stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפריקורן 1
עלילת הסרט

עם ניסיון ההמראה לקראת המשימה של כיבוש המאדים, נוצרת תקלה, המונעת את שליחת האסטרונאוטים למשימתם. נאמר להם כי הם במעצר, ואם הם יתנגדו יאונה רע למשפחותיהם. בלית ברירה הם מסכימים לכל מה שמוכתב להם.
האסטרונאוטים שאינם נשלחים אל המאדים מצולמים באולפן משוכלל עם תפאורה אותנטית של רקע המאדים (הרבה אדום). מן האולפן הם מבצעים בין היתר שיחות עם מנהיגי עמם וכן עם משפחותיהם. שיחות אלה משודרות לציבור הרחב ובין היתר קשוב להן מדען אחד ששם לב לבאג מסוים והוא ששיחות הטלפון זורמות מבחינת המשוחחים (למשל, על שאלה מה שלומך? מתקבלת מיד תשובה) בעוד שכתוצאה מהמרחק הממוצע בין כדור הארץ למאדים (כ-20 דקות אור בממוצע) צריך היה לקחת זמן של כ-40 דקות מהרגע של פתיחת שיחה ועד קבלת התשובה. (גלי הרדיו נעים במהירות האור). מדען זה מיד מבין כי יש כאן תרמית. הוא מעלה עניין זה בריאיון עיתונאי.
מיד אחרי הריאיון עם העיתונאי נעלם המדען בנסיבות לא ברורות, ואילו העיתונאי שמנסה לברר את סיבות היעלמותו נתקל על כל צעד ושעל בניסיונות להתנקש בחייו.
בינתיים מגיע מועד שיבת החללית לכדור הארץ, אך שלא כמתוכנן היא נשרפת בהכנסה לאטמוספירה של כדור הארץ, דבר שגורם לשלושת האסטרונאוטים להיחשב על ידי הציבור לשלושה גיבורים שנספו בעת מלוי תפקידם.
שולחיהם נמצאים במלכוד שכן אם ייראו האסטרונאוטים בחיים לאחר התקלה הרי התרמית תתגלה.
האסטרונאוטים גם מבינים את המצב והם מבצעים בריחה ממקום שהותם כשאחריהם רודף צבא שלם להבטיח שהם יישארו בגדר גיבורים מתים.
הבריחה מבוצעת דרך מדבר ועם הרבה תלאות וקשיים גופניים. אחריהם רודפים שני מסוקים צבאיים שלא מרפים מהם גם בעת בריחה בדרך סלעית ומדברית, ומהם מנסים הבורחים כל העת להסתתר.
בסופו של דבר שניים מהאסטרונאוטים נתפסים והשלישי מצליח להגיע היישר לטקס בו מספיד נציג הממשל את "הגיבורים שמתו על כיבוש המאדים" והוא מוכיח את היותו בחיים עובדה שנותנת לו חסינות ולגיטימציה לחיות עם משפחתו באושר מבלי שיוכלו להתנכל לו יותר.
ק"ק כנסת ישראל

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  נורת' פינצ'לי 
 מייסדים:  נתן מרקוס אדלר 
 עובדים:  833 (נכון ל־2020), 799 (נכון ל־2017), 846 (נכון ל־2018), 856 (נכון ל־2019), 803 (נכון ל־2016) 
 תקופת הפעילות:  1870–הווה (כ־154 שנים) 
 www.theus.org.uk
 
ק"ק (קהילה קדושה) כנסת ישראל (באנגלית: United Synagogue - איחוד בתי הכנסת), ובשמו העברי, הוא ארגון יהודי-בריטי שנוסד בשנת 1870, באישור הפרלמנט הבריטי. נכון לראשית המאה ה-21 חברות בארגון זה 62 קהילות יהודיות אורתודוקסיות. זהו הארגון הדתי היהודי הגדול ביותר בממלכה המאוחדת ולמעשה בכל אירופה. בראש הארגון עומד הרב הראשי של אנגליה, ובית דינו שמשמשים כסמכות הרבנית, לצד הנשיא וחבר הנאמנים הנבחרים בבחירות מדי שלוש שנים.
הארגון עוסק ותומך במפעלי צדקה וחינוך, בנוסף לענייני הדת. ערכי הארגון נובעים מעקרונות התורה וההלכה.
היסטוריה

לפני גירוש יהודי אנגליה בשנת 1290, התפקיד הדומה ביותר לרב ראשי היה "Presbyter Judaeorum", ממונה מטעם הממשל על היהודים. היסטוריונים חלוקים בדעותיהם באשר לתפקידו וייתכן שתפקידו היה דומה לזה של רב ראשי. תפקיד הרב הראשי של בריטניה במתכונתו הנוכחית חודש בשנת 1704. הרב שלמה הירשל, ששימש בתפקיד זה בשנים 1802 - 1842, נכשל בנִסיונו לבלום את התפשטות התנועה הרפורמית באנגליה. על רקע זה, בשנת 1866, החל הרב הראשי הבא של בריטניה- הרב נתן מרקוס אדלר, במגעים לאיחודם של שלושת בתי הכנסת האשכנזים של הסיטי של לונדון: הגדול, החדש והמברו, בנוסף לבתי כנסת המסונפים להם ברובע בייזווטר שבלונדון.
האיחוד הוכרז באופן רשמי בשנת 1870, עם הכרה רשמית של הפרלמנט. ההשפעה הישירה של הארגון הייתה בעיקר על אומות הבית של בריטניה, ובאופן עקיף, גם על כל יהודי האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי. הארגון מנוהל על ידי מועצה נבחרת המייצגת את הקהילות המרכיבות אותו. נשיא בית הכנסת בשנת 1910 היה נתן רוטשילד (הלורד רוטשילד הראשון).
ציר זמן

1690 - הוקם בית הכנסת הגדול
1707 - הוקם בית הכנסת המברו
1761 - הוקם בית הכנסת החדש
1837 - בית הכנסת החדש עבר לסנט הלנה הגדולה
1845 - הרב נתן מרקוס אדלר נבחר לרב הראשי של בריטניה
1855 - הוקם בית הכנסת המרכזי
1863 - הוקם בית הכנסת בייזווטר
1870 - חמשת בתי הכנסת האשכנזיים מתאחדים ומקימים את ק"ק כנסת ישראל
1891 - הרב הרמן מרקוס אדלר מחליף את אביו כרב ראשי
ארגון

ההנהגה הרבנית של ק"ק כנסת ישראל, היא בסמכות הרב הראשי ובית דינו. המנהיגות הקהילתית כוללת את הנשיא והנאמנים (שבעת טובי העיר).
בין פעילויות הארגון נמנות פעולות איסוף וחלוקת כספי צדקה למטרות שונות. למעשה הארגון החל לפעול בשנת 1870, אך באופן רשמי, הארגון נרשם כארגון צדקה רק ב-2 ביוני 1965.
תקנות הארגון מעת יסודו בשנת 1870, היו בעבר המסמך החוקתי העיקרי של ארגון הצדקה. בהמשך, למסמך זה נוסף תקנון ק"ק כנסת ישראל, שעבר במועצת הקהילה באפריל 1999, והסדיר את יעדי וחשיבות הצדקה, לצד סמכויות הנאמנים והמועצה. התקנון הסדיר את מערכת התפקידים בבתי הכנסת החברים בארגון, וכן קבע את תקנות הבחירות, שקבעו כי חבר הנאמנים ייבחר כל שלוש שנים.
היחס בין ק"ק כנסת ישראל לקהילות החברות בארגון הוסדר על ידי תוכנית שותפים ("Affiliate Scheme").
ארגון > הצוות המקצועי

מועצת הנאמנים, בראשות הנשיא, מעבירה את הוראותיה למנהל העסקים הראשי, שאחראי על אנשי הצוות המקצועי.
ג'רמי ג'ייקובס, מנהל עסקים ראשי.
דוד קפלן, מנהל שירותים קהילתי - אחראי על אגף הקהילה.
הערות שוליים

1 2 3  Synagogue, United, ערך באנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911
↑  נתן מרקוס אדלר, הרב הראשי, באתר עוז תורה (OzTorah)
| יהדות אורתודוקסית |
| --- | --- | --- |
| זרמים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסיה מודרנית • נאו-אורתודוקסיה |  |
| ארגונים רבניים | ק"ק כנסת ישראל • OU‏ • אגודת הרבנים • מועצת גדולי התורה • הרבנות הראשית לישראל • אגודת הרבנים בפולין • העדה החרדית • התאחדות קהלות החרדים • חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי • התאחדות הרבנים • ועידת רבני אירופה • מועצת חכמי התורה • מרכז רבני אירופה |  |
| הגות | עיקרי האמונה היהודית • תורה מן השמים • נצחיות התורה • אמונת חכמים • דעת תורה • טיעון העד (יהדות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269255905171  ISNI: 0000 0004 0401 4653  LCCN: n50066100  NKC: uk2011654865  Trove: 1000176  VIAF: 154741210   WorldCat (עם VIAF): 154741210
קנט בק

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1961 (בן 63) 
 ענף מדעי:  הנדסת תוכנה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון  האוניברסיטה של קולג' אוראגון למדעים ואמנויות 
 מוסדות:  מטא 
 
קֶנְט בק (באנגלית: Kent Beck; נולד ב-31 במרץ 1961) הוא מהנדס תוכנה אמריקאי, היוצר של מתודולוגיית הפיתוח הזריזה Extreme Programming, ואחד מהיוזמים ומהמחברים של המנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001.
בק כתב וכותב בנושאי תבניות עיצוב ותכנות מונחה-עצמים. בימי השיא של Smalltalk, היה בק אחד החברים הבולטים בקהילת המפתחים בה. בעבודתו המשותפת עם וורד קנינגהם, תרם בק רבות לביסוס תחום הפיתוח הזריז בהנדסת התוכנה, והוא נחשב לאחד החלוצים בו. יחד עם אריך גמא, פיתח בק את JUnit, שיטה וכלי לבדיקות יחידה ב-Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות ומהווה, נכון לשנת 2007, נדבך יסודי בעבודת התכנות של מתכנתים רבים בעולם.
בק היה בין הראשונים שעשו שימוש שיטתי במתודולוגיה זריזה לפיתוח תוכנה. המתודולוגיה שגיבש, Extreme Programming, היא תוצאה ישירה של ניסיונו בתחום זה. שמה של המתודולוגיה ניתן לה בשל העבודה שהשיטות המשמשות אותה הן מחמירות מאוד, ובעת פרסומה נחשבו כקיצוניות יחסית לשיטות הקיימות בתעשייה. המתודולוגיה, כפי שרומז שמה, מפרטת שורה של טכניקות בתחום התכנות ופחות בתחומים אחרים של הנדסת תוכנה. מערכות המפותחות לפיה הן גמישות מאוד לשינויים, וניתן להרחיבן בקלות ובאופן בטוח.
לבק תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת אורגון שבארצות הברית.
פרסומים עיקריים

‎Contributing to Eclipse: Principles, Patterns, and Plugins (2003)‎
‎Test-Driven Development: By Example (2002)‎
‎Planning Extreme Programming (2000)‎
‎Extreme Programming Explained: Embrace Change (2000)‎
‎Kent Beck's Guide to Better Smalltalk : A Sorted Collection (1998)‎
‎Smalltalk Best Practice Patterns (1996)‎
צ'קמה

| --- | --- |
סמל צ'קמהסמל צ'קמה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 שטח:  68.97 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,703 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°02′00″N 21°18′00″E﻿ / ﻿47.033333333333°N 21.3°E﻿ / 47.033333333333; 21.3 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.csokmo.hu
 he
 
צ'קמה (בהונגרית: Csökmő) הוא כפר גדול במחוז היידו-ביהר, בנפת ברטיואויפאלו.
מיקום

הכפר ממוקם בקצה הדרום-מערבי של מישור ביהר, קרוב למפגש הנהרות ברטיו ו"שבש-קרש". היישוב הקרוב ביותר היא סגהאלום 12 קילומטרים מערבה; שכנים נוספים: דרוואש מצפון מזרח, קומאדי ממזרח, אויאיראז מדרום מזרח, סגהאלום ממערב ופיזשדיארמט מצפון מערב.
מיקום > נגישות

כביש 47 עובר דרך היישוב בכיוון צפון-מזרח-דרום-מערב, כך שזהו נתיב הגישה הברור ביותר לכביש מדברצן – ברטיואויפאלו ומכיוון סגד – בקשצ'בה – סגהאלום.
היסטוריה

לפי המסורת שבעל פה, הייתה טבעת אווארית באזור הכפר לפני התיישבות המדיארים במרכז אירופה האזור היה כולו התיישבות אווארית והכובשים המדיארים מצאו שם מקום מגורים. העדות הכתובה העתיקה ביותר לקיומו של הכפר היא ה-Váradi Regestrum, לפיה בשנת 1219 זומן הנאשם מצ'קמה גם לבית הדין הכנסייתי, שדן לפי מבחן הברזל המלוהט. הכפר נהרס במהלך פלישת המונגולים לאירופה והוא יושב מחדש רק כארבעים שנה לאחר מכן. בנוסף לאווארים, התושבים המקוריים של האזור והכפר הזה היו סלאבים, אבל הגותים, ההונים, הגפידים, הרומאים, הבולגרים והכוזרים התחלפו או סבלו זה את זה שם בגלל מלחמות התמידיות. למעשה, הכובשים המדיארים מצאו שם גם את הסקלרים והוולאכים. הפרלמנט ההונגרי של סוף ב-1279 קבע את גדות הקרש, יחד עם צ'קמה, כמקום להתיישבות עבור הקומנים.
אתרים בעלי עניין

הכנסייה הקלוויניסטית מהמאה ה-18 המאה ה-19 שופצה בשנת 2011. ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בקרבת מקום: שרידי קיר יסוד הכנסייה מתקופת ארפאד, קברים, מטבעות רבים וצמיד זהב נדיר.
המבנה של המועצה המקומית צ'קמה ופארק הפסלים שמתחבר אליו.
"בית הנוף של צ'קמה" פועל מאז 2005.
"בית המורשתנו", שנמסר ב-2014, פועל באחד המבנים העתיקים ביותר בצ'קמה.
אולם הכפר צ'קמה, הספרייה ובית הספר היסודי לאמנות הם ביתם של קבוצות מקצועיות ועמותות רבות. מאז 1990, מדי שנה באוגוסט, המוסד מארגן את יום הדרקון, של משיכת העפיפונים עוד מהמאה ה-18
בצ'קמה יש בית גידול עשיר של ציפורים וחיות בר. הציפור הגדולה באירופה, החובה הגדולה, חיה כאן - בסביבה טבעית. עיטים הזהיבים, המקננים בקיץ בצפון אירופה, מבלים בצ'קמה את החורף מדי שנה.
ילידי המקום

דז'ה דיארפאש, (במקור גוטסמן, 1881–1921) היה שחקן, קומיקאי יהודי-הונגרי, חלוץ הקברט של פשט.
לקריאה נוספת

פטר צ'פלה 1897: על הממצאים מצ'קמה
מונוגרפיה מחוזית של ביהר (1938)
תיאור של נפת שארט ממחוז ביהר (1875)
כתבים משארט (1965)
עולמו של שארט הישן
הונגריה הישנה
הערות שוליים

↑  "A csökmői sárkányhúzás hiteles története". אורכב מ-המקור ב-2015-07-13. נבדק ב-2015-07-13.
קופה (כפר)

| --- | --- |
סמל קופהסמל קופה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סיקסו
 שטח:  7.84 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  152 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°19′55″N 20°54′51″E﻿ / ﻿48.332061111111°N 20.91425°E﻿ / 48.332061111111; 20.91425 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://kupakozseg.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קופה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קופה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קופה (בהונגרית: Kupa) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קופה קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-196 תושבים בשנת 1990 עד 169 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-13%).
יהודי קופה

בקופה חיו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 24 |  |
| 1880 | 37 | 435 |
| 1910 | 9 |  |
| 1920 | 13 |  |
| 1930 | 3 |  |
| 1941 | 3 | 455 |
קנטוריאנושי

קנטוריאנושי (בהונגרית: Kántorjánosi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג (Szabolcs-Szatmár-Bereg) שבצפון-מזרח הונגריה, כ-300 ק"מ מהבירה בודפשט.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > יהודי קנטוריאנושי

יהודים החלו להתיישב בקנטוריאנושי במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם היו סוחרים ובעלי מלאכה.
לאחר הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. במקום היו בית קברות יהודי (שעדיין קיים במקום), חברה קדישא, בית כנסת, בית מדרש, "תלמוד תורה" ו"חדר". בשירות הקהילה היו רב, שוחט, מלמד ושמש.
בשנת 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, הייתה קנטוריאנושי זמן מה תחת שלטון רומני. באותה תקופה היו היהודים נתונים למעשי שוד ולסחטנות ויהודי אחד נרצח. גם כששבה העיירה לריבונות הונגרית המשיכו השלטונות להתנכל ליהודים וקרקעות שהיו בבעלות שמונה מהם הופקעו. בהמשך הפקיעו רישיונות מסחר של יהודים, ויהודי העיירה עמדו בפני קשיי פרנסה רבים.
אחרי פרוץ המלחמה הוחלט על גיוס יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית ובקיץ 1941 נלקחו כ-60 צעירים יהודים מקנוריאנושי לשדות המוקשים באוקראינה וכ-50 מהם ניספו.
כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה הועברו יהודי קנטוריאנושי לגטו שהוקם במאטסלקה שבו רוכזו כ-18,000 איש מן המחוז בתנאי צפיפות ורעב קשים. משם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה, חזרו מאושוויץ ומעבודות הכפייה כעשרים יהודים, שיפצו את בית הכנסת ואת בית העלמין של הכפר, אך ניסיונם לארגן מחדש את חיי הקהילה נכשל. תוך כמה שנים עזבו רובם.
לפחות 107 מיהודי הכפר לא שרדו את השואה, ולזכרם הוקמה אנדרטה במרכז הכפר.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 31 |  |
| 1880 | 274 | 1,670 |
| 1910 | 224 |  |
| 1920 | 245 |  |
| 1930 | 213 |  |
| 1941 | 159 | 3,318 |
הערות שוליים

↑  בית הקברות של קנטוריאנושי
↑  תיעוד יהודי הכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת מאטסלקה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מאטסלקה • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • הודאס • יארמי • קנטוריאנושי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נאג'אצ'ד • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אופאי • אקריטופילפש • אר • פפוש • ראפולט • סמושקר • סמושסג • טיבורסאלאש • ואיה • ואלאי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הקברות היהודי בקנטוריאנושי
קסטוטיס

חותמו של קסטוטיס משנת 1379
מטבע ליטאס ליטאי עם דיוקנו של קסטוטיס. מטבע זה היה במחזור מ-1999 עד 2004.
טירת חצי האי טרקאי, שנבנתה בידי קסטוטיס
קסטוטיס (בליטאית: Kęstutis;‏ 1297 לערך – 3 או 15 באוגוסט 1382), שמו הלטיני קינסטוט (בלטינית: Kinstut), היה שליט ליטאי בן ימי הביניים. הוא היה דוכס טרקאי (אנ') ושליט הדוכסות הגדולה של ליטא בין השנים 1342 ל-1382, לצד אחיו אלגירדאס (עד 1377), ולצד אחיינו יוגאילה – ולדיסלב השני יגיילו (עד 1381). הוא היה שליט העם הליטאי והעם הרותני.
השם "קסטוטיס" נגזר מצורה ישנה של השם קסטס (Kęstas), שהוא קיצור לשמות ליטאיים כדוגמת קסטרס (Kęstaras) וקסטאוטס (Kęstautas; שם המשמעות של kęs-ti היא "להתמודד"). לפי מסמכים היסטוריים, הגיית השם בליטאית שונה מ"קסטוטיס".
ראשית חייו

קסטוטיס היה בנו של הדוכס הגדול גדימינאס. אחיו הצעיר, יאוניטיס (אנ'), ירש את אביו בתואר הדוכס הגדול של ליטא. יחד עם אחיו אלגירדאס רקם קסטוטיס קשר להדחת אחיו מהשלטון, מזימה שצלחה. האחים חילקו ביניהם את השליטה למחוזות מזרחיים ומערביים. בעקבות זאת נוסדה בשנת 1337 דוכסות טרקאי. קסטוטיס התמקד כשליט בעיקר בצידה המערבי של ליטא, ואלגירדאס התמקד בצידה המזרחי. קסטוטיס הקים את מערך ההגנה המערבי של ליטא וזאמוט נגד התקפת אבירי המסדר הטבטוני, והוביל פשיטות כנגד המסדר. במהלך שנות שלטונו של קסטוטיס הגיעו לשיאן פשיטות הטבטונים לליטא.
שליט משותף של ליטא

בשמירתו על הגבולות המערביים של הדוכסות הגדולה של ליטא, הפעיל קסטוטיס מאמצים צבאיים ודיפלומטיים שונים. ב-1349 החל במשא מותן מול האפיפיור קלמנס השישי, במטרה להפסיק את הפשיטות הטבטוניות, שבהן דובר על הפיכתה של ליטא לנוצרית והענקת תוארי מלוכה לו ולבניו. אחיו אלגירדאס הדיר עצמו מהמשא ומתן והתרכז במלחמה במסדר בצד הרותני של המדינה. המתווך במגעים, המלך הפולני קז'ימייז' השלישי, הוביל תקיפה במפתיע על ווהלין וברסט באוקטובר 1349, ובכך מאמציו של קסטוטיס קרסו. בעקבות מלחמת פולין-ליטא (אנ') על ווהלין, חתם מלך הונגריה לאיוש הראשון (שהוביל את המלחמה לצד קז'ימייז') הסכם שלום עם קסטוטיס ב-15 באוגוסט 1351, ובמסגרתו התחייב קסטוטיס לקבל עליו את הנצרות ולספק סיוע צבאי לממלכת הונגריה, בתמורה לתואר מלוכה. ההסכם אושר בטקס דתי שביצע קסטוטיס כדי לשכנע את הצד השני. למעשה, לא הייתה בכוונתו של קסטוטיס לקיים את ההסכם והוא ברח מהמקום בדרך המחברת לבודה.
בשבי הצלבנים

במרץ 1361 פשטו קסטוטיס, בנו פטריקס ואחיו הדוכס הגדול אלגרידאס, והשמידו את הטירות הטבטוניות אקרסברג ויוהניסברג. לגיון קטן של אבירים טבטונים שחזר ממתקפה שכשלה בחזית הליטאית, תקף את המחנה הצבאי של קסטוטיס ואלגירדאס. בתום קרב ביניהם, נפל קסטוטיס בשבי בידי הצלבנים והוחזק בטירת מאלבורק. פעמיים נערכו מגעים לשחרורו של קסטוטיס, שלא עלו יפה. לבסוף הצליח קסטוטיס לברוח מהשבי לאחר חצי שעה. יחד עם עוזרו אלפאס חוררו פתח בקיר (בעובי שלושה מטרים) וברחו מהטירה רכובים על סוסים ומחופשים לאבירים טבטונים. לפי ההערכה, אלגירדאס ואשתו של קסטוטיס, בירוטה, תרמו רבות לתוכנית הבריחה.
מלחמת אזרחים, ומותו

אלגירדאס מת בשנת 1377 והעביר את הכתר ליוגאילה בנו הבכור מנישואיו השניים. קסטוטיס וויטאטואס הכירו בסמכותו של יוגאילה, גם כשזכותו לירושת המלוכה עמדה בסימן שאלה, כשאנדריי מפולאצק, בנו הבכור של אלגירדאס מנישואיו הראשונים, טען שהוא היורש החוקי. אבירי המסדר הטבטוני המשיכו בפשיטותיהם לליטא, כאשר יוגאילה וקסטוטיס מחפשים הזדמנות לגבש הסכם הפסקת אש. ב-29 בספטמבר 1379 נחתם בטרקאי הסכם הפסקת אש לעשר שנים. היה זה ההסכם האחרון עליו חתמו קסטוטיס ויוגאילה יחד. בפברואר 1380 חתם יוגאילה (ללא קסטוטיס) על הסכם הפסקת אש בן חמישה חודשים עם המסדר הליבוני, כדי להגן על נחלותיו בליטא ועל פולאצק.
ב-31 במאי 1380 חתם יוגאילה על הסכם סודי עם מנהיג המסדר הטבטוני ויינריך פול קניפרוד, הסכם דובידישקס. על פי ההסכם, הסכים יוגאילה שלא להתערב בהתקפות של המסדר כנגד קסטוטיס ובניו. עם זאת, אם יהיה צורך בסיוע לקסטוטיס על מנת שלא לעורר חשדות כלשהם, סיוע זה לא ייחשב להפרת ההסכם. אין הסכמה ברורה בין ההיסטוריונים באשר למניעים של יוגאילה בחתימה על ההסכם. חלק מההיסטוריונים מטילים את האשמה על אימו אוליאנה או על יועצו ואידילה. אחרים מציינים את הבדלי הדורות בין המנהיגים: קסטוטיס היה כבן 80 והיה נחוש בדעתו שלא לקבל עליו את הנצרות, בעוד יוגאילה היה אך כבן 30 וחיפש דרכים להנחיל את הנצרות במדינה ולהפוך אותה מודרנית יותר. היסטוריונים אחרים סברו כי ההסכם כוון בעיקר נגד אנדריי מפולאצק ובעלי בריתו - אחיו דמיטרי מבריאנסק ונסיך מוסקבה דמיטרי דונסקוי. יוגאילה כרת ברית עם אורדת הזהב כנגד נסיכות מוסקבה לקראת קרב קוליקובו המתקרב. מבלי להפר את הסכם דובידישקס, פשטו אבירי המסדר הטבטוני פעמיים על דוכסות טרקאי ועל זאמוט. באוגוסט 1381 הביא מפקד הכוחות באוסטרודה את דבר ההסכם הסודי לידיעתו של קסטוטיס. באותו חודש ניצל קסטוטיס את ההתקוממות בפולאצק כנגד אחיו של יוגאילה, סקירגאליה. בעוד יוגאילה עסוק בדיכוי המרד כנגד אחיו, ניצל קסטוטיס את היעדרו וכבש את וילנה, בירת הדוכסות הגדולה. קסטוטיס הפך לדוכס הגדול של ליטא, ויוגאילה נלקח בשבי בדרכו חזרה לווילנה. יוגאילה הצהיר על נאמנותו לקסטוטיס, שוחרר מכלאו, וקיבל את השליטה על הנחלות קרבו וויטבסק. קסטוטיס המשיך את מלחמתו באבירים הטבטוניים - צבאו פשט על ורמיה וניסה לתפוס את השליטה על יורבורג.
ב-12 ביולי 1382, בעת שקסטוטיס היה בקרב מול קריבוטאס, בנו של אלגירדאס, השליט של נובהורוד-סיוורסקי, ובעת שוויטאוטאס היה בטרקאי, תושבי וילנה אפשרו את כניסת צבאו של יוגאילה לעיר. סוחרי העיר לא היו שבעי רצון מהמדיניות שהנהיג קסטוטיס, וסברו כי היא פוגעת בכלכלה, ובמיוחס במסחר עם ליבוניה. יוגאילה תפס את הכתר וכרת ברית עם האבירים הטבטוניים. בזמן זה קסטוטיס כינס את תומכיו בזאמוט, בנו ויטאוטאס גייס לוחמים בגרודנו, ואחיו ליוברטאס גייס חיילים בנסיכות האליץ'-וולין. באוגוסט 1382 נפגשו צבאותיהם של קסטוטיס ויוגאילה לקרב מכריע בטרקאי, אך הקרב מעולם לא התקיים, כאשר שני הצדדים החליטו לקיים למשא ומתן. קסטוטיס וויטאוטאס הגיעו למחנהו של יוגאילה, אך נתפסו, נאסרו ונשלחו לכלא בטירת קרבו. צבאם פורק. ב-15 באוגוסט, חמישה ימים לאחר מאסרו, נמצא קסטוטיס מת. יוגאליה טען שקסטוטיס תלה את עצמו, אך רבים הטילו בכך ספק. יוגאליה ארגן לוויה פגאנית גדולה לקסטוטיס - גופתו נשרפה לצד סוסים, כלי נשק ואוצרות בווילנה. ויטאוטאס הצליח להימלט והמשיך להילחם ביוגאליה עד שהפך לדוכס הגדול ב-1392.
הערות שוליים

↑  Zinkevičius, Zigmas (2007). Senosios Lietuvos valstybės vardynas. Science and Encyclopaedia Publishing Institute. p. 51. ISBN 5-420-01606-0.
↑  Kęstutis: krikšto priešininkas ar šalininkas?, in Kultūros barai, 2006, 6. accessed on 01-07-2007
↑  Baranauskienė, Inga. "Kęstučio pabėgimo peripetijos". viduramziu.istorija.net (בליטאית). נבדק ב-13 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kiaupa, Zigmantas; Jūratė Kiaupienė; Albinas Kunevičius (2000) [1995]. The History of Lithuania Before 1795 (אנגלית ed.). Vilnius: Lithuanian Institute of History. pp. 124–126. ISBN 9986-810-13-2.
↑  Ivinskis, Zenonas (1988) [1930]. "Vytauto jaunystė ir jo veikimas iki 1392 m.".  In Paulius Šležas (ed.). Vytautas Didysis (בליטאית). Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija. pp. 7–32. OCLC 25726071.
↑  Jonynas, Ignas (1937). "Dovydiškės sutartis".  In Vaclovas Biržiška (ed.). Lietuviškoji enciklopedija (בליטאית). Vol. VI. Kaunas: Spaudos Fondas. pp. 1341–1344.
↑  Urban, William (2006). Samogitian Crusade. Chicago: Lithuanian Research and Studies Center. pp. 170–171. ISBN 0-929700-56-2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010650692405171  PLWABN: 9810608208705606  GND: 119016397  ISNI: 0000 0000 1027 4129  LCCN: n95001215  SUDOC: 181570149  VIAF: 54948765   WorldCat (עם VIAF): 54948765
קווים (אלבום)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת שלמה יידוב, יצחק קלפטר, יוני רכטר ומתי כספי
 יצא לאור:  1981 
 סוגה:  קטע כלי, ג'אז 
 אורך:  37:53
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 הפקה:  דודו אלהרר 
 
קווים – קטעים אינסטרומנטליים הוא אלבום אינסטרומנטלי, המכיל אוסף קטעים בהלחנת שלמה יידוב, יצחק קלפטר, יוני רכטר ומתי כספי.
האלבום יצא לחנויות בשנת 1981, ובשנת 1993 זכה להוצאה מחודשת.
רשימת רצועות

| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> לחן | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סיימנו!  | מתי כספי | 2:44 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ארוחת בוקר  | יוני רכטר | 2:38 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מעלית  | מתי כספי | 3:25 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | לילה  | יוני רכטר | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | זמן  | מתי כספי | 2:20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | חמסין  | שלמה יידוב | 4:03 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | דבקה מצב רוח  | מתי כספי | 1:31 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> לחן | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קיסריה  | יוני רכטר | 2:33 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בין שתיים לארבע  | מתי כספי | 3:12 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | בואי נטייל  | יוני רכטר | 2:29 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | בוסה חיק צת  | מתי כספי | 3:29 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | כפר דייגים  | יצחק קלפטר | 4:53 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בריכת גורדון  | יוני רכטר | 2:02 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 37:53 |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

באלבום ניגנו: מתי כספי, יוני רכטר, שלמה יידוב, יצחק קלפטר, אהרלה קמינסקי (תופים וכלי הקשה), יעקב מירון (חליל), פטר ורטהיימר (סקסופון), שם טוב לוי, אבנר יפעת (גיטרה בס), דני מקוב (תופים), אלון הלל (תופים וכלי הקשה), טוני בראוור.
מרבית נגני האלבום היו חברי ההרכב של מלחין הקטע, כך למשל חברי צליל מכוון ניגנו בקטעים שחיבר יצחק קלפטר.