stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוגופט

לוֹגוֹפָט (רומנית: logofăt) הוא תוארו של ראש המזכירות המלכותית, בתקופת ימי הביניים, בנסיכויות הרומניות.
הלוגופט ניסח את החלטות השליט או המועצה המלכותית ונתן להן תוקף בחותם השליט.
התואר "לוגופט" ניתן גם לפקידי רשות בדרגה נמוכה יותר, כמו "לוגופט האוצר" (מין שר אוצר), "לוגופט החדר", "לוגופט המנהגים", "לוגופט הסוד", "לוגופט משנה" ,"לוגופט שלישי" וכדומה.
מקור השם ביוונית ביזנטית Λογοθέτης -  logothetes "מסדר את המלים"
(logos = מילה,  והפועל  tithimi  = להניח, לשים, לסדר) - תפקיד בשם זה היה קיים  בחצר  הקיסרים הביזנטים.
דימיטריה קנטמיר, בחיבורו "תיאור מולדובה", משנת 1713, תיאר את תפקיד הלוגופט הגדול של מולדובה כך:
"הלוגופט הגדול הוא קודם כל ראש וראשון ליועצים. הוא מציג בפני היועצים את הנושאים שיש לדון בהם על פי מצוות השליט ולאחר שמאזין לדברי כל אחד מהיועצים, הוא זה שמודיע לשליט על ההחלטה שהתקבלה. אם הבויארים רוצים לבקש משהו מהשליט, רק הלוגופט מוסמך להציג את הבקשה לשליט".
פרט לכל אלה, הוא קובע את הגבולות (של הנחלות) והוא קובע את הבעלות (כשהדבר לא ברור) והתשלום שיש להעביר לשליט כמס על הבעלות. אנשי החצר ואלה שאינם בויארים מצייתים לו ויש לו סמלים של המעמד, מחרוזת הקשורה לצווארו בשרשרת זהב ובידו מטה מוזהב. בעבר התפקיד היה כרוך בבעלות וניהול של העיר מונקסטרום הקרויה כעת אקרמן. מאז שהטורקים חטפו מהמולדבים את המצודה (אקרמן) ניתן לו ניהול אזור צ'רנאוצי והמס שלו.
הערות שוליים

↑  logofăt במילון רומני - רומני אינטרנטי (ברומנית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כשיבוא שלום לארץ

"כשיבוא שלום לארץ" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית בהשתתפות הזמר יגאל בשן. את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים הד ארצי עבור מצעד הפזמונים השנתי של גלי צה"ל.
על השיר

"כשיבוא שלום לארץ" נכתב והולחן על ידי אהוד מנור וקובי אשרת בהתאמה. הוצאתו באה ברוח סיום מלחמת יום הכיפורים, שגבתה מספר רב של קורבנות וחללים. בשיר מתוארים דברים שיחדלו מקיומם ודברים חדשים שיתחילו להתרחש עם הגעת השלום לישראל. הוא נחל הצלחה אדירה במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל, ואף בשיאו דורג במשך ארבעה שבועות רצופים במקום הראשון. גם במצעד הפזמונים של הגל הקל הגיע למקום העשירי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 10 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 1 |  |
הערות שוליים

↑  כשיבוא שלום לארץ, פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 0115be11-e9fb-46e2-8676-ba59a5d8db3e
כיפת רונדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,770 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  65°38′00″S 63°15′00″W﻿ / ﻿65.6333°S 63.25°W﻿ / -65.6333; -63.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת רונדל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת רונדל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת רונדל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת רונדל
 
כיפת רונדל (באנגלית: Roundel Dome) היא כיפה מכוסה ברובה שלג, בצד המזרחי של רמת ברוס, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הפסגה מכוסה ברובה שלג, למעט מקטע סלע חשוף בראש הפסגה.
גובהה של הפסגה 1,770 מטרים מעל פני הים.
הכיפה ממוקמת בין מוצאם של קרחון קריין וקרחון פלאסק.
הנקודה מהווה נקודת ציון בולטת, לאורך המסלול (ממזרח למערב) בין מדף הקרח לארסן דרך רמת ברוס.
היסטוריה > מיפוי הפסגה

הכיפה נסקרה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1961–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הכיפה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם ניתן בשנת 1964.
זהו שם תיאורי - כיפת הסלע החשופה משלג, והמדרונות המושלגים סביבה מזכירים צורה של סימון רונדל.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע היסטורי על חקר הפסגה ומתן שמה
כיכר האבוס

כיכר האבוס (בערבית: ميدان المهد, "כיכר העריסה"; באנגלית: Manger Square) היא הכיכר העירונית המרכזית בבית לחם. מקור השם הערבי הוא בעובדה שבצדה המזרחי ניצבת כנסיית המולד, שבה הונח ישו באבוס, מיד לאחר לידתו. בציבור הישראלי רווח גם שמה האנגלי של הכיכר, שמשמעותו זהה, היינו "כיכר האבוס".
מבנה

הכיכר נחלקת לשני חלקים: החלק המערבי רבוע בצורתו, ומשמש כמדרחוב מאז ששופץ בשנים 1998–1999, ובו נטועים עצי מיש דרומי. בצדה המערבי של רחבה זו ניצב מסגד עומר, המסגד היחיד בעיר, אשר נבנה בשנת 1860 ושופץ בשנת 1954. המסגד קרוי על שם עומר בן אל-ח'טאב. מדרום לו ניצב בניין עיריית בית לחם. בצדה הצפוני של הכיכר שוכן "מרכז בית לחם לשלום" ותחנת משטרה. חלקה המזרחי של הכיכר מוארך ומוביל בין המנזר הארמני מדרום ובית הקברות האורתודוקסי מצפון, לעבר כנסיית המולד, כנסיית קתרינה הקדושה הקתולית ואכסניית קאזה נובה.
הרחוב הראשי, המוביל מהכיכר צפונה לעבר ירושלים, קרוי גם הוא בשם "האבוס" או "מאנגר". עוד יוצאים ממנה רחוב הרועים, המוביל מזרחה לעבר בית סאחור, ורחוב פאולוס השישי, המוביל ממנה מערבה. הכיכר משמשת כמוקד העיקרי לחגיגות חג המולד בעיר, עת מוצב בה עץ עץ חג המולד והיא מקושטת ומוארת. מאז 2012 מהווה הכיכר חלק מאתר המורשת העולמית בעיר.
גלריה

מראה ממזרח (מכיוון כנסיית המולד): מימין מרכז בית לחם לשלום ובצידה הרחוק של הכיכר נראה מסגד עומר ובניין עיריית בית לחם
מרכז בית לחם לשלום
עץ חג המולד בכיכר בשנת 2012
תהלוכה קתולית בכיכר בערב חג המולד (2006)
ראו גם

כנסיית המולד
לאסלו קלטי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1904 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  28 באוגוסט 1972 (בגיל 68) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Kohn László 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1964) 
 
לאסלו קלטי (במקור קוֹהְן הגרסה ההונגרית-אוסטרית לכהן, בהונגרית: Keleti László; בודפשט, 11 ביוני 1904 – בודפשט, 28 באוגוסט 1972) היה שחקן יהודי-הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין שסיפק הופעות בלתי נשכחות גם בתפקידים קטנים.
ביוגרפיה

לאסלו כהן נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של ישראל קוהן (כהן) ושל ריזה גרינהוט. בשנת 1909 שם משפחתו הוחלף על ידי אביו לקלטי (בהונגרית פירושו: מזרחי) באישור משרד הפנים ההונגרי. לאסלו למד בבית הספר למשחק של סידי ראקושי, והחל את הקריירה שלו בעיר קאפושוואר. תפקידו הראשון היה במחזהו של ז'יגמונד מוריץ' "השופט שארי". הוא היה אידיוט הכפר. בשנת 1923 הוזמן על ידי תיאטרון סקשפהרוואר ולאחר מכן על ידי "תיאטרון מרכז העיר" בבודפשט. בשנת 1927 עבר ל"תיאטרון החדש" ולאחר מכן שיחק ב"תיאטרון שדרת אנדראשי" (Andrássy úti Színház), ב"רויאל אורפיאום", ו"בקברט הפודיום". בין השנים 1938–1944 התגורר בלונדון, פריז, איטליה ודנמרק. הוא חזר להונגריה רק בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, והצטרף לסגל תיאטרון הקומדיה של בודפשט, של תיאטרון האופרטה של בודפשט ושל "תיאטרון תאליה". הוא היה קומיקאי פופולרי שזכה להצלחה בעיקר בתפקידי אופי של דמויות שונות. משנת 1929 הופיע גם בכמה סרטים. משנת 1949 היה מרצה ליצירת מסכות להצגות באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. ב-24 בדצמבר 1940 התחתן עם ואלריה, בתם של אישטוואן מרקוביץ' ומריה סאבו.
הילדים נכבשו על ידו בדמותו ב"קרקס צ'ים-בום" כ"אבּרישה סאמוצה".
ספריו

מפשט עד פשט; 1941
מדריך האיפור; האיגוד המקצועי חופשי של שחקנים הונגרים, 1948
לאסלו קלטי - ואגו ז'ופיה: מסיכה ותחפושת עבור להקות שחקנים; 1952
תפקידיו העיקריים

אידיוט (ז'יגמונד מוריץ: השופט שארי)
שתי קארשה (סרויאן: כך עוברים חיינו)
וידנקה (נישואים מוזרים)
פרימטר צועני (שאנדור ברודי:המורה)
שגריר (יוז'ף דרוואש: זריני)
סאפן (פגודין: אריסטוקרטים)
דוקטור קראוס (ש. פאראגו: אגף הבניין המושכר)
ז'יגה וגנר  (משפחת סבו, משחק קול ברדיו)
בוגרסקי (בבל: דמדומים)
יש רק ילדה קטנה אחת בעולם (1929)
התלמידים של איגלו (1934)
הנמען לא ידוע (1935)
וילה זו מוצעת למכירה (1935)
המקרה של הבחור נוסטי עם מארי טוט (1938)
ללא שקרים (1945)
המצור על ביסטריצה (1948, 1955)
מאגנאש מישקה (1949)
יאניקה (1949)
חנות כלבו ממשלתית (1952)
קדימה ראש גבוה (1954)
חלוץ הפלא (1956)
במעלה המדרון (1958)
פאטה מורגנה בכל הכמות (1961)
בניו של האיש עם לב מאבן (1964)
חבל על הבנזין (סרט, 1964)
טרגדיית האדם (סרט טלוויזיה, 1969)
מסע סביב גולגולתי (1970)
כתבו עליו

סקיצה על לאסלו קלטי (מגזין:סרט, תיאטרון, מוזיקה 28 בפברואר 1958)
ט. ברבאש: היה לי מזל עם האותיות מ'. ביקור אצל האמן המעוטר לאסלו קלטי ( אשטי הירלאפ, 16 ביוני 1964)
ג. אנטאל:שחקן מאחורי המסכה. שיחה עם לאסלו קלטי (תיאטרון, 1971)
לאסלו קלטיi הלך לעולמו, חבר תיאטרון תאליה (מאדיאר נמזט 29 באוגוסט 1972)
טיוודאר ביליצ'י: סרווס סמוצה (המגזין:סרט, תיאטרון, מוזיקה, 9 בספטמבר 1972)
לריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
אינדקס ביוגרפי המוזיאון הספרותי פטםי
ראו גם

פאל גויאש:חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגריםl
מי זה מי? לקסיקון ביוגרפי על אישים הונגרים וזרים ועל בני דורנו. 1969.
לקסיקון קולנוע הונגרי. אד. ורס יוזף. Bp., ארכיון הסרטים הלאומי ההונגרי, 2005.
לקסיקון תיאטרון הונגרי. עורך ראשי. ג'יורגי סקיי. 1994
לקסיקון המשחק ההונגרי. אלאדר שופפלין. איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.
: לקסיקון הסרט המדבר
לקסיקון הדרמה. 1930.
לקסיקון חדש של רוואי. 1996.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polg. születési akv. 1787/1904. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polg. halotti akv. 224/1972. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polg. házassági akv. 1699/1940. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7931 6112  VIAF: 121424933   WorldCat (עם VIAF): 121424933
לב יאשין

לב יאשין בפעולה, במהלך משחק מול נבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי, יולי 1956
לב איוואנוביץ' יאשין (ברוסית: Лев Иванович Яшин;‏ 22 באוקטובר 1929 – 20 במרץ 1990) היה שוערה של נבחרת ברית המועצות בכדורגל וקבוצת דינמו מוסקבה החל בשנות ה-50 ועד לתחילת שנות ה-70. נחשב לאחד מגדולי השוערים בתולדות הכדורגל העולמי. נודע בכינוי "היהלום השחור", "הפנתר השחור" עקב לבושו השחור במשחקים וזינוקיו האקרובטיים, או "העכביש השחור" – בשל ידיו הארוכות והמגיעות לכל מקום.
ביוגרפיה > קריירה

לב יאשין נולד במוסקבה, במשפחת פועלים. בגיל 14 עזב את בית הספר והחל לעבוד במפעל. בשעות הפנאי שיחק בקבוצת הכדורגל של המפעל. שנתיים אחר כך הצטרף לקבוצת הנוער של דינמו מוסקבה ובגיל 19 עבר לקבוצת הבוגרים. עד לשנת 1953 היה יאשין שוער מחליף, אך כאשר שוער הקבוצה עזב לדינמו מינסק, תפס יאשין את מקומו בקבוצה. בשנים 1950–1954 שיחק יאשין גם בליגת הוקי קרח, כשוער של קבוצת דינמו מוסקבה בהוקי קרח, וב-1953 אף זכה עם הקבוצה בגביע ברית המועצות בהוקי קרח. הדבר התאפשר, כי משחקי ליגת הכדורגל לא נערכו בחורף, אך בסופו של דבר החליט להתמקד בכדורגל.
בשנת 1954 נבחר יאשין להיות שוער של נבחרת ברית המועצות. הוא הוביל את הנבחרת הסובייטית להישגים חסרי תקדים, ביניהם: מקום ראשון באולימפיאדת מלבורן ב-1956, אליפות אירופה לאומות בשנת 1960, סגנות ב-1964, וחצי גמר המונדיאל בשנת 1966. בשנת 1963 זכה בתואר כדור הזהב. יאשין הוא השוער היחידי בהיסטוריה שזכה בתואר הזה (נכון לשנת 2024). יאשין שיחק 78 פעמים במדי נבחרת ברית המועצות.
יאשין זכור לישראלים בעקבות צמד המשחקים בין נבחרת ישראל לנבחרת ברית המועצות בשנת 1956 במסגרת המוקדמות הקדם אולימפיים, באצטדיון המרכזי על שם לנין במוסקבה (0:5 לברית המועצות) ובישראל (2:1 לברית המועצות). במשחק שנערך בישראל, הבקיע את שערו החלוץ הישראלי נחום סטלמך.
במהלך הקריירה שלו עצר 151 שערים מבעיטות עונשין.
בגיל 41 פרש יאשין ממשחק. בשנת 1971 נערך לכבודו באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה משחק הוקרה בין דינמו מוסקבה לנבחרת כוכבי העולם, בו השתתפו בין היתר פלה, פרנץ בקנבאואר, אאוזביו, בובי צ'רלטון וגרד מילר.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן יאשין קבוצות ילדים ונוער.
במהלך כל חייו היה יאשין מעשן כבד. עם השנים גרם העישון לנמק ברגלו, מה שחייב את הרופאים לכרות אותה בשנת 1984. גם לאחר הכריתה לא ויתר יאשין על הסיגריות וכעבור 6 שנים, ב-20 במרץ 1990, נפטר כתוצאה מסיבוכים הקשורים לניתוח הקודם.
תארים וזכיות

אלוף אולימפי: 1956
אליפות אירופה: 1960
כדור הזהב (1): 1963
אליפות ברית המועצות בכדורגל (5): 1953/54, 1954/55, 1956/57, 1958/59, 1962/63
גביע ברית המועצות בכדורגל (3): 1952/53, 1962/63, 1969/70
גביע ברית המועצות בהוקי קרח (1): 1953
לב יאשין עוטר בעיטורים הסובייטים הבאים: תואר "גיבור העמל הסוציאליסטי" (יומיים לפני מותו), 2 עיטורי לנין, 2 עיטורי פועלי הדגל האדום
נבחר כשוער בקבוצת הכדורגל של המאה
נבחר לכדורגלן הזהב של רוסיה במסגרת פרסי היובל של אופ"א בשנת 2004
הנצחת זכרו

פסל לזכרו מוצב ליד אצטדיון "דינמו" במוסקבה
לוח הנצחה לזכרו מוצב בכניסה לאצטדיון לוז'ניקי במוסקבה
בעיר טוליאטי (מחוז סמרה) נקרא רחוב על שמו
פרס השוער המצטיין של גביע העולם בכדורגל נקרא על שמו
פרס שוער השנה ברוסיה נקרא על שמו
פרס שוער השנה החל מ-2019 נקרא על שמו
כיפת מדיאה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  מדיאה 
 גובה:  350 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°11′00″S 62°03′00″W﻿ / ﻿66.1833°S 62.05°W﻿ / -66.1833; -62.05
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת מדיאה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת מדיאה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת מדיאה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת מדיאה
 
כיפת מדיאה (באנגלית: Medea Dome) היא כיפת שלג, המהווה את הקצה המזרחי של מעלה פיליפי, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הכיפה 350 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הכיפה

הכיפה מופתה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1953.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הכיפה ניתן לה בשנת 1956 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם ניתן בעת מתן השם לחצי האי ג'ייסון. שני שמות אלה מבוססים על המיתולוגיה היוונית  - בה מסופר על כך שמדיאה סייעה ליאסון (באנגלית "ג'ייסון" - שם שניתן לחצי האי), להשיג את גיזת הזהב.
ליאור איתן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בן 61 בערך) ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  חליל צד 
 
ליאור איתן (נולד ב-1963) הוא חלילן ישראלי ונגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
חייו

ליאור איתן נולד בישראל. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל וב–1985 סיים בהצטיינות את לימודיו במסגרת האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת אורי שוהם. באותה שנה התמנה לתפקיד החלילן הראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
ב-1988 התמנה לנגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מקום נכבד בפעילותו הוא מקדיש לקידום היצירה הישראלית. מאז 1985 נכתבו עבורו ובוצעו על ידו בביצועי בכורה למעלה מחמישים יצירות ישראליות מקוריות.
ב–1995 הקליט דיסק ראשון ובו יצירות קלאסיות בעיבוד לחליל ולנבל. כחבר באנסמבל החלילים הישראלי השתתף בהקלטת שלושה תקליטורים עבור חברת Centaur. כמו כן הקליט עם נגן הגיטרה ראובן סרוסי תקליטור עבור חברת Meridian ובו יצירות מאת באך, מוצרט, בטהובן ושוברט, בעיבוד לפיקולו וגיטרה. הוא השתתף בהפקת תקליטור כפול מיצירות המלחין הישראלי יחזקאל בראון, ביחד עם בתו של המלחין, הפסנתרנית והמלחינה רתם לוז, ועם נגן הבסון עוזי שלו, שהופק על ידי חברת Romeo records. התקליטור האחרון בו השתתף יצא ב - 2014 בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית. בתקליטור משתתפות גם הפסנתרנית מוניקה פאלון והחלילנית רות רון.
פעיל מזה שנים רבות כסולן וכנגן מוזיקה קאמרית. בנוסף לפיקולו וחליל, הוא מנגן גם בחליל אלט וחליל באס.
לצד הקריירה שלו כנגן מבצע פעיל ליאור איתן גם כמעבד וחלק מהעיבודים שכתב ראו אור בהוצאת Svitzer בדנמרק.
כיכר דניה

| --- | --- |

אנדרטת מצילי יהודי דנמרק בכיכר
 מידע כללי
 על שם:  ממלכת דנמרק
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1962
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  בית הכרם, יפה נוף
 אתרים:  אנדרטת מצילי יהדות דנמרק, מרכז מסחרי - שכונת בית הכרם
 קואורדינטות:  31°46′49″N 35°11′18″E﻿ / ﻿31.780291°N 35.188369°E﻿ / 31.780291; 35.188369
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר דֶניָה היא הכיכר המרכזית של שכונת בית הכרם בירושלים.
מיקום

הכיכר שוכנת בצומת שדרות הרצל עם רחוב בית הכרם ורחוב הארזים. היא מהווה מרכז תחבורתי חשוב בשכונה ולצידה ממוקמת תחנה של הרכבת הקלה. נמצא בה אחד המרכזים המסחריים העיקריים של השכונה, ובסביבתה שוכנים מוסדות נוספים, כסניפי בנקים, בית ספר יסודי ובית הכנסת המרכזי. בחלק משטח הכיכר נטוע גן.
היסטוריה

הכיכר נקראה על שם דניה (דנמרק) כאות הוקרה על הצלת יהודי דנמרק על ידי העם הדני בימי השואה. שם זה הוכרז בטקס שנערך ב-11 בינואר 1962, במהלך ביקורו בישראל של ראש ממשלת דנמרק ויגו קמפמן, אשר הסיר את הלוט מעל שלט שמה של הכיכר. בטקס נכחו גם ראש הממשלה דוד בן-גוריון וראש עיריית ירושלים מרדכי איש שלום.
בשנת 1969 נפתח מעבר תת-קרקעי בין הכיכר לבין עברן השני של שדרות הרצל, שהיה הראשון מסוגו בירושלים.
ביולי 2019 הסתיימו עבודות השדרוג של הכיכר שנמשכו שמונה חודשים. הכיכר שופצה בעלות כוללת של 2.5 מיליון שקלים. העבודות כללו הוספת דק עץ ופינות ישיבה, נשתלו עצים חדשים ואנדרטת האוניה ההיסטורית (להלן) עברה שימור וטיפול.
האנדרטה בכיכר

בלב הכיכר ניצבת אנדרטה לזכר מבצע ההצלה של יהודי דניה. האנדרטה היא יצירתו של רולף (רודא) ריילינגר ומפוסלת כספינה המפליגה בים מרובה סלעים ושרטונות.
שלטים בצד האנדרטה מספרים בחמש שפות – עברית, ערבית, אנגלית, דנית ושוודית – את סיפור הצלת יהודי דניה וקבלתם בשוודיה ומעלים אותו על נס כמופת של אנושיות בימי השואה.
תחנת הרכבת הקלה בכיכר דניה

ב-2011 נפתחה תחנת הרכבת הקלה הצמודה לכיכר דניה, על שדרות הרצל.
מראה כללי של הכיכר
האנדרטה בכיכר
הערות שוליים

↑  ר"מ דניה בטקס קריאת ככר בירושלים על שם ארצו: "ככר זאת תהיה לאות ולסמל לידידות הקיימת בין ישראל ודניה", חרות, 12 בינואר 1962
↑  מחר – חנוכת הסופרמרקט הגדול בירושלים, דבר, 28 במאי 1969
↑  שלומי הלר, נחת לבעלי העסקים בבית הכרם: הסתיימו עבודות השדרוג של כיכר דניה, באתר כל העיר, 22 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012288965005171
מאוזוליאום מזור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מאוזוליאום 
 כתובת:  גן לאומי מזור 
 מיקום:  אלעד 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־3
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־3 
 מידות
 גובה:  4.8 מ' 
 גובה מעל פני הים:  75 מ' 
 קואורדינטות:  32°02′48″N 34°56′46″E﻿ / ﻿32.04655°N 34.946125°E﻿ / 32.04655; 34.946125
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מאוזוליאום מזור(למפת גוש דן רגילה) מאוזוליאום מזור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מאוזוליאום מזור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מאוזוליאום מזור  he מאוזוליאום מזורhe מאוזוליאום מזורמפת  __ אלעד (in English: El'ad)  __ מחנה נחשונים (in English: Nachshonim)מצפון: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) ממזרח: סלפית (נפה) (in English: Salfit Governorate) מדרום וממערב: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שתי הקשתות התומכות בגג המבנה
מאוזוליאום מזור הוא מאוזוליאום רומי מאמצע המאה ה-3, השוכן בפאתיה המערביים של העיר אלעד, ממזרח לכביש 444 ולכביש 6. המבנה ניצב בגובה של כ-75 מטרים מעל פני הים, בצידו הצפוני של נחל מזור. האתר שבו שוכן המבנה הוכרז כגן לאומי ב-21 במרץ 2002 ושטחו כ-25 דונמים.
מבנה זה הוא היחיד מסוגו בארץ ישראל שממערב לירדן, אשר שרד בשלמותו מהתקופה הרומית. המבנה השתמר בשל כך ששימש משך תקופה ארוכה כמקום תפילה מוסלמי שכונה "מקאם א-נבי יחיא". המבנה, שגובהו 4.8 מטרים, בנוי בצורת חדר רבוע ובו שרידי סרקופגים שנועדו ככל הנראה לבני זוג. תקרתו עשויה לוחות אבני גזית הנישאים על ידי שתי קשתות. קירותיו העבים וחלונותיו הקטנים משמרים בו טמפרטורה קבועה. חזית המאוזוליאום הפונה צפונה בנויה משער רחב המחולק לשלוש כניסות על ידי שני עמודים. בראש העמודים כותרות קורינתיות, ומעליהן קרניז מסוגנן. חדר נוסף שוכן בצידו הדרומי של המבנה ובו קולומבריום המכיל שישים גומחות ליונים.
בשלב מאוחר יותר פונו חלקיהם העליונים של הסרקופגים, ובקיר הדרומי של חדר הקבורה נקבע מיחרב. ליד המיחרב נפרץ מעבר בקיר המקשר בין שני החדרים. המקום הוקדש לנביא יחיא, הוא יוחנן המטביל. בסביבת המאוזוליאום מספר קברים ובורות מים.
הערות שוליים

↑  אתרים מוכרזים, אתר רשות הטבע והגנים
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
לואיז ג'ופלינג

| --- | --- |

לואיז ג'ופלינג בציורו של ג'ון אוורט מיליי, 1879; גלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון
 לידה:  16 בנובמבר 1843 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  19 בנובמבר 1933 (בגיל 90) 
 מקום קבורה:  Chesham Bois Burial Ground 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  ג'וזף מידלטון ג'ופלינג 
 
לואיז ג'יין ג'ופלינג (באנגלית: Louise Jane Jopling;‏ 16 בנובמבר 1843 – 19 בנובמבר 1933) הייתה ציירת אנגלית מהתקופה הוויקטוריאנית, ואחת האמניות הבולטות בדורה.