stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1903 במדע
נולדו

27 בינואר – ג'ון קריו אקלס, נוירופיזיולוג אוסטרלי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה בשנת 1963, (נפטר ב-1997).
28 בינואר – קתלין לונסדייל, קריסטלוגרפית בריטית.
29 בינואר – ישעיהו ליבוביץ, ביוכימאי, נוירופיזיולוג, כימאי והוגה דעות ישראלי.
13 בפברואר – אנטולי אלכסנדרוב, פיזיקאי סובייטי, היה נשיא האקדמיה הרוסית למדעים, וזכה לעיטורים ולפרסים רבים, (נפטר ב-1994).
22 בפברואר – פרנק רמזי, מתמטיקאי בריטי.
26 בפברואר – ג'וליו נטה, כימאי איטלקי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1963, ,על חלקו במחקר בתחום הפולימרים הכבדים (נפטר ב-1979).
24 במרץ – אדולף בוטנאנדט, ביוכימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1939 על חלקו במחקר על הורמוני מין. ממשלת גרמניה הנאצית הכריחה אותו לוותר על הפרס, והוא קיבל אותו רק ב-1949 (נפטר ב-1995).
6 באפריל – הרולד יוג'ין אדג'רטון, פרופסור להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. זכור במידה רבה עם הפיכתו של הסטרובוסקופ (מבזק) ממכשיר מעבדה לא מוכר למכשיר ידוע ונפוץ (נפטר ב-1990).
25 באפריל – אנדריי קולמוגורוב, מתמטיקאי רוסי.
2 במאי – בנג'מין ספוק, רופא וסופר אמריקאי.
9 ביוני – שרה רטנר, ביוכימאית אמריקאית יהודייה, עיקר עיסוקה היה במחקר מעגל האוריאה. תרומתה לחקר המטבוליזם של החנקן הביאה להבנה טובה יותר של הפרעות בסינתזת האוריאה בגוף (נפטרה ב-1999).
14 ביוני – אלונזו צ'רץ', מתמטיקאי ולוגיקן אמריקאי, תרם רבות לפיתוח מדעי המחשב.
6 ביולי – אקסל הוגו תאודור תאורל, מדען שוודי, עסק בביוכימיה ובאנזימים, חתן פרס נובל ברפואה לשנת 1955 על גילוייו לגבי האופי ודרכי הפעולה של אנזימים מחמצנים (נפטר ב-1982).
7 באוגוסט – לואיס ליקי, ארכאולוג בריטי.
5 באוקטובר – מריון הוברט (M. King Hubbert), גאולוג אמריקאי בתחום חיפושי נפט.
22 באוקטובר – ג'ורג' בידל היה גנטיקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1958 על חלקו בגילוי התפקיד של הגנים בניהול התהליכים הביוכימיים בתא (נפטר ב-1989).
7 בנובמבר – קונראד לורנץ, חוקר טבע אוסטרי, אבי מדע האתולוגיה וחתן פרס נובל בפיזיולוגיה לשנת 1973.
27 בנובמבר – לארס אונסאגר, כימאי-פיזיקאי נורווגי-אמריקאי. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1968.
5 בדצמבר – ססיל פאוול, פיזיקאי בריטי, חתן פרס נובל לפיזיקה על פיתוח שיטת צילום למחקר תהליכים גרעיניים (נפטר ב-1969).
7 בדצמבר – לואי ליקי, ארכאולוג ופליאואנתרופולוג בריטי, המוכר בזכות עבודתו בתחום התפתחות האדם באפריקה.
22 בדצמבר – הלדן קפלר הרטליין, מדען אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1967, על חלקו בתגליות לגבי תהליכי הראייה הפיזיולוגיים והכימיים הראשוניים בעין (נפטר ב-1983).
28 בדצמבר – ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי הונגרי-אמריקאי ממוצא יהודי. היה שותף לשניים מההישגים הטכנולוגיים הבולטים של המאה העשרים - פיתוח פצצת האטום ופיתוח המחשב האלקטרוני, אך זכור בעיקר כיוצרה של תורת המשחקים.
נפטרו

1 בפברואר – ג'ורג' סטוקס, מתמטיקאי ופיזיקאי אירי, ממציא משוואות נאוויה-סטוקס
28 במרץ – אמיל בודו (Émile Baudot), מהנדס צרפתי, ממציא קוד בודו
28 באפריל – ג'וסיה וילארד גיבס, מתמטיקאי, פיזיקאי וכימאי אמריקאי
14 ביוני – קרל גגנבאור (Karl Gegenbaur), ביולוג גרמני (נולד ב-1826)
8 בדצמבר – הרברט ספנסר, פילוסוף וסוציולוג בריטי.
טראיאן וויה
קונסטנטין ציולקובסקי
הפרדה של דיוֹ שחור למרכיביו באמצעות כרומטוגרפיית שכבה דקה
אדמונד לנדאו
סוגי הגלים באלקטרוקרדיוגרם
ג'וסיה וילארד גיבס
ג'ורג' סטוקס
נעמי וייטהד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1910  (בת 114) ג'ורג'יה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פנסילבניה, ארצות הברית ארצות הברית
 ידועה בשל:  האדם החי המבוגר ביותר בארצות הברית (מאז 22 באוקטובר 2024)
 בן זוג:  סילבסטר ווייטהד (1930-שנות ה-80)
 
נעמי וייטהד (באנגלית: Naomi Whitehead; נולדה בג'ורג'יה ב-26 בספטמבר 1910) היא אישה אמריקאית מעל גיל 110, שהפכה בגיל 114 לאדם השישי החי המבוגר בעולם והאדם החי המבוגר ביותר בארצות הברית מאז מותה של אליזבת פרנסיס (אנ') ב-22 באוקטובר 2024.
ביוגרפיה

ווייטהד נולדה בג'ורג'יה ב-26 בספטמבר 1910 ווייטהד ממוצא אפרו-אמריקאי שחייה באזורים הכפריים של ג'ורג'יה שם גדלה בחווה שקטפה כותנה וטבק. התגוררה בג'ורג'יה, בצעירותה עם האחים הגדולים שלה דאגלס, קלרנס ואלן וויולה.
חיים אישיים

ווייטהד מתגוררת בפנסילבניה שבארצות הברית. בשנות ה-80 נפטר בעלה סילבסטר ווייטהד. לווייטהד היה שלושה בנים, אלברט (שנולד בשנת 1934 ונפטר בשנת 2006), סילבסטר ופאריש (שנולד בשנת 1933 ונפטר בשנת 2011).
חיים אישיים > אריכות ימים

ווייטהד הצהירה שהיא מעולם לא עישנה או שתתה אלכוהול. היא אמרה לכתבים, "אני אחיה כל עוד אלוהים מרשה לי".
הערות שוליים

↑  "World Supercentenarian Rankings List". Gerontology Research Group. 29 במרץ 2024. נבדק ב-30 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McMunn, Andrew (2024-10-24). "Naomi Whitehead becomes oldest living person in US after previous record-holder dies at 115". WAGM-TV (באנגלית). נבדק ב-2024-10-29.
↑  "Elbert T. Whitehead". The Herald (באנגלית). 2006-05-08. נבדק ב-2024-10-29.
↑  Maglov, Stefan (2024-10-23). "114-year-old Naomi Whitehead Becomes the Oldest Living American". LongeviQuest (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-29.
↑  "Pennsylvania woman now believed to be oldest living person in North America - CBS Pittsburgh". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). 2024-11-01. נבדק ב-2024-11-20.
1933 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1933  בקולנוע |  |
< · 1931 · 1932 — 1933 — 1934 · 1935 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1933 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

2 במרץ - הקרנת הבכורה של הסרט "קינג קונג" בניו יורק
6 ביוני - נפתח קולנוע הדרייב אין הראשון בקמדן שבניו ג'רזי
הקמת מכון הסרטים הבריטי
סרטים שוברי קופות

| מקום | שם | אולפן | שחקנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | המלכה כריסטינה | MGM | גרטה גרבו |
| 2. | I'm No Angel | סרטי פרמאונט | מיי וסט |
| 3. | קינג קונג | RKO | פיי ריי, ברוס קאבוט ורוברט ארמסטרונג |
| 4. | רחוב 42 | האחים וורנר | וורנר בקסטר, רובי קיליר ודיק פאוול |
| 5. | היא עשתה לו עוול | סרטי פרמאונט | מיי וסט |
| 6. | State Fair | פוקס | ג'נט גיינור |
| 7. | ארוחת ערב בשמונה | MGM | מארי דרסלר, ג'ון ברימור, וולאס בירי, ג'ין הארלו, ליונל ברימור ובילי בורק |
| 8. | Hold Your Man | MGM | ג'ין הארלו וקלארק גייבל |
| 9. | נשים קטנות | RKO | קתרין הפבורן |
| 9. | Design for Living | סרטי פרמאונט | פרדריק מארץ', גרי קופר ומרים הופקינס |
פרסי האוסקר

הסרט הטוב ביותר: Cavalcade - פוקס
השחקן הטוב ביותר: צ'ארלס לוטון - "חייו הפרטיים של הנרי השמיני"
השחקנית הטובה ביותר: קתרין הפבורן - "תהילת בוקר"
סרטים

היא עשתה לו עוול
דון קישוט
נשים קטנות
עליזה בארץ הפלאות
מרק ברווז
נולדו

13 בפברואר - קים נובאק, שחקנית אמריקאית
18 בפברואר - מרי יור, שחקנית סקוטית
14 במרץ - מייקל קיין, שחקן אנגלי
19 באפריל - ג'יין מנספילד, שחקנית (נפטרה ב-1967)
26 באפריל - קרול ברנט, שחקנית, מנחת טלוויזיה וקומיקאית
23 במאי - ג'ואן קולינס, שחקנית אנגלייה
11 ביוני - ג'ין ויילדר, שחקן אמריקאי
20 ביוני - דני איילו, שחקן אמריקאי
1 באוגוסט - דום דה-לואיז (נפטר ב-2016)
18 באוגוסט - רומן פולנסקי, במאי
18 בספטמבר - רוברט בלייק, שחקן אמריקאי
28 בנובמבר - הופ לאנג, שחקנית (נפטרה 2003)
15 בדצמבר - טים קונוויי, שחקן וקומיקאי
נפטרו

29 ביוני - רוסקו ארבוקל, שחקן אמריקאי
ראו גם

1932 בקולנוע
1933
1934 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
1937 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1937  בקולנוע |  |
< · 1935 · 1936 — 1937 — 1938 · 1939 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1937 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

7 ביוני – השחקנית ג'ין הארלו נפטרה בגיל 26
9 ביולי – ארכיון הסרטים האילמים של חברת Fox Film Corporation נהרס בשריפה
21 בדצמבר – הקרנת הבכורה של הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים"
סרטים שוברי קופות

| מקום | שם | אולפן | שחקנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | שלגיה ושבעת הגמדים | דיסני / RKO | דיבוב אדריאנה קסלוטי בתפקיד שלגיה, לוסיל לה ורן בתפקיד המלכה הרעה |
| 2. | האדמה הטובה | MGM | פול מוני ולואיז ריינר |
| 3. | One Hundred Men and a Girl | סרטי יוניברסל | דיאנה דורבין (אנ') ולאופולד סטוקובסקי |
| 4. | Topper | MGM | קונסטנס בנט (אנ') וקרי גרנט |
| 5. | Wee Willie Winkie | פוקס המאה ה-20 | שירלי טמפל |
| 6. | Stella Dallas | גולדווין / יונייטד ארטיסטס | ברברה סטנוויק |
| 7. | In Old Chicago | פוקס המאה ה-20 | טיירון פאואר, אליס פיי (אנ') ודון אמיצ'י |
| 8. | בן המלך והעני | האחים וורנר | ארול פלין |
| 9. | סרטוגה | MGM | קלארק גייבל וג'ין הארלו |
| 10. | חייו של אמיל זולא | האחים וורנר | פול מוני |
| 11. | האופק האבוד | סרטי קולומביה | רונלד קולמן וג'יין וייט (אנ') |
| 12. | Dead End | יונייטד ארטיסטס | סילביה סידני, ג'ואל מקריי (אנ'), קלייר טרבור והמפרי בוגרט |
| 13. | The Hurricane | יונייטד ארטיסטס | דורותי לאמור (אנ') |
| 14. | היידי | פוקס המאה ה-20 | שירלי טמפל |
| 15. | Conquest | MGM | גרטה גרבו ושארל בואייה |
| 16. | Personal Property | MGM | ג'ין הארלו ורוברט טיילור |
פרסים

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - חייו של אמיל זולא - האחים וורנר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - לאו מקארי - "האמת האיומה"
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - ספנסר טרייסי - "Captains Courageous"
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - לואיז ריינר - "האדמה הטובה"
סרטים

כוכב נולד
בן המלך והעני
האשליה הגדולה
מכרות המלך שלמה
חייו של אמיל זולא
השבוי מזנדה
הדיבוק
היידי
שלגיה ושבעת הגמדים
נולדו

4 בינואר - דיאן קנון, שחקנית אמריקאית
15 בינואר – מרגרט או'בריאן, שחקנית אמריקאית
30 בינואר - ונסה רדגרייב, שחקנית אנגלייה
31 בינואר - סוזן פלאשט, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-2008)
25 בפברואר - טום קורטני, שחקן אנגלי
30 במרץ - וורן בייטי, שחקן ובמאי אמריקאי
22 באפריל - ג'ק ניקולסון, שחקן אמריקאי
27 באפריל - סנדי דניס, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1992)
1 ביוני - מורגן פרימן, שחקן ובמאי אמריקאי
2 ביוני - סאלי קלרמן, שחקנית וזמרת אמריקאית
10 ביוני - לוצ'אנה פלוצי, שחקנית איטלקייה
6 ביולי - נד ביטי, שחקן אמריקאי
8 באוגוסט - דסטין הופמן, שחקן אמריקאי
21 בדצמבר - ג'יין פונדה, שחקנית אמריקאית
29 בדצמבר - ברברה סטיל, שחקנית אנגלייה
31 בדצמבר - אנתוני הופקינס, שחקן בריטי-אמריקאי
נפטרו

7 ביוני - ג'ין הארלו, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1911)
ראו גם

1936 בקולנוע
1937
1938 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
צ'רקסים

| --- | --- |
צ'רקסים מהרי הקווקז
צ'רקסים מהרי הקווקז
 אוכלוסייה
 כ־6,000,000 צ'רקסים ברחבי העולם
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 טורקיה טורקיה  רוסיה רוסיה  ישראל ישראל 5,000  ארצות הברית ארצות הברית  צרפת צרפת  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  גרמניה גרמניה   הולנד הולנד 
 שפות
 אדיגית, קברדינית, אוביחית
 דת
 הרוב: אסלאם סוני   מיעוט: נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 אבחזים, אבזים ועמים אחרים מצפון מערב הקווקז
צ'רקסים, הנקראים בפי עצמם אדיגים (באדיגית: Адыгэхэ), הם קבוצה אתנית ממוצא קווקזי המורכבים מ־12 שבטים שמתגוררים בעיקר בצפון הקווקז שברוסיה, בטורקיה ובשאר המזרח התיכון. בישראל (ראו הצ'רקסים בישראל) ישנה קהילה קטנה של צ'רקסים המתגוררים בעיקר בשני כפרים בגליל: כפר כמא בגליל התחתון וריחאניה בגליל העליון. רוב הצ'רקסים, לרבות אלו שבישראל, משתייכים לאסלאם הסוני.
הצ'רקסים מהווים כ־0.05% מאוכלוסיית מדינת ישראל.
מקור השם

המונח "צ'רקס" מקורו בשפות אלטאיות וטורקיות. מעריכים שאת השם נתנו לאדיגים המונגולים שפלשו לצפון־מערב הקווקז ונלחמו בהם. בטקסט ההיסטוריה הסודית של המונגולים מופיע השם "סרקסוט" – קרוב לוודאי עיוות של המונח "צרגוט" במונגולית, שפירושו "חיילים".
בשפה הטורקית המודרנית "צ'ר" פירושו חייל (במונגולית – "צריג") ו"קס" פירושו "חותך" או "קוטע", כלומר תרגום אפשרי של "צ'רקס" הוא "חותך החיילים".
יש גם סברה שהמילה "צ'ר" פירושה "דרך", כך שהשם "צ'רקס" פירושו "חותך דרך" או "קוטע דרך".
השם המקורי שבו הצ'רקסים מכנים את עצמם הוא אדיגים. משמעותו של השם "אדיגה" היא איש שלם ואציל, כליל השלמות. אדיגה הוא שמו של העם הכולל את כל 12 השבטים, שם המסמל את שאיפתם התמידית למצוינות ולשלמות בכל דרכיהם. המונח "צ'רקסים" מזוהה עם האדיגים והאבחזים, שניהם עמים צפון קווקזיים.
היסטוריה > ארץ מוצא

מוצאם של הצ'רקסים מן האזור הצפון מערבי בקווקז, המישור ובו עמק הנהר קובאן, הזורם שם. הצ'רקסים שייכים לקבוצת העמים הקווקזים הצפון־מערביים לצד האבחזים, האבזים והאוביחים, קבוצה אשר התפתחה מן העם ה"חאתי" הקדום אשר חי אלפי שנים לפני הופעת הנצרות במישור קובאן; הצ'רקסים חיו בקווקז עוד לפני כ־3000 שנה. רובם התפרנסו מרעיית צאן ומענפים שונים של החקלאות. תקופה זאת ידועה כתקופת הדולמנים, מין מערות קבורה ששימשו אותם באותה תקופה. ניתן למצוא דולמנים אף ברמת הגולן. הצ'רקסים היו אחד העמים הגדולים והחשובים בצפון הקווקז, ונחשבים למתיישבים הראשונים הידועים באזור זה.
הקווקז היה מיושב כבר בתקופת האבן. כ־6,000 שנה לפני זמננו התקיימה בצפון הקווקז תרבות המייקופ, שהשפיעה על כל התרבויות המאוחרות יותר בצפון הקווקז ואף בחלקים אחרים של דרום רוסיה. ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר של דולמנים בצפון־מערב הקווקז, מעידים על תרבות מלינרית. בשנת 400 לפנה"ס לערך נוסדה הממלכה האדיגית בשם "סינד מאוטייר". במאה התשיעית לפנה"ס, כשהתגלה הברזל, באה תקופה פריחה חדשה לשבטים הצ'רקסיים, שהתחילו ליצור כלים חדשים ולפתח טכניקות מודרניות לזמנם. בתקופה זו התגוררו הצ'רקסים לחופי הים השחור וים אזוב, עד למורדות הרי קווקז. בעולם היווני התפרסמו הצ'רקסים במאה החמישית לפנה"ס. בתקופה זאת הקימו הסינדים ממלכה עצמאית, שקשרה קשרי מסחר עם ממלכת הבוספורוס. יש אף הטוענים כי שושלת ספרטסיד, ששלטה בבוספורוס 150 שנה, הייתה ממוצא צ'רקסי. במאה השישית לספירה החל האזור להיות מושפע מאוד מהקיסרות הביזנטית. זו הביאה לאזור את הדת הנוצרית, שאותה קיבל בעיקר שבט הזיכים, אשר במקום מושבם אף הוקמה פטריארכיה מקומית. בשנת 944 כבשה רוס של קייב את ממלכת הכוזרים והפכה לכוח המשפיע באזור. ב־1022 צורפה צ'רקסיה לנסיכות טמוטרקן של הנסיך מסטיסלב. מיסיונרים יוונים הגיעו אל הקווקז ועמי הקווקז התנצרו בהדרגה, ובמאה השישית עשה זאת גם העם האדיגי, באופן סלקטיבי. האסלאם הגיע אחר כך אל הקווקז וחלק מעמי הקווקז התאסלמו. אל העם האדיגי הגיע האסלאם במאה ה־16, וקבלתו התארכה עד מחצית המאה ה־19. מאז העם האדיגי הוא מוסלמי־סוני.
היסטוריה > תקופת הממלוכים

מרבית הממלוכים היו עבדים ממוצא צ'רקסי וטורקי שהובאו על ידי השליטים הערבים כדי לשמש ככוח צבאי. במאה ה־13 הצליחו הממלוכים לתפוס את השלטון בקהיר והפכו לבעלי השפעה מכריעה בעולם המוסלמי. התקופה הממלוכית מתחלקת לשתיים: תקופת השלטון הבחרי, שחלק מהסולטנים הראשונים בו היו צ'רקסים, ותקופת השלטון הבורג'י, שכמעט כל הסולטנים שלו היו ממוצא צ'רקסי.
גם לאחר כיבושה של מצרים בידי העות'מאנים הוסיפו הצ'רקסים לשלוט במצרים עד המאה ה־18. עם עלייתו לשלטון של מוחמד עלי פשה נרצחו כמעט כל הממלוכים הבכירים, והנותרים ברחו לסודאן. כמה אלפי צ'רקסים חיים במצרים, צאצאי אותם ממלוכים. עד עלייתו של גמאל עבד אל נאצר נחשבו הצ'רקסים לאליטה במצרים.
היסטוריה > כיבוש הקווקז וגלות הצ'רקסים

הצ'רקסים התנצרו לפני המאה החמישית אבל עדיין היו מושפעים מאלים אנמיים. במאה ה־15, בהשפעת הטטרים של קרים ואנשי דת עות'מאניים, התאסלמו הצ'רקסים.
בשנת 1864 החל גירושם של הצ'רקסים מן הקווקז. הגירוש היה חלק מרצח העם שביצעה רוסיה, שהחל במלחמת כיבוש הקווקז במאה ה־14. החתירה לכיבוש הקווקז נבעה ממדיניות ההתפשטות הרוסית, במיוחד בגלל החשיבות האסטרטגית של האזור. מייד עם סיום המלחמה, ב־1864, הנהיגו הרוסים מדיניות של "צ'רקסיה ללא צ'רקסים" ודחקו את רוב האדיגים שנותרו בחיים מן הקווקז. כיבוש הקווקז בידי האימפריה הרוסית במאה ה־19 הביא להרס והרג רב בקרב הצ'רקסים – קרוב למיליון וחצי צ'רקסים נרצחו וכמעט 90% מהם הוגלו ממולדתם. היסטוריונים מסכימים כי רצח העם הצ'רקסי הוא האסון הגדול ביותר במאה ה־19.
לאחר תבוסתם הסופית בשנת 1865, בחרו הצ'רקסים, ברובם המכריע ובעידוד רוסי, לגלות לתחום האימפריה העות'מאנית.
האימפריה העות'מאנית, ששלטה במרבית השטח שמדרום לרוסיה וראתה בהם לוחמים אמיצים ומנוסים, קלטה אותם בשטחיה ועודדה אותם להתיישב באזורי ספר בעייתיים. רבים מהצ'רקסים נמכרו בשוקי עבדים בטורקיה. האימפריה העות'מאנית נקטה צעדי קליטה נוחים, ובסך הכול כ־900,000 צ'רקסים עזבו את הקווקז אל מרחבי האימפריה העות'מאנית. הם יושבו בבלקנים, על גבול האימפריה עם העולם הנוצרי. ב־1878 זכתה בולגריה בעצמאות לאחר מרידתה בטורקים, והצ'רקסים הועתקו שוב מן הבלקנים אל תוככי האימפריה. הרוב התיישב בטורקיה, חלק מועט הצליח לחזור למולדתו צ'רקסיה, וחלק אחר הגיע אל המזרח התיכון, אל הלבנט וגם אל ארץ ישראל.
היסטוריה > הצ'רקסים במזרח התיכון בעת החדשה

כחלק מניסיונותיה של האימפריה העות'מאנית לחזק את גבולותיה פוזרו הצ'רקסים לאזורי סְפר.
הסולטן הטורקי עבדול חמיד השני קיבל את הצ'רקסים תחת חסותו, גם בשל היותם מוסלמים וגם משום שהיה מעוניין ליישב שכבה של אנשים נאמנים שיהיה ניתן להשתמש בהם בעת הצורך כנגד תושבי המקום.
כך הגיעו צ'רקסים רבים למזרח התיכון.
בהיותם לוחמים נועזים, הם עמדו בפני פשיטות הבדווים, וגם היטיבו לעבד את הקרקע: הם הכניסו לאזור לראשונה את המחרשה המעמיקה ואת עגלת המשא גדולת הגלגלים.
הצ'רקסים התיישבו בשטחים הכוללים היום את המדינות האלה:
טורקיה – המדינה שבה מרוכזים מרבית הצ'רקסים בעולם. הצ'רקסים התיישבו בשלושה אזורים עיקריים: אזור טרבזון לחופי הים השחור, רמת אנקרה סביב העיר קייסרי ובמערב המדינה, קרוב לנפת איסטנבול, אזור שעבר רעש אדמה קשה בשנת 1999. צ'רקסים רבים מילאו תפקידי מפתח בצבא העות'מאני והשתתפו גם במלחמת העצמאות הטורקית. אחרי כינונה של טורקיה המודרנית על פי עקרונות אתא טורק נפגע מעמדם של המיעוטים. רק בשנים האחרונות, עם ניסיונותיה של טורקיה להתקבל לאיחוד האירופי, מסתמן שינוי ביחס למיעוטים החיים במדינה, הכולל שיווי זכויות.
מצרים – הצ'רקסים הגיעו למצרים בתקופת הממלוכים. חלק משליטי מצרים באותה תקופה היו בעלי שורשים צ'רקסיים. אחת המשפחות הצ'רקסיות הידועות במצרים של היום היא משפחת אבאזה. כמה מבני המשפחה היו בעמדות מפתח שלטוניות, שחקנים, משוררים ובעלי עסקים. בין נציגי המשפחה הבולטים עזיז אבאזה, פקיד ממשלתי בכיר ומשורר.
סוריה – מרבית הצ'רקסים בסוריה ישבו ברמת הגולן; טרם מלחמת ששת הימים היוו הצ'רקסים את רוב האוכלוסייה ברמת הגולן ומספרם נאמד בכ־30,000. היישוב הצ'רקסי הבולט בגולן היה העיר קוניטרה.
ירדן – הצ'רקסים הובאו לעבר הירדן מן הבלקנים בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 על ידי השלטון העות'מאני. הצ'רקסים הראשונים שהגיעו התיישבו בכפרים באזור שבו התפתחה במהלך השנים עמאן. באזור זה (כמו באזור קוניטרה) היה היישוב הכפרי הקבוע דליל מאוד והיה נתון לפשיטות של בדואים. הצ'רקסים יושבו שם בעיקר כדי לשמש תריס בפני הבדואים, והם שחידשו את יישובה של רבת עמון. ב-1920 היו בשטח העתידי של אמירות עבר הירדן 12 אלף צ'רקסים. שלטון המנדט הבריטי בחר במקום זה כמרכזם המנהלי, בעיקר בזכות מוצאם האירופי של הצ'רקסים. באמצע שנות ה־40 של המאה ה־20 היו כ־10,000 צ'רקסים בעבר הירדן. הצ'רקסים ממלאים תפקידים רמי מעלה בממלכה הירדנית ובצבאה. צ'רקסי (סעיד מופתי) כיהן בעבר כראש ממשלה, ואת המלך מאבטח משמר צ'רקסי.
ישראל – מקצת הצ'רקסים בעבר הירדן והגולן עברו גם לארץ ישראל המערבית, ובעזרת השלטון הטורקי התיישבו בשלושה מקומות: כפר כמא, ריחאניה ואזור חדרה. עקב מגפת המלריה שתקפה את האזור מתו רבים מהמתיישבים באזור חדרה, והיתר התפזרו בכפרים בצפון הארץ ובעבר הירדן. שרידי היישוב מזוהים כ"ח'ירבת צ'רקס". ערב הקמתה של מדינת ישראל היה מספרם של הצ'רקסים בכפר כמא ובריחאניה פחות מאלף נפש. כבר בראשית ההתיישבות בכפר כמא החלו המתיישבים הראשונים להקים את ביתם על פי הדגם המוכר מהקווקז: בית בעל שתי קומות, מרפסת וחצר, לחיות הבית. הבתים נבנו מחומרי הגלם המקומיים שנמצאו בסביבה: אבני בזלת, טיט, קנים ועוד. לבנייה היו שותפים כל בני המשפחה וכן אנשי הכפר, ברוח ערכיהם של שבטי האדיגה חאבזה, המטפחים שותפות ועזרה הדדית.
התרבות הצ'רקסית > השפה הצ'רקסית

הצ'רקסים מדברים בשני ניבים עיקריים: אדיגית, המכונה גם צ'רקסית מערבית ומדוברת בפי יותר מחצי מיליון איש בעולם, וקברדינית, המכונה גם צ'רקסית מזרחית ומדוברת בפי כמיליון איש בעולם. לשפה זו מספר רב של תת־ניבים המדוברים בקרב השבטים הצ'רקסים השונים, וכך הגיית המילים שונה מעט לפי מיקומם הגאוגרפי של דוברי הניב. הניבים העיקריים של האדיגית הם שפסוג, אבזאך, בז'אדוג וצ'מגוי, ואילו הניבים העיקריים לקברדינית הם קברתאי ובסלאני. השפה הצ'רקסית שייכת למשפחת השפות הקווקזיות הצפון־מערביות. השפה האדיגית מדוברת בקרב הקהילות הצ'רקסיות בכל רחבי העולם, וכ־125,000 דוברים מתגוררים בשטחי הפדרציה הרוסית (חלק מהם ברפובליקת אדיגיה, שם השפה מוגדרת כשפה רשמית). קהילת דוברי האדיגית הגדולה בעולם היא קהילת הצ'רקסים בטורקיה, אשר מונה כמאה חמישים אלף דוברי השפה. בישראל השפה מדוברת בפי בני הקהילה הצ'רקסית, המתגוררים רובם ככולם בכפר כמא ובריחאניה, שני כפרים בצפון הארץ. בפי עצמם בני הקהילה מכנים את השפה בשם אדיגית, אך בקרב האוכלוסייה הכללית ובעיקר באמצעי התקשורת היא מכונה צ'רקסית.
התרבות הצ'רקסית > דת

חלק ניכר מהצ'רקסים בימינו הם מוסלמים סונים, אולם במקור הצ'רקסים היו פגאנים. מיסיונרים ביזנטיים שהגיעו לקווקז הפיצו גם את הדת הנוצרית בקרבם בסביבות המאה השישית, אם כי במספרים קטנים. במאה ה־16 התאסלמו רוב הצ'רקסים בהשפעתם של אנשי דת עות'מאנים. עם תום המלחמה והגירוש הכפוי עברו מרבית הצ'רקסים לתחומי האימפריה העות'מאנית, שניצלה את עובדת היותם מוסלמים כדי למשוך אותם אליה. בשנים האחרונות חלה ירידה בכוחה של הדת בחברה הצ'רקסית. אולם רוב הצ'רקסים התאסלמו במאה ה-19 כשעזבו את הקווקז ועברו לתחומי האימפריה העות'מאנית: למרות שהאימפריה העות'מאנית הזמינה אותם אליה, היא התנתה את כניסתם בכך שכולם יתאסלמו. מי שלא התאסלם – לא נכנס לתחומי האימפריה העות'מאנית, ואת האוניות שהגיעו עם צ'רקסים שלא התאסלמו אילצו לחזור, ואז הרוסים לא נתנו להם להיכנס חזרה לקווקז, חלקם נהרגו ואלפי צ'רקסים טבעו בים השחור. מעריכים שבשנת 1864 טבעו כחצי מיליון צ'רקסים בים השחור, ועד היום יש צ'רקסים מהקווקז שלא אוכלים דגים מהים השחור. כיום כל הצ'רקסים הם מוסלמים מתונים (מהזרם הסוני), אבל על אף היותם מוסלמים, הם אינם נישאים למוסלמים שאינם בני עדתם. מסיבה זו, ובשל מספרם המועט, מתקשים הצ'רקסים למצוא בני זוג. מאז חתימת השלום עם ירדן, צ'רקסים רבים מצאו לעצמם בני זוג משם, ונוסעים לקווקז, מוצאים בני זוג ואפילו נשארים לחיות שם.
התרבות הצ'רקסית > אדיגה חאבזה

אדיגה חאבזה (באדיגית: Адыгэ Хабзэ) היא ההתגלמות של התרבות והמסורת הצ'רקסית. זה קוד הכבוד הצ'רקסי, המבוסס על כבוד הדדי, ודורש אחריות, משמעת ושליטה עצמית. האדיגה חאבזה הם חוקים לא כתובים המשמשים בסיס לתרבות הצ'רקסית. הקוד מחייב שכל צ'רקסי ילמד אומץ, אמינות ונדיבות. עושר, רדיפה אחרי כסף וראוותנות נחשבים בתרבות הצ'רקסית לחרפה גדולה.
התרבות הצ'רקסית > אדיגה חאבזה > תרבות האירוח

מנהג הכנסת האורחים בקרב הצ'רקסים מפותח במיוחד. כחלק מקוד זה תרבות האירוח מיוחדת בקרב הצ'רקסים. האורח הוא לא רק אורח של המשפחה המארחת, אלא אורח של כל הכפר והשבט; אפילו אויבים נחשבו כאורחים אם נכנסו לבית מגורים. המארח היה צריך להיות מעין עבד לאורח; אם ביקש המארח מהאורח לעשות דבר מה, הדבר נחשב חרפה גדולה מצד המארח. בעבר בתי הצ'רקסים היו נבנים בהתאם לצרכים של אורחי הבית, ודלת הבית הייתה פתוחה לרווחה. בימינו מנהג הכנסת האורחים בא לידי ביטוי בניקיון היישובים הצ'רקסיים הבולט והמושך: חובת כל משפחה צ'רקסית לנקות את חלק הרחוב הסמוך לביתה, כמו את החצר בביתה.
התרבות הצ'רקסית > אדיגה חאבזה > נישואין

מושג השידוכים לא היה קיים בקרב הצ'רקסים.
בתרבות הצ'רקסית קיים מנהג החטיפה[דרוש מקור]. אם הורי הכלה אינם מסכימים לנישואין, הגבר "חוטף" את אהובתו (בהסכמתה) כדי להינשא לה. הוא מחויב לירות באוויר שלוש יריות כדי להודיע לכל הכפר על החטיפה. לאחר מכן הוא דוהר איתה על הסוס עד גבולות הכפר והתושבים רודפים אחריו. אם התושבים תופסים את הגבר ואת האישה הם מחויבים להפסיק לנסות.
התרבות הצ'רקסית > אדיגה חאבזה > חיי היום־יום

באופן מסורתי הגברים עבדו בחקלאות: גידול בעלי חיים, זיתים, שקדים, חיטה, קטניות.
כלי העבודה המסורתיים הם:
פחה אש (пхъэ Ӏашэ) – מחרשה שקשרו לשור ובה חרשו את האדמה.
ש'א'נה (шӀуанэ) – מעדר ששימש לעידור וחפירה.
קוא-חיוה (куахъо) – מגרפה ששימשה לניקוי עלים, חציר ולעיבוד האדמה.
ח'צה (хьацэ) – את חפירה ששימשה לאיסוף.
באופן מסורתי הנשים נשארו בבית וטיפלו בילדים. הנשים היו מתעוררות מוקדם בבוקר, מביאות מים, מכינות את הבצק, מבשלות ומכבסות.
מאכלים מוכרים בתרבות הצ'רקסית:
• חלוז – מאפה בצק מטוגן, ממולא בגבינת עיזים ומטוגן בשמן זית.
• חלגור'אן – מאפה תמרים הנאכל לרוב כקינוח.
• מגוון גבינות, חלקן מעושנות, בעלות טעמים ייחודיים. גבינה צ'רקסית מחלב עזים.
• "צ'אי בזה" – תה צמחים.
• חג'ראפס ופסטה (Хьэджгъэпсырэ П1аст1эрэ) – מאכל בשר עוף מסורתי שנאכל באירועים מיוחדים וחגיגיים (בסעודה משפחתית לאחר חזרת היולדת לביתה, כשתינוק מתחיל ללכת ועושים לו טקס חלגור'אן, בחגים בשעות הצוהריים ובארוחות משפחתיות נוספות).
שולחן האוכל הצ'רקסי הוא עגול ונמוך, וסביבו יושבים כל הסועדים במעגל. זהו מאפיין ייחודי המדגיש, בין היתר, את היחסים השוויוניים בין גברים לנשים בחברה הצ'רקסית.
הריקוד הצ'רקסי מבטא שני נושאים דומיננטיים מאוד שהיו בחיי העם הזה: מלחמות ואהבה וחיזור. דרך הריקודים היו מאמנים את הילדים להיות לוחמים על ידי הקניית כושר גופני, זריזות וגמישות. ריקוד זה אינו דומה לריקוד המזרח תיכוני.
בגדים מסורתיים: הבגדים, כמו ריקודי העם, שאובים מסגנון עמי הקווקז.
חגים ומועדים צ'רקסיים: בעיקרון, בהיותם מוסלמים הצ'רקסים מציינים את חגי הדת (חודש הרמדאן, עיד אלפיטר, חג הקורבן ועוד). כמו כן הצ'רקסים מציינים את יום הזיכרון הצ'רקסי ב־21 במאי. ביום זה נאלץ העם הצ'רקסי להיכנע לצארים הרוסים ואחריו גורשו רוב הצ'רקסים ממולדתם.
התרבות הצ'רקסית > נשים בחברה הצ'רקסית > "יפהפיות צ'רקסיות"

"יפהפיות צ'רקסיות" הוא ביטוי המתייחס לדימוי אידיאלי של הנשים הצ'רקסיות. היסטוריה ספרותית נרחבת מעידה על כך שהנשים הצ'רקסיות נחשבו יפות להפליא, בעלות רוח חופשית ואלגנטיות, ובשל כך היו מבוקשות כפילגשים וכרעיות בתרבויות שונות ברחבי העולם. מוניטין זה התפתח בימי הביניים המאוחרים, כאשר החוף הצ'רקסי הפך ליעד של סוחרים מגנואה, ולמייסד שושלת מדיצ'י, קוזימו דה מדיצ'י, נולד בן עם שפחתו הצ'רקסית. בתקופת האימפריה העות'מאנית והשושלות הפרסיות הספווית והקאג'ארית, הנשים הצ'רקסיות שהתגוררו כשפחות בהרמונות הסולטן והשאה נודעו כיפהפיות מעודנות, סטראוטיפ שאומץ לאחר מכן לתוך האוריינטליזם המערבי. בעקבות זאת, באירופה ובאמריקה היו הנשים הצ'רקסיות לעיתים קרובות מאופיינות בתור האידיאל של היופי הנשי בשירה ובאומנות. מהמאה ה-18 ואילך פורסמו מוצרי קוסמטיקה וטיפוח בעזרת דימוי זה. עם הזמן, רבות מנשות הסולטנים הטורקיים היו צ'רקסיות שהתאסלמו. האידיאל והמוניטין, עם הזמן, אומצו בידי הצ'רקסים עצמם כמקור לגאווה.