stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ניפר קרפנטר
הערות שוליים

↑  Snierson, Dan (13 בדצמבר 2010). "'Dexter' stars Michael C. Hall, Jennifer Carpenter file for divorce (EW exclusive)". Entertainment Weekly. אורכב מ-המקור ב-2010-12-15. נבדק ב-2013-09-26. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Michael C. Hall Divorce Finalized: Who is 'Dexter' Star Dating Now?". International Business Times. 2011-12-07.
↑  "Michael C. Hall and Jennifer Carpenter Divorce 2011: Why Did 'Dexter' Co-stars Split?". EzineMark.
↑  "Seth Avett and Jennifer Carpenter Welcome First Child". People. 10 באוגוסט 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-08-26. נבדק ב-2016-05-14. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447590005171  PLWABN: 9812617074005606  BIBSYS: 90903099  BNE: XX1477551  BnF: cb162126987 (data)  GND: 14210566X  ISNI: 0000 0001 1476 6494  LCCN: no2008073096  NKC: xx0047024  NTA: 410532819  SUDOC: 155735187  VIAF: 85597278   WorldCat (עם VIAF): 85597278 
קרפנטר, 2010
ג'רג' פישר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1935 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  25 באוקטובר 2020 (בגיל 85) קלן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט  אוניברסיטת מוצרטיאום 
 תחום יצירה:  מוזיקה 
 בן או בת זוג:  לוצ'יה פופ  אידה בילר 
 
ג'רג' פישר (בהונגרית: Fischer György; בגרמנית: Georg Fischer;‏ בודפשט, 12 באוגוסט 1935 – קלן, 25 באוקטובר 2020) היה פסנתרן יהודי-הונגרי, מנצח, גיסה של השחקנית פלורה קאדאר, אחיו הצעיר של צלם הקולנוע וצלם העיתונות פטר פישר, ואחיינו של המנצח שאנדור פישר, בן דודם של אדם פישר איוואן פישר.
ביוגרפיה

ג'רג' פישר נולד במשפחה יהודית כבנם של המהנדס פאל פישר, ושל לולה באדר. אחיו הגדול היה צלם הקולנוע וצלם העיתונות פטר פישר, בעלה של פלורה קאדאר. דודו של ג'רג' פישר היה המנצח שאנדור פישר, ובני דודיו היו אדם פישר ואיוואן פישר.
ג'רג' פישר היה בן 10 כשאביו נפטר בסוף מלחמת העולם השנייה ב-1945. אמו נישאה בשנית, בעלה השני היה אנדור סבני (1900–1969).
אחיו ואשתו, פלורה קאדאר, התגוררו ב"חדר המשרתים" בדירת הוריהם של בני הזוג פישר במהלך נישואיהם, בעוד ג'רג' פישר התגורר עם דודם, שאנדור פישר ועם בני דודיו, אדם ואיוואן פישר.
ג'רג' פישר החל את לימודי המוזיקה המתקדמים שלו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא ואחיו ברחו מהונגריה ב-1956 במהלך המרד ההונגרי. הוא עזב כבר בנובמבר מייד בתחילת המרד. לאחר מכן המשיך את לימודיו האוניברסיטאיים באוניברסיטת מוצרטאום בזלצבורג. כאסיסטנט של הרברט פון קאראיאן, ניצח על האופרות של מוצרט חליל הקסם והחטיפה מן ההרמון באופרה של וינה. פישר הפך למומחה ביצירותיו של מוצרט, וניצח על אופרות אלה בקלן, מינכן ובאמריקה הדרומית.
פישר הפך למנצח הראשי של האופרה של קלן, שם ניצח על "מחזור מוצרט" עטור שבחים, שהופק על ידי ז'אן פייר פונל (אנ') והחל בחסדו של טיטוס ב-1969, שהיה אחד מהישגיו הרבים עם האופרה. הוא עזב את האופרה ב-1990 והמשיך להופיע בינלאומית. פישר ניצח על האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן, כולל דון ג'ובאני של מוצרט, אידומניאו וחליל הקסם בדרום אמריקה; תחבולות נשיות (אנ') של דומניקו צ'ימרוזה באוקספורד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבריטניה עם האופרה הלאומית הוולשית בקרדיף ב-1973; חזר לכך עושות כולן ולנישואי פיגרו של מוצרט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלונדון ב-1979 עם הבכורה בבריטניה של מיטרידיט של מוצרט בפסטיבל קמדן. הוא ניצח על התזמורת הקאמרית האנגלית משנת 1980 וערך את הופעת הבכורה שלו באופרה האוסטרלית בעונת 1987–1988, וכן ניצח על "כך עושות כולן" בשנת 1990. הוא ניצח על דון ג'ובאני גם באופרה של ונקובר ב-1988.
אשתו הראשונה הייתה זמרת האופרה הסלובקית לוצ'יה פופ. לאחר גירושיהם, הוא נשא את הכנרית האמריקאית אידה בילר, אך אף אחד מהנישואים לא נולדו ילדים.
ג'רג' פישר התגורר בקלן, שם פרש כמנהל מוזיקלי של האופרה של קלן.
לקריאה נוספת

Cummings, David M. (2000). Fischer, György (באנגלית). International Who's who in Music and Musicians' Directory (in the Classical and Light Classical Fields 2000/2001 Volume One (Seventeenth Edition). Cambridge: International Biographical Centre/Melrose Press. p. 200. נבדק ב-2016-10-30.
"György Fischer" (באנגלית). Oxford Dictionary of Music.
הערות שוליים

↑  "Fisher Péter (Fischer)" (בהונגרית). Geni.
↑  "Peter Fisher's work lives on" (באנגלית). The Jewish Chronicle Online. 2013-03-21.
↑  "Ida C Bieler & Gyorgy J Fischer" (באנגלית). Ancestry.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321444505171  PLWABN: 9810596415105606  BIBSYS: 3016328  BNE: XX1515308  BnF: cb13893950k (data)  GND: 133765350  ISNI: 0000 0001 0938 0474  LCCN: n82033361  LNB: 000140151  MusicBrainz: b2cf9f4f-df6c-417d-89ac-91cdf9236d27  NKC: xx0161401  NLG: 252446  NTA: 103960449  RERO: 02-A006423184  SUDOC: 127406387  VIAF: 115072734   WorldCat (עם VIAF): 115072734 
ג'רג' פישר עם גיסתו, השחקנית פלורה קאדאר. התמונה צולמה על ידי האח והבעל, פטר פישר בשנות ה-50 של המאה ה-20.
ג'רג' פישר (משמאל) עם אחיו פטר פישר ואחייניתם, במהלך ביקורם בהונגריה
ג'ק הנווטן

ג'ק הנווטן, שנת 1909
ג'ק הנווטן (1888 - אפריל 1912) היה דולפין מגזע גרמפוס אפור, סייע לספינות לעבור את מצר קוק שבניו זילנד בין השנים 1888 עד 1912. ג'ק הנווטן נהג להדריך את ימאי הספינות שעשו את דרכם מולינגטון לנלסון באזור סוער ומסוכן ביותר של המצר.
הדולפין נורה פעם אחת על ידי אדם (שהיה בגילופין) מסיפון אונייה שסייע ללוותה, ובתגובה חוקק חוק להגנתו בשנת 1904 בניו זילנד. "ג'ק הנווטן" הוא גם שמו של ריקוד עם סקוטי שנוצר כמחוות כבוד אליו.
תיאור

ג'ק הנווטן הגיע לאורך של כארבעה מטרים, צבע גופו היה לבן ועליו פסים וצלליות אפורות וראשו היה עגול ולבן. מינו של הדולפין לא ידוע, אך ידוע שהיה דולפין מגזע "ריזו" (נקרא גם גרמפוס אפור). דולפיני ריזו אינם נפוצים באזור ניו זילנד, וידוע רק על 12 פרטים שנמצאו במימי המדינה.
היסטוריה

ג'ק הנווטן הנחה ספינות על ידי כך ששחה לצידם במשך כעשרים דקות. אם צוות הספינה לא ראה אותו אז היו נוהגים לחכות לו מעט רגעים.
ג'ק נראה לראשונה בשנת 1888 בפני ספינת המפרשים "ברינדל", מסוג סקונר, כאשר הספינה עברה במעבר הצרפתי, תעלה המקשרת בין האי דה-אורביל לבין האי הדרומי. כאשר מלחי הספינה הבחינו שהוא צולל ושוב צף לפניהם הם רצו להרוג אותו, אך אשתו של הקפטן שכנעה אותם לא לעשות זאת. לתדהמתם, הדולפין התקדם לעברם והנחה אותם בחציית התעלה הצרה. בשנים שלאחר גילויו, הוא המשיך והנחה כמעט כל ספינה שנתקלה בדרכו. אזור זה נחשב לאזור ימי מסוכן ביותר שכן הזרמים בו חזקים מאוד והוא מוקף בסלעים, אך הודות לג'ק אף ספינה לא נפגעה בשטחו.
ימאים ותיירים רבים ראו את ג'ק הנווטן, הוא הוזכר בעיתונים מקומיים ובגלויות.
הפעם האחרונה בה נראה ג'ק הייתה בשנת 1912. החלו לצוץ מספר שמועות בנוגע להיעלמותו, ביניהם פחד שמא ציידי לווייתנים הרגו אותו. עם זאת, מחקרים העלו שג'ק היה בעל חיים זקן באותו זמן. ראשו היה לבן וגופו היה חיוור, שניהם סימנים לגילו המתקדם, ולכן כפי הנראה הוא מת מסיבות טבעיות של זקנה.
היסטוריה > תקרית ירי

בשנת 1904, אדם שהיה על סיפון האונייה "פנגויין" ירה בג'ק הנווטן ברובה. למרות החוויה הטראומטית, ג'ק המשיך להדריך ספינות במעברן בנתיבים צרים ומסוכנים. אולם, לפי האגדות הוא הפסיק לסייע לאנשי האונייה פנגויין ולכן היא טבעה במצר קוק בשנת 1909.
היסטוריה > הגנה

בעקבות תקרית הירי שחווה, הועלתה הצעת חוק חדשה שבאה להגן עליו. הוא זכה להגנת דבר המלך במועצה ב-26 בספטמבר 1904. החוק היה תקף עד להיעלמותו בשנת 1912. סבורים, כי הוא בעל החיים הימי הראשון שזכה להגנת החוק של מדינה.
ג'ק הנווטן, צילום של א.פיט
גלאון

ערך זה עוסק בגלאון, קיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גַּלְ-אוֹן הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. ממוקם כ-7 קילומטר צפונית מזרחית לקריית גת, על כביש 353 מזבדיאל לשריגים. נמצא כ-200 מטר מעל פני הים ליד נחל גוברין, שהוא יובל של נחל לכיש. שייך למועצה אזורית יואב.
היסטוריה

גרעיני המייסדים עלו מפולין בראשית 1939, ביניהם גרעין מהעיירה קוסטופיל וסביבתה שבחבל ווהלין (היום במערב אוקראינה) ישבו באופן זמני בגבעת מיכאל ליד נס ציונה, מרכז ששימש להכשרת גרעיני התיישבות לפני עלייתם ליישוב קבע, בנס ציונה עבדו חברי הקיבוץ בפרדסי הסביבה של איכרי נס ציונה ובסלילת כבישים. מצבם הכלכלי היה בכי רע. במוצאי יום הכיפורים ה'תש"ז, 5-6 באוקטובר 1946, עלה על הקרקע ליד קיבוץ גת, במסגרת 11 הנקודות בנגב שעלו על הקרקע באותו יום.
במלחמת העצמאות, ב-14 ביולי 1948, הדפו מגיני הקיבוץ הגיבורים התקפה גדולה של הצבא המצרי וכפריי הסביבה בגבורה יוצאת דופן  וגרמו לתוקפים אבדות כבדות. בסוף אוקטובר 1948, מספר ימים לאחר מבצע יואב, שימש הקיבוץ בסיס יציאה לכוחות צה"ל, שכבשו את בית ג'יברין. מאוחר יותר, בשנת 1949, הוקם באותו אזור קיבוץ בית גוברין. עקב המצב הביטחוני ביישוב המבודד, מאז העלייה על הקרקע, חלק מהאמהות והילדים של הקיבוץ נותר בנס ציונה, עד לאחר תום מלחמת העצמאות. במהלך המלחמה, סבלו אנשי הקיבוץ בנס ציונה מאיומים מצד הכפר הערבי הסמוך סרפנד אל חרב שהיה ממזרחו. היום יושבת בשטח הכפר השכונה יד אליעזר.
חברי המשק בנו משוריין סנדביץ' המכונה ה"בובלה" משילדת רכב שקנו מערבי ברמלה. במסגריית הקיבוץ הרכיבו את המשוריין משכבות של פח עבה-עץ-ושוב פח עבה (ומכאן כינויו "סנדביץ'"). משוריין זה השתתף בקרבות במלחמת העצמאות ונמצא כיום במרכז הקיבוץ.
לאחר קום המדינה קלט הקיבוץ גרעינים מארצות הברית, ישראל ואורוגוואי.
חדר האוכל בקיבוץ נבנה בשני שלבים: את הראשון תכנן האדריכל שמואל מסטצ'קין ואת השני האדריכל חיליק ערד. בשלב השני בחר ערד לשלב במבנה יצירת אמנות (קיר קרמיקה אמנותי של משה סעידי) שתדגיש את צורת הפתחים המיוחדת שקבע בדופן הצפון-מזרחית של האולם.
נוסף לענפי החקלאות כמו שלחין, פלחה, רפת ופרדס, הוקם בקיבוץ בשנים הראשונות מפעל לייצור פטישים, שנסגר כעבור שנים. מפעל מאווררים שנרכש ברמלה, מאווררי גל-און, היה למקור פרנסה חשוב למשק. המפעל נסגר לאחר שהשוק הוצף במאווררים זולים מסין. כיום, אין תעשייה בקיבוץ וישנה הפרדה בין המשק לקהילה.
בשנת 1991 התקיימה בקיבוץ התערוכה החקלאית אגרומשוב הראשונה.
ב-2018 הוקם מחדש קן גל-און של תנועת השומר הצעיר.
באוקטובר 2018 הוקמה בקיבוץ שלוחה של מכינת נחשון.
בשנת 2020, נפתחה לציבור מצודת גל-און -  מבצר כנעני מהמאה ה-12 לפנה"ס שהתגלה בסמוך לקיבוץ.
חדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד
חדר האוכל
אולם חדר האוכל
מגדל הסילו במשק
רצועה ירוקה בין בתי הקיבוץ
בית הנצחה וארכיון ולצדו תבליט אמנותי שיצרה בתיה לישנסקי
שרידי משוריין ה"בובלה" מוצגים על גג מקלט
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמודים 223-224
↑  A 12th century Canaanite fortress excavated near Gal On opens to public, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538160305171  LCCN: nr90014378  VIAF: 138815057   WorldCat (עם VIAF): 138815057
גלשן שלג

גלשן-שלג עם תופסני רגליים
קפיצה עם גלשן-שלג
גלשן שלג או סנובורד (באנגלית: Snowboard, ‏האזנהקובץ:En-us-snowboard.ogg‏Ⓘ‏, נכתב גם סנואובורד) הוא לוח קשיח המשמש כאמצעי להחלקה על שלג, המאפשר לעומד עליו לגלוש במורד מדרון מושלג. שלא כמו בסקי האלפיני הקלאסי, בו נעשה שימוש במגלשיים, בגלישה על סנובורד מופנה צד גופו של הגולש לכיוון ההתקדמות של הגלשן.
הסנובורד מחובר לנעלי הגולש בעזרת תופסנים (bindings). הטיפוס הראשון של הסנואובורד המודרני נבנה על ידי ג'יק ברטון.
קיימים שני סוגים של סנובורד, סנובורד רך וסנובורד קשה. צורת הסנובורד הרך מורכבת משני חצאי עיגול המחוברים ביניהם בשתי קשתות קעורות כלפי פנים.
כענף ספורט, סנובורד נחשב כתת-ענף של הסקי, אבל בשנים האחרונות הענף התפתח להיות ענף ספורט עצמאי ואפילו נכנס למשחקי החורף של טורניר ה-X Games כענף ספורט עצמאי. סנובורד נכלל לראשונה בתוכנית של אולימפיאדת החורף במשחקי נאגנו שהתקיימו ב-1998.
ראו גם

סקייטבורד
סקי
גלישת שלג
גלישה בגלשן שלג באוסטריה
גלשן שלג באוסטריה, בזמן קפיצה.
גלאד

גלאד (בהונגרית: Galád או Glád, ברומנית: Glad, בסרבית ובבולגרית: Глад) היה שליט של האזור באנאט (כיום מחולק בין רומניה לסרביה) והחלק הדרום-מזרחי של טרנסילבניה בימי פלישת ההונגרים (מדיארים) לאגן הקרפטים בסביבות שנת 900. מוצאו היה סלאבי, כנראה בולגרי. שמו מוזכר על ידי הכרוניקן האלמוני המכונה אנונימוס בספר הכרוניקה שלו, "גסטה הונגרורום" (מעשי ההונגרים). כרוניקה זו הייתה כרוניקה מקיפה ראשונה של תולדות ההונגרים ונכתבה במחצית השנייה של המאה ה-12 או תחילת המאה ה-13.
אנונימוס ציין ב"גסטה" את שמו של גלאד כאחד מתוך תריסר אויבים בהם נתקלו ההונגרים במסעות הכיבוש שלהם. לעומת זאת לא הזכיר הכרוניקן את שמות האויבים שצוינו בספרי השנים או בכרוניקות קודמים. בהונגריה דעת ההיסטוריונים מחולקת בין אלו המעריכים כי גלאד היה אויב אמיתי של הכובשים ובין אלו הסבורים שזו דמות דמיונית שהומצאה על ידי אנונימוס.
בהיסטוריוגרפיה הרומנית, לעומת זאת נחשב גלאד לאחד משלושת הקנזים או הוויבודים ה"וולאכים", כלומר רומנים, ששלטו בשטחי רומניה של ימינו בתחילת המאה העשירית.
לפי ה"גסטה" מקורו של גלאד היה בווידין שבבולגריה. בעזרת "קומנים" הוא כבש את חבל באנאט עוד לפני הגעת המדיארים.
אנונימוס מספר שקומנים, בולגרים ו"ולאכים" (רומנים) תמכו בגלאד בהתמודדות עם הפולשים ההונגרים, אבל בסופו של דבר, צבאו המאוחד חוסל בקרב על נהר טימיש. לפי ה"גסטה" אחטום (בהונגרית איטון Ajtóny) ששלט בבאנאט בתחילת המאה ה-11, היה צאצא של גלאד. מידע זה הסתמך על הגרסה הארוכה של "חיי גרארד הקדוש"
רקע

התיעוד הראשון של המדיארים או ההונגרים בסביבות שנת 837 קשור לבריתם עם הבולגרים נגד קבוצת שבויים ביזנטים שתכננו לחצות את החל התחתי של הדנובה מתוך ניסיון לחוזר למולדתם. הם התגוררו בערבות מצפון ופוניצ-מערבית מן הים השחור. לפי הקיסר קונסטניטנוס פורפירוגנטוס, הצטרפו להם קבוצה של קאבארים, נתיני הקגנות הכוזרית.
השנתונים של ברטין הקדוש מוסרים שהמדיארים יצאו למסעם הצבאי הראשון נגד האימפריה הקרולינגית בשנת 861
בשנת 894 פלשו ההונגרים לקיסרות הבולגרית הראשונים בברית עם הביזנטים. כתגמול כרתו הבולגרים ברית עם הפצ'נגיםוביחד פלשו לאדמות ההונגרים ואילצו אותם לעזוב את ערבות הפונטוס ולחצות את הקרפטים המולדביים בחיפוש אחרי ארץ חדשה.
לפי הכרוניקה של רגינו מפרים, באגן הקרפטים ההונגרים "שרצו בשממון הפאנונים והאווארים" לפני שיצאו למתקפה על דוכסות קרינתיה, על מוראביה הגדולה ועל הבולגרים.
פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים עומדת במרכז הגסטה הונגרורום, הכרוניקה ההונגרית המקיפה הראשונה. רוב החוקרים מסכימים שה"גסטה" נכתבה על ידי נוטריון של המלך בלה השלישי (1196-1173ׁׁׁׁׁׂׂׂׂׂׂׂׂ) אחרי מות המלך.
לפי תאוריה חלופית, מחבר ה"גסטה", הנודע בשם "אנונימוס" שירת את בלה השני לפני שישב להשלים את הכרוניקה שלו בסביבות 1150. אנונימוס לא הזכיר את סבטופלוק הראשון, מלך מוראביה, את ברסלב, דוכס פנוניה התחתית ויריבים אחרים של הפולשים ההונגרים ששמותיהם מופיעים בעדויות כתובות במאות הקודמות. הוא להתייחס אף לקרבות ההונגרים נגד המוראבים, הפרנקים והבווארים שתוארו בשנתונים וכרוניקות מוקדמות. מצד שני כתב אנונימוס על ישויות מדיניות ושליטים מקומיים, כולל ג'לו הוולאכי, דוכס טרנסילבניה, מנומורוט, שליט השטחים שבין הנהרות מורש, סומש וטיסה, ואת סלאנוס, שליט בולגרי של הארצות שבין דנובה לטיסה, שאינם ידועים ממקורות אחרים.
חבל באנאט לפני הפלישה ההונגרית

ארכופים, מתגי סוסים וחודי חרבות שנמצאו בקברות שביישוב סנפטרו ג'רמן מצביעים על התיישבות אווארים לאורך הנהר מורש בבאנאט מיד אחרי כיבוש אגן הקרפטים על ידם בשלהי שנות ה-560 .
עם זאת מרבית הממצאים הארכאולוגיים מדרום למורש שיוחסו לאווארים מתוארכים כיום בתקופה האווארים המאוחרת.
מקורות כתובים מצביעים על הישרדות הגפידים תחת השלטון האווארי באזור הנהר טימיש.
ההיסטוריון הביזנטי תאופילקטוס סימוקאטס ציין שלושה יישובים גפידים שנהרסו על ידי צבא ביזנטי בשנת 599 או 600
בפנצ'בו מתחמי קבורה עתירי ממצאים, כולל כלי נשק, ו"האוצר מסניקולאול מארה מעידים, לפי ההיסטוריון פלורין קורטה, על מרכז שלטוני חזק בבאנאט בעידן האווארי המאוחר.עם זאת לפי הערכתו, בתי קברות "אוואריים מאוחרים" לא שרדו מאוחר יותר מהמאה ה-8.
בשנות ה-790 פשיטות הפרנקים נגד הקגנות האוורית גרמו להתפרקותה. החאן הבולגרי קרום (814-802) ניסה לנצל את נפילת ממלכת האוורים ופלש לשטחים שהיו קודם בשליטתם, אולם אין עדויות בנות זמנו על כיבושיו באגן הקרפטים.
האבודרים שחיו בשטח דאקיה על הדנובה כשכנים של הבולגרים (לפי השנתונים המלכותיים הפרנקיים) שלחו בשנת 824 שליחים לקסיר לודוויג החסיד כדי להתלונן בפניו על "התוקפנות המרושעת של הבולגרים" וביקשו את עזרתו נגדם. האברודים אכלסו שטחים לאורן הנהר טימיש או אולי הנהר טיסה. לפי כתובת מפרובאדיה, מפקד בולגרי בשם אונגאוונאיס, טבע בטיסה, מה שיכול להעיד על ניסיונות החאן אומורטג של בולגריה בשנות ה-820 להרחיב את שליטתו באזור. בשנים 863 ו-883 פלשו למוראביה הגדולה ולפי ההיסטוריון ההונגרי אישטוואן בונה השתלטו לפחות על נקודות החצייה של הנהרות טיסה ומרוש (מורש).
בונה כותב ש"הגאוגרף הבווארי" הוא המקור האחרון המכיל מידע מהמאה ה-9 על האזורים המזרחיים של אגן הקרפטים. מקור זה שהוא למעשה רשימה של שבטים שחיו בשטחים שממזרח לאימפריה ההקרולינגית בסביבות 840 מוסר על עם בשם מרהאני שהיו לו 30 ערים או מבצרים באזורים הדרומיים ביותר שגבלו עם האימפריה הקרולינגית. ארצם גבלה גם בולגריה. תאוריה חלופית לגבי מיקומה של מוראביה, שהתבססה בעיקר על  "הגאוגרף הבווארי" ועל ציטוט מהקיסר קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס על "מוראביה הגדולה, שלא עברה טבילה", היה חבל באנאט מרכזה של ישות ימיביניימית מוקדמת זו שחוסלה על ידי הכובשים ההונגרים
בעיני הארכאולוג הרומני סילביו אוצה, ה"מרהאנים" לא היו אלא ה"אבודרים", שבט סלאבי באופן ברור. השמות קאראש ושמותיהם של נהרות אחרים בחבל באנאט מצביעים על נוכחותה של אוכלוסייה דוברת שפות טורקיות - אוורית, בולגרית או פצ'נגית - שחיה באזור בימי הביניים המוקדמים, אבל נהרות אלה נקראו כך רק במאות ה-11 או 12 .
היסטוריון רומני אחר, ולאד ג'ורג'סקו כותב שמחקרים ארכאולוגיים מצאו קיומם של כ-60 יישובים בתקופתו של הקניאז גלאד. היסטוריונים אחרים, כולל סלג'אן ופופ, אומרים שהמבצרים מבוץ ועץ או מאבן שנחשפו בבולץ', צ'נאד, אילידיה (צ'יקלובה רומנה), אורשובה, פסקאר וולדימירסקו היו מבצרים של גלאד. קורטה סבור שתיארוכם של יישובים אלה אינו ודאי.
סיפורו של אנונימוס > גלאד והדוכסות שלו

לפי "גסטה הונגרורום" הקנזים של רוס תיארו בקיצור את אגן הקרפטים בפניהם של המנהיגים המדיארים שעמדו לפלוש לאותו שטח. הקנזים סיפרו שאדמות אלה מאוכלסות על ידי סלאבים, בולגרים, ולאכים ועל ידי "רועי הרומאים". בקיצור, המשיך אנונימוס, אחד הנסיכים, הנסיך מהאליץ' מסר עוד למנהיגים ההונגרים מידע על הישויות המדיניות שבהן מחול השטח ואת שמות שליטיהם. בין אותם השליטים המקומיים הזכיר הנסיך את גלאד, ש"השתלט בעזרת הקומנים על הארצות שבין הנהר מרוש ועד למבצר "אורסואה" (אורסואה מזוהה עם אורשובה או עם ורשץ.
בפרק אחר של הגסטה, כתב אנונימוס שגלאד שלט מנהר מרוש עד למבצר פאלאנקה (באנאטזקה פאלאנגה)
ועל ידי כך הוא זיהה במפורש את דוכסותו של גלאד עם חבל הארץ הידוע כיום כחבל באנאט. אבאותו פרק התייחס אנונימוס אל גלאד כ"נסיך הארץ"
ה"גסטה" אינה כותבת על העמים שחיו בדוכסות של גלאד. מצד שני היא טענה שגלאד "פיקד על צבא גדול של פרשים ורגלים" וש"צבאו נתמך על ידי קומנים, בולגרים וולאכים". לפי טודור סלג'אן והיסטוריונים רומנים אחרים רשימת העמים האלה משקפת את הרכבה האתני של חבל באנאט באותה תקופה, מראה שבשלהי המאה בתשיעית חיו באזור עמים דוברי שפות טורקיות (פצ'נגים, אוורים או קאבארים), בולגרים וולאכים הלא הם הרומנים. ההיסטוריון הרומני ויקטור ספיניי כותב שהתייחסותו של אנונימוס לקומנים התומכים בצבאו של גלאד מראה שגלאד חיפש את סיועם של הפצ'נגים דווקא נגד הפולשים המדיארים.
אנונימוס כתב שגלד הגיע ממבצר וידין וכבש את דוכסותו "בעזרת הקומנים".
לדעתו של סלג'אן, פרט זה יחד עם התייחסותו של אנונימוס לסיוע הבולגרים נגד ההונגרים רומז על כך שגלאד היה בן חסות של סימאון הראשון, קיסר בולגריה
תאוריה זו אינה מקובלת על ההיסטוריון הרומני יון-אורל פופ, הכותב שהיא רק השערה מלומדת אטרקטיבית אך אין לה הוכחות.
מדג'ארו טוען שחבל באנאט, שכן היה חלק אינטגרלי מבולגריה החל משנות ה-820 המאוחרות, הפך לעצמאי תחת שלטונו של גלאד אחרי מותו של הצאר סימאון הראשון ב-927.פופ מציין גם כן שהתייחסותו של אנונימוס להגעת גלאד מווידין רומזת על כך שגלאד היה או בולגרי או רומני. לדבריו
אזור העיר וידין הייתה מאוכלסת באותם הזמנים ברומנים רבים. לפי פופ ולפי ניאגו ג'ובארה ,השם "גלאד" הוא קרוב לוודאי ממקור דרום סלאבי.
בנוגע לגלאד, הדגיש עוד אנונימוס כי "משושלתו נולד מנהיג בשם אחטום, אותו הביס המלך ההונגרי אישטוואן הראשון במחצית הראשונה של המאה ה-11, כפי שמצוין בספר הארוך על חיי גלרט הקדוש.
לקריאה נוספת > מקורות ראשונים

Anonymus, Notary of King Béla: The Deeds of the Hungarians (Edited, Translated and Annotated by Martyn Rady and László Veszprémy) (2010). In: Rady, Martyn; Veszprémy, László; Bak, János M. (2010); Anonymus and Master Roger; CEU Press; ISBN 978-963-9776-95-1.
לקריאה נוספת > מקורות משניים

Alexandru Madgearu,  - Geneza şi evoluţia voievodatului bănăţean din secolul al X-lea, Studii şi Materiale de Istorie Medie, 16, 1998
Ioan Aurel Pop Romanians and Hungarians from the 9th to the 14th Century: The Genesis of the Transylvanian Medieval State. Centrul de Studii Transilvane, Fundaţia Culturală Română 1996 . (ISBN 973-577-037-7)
Victor Spinei -  The Romanians and the Turkic Nomads North of the Danube Delta from the Tenth to the Mid-Thirteenth century. Koninklijke Brill NV. ISBN 978-90-04-17536-5, 2009
, István Vásáry .  Cumans and Tatars: Oriental Military in the Pre-Ottoman Balkans, 1185–1365. Cambridge University Press. 2005 ISBN 0-521-83756-1.
הערות שוליים

↑  Vásáry 2005 עמ' 25
↑  אנונימוס, הנוטריון של המלך בלה:מעשי ההונגרים  פרק י"א, עמ' 33-32
↑  2005 Madgearu
↑  אנונימוס פרק 44, ע' 95
↑  Pop 1996
↑  Pop 1996
↑  Madgearu 2005
↑  Madgearu 2005
↑  Spinei 2009
↑  אנונימוס, פרק 11, עמ' 33
↑  Pop1996
ימין העמוד הראשון, כתב יד ראשון ששרד, של כרוניקת גסטה הונגרורום, היחידה המציינת את גלאד
מפת האזורים הדרום-מזרחיים של אגן הקרפטים. עם הדוכסויות של גלאד, ג'לו ומנומורוט בהתאם לכרוניקת אנונימוס. יוצאים מן הכלל:דוכסות סאלאן שהיא על המפה קטנה יותר מכפי שתוארה בכרוניקה וכן מוראביה הגדולה והדוכסות של ברסלב בפנוניה התחתית שלא צוינו כלל על ידי אנונימוס
גלאוק קוניופצה

גלָאוּק קוֹניוּפְצָה (באלבנית: Glauk Konjufca; נולד ב-25 ביולי 1981) הוא פעיל פוליטי, עיתונאי ופוליטיקאי קוסוברי שכיהן כנשיא קוסובו בפועל מ-22 במרץ 2021. בעבר היה חבר ויושב ראש אספת קוסובו ושר החוץ הקוסוברי.
שנותיו הראשונות

קוניופצה נולד בבירת קוסובו, פרישטינה. במהלך לימודיו לתואר ראשון בפילוסופיה כיהן כסגן מנהל ארגון הסטודנטים באוניברסיטה המקומית. הוא חיבר ביוגרפיה של הפילוסוף הגרמני גאורג וילהלם פרידריך הגל.
קריירה פוליטית

בשנת 2005 היה קוניופצה פעיל במפלגת "Vetëvendosje". במסגרת פעילותו ערך באופן שבועי את עיתון המפלגה. בשנת 2010 נכנס לאספה הלאומית הקוסוברית מטעם מפלגתו. בין השנים 2011–2017 כיהן כסגן יושב ראש האספה. לאחר ניצחונה של מפלגתו במירוץ לנשיאות, קוניופצה מונה ליושב ראש האספה. ב-3 בפברואר 2020 התפטר מתפקידו והחל לכהן כשר החוץ. ב-3 ביוני 2020 פינה קוניופצה את משרדו לאחר תבוסת מפלגתו בבחירות.
בבחירות ב-2021, מפלגתו ניצחה פעם נוספת, והוא התמנה פעם שנייה ליושב ראש האספה, וכן לנשיא קוסובו בפועל. ב-4 באפריל, סיים את תפקידו כנשיא, והתפקיד הועבר לויוסה עוסמני
הערות שוליים

↑  "Glauk Konjufca zgjidhet kryeparlamentar" (באלבנית). Gazeta Express. 22 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה).
גאיוס סרביליוס גלאוקיה

גאיוס סרביליוס גלאוקיה (בלטינית: Gaius Servilius Glaucia; ‏? - 10 בדצמבר 100 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומי בן המאה ה-2 לפנה"ס שכיהן כטריבון הפלבס בשנת 101 לפנה"ס וכפראיטור בשנת 100 לפנה"ס. גלאוקיה היה חבר בסיעה הפופולרית ובן ברית פוליטי של לוקיוס אפוליוס סטורנינוס. לפי ההיסטוריון תיאודור מומזן גלאוקיה היה דמגוג מהסוג הגרוע ביותר, אדם שפל שהשתמש בכוחו הרטורי לסחוף בריות אחריו ולהטיל פחד ביריביו. הוא אף מוסיף ומוסר  שקיקרו כינה אותו בגנאי בכתביו כ"היפרבולוס הרומאי".
בשנת 102 לפנה"ס ניסה  הקנסור קוינטוס קיקיליוס מטלוס, ממנהיגי סיעת האופטימטים, לסלק את גלאוקיה וסטורנינוס מהסנאט הרומי, ללא הצלחה. במהלך כהונתו כטריבון העביר גלאוקיה חוק שהעביר את סמכויות השיפוט באופן בלעדי לבני מעמד הפרשים. החוק אפשר גם, לראשונה, תביעה לדין של שותפים לפשע, וכן חילק את ההליך המשפטי לשני שלבים שונים.
בשנת 101 לפנה"ס חברו גלאוקיה וסטורנינוס לגאיוס מריוס, המצביא המפורסם, והשלושה  החלו לפעול על מנת להגשים את מטרות הפופולרים: הגברת כוחם ואי תלותם של המגיסטראטים הרומים, העצמת השפעתן של אספות העם, הורדת הסנאט הרומי ממעמדו כגוף השולט ברפובליקה למעמד של יועץ לשלטון וביטול הדרגתי של ההבדלים בין מעמד האזרחים ובין מעמדם של בני הברית האיטלקים והנתינים הרומים. השלושה החליטו להתמודד על משרות הכוח החשובות של שנת 100 לפנה"ס כדי שיהיה בכוחם לבצע את הרפורמות שתכננו. גלאוקיה התמודד למשרת הפראיטור, סטורנינוס התמודד על משרת טריבון הפלבס הפלבס ומריוס רץ לקונסולאט (השישי שלו, והחמישי ברצף). מערכת הבחירות לוותה באלימות רבה וגילוי שחיתות בשתי הסיעות ומספר מועמדים נרצחו בתגרות רחוב. בסופו של המאבק, ניצחה הסיעה הפופולרית וגלאוקיה וחבריו נבחרו לתפקידים ששאפו אליהם.
השלישייה החלה להעביר חוקים שיממשו את מטרתם, אולם דווקא בשיא הצלחתם החל להיווצר קרע בין גלאוקיה וסטרונינוס הקיצונים, לבין מריוס המתון יותר. גלאוקיה וסטרונינוס פירקו את שיתוף הפעולה עם בן בריתם וגלאוקיה החליט להתמודד על משרת הקונסול של 99 לפנה"ס. מערכת בחירות זו הייתה אלימה במיוחד ובמהלכה נרצח מועמד האופטימטים שהתחרה עם גלאוקיה על הקונסולאט. הרצח הזה הביאה לקרע גלוי בין הסיעות,  שהתדרדר במהרה ללחימה בתוך שטח העיר. מריוס, שבחר להנהיג את הכוחות האופטימטים הדף את גלאוקיה, סטורנינוס וכוחותיהם לעבר הקאפיטוליום, שם הם ניסו להתבצר.
בסופו של העימות נאלצו גלאוקיה ובני בריתו להיכנע בפני כוחות הסנאט. אלו לא הפגינו רחמים ורגמו למוות  את גלאוקיה, סטורניניוס ומספר גדול מבני בריתם.
הערות שוליים

↑  תיאודור מומזן, דברי ימי רומא; תרגום על ידי צבי ויסלבסקי וצבי רודי, תל אביב, מסדה, תשכ"א, כרך ב, עמ' 409.
↑  שם, שם. היפרבולוס היה מדינאי אתונאי בן המאה ה-5 לפנה"ס שנחשב לדמגוג והיה, כנראה, האחרון שהוגלה מאתונה בנוהל האוסטרקיזם.
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן, עמ' 372.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4992 095X  LCCN: nr95039839  VIAF: 68822853   WorldCat (עם VIAF): 68822853