stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן קינג
פילמוגרפיה

רבים מספריו של קינג הפכו לסרטי קולנוע מצליחים, או סדרות ומיני-סדרות טלוויזיה. בניגוד לסופרים אחרים, לקינג לא מפריע שהתסריט שונה מהספר המקורי. קינג נוהג להשוות בין ספריו וסרטים אשר מבוססים על ספריו כ"תפוחים ותפוזים, שניהם טעימים, אבל מאוד שונים". הפעם היחידה היוצאת מן הכלל הייתה בסרט "הניצוץ", אשר יצא ב-1980, ובסרט "מכסח הדשא" (קינג תבע בדרישה להסיר את שמו מהכותרות). קינג למד להעריך מאוד את עבודתו של סטנלי קובריק בסרט "הניצוץ", אך לא כך היה בהתחלה. קובריק תיאר בראיון את ספרו של קינג כמאוד לא "ספרותי". התבטאות זו הרגיזה מאוד את קינג, אשר החרים לפרק זמן את הסרט ואף יצר גרסה משלו במיוחד לטלוויזיה של הניצוץ. בסרט "מכסח הדשא", לא היה שום קשר בין הסרט המוגמר לספרו של קינג, ההמרה של הספר לתסריט נעשה באופן שניתק לחלוטין את הספר מן הסרט, והשתמשו בשמו של קינג רק כדי לקדם את הסרט כשם-מותג.
קינג אמר בכמה הזדמנויות שהסרטים האהובים עליו ביותר מבין אלו המבוססים על ספריו הם "אני והחבר'ה", "חומות של תקווה" ו"הערפל". ב-18 בפברואר 1987 צלם קולנוע של הסרטים, ארמנדו נאנוצי, הגיש תביעת ענק בסך של כ-18 מיליון דולר נגד קינג לאחר שב-13 ביולי 1985 איבד נאנוצי את עינו בפציעה בתאונת עבודה באמצע הצילומים של הסרט "מקסימום אוברדרייב", לאחר שמכסחת דשא אשר פעלה על שלט רחוק, איבדה שליטה והתנגשה בקרש העץ שבו הייתה תלויה מצלמת הסרט.
רשימת העיבודים לספריו של קינג:
1976: קארי
1980: הניצוץ
1983: קוג'ו
1983: האזור המת
1983: קריסטין
1984: ילדי התירס
1984: אש זרה
1985: קליע הכסף
1986: מקסימום אוברדרייב (גם ביים)
1986: אני והחבר'ה
1987: הנרדף
1989: בית קברות לחיות
1990: משמרת בית הקברות
1990: זה (מיני-סדרה)
1990: מיזרי
1992: סהרורים
1993: החצי האפל
1994: חומות של תקווה
1994: העמדה (מיני-סדרה)
1995: לנגולירס (מיני-סדרה)
1995: חשדות מהעבר
1996: רזה
1997: טייס הלילה
1998: תלמיד מצטיין מדי
1999: גרין מייל
2001: לבבות באטלנטיס
2003: לוכד החלומות
2004: חלון סודי
2004: לרכב על קליע
2006: עיר ושמה ייאוש
2007: 1408
2007: הערפל
2010: הייבן
2013: בתוך הבועה (סדרה)
2013: קארי (חידוש)
2016: נובמבר 1963 (מיני-סדרה)
2017: זה
2017: המשחקים של ג'רלד
2017: מר מרצדס (סדרה)
2017: 1922
2018: קאסל רוק
2019: בית קברות לחיות (חידוש)
2019: זה: חלק 2
2019: דוקטור סליפ
2019: בעשב הגבוה
2020: זר (מיני-סדרה)
2020: העמדה
2021: סיפורה של ליסי
2022: יורקת אש
2022: הטלפון של מר הריגן
2023: חלקת סיילם
דפוס ידוע באינטרנט באשר לסרטיו של קינג, הוא שכוכב הרשת הנוסטלג'יה קריטיק צופה כל שנה בליל כל הקדושים באחד מסרטיו של קינג באופן קומי. הסרטים שנסקרו הם: ילדי התירס, זה, לנגולירס, סהרורים, הניצוץ (משנת 1996), מקסימום אוברדרייב, לוכד החלומות והטומינוקרים.
פרסים והוקרה

אלכס אדוורדס 2009 : מיד אחרי השקיעה
איגוד הספריות האמריקאי - הספר הטוב ביותר עבור בוגרים צעירים
1978 : צל הרשע
1981 : יורקת האש
פרסי באלרוג 2008 : משמרת לילה
פרסי קולמוס שחור 2009 : דומא קי
פרס בראם סטוקר
1987 : מיזרי
1990 : ארבע אחרי חצות
1995 : צהריים בקפה גות'הם
1996 : המייל הירוק
1998 : שק של עצמות
2000 : על הכתיבה
2000 : לרכב על הקליע
2002 : פרס מפעל חיים
2003 : זאבי הקאלה (הספר החמישי בסדרת המגדל האפל)
2006 : סיפורה של ליסי
2009 : דומא קי
2009 : מייד אחרי השקיעה
2010 : אפלה מוחלטת, אין כוכבים
2011 : הרמן ווק עדיין חי
2013 : דוקטור סליפ
פרס הפנטסיה הבריטי
1981 : בשל תרומה יוצאת מן הכלל לג'אנר הפנטסיה
1987 : זה
1992 : קוג'ו
1999 : שק של עצמות
2005 : המגדל האפל IV: המגדל האפל
פרס דוטשר לפנטסיה
2000 : לבבות באטלנטיס
2001 : המייל הירוק
2003 : בית שחור
2004 : סופר השנה
2005 : המגדל האפל IV: המגדל האפל
גילדת האימה
1997 : דספריישן (עיר ושמה ייאוש)
2001 : לרכב על הקליע
2001 : על הכתיבה
2002 : בית שחור
2003 : מתוך הביואיק
2003 : הכל בסופו של דבר
פרס הוגו 1982 : ריקוד המות
פרס איגוד האימה הבינלאומי 1999 : סופת המאה
פרסי לוקאס
1982 : ריקוד המות
1986 : צוות שלדים
1997 : דספריישן (עיר ושמה ייאוש)
1999 : שק של עצמות
2001 : על הכתיבה
סופרי המסתורין של אמריקה 2007 : "פרס אמן אצילי"
פרס הספר הלאומי 2003 : מדליית כבוד בשל התרומה לספרות האמריקאית
ספרית ניו-יורק בקטגוריית 'ספרי ילדים' 1982 : אש זרה
פרס או. הנרי 1996 : האיש בחליפה השחורה
פרס קולמוס 2005 : נאמן
פרס עט הזהב מטעם הספרייה הציבורית ספוקיין 1986 : פרס עט הזהב
אוניברסיטת מיין 1980 : פרס קריירת בוגרים
מגזין ארצות הברית 1982 : סופר המדע הבדיוני הטוב ביותר של השנה
פרס הפנטזיה העולמית
1980 : פרס האמנה
1982 : ההגעה
1995 : האיש בחליפה השחורה
2004 : פרס מפעל חיים
הכנס העולמי לאימה: גרנדמאסטר באימה
פרס אדגר: 2015, מר מרצדס
פרס פן
2018: פרס פן היוקרתי על תרומתו לספרות בארצות הברית
הערות שוליים

↑  המדליה היא אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק בארצות הברית ספציפית על הישג באמנויות, הניתן לאמן אינדיבידואלי בשם האומה. את מקבלי האות בוחרת הקרן הלאומית לאמנויות (NEA), ונשיא ארצות הברית מעניק אותו לזוכים בטקס מיוחד
↑   Sally Field, Stephen King among those honoured by Obama, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:44)
↑  Rogovoy, Seth. "The Secret Jewish History Of Stephen King". The Forward (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-21 בדצמבר 2020. נבדק ב-2 בספטמבר 2020. King, who turned 72 today, was raised Methodist and still identifies as such. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Frequently Asked Questions". StephenKing.com. ארכיון מ-7 באוגוסט 2010. נבדק ב-21 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flood, Allison (29 באוקטובר 2014). "Stephen King: 'Religion Is a Dangerous Tool... but I Choose to Believe God Exists'". The Guardian. ארכיון מ-16 בינואר 2017. נבדק ב-13 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Marshall, Helen (במאי 2020). "A Snapshot of an Age: The Publication History of Carrie". The Journal of Popular Culture. 53 (2): 284–302. doi:10.1111/jpcu.12897. S2CID 218941970. נבדק ב-24 בנובמבר 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Stephen King mistaken for vandal in Australian bookstore CBC Arts · Aug 16, 2007
↑  אירי ריקין, "אפלה מוחלטת, אין כוכבים" מאת אירי ריקין | דם מנקים עם מים קרים, באתר הארץ, 12 ביולי 2011
↑  אהרון לפידות, היפהפייה המתעוררת, באתר ישראל היום, 14 בספטמבר 2018
↑  Gilbert Cruz, From Stephen King, Master of Darkness, a Light New Tale, ‏5 בספטמבר 2018
↑  איה חיות, זוכת פרס נובל, סטיבן קינג ופנינה לחובבי פנטזיה: הספרים החמים ביותר בחו"ל, באתר ynet, 12 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306351605171  PLWABN: 9810657078805606  BIBSYS: 90054901  BNC: 000151331  BNE: XX5485906  BnF: cb11909772t (data)  CANTIC: a10330835  CiNii: DA02054237  GND: 118813250  ICCU: CFIV000568  ISNI: 0000 0001 2144 6296  LCCN: n79063767  LNB: 000005529  MusicBrainz: a4ac255f-9775-4c16-8642-7f51502e45dd  NDL: 00445718  NKC: jn19990004346  NLA: 35272078  NLG: 64454  NLK: KAC199614933  NTA: 068655193  RERO: 02-A000098356  RSL: 000083349  SELIBR: 193552  SNAC: w6k75760  SUDOC: 028710355  Trove: 891834  VIAF: 97113511   WorldCat (עם VIAF): 97113511
יחסי ארצות הברית – ניגריה

| יחסי ארצות הברית – ניגריה |
| --- | --- |
ארצות הברית: ניגריה


ארצות הברית: ניגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 923,768
אוכלוסייה
346,514,652: 235,523,219
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 362,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 1,540
משטר
פדרליזם, משטר נשיאותי

יחסי ארצות הברית–ניגריה הם היחסים הדו-צדדיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה. בין ארצות הברית לניגריה מתקיימת ברית ארוכת שנים. ארצות הברית היא שותפת הסחר העיקרית של ניגריה ושותפתה הדיפלומטית החשובה ביותר.
ב-1993 לאחר ההפיכה הצבאית שביצע סאני אבאצ'ה (אנ') הטילה ארצות הברית סנקציות על ניגריה. הסנקציות  כללו סנקציות כלכליות, הגבלות על מכירת נשק ומגבלות על סיוע צבאי.
לאחר מותו של אבאצ'ה ב-1998 והחזרת המשטר הדמוקרטי בניגריה ב-1999 תחת הנשיא אולוסגון אובסנג'ו, החלה ארצות הברית להקל על הסנקציות, והיחסים בין המדינות התהדקו.
מלאכים ושדים (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מלאכים ושדים 
 בימוי:  רון הווארד 
 הופק בידי:  בריאן גרייזר
 תסריט:  דן בראון (סופר)   עקיבא גולדסמן דייוויד קפ
 עריכה:  דניאל פ. הנלי 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס   יואן מקגרגור   איילת זורר
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  סלווטורה טוטינו 
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Imagine Entertainment, סרטי סוני 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 במאי 2009 (ישראל)
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט בלשי, סרט דרמה, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  שווייץ 
 תקציב:  150,000,000‏$
 הכנסות:  485,930,816‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   angelsanddemons
 סרט קודם:  צופן דה וינצ'י 
 סרט הבא:  התופת 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טום הנקס ואיילת זורר על סט הצילומים מחוץ לפנתאון
מלאכים ושדים (באנגלית: Angels & Demons) הוא סרט קולנוע המבוסס על רב-מכר בעל אותו שם מאת דן בראון. הסרט יצא לאקרנים ב-14 במאי 2009.
עלילת הסרט

רוברט לנגדון, חוקר ומומחה לסמלים מאוניברסיטת הרווארד, מוזמן על ידי הוותיקן לחקור את היעלמותם של ארבעת הקרדינלים המועמדים לרשת את כס האפיפיור לאחר שזה מת. סמוך למות האפיפיור מתרחש רצח של חוקר במרכז האירופי לחקר הגרעין (CERN) אשר הצליח להפיק אנטי-חומר. הפניה ללנגדון בוצעה בשל המילה "אילומינטי" (Illuminati), בצורת אמביגראמה שנצרבה על חזהו של קורבן הרצח. במהלך הסרט לנגדון מנסה למנוע מהכת הסודית "אילומינטי" לרצוח את ארבעת הקרדינלים ולהשמיד את הוותיקן במהלך הקונקלווה באמצעות אנטי-חומר. בסופו של דבר מוצא עוזר האפיפיור את מכל האנטי חומר ועולה איתו למסוק אותו הוא נוטש דקות לפני פיצוץ האנטי חומר. במהלך שחזור הקלטת מהמצלמה בחדר האפיפיור מתברר שעוזר האפיפיור עשה את כל המשחק הזה כדי לזכות בכס האפיפיור.
עלילת הסרט > הבדלים בין הסרט לספר

בספר פרופסור לנגדון נקרא לעזרה על ידי מנהל המרכז האירופי לחקר הגרעין בשווייץ, והוא מגלה את לאונרדו וטרה. ואילו בסרט פרופסור לנגדון נקרא על ידי הוותיקן לרומא.
בספר כל ארבעת הקרדינלים שנחטפו נרצחו כולל האחרון, ואילו בסרט האחרון ניצל ונשאר בחיים.
בספר הקונקלבה של האפיפיור מעוררת עניין ציבורי קטן יחסית, לעומת האופן בו הוצגה בסרט, זאת בעקבות השפעת העניין הבינלאומי בבחירת האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר באפריל 2005.
דמותו של מנהל המרכז האירופי לחקר הגרעין, מקסימיליאן קוהלר הושמטה לגמרי מהסרט.
דמות הקאמרלנגו האיטלקי קרלו ונטרסקה הפכה לדמות צפון אירית שם פטריק מק'קנה וגולמה על ידי יואן מקגרגור .
מטוס הבואינג X-33 שבו טס רוברט לנגדון מארצות הברית לז'נבה ואחר כך לרומא כלל לא מופיע בסרט.
בספר, המפקד אוליבייטי הוא מפקד המשמר השווייצרי בעוד סגנו הוא הקפטן רושר, בעוד שבסרט ריכטר הוא ראש המשמר השווייצרי.
בספר אנשי הקשר של המתנקש חברים ברשת השידור הבריטית שמבקשים להשפיע על הצגת סדר האירועים, אך בסרט שום דבר כזה אינו מופיע.
דמותו של לאונרדו וטרה מכונה סילבאנו בנטיווליו בסרט, ואין לו אף קשר לוויטוריה.
בספר הקאמרלנגו קרלו ונטרסקה מתברר מאוחר יותר כבנו הביולוגי של האפיפיור, בסרט קשר שכזה אינו מוצג.
בספר הקארמלנגו קרלו ונטרסקה נשרף במרפסת אל מול הקהל ואילו בסרט זה קורה בתוך הוותיקן ומסתירים את זה מהתקשורת.
בספר החותם החמישי הוא שילוב של כל ארבעת הסמלים, ואילו בסרט זהו סמל המורכב מארבעה מפתחות.
צוות השחקנים

טום הנקס - פרופסור רוברט לנגדון, חוקר ומומחה לסמלים מאוניברסיטת הרווארד.
יואן מקגרגור - פטריק מק'קנה, עוזר האפיפיור (קמרלנגו).
איילת זורר - ויטוריה וטרה, פיזיקאית מטעם ה-CERN.
סטלאן סקארסגארד - המפקד אוליבטי, מפקד המשמר השווייצרי בוותיקן.
טומס מוריס - מפקד משטרת הוותיקן
הפקה

בעקבות הצלחתם של הספר "צופן דה וינצ'י" והעיבוד הקולנועי שלו (צופן דה וינצ'י) הוחלט להפיק סרט קולנוע המבוסס על "מלאכים ושדים". ב-23 במאי 2006 הוכרז כי התסריטאי עקיבא גולדסמן והמפיק בריאן גרייזר, אשר עסקו בהפקת הסרט הקודם, ישתפו פעולה גם בסרט זה. על פי התוכנית המקורית, הפקת הסרט הייתה אמורה להתחיל בפברואר 2008, אך מועד זה השתנה לבסוף בשל שביתת התסריטאים בארצות הברית ובעיות משפטיות אחרות. בסרט מככבים טום הנקס, יואן מקגרגור ואיילת זורר בתפקידים הראשיים והוא בוים על ידי רון הווארד. הסרט צולם ברובו באיטליה למרות התנגדות הכנסייה הקתולית לצילומים בחלק מהכנסיות בהן מתרחשת העלילה.
מהדורת ה-DVD של הסרט שווקה החל מנובמבר 2009, ועטיפתה הייתה דומה לכרזת הסרט הרשמית בעברית, אך יותר צבעונית וכוללת הולוגרמה.
חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  דמיאן הירסט
 תאריך יצירה:  1992
 טכניקה וחומרים:  כריש, זכוכית, פלדה ופורמלין
 ממדים בס"מ
 אורך:  518 ס״מ 
 גובה:  213 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אמנים בריטים צעירים 
 מיקום:  מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ניו יורק שבארצות הברית
 
"חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי" (אנגלית: The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living) הוא פסל משנת 1992 מאת האמן האנגלי דמיאן הירסט. העבודה נוצרה במימונו של צ'ארלס סאצ'י (Charles Saatchi), אספן אמנות אנגלי בולט, והוצגה לראשונה בתערוכה שנקראה "אמנים בריטים צעירים" שארגן. העבודה מורכבת מ"כריש טיגריסי, זכוכית, פלדה, תמיסה של 5% פורמלין, 213x518 x213 ס"מ."
בשנת 2004 נמכרה העבודה לאספן האמנות האמריקאי סטיבן א. כהן (Steven A. Cohen) תמורת שמונה מיליון דולר, הסכום השני בגבהו ששולם עד אז ליצירת אמנות של אמן חי.
הקונספט

עיתון הניו יורק טיימס תיאר את עבודת האמנות ב-2007:
מר הירסט מכוון לעתים תכופות לטגן את המוח (ומפספס יותר מאשר קולע), אולם הוא עושה זאת באופן ישיר, לרוב בחוויה וִיסְצֶרָלִית, כשהכריש נותר בצורה יוצאת מן הכלל. תוך שהוא משמר את נושא הכריש, הכריש בו זמנית מת וחי ומתבטא בצורה שאתה לא ממש תופס אותה עד שאתה לא רואה את זה, תלוי ושקט במכל שלו. הוא מעורר דחף דמוני מולד לחיות צורת חיים דמונית דמוית מוות."
ריקבון והחלפת הכריש

לצורך עבודתו הזמין האמן את הכריש מדייג אוסטרלי תמורת 6,000 יורו. האמן ביקש "משהו גדול מספיק כדי לטרוף אותך". מאחר שהכריש השתמר בצורה גרועה, החלה להתפתח עכירות בחלקים מהמעטפת שלו. בשנת 1993 הגלריה הוציאה את קרביו של הכריש ומתחה את עורו על תבנית פיברגלס. אולם הירסט טען ש"זה לא נראה מפחיד...אפשר לראות שהוא לא אמיתי. אין לו משקל". לאחר שנודע לו כי הגלריה עומדת למכור את היצירה לסטיבן א. כהן, הוא הציע להחליף את הכריש. כריש נוסף נתפס (בגיל מוערך של כ 25–30 שנה), ומדען ומשמר דגים מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) הזריק לכריש פורמלין והשרה אותו בתמיסת פורמלין בוויטרינה המקורית שלו למשך שבועיים.
הירסט הכיר בפרדוקס הפילוסופי המכונה ספינת תסאוס, בנוגע לשאלה אם מדובר באותה עבודת אמנות. הוא השיב:
זו דילמה גדולה. לאמנים ולמשמרי אמנות יש דעות שונות בנוגע למה חשוב: העבודה המקורית או הכוונה (או הרעיון) המקורית. אני בא מרקע של אמנות קונספטואלית, כך שאני חושב שזו צריכה להיות הכוונה. מדובר באותה עבודה. אולם הזמן הוא שייתן לבסוף את פסק הדין.
תגובות

בשנת 2004 במהלך נאום באקדמיה המלכותית לאמנויות, מבקר האמנות רוברט יוז השתמש בחוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי כדוגמה עיקרית לתופעה הבינלאומית של שוק האומנויות של זמנו שהפכה ל"שפל תרבותי". מבלי להזכיר את עבודת האמנות או את האמן, טען כי משיכת מכחול בצווארון תחרה בציור של ולסקס עשויה להיות רדיקלית יותר מאשר כריש "עגמומי ומתפורר במכל שלו בצד השני של התמזה".
הירסט השיב לאדם שאמר שכל אחד היה יכול לעשות עבודת אמנות שכזו ב- "אבל לא עשית זאת, הלא כך?"
בשנת 2003, תחת הכותרת "כריש מת אינו אמנות", 'הגלריה הבינלאומית לסטאקיזם' הציגה כריש, שהוצג לראווה לראשונה כשנתיים לפני יצירתו של הירסט בחנות "ג'.די. אספקת מוצרי חשמל" של אדי סונדרס משכונת שורדיץ', ושאלה "אם הכריש של הירסט הוכר כעבודת אמנות גדולה, איך זה שהכריש של אדי שהוצג שנתיים לפניו לא הוכר ככזה? ייתכן ויש לנו כאן אמן גאוני שלא קיבל הכרה, שביצע זאת ראשון, או שכריש מת בכלל אינו אמנות?" הגלריה הציעה כי הירסט קיבל את הרעיון לעבודה שלו מחלון הראווה בחנות של אדי.
הערות שוליים

↑  Smith, Roberta (16 October 2007). "Just When You Thought It Was Safe". The New York Times.
"כריש מת אינו אמנות", 2003, 'הגלריה הבינלאומית לסטקיזם'
ראג' קאפור

| --- | --- |

ראג' קאפור
 לידה:  14 בדצמבר 1924 פשאוור
 פטירה:  2 ביוני 1988 (בגיל 63) מומבאי, הודו
 מדינה:  הראג' הבריטי, הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1935 
 מקום לימודים:  Colonel Brown Cambridge School  St. Xavier's Collegiate School 
 בן או בת זוג:  Krishna Kapoor (12 במאי 1946–2 ביוני 1988) 
 צאצאים:  רישי קאפור, Ritu Nanda, ראג'יב קאפור, רנדהיר קאפור, Rima Jain 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פדמה בהושן (1971)  פרס פילמפייר לבמאי הטוב ביותר (1972)  פרס פילמפייר לבמאי הטוב ביותר (1983)  פרס פילמפייר לבמאי הטוב ביותר (1965)  פרס דאדאסאהב פאלקה (1987)  פרס פילמפייר לבמאי הטוב ביותר (1986) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראג' קאפור (באנגלית: Raj Kapoor‏; 14 בדצמבר 1924 – 2 ביוני 1988), נחשב לגדול שחקני הקולנוע ההודיים בכל הזמנים.
קאפור נולד בפשאוור בהודו הבריטית (כיום בפקיסטן) לרמסרני (ראמה) דווי ולשחקן פרטהוויראג' קאפור, אבי משפחת הבידור קאפור. נישא לקרישנה ראג' קאפור, ממנה נולדו לו בניו רנדהיר קאפור, רישי קאפור, ראג'יב קאפור ובנותיו רימה-ג'אין וריטו-נאנדה.
שני אחיו של קאפור הפכו לשחקנים ידועים בזכות עצמם, שאמי קאפור ושאשי קאפור. ילדיו, רנדהיר, רישי וראג'יב ואף נכדיו (קאריסמה קאפור, קארינה קאפור, רנביר קאפור) הפכו לשחקנים מוכרים ומצליחים בבוליווד.
קאפור החל לשחק בסרטים בגיל צעיר וגם לביים. הוא כתב תסריטים רבים לסרטים שביים. היה מן המייסדים המרכזיים של עיר הסרטים בוליווד.
הדמות הנערצת עליו בקולנוע הייתה דמותו של צ'ארלי צ'פלין ואת צורת התנהלותו והליכתו נהג לחקות בחלק מסרטיו. בין הסרטים המוצלחים ביותר שלו ניתן למנות את "הנודד" (עם נרגיס), "הנווד" (עם נרגיס) ו"סאנגם".
לקריאה נוספת

יצחק קרונזון: "אך לבי הוא הודי"; מתוך "מסע ארוך אל תוך הלב" הוצאת עם עובד, עמ' 55 - 61, 2007.
פלאש גורדון

ערך זה עוסק בדמות קומיקס מדע בדיונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אילוסטרציית הסרט פלאש גורדון משנת 1980
פלאש גורדון (באנגלית: Flash Gordon) הוא גיבור רצועת קומיקס מדע בדיונית שצוירה במקור בידי אלכס ריימונד (אנ') ופורסמה לראשונה במגזיני פאלפ ב-7 בינואר 1934. רצועת הקומיקס נוצרה בעיקר כדי להתחרות ברצועת הקומיקס של "באק רוג'רס" (אנ') שנכתבה באותה תקופה, אך בניגוד לה, הצליחה להאריך ימים.
רצועת הקומיקס של פלאש גורדון תורגמה למגוון מדיות, טלוויזיוניות, אנימציה וקולנועיות, כאשר האחרונה שודרה בין השנים 2007–2008 בערוץ Sci Fi (אנ') בארצות הברית.
ביבליוגרפיה ועלילה

נכון להיום, 231 רצועות קומיקס נכתבו לפלאש גורדון, בנוסף לשתי סדרות רצות יומיות – האחת רצה בין השנים 1940–1944 וכללה 11 סיפורים רחבי יריעה, והשנייה רצה בין השנים 1951–1993 וכללה 152 סיפורים.
רצועות הקומיקס עוקבות אחרי הרפתקאותיו של פלאש גורדון וחבריו דייל ארדן וד"ר הנס זרקוב. בעקבות נפילת מטאורים על כדור הארץ, ד"ר זרקוב מאמין שהם מהחלל החיצון ובונה חללית כדי לאתר את מקורם. בשגעונו, הוא חוטף את פלאש ודייל, והשלושה עורכים מסע לכיוון הכוכב מונגו, שם הם מגלים כי המטאורים תוכננו בידי מינג האכזר, השליט הרע של מונגו.
למשך שנים רבות, השלושה עורכים הרפתקאות בכוכב מונגו, מגיעים לממלכת היער של ארבוריה, הנשלטת בידי הנסיך בארין (Barin); ממלכת הקרח פריג'יה, הנשלטת בידי המלכה פרייה (Fria); ממלכת הג'ונגל טרופיקה, הנשלטת בידי המלכה דזיירה (Desira); הממלכה התת-ימית של אנשי הכריש, הנשלטת בידי המלך קאלה (Kala); והעיר המעופפת של אנשי הנץ, הנשלטת בידי הנסיך וולטאן (Vultan). בהרפתקאות מוקדמות מצטרף להרפתקאותיהם הנסיך ט'אן (Thun) מאנשי האריה.
לאחר שנים של חקר בכוכב מונגו - עם הפסקה בעת מלחמת העולם השנייה כדי להילחם בפולשי "החרב האדומה" על כדור הארץ - שלושת הגיבורים מגיעים לכוכבים אחרים וקובעים את כדור הארץ כבסיסם, ופלאש מצטרף למועצת חלל העולמות כטייס וכמגלה עולמות. בתקופה זו העלילה (שנות ה-60) מתרחשת כעשר שנים קדימה בעתיד, כאשר תוכנית החלל התפתחה לעולמות אחרים. הסיפור הארוך המגולל את "מלחמת סקורפי" לוקח את פלאש למערכות סולאריות אחרות בעזרת חלליות המהירות ממהירות האור.
פלאש וחבריו חוזרים לעיתים לכוכב מונגו, בתקופה שבה מינג הופל מכסאו והנסיך בארין, שנשא לאשה את בתו של מינג, הנסיכה אורה, השליט שלטון של שלום (למעט מספר מרידות בידי מינג או אחד מצאצאיו).
עיבודים > תסכיתי רדיו

החל מ-22 באפריל 1935, רצועת הקומיקס עובדה לסדרת תסכיתי רדיו שבועיים בשם The Amazing Interplanetary Adventures of Flash Gordon. את פלאש גורדון גילם גייל גורדון, שחקן שעבד לצידה של לוסיל בול באותם ימים. הסדרה הסתיימה ב-26 באוקטובר 1935 עם חתונתם של פלאש גורדון ודייל ארדן.
עיבודים > סרטים

בסוף שנות ה-30 יצאו שלוש רצועות סרטים על הרפתקאות פלאש גורדון, בכיכובו של באסטר קראב, כאשר הראשון שבהם אוחד לכדי סרט באורך מלא. הסרטים היו "פלאש גורדון" (Flash Gordon), משנת 1936 שכלל 13 פרקים, "מסעו של פלאש גורדון למאדים" (אנ'), משנת 1938 שכלל 15 פרקים, ו"פלאש גורדון כובש את היקום" (אנ'), משנת 1940 שכלל 12 פרקים.
בשנת 1980 יצא הסרט "פלאש גורדון" (אנ') בהפקתו של דינו דה-לורנטיס ובכיכובם של סאם ג'יי ג'ונס (אנ'), מקס פון סידוב, חיים טופול, טימותי דלטון, אורנלה מוטי ורובי קולטריין בתפקיד משני. הסרט נודע בעיקר בזכות תפאורות הענק ובהיותו קאמפי, אך גם בעיקר המוזיקה שלו, שנכתבה בידי להקת קווין. עלילת הסרט עוקבת אחר השנים הראשונות במסעו של פלאש גורדון לכוכב מונגו ומכיל גרסה קולנועית לרצועת הקומיקס "Flight of the Hawkmen".
עיבודים > טלוויזיה

סדרת לייב אקשן ראשונה של פלאש גורדון שודרה בין השנים 1954–1955 וכללה 39 פרקים. בסדרה זו, פלאש, דייל וזרקוב חברים בלשכת החקירות הגלקטית וצדים אחר פושעים ברחבי הגלקסיה.
בשנים 1979–1980, סטודיו האנימציה Filmation הפיק סדרת אנימציה בשם The New Adventures of Flash Gordon, שכללה שתי עונות. בעונתה הראשונה, הסדרה השתמשה בהרבה צילומים חוזרים ונשנים מסרט הטלוויזיה. בעונה השנייה, הסדרה שונתה בכך שתתאים יותר לקהל הצעיר וכל פרק כלל שתי עלילות משנה, כשלעיתים מופיע דרקון צעיר בשם גרמלין כאתנחתא קומית.
לסדרת האנימציה קדם סרט אנימציה באורך מלא, Flash Gordon: The Greatest Adventure of All, שלמעשה שודר רק ב-1982, ונחשב עד היום לעיבוד המצליח ביותר להרפתקאות פלאש גורדון.
בסדרת האנימציה של שנת 1986, Defenders of the Earth, פלאש חבר לשני גיבורי רצועות קומיקס אחרים ("הפנטום", ו"מאנדרייק הקוסם"). הסדרה כללה 65 פרקים והציגה מספר שינויים כמו בנם של פלאש ודייל, ריק גורדון, שנמצא בשנות העשרה לחייו.
בשנת 1996 חברת Hearst Entertainment הפיקה סדרת אנימציה של פלאש גורדון, שבה פלאש ודייל בשנות העשרה לחייהם ומרחפים על סקייטבורד-רחפת (כמו זה שנראה בסרט בחזרה לעתיד 2).
ב-10 באוגוסט 2007 עלתה לשידור בערוץ Sci Fi (אנ') סדרת הטלוויזיה פלאש גורדון. כל הדמויות מרצועת הקומיקס המקורית הופיעו בה, ואת הדיבור פלאש גורדון גילם השחקן הקנדי אריק ג'ונסון. את הסדרה הפיקו רוברט הלמי האב ורוברט הלמי הבן. נתוני הרייטינג של העונה הראשונה היו נמוכים ולכן הסדרה לא חודשה לעונה שנייה.
עיבודים > קומיקס ונובלות ספרותיות

משנת 1941 ועד 1980 פורסמו מבחר ספרי קומיקס בידי הוצאות שונות, המעבדים את עלילות פלאש גורדון ודייל ארדן בכוכב מונגו. גם חברת DC קומיקס וגם חברת מארוול קומיקס פרסמו עיבודים מודרניים משלהם, בשנת 1988 ו-1995 (בהתאמה) לרצועת הקומיקס.
הנובלה הספרותית הראשונה יצאה לאור ב-1936 בשם Flash Gordon in the Caverns of Mongo.
בשנת 1973 פורסמו שש נובלות נוספות: The Lion Men of Mongo, The Plague of Sound, The Space Circus, The Time Trap of Ming XIII, The Witch Queen of Mongo, ו- The War of the Cybernauts.
בשנת 1980 יצאה סדרה שכללה את הספרים Massacre in the 22nd Century, War of the Citadels, Crisis on Citadel II, Forces from the Federation, Citadels under Attack, Citadels on Earth. מלבד שמו של הגיבור, הסדרה לא דמתה לשום עיבוד קודם שנעשה.
עיבודים > בעברית

בעברית הופיעו למעלה משלושים סיפורים שונים על הרפתקאותיו של פלאש גורדון בין שנות החמישים לשנות השמונים בשמונה כתבי עת:"נימרוד" ו"עולם הפלא" בשנות החמישים, "דבר לילדים" ו"בוקי" בשנות השישים והשבעים, "ידיעות אחרונות לילדים" משהו "'חדשות" ו"כולנו", בשנות השמונים.
בשנת 1979 זכתה עפרה חזה במקום ראשון בתחרות השירוויזיון עם השיר "פלאש גורדון" שנכתב בהשראת הדמות של פלאש גורדון. השיר מופיע בתקליטה "על אהבות שלנו".
מגזין "יקום תרבות" פרסם מחדש כמה מסיפורים אלו ברשת לרגל מלאת שמונים שנה לפלאש גורדון בינואר 2014.
דמויות בהשראת פלאש גורדון

ג'ורג' לוקאס היה מעריץ של רצועות הקומיקס על פלאש גורדון ותמיד רצה לעבדם למסך הגדול. דינו דה-לורנטיס שהחזיק בזכויות, לא היה מעוניין בזמנו בהצעתו של לוקאס, מה שגרם ללוקאס לכתוב את סרטי מלחמת הכוכבים במקום. כתוביות הפתיחה המלוות כל פרק ופרק בסדרת הסרטים שאובים מתוך רצועת הסרטים המוקדמת של פלאש גורדון, Flash Gordon Conquers the Universe. הדמויות של פלאש גורדון ודייל ארדן היוו השראה לא רק לדמויותיהם של לוק סקייווקר וליאה אורגנה, אלא גם לדמות הוריהם אנקין סקייווקר ופאדמה אמידאלה.
מופע הקולנוע של רוקי, פרודיה על סרטי מדע בדיוני, מתייחס לפלאש גורדון בשיר "Science Fiction - Double Feature" וכן בדמותו של רוקי הורור, הדומה דמיון מפליא לפלאש.
יצור טנטאורי מכוכב הקרח הות' במלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית אף הוא לקוח בהשראת יצור דומה מעולם הקרח של המלכה פרייה.
בסדרה המצוירת איש משפחה, בפרק "Road to Germany", סטואי, בריאן ומורט ניצלים מידי הלופטוואפה בידי הנסיך וולטן. מדבב את הדמות בריאן בלסט, ששיחק בסרט "פלאש גורדון" משנת 1980 את הנסיך וולטן.
גיבור העל הוקמן מבית DC קומיקס קיבל השראה מאנשי הנץ ברצועת הקומיקס פלאש גורדון, ורבים מהציורים של תור הזהב של הקומיקס לקוחים בהשראת ציוריו של אלכס ריימונד.
בסדרה מסע בין כוכבים: וויאג'ר, הגאי הספינה טום פאריס יוצר דמות הולוגרמה בשם "קפטן פרוטון", המבוססת על דמותו של פלאש גורדון. לעומתו, קצין המבצעים הארי קים יוצר את "ד"ר כאוטיקה", המבוסס על דמותו של מינג האכזר.
הערות שוליים

↑  Tv Series Finale, Sci-fi quietly cancells adventure series(הקישור אינו פעיל, 4.9.2021), April 3rd, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1098339754  LCCN: sh97001857  VIAF: 35146217808909142180   WorldCat (עם VIAF): 35146217808909142180