stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יי ובוב השקט מכים שנית

| --- | --- |

פוסטר הסרט ג'יי ובוב השקט מכים שנית
 בימוי:  קווין סמית' 
 הופק בידי:  קווין סמית', סקוט מוסייר 
 תסריט:  קווין סמית' 
 עריכה:  סקוט מוסייר, קווין סמית' 
 שחקנים ראשיים:  קווין סמית' ג'ייסון מיוז בן אפלק אלי לרטר ג'ייסון לי אלייזה דושקו שאנון אליזבת ויל פרל
 מוזיקה:  ג'יימס ונייבל 
 צילום:  ג'יימי אנדרסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  View Askew Productions, דיימנשן פילמס 
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באוגוסט 2001
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, פרודיה, סרט קומדיה, סרט פרודיה, stoner film 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  22,000,000‏$
 הכנסות:  33,788,161‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   jayandthesilentbobstrikeback
 סרט קודם:  דוגמה 
 סרט הבא:  Jay & Silent Bob's Super Groovy Cartoon Movie 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יי ובוב השקט מכים שנית (באנגלית: Jay and Silent Bob Strike Back) הוא סרט קומדיה אמריקאי מ-2001. סרטו החמישי של קווין סמית' שביים ומככב בו לצד ג'ייסון מיוז.
עלילה

לאחר שדנטה ורנדל מוציאים צו הרחקה נגד ג'יי ובוב השקט, השניים מגלים שבהוליווד עושים סרט על-פי הקומיקס "Bluntman & Chronic" - הקומיקס לו שימשו בסיס ויזואלי והשראתי. כדי למנוע מאנשים לכתוב עליהם דברים רעים באינטרנט, הם מחליטים להפסיק את הפקת הסרט, אך עליהם להגיע מניו ג'רזי להוליווד לפני כן. במהלך הדרך הם לומדים את "חוקי הדרך" מטרמפיסט (מגולם על ידי ג'ורג' קרלין), פוגשים חבורה מסדרה מצוירת מוכרת, ואפילו תופסים טרמפ עם חבורת שודדות יהלומים.
הסרט עמוס בבדיחות מטה, הצוחקות הן על סרטיו הקודמים של קווין סמית' והן על השחקנים המשתתפים בהם.
מסביב לסרט

הסרט הוקדש למעריציו של סמית', והוא מלא בהופעות אורח של דמויות משלל סרטיו הקודמים, ולעיתים, שחקנים מסרטים קודמים, בתפקידים חדשים. בין השאר מופיעים בסרט: ג'אד נלסון, כריס רוק, ג'ואי לורן אדמס, בריאן או'הלורן, ג'ף אנדרסון, מארק המיל, קארי פישר, אלאניס מוריסט, בן אפלק, מאט דיימון, שאנן דוהרטי, וס קרייבן, גאס ואן סנט, ג'ון סטיוארט, ויל פרל אלי לרטר ועוד רבים.
שחקנים ודמויות

| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
ג'ייסון מיוז: ג'יי
קווין סמית: בוב השקט
שאנון אליזבת: ג'אסטיס
ויל פרל: וילנהולי, המארשל להגנת חיות-הבר
אלייזה דושקו: סיסי
אלי לרטר: כריסי
ג'ניפר שוואלבאך-סמית: מיסי
בן אפלק: הולדן מקניל בתפקיד עצמו
מאט דיימון: בתפקיד עצמו
כריס רוק: צ'אקה לותר קינג
בריאן אוהאלורן: דנטה היקס
ג'ף אנדרסון: רנדל גרייבס
ג'יימי קנדי: עוזרו של צ'אקה
ג'ייסון לי: ברודי ברוס באנקי אדוארדס
וס קרייבן: בתפקיד עצמו
מארק המיל: בתפקיד עצמו ("קוק-נוקר") סקובי-דו (קול)
גאס ואן סנט: בתפקיד עצמו
דיטריך באדר: גורדון, השומר של אולפני מירמקס
שון ויליאם סקוט: ברנט
אלאניס מוריסט: בתפקיד עצמה
ג'ורג' קרלין: הטרמפיסט
קארי פישר: הנזירה
ג'אד נלסון: השריף
ג'ון סטיוארט: רג הארטנר
שאנן דוהרטי: בתפקיד עצמה
טרייסי מורגן: פאמפקין אסקובר
ג'ייסון ביגס: בתפקיד עצמו בוב השקט הקולנועי
ג'יימס ואן דר ביק: בתפקיד עצמו ג'יי הקולנועי
שון ויליאם וינטרס: בתפקיד עצמו קלארק
איימי נובל: אמו של בוב השקט
הארלי קווין-סמית: בוב השקט בינקותו
אבר קרדין: אמו של ג'יי
בריאן אנדרו סייבל: ג'יי בינקותו
מתיו ג'יימס: פרד ג'ונס
ג'יין סילביה: וילמה דינקלי
כרמן ליוולין:  דפנה בלייק
דן אתרידג':  שאגי רוג'רס
מוריס דיי והטיים: בתפקיד עצמם
סרט המשך

ב-2019 יצא סרט ההמשך "ג'יי ובוב השקט מההתחלה".
עידית סילמן

עידית סילמן (נולדה בי"ז בחשוון ה'תשמ"א, 27 באוקטובר 1980) היא פוליטיקאית ישראלית, המכהנת כיום כשרה להגנת הסביבה מטעם סיעת הליכוד בממשלת ישראל ה-37.
היא נבחרה לכנסת לראשונה מטעם רשימת איחוד מפלגות הימין בבחירות לכנסת העשרים ואחת שהתקיימו באפריל 2019.
בכנסת העשרים וארבע כיהנה כיו"ר ועדת הבריאות ויושבת ראש הקואליציה מטעם סיעת ימינה.
ביוגרפיה

סילמן נולדה ברחובות לבית משפחת לוי. שני הוריה עלו ממרוקו בגיל צעיר.
התחנכה באולפנת צפירה ובזמן לימודיה זכתה ב"אליפות האולפנות בהתעמלות". במהלך נעוריה הצטרפה לפעילות ציבורית במסגרת מפלגת המפד"ל. שירתה בצה"ל כמדריכת טיולים בבית ספר שדה שער הגיא.
מאוחר יותר השלימה לימודי תואר ראשון ותעודת הוראה במדעי החיים וספורט ולימודי תואר שני בחינוך גופני במכללה האקדמית בוינגייט. למשך מספר שנים עסקה בהוראה. לאחר שהשלימה לימודי תואר שני נוסף, במנהל עסקים, מהמרכז האקדמי פרס, החלה לעבוד בשירותי בריאות כללית בתפקידי מטה שונים. בתפקידה האחרון שימשה כרכזת השיווק במגזר הדתי-לאומי של החברה.
קריירה פוליטית

עם הקמת מפלגת הבית היהודי, הצטרפה למפלגה, כיהנה כחברת המזכירות ועמדה בראש פורום הנשים של המפלגה.[דרוש מקור]
בפברואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה־21, הוצבה סילמן במקום השלישי ברשימת הבית היהודי, שהיה המקום החמישי באיחוד מפלגות הימין, נבחרה לכנסת, ושימשה כחברת הוועדה המסדרת, ועדת החינוך, התרבות והספורט ושתי ועדות מיוחדות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוצבה סילמן במקום השמיני ברשימת "ימינה" ולא נבחרה לכנסת. לאחר הבחירות מונתה על ידי ראש המפלגה, הרב רפי פרץ ליו"ר מרכז הבית היהודי ולחברת הנהלה באגודת הספורט הדתית "אליצור". לקראת הבחירות לכנסת ה-23 עברה למפלגת "הימין החדש",  שם הוצבה במקום השביעי ברשימת "ימינה" שבו היו שותפות שתי המפלגות. ימינה קיבלה שישה מנדטים, וסילמן לא נכנסה לכנסת.
סילמן כיהנה כצירת המפלגה בקונגרס הציוני העולמי ה־38.
קריירה פוליטית > הכנסת ה-24

בבחירות לכנסת ה-24 סילמן הוצבה במקום השמיני ונבחרה ברשימת "ימינה",  בעקבות התפטרותו של אלון דוידי. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, בשנת 2021, מונתה סילמן ליושבת ראש הקואליציה וליושבת ראש ועדת הבריאות, שם פעלה להוסיף כ-100 מיליון שקלים לבסיס התקציב של בתי החולים. בראיון עימה סיפרה סילמן כי היא ובני משפחתה מותקפים קשות בעקבות החלטתה לתמוך במפלגתה שהצטרפה לממשלת השינוי. ביוני 2021 טענה שקיבלה פניות עם הבטחות להיות שרת הבריאות ושריון בליכוד, אך סירבה.
ב-6 באפריל 2022 הודיעה סילמן על פרישתה מהקואליציה, לדבריה בגלל הוראת שר הבריאות ניצן הורוביץ כי יש לקיים את פסיקת בג"ץ ולא למנוע הכנסת חמץ לבתי חולים בפסח. בכך היא הותירה את הקואליציה עם 60 חברי כנסת בלבד, מה שהביא להתפרקותה. על פי עמית סגל פרישה זו נעשתה לצד הבטחה מצד יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו לכך שסילמן תשוריין במקום העשירי ברשימת הליכוד בבחירות לכנסת ה-25 וכי יובטח לה תפקיד שרת הבריאות. אף על פי כן סילמן טענה כי פרישתה נעשתה מבלי שהובטח לה דבר והייתה יוזמה בלעדית שלה.
עקב פרישתה מהקואליציה התפרקה הממשלה בראשות נפתלי בנט, ונערכו שוב בחירות בישראל. נטען כי מאחורי הפרישה עומדים בעלה וחבר הכנסת יריב לוין וכי המהלך בוצע עבור תפקיד של שרה בממשלה הבאה שתקום.
ב-15 באוגוסט 2022 ביקשה סילמן להתפצל מסיעת ימינה לסיעת יחיד בשם "אמונה" על מנת שתוכל לרוץ ברשימה קיימת בבחירות לכנסת ה-25. בקשתה נדחתה על ידי ועדת הכנסת. ב-11 בספטמבר 2022 התפטרה סילמן מהכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-25 שוריינה על ידי בנימין נתניהו במקום ה-16 ברשימת הליכוד. פנייה לוועדת הבחירות המרכזית לפסול את התמודדותה נדחתה על ידי יושב ראש הוועדה יצחק עמית, ועתירה בבקשה לפסול את החלטתו של עמית נדחתה בבג"ץ.
קריירה פוליטית > השרה להגנת הסביבה

בממשלת ישראל ה-37 מונתה לשרה להגנת הסביבה. ב-7 בינואר 2023 נכנסה לתוקף התפטרותה מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי". בינואר 2023 עם כניסתה לתפקיד פרשה גלית כהן, מנכ"לית המשרד לאחר 22 שנה בתפקידה.
ב-16 בפברואר 2023 קיימה סילמן פגישה עם אישים מהפורום לרציונליות סביבתית, הטוענים שאף על פי שיש התחממות שבני האדם תורמים לה, הבהלה מוגזמת. בעקבות ביקורת על קיום הפגישה, אמרה סילמן כי היא נפגשת עם מגוון רב של אנשים ושהיא תומכת באופן ברור באנרגיה מתחדשת ובטיפול בהפחתת פליטות פחמן ונחושה לקדם את חוק האקלים שמציב יעדים להפחתת פליטות. עוד בפברואר 2023 הגיעה סילמן לנאום בוועידת האקלים של עיתון "הארץ" באוניברסיטת בן-גוריון אך ירדה מהבמה לאחר שנשמעו קריאות שונות כלפיה.
במרץ 2023 קידמה סילמן רחצה בנפרד בין נשים וגברים באתרי טבע, על מנת לאפשר לחרדים לרחוץ בהם. על פי תוכניתה עתיד היה[דרושה הבהרה] להתקיים פיילוט לרחצה בהפרדה בשמורת עינות צוקים, ובגן השלושה לאחר שעות סגירת האתרים ועד 22:00 בערב.
במרץ 2024 חשף אמיר אטינגר כי המועמד שאותו ביקשה למנות ליו"ר המליאה ברשות הטבע והגנים, אהרוני נויבואר הוא בעל קרבה אישית אליה ובעקבות זאת הוקפא המינוי.
באפריל 2024 נחשף כי כל פגישותיה כשרה לאיכות הסביבה אינן קשורות למשרדה, אלא עסקו בנושאים פוליטיים. היא נהגה להיפגש עם חברי מרכז הליכוד, ראשי רשויות ביהודה ושומרון ובנימין ושרה נתניהו, ולמעשה למעט פגישה אחת לא עסקה כלל בעניינים הקשורים לאיכות הסביבה.
עוד באפריל 2024 הורה משרד המשפטים לשרה להפסיק שימוש פוליטי בדוברות המשרד לאחר שנחשף כי היא מנצלת את דוברות המשרד לצרכים פוליטיים.
במהלך מלחמות חרבות ברזל החליטה להגביל את התמיכה בארגוני סביבה ובמחקרים אקולוגים, כך שימומנו רק היבטים שקשורים למלחמה או להחלטות ממשלה והסרת כל שאר התמיכות.
במאי 2024 פורסם כי שמונה בכירים בתפקידים מרכזיים במשרד להגנת הסביבה עזבו את תפקידם מאז מינויה של סילמן לשרה. אלו כללו את היועצת המשפטית של המשרד שפרשה לגמלאות, סמנכ"לית מינהל שנסעה לחו"ל במסגרת שליחות משפחתית, ושני בכירים שיצאו לחופשה ללא תשלום כדי לייצג את ישראל בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.. ביוני 2024 התפטר מנכ"ל המשרד גיא סמט, ובינואר 2025 הודיע מחליפו, אסף יזדי, על כוונתו לעזוב את התפקיד לאחר חצי שנה.
בשנת 2025 נכללה ברשימת 45 הנשים המשפיעות של המגזר הדתי-לאומי בעיתון "מקור ראשון".
קריירה פוליטית > פעילות נוספת

סילמן עמדה בראש המטה להשבת גופות אורון שאול והדר גולדין, שנהרגו במבצע צוק איתן. בדצמבר 2020 מונתה לראש תחום הבריאות בארגון "מנהיגות אזרחית".
תקיפות שטענה שעברה

ביוני 2021 טענה סילמן כי רכב מסתורי עקב אחריה על מנת לאסוף עליה מידע בעקבות כוונתה לתמוך בהקמת ממשלת ישראל ה-36. בלשי משטרה שאיתרו את העוקבים, גילו כי מדובר בתלמידי ישיבה שלא עקבו אחריה בחשאי, אלא להפך - כרזו עם רמקול קריאות מרכבם לסילמן וכן לניר אורבך שלא להצטרף לממשלה.
בנובמבר 2021 טענה סילמן כי אדם שפגש בה בתחנת דלק העיר מודיעין, תקף אותה והדף אותה למכוניתה. בראיון לדנה ויס היא הדגימה את התקיפה והרחיבה את גרסתה בנושא. לאחר שהתגלו סתירות בגרסתה, וכן עקב הטענות כי היא לא פנתה לקצין הבטיחות של הכנסת, היא נפגשה עימו בסוף נובמבר. עוד נטען כי סילמן לא פנתה בתלונה למשטרה בזמן אמת. פרסום דבריה עורר התנגדות בקרב חברי האופוזיציה מהליכוד שטענו כי היא בדתה את המקרה. יושב ראש האופוזיציה בנימין נתניהו טען כי דבריה הכפישו ציבור שלם וכי האירוע מעולם לא התרחש. גם נהג משאית שהיה עד למקרה העיד כי לא הייתה תקיפה פיזית כלפי סילמן באירוע. בעקבות פרסומים כי חקירת המשטרה באירוע נסגרה עקב שיתוף פעולה מוגבל של סילמן, תקפה סילמן את המשטרה ואמרה: "יש משהו שחסר בחקירה ולא אמרו לי? איך אפשר לסמוך על משטרת ישראל? זאת פשוט חוצפה שאין כדוגמתה".
ב-24 בינואר 2024 נעצרה ירדן מן, מורה לחינוך מיוחד ופעילה חברתית, לאחר שסילמן טענה כי תקפה אותה במרכז קניות ברחובות. בתיעוד מהתקרית לא נראית תקיפה. מן הכחישה את התקיפה וטענה כי סילמן דחפה לה מצלמה מול הפנים, והיא באינסטינקט הזיזה את המצלמה.
מחאה מול ביתה ברחובות

במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית התקיימו הפגנות קבועות מול ביתה של סילמן ברחובות. המחאה מול ביתה נמשכה גם לאחר טבח שבעה באוקטובר.
חיים אישיים

נשואה לשמואל סילמן ואם לשלושה. מתגוררת ברחובות. בעלה הוא מנכ"ל חברת מלרן פיננסים, העוסקת באשראי חוץ-בנקאי. בעבר היה מנהל מחלקת מגזרים בקופת חולים מאוחדת והתפטר עם מינויה ליושבת ראש ועדת הבריאות למניעת ניגוד עניינים.
יוסלס איי.די

| --- | --- |

 מקום הקמה:  חיפה 
 מוקד פעילות:  ישראל חיפה, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 סוגה:  פאנק רוק, רוק אלטרנטיבי, פופ פאנק, מלודיק הארדקור
 חברת תקליטים:  פלאפל (1994 - 1999)   קונג-פו (2000 - 2006)   פאט רקורדס (2006-)
 www.uselessid.net
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 גיא כרמל ישי ברגר יותם בן חורין קורי בן יהודה
 חברים לשעבר
 עידו בלאושטיין ראלף הובר עדי אלקבץ יונתן חרפק גדעון ברגר
 
יוסלס איי.די (Useless ID) היא להקת פאנק ישראלית. הלהקה הוקמה בחיפה בסוף שנת 1994 על ידי ארבעה צעירים בגילאי 18–20.
הסבר חלקי לשם הלהקה, כפי שמדווח האתר הרשמי שלה, הוא שבצה"ל אין משמעות לתעודת הזהות (לדסקית זיהוי) שלך כל עוד אתה בחיים.
תולדות הלהקה

יוסלס איי. די הוקמה בשנת 1994 בחיפה. לאחר כשנתיים של הופעות קטנות בעירם ונגינה עם להקות קטנות אחרות, החליטו חברי הלהקה לנסות מזלם בארצות הברית. סיבוב הופעות זה נמשך חצי שנה, במהלכו הופיעו בכל רחבי המדינה. סיבוב הופעות זה גרר אחריו עוד חמישה סיבובי הופעות בצפון אמריקה, שניים באירופה ואחד ביפן.
התפנית הגדולה של הלהקה חלה בשנת 1999 כאשר כריס רואו מלהקת THE ATARIS שמע את הלהקה, והזמין אותם להקליט אלבום מפוצל. האלבום הראשון, שהכיל שבעה שירים נקרא "Let It Burn", ויצא בחברת קונג פו. בעקבות האלבום הוחתמה הלהקה בלייבל קונג פו והוציאה בשנת 2001 את אלבומה "Bad Story, Happy Ending" בהפקתו של רואו. באלבום זה הצטרף ללהקה המתופף עידו בלאונשטיין. האלבום נמכר בכ-70 אלף עותקים ברחבי העולם, ובעקבותיו יצא למסע הופעות של חצי שנה בארצות הברית, אירופה, אוסטרליה ויפן.
בשנת 2003 הוציאה הלהקה את אלבומה "No Vacation from the World", בהפקה מקדימה של טוני סליי סולן להקת "No Use For A Name" ובהפקה בפועל של אנגוס קוק. האלבום זכה להצלחה גדולה ביפן, שם הגיע למקום החמישי בדירוג המכירות.
בשנת 2004 השתתפה הלהקה באלבום האוסף האמריקאי "Rock Against Bush", יחד עם להקות כגון גרין דיי והפו פייטרס. לאחר מכן שבה הלהקה לארץ ויצאה לסיבוב הופעות. בדצמבר אותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה "Redemption" ביפן וישראל, שיצא ביולי 2005 בשאר העולם. האלבום הוקלט במשך חודש בקולורדו שבארצות הברית, עם המפיק ביל סטיבנסון, לשעבר מתופף להקת הפאנק Black Flag. את סיבובי ההופעות לאחר האלבום ערכה הלהקה עם המתופף החדש יונתן חרפק. באותה שנה הצטלמה הלהקה לסרט התיעודי "חצוצרות יריחו" בבימויה של ליז נורד, העוסק בסצנת הפאנק הישראלית.
בשנת 2005 השתתפה הלהקה בסרט הישראלי "שנת אפס", תחת השם הפיקטיבי "להקת דאדא", אשר מורכבת מחברי הלהקה ואהד פישוף, סולן להקת נושאי המגבעת כסולן. בסרט נראה ההרכב במועדון "הפטיפון" כשהוא מבצע את שירו של רמי פורטיס, "רד מעל מסך הטלוויזיה שלי".
בשנת 2006 החליטה חברת התקשורת הישראלית הוט למנות את חברי הלהקה למנחים של תוכנית הנוער "אקזיט" המשודרת בערוץ 3. דבר זה עורר התלהבות נרחבת בקרב מעריצי הלהקה. בסוף השבוע שלפני עליית התוכנית, פורסם ראיון פרובוקטיבי עם חברי הלהקה במוסף "7 לילות" בעיתון ידיעות אחרונות. בתגובה החליטה "הוט" לפטרם מהגשת התוכנית. בראיונות שונים בתקשורת הבהירו חברי הלהקה כי דבריהם הוצאו מהקשרם וכי נעשה להם עוול על לא כלום, אך חברת הוט לא חזרה בה מהחלטתה.
בספטמבר 2006 השיקה הלהקה בהוצאה חגיגית (ובמסע הופעות תואם) אלבום DVD אודותיה, "Ratfaces Home Videos".
באוקטובר 2008 יצא אלבום האולפן השישי של הלהקה, אשר הוקלט שוב בקולורדו בהפקתו של ביל סטיבנסון. האלבום נקרא: "The Lost Broken Bones" ("העצמות השבורות האבודות").
באוגוסט 2009 פורסם שיר מתוך אלבום משותף עם הזמר מוקי.
ב-2010 יצא האלבום המשותף עם מוקי אשר מכיל את השירים "מה לך נפשי", "הנה עיר" (בשיתוף עם קרן פלס; משמש גם כשיר הפתיחה של "TLV - עושים את תל אביב"), "לא רוצה להתבגר" (המשמש כשיר פתיחה של הסדרה "רמזור"), "עוד יבואו ימים טובים יותר" ועוד. בעוד שהנגינה מציעה התבססות על סוגות הפופ פאנק והפאנק רוק, מוקי אחראי על הרוב המוחץ של השירה לאורך 11 שירי האלבום, אשר עוסקים באהבה, התבגרות ובורגנות. בתקופה זו יותם בן חורין הקליט במקביל אלבום סולו.
בשנת 2012, יצא אלבום האולפן השמיני של הלהקה, "Symptoms", ובשנת 2016 יצא האלבום התשיעי "State is burning".
בשנת 2022 השתתפו בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
חברי ההרכב

יותם בן חורין - בס ושירה
גיא כרמל - גיטרה
ישי ברגר - גיטרה
קורי בן יהודה - תופים
חברי ההרכב > חברים לשעבר

עידו בלאונשטיין - תופים
ראלף הובר - תופים
עדי אלקבץ - בס
אסף זלצר בס
יונתן חרפק - תופים
גדעון ברגר - תופים
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1997: Dead's Not Punk
1999: Get in the Pita Bread Pit
2001: Bad Story, Happy Ending
2003: No Vacation From The World
2005: Redemption
2008: The Lost Broken Bones
2010: Muki & Useless ID
2012: Symptoms
2016: State is burning
דיסקוגרפיה > אלבומי דמו ומיני-אלבומים

Room of Anger - (אולפני פלאפל 1995)
Demo (Hashsub) - (אולפני פלאפל 1995)
דיסקוגרפיה > אלבומי ספליט

Self Titled with All You Can Eat - (אולפני Farmhouse 1997)
Self Titled with Spyhole - (אולפני Yo-You 1998)
No Fate Vol. IV - (אולפני H.G. Fact 1998)
Self Titled with Tagtrum - (אולפני Vitaminepillen 2000)
You Call This Music?! Volume 1 (Geykido Comet Records 2000)
Let it Burn - אלבום ספליט עם The Ataris (Kung Fu Records 2000)
7" with Man Alive (Dying Is Deadly 2003)
Attack of the B Killers - עם Man Alive, Atom ו-YIDcore (אולפני Boomtown/MGM 2005)
דיסקוגרפיה > שיתוף פעולה עם אמנים ישראלים

"שקוראים לו סופרמן" - עם דן תורן
"אנסתזיה" - עם דן תורן
"בחור לבן" - עם דן תורן (שלושת השירים מתוך אלבומו של דן תורן "משיג גבול")
"רד מעל מסך הטלוויזיה שלי" - עם אוהד פישוף (מתוך הסרט שנת אפס)
"מחר" - עם אביב גפן (מתוך התוכנית "אקזיט" שנגנזה)
"לו הייתי פיראט" בפרויקט עבודה עברית.
"מה לך נפשי"- שיתוף פעולה עם מוקי (דני ניב).
"הנה עיר"- שיתוף פעולה עם קרן פלס ומוקי
"לא רוצה להתבגר"- שיתוף פעולה עם מוקי ושיר הנושא של הסדרה "רמזור"
טלוויזיה

ילדות רעות - ערוץ 24 (2006)
תוצרת הארץ - הערוץ הראשון (2006)
מוזיקה היום - הטלוויזיה החינוכית (2006)
ערב טוב עם גיא פינס - ערוץ 3 (2006)
אקזיט רבולושן - ערוץ HOT3 (נגנז, 2006)
קולנוע

חצוצרות יריחו (2004)
שנת אפס (2005)
ראו גם

תקליטי קונג פו
הערות שוליים

↑  מיכל פלטי, צעקה מהכרמל, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2002
↑  תמר סוקניק, די-וי-די ללהקת "יוסלס איי-די", באתר הארץ, 6 בנובמבר 2006
↑  עכבר העיר, מוקי ויוסלס איי די: עכשיו האלבום, באתר הארץ, 7 בינואר 2010
↑  איתמר הנדלמן סמית, העיר, יותם בן חורין: "לעולם לא אכתוב שירים כדי להצליח איתם", באתר הארץ, 4 ביוני 2010
↑  עידן חגואל, עכבר העיר, יוסלס איי. די: "לא שואפים למלא את קיסריה", באתר הארץ, 20 ביוני 2012
↑  בן שלו, באלבום של "יוסלס איי־די" יש שיר שצריך להיהפך לקלאסיקת פאנק, באתר הארץ, 29 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305807505171  ISNI: 0000 0000 8606 3766  LCCN: n2002076758  MusicBrainz: 3bb24e11-821a-4e4e-bd89-e0a2452474cf  VIAF: 124530984   WorldCat (עם VIAF): 124530984
פוליגל

פוליגל הוא מפעל פלסטיק שפעל בעבר באופן עצמאי והיה בבעלות של הקיבוצים רמת השופט ומגידו. כיום פועל המפעל כחלק מפלזית תעשיות.
היסטוריה

המפעל הוקם בשנות ה-70, החל בייצור ממשי באוקטובר 1974 ונפתח רשמית בשנת 1975, כאשר רמת השופט החזיקה 70% מהבעלות ומגידו ב-30%. מוצר הפוליגל של המפעל מבוסס על פטנט יפני ששוכלל באיטליה ומפעל פוליגל היה מהראשונים לייצרו בעולם. המפעל נועד לייצר אריזות והיווה המשך למפעל אריזות עץ שכבר היה קיים בקיבוץ רמת השופט. בנוסף לאריזות ייצר המפעל בראשיתו שלטים וצרכי משרד. אחד ממוצרי הדגל של המפעל היה לוחות קוולקס לציפוי חממות, שפותח בשיתוף עם חברת קיו. בשנת 1982 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין. בשנת 1985 החל המפעל לשווק תיקי פוליגל.
כיום המפעל גם מייצא את מוצריו לחו"ל. המפעל מייצר לוחות פלסטיק מפוליקרבונט ופוליפרופילן. כמו כן הוא מייצר סככות וגגות, המשמשים לבניית גגות לאצטדיונים כמו אצטדיון הכדורגל של לוקומוטיב מוסקבה.
בשנת 2010 מכר קיבוץ רמת השופט את חלקו במפעל לקיבוץ גזית
בשימוש עממי, השם פוליגל משמש כשם גנרי ללוחות פוליפרופילן רב שכבתיים המיוצרים על ידי המפעל, בייחוד "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי, וליצירת אריזות.
לוחות הפוליקרבונט: שימושים ותכונות

לוחות הפוליקרבונט החלולים של פוליגל משמשים לכל מטרה המאופיינת בקירוי שקוף למחצה. משקלם הקל ופשטות התקנתם מאפשרים לכסות גגות בעלי מפתחים רחבים במיוחד, וכן ליצירת גגות בעלי צורות לא סטנדרטיות (קשתיים, למשל). השימושים יכולים להיות מגוונים ביותר, כאשר הרעיון הוא להחדיר אור יום טבעי לתוך חללים המשמשים לפעילות ציבורית, בין אם בבניין או בתעשייה.
הלוחות החלולים מאפשרים בידוד משופר הודות לאוויר הכלוא בין הדפנות הכפולות או המשולשות.
עמידותם המכנית גבוהה פי 200 מזו של זכוכית.
משקל עצמי נמוך: 1/6 ממשקל זכוכית.
הגנה בשכבת UV מאפשרת שמירה על תכונות מבניות בטמפ' הנעות בין (-)40 עד (+)120 מעלות צלזיוס.
הלוחות מיוצרים ברחבים הבאים: 980 מ"מ, 1220 מ"מ, 2000 מ"מ.
אורך הלוחות מושפע מאורכו של אמצעי ההובלה.
בעבר החברה הייתה היצרנית הראשונה של "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי וליצירת אריזות ותיקים קלי משקל. 'פוליגל' הוא גם השם העממי למוצר זה.
הערות שוליים

↑  פלסטיקה רב תכליתית של פוליגל, דבר, 20 ביולי 1975
↑  חממות קוולקס חוסכות בעלויות, דבר, 17 במאי 1978
חממות בכיסוי קוולקס חוסכות, דבר, 26 באוקטובר 1978
קובלים על יחס משרד החקלאות כלפי שימוש בקוואלקס, דבר, 16 באפריל 1981
↑  פרס היצוא ניתן לחברת סאיטקס, מעריב, 16 במאי 1983
↑  רות פנחסי, קו חדש בפוליגל, מעריב, 14 באוגוסט 1985
↑  עמירם כהן, עסקה בין קיבוצית: קיבוץ רמת השופט מכר לקיבוץ גזית את השליטה בפוליגל תמורת 36 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2010
היום השלישי

| --- | --- |

 בימוי:  רולנד אמריך 
 הופק בידי:  דין דוולין, רולנד אמריך 
 תסריט:  רולנד אמריך, דין דוולין 
 עריכה:  דיוויד ברנר 
 שחקנים ראשיים:  ראו פירוט
 מוזיקה:  דייוויד ארנולד 
 צילום:  קרל ולטר לינדנלאוב 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה העשרים
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1996
 משך הקרנה:  138 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  adventure science fiction, סרט מדע בדיוני, סרט הרפתקאות, סרט אסונות, סרט מתח, פלישת חייזרים, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, קליפורניה, לוס אנג'לס, וושינגטון די. סי., יוסטון 
 תקופת התרחשות:  יום העצמאות האמריקני 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות:  $817,400,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   independenceday
 פרסים:  פרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר  פרס סטלייט לעריכה הטובה ביותר (דיוויד ברנר)  פרס בחירת הילדים לסרט האהוב  פרס סטלייט לאפקטים חזותיים הטובים ביותר (Douglas Smith, Volker Engel)  פרס סאטורן לבמאי הטוב ביותר (רולנד אמריך)  פרס הקולנוע של MTV לנשיקה הטובה ביותר (ויוויקה א. פוקס, ויל סמית')  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר (Clay Pinney, Volker Engel, Douglas Smith, Joe Viskocil)  פרס סאטורן לסרט מדע בדיוני 
 סרט הבא:  היום השלישי: התחדשות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
היום השלישי (במקור באנגלית: Independence Day, יום העצמאות) הוא סרט פעולה בדיוני המתאר פלישת חייזרים לכדור הארץ. הסרט רווי באווירה פטריוטית אמריקנית והוא יצא להקרנה ב-3 ביולי 1996, יום לפני יום העצמאות האמריקאי. הסרט ידוע בסצנות הפיצוץ המרשימות בהן ספינות החייזרים מפוצצות מספר מונומנטים אמריקאיים. בשנת 2016 יצא לאקרנים סרט המשך - "היום השלישי: התחדשות".
עלילת הסרט

עלילת הסרט עוקבת אחר מספר דמויות בצירי עלילה מקבילים, אשר דרכיהן מצטלבות בעוד שהן מנסות להציל את כדור הארץ מפלישת חיזרים. עלילת הסרט נפתחת ב-2 ביולי, עת חלליות חודרות לאטמוספירת כדור הארץ ומתמקמות מעל ערי בירה וערים מרכזיות אחרות בעולם. נשיא ארצות הברית מנסה להרגיע את הציבור, אשר חצוי בין המברכים על התגלית המדהימה לבין החוששים מפלישה הממהרים לפנות את הערים הגדולות.
דייוויד, מדען ומהנדס אלקטרוניקה יהודי מבריק אך לא מוצלח, מגלה כי החייזרים השתלטו על מערכת הלוויינים של כדור הארץ ומשתמשים בהם כדי לשדר ספירה לאחור. הוא מסיק כי כאשר השעון יגיע ל-0 - החייזרים יפתחו במתקפה על הערים הגדולות בכדור הארץ והאנושות כולה. יחד עם אביו ממהר דייוויד לוושינגטון הבירה, שם אשתו לשעבר עובדת כמנהלת התקשורת בבית הלבן, בתקווה שיצליח בעזרתה להגיע לנשיא. לנוכח העדויות של דייוויד, ולאחר שמסוק שנשלח לאותת לחללית מופל על ידה - מורה הנשיא על פינוי הערים הגדולות בארצות הברית. ההוראה באה מאוחר מדי והספירה לאחור מגיעה לסופה זמן קצר לאחר מכן. עם תומה החלליות משמידות את הערים בעזרת כלי נשק אימתניים ומתחילות לנוע לעבר הערים הבאות.
הנשיא, פמלייתו, דייוויד ואביו נמלטים באייר פורס 1 לאזור 51, בסיס סודי בנבדה. הנשיא מגלה כי חללית קטנה יותר התרסקה בקרבת הבסיס (תקרית רוזוול) ובה החייזרים התוקפים, ככל הנראה במשימת סיור מקדימה. במקביל ממריאים מטוסי קרב מחיל האוויר האמריקאי וחיל הנחתים למתקפה על החללית שהשמידה את לוס אנג'לס. הטייסים מגלים כי הספינות מצוידות בשדה כוח המגן עליהן מכל נזק, וכי הן מסוגלות לשגר חלליות קרב משלהן, בעלות נשק רב עוצמה ומגן משלהן.
הטייסת מושמדת כולה לבד ממטוסו של סרן סטיב הילר מחיל הנחתים (ויל סמית'), אשר לאחר מרדף בקניון מצליח לגרום לחללית הרודפת אחריו להתרסק וללכוד את החיזר הטייס. בעזרת שיירת קרוואנים אשר נמלטת מהערים הגדולות הוא מצליח להגיע לאזור 51, שם מדעני המקום לוקחים את החייזר השבוי לנתיחה. החייזר מתעורר במהלך הנתיחה ומשתלט על אחד המדענים. לפני שזה נהרג על ידי השירות החשאי, החייזר מגלה לנשיא כי הגזע העוין עובר מפלנטה לפלנטה בחיפוש אחר משאבים וכי בכוונתם להשמיד את המין האנושי.
הנשיא מבין שאין כל ברירה מלבד להילחם בחייזרים, אך גם התקפה גרעינית לא גורמת לכל נזק לספינות הענק. לבסוף מציע דייוויד להשתמש בחללית שהתרסקה ברוזוול כדי לטוס אל חללית האם השוכנת במסלול היקפי מסביב לכדור הארץ ולהשתיל בעזרתה וירוס מחשבים למערכת החייזרים.
למחרת, היום השלישי להופעת החייזרים, הוא 4 ביולי, יום העצמאות של ארצות הברית, דייוויד וסרן הילר יוצאים למשימה בעוד שארצות הברית מתאמת מתקפה גלובלית עם צבאות העולם. בשעה היעודה מחדירים הילר ודייוויד את הווירוס למערכות החייזרים ושדה הכוח המגן על כלל ספינותיהם נעלם. לאחר מכן הם משחררים פצצה תרמו-גרעינית לחלל ספינת האם, ובורחים בחלליתם בטרם ספינת האם מתפוצצת. במקביל צבאות העולם עטים על החלליות שבשמי כדור הארץ, ומשמידים אותן.
שחקנים ראשיים

ג'ף גולדבלום - דייוויד לוינסון, מהנדס אלקטרוניקה יהודי
ביל פולמן - נשיא ארצות הברית תומאס ויטמור
ויל סמית' - סרן סטיב הילר, טייס קרב
ויויקה איי פוקס - ג'סמין, ארוסתו של סטיב הילר
ג'אד הירש - יוליוס לוינסון, אביו של דייוויד
רנדי קווייד - ראסל קייס, טייס קרב לשעבר שחי עם משפחתו באתר קרוואנים
מרי מקדונל - אשת הנשיא
רוברט לוג'יה - גנרל ויליאם גריי
אדם בולדווין - מייג'ור מיטצ'ל