stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמבריולוגיה
תחומי מחקר מרכזיים

תחומי המחקר באמבריולוגיה רבים ומגוונים. בדומה למקצועות ביורפואיים נוספים, חזית המחקר כוללת הן מחקרי יסוד והן מחקרים קליניים. בין היתר ניתן למנות:
אמבריולוגיה תפקודית: תחום זה חוקר את כלל הגורמים המשפיעים על התפתחות תאי העובר, בדגש על כוחות פיזיקליים, סיגנלים ביוכימיים ופקטורי שעתוק. תחום זה מכונה גם 'פיזיולוגיה של התפתחותית', או 'מכניקה התפתחותית'. ראו ערך ביולוגיה התפתחותית למידע נוסף.
אמבריולוגיה מורפולוגית: מדע תיאורי העוסק במכלול השינויים העיקריים החלים בגופו של העובר, עד הגעתו להתפתחות מלאה. תחום זה מכונה גם 'אנטומיה התפתחותית', ולעיתים 'אמבריולוגיה ניסויית'.
טרטולוגיה (Teratology): מדע העוסק בגורמים לפגמים התפתחותיים והיווצרות מומים. האטיולוגיה (הגורם) למרבית המומים היא שילוב של אלמנטים גנטיים וסביבתיים. גורמי המוות המרכזיים בתקופת הילדות מקורם במומים.
הפריה חוץ גופית (IVF)
אמצעי מניעה
שימוש בתאי גזע
ראו גם

מורפוגן
החוק הביוגנטי
לקריאה נוספת

Keith L. Moore & T.V.N Persaud & Mark G. Torchia. (2020). The Developing Human. Clinically Oriented Embryology. 11th ed. Elvesier. ISBN 978-0-323-61154-1.
Alberts. (2015). Molecular Biology of the Cell. 6th ed. Pages 940-942. Elvesier. ISBN 978-0-8153-4432-2.
עזרה זהר ויאיר שפירא, הגוף ותפקודו - אנטומיה, פיזיולוגיה, תזונה, הוצאת עם עובד, 2005, עמודים 118–137.
עדי מרקוזה-הס, דידה פרנקל ונורית בשן, ביולוגיה של האדם, הוצאת האוניברסיטה העברית 2002, עמודים 181–202.
ניל שובין, הדג שבתוכנו, ספרי עליית הגג.
הערות שוליים

↑  השימוש במונח "שוטון" מטעה. ישנו הבדל מהותי בין הפלג'לום האאוקריוטי לבין אחיו הפרוקריוטי, הן ברמה המולקולרית, הן ברמה המבנית והן ברמה התפקודית. השוטון האאוקריוטי בנוי מן החלבונים דינאין (Dynein) וטובולין (Tubulin). תנועתו היא כשל גל. לעומת זאת, החלבון אשר מרכיב את השוטון הפרוקריוטי הוא פלג'לין (Flagellin), ותנועתו היא כשל פרופלור. הסיבה לשימוש במונח שוטון מקורה בטעות היסטורית מצערת.
↑  Alberts & Johnson & Lewis & Morgan & Raff & Roberts and Walter, Molecular Biology of the Cell, Third Avenue, 711, New York, NY 10017, US: Garland Science, Taylor & Francis Group, LLC, 2015
↑  Bianchi E, Doe B, Goulding D, Wright GJ, Juno is the egg Izumo receptor and is essential for mammalian fertilization, Nature
↑  Keith L. Moore, The Developing Human - Clinically Oriented Embryology, Elvesier Inc@, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX526812  GND: 4014562-1  NARA: 10636957  NDL: 00562996  NKC: ph119917 
תאי סרטולי התומכים בספרמטוגנזה. ניתן לראות כיצד כלל הזרעונים נותרים מחוברים זה לזה בסינסיציום עד השלמת חלוקתם.

זקיק שחלתי בוגר, בעל שכבות רבות של תאי גרנולוזה. ניתן לראות את הביצית, מוקפת ב-Zona Pellucida (בתמונה נקרא Zona Striata), ולאחריה תאי קומולוס. גרעין הביצית נקרא Germinal Vesicle, לציון העובדה שהביצית נחה בפרופאזה 1 (חלוקה מיוטית ראשונה).



המחשה כיצד מפל ריכוזים עשוי להשפיע על אוסף של תאים. כתלות בכמות החומר המופרש (מסומן בסגול), התאים המקוריים יתמיינו לתאי מטרה שונים. ייתכן שחלק מן התאים לא ייחשפו כלל, וישנם תאים אשר יושרו בריכוז גבוה.
זיגוטה צעירה. ניתן לראות את התקרבות הפרו-נוקלאוס הזכרי והפרו-נוקלאוס הנקבי. במילים אחרות, אלו הם הרגעים האחרונים של ההפריה, ובקרב יאוחד המטען הגנטי הזכרי והנקבי.
מחזור האישה במספר רמות; רמת השחלה, טמפרטורה בזאלית, פעילות הורמונלית ושינויים רחמיים. מחזור האישה נספר מרגע הדימום. כשבועיים לאחר הדימום מתרחש הביוץ (ovulation), ובצמוד לאירוע זה מתרחשת ההפריה.
משרטוטיו ורישומיו של לאונרדו דה וינצ'י, המפתיעים בדיוקם. 1513 בקירוב.
פושעים ומלאכים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'יי' טי' מולנר
 הופק בידי:  ג'יי' טי' מולנר כריס אייוון סוויק רוזאן קורנברג לוק דניאלס
 תסריט:  ג'יי' טי' מולנר
 עריכה:  כריסטופר רובין בל
 שחקנים ראשיים:  צ'אד מייקל מאריי פרנצ'סקה איסטווד טרי פולו לוק וילסון בן בראודר מאדיסן בייטי
 מוזיקה:  קולין סטטסון אלקס דה קראבאליו
 צילום:  מאתיו ארווינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  VMI Worldwide No Remake Pictures Casadelic Pictures Redwire Pictures New Golden Age Films Avery Productions
 חברה מפיצה:  סרטי אוריון Momentum Pictures VMI Worldwide
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בינואר 2016 (פסטיבל סאנדנס)
 משך הקרנה:  120 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מערבון; פלישה לבית; דרמה; סרט אפל; פעולה
 פרסים:  פרס חבר השופטים, פסטיבל המערבונים באלמריה 2016
 תרגום לעברית:  אסף ראביד
 דף הסרט ב־IMDb
 
פושעים ומלאכים (מאנגלית: Outlaws and Angels) הוא מערבון אמריקאי עצמאי משנת 2016, וסרט הביכורים באורך מלא של ג'יי' טי' מולנר שכתב את התסריט, ביים והפיק באמצעות חברת "No Remake Pictures" שבבעלותו. בתפקידים הראשיים משחקים פרנצ'סקה איסטווד, צ'אד מייקל מאריי, טרי פולו ולוק וילסון. עבור איסטווד, בתם של קלינט איסטווד ופרנסס פישר (בהופעת אורחת) זה היה התפקיד הראשי הראשון, ונחשב לפריצת הדרך שלה בהוליווד.
מולנר יצר דרמה תקופתית בסגנון רטרו, באמצעות היברידיזציה של מערבוני הספגטי וסרטי ג'אלו של שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, עם יסודות דרמטיים של מותחני פלישה לבית וסרטי נקמה ופעולה. בריאיון לערוץ היוטיוב של ה"הוליווד ריפורטר", מולנר הגדיר את הסרט "מותחן פלישה לבית אלים באופן קיצוני, המתרחש במערב הישן וכולל טוויסט פמיניסטי". בריאיון לתחנת הטלוויזיה KTNV בלאס וגאס, מולנר קרא לסרט "דרמת נקמה פמיניסטית", והסביר שזהו אנטי-מערבון השובר את המוסכמות של סוגת המערבונים.
המוטו של הסרט בתחילת כתוביות הפתיחה מצוטט ממזמור תהילים "ברכי נפשי": ”הַכְּפִירִים שֹׁאֲגִים לַטָּרֶף וּלְבַקֵּשׁ מֵאֵל אָכְלָם” (תהילים ק"ד, כ"א), כהרהור על אלימות ותום, כאשר רצונו של האחד גורר עושק של האחר.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות וזכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל המערבונים באלמריה 2016, לאיסטווד ולחברות המפיקות.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
פרנצ'סקה איסטווד: פלורנס טילדון
צ'אד מייקל מאריי: הנרי
טרי פולו (אנ'): איידה טילדון
לוק וילסון: ג'וסיאה
בן בראודר: הכומר ג'ורג' טילדון
מאדיסן בייטי (אנ'): שרלוט טילדון
ניית'ן ראסל: צ'ארלי
קית' לונקר (אנ'): ג'ו הקטן
סטיבן מייקל קזאדה: אלונזו
פרנסס פישר: הדודה אסת'ר
לוס ריינס (אנ'): הדוד אוגוסטוס
דיוק מולנר: השריף מק'קייב
לילה רוז אלן: לולו
הפקה

הצילומים נעשו בערים סנטה פה ואלבקרקי, ניו מקסיקו. מולנר והצלם מאתיו ארווינג השתמשו בסרט צילום "קודאק" 35 מ"מ עם חירור כפול (Double perforation) ובשתי מצלמות וינטג' מתוצרת "Panavision" (אנ') עם עדשות משנות ה-60, כל זאת די ליצור רזולוציית תמונה שתעניק לצופים חוויה של עותק ישן של סרט שנחשף, נוקה והופץ, בבחינת "הסיפור האמיתי שלא סופר על המערב הישן", כמחווה למערבונים ולסרטים האירופאים משנות ה-60 וה-70. מולנר אמר שהפגמים בצילום ובעריכה היו מכוונים, ולכן צוות ההפקה אף קיבל בברכה תקלות בציוד המיושן. מסכות הבד הלבנות שחובשים השודדים בסצנת שוד הבנק, עוצבו בהשראת מסכה דומה שנהג לחבוש שודד הכרכרות ויליאם ברייזלטון (אנ') שפעל באריזונה בשנות ה-70 של המאה ה-19.
צ'אד מייקל מאריי, המשחק בתפקיד הנרי, הסביר שהוא גילם את הדמות כפושע ותיק בשנות הארבעים לחייו, גיל שבו פושעי המערב הישן נחשבו מזדקנים ו"מחוץ למשחק". הנרי מאס בחיי הפשע, ובבריחתו מפני אנשי החוק אל מקסיקו, הוא מבקש גאולה לנפשו, וזו נמצאת לו עם מותו.
באשר לבחירה באיסטווד שהייתה אז בת 22, מולנר הסביר שבתחילה הוא רצה שחקנית אלמונית וצעירה יותר לדמות הילדה המתפתחת לאשה צעירה, וחשש ששם משפחתה יסיח את הדעת מהדמות, אבל אחראי הליהוק צ'דוויק סטראק המליץ עליה, היא באה לקרוא את התסריט וזכתה בתפקיד ביושר ובצדק, לדברי מולנר.
בכתוביות הסיום מוקדש הסרט לזכרו של פרנק גיפורד (אנ') שהיה שחקן פוטבול ושדרן ספורט. גיפורד נפטר בגיל 84 ב-9 באוגוסט 2015, בשעה שבתו, השחקנית קסידי גיפורד (אנ'), הייתה על טיסה לסנטה פה לצלם תפקיד קטן לסרט (ללא קרדיט לתפקיד, אלא במסגרת רשימת "תודות מיוחדות").
הערות שוליים

1 2  KTNV Channel 13 Las Vegas
 (July 7, 2016). INTERVIEW: JT Mollner talks about his new feature film. YouTube. Retrieved April 27, 2019.
↑  No Remake Pictures - Films. No Remake Pictures Official Website. Retrieved August 27, 2020
↑  Medina, Marcy (July 12, 2016). Francesca Eastwood Tackles Her First Lead Role in ‘Outlaws and Angels’. WWD.
1 2 3 4 5  Lombardi, Chris (July 13, 2016). Shooting the Old West: ‘Outlaws and Angels’ Filmmaker JT Mollner and Star Francesca Eastwood. Film Independant.
1 2 3  Bell, Nicholas (July 15, 2016). Outlaws and Angels Review. IONCINEMA.com
1 2  The Hollywood Reporter (January 26, 2016). Francesca Eastwood Works with Mother Frances Fisher in ‘Outlaws and Angels’. YouTube. Retrieved April 24, 2019.
↑  Outlaws and Angels (2016) Awards. IMDb. Retrieved April 24, 2019.
↑   Devil's Girl, סרטון  באתר יוטיוב, 4 ביוני 2020
↑  Outlaws and Angels, March 2, 2019. The Movie Boards. Retrieved April 25, 2019.
↑  Nathan Russell. IMDb. Retrieved April 24, 2019.
↑  Duke Mollner. IMDb. Retrieved April 24, 2019.
↑  Lela Rose Allen. IMDb. Retrieved April 24, 2019.
↑  Outlaws & Angels (2016) Filming & Production. IMDb. Retrieved April 24, 2019.
↑  Guillen, Michael (July 15 2016). FANTASIA 2016—OUTLAWS AND ANGELS (2016). The Evening Class
↑  Brazen Bill. 1911Adicts, August 5, 2019
↑  William Whitney “Brazen Bill” Brazelton. Find A Grave, retrieved November 1, 2019
↑   Outlaws and Angels at Sundance, סרטון בערוץ "Hollywood TV", באתר יוטיוב, 8 בפברואר 2016
↑  Johnson, Zach (August 21, 2015). Kathie Lee Gifford Relives the Moment She Had to Tell Cassidy Gifford That Frank Gifford Had Died. Enews.
↑  Outlaws and Angels (2016) Full Cast & Crew. IMb.
↑  Outlaws and Angels (2016) Release Info. IMDb. Retrieved April 23, 2019.
1 2  OUTLAWS AND ANGELS. rotten Tomatoes. Retrieved April 23, 2019.
↑  The 21 Best Films of Sundance 2016. Variety. Februay 1, 2016
↑  Outlaws and Angels 2016. Metacritic. Retrieved April 23, 2019.
↑  Lowe, Justin (July 15, 2016). ‘Outlaws and Angels’: Film Review. The Hollywood Reporter.
↑  baldwin, Daniel (July 16, 2016). Review: 'Outlaws And Angels' Offers Up Thrillingly Violent Retribution. Forbs.
↑  Greene Steve (July 15, 2016). Review: Desensitizing Western ‘Outlaws and Angels’ is a Dark Endurance Test. IndieWire.
↑  Derakhshani, Tirdad (July 14, 2016). 'Outlaws and Angels': Another Eastwood rocks a Western. The Inquirer.
↑  Allen, Nick (July 15, 2016). OUTLAWS AND ANGELS. RogerEbert.com
↑  Gold, Daniel M. (July 14, 2916). Review: ‘Outlaws and Angels,’ a Cross Between Western and Home-Invasion Horror. The New York Times.
שושק'ה

שושק'ה היא אפליקציית היכרויות ייעודית לבני 60 פלוס הפועלת ללא מטרות רווח.
האפליקציה מבית מוטק'ה, הרשת החברתית לבני הגיל השלישי, מופעלת על ידי קרן מחקרים ושירותי בריאות – שיבא.
אפליקציית שושק'ה הושקה בפברואר 2023. נכון לחודש אוגוסט 2023 יש בה 10,000 חברים רשומים, גברים ונשים, בני 60 ומעלה מישראל.
האפליקציה היא יוזמה של פרופ' מרדכי שני - מייסד מכון גרטנר, לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות, מנכ"ל בית החולים שיבא בתל השומר ומי שמוביל שנים ועדות ופעילויות מגוונות בתחומי הבריאות והרווחה בישראל. בשנת 2009 זכה פרופ' שני בפרס ישראל למפעל חיים על פעילותו בתחומי הבריאות והרווחה.
היסטוריה

מאז השקתה בפברואר 2023, החליפה שושק'ה את ערוץ ההיכרויות לבני הגיל השלישי שפעל באתר מוטק'ה.
אפליקציית שושק'ה הושקה לאחר פיתוח של שנתיים ומספר קבוצות מיקוד בקרב קהל היעד.
ביולי 2023 הושק מסע פרסום של אפליקציית שושק'ה, שמטרתו הייתה לשנות את הייצוג הקלאסי של מבוגרים בשלטי חוצות.
הערות שוליים

↑  פורטל "מוטק'ה", באתר מכון גרטנר
↑  אודות שושקה, באתר מוטק'ה
↑  קמטים ונשיקות: סוד ההיכרויות בגיל השלישי, באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי, ‏21.10.22
↑  נטע חוטר, ‏אפקט ארנונה: מיניות בגיל השלישי היא האינטרס של כולנו, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2023
↑  לי סיביליה‏, בני 60+ וסקסיים: הקמפיין הנועז של אפליקציית ההיכרויות, באתר וואלה, 26 ביולי 2023
קרוליין קוסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוגוסט 1954 (בת 70) Brooke, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
קרוליין קוסי (נולדה ב-31 באוגוסט 1954), המוכרת גם בשם טולה, היא דוגמנית בריטית שעלתה לתודעה הציבורית בשנת 1981 לאחר שכיכבה בסרט לעיניך בלבד מסדרת סרטי ג'יימס בונד, ולאחר מכן הוצאה בניגוד לרצונה מהארון ככטרנסג'נדרית על ידי הצהובון הבריטי ניוז אוף דה וורלד. בשנת 1991 הפכה לאישה הטרנסית הראשונה שהצטלמה למגזין לפלייבוי. קוסי התפרסמה גם בשל שתי האוטוביוגרפיות שפרסמה ומאבקה על זכותה להינשא כחוק ולהיות מוכרת כאישה.
ביוגרפיה

קוסי נולדה בברוק שבמחוז נורפוק. במהלך גיל ההתבגרות, היו לקוסי מאפיינים נשיים מובהקים שאובחנו כחלק מתסמונת XXXY. באוטוביוגרפיה שלה "Cossey My Story", היא מתארת ילדות אומללה, שבה סבלה מבלבול ומבריונות מצד בני גילה בשל נשיותה. האדם הקרוב ביותר אליה בילדותה הייתה אחותה, פאם, והשתיים היו מתחפשות עם הבגדים של אמן. קוסי עזבה את מערכת החינוך בגיל 15 ומצאה עבודה בחנות בגדים וכשוליה באטליז. בגיל 16 עברה ללונדון ועבדה בעבודות שונות בשכר נמוך.
קוסי החלה את תהליך ההתאמה המגדרית שלה בזמן שעבדה כסדרנית בווסט אנד של לונדון. עוד לפני שמלאו לה 17, החלה בטיפול הורמונלי, ועבדה במשרה מלאה כאישה במועדון הופעות. לאחר שעברה ניתוח הגדלת חזה, עברה קוסי לפריז ולאחר מכן לרומא, ועבדה כרקדנית וכחשפנית כדי לחסוך כסף ניתוח להתאמה מגדרית. לאחר שנים של טיפול הורמונלי ונפשי, ולאחר ששינתה את שמה חוקית, קוסי עברה את הניתוח האחרון שלה ב-31 בדצמבר 1974 בבית החולים צ'רינג קרוס, לונדון.
קריירת הדוגמנות והוצאתה מהארון

קוסי החלה לנהל חיי חברה פעילים כאישה, והסתירה את עברה. כשנשאלה על דייטים שהיו לה, ענתה קוסי, "אני חוששת שהתפרעתי קצת". היא סיפרה לצהובונים שהיה לה רומן עם מגיש הטלוויזיה דס לינאם, ולמרות שהוא עצמו טען כי אינו זוכר מערכת יחסים זאת, הוא מאשר באוטוביוגרפיה שלו שהם קיימו מפגשי דייטינג זה עם זו. קוסי עבדה כדוגמנית תחת שם הבמה "טולה" וכיכבה במגזינים מובילים, ביניהם המהדורה האוסטרלית של ווג והארפר'ס בזאר, ותצלומים חושפניים שלה התפרסמו בצהובון הבריטי סאן ובפלייבוי.
ב-1978 נבחרה טולה להשתתף בשעשועון טלוויזיה בשם "3-2-1". לאחר ההופעה, יצר עמה קשר עיתונאי שחשף את עובדת היותה טרנסג'נדרית ותכנן לכתוב על כך. קוסי ויתרה על ההשתתפות בתוכנית, ושכנעה את המפיקים לשחרר אותה מהחוזה שלה. לאחר תקרית זו, הקפידה לשמור על פרופיל נמוך ולקחה רק תפקידים קטנים יותר מחשש להסתכן בחשיפה לא רצויה של עברה.
ב-1981 לוהקה טולה כניצבת בסרט ג'יימס בונד "לעיניך בלבד". זמן קצר לאחר יציאת הסרט, פרסם הצהובון News of the World בכותרתו הראשית כי "נערת ג'יימס בונד הייתה ילד", ובכך הוציא אותה מהארון בניגוד לרצונה. לימים סיפרה טולה כי הייתה נסערת עד ששקלה להתאבד, אך בכל זאת המשיכה בקריירת הדוגמנות שלה. בתגובה לפרסום, הוציאה טולה את האוטוביוגרפיה הראשונה שלה בשם "I Am a Woman".
חיים אישיים

טולה התארסה לרוזן גלאוקו לסיניו, מנהל פרסום איטלקי, שהיה הגבר הראשון שיצא איתה שידע על עברה, ואף עודד אותה לעתור כנגד החוק הבריטי הנוגע לטרנסג'נדרים. האירוסים בוטלו, אך המאבק המשפטי שלה נמשך שבע שנים, ולבסוף הגיע לבית הדין האירופי לזכויות אדם.
לאחר הפרידה מלסיניו, הייתה טולה במערכת יחסים עם איש העסקים היהודי אליאס פתאל, שלא היה מודע לעברה עד ליום ולנטיין בשנת 1988, לאחר שהציע לה נישואין וזו בתגובה יצאה בפניו מהארון כטרנסג'נדרית. מיד לאחר מכן, פתאל שאל בנוסף האם תהיה מוכנה להתגייר למענו, וטולה נענתה לשתי ההצעות. השניים נישאו ב-21 במאי 1989, שבועות לאחר שבית הדין האירופי לזכויות אדם החליט להכיר בטולה באופן חוקי כאישה. ממשלת בריטניה ערערה על פסיקת בית הדין, וב-27 בספטמבר 1990 ביטל בית המשפט האירופי את החלטתו בעקבות הערעור. פסיקה זו נותרה על כנה עד שעבר "חוק ההכרה במגדר" בבריטניה בשנת 2004.
ב-1991 הוציאה טולה את האוטוביוגרפיה השנייה שלה "My Story" ובה תיארה את תהליך ההתאמה המגדרית שלה ואת המאבק המשפטי הכושל מול בית המשפט האירופי.
ב-1992, לאחר שנפרדה מפתאל, נישאה טולה לבן זוגה הקנדי דייוויד פינץ'. לאחר נישואיהם דיברה באופן פומבי על כמיהתה להפוך לאֵם. בראיון שהעניקה לאתר דיילי מירור בשנת 2016, סיפרה טולה שהשניים ניסו להביא ילדים לעולם בפונדקאות בסיוען של אחותה ושל חברה קרובה (כיוון שטולה עצמה, בשל היותה טרנסג'נדרית, אינה יכולה ללדת), אך הדבר לא צלח, מה שגרם לה לצער רב.
לקריאה נוספת

Tula (1982). I Am a Woman. Sphere. ISBN 0-7221-0583-5.
Tula (1991). My Story. Faber and Faber. ISBN 0-571-16251-7.
הערות שוליים

↑  "How This Transgender Supermodel Found Love". The Advocate. 3 בנובמבר 2016. נבדק ב-30 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מערכת וואלה!‏, הדוגמנית הטרנסג'נדרית הראשונה בפלייבוי שוברת שתיקה, באתר וואלה, 24 ביוני 2015
↑  אמיר בוגן, ג'יימס בונד והטרנסג'נדרית שאהבה אותו, באתר ynet, 2 בנובמבר 2012
1 2 3 4 5 6  Cossey, Caroline (1991). My Story. London: Faber and Faber. ISBN 0-571-16251-7.
1 2 3 4 5  Tula: The Transsexual Bond Girl, the Original James Bond 007 Fan Site - Universal Exports (באנגלית אמריקאית)
↑  May's 10: Sporting kiss and tell's | Sport | The Observer, www.theguardian.com
↑  נערת ג'יימס בונד הטרנסג'נדרית חושפת: "כפו עליי לצאת מהארון", באתר ‏מאקו‏, 25 בנובמבר 2016
↑  Henri Brandman & Co., www.henribrandman.co.uk
↑  Hilary Mitchell, Meet the trailblazing transgender Bond girl who fought tirelessly for equal rights, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBTQ+ news, ‏2021-01-05 (באנגלית בריטית)
↑  הראיון עם טולה באתר דיילי מירור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124994547  ISNI: 0000 0000 2650 8436  LCCN: n83149222  NTA: 074739506  VIAF: 25981786   WorldCat (עם VIAF): 25981786 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרוליין קוסי".
עזרת נשים (בית כנסת)

עזרת נשים בבית הכנסת בקורדובה, ספרד
מיניאטורה של נשים מתפללות בעזרת הנשים בבית הכנסת בקורדובה; מתוך המוזיאון לתולדות אנדלוסיה, קורדובה, ספרד
עזרת הנשים היא המקום בבית הכנסת שנועד לנשים המתפללות, בנפרד מהמקום המיועד לגברים. הסיבה לחדר נפרד זה, שנמצא לעיתים בקומה גבוהה מעזרת הגברים, ולעיתים באותה קומה אך מופרד על ידי מחיצה או וילון, היא למנוע עירוב בין גברים לנשים בזמן התפילה. ההפרדה נלמדת מכך שבבית המקדש בזמן שמחת בית השואבה היו בונים יציע מיוחד לנשים כדי שלא יתערבו עם הגברים ו"יבואו לידי קלות ראש".
מקור השם "עזרת נשים" בעזרת הנשים שהייתה בבית המקדש, אף כי שם לא מדובר באזור המיוחד לנשים, אלא שנקרא כך על שם מרפסות שהותקנו בו לעמידת נשים בזמן שמחת בית השואבה.
היסטוריה > בעת העתיקה

ישנם מספר רמזים שלכאורה מצביעים על קיום עזרת נשים בבתי כנסת יהודיים בעת העתיקה. בחיבור צוואת ראובן, שהוא חלק מן הספר צוואות השבטים המתוארך לימי בית שני, מופיעה קריאה להפרדה בין נשים לגברים בכלל תחומי החיים כלקח ממעשה ראובן ובלהה. עם זאת, האיסור אינו מתאר את מנהג התפילה בפרט. כמו כן, פילון האלכסנדרוני, בחיבורו על חיי העיון, מציין כי לתרפויטים הייתה עזרת נשים בסמניון שלהם, בעל התפקיד המקביל לבית כנסת: ”הסמניון המשותף הזה, שבו מתכנסים כל יום שביעי, מורכב משתי עזרות, אחת מיועדת לגברים ואחת לנשים”. אולם, ייתכן שזהו דווקא סימן שליהודים לא הייתה עזרת נשים, כי פילון לא מזכיר עזרת נשים בהתייחסו לבתי הכנסת של היהודים. בכתב זכויות שנתן אוגוסטוס קיסר ליהודי אסיה הקטנה וצפון אפריקה מוזכר: "בתי השבת או אולמות הגברים שלהם". ייתכן שאזכור זה רומז לעזרת נשים, אולם ייתכן שהוא מרמז שבאופן רגיל רק גברים השתתפו בתפילה.
בתלמודים ישנן עדויות רבות על נשים שבאו לבית הכנסת, אך לא מוזכר כלל קיומה של עזרת נשים בבית הכנסת. האזכור היחיד למבנה המשמש כעזרת נשים, הוא בתוספתא, המספרת שלקראת שמחת בית השואבה היו בונין בבית המקדש גזוזטראות על מנת להפריד בין הגברים לנשים, מחשש שהשמחה תביאם לידי קלות ראש. מלבד זאת, באף אחד מבתי הכנסת העתיקים (מהתקופה הרומית והביזנטית) שנמצאו בא"י לא נמצאו עדויות מכריעות לקיומה של עזרת נשים. לכן חוקרים משערים שבאותן תקופות לא הייתה קיימת בבתי הכנסת עזרת נשים או מחיצת קבע להפרדה, אם כי ייתכן שבפועל הייתה הפרדה באופן הישיבה בבית הכנסת.
עדויות ראשונות לעזרת נשים בבית הכנסת אפשר למצוא בבית הכנסת העתיק בגרמניה הנמצא בוורמס. בית הכנסת עצמו נבנה בראשית המאה ה-11 אבל רק במאה ה-12 נוספה לו עזרת הנשים. זוהי כנראה העדות הקדומה ביותר של עזרת נשים בבית הכנסת.
היסטוריה > בתי כנסת של נשים

נראה שעד למאה ה-19 אף פעלו בתי כנסת נפרדים לנשים בלבד, בהן היו הנשים מתאספות לתפילה. כיוון שהנשים באירופה לא הבינו את שפת התפילה המקובלת ולא יכלו לקרוא עברית הייתה חזנית במרבית המקומות האלו, שניהלה את מהלך התפילה לעיתים בעברית ולרוב ביידיש, השפה היהודית המדוברת.
ידוע גם על בתי כנסת בצרפת בהם עזרת הנשים הייתה בחדר מתחת לבית הכנסת והיו רואות ושומעות את קריאת התורה דרך חורים ברצפה, את שאר התפילה כנראה עדיין עשו בנפרד בשפה שהייתה מובנת להן.
השווייצרי תומאס פלאטר, שביקר באביניון ב-1599 במהלך מסעותיו, תיאר את בית הכנסת של הנשים כ"מרתף", שהאור אליו חודר מהחדר העליון דרך חור. גם הפוסק הנודע וההיסטוריון הרב חיים יוסף דוד אזולאי מציין מרשמיו: ”אחר התפילה נסענו מאביניון לקאבאליון והתאכסנתי בבית ישראל הכהן… ותחת הבית כנסת יש בית הכנסת של נשים ויש ארובות בקרקע בית הכנסת שמשם רואות ספר תורה ויש להם חזן איש שמתפלל לנשים בלעז.”
היסטוריה > בעת החדשה

בעקבות השכלתן של הנשים וכן בעקבות ההכרה בהתעוררות הדתית אצל הנשים שזכתה לעידוד של הרבנים, צורפו מקומות התפילה שלהן לבית הכנסת תוך הקפדה על הפרדה מוחלטת.
כנושאים אחרים, הפך עניין העזרה והמחיצה שלפניה לטָעוּן בתקופה המודרנית. במאה ה-19 הייתה השאלה אם ניתן לבנות מחיצות שניתן לראות את הנשים דרכן בחזית העזרה למקור חיכוך בממלכת הונגריה ולסממן של מודרניזציה. ב-1865 קבעו הרב הלל ליכטנשטיין וקנאים אחרים בתקנות מיכאלוביץ כי הדבר אסור בהחלט. ב-1871 ענה מהר"ם שיק לרב קהילה, שכמה מתפללים איימו עליו בפרישה ובפתיחת חנויות בשבת אם לא יאות למחיצה כזו, כי ”וילפינן שם מקרא דצריך לעשות תיקון שלא יראו אנשים לנשים” ועליו לעמוד נגדם איתן ולהתעלם מאיומיהם.
הסרת המחיצה נעשתה לראשונה בקהילה הרפורמית של ברלין ב-1845, שם ישבו גברים ונשים בנפרד באותה קומה. הרעיון לא התקבל בקרב יתר בתי-הכנסת הרפורמיים בגרמניה, ועזרות נשים בקומות משלהן הוסיפו להיות הדגם הרווח עד אחרי מלחמת העולם השנייה (ההיכל בהמבורג סירב פעם לתרומה של מיליון מרקים שהותנתה בביטול העזרה). ישיבה מעורבת לחלוטין הונהגה רק בארצות הברית, באופן מקרי לגמרי, על ידי יצחק מאיר וייז. ב-1851, עדתו באולבני, ניו יורק רכשה בניין ששימש בעבר כנסייה, עם ספסלים לכל משפחה. סידור זה, אף שנתקל בהתנגדות רבה בקרב חוגי הרפורמים האמריקאיים, הפך לנפוץ מאוד. בין שתי מלחמות העולם הוא התפשט אל הקונסרבטיבים והאורתודוקסים, שההבדלים ביניהם עוד היו מטושטשים. רבנים משני הזרמים יצאו בחומרה נגד התופעה, אך לחץ מהקהל הצעיר יותר הכריע את הכף במרבית המקרים. אך באותה בתקופה ממש, כשהתבססה מחד רבנות אורתודוקסית קפדנית שהגיעה מאירופה ומאידך גברה המגמה לעבור לישיבה מעורבת לגמרי – בבתי-תפילה רבים הייתה מקובלת קודם ישיבה נפרדת בשני צדי החדר, אך ללא חציצה פיזית – התהפכה המגמה. ועד ההלכה של הסתדרות הרבנים, בראשות הרב יוסף ד. סולובייצ'יק, פסק ב-1954 כי אין להתפלל בבית-כנסת שאין בו מחיצה. באותה עת, בה חתרו האורתודוקסים והקונסרבטיבים להדגיש את ההבדלים ביניהם, אימצה כנסת הרבנים עמדה לפיה אין מניעה מעירוב. המחיצה הפכה לסממן החשוב ביותר שהבדיל בין בתי-הכנסת של שתי התנועות: שורה של קרבות משפטיים בתוך קהילות, בין המצדדים והמתנגדים לישיבה מעורבת, אילצה בתי-כנסת רבים להגדיר באופן חד-משמעי לאיזו אחת מהתנועות הם משתייכים. עם זאת, האיחוד האורתודוקסי התמהמה מלאכוף את הדרישה. ב-1961 עדיין העריך משקיף אחד כי ב-250 בתי-כנסת של האיחוד התקיימה ישיבה מעורבת, וב-1997 עוד נמנו עליו שבע קהילות שלא התקינו מחיצה. ב-2005 נותרה רק אחת, קהילת 'בית המדרש הגדול - בית יוסף' בדנוור, קולורדו. זו פרשה מהאיחוד ב-2016, כשנודע שהוא מתכוון לסלק אותה, אם כי היא עדיין מגדירה עצמה כאורתודוקסית.
מיקום עזרת הנשים

בחלק מבתי הכנסת מוקמה עזרת הנשים באותה קומה עם עזרת הגברים. באחרים, נמצאה עזרת הנשים בקומה מעל עזרת הגברים.
אופי המחיצה

הפוסקים האחרונים נחלקו לגבי גובה המחיצה הנדרשת. הרב משה פיינשטיין נקט בגישה מתירנית יחסית וכתב כי מספיק שהמחיצה תגיע לגובה כתפי הנשים והוא בשיעור 18 טפחים. לעומתו, האדמו"ר מסאטמר והרבנים ההונגרים בארצות הברית דרשו, בהסתמך גם על תקנות מיהאלאוויץ מ-1865, כי המחיצה תסתיר את הנשים לגמרי ותעבור את גובה ראשיהן. שורש המחלוקת הוא בהבנת מטרת המחיצה: על פי הרב פיינשטיין, המטרה היא מניעת ערבוב בין נשים לגברים ולשם כך מספיק מכשול פיזי כמו שהיה במקדש. על פי מתנגדיו המטרה היא למנוע מהגברים להסתכל בנשים בשעת התפילה וממילא הגובה צריך להיות בהתאם. הבדלי גישה אלו, מובילים גם למחלוקת בדבר כשרותה של מחיצה שקופה, והשיטות בהתאמה.
לקריאה נוספת

הרב יהודה הרצל הנקין, שו"ת בני בנים חלק א סימנים א – ד, ל"ה
יהודה רוזנטל, "לתולדות המחיצה", מחקרים ומקורות כרך ב ירושלים 1966, עמ' 652 – 656.
שמואל ספראי, "האם הייתה קיימת עזרת נשים בבית הכנסת בעת העתיקה?", תרביץ לב, חוברת ד', תמוז תשכ"ג, עמ' 329–338. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ש"ד גוייטין, "יציע נשים בבנין בית הכנסת בתקופת הגאונים", תרביץ לג (תשכ"ד), עמ' 314. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
נפרדנו כך: איך נולדה עזרת הנשים בבתי הכנסת?, בלוג הספרייה הלאומית, 19 באוקטובר 2022