stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנב החרבות
דמויות

איימי קהיל: נערה בת ארבע עשרה. איימי היא בתם של הופ קהיל וארתור טרנט ואחותו הגדולה של דן קהיל. איימי נהנת לקרוא וללמוד ואוהבת לבקר בספריות ובמוזיאונים. כשהיא מפוחדת או לחוצה, היא מתחילה לגמגם. לאיימי יש שיער ארוך בצבע חום אדמדם ועיניים ירוקות.
דן קהיל: ילד בן אחת עשרה. בנם של הופ קהיל וארתור טרנט ואחיה הקטן של איימי קהיל. יש לו זיכרון צילומי מצוין. הוא אוהב לספר בדיחות. אסתמטי. יש לו שיער בלונדיני כהה ועיניים ירוקות.
נלי גומז: נלי היא האומנת של איימי ודן. נלי גרה עם איימי ודן בבוסטון, מסצ'וסטס עד שהצטרפה עימם למרוץ. היא יודעת לדבר ב־3 שפות: צרפתית, גרמנית ואנגלית.
אליסטר הו: אליסטר הוא איש זקן, דודם של דן ואיימי, והוא בגד בהם במבוך העצמות.
מר מקינטייר:עורך הדין של גריס קהיל. מר מקינטייר הוא זה שהודיע לכול הקהילים, משפחתם של איימי ודן, על 39 הרמזים, והציע להם רמז במקום 1,000,000 דולר, וכך התחילה התחרות.
עלילה

איימי ודן קהיל מגיעים ליפן במהלך חיפושיהם ונאלצים להיעזר בדודם הבוגדני אליסטר הו, לאחר שהקבראים (בני משפחה נוספים שלהם) חוטפים את נלי ואת צלאח א-דין.
בדרך הם מתחמקים מאירינה (דודה שלהם) בעזרת הטייס של אליסטר. בעזרת הידע של דודם על יפן, הם עוקבים אחר רמזים ואחר מסלול חייו של טויוטומי הידיושי, לוחם יפני אמיץ, שהיה בן למשפחת קהיל ובן המייסד של בית תומאס. הם נלכדים בידי משפחת הולט שמכריחה אותם לגלות להם את המידע שברשותם על 39 הרמזים. לאחר שהם מגלים ברכבת התחתית של טוקיו חדר נסתר, ובורחים מאנשי היאקוזה, מצילים אותם נלי והאחים לבית קברה, שנלי הצליחה להערים עליהם. שלוש הקבוצות כורתות ברית ובעקבות רמז שמצאו נוסעים לקוריאה הדרומית שם הם משתמשים בספרייה הסודית של אליסטר כדי לגלות מידע על הרמז. החיפוש שם מוביל אותם לפארק הלאומי פאקהנסן, סיאול, שם הם מוצאים סלע עם כניסה נסתרת ובתוכו הם מוצאים רמז. שם איאן קברה ואיימי קהיל מגלים רחשי חיבה אחד כלפי השני. דן מטעה את הקבראים ואמר להם שהרמז נמצא באגם טאש שבקירגיזסטן ולאחר שהם מאמינים לו הם בוגדים באליסטר ובאיימי ודן ולוכדים אותם בסלע. בעזרת פיצוץ הסלע הם מצליחים לצאת אבל אליסטר נקבר בהריסות הסלע ונהרג. הם חוזרים לאחוזה שלו, ושם הם מגלים שהרמז מוביל למצרים. בנוסף הם מגלים שאליסטר שרד את המפולת ויצא לינקום ברוצח אביו, באה הו, שהוא גם דודו.
ארץ הפלאות

בארמונה של המלכה האדומה, שליטת ארץ הפלאות.
ארץ הפלאות (באנגלית: Wonderland) היא ארץ בדיונית מתוך ספרו של לואיס קרול "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" (1865).
גאוגרפיה

בסיפור, המעבר לארץ הפלאות נעשה דרך מעבר תת-קרקעי, ואליס מגיעה אליה על ידי נפילה במורד מחילתו של הארנב הלבן, ככל הנראה על גדת נהר התמזה. המיקום של ארץ הפלאות מוערך על פי נתונים אלו להיות מתחת למחוז אוקספורדשייר. קרול לא מציין בספרו באיזה עומק נמצאת ארץ הפלאות, אך אליס דנה בשאלה זו בעצמה עת שהיא נופלת במורד המחילה. היא תוהה האם כבר עברה את מרכז כדור הארץ, והאם תצוץ מצידו השני.
רוב ארץ הפלאות היא אזור מיוער, ויש גדילה מרובה של פטריות. הארץ מלאה בגנים שמורים ומטופחים היטב, ומצויים בה גם בתים, כדוגמת בית הדוכסית וביתו של הארנב הלבן. ידוע גם שקיים בארץ ים וחוף.
שלטון

ארץ הפלאות נשלטת באופן טוטליטרי על ידי המלכה האדומה (קלף מלכה, מסוג לב). המלכה שולטת באכזריות, והמלך האדום נאלץ באופן קבוע לנסות להניא אותה מהוצאות להורג בעריפת ראש. חיות שונות בארמון משמשות ככלי משחק (כדוגמת פלמינגו המשמש כמחבט), ככיסאות, וכהדום לרגליים.
הספר מכיל גם
דוכסית
, אך מעמדה אינו היה ברור.
כיום אנו יודעים כי הדוכסית היא אחותה הצעירה של המלכה אשר הייתה אמורה לשלוט על הארץ לאחר שגעון אחותה לגודל ראשה
אך בגלל שהמלוכה בארץ הפלאות היא ממושל לבכור המלכה כבשה את הארץ
אוכלוסייה

האוכלוסייה המרכזית היא קלפי משחק שונים: משפחת המלוכה (לב), אנשי חצר (יהלום), חיילים (תלתן), ומשרתים (עלה). בנוסף, ישנם הרבה סוגים של חיות מדברות. בין הדמויות שאליס פוגשת בארץ הפלאות:
ביל הלטאה
הזחל
חתול צ'שייר
דודו
עכבר
דוכסית
גריפין
מלך הלבבות
נסיך הלבבות
הכובען
ארנביב
מלכת הלבבות
הארנב הלבן
ראו גם

ארץ עוץ
הארץ התיכונה
נרניה
מסיבת תה עם הכובען והארנביב.
אריה הספרייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מישל קנודסן
 איורים:  קווין הוקס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה ביתן
 תאריך הוצאה:  10 באוגוסט 2008
 הוצאה בעברית
 תרגום:  אירית ארב
אריה הספרייה הוא ספר שנכתב על ידי מישל קנודסן (אנ') ואויר על ידי קווין הוקס. הספר יצא לאור ב-10 באוגוסט 2008 בהוצאת כנרת זמורה ביתן. הספר נכתב בשפה האנגלית ותורגם לשפה העברית על ידי אירית ארב.
מסריו החינוכיים עוסקים בשונות, בקבלת האחר ובסובלנות. הסיפור "אריה הספרייה" מספר על כך שבספרייה ישנם כמה כללים שיש לנהוג על פיהם, אך הכללים עוסקים רק בהתנהגות, אין כלל שאוסר על האריה לשהות בספרייה.
תקציר העלילה

הספר מתאר התנהגות לא מצופה מאריה, הוא לא טורף את הספרים, לא הורס אותם ולא מפחיד את הילדים, אלא רק רוצה להיות כמו כל השאר ולהיות מועיל ולא סתם אריה. כמו כן הוא עוזר בניקיונות הספרייה, סידור הספרים במדפים ומסייע לילדים להגיע לספרים שנמצאים על המדפים הגבוהים.
עם הזמן הילדים מתחילים לחבב את האריה ומצפים כל יום לראותו בספרייה, האריה בספר מתואר כאריה אכפתי ואוהב.
מסר חינוכי

המסרים שמועברים בסיפור הם שחשוב לשמור על כללי הספרייה, אך עם זאת חשוב להפעיל שיקול דעת בעניינם ולהיות פתוחים לשינויים. נוסף על כך, הספר מלמד את הקוראים איך לקבל את השונה, לכבד אותו ולהסתכל על החיים מחוץ לקופסה.
בחירתה של קנודסן לזהות את האריה רק בתור "האריה", בלי לתת לדמויות את האפשרות לקרוא לו בשם, משמעותית: היא מחדדת את יכולתם של הילדים לקבל את השונה מהם בלי לתבוע עליו בעלות או לכפות עליו את נורמות ההזדהות שהם מכירים.
מישל קנודסן

מישל קנודסן היא סופרת, כותבת, עורכת וחובבת ספרים. רוב העבודות שלה מיועדות לילדים, והיא הוציאה לאור עשרים ושמונה ספרים. כמו כל הסופרים מספרת מישל קנודסן שהיא התחילה לכתוב מאז שהיא זוכרת את עצמה, כשהייתה קטנה היא אהבה לכתוב בעיקר שירים. היא התחילה לכתוב סיפורים קצרים בתיכון ובקולג'.
היא עבדה כעוזרת עריכה בחטיבת הילדים של "רנדום האוס", במהלך עבודתה שם היא כתבה מספר ספרים, בנוסף לכך היא התחילה לכתוב ולהגיש את כתבי היד שלה.
היא כתבה לעיתים סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה קצרים, לקוראים מבוגרים.
מישל קנודסן כתבה את "אריה הספרייה" בזמן שעבדה בספרייה של אוניברסיטת קורנל בארצות הברית.
קווין הוקס

האיורים של קווין הוקס, מעלים זיכרונות מספרי ילדים ישנים.
הצגות ומחזות

ההצגה בוימה על ידי: רוני פינקוביץ', המחזה נכתב על ידי אלי ביז'אווי ומשך ההצגה הוא כ־60 דקות. ההצגה היא הצגה מקצועית שמתבססת על הטקסט של אלי ביז'אווי, שלקח את סיפורה של קנודסן בחריזה. ההצגה מותאמת לגילאי 5–8.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  איימן סיכסק, אריה הספריה, מישל קנודסן | אסור לצעוק (מותר לשאוג!), באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008
↑  אריה הספריה, באתר סיפור פשוט
↑  הסופרת מישל קנודסן, באתר סימניה
↑  מאיה נחום שחל, ביקורת הצגת ילדים – "אריה הספרייה", באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014
עופר גרוסקופף

עופר גרוסקופף (נולד ב-12 באוקטובר 1969) הוא שופט בית המשפט העליון. בעל תואר דוקטור במשפטים ולשעבר פרופסור חבר וסגן הדקאן בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

גרוסקופף נולד בישראל, בן לאילה ויוסי גרוסקופף. גדל בהרצליה. ב-1988 הצטרף לתוכנית העתודה האקדמית, וסיים תואר ראשון בכלכלה ב-1990, ותואר ראשון במשפטים ב-1991, שניהם באוניברסיטת תל אביב. במקביל לשירותו הצבאי כקצין בענף ייעוץ וחקיקה של הפרקליטות הצבאית, השלים תואר שני בכלכלה, גם הוא באוניברסיטת תל אביב.
ב-1997, בתום תפקידו כיועץ משפטי לפרויקטי הדיור בצה"ל, השתחרר מצה"ל ופנה לאקדמיה. הוא מוסמך במשפטים מטעם אוניברסיטת הרווארד (1999). באותה שנה קיבל תואר דוקטור למשפטים מטעם אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "הגנה על כללי תחרות באמצעות דיני עשיית עושר ולא במשפט", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' דניאל פרידמן. לאחר מכן היה גרוסקופף עוזר המחקר של פרידמן, וב-2008 ערך יחד עם פרופ' נילי כהן ספר יובל לכבודו של פרידמן.
ב-1996 הצטרף כמרצה לסגל הפקולטה למשפטים שבמסלול האקדמי המכללה למנהל, וב-2001 מונה למרצה בכיר. ב-2002 עבר לפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. כיהן כמרצה בכיר, פרופסור חבר וכסגן דיקן הפקולטה.
בשנת 2006 מונה לנציג ארגוני צרכנים בבית הדין לחוזים אחידים, ובשנת 2009 הוארך מינויו זה.
הוא בוגר התכנית של קרן וקסנר.
ביוגרפיה > קריירה שיפוטית

באוגוסט 2009 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי מרכז. ב-2016 וב-2018 נכלל שמו ברשימת המועמדים לכהונה בבית המשפט העליון, ב-22 בפברואר 2018 נבחר לכהונה בבית המשפט העליון. נכנס לתפקידו בסוף מרץ 2018, עם פרישתו של השופט יורם דנציגר.
כשופט בבית המשפט המחוזי, התמחה גרוסקופף במשפט כלכלי ובתביעות ייצוגיות. בין השאר פסק בתביעות ייצוגיות נגד בזק, בנק לאומי, חברת יקב הגליל יוסף גולד ובניו ולאומי קארד. באוגוסט 2015 אישר הגשת תביעה נגזרת נגד דירקטורים בחברת "דיסקונט השקעות", בגין רכישת העיתון "מעריב". התביעה הסתיימה בפשרה לפיה הדירקטורים ישלמו לחברה 100 מיליון ש"ח. פסקי דין אחדים שלו עסקו בזכויות יוצרים וזכויות קניין רוחני.
ב-27 במרץ 2018 מונה גרוסקופף לבית המשפט העליון בישראל. בין ינואר 2032 לבין ינואר 2035, צפוי הוא לכהן כמשנה לנשיא בית המשפט העליון. לפי שיטת הסניוריטי הנהוגה בבית משפט זה, הוא צפוי להתמנות לנשיאו בשנת 2035.
פסיקתו

ערב כניסתו לתפקיד, תואר גרוסקופף באתר ynet כשופט חברתי שמרבה להתייצב לצד החלשים, ולא חושש להביע את דעותיו החברתיות כשהוא דן בתביעות ייצוגיות כבעל עמדות חברתיות.
פסיקתו > משפט אזרחי > דיני חוזים

בנוגע לפרשנות חוזים, גרוסקופף היה שותף לפסק דין ביבי כבישים שצמצם את הלכת אפרופים. בפסק הדין קבע גרוסקופף יחד עם השופט אלכס שטיין כי הפרשנות לחוזים עסקיים תיצמד יותר ללשון החוזה. גרוסקופף עמד בפסק הדין, כמו גם במאמר שפרסם בעקבותיו, על שלושה סוגים של חוזים שלכל אחד מתאימה פרשנות שונה: חוזה בין פרטים שזקוק לפרשנות "צופה פני עבר" שמתמקדת בנסיבות כריתת החוזה; חוזה צרכני שזקוק לפרשנות "צופה פני הווה", היינו ניסיון להגיע לתוצאה צודקת בנסיבות העניין; חוזה עסקי, הזקוק לפרשנות "צופה פני עתיד", היינו כזו שנצמדת ללשון החוזה באופן שמבטיח ודאות לצדדים.
בפסק דין נוסף קרא גרוסקופף בהערת אגב לעיין מחדש בהלכת רבינאי נ׳ מן שקד - פסק דין של אהרן ברק המאפשר להכיר בזיכרון דברים כחוזה מחייב באמצעות מנגנוני השלמה של פרטים שלא הוסכם עליהם בפירוש בין הצדדים.
פסיקתו > משפט אזרחי > דיני חברות

בפסק דין על חברה שהתנהלה במעין שותפות בעת שהשותפים הסתכסכו ובעלי מניות הרוב השתלטו על החברה והזרימו לה 2 מיליון שקלים כדי לסלק את בעלי מניות המיעוט, הוא דחה את קביעת בית המשפט המחוזי שהחברה הייתה חסרת ערך בעת ההשתלטות וקבע שמכיוון שההתנהלות הגרעונית של החברה הייתה מכוונת על ידי בעלי מניות הרוב, יש להעריך את שווי החברה על פי ההשקעה של בעלי מניות הרוב. בהתאם, הוא פסק לבעלי מניות המיעוט פיצוי של קרוב למיליון שקלים. עמדתו זאת נתקבלה בהסכמה על ידי עמיתיו להרכב.
פסיקתו > משפט אזרחי > נזיקין

באחד מפסקי דינו ביקש בדעת מיעוט להעניק פיצוי בשל הכאב והסבל שנגרם בעקבות אבחון מאוחר, אף על פי שלא הוכח שהאבחון המאוחר גרם לנזק פיזי. עמיתיו להרכב דחו את עמדתו בין השאר מחשש להצפה בתביעות ואינפלציה בסכומי הפיצוי.
במקרה אחר קבע השופט גרוסקופף שחברת ביטוח צריכה להעניק פיצוי חלקי על נזק שנגרם לרכב בעת שנהג הרכב היה מתחת לגיל שנקבע בפוליסה. עמדתו זאת נדחתה לבסוף ברוב דעות בדיון נוסף.
פסיקתו > משפט אזרחי > זכויות אדם ואפליה

בספטמבר 2017 דחה גרוסקופף טענה של אפליה שהופנתה כלפי הקאנטרי קלאב של כוכב יאיר, בנימוק שרשות מקומית רשאית להגביל מתן שירותיה לתושביה בלבד, וזאת במידה הנדרשת לביצוע תפקידיה. פסק הדין הורה לקיים גם מסלול רישום למנויי חוץ, בהיקף שלא יפחת מ-10% ממספר המנויים הכולל, ובכלל זה לאפשר רישום של העותרים, ערבים תושבי העיר הסמוכה טירה.
פסיקתו > משפט חוקתי ומנהלי

גרוסקופף ביקש בדעת מיעוט לקבוע שאין למשרד הבריאות סמכות לאסור על קיום מרכזים ללידת בית. בפסיקתו כתב: "אין להקל ראש גם בטענותיהן המהותיות של העותרות כי האפשרויות ... שמשרד הבריאות מציע כיום לנשים יולדות מצר את צעדיהן ופוגע בזכויותיהן. בחירתה של יולדת כיצד ללדת קשורה בקשר הדוק לאוטונומיה של כל אישה על גופה, ועלינו לאפשר לה מרחב בחירה אופטימלי לעניין הליך הלידה, בכפוף כמובן למגבלות רפואיות מובַנות". בדיון נוסף שהתקיים בנושא הפכה עמדתו לעמדת הרוב.
לעומת זאת, במרץ 2021 הצטרף גרוסקופף לביקורת של השופט יצחק עמית על השימוש המוגזם, לשיטתם, בשיח זכויות במשפט הפלילי, וכתב:
בראשית שנת 2021 דחה גרוסקופף בקשת רשות ערעור על פסק דין שאישר את מדיניות שירות בתי הסוהר שקבעה כי בעקבות מגפת הקורונה והסגרים שהוטלו בציבור, קיים שב"ס מדיניות של "עוצר חופשות" כך שאסירים לא יצאו מבתי הסוהר לחופשות והוגבלו ביקורי משפחות בבתי סוהר, הגם לאחר שכבר החל מבצע החיסונים. ב-2023 הורה גורסקופף לשירות הביטחון הכללי לנסות למצוא חלופה לשימוש במעצרים מנהליים ותהה האם מבוצע שימוש במעצרים אלו אך מפאת מסוכנות, או שמא מבוצע השימוש בסמכות זו גם במקרים בהם ניתן להסתפק בחלופת מעצר שפגיעתה בחירותו של העצור פחותה בהרבה.
פסיקתו > ביטחון

באוגוסט 2018 קבע שהמדינה אינה רשאית למנוע טיפול רפואי בישראל של קרובות משפחה של אנשי חמאס, כמנוף לחץ לשחרור חטופים שבידי החמאס. בפסק דינו כתב: "לא
כל האמצעים כשרים ... האפשרות לעשות שימוש בחולה הזקוקה נואשות לטיפול רפואי מציל חיים, ואשר אין כל טענה כי היא עצמה מעורבת בפעילות נגד מדינת ישראל, כ"מנוף לחץ" אינה תואמת את ערכי מדינת ישראל, ואינה יכולה לעמוד מבחינה משפטית. לא כל שכן, כאשר מדובר במדיניות גורפת המופנית כלפי קבוצה המונה מספר לא ידוע של מטופלים במצב קריטי, אשר כל חטאם הוא היותם קרובי משפחה מדרגה ראשונה של אנשי חמאס, זוטרים כבכירים.
פסיקתו > משפט פלילי > ענישה

בדעת מיעוט, סבר גרוסקופף שיש להקל בעונשו של אדם שהשתתף בתקיפה של אדם שהותקף על ידי אחיו הצעיר וחבר של אחיו, בעת שסבר שאחיו הוא המותקף על ידי אדם המבוגר ממנו.
כתיבה אקדמית

גרוסקופף הוא מומחה בתחום המשפט הפרטי, בפרט דיני תאגידים ודיני עשיית עושר ולא במשפט. בין היתר, טען כי ריבוי הסטנדרטים השיפוטיים לבחינת פעולותיהם של נושאי משרה בתאגיד הוא רצוי, משום שהוא מבחין כראוי בין מצבים בהם נושאי המשרה הפרו את חובת האמון שלהם, הדורשים תגובה שיפוטית תקיפה, לבין מצבים בהם הפרו את חובת הזהירות שלהם, שבמסגרת דיני התאגידים (המעודדים נטילת סיכונים, בגבולות החוק) אינם מצדיקים תגובה כזו.
חיים אישיים

עופר גרוסקופף נשוי לבתיה, בעלת תואר שני בפסיכולוגיה ארגונית העוסקת בייעוץ בנושאי קריירה, ולהם ארבעה ילדים. מתגורר בכפר סבא.
הוא נכד של ישעיהו גרוסקופף, שהיה אחיו של האדריכל אהרון דורון. אביו, יוסי גרוסקופף, עבד כמנהל פרויקטי מחשוב, ואמו אילה עבדה כלבורנטית במעבדת מחקר בית הספר לרפואת שיניים של אוניברסיטת תל אביב. אחותו הצעירה יעל היא דוקטור לרפואת שיניים.
כעורך דין עבד גרוסקופף בייעוץ משפטי ולא עסק בליטיגציה. באופן חריג ייצג את אביו בתביעה שהגיש נגד המוסד לביטוח לאומי, לתשלום דמי אבטלה לעובד ב"חברת ארנק". בעקבות זכייתו בתביעה תוקן חוק הביטוח הלאומי, ונקבע בו שבעל שליטה בחברת מעטים אינו מבוטח בענפים אבטלה ופשיטת רגל ופירוק תאגיד.
ספריו

עופר גרוסקופף, הגנה על כללי תחרות באמצעות דיני עשיית עושר ולא במשפט, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר, 2002.
עופר גרוסקופף ונינה זלצמן, מישכון זכויות, הוצאת נבו, 2005.
נילי כהן ועופר גרוסקופף (עורכים), ספר דניאל - עיונים בהגותו של פרופ' דניאל פרידמן, הוצאת נבו, 2008.
עופר גרוסקופף ושי לביא (עורכים), ספר נילי כהן - משפט, תרבות וספר, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2017.
שרון אפק, עופר גרוסקופף, שחר ליפשיץ ואלעד שפיגלמן (עורכים), ספר מנחם פינקלשטיין - משפט, ביטחון וספר, הוצאת נבו, 2020.
ממאמריו

עופר גרוסקופף, יחסי קונה מוכר וזכויות הבעלים המקורי, המשפט, כרך ד', עמ' 202–218
עופר גרוסקופף, "סיווג מסרים המוחלפים במהלך משא־ומתן" עיוני משפט כב 745 (1999)
עופר גרוסקופף, פטרנליזם, תקנת הציבור והמונופול הממשלתי בשוק ההימורים, המשפט, כרך ז', עמ' 9–44
עופר גרוסקופף, "הרשות השלטונית כמזכה" משפטים לד 517 (2004)
עופר גרוסקופף, סלה חלבי, "הפרה של הבטחת נישואין: מדגם ״הפיתוי הגברי״ לדגם ״שברון הלב״" בתוך משפטים על אהבה 107 (ארנה בן נפתלי וחנה נוה עורכות, 2005)
נינה זלצמן, עופר גרוסקופף, "המחאה על דרך שעבוד ומשכון זכות" עיוני משפט כח 43 (2006)
עופר גרוסקופף, "הנשר והנסיכוּת – על היחס שבין דיני עשיית עושר ולא במשפט לבין דיני זכויות יוצרים" בתוך יוצרים זכויות - קריאות בחוק זכות יוצרים 202 (מיכאל בירנהק וגיא פסח עורכים, 2009)
Ofer Grosskopf, Dividing the Surplus upon Termination: The Case of Relational Contracts, 48 American Business Law Journal, 1 (2011)
Ofer Grosskopf & Barak Medina, Rationalizing Drennan: On Irrevocable Offers, Bid Shopping and Binding Range 3(2) Review of Law & Economics 1127 (2007)
Ofer Grosskopf, Protection of Competition Rules via the Law of Restitution 79 Texas Law Review 1981 (2001)
אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  ריצ'רד לינקלייטר
 הופק בידי:  ריצ'רד לינקלייטר טומי פאלוטה מייק בליזארד פמקה וולטינג ברונו פליקס
 תסריט:  ריצ'רד לינקלייטר
 עריכה:  סנדרה אדיר
 מדבבים:  מילו קוי ג'ק בלאק גלן פאוול זאקרי לוי ג'וש ויגינס לי אדי ביל וייז
 צילום:  שיין פ. קלי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  נטפליקס אנימציה Minnow Mountain Submarine
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 במרץ 2022 (פסטיבל South by Southwest) 1 באפריל 2022 (הפצה עולמית)
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט התבגרות, סרט דרמה, סרט מדע בדיוני, סרט נעורים 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל (באנגלית: Apollo 10½: A Space Age Childhood) הוא סרט מדע בדיוני מונפש אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ריצ'רד לינקלייטר. בסרט מככבים בקולותם גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי וג'וש ויגינס.
הסרט עלה לאקרנים בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-1 באפריל 2022.
רקע עלילתי

עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1969, ועוסקת במחשבותיהם ותחושותיהם של נערים החיים בפרוור אמריקאי בצל נחיתת חללית "אפולו 11" על הירח.
צוות המדבבים

מילו קוי – סטנלי
ג'ק בלאק – סטנלי, בבגרותו.
גלן פאוול – בוסטיק, פקיד נאס"א.
זאקרי לוי – קרנץ, פקיד נאס"א.
ג'וש ויגינס – סטיב
לי אדי – אמו של סטנלי
ביל וייז – אביו של סטנלי
נטלי ל'אמור – ויקי, אחותו של סטנלי.
ג'סיקה ברין כהן – יאנה
סם צ'יפמן – גרג
דניאל גילבוט – סטפני
הפקה > פיתוח

בפברואר 2018, נמסר כי הקולנוען ריצ'רד לינקלייטר עתיד לביים סרט המתרחש בתקופת נחיתת "אפולו 11" על הירח בשנות ה-60 של המאה ה-20 על פי תסריט שכתב בעצמו. ביולי 2020, נמסר כי גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי, ג'וש ויגינס, מילו קוי, לי אדי, ביל וייז, נטלי ל'אמור, ג'סיקה ברין כהן, סם צ'יפמן ודניאלה גילבוט לוהקו לצוות המדבבים של הסרט.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בפברואר 2020, באולפני טרובלמייקר באוסטין, טקסס, והסתיימו במרץ 2020. חלקים מהסרט, שצולם בלייב-אקשן, צולמו והונפשו מחדש באמצעות טכניקה הדומה לרוטוסקופינג, בה נעשה שימוש בסרטיו הקודמים של לינקלייטר: "חיים בהקיץ" (2001) ו"סורק אפלה" (2006). לינקלייטר בילה חלק ניכר מזמנו בעריכת הסרט במהלך התפשטות מגפת הקורונה.
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים "South by Southwest", שהתקיים ב-13 במרץ 2022. ב-1 באפריל 2022, הסרט עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
הערות שוליים

1 2  Milligan, Mercedes (March 7, 2022). "Trailer: Linklater's 'Apollo 10 ½' Brings a Kid's Space Age Dreams to Life". Animation Magazine. Retrieved March 9, 2022.
1 2 3  Buckley, Elena Saavedra. "Richard Linklater Talks the Future of Cinema—in His Own Empty Theatre". The New Yorker. Retrieved March 9, 2022.
1 2  Romano, Nick. "Richard Linklater created 'an animated universe' for 'Apollo 10 ½'". EW.com. Entertainment Weekly. Retrieved March 9, 2022
↑  Raup, Jordan (February 8, 2018). "Richard Linklater Sets Sights on 1969 MoonLanding for Next Film". The Film Stage. Retrieved March 9, 2022.
↑  Galuppo, Mia (July 16, 2020). "Glen Powell, Jack Black to Star in Richard Linklater Animated Netflix Movie 'Apollo 10 ½'". The Hollywood Reporter. Retrieved March 9, 2022.
↑  "'Apollo 10 1/2'". Backstage. January 15, 2020. Retrieved March 9, 2022.
↑  D'Alessandro, Anthony (July 16, 2020). "Netflix Sets New Animated Movie With Richard Linklater: 'Apollo 10 1/2: A Space Age Adventure'". Deadline Hollywood. Retrieved March 9, 2022.
↑  "Richard Linklater's 'Apollo 10' Movie Open Casting Call (Pay is $250/Day)". Project Casting. March 1, 2020. Retrieved March 9, 2022.
↑  "Apollo 10 1/2: A Space Age Childhood". SXSW 2022 Schedule. Retrieved March 9, 2022.
יונה בן אמיתי

| --- | --- |

הנביא יונה, אפרים משה ליליאן
 לידה:  גת חפר
 מדינה:  ממלכת ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 720 לפני הספירה 
 אב:  אמיתי 
 אם:  האישה מצרפת 
 
 תפקידים נוספים:  נביא 
 
יונה. ציור מעשה ידי מיכלאנג'לו, הקפלה הסיסטינית
לויתן (1983). ציור של מיכאל סגן-כהן, אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים
יוֹנָה בֶן-אֲמִתַּי הוא דמות מקראית. נביא, גיבור ספר יונה. הסיפור המקראי אומר כי אלוהים ציווה את יונה ללכת ולקרוא על העיר נינוה "כִּי-עָלְתָה רָעָתָם לְפָנָי".
משפחתו ומקום מוצאו

בפרקי דרבי אליעזר יונה בן אמיתי היה בנה של האישה הצרפתית. בירושלמי מופיע גם דיון על מוצאו, האם היה משבט זבולון או משבט אשר:
מעשה, ר' לוי ויהודה בר נחמן היו נוטלים בשכרם שני סלעים על שהיו אוספים את הקהל לבית הכנסת ודורשים שם לפניהם עד שיבוא לשם ר' יוחנן, כדי שעד שיגיע לא ימתינו האנשים בחינם או ילכו לבתיהם; קם ר' לוי ודרש: יונה בן אמיתי - מאשר היה, דכתיב: 'אָשֵׁר לֹא הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי עַכּוֹ וְאֶת יוֹשְׁבֵי צִידוֹן' (שופטים, א', ל"א), וכתיב: 'קוּם לֵךְ צָרְפַתָה אֲשֶׁר לְצִידוֹן' (מלכים א', י"ז, ט'). קם ר' יוחנן ודרש: יונה בן אמיתי מזבולון היה, דכתיב: 'וַיַּעַל הַגּוֹרָל הַשְּׁלִישִׁי לִבְנֵי זְבוּלֻן לְמִשְׁפְּחֹתָם... וּמִשָּׁם עָבַר קֵדְמָה מִזְרָחָה גִּתָּה חֵפֶר עִתָּה קָצִין' (יהושע, י"ט, י'–י"ג), וכתיב: 'יוֹנָה בֶן אֲמִתַּי הַנָּבִיא אֲשֶׁר מִגַּת הַחֵפֶר' (מלכים ב', י"ד, כ"ה). בשבת הבאה ביקש ר' לוי מיהודה בן נחמן שיניח לו לדרוש שנית קודם ר' יוחנן, ונתן לו את שני הסלעים כשכר, ודרש לפני הקהל: יפה לימדָנו ר' יוחנן, אמו מאשר ואביו מזבולון.
משפחתו ומקום מוצאו > זיהויו

נביא בשם זהה מופיע בספר מלכים כנביא בימי המלך ירבעם בן יואש (המכונה ירבעם השני), ואשר מוצאו בגת החפר. לפי הכתוב בסדר עולם רבה, נביא זה המוזכר בספר מלכים, משח את יהוא למלך.
מחלוקת קיימת לגבי זמנו של ספר יונה, האם הוא שייך לאותו הנביא שהופיע במלכים או שהספר נכתב בתקופת בית שני והשתמש לעיצובו בדמותו של יונה. גם על לשון הספר קיים ויכוח האם הוא שייך ללשון של בית ראשון (קויפמן) או לעברית של בית שני (זקוביץ).
אזכורים במקרא ובספרות חז"ל > בספר מלכים

בספר מלכים נכתב, שירבעם בן יואש מלך ישראל ”הֵשִׁיב אֶת גְּבוּל יִשְׂרָאֵל מִלְּבוֹא חֲמָת עַד יָם הָעֲרָבָה, כִּדְבַר ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר דִּבֶּר בְּיַד עַבְדּוֹ יוֹנָה בֶן אֲמִתַּי הַנָּבִיא אֲשֶׁר מִגַּת הַחֵפֶר. כִּי רָאָה ה' אֶת עֳנִי יִשְׂרָאֵל מֹרֶה מְאֹד, וְאֶפֶס עָצוּר וְאֶפֶס עָזוּב וְאֵין עֹזֵר לְיִשְׂרָאֵל.”(מלכים ב,יד' כה') וראו להלן על אודות נבואה זו בספרות חז"ל.
אזכורים במקרא ובספרות חז"ל > ספר יונה

ספר יונה מוקדש לתיאור דמותו ומשימתו של יונה בן אמיתי הנביא.
אזכורים במקרא ובספרות חז"ל > ספר יונה > הנבואה על נינוה

לאחר ששהה בבטן הדג שלושה ימים ושלושה לילות, פונה יונה אל האל בתפילת הודיה ובתחינה לסליחה, והאל אכן מוחל ליונה עם צאתו ממעי הדג ופונה אליו בשנית כדי שילך לנינוה וינבא עליה. יונה מגיע אל נינוה ומוסר לתושבי העיר שמקץ ארבעים ימים תהפך עירם; תושבי העיר, ובראשם המלך, שבו בתשובה, חדלו מחטאיהם, צמו והתפללו לאל, ואכן ה' מחל להם. בשומעו על המחילה מבקש יונה מהאל להמיתו - על פי מדרשי חז"ל, כעס יונה על כך שנבואתו הוצגה ככלי ריק, כשלא התגשמה, ושעתה יאמרו עליו שהוא נביא שקר, או כי בני אשור עתידים להתאנות לישראל בעתיד.
יונה בונה סוכה ב-"מִקֶּדֶם לָעִיר"(נינוה). ה' הצמיח שיח מדברי, קיקיון, המזוהה כיום עם הקיקיון המצוי, ששימש כצל ליונה, ולאחר מכן העלה תולעת שאכלה את הקיקיון. שוב ביקש יונה את מותו, מתעלף מחום השמש; אז פנה אליו ה' והסביר לו: ”אַתָּה חַסְתָּ עַל-הַקִּיקָיוֹן, אֲשֶׁר לֹא-עָמַלְתָּ בּוֹ וְלֹא גִדַּלְתּוֹ, שֶׁבִּן-לַיְלָה הָיָה וּבִן-לַיְלָה אָבָד. וַאֲנִי לֹא אָחוּס עַל-נִינְוֵה הָעִיר הַגְּדוֹלָה, אֲשֶׁר יֶשׁ-בָּהּ הַרְבֵּה מִשְׁתֵּים-עֶשְׂרֵה רִבּוֹ אָדָם אֲשֶׁר לֹא-יָדַע בֵּין-יְמִינוֹ לִשְׂמֹאלוֹ, וּבְהֵמָה רַבָּה?”.
המדרש מוסיף, כי אכן לאחר ארבעים היום שבו אנשי נינוה לחטוא, אף יותר מאשר לפני כן, כפי ששיער יונה.
בגמרא דורש רבי עקיבא כי מאז לא נתגלתה עוד שכינה ליונה הנביא, אך האמורא רבינא מסביר כי כוונתו לומר שעל עסקי נינוה לא נתגלתה לו עוד שכינה, אך לנבואות אחרות - כן, כדוגמת נבואתו על ירבעם השני; לעומתו מפרש רב נחמן בר יצחק כי הנבואה על ירבעם השני אין זו נבואה של יונה עצמו, אלא כוונת הפסוק שם לומר כי כשם שגורל נינוה נהפך מרעה לטובה בזמן יונה, כך נהפך דין ישראל בימי ירבעם השני.
יונה בנצרות

בברית החדשה יונה מוזכר במתי 12: 38-41 ו-16: 4 ובלוקס 11: 29-32.
בבשורה על פי מתי, ישו מזכיר את יונה הנביא כאשר הסופרים והפרושים מבקשים ממנו לראות אות. הוא עונה להם שהאות היחיד שיראו הוא ״אות יונה הנביא״:
”הֵשִׁיב וְאָמַר לָהֶם: "דּוֹר רַע וּמְנָאֵף מְבַקֵּשׁ אוֹת, וְאוֹת לֹא יִנָּתֵן לוֹ מִלְּבַד אוֹת יוֹנָה הַנָּבִיא. כְּמוֹ שֶׁהָיָה יוֹנָה בִּמְעֵי הַדָּג שְׁלֹשָׁה יָמִים וּשְׁלֹשָׁה לֵילוֹת, כָּךְ יִהְיֶה בֶּן־הָאָדָם בְּלֵב הָאֲדָמָה שְׁלוֹשָׁה יָמִים וּשְׁלוֹשָׁה לֵילוֹת. אַנְשֵׁי נִינְוֵה יָקוּמוּ בַּמִּשְׁפָּט עִם הַדּוֹר הַזֶּה וְיַרְשִׁיעוּהוּ, כִּי חָזְרוּ בִּתְשׁוּבָה בִּקְרִיאַת יוֹנָה; וְהִנֵּה גָּדוֹל מִיּוֹנָה כָּאן.” (הבשורה על פי מתי 12: 39-41)
ישו מזכיר את סיפור יונה בשני הקשרים:
האחד הוא נבואה על הדרך בה ימות ויקום לתחייה. השני הוא על עניין החזרה בתשובה.