stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגקור
הערות שוליים

↑  המילה "אנגקור" מקורה במילה נגארה בסנסקריט, שפירושה "עיר". Higham, Charles (2001). The Civilization of Angkor. Berkeley: University of California Press. p. 4.
↑  Higham, p. 63 והלאה.
↑  Higham, p. 53 והלאה; Chandler, David (1992). A History of Cambodia. Boulder: Westview Press. p. 34 והלאה.
↑  ראו Higham ו-Chandler, שם.
↑  על פי דו"ח אונסק"ו.
↑  אחרי המלך ג'איווארמן השני מלך בנו, ג'איווארמן השלישי, ואחריו בן דודו אינדראוָרמאן הראשון. יאסוֹוָארמאן הראשון מלך אחריו.
↑  צ'נדלר, עמ' 40.
↑  Coedès, George (1943). Pour mieux comprendre Angkor. Hanoi: Imprimerie d'Extrême Orient, עמ' 10; צ'נדלר, עמ' 38; Higham, עמ' 60.
↑  עם זאת, הפארק הארכאולוגי באנגקור, המשמר כיום את האתר, כולל גם אתרים רחוקים, כמו קבאל ספאן (Kbal Spean), הנמצא יותר מ-48 ק"מ מצפון לאנגקור.
↑  על פי הכתבה בBBC. ראו גם במאמר Metropolis: Angkor, the world's first mega-city זה, מתוך The Independent, אוגוסט 2007. יש המטילים ספק בקביעה זו.
↑  Higham, עמ' 113 והלאה; צ'נדלר, עמ' 59 - 60.
↑  Higham, עמ' 116 והלאה.
↑  שם, שם.
↑  City 'killed by climate change', News.com.au
↑  Coedès, עמ' 30 8הלאה.
↑  Coedès, עמ' 18.
↑  צ'נדלר, עמ' 19 - 20.
↑  Higham, עמ' 46.
↑  Coedès, George (1968). The Indianized States of Southeast Asia. Honolulu: East West Center Press, עמ' 73 ואילך.
1 2  צ'נדלר, עמ' 20.
↑  שם, עמ' 32.
↑  Higham, עמ' 57.
↑  שם, עמ' 9, 60.
↑  Stern, Philippe (1934). "Le temple-montagne khmèr, le culte du linga et le Devaraja," Bulletin de l'École française d’Extrême-Orient 34, עמ' 615.
↑  {שם, עמ' 612.
↑  שם, עמ' 616.
↑  Higham, עמ' 63.
↑  שם, שם.
↑  שם, עמ' 73 ואילך.
↑  שם, עמ' 118.
↑  שטרן, עמ' 616
↑  Coedès, Pour mieux comprendre Angkor, עמ' 63.
↑  Higham, עמ' 121.
↑  Coedès, עמ' 62.
↑  Higham, עמ' 133.
↑  שם, עמ' 137.
↑  צ'נדלר, עמ' 72.
↑  שם, שם.
↑  Coedès, עמ' 19.
↑  Activities Abroad באתר הארגון Archaeological Survey of India
↑  על פי הכתבה כאן.
↑  הפירוט ובחירת האתרים על פי המדריך כאן. הפירוט על פי האתרים בוויקיפדיה באנגלית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539455505171  BNE: XX456622  GND: 4002034-4  LCCN: sh91005312  VIAF: 316429972   WorldCat (עם VIAF): 316429972 
מפת האימפריה הקמרית בשיא כוחה
מפת אנגקור במקביל לתצלום לוויין
הכניסה הדרומית לאנגקור תום
לינגאם מאבן, אזור סיאם-ריפ, המאה ה-10
פסל של וישנו בעל ארבע ידיים. קמבודיה, מאה 11 או 12, ברונזה
מפת אנגקור והאתרים העיקריים בה
באנטאי סריי
אנגקור ואט
מקדש אנגקור ואט על דגל קמבודיה
ניק פיאן
ביר אל-עזב

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  צנעא
 תאריך ייסוד:  ה'רצ"ח (1538)
 מייסדים:  פקידי האימפריה העות'מאנית
 שטח:  כ-1400 דונם
  (למפת צנעא מוגדלת) ביר אל-עזב(למפת צנעא רגילה) ביר אל-עזב
 
ביר אל-עזב (בערבית: بير العزب) פירושו: "באר הרווק", היא שכונה בעיר צנעא שבתימן, צמודה לחומת העיר העתיקה ממערב. כיום נקראת השכונה "בוסתאן אלכ'יר" (בערבית: بستان الخير).
היסטוריה

לאחר שהאימפריה העות'מאנית כבשה את צנעא בשנת ה'רצ"ח (1538), נבנתה השכונה על ידי אנשי הממשל הטורקי, שלא רצו לגור בצפיפות בתוך העיר העתיקה, והעדיפו שכונה רחבה עם גנים ופרדסים.
בשנת ה'תקע"ז (1817) בנה האימאם אלמהדי חומה מסביב לשכונה.
לאחר מלחמת האזרחים של צפון תימן, נהרסה החומה המפרידה בין העיר העתיקה של צנעא לבין שכונת ביר אל-עזב.
מבנה השכונה

למרות שהשכונה נמצאת מחוץ לעיר העתיקה, בתי השכונה בנויים באותו סגנון אדריכלות של בתי העיר העתיקה.
השכונה מרווחת, שלא כמו העיר העתיקה, ויש בה גינות רבות ופרדסים.
ראו גם

צנעא
קאע אל-יהוד
אלסאילה
הערות שוליים

↑  דוד חוברי, ההיסטוריה של יהודי תימן - שובם של גולי מוזע, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות
↑  גוגל מפות
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמוד י"ב
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמוד כ"ה
בנג'מין וסט

| --- | --- |
בנג'מין וסט, דיוקן עצמי, 1776
 לידה:  10 באוקטובר 1738 ספרינגפילד, ארצות הברית 
 פטירה:  11 במרץ 1820 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 לאום:  אמריקאים לבנים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 תחום יצירה:  ציור היסטורי 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם, הרומנטיקה 
 יצירות ידועות:  Erasistratus the Physician Discovers the Love of Antiochus for Stratonice, The Death of General Wolfe 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Shewell West 
 צאצאים:  Raphael Lamar West, Benjamin West, Jr. 
 
בנג'מין וסט (באנגלית: Benjamin West;‏ 10 באוקטובר 1738 – 11 במרץ 1820) היה אמן יליד אמריקה, שצייר סצנות היסטוריות מפורסמות כמו מותו של נלסון, מותו של הגנרל וולף ובנג'מין פרנקלין.
וסט זכה במהרה לפטרונים חשובים, וסייר באירופה ובסופו של דבר התיישב בלונדון. הוא הרשים את ג'ורג' השלישי והיה אחראי במידה רבה להקמת האקדמיה המלכותית, והפך לנשיא השני שלה (אחרי סר ג'ושוע ריינולדס). הוא מונה לצייר היסטורי של חצר המלוכה. וסט צייר גם נושאים דתיים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

וסט נולד בספרינגפילד, פנסילבניה, בבית שנמצא בקמפוס מכללת סווארמור, כילד העשירי במשפחתו. המשפחה עברה מאוחר יותר לכיכר ניוטאון, פנסילבניה, שם אביו היה הבעלים של הטברנה בכיכר.
בנג'מין וסט היה אוטודידקט; בעודו מצטיין באמנויות, "הייתה לו השכלה רשמית מועטה, ואפילו כנשיא האקדמיה המלכותית בלונדון, הוא בקושי הצליח לאיית". יום אחד אמו השאירה אותו לבד עם אחותו הקטנה סאלי. בנג'מין גילה כמה בקבוקי דיו והחל לצייר את דיוקנה של סאלי. כשאמו חזרה הביתה, היא הבחינה בציור, הרימה אותו ונישקה אותו. מאוחר יותר הוא ציין, "הנשיקה של אמי הפכה אותי לצייר."
בשנים 1746–1759 עבד וסט בפנסילבניה, לרוב כצייר דיוקנאות. בעוד וסט בלנקסטר בשנת 1756, פטרונו, ספק נשק בשם ויליאם הנרי, עודד אותו לצייר את המוות של סוקרטס על סמך חריטה בספר היסטוריה של צ'ארלס רולין. הקומפוזיציה שהתקבלה, השונה משמעותית מהמקור, כונתה "הציור השאפתני והמעניין ביותר שהופק באמריקה הקולוניאלית".
ד"ר ויליאם סמית', אז הנשיא של מכללת פילדלפיה, ראה את הציור בביתו של הנרי והחליט להפוך לפטרון של וסט, והציע לו חינוך, וחשוב מכך, קשרים עם פנסילבנים עשירים ומחוברים פוליטית.
במהלך תקופה זו פגש וסט את ג'ון וולסטון, צייר מפורסם שהיגר מלונדון. וסט למד את הטכניקותיו של וולסטון לצביעת נצנוץ המשי והסאטן, ואימץ גם כמה מ"הגינונים שלו, שהבולט שבהם היה לתת לכל מצויריו עיניים גדולות בצורת שקד, שלקוחותיו חשבו כיפה ומחמיא לדמותם".
וסט היה חבר קרוב של בנג'מין פרנקלין, שאת דיוקנו צייר. פרנקלין היה הסנדק של בנו השני של וסט, בג'ימין.
ביוגרפיה > אנגליה

באוגוסט 1763 הגיע וסט לאנגליה למה שהתכוון בתחילה לביקור קצר. למעשה, הוא מעולם לא שב לאמריקה. הוא שהה במשך חודש עם ויליאם אלן, שהיה גם הוא במדינה, וביקר את אחיו למחצה תומאס וסט ברידינג בדחיפתו של אביו. בלונדון התוודע לריצ'רד וילסון ולתלמידו ג'ושוע ריינולדס. הוא עבר לבית ברחוב בדפורד, קובנט גרדן.
בשנת 1765 התחתן עם אליזבת שוול, אמריקאית שאיתה התארס בפילדלפיה, בסנט מרטין און דה פילד.
ד"ר מרקהאם, אז מנהל בית הספר וסטמינסטר, הציג את וסט בפני סמואל ג'ונסון, אדמונד בורק, תומאס ניוטון, בישוף בריסטול, ג'יימס ג'ונסון, הבישוף מווסטר, ורוברט היי דרומונד, הארכיבישוף של יורק. כל שלושת הבישופים הזמינו ממנו עבודה. בשנת 1766 הציע וסט תוכנית לקישוט הקתדרלה של סנט פול בציורים. זה נדחה על ידי הבישוף של לונדון, אך הרעיון שלו לצייר בסנט סטיבן וואלברוק התקבל. בסביבות תקופה זו הוא זכה לשבחים גם על ציור נושאיו הקלאסיים.
בנימין וסט נודע באנגליה כ"רפאל האמריקאי". ציורו הרפאלסטי של המלאך מיכאל והשטן נמצא באוסף מכללת טריניטי בקיימברידג'.
ביוגרפיה > חסות מלכותית

דרומונד ניסה לגייס מנויים למימון קצבה לווסט, כדי שיוכל לוותר על דיוקנאות ולהתמסר לחלוטין לקומפוזיציות שאפתניות יותר. לאחר שנכשל בכך הוא ניסה - בהצלחה רבה יותר - לשכנע את המלך ג'ורג' השלישי לשכור את וסט. וסט התחבר במהרה עם המלך, ושניהם ניהלו דיונים ארוכים על מצב האמנות באנגליה, כולל הרעיון להקמת אקדמיה מלכותית. האקדמיה קמה בשנת 1768, כאשר וסט היה אחד המנהיגים העיקריים של קבוצת אופוזיציה שהוקמה מתוך החברה הקיימת לאמנים של בריטניה. ג'ושוע ריינולדס היה נשיאה הראשון.
בשנת 1772 מינה אותו המלך ג'ורג' לצייר היסטורי לחצר המלכות בשכר שנתי של 1,000 ליש"ט. הוא צייר סדרה של שמונה בדים גדולים המציגים את חיי אדוארד השלישי לאולם סנט ג'ורג' בטירת וינדזור, והציע מחזור של 36 יצירות בנושא "התקדמות הדת" לקפלה בטירה. מתוכם 28 הוצאו לפועל בסופו של דבר. הוא גם צייר תשעה דיוקנאות של בני משפחת המלוכה, כולל שניים של המלך עצמו. הוא היה יועץ אמנותי של המלך משנת 1791 ועד מותו.
ביוגרפיה > מותו של הגנרל וולף

וסט צייר את ציורו המפורסם ביותר, ואולי גם המשפיע ביותר, "מותו של הגנרל וולף", בשנת 1770 והוא הוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1771. הציור הפך לאחת התמונות ששוחזרו לעיתים קרובות ביותר בתקופה. הנושא חזר לציור של גנרל ג'ונסון שהציל קצין צרפתי פצוע מטומהוק של אינדיאני בצפון אמריקה משנת 1768.
וסט התפרסם בזכות ציורי ההיסטוריה שלו בקנה מידה גדול, המציגים דמויות אקספרסיביות, צבעים ותוכניות קומפוזיציה כדי לעזור לצופה להזדהות עם הסצנה המיוצגת. וסט כינה זאת "ייצוג אפי". יצירתו מ-1778 "קרב הבוין" הציג את ניצחונו של ויליאם מאורנג' בקרב בוין בשנת 1690, והשפיעה מאוד על תמונותיו של ויליאם לאחר מכן. בשנת 1806 ייצר את התמונה מותו של נלסון, להנצחת מותו בקרב על טרפלגר.
הוא נבחר לחבר כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1791.
ביוגרפיה > ציור דתי

וסט ידוע גם בזכות עבודותיו הענקיות בקפלה של סנט פיטר וסנט פול, עכשיו חלק ממכללת הצי המלכותי בגריניץ', לונדון. וסט סיפק גם את העיצובים לציורים האחרים שביצע ביאג'י רבקה בקפלה.
לאחר אובדן החסות המלכותית בראשית המאה ה-19, החל וסט בסדרת יצירות דתיות רחבות היקף. הראשונה, כריסטוס מרפא את החולה, נועד במקור כמתנה לבית החולים פנסילבניה בפילדלפיה; במקום זאת מכר אותו למוסד הבריטי תמורת 3,000 ליש"ט, אשר בתורו הציג אותו לגלריה הלאומית. וסט עשה אז עותק שנשלח לפילדלפיה. הצלחת התמונה הובילה אותו לצייר סדרה של יצירות גדולות עוד יותר, כולל מותו על הסוס החיוור, שהוצגה בשנת 1817.
ביוגרפיה > האקדמיה המלכותית

אף כי תחילה נידחה על ידי סר ג'ושוע ריינולדס, מייסד נשיא האקדמיה המלכותית, ועל ידי כמה אקדמאים אחרים שחשו שהוא שאפתני מדי, וסט נבחר לנשיא האקדמיה המלכותית לאחר מותו של ריינולדס בשנת 1792. הוא התפטר בשנת 1805, והוחלף על ידי יריב עז, האדריכל ג'יימס ווייאט. עם זאת, וסט שוב נבחר לנשיא בשנה שלאחר מכן, וכיהן עד מותו.
תלמידים

אמנים אמריקאים רבים למדו אצלו בלונדון, ובהם ראלף ארל ובהמשך בנו, ראלף אליאסר וויטסייד ארל, סמואל מורס, רוברט פולטון, צ'ארלס וילסון פיל, רמברנדט פיל, מתיו פראט, גילברט סטיוארט, ג'ון טרומבול, וושינגטון אלסטון, תומאס סולי, ג'ון גרין ואברהם דלנוי.
מוות

וסט נפטר בביתו ברחוב ניומן, לונדון, ב-11 במרץ 1820, ונקבר בקתדרלת סנט פול.
הערות שוליים

↑  "Introducing Benjamin West", www.racollection.org.uk
↑  Benjamin West, explorepahistory.com
↑  John Galt, The life and studies of Benjamin West ... prior to his arrival in England;, Philadelphia : M. Thomas, 1816
↑  John Galt, The Life, Studies, and Works of Benjamin West, Esq., President of the Royal Academy of London, Printed for T. Cadell and W. Davies, 1820. (באנגלית)
↑  Benjamin West drawings 3149, www2.hsp.org
↑  "Trinity College, University of Cambridge", archive.vn, ‏2014-05-11
↑  St. Paul's Church, web.archive.org, ‏2012-11-15
↑  Benjamin West Collection 394, findingaid.winterthur.org
↑  Benjamin West | Artist | Royal Academy of Arts, www.royalacademy.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462947805171  PLWABN: 9810613495105606  AAG: 1545  BNE: XX1262458  BnF: cb149582521 (data)  GND: 118806823  ISNI: 0000 0000 7358 1062  KulturNav: c7df48ee-4480-426d-b593-94258e15f8f0  LCCN: n50003451  NKC: ola2003192357  NLA: 356007630  NSK: 000491998  NTA: 071872736  RERO: 02-A003969389  RKD: 83787  SELIBR: 400003  SNAC: w6w66kns  SUDOC: 028676416  TePapa: 14265  Trove: 1010373  ULAN: 500026989  VcBA: 495/138741  VIAF: 76585232   WorldCat (עם VIAF): 76585232 
בנג'מין וסט, פרנקלין ממציא את מגן הברקים, 1816
בנג'מין וסט, מותו של גנרל וולף, 1770.
בנג'מין וסט, החוזה של פן עם האינדיאנים, 1771
בנג'מין וסט, יהושע חוצה את נהר הירדן עם ארון הקודש. 1800
בנג'מין וסט, קופידון ופסיכה, 1807
בנג'מין וסט, הויטרז'ים בקיר המזרחי בכנסיית סנט פול, בירמינגהם
ברידיי הרביעי, מלך הפיקטים

ברידיי הרביעי (באנגלית: Bridei IV; נפטר ב-706) בנם של דארגאט מק פינגין (Dargart mac Finguine) ושל הנסיכה דר איליי, היה מלך הפיקטים. ברידיי הרביעי מלך כתשע שנים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 697, לאחר הדחתו של טרן ועד מותו בשנת 706.
קורות חיים

ברידיי היה אחיו של נכטאן השלישי, מלך הפיקטים, שיירש את כיסאו.
בשנת 697 התחייב ברידיי (יחד עם אצילים נוספים באירלנד וסקוטלנד) בביר לקיים את הקיין אדומיין (חוק החפים מפשע).
בשנת 698 השתתף ברידיי בקרב נגד הסקסונים, במהלכו נהרג ברהטרד בנו של בורנהית' (Beornhaeth). קרבות נוספים שהתרחשו בתקופת שלטונו נערכו בלוך למונד בשנת 704 (בו הובסה דאל ריאטה), וכן באי סקיי בשנת 701.
ה"כרוניקון סקוטורום" מתאר את חורף 700 כחורף קר ביותר, בו קפא הים בין אירלנד וסקוטלנד.
על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך", ברידיי נפטר בשנת 706 וירש אותו אחיו, נכטאן.
ג'ון בנט (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במאי 1928 בקנהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 באפריל 2005 (בגיל 76) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ג'ון דייוויד בנט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  מכללת בראדפילד  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בת זוג:  פטרישה הייסטינג (1953–1979) קרוליין מורטימר (1979–2005)
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון דייוויד בנט (באנגלית: John David Bennett;‏ 8 במאי 1928 - 11 באפריל 2005) היה שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

בנט נולד בקיקנהאם שבמחוז קנט, והתחנך בברדפילד קולג' שבברקשייר. את הכשרתו המקצועית רכש ב-Central School of Speech and Drama. אחר כך הופיע במגוון רחב של מחזות בתיאטרון הרפרטוארי בין השאר בברומלי, בתיאטרון בריסטול אולד ויק, בדנדי, בפסטיבל הפרינג' באדינבורו ובווטפורד. בהמשך שיחק גם בווסט אנד הלונדוני.
בנט לוהק לעיתים קרובות לתפקיד הנבל. הוא שיחק בסדרות טלוויזיה רבות בהן "Market in Honey Lane", "פורידג'", "ניצולים", "הגומלים", "Strange Report", "ברז'ראק", "המקצוענים", ובארבעה פרקים של הסדרה "המלאך". הוא כיכב בתפקיד אורח במיני-סדרות של "דוקטור הו", ב-1974 שיחק בדמות גנרל פינץ' ב- "Invasion of the Dinosaurs", וב-1977 הופיע בתפקיד קוסם סיני ב-"The Talons of Weng-Chiang" (מ-1977). ב-1967 גילם בנט את דמותו של פיליפ בוזיני בסדרה של ה-BBC "ההגדה לבית פורסייט". עוד השתתף בהפקות טלוויזיה כגון "Blake's 7", "אני, קלאודיוס", "רומא", "רוזמרי ותיים", "Saracen", הסדרה "Honey Lane", "מדור מיוחד", "Softly, Softly", "לא יאומן כי יסופר" ובמיני-סדרה "אנה קארנינה". אחד מתפקידיו האחרונים היה בפרק בסדרת הטלוויזיה "ג'ונתן קריק".
בקולנוע הופיע בנט בסרטים "The House That Dripped Blood" (מ-1970), "The House in Nightmare Park" (מ-1973), "האלמנט החמישי" (1997), "שארלוט גריי" (2001), וב"דו"ח מיוחד" (2002). ב-1961 גילם שוטר סמוי בסרט "קורבן" בכיכובו של דירק בוגרד.
בתיאטרון שיחק בנט בתפקיד יאשה במחזה "גן הדובדבנים", ובדמות הנרי פרסי (הוטספור) במחזה "ריצ'רד השני" שניהם עבור ג'ון גילגוד. עוד שיחק בתפקיד אקסטון במחזה "ריצ'רד השני (מחזה)", וסנאטור וולסקי במחזה "קוריולנוס" (תיאטרון אלמיידה), הרוח של מארלי ב"מזמור חג המולד" (התיאטרון המלכותי הלאומי), כמו כן הרבה לעבוד עם תיאטרון רויאל אקסצ'נג במנצ'סטר. בנט כיכב במחזות זמר רבים בווסט אנד בהם "On Your Toes" (תיאטרון פאלאס), "מרילין" (תיאטרון אדלפי), "צלילי המוסיקה" (תיאטרון אפולו ויקטוריה), "המלך ואני" (לונדון פאלאדיום), "The Baker's Wife" (תיאטרון פניקס). הוא היה מועמד לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר על הופעתו בתפקיד לואיס אפשטיין במחזמר "ג'ולסון" בתיאטרון ויקטוריה פאלאס ובתיאטרון רויאל אלכסנדרה בטורונטו. תפקידו האחרון על במת התיאטרון היה בדצמבר 2004 כששיחק בתפקיד קונרד במחזה "Gates of Gold" מאת פרנק מקגינס לצדו של ויליאם גונט בתיאטרון פינבורו בלונדון.
בנט היה חבר של להקת הדרמה של רדיו ה-BBC, והשתתף במגוון רחב של תוכניות משייקספיר ועד פול טמפל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בין השנים 1953 ל-1979 היה בנט נשוי לפטרישה הייסטינגס. ב-1979 התחתן עם השחקנית קרוליין מורטימר לה היה נשוי עד מותו. לבנט נולדו שלושה בנים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1954 | דרכון דיפלומטי | Diplomatic Passport | אנדרה | ללא קרדיט |
| 1960 | משפטי אוסקר ויילד | The Trials of Oscar Wilde | ידיד של המרקיז מקווינסברי | ללא קרדיט |
| 1960 |  | The Challenge | ספיידר |  |
| 1960 |  | A Taste of Money | וולטר |  |
| 1961 |  | The Curse of the Werewolf | שוטר | ללא קרדיט |
| 1961 | קורבן | Victim | בלש | ללא קרדיט |
| 1962 |  | The Barber of Stamford Hill | מר פיג |  |
| 1962 | הדוור השלומיאל | Postman's Knock | פיט |  |
| 1962 |  | Crooks Anonymous | תומאס |  |
| 1962 |  | The Pirates of Blood River | שומר במושבת העונשין | ללא קרדיט |
| 1962 | לורנס איש ערב | Lawrence of Arabia | שייך ערבי | ללא קרדיט |
| 1966 | קליידוסקופ | Kaleidoscope | שחקן פוקר |  |
| 1966 | דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום | A Funny Thing Happened on the Way to the Forum |  |  |
| 1967 | ההגדה לבית פורסייט | The Forsyte Saga | פיליפ בוסיני | סדרת טלוויזיה |
| 1968 |  | The Syndicate | ד"ר סינג |  |
| 1971 |  | The House That Dripped Blood | פאטל |  |
| 1972 | שש נשותיו של הנרי השמיני | Henry VIII and His Six Wives | רות'סלי | סרט קולנוע |
| 1973 |  | The House in Nightmare Park | פאטל |  |
| 1973 | היטלר, עשרה ימים אחרונים | Hitler: The Last Ten Days | יוזף גבלס |  |
| 1974–1977 | דוקטור הו | Doctor Who | גנרל פינץ' / לי ה'סן צ'אנג | סדרת טלוויזיה (11 פרקים) |
| 1976 | אני, קלאודיוס | I, Claudius | קסנופון | סדרת טלוויזיה |
| 1976 |  | Smuga cienia |  |  |
| 1976 | המסר | The Message | סאלול |  |
| 1976 |  | Face of Darkness | אינקוויזיטור / פסיכיאטר |  |
| 1977 | אנה קארנינה | Anna Karenina | מיכאילוב | מיני-סדרה |
| 1978 |  | The Greek Tycoon | משרת |  |
| 1978 | גבעת ווטרשיפ | Watership Down |  |  |
| 1980 | סדק במראה | The Mirror Crack'd | ברנסבי |  |
| 1981 | חוד המחט | Eye of the Needle | קליינמן |  |
| 1982 | מנוסת הכלבים | The Plague Dogs | דון | דיבוב |
| 1984 |  | Give My Regards to Broad Street | מר ראת' |  |
| 1986 | טאן-פן | Tai-Pan | אורלוב |  |
| 1988 |  | Hell Comes to Frogtown | Frog Guard |  |
| 1990 |  | Night Angel | לואיס |  |
| 1991 |  | Prisoner of Honor | שופט |  |
| 1991 |  | Sherlock Holmes and the Leading Lady | ד"ר זיגמונד פרויד |  |
| 1992 | שבריר שנייה | Split Second | ד"ר שולמן |  |
| 1994 | כומר | Priest | האב רדסטון |  |
| 1997 | האלמנט החמישי | The Fifth Element | כומר |  |
| 1999 | גשר הדרקונים | Bridge of Dragons | פקיד רישום |  |
| 2000 |  | Breathtaking | מר הנשו |  |
| 2001 | הצגה ראשונה | Beginner's Luck | אולד לובי |  |
| 2001 | שארלוט גריי | Charlotte Gray | ג'ררד |  |
| 2002 | הפסנתרן | The Pianist | ד"ר ארליך |  |
| 2002 | דו"ח מיוחד | Minority Report | Adulation #4 |  |
| 2003 |  | Chaos and Cadavers | מר רסרקשן |  |
| 2004 | תחבולות חדשות | New Tricks | גרהם מור | בפרק "1984" |
| 2005 | רומא | Rome | כוהן קשיש | בפרק "The Ram Has Touched the Wall" |
| 2005 | להעיר את המתים | Waking the Dead | פרופ' ג'ורג' רוזנטל | בפרק "Subterraneans" |
הערות שוליים

1 2  "British Film Institute: John Bennett". אורכב מ-המקור ב-2012-10-24. נבדק ב-14 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Episode #53 - 3-14". web.archive.org.
↑  "Invasion of the Dinosaurs ★★★". Radio Times.
↑  "BBC - Doctor Who Classic Episode Guide - The Talons of Weng Chiang - Details". www.bbc.co.uk.
↑  "John Bennett". www.aveleyman.com.
↑  "The Three Gamblers (2000)". BFI.
↑  "John Bennett - Movies and Filmography". AllMovie.
↑  III, Harris M. Lentz (24 באוקטובר 2008). "Obituaries in the Performing Arts, 2005: Film, Television, Radio, Theatre, Dance, Music, Cartoons and Pop Culture". McFarland – via Google Books. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "John Bennett - Theatricalia". theatricalia.com.
↑  "Jolson The Musical". London Theatre Guide. 8 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gates of Gold, Finborough Theatre, London". The Independent. 3 בדצמבר 2004. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Peter Coke and Marjorie Westbury in 'PAUL TEMPLE AND THE GILBERT CASE'". 27 בנובמבר 1959. p. 29 – via BBC Genome. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Radio Drama Company: Familiar faces from the 1950s". About the BBC. 15 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810536022205606  BnF: cb140138523 (data)  ISNI: 0000 0000 7365 2406  LCCN: no90002441  MusicBrainz: fa99403f-1db3-4fbe-a5fb-2a4e41ab3a41  NKC: pna2009495199  VIAF: 36475406   WorldCat (עם VIAF): 36475406
ברברה מיקליץ' טיורק

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בת 76 בערך) ליובליאנה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  סלובניה סלובניה
 בן או בת זוג:  דנילו טורק 
 
ברברה מיקליץ' טְיוּרְק (בסלובנית: Barbara Miklič Türk; נולדה בשנת 1948) היא פוליטיקאית סלובנית, אשר כיהנה כגברת הראשונה של סלובניה בין השנים 2007–2012, עת כיהן בעלה דנילו טורק כנשיא המדינה.
ביוגרפיה

טיורק נולדה בליובליאנה לאב מהנדס ואם מיקרביולוגית, במהלך נעוריה גרה תקופה בסודאן ולמדה שם בבית ספר קתולי.
ב-1975 פגשה את דנילו טיורק בעת שעבדה כספרנית באומות המאוחדות, שנה לאחר מכן הם נישאו ונולדה להם בת.
ב-2006 הפכה לגברת הראשונה של סלובניה כשבעלה נבחר לנשיא המדינה, ב-2008 הייתה נוכחת בביקור הרשמי הראשון של מנהיג סלובניה מאז עצמאותה של המדינה, עת ביקרו בארמון המלוכה הבריטי, ובאותה שנה גם השתתפה בביקור בבית הלבן.
ב-2010 הנחתה כנס אודות מתנדבים בתחום הרפואה והשירותים החברתיים.
ב-2011 נכחה בטקס הפתיחה של אולם הקונצרטים הארפה (Harpa) ברייקיאוויק.
הערות שוליים

↑  Mrs. Laura Bush and Slovenia's First Lady Barbara Miklic Turk listen as Dr. Barbara Jaki, right, conducts a tour of the impressionists exhibit at the National Gallery of Slovenia Tuesday, June 10, 2008 in Ljubljana, Slovenia. White House photo by Shealah Craighead, georgewbush-whitehouse.archives.gov
ברברה מרקס האברד

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1929 ארצות הברית 
 פטירה:  10 באפריל 2019 (בגיל 89) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת ברין מאר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
ברברה מרקס האברד (באנגלית: Barbara Marx Hubbard;‏ 22 בדצמבר 1929 - 10 באפריל 2019) הייתה סופרת יהודיה אמריקאית, שנודעה ברעיונותיה העתידניים מנוע האחוד (The Synergy Engine)‏ והלידה של האנושות (The ‘birthing’ of society).‏
האברד נולדה בבית יהודי אגנוסטי. אביה היה יצרן הצעצועים המפורסם לואיס מרקס (Louis Marx).
בשנת 1952 הוזמנה האברד לבית הלבן (דרך הקשרים שהיו לאביה), ובביקור היא שאלה את הנשיא אייזנהאואר: "מה המשמעות של כל הכוח שיש לנו שהוא טוב?". מטרת השאלה הייתה לעורר מודעות לאחד הרעיונות העיקריים של ברברה – ניצול האינטליגנציה והידע הצבאיים למטרות שלום. מאז היא כתבה חמישה ספרים, והייתה המרצה העיקרית ביותר משמונים הרצאות. שימשה כנשיאת "הארגון לאבולוציית המודעות", שהיא ייסדה בשנת 1990 עם סידני לניאר. היא העבירה קורסים במודעות.
האברד הייתה מושא ספרו הביוגרפי של ניל דונלד ולש "האם של כל ההמצאות", שבו מתוארים חוויותיה הרוחניות, בהם נטען כי האברד יכלה לראות אימג'ים כביכול מהעתיד, אשר הוו את ההשראה לרעיונותיה.
נפטרה ב-10 באפריל 2019.
מספריה

The Hunger of Eve: One Woman's Odyssey Toward the Future. Island Pacific Northwest, 1989. ISBN 0-942133-00-5
The Evolutionary Journey: A Personal Guide to a Positive Future (with Barry Weins and Wabun Wind.) Evolutionary Press, 1993. ISBN 0-943408-01-6
The Revelation: Our Crisis is a Birth (The Book of Co-Creation). Foundation for Conscious Evolution, 1993. ISBN 0-9631032-0-2
The Revelation: A Message of Hope for the New Millennium. Nataraj Publishing, 1995 (2nd ed.) ISBN 1-882591-21-6
Excerpts reprinted by permission of Hay House in the Monthly Aspectarian, available online: Part I, August 1996 and Part II, September 1996
Conscious Evolution: Awakening the Power of Our Social Potential. New World Library, 1998. ISBN 1-57731-016-0
Emergence: The Shift from Ego to Essence. Hampton Roads Publishing Company, 2001. ISBN 1-57174-204-2
Birth 2012 & Beyond: Humanity's Great Shift to the Age of Conscious Evolution. Shift Books, 2012. ISBN 978-0984840700
הערות שוליים

↑  Dekel, G. The Synergy Engine.‏
↑  Lessons from Neale Donald Walsch ‘The Mother of Invention: The Legacy of Barbara Marx Hubbard and the Future of You’. Part 1, page VII.‏
↑  Donald Walsch, Neale, "The Mother of Invention: The Legacy of Barbara Marx Hubbard and the Future of You." Hay House, London, 2011 (page 187).
↑  A Passionate Seeker
↑  barbaramarxhubbard.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14054282  BnF: cb14419108t (data)  GND: 129495921  ISNI: 0000 0000 8329 9765  LCCN: n84015209  NDL: 00902676  NKC: xx0195147  SNAC: w66z1phq  VIAF: 117762238   WorldCat (עם VIAF): 117762238 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביר אל-מכסור

מבט מן האוויר
בִּיר אֵלמַכְּסוּר (בערבית: بير المكسور / بئر المكسور), הוא יישוב בדואי, במעמד של מועצה מקומית, השוכן במחוז הצפון בישראל.
היישוב שוכן בגליל התחתון דרומית-מזרחית לשפרעם והוכרז כמועצה מקומית בשנת 1990.
היישוב הוקם על ידי בני שבט ערב אל-חוג'יראת ונקרא על שם "חירבת ביר אל-מכסור" (חורבת "הבאר השבורה") שבקרבת היישוב.
תולדות המקום

בחפירות ארכאולוגיות בכפר התגלו סלעי צור מסותתים בטכניקת לוולואה מתקופת התרבות המוסטרית, וכן שברי חרס מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברזל.
כמו כן התגלתה מערת קבורה ובה שברי חרס וחפצי אמנות מהתקופה הרומית בארץ ישראל.
במפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1881 מצוין שבביר אל-מכסור יש רק ערימות של סלעים.