stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסואה דמולן דה רושפור
הערות שוליים

↑  L.Auchon עמוד 496
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011245294705171  GND: 119454939  VIAF: 61452608   WorldCat (עם VIAF): 61452608
פרזידנטה ונססלאו

פרזידנטה ונססלאו (בפורטוגזית: Presidente Venceslau) הוא ישוב ברזילאי בן כארבעים אלף תושבים במדינת סאו פאולו וסמוך לנהר פרנה. מסביב לעיירה ישנן פאזנדות לרוב (חוות בקר), ומהן מיוצא בשר גם לישראל.
העיירה בנויה בתים נמוכים ורחובות עשויים אבן. הכנסייה היא אחד המבנים הגדולים בה. בצמידות אליה מצויה הכיכר, שמהווה מקום בילוי לצעירים רוכבי קטנועים בסופי שבוע, אשר מקיפים אותה ללא ליאות במשך לילה תמים, בעודם צוהלים אל הנערות סביב. דיג ושיט בנהר ורכיבה על סוסים בחוות הם פעילויות הספורט הנפוצות באזור.
השדרה הראשית נקראת דון פדרו דה דויס (Don Pedro II) ולאורכה יש לנצ'ונטות (שילוב של מסעדה, באר ובית קפה) וספטריות (חנויות לייצור נעליים) המייצרות בוצ'ינות (מגפי רוכבים) מעור הפרות. ברחוב ישנן כמה פאוזאדות, מעין בתי מלון קטנים שלא מציעים דבר מלבד לינה בחדרים פשוטים, וארוחת בוקר הכוללת בעיקר את פרי הפפאיה וקפה משובח לפועלים מזדמנים.
היישוב קרוי על שם ונססלאו בראז, אחד מנשיאי ברזיל, כמו היישוב הסמוך, פרזידנטה אפיטסיו, והעיר הקרובה פרזידנטה פרודנצ'ה.
בעיירה גרים מעט יהודים, לרוב פליטי פרזידנטה פרודנצ'ה או כאלה שעובדים בקאיובות – אותן משחטות המכשירות את הבשר. ישנה גם קהילה קטנה של קריינצ'ס – בני כת פרוטסטנטית שמזכירים בלבושם הצנוע את הדתיים בישראל, אם כי מרבית הקהילה היא קתולית.
פרדריק באזיל

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1841 מונפלייה, צרפת 
 פטירה:  28 בנובמבר 1870 (בגיל 28) בון-לה-רולנד, צרפת 
 שם לידה:  Jean Frédéric Bazille 
 מקום קבורה:  Protestant cemetery in Montpellier 
 תקופת הפעילות:  1860–1870 (כ־10 שנים) 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם, אסכולת ברביזון, ריאליזם 
 הושפע על ידי:  שארל גלייר 
 יצירות ידועות:  נוף הכפר, Studio in the Rue de Furstemberg, איחוד משפחתי 
 
פרדריק באזיל, איחוד משפחתי, 1868
ז'אן פרדריק באזיל (בצרפתית: Jean Frédéric Bazille; במקור, בצרפתית, שם המשפחה נהגה "באזי";‏ 6 בדצמבר 1841 – 28 בנובמבר 1870) היה צייר צרפתי.
ביוגרפיה

החל ללמוד רפואה ב-1862, ואז פגש באקראי את האמן פייר-אוגוסט רנואר ונמשך אל עולם האמנות. בין השנים 1862–1863 למד אמנות בסטודיו של שארל גלר. באזיל נהג ליצור יחד עם רנואר, קלוד מונה, אלפרד סיסלי ואדואר מאנה, ועקב מצבו הכלכלי הנוח, תמך בהם כלכלית, השתתף רבות בקניית חומרי הציור שלהם ואף נתן להם מקום בסטודיו הפרטי שלו.
באזיל נחשב ביצירתו אימפרסיוניסט. יצירתו המפורסמת ביותר היא "איחוד משפחתי", אותה צייר בשנת 1868. למרות הטענות החוזרות על היותו הומוסקסואל, עובדה זו לא הוכחה מעולם.
באזיל נפל בקרב במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870, כשהיה בן 29 בלבד.
פרדריק בול-הנסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1927 סקיין, נורווגיה נורווגיה
 פטירה:  1 במרץ 2018 (בגיל 90) אוסלו, נורווגיה נורווגיה
 מדינה:  נורווגיה 
 צאצאים:  Haakon Bull-Hansen 
 השתייכות:   צבא נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1947–1987 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בפינלנד מפקד בית הספר לסגל צבאי מפקד שירות הביון הנורווגי מפקד כוח המשקיפים הרב-לאומי ראש ההגנה
 עיטורים
 מפקד בלגיון ההצטיינות  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מסדר הוורד הלבן של פינלנד  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר  מסדר אולף הקדוש 
 
פרדריק וילהלם בול-הנסן (בנורווגית: Fredrik Vilhelm Bull-Hansen; ‏2 באוגוסט 1927 – 1 במרץ 2018) היה גנרל נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 1984–1987.
ביוגרפיה

בול-הנסן נולד בסקיין ב-2 באוגוסט 1927. הוא למד בבית הספר לארטילריה, ואז במכללת הסגל של הצבא הבריטי ובמכללת המלחמה של נאט"ו ברומא. בין השנים 1967–1968 הוא עבד כעמית מחקר במכון הנורווגי למדיניות חוץ (NUPI). בין השנים 1951–1952 הוא שרת בבריגדה הגרמנית, ובין 1956-1957 שרת בכוח החירום של האומות המאוחדות בחצי האי סיני. בין 1970-1973 שימש כנספח צבאי בפינלנד. בין 1973–1975 שימש כמפקד בית הספר לסגל הצבאי.
בין 1977-1979 שימש בול-הנסן כמפקד שירות הביון הנורווגי. בין 1979–1981 שימש כמפקד כוחות ההגנה בצפון נורווגיה. ב-1981 הוא מונה למפקד הראשון של כוח המשקיפים הרב-לאומי, ושימש בתפקיד זה עד 1984, אז מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא שימש בתפקיד עד פרישתו ב-1987.
לאחר פרישתו חי באוסלו עד מותו ב-1 במרץ 2018.
פרדריק באייר

פרדריק באייר (בדנית: Fredrik Bajer;‏ 21 באפריל 1837 - 22 בינואר 1922) היה מדינאי דני וחתן פרס נובל לשלום לשנת 1908, במשותף עם קלאס פונטוס ארנולדסון השוודי.
חייו

באייר נולד בעיר ניסטבד. אביו שהיה איש כמורה. באייר הצטרף לצבא הדני והשתתף כקצין במלחמת 1864 נגד פרוסיה ואוסטריה. לאחר שחרורו מהצבא עבר עם משפחתו לקופנהגן והתפרנס מעבודה בתור מורה ומתרגם.
ב-1872 נבחר באייר לכהן כחבר בפרלמנט הדני, שם פעל בנושאים שונים כמו זכויות נשים וסחר חופשי. התחום העיקרי בו התמקד היה יחסי חוץ ובעיקר הטיף לשימוש בבוררות בינלאומית כדי לפתור סכסוכים בין מדינות. באייר תמך במספר ארגוני שלום בדנמרק וברחבי אירופה. הבולטים שבהם היו האגודה הדנית לשלום (בדנית: Dansk Fredsforening) אותה ייסד ב-1882, ולשכת השלום הבינלאומית בשווייץ (בצרפתית: Bureau international de la paix) שבה שימש כנשיא כבוד מ-1907.
בשנת 1908 זכה באייר בפרס נובל לשלום, ביחד עם קלאס פונטוס ארנולדסון. בשנים שלאחר קבלת הפרס ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הביע באייר אכזבה מארגוני השלום ודרכי התנהלותם, והפחית במידה רבה את פעילותו בתחום.
פליפה קלדרון

פליפה דה חסוס קלדרון אינוחוסה (בספרדית: Felipe de Jesús Calderón Hinojosa; נולד ב-18 באוגוסט 1962 במורליה שבמדינת מיצ'ואקן), הוא פוליטיקאי מקסיקני ונשיא מקסיקו לשעבר.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אביו של קלדרון, לואיס, היה בין מייסדיה של מפלגת הפעולה הלאומית (PAN - Partido Acción Nacional) והיה חבר בקונגרס המקסיקני מטעם מפלגה זו.
לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר קתולי במורליה, עבר למקסיקו העיר ולמד משפטים, לאחר שקיבל את התואר הראשון המשיך ללימודי תואר שני בכלכלה, ובהמשך קיבל גם תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
עם שובו למקסיקו, הצטרף למפלגתו של אביו, PAN. האב עצמו עזב את המפלגה ב-1981, לאחר שטען שנטשה את עקרונותיה ואת דרכה. כפעיל במפלגה פגש את חברת הקונגרס מרגריטה סוואלה, והשניים נישאו.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

בראשית שנות ה-80 כיהן קלדרון כנשיא ארגון הצעירים של PAN. בשנת 1988, והוא בן 26 בלבד, נבחר לבית התחתון של הקונגרס המקסיקני. ב-1995 התמודד על נשיאות מדינת מיצ'ואקן, אך נכשל. ב-1996 נבחר לנשיא PAN.
עם היבחרו של ויסנטה פוקס לנשיא מקסיקו ב-1999, מונה קלדרון למנהל בנק ההשקעות הממשלתי בָּאנְבּוֹרָאס (Banobras). ב-2003 מינה אותו פוקס לשר האנרגיה בממשלתו. במאי 2004, התפטר קלדרון מהממשלה, לאחר שפוקס מתח ביקורת על שאיפתו להתמודד על הנשיאות, תוך הבעת תמיכה ביריבו של קלדרון, שר הפנים סנטיאגו קריל (Creel).
ביוגרפיה > הבחירות ב-2006

תמיכתו של פוקס לא סייעה לקריל, וקלדרון ניצח בבחירות המקדימות והיה למועמד המפלגה בבחירות לנשיאות.
בבחירות, שנערכו ב-2 ביולי 2006 ניצח קלדרון את מועמד מפלגת המהפכה הדמוקרטית (PRD - Partido de la Revolución Democrática) השמאלנית, אנדרס מנואל לופס אוברדור (López Obrador), בפער זעום של 0.58%. אוברדור ותומכיו סירבו להשלים עם ההפסד, והשמיעו טענות קשות על זיופים. ההמונים יצאו להפגנות ברחובות, ובמדינה שררה אי ודאות פוליטית. ועדת הבחירות המרכזית של מקסיקו הורתה על ספירה חוזרת בכ-130 אלף קלפיות, ולאחר הספירה החוזרת הצטמצם יתרונו של קלדרון אך במעט, ל-0.56%. בסופו של דבר, קבע בית המשפט העליון של מקסיקו כי על אף שהיו אי סדרים במהלך הבחירות, אין בהם כדי לשנות את תוצאותיהן, ובכך אישר למעשה את בחירתו של קלדרון.
תומכי אוברדור סירבו להשלים עם פסיקת בית המשפט, ואיימו למנוע פיזית את השבעתו של קלדרון. לפי החוקה המקסיקנית, על הנשיא הנבחר להצהיר אמונים בפני הקונגרס כדי להיכנס לתפקידו. אנשי PAN השתלטו על בניין הקונגרס מבעוד מועד, על מנת למנוע מאנשי ה-PRD לחסום את הכניסה לבניין ולסכל את ההשבעה.
ב-1 בדצמבר, הגיע קלדרון לבניין הקונגרס, ונשבע אמונים, לקול מחאות ה-PRD.
קלדרון כנשיא

עקב האירועים שליוו את בחירתו של קלדרון, הקדיש קלדרון את ראשית כהונתו לחיזוק מעמדו כנשיא. בוול סטריט ג'ורנל תוארו מהלכיו כ"כריתת בריתות עם כל אחד, ממנהיגי האיגודים המקצועיים ועד המיליארדרים השולטים ברשתות הטלוויזיה".
קלדרון סיים את כהונתו ב-30 בנובמבר 2012.
קלדרון כנשיא > מדיניות פנים

על אף הקו הליברלי של מפלגתו, אחת הפעולות הראשונות שביצע הייתה הסכם עם יצרני הטורטיות, המגביל את מחירן, לאחר שאלו האמירו כתוצאה מהעלייה העולמית במחיר התירס. ההסכם נתקל בביקורת מימין ומשמאל. השמאל ביקר את העובדה שההסכם קיבע מחיר גבוה יחסית, ושחלק מיצרני הטורטיות התעלמו ממנו, ואילו הימין טען שהתערבות הממשלה לא הייתה כורח המציאות, מאחר שחלק מרשתות המסחר הגדולות המשיכו למכור טורטיות במחירים נמוכים.
צעד נוסף שנקט היה תוכנית ממשלתית לשיפור מצב התעסוקה, במטרה לצמצם את ההגירה לארצות הברית. לפי התוכנית, הממשלה מעניקה תמריצים כספיים לחברות שהעסיקו עובדים שזוהי להם עבודתם הראשונה. כמו כן, הודיע על קיצוץ בשכרם של הבכירים במגזר הציבורי.
במקביל לקיצוץ בשכר הבכירים, הועלה שכרם של השוטרים ואנשי כוחות הביטחון. קלדרון הנחה את המשטרה להחריף את המאבק בקרטלי הסמים, ובצעד שנחשב שנוי במחלוקת במקסיקו, הורה על הסגרתם של כמה ברוני סמים לארצות הברית. בניסיון למגר את השחיתות במשטרה, נכנס הצבא לכמה ערים במקסיקו, ובהן טיחואנה ומונטריי, והחל במילוי תפקידיה.
קלדרון כנשיא > מדיניות חוץ

קלדרון המשיך בקו שהנהיג קודמו, המכונה "דוקטרינת קַסְטֶנְיַידָה". מדיניות זו גורסת כי על מקסיקו להרחיב את מעורבותה בזירה הבינלאומית ולהיות פתוחה לביקורת חיצונית. בין היתר, פעל להרחבתה של תוכנית פואבלה-פנמה לפיתוח מדינות מרכז אמריקה, ולצירופה של קולומביה לתוכנית זו.
הערות שוליים

↑  John Lyons, "Calderon Risks Gridlock", Wall Street Journal, 23.1.2007
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ויסנטה פוקס |  נשיא מקסיקו  2006–2012  | הבא: אנריקה פניה נייטו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394127305171  PLWABN: 9810562080705606  BNE: XX4694176  BnF: cb16598256t (data)  CiNii: DA18403277  GND: 133712699  ISNI: 0000 0001 2134 6316  LCCN: n00102940  NKC: js20060825011  NLA: 63540687  NTA: 317869132  RERO: 02-A025890476  SUDOC: 124817297  Trove: 1852040  VIAF: 57850834   WorldCat (עם VIAF): 57850834 
קלדרון עם ויסנטה פוקס
קלדרון עם קריסטינה פרננדס דה קירשנר
פרדריק בארטלט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1886 Stow-on-the-Wold, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בספטמבר 1969 (בגיל 82) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  קולג' סנט ג'ון  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  צ'ארלס סמואל מיירס, ג'יימס וואד 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  המדליה המלכותית (1952)  הרצאת קרוניאן (1956)  מדליית ביילי (1943)  Knight Bachelor  Honorary Fellow of the British Psychological Society 
 
סר פרדריק צ'ארלס בארטלט (אנגלית: Frederic Charles Bartlett;‏ 20 באוקטובר 1886 – 30 בספטמבר 1969) היה פסיכולוג אנגלי, מחלוצי הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, ידוע בעיקר בעקבות מחקריו החלוציים שחקרו את הזיכרון בשיטה היצירתית, הגורסת כי יש לחקור זיכרון באמצעות מילים בעלות משמעות.
חייו

ב-1909 הפך למרצה באוניברסיטת קיימברידג'. בארטלט דרש חזור ושוב להקים מעבדה בקיימברידג' לחקר בתחומי הפסיכולוגיה היישומית, בקשה אשר התממשה ב-1912. ב-1924 היה לעורך של כתב העת הבריטי על הפסיכולוגיה, תפקיד בו החזיק במשך 24 שנים. ב-1931 הפך לפרופסור הראשון בפסיכולוגיה ניסויית בקיימברידג' – תואר שבו החזיק עד התפטרותו ב-1951.
ב-1932 פרסם את ספרו הקלאסי "זכירה" (Remembering), שבו העלה טענות רבות נגד שיטתם של הביהייביוריסטים, ובראשם הרמן אבינגהאוס, לחקר הזיכרון. אחת הטענות העיקריות שהעלה נגד שיטה זו הייתה נטייתם של בני האדם למצוא משמעות גם בהברות תפל, שבהן השתמש אבינגהאוס. בספר זה גם הציג את אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר על תהליכים קוגניטיביים וחברתיים של הזיכרון. לצורך עבודות אלה חיבר בארטלט קטע קצר הידוע בשם "מלחמת הרוחות" (War of the Ghosts), שבו כלל רצף אירועים הנראה במבט ראשון הגיוני, אך למעשה לא היה הגיוני כלל ועיקר. במהלך הניסוי המתואר בעבודה זו, סיפר בארטלט לנבדקיו את הסיפור ומאוחר יותר ביקש מהם לדלות מזיכרונם כמה שיותר פרטי מידע. ממצאיו הראו כי אנשים התקשו לזכור את הסיפור במדויק, גם לאחר קריאות חוזרות של הסיפור. הוא העלה השערה כי כאשר הפרטים אינם תואמים לסכמה של אנשים לאירועים, הם נוטים לעוותם, לשכחם או להתאימם לסכמה זו.
בארטלט בדק בניסוייו גם זכירה של צורות. במהלך מחקריו ניתנו לנבדקים צורות שונות לזכור, והיה עליהם לצייר את הצורות, בהתאם לזיכרונם. הוא מצא בניסויים אלה כי מבחינים בקלות בחלקים חסרים או בתכונות לא מוכרות, וכי הבלתי-מוכר מושך את תשומת לבנו. כמו כן מצא בארטלט כי השמות שניתנו לצורות מילאו תפקיד משמעותי לגיבוש הדימוי של הצורות, בזכירתן ובשחזורן. הוא הסביר זאת בתכונה אותה כינה מאמץ למצוא משמעות. זוהי התכונה לחפש משמעות גם בגירויים מעורפלים, ואשר אינם עונים בבירור ובדיוק על הסכמה לאותו דימוי.
ב-1932 נבחר להיות חלק מהחברה המלכותית, וב-1948 הוענק לו תואר אביר על שרותו לחיל האוויר המלכותי בגלל עבודתו על היסודות של עתות מלחמה בפסיכולוגיה יישומית. ב-1944 הקים יחד עם עמיתו קנת קרייק סניף של מועצת המחקר הרפואי, והפך למנהלו לאחר מותו של קרייק ב-1945.
פרדריק אתרלינק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1968 (בן 56) בריסל, בלגיה 
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק אתרלינק (בצרפתית: Frédéric Etherlinck; נולד ב-11 באוגוסט 1968) הוא זמר בלגי.
ביוגרפיה

אתרלינק נולד בבריסל וזמן קצר לאחר לידתו משפחתו היגרה ללוס אנג'לס שם גרה עד 1977, לאחר מכן עברה לניס וב-1980 חזרה לבריסל.
הוא החל את דרכו כזמר ומתופף כשהופיע בברים ובמופעי קברט.
בשנת 1994 הוציא את הסינגל הראשון שלו "Faut pas croire". בשנת 1995 השתתף בתחרות הלאומית הבלגית לקראת האירוויזיון, זכה במקום הראשון וייצג את בלגיה באירוויזיון 1995 עם השיר "La voix est libre" ("הקול חופשי"). את התחרות סיים במקום ה-20, עם 13 נקודות. עם זאת, השיר דורג במקום ה-21 בטבלאות הסינגלים של ולוניה. שנה אחר כך, פרסם אתרלינק אלבום בשם "Les Années lumières".
אתרלינק היגר מבלגיה למונטריאול שם החל לפתח את קריירת המשחק שלו.
בשנת 2006 שיחק בסרט "Guide de la petite vengeance", אשר היה מועמד לפרס ג'יני. ב-2009 שיחק בסרטים הצרפתיים "Le Séminaire" ו-"Le Coach". ב-2010 שיחק בסרט הקצר "Conduite intérieure" על מובטל המוצא עבודה מפתיעה. ב-2011 שיחק בסרט הפעולה "De force". ב-2012 הופיע בסרט הקומדיה "Il était une fois, une fois". ב-2015 שיחק במיני סדרה "Le Berceau des anges" המתרחשת ב[[[מונטריאול]] בשנת 1954. ובשנת 2018 שיחק בסדרת הפשע "La Trêve".
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה

פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה (בגרמנית: Friedrich Wilhelm I;‏ 14 באוגוסט 1688 – 31 במאי 1740) מבית הוֹהֶנצוֹלֶרן, היה מלך פרוסיה מ-1713 ועד מותו. הוא חולל רפורמות נרחבות במדינה ובצבא הפרוסיים, ובשל עיסוקו הרב בפיתוח הצבא כונה "המלך החייל" (der Soldatenkönig).
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך וילהלם נולד בברלין ב-14 באוגוסט 1688, בנם של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וסופיה שרלוטה מהנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג וסופיה, נסיכת פפאלץ.
ביוגרפיה > "המלך החייל"

פרידריך וילהלם היה אדמיניסטרטור מוכשר ונמרץ, אשר חולל רפורמות מקיפות בתחומי השלטון השונים, ושכלל וייעל את הצבא הפרוסי לכדי כוח משמעותי העומד בשורה אחת עם צבאות המעצמות האירופיות. הוא ביטל את שירות החובה והחליפו במס שהוטל על שכבות הביניים, הקים בתי ספר יסודיים ועודד התיישבות במזרח פרוסיה, אזור ששמם לאחר מגפה ב-1709. על אף ההשקעה הגדולה בפיתוח הצבא, 80 אחוזים מהתקציב הוקצבו למטרה זו, לא היה פרידריך וילהלם מן הששים אלי קרב. פרוסיה בהנהגתו השתתפה רק במלחמה אחת, מלחמת הצפון הגדולה, וגם זאת באופן מינורי. בין יוזמותיו בענייני צבא מצויה הקמת יחידת עילית שכונתה ענקי פוטסדאם, רגימנט שכל חייליו התנשאו לגובה 1.85 מטרים לפחות. המלך, שגובהו היה כמטר וחצי, השקיע רבות ביחידת הענקים שלו. אנשים גבוהי קומה גויסו לרגימנט מכל רחבי אירופה, וקיבלו שכר גבוה במיוחד. לעיתים היה פוקד על אנשי הרגימנט לצעוד לפניו בסך להנאתו ולהפגת דיכאונותיו, ואף הורה להם לצעוד בחדר המיטות שלו.
מסירותו לענייני הצבא, תוך זלזול בצורכי החיים האזרחיים ומנעמיהם, התבטאה גם בהפיכת הגן המלכותי לוסטגארטן למגרש מצעדים צבאי. גם ברמה האישית הוא נחשב לאדם גס וצר-אופקים, הוא לא גילה עניין במנעמי השלטון וזלזל באמנויות ובמדעים, למעט מדעי הצבא. התנהגות זו הביאה לכינויו "המלך החייל".
פרידריך וילהלם גם פרסם תקנות דקדקניות ומחמירות לפקידי השלטון, שהתפרסו על פני 35 פרקים ו-297 סעיפים. כך, למשל, נקבע כי פקיד ציבור שייעדר מישיבת ועדה ייקנס בסכום השווה לשישה חודשי עבודה, ואם יחזור על העברה יסולק מן השירות. את חתירתו הנמרצת לקיצוץ בהוצאות הציבוריות החיל המלך גם על עצמו: הוא לא התחמק מתשלום מסי הצריכה שקבע, והורה שלא יישארו נרות דולקים שלא לצורך בארמונו. בתום מלכותו נמצאה קופת הממלכה בעודף גדול.
פרידריך וילהלם נהג בתקיפות רבה בבנו בכורו פרידריך, המכונה פריץ (לימים המלך פרידריך השני), שאותו ביקש לחנך כקצין פרוסי נוקשה. הילד הולקה פעמים רבות, למשל כאשר נפל מסוס או כאשר עטה כפפות ביום קר. כאשר ניסה הנסיך להימלט לאנגליה יחד עם חברו הרמן פון קאטֵה, הוציא פרידריך וילהלם את פון קאטה להורג מול עיני בנו, ואת פרידריך העמיד למשפט צבאי בעוון בגידה והשליכו למאסר.
ב-31 במאי 1740 מת פרידריך וילהלם בברלין, ובנו פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-28 בנובמבר 1706 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, ממנה נולדו לו 14 ילדים:
פרידריך לודוויג, נסיך פרוסיה (1707–1708)
וילהלמינה מפרוסיה, מרקיזת ברנדנבורג-ביירוית (1709–1758)
פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה (1710–1711)
פרידריך השני, מלך פרוסיה (1712–1786)
שרלוטה אלברטינה, נסיכת פרוסיה (1713–1714)
פרדריקה לואיזה, נסיכת פרוסיה (1714–1784)
פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה (1716–1801)
לודוויג קרל וילהלם, נסיך פרוסיה (1717–1719)
סופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה (1719–1765)
לואיזה אולריקה, נסיכת פרוסיה (1720–1782)
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה (1722–1758)
אנה אמליה, נסיכת פרוסיה (1723–1787)
היינריך, נסיך פרוסיה (1726–1802)
אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה (1730–1813)
הערות שוליים

↑  פרדריק טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961 - 9 בנובמבר 1989 (מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש), הוצאת מטר, תל אביב תשס"ט, 2008. עמ' 34
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה   בית הוהנצולרן
| פרידריך הראשון, מלך פרוסיה | ממלכת פרוסיה   1713–1740 | פרידריך השני, מלך פרוסיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304826605171  PLWABN: 9810627950205606  BIBSYS: 1581514958348  BNE: XX1692072  BnF: cb12254866x (data)  CiNii: DA11401036  GND: 118535978  ICCU: BVEV067820  ISNI: 0000 0001 1023 2639  LCCN: n50057300  NKC: xx0105063  NLA: 35104712  NLG: 140461  NTA: 070488568  RERO: 02-A012445958  RKD: 359656  SELIBR: 314424  SNAC: w6bw0k38  SUDOC: 031308759  Trove: 827836  VcBA: 495/132447  VIAF: 27862866   WorldCat (עם VIAF): 27862866
פרנץ נלקן

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1884 המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  4 בנובמבר 1918 (בגיל 34) La Capelle, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1899–1918 (כ־19 שנים) 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 
פרנץ נלקן (בגרמנית: Franz Nölken‏; 5 במאי 1884 – 4 בנובמבר 1918) היה צייר אקספרסיוניסטי גרמני, מזוהה עם קבוצת הציירים "הגשר" בדרזדן.
ביוגרפיה

כשהיה עדיין ילד קטן עברה משפחתו להמבורג. בגיל שש עשרה החל ללמוד ביוהנאום, גימנסיה לאומנויות חופשיות. בעצתו של אלפרד ליכטוורק, מנהל מוזיאון האמנות בהמבורג, הוא לקח שיעורים אצל ארתור סיבליסט, אשר נמנע מהגישה האקדמית ולקח את תלמידיו לצייר בחוץ באוויר הפתוח.
הוא הצטרף לאגודת האמנים בשנת 1903, ובשנה שלאחר מכן הציג תערוכה ראשונה ב"גלריית סגל "היוקרתית עם התלמידים האחרים פרידריך אהלרס-הרמן, פריץ פרידריך, ולטר אלפרד רוזם וולטר ולטמר. הוא ערך מסע לימודי לבית הולדתו, ליד סוסט, בשנת 1905, פגש את איש העסקים ארנסט ראמפ, תומך באמנויות שלימים יהפוך לפטרונו. יחד עם עמיתיו אהלרס-הרמן ורוזם, הוא נסע לפריז בשנת 1907 והתערבב עם האמנים בבית הקפה לה דום.
בשנת 1908, בהזמנתו של קרל שמידט-רוטלוף, הוא הצטרף לקבוצת הציירים "הגשר" והציג איתם ב-1909 וב-1910. הוא התפטר בשנת 1912, אך חזר אליהם מאוחר יותר. בינתיים, בשנת 1909, הוא ערך נסיעה נוספת לפריז, שם למד אצל אנרי מאטיס באקדמיה קצרת הימים שלו. כשחזר מפריז, הוא לקח את אניטה רה כסטודנטית, יחד עם אהלרס-הרמן, והקים סטודיו. ההסדר היה קצר, מכיוון שרה התאהבה בנלקן והוא לא נענה לה.
הוא הפך למורה בבית ספר פרטי לאמנות לנשים בשנת 1912. הוא גם התיידד עם המלחין, מקס רגר (נלקן היה פסנתרן חובב מצוין), וצייר דיוקנאות רבים שלו, אחד מהם נרכש על ידי פטרוניו של נלקן, אוסקר טרופלוביץ, לתליה בחדר הביליארד שלו. בשנת 1914 הוא ערך עוד נסיעה לפריז.
הוא כמעט התחמק משירות במלחמת העולם הראשונה, אך גויס בשנת 1917 ונהרג שבוע לפני סיום המלחמה, ליד לה קפלה על גבול בלגיה.
שני רחובות נקראים על שמו, ברובע ברמקב בהמבורג ובסוסט.
גלריה

מקס רגר בעבודתו
גן ילדים
רחוב כפרי
אישה ישנה
ילדים בפארק
הערות שוליים

↑  Biographical timeline
↑  Anita Rée, www.fembio.org (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12000295h (data)  GND: 118735616  ISNI: 0000 0000 8381 4755  LCCN: n85108688  MusicBrainz: 5ba00765-2065-42be-b864-62133dde323e  RKD: 228159  SNAC: w6d24rbb  ULAN: 500159735  VIAF: 50020465   WorldCat (עם VIAF): 50020465
פרזנטיזם

פרזנטיזם הוא כשל לוגי המתרחש כאשר מניחים כי תנאי החיים או אופן החשיבה בעבר היו דומים מאוד או זהים לאלו הקיימים היום, או כאשר מניחים כי תנאי החיים או אופן החשיבה במקום אחד זהים לאלו הקיימים במקום אחר. כאשר פרזנטיזם מתייחס לאירוע בעבר, הוא כולל ברוב המקרים גם אנכרוניזם היסטורי. בשני המקרים, קיימת כאן גם הטיה קוגניטיבית.
פרזנטיזם נובע מיכולתם המוגבלת של בני אדם להבין את מצבם של בני אדם אחרים או להזדהות עמם. המערכת המסוימת של ערכים מוסריים, תנאים חומריים וידע של נשואי הדיון מומרת לפיכך בזו של זה שדן בהם ומונח, במובלע, כי מערכת זו היא שהתקיימה מאז ומתמיד.
מקרים של פרזנטיזם ניתן למצוא כמעט בכל סרט, ספר או מחזה העוסקים באירועים היסטוריים. לעיתים קרובות, מובלעת ביצירה ההנחה כי ההבדל בין התקופות מתמצה בטכנולוגיה, בגדים וכלים שונים, אך התנהגותם של בני אדם זה אל זה וערכיהם המוסריים היו דומים לאלו של יוצרי הסרט, הספר או המחזה.
פרזנטיזם קיים גם כאשר מתייחסים לחייהם של אנשים אחרים במקום אחר. לדוגמה, כמעט כל סרטי המדע הבדיוני העוסקים בחוצנים מניחים כי עולם הערכים שלהם זהה או קרוב לזה של בני האדם, בשינויים קלים.
סוג ייחודי של פרזנטיזם הוא הכרזה המבטאת הנחה שאנשים אחרים בתקופה אחרת או במקום אחר חיים בתנאים ובהתאם לעולם המוסרי שהמכריז היה רוצה שהם יחיו. כלומר, הסופר משליך את שאיפותיו על אותם אחרים ומניח כי למרות שהוא עצמו אינו חי באותו אופן, אנשים אחרים יהיו מסוגלים באופן כלשהו לחיות כך. כמעט כל האוטופיות והדיסטופיות כוללות סוג כלשהו של פרזנטיזם.
דוגמאות:
"אנשים בקמבודיה רוצים לחיות ברמת חיים טובה ולכן אם הם עובדים תמורת שני דולר ליום, זה סימן שמישהו מכריח אותם לעבוד בתנאים האלו" (ההנחה היא כי יש זהות בין הגדרת הדובר והגדרת הקמבודים ל"רמת חיים טובה").
"אני לא מבין איך נשים במאה ה-18 לא התקוממו נגד הדיכוי הגברי. הן בוודאי מחו ודרשו זכות בחירה, אך קולן הושתק" (הדובר מניח כי נשים במאה ה-18 החזיקו בערכים פמיניסטיים מנוסחים היטב).
"במאה ה-18 אנשים היו מאוד מאושרים מהחיים בכפר. זו הייתה תקופה של שקט ושלווה. קשה להבין איך האנשים הסכימו לעבור מהכפר לעיר ולעבוד במפעלים תמורת שכר רעב". (ההנחה היא כי המאה ה-18 הייתה תקופה אידילית, ואנשים חיו היטב ובהרמוניה מלאה. זו ההשלכה של הסובר).
כשל דומה הוא כשל "היסטוריה ויגית", שבו נתפש העבר כתהליך של התפתחות וקידמה מתמידים אל ההווה.
ראו גם

כשל ההיסטוריון
אנכרוניזם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559094505171  LCCN: sh2008005327
פרנץ נובאק

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1911 וולפסברג, אוסטריה 
 פטירה:  21 באוקטובר 1983 (בגיל 72) לנגנצרדורף, אוסטריה 
 מדינה:  גרמניה, אוסטריה 
 השתייכות:  אס אס 
 דרגה:  האופטשטורמפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
פרנץ נובאק (בגרמנית: Franz Novak;‏ 10 בינואר 1913 וולפסברג – 21 באוקטובר 1983) היה קצין נאצי אוסטרי בעל דרגת האופטשטורמפיהרר. נובאק סייע לאייכמן לנהל את מערכת הרכבות והשילוחים של היהודים אל מחנות הריכוז וההשמדה.
ביוגרפיה

פרנץ נובאק נשר מלימודיו בשנת 1928 והחל לעבוד בתור שוליה בבית דפוס בוולפסברג. הוא סייע להדפיס את העיתון "אונטרקרטנר נכריכטן" (Unterkärntner Nachrichten), עיתון שהפיץ תעמולה אנטישמית וקידם את דעות מפלגת העם של גרמניה הגדולה. באוקטובר 1929 הצטרף לשורות הנוער ההיטלראי. באפריל 1933 הצטרף לשורות האס-אה וחודש לאחר מכן למפלגה הנאצית. לאחר שהמפלגה הנאצית הוצאה מחוץ לחוק באוסטריה ביולי 1933 הוא המשיך להיות חבר בה באופן חשאי וכן עלה בסולם הדרגות של האס-אה. ביולי 1934 לקח חלק בניסיון הפוטש באוסטריה נגד אנגלברט דולפוס. לאחר כישלון הפוטש נמלט ליוגוסלביה ומשם נסע לגרמניה והצטרף ללגיון האוסטרי. לאחר האנשלוס בשנת 1938 עבר לווינה והיה לסגנו של אדולף אייכמן תחת הלשכה המרכזית להגירת יהודים. נובאק הוסיף והצטרף גם כחבר במפלגה הנאצית, ב-1 בדצמבר 1938 קיבל דרגת אונטר-שטורמפיהרר.