stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן ברשמן
הערות שוליים

1 2  The Righteous of Switzeriand: Heroes of the Holocaust, .ktav pub inc, 2000
↑  https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4044283, db.yadvashem.org
חניתאים

| חניתאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חניתאים
שם מדעי
 Beloniformes ‏ברג, 1937

חניתאים (שם מדעי: Beloniformes) הם סדרה של דגים קטנים עד בינוניים בגודלם, מקבוצת הכליל גרמיים.
מאפיינים

דגים אלה חיים ברובם הגדול בים הפתוח, למרות שכמה מינים חיים במים מתוקים. הם בעלי גופים דקים ומוארכים ולחלקם לסתות ארוכות עם שיניים חדות. הם ניזונים מאצות, פלנקטון או יצורי ים כמו סרטנים ודגים אחרים.
לחניתאים לסתות מוארכות בחלקם ואצל חלקם ישנה לסת מוארכת תחתונה כשהרגילה באורך רגיל. הקשקשים שלהם קנים ואפורים או שקופים, מה שעוזר בהסוואה. כמו כן הדגים המרחפים שייכים לסדרה זו ובעלי כנפיים העוזרות להם לעופף במהירות כדי להימלט מטורפיהם.
משפחות

ארזניתיים (Adrianichthyidae)
שפודניים (Belonidae)
דאוניים (Exocoetidae)
חַד לִסְתִּיִּים (Hemiramphidae)
רמחניים (Scomberesocidae)
Zenarchopteridae
חיים חובה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 בדצמבר 1947 
 פטירה:  6 בינואר 2012 (בגיל 64) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
חיים חובה (27 בדצמבר 1947 – 6 בינואר 2012) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

ב-1974 סיים שלוש שנות לימוד בבית הספר הגבוה לאמנות הבמה "בית צבי" לצד ירמי עמיר, אורי אברהמי וארנון צדוק. ב-2003 סיים לימודים בפקולטה לאמניות של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > תיאטרון

שיחק במספר רב של הצגות בתיאטרון הבימה, שם שימש גם תקופה כיושב ראש ועד השחקנים של התיאטרון. שיחק גם בתיאטרון באר שבע, תיאטרון בית ליסין ובהפקות בצוותא ובתיאטרון הספרייה.
בפסטיבל עכו 1994 גילם את ואן גוך לצד ויקי תבור בהצגה "את החמניות תן לפול" שכתב שלמה גיורא שוהם וביים אבי מלכה. בתיאטרון בית ליסין: ב-1986 גילם את עלי בהצגה "נטושים" שכתב הלל מיטלפונקט, ובשנת 1991 גילם את שמעון בהצגה "על המדרכה". בתיאטרון צוותא גילם את פחימה בהצגה "חיילים יצאו לדרך". בתיאטרון הספרייה בשנת 1986 גילם את המוקיון בהצגה "המוקיון" שביים יוסף כרמון וכתב חובה עצמו (ע"פ הספר "המוקיון" מאת היינריך בל).
בתיאטרון באר שבע: גילם את אמדאו מודיליאני בהצגה "מודיליאני", ב-1985 שיחק בתפקיד הראשי של דון ז'ואן, בהצגה "דון ז'ואן חוזר מהמלחמה", את המאסטרו בהצגה "השטן במוסקבה", את קראגלר בהצגה "תופים בלילה", את הלר בהצגה "סיד" ואת דמיס בהצגה "טרטיף".
ביוגרפיה > קולנוע וטלוויזיה

ב-1992 גילם את רס"ן איציק בסרטו של אסי דיין "החיים על פי אגפא". ב-1993 גילם את אביו של תומר (אורי בנאי) בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן". בין השנים 1989–1994 גילם את יעקובי בסדרת הטלוויזיה "שכנים". ב-1994 גילם את אבי לוי בסדרת הטלוויזיה שכתבו עמוס נוי ויוסי גודארד (שגם ביים את הסדרה) "רצח בים המלח". ב-1998 גילם את אלישע אלקיים בסדרת הטלוויזיה של אורי ובני ברבש "טירונות", ולאחר כ-7 שנים בסדרה שיצרו השניים "מילואים". ב-2012 גילם את מוריס, אביו של אבי בכר (רועי אסף) בסרטו של מני יעיש "המשגיחים".
ביוגרפיה > מותו

בשנותיו האחרונות היה חולה במחלת הסרטן. נפטר ב-6 בינואר 2012, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
ז'אן בפטיס פיילן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1904 Rosselange, צרפת 
 פטירה:  25 בדצמבר 1991 (בגיל 87) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  כורה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (6 בנובמבר 2005)  עיטור העמל 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'אן בפטיס פיילן
 
ז'אן- בפטיס פיילן (בגרמנית: Jean-Baptist Feilen‏; 29 במאי 1904 – 25 בדצמבר 1991) היה קומוניסט גרמני, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודי ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים

ז'אן-בפטיס פיילן, נודע בכינויו "מטיס", היה ממתנגדי השלטון הנאצי ופעיל בשורות המפלגה הקומוניסטית הגרמנית. עקב פעילותו זו הוא נאסר מספר פעמים. בשנת 1933 נאסר על ידי הגסטפו ובשנת 1937 נשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בעת שהותו במחנה הריכוז, הכיר פיילן אסיר יהודי בשם אמיל אלפרין, שכונה על ידי האסירים דמיטרי והחליט להחביאו בחדר הכביסה ובמרתף במחנה. יום אחד, אחד הקצינים במחנה הבחין באמיל והחליט לחקור את פיילן האם ראה אותו, אך פיילן לא הסגיר את אמיל אלא הצליח לשכנע את הקצין, שאמיל נפצע ופונה לבית החולים ומשם לא חזר. הוא שכנע את הקצין שאכן אמיל נספה אבל מאז הפכה הסתרתו של אמיל להרבה יותר קשה. למרות זאת הצליח פיילן להחביא את אמיל עד שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית ב-1 באפריל 1945. פיילן סיכן את חיו בשביל יהודי שלא הכיר. במשך כמעט שנה התמיד במאמציו להסתיר את אמיל מפני הנאצים תוך כדי שהוא משקר לקצינים. גם כשהדברים התחילו להסתבך הגביר פיילן את מאמציו להסתיר את אמיל. אסיר נוסף שסייע בהסתרתו של אמיל היה אוקראיני צעיר בשם ניקיטה וואבודה.
לאחר המלחמה

משנת 1946 עד 1958 היה פעיל בתפקידי ניהול בתחום הכלכלה בתורינגיה ובפרנקפורט. מ־1958 עד 1965 במועצת הסחר ב- Beograd / SFR יוגוסלביה. לאחר מכן עד 1973 במשרות שונות בסחר החוץ של גרמניה המזרחית והיה גם חבר בוועדה הבינלאומית למחנה בוכנוואלד. פיילן ואמיל נשארו בקשר עד למותו של פיילן ב-1 בינואר 1991.
הכרה והנצחה

ב-6 בנובמבר 2005 הוכר כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד-ושם. ניקיטה וואבודה, שעזר לפיילן להציל את אמיל הוכר גם הוא כחסיד אומות העולם באותו תאריך. הטקס התקיים באוקראינה.
לקריאה נוספת

.Hackett, David A., ed. Der Buchenwald-Report: Bericht über das Konzentrationslager Buchenwald bei Weimar. CH Beck, 2010
הערות שוליים

1 2  Rescue Story |Feilen, Jean Baptist, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&itemId=5247306&ind=0 Feilen Jean (1904 - 1991 )
Personal Information], באתר יד ושם (באנגלית)
↑  תיק חסידי אומות העולם מס' 10465, מחלקת חסידי אומות העולם, יד ושם, ירושלים.
↑  Voyevoda Nikita (1924 - ? ), באתר יד ושם (באנגלית)
זינה קלאי-קלייטמן

| --- | --- |

 לידה:  קישינב
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
זינה קלאי-קלייטמן היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירת ישראל באוקראינה ובקרואטיה.
ביוגרפיה

קלאי-קלייטמן נולדה בקישינב (כיום בירת מולדובה, בעבר חלק מברית המועצות). אביה היה מהנדס ואימה עובדת טקסטיל.
לאחר שסיימה את לימודי התיכון עלתה לישראל ולמדה מדעי המדינה באוניברסיטה העברית, עם התמחות בסובייטולוגיה. את הקריירה הדיפלומטית שלה החלה בשנת 1986.
תפקידים שמילאה

1995–1998 – יועצת בשגרירות ישראל ברוסיה.
1998–2001 – סגנית מנהל מחלקת אירופה ואסיה במשרד החוץ.
2001–2005 – יועצת במשלחת ישראל לאו"ם.
2005–2007 – עובדת בחטיבת התפוצות במשרד החוץ.
2007–2011 – שגרירת ישראל באוקראינה.
2014–2018 – שגרירת ישראל בקרואטיה.
תפקידים שמילאה > כשגרירה באוקראינה

בשנת 2009 נערכה ביקורת של משרד מבקר המדינה על התנהלות לשכת הקשר נתיב. קלאי-קלייטמן מסרה לעורכי הביקורת כי השיבושים בקשר שבין שליחי משרד החוץ בשגרירות ישראל בקייב לבין שליחי נתיב נבעו מ"היעדר הסדרה ברורה בכל הקשור לכפיפויות, שאינו מחייב את נציגות נתיב לדווח לה או לתאם את הפעילות עם השגרירות", אך דו"ח המבקר בנושא התפרסם רק ב-2013, לאחר סיום תפקידה.
בשנת 2010, בעת שכיהנה כשגרירת ישראל באוקראינה נבחרה קלאי-קלייטמן לרשימה השנתית של 10 הנשים הזרות שלהן ההשפעה הרבה ביותר באוקראינה של השבועון האוקראיני "פוקוס", הנחשב לאחד המובילים במדינה. בין הנימוקים לבחירתה היו פועלה של קלאי-קלייטמן "להביא לסיומו את פרויקט ביטול האשרות בין אוקראינה לבין ישראל, דבר שמצפים לו 70 אלף תיירים, וכן אוקראינים רבים שקרוביהם וחבריהם התיישבו במולדתם ההיסטורית", אך גם "הסגרות עבריינים לאוקראינה. קייב מעוניינת בפושעים נמלטים רבים השוהים כעת בארץ הקודש"
באוקטובר 2010 נבחר ראובן דינאל להחליפה בתפקיד.
הערות שוליים

↑  מינוי שגריר בקייב, אוקראינה | מספר החלטה 2427, באתר GOV.IL
↑  הביא את המזל, באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏12:00:00 AM
↑  מבקר המדינה, דוח ביקורת לשכת הקשר "נתיב", ‏אוגוסט 2013
↑  רונן מדזיני, כבוד לשגרירה באוקראינה: "מסגירה עבריינים", באתר ynet, 22 בנובמבר 2010
↑  ילקוט הפרסומים 6171, הודעה על מינוי שגריר בקייב (אוקראינה), ‏12 בדצמבר 2010
חיים חדד-הדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בינואר 1950 
 פטירה:  26 ביולי 2011 (בגיל 61) 
 מקום קבורה:  יהוד 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
חיים חדד-הדר (24 בינואר 1950 – 26 ביולי 2011 כ"ד בתמוז ה'תשע"א) היה מוזיקאי, מורה בכיר למוזיקה ונגינה, מעבד, מלחין, מפיק, אקורדיוניסט, ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה

חדד נולד במושב אליקים הסמוך לעיר חיפה, וגדל בכפר אונו וביהוד. הוא למד לנגן באקורדיון בגיל צעיר, השתתף בתזמורת נוער יהוד, ליווה להקות ריקודי עם ויזם עם חבריו מסיבות ריקודים סלוניים.
בשנת 1968 התגייס לצה"ל ושירת בצוות הווי פיקוד ההדרכה כאקורדיוניסט וקלידן יחד עם רותי נבון, יוני נמרי ודליה אליעזרוב. בתקופה זו העביר שיעורים פרטיים בנגינה, והחל ללמוד נגינה בפסנתר וחצוצרה.
בשנת 1971, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב כתחביב ובהמשך נמשך ללימודי הוראה. בשנת 1973 סיים את לימודיו לתואר מורה מוסמך למוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך. בשנת 1994 עבר השתלמות בעיבוד תזמורתי לביג-בנד Herb Pomaroy Berkeley במכללת "הד". בשנת 1997 קיבל תואר ראשון  בחינוך (B.ED) מהמכללה.
ביוגרפיה > כמעבד וכנגן

חדד עבד עם זמרים רבים בהם אביבה אבידן, ישי לוי, יהורם גאון, ציון גולן ושולה חן.
בתחילת שנות ה-80 הצטרף חדד ללהקת צלילי הכרם עם דקלון לתקופה קצרה כקלידן.
ב-1981 ניגן באורגן ובסינטיסייזר בהקלטות אלבומו השני של חיים משה "שירים לתוך הלילה".
ב-1983 עיבד את שירי אלבומו של ציון גולן "להיטי תימן מס' 3".
הוא הרבה לעבוד עם מרגלית צנעני, לה עיבד בין השאר בשנת 1986 את אלבום הבכורה נערי שובה אלי, עיבד 3 שירים לאלבומה השני "שמור אותי", עיבד את מרבית שירי אלבומה השלישי "אהבה אבודה", ובשנת 1993 את כל שירי האלבום השביעי הנושא את שמה. הוא עיבד לה גם את הגרסה העברית לשיר "רוברטו" שכתב שלמה כישור לשיר La Nave del Olvido.
ב-1985 עיבד את מרבית שירי האלבום "צעד תימני" של חיים משה בהוצאת חברת התקליטים של האחים ראובני.
ב-1987 עיבד יחד עם אריה ברקוביץ' את האלבום השמיני הדרך הברוכה של זוהר ארגוב, את מרבית שירי אלבום הסולו השני של דקלון "מורי", ואת שירי אלבומו של ציון גולן "אשורר שיר", וכן את שירי אלבומו של גבי פרחי "שובי יפהפייה".
ב-1988 עיבד את שירי האלבום "אדם ועולמו" של איציק קלה בו בלט במיוחד השיר "אני העבד".
ב-1988 עיבד את אלבומו של ציון גולן יא ג'מעה
ב-1991 עיבד את השירים "בעקבות האור" ו"שרה ורוקדת" שהופיעו באלבום הבכורה "גורלו של זמר" של אבי סינואני.
ב-1992 עיבד (במשותף עם הגיטריסט יהודה קיסר) את שירי אלבומו השני של שריף "תמי לי סימן".
ב-1995, עיבד חלק משירי אלבום הבכורה לחישה בלילה של אייל גולן בהם את שיר הנושא שהפך ללהיט. עוד באותה תקופה עיבד את מרבית השירים מלבד שיר הנושא, "חלומות" (שאותו עיבד יעקב למאי), מאלבומו השמיני של איל גולן, "חלומות", שיצא רק ב־2003.
ב-1999 עיבד את מרבית שירי אלבום הבכורה של חן מאושר "בעקבות ליבך" וניגן בהקלטות בקלידים ובאקורדיון.
חדד הפיק מוזיקלית תקליטים ועיבודים מוזיקליים ללהקת פרחי ירושלים, להקת מחול נס-ציונה, חבורת הזמר "סברס", האלבום "מקום בלב" של אריאלה סביר, ויצר עיבודים לשירים מתוך תוכנית הטלוויזיה ריח מנטה.
ביוגרפיה > שירה בציבור

בשנותיו האחרונות החל להתמקצע בנגינה באקורדיון ובשירה בציבור כעיסוק עיקרי. חדד הנחה והוביל ערבי שירה בציבור בקיבוצים יפעת, גבע, איילת השחר ובמרכז הארץ. הוא הופיע לבדו ויחד עם זמרים נוספים בהם גבי ברלין, שרה'לה שרון וחיים אסנר (אחיו של עוזי אסנר). הוא גם היה המלווה הקבוע של הזמרת אופירה גלוסקא והזמר חופני כהן.
מלבד זאת, לימד מוזיקה בשלושה בתי ספר בעירו יהוד. כחלק מתפקיד זה, ניהל מוזיקלית הפקות עירוניות וטקסים לבתי הספר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-26 ביולי 2011 - כ"ד תמוז ה'תשע"א, בגיל 61, נפטר מדום לב במהלך טיול בסין. הוא נקבר ביהוד. הותיר אחריו אישה, בן ושלוש בנות.
הערות שוליים

↑  נתוני היצירה "חלומות" בביצוע איל גולן, באתר אקו"ם
טומי ארשנסקי

ארטיום (טומי) ארשנסקי (ברוסית: Артем Аршанский; נולד ב-26 בספטמבר 1991) הוא ג'ודוקא ישראלי.
חייו

ארשנסקי נולד במוסקבה (כיום ברוסיה), ולאחר שעלה לישראל עם משפחתו, התגורר בטירת כרמל, בחיפה ובקריית ים. כשהיה בן 10 החל להתאמן בג'ודו, ובתחילת דרכו אימן אותו אביו, שהיה לוחם סמבו ובשיאו אף דורג שלישי בעולם באמנות לחימה זו. כבר בגילאי נוער רשם ארשנסקי הישגים נאים. הוא זכה באליפות אירופה לקדטים (עד גיל 17) שנערכה בוולטה בשנת 2007, בקטגוריית המשקל של עד 50 ק"ג. זמן קצר אחר כך זכה במדליית הכסף בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבלגרד.
בשנת 2008 החל להתחרות בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג. באותה שנה זכה באליפות ישראל. ב-2009 איבד את תוארו לעידו אלקיים, והסתפק במקום השלישי. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ב-2010 בסמוקוב סיים במקום השביעי.
מאז 2011 רשם ארשנסקי מספר הישגים בתחרויות בסבב גביע העולם: מדליית ארד בוורשה (פברואר 2011), מדליית כסף בטביליסי (ינואר 2012), מדליית ארד בפראג (פברואר 2012), מדליית כסף במדריד (יוני 2012) ומדליית ארד בליסבון (יוני 2012).
ארשנסקי הוזמן להשתתף באולימפיאדת לונדון (2012) באחד המקומות שהוקצו ליבשת אירופה, אך לא עמד בקריטריון האולימפי שקבע הוועד האולימפי בישראל. שלושה שבועות לפני פתיחת המשחקים אישר בית הדין העליון של הוועד את השתתפותו במשחקים, כאחד משלושה ספורטאים צעירים שהשתתפותם אושרה על אף שלא עמדו בקריטריון הישראלי, וזאת לאחר מחאה גדולה שערכו חובבי ג'ודו מול משרדי הוועד האולימפי בהדר יוסף. בית הדין נימק את החלטתו בין היתר בכך שבשל היותו של איגוד הג'ודו בישראל בהליך פירוק במשך זמן ממושך, מיעט ארשנסקי להשתתף בתחרויות בינלאומיות. במשחקים עצמם ניצח ארשנסקי בסיבוב השני, אליו עלה ללא קרב, את ירון מורן מהולנד, בעל מדליית ארד מאליפות אירופה בשנת 2010 בהחלטת שופטים, ובשלב שמינית הגמר הודח בידי סגן אלוף העולם, היפני הירואקי היראוקה.
בשנת 2013 רשם ארשנסקי את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הארד באליפות אירופה בג'ודו שנערכה בבודפשט.
בשנת 2014 סיים מקום חמישי באליפות העולם, לאחר הפסד בקרב על הארד בו הוביל עד שניות הסיום.
ארשנסקי לא הצליח להעפיל לאולימפיאדת ריו (2016), וב-2017 פרש לטובת אימון.
חייו > חייו האישיים

ארשנסקי הוכר כספורטאי מצטיין ושירת בבה"ד חיל הים בחיפה.
הערות שוליים

↑  אליסף דעואל, אתר הוועד האולימפי בישראל, 6 ביולי 2012
↑  טומי ארשנסקי הפסיד בקרב על הארד באליפות העולם, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2014
↑  שירי אלג'ם, ‏בגיל 26: טומי ארשנסקי החליט לפרוש מג'ודו, באתר ערוץ הספורט, 15 בדצמבר 2017
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לונדון (2012)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זוהר זימרו • דונלד סנפורד • ג'יליאן שוורץ |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טומי ארשנסקי • אריק זאבי • גולן פולק • סוסו פללשווילי • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (מורן בוזובסקי, אליאורה זולקובסקי, פולינה זקלוז'ני, נועה פלצ'י, ויקטוריה קושל, מרינה שולץ) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | פליקס אהרונוביץ' • ולריה מקסיוטה • אלכס שטילוב |  |
|  טניס | יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אמרי גניאל • יעקב טומרקין • גל נבו • עמית עברי • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • גיל כהן • ערן סלע • שחר צוברי • לי קורזיץ • גידי קליגר |  |
חוק הס

חוק הס (באנגלית:  Hess's law) הוא חוק אשר חוזה את השינוי באנתלפיה בתגובה כימית. לפי החוק, מכיוון שאנתלפיה היא פונקציית מצב (גודל המתאר מצב של מערכת תרמודינמית בשיווי משקל), השינוי באנתלפיה של תגובה אינו תלוי בתגובות ביניים, אלא רק במצב ההתחלתי והסופי של התגובה.
הואיל ולפי החוק שינויי אנתלפיה ( \ \Delta H) מתחברים, אפשר לחשב את שינוי האנתלפיה בתגובה יחידה מההפרש בין אנתלפיית ההתהוות ( \ \Delta H_{f_{0}}) של התוצרים לאנתלפיית ההתהוות של המגיבים, ובעזרת החוק לחשב את שינויי האנתלפיה בתגובות כימיות מורכבות יותר.
\ \Delta H^{o}=\Sigma \Delta H_{f_{\mbox{products}}}^{0}-\Sigma \Delta H_{f_{\mbox{reactants}}}^{0}
( \ \Delta H חיובי מייצג תגובה אנדותרמית). במקרה של ריבוי תגובות הסימנים משתנים אך העיקרון נשאר זהה:
\ \Delta H=\Sigma \Delta H_{\mbox{products}}-\Sigma \Delta H_{\mbox{reactants}}
החוק מאפשר לחשב את השינוי באנתלפיה בתגובות ששינוי האנתלפיה בהן אינו ידוע באופן ישיר, על ידי שימוש בפעולות חשבוניות על משוואות כימיות. כל משוואה כימית יכולה להיות מוכפלת (או מחולקת) במספר שלם. כאשר משוואה מוכפלת בקבוע, ה- \ \Delta H שלה מוכפל באותו הקבוע. אם כיוון המשוואה מתהפך, ה- \ \Delta H של המשוואה מתהפך גם הוא (ל- \ -\Delta H).
חיבור של משוואות כימיות יכול להוביל למשוואת רשת. אם סוכמים את כל השינויים באנתלפיה בכל משוואה, התוצאה תהיה השינוי באנתלפיה של משוואת הרשת. אם השינוי באנתלפיה שלילי ( \ \Delta H_{net}<0), יש סיכוי טוב יותר שהתגובה תהיה תגובה אקסותרמית ספונטנית. עם זאת, מאחר שגם לאנטרופיה תפקיד חשוב בקביעת ספונטניות, חלק מהתגובות האנדותרמיות ספונטניות אף הן.
דוגמה

נתון:
B2O3(s) + 3H2O(g) → 3O2(g) + B2H6(g)  ΔH = +2035 kJ
2H2O(l) → 2H2O(g)                                 ΔH = +88 kJ
H2(g) + (1/2)O2(g) → H2O(l)            ΔH = -286 kJ
2B(s) + 3H2(g) → B2H6(g)  ΔH = +36 kJ
לחשב ΔH ל:
(2B(s) + (3/2)O2(g) → B2O3(s
אחרי הכפלה של המשוואות והפיכת חלקם (ואת האנתלפיה שלהם) התוצאות הם:
B2H6(g) + 3O2(g) → B2O3(s) + 3H2O(g) ΔH = -2035 kJ
3H2O(g) → 3H2O(l)                                ΔH = -132 kJ
3H2O(l) → 3H2(g) + (3/2)O2(g)           ΔH = +858 kJ
2B(s) + 3H2(g) → B2H6(g)               ΔH = +36 kJ
סכימה של משוואות אלה וביטול ביטויים שווים בשני צידי המשוואה מקבלים:
2B(s) + (3/2)O2(g) → B2O3(s) ΔH = -1273 kJ
את העיקרון של חוק הס אפשר להרחיב כך שיכלול גם את השינויים באנטרופיה ובאנרגיה חופשית. השימוש הזה יעיל במיוחד לחישובים אלה מכיוון שאי אפשר למדוד אותם ישירות, ולכן חובה לחשבם בדרכים מצומצמות בלבד. זה נכון בעיקר לאנרגיה חופשית, מפני שזו אחת משלוש הדרכים היסודיות לחשב אותה.
בשביל אנטרופיה:
ΔSo = Σ(ΔSoproducts) - Σ(ΔSoreactants)‎
ΔS =  Σ(ΔSproducts) - Σ(ΔSreactants).‎
בשביל אנרגיה חופשית:
ΔGo = Σ(ΔGoproducts) - Σ(ΔGoreactants)‎
ΔG =  Σ(ΔGproducts) - Σ(ΔGreactants).‎
טדאו צוקרי

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1529 Sant'Angelo in Vado, איטליה 
 פטירה:  2 בספטמבר 1566 (בגיל 37) רומא, מדינת האפיפיור 
 מקום קבורה:  הפנתאון ברומא 
 תחום יצירה:  ציור, מנייריזם 
 זרם באמנות:  מנייריזם 
 הושפע על ידי:  Daniele de' Porri 
 
בכחנאליה (פרט), פרסקו משנת 1551 בווילה ג'וליה.
טאדאו צוקארי (באיטלקית: Taddeo Zuccari; 1 בספטמבר 1529 –  2 בספטמבר 1566) צייר איטלקי מאסכולת המנייריזם באיטליה. טדאו צוקרי היה אחיו של האומן פדריקו צוקרי.
טאדאו עבד בעיקר ברומא, וצייר ציורי פרסקו בווילה ג'וליה. באחד מציוריו שם הוא מתאר סצנות מיתולוגיות. בשנים 1559–1566 צייר ציורי פרסקו בארמון משפחת פארנזה המכובדת והמפורסמת.
ביוגרפיה של טאדאו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
ז'אן ברוסול

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1920 סן-ואלייה, צרפת 
 פטירה:  22 במרץ 1984 (בגיל 63) ארל, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  מוזיקת אמצע הדרך 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'אן ברוסול (בצרפתית: Jean Broussolle,‏ 15 בדצמבר 1920 – 22 במרץ 1984) היה פזמונאי, מלחין, מעבד וזמר בריטון צרפתי, ידוע, בין השאר, כחבר בחבורת הזמר הקומפניון דה לה שנסון.
יחד עם המלחין ז'אן פייר קאלבה היה ברוסול אחראי לרבים משיריהם המוצלחים של הקומפניון דה לה שנסון בשנים 1956–1972.
קורות חיים

ברוסול נולד בסן-ואלייה-סיר-רון (Saint-Vallier-sur-Rhone) במחוז דרום (Drôme), שבדרום-מזרח צרפת, והיה הבן הבכור מבין 8 ילדי משפחתו. רבים מבני המשפחה עסקו ברפואה ובימאות. כישוריו המוזיקליים של ברוסול טופחו במיוחד על ידי שניים מדוד. אחד מהם לימד אותו סולפז', וכשמלאו לו 5 העניק לו במתנה כינור. הדוד השני, כומר בנוטרדאם בפריז ומוזיקולוג מפורסם, העניק לו חצוצרת פרשים . ברוסול בילה את שנות ילדותו בלורן שבמחוז מוזל, שם סיים את בית-הספר התיכון. בשנים הבאות למד ברוסול ספרות באוניברסיטת שטרסבורג, אשר בעקבות הכיבוש הגרמני הועברה בשנת ב-1940, יחד עם הסגל הצרפתי שלה, לקלרמון-פראן. ברוסול עמד להתחיל קריירה של מורה לספרות וחלם על קריירה ספרותית ועיתונאית. אחרי שחרור פריז ב-1944, חי בה ברוסול בתנאי דלות וניסה לעבוד בתחום הקולנוע, התיאטרון והזמר. מצבו הכלכלי השתפר אחרי שהתחיל לנגן בחצוצרה בתזמורות של מונמארטר - במועדון "Le Boeuf sur le toit", בקברט של אנייס קפרי וב- Club d'essai de la Radio. ברוסו שלט גם בכלי נגינה נוספים כמו (כינור וכלי הקשה). בהמשך הקדיש ברוסול את זמנו להלחנה, לעיבוד שירים ולכתיבת פזמונים.
. בנוסף לכך עסק ביצירת מערכונים מוזיקליים שזכו להצלחה, ואחדים מהם נשארו פופולריים עד היום.
Gontran, Le violon de tante Estelle, Les tourlourous) Les Ecossais, Les jumelles de marine, Les Tyroliens).
שמו פרץ לתודעה הציבורית בשנת 1948 עם הלהיט Mon papa laboureur על לחן של אנדרה פופ, ובביצועה של קתרין סובאז'.

בשנת 1952, כאשר ניגן בחצוצרה בתזמורת באקס-לה-בן בדרום צרפת, משך את תשומת לבו של ז'אן לואי ז'ובר שהחליט לגייסו לקומפניון דה לה שנסון. ההזדמנות הופיעה במרץ אותה שנה, אחרי עזיבתו של מארק אראן, המנהל המוזיקלי של הלהקה. הצטרפותו של ברוסול אושרה פה אחד בעת סיור של הלהקה בארצות הברית והוא הפך חיש מהר ל"נשמה המוזיקלית" של ההרכב.
פעילותו ב"קומפניון דה לה שנסון"

הגעתו של ז'אן-פייר קאלבה ללהקה בשנת 1956, בישרה תקופה של שיתוף פעולה פורה וחדשני של הצמד "קאלבה-ברוסול". בין היתר, עיבדו השניים שירים של יוצרים דרום-אמריקאים כמו ויניסיוס דה מוראיס ("ונוס") או פ. דה אנז'ליס.
בתקופה זו התחולל ביוזמתו של ברוסול מעבר מוצלח מהפרק ה"מקהלתי" בחיי הלהקה בתקופת מארק הראן, שהתחיל להיחשב למיושן, אל הפרק ה"כלי" יותר שהתחיל בערך אחרי 1972 תחת ניהולו של גסטון מישל קאסה.
ברוסול ריענן את מופעי הלהקה תוך שימת דגש על מערכונים - כגון Le Cirque, Le Violon de Tante Estelle, Les Tourlerous וכו'.
להיטיה של הלהקה עם מילותיו של בורסול אומצו על ידי זמרים רבים אחרים, שביצעו אותם או לבד או יחד עם חבורת הקומפניון. ניתן לציין בהקשר זה את ז'ילבר בקו (Alors raconte)‏ (1956) ואנרי סלבדור (C'était hier, Quand je monte chez toi 1957), דריו מורנו (1958 Si tu vas á Rio), דלידה (Gondolier 1958) ואת העמית המלחין, ז'אן-פייר קלבה (Le Marchand de bonheur), (1959), (Enfant de bohème)‏ (1962).
המשך פעילותו האמנותית

אחרי מות חברו הטוב גי בורגיניון בדצמבר 1972, עזב ברוסול את הקומפניון דה לה שנסון. הוא המשיך לכתוב פזמונים, בין היתר לסשה דיסטל: Ma première guitare, Accroche un ruban, La belle vie, וגם הלחין אופרטה בשם "מיני-מוסטאש". ברוסול כתב בתקופה זו את היצירה "פיקולו סאקסו" שתוזמרה על ידי אנדרה פופ, לקול של מְסַפֵּר ולכלים, ונועדה להכיר לילדים את עולם המוזיקה וכליו.
היצירה זכתה לביצוע מפורסם של השחקן פרנסואה פרייה.
ז'אן ברוסול נפטר בשנת 1984 בארל והובא לקבורה בבו-אן-פרובאנס.
להיטים

1955  Alors raconte
Le Cirque*Le violon de tante Estelle 1955
1957 Gondolier
Le Tourlourous
Guitare et tambourins  1957
1957 Si tu vas à Rio (במקור הברזילאי:
Madoudeira chorou מאת קבליניו ומנוטרו)
1957 Mélodie perdue
1958 Le marchand de bonheur
1958 Vénus
1958 Ronde mexicaine
1958 Nathalie s'en va
1958 Allez savoir pourquoi
1959 Bras dessus, bras
1960 Notre concerto
1960 Marin
1960 Si tous les oiseaux
(לחן:ז'אן פייר קאלבה) - ידוע בישראל גם בגרסה עברית של נעמי שמר
1960 L'enfant de bohème
1961 Le cœur en bandoulière
1961 Le Mexicain
1961 Cheveux fous et lèvres roses
1962 De ville en ville
ָ1962  Des milliers de soldats
1962 Mon espagnole
La Costa Brava 1963
1965 Tumbalala
1965 Le temps des étudiants
1967 Maria souviens-toi
1970 Le coeur en fête
Merci Satchmo  1971
לקריאה נוספת

Mella (Fred), Mes maîtres enchanteurs Ed. Flammarion, Paris, 2006.
Lancelot (Hubert), Nous les Compagnons de la chanson Ed. Aubier-Archimbaud, Paris, 1989.
Fouinat (Christian), Les Compagnons de la chanson : des marchands de bonheur, allez savoir pourquoi Ed. Decal'Age Productions, Périgueux, 2007.
Broussolle (Jean), Le Compagnon en tournée autoproduit.
Louis Petriac, biographe et éditeur, admirateur.
הערות שוליים

↑  P.Saka,Y.Plougastel p.163
↑  שם
↑  J-G.Moreau
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007514972505171  PLWABN: 9810690899805606  BNE: XX1320967  BnF: cb14820232p (data)  GND: 135132347  ISNI: 0000 0000 8109 1741  LCCN: n81062087  MusicBrainz: 4a7f75c4-14f9-4b16-876b-c07b0f98b20d  NDL: 001166619  NKC: mzk2013768209  SUDOC: 123489148  VIAF: 29797732   WorldCat (עם VIAF): 29797732
זינה קרדמן

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1987 (בת 36) אורבנה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 השכלה:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל  מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים  בית הספר התיכון ברטון  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  מרכז החלל ג'ונסון 
 עיסוק בעבר:  ביולוגית ימית
 תקופת השירות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 
זינה קרדמן (באנגלית: Zena Maria Cardman, נולדה: ב-26 באוקטובר 1987) היא אסטרונאוטית אמריקאית בנאס"א, ביולוגית ימית החוקרת מיקרואורגניזמים בסביבות תת-קרקעיות. בוגרת תואר שני במדעים ימיים מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. כיום בלימודי דוקטורט.
ראשית חייה

קרדמן נולדה ב-1987 באורבנה, אילינוי, ארצות הברית להלן והארי קרדמן. בילדותה הוריה עברו לוילאמסבורג, וירג'יניה שם היא סיימה בית ספר תיכון.