stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויטלי טיכוב
הערות שוליים

↑  Brief biography
↑  Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru
↑  The Russian auction house, summed up the third auction in Moscow, artinvestment.ru (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 351339
ויטלי סקקון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 באוגוסט 1996 בז'ז'ני, אוקראינה 
 התאבד:  24 בפברואר 2022 (בגיל 25) הניצ'סק 
 מקום קבורה:  Rai 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  הפוליטכני של לבוב 
 השתייכות:  הצי האוקראיני 
 דרגה:  seaman 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אוקראינה–רוסיה  המתקפה על חרסון  הסכסוך האוקראיני–רוסי 
 עיטורים
 גיבור אוקראינה, מסדר כוכב הזהב  גיבור אוקראינה  Honorary citizens of Berezhany  honorary citizen of Ternopil Oblast 
 
ויטלי וולודימירוביץ' סקקון (באוקראינית: Віталій Володимирович Скакун;‏ 19 באוגוסט 1996 – 24 בפברואר 2022) היה פלס בצוות הנדסה של גדוד נחתים אוקראיני.
ביוגרפיה

סקקון נולד בבז'ז'ני שבאוקראינה.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, תפקידו של הגדוד של סקקון היה הגנה על העיירה הניצ'סק, הממוקמת ליד מצר פרקופ. כאשר שיירת טנקים רוסית התקרבה למקום, הכוחות האוקראיניים החליטו להרוס את גשר הניצ'סק, על-מנת להאט את התקדמות החיילים הרוסים שהתקדמו צפונה מחצי האי קרים במהלך המתקפה על חרסון. סקקון, מהנדס קרבי, התנדב להטמין מוקשים על הגשר. עם זאת, לאחר שהטמין את המוקשים, לא היה לו זמן לסגת מהגשר, ולאחר שהודיע על כוונותיו לחבריו החיילים האוקראינים, הוא פוצץ את המוקשים, הרג את עצמו והרס את הגשר. פעולותיו האטו את התקדמות האויב, ואפשרו לגדודו להתארגן מחדש.
גורמים רשמיים עבדו במהירות על-מנת להעניק לסקקון אות הוקרה צבאי לאחר מותו, וב-26 בפברואר 2022 הוענק לו אות מסדר כוכב הזהב, הגרסה הצבאית של אות גיבור אוקראינה (אנ'), על-ידי נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי.
הערות שוליים

↑  Ukrainian serviceman Skakun blows up Henichesk bridge to stop advance of tank column באתר Ukrinform, ‏ 24 בפברואר 2022 (באנגלית)
1 2  Ukrainian soldier blew himself up on bridge to block advancement of Russian tanks באתר אינדפנדנט, 26 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  'Heroic' Ukrainian Soldier Blows Up Bridge, Himself to Halt Russia Advances באתר Newsweek, ‏ 25 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  Vitalii Skakun באתר הרשמי של נשיא אוקראינה (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיבורי אוקראינה
המחרשה והכוכבים

| --- | --- |
 כתיבה:  שון או'קייסי 
 הצגת בכורה:  8 בפברואר 1926 
 שפה:  אנגלית 
 
המחרשה והכוכבים (באנגלית: The Plough and the Stars), הוא מחזה פרי עטו של הסופר האירי שון או'קייסי.
אודות הצגת הבכורה

הצגת הבכורה של המחזה התקיימה ב-8 בפברואר 1926 והועלתה בתיאטרון אבי, בדבלין, עיר הולדתו של הסופר.
זהו המחזה השלישי ב"טרילוגית דבלין" – השניים האחרים הם "צילו של אקדחן" (1923) ו"יונו והטווס" (1924).
"המחרשה והכוכבים" לא מצא חן בעיני חלק מהקהל. ביום הרביעי שבו הוצג היו התפרעויות בסימן מחאה. כמה מהשחקנים סירבו לדקלם כמה שורות על מין ועל הדת שנתפסו על ידיהם כמעליבות. הסיבה העיקרית להתפרעות הייתה ככל הנראה היחס הביקורתי כלפי המורדים והופעתה של זונה.
מבקרי תיאטרון כמו ליאם פלהרטי, המשורר אוסטן קלראק ופ.ר. היגינס תקפו את המחזה בעיתונים. או'קייסי סבר שעשו זאת במיוחד כדי לנגח בויליאם בטלר ייטס, שייסד וניהל את התיאטרון.
הנפשות הפועלות

ג'ק קליתרו – בנאי, מפקד בצבא האזרחים האירי.
נורה קליתרו – אשתו.
פיטר פלין – פועל, דודה של נורה.
"הבחור הצעיר" – בעל מלאכה, בן דודו של קליתרו.
בסי ברג'ס – בעלת דוכן לממכר פירות.
גברת גוגן – עקרת בית.
מולסר – בתה השחפנית.
פלותר גוד – נגר.
לויטננט לאנגון – מן המתנדבים האיריים.
קפטן ברנאן – קצב, מצבא האזרחים האירי.
קורפורל סטודארט – בצבא הבריטי.
סרג'נט טינלי - בצבא הבריטי.
רוזי רדמונד – יצאנית.
מוזג במסבאה.
אשה.
הדמות בחלון.
תקציר העלילה

המערכה הראשונה והשנייה מתרחשות בנובמבר 1915. המערכה השלישית והרביעית מתרחשות בשבוע הפסחא של 1916. בין המערכה השלישית והמערכה הרביעית מפרידים כמה ימים.
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

המערכה הראשונה מתרחשת בחדר המגורים של דירת קליתרו, בבית דירות בדבלין. אנו פוגשים את רוב הדמויות במחזה. המערכה נפתחת ברכילות שמספרת גברת גוגן, עקרת בית. דמויות נוספות שמוצגות בפנינו הן פלותר גוד – נגר, "בחור צעיר" – בעל מלאכה, קומוניסט נלהב בן דודו של קליתרו, ג'ק קליתרו – דודו של הבחור הצעיר וחבר לשעבר ב"צבא האזרחים האירי", שבאותה עת הנהיג אותו ג'יימס קונולי. משתתפים גם נורה קליתרו – אשתו של ג'ק. בהמשך המערכה, קפטן ברנאן, קצב במקצועו וקצין ב"צבא האזרחים האירי" מגיע לבית קליתרו. ברנאן מגיש לג'ק קליתרו איגרת מג'יימס קונולי ובה כתוב:
"הקצין קליתרו ייקח את הפיקוד על הגדוד השמיני של האיסיאיי... בשתיים אחר חצות יעזוב הצבא את ליברטי הול לביצוע תקיפת ניסיון על מצודת דבלין, הגנרל קונולי"
ברנאן מפתיע את ג'ק מכיוון שבמכתב גנרל קונולי קורא לו קצין. ג'ק שואל את ברנאן למה לא הודיעו לו על המינוי וברנאן עונה לו שהוא שלח לו הודעה ונתן אותה לגברת קליתרו. כשקליתרו שואל את אשתו היא עונה לו ששרפה את המכתב בגלל שהיא רצתה שיישאר איתה, הוא כועס עליה מאוד ואומר לה שמעתה והלאה תעביר לו כל מכתב שמגיע אליו ויוצא עם ברנאן.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

המערכה הייתה במקור מחזה בן מערכה אחת, שנקרא בשם "המיית היונים" (The Cooing of Doves).
המערכה מתרחשת במסבאה. בחוץ נערכת אספה פוליטית. מעת לעת אדם שלא נוקבים בשמו נשמע נואם לקהל. דבריו לקוחים מנאומים וכתבים שונים של הסופר והפעיל הפוליטי האירי פטריק פירס. רוזי רדמונד – יצאנית, מתלוננת בפני המוזג שהאסיפה מזיקה לעסקים. פיטר פלין, פלותר גוד והבחור נכנסים במרווחי זמן ושותים אלכוהול. בסי ברג'ס וגברת גוגן נכנסות אף הן למסבאה ופורץ ביניהן ויכוח. לאחר שהן עוזבות, הבחור מעליב את רוזי, מה שמוביל לעימות בינו לבין פלותר שנחלץ להגנתה.
ג'ק קליתרו, לויטננט לאנגון וקפטן ברנאן נכנסים למסבאה במדים, כשהם נושאים את דגל המחרשה והכוכבים בטריקולור בצבעי ירוק, לבן וכתום. הם מתרגשים לשמע הנאומים עד כדי כך, שהם נכונים להיאסר להיפצע או להיהרג עבור אירלנד. הם שותים במהירות, עוזבים את המקום, כדי להתייצב ביחידותיהם. פלותר עוזב עם רוזי.
תקציר העלילה > מערכה שלישית

המערכה השלישית מתרחשת ברחוב שמחוץ לביתה של משפחת קליתרו, בזמן שבוע הפסחא של 1916. בסי שמחה לאיד מתבוסתה הממשמשת ובאה של המורדים. דמויות שונות בוזזות חנויות בדבלין. ברנאן וג'ק מגיעים וג'ק מתעלם מתחינתה של אשתו נורה לעזוב את הקרבות.
תקציר העלילה > מערכה רביעית

המערכה מתרחשת בחדרה של בסי ברג'ס כעבור מספר ימים. מולסר, בתה של גברת גוגן הולכת לעולמה כתוצאה מ שחפת. בנה של נורה נולד מת, היא מתגעגעת לבעלה, מאבדת קשר עם המציאות, שכובה במיטתה, הוזה ובסי מטפלת בה. ברנאן מגיע ומספר שג'ק קליתרו נהרג במהלך הקרב. שני חיילים בריטים מלווים אנשים הבייתה, אזרחים נחשדים בסיוע למורדים. נורה ניגשת לחלון, קוראת לג'ק, בעוד בסי דוחפת אותה מהחלון כדי להגן עליה מהצלפים ונורית בטעות.
עיבודים

המחזה עובד לסרט קולנוע בבימויו של הבמאי האמריקאי ג'ון פורד, שיצא לאקרנים ב-1936. בסרט כיכבו ברברה סטנוויק ופרסטון פוסטר.
אלי זיגמייסטר השתמש במחזה כבסיס לאופרה על אותו נושא, אותו הלחין בשנות השישים. הצגת הבכורה של האופרה התקיימה ב Symphony Space באוקטובר 1979 בNew York Lyric Opera.
תרגומים לעברית בדפוס

שון או'קייסי, המחרשה והכוכבים; תרגום: הלל מיטלפונקט, רמת-גן : בית צבי, בית הספר לאמנויות הבמה, 1992.
ההצגה בתיאטרון המקצועי הישראלי

1. תיאטרון האהל, הצגת בכורה: 5 בספטמבר 1962
יוצרים: תרגום - א.ד. שפיר, בימוי - ליאו פילר, תפאורה - חיליק פלוצר.
שחקנים: בסי ברג'ס - חיה שרון, נורה קליתרו - נינט דינר, פיטר פלין - יהודה שחורי, מיסיס גוגן - שלומית קפלנסקי, עמוס מוקדי, פלותר גוד - יהודה גבאי, "ינוקא" - רפאל שחר.
2. תיאטרון חיפה, הצגת בכורה: 30 בדצמבר 1978
יוצרים: תרגום - הלל מיטלפונקט, בימוי - עודד קוטלר, תפאורה ותלבושות - משה שטרנפלד, תאורה - יחיאל אורגל, עיצוב מוזיקלי - חנה הכהן.
שחקנים: ג'ק קליתרו – עזרא כפרי, נורה קליתרו – רחל דובסון, פיטר פלין - אלכס מונתה, הילד – עמי טראוב, בסי בריג'ס - רות סגל, גברת גוגן - רינה רוזנבאום, מולסר - עדנה פוקס, פלותר גוד - נתן מייזלר, לויטננט לאנגון - פיהי הלר, קפטן ברנאן - זאב שמשוני, קורפוראל סטודארט - רן ורד, סרג'נט טינלי - ג'רי היימן, רוזי רדמונד - תחיה שמואלי דנון, מוזג במסבאה – מרדכי בן-זאב, הדמות בחלון - גיורא שמאי, זמרה - דוקי עצמון וג'רי היימן.
הערות שוליים

↑  שון או'קייסי,  המחרשה והכוכבים; תרגום: הלל מיטלפונקט, רמת-גן : בית צבי, בית הספר לאמנויות הבמה, 1992, עמ' 27.
↑  המיבצע גדול מן המבצע: הצגת "המחרשה והכוכבים" ב"אהל", מעריב, 23 בספטמבר 1962
חיים גמזו, אמש בתיאטרון - "המחרשה והכוכבים" ב"אהל", הארץ, 20 בספטמבר 1962
"המחרשה והכוכבים"  ב"אהל", קול העם, 29 באוגוסט 1962
א. בן מאיר, "המחרשה והכוכבים" ב" אהל", חרות, 28 בספטמבר 1962
↑  מחזה של או'קייסי בחיפה, דבר, 13 בדצמבר 1978
העיר העגולה של בגדאד

| --- | --- |
תרשים העיר העגולה
תרשים העיר העגולה
 מידות
 קוטר:  1 ק"מ 
 היסטוריה
 סוג:  תל
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  עיראק
 מיקום:  בגדאד
 קואורדינטות:  33°20′51″N 44°20′06″E﻿ / ﻿33.3475°N 44.335°E﻿ / 33.3475; 44.335
  (למפת בגדאד מוגדלת) העיר העגולה של בגדאד(למפת בגדאד רגילה) העיר העגולה של בגדאד
 
מפת העיר העגולה של בגדאד
תרשים של העיר העגולה של בגדאד שצויר על ידי הגאוגרף הבלגי גאי לה סטראנג בשנת 1900
העיר העגולה של בגדאד (נקראת גם: קריית השלום; בערבית: مدينة السلام, בתעתיק מערבית: מדינת אלסלאם או: עירו של אל-מנסור) הייתה עיר עתיקה בצורת עיגול ומוקפת חומות (דבר שהיה מאופיין באדריכלות פרסית) שהייתה בנויה בחלקה המערבי של בגדאד בסמוך לנהר החידקל. העיר הוקמה בין 767 ל-912 לספירה, והייתה אחת הערים הגדולות בעולם באותה תקופה. הח'ליף אל-מנסור העבאסי הקים ב-762 את ארמונו שם וסביבו נבנתה העיר.
העיר העגולה לא נועדה להיות המרכז העירוני. היא הייתה קטנה (קוטר העיר לפי ההערכות הוא בין 1000 ל-2500 מטר) בגודלה. העיר העגולה נבנתה כעיר ארמון של החליף ושימשה מרחב פרטי של החליף וכמרכז ממשלתי.
בשטח העיר נכללו בין היתר גם: "ארמון שער הזהב" וגם "בית החוכמה" מוסד שפעל בבגדאד בין המאה ה-9 עד המאה ה-13 לספירה, ושימש מכון לתרגום כתבי יד, ספרייה ומכון מחקר.
הסיבה להקמת העיר בצורה מעגלית אינה ברורה. ייתכן כי הייתה לכך השפעה מרכז-אסייתית, ייתכן כי הצורה המעגלית הייתה בעלת משמעות סימבולית כלשהי, וייתכן כי בניית חומה עגולה סביב העיר הייתה זולה יותר והיא יצרה הגנה טובה יותר עבור העיר (לא היו בה פינות, המהוות נקודת חולשה).
רק שרידים מעטים מאוד נותרו כיום מהעיר העגולה של בגדד. רובה של העיר נהרס ועליו הוקמו שכונות מגורים חדישות, ומסגד עבור המוסלמים השיעים.
תיאור העיר > חומות ושערים

העיר העגולה הוקפה בשלוש חומות: "חומה ראשונה" הייתה בגובה של 10 מטרים ומעבר לחומה זו היה שטח ריק שיועד לצורכי הגנת העיר מפני התקפות. ארבעת שערי העיר הראשיים שהיו מצויים בחומה זו נקראו בשמות: "שער כופה", "שער דמשק", "שער בצרה", "שער ח'וראסאן". שמהם יצאו ארבע דרכים מחוץ לעיר ואף למדינה. משער ח'וראסאן יצאה: דרך ח'וראסאן שהייתה הדרך הכי מפורסמת ושימשה בתור אחד הקטעים של דרך המשי המפורסמת.
"חומה שנייה" הייתה בגובה של 35 מטרים, בחומה זו היו ארבעה שערים, וביניהם מגדלי שמירה. ליד כל שער נבנו מגורי שומרים.
"החומה השלישית" הקיפה את כל השטח הפנימי של העיר.
תיאור העיר > שולי העיר

בתי העיר נבנו במעין מעגל פנימי סביב למרכז העיר שהייתה מוקפת בחומה הפנימית (החומה השלישית) עם ארבעת השערים ביניהם שמהם הובילו ארבעה רחובות אל מרכז העיר ומחוץ לעיר. ברחובות אלו פעלו חנויות ושווקים, ובין ארבעת הרחובות האלו התגוררו התושבים בארבעה רבעים.
תיאור העיר > מרכז העיר

במרכז העיר היה שטח גדול ורחב ידיים שבו היה מצוי הארמון של הח'ליף, ארמונות הנסיכים, מגורי המשרתים, המסגד הגדול ומשרדי הממשלה כמו בית האוצר, מחסני הנשק, לשכת צוות הארמון וכן מגורי המשמר האישי של החליף ובני משפחתו. המסגד הוקם ליד הארמון כדי להראות באופן סמלי את האחדות הדתית בממלכה המוסלמית, אחדות בין השלטון המוסלמי לדת המוסלמית.
תיאור העיר > פרברי העיר

מסביב לחומת העיר שכנו "תעלות מים" רבות שיצאו מנהר החידקל וביניהן שכנו: "ארמונות" ו-"שווקים" רבים שהיוו חלק מן המסחר בעיר עצמה ומחוץ לה. בין היתר שימשו תעלות המים לשתייה וגם להשקיה לצורכי חקלאות. באזורים שהיו מסביב לעיר העגולה שכנו גם שכונות מגורים עבור הצבא ואזרחי המדינה בנוסף אל "שתי חומות חיצוניות" שהוקמו בצידו השני של נהר החידקל, אחת ארוכה ואחת נוספת קצרה יותר שחלקם נהרס במהלך המאה ה-20.
גלריה

העיר העגולה בתרשים של עומאר פארוק
החלק הצפוני של העיר עגולה
קטע מתוך החומה החיצונית שהוקמה בפרברי העיר בצידו השני של נהר החידקל (צולם בשנת 2016)
אחד משערי החומה החיצונית לפני שנהרס בשנת 1917
הציפור הכחולה Proteus CN7

| --- | --- |

Bluebird-Proteus CN7
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Proteus-Bluebird Campbell–Norris 7
 יצרן:  Motor Panels Ltd
 שנות ייצור:  תוכנן משנת 1956, הוצג ביולי 1960
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מרכב:  four-wheel drive centre engined
 אורך:  9,120 מ"מ
 רוחב:  1,680 מ"מ
 גובה:  1,445 מ"מ (כולל הסנפיר האחורי 2,440 מ"מ)
 משקל:  3,657.77-4,064.19 ק"ג
 בסיס גלגלים:  4.110 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מונע על ידי טורבינת גז, המפיק 4,460 כ"ס ב-11,000 סל"ד (מנוע מרכזי), (מנוע מסוג "Bristol-Siddeley Proteus 7051")
 הילוכים:  כוננים קדמיים ואחוריים להפרדה בין 3.6 ל - 1 (Spiral bevel gear)
 מהירות מרבית:  648.78 קמ"ש
 צריכת דלק:  הורכבו 2 מכלי דלק בקיבולת של 96 ליטר כל אחד
 מעצב:  Ken & Lew Norris
הציפור הכחולה Proteus CN7 (באנגלית: Bluebird-Proteus CN7) היא מכונית מרוץ אשר הורכב בה מנוע טורבינה מונע על ידי טורבינת גז, שתכנונה החל בשנת 1956 על ידי מוטור פאנלס בע"מ (Motor Panels Ltd).
דגם "הציפור הכחולה Proteus CN7" הוצג ביולי 1960 בבריטניה על ידי נהג הניסוי דונלד קמפבל (Donald Campbell).
ב-17 ביולי 1964 קבע קמפבל שיא מהירות קרקעית של 648.28 קמ"ש (Land speed racing) ובכך שבר את שיא העולם הקודם.
היסטוריה,

בשנת 1956, נהג הניסוי והמרוצים הבריטי דונלד קמפבל (Donald Campbell) החל לתכנן מכונית כדי לשבור את "מהירות שיא הארץ", אשר עמד אז על 394 קמ"ש. הדגם נבנה על ידי מוטור פאנלס בע"מ (Motor Panels Ltd) בקובנטרי, בריטניה, בפיקוחם של דונלד סטיבנס (Donald Stevens) מחברת נוריס ברוס, (Norris Bros) ומוריס בריטון (Maurice Britton ) מחברת מוטור פאנלס בע"מ, ביחד עם המעצבים קן ולו נוריס  (Ken & Lew Norris ) כמעצבים ראשיים והושלם באביב 1960.
"הציפור הכחולה CN7" הייתה רכב הקרקע הראשון, כאשר שיא מהירות הרכב  מופעל על ידי מנוע טורבינת גז.
ל"ציפור הכחולה Proteus CN7" היה שני גלגלי סליל הבנויים לאחור. בגלל שלבי הטורבינה של הסליל הפנימי לא היו שלבי קומפרסור, אלא רק פיר חשמל, מנוע זה מסווג לעיתים כטורבינה חופשית . המנוע, "פרוטאוס 705", שונה במיוחד על ידי נוריס ברוס כדי לקבל פיר חשמל בכל קצה של המנוע. פירים אלה מחוברים ישירות מכלולי הכוננים הסופיים עם הפרשים ויחסים קבועים של 3.6 עד 1 המספקים חשמל לכל ארבעת הגלגלים באמצעות חצי פירים.
המכונית שקלה 4 טון, והיא נבנתה עם מרכיב אלומיניום מתקדם עם מבנה כוורת ענקית, עם מערכת עצירה כפולה עצמאית.
הבלמים המורכבים מסוג  דיסק Girling, inboard רכוב בכל ארבעת הגלגלים. הבלמים נשלטו באופן הידראולי עם מערכת פנאומטית לגיבוי המופעלת ממאגרי אוויר דחוסים.  בלימה נוספת סופקה על ידי בלמי אוויר הידראולי המופעלים מחלקו האחורי של הרכב. מנוע הטורבינה סיפק גם כ -500 כ"ס של מנוע בלימה כאשר המצערת נסגרה במהירות של 640 קמ"ש, אך זה פחת ככל שהירידה ירדה.
קמפבל הציג את "הציפור הכחולה CN7"  ביולי 1960, בהשקה הראשונה שלו ופעם נוספת ביולי 1962.
בעקבות בדיקות מהירות נמוכה, שנערך ב-Goodwood, (במסלול הקרוי "Goodwood Circuit") במערב סאסקס, בבריטניה, "הציפור הכחולה Proteus CN7" הועוברה לשדה הניסוי ב"ימת המלח בונוויל" (Bonneville Salt Flats) ביוטה, ארצות הברית.
בתחילת ספטמבר 1960, "הציפור הכחולה Proteus CN7" מואצת מאפס, ומגיעה למהירות של פחות מ 640 קמ"ש ב 24 שניות על מסלול של 1.5 ק"מ, באמצעות כ 80 אחוזים מתפוקת הכוח מלא של המנועים.
"הציפור הכחולה Proteus CN7" נפגעה קשות במהלך התרסקות במהירות גבוהה ב -16 בספטמבר. נהג הניסוי קמפבל סבל משבר בגולגולתו התחתונה, עור התוף באוזן נקרע, בנוסף לחתכים וחבורות. קמפבל החלים בקליפורניה עד נובמבר 1960.
היסטוריה, > אגם אייר, 1963

המכונית שנבנתה הושלמה, עם שינויים, כולל מנעולים נפרדים וסנפיר מייצב אנכי גדול, בשנת 1962. לאחר ניסויים ראשוניים ב Goodwood ושינויים נוספים של החופה העשויה מפיברגלס "הציפור הכחולה Proteus CN7" נשלחה הפעם לאוסטרליה לניסיון חדש ב"אגם אייר" (Lake Eyre) בשנת 1963. המיקום של "אגם אייר" נבחר בגלל תכונותיו הטופוגרפיות והאקלימיות המיוחדות שהתאימו לניסוי. כ -450 קמ"ר (1,170 ק"מ) של אגם מלח יבש, שבו לא ירד גשם ב -20 השנים האחרונות, ומשטחו של המסלול הארוך באורך של 20 ק"מ היה קשה כמו בטון.
כשקמבל הגיע בסוף חודש מרץ, במטרה לבצע את הניסוי בחודש מאי, ירד הגשם הקל הראשון. בסוף חודש מאי, הגשם הפך לזרם, והאגם הוצף. קמפבל נאלץ להזיז את ה- "הציפור הכחולה Proteus CN7" מהאגם באמצע הלילה כדי להציל את המכונית מלהיות שקועה במי השיטפונות. הניסיון של שנת 1963 הסתיים ללא תוצאות.
היסטוריה, > אגם אייר, 1964, "שבירת שיא עולם במהירות קרקעית"

קמפבל וצוותו חזרו לאגם אייר ב-1964, בחסות חברת הנפט האוסטרלית "אמפול"(Ampol), אך פני המלח מעולם לא חזרו למצבם בשנת 1962, וקמפבל נאלץ להיאבק עם "הציפור הכחולה Proteus CN7" כדי להגיע למהירות שיא 640 קמ"ש. לאחר גשם קל יותר בחודש יוני, האגם סוף סוף התחיל להתייבש מספיק כדי לבצע את הניסוי.
ב-17 ביולי 1964 קבע קמפבל שיא מהירות של 648.78 קמ"ש.
תמונות

"הציפור הכחולה Proteus CN7"
"הציפור הכחולה Proteus CN7"
"הציפור הכחולה Proteus CN7"
"הציפור הכחולה Proteus CN7"
"הציפור הכחולה Proteus CN7"
"הציפור הכחולה Proteus CN7"
צילום אווירי של שדה הניסויים המקדימים ב"Goodwood" בבריטניה
צילום אווירי של שדה הניסויים ב"אגם אייר" באוסטרליה
צילום  של שדה הניסויים, היכן שנשבר שיא העולם למהירות קרקעית, ב"אגם אייר" באוסטרליה בזמן שהאגם מיובש
ראו גם

טורבינה
טורבינת גז
Pioneer 2M
רנו Étoile Filante
לקריאה נוספת

"הציפור הכחולה Proteus CN7" - תמונות ושרטוטים של הדגם
הערות שוליים

↑  טורבינת גז היא רכיב המניע את מכלול הרכיבים הסובבים במנוע והנפוץ כיום במנועי טורבינה המשמשים בעיקר להנעת כלי טיס
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" si.com/vault/1960/08/22/588094/a-look-inside-the-campbell-car
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" - דונלד קמפבל linkedin.com/pulse/bluebird-proteus-cn7-record-car
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7 archive.is/20120907182457/http://www.racingcampbells.com/content/campbell
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" - שיא עולם במהירות קרקעית guinnessworldrecords.com/news/60at60/2015/8/1964-land-speed-record
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" היסטוריה ומפרט web.archive.org/web
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" bluebird-electric.net/bluebird_cn7_jet_powered_land_speed_record
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" - שיא עולמי חדש של נהג המרוצים קמפבל uniquecarsandparts.com.au/world_land_speed_record
↑  "הציפור הכחולה Proteus CN7" wallpaperup.com/151576/1960_Bluebird_Proteus_CN7_Land_Speed_Record_Car_race_racing
ולנטיניאנוס השני

פלביוס ולנטיניאנוס אוגוסטוס (371 – 15 במאי 392) היה שליט האימפריה הרומית משנת 375 עד מותו.
ביוגרפיה

ולנטיניאנוס היה בנו של האוגוסטוס ולנטיניאנוס הראשון ואשתו השנייה יוסטינה, אח למחצה לאוגוסטוס גרטיאנוס.
ביוגרפיה > שלטון כאוגוסטוס ממילאנו

אביו, ולנטיניאנוס הראשון מת בנובמבר 375 ומפקדי הצבא של הלגיונות בגאליה הכריזו על ולנטיניאנוס הצעיר כאוגוסטוס, תואר חסר משמעות עבור ילד בן 4 הנתון בידי קציני הצבא וככל הנראה תחת השפעה של אימו. השליטה באימפריה התחלקה בין 3 אנשים - ואלנס, גרטיאנוס וולנטיאנוס השני.
בשנת 378 נהרג ואלנס בקרב אדריאנופול והשלטון על החלק המזרחי של האימפריה עבר לידי תאודוסיוס הראשון.
שנות שלטונו הראשונות עברו בסימן הסכסוכים בין הכנסייה האורתודוקסית בה תמכו תאודוסיוס וגרטיאנוס לבין בכנסייה האריאנית בה תמכה אימו. מאבקי כוח אלו הסתיימו בניצחון הכנסייה האורתודוקסית, ניצחון שיזכה לביסוס בתקופת שלטונו של תאודוסיוס כשליט יחיד של האימפריה.
בשנת 383 הכריז המושל הרומאי של בריטניה מגנוס מקסימוס על עצמו כאוגוסטוס, חצה את תעלת למאנש עם צבא שהורכב מחיל המצב הבריטי והצליח במאמץ קטן לנצח את גרטיאנוס ללכוד אותו ולהוציא אותו להורג. בשלב ראשון ומבלי ברירה הכירו תאודוסיוס וולנטיניאנוס במגנוס מקסימוס כאוגוסטוס ושליט של האימפריה המערבית ולנטיניאנוס התבסס במילאנו ושלט על איטליה. בשנת 387 לאחר גיבוש בסיס כוחו במערב חצה מגנוס מקסימוס את הרי האלפים מתוך מטרה לכבוש את מילאנו בה ישב ולנטיניאנוס השני כל הנראה נבעה פעולתו זו של מקסימום מחששו מההשפעה הגוברת והולכת של תאודוסיוס על ולנטיניוס ושריו, באמצעות מינוי מקורביו לשליטים בפרובינקיות השונות שהיו להלכה תחת שלטון ולנטיניאנוס ובאמצעות ארגון נישואים בין נברידיוס, אחיין הקיסרית פלאקילה, לבתו של שליט אפריקה גילדו. האוגוסטוס הצעיר אימו ואחיותיו הספיקו לברוח לתסלוניקה ולבקש את הגנתו של תאודוסיוס.
תאודוסיוס שהיה אלמן התאהב באחותו של ולנטיניאנוס גאלא, ביקש את ידה, והסכים לתמוך בהחזרתו של ולנטיניאנוס לכס שלטון האימפריה המערבית.
ביוגרפיה > שלטון כאוגוסטוס בגאליה

בקיץ של שנת 388 יצא צבא משולב של תאודוסיוס הראשון וולנטיניאנוס השני תחת פיקוד של קציני צבא הנאמנים לתאודוסיוס אל השטח שבשליטת מקסימוס, בסדרת קרבות הובס צבאו של מקסימוס והוא נאלץ להיכנע והוצא להורג ביום 28 באוגוסט 388 ביחד עם בנו איתו חלק את השלטון פלביוס ויקטור.
לאחר הניצחון המשותף לכאורה הפך תאודוסיוס לשליט האימפריה הרומית וולנטיניאנוס הוצב לכאורה כשליט על גאליה ומקום מושבו נקבע בעיר וינה (מחוז איזר שבצרפת) השלטון על גאליה ואיתו הפיקוח על ולנטיניאנוס ניתן בידי מפקדי הצבא ובראשם הגנרל אמברוז (Ambrose) ובן הברית הפרנקי ארבוגסט (Arbogast) שקיבל את תפקיד המגיסטר מיליטיום.
המתח בין השליטים האמיתיים של גאליה לבין הגנרלים אנשי אמונו של תאודוסיוס נבנה במהירות והגיע לשיאו בעימות בין ארבוגסט לוולנטיניאנוס כאשר הגנרל מנע מאוגוסטוס הצעיר מלצאת בראש צבא ולשמש כמפקד בפעולות צבאיות. ולנטיניאנוס החליט לפעול לבסס את סמכותו והוציא צו מלכותי ובו הוא פיטר את הגנרל. בצעד החשף את מערכת יחסי הכוחות בפרובינציה קרע ארבוגסט את הצו בפומבי. ולנטיניאנוס פנה לתאודוסיוס ונציגו אמברוז והתלונן על סרבנותו ומרדנותו של ארבוגסט ובמקביל הוציא מכתב בו הוא דוחה את תמיכתו בנצרות האריאנית ובו זמנית הזמין את אמברוז לבוא לוינה וטבול מחדש כנוצרי אורתודוקסי.
ביום 15 במאי 392 נמצא ולנטיניאנוס הצעיר תלוי בחדרו שבמעונו בווינה. ארבוגסט הודיע כי האוגוסטוס הצעיר התאבד, על פי היסטוריונים רומאים ולנטיאנוס נרצח או בידי ארבוגסט או בידי שליח מטעמו - ככל הנראה קצין במשמר הפרטוריאני. גופתו הועברה למילאנו על ידי אמברוז שם הוא נקבר על ידי אחיותיו יוסטה וגרטה.
ביוגרפיה > מאבק על גאליה לאחר מותו של ולנטיניאנוס

תיאודוסיוס לא מיהר להגיב על האירועים שהובילו למותו של ולנטיניאנוס ובמשך 3 חודשים נמנע מלנקוט פעולה כלשהי או מלענות לפניות החשודים ברצח, ארבוגסט שחשש שהשקט מצד תיאודוסיוס מעיד על תכנון של מהלך כנגדו החליט לנקוט את המהלך הבא ומינה פקיד בכיר בשם אאוגניוס לתפקיד אוגוסטוס, אאוגניוס היה אזרח רומאי ובעל תומכים רבים בקרב הקצונה והפקידות הבכירה, הוא פעל מיד להחזיר את הפולחן הפגאני אל המרכז של הפולחן הדתי באימפריה המערבית. גם לאחר צעד זה לא נקט תיאודוסיוס בפעולה מיידית אך בשנת 393 הוא מינה את בנו בן השמונה פלביוס אוגוסטוס הונוריוס לתפקיד אוגוסטוס במקומו של ולנטיניאנוס השני. בשלב זה העימות היה בלתי נמנע. בשנת 394 נפגשו שני הצבאות בקרב הנהר הקפוא, לאחר יומיים של קרבות קשים הייתה ידו של צבא המזרח בפיקודו של תאודוסיוס על העליונה, אאוגניוס נתפס והוצא להורג וארבוגסט שהצליח לברוח משדה הקרב התאבד לאחר מספר ימים.
לקריאה נוספת

אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955. (הספר בקטלוג ULI)
The Cambridge Ancient History. Volume 13: The Late Empire, AD 337–425 Edited by Averil Cameron, University of Oxford, Peter
Garnsey, University of Cambridge 2005
Jones, Arnold Hugh Martin, The Later Roman Empire, 284–602: A Social, Economic and Administrative Survey (Baltimore: Johns Hopkins University, 1986)
וישמייז'יצה

| --- | --- |
סמל וישמייז'יצהסמל וישמייז'יצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  ביאלובז'גי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  869 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°37′25″N 20°49′12″E﻿ / ﻿51.623611111111°N 20.82°E﻿ / 51.623611111111; 20.82 
 אזור זמן:  UTC+1
 Wyśmierzyce.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוישמייז'יצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוישמייז'יצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וישמייז'יצה (בפולנית: Wyśmierzyce) היא עיר במחוז ביאלובז'גי, במזוביה שבפולין, עם 884 תושבים (2004). עד 2018 הייתה זו העיר הקטנה ביותר בפולין.
וישמייז'יצה שוכנת לאורך הכביש המדינתי 48, מימין לגדה הדרומית של נהר הפיליצה. מבחינה היסטורית וישמייז'יצה שייכת למחוז פולין קטן, וממוקמת בגבול עם מזוביה. מעת הקמתה ועד שנת 1795 הייתה העיר שייכת למחוז סנדומייז' בפולין קטן. שטח העיירה הוא כ-16.84 קילומטרים רבועים.