stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרחיו אסנחו

סרחיו אסנחו אנדרס (בספרדית: Sergio Asenjo Andrés; נולד ב־28 ביוני 1989) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ריאל ואיאדוליד.
קריירה

אסנחו נולד בפלנסיה, קסטיליה ולאון, החל לשחק בריאל ואיאדוליד, ועד מהרה בלט במועדון. הוא התחיל את עונת 2007/2008 עם קבוצת המילואים של ויאדוליד, בליגה השלישית של ספרד, כאשר הקבוצה ניצלה מירידת ליגה בעונה שלפני זו. עם זאת, בעקבות הופעות מאכזבות של שוערי הקבוצה הבוגרת קיבל אסנחו את ההזדמנות הראשונה שלו בלה ליגה, נגד ויאריאל, ב-12 בדצמבר 2007. המשחק נגמר בניצחון 2:0 לוויאדוליד, כאשר אסנחו שמר על רשת נקייה.
בעקבות הופעותיו המוצלחות של אסנחו בחמשת המשחקים הראשונים שלו, נשאר אסנחו בשער ויאדוליד עד סיום העונה, והיה השוער הצעיר בליגה, בן 19 בלבד. בסיום עונה זו חתם אסנחו על החוזה המקצועני הראשון שלו, כאשר חתם עד סוף עונת 2010/2011.
בעונת 2008/2009 שמר אסנחו על מעמדו כשוער הראשון של הקבוצה, אך החמיץ שלושה חודשים בעקוצה פציעה בברכו, פציעה טורדנית שחזרה על עצמה בהמשך הקריירה של השוער.
ב -8 ביולי 2009, עבר אסנחו לאתלטיקו מדריד תמורת סכום של 5 מיליון אירו, כאשר חתם על חוזה לארבע שנים. אסנחו החל את העונה כשוער הראשון, אך לאחר מספר טעויות משמעותיות של השוער בחודש נובמבר 2009, ולאחר שזומן למשחק הנבחרת הצעירה של ספרד, איבד את מעמדו לטובת השוער הצעיר דויד דה חאה.
ב-8 במאי 2010 לאחר עונה בה המעיט אסנחו להופיע, נפצע השוער, שנית בברך, כאשר זאת הייתה פציעה רצינית שהשביתה אותו עד חודש נובמבר אותה שנה. לאחר שחזר מהפציעה, הושאל אסנחו למאלגה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב אתלטיקו.
ב-6 בפברואר 2011, במשחק של מלאגה מול סביליה, נפצע פעם נוספת באותה הברך, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום העונה.
בעונות 2011/2012 ו-2012/2013 מצא עצמו אסנחו כשוער שני באתלטיקו, כאשר השוער הבלגי הצעיר טיבו קורטואה הגיע בהשאלה מצ'לסי.
בתחילת עונת 2013/2014 הושאל אסנחו לוויאריאל, העולה החדשה ללה ליגה. ב-28 ביוני 2014 חתם באופן קבוע בוויאריאל לחמש שנים.
ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגת האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד.
ב-7 ביולי 2022 חזר לאחר 13 שנה לריאל ואיאדוליד.
קריירה בינלאומית

בשנת 2006 אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 17, לקראת טורניר אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17. הנבחרת זכתה בטורניר, כאשר בכל המשחקים פתח אסנחו בהרכב.
אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה לנבחרות 2007. תפקידו בנבחרת בטורניר זה היה חסר משמעות, כאשר שימש כשוער מחליף. אך זה השתנה בחצי הגמר נגד צרפת. אחרי 0-0 במשחק ובהארכה, המשחק הוכרע בקרב בעיטות עונשין. אסנחו הציל שני פנדלים, וספרד עלתה לגמר נגד יוון. בגמר הראה אסנחו תצוגת שוערות מצוינת, וספרד ניצחה 1:0 והוכתרה כאלופת אירופה עד גיל 17 לשנת 2007.
אסנחו שיחק לראשונה בנבחרת הצעירה של ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009, שם פתח בכל המשחקים. בנוסף הוא גם שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנבחרות, שנערכה באותה שנה במצרים.
אסנחו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 במאי 2016, בניצחון 1–3 על בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות.
תארים

הליגה האירופית (2): 2009/2010, 2011/2012
הסופר קאפ האירופי (2): 2010, 2012
גביע המלך הספרדי: 2012/2013
הליגה האירופית: 2020/2021
אלופת אירופה עד גיל 19: 2007
מרדכי אולרי-נוז'יק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במאי 1911 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  20 באוקטובר 1981 (בגיל 70) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
מרדכי אוֹלָרִי-נוֹזִ'יק (11 במאי 1911 – 20 באוקטובר 1981) היה מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

מרדכי נוז'יק נולד בשנת 1911 בעיר ורשה שבפולין, בן לזוג אנשי תיאטרון. אביו, יצחק נוז'יק, היה שחקן, במאי, פזמונאי ומערכונאי פולני-ישראלי, שנהג להשתמש שמות עט, ובניהם "סכינאי" ו"אולרי", שלימים הצטרף לשם משפחתו של בנו.  סיים את לימודיו בקונסרבטוריון בוורשה. ניגן בכינור, בסקסופון ובקלרינט.
בשנת 1933, כשהיה בן 22, עלה לארץ ישראל עם הוריו ושני אחיו הצעירים, גבריאל ובן-ציון. הוא התפרנס כנגן בבתי קפה בתל אביב (בסגנון ג'אז, על פי רוב) ושימש כמנהל תזמורת בקפה "פינגווין". את הפסנתרנית הצעירה של התזמורת, יהודית פרידמן, נשא לאישה. לימים, הצטרף לתיאטרון הסאטירי "המטאטא".
אולרי-נוז'יק חיבר שירים רבים. עם להיטיו הידועים נמנים "שיר הבוקרים", "מילא", "בין כרמי תמנתה" ו"חפציבה". ריקודי עם רבים נוצרו על פי לחניו.
כתב מוזיקה להצגות ילדים בתיאטראות לילדים ולנוער וחיבר שירי ילדים. כתב להתיישבות העובדת הוציא חוברות למרכז המורים והגננות.
אולרי-נוז'יק היה נשוי ליהודית לבית פרידמן עד מותה ב-1974, אב לפנינה פרנקל ומשה נוז'יק,. הוא נפטר בתל אביב ב-1981, בגיל 70, לאחר מחלה ממושכת.

עיזבונו נמצא בארכיון המוזיקה הישראלית במחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

↑  יצחק נוז'יק, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
↑  "נוז'יק" (nożyk) בפולנית פירושו 'סכין קטן, אולר'.
↑  יהודית נוז'יק, מעריב, מודעת אבל, 6 במאי 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306300105171  BnF: cb16595730s (data)  ISNI: 0000 0000 6986 5580  LCCN: n2014038388  MusicBrainz: 44326bad-d4f4-4e02-a5a6-39ba77aa62c8  VIAF: 97170214   WorldCat (עם VIAF): 97170214 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק הרצליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1966 
 נתונים ומידות
 שטח:  700 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הרצליה 
 קואורדינטות:  32°10′08″N 34°49′20″E﻿ / ﻿32.16883333°N 34.82231944°E﻿ / 32.16883333; 34.82231944
  (למפת נתניה מוגדלת) פארק הרצליה(למפת נתניה רגילה) פארק הרצליה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק הרצליה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק הרצליה
 
האגם בפארק הרצליה
מבט על מתחם מתקני השעשועים בפארק
בית קינן בפארק הרצליה
פארק הרצליה הוא פארק בשטח 700 דונם בהרצליה, ליד קניון שבעת הכוכבים, ספורטק הרצליה ואצטדיון עירוני הרצליה. אזור הפארק תחום בין רחוב ז'בוטינסקי במזרח, נתיבי איילון במערב, שדרות מנחם בגין בצפון ושדרות בן ציון מיכאלי מדרום.
היסטוריה

שטח הפארק נקבע בתוכנית המתאר של הרצליה שאושרה בשנת 1974, בכל השטח שממערב לרחוב ז'בוטינסקי ועד מסילת החוף. חלקו על שטחה של שלולית חורף רחבה, שקרויה "הבאסה". אולם עיריית הרצליה החליטה לקדם תחילה בשטח את בנייתם של מתקני ספורט, כולל המרכז האולימפי הלאומי לקליעה (שנפתח ב-1983) והאצטדיון עירוני (שנחנך ב-1985) ואחר כך ספורטק הרצליה.
הקמת הפארק בפועל החלה בשנת 1996, כאשר העירייה הודיעה כי בכוונתה לשנות את ייעוד השטח מייעוד חקלאי לשטח ציבורי פתוח, לצורכי פארק עירוני, כולל הפקעת 220 דונם שהיו בבעלות פרטית. עם זאת במקביל הסבה את ייעוד חלק מהשטח להקמת קניון שבעת הכוכבים. בשטח שהיה בבעלות העירייה ושאותו חכרה חברת "הכשרת היישוב" מעיריית הרצליה, בפברואר 1998, תמורת 12 מיליון דולר. הדבר הביא לפתיחת מאבק משפטי של בעלי הקרקעות הפרטיים, תחילה מאחר שהעיירה ייעדה חלק מהשטח שהופקע מהם לא לטובת הקמת הפארק, אלא עבור חניון של קניון שבעת הכוכבים. בעלי קרקע הגישו התנגדות לתוכנית ואחר כך תביעה משפטית שהגיעה לדיון פעמיים בבית המשפט העליון. הם גם התלוננו שהעירייה אישרה הקמת קניון במקום חלק מהפארק בשטח שברשותה, ובשטחים שבבעלותם לא אושרה בנייה, אף על פי שביקשו להקים שכונת מגורים בחלק מהשטח, כפיצוי על ההפקעה.
בדצמבר 2006, דחתה סופית ועדת המשנה לעררים של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, ערר נוסף של בעלי הקרקע הפרטית שהתנגדו לתוכנית להקמת הפארק. שבמקביל כבר פורסם מכרז להקמתו.
החלק המרכזי של הפארק, בשטח 220 דונם, תוכנן על ידי משרד האדריכלים שלמה אהרונסון בשיתוף עם עיריית הרצליה, בין השנים 2004–2009. ונבנה, תוך שימור חלק מ"הבאסה" במצבה כשלולית חורף, כחלק מנוף הפארק. ב-18 באוקטובר 2008 נפתח הפארק רשמית לאחר שהסתיים שלב א' בבנייתו, על שטח של 120 דונם. לאחר עבודות הרחבה שהסתיימו ב-2011, וחתמו את שלב ב' בהקמת הפארק, גדל שטחו ל-180 דונם.
בשנת 2015 זכו, על תכנון פארק הרצליה, אדריכלית הנוף ברברה אהרונסון בשיתוף האדריכל איתי אהרונסון בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף. באותה שנה נפתח שלב ג' בדרומית לשלב א' ובשלב ג' נמצא: בית קפה, גינת כלבים, חנייה ומסלול ופארק חבלים.
בפברואר 2016 הושקה רכבת לילדים המבצעת סיור בפארק.
בעלי הקרקע שעליה הוקם הפארק המשיכו במשך שנים רבות בהליך המשפטי לקבלת פיצויים על ההפקעה. בפברואר 2017 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי עיריית הרצליה תפצה את בעלי הקרקע על ירידת הערך ואובדן הפוטנציאל של שינוי ייעוד הקרקע לבנייה, בסכום של 45 אלף דולר לדונם, או 120 מיליון שקל בסך הכל.
מבנה הפארק

הפארק כולל אזורי מדשאות רחבים, אזור למנגל, בית קפה, פאב, אגם, מתקני כושר, עמדות תצפית על ציפורים ומתחם מתקני שעשועים, הכולל גם אומגה. בפארק יש במה ואמפיתיאטרון שבהם מתקיימות הופעות, ובכלל זה מופעי מוזיקה קלאסית ומופעים המשלבים מוזיקה קלאסית ומוזיקה פופולרית בניהולו של המנצח גיל שוחט.
בפארק יש מסלול הליכה וריצה באורך 1,000 מטר ושביל אופניים באורך 1,200 מטר, שמתחבר לשבילי אופניים אחרים באזור. את הפארק פוקדים באופן יומיומי מבקרים לשם פעילות ספורטיבית וריצה, וכן לפעילויות פנאי.
בית קינן

בקרן הרחובות ז'בוטינסקי ואלתרמן נמצא "בית קינן" בתוך פארק המהווה חלק מפארק הרצליה.
ב-1937 קנה אפרים קינן את השטח המבודד הזה ובנה שם חווה חקלאית בשם "חוות הבשן" ובה בניין בעל קומה אחת למגורי הפועלים.
ב-1946 הפך הבית למגוריהם של בנו דוד שהתגורר בו עם רעייתו עפרה וילדיו במשך 60 שנים.
ב-2007 עבר הבניין והשטח לידו לבעלות עיריית הרצליה. הבניין שופץ וניטע פארק גדול לידו. הבית נקרא "בית קינן" ונערכות בו פעולות חברתיות בתחום הקהילה, הטבע והסביבה.
גלריה

מקטע ממסלול הריצה בפארק
ציפורים לצד האגם בפארק
מבט על מתחם המנגל
ספסלי ישיבה מוצלים בפארק
שדה חמניות במערב הפארק, לצד מסלול הריצה
קני סוף בצפון הפארק
מתחם מתקני השעשועים בפארק
מתחם מתקני השעשועים בפארק
גיל שוחט ושלמה גרוניך נערכים להופעה בפארק, יולי 2015
הערות שוליים

↑  אריק מירובסקי, הבאסה של עיריית הרצליה, באתר הארץ, 29 במרץ 2006
↑  הכשרת הישוב תקנה מעיריית הרצליה מגרש לקניון ובידור ב-12.86 מיליון דולר, באתר גלובס, 31 במרץ 1998
↑  הצד האחר של גליל-ים, באתר גלובס, 8 בפברואר 1999
↑  זיו מאור, עיריית הרצליה תוכל להקים פארק מצפון לדרך שבעת הכוכבים, באתר הארץ, 20 במאי 2002
↑  הילה רז, ניצחון לעיריית הרצליה: העליון אישר תוכנית  לבניית פארק עירוני בשטח של 717 דונם, באתר הארץ, 6 במרץ 2008
↑  צפריר רינת, הוועדה לתכנון: לא יוקמו בנייני מגורים על שטח הפארק בהרצליה, באתר הארץ, 26 ביולי 2006
דליה טל, ‏ועדה מחוזית החליטה לא לאשר בניית 1,400 יחידות דיור במתחם פארק הרצליה, באתר גלובס, 24 ביולי 2006
↑  דליה טל ונועם שרביט, ‏אושרה הקמת פארק הרצליה - 700 דונם, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2006
↑  אבי בר-אלי, צו מניעה זמני הוצא נגד הזוכה במכרז פיתוח פארק הרצליה, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2006
↑  עיריית הרצליה פותחת את הפארק העירוני, באתר קול הרצליה, 17 יולי 2008, עמ' 3
↑  מיכאל יעקובסון, לשנה הבאה בישראל הבנויה: פארקים זה הדבר הבא, באתר Xnet‏, 27 בספטמבר 2011
↑  גיא נרדי, גם גרמן והתושבים ראויים לפרס על פארק הרצליה, ולא רק אדריכלי הנוף, באתר Xnet‏, 24 באוגוסט 2015
↑  שלומית צור, ‏בעלי הקרקע בפארק הבאסה: "עיריית הרצליה מתנערת מהפיצוי", באתר גלובס, 30 בדצמבר 2013
שלומית צור, ‏עיריית הרצליה תכפיל את הפיצוי לבעלי קרקע שהופקעה לטובת פארק, באתר גלובס, 27 ביולי 2014
אלפי אליהו שאולי, ‏בעלי זכויות במתחם הבאסה בפארק הרצליה לא יפוצו כפי שציפו, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2016
↑   אריק מירובסקי, הערכות: בעלי קרקעות בפארק הרצליה יפוצו ב-120 מיליון שקל בעקבות החלטת המחוזי, באתר TheMarker‏, 22 בפברואר 2017
שלומית צור, ‏עיריית הרצליה תפצה את בעלי הקרקעות בפארק בכ-100 מ' ש', באתר גלובס, 22 בפברואר 2017
תנועות הנוער היהודיות הציוניות

תנועות הנוער היהודיות הציוניות הן ברובן תנועות נוער עולמיות, הקשורות לתנועת הציונות. תנועות אלו צמחו בעיקר במזרח אירופה על רקע המשברים שהחלו לפקוד את העם היהודי בתחילת המאה ה-20. מייסדי התנועות האמינו שניתן לשנות ולכוון את דרכו של העם היהודי ולהקים בית לאומי בארץ ישראל.
בין שתי מלחמות העולם נמנו על תנועות אלו מאות אלפי צעירים ובני נוער. רבים מחבריהן עלו לארץ ישראל ומילאו תפקיד חשוב במפעלי ההתיישבות הציוניים ובתהליכים שהביאו להקמת מדינת ישראל.
תנועות הנוער הציוניות בין שתי מלחמות העולם

אחת הסיבות לכך שתנועות הנוער היהודיות הפכו לתופעה המונית בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה החיפוש של צעירים אחר אידאולוגיה ומסגרת פוליטית שיציגו פתרון למצוקתם ולתחושה של היעדר עתיד ליהודים באירופה. לא כולם פנו לציונות כאידאולוגיה וכמטרה אישית. רבים ראו במרקסיזם ובקומוניזם את התשובה הנכונה לבעיות החברה הכללית ובתוכה גם ליהודים וראו בהתפעלות את ברית המועצות כמודל לבניית חברה צודקת יותר, שבה ימצאו גם היהודים את מקומם. אחרים פנו לתנועת הבונד שדגלה בסוציאליזם ובאוטונומיה לאומית-תרבותית ליהודים בארצות מגוריהם, והצטרפו לתנועת הנוער שלה ה-צוקונפט.
תנועות הנוער הציוניות הציעו לצעירים דרכים שונות ומגוונות אל הפתרון הציוני. האידאולוגיה וההתארגנות שלהן היו קשורות בדרך כלל למפלגות השונות שפעלו בתנועה הציונית וגם בארץ ישראל. הן חלקו עקרונות דומים: חינוך לקרבה לטבע, לימוד עברית ותרבות יהודית והגשמה אישית בעלייה לארץ ישראל. הן קיימו פעולות חינוכיות בקבוצות קטנות המודרכות על ידי צעירים, וטיפחו סממנים חיצוניים דומים כמו סמלים, המנונים, מדים, מפקדים ומצעדים. התנועות קיימו כינוסים ארציים ובין-ארציים בהם עסקו בבירור האידאולוגיה שלהן והפיצו ביטאונים ועלונים שבהם הציגו את עמדותיהן בנושאים אידאולוגיים ואקטואליים. בשנות ה-1940 השתתפו בוגרי תנועות הנוער בארץ ישראל במאבקים לקראת הקמת המדינה והצטרפו להגנה, לפלמ"ח, לאצ"ל וללח"י.
תנועות הנוער שיתפו פעולה בפעולות שנועדו לקדם את מטרות הציונות, כמו הפגנות או ימי התרמה לקק"ל, אך היחסים ביניהן אופיינו גם במידה רבה של מתחים ותחרות. במציאות הפוליטית והחברתית הסוערת של התקופה היה לשיח על השקפת עולם ואידאולוגיה מקום נכבד בעולמם של בני הנוער והצעירים. חברי תנועות הנוער, ובעיקר מובילי הדעה שבהן, הרבו להתעמת ביניהם על גישות שונות לציונות שהיו מנוגדות באופן קוטבי, אך ויכוחים מרים התנהלו גם בין תנועות שהיו קרובות זו לזו בהשקפות העולם ובערכים. הוויכוחים היו על ניואנסים אידאולוגיים, על סגנון הפעילות בתנועה, או על הדגשים בהגדרת המטרות. חברי התנועות גילו עניין ומעורבות בשאלות אקטואליות שעמדו על סדר היום הציוני כמו היחסים עם המנדט הבריטי, צורות ההתיישבות הרצויות בארץ ישראל, תוכנית החלוקה של ועדת פיל ועוד. התנועות התחרו ביניהן על גיוס חניכים, על תקציבים ותמיכה של ההסתדרות הציונית ובעיקר על חלוקת אישורים לעליה לארץ ישראל (סרטיפיקטים) לחבריהן. גם התנועות שצמחו בקרב בני הנוער באופן ספונטני ועצמאי, נקשרו תוך זמן לא רב למפלגות השונות שפעלו ונאבקו זו בזו בתוך התנועה הציונית וניסו לערב את חברי תנועות הנוער במאבקיהן. המאבק על כח והשפעה שהתנהל בין המפלגות הציוניות ובין תנועות ההתיישבות בארץ ישראל הגביר את הפוליטיזציה של תנועות הנוער והשפיע על מהלכים של פילוג ואיחוד שכמעט לא פסקו בין התנועות.
תנועות הנוער הציוניות בין שתי מלחמות העולם > תנועות נוער ציוניות דתיות

תנועות הנוער הציוניות הדתיות נוסדו בסוף ה-1920. בעוד שהתנועות הציוניות-סוציאליסטיות ביטאו מרד בדת ובאורח החיים הדתי-מסורתי, התנועות הציוניות-דתיות טענו שקיים קשר בל יינתק בין האמונה הדתית לבין בניין ארץ ישראל, בניגוד לזרם האורתודוקסי, הלא ציוני, שהאמין בגאולה מן הגלות רק עם בוא המשיח. עקרונותיהן הוגדרו בצמד המילים תורה ועבודה - שילוב בין חיי העבודה והחלוציות לחיי התורה והרוח. תנועות אלו הקימו חוות הכשרה ברוח זו לשם הכנת החניכים לעלייה לארץ ישראל ובוגריהן עלו לארץ ישראל והקימו קיבוצים ויישובים חלוציים-דתיים. פעילותן של התנועות הדתיות באותה תקופה התנהלה בדומה לתנועות החילוניות. הקבוצות חולקו על פי גיל, התקיימו ערבי מועדון קבועים שעסקו הן בנושאים דתיים והן בנושאים כללים הקשורים לארץ ישראל וכמו בתנועות האחרות, הושם דגש על שימוש בשפה העברית. תנועות הנוער הדתיות-ציוניות ניסו למזג בין יסודות צופיים לבין שמירת ערכי התורה והמסורת וחינכו לקראת שינוי המציאות החברתית והגשמת החזון היהודי-לאומי.
ביקורת על תנועות הנוער הדתיות-ציוניות לא איחרה לבוא. ההתנגדות נבעה מהדעה שתנועת הנוער מהווה הפרעה ללימוד, אשר חשיבותו ראשונה במעלה אצל נוער דתי. כמו כן נטען כי תנועת נוער מלבה את רוח המרדנות הטבועה בנוער, ולכן אין לה מקום בחברה דתית, המושתתת על מסורת ועל שמרנות. רבים טענו שהתנועות הללו מחקות את התנועות החילוניות ואת השיטות הצופיות שלהן במקום להתמקד בערכי התורה ובדרכי היהדות. מחלוקת נוספת הייתה ביחס לדרך ההחינוכית הרואה בקיבוץ כיעד ההגשמה הבלעדי.גם הפעילות המשותפת לבנים ולבנות עוררה ביקורת ומחלוקות.
קבוצת החשמונאים, קן השומר הדתי, קלצ'ב, פולין 1934השומר הדתי התארגנה בפולין במחצית השנייה של שנות ה-1920 בחסות תנועת תורה-ועבודה והמזרחי כתנועה "חינוכית דתית, צופית, חלוצית, השואפת לגאולת האומה והארץ, מורדת בחיי הגלות השפלים, נלחמת בעם-ארצוּת ומחנכת להגשמת רעיון תורה-ועבודה בארץ ישראל". התנועה ינקה ממקורות ישראל, מהחסידות, מהסוציאליזם ומהשומר הצעיר שקמה לפניה. השומר הדתי טיפחה יחס עמוק לטבע, נאבקה בהתבוללות ובחילון, הציבה דגש על לימוד, עיון והשתלמות עצמית ביהדות, בציונות ובתרבות כללית.
בני עקיבא הוקמה בירושלים ב-1929 במטרות "לחנך דור עברי בריא ואמיץ, מסור ונאמן לעמו, ארצו. ותורתו, החי מעבודתו על פי התורה" ולחנך את הנוער הדתי לתפקידים חלוציים-דתיים. סמוך להקמתה הצטרף לתנועה הרב משה צבי נריה, שנחשב מאז לרב התנועה, בעידודו הנלהב של רבו, הראי"ה קוק, שרחש חיבה רבה לתנועה. התנועה הייתה תנועה מעורבת של בנים ובנות. סניפי בני-עקיבא פעלו ערב מלחמת העולם השנייה גם במקומות אחרים בעולם, ובעיקר באירופה. התנועה עודדה התיישבות חלוצית, והקימה קיבוצים באמצעות תנועת הפועל המזרחי.
ברוריהתנועה ציונית דתית עולמית לבנות הוקמה ב-1928 בצורה ספונטנית על ידי החברות בפולין והתפשטה באירופה, קנדה וישראל. תנועה זו קשורה לצעירי המזרחי ותנועת תורה ועבודה. התנועה שילבה בין פעילות ציונית וחלוצית לשמירה על קיום המצוות והמורשת היהודית. הבנות בתנועה זו היו פעילות, יוזמות ומעורבות בענייני הציבור ובעשייה תנועתית וחלוצית משמעותית. הבנות התארגנו בסניפים והבוגרות התארגנו בקיבוצי הכשרה לעלייה לארץ ישראל. רבות מבנות התנועה עלו ותרמו להגשמת הציונות הדתית בארץ ישראל אולם חלק מהבנות נספו בשואה. מטרות התנועה כללו הכשרה של הנשים להשקפת עולם יהודית ציונית ויצירת טיפוס של אישה דתית שהיא אם ובו בזמן חלוצה דתית שוות זכויות.
תנועות הנוער הציוניות בין שתי מלחמות העולם > תנועות הנוער הציוניות בארץ ישראל

בהגיעם לארץ ישראל המשיכו חניכי תנועות הנוער להשתייך לאותה סביבה סגורה בה היו חברים. הם עברו מן ה"קן" וה"קבוצה" אל הקיבוץ ובכך הקלו תנועות הנוער על הסתגלות העולים לארץ. את ההכנה לעליה החלו עוד בגולה באמצעות חוות ההכשרה והשליחים שנשלחו מהארץ, שבפעולותיהם דיברו על המצב הפוליטי, החברתי והכלכלי בארץ ועל השינוי הצפוי בצורת חייהם לאחר שיעלו. מושג העבודה הושרש בחניכים כאידיאל, כערך שמיקומו גבוה ביותר בסולם הערכים. כשעלו הצעירים לארץ ונדרשו לעבודה פיזית של ממש, אידיאל העבודה וההכנה לחיים המשותפים בקיבוץ סייעו להם להחזיק מעמד בתנאים הקשים.
בארץ ישראל ניכרה השפעת תנועות הנוער במספר תחומים מרכזיים:
א. ההתיישבות העובדת - תנועות הנוער בגולה הכינו את חניכיהם בחוות הכשרה בעיקר לעבודה חקלאית. חניכי התנועות שעלו לארץ היו מקור עיקרי של כח אדם להקמת יישובים חדשים ולביסוס היישובים הקיימים.
ב. בתי הספר התיכוניים - חניכי התנועה היו גרעין קטן אך משפיע ביותר בבתי הספר בו למדו. הם היוו את הגוף הפעיל והמוביל במוסדות התלמידים, יזמו מפעלים, תבעו פעילות מכלל התלמידים וארגנו כנסים והפגנות.
ג. המאבק הציוני - חברי התנועה היוו גורם חשוב במאבק הציוני. החניכים פעלו במגוון נושאים: בכנסים, הפגנות, בתפקידי הסברה ובהתעוררות הרעיונית. הם מילאו תפקידים במשימות הגנה על היישובים והצטרפו להגנה, לפלמ"ח, האצ"ל והלח"י.
ד. דוגמה אישית - חברי התנועה הציגו בחיי היומיום שלהם את אורח חייהם התנועתי: פשטות לבוש, צניעות והסתפקות במועט, התנדבות ויושרה. חניכי התנועה סימלו בחברה היישובית נאמנות לרעיון הציוני ולהגשמה בעיקשות ובהתמדה.
על אף שתנועות הנוער לא הצליחו להתפשט לכלל האוכלוסייה ומשקלן ביישובים העירוניים היה קטן יחסית, הייתה להן תרומה חשובה לעיצוב דמותה של "המדינה בדרך".
תנועות הנוער הציוניות בתקופת השואה

בתקופת השואה נתנה פעילותן של התנועות מענה למצוקות הנוער. בתחילה היה זה בעיקר הנוער היהודי בגרמניה, שאיבד כמעט בן יום את עולם ההזדהות שלו. השיוך הגרמני של אותם נערים נלקח מהם. הם איבדו את מקומם בחברה והיו צריכים להתמודד עם הכפשות וקלון. תנועת הנוער הציונית קלטה את הצעירים ובני הנוער ונתנה להם מולדת רוחנית חלופית, מוקד הזדהות חדש וערכים חדשים. הפעילות בקן, השיחות, פעילויות הספורט, מחנות הקיץ וערבי השירה בציבור, כל אלה סייעו להם לעמוד מול תלאות התקופה. פעילויות תנועות הנוער נמשכו גם במחתרת בגיטאות, אפילו בתנאים הקשים ביותר.
ככל שהדבר התאפשר עסקו התנועות בארגון עלייה לארץ ישראל תוך כדי יצירת קשרים עם הגורמים בארץ, כשבני נוער צעירים היו צריכים להחליט כיצד לחלק את הסרטיפיקטים המעטים שקיבלו. התנועות המשיכו לקיים פעולות בהן דנו במצבה הגאוגרפי, הכלכלי והמדיני של ארץ ישראל, גם כשהעלייה כבר הייתה בלתי אפשרית. אף שהדבר נעשה בלתי רלוונטי דבקו בו הצעירים כאילו ההתעסקות בציונות ובחיי הקיבוץ ניחמה אותם והפיחה בהם חיים.
התנועות המשיכו את פעילותן גם כשהמצב החריף ונעשה כמעט בלתי אפשרי. רבים מחברי התנועות הצטרפו לפרטיזנים ועמדו בראש ההתקוממויות בגטו ורשה, גטו וילנה ובמקומות אחרים. במרד גטו ורשה לחמו הארגונים אי"ל, בהנהגת מרדכי אנילביץ', איש השומר הצעיר ואצ"י שהורכב מאנשי תנועת בית"ר. המרד היה אחד האירועים שהדגישו את מקומם המרכזי של חברי תנועות הנוער הציוניות במאבק. בבודפשט פעלו חברי תנועות הנוער במשותף ב"מחתרת תנועות הנוער הציוניות " והצילו יהודים רבים במתווי הצלה שנקטו בהם כמו "הטיול".במסגרתו הוברחו אלפי יהודים צעירים וצעירות לרומניה כדי שיעלו לארץ ישראל. בית המלאכה של המחתרת לזיוף תעודות בבודפשט, צייד את היוצאים במסמכים מתאימים. בליווי חברי המחתרת ובהדרכתם יצאו בקבוצות קטנות, עלו על רכבות שהובילו אותם מבודפשט לערי השדה ומשם הוברחו אל מעבר לגבול. בהשראת מבצע ה"טיול" פילסו את הדרך לרומניה עוד אלפי יהודים ומשפחותיהם. לאחר מלחמת העולם השנייה לא הייתה אפשרות וגם לא רצון להמשיך לפעול במדינות שרוב היהודים בהן הושמדו. פעולת התנועות מנקודה זו והלאה התמקדה במחנות העקורים בגרמניה, אוסטריה ואיטליה.
ראו גם

מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות
מועצת תנועות הנוער בישראל
לקריאה נוספת

אברהם אדרת, תנועת הנוער החלוצית בישראל, משרד החינוך והתרבות, 1963.
אליהו קוטי זלינגר, למרות הכל..תנועות הנוער החלוציות בגרמניה בשנים 1943-1933, יד יערי ומכון ליאו בק, 1998.
הלל ברזל, תנועת הנוער, קורותיה בעמים ובישראל, ההסתדרות הציונית, 1963.
מתתיהו רוטנברג ומרדכי נאור, תנועות נוער בישראל ובעולם, עמיחי, 1962.
צבי לם, תנועות הנוער הציוניות במבט לאחור, ספרית הפועלים, 1991.
חנה ווינר, נוער תוסס בעדה שאננה, יד טבנקין ואוניברסיטת תל אביב,1996.
מרדכי נאור, תנועות הנוער 1920-1960, עידן 13, יד יצחק בן-צבי, 1989.
אורנה מקובר ואסנת שירן, תנועות נוער יהודי במאבק בגולה ובארץ, יד טבנקין, 1986.
שאול פז, פנינו אל השמש העולה: חניכי תנועות הנוער החלוציות ובוגריהן בני הדור השני, 1967-1947, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2016.
הערות שוליים

↑  קשה להעריך את מספר חבריהן של התנועות האלה. חלק מהן פעלו בתנאי מחתרת, וחלק ניפחו את המספרים שפורסמו כדי לקבל הקצבה מההסתדרות הציונית. אך בעיקר מפני שהמספרים היו נתונים לשינויים כי הצעירים נטו לעבור מתנועה לתנועה.

אלי צור: תנועות נוער יהודיות באירופה ב זמן יהודי חדש - תרבות יהודית בעידן חילוני, כרך א' עמ' 306
↑  רות קמחי ציונות בצל הפירמידות: התנועה הציונית במצרים 1918-1948 הוצאת עם עובד, 850 עמ', 118 שקלים
↑  דב אריאלי: על הנוער הציוני, ספר חורוסטקוב הוצאת ועד ארגון יוצאי חורוסטקוב בישראל, 1968, עמ' 143
↑  דב אריאלי "על הנוער הציוני" ספר חורוסטקוב, 1968 ע'מ 150
↑  ביטוי לפוליטיזציה של תנועות הנוער אפשר למצוא בשירו של נתן אלתרמן משנת 1943 "אילוף ילדים"

"צועדים תינוקות-ציונים-סוציאליסטים

צועדים תינוקות נאו-מרכסיסטים

צועדים עוזי גדי ורמי ורם -

חסידי תוכנית-בילטמור כי זו סיסמתם!

למולם אורי-מורי וזיוה וגד -

שוללי תוכנית-בילטמור כלם עד אחד !

גדוד של דינה צועק, לפי צו הפוקדים:

מדינת-יהודים והבוז לבוגדים !

וגדוד יוסי עונה: רק ארגון משותף !

כי שונות השקפות עולמו של הטף"

מתוך: תנועות הנוער 1920 - 1960, הוצאת יד בן-צבי, עמ' 145
↑  עורך: מרדכי נאור, פילוג בשם איחוד הפוליטיזציה של תנועות הנוער בשנות ה-40 אורי בן אליעזר, תנועות הנוער 1920 - 1960, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, עמ' 127 - 143
↑  אביבה חלמיש ואלון גן, השומר הצעיר במבחן הזמן - היסטוריה והיסטוריוגרפיה, באתר http://humanities1.tau.ac.il/, ‏2016
↑  הלל ברזל, תנועת הנוער - מקורותיה בעמים ובישראל, ירושלים: שעלים ההסתדרות הציונית, 1963, עמ' 65-66
↑  ראו למרות הכל, עמ' 53-59
↑  ראו תנועות נוער בישראל ובעולם, עמ' 69-70
↑  יוחנן בן יעקב, התחיות - השומר הדתי בפולין, באתר בית ספר שדה כפר עציון
↑  [https://cms.education.gov.il/NR/rdonlyres/4C29D6E5-82D4-4204-83EE-CBD77F4A6A5B/139599/hemedzdat2.pdf נושאים על סדר היום הציבורי
מאה שנות ציונות דתית], באתר משרד החינוך מחוז המרכז
↑  אלחי יוסף, המזרחי ותנועת תורה ועבודה בפולין 1928-1939, ירושלים: הוצאת הספריה הציונית, תשס"א , 2021
↑  ראו תנועות הנוער הציוניות במבט לאחור, עמ' 51-54
↑  ראו תנועת הנוער החלוצית בישראל, עמ' 20-25
↑  ראו תנועות נוער יהודי במאבק בגולה ובארץ, עמ' 15-19
↑  הטיול, באתר העמותה לחקר תנועות הנוער הציוניות בהונגריה
↑  ראו תנועות נוער בישראל ובעולם, עמ' 70-71
↑  ראו תנועת הנוער החלוצית בישראל, עמ' 26-27
↑  עורך: מרדכי נאור, מרים קצ'נסקי: תנועות הנוער במעברות ובישובי העולים, תנועות הנוער, 1920 - 1960, ירושלים: יד יצחק בן צבי, עמ' 191 - 205
↑  ראו תנועות נוער בישראל ובעולם, עמ' 80-95
מתוך פנקס לחבר תנועת הנוער "השומר הצעיר" בוורשה, פולין, 1918
מחנה ה 1000 של תנועת הנוער העובד על הכרמל, 1930
סמל הנוער העובד בכניסה לקיבוץ רביבים בנגב 1946
פסקל צוברבולר

פסקל צוברבולר (גרמנית: Pascal Zuberbühler; נולד ב-8 בינואר 1971 בפרוינפלד שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת השוער.