אנדור אדוריאן
הערות שוליים

↑  Házasságkötésekor családneve: Lackenbacher
↑  Gulyás Pál: Magyar Írói Álnév Lexikon, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1978 (515. oldal)
↑  "Születési bejegyzése a szombathelyi izraelita hitközség születési akv. 25/1883. folyószáma alatt".
↑  "Lakenbaker Fülöpné halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 796/1940. folyószáma alatt".
↑  Juhász Gyula, „Négyessy [!] órák”, Szeged és Vidéke, 1918. máj. 4., 3.
↑  Ujvári Péter (szerk.), Magyar Zsidó Lexikon, Budapest, 1929, 10; Szögi László – Varga Júlia, Magyarországi diákok francia, belga, román, szerb és orosz egyetemeken és főiskolákon (Budapest: ELTE Egyetemi Könyvtár és Levéltár, 2018), nr. 202.
↑  Dénes Zsófia így emlékszik vissza Gabrielle-re és társaságára: „Gabrielle hajának és szemének színe aranybarna volt, olyan világos, mint a rózsafabútoré és mint a fajvizsláké. Vékony sportalakja magasranőtt és rugalmas volt, mintha növekvő éveiben éppen csak lovagolt és teniszezett volna, holott nem ezzel foglalkozott, hanem szabásra és varrásra járt, mert apja gyári munkás létére azt kívánta, hogy leánya komoly mesterséget tanuljon.” Dénes Zsófia, „Emlékezés Szomory Dezsőre”, Új Írás 13, 3. sz. (1973. március): 109-113; Nádas Sándor, „Apró jegyzetek”, Színházi Élet 46. sz. (1928): 16.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1071/1908. folyószáma alatt".
↑  Adorján Andor, Nagy katonák (Budapest: Singer – Wolfner, 1912); Adorján Andor, Farkas Pál, Seress László, Forradalom és császárság (Budapest: Singer – Wolfner, 1913).
↑  Adorján Andor, Sorsok és pályák: irodalmi arczképek (Budapest: Franklin, 1912).
↑  Adorján Andor, Egy haditudósító feljegyzései (Békéscsaba: Tevan, 1913); Adorján Andor, Havas hegyek alatt, véres útakon: hadinaplóm a Balkánról: a világháborúból (Budapest: M. Keresk. közlöny–Tolnai Világlapja Ny., [1917].
↑  Az üresen álló lakásról: s.n., „Egy lakás, amelyik évek óta üresen áll”, Nemzeti Újság 3, 208. sz. (1921. szept. 20.): 7.
↑  Adorján Andor 8. levele Rab Gusztávnak, Eaubonne, 1958. szeptember 21. PIM, Kézirattár, Rab Gusztáv-hagy.
↑  Tüskés Anna, „en-nemzetem külhoni híre-sorsa” Fejezetek a 20. századi francia–magyar irodalmi kapcsolatok történetéből, Budapest, reciti, 2020, 121-177.
↑  Pl.: Adorján Andor, „Farkas István kiállítása Párisban”, Nyugat 22, 14. sz. (1929. július 16.): 125–126.
↑  A Magyar Kereskedelmi Közlöny Verne Gyula munkái sorozatban jelent meg. Forrás: Jules Verne magyarul kiadott műveinek listája
↑  A Tolnai Verne Gyula munkái sorozatban jelent meg. Forrás: Jules Verne magyarul kiadott műveinek listája
↑  Adorján Andor levele Nagy Endréhez. Petőfi Irodalmi Múzeum, Kézirattár, V.-lev. Nagy E.-hagy. V.5186/4/6.
↑  A kastély történetéről lásd: Paul Morse, „André Adorjan et le Clos d’Olive”, Chroniques Eaubonnaises http://chroniques.eaubonne.free.fr/httpchroniques-eaubonne-free-frpage-accueil-personnages.html
↑  Pl. Ligeti Dávid Ádám, „A visegrádi remete utolsó útja: Görgei Artúr halálának társadalmi visszhangja 1916-ban”, in Natio est semper reformanda, Tanulmányok a 70 éves Gergely András tiszteletére, szerk. Anka László, Kovács Kálmán Árpád, Ligeti Dávid, Makkai Béla, Schwarczwölder Ádám, Károli Könyvek (Budapest: Károli Gáspár Református Egyetem – L’Harmattan Kiadó, 2016), 413 (407-414); Kappanyos András, „A futurizmus fogadtatása Magyarországon”, Irodalomtörténeti Közlemények 122, 1. sz. (2018): 51 (46-66); Szénási Zoltán, Néma várostrom: Népnemzeti tradicionalizmus és konzervatív kritika a magyar irodalmi modernség kontextusában 1920 előtt (Budapest: Universitas Kiadó, 2018), 150-151; Szilágyi-Kiss Hajnalka, „Az I. világháború hadműveleti változásai”, Hadtudományi Szemle 14, 1. sz. (2021), 150 (139-154); Császtvay Tünde, Híres magyarok: Beszélgetések nemzetünk nagyjaival (Budapest: Kossuth, 2021), 90-91.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb125848829 (data)  GND: 131920332  ISNI: 0000 0001 0902 578X  LCCN: n90698823  NKC: jo20231210420  RERO: 02-A016407789  SUDOC: 143371851  VIAF: 54266542   WorldCat (עם VIAF): 54266542 
הקריקטורה של הנריק מאיור על הסופר, 1913.
ספרו מהפיכה וקיסרות