stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization
הסולם הלידי-כרומטי

ראסל בנה אב-טיפוס לסולם כרומטי שמתחיל במצב לידיאני על-ידי ערימת קווניטות, דילוג על המרווח שבין ספטימה ואוקטבה, והצבת הצליל שדילג על הקצה שלו עבור רמת הצליל הטונאלי הנמוך ביותר. שימוש ב-C בתור המצב הצלידיאני מניב את הסולם הבא בן 12 הצלילים עם כתיב אנהרמוני: C, G, D, A, E, B, F♯, G♯, E♭ (D♯), B♭ (A♯), F (E♯), D♭ (C♯). לפיכך, הסולם הלידי-כרומטי וכל נגזרותיו מכילים רק מרווחים פיתגוריים (אנ')‏.
הצליל הטונאלי

ראסל הניח שהצליל הטונאלי נובע משבעת הטונים הראשונים של המצב הלידיאני. ככל שהמבצע מתרחק מהצליל הטונאלי הלידיאני (ועוד במעלה מעגל הקווינטות), הצליל הטונאלי משתנה. לדוגמה, אם משתמשים בתווים שנמצאים גבוה יותר למעלה במעגל הקווינטות (למשל ♯2/♭3), הצליל הטונאלי משתנה.
השפעות

לתיאוריה של ראסל הייתה השפעה מרחיקת לכת במיוחד בתחום הז'אנר המוזיקלי ג'אז מודאלי. החצוצרן האמריקאי ארט פארמר אמר כי הוא "פותח את הדלת לאינספור אמצעי ביטוי מלודיים", בעוד שעיתונאי המוזיקה הגרמני יואכים-ארנסט ברנדט (אנ') תיאר את הספר כ"יצירה הראשונה השואבת תיאוריה של הרמוניית ג'אז מחוקי הג'אז האימננטיים" וכ"פורץ הדרך ל-'מודאליות' של מיילס דייוויס וג'ון קולטריין". ביל אוונס ומיילס דייוויס השתמשו בתאוריית ראסל כדי להקליט ג'אז מודאלי, בין היתר את האלבום Kind of Blue של דייוויס. הג'אז המודאלי של ג'ון קולטריין מאופיין בדרך כלל בתאוריית ראסל. ביצירה המפורסמת ביותר של קולטריין, "Giant Steps" (אנ'), ניתן לשמוע את קולטריין נוסע ברצף של שלושה סולמות כרומטיים: C לידיאני, A♭ לידיאני ו-E לידיאני. בנוסף לכף, אקדמיות למוזיקה רבים מלמדים את תאוריית ראסל בדרגות שונות.
לקריאה נוספת

Russell, George (2001) [1953]. "Chapter 1 The Lydian scale: The seminal source of the principal of tonal gravity". George Russell's Lydian chromatic concept of tonal organization. Vol. 1 (Fourth (Second printing, corrected, 2008) ed.). Brookline, Massachusetts: Concept Publishing Company. pp. 1–9. ISBN 0-9703739-0-2.
הערות שוליים

↑  Olive Jones, George Russell, A New Theory for Jazz, The Black Perspective in Music 2, 1974, עמ' 63–74 doi: 10.2307/1214151 Olive Jones and George Russell, The Black Perspective in Music, Vol. 2, No. 1 (Spring, 1974), pp. 63-74, p.65.
↑  "Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization", LydianChromaticConcept.com. Note: gray text on gray background (select text or copy and paste to make legible).
↑  Russell, George (2001) [1953]. "Chapter II The Lydian Chromatic Scale: Its Eleven Member Scales and Five Tonal Orders". George Russell's Lydian chromatic concept of tonal organization. Volume One: The art and science of tonal gravity (Fourth (Second printing, corrected, 2008) ed.). Brookline, Massachusetts: Concept Publishing Company. pp. 10–17. ISBN 0-9703739-0-2.
↑  "Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization 2", LydianChromaticConcept.com.
↑  Harrison, Max (1991). A Jazz Retrospect. London: Quartet Books. p. 58. ISBN 0-7043-0144-X.
↑  Berendt, Joachim (1976). The Jazz Book. Paladin. p. 357.
↑  Jazz Portraits, www.wgbh.org (אורכב 28.04.2013 בארכיון Wayback Machine), video by WGBH about Russell's life and his impact on jazz.
↑  "Excerpt from The Gravity Man by Alice Dragoon", LydianChromaticConcept.com.
↑  Hafez Modirzadeh, Aural Archetypes and Cyclic Perspectives in the Work of John Coltrane and Ancient Chinese Music Theory, Black Music Research Journal 21, 2001, עמ' 75–106 doi: 10.2307/3181594 (אורכב 17.10.2023 בארכיון Wayback Machine) Aural Archetypes and Cyclic Perspectives in the Work of John Coltrane and Ancient Chinese Music Theory
Hafez Modirzadeh Vol. 21, No. 1 (Spring, 2001), pp. 75-106; Published by: Center for Black Music Research - Columbia College Chicago and University of Illinois Press, p.80
↑  Russell, George (2001). The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization: The Art and Science of Tonal Gravity. Brookline, MA: Concept Publishing Company. pp. 95–96. ISBN 978-0970373908.
↑  Olive Jones, George Russell, A New Theory for Jazz, The Black Perspective in Music 2, 1974, עמ' 63–74 doi: 10.2307/1214151 (אורכב 09.10.2024 בארכיון Wayback Machine), p.65.
↑  "Frequently Asked Questions about George Russell’s Lydian Chromatic Concept Of Tonal Organization (אורכב 21.11.2024 בארכיון Wayback Machine)", LydianChromaticConcept.com.
תחום הערכה (תורת החוגים)

בתורת החוגים, תחום הערכה הוא תחום שלמות המכיל, לכל איבר בשדה השברים שלו, את האיבר או את ההפכי שלו. חוגי הערכה הם המסגרת האלגברית לטיפול בהערכות של שדות.
הקשר להערכות

אם  \nu :F^{\times }\rightarrow \Gamma  הערכה לא ארכימדית (כאשר  \Gamma  חבורה אבלית סדורה ליניארית), אז אוסף האיברים  {\mathcal {O}}_{\nu }=\{x\in F:\nu (x)\geq 0\} הוא תחום הערכה; ולהפך, כל תחום הערכה הוא בעל מבנה כזה, והוא אף קובע את ההערכה המתאימה לו (עד כדי איזומורפיזם של חבורת הערכים).
אם ההערכה לעיל דיסקרטית, חוג ההערכה המתאים לה הוא תחום הערכה דיסקרטית. מבחינה אלגברית, האחרונים מתאפיינים בכך שהם נותריים.
כל תת-חוג נורמלי (כלומר, שלם אלגברית) של שדה הוא חיתוך חוגי ההערכה המכילים אותו. לכן, לכל איבר של שדה השברים הנמצא מחוץ לחוג כזה  D, יש הערכה של השדה המזהה את אברי  D כשלמים, ואת האיבר כלא-שלם.
מבנה אלגברי

כל תחום הערכה הוא תחום בזו מקומי, ולהפך: תחום בזו מקומי הוא תחום הערכה. תחומי הערכה מתאפיינים גם בכך שקבוצת האידיאלים שלהם סדורה ליניארית (וגם בכך שקבוצת האידיאלים הראשיים שלהם סדורה ליניארית).
מן ההגדרה ברור שהתכונה להיות תחום הערכה סגורה להגדלת החוג בתוך שדה השברים שלו. בפרט, כל מיקום של חוג הערכה הוא בעצמו חוג הערכה. למעשה, אם  R תחום הערכה ו- F שדה השברים שלו, אז יש התאמה בין תת-החוגים של  F המכילים את  R לבין האידיאלים הראשוניים של  R, המשייכת חוג לאידיאל המקסימלי שלו, ואידיאל  P למיקום  A_{P}. כל מנה ראשונית של תחום הערכה היא תחום הערכה.
בתחום הערכה, כל רדיקל הוא אידיאל ראשוני.
תחום שלמות  R הוא סגור בשלמות (integrally closed) אם ורק אם הוא חיתוך של תחומי הערכה.
חוגי הערכה

כל חוג קומוטטיבי (עם יחידה) שקבוצת האידיאלים שלו סדורה ליניארית, נקרא חוג הערכה (כך, תחום הערכה אינו אלא חוג הערכה שהוא תחום שלמות). מחלקה זו של חוגים סגורה לתמונות הומומורפיות.
רצח אורי אנסבכר

| חלק מטרור פלסטיני |
| --- | --- |

אורי אנסבכר
 תאריך:  7 בפברואר 2019
 מקום:  סמוך לעין יעל, ירושלים
 מטרה:  יהודיה ישראלית
 קואורדינטות:  31°44′34″N 35°10′38″E﻿ / ﻿31.742739°N 35.177107°E﻿ / 31.742739; 35.177107
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  1 
 מבצע:  חמאס חמאס
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע בעין יעל(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע בעין יעל(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגוע בעין יעל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגוע בעין יעל
 
רצח אוֹרי אַנְסְבַּכֶר הוא פיגוע טרור פלסטיני שנעשה בעין יעל שבירושלים, ובו אנס ורצח מחבל פלסטיני את אנסבכר, מתנדבת שירות לאומי בת 19 מתקוע, בתאריך ב' אדר א' התשע"ט, 7 בפברואר 2019.
הפיגוע

ב-7 בפברואר 2019, בשעה 11:00, דיווחה משפחתה של אנסבכר למשטרה על היעדרותה. לפי עדויות היא יצאה נסערת ממקום עבודתה והלכה להתבודד בטבע. אורי בת ה-19 התנדבה במסגרת השירות הלאומי ב"מרכז יעלים", מרכז לטיפול בנערים בסיכון ובבעלי צרכים מיוחדים הסמוך לעין יעל. התגוררה בתקוע, והיא בתם של נעה, מחנכת וממייסדות בית ספר משלב (דתי-חילוני), והרב גדי, ר"מ בישיבת תקוע.
לפי ממצאי החקירה יצא ערפאת ארפאעיה, פלסטיני בן 29 תושב חברון, מעירו לכיוון בית ג'אלא, כשהוא מצויד בסכין ובכיפה שרכש שבועיים קודם, במטרה לבצע פיגוע רב נפגעים. הוא חדר לשטח ירושלים בהליכה רגלית דרך פרצה ברוחב 200 מטרים בגדר ההפרדה סמוך לבית ג'אלא. בג"ץ קיבל ב-2015 עתירה ואסר על השלמת בניית הגדר במקום. הממשלה התקשתה לאתר פתרון חלופי, ולפיכך הגדר נשארה פרוצה.
אראעפיה נתקל באנסבכר בחורש הסמוך לעין יעל שליד גן החיות התנכ"י, התנפל עליה ודקר אותה באמצעות הסכין. אנסבכר התנגדה וצעקה, ללא הועיל. לאחר מכן גרר אותה ארפאעיה למרחק של כ־150 מטרים, דקר אותה שוב, סתם את פיה בצעיף וכפת את ידיה בחגורה, ולבסוף אנס אותה. לאחר מכן לקח את הטלפון הנייד שלה, לפי ממצאי החקירה הוא נשאר שם עוד זמן מה בניסיון לפגוע ביהודים נוספים. לבסוף נסע לשטחי הרשות הפלסטינית במונית.
באותו יום, בשעה 19:14, נמצאה אנסבכר ללא רוח חיים, כשעל גופה סימני אלימות. למחרת הובאה למנוחות בבית העלמין בתקוע.
החקירה והמשפט

ב-8 בפברואר, בעקבות מידע מודיעיני שהגיע לימ"ר ירושלים, עצרו כוחות הימ"מ ומשמר הגבול, בעזרת כלב משטרה, סמוך למסגד באל-בירה את ארפאעיה, בחשד לרצח. לארפאעיה עבר פלילי וביטחוני, במהלכו שהה פעמיים בכלא הישראלי. בפעם הראשונה, ב-2009, הוא נעצר בעוון אחזקת סכין באזור מערת המכפלה, הורשע וריצה שלושה חודשי מאסר בפועל בכלא עופר. הוא הורשע פעם נוספת ב-2017 בגין אחזקת סכין ושהייה בלתי חוקית בישראל, ועקב כך ריצה עונש של כחמישה חודשי מאסר. הוא ומשפחתו מזוהים עם חמאס.
בחקירתו שחזר הרוצח את האירועים וטען כי פעל לבדו. בחקירתו אמר "עשיתי כל מה שערבי חולם עליו". בית המשפט הוציא צו איסור פרסום זמני על שאר פרטי החקירה.
בתחילת מרץ 2019 הגישה הפרקליטות כתב אישום כנגד ארפאעיה, באשמת אונס ורצח.
ב-7 ביוני 2020 הודה הנאשם בבית המשפט המחוזי בירושלים בביצוע הרצח ובעבירות נוספות.
ב-20 בדצמבר 2022 שופט בית המשפט המחוזי בירושלים רפי כרמל, הרשיע את המחבל בעברות המיוחסות לו ודחה את טענות סנגוריו של המחבל שאינו כשיר לדין.
ב-29 בינואר 2023 גזר בית המשפט המחוזי בירושלים על המחבל מאסר עולם ו-20 שנות מאסר.
ב-12 במרץ 2024 דחה בית המשפט העליון את ערעור המחבל, והותיר את העונש על כנו. השופטים כתבו בפסק הדין כי "לא קמה עילה אשר תצדיק את התערבותנו בקביעות העובדתיות של בית המשפט המחוזי ובמסקנותיו. הן המומחים מטעם המשיבה, הן עורכי חוות הדעת והן אלה אשר בדקו את המערער בדיקות שגרתיות רבות במסגרת שירות בתי הסוהר, הציבו תשתית יסודית, יציבה ואיתנה לכך שהמערער אכן כשיר לעמוד לדין ואינו חולה במחלת נפש. מנגד, חוות הדעת של המערער לא עוררה, ולא ספק סביר בקביעה זו".
בעקבות הפיגוע

בעקבות הרצח מיפה צה"ל כתהליך לפני הריסה את שתי הדירות שבהן התגורר ארפאעיה, הנמצאות בבניין בן חמש קומות. אלוף פיקוד מרכז הוציא צו להריסת הדירות. בתחילת מרץ 2019, בעקבות עתירה שהגישה משפחת המחבל, הקפיא בג"ץ את ההליכים. לאחר כארבעים יום התיר בג"ץ את ההריסה. ב-18 באפריל 2019 הרס צה"ל את דירות הרוצח, תוך פיזור הפרות סדר פלסטיניות.
התגובות לפיגוע

רצח אורי אנסבכר עורר סערה בקרב הציבור הישראלי, בעיקר בשל שמועות על פרטי הרצח, שאותן הכחישה המשטרה בהודעה רשמית.
ראשי המערכת הפוליטית בישראל, אישי ציבור וארגוני זכויות אדם, גינו בחריפות את הפיגוע וקראו למיצוי הדין עם המחבל. נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו פרסמו הודעות תנחומים. ב-11 בפברואר פרסם שליח האו"ם למזרח התיכון, ניקולאי מלדנוב הודעה שבה שלח את תנחומיו למשפחה, וכתב: "אני מזועזע מהרצח הנורא של אורי אנסבכר בת ה-19 על ידי עבריין פלסטיני בירושלים". חבריה של אנסבכר קראו לציבור להגיב לאירוע בטיולים ברחבי ארץ ישראל.
לאחר הפיגוע החליט הקבינט ליישם את החוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור, שאושר בכנסת ביולי 2018, וקיזז כחצי מיליארד ש"ח מהכספים המועברים לרשות.
שדולת הנשים בישראל וכן עאידה תומא סלימאן, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת, הגיבו לפיגוע תוך הדגשה כי, לדבריהן, הוא בוצע על רקע מגדרי. ארגונים פלסטיניים, בהם חמאס והג'האד האסלאמי, נמנעו מלשבח את הפיגוע. בכיר בפת"ח אמר שהסיבה לכך היא שברצח היה מעורב אונס – מה שמבחינתם הופך את האירוע לפלילי ולא ביטחוני. ארפאעיה מיוצג בידי הסנגוריה הציבורית ולא בידי ארגוני זכויות אדם. לדברי אחד הסנגורים זו בקשת הרשות הפלסטינית.
התגובות לפיגוע > הנצחה

לאחר הרצח נמצא במחברתה של אנסבכר שיר שכתבה, הפותח במילים "עשי שיהא עולמך עולם של שלום, שלום עולמים, שלום עלוּמים". השיר פורסם בהבלטה באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות.
כשבוע לאחר הפיגוע נערכה בירושלים "צעדת האור", לזכרה של אנסבכר, שבה השתתפו כאלפיים בני אדם, בהם בני משפחתה, ראש עיריית ירושלים משה ליאון, והאמנים אהוד בנאי, שלומי שבת, יובל דיין, עמיר בניון, מיכה שטרית וחברי להקת שלווה. עוד נערכה בירושלים עצרת להעצמת מתנדבות השירות הלאומי, לזכרה של אנסבכר, בה השתתפו ישי ריבו, הרב יונה גודמן והרבנית ימימה מזרחי.
סמוך ליישוב תקוע נטעו תושבי נוקדים חורשה לזכרה של אנסבכר. החורשה נעקרה בידי חבורת פלסטינים מספר ימים לאחר מכן, ומרבית העצים נגנבו. לאחר זמן מה ניטעו בחורשה עצים חדשים, והוקם בה שלט זיכרון.
בסוכות תש"ף הקימו חניכי שכבת י"ב של תנועת בני המושבים גַּלְעֵד במקום הירצחה, ואת "שביל אורי" שמוביל למצפה לזכרה בסמוך למקום הפיגוע.
התגובות לפיגוע > הנצחה > חוות נווה אורי

בשנת 2019 הוקמה "חוות נווה אורי" בסמוך למקום הירצחה באדמות קק"ל ובשיתוף עם משפחתה, במטרה למנוע את הבנייה הבלתי חוקית הפלסטינית באזור. בחווה מתגוררים כיום משפחה אחת ונוער בסיכון, העובד בפיתוח האזור ובמרעה כבשים. באוגוסט 2022 ביקרה במקום שרת הפנים איילת שקד ושיבחה את בלימת ההשתלטות הפלסטינית על האדמות, על ידי הקמת החווה.
אגם טין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  51.561448 קילומטר רבוע
 אורך:  95.47 קילומטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Måna, Raua, Gøyst, Digeråi, Mår, Austbygdåe, Skirva 
 מקור לנהר:  Tinne 
 ‏אגן ניקוז:  3,768.91 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 קואורדינטות:  59°54′00″N 8°55′00″E﻿ / ﻿59.9°N 8.9166666666667°E﻿ / 59.9; 8.9166666666667
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהאגם טין(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.אגם טין(למפת טלמרק רגילה) סקיאןאגם טין(למפת טלמרק מוגדלת) סקיאןאגם טין
 
אגם טין (בנורווגית: Tinnsjå) הוא אחד האגמים הגדולים בנורווגיה, ואחד העמוקים באירופה.
הוא ממוקם בין הנפות טין ונוטודדן במחוז וסטפול וטלמרק.
מצפון, נהר מאר זורם מהאגמים גויסטאבן, קלהובדפיורדן וקלהובדפיורדן אל האגם. האגם הוא חלק מSkiensvassdrag, ומתנקז דרך נהר טיננלב בדרום, עד הדלסטבנט
במהלך החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה, כוחות ההתנגדות הנורווגיים הצליחו לגרום למעבורת שנשאה את המים הכבדים לשקוע באגם טין.
שברי המעבורת התגלו בשנת 1993. בשנת 2004 הוא נחקר וצולם לפרק של NOVA ; דגימות מים הוחזרו ואושרו העשרה איזוטופית בדאוטריום.
בשנת 2004 צוות הסרט שצילם סרטים לסרט תיעודי חדש על חבלה במים כבדים התוודע לדג יוצא דופן, ששחה ליד קרקעית האגם בעומק 430 מ'. שתי דגימות של הדגים שלא היו ידועים בעבר נלכדו באפריל 2005. הניתוח גילה כי הדגים קשורים קשר הדוק עם שריטה ארקטית. אורכו של הדג השקוף והבהיר הוא עד 15 אורך ס"מ ואין לו שלפוחית אוויר.
המקורות העיקריים של אגם טין הם הנהרות מאנה ומאר.
הערות שוליים

↑  Payton, Gary; Lepperød, Trond (1995). Rjukanbanen; på sporet av et industrieventyr (בנורווגית). Rjukan: Mana Forlag. ISBN 82-993549-1-9.
↑  Mathismoen, Ole (11 במאי 2005). "Ny fisk oppdaget (New Fish Discovered)". Aftenposten. נבדק ב-1 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
אביפונים

| --- | --- |

לוחמים אביפונים
 אוכלוסייה
 נכחדו כעם
 שפות
 אביפונית
 דת
 אנימיזם, שמאניזם, בהמשך נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים גוואיקורואים
אַבִּיפּוֹנִים (בספרדית: Abipones) היו עם ילידי מחבל גראן צ'אקו שבארגנטינה, אשר חדל להתקיים כקבוצה אתנית עצמאית בראשית המאה ה-19 ונטמע בחברה הארגנטינאית. האביפונים דיברו אביפונית, אחת מהשפות גוואיקורואניות.
היסטוריה

האביפונים ישבו בחלקו הארגנטינאי של חבל גראן צ'אקו, באזורים הנמוכים של נהר ברמחו. במקור היו בני הקבוצה נוודים, ציידים-לקטים ודייגים, ובמידה מסוימת גם עסקו בחקלאות. לקראת אמצע המאה ה-17, השיגו האביפונים סוסים מהמתיישבים הספרדים ונטשו את החקלאות עבור פשיטות וציד. באותה תקופה הם עוד חיו מצפון לנהר ברמחו. שכניהם והחקלאים הספרדים חששו מפניהם, והם אף איימו על חוות וערים גדולות, כגון אסונסיון וקוריינטס.
האביפונים ככל הנראה נדחקו דרומית לאזור המחיה המקורי שלהם על ידי הספרדים ושבטים ילידיים אחרים, כגון טובה. לבסוף הם התרכזו בשטח שבין סנטה פה לסנטיאגו דל אסטרו, בין נהר ברמחו בצפון לנהר סלאדו בדרום.
למן 1710 יצאו הספרדים במבצעים צבאיים להשגת שליטה וריבונות על האביפונים. בעשורים שלאחר מכן אורגנו מיסיונים ישועיים (בעיקר על ידי מרטין דובריצהופר, שהיה מיסיונר בפרגוואי במשך 18 שנה), והם התנצרו ברובם והפכו ליושבי קבע. למושבות האביפונים היו חיכוכים בלתי פוסקים עם המתיישבים הספרדים, ולעיתים קרובות הם חוו פשיטות מצד עמי הטובה והמוקווי.
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-18 יותר ממחצית מהאביפונים מתו ממחלה, ומספרם לא עלה על 5,000. גירוש הישועים בידי הספרדים באותה שנה היה קטלני עבור האביפונים. כאשר הם ניסו לחדש את אורחות חייהם הקודמים, הם מצאו את אדמותיהם המסורתיות כבושות על ידי מתיישבים ועמים ילידיים אחרים. עמי הטובה והמוקווי, יחד עם מחלות, חיסלו את האביפונים כקבוצה אתנית במהלך פחות מחצי מאה. הניצולים נטמעו באוכלוסייה הארגנטינאית הכללית, למדו לדבר ספרדית, ונטשו את מנהגיהם הישנים.
הדובר האחרון של אביפונית מת כנראה במאה ה-19.
מראה ומנהגים

לפי מרטין דובריצהופר, שחי עמם במשך שבע שנים, האביפונים היו קבוצה של אנשים גבוהים, חטובים, נאים, בעלי עיניים שחורות, אף נשרי ושיער שחור ועבה, שאותו מרטו מהמצח ועד לכתר שחבשו כסימן שבטי. פניהן, שדיהן וזרועותיהן של הנשים קועקעו בדמויות שחורות בעיצובים שונים בהתאם לגילן ומעמדן החברתי, והשפתיים והאוזניים של שני המינים נוקבו.
הגברים היו לוחמים אמיצים, וכלי הנשק העיקריים שלהם היו החץ והקשת, החנית והאלה - כולם מגולפים מעץ מקומי - כמו גם בולאדורים. בקרב הם עטו שריון שהוכן מעור טפיר, שמעליו תפרו עור יגואר. אפילו נשות האביפונים נודעו כתוקפניות והחזיקו בכוח ניכר בטקסים הדתיים.
האביפונים היו שחיינים ופרשים טובים. בעונת השיטפונות שנמשכה חמישה חודשים הם חיו על איים או אפילו תפסו מחסה במקלטים שנבנו בין העצים.
הם חלקו את רוב המנהגים של עמי הגוואיקורו, כולל הקובאדה. רק לעיתים רחוקות הם נישאו לפני גיל שלושים. צ'ארלס דרווין דיווח כי "כאשר גבר אביפוני בוחר אישה, הוא מתמקח עם ההורים על המחיר, אולם לעיתים קרובות הילדה מבטלת את מה שהוסכם בין ההורים והחתן, ודוחה בעקשנות את עצם אזכור הנישואין לעיתים קרובות, תוך שהיא בורחת ומסתירה את עצמה, וכך חומקת מהחתן". רצח תינוקות היה נפוץ, ומעולם לא גדלו יותר משני ילדים במשפחה אחת. התינוקות ינקו עד גיל שנתיים.
דוגמאות לקעקועי פנים של האביפונים
אגם פטרישה (ויסקונסין)

ערך זה עוסק באגם במדינת ויסקונסין שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  0.17 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  45°52′43″N 89°45′03″W﻿ / ﻿45.878564°N 89.750704°W﻿ / 45.878564; -89.750704
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אגם פטרישה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אגם פטרישה(למפת ויסקונסין רגילה) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר לה קרוס ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריוראגם פטרישה(למפת ויסקונסין מוגדלת) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר לה קרוס ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריוראגם פטרישה
 
אגם פטרישה (באנגלית: Patricia Lake) הוא אגם הממוקם על הגבול בין מחוז אוניידה ומחוז וילאס, במדינת ויסקונסין שבארצות הברית.
שטחו של האגם 0.17 קמ"ר (117 דונמים), ועומקו המרבי 7 מטרים.
האגם ממוקם צפונית מערבית לאגם קאוואגווסאגה (Kawaguesaga).
תיירות

האגם משמש לדיג, אולם אין אליו דרכי גישה, ושיט בסירות ממונעות באגם אסור. ניתן לדוג באגם דגי זאב נהרות צפוני, בס, וחמנוניים.
לחופיו הדרומיים של האגם אתרי מחנאות.
קריית חיים

| --- | --- |

בית טורי בקריית חיים המערבית
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר אם:  חיפה
 תאריך ייסוד:  1933
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  30,000 (2015)
 קואורדינטות:  32°49′26.39″N 35°4′12″E﻿ / ﻿32.8239972°N 35.07000°E﻿ / 32.8239972; 35.07000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חיפה מוגדלת) קריית חיים(למפת חיפה רגילה) קריית חיים(למפת הגליל המערבי רגילה) קריית חיים(למפת הגליל המערבי מוגדלת) קריית חיים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קריית חיים היא רובע ושכונה בפאתי חיפה, הממוקמת בלב הקריות שבעמק זבולון. הקריה נקראת על-שם חיים ארלוזורוב, שנרצח בתל אביב ב-1933. בשנת 2015 התגוררו בקריית חיים כ-30 אלף תושבים, שרובם המכריע היה ציבור חילוני.
קריית חיים ממוקמת בין חוף הים התיכון במערב, לבין שדרות ההסתדרות (כביש 4, כביש עכו-חיפה) וקריית ביאליק במזרח, קריית מוצקין, קריית שמואל וקריית ים בצפון, ואזור התעשייה של מפרץ חיפה בדרום. במרכז השכונה עוברת מסילת הרכבת חיפה-נהריה המחלקת את קריית חיים לשכונה מזרחית ושכונה מערבית. על מסילה זו נמצאת תחנת הרכבת קריית חיים. הציר המרכזי של השכונה (ואחד המרכזיים בקריות) הוא ציר אח"י אילת (קריית חיים מזרחית)- דגניה (קריית חיים מערבית) שמרכז בו עסקים ומקומות בילוי רבים.
מעמד עירוני

קריית חיים מנוהלת על ידי עיריית חיפה במקבץ של השכונות קריית שמואל, קריית חיים מזרחית וקריית חיים מערבית, ובכך היא הרובע הצפוני ביותר של חיפה. היא מופרדת מהעיר על ידי האזור התעשייתי שקוטע את הרצף האורבני מדרום. על אף היותה חלק מחיפה, הקשר בין השכונה לחיפה, מבחינת חיי התושבים, אינו שונה מזה של כל פרוור לעיר. "עירונית קריית חיים-שמואל" הוא משרד לפניות הציבור לתושבי קריית חיים וקרית שמואל, ככל העירוניות הפזורות ברב מרחבי העיר.
עם הקמת היישוב, הוקם בשנת 1933 "ועד קריית חיים" אגודה שיתופית בבעלות התושבים, ששמה הרשמי הוא "קריית חיים (ארלוזורוב) אגודה הדדית בע"מ", שמטרתה ניהול היישוב. האגודה מנוהלת על ידי 71 חברים, המכונים ה"מורשון". בבעלות הוועד אגודת המים שהקימה מכון מים וחפרה 29 בארות מים לאספקת מים ליישוב. הוועד גם הקים שני בתי קולנוע, בית ספר תיכון ומספר מבני ציבור. "ועד קריית חיים" המשיך לפעול גם לאחר הסיפוח לחיפה, ועוסק בניהול הנכסים שברשותו. בידי הוועד כספים הנגבים מהתושבים עבור אספקת מים, אלו המיועדים לאחזקה שותפת ושיקום ופיתוח משק המים בקריה; בנוסף בידיו כספים הנגבים משכירות של כ-40 מבנים שברשותו, וכן נגבה "מס השקל"/"הקרן הקהילתית" (מס שאינו מחויב וניתן לביטול) לטובת השקעה ביישוב בתחומי התרבות, הספורט החינוך והרווחה. המס נגבה משנת 1983 עד 2010 ושוב משנת 2016.
אחת ל-4 שנים נערכות בחירות דמוקרטיות בקרב חברי האגודה המונים כ-17,500 חברים, אלו בוחרים את 71 חברי המורשון המייצגים את כול חברי האגודה, המורשון בוחר מועצה (45 חברים) והמועצה בוחרת מתוכה הנהלה (9 חברים) הבוחרים את יו"ר האגודה ומנהלים את האגודה. על פיקוח פעולות האגודה מופקדים ועדת ביקורת שנבחרת על ידי "המורשון", רואה חשבון חיצוני ורשם האגודות השיתופיות. גיורא פישר, ששימש כיו"ר האגודה במשך 39 שנים, היה גם ממלא מקום ראש עיריית חיפה למשך כחצי שנה, וסגן ראש העיר במשך כעשר שנים (בין 1993 ל-2003).
לאחר מלחמת יום כיפור, נוצרה קבוצת תושבים וולונטרית לא פוליטיקאית, אלא של אנשי מקצוע שביקשו להפריד את קריית חיים מחיפה, כך שתהיה מועצה מקומית עצמאית. ניסיון זה לא צלח אולם מאז; מדי כמה שנים עוררו התושבים את המאבק למען הפיכת הקריה לעצמאית. בסוף שנת 2019, החל שוב הוועד ביוזמה להביא להתנתקות מחיפה.
בשנת 1997, הקים הוועד בית דיור מוגן על שטח בית הקולנוע "היובל" שבבעלותו, לאחר שהקולנוע הפסיק את פעילותו. במשך השנים היה הוועד גם פעיל בתכנון השכונה. בשנת 1998 פעל נגד התוכנית לבנייה בשטח אצטדיון קריית חיים. ובשנת 2001 פעל לפינוי חוות מכלי הנפט בחוף קריית ים לטובת הרחבת השכונה. תוכנית שלבסוף לא בוצעה.
שכונות > קריית חיים המזרחית

בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמה קריית חיים במקום הקרוי כיום "קריית חיים המזרחית". כאשר נוסדה, היו כל בתיה בתים חד-קומתיים וחד-משפחתיים שהונחו על החול ללא חפירת יסודות עמוקים. לכל בית הוצמדה חלקת אדמה, אף על פי שלא תוכננו משקי עזר.
ב-1939 נוסדה "קריית חשמל" של עובדי חברת החשמל לצד קריית חיים, והקריה נהנתה מעצמאות מוניציפלית.
במהלך שנות ה-60 חלו שני שינויים באופי השכונה:
נבנו שיכונים, שבהם השתכנו בעיקר עולים חדשים ומפוני מעברת קריית חיים;
החל תהליך - שנמשך עד היום - של הוספת קומה למבנים קיימים, בניית בית נוסף על המגרש הקיים, לעיתים בית של קומה אחת ולעיתים יותר, והוחל בהריסת בתים קיימים על מנת לבנות במקומם בתים גדולים יותר, לרוב בעלי מספר קומות.
רחובות הקריה המזרחית היו מכונים על ידי התושבים הוותיקים לפי אותיות מקו הרכבת ומזרחה - הראשון "רחוב א" (שנקרא בהמשך וכיום "אלכסנדר זייד"), אחריו "רחוב ב" ("הראשונים") וכן הלאה.
בקריית חיים מזרחית מתגוררים 17,800 נפש.
שכונות > קריית חיים המערבית

בעקבות העלייה ההמונית נוצר צורך להרחיב את קריית חיים וכך קמה קריית חיים המערבית וקריית חיים איבדה את צביונה המקורי, ובהדרגה איבדה גם את הדיונות שבין מסילת הברזל לים, שהיוו חלק חשוב מן ההווי בקריה. קריית חיים מערבית היא ביתם של 9,170 נפש.
קריית חיים מערבית היא השכונה אשר ממערב לשדרות וורבורג ועד חוף הים.
הרחובות שממערב מסילת הברזל ועד לשדרות וורבורג מהווים אזור חיץ בין קריית חיים המזרחית למערבית.
חוף קריית חיים הוא אחד מהחופים המוסדרים בחיפה. שמה הרשמי של רצועת החוף הזו הוא "חוף נאות", על-שם יהודית נאות, השרה לאיכות הסביבה ובת קריית חיים.
ב-2009 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את פרויקט העתקת טרמינל מכלי הדלק, שמשתרע מדרום לשדרות דגניה, אל קרקע חלופית, מה שצפוי לאפשר בנייה למגורים ולפנאי בשטח כולל של למעלה מאלף דונם.