stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל רקית
הערות שוליים

↑  חמודי חלאילה, לטיציה ברדה וגילי הלל, תל רקית: דוח סופי, חדשות ארכאולוגיות, גיליון 122 (2010), 2 ביולי 2010
↑  Charles Clermont-Ganneau,  Archaeological researches in Palestine during the years 1873-1874. : With numerous illustrations from drawings made on the spot by A. Lecomte du Noüy, vol. 2 (translated by John Macfarlane), London: Published for the Committee of the Palestine Exploration Fund, 1899, p. 126.
| אתרי התרבות הכבארית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים בכרמל | מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת |  |
| אתרים בגליל | מערת היונים |  |
| אתרים בבקע הירדן | עין גב I |  |
| אתרים במישור החוף | תל רקית |  |
| אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה | ביצת רוחמה • בריכת רם • ג'לג'וליה • גשר בנות יעקב • מחצבת עברון • מחצבת רבדים • מערת גמל • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת מיסליה • מערת קסם • מערת תנור • עובדייה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה | האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים • הר כרכום • מערת הגדי • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת מנות • מערת עמוד • מערת רקפת • מערת שוקבא • מערת תנור • נשר רמלה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית העליונה | אוהלו II • הר כרכום • מערת היונים • מערת הנחל • מערת כבארה • מערת מנות • מערת ספונים • מערת קפזה • מערת רקפת • נחל אורן • נחל עין גב I • ערק אל-אחמר • תל רקית |  |
| אתרים מהתקופה האפיפלאוליתית | מדרגות הירדן • מערת היונים • מערת הנחל • מערת חילזון תחתית • מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת • מערת שוקבא • נווה דוד • נחל אורן • חתולה • נחל עין גב II • עין גב I • עינן • תל יריחו • תל רקית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תכל'ס

תַּכְלֶ'ס (או תַּכְלֶס), הוא ביטוי סלנג עברי נפוץ בישראל, המציין פנייה אל שורש העניין. מקור הביטוי בהגיית המילה "תכלית" ביידיש (על פי ההגייה האשכנזית של העברית) והביטוי מקובל בישראל בקרב כל שכבות האוכלוסייה.
ביטויים מקבילים: "בשורה התחתונה" (תרגום של ביטוי מהשפה האנגלית), "לעצם העניין", "לגופו של עניין", "בקיצור" או "גש ישר לעניין".
שימוש

הביטוי משמש דוברים כמילת הקדמה והתרעה על הגעתם לנקודה עיקרית בסיפור עלילה. מאזינים עושים בו שימוש כמילת שאלה ("ובתכל'ס?") כדי לזרז את המספר להגיע לעיקר. ערכו האמיתי של הביטוי טמון בעובדה שמיד אחריו יושמע הדבר אותו המאזין "באמת" חפץ לשמוע – מה שהופך אותו לביטוי בעל פוטנציאל גדול לקיצורי דרך משמעותיים באופן השיח הישראלי.
שימוש נוסף למילה הוא אישור של הנאמר, לרוב בצירוף סימן קריאה (שירה: "ההופעה הייתה ממש אדירה!" יוסי: "תכל'ס!"), או בצירוף שלוש נקודות (שירה: "וואו, משעמם פה." יוסי: "תכל'ס...").
בנוסף לשימושה המודרני בעברית, המילה חדרה במידת מה גם לגרמנית עם משמעות דומה, כך ישנו עיתון שווייצרי יהודי בגרמנית נושא את השם Tachles (גר'), וזהו גם שמו של מוזיאון לאמנות עכשווית בברלין מכונה "בית האמנות תכלס" כשהבחירה בשם היא בעקבות מיקומו של המוזיאון ברובע היהודי לשעבר – שויננפירטל, ובזכות משמעותו – דיבור או עשייה לשורש העניין. משמעות הביטוי הגרמני "Rede mal Tacheles!" (בהגייה: רֶדֶה מאל תאכלס) כשהמקבילה לזה בעברית – "דבר תכלס!".
בשנות ה־90 נעשה שימוש בביטוי לצורכי שיווק בבנק המזרחי בסלוגן "בתכל'ס, בנק המזרחי". השימוש בביטוי המדובר היווה פנייה עממית אל קהל לקוחות פוטנציאלי של הבנק, המחפשים כביכול בנקאות בגובה העיניים.
ראו גם

יאללה
תחל'ס
שימור מבנים

שימור מבנה בסגנון הבינלאומי תוך שילובו בתוספת בנייה, בית דפוס הארץ ברחוב מזא"ה, תל אביב
שחזור צבעי קיר, בית בולאך, וילהלמה, בני עטרות
מבנה ששומר במפגש רחוב אלנבי עם שדרות רוטשילד, תל אביב
שימור מבנים היא פעולה אדריכלית-הנדסית שנועדה לחדש מבנים בעלי חשיבות היסטורית, תרבותית ואדריכלית. פעולת השימור כוללת מכלול פעולות שמטרתן להבטיח המשך קיום תקין ושלם של המבנים והאתרים המיועדים. הפרקטיקה של השימור כוללת: הגנה (על ידי גידור או קירוי), תחזוקה, ייצוב, שימור הקיים (Preservation), שיחזור (החזרת האתר לצורה שהייתה בעבר ללא תוספות או שינויים), שיקום (כולל התאמה מחדש), בנייה חדשה (רה-קונסטרוקציה על סמך תיעוד), העברה (של המבנה למקום אחר), פירוק והרכבה מחדש, שכפול (יצירת העתק מדויק, "Replica"), ושימור חזית או פרטים. קיימות מספר גישות של שימור הנובעות מהשקפות עולם שונות וצורות התייחסות שונות לתפקיד המבנה במרקם העירוני או באתר בו הוא נמצא, לחלקו במורשת ההיסטורית ולמאפייניו העיצוביים והאסתטיים.
מטרת השימור

מטרת השימור היא ליצור סביבה עשירה ואיכותית יותר, סביבה שמכילה גם שכבות מהעבר, סביבה מעניינת יותר, שבהרכב העיצובי שלה, הבתים הישנים משמשים כדי ליצור מקום איכותי עם חוויה, מקום שנותן ביטוי פיסי לזהות מקומית, מקום בעל אופי משלו.
השימור עוזר לאנשים למצב את עצמם בסביבה, ביחס למקום ולזמן, ומאפשר חיבור של הריקמה החברתית העכשווית, עם המורשת שקדמה לה.
גישות בשימור

הגישה ההיסטורית, מבקשת שהבניין יספר את סיפור ההיסטוריה של המקום.
הגישה האדריכלית, מבקשת שהבניין (והסביבה שלידו) יעשירו את חוויית המקום.
הגישה התרבותית, מבקשת שהבניין יתרום לגיבוש של זהות תרבותית מקומית.
שלוש הגישות קיימות. אבל אם נחפש מבחנים אובייקטיביים יותר, להגדרת ערך של בנין או סביבה, כדי שיצדיק פעולה של שימור, נגיע בדרך כלל לפרמטרים עיצוביים, אדריכליים, ויזואליים וקוגניטיביים, שתלויים יותר בבניין עצמו, ויוצרים סרגל הערכה יותר אוניברסלי לאיכות המקום. ערכים אלו מוגדרים היום מקצועית ומושפעים פחות מהעדפות פוליטיות. בישראל, הגישה ההיסטורית עדיין שולטת. באנגליה למשל, זכה מבחן השימור האדריכלי לקונצנזוס רחב. ארגון אונסק"ו אימץ את הגישה התרבותית ואכן, יש לכלול בהגדרת אופי של אזור לשימור גם מאפיינים תרבותיים וחברתיים.
התועלת המעשית

ערכו של מבנה משומר גבוה יותר מזה של מבנה חדש. השימור מהווה בדרך כלל פוטנציאל לפיתוח איכותי יותר של התכנון ומכאן של הנכס. יזמי נדל"ן משתמשים במבנה לשימור באופן שיעלה את ערך הפרויקט שלהם ומפיקים רווח כלכלי ממורשת התרבות. מאידך לעיתים מאפשרות הרשויות זכויות בנייה מיוחדת באתרים לשימור על מנת להבטיח את האינטרס הכלכלי של המשקיעים שנדרשים מצידם להשקיע משאבים רבים יותר על מנת לעמוד בתקני השימור.
שימור מורשת הבניה והתרבות הוכחה כמקדמת תיירות מעולה. האטרקציה התיירותית, ובמקרה הזה: האזור המשומר, מתנהגת כמו כל מוצר כלכלי. בדיקות כלכליות הוכיחו עליית ערכי הנדל"ן בסביבה המשומרת והגדלת הפעילות העסקית במידה משמעותית.
שימור מבנים במסגרת שקום מרכזי ערים ופיתוחם הוא פרויקט כלכלי חברתי. קשה, אך ניתן לכמת את תועלתו בשיקום המרקם החברתי. נכסי מורשת מהווים כלי ליצירת גאווה והזדהות עם המקום, והם משמשים גם כאמצעי למשיכת תושבים חדשים ברמה סוציו-אקונומית גבוהה יותר וכן הון השקעתי חדש, וככאלה, הם אמצעי שיקומי לאוכלוסיות חלשות הגרות בסביבתם.
בנוסף יש למנות את הרווח התרבותי האסתטי הסביבתי, ואת מינוף השימור כאמצעי לחינוך ופנאי.
שימור מבנים בעולם

אחד ממיזמי השימור הידועים ביותר הוא תנועת התחייה הגותית שקמה באנגליה בסוף המאה ה-18 ובצרפת באמצע המאה ה-19. מובילי התנועה יזמו שימור מבנים, וכנסיות בפרט, הבנויים בסגנון הגותי לצד בניית מבנים חדשים בסגנון המחקה את האדריכלות הגותית. בצרפת הובילו הסופר ויקטור הוגו, פרוספר מרימה והאדריכל אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק תנועה לשימור, שיחזור והשלמת מבנים מימי הביניים וכנסיות גותיות בפרט, כתגובה להריסת מבני דת וממשל עתיקים במהלך המהפכה הצרפתית.
שימור בישראל

לארץ ישראל מורשת היסטורית רבת שנים וקורות ההתיישבות בה נמשכות על פני חמשת אלפים שנה. תרבות הבנייה של העת העתיקה בארץ ישראל מעוגנת ב"חוק העתיקות", הדן ומבטיח את קיומם של מבנים ואתרים שנבנו עד שנת 1700.
מאז, במרוצת המאות האחרונות, התרחשו תהליכים חשובים בתולדות הארץ והיישוב, אשר יצרו מסגרות חברתיות שהשפיעו על טיפוסי היישובים שקמו בארץ ישראל. המבנים והאתרים, שהם תולדה של התהליכים האלה, נותרו ללא הגנה חוקית.
ההתעוררות הציבורית לשימורם של מבנים בני עשרות ומאות שנים התגברה בעקבות הרס אתרים היסטוריים במשך עשרות שנים, במיוחד אובדן בניין הגימנסיה הרצליה בתל אביב, אשר הובילה להקמת המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, בחסות ועדת החינוך של הכנסת והחברה להגנת הטבע.
שימור בישראל > הקריטריונים לשימור

על פי האמנה לשימור מבנים ואתרי התיישבות של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ישנם שבעה קריטריונים לשימור:
אתר הנושא חותם של ראשונות.
אתר המהווה עדות לאירוע בעל חשיבות היסטורית.
אתר הקשור בחייה או בפעילותה של אישיות או קבוצת אנשים, שהשפיעו על הליכים תרבותיים והיסטוריים.
מבנה או מיכלול מבנים בעלי אפיון ארכיטקטוני, המייחד תרבות וסגנון בנייה.
אתר המאפיין תרבות חיים והווי של תקופה.
אתר בעל ערך נופי היסטורי.
אתר בעל ייחוד בשיטות בנייה ושימוש בחומרים, המהווה נידבך היסטורי בתרבות הבנייה.
בראשית שנות המאה ה-21 החל מינהל מקרקעי ישראל בהקמת מאגר ממוחשב של כל המבנים לשימור ברחבי הארץ. מהפך משמעותי בתחום השימור בישראל התחולל במרץ 2009, כאשר בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה פסק פסיקה תקדימית, על פיה אדם שהרס מבנה לשימור ייאלץ לבנותו מחדש, ואף לשלם קנס.
התערוכה הבינלאומית לשימור מבנים תתקיים בפעם ה-4 בישראל בשנת 2018 בבניין תיאטרון הבימה בתל אביב
ועדת שימור יישובית

לפני שמתבצע תהליך שימור של מבנה, מתכנסת ועדת שימור יישובית. בוועדה נמצאים: הקבלן, המועצה לשימור אתרים ונציגות של אנשי האזור. בוועדה מתקבלות החלטות בנוגע לאופי השימור, מה יעשה במבנים האלה לאחר מכן ועוד.
אופי השימור - החלטות כאלה הן בעיקר האם השימור הוא של בניין אחד או של שכונה שלמה? למשל, בזיכרון יעקוב ובשרונה בחרו
לשמר שכונה שלמה. בעוד שבבית בן-גוריון או בית חיים נחמן ביאליק שימרו רק את המבנה הספציפי.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נגישות

בסוף המאה העשרים ובתחילת המאה העשרים ואחת חוקקו במדינות רבות חוקים תקנות לנגישות בנייה בבניינים ציבוריים. בחוקים ותקנות אלה, הדרישות הארכיטקטוניות הבולטות ביותר הן אלה הבאות להנגיש מבני ציבור למשתמשי כיסאות גלגלים. חוקים אלה חוקקו מתוך אידיאל שוויון ההזדמנויות אך תוך התחשבות בצרכים ואידיאלים אחרים של החברה. על כן, במדינות רבות חוקי נגישות הבניה מורים מפורשות על הצורך להתחשב גם בשימור ההיסטוריה והתקנות מקלות את דרישות הנגישות ממבנים לשימור. לדוגמה, תקנות הבניה שתוכננו כדי להסדיר את מימוש החוק "Americans with Disabilities Act of 1990" קובעות שיש להרחיב מספר רב ככל האפשר של פתחי דלתות במבנה ציבורי כך שמשתמשי כיסאות גלגלים יוכלו לעבור דרכן. אולם, יש סייגים לתקנות ומערכת תקנות מקלה יותר, במקרה בו סידורי הנגישות יפגעו במאמצי שימור המבנה. פתחי דלתות המצויים בחזית בניין שהוכרזה כחזית לשימור פטורות מהרחבה זו כאשר מרחיבים פתחי דלתות המצויים בחזיתות אחרות. אותן תקנות קובעות גם הקלות בסידורי הנגישות בחדרי השירותים בבניינים שעיצוב הפנים שלהם הוא בעל חשיבות היסטורית. חלק מתאי השירותים הנגישים במבנים כאלה יכולים להיות צרים ולהכיל ידיות אחיזה לאנשים עם לקות בשיווי המשקל במקום להכיל מרחב תמרון לכיסא גלגלים. מעבר לזאת, תקנות אלה פוטרות לחלוטין מגדלורים לשימור המצויים על איים קטנים מכל סידורי נגישות.
ראו גם

המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות
תוכנית לשימור אתרים
משמר המורשת הבנויה
לקריאה נוספת

אמנון בר אור, זמן שימור, הוצאת בבל, 2013
שימור מבנים ואתרי התיישבות: היבטים ערכיים ומשפטיים, המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, ירושלים, תשנ"ה 2005
הערות שוליים

↑  אמנה לשימור מבנים ואתרי התיישבות באתר מינהל השימור ברשות העתיקות
↑  מיכל מרגלית, ‏החלטה תקדימית: ביהמ"ש חייב אדם שהרס מבנה לשימור לבנות אותו מחדש, באתר גלובס, 24 במרץ 2009
↑  ADA Accessibility Guidelines for Buildings and Facilities - ADAAG
↑  תקנות הנגישות בהתאם לחוק האמריקני ADA, סייגים למבנים לשימור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558521305171  GND: 4011455-7  HDS: 008260  LCCN: sh92002913  LNB: 000109047  NARA: 10637844  NDL: 00561011  NKC: ph123918 
בית השגרירות הרוסית
שימור תוך פירוק והרכבה מחדש - בית שטרן ברובע ממילא, ירושלים
בניין סניף בנק אפ"ק בדרך יפו בחיפה
מבנה לשימור על כלונסאות
שערי ירושלים (שכונה)

רחוב בשכונת שערי ירושלים
הזמנה לברית של בן משפחת יצחק ליפקין בשכונה, 1909
שערי ירושלים הוא שמה של שכונה קטנה הנושקת לקצהו המערבי של רחוב יפו בירושלים, בסמוך לבניין שערי צדק הישן. בשמה העממי "אבו בסל".
רקע היסטורי

שנות התשעים של המאה ה-19 ראו התפרצות של בנייה יהודית אל מחוץ לחומות העיר העתיקה. בניית השכונות נעשתה במגוון התארגנויות שאפשרו את הבניה. מחד גיסא אגודות של יהודים, בדרך כלל תושבי העיר העתיקה, שחברו לבנות שכונות, ומאידך גיסא שכונות של חברות כלכליות שונות. יוצאות דופן היו השכונות האחיות שערי ירושלים ואהל שלמה שנבנו על ידי איש חזון ציוני.
תהליך זה של בנייה מואצת מדגיש תמורות במצבה ובמעמדה של ירושלים. אוכלוסיית העיר החלה לגדול בקצב מהיר, מספר הצליינים המבקרים בה גדל והתפתחה תשתית לתיירות מודרנית. אחד מהמאיצים לתנופה הכלכלית היה כביש הכרכרות הראשון שנסלל בארץ מירושלים ליפו בשנת 1869. עם הרווחה הופיעו מחוץ לחומות ירושלים מבנים גדולים ומרשימים, הקובעים עד היום חלק מנופה של העיר כגון בניין שערי צדק הישן שהרחיבו את תחומי היישוב הרחק מטווח הראיה של העומד על החומות.
בתהליך היציאה מהחומות עומדים זה לצד זה בני היישוב הישן שפרצו מחומות העיר העתיקה ובני העלייה הראשונה מבשרי הבניה הציונית-לאומית של ירושלים.
עורק התנועה של רחוב יפו, שסלילתו החלה בשנת 1867 ונסתיימה ב-1869, עליו זרמה התנועה מירושלים מערבה לכוון מישור החוף, היה גורם כלכלי בעל חשיבות רבה ועליו זרמו סחורות ואנשים בדרכם לירושלים. על כביש זה הוקמו שכונות שהתפרנסו מהתנועה והשירותים שנבנו כפועל יוצא מהתרחבות העיר ועם תלות הולכת ופוחתת בעיר העתיקה וביישוב הישן.
תולדות השכונה > הקמה

שכונת שערי ירושלים ואחותה אוהל שלמה הוקמו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 על ידי הסוחר יצחק ליפקין. כיוון שהיה סוחר ירקות (ובהם בצל) נקרא בפי העם "אבו בסל" (אבי הבצל), שם שדבק בשכונות שהקים. אברהם משה לונץ מציין כי שכונת שערי ירושלים נוסדה בידי חברה מסחרית וכי בשנת 1897 הגיע מספר הבתים בשכונה ל-40.
י. שפירא. בספרו מסכם כי שם השכונה ניתן לה על שם היותה השכונה המערבית ביותר בירושלים.
בהערת אגב מציין פרופסור יהושע בן אריה בספרו כי למרות היות השם בעל אחיזה במציאות הרי שבדרך כלל ניתנו לשכונות שמות פיוטיים ולא בהכרח שמות בעלי משמעות מחייבת.
השכונה נבנתה בפאר יחסי לתקופה, ודירותיה הושכרו למשפחות יהודיות. בשלב ראשון נבנו בשכונה 40 דירות על פי התבנית המוכרת של סוף המאה ה-19. בשכונה הייתה חצר גדולה מוקפת בתים בני קומה אחת או שתיים. במרכז החצר היה בור מים גדול המכיל מי שתייה. מרבית הדירות בשכונה היו בנות 2 חדרים, חצר מקורה עם מטבחון ושירותים וכן חצר פתוחה לגידול תבלינים וצמחי נוי.
במקביל לבניית השכונה והשכונה האחות אהל שלמה נבנו בסמוך שני מוסדות חשובים. הראשון הוא בניין שערי צדק הישן שנבנה מצדו השני של רחוב יפו והשני הוא בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי שנבנה ממערב לשכונה.
תולדות השכונה > שנוי והריסה

בסוף המאה ה-20 סבל רחוב יפו בכלל והשכונות הצמודות לחלקו המערבי בפרט מהזנחה שהביאה להידרדרות במצב המבנים ולחולשה של האוכלוסייה המתגוררת בהם. הזנחה זו הקרינה על כל חלקי מרכז העיר שכיום כבעבר יונקים את חיותם מהתנועה השוקקת ברחוב יפו.
לתהליך מספר סיבות, סיבה אחת היא הקמת מתחמי מסחר ותרבות בפריפריה של העיר ומחוץ לה, כדוגמת קניון מלחה, אזורי המסחר והתעשייה הקלה בתלפיות וגבעת שאול רוקנו את אזור מרכז העיר. סיבה נוספת היא פיגועי הטרור, שהכו במרכז העיר ירושלים בעוצמה.
נכון לשנת 2008 עובר מרכז העיר ירושלים שינויים מאסיביים ונעשים מאמצים לשיקומו והזרקת חיים חדשים לרחובותיו. במרכז התהליך עומד פרויקט הרכבת הקלה שהקו הראשון שלו – הקו האדום, העובר לאורך כל רחוב יפו ועתיד לקשר את אזור מרכז העיר עם שכונות הפריפריה. התקווה היא כי פיתוח מערכת הסעת המונים יעילה תשפר את איכות הסביבה העירונית ותמשוך חזרת תושבים, חיי מסחר והשקעות למרכז. עם זאת, קו הרכבת העתיד לעבור ברחוב יפו לכל אורכו הצריך ביצוע עבודות הרחבה של הרחוב והריסת חלק מהמבנים הגובלים ברחוב, דבר הכרוך בפגיעה בחזותו ההיסטורית של המתחם.
גלריה

רחוב בשכונה
רחוב "אבו בסל" מבט אל רחוב יפו
שכונת שערי ירושלים, חדש על ישן
הרס בתי השכונה הנושקים לרחוב יפו
ראו גם

בניין שערי צדק הישן
הרכבת הקלה בירושלים
הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים
רחוב יפו
לקריאה נוספת

פנחס אמתי, נדר קטן: סיפורים משכונת אבו בסל - הוצאת עתון 77, 2016.
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר".
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר".
י' בן אריה, ירושלים במאה הי"ט, אוניברסיטה משודרת, תל אביב 1980.
ד' קרויאנקר, אדריכלות בירושלים – תקופות וסגנונות 1860-1914, מכון ירושלים לחקר ישראל, ירושלים 1983
י' גליס, שכונות בירושלים – פרשת בניינה והתפתחותה של ירושלים מחוץ לחומות ספרים ראשונים, ירושלים תשל"ג.
א"ב ריבלין, ירושלים – תולדות היישוב העברי במאה הי"ט, הוצאת אלף, תשכ"ו.
אברהם פררה, יש זכרונות שאוהבים, ירושלים תשמ"ו 1985. (חוברת זיכרון שיצאה לאור במלאת שנה לפטירתו. העורך: דן אלמגור)
אלונה ורדי (עורכת), מדריך ישראל החדש, כרך 12: ירושלים, עמ' 298.
הערות שוליים

↑  מפת ירושלים, 1919 (באנגלית) עם ציון שם השכונה Abu Bassal, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  עזרת סופרים, המליץ, 9 בנובמבר 1893
↑  יצחק שפירא, ירושלים מחוץ לחומות, ירושלים תש"ח עמוד 98.
↑  מורה טורקית, החרות, 13 במאי 1912
↑  נתיבות ציון וירושלים - מבחר מאמרים בעריכת ג' קרסל, ירושלים, תשל"א
↑  ירושלים מחוץ לחומה תולדה והווי
↑  יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר", עמוד 276
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596877705171 
חניון אוטובוסים של חברת המקשר בשכונה, שנות ה-30
שכונת שערי ירושלים, מבט מרחוב יפו על חזיתות משוחזרות
תזונאי

תזונאי או דיאטן הוא מקצוע פרא-רפואי המתמקד בהתאמת התזונה על פי צורכיהם האישיים של בני אדם. ההתאמה מתחשבת במאפיינים הפיזיולוגיים, בגיל, ובמצב הבריאותי והאסתטי של הגוף.
תזונאים עובדים במערכות הבריאות (קופות חולים, בתי חולים, בתי אבות, לשכות בריאות הציבור ועוד), במועדוני כושר ובמגזר הפרטי.
בישראל

בישראל, נלמד המקצוע בחמישה מוסדות לימוד: הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת אריאל, המכללה האקדמית תל חי, המכללה האקדמית אשקלון והמרכז האקדמי פרס. בוגרי מוסדות אלה מקבלים את התואר בוגר אוניברסיטה בתחום מדעי התזונה (.B.Sc).
לאחר סיום התואר הבוגרים נדרשים לעבור הכשרה מעשית מטעם משרד הבריאות (סטאז') במשך חצי שנה נוספת.
על פי חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, אדם רשאי לכנות את עצמו "תזונאי", "תזונאית", "דיאטן קליני" או כל שם שהמילה "תזונה" מופיעה בו, רק אם מילא את הכללים הבאים:
סיים תואר ראשון במדעי התזונה באקדמיה מוכרת
עבר הכשרה מעשית (סטאז') מטעם משרד הבריאות
נבחן במבחן ממשלתי.
תזונאים שעמדו בתנאים אלה מקבלים הרשאה רשמית לעיסוק בתחום, רישיון עם מספר סדור ממשרד הבריאות אגף לרישוי, בדומה ליתר מקצועות פרא רפואיים, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, ועוד
מי שלמד תזונה אך אינו בעל הרשאה רשמית לעיסוק בתחום (רישיון) ממשרד הבריאות, ולא עמד בתנאים לעיל, יכול לכנות את עצמו בשם שאינו כולל את המילה "תזונה" ונגזרותיה, כמו למשל "יועץ לאורח חיים בריא" או "יועץ בריאות".
הביטוי "דיאטן קליני" היה מוגדר בחוק מקצועות הבריאות עד שנת 2008, ואז נעשה שינוי בנוסח החוק, והביטוי יצא מכלל שימוש. שם המקצוע כיום הוא "תזונאי" או "דיאטן".
מקצועו של התזונאי

התזונאי עוסק בעיקר בהתאמה והמלצה ללקוח על תזונה, מזון ועל פעילות גופנית מיטבית, שתתאים ללקוח ולמטבוליזם בגופו, על-מנת לשפר את איכות החיים ולהאריך את תוחלת החיים של הלקוח, וכן לקדם את השקט והבריאות הנפשית, ולקיים אורח חיים בריא.
התזונאי עוסק גם בייעוץ למפעלי מזון ומשקאות, לסוגיהם, כדוגמת: אסם, עלית, באשר להרכב המזון המיוצר, לטובת אורח חיים בריא.
להלן תחומי העיסוק של הדיאטנים בישראל, כפי שפורסמו על ידי עמותת עתיד (עמותת הדיאטנים בישראל): ילדים, פגים, גריאטריה, חינוך וקידום בריאות, בריאות האישה, סוכרת, אורח חיים בריא, אונקולוגיה, ספורט, הריון, הנקה, הפרעות אכילה ודימוי גוף, נפרולוגיה, בריאות הלב (קרדיולוגיה), גסטרו (מערכת העיכול), ניתוחים בריאטריים, אוכלוסיות עם מוגבלויות, בריאות נפשית, שינוי ושיפור הרגלי אכילה, אנדוקרינולוגיה, צמחונות וטבעונות, בררנות אכילה בילדים ובמבוגרים, פיקוח תזונה ומזון, פוריות, הנחיית קבוצות, שיקום והחלמה, ביטחון תזונתי, הזנות מורכבות, טיפול נמרץ, סיעוד מורכב, אקדמיה הייטק ופודטק, תעשייה, בריאות הציבור, מדיניות תזונתית וכן דיאטניות עירוניות.
ראו גם

דיאטה
תוסף תזונה
הערות שוליים

↑  תְּזוּנַאי במילון בריאות הציבור (תשפ"ב), 2022, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  תזונה - רישוי מקצוע, באתר GOV.IL
↑  עמותת עתיד, באתר עמותת עתיד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553021905171  GND: 7627833-5  LCCN: sh85037871  LNB: 000278759  NARA: 10637500  NDL: 00561878  NKC: ph871180 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תל שושן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°36′19″N 35°33′52″E﻿ / ﻿32.6052778°N 35.5644444°E﻿ / 32.6052778; 35.5644444
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) תל שושן(למפת עמק בית שאן רגילה) תל שושן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שושן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שושן
 
תל שושן, המוכר גם כתל זן המזרחי, הוא תל הממוקם בעמק בית שאן הצפונית, כ-2 קילומטר מצפון לקיבוץ נווה אור, וכחצי קילומטר מדרום מזרח לתל זן. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל, שיצאה לאור במהדורתה הראשונה בשנת 1880, התל מצוין בשם "תל אבו אל גמל" (Tell Abu el Jemel).
תל שושן הוא אחד ממספר רב של תלים הסמוכים לנתיבו של נחל תבור בכלל, ולשפכו לנהר הירדן בפרט (תלים כגון תל שמט, תל זן ותל כיתן). עובדה זאת מעידה, לפי נחמיה צורי, על חשיבותו של נחל תבור כנתיב תעבורה בימי קדם.
במהלך סיור שנערך באתר מטעם נציגי מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי ב-1922, נמצאו שרידי דרך סלולה, אתר קבורה ערבי, וחרסים מהתקופה הרומית ומהתקופה הערבית על קודקוד התל ועל קצה שלוחתו המזרחית.
הערות שוליים

↑  מפת הקרן לחקר ארץ ישראל, באתר עמוד ענן (המפה כשכבה במערכת מיפוי)
↑  נחמיה צורי, "נחל תבור", מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, (כרך ג', עמ' 159), בית הוצאה כתר, 1978.
↑  סיכום דוח סיור בתל אבו אל גמל, 5 בדצמבר 1922, כפי שמופיע בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שי לבנת

שי לבנת (נולד ב-12 ביוני 1984) הוא אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. אלוף (2005) ושיאן המכביה במשחה ל-200 מטר חופשי. ייצג את ישראל בשלוש אליפויות עולם בשחייה וסיים במקום שישי באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר). בעל 3 מדליות מהמכביה מהן אחת זהב.
ביוגרפיה

לבנת נולד וגדל בחיפה. אביו, עוזי היה מפקד שייטת 13. הוא שחה בקבוצת השחייה של מכבי חיפה. הוא עבר להתאמן במרכז לטיפוח מחוננים בוינגייט תחת הדרכתו של לאוניד קאופמן.
ביוגרפיה > 2002 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2002 זכה לבנת בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:54.59 דקות, לפני ארי לימור ממכבי קריית אונו (1:55.21 דקות) ואהוד דקטר מהפועל ירושלים (1:55.99 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.89 דקות, אחרי שילו איילון מהפועל ירושלים שקבע שיא ישראלי חדש של 3:56.28 דקות ומיקי חליקה מהפועל ירושלים (4:01.75 דקות).
ביוגרפיה > 2003 > שיאן ישראל

בגביע חיפה הבינלאומי בשחייה שנערך באפריל 2003 קבע לבנת במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש בתוצאה של 1:51.61 דקות, שיפור לשיאו בן 10 השנים של יואב ברוק (1:51.89 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרות מרה נוסטרום שנערכה בברצלונה, ספרד במשחה ל-200 מטר חופשי הוא שיפר במאית אחת את שיאו הישראלי והעמיד אותו על 1:51.60 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי קבע שיא ישראלי חדש של 3:55.53 דקות, שיפור לשיאו של שילו איילון (3:56.28 דקות).
ביוגרפיה > 2003 > אליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, באוגוסט אותה שנה סיים לבנת במקום 21 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.7 דקות, במקום 25 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.33 דקות, במקום 28 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:51.44 דקות, ובמקום 52 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.06 שניות.
ביוגרפיה > 2004

בתחרות גראנד פרי בשחייה שנערכה בווינה באפריל 2004 קבע לבנת במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 1:49.62 דקות, יומיים לאחר מכן במשחה ל-400 מטר חופשי הוא קבע שיא ישראלי חדש של 3:54.32 דקות, שיא זה החזיק מעמד כ-10 שנים ונשבר על ידי עידו הבר (3:53.88 דקות). למרות שיאיו, הוא לא הצליח לקבוע את הקריטריון שנדרש ממנו להשתתפות באולימפיאדה.
ביוגרפיה > 2005

בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכה לבנת במדליית זהב ושתי מדליות כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:50.39 דקות, לפני סקוט גולדבלט מארצות הברית (1:50.77 דקות) ובריאן גולדברג אף הוא מארצות הברית (1:50.93 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.09 שניות, אחרי גולדברג (51.06 שניות ולפני גולדבלט (52.04 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.67 דקות, אחרי מקס ג'ייבן מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 3:54.84 דקות, ולפני גולדבלט (4:01.75 דקות).
ביוגרפיה > 2005 > אליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2005 סיים לבנת במקום 22 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.81 דקות, במקום 35 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.48 דקות, ובמקום 50 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.06 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם יואב גת, תום בארי וארז פרן בתוצאה של 3:48.20 דקות.