stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלוס השני, מלך ספרד
ביוגרפיה > מותו

לקראת סוף חייו התדרדר מצב בריאותו השברירי של קרלוס, והוא נעשה רגיש ומוזר יותר ויותר, ובשלב מסוים אף דרש להוציא את גוויות בני משפחתו כדי שיוכל להביט בגוויות. קרלוס פרש מתפקידו כאשר הייתה לו התמוטטות עצבים שנגרמה בעקבות הלחץ שהיה עליו להושיע את ספרד ממהצרות הכלכליות שנחתו עלייה. קרלוס חי חיים פשוטים מאז ואילך, שיחק במשחקים והיה מעורב בפעילויות אחרות. הוא מת במדריד ב-1 בנובמבר 1700, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-39. הרופא שביצע את נתיחת הגופה קבע כי גופו "לא הכיל טיפה אחת של דם, לבו היה בגודל של גרגיר, ריאותיו נפלו, מעיו רקובות ונמקיות, היה לו אשך אחד, שחור כמו פחם, וראשו היה מלא מים". ההיסטוריונים האמריקנים ויל ואריאל דוראנט תיארו את קרלוס השני כ"קצר, צולע, אפילפטי, סנילי, וקירח לחלוטין" עוד לפני היותו בן 35.
בעקבות מותו של קרלוס פסק השלטון של בית הבסבורג בספרד, מה שהביא לפרוץ מלחמת הירושה הספרדית, שבסיומה עלה לשלטון פיליפ, דוכס אנז'ו, נכדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
קרב פילוס

קרב פילוס התחולל ב-425 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, בין האתונאים לבין הספרטנים. הקרב התרחש בקרבת העיר פילוס (Pylos), כיום פאליו-נאווארינו החולשת על הכניסה הצפונית למפרץ פילוס בדרום-מערב הפלופונסוס.
מדובר, למעשה, בשלושה קרבות שהתרחשו בזה אחר זה:
התקפה ימית ויבשתית שערכו הספרטנים לסילוק כוח אתונאי, אשר השתלט על הכניסה הצפונית למפרץ פילוס והתבצר במקום;
קרב ימי במפרץ פילוס בין ציי שני הצדדים שסייעו ללוחמים ביבשה;
נחיתה מן הים והתקפה אתונאית על חיל הספרטנים ובעלי בריתם, שנלכד מבודד באי סְפַקְטֶרִיָה (כיום סְפַאגְיָה), הסוגר על מפרץ פילוס.
תבוסת הספרטנים הייתה אחד הגורמים לסיום חלקה הראשון של המלחמה הפלופונסית, הנקרא "מלחמת עשר השנים" (421-431 לפנה"ס).
רקע היסטורי

פרשת פילוס נולדה באקראי, במהלך התערבותה של אתונה במאבקים הפנימיים בסיציליה ובקֶרְקִירָה (קורפו של ימינו). בשלהי קיץ 427 לפנה"ס נעתרו האתונאים לבקשת העזרה של הפוליס היוונית לֶאוֹנְטִינוֹי (כיום קרלנטיני, ליד לנטיני בחוף המזרחי של סיציליה) ובעלות בריתה במלחמתן נגד סירקוסאי, ושלחו אל סיציליה שייטת של עשרים אוניות מלחמה. הסיבה הרשמית להיענותם לבקשת הלאונטינים הייתה מוצאם המשותף, אך למעשה ביקשו האתונאים למנוע את יבוא התבואה מסיציליה לפלופונסוס ואף ראו בהזמנה שעת כושר להרחיב את השפעתם אל מעבר לים האגאי. השייטת האתונאית קבעה את בסיסה ברֶגְיוֹן שבדרום איטליה, שהייתה בעלת ברית ללאונטיני, ומשם סייעו האתונאים לבעלי בריתם בסיציליה ובדרום איטליה במלחמתם נגד סירקוסאי.
בחורף 426/5 לפנה"ס, בעקבות השתלטות הסיראקוסאים והלוקרים על מֶסַנַה (מסינה של ימינו), שהייתה בעלת בריתה של אתונה, הוחלט לתגבר את השייטת האתונאית ברגיון בארבעים אוניות נוספות. פִּיתוֹדוֹרוֹס יצא ראשון אל יעדו, עם אוניות מועטות, כדי למלא את מקומו של הסטרטגוס כַארוֹיָאדֵס, שנהרג במלחמה עם הסיראקוסאים. יתר אוניות השייטת, בפיקוד הסטרטגוי סוֹפוֹקְלֵס ואֶוּרִימֶדוֹן, יצאו לדרכן בקיץ 425 לפנה"ס.
השניים הצטוו לסייע בדרכם גם לקרקירה, בעלת בריתה של אתונה. פוליס זו הייתה נתונה במלחמה עם קורינתוס ומזה שנתיים התחוללה בה מלחמת אזרחים בין הסיעה הדמוקרטית השולטת והאוהדת לאתונה לבין הסיעה האוליגרכית הנתמכת על ידי קורינתוס ועל ידי ספרטה. קרקירה החזיקה בצי מלחמתי חזק, אותו יכלו האתונאים לרתום לצורך מלחמתם בספרטנים. זאת ועוד, לא נעלמו מעיני האתונאים גם היתרונות הפוליטיים והכלכליים שבהרחבת השפעתם אל הים האיוני.
תוכניתו של דמוסתנס

אל הכוח האתונאי שהפליג אל קרקירה בקיץ 425 נלווה המצביא דמוסתנס בן אלקיסתנס, שניצח שנה קודם לכן את חילות אַמְפְּרָאקְיָה והפלופונסים שפלשו לאקארנאניה. תוקידידס מספר, כי הוא לא נשא אותו זמן בתפקיד פיקודי, כלומר לא היה סטרטגוס, אך "ניתנה לו הרשות, לפי בקשתו, להשתמש באוניות אלו כראות עיניו בענייני הפלופונסוס".
כאשר שט הצי האתונאי לאורך חופי מֶסֶנְיָה, בדרכו לקרקירה, הגיעו לסופוקלס ולאורימדון ידיעות, כי צי פלופונסי בפיקוד ספרטני, המונה שישים אוניות, נמצא כבר בנמל העיר. דמוסתנס הפציר בהם לנחות תחילה בפילוס, כדי להשתלט עליה ולהופכה למאחז אתונאי בעורפה של ספרטה, שהרי לשם כך הצטרף לצי המשלוח, אך השניים סרבו, כי ביקשו להזדרז ולהגיע אל יעדם. רצה הגורל וסערת פתע אילצה את האוניות לתפוס מחסה במפרץ פילוס.
מדוע התעקש דמוסתנס להקים מעוז אתונאי קדמי דווקא בפילוס? למקום היו יתרונות רבים. ואמנם, מפרץ פילוס הוא הנמל הטבעי הגדול היחיד במערב הפלופונסוס, ופילוס עצמה הייתה כף שומם, המרוחק מספרטה ומוגן היטב מטעם הטבע. זאת ועוד, ניתן היה לגייס את תמיכתם של המסנים בני המקום, שגורשו על ידי הספרטנים מארצם והתיישבו בנָאוּפָּקְטוֹס, כדי שישמשו חיל מצב. האיום על עורפה של ספרטה ועל בעלות בריתה בפלופונסוס יאלצן להקצות כוחות צבא להגנת ארצם מפני התקפות האתונאים והמסנים.
התבצרות האתונאים בפילוס

בשל דממת רוח נאלצו האוניות האתונאיות להאריך את שהותן במפרץ. לא הועילו ניסיונות השכנוע של דמוסתנס להקים ביצורי הגנה ולהיאחז במקום. וכך ארע, שזמן מה ישבו החיילים באפס מעשה, מחכים לרוח טובה שתאפשר להם להמשיך בהפלגתם. תוקידידס מספר, כי לאחר זמן, מפחד התקפה ספרטנית אפשרית, "התעוררו מאליהם החיילים הבטלים והחלו לבצר את המקום" בידיהם, כי לא הביאו עימם כלים למלאכה זו, כשהם משתמשים באבנים ובעצים שאספו במקום. לאחר שישה ימים נשלמה עבודת הביצורים, סופוקלס ואורימדון השאירו בידי דמוסתנס חמש מאוניות המלחמה לצורכי הגנה, והם עצמם חשו עם יתר האוניות אל קרקירה.
ההכנות ללחימה

תגובת ספרטה איחרה להגיע, משום שצבא הספרטנים והמלך אגיס נמצאו באטיקה, עסוקים עם בעלי בריתם הפלופונסים בהשחתת שדות האתונאים. כשהגיעו הידיעות על נפילת פילוס לאוזני המלך ואנשיו, נחפזו לחזור להצלתה. כה גדולה הייתה הסכנה בעיניהם, עד כי אספו במהירות חילות מכל רחבי הפלופונסוס והזעיקו את שישים אוניותיהם מקרקירה. תוך כדי כך שלח דמוסתנס בחשאי שתיים מאוניותיו לקרוא לשייטת האתונאית לשוב. אוניות האתונאים נמצאו אותה שעה בזַקִינְתוֹס, בדרכן לקרקירה, ולא מן הנמנע כי הידיעות על צאת הצי הספרטני מקרקירה הגיעו לאוזני סופוקלס ואורימדון, ועל כן לא המשיכו בדרכם, אלא המתינו במקום כדי לתקוף את אויביהם בעודם בדרך. תוקידידס מספר, כי הספרטנים גררו את אוניותיהם דרך מצר היבשה של לֶאוּקָס, כדי שלא יתגלו לאוניות האתונאים, וכך הצליחו לחמוק מהתמודדות בקרב ימי.
כשהגיע לפילוס צבא הספרטנים ובעלי בריתם, הוחל מיד בהכנות לתקיפת הביצורים מן היבשה והים כאחד. עיקר חששם היה מן הצי האתונאי, שללא ספק ייחלץ לעזרת דמוסתנס ואנשיו. כדי למנוע ממנו להיכנס ולעגון בתוך המפרץ, כי בחופי פילוס הנושקים לים הפתוח לא היו מקומות מתאימים לעגינה, תכננו לחסום את שני מבואותיו באוניות שחרטומיהן פונים החוצה. זאת ועוד, על מנת לסכל נחיתה אפשרית של האוניות האתונאיות באי ספקטריה, הציבו בו 420 הופליטים ואת ההלוטים ששימשו כמשרתיהם, והעמידו בפיקודם את אֶפִּיטַאדֶס בן מוֹלוֹבְּרוֹס. שאר החיילים הוצבו בחוף היבשה, ככל הנראה בחלקו הצפון מזרחי של המפרץ.
דמוסתנס חימש את חייליו במגינים מאולתרים, העלה את שלוש הטריארות שנותרו לו על החוף, מתחת לביצורים, והקיפן במתרס מגן. הוא צירף לכוחותיו את אנשיהן של אוניית־שלושים וספינת משוט מֶסֶנִיוֹת שנזדמנו למקום, ובהם ארבעים הופליטים. מאחר שצפה כי ההתקפה תבוא מן היבשה ומן הים כאחד, הציב את רוב חייליו "בעמדות המבוצרות והתלולות ביותר של המקום... כדי להדוף את חיל-היבשה של האויב". הוא עצמו, ואיתו שישים הופליטים ומעט קשתים, התייצב על שפת הים, כדי לסכל ניסיונות נחיתה של האוניות הספרטניות במקומות הספורים המתאימים לכך בחוף הסלעי.
מהלך הלחימה > התקפת הספרטנים ביבשה ובים

ההתקפה המשולבת של הספרטנים לא איחרה לבוא. ארבעים ושלוש אוניותיהם, בפיקוד הנאוארכוס תְּראסִימֶלִידאס, נחלקו לקבוצות קטנות, שניסו בזו אחר זו לנחות בחוף ולהסתער על הביצורים הפונים אל פתחו הצפוני של המפרץ. עמידתם האיתנה של דמוסתנס ואנשיו, צרות המקום והחוף הסלעי עמדו להם לרועץ, וההתקפה הייתה מהוססת, כי קברניטי האוניות חששו שמא תתנפצנה אוניותיהם על הסלעים. תוך כדי כך ניסה חיל היבשה של הספרטנים לכבוש את הביצורים מצד מזרח, אך גם כאן גברו עליהם טבע המקום וידם של החיילים האתונאים. למחרת חידשו את התקפתם, אך ללא הועיל. על כן חדלו, ושלחו אחדות מאוניותיהם להביא עצים להקמת מכונות מצור, באמצעותן קיוו לכבוש את החומה הגבוהה שמול החוף.
מהלך הלחימה > הקרב הימי במפרץ פילוס

עוד הספרטנים שובתים מהתקפותיהם, הגיע מזקינתוס הצי האתונאי, המונה חמישים אוניות. כשראו אורימדון וסופוקלס כי "החוף והאי מלאים הופליטים ושאוניות הלאקדימונים שרויות בנמל ואינן שטות לקראתם, נבוכו ולא ידעו היכן יעגנו." אמנם שני המבואות של המפרץ לא היו חסומים באוניות, כפי שתכננו הספרטנים לעשות, אך שני המצביאים האתונאים העדיפו להתמודד בקרב בים הפתוח ולא בתוככי המפרץ. על כן פרשו למשך הלילה לאי הקטן והשומם פְּרוֹטֵי, מרחק 13 קילומטר צפונית-מערבית לפילוס, והתכוונו למחרת היום להתייצב שוב לקרב; אם הצי הספרטני יצא לקראתם - יילחמו בים הפתוח, ואם לאו - יפרצו לתוך המפרץ דרך שני המבואות ויילחמו בתוכו.
אשר אירע למחרת היום מותיר שאלות רבות ללא מענה. כשעלה השחר ואוניות האתונאים התייצבו שוב לקרב, נוכחו הם לראות כי הספרטנים לא יוצאים לקראתם. לא זו בלבד ששני מבואות המפרץ נותרו פתוחים, אלא גם אוניות הספרטנים אינן ערוכות ללחימה, מקצתן עדיין מתמלאות אנשים והאחרות ניצבות במרחק מה מן החוף, במים עמוקים, כשחרטומיהן לעבר האויב. כשראו זאת האתונאים, פרצו דרך שני המבואות לתוך המפרץ, דלקו אחר אוניות הספרטנים שכבר התרחקו מן החוף והניסו אותן חזרה. הם הצליחו ללכוד חמש מהן, אחת על אנשיה, ולחבל ברבות אחרות. לא שפר גם גורלן של האוניות האחרות, אלו שלא היו מוכנות ועדיין העלו את אנשיהן. האתונאים חיבלו בחלק מהן, ואת האחרות, שאנשיהן נמלטו לחוף, החלו גוררים כשהן ריקות.
החיילים הספרטנים, שצפו באסון המתרגש עליהם במימי המפרץ, חרדו לגורל חבריהם באי ספקטריה שיישארו מבודדים אם יילכדו האוניות. על כן "חשו לעזרה, נכנסו לתוך הים כשנשקם עליהם, החזיקו באוניות והשתדלו למשכן אחורנית." היה זה אחד הקרבות הימיים המוזרים בהיסטוריה. הספרטנים, כדברי תוקידידס, "נלחמו מלחמת-ים מן היבשה, ואילו האתונאים... נלחמו מלחמת-יבשה מן אוניותיהם. לאחר שגרמו זה לזה טרדה מרובה וחבלות, נתפרדו לסוף." הספרטנים הצליחו אמנם להציל את כל אוניותיהם הריקות, חוץ מאלה שנלכדו בתחילת הקרב, אך ידם של האתונאים הייתה על העליונה.
מהלך הלחימה > ההפוגה

מצב הספרטנים ובעלי בריתם היה בכי רע. 420 הופליטים, שחלק גדול מתוכם אזרחי ספרטה, היו לכודים על האי ספקטריה. הצי הפלופונסי המוכה והחבול, שהקרב הימי נכפה עליו, לא יכול היה להושיע את הנצורים, שכן אוניות האתונאים סיירו בלא הפסק סביב האי, נכונים לסכל כל ניסיון לחלצם. ההנהגה בספרטה הבינה, כי במצב שנתהווה נגזר גורלם של החיילים בספקטריה למות ברעב או ליפול בשבי, ועל כן הציעו למצביאי האתונאים להפסיק את הלחימה ולשאת ולתת על ברית שלום.
תנאי ההפוגה, עליהם הסכימו הצדדים, כללו: (א) הסגרת הצי הפלופונסי שבפילוס (60 אוניות) וכל אוניותיו האחרות שבלקוניה לידי האתונאים; (ב) העברת אספקה לחיילים הנצורים תחת פיקוח אתונאי; (ג) התחייבות אתונאית שלא לתקוף את החיילים שבאי כל עוד נמשך המשא ומתן לשלום. כן הוסכם, כי בשוב השליחים הספרטנים מאתונה יוחזרו לידי ספרטה כל אוניות המלחמה.
השליחים הספרטנים הוסעו לאתונה בטריארה אתונאית, ושטחו בפני אספת העם את הצעתם לברית שלום בתמורה להחזרת החיילים. בהשפעת קְלֵיאוֹן, מנהיג הפלג הרדיקלי, שדגל בהכרעת ספרטה בכל מחיר, הציבו האתונאים לספרטנים תנאים שלא יכלו לקבלם. השליחים שבו לפילוס כלעומת שבאו, והלחימה התחדשה.
מהלך הלחימה > חידוש הלחימה

בניגוד לתנאי ההפוגה, סירבו האתונאים להחזיר לספרטנים את אוניות המלחמה. בלית ברירה זנחו האחרונים את הזירה הימית והפנו את כל מאמציהם לתקיפת המבצר מן היבשה. האתונאים, לעומת זאת, תגברו את כוחם בעשרים אוניות נוספות, שמניינן הגיע כעת לשבעים, וסגרו על חופי האי מכל עבר. ביום שייטו סביבו בלא הפסק שתי אוניות בכיוונים הפוכים, ובלילה עגנו כל האוניות לאורך חופיו הפונים אל המפרץ. חרף ההסגר הימי הצליחו הספרטנים להעביר בחשאי מזון ומשקה לנצורים, בין בסירות ובין באמצעות צוללים. הם קבעו פרסים גדולים למי שיצליח במשימתו, ואף הבטיחו לשחרר משעבודו כל הלוט שיעלה בידו לחמוק תחת אפם של המשמרות האתונאיים. מצבם של האתונאים המגנים על המבצר לא שפר אף הוא. חצי האי קוריפאסיון היה צחיח, והעברת צידה ומים לחיילים המגנים על המצודה התאפשרה מצד הים בלבד, אך הייתה כרוכה בקשיים רבים עקב צרות המקום והחוף הסלעי, שלא התאימו לעגינת אוניות. עמידתם של הספרטנים באי, תנאי המקום והחורף המתקרב החלו לעורר ספקות בלב האתונאים, אם אומנם טוב עשו כשדחו את הצעות השלום של יריביהם.
כשעלתה לדיון באספת האתונאים השאלה האם לשגר חיל משלוח נוסף לפילוס או לבוא לידי הסכם עם הספרטנים, פנה קליאון אל ניקיאס, יריבו הפוליטי מן הפלג המתון, ואמר: "אילו היו המצביאים גברים, קל היה לשוט לשם בחיל מצויד כראוי וללכוד את האנשים שבאי; והוא עצמו, אילו היה מצביא, היה עושה זאת." ניקיאס, שאמור היה כפי הנראה לעמוד בראש חיל המשלוח החדש, השיב כי הוא נכון לוותר מיד על הפיקוד ולמוסרו לקליאון. הלה, שלא יכול היה לסגת מדבריו, קיבל בלא רצון את הפיקוד, בהבטיחו כי בתוך שבועיים יכניע את החיילים הספרטנים באי ויהיה מה. על פי עצת דמוסתנס, אותו בחר קליאון כעמיתו לפיקוד, לא כלל חיל המשלוח הנוסף הוֹפְּלִיטִים, אלא חיילים קלי-חימוש (פֶּלְטָאסְטִים) מבנות בריתה של אתונה ועוד ארבע-מאות קשתים. היה זה אות וסימן לאופי הקרב העתיד להתרגש, שכן דמוסתנס ביקש לנצל את תנאי השטח באי ספקטריה ולשלול את יתרונם של ההופליטים הספרטנים במלחמת פנים אל פנים על ידי הפעלת מספר רב של קשתים הנלחמים ממרחק וחיילים קלי-חימוש ומהירי תנועה.
מהלך הלחימה > קרב ספקטריה ומפלת הספרטנים

חיל הספרטנים ובעלי בריתם בספקטריה מנה, כאמור, 420 הופליטים והיה ערוך בשלושה מקומות. בעמדה הקדומנית, בקצהו הדרומי של האי, הוצבו שלושים הופליטים. במרכז האי, בשטח שהיה המישורי ביותר וסמוך למקור המים הדל שלהם, נמצא עיקר הכוח בפיקודו של אפיטאדס. יחידה קטנה שמרה על קצהו הצפוני של האי, ממול פילוס, שבצדו המערבי הפונה לים היה תלול ובצדו המזרחי קשה להתקפה. קרוב למקום זה נמצא גם מבצר ישן עשוי מאבני המקום, אליו תכננו הספרטנים להיסוג אם לא יעמוד להם כוחם להדוף את אויביהם.
כאשר הגיע חיל המשלוח האתונאי לפילוס, הציעו קליאון ודמוסתנס לספרטנים שבספקטריה להסגיר את עצמם, אך הצעתם נדחתה. עוד באותו לילה, קצת לפני עלות השחר, הועלו על מקצת האוניות האתונאיות שמונה-מאות הופליטים והונחתו בקצהו הדרומי של האי. ההפתעה הייתה שלמה, וחיילי המשמר הראשון נקטלו מיד. עם אור ראשון נחת גם שאר הצבא. תוקידידס מספר, כי "משבעים וכמה אוניות נחתו כל צוותיהן, חוץ מהתאלאמיטים (חותרי המפלס העליון בטריארה), כשכל אחד חמוש לפי דרכו הוא, שמונה מאות קשתים ולא פחות משמונה מאות פלטאסטים, ועליהם נוספו המסנים שבאו לעזרתם, וכל אותם שחנו בפילוס, חוץ משומרי המבצר."
ההופליטים הספרטנים במרכז האי הוקפו מכל עבר, ומיד נערכו להדוף את הפולשים בקרב סדור ובמלחמת פנים-אל-פנים כהרגלם. למולם ניצבו ההופליטים האתונאיים, כשבשני אגפיהם ובעורפם החיילים קלי החימוש והקשתים. אלא שגבורתם ויתרונם של הספרטנים בקרב פנים-אל-פנים לא הועילו אל מול המון החיילים קלי-החימוש, הקשתים והחותרים, "שהסתערו עליהם כאחד בקולי-קולות והטילו בהם אבנים וחצים וכידונים, כל אחד מכל הבא בידו. ההתקפה המלווה צווחות הכתה בתימהון את הלאקדימונים, שלא היו רגילים לצורת מלחמה מעין זו."
לאחר שנפצעו רבים מתוכם, צופפו ההופליטים הספרטנים את שורותיהם ונסוגו אל המבצר בצפונו של האי. ההתקפה האתונאית נבלמה. המבצר, שניצב על גבעה רמה ותלולה, גונן היטב על הספרטנים, ונדמה היה כי לא יעלה בידי האתונאים להכריעם. קוֹמוֹן, מצביא המסנים, יצא באין רואה עם כוח קטן של קשתים וחיילים קלי-חימוש, וכשהוא הולך בדרכים נפתלות ונסתרות תקף במפתיע את חיל הספרטנים בעורפו. הספרטנים ובעלי בריתם שבמבצר נתונים היו כעת להתקפה קטלנית מפנים ומאחור, ולאחר שראו כי אפסה כל תקווה, קיבלו את הצעתם של דמוסתנס וקליאון להיכנע ולהסגיר עצמם.
תוצאות הקרב והשלכותיו

מבין 420 ההופליטים הספרטנים ובעלי בריתם מתו בקרב 128, והיתר - 292 במספר ובהם כמאה ועשרים ספרטיאטים - נשבו ונלקחו לאתונה. אבידות האתונאים היו מעטות, כי לא נלחמו בקרב סדור. לתוצאת הקרב הייתה השפעה מוראלית חשובה, כי האתונאים לא שיערו בנפשם שהספרטנים ייכנעו אי-פעם וימסרו את נשקם, אלא יילחמו עד האחרון שבהם. פשיטות הספרטנים על אטיקה, כדי להשחית את יבולי התבואה, פסקו לחלוטין פן יוצאו השבויים להורג. האתונאים השתמשו בפילוס כבסיס ממנו יצאו המסנים להטריד את ספרטה ובעלות בריתה, ואילצו אותן להקצות כוחות כדי לגונן על עצמן מבית. האתונאים, שהשיגו כעת יתרון משמעותי על יריביהם, יכלו לנצל את ניצחונם להשגת שלום עם ספרטה בתנאים טובים משקודם. אלא שכניעתם הבלתי-צפויה של הספרטנים חיזקה את כוחו של הפלג הקיצוני בראשותו של קליאון, הדוגל בהכרעתה של ספרטה בכל מחיר, והמלחמה נמשכה.
הערות שוליים

↑  תוקידידס, ספר רביעי, ב'. כל המובאות בתרגום א"א הלוי.
↑  שם, ספר רביעי, ד'.
↑  הקצה הצפוני של האי לאוקס מחובר ליבשה על ידי איסתמוס של ביצות מלח. הקורינתים, שייסדו את לאוקס, חפרו במאה ה-7 לפנה"ס תעלה דרך מצר היבשה.
↑  תוקידידס, ספר רביעי, ט'.
↑  שם, ספר רביעי, י"ג.
↑  שם, ספר רביעי, י"ד.
↑  שם, ספר רביעי, י"ד.
↑  שם, ספר רביעי, כ"ח.
↑  שם, ספר רביעי, ל"ב.
↑  שם, ספר רביעי, ל"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012408565905171  LCCN: sh2018001175 
זירת הלחימה בפילוס, 425 לפנה"ס
דגם של טריארה אתונאית מן המאה ה-5 לפנה"ס.
הופליט ספרטני, פסל שיש מן המאה ה-5 לפנה"ס. מאוסף המוזיאון הארכאולוגי, ספרטה, יוון.
קרלוש פינטו קואליו

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1944 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  15 בדצמבר 2010 (בגיל 66) ליסבון, פורטוגל 
 מדינה:  פורטוגל 
 שם עט:  Carlos Pinto Coelho 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליסבון 
 שפות היצירה:  פורטוגזית 
 פרסים והוקרה:  עיטור מסדר הנסיך אנריקה בדרגת מפקד 
 www.acontece.net
 
קרלוש פינטו קואליו (בפורטוגזית: Carlos Pinto Coelho;‏ 18 באפריל 1944, ליסבון – 15 בדצמבר 2010) היה עיתונאי, סופר, צלם ואיש תקשורת פורטוגזי.
ביוגרפיה

פינטו קואליו נולד בשנת 1944 בליסבון. אמו הייתה הסופרת שרה פינטו קואליו. ב-1945 המשפחה עברה למוזמביק (אז בשליטת פורטוגל), שם התגורר עד גיל 19. בשנת 1963 התקבל לאוניברסיטת ליסבון ללימודי משפטים. בשנת 1968 החל לעבור כעיתונאי בעיתון בליסבון.
ב-1972 גויס לצבא, ונשלח למוזמביק שם לחם עד שנת 1973. אחרי מהפכת הציפורנים היה אחד ממייסדי העיתון היומי Jornal Novo.
במקביל לעבודתו בעיתונות הכתובה, פיתח פינטו קואליו קריירה ברדיו ובטלוויזיה. הוא היה ראש מחלקת החדשות וראש מחלקת התוכניות, והנחה כמה תוכניות פופולריות.
ב-1988 החל ללמד עיתונאות במוסדות השכלה בליסבון.
על עבודתו בתחום התקשורת, זכה במספר פרסים במדינתו, והתקבל למסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
הוא היה צלם מוצלח. עבודות שלו הוצגו ב-49 תערוכות אישיות ובשבע תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם.
קו התאריך בהלכה

מיקומו של קו התאריך הוא בעל משמעויות שונות בהלכה, והיה נתון במחלוקת בין הפוסקים. יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ויש הקובעים קווים אחרים. ההבדל בין הגישות נוגע בעיקר ליפן ולאוסטרליה והגיע לשיאו בפולמוס השבת ביפן, כאשר תלמידי ישיבת מיר שהגיעו ליפן בימי מלחמת העולם השנייה קיבלו הוראות סותרות מרבנים שונים בארץ ישראל, לגבי היום בו חל יום הכיפורים.
קו התאריך הבינלאומי

קו התאריך הבינלאומי הוא קו דמיוני העובר בסמוך לקו האורך 180°, שהוא הנגדי לקו האורך 0°. קו התאריך נקרא כך משום שהתאריך משני צדדיו שונה, ומי שחוצה אותו עובר לאזור זמן שבו התאריך הוא אחר (מוקדם ביום או מאוחר ביום מהתאריך באזור שבו שהה קודם לכן). בהלכה, יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ויש הקובעים קווים אחרים.
משמעויות הלכתיות לקו התאריך

למיקום קו התאריך משמעות בקביעת זמני שבתות וחגים. בכל המקומות ממזרח לארץ ישראל הנמצאים ממערב לקו התאריך, יחלו השבת או החג לפני הזמן בו הם מתחילים בארץ ישראל, בהתאם לשעת השקיעה באותו מקום. לעומת זאת, מקומות ממזרח לארץ ישראל הנמצאים ממזרח לקו התאריך, נמצאים בעצם ממערב לארץ ישראל ועל כן יחלו בהם השבת או החג אחרי הזמן בו הם מתחילים בארץ ישראל.
נושא נוסף המושפע על ידי קו התאריך הוא ספירת העומר. יהודי החוצה את קו התאריך ימצא את עצמו מפסיד יום או מוסיף יום וכך עולה השאלה האם עליו להמשיך לספור את ספירת העומר על פי הספירה שלו, השונה מספירת שאר היהודים, או שעליו לדלג יום בספירה.  הרבי מליובאוויטש הורה שיש להימנע מלחצות את קו התאריך בימי ספירת העומר, כדי שלא להפסיד יום מימי הספירה ואז חג השבועות, שחל ביום החמישים לספירה ואינו תלוי בתאריך ו' בסיוון, יחול עבור החוצה את הקו ביום שונה משאר העולם. את דבריו ביסס הוא על דברי הגמרא (מנחות סה, ב) "וספרתם לכם, תנו רבנן שתהא ספירה לכל אחד ואחד". דעות אחרות הן שיש לספור בכל יום שתי ספירות, אחת לאנשי המזרח ואחת למערב.
מיקום קו התאריך > דעות בראשונים

סוגיית מיקום קו התאריך עלתה כבר אצל הראשונים, כאשר מפורסמת במיוחד שיטתו של רבי אברהם בר חייא הנשיא ב"ספר העיבור" ושל ריה"ל בספר הכוזרי ובעקבותיו הרב זרחיה הלוי בעל המאור. הפרשנות המקובלת לשיטתם היא שקו התאריך ההלכתי נמצא במרחק 90° מזרחה לירושלים. יש הסוברים שדעה זאת מתבססת על תיאור עולם של 180 מעלות שירושלים במרכזו, כאשר 180 המעלות הנותרות מכוסות במים ואין בהן יישוב אדם. החזון איש חולק על סברה זו וטוען ששיטת 90° אינה מבוססת על אי ידיעת היישוב התחתון.
השיטה השנייה מופיעה בספר "יסוד עולם" לרבי יצחק בן יוסף הישראלי תלמידו של הרא"ש. הוא כותב שהוא חולק על שיטה זו של הכוזרי, אך לא מבואר בדבריו בבירור במה המחלוקת, ונאמרו פירושים רבים בכוונתו.
מיקום קו התאריך > אחרונים

הרדב"ז כותב בתשובה שבשאלת מקום קו התאריך נחלקו הכוזרי ובעל יסוד עולם אך הוא עצמו לא עסק בנושא כי הוא לא היה רלוונטי.
בשאלה זו דנו רבים, מהם רבי ישראל ליפשיץ, רבי יעקב עמדין - היעב"ץ, הרב יוסף שאול נתנזון המציין את דעת בעל המאור אגב דיון בשאלה אחרת, בקונטרס "דברי חכמים", שהוקדש כולו לבירור שאלה זו, בהצפירה, ה'תרל"ד ובמאמריו של חיים זליג סלונימסקי.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, התעוררה השאלה באופן מעשי. בפועל נהגו רוב היהודים המהגרים לשבות ביום שבת המקומי, על פי פסק ההלכה של רב המקום הרב אהרן משה קיסילוב, מרבני ליטא.
פולמוס השבת ביפן

כאשר ברחו תלמידי ישיבת מיר וישיבות אחרות ליפן בזמן מלחמת העולם השנייה, עלתה ביתר תוקף שאלה זו, כאשר בני הישיבות לא ידעו מתי לציין את השבת והחגים. מספק, הם שמרו יומיים כבכל יום טוב שני של גלויות, אולם משהגיע יום הכיפורים הם נדרשו להכרעה מובהקת, מחוסר יכולת מעשית לצום יומיים רצופים.
החזון אי"ש פסק על פי פשטות דברי הכוזרי, שהקו עובר 90° מירושלים, אך כיוון שמיקום זה נמצא בתוככי סין, ואין זה הגיוני שבמקום אחד ביבשה ינהגו שבת ולידו ינהגו חול, חידש החזון אי"ש שהקו לעולם לא יעבור ביבשה, וכך "הזיז" אותו מזרחה, אל קו החוף של סין. אמנם כל מי שבים מעבר ל-90 מעלות מא"י תמיד הוא בצד השני של הקו. לדעת החזון איש זו הייתה כוונתו של היסוד עולם בוויכוחו עם בעל המאור. לפי דעה זו מתחלקות חלק ממדינות האיים באוקיינוס השקט לשני תאריכים. כגון הפיליפינים ואינדונזיה. כך פסק שהיום שתושבי יפן ראו בו את יום ראשון, יהיה שבת. לעומת דעה זו, הרב יוסף דינקלס בספרו 'סוד נקודה דלתתא' קובע שהקו אכן חוצה את היבשה לשני חלקים והוא לעולם 90 מעלות מירושלים.
חלק מרבני זמנו חלקו עליו בעניין זה. הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי אף חיבר חוברת מיוחדת בנושא, "היומם על פני כדור-הארץ" (ה'תש"ג, 1943), "הפותר את שאלת מקום 'קו התאריך' הישראלי (לשנוי היום), ומקום 'קו המרכז' למזרח ולמערב והקובע את ימי השבוע והשבת בכל היקף העולם". בספר פירש הרב טוקצינסקי את שיטת הכוזרי אחרת, וכך קבע כי הקו עובר באמצע האוקיינוס השקט, 180° מירושלים. לפי קביעה זו חוצה הקו גם יבשות (באלסקה), אך הרב טוקצינסקי קובע שהקו מתעקם עם קו החוף של אלסקה והיא נשארת כולה חלק מיבשת אמריקה. וכמו כן לדעה זו באיי הואי "FRIDAY" הוא שבת. לשיטה זו הסכים הרב יוסף אליהו הנקין.
הרב מנחם מנדל כשר, בחיבור מקיף שהקדיש לעניין זה (בשם "קו התאריך הישראלי"), טען שקו התאריך נוהג לפי המנהג המקובל בכל מקום ומקום. כך נמנעות בעיות כגון חציית קו התאריך את היבשה, או שינוי מהמנהג הקדום במקום.
ראו גם

קביעת היום בהלכה
זמני היום בהלכה
לקריאה נוספת

הרב עזרא שוחט, מגדל אור, חלק ז', תשמ"ט, חלק ט', תשס"ח
הרב חיים צימרמן, אגן הסהר, ניו יורק תשט"ו
מנחם מנדל כשר, קו התאריך הישראלי, הוצאת בית תורה שלמה, ירושלים, תשס"א (תשל"ז)
יחיאל מיכל טוקצינסקי, היומם בכדור הארץ, ירושלים, תש"ג
יהודה אריה ליב בלום, שיטות קו התאריך בכדור הארץ, ירושלים, תש"ן
ישראל טפלין, תאריך ישראל, לייקווד, תשנ"ט
הערות שוליים

↑  הרב רא"ם הכהן, קו התאריך וספירת העומר, שבת בשבתו, כ"ד באייר, תש"ע, עמ' 2; ליקוטי שיחות ג, פרשת אמור, עמ' 260
↑  מאמר ראשון שער רביעי, מאמר ראשון שער עשירי,מאמר שני שער שביעי.
↑  מאמר ב' סעיף כ'
↑  מסכת ראש השנה, דף כ' עמוד ב'.
↑  מאמר ב' פרק י״ז (עמוד 35)
↑  שו"ת הרדב"ז, חלק ראשון סימן ע"ו
↑  פירושו על המשניות סוף פרק א' ברכות.
↑  בספרו מור וקציעה חלק ב', סימן שד"מ.
↑  בספרו שואל ומשיב מהדורא רביעאה, ח״א, סימן קנ״ד
↑  מרדכי צבי הלוי ויסמן, דברי חכמים
↑  גליונות 1 - 3.
קימברלי לואייזה

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1997 (בת 26) Mexicali Municipality, באחה קליפורניה, מקסיקו 
 שם לידה:  Kimberly Guadalupe Loaiza Martinez 
 מוקד פעילות:  מקסיקו 
 סוגה:  מוזיקה אורבנית עכשווית, פופ לטיני, דאנס-פופ, רגאטון 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק לטינה 
 בן או בת זוג:  JD flopero (2020–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 nm10730880/ פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
קימברלי גואדלופה לואיזה מרטינס (בספרדית: Kimberly Loaiza;‏ מכונה קימברלי לואיזה; נולדה ב-12 בדצמבר 1997) היא זמרת ויוטיוברית מקסיקנית.
התפרסמה לראשונה ב-2 בדצמבר 2016 ובתוך שבוע אחד היו לה 100 אלף מנויים בערוץ הYouTube שלה, כיום הערוץ שלה הוא השלשי במקסיקו עם מעל ל-26,900,000 מנויים.
השווי נטו של לואיזה מוערך בכ-5 מיליון דולר.
ביוגרפיה

קימברלי גואדלופה לואיזה מרטינס נולדה ב-12 בדצמבר 1997 בעיר מקסיקלי שבצפון מקסיקו.
ב-2019 התחתנה עם בן זוגה חואן דה דיוס, ובהמשך השנה נכנסה להיריון ממנו.
לשניים יש בת משותפת קימה סופיה פנטוג'ה לואיזה.
ביוגרפיה > קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ב-15 בנובמבר 2016 פתחה את ערוץ הYouTube שלה שהגיע ל-100 אלף מנויים בתוך שבוע אחד. לואיזה המשיכה להתפרס במהירות ב-2017 הגיעה למיליון מנויים בערוץ, וב-2018 לעשר מיליון.
כיום הערוץ שלה הוא השלשי במקסיקו עם מעל ל-26,900,000 מנויים.
באינסטגרם יש לה יותר מ 12 מיליון עוקבים, ובטוויטר יותר 2 מיליון.
ב-2020 פתחה חשבון טיקטוק, וכיום הוא החשבון המקסיקני הכי נעקב בפלטפורמה, והשמיני בעולם עם 57.7 מיליון עוקבים.
הערות שוליים

↑  נתון זה הושג על ידי חישוב השיעורים שמשלמים בלוגים עבור המודעות שהוצבו באתר שלהם על ידי יוטיוב בד בבד עם הצפיות שהם מקבלים, שיעורי המודעות הללו בתוספת מספר המוצרים שייתכן שהיא קידמה תורמים לעושרה
↑  קימברלי לואיזה - ביו, וויקי, שווה נטו, עובדות על כוכב YouTube
↑  חשבונות הטיקטוק הנעקבים ביותר#החשבונות הנעקבים ביותר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1264162286  LCCN: no2020145834  SUDOC: 259916927  VIAF: 15160846313108030329   WorldCat (עם VIAF): 15160846313108030329