stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד זקן
הערות שוליים

↑  רשימת הדירקטורים באתר הבנק הדיגיטלי
↑  הודעות לעיתונות - נגיד בנק ישראל הודיע על מינוי דוד זקן למפקח על הבנקים, באתר בנק ישראל
↑  דודו זקן, באתר גלובס, ‏18 במרץ 2014
↑  הודעות לעיתונות - המפקח על הבנקים יסיים את תפקידו ב-30.6.2015, לאחר ארבע וחצי שנים בתפקיד, באתר בנק ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313123205171  ISNI: 0000 0004 0231 7650  VIAF: 297430635   WorldCat (עם VIAF): 297430635
סמדר ברבר-צדיק

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1963 (בת 61) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  יושבת ראש 
 
סמדר ברבר-צדיק (נולדה ב-15 בספטמבר 1963) היא רואת חשבון, כיהנה כמנכ"לית הבנק הבינלאומי במשך 16 שנים.
קריירה

ברבר-צדיק נולדה ב-1963. היא רואת חשבון בהשכלתה ובעלת תואר שני במנהל עסקים, עם התמחות בחשבונאות ובמימון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילת דרכה עבדה במשרד רואי החשבון KPMG סומך חייקין ובמשך הזמן התקדמה לתפקידי ניהול במשרד. בתקופה זו ובמסגרת עבודתה התוודעה לאיש העסקים צדיק בינו והעניקה ליווי מקצועי לחברות שבבעלותו.
קריירה > קבוצת בינו

לאחר פרישתה מפירמת סומך-חייקין הועסקה על ידי בינו בשורת החברות שבשליטתו. בין היתר כיהנה כמנכ"לית סהר פיתוח ואחזקות בע"מ וכיו"ר חברת האנרגיה פז.
בשנים 1996–2003 כיהנה כמנכ"לית בינו אחזקות ולאחר מכן כמנכ"לית חברת פ.י.ב.י. אחזקות, שבאמצעותה שולט בינו בבנק הבינלאומי. בינואר 2005 מונתה למשנה למנכ"ל וראש אגף עסקים בבנק ושימשה כחברת הנהלה. בשנת 2006 מונתה לממלאת מקום המנכ"ל דוד גרנות והחל מ-2007 כיהנה כמנכ"לית הבנק. בכך הפכה ברבר-צדיק למנכ"לית בנק הצעירה ביותר בישראל (כשהיא בת 43) והאשה השנייה, לאחר מנכ"לית בנק לאומי גליה מאור, שעמדה בראש בנק שנמנה עם חמש קבוצות הבנקאות הגדולות בישראל. בספטמבר 2014 נבחרה על ידי מגזין פורבס ישראל לאחת מ-4 הנשים החזקות בישראל.[דרוש מקור]
תחת ניהולה קבוצת הבינלאומי רכשה ומיזגה מספר בנקים: בנק אוצר החייל, בנק מסד, יובנק ובנק פועלי אגודת ישראל.
מאז 2008 מכהנת כממלאת מקום נשיא איגוד הבנקים בישראל.
באוקטובר 2023 פרשה מעבודתה בבנק הבינלאומי.
חיים אישיים

ברבר-צדיק נשואה לכלכלן יוסי צדיק, אם לשלושה ומתגוררת בתל אביב.
היא חברה בוועד המנהל של ארגון "מתן" למעורבות עסקים בקהילה.
הערות שוליים

↑  איתמר לוין, ‏נחטפים לתפקידי ניהול, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2004
↑  החצר של בינו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2006
↑  דפנה צוקר, ‏בינו מחזק את מעורבותו בבינלאומי: מינה את סמדר ברבר למס' 2 בבנק, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2004
↑  דפנה צוקר, ‏סמדר ברבר-צדיק, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2005
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏סומנה לגדולות, באתר גלובס, 18 בינואר 2007
↑  עירן פאר, ‏סמדר ברבר צדיק ממזגת, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2008
↑  שירה חורש, ‏יו"ר הפועלים יאיר סרוסי נבחר לנשיא איגוד הבנקים, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2009
סלמוניים

| סלמוניים |
| --- | --- |
 סלמון אטלנטי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
שם מדעי
 Salmonidae ‏קיווייה, 1816

Salvelinus fontinalis
סלמוניים (שם מדעי: Salmonidae) היא משפחה של דגי גרם החיים במים מתוקים וגם בים והיא המשפחה היחידה בסדרת הסלמונאים (Salmoniformes). בני משפחה זו כוללים מספר מינים של דגי מאכל חשובים. חלק מהסוגים ידועים בשמות העממיים סלמון וטרוטה, שאינם טקסונומיים וחלק ממיני הסלמונים והטרוטות שייכים יחדיו לאותו הסוג.
דגים אלה חיים בקבוצות גדולות והם ידועים במנהגם של חלקם להגר ממקווי מים מלוחים כמו הים לעבר נהרות ואגמים, בעודם מזנקים מעל מפלים. הצעירים הבוקעים עושים את הדרך חזרה לים, שם הם מתבגרים. לדגים אלה חוש ריח וטעם חדים ביותר, ואלה מאפשרים להם לזהות הן את מזונם והן את הנהרות בהם נולדו. הם מושכים אחריהם טורפים רבים וגם נידוגים כדגי מאכל נפוצים.
חלק מדגי הסלמון גדולים יחסית והגדול שבהם הוא המין סלמון סיבירי מנהרות סיביר שמגיע למשקל מרבי של 105 ק"ג.
מיון

משפחה סלמוניים (Salmonidae)
תת-משפחה Coregoninae
סוג Coregonus - בו 78 מינים, ביניהם האומול.
סוג Prosopium - בו 6 מינים.
סוג Stenodus - בו 2 מינים, ביניהם סטנודוס לאוכיכטיס שנכחד בטבע.
תת-משפחה Thymallinae
סוג Thymallus - בו 13 מינים.
תת-משפחה Salmoninae
סוג Brachymystax - בו 3 מינים.
סוג אאוסלמו (Eosalmo) - נכחד.
סוג Hucho - בו 5 מינים.
סוג אלתית פסיפית (Oncorhynchus) - בו 12 מינים.
סוג סלמו (Salmo) - בו 43 מינים.
סוג Salvelinus - בו 51 מינים.
סוג ומין יחיד - Salvethymus svetovidovi.
רות מאייר

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1920 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 נרצחה:  1 בדצמבר 1942 (בגיל 22) גרמניה הנאצית אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום מגורים:  אוסלו 
 אירועים משמעותיים:  השואה מאסר במחנה הריכוז אושוויץ 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  יומנה של רות מאייר 
 
רות מאייר (9 בנובמבר 1920, וינה – שלהי נובמבר 1942, אושוויץ) הייתה יהודייה ילידת אוסטריה שנספתה באושוויץ. ניהלה יומן שמתאר את קורותיה מעליית הנאצים לשלטון, דרך הגירתה לנורווגיה וחייה שם תחת השלטון ששיתף פעולה עם הנאצים ומסתיים כמה ימים לפני מותה במחנה ההשמדה אושוויץ. היומן בתוספת דפי מכתבים יצא לאור לראשונה בנורווגיה ב-2007.
ביוגרפיה

רות מאייר נולדה בווינה ב-1920 למשפחה בורגנית מתבוללת. כשהייתה בת 13, נפטר אביה ממחלה. ב-1938, לאחר סיפוחה של אוסטריה לרייך הגרמני, נאלצה המשפחה לעזוב את ביתה ולהצטופף בחדר יחיד בדירה של משפחה אחרת. רות ואחותה הצעירה יהודית (דיתה) עזבו את בית הספר הכללי ועברו לבית ספר יהודי. בשלב זה נחשפה רות לראשונה להתנכלויות כלפי יהודים. בחמישה לאוקטובר 38', היא הייתה עדה להכאה של יהודי על ידי שני אנשי אס אס ותיארה זאת ביומנה:
”השכם בבוקר, אין איש ברחוב. מגיע יהודי צעיר, לבוש בהידור. מגיחים שני אנשי אס אס... נותנים ליהודי סטירת לחי, הוא מתנודד... אוחז בראשו... ממשיך ללכת. אני, רות מאייר, בת 18, שואלת בתור אדם... מדוע מרשים זאת, מדוע מותר לגרמני להחטיף סטירת לחי ליהודי, רק מפני שהאחד גרמני והשני יהודי! איני מדברת על פוגרומים... על ביזה בדירות... שם הנבזות התהומית אינה בולטת כמו כאן, בסטירת הלחי הזאת.”
זמן קצר לאחר ליל הבדולח נלקחה אחותה הקטנה, דיתה, לאנגליה במסגרת אחד ממשלוחי הילדים וכך למעשה ניצלה. במהלך 1939 הצליחו גם אמה וסבתה של רות לברוח לאנגליה, אך רות עצמה, העדיפה מסיבה לא ברורה, לעבור לנורווגיה. עם הגיעה לנורווגיה התארחה אצל משפחה של אחד מהמכרים של אביה, אך בהמשך עבדה בכמה כפרים, ערכה טיולים ממושכים ולבסוף שכרה חדר במעון לנשים צעירות ולמדה ציור בבית ספר למלאכה ולאמנות. בסך הכל היא חיה בנורווגיה קרוב לארבע שנים, בהן המשיכה לתאר את חוויותיה במקביל לאירועים הפוליטיים של המלחמה. המשוררת הנורווגית גונבור הופמו (אנ'), הייתה לבת הזוג שלה. אהבתן הולידה כאב גדול, שהוביל לאשפוזה של מאייר לאחר התמוטטות נפשית. וגם לכמה שירי אהבה השזורים ביומניה.
ב-26 בנובמבר 1942, נלקחה רות מאייר מן המעון שבו התגוררה, הובלה לנמל אוסלו ושם הועלתה יחד עם כ-500 יהודים נוספים לספינה 'דונאו' לשטטין ומשם ברכבת לאושוויץ. את המכתב האחרון כתבה לאהובתה על סיפון האונייה: "אני חושבת שטוב שקרה כך. מדוע לא נסבול, אם יש סבל רב כל כך?" באושוויץ נרצחה בתאי הגזים יחד עם היהודים הנוספים שהגיעו איתה מיד עם הגיעם.
פרסום היומן

יומנה של רות מאייר הגיע לידיה של חברתה, המשוררת הנורווגית גונבור הופמו ונשמר בידיה ובידי אחותה של רות במשך עשרות שנים. לאחר מותה של הופמו ב-1995 הוחל בעריכת היומן ובעיבודו לספר. הספר נערך מתוך 1,100 דפי יומן וכ-300 דפי מכתבים שנכתבו בין השנים 1933–1942 (גילאי 13–22). הספר, בעריכתו של יאן אריק וולד, פורסם לראשונה בנורווגיה ב-2007 ועם פרסומו, זכתה רות לכינוי אנה פרנק של נורווגיה. מאוחר יותר תורגם הספר לעברית וראה אור בהוצאת שוקן, בשנת 2011.
לקריאה נוספת

יומנה של רות מאייר, יאן אריק וולד (עורך), מגרמנית: ארנו בר, הוצאת שוקן, תשע"א, 400 עמודים.‏
Paul Pinchas Maurer, Wien-Norwegen-Auschwitz : Das Leben von Ruth Maier, Jerusalem 2025
התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית

העמוד הראשון של התיקון ה־20
העמוד השני של התיקון ה־20
התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית, הנקרא גם תיקון הברווז הצולע, הוא תיקון לחוקת ארצות הברית אשר קבע מחדש את תאריכי תחילת כהונותיהם של קונגרס ארצות הברית ושל נשיא ארצות הברית וסגנו. התיקון אושרר ב-23 בינואר 1933.
התיקון > מקור

Section 1 
The terms of the President and Vice President shall end at noon on the 20th day of January, and the terms of Senators and Representatives at noon on the 3d day of January, of the years in which such terms would have ended if this article had not been ratified; and the terms of their successors shall then begin.
Section 2 
The Congress shall assemble at least once in every year, and such meeting shall begin at noon on the 3d day of January, unless they shall by law appoint a different day.
Section 3 
If, at the time fixed for the beginning of the term of the President, the President elect shall have died, the Vice President elect shall become President. If a President shall not have been chosen before the time fixed for the beginning of his term, or if the President elect shall have failed to qualify, then the Vice President elect shall act as President until a President shall have qualified; and the Congress may by law provide for the case wherein neither a President elect nor a Vice President elect shall have qualified, declaring who shall then act as President, or the manner in which one who is to act shall be selected, and such person shall act accordingly until a President or Vice President shall have qualified.
Section 4 
The Congress may by law provide for the case of the death of any of the persons from whom the House of Representatives may choose a President whenever the right of choice shall have devolved upon them, and for the case of the death of any of the persons from whom the Senate may choose a Vice President whenever the right of choice shall have devolved upon them.
Section 5 
Sections 1 and 2 shall take effect on the 15th day of October following the ratification of this article.
Section 6 
This article shall be inoperative unless it shall have been ratified as an amendment to the Constitution by the legislatures of three-fourths of the several States within seven years from the date of its submission.
התיקון > תרגום

סעיף 1
סעיף 2
סעיף 3
סעיף 4
סעיף 5
סעיף 6
התיקון > מהות

בסעיף הראשון, התיקון קובע מחדש את תאריכי ראשית כהונתם של הקונגרס, הנשיא וסגנו. בסעיף הבא הוא מתקן את החוקה המקורית, אשר קבעה כי הקונגרס יתכנס בדצמבר, וקובע תחת זאת כי הקונגרס יתכנס מיד עם היבחרו, בינואר.
בנוסף לכך, התיקון קובע מי ישמש נשיא זמני אם לא יבחר נשיא או שיבצר ממנו למלא את תפקידו ביום שבו כהונתו אמורה להתחיל, ומאפשר לקונגרס להרחיב את התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית על ידי קביעת כללים בחוק רגיל למקרה שבו אחד האנשים שמביניהם על בית הנבחרים לבחור את הנשיא או על הסנאט לבחור את סגן-הנשיא, אם לא נבחר נשיא או סגן-נשיא בבחירות הכלליות.
תולדות

התיקון בא לפתור כמה בעיות אשר נבעו מהחוקה המקורית, אשר נכתבה בסוף המאה ה-18 וחלק מקביעותיה לא התאימו למאה ה-20. למשל, על פי החוקה המקורית (או ליתר דיוק, על פי חוק של הקונגרס שקבע את תאריך תחילת הכהונה של הקונגרס, הנשיא וסגנו, ועפ"י החוקה אשר קבעה כי כהונתם תהיה ארבע שנים בדיוק), היו הקונגרס, הנשיא וסגנו נכנסים לתפקידם ב-4 במרץ מדי שנה, בעוד שהבחירות עצמן היו נערכות בנובמבר בשנה שלפני כן. עיכוב כזה היה מחויב המציאות בשלהי המאה ה-18, ממספר סיבות:
לשם ספירת הקולות ופרסום תוצאות הבחירות נדרש זמן רב. באמריקה של סוף המאה ה-18 ורוב המאה ה-19, הדרכים בחלק גדול מהקהילות היו משובשות והתחבורה הייתה איטית. רכבות נכנסו לשימוש רק במחצית המאה ה-19, בעיקר ממלחמת האזרחים (1861 ואילך). לאחר ספירת הקולות היה צורך לשלוח את התוצאות לוושינגטון, והדבר עשוי היה להימשך זמן רב נוסף, בעיקר לאור גשמי החורף וכן הצפות היו עלולות להקשות על הגעת השליחים נושאי התוצאות לוושינגטון.
כאמור לעיל, תוצאות הבחירות אינן מצביעות על נשיא נבחר אלא על זהות חבר האלקטורים המורכב מהאלקטורים שנבחרו בכל מדינה, מטעם כל מפלגה, לשם בחירת הנשיא. לאחר סיכום התוצאות, היה צורך לשלוח הודעות לאלקטורים הנבחרים ולזמנם לוושינגטון כדי להצביע בבחירות לנשיאות.
לאחר שהתקבלה הכרעה - ולעיתים, כאמור, נדרשו כמה סבבי הצבעה כדי לבחור - היה צורך להודיע לנשיא הנבחר על בחירתו. אז היה הנשיא הנבחר צריך למכור או להשכיר את ביתו ורכושו, להודיע לשותפיו, למעסיקיו וללקוחותיו על הפסקת עבודתו ולארגן העברה של חלק מרכושו לוושינגטון. ההודעה לנשיא נמסרה בחודשי החורף ולכן היה לעיתים צורך לחכות עד מרס והפשרת השלגים כדי שהנשיא הנבחר יוכל להגיע לוושינגטון ולהחליף את הנשיא היוצא.
עם התפתחות הטכנולוגיה היה עיכוב זה לרועץ. כך, למשל, בתחילת שנת 1861 פרשו מדינות הדרום מהאיחוד במחאה על בחירתו של אברהם לינקולן לנשיאות, והוא מצדו לא יכול היה לעשות דבר בנדון שכן כהונתו התחילה רק כחודשיים מאוחר יותר. דוגמה אחרת היא העיכוב שבכניסה לתפקיד של פרנקלין דלאנו רוזוולט, אשר נבחר בשלהי 1932 ונכנס לתפקיד רק שלושה חודשים וחצי מאוחר יותר, שבמהלכם הנשיא היוצא הרברט הובר, חסיד השוק החופשי, לא עשה כמעט דבר כדי להילחם בשפל הכלכלי הגדול.
גם ביחס לקונגרס היה העיכוב בכניסה לתפקיד גורם שלילי, שכן על פי החוקה המקורית הקונגרס התכנס בדצמבר. באופן כזה, אחרי כל בחירות (אשר נערכות בנובמבר) היה מושב זה של הקונגרס מושב של ברווזים צולעים, שכן חלק מהצירים הפסידו בבחירות, וכן מושב זה היה קצר מהרגיל, שכן הוא הסתיים כבר במרץ, עם ראשית כהונתו של הקונגרס החדש, ולכן במהלכו נעשתה עבודה מועטה.
כדי לתקן בעיות אלה, לאור התפתחות אמצעי התקשורת שאפשרה סיכום תוצאות הבחירות במהירות והעברת ההודעה עליהן במהירות, והשיפור בדרכי התחבורה - בעיקר השימוש ברכבת אך מתחילת המאה ה-20 גם המטוס - וכן כדי לאפשר לקונגרס לפתור בעתיד קשיים חוקתיים אשר עלולים לצוץ עקב מותו של הנשיא הנבחר או אי-יכולת בית הנבחרים להכריע בין מספר מועמדים על פי התיקון ה-12, כפי שכמעט קרה בשנים 1800 ו-1876, הוצע התיקון ה-20 לחוקה. תיקון זה ביטל את הצורך לחכות עד מרץ, קיצר תקופה זו שבין הבחירות לבין השבעת הנשיא הנבחר, מארבעה חודשים לחודשיים, וקבע את מועד השבעת הנשיא הנבחר ל-20 בינואר של השנה שלאחר הבחירות. התיקון אושר ב-23 בינואר 1933. עם זאת, בגלל סעיף 5, הוא לא השפיע על תאריך כניסתו לתפקיד הנשיא של פרנקלין רוזוולט, אשר נאלץ להמתין עד 4 במרץ.
הדסה אביגדורי אבידוב

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1927 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  28 באוקטובר 2014 (בגיל 87) 
 מדינה:  ישראל 
 
הדסה אביגדורי אבידוב (1927–2014) לחמה במסגרת הפלמ"ח במבצעים רבים בתקופת מלחמת העצמאות. אחת מגיבורות שיירת נבי דניאל. השלימה למודי תואר ד"ר באגרונומיה ועסקה במחקר חקלאי.
ביוגרפיה > נעורים

הדסה נולדה ב-1927 בירושלים ליונה ולד"ר שניאור זלמן אביגדורי. למדה בבתי חינוך בעיר (גימנסיה סוקולוב, בית החינוך לילדי עובדים ובית הספר למל) וב-1943 הצטרפה לצופים ולהגנה.
ביוגרפיה > השירות בפלמ"ח

ב-1944 התגייסה הדסה לפלמ"ח (יחד עם שבט הצופים אליו השתייכה), ונשלחה להכשרה בדגניה א'. עם סיום ההכשרה הוצבה בגדוד השלישי עד 1946, אז שוחררה והחלה ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בדצמבר 1947 התגייסה בשנית, והוצבה בגדוד השישי של חטיבת הראל (גדוד ירושלים), שם עסקה בליווי השיירות לירושלים ולגוש עציון (קבוצה שכונתה "הפורמנים"), וכן השתתפה במספר רב של מבצעים של הפלמ"ח (מבצע נחשון, מבצע יבוסי, מבצע מכבי ועוד).
ב-27 במרץ 1948 ליוותה הדסה שיירה שחזרה מגוש עציון (ולימים נודעה בשם שיירת נבי דניאל). השיירה הותקפה ליד בית לחם וחלק מהלוחמים התבצרו בנבי דניאל. הדסה, ששימשה בתפקיד חובשת, סייעה לחבוש את הפצועים, ובהמשך עזרה לפנות אותם לרכבי הפינוי הבריטיים.
בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה ירדה לדרום, שם השתתפה במספר מבצעים של צה"ל (ביניהם מבצע ההר ומבצע חורב).
הדסה שוחררה משירות צבאי ב-1949 אולם ב-1956 נקראה שוב לשירות, כחובשת קרבית, במלחמת סיני, שם השתתפה בקרבות אבו עגילה ואל עריש.
ביוגרפיה > פעילותה המדעית

בשנת 1952 השלימה הדסה את לימודי האגרונומיה (אותם החלה לפני המלחמה). לאחר לימודיה התמחתה בתחום גידול ירקות בחממות, וסייעה לפיתוח הענף בערבה. ב-1960 מונתה לנהל את חוות גילת בצפון הנגב, והמשיכה לחקור ולקדם את החקלאות בדרום. במקביל לעבודתה המשיכה את לימודיה, וב-1980 הוענק לה תואר דוקטור באגרונומיה. ב-1992 פרשה הדסה לגמלאות.
ביוגרפיה > משפחתה

הדסה נישאה לדב אבידוב (ששירת כטכנאי רדיו בטייסת הפטישים של חיל האוויר בתקופת מלחמת העצמאות ומבצע סיני), ונולדו להם 2 בנים (עופר ואייל). המשפחה גרה בעומר. דב נפטר ב-2012, והדסה נפטרה בעומר ב-2014. שניהם הובאו לקבורה בבית הקברות ביישוב.
ספריה

הדסה אביגדורי אבידוב, בדרך שהלכנו - מיומנה של מלוות שיירות, הוצאת משרד הביטחון, 1988.
עובד מיכאלי, הדסה אביגדורי אבידוב, עלילות "גדוד העבודה", הוצאת קיבוץ עין חרוד, 2004.
רחל סבוראי, הדסה אביגדורי אבידוב, עד סלע, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960.
הדסה אביגדורי אבידוב, השפעת הקרור על ההתפתחות של צמח תות-שדה ומשמעותה הפיזיולוגית, עבודת גמר (תאר שלישי), האוניברסיטה העברית בירושלים, 1979.
הערות שוליים

↑  מפקד המחלקה היה יוחנן זריז, מפקד הפלוגה היה משה נצר ומפקד הגדוד היה אורי יפה
↑  הספר זכה ב-1989 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית
↑  סיפורם של ההולכים לסלע האדום שלא חזרו. הדסה עזרה לאסוף את החומרים על גילה בן עקיבא ומרים מונדרר שהיו איתה בהכשרה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275358605171  ISNI: 0000 0000 6692 432X  LCCN: n87874891  VIAF: 23667237   WorldCat (עם VIAF): 23667237
חנוך סלור

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1936 (בן 88) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  גנטיקה מולקולרית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (1963)  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית  אוניברסיטת אינדיאנה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  המכללה האקדמית תל-חי 
 
חנוך סלור (נולד ב-27 בדצמבר 1936) הוא פרופסור אמריטוס לגנטיקה מולקולרית של האדם, ראש המחלקה לשעבר של המחלקה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב; פרופסור לביוטכנולוגיה במכללה האקדמית תל חי, לשעבר ראש המחלקה ודיקן בית הספר למדע וטכנולוגיה. המייסד, נשיא לשעבר והמדען הראשי של חברת BioHytech Israel (ביוהייטק ישראל), ונשיא BioHytech International (ביוהייטק בינלאומי), חברת ביוטכנולוגיה שפיתחה את ערכת האבחון הראשונה האימונואסיי של אנזים לבדיקת דם אימהית עבור חלבון עוברי (Alpha Fetoprotein), כגורם סיכון של העובר ללקות במום בתעלה העצבית (כדוגמת ספינה ביפידה).סגן נשיא למחקר ופיתוח של חברת סטארט-אפ אשר מפתחת גישה חדשה לחיסון נגד משפחה של סרטן אנושי שמקורם ברקמת אפיתל (המכונה אדנוקרצינומות) של איברים שונים בגוף.
ביוגרפיה

חנוך סלור נולד באם המושבות, פתח תקווה, למשפחה של מייסדי המושבה. סבו מצד אביו היה הרופא צבי אריה סלור, הוריו היו חיה ויצחק סלור, ואחותו היא אסתר ליפשיץ. הוא למד עד כיתה ז' בבית הספר עממי "פיקא", שבו גם למדו הוריו בילדותם ובכיתה ח' עבר ללמוד בבית חינוך. בצעירותו חנוך היה חבר בצופים וכשעבר לבית חינוך הצטרף לתנועת הנוער העובד והלומד אשר נפגשו במועדון שלהם במרכז העיר ברחוב שפירא. הבנים היו מלווים את הבנות אחרי הפעולה, ולעיתים חנוך היה חוזר מאוחר מאוד לביתו. הוריו אמרו לחנוך שאינו יכול להגיע אחרי חצות, ואבא אף הזהיר שאם הוא יגיע שוב אחרי חצות הדלת תהיה נעולה. לילה אחד אחרי פעולה בתנועה, חנוך ליווה חברה שגרה מרחק כשעה הליכה והגיע לביתו אחרי חצות, והדלת אכן הייתה נעולה. חנוך נכנס לבית בהמשך הרחוב ליד בית המשפחה אשר היה בתהליך בנייה, התכסה בדלת מפני הקור והלך לישון. כששמע את אמו יוצאת לרחוב וקוראת בכל השכונה "חנוך! חנוך!" הוא לא ענה. ביום למחרת חנוך נסע בטרמפים לקיבוץ גבעת חיים מאוחד, לדודתו האהובה, פדות (רותם/רוקוטניץ). חנוך הגיע אליה ואמר שיש שביתה בבית הספר ושהוא יישאר אצלה עד שתסתיים השביתה. המשטרה חיפשה אותו 10 ימים בכל הארץ.
בכיתה ט' החליט לעבור לבית הספר החקלאי נהלל כהכנה להיות קיבוצניק. חנוך היה טוב מאוד בלימודים ובלט במיוחד בשיעורי הכימיה. המורה לכימיה הייתה ד"ר רודובנסקי, שבעלה היה הרופא של נהלל. ד"ר רודובנסקי לא ידעה ללמד היטב כך שחנוך היה זה שבפועל לימד את הכיתה כימיה. חנוך היה תלמיד שובב בבית הספר והמשיך להיות כזה גם בנהלל. באחת הפעמים, טלפנו להורים מבית הספר באמירה שצריך לקחת אותו. כשהגיעו עם הרכב לנהלל, ד"ר רודובנסקי התערבה ואמרה ש"הוא המורה לכימיה ואי אפשר לקחת אותו", והתחייבה שהיא תיקח עליו אחריות. באמצע שנת י"א של חנוך בנהלל, החליטו לשנות את בית הספר מתלת שנתי ללא בגרות לארבע שנתי עם בגרות. מתוך כיתה של 18 תלמידים רק 10 הועברו למסלול החדש ומתוכם רק שניים סיימו אותו בהצלחה, וביניהם חנוך. חנוך וחבריו היו גם בגדנ"ע סיירים, וטיילו ברגל בכל רחבי הארץ. הם רכבו על סוסים, והיו נוסעים ליבנאל לרכב על הסוסה של אחותו שם. בתקופה זו חנוך היה חבר בגרעין שדמות, הגרעין שלימים הקים את קיבוץ עין גדי.
ביוגרפיה > שירות צבאי

עם סיום הלימודים חנוך התגייס לנח"ל המוצנח, והיה ממקימי "גרעין לנגב", גרעין שהורכב ברובו מבוגרי בתי ספר חקלאיים אשר רצו להקים קיבוץ חדש. גרעין זה הקים את היאחזות קציעות.
בפרוץ מבצע קדש חנוך היה בהדרכה וארגן והדריך את המחזורים הבאים של "גרעין לנגב", את מחזורים ב' וג', שחניכיו היו גרעין חזק של קיבוץ רביבים. בני המחזורים הגיעו מנהלל, מכדורי, מבפרדס חנה, מהכפר הירוק ומירושלים. לירושלים היה נוסע להדריך עם רכבה של גולדה מאיר, כשהייתה מגיעה לקיבוץ רביבים לסוף שבוע.
לקראת סוף שירותו, נפצע חנוך בצניחת לילה כחלק מתאונת אימונים. המיתרים של המצנח לא עבדו. חנוך פתח את מצנחו הרזרבי אך לא הספיק לשחרר בזמן את שק הרגל עם המקלע אשר היה קשור לרגלו וברכו התרסקה. חנוך עבר ניתוח והסתובב עם גבס וקביים עד להחלמתו. בזמן זה כולם חשבו שחנוך נפצע במלחמה ושהוא גיבור מלחמת קדש. חנוך מספר שהרגיש נבוך. חנוך לא צנח יותר.
עם תום השירות חזר חנוך לקיבוץ רביבים. ענף המדעים שאותו רצה נלקח אז חנוך החליט להקים משתלת ורדים, והיה למייסד הראשון של המשתלה בקיבוץ. בעקבות סקרנות וחיפוש אתגר אינטלקטואלי, חנוך החליט גם להצטרף למכונים הבריטים שם למד באופן עצמאי ופיתח תיאבון ללימודים במהלך השהות בקיבוץ.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

בשנת 1967 עם פרוץ מלחמת ששת הימים חנוך ואורה החליטו לחזור לארץ כיוון שהרגישו שאינם יכולים להישאר בחוץ לארץ. ראש המחלקה לביוכימיה הגיע לארצות הברית כנציג מטעם אוניברסיטת תל אביב, פגש את חנוך והציע לו עבודה להיות ממקימי הפקולטה לרפואה. המשפחה חזרה לישראל. במהלך שהותו באוניברסיטת תל אביב חנוך התקדם ממרצה למרצה בכיר, סיים את הפרופסורה שלו בגיל בשנת 1971, בגיל 35, ולימים היה ראש המחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב..
את השבתון הראשון בשנת 1972 עשה בסן פרנסיסקו, (UCSF (University of California San Francisco Medical School-Radiobiology department, בחקר של מחלות סרטניות גנטיות. בשנה זו נולד צח, ילדם השלישי. המשפחה הייתה בסן פרנסיסקו בשנת 1973 עם פרוץ מלחמת יום כיפור. על אף שתכנן שבתון לשנתיים השלים חנוך רק שנה אחת כיוון שהחליטו לחזור לישראל.
עם החזרה לישראל חנוך גויס במילואים לחיל הרפואה והוכשר לעשות ביקורות מים בשטח אויב, והוא נסע לעשות זאת מעבר לתעלה. בעודו שם חנוך העביר הרצאות לחיילים בבסיס, ופעמיים בשבוע הוטס משדה תעופה המצרי "פאיד" חזרה לאוניברסיטה כדי להעביר הרצאות. בשבתון השני שלו, בשנת 1978, חנוך עבד ב NIH- NATIONAL CANCER RESEARCH למשך שנתיים בחקר מחלת הסרטן.
במהלך עבודתו באוניברסיטת תל אביב, בשנות ה-80, חנוך היה ראש המחלקה ל-HUMAN GENETICS בשתי קדנציות (המקסימום האפשרי). בהמשך חנוך גם היה אחראי על תוכנית "נוער שוחר מדע" מטעם אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1984, חנוך היה לראשון בעולם שפיתח את הבדיקה לחלבון עוברי. באותו הזמן מכללת תל חי, אשר הייתה באותו הזמן מכללה אזורית, החליטה לעבור להיות מכללה אקדמית וביקשה לפתוח מחלקת ביוטכנולוגיה. המכללה פנתה אל חנוך כדי שיבוא להקים את מחלקת הביוטכנולוגיה, וחנוך הסכים בשמחה. התוכנית אושרה כתוכנית תלת שנתית למהנדס ביוטגנולוגיה BA. חנוך היה מקים התוכנית, ראש המחלקה והדקאן, הוא היה ראש בית הספר למדעים (בשנת 86–1985).
חנוך היה טס מדי שבוע בכל יום שלישי לקריית שמונה, מרצה במכללת תל חי וחוזר בבוקר למחרת להרצות באוניברסיטת תל אביב. מהלך זמן זה חנוך היה מרצה חיצוני מאוד מבוקש. הוא הרצה בכל רחבי הארץ בתנועה הקיבוצית, במועדונים ועוד.
בסוף שנות ה-80 חנוך קיבל הצעה לעזור להקים בית ספר ללבורנטים רפואיים והוא הסכים. באותן שנים חנוך כתב את תוכנית הלימודים והקים את בית הספר ללבורנטיים "יעד" המוקם בת לאביב למול כיכר רבין.
בשבתונים הבאים חנוך עבד ב-BALTIMORE ב-JOHNS HOPKINS UNIVERSITY, ובשבתון האחרון עבד בטקסס במרכז מ' ד' אנדרסון CANCER RESEARCH.
כיום חנוך הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב. מאז היציאה לפנסיה חנוך הקים חברת סטארט אפ, אשר מפתחת גישה חדשה לחיסון נגד משפחה של סרטן אנושי שמקורם ברקמת אפיתל (המכונה אדנוקרצינומות) של איברים שונים בגוף.
חנוך הוא גם שחקן שח, והיה ראש המועדון לסקר לשחמט.
Experience

Tel Aviv University, Professor (emeritus), Human Molecular Genetics, 1967 – Present-52 years
Sackler School of Medicine, Tel Aviv University, Israel
Former head of the department, Director-DNA Repair laboratory
Published over 120 research papers
BioHyTech Inc, Ramat Gan, Israe, lPresident and chief scienist, 1981 – 19887 years
Developed the first maternal blood test for Alfa Feto Protein as a marker for Neural Tube Defects
Developed 7 diagnostic kits for autoimmune diseases (5 of which received FDA 510K approval)
Education

NYU Medical School, New York, Biochemistry Department. Post-doctoral fellow in Molecular Genetics, 1966 – 1967
Medical Genetics, Indiana University Medical School, Indianapolis,IN. Ph.D in Medical Genetics, 1964 – 1966
Stanford University, Palo Alto, California. M.Sc. Molecular Biology,Biochemical Genetics, 1961 – 1963