stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עודד לוטקר
עבודות בולטות

דיזנגוף (1964) – שמן על עץ
נופים – שירת הטבע (2006) – אקריליק על בריסטול
בדידות (1964) – גואש על נייר
שלדים חוגים בבר (2006) – אקריליק על בריסטול
ים המגהצים (1976) – פסטל על נייר
מלחמת המגהצים (1976) – רישום עיפרון על נייר
רמת השרון, מבט מהחצר (1978) – שמן על בד
צפת (1978) – שמן על בד
משפחה מטיילת ברחובות צפת (2005) – אקריליק על בד
סיפורי ילדים במדורת השבט (2005) – אקריליק על בד
שיעור ציור בטבע (2005) – אקריליק על נייר
סירות בנהר (2006) – אקריליק על בריסטול
ריו (1976) – שמן על בד
ניקרגואה (1977) – גואש על בד
הג´יפ האדום (2006) – אקריליק על בריסטול
מים (2005) – סגנון מעורב על נייר
המושבה שלנו (1976) – פסטל על נייר
טבע (2006) – אקריליק על בריסטול
צ'יף אינדיאני (2006) – אקריליק על בריסטול
קצף הגלים (2004) – פסטל על בריסטול
ערפל (1970) – פסטל על נייר
מנוחה בסטלבט (2005) – אקריליק על בד
סוף הדרך (2006) – אקריליק על בריסטול
רקדן (2004) – גואש על בד
מחול ספרדי (2004) – גואש על בד
מבנה האטום (1970) – שמן על נייר
יום הדין – מלאך האלוהים, השטן והקברן (2006) – אקריליק על בריסטול
גלריה

עודד לוטקר (2005), סיפורי ילדים במדורת השבט, אקריליק על בד
עודד לוטקר (1976), ריו, שמן על בד
עודד לוטקר (2006), צ'יף אינדיאני, אקריליק על בריסטול
עודד לוטקר (1976), המושבה שלנו, פסטל על נייר
עודד לוטקר (2006), שלדים חוגגים בבר, אקריליק על בריסטול
עודד לוטקר, צפת (1978), ציור שמן על בד
עודד לוטקר, משפחה מטיילת ברחובות צפת (2005), אקריליק על בד
ניר מאיר

| --- | --- |

ניר מאיר
 לידה:  8 באוגוסט 1956 (בן 68) קבוצת שילר
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  מזכ"ל התנועה הקיבוצית
 מקצוע:  כלכלן, סא"ל במיל'
 מפלגה:  מפלגת העבודה הישראלית 
 
ניר מאיר (נולד ב-8 באוגוסט 1956) הוא איש ציבור שכיהן כמזכ"ל התנועה הקיבוצית בין השנים 2015-2024.
ביוגרפיה

ניר מאיר נולד בקבוצת שילר כדור שלישי בקיבוץ למרים ואריה מאיר, ולו שתי אחיות. אביו אריה מאיר נהרג ביום הראשון של מלחמת ששת הימים במהלך הקרבות ברצועת עזה. לאחר מותו עוטר בצל"ש, וב-1973 הומר הצל"ש לעיטור העוז על מעשיו של אביו בעת הקרב. את התעודה קיבל ניר מאיר בשם אביו מיצחק רבין, שהיה הרמטכ"ל במלחמת ששת הימים.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, יצא מאיר לשנת שירות במסגרת גרעין עודד בשלומי. הוא התגייס לחיל השריון והוכשר כמפקד טנק. בהמשך סיים קורס קצינים והגיע עד לדרגת סגן-אלוף במילואים.
שימש בתפקידים שונים בקיבוצו: חבר מזכירות הקיבוץ, מרכז הפרדס ומרכז המשק, רכז הקרקעות, ויו"ר ההנהלה הכלכלית של הקיבוץ.
מאיר, כלכלן בהכשרתו, מילא שורה של תפקידים בתנועה הקיבוצית: בשנים 2011 - 2015 כיהן כיו"ר התאחדות הארגונים הכלכליים בקיבוצים. בנוסף שימש כיו"ר ברית פיקוח, ויו"ר אחזקות תנובה של התנועה הקיבוצית. שימש כדירקטור בארגונים שונים:מועצת החלב, מועצת הלול, איגוד התעשייה הקיבוצית, הקרן הקיימת לישראל ועוד.
בשנת 2002 הקים את חברת ק.מ.ה (קבוצת מנהלים הטרוגנית) המתמחה בניהול וליווי קיבוצים. בין כלל הקיבוצים שליוותה החברה שימש מאיר כיו"ר בתשעה קיבוצים.
ב-2015, בעקבות פרישתו של מזכ"ל התנועה איתן ברושי ובחירתו לכנסת, נבחר מאיר להחליפו לאחר שגבר בסיבוב הראשון על ארבעה מתמודדים נוספים, וקיבל 45% מן הקולות.
לאחר בחירתו למזכ"ל, נבחר מאיר למזכיר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה. כמזכ"ל התנועה הקיבוצית התנגד מאיר לקולות שקראו לבטל כנס של התנועה ברמת הגולן לרגל חמישים שנות התיישבות, שעל פי המתנגדים לכנס הגולן הוא שטח כבוש.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2019, לראשות התנועה, נבחר לכהונה נוספת של ארבע שנים. הוא זכה ב-55% מקולות הבוחרים.
בתפקידו בתנועה הקיבוצית כרכז הקרקעות פעל מאיר בתחילת המאה הנוכחית, לניטרול השפעות בג"ץ הקרקעות 244/00 ומניעת יישום הכרעת בית המשפט לגבי "צדק חלוקתי" בכל הקשור להקצאת קרקע ביֶתֶר לאגודות קיבוציות. מאיר קידם רבות סדרה של תקנות במינהל מקרקעי ישראל שהפכו את הכרעת הבג"ץ לאות מתה.
מאיר לא התמודד בבחירות לראשות התנועה הקיבוצית בפברואר 2024, והוחלף על ידי ליאור שמחה שנבחר במקומו.
חיים אישיים

מאיר נשוי ואב לארבעה ומתגורר בקבוצת שילר.
בנוסף הבן שלו נדב מאיר הוא מ"מ לוחם בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל
הערות שוליים

↑  ענת מידן | אביגיל עוזי, "אבא הסביר לי שהוא הולך למלחמה, ושלא ברור אם יחזור", באתר ynet, 15 ביוני 2017
↑  ניר מאיר, באתר שילר-נט
↑  שירות כלכליסט, מזכ"ל התנועה הקיבוצית הבא: ניר מאיר, באתר כלכליסט, 24 ביוני 2015
↑  קרני עם-עד, ניר מאיר נבחר למזכיר התנועה הקיבוצית, באתר mynet‏ קיבוץ, 24 ביוני 2015
↑  ניר מאיר נבחר כיו"ר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה, באתר הקיבוצים, 31 באוגוסט 2015
↑  יאיר קראוס, "שטח כבוש": חברי קיבוצים נגד ועידה בגולן, באתר nrg‏, 24 במרץ 2017
↑  נחמן גלבוע, הבחירות למזכ"ל התנועה הקיבוצית: ניר מאיר נבחר לקדנציה שנייה, באתר mynet‏ קיבוץ, 18 בדצמבר 2019
↑  משה ליכטמן, ‏"אם הבן שלי חוזר לקיבוץ - מתפנה דירה בתל-אביב", באתר גלובס, 17 באוקטובר 2016
↑  מאיה רונן, ‏ליאור שמחה נבחר לתפקיד מזכ"ל התנועה הקיבוצית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בפברואר 2024
אריאל עמיעד

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1924 בן שמן, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  25 בספטמבר 2005 (בגיל 81) ישראל ישראל
 מקום קבורה:  עינת 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   הצבא הבריטי הבריגדה היהודית   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1937–1958 (כ־21 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין קשר ראשי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני
 תפקידים אזרחיים
 סגן ראש עיריית תל אביב  מנכ"ל חברת החשמל  יו"ר המרכז הישראלי לניהול
 
אריאל עמיעד (10 באוגוסט 1924 – 25 בספטמבר 2005) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מנכ"ל משרד החקלאות, מנכ"ל חברת החשמל וסגן ראש עיריית תל אביב.
חייו

עמיעד נולד למשפחת קליבנר בבן שמן, סבו מצד אמו שרה, מרדכי פרימן, היה ממייסדי כפר האיכרים בן-שמן, אביו יוסף היה ממניחי היסוד לענף החקלאות המתקדמת בארץ ישראל. בוגר הגימנסיה הריאלית בלפור. בגיל 13 הצטרף לארגון ההגנה ובגיל 17 התנדב לצבא הבריטי, נשלח למצרים ושירת באבטחת מתקני נפט. עם הקמת הבריגדה היהודית הצטרף לשורותיה ולחם עמה באירופה. הוא סייע להברחת ניצולי שואה לארץ ישראל. ביוני 1946 חזר לישראל, באותה תקופה נהרג אחיו עמיחי, במהלך פעולת פיצוץ גשר א-זיב. יחד עם משפחתו שינה בעקבות כך את שם משפחתם לעמיעד.
במלחמת העצמאות היה קצין קשר בירושלים ובגוש עציון. שימש קצין קשר של חטיבת עציוני, השתתף בקרבות פריצת הדרך לירושלים ובהמשך כקצין קשר של חזית הדרום. הקים את מערך ההדרכה של שירות הקשר יחד עם יהושע מקובר ונתן קפלן ועמד בראש בית הספר הראשון לקשר.
בוגר הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ב-1951 השתחרר ונסע לארצות הברית ללימודי כלכלה חקלאית ומינהל ציבורי באוניברסיטת קורנל, עבד בארצות הברית כעוזר מחקר בחוות ניסיונות חקלאית. בשובו גויס על ידי הרמטכ"ל משה דיין לשמש כקצין קשר ראשי. עמיעד קידם את החיל מבחינה טכנולוגית, ונקבעה סיסמת החיל "המברק עבור יעבור". יצא לארצות הברית ערב מלחמת סיני לרכוש מכשירי קשר חדישים ולאחר המלחמה מעבר למכשיר תג"ם חדש, הכנסת מכשירי חד-פס ומכשירי טלפרינטר לעוצבות השדה.
שירת כעוזר ראש אג"ם, מאיר עמית. ב-1957 מונה לעמוד בראש "ועדת עמיעד", ועדת חקירה משותפת לצה"ל ולמוסד במטרה לברר האם אברי אלעד, "האדם השלישי" מפרשת העסק הביש, היה זה שהסגיר את רשת אמ"ן לידי כוחות הביטחון המצריים. הוועדה בראשותו לא מצאה הוכחות משפטיות לטענה, אך לפי המלצתה הועמד אלעד לדין בגין החזקת מסמכים סודיים ומגע עם האויב.
לאחר שחרורו מצה"ל ב-1958 שימש סגן מנהל מחלקת התכנון ומקצועות הדרכה וייעוץ במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. בתחילת 1960 מונה להקים את מינהל ההדרכה של משרד החקלאות, במשך השנתיים שעמד בראשו הקים 13 לשכות הדרכה ברחבי הארץ ואיחד את רשתות ההדרכה של המשרד עם אלו של הסוכנות. ב-1961 מונה למנכ"ל משרד החקלאות, הצעיר במנהלי המשרדים מאז קום המדינה. בתקופתו בתפקיד עודד את היצוא החקלאי, שיש כיו"ר תה"ל, הרשות לפיתוח החולה ואגרקסקו והשקיע במחקר ופיתוח. יזם את "חקלאות הניילון" (כיסוי הגידולים ביריעות לשם הגנה מפגעי מזג האוויר), סלסלות הפלסטיק לתות שדה, שנתנו עדיפות לפרי הישראלי באירופה ואת "האשראי המודרך", שהסדיר יחסי אמון בין החקלאים, הבנקים והממשלה. לאחר מלחמת ששת הימים קידם תוכנית חומש לעידוד החקלאות ביהודה ושומרון
בספטמבר 1969 התפטר מתפקידו על רקע הצבתו במקום השני ברשימת המערך לבחירות לעיריית תל אביב. החל מנובמבר 1969 הוא שימש כסגן ראש העירייה וממלא מקומו וכאחראי על אגף התברואה. הוא פרש בסוף 1972, לאחר חילוקי דעות עם ראש העיר יהושע רבינוביץ'.[דרוש מקור]
מתחילת 1973 שימש כממלא מקום מנכ"ל חברת החשמל תחת המנכ"ל אברהם בלוך. בפברואר 1974 מונה למנכ"ל חברת החשמל, הוא נאלץ להתמודד עם משבר האנרגיה העולמי בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הנהיג את התקנת טורבינות הגז לייצור חשמל בשעות השיא ואת הקמת תחנת הכוח בחדרה, התחנה הפחמית הראשונה בישראל, שעם השלמתה הגדילה את כושר ייצור החשמל במדינה בכ-60%. שימש בתפקיד עד 1980.
כיהן כיו"ר המרכז הישראלי לניהול. בתחילת שנות השמונים שימש נציג היישובים היהודים ברמת הגולן ועסק בפיתוח התשתיות בה. בהמשך מונה ליו"ר חברת מפעלי חמצן וארגון.
היה נשוי לרינה ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  עמיחי עמיעד קליבנר באתר יזכור כדורי
↑  יואב גלבר, גרעין לצבא עברי סדיר, הוצאת יד בן צבי, תשמ"ו, עמ' 181
↑  דויד מושיוב, זריקות עידוד לשיווק החקלאי לחו"ל, דבר, 13 במאי 1964
↑  עמיעד: ישראל תייצא מאה מיליון פרחים, מעריב, 26 ביוני 1969
↑  חקלאים יקבלו השנה הלוואות לעידוד גידולים, מעריב, 16 ביוני 1969
↑  רפאל אלדור, חקלאים בעולם מעתיקים שיטות אריזה ויצור מישראל, מעריב, 28 במאי 1968
↑  אריה ארד, מכינים תוכנית חומש חקלאית ליהודה ושומרון, דבר, 9 באוקטובר 1967.
↑  מנחם תלמי, "מטאטא ופרח" לתל-אביב, מעריב, 21 בנובמבר 1969
↑  היום תושלם הקואליציה בת"א (בתוך "בומדיין קורא וגו'"), דבר, 26 בנובמבר 1969
↑  עמיעד: "לא נהניתי מהמשחק הפוליטי ואף סבלתי ממנו, דבר, 1 בינואר 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411423705171  VIAF: 18156218304404740419   WorldCat (עם VIAF): 18156218304404740419
פנחס ולרשטיין

פנחס ולרשטיין (נולד ב-1949) הוא פעיל פוליטי וחברתי ביהודה ושומרון, מראשי גוש אמונים ומועצת יש"ע לשעבר. שימש במשך 29 שנה ראש מועצת מטה בנימין, שהיה ממקימיה. בין 2008 ל-2009 שימש מנכ"ל מועצת יש"ע.
חיים אישיים

ולרשטיין מתגורר בעפרה, נשוי לאסתר ואב לשבעה ילדים.
לקריאה נוספת

עפרה לקס, ציר ולרשטיין, בהוצאת ידיעות ספרים 2019
הערות שוליים

↑  אבינעם בר-יוסף, מסקנות החקירה: פנחס ולרשטיין ירה רק לאחר שנשקפה סכנה לחייו, מעריב, 12 בינואר 1988, עמ' 2
↑  ת"פ 265/88, מדינת ישראל נ' פנחס בן משה ולרשטיין ובצלם-אכיפת החוק על אזרחים ישראלים בשטחים
↑  בג"ץ 8088/14 נג'אח מבארק מוסא פרחאת ואח' נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־27 בספטמבר 2017
↑  עקיבא אלדר, פנחס ולרשטיין התפטר ממועצת יש"ע בשל השתיקה לנוכח מדיניות תג מחיר, באתר הארץ, 11 בינואר 2010
↑  בן שאול, ולרשטיין יטפל ביישובי הנגב והגליל מטעם אמנה, באתר ערוץ 7
↑  טל כספין וניצן צבי כהן, ‏"כדי לבנות חברה צריך את כולם": המסע של פנחס ולרשטיין מעופרה לכפר עזה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 באפריל 2023
↑  אליה שילה, מירוץ הלפיד ירוץ על 'ציר ולרשטיין', באתר ערוץ 7, 16 בדצמבר 2008
↑  פנחס ולרשטיין, לחזור לעזה - רק בהסכמה רחבה, באתר ynet, 31 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416003305171  LCCN: no2019069510  VIAF: 3241155105772876320003   WorldCat (עם VIAF): 3241155105772876320003
ברוך רובין

ברוך רובין הוא פרופסור אמריטוס לאגרונומיה ומדעי העשבים, שימש כראש המכון למדעי הצמח והגנטיקה בחקלאות, הפקולטה לחקלאות מזון ואיכות הסביבה, של האוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

סיים לימודי תואר ראשון בבפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ולימודי תואר שני ב-1971 בהצטיינות יתרה.
את תואר הד"ר קיבל בשנת 1976.
את השתלמות הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטת מישיגן ארצות הברית.
החל לעבוד כמרצה באוניברסיטה העברית ב-1978, וכמרצה בכיר מ-1984.
ב-1986–1989 היה יו"ר תוכנית לימוד גידולי שדה של הפקולטה לחקלאות.
התמנה לפרופסור חבר ב-1989, והיה יו"ר ועדת מחקר הפקולטה ב-1991–1994, ובשנת 1995 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
ב-2008 מונה לכהן כראש המכון למדעי הצמח והגנטיקה בחקלאות. באותה שנה מונה לנשיא האגודה הבינלאומית למדעי העשבים (IWSS).
משנת 2012 מכהן גם כיו"ר הוועדה האקדמית של מכללת חמדת הדרום.
הערות שוליים

↑  הפקולטה לחקלאות מזון וסביבה, קורות חיים, באתר האוניברסיטה העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267464605171  VIAF: 298488823   WorldCat (עם VIAF): 298488823 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בן ציון שהם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1930 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  28 בדצמבר 2005 (בגיל 75)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  רחובות 
 מקצוע:  מורה ומחנך
 תפקיד:  מנהל הגימנסיה העברית "הרצליה"
 
בן ציון שהם (11 באוגוסט 1930 – 28 בדצמבר 2005) היה מורה ומחנך, כיהן כמנהל הגימנסיה העברית "הרצליה".
ביוגרפיה

בן ציון שהם נולד וגדל בחיפה. בצעירותו התגייס לפלמ"ח (אחר כך לצה"ל) ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת הנגב. בשנות העשרים לחייו היה ממקימי קיבוץ רעים בנגב. בהמשך חייו למד שהם באוניברסיטה העברית בירושלים ובפקולטה לחקלאות ברחובות, שם התגורר עד פטירתו בשנת 2005.
לימד ביולוגיה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ובשנים 1989–1993 שימש כמנהל הגימנסיה.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290756205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התפלגות שולית

בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות השולית מתארת את ההתפלגות של תת קבוצה ממש של קבוצה של שניים או יותר משתנים מקריים, ללא התייחסות לערכים של יתר המשתנים המקריים. כאשר דנים בהתפלגויות בדידות, שניתנות להצגה כטבלה, ניתן לחשב את ערכי ההתפלגות השולית על ידי סיכום ערכים בטבלה לאורך שורות או עמודות, וכתיבת הסכום בשולי הטבלה. זהו המקור לשם התפלגות שולית. במקרים רבים מתייחסים להתפלגות השולית כהתפלגות של תת־קבוצה הכוללת משתנה מקרי אחד.
במחקר תאורטי, שבו עוסקים בהתפלגויות של משתנים מקריים רבים, בדידים או רציפים, יש חשיבות רבה לחישוב של התפלגויות שוליות. ואכן מושג זה הוא מרכזי בתחומים של הסקה סטטיסטית ובתחומים רבים של למידת מכונה כמו רשתות ביסיאניות, מודלים מרקובים חבויים, מודלים של משפחה מעריכית, מודל הקצאת דיריכלת סמויה (אנ') ועוד.
הגדרה > פונקציית הסתברות שולית - שני משתנים מקריים בדידים

תהי  p פונקציית התפלגות משותפת של שני משתנים מקריים בדידים, X ו־Y. ההתפלגות השולית של  המשתנה X,  p_{X}(x)  היא התפלגות ההסתברות של המשתנה המקרי X כאשר מסכמים  עבור כל ערך של X את כל ערכי התפלגות ההסתברות המשותפת של כל הערכים של Y:
ניתן באותו אופן לקבל את  p_{Y}, ההתפלגות השולית של Y.
ניתן לכתוב את ההסתברות השולית גם כתוחלת של ההסתברויות המותנות, למשל:  p_{X}(x)=\sum _{j}p_{X\mid Y}(x\mid y)\,p_{Y}(y_{j})=\operatorname {E} _{Y}[p_{X\mid Y}(x\mid y)]
הגדרה > דוגמה

הטבלה להלן מתארת ההתפלגות המשותפת של שני משתנים מקריים בדידים X ו־Y, שאינם בלתי תלויים. ערכי הסתברויות השוליות של X ו־Y מופיעות בשול התחתון ובשול השמאלי בהתאמה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| XY | x1 | x2 | x3 | x4 | ↓ pY(y) |
| y1 |  {\frac {4}{32}} |  {\frac {2}{32}} |  {\frac {1}{32}} |  {\frac {1}{32}} |  {\frac {8}{32}} |
| y2 |  {\frac {3}{32}} |  {\frac {6}{32}} |  {\frac {3}{32}} |  {\frac {3}{32}} |  {\frac {15}{32}} |
| y3 |  {\frac {9}{32}} |  0 |  0 |  0 |  {\frac {9}{32}} |
| pX(x) ← |  {\frac {16}{32}} |  {\frac {8}{32}} |  {\frac {4}{32}} |  {\frac {4}{32}} |  {\frac {32}{32}} |
הגדרה > הקשר לאי תלות של משתנים מקריים

ההתפלגות המשותפת של שני משתנים מקריים בלתי תלויים היא המכפלה של ההתפלגויות השוליות שלהן, כלומר  p(x,y)=p_{X}(x)p_{Y}(y)  לכל  x ו־ y .
הגדרה > פונקציית הסתברות שולית - שני משתנים מקריים רציפים

עבור שני משתנים מקריים רציפים X ו־Y  עם פונקציית  התפלגות משותפת  f(x,y), פונקציית צפיפות ההסתברות השולית של המשתנה המקרי  X מתקבלת על ידי אינטגרציה של  f על פני Y. באותו אופן מתקבלת ההתפלגות השולית של המשתנה המקרי  Y. כלומר
כאשר  [a,b], ו  [c,d]  הם התומכים של X ו- Y בהתאמה.
הגדרה > פונקציית התפלגות מצטברת שולית

ניתן למצוא את פונקציית ההתפלגות המצטברת השולית מפונקציית ההתפלגות המצטברת המשותפת. נזכור כי ההתפלגות המצטברת מקיימת:
עבור משתנים מקריים בדידים  F(x,y)=P(X\leq x,Y\leq y)
עבור משתנים מקריים רציפים  F(x,y)=\int _{a}^{x}\int _{c}^{y}f(x',y')\,dy'dx'
אם X ו־Y מקבלים ערכים בתחומים [ a, b ]  ו־[ c, d ] בהתאמה   F_{X}(x)=F(x,d)  ו־ F_{Y}(y)=F(b,y) . אם d הוא   \infty , הביטוי להתפלגות המצטברת  F_{X}(x) הופך לגבול 




F

X


(
x
)
=

lim

y
→
∞


F
(
x
,
y
)


{\textstyle F_{X}(x)=\lim _{y\to \infty }F(x,y)}

 . כך גם עבור  F_{Y}(y) .
משתנים מרובים

ההכללה למקרה של התפלגויות משותפות של משתנים מרובים היא טבעית. אם X1, X2 ,..., Xn הם משתנים מקריים בדידים, אזי פונקציית ההסתברות השולית שלהם תהיה   p_{X_{i}}(k)=\sum p(x_{1},x_{2},\dots ,x_{i-1},k,x_{i+1},\dots ,x_{n}); אם X1, X2 ,..., Xn הם משתנים מקריים רציפים, אזי פונקציית צפיפות ההסתברות השולית של המשתנה Xi תתקבל על ידי אינטגרציה על כל המשתנים האחרים  f_{X_{i}}(x_{i})=\int _{-\infty }^{\infty }\int _{-\infty }^{\infty }\int _{-\infty }^{\infty }\cdots \int _{-\infty }^{\infty }f(x_{1},x_{2},\dots ,x_{n})dx_{1}dx_{2}\cdots dx_{i-1}dx_{i+1}\cdots dx_{n}.
ראו גם

התפלגות הסתברות משותפת
התפלגות מותנית
ביבליוגרפיה

Everitt, B. S.; Skrondal, A. (2010). Cambridge Dictionary of Statistics. Cambridge University Press.
Dekking, F. M.; Kraaikamp, C.; Lopuhaä, H. P.; Meester, L. E. (2005). A modern introduction to probability and statistics. London : Springer. ISBN 9781852338961.
הערות שוליים

↑  Trumpler, Robert J. & Harold F. Weaver (1962). Statistical Astronomy. Dover Publications. pp. 32–33.
1 2  A modern introduction to probability and statistics : understanding why and how. Dekking, Michel, 1946-. London: Springer. 2005. ISBN 9781852338961. OCLC 262680588.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549205405171  GND: 4176932-6  LCCN: sh97007812 
דגימות רבות מהתפלגות נורמלית בשני משתנים. ההתפלגויות השוליות מוצגות באדום וכחול. ההתפלגות השולית של X משוערכת על ידי יצירת היסטוגרמה של קואורדינטות X ללא התחשבות בקואורדינטות Y, ולהפך.
יוסף שאול

| --- | --- |

יוסף שאול
 לידה:  1949 (בן 76 בערך) איראן 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  איראן, ישראל
 תרומות עיקריות
 פיתוח חיסון נגד דלקת הכבד הנגיפית מסוג B (צהבת B).
 
יוסף שאול (נולד ב-1949) הוא מדען ישראלי העוסק בתחומי הווירולוגיה השונים ומשמש כפרופסור במכון ויצמן למדע. נזקפים לזכותו גילויים ופיתוחים רבים, בהם חיסון נגד דלקת הכבד הנגיפית מסוג B (צהבת B).
תחילת דרכו

שאול נולד באהווז, בירת מחוז ח'וזסתאן באיראן. אביו היה סוחר. בגיל 13 עלה לישראל בעליית הנוער יחד עם חביב אחיו הגדול יותר והם התמקמו בפנימיה כפר הנוער בן שמן. כבוגר בית ספר חקלאי, נרשם ללימודים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון בחקלאות, ותואר שני בפיזיולוגיה של בעלי חיים. בזמן לימודיו היה מתפרנס מהוראה בבית הספר האזורי שפיר. בשנת 1977 החל את הלימודים לדוקטורט במחלקה לווירולוגיה במכון ויצמן למדע בהנחיית פרופסור חיים אביב. בשנת 1981 נסע לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו בהנחיית William J. Rutter. בשנת 1983 חזר למכון ויצמן  והצטרף למחלקה לווירולוגיה ששינתה את שמה לאחר מכן למחלקה לגנטיקה מולקולרית. בשנת 1985 הועלה לדרגת חוקר בכיר, בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2001 לפרופסור מן המנין. הוא נשוי לאילנה ממשפחת הוניג ולהם ארבעה בנים ושלוש עשרה נכדים.
מחקרים והישגים

בעבודת הדוקטורט שלו עסק שאול בביולוגיה מולקולרית, ובמיוחד במאפייניהם של המנגנונים השולטים בביטוי הגנים השונים. הוא לראשונה בארץ השתמש בשיטות של הנדסה גנטית לחקר גן ההמוגלובין ואפיונו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני. במחקר הפוסט-דוקטורט חקר את עולם הנגיפים. נגיף שעניין אותו במיוחד היה הנגיף הגורם לדלקת כבד נגיפית (הפטיטיס) מסוג B. הוא המשיך לחוקר את הווירוס במכון ויצמן ואף פיתח חיסון שהחברות SciVac בארץ ו- VBI Vaccines Inc פתחו אותו לשימוש תחת אישור FDA.
פרופ' שאול הצליח לפענח את המנגנון המולקולרי שבו נגיפי צהבת B מצליחים לאלץ גנים אנושיים לייצר חלבונים מסוימים על פי המידע הגנטי המקודד ב-DNA. האפשרות לאילוץ התאים לייצר חלבונים אלה נובעת מהעובדה שנגיפים אלה מכילים חלבון ייחודי המשבש את התהליך התקין של ייצור החלבונים בתאים. ייצור החלבונים המאולץ של הגנים האנושיים, הנגרם על ידי הנגיפים, יוצר בתא סביבה נוחה לייצור של חלבונים נגיפיים, ולהתרבות הנגיפים. ממצאים אלה סייעו בפיתוח תרכיב חיסון מתקדם נגד המחלה הקטלנית, ובשנת 1992 הם זיכו את שאול בפרס על שם אנדריי לבוף. בשנת 2001 הוענק לו פרס מייסדי טבע.
בין השאר, מכהן שאול כיושב ראש הוועדה המייעצת של MGVS החיפאית, חברה העוסקת בפיתוח טכנולוגיה לריבוי כלי דם ורקמות. טכניקה שפיתח שאול בתחום ניתוחי המעקפים הובילה לפיתוח מוצר ראשי בחברת MGVS - שתלים ביו סינתטיים המאפשרים להתגבר על בעיית השתלים הסינתטיים שנוטים להיסתם עם הזמן בשל דלקות בסביבת המעקף, ב-MGVS פותחה השיטה לציפוי חלקו הפנימי של הצינור בתאים טבעיים שהופקו מהמטופל. הציפוי מופק מהאנדותל - החומר שמצפה את כלי הדם מבפנים. בעזרת עבודתו וגילויו של שאול ניתן כעת להדביק את האנדותל המופק, למבנה בעל שכבה רציפה אחת הנצמדת לחלק הפנימי של הצינור.
יעקב קטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 (בן 89 בערך) בגדאד, ממלכת עיראק 
 ענף מדעי:  אגרונומיה 
 מקום לימודים:  מקוה ישראל  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מנחה לדוקטורט:  יצחק ואהל 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2014)  פרס רוטשילד (1994)  עמית החברה הפיטופתולוגית האמריקאית (1991) 
 
יעקב קטן (נולד ב-1936) הוא חוקר בתחום מחלות צמחים בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית בירושלים. חתן פרס ישראל בחקלאות ומדעי הסביבה לשנת 2014.
ביוגרפיה

יעקב קטן נולד בבגדאד שבעיראק, ב-1951 עלה לארץ ישראל יחד עם משפחתו. לאחר עלייתו הצטרף לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" שם רכש השכלה חקלאית וסיים בהצטיינות. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל ובמילואים שירת בשריון. הוא השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום כיפור. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית בירושלים שם רכש את ההשכלתו האקדמית בנושאי התמחותו. ב-1967 יצא לשנת מחקר באוניברסיטת המדינה של מישיגן כמלגאי פולברייט. ב-1969 קיבל תואר דוקטור. במהלך השנים 1969–1979 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, פרופסור חבר, ופרופסור מן המניין. החל מ-1986 כיהן כראש המחלקה למחלות צמחים ומיקרוביולוגיה עד 1989 ובקדנציה שנייה בשנת 2001.
במהלך חייו חקר מחלות צמחים ומחלות שורשים הנגרמות על ידי פתוגנים של קרקע, ופיתח אמצעי הדברה שונים, ידידותיים לסביבה. ב-1976 פרסם יחד עם שלושה מתלמידיו - אביחיל (אבו) גרינברגר, ד"ר אבשלום (אבי) גרינשטין וחביב אלון - את עבודתם בפיתוח שיטת החיטוי הסולארי להדברת פגעי קרקע, על ידי שימוש באנרגיית השמש כתחליף לחומרי הדברה המזיקים לסביבה. שיטה זו הביאה להפחתה בשימוש בחומרים כגון מתיל ברומיד ששימשו לחיטוי קרקע באופן נרחב. השימוש בשיטה התפשט ב-70 מדינות בעולם.
כחלק מתפקידו כמורה ומרצה לימד קורסים בפקולטה לחקלאות וזכה להיות מורה מצטיין. מ-1966 פרסם יותר מ-200 מאמרים מדעיים. ב-1994 זכה בפרס על שם Milikan מטעם האוניברסיטה העברית על הצטיינות בהוראה. בין פרסיו הרבים, ניתן למנות את: עמית (חבר כבוד) של החברה הפיטופתולוגית האמריקאית (1991), Foreign Member של האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות (1991), פרס רוטשילד (1994) ועמית של האגוד האמריקאי לקידום המדע (1997). ב-2003 זכה בפרס יקוב אריקסון של האקדמיה המדעית השוודית לחוקרים בתחום הפיטופתולוגיה, פרס בו זכו מתחילת חלוקתו ב-1959 ועד 2013, 11 חוקרים בלבד. בשנת 2004 זכה בפרס החברה הבינלאומית להגנת הצומח. כמו כן, הוענקו לו מדליות מטעם החברה הפורטוגלית להגנת הצומח. בשנת 2013 קיבל קטן את התואר Fellow מטעם החברה הבינלאומית לפיטופתולוגיה במסגרת הקונגרס הבינלאומי שנערך בבייג'ינג. בשנת 2014 הוענק לפרופ' קטן פרס ישראל לחקר החקלאות וחקר מדעי הסביבה לשנת תשע"ד.
ב-2004 לאחר יותר מ-30 שנות עבודה פרש ממקצועו, אך הוא המשיך בפעילותו: כתב מאמרים, השתתף בכנסים בינלאומיים, הרצאות לתלמידים ועבודות במחקרים. ביולי 2014 הוזמן לנאום בהרצאה המרכזית בכנס הבינלאומי לחיטוי קרקע שייתקיים באיטליה.
הערות שוליים

↑  שירות הידען, ‏פרס ישראל לחקלאות ומדעי הסביבה לפרופ' יעקב קטן שפיתח מערכת להדברת מזיקים בסיוע אנרגית השמש, באתר "הידען", 8 בפברואר 2014
↑  היום - חלוקת תארים באוניברסיטה העברית בירושלים, דבר, 7 ביולי 1969
↑  שיטת החיטוי הסולרי מתפשטת בעולם, באתר הפקולטה לחקלאות
↑  ANNOUNCEMENT OF THE 2003 WINNER OF THE JAKOB ERIKSSON PRIZE -DR. JAACOV KATAN, אתר החברה הבינלאומית לפתולוגיה של הצומח, 2002 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310637205171  ISNI: 0000 0001 1611 3083  VIAF: 27282943   WorldCat (עם VIAF): 27282943
גדעון לדיז'ינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 (בן 92 בערך) רחובות, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מוסדות:  הפקולטה לחקלאות מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית
 תרומות עיקריות
 חקר הגנטיקה וההשבחה של צמחים, גילוי "אם החומוס"
 
גדעון לדיז'ינסקי (נולד ב-1933) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות, מגלה "אם החומוס".
ביוגרפיה

גדעון לדיז'ינסקי נולד ברחובות לזאב ולרחל שעלו כתריסר שנים קודם לכן מאוקראינה. אחיו, עובד לדיז'ינסקי, הוא קצין צה"ל שעוטר פעמיים בעיטור העוז ושנהרג בקרב המיתלה במבצע קדש.
גדעון לדיז'ינסקי למד בבית הספר החקלאי כדורי ובצבא שירת בנח"ל בקיבוץ חמדיה. בעקבות מות אחיו נאלץ לדיז'ינסקי לעזוב את הקיבוץ ולחזור הביתה כדי לעזור באחזקת המשק המשפחתי בכפר ביל"ו. במקביל החל ללמוד באוניברסיטה העברית בפקולטה לחקלאות ברחובות וקיבל שם דוקטורט בשנת 1968. באמצע שנות ה-70 כיהן כראש החוג לגנטיקה בפקולטה לחקלאות. הוא קיבל שם דרגת פרופסור חבר ב-1980 ופרופסור מן המניין בשנת 1985.
תוך כדי הקריירה האקדמית, לא זנח לדיז'ינסקי את עבודתו במשק, שהיה תחילה משק חלב, בהמשך פרדסים ואחר כך מטעי אבוקדו, אפרסמונים וקרמבולות.
היה נשוי לצפרירה עד שנפטרה בשנת 2006, והוא אב לחמישה ילדים: ארבע בנות ובן.