stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן ציון אברהם קואינקה
פעילותו הציבורית והערכה

בשנת תרס"ח (1908) הקים הרב קואינקה (יחד עם הרבנים בנימין אלקוצר, חיים מיכלין ואחרים) את "בית הזקנים והזקנות הספרדי", והיה לנשיאו ולמנהלו הראשון, לאחר שהצליח לשכנע את הגבירים חיים ולירו ויוסף קוקיא, לתרום כל אחד מחצית מגרש שבבעלותו, מול בית החולים שערי צדק שברחוב יפו, בירושלים.
הרב קואינקה היה חבר תנועת המזרחי. הרב יהודה לייב פישמן מימון כתב עליו: ”הרב קואינקה היה ציוני נלהב וכרב ואיש-אמונה היה ציוני-מזרחי, היה גדול בתורה ובחכמה אוהב את המקום ואוהב את הבריות, וכמדומני לא יהיה בזה משום הגזמה, אם אגיד שלא הניח אחריו כמותו ואין לנו תמורתו, ובייחוד בתוך חכמי ספרד טיפוס יקר כזה בתוך היהדות הרבנית.”
פעילותו הציבורית והערכה > 'המאסף'

בתמוז ה'תרנ"ו (יולי, 1896) החל הרב קואינקה לפרסם כתב עת תורני בשם 'המאסף'. בדבריו לגיליון הראשון כתב: ”אחד מעיקרי מטרתנו יהיה לישא וליתן בהלכה בכל העניינים והדינים אשר ביישוב הארץ יסודן, בכל דיני קדושת הארץ בזמנו.” 'המאסף' הכיל מאמרים מחכמי ספרד ואשכנז, מארץ ישראל ומהעולם. הפקתו הייתה עבודת יחיד, וביומנו כתב הרב קואינקה: ”כל העבודה ל'המאסף' מתחילתה ועד סופה נעשית רק על ידי ממש. כתיבת המכתבים, קריאת המאמרים והביקורת עליהם, הערתם הגהתם, משלוחם הכל היה עלי, אשר לו הקדשתי את כל כחי והוני, עתי זמני עטי ואוני.” 'המאסף' החל להתפרסם על בסיס שבועי, לעיתים כמוסף לעיתוני התקופה הצבי והחבצלת, והחל מהשנה השלישית כירחון עצמאי.
בשנים תרנ"ט–תרס"ז (1907-1899) ערך הרב קואינקה מסעות רבים בחו"ל (הודו, עיראק, מצרים, יוון, צפון אפריקה, צרפת ועוד) בשמשו כשד"ר לאיסוף תרומות למוסדות תורניים ולמימון 'המאסף'.
בתקופות בהן שהה בחו"ל הפקיד את מלאכת עריכת כתב העת בידי אחרים.
באוגוסט 1902 הגיע לארצות הברית ושהה בה שנה. במהלך שהותו שם השיב לשאלות הלכתיות רבות שהוצגו לו. בעקבות הביקור עלה מספרם של הרבנים האמריקאים שכתבו ל'המאסף', ובמאמריהם משתקפות סוגיות כלכליות, חברתיות ודתיות בחיי היהודים שם.
'המאסף' הופיע במשך 19 שנים רצופות - מתמוז ה'תרנ"ו ועד תשרי ה'תרע"ה (1914-1896). התנאים הקשים ששררו בארץ לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וכן הפסקת קשרי הדואר בין ישראל וחוצה לה, הביאו להפסקת הופעתו. לאחר מלחמת העולם, בשנת ה'תרפ"ג (1923) ניסה קואינקה לחדש הוצאתו לאור, אך המאמצים לא נשאו פרי.
בין השנים תשל"ט-תשמ"ה, בעריכתו של הרב עזרא בצרי ובהוצאת מכון הכתב ירושלים, יצא גיליון בשם 'המאסף', כמין המשך למאסף המקורי, הגליונות כללו פרסום חוזר של מאמרים נבחרים מ'המאסף' המקורי וכן מאמרים חדשים ברוחו. בשנת תשס"ט (2009) שוב הופיע כתב עת בשם זה בעריכתו של הרב משה שפיר.
זכרו הונצח ברחוב על שמו בשכונת גבעת שאול בירושלים.
מתלמידיו

הרב אברהם פינטו
הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל
הרב בן-ציון פיזנטי
הרב בנימין לוי
הרב חנניה גבריאל
הרב יוסף לוי
הרב משה בן שמואל נסים
הרב נסים דנון
יהודה בורלא
דוד בנבנישתי
חיבוריו

ספר הושיע ציון, דרושים על התורה, בהוצאת בנימין ב"ר אשר הלוי בסיוע מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ז
ספר הזיכרונות והתולדות, ירושלים תרצ"ח
ספר תפארת ציון, בירורי סוגיות והלכות בש"ס לפי סדר א"ב, ירושלים תשל"א
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל בעבר ובהווה, הוצאת המחבר, ירושלים, ה'תרצ"ח
יהודה ליב הכהן פישמן, אנשים של צורה, ע' קצד-קצח, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ו.
שלמה סיטון, הרב בן ציון אברהם קואינקה זצ"ל (במלאת חמישים שנה לפטירתו), 'במערכה' - ביטאון הציבור הספרדי ועדות המזרח, כ"ו (315): 18, תשמ"ז
שלמה סיטון, המאסף, 'עת־מול' - עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 27 (1): 14-15, 2001
שלמה סיטון, מקואינקה בספרד לירושלים, 'שערים', 1993[דרוש מקור]
גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש, ירושלים, התשס"ב
אנציקלופדיה של הציונות הדתית, עורך ראשי: ד"ר יצחק רפאל, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ה, כרך ה, עמ' 65–68
בספרדית: לתולדות משפחות: קואינקה, פרדס, מזרחי, יהושע
Jacobo Choenca Dispersion Y Reencuentro: Genealogia, Historia Y Legado De Familias Sefaraditas , Grupo Editorial Lumen, 2003, p. 540
אנורוגנתוס

| אנורוגנתוס |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה תחתון 150.8–148.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
משפחה:: אנורוגנתיים
סוג:: אנורוגנתוס
מינים
 Anurognathus ammoni
שם מדעי
 Anurognathus ‏דדרליין, 1923

אנורוגנתוס (שם מדעי: Anurognathus; משמעות שמו מלטינית: "לסת חסרת זנב") הוא סוג של פטרוזאור קטן שחי בתקופת היורה לפני 150.8-148.8 מיליון שנה. הוא חי ברחבי אירופה ובעיקר בגרמניה. זוהה לראשונה ב-1923 על ידי הזואולוג הגרמני לודוויג היינריך פיליפ דודרליין. הסוג הוא Anurognathus ammoni. השם הספציפי 'אמוני' ניתן לכבוד הגאולוג הבווארי לודוויג פון אמון, שמהאוסף שלו רכש דודרליין את המאובן ב-1922.
מאפיינים

יצור זה היה מהקטנים שבפטרוזאורים והגיע לאורך של 10 ס"מ, מוטת כנפיו הגיעה ל-35 ס"מ ומשקלו ל-8–10 גרם. לאנורוגנתוס הייתה גולגולת גדולה מלאה שיניים דמויות מחט ופיו היה פעור לרווחה. הכנפיים היו גדולות ביחס לגודלו והזנב היה זעיר וממנו הוא קיבל את שמו.
האנורוגנתוס היה צייד של חרקים שונים כמו שפיריות ומרושתי כנף שעופפו ביערות אירופה של היורה. ייתכן שמבנה חייו דמה לתחמסים המודרניים והוא היה צייד מיומן שבלע את טרפו באוויר.
בתרבות

האנורוגנתוס מופיע בסדרה "ללכת עם דינוזאורים" וכן בסדרה "הבלדה של Big Al" כמעופף לצד זאורופודים ענקיים כמו הדיפלודוקוס שמשכו אליהם זבובים ויתושים והאנורוגנתוס עף ונחת על הדיפלודוקוס. עם זאת, לא נתגלו ממצאים התומכים בהתנהגות זו ממאובנים. בנוסף, מבנה השלד שלו היה שונה והוא לא חי באמריקה הצפונית.
בנוסף הוא מופיע במשחקים פארק היורה 3: בניית פארק וJurassic World: Alive.
הוא מתואר גם בסדרה "בראשית", בה להקה של פטרוזאורים צמאי דם תוקפים אנשים. אין לדבר זה שחר במציאות.
שירה בציבור (ישראל)

אפי נצר מנחה שירה בציבור, 2013
שירה בציבור של זמר עברי היא מנהג רווח בישראל. לצד ריקודי עם, מקיף המנהג מגזר רחב באוכלוסיית המדינה ומעשה זה הפך להיות אחד מסממני החברה הישראלית ואף רווח בקהילות הישראלים בחו"ל, החל מימי היישוב וכלה בימינו.
ישנן ידיעות על מנהג של שירה בציבור בארץ ישראל עוד בראשית המאה ה-20, אז שרו על הגורן, לאחר סיום העבודה החקלאית. מלחינים באותה תקופה (דוגמת מרדכי זעירא ודניאל סמבורסקי) הפיצו את שיריהם באירועים בהם התכנס הציבור ושרו בצוותא. הם לימדו את הקהל משיריהם החדשים כשהם חוזרים על שורות השיר ואף השתמשו בשירונים לשם כך.
לאחר קום המדינה, היו סולימאן הגדול ורעייתו שרה כהן מחלוצי השירה בציבור בישראל.
עם התפתחות כלי התקשורת ההמונית (הרדיו והטלוויזיה), חדלה השירה בציבור להוות כלי חשוב להפצת שירים, אך הפכה להיות חלק מההוויי הלאומי.
האנתולוגיה "ציוניוני הדרך", בהוצאת "רשות השידור, חטיבת התוכנית הקלות ברדיו" והוצאת הקיבוץ המאוחד, כוללת 232 שירים אהודים שנהגו לשיר בציבור בין 1948 ל-1978, ומבטאת את רוח התקופה ואת הטעם התרבותי והמוזיקלי של מגזרים רחבים בחברה הישראלית באותה עת.
עד השנים האחרונות השרים בציבור היו בעיקר מבוגרים, ששרו שירים נוסטלגיים, כגון השירים של הלהקות הצבאיות והשירים הוותיקים יותר של נעמי שמר, סשה ארגוב, משה וילנסקי, דוד זהבי, חיים חפר ועוד. הופעות השירה בציבור הונהגו בידי מנחה ולוו בשירונים או בשקופיות עם מילות השירים. ממחקר בזמר העברי שנערך על ידי ד"ר טלילה אלירם מהמחלקה למוזיקה של אוניברסיטת בר-אילן עולה, כי השיר שנחשב על ידי המשתתפים באירועי השירה בציבור כשיר שהוא "הכי ארץ ישראל" היה "על כל אלה" של נעמי שמר.
בשנים האחרונות רווח מודל חדש של שירה בציבור, בו נוטלים חלק צעירים רבים, הכולל שירים מעודכנים, שירי רוק, שירים מזרחיים ואף ריקוד על שולחנות.
אירוע תרבותי שהפך למסורת ביישובים רבים בישראל בתחילת שנות ה-80 הוא ערב שירי לוחמים. ערבים אלה מבוססים על שירה בציבור של שירי לוחמים וסיפורי לוחמים, משולבים עם שירי נוסטלגיה ושירי תקווה ושלום. כן גדל מספרם של ערבי הזיכרון לחללי צה"ל המצוינים באמצעות אירועי שירה בציבור, כדוגמת האירוע "שרים בכיכר" בתל אביב.
שירה בציבור באמצעי התקשורת

קול ישראל ארגן והקליט מופעים רבים של שירה בציבור החל משנות השישים. נוהג השירה בציבור קיבל ממד נוסף, כשבערוצי הטלוויזיה השונים הועלו תוכניות הקשורות לנושא החל משנות השבעים.
בשנות השמונים הובילה שרהל'ה שרון תוכניות שירה בציבור ששודרו בערוץ הראשון, בה צולם הקהל שר ממבחר הזמר העברי והתארחו בהם גם זמרים ידועים.
בשנים 2002–2004 הנחה יוני רועה את התוכנית "שירה בשידור", בהשתתפותם של זמרים רבים, כששולחן ענק בצורת גיטרה משמש תפאורה עיקרית לתוכנית. התוכנית שודרה בערוץ הראשון.
גם חידוני הזמר העברי, שופע הפרסים לידענים ומיטיבי השיר, זכה להצלחה רבה, הן ברדיו והן בטלוויזיה.
בערוץ 2 שודרה התוכנית "לא נפסיק לשיר" – חידון מוזיקלי הכולל גם שירה בציבור.
MVP של ה-MLS

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1996
 ארגון מפעיל:  MLS 
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית
 שמות קודמים:  תואר ה-MVP על שם הונדה   תואר ה-MVP על שם פולקסווגן
 זוכה:  קרלוס ולה
 הכי הרבה זכיות:  פרקי (2)
 
לנדון דונובן שזה בפרס בשנת 2009, ושהחל משנת 2015 הפרס קרוי על שמו לאות כבוד
תואר ה-MVP על שם לנדון דונובן הוא תואר המוענק מדי שנה לשחקן בעל התרומה הגבוהה ביותר לקבוצה בליגת ה-MLS. הזוכה בפרס נבחר על ידי עיתונאים, שחקני הליגה והנהלת הקבוצות.
בין השנים 1996–2007 נקרא הפרס על שם חברת הונדה, נותנת החסות. בין השנים 2007 -2014 נקרא הפרס של שם חברת פולקסווגן. ב-15 בינואר 2015 שונה שם הפרס ונקרא על שם שחקן העבר בליגה לנדון דונובן לאות כבוד.
די.סי. יונייטד היא הקבוצה ששחקניה זכו בפרס מספר הפעמים הגבוה ביותר (4 פעמים), בעוד ששחקנים מקבוצת ספורטינג קנזס סיטי ולוס אנג'לס גלאקסי זכו 3 פעמים. פרדרג רדוסבלייביץ', הידוע בכינוי "פרקי", הוא השחקן היחיד שזכה בתואר פעמיים (1997, 2003).
רשימת הזוכים

| עונה | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1996 | קולומביה קרלוס ולדרמה | טמפה ביי מיוטיני |
| 1997 | ארצות הבריתסרביה פרדרג רדוסבלייביץ' | קנזס סיטי וויזארדס |
| 1998 | בוליביה מרקו אצ'ווארי | די.סי. יונייטד |
| 1999 | ארצות הברית ג'ייסון קרייס | דאלאס ברן |
| 2000 | ארצות הברית טוני מאולה | קנזס סיטי וויזארדס |
| 2001 | הונדורס אלכס פינדה צ'אקון | מיאמי פיוז'ן |
| 2002 | גואטמלה קרלוס רואיס | לוס אנג'לס גלאקסי |
| 2003 | ארצות הברית סרביהפרדרג רדוסבלייביץ' | קנזס סיטי וויזארדס |
| 2004 | הונדורס אמדו גווארה | מטרסוטארס |
| 2005 | ארצות הברית טיילור טוולמן | ניו אינגלנד רבולושן |
| 2006 | ארגנטינה כריסטיאן גומס | די.סי. יונייטד |
| 2007 | ברזיל לוסיאנו אמיליו | די.סי. יונייטד |
| 2008 | ארגנטינה גיז'רמו בארוס שלוטו | קולומבוס קרו |
| 2009 | ארצות הברית לנדון דונובן | לוס אנג'לס גלאקסי |
| 2010 | קולומביה דויד פריירה | דאלאס |
| 2011 | קנדה דווין דה רוסיירו | די.סי. יונייטד |
| 2012 | ארצות הברית כריס וונדולווסקי | סן חוזה ארת'קווייקס |
| 2013 | ארצות הברית מייק מגי | שיקגו פייר |
| 2014 | אירלנד רובי קין | לוס אנג'לס גלאקסי |
| 2015 | איטליה סבסטיאן ג'ובינקו | טורונטו |
| 2016 | ספרד דויד וייה | ניו יורק סיטי |
| 2017 | ארגנטינה דייגו ואלרי | פורטלנד טימברס |
| 2018 | ונצואלה ג'וזף מרטינז | אטלנטה יונייטד |
| 2019 | מקסיקו קרלוס ולה | מועדון הכדורגל לוס אנג'לס |
| 2020 | ספרד אלחנדרו פוזואלו | טורונטו |
| 2021 | ספרד קרלס חיל | ניו אינגלנד רבולושן |
| 2022 | גרמניה האני מוכתר | נאשוויל |
| 2023 | ארגנטינה לוסיאנו אקוסטה | סינסינטי |
| 2024 | ארגנטינה ליונל מסי | אינטר מיאמי |
הערות שוליים

↑  Major League Soccer renames MVP award to honor Landon Donovan, Fox Sports.com, 15 January 2015
האני מוכתר

האני אבובקר מוכתר (בגרמנית: Hany Mukhtar; נולד ב-21 במרץ 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר התקפי בנאשוויל מה-MLS.
קריירה

מוכתר התחיל לשחק כדורגל בגיל צעיר מאוד בקבוצות נוער מקומיות ובגיל 7 הצטרף לאקדמיית הנוער של הרטה ברלין. הוא עלה בקבוצות הנוער ואף קפטן את קבוצת הנוער שזכתה באליפות ב-2012. בגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת והפך לשחקן השני הצעיר ביותר שמשחק בהרטה ברלין.
ב-2015, חתם מוכתר בבנפיקה ליסבון אך הושאל לקבוצות שונות וב-2017 חתם בברונדבי מליגת העל הדנית. הוא היה לשחקן מפתח בקבוצה ואף זכה עמה בגביע ב-2018.
ב-2019, חתם מוכתר בנאשוויל, באותה תקופה קבוצת ההתרחבות החדשה ב-MLS. הוא הפך לשחקן מוביל בקבוצה וב-2022 זכה בתואר ה-MVP של הליגה לאחר שהוביל אותה לפלייאוף.
נבחרת לאומית

מוכתר גם שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה ואף זכה עמן באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2014.
הערות שוליים

↑  Nashville SC sign German midfielder Hany Mukhtar as first DP, mlssoccer
↑  U 19-Junioren: Europameisterschaft, 2014 in Ungarn, Finale, dfb
אברהם משה לונץ

.
| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1854 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 באפריל 1918 (בגיל 63) ירושלים, מִנְהֶלֶת שטחי האויב הכבושים 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ארץ ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תרומות עיקריות
 חקר ארץ ישראל
 
אברהם משה לוּנְץ (בכתיב לועזי: Abraham Moses Luncz;‏ (כ"ה בכסלו תרט"ו, 16 בדצמבר 1854 – ב' באייר תרע"ח, 14 באפריל 1918) היה תלמיד חכם, סופר, מו"ל, עסקן, עיתונאי חוקר ארץ ישראל וגאוגרף ארצישראלי ממוצא ליטאי. נחשב כראשון חוקרי ארץ ישראל בתקופה המודרנית.
קורות חיים > מורה דרך בארץ ישראל וסוריה

חבר את הספר "מורה דרך בארץ ישראל וסוריה", כאשר על העטיפה הושמט השם סוריה. הספר נועד להיות מעין מדריך "בדקר" עבור הקורא העברי. בעמוד הראשון של הספר הוא כותב על מטרת כתיבתו:
לתועלת העולים לראות אותה, להאחז בה ולכל הכמהים לדעת ידיעה ברורה ונאמנה מתכונת וקורות ארץ אבותיה ויושביה, מצבם ומצב המושבות אשר נוסדו בה.
אלי שילר, מהוצאת הספרים "אריאל", הוציא הדפסה חדשה של הספר ביוני 1979. הוא כותב כי לונץ קיווה כי המדריך אשר יופץ בקרב תושבי הארץ והבאים אליה יוכל לסייע לו מהבחינה הכספית, לאחר המצוקה אליה הוא נקלע: "ברם תוחלתו נכזבה... ואף כי הכל גמרו הלל על המדריך, לא הייתה השעה כשרה למכירתו בעותקים לאלפים". בפועל הסיבה הייתה שהשלטון העות'מאני סגר את נמל יפו בפני העולים מרוסיה ומרומניה, ולונץ כותב: ”ומי ישים עוד ל"בדקר" זה?”
מכתביו

גצל קרסל (עורך), נתיבות ציון וירושלים: מבחר מאמרי אברהם משה לונץ, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק - (כולל מבוא היסטורי)
מורה דרך בארץ ישראל וסוריה, לתועלת העולים לראות אותה ... לדעת ... מתכונת וקורות ארץ אבותינו ויושביה, מצבם ומצב המושבות אשר נוסדו בה, ירושלים: הוצאת אברהם משה לונץ, תרנ"א-1891.
פרחי ארץ הקדושה, פרחים טבעיים מאוספים מהמקומות היותר קדושים בארץ הקדש. בלוית תכונת, קורות ומצב המקומות על פי החקירות, ירושלים: הוצאת אברהם משה לונץ, תר"ע-1910.
מכתבים מרבינו עובדיה מברטנורא, בתוך: המעמר, 3, ירושלים, תר"פ, 1919, עמ' 91–150.
מכתביו > חיבורים מקוונים

תלמוד ירושלמי (סדר זרעים, כרך ראשון), ירושלים תרס"ז - תרע"ד
כותל מערבי של הר בית אלוקינו: מהותו, תכונתו וזכרונותיו, ירושלים תרנ"ב-1892.
דורך פאלעסטינא, תרנ"א-1891(הקישור אינו פעיל) - ספריית אוניברסיטת חיפה
המעמר, ירושלים, תר"פ-1920, באתר היברובוקס
ואלה תולדות יצחק, ירושלים, תרל"ז-1877, באתר היברובוקס
החלוקה: מקורה, השתלשלותה, תקנותיה וסדריה, על פי מקורים היסתוריים, ירושלים, תרע"ב-1912, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

חנה לונץ בולוטין, מאיר נתיבות ירושלים - חיי אברהם משה לונץ, (תרט"ו-תרע"ח, 1918-1854), הוצאת אחיעבר, תשכ"ח / 1968.
ג' קרסל, אברהם משה לונץ: חייו ופעלו, הוצאת מוסד הרב קוק, תשל"א.
יהודה ליב הכהן פישמן, אנשים של צורה, ע' קפח-קצג, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ו.
יצחק טריואקס ואליעזר שטיינמן, אברהם משה לונץ, בתוך "ספר מאה שנה", תל אביב 1938.
אליאב שוחטמן, ר' אברהם משה לונץ, בספר 'רואי פני הראי"ה', ע' 161–163, ירושלים: בית הרב קוק, תשע"ב.
יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 144 - 161
הערות שוליים

↑  ראו גם ספרו: "החלוקה: מקורה, השתלשלותה, תקנותיה וסדריה".
↑  נתיבות ציון וירושלים
↑  הודעה על בית הדפוס, חבצלת, 29 במאי 1900
↑  הספרייה הלאומית, חיים יהושע קסובסקי
↑  אתר הספרייה הלאומית
↑  המעמר.
↑  מהדורת לונץ של התלמוד הירושלמי.
↑  שושנה רייך (עורכת), רואי פני הראי"ה, ירושלים: בית הרב קוק, תשע"ב
↑  ⁨הצבי⁩ | 8 אוגוסט 1912 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  כפי שכתוב בשער הספר, מהדורת אריאל 1999.
↑  Baedeker, סדרה ותיקה של מדריכי טיולים, שהחלה לצאת לאור בגרמניה באמצע המאה ה-19.
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278647405171  GND: 123894514  ISNI: 0000 0000 7975 661X  LCCN: n85369437  NLA: 35880772  NTA: 29889422X  RERO: 02-A009056610  SELIBR: 254838  SUDOC: 178082740  Trove: 1128995  VcBA: 495/213340  VIAF: 55066694   WorldCat (עם VIAF): 55066694
אייפד 3

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מחשב לוח
 מפתח:  אפל
 יצרן:  פוקסקון 
 תאריך הפצה:  16 במרץ 2012
 תאריך הפסקת שיווק:  23 באוקטובר 2012
 הקודם בסדרה:  IPad 2 
 הבא בסדרה:  iPad (דור רביעי) 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  iOS 8
 מעבד:  Apple A5X ליבה כפולה וארבע ליבות גרפיות
 נפח אחסון:  16, 32 ו-64 GB
 מסך:  9.7 אינץ', 2048x1536 פיקסלים  264 ppi,‏ יחס המסך - 3:4  LCD, תאורת LED אחורית
 מצלמה:  5 מגה פיקסל וצילום וידאו Full HD
 סוללה:  עד 10 שעות (עד 9 שעות בגלישת דור רביעי)
 קישוריות:  Wi-Fi ‏ (802.11a/b/g/n)‏ ו-בלוטות'  LTE - גלישת דור רביעי
 מידות
 רוחב:  185.7 מ"מ 
 גובה:  241 מ"מ 
 עובי:  9.4 מ"מ 
 משקל:  דגם ה-Wi-Fi‏: 650 גרם דגם הסלולר‏: 660 גרם
 apple.com/iPad
 
מעבד ה-A5X של האייפד החדש
אייפד 3 הוא מחשב לוח של חברת אפל והדור השלישי בסדרת האייפדים שלה. פונקציות המכשיר כוללות קריאת ספרים, כתבי עת, סרטים, מוזיקה, משחקים ותוכן באינטרנט, והוא זמין בשחור או לבן.
לאייפד סוללת ליתיום שמחזיקה עד 10 שעות, מעבד A5X כפול ליבה, ארבע ליבות גרפיות וזוג מצלמות - קדמית לשיחות וידאו Facetime ברזולוציית VGA ואחורית בעלת 5 מגה-פיקסל עם יכולת צילום 1080p. השם "האייפד החדש" שימש את אפל באמצעי התקשורת ובפרסום, אך במוצר ובאריזתו לא היה אזכור לכך והוא כונה שם בפשטות אייפד. שיווקו הופסק ב-23 באוקטובר 2012, עם יציאת הדור הרביעי למכשיר האייפד, כאשר אפל החליטה להמשיך למכור את האייפד 2 לצד המיני אייפד במקומו.
היסטוריה

ב-7 במרץ 2012 הכריז מנכ"ל אפל, טים קוק, על יציאתו הצפויה של האייפד החדש, וטען כי אפל מחדשת את קטגוריית מחשבי הלוח שלה.
ב-16 במרץ החלה מכירתו באתר האינטרנט של אפל ובחנויות אפל סטור בארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, שווייץ, יפן, הונג קונג, סינגפור ואוסטרליה.
ב-23 במרץ החלה מכירתו באוסטריה, בלגיה, בולגריה, צ'כיה, דנמרק, פינלנד, יוון, הונגריה, איסלנד, אירלנד, איטליה, ליכטנשטיין, לוקסמבורג, מקאו, מקסיקו, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, פולין, פורטוגל, פוארטו ריקו, רומניה, סלובקיה, סלובניה, ספרד ושוודיה.
ב-27 באפריל החל היבוא הסדיר של האייפד החדש לישראל ולראשונה גם חברות הסלולר פרטנר וסלקום החלו לשווק אותו.
באוקטובר 2012 הופסק שיווקו לאחר שאפל הכריזה על הדור הרביעי של האייפד, במקביל לאייפד מיני ואייפד 2 שממשיכים להימכר במקומו.
מערכת הפעלה

מערכת ההפעלה של המכשיר היא iOS 5.1 שיצאה ביום ההכרזה שלו. מערכת ההפעלה iOS 5 כוללת מעל ל-200 תכונות חדשות. התכונה המרכזית שנוספה לאייפד החדש היא הקלדה קולית, המאפשרת להכתיב באייפד מיילים, פתקים ומילות חיפוש בדפדפן הספארי. בנוסף מערכת ההפעלה כוללת מרכז עדכונים, iMessage, דוכן עיתונים ואינטגרציה לרשת החברתית טוויטר. יישום נוסף שמצורף לאייפד החדש הוא PhotoBooth, שבאמצעותו ניתן לצלם תמונות ולהוסיף להן אפקטים. אפליקציות נוספות של אפל, שנתמכות באייפד החדש אך אינן מגיעות עמו, הן GarageBand, iWork, Keynote ו-iMovie.
חומרה

האייפד החדש כולל מסך רטינה רב-מגע (Multi-Touch) של אפל בגודל 9.7 אינץ', כמעט פי שלושה ממסך ה-iPhone. למסך תאורת LED אחורית בדומה למסכי ה-מקבוק של אפל. זכוכית המסך מבריקה, אך אפל ציינה שהיא כוללת טכנולוגיה בשם IPS המאפשרת יכולות צפייה טובות יותר באור יום וזוויות ראייה רחבות. רזולוציית המסך היא 2048x1536 שמתרגמת לכ-3.15 מיליון פיקסלים כך שיש 264 פיקסלים לאינץ'. רזולוציה זו מאפשרת הצגת סרטי HD (ב-1080p).
לאייפד החדש סוללת ליתיום פולימר נטענת בעלת קיבול של 0.025 קילוואט שעה (25 וואט שעה), המחזיקה 10 שעות (או 9 שעות בגלישת דור רביעי) כמו באייפד 2. היא נטענת דרך יציאת USB או מתאם חשמל. עובי הסוללה הוא 2.5 מ"מ.
באייפד החדש שתי מצלמות - אחת קדמית המאפשרת שיחות וידאו FaceTime עם מכשירי אייפון, אייפוד טאץ' ומחשבי מקינטוש (מקינטוש 10.6.6 או מאוחר יותר עם מצלמת אינטרנט). המצלמה הקדמית באיכות 0.3 מגה-פיקסל ומצלמת וידאו באיכות VGA. המצלמה האחורית שופרה ל-5 מגה-פיקסל עם זום X5 ומצלמת וידאו באיכות 1080p. לאחר צילום תמונות, ניתן להוסיף להן אפקטים שונים באמצעות היישום המובנה של האייפד - PhotoBooth.
המעבד של האייפד החדש מכונה "A5X" כפול ליבה, אשר תוכנן על ידי אפל ומיוצר על ידי סמסונג. המעבד החדש שמגיע עם ארבע ליבות גרפיות
והזיכרון הנדיף (ראם) אשר שודרג באייפד החדש ל-1GB לראשונה במכשיר נייד מתוצרת אפל - יוצרים ביחד אייפד מהיר יותר באופן משמעותי ממכשירי אפל הקודמים בכלל ומדורות האייפד הישנים יותר בפרט.
גרסאות הסלולר של האייפד החדש תומכות ברשת ה-LTE (דור רביעי) בארצות הברית ומספר מדינות נוספות, כמו כן גרסה זו כוללת מקלט A-GPS למעקב אחר מיקומו של המשתמש לצורך ניווט באמצעות תוכנות GPS.
האייפד החדש בעל מידות דומות לאייפד 2, למעט העובי שגדל ב-0.6 מילימטר. גם המסה עלתה בהשוואה לגרסה הקודמת, גרסת ה-Wi-Fi שלו שוקלת 650 גרם, וגרסת ה-4G שוקלת 660 גרם.
Siri

באירוע ההכרזה של iOS 6 הכריזה אפל שבגרסה זו תתווסף מערכת השליטה הקולית "siri" למכשיר האייפד החדש. המערכת מאפשרת למשתמש לתת פקודות קוליות למכשיר האייפד, והוא יגיב להן ויבצע אותן במידת הצורך. לדוגמה, ניתן לשאול את האייפד "what time is it?‎" (מה השעה?) והאייפד יגיב "it is 12:00 o'clock."(השעה שתים עשרה בדיוק). בנוסף, "Siri" יכולה להכתיב טקסט כגון הודעות טקסט או מיילים, וניתן לבקש ממנה להשיב להם. פקודות אלה יכולות להשתנות במידה רבה ומאפשרות שליטה כמעט בכל הפונקציות שבאייפד. ניתן להשתמש בשפה טבעית בעת השימוש במערכת הקולית, והיא תבין, תיישם ותגיב. בעזרת המערכת הקולית יותר קל להשתמש בפונקציות המכשיר תוך כדי נהיגה או פעילות גופנית. כדי להפעיל את ה"סירי", יש ללחוץ לחיצה ארוכה על כפתור הבית, התוכנה נפתחת ויש לומר בקול את הפקודה הרצויה, ולאחר המתנה קצרה יתקבל מענה.
Siri תומכת בתשע שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, יפנית, איטלקית, ספרדית ועוד.
אביזרים

האייפד החדש תואם ל-Smart Cover שהוצג בעת השקת אייפד 2. הוא מתחבר מגנטית לצד המכשיר ומכסה את החזית ויכול גם לשמש כמעמד לצורך הקלדה או צפייה בווידאו.
קבלת הפנים

באירוע הכרזת האייפד החדש, נודע כי מערכת זיהוי הקול סירי לא תשולב במלואה במכשיר אלא רק יכולת ההכתבה שלה, לכן לא נרשמה התלהבות יוצאת דופן מהמכשיר. רק באירוע ההכרזה של iOS 6 התברר כי בדיעבד אפל תכננה להוסיפה לאייפד החדש בגרסה השישית למערכת ההפעלה שלה.
גיא מרקיזנו

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1978 (בן 46) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גדוד 402 (תותחנים)  מפקד גדוד 405 (בעוצבת גולן)  מפקד השתלמות קציני חת"ם בביסל"ת  סגן מפקד עוצבת גולן  מפקד עוצבת כידון  מפקד עוצבת עמוד האש  ראש מחלקת תכנון בזרוע היבשה  ראש מטה פיקוד הצפון  המזכיר הצבאי של שר הביטחון
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
גיא מרקיזנו (נולד ב-14 ביולי 1978) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרת כמזכיר הצבאי של שר הביטחון. קודם לכן שירת כראש מטה פיקוד הצפון, מפקד עוצבת עמוד האש, מפקד עוצבת כידון, מפקד גדוד 405 וראש מחלקת תכנון בזרוע היבשה.
ביוגרפיה

מרקיזנו נולד ב-1978, וגדל והתחנך ברמת השרון והוא בוגר תיכון אלון בעיר.
בשנת 1997 התגייס לצה"ל, ושובץ בחיל התותחנים. שירת כלוחם בגדוד 55 באגד 215. לאחר קורס קצינים שירת בגדוד 403 ושימש כסגן מפקד סוללה. בהמשך שימש כמפקד סוללה בגדוד 403. כאשר גדוד 403 הסדיר פורק והפך לגדוד מילואים, עבר ביחד עם פלוגה אחת לגדוד 601 של הנדסה קרבית לתקופה של כשנה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 402, בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של אגד 425. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 405 בעוצבת גולן, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בשנת 2012 מונה למפקד השתלמות קציני חת"ם בביסל"ת, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת גולן בין השנים 2014–2015. באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת כידון, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. באוגוסט 2017 מונה למפקד עוצבת עמוד האש, תפקיד אותו מילא עד יולי 2019. בשנת 2019 מונה לראש מחלקת תכנון בזרוע היבשה. ב-3 באוגוסט 2020 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לראש מטה פיקוד הצפון. החל מ־2023 משרת כמזכיר הצבאי של שרי הביטחון יואב גלנט וישראל כ"ץ.
מרקינזו בוגר האוניברסיטה העברית ביחסים בין לאומיים ומוסמך אוניברסיטת בן-גוריון בנגב במנהל עסקים.
הוא מתגורר בנתניה, נשוי לד"ר דניאלה, רופאת משפחה בשירותי בריאות כללית, ואב לשלושה.