stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-ג'רידה
מאפייני העיתון > חשיפות של העיתון

במהלך השנים התפרסם העיתון בשל שורה של חשיפות שפרסם ובהן גם דיווחים על נושאים פנים-ישראליים רגישים שחלקם התבררו כנכונים ומהימנים, העיתון מסתמך על מקורות ישראליים בכירים. עם זאת חלקן של החשיפות היו שגויות.
חשיפת העיתון בשנת 2010 כי ניר חפץ, האחראי על מערך ההסברה במשרד ראש הממשלה אולץ לעזוב את תפקידו לאחר שהתגלה כי הדליף מידע לעיתונאים מדיון ביטחוני סודי.
בשנת 2011 דיווח העיתון על הדלפת מידע ביטחוני שנעשתה על ידי עוזי ארד ראש המל"ל לתקשורת. בעקבות זאת פוטר עוזי ארד מתפקידו.
חשיפת העיתון בשנת 2012 על הדלפתו של השר שטייניץ מישיבת הקבינט.
בשנת 2019 חשף העיתון כי איראן העבירה לחזבאללה טילי נ"מ מתקדמים.
בשנת 2020 דיווח העיתון כי החבלה בתוכנית הגרעין האיראנית הייתה תקיפת סייבר ישראלית.
חשיפה נוספת של העיתון ב-2020 הייתה דיווח על כך שחזבאללה חשף תוכנית ישראלית לניסיון התנקשות במנהיג הארגון חסן נסראללה, מספר שנים קודם לכן חשף העיתון ידיעה דומה על ניסיון לחסל את נסראללה.
במרץ 2021, מספר ימים לאחר יום הבחירות לכנסת העשרים וארבע פורסם בעיתון טענה כי ראש ממשלת ישראל ויו"ר מפלגת הליכוד, בנימין נתניהו הורה לראש הסגל שלו לשעבר, נתן אשל הציע ליו"ר מפלגת תע"ל, אחמד טיבי ולחבר הכנסת, אוסאמה סעדי (גם הוא מטעם מפלגת תע"ל) את תפקידי השר לענייני ערבים וסגן השר לטיפול באלימות בחברה ההערבית, על אף שנטען בדיווח כי השניים הבטיחו לשקול את ההצעה טיבי ומפלגתו הכחישו את הדיווח וטענו כי הוא שקרי.
ראו גם

עיתונות ערבית
עיתון יומי
כווית
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, בלעדי: הכתב הערבי ש"מקבל הדלפות מישראל" מדבר, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2012
↑  ניר יהב‏, עוזי ארד, חקירת ההדלפות והסקופים בעיתוני כווית, באתר וואלה, 19 במאי 2011
↑  יוסי ניסן, יובל יועז, ‏ערוץ 10: עוזי ארד הוא שהדליף מידע ביטחוני לתקשורת, באתר גלובס, 17 במאי 2011
↑  ניר יהב וטל שלו‏, עיתון כוויתי: שטייניץ הוא שהדליף מישיבת הקבינט, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2012
↑  كتب الخبر, الجريدة- القدس, طهران-فرزاد قاسمي, ضربتان إسرائيليتان لـ «نووي إيران», www.aljarida.com (בערבית)
↑  ניר דבורי, ‏דיווח: החבלה במפעל האורניום בנתנז - "תקיפת סייבר ישראלית", באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2020
↑  אליאור לוי, דיווח: הפיצוץ בביירות - ניסיון לחסל את נסראללה, באתר ynet, 2 באוגוסט 2011
↑  סוכנויות הידיעות, ‏דיווח: מקורב לנתניהו הציע לח"כים מהמשותפת תפקידים בממשלה, באתר מעריב אונליין, 26 במרץ 2021
א-דאלע (עיירה)

| --- | --- |

 מדינה:  תימן תימן
 מחוז:  א-דאלע
 גובה:  1,500 מטרים
 קואורדינטות:  13°41′48″N 44°43′51″E﻿ / ﻿13.696666666667°N 44.730833333333°E﻿ / 13.696666666667; 44.730833333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף א-דאלע(למפת תימן רגילה) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף א-דאלע  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-דאלע (בערבית: الضالع) היא עיירה, המשמשת כעיר הבירה של מחוז א-דאלע בדרום מערב תימן.
היסטוריה

בעבר העיר שימשה כבירת האמירות של א-דאלע.
אקלים

בא-דאלע ישנו אקלים צחיח למחצה שגובל באקלים הצחיח המצוי ברוב חצי האי ערב. כמות המשקעים הממוצעת בעיר היא 360 מילימטרים בשנה. יותר ממחצית המשקעים יורדים בחודשים יולי ואוגוסט.
כלכלה

הקהילה היהודית בעיר התפרנסה מייצור כותנה.
הלן פילדינג

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1958 (בת 66) מורלי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סנט אן קולג' (אוקספורד) 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  יומנה של ברדג'ט ג'ונס 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 בן או בת זוג:  קווין קוראן 
 
הלן פילדינג (נולדה ב-19 בפברואר 1958) היא סופרת, תסריטאית ומפיקת קולנוע בריטית, המפורסמת בעיקר בשל היותה היוצרת של הדמות הבדיונית ברידג'ט ג'ונס, וסדרת הרומנים והסרטים שיצרה ובמרכזה ג'ונס. רומנים אלו עוסקים בחייהם של פנויים פנויות בשנות השלושים לחייהם בלונדון, שמנסים לעשות סדר בחיי הרגש והאהבה שלהם.
ספריה של פילדינג: "יומנה של בריג'ט ג'ונס" (1996) "ובריג'ט ג'ונס - עובדות החיים" (1999) פורסמו בכ-40 מדינות ונמכרו בלמעלה מ-15 מיליון עותקים. שני הסרטים ("יומנה של ברידג'ט ג'ונס" ו"ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים") שהופקו על בסיס ספרים אלו, ובעלי שם זהה לספרים, זכו להצלחה בינלאומית. תוצאות סקר שנערך על ידי עיתון "הגרדיאן" הראו שהספר "יומנה של בריג'ט ג'ונס" נתפס על ידי קוראים כאחד מעשרת הרומנים שמגדירים בצורה הטובה ביותר את המאה ה-20.
הספר "בריג'ט ג'ונס משוגעת על הבחור" פורסם בסתיו 2013 ושבר את שיאי המכירות ביום הראשון לצאתו, עם מכירות של למעלה מ-46,000 עותקים. הספר הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של "סאנדיי טיימס" ונשאר במקום הראשון במשך שישה חודשים. בביקורת שהתפרסמה ב"ניו יורק טיימס" הגדירה העיתונאית האמריקנית שרה ליאל את הרומן כ"חד והומוריסטי" ואמרה שפילדינג "נתנה לגיבורת הספר שלה לגדול ולהיות מישהי מצחיקה ומעניינת יותר משהייתה קודם".
בסוף 2016 עלה לאקרנים הסרט השלישי: "ברידג'ט ג'ונס בייבי". ב-11 באוקטובר 2016 פורסם הרומן השישי של פילדינג, "בריג'ט ג'ונס - הדור הבא", ספר המבוסס על הטורים המקוריים שכתבה פילדינג בעיתון "אינדפנדנט", המקום עליו מבוססת עלילת הסרט השלישי, ששבר את שיאי מכירות הכרטיסים בבריטניה.
בסקר שנערך ב-2004 עבור BBC, עלה כי פילדינג היא במקום ה-29 ברשימת האנשים המשפיעים ביותר על התרבות הבריטית. בדצמבר 2016, התוכנית "שעה של אישה", המשודרת בתחנה BBC Radio 4, הגדירה את הדמות ברידג'ט ג'ונס כאחת משבע הדמויות הנשיות המשפיעות ביותר על התרבות הנשית הבריטית במהלך שבעת העשורים האחרונים.
ביוגרפיה

פילדינג גדלה במורלי, מערב יורקשייר, עיר טקסטיל בפאתי לידס בצפון אנגליה. אביה היה מנהל בית חרושת לטקסטיל, בסמוך לבית המשפחה, שהפיק בד למעילי-עבודה של כורים. האב נפטר ב-1982 בעוד האם, נלי, עדיין מתגוררת ביורקשייר. פילדינג למדה בתיכון לנערות של ווייקפילד, אחד מבתי הספר לדקדוק שמשתייכים לאיגוד בתי הספר וייקפילד לדקדוק. יש לה שלושה אחים, ג'יין, דייוויד וריצ'רד. פילדינג למדה אנגלית במכללת סיינט אן, אוקספורד והייתה חלק מכוכבי אוקספורד בפסטיבל הפרינג' באדינבורו של שנת 1978, שם יצרה חברות מתמשכת עם קבוצה של יוצרים וקומיקסאים, ביניהם ריצ'רד קרטיס ורואן אטקינסון.
פילדינג החלה לעבוד ב-BBC ב-1979 ככתבת אזורית במגזין החדשות "Nationalwide". היא התקדמה לתפקיד מנהלת הפקה במופעי בידור שונים לילדים ולנוער.
ב-1985 הפיקה פילדינג שידורי לוויין חיים ממחנה פליטים במזרח סודאן, לקראת השקת אירוע גיוס התרומות שנקרא "הקומיקס רליף". היא גם כתבה והפיקה סרטי תעודה באפריקה לשני אירועי הקומיקס רליף הראשונים. בשנת 1989 היא הייתה כתבת במהדורה של סדרת הטלוויזיה "תמס" "השבוע, בשם:" "במקום שבו הרעב הוא נשק" שעסקה במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה. חוויות אלו היו הבסיס שלה לרומן הראשון שכתבה "Cause Celeb".
בין השנים 1990–1999 עבדה פילדינג כעיתונאית ובעלת טור במספר עיתונים לאומיים, בהם "סאנדיי טיימס", "אינדפנדנט" ו"דיילי טלגרף". יצירתה הידועה ביותר, "יומנה של בריג'ט ג'ונס", החלה כטור ללא ציון שם הכותב באינדפנדנט ב-1995. הצלחת הטור הובילה לשני הרומנים שכתבה ולעיבודים הקולנועיים שלהם, בהם פילדינג הייתה חלק מצוות התסריטאות.
ברידג'ט ג'ונס

שמו של "Cause Celeb", הרומן הראשון שכתבה פילדינג, נגזר מהביטוי "מקרה מעורר מחלוקת" (בצרפתית: Cause célèbre). הספר ראה אור בשנת 1994 וזכה לשבחי הביקורות, אך המכירות שלו היו מצומצמות. פילדינג נאבקה לגמור את החודש, תוך כדי עבודה על הרומן השני שלה, שאמור היה להיות סאטירה על חילוקי דעות תרבותיים במדינה אפריקאית בדיונית, כאשר היא קיבלה פנייה מהעיתון "אינדיפנדנט" לכתוב טור על חייהם של הפנויים-פנויות בלונדון. פילדינג דחתה את ההצעה בטענה שיהיה עבורה מביך מידי לכתוב טור כזה. במקום זה, היא הציעה ליצור דמות דמיונית קומית מוגזמת. ככתבת אנונימית, פילדינג הרגישה שהיא יכולה לכתוב בכנות בנוגע לבעיות המעסיקות רווקות בשנות השלושים לחייהן והטור החל להתפרסם באנונימיות. במהרה רכש הטור קהל מעריצים, זהותה של פילדינג נחשפה והמו"לים שלה ביקשו ממנה להחליף את הרומן המתוכנן שלה ברומן "יומנה של בריג'ט ג'ונס". הספר ראה באור בכריכה קשה בשנת 1996 וזכה לביקורות חיוביות. הרומן בכריכה רכה, שפורסם ב-1997, הגיע היישר לראש טבלת רבי המכר באנגליה, ונשאר שם למעלה משישה חודשים. בהמשך הוא גם הפך לרב מכר עולמי.
פילדינג המשיכה בכתיבת הטורים שלה באינדפנדנט ולאחר מכן בדיילי טלגרף עד 1997, אז פרסמה את הרומן השני שלה בסדרה: "בריג'ט ג'ונס - עובדות החיים", בנובמבר 1999. הסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" פורסם בשנת 2001 וסרט ההמשך בשנת 2004. פילדינג כתבה הרפתקאות נוספות בסדרת בריג'ט ג'ונס עבור "האינדיפנדנט" החל משנת 2005. בנובמבר 2012 יצאה מטעמה של פילדינג הודעה שהיא כותבת פרק שלישי בסדרת בריג'ט ג'ונס.
הספר "בריג'ט ג'ונס משוגעת על הבחור" ראה אור בבריטניה בהוצאת ג'ונתן קייפ ובארצות הברית בהוצאת אלפרד א. נוף באוקטובר 2013. הוא הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של ה"סאנדיי טיימס", ולמקום השביעי ברשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס". עד למועד פרסומו בבריטניה בכריכה רכה, ב-19 ביוני 2014, המכירות הגיעו למיליון עותקים. הרומן היה מועמד לפרס בולינגר איירמן וודהאוס בקטגוריית "סיפורת פופולרית" של פרס הספר הלאומי ותורגם ל-32 שפות.
העיבוד הקולנועי לספר "ברידג'ט ג'ונס: משוגעת על הבחור טרם" הוכרז, אבל מעריצים כבר הביעו השערות בנוגע למי שעתיד לשחק את רוקסטר והציעו את דניאל קרייג לשחק את מר וולקר, לאחר שפילדינג השמיעה הערות קומיות בפומבי שהדמות בספר מבוססת על הדמיון לקרייג.
פילדינג זוקפת את הצלחתה של בריג'ט ג'ונס לעובדה שבמרכז העלילה ישנו "הפער בין איך אנחנו מרגישים שמצפים מאיתנו להיות, ואיך אנחנו באמת", שאת הפער הזה פילדינג תיארה כסימפטום מדאיג של עידן התקשורת.
חיים אישיים

פילדינג מחלקת את זמנה בין לונדון ללוס אנג'לס. היא הייתה בזוגיות עם קווין קאראן, סופר ומפיק בפועל של "משפחת סימפסון", משנת 1999. לזוג נולדו בן (פברואר 2004) ובת (יולי 2006).
קווין קאראן נפטר ב-26 באוקטובר 2016.
בשנת 2014, פילדינג הייתה אחת מעשרים סופרים ברשימת 500 המשפיעים ביותר בבריטניה של "סאנדיי טיימס" וכן בלטה ברשימת 100 הלונדונים המשפיעים ביותר של ה"איוונינג סטנדרד בלונדון".
חיים אישיים > פרסים ומועמדויות

1997 - ספר השנה הבריטי
2002 - מועמדות לפרס גילדת הסופרים של אמריקה, התסריט הטוב ביותר
2002 - פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, התסריט הטוב ביותר
2002 - מועמדות לפרס Evening Standard, התסריט הטוב ביותר
2013 - פרס Bollinger Everyman Wodehouse
2013 - מועמדות לפרס הספר הלאומי הטוב ביותר
2016 - מועמדות לפרס Evening Standard, פרס פיטר סלרס לקומדיה
2016 - דוקטורט כבוד לספרות, אוניברסיטת יורק
2017 - פרס Bollinger Everyman Wodehouse, עבור: ברידג'ט ג'ונס בייבי.
ספריה

| שם הספר | הוצאה | שנה |
| --- | --- | --- |
| יומנה של בריג'ט ג'ונס | כנרת זמורה ביתן דביר | 1999 |
| בריג'ט ג'ונס - עובדות החיים | כנרת זמורה ביתן דביר | 2002 |
| אוליביה ג'אולז והדמיון הפרוע | כנרת זמורה ביתן דביר | 2005 |
| בריג'ט גונס משוגעת על הבחור | כנרת זמורה ביתן דביר | 2008 |
| בריג'ט ג'ונס - הדור הבא | מודן הוצאה לאור | 2017 |
סיפורים קצרים:
Ox-tales - 2009 - אוסף של סיפורים קצרים בסיוע Oxfam
עיבודים קולנועיים

"יומנה של ברידג'ט ג'ונס" (2001) בכיכובם של רנה זלווגר, יו גרנט, קולין פירת'. נכתב על ידי ריצ'רד קרטיס, אנדרו דייוויס, הלן פילדינג. בימוי שרון מגיר.
"ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" (2004) בכיכובם של רנה זלווגר, יו גרנט, קולין פירת'. נכתב על ידי אדם ברוקס, ריצ'רד קרטיס, אנדרו דייוויס, הלן פילדינג. בוים על ידי ביבי קידרון.
"ברידג'ט ג'ונס בייבי" (2016) בכיכובם של רנה זלווגר, קולין פירת', פטריק דמפסי. נכתב על ידי הלן פילדינג, אמה תומפסון, דן מזר. בימוי שרון מגיר.
הערות שוליים

↑  "Helen Fielding: Beyond Bridget". The Independent. 5 באוקטובר 2003. נבדק ב-4 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Crown, Sarah (2 ביוני 2007). "1984 'Is Definitive Book Of The 20Th Century'". The Guardian. London. נבדק ב-4 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Page, Benedicte (14 באוקטובר 2013). "Bridget Jones: first-day sales 'topped 46,000". The Bookseller. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lyall, Sarah (18 באוקטובר 2013). "Will Have Small Glass of Wine". The New York Times. נבדק ב-17 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bridget Jones's Baby (2016)". IMDb. אורכב מ-המקור ב-2016-09-19. נבדק ב-2016-08-28. In theaters September 16
↑  "Bridget Jones's Baby: The Diaries". amazon.co.uk. נבדק ב-2016-08-28.
↑  "iPod designer leads culture list". BBC. 17 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "iPod's low-profile creator tops cultural chart". The Independent. 18 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Radio 4's Woman's Hour Power List 2016 revealed". BBC. 19 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ג'ק Boozer (2008) "מחבר ב עיבוד הסרט" p.286. הוצאת אוניברסיטת טקסס, 2008
↑  "Independent Columns 1995". bridgetarchive.altervista.org. נבדק ב-2017-07-09.
↑  "Helen Fielding begins Edge of Reason follow-up". BBC News. 9 בנובמבר 2012. נבדק ב-12 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Felicity Capon, ‏Helen Fielding to write new Bridget Jones novel, The Telegraph, 9 November 2012
↑  הלן פילדינג מצטרפת על ידי יו גרנט כשהיא מארחת אירוע צדקה לחגוג מיליון מכירות של הספר השלישי ברידג'ט ג 'ונס ", באתר דיילי מייל, 14 בנובמבר 2014
↑  "ברידג'ט ג'ונס על רשימת המועמדים של וודהאוס", באתר מוכר ספרים, 14 בנובמבר 2014
↑  "ברידג'ט ג 'ונס עד פרסים הספר הלאומי", באתר חדשות BBC,‏ 17 בנובמבר 2014
↑  ג 'ונס: משוגע על הנער' '- יציקת רוקסטר, באתר מרגל דיגיטלי, 17 בנובמבר 2014
↑  "מגלה: המורה ריאלי- LIFE מתרברב אשר עורר עניין האהבה האחרון של בריג'ט ג'ונס (אבל הוא מתעקש שהוא יותר דוד ברנט מאשר דניאל קרייג)", באתר דואר יומי, 17 בנובמבר 2014
↑  "בריטניה 500 המשפיעים ביותר באתר סאנדיי טיימס, 19 נובמבר 2014
↑  "The 1000 - London's most influential people 2014: The Arts". London Evening Standard. 15 באוקטובר 2014. נבדק ב-17 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ox-tales (אורכב 20.05.2009 בארכיון Wayback Machine) on the Oxfam website, retrieved December 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601958905171  PLWABN: 9810651416205606  BIBSYS: 98001202  BNE: XX1310057  BnF: cb132087401 (data)  CANTIC: a1089794x  CiNii: DA1176535X  GND: 124238726  ICCU: VIAV099567  ISNI: 0000 0001 2118 7829  LCCN: n99836209  LNB: 000028850  NDL: 00710103  NKC: jn20010602271  NLA: 53328799  NLG: 78387  NLK: KAC201513306  NSK: 000223013  NTA: 121023370  SELIBR: 381823  SNAC: w6b8652x  SUDOC: 050155644  VIAF: 5075561   WorldCat (עם VIAF): 5075561
קפאלימה

| --- | --- |
רחוב בעיר קפאלימה
רחוב בעיר קפאלימה
 מדינה / טריטוריה:  טוגו טוגו
 מחוז:  פלאטו
 ראש העיר:  Winny Bogbatase (2021)
 שפה רשמית:  צרפתית, טם, האוסה ואחרות
 שמות קודמים:  Agomé-Kpalimé
 שטח:  35 קמ"ר
 גובה:  220 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  89,700 (2020)
  ‑ צפיפות:  4847 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  6°54′36″N 0°37′41″E﻿ / ﻿6.91°N 0.62805555555556°E﻿ / 6.91; 0.62805555555556 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טוגו מוגדלת) לומה סוקודה קארה דאפאונג בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהקפאלימה(למפת טוגו רגילה) לומה סוקודה קארה דאפאונג בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהקפאלימה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קפאלימה (באנגלית: Kpalimé), היא עיר באזור הרמה ההררית של טוגו, במחוז פלאטו. היא נמצאת 120 קילומטרים צפונית לעיר לומה, בירת טוגו ו־15 קילומטרים מהגבול עם גאנה. קפאלימה היא הבירה המנהלית של אזור קלוטו (צר'). נכון לשנת 2020 הייתה קפאלימה העיר הרביעית בגודלה בטוגו אחרי לומה, סוקודה וקארה, ואוכלוסייתה מנתה 89,700 תושבים. בעיר יש קתדרלה, בית ספר מדעי וסניף דואר, כמה בנקים, מרכזים רפואיים, בתי מרקחת, רשת בתי קפה ותחנות דלק.
היסטוריה > התקופה הטרום קולוניאלית (לפני 1890)

קפאלימה נקרא במקור Agomé-Kpalimé כשהייתה אחד הכפרים של אנשי אגומה. את מקורם של אנשי אגומה ניתן לייחס לבני יורובה הנפוצים במדינות המודרניות של מערב אפריקה: בנין, ניגריה וטוגו, ובמיוחד בשתי הערים איפה (אנ') (עיר בניגריה שבה נמצא המרכז הדתי של בני ירובה) ואויו-אויו (אנ') (עיר בניגריה שבה נמצא המרכז הפוליטי ומנהלי של בני ירובה). המהגרים עברו בהדרגה מערבה, התיישבו בקטו (בנין) ובטאדו (טוגו) ובסופו של דבר ייסדו את העיר נוסה (אנ').
המלך אגוקולי, ששלט בעיר נוסה בתחילת המאה ה־18, היה עריץ. הדבר גרם לתושבים רבים לברוח ולחפש מקלט בגאמה. בין הנמלטים היו שלוש קבוצות עיקריות. אחת מהן מורכבת מאנשי אגומה, אגו, קפלה, דני, גבי, פקי, קפנדו, מאצ'ה וודסו.
הבריחה וההגירה של אותם בני שבטים הובילה אותם לאזור אנידי שבהר קלוטו (שמו של ההר אז היה Méléku), שמו המודרני של הר אגו (אנ'), הממוקם 13 ק"מ צפונית־מערבית לקפאלימה. בני האגומה כללו חמש חמולות שהונהגו על ידי צ'יף בשם צאלי. בהרים הם היו חופשיים לעסוק בפעילויות כגון חקלאות, ציד, דיג, מלאכה ומסחר.
עם הזמן התפתחו מתחים בין בני השבטים שהתיישבו בהרים. בעקבות זאת החליטו חלק מבני האגומה בהנהגת חלק מהזקנים לעזוב את אנידי ועברו לגור במישור.
הקבוצה הראשונה שעברה להתגורר במורדות ההר התחתונים, נקראו "יוטי", ומכאן השם אגומה־יו. הקבוצה השנייה התיישבה למרגלות רמת קומה. המקום נודע בשם Agomé-Kpodzi. הקבוצה השלישית התיישבה במקום ששמו Agomé-Koussountou. הקבוצה הרביעית חצתה את הנהר והקימה את אגומה־טומגבה. הקבוצה החמישית עברה ל־"Mokpalipé", שמשמעו "צומת דרכים", והגיית השם התפתחה בהדרגה לשם העיר "קפאלימה Kpalime".
בחירת המיקום בצומת הדרכים, נעשתה בגלל הפוטנציאל המסחרי, אפשרויות ההתרחבות שבמקום ומקור המים מנהר קפגולו בדרך לאגומה־יו. בסופו של דבר מצאו את עצמם בני המקום ממוקמים בתקופה המודרנית, על כביש לומה־קפאלימה. מאוחר יותר, על מנת לשלוט כראוי בשטחם העצום, החליטו אנשי Agomé-Kpalimé לעבור למרכז האזור, בו הקימו כפר. כפר זה הוא כיום הוא שכונה בשם דומה במרכז העיר המודרנית.
במקום מושבם החדש באו אנשי אגומה־קפאלימה במגע עם סוחרי האוסה שחצו את שטחם עם קרוונים מסלאגה בדרכם לעיר קטה שבגאנה ומהם למדו את מלאכת המסחר.
מנהיגי קפאלימה הם משושלת Apeto שהיו הראשונים להתיישב באזור. עם זאת, המנהיג החשוב ביותר באגומה, המפקד של אגומה־יו, לא היה מבני אגומה־קפאלימה.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית (1890–1960)

עד שנת 1880, קפאלימה הייתה כפר קטן בפנים הארץ, מוקף יער והרים. ההתיישבות בכפרים סביב קפאלימה היא שהובילה עם הזמן לאיחודם עם העיר ולהפיכתה לעיר גדולה. ההיסטוריה הקולוניאלית של קפאלימה יוצאת דופן משום שהיא הייתה אחד מהמקומות הבודדים באפריקה שעברו משליטה גרמנית (1890–1914) לשליטה בריטית (1914–1920) ולאחר מכן לשלטון הממשל הצרפתי (1920–1960). המלריה ומחלות טרופיות אחרות גבו מחיר כבד מהמתיישבים הראשונים; אף אחד מהנקברים בבית הקברות הצבאי הגרמני לא עבר את גיל 35.
בשנת 1890 ייסד יסקו פון פוטקאמר (אנ'), הנציב הקיסרי הגרמני של טוגולנד, את תחנת השדה הראשונה במיסהוהה (גר') (Misahohè), כ־9 קילומטרים מקפאלימה ובמרחק צעידה של חמישה ימים מהבירה לומה. זה היה מיקום אסטרטגי בעבור "משלחת טוגו הינטרלנד" הגרמנית, והתחנה נחשבה כשער לצפון טוגו. הנציב יסקו קרא לתחנה על שם אהובתו לשעבר, מיסה פון אסטרהאזי.
גודלה הקטן וריחוקה של מיסהוהה חייב את ממשלת גרמניה להשקיע בקפאלימה הסמוכה ולהקים משרדים, לספק שירותים מנהליים וליצור תשתית חברתית-כלכלית מינימלית. קפאלימה משכה מהר את אור הזרקורים ממיסהוהה, והפכה לבירה האזורית. מיקומה בצומת הדרכים משך אליה סוחרים רבים.
בשנת 1913 היו 39 עסקים בקפאלימה ובהם שמונה עובדים לבנים בלבד.
במקור, העיר כללה רק ארבעה רבעים: דומה (מרכז העיר), אבווין (ליד היער), דזיגבה (העיר העליונה) ואניגבה (העיר התחתונה). רובע דומה הוא מרכז העיר. רוב המבנים הקולוניאליים בעיר נמצאים באזור זה. הגרמנים השקיעו גם בסלילת כבישים ופסי רכבת בין קפאלימה לחוף האוקיינוס, וחנכו את קו הרכבת לומה־קפאלימה (Lomé - Kpalimé) של רכבת טוגו בשנת 1907. תחנת הרכבת של הקו הייתה ברובע דומה. קו רכבת זה חולל בזמנו מהפכה בעיר והפיח חיים חדשים במסחר ובחקלאות באזור. עם זאת, קו רכבת זה לא פעל שנים רבות.
מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) סימנה את סיומה של השליטה הגרמנית בקפאלימה. הבריטים, שהגיעו מחוף הזהב, כבשו את העיר והתיישבו בה. שלטונם נמשך שש שנים (1914–1920). הם לא תרמו דבר להתפתחות של קפאלימה, מאחר שבריטניה הייתה טרודה באותן השנים בענייני המלחמה. בעקבות חוזה ורסאי (28 ביוני 1919) עברה העיר לשליטת הצרפתים בשנת 1920.
העיר קפאלימה שוכנת באזור כפרי פורה, במיקום אידיאלי לאחסון יבולים לפני ייצוא. עובדה זו הייתה אחד הגורמים המרכזיים לצמיחתה.
בשנת 1939 העניקו המתיישבים הצרפתים לקפאלימה אוטונומיה רבה יותר ובשנת 1951 מעמדה השתנה מ"מחוז ילידי" ל"מחוז מעורב". לבסוף, בשנת 1959, השתנה מעמדה ל"עיר מחוז".
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1903 | 735 | מתוכם 5 גרמנים |
| 1960 | 11,954 | ועוד 997 תיירים |
| 1981 | 28,262 |  |
| 2010 | 75,084 |  |
| 2020 | 89,700 |  |
קצב גידול האוכלוסייה בין השנים 1981–2020 עמד על 3.01% בממוצע בשנה.
התפלגות נשים וגברים: 50.9% נשים ו־49.1% גברים.
התפלגות לפי ממוצע גיל התבגרות נערות, נשים וגברים: גיל נערות 20.4, גיל נשים 21.4 וגיל גברים 19.5.
גידול האוכלוסייה בין השנים 1975–2015 עמד על 176.4% ובין השנים 2000–2015 הגידול עמד על רק 33.8%.
גאוגרפיה

קפאלימה היא איחוד של כפרים ושטחה העירוני משתרע על כ־35 קמ"ר. היא ממוקמת בדרום מערב טוגו, כ־15 קילומטרים מהגבול עם גאנה, כ־110 ק"מ מצפון לבירת לומה ו־100 קילומטרים מאטקפאמה. קפאלימה ממוקמת למרגלות שרשרת ההרים של טוגו, בקצה האזור המישורי המשתרע מחוף האוקיינוס האטלנטי ועד הרי טוגו/אגו שגובהו הממוצע הוא כ־200 מטרים מעל פני הים. היא גובלת בהרי אגו הנמצאים מצפון-מערב לה (הר קלוטו המתנשא לגובה של 825 מ') וברמת קומה שמורדותיה מתנשאים כמו חומה מדרום־מערב לעיר, בגבעות Kpadapé מדרום (483 מ') ובהר אגו המזרחי לעיר (986 מ').
הנופים שסביבה ידועים כאחד היפים בטוגו. העיר שוכנת בתוך אוכף המוקף בגבעות ירוקות. העיר נמצאת בצומת דרכים המובילות לאזורים אחרים בטוגו ולגאנה השכנה.
האזור סביב קפאלימה מספק יותר מ־80% מהייצור הלאומי של קפה וקקאו.
נחלים רבים חוצים את העיר. רובם מתנקזים לנהרות Hétoe ו־Wouto. נחלי Agbassiandi ו־Hè / Ehè, שנפגשים במרכז העיר, כמו גם כמה נחלים קטנים יותר (Adedze, Bla, Danyi, Kpégolo) זורמים בשטח העירוני של קפאלימה. הם זורמים דרומה, ומתאחדים לנהר Todzie.
העיר ממוקמת באזור ההתיישבות ההיסטורי של בני שבט הכבשה. בשנת 2017 הוקמה העיר קלוטו בסמוך לקפאלימה ומנתה מאז שמונה קנטונים.
אקלים

האקלים בקפאלימה הוא אקלים לח וטרופי עם ארבע עונות שונות (שתי עונות גשומות ושתי יבשות) וטמפרטורה ממוצעת של 28°C. בקיץ יש הרבה גשמים, בעוד שבחורפים יש מעט מאוד. האקלים מוגדר כאקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן).
בקפאלימה, בעונה הרטובה השמיים מעוננים, ואילו בעונה היבשה השמיים מעוננים חלקית והחום מעיק כל השנה. במהלך השנה, הטמפרטורה בדרך כלל משתנה בין 21°C ל־34°C והיא לעיתים רחוקות מתחת ל־17°C או מעל 36°C.
הזמן הטוב ביותר בשנה לבקר בקפאלימה לפעילויות במזג אוויר חם הוא מסוף נובמבר עד סוף ינואר.
אקלים > טמפרטורות

העונה החמה נמשכת 2.8 חודשים, מה־21 בינואר עד ה־16 באפריל, עם טמפרטורה יומית גבוהה בממוצע מעל 33°C. היום החם ביותר בשנה הוא ה־19 בפברואר, עם טמפרטורה ממוצעת של 34 מעלות צלזיוס ועם טמפרטורת לילה של 23 מעלות צלזיוס.
העונה הקרירה נמשכת 3.2 חודשים, מה-20 ביוני עד ה־27 בספטמבר, כשהטמפרטורה היומית הגבוהה בממוצע מתחת ל־30°C. היום הקר ביותר בשנה הוא ה־30 בדצמבר, עם טמפרטורה ממוצע של 21 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הגבוה מגיעה עד 32 מעלות צלזיוס.
אקלים > משקעים

יום רטוב הוא יום עם לפחות מילימטר של משקעים. הסיכוי לימים רטובים בקפאלימה משתנה באופן משמעותי מאוד לאורך כל השנה.
העונה הרטובה נמשכת 6.5 חודשים, מה־10 באפריל עד ה־27 באוקטובר, עם סיכוי גדול מ־40% ליום נתון להיות יום רטוב. הסיכוי ליום רטוב מגיע לשיא של 77% ב־23 בספטמבר.
העונה היבשה נמשכת 5.4 חודשים, מה־27 באוקטובר עד ה־10 באפריל. הסיכוי הקטן ביותר ליום רטוב הוא 3% ב־25 בינואר.
| אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> ינואר.37.24.19.1 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> פברואר.37.25.60.2 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> מרץ.36.25.122.4 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> אפריל.35.25.118.7 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> מאי.34.24.159.4 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> יוני.31.23.228.8 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> יולי.29.22.267.4 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> אוגוסט.29.22.235.6 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> ספטמבר.30.22.400 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> אוקטובר.32.23.285.5 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> נובמבר.34.23.89.3 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> דצמבר.36.24.20.9 | אקלים בקפאלימה   Kpalimé   בממוצע בין השנים 2009 לבין 2021> שנה.33.3.21.4.2,007 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: World Weather Online
תיירות

קפאלימה היא יעד תיירותי בשל סביבתה הטבעית והאקלים הטרופי. בעיר נמצא המרכז לחקר הר אגו (אנ') הסמוך, הנקודה הגבוהה ביותר בהר אגו נקראת הר קלוטו, ממנה נשקפים נופים רחוקים של אגם וולטה ביום בהיר.
באזורים הכפריים שמסביב ישנם גם כמה מפלים (בטומגבה, קפואטה, וואטי, וומה, יקפה, אקלווה, קפימה ואמגאפה) הנשפכים מטה מהרמה, מטעי קפה וקקאו ושבילי יער לצפייה בציפורים ובפרפרים.
אטרקציות נוספות בקרבת מקום הן:
קתדרלת רוח הקודש (אנ') של קפאלימה
מנזר העלייה (אנ') הבנדיקטינית בזוגבגן
בית המושל הקולוניאלי ובית הקברות הגרמני ב-Misahohé
בקבוקון שאטו (אנ'), הטירה הנשיאותית ליד קומה קונדה
אומנות

קפאלימה היא המרכז העיקרי של טוגו למלאכות כמו פיסול בעץ, אריגה, קליעת נצרים, דלועים (קלבסה) מיובשות מעוטרות, באטיקים (בדים צבועים), ציור, חרס, קרמיקה ופרפרים מיובשים. יש בעיר 36 סדנאות אומנות וחנויות קמעונאיות, וגם מכללה להכשרת אומנים.
מזון

ההתמחויות המקומיות כוללות יין דקל (אנ') ועוף או דגים על האש המוגשים עם פאפו (תבלינים מבושלים וחבוטים) ברוטב בוטנים.
שפות

כבשה (אנ') היא השפה המקומית העיקרית, בהיותה לשון פרנקה לכל דרום טוגו. עם זאת, שפות צפון כמו קבייה (אנ'),Nawdm וטם (אנ') (Kotokoli) מדוברות גם הן רבות, שכן אוכלוסיות אלה נדדו דרומה. צרפתית, השפה הרשמית של טוגו, מדוברת על ידי כל מי שלמד בבית הספר.