stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמר אפק

| --- | --- |

 לידה:  ירושלים
 מוקד פעילות:  אירופה, ארצות הברית, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, פסנתרנית, גיטריסטית, מפיקה מוזיקלית, מעבדת מוזיקלית
 סוגה:  אינדי, רוק, ג'אז
 סוג קול:  מצו גבוה
 שפה מועדפת:  עברית ואנגלית
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה חשמלית
 חברת תקליטים:  Kill Rock Stars (אנ'), exagrecords, נענע דיסק
 www.tamaraphek.com
 פרופיל ב-IMDb
תמר אפק היא זמרת-יוצרת, פסנתרנית, גיטריסטית, מפיקה מוזיקלית ומעבדת מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים. מגיל 3 עד 7 גרה במצרים במסגרת שירותם של הוריה במשרד החוץ. סיימה את חטיבת הביניים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה. בצבא שירתה בחיל מודיעין. סיימה תואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
קריירה > 2007-2010

בסוף 2007 הקימה עם מתופף להקת "ED", גיא שכטר את "Carusella" - דואו של גיטרה-תופים שקיים שבעה סיבובי הופעות באירופה וסיבוב הופעות באמריקה.
ההרכב הופיע במועדונים יוקרתיים באירופה ובפסטיבלים בעלי שם עולמי כמו South by Southwest, פסטיבל פיוז'ן, Duna Jam Festival. CMJ. הלהקה הוציאה אלבום אחד הקרוי על שמה והוא זכה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה. הדואו פעל עד שנת 2011.
בשנת 2007 יזמה, ייסדה והפיקה יחד עם המפיק אורי צור שלושה פסטיבלי רוק אלטרנטיבי בטבע, שמטרתם הייתה לעודד אמנים ישראלים להופיע מחוץ לגבולות תל אביב ולפתח את הסצנה בפריפריה. שמו של הפסטיבל החלוצי היה "חוצמזה" והוא היווה את הבסיס לפסטיבל "אינדינגב", שקם בהשראתה ובסיועה של אפק.
קריירה > 2020-2010

בשנת 2012 הקימה את דואו הגיטרה והתופים "שושנה" עם יונתן חרפק. הם קיימו שלושה סיבובי הופעות באירופה והוציאו את האלבום "Youth Tax". ההרכב פעל עד שנת 2014. באותה שנה החלה בקריירת סולו והוציאה את המיני אלבום "Collision", שנבחר ב-2016 כפסקול הסרט הישראלי "שבוע ויום". הסרט זכה בפרס Gan Foundation בפסטיבל קאן, ואילו תומר קאפון זכה בפרס אופיר בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר" עבור סצנת "אייר גיטאר" לצלילי השיר “Star Quality", שאותו כתבה והלחינה אפק במסגרת "קרוסלה". באותה יצא פסקול רשמי תחת הכותרת "Une Semaine Et Jour Soundtrack" שאותו ערכה, ובו נכללו שירים שלה ושני שירים של הדואו "קרוסלה". פסקול הסרט זכה לשבחים רבים במגזינים כמו הוליווד ריפורטר. והוכתר על ידי נענע 10 כפסקול הטוב ביותר של השנה.
בשנים אלה קיימה שישה סיבובי הופעות באירופה וסיבוב אחד בארצות הברית, אשר כללו הופעות בפסטיבלים כמו Barreiro festival, Milhoes festival SXSW Treefort festival ועוד. כמו כן הופיעה בפסטיבל אינדינגב. ב-2016, בתום סיבוב ההופעות האמריקאי, בשנת 2018 הקימה הרכב הופעות עם הבאסיסט אור דרומי והמתופף דוד גורנשטיין. ההרכב קיים שני סיבובי הופעות באירופה וכן הופיע בארץ במועדונים כמו "הבארבי" ובפסטיבל "אינדינגב". ההרכב היה אמור לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך הוא נדחה בגלל מגפת הקורונה.
ב-2020 חתמה על חוזה הקלטות עם הלייבל האמריקאי "Kill Rock Stars" (אנ'), שהוציא אלבומים של אמנים כמו אליוט סמית', גוסיפ ואחרים. במקביל חתמה על חוזה להוצאת אלבומים עם הלייבל האירופי "Exag Records" ויצרה שיתוף פעולה עסקי בין שני הלייבלים, כאשר האירופי אחראי על ההפצה באירופה והאמריקאי על שאר העולם מלבד ישראל, שבה מפיצה נענע דיסק את האלבום.
בשנת 2021 יצא אלבום הבכורה המלא שלה, “All bets are off", בשלושת הלייבלים. האלבום הוקלט ב-2016 באולפני Daptone בברוקלין. את המיקס לאלבום עשה דניאל שלט, והמאסטרינג נעשה על ידי גרג קלבי (אנ') שעשה מאסטרינג למוזיקאים ידועי שם כבוב דילן, ג'ון לנון ודייוויד בואי.
קריירה > 2021 ואילך

במהלך תקופת הקורונה קיימה מספר הופעות אונליין עבור NPR, WXPN, Le Chabada. לאחר שהתבקשה על ידי מגזינים שונים לבצע גרסאות אקוסטיות לשירים מתוך האלבום, הקימה אפק טריו קאמרי שכולל אבוב, עליו מנגנת שני טיברג שחר, וצ'לו. הטריו הקליט קטעי וידאו עבור כלי תקשורת ומגזינים אירופאיים ואמריקאים ובהם NPR,Raje Radio, Indiecity. השבועון L’Novelle Observatore פרסם באתר האינטרנט שלו ביצוע קאמרי של אפק לשיר "Russian Winter" מתוך האלבום.
ב-2021 השתתפה בפרויקט "הוצאו מהקשרם – שרים רוטבליט", פרויקט ביצועים מקיף לשירי המשורר יענקל'ה רוטבליט בניהולו המוזיקלי של קוואמי, בהוצאת נענע דיסק. אפק ביצעה את השיר "ואז כמי נחל" אותו הלחינה מחדש במיוחד עבור הפרויקט.
המגזין היוקרתי ‘World Cafe’ ייחד במדור התרבות שלו, כחלק מ-NPR ביצועים קאמריים מצולמים של שירים מתוך האלבום שזכו לשבחים רבים. הקטעים צולמו בסטודיו של אפק ביפו.
באוגוסט 2021 אפק הכריזה על סיבוב הופעות אירופי המיועד להתקיים בסתיו השנה אשר יכלול הופעות בבלגיה (המועדון היוקרתי Le Botanique)
, צרפת, גרמניה וצ'כיה.
באותו חודש הופיעה לצד פורטיסחרוף ואחרים בפסטיבל סנטרל פארק מגידו.
ב-2 בספטמבר, פרסם פסטיבל אינדיסיטי, ביצוע קאמרי של השיר "Show me your pretty side" בהשתתפות אבובנית וצ׳לנית. העיבודים המוזיקליים לצ׳לו, אבוב והגיטרה נעשו כולם על אפק.
בשנת 2022 השתתפה בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
אלבומים

קרוסלה
Youth Tax
Collision
All Bets Are Off (2021)
אלבומים > האלבום All Bets Are Off

בשנת 2021 יצא אלבום הבכורה המלא של תמר שאת שיריו הפיקה, כתבה והלחינה. האלבום קיבל ציון של 8/10 במגזין היוקרתי "Magazine Uncut" וקיבל 3 כוכבים מהמגזין הנחשב Mojo שם גלין בראון (אנ') כתב עליו: “Her solo outing is like an avenging Wonder Woman kicking out the jams, by turns furious and touching”.
סולן להקת Black Flag לשעבר, הנרי רולינס, הגדיר את All Bets are off ב-2021 בתור "האלבום הכי טוב ששמעתי השנה".
שירה של תמר “Show me your pretty side” נבחר לשיר הטוב ביותר (Today's Top Tune) ב-28 בינואר 2021 בתחנת הרדיו KCRW (אנ'). בתחילת 2025 פורסם כי השיר נבחר להופיע בדרמה רומנטית חדשה של הבמאי ניק קסאווטס.
ביולי 2021 התראיינה אפק למגזין הגיטרות היוקרתי "Guitar World" במסגרתו הסבירה את הסוגה המאפיינת את האלבום המכונה על ידה Jazz’n’Roll. סוג זה מבוסס על שילוב של אלתור, סאונדים ספונטניים, מקצבים זוייתיים של גיטרה וביטים נמרצים.
הערות שוליים

↑  בן שלו, גיבורת גיטרה בהתהוות, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2007
↑  קול באישה ערווה, באתר וואלה, 12 במאי 2008
↑   Tamar Aphek full set at Dunajam 2014, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:02:58)
↑   Shoshana - Troops, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:42)
1 2  יומן המסע של קרוסלה, באתר וואלה, 19 בנובמבר 2010
↑  גוזרת ומדביקה /// ציפי פישר ראיינה את תמר אפק לרגל צאת האלבום החדש - Columbus Music Magazine, באתר Columbus Music Magazine, ‏3 בפברואר 2021
↑  נויה כוכבי | תצלום: דניאל צ'צ'יק, חוצמזה: האינדי מתקרב אל המיינסטרים, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2009
↑  Boyd van Hoeij, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏באפריל 2016
↑  תמר אפק - המון ווליום, באתר המון ווליום, ‏3 בפברואר 2021
↑  לקחת לריאות: "שבוע ויום" הוא סרט יפה ומרגש להפליא על חיים, מוות וגראס, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2016
↑  עידוא דגן, פסטיבל קאן: זכייה ראשונה לסרט ישראלי, באתר nrg‏, 20 במאי 2016
↑  Tamar Aphek - March 2021, xpn.org, ‏2 בינואר 2021
↑  Live Stream Tamar Aphek - Le Chabada, Le Chabada, ‏3 בפברואר 2021
↑   TAMAR APHEK - Crossbow (under the sun) / LES SESSIONS SALON DE RAJE, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:42)
↑  Julien Bouisset, Tamar Aphek imagine son rock indie avec « Russian Winter » dans un téléconcert exclusif, L'Obs, ‏6 בינואר 2021
↑  יעקב בר-און, ‏רוטבליט אלטרנטיבי: האלבום שמצדיע לקלאסיקון והמורד של המוזיקה העברית, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2021
↑   תמר אפק - ואז כמי נחל, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:06)
↑  שלומי שבת ועברי לידר יהיו שם: פסטיבל כרמיאל מתקרב, באתר ynet, 19 באפריל 2021
1 2  יפתח כרמלי, ‏שיר של תמר אפק יככב בסרט של ניק קסאווטס, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2025
↑  Tamar Aphek: ‘Show Me Your Pretty Side’ | Today's Top Tune, KCRW, ‏2021-01-28 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fd9225b0-862b-44bc-a774-865afa0b4b40
יקה

.
יֶקֶה הוא כינוי שמתייחס ליהודי גרמניה, וכן גם ליהודים מן המרחב דובר השפה הגרמנית, שאימצו לכאורה את השפה, את אורח החשיבה, הרגלי החיים והמזג של דוברי גרמנית במרכז אירופה. מאוחר יותר עם העלייה לארץ ישראל, הפכה המילה מכינוי כללי לכינוי גנאי – ובסופו של דבר לכינוי נייטרלי לאדם בעל נימוסים, דייקנות, עקשנות ונוקשות והיעדר חוש הומור, שתואמות את הסטריאוטיפ של היקה.
אטימולוגיה

קיימות תאוריות שונות לגבי מקור הכינוי. אחת המפורסמות שבהן גורסת כי מקור הכינוי הוא מהמילה Jacke (ז'קט בגרמנית) שככל הנראה נוצר במהלך המאה ה-19 בשל ההבדלים התרבותיים בלבוש שהתפתחו בקרב יהודי מרכז ומערב אירופה, שהחליפו את המעילים הארוכים המסורתיים בז'קטים קצרים, בעוד יהודי מזרח אירופה נהגו ללבוש בגדים ארוכים יותר, עקב האקלים הקר יותר סביבם.
לפי תאוריה נוספת מקור המילה במילה Jeck (הגיית הצליל J מגרמנית בתור: "יֶקה" יחיד, או לחלופין ברבים "ייקים" עם הסיומת ים בעברית) בדיאלקט של גרמנית דרומית (וכן בכמה ניבים של יידיש), שפירושה "משוגע" או "משונה".
הכינוי השתרש בארץ ישראל במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בעקבות גל העלייה מגרמניה ולא אחת שימש כמילת גנאי, בעיקר בצירוף "יקה פוץ" (משום שמחשיב עצמו כ"מבין דבר"), והיו אף שטענו בהלצה כי פירוש הכינוי הוא למעשה ראשי תיבות של יהודי קשה-הבנה (או יהודי קשה-הומור).
היקה בתרבות הארצישראלית

העלייה החמישית נקראה לעיתים גם "עליית היקים", משום שיהודי גרמניה היו מרכיב חשוב בגל עלייה זה. רבים מהם התיישבו באזור רחוב בן-יהודה בתל אביב, שקיבל את הכינוי "בן יהודה שטראסה". המאבק שניהלו כדי לדבר בעברית הפיק ניב המכונה "ייקית", שאף תועד ב"מילון בן יהודה שטראסה - ייקית מדוברת בארץ ישראל" משנת 2012.
שמו העברי של כתב-העת "יקינתון MB", שיוצא לאור על ידי ארגון יוצאי מרכז אירופה, מאזכר את הכינוי 'יקים' לעולי גרמניה, בהלחם בסיסים עם הסיפא של המלה העברית 'עיתון'. הארגון אף מעניק תואר "יקה לשם כבוד" (בין זוכי התואר, עופר אדרת ויוסי אלפי).
היקים נודעו בנימוסיהם המוקפדים, שבעיניהם נדמו לא רק כביטויי כבוד אלא גם כביטויי חמימות וחיבה. על-כך כתבה מבקרת הספרות, גיטה אבינור:
לפעמים אני זוכרת בגעגועים סגנון זה של ריחוק שבכבוד, של נימוס שאינו גורע מחמימות הידידות, - כאן, בארץ הזאת, שנשימתה שרב לוהט, ובה חיים כולם האחד בחדרי חדריו של עמיתו; בה אנשים דוחפים עצמם לרשות לא-להם, ומכבידים זה על זה ב"חברתיות" מוגזמת הנובעת מאי-ביטחון פנימי.
קהילות יהודיות ודתיות עכשוויות של יקים

כמה קהילות השומרות על מנהגי היקים, יוצאי יהדות גרמניה, קיימות כיום בשווייץ, במזרח צרפת (בחבלי-הארץ אלזס ולורן), וכן במדינת לוקסמבורג הזעירה. הקהילה היהודית וחרדית הגדולה באירופה היום היא עדת ישורון (ציריך). קהילה משמעותית נמלטה מפרנקפורט לאחר פוגרומי ליל הבדולח האנטישמיים, ועברה לוושינגטון הייטס בניו יורק, שם הקימו את קהל עדת ישורון (ניו יורק) שדבק במנגינות ובנוסח היקי. גם בקהילת בבית המדרש גולדרס גרין, שנוסדה על ידי פליטי גרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-20, שומרים על מנהגים יקיים, אך של מנהג ברלין, ששייך למנהג אשכנז המזרחי. קהילה הוקמה גם בקיבוץ חפץ חיים בישראל, וכן שמרו על מנהגי היקים בקהילת בנין ציון ברחביה עד שנסגר בשנת ה'תשס"ד. חלק ממנהגי היקים, בדרך כלל באופן חלקי, נשמרו בקהילות נוספות של עולי גרמניה שהוקמו בארץ ישראל לאחר העלייה החמישית: 'חברת אהבת תורה' בחיפה, 'מקור חיים' בפתח תקווה, 'איחוד שיבת ציון' בתל אביב, וכן בית הכנסת במושב שבי ציון. ברבות השנים, רבים מבתי הכנסת הללו נסגרו או שינו את מנהגיהם.
בעשורים האחרונים נפתחו בישראל על ידי מכון מורשת אשכנז מספר קהילות חדשות הנוהגות במנהג יהדות גרמניה, מתוך ניסיון להחדירו בקרב צאצאי היקים המשתייכים כיום לציבור הליטאי. עם הקהילות האלה נמנית קהל עדת ישורון בירושלים (ברמות), בראשות הרב יהודה גנס, אשר התחילה בפרויקט לשימור מנגינות ונוסח התפילה בגרמניה. קהילות נוספות נמצאות בין היתר בבני ברק, בביתר עילית, בחיפה ובקריית ספר.
ראו גם

יהדות גרמניה
יהדות אוסטריה
יהדות שווייץ
יהדות אלזס (חבל-ארץ וכן חלק מיהדות צרפת)
יהדות לורן (חבל-ארץ וכן חלק מיהדות צרפת)
יהדות לוקסמבורג (מדינה, וכן חלק מיהדות צרפת)
יהדות אשכנז
גרמנית
יידיש
אשכנזים (ישראל)
מכון מורשת אשכנז
אשכנז (דמות מקראית)
אתניות יהודית
קבוצה אתנו-דתית
דת היהדות
יהדות התפוצות
לקריאה נוספת

שלמה אראל, היקים – חמישים שנות עליה, הוצאת ראובן מס, 1985
פרופ' גיא מירון, מ'שם' ל'כאן' בגוף ראשון – זיכרונותיהם של יוצאי גרמניה בישראל, המרכז להיסטוריה גרמנית ע"ש קבנר, האוניברסיטה העברית בירושלים, הוצאת ספרים ע"ש מאגנס, ירושלים, 2004 – ביקורת ספרים באתר יד ושם
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, מילון הסלנג המקיף, הוצאת כתר, 2005, עמ' 167
↑  GECK, במילון הגרמני של וילהלם ויאקוב גרים.
↑  עופר אדרת, לך תבין ייקים || 80 שנה אחרי שעלו לארץ, יוצא לאור המילון הייקי הראשון, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2012
↑  עופר אדרת : "ייקה של כבוד" בעיתון הארץ, באתר מכון גתה
↑  ראובן גפני, מקדש מעט : בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים: שערי חסד, רחביה, קריית שמואל, טלביה, ירושלים תשס"ד, עמ' 47 ואילך.
↑  רשימה מלאה של קהילות שהוקמו על ידי מכון מורשת אשכנז נמצאת באתר שלהם.
"מילון בן יהודה שטראסה" - ייקית מדוברת בארץ ישראל
בית הכנסת ישורון בשכונת רחביה שבירושלים, נבנה בשנת 1936 בסגנון אדריכלוית גרמני נודע ("באוהאוס") . תצלום מן השנים 1964–1965
מוזיאון האשליות בתל אביב

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 כתובת:  האנגר 26, נמל תל אביב 
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2021
 תאריך פתיחה רשמי:  2021
 
 קואורדינטות:  32°06′05″N 34°46′34″E﻿ / ﻿32.101454180207°N 34.776128172109°E﻿ / 32.101454180207; 34.776128172109
 museumofillusions.co.il
 he
 
מוזיאון האשליות בתל אביב הוא מוזיאון פרטי בנמל תל אביב המציג מגוון רחב של אשליות אופטיות.
היסטוריה

המוזיאון הוקם בשנת 2021. במוזיאון קליידוסקופ ענק, חדר אינסוף, "חדר הפוך" חדר איימס, ועוד מוצגים היוצרים אשליות גובה, אשליות היפוך ואשליות עיוות, אשליית אינסוף, אשליה פרדוקסלית, אשליית מרחב ואשליית צבע, הולוגרמות, אשליית ריחוף ועוד.
המוזיאון שוכן בהאנגר 26 בצפון מתחם נמל תל אביב ובסמוך לגשר ווקופ על שפך הירקון.
במוזיאון חנות המוכרת משחקי דילמה, פאזלים מעץ, לבני בנייה, משחקים לגירוי המוח, צעצועים חינוכיים ומזכרות.
המוזיאון הוקם על ידי שני יזמים קרואטים כחלק מרשת עולמית של מוזיאונים פרטיים דומים. המוזיאון הראשון של הרשת הוקם בשנת 2015 בזאגרב קרואטיה. הרשת התרחבה במהירות וכיום היא מחזיקה 40 מוזיאונים דומים בערים רבות בעולם, ומהווה הרשת הגדולה בעולם של מוזיאונים פרטיים.
הערות שוליים

↑  Exhibits, מוזיאון האשליות - תל אביב
↑  כניסה למוזיאון האשליות בנמל תל אביב, באתר עיריית תל-אביב-יפו
↑  Midsyoc2, Hello, Museum of Illusions (באנגלית אמריקאית)
הליקטורים מביאים לברוטוס את גופות בניו

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'אק-לואי דויד
 תאריך יצירה:  1789
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  422 ס״מ 
 גובה:  323 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  נאו-קלאסיציזם 
 מספר יצירה:  3693
 מיקום:  לובר, פריז
 
הליקטורים מביאים לברוטוס את גופות בניו (בצרפתית: Les licteurs rapportent à Brutus les corps de ses fils) הוא ציור משנת 1789, בסגנון נאו-קלאסי ובטכניקת שמן על בד, מאת הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד. נושא הציור הוא לוקיוס יוניוס ברוטוס, ממייסדי הרפובליקה הרומית, כשהוא מהרהר במות בניו שהוא עצמו ציווה להוציא להורג. דרך הציור דויד הביע את תמיכתו בהקמת רפובליקה וקרא לעם הצרפתי לאמץ את ערכיו של ברוטוס - המסירות לאומה וההקרבה גם במחיר אישי כבד.
רקע

לוקיוס יוניוס ברוטוס (545–509 לפנה"ס) היה ממנהיגי המרד נגד המלוכה הרומית. לאחר הפלת לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, מלך רומא האחרון, והקמת הרפובליקה הרומית, ברוטוס מונה למשרת הקונסול (יחד עם לוקיוס טראקוויניוס קולטינוס (אנ')). זמן קצר לאחר כינון הרפובליקה נחשף קשר להפלתה והשבת המלוכה. השותפים לקשר היו אזרחים רומים וביניהם בניו של ברוטוס. כשנודע לברוטוס על מעורבות בניו בקשר הוא ציווה להוציאם להורג יחד עם שאר הקושרים. בכך ברוטוס היווה מופת של העדפת הרפובליקה הצעירה על פני טובתו האישית, שוויון בפני החוק ומסירות לאומה. דויד השתמש בסיפור קלאסי זה כדי לעורר השראה בקרב המוני העם הצרפתי ערב המהפכה.
דויד החל לעבוד על הציור ב-1787 בעקבות הזמנה מהמלך (עובדה שמטילה ספק בפרשנות הרואה בציור כתומך ברעיון הרפובליקה). תחילה נושא הציור היה אחר ובהמשך דויד בחר בנושא זה של ברוטוס. הציור הוצג לראשונה בסלון של פריז ב-1789, זמן קצר לאחר נפילת הבסטיליה, ומ-1793 מוצג הציור בלובר.
החוקרים חלוקים באשר למהימנות המידע הקיים בידינו כיום אודות ייסוד הרפבוליקה הרומית ומעשיו של ברוטוס. כמו כן, יש החולקים על מידת תמיכתו של דויד ברפובליקה בשלב מוקדם זה וטוענים שדויד בחר בנושא זה בגלל התאמתו לסגנון הנאו-קלאסי ולא מתוך הזדהות עם רעיון הרפובליקה.
הציור

הסצנה מתרחשת בביתו של ברוטוס. ברוטוס יושב בצד שמאל, באזור מוצל. רגליו שלובות, הוא מפנה את גבו הכפוף לליקטורים הנושאים את גופות בניו פנימה. הבעת פניו מביעה רצינות ונחישות. בידו השמאלית הוא אוחז בנייר, זהו הצו ההוצאה להורג של בניו עליו חתם. בידו הימנית הוא מצביע על עצמו. משמאל לברוטוס ניצב פסל המסמל את העיר רומא. בתחתית הפסל ניתן לראות את הזאבה הקפיטולינית מניקה את התאומים המיתולוגיים מייסדי רומא רמוס ורומולוס. בחלקו התחתון ביותר של הפסל מופיעה חתימתו של דויד.
בחציו השני של הציור אנו רואים את ויטליה, אשתו של ברוטוס, ושתי בנותיו. נראה שויטליה הייתה עסוקה במלאכת תפירה וקמה בבהלה כשראתה את הליקטורים צועדים פנימה נושאים על אלונקות את גופות בניה. בידה השמאלית היא תומכת באחת מבנותיה שהתעלפה. בתה השנייה מרימה את ידיה כדי להסתיר מעיניה את המחזה. מאחוריהן אשה נוספת, אולי עוזרת הבית, מליטה את פניה בבגדה.
ויטליה ובנותיו של ברוטוס המומות ובסערת רגשות. האמוציונליות שלהן עומדת בניגוד חד לאיפוק והרצינות של ברוטוס. ניגוד חד זה, בין דמויות המפגינות אמוציונליות ובין דמויות השולטות ברגשותיהן, חוזר בכמה מציוריו של דויד (למשל במותו של סוקרטס ובשבועת האחים ההוראטים).
ניתן להבחין בכמה מאפיינים נאו-קלאסיים בציור: שורות העמודים ברקע, סידור הדמויות כמו בתבליט, הרהיטים בחדר, בגדי הדמויות ותנוחותיהן.
סקיצה של הציור משנת 1787 שמורה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו-יורק. סקיצה נוספת, משנת 1789 לערך, שמורה במוזיאון הלאומי לאמנויות יפות בסטוקהולם שוודיה.
ראו גם

ייסוד הרפובליקה הרומית
הערות שוליים

↑  Louvre, Atlas database of exhibits
↑  ליוויוס, תולדות רומא, ספר שני, פרק 2.5
↑  Brookner, Anita. Jacques-Louis David. New York: Harper & Row, 1980, p. 90
↑  Study for "The Lictors Bringing Brutus the Bodies of his Sons", The Metropolitan Museum of Art
↑  The Lictors Returning to Brutus the Bodies of his Sons. Study, nationalmuseum
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Bildindex: 20372779  Joconde: 000PE000835 
לוקיוס יוניוס ברוטוס 
 545–509 לפנה"ס
סקיצה של הציור, משנת 1789 לערך. שמורה במוזיאון הלאומי לאמנויות יפות בסטוקהולם, שוודיה.
אני האגדה (רומן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריצ'רד מת'סון 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אימה, ספרות ערפדים, מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקופת התרחשות:  1976, 1978, 1979 
 הוצאה
 הוצאה:  Gold Medal Books 
 תאריך הוצאה:  1954 
 פרסים
 Tähtivaeltaja Award (ריצ'רד מת'סון, 2008)  100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 הספר הבא:  The Shrinking Man 
 
אני האגדה (באנגלית: I Am Legend) הוא רומן אימה פוסט-אפוקליפטי משנת 1954 מאת הסופר האמריקני ריצ'רד מת'סון. הרומן היה להצלחה רבה ועובד לקולנוע בסרטים האדם האחרון על כדור הארץ (1964), איש האומגה (1971) וכן בסרט הנודע אני האגדה (2007), בכיכובו של ויל סמית'. הרומן היווה גם השראה לסרט ליל המתים החיים (1968).
הספר תורגם לעברית בהוצאת ינשוף, על ידי יעל ענבר ויצא לאור במקביל לצאתו לאקרנים של סרט הקולנוע בשנת 2007.
עיבודים > סרטים

הרומן עובד לסרט באורך עלילתי שלוש פעמים, כמו גם לסרט ווידאו בשם I Am Omega. בשונה מהספר, כל אחד מהם מציג את הדמות של נוויל כמדען מיומן. שלושת העיבודים מראים שהוא מוצא תרופה ומעביר אותה. עיבודים שונים מהרומן הציגו את האירועים שלוש שנים לאחר האסון, במקום להתרחש בפרק זמן של שלוש שנים, כמו ברומן. כמו כן העיבודים מתרחשים בעתיד הקרוב, שנים ספורות לאחר יציאת הסרט ואילו הרומן מתרחש 20 שנה מיום פרסומו.
הרומן גם עובד לסרט סטודנטים ספרדי קצר בשם Soy Leyenda.
עיבודים > סרטים > האיש האחרון על כדור הארץ

בשנת 1964 כיכב וינסנט פרייס כד"ר רוברט מורגן (ולא "נוויל") בסרט "האיש האחרון על כדור הארץ" (השם המקורי של ההפקה האיטלקית הזו היה L'ultimo uomo della Terra). מת'סון כתב את התסריט המקורי לעיבוד זה, אך בשל שכתוב מאוחר יותר לא רצה ששמו יופיע בקרדיטים; כתוצאה מכך נזקף לזכות מת'יסון שם בדוי "לוגן סוונסון".
עיבודים > סרטים > איש האומגה

בשנת 1971 הופקה גרסה שונה בהרבה, תחת הכותרת איש האומגה (The Omega Man) כיכב בה צ'רלטון הסטון (כרוברט נוויל) ואנתוני זרבה. למת'סון לא הייתה כל השפעה על התסריט לסרט זה ואף על פי שהעלילה נותרה דומה, היא סוטה מהרומן בכמה אופנים, תוך הסרת מאפייני הערפד של האנשים הנגועים, למעט הרגישות שלהם לאור. בגרסה זו, הנדבקים מוצגים כמוטציות ליליות, עטויי גלימות שחורות, לבקנים, המכונים "המשפחה". אף על פי שהם אינטליגנטים, הם מתנערים מהטכנולוגיה המודרנית, כשהם מאמינים שהיא (והאנשים המשתמשים בה, כמו נוויל) היא רעה וגורמת לנפילת האנושות.
עיבודים > סרטים > אני האגדה

בשנת 2007 הופק עיבוד שלישי לרומן, הפעם בשם I Am Legend, בימויו של פרנסיס לורנס ובכיכובו של ויל סמית' כרוברט נוויל. עיבוד זה חורג גם הוא באופן משמעותי מהרומן. בגרסה זו הזיהום נגרם על ידי נגיף שנועד במקור לרפא סרטן. כמה יסודות ערפדים נשמרים, כמו רגישות לאור UV ומשיכה לדם. הנדבקים מוצגים כיצורים פראיים ליליים בעלי אינטליגנציה מוגבלת הצדים את הלא נגועים בזעם דמוי ברסקר. יצורים אחרים, כמו כלבים, נגועים גם הם בנגיף. גם סיום הסרט שונה כדי להציג את נוויל כמי שהקריב את חייו כדי להציל את האנושות, ולא הוצא להורג בשל פשעים נגד הערפדים ששרדו, אף כי סיום שנמחק לסרט היה קרוב יותר לרוחו של הספר ובו נוויל מתנצל על ניסויים שביצע ואינו מתאבד. הסרט מתרחש בעיר ניו יורק בשנים 2009 ו-2012 ולא בלוס אנג'לס של השנים 1975–1977 כמו ברומן.
ראו גם

אפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה
שרדנות
זומבי
הערות שוליים

↑  Stan Wiater; Matthew R. Bradley; Paul Stuve (2009). The Twilight and Other Zones: The Dark Worlds of Richard Matheson. Kensington Publishing Corporation. pp. 177–. ISBN 978-0-8065-3113-7. נבדק ב-3 ביוני 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Omega Man, The". Sf-encyclopedia.com. נבדק ב-2013-06-03.
↑  end credits: "Based on the screenplay by John & Joyce Corrington, and the novel by Richard Matheson"
↑  Deborah Christie, Sarah Juliet Lauro, ed. (2011). Better Off Dead: The Evolution of the Zombie as Post-Human. Fordham Univ Press. p. 169. ISBN 0-8232-3447-9, 9780823234479.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb35479292d (data)  GND: 7622122-2  NLP: a0000003605460  SUDOC: 235160539  VIAF: 174897132   WorldCat (עם VIAF): 174897132
מכר

ערך זה עוסק במונח משפטי. אם התכוונתם לכפר הערבי שבקרבת עכו, ראו .
מֶכֶר הוא מונח משפטי מתחום דיני החוזים שמשמעותו העברה רצונית של נכס ממוכר לקונה תמורת תשלום. בתחילה, נוסח החוק קבע שמכר הוא העברת נכס בתמורה, אך הדבר שונה להעברת נכס תמורת מחיר על מנת לאחד את החוזה האובליגטורי עם קניית הנכס והעברת הבעלות, כפי שמשתקף בגישת המשפט העברי.
במשפט הישראלי קיימות הוראות חוק המייחדות העברת נכס מסוג "דירה".
מכר דירות

חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות), התשל"ה – 1974 הוא חוק צרכני הקובע הסדרים שמטרתם, בין השאר, להגן על הכספים שמשלם קונה של דירה חדשה למוכר הדירה, כדי להבטיח כי במקרה של כישלון העסקה לא ירד כספו של הקונה לטמיון. בבסיס החוק ניצבת ההנחה שיש פערי כוחות משמעותיים בין קונה דירה כאמור לבין מוכר הדירה, המצדיקים להעניק הגנה לקונה.
הערות שוליים

↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 739-743: חוק המכר, באתר דעת.
↑  קרן המע"מ, באתר משרד האוצר, אתר אגף החשב הכללי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4030088-2  NDL: 00560459  NKC: ph122033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברכת שים שלום

ברכת שים שלום היא הברכה האחרונה הנאמרת בתפילת העמידה. הברכה נאמרת לאחר ברכת הודאה. בחזרת הש"ץ בתפילות שחרית, מוסף, נעילה ומנחה בתעניות הברכה נאמרת על ידי החזן לאחר ברכת כהנים. הברכה מסיימת את חזרת הש"ץ בכל התפילות. הברכה עוסקת בבקשה מהקב"ה להשכנת שלום על כל עם ישראל.
נוסח הברכה > חלקי הברכה

ניתן לחלק את הברכה לארבעה חלקים –
בקשה להשכנת שלום – "שים שלום טובה וברכה, (חיים) חן וחסד ורחמים עלינו ועל כל ישראל עמך."
בקשה לברכה מאור פניו של הקב"ה – "ברכנו אבינו כלנו כאחד באור פניך, כי באור פניך נתת לנו ה' אלוהינו תורת חיים ואהבת חסד, וצדקה וברכה ורחמים וחיים ושלום." בקשה זו חסרה בנוסח קטלוניה.
בקשה לברכה תמידית עבור כלל ישראל – "וטוב (יהיה) בעיניך (לברכנו ו)לברך את (כל) עמך ישראל בכל עת ובכל שעה בשלומך."
חתימת הברכה – "ברוך אתה ה', המברך את עמו ישראל בשלום."
ברכת שלום רב

יש אומרים בחלק מהתפילות או בכולן את נוסח "שלום רב" במקום "שים שלום":
שָלוֹם רַב עַל יִשְׂרָאֵל עַמְּךָ תָּשִׂים לְעוֹלָם (בנוסח פרובאנס הוסיפו: וָעֶד) כִּי אַתָּה הוּא (בנוסח פרובאנס הוסיפו: אֵל) מֶלֶך אָדוֹן בנוסח אשכנז: לְכָל הַשָּׁלוֹם. בנוסח פרובאנס: עַל כָל הַשָּׁלוֹם.
וְטוֹב בְּעֵינֶיךָ (בנוסח פרובאנס הוסיפו: לְבָרְכֵנוּ וּ)לְבָרֵךְ אֶת עַמְּךָ יִשְׂרָאֵל בנוסח אשכנז: בְּכָל עֵת וּבְכָל שָעָה בִּשְׁלוֹמֶךָ. בנוסח פרובאנס: בְּכָל יוֹם וּבְכָל עֵת וּבְכָל שָׁעָה בִּשְׁלוֹמָךְ.
בָּרוּךְ אַתָּה ה', הַמְבָרֵךְ אֶת עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל בַּשָּׁלוֹם.
לפי נוסח פרובאנס אמרו את הנוסח הזה בכל התפילות, ואין אומרים כלל "שים שלום".
לפי נוסח ספרד אומרים אומרים "שים שלום" בשחרית ובמנחה, ו"שלום רב" בערבית. אך יש מנהגים בנוסח ספרד להגיד "שים שלום" בכל התפילות.
לפי נוסח אשכנז נוהגים לומר "שים שלום" בכל התפילות בהן יש ברכת כהנים (בשחרית, מוסף, נעילה ומנחה של תעניות ציבור) ובשאר התפילות (מנחה בשאר הימים וערבית) – "שלום רב", מכיוון שהמשנה קראה לברכת "שים שלום" ברכת כהנים. יש נוהגים לומר "שים שלום" גם בתפילות בהן יש הוצאת ספר תורה, מכיוון שנזכרות בה המילים: "כי באור פניך נתת לנו ה' אלוהינו תורת חיים". ההבדל היחיד למעשה בין שני מנהגים אלו הוא בתפילת מנחה של שבת בה מוציאים ספר תורה, אך אין בה ברכת כהנים. לפי המנהג הראשון אומרים בה "שלום רב", ולפי המנהג השני אומרים בה "שים שלום".