אברהם הרשלום
מהלך חייו

הרשלום נולד בשם אברהם פרידברג בעיירה פרוז'ני במזרח פולין (כיום רפובליקת בלארוס) לצירה ומשה פרידברג. אברהם ואחיו סיומה למדו בבית ספר העברי "יבנה" ובגמנסיה העברית "תרבות". במהלך השואה נרצחו הוריו ואחיו באושוויץ בשנת 1943.
ב-30 ביוני 1944 ניסה אברהם לברוח בפעם הראשונה מאושוויץ, אך נתפס לאחר מספר ימים, ולאחר חקירה נידון ל–25 מכות במגלב ולעבודה בקבוצת עונשין בבלוק 11 בבירקנאו, עם טלאי עגול אדום כפושע מסוכן לכל ימי חייו.
באוקטובר 1944 החל פינוי מחנה אושוויץ בירקנאו. בהתקרב הצבא האדום לאזור, פונו מאושוויץ כ-10,000 אסירים. אנשי קבוצת העונשין וביניהם אברהם, הצליחו להתערבב בין האסירים האחרים, להוריד את סימני ההיכר שניתנו להם והגיעו למחנה בוכנוואלד.
לאחר ארבעה חודשים במחנה "גרבינקל", שם עבדו בהקמת לשכה חדשה להיטלר בתוך סלע ההר, בהתקרב הצבא האמריקאי לאזור, פונו יושבי המחנה בצעדת מוות חזרה לבוכנוואלד. מי שלא צעד במצעד, נורה למוות. אברהם הגיע לבוכנוואלד, האי סדר היה גדול, אברהם וחבריו נרשמו כלא יהודים, ושמו נהיה אדם פרידרסקי. לאחר מספר ימים עת החל בפינוי מחנה בוכנוואלד, האסירים היהודים נשלחו לטרזין והלא יהודים ללייטמריץ שבצ'כוסלובקיה.
בלייטמריץ פגש אברהם את יעקב קוזולצ'ק שהיה בין מנהלי המחנה ותוך הכרותו שלו איתו מאושוויץ נשלח בטרנספורט ברכבת שיועדה למרכז גרמניה. בדרך אברהם ושני חבריו לבריחה, ברוך גיא ודוד מוסקוביץ עברו מהרכבת שלהם לרכבת פחם, רכבת פחם זו הגיעה לפראג בצ'כוסלובקיה לתחנת הרכבת פראג 7 (הולשוביצה).
אברהם וחבריו הסתתרו בין ערימות הפחם ולקראת הבוקר החליטו לפנות לעוברים ושבים ולבקש בגדים להחלפה במקום בגדי הפסים של המחנה. למזלם נתקלו בבחור צעיר שעבר במקום עם חברתו, אינדרה סובוטקה שהביא להם בגדים ולקח אותם לבית הוריו. אימו של אינדרה, יז'ינה סובוטקובה הסכימה להסתיר אותם בביתם ולאחר מספר ימים ארגנה מקום מסתור אצל אחד השכנים פרנטישק הרסטקה שהעמיד לרשותם חנות לפרחים מלאכותיות שהייתה סגורה במלחמה, כמקום מסתור.
רוב השכנים ארגנו תורנויות בהבאת אוכל לשלושתם מדי יום.
ליז'ינה סובוטקובה הוענק תואר חסידי אומות העולם בשנת 1963 והיא הייתה מראשוני בעלי התואר הצ'כיים.
במחצית השנייה של חודש אפריל 1945 שהמלחמה עמדה להסתיים בכניעת גרמניה הנאצית, הרסטקה בהיותו קצין בצבא הצ'כי לקח את שלושתם מהחנות, הלביש אותם בגדי צבא ונתן להם נשק להילחם נגד הגרמנים. למרד קראו הצ'כים "על הבריקדות". בזכות השתתפותם במרד קיבלו השלושה אזרחות צ'כית והיתר להתגורר במדינה.
אברהם ביודעו כי אף אחד ממשפחתו לא נשאר בחיים ועיר הולדתו נמצאת בתחומה של ברית המועצות בה שלט המשטר הקומוניסטי, החליט להישאר בצ'כוסלובקיה ובעזרת סטיפנדיה מהג'וינט לאחר שעבר קורס ללימוד השפה הצ'כית התחיל ללמוד באוניברסיטה הטכנית של פראג את מקצועות החשמל.
לאחר החלטת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר 1947 על הקמת מדינה יהודית בישראל התחילו להגיע משלחות מישראל לצ'כוסלובקיה על מנת לרכוש נשק בעבור ההגנה ולחפש מתנדבים שילחמו במלחמת העצמאות שעמדה בפתח. לאחר שסוכם עם שלטונות צ'כוסלובקיה על רכישת מטוסי מסרשמידט שיוצרו בצ'כוסלובקיה עבור הגרמנים ומטוסי ספיטפייר שהצבא הצ'כוסלובקי קיבל מאנגליה, החל גיוס מתנדבים יהודיים לקורס טיס באוניברסיטאות של פראג. אברהם היה בין 22 המתנדבים שגויסו לקורס טיס באולומואוץ שבצ'כוסלובקיה (קורס 1). הקורס הופסק בחודש דצמבר 1948 עקב שינוי בתמיכת ברית המועצות בעזרה לעם היהודי בישראל. בהגיע הקבוצה לארץ בתחילת 1949 לפי בקשת ראש הממשלה ושר הביטחון, נתבקשו הטייסים המתנדבים לעברת את שם משפחתם ופרידברג נהפך להרשלום.
עם סיום שרותו בחיל האוויר, אברהם התחתן בטקס שנערך על ידי הרב הראשי של חיל האוויר, עם רחל לבית רוזנברג ולהם שלושה ילדים: צעירה, משה ואהרון.