stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האזור האוטונומי של בוגנוויל

בוגנוויל (בטוק פיסין: Bogenvil), רשמית האזור האוטונומי של בוגנוויל (טוק פיסין: Otonomos Region bilong Bogenvil), הוא אזור אוטונומי בפפואה גינאה החדשה. האי הגדול ביותר באזור הוא האי בוגנוויל, והוא כולל גם את האי בוקה (אנ') ומספר איים ואטולים מרוחקים. בירת האזור היא בוקה (אנ'), הממוקמת על האי בוקה.
בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית האזור כ-250,000 תושבים. הלינגואה פרנקה של בוגנוויל היא טוק פיסין, בעוד שמגוון שפות אוסטרונזיות ושפות מזרח פפואניות ופולינזיות מדוברות בו גם כן. מבחינה גאוגרפית האיים בוגנוויל ובוקה מהווים חלק מארכיפלג איי שלמה, אך הם נפרדים מבחינה פוליטית מהמדינה העצמאית איי שלמה. מבחינה היסטורית, בוגנוויל ובוקה, יחד עם האיים צ'ויסול, סנטה איזבל, השורטלנדס ואונטונג ג'אווה, שהם כולם כיום חלק ממדינת איי שלמה, היוו את הפרוטקטורט הגרמני של איי שלמה, האזור הגאוגרפי שכונה מאוחר יותר בשם צפון איי שלמה.
האי בוגנוויל מיושב על ידי בני אדם במשך לפחות 29,000 שנים. במהלך תקופת הקולוניאליזם נכבש האזור על ידי הגרמנים, האוסטרלים, היפנים והאמריקאים לתקופות שונות. מקור שמו של האזור באדמירל הצרפתי לואי אנטואן דה בוגנוויל, שהגיע אליו ב-1768.
הבדלנות הבוגנווילית מתוארכת לשנות ה-60 של המאה ה-20, והרפובליקה של שלמה הצפונית הוכרזה זמן קצר לפני עצמאותה של פפואה גינאה החדשה ב-1975. בשנה שלאחר מכן היא הושקעה בפפואה גינאה החדשה. הסכסוך על מכרה פנגונה הפך לטריגר העיקרי למלחמת האזרחים בבוגנוויל (1988–1998) בין ממשלת המעבר הבוגנווילית לממשלת פפואה גינאה החדשה, שהביאה למותם של עד 20,000 בני אדם. הסכם שלום הביא להקמת ממשלת בוגנוויל האוטונומית.
בסוף 2019 נערך משאל עם לא מחייב לעצמאות, בו הצביעו 98.31% לעצמאות ולא להמשך אוטונומיה בתוך פפואה גינאה החדשה. כתוצאה מכך, הרשויות האזוריות מתכוונות להפוך לעצמאיות עד סוף 2027, בכפוף לאשרור ממשלת פפואה גינאה החדשה. אם תאושר הקמת המדינה, הבירה עשויה לעבור מבוקה בחזרה למיקומה הקודם, אראווה (אנ').
היסטוריה > פרהיסטוריה

בוגנוויל מיושב על ידי בני אדם במשך 29,000 שנים לפחות, על פי עדויות שהתקבלו ממערת קילו באי בוקה. עד לפני כ-10,000 שנה, במהלך מקסימום הקרח האחרון, היה אי בודד המכונה "בוגנוויל רבתי" שהתפרש מהקצה הצפוני של האי בוקה ועד לאיי נגלה מצפון לגוודלקנל.
התושבים הראשונים של בוגנוויל היו אוסטרלו-מלנזים שהגיעו ככל הנראה מארכיפלג ביסמרק. לפני כ-3,000 שנה הביאו עמים אוסטרונזיים את תרבות לאפיטה לאיים, כולל כלי חרס, חקלאות וחיות מבויתות כמו חזירים, כלבים ותרנגולות. הן שפות אוסטרונזיות והן שפות לא אוסטרונזיות מדוברות באיים עד היום, אולם היה ערבוב משמעותי בין האוכלוסיות עד כדי כך שהבדלים תרבותיים וגנטיים אינם קשורים עוד לשפה.
היסטוריה > היסטוריה קולוניאלית

האירופים הראשונים שראו את בוגנוויל של ימינו היו החוקרים ההולנדים וילם סכאוטן ויאקוב לה מייר, שהבחינו באטול טאקו ובאי ניסאן ב-1616. קצין הצי הבריטי פיליפ קרטרט ראה את האי בוקה ב-1767 וגם ביקר במה שהפך לאיי קרטר. בשנת 1768 הפליג האדמירל הצרפתי לואי אנטואן דה בוגנוויל לאורך החוף המזרחי של האי הנושא כעת את שמו.
הקיסרות הגרמנית, שכבר החלה לפעול בגינאה החדשה, סיפחה את בוגנוויל של ימינו ב-1886, לאחר שהסכימה עם הממלכה המאוחדת לחלק את ארכיפלג איי שלמה ביניהם. מדינת חסות גרמנית על האיים הצפוניים הוקמה מאוחר יותר באותה שנה, בעוד שהפרוטקטורט הבריטי הוקם רק ב-1893. הגבול הראשוני בין שתי הטריטוריות היה דרומי הרבה יותר, כאשר האי צ'ויסול, האי סנטה איזבל, אונטונג ג'אווה, איי שורטלנד וחלק מאיי נגלה נכללו בחלק הגרמני. הגבול הנוכחי בין פפואה גינאה החדשה לאיי שלמה נגזר מהאמנה המשולשת משנת 1899, בה נמסרו האיים הללו לבריטניה.
איי שלמה הגרמניים נוהלו דרך גינאה החדשה הגרמנית, אם כי נוכחות מנהלית קמה באזור רק אחרי כמעט שני עשורים. לתחנה המנהלית הגרמנית בקייטה, שהוקמה ב-1905, קדמה משלחת מאריסטית, שהצליחה להמיר את רוב תושבי האי לקתוליות. המטע המסחרי הראשון הוקם ב-1908, אך לסיפוח הגרמני הייתה השפעה כלכלית מועטה.
חיל המשלוח הימי והצבאי האוסטרלי כבש את בוגנוויל בדצמבר 1914, כחלק מהכיבוש האוסטרלי של גינאה החדשה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. חוזה ורסאי משנת 1919 הקים את הקולוניה לשעבר כמנדט חבר הלאומים, שנוהל על ידי אוסטרליה כטריטוריה של גינאה החדשה. בשנת 1920 הוקם ממשל אזרחי, ולאחר מכן גורשו אזרחים גרמנים ורכושם הופקע. מספר משלחות ענישה התקיימו במהלך הממשל הגרמני והאוסטרלי. בתקופה הקולוניאלית חלו שינויים משמעותיים בתרבותם של תושבי האי.
ב-1942 פלשה האימפריה היפנית היפנים לבוגנוויל על מנת לספק בסיס תמיכה לפעולות במקומות אחרים בדרום-מערב האוקיינוס השקט במהלך מלחמת העולם השנייה. הפלישה הנגדית של בעלות הברית הביאה לאבדות כבדות, החל מ-1943, כאשר לאף מדינה לא הייתה שליטה מלאה באיים עד 1945. לאחר המלחמה שילבה ממשלת אוסטרליה את בוגנוויל ואת שאר המנדט בטריטוריה של פפואה וגינאה החדשה, קודמתה המיידית של פפואה גינאה החדשה של ימינו.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

פפואה גינאה החדשה קיבלה את עצמאותה מאוסטרליה ב-1975. מכיוון שבוגנוויל עשירה בנחושת וזהב הוקם בפנגונה מכרה גדול בתחילת שנות ה-70. מחלוקות של תושבים אזוריים עם החברה המייסדת על השפעות סביבתיות שליליות, אי חלוקת הטבות כספיות ושינויים חברתיים שליליים שהביא המכרה הביאו לתחייה מקומית של תנועה בדלנית שהייתה רדומה. פעילים הכריזו על עצמאותה של רפובליקת שלמה הצפונית ב-1975 וב-1990, אך בשתי הפעמים כוחות הממשלה דיכאו את הבדלנים.[דרוש מקור]
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > מלחמת אזרחים

בשנת 1988 הגביר הצבא המהפכני של בוגנוויל (BRA) את פעילותו באופן משמעותי. ראש הממשלה, סר רבי נמליו, הורה לכוח ההגנה של פפואה גינאה החדשה (PNGDF) לדכא את המרד, והסכסוך הסלים למלחמת אזרחים. ה-PNGDF נסוג מתפקידי קבע בבוגנוויל ב-1990, אך המשיך בפעולה צבאית. הסכסוך כלל קבוצות תומכות עצמאות ואת PNGDF. המלחמה גבתה על פי הערכות בין 15,000 ל-20,000 הרוגים.
בשנת 1996 שכר ראש הממשלה סר ג'וליוס צ'אן את Sandline International, חברה צבאית פרטית שבעבר הייתה מעורבת באספקת שכירי חרב במלחמת האזרחים בסיירה לאון, כדי לדכא את המרד.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > הסכם שלום ואוטונומיה

סכסוך בוגנוויל הסתיים בשנת 1997 לאחר משא ומתן בתיווך ניו זילנד. בשנת 2000 נחתם הסכם שלום, במסגרתו פורז והאזור והוקמה ממשלת בוגנוויל אוטונומית. הצדדים הסכימו לקיים משאל עם בשאלה האם האי צריך להפוך לעצמאי פוליטית.
בשנת 2015 הודיעה אוסטרליה הודיעה כי תקים נציגות דיפלומטית בבוגנוויל. בשנת 2016, לאחר התנגדות ממשלת פפואה גינאה החדשה, הודיעה אוטרליה כי ביטלה את התוכניות הללו
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > משאל עם לעצמאות

בשנת 2019 נערך משאל עם לא מחייב לעצמאות, בו הצביעו 98.31% בעד עצמאות. כתוצאה מכך, הרשויות האזוריות מתכוונות להפוך לעצמאיות בין השנים 2025–2027.
גאוגרפיה

מחוז בוגנוויל כולל את צפון ארכיפלג שלמה עם האי בוגנוויל. הגבול בין פפואה גינאה החדשה לאיי שלמה נמצא ממש דרומה באמצע 9 ק"מ מיצר המפריד בינו לבין איי שורלנד. האי שלמה צ'ויסול הוא 30 ק"מ דרומה יותר.[דרוש מקור]
האי בוקה נמצא צפונית לבוגנוויל, ומופרד על ידי מצר צר. האזור כולל איים ואטולים מרוחקים יותר:
האיים הירוקים והאי הראשי שלהם ניסאן.
איי קרטרט.
אטול טאקו.
אטול נוקומאנו.
איי נוגוריה, נחלה פולינזית.
השטח מהווה ארכיפלג באוקיינוס השקט ששטחו 9,384 קילומטר רבוע.[דרוש מקור]
ממשל ופוליטיקה

הבחירות לממשלה האוטונומית הראשונה נערכו במאי וביוני 2005. יוסף קאבוי, מנהיג תנועת העצמאות, נבחר לנשיא, אך הוא נפטר בזמן כהונתו ב-6 ביוני 2008. לאחר בחירות ביניים לממלא מקום, נבחר ג'ון מומיס לנשיא ב-2010 לכהונה של חמש שנים. מומיס תמך באוטונומיה בתוך מערכת יחסים עם ממשלת פפואה גינאה החדשה.
ישמעאל טורואמה (אנ'), מנהיג מורדים לשעבר, נבחר לנשיא בוגנוויל ב-23 בספטמבר 2020.
חוקת בוגנוויל מציינת כי ממשלת בוגנוויל האוטונומית תהיה מורכבת משלוש רשויות:
רשות מבצעת: נשיא האזור האוטונומי של בוגנוויל (אנ') שיושב ראש המועצה המבצעת של בוגנוויל.
רשות מחוקקת: בית הנבחרים של בוגנוויל (אנ') (39 חברים נבחרים, הנשיא ויושב הראש).
רשות שופטת: בתי המשפט בבוגנוויל, כולל בית המשפט העליון.
עיר הבירה היא בוקה (אנ'), שהפכה למרכז השלטון לאחר שאראווה (אנ') נפגעה במהלך מלחמת האזרחים בבוגנוויל (אנ'). מעמדה של בוקה נחשב זמני, והממשלה מחליטה על מיקומה של בירה קבועה.
ממשל ופוליטיקה > משאל העם לעצמאות 2019

בוגנוויל קיימה משאל עם לא מחייב לעצמאות בשנת 2019. ממשלות בוגנוויל ופפואה גינאה החדשה קיימו תקופת משאל עם של שבועיים שהחלה ב-23 בנובמבר ונסגרה ב-7 בדצמבר, והמשאל היווה השלב האחרון בהסכם השלום של בוגנוויל. שאלת משאל העם הייתה בחירה בין אוטונומיה גדולה יותר בתוך פפואה גינאה החדשה, או עצמאות מלאה. למעלה מ-98% מהקולות הכשרים בחרו בעצמאות.
המשא ומתן בין פפואה גינאה החדשה לבוגנוויל החל ב-17 במאי 2021. בעוד טורואמה הצהיר על רצון שבוגנוויל תהפוך לעצמאית עד יוני 2025, הזהיר ראש ממשלת פפואה גינאה החדשה, ג'יימס מרפה, מפני קביעת לוח זמנים ספציפי. ב-7 ביולי 2021 הוכרז כי בוגנוויל תהפוך לעצמאית עד סוף 2027 בכפוף לאישור הפרלמנט של פפואה גינאה החדשה.
ממשל ופוליטיקה > מחוזות ואזורי שלטון מקומיים

האזור מחולק לשלושה מחוזות, המחולקים בעצמם לאזורי שלטון מקומי. למטרות מפקד אוכלוסין, האזורים מחולקים למחלקות, ואלו ליחידות מפקד.
| מחוז | בירת המחוז | אזורי שלטון מקומי |
| --- | --- | --- |
| מחוז מרכז בוגנוויל | אראווה-קייטה | אראווה הכפרית |
| מחוז מרכז בוגנוויל | אראווה-קייטה | ואקונאי הכפרית |
| מחוז צפון בוגנוויל | בוקה | האטולים הכפריים |
| מחוז צפון בוגנוויל | בוקה | בוקה הכפרית |
| מחוז צפון בוגנוויל | בוקה | ניסאן הכפרית |
| מחוז צפון בוגנוויל | בוקה | סלאו-סויר הכפרית |
| מחוז צפון בוגנוויל | בוקה | טינפוץ הכפרית |
| מחוז דרום בוגנוויל | בוין | באנה הכפרית |
| מחוז דרום בוגנוויל | בוין | בוין הכפרית |
| מחוז דרום בוגנוויל | בוין | סיוואי הכפרית |
| מחוז דרום בוגנוויל | בוין | טורוקינה הכפרית |
דמוגרפיה > דת

הרוב הגדול של תושבי בוגנוויל הם נוצרים, כאשר לפי הערכות 70% הם רומים-קתולים ומיעוט ניכר הוא בכנסייה המאוחדת הפרוטסטנטית של פפואה גינאה החדשה. לכנסייה הקתולית יש דיוקסיה משלה באזור ("Dioecesis Buganvillensis"). הקתדרלה והכנסייה הראשית מוקדשות לגברת העלייה, והן נמצאות באי בוקה. בסך הכל ישנן 33 קהילות קתוליות באזור.
דמוגרפיה > שפות

חוקת בוגנוויל, הכתובה באנגלית, אינה מציינת שפה רשמית, אך היא קוראת לתרגם ספרות חוקתית לטוק פיסין ולכמה שיותר שפות מקומיות תוך עידוד "פיתוח, שימור והעשרת כל שפות בוגנוויל".
השפה האוסטרונזית המדוברת ביותר היא האליה והניבים שלה, המדוברת באי בוקה ובחצי האי סלאו שנמצא בצפון בוגנוויל. שפות אוסטרונזיות אחרות כוללות את נהאן, פטאטס, סולוס, סאפוסה, האהון וטינפוץ, כולן מדוברות ברבע הצפוני של בוגנוויל, בוקה והאיים הסובבים אותם. שפות אלו קשורות בקשר הדוק. באנוני וטוראו הן שפות אוסטרונזיות שאינן קשורות לראשונות, והן מדוברות באזורי החוף של מרכז ודרום בוגנוויל. באטול טאקו הסמוך מדוברת שפה פולינזית באותו שם.
כלכלה

אחוז קטן מכלכלת האזור מגיע מכרייה. רוב הצמיחה הכלכלית מגיעה מחקלאות וחקלאות ימית. המגוון הביולוגי של האזור, שהוא אחד החשובים ביותר באוקיאניה, מאוים מאוד על ידי פעילות הכרייה, שגרמה לתסיסה אזרחית באזור פעמים רבות. בינואר 2018 הוקפא המורטוריום על מכרה אחד על ידי ממשלת פפואה גינאה החדשה במטרה להרגיע תסיסה אזרחית נגד כרייה באזור.
בבוגנוויל היה אחד ממכרות הנחושת הפתוחים הגדולים בעולם, מכרה פנגונה, מ-1972 עד 1989, שבמשך שנים רבות ייצר חלק גדול מהתוצר הלאומי הגולמי של פפואה גינאה החדשה. המכרה הופעל על ידי החברה האוסטרלית Bougainville Copper (BCL). פפואה גינאה החדשה מחזיקה ב-19.1% ממניות החברה.[דרוש מקור]
כתוצאה ממלחמת האזרחים וסגירת המכרה בכוח על ידי המורדים, ירדו הכנסות ממשלת פפואה גינאה החדשה ב-20%. יש תקווה לפתיחה מחדש בסופו של דבר של מכרה פנגונה. המשא ומתן לפתיחה מחדש של מכרה פנגונה החל במרץ 2006 עם שיחות בין שר המכרות של פפואה גינאה החדשה, סם אקואיטאי, לבין תאגיד ריו טינטו, חברת האם של BCL, בלונדון. כמה נציגים של בעלי קרקעות באזור פנגונה הסכימו שוב ושוב לחדש את פעולות הכרייה, אך דרשו פיצויים גדולים ממפעילת המכרה BCL.[דרוש מקור]
התשואות משני ענפי היצוא העיקריים, קקאו וקופרה, חזרו לרמות שלפני מלחמת האזרחים ב-2007. מטעים מסחריים בקנה מידה גדול, שהופעלו ברובם על ידי אירופאים, אסייתים, כנסיות ותאגידים, שהיו אחראים לנתח משמעותי מהייצור לפני מלחמת האזרחים, משמשים כעת מפעילים מקומיים פרטיים וקטנים יותר.
אזור בוגנוויל מייצר הכי הרבה קקאו בפפואה גינאה החדשה. ב-2001 נמצא כי למשקי בית המגדלים קקאו הכנסה ממוצעת של 215 דולר אמריקאי לשנה.
טרמיטים הם מזיקים חקלאיים נפוצים בבוגנוויל. Microcerotermes biroi ו-Nasutitermes novanimhebridarum הם מזיקים לקוקוס, ו-N. novanimhebridarum הוא מזיק לקקאו. טרמיטים מזיקים רבים נוטים להיות דומים לאלו באיים הסמוכים.
תרבות > סמלים לאומיים

חוק שהועבר על ידי האספה המחוזית – חוק הדגל, הסמל וההמנון של בוגנוויל 2018 – אישר את המעמד הרשמי של דגל בוגנוויל וסמל בוגנוויל. שניהם מציגים תיאורים מסוגננים של האופה (Upe), כיסוי ראש מסורתי שלבשו גברים בחלקים של בוגנוויל כדי לסמל את המעבר שלהם לבגרות. החוק גם קבע את "בוגנוויל שלי" (אנ') כהמנון האזור.
תרבות > ספורט

הרוגבי ליג בבוגנוויל מנוהל על ידי ארגון רוגבי פוטבול ליג בוגנוויל (BRFL) המקושר לליגה של פפואה גינאה החדשה (PNGRFL). מספר בוגנוויליאנים שיחקו בנבחרת הלאומית של פפואה גינאה החדשה.
FC בוגנוויל (אנ') היא קבוצת כדורגל המשחקת בליגת העל של פפואה גינאה החדשה מאז 2019, אף על פי שהיא משחקת בפורט מורסבי ולא בבוגנוויל. בשנת 1977 זכתה קבוצה בוגנווילית באליפות המדינה בכדורגל. התאחדות הכדורגל של בוגנוויל נקלעה לעימותים שונים עם התאחדות הכדורגל של פפואה גינאה החדשה.
במהלך שנות ה-70 וה-80 שיחקו קבוצות מבוגנוויל נגד אזורים אחרים באליפויות פפואה גינאה החדשה בפוטבול אוסטרלי, קריקט והוקי שדה.
אגרוף פופולרי בבוגנוויל, והאזור זכה באליפות המדינה באגרוף לשנת 2017.
שחקנית הנטבול הבוגנוויליאנית מאלטה רוברטס שיחקה באופן מקצועי באוסטרליה וייצגה את נבחרת פפואה גינאה החדשה במשחקי חבר העמים הבריטי.
מגפת הקורונה בקטר

| --- | --- |

 תקופת המגפה:  פברואר 2020 – מרץ-מאי 2022
 במדינות או באזורים:  קטר (מדינה) קטר
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  690‏
 מקרי הדבקה:  511,932‏   • 825 מהם חולים פעילים     • 29 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  510,417‏ רענון נתונים
 
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף הקורונה בקטר, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020 עד סביבות מרץ-מאי 2022.
התפשטות המגפה

ב-27 בפברואר הודיעה קטר על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. על פי הדיווח מדובר באישה בת 36, אזרחית המדינה, אשר פונתה מאיראן.
ב-9 במרץ הודיעה קטר על סגירת כל בתי הספר והאוניברסיטאות ברחבי המדינה החל מ-10 במרץ.
באותו יום, הודיעה קטר כי היא אוסרת על כניסת תיירים מ-14 מדינות: בנגלדש, סין, מצרים, הודו, עיראק, איראן, לבנון, נפאל, פקיסטן, הפיליפינים, קוריאה הדרומית, סרי לנקה, סוריה ותאילנד.
ב-14 במרץ הודיעה קטר על סגירת כל אולמות החתונה, בתי קולנוע והתיאטראות ברחבי המדינה. כמו כן, הודיעה קטר על הגבלת הכניסה למדינה עבור אזרחים מאיטליה, צרפת, גרמניה וספרד.
ב-17 במרץ הודיעה קטר על סגירת כל החנויות וסניפי בנקים במרכזים מסחריים ומרכזי קניות, מלבד חנויות מזון וחנויות פארם, וגם חלק מהאזור המסחרי ייסגר למשך שבועיים, והודיעה על סגירת כל המסגדים ברחבי המדינה.
ב-19 במרץ הודיעה קטר כי היא אוסרת על כניסת אזרחים זרים למדינה עקב התפשטות נגיף הקורונה.
ב-21 במרץ הודיעה קטר כי היא אוסרת על קיומם של התכנסויות והתקהלויות ועל פריסת כוחות סיור שיפקחו על קיום הנחיה זו במטרה לרסן את התפשטות הנגיף.
ב-28 במרץ הודיעה קטר על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בעל אזרחות שסבל ממחלה כרונית.
ב-8 באפריל הודיעה קטר על סגירת כל החנויות ועל השהיית הפעילות המסחרית בימי שישי ושבת מלבד חנויות מזון, חנויות פארם ושירותי משלוחים.
כמו כן, הודיע האמיר הקטרי, תמים בן חמד אאל ת'אני על שליחת שני מטוסים צבאיים שיעבירו לאיטליה, אחד ממוקדי התפרצות הקורונה החמורים ביותר בעולם, שני בתי חולים שדה במטרה לסייע לאיטלקים במאבק בנגיף.
מחלוקות > חשיפת אזרחים וכתימת שמם

בתחנת הטלוויזיה הממלכתית של קטר פורסם שמותיהם של 14 אזרחים שהפרו את ההגבלות שנועדו למנוע את התפשטות הקורונה. לפי הדיווח, 9 מהם נעצרו על ידי הרשויות. כל 14 האזרחים הפרו את התחייבות הבידוד הביתי שלהם, שהיו אמורים לעמוד בה לאחר שחזרו מקטאר אחרי ששהו בחו"ל. בידוד ביתי היה אופציה לאזרחים שהיו חייבים בבידוד לאחר שהמדינה דיווחה על עלייה חדה במקרי COVID-19.
מחלוקות > טיפול בעובדים זרים

במאי 2020, The Guardian דיווח על מצבם הכלכלי הקשה של העובדים הזרים בקטר, והציג ראיונות שהצביעו על כך שרבים מהם איבדו את עבודתם ונאלצו להתחנן על אוכל בעקבות מגפת הקורונה. עם זאת, סגן מנהל משרד התקשורת הממשלתי של קטר הכחיש את הטענות הללו, וטען כי מדובר ב-"מקרים מבודדים".
ב-2021, קטר הפכה למדינה הראשונה באזור שהציגה שכר מינימום שאינו מפלה, אשר חל על כל העובדים, ללא קשר למוצאם, כולל עובדים ביתיים. כדי לוודא שהחוק אכן מיושם, ממשלת קטר חיזקה את הגילוי של הפרות החוק, הטילה עונשים מהירים והעצימה את יכולת פיקוח של פקחי העבודה.
באוגוסט 2021, חבר הפרלמנט האירופי, מארק טרבלה, שיבח את קטר על צעדי הבטיחות והסטנדרטים הגבוהים שהציגה להבטחת הגנה על כל העובדים.
השפעת הקורונה על הארחת המונדיאל ב-2022

קטר הייתה המדינה המארחת של מונדיאל 2022. בעקבות מגפת הקורונה, פיפ"א והמארגנים המקומיים של המונדיאל 2022 הודיעו כי רק אוהדים ממדינות זרות היו נדרשים להתחסן כדי להיכנס לקטר ולצפות במשחקים.
הערות שוליים

1 2 3  COVID-19 Coronavirus Outbreak, by Worldometer, מתוך אתר Worldometer, נכון לתאריך 22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל
↑  The Jakarta Post, Qatar confirms first coronavirus case, The Jakarta Post (באנגלית)
↑  Qatar announces closure of schools, universities over coronavirus, www.aljazeera.com
↑  Qatar bans entry of passengers from 14 countries, www.aa.com.tr
↑  "Qatar temporarily bans entry of people from India, 13 other countries". The Economic Times. 2020-03-11. נבדק ב-2020-04-09.
↑  hermesauto, Qatar bans arrivals from 14 countries over coronavirus fears, The Straits Times, ‏2020-03-09 (באנגלית)
↑  Qatar closes cinemas, wedding halls and theatres to fight coronavirus, Middle East Monitor, ‏2020-03-14 (באנגלית)
↑  Gulftimes : Entry restrictions for travellers from 4 European countries, m.gulf-times.com
↑  Qatar: Closures on all shops except for food stores, pharmacies, www.aljazeera.com
↑  Qatar shuts mosques amid coronavirus concerns, gulfnews.com (באנגלית)
↑  Qatar bans entry of foreigners as coronavirus cases rise, www.aljazeera.com
↑  "Qatar bans gatherings, deploy patrols to contain coronavirus". Reuters. נבדק ב-2020-04-09.
↑  Qatar confirms first coronavirus death, www.aa.com.tr
↑  All shops, except groceries, restaurants and pharmacies to remain closed every Friday and Saturday, thepeninsulaqatar.com
↑  Qatar delivers two field hospitals to Italy, www.thepeninsulaqatar.com
היערות המעורבים הכספיים-הירכאניים

היערות המעורבים הכספיים-הירכאניים (בפרסית: جنگل‌های هیرکانی) הם יערות מעורבים ואזור אקולוגי בין הרי אלבורז לחופי הים הכספי אשר מאז 2019 הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. היערות נמצאים רובם באיראן אך גם בדרום אזרבייג'ן. מתוך כלל היערות שמוגדרים כך, בתחילה ההכרזה על אתר מורשת עולמית כללה 15 יערות בשטחי איראן וב-2023 היא הורחבה גם לעוד שני יערות באזרבייג'ן.
כללי

היערות ההירכאניים יוצרים חבל ארץ מיוער ייחודי המשתרע על 850 ק"מ לאורך החוף הדרומי של הים הכספי. ההיסטוריה של יערות רחבים אלה מתארכת בין 25 ל-50 מיליון שנה, כאשר הם בעברם כיסו את מרבית האזור הממוזג של צפון איראן עד לעברי הזגרוס.
אזורי יער עתיקים אלה נסוגו מגדולתם במהלך התהוות עידני הקרח ומאוחר יותר התרחבו שוב כשהאקלים הפך חמים ומתון יותר.
המגוון הביולוגי הפלוריסטי שלהם רחב במיוחד: 44% מכלל הצמחים המוכרים באיראן נמצאים באזור ההירכאני, המכסה רק 7% מהמדינה. עד כה תועדו 180 מינים של ציפורים אופייניות ליערות ממוזגים רחבי עלים ו-58 מינים של יונקים, כולל הנמר הפרסי האיקוני.
אתר מורשת עולמית

נכס היערות מייצג מגוון אתרים המשמרים את המערכות האקולוגיות הטבעיות של היער באזור הירכאני. הנכס מכסה את מרבית המאפיינים הסביבתיים והערכים האקולוגיים של אזור הירכאניה ומייצג תהליכי מפתח סביבתיים חשובים הממחישים את מקורם של אותם יערות, כולל סוגה, אבולוציה והתמשכות.
בשל בידודו, היער מארח מינים רבים של צמחים עתיקים, בסכנת הכחדה, התורמים למשמעות האקולוגית שלו, ולאזור ההירכאני בכלל. המערכות האקולוגיות של היערות תומכות באוכלוסיות של עופות יער רבות ויונקים באזור ההירכאני, המשמעותיים בקנה מידה לאומי, אזורי וגלובלי. מבין מיני העופות אשר נצפו באזור נמנים נשר הערבות, יונת הצבים האירופית, הנשר הקיסרי המזרחי, הגלגלת האירופית, לוכד הזבובים המחודד והציפה הכספית. מצידם של מיני היונקים אשר תועדו ברחבי האזור, נכלל הנמר הפרסי ועז הבר הנמצאת בסכנת הכחדה.
בימיו היה גם הטיגריס הכספי חי באזורים אלו עד אשר נכחד.
שימור

כמעט מחצית מן היערות נכחד לאורך שנותיו אך לאחר הכרזתו כאתר מורשת עולמית בשנת 2019 נעשו פעולות שימור בינלאומיות. ישנם 8 פארקים לשימור לאומי של היערות, שלושה מהם נמצאים באזרבייג'ן וחמישה באיראן. בסך הכל היערות כוללים שטח של כ-55,100 קילומטר רבוע בעוד 10 אחוז מכל זה הוא למעשה שטח מוגן רשמית כחלק מאותם הפארקים.
הערות שוליים

↑  "Azerbaijan's Hyrkan forests have been included in UNESCO World Heritage List". AZERNEWS (באנגלית). 2023-09-17. נבדק ב-2023-09-19.
משה גוטל לוין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1880 ליטא 
 פטירה:  1976 (בגיל 96 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 
משה גוטל לוין (28 באוגוסט 1880 – 6 במאי 1976) היה תעשיין ארץ ישראלי, ממייסדי חברת התרופות "סלומון, לוין ואלשטיין" – לימים הבסיס לחברת "טבע". מראשי הציבור היהודי בחיפה, יושב ראש ועד הקהילה ויקיר העיר. חתנו של יואל משה סלומון.
ביוגרפיה

משה גוטל לוין נולד בעיירה ינושק שבליטא, למשפחה יהודית, בנם של יהושע ומלכה לוין. בשנת 1883, בהיותו בן ארבע, עבר עם משפחתו לקורק באירלנד, והם התאזרחו כנתינים בריטים. קיבל חינוך תורני מפי מורים פרטיים יוצאי ליטא.
בשנת 1892, נסעה המשפחה לארץ ישראל כדי לחגוג בה את הבר מצווה של משה, אך היא נשארה בארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. אביו עסק במסחר והוא למד בישיבת מאה שערים ובישיבת עץ חיים.
בשנת 1901, פתח עם גיסו חיים סלומון בית מסחר לשיווק תרופות בירושלים. כעבור שנה נסעו השניים ללבנון לצורכי מסחר. בדרכה מיפו ללבנון עגנה אונייתם בנמל חיפה, לוין התוודע לראשונה לחיפה והחליט לפתוח בה סניף של בית המסחר לתרופות. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1903, עבר לגור בעיר עם משפחתו, כשגיסו חיים סלומון ממשיך לנהל את העסק בירושלים.
היה מראשי "אגודת אחים" שפעלה בחיפה. בשנת 1907, ייסדה האגודה את השכונה הראשונה בהדר הכרמל - "הרצליה".
בשנת 1913, פתח חיים סלומון את בית המסחר ביפו, בניהולו של יצחק אלשטיין, אחיינו של סלומון, וכך נוסד "סלומון, לוין ואלשטיין".
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשו ממנו השלטונות הטורקיים לוותר על אזרחותו הבריטית, ואם לא יעשה כן ייאסר. בעקבות זאת נמלט לוין עם אשתו ושבעת ילדיו לאלכסנדריה שבמצרים. לפרנסתו הפך לספק הירקות של הצבא הבריטי באלכסנדריה. מאוחר יותר עברו לפורט סעיד. בתקופת שהותם במצרים מת בנו דניאל בן השמונה ממחלת הטיפוס. אשתו חלתה בדבר, אך הבריאה.
עם תום המלחמה שבה המשפחה לארץ ישראל ולוין נרתם לעבודתו במסחר התרופות. לאחר כמה שנים ייסד עם שותפיו את בית החרושת לתרופות "אסיא" בפתח תקווה, שברבות הימים התרחב והפך למפעל לתרופות "טבע".
פעילות ציבורית

לצד פעילותו התעשייתית הוא היה פעיל ציבור בעירו חיפה. בשל מעמדו ושליטתו בשפה האנגלית פעל לגשר בין הקהילה היהודית לשלטונות המנדט הבריטי. הממשלה הבריטית העניק לו את תואר ה-OBE.
היה חבר הוועד הלאומי, כיהן כיושב ראש ועד הקהילה בחיפה ולשכת המסחר בה, היה יושב ראש מועצת המנהלים של בית הספר הריאלי ושל הטכניון, נשיא לשכת הכרמל של בני ברית, חבר ונשיא כבוד ברוטרי, יושב ראש "לייט האוס" - בית הספר לעיוורים.
הוקרה

בית גוטל לוין, מוריה 61, חיפהקיבל תואר אזרח כבוד של חיפה.
נשיא כבוד ברוטרי
חיים אישיים

בשנת 1898, בהיותו בן תשע עשרה, נישא לציפורה, בתו של יואל משה סלומון. בשנת 1975, נפטרה אשתו בגיל 93, לאחר 76 שנות נישואים. אחד מחתניו הוא נחום חת, אביהם של מאיר חת ושל עדנה גבריאלי. בנו הוא השופט ישראל לוין.
לוין נפטר ב-1976, בגיל 97.
הנצחה

לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת רמות ספיר בחיפה.
ביתו שבכרמל הוכר כבית מורשת
הערות שוליים

↑  משה גוטל לוין באתר GRAVEZ
↑  שם רחוב: גוטל-לוין (משה), במדריך רחובות חיפה
End of Beginning

"End of Beginning" (בעברית: "סוף ההתחלה") הוא שיר של השחקן והזמר-יוצר האמריקאי ג'ו קירי, תחת שם הבמה, Djo. השיר יצא לאור ב-16 בספטמבר 2022, כרצועה שישית מתוך אלבום האולפן השני של קירי, Decide, ולאחר מכן השיר שוחרר כסינגל ב-1 במרץ 2024, על ידי חברות התקליטים Djo מיוזיק ו-AWAL. השיר זכה לשבחים ולפופולריות רבה בטיקטוק.
רקע

לאחר ש-"End of Beginning" יצא לאור באופן עצמאי בשנת 2022, השיר לא קיבל פופולריות עד שנת 2024, כאשר משתמשי טיקטוק רבים השתמשו בסאונד. לאחר שהושמע פעמים רבות והפך לפופולרי, השיר נכנס למצעדים במדינות שונות; בבילבורד הוט 100 ומצעד הסינגלים הבריטי. בישראל, השיר הגיע למקום 10 במצעד הרשמי של גלגלצ.
"End of Beginning" הוא שיר סינת'-פופ, המלווה גיטרה. תוכנו הלירי מתאר על תחושה מסוימת של אדם החוזר לעיר מולדתו. במקרה של קירי, בשיקגו.
ביקורות > הופעות ברשימות

| כתב עת | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות | 12 |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר רוק מוביל | מועמדות |  |