותו במהלך המשחק. המשחק מתמקד בהתפתחות הפוקימונים, בהחלטות השחקן, ובהבניית צוות מגוון של פוקימונים כדי להתמודד בצורה הטובה ביותר עם אתגרי המשחק.
במשחק יש דגש רב על הסיפור הראשי וכן סיפורים משניים שפתירתם יזכו את השחקן בפרסים ובחברי צוות נוספים.
רשימת משחקים

| שם המשחק | שנת יציאה | פלטפורמה | ביקורות וציונים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pokémon Mystery Dungeon: Red Rescue Team | 2005 | Game Boy Advance | 67/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Blue Rescue Team | 2005 | Nintendo DS | 62/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Time | 2007 | Nintendo DS | 60/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Darkness | 2007 | Nintendo DS | 59/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Sky | 2009 | Nintendo DS | 54/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Keep Going! Blazing Adventure Squad | 2009 | WII |  | יצא ביפן בלבד |
| Pokémon Mystery Dungeon: Go For It! Light Adventure Squad! | 2009 | WII |  | יצא ביפן בלבד |
| Pokémon Mystery Dungeon: Gates to Infinity  | 2012 | Nintendo 3DS | 59/100 |  |
| Pokémon Super Mystery Dungeon | 2015 | Nintendo 3DS | 69/100 |  |
| Pokémon Mystery Dungeon: Rescue Team DX | 2020 | Nintendo Switch | 69/100 |  |
לקריאה נוספת

ביקורת על המשחק Pokémon Mystery Dungeon: Rescue Team DX באתר IGN ISRAEL
ביקורת על המשחק Pokémon Mystery Dungeon: Rescue Team DX באתר Vgames
הערות שוליים

↑  Search Results, www.metacritic.com (באנגלית)
1 2  פוקימון צינוק מסתורי: צוות הצלה אדום וצוות הצלה כחול באתר www.pokemon-il.co.il
1 2  פוקימון צינוק מסתורי: חוקרי הזמן וחוקרי האפלה באתר www.pokemon-il.co.il
↑  פוקימון צינוק מסתורי: חוקרי השמיים באתר www.pokemon-il.co.il
↑  פוקימון צינוק מסתורי שערים לאין סוף באתר https://www.pokemon-il.co.il/
פיטר ברוק

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1925 צ'יזוויק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 ביולי 2022 (בגיל 97) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Peter Stephen Paul Brook 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  בית ספר גרשם (1941)  בית הספר וסטמינסטר  מודלין קולג' 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  honorary doctor of the Sorbonne Nouvelle University (2010)  מדליית הנשיא (האקדמיה הבריטית) (2011)  פרס התאטרון האירופי (1989)  World Award of Humanism (2011)  פרס ג'יילס (2014)  עמית כבוד (1998)  פאדמה שרי באמנויות (2021)  פרס מעגל המבקרים להצטיינות באמנויות (2008)  פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (1991)  פרס נסיך אסטוריאס לאמנות (2019)  פרס טוני לבמאי הטוב ביותר למחזה (1971)  פרס דן דוד (2005)  פרימיום אימפריאל (1997)  פרס איבסן הבינלאומי (2008)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1965)  פרס טוני לבמאי הטוב ביותר למחזה (1966)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  קצין גבוה במסדר החרב של יעקב הקדוש  מדליית זהב להצטיינות בתרבות  מדליית העיר פריז  מפקד בלגיון הכבוד 
 http://www.newspeterbrook.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר סטיבן פול ברוק (21 במרץ 1925 – 2 ביולי 2022) היה במאי תיאטרון, במאי קולנוע, תאורטיקן של תיאטרון ומפיק יהודי-בריטי משפיע אשר חקר רבות אודות הקשר שנוצר בין השחקנים לקהל והשפעתו על השחקנים ועל ביצוע המופע, בשאיפה להגיע למה שקרא "התיאטרון האוניברסלי" שאינו תלוי תרבות או שפה.
קורות חיים

ברוק נולד בלונדון, אנגליה, למשפחה של אקדמאים יהודים רוסים מלטביה. אביו היה כימאי. בן דוד של הבמאי הקולנוע הסובייטי והרוסי ולנטין פלוצ'יק. גדל באווירה חילונית. למד באוניברסיטת אוקספורד, ונזרק ממנה לאחר שנתפס בתוך הקמפוס עורך סרט עם אנשים שאינם סטודנטים ב-1943. את עבודת הבימוי הראשונה שלו עשה ב-1945, לאחר שהתגלה על ידי בארי ג'קסון.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 עבד על הפקות רבות באירופה ובארצות הברית, וב-1962 חזר וביים במסגרת הלהקה השייקספירית המלכותית את ההפקות של המלך ליר (1962), מארה סאד (1964), וחלום ליל קיץ (1970) והתמנה למנהלו האמנותי.
בשנת 1968 הוזמן על ידי ז'אן-לואי בארו שחקן ובמאי ידוע מאוד בפריז, (שניהל את תיאטרון האומות) כדי להקים קבוצת תיאטרון בינלאומית. ברוק הגיע לפריז, והחל לעבוד במוזיאון "מוביליה נאסיונאל", בפריז. הוקמה קבוצה של שחקנים מכל העולם, אך מאורעות מאי 1968 עצרו את עבודתו הניסיונית. במקביל לעבודתו במקומות שונים בעולם, ב-1970 החל לעבוד גם בפריז. תחילה היה זה איגוד של שחקנים, רקדנים, מוזיקאים ואמנים אחרים מארצות שונות, שאיתם יצא למסע באפריקה ב-1972 ובאסיה ב-1973. ב-1974 יסד בפריז את תיאטרון בוף דה נור, יחד עם מישלין רוזאן ואת שני המרכזים הבינלאומיים ליצירה ולמחקר התיאטרון (Centre International de Recherche et Création Théâtrale). שהיה במשך השנים לתיאטרון הממומן מכספי התרבות של הממשלה הצרפתית. הלהקה מורכבת תמיד משחקנים הבאים מיבשות שונות, ההפקות מתקיימות בצרפתית, בשילוב של מבטאים מהעולם הרחב של שחקנים הבאים מרקעים שונים ושפות שונות. הצגות מוצלחות מתורגמות לאנגלית, לקראת מסען במדינות דוברות אנגלית.
ב-23 במאי 2005 הוענק לו פרס דן דוד. מקובל לתרום 10% מהפרס לארגון אשר יבחר הזוכה, וברוק בחר להעניק אותו לתיאטרון הישראלי-פלסטיני.
ברוק נפטר ב-2 ביולי 2022 בפריז, צרפת
הבלתי נראה בתיאטרונו של ברוק, הופך לנראה הבימתי

בשנת 1979, עם צאת סרטו של פיטר ברוק, המבוסס על ספרו של גורדייף פגישות עם אנשים מיוחדים, ובעיקר בראיונות שהוא נותן בעיתונות, ברדיו ובטלוויזיה, מתברר כי יש קשר הדוק למדי בין ברוק ובין התנועה הרוחנית של גורדייף. ברוק נהג לבקר ביודפת והנחה את חברי התנועה בתרגילים, בריקודים הקדושים ובפילוסופיה שלו ושל המורה שלו. כמו כן, השחקנים שמשתתפים בסרטו זה הם חברי התנועה בפריז, שהרי כדי לבצע את התרגילים, התנועות, והריקודים בסוף הסרט, יש צורך בידע עצום ובתרגול יומיומי. ברוק הוא מנהיג התנועה של גורדייף בפריז.
ברוק מתבסס על משפט שכתב הנריק איבסן: "הבלתי נראה על הבמה נראה בראשי הצופים, ואילו הבלתי נראה בראשי הצופים נמצא על הבמה". בעבודת הדוקטורט של מיכל גוברין אשר זכתה לחזות בחזרותיו הסגורות, בתקופת לימודיה באוניברסיטת פריז VIII, נאמר:
מהות התיאטרון של ברוק הוא החיפוש אחר הבלתי-נראה כדי להופכו לנראה. ברוק בעצם הפך את תיאטרונו למתווך בין שמים וארץ
לפי גוברין, מבחינת התיאטרון, אין הבדל בין פיטר ברוק, גרוטובסקי ונחמן מברסלב, למרות הפירוט הרב, הדיון האינסופי, שהיא מביאה, והדגש על ההבדלים הרבים שקימים ביניהם... שהרי שלושתם בנויים כמבנה של בית ספר, ובתוכו מורה, או רב, המנהל, מלמד או מביים את תלמידיו, מחנכם, ומראה להם את הדרך והאמונה ממנה הוא יונק השראתו. היא מוכיחה שבאותה מידה שבית הכנסת הוא סוג של תיאטרון, כן התיאטרון הוא בית כנסת למימוש העולם הבלתי נראה, כדי שיהיה מוחשי, נגיש וניתן לתפיסה חושית.
במשך השנים ברוק מנסה להפוך את תיאטרונו למוקד משיכה לקהל הרחב, שבו תהיה האפשרות לחבר בין הידע הנרכש אצל המורה הרוחני שלו, ובין השחקנים שלא תמיד היו שייכים לתנועה רוחנית זו. הוא נתקל בקשיים. אך לבסוף מנחיל בתיאטרונו את ערכי התנועה עצמה.
בספרו פגישות עם פיטר ברוק, ובעבודת הדוקטור, אוריאל זוהר מראה כיצד ברוק מדגיש את נושא המימוש הבלתי נראה בכל עבודותיו. בפרק הריאיון עם ברוק בביצוע ז'ק שאנסל, ברדיו הצרפתי, ברוק נשאל האם הוא שייך לתנועת גורדייף, והוא מאשר זאת באומרו שיש בתנועה כמיליון מאמינים... בראיון אחר, זוהר מראיין את ברוק, וברוק "מראיין" את זוהר ושואל:
האם הקיבוץ בנוי על סמך אותם נתונים שבהם בנויה תנועה רוחנית? מורה דרך? א.ד. גורדון, ותלמידים שמקיימים את תורתו? וכו'...
הסרט "פגישות עם אנשים מיוחדים" גם הוא עוסק באותן שאלות. הנער גורדייף שואל את אביו שאלות על העולם הבלתי נראה. מה קורה לאחר המוות? האם יש קיום לנשמה? וכל מהותו של הסרט והספר, היא שאלת השאלות של גורדייף:
מהי סיבת הקיום שלי כאדם? לשם מה אני חי?
שאלות אלו דוחפות אותו למחקר עיקש אחר תשובות המובילות אותו בסופו של דבר למנזר סודי באסיה הרחוקה... לאורך הדרך הוא פוגש מורים ומדריכים רוחניים מסוגים שונים, ומקבל את הדרכתם, בתקווה להגיע לתשובה.
שפה אוניברסלית

מרגע שבו החליט ברוק לעבור לפריז בשנת 1968 ולעבוד בתיאטרון האומות, אצל מזמינו ז'אן לואי בארו, הוא מגיע מתוך החלטה להקים מקדש משלו בפריז. עוברות 4 שנים עד שהוא מוצא תקציב לשני מסעותיו, לאפריקה ולאיראן 1972-73. ברוק מתמודד עם שאלת השפה הבינלאומית, בעזרת המשורר טד יוז, שתאפשר לו ליצור קשר עם כל קהל בעולם. הדבר מעורר גיחוך אצל כמה, על כוונתו למצוא שפה חדשה ואוניברסלית. לדברי פיטר הול:
ברוק היה תמים מאוד במחשבה שהדבר ניתן לביצוע. מהי שפה אוניברסלית?
לעומת פיטר הול, יש אחרים שממשיכים להעריץ את ברוק.
בשנת 1970 מעלה ברוק את ההצגה "חלום ליל קיץ" שעוררה הדי התפעמות בעולם. עוד רמזים למחקר הבלתי נראה צצים בתפאורה, בשילוב הצבעים, בשימושי הצלחות והמקלות, ויצירת מוזיקה אחרת, בתחום המשחק והקול.
שחקנים בינלאומיים

העבודה בפריז מאופיינת בהקמת קבוצה בינלאומית, ערבוב של אנשים מעולמות שונים, עמים שונים, שפות שונות... בשנת 1968 ברוק מנהל סדנת תיאטרון בפריז. פתיחת שערי התיאטרון בוף דה-נורד רק כעבור שש שנים ב-1974. לפני כן, ברוק בוחר את שחקניו לקראת מסעות המחקר, והחיפוש אחר האמת המסתתרת מאחורי היכולת לתקשר עם קהלים שאינם דוברים את שפת השחקנים. מסע הדומה מאוד למסעותיו של גורדייף, כפי שראינו בסרט עליו. המסע לאפריקה מתועד בסרט עוסק בניסיון לבנות שפה בלתי מילולית. אך גם בתרגול היכולת של השחקנים לחדור למחשבות ולרגשות של הפרטנר. שיטה המתועדת היטב בספרו של אוספנסקי ולאחר מכן הנסיעה לאיראן והניסיון לממש שפה, שאינך מבין את המילים שלה, אך אתה עשוי להבין את המשמעויות המסתתרות מאחורי ההברות שלה...
הצגות מייצגות

מחקרו זה של ברוק, החיפוש אחר הבלתי נראה, והדרכים להמחישו בנראה לעין, מתקיים לאורך השנים בכל הצגותיו. אך ניתן לציין בעיקר את הצגתו מ-1995 בצרפתית: ?"Qui est la" המבוססת על המחזה "המלט" של שקספיר. בהצגה זו עורך ברוק מספר שינויים בטקסט, כדי ליצור מערך חשיבה אחר מאשר במחזה. הוא גורם לקהל לחוש את נוכחותה של רוחו של אביו המת, של המלט, לאורך כל המחזה. במופע זה כמו במחזה "הסערה", וב"מהבהארטה" שיתף פעולה עם אמנים כמו המוזיקאי האיראני מחמוד תבריזי-זאדה ואחרים. בהצגה "החליפה", משחקת החליפה דמות אדם שנעלם ואיננו. הקהל מדמיין שהוא שם, הולך, קם, אוכל, אך הוא לא שם, יש רק חליפה והדמות הנשית מאכילה ורוקדת עימה. כמו כן, בהצגה "העצם של מור לאם (מת נפש)" 1979, מאת בירגו דיופ, המשלבת את המגמה של השפה הבלתי מילולית עם החיפוש אחר הבלתי נראה. שבו הדמויות מעבירות מסר אחת לשנייה, ללא מילים ברורות לקהל, מעין ג'יבריש. וכן בהצגה הרצאת הציפורים, מאת פאריד אל-דין אטאר, האיראני, שמבוססת כולה על תנועה, מוזיקה, קשר אמנותי חלומי קסום, ומסע חניכותי אל מסר אנושי-אלוהי, מעבר למודע של האדם. אך מעל לכל אלה, מהאבהארטה, הצגה בת תשע שעות שהייתה לסרט וכולה חזיונות ואירועים על-חושיים. היכולת של אנשים לראות אירועים במקומות אחרים, ללא כל טכנולוגיה מפותחת. הקללות והנבואות המתגשמות. האלים מתממשים דרך בני האדם וכו'.
סרטים בבימויו

מסע סנטימנטלי, 1944.
אופרת הקבצנים, 1953.
מודרטו קנטבילה, מאת מרגריט דיראס, 1960.
בעל זבוב, 1963.
מארה סאד, מאת פטר וייס, על-פי הבימוי של ברוק בתיאטרון, 1966.
אמור לי שקרים, 1967.
המלך ליר, 1971.
פגישות עם אנשים מיוחדים, 1979. מבוסס על הספר פגישות עם אנשים מיוחדים Meetings with Remarkable Men מאת גורדייף, המורה הרוחני של פיטר ברוק, אותו פגש כנראה בפריז בסוף שנות ה-40 וחבר לתנועתו. כיום נחשב ברוק לאחד המנהיגים המובילים בתנועה זו ובמרכזה בפריז.
הטרגדיה של כרמן, 4 ורסיות שונות, עם שחקנים ראשיים שונים בכל ורסיה. על פי הבימוי בתיאטרון, 1982.
אהבת סוואן, מאת וולקר שלונדורף, 1983.
מהאבהארטה (סרט 1989), טקסט לקוח מן המיתולוגיה ההודית, על פי הצגתו בת 9 שעות בתיאטרונו בפריז. הסרט קיים בוורסיות של 6 שעות, ארבע וחצי שעות ושעתיים.
הטרגדיה של המלט, על פי הבימוי בתיאטרון, 2002.
ספריו

החלל הריק, הוצאת אור עם, 1991
The Shifting Point, 1987, ISBN|1-55936-081-X - נקודת השינוי
1991 ,Le Diable c'est l'ennui", Actes Sud-Papiers" - השיעמום מהשטן
The Open Door 1995 - "מחשבות על משחק ותיאטרון"
Threads of Time: Recollections 1998 - ספר זכרונות
Evoking (and Forgetting) Shakespeare, New York, 1998, ISBN|1-55936-221-9 - לעורר (ולשכוח) את שקספיר
The Quality of Mercy: Reflections on Shakespeare. Nick Hern Books 2013, ISBN 978-1848422612 - איכות החמלה: מחשבות על שייקספיר
ראו גם

ז'אן-קלוד קרייר תסריטאי צרפתי פורה ביותר, שכתב למעלה מ-100 תסריטים, והיה גם מחזאי הבית בתיאטרון "בוף-דה-נורד" בניהולו של פיטר ברוק, פריז.
פיטר הול
הלהקה השייקספירית המלכותית
לקריאה נוספת

אוריאל זוהר, פגישות עם פיטר ברוק, 176 עמ', הוצאת זוהר, 1990.
Margaret Croyden, Conversations with Peter Brook: 1970-2000, 2003, ISBN 0-571-21137-2
יז'י גרוטובסקי, לקראת תיאטרון עני, 1969.
אוריאל זוהר, הטראגדיה של כרמן לפי פיטר ברוק, במה (כתב עת) רבעון לדרמה, מס. 105-106, עמ' 124–129, 1986.
אוריאל זוהר, דרכו של פיטר ברוק מ"הרצאת הציפורים" אל עצמו, כתב העת בארי, פרקים במדעי הרוח, החברה והחינוך, גיליון מס. 1, עמ' 115–123, 1988.
אוריאל זוהר, האלתור אצל פיטר ברוק, במה: רבעון לדרמה, מס. 112, עמ' 65–69, 1988.
אוריאל זוהר, הטראגדיה של כרמן: גוף, תנועה, משחק והדרך מן האהבה אל המוות, כתב העת אפיריון, גיליון 31, עמ' 3–9, 1994.
אוריאל זוהר, דיוקן האמן כאנתרופולוג: מסעו החניכותי של פיטר ברוק לאפריקה, מאזנים: ירחון לספרות, גיליון ע' (3), עמ' 46–50, 1995.
ננו שבתאי, מותו של פיטר ברוק אינו נתפש. כאילו היו מכריזים בכל העולם "התיאטרון מת", באתר הארץ, 4 ביולי 2022
פורס אינדיה

| --- | --- |

 בסיס:  סילברסטון, בריטניה
 מייסד:  ויג'אי מאליה, מישל מול
 שם קודם:  ספייקר
 שם הבא:  רייסינג פוינט
 www.forceindiaf1.com
 קריירת פורמולה 1
 מרוץ היסטורי ראשון:  גרנד פרי אוסטרליה 2008
 מרוץ היסטורי אחרון:  גרנד פרי הונגריה 2018
 מספר מרוצים:  203
 ניצחונות:  0 
 פודיומים:  2
 נקודות:  987
 פול פוזישן:  1
 הקפות מהירות:  5
 מקום בעונת 2018:  10 (0 נק')
 
סהרה פורס אינדיה (באנגלית: Sahara Force India) הייתה קבוצת מרוצים הודית-בריטית שהתחרתה בסבב אליפות הפורמולה 1. הקבוצה נוסדה בשנת 2007 לאחר שאיש העסקים ההודי ויג'אי מאליה ואיש העסקים ההולנדי מישל מול רכשו את קבוצת ספייקר תמורת 90 מיליון אירו ושינו את שמה לאינדיה פורס.
בשנת 2011 רכש הקונצרן ההודי סהרה אינדיה פריוואר 42.5% ממניות הקבוצה תמורת 100 מיליון דולר ושם הקבוצה שונה לסהרה פורס אינדיה. במהלך שנת 2018 נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות שאיימו על המשך קיומה. באוגוסט אותה שנה נרכשה על ידי קבוצת משקיעים בראשות לורנס סטרול. בעקבות בעיות משפטיות הקשורות להעברת הבעלות הופסקה פעילותה של קבוצת סהרה פורס אינדיה לפני גרנד פרי בלגיה. במקומה הוקמה הקבוצה תחת השם רייסינג פוינט.
רקע להקמת הקבוצה

קבוצת המרוצים ג'ורדן הוקמה בשנת 1991 בסמוך למסלול המרוצים בסילברסטון, בריטניה. בשנת 1999 רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה, כשסיימה במקום השלישי בתחרות היצרנים. כמו קבוצות קטנות אחרות סבלה הקבוצה ממשבר כלכלי בתחילת שנות האלפיים, עד שבעונת 2005 נמכרה הקבוצה לקבוצת מידלנד (Midland Group). מידלנד השתתפה בסבב רק שתי עונות בטרם נמכרה לקבוצת ספייקר. בעיות כלכליות הובילו את ספייקר למכירה לאחר עונה אחת בלבד. איש העסקים ההודי ויג'אי מאליה ואיש העסקים ההולנדי מישל מול רכשו את הקבוצה תמורת 90 מיליון אירו ושינו את שמה לאינדיה פורס.