stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להיטים לילדים
הערות שוליים

↑  להיטים לילדים באתר סטריאו ומונו
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
סיפורי התנ"ך

סיפורי התנ"ך הם טקסטים סיפוריים הכלולים בתנ"ך, בעיקר בתורה ובנביאים ראשונים.
לסיפור חשיבות מרכזית בספרות המקרא, מבחינה כמותית כשליש מספרות המקרא הוא סיפורים, מבחינה מבנית הסיפורים הם מסגרת לקליטתם של תכנים חשובים, ומבחינה תוכנית מרבית הסיפורים משרתים נושא אחד: תולדות עם ישראל לאור הקשר שבינו לבין אלהיו.
חלק מהסיפורים נראים כמיתיים, ובהם כאלה שיש להם מקבילות במיתוסים של עמים קדומים במצרים ובמסופוטמיה ולפיכך יש חוקרים כמו משה דוד קאסוטו הרואים בהם פולמוס עם דתות ואמונות אחרות שרווחו במזרח הקדום. בין הסיפורים האלה אפשר למנות את סיפור גן עדן, המבול, מגדל בבל ועוד.
מאידך, בניגוד לצורת המסירה של המיתוסים הפוליתאיסטים שנמסרו בז'אנר האפי שהוא פאראטאקטי בעיקרו וכרוך לבלי הפרד בפגניות, נמסרו סיפורי המקרא בפרוזה שהיא היפוטקטית בעיקרה, תפנית זו בצורת המסירה כרוכה בתפנית האמונית של המונותאיזם.
חלק מסיפורי התנ"ך נחשבים במחקר לתיאור של אירועים היסטוריים, בזכות עדויות חוץ-מקראיות וממצאים ארכאולוגיים שונים. כך למשל, מסע הכיבוש של פרעה שישק, עליו מספר ספר מלכים, מזוהה לרוב עם מסעו של שושנק הראשון בכנען במאה ה-10 לפנה"ס, עליו מספרת כתובת במקדש אמון בכרנכ. גם סיפורים מאוחרים יותר, כגון חורבן ממלכת ישראל, מסע סנחריב ועוד, קיבלו אישושים ונחשבים כאירועים היסטוריים.
חלק מסיפורי התנ"ך כתובים בפרוזה (למשל: רוב סיפור יציאת מצרים והנדודים במדבר, ספרי שופטים, שמואל, מגילת רות ועוד), חלקם כתובים כשירה (למשל: שירת דבורה) ומקצתם כשושלות יוחסין, שנות מלוכה ומִפקדי אוכלוסין.
מדרשי אגדה

פעמים רבות ניתנים סיפורי המקרא באופן תמציתי. מדרשי אגדה שנתחברו בידי חז"ל משלימים את החסר, בתוספות רבות דמיון.
רוב אגדות התלמוד נאספו בספר "עין יעקב". מבחר מתוך האגדה קובץ על ידי חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי ב"ספר האגדה" (1908-1911).
סיפורי התנ"ך במדע ובגישת "תורה ומדע"

במאות השנים האחרונות ניסו מדענים להתאים בין המתואר בתנ"ך לבין המדע. בעבר רוב המדענים היו דתיים. לפי התאולוגיה של אקווינס, כל חקירה אנושית היא חקירה של האל, ולכן כל מדע הוא כלי של התאולוגיה, ומטרתה של כל חקירה מדעית היא לעשות את התאולוגיה טהורה יותר. האוניברסיטאות הראשונות, כמו בימי הביניים, היו מוסדות דתיים, כך לדוגמה אוניברסיטת קיימברידג'. בתקופה זו המניע העיקרי להקמת קולג'ים היה צבירת מתפללים רבים ככל האפשר - בדמותם של התלמידים, שהיו ברובם אנשי כמורה - על מנת שיתפללו למען נשמותיהם של מייסדי הקולג'ים. במאות ה-16 וה-17 היו לימודי כמורה יעדם של המשכילים.
לכישרון וליכולת האנליטית התלוותה גם סקרנות. ולכן הכמרים לא הסתפקו בתשובות של הדת, אלא ניסו למצוא הסברים לתופעות טבע על ידי ההיגיון ועל ידי תצפיות טבע. אין פירוש הדבר שהם שללו את קיום האל או יצאו נגד הדת. המדענים הראשונים האמינו שבתגליותיהם הם מהללים ומפארים את שם האל, כי בכך הם חושפים את תוכניתו האלוהית ואת תבנית מעשיו; את ההגיון שמאחורי הבריאה. וכך היו רוב המדענים הראשונים כמרים בהכשרתם. מדענים רבים טענו שהמדע הוא הדרך הנעלה להתחקות אחר תפארת מעשיו של האל, כי האל קבע את חוקי הטבע.
בהתאם לכך, בענפי מדע רבים, הנחות המוצא של תאוריות מדעיות הראשונות היו שהתנ"ך מתאר את ההיסטוריה הקדומה, את הפרה-היסטוריה ואת חוקי הטבע. בתחום האסטרנומיה הניחו מדענים כי כדור הארץ נמצא במרכז היקום וכי הירח, אבל גם כוככי הלכת והשמש סובבים סביבו. כמו כן הניחו החוקרים כי גילם של הכוכבים, השמש והיקום כולו הן בני כמה אלפי שנים. גאולוגים ניסו במשך מאות שנים להתאים את הממצאים שמצאו לסיפורי התנ"ך, במיוחד לסיפור המבול ולהנחה לפיה כדור הארץ והיקום הם בני כמה אלפי שנים. עד למאה ה-19, מדענים מתחום הביולוגיה הניחו כי אלוהים ברא את כלל מיני בעלי החיים והצמחים עד לגיבוש תאוריה של אבולוציה מאת צ'ארלס דרווין.
ביקורת המקרא מעמתת את סיפורי המקרא עם הידע המדעי, הארכאולוגי והמחקרי. גישה זו צמחה מתוך פרשנות המקרא המסורתית אולם הגיעה למסקנה כי בתורה יש סתירות עצמיות רבות, יש בה טקסטים שונים שלפי הסגנון והתוכן נראה שחוברו בידי אנשים שונים מתקופות שונות, וכי התורה חוברה על ידי בני אדם, וממילא יש להתייחס אליה, כאל כל טקסט ספרותי, בגישה בוחנת וביקורתית. באופן דומה ארכאולוגיה מקראית צמחה מאז המאה ה-19, מבצעת חפירות ארכאולוגיות ומנסה למצוא מתאם בין סיפורי התנ"ך לבין ממצאים ארכאולוגים. בתחילה ניסו ארכאולוגים לאשש את הכתוב בתנ"ך. עם הזמן נתגלו פערים בין התנ"ך לבין הממצאים בשטח. באמצע המאה ה-20 נעשה ניסיון נוסף, במיוחד על ידי ארכיאולגים דתיים, להתאים את הכתוב בתנ"ך לבין הממצאים בשטח אולם גישה זו הלכה ונזנחה עקב מיעוט ממצאים לכך ומציאת ממצאים סותרים.
ככלל, לא קיים אישוש מדעי לתופעות המתוארות במקרא כנסים. לכן, על פי ההנחה השוללת את מציאות ה' ויכולתו להתערב בטבע כרצונו, לא ניתן לראות את סיפורי הנסים כתיאורי מציאות, אלא בעיקר כאגדות עם, שמשקפות את תרבותו ואת אופיו. יחד עם זאת, ישנם תיאורי "נסים" במקרא הדומים לתופעות טבע ידועות. לדוגמה, ייתכן שמקור סיפור כריתת מי הירדן (יהושע ג') הוא בחסימה זמנית של הנהר על ידי קריסת צוקים לתוכו בעקבות רעש אדמה, תופעה שנצפתה פעמיים במאה ה-20.‏
עם הזמן מדענים בתחומי חקר המקרא וארכאולוגיה מקראית מעלים ספקות גם ביחס לתאורים לא ניסיים המתוארים בתנ"ך כמו תיאור המסע במדבר, כיבוש הארץ על ידי יהושוע וחלק גדול מהמתואר בספרים מאוחרים יותר.
כנגד גישתה של ביקורת המקרא ניצבת גישת תורה ומדע החותרת להתאמה בין תגליות מדעיות לבין הטקסטים המקראיים.
ניתוח סיפורי התנ"ך בכלים של תורת הספרות

חוקרי ספרות משתמשים בכלים של תורת הספרות לניתוח של סיפור התנ"ך, ניתוח המוביל לפרשנות שונה מזו המושגת בכלי הפרשנות האחרים.
דוגמה לכך היא ניתוחם של מנחם פרי ומאיר שטרנברג לסיפור דוד ובת שבע, בכלים של תורת הפערים שפיתחו. כאשר אוריה החתי חוזר לביתו הוא נמנע מלשכב עם בת שבע, דבר שהיה מאפשר לדוד להתחמק מהאחריות להריונה. הטקסט המקראי לא מבהיר האם אוריה ידע כי דוד שכב עם בת שבע והאם דוד ידע כי הדבר נודע לאוריה. בשל פערי המידע הקורא אינו יכול לזהות השתלשלות אירועים יחידה ועליו לשקול כמה אפשרויות. בסיפור זה כל השתלשלויות מציגות את דוד באור שלילי ובכך מדגישות את ביקורת המקרא כלפיו. כלומר, האפקט שנוצר במקרה זה כתוצאה מריבוי ההיפותזות באשר לפער הוא אירוניה.
עיבודים

סיפורי התנ"ך זכו לעיבודים רבים, מהם שבאו לספרם לילדים, בשפה פשוטה יותר, ומהם שנועדו להעביר את הסיפורים לתיאטרון, לקולנוע וכדומה.
ציורי התנ"ך

סיפורי התנ"ך שימשו מקור השראה לציירים רבים, והפכו את התנ"ך הספר המצויר והמפוסל ביותר.
הציורים המבוססים על סיפורי התנ"ך, מציגים באופן מוחשי את המסופר בקיצור, ומהווים למעשה פרשנות חזותית, מפני שחלק ניכר מהציור מבוסס על דמיונו ותפיסותיו של הצייר, ולא על פרטים מדויקים המופיעים במקרא.
חלק מציורי התנ"ך מהווים אילוסטרציה לפסוקי התנ"ך, בעוד שחלק אחר והחשוב יותר מהווה יצירה עצמאית, שיש לה זכות עמידה בפני עצמה, המשתמשת בתנ"ך כבמקור השראה ומהווה ציור פרשני. בציור הפרשני מנסים הציירים לענות על שאלות שהטקסט התנ"כי מעלה, למשל מה היה בעצם החטא של אדם וחוה ומהו פרי עץ הדעת שאותו אכלו? מה התרחש במעשה העקידה? איך נראה המלאך שעמו נאבק יעקב? איך נראה מעמד הר סיני? על שאלות אלה, ורבות אחרות, ניסו ציירי התנ"ך לתת מענה, וכמספר הציורים מספר התשובות.
לקריאה נוספת

יאירה אמית, הסיפורת המקראית, בתוך ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, יד בן צבי תשע"א, עמ' 273-286
חוה יסעור, "סיפורי התנ"ך בספרות ילדים [ובאיוריהם]", מעגלי קריאה 6 תשל"ט, עמ' 29–38.
הערות שוליים

↑  יאירה אמית, הסיפורת המקראית, בתוך ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, יד בן צבי תשע"א, עמ' 273
↑  אורי אלטר, אמנות הסיפור במקרא, פרק 2
↑  Pichot Andre, The Pure Society: From Darwin to Hitler (London: Verso, 2009), p. 11
↑  K. Kitchen, On the Reliability of the Old Testament
↑   מנחם פרי ומאיר שטרנברג, המלך במבט אירוני; על תחבולותיו של המספר בסיפור דוד ובת-שבע ושתי הפלגות לתאוריה של הפרוזה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הספרות 1, 1968-1969, עמ' 263-292
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284607905171  LCCN: sh85013820  NKC: ph118858 
גוסטב דורה, יעקב נאבק עם מלאך, 1855
מספרי ברזל

ערך זה עוסק בשיטה למנייה. אם התכוונתם לכלי המשמש לחיתוך מתכות, ראו .
מספרי ברזל היא שיטת מנייה המאפשרת לבדוק במהירות אם קבוצה מסוימת נוכחת במלואה. בניגוד לשיטות דומות לעריכת בדיקה זו, כגון הקראת שמות, שיטת מספרי הברזל יכולה להתבצע בזריזות, בתנאי ראות קשה וכשמפעיל השיטה אינו זוכר את שמותיהם של כל בני הקבוצה.
שיטה זו נהוגה בצבא כחלק מהתרגולות המקובלות בחיל הרגלים, אך גם קבוצות מטיילים גדולות נוהגות בשיטה זו.
חלוקת מספרי ברזל

חלוקת מספרי ברזל מתבצעת כאשר ידוע שכל האנשים בקבוצה נוכחים. בצה"ל נהוג שהמפקד עובר בין האנשים ומחלק להם מספרים עולים. כך, הראשון יהיה מספר אחת, אחריו יהיה מספר שתיים וכולי כאשר המפקד הוא האחרון. לאחר החלוקה מתבצעת בדיקת נוכחות על מנת לוודא שכל הנוכחים הבינו את מספרם.
כל אחד מחברי הקבוצה צריך לזכור את מספר הברזל שלו והאם הוא האחרון בקבוצה. לעיתים נכתבים המספרים בטוש על גוף החייל על מנת לסייע לו לזכור את המספר שהוקצה לו.
בצה"ל

כאשר יש צורך לבדוק את מצב נוכחות הקבוצה, האחראי מכריז "מספרי ברזל להתפקד", וכל אחד מאנשי הקבוצה מכריז את המספר שלו בתורו לפי סדר עולה, החל מ-1 ועד לאחרון. האחרון בקבוצה מוסיף את המילה "ואחרון" אחרי הכרזת המספר שלו על מנת להראות שהספירה הסתיימה, לדוגמה: "17 ואחרון".
אם אחד מאנשי הקבוצה חסר או לא מרוכז, הספירה תיעצר. במקרה כזה יש להכריז שנית על המספר האחרון שהוכרז ולהימנע מלקרוא את המספר החסר.
לדוגמה: אם בקבוצה של 17 איש הספירה נעצרה לאחר המספר 8, נושא המספר 9 חסר או שאינו מרוכז. לכן יש לשאול "מי הבא אחרי 8" ואסור לשאול "מי זה 9". אם אחד מבני הקבוצה שואל בטעות "מי זה 9", האחרים עשויים לחשוב שהמספר 9 הוכרז על ידי מי שאמור היה להכריזו. אם בדיקת הנוכחות לא התבצעה באופן תקין יש לבצע את הבדיקה שוב.
אם מגלים שאחד מאנשי הקבוצה חסר, מכנסים את הקבוצה לבירור זהותו של החבר החסר.
הערות שוליים

↑  חנן גרינברג, מחדל בצה"ל: חייל נרדם, ונשכח מאחור בעזה, באתר ynet, 29 ביולי 2007
השל פרומקין

הֶשֶל (שלמה) פְרוּמְקִין (על פי רוב: ה. פרומקין; 1896 – 11 באפריל 1974) היה ממייסדי ההסתדרות ומאנשי כלכלתה. חבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י, ועורך כתב העת "רבעון לכלכלה".
ביוגרפיה

פרומקין נולד בשנת 1896 בעיר בוברויסק שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הצטרף לתנועה הציונית הסוציאליסטית בגיל צעיר. פעיל ציוני סוציאליסטי בתנועות "צעירי ציון" ו"החלוץ" ברוסיה ובפולין, ובשנת 1920 היה ציר בוועידת פראג, שבה הוקמה ההתאחדות. באותה שנה עלה לארץ ישראל.
עם עלייתו ארצה היה פועל כבישים (כביש חיפה-ג'דה) וחבר קבוצת דגניה ב'. לאחר מכן החל בפעילות ציבורית, בהיבחרו כציר בוועידת ההסתדרות הראשונה מטעם "הפועל הצעיר". פרומקין היה חבר קבוע של "המשרד לעבודות ציבוריות" של ההסתדרות (שהפך להיות "סולל בונה") ומנהלו. כמו כן, היה ממקימי בית הספר לפעילי ההסתדרות.
פרומקין כתב כדרך קבע על נושאים כלכליים, ציוניים ומדיניים בעיתון "דבר" וביתר ביטאוני תנועת העבודה. את הרצאותיו ומאמריו פרסם בספרו "עליה ופיתוח בדרך למדינה". כחבר ב"וועד הפועל של ההסתדרות" היה אחראי למחלקה הכלכלית שלו. הוא שימש כיועצם הכלכלי של מנהלי המדיניות של ההסתדרות שקיבלו תפקידי מפתח בסוכנות היהודית ולאחר מכן בממשלת ישראל. בשנת 1940 מונה כחבר במועצת המנהלים של בנק הפועלים. בנוסף, היה בין יוזמי ומנהלי "כופר היישוב" – מס שהטיל על עצמו היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי למטרות מימון פעולות לשמירה על הביטחון.
פרומקין כיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה, והיה חבר בוועדת הכספים שלה. בשנת 1951 היה בין המייסדים של "בית הספר לפעילי הסתדרות", שם ניהל את הסמינר למשק וכלכלה.
בשנת 1953 ייסד את כתב העת "רבעון לכלכלה", והיה עורכו הראשון במשך כ-21 שנה, עד פטירתו בשנת 1974.
בתו, צביה, הייתה נשואה לסופר ואיש הציבור משה שמיר, אף הוא היה חבר הכנסת.
כתביו

קובץ מבחר הרצאות ומאמרים:
עליה ופיתוח בדרך למדינה, תל אביב: תרבות וחינוך, 1971.
חוברות, מאמרים והרצאות:
"ארבע שנים: 1932–1935: יסודות להרצאה במועצה ל"ג של ההסתדרות", תל אביב: הוועד הפועל, תרצ"ו.
"מעשים במצר", תל אביב: הוועד הפועל, תש"ב 1941.
"התכוננות כלכלית", תל אביב: עם עובד, הוועד הפועל, תש"ג 1943.
"חברת העובדים: מהות, מבנה, בעיות", תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל – מרכז לתרבות והסברה, תשי"ב.
לקריאה נוספת

יהודה סלוצקי (עורך), באברויסק: ספר הזיכרון לקהילת בוברויסק ובנותיה: יזכור-בוך פאר באברויסקער קהילה און אומגעגנט, תל אביב: תרבות וחינוך (הוצא על ידי יוצאי בוברויסק במדינת ישראל ובארצות הברית), תשכ"ז 1967, כרך א.
נחום גרוס, יצחק גרינברג, בנק הפועלים: חמישים השנים הראשונות: 1921–1971, תל אביב: עם עובד, 1994.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "משה שמיר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3102; צביה שמיר (פרומקין), באתר הפלמ"ח.
↑  על הספר: בכמה שורות: "עליה ופיתוח בדרך למדינה", מעריב, 18 ביוני 1971.
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306153805171  PLWABN: 9811263819305606  ISNI: 0000 0000 6697 9355  LCCN: nr00008418  VIAF: 76152673   WorldCat (עם VIAF): 76152673
ג'אנלואיג'י בופון

ג'אנלואיג'י "ג'יג'י" בופון (באיטלקית: Gianluigi "Gigi" Buffon נולד ב-28 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער. בופון שיחק ברוב הקריירה שלו ביובנטוס, שם זכה לאהדה רבה. הוא שיאן ההופעות בסרייה א', עם 694 הופעות, ובנבחרת איטליה, עם 176 הופעות.
בופון נחשב לאחד מהשוערים הטובים בהיסטוריית המשחק. הוא ידוע ביכולת עצירת הבעיטות היוצאת מן הכלל שלו, בהיותו המנצח על קו ההגנה של קבוצתו ושל נבחרתו ובהיותו שחקן מפתח בחדר ההלבשה. בופון היה בעבר השוער היקר בהיסטוריית המשחק, לאחר שעבר מפארמה ליובנטוס בשנת 2001 תמורת סכום של 53 מיליון אירו.
הוא מחזיק במספר שיאים: הוא השחקן עם הכי הרבה הופעות אי פעם בסרייה א', הוא השוער ששמר על רשת נקייה במספר המשחקים הגבוה ביותר בסרייה א' ובנבחרת איטליה, וכן השוער בעל רצף הדקות הגבוה ביותר ללא ספיגה בסרייה א', שיא של 974 דקות (מעל 10 משחקים), אותו קבע בעונת 2015/2016.
ביוגרפיה

בופון החל את דרכו המקצועית בפארמה בשנת 1995, בה ערך את הופעת הבכורה שלו. במהרה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, וצבר מוניטין כאחד השוערים הצעירים המבטיחים ביותר באיטליה. בעת שהייתו בקבוצה, זכה בקופה איטליה, בגביע אופ"א ובסופר קאפ האיטלקי. בשתי עונותיו הראשונות שלאחר מעברו ליובנטוס בשנת 2001, זכה באליפות איטליה וביסס את מעמדו כאחד השוערים הטובים בעולם. הוא זכה עם יובנטוס באליפות איטליה גם בעונות 2004/2005 ו-2005/2006, תארים שנלקחו מהמועדון, בנוסף להורדת ליגה, בשל מעורבותו בפרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006. על-אף שמועות לגבי עזיבתו, החליט השוער להישאר ביובנטוס וסייע לה לסיים במקום הראשון בסרייה ב' ולחזור לליגה הבכירה. לאחר מספר עונות נטולות תארים, שיחק בופון תפקיד מפתח בתחייתה של יובנטוס והיווה חלק מסגלים שזכו בחמש אליפויות רצופות בשנים 2011–2016. מאז עזיבתו של אלסנדרו דל פיירו בשנת 2012 ועד 2018 שימש בופון כקפטן הקבוצה. בסך הכול זכה יחד עם יובנטוס בשבע אליפויות איטליה, פעמיים בקופה איטליה וחמש פעמים בסופר קאפ האיטלקי.
ברמה הבינלאומית ערך בופון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה בשנת 1997. הוא זומן למספר שיא של חמישה טורנירי גביע העולם (1998, 2002, 2006, 2010 ו-2014) והיה שוערהּּ הבכיר של הנבחרת בארבעת האחרונים. במונדיאל 1998 שימש שוער שלישי אחרי ג'אנלוקה פליוקה ולפרנצ'סקו טולדו. הוא היה שוערהּּ הראשון של נבחרת איטליה לכל אורך טורניר מונדיאל 2006 בו זכתה נבחרתו, כשהוא שומר על רשת נקייה בחמישה מתוך שבעת משחקיו וסופג שני שערים בלבד. בנוסף ייצג את נבחרת איטליה בארבעה טורנירי אליפות אירופה, באולימפיאדת אטלנטה 1996 ובשני טורנירי גביע הקונפדרציות, כשבשנת 2013 הוא מסיים עם נבחרתו במקום השלישי בטורניר. בשנת 2017 פרש מנבחרת איטליה לאחר שלא העפילו למונדיאל 2018.
בופון זכה גם בתארים קבוצתיים ואישיים יוקרתיים רבים. בשנת 2004 נבחר על ידי פלה כאחד מארבעה עשר איטלקים ברשימת פיפ"א 100, שכללה את 125 הכדורגלנים הטובים בעולם שחיו באותה העת. הוא נבחר כשוער השנה בסרייה א' בכמות שיא של אחת עשרה שנים. לאחר זכייתה של נבחרתו במונדיאל 2006 זכה בופון בפרס יאשין המוענק לשוער המצטיין של הטורניר, ונכלל גם בקבוצת הטורניר, כמו גם ביורו 2008 וביורו 2012. הוא השוער היחיד שזכה בתואר שחקן השנה של אופ"א, בגרסתו הקודמת. באותה שנה נבחר גם כשוער השנה של אופ"א, והיה חלק מנבחרת השנה של אופ"א בשנים 2003, 2004 ו-2006. בשנת 2006 נבחר כסגנו של פאביו קנבארו בקרב על תואר כדור הזהב, וכחלק מנבחרת השנה של פדרציית הכדורגל הבינלאומית לכדורגלים מקצוענים, תואר בו זכה גם בשנת 2007. לאחר ההעפלה של יובנטוס לגמר ליגת האלופות 2015 נבחר כחלק מנבחרת הטורניר וסיים במקום הרביעי בקרב על תואר שחקן השנה של אופ"א לשנת 2015. הוא בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר (5) בתואר שוער השנה של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (ביחד עם איקר קסיאס), וכן בתוארי השוער המצטיין של המאה ה-21, השוער המצטיין של 25 השנים האחרונות והשוער המצטיין של העשור החולף על ידי אותו הארגון. בשנת 2016 הפך בופון לשוער הראשון שזוכה בתואר כף רגל הזהב, שניתן הן עבור אישיות והן עבור יכולת משחק.
קריירת מועדונים > פארמה > 1991–1995: קריירת הנוער ותחילת הקריירה המקצוענית

על-אף שקיבל הצעות מצד בולוניה 1909 ומילאן, החל בופון את קריירת הנוער שלו במחלקת הנוער של פארמה בשנת 1991, כשהוא בן 13. במהלך תקופתו במחלקת הנוער של המועדון, שיחק בופון במספר עמדות שדה, בעיקר בקישור, ולאחר מכן עבר לעמדתו הנוכחית, עמדת השוער. המודל לחיקוי שלו, תומאס נקונו, שוערהּ של נבחרת קמרון בעבר, הוא שנתן לבופון את ההשראה להסב את תפקידו לשוער, לאחר הופעותיו במדי נבחרת קמרון במונדיאל 1990 שנערך באיטליה. בופון הסתגל במהרה לתפקיד השוער ותוך זמן קצר הפך לשוער הראשון של קבוצת הנוער. ארמס פוליוני, מאמן השוערים של מחלקת הנוער, הפך במהרה למנטור של השוער הצעיר.
לאחר שנקרא להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון בקיץ 1994, הועלה בופון לסגל הבוגר בשנת 1995. ב-19 בנובמבר 1995, כשהוא בן 17, ערך בופון את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנבחר על ידי המאמן נביו סקלה לשמש כשוער במשחק סרייה א' נגד מילאן, שהסתיים בתיקו 0-0. הוא ערך בהמשך העונה שמונה הופעות ליגה נוספות והופעה בקופה איטליה, בו הודחה פארמה בסיבוב השני. פארמה סיימה את העונה במקום השישי בליגה, והעפילה לגביע אופ"א. במהלך תקופתו בפארמה אימן אותו מאמן השוערים ויליאם וקי, דמות לזכותה זוקף בופון את רוב הביטחון, ההתפתחות וההצלחה שלו.
קריירת מועדונים > פארמה > 1996–2001: שוערהּ הראשון של פארמה, ההצלחה, והפריצה לתודעה

בעונת 1996/1997, עונתו השנייה בקבוצה הראשונה של המועדון, נבחר בופון לשמש כשוער הראשון של הקבוצה והועדף על פני אלסנדרו ניסטה ולוקה בוצ'י. פארמה סיימה את העונה כסגנית האלופה, כשמקדימה אותה יובנטוס, והעפילה לליגת האלופות. בופון ספג 17 שערים ב-27 הופעות ליגה, וביצועיו החלו לזכות בתשומת לב באיטליה. פארמה הודחה פעם נוספת בסיבוב השני של הקופה איטליה ובסיבוב הראשון של גביע אופ"א, מפעל בו ערך בופון את הופעת הבכורה האירופית שלו בהפסד 0–2 לוויטוריה דה גימארייש הפורטוגלית ב-24 בספטמבר 1996.
בעונת 1997/1998 סיימה פארמה במקום החמישי בליגה והגיעה לחצי גמר הקופה איטליה, בעוד שבליגת האלופות היא הודחה בשלב הבתים לאחר שסיימה במקום השני בבית. הוא ערך 32 הופעות ליגה. במהלך העונה זכה בופון לכינוי "סופרמן", לאחר שעצר פנדל של חלוצה הברזילאי של אינטר מילאנו, רונאלדו, וחגג את העצירה בהצגת חולצת סופרמן לאוהדיה של פארמה, שנלבשה מתחת למדים שלו.
בעונתו הרביעית בקבוצה הבוגרת, זכה בופון בתואר האירופי הראשון שלו – גביע אופ"א. במשחק הגמר מול אולימפיק מרסיי, שנערך באצטדיון לוז'ניקי שבמוסקבה, רוסיה, שמר בופון על שער נקי וקבוצתו ניצחה 3-0. בנוסף זכה בופון עם המועדון בקופה איטליה באותה עונה, לאחר שפארמה ניצחה את פיורנטינה בזכות חוק שערי חוץ. בופון, שערך 34 הופעות ליגה, סיים יחד עם קבוצתו במקום הרביעי, שהקנה לה את הזכות להשתתף בשלב פלייאוף ההעפלה של ליגת האלופות, בו הודחה ונאלצה לשחק בגביע אופ"א לאחר שהפסידה לגלאזגו ריינג'רס. בשל הופעותיו זכה בופון לראשונה בתואר שוער השנה בסרייה א', וכן בפרס בראבו, המוענק לשחקן הטוב ביותר באירופה עד גיל 21 בעונה החולפת. היה מועמד לתואר כדור הזהב, אך לא זכה אף לא להצבעה אחת.
בעונת 1999/2000 זכה בופון לראשונה בסופר קאפ האיטלקי לאחר ניצחון על מילאן, וערך 32 הופעות ליגה כשפארמה מסיימת פעם נוספת במקום הרביעי, שנתן לה את האפשרות להתמודד מול אינטר מילאנו על מקום בליגת האלופות. פארמה הפסידה לאינטר בתוצאה 3-1. בזירה האירופית, הודחה פארמה בשלב 32 הגדולות של גביע אופ"א לאחר שהפסידה לוורדר ברמן בסיכום שני המשחקים, ובאותו השלב בקופה איטליה לאחר שהפסידה לקליארי בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2000/2001 סייע בופון לפארמה להעפיל פעם נוספת לגמר הקופה איטליה, בו היא הפסידה לפיורנטינה בתוצאה 1–2 בסיכום שני המשחקים. בגביע אופ"א, הגיעה פארמה עד לשלב 32 הגדולות בו הודחה על ידי פ.ס.וו. איינדהובן. פארמה סיימה במקום הרביעי בליגה, שהקנה לה את ההשתתפות בפלייאוף ההעפלה לליגת האלופות, בפעם השלישית ברצף, כשבופון עורך 34 הופעות ליגה. הוא נבחר בפעם השנייה כשוער השנה בסרייה א'.