stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רולנד יוסטון
קריירה > הפועל חיפה ועונה בניס

ב-3 בספטמבר 1984, חתם יוסטון בהפועל חיפה מליגת העל בכדורסל. בחיפה שיחק בגביע קוראץ', איתם הגיע יוסטון עד לבתים וסיים במקום הרביעי. בליגה שותף יוסטון ב-21 משחקים, בהם קלע בממוצע 24.7 נקודות, והוביל את חיפה למקום התשיעי.
בשנת 1985, יוסטון חזר לניס ששיחקה באותה עונה בליגה הלאומית הצרפתית השנייה. בתום העונה יוסטון עזר לניס לשוב לליגה הצרפתית הראשונה.
ב-3 באוגוסט 1986, יוסטון שב להפועל חיפה וחתם לעונה. באותה עונה שותף יוסטון ב-22 משחקים, בהם קלע 24.2 נקודות בממוצע. יוסטון הוביל את חיפה למקום השביעי אשר מוביל לפלייאוף, שם הודחה הקבוצה בחצי על ידי הפועל תל אביב, אך ניצחה את אליצור נתניה בקרב על המקום השלישי. בכל שבעת משחקי הפלייאוף, יוסטון קלע בממוצע 22.9 נקודות.
ב-17 באפריל 1987, יוסטון האריך את חוזהו בחיפה. בעונת 1987/1988, חיפה חזרה לגביע קוראץ', שם יוסטון הוביל את הקבוצה לשלב השני לאחר שעברו את פנאתינאיקוס היוונית, אך בסופו של דבר הקבוצה הודחה סיבוב אחרי לאסוול ליון-וילרבאן הצרפתית. באותה עונה, יוסטון שותף ב-20 משחקי ליגה, בהם קלע בממוצע 26.0 נקודות. יוסטון הוביל את חיפה למקום השמיני אשר מוביל לפלייאוף, שם הודחה חיפה למכבי תל אביב. בחמשת המשחקים של חיפה בפלייאוף, יוסטון קלע בממוצע 23.0 נקודות.
בעונת 1988/1989, יוסטון הוביל את הקבוצה למקום הרביעי בעונה הסדירה, לאחר שב-22 משחקים בהם שותף הוא קלע 23.3 נקודות בממוצע. בפלייאוף באותה עונה לא היה רבע גמר, לכן חיפה פגשה ישירות את מכבי תל אביב בחצי. יוסטון הוביל את חיפה למשחק שלישי בסדרה, בו הפסידה בתוצאה 84–86, לאחר שלבאן מרסר קלע סל ניצחון עם הבאזר. חיפה סיימה בסוף במקום הרביעי לאחר שהפסידה בסדרה על המקום השלישי להפועל גליל עליון. באותה עונה הגיע יוסטון עם חיפה לחצי גמר גביע המדינה, שם הפסידו למכבי רמת גן.
בעונת 1989/1990, יוסטון סבל מפציעה בקרסול שגרמה לו להחסיר מספר משחקים. בתחילת העונה הוא הודח יחד עם חיפה בסיבוב הראשון בגביע קוראץ' ליובקזרטה באסקט האיטלקית, כשיוסטון לא שותף במשחק הגומלין בעקבות הפציעה. באותה עונה שותף יוסטון ב-9 משחקי ליגה, בהם העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות ו-4.3 ריבאונדים. יוסטון הוביל את הקבוצה למקום החמישי, רחוקה משחק אחד מהעפלה לפלייאוף. בתום עונה העונה בעקבות הפציעה ולאחר מתיחות עם הבעלים יעקב שלזינגר, עזב יוסטון את הקבוצה.
קריירה > צרפת וארגנטינה

בשנת 1990, יוסטון חזר לצרפת וחתם בלה-מאן. בקבוצה שותף יוסטון ב-15 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 21.0 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים ב-36.4 דקות.
בשנת 1991, יוסטון חתם בטורס. באותה עונה שותף יוסטון ב-8 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-34.0 דקות, לפני ששוחרר בינואר 1992.
בשנת 1992, יוסטון חתם בדפורטיבו מדרין הארגנטיאית. באותה עונה, יוסטון זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-28 בספטמבר 1994, חתם יוסטון באסטדיאנטס אולבאריה. יוסטון שיחק בקבוצה במשך שתי עונות לפני שהודיע על פרישה.
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, ‏"ניצחתי ביותר משחקי דרבי מאשר הפסדתי", באתר ערוץ הספורט, 15 באוגוסט 2017
ריצ'מונד (קליפורניה)

ריצ'מונד (באנגלית: Richmond) היא עיר היושבת בסמוך למפרץ סן פבלו, באזור מפרץ סן פרנסיסקו שבקליפורניה אשר בארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-110,000 תושבים. העיר קרויה על שם עיר בעלת שם זהה בווירג'יניה.
מבין תושבי העיר הידועים שהתגוררו בה לפרק זמן מסוים ניתן למנות את מאסטר פי, ג'ייסון בקר, לס קלייפול, פיטר ביגל ופיטר באק.
מבחינה כלכלית, המעסיקים המרכזים בריצ'מונד הם חברת שברון, וולמארט, קייזר פרמננטה, שירות הדואר של ארצות הברית וכן מערכות הבריאות, הרווחה, השלטון והחינוך המקומיות.
מבחינה פוליטית, העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שבעה חברים. נכון לשנת 2020 העיר נחשבת למעוז של המפלגה הדמוקרטית, כשכל שבעת חברי המועצה נמנים עם חבריה.
היסטוריה

האזור היה מיושב על ידי אינדיאנים ציידים-לקטים עוד באלף ה-4 לפנה"ס. האירופים הראשונים התיישבו בסביבת ריצ'מונד בתקופת הקמתה של קליפורניה באמצע המאה ה-19. סניף הדואר המקומי הוקם בשנת 1900. ההתיישבות עצמה הוכרזה כעיר בשנת 1905. בתקופה זו פעל בעיר אחד היקבים הגדולים בעולם אשר נסגר עם חקיקת חוק היובש בשנת 1919. בשנת 1930 נבנה בריצ'מונד מפעל גדול ומשמעותי של חברת הרכב פורד. פרוץ מלחמת העולם השנייה הביאה לפריחת התעשייה המקומית והגירה רבה אל העיר. בקו החוף נבנו מספר מספנות שסיפקו מקומות תעסוקה רבים. סגירת המספנות לאחר המלחמה הובילה לעזיבת תושבים רבים במהלך שנות ה-50.
בשנת 1968 מרטין לותר קינג ביקר בעיר ימים ספורים לפני הירצחו במסגרת סיור על מצב העוני בעיר. בנו, מרטין לותר קינג השלישי קיים סיור דומה בשנת 2007. העיר החלה לצמוח בשנית עם שדרוג מערכות המסחר והתחבורה בשנות ה-70.
ערים תאומות

סורינאם פרמריבו, סורינאם
רוברט ארצ'יבלד

| --- | --- |

רוברט ארצ'יבלד
 לידה:  29 במרץ 1980 רנפרושיר, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  23 בינואר 2020 (בגיל 39) Barrington, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.11 מטרים
 מספר:  21 
 מכללה:  אילינוי 1998–2002
 דראפט:  בחירה מספר 31, 2002 ממפיס גריזליס
 קבוצות כשחקן
 2002–2003 2003–2004 2004 2004 2004 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2011 2011–2012:  ממפיס גריזליס פיניקס סאנס אורלנדו מג'יק טורונטו ראפטורס ולנסיה סקאבוליני פזארו חובנטוד בדאלונה אזובמאש מאריופול אוניקאחה מאלגה סרגוסה באסקט
 
רוברט מייקל ארצ'יבלד הבן (באנגלית: .Robert Michael Archibald Jr;‏ 29 במרץ 1980 – 23 בינואר 2020) היה כדורסלן סקוטי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר גובהו היה 2.11 מטרים.
ביוגרפיה

ארצ'יבלד, יליד פייסלי, רנפרושיר, סקוטלנד, למד בתיכון "לאפייט" שבוויילדווד ממדינת מיזורי, באותה כיתה עם כוכב ה-MLB לעתיד ראיין הווארד, וסיים בו את לימודיו ב-1998. לאחר מכן למד ארבע שנים (1998–2002) באוניברסיטת אילינוי ושיחק במדי קבוצת הכדורסל שלה, לאחר מכן בשנת 2002 נרשם לדראפט בו נבחר במקום ה-31 על ידי ממפיס גריזליס, לאחר עונה עבר לפיניקס סאנס. עבר באורלנדו מג'יק ובטורונטו ראפטורס, אך סיים את העונה בולנסיה מהליגה הספרדית. ממוצעיו בליגת ה-NBA עומדים על 1.2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2004/05 שיחק ארצ'יבלד סקאבוליני פזארו מהליגה האיטלקית. לאחר מכן עבר לחובנטוד בדאלונה, בה שיחק במשך שנתיים ועבר לאזובמאש מאריופול האוקראינית. בעונת 2008/09 חזר לספרד וחתם באוניקאחה מאלגה.
ביולי 2011 חתם בסרגוסה באסקט מליגת העל הספרדית.
ארצ'יבלד שיחק בנבחרת סקוטלנד ובנבחרת הנוער של בריטניה. שיחק בנבחרת בריטניה וייצג אותה באולימפיאדת 2012 בלונדון.
ב-23 בינואר 2020 נמצא מת בביתו שבברינגטון, אילינוי.
ראיין סידני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1982 (בן 42) 
 עמדה:  קלע 
 
ראיין סידני (אנגלית: Ryan Sidney; נולד ב-25 במאי 1982) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע, גובהו 1.88 מטר.
קריירת מכללות

סידני שיחק בעבור בוסטון קולג' מהדויז׳ן 1 ממחוז הביג איסט בשנים 2000–2003, בהן ביסס את עצמו כשחקן השישי של הקבוצה. המכללה עלתה בימיו על הגל: מהמקום האחרון במחוז למקום הראשון עם שיאי יחס ניצחונות-הפסדים והזכייה בו פעמיים, תוך כדי השתתפויות בליגת ה-NCAA. באחד האימונים שבר את הלסת שלו ועלה לשחק חודשיים עם קיבוע ללסת. בעונה השלישית והאחרונה שלו בקבוצה נולד בנו הבכור ובנוסף הסתבך משמעתית כאשר אנדרו ברייאנט, חברו לקבוצה וחברו הטוב ביותר במכללה, הוחזק בן ערובה במעונות רובנשטיין של המכללה בידי אדם חמוש ממכללה אחרת, סידני טוען ששמע זאת מאדם שעלה אליו לחדר במעונות וחש לעזרת חברו שהוחזק בדירה כמה קומות מתחתיו אך הרשויות עצרו את שלושתם וכתוצאה מכך התקיים משפט שבו יצא סידני זכאי אך לא המשיך לעונה הרביעית בקבוצה, הוא טען כי עזיבתו נובעת ״מסיבות אישיות״ בהודעה לתקשורת. כתוצאה מהמקרה סיכוייו להיבחר בדראפט ה-NBA צנחו משמעותית, הוא בחר לסיים את התואר וקריירת המכללות שלו באוניברסיטת צ׳ייני של פנסילבניה הקטנה מהדויז׳ן 2 בעונת 2003/2004 והוא אכן לא נבחר בדראפט 2004.
קריירה מקצוענית

הוא יצא לאירופה לשחק במרסין מהליגה הטורקית השנייה בעונת 2004/2005, הוא הוביל את הליגה הזו בנקודות עם 30.2 למשחק והיה מהגורמים הבולטים לעלייתה לליגה הטורקית הבכירה. לאחר עונה זו חתם במכבי ראשון לציון של גיא גודס בה היה שחקן מצטיין (נבחר לחמישיית ההגנה של העונה) וחביב האוהדים המקומיים והוביל את הקבוצה לפיינל פור בעונת 2005/2006. בעונה שלאחר מכן היה הזר היחיד שהמשיך בקבוצה שהשתתפה גם במסגרת היורוקאפ צ'לנג' של פיב״א אך תרומתו לא הייתה כשהייתה ובינואר 2007 שוחרר מהקבוצה. הוא סיים את העונה בליגה חצי מקצוענית בארצות הברית. בעונה שלאחר מכן שיחק בחוזים קצרי טווח בקבוצות מספרד ואיטליה וסיים את העונה והקריירה בקבוצת אליאגה פטקים הטורקית.
לאחר הפרישה

בין 2008–2010 עבד כברמן לפי פרופיל הלינקדאין שלו. ב-2009 רואיין סידני לעיתון של בוסטון קולג׳ וסיפר את סיפורו ועל כך שהוא לא מתחרט על הקריירה המקצוענית בת 4 השנים שלו (״תראו לי עוד בן 27 שהספיק למלא שלושה דרכונים - כולל גיחות ברחבי המזרח התיכון, מצרים, דובאי ואיי יוון״) וכי הוא מאושר מהקריירה החדשה שלו כקבלן בניין ומחברת בנייה שהקים באן ארבור, מישיגן.
ב-2010 שיחק בליגת חובבים של נורת'וויל, מישיגן עם קבוצת הצ'אמפס.
הערות שוליים

↑
↑  The Heights, Volume XC, Number 12 — 26 February 2009 — Boston College Newspapers, newspapers.bc.edu
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007058108  VIAF: 26842440   WorldCat (עם VIAF): 26842440
רבי אלעזר בן שמוע

| --- | --- |
 לידה:  ראשית המאה ה-1 האימפריה הרומית פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 הוצאה להורג:  יום שישי או יום כיפור המאה ה-2 (בגיל 105) האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 כינוי:  רבי אלעזר, טובינא דחכימי (המאושר שבחכמים)
 תקופת הפעילות:  דור רביעי לתנאים
 השתייכות:  חז"ל, תנאים, כהנים, עשרת הרוגי מלכות
 רבותיו:  עקיבא בן יוסף, יהושע בן חנניה, רבי טרפון, יהודה בן בבא
 תלמידיו:  יהודה הנשיא, יוסי בן כיפר, יוסף הבבלי
 בני דורו:  רבי מאיר, יהודה בר אלעאי, יוחנן הסנדלר
 אב:  שמוע
 
רבי אלעזר בן שמוע הכהן (מכונה לפעמים "רבי אלעזר", בדרך כלל במשנה ובברייתות) היה תנא בדור הרביעי - באמצע המאה השנייה לספירה, והיה בעל השפעה מרובה על המשכיות מסירת התורה שבעל פה. היה האחרון שבחמשת תלמידיו הצעירים של רבי עקיבא ונחשב לתלמיד מובהק שלו, נסמך על ידי רבי יהודה בן בבא, אך למד גם אצל רבי יהושע ורבי טרפון. לפי מדרש "אלה אזכרה" נמנה עם עשרת הרוגי מלכות.
ביוגרפיה

על פי מסורת חז"ל, 24 אלף מתלמידיו של רבי עקיבא מתו במגפה, ובעקבות כך ”היה העולם שמם, עד שבא רבי עקיבא אצל רבותינו שבדרום, ושנאה להם (לימד אותה - את התורה): רבי מאיר ורבי יהודה ורבי יוסי ורבי שמעון ורבי אלעזר בן שמוע, והם הם העמידו תורה אותה שעה” (תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ב, עמוד ב'.)
בשעת השמד של הקיסר אדריאנוס, כשגזרו הרומאים שאסור לסמוך חכמים: ”כל הסומך ייהרג, וכל הנסמך ייהרג, ועיר שסומכין בה תיחרב, ותחומין (תחומי העיר) שסומכין בהן ייעקרו” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ד, עמוד א'), נסמך רבי אלעזר בן שמוע עם עוד ארבעה מתלמידי רבי עקיבא על ידי רבי יהודה בן בבא, והם אלה שהיוו, לפי אותה מסורת, את ההמשך היחידי לתורה שבעל פה ופסיקת ההלכה כפי שנמסרו לדורות הבאים.
מקום מגוריו אינו ידוע. יש משערים שהתגורר בעיר "בוקיא", דרומית מערבית להר מירון, אך השערה זו אינה מבוססת. בעקבות גזירות הרומאים החלו רבי אלעזר בן שמוע ורבי יוחנן הסנדלר ללכת לנציבין, שהייתה מחוץ לארץ ישראל, כדי ללמוד תורה מרבי יהודה בן בתירא, וכשהגיעו לציידן נזכרו בארץ ישראל, ונכתב כי: ”זקפו עיניהם, זלגו דמעות מעיניהם, וקרעו בגדיהם וקראו המקרא הבא: "וירשת אתם וישבת בארצם"., חזרו ובאו להם למקומם. אמרו: ישיבת ארץ ישראל שקולה כנגד כל המצוות שבתורה.” (ספרי, פרשת ראה, פ')
היה תלמיד מובהק של רבי עקיבא, אך למד גם אצל רבי יהושע ורבי טרפון. חבריו ללימוד היו רבי מאיר ורבי יהודה. על תלמידיו נמנים רבי יהודה הנשיא מסדר המשנה, ואיסי בן יהודה. יש הסבורים כי היה אביו של רבי שמעון בן אלעזר, אך אחרים סבורים, על סמך כמה ראיות, כי הדבר לא נכון. מסופר כי היה בן 105 שנים במותו.
מותו

לפי מדרש "אלה אזכרה", היה רבי אלעזר בין עשרת הרוגי מלכות שנהרגו בגזרת הרומאים על שהפרו את הצו הרומאי שלא ללמוד וללמד תורה:
אמרו עליו שאותו היום היה בן מאה וחמש שנים, ומקטנותו ועד סוף ימיו לא שמע אדם שהוציא תיפלות מפיו, ולא נתקוטט עם חביריו בין בדבור בין במעשה, והיה עניו ושפל רוח וישב בתענית שמונים שנה. ואותו היום שנהרג יום כפורים היה, ובאו תלמידיו לפניו ואמרו לו: "רבנו, מה אתה רואה?" אמר להם: "אני רואה את רבי יהודה בן בבא שמשיאים (נושאים) את מיטתו ומיטת רבי עקיבא בן יוסף סמוכה אצלו, והם מתווכחים בדבר הלכה יחד, זה עם זה". אמרו לו: "ומי הכריע ביניהם?" אמר להם: "רבי ישמעאל כהן גדול". אמרו לו: "מי מנצח?" אמר להם: "רבי עקיבא, על שטרח בכל כוחו בתורה". אמר להם: "בני, רואה אני עוד שנשמת כל צדיק וצדיק מטהרת את עצמה במי השלוח, כדי ליכנס היום בטהרה בישיבה של מעלה לשמוע את דרשות רבי עקיבא בן יוסף שידרוש להם מעניינו של יום. וכל מלאך ומלאך מביא קתדראות של זהב לכל צדיק וצדיק לישב עליו בטהרה". צוה הקיסר להורגו, ויצאה בת קול ואומרת: "אשריך רבי אלעזר בן שמוע, שהיית טהור ויצאה נשמתך בטהרה".
במדרש אחר נכתב שהוא נהרג בערב שבת בשעה תשיעית, וביקש מהרומאים לקיים את מצוות השבת לפני מיתתו:
...אמרו לו: על שבת אתה בוטח, ומהו שבת?

אמר להם: מצווה קטנה שצוני השם ושבת שמה, שכתוב "מחלליה מות יומת".

אמרו לו: אם אלהיכם מלך גדול הוא בשמים למה אינו מציל אתכם מן המלכות?

אמר להם: כדי שיתבע דמנו מכם.

הלכו ואמרו למלך, שלח המלך והביאוהו לפניו, אמר המלך: אי (איזה) עם עזי פנים, אפילו בפתחה של מיתה בעזותכם אתם עומדים.

אמר לו (רבי אלעזר): מוטב לי שאמות על ידך ולא אמות על מיתת שמים, שכבר אמרו חז"ל "כל המחניף את חבירו - לסוף נופל בידו".

אמר לו המלך: אלהיכם, מדוע אינו מציל אתכם מן המלכות?

אמר לו: כבר אמרתי לעבדיך ששאלוני, הרי כדי ליפרע מכם.

אמר לו: ויפרע עכשיו!

אמר לו: ומה כשחרבו את ביתו ושרפו את היכלו עשה להם אריכות אפים, עכשיו לא כל שכן?!

וצוה המלך והוציאוהו מעליו ועשו לו דינו. לאחר שיצא אמרו לו תלמידיו רבינו היה לך להחניף לו בזה הדבר! אמר להם לא די לאלעזר להיות כחבריו שמתו על שם שמים. וכשנצטוו עליו להורגו התחיל בקדוש היום אמרו לו לקוסטינר (התליין) הנח לו שיגמור, כיון שהגיע לאשר ברא אלהים לעשות, הכהו ויצאה נשמתו בתיבת 'אלהים'. יצאה בת קול ואמרה: "אשריך אלעזר, בעולם הזה היית דומה לאלהים ויצאה נשמתך באלהים".
הערכה

בשלשה מקומות מכנה רב את רבי אלעזר "טובינא דחכימי", כלומר: המאושר שבחכמים. עוד מסופר עליו "שהיה ליבו כפתח של היכל", ותלמידו הגדול רבי יהודה הנשיא מספר שכשהיה רבי אלעזר דורש, היו יושבים תלמידיו דחוסים שישה באמה, ונדחקים לשמוע את תורתו.
מתורתו

אימרה מפורסמת של רבי אלעזר מובאת במסכת אבות: ”יהי כבוד תלמידך חביב עליך כשלך, וכבוד חברך כמורא רבך, ומורא רבך כמורא שמים”. מדרש אגדה מאוחר מדגים עד כמה התנהג רבי אלעזר בכבוד אפילו כלפי רומאי בזמן שהקיסר אינו פוסק מלרדות ולחסל את היהודים: פעם טייל רבי אלעזר על שפת הים, וראה ספינה שטבעה שרק איש אחד מבני עשיו (רומאי) ניצל מתוכה כשהוא ערום וחסר כל. אנשים שעברו לא עזרו לו, משום שעבורם הוא היה ככובש ואויב ומנצל את מצוקתו ללא בושה מאלו שבהם הוא רודה. למרות זאת, כשראה זאת רבי אלעזר הוא פשט אחד מבגדיו שלו עצמו והלבישו, שיכן אותו בביתו, האכיל והשקה אותו, נתן לו כסף, וליווה אותו לדרכו. לאחר זמן נעשה ניצול זה מלך שגזר גזרות קשות על היהודים, ורק לאחר שרבי אלעזר הגיע אליו בעצמו וביקש רחמים, נענה לו וביטל את הגזרות.
אימרה נוספת של רבי אלעזר המאדירה את השלום, מובאת בספרי: ”גדול השלום, שלא נטעו הנביאים בפי כל הבריות אלא שלום” (ספרי, פרשת נשא, מ"ב).
רבי אלעזר האריך ימים עד גיל 105, ומסופר בתלמוד כי תלמידיו שאלוהו בשל איזה מעשים האריך ימים והשיב להם, שלא קיצר את דרכו דרך בית הכנסת, לא פסע על ראשי עם קודש, ולא נשא כפיו ככהן בלא ברכה. על פי פירוש רש"י, "פסע על ראשי עם קדוש" מכוון לומר כי לא איחר לבית המדרש, ואם איחר התיישב בחוץ, שכן אם היה נכנס באיחור הוא היה נאלץ לפסוע בין התלמידים, ולמסתכל מהצד זה נדמה כאילו פוסע "על" ראשי הנוכחים.
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), הערך "ר' אלעזר (בן שמוע)", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יבנה וספרי חמד, מהדורה מחודשת בידי יהודה איזנברג, 2006, כרך א, עמ' 47-46.
בנימין לאו, "ר' אלעזר בן שמוע: מורה חכמי הדור", בספרו: חכמים, כרך שלישי: ימי גליל, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 117-107.
ביאורים

↑  לפי מניין ההרוגים שבמדרש תהילים (פ"ט), לא נמנה עליהם רבי אלעזר בן שמוע.
↑  אמירתם של תלמידיו ככל הנראה כוונה לעיקרון של פיקוח נפש, לפיו יש לעבור אפילו את כל העבירות שבתורה, למעט שלוש, על מנת להינצל ממוות, ותשובתו של רבי אלעזר מכוונת לכך שבשעת השמד, על פי ההלכה, יש למסור את הנפש אף על דברים קטנים; ראו: קידוש השם.
קרול ברוקס מקניל

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1871 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביוני 1944 (בגיל 73) בית החולים ג'מייקה, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  פיסול 
 בן או בת זוג:  הרמון אטקינס מקניל (1895–ערך בלתי־ידוע) 
 
קרול ברוקס מקניל (באנגלית: Carol Brooks MacNeil; 15 בינואר 1871 - 22 ביוני 1944) הייתה פסלת אמריקאית, ילידת שיקגו, שם למדה במכון לאמנות בשיקגו בהדרכת לורדו טאפט. מקניל עיצבה הרבה עיצובים וייחודיים עבור אגרטלים, קומקומים, מעמדי דיו וחפצים דקורטיביים ושימושיים אחרים, כמו גם פסלי ילדים, כולל אלה של שני בניה.
ביוגרפיה

בתו של אב צייר,  מקניל בחרה במקום זאת לעבוד בפיסול. מקניל למדה בפריז אצל פרדריק ויליאם מקמוני וז'אן אנטואן אינג'לברט. היא הייתה אחת מ"הארנבות הלבנות" שעבדו עבור לורדו טאפט בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893. ב-1895 היא נישאה להרמון אטקינס מקניל, פסל של אינדיאנים אמריקאים ומונומנטים הרואיים.  נולדו להם שני בנים. מקניל ככל הנראה שיתפה פעולה עם בעלה בפרויקט אחד לפחות - פסל מול בית הממשלה של אוהיו בקולומבוס, אוהיו, אשר נחנך בספטמבר 1907.
מקניל הייתה עסוקה בגידול ילדיה, מה שהשאיר לה פחות זמן ליצירות האמנות, וגרם לה לייצר מספר מוגבל של יצירות אמנות לאחר לידתם.
מקניל זכתה בתואר מכובד בתערוכה הבינלאומית של 1900 ובמדליית כסף באותה שנה בתערוכה העולמית. בשנת 1904, היא זכתה במדליית ארד עבור מזרקה בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה, שהתקיימה בסנט לואיס היא הייתה חברה באגודת הפיסול הלאומית.
היא התגוררה בקווינס, ניו יורק, ומתה בבית החולים ג'מייקה.
הערות שוליים

↑  Preview unavailable - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
↑  The World's Work, Doubleday, Page & Company, 1907. (באנגלית)
↑  ubenstein, Charlotte Streifer (1990). American Women Sculptors. Boston: G. K. Hall & Co. pp. 115–116
↑  "THE MCKINLEY MEMORIAL". Overland Monthly and Out West Magazine. LI (2). February 1908.
↑  Carol B. MacNeil - American Sculptor, bronze-gallery.com
↑  Mackay, James (1977). The Dictionary of Sculptors in Bronze. Suffolk: Antique Collectors' Club Ltd. p. 245
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w62c2r94  ULAN: 500117925  VIAF: 96555418   WorldCat (עם VIAF): 96555418
קייט מקגריגל

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1946 מונטריאול, קנדה 
 פטירה:  18 בינואר 2010 (בגיל 63) מונטריאול, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל, École des beaux-arts de Montréal 
 סוגה:  מוזיקת פולק 
 בן או בת זוג:  לודון ויינרייט III 
 צאצאים:  רופוס ויינרייט, מרתה ויינרייט 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר קנדה 
 www.mcgarrigles.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קייט מקגריגל (באנגלית: Kate McGarrigle;‏ 6 בפברואר 1946 – 18 בינואר 2010) הייתה זמרת-יוצרת קנדית, אשר כתבה והופיעה כצמד ביחד עם אחותה אנה מקרגריגל.
היא אימם של הזמרים רופוס ויינרייט ומרתה וינרייט מנישואיה לזמר וכותב השירים האמריקאי לודון ויינרייט, אשר הסתיימו בגירושין.
קורות חיים

נולדה במונטריאול, קוויבק לאב אנגלי ואם צרפתייה-קנדית. שלוש האחיות לבית מקגריגל (ג'יין, אנה וקייט) גדלו בכפר הנמצא בצפון מונטריאול. המשפחה הייתה מוזיקלית משני צדיה ואפשרה לבנות לספוג השפעות מוזיקליות שונות ומגוונות. האחיות נחשפו באופן רשמי לתחום המוזיקה באמצעות שיעורי פסנתר שהועברו להן על ידי נזירות הכפר.
בשנת 1960 אנה וקייט החלו לבסס את מעמדן בסצנת הפולק במונטריאול. בין 1963 ל-1967 הן חברו לג'ק ניסנסון ופיטר ולדון והקימו את קבוצת הפולק The Mountain City Four.
קייט למדה הנדסה באוניברסיטת מקגיל, בתקופה זו היא החלה לכתוב שירים ביחד עם אנה אחותה.
דיסקוגרפיה

| שנה | אלבום |
| --- | --- |
1975: Kate and Anna McGarrigle
1977: Dancer with Bruised Knees
1978: Pronto Monto
1980: Entre Lajeunesse et la sagesse
1982: Love Over and Over
1990: Heartbeats Accelerating
1996: Matapédia
1998: The McGarrigle Hour
2003: La vache qui pleure
2005: The McGarrigle Christmas Hour
2010: Odditties
מוות

מקגריגל אובחנה במחלת הסרטן בשנת 2006 והקימה את קרן קייט מקגריגל במרכז הבריאות של אוניברסיטת מקגיל בשנת 2008 במטרה להגביר את המודעות לסרקומה.
היא נפטרה ב-18 בינואר 2010 בגיל 63 בביתה במונטריאול.
קייט מורטון

| --- | --- |

מורטון בחתימה על ספריה בברצלונה, אפריל 2013
 לידה:  1976  (בת 48 בערך) ברי, אוסטרליה הדרומית
 מדינה:  אוסטרליה 
 לאום:  אוסטרלית
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קווינסלנד, Trinity College London, האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 www.KateMorton.com
 
קייט מורטון (באנגלית: Kate Morton; נולדה ב-1976) היא סופרת אוסטרלית. זכתה להצלחה מקומית ובינלאומית בשל ספריה "הערפל המתפוגג", "הגן הנשכח" ו"שעות רחוקות". ספרה הרביעי, "שומרת הסוד", יצא לאור ב-2012.
ביוגרפיה

מורטון היא הבכורה מבין שלוש אחיות. משפחתה עברה דירה כמה וכמה פעמים לפני שהתיישבה בהר טמבורין, שם למדה בבית ספר קטן. היא נהנתה לקרוא ספרים מגיל צעיר, כשהחביבים עליה היו ספריה של איניד בלייטון. היא סיימה תואר שני במשחק בטריניטי קולג' (לונדון), ולאחר מכן קורס קיץ בנושא שייקספיר באקדמיה המלכותית לאומנויות הבמה בלונדון. מאוחר יותר סיימה בהצטיינות יתרה תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת קווינסלנד. במהלך לימודי התואר היא כתבה שני כתבי יד באורך מלא (שלא פורסמו) לפני שכתבה את הסיפור שהפך ב-2006 לספר הראשון שלה, "הערפל המתפוגג" (הידוע גם בשם "הבית בריברטון"). בעקבות זאת היא קיבלה מלגה והשלימה תואר שני כשהיא מתמחה בספרות הוויקטוריאנית. כיום היא לומדת בתוכנית לתואר שלישי בחקר רומנים עכשוויים השזורים באלמנטים של ספרות גותית ומסתורין.
קייט מורטון נשואה לדייוין, מוזיקאי ומלחין ג'אז, ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים בפרבר פדינגטון.
ספריה

ספריה של מורטון פורסמו ב-42 מדינות ונמכרו בכ-11 מיליון עותקים. הספר "הערפל המתפוגג" היה בראש רשימת רבי המכר של הסאנדיי טיימס בממלכה המאוחדת ב-2007, ורב מכר של הניו יורק טיימס ב-2008. הוא זיכה אותה בפרס תעשיית הספרים האוסטרלית ב-2007, ועבורו היא קבלה מועמדות לפרס הספר הפופולרי ביותר בטקס פרסי הספר הבריטי ב-2008. ספרה השני, "הגן הנשכח", היה בראש רשימת רבי המכר באוסטרליה, ובראש רשימת רבי המכר של הסאנדיי טיימס בממלכה המאוחדת ב-2008. ב-2010 יצא לאור ספרה השלישי של מורטון, "השעות הרחוקות", ולאחריו יצא לאור הספר "שומרת הסוד" ב-2012.
2006: הערפל המתפוגג
2008: הגן הנשכח
2010: השעות הרחוקות
2012: שומרת הסוד
2015: בית האגם
2018: הבת של השען
הערות שוליים

↑  Sarah Crown, ‏Richard and Judy unveil their 2008 Book Club, באתר The Guardian, ‏27 בדצמבר 2007
1 2  Rosemary Sorensen, ‏Gothic delight, באתר The Australian, ‏30 באוקטובר 2010
↑  Kate Morton - Contact
↑  Fiona Purdon, ‏Literary giant Kate Morton is a Brisbane gal, באתר The Courier-Mail‏, 30 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416870505171  PLWABN: 9810551659205606  BIBSYS: 7046228  BNE: XX4750455  BnF: cb15541709t (data)  CANTIC: a11408340  CiNii: DA17570772  GND: 133660745  ICCU: LO1V331848  ISNI: 0000 0001 1564 8473  LCCN: nb2007023429  LNB: 000182704  NDL: 01185657  NKC: xx0092559  NLA: 40862526  NLG: 321207  NLK: KAC201008798  NSK: 000488371  NTA: 298792575  RERO: 02-A016346459  SELIBR: 386061  SUDOC: 118183206  Trove: 450052  VIAF: 32308361   WorldCat (עם VIAF): 32308361
קווארי (שבט)

דינר קווארי (המאה הראשונה לפני הספירה).
הקווארי (בלטינית: Cavarī או Cavarēs; בגאלית עתיקה: Cauaroi, "הגיבורים, האלופים, האנשים האדירים") היו שבט גאלי ששכן בחלק המערבי של ווקלוז המודרנית, סביב הערים של ימינו אביניון, אורנז' וקאוויון, במהלך תקופת האימפריה הרומית. הם עמדו בראש קונפדרציה של שבטים שכללה את הטריקסטיני, סגובלאוני וה-Memini, ואשר שטחם השתרע צפונה יותר לאורך עמק הרון עד לנהר איזר.
שם

הם מוזכרים כ-Kaouárōn ( Καουάρων) על ידי סטראבון (ראשית המאה ה-1 לספירה), כ-Cavarum על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), כ-Cavarum או Cavaras על ידי פומפוניוס מלה (אמצע המאה ה-1 לספירה), כ-Kaúaroi ( Καύαροι) על ידי תלמי (המאה ה-2 לספירה), כ-Cavares ב-Tabula Peutingeriana (המאה ה-5 לספירה).
השם האתני Cavarī הוא צורה לטינית של המילה הגאלית *Cauaroi, כלומר "הגיבורים", או "הגברים החזקים". הוא נובע מהשורש הפרוטו-קלטית *kawaro-, כלומר "גיבור, אלוף" (להשוואה cuar באירית עתיקה "גיבור, אלוף, לוחם", בוולשית cawr, בברטונית kaour "ענק, אלוף").
גאוגרפיה > טריטוריה

שבט הקווארי שכן על הגדה המזרחית של נהר הרון, בין הדורנס (Druentia) והטריקסטן (אנ'). הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת ממערב לווקונטי, Memini, Albici ו- והדקסיוואטס, דרומית לסגובלאוני והטריקסטיני, מזרחית להרי הוולקה ארקומיקי, צפונית לאנאטילי והלסאליס. כמה חוקרים הציעו שהגבול בפועל בין הסאליס לקווארי היה אזור הביצות מצפון לסן-רמי-דה-פרובאנס ולא נהר הדוראנס.
סטראבון הזכיר שהאדמות מקאבליו (Cavaillon) ועד למפגש האיזר עם הרון היו שייכות לקווארי, פליניוס הזקן הציב את ואלנס בטריטוריה קווארית, ותלמי איתר אותן מיד דרומית לסגובלאוני, מה שמעיד שהם שלטו, צפונה יותר. ממולדתם, רצועת אדמה לאורך הרון עד למפגש הנהר הזה עם האיזר (Isère).
גאוגרפיה > יישובים

מבצר הגבעה הפרה-רומי של הקווארי היה כנראה ממוקם על הגבעה המשקיפה על העיירה המודרנית אורנז', ווקלוז.
היסטוריה > התקופה הרומית הקדומה

הקווארי אינם מתועדים במקורות היסטוריים לפני התקופה האוגוסטנית, ומעט ידוע על ההיסטוריה המוקדמת שלהם. ייתכן שהם השתייכו במקור לתחום ההשפעה האלוברוגית או הווקונטית.
היסטוריה > התקופה הרומית

בתקופתו של אוגוסטוס (27 לפנה"ס – 14 לספירה), הקווארי עמדו בראש קונפדרציה שהשתרעה בין הנהר דורנס לבין הנהר האיזר, ואשר כללה את הממיני, טריקסטיני וסגובלאוני.  הם שלטו גם באזור הממוקם סביב אווניו, על הגדה המזרחית של הרון, שהיה שייך בעבר להרי הוולקה ולמסאליה. בתחילת המאה ה-1 לספירה, הגאוגרף היווני סטראבון תיאר אותם כרוב, אם כי ככל הנראה באותה התקופה כבר כרומאים.
ארכאולוגיה

הפסל האנתרופוגי של Tarasque de Noves, המוצג במוזיאון קלווה באביניון, מיוחס לקווארי.