stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ענת זלצר
הערות שוליים

↑  ניר קיפניס, ‏מבקש את נפשו להיות אווז, באתר גלובס, 16 ביולי 2000
↑  רוגל אלפר, תזזיתי ומפריע, באתר הארץ, 29 בפברואר 2004
↑  שי רפפורט, ‏בר-און משחזר, באתר גלובס, 10 בפברואר 2004
↑  אושיות על-אמת, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2007
↑  מריאנה בננסון, חוה אלברשטיין נחשפת (מעט), באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
↑  מורן שריר, גיבורי תרבות עם יוני רכטר: שקט בתוך כל המולת הקרב, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2012
↑  שירי לב-ארי, ‏גיבור בעל כורחו, באתר גלובס, 3 בפברואר 2010
↑  אסתר זנדברג, רם כרמי ב"גיבורי תרבות": ושכולם ישקו לי, באתר הארץ, 21 בינואר 2010
↑  מתן אברמוביץ', יהודית רביץ יוצאת מהארון, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2009
↑  גלעד רייך, פעולת מחאה נגד חגיגות השישים, באתר הארץ, 31 במרץ 2008
יוסי קליין, היה פה נחמד (לא לערבי), באתר הארץ, 1 באפריל 2008
↑  רותה קופפר, מודי בראון וענת זלצר יכינו סדרה דוקומנטרית על ת"א ויפו, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2005
↑  אסתר זנדברג, תל אביב-יפו, עיר ובלבה מקף, באתר הארץ, 13 במאי 2009
↑  תומר פרת, "הקיבוץ": תעודה טלוויזיונית מליגה אחרת, באתר הארץ, 3 ביוני 2011
אלעד בילו, לא חלום ולא שברו: מודי בר און מדבר על הקיבוץ, באתר הארץ, 1 ביולי 2011
↑  גילי איזיקוביץ, יושב על הגדר, באתר הארץ, 25 במאי 2014
↑  רותי זוארץ, ‏תקופת הערד: הבמאית ענת זלצר מציגה פסיפס אורבני של עיר נאבקת, באתר מעריב אונליין, 10 בנובמבר 2015
↑  גילי איזיקוביץ, כך המציאה הציונות שפת אם מלמטה, באתר הארץ, 7 ביוני 2017
↑   אריאנה מלמד, "שיעור מולדת" הופקה מאוחר מדי ולא טוב מספיק, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2019
↑   ראיון של זלצר לקובי מידן בתוכנית "סוכן תרבות", כאן 11, סרטון  באתר יוטיוב, 14 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297988605171  ISNI: 0000 0000 6816 1266  VIAF: 97532394   WorldCat (עם VIAF): 97532394
נסה בארט

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 2002 (בת 22) גאלווי טאונשיפ, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Janesa Jaida Barrett 
 שם במה:  Nessa Barrett 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  פופ אלטרנטיבי, פופ רוק, מוזיקת פופ, פופ פאנק, רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  וורנר רקורדס 
 www.nessa-barrett.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'נסה ג'יידה "נסה" בארט (באנגלית: Janesa Jaida "Nessa" Barrett; נולדה ב-6 באוגוסט 2002 ), הידועה בשמה הפרטי נסה בארט, היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
ביוגרפיה

בארט היא ממוצא פוארטו ריקני; היא נולדה וגדלה בעיר גאלאוויי, ניו ג'רזי. במהלך גיל ההתבגרות, בארט חשה מנוכרת, בהיותה הפוארטו ריקנית היחידה ובעקבות הגירושים של הוריה. אביה, דרו בארט (נולד ב-1980), הוא ראפר, שחקן ודובר מוטיבציה, שהיה לו אולפן מוזיקה בבית. יש לה אח צעיר בשם ג'וליאן.
בארט אמרה שהיא כותבת שירים "מאז ש[היא] יכלה ללכת ולדבר".
ביוגרפיה > 2019–2021: התחלות קריירה ו-Pretty Poison

בשנת 2019, בארט החלה לפרסם סרטונים בטיקטוק, מה שהוביל לחוזה הקלטות מחברת וורנר רקורדס. ביולי 2020, היא הוציאה את סינגל הבכורה של הבלדה המבוססת על פסנתר "Pain".
באוקטובר 2020, היא הוציאה את הסינגל השני שלה, "If U Love Me". בדצמבר 2020, בארט הוציא פרשנות אפלה ל-"Santa Baby". בפברואר 2021, בארט הוציא את הרצועה "La Di Die", אשר חוקר את נפילות התהילה עם Jxdn, בהפקת טרוויס בארקר. בארט ו-Jxdn, יחד עם בארקר, ביצעו את הסינגל בשידור חי בפעם הראשונה בפרק ה-7 באפריל 2021 של Jimmy Kimmel Live! וביצעו שוב את השיר בתוכנית ה"המופע של אלן דג'נרס" ב-12 באפריל 2021.
ב-25 ביוני 2021, בארט הוציאה את "Counting Crimes", שיר שנאמר על ידי בארט שהוא "על להתקדם ממשהו רעיל שהיה".
באוגוסט 2021, השיר שלה "I Hope Ur Miserable Until Ur Dead" הופיע לראשונה במקום ה-88 במצעד בילבורד הוט 100.
המיני-אלבום הבכורה שלה, Pretty Poison, המכיל שבעה רצועות חדשות, יצא לאור ב-10 בספטמבר, במקביל להיום העולמי למניעת התאבדויות.
ביוגרפיה > 2022–הווה: Young Forever וטיפול לאחר

ביוני 2022, בארט הוציאה את "Die First" בתור הסינגל המוביל מאלבום הבכורה. השיר מוקדש לחברה הטוב ביותר, קופר נורייגה, שמת לאחרונה כתוצאה ממנת יתר של סמים בשוגג.
ב-9 בספטמבר, הוציאה את "Madhouse", הסינגל השני באלבום. השיר מטפל בבעיות בריאות הנפש יחד עם שיימינג ובריונות. באוקטובר, הוציאה את "Tired of California", הסינגל השלישי באלבום, וגם את האלבום כולו, Young Forever.
בדצמבר 2022, היא הכריזה על סיבוב ההופעות Young Forever Tour שלה בהשתתפות איזבל לרוסה, שהכיל כ-20 הופעות.
בפברואר 2023, היא הוציאה את הסינגל "BANG BANG!" אחריו "American Jesus", אשר נחשף בעבר בסיבוב ההופעות של "Young Forever Tour" כשיר אקוסטי שלא פורסם. ב-14 ביולי 2023, הוציאה את המיני-אלבום Hell is a Teenage Girl. ב-8 בספטמבר 2023, היא הוציאה את הסינגל "Sick of Myself" בהשתתפות Whethan. ב-6 באוקטובר 2023, היא הוציאה סינגל נוסף המוקדש לקופר נורייגה, בשם "Club Heaven".
ב-8 בדצמבר 2023, היא הוציאה את הסינגל "Girl in New York", אותו ביצעה בעבר כסינגל שלא פורסם. ב-18 בינואר 2024, היא הוציאה את "Club Heaven (Live from Spotify Green Screen)". באוקטובר 2024, חשפה בארט שאלבום האולפן הבא שלה ייקרא Aftercare, וכילול את הסינגל המוביל "Passenger Princess".
אומנות

בארט סיפרה כי ההשפעות הן על הסאונד והן על האסתטיקה שלה כמוזיקאית קיבלה מהאומנים ארקטיק מאנקיז, לנה דל ריי, מלאני מרטינז והנייברהוד.
חיים אישים

בארט הייתה פתוחה לגבי בעיות בריאות הנפש שלה, כולל דכדוך, הפרעת אישיות גבולית, מחשבות אובדניות והפרעות אכילה, כולל אנורקסיה ובולימיה. היא התחילה בטיפול בגיל 6 וניסתה לראשונה להתאבד בגיל 14 על ידי מנת יתר של משכך כאבים, ולאחר מכן אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי. בגיל 17, לאחר התנגדות ראשונית של הוריה, היא ברחה מהבית כדי לגור בלוס אנג'לס, שם ציפתה להזדמנויות קריירה נוספות. בגיל 18 היא אובחנה עם הפרעת אישיות גבולית. היא ניסתה להתאבד שוב ב-2022 בעקבות מותו של חברה הטוב קופר נורייגה, כוכב טיקטוק, ממנת יתר של סמים בשוגג ב-9 ביוני, כשהמנהל שלה אושפז אותה אז בבית חולים פסיכיאטרי. מאז בארט כתבה והוציאה את הסינגלים שלה "Die First" ו-"Club Heaven" מ-2022 ו-2023 על נורייגה, את הראשון כתבה בתחילה על אמה אך הקדישה אותו לנורייגה לאחר מותו.
בראיון עם זאק סאנג, בארט הכריזה שאמונתה הנוצרית עזרה לה דרך בעיות בריאות הנפש שלה ומותה של נורייגה.
בארט מזהה כביסקסואליות. היא החלה לצאת עם כוכב טיקטוק, ג'וש ריצ'רדס, בנובמבר 2019; הם נפרדו במרץ 2021. לאחר מכן היא יצאה עם Jxdn ומאוחר יותר אישרה שמועות על אירוסין לפני שנפרדה במאי 2022.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: Young Forever
2024: Aftercare
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2021: Pretty Poison
2023: Hell Is a Teenage Girl
סוזן לימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1930 (בת 94) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנדוקרינולוגיה 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף  מכללת גאוצ'ר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בוסטון 
 פרסים והוקרה:  פרס מיקה סאלפיטר למפעל חיים (2005)  פרס FASEB להצטיינות במדע (1993) 
 
סוזן לימן (באנגלית: Susan Leeman; נולדה ב-9 במאי 1930) היא אנדוקרינולוגית ופיזיולוגית אמריקאית ממוצא יהודי. היא נחשבת לאחת המייסדות של תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בגלל מחקרה על הפפטידים (Substance P (SP ו-Neurotensin. כיום היא פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית ומנהלת המעבדה לנוירופפטידים במחלקה לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1991 היא הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (National Academy of Sciences).
קורות חיים

סוזן לימן נולדה בשיקגו ב-9 במאי 1930 בשם סוזן אפשטיין. אביה היה יהודי, ומשפחתו היגרה מרוסיה לניו יורק כאשר היה בן שבע. אמה למדה במכללה בתקופה שבה נשים מעטות למדו במוסדות להשכלה גבוהה, ואביה היה מטלורג. כאשר לימן הייתה בת שישה שבועות, עברה המשפחה לקולומבוס שבאוהיו, בעקבות העבודה של אביה, וכשהייתה בת 6, הודיעו לאביה שלא סביר שהוא ימשיך להתקדם בעבודתו כי הוא יהודי. האב החליט לקבל הצעת עבודה אחרת והמשפחה עברה לפנסילבניה. לימן מספרת שמשפחתה חוותה אנטישמיות בעבודה ובבית הספר. כן, היא מספרת שבתור ילדה היא בילתה זמן רב בגיוס כספי תרומות למען הקמת מדינת ישראל.
בשנת 1951 לימן קיבלה תואר ראשון (BA) ממכללת גאוצ'ר (אנ') בארצות הברית. בשנת 1954 קיבלה תואר שני (MA) ממכללת רדקליף ובשנת 1958 קיבלה דוקטורט מאותה מכללה.
כאשר הייתה באוניברסיטת הרווארד לצורך לימודיה, הכירה את קווין לימן, סטודנט לרפואה. הם התחתנו ונולדו להם שלושה ילדים. נישואיהם חוו קשיים, במיוחד סביב הצלחתה המקצועית של סוזן לעומת הקריירה האקדמית של קווין, ולבסוף הם התגרשו.
קריירה

לאחר שהשלימה את לימודיה, לימן החלה בחיפוש אחר משרה קבועה. במשך שנה עבדה בהרווארד (1958-1959). לאחר מכן עזבה לאוניברסיטת ברנדייס לצורך פוסט-דוקטורט ושם היא נשארה שתים עשרה שנים. היא מעולם לא קיבלה משרת פקולטה מלאה ולכן חזרה לאוניברסיטת הרווארד ב-1972. לימן נשארה בהרווארד עד 1980, אז עזבה לאוניברסיטת מסצ'וסטס כדי להיות פרופסורית לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה. בשנת 1992 לימן עזבה את מסצ'וסטס כדי לעזור להקים את המחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת בוסטון, שם היא עובדת עד היום, בתור פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית והמנהלת של המעבדה לנוירופפטידים בבית הספר לרפואה.,.
מחקר

המחקר של לימן מתמקד בשני נוירופפטידים:Substance P ו-Neurotensin, אותם היא בודדה והגדירה במעבדה.
מחקר > Substance P

Substance P התגלה ובודד כבר בשנת 1931 על ידי אולף פון אולר (Ulf von Euler) שזכה בפרס נובל על ההישג. Substance P נשאר כ"אבקה" לא מוגדרת כימית במשך ארבעים שנה עד שסוזן לימן הגדירה את המבנה שלו - 11 חומצות אמינו, ב-1971. Substance P נמצא בכמויות משמעותיות בעצב התועה ופעולותיו כוללות: הורדת לחץ דם, כיווץ תאי השריר, גירוי ייצור הרוק ותגובות דלקתיות ברקמות. הוא גם אחראי להעברת כאב דרך סיבי עצב מסוימים. לא ברור האם הוא יותר משריד אבולוציוני.,
מחקר > Neurotensin

Neurotensin מופרש מהתאים של המעי הדק בתגובה לשומן. הוא מווסת את הניעות, מרגיע את סוגר הוושט התחתון וחוסם את הגירוי שגורם להפרשת חומצה ופפסין על ידי העצב התועה.
לימן נחשבת לאחת ממייסדות תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בזכות עבודתה המחקרית.
פרסים

סוזן לימן זכתה בפרסים רבים, וביניהם האישה הראשונה שזכתה להיות חברה באקדמיה הלאומית למדעים (National Academy of Sciences) בשנת 1991. בשנת 1993 זכתה ב-FASEB Excellence in Science Award,
בנוסף, בשנת 2005 זכתה ב-the Committee on Women in Neuroscience’s Mika Salpeter Lifetime Achievement Award.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Susan Leeman, Susan E. Leeman", The History of Neuroscience in" Autobiography, כרך 6, Society For Neuroscience
1 2  Ron Kaufman, BU Professor Wins FASEB Women's Science Award, the scientist, ‏May 17, 1993
↑  Boston University School of Medicine
↑  Candace b. Pert PhD, Molecules of Emotion: Why You Feel the Way You Feel, Simon and Schuster, 2012, עמ' 67-68
↑  Human digestive system, Substance P, Britannica
1 2  Human digestive system, Neurotensin, Britannica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90565717  ISNI: 0000 0000 4025 5607  LCCN: n89144015  NTA: 088689514  ORCID: 0000-0002-0951-5364  SUDOC: 250347040  VIAF: 18812371   WorldCat (עם VIAF): 18812371
פול לוי

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1886 הרובע החמישי של פריז, צרפת 
 פטירה:  15 בדצמבר 1971 (בגיל 85) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Paul Pierre Lévy 
 ענף מדעי:  תורת ההסתברות, מתמטיקה, תהליך סטוכסטי 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סן לואי (1904)  אקול פוליטקניק (1906)  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות (1910)  סורבון 
 מנחה לדוקטורט:  ז'אק אדמר, ויטו וולטרה 
 מוסדות:  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות (1914–1951)  אקול פוליטקניק (1920–1959) 
 תלמידי דוקטורט:  Ervin Feldheim, בנואה מנדלברוט, ז'ורז' מת'רון, מישל לואב, Wolfgang Doeblin, Pierre Rosenstiehl 
 פרסים והוקרה:  מדליית אמיל פיקאר (1953)  מפקד בלגיון הכבוד (1952)  פרס פונסלה (1936)  הרצאת פקו (1918)  קונקור ז'נרל 
 צאצאים:  Marie-Hélène Schwartz 
 
פול פּיֶיר לוי (בצרפתית: Paul Pierre Lévy; ‏15 בספטמבר 1886 – 15 בדצמבר 1971) היה מתמטיקאי יהודי-צרפתי. נודע בשל תרומותיו לתורת ההסתברות, ובפרט לתאוריה של מרטינגלים.
קורות חיים

לוי נולד בפריז, למשפחה שכבר כללה מספר מתמטיקאים. אביו לוסיאן לוי, היה בוחן באקול פוליטקניק, בו גם למד לוי, ופרסם בו את פרסומו הראשון בשנת 1905, בגיל 19, כשהוא עדיין איננו מוסמך. מורהו ומדריכו היה ז'אק אדמר. לאחר סיום לימודיו הוא שירת שנה בצבא, ולאחר מכן למד במשך שלש שנים בבית הספר למכרות, שם הוסמך לפרופסור.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, לוי ביצע עבודות מתמטיות עבור חיל התותחנים הצרפתי. ב-1920 מונה כפרופסור לאנליזה באקול פוליטקניק. בין תלמידיו שם היו בנואה מנדלברוט וז'ורז' מת'רון. הוא לימד שם עד פרישתו בשנת 1959, למעט הפסקה במהלך מלחמת העולם השנייה, אז ברח עקב יחס ממשלת וישי ליהודים.
לוי תרם תרומות מהותיות רבות לתורת ההסתברות וליצירת התיאוריה של תהליכים סטוכסטיים. הוא הציג את הרעיון של 'התפלגות יציבה', התפלגות השומרת צורתה תחת צירוף ליניארי, והוכיח גרסה כללית של משפט הגבול המרכזי.
לוי קיבל מספר תארים, בין השאר חברות באקדמיה הצרפתית למדעים וחברות כבוד בחברה המתמטית של לונדון.
נרגס מאוול-וואלא

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בת 57 בערך) לאהור, פקיסטן 
 ענף מדעי:  גלי כבידה 
 מקום מגורים:  קיימברידג' 
 מקום לימודים:  מכללת ולסלי (1 ביוני 1990)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (31 בינואר 1997)  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  מכללת ולסלי  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  ריינר וייס 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  Christopher Wipf, Joseph Charles Betzwieser, Keisuke Gōda, Sheila Elizabeth Dwyer, Nicolás de Mateo Smith-Lefebvre, Brett Noah Shapiro, Thomas Randall Corbitt 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  Joseph F. Keithley Award For Advances in Measurement Science (2013) 
 
נרגס מאוול-וואלא (באורדו: نرگس ماولوالا; באנגלית: Nergis Mavalvala; נולדה ב-1968) היא אסטרופיזיקאית פקיסטנית-אמריקאית הידועה בשל תפקידה בתגלית גלי הכבידה. היא מחזיקה בפרופסורת קרטיס וקתלין מרבל לאסטרופיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם היא גם סגנית ראש המחלקה לפיזיקה. היא מונתה כעמיתת מקארתור בשנת 2010. מאוול-וואלא ידועה בעיקר עבור עבודתה על זיהוי של גלי גרוויטציה בפרויקט LIGO ‏(Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory), אך יש לה גם הישגים בולטים בתחומי פיזיקה אחרים שהתפתחו מתוך LIGO: למשל, היא ביצעה ניסויים ראשונים מסוגם בקירור באמצעות לייזרים של אובייקטים מקרוסקופיים ובחילול של מצבים קוונטים מקווצים של אור.
ביוגרפיה

מאוול-וואלא נולדה בלאהור וגדלה בעיקר בקראצ'י, פקיסטן. היא למדה בבית הספר של מנזר ישו ומריה בקראצ'י. היא עברה לארצות הברית ב-1986, ונרשמה ללימודים במכללת ולסלי, שם סיימה תואר ראשון בפיזיקה ואסטרונומיה ב-1990. לפני שסיימה את התואר, מאוול-וואלא והפרופסור שלה לפיזיקה, רוברט ברג, פרסמו במשותף מאמר בכתב העת Physical Review B: Condensed Matter. היא גם עזרה להקים את המעבדה שלו. היא המשיכה משם ללימודי דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת MIT, אותם סיימה בשנת 1997.
מאוול-וואלא נולדה למשפחה פרסית, הצעירה מבין שתי בנות. הוריה היו מחויבים להשכלתן של הבנות, ועודדו את מאוול-וואלא להמשיך את לימודיה הגבוהים בחו"ל. מאוול-וואלא גדלה בדת הזורואסטרית. היא לסבית, ויש לה יחד עם שותפתה לחיים שני ילדים. המשפחה מתגוררת בקיימברידג', מסצ'וסטס.
בתור להט"בית פקיסטנית, מאוול-ואלא מתמודדת עם הרבה סקרנות לגבי זהותה. היא מספרת שלא הייתה מודעת להעדפתה המינית עד תום לימודיה, ומציינת שמעמדה כמהגרת ובתור אישה של צבע גם משפיעים על חוויית חייה בשילוב עם זהותה המינית. היא מציינת שיש הנחות סמויות וגלויות שהיכולת שלה לפתח קריירה במדעים הושפעה ממוצאה ומגדרה, והיא נשאלת רבות כיצד הצליחה "לפרוץ" מחסומים אלו. אך בראיון, היא אמרה שלא היו תפקידי מגדר מסורתיים במשפחתה, ושהיא מאחלת שזו תהיה החוויה של כל הנשים בפקיסטן.
קריירה

את לימודי הדוקטורט שלה ב-MIT היא עשתה בהנחיית ריינר וייס, ובמהלכם מאוול-וואלא פיתחה אב-טיפוס לאינטרפרומטר לייזר לגילוי גלי כבידה. לאחר סיום לימודיה היא עשתה מחקר פוסט-דוקטורט ואז עבדה כמדענית מחקר במכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם החלה את עבודתה על רקע המיקרוגל של הקוסמוס, ובסופו של דבר עברה לעבוד ב-LIGO. מאוול-וואלא מתמקדת בעיקר בשני תחומים של פיזיקה: אסטרופיזיקה של גלי כבידה ומדידה מדעית קוונטית. היא הצטרפה לפקולטה לפיזיקה ב-MIT בשנת 2002. ב-2017 היא נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים.
קריירה > הגילוי של גלי הכבידה

מאוול-וואלא הייתה בצוות המדענים אשר, בפעם הראשונה, צפו בגלים במרקם החלל-זמן שנקראים גלי כבידה. מאוול-וואלא עובדת על גלי כבידה מאז 1991. הודעה ציבורית על התגלית יצאה ביום ה-11 בפברואר 2016. הזיהוי אישר תחזית חשובה של אלברט איינשטיין בתורת היחסות הכללית שלו משנת 1915.
לאחר ההכרזה, מאוול-וואלא הפכה לסלבריטאית-מדעית מיידית בפקיסטן מולדתה.
בהצהרה של ראש ממשלת פקיסטן, נוואז שריף, הוא שיבח את מאוול-וואלא, וקרא לה מקור השראה למדענים הפקיסטנים ולסטודנטים אשר שואפים להיות בעתיד מדענים, ואמר ש"כל העם גאה בתרומתה רבת ערך."
קריירה > קירור לייזר

קירור אופטי של מראות לקרוב לאפס המוחלט יכול לעזור למנוע רעש במדידה הנובע מתנודות תרמיות. חלק מעבודתה של מאוול-וואלא ממוקדת בהרחבת טכניקות של קירור לייזר כדי לקרר אופטית וללכוד אובייקטים יותר ויותר מסיביים, הן עבור פרויקט LIGO וכן עבור יישומים אחרים, כגון כדי לאפשר תצפית של תופעות קוונטיות באובייקטים מקרוסקופיים.
קריירה > מצבים קוונטים של אור

מאוול-וואלא עבדה גם על התפתחות מצבי קוונטום אקזוטיים של אור, ובמיוחד בייצור של אור במצבים קוונטיים מקווצים קוהרנטיים. צוות המחקר שלה שיפר באופן משמעותי את הרגישות של הגלאי על ידי הפחתת הרעש הקוונטי; לדבר יש גם הרבה יישומים אחרים בפיזיקה הניסיונית.
קריירה > פרסים

מאוול-וואלא הייתה עמיתת מקארתור, וב-2013 זכתה בפרס ג'וזף פ. קיתלי להתקדמות בתחום המדידה המדעית. היא זכתה בפרס הטכנולוגיה של לאהור הראשון כאשר הוא הושק על ידי אוניברסיטת המידע הטכנולוגי בלאהור ב-17 בדצמבר 2017.
הערות שוליים

↑  "Gravitational wave researcher succeeds by being herself". ScienceMag - AAAS.
↑  "Nergis Mavalvala - MIT Department of Physics". Massachusetts Institute of Technology.
↑  "Nergis Mavalvala - MacArthur Foundation". MacArthur Foundation.
↑  "Nergis Mavalvala and Five Exceptional Stories Of Women In STEM". AutoStraddle.
↑  "MIT Kavli Institute Directory - MIT Kavli Institute for Astrophysics and Space Research". Massachusetts Institute of Technology.
↑  "Making waves". The Hindu.
↑  Nergis Mavalvala: The Karachiite who went on to detect Einstein's gravitational waves. Dawn, 2016, February 13.
↑  "Nergis Mavalvala, Pakistan's unexpected celebrity scientist". DAWN.
↑  "Karachi bike repairman inspired Mavalvala". Express Tribune.
↑  "Meet The Queer Woman Who Proved Einstein's Theory About Gravitational Waves". NewNowNext.
↑  "Interview of Nargis Mavalvala". YouTube.
↑  VenkatramanJun, V., PainApr, E., PainMar, E., NobeliFeb, I., & PainSep, E. (2017, December 10). Gravitational wave researcher succeeds by being herself. Science Magazine
↑  Neo Tv Network - Exclusive Interview Of Nerjis Mavalvala [Television broadcast]. (2016, February 17). In News. Karachi, Pakistan: Neo TV.
↑  "Nergis Mavalvala". TEDxCLE.
↑  Pakistan-born scientist played part in discovery of gravitational waves. Tribune, February 13 2016
↑  "Welcome to the Page of Nergis Mavalvala".
↑  "Press release: National Academy of Sciences elects six MIT professors for 2017". MIT News. 3 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pak born scientist played significant role in discovery of gravitational waves". Business Standard.
↑  "Here's How It Felt to Discover Gravitational Waves (Kavli Hangout)". Space.com. נבדק ב-25 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Einstein's gravitational waves detected". InDaily.
↑  "PM praises Pakistani scientist who played key role in discovery of gravitational waves". Express Tribune.
↑  Berardelli, Phil (9 באפריל 2007). "Reflections of Absolute Zero". Science (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Press release: Laser-cooling brings large object near absolute zero". MIT News. 5 באפריל 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dave Reitze, Squeezed Light Experiment a Glowing Success!, LIGO Laboratory News (28 October 2011).
↑  Ulrik L. Andersen, Quantum optics: Squeezing more out of LIGO, Nature Photonics: News and Views, volume 7, pp. 589–590 (2013).
↑  "Nergis first recipient of Lahore Technology Award". The Nation (באנגלית אמריקאית).
↑  "ITU convocation: MIT's Nergis Mavalvala given Lahore Technology Award - The Express Tribune". The Express Tribune (באנגלית אמריקאית). 2017-12-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MGP: 104706  ORCID: 0000-0003-0219-9706
עירית מאיר

| --- | --- |

עירית מאיר, ים המלח, אוקטובר 2004
 לידה:  18 באוגוסט 1957 ירושלים 
 פטירה:  23 בפברואר 2018 (בגיל 60) קרית טבעון‏‎, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה
 תרומות עיקריות
 מחקר שפת הסימנים של שבט א-סייד
 
עירית מאיר: "Thematic Structure and Verb Agreement in Israeli Sign Language", הוגש לאוניברסיטה העברית בירושלים, 1998
עירית מאיר (18 באוגוסט 1957 – 23 בפברואר 2018) הייתה בלשנית ישראלית, אשר התמחתה בבלשנות של שפות הסימנים. היא הייתה פרופסור חבר בחוג ללשון העברית ובחוג להפרעות בתקשורת של אוניברסיטת חיפה, ומנהלת שותפה של מעבדת המחקר של שפת הסימנים, לצד פרופסור ונדי סנדלר.
ראשית חייה

מאיר נולדה בשם עירית אייזנשטדט ב-18 באוגוסט 1957 בירושלים. הוריה היו הפרופסור שמואל נח אייזנשטדט, סוציולוג ישראלי, ושולמית לבית ירושבסקי. אחיה הבכור, מיכאל אייזנשטדט (1953-2024), היה מומחה לתולדות האופרה ושימש כמתאם אמנותי באופרה הישראלית החדשה.
במהלך שנות לימודיה בבית הספר הייתה חברה בתנועת הצופים, שם הייתה מדריכה. היא השתתפה במספר משלחות נוער ישראלי לארצות הברית ולאירופה, ועסקה בפעילות סוציאלית והתנדבותית במהלך שנות לימודיה. היא גם ניגנה על חליל. סיימה את לימודיה התיכוניים כמצטיינת הכיתה, ונבחרה להקריא את נאום הסיום במהלך טקס סיום התיכון. ב-1975 עסקה במשך שנה בעבודה סוציאלית במצפה רמון.
בשירותה הצבאי התגייסה לאגף המודיעין, שם הרחיבה את ידיעותיה בשפה הערבית.
קריירה בבלשנות

ב-1998 קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. התזה שלה נקראה "Thematic structure and verb agreement in Israeli Sign Language" (בעברית: המבנה התמטי והתאמת הפועל בשפת הסימנים הישראלית). התחביר והסמנטיקה של התאמת הפועל היו אחד הנושאים המרכזיים במחקרה על שפות הסימנים. נושא נוסף היה איקוניות: דמיון בין הסימן ובין המשמעות שלו (אנ').
בשנת 2004, כתבה מאיר ספר על שפת הסימנים הישראלית יחד עם ונדי סנדלר, שיועד לציבור הרחב בשם "שפה במרחב: אשנב לשפת הסימנים הישראלית". בספר זה הוצגו תבניות כף היד של שפת הסימנים הישראלית ותוארה הפרודוקטיביות של השפה, המאפשרת ליצור כמות אינסופית של משפטים ממספר סופי של כללי תחביר. תנועות הידיים במרחב מבטאות שוני בין המשפטים, וכך המשפט "אני אומר לך" מסומן בתנועה מהדובר לבן שיחו, והמשפט "הוא אומר לך" מסומן כשהיד נעה מנקודה צדדית אל בן השיח, ואין זה משנה אם הנקודה הצדדית נמצאת בצד ימין או שמאל. על ידי התנועה אפשר להבדיל בין מבוגר לילד, כשבמקרה של ילד הנקודה הצדדית היא נמוכה יותר. כשהדובר מסמן "אני אומר לכם", היד שלו נעה בצורה אופקית לרוחב, כשהיא מסמנת קהל. שפת הסימנים הישראלית משתמשת בחלל מול הדובר על מנת להביע הבדלים בגוף ובמספר. המרחב מאפשר להשתמש גם בשינוי זהות: במקום לסמן "דני אמר" ו"יוסי אמר", המסמן מפנה פניו ימינה לדני, או שמאלה ליוסי. גם הבעות הפנים בשפת הסימנים מחליפות את האינטונציה הקולית, וכך הרמת הגבות מסמנת שאלה, על מנת להבדיל בין "יוסי הלך?" ובין "יוסי הלך".
בשיתוף פעולה עם מארק ארונוף (אנ'), קארול פאדן (אנ') וונדי סנדלר, תרמה מאיר רבות למידע על יצירת שפה במחקר על שפת הסימנים של שבט א-סייד. מחקרם מופיע בספר המדע הפופולרי, "Talking Hands", של מרגלית פוקס (אנ').
מאיר התמחתה גם בעברית מודרנית, והייתה חברת הוועדה למונחי בלשנות של האקדמיה ללשון העברית.
היא כתבה מאמרים על בלשנות עברית מודרנית, ועם משה בר-אשר ערכה את "נטעי אילן", קובץ המכיל מחקרים בנושאי השפה העברית.
מאיר נפטרה בטרם עת ב-23 בפברואר 2018, והותירה בעל, פרופסור רון מאיר בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, ושלוש בנות. לזכרה נערך יום עיון ב-14 במאי 2018.