stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחוב חסן שוקרי
בתים ברחוב

בית מספר 2 – משכנה בעבר של האקדמיה ללשון הערבית. הבית נבנה במקור על ידי משפחת סייקלי משפחת סוחרים אורתודוקסית שמוצאה מעכו.
בית מספר 3 – בתי משפחת בנימין מושיוף. מושיוף, יהודי ממוצא גליציאני שהתגורר בצפת, בנה את הבניין הקדמי והבניין האחורי באמצע שנות העשרים לצורכי השקעה ומגורים. משפחתו גרה בבנין האחורי עד 1948.
בית מספר 5 - במקום עמד בית קולנוע מאי שהוקם ב-1947 על ידי יעקב דוידון ותוכנן על ידי אריה לילינפלד. בית הקולנוע תוכנן עם בניין משרדים בעל ארבע קומות מעליו וחניון מתחתיו. הבניין נבנה עם חזית עגולה. במקום בחניון נבנה לבסוף בית קולנוע קטן נוסף בשם "מאיון".
בית מספר 7 - בית משפחת תאופיק אל ח'ליל, בנו של מוסטפא פאשה אל-ח'ליל ראש עיריית חיפה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, וגיסו של חסן שוכרי שעל שמו נקרא הרחוב. הבית, שנבנה ב-1931, היה מוקף חומה, עם גינה רחבת ידיים, בעל חזית עם קשת גדולה ומדרגות משיש קרארה.
פינת רחוב שמריהו לוין – בבניין שכן מלון וייס עד שנסגר.
בית מספר 12 – בניין משרד מבקר המדינה ונציבות תלונות הציבור (לשעבר בית המשפט המחוזי). המבנה בתכנונו של אוסטן הריסון, האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות בתקופת המנדט הבריטי, הוא בסגנון מנדטורי בעל פתח מקומר ואולמות רחבי ידיים. הבניין נחנך ב-1932 ושימש את בית המשפט עד מעברו לקריית הממשל בעיר התחתית. הבניין נתן לרחוב את שמו עד החלפת השם עם מותו של שוכרי.
בית מספר 14 – בניין עיריית חיפה תוכנן על ידי בנימין חייקין ונחנך ב-29 ביוני 1942. הבניין בנוי גם הוא בסגנון מנדטורי בצורת האות "ח". גובהו של שער הכניסה למבנה הוא ארבע קומות ומדרגות שיש מובילות אליו. המבנה מצופה אבן. מעל חזית השער המונומנטלית מופיע סמל העיר חיפה בתצורתו הראשונית עם אנגלית במרכז ושני שעונים בחזיתות המזרחית והמערבית שאותם התקין ברוך פרידמן. השעונים הופעלו על ידי מנגנון משותף שמוקם מעל הכניסה הראשית. הבניין נבנה בשני חלקים בשל קשיי תקציב. בחזית המבנה רחבה ובה פסלו של יוסל ברגנר, "אחוות אחים", שממשיך את סגנונו של האמן. מאחר שעיריית חיפה ניהלה עיר רב-לאומית הוקפד שבבניין היכלה יעבדו מספר דומה של ערבים ויהודים.
גן הזיכרון - גן ציבורי ובו בריכת נוי קטנה. בפינת השטח עמדה בעבר מצודת העיר בימי דאהר אל עומר (בורג' א-סלאם).
בפינת הרחוב עם רחוב הדר שני בניינים: משרד הפנים לשעבר שנבנה בסגנון הבינלאומי בשנות ה-40 של המאה ה-20 ואחרי מעבר המשרד לקריית הממשל הפך למרכז שירות של עיריית חיפה ומלון "הדר" לשעבר שבו שכן בית משפט לנוער. בשנות ה-30 שכן מלון הדר הכרמל גם בבנין הסמוך ברחוב הדר. בבניין האחורי שכן בית המשפט לעניינים מקומיים.
בית מספר 18 - בקומה הראשונה, בית הכנסת "שערי צדק הגליל" שייסד הרב ברוך מרקוס, רבה הראשי הראשון של חיפה בעידן המודרני.
הערות שוליים

↑  תעתיק מדויק: חַסַן שֻכְּרִי
↑  זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, הוצאת סטימצקי, 1935
↑  גם המדרגות בוואדי סאליב שבהן התגורר שוכרי נקראות על שמו.
↑  הכיתוב מאת המועצה לשימור אתרים ומשם למקומות אחרים - שגוי על פי המשפחה ועל פי מלקט החומר מטעם הוועדה לשילוט היסטורי של עיריית חיפה
↑  חנה פרידה הקר, זיכרונות מחיפה של תחילת המאה העשרים, בתוך חיפה, העמותה לתולדות חיפה, ביטאון מס' 6
↑  הרשום באתר העירייה שגוי ככל הנראה. זה התאריך המופיע אצל לפידות (בהמשך) ועל לוח מטעם המועצה לשימור אתרים
↑  על פי יהודה לפידות, האצ"ל בחיפה "האדומה", הוצאת חמו"ל, עמ' 84. אצל אלדד חרובי, "אזף" חילביץ פגע ב"מעמד", עלי זית וחרב ט', תשס"ז, עמ' 142 נכתב שלושה הרוגים ואחרים נפצעו.
↑  צדוק אשל, מערכות ההגנה בחיפה, משרד הביטחון, עמ' 331
↑  עוד אודותיו ראו דוד תדהר (עורך), "יעקב דוידון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5209.
↑  נועם דביר, בתי הקולנוע בחיפה: מימי הזוהר בשנות ה-30 עד להתפוררות הבלתי נמנעת, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2011
↑  לילינפלד תכנן גם את בית קולנוע "עצמון"
↑  תיק התכנון במנהל ההנדסה של עיריית חיפה.
↑  תמר גוז'נסקי (עורכת), קום התנערה! אליהו [אליושה] גוז'נסקי - כתביו ועליו, הוצאת פרדס, 2009, עמ' 253
↑  על פי שלט מטעם המועצה לשימור אתרים
↑  יהודה לפידות, האצ"ל בחיפה "האדומה", שער שני
↑  מיכל מרגלית וליאור ברון, ‏הסניף החיפאי של משרד מבקר המדינה יעבור לבניין בית המשפט המחוזי לשעבר, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2008
↑  הסיפור שמאחורי השימור- משרד מבקר המדינה בחיפה, באתר רום גבס
↑  מעוז עזריהו, ‏בין שתי ערים: הנצחת מלחמת העצמאות בחיפה ובתל אביב מחקר בעיצוב הזכרון הישראלי, קתדרה יולי 1968
↑  או "הדר הכרמל". מלון כשר.
בניין בית המשפט הישן, כחלק מ"שדרת" הבניינים הגדולים של חיפה
בניין עיריית חיפה בתכנונו של בנימין צ'ייקין
שמורת כרמיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  18 בדצמבר 1969
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מישור החוף הדרומי
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) שמורת כרמיה(למפת מערב הנגב רגילה) שמורת כרמיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת כרמיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת כרמיה
שמורת כרמיה היא שמורת טבע בישראל במישור החוף הדרומי מדרום לקיבוץ כרמיה.
תיאור השומרה

השמורה כוללת בוסתנים נטושים הכוללים חורבות, תעלות השקיה, בארות מים ובריכות אגירה.
צמחייה

בעת הכרזה על השמורה היא תוארה ככוללת שקמים, גפני בר, ושיטה מלבינה. בנוסף גדלים במקום עצי תות, תמר, שקדים ומשוכות צבר.
היסטוריה

המלצה להכרזה על השמורה בשטח של כ-500 דונם נתקבלה במועצת הגנים הלאומיים ושמורות הטבע באמצע 1965. דיון על השמורה בוועדת התכנון בתחילת יולי 1965 נדחה בגלל התנגדות של קיבוץ כרמיה שרצתה לוודא שלא מדובר בשטח הניתן לעיבוד חקלאי. הודעה על הפקדת תוכנית השמורה התפרסמה במרץ 1967 והודעה על אישור התכנית התפרסמה בינואר 1968. שמורת כרמיה הוכרזה כשמורה ב-18 בדצמבר 1969. שטח השמורה עמד בעת הכרזתה על כ-410 דונם.
ב-26 באוקטובר 2008 הוספו לשמורה עוד 543 דונם.
הערות שוליים

↑  נופים שאין להשחיתם, על המשמר, 9 ביוני 1970
↑  המלצה ל־9 שמורות־טבע חדשות, למרחב, 4 ביולי 1965
↑  נדחה הדיון בקשר לשמורות הטבע בחוף אשקלון, הַבֹּקֶר, 7 ביולי 1965
↑  הודעה בדבר הפקדת תכנית מפורטת, על המשמר, 8 במרץ 1967
↑  הודעה בדבר אישור תכנית מפורטת, דבר, 25 בינואר 1968
1 2  רשימת גנים לאומיים ושמורות הטבע בישראל באתר רשות הטבע והגנים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
שמורת כורכר גברעם

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1975
 נתונים ומידות
 שטח:  1.22 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ליד גברעם
 קואורדינטות:  31°34′41″N 34°36′24″E﻿ / ﻿31.578013625695°N 34.606775763388°E﻿ / 31.578013625695; 34.606775763388
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) שמורת כורכר גברעם(למפת מערב הנגב רגילה) שמורת כורכר גברעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת כורכר גברעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת כורכר גברעם he
 
מבט על שטח חקלאי ליד גברעם
בתוך המערה בשמורת גברעם
שמורת כורכר גברעם היא שמורת טבע המשתרעת על גבי רכסי כורכר וממוקמת כ-1.5 קילומטר מדרום לגברעם, והיא שמורת הכורכר הגדולה ביותר בישראל. השמורה נמצאת על חורבות הכפר הערבי סומסום שתושביו ברחו ממנו בשנת 1948, במהלך מבצע ברק במלחמת העצמאות. השמורה הוכרזה כשמורת טבע בשנת 1975, על פני שטח של 1,220 דונם. בצפון השמורה קיימת מערה ששמשה בעבר כמחצבת כורכר.
היסטוריה > הכפר הערבי סומסום

הכפר הערבי סומסום או סימסים (בערבית: سمسم; נקרא גם סמסם (Semsem) על ידי צלבנים.) היה כפר ערבי ששכן בעבר באזור השמורה, הכפר נהרס ותושביו נמלטו ממנו או גורשו כחלק ממבצע ברק במלחמת העצמאות. בסימסים היו שני אתרים ארכאולוגיים: "א-ראס" ו"אל-מוגהור", אתר אל-מוגהור היה ידוע בשל בית הקברות הרומי העתיק ששכן בו. בכפר נמצאה קרמיקה מהתקופה הביזנטית.
בשנת 1517 הכפר סימסים נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית יחד עם כל שאר פלשתינה. בכפר היו 20 משפחות מוסלמיות וכ-110 תושבים שעסקו בעיקר בחקלאות: גידול חיטה, עזים וכוורות דבורים. במפקד האוכלוסין שנערך על ידי הבריטים ב-1922 בכפר היו 760 תושבים, כולם מוסלמים. ב-1931 האוכלוסייה גדלה ל-885 איש ב-195 בתי אב.
בשנת 1942 הוקם קיבוץ גברעם, על אדמות שהיו במקור שייכות לכפר סימסים. ב-1945 היו בכפר כ-1,290 מוסלמים ובגברעם כ-70 יהודים.
היסטוריה > כיבוש השמורה על ידי צה"ל

ב-1945, סימסים, יחד עם כל כפרי האזור, נכבש על ידי חיילי חטיבת הנגב במהלך מבצע ברק בין 12 ו-13 במאי. החיילים מצאו רק מספר אנשים מבוגרים בסימסים שככל הנראה לא יכלו לברוח לפני כן וכן בקשו מהם להעביר להם את הנשק שברשותם.
ב-1992 הכפר תואר כעיי חורבות שקשה לזהותן וניתן לדעת את מיקום הכפר הקדום אך ורק על ידי עצי הברוש והשקמה שנשארו באזור. השארית היחידה היא ערימת אבנים המייצגת את חורבות הכפר.
כיום, האזור מגודר ומשמש למרעה, חלק מהאדמות ליד משמשות לחקלאות.
כיום

כיום השמורה היא אתר תיירותי ויש בה מגוון עצים, צמחים ובעלי חיים. חלק מהעצים ננטעו על ידי קק"ל. כחלק מהחלטה שהתקבלה ב-2007 על ידי רשות הטבע והגנים הוחלט להרחיב את שמורת הטבע ולקדם אותה תיירותית.
מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע ממליצה להותיר את השטח בתוכנית ביעוד כפול של
שמורת נוף ויער נטע אדם קיים. מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע ממליצה לאשר את הרחבות שמורת הטבע כפי
שמוצעות בתוכנית. מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע ממליצה לקדם לקראת הכרזה את שמורת הטבע
המוצעת בתוכנית.
רכסי השמורה אינם שטח נופי בתולי לחלוטין, חלקם נטועים על ידי עצים שננטעו על ידי קק"ל וחלקם משמשים כשטחים חקלאיים. התוכנית עתידה להוסיף לשמורה כ-1,459 דונם. חלק ניכר מהכורכר בשמורה נעלם בעקבות כרייה למטרות בנייה. בשמורה קיים מסלול אופניים בשם "סינגל גברעם" שנבנה על ידי קק"ל ומאפשר נסיעה באופניים לאורך גבעות הכורכר.
במהלך הפרחות העפיפונים בהפגנות יום השישי על עוטף עזה ב-2018, כ-30% מהעצים שבשטח השמורה עלו באש.
הערות שוליים

1 2 3  שמורת גברעם - iNature
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 178-177.
1 2 3 4  החלטה בנוגע לשמורת כורכר גברעם, עמוד 5
1 2  משה גלעד, טיול לפריחת האביב האדומה בנגב המערבי, באתר הארץ, 12 במרץ 2010
↑  מפה שהוכנה ע"י צבא בריטניה, 1918 עם ציון הכפר Simsim (גליון Faluje), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
1 2 3 4  Khalidi, 1992, p. 136
1 2  "Welcome to Simsim". Palestine Remembered. נבדק ב-2007-12-03.
↑  Dauphin, 1998, p. 874
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 147. Quoted in Khalidi, 1992, p. 136
↑  Barron, 1923, Table V, Sub-district of Gaza, p. 8
↑  Mills, 1932, p. 6
↑  Department of Statistics, 1945, p. 32
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 46
↑  ´Ephraim´to Sarig, ´Summary for 14.5.48´, IDFA 922\75\\1220; and HGS\Operations Logbook, entry for 14 May 1948, IDFA 922\75\\1176. Cited in Morris, 2004, p. 258
1 2  החלטה בנוגע לשמורת כורכר גברעם, עמוד 6
↑  eyarok מידע על שביל האופניים
↑  ישראל היום - ממדי ההרס נחשפים: 32 אלף דונם נשרפו כתוצאה מטרור ההצתות מעזה
סימסים, 1931
סימסים, 1945
שמואל לעף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1846 פאפה, הונגריה 
 פטירה:  19 בספטמבר 1936 (בגיל 90) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תפקידים:  סופר, רופא פנימי, רופא, בלנאולוג 
 
שמואל לעף (בהונגרית: Lőw Sámuel; פאפה, 11 בספטמבר , 1846 – בודפשט, 19 בספטמבר 1936)  היה רופא יהודי-הונגרי, מומחה ברפואה פנימית, בלנאולוג. הוא בנו של לאופולד לעף הרב הראשי של סגד. אחיו היו ויליאם לוב שהיגר מהונגריה לארצות הברית והיה עורך דין אמריקאי, עיתונאי, וכן עורך הדין טוביאש לעף. הוא היה אחיו מצד אביו בלבד של הרב הראשי לעתיד של סדש עמנואל לעף ודוד של טיבור לעף שהיה שופט, נשיא בית המשפט לערעורים וסופר משפטי.
ביוגרפיה

שמואל לעף נולד כבנם השלישי של הרב הראשי לאופולד לעף ושל לאונטין שוואב. הוא השלים את לימודיו התיכוניים בסגד, ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת וינה, שם קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1871. שמואל לעף התיישב בבודפשט ב-1873. משנת 1876 עבד במשך שני עשורים כעורך הראשי של "Pester medizinisch-chirurgische Presse". הוא כתב מספר עבודות מחקר בעיקר בנושאי בריאות הציבור. הוא היה נשיא "האגודה הרפואית של בודפשט". ועבד גם כרופא הראשי של "חברת הביטוח הכללית ההונגרית הראשונה" (Első Magyar Általános Biztosító Társaság). אחרי 1891 ערך את השנתון של "האגודה הבלנאולוגית של מדינות הכתר הקדוש ההונגרי" (Magyar Szent Korona Országai Balneológiai Egyesület). בשנת 1893 הוא הפך לחבר ב"מועצה הרפואית הלאומית לבריאות הציבור" (Országos Közegészségügyi Orvosi Tanács) למשך כל ימי חייו. בשנת 1895 נבחר לנשיא "האגודה לסיוע רפואי בבודפשט" (Budapesti Orvosi Segélyegylet). הוא השתתף בהקמת "האגודה הבלנאולוגית הלאומית" (Országos Balneológiai Egyesület) ושימש כמזכיר הכללי של האגודה במשך שנים רבות. ב-27 באוגוסט 1898 קיבל את צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף. מגיל צעיר מילא תפקיד משמעותי בחיים הציבוריים היהודיים בבודפשט. הוא היה המנהל כל בתי החולים של הקהילה היהודית של פשט והיה חבר בגוף הייצוגי של הקהילה. שמואל לעף הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה לאוני שוורץ.
עבודותיו

סודיות רפואית מנקודת המבט של ביטוח חיים (בודפשט, 1897)
על הלשכות הרפואיות (בהונגרית ובגרמנית, בודפשט, 1900)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. 1929. עמ' 544. גישה מקוונת
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1891-1914. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Gyászjelentése (1936. szeptember 22.) Esti Kurir, 14. évfolyam, 217. szám, 8. oldal
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1481/1936. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137853823  VIAF: 6719167807444418130002   WorldCat (עם VIAF): 6719167807444418130002
שמואל מאיוורא

| --- | --- |
 לידה:  אֶוְורֶה, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  קשטילטירי (אנ'), צרפת
 תחומי עיסוק:  הלכה, תלמוד
 רבותיו:  ריצב"א; רבי נתנאל מקינון; אחיו רבי משה מאיוורא
 תלמידיו:  רבי יונה גירונדי; רבי יצחק מקורביל, בעל ספר מצוות קטן; מהר"ם מרוטנבורג; רבי פרץ מקורביל; רבי שמשון בן צדוק; ועוד
 בני דורו:  רבי יחיאל מפריז
 
רבי שמואל מאיוורא (מכונה גם "השר מאיברא"; חי במאה ה-13) היה רב מתקופת הראשונים, מבעלי תוספות איוורא.
ביוגרפיה

נולד באֶוְורֶה שבחבל נורמנדי עילית, צפון צרפת, לרבי שניאור מאיוורא.
למד אצל הריצב"א, וככל הנראה גם אצל אחיו רבי משה מאיוורא ואצל רבי נתנאל מקינון (שאצלם הוא היה במעמד של תלמיד חבר).
מדברי כמה ראשונים נראה כי נהג בהנהגות חסידות, וכך הוא מופיע בתואר "החסיד" אצל אחד מתלמידיו.
כתב חיבורים על כמה ממסכתות הש"ס, מהם שכונו בשם "פרישה" ומהם בשם "שיטה".
תקופת חייו המדויקת אינה ידועה. הזמן המוקדם ביותר לפטירתו הוא 1294, על פי מקור המזכיר אותו בחייו לצד אזכור של מהר"ם מרוטנבורג כשכבר נפטר, בשנת 1293.
הוא מופיע כרב העיר קשטילטירי (אנ') שבחבל פיקרדיה בצפון צרפת, אחרי פטירת רבי יהודה בן יצחק מסר לאון בשנת ד'תתקפ"ד (1224).
קיימת השערה על שני בנים שהיו לו: רבי יעקב ורבי מנחם.
רבי יונה גירונדי למד אצלו (כמו גם אצל אחיו רבי משה), וכן רבי יצחק מקורביל, בעל ספר מצוות קטן, מהר"ם מרוטנבורג, רבי פרץ מקורביל, רבי ידידיה מנירנברג, רבי שמשון בן צדוק (בעל "תשבץ קטן").
תוספות איוורא

ערך את תוספות איוורא יחד עם אחיו רבי משה ורבי יצחק, שיחד עמדו הם בראש קבוצה שכונתה "גדולי איוורא", "רבני איוורא" או "חכמי איוורא". האחים למדו במשותף, נשאו ונתנו זה עם זה, ואף מביאים זה מדברי זה. הם כתבו תוספות על מסכתות רבות, וייתכן אף שעל כל הש"ס; חומר רב השתייר מתורתם על סדר קדשים (חלקו מובא בשיטה מקובצת על סדר זה). תוספותיהם מכונים גם "שיטת איוורא".
ראו גם

רבי משה מאיוורא
רבי יצחק מאיוורא
לקריאה נוספת

רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, חלק א', פתח האוצר, ערך רבני איוורא-איברא, חיפה תשכ"ז, עמ' קל"ה ואילך
יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 29 ואילך
הערות שוליים

↑  ראו רבי יצחק מקורביל, ספר מצוות קטן, סי' קנ"ג; רבי בצלאל אשכנזי, שיטה מקובצת, מסכת מנחות, דף ט"ז, עמוד ב', אות כ"ח.
↑  ספר האגור, סי' א'קנ"ו. וראו אורבך וליפשיץ להלן.
↑  אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות, מהדורה ראשונה, עמ' 396; יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 29.
↑  אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות, מהדורה ראשונה, עמ' 396; יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 31.
↑  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 31–32.
↑  רש"ל, שו"ת מהרש"ל, סי' כ"ט, וראו אצל יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 29.
↑  רבי יונה גירונדי, ספר היראה, מצוות ציצית; רמב"ן, דרשות הרמב"ן, דרשה לראש השנה, ד"ה ודבר זה.
↑  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 30.
↑  רבי שמשון בן צדוק, ספר תשב"ץ קטן, סימן קנ"א.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574657705171  VIAF: 317131835   WorldCat (עם VIAF): 317131835
רחוב חזון איש

| --- | --- |

לוחית זיכרון ליד ביתו של החזון איש ברחוב חזון איש (כיום מבנה תלמוד תורה תשב"ר)
 מידע כללי
 על שם:  רבי אברהם ישעיהו קרליץ וספרו "חזון איש"
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  בני ברק
 קואורדינטות:  32°04′43″N 34°50′02″E﻿ / ﻿32.0785°N 34.833888888889°E﻿ / 32.0785; 34.833888888889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) רחוב חזון איש(למפת גוש דן רגילה) רחוב חזון איש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב חזון איש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב חזון איש  he רחוב חזון אישhe רחוב חזון אישמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב חזון איש הוא רחוב במרכז בני ברק. הרחוב חוצה את מרכז בני ברק מצפון לדרום, תחילתו ברחוב רבי עקיבא וקצהו הדרומי פולש לשטח השיפוט של רמת גן, סמוך לשכונת רמת עמידר.
היסטוריה

עד שנות ה-50 שימש הרחוב כגבול המזרחי של בני ברק, התוחם את שכונת זיכרון מאיר ממזרח. ממערב ומדרום לו שכנו פרדסים וחורשות. בשנות ה-40 הם שימשו כמקומות מסתור ומוקדי פעילות של אנשי אצ"ל ולח"י. בשנות ה-40 עבר החזון איש מגבעת רוקח להתגורר בבית שנבנה עבורו במרכז הרחוב. הוא נהג לטייל לצורכי בריאות במעלה הרחוב, לאורך "פרדס ברמן" שבחלקו הדרומי של הרחוב. לאחר פטירת החזון איש נקרא הרחוב על שמו. בית החזון איש ניצב על תלו, עליו נוספו קומות חדשות, והוא משמש כתלמוד התורה "תשב"ר". התלמוד-תורה קרוי על שם החזון איש. בעשור הראשון של המאה ה-21 נבנה עבור התלמוד-תורה מבנה נוסף ברחוב סמוך. בסמוך למבנה הישן של תלמוד תורה "תשב"ר", מוביל הרחוב לשיכון סאטמר.
לאחר פטירת החזון איש הוקם בשטח הגובל עם רחוב חזון איש, מול "פרדס ברמן", שיכון חזון איש, עבור משפחות תלמידי החזון איש.
בשנות ה-80 נמכר שטח "פרדס ברמן" ליזמים פרטיים ונבנתה עליו שכונת "רמת דוד", על שם הרב דוד פוברסקי (שמה הלא-רשמי: "קריית משה"). רבה של השכונה הוא הרב שריאל רוזנברג. עם השנים הורחבה הבנייה באזור ונבנה בו מרכז מסחרי שוקק. בשני מתחמים נפרדים בשכונה הוקמו שתי קריות חינוך לבנים ולבנות. מול השכונה, מזרחית-צפונית למפגש הרחובות חזון איש-עזרא, הוקמה קריית נדבורנה. לאחר הקמת הקריה שונה קטע הרחוב המתחבר לרחוב חזון איש ונקרא רחוב אדמו"רי נדבורנה.
בקצהו הדרומי של הרחוב, בהמשך שכונת רמת דוד, שוכנים שני בתי הקברות העירוניים - בית הקברות שומרי שבת ובית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז'. במתחם קיימת חלקה נוספת של חסידות ויז'ניץ. בשל מיקומם של בתי הקברות בקצה רחוב חזון איש, משמש הרחוב למסעות הלוויה שבהם פוסעים המלווים רגלי עד לבית הקברות. מול בתי הקברות, בשטח השיפוט של רמת גן, נבנתה שכונת מרום נווה.
ברחוב חזון איש שוכנים מספר מוסדות תורה וחסידות, ובהם: מרכז חסידות אשלג (של האדמו"ר רבי ברוך שלום הלוי אשלג) ומרכז חסידות אוזרוב, ובתי המדרש של חסידות באבוב, חסידות סרט ויז'ניץ וענף של חסידות אלכסנדר.
בתחילת רחוב חזון איש, בסמוך למפגש הרחובות רבי עקיבא-חזון איש, התגורר הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן. מערבית למפגש הרחובות רבי עקיבא-חזון איש מפגש הרחובות רבי עקיבא-הרב שך. שני הרחובות, רחוב חזון איש ורחוב הרב שך, חוצים ביחד את כל העיר בני ברק לרוחבה.
הערות שוליים

↑  מלבד שכונות צפון העיר שמעבר לדרך ז'בוטינסקי.
| אברהם ישעיהו קרליץ |
| --- | --- | --- |
| ספריו | חזון איש • אמונה וביטחון (ספר) |  |
| תלמידיו | חוג חזון איש • הרב חיים שאול גריינימן • הרב גדליה נדל • הרב נסים קרליץ • הרב חיים קניבסקי • הרב שריה דבליצקי • הרב דוב לנדו |  |
| ממשנתו | חשמל בשבת • פולמוס השבת ביפן • משל העגלה המלאה והעגלה הריקה |  |
| משפחתו | משפחת קרליץ • אבא: הרב שמריהו יוסף קרליץ • סבא: הרב שאול קצנלנבוגן • אחים: הרב מאיר קרליץ • הרב יצחק קרליץ • הרב משה קרליץ • גיסים: הרב שמואל אליהו קהאן • הרב שמואל גריינימן • הרב נחום מאיר קרליץ • הרב אבא סוויאטיצקי • הרב יעקב ישראל קניבסקי |  |
| הנצחתו | כולל חזון איש • שיכון חזון איש • רחוב חזון איש • בית הכנסת חזון איש (לדרמן) • תלמוד תורה תשב"ר • בית חזון |  |
ררוזאורוס

| ררוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 67–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: פוליקוטיליים
סוג:: ררוזאורוס
מין:: Rarosaurus singularis
שם מדעי
 Rarosaurus singularis

ררוזאורוס (שם מדעי: Rarosaurus; מילולית: "לטאה נדירה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלזיוזאורים, אשר התקיים במימי הקרטיקון העליון שלפני 67 עד 66 מיליון שנה מזמננו. ככל הנראה הוא נכחד עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפנני 66 מיליון שנה והוא מאחרוני הפוליקוטיליים ששרדו והיחיד הידוע מהמאסטריכט.
סוג זה מכיל מין בודד - Rarosaurus singularis, אשר התגלה בתצורות Muwaqqar Chalk Marl Formation שבירדן. שם המין - "בודד" מתייחס להיותו דגימת הפליוזאור היחיד שהתגלתה באזור.
מאפיינים

שרידי הררוזאורוס כללו מאובנים של גולגולת וחרטום חלקי שמור הייטב עם שיניים שנמצאו באבן גיר ושייכים לפרט בודד. הסוג תואר בשנת 2009 בידי החוקר Kaddumi.
אורך הממצאים שהתגלו הגיע ל-20 ס"מ והראה מבנה חרטום מוארך מאוד, בדומה לרבים מהפוליקוטיליים כמו הדוליצ'ורינצ'ופס. הוא היה בעל שיניים חרוטיות וקצרות כשהשן הראשונה בלסת הייתה בולטת מלפנים. ככל הנראה פרט בוגר הגיע לאורך של שלושה מטרים בקירוב והיה קטן ביותר לפליוזאור. היו לו סנפירים עבים וזנב קצר יחסית, מה שעזר לו לרדוף אחרי טרף במים במהירות.
עקב מבנ החרטום נראה שהוא ניזון מדגים וסילוניות שהוא לכד בלסתותיו.
הערות שוליים

↑  Kaddumi, H.F. (2009). "On the remains of the first plesiosaur (Reptilia: Sauropterygia) from Harrana with a description of a new genus and species of Polycotylidae". Fossils of the Harrana Fauna and the Adjacent Areas. Eternal River Museum of Natural History. pp. 158–162.