stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוקיו הוטל
הערות שוליים

↑  Rundschau, Frankfurter. "Tokio Hotel werden von Stalkern verfolgt". Frankfurter Rundschau (בגרמנית). נבדק ב-2017-03-21.
1 2  TMF AWARDS 2008 Winners  TMF Awards 2008 Winners. Retrieved October 11, 2008.
↑  Tokio Hotel Win Best Group EMAs: Tokio Hotel Win Best Group. Retrieved November 6, 2009.
↑  Tokio Hotel wins Best Band National  CMA Awards Best Band National. Retrieved December 12, 2010.
↑  Tokio Hotel wins Best Single National  CMA Awards Best Single National. Retrieved December 13, 2010.
1 2  Bravoora Awards Winners Bravoora Winners. Retrieved March 1, 2011.
1 2  Fan Army FTW Winner. Retrieved April 28, 2011.
↑  MTV Video Music Awards Japan Winners VMAJ Winners. Retrieved July 2, 2011.
↑  2MUSICA|AWARDS 2011 | CATEGORIA BEST FAN CLUB. Retrieved August 17, 2011.
↑  2MUSICA|AWARDS 2011 | CATEGORIA FASHION ICON. Retrieved August 17, 2011.
↑  2MUSICA|AWARDS 2011 | CATEGORIA  BEST VIDEOGRAPHIA. Retrieved August 17, 2011.
↑  2MUSICA|AWARDS 2011 | CATEGORIA MEJOR ARTISTA EN UN VERSUS. Retrieved August 17, 2011.
↑  2MUSICA|AWARDS 2011 | CATEGORIA  MEJOR ARTISTA ROCK. Retrieved August 17, 2011.
↑  Reality TV Shows, Celebrity News, Pop Culture & Music Videos, MTV (באנגלית). Retrieved October 31, 2011.
↑  Libby Award Winners 2011. peta2.com. Retrieved December, 2011.
↑  BRAVO OTTO Winner. Retrieved March 22, 2012.
↑  Mister Winter 2012 : Bill Kaulitz. star-planete.net
↑  Musical March Madness Champions. Retrieved April 5, 2012.
↑  Q102's Rocker Boy Bracket Competition Is Back!. Retrieved May, 2012.
1 2  AWARDS 2012 | CATEGORIA BEST FAN CLUB|2MUSICA|AWARDS 2012 | CATEGORIA BEST FAN CLUB. Retrieved June, 2012.
↑  Old School vs. New School.|. Retrieved August 16, 2012.
↑  Biggest Fans Winner. Retrieved December 2, 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 8034367  BnF: cb151170049 (data)  GND: 3062528-2  ISNI: 0000 0001 1548 1124  LCCN: no2006110062  MusicBrainz: 462a85b4-83ac-4164-86b3-e5ac6a7ec040  NKC: xx0046331  SUDOC: 123253160  VIAF: 156340089   WorldCat (עם VIAF): 156340089
יורי דז'ורקף

יורי דז'ורקף או יורי ג'ורקאייף (בצרפתית: Youri Djorkaeff; נולד ב-9 במרץ 1968 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי.
ביוגרפיה

אמו של דז'ורקף היא ארמנית ואביו הוא קלמיקי (עם שמתגורר באזור רחב ידיים במערבו של הים הכספי). דז'ורקף החל את הקריירה שלו ב-1984 במועדון הצרפתי, גרנובל, ולאחר מכן ב-1989 עבר למועדון שטרסבורג. שנה לאחר מכן, עבר למונקו ומשם ב-1995 לפריז סן-ז'רמן. ב-1994, היה דז'ורקף מלך השערים של ליגת העל הצרפתית עם 20 שערים. ב-1996 עבר לאינטר מילאנו, וב-1999 עבר למועדון הגרמני קייזרסלאוטרן. ב-2002 עבר לאנגליה שם שיחק בבולטון וונדררס ובבלקברן רוברס. בפברואר 2005, עבר ל-MLS לקבוצת מטרוסטארס.
דז'ורקף זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע עם פריז סן-ז'רמן ב-1996 ובגביע אופ"א עם אינטר ב-1998.
הוא כבש 28 שערים ב-82 הופעות בנבחרת צרפת. עם נבחרת צרפת הוא זכה במונדיאל 1998 וביורו 2000. בנוסף לכך שיחק במדי הנבחרת גם ביורו 1996 ובמונדיאל 2002.
אביו של דז'ורקף, ז'אן, שיחק במדי נבחרת צרפת במונדיאל 1966 ובנוסף אימן את נבחרת ארמניה. בנו אואן (יליד 1997), משחק במדי סנט מירן, בליגת העל הסקוטית.
תארים

הגביע הצרפתי: 1990/1991
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1995/1996
הסופר קאפ הצרפתי: 1995
גביע אופ"א: 1997/1998
גביע העולם: 1998
אליפות אירופה: 2000
גביע הקונפדרציות: 2001
מלך השערים של ליגת העל הצרפתית: 1993/1994
נבחרת הטורניר של יורו 1996
יורי צורילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בדצמבר 1946 (בן 77) ויאזניקי, ברית המועצות 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  המוסד לתיאטרון של ירוסלבל 
 פרסים והוקרה:  מדליה לחיזוק אחוות הנשק 
 פרופיל ב-IMDb
 
יורי אלכסייביץ' צורילו (ברוסית: Ю́рий Алексе́евич Цури́ло; נולד ב-10 בדצמבר 1946) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי-רוסי.
ביוגרפיה

יורי צורילו נולד בוויאזניקי, מחוז ולדימיר, ברית המועצות. אביו היה רומני מלידה, אך במציאות היה צועני. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939-1945), יחד עם מחנהו, הוא ברח מהגרמנים וממבצע השמדת הצוענים שניהלו ומרומניה הגיעו לרוסיה הסובייטית, שם התחתן עם נערה רוסייה (אמו העתידית של יורי). הוריו לא גרו יחד זמן רב. כאשר האב נשלח לכלא, האם עזבה לארגן מחדש את חייה והשאירה את בנה הצעיר מאוד אצל אמה. הסבתא ונכדה חיו בצורה גרועה מאוד על חשבון הפנסיה שלה, ולכן בגיל ארבע עשרה הוא נאלץ לעבור לתיכון ערב כדי לקבל עבודה. בהתחלה עבד כשרברב באתר בנייה, אחר כך כנפח. בן דודו השני של יורי הוא השחקן וסילי פיודורוביץ' וסילייב (נולד ב -1 בינואר 1950), אשר בשנת 1966 הביא את יורי אודישן לתפקיד יאשה הצועני בסרט ההרפתקאות הסובייטי "הנוקמים החמקמקים" וזה היה סרטו הראשון.
בשנת 1973 סיים יורי צורילו את בית הספר לתיאטרון של ירוסלבל. הוא עבד בתיאטרון הדרמה המחוזי של נובגורוד, בתיאטראות בערים גורקי, נובוסיבירסק, נורילסק.
מאז 1993 הוא עבד במשך יותר מעשר שנים בתיאטרון אלכסנדרינסקי בסנקט פטרבורג.
קריירה

יורי צורילו התפרסם ב-1998, לאחר צאת הסרט העלילתי ההיסטורי "חרוסטליוב, המכונית! שביים אלכסיי גרמן, בו שיחק השחקן בתפקיד הראשי - האלוף בשירות חיל הרפואה יורי קליונסקי. יורי החל לשחק בסרט זה בגיל ארבעים וארבע וסיים בגיל חמישים ושתיים. בנוסף, על פי תנאי החוזה, לא הייתה לו כל זכות לשחק בסרטים אחרים במהלך כל תקופת הצילומים.
בשנות האלפים החל להופיע בתפקידים בסדרות הטלוויזיה פטרבורג העבריינית, כוח קטלני, החתרן, מותה של האימפריה, "הברונית המגואלת", המנטליסט, השר האחרון ו"הים השחור".
בשנת 2004 לוהק לגלם סוכן פ.ס.ב. בסרט הפעולה מספר אישי והופיע גם בשוברי קופות מקומיים דוגמת האי המיושב, הבוגאטיר האחרון, ויי ועצי אשוח 5.
עם זאת, הוא ידוע כשחקן דרמטי ושיתף פעולה עם אלכסיי גרמן שוב כשהשתתף בסרטו האחרון של גרמן קשה להיות אלוהים ובסרטו של יורי ביקוב, השוטה וגילם תפקידים גם בסרטים הפירמידה, "החיפוש", הסקיתי, "דוברובסקי" והזר.
בשנת 2019 כיכב צורילו בסרט "האוֹצֵר" (Куратор), המגולל עלילה שבה ראש עיריית עיר קטנה ליד מוסקבה נורה למוות בלשכתו. הרוצח הוא דימור קבסאדזה, איש עסקים בולט ועובד בנייה ממוצא גרוזיני. הפשע משנה את חיי העיר וסביבתה. דנילין, איש השירותים החשאיים לשעבר, קרדינל אפור מקומי, שידיו עושות את העבודה המלוכלכת, שמכיר אישית את דימור, מחפש את הרוצח. דנילין מכין מועמד חדש לראשות העיר ומחליט לחסל פיזית את חברו לשעבר ושותפו, כשהוא מטעה את דימור במוכנותו לארגן את חילוצו והברחתו למולדתו הקטנה בגאורגיה. דנילין עושה כל שניתן כדי להסתיר את עקבות הפעילות הפלילית של גורמים מושחתים וראשי המחוז.
חיים האישיים

אישה - נדז'דה, במקור מאיוואנובו. יורי הכיר את נדז'דה בשנת 1965, כשהיה בן שמונה עשרה, ומאז הזוג חי יחד. במשך כל השנים הללו נאלצה המשפחה לגור ולעבוד בערים רוסיות שונות (גורקי, נובוסיבירסק, נורילסק ונובגורוד). בני הזוג מתגוררים כיום בסנקט פטרבורג .
הבן (הבכור) הוא איש צבא לשעבר (נולד בשנת 1969).
בן (זוטר) - וסבולוד צורילו (נולד ב-24 בפברואר 1977, יליד נובגורוד), שחקן קולנוע ותיאטרון. בשנת 2004 סיים את לימודיו באקדמיה לאמנויות התיאטרון של סנקט פטרבורג (SPbGATI‏).
הערות שוליים

↑  Любовь Лебедина. Юрий Цурило: «Герман дал мне всё». Сайт газеты «Труд» // trud.ru (31 мая 2003 года)
↑  Юрий Цурило: «Успешный, не успешный — мне наплевать!». «Новая газета» // novayagazeta.ru
1 2 3 4  Юрий Цурило, актёр театра и кино. Биография. // 7days.ru
↑  Цурило Юрий Александрович. Биография. Сайт «Актёры советского и российского кино» // rusactors.ru
↑  Ксения Владимирова. «Неуловимые мстители»: эротическую сцену вырезали, а китайца заменили цыганом. — Исполняется 50 лет картине, любимой миллионами советских детей. «Комсомольская правда» // kp.ru
↑  Выпускники Ярославского театрального училища (1966—1983). Список. Официальный сайт Ярославского государственного театрального института // theatrins-yar.ru
↑  Любовь Лебедина. Юрий Цурило: «Герман дал мне всё». Сайт газеты «Труд» // trud.ru (31.05.2003)
↑  Любовь Лебедина. Юрий Цурило: «Герман дал мне всё». Сайт газеты «Труд» // trud.ru
↑  Труппа театра. Всеволод Юрьевич Цурило. Краткая биография, спектакли в театре. Официальный сайт Санкт-Петербургского академического театра имени Ленсовета // lensov-theatre.spb.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377257705171  BIBSYS: 13005288  BnF: cb155153437 (data)  GND: 1083011170  ISNI: 0000 0004 3978 5319  LCCN: nr2001013401  NKC: xx0165635  NTA: 371560756  SUDOC: 157048241  VIAF: 282585863   WorldCat (עם VIAF): 282585863
יורי פרנץ קולצ'יצקי

| --- | --- |

אוקראינית: Юрій-Франц Кульчицький   ‏ פולנית: Jerzy Franciszek Kulczycki   גרמנית: Georg Franz Kolschitzky
 לידה:  1640 Kulchytsi, אוקראינה 
 פטירה:  19 בפברואר 1694 (בגיל 54 בערך) וינה, ממלכת הבסבורג 
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי 
 מקום קבורה:  וינה
 מקום מגורים:  קולצ'יצי, דנייפר, טורקיה, וינה
 כינויים נוספים:  "האיש שלימד את אירופה לשתות קפה"
 ידוע בשל:  איש צבא, סוחר, מתורגמן, דיפלומט, מרגל
 תפקיד:  מתורגמן מלך אוסטריה מטורקית
 תואר:  שליח החצר האוסטרי
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית
 בת זוג:  לאופולדינה מאייר או מריה אורשוליה
 
יוּרִי פְרַנְץ קוּלצִ'יצְקִי או יִרְזִ'י פְרַנְצִישֶק קולצ'יצקי (בווינה נקרא גם גֵאוֹרְג פְרַנְץ קוֹלְשִיצְקִי) (1640 - 19 בפברואר 1694) הוא אציל מאצולה מערב-אוקראינית נצרית אורתודוקסית בשלאכטת האיחוד הפולני-ליטאי השייכת לאצולת סאס שהתפרסם בהיותו חייל, סוחר, מרגל ודיפלומט שנחשב לגיבור בווינה על פעולותיו בקרב וינה ב-1683. הוא מוכר גם בתור "האיש שלימד את אירופה לשתות קפה".
ביוגרפיה

הוא נולד בקולצ'צי הקרובה לסמבור שבכתר מלכות פולין בתוך האיחוד הפולני-ליטאי (כעת מחוז לבוב באוקראינה) במשפחת האצולה (שלאכטה) קולצ'יצקי-שלסטוביצ'י.
בצעירותו הצטרף לקוזאקים של נהר הדנייפר, נשבה על ידי העות'מאנים ולמד בשבי את השפה הטורקית ומנהגי המקום. כמו כן שלט בפולנית, גרמנית, הונגרית ורומנית. נקנה מן השבי על ידי סוחרים סרבים והמשיך לעבוד בסניף חברת המסחר האוסטרית המזרחית (בגרמנית: Orientalische Handelskompagnie) כמתורגמן. בעקבות אישום הטורקים בהיותם של סוחרים מרגלים מוסווים השתמש בנתינות האיחוד הפולני-ליטאי שלו ועבר לווינה. שם, בהמשך ב-1678 פתח בווינה חברת מסחר משלו.
נוכח בווינה כאשר העיר הייתה במצור על ידי הוזיר הגדול קרה מוסטפא פאשה ב-1683. על העיר הגן חיל משמר של כ-16 אלפים חיילים בהנהגתו של ארנסט רודינגר פון שטרמברג והיה זה שהציע עזרה אחרי שהעיר הייתה קרובה להיכנע לעות'מאנים בעקבות המחלות ורעב ששררו בה. הוא נשלח על ידי שטמברג עם המכתבים ללאופולד הראשון ודוכס לורן קרל החמישי. יורי יחד עם משרתו הסרבי הנאמן ג'ורג'ה (או ירז'י) מיכאילוביץ' (Đorđe Mihajlović) חצו את הביצורים העות'מאניים ב-13 באוגוסט בלבוש טורקי ושירת שירים והצליחו בהמשך להטעות את הקצין הטורקי בכיסוי סוחרים שמספקים אוכל לצבא הסולטאן. בעקבות הלבוש שניהם כמעט ונרצחו על ידי איכרי הסביבה אך הצליחו להחזיר לעיר מכתב מקרל החמישי שמנע ממועצת העיר להיכנע לצבא העות'מאני.
ב-12 בספטמבר נערך קרב וינה בו כוחותיו של יאן סובייסקי הביסו את צבא הסולטאן. בעקבות הניצחון מועצת העיר העניקה לקולצ'יצקי סכום כסף נכבד (כ-100 דוקטים), בית בלאופולדשטדט ועסקיו היו פטורים ממיסים ל-20 שנים. כמו כן, ב-1684 הוא מונה להיות המתורגמן האישי של האימפרטור (Kaiserlicher Dolmetscher) מטורקית וקיבל מעמד "שליח חצר האימפרטור" בטורקיה.
כשביקש לקחת שלל הטורקי לקח 300 שקי קפה ופרסם את המשתה בהליכה מדלת אל דלת בהוספת חלב וסוכר - מסורת שלא הייתה ידועה אצל העות'מאנים: שילוב שקיבל שם "קפה וינאי". לפי אחת המסורות, הוא גם היה זה שהמציא קרואסון: עוגיה בצורת סמל הירח המוסלמי.
ב-1686 הוא פתח את בית הקפה הראשון בווינה "בית תחת בקבוק כחול" ("Hof zur Blauen Flasche") שבו שירת את מבקריו בלבוש טורקי מסורתי. לאחר שנפתחו בתי קפה נוספים יורי נעמד בראש הגילדה של מוכרי הקפה ותמונתו המשיכה להתנוסס במקום אספת הגילדה גם לאחר מותו (הקפה נסגר גם כן תוך זמן קצר). על דגל הגילדה צוירה הענקת לקולצ'יצקי אישור לפתוח בית קפה שמעניק לאופולד הראשון.
יורי קולצ'יצקי מת משחפת בווינה. עד לא מזמן כל אוקטובר נערך לכבודו יריד בתי הקפה הוינאיים.
משפחתו

הוא היה נשוי ללאופולדינה מאייר (Leopoldina Maier) או מריה אורשולה (Maria Urshula).
הנצחתו

דיוקנו צויר על ידי זיגמונט גלוגר בציורו "Kolschitzky Fest";
ב-1862 על שמו נקרא אחד הרחובות בווינה וב-1885 בפינת הרחובהזה Kolschitzkygasse ו Favoritenstrasse 64 במקום בו היה בית הקפה שלו הוצב פסל בדמותו;
ב-2009 הדואר הפולני הוציא סט "ציוני דרך פולניים באירופה";
ב-22 באוקטובר 2013 פסלו הוצב בלביב בכיכר דניאיל הליצקי, מייסד העיר. בעיר גם נפתח בית הקפה תחת השם "בית תחת בקבוק כחול";
בארצות הברית קיימת רשת בתי קפה "Blue Bottle Coffee Company" שתחילתה באוקלנד.
הערות שוליים

↑  Jerzy S. Kulczycki, Prawdziwa legenda wiedeńskiej wiktorii, "Wspólnota Polska", listopad/grudzień 2007, s.26.
↑  Poczta Polska, Nr kat. 4309, data wyd.: 16.11.2009. http://znaczki.poczta-polska.pl/pl/4_2009.php
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810542903805606  BnF: cb12088629d (data)  GND: 119458632  ISNI: 0000 0001 1751 1614  LCCN: n83229243  NKC: js2010599092  VcBA: 495/346900  VIAF: 24627685   WorldCat (עם VIAF): 24627685 
פסלו של יורי קולצ'צקי מעל המקום בו שהה בית הקפה
טריבוניאנוס

| --- | --- |

 לידה:  485 פמפיליה, האימפריה הביזנטית 
 פטירה:  542 (בגיל 57 בערך) קונסטנטינופול, האימפריה הביזנטית 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 השקפה דתית:  נצרות 
 
טריבוניאנוס (ביוונית: Τριβωνιανός; בקירוב 485 – 542) היה משפטן בזמן שלטונו של הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון. הוא נחשב כמי שכתב את הקורפוס יוריס סיוויליס – הקוד המשוכתב של המשפט הרומי, אשר מהווה את הבסיס למשפט הקונטיננטלי, אחת משתי השיטות המשפטיות הנפוצות ביותר בעולם כיום.
טריבוניאנוס נולד בפמפיליה בסביבות שנת 500. הוא נעשה עורך דין מצליח בקונסטנטינופול, ומונה על ידי יוסטיניאנוס ב-528 לאחד המפקחים שיועדו להכין את הקוד המשפטי הקיסרי החדש, הקורפוס יוריס סיוויליס, אשר פורסם בשנת 529. בשנת 530 הוא נעשה קוואיסטור והעורך הראשי של הפרשנויות על הקוד המשפטי הרומאי הישן.
הגרסה המקוצרת של הקוד החדש, שנודעה בשם "דיגסטה", פורסמה ב-533. בשעה שעבד עליה, המשתתפים במהומות ניקה ב-532 קראו להדחתו בשל שחיתות. הוא הודח זמנית על ידי יוסטיניאנוס, עד שהמהומות דוכאו.
ב-534 פורסם מלוא ה"קודקס יוסטיניאנוס", יחד עם אוסף חוקים של יוסטיניאנוס, ה"נובלות".
בכתביו של פרוקופיוס מוזכרים חיי טריבוניאנוס.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: טריבוניאנוס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272684505171  BnF: cb12371619q (data)  GND: 118802739  ISNI: 0000 0000 8344 6438  LCCN: n91102720  NTA: 070849781  SUDOC: 073923605  VcBA: 495/92005  VIAF: 73039345   WorldCat (עם VIAF): 73039345
יום הקרבות של 7 באפריל 1967

קרבות 7 באפריל 1967 היו רצף של קרבות שהתפתחו ב-7 באפריל 1967, כ"ו באדר ב' תשכ"ז, בין צה"ל לבין צבא סוריה כתוצאה מתקיפת חקלאים ישראלים שעיבדו את הקרקעות הסמוכות לאזורים המפורזים על ידי צבא סוריה. בקרבות השתתפו בעיקר חילות האוויר והשריון משני הצדדים ובמהלכם הופלו שישה מטוסי מיג 21 סוריים ונפגעו טנקים ומתקנים סוריים.
רקע

ב-25 בינואר 1967 נפגשו נציגי ישראל וסוריה במטרה להסדיר את זכויות העיבוד החקלאיות בחלקות הסמוכות לשטחים המפורזים בכל צד.
הצדדים הגדירו גבולות עיבוד והתחייבו להימנע מתקיפה של חקלאים מהצד שכנגד.
בשבועות שלאחר ההסכם הפרו הסורים את ההסכמות ורועים סוריים חדרו לשטח ישראל עם עדריהם.
החל מ-2 באפריל יזמו הסורים תקריות ופתחו באש לעבר חקלאים ישראלים.
תקיפה חמורה במיוחד ארעה ב-7 באפריל, כשלעבר טרקטור ישראלי שהחל בעבודה עם שחר בסמוך לקיבוץ האון שממזרח לכנרת נפתחה אש מקלעים ותותחי נ"מ 37 מ"מ מהמוצב הסורי "עמרת עז א-דין".
בשל הנחיתות הארטילרית של צה"ל הוחלט שלא להגיב באש תותחים וראש הממשלה ושר הביטחון, לוי אשכול, אישר תקיפה של חיל האוויר הישראלי.
מהלך הקרבות

החל מהשעה 10:00 בבוקר החלו חילופי אש בין כוחות צה"ל לבין המוצבים הסוריים כולל ירי מרגמות 120 מ"מ וירי טנקים. בירי נהרג קצין צה"ל, סגן משנה ישראל גלברזון, ונפגעו שלושה טרקטורים חקלאיים. לסורים נפגע טנק פנצר, פוצץ מצבור תחמושת ונפגעו מבנים.
בשעה 13:32 הוזנקו מטוסי הפצצה מדגם ווטור של חיל האוויר הישראלי והחלו תוקפים מוצבים סוריים וסוללות תותחים בדרום רמת הגולן. לאחריהם הפציצו גם מטוסי מיסטר, אוראגן וסופר מיסטר.
בתגובה שיגר חיל האוויר הסורי בסמוך לשעה 14:00 מטוסי ירוט.
מטוסי ההפצצה הישראליים הפסיקו את פעילותם ועזבו את האזור לאחר 28 דקות של הפצצה מחשש ליירוטם. כנגד מטוסי היירוט הסוריים הוזנק זוג מטוסי מיראז' 3 מטייסת הקרב הראשונה.
טייסי המיראז' הבחינו בזוג מטוסי מיג 21 מעל קוניטרה. המוביל סרן יפתח ספקטור ביצע יעף של ירי תותחים והפיל בסמוך לשעה 13:58 את מספר 2 בזוג הסורי. לאחר מכן נערכו זוג המיראז'ים להפלת המיג הנוסף. במרדף ממושך מעל דמשק פגע סרן בנימין רומח במיג אך לא הפילו. לאחר מכן ספקטור שיגר כנגד המיג הפגוע טיל מאטרה R530 (יהלום) שהתפוצץ מוקדם מדי ולבסוף הפילו בירי תותחים. המיג השני הוחשב כהפלה משותפת של ספקטור ורומח. בשלב זה הגיעו זוג המיראז'ים למגבלת הדלק ושבו לבסיסם.
לאחר הפלת שני המיגים הראשונים, הזניקו הישראלים והסורים מטוסי יירוט נוספים שניהלו קרבות אוויר ושבו לבסיסם ללא הפלות.
משעות הצהריים החלו הסורים להפגיז את היישובים הישראלים הקרובים לגבול. תושבי היישובים ירדו למקלטים וכמעט שלא היו נפגעים בהפגזות. הקיבוצים גדות ועין גב ספגו הפגזות כבדות ובתים רבים נפגעו מפגיעות ישירות. בגדות נפגעו כמעט כל המבנים, דבר שתואר בשיר "בתי את בוכה או צוחקת" ("ואין בתים עוד במשק").
בשעה 15:25 חידש חיל האוויר הישראלי את ההפצצה על סוללות תותחים סוריות שהפגיזו את גדות, ופגע בתשע מהן. כנגדו שוגרו שוב מטוסי ירוט סוריים. שוב הוזנקו כנגד המטוסים הסוריים מטוסי מיראז', הפעם מטייסת העטלף. בקרב אוויר נוסף שהתפתח הופל מיג 21 בתותחים דרומית לדמשק על ידי רס"ן רן פקר.
בשעה 16:16 שיגר חיל האוויר הסורי רביעיית מטוסי ירוט נוספים לעבר המטוסים הישראלים שעדיין שהו באזור הקרבות. בקרבות אוויר שהתפתחו ביניהם הופלו שלושה מטוסי מיג 21 על ידי רס"ן עזרא דותן, סרן אבי לניר וסרן אבנר סלפק. המיג הרביעי נמלט.
במהלך קרב האוויר הצמוד חלף מטוסו של אבי לניר בתוך אש ההתפוצצות של המיג שיירט ומטוסו התכסה בפיח שלא איפשר ראות מתא הטייס. לניר המשיך בטיסה כשמטוס מיראז' מלווה אותו ולבסוף הנחית את מטוסו בשלום. לימים כונה האירוע בשם "פרשת המיראז' השחור".
תוצאות יום הקרבות

בסך הכל הופלו לסורים שישה מטוסי מיג 21, שהיו מטוסי הירוט הסובייטיים המתקדמים ביותר. כל המטוסים הופלו בירי תותחי מטוסים. שניים מהמטוסים הופלו מעל דמשק ואחרים מעל רמת הגולן וירדן.
מספר לא ידוע של טנקים, סוללות תותחים ומבנים סוריים נפגעו.
לצה"ל הרוג אחד.
בערב אותו יום קרבות, העלה הרמטכ"ל יצחק רבין את מפקד חיל האוויר, מוטי הוד מדרגת אל"ם לדרגת אלוף, בקיצור פז"ם כהוקרה על ההישגים בקרבות האוויר.
לאחר הקרב פנתה סוריה לברית המועצות בבקשה לסיוע ובעיקר לרכש סוללות טילי קרקע אוויר.
ב-21 באפריל נקרא כתריאל כ"ץ שגריר ישראל במוסקבה לקרמלין והוזהר באזהרה חמורה לבל תתקוף ישראל שוב את שכנותיה.
ב-11 במאי הודיע ראש הממשלה לוי אשכול כי אם תימשכנה ההתגרויות הסוריות תפעל ישראל בהיקף נרחב עוד יותר מזה שפעלה בקרבות של 7 באפריל.
יום הקרבות היה ביטוי להסלמה בין סוריה לישראל ערב מלחמת ששת הימים, שפרצה כחודשיים לאחר יום קרבות זה.
לאחר הקרב הגיעה לסוריה משלחת של קצינים בכירים מצבא מצרים שביקשו ללמוד את פרטי הקרבות. בתום הפגישות הצהיר מפקד צבא היבשה של מצרים, גנרל עבד אל-מוחסן כאמל מורתגי כי מצרים וסוריה מוכנות למלחמה כנגד ישראל וכי יש ברשותן "נשק סודי הרסני ביותר". יש הרואים ביום קרב זה כתחילתה של ההסלמה שהובילה למלחמת ששת הימים.
לקריאה נוספת

אהוד יונאי, עליונות אווירית : סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, הוצאת כתר, 1995, עמ' 176–177
אטלס כרטא, עשור שני, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, ירושלים, 1980, עמ' 30.
דדו - 48 שנה ועוד 20 יום, כרך א', תל אביב: ספרית מעריב, 1978, עמ' 117–120.
הערות שוליים

↑  צה"ל הפיל 6 מטוסי מיג סוריים, למרחב, 9 באפריל 1967
↑  דיון בפורום פרש
↑  יעקב ארז, הנחיתה האחרונה של "הטייס מספר 1" בצה"ל, מעריב, 31 במרץ 1980
↑  שמשון עופר, מפקד החיל עושה חיל, דבר, 11 באפריל 1967
↑  איזווסטיה:אגרת גינוי ואזהרה סובייטית נמסרה לשגריר ישראל, דבר, 27 באפריל 1967
↑  חנוך ברטוב, דדו - 48 שנה ועוד 20 יום, כרך א', תל אביב: ספרית מעריב, 1978, עמ' 117.
| מלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| רקע | פעולת סמוע • יום הקרבות של 7 באפריל 1967 • הנאום המגומגם • מרד הגנרלים • מבצע לשון אדומה |  |
| החזית המצרית | מבצע מוקד • קרב אום-כתף • קרב הג'יראדי • קרב חניון הלילה של גדוד 19 • פעולת אלכסנדריה • פעולת פורט סעיד • קרב רפיח • קרב מוצב אל-קובה • תפיסת שארם א-שייח' |  |
| החזית הירדנית | הקרב על גבעת התחמושת • המערכה על ירושלים • כיבוש צפון השומרון |  |
| החזית הסורית | הקרב על קלע וזעורה • קרב תל עזזיאת • קרב תל פאחר |  |
| אישים | לוי אשכול • משה דיין • יצחק רבין • מרדכי הוד • דוד אלעזר • עוזי נרקיס • ישעיהו גביש • מוחמד סידקי מחמוד • סולימאן עיזאת  • עבד אל-חכים עאמר • מוחמד פאוזי • גמאל עבד אל נאצר • חוסיין, מלך ירדן |  |
| כללי | ישראל במלחמת ששת הימים • יהדות ארצות האסלאם במלחמת ששת הימים • צבא ההגנה לישראל במלחמת ששת הימים • הצבא המצרי במלחמת ששת הימים |  |
| בינלאומי | החלטה 233 • החלטה 234 • החלטה 235 • החלטה 236 • החלטה 237 • החלטה 240 • החלטה 242 |  |
| בתרבות | בתרבות הישראלית • ירושלים של זהב • ירושלים של ברזל • משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות • תצלום הצנחנים בכותל המערבי • גבעת התחמושת |  |
| תיעוד והנצחה | יום הנכסה • יום ירושלים • אות מלחמת ששת הימים • גבעת התחמושת • אנדרטאות בירושלים • אנדרטה לחללי עוצבת השרון • אנדרטה לנופלי חטיבה 5 • אנדרטת אוגדת הפלדה • האנדרטה לחללי חטיבה 45  • טקס האזכרה לזכר חללי מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה |  |
ראש הממשלה לוי אשכול (במרכז) בביקור בגדות ב-8 באפריל 1967, יום לאחר ההפגזות הכבדות שספג הקיבוץ. איתו הרמטכ"ל יצחק רבין (משמאל) ואלוף פיקוד הצפון דוד אלעזר (מימין)
אשכול, רבין ואלעזר סוקרים בית שנהרס בגדות
יורי ונגרובסקי

יורי נאומוביץ' ונגרובסקי (באוקראינית: Юрій Наумович Венгеровський; ‏26 באוקטובר 1938 – 4 בדצמבר 1998) היה שחקן כדורעף יהודי-סובייטי יליד אוקראינה. אלוף אולימפי (טוקיו 1964), עם נבחרת הכדורעף של ברית המועצות ואלוף עולם (1962) בכדורעף.
ביוגרפיה

נולד וגדל בחרקוב, אוקראינה. שיחק כ-8 שנים בנבחרת ברית המועצות (1958–1966).
ביוגרפיה > 1962

באליפות העולם שנערכה בברית המועצות באוקטובר 1962 זכה במדליית זהב לפני צ'כוסלובקיה ורומוניה. בשנה זו, עבר מבורייוסטניק חרקוב לצסק"א מוסקבה.
ביוגרפיה > 1964 > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה במדליית זהב בטורניר הכדורעף. הוא שיחק בכל תשעת המשחקים. לצידו שיחק היהודי גאורגי מונדזולבסקי.
ב-1972 פרש ממשחק פעיל, ואימן מספר קבוצות ברוסיה.
נפטר ב-4 בדצמבר 1998 בבלגורוד, רוסיה.
טיסת מבנה

רביעיית מטוסי F-18 הורנט מקבוצת הראווה של הצי האמריקאי "המלאכים הכחולים" טסים במבנה יהלום.
טיסת מבנה או מבנה הוא תיאור של קבוצת מטוסים הטסים יחד תחת פיקודו של אחד הטייסים. השימוש העיקרי בטיסת המבנה הוא צבאי, ומטרתו לארגן את המטוסים ולסדרם לפי תורת הלחימה המתאימה. טיסת מבנה משמשת גם למטסים, טיסות ראווה ואווירובטיקה, בה הטייסים מדגימים כישורי טיסה תוך כדי הימצאות במבנה צמוד מאוד, לעיתים במרחק של פחות ממטר אחד זה מזה.
מאפיינים > סוגי מבנים עיקריים

מבנה מקבילי (באנגלית: Line Abrest) - טיסה במקביל, אחד לצד השני. בלוחמה מודרנית משמש בעיקר לסריקה רחבה של שטח אווירי גדול על ידי מכ"מים של מטוסים מאותו המבנה.
מבנה וי (באנגלית: Vic Formation) - בצורת ראש חץ. משמש בעיקר לטיסות ראווה אך היה בשימוש נרחב במלחמת העולם הראשונה ובין מלחמות העולם במגוון חילות אוויר שכן הוא אפשר תקשורת ויזואלית בין חברי המבנה במטוסים שלא היו בהם מכשירי קשר. כמו כן סוג מבנה זה היה בשימוש בשנות ה-1970 במבנה הדוק שאפשר לפוד שיבוש או מטוס שיבוש להגן על מבנה שלם ממערכות נ"מ.
מבנה דלתא (באנגלית: Delta formation) - דומה למבנה וי אך כולל מטוסים שסוגרים את השורה האחרונה.
מבנה יהלום (באנגלית: Diamond Formation) - מטוס מוביל, מאחוריו זוג מטוסים מאחוריהם מטוס מאסף היוצרים יחד צורת מעוין, משמש בעיקר לטיסות ראווה.
מבנה אלכסון או מבנה סולם או מדרג (באנגלית: Echelon) - מבנה זה משמש בעיקר לטיסות ראווה אך גם מאפשר למספר מטוסים לחמוק מגילוי על ידי מכ"ם על ידי הסתתרות מאחורי מטוס אחר.
מבנה טור (באנגלית: Trail Formation) - מבנה פשוט שמאפשר למספר מטוסים לתקוף מטרה אחת, אחד אחרי השני.
מבנה "ארבע אצבעות" (באנגלית: Finger Four) - שני זוגות מטוסים אשר טסים במרחק אחד מהשני. במבנה זה, המטוס שטס מאחור יכול היה להגן על זנבו של המטוס המוביל מבלי לפגוע בתפקודו כשותף פעיל בקרב האוויר.
מבנה חסר (באנגלית: Missing Man Formation) - משמש לטקסי זיכרון כהצדעה לנופלים בדומה למטח כבוד. במבנה זה אחד המטוסים שנמצא במקום בולט יחסית עוזב את המבנה (בדרך כלל על ידי נסיקה ופנייה) לפני החליפה מעל אזור הטקס כדי לסמל את הנופלים החסרים. בדרך כלל המבנה בשימוש הוא ארבע אצבעות, כאשר המטוס החסר הוא הראשון מימין למוביל (מיקום של מספר שלוש).
מאפיינים > המבנה הקרבי וערכת התקיפה

מבנה קרבי מורכב משני מטוסים לפחות. מפקד המבנה נקרא "מוביל" או "מספר 1", בן זוגו נקרא "מספר 2". גודל המבנה הנפוץ ביותר במשימות צבאיות הוא הרביעייה, הכוללת שני מבני זוגות, כאשר זוג אחד כולל את מוביל המבנה, והזוג השני כפוף לו ואותו מוביל "מספר 3". זה נובע מצורת חלוקת אותות הקריאה בקשר, לדוגמה: במבנה כידון 1, המוביל במבנה יהיה כידון 1-1(אחד-אחד), מספר 2 יהיה כידון 1-2(אחד-שתיים) וכן הלאה. אופן הטיסה במבנה מושפעת ישירות מתורת הלחימה אשר מנצלת יתרונות כגון הגנה הדדית - המוביל והמוּבל מחפים זה על זה בכיסוי נקודות מתות.
ערכת תקיפה היא טקטיקה שפותחה במלחמת וייטנאם. הלוחמה המתמשכת באזורים מוכי טילים הצריכה שילוב מבנים של סוגי מטוסים שונים, עם משימות שונות, אשר יחד מבצעים משימה משותפת, כגון מטוסי ויילד ויזל לדיכוי ההגנה אווירית, מטוסים לשליטה ובקרה ועוד. בשל כך, כל משימה כללה מספר רב של מטוסי תמיכה במה שכונה ערכת תקיפה. מטוסי התקיפה מנו רק בין 20 ל-40 אחוז מהכוח הכולל.