stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המהפכה הקובנית
החזרה לקובה ומלחמת הגרילה בסיירה מאסטרה

ב-25 בנובמבר 1956 עלתה קבוצה של 82 אנשי התנועה על היאכטה "גראנמה", ועשו את דרכם לכיוון קובה. ב-2 בדצמבר הם נחתו בפלאיה לאס קולוראדאס שבחופה הדרום מזרחי של קובה, במחוז אוריינטה. המיקום לא היה מקרי - בשנת 1895 הגיע לאותו אזור חוסה מארטי, שהוביל את המאבק הקובני לעצמאות מספרד. לאחר הנחיתה החלו לנוע לכיוון הסיירה מאסטרה, רכס הרים מיוער בו הקימו את מפקדתם. בדרכם לסיירה מאסטרה נתקלו המורדים בכוחות צבא, שהרגו את רובם. היתר נמלטו, בקבוצות קטנות, עד שהצליחו להתאחד מחדש. אותה קבוצה, שכללה את האחים קסטרו, קמילו סיינפואגוס וצ'ה גווארה, הייתה לגרעין הקשה של הנהגת התנועה.
עד 1958 עסק קסטרו בבניית כוחו ובהתקפות גרילה על צבאו של בטיסטה באזור הסיירה מאסטרה. באותה תקופה, הצליח קסטרו להשיג שליטה צבאית באזור, על אף הנחיתות המספרית והתשתיתית. באמצעות הוצאה להורג של מי שנחשד כתומך בבטיסטה, הושגה גם שליטה פוליטית באזור. ב-14 במרץ 1958 הטילה ממשלת ארצות הברית אמברגו על כלי נשק. הדבר השפיע קשות על צבאו של בטיסטה, ובמיוחד על חיל האוויר שלו. קסטרו דווקא הצליח להשיג אספקה של נשק וציוד תקשורת, חלקו ממקורות בצבא ארצות הברית וממקורות הקשורים ב-CIA. ב-28 ביוני פתח בטיסטה במבצע וֶרָאנוֹ (שכונה על ידי המורדים "לה אופנסיבה"). כ-12 אלף חיילים, מחציתם טירונים, פשטו על הסיירה מאסטרה, במטרה להכניע את כוחותיו של קסטרו. ב-31 ביולי, צבאו הקטן של קסטרו (כ-300 איש) כמעט שהוכנע. בקשתו להפסקת אש נענתה, ושבוע של משא ומתן עקר אפשר לכוחותיו להימלט בחזרה להרים ולהתבצר מחדש. מתקפתו של בטיסטה נבלמה, ולמעשה נכשלה.
מתקפת הנגד

ב-21 באוגוסט יצאו כוחותיו של קסטרו למתקפת נגד. הם ניצחו בסדרה של קרבות, ושורה של עיירות שנכבשו על ידם, ובראשן גיסה שנכבשה ב-30 בנובמבר, הבטיחו את שליטתו במישורי נהר קאוטו, צפונית לסיירה מאסטרה.
במקביל, כוחות בפיקודם של גווארה, סיינפואגוס וחיימה וגה נעו בשלושה טורים מערבה. הכוח בפיקודו של וגה נתקל במארב והושמד כמעט לגמרי. כוחותיו של גווארה התמקמו סביב סנטה קלרה, ואילו כוחותיו של סיינפואגוס צרו על מחנה צבאי ביגואחאי (Yaguajay). כוח זה, שיצא לדרכו כשהוא כולל 60 לוחמים בלבד (כרבע מכלל כוחותיו של קסטרו), זכה לתמיכה רבה בדרכו, ועד הגיעו ליגואחאי כבר מנה קרוב ל-500 לוחמים. ב-19 בדצמבר החלה מתקפתו של סיינפואגוס על המחנה. כוחות הצבא בפיקודו של אבון ליי הצליחו להדוף אותה. חרף ניסיונות חוזרים ונשנים, תוך שימוש בטרקטור שחומש בקנה בקליבר של 50 מ"מ, וכונה "הטנק", לא עלה בידו של סיינפואגוס להשתלט על המחנה. בסופו של דבר, ב-30 בדצמבר, אזלה התחמושת שהייתה בידו של ליי, והוא נאלץ להיכנע. לניצחון בקרב זה הייתה חשיבות מוראלית גבוהה למורדים.
גם הכוח בפיקודו של גווארה צבר תמיכה בדרכו לסנטה קלרה, ועד הגיעו לעיר מנה כ-300 לוחמים. ב-29 בדצמבר חסמו כוחותיו מסילת ברזל ולכדו בה רכבת עמוסה בחיילים, בתחמושת ובאספקה. בקרב שנמשך שעה וחצי בלבד, הצליחו להשתלט על הרכבת. ב-31 בדצמבר תקפו כוחותיו של גווארה, אליהם חברו כוחותיו של סיינפואגוס, את סנטה קלרה עצמה. לאחר שרשרת הכשלונות של צבא בטיסטה, המוראל של חייליו היה ירוד והמוטיבציה שלהם הייתה נמוכה. עד אחר הצהריים באותו היום נפלה העיר בידי המורדים.
בעקבות ההפסדים הרצופים ביגואחאי ובסנטה קלרה, הבין בטיסטה כי הגעתם של המורדים להוואנה היא רק עניין של זמן. ב-1 בינואר 1959 נמלט בחשאי לרפובליקה הדומיניקנית, ובכך הגיע הקץ לשלטונו. באותו היום עוד המשיכו קרבות ברחבי המדינה, כאשר כוח בפיקודו של ויליאם אלכסנדר מורגן השתלט על סיינפואגוס. ב-2 בינואר נודע דבר הימלטו של בטיסטה מהמדינה, והצבא בסנטיאגו דה קובה נכנע לכוחותיו של קסטרו שצרו על העיר, ללא קרב. באותו היום הגיעו גווארה וסיינפואגוס להוואנה. ב-3 בינואר נכנס מנואל אורוטיה יאו למשרד הנשיא. קסטרו עצמו הגיע לבירה ב-8 בינואר בסיומו של מסע ניצחון ברחבי המדינה.
תוצאות המהפכה > אימוץ הקומוניזם

בתקופה הראשונה שלאחר המהפכה, כלל לא היה ברור כי קסטרו מוביל את המדינה לכיוון הסוציאליזם. ארצות הברית הכירה בשלטון קסטרו, והוא אף ביקר בבית הלבן ונפגש עם סגן הנשיא ריצ'רד ניקסון באפריל 1959. בפברואר 1960 חתמה קובה על הסכם לרכישת נפט מברית המועצות. בתי זיקוק בבעלות אמריקאית סירבו לזקק את הנפט הסובייטי, ובתגובה הלאימה אותם ממשלת קובה. ארצות הברית ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם קובה, שמצידה החלה להדק את יחסיה עם ברית המועצות. ב-16 באפריל 1961 כבר הגדיר קסטרו את המהפכה כסוציאליסטית. יום למחרת הגיעה המתיחות בין ארצות הברית לקובה לשיא, עם הפלישה למפרץ החזירים. האמריקאים קיוו שבאמצעות הפלישה, תתעורר התנגדות עממית למשטרו של קסטרו, אך כישלונה הביא דווקא לחיזוק מעמדו. בנאום לאומה שנשא קסטרו ב-2 בדצמבר אותה שנה, הודיע כי קובה מאמצת את הקומוניזם.
כחלק מהמדיניות הקומוניסטית, בוצעו במדינה רפורמות אגרריות והוקמו קואופרטיבים חקלאיים. תהליך ההלאמה התגבר במהלך שנות ה-60, והוא כלל חברות, מפעלים וקרקעות. גם הרכוש הזר במדינה הולאם.
במישור החברתי, הקים קסטרו ב-1961 את המפעל הלאומי לאוריינות, שנועד לבער את הבערות ולקדם את האוריינות. במהלך פעילות המפעל הצטמצם שיעור האנאלפביתים במדינה מ-20% ל-4% בלבד בתוך שנה אחת. במדינה הונהג ביטוח בריאות ממלכתי, ומערכת הבריאות במדינה נחשבת לטובה יותר מאשר במדינות מערביות רבות.
פעולותיו של קסטרו נתמכו על ידי המעמדות הנמוכים, אך פגעו בבני המעמד הבינוני והגבוה. כמיליון מהם עזבו את קובה בתקופת שלטונו של קסטרו, רבים מהם מצאו מקלט בפלורידה.
תוצאות המהפכה > השלכות פוליטיות

בספטמבר 1960 הקים קסטרו את ה-CDR (בספרדית: Comités de Defensa de la Revolución, "הוועדות להגנת המהפכה"). ועדות אלה הונחו להגן על המשטר מפני "פעילות אנטי-מהפכנית". ועדות מקומיות עקבו אחרי פעילויותיהם של אזרחים, ודיווחו על כל "פעילות חשודה".
משטרו של קסטרו רדף את תומכיו של בטיסטה. רבים מנאמני בטיסטה נאסרו או הוגלו, וחלקם אף הוצאו להורג. גם גורלם של פעילים פוליטיים שהתנגדו למשטרו של בטיסטה, אך לא זוהו עם תנועתו של קסטרו, היה דומה.
מאז המהפכה הקובנית ב-1959, לא הייתה בקובה אופוזיציה של ממש, וכל פעילות בעלת פוטנציאל אופוזיציוני דוכאה בידי הוועדות להגנת המהפכה. קסטרו עמד בראש המדינה במשך קרוב ל-50 שנה. ב-31 ביולי 2006 העביר את השלטון לאחיו ראול בשל מצבו הבריאותי, וב-24 בפברואר 2008 בחרה האספה הלאומית בראול לנשיא קובה באופן רשמי.
ב-19 באפריל 2018 הסתיימה תקופת כהונתו של ראול קסטרו ובמקומו נבחר מיגל דיאס-קאנל.
צ'ה גווארה
תרשים תנועת כוחותיהם של גווארה וסיינפואגוס
אנדרטת ההשלתטות על הרכבת החמושה בסנטה קלרה (Monumento a la Toma del Tren Blindado)
קסטרו בעת ביקורו בוושינגטון, 1959
הנרי פים

| --- | --- |

זהויותיו השונות של הנרי פים, כשאולטרון ברקע, כפי שהופיעו על עטיפת החוברת .Age of Ultron #10A.I מיוני 2013. אמנות מאת פאולו ריברה. מלמעלה למטה: האיש הענק, יילוג'אקט, גוליית, הנרי פים ואיש הנמלה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כהנרי פים: Tales to Astonish #27 (ינואר 1962) כאיש הנמלה: Tales to Astonish #35 (ספטמבר 1962) כאיש הענק: Tales to Astonish #49 (נובמבר 1963) כגוליית: Avengers #28 (מאי 1966) כיילוג'אקט: Avengers #59 (דצמבר 1968) כצרעה Secret Invasion: Requiem #1 (פברואר 2009) מיזוג עם אולטרון: Avengers: Rage of Ultron #1 (אפריל 2015)
 הופעה אחרונה:  Avengers: Rage of Ultron #1 (אפריל 2015)
 יוצרים:  סטן לי, ג'ק קירבי, לארי ליבר
 גילום הדמות:  מייקל דגלאס ("אנטמן", "אנטמן והצרעה", "הנוקמים: סוף המשחק")
 מידע
 שם אמיתי:  הנרי ג'ונתן "האנק" פים
 כינויים:  האנק פים, דוקטור פים, איש הנמלה, האיש הענק, גוליית, יילוג'אקט, הצרעה, דוקטור פים, המדען העליון של כדור הארץ
 סטטוס:  לא פעיל
 מקצוע:  מדעים
 נטייה:  טוב
 מומחיות:  ביוכימיה
 כוחות:  יוצר "חלקיקי פים", המאפשרים לו לשנות את גודלו מגודל מיקרוסקופי לענק מיתמר. הקרנה ביו-אנרגטית.
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס (חבר מייסד), האוונג'רס הסודיים, האוונג'רס העוצמתיים, האוונג'רס מהחוף המערבי, דפנדרס, אוונג'רס בינה מלאכותית, אקדמיית האוונג'רס, אילומינטי, G.R.A.M.P.A, אבירי השולחן העגול האטומי
 אזרחות:  אמריקנית
 דמויות קשורות
 משפחה:  אנג'לה פים (סבתא, מתה) בראד ודוריס פים (הורים) מריה טרוביה (אשה ראשונה, מתה) ורנון ואן דיין (חותן, מת) ג'אנט ואן דיין (אשה שנייה) נדיה פים (בת) אולטרון (יצירה, "בן", נהרס) ויז'ן, ג'וקסטה, אלקימה וויקטור מנצ'ה ("נכדים") תומאס וויליאם מקסימוף (נינים, מתים) ויליאם קפלן ותומאס שפרד (גלגולים של נינים)
 אויבים:  Egghead, Whirlwind, אולטרון, Porcupine 
 
הנרי פים (באנגלית: Henry Pym) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #27 מינואר 1962 ונוצרה על ידי צמד הכותבים סטן לי ולארי ליבר והמאייר ג'ק קירבי.
הנרי פים הוא מדען שהמציא אקדח חלקיקים, להם הוא קורא "חלקיקי פים", המאפשרים לנבדק לשנות את גודלו. מצטרפת אליו ללוחמה בפשע ג'אנט ואן דיין, עמה הוא מתחתן בהמשך. פים נודע בזהויות רבות: כאיש הנמלה המקורי (אשר יכול לכווץ את גופו לגודל חרק), לאיש הענק ולגוליית (המכפיל את גודלו אלפי מונים), ליילוג'אקט וכן לצרעה. לאחרונה התמזג עם דמותו של אולטרון.
דמותו של פים מדורגת במקום ה-67 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של האנק פים בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "אנטמן", "אנטמן והצרעה" ו"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" מגלם השחקן מייקל דגלאס, ששב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
ביוגרפיה בדיונית > התחלה

לא ידוע על עברו וילדותו של פים. בבגרותו, הוא רכש ידע רחב בתחומים מדעיים שונים, והתחתן עם אשה בשם מריה טרוביה - אשר נמלטה מהונגריה. פים האמין שאזרחותו האמריקאית תגן עליה, אך כשהשניים החליטו לטוס להונגריה, סוכנים חשאיים הגיעו למקום. פים הובס על ידי הסוכנים החשאיים, ואשתו נרצחה. כתוצאה מכך, פים הנסער החליט להקדיש את עתידו למניעת פשעים מסוג זה ואחרים. כשחזר לארצות הברית, פים גילה קבוצה נדירה של חלקיקים תת-אטומיים, להם קרא על שמו "חלקיקי פים". בעזרת יישום של שני שדות מגנטיים, פים לכד את החלקיקים במעין סרומים: סרום אחד בעל היכולת להקטין גודל של אנשים וחפצים, וסרום שני היה מסוגל לבטל זאת. כשניסה זאת על עצמו, הוא נחרד לדעת שכווץ לגודל של חרק. נמלים אחדות נשאו אותו לקן שלהם, אך הוא נמלט והחזיר את עצמו לגודלו הרגיל. בהחלטה שהסרומים מסוכנים מדי, הוא הרס את שניהם.
שבועות לאחר מכן, פים התחרט והחל לשחזר את הסרומים. בהשראת החוויה בקן הנמלים, פים התחיל לחקור נמלים לעומק וגילה כי הן מתקשרות באמצעות גלי קול חשמליים-נפשיים המועברים דרך המחושים שלהם. אחרי חודשי עבודה, פים הצליח לבנות קסדה קיברנטית המשדרת גלי קול דומים, ומאפשרים לו לתקשר עם חרקים. הוא עיצב לעצמו תלבושת מגן המורכבת ממולקולות בלתי יציבות ורשת פלדה. עוד באותו יום, הממשלה פנתה אליו על מנת שירקח גז מיוחד, ונתנו לו ארבעה מדענים לעזרה. הק.ג.ב. שמע על כך, ושלח סוכנים על מנת ללכוד את פים ועוזריו. פים זכר את הנוסחה, וסוכני הק.ג.ב. הסובייטים לא הצליחו לחלץ ממנו אותה. פים, עם הקסדה הקיברנטית וחליפת המגן, התכווץ לגודל של נמלה, ושלט בנמלים כך שהן הביסו את הסוכנים הסובייטים. הוא החזיר עצמו לגודל רגיל, ונאבק באויבים רבים, ביניהם ראש ביצה. לאחר שחייזר הרג את הקולגה של פים, ורנון ואן דיין, פים חשף את זהותו כאיש הנמלה לג'אנט, בתו של ורנון שרצתה לנקום. הוא לימד אותה להשתמש בחלקיקי פים, ובאמצעות ביוכימיה, נתן לה יכולת להצמיח כנפיים דמויות אלו של חרקים. כצרעה, ג'אנט ופים הביסו את החייזר, אך נפרדו משום שג'אנט הזכירה לו את מריה טרוביה.
עם זאת, פים וג'אנט המשיכו להילחם בפשע ביחד, נגד שלל אויבים, ביניהם השיא האנושי. השניים נעשו חברים מייסדים של קבוצת האוונג'רס, והיו חלק מהמשלחת שמצאה את גופו הקפוא של קפטן אמריקה שנהרג על ידי תאנוס.
ביוגרפיה בדיונית > האיש הענק, פרישה וגוליית

פים פיתח סדרת כמוסות שאפשרו לו ולג'אנט להתכווץ או לגדול לגבהים שונים, וכמוסות שמאפשרות לו לגדול מעל ומעבר. פים העדיף להילחם בפשע כענק, לכן אימץ את השם האיש הענק. בהתחלה הוא התקשה לשמור על שיווי משקלו כשהגיע לגובה של מעל עשרה מטרים, אך בהמשך יכל להתנשא לגובה של מאה רגל בנוחות מלאה, אם כי נעשה חלש יותר באופן יחסי כשגבה מעל לארבעה מטרים. עם זאת, פים חש שהשינויים שהוא מבצע בגודלו יכולים להיות קטלניים. הוא האמין כי הוא מסכן את ג'אנט, שחשבה כי לוחמת הפשע שלהם היא דרך להפגין אהבה אחד לשני. פים התפטר מהאוונג'רס, ופרש מלוחמה בפשע. בעקבות כך, ג'אנט הלכה בעקבותיו.
יום אחד, לפים ולג'אנט נודע כי נאמור עושה את דרכו לעבר ניו יורק. כדי להימנע מבעיות, השניים הזהירו את האוונג'רס, וג'אנט נעשתה השבוייה הראשונה של אטומא הברברי ולאחר מכן של האספן. כדי להציל אותה, פים החליט להשתמש בכוחו כדי לגדול, והפך לגוליית. בשלב זה, פים וג'נט יכלו לשנות את גודלם ללא אקדח חלקיקי פים, סרום או גז, מכיוון שהם נחשפו לחלקיקים הרבה פעמים בעבר. לעומת זאת, פים הצליח להגיע לגובה של 25 רגל רק כעבור רבע שעה. בסופו של דבר, הוא אינו היה מסוגל להתכווץ לגובה של מתחת לשלושה מטרים. הוא חידש יכולתו להתכווץ לגודל של חרק, אבל איבד את יכולתו לגבוה לגובה של עשרה מטרים. בסופו של דבר, האספן נתן לו טיפולים שאיפשרו לו לגדול לגובה של 25 מטר תוך רבע שעה.
ביוגרפיה בדיונית > אולטרון, יילוג'אקט ותחילת נפילתו

פים החל להתנסות בתחום הרובוטיקה, ויצר אנדרואיד בעל בינה מלאכותית. האנדרואיד היפנט את פים, ברח ממעבדתו והפך לאחד מאויבי האוונג'רס הגדולים - אולטרון, אשר מעשיו גרמו לפים לחוש אשמה. פים וג'אנט התאהבו מחדש, אך לא התחתנו בגלל אישיותו של פים ועושרה הרב של ג'אנט. יום אחד, בעת שחשב על נישואין על ג'אנט, פים הפיל וניפץ בקבוקונים המכילים גזים מסתוריים. הגזים המיטו שינוי קיצוני באשיותו של פים, מה שיכול להיתפס כמקרה חמור של סכיזופרניה, וגרמו לו לשנות את האלטר אגו שלו ליילוג'אקט. הוא טען כי הוא הרג את הנרי פים, חטף את ג'אנט והציע לה נישואין. האוונג'רס לא חשדו בדבר, והיו המומים לשמוע את הסכמתה של ג'אנט. השניים התחתנו באחוזת האוונג'רס, ובחתונה נכחו גיבורי על ונבלי על מחופשים לצוות קייטרינג. מייד לאחר החתונה, רינגמאסטר וקרקס הפשע שלו תקפו את האוונג'רס. בהלם מהעובדה כי ג'אנט בסכנת חיים, פים חזר לאשיותו הנורמלית והביס את קרקס הפשע. למרות שלא הוא עצמו התחתן עם ג'אנט, הם המשיכו להישאר נשואים.
פים ויתר על כוח הפיכתו לענק, ולחם בפשע בתלבושת יילוג'אקט. פים בילה תקופה עם האוונג'רס, וגם עם הדפנדרס. הוא חזר לזמן קצר ללחום בפשע כאיש הנמלה (וזאת כי נלכד בגודל של נמלה לזמן קצר), והקדיש את רוב זמנו למחקריו המדעיים. לבסוף, סקוט לאנג נעשה איש הנמלה.
ביוגרפיה בדיונית > משברים אישיים

מחקר מדעי היה תמיד מטרתו המועדפת של פים, והוא כבר לא מצא ריגוש בלוחמה בפשע. הוא החל לשקוע בדיכאון ובמתח רב, והרגיש כי לא עשה דבר מדעי פורץ דרך מאז שגילה את חלקיקי פים. הוא סבל גם מרגשות אשם על יצירתו של אולטרון, והיה צריך להתגבר על תחושה שהוא כישלון כמדען, כשהוא הוא שפט עצמו לפי אמות מידה גבוהות באופן בלתי אפשרי. המצב החריף כאשר הוא נחשף להצלחתה של ג'אנט בתחום עיצוב האופנה והבין שכמליונרית היא המקור הכספי העיקרי של השניים. כדי להוציא את תסכולו, הוא הכה את ג'אנט.
העניינים הגיעו לשיאים כאשר האוונג'רס נאבקו במלכת-האלפים. מחשד כי היא אינה פועלת ממניעים רעים, קפטן אמריקה ניסה לשכנע אותה להירגע. עם זאת, עדיין זועם, פים פוצץ את מלכת-האלפים והתעלם מדבריו של הקפטן. מלכת-האלפים שרדה, וזרקה על פים משאית. ג'אנט הצילה אותו, ולאחר הקרב, קפטן אמריקה נאלץ להאשים את פים בפזיזות, כי אנשים חפים מפשע היו עלולים להיהרג. האוונג'רס התאספו בבית דין צבאי כדי לשפוט את פים, שעבר התמוטטות עצבים ובנה אנדרואיד על מנת לתקוף את האוונג'רס. תוכניתו של פים הייתה להביס את האנדרואיד כדי לצאת כגיבור בעיני האוונג'רס ולבטל את האישומים נגדו, ולשם כך, בנה נקודת תורפה בה ישתמש להביסו. כאשר ג'אנט גילתה על תוכנית זו ומחתה, פים הכה אותה. בסופו של דבר, ג'אנט הביסה את האנדרואיד. פים גורש מהאוונג'רס, וג'אנט התגרשה ממנו.
ביוגרפיה בדיונית > משברים אישיים > עם ראש ביצה ואדוני הרשע

פים עזב את אחוזתה של ג'אנט, ונעשה מחוסר כל היות שספריו אזלו בחנויות והוא ביזבז את הכסף שהרוויח מהפטנטים שלו. הוא דחה את הצעתה של ג'אנט לשיקום, וחי ללא מטרה עד שפנה לאויבו הוותיק - ראש ביצה. ראש ביצה אמר לפים שהוא מרגיש אשם על אובדן זרועה של אחייניתו, פטרישיה סטאר. ראש ביצה ביקש מפים להתקין לפטרישיה זרוע רובוטית, ובתמורה, יימסר לפים סכום כסף גדול. פים התקין לפטרישיה זרוע רובוטית, שהתגלתה בשליטתו של ראש ביצה. ראש ביצה איים לפוצץ את היד ולהרוג את פטרישיה, וזאת אם פים יסרב להוראותיו. כתוצאה מכך, פים נאלץ לגנוב אדמנטיום מהממשלה ולהילחם באוונג'רס, שהביסו אותו. עם זאת, ראש ביצה שיקר: הזרוע לא הייתה ממולכדת כלל, ופטרישיה עצמה "תוכנתה" להגיד שפים אשם בכל. לפי כך, לפים לא היו הוכחות שהוא גנב את האדמנטיום מלחץ, והוא נכלא בעוון בגידה. כדי להוסיף חטא על פשע, ג'אנט החלה לצאת עם טוני סטארק, אולם הקשר נפסק כשגילתה שהוא איירון מן.
במהלך משפטו של פים, קבוצת אדוני הרשע תפסו אותו בטענה ש"הצילו" אותו. למעשה, אדוני הרשע עבדו בשירות ראש ביצה, שרצה לגייס אותו לארגון הפשע. פים הסכים, וראש ביצה מינה אותו לפתח מכונה המאריכה את תוחלת החיים האנושית. זמן קצר לאחר מכן, פים הודיע על סיום הבנייה. חושדים כי זהו תכסיס, ראש ביצה ובני בריתו הפעילו את המכונה. למעשה, פים היה מסוגל להביס את אדוני הרשע דרך המכונה, וכך עשה. האוונג'רס איתרו את מחבואם של אדוני הרשע, והוקאיי ירה חץ לתוך הרובה של ראש ביצה, שהתפוצץ והרג אותו.
ביוגרפיה בדיונית > גאולה וחזרה לאוונג'רס

במשפטו של פים, כמה מחברי אדוני הרשע העידו לטובת פים, אשר יצא זכאי. עם שחרורו, פים החליט לוותר על לוחמה בפשע לטובת מחקריו המדעיים. לאחר פרידה מרגשת מהאוונג'רס ומגרושתו, הוא שקע במחקריו המדעיים אך רצה לחזור להיות הרפתקן. הוא הציע להיות מנהל מתחם האוונג'רס, בסיס האוונג'רס מהחוף המערבי, תפקיד שבו יוכל לבצע את פעולותיו של אדווין ג'רוויס מאחוזת האוונג'רס. הוא התקבל לא רק כמנהל המתחם אלא גם כיועץ, וכישוריו כמדען שימשו את הצוות. בתקופה זו, הוא קרא לעצמו "דוקטור פים, ההרפתקן המדעי". תקופה זו גרמה להתדרדרות נפשית ברמה של כמעט התאבדות. כאשר הצוות הוחזר אחורה בזמן על ידי קאנג הכובש, פים הוא זה שהחזיר אותם להווה. הוא חזר לפעילות, וכשהצוות פגש את טיגרה החתולית, היא ניסתה לחבור לפים ולוונדר מן. מאוחר יותר, ג'אנט הצטרפה לאוונג'רס מהחוף המערבי, מה שיצר מצב מביך. בסופו של דבר, השניים התפייסו ונשארו חברים.
יחד עם גיבורים אחרים, פים הקריב עצמו כדי לעצור את אונסלוט, אולם כל הגיבורים בעצם הועברו לממד חלופי. כשחזר, פים גילה כי יכולותיו השתנו. מערכת היחסים הרומנטית של פים וג'אנט חזרה לקדמותה, אך כשהציע לה נישואין בלאס וגאס, היא סירבה. על מנת לעצור איום מצדה של מורגן לה פיי, פים הרכיב את האוונג'רס מחדש, כשהוא בזהות האיש הענק, ועבד במקביל במעבדתו. במהלך תקופה זו, אולטרון צפה בפים, ולבסוף חטף אותו ואחרים למשפחתו. רק אז, פים גילה כי מוחו של אולטרון מבוסס על שלו. ממשלת סלורניה התכוונה להשתמש באנרגיה של "משפחת אולטרון" לבניית אנדרואיד חזק, המבוסס על מחקרו של פים. אולטרון התעמת עם האוונג'רס, שלא הצליחו להביסו. בינתיים, גרים ריפר שוחרר על ידי ויז'ן, ששחרר את פים, ג'אנט, וונדר מן ומכשפת השני. כשהאוונג'רס עדיין נאבקים באולטרון, ג'סטיס הפצוע מסר לפים משלוח ויברניום מאנטארקטיקה. זועם, פים השתמש בוויברניום כדי להרוס את אולטרון בסדרת מהלומות.
זמן לא רב לאחר מכן, פים חזר לפעילות, ובהמשך לזהות יילוג'אקט. מערכת היחסים שלו ושל ג'אנט נותרה על כנה, אם כי נחלשה עקב חטיפת השניים על ידי סקורפיו. בהמשך, גם הוקאיי חזר לפעילות, וג'אנט קיימה איתו סטוץ. במהלך אירועי "האוונג'רס מתפרקים", מכשפת השני סבלה מהתמוטטות עצבים ויצרה הרס שפירק את האוונג'רס. פים מיהר לבית החולים, שם ג'אנט שהתה בתרדמת לצד הענקית הירוקה. פים קיבל מלגה לאוקספורד, ולקח הפסקה ממלחמה בפשע.
ביוגרפיה בדיונית > פלישה סודית, האוונג'רס העוצמתיים, אקדמיית האוונג'רס

לאחר ניסיון הפיוס האחרון של פים וג'אנט, השניים נפרדו ופים החל מערכת יחסים עם סטודנטית באוניברסיטת אוקספורד. הוא לא הוזמן לקבוצת האוונג'רס החדשים, מה שהנמיך את דימויו העצמי. לאחר שהסטודנטית למדה ממנו על חייו, היא התגלה כסוכנת סקרולית בשם קריטי-נול. קריטי-נול השתמשה בכוחו של הענק הירוק כדי להביס את פים, שנחטף וקריטי-נול שימשה כמחליפתו. לאחר שהפלישה הסתיימה במותו של ורנקה על ידי נורמן אוסבורן, פים חזר מזועזע: יקום מארוול השתנה רבות בעקבות מלחמת האזרחים, וג'אנט נהרגה על ידי תור, אשר ניסה למנוע מטען נפץ שהורכב עליה להתפוצץ. כדי להנציח את אשתו לשעבר, פים נעשה לצרעה במקומה, והרכיב יחד עם ג'וקסטה את האוונג'רס העוצמתיים. בעלילת קפטן אמריקה: נולד מחדש, פים סייע להחזרתו של קפטן אמריקה לציר הזמן המקורי.
תוך הצלת גיבורי-על צעירים מידי נורמן אוסבורן, פים הקים את אקדמיית האוונג'רס והבטיח לגיבורים הצעירים כי ימצא דרך "לרפא" אותם. בעקבות קרב עם האיש הסופג, פים חזר לזהותו כאיש הענק. הוא בדק את בנה של טיגרה, שנולד על ידי המתחזה הסקרולית של פים. הוא גילה שאין לילד DNA סקרולי, וכי המתחזה הולידה אותו עם הקוד הגנטי של פים. בהמשך, פים גילה לטיגרה כי הוא מנסה להחיות את ג'אנט. עם זאת, מי שהוא חשב כג'אנט הייתה למעשה קארינה וולטרס, בתו של האספן ואשתו של קורבאק. מדליין ברי החייתה אותה, מה שגרם לקורבאק להגיע לאקדמיית האוונג'רס. בעזרת תלמידי אקדמיית האוונג'רס מהעתיד, אקדמיית האוונג'רס הביסה את קורבאק.
ביוגרפיה בדיונית > הפחד עצמו, אוונג'רס נגד אקס-מן ומציאת ג'אנט

כאשר "הנחש", אחיו של אודין, פלש לכדור הארץ, האיש הסופג וטיטניה הרימו את פטישי הראויים והפכו לראויים בעצמם. הם תקפו את אקדמיית האוונג'רס, והרסו את בסיסה. האקדמיה עברה למתחם הישן של האוונג'רס מהחוף המערבי, ופתחה את שעריה לכל גיבורי העל הצעירים, ביניהם טיגריס לבן ולייטספיד. האקדמיה התעמתה עם קבוצת Runaways, ופים פגש את "נכדו", ויקטור מנצ'ה - יצירה נוספת של אולטרון. כמו כן, פים הצטרף לצוות האוונג'רס הסודיים.
פים איפשר לצעירי אוטופיה למצוא מקלט בבסיס אקדמיית האוונג'רס, ועזר לאיירון מן לבנות שריון מיוחד נגד כוח הפניקס. כמו כן, הוא סייע לפיקסי כאשר הפניקס האפל השתולל.
פים הצטרף לחברי האוונג'רס המייסדים בטיול למיקרו-יקום לאתר אות מצוקה. פים קבע כי האות יכול לבוא רק מג'אנט, ומצאו אותה. עם זאת, הגנגסטר לורד גאוזר תכנן להרוג את ג'אנט, וקרב בין צבאו של גאוזר לאוונג'רס מסתיים בניצחון של האוונג'רס רק בהתערבותו של וונדר מן. לורד גאוזר רדף אחריהם וניסה להרוג את ג'אנט, אך נעצר והובס על ידי האוונג'רס. לבסוף, האוונג'רס עשו מסיבה לכבוד חזרתה.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #67 - Hank Pym
↑  Tales to Astonish #44
↑  Tales to Astonish #27
↑  Tales to Astonish #35
↑  Tales to Astonish #38
↑  Tales to Astonish #44
↑  Tales to Astonish #50-51
↑  Tales to Astonish #55
↑  Avengers #1
↑  Avengers #4
↑  Tales to Astonish #49
↑  Avengers #16
↑  Avengers #28
↑  Avengers #60
↑  Avengers #151
↑  Mighty Avengers #15
↑  Avengers Academy #1
↑  Avengers Academy #7
↑  Avengers Academy #12
↑  Avengers Academy #19
↑  Avengers Academy #21
↑  Avengers Academy #28
↑  Secret Avengers #22
↑  Avengers Academy #29
↑  Avengers vs. X-Men #5
↑  Avengers vs. X-Men #12
↑  Avengers Vol.4 #32
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018010542  VIAF: 497151778248518130003   WorldCat (עם VIAF): 497151778248518130003 
הנרי פים כאיש הענק. אמנות מאת סקוט קולינס
הנילוס העליון הגדול

| --- | --- |

 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 בירת החבל ארץ (והעיר הגדולה ביותר):  מלקאל
 שטח:  236,208 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ארץ:  4,119,700 (2014)
  ‑ צפיפות:  17 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  7°24′00″N 32°04′00″E﻿ / ﻿7.4°N 32.066666666667°E﻿ / 7.4; 32.066666666667 
 he
 
מיקום חבל ארץ הנילוס העליון הגדול במפת דרום סודאן
הנילוס העליון הגדול (באנגלית: Greater Upper Nile) הוא חבל ארץ בצפון־מזרח דרום סודאן, ששטחו 236,208 קמ"ר וסך האוכלוסייה שבו נאמדת בכ־2,908,000 נפש, נכון לשנת 2008. שמו של חבל הארץ נגזר מהנילוס הלבן, אחד משני יובליו העיקרים של נהר הנילוס העובר בצפון ובמזרח אפריקה. עיר הבירה של החבל היא מלקאל.
הנילוס העליון הגדול התנתק יחד עם בחר אל-ע'זאל ואקווטוריה מסודאן ב-9 ביולי 2011 ואלו מרכיבים את מדינת דרום סודאן.
הנילוס העליון הגדול היה מורכב משלושה מחוזות שנקראו ג'ונגליי, מדינת האיחוד ומדינת הנילוס העליון. החבל גובל באתיופיה במזרח, סודאן בצפון, חבל בחר אל-ע'זאל במערב, ואקווטוריה בדרום.
כיום, החבל כולל 13 מדינות.
ראו גם

ג'ונגליי
מדינת האיחוד
מדינת הנילוס העליון
הנילוס הלבן
הערות שוליים

↑  "סודאן: מדינה בסכסוך המאיים על השלום בנילוס העליון הגדול". אתר אפרו און-ליין. נבדק ב-2011-06-23.
הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  משה גרשוני
 תאריך יצירה:  1970
 טכניקה וחומרים:  גרפיט ודיו על נייר
 ממדים בס"מ
 רוחב:  37
 גובה:  25
"הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור" (1970) היא סדרת רישומים מאת האמן הישראלי משה גרשוני.
תיאור

בשנת 1970 יצר גרשוני קבוצה של עבודות על ניירות קטני ממדים ועל גזרי נייר שונים. חלקן לוו בטקסט כתוב בעיפרון - "הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור". באותה תקופה יצרו אמנים שונים, כיהושע נוישטיין, בני אפרת ואחרים, עבודות שעסקו בגבולות של הנייר. בסדרת עבודות אלו  גרשוני השחיר את המקומות בהן נקרע הנייר בדיו שחור. בתקופת היווצרן, על רקע האמנות המושגית, נתפשו העבודות כעיסוק אפיסטימולוגי בהגדרת האמנות. גרשוני הסביר בדיעבד כי העבודות ניסו "להוכיח שלנייר יש עובי, שהוא תלת-ממדי".
שרה בריטברג-סמל ציינה את ההיבט המיסטי של העבודות, המציג "את מה שאינו נתון למבט". בהצבעה על תוכו השחור של הנייר ניסה גרשוני לְסמן – באירוניה – את מה "שמעבר", כלומר את ממד הטרנסצנדנטי של האמנות.
סדרת העבודות הוצגה בהרחבה בתערוכות ובקטלוגים "גבולות השפה" ו-"העיניים של המדינה: אמנות חזותית במדינה ללא גבולות", שהוצגו במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1998. בתערוכה הרטרוספקטיבית של גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות (2010) ועוד. בשנת 2016 היוו העבודות "נקודת מוצא לדיון ולדיאלוג" לעבודות בתערוכה הקבוצתית ״שובו של הנייר / מחשבות על רישום״, שהוצגה בבית האמנים בירושלים (אוצרות: עדנה מושנזון וסאלי הפטל נוה)
עבודות מן הסדרה נמצאות באוסף מוזיאון ישראל (B82.0901), אוסף בלה ובנו כלב ועוד.
הערות שוליים

↑  לעיסוק בגבולות המדיום האמנותי בשנות ה-70 ראו: עומר, מרדכי (עורך), גבולות השפה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998.
↑  משה גרשוני, "שתי פגישות עם משה גרשוני", סטודיו, 76, אוקטובר-נובמבר 1996, עמ' 63
↑  ברייטברג-סמל, שרה, גרשוני*, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 20
↑  הביאנלה לרישום: שובו של הנייר, פורטפוליו, 9 בנובמבר 2016
| משה גרשוני |
| --- | --- | --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי  (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |