stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסימיליאנו אלגרי
קריירת אימון > מילאן

ב-17 ביוני 2010 הותר חוזהו של אלגרי בקליארי, וזאת בעקבות פנייתה של מילאן שהתעניינה בו כמאמנה הבא. שמונה ימים אחר כך, ב-25 ביוני, התמנה אלגרי רשמית לתפקיד מאמן הקבוצה במקומו של לאונרדו לקראת עונת 2010/2011.
כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הוביל אלגרי את קבוצתו לזכייה באליפות איטליה, לראשונה מאז עונת 2003/2004. אלגרי הוביל את מילאן לשני ניצחונות בשני משחקי הדרבי של מילאנו בליגה באותה העונה, מה שסייע לו לכבוש את פסגת הליגה בפער שש נקודות מאינטר מילאנו. עם פתיחת עונתו השנייה בתפקיד, הוביל אותה לניצחון נוסף על אינטר, 2-1 שהבטיח לה זכייה בסופר קאפ האיטלקי. היה זה התואר היחיד של הקבוצה באותה עונה, לאחר שסיימה במקום השני בטבלה אחרי יובנטוס (לה גם הפסידה בחצי גמר קופה איטליה), והודחה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי ברצלונה.
פרישתם של מספר שחקני מפתח לקראת עונת 2012/2013, השלישית של אלגרי בתפקיד, הובילה לפתיחת עונה מהוססת מצדה של מילאן, שצברה שמונה נקודות בלבד בשבעת מחזורי הפתיחה. אלגרי עמד בפני סכנת פיטורים בשלב מוקדם של העונה, אך מילאן החליטה לשמור עליו בתפקיד. אלגרי הצליח לייצב את מצבה של הקבוצה ולשפר אותה משמעותית, תוך שהוא מפיק את המיטב משחקניה הצעירים של הקבוצה, דוגמת סטפן אל שעראווי ומתיה דה שיליו, וכן ממריו באלוטלי שהגיע בחלון ההעברות ממנצ'סטר סיטי, על אף תדמיתו כשחקן בעייתי. אלגרי הוביל את מילאן לנסיקה מהמקום ה-16 בטבלה ועד למקום השלישי, אותו כבשה במחזור הסיום, שהבטיח לה השתתפות בפלייאוף ההעפלה לליגת האלופות.
על אף השמועות על פיטוריו הצפויים, פתח אלגרי עם מילאן את עונתו הרביעית בקבוצה, עונת 2013/2014. העונה האירופית של הקבוצה נפתחה היטב, עם העפלה לשלב הבתים של ליגת האלופות על חשבון פ.ס.וו. איינדהובן. עם זאת, לא כך היה הדבר בליגה. מילאן לא הצליחה לצבור תאוצה ונותרה במרכז הטבלה. ב-13 בינואר 2014, כשמילאן ניצבה במקום ה-11 בלבד, פוטר אלגרי מתפקידו לאחר שלוש עונות וחצי, והוחלף בקלרנס סידורף.
קריירת אימון > יובנטוס

ב-16 ביולי 2014, לקראת עונת 2014/2015, התמנה אלגרי לתפקיד מאמן האלופה יובנטוס במקומו של אנטוניו קונטה, שהתפטר מתפקידו לטובת אימון נבחרת איטליה. על אף הביקורות שליוו את המינוי, אלגרי הוביל את יובנטוס לעונה מוצלחת בכל החזיתות. הוא הוביל אותה לזכייה באליפות איטליה, שהייתה השנייה שלו כמאמן, והרביעית ברציפות של הקבוצה. יובנטוס זכתה בתואר בפער משמעותי של 17 נקודות מרומא, תוך שהיא סופגת שלושה הפסדים בלבד במהלך כל העונה, והשלימה זכייה בדאבל לאחר שזכתה בקופה איטליה עם ניצחון 1–2 בגמר על לאציו בהארכה. הייתה זו הזכייה העשירית של יובנטוס בגביע, והראשונה מאז 1995. היא הייתה לראשונה שמגיעה לעשר זכיות בגביע האיטלקי. בנוסף, הוביל אלגרי את קבוצתו להצלחה אירופית, והעפיל עמה לגמר ליגת האלופות 2015, הופעתה הראשונה בגמר מזה 12 שנים. יובנטוס הדיחה בשלבי הנוקאאוט את בורוסיה דורטמונד, את מונקו ואת אלופת אירופה המכהנת ריאל מדריד, והעפילה למשחק הגמר שם הפסידה 1–3 לברצלונה.
בפתיחת עונת 2015/2016 הוביל אלגרי את יובנטוס לזכייה בסופר קאפ האיטלקי עם ניצחון 0–2 על לאציו, כחודש לאחר שהאריך את חוזהו במועדון לשתי עונות נוספות. עם זאת, פתיחת העונה של הקבוצה בליגה הייתה קשה, ולאחר עשרה מחזורים ניצבה יובנטוס במקום ה-12 בלבד. אלגרי הוביל את יובנטוס להתאוששות מהמשבר עם רצף של 24 ניצחונות ליגה ב-25 משחקים, שהובילו אותה לזכייה שנייה תחת אלגרי וחמישית ברציפות באליפות איטליה. אלגרי אף הוביל את קבוצתו לדאבל שני ברציפות, עם ניצחון על קבוצתו לשעבר מילאן 0–1 בהארכה בגמר הגביע. שבועיים קודם לכן, האריך המאמן פעם נוספת את חוזהו במועדון, עד לשנת 2018.
בשל הצלחתו עם המועדון הוא זכה במירב הפעמים בתואר מאמן השנה באיטליה, פרס "ספסל הזהב", שהוענק לו 4 פעמים. לאחר שזכה באליפות חמישית כמאמן יובנטוס, ב-17 במאי 2019 יובנטוס הודיעה שאלגרי יעזוב את המועדון בסיום העונה.
ב-28 במאי 2021 חזר אלגרי לעמדת המאמן ביובנטוס לאחר פיטורי אנדראה פירלו, וחתם על חוזה עד 2025.
תארים > תארים כמאמן

אליפות איטליה: 2010/2011
הסופר קאפ האיטלקי: 2011
אליפות איטליה (5): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הגביע האיטלקי (4):2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
הסופר קאפ האיטלקי: 2015
מאמן השנה של הסרייה א' (2): 2011, 2015
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984/1985 | קויופלי | איטליההליגה האיטלקית החמישית | 7 | 0 |
| 1985/1986 | ליבורנו | איטליההליגה האיטלקית השלישית | 4 | 0 |
| 1986/1987 | ליבורנו | איטליההליגה האיטלקית השלישית | 2 | 0 |
| 1987/1988 | ליבורנו | איטליההליגה האיטלקית השלישית | 23 | 0 |
| 1988/1989 | פיזה | איטליהסרייה א' | 2 | 0 |
| 1989/1990 | ליבורנו | איטליההליגה האיטלקית הרביעית | 32 | 8 |
| 1990/1991 | פאביה | איטליההליגה האיטלקית הרביעית | 29 | 5 |
| 1991/1992 | פסקארה | איטליהסרייה ב' | 33 | 4 |
| 1992/1993 | פסקארה | איטליהסרייה א' | 31 | 12 |
| 1993/1994 | קליארי | איטליהסרייה א' | 20 | 3 |
| 1994/1995 | קליארי | איטליהסרייה א' | 24 | 1 |
| 1995/1996 | קליארי | איטליהסרייה א' | 2 | 0 |
| 1995/1996 | פרוג'ה | איטליהסרייה ב' | 26 | 7 |
| 1996/1997 | פרוג'ה | איטליהסרייה א' | 15 | 3 |
| 1996/1997 | פדובה | איטליהסרייה ב' | 15 | 0 |
| 1997/1998 | פדובה | איטליהסרייה ב' | 6 | 0 |
| 1997/1998 | נאפולי | איטליהסרייה א' | 7 | 0 |
| 1998/1999 | פסקארה | איטליהסרייה ב' | 19 | 0 |
| 1999/2000 | פסקארה | איטליהסרייה ב' | 27 | 4 |
| 2000/2001 | פיסטוייסה | איטליהסרייה ב' | 18 | 1 |
| 2001/2002 | אליאנסה קלצ'ו | איטליההליגה האיטלקית הרביעית | 4 | 0 |
| 2002/2003 | אליאנסה קלצ'ו | איטליההליגה האיטלקית החמישית | 28 | 8 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 374 | 56 |
הערות שוליים

↑  אלי שווידלר, האיש שהחזיר את כוח ההרתעה למילאן, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
↑  מילאן: מסימיליאנו אלגרי פוטר, אינזאגי מתקרב, באתר וואלה, 13 בינואר 2014
↑  מסימיליאנו אלגרי סיכם לשנתיים ביובנטוס, באתר וואלה, 16 ביולי 2014
↑  מיכאל יוכין‏, יובנטוס מתחילה מאפס: השינוי המפתיע של יובנטוס בעמדת המאמן, באתר וואלה, 17 ביולי 2014
↑  עידן ויניצקי‏, שיטה בהם: על ההצלחה המפתיעה של מסימיליאנו אלגרי כמאמן יובנטוס, באתר וואלה, 1 במאי 2015
↑  הזכייה באליפות השתלמה: מסימיליאנו אלגרי האריך חוזה ביובנטוס עד 2018, באתר וואלה, 6 במאי 2016
↑  מערכת ONE, רשמי: אנדראה פירלו פוטר מתפקידו ביובנטוס, באתר ONE, ‏28 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb178644882 (data)  GND: 1165310376  ICCU: CFIV340052  ISNI: 0000 0003 6656 6026  LCCN: no2012006936  NTA: 42435392X  SUDOC: 245242147  VIAF: 230059258   WorldCat (עם VIAF): 230059258
אמירות עבר הירדן

אמירות עבר הירדן (בערבית: إمارة شرق الأردن) הייתה מדינת חסות בריטית, שהוקמה באפריל 1921 בחלקו המזרחי של שטח המנדט הבריטי על פלשתינה (א"י), והפכה ב-1946 לממלכה ההאשמית של עבר הירדן.
אמירות זו הייתה יצירה בריטית מלאכותית, ללא שורשים היסטוריים מוגדרים.
דמוגרפיה

ב-1920 מנתה האוכלוסייה בשטח האמירות העתידית כ-230 אלף נפש: 203 אלף ערבים מוסלמים סונים, 15 אלף ערבים נוצרים (רובם המכריע יוונים אורתודוקסים), ו-12 אלף צ'רקסים (סונים). הלא-ערבים היוו 5.5% והיו ברובם המכריע סונים, רובם צ'רקסים, שהובאו לעבר הירדן מן הבלקנים בידי השלטון העות'מאני בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19, כפליטי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ומיעוטם צ'צ'נים. בתחילת שנות ה-20 מנו שבטי הבדווים בתחומי האמירות כמאה אלף נפש. ב-1922 מנתה אוכלוסיית הטריטוריה של עבר הירדן כרבע מיליון נפש.
הלגיון הערבי

על קיומה של האמירות הגן הלגיון הערבי שאורגן ומומן בידי הבריטים. הלגיון שימש בידי עבדאללה כמכשיר לאיחוד חלקי ירדן והזדהות איתה. אחד מתפקידיו היה גיוס הבדואים שבתורו תרם להתפתחות הזדהותם עם האמירות. השלכה נוספת של הגיוס הייתה עידודה של תלות כלכלית בשלטון כמעסיק ומפרנס. ראש הלגיון, גלאב פאשא הלך בדרך זו בניגוד לגישה הבריטית המסורתית אשר גרסה כי רק הפלאחים הכפריים המעבדים את אדמתם להוטים לשמור עליה.
ב-1926 הוקם חיל הספר העבר-ירדני.
לקריאה נוספת

ההיסטוריה של ארץ ישראל, הוצאת יד יצחק בן צבי, כרך 9 "המאנדאט והבית הלאומי", חלק ג, 5. אמירות עבר הירדן 1921–1946 (כתב אוריאל דן), עמ' 316–327.
חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ד 1993, ספר ב, יחידה 3, חלק ב: אמירות עבר-הירדן בשנות העשרים, עמ' 161–272.
הערות שוליים

↑  שמעוני יעקב, שביעי, מדינות ערב פרקי היסטוריה מדינית, תל-אביב: עם עובד, 1977, עמ' 171
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 164.
1 2  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 168.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 200, 226.
↑  האמיר עבדאלה ומזרח הירדן, דואר היום, 5 באפריל 1921
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 170.
1 2 3  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 174.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 474.
1 2  עבר הירדן אמירות ולא אזור, דואר היום, 6 בדצמבר 1927
1 2  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 205.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 230.
↑  The Avalon Project : The Palestine Mandate, avalon.law.yale.edu
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 165.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 166.
1 2 3  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ג, עמ' 483.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 221.
↑  עבר הירדן - נסיכות, דבר, 6 בדצמבר 1927
↑  הסדרים החדשים בעבר הירדן, דבר, 8 בדצמבר 1927
↑  חוזה אנגליה ועבר הירדן נחתם בירושלים?, דבר, 28 בפברואר 1928
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 222.
↑  האמנה בין אנגליה ועבר הירדן, דואר היום, 27 במרץ 1928
האמנה בין אנגליה לעבר הירדן, הצפירה, 2 באפריל 1928
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 236–237.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 243.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, עמ' 239; ספר ג, עמ' 486.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ד (1996), יחידה 9, עמ' 183.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 178.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 190.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, ספר ב, יחידה 3, עמ' 175.
↑  נאום בוין עלתה שוב תכנית החלוקה, דבר, 18 בינואר 1946
דרכון של האמירות (1935)
כרמלית נאה

| כרמלית נאה |
| --- | --- |
Ricotia lunaria, picture taken on Golan Heights, Israel Ricotia lunaria, picture taken on Golan Heights, Israel
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: כרמלית
מין:: כרמלית נאה
שם מדעי
 Ricotia lunaria ‏קנדול, 1821
כרמלית נאה (שם מדעי: Ricotia lunaria) היא עשב חד-שנתי ים-תיכוני ממשפחת המצליבים. גובהו בין 15 ל-40 ס"מ, מסועף וקירח לחלוטין, משתרג בדרך כלל בין האבנים והוא בין פרחי האביב הראשונים. עליו מחולקים לאונות מעטות ורחבות המחולקות אף הן, אורכם כ-1 ס"מ. הפרחים ורודים או לילכיים וגדולים יחסית. הפרח בעל ארבעה עלי כותרת בסידור דמוי צלב, כאשר כל עלה מתרחב בקצהו ומפורץ בראשו בדומה ללב הפוך. הפרי הוא תרמיל פחוס מאוד ודק כעלה, ואורכו 3–5 ס"מ. בתוך כל תרמיל ישנם 5–8 זרעים, רקועים וחסרי כנפיים.
בית גידול ותפוצה

הכרמלית היא אחד מתוך עשרה מינים בסוג כרמלית, והמין היחיד בישראל. תחום תפוצתו הטבעי של הסוג משתרע מהמזרח התיכון ועד לקווקז. לעומת זאת, תפוצתה של כרמלית נאה מוגבלת ללבנון ולצפון ישראל, מה שהופך אותה למין אנדמי לאזור זה.
בישראל, הצמח נפוץ למדי בבתות ובסלעים בחורש הררי פתוח בגליל, בכרמל ובגולן, ושולט במיוחד על גבי גלי אבנים (דרדרות אבנים) החשופים לשמש. תקופת הפריחה של כרמלית נאה בסוף החורף או באביב ובהתאם היא נמשכת מינואר עד אפריל, כאשר היא יוצרת ריכוזי פריחה מרשימים של מאות פרטים, הנראים כמעין כריות ורודות. הפרחים מדיפים ריח עדין ונעים.
באזורים רחבים בישראל נפוץ פרח דומה לכרמלית נאה והוא ציפורנית מצרית. הציפורנית אינה ממשפחת המצליבים ולה חמישה עלי כותרת.
מקור השם

השם "כרמלית" הופיע לראשונה במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 (סעיף 777), ואושרר במילון "צמחי ארץ ישראל" שיצא לאור בשנת 2003. הסברה הרווחת היא כי השם העברי ניתן לצמח בשל תפוצתו הרבה בכרמל.
סברה נוספת מציעה כי השם "כרמלית" ניתן לצמח בשל דמיון פרחיו לצלב של המסדר הכרמליתי, שקצותיו דמויי לב, המזכירים גרסה מעוגלת-קצוות של צלב מלטה. דמיון זה שימש, כנראה, גם כהשראה לשם המין באנגלית, Maltese Cross Ricotia.
עם זאת, פרופסור אמוץ דפני חולק על סברה הזאת. לדעתו כל קשר בין מראה הצמח, צלב מלטה ומסדר הכרמליטים מופרך מעיקרו, שכן הצמח הזה אינו מצוי כלל במלטה. כאשר נשאל ראש המסדר הכרמליטי בסטלה מריס אודות הקשר האפשרי בין הצמח למסדר הוא נענה "כן גם אני שמעתי כל כך...".
בשלושה פסיפסים ביזנטיים – בכנסיית המולד בבית לחם, בבית דיוניסוס בציפורי, ובחמאם בבית שאן – מופיעים פרחי כרמלית נאה. משערים שהפרח נבחר, אולי, בגלל היותו דומה לצלב ויצוין שגם הצלב האורתודוקסי הוא שווה-צלעות. נראה, אפוא, שהקשר של הכרמלית הנאה למסדר הכרמליטים אינו נכון למרות הפיתוי הרב ל"סיפור יפה". לדעת דפני, סביר להניח כי השם העברי "כרמלית" ניתן לצמח בשל תפוצתו הרבה בכרמל.
מאפיינים מורפולוגיים

כרמלית נאה היא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת המצליבים. כמו שאר בני המשפחה, היא מאופיינת בעלים מסורגים חסרי לוואים, ובפרחים דו-מיניים וסימטריים. לפרחים ארבעה עלי גביע המסודרים בשני דורים, ארבעה עלי כותרת המסודרים בצורת צלב, ושישה אבקנים – מהם ארבעה ארוכים ושניים קצרים יותר. בבסיס זירי האבקנים נמצאים צופנים. השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה מאוחים ושליות דופניות. המחיצה המדומה, העוברת משליה אחת לחברתה מחלקת את השחלה לשתי מגורות. הזרעים כפופי עובר וחסרי אנדוספרם.
כרמלית נאה נבדלת משאר המינים במשפחת המצליבים במבנה העלים, הפרחים והפירות.
העלים גזורים-מנוצים פעם אחת עד שלוש פעמים, כאשר סעיפי העלים בעלי פטוטריות, מחודדים בקצותיהם או משוננים.
הפרחים גדולים ופרושים, ונישאים על תפרחת אשכול דל-פרחים, כאשר עוקצי הפרחים ארוכים. הגביע דו-שקי בבסיסו, ועלי הכותרת בעלי טרף בצבע ורוד או לילך עמוק. קודקוד עלי הכותרת מפורץ לשתי אונות או דמוי לב, ואורכם נע בין 10 ל-18 מ"מ.
הפרי הוא תרמילון – פרי קצר ורחב יחסית, שאורכו אינו עולה על פי שניים מרוחבו. התרמילון נישא על עוקץ משולשל, בעל מבנה רקוע ודמוי ביצה, באורך של 15 עד 40 מ"מ וברוחב של 5 עד 15 מ"מ. עם הבשלתו, התרמילון נפתח ונחשפים זרעים פחוסים, שמספרם נע בין 1 ל-7. הזרעים מסודרים בטור אחד בתוך מגורה אחת שמבשילה.
כרמלית - סיסטמטיקה, ביוגאוגרפיה ואקולוגיה של הסוג

הסוג כרמלית (Ricotia), הכולל 10 מינים, הוא סוג קטן במשפחת המצליבים, אשר תפוצתו מוגבלת לאזורי מזרח הים התיכון והאזור האירנו-טורני. תחום תפוצתו מתחיל בדרום הרי הקווקז (טרנס-קווקז) ומשתרע דרומה דרך טורקיה, לבנון וצפון ישראל, אשר מהווה את גבול תפוצתו הדרומי במזרח הים התיכון. במערב, מינים מסוימים של הסוג נמצאים גם באיים היווניים כרתים וקרפתוס.
הסוג כרמלית מתחלק לחמישה מינים חד-שנתיים וחמישה מינים רב-שנתיים:
מינים חד-שנתיים: 1. כרמלית חד-להב (R. carnosula) נפוצה מהאיים האגאיים המזרחיים עד דרום טורקיה, 2. כרמלית מפורצת (R. sinuata) אנדמית לדרום טורקיה וסוריה, 3. כרמלית צרת-עלים (R. tenuifolia) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 4. כרמלית נאה (R. lunaria) אנדמית לצפון ישראל ולבנון, 5. כרמלית כרתית (R. cretica) אנדמית לאיים כרתים וקרפתוס ביוון.
מינים רב-שנתיים: 6. כרמלית אוֹכֵרִי (R. aucheri) נפוצה מטורקיה ועד הרי קווקז, 7. כרמלית דייוויס (R. davisiana) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 7. כרמלית צ'נדיר (R. candiriana), שתוארה לראשונה למדע בשנת 2019, דומה מבחינה מורפולוגית לכרמלית דייוויס, ושני המינים גדלים באותו בית גידול ובאותו אזור, 9. כרמלית מגוונת (R. varians) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 10. כרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides) אנדמית לאיים כרתים וקרפתוס ביוון.
כרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides) כצמח רב-שנתי גדלה בגבהים של 450 עד 500 מטרים, בניגוד לרוב המינים הרב-שנתיים בסוג, הנפוצים לרוב בגבהים של 1,000 עד 2,500 מטרים בהרי אנטוליה.
לעומת המינים הרב-שנתיים, כל מיני הכרמלית החד-שנתיים גדלים בדרך כלל בגבהים נמוכים, מגובה פני הים ועד 750 מטרים, אם כי יש אוכלוסיות של כרמלית צרת-עלים וכרמלית נאה המגיעות לרום של 1,100 מטרים בהרי הטאורוס המערביים ו-1,250 מטרים ברמת הגולן בישראל, בהתאמה. עובדה זו מצביעה על טווח גבהים נרחב יחסית לסוג כרמלית.
המחקר הפילוגנטי מצביע על כך שצורת החיים הרב-שנתית היא המצב הקדום בסוג, ואילו צורת החיים החד-שנתי התפתחה לפחות שלוש פעמים באופן בלתי תלוי, ככל הנראה כהתאמה לאקלים הים-תיכוני הדו-עונתי - עונה גשומה ולא קרה ביותר ועונה צחיחה וחמה שקשה לצמחים.
כרמלית אוֹכֵרִי (R. aucheri), הנחשב למין הקדום ביותר בסוג, נפוץ מהאלכסון האנטולי ועד הרי הקווקז, וטיפוס תפוצתו הוא האזור הפיטוגאוגרפי האירנו-טורני, שהוא אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי עם כמות משקעים של 100 עד 400 מ"מ וקיץ חם ויבש וחורף קר מאוד ומושלג. ממנו התמיינו שאר מיני הכרמלית הים תיכוניים והחד-שנתיים.
בטורקיה מיוצג הסוג כרמלית על ידי שבעה מינים, מתוכם חמישה אנדמיים למדינה ואזור אנטליה נחשב למרכז מגוון ביולוגי (Diversity Centre) עבור מרבית המינים הים-תיכוניים של הסוג. האיים כרתים וקרפתוס הם אזור התפוצה הבלעדי של שני מינים: כרמלית כרתית (R. cretica) וכרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides). לעומת זאת, לבנון וצפון ישראל הם אזור התפוצה הבלעדי של כרמלית נאה.
לסיכום, הסוג כרמלית כולל עשרה מינים, המחולקים לחמישה מינים חד-שנתיים וחמישה מינים רב-שנתיים, המתפרשים ממרומי הרי אנטוליה והרי הקווקז ועד חופי הים התיכון והאיים היווניים כרתים וקרפתוס. מחקרים פילוגנטיים מצביעים על כך שצורת החיים הרב-שנתית היא קדומה, בעוד המעבר לצורת חיים חד-שנתית התרחש מספר פעמים כתגובה לאקלים הים-תיכוני היבש.
גלריית תמונות

כרמלית נאה בגמלא
כרמלית נאה בהר הכרמל
ריכוז כרמליות נאות בגמלא
הערות שוליים

↑  POWO plants of the World Online. Published on the Internet, Ricotia lunaria (L.) DC.
↑  Ricotia L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 176
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1989, עמ' 219
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 394-400
↑  Özüdoğru, B., Mummenhoff, K., & Doğan, M., Phylogeny and evolution of annual life history in the genus Ricotia (Brassicaceae), Taxon 64(6), 2015, עמ' 1227–1241
↑  Özüdoğru, B., Mummenhoff, K., & Doğan, M., Ricotia candiriana (Brassicaceae), a new species from southwestern Turkey, Phytotaxa 391(3), 2019, עמ' 205–216
↑  Mandáková, T., Lysak, M.A., Özüdoğru, B., & Mummenhoff, K., Chromosomal evolution in the genus Ricotia (Brassicaceae) and the origin of polyploid species, Annals of Botany, 2018
↑  Terezie Mandakova, Xinyi Guo, Barıs € Oz€ udogru, Klaus Mummenhoff and Martin A. Lysak,, Hybridization-facilitated genome merger and repeated  chromosome fusion after 8 million years, The Plant Journal 96, 2018, עמ' 748-760
אחו של כרמלית נאה בגבעת נשר
סריקה של כרמלית נאה
מרקו וולף

מרקו וולף (בספרדית: Marco Wolff נולד ב-14 בדצמבר 1996 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן יהודי-ארגנטינאי שמשחק בעמדת השוער במכבי פתח תקווה.
קריירה

וולף החל את הקריירה המקצועית שלו בטיגרה. הוא ערך את הופעתו היחידה במועדון ב-10 במרץ 2020 בהפסד 2–0 בחוץ למועדון בוליבר מבוליביה במשחק השני בשלב הבתים של גביע ליברטדורס.
ביולי 2021 חתם וולף במכבי פתח תקווה בחוזה לשנה עם אופציה לשתיים נוספות. הוא אמר ש"מגפת הקורונה בארגנטינה והמשבר הכלכלי של מולדתו גרמו לו להגר". וולף, יהודי, זכאי לאזרחות ישראלית לפי חוק השבות ולכן אינו תופס מקום במכסת השחקנים הזרים של הליגה.
מכבי פתח תקווה ירדה ליגה בעונתו הראשונה של וולף, אך חזרה ליגת העל שנה אחרי זה בתור אלופת הליגה לאומית לעונת 2022/23.
ב-30 במאי 2024 זכה וולף בתואר השני שלו עם המועדון, גביע המדינה, לאחר שניצחה בגמר את הפועל באר שבע 1–0. לאחר מכן חתם על חוזה חדש עד 2027.
תארים

גביע המדינה: 2023/24
ליגה לאומית: 2022/23
חיים אישיים

נולד בבואנוס איירס. מרקו הוא בנו של וולדו אזקיאל וולף, שגם היה שוער מקצועי כמו בנו. לימים הפך הבכור לבית וולף לפוליטיקאי.[דרוש מקור] מרקו וולף החל לשחק כדורגל ב-Sociedad Hebraica ארגנטינה, וייצג את האומה שלו במשחקי המכביה 2013.
הערות שוליים

↑  גיל לוין, ‏יש שוער נוסף: וולף חתם במכבי פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 6 ביולי 2021
↑  ‏וולף: "היו לי בעבר הצעות מישראל, מכבי פ"ת מועדון ייחודי", באתר ספורט1, 20 ביולי 2021
↑  Estadio Deportivo, Futbolistas latinos judíos en Israel: entre la identidad y un futuro mejor, Estadio Deportivo, ‏18 במרץ 2022
1 2  תומר חבז, ‏מרקו וולף: החלום הגדול - לשחק בנבחרת ישראל, באתר ONE‏, 21 ביוני 2023
1 2  תומר חבז ואיציק כלפי, ‏לראשונה מזה 72 שנה: מכבי פ"ת זכתה בגביע, באתר ONE‏, 30 במאי 2024
↑  הדר יעקבי, ‏רשמי: מרקו וולף האריך חוזה ב-3 שנים במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 21 בפברואר 2024
1 2  Nicolás Campolongo, En pandemia dejó la Argentina para jugar al fútbol en Israel y cuenta cómo vivió el ataque de Irán, TN.com.ar, ‏15 באפריל 2024
סיקריים

.
פגיון סיקה מהמאה הראשונה לפני הספירה.
הסִיקָרִיִים (מלטינית: Sicarii; בספרות המאוחרת נקראו גם: סִיקְרִיקִים) היו קנאים יהודים שהתבלטו בתקופת המרד הגדול של יהודה נגד הכובשים הרומאים.
שיטת ההתקפה שלהם הייתה לא רק יעילה אלא גם חדשנית לזמנם. השימוש בפגיון "סיקה" המעוקל אפשר להם להסתיר בקלות את נשקם, מה שהפך את ההתנקשויות שלהם לבלתי צפויות וקטלניות עוד יותר. אסטרטגיה זו קדמה במאות שנים לטקטיקות דומות ששימשו קבוצות כמו החשישיון האיסלאמיים והנינג'ות היפניות, והדגישה את השליטה המוקדמת של הסיקריים בטכניקות התנקשות מאורגנות מול הדיכוי הרומי ביהודה.
מקור השם

השם סיקריים נגזר מן המילה "סיקה" (בלטינית: Sica – חרב מעוקלת קצרה או פגיון ארוך ששימש מתנקשים), מאחר שבני קבוצה זו נהגו לשאת פגיון מתחת לבגדיהם-גלימותיהם.
"סיקרי" היה כינוי בלטינית לרוצחים, ובמיוחד רוצחי חרש. ממילה זו נגזר הביטוי "מתנקש" בלטינית (sicarius).
במפגשים ציבוריים, הסיקריים היו מסתירים את פגיונות ה"סיקה" הקטלניים שלהם בגלימותיהם. כשהייתה ההזדמנות, הם היו מושכים את הפגיונות האלה במהירות ובאופן בלתי צפוי, תוקפים את הרומאים והחשודים באהדה כלפיהם, ומתמזגים חזרה לתוך הקהל הרחב בכדי להימנע מגילוי.
סיקריקון

במשנה נמצאת המילה "סיקריקון", שהיא צורה יוונית שנגזרה מהמילה הלטינית, ופירושה: העניינים הנוגעים במעשי רוצחים ושודדים.
בספרות חז"ל הוזכרו בכמה הקשרים "סיקריקון" ו"סיקרין". "סיקריקונים" אלו היו גויים גזלנים וחמסנים שניצלו את המצב המדיני המעורער של היהודים בארץ יהודה שכלל גזרות שמד (בהם גם גזירות אדריאנוס) ושדדו קרקעות מהיהודים בכוח הזרוע, תוך איומים על חיי הנגזל. המשנה קובעת כי קרקע שנרכשה מסיקריקון – אין תוקף לרכישה. עם זאת הדבר לא היה קבוע, והוא היה תלוי במצבם המדיני של היהודים מול השלטונות.
ה"סיקריקון" היה מאוחר מעט מקבוצת הסיקריים שבזמן חורבן הבית.
בתרבות

בשנת 2003 הוצאת ידיעות אחרונות הוציאה לאור את ספרה של מינו בן גיגי – רומן בשם אני, שלום בת שמואל. הספר מתאר את חייה של צעירה ירושלמית ששכלה את בעלה ושני ילדיה בימי המצור על ירושלים. לאחר נפילת ירושלים היא פונה אל המדבר וחוברת לסיקריים שמתבצרים במצדה. בימי המצור על מצדה היא נלקחת על ידי מפקד המצור, סילבה, והופכת לפילגשו.
שימוש בשם בעת החדשה

בהשראת שיר שחיבר אורי צבי גרינברג, שבו קרא לעשות "כדין הסיקריקים", כינו את עצמם חברי ברית הבריונים "סיקריים".
בשלהי המאה ה-20 החל שימוש מוטעה בביטוי "סיקריקים" עבור חרדים קיצוניים ואנטי-ציוניים, מקרב אנשי נטורי קרתא או הדומים להם, המפעילים אלימות כדי להשיג את מטרותיהם. הכינוי הוצמד להם על ידי ישראל אהרן קלצקין, אשר ניהל בית דפוס בירושלים והתגלע מאבק בינו ובין קבוצה קנאית. הוא בחר בשם זה כדי להבחין בין קנאים הנשמעים להוראות הרבנים המרכזיים בציבור החרדי לבין אלה המתעלמים מהם. באוגוסט 2018 פסק בית משפט השלום בירושלים פיצויים לבני זוג שתבעו את אתר כיכר השבת ועורכיו, לאחר שאלה כינו אותם מספר פעמים "סיקריקים".
רוצחים שכירים שפעלו בקולומביה בתקופת מאבק קרטלי הסמים נקראו sicarios. המונח בשימוש עד היום ואף זלג למדינות אחרות באמריקה הלטינית וכיום הוא ידוע ככינוי ל"חיילים" החמושים (שומרי ראש ומתנקשים) בקרטלי הסמים במקסיקו.
ראו גם

הפילוסופיה הרביעית
חסידי מצרים

חסידי מצרים היו יהודים שהשתייכו לתנועה רוחנית במצרים שבין המאות השתים-עשרה והארבע-עשרה, אשר חרתה על דגלה אורח-חיים של מצוינות דתית ומוסרית שתכליתו חידוש הנבואה. התנועה שמה דגש על פרישות והתבודדות, ואף קלטה אל תוכה השפעות ברורות של המיסטיקה האסלאמית המכונה סופיות. בראש התנועה עמדו חמישה דורות של צאצאי הרמב"ם, מבנו רבי אברהם ועד נכד-נינו רבי דוד ברבי יהושע הנגיד.