stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם יחזקאל רייך
לקריאה נוספת

פינחס זליג שוורץ, שם הגדולים מארץ הגר, ח"א מערכת א', אות סה.
הקדמת ספרו תורת יחזקאל, גלנטה, תרפ"ט
הערות שוליים

↑  חידושי יעב"ץ - חולין, פרשבורג, תקצ"ז, באתר היברובוקס.
↑  ראו: הילדסהיימר, חידושי רבי עזריאל, ירושלים, תשמ"ד, על מסכת גיטין, תחילת פרק שמיני. תכתובת משנת 1854.
↑  ראו: סופר, שו"ת מחנה חיים, ח"ג, אורח חיים סימן יג.
↑  ראו: ניימן, ניר לדוד, ירושלים, תרע"א, סימן קיא.
↑  ראו: הורוויץ, שו"ת יד אלעזר, וינה, תר"ל. סימן צד.
↑  ראו: סופר, שבט סופר, תרס"ט. סימן כו.
↑  ראו: ליטש-רוזנבוים, שו"ת משיב דברים, אורח חיים סימן נב; יורה דעה סימן קסא.
↑  תורת יחזקאל, ב, וראנוב תרצ"ה, עמ' 24.
↑  ראו עליו: אביגדור קצבורג, תמונת הגדולים, ניי-פסט, תרפ"ה (ד"צ ניו יורק תש"י), ללא מספרי עמודים, בערך עמ' 19 ואילך, באתר היברובוקס.
↑  ישראל רייך, דרשות לימים נוראים ולמועדים, טרנבה, תר"פ, באתר היברובוקס.
↑  חידושי יעב"ץ - פסחים וחידושי סוגיות, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511751005171  VIAF: 308281301   WorldCat (עם VIAF): 308281301
אוטו בנימין קראוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בספטמבר 1909 האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 ביולי 2001 (בגיל 91) פראג, צ'כיה צ'כיה 
 מדינה:  צ'כיה 
 שפות היצירה:  צ'כית 
 צאצאים:  Ivan Kraus, Jan Kraus 
 
אוטה קראוס (7 בספטמבר 1909 –	10 ביולי 2001) היה סופר יהודי-צ'כי ניצול שואה.
ביוגרפיה

קראוס התגורר בפראג. הוא נאסר בראשית מלחמת העולם השנייה, ב-2 באפריל 1940. ישב בכלא פראג ובמחנות הריכוז דכאו, זקסנהאוזן, נויאנגאמה, אושוויץ-בירקנאו ובוכנוואלד. יחד עם ידידו אריך קולקה עבד במחנה בירקנאו כמסגר, מה שהעניק להם רישיונות מעבר בין המחנות השונים שבבירקנאו. באמצעות זכויות היתר שלהם הם סייעו לאנשי המחתרת והעבירו ידיעות בין מתכנני המרד. כן התאמצו לפרסם בעולם ידיעות מהימנות על המתרחש באושוויץ.
הוא עזב את בירקנאו ב-26 באוקטובר 1944, והועבר לבוכנוואלד.
מיד לאחר המלחמה כתב יחד עם קולקה את הספר "אושוויץ בית חרושת למוות", בצ'כית. הספר יצא לאור בכמה מהדורות, ותורגם לשפות רבות. הוא מהווה מקור מהראשונים במעלה למידע מהימן על החיים והמוות במחנה ההשמדה.
אוטו באייר

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1902 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1 באוגוסט 1982 (בגיל 79) Burscheid, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 פרסים והוקרה:  טבעת ארנסט ורנר פון סימנס (1960)  מדליית הזהב ע״ש אדולף פון באייר (1951)  פרס הרמן שטאודינגר (1973)  מדליית צ'ארלס גודייר (1975)  Carl Duisberg Plaque (1960) 
 
אוטו באייר (בגרמנית: Otto Bayer‏; 4 בנובמבר 1902 – 1 באוגוסט 1982) היה כימאי תעשייתי גרמני ב-IG Farben, שעמד בראש קבוצת המחקר שב-1937 גילתה את ה-Polyaddition לסינתזה של פוליאוריטן מפולי -איזוציאנט ופוליול.
באייר לא היה קשור למשפחה המייסדת של באייר קורפ. כיום פוליאוריטן נמצאים בכל מקום לאורך החיים המודרניים. הוא היה חבר בדירקטוריון ובמועצת הפיקוח של באייר, וכן היה סגן יו"ר מועצת המנהלים של קאסלה בשנות החמישים.
באייר קיבל את מדליית צ'ארלס גודייר בשנת 1975. הוא קיבל ב-1974 את מדליית קרל-דיטריך-האריס על הישגים מדעיים ראויים לשבח.
על שמו מוענק פרס אוטו באייר.
הערות שוליים

↑  "Deutsches Kunststoff Museum: Otto Bayer". German Plastic Museum. נבדק ב-2016-02-16.
↑  Bayer, Otto (1947). "Das Di-Isocyanat-Polyadditionsverfahren (Polyurethane)". Angewandte Chemie. 59 (9): 257–272. Bibcode:1947AngCh..59..257B. doi:10.1002/ange.19470590901.; See also German Patent 728.981 (1937) I.G. Farben
↑  "Charles Goodyear Medalists" (PDF). American Chemical Society Rubber Division. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-09. נבדק ב-2016-02-16.
↑  Otto Bayer Award and Early Excellence in Science Award, Bayer Foundation (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90189983  BnF: cb124536325 (data)  CiNii: DA02132024  GND: 189429763  ICCU: PUVV359107  ISNI: 0000 0001 1041 9217  LCCN: n91091797  NKC: uk2008403077  SUDOC: 033695075  VIAF: 17965172   WorldCat (עם VIAF): 17965172
UTC+03:00

מפה של זמני UTC ברחבי העולם. המדינות המסומנות בצהוב משתמשות ב-UTC+3 בכל השנה, בעוד שאלו המסומנות בכתום משתמשות ב-UTC+3 רק בחלק מהשנה.
UTC+03:00 הוא מזהה זמן אוניברסלי מתואם של +03:00. במקומות שבהם חל היסט הזמן הזה, השעה היא 3 שעות אחרי הזמן האוניברסלי המתואם (UTC).
בתור שעון סטנדרטי (לאורך כל השנה) > אירופה

ברוב אזורי רוסיה האירופאית (אנ') שכוללת את מוסקבה, סנקט פטרבורג, רוסטוב על הדון ונוביה זמליה התחילו להשתמש בזמן האוניברסלי של UTC+03:00 ב-26 באוקטובר 2014. בנוסף לכך, ב-7 בספטמבר 2016, טורקיה התחילה גם היא להשתמש בזמן האוניברסלי של UTC+03:00. לצד השמות שמוזכרים לעיל, קיים שימוש גם בשם (Eastern Europe Forward Time (EEFT לתיאור זמן זה.
בלארוס בלארוס
רוסיה רוסיה - שעון מוסקבה
המחוז הפדרלי המרכזי
המחוז הפדרלי של צפון קווקז
המחוז הפדרלי הצפון-מערבי
חוץ מקלינינגרד
המחוז הפדרלי הדרומי
חוץ אסטרחן
המחוז הפדרלי של הוולגה
חוץ מסמרה, סראטוב ועוד.
וולגוגרד (מחוז)
טורקיה טורקיה - שעון בטורקיה (אנ')
אוקראינה אוקראינה
חצי האי קרים
בתור שעון סטנדרטי (לאורך כל השנה) > אפריקה

קומורו קומורו
ג'יבוטי ג'יבוטי
אריתריאה אריתריאה
אתיופיה אתיופיה
צרפת צרפת
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
באסאס דה אינדיה, אירופה (אי) וז'ואן דה נובה
מיוט
קניה קניה
מדגסקר מדגסקר
סומליה סומליה
סומלילנד סומלילנד
דרום אפריקה דרום אפריקה
איי פרינדס אדוארד (אנ')
טנזניה טנזניה
אוגנדה אוגנדה
בתור שעון סטנדרטי (לאורך כל השנה) > אסיה

בחריין בחריין
עיראק עיראק
כווית כווית
קטר (מדינה) קטר
ערב הסעודית ערב הסעודית
תימן תימן
גאורגיה גאורגיה
אבחזיה אבחזיה
דרום אוסטיה דרום אוסטיה
בתור שעון קיץ (בחצי הכדור הצפוני בקיץ בלבד) > אירופה

בולגריה בולגריה
קפריסין קפריסין
אסטוניה אסטוניה
פינלנד פינלנד
יוון יוון
לטביה לטביה
ליטא ליטא
מולדובה מולדובה
רומניה רומניה
אוקראינה אוקראינה
מלבד חצי האי קרים, חלק מדונצק ולוהנסק
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
מלבד אקרוטירי ודקליה
בתור שעון קיץ (בחצי הכדור הצפוני בקיץ בלבד) > המזרח התיכון

ישראל ישראל
ירדן ירדן
מצרים מצרים
לבנון לבנון
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
סוריה סוריה
הערות שוליים

↑  Russia returns to Standard Time all year, www.timeanddate.com (באנגלית)
↑  Turkey Scraps Daylight Saving Time, www.timeanddate.com (באנגלית)
↑  Cyprus Will Have 2 Time Zones, www.timeanddate.com (באנגלית)
1 2  United States :: Time Zone :, Time Genie (באנגלית)
↑  Europa Island, French Southern and Antarctic Lands :: Time Zone :, Time Genie (באנגלית)
איי קרוליין

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  7°22′57″N 147°02′15″E﻿ / ﻿7.3825°N 147.0375°E﻿ / 7.3825; 147.0375
 שטח:  1,160 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Dolohmwar
 נתונים מדיניים
 מדינה:  מיקרונזיה מיקרונזיה פלאו פלאו
 אוכלוסייה:  125,000 (2010)
 אזור זמן:  UTC +9
 על שם:  קרלוס השני, מלך ספרד 
  (למפת מיקרונזיה מוגדלת) פליקיר ונו טופול קולוניה קולוניה האוקיינוס השקטאיי קרוליין(למפת מיקרונזיה רגילה) פליקיר ונו טופול קולוניה קולוניה האוקיינוס השקטאיי קרוליין
 
איי קרוליין (בספרדית: Islas Carolinas) הם ארכיפלג המורכב מאיים קטנים הנמצא במערב האוקיינוס השקט, צפונית לגינאה החדשה. מבחינה פוליטית מתחלקים האיים בין מיקרונזיה בצד המזרחי של הארכיפלג, ובין פלאו בקצה המערבי שלו. מבחינה היסטורית היה האזור תחת שליטה ספרדית, כחלק מאזור איי הודו המזרחית הספרדיים, ונוהל ממנילה שבפיליפינים.
תיאור

קבוצת האיים מכילה כ-500 איי אלמוגים קטנים, מזרחית לפיליפינים. המרחק ממנילה ליאפ, אחד האיים הגדולים בקבוצה הוא 1,930 ק"מ. מרבית האיים בקבוצה הם איים נמוכים, אך ישנם מספר איים המתנשאים לגובה.
היסטוריה

לאחר שחמש ספינות שונות עגנו באזור, קיבלו האיים את שמם ב-1686 על ידי הספרדי פרנסיסקו לסקאנו, שקרא להם על שם קרלוס השני, מלך ספרד, שמימן את המשלחת.
מספר חוקרים מערביים הגיעו לאיים לאחר מכן, אך כשהחלו להגיע מיסיונרים נוצרים ב-1732 אירעו מספר תקריות אלימות כנגד הזרים. רק ב-1875 הצהירה האימפריה הספרדית על שליטה אל קבוצת האיים, וערכה ניסיונות לבסס את ריבונותה. איי קרוליין סופחו לשטחי איי הודו המזרחית הספרדיים ונשלטו מהפיליפינים. גרמניה, ששלטה באי יאפ (Yap), ערערה על ההצהרה הספרדית, והנושא הובא לבוררות אצל האפיפיור לאו השלושה עשר, שפסק לזכות ספרד, אך העניק לגרמניה זכויות מסחר חופשי. הספרדים לא כבשו אף אי מאיי קרוליין באופן רשמי עד 1886.
ב-1899, כתוצאה מתבוסתה במלחמת ארצות הברית–ספרד שנה קודם, מכרה ספרד לגרמניה את איי קרוליין בעבור 25,000,000 פזטות (כמיליון לירות שטרלינג), והאחרונה סיפחה אותם לגינאה החדשה הגרמנית.
ב-1914 כבשה האימפריה היפנית את האיים מידי הגרמנים, וב-1920 קיבלה מנדט חבר הלאומים לשליטה עליהם. במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו היפנים בסיס גדול בלגונת טרוק, אותו שיתקו בעלות הברית במבצע כדור ברד ב-1944. לאחר המלחמה הפכו האיים לשטח נאמנות של ארצות הברית ולבסוף זכו בעצמאות (1986 במיקרונזיה ו-1994 בפלאו).
אוכלוסייה ותרבות

ילידי האיים דוברים מספר ניבים של שפות מיקרונזיות וכן פלוואנית, אך גם אנגלית נמצאת בשימוש, בעיקר במסחר. בין קבוצות שונות באוכלוסיית האיים ניתן למצוא פיליפינים ויפנים.
תושבי האיים מתבססים בעיקר על דיג וחקלאות. במספר איים נבנים בתי התושבים מחומרים מקומיים בלבד, כגון עלי דקל הקוקוס המשמשים לבניית גג.
תושבי האיים מאמינים באופן מסורתי בישות עליונה (יאלאפאר) וברוח רעה (קאן), אך הם כמעט ולא עוסקים בפולחן דתי. בעקבות פעילות מיסיונרית רחבת היקף, הנצרות היא הדת השלטת באזור זה של מיקרונזיה.
אובר-ז'וזף אנרי

| --- | --- |

אנרי מעיד במהלך משפטו של זולא
 לידה:  2 ביוני 1846 פוני, ממלכת הצרפתים צרפת
 התאבד:  31 באוגוסט 1898 (בגיל 52) מבצר מון ולריאן, פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Berthe-Amélie Bertincourt 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1865–1898 (כ־33 שנים)
 דרגה:  לוטננט קולונל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צרפת–פרוסיה
 
המסמך המזויף של אנרי
קריקטורה מ-1898 המתארת את אנרי מסתיר את המילה "זיוף"
אובר-ז'וזף אנרי (בצרפתית: Hubert-Joseph Henry;‏ 2 ביוני 1846 – 31 באוגוסט 1898) היה לוטננט קולונל (מקביל לדרגת סא"ל) בצבא צרפת, אשר במהלך פרשת דרייפוס זייף מסמכים במטרה להאשים את הקצין היהודי אלפרד דרייפוס בריגול. הוא התאבד לאחר שנאלץ להודות בכך.
ביוגרפיה

אנרי נולד ב-2 ביוני 1846, בפוני שהשתייכה אז למונרכיה של יולי, כבן למשפחת חקלאים. הוא התגייס כטוראי לצבא צרפת ב-1865.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1868 הועלה לדרגת סמל, ובשנת 1870 נלחם במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. הוא נפל פעמיים בשבי הפרוסי, ובשתי הפעמים נמלט. לאחר המלחמה הועלה לדרגת לוטננט. ב-1875 מונה לעוזרו של הגנרל ז'וזף דה מיריבל, אשר הפך לפטרונו. ב-1879 הועלה לדרגת קפטן, והוצב במשרד הסטטיסטי ("המשרד השני") - השם הרשמי של משרד המודיעין הצבאי הסודי. מעניין לציין שבאותה תקופה עבד לצדו במשרד גם פרדיננד אסטרהאזי - לימים המרגל האמיתי בפרשת דרייפוס. בין 1885–1893 הוצב בתוניסיה, סין ואלג'יריה וב-1893 חזר לצרפת לשרת במשרד הסטטיסטי ומונה לסגנו של ראש המשרד ז'אן סאנדהר.
ביוגרפיה > מותו

ביולי 1898 נבחר שר הגנה חדש - ז'אק מריה אז'ן גודפרואה קווניאק. קווניאק האמין באמת ובתמים באשמתו של דרייפוס, ורצה לסגור את הפרשה אחת ולתמיד. הוא לא היה זהיר ופרסם את כל המסמכים והעדויות, ובכלל זה אף את זיופו של אנרי. הדבר אפשר לתביעה לתקוף את המסמך ישירות ולטעון שהוא מזויף. קווניאק החליט להתייחס לכך ברצינות ולבדוק אותו לעומק. אחד מאנשיו של קווניאק, קפטן קינייה, הבחין שהמסמך לא נכתב על גבי נייר אחיד. ב-30 באוגוסט זימן קווניאק את אנרי ללשכתו ודרש ממנו הסבר. אנרי הודה שזייף את המכתב. הרמטכ"ל בואדפר הורה לעצור את אנרי מיידית, והוא הובל למבצר מון ולריאן בפריז. למחרת בבוקר נמצא אנרי מת בתאו. על פי הסברה המקובלת הוא שיסף את גרונו באמצעות סכין גילוח. הדבר גרם לאסטרהאזי לברוח לבריטניה, לקוואניק ובואדפר להתפטר ובסופו של דבר לקריסת הממשלה של אנרי בריסון. דעת הקהל החלה לפקפק באשמתו של דרייפוס. "לה ליבר פארול" - עיתונו האנטישמי של אדואר דרימון, פרסם מודעת אבל המתארת את אנרי כ"נשמה תמה, לב נלהב למדים, שמסע ההסתה היהודי הוציאו מדעתו".
לפני מותו כתב אנרי שלושה מכתבים (ייתכן שהיו מכתבים נוספים אולם הם הושמדו). במכתב הראשון הוא פונה אל סגן הרמטכ"ל הגנרל גונז בבקשה לדבר עמו בדחיפות. השני מיועד לאשתו, והוא שנוי במחלוקת:
ברתה יקירתי, רואה אני כי חוץ ממך כל העולם מפקיר אותי. אבל את לא נעלם ממך לטובת מי פעלתי. המכתב שלי אינו אלא העתק, ובשום פנים לא זיוף. אין הוא אלא מאשר הודעה שנמסרה לי בעל פה ימים אחדים קודם לכן. אני חף בתכלית. הם יודעים זאת ולימים ידעו זאת הכל. אבל ברגע זה אינני יכול לדבר.
המכתב השלישי מיועד גם כן לאשתו, והוא אינו גמור. הפתיחה שלו אבדה גם כן. הוא עוסק בעיקר במצבו הנפשי ("הריני כמשוגע. ראשי מפולח כאב נורא..."). לימים טענה אשתו שאנרי האמין באמת ובתמים באשמתו של דרייפוס, וחשש משערורייה שתתחולל אם לא ימצאו הוכחות מספקות לכך, לפיכך זייף את המכתב. סברה אחרת טוענת שאנרי פשוט ניסה למצוא חן בעיני הבכירים ממנו. עם זאת, המשפט "לטובת מי פעלתי" שצוטט לעיל, שנוי במחלוקת וניתן להבין ממנו שאנרי שרת מישהו. ניתן לחלק את התאוריות העוסקות בכך לשלוש תאוריות עיקריות: תאוריית "האשמה הקטנה" גורסת שאנרי למעשה עסק בריגול יחד עם אסטרהאזי וניסה להגן עליו. תאוריית "האשמה הגדולה" גורסת שאנרי זייף את המכתב בהוראת הממונים עליו, כחלק ממזימה גדולה של ראשי הצבא להפליל את דרייפוס. תאוריה שלישית גורסת שבצבא צרפת פעל למעשה סינדיקט ריגול שלם שאנרי היה חלק ממנו. על פי תאוריה זו, אנרי לא ניסה להגן על אסטרהאזי, כי אם על מרגל נוסף, חשוב ובכיר ממנו.
גם הגרסה הרשמית על פיה אנרי התאבד שנויה במחלוקת. ניתוח הגופה נאסר, מה שמחזק את הסברה שאנרי למעשה נרצח.
לקריאה נוספת

ז'אן דני ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003
ברברה טוכמן, המגדל הגאה, דביר, 1998
פייר מיקאל, פרשת דרייפוס, מ. מזרחי, 1964
הערות שוליים

↑  מיקאל, עמ' 25.
↑  מיקאל, עמ' 30-31.
↑  מיקאל, עמ' 30.
1 2  מיקאל, עמ' 36.
↑  מיקאל, עמ' 37.
↑  פניצארדי נהג לחתום על מכתביו לשוורצקופן בשם "אלכסנדרין".
↑  מיקאל, עמ' 65.
↑  מיקאל, 70-71.
↑  מיקאל, עמ' 78.
↑  מיקאל, עמ' 75-77.
↑  מיקאל, עמ' 77.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276322105171  BnF: cb12564690z (data)  GND: 1070874191  ISNI: 0000 0000 2478 1711  LCCN: n85261380  Léonore: 183800  SNAC: w69q0pdh  SUDOC: 034949291  VIAF: 35903214   WorldCat (עם VIAF): 35903214 
מותו של אנרי
אוקלהומה סיטי בלו

אוקלהומה סיטי בלו (באנגלית: Oklahoma City Blue) היא קבוצת כדורסל מהעיר אוקלהומה סיטי, אוקלהומה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2001 כאשוויל אלטיטוד וזכתה פעמיים בתואר האליפות (2004, 2005). בשנת 2008 נרכשה הקבוצה בידי קלייטון בנט, הבעלים של קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA. בשנת 2014 העבירו בעלי הקבוצה את הקבוצה לאוקלהומה.
היסטוריה > 2001–2005: אשוויל אלטיטיד

אשוויל אלטיטוד הוקמה באשוויל, קרוליינה הצפונית בשנת 2001 כאחת משמונה הקבוצות שהיוו את הליגת הפיתוח בעונת הבכורה שלה. בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה ועונה לאחר מכן שחזרה את ההישג. בסיום העונה עברה הקבוצה לטלסה, אוקלהומה ושינתה את שמה ל-66' על שם כביש 66 העובר בסמוך לעיר.
היסטוריה > 2005–2014: טלסה 66'

בארבעת העונות הראשונות שלאחר המעבר, לא הצליחה הקבוצה להגיע לשלב הפלייאוף. ביולי 2008 הודיע קלייטון בנט, הבעלים של קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר על רכישת הקבוצה והפיכתה לקבוצת בת של הת'אנדר, הקבוצה השלישית בליגת ה-NBA שהחזיקה בבעלותה קבוצה בליגת הפיתוח. בעונת 2008/2009 עברה הקבוצה לשחק בעיר ביקסבי, אף היא באוקלהומה, אך שם הקבוצה לא שונה. בסיום העונה חזרה הקבוצה לשחק בטלסה.
בסיום עונת 2009/2010 עלתה הקבוצה לשלב הפלייאוף והגיעה עד לגמר בו פגשה את ריו גראנדה ואלי וייפרס, שניצחה בסדרה לאחר שני משחקים. עונה לאחר מכן הגיעה הקבוצה שוב לפלייאוף, לאחר שסיימה את העונה במאזן 17–33, המאזן הטוב בתולדותיה. בסיבוב הראשון גברה על טקסס לג'נדס, אך בחצי הגמר הפסידה לאיווה אנרג'י בשלושה משחקים. בעונת 2012/2013 הגיעה הקבוצה שוב לחצי הגמר, בו הפסידה לווייפרס.
היסטוריה > 2014–הווה: אוקלהומה סיטי בלו

ביולי 2014 הודיעה הקבוצה על מעבר לאוקלהומה סיטי ושינוי שם הקבוצה לאוקלהומה סיטי בלו.
עונה לאחר עונה

| עונה | אזור | עונה סדירה> מיקום | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה> % הצלחה | פלייאוף |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אשוויל אלטיטיוד
| 2001/02 |  | 6 | 26 | 30 | 0.460 |  |  |  |  |
| 2002/03 |  | 5 | 23 | 27 | 0.460 |  |  |  |  |
| 2003/04 |  | 1 | 28 | 18 | 0.609 | ניצחון בחצי הגמר (פאייטוויל) 116–111  ניצחון בסדרת הגמר (האנטסוויל) 108–106 |  |  |  |
| 2004/05 |  | 2 | 27 | 21 | 0.563 | ניצחון בחצי הגמר (האנטסוויל) 90–86  ניצחון בסדרת הגמר (קולומבוס) 90–67 |  |  |  |
טלסה 66'
| 2005/06 |  | 7 | 24 | 24 | 0.500 |  |  |  |  |
| 2006/07 | מזרח | 4 | 21 | 29 | 0.420 |  |  |  |  |
| 2007/08 | דרום-מערבי | 3 | 26 | 24 | 0.520 |  |  |  |  |
| 2008/09 | דרום-מערבי | 5 | 15 | 35 | 0.300 |  |  |  |  |
 טלסה 66'
| 2009/10 | מערב | 5 | 27 | 23 | 0.540 | ניצחון בסיבוב הראשון (סו פולס) 2–1  ניצחון בחצי הגמר (איווה) 2–1  הפסד בסדרת הגמר (ריו גראנדה ואלי) 0–2 |  |  |  |
| 2010/11 | מערב | 3 | 33 | 17 | 0.660 | ניצחון בסיבוב הראשון (טקסס) 2–1  הפסד בחצי הגמר (איווה) 0–2 |  |  |  |
| 2011/12 | מערב | 6 | 23 | 27 | 0.460 |  |  |  |  |
| 2012/13 | מרכזי | 3 | 27 | 23 | 0.540 | ניצחון בסיבוב הראשון (קאנטון) 2-1  הפסד בחצי הגמר (ריו גראנדה ואלי) 0–2 |  |  |  |
| 2013/14 | מרכזי | 5 | 24 | 26 | 0.480 |  |  |  |  |
 אוקלהומה סיטי בלו
| 2014/15 | דרום-מערבי | 2 | 28 | 22 | 0.560 | הפסד בסיבוב הראשון (סנטה קרוז) 0–2 |  |  |  |
| 2015/16 | דרום-מערבי | 4 | 19 | 31 | 0.380 |  |  |  |  |
| 2016/17 | דרום-מערבי | 1 | 34 | 16 | 0.680 | ניצחון בסיבוב הראשון (סנטה קרוז) 2–1  הפסד בחצי הגמר (ריו גראנדה ואלי) 1–2 |  |  |  |
| 2017/18 | מערב-תיכוני | 1 | 28 | 22 | 0.560 | הפסד בסיבוב הראשון (סאות' ביי) 0–1 |  |  |  |
| סה"כ עונה סדירה | סה"כ עונה סדירה | סה"כ עונה סדירה | 433 | 415 | 0.511 |  |  |  |  |
| סה"כ פלייאוף | סה"כ פלייאוף | סה"כ פלייאוף | 13 | 12 | 0.520 |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Oklahoma City Franchise To Purchase Tulsa 66ers Of NBA D-League, NBA.com. 31 July 2008
↑  Thunder To Move 66ers To OKC, News9.com, 18 July 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
| האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המערבי | האזור המערבי | האזור המערבי |
| אוסיאולה מג'יק | דלאוור בלו קואוטס | מוטור סיטי קרוז | אוסטין ספרס | ממפיס האסל | סן דייגו קליפרס |
| אינדיאנה מאד אנטס | וינדי סיטי בולס | מיין סלטיקס | אוקלהומה סיטי בלו | סאות' ביי לייקרס | סנטה קרוז ווריורס |
| ברמינגהאם סקוואדרון | ויסקונסין הרד | קולג' פארק סקייהוקס | איווה וולבס | סו פולס סקייפורס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | קליבלנד צ'ארג' | ואלי סאנס | סולט לייק סיטי סטארס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קפיטל סיטי גו-גו | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | ראפטורס 905 | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
איוואן רומנובסקי

| --- | --- |

איוואן רומנובסקי
 לידה:  28 באפריל 1877 לוהנסק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1858–1883)
 פטירה:  17 באפריל 1920  (בגיל 42) קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  Constantine Artillery School  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  הצבא הלבן
 תקופת הפעילות:  1897–1920 (כ־23 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט
 תפקידים בשירות
 ראש מנהל המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה-יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הרוסית
 עיטורים
 מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 3 עם חרבות  חרב הזהב של גבורה  מסדר ולדימיר הקדוש דרגה רביעית עם חרבות וקשת  מסדר אנה הקדושה דרגה שנייה עם חרבות  מסדר אנה הקדושה דרגה שלישית עם חרבות וקשת  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  מסדר סטניסלאב הקדוש דרגה שנייה עם חרבות 
 
איוואן פבלוביץ' רומנובסקי (ברוסית: Иван Павлович Романовский;‏ 28 באפריל 1877 – 17 באפריל 1920) היה לוטננט גנרל רוסי. שימש כראש המטה הכללי הרוסי לתקופה קצרה לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה היה אחד המפקדים הבכירים של הצבא הלבן במהלך מלחמת האזרחים הרוסית.
ביוגרפיה

רומנובסקי נולד בלוהנסק ב-28 באפריל 1877. הוא למד בבית הספר לתותחנים קונסטנטינובסקי וב-1897 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. לאחר מכן למד באקדמיית המטה הכללי "ניקולייב". הוא שרת במשמשר הקיסרי ולחם במלחמת רוסיה-יפן. הוא שרת במטה הקורפוס ה-18 עד 1906, אז הועבר למחוז הצבאי טורקסטן. ב-1909 החל לשרת במטה הכללי הרוסי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, רומנובסקי מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-25. על חלקו במהלך הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, הוענק לו צלב מסדר גאורגיוס הקדוש. באוגוסט 1915 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-206. מיוני עד אוקטובר 1916 שירת כראש מטה הקורפוס ה-13. במרץ 1917 הוא מונה לראש מטה הארמייה השמינית. מפקד הארמייה באותה תקופה היה לאוור קורנילוב. ביולי 1917 מונה קורנילוב לראש הסטאבקה (הפיקוד העליון הרוסי), והוא מינה את רומנובסקי לראש המטה הכללי.
באוגוסט 1917 ניסו קורנילוב ורמנובסקי ליזום הפיכה צבאית נגד ממשלת המעבר הרוסית וסובייט פטרוגראד. הניסיון נכשל, ושניהם הודחו מתפקידיהם ונכלאו בביחוב. לאחר מהפכת אוקטובר, נמלטו שניהם מהכלא והגיעו לרוסטוב על הדון. שניהם הצטרפו לצבא המתנדבים שעד אז היה תחת פיקוד מיכאיל אלכסייב. קורנילוב הפך למפקד החדש של צבא המתנדבים, ורומנובסקי הפך לראש המטה הכללי שלו. הוא השתתף בצעדת הקרח, שבמהלכה צעדו חיילי צבא המתנדבים מרוסטוב עד קובאן. באפריל 1918 מת קורנילוב בקרב, ואנטון דניקין הפך למפקד העליון החדש.
אנשי צבא המתנדבים כבשו את כל אזור קובאן והכריזו על הקמת "דרום רוסיה". הוכרז על גיוס כללי באזור, ועל הקמת "הכוחות המזוינים של דרום רוסיה". דניקין שלט על המדינה כדיקטטור, ושימש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים, רומנובסקי המשיך לשמש כרמטכ"ל שלו.
רומנובסקי היה אחד האנשים הקרובים ביותר לדניקין, והיועץ הבכיר שלו. עם זאת, הוא היה שנוא על מרבית שדרת הפיקוד של הצבא הדרום-רוסי. בקיץ 1919, כוחותיו תקפו צפונה לעומק השטח שבשליטת הצבא האדום, ובשלב מסוים אף איימו על מוסקבה. עם זאת, בשל תבוסה בקרב ליד אוריול, הם נאלצו לסגת ולנטוש את השטחים שכבשו. הצבא האדום עבר ממגננה למתקפה, והחל לנגוס בהדרגתיות בשטחי דרום רוסיה. במרץ 1920 נאלצו הלבנים לנטוש את דרום-רוסיה ולהתפנות לחצי האי קרים. דניקין התפטר מתפקידו כמפקד העליון והעביר אותו לפיוטר וראנגל. בעקבות כך, גם רומנובסקי התפטר ונמלט לאיסטנבול על גבי ספינה בריטית.
ב-17 באפריל 1920 הוא נרצח בחדר הביליארד של השגרירות הרוסית באיסטנבול בידי מסטיסלב חרוזין - קצין לשעבר בצבא המתנדבים שהאשים את רומנובסקי בתבוסות הצבא.
אדמה בקועה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מנשה קדישמן
 תאריך יצירה:  1983
 טכניקה וחומרים:  תצריב צילומי
 ממדים בס"מ
 רוחב:  105.5 ס״מ 
 גובה:  78.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.948 (מספר סדנה)
 מיקום:  אוסף סדנת ההדפס ירושלים
 
אדמה בקועה הוא שמה של סדרת הדפסים שיצר מנשה קדישמן בשנת 1983. ההדפסים, המבוססים על עבודה מוקדמת שלו, מציגים דימוי של אדמה צבועה בצבע.
תיאור

בשנת 1970 יצר מנשה קדישמן כמה מיצבים שכללו תצלום גדול ממדים של אדמה יבשה ובה בקעים, שהונח על גבי רצפה, וכן לוחות זכוכית שקופה. הלוחות, מהם נחתכו חתיכות, יצרו "מתח בין קווי ביקוע האדמה על ידי הטבע, לבין קו חיתוך הזכוכית שנעשה בידי האמן". התצלום שבו השתמש האמן היה אחד מתצלומיו של פטר מירום, המתעדים את ייבוש אגם החולה. בשנים 1973-1972 יצר קדישמן גרסת הדפס ראשונה לנושא זה בסדנת "הראל מדפיסים ומוציאים לאור" ובה הודפס תצלום האדמה בטכניקה של דפוס רשת עם חול.
בשנת 1983 יצר 3 סדרות של הדפסים, במהדורה של 125 עותקים כ"א, בסדנת ההדפס ירושלים, המבוססים על תצלום האדמה הבקועה. ההדפסים הופיעו בצבע אדום, שחור ו-כסף. בסדרה זו הועבר הדימוי בעזרת טכניקה של תצריב צילומי. כאן, המיר קדישמן את הזכוכית בצבעי ההדפס השונים, כביטוי של תרבות וכעימות עם הטבע. גרסה נוספת הופיעה בסדרת הדפסים שהודפסו בדפוס רשת בסדנת "Kelpra" בלונדון, אנגליה, ובה הופיעו צורות גאומטריות מעל האדמה, או הדפסים שהבקעים בהם נצבעו בכתמי צבע שונים.
גלריה

אדמה בקועה, 1972
תצלום וזכוכית
גובה 110 ס"מ, רוחב 110 ס"מ
אדמה בקועה, 1983
הדפס רשת
גובה 86 ס"מ, רוחב 70 ס"מ
הערות שוליים

↑  ראו: עומר, מרדכי, תיקון, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב-יפו, 1998, עמ' 182.
↑  ראו: עפרת, גדעון, 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2015, עמ' 187-186.
איי רוקרי

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  67°36′37″S 62°32′07″E﻿ / ﻿67.6103°S 62.5353°E﻿ / -67.6103; 62.5353
 שטח:  1.67 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי רוקרי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי רוקרי
 
יסעור ענק דרומי עם גוזלים. האיים הם אזור הקינון הדרומי ביותר של ציפורים אלה
איי רוקרי (באנגלית: Rookery Islands; מילולית: איי מושבת הקינון) הם קבוצה של איים וסלעים הבולטים מן הים במערב מפרץ הולם, באדמת מק. רוברטסון, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
האריים מצויים מצפון לרכס דייוויד ולרכס מאסון.
אזור אנטארקטי מוגן מיוחד

באיים מצויות מושבות של פינגוויני אדלי, יסעורי הכף, יסעורי שלג, יסערי ענק דרומיים (אשר אינם מתרבים בשום מקום אחר באזור), יסעורוני וילסון, וחמסנים חומים אנטארקטיים. בשל כך לעמקים אלה חשיבות מדעית יוצאת דופן, לחקר האקלים באזור.
האגם והעמק מהווים יחד אזור אנטארקטי מוגן מיוחד (אזור מס' 102), המוגן תחת האמנה האנטארקטית.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האיים

האיים מופו לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת שלארס קריסטיאנסן עמד בראשה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936–1937.
בשנים 1954 ו-1955 נחקרו האיים על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (Australian National Antarctic Research Expeditions).