stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Final Fantasy VIII
עלילה > הסיפור של סקוואל > דיסק שלישי

סקוואל הולך ל־estar למצוא את אלון בשביל להעיר את רינואה, על הדרך הוא מלווה את אדי לאריסטר אל ד"ר הודין, שמכין חפצים למכשפות כדי למנוע מאולטימיסיה להשתלט עליה שוב. כאשר הם מגיעים אל אסטר, הם שוב מגיעים ל"עולם החלום". כשהם מתעוררים, הם מדברים עם ד"ר אודין שמסכים לקחת אותם לחלל, בתנאי שעד שיגיעו ללונה גריט, שבחלל, הוא רוצה לבחון את רינואה. הם מתפצלים לשתי קבוצת, קבוצה אחת שומרת על אדיאה, קבוצה שנייה נמצאת בחלל.
באותו זמן, סיפר מחפש את לונטיפנדורה (תיבת שיכולה למשוך מפלצות מהירח לכדור הארץ) שהוחבא בים ומביא אותה לעיר טירזפוינט. בחלל הקבוצה רואה את " בכי הירח" (מפלצות מגיעות לכדור הארץ). הם פוגשים מדען בשם פייט ונפגשים עם אלון. לבינתיים, הלונה קרי, סוחפת את ספינת החלל ולכן, כולם מתבקשים להגיע לתא המילוט. סקוואל הולך לקחת את רינואה, אולם, אולטימיסיה השתלטה עליה (גם, רינואה היא מכשפה) כדי לשחרר את המכשף/ה עדאל. היא נוטשת אותה רינואה בחלל בתום שחרורו של עאדל. רינואה מתעוררת בחלל.
סקוואל אינו מבין מה קורה לרינואה שהחלה להלך בעצמה ולא מאפשרת מגע פיזי אליה. בתא המילוט, הוא מבקש מאלון לחזור בזמן בשביל שיוכל לראות מה קרה לרינואה. אלון עושה כדבריו, הוא מגלה שאולטימיסה היא זו שהשתלטה על רינואה. לכן, הוא מחליט לקפוץ לחלל ולרדוף אחרי רינואה. הוא תופס אותה ושם, הם רואים את ספינת החלל Ragnarok, שנסחפה בחלל.
בחללית, סקוואל ורינואה מתקשרים עם estar שרוצים לחתום את רינואה, מפני שהיא מכשפה. לראשונה, נוצר בין סקוואל לרינואה קשר עמוק מעבר לקשר ידידות. הבדידות ששניהם מרגישים מקשרת בניהם ומנחמת אותם.
סקוואל ורינואה מגיעים לכדור הארץ, שם איסטר לוקחים אותה אל ה"sorcerer's memorial". 

עם יסורי מצפון, סקוואל חוזר לספינת החלל, שם פוגש את שאר החבורה. החבורה משכנעת אותו להשיב את רינואה חזרה. אכן, הוא חוזר אל ה-sorcerer's memorial ומשחרר את רינואה. לבקשת רינואה, הם נוסעים לביתה של אדי.
בביתה של אדיאה, סקוואל ורינואה מדברים בשדי הפרחים. רינואה מספרת לו על סיוט שחלמה. בחלום היא אמורה להפגש עם סקוואל, אולם, היא לא מוצאת אותו, למרות כל מאמציה. היא מתעוררת בבכי ומוצאת את עצמה במיטה. כפתרון מציע סקוואל, באותן מילים המופיעות, בשיר הפתיחה, שהוא יחכה לה בשדה הפרחים.
הקבוצה נוסעת לדבר עם לגונה, ב-estar. מתברר שלגונה הוא נשיא העיר. לגונה מסביר להם איך להביס את אולטימיסיה. באותו זמן, הם גם מגלים שאלון נחטפה מתא המילוט על ידי צבא גלבדיה. הם טסים אל לוניטיפנדורה שם הם נלחמים בסיפר כדי להציל את אלון. לאחר שהם מביסים את סיפר, הוא בורח וחוטף את רינואה ונותן אותה לאעדל שמתאחד עם רינואה חלקית.
אחרי שהם מביסים את אעדל, אלון מחזירה את אולטימיסיה שבראש אעדל, כדי ליצור "איחוד זמן", לאחד את העבר, ההווה והעתיד יחד. הדרך היחיד שהחבורה תוכל להישאר יחד, כאשר הם חוזרים לזמנם הוא קשר החברות בניהם. הם מגיעים לזמן המאוחד, נכנסים לבית של אדי ומגיעים לטירה של אולטימיסיה ומביסים אותה.
עלילה > הסיפור של סקוואל > דיסק רביעי

לאחר הניצחון על אולטימסיה, החבורה חוזרת בזמן, כל אחד לחוד. רינואה רצה אל שדה הפרחים. סקוואל נתקע בזמן, בתקופה בה היה ילד וברח מבית היתומים כדי למצוא את "סיס", אלון. הוא לא מוצא אותה ומרגיש לבד. מטרון (אדיאה), פוגשת את סקוואל הבוגר היא אומרת לו שאין זה זמנו ויש מקום רק לסקוואל אחד. הם רואים שם את אולטימסיה שמעבירה את כוחותיה לאדיאה. סקוואל אוזר כוח, מבטיח לעצמו כי הוא אינו כבר לבד וממשיך לחפש את זמנו. הזמן עובר והספקות ממלאות אותו. הוא נופל על האדמה. רינואה מוצאת אותו בשדה הפרחים. לבסוף, כולם נמצאים בחגיגה על הספינה. סיפר עובר לעסוק בדיג.
עלילה > הסיפור של לגונה

במהלך כל העלילה, סקוואל ומספר מחבריו חולמים ומגיעים ל"עולם החלומות". בעולם החלומות סקוואל מגולם בדמותו של לגונה, חייל בחיל Balamb Garden. הוא חולם לעשות כסף ולאחר מכן, לפרוש ולהיות עיתונאי שמסקר מקומות בעולם.
במהלך שירותו בצבא, הוא פוגש את ג'ולי, זמרת ופסנתרית בעיר דלינג. הם מתאהבים אולם לא זוכים להיות יחד כיוון שבאחד מהקרבות נפצע לגונה וחבריו, הם קופצים מהצוק והשאר חושבים שהוא מת.
בזמן שלגונה מבריאי מפצעיו, ג'ולי מתנחמת בזרועותיו של מפקדו של לגונה, אביה של רינואה לעתיד. לגונה שומע על ההודעה מקרוס, חברו. הוא מפתח קשר עם רי, מי שטיפלה בו במהלך חצי השנה האחרונה. לרי יש ילדה, אלון. הם מתארסים.
במהלך המשחק אלון נחטפת בידי חיילי estar. לגונה שולח את אלון חזרה לאמה ומצטרף למחתרת. באותה תקופה, רי יולדת בן מלגונה, עם זאת, היא לא מספרת לו על כך. לאחר הלידה, רי נפטרת ושני הילדים נשלחים לבית היתומים של מתרון (אדי).
לגונה הולך לבית היתומים כדי להחזיר את אלון, אך, היא לא שם. היא, סקוואל ומספר ילדים נוספים מבית היתומים מאומצים על ידי האקדמיה הצבאית. הם שוכחים את הזיכרון שלהם בעקבות שימוש ב-GF. בהמשך, החבורה נזכרת בילדותם. פרטים במשחק מצביעים כי סקוואל הוא בנו של לגונה ורי.
הצלחה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קיבל ביקורות טובות מהמבקרים[דרוש מקור]
יומים לאחר מכירתו ב-9.9.1999 צפון אמריקה הפך להיות בראש המכירות של משחקי וידאו והחזיק במעמד זה למשך מעל שלושה שבועות
גרף מעל 50 מיליון דולר ב 13 שבועות והפך להיות משחק הFinal Fantasy הנמכר המהיר ביותר בכל הזמנים. בארבעת הימים הראשונים לצאתו ביפן, נמכו כ-2.5 מיליון יחדות. כ-6 מיליון יחדות נמכרו עד לסוף 1999. עד ל-31 במרץ 2003, המשחק מכר 8,150,000 עותקים ברחבי העולם : 3.7 מיליון ביפן 4,450,000 יחידות בחו"ל.
סצנת הפתיחה של המשחק, הגיע למקום השנייה ברשימת "עשר פתיחות המשחק הטובות ביותר" שפורסם במגזין Game Informer ולמקום הראשון על פי IGN.
בGameSpy הוא נוקד למקום החמש עשרה במיטב רגעי הקולנוע במשחקי וידאו. כמו גם, IGN נקדה אותו כמשחק השלישי הטוב ביותר עבור פלייסטיישן. בעוד שUGO Networks ציינה אותו כסדרת המשחקים הטובה ביותר ובעלת הסצנות הזכורות ביותר.
במגזין היפני Famitsu, נבחר המשחק בשנת 2006, כמשחק ה-22 הטוב ביותר בכל הזמנים. ונבחר במקום הראשון מתוך 20 משחקי תפקידים אסיאתים על ידי Gamasutra ולפיה ”there's a lot that Final Fantasy VIII does wrong, but there's even more that it does right‏”
הערות שוליים

↑  Staff (5 ביוני 1998). "インタビュー ファイナルファンタジーVIII" [Interview with Final Fantasy VIII]. Famitsu Weekly (ביפנית). נבדק ב-2006-07-15. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  רשימת 25 משחקי הווידאו הטובים ביותר בכל הזמנים, IGN (25.11.2009)
↑  Kurt (2008-03-19) A Japanese RPG Primer – Final Fantasy VIII ; Gamasutra. p. 9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16576432g (data)  MusicBrainz release group: fcf4b187-b895-3896-ae37-816cbc858e13  MusicBrainz work: d5acd29e-b89f-4f07-9240-aff9b8f62687 
סקוואל, בדרך ל-Dollet
צבא גלבדיה תוקף את האקדמיה
1651

שנת 1651 היא השנה ה-51 במאה ה-17. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1651 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-10 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

1 בינואר – צ'ארלס השני הוכתר גם למלך סקוטלנד
3 בספטמבר – מלחמת האזרחים האנגלית: המלך צ'ארלס השני מובס בקרב ווסטר, הקרב העיקרי האחרון במלחמה
נולדו

12 ביולי – מרגריטה תרסה מספרד, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה (נפטרה ב-1673)
6 באוגוסט – פרנסואה פנלון, משורר ותאולוג צרפתי (נפטר ב-1715)
נפטרו

2 בספטמבר – קסם סולטן, הייתה האישה החזקה ביותר בהיסטוריה העות'מאנית ודמות בולטת בתקופת סולטנות הנשים. תפסה עמדת כוח והשפיעה על הפוליטיקה של האימפריה העות'מאנית כשנהייתה האסקי סולטאן כפילגש המועדפת של הסולטאן העות'מאני אהמט הראשון (1590-1617) וולידה סולטאן כאמו של מוראט הרביעי (1612-1640) ואבראהים הראשון (1615-1648), וכסבתו של מהמט הרביעי (1642-1693).
ראו גם

ילידי 1651‎
נפטרים ב-1651‎
במהלך הזמן

| --- | --- |

 בימוי:  וים ונדרס 
 הופק בידי:  בֶרְנְד אייכינגר, היידי לידי
 תסריט:  וים ונדרס 
 עריכה:  פטר פְּשִיגוֹדָה 
 שחקנים ראשיים:  רידיגר פוֹגלר  האנס צישלר
 מוזיקה:  אקסל לינשטדט
 צילום:  רובי מילר 
 מדינה:  גרמניה המערבית
 חברה מפיצה:  Axiom Films 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1976 
 משך הקרנה:  176 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מסע, סרט חבר'ה 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 פרסים:  פרס המבקרים (פה אחד) בפסטיבל הקולנוע בקאן, 1976
 סרט קודם:  תנועה מוטעית
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
במהלך הזמן (בגרמנית: Im Lauf der Zeit) הוא סרט קולנוע גרמני משנת 1976 בבימויו של וים ונדרס. הסרט הוא השלישי בטרילוגיית סרטי המסע של הבמאי, הכוללת גם את "אליס בערים" (1974) ו-"תנועה מוטעית" (1975). הסרט זכה בפרס איגוד המבקרים הבינלאומי במסגרת פסטיבל קאן של שנת 1976.
הסרט מביא את סיפורם של מקרין הקולנוע בְּרוּנוֹ וִינְטֶר (רידיגר פוֹגלר) והטרמפיסט המלנכולי רוברט לנדר (האנס צישלר), שזה עתה נפרד מאשתו. השניים מטיילים יחדיו במערב גרמניה המזרחית בוואן לתיקונים, ומבקרים בבתי קולנוע הרוסים ומתפוררים.
בין השנים מתפתחת ידידות יוצאת דופן שנשענת מבחינה קולנועית על מסורת אחוות הגברים המערבונית. גם המסע עצמו דרך הנוף החדגוני של הספר, יונק ממסורת המערבון האמריקאי, בעיקר מסרטי ג'ון פורד. הנסיעה על הגבול משולה בסרט למסע על גבולות הנפש.
על מלאכת צילום הסרט הופקד שותפו של ונדרס לעשיית סרטים רובי מילר. הסרט צולם בשחור-לבן תוך כדי שימוש בסצנות ארוכות נעדרות דיאלוג ובקומפוזיציות מדויקות, האהובות על ונדרס.
ליהוק

רידיגר פוֹגלר - ברונו וינטר
האנס צישלר - רוברט לנדר
ליסה קרויצר - פאולינה, קופאית
רודולף שינדלר - אביו של רוברט
לקריאה נוספת

"הפקה: 'מלכי הדרך'", בתוך: איתן גרין (עורך), במאים ואנשי קולנוע על הקולנוע. תל אביב: עם עובד, 1985. עמ' 46 - 55. תרגום של קטעים שעוסקים בהפקת הסרט, מתוך "סרטו של וים וונדרס" ("מלכי הדרך"). Filmver der Autoren,‏ 1976. מאנגלית: יהושע קנז.
הערות שוליים

↑  במהלך הזמן | וים ונדרס, באתר סינמטק תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2009514667 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה כהן (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בינואר 1973 (בן 52)
 מוקד פעילות:  חולון, ישראל
 סוגה:  מוזיקה מזרחית, מוזיקת דיכאון   זמר עברי
 שפה מועדפת:  עברית 
 
משה כהן (נולד ב-16 בינואר 1973) הוא זמר ושחקן ישראלי ששר בסגנון ים-תיכוני ומזרחי. שיחק בסרטים "מבט כואב", "מבט כואב 2" ו"חבר ואח".
ביוגרפיה

בגיל 16 החל משה כהן להופיע במועדון ה"כדור הלבן" בחולון.
בשנת 1991, בעודו בן 19, הקליט את שירו המקורי הראשון, "נדרתי נדר". כהן יצא לסיבוב הופעות במיאמי.
בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של כהן, "נדרתי נדר". בין השאר הוא כלל את השירים "מילאת לי את חיי", "בליבי", שיר הנושא ו-"מחבק בקבוק". שירי האלבום נכתבו על ידי דוד זיגמן ויוש גרנות - כולם ללחנים טורקיים (למעט שיר 1), ועובדו על ידי שי ראובני, יעקב למאי ורובי בן שמעון.
בשנת 1994 הוציא לאור את אלבומו השני "איזה גורל" שכלל את הלהיטים "טופזיו", "מסתובבת ברחובות","מבט כואב" והשיר "למה מה קרה?".
בשנת 1995 הוציא לאור את אלבומו השלישי "מבט כואב" שכלל את השירים: "יללי", "סם האהבה" "כמה, כמה", "קחי את הדמעות", "משחקי קלפים" ודואט עם זהבה בן בשם "אהבה אסורה" ושיר בשפה הערבית - "אלרמיש י'עיון". 
בין הכותבים באלבום זה: ג'קי עובד, ארלט ספדיה, מרטין גל, אבי ביטר ועוד. שי ראובני עיבד את שירי האלבום.
התקליט הגיע למעמד פלטינה ושיריו הפכו ללהיטים.
במקביל לאלבום, יצא הסרט "מבט כואב" שכתב ירמי קדושי וביים ימין מסיקה ומבוסס על שירי האלבום, ועל חייו האישיים של כהן. בסרט מתאהבת הדמות הראשית, בגילום משה כהן עצמו, באהובה בשם טופזיו, כמו שם אחד מהשירים באלבום השני.
בזמן החתונה כהן נורה וטופזיו מרוב הפחד בורחת והחתן הופך לנכה.
לאחר מכן, ב-1996, יצא אלבום הנושא את השם "משה כהן בהופעה חיה בלוס אנג'לס" (שלמרות שמו, כמו מס' רב של אלבומים מסוג זה, הוקלט באולפן בישראל, וקולות הקהל ומחיאות הכפיים הן מוקלטות)
האלבום הכיל להיטים של כהן מכל הזמנים, ביצוע מיוחד לשיר הטורקי "קמנג'ה" בקצב דאנס, מחרוזת שירים טורקיים וכן ביצוע לשיר "תגידי" של שלמה ארצי שזכה להצלחה בקרב מעריציו.
בשנת 1997, יצאו לאור הסרט והאלבום "מבט כואב 2" שכללו את השירים "בין יאוש לבין תקווה" ו"נסיכים ואגדות".
בין השנים 1997-1998 הוציא כהן יחד עם ליאת בנאי ואבי ביטר 2 אלבומים משותפים תחת השם "שלושת הגדולים" - שמהם הצליחו במיוחד מחרוזות של שירים ישראליים.
בשנת 2000 יצא לאור אלבומו הים-תיכוני האחרון "לא סולח לעצמי". לאחר הוצאת האלבום, חזר כהן בתשובה והפסיק את קריירת השירה למשך מס' שנים.
בין השנים 2000-2003 הוציא מס' אלבומים על טהרת הקודש, ביניהם ״עלינו לשבח״ 2001, ״ישתבח שמך״ 2002. בדומה לזמר עופר לוי שהיה חרדי בשנים אלו. 
וכן אוסף משיריו הישנים.
לאחר מס' שנים הוציא כהן את האלבום "משה כהן - ההופעה" אשר מתעד אותו בהופעה חיה בה הוא שר את שיריו הישנים, המופע גם צולם בווידאו.
בשנת 2011, לאחר שחזר בשאלה, הקליט אלבום ובו השירים "רק בשבילך", "עלא עיני ועלא ראסי" (דואט עם ראובן המלאך), "הלב", "דמעה" ו"נדר החיים". הסינגל "רק בשבילך" לווה בוידאו קליפ ובסיבוב הופעות בישראל.
בשנת 2014 פתח כהן מפעל לייצור סיגרים בקריית עקרון.
לאחר מכן שיתף פעולה עם אבי ביטר במשך מס' שנים, איתו הופיע והקליט מספר אלבומים בעבר.
בשנת 2023, התארח כהן במופע של ליאת בנאי שנערך בהאנגר 11, וביצע עמה מס' שירים.
בתחילת 2025 התראיין בפודקאסט הפופולרי של אבי שושן במעריב, התוכנית זכתה להצלחה גדולה ברשת ובעקבות זאת שמו הגיע למקום שני בחיפוש בגוגל בישראל.[דרוש מקור]
אליס בערים

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  וים ונדרס
 הופק בידי:  Peter Genée 
 תסריט:  וים ונדרס, פיית' פון פירסטנברג
 עריכה:  פטר פְּשִיגוֹדָה 
 שחקנים ראשיים:  רידיגר פוגלר, ילה רוטלנדר, ליזה קרויצר
 מוזיקה:  צ'אק ברי 
 צילום:  רובי מילר
 מדינה:  גרמניה המערבית
 חברה מפיצה:  Axiom Films 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1974
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית אנגלית הולנדית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מסע 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, וופרטל 
 סרט הבא:  תנועה מוטעית
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אליס בערים (בגרמנית: Alice in den Städten) הוא סרט מסע גרמני מ-1974 בבימויו של וים ונדרס.
זהו הסרט הראשון בטרילוגיית סרטי המסע בבימויו של ונדרס, הכוללים בנוסף את "תנועה מוטעית" (1975), ו"במהלך הזמן" (1976). הסרט צולם בשחור-לבן על ידי הצלם רובי מילר, והוא מתאפיין בהרבה סצנות ארוכות ללא דיאלוג.
עלילה

בתפנית בלתי סבירה מוצא עצמו צלם עיתונות גרמני  דיכאוני בשם פיל וינטר, שהגיע לארה”ב להכין סדרת צילומים על נופי אמריקה, תקוע עם ילדה בת 9 (אליס), בחיפוש בערי גרמניה אחר סבתה, שאת שמה וכתובתה אליס לא זוכרת. הרמז היחידי שברשותם הוא תמונה של כניסת הבית, ללא מספר וללא דמויות ברקע.
כך נודד הגבר המלנכולי בין אמריקה לאירופה עם ילדה שנונה בחיפוש אחר בני משפחתה. כמו “חרדת השוער מפני בעיטת העונשין”, “אליס בערים” הוא סרט מסע העורך מסע אל מעמקי הנפש האנושית ועוסק בניכור, בחרדות ובעקרותו הרגשית של המין הגברי – נושאים שונדרס עצמו נהג לכנות “הסכיזופרניה של היומיום”.
נושא הסרט בישר על סרט מאוחר יותר של ונדרס, "פריז, טקסס". התרחיש של ילדה צעירה ועיתונאי ביחד הושפע  מניסיונו של  הסופר והתסריטאי פטר הנדקה, שכתב רבים מהתסריטים לסרטיו של ונדרס, כאב חד-הורי.
השפעתו של "מכתב קצר, פרידה ארוכה", הרומן של הנדקה מ-1972, שאף הוא מציג יליד גרמניה מנוכר שמטייל ברחבי ארצות הברית, יכולה להיגזר מהשימוש של הסרט מקליפים של "מר לינקולן הצעיר", סרטו של הבמאי ג'ון פורד, שגם הוא נרמז רבות ברומן.
ליהוק

רידיגר פוגלר בתפקיד פיל וינטר
ילה רוטלנדר בתפקיד אליס
הערות שוליים

↑  אליס בערים, באתר סינמטק ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2009514663
בנק יפן

| --- | --- |


מטה הבנק המרכזי של יפן
 
 מטה מרכזי:  צ'ו, טוקיו, יפן
 קואורדינטות:  35°41′12″N 139°46′18″E﻿ / ﻿35.686563°N 139.771541°E﻿ / 35.686563; 139.771541
 הקמה:  27 ביוני 1882 
 נגיד:  קאזו אואדה 
 מדינה:  יפן 
 מטבע:  ין יפני
 קוד ISO 4217:  JPY
 קודמו:  בנק דאי איצ'י-קנג'יו
 
 אתר הבנק (באנגלית)
 
הבנק המרכזי של יפן (ביפנית: 日本銀行; ידוע כ-BoJ) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של יפן. הבנק מכונה לעיתים Nichigin ‏ (日銀), כקיצור. המטה המרכזי של הבנק שוכן בצ'ואו שבטוקיו, יפן.
היסטוריה

כמו מרבית המוסדות היפניים המודרניים, הבנק המרכזי של יפן נוסד לאחר הרסטורציה של מייג'י. לפני הרסטורציה, הנחלות היפניות הפאודליות הנפיקו את הכסף של עצמן, ה"האן סאטסו", במערך מזומנים שאינו תואם. אך עם "חוק המטבע" החדש של מייג'י (1871), הועלמו המטבעות הקודמים והוקם הין כמטבע החדש, אשר היה מאוזן אל מול דולר כסף מקסיקני.
בעקבות המעבר לתקנות הערות להמרה בנקאית (מאי 1884), הבנק המרכזי של יפן הוציא לראשונה שטרות בשנת 1885 (18 שנה לשלטון מייג'י). למרות כמה תקלות (למשל, הסתבר כי האבקה ששולבה בנייר במטרה למנוע זיופים הפכה את השטרות למעדן עבור חולדות), ההרצה הצליחה במידה רבה. ב-1897 הצטרפה יפן לתקן הזהב.
מאז תחילת תקופת מייג'י, הבנק של יפן פועל ברציפות ממשרדיו הראשיו בטוקיו ואוסקה.
היסטוריה > ארגון מחדש

הבנק של יפן אורגן מחדש ב-1942, תחת חוק הבנק של יפן (1942). הייתה תקופה קצרה לאחר המלחמה, במהלך כיבוש יפן, בה הושעתה פעילותו של הבנק, ומטבע צבאי הונפק. ב-1949, הבנק חזר לפעילות
בשנות ה-70, סביבת הפעולה של הבנקה התפתחה יחד עם המעבר משער מטבע זר קבוע במשק הדי סגור של יפן, למשק גדול ופתוח עם שער חליפין משתנה.
משימות

על פי האמנה שלו, המשימות של הבנק המרכזי של יפן הן:
הנפקה וניהול של שטרות ביפן
יישום המדיניות ההומניטרית של יפן
מתן שירותי ישוב והבטחת המערכת הכלכלית של יפן
פעולות הקשורות לניירות ערך של משרד האוצר והממשלה
פעילות בינלאומית
אוסיף ותיוק נתונים, ניתוחים כלכלים, ופעילויות מחקר על כלכלת יפן
מיקום ומבנה

בסיסו של הבנק המרכזי של יפן הוא בניהונבשי, טוקיו, לא במקרה, סמוך לרובע גינזה המפורסם, אשר משמעות שמות היא מטבעת כסף. מבנה הניאו בארוק של הבנק בטוקיו תוכנן בידי האדריכל טאטסונו קינגו, ב-1896. הסניף באוסקה של הבנק נחשב לעיתים למבנה אשר מזוהה יותר עם הבנק, ומסמל אותו כמוסד חשוב.
ראו גם

המדיניות הפיסקלית והמוניטרית של יפן
משרד האוצר
ין יפני
הערות שוליים

1 2 3  Nihon Ginkō,Nussbaum, Louis Frédéric et al. ‏ (2005).
1 2  "בנקים", Nussbaum, Louis Frédéric
↑  Cargill
| כלכלת יפן |
| --- | --- | --- |
| ין יפני • כלכלת טוקיו | ין יפני • כלכלת טוקיו |  |
| מדיניות | המדיניות הפיסקלית והמוניטרית של יפן • יפן המגניבה |  |
| מוסדות ממשלתיים | ארגון סחר החוץ של יפן (אנ') • בנק הפיתוח של יפן (אנ') • הוועדה לסחר הוגן • הסוכנות לשירותים פיננסיים • משרד האוצר • משרד הכלכלה, המסחר והתעשייה • רשות המיסים הלאומית (אנ') |  |
| בנקאות ופיננסים | בורסת אוסקה (אנ') • בנק יפן • ג'אפן אקסצ'יינג' גרופ (אנ') • הבורסה לניירות ערך בטוקיו • הבורסה לניירות ערך בנגויה (אנ') • הבורסה לניירות ערך בפוקואוקה (אנ') • המערכת הפיננסית של יפן (אנ') • TOPIX (אנ') • ניקיי 225 (אנ') • שירותים פיננסיים ביפן (אנ') • תאגיד ההשקעות של יפן (אנ') |  |
| ארגונים | איגוד יצרני הרכב של יפן (אנ') • איגוד מנהלי התאגידים ביפן (אנ') • הפדרציה העסקית של יפן (אנ') • לשכת המסחר והתעשייה של יפן (יפ') |  |
| חברות מובילות | טויוטה (15) • הונדה (57) • תאגיד מיצובישי (אנ')‏ (65) • איטוצ'ו (אנ')‏ (107) • ניפון טלגרף וטלפון (אנ')‏ (120) • מיצוי גרופ (אנ')‏ (121) • סוני (128) • ניסאן (136) • ניפון לייף (אנ')‏ (144) • יפן פוסט הולדינגס (אנ')‏ (146) • מיצובישי UFJ פייננשל גרופ (אנ')‏ (148) • Seven & I Holdings (אנ')‏ (151) • אניאס הולדינגס (אנ')‏ (153) • דאי-איצ'י לייף (אנ')‏ (164) • טויוטה צושו (אנ')‏ (184) • היטאצ'י (196) • AEON (אנ')‏ (203) סומיטומו מיצוי פייננשל גרופ (אנ')‏ (208) • ניפון סטיל (אנ')‏ (220) • מיזוהו פייננשל גרופ (אנ')‏ (226) • פנסוניק (234) • אידמיטסו קוסן (אנ')‏ (275) • טוקיו מרין (אנ')‏ (287) • מרובני (אנ')‏ (298) • דנסו (אנ')‏ (305) • חברת החשמל של טוקיו (317) • סומיטומו גרופ (אנ')‏ (318) • סופטבנק (325) • קבוצת הביטוח MS&AD (אנ')‏ (338) • KDDI (אנ')‏ (379) • מייג'י יאסודה לייף (אנ')‏ (399) • סוזוקי מוטור (406) • מיצובישי אלקטריק (אנ')‏ (416) • דייווה האוס (אנ')‏ (423) • JFE Holdings (אנ')‏ (428) • SOMPO Holdings (אנ')‏ (454) • אייסין (אנ')‏ (462) • מאזדה (474) • סובארו (495) • מיצובישי תעשיות כבדות (אנ')‏ (499) |  |
| מונחים | אמקודארי (אנ') • זאיבצו • נימוואשי (אנ') • סוגו שושה (אנ') • סרקין (אנ') • קאיזן • קארושי • קיירצו (אנ') • קנבן • שונטו (אנ') • שוקאיה (אנ') • שושין קויו (אנ') • שיניזה (אנ') |  |
| שונות | בועת הנדל"ן ביפן • החוב הלאומי של יפן (אנ') • הנס הכלכלי היפני • העשור האבוד (יפן) • מדע וטכנולוגיה ביפן • מחקר ופיתוח ביפן (אנ') • רמת החיים ביפן (אנ') • שערוריית רקרוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266063805171  PLWABN: 9811279314705606  BIBSYS: 92006475  BnF: cb12261909v (data)  CiNii: DA00198666  GND: 75335-X  ISNI: 0000 0001 2097 2227  LCCN: n80086302  NDL: 00267242  NKC: olak2017938619  NLA: 35387859  RERO: 02-A002966104  SUDOC: 031438482  VIAF: 122944627   WorldCat (עם VIAF): 122944627 
מקום הקמתו של בנק יפן
22 בפברואר

22 בפברואר הוא היום ה-53 בשנה בשבוע ה-8 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 312 ימים (313 בשנה מעוברת).
אירועים היסטוריים ביום זה

705 – קיסרית סין וו דזה טיין מוותרת על כס המלוכה, ושושלת טאנג חוזרת לשלטון
1656 – הקדשת בית הקברות היהודי של קהילת שארית ישראל הראשון בצפון אמריקה, בניו יורק
1819 – ספרד מוכרת את פלורידה לארצות הברית
1914 – מלחמת השפות: חברת "עזרה" מודיעה כי שפת הלימוד בטכניון שעתיד לקום תהיה עברית
1921 – הטוגרוג נקבע כמטבע הרשמי של מונגוליה
1934 – חנוכת אנדרטת האריה השואג בתל חי
1943 – אנשי הוורד הלבן מוצאים להורג בגרמניה
1948 – הפיגוע ברחוב בן-יהודה – חיילים בריטים מפוצצים מכונית תופת ברחוב בן-יהודה בירושלים ומביאים למותם של 58 אנשים ולפציעתם של 130
1948 – מוקמת חטיבת גולני
1958 – נשיאי סוריה ומצרים חותמים על ההסכם להקמת הרפובליקה הערבית המאוחדת
1963 – ניתן פסק הדין בבג"ץ פונק שלזינגר, שקבע כי על פקיד הרישום במשרד הפנים לרשום נישואים אזרחיים שנערכו בחו"ל
1966 – משגר הווסחוד הסובייטי משגר את קוסמוס 100 (אנ') לוויין שהכיל צמחים ניסויים ביולוגיים ושני כלבים לטיסה של 22 יום, שיא בטיסות של כלבים (שגם נחתו בשלום)
1971 – "מועצת העם" הסורית ממנה את חאפז אל-אסד לנשיא סוריה
1972 – במסגרת תוכנית לונה הסובייטית, הגשושית לונה 20, ממריאה בהצלחה מהירח עם דגימות מהקרקע להחזרה לכדור הארץ
1976 – ישראל מפנה את מעברי המיתלה והגידי ומוסרת אותם לידי האו"ם. בכך הושלם הסכם הביניים בין ישראל למצרים
1979 – סנט לוסיה זוכה לעצמאות מלאה מבריטניה
1987 – מטוס האיירבוס A320 מוטס לראשונה בטיסת ניסוי
1996 – שיגור משימת מעבורת החלל קולומביה STS-75, לבדיקת מערכת המקושרת בחבל לחללית. בצוות שני אסטרונאוטים יהודיים ג'ף הופמן וסקוט הורוביץ שקיבעו מזוזה על תא השינה המשותף שלהם במעבורת
1997 – מדענים בסקוטלנד מדווחים על שיבוטה של הכבשה דולי
2000 – נחיתת מעבורת החלל אנדוור STS-99 לאחר שהות של 11 ימים בחלל
2000 – הגשושית גלילאו מבצעת יעף ליד איו, ירח של צדק
2002 – ז'ונאס סאווימבי, מנהיג המורדים באנגולה, נהרג במארב של כוחות הממשלה
2004 – 8 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס סמוך לגן פעמון הדרור בירושלים
2006 – הפיגוע במסגד אל-עסכרייה: ארגון טרור סוני מפעיל מטעני חבלה במסגד השיעי אל אסקרייה בעיראק והורג למעלה מ-120 מתפללים
2010 – נחיתת מעבורת החלל אנדוור STS-130 לאחר משימה בתחנת החלל הבינלאומית ושהות מצטברת של 13 ימים ו-18 שעות
2011 – רעידת אדמה בעוצמה 6.3 בסולם ריכטר פקדה את העיר קרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, גורמת לנזק רב בעיר ולמותם של לפחות 65 אנשים
2014 – ניצחון לאופוזיציה באוקראינה במהומות ה-יברומאידן: הפרלמנט הדיח את הנשיא ויקטור ינוקוביץ', ושחרר מהכלא את ראש הממשלה לשעבר יוליה טימושנקו
2017 – הודעת נאס"א על גילוי מערכת כוכבי לכת סביב הכוכב TRAPPIST-1 ובה שבעה כוכבי לכת סלעיים באזור ישיב
2019 – הגשושית הישראלית בראשית, שפותחה על ידי עמותת SpaceIL, משוגרת מנמל החלל קייפ קנוורל אל הירח, על גבי משגר הלוויינים פלקון 9
נפטרו

606 – האפיפיור סאביניאנוס (נולד ב-530 בערך)
1072 – פטרוס דמיאנוס, קרדינל, קדוש קתולי ומורה של הכנסייה (נולד ב-1007)
1371 – דייוויד השני, מלך סקוטלנד (נולד ב-1324)
1512 – אמריגו וספוצ'י, מגלה ארצות איטלקי (נולד ב-1454)
1721 – יוהאן כריסטוף באך, מלחין גרמני (נולד ב-1671)
1797 – הברון מינכהאוזן, אציל גרמני ומספר סיפורים (נולד ב-1720)
1875 – צ'ארלס לייל, גאולוג סקוטי (נולד ב-1797)
1888 – אנה קינגספורד, רופאה אנגלייה, צמחונית, מתנגדת לניסויים בבעלי חיים, ופעילה למען זכויות נשים (נולדה ב-1846)
1911 – פרנסס הרפר, פעילה למען ביטול העבדות ופעילה חברתית, סופרג'יסטית, משוררת וסופרת אפרו-אמריקאית (נולדה ב-1825)
1913 – פרדינן דה-סוסיר, בלשן שווייצרי (נולד ב-1857)
1922 – אהרן דוד גורדון, הוגה ציוני (נולד ב-1856)
1923 – דמדין סוחבאטאר, מצביא מונגולי (נולד ב-1893)
1942 – שטפן צווייג, סופר אוסטרי-יהודי (נולד ב-1881)
1943 – הנס שול, בין מקימי ומנהיגי תנועת התנגדות גרמנית לנאציזם בשם הוורד הלבן (נולד ב-1918)
1943 – סופי שול, חברה בתנועת התנגדות גרמנית לנאציזם בשם הוורד הלבן (נולדה ב-1922)
1965 – פליקס פרנקפורטר, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית (נולד ב-1882)
1972 – פאול גרינינגר, מחסידי אומות העולם (נולד ב-1891)
1973 – קטינה פקסינו, שחקנית יווניה זוכת פרס אוסקר וגלובוס הזהב (נולדה ב-1900)
1975 – מרדכי נמיר, מזכ"ל ההסתדרות, ראש עיריית תל אביב, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד ב-1897)
1978 – מרדכי מקלף, הרמטכ"ל השלישי של צה"ל (נולד ב-1920)
1983 – אדריאן בולט, מנצח אנגלי (נולד ב-1889)
1987 – אנדי וורהול, צייר אמריקאי (נולד ב-1928)
1998 – אברהם ריביקוף, פוליטיקאי יהודי-אמריקאי (נולד ב-1910)
2009 – דן סממה, עיתונאי ישראלי (נולד ב-1948)
2010 – מנחם פרוש, פוליטיקאי ישראלי ממפלגת יהדות התורה (נולד ב-1916)
2015 – יהושע צפריר, אמן ומשורר ישראלי (נולד ב-1927)
2016 – יוחנן סופר, אדמו"ר מערלוי (נולד ב-1923)
2020 – מייק יוז, נהג פעלולן, שנודע כמאמין בתאוריית הקונספירציה של כדור הארץ השטוח ופעיל בולט בקהילת הארץ השטוחה (נולד ב-1955)
2022 – רות באום, סופרת ועיתונאית יהודייה שפרסמה וכתבה ביידיש ובפולנית (נולדה ב-1922)
חגים ואירועים החלים ביום זה

סנט לוסיה – יום העצמאות
ארגון הצופים העולמי חוגג את "יום באדן-פאואל" או "יום המייסדים" מכיוון שזהו יום ההולדת המשותף למקים תנועת הצופים רוברט באדן-פאואל ולאשתו, אוליב באדן-פאואל ממייסדי הצופות הבנות
אגודת המדריכות והצופות העולמית חוגגת את יום זה כ"יום המחשבה"
21 בפברואר – 23 בפברואר
פברואר
לוח אירועים שנתי
רש"י
שארל השביעי
ג'ורג' וושינגטון
ארתור שופנהאואר
יהונתן גפן
קייס סעיד
אמריגו וספוצ'י
הברון מינכהאוזן
אנדי וורהול