stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חזקיהו
מסע סנחריב > המערכה על לכיש

בשנת 701 לפנה"ס פלשו האשורים לממלכת יהודה במסגרת מסע המלחמה של סנחריב. בשלב הזה החליטו המצרים תחת שלטון הנובים להתערב, כפי שמסופר בספר מלכים: "וַיִּשְׁמַע אֶל תִּרְהָקָה מֶלֶךְ כּוּשׁ לֵאמֹר הִנֵּה יָצָא לְהִלָּחֵם אִתָּךְ...".
שני הצבאות התנגשו בסמוך לעיר המקראית אלתקה (בסמוך למושב גאליה של ימינו). אומנם לפי המקורות האשוריים מסופר על ניצחון מזהיר של סנחריב על צבא מצרים בפיקודו של מי שמוזכר בתיאורם כארור כל האלים הגדולים, היה זה לדעת רוב החוקרים תרהקה או כפי שמופיע בסיפור התנ"כי – תִּרְהָקָה, אשר הצליח בכל זאת לגרום לצבא האשורי נזק בקנה מידה משמעותי, שכן מסופר בהמשך אותו הפרק על השמדת מחנה הצבא האשורי באורח פלא: "וַיְהִי בַּלַּיְלָה הַהוּא וַיֵּצֵא מַלְאַךְ ה' וַיַּךְ בְּמַחֲנֵה אַשׁוּר מֵאָה שְׁמוֹנִים וַחֲמִישָׁה אָלֶף וַיַּשְׁכִּימוּ בַבֹּקֶר וְהִנֵה כֻּלָּם פְּגָרִים מֵתִים."
רוב החוקרים מסכימים שהתיאור הנ"ל מתאר את תוצאות הקרב בין תרהקה לסנחריב. לתוצאות אלה היו ככל הנראה השלכות מרחיקות לכת על ממלכת יהודה, מפני שלולא ההתערבות המצרית, הייתה ככל הנראה חרבה ממלכת יהודה בראשותו של חזקיהו ב-701 לפנה"ס, 115 שנה מוקדם יותר מהחורבן שאירע בסופו של דבר בשנת 586 לפנה"ס.
אירועים נוספים על פי המקרא

במקרא יש שלושה מקורות עיקריים למאורעות שאירעו במהלך מלכותו של חזקיהו. המקור הראשון הוא ספר מלכים ב', פרק י"ז, המתאר את נפילת ממלכת ישראל, ופרקים י"ח–כ' המתארים את מלכותו של חזקיהו. המקור השני הוא ספר ישעיהו פרקים ל"ו עד ל"ט שמקבילים, בשינויים, למלכים ב' מפרק י"ח, פסוק י"ז עד סוף פרק כ'. המקור השלישי הוא ספר דברי הימים ב', פרק כ"ט עד פרק ל"ב, שמלכות חזקיה מתוארת בו באופן כרונולוגי, בניגוד לשני המקורות האחרים. בנוסף מספר נבואות מספר ישעיהו משקפות כנראה אירועים מימי חזקיהו.
אירועים נוספים על פי המקרא > המלחמה בפלשתים

בספר מלכים בתיאור מלכותו של חזקיהו, מסופר על ניצחונו במלחמה עם הפלשתים.
הוּא הִכָּה אֶת פְּלִשְׁתִּים עַד עַזָּה וְאֶת גְּבוּלֶיהָ מִמִּגְדַּל נוֹצְרִים עַד עִיר מִבְצָר.
מלחמה זו אינה מוזכרת בתיאור מלכותו בספר דברי הימים, אולם ייתכן שיש סֶמֶךְ לקיומה במקום אחר באותו הספר. בתיאור צאצאי שבט יהודה נאמר, ”וַיֵּלְכוּ לִמְבוֹא גְדֹר עַד לְמִזְרַח הַגָּיְא לְבַקֵּשׁ מִרְעֶה לְצֹאנָם ... וַיָּבֹאוּ אֵלֶּה הַכְּתוּבִים בְּשֵׁמוֹת בִּימֵי יְחִזְקִיָּהוּ מֶלֶךְ יְהוּדָה וַיַּכּוּ אֶת אָהֳלֵיהֶם וְאֶת הַמְּעוּנִים אֲשֶׁר נִמְצְאוּ שָׁמָּה וַיַּחֲרִימֻם עַד הַיּוֹם הַזֶּה וַיֵּשְׁבוּ תַּחְתֵּיהֶם”, ובנוסח תרגום השבעים גורסים "גרר" במקום "גדר". העיר גרר ניצבה על אם הדרך בין עזה לבאר שבע, והייתה נתונה תחת שלטונה של עזה הפלשתית.
אישוש נוסף לשליטתו של חזקיהו בפלשת ניתן למצוא במקורות האשוריים. במנסרת סנחריב נאמר על אנשי עקרון כי הסגירו את פַּדִי מלכם לידי חזקיהו מלך יהודה, וכי כתוצאה ממעשה זה סנחריב העניש אותם, חילץ את פדי מירושלים והחזיר אותו למלכותו על עקרון. בנוסף נמצאו בעקרון שתי חותמות למלך שמקורן בממלכת יהודה.
אירועים נוספים על פי המקרא > טיהור המקדש

לפי העדות המקראית כבר בשנה הראשונה למלכותו, חידש חזקיהו את עבודת ה' בבית המקדש בירושלים. הרקע למעשה זה היה פעילותו של אחז, אביו של חזקיהו, שסגר את דלתות בית המקדש לה' והפסיק את עבודת הקודש בו. חזקיהו ראה בזה את המקור לכל הפורענויות שחלו בתקופתו של אחז, כולל כיבוש חלקים מיהודה על ידי הארמים וממלכת ישראל, המלחמות עם הפלשתים והערבים, וגם הריגת בנו הבכור של אחז (מעשיהו) והפקידים הבכירים בממלכתו במהלך המלחמות ולקיחת נשיו בשבי. לדעתו היה הזעם של ה' על העם הסיבה לכך. המסקנה של חזקיהו הייתה שצריך לפתוח מחדש את בית המקדש בירושלים ולחדש בו את עבודת ה', במטרה לפייס את האל ולשכך את זעמו. חזקיהו אסף את כוהני ה' והורה להם לטהר את בית המקדש. הכוהנים פתחו מחדש את דלתות בית המקדש שהיו סגורות מתקופת אחז והחלו להוציא את כל החפצים לעבודה זרה שהיו שם ולהשמיד אותם בנחל קדרון, כולל המזבח בדגם עבודת האל האשורי שהקים אחז. מלאכת הטיהור נמשכה שמונה ימים ובסופה ניתן היה לחדש את עבודת ה' בבית המקדש ולהעלות קורבנות בחודש הראשון עם כל העם שהתאסף בירושלים.
אירועים נוספים על פי המקרא > הרפורמה הדתית

הפולחן בתקופה זו היה נפוץ הן במתכונות משפחתיות-שבטיות והן במתכונות ציבוריות ממלכתיות. מקדשים גדולים היו קיימים הן בעיר הבירה ירושלים, והן בערים הגדולות בית אל, לכיש, באר שבע וערד.
לפי הגישה הרווחת בחקר המקרא, במקרא עצמו מצויות שתי גישות נוגדות בקשר לפולחן הדתי, גישה אחת תומכת בהפצת הפולחן, והשנייה מצווה על ריכוז הפולחן, ואוסרת על קיומו מחוץ למקום המרכזי בירושלים; הגישה האחרונה מוכרת בשם הגישה הדויטרונומיסטית.
חזקיהו מתואר במקרא כמלך צדיק, זאת מכיוון שיישם לראשונה את ריכוז הפולחן. על פי המקרא הוא עקר את האשרות שהיו עבודה זרה שנפוצה ביהודה והיה הראשון שביטל את עבודת הבמות, ברוח הציווי הדויטרונומיסטי. חזקיהו כיתת את נחש הנחושת שבנה משה, כיוון שהעם ראה אותו כאלהות עצמאית, והקטיר לו קטורת. תיאור זה תואם את הגישה הדאוטרונומיסטית הרואה בהפצת הפולחן חטא.
הוּא הֵסִיר אֶת הַבָּמוֹת וְשִׁבַּר אֶת הַמַּצֵּבֹת וְכָרַת אֶת הָאֲשֵׁרָה וְכִתַּת נְחַשׁ הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר עָשָׂה מֹשֶׁה כִּי עַד הַיָּמִים הָהֵמָּה הָיוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל מְקַטְּרִים לוֹ וַיִּקְרָא לוֹ נְחֻשְׁתָּן
הארכאולוג יוחנן אהרוני ניסה לקשור את חורבנו של המקדש והמזבח בבאר שבע ואת ביטול הפולחן במקדש בערד למהפכת חזקיהו, אולם ממצאיו שנויים במחלוקת רבה בין הארכאולוגים, בין היתר משום שייתכן כי הם נחרבו במסע הכיבוש של סנחריב שהתרחש באותה תקופה ולא בגלל פעילותו של חזקיהו.
על עצם קיומה של אותה מהפכה יש עדויות סותרות, כמו התבליט האשורי של חורבן לכיש המתאר חיילים הנושאים כלי פולחן, ומכאן שהפולחן בלכיש לא פסק לגמרי בתקופתו של חזקיהו. עם זאת בעת חפירות בשנת 2016 שנערכו בתל לכיש סביב לשער העיר, נתגלה מקדש ובו מזבח שקרנותיו נופצו ובקודש קודשיו הוצבה מחראה, הנקשרים לרפורמה הדתית של חזקיהו. על פי האסכולה הדויטרונומיסטית, המחבר המקראי ייחס לחזקיהו את המהפכה בהשראת מהפכת יאשיהו, שהתרחשה סמוך לתקופת חיבור ספר מלכים, זאת כדי להצדיק את תיאורו במקרא כצדיק, וללא כל ביסוס היסטורי לקיומה של אותה מהפכה.
אירועים נוספים על פי המקרא > פסח חזקיהו

לאחר חורבן ממלכת ישראל בסביבות שנת 720 לפנה"ס, היריבות ההיסטורית בין ישראל ליהודה נגוזה ונוצרה הזדמנות לאיחוד מחודש של שרידי ממלכת ישראל עם יהודה. על פי ספר דברי הימים, חזקיהו ניצל את ההזדמנות וקרא לכל שבטי ישראל לבוא ולהקריב את קורבן הפסח במקדש בירושלים. חזקיהו אף דחה את הפסח בחודש "כִּי הַכֹּהֲנִים לֹא הִתְקַדְּשׁוּ לְמַדַּי וְהָעָם לֹא נֶאֶסְפוּ לִירוּשָׁלָ‍ִם". קריאתו של חזקיהו נענתה באופן חלקי. אנשים רבים מממלכת ישראל הגיעו לירושלים, לראשונה זה שלוש מאות שנה להקריב את הפסח, בעוד אחרים התעלמו מקריאתו ובזו לה.
אירועים נוספים על פי המקרא > המחלה

שלושה ימים לפני שסנחריב נרצח על ידי אדרמלך ושראצר בניו, ישעיהו הנביא בא אל חזקיהו שחלה בשחין ונטה למות. ישעיהו ניבא לו שהוא ימות ואף המליץ לו להכין צוואה. חזקיהו התפלל, וישעיהו חזר אליו וניבא לו שתפילתו נענתה – הוא יירפא ממחלתו ואף יינצל ממלך אשור המתקרב. באותו מעמד הבטיח לו ישעיהו על ידי ה' שירושלים תהיה מוגנת ויתווספו לו 15 שנה לחייו. הנביא הורה לו להניח דבלת תאנים על עורו שתביא לריפויו.
בעקבות השמועה על מחלתו שלח מראדך בלאדן בן בלאדן מלך בבל שליחים אל חזקיהו. השליחים הגיעו אל חזקיהו לאחר שהבריא, והוא סייר איתם והראה להם את אוצרותיו במטרה לכרות ברית עימם. ישעיהו זעם עליו וניבא לו שאוצרותיו יילקחו לבבל ובניו יהפכו לסריסים בבית מלך בבל.
אירועים נוספים על פי המקרא > ההערכה כלפיו

חזקיהו מושווה לדוד המלך (”וַיַּעַשׂ הַיָּשָׁר בְּעֵינֵי ה' כְּכֹל אֲשֶׁר עָשָׂה דָּוִד אָבִיו”) כי דאג לרכז את הפולחן, ולמנוע עבודה של אלילים זרים. ההשוואה לדוד המלך אינה נפוצה, ומופיעה בתיאור מלכותם של שני מלכים נוספים בלבד – אסא ויאשיהו. במלכים ב פרק י"ח נכתב עליו: ”וְאַחֲרָיו לֹא הָיָה כָמֹהוּ בְּכֹל מַלְכֵי יְהוּדָה וַאֲשֶׁר הָיוּ לְפָנָיו.”
חזקיהו במדרשי חז"ל > הרפורמה הדתית

התיאור הייחודי של הרפורמה הדתית של חזקיהו בספר מלכים הותיר רושם עז על חז"ל שתיארו את דורו כדור בו כל העם היו תלמידי חכמים. על פי המדרש חזקיהו נעץ חרב בכניסה לבית המדרש והכריז כי כל מי שלא ילמד תורה יידקר בחרב, וכתוצאה מכך לא היה בכל ממלכת יהודה ילד או ילדה שלא היו בקיאים בהלכות טומאה וטהרה.
בתלמוד מובא, שביקש הקב"ה למנות את חזקיהו למלך המשיח אלא שהחמיץ חזקיה הזדמנות זאת כי לא אמר שירה והודיה על מפלת סנחריב.
חזקיהו במדרשי חז"ל > המחלה

בתלמוד הבבלי במסכת ברכות מתוארת המחלה של חזקיהו כעונש על כך שהוא לא נשא אישה והוליד ילדים, בניגוד לצו פרו ורבו.

נבואתו של ישעיהו הנביא, "צו לביתך כי מת אתה ולא תחיה" מועצמת – "כי מת אתה" בעולם הזה "ולא תחיה" – לעולם הבא. כאשר ישעיהו מודיע לו כי הסיבה לעונש החמור היא הימנעותו מהולדת ילדים, עונה לו חזקיהו כי הוא ראה ברוח הקודש שבניו יהיו רשעים. ישעיהו משיב לו: "בהדי כבשי דרחמנא למה לך? מאי דמפקדת, איבעי לך למעבד. ומה דניחא קמיה קודשא בריך הוא, ליעביד!" (תרגום: למה לך להיכנס לחשבונותיו הכבושים (הנסתרים) של אלוהים? מה שצוּוית עשה, ומה שרוצה הקב"ה לעשות הוא יעשה). חזקיהו מבקש מהנביא שישיא לו את בתו לאישה, ואולי זכות הנביא וזכותו שלו תעמוד להם והעתיד של בניו ישתנה, אבל ישעיהו מתנגד ואומר לו שכבר נגזרה גזירה שימות. חזקיהו עונה לו: "בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צווארו של אדם אל ימנע עצמו מן הרחמים".
חזקיהו נרפא, נשא את בתו של ישעיהו, ונולדו להם בנים, ביניהם רבשקה ומנשה. בספר עין יעקב ובהגהות הב"ח (על אתר) מובא המשך למדרש, ומסופר שכשגדלו שני בניו של חזקיהו המלך, רבשקה ומנשה, הוא הוליך אותם על כתפיו לבית המדרש ללמוד תורה. בזמן הליכתם שמע חזקיהו את שני בניו מתלוצצים עליו, רבשקה הציע לטגן חביתה על ראשו הקרח ומנשה הציע להקריב קורבן לעבודה זרה. חזקיהו השליך אותם לקרקע. רבשקה נהרג ומנשה חי והפך למלך יהודה. לפי גרסה זו רבשקה המתואר במדרש איננו רבשקה שליחו של סנחריב, שכן הוא מת בילדותו.
חזקיהו במדרשי חז"ל > שישה מעשים

במסכת פסחים מובאת ברייתא המתארת שישה מעשים של חזקיהו, מתוכם לשלושה חכמי דורו הסכימו ולשלושה התנגדו. ברייתא זו חדרה למשנה ומופיעה במשניות הנדפסות כמשנה האחרונה בפרק הרביעי בפסחים.

המעשים שהסכימו להם הם: 1. "גנז ספר רפואות". 2. "כתת נחש הנחושת", הוא נחש הנחושת שיצר משה רבנו במדבר ואנשים עבדו אותו בתור אליל. 3. "גרר עצמות אביו על מטה של חבלים": אביו הוא אחז הרשע.
מעשים שלא הסכימו להם: 1. "סתם מי גיחון", כדי שלא יבוא צבא אשור וימצאו מים לשתות, ובכך מנע מים גם מתושבי ירושלים. 2. "קצץ דלתות היכל ושגרם למלך אשור". 3. "עיבר ניסן בניסן", כלומר, לאחר שנכנס ניסן עיבר את השנה והחליט שאותו החודש יהיה אדר ב' הפסח יעשה רק חודש מאוחר יותר.
לקריאה נוספת

בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ד' - ממלכת יהודה (יחידות 10 - יהודה ואשור), בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. מהדורה שנייה: 2008. ISBN 9789650610036
בנימין מזר, מסע סנחריב לארץ יהודה, בתוך: היסטוריה צבאית של ארץ ישראל בתקופת המקרא, יעקב ליוור (עורך)
לינגואה פרנקה

ערך זה עוסק בכינוי לשפה שאינה שפת אם. אם התכוונתם לכתב עת אקדמי, ראו .
לינגואה פרנקה (מאיטלקית: Lingua franca) היא כינוי לשפה בינלאומית המשמשת לתקשורת בין אנשים שאינם מדברים באותה שפת אם, בעיקר לצורך מסחר בינלאומי, דיפלומטיה או מפגשים בין תרבויות שונות. כאשר נפגשים שני אנשים שאינם מדברים אותה שפה והם צריכים לקיים דו־שיח ביניהם, הם ישתמשו בשפה המוכרת לשניהם, ובדרך כלל תהיה זו שפה של עם דומיננטי באזור או בתרבות שהם חיים בה. פעמים רבות משפיעה הלינגואה פרנקה על השפות המקומיות, גם באוצר המילים וגם בדקדוק; כך למשל חדרו יסודות מן היוונית, שהייתה הלינגואה פרנקה במזרח התיכון בתקופת חז"ל, לתוך לשון חז"ל.
לעיתים אף נוצרת כתוצאה מהשפעה של לינגואה פרנקה שפה קריאולית, תמהיל של שתי שפות.
הלינגואה פרנקה כיום ברוב העולם היא השפה האנגלית.
היסטוריה ומחקר

המונח "לינגואה פרנקה" הוא באיטלקית ומשמעותו "שפת הפרנקים"; המילה "פרנקים" מתייחסת לעמים האירופאים כפי שכונו בפי הערבים. השפה הראשונה שנקראה "לינגואה פרנקה" הייתה איטלקית מעורבת במילים מטורקית, פרסית, צרפתית, יוונית וערבית, ששימשה כשפת תקשורת דיפלומטית בערי הנמל במזרח התיכון החל מימי הרנסאנס ועד למאה ה-18. אחר כך הורחב בבלשנות השימוש במונח "לינגואה פרנקה" לכל שפה המשמשת לתקשורת בין דוברים משפות שונות. כיום ברוב המדינות החדשות באפריקה משתמשים באנגלית, בפורטוגזית או בצרפתית כלינגואה פרנקה, כירושה קולוניאלית ובמטרה להתגבר על ריבוי שפות ודיאלקטים של קבוצות אתניות שונות.
בתקופות שונות ובמקומות שונים שפות רבות ששימשו כלינגואה פרנקה, למשל:
האכדית באימפריה המצרית, כפי שאפשר להסיק ממכתבי אל-עמארנה.
הארמית בסוף תקופת בית המקדש הראשון. בספר מלכים ב' פרק יח מתואר כיצד שרי חזקיהו המלך מבקשים מרבשקה לדבר אתם בארמית במקום "יהודית" כדי שההמון הפשוט לא יבין את שיחתם.
היוונית בארצות של העולם ההלניסטי.
היוונית והלטינית באימפריה הרומית.
הלטינית בקרב החוגים המשכילים באירופה של ימי הביניים
הנורדית העתיקה שימשה כשפת סחר באזורי השליטה הנורדית בתקופה הוויקינגית.
העברית שימשה כשפה משותפת ליהודים בני ארצות שונות, בעיקר לאורך ימי הביניים.
היידיש שימשה כשפה משותפת של רוב יהודי אירופה, אמריקה הצפונית והדרומית ואוסטרליה.
הלאדינו שימשה כשפה משותפת של היהודים הצאצאים של מגורשי ספרד בארצות שמסביב לים התיכון.
הערבית בתקופת האימפריה המוסלמית שימשה כשפת המסחר התרבות והמדע, ועדיין משמשת כלינגואה פרנקה של העולם המוסלמי, גם במקומות שבהם האוכלוסייה המקומית אינה ערבית.
הספרדית שימשה כלינגואה פרנקה של כל חבלי הארץ שהיו תחת שלטון קולוניאלי או השפעה ספרדית, ועדיין משמשת כלינגואה פרנקה באמריקה הלטינית (להוציא את ברזיל).
הגרמנית שימשה לינגואה פרנקה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
הצרפתית שימשה כשפת הדיפלומטיה כתוצאה מתפוצתה ויוקרתה של התרבות הצרפתית במאות ה-17–19 בארצות אירופה ובחלקו גם בשל ההתפשטות הקולוניאלית של צרפת. השפה הצרפתית עודנה השפה הרשמית או השפה המשמשת לעניינים מנהליים במבחר קהילות וארגונים (כמו האיחוד האירופי, הוועד האולימפי הבינלאומי, האו"ם ואיגוד הדואר העולמי). כיום הולך ופוחת השימוש בשפה לטובת האנגלית.
הרוסית שימשה בתקשורת בין בני העמים השונים של האימפריה הרוסית והסובייטית וכשפה דיפלומטית בארצות המחנה הקומוניסטי לשעבר. היא עדיין בשימוש בקשר בין חלק מהמדינות של ברית המועצות לשעבר, אך המגמה היא בירידה.
כיום משמשת האנגלית לינגואה פרנקה בעולם העסקים, האינטרנט, המחקר, הפרסומים המדעיים, התוכנות, התיירות והדיפלומטיה.
כיום, הסוואהילית משמשת כלינגואה פרנקה של אזור מזרח אפריקה.
האפריקאנס משמשת לינגואה פרנקה בנמיביה.
שפות סיניות - מנדרינית וקנטונזית - בסין העממית, טייוואן, הונג קונג ומקאו, ובאזורים מסוימים בדרום מזרח אסיה (מלזיה וסינגפור)
ביטוי זה משמש גם לשפה המשמשת אנשים המתמחים במקצוע או בתחום עיסוק מסוים.
ראו גם

אספרנטו
שפה בינלאומית
רכישת שפה זרה
אימפריאליזם לשוני
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'LINGUA FRANCA:CHIMERA OR REALITY? (PDF). 2010. ISBN 9789279189876.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529217405171  BnF: cb11948153g (data)  GND: 4191537-9  LCCN: sh85077209  LNB: 000251634 
מכתב באכדית ממכתבי אל־עמארנה
ניהול פרויקטים

ניהול פרויקטים הוא ענף במדעי הניהול העוסק בתכנון ובקרה של מיזמים (פרויקטים), לרוב בעלי מרכיב גבוה של אי-ודאות או סיכון כלכלי. פרויקט מוגדר כמאמץ תחום בזמן ליצירת שירות או מוצר או תוצאה ייחודית. הגדרה נוספת של פרויקט היא לקיחת תשומות משאבים ושינויים לתפוקות רצויות באמצעות מערכות ייצור.
מטרות ניהול הפרויקט הן סיומו של הפרויקט בלוח הזמנים הנדרש, עמידה ביעדי הפרויקט, באיכות הנדרשת, אי-חריגה מתקציב והשגת שביעות רצון הלקוח. פרויקטים אופייניים שניתן למצוא בארגונים מכוונים לרוב לשיפור מצבו התחרותי של הארגון באמצעות שיפור מועילות או היעילות שלו.
מאפייני הפרויקט

מטרה מוגדרת: נועד ליצור מוצר או שירות או תוצאה; לאחר שהלה הושג, הפרויקט מסתיים.
ייחודי: יחיד במינו (לא מדובר במאמץ שגרתי או בתפעול, היות שאינם ייחודים).
תחום בזמן: בעל נקודת התחלה ונקודת סיום.
תחום בכסף: מוגבל בתקציב
חמשת שלבי החיים של הפרויקט > שלב הייזום

שלב שבו עולה הרעיון לפרויקט ובוחן את הבעיה ואת הצורך המניעים את פתיחת פרויקט.
בשלב היזום מוגדרות המטרות העסקיות ברמת המקרו, מטרות טכנולוגיות, לוחות זמנים נדרשים שאותם מגדירים עם בעלי העניין השונים (כגון הלקוח).
שלב זה נוטה להיות מעורפל אך בסיומו מתקבלות תשובות לשאלות כגון: מיהו הלקוח; מהו הצורך; מה הם יעדי המיזם; מיהו המבצע; מהו הפתרון הנדרש; מיהם בעלי העניין במיזם, וכדומה.
מידע שמסייע לשלב זה הוא מידע היסטורי, הנחות יסוד, מדיניות ארגונית ועוד.
תוצרי השלב הם החלטה על פתיחת פרויקט, מסמך תכולת פרויקט ראשוני ומינוי מנהל פרויקט.
טעות בהגדרת הפרויקט בשלב זה תוביל בסבירות גבוהה לכישלון הפרויקט בפועל.
חמשת שלבי החיים של הפרויקט > שלב התכנון

שלב התכנון הוא השלב המהותי ביותר בפרויקט. הצלחה בתכנון תוביל לסיכוי רב הן לעמידה ביעדי הפרויקט, שביעות רצון לקוח, עמידה בלוחות הזמנים, עמידה באיכות ועוד. שלב זה מתחיל במהלכו של שלב הייזום ומסתיים לקראת סיום הפרויקט.
יש להקפיד להשלים את התכנון הנדרש ביסודיות (דילוג על שלב זה יוביל בפועל לכישלון בביצוע).
שלב זה כולל בניית תוכניות עבודה רבות, מומלץ שיהיו תוכניות לנושאים הבאים:
תכנון תכולת העבודה, הן תכנון-על והן תכנון פרטני של חבילות העבודה בפרויקט, חלוקת אחריות וכיצד לעדכן על שינויים.
תכנון לוחות זמנים, משימות לביצוע, סדר משימות, תזמון למשימות, תלויות, אילוצים ונתיב קריטי.
תכנון עלות: הכנת תוכנית תקציב והערכות כספיות.
אפיון איכות המוצר או השירות וכיצד לוודא שתתקבל האיכות הרצויה.
תוכנית איוש כוח אדם: בניית הצוות המקצועי שיוביל את הפרויקט לסיומו המוצלח.
תכנון תקשורת: קישור מוצלח של כלל הגורמים לעבודה משותפת.
ניהול סיכונים: איתור סיכונים, הערכת סיכונים על סך סבירות והשפעה, החלטה במה לטפל וכיצד.
תכנון רכש: האם לרכוש או לייצר? מי הקבלן שיופעל? חתימת חוזים ועוד.
תוכנית אינטגרציה: כיצד ינוהל הפרויקט בפועל וכיצד כל מרכיביו משתלבים אלה באלה.
חמשת שלבי החיים של הפרויקט > שלב הביצוע

השלב היקר ביותר בפרויקט, שלב זה כולל הפעלת אנשים ומשאבים שונים לפי תוכניות העבודה שנקבעו.
בשלב זה מבוצעת בקרה (תכנון מול ביצוע בפועל) וכתוצאה מכך תיתכן בקשת שינוי תכולה, לו"ז, עלויות וגורמים נוספים. בפועל בשלב זה מופצת תקשורת רבה בין הגורמים השונים ומופעלים החוזים וקבלני המשנה לטובת השגת היעדים השונים. שלב זה מתחיל בסמוך לזמן תחילת התכנון ומסתיים בשלב הסגירה של הפרויקט.
בשלב זה מתקבלים תוצרי הפרויקט בפועל.
חמשת שלבי החיים של הפרויקט > שלב הבקרה

שלב זה מספק משוב לאינטגרציה של כלל החלקים ובדיקה שהתכולה הושלמה ובאיכות הנדרשת, לבקרה על הלו"ז, עלויות, ניהול משאבים וכוח-אדם, דיווחים לבעלי העניין, בקרה על קבלנים וחוזים וניהול סיכונים.
מטרת שלב הבקרה היא לדגום ביצועים כל העת, ולבצע תיקון בזמן, אם קיימת סטייה מן התכנון.
חמשת שלבי החיים של הפרויקט > שלב הסגירה

השלב האחרון בפרויקט והסופי. שלב זה כולל את סיום הפרויקט וסגירת החוזים המשפטיים הרלוונטיים.
משתני מפתח בפרויקטים

שלושה משתני מפתח בפרויקט והם נקראים גם משולש הזהב:
הזמן המושקע בפרויקט, משתי בחינות:
זמן קלנדרי: הזמן החולף מתחילת הפרויקט ועד לסיומו.
זמן אדם וזמן מכונה: מספר שעות העבודה המושקע בפרויקט על ידי האנשים והציוד המשתתפים בו.
עלות: ההוצאה הכוללת להגשמת הפרויקט.
תכולה: תוצרי הפרויקט וחבילות העבודה.
כמו כן נוספו למשולש הזהב עוד שלושה משתני מפתח והם:[דרוש מקור]
איכות רמת התוצר שהופק בפרויקט.
שביעות רצון לקוח: רמת עמידה בציפיות הלקוח.
ניהול סיכונים: כיצד מנוהלים איומים שעלולים לפגוע/לקדם את הפרויקט.
מתודולוגיה לניהול פרויקטים

מטרת המתודולגיה לניהול פרויקטים היא סיום הפרויקט בלוח הזמנים הנדרש, עמידה ביעדי הפרויקט, באיכות הנדרשת, תוך מזעור עלות הפרויקט והשגת שביעות רצון לקוח. מקצוע ניהול הפרויקטים עוסק בהגדרת שיטות שתפקידן לוודא שהיעדים מושגים. הפרויקט עשוי להיות פרויקט פיתוח בעל מרכיב גבוה של אי-ודאות טכנולוגית, או פרויקט בינוי בעל מרכיב גבוה של סיכון כלכלי, או אף פרויקט חינוך - ובלבד שהמרכיבים הבסיסיים של תכולה מוגדרת, זמן ותקציב יוגדרו כולם.
על ניהול הפרויקט יכול להיות שיופקד:
מי שמומחיותו בשיטות של תעשייה וניהול – דהיינו ללא ידע מעמיק בתכנים המקצועיים של הפרויקט. במקרים אלו עיקר עיסוקו - המרת המשוב מאנשי המקצוע השונים לנתוני זמן וקישור בין פעילויות בשלב התכנון, ולאחר מכן בקרה על ביצוע הפעולות והצפת בעיות לדרג מחליט.
במקרים רבים יופקד על ניהול הפרויקט אדם המיומן בהיבטים המקצועיים השונים של הפרויקט, ובמקרים אלו יורחב תפקידו ויכיל גם מרכיבים של קבלת החלטות בשלבים השונים.
קיימות שיטות רבות, המשתנות ומתפתחות לאורך השנים מתוך ניסיון בפיתוח מערכות מורכבות שונות. בין השיטות האופייניות לניהול פרויקטים: ניהול על פי נתיב קריטי וניהול על פי השרשרת הקריטית, המהווה יישום של תורת האילוצים.
במשך השנים פותחו כלים רבים לניהול פרויקטים, החל מכלים המשמשים ליצירת תרשימי גאנט ופרט, וכלה בכלים לתזמון של פרויקטים רבים בסביבה מרובת פרויקטים. בשנים האחרונות רווחת גם התפיסה בדבר הצורך בהקמת מנהלת ניהול פרויקטים ארגונית, שתהווה הגוף הארגוני המרכזי העוסק בפיתוח והטמעת שיטות וכלים לניהול פרויקטי הארגון.
כלים נפוצים לניהול פרויקטים

רֶשֶׁת פֶּרְט ותרשים גאנט הם כלים כמותיים-ויזואליים שהיו בשימוש לפני עידן המחשוב אך הואצו מאוד עם התפתחות המחשב האישי. כלים אלו מבוססים על פרוק המיזם לפעילויות, קביעת זמני התחלה וסיום של כל פעילות, הגדרת קשרים ותלויות בין הפעילויות, והקצאת משאבים הדרושים לביצוע כל פעילות.
אחת השיטות הנפוצות בניהול רשת מיזם מתבססת על זיהוי הנתיב הקריטי, כלומר רצף פעילויות הארוך ביותר ששינוי במשך הביצוע של כל אחת מהן ישפיע על מועד סיום המיזם כולו.
שיטה שנכנסה לשימוש בתחילת שנות ה-2000 לניתוח רשתות ניהול פרויקטים, ושפותחה על ידי טל לבנון, היא שיטת "נתיבים קריטיים נסתרים" (HCP - Hidden Critical Paths).
לתכנון ובקרה של ניהול המיזם משמשות תוכנות לניהול מיזם, שהידועות שבהן הן MS-Project מתוצרת מיקרוסופט, Primavera (אנ') מתוצרת אורקל, PS-Next ה-PPM של HP', ביזמו, Basecamp ואחרות.
OKRs (אנ') - בשנים האחרונות רווח שימוש במתודת ה-OKRs כגישה גמישה יותר לניהול פרויקטים, בייחוד בחברות טכנולוגיה (דוגמת אינטל, גוגל, לינקדאין ועוד). הגישה מייצרת מבנה מדורג של יעדים (Objectives) והישגי מפתח (Key Results) מדידים, הנקבעים ומבוצעים במעגלי תכנון קצרים יחסית.
ארגונים ממשלתיים, מסחריים ואחרים דורשים הסמכת PMP מאיש שמונה לנהל את הפרויקט כדי לשפר את הסיכוי להצלחה של פרויקט, בכל תחומי הידע, על ידי קביעת סטנדרטיזציה משתפרת והולכת לקבוצת עקרונות של ניהול פרויקטים כפי שבאה לידי ביטוי בספרות PMBOK.
פיתוח מנהיגות באמצעות פרויקטים

ישנם ארגונים המכשירים אנשים לניהול פרויקטים, כחלק מתוכניות פיתוח מנהיגות או הכשרת מנהלים. זאת לאחר שאותרו ונמצאו כבעלי מומחיות מספקת להוביל פרויקט בתחום נדרש בארגון. קרי לנהל כמנהל פרויקט תחום בו נמצא מומחה או הוכשר להוביל כמומחה. לדוגמה ניסיון מספיק טוב בשפת תכנות, מערכות מידע, שיווק, או בנייה.
לרוב לקוחות יבקשו ניהול פרויקט אג'ילי, כלומר, דינאמיות, פעולה, ביצוע והתעדכנות בדרישות החדשות והעדכניות בהתייחס לפרויקט תוך כדי הפרויקט עצמו מהלקוח.
ראו גם

ניהול פרויקט אג'ילי
לקריאה נוספת

חמוטל וייס, דניאל ציטר, להיות מנהל פרויקט - ספר אחר על ניהול פרויקטים, מהדורה שנייה, 2016.
הגרסה השישית של PMBOK (R) - Project Management Body of Knowledge
אליהו מ. גולדרט עם ג'ף קוקס, המטרה, סיאל, 1988.
אליהו מ. גולדרט, שרשרת קריטית, סיאל, 1997.
Fred Brooks, The Mythical Man-Month
הערות שוליים

↑  (Pack,Scherer,1982)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548197805171  GND: 4047441-0  LCCN: sh85065919  LNB: 000052824  NDL: 01012300  NKC: ph115894 
דוגמה לתרשים גאנט, כלי נפוץ לניהול פרויקטים
שלושת המוסקטרים

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

איור מתוך הוצאה של הספר משנת 1894
 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר דיומא האב
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  פריז, קאלה, לה רושל, לונדון, מנג סור לואר, בת'ון 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־17 (1625–1628) 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1844
 סדרה
 הספר הבא:  אחרי עשרים שנה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001817454, 001817457, 002389128, 002570872, 001817455, 001076007, 001817452, 003148541, 001817450, 001817456, 001817453, 001817451
 
שלושת המוסקטרים (בצרפתית: Les Trois Mousquetaires) הוא רומן הרפתקאות קלאסי מאת אלכסנדר דיומא האב. ספר זה הוא הראשון בטרילוגיה הנקראת גם רומנסות ד'ארטניאן. שמו של הספר מבוסס על עיסוקם של שלושה מתוך ארבעת גיבוריו הראשיים: שלושה מוסקטרים: אתוס, פורתוס ואראמיס. הספר גם נתפרסם בזכות המוטו של ארבעת גיבוריו הראשיים:
אחד למען כולם, כולם למען אחד!
הספר נכתב בשיתוף פעולה עם אוגוסט מקה וראה אור לראשונה במגזין הספרותי הצרפתי: "Le Siècle" כסיפור בהמשכים בין החודשים מרץ ויולי של שנת 1844.
הרומן מתרחש בצרפת מלאת התככים והבגידות של ראשית המאה ה-17, בה מולך לואי ה-13 חלש האופי, בעוד השליט בפועל הוא החשמן רישלייה.