stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורית בת יער
ביוגרפיה

בת יער היא נכדתו של אשר פולישוק, ממייסדי שכונת נחלת בנימין בתל אביב. אביה של בת יער עיצב לבקשת פיני לייטרסדורף, המעצבת הראשית של חברת האופנה "משכית", כפתורי עץ זית. בגיל 16, כאשר הביאה בת יער משלוח כפתורים ללייטרסדורף, הציעה לה האופנאית לדגמן עבור החברה. בת יער, חניכת תנועת הנוער "התנועה המאוחדת", שלא ראתה בדוגמנות קריירה עתידית עבורה, סירבה. כעבור חצי שנה פתחה לייטרסדורף קורס ייחודי לדוגמנות יחד עם נועה אשכול שלימדה תנועה. בת יער הסכימה להצטרף לקורס בתנאי שלא תצטרך לנעול נעלי עקב ולא למשוח את שפתיה בשפתון. מאותה עת הפכה בת יער לדמות מוכרת בזכות עשרות צילומי-פרסומת. בין היתר הופיעה תמונתה על גבי שערי השבועון לאשה, כאשר דמותה הצעירה מזכירה את בריז'יט ברדו, שהייתה פופולרית באותה עת. בין המפרסמים עבורם הצטלמה היו שמן תעשיות (סבון "ספציאל" של "עץ הזית"), תלמה (קוביות מרק), מאווררי "נחת רוח", רדיו טרנזיסטור "רונית" של "אמפא", כרזות של "משכית", חוברות ופרסומים בחו"ל של משרד התיירות וסרטוני פרסומת למכוניות ולצמיגים שהוקרנו בבתי הקולנוע. כמו כן, כיכבה על גבי גלוית "נערת קטיף התפוזים" שהופצה גם כאיגרת שנה טובה וגם כברכה לחיילי או"ם, שבחרו אותה ליפה ביותר שקיבלו. עקב כך הזמין אותה אורי אבנרי לראיון בעיתונו "העולם הזה", עד מהרה הפך הריאיון להצעת עבודה בעיתון ובת יער החלה לצייר עבור העיתון ציורי אופנה ולכתוב את הטור "חפש את האישה".
שהתה בארצות הברית מספר שנים, עד 1975, ושימשה שם כתבת "מעריב" לענייני אופנה. היא למדה לתואר ראשון באמנות באפסלה קולג', אותו סיימה בהצטיינות יתרה ואף זכתה ב"פרס אפסלה", וכן עיצוב אופנה בוושינגטון די. סי., אצל מארי אליזבט קפלבי, שעיצבה דגמים עבור ז'קלין קנדי-אונאסיס. משלהי 1975 ועד סוף 2001 הייתה כתבת ומומחית האופנה של "ידיעות אחרונות". במהלך עבודתה ב"ידיעות אחרונות" גילתה כישרונות ישראליים חדשים, סיקרה את האופנה באירופה ובארצות הברית וראיינה כמה מגדולי המעצבים והאופנאים בעולם.
בשנת 1999 הוזמנה על ידי אריה שגיא, המנהל והאוצר הראשי של המוזיאון הפתוח לצילום בגן התעשייה תל-חי (מייסודו של התעשיין והיזם סטף ורטהיימר) לאצור את התערוכה "הבזקי זוהר - צילום אופנה בראי המאה" שפתחה את המילניום במוזיאון. התערוכה סיכמה מאה שנות צילום אופנה בישראל ומחוצה לה ובדקה את השפעתן של תמורות חברתיות כמו שחרור האשה על צילום האופנה. התערוכה לוותה בקטלוג צילומי בעריכתה הכולל, כמו התערוכה את עבודותיהם במאה העשרים של מיטב צלמי-האופנה הישראליים והצלמים המובילים בזירה הבינלאומית.
ב-2009, לקראת חגיגות המאה לתל אביב התבקשה בת יער, כנכדה למייסדי העיר, לכתוב בלוג אודות ההיסטוריה של האופנה בעיר. עבודת המחקר שערכה הובילה אותה לחקר התחום ביישוב העברי בכלל ולכתיבת ספרה "שיכרון עיצובים – אמנות האופנה בישראל 1948 - 2008", שיצא לאור בהוצאת רסלינג.
בת יער נפטרה ב-12 בדצמבר 2012 ממחלת הסרטן. הייתה נשואה לד"ר אברהם צוריאנו, אם לשניים וסבתא.
לקריאה נוספת

נורית בת יער, שיכרון עיצובים – אמנות האופנה בישראל 1948 - 2008, הוצאת רסלינג, 2010
הערות שוליים

↑  אופנה ישראלית - נורית בת יער, באתר "אנשים ישראל"
↑   גלוית דואר - קטיף התפוזים, באתר "אנשים ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258230905171  VIAF: 97654882   WorldCat (עם VIAF): 97654882
טרף (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  דרמה בלשית מותחן
 יוצרים:  כריס לונט
 כותבים:  כריס לונט
 בימוי:  ניק מרפי
 שחקנים:  רוזי קאוואלירו ג'ון סים פיליפ גלניסטר בנדיקט וונג אדריאן אדמונדסון נייתן סטיוארט-ג'ארט ראלף אינסון מייאנה בורינג אנסטסיה היל קרייג פרקינסון דניאל ג'ילינגס
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  טום שר
 מפיקים בפועל:  ניקולה שינדלר
 חברת הפקה:  Red Production Company ITV Studios
 הפצה:  3SixtyMedia
 אתר צילומים:  מנצ'סטר יורקשייר
 טכניקת צילום:  3SIXTYMEDIA
 מוזיקה:  דניאל פמברטון שרה וורן
 אורך פרק:  45–47 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment
 פורמט (תמונה):  16:9 1080p
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
טרף (באנגלית: Prey) היא סדרת מתח ופשע ששודרה לראשונה ברשת ITV ב-28 באפריל 2014. הסדרה הוכרזה לראשונה בחשבון הטוויטר של ITV ב-23 באוגוסט 2013. עונה שנייה לסדרה הוכרזה ב-15 באפריל ושידורה החל ב-9 בדצמבר 2015.
תקציר עלילה > עונה ראשונה

בסיפור הראשון מככב ג'ון סים בתפקיד בלש המשטרה מרקוס פארו, בלש אהוד במשטרת מנצ'סטר, גרוש עם שני ילדים. חייו מתפרקים כשהוא מגלה את שאשתו לשעבר ובנו נרצחו, וכל הראיות מצביעות עליו. הוא מתגלה בזירת הרצח ונעצר, אבל בהמשך הוא מצליח להימלט והוא נמצא במנוסה, נחוש בדעתו לגלות מי הרג את בני משפחתו ומדוע.
תקציר עלילה > עונה שנייה

בסיפור השני מככב פיליפ גלניסטר בתפקיד הסוהר דייוויד מורדוק. חייו מסתבכרים כאשר הוא מלווה את אחת האסירות, ג'ולס הופ, לבית החולים, והעניינים יוצאים מכלל שליטה. דייוויד מקבל שיחת טלפון מבתו ההרה לוסי, שנחטפה. היא מתחננת לפניו שייקח את האסירה שאיתו מחוץ למקום לפגישה, אחרת לוסי תיהרג. הוא עושה כבקשתה ומגלה מיד שהוא נמצא בצדו הלא נכון של החוק.
צילומי העונה השנייה החלו במאי 2015, והיא שודרה בין ה-9 ל-23 בדצמבר 2015.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 3 | 3 | 28 באפריל 2014 | 12 במאי 2014 |
|  | 2 | 3 | 3 | 9 בדצמבר 2015 | 23 בדצמבר 2015 |
צוות השחקנים

רוזי קאוואלירו – סמלת בילוש סוזן ריינהרט (עונות 1 ו-2)
צוות השחקנים > עונה ראשונה

ג'ון סים – סמל בילוש מרקוס פארו
אדריאן אדמונדסון – תת-ניצב וורנר
בנדיקט וונג – סמל בילוש אשלי צ'אן
אנסטסיה היל – פקד בילוש אנדראה מקנזי
קרייג פרקינסון – מפקח בילוש שון דוולין
ריי אמט בראון – טוני ריינהרט
דניאל ג'ילינגס – הבלש גיבונס
סטרואן רודג'ר – טופר לומקס
בריאן ורנל – דייל לומקס
צוות השחקנים > עונה שנייה

פיליפ גלניסטר – דייוויד מורדוק
מייאנה בורינג – ג'ולס הופ
נייתן סטיוארט-ג'ארט – הבלש ריצ'רד אידון
ראלף אינסון – פקד בילוש מייק וור
דניאל ג'ילינגס – הבלש ויל גיבונס
סמי וינוורד – לוסי מורדוק
קירן או'בריאן – פיל פרנטיס
פרסים ומועמדויות

ג'ון סים זכה בפרס Royal Television Society להופעה הטובה ביותר של שחקן על משחקו בעונה הראשונה של הסדרה. ב-2015 הייתה הסדרה "טרף" מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית המיני-סדרה.
הערות שוליים

↑  "ITV Press Centre commission PREY" (הודעה לעיתונות). ITV. 23 באוגוסט 2013. נבדק ב-21 במאי 2014. {{cite press release}}:  (עזרה)
1 2  "Gripping drama Prey to return to ITV starring Philip Glenister and Rosie Cavaliero". Itv.com. 2015-04-09. נבדק ב-2016-04-01.
↑  Mulhall, Al (2015-04-09). "Prey renewed for second series by ITV, Philip Glenister to star". Digitalspy.co.uk. נבדק ב-2016-04-01.
↑  Hegarty, Tasha (2015-05-18). "Emmerdale's Sammy Winward has been cast in series two of ITV's Prey". Digitalspy.co.uk. נבדק ב-2016-04-01.
↑  Wightman, Catriona (2015-04-08). "BAFTA Television Awards 2015: This year's nominees in full". Digitalspy.co.uk. נבדק ב-2016-04-01.
יאנדקס. מוזיקה

| --- | --- |

 מפתח:  יאנדקס
 מחזור חיים:  22 בספטמבר 2010 – הווה (14 שנים)
 מערכת הפעלה:  iOS Android tvOS macOS Windows
 סוג רישיון:  תוכנה חופשית
 http://music.yandex.ru
 
יאנדקס. מוזיקה הוא שירות הזרמת מוזיקה דיגיטלי, המאפשר הזרמה של שירים ופודקאסטים. זהו שירות freemium, כלומר ניתן לקבל את השירות בחינם עם תכונות בסיסיות, פרסומות והגבלות, אך תכונות נוספות כגון איכות האזנה גבוהה, או הורדה של התכנים, ניתנות למנויים תמורת תשלום.
השירות זמין לעשרות מדינות ברחבי העולם, כולל ישראל והוא מכיל למעלה מ-40 מיליון רצועות מוזיקליות בשלל שפות, כולל עברית. כמות המשתמשים בו עולה על 250 אלף איש ובחודש ממוצע משתמשים בשירות כ-20 מיליון איש.
השירות פותח כנגן מוזיקה מובנה במערכת החיפוש של יאנדקס בשנת 2009. ב-21 ביוני 2010 ביום הולדתו של ויקטור צוי יאנדקס השיקה פרויקט מיוחד בכתובת הדומיין: listen.yandex.ru שאיפשר להאזין לכל האלבומים של להקתו של צוי, "קינו".
ב-22 בספטמבר 2010 יאנדקס הודיעה על השקת שירות מוזיקה נפרד בשם "יאנדקס. מוזיקה" שמאפשר להאזין ליצירות, אלבומים ורצועות שירים של אמנים ויוצרים שונים.
יאנדקס משתמשת ברשת עצבית מלאכותית על מנת להציע למשתמשיה המלצות על שירים שונים והתאמת העדפות אישיות לכל משתמש.
אפשרויות ייחודיות

"יאנדקס. מוזיקה" מאפשרת למשתמשיה:
להאזין למוזיקה על פי דרישה;
המלצות אישיות;
חיפוש ישיר לפי קטגוריות;
יצירת פלייליסטים והעברתם ממכשיר למכשיר ומחשבון לחשבון;
השמעת שירים לא דרך האינטרנט באמצעות הורדה שלהם (זמין למנויים בתשלום);
שמירת מוזיקה בספרייה אישית;
הזרמת וידאו;
הוספת רצועות לבלוגים ואתרים;
העברת מידע על רצועות מתוך אתר Last.fm לשימוש מאוחר יותר;
ייבוא מוזיקה מאתרים כמו Last.fm ו-Deezer;
חיפוש מוזיקה לפי טקסט;
רכישת כרטיסים להופעות;
תרגום שירים;
בחירות מוזיקליות לפי צוות עורך, להקה, מדיה, בלוגרים, מוזיקאים ושמות אלבומים;
קבלת התראות על שירים חדשים מאמנים מועדפים;
קבלת מינוי חינם למשך 3, 6 או 12 חודשים;
יכולת השמעה עד 320 kbps או 44.1 kHz, 16-bit, סטריאו;
גישה לאיכות גבוהה וסאונד HQ למנויים בתשלום;
הערות שוליים

↑  הגר בוחבוט, יאנדקס מיוזיק משיקה מחיר תחרותי וממשק בעברית, באתר ynet, 23 בדצמבר 2019
| שירותי מוזיקה דיגיטליים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Anghami • אפל מיוזיק • בנדקמפ • ביטפורט • בליפ.קום • בומפליי מיוזיק • CD Baby •‏ דיגיטלי אימפורטד • דיטו מיוזיק • דיג'יי-שופ • הופלה • אייסקאסט • iHeartRadio •‏ חנות האייטונס • ג'מנדו • ג'ונו רקורדס • לייב-365 • LiveXLive (Slacker) •‏ מגנטון • מלון • מיקסקלאוד • מוב • מיוזיק גלו • נימביט • NoiseTrade •‏ ONErpm •‏ פנדורה • פפטארי • קובוז • רדיו.קום • רוק-מיי-ראן •‏ רוקסי • ספינלט • ספוטיפיי • סאונדקלאוד •‏ יאנדקס. מוזיקה • טיידל • אמזון מיוזיק • ‏Last.fm • שזאם • דיזר • יוטיוב מיוזיק • eSound |  |
| שירותים לא פעילים | בלאקברי וורלד • גוגל פליי מיוזיק • גרובשרק • קאזה • רדיו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאנדקס. שידור

| --- | --- |
 סוג:  שיתוף וידאו באינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2018 – 1 בספטמבר 2021 (כ־3 שנים) 
 בעלות:  יאנדקס 
 yandex.ru/efir
 
יאנדקס. שידור (ברוסית: Яндекс.Эфир) היה ספק שירות הזרמת מדיה של יאנדקס, שהושק בשנת 2018, המאפשר שידורי טלוויזיה באינטרנט, בעיקר של ערוצים אזוריים ברוסיה וערוצי ספורט רוסיים ומספק גם צפייה בסרטים באורך מלא, שידורים חיים, אירועי תרבות, סרטי אנימציה וקליפים מוזיקליים.
השירות נסגר ב-1 בספטמבר 2021 ותכניו הועברו לשלושה שירותים שונים: סרטי קולנוע וסדרות עברו לשירות KinoPoisk, סרטונים קצרים עברו לשירות יאנדקס. זן ושידורים חיים של שידורי ספורט עברו לשירות יאנדקס. ספורט, כחלק ממדור הספורט בשירות KinoPoisk.
פונקציות

הווידאו והשידורים היו זמינים באמצעות אתר yandex.ru, יישומי יאנדקס ודפדפן יאנדקס. השירות איפשר צפייה באמצעות טלפונים ניידים, על מחשבים ובטלוויזיות חכמות.
מבין הפונקציות העיקריות הן:
אפשרות להירשם לבלוגרים ונושאים שונים
קבלת המלצות אישיות באמצעות סימוני לייקים או חוסר הערכה לסרטים וסדרות
אפשרות לנהל שיחות עם משתמשים אחרים בצ'ט במהלך שידורים חיים
צפייה בלפחות 200 ערוצים.
הערות שוליים

↑  "Будущее в деталях. Трансляция ежегодной конференции Яндекса YaC 2019". Российская Газета. נבדק ב-2019-12-17.
↑  ""Яндекс" объявил о заключении трехлетнего контракта на показ матчей НХЛ". ТАСС. נבדק ב-2019-12-17.
↑  "О Яндекс.Эфире". Яндекс помощь. נבדק ב-2019-12-17.
↑  "«Яндекс» представил новые продукты". Коммерсант. נבדק ב-2019-12-17.
↑  "Яндекс выпустил обновленное приложение для смарт ТВ с доступом к видеоконтенту". Телеспутник. נבדק ב-2019-12-17.
| שירותי וידאו דיגיטליים בולטים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים בישראל | אפל TV פלוס ‏•‏‏ דיסני+ ‏•‏‏ נטפליקס ‏•‏‏ פריים וידאו ‏•‏‏ yes+ ‏•‏‏ יוטיוב פרימיום ‏•‏‏ ‏Start.ru |  |
| שירותים פעילים מחוץ לישראל | הולו ‏•‏‏ פרמאונט+ ‏•‏‏ Google TV‏ ‏•‏‏ Max‏ ‏•‏‏ Premier ‏•‏‏ ‏ivi.ru ‏•‏‏ ‏Megogo.net ‏•‏‏ ‏ more.tv ‏•‏‏ ‏Okko ‏•‏‏ ‏Peacock ‏•‏‏‏ קראנצ'ירול ‏•‏‏ סטן |  |
| שירותים לא פעילים | קוויבי ‏•‏‏ קאזה ‏•‏‏ Windows Media Center ‏•‏‏ ג'וסט ‏•‏‏ Megaupload ‏•‏‏ יאנדקס. וידאו ‏•‏‏ יאנדקס. שידור ‏•‏‏ דיסקברי+ ‏•‏‏ HBO Max |  |
יחד - העמותה לחייל הבודד

| --- | --- |
סמל העמותה
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  חיפה 
 יושב ראש:  עמי מורג
 מנכ"ל:  חנה שביט
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 www.boded.org.il
 
יחד - העמותה לחייל הבודד היא עמותה למען חיילים בודדים בישראל, התומכת בחיילים בעת גיוסם לצה"ל, בתקופת השירות הצבאי ולאחר שחרורם מהשירות.
היסטוריה

העמותה הוקמה בשנת 2004 תחת השם "ישראלים בכחול ולבן", במטרה לתמוך ולסייע לחיילי צה"ל. עם השנים, התפתח בסיס הפעילות של העמותה בחיפה, בדגש על חיילים המתגוררים בצפון. בשנת 2009 נרשמה עמותת יחד. בצה"ל משרתים כ-5,000 חיילים בודדים. מתנדבי העמותה פועלים בשיתוף עם צה"ל, במטרה לסייע לכל צורכי החיילים, מעבר לצורכי הצבא.
פעילות העמותה כוללת אספקת אוכל לחיילים לסופי שבוע ולחגים על בסיס קבוע, איסוף ריהוט וציוד חשמלי מתורמים והעברתם אל בתי החיילים, סיוע במקרים בהם חיילים נקלעים לקשיים כלכליים, תמיכה במקרים של קשיי התנהלות מול מוסדות ואף השתתפות באירועים חגיגיים בהם טקסי השבעה ואירועים אליהם מוזמנים בני משפחות של חיילים.
מרכז העמותה נמצא ברחוב נורדאו 12 בחיפה, ובו משרדי העמותה ומועדון לחיילים.
מרוץ בכיסאות גלגלים

מרוץ בכיסאות גלגלים הוא ספורט נכים פאראלימפי לנכים ואנשים המוגבלים פיזית. מרוץ כיסאות גלגלים מבחינת חוקים הוא זהה לתחרויות ריצה אלא שהוא מבוצע תוך כדי ישיבה על כיסא גלגלים. כיסאות הגלגלים המשמשים לתחרויות אלה עוצבו במיוחד עבור ספורט זה, ובנויים כך שניתן להגיע איתם למהירות של למעלה מ-30 קמ"ש.
היסטוריה

ספורט זה החל כאשר מלחמות העולם, ששינו את פני החברה המערבית בדרכים רבות, השפיעו באופן משמעותי על השקפת החברה ועל היחס שלה לאנשים עם מוגבלות. לפני המלחמות, אנשים עם מוגבלות נחשבו כנטל על החברה. מאחר ששורדי מלחמה רבים חזרו הביתה עם ליקויים גופניים וצרכים פסיכולוגיים, היה צורך להקים תוכניות חדשות שיעזרו להם לחזור חזרה לחברה. לזכותה של הממשלה הבריטית ייאמר כי היא הראשונה שהכירה בצרכים אלה על ידי פתיחת מרכז לנפגעי עמוד השדרה בבית החולים סטוק מנדוויל באיילסברי, אנגליה, בשנת 1944. סר לודוויג גוטמן, היה זה שלמעשה פיתח את ספורט המרוץ בכיסאות גלגלים, על מנת לספק את הצורך הספורטיבי למטופליו. בהנחייתו של גוטמן נערכו "משחקי הסטוק מנדוויל" הראשונים למשותקים בשנת 1948. בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים התפשט הספורט ברחבי אירופה ובארצות הברית. במהלך תקופה זו צצו ברחבי אירופה תחרויות ואירועי ספורט נוספים עבור אנשים בכיסאות גלגלים. בשנת 1952 אורגנה התחרות הבינלאומית הראשונה לספורטאים בכיסאות גלגלים בין נבחרת בריטניה לנבחרת הולנד. 130 ספורטאים עם חבלות בעמוד השדרה התמודדו בשישה ענפי ספורט. כדי לכבד את הערך החברתי והאנושי הנגזר מתנועת הספורט בכיסאות גלגלים, הוועדה האולימפית הבינלאומית (IOC) הכירה בעבודתו של גוטמן בשנת 1956 והעניקה למשחקי סטוק מנדוויל את גביע סר תומאס פירנלי על הישג ראוי לשירות התנועה האולימפית. מאז תחילת מרוצי כיסאות הגלגלים של סטוק מנדוויל התרחבו תוספי ספורט רבים כמו ירי בחץ קשת על כיסא גלגלים, טניס שולחן, פיינטבול, זריקת כידון ומקצועות נוספים. בשנות השישים החל להופיע גם כדורסל בכיסאות גלגלים והרמת משקולות לנכים. בשנת 1960 הוקמה הפדרציה הבינלאומית לספורט בכיסאות גלגלים של סטוק מנדוויל (ISMWSF) כדי לאפשר את כל התחרויות הבינלאומיות עבור אנשים עם פגיעות בעמוד השדרה. בשנות השישים המאוחרות הורחבו תחרויות הספורט הבינלאומיות וכללו קבוצות מוגבלות אחרות שלא היו זכאיות לאליפות העולם. בנוסף, ארגון הספורט הבינלאומי לנכים (ISOD) הוקם רשמית בפריס בשנת 1964, במטרה לספק הזדמנויות ספורט בינלאומיות לעיוורים ולאנשים עם מוגבלות מוטורית אחרת.
אפיון

המרחקים המבוצעים במרוצי כיסאות גלגלים כוללים מרחקי ספרינט של 100 מ', 200 מ' ו -400 מ', מרחקים בינוניים של 800 מ' ו 1500 מ', מרחקים ארוכים של 5000 מ' ו -10,000 מ' ומרוצי שליחים של 4 × 100 מ' ו -4 × 400 מ'. ישנו גם מרתון על כיסא גלגלים. ספורטאים שנמצאים בכיסא גלגלים יכולים להשתתף גם באירועי שטח; אלה כוללים פיינטבול, הטלת כידון וזריקת דיסקוס. ישנם גם אירועים משולבים כמו פנטאתלון, בו הספורטאי משתתף במרוצי מסלול שטח וכביש, ותחרויות קפיצה וזריקה, תלוי במוגבלות של הספורטאים.
מרדכי פרס

| --- | --- |

מרדכי פרס בהרצאה
 לידה:  15 בפברואר 1931 (בן 93) ברנוביץ'
 תאריך עלייה:  1934
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 התמחות:  רפואה פנימית, ראומטולוגיה
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל מחלקה פנימית ו' תל השומר
 מחלקות ובתי חולים:  פנימית ו' תל השומר
 בן זוג:  דליה פרס
 מספר צאצאים:  3
מרדכי פְּרָס (נולד ב-15 בפברואר 1931) הוא פרופסור לרפואה, מומחה לרפואה פנימית ולראומטולוגיה, לשעבר מנהל מחלקה פנימית ו' בבית החולים שיבא. מחשובי חוקרי מחלת קדחת ים תיכונית משפחתית (FMF).
ביוגרפיה

מרדכי פרס נולד בעיר ברנוביץ' (אז בפולין, היום בלארוס), לד"ר שלום פרס, רופא ילדים, ולד"ר חיה פרס, רופאת שיניים. בשנת 1934 עלה עם הוריו ואחותו ורדה לארץ ישראל. המשפחה השתקעה בתל אביב. למד בבית הספר הכרמל ומשם עבר לגימנסיה הרצליה. עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות, הפסיק מרדכי פרס בן ה-17 את לימודיו, ויחד עם חבריו ילידי שנתון 1931 התגייס לנח"ל, עבר טירונות במחנה 80 ויצא להכשרה ברמת דוד. עם שוך הקרבות ב-1949, חזר לספסל הלימודים למשך 6 חודשים על מנת להשלים את לימודיו התיכוניים. משם חזר לצה"ל ובמסגרת גרעין נח"ל היה ממקימי קיבוץ תל קציר.
בתום שירותו הצבאי החל ללמוד רפואה בצרפת. בתום שנת הלימודים הראשונה, חזר לישראל והמשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיים בשנת 1957. עם גמר הבחינות, התייצב ד"ר פרס בבית החולים תל השומר בפני מנהלו, פרופסור חיים שיבא לראיון עבודה. ד"ר פרס שאף להיות מנתח לב, אך פרופסור שיבא קיבלו כמתמחה במחלקה הפנימית, בהדרכתם של מנהל האגף לרפואה פנימית, פרופסור הרי הלר, ופרופסור עזרה זוהר, מנהל המחלקה הפנימית, שפעלה בביתן 39א'.
בשנת 1965, לאחר גמר התמחות של כחמש שנים במחלקה הפנימית בתל השומר, נשלח מרדכי פרס על ידי הפרופסורים זהר והלר להתמחות בראומטולוגיה בבית החולים בלוויו (Bellevue) בניו יורק והפך לאחד מהרופאים הישראליים הראשונים שהתמחו בתחום זה. במהלך ההשתלמות חקר ד"ר פרס את מחלת העמילואידוזיס, ששיעור הארעותה בקרב חולי FMF הגיע ל-30% וגרמה לכשל כלייתי בקרב רוב החולים במחלה. הוא הצליח לבודד את העמילואיד, חלבון הגורם לתהליך זה
עם שובו לישראל בשנת 1968, חזר לבית החולים שיבא, בו הקים וניהל את המרפאה הראומטולוגית. בשנת 1969 מונה למרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1973 קיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת תל אביב על הישגיו בתחום התורשה והתסמינים הקליניים של מחלת ה-FMF ובידוד העמילואיד. היה סגן מנהל ומנהל בפועל של המחלקה הפנימית בביתן 39 א', בהנהלתו של פרופסור עזרה זהר. בשנת 1985, עם המעבר של האגף הפנימי בבית החולים שיבא לבניין אשפוז מרכזי, ופרישתו לגמלאות של זוהר, מונה פרופסור פרס למנהל מחלקה פנימית ו', אותה ניהל במשך 16 שנים עד פרישתו בשנת 2001.
פרס נמנה עם מייסדי מרפאת ה-FMF, בבית החולים שיבא. מרפאה זו עוסקת בטיפול ייחודי לחולי ה-FMF. מטופלים בה היום מעל 5,000 חולי FMF מרחבי ישראל והיא הגדולה מסוגה בעולם.
מחקר > מעקב אחרי חולי ה-FMF

במהלך התמחותו במחלקה הפנימית בבית החולים, החל פרס לערוך מחקר גנטי על קדחת ים תיכונית משפחתית (FMF), מחלה קטלנית באותם ימים, שהייתה נפוצה בקרב יהודים יוצאי צפון־אפריקה, עיראק וטורקיה. מטרת המחקר הייתה להוכיח שהמחלה מועברת על ידי גן דומיננטי. זמן קצר לאחר תחילת המחקר גילה ד"ר פרס שהמחלה מועברת על ידי גן רצסיבי ולא על ידי גן דומיננטי, כמקובל עד אז. גילוי זה התפרסם במאמר משנת 1961 בכתב העת Archive Of Internal Medicine. משמעות הממצא הייתה שאף על פי ששיעור נשאי גן המחלה בקרב היהודים יוצאי המזרח התיכון וצפון אפריקה היה כ-20%, מספר החולים היה קטן בהרבה, ביחס שבין 1:500 ל-1:250 בקרב יהודים יוצאי צפון אפריקה. במהלך עבודתו ערך פרס רישום של כלל החולים במחלת קדחת ים תיכונית משפחתית (FMF) ובשנת 1966–1967 פרסם סקירה של 470 מקרים של המחלה. פרסום זה שימש כמדריך לרופאים לענייני המחלה ופרס הוזמן לכנסים רבים להרצות בעניין מחלת ה-FMF.
מחקר > בידוד העמילואיד

בבית החולים בלוויו בניו יורק התמקד מחקרו של פרס בבידוד העמילואיד, שהיה שוקע ברקמות, בעיקר בכליות, וגורם לכשל כלייתי חמור בקרב חלק מחולי FMF. לצורך זה צורף מרדכי פרס למעבדתו של הכימאי מקסוול שוברט, שעסק בקשרים הקיימים בין חלבונים לסוכרים. בטחול רווי עמילואיד של נפטר חסר בית, שנמצא ללא רוח חיים ברחוב בניו יורק, התחיל מחקר במטרה לבודד את החומר העמילואידי מרקמת הטחול. הטחול נטחן ונחשף לחומרים שונים על מנת להשיג מטרה זו. ניסיונות לבודד את העמילואיד בעזרת אצטון ומיני כוהל שונים, לפי עצתו של פרופסור שוברט, כשלו. פרס ניסה לפתור את הבעיה על ידי חשיפת הרקמות הטחונות לריכוזי מלח גבוהים וכקבוצת ביקורת, בחר במים מזוקקים, תוך הורדה הדרגתית של ריכוז המלח. כבר בניסוי הראשון הבחין פרס שדווקא בקבוצת הביקורת המים המזוקקים הפכו צהבהבים ומעט עכורים. הוא הבין מיד שהחומר הצהבהב הוא העמילואיד והוכיח זאת על ידי הוספת תמיסת הצבע CONGO RED שנצמד אל סיבי העמילואיד שנצבעו אדום ושקעו. שיטת הבידוד הפשוטה שזכתה לכינוי PRAS METHOD האיצה את בידוד סיבי העמילואיד מתסמונות רבות ואפשרה את זיהוי החלבונים שגרמו לתסמונות העמילואיד השונות. כיום ידועים למעלה מעשרים חלבוני עמילואיד השונים אחד מהשני במבנה שלהם במחלות העמילואיד השונות. התגלית אפשרה להוכיח שהעמילואיד הוא חלבון ופורסמה כמאמר בכתב העת Journal of Clinical Investigation.
מחקר > שימוש בקולכיצין לטיפול בחולי FMF

בעקבות גילוי האפשרות לקשר בין נטילה יומית של קולכיצין להעלמות התקפי FMF, יזמו פרס וחבריו ממכון הלר בבית החולים שיבא ניסוי רב משתתפים של חולי FMF שקיבלו קולכיצין על בסיס יומי ונמצא כי אכן קולכיצין יומיומי מונע התקפי FMF. ממצאי המחקר פורסמו בכתב העת New England Journal Of Medicine. בעקבות ההצלחה הגדולה בקרב החולים, שוכנעו כל הקבוצות ברחבי העולם שטיפלו בחולי FMF שנמצאה התרופה המיוחלת. במעקב רב שנתי נוסף, שבמהלכו נבדקו במשך 11 שנים 972 חולים, גילה פרופסור פרס כי קולכיצין לא רק מונע את התקפי החום המאפיינים קדחת ים תיכונית, אלא גם מונע את הארעות מחלת העמילואידוזיס ואת הפגיעה החמורה בכליות בקרב החולים. המחקר הראה ששיעור החולים שטופלו בקולכיצין ונמצא אצלם משקע חלבונים, שייתכן שמסמן עמילואידוזיס היה פחות מחצי אחוז. בקרב קבוצת חולים שהשתתפו במחקר, אך לא נטלו את התרופה שנרשמה להם, ממניעיהם הם והיוו למעשה קבוצה ביקורת לא מתוכננת מראש, שיעור ההיארעות עלה דרמטית והגיע ל-30%.
מחקר > בידוד הגן

למרדכי פרס ולבנו הבכור, פרופסור אלון פרס, הייתה תרומה משמעותית בבידוד הגן הגורם למחלת ה-FMF. במחקר משותף עם דר' דן קסטנר מהמכון לבריאות לאומית שבארצות הברית (NIH) שהחל בשנת 1989 ונמשך עד עצם היום הזה, בודד הגן שגורם למחלה והושגה התקדמות ניכרת בהבנת מנגנון הפעולה של גן זה ואופן היווצרות המחלה.
עקב פועלם של פרס ועמיתיו, FMF הפכה בתקופת פועלו כרופא, ממחלה קטלנית וחשוכת מרפא למחלה בת טיפול, עם מהלך טוב, המאפשר לחולים בה התנהלות ואורח חיים תקין. יתרה מכך, הבנת המנגנון הגנטי מאחורי המחלה פתחה אפיקים חדשים של מחקר והבנת המדע הבסיסי. הסתבר שקיימות מחלות נוספות, רובן תורשתיות, המתאפיינות בדלקת שנוצרת בגוף לכאורה ללא סיבה נראית לעין וגם הלוקים במחלות אלו עלולים לפתח עמילואידוזיס. מחלות אלו משויכות היום לקבוצת המחלות האוטואינפלמטוריות כאשר מחלת ה-FMF מהווה אב-טיפוס למחלות אלו.
פרסים ועיטורים

אות יקיר האיגוד הישראלי לראומטולוגיה
משפחתו

מרדכי פרס היה נשוי לדליה לבית מלבסקי משנת 1955 ועד לפטירתה ב-2022. להם שני בנים, ארבע נכדות ושני נכדים. שני בניו, פרופסור אלון פרס, מנהל המכון הגנטי בבית החולים שיבא וד"ר ערן פרס, מנהל מערך העיניים במרכז הרפואי שמיר, ממשיכים את דרכו המקצועית – מדעית. בנו האמצעי, סגן אייל פרס, קברניט מסוק בחיל האוויר הישראלי, נספה בשנת 1982 כאשר מסוקו נפל במהלך תרגיל שיתוף פעולה קרקע-אוויר, באזור ירוחם.
הערות שוליים

1 2 3 4  דן אבן, תגלית ממוחו הקודח, עם הפנים לפריפריה, מגזין עובדי המרכז הרפואי שיבא, עמ' 68
1 2  כיצד פוצחה התעלומה של קדחת ים תיכונית - הרצאה של פרופ' מרדכי פרס - עמותת עינבר, אתר יוטיוב, 15 באוגוסט 2018
1 2 3 4  ראומטולוגיה - קדחת ים תיכונית משפחתית, באתר www.medicalmedia.co.il
↑  העלאות ומינויים באוניברסיטת ת"א - ברפואה לדרגת מרצה בכיר, על המשמר, 31 ביולי 1969
↑  מרפאת FMF (קדחת ים תיכונית משפחתית) ומחלות אוטואינפלמטוריות, אתר המרכז הרפואי שיבא
↑  Harry Heller, Joseph Gafni, Joram Heller, Mordechai Pras, Febbre Mediterranea Familiare (FMF)*, Acta geneticae medicae et gemellologiae: twin research 9, 1960/07, עמ' 344–360 doi: 10.1017/S112096230001742X
↑  MORDECHAI PRAS, MAXWELL SCHUBERT, METACHROMATIC PROPERTIES OF AMYLOID IN SOLUTION, Journal of Histochemistry & Cytochemistry 17, 1969-04, עמ' 258–265 doi: 10.1177/17.4.258
↑  Mordechai Pras, Blas Frangione, Edward C. Franklin, Mark Levin, The Amino Acid Sequence of a Major Nonimmunoglobulin Component of Some Amyloid Fibrils, The Journal of Clinical Investigation 51, 1972-10-01, עמ' 2773–2776 doi: 10.1172/JCI107098
↑  Deborah Zemer, Moshe Revach, Mordechai Pras, Baruch Modan, A Controlled Trial of Colchicine in Preventing Attacks of Familial Mediterranean Fever, New England Journal of Medicine 291, 1974-10-31, עמ' 932–934 doi: 10.1056/NEJM197410312911803
↑  Deborah Zemer, Mordechai Pras, Ezra Sohar, Michaela Modan, Colchicine in the Prevention and Treatment of the Amyloidosis of Familial Mediterranean Fever, New England Journal of Medicine 314, 1986-04-17, עמ' 1001–1005 doi: 10.1056/NEJM198604173141601
↑  יקיר האיגוד הישראלי לראומטולוגיה | החברה לאיכות ברפואה, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only
↑  פרופ' אלון פרס | הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באתר med.tau.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012508916905171