stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בינאנס
חוקיות > ארצות הברית

ב-2019 הוחרמה בינאנס בארצות הברית מטעמים רגולטורים. בתגובה הקימה החברה יחד עם משקיעיה את "בינאנס ארצות הברית", ישות נפרדת הרשומה אצל הרשות לאכיפת פשעים פיננסיים ונבנתה במתכונת המצייתת לחוקי הרגולציה המקומיים. על אף השבחים הרבים שנזקפו לזכותה בשל ממשקה הנוח והדמיון בינה לבין שותפתה העולמית, לא מנע הדבר את חסימתה בשבע מדינות שונות.
חוקיות > הממלכה המאוחדת

לאחר שבינואר 2021 דרשה הרשות להתנהלות פיננסית מכל חברה העוסקת בתחום המטבעות המבוזרים להירשם אצלה בכדי לוודא ציות לחוקים למניעת הלבנת הון, ומאחר שבינאנס לא נענתה לדרישתה, הורתה הרשות לחברה ביוני אותה שנה לעצור כל פעילות פיננסית בגבולות הממלכה המאוחדת.
חוקיות > יפן

ב-25 ביוני 2021, הודיעה הסוכנות לשירותים פיננסיים של יפן לבינאנס כי היא אינה רשאית לבצע כל פעילות עסקית בתחומה. אזהרה דומה ניתנה לחברה ב-23 במרץ 2018.
חוקיות > תאילנד

ב-2 ביולי 2021, הגישה ועדת המסחר של תאילנד תלונה פלילית כנגד בינאנס, "בשל ביצוע עבירות הכלולות תחת צו החירום הנוגע לפעילות עסקית בנכסים דיגיטליים", וזאת בנוסף להאשמה נוספת אשר הוגשה נגדה בגין פעילות ללא רישיון.
חוקיות > ניגריה

במרץ 2024 הגישו שלטונות ניגריה תלונה בגין העלמת מס נגד שני בכירי Binance, הם מואשמים שעודדו ספקולציות במטבע הניגרי הנאירה..
קון-טיקי

הקון-טיקי במוזיאון על שמה באוסלו
קון-טיקי הוא שמה של רפסודה שחצתה בשנת 1947 את האוקיינוס השקט מפרו לפולינזיה, בניסיון להוכיח כי המסע היה בר ביצוע בתקופה הפרה-היסטורית, ובכך לחזק את ההשערה כי איי פולינזיה יושבו במקור על ידי מהגרים מאמריקה הדרומית.
הקדמה

"לפעמים מוצא אתה את עצמך במצב מוזר. אתה מגיע אליו בהדרגה בדרך טבעית למדי, אולם לאחר שנכנסת לעוביה של הקורה, מתנער אתה לפתע, משתומם ושואל את עצמך כיצד לכל השדים והרוחות הגעת לכך.

אם למשל, מפליג אתה בים על רפסודת עץ עם תוכי וחמשה בני לוויה, מן הנמנע הוא שלא תתעורר סוף סוף בוקר אחד בים ותתחיל לתהות על המוצאות אותך."
כך מתחיל ספרו של תור היירדאל "מסע קון-טיקי". הספר מתאר כיצד עברו חמישה נורווגים ושוודי אחד מסע בן ארבעה חודשים על גבי רפסודה עשויה מגזעים של עץ בלזה מפרו שבאמריקה הדרומית לשונית רארויה שבקבוצת איי טואמוטו בפולינזיה. המסע, שהסתיים בהצלחה, ניסה להוכיח תאוריה שפיתח הוגה רעיון המסע, היוזם שלו ומנהיגו, הנורווגי תור היירדאל.
הרקע

בראשית שנות העשרים לחייו קץ היירדאל בחיים המודרניים; הוא האמין כי הדרך הנכונה לחיות היא קרוב לטבע, בלי תלות באנשים אחרים. משסיים את לימודיו בזואולוגיה באוניברסיטת אוסלו, עבר להתגורר במשך כשנה (1937–1938) עם אשתו באי פאטו היווא שבקבוצת איי מרקיז שבפולינזיה הצרפתית. בשהותו שם נתקל בפולינזי זקן בשם טאי טטואה (Tei Tetua) שסיפר לו על המסורות שהוא קיבל בשעתו מאביו ומסבו. על פי מסורות אלו: "טיקי", שהיה גם אל וגם ראש השבט, הביא את אבות אבותיו לאיי פולינזיה. לפני כן הם חיו בארץ גדולה מעבר לים שהייתה ממזרח לאי. האזור היבשתי הגדול הקרוב ביותר לאי פאטו היווא ממזרח הוא יבשת אמריקה הדרומית, 8,000 ק"מ משם.
משחזר היירדאל לנורווגיה נטש את הזואולוגיה והתמסר למחקר אתנולוגי על מקורם של תושבי פולינזיה. מקובל לתחום את איי פולינזיה במשולש שקודקוד הראש שלו בהוואי וקודקודי הבסיס באי הפסחא ובניו זילנד המכונה המשולש הפולינזי. בכל המרחב הענק הזה חי עם אחד בלבד: הפולינזים, בני הגזע הלבן. המחקר המדעי הוכיח כי בתקופה שבה הופיע האדם על בימת ההיסטוריה, לא היה כל גשר יבשתי בין האיים שמהווים היום את פולינזיה, לבין היבשות השכנות. היה ברור שהתושבים של איי פולינזיה הפליגו אליהם, אם מרצון ואם מתוך כפייה. בדיקה יסודית של השפה הפולינזית הוכיחה כי על-אף שהפולינזים מפוזרים על שטח ים הגדול פי ארבעה משטחה של אירופה, טרם פיתחו שפות שונות באיים השונים, מה שמצביע על כך כי ההגירה התרחשה בתקופה מאוחרת יחסית - הערכה היא כי גלי ההגירה הראשונים התחילו בשנת 500 לספירה, אך עם-זאת מקורם הגאוגרפי טרם התברר.
התאוריה המקובלת אז והיום מדברת על הגירה בשלבים מיבשת אסיה. על פי תאוריה זו, הפולינזים יישבו קבוצת איים אחרי קבוצת איים במרכז ודרום האוקיינוס השקט בגלי הגירה ממערב למזרח. היירדאל הראה כי קיימת בעיה בתאוריה זו: עקב סיבוב כדור הארץ נושבת הרוח באזור קו המשווה כמעט תמיד ממערב למזרח, כלומר מחופי אמריקה הדרומית אל פולינזיה, וכך גם זרמי המים. זאת בניגוד לתאוריה המקובלת, לפיה יושבו איי מרכז ודרום האוקיינוס השקט, המצויים במרחק 10,000 ק"מ מחופי אסיה, על ידי תושבים מאסיה שעשו את כל הדרך כנגד הרוח.
תור היירדאל הציע תאוריה חלופית, על פיה מקורם של הפולינזים בעם ממוצא לבן שחי באזור אגם טיטיקקה שבבוליביה, עם שבנה את העיר טיוואנאקו ושהובס על ידי שבטים אינדיאנים שקדמו לאינקה. על פי אגדות האינקה עמד בראש העם הלבן אל בשם "ויראקוצ'ה". היירדאל חקר ומצא כי שם זה אינו שמו המקורי. השם המקורי של מלך השמש, שליטם של "האנשים הלבנים", היה "קון-טיקי" ופירושו "טיקי השמש". לא היה ספק בלבו שהמנהיג האל טיקי, אשר לדברי האינקה גורש מפרו אל הים על ידי אבות אבותיהם, זה היה עם טיקי בן-השמש אשר כל יושבי האיים ראו בו את אבי גזעם.
מלחמת העולם השנייה הפסיקה את מחקרו של היירדאל והוא חזר אליו לאחר שהסתיימה. אלא שאז גילה כי איש אינו רוצה לקרוא את כתב היד שהכין בנושא.
השינוי חל דווקא בעת ביקור מאכזב אצל האנתרופולוג פרופסור הרברט ספינדן, המנהל של מוזיאון ברוקלין בניו יורק. שם שמע היירדאל חוות דעת פסקנית מהמנהל: "אתה טועה, טועה לחלוטין. איש מתושבי אמריקה הדרומית לא הגיע אל איי האוקיינוס השקט. ויודע אתה מדוע? התשובה היא פשוטה מאוד. הם לא יכלו להגיע. לא היו להם סירות!" היירדאל ניסה להשיב בהיסוס "היו להם רפסודות. רפסודות עשויות מעץ בלזה". ועל כך נענה בבוז "יכול אתה לנסות להפליג מפרו לאיי האוקיינוס השקט על רפסודה עשויה עץ בלזה."
זו הייתה נקודת המפנה. היירדאל החליט להיענות לאתגר, ומרגע שהחליט החל כדור השלג להתגלגל. הוא קיבל הצעה נדיבה לממן את הוצאות המסע בתמורה לכתבה בסיומה. וכל שנותר היה לארגן את המסע עצמו.
הצוות

מלכתחילה תכנן היירדאל כי בצוות יהיו שישה אנשים חסרי ניסיון ימי (כדי שלא יטענו אחר כך שהמסע אינו משקף את היכולות הימיות הדלות שהיו לאינדיאנים). באקראי פגש מהנדס מכונות מנורווגיה בשם הרמן ואצינגר שהתנדב מיד להצטרף על תקן של מבצע מדידות. יחד תכננו את יתרת הצוות. אחד מהם היה הצייר אריק הסלברג, ידיד נעורים של היירדאל, שלמד בבית ספר ימי וידע להשתמש בסקסטנט. שני אנשי צוות נוספים היו האלחוטנים קנוט הוגלאנד וטורשטיין ראבי, שהיירדאל הכיר מהשרות במחתרת הנורווגית בעת מלחמת העולם השנייה. איש הצוות השישי נקבע מאוחר יותר כאשר ההכנות למסע כבר הגיעו לשלב מעשי. היה זה החוקר השוודי בנגט דניאלסון, שסיים מסע מדעי באמזונאס ושמע על תוכנית הרפסודה בפרו, וביקש מיד להצטרף.
ההכנות למסע

קשרים שהיו להיירדאל בשגרירות הנורווגית בוושינגטון סייעו לפתוח דלתות במחלקת ההספקה של הצבא האמריקני. תור היירדאל קיבל אפשרות לבחור בחינם מתוך שלל הציוד המגוון של הצבא האמריקני, בתמורה למידע על תפקוד הציוד. באופן דומה התקבלו המפות הטובות ביותר של אזור האוקיינוס השקט וציוד המדידה והאלחוט.
היירדאל וואצינגר טסו לאקוודור, ושם במטע עצי בלזה בחרו ואף חטבו את הגזעים שישמשו לבניית הרפסודה. הגזעים הנבחרים הושטו במורד הנהר פלנק עד לנמל גואיאקיל באקוודור, שם הועלו על אוניית משא ונשלחו לנמל קייאו בפרו. בינתיים טס היירדאל ללימה בירת פרו והתקבל לראיון אצל נשיא פרו. הוא הביא עמו מכתב המלצה שקיבל משגריר צ'ילה באו"ם, ד"ר בנימין כהן, שהיה ארכאולוג חובב. הנשיא התעניין בסיפור והבטיח את עזרת פרו בפרויקט.
משהגיעו קורות הבלזה לקייאו הן הועברו למספנה של חיל הים הפרואני. נבחרו תשע קורות שנקשרו יחד בחבלים קלועים. על הרצפה הונחו לוחות בלזה ועליהם מחצלות קנים. באמצעיתה של הרפסודה נבנה תא קטן עשוי במבוק ומכוסה עלי בננות. כל המבנה היה העתק של הרפסודות העתיקות בפרו. על הרפסודה הועמסו הציוד, מזון ומים שהיו אמורים להספיק לארבעה חודשים של שהייה בים. לרפסודה היה תורן ומפרש מרובע שעליו צייר הלסברג את דיוקנו האגדתי של "קון-טיקי", השם שקיבלה הרפסודה.
על פי מהירות הרוח וההשערה לגבי מהירות הרפסודה, הניח היירדאל כי יעשו את המסע בן ה-7,000 ק"מ ב-97 יום.
המסע

ב-28 באפריל 1947, בנוכחות צופים רבים, עיתונאים וצלמים עזבה ה"קון-טיקי" את נמל קייאו כשהיא קשורה לגוררת. הגוררת הביאה את ה"קון-טיקי" למרחק 80 ק"מ מהחוף ושם נפרד צוות הגוררת מה"קון-טיקי" בברכת הצלחה.
היומיים הראשונים היו קשים מאוד משום שהים היה סוער והצוות היה חסר ניסיון בתפעול משוט ההיגוי. אך מרגע שיצאו מתחום הזרמים של החוף עבר המשך המסע בצורה חלקה יחסית. הרוח שנשבה קבוע השיטה את הרפסודה מערבה בקצב של כ-80 ק"מ ליממה. התברר כי העובדה כי הרפסודה נבנתה בשיטות העתיקות הצילה את חייהם של אנשי הצוות: עצי הבלזה שלא עברו יבוש על החוף ספגו לתוכם מים, מה שריכך אותם ואיפשר לחבלים הקלועים "להבלע" בקורות - דבר שמנע חיכוך בין החבלים והקורות וששמר על יציבותה המבנית של הרפסודה.
לצוות היה סדר יום קבוע, שכלל תורנות היגוי והכנת הארוחות, וביניהן היו חופשיים לעסוק בתחביביהם: קריאה, ציור ונגינה. הרפסודה שמרה על קשר אלחוטי קבוע עם חובבי רדיו בעולם שעקבו בעניין רב אחרי מסעם. היה ברפסודה מזון משומר ומים למשך כל תקופת המסע החזויה, אך מהר למדי התברר שאין בהם צורך. הים סביבם היה עשיר בדגה. כל בוקר היה האחראי על ארוחת הבוקר עורך סיור על הרפסודה ואוסף את הדגים המעופפים והדיונונים שנחתו על הרפסודה. בחלקם השתמשו כפתיון על מנת לדוג דגי רעמתן כחלחל, כרישים ודגי טונה. חודשיים לאחר תחילת המסע הגיעה הרפסודה לאזור גשום וכך לא חסרו להם מים טריים. קרוב לפולינזיה עברה הרפסודה בשלום שתי סערות עזות.
ביום ה-93 למסע עברה הרפסודה ליד חלוץ האיים של קבוצת טואמוטו "פוקה פוקה", אולם האי היה מחוץ ליכולתם לנווט אליו את הרפסודה. שלושה ימים אחר כך התקרבה הקון-טיקי לאי הבא "פאנגאטאו" (Fangatau) ותושבים מקומיים הגיעו אליהם עם סירות. שוב לא ניתן היה לכוון את הרפסודה אל הפתח הצר בשונית האלמוגים, והצוות נאלץ לוותר ולהמשיך הלאה.
ב-7 באוגוסט 1947, ביום ה-101 למסע, אחרי מסע של 6,980 קילומטרים, נסחפה הרפסודה ישירות אל שונית האלמוגים של אטול "רארויה". ההיתקלות בשונית גרמה נזק ניכר לרפסודה והיא נשארה תקועה על השונית, אבל הצוות הצליח להגיע בשלום לכפר ששכן בצד השני של הלגונה שיצרה השונית, ובכך הסתיים בשלום המסע שהתחיל שלושה חודשים קודם לכן בחופי אמריקה הדרומית. הרפסודה נשטפה במהרה מעל השונית אל תוך הלגונה כאשר הגאות הייתה גבוהה. לאחר מכן היא נגררה לטהיטי ובעזרת בעלי ספינות נורווגיים הוחזרה לנורווגיה, שם הוקם מוזיאון קון-טיקי באוסלו.
סיכום

מסע קון-טיקי זכה לפרסום רב. הספר שכתב תור היירדאל על המסע תורגם לכ-70 שפות והיה לרב-מכר. הסרט הדוקומנטרי שנעשה על המסע זכה בפרס אוסקר לסרטים דוקומנטריים בשנת 1952. באוסלו הוקם מוזיאון לנושא, מוזיאון קון-טיקי ובו מצויה הרפסודה המקורית.
ב-2012 יצא לאקרנים הסרט הנורווגי "קון-טיקי" המבוסס על הספר בבימוים של יואקים רוניג (אנ') ואספן סנדברג (אנ'). השחקן פול האגן (אנ') מגלם את דמותו של תור היירדאל.
תור היירדאל המשיך עד מותו ב-2002 במחקרים אתנולוגיים. תחילה באיי גלאפגוס ובאי הפסחא ואחר כך ניסה לחזור על ההצלחה של קון-טיקי באמצעות מסעות מאפריקה לאמריקה (מסעות "רע 1" ו"רע 2") ומעמק הסהר הפורה לעמק האינדוס (ה"טיגריס").
מחקרים גנטיים מאוחרים יותר נוטים בבירור למוצא אסיאתי של תושבי פולינזיה, אך יש המוצאים עקבות למקור דרום אמריקאי. מה שכן הוכח הוא כי האינדיאנים היו מסוגלים, עקרונית, לעבור בשלום את המרחק העצום שבין אמריקה הדרומית לפולינזיה, וזאת על פי מילותיו של היירדאל עצמו בסוף ספרו: "המרחק איננו הגורם הקובע במקרה של הגירה בין יבשתית. קובעת במקרה זה העובדה כי לרוח ולזרם כיוון כללי אחד יומם ולילה במשך כל תקופות השנה. הרוחות הקבועות וזרמי קו המשווה של האוקיינוס השקט פונים מערבה בגלל סיבובו של כדור הארץ, וסיבוב זה לא השתנה במשך תולדות האנושות".
שחזורים של מסע קון-טיקי

ב-28 באפריל 2006, 59 שנים בדיוק מהיום שבו הפליגה הקון-טיקי, הפליגה מקייאו משלחת טנגארואה, רפסודת בלזה מעט גדולה יותר מהקון-טיקי שהשתמשה במַעֲטֶה (כלל התרנים, המפרשים וכדומה) משופר ובמתקן הניווט האינדיאני המכונה גווארה (guara). בשל שני השיפורים השלימה הרפסודה את המסע לרארויה ב-30 ימים פחות מהקון-טיקי.
בניסיון לשחזר חלק מהמסע ההיסטורי הפליגו שתי רפסודות בלזה המכונות "קון-טיקי 2" מנמל לימה בפרו ב-7 בנובמבר 2015 במטרה להגיע לאי הפסחא ולחזור בחזרה לאמריקה הדרומית. החלק הראשון של המסע הסתיים בהצלחה והרפסודות הגיעו לאי הפסחא ב-43 ימים. הניסיון לחזור לאמריקה הדרומית לעומת זאת נתקל ברוחות בלתי טיפוסיות, ולבסוף הצוותים הזעיקו עזרה. הם חולצו ב-18 במרץ 2016 בעזרתו של הצי של צ'ילה כשהיו במרחק של כ-1,600 קילומטרים מפוארטו מונט בצ'ילה.
לקריאה נוספת

תור היירדאל, מסע קון-טיקי, תרגם שמואל אילון, הוצאת מסדה 1966
הערות שוליים

↑  Polynesian origins: Insights from the Y chromosome - מאמר מכתב העת המדעי PNAS המראה מקור אסיאתי •  משה גלעד, מסע הפלאים של "המדען החריג" תור היירדאל באוקיינוס שקט, באתר הארץ, 27 ביולי 2017 - בפסקה "וגם מסע הפפירוס" יש הפניה מדעית לעקבות דרום אמריקאיים.
↑  האתר של קון-טיקי 2
↑  Attempt to recreate Kon-Tiki voyage ends with rescue מאתר ה-BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4137752-7
חירות חיובית

חירות חיובית היא מונח או תפישה בפילוסופיה פוליטית. הוזכרה ונותחה לראשונה כתפישה נפרדת של החירות על ידי תומאס היל גרין, אך תיאורה החשוב ביותר הוא פרי-עטו של ישעיה ברלין. תפישה זו מתייחסת להזדמנות או ליכולת של היחיד לפעול למען הגשמה-עצמית; זאת בניגוד לתפישת החירות השלילית, שמתייחסת לחופש מכפייה.
חירות חיובית מתוארת לעיתים קרובות כחופש להשיג מטרות מסוימות, ואילו חירות שלילית כחופש מכפייה חיצונית. החירות החיובית מודגשת על ידי אנשי השמאל, ואילו החירות השלילית חשובה במיוחד לאלה שנוטים לליברטריאניות. יחד עם זאת, הרוב בשני צידי המתרס הפוליטי מסרב להכיר בחשיבותה ואף בעצם קיומה של ההבחנה בין שתי החירויות. ג'רלד מק'קלום, למשל, מאמין שברלין טעה ושקיימים בחברה מכשולים נוספים לחירות חוץ מאמצעי הכפייה או המניעה שננקטים על ידי השלטונות או פורעי-החוק. לטענתו, ה"חופש" שברלין התייחס אליו אינו חופש כלל.
בקרב הימנים, חלק מן השמרנים מאמצים צורות מסוימות של חירות חיובית. למשל, פוריטנים, כמו קוטון מאדר, התייחסו בכתביהם לעיתים קרובות לחירות, אך התמקדו בחופש מחטא (דחפים מיניים וכדומה); למען חופש כזה, הפוריטנים אף היו מוכנים לוותר על חופש מממשל ולהכיר בחשיבותה של חירות חיובית – חירות כתנאי חיובי לפעילות רצונית ולא כחופש ממגבלות מכוונות שמוטלות עליה. אנרכיסטים ואחרים בשמאל[דרושה הבהרה] רואים את החירות החיובית והחירות השלילית כתלויות זו בזו ולכן כבלתי-ניתנות להפרדה[דרוש מקור].
ישעיה ברלין הפגין חשדנות רבה כלפי חירות חיובית תוך כדי תיאורה. לטענתו, הרדיפה אחרי חירות חיובית יכולה להוביל למצב, שבו המדינה תכתיב לאזרחיה דרך חיים מסוימת, שלדעתה היא הרציונלית ביותר ולפיכך האזרחים צריכים להשתוקק אליה ללא קשר לרצונותיהם הממשיים.
מגיניה של החירות החיובית טוענים שההשלכות הטוטליטריות לא מתחייבות ממנה ושיש הבדל גדול בין ממשלה המספקת לאזרחיה חירות חיובית לממשלה המתיימרת לקבל בשבילם החלטות. לדבריהם, כל ממשלה דמוקרטית שתתמוך בחירות חיובית לא תיתקל בבעיות שתוארו על ידי ברלין, משום שממשלה כזו לא תהיה במעמד שיאפשר לה להתעלם מרצונותיהם של בני-האדם או החברה. בנוסף לכך, רבים בשמאל רואים בחירות חיובית ערובה לשוויון זכויות בתחומים כמו חינוך ותעסוקה. הם גם חושבים שחירות חיובית מגינה מפני אפליה; ניתן למשל לראות כחירות חיובית את זכותה של אישה לקבל בראיון עבודה אותו יחס שגבר זוכה לו.
לקריאה נוספת

ישעיהו ברלין, ארבע מסות על חירות (עברית: יעקב שרת), תל אביב: רשפים, תשל"א
גארודה לינוקס

| --- | --- |

 גרסה אחרונה:  230305 (5 במרץ 2023) 
 garudalinux.org
 
Garuda Linux היא הפצת לינוקס לשימוש כללי x86-64, המבוססת על מערכת ההפעלה Arch Linux. היא זמינה במגוון רחב של סביבות שולחן עבודה פופולריות של לינוקס, כולל גרסאות משוונות של סביבת שולחן העבודה KDE Plasma 5. המונח גארודה, שמקורו בהינדואיזם, מוגדר כציפור שמש דמוית נשר אלוהית ומלך הציפורים.
היא כוללת מודל עדכון מהדורה מתגלגלת באמצעות Pacman כמנהל החבילות שלה.
גארודה לינקוס משתמשת במודל שחרור מתגלגל, כלומר אין "מהדורות גדולות" של גרסאות חדשות לחלוטין של המערכת; עדכון מערכת קבוע הוא כל מה שנדרש כדי להשיג את התוכנה העדכנית ביותר ממאגר Arch Linux. תמונות התקנה יוצאות מדי חודש על ידי צוות Arch שהן פשוט תמונות מעודכנות של רכיבי המערכת הראשיים, בדומה למערכת ההפעלה Arch Linux.
היסטוריה

גארודה לינוקס שוחררה ב-26 במרץ 2020. פותחה ותוחזקה על ידי מפתחים ברחבי העולם. היא נוסדה על ידי Shrinivas Vishnu Kumbhar, סטודנט באוניברסיטה מהודו ו-SGS מגרמניה.
מאפיינים

תהליך ההתקנה של Garuda Linux נעשה עם המתקין הגרפי Calamares, מודל השחרור המתגלגל אומר שהמשתמש אינו צריך לשדרג/להתקין מחדש את כל מערכת ההפעלה כדי לשמור אותה מעודכנת עם המהדורה האחרונה. גארודה לינוקס משתמשת ב-systemd בתור תוכנת ה-init שלה. ניהול החבילות מטופל על ידי Pacman באמצעות שורת הפקודה וכלי ניהול החבילות של ממשק המשתמש הקדמי כגון Pamac המותקן מראש. ניתן להגדיר אותו כמערכת יציבה (ברירת מחדל) או כקצה מדמם בהתאם ל-Arch linux גארודה לינוקס כוללת ממשק משתמש צבעוני שמגיע באפשרויות שונות, עם אפשרות להתאמה אישית נוספת של העדפות המשתמש.
סביבות שולחן עבודה

גארודה לינוקס מספקת מהדורות רבות עם סביבות שולחן עבודה שונות וברירות מחדל של חבילות. לכולם יש Arch Linux כבסיס וצוות Garuda Linux מספק חבילות נוספות משלהם באמצעות Chaotic-AUR שהיא חלק מכל המהדורות.
| שם | מאפיינים | נתמך? |
| --- | --- | --- |
| Garuda KDE Dragonized | פריסת שולחן עבודה דמוית Mac באמצעות סביבת שולחן העבודה KDE Plasma שפותחה על ידי צוות KDE. | ✓ |
| Garuda KDE Dragonized Gaming | KDE Dragonized עם חבילות נוספות מותקנות מראש כדי לספק חוויה מחוץ לקופסה למשחקים. | ✓ |
| Garuda KDE Lite | שחרור מינימלי ללא חבילות נוספות. | × |
| Garuda KDE-Git | משתמש בגרסאות Git של החבילות האחרונות. | מוגבל |
| Garuda GNOME | משתמש ב-GNOME, סביבת שולחן עבודה מודרנית המתמקדת בנוחות שימוש שפותחה על ידי קרן GNOME. | ✓ |
| קינמון גארודה | משתמש בשולחן העבודה Cinnamon שפותח על ידי Linux Mint. | ✓ |
| Garuda Xfce | משתמש בסביבת שולחן העבודה הקלה של Xfce, המתמקדת במשאבי מערכת נמוכים. | ✓ |
| גארודה מטה | משתמש בסביבת שולחן העבודה של MATE, המשך של סביבת שולחן העבודה של GNOME 2. | ✓ |
| Garuda LXQT-Kwin | משתמש ב-LXQt, סביבת שולחן עבודה קלת משקל המבוססת על ערכת הכלים Qt | ✓ |
| Garuda Wayfire | משתמש ב-Wayfire, סביבת שולחן עבודה קלת משקל המבוססת על Wayland. | ✓ |
| גארודה סוואי | משתמש ב-Sway, סביבת שולחן עבודה מקורית של Wayland המתמקדת בשימוש בכריכות מפתח לניווט. | ✓ |
| Garuda i3WM | משתמש ב-i3WM, מנהל חלונות קל משקל הנשלח עם התצורה של Garuda Linux עצמו. | ✓ |
| Garuda Qtile | משתמש, Qtile, מנהל חלונות ריצוף שהוא קל משקל וניתן להרחבה. | ✓ |
מוריד גארודה הוא כלי המסופק על ידי צוות Garuda Linux עבור Windows ו-Linux להורדת המהדורה הרשמית האחרונה של כל המהדורות.
דרישות מערכת

דרישות החומרה של גארודה לינוקס משתנות בסביבת שולחן העבודה שבה נעשה שימוש, אך הן דומות מאוד.
דרישות מינימום:
30 אחסון GB
4 GB RAM
דרישות מומלצות:
40 אחסון GB
8 GB RAM
Garuda Linux דורש גם התקן אחסון המכיל 4 GB של מקום לגרסאות הסטנדרטיות שלהם. סביבות שולחן עבודה למשחקים דורשות התקן אחסון עם 8 שטח אחסון זמין ב-GB.
התקנה

האתר הרשמי של Garuda Linux מספק תמונות ISO שניתן להפעיל באמצעות התקן USB הניתן לאתחול עם 4 GB/8 GB של שטח אחסון, בהתאם לתמונת ISO שנבחרה. לאחר שהמשתמש קבע את המחיצות והפורמטים שלו בכונן שלו, הוא יכול להכניס את כונן האצבע ולאתחל לתוכו מה- BIOS. מתקין Calamares יתחיל בתהליך שלו ויציג בפני המשתמש מתקין GUI.
Garuda Linux משתמש במודל עדכון מהדורה מתגלגלת שבו חבילות חדשות מסופקות לאורך כל היום. חבילות התוכנה מתעדכנות באמצעות מנהל החבילות של Pacman.
הערות שוליים

↑  "Arch-based distributions - ArchWiki". wiki.archlinux.org.
↑  "About". Garuda Linux. נבדק ב-17 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Name, Your. "About". Calamares.
↑  "Garuda Linux". SourceForge. נבדק ב-2021-09-20.
↑  "DistroWatch.com: Garuda Linux". distrowatch.com. נבדק ב-2023-01-27.
↑  "Garuda Linux | Downloads". Garuda Linux | Downloads. נבדק ב-2022-08-02.
↑  Chaotic-AUR
↑  "Home". KDE Community. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "GNOME – Simple, beautiful, elegant". נבדק ב-2022-08-02.
↑  "About Linux Mint - Linux Mint". linuxmint.com. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "Xfce Desktop Environment". www.xfce.org. נבדק ב-2022-08-02.
↑  Team, The MATE (2013-10-31). "MATE Desktop Environment". MATE. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "LXQt - The Lightweight Qt desktop environment". lxqt-project.org. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "Wayfire". wayfire.org. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "Sway". swaywm.org. נבדק ב-2022-08-02.
↑  "i3 - improved tiling wm". i3wm.org. נבדק ב-2022-08-02.
1 2  "Garuda Linux Installation - Garuda Linux Dual Boot". 23 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Garuda Linux | Downloads".
↑  "Install Garuda Linux DUAL BOOT with Windows 10 Step-By-Step". 29 בנובמבר 2020. אורכב מ-המקור ב-8 באוגוסט 2021. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How to Install Garuda KDE Dragonized". 16 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dimitrios (12 בדצמבר 2020). "Garuda Linux Review: Pure Arch With GUI Tools and Good Looks". itsfoss.com/. נבדק ב-2021-09-20. {{cite web}}:  (עזרה)
הזמנה לפילוסופיה

| --- | --- |

המהדורה השבעים של הספר אשר יצאה לאור בשנת 2023
 מידע כללי
 מאת:  יובל שטייניץ
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית
 סוגה:  עיון
 נושא:  פילוסופיה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת זמורה
 מקום הוצאה:  ישראל
 תאריך הוצאה:  1 בפברואר 1987
 מספר עמודים:  188 (מהדורה ראשונה)  232 (מהדורת השבעים)
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9650304401
הזמנה לפילוסופיה הוא ספר פילוסופיה מאת הדוקטור לפילוסופיה והפוליטיקאי הישראלי יובל שטייניץ. הספר יצא לאור ב-1 בפברואר 1987 על ידי הוצאת זמורה ומאז יצא לאור בשבעים מהדורות נוספות ונחשב לספר הפילוסופיה הנמכר ביותר בישראל.
רקע

לאחר שיובל שטייניץ סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת חיפה, נזדמן לו להנחות קורס בסיסי בפילוסופיה במסגרת המדור לנוער שוחר מדע באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמלצת ראש המדור לנוער שוחר מדע, דוד זליכה, ובעידוד פרופסור ישעיהו ליבוביץ, חיבר שטייניץ חוברת לימוד לקורס שאותו עמד שטייניץ להנחות.
תוכן ומבנה הספר

כוונתו המקורית של המחבר הייתה להתבסס על קטעים מן הספרות הפילוסופית ולהצמיד לכל קטע קטעי הסבר משלו, אך בסופו של דבר נכתב הספר בשיטת דיאלוג, כשברוב הפרקים מתנהלת שיחה בין דמויות אחדות, אשר אחת מהן היא הדמות המרכזית המציגה את עמדתה בנושא הנדון. הדוברים, ברובם פילוסופים ידועים, מציגים את טענותיהם ודעותיהם בזיקה רבה לאופן כתיבתם ולצורת טיעונם במקור.
הספר המקורי מורכב משלושה שערים. השער הראשון עוסק בבעיות מתחום תורת ההכרה. בשער זה מוצגות דעותיהם של כמה פילוסופים חשובים: פארמנידס וזנון מאליאה מיוון העתיקה, וכן רנה דקארט, דייוויד יום ועמנואל קאנט, בני המאות ה־17 וה־18.
השער השני עוסק בבעיית גוף-נפש. בשער זה מוצגים דיאלוגים נפרדים עם המטריאליסט ועם הדואליסט. בסיום מוצגת תורתו של הפילוסוף ג'ורג' ברקלי.
השער השלישי דן בבעיה של חופש הרצון והדטרמיניזם. בשני חלקיו מוצגת הבעיה מזוויות שונות: בראשון מתנהלת שיחה בין הקורא לבין הדטרמיניסט, בעוד השני מוקדש לסוקרטס, והוא נאמן לרוח הכללית של הגותו בנושא חופש הרצון.
לרגל מהדורת השבעים נוסף שער רביעי: "בין מדע לפילוסופיה". שער זה מבוסס על מאמר שפרסם שטייניץ בכתב העת "מחשבות", ושהופיע גם בספרו "טיל לוגי־מדעי לאלוהים ובחזרה". שער זה עוסק ביומרנותם של המדעים המודרניים, באמצעות האסטרונומיה, חקר המוח ופיזיקת הקוונטים, לשפוך אור על השאלות הגדולות של האנושות, כגון מדוע קיים העולם? האם המוח חושב? והאם העולם הוא סיבתי או הסתברותי? במהלך הדיון טוען המחבר כי המדעים האמפיריים מוגבלים לתיאור התופעות בעולם, ורק הפילוסופיה עשויה לתת תשובות מושכלות לשאלות יסוד אלו, או לפחות להעמיק את הבנתנו בעניינן.
לכל אחד מארבעת השערים נוסף נספח שמטרתו להפנות את הקורא לקריאה נוספת באותם הנושאים.
יציאה לאור

הספר יצא לאור בשנת 1987 על ידי הוצאת זמורה ומאז יצא לאור בשבעים מהדורות נוספות ונחשב לספר הפילוסופיה הנמכר ביותר בישראל.
ב-15 בספטמבר 1994 יצאה לאור מהדורה של הספר בשפה האנגלית. המהדורה יצאה לאור על ידי חברת "האקט הוצאה לאור" (אנ') ובתרגומה של נעמי גולדבלום.
קבלה

פרופסור ישעיהו ליבוביץ כינה את הספר "ער ורענן" ואמר כי הספר ראוי להילמד בקורס המבוא לפילוסופיה באוניברסיטה וכי מדובר בהישג יוצא דופן שכן לא נכתב כמותו מאז ספרו של פרופסור חיים יהודה רות. ליבוביץ הוסיף כי מעלתו הגדולה של הספר היא שאין הוא מטעה את הקוראים להאמין שהפילוסופיה תיתן בידיהם תשובות חותכות על הבעיות הגדולות של האדם.
פרופסור ג'סטין לייבר (אנ') אמר כי "קרוב לוודאי שזהו המבוא לפילוסופיה הטוב בעולם".
הערות שוליים

1 2 3  יובל שטייניץ, הקדמה, הזמנה לפילוסופיה, מהדורת השבעים, ישראל: כנרת זמורה ביתן דביר, 2023, עמ' 8
↑  יובל שטייניץ, באתר גלובס
1 2 3  "מקווה שתהיה פשרה, הקרע בעם מדאיג אותי", באתר רדיו 103fm, ‏15 במרץ 2023
1 2 3  ייסורי הפילוסוף הצעיר, כותרת ראשית, 19 באוגוסט 1987
↑  הזמנה לפילוסופיה - שטייניץ יובל, באתר זמורה ביתן
↑   צבי זרחיה, התמלוגים של שטייניץ מספרי הפילוסופיה: 663 שקל ב-2012, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2013
↑   נתנאל שלומוביץ, יובל שטייניץ: "אני לא רוצה שלממשלה יהיה רוב אוטומטי במינוי שופטים", באתר הארץ, 15 במרץ 2023
1 2    תמר פרלשטיין קשדן, ‏"היו לי כמה נהגים ועוזרים פרלמנטריים שלמדו להבחין בין באך, בטהובן ומוצרט", בעיתון מקור ראשון, 30 באפריל 2023
1 2   נרי ליבנה, יובל שטייניץ מציג: אני לא חושב משמע אני קיים, באתר הארץ, 17 במאי 2018
↑   יובל שטייניץ - הליכוד, באתר וואלה, 12 בדצמבר 2002
↑  Yuval Steinitz, Invitation to Philosophy: Imagined Dialogues with Great Philosophers, Hackett Publishing Company, Inc., 1994-09-15, ISBN 978-0-87220-265-8. (בenglish)
↑  יובל פלוטקין, לא על הטוויטר לבדו: המועמדים לכנסת שהלכו לשלב הבא - וכתבו ספרים, באתר ynet, 9 באפריל 2019
↑  יובל שטייניץ, עטיפת הספר, הזמנה לפילוסופיה, מהדורת השבעים, ישראל: כנרת זמורה ביתן דביר, 2023
עטיפת המהדורה הראשונה של הספר אשר יצאה לאור בפברואר 1987