stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת ברכת יוסף (קריית הרצוג)

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 ישיבה
 השתייכות:  ישיבה ליטאית
 תקופת הפעילות:  תשנ"ב–הווה
 מייסדים:  הרב יעקב פרידמן והרב יעקב סגל
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה גבוהה:  הרב מרדכי צביון והרב משה רוט
 תלמידים
 :  כ-100
 מיקום
 מיקום:  משולם ראט 12 קריית הרצוג, בני ברק
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°05′46″N 34°50′37″E﻿ / ﻿32.096027777778°N 34.843611111111°E﻿ / 32.096027777778; 34.843611111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) ישיבת ברכת יוסף(למפת גוש דן רגילה) ישיבת ברכת יוסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת יוסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת יוסף  he ישיבת ברכת יוסףhe ישיבת ברכת יוסףמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ישיבת ברכת יוסף היא ישיבה גדולה ליטאית בבני ברק, השוכנת בשכונת קריית הרצוג.
היסטוריה

הישיבה נוסדה בשנת תשנ"ב (1992) על ידי הרב יעקב פרידמן. בראשות הישיבה העמיד את הרב יעקב סגל והרב אליעזר צור שכיהנו עד אז כר"מים בישיבת ברכת יצחק באור יהודה. הגרעין המייסד של הישיבה היה קבוצת תלמידים מישיבת ברכת יצחק.
בשנים מאוחרות יותר עבר הרב אליעזר צור לעמוד בראשות ישיבת אור לישרים בבית שמש שהוקמה אף היא על ידי הרב פרידמן.
לאחר שהישיבה נקלעה לקשיים כלכליים, נכנס הרב מרדכי צביון לכהן בראשות הישיבה ולקח על עצמו את העול הכלכלי, כשהוא מעמיד לצידו בראשות הישיבה את הרב משה רוט.
הישיבה עומדת תחת נשיאותו של הרב חיים קניבסקי. נוסף על הרב צביון והרב רוט מכהנים בה הרב חנוך רייזמן, הרב יוסף ציקנובסקי (חתנו של הרב יצחק זילברשטיין), הרב מיכאל מזוז, הרב יצחק מייזלס והרב משה זילברשטיין. המשגיח בישיבה הוא הרב אברהם רבינוביץ.
נכון לשנת תשע"ז לומדים בישיבה כ-50 בחורים
מוסדות נוספים הקשורים לישיבה

כולל אברכים שבו לומדים כ-50 אברכים.
ישיבת ברכת אפרים

| --- | --- |

מבנה בית המדרש במקומו הראשון
מבנה בית המדרש במקומו הראשון
 ישיבה
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב בצלאל פנחסי
 משגיח:  הרב אפרים וולך והרב בצלאל הינמן
 תלמידים
 :  300
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°05′08″N 34°50′32″E﻿ / ﻿32.085583333333°N 34.842222222222°E﻿ / 32.085583333333; 34.842222222222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) ישיבת ברכת אפרים(למפת גוש דן רגילה) ישיבת ברכת אפרים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת אפרים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת אפרים  he ישיבת ברכת אפריםhe ישיבת ברכת אפריםמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ראש הישיבה הרב פנחסי
ישיבת ברכת אפרים היא ישיבה גדולה חרדית-ספרדית הממוקמת כיום ברחוב בן זומא בבני ברק.
הישיבה הוקמה בשנת 1989 ברחוב צפת במערב בני ברק על ידי הרב בצלאל פנחסי, תלמידו של הרב אלעזר מנחם מן שך והוא מראשי ארגון מרביצי תורה (ספרדים הרואים את עצמם חלק מהעולם הליטאי). הישיבה הוקמה בעידודו של הרב שך שאף עמד בנשיאותה. לאחר פטירתו עמד הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בנשיאות הישיבה.
סגנון הלימוד בישיבה הוא ליטאי. המשגיחים בישיבה הם הרב אפרים וולך והרב בצלאל הינמן. בישיבה לומדים כ-300 בחורים. בין הר"מים: הרב מאיר ויזמן, הרב שמואל ליב סולומונס, הרב צבי יהודה גרשונוביץ ועוד.
לישיבה גם ישיבה קטנה לצעירים שהוקמה בשנת 1984 בתחילה ברחוב הרב הירש בבני ברק ולאחר מכן עברה לרחוב סורוצקין שבשכונת רמת אהרן בני ברק, בישיבה לומדים כמאה בחורים, גם היא בראשות הרב פנחסי. המשגיח הוא הרב אשר בן נאים. בין הר"מים: הרב דוד הלל, הרב אפרים פנחסי ועוד.
בקיץ תשפ"א עקב ריבוי תלמידים וחוסר בהתאמה סביבתית עברה הישיבה למשכנה החדש ברחוב בן זומא בעיר. בעקבות כך נערך ערב כינוס בוגרים נרחב לצורך איסוף תרומות עבור בניית היכל הישיבה, ההתרמות נאספו דרך ארגון צ'רדי והוגדרו כהצלחה רבה.
לקריאה נוספת

יוסף טולידנו, בכותל המזרח, קול העיר בני ברק, גיליון 1359, 16 ביוני 2022. עמ' 20-22
הערות שוליים

↑  תיעוד: הגר"ב הינמן אצל גדולי ישראל לרגל החלאקה לבנו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313756205171  VIAF: 242795796   WorldCat (עם VIAF): 242795796 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לורד קמויס

הקבר של לורד תומאס ואליזבת קמויס.
תומאס דה קמויס (Thomas de Camoys, 1st Baron Camoys נפטר ב-28 במרץ 1419 או 1421) היה אביר במסדר הבירית, אציל אנגלי ומפקד צבאי.
בנו של סר ג'והן דה קמויס ואליזבת לטימר. ב-1383 זומן לבית הלורדים כלורד קמויס, תואר שחודש בשנית לאחר שב-1372 הלך לעולמו דודנו תומאס דה קמויס ללא יורשים זכרים.
הוא לחם במלחמת מאה השנים ופיקד על האגף השמאלי של הצבא האנגלי בקרב אז'נקור ב-1415. את תואר מסדר הבירית קיבל באותה השנה.
לתומאס דה קמויס היו שלושה צאצאים משני נישואיו.
הוא ירש מדודו את התואר בעל אחוזה של Broadwater (הכוללת את העיר וורת'ינג של ימינו). אשתו הראשונה הביאה איתה כנדוניה אחוזה קטנה באוקספורדשייר ובית אחוזה מבוצר זה ידוע עדיין בתור "חצר קמויס" (Camoys Court).
קמויס נפטר במרץ 1419 או 1421 והוריש את תאריו לנכדו. הוא נקבר בכנסיית סנט ג'רג' בטרוטון.
לורדים חילוניים

הלורדים החילוניים או הלורדים של העולם הזה (באנגלית: Lords Temporal) הם קבוצה של חברי בית הלורדים - הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת.
קבוצת לורדים אלה הכוללת הן את קבוצת הלורדים לחיים והן את קבוצת הלורדים היורשים את תארם, יחד עם קבוצת הלורדים הרוחניים מהווים את חברי בית הלורדים.
קודם לרפורמות שנערכו בבית הלורדים, כל הלורדים הארציים היו בעלי זכות הצבעה. בעקבות הרפורמות שנערכו בשנת 1999, הוגבלו זכויות הלורדים היורשים להצביע בבית הלורדים, ורק קבוצה מצומצמת של לורדים יורשים נבחרים נותרה בעלי זכות הצבעה (יחד עם הלורדים לחיים שנותרו בעלי זכות הצבעה).
לאנדר דנדונקר

לאנדר דנדונקר (בפלמית: Leander Dendoncker; נולד ב-15 באפריל 1995) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם באנדרלכט ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים > אנדרלכט

דנדונקר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פאסנדאלה, ממנה עבר לרואסלארה. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה של אנדרלכט, אחרי שקיבל הצעות גם מקלאב ברוז' וסטנדרד לייז'.
ב-21 ביולי 2013 דנדונקר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד גנק במסגרת הגביע הבלגי. ב-26 בספטמבר של אותה שנה, חתם על חוזה עד 2016.
ב-1 באוגוסט 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית במשחק הליגה נגד אוסטנדה. ב-18 בינואר 2015 דנדונקר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ניצחון 0–3 נגד ליירסה.
קריירת מועדונים > וולברהמפטון וונדררס

ב-9 באוגוסט 2018 דנדונקר הושאל לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה. ב-28 באוגוסט דנדונקר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד שפילד ונסדיי במסגרת גביע הפוטבול ליג.
קריירת מועדונים > אסטון וילה ונאפולי

ב-1 בספטמבר 2022 נרכש על ידי אסטון וילה תמורת 15 מיליון אירו. ב-16 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 1-0 על סאות'המפטון. ב-26 בינואר 2024 הושאל לנאפולי עד לסוף העונה. ב-31 באוגוסט 2024 הושאל בחזרה לאנדרלכט.
קריירה בינלאומית

ב-22 במאי 2015 דנדונקר זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה. ב-7 ביוני 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3–4 נגד צרפת.
ביוני 2018 נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו הגיעה בלגיה למקום השלישי.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

ליגת העל הבלגית: 2016/2017
הסופר קאפ הבלגי: 2013, 2014
הערות שוליים

↑  Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2018 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 בויאטה •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה/קמינסקי • 13 סלס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 פנאקן • 18 דנאייר • 19 דנדונקר • 20 בנטקה • 21 קסטאן • 22 שאד'לי • 23 בטשואיי • 24 טרוסארד • 25 דוקו • 26 פראט • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 בויאטה •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה/קמינסקי • 13 סלס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 פנאקן • 18 דנאייר • 19 דנדונקר • 20 בנטקה • 21 קסטאן • 22 שאד'לי • 23 בטשואיי • 24 טרוסארד • 25 דוקו • 26 פראט • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס | בלגיה |
יחסי קובה–קנדה

| יחסי קובה–קנדה |
| --- | --- |
קובה: קנדה


קובה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
110,860: 9,984,670
אוכלוסייה
10,969,035: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
107,352: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
9,787: 53,718
משטר
רפובליקה קומוניסטית: מונרכיה חוקתית

יחסי קנדה-קובה הם היחסים הבילטרליים בין קנדה לקובה. יחסי סחר בלתי רשמיים בין מושבות קנדה האטלנטית לקפטן הכללי של קובה התקיימו מאז המאה ה-18. עם זאת, היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לקובה לא כוננו רשמית עד 1945.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התקיימו ללא הפרעה מאז כינונם בשנת 1945, כאשר קנדה הייתה אחת משתי המדינות היחידות ביבשת אמריקה ששמרה על היחסים עם קובה לאחר המהפכה הקובנית בשנת 1959. היחסים בין קנדה לקובה היוו מדי פעם מקור מחלוקת ביחסי ארצות הברית–קנדה.
קנדה היא המקור הגדול ביותר של תיירות בקובה, כאשר הקנדים מהווים 30 אחוז מהתיירים המבקרים במדינה. לעומת זאת קובה היא השותפה לייצוא השנייה בגודלה בקנדה באזור הקריביים / מרכז אמריקה.
היסטוריה

יחסי הסחר בין קנדה לקובה החלו במאה ה-18, כאשר ספינות מקנדה האטלנטית סחרו בקלה ובירה תמורת רום וסוכר בקובה. יחסים דיפלומטיים כוננו רשמית בין שתי המדינות בשנת 1945. קובה הייתה המדינה הראשונה באיים הקריביים שנבחרה על ידי קנדה להקמת נציגות דיפלומטית.
היסטוריה > לאחר המהפכה הקובנית

היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לקובה נותרו ללא הפרעה בעקבות המהפכה הקובנית. קנדה, בנוסף למקסיקו, נותרה אחת משתי המדינות היחידות ביבשת אמריקה ששמרה על יחסים ללא הפרעה עם קובה לאחר המהפכה. אף על פי שג'ון דיפנבייקר, ראש ממשלת קנדה, היה אנטי-קומוניסטי נחרץ, הוא נימק כי יש להמשיך ביחסים "למרות ההבדלים הפילוסופיים בין המשטר הקומוניסטי [קובה] לבין המערב ..., וכי אין לקנדה להחמיר את מגבלות הסחר שלה מעבר למגבלות של מדינות אמריקה הלטינית האחרות."
ב-26 באפריל 1959 ביקר ראש ממשלת קובה, פידל קסטרו, במונטריאול כדי להשתתף בשיווק צעצועים לילדים קובנים. בנוסף להזמנתו של קסטרו, מארגני האירוע, לשכת המסחר הזוטרה של מונטריאול, הזמינו גם כמה מחברי ממשלת קנדה לברך את קסטרו, אף שהפונים סירבו לעשות זאת.
הבחירה לקיים יחסים עם ממשלת קובה המהפכנית שימשה נקודת מחלוקת ליחסי ארצות הברית–קנדה בעשורים שלאחר המהפכה הקובנית. בתקופת כהונתו של ג'ון פ. קנדי כנשיא ארצות הברית, השתמש דיפנבייקר ביחסי קנדה וקובה כדי להראות שקנדה אינה משקפת את מדיניות החוץ של ארצות הברית.
היסטוריה > לאחר המהפכה הקובנית > משבר הטילים הקובני

קנדה מילאה תפקיד מינורי במשבר הטילים בקובה, כאשר הצי המלכותי הקנדי סייע לארצות הברית ולבעלות ברית אחרות של נאט"ו בחיפוש אחר ספינות סובייטיות בצפון האוקיינוס האטלנטי החל מ-24 באוקטובר ועד סוף המשבר. עם זאת, רצונו של דיפנבייקר לקיים מדיניות חוץ עצמאית מארצות הברית במהלך משבר הטילים בקובה, תרם לתבוסתו בבחירות הפדרליות בקנדה בשנת 1963. לפני שהודיע הודעה פומבית בטלוויזיה בנוגע להסגר הקובני ב-22 באוקטובר 1962, קנדי התקשר לדיפנברקר כדי להודיע לו על התוכנית, ולבקש להכניס את הכוחות הקנדיים ל-DEFCON-3. דיפנבייקר מצדו כעס כי לא התייעצו עם ממשלתו קודם לכן; וביקש מקנדי הוכחה נוספת ולשלוח תחילה צוות של האו"ם שיאשר זאת. הסוגיה הובילה לדיון בן יומיים בקבינט של דיפנבייקר, כאשר שר ההגנה הלאומי, דאגלס הארקנס, דחק בממשלת קנדה לעקוב אחר ארצות הברית בהעלאת נכונותה הצבאית, בהתחשב ב"התחייבויותיהם "כחברות בנאט"ו וב-NORAD.
עמדתו של הרקנס זכתה בסופו של דבר בתמיכה מהקבינט של דיפנבייקר כשספינות סובייטיות התקרבו לאזור ההסגר האמריקני, וחברות נאט"ו אחרים החלו להשמיע את תמיכתם בארצות הברית. DEFCON-3 אושרה רשמית על ידי דיפנבייקר ב-24 באוקטובר. התפיסה הציבורית של דיפנבייקר בקנדה סבלה מהמשבר, כשהציבור הקנדי ראה את דיפנבייקר כלא החלטי. התפיסה כמנהיג לא החלטי, וסירובו לקבל טילי CIM-10 Bomarc גרעיני, הובילו לתבוסתו הסופית מול המפלגה הליברלית של קנדה בראשותו של לסטר פירסון בבחירות 1963.
היסטוריה > לאחר המהפכה הקובנית > לאחר משבר הטילים בקובה

אף על פי שדיפנבייקר הובס בבחירות 1963, המדיניות שלו עם קובה נמשכה על ידי המפלגה הליברלית, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש הממשלה פייר טרודו, שהחזיק זמן רב בדעה כי קנדה צריכה להקים מדיניות חוץ, "בלתי תלויה בהשפעה האמריקאית".
ממשלת קנדה הייתה ביקורתית כלפי האמברגו של ארצות הברית נגד קובה במהלך שנות ה-60 וה-70, והתנגדה לניסיונות אמריקאים לחסום את הסחר לקובה על ידי חברות בת אמריקאיות השוכנות בקנדה. בשנת 1975, ארצות הברית העבירה חקיקה, וביטלה את המגבלות באמברגו שלה, ואפשרה רשמית לחברות בנות זרות של חברות אמריקאיות לנהל סחר עם קובה.
בשנת 1976 בילה טרודו שלושה ימים בקובה ויצר ידידות אישית עם קסטרו. הביקור היה גם הראשון של מדינה מערבית בקובה מאז 1960. נסיעתו של טרודו לקנדה ספגה ביקורת על ידי דיפנבייקר, לאור מעורבותה של קובה במלחמת האזרחים באנגולה. דבריו של טרודו בקובה, בעיקר "Viva Cuba! יחי פידל קסטרו", ספגו ביקורת גם על ידי דיפנבייקר, ותומס קוסיט, חבר פרלמנט קנדי. בזכרונותיו ציין טרודו כי קסטרו הקטין את מעורבותה של קובה באנגולה במהלך ביקורו, והוא הבין רק את מידת מעורבותה של קובה לאחר שחזר לאוטווה. זמן קצר לאחר ביקורו בקובה, טרודו קיצץ את הסיוע הזר לקובה.
בינואר 1977 היחסים בין קנדה לקובה הדרדרו לאחר שפורסמו פרטים כי ממשלת קובה השתמשה במשימה קונסולרית במונטריאול לצורך איסוף מידע. חמישה אזרחים קובנים גורשו מקנדה, כולל שלושה דיפלומטים. אכיפת החוק הקנדית כבר הייתה מודעת לפעילות הריגול בתוך הקונסוליה, והעמידה את הבניין לפיקוח כבר בשנת 1972. למרות שרשויות קנדה פיקחו על הקונסוליה הקובנית, הם לא התכוונו להתקדם נגד פקידי הקונסוליה אלא לאחר שפרטי הריגול בקובה פורסמו; מה שאילץ את הרשויות להמשיך בגירושן. ממשלת קובה כי היא משתמשת בקונסוליה לצורך איסוף מודיעין, אם כי ציינה כי פעילותה כוונה נגד ממשלת ארצות הברית וסוכנות הביון המרכזית.
בשנת 1984 העבירה ממשלת קנדה את "החוק לאמצעי חוץ זרים", חוק שנועד להניא חברות בנות אמריקאיות מקנדה מלקחת חלק באמברגו הכלכלי האמריקאי של קובה.
היסטוריה > שנות ה-90–הווה

בשנת 1994 הוקם מיזם משותף בין איחוד הניקל הקובני לבין חברת שריט אינטרנשיונל הקנדית המפעילה מפעל כרייה ועיבוד באי במואה. מיזם שני, קובלט זיקוק ושות' בע"מ, הוקם באלברטה לצורך זיקוק ניקל.
קנדה, בנוסף לאיחוד האירופי, התנגדה להעברת חוק הלמס-ברטון בקונגרס האמריקני ב-1996, במיוחד סעיף III, הוראה שאפשרה לאמריקנים שהממשלה הקובנית הלאימה להם נכסיהם לתבוע אנשים שכיום משתמשים בנכסים. שר החוץ הקנדי לויד אקסוורת'י הצהיר כי "קנדה חולקת את היעדים האמריקניים לשפר את תקני זכויות האדם ולעבור לממשלה מייצגת יותר בקובה. אך אנו מודאגים מכך שחוק הלמס-ברטון נוקט בגישה שגויה. זו הסיבה שעבדנו עם מדינות אחרות על שמירת עקרונות החוק הבינלאומי".
בתגובה לחוק הלמס-ברטון, תוקן "חוק הצעדים החוץ-טריטוריאליים" כדי לאפשר לקנדים הנתבעים על פי חוק הלמס-ברטון, לתבוע בחזרה בבתי משפט בקנדה. התיקון שהתקבל מצא גם כי אלה ששילמו פיצויים על פי "חוק הלמס-ברטון" חשופים לקנסות ומאסר בקנדה. בתגובה סאטירית לחוק הלמס-ברטון, הוצגה בבית הנבחרים של קנדה הצעת חוק פרטית המכונה הצעת החוק גודפרי-מיליקן בתגובה לחוץ-הטריטוריאליות של חוק הלמס-ברטון. הצעת החוק המוצעת הייתה מאפשרת לצאצאי נאמני האימפריה המאוחדת שנמלטו בשל המהפכה האמריקאית להיות מסוגלים להחזיר אדמות ורכוש שהוחרמו על ידי הממשלה האמריקאית במהלך המאה ה-18. למרות שחוק הלמס-ברטון נכנס לתוקף בשנת 1996, חקיקת סעיף III נדחתה לאפריל 2019.
באמצע שנות ה-90 הגיעו קנדה וקובה להסכמה שבה הממשלה הקובנית פיצתה את הקנדים שרכושם הופקע לאחר המהפכה הקובנית. רפורמות חירום כלכליות שנעשו בתקופה המיוחדת בקובה, אפשרו למספר לא מבוטל של עסקים קנדיים להשקיע בקובה. הפעילות הכלכלית המוגברת בין שתי המדינות גרמה לביקור רשמי של ראש ממשלת קנדה, ז'אן קרטיין, בהוואנה במשך 41 שעות. בנובמבר 1998. קרטיין התמודד עם ביקורת מסוימת בקנדה על כך שלא השמיע בפומבי את דאגותיו מפני זכויות אדם בקובה, אף שדן באופן פרטי עם קסטרו בנושא, וכן דרש לשחרר ארבעה מתנגדים פוליטיים ספציפיים. בביקור לא נמתחה ביקורת מצד ממשלת ארצות הברית בקנדה; עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון שהפציר בקרייתיין בפסגת ה-G8 ה-24 חודשים קודם לכן, להעלות חשש לזכויות האדם בקסטרו במהלך ביקורו המתוכנן.
קסטרו נסע למונטריאול בשנת 2000 כדי להשתתף בהלווייתו של טרודו.
היסטוריה > שנות ה-90–הווה > המאה ה-21

בשנת 2001, מחתה ממשלת קנדה על סוכני מכס אמריקאים בשדות תעופה קנדיים שניסו לתפוס אזרחים אמריקאים הנוסעים לקובה בניגוד לחוק האמריקני. במהלך הבחירות במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2010, דיפלומטים קובנים לאו"ם שידלו את שגרירי אמריקה הלטינית באספה הכללית של האו"ם להצביע לקנדה.
בשנת 2013 אירחה ממשלת קנדה שיחות דו צדדיות בין ממשלות קובה וארצות הברית. שבעה מושבי משא ומתן התקיימו בין ממשלות אמריקה לקובה באוטווה ובטורונטו. המשא ומתן הבא הביא לנורמליזציה של היחסים בין ממשלת אמריקה לקובה. בנובמבר 2016 ערך ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ביקור רשמי של 30 שעות בקובה.
יחסים כלכליים

נכון למאי 2018, קובה היא כיום שוק הייצוא השני בגודלו בקנדה באזור הקריביים / מרכז אמריקה; עם סחר דו-צדדי בין שתי המדינות בממוצע כמיליארד דולר קנדי בשנה. בסך הכל פועלות בקובה 85 חברות וחברות בנות קנדיות, כולל מבשלות מבשלת Labatt. עסקים קנדיים בקובה מושקעים בעיקר בכרייה, חשמל, נפט וגז, מזון חקלאי ותעשיית התיירות.
כ-1.2 מיליון קנדים מבקרים בקובה מדי שנה. כאשר תיירים קנדים המהווים 30 אחוזים מכל התיירים המבקרים בקובה בשנה, קנדה היא המקור הגדול ביותר לתיירים עבור קובה. קובה היא היעד החמישי הפופולרי ביותר בחו"ל לתיירים קנדים.
בנוסף ליחסי הסחר הדו-צדדיים שלה, קנדה מממנת גם תוכניות פיתוח בינלאומיות כדי לחזק את המגזר החקלאי של קובה ולשפר את ביטחון המזון במדינה. בנוסף לתחום החקלאי, תוכנית הסיוע הקנדית כוללת מימון להכשרה טכנית והסמכה לעובדים בתחום נפט וגז, חיפושי פטרוכימיה, הנדסת חשמל, צנרת ואנרגיה מתחדשת. מימון ניתן גם להכשרת רואי החשבון למיצוי "שקיפות ואחריות רבה יותר" בסוכנויות ממשלתיות קובניות ובארגונים ממלכתיים.
ייצוג דיפלומטי

קנדה מחזיקה שגרירות בהוואנה מאז 1945. הבניין הנוכחי נבנה בשנת 1929 ושימש את קנדה מאז 1961. הוא גם מעניק סיוע קונסולרי לאזרחי אוסטרליה וישראל, עקב היותה של קנדה כמעצמה מעניקת חסות. השגרירות ממוקמת ברובע היוקרתי של מיראמר באזור העירוני של פלאיה בהוואנה. קונסוליות קנדיות נמצאות גם בוורדרו ובאולגין. בגלל ששני המיקומים הללו הם יעדים מרכזיים לתיירים קנדים. אף על פי שקנדה מקיימת ייצוג דיפלומטי בקובה, שגרירותה אינה מממנת או מקיימת באופן ישיר תוכניות חילופי תרבות או בין-אישי בין שתי המדינות.
לקובה יש שגרירות באוטווה וקונסוליות במונטריאול ובטורונטו.
כביש 227

| --- | --- |

מעלה עקרבים מהאוויר
מעלה עקרבים מהאוויר
 מידע כללי
 כינוי:  מעלה עקרבים
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  33 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  כביש 206, סמוך לנחל חתירה
 נקודת סיום:  צומת עין חצבה
 קואורדינטות:  30°48′50″N 35°14′46″E﻿ / ﻿30.813933°N 35.246199°E﻿ / 30.813933; 35.246199
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון הנגב מוגדלת) כביש 227(למפת צפון הנגב רגילה) כביש 227(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 227(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 227  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט הנצחה לזכרו של מרדכי מקלף בכביש 227, סמוך לצומת עין חצבה
כביש 227 הוא כביש רוחב אזורי החוצה את מזרח הנגב. הכביש מתחיל בכביש 206 סמוך לנחל חתירה, ועובר דרך מעלה עקרבים אל עבר הערבה, שם הוא מסתיים בצומת עין חצבה שעל כביש 90 (כביש הערבה). בשנת 2017, סגרה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים את הכביש מצומת מצפור המכתש הקטן ודרומה בשל ליקויי בטיחות חמורים.
תוואי

מכביש 206 (כביש אורון-רותם) יוצא כביש 227 מזרחה בדרך אספלט ישנה ומשובשת וחוצה את מסילת רכבת המשא למפעלי אורון וצין. הכביש חולף מדרום למישור ימין, ועובר דרומית לכור הגרעיני - דימונה (קמ"ג). לאחר מכן עובר הכביש המשובש סמוך למכתש הקטן (מכתש חצרה), שם הוא חוצה את שביל ישראל בסמוך למצד צפיר. משם מתפתל הכביש דרומה בסמוך לנחל גוב אל מעלה עקרבים ההיסטורי, דרך משובשת ומפותלת, ובה 18 עיקולים חדים ותלולים מאוד, היורדת מהרי מזרח הנגב, רום 402 מטרים מעל לפני הים - לערבה, 80 מטרים מתחת לפני הים. שם חוצה הכביש את נחל צין וממנו מסתעפת דרך פרטית אל מפעלי התעשייה צין ואורון. מכאן נעשה הכביש ישר יותר והוא ברמת תחזוקה גבוהה יותר, והוא ממשיך מזרחה עד לנקודת סיומו בערבה בצומת עין חצבה שעל כביש 90 (כביש הערבה), סמוך ליישובים עין חצבה ועידן.
צמתים וציונים

| ק"מ | שם | צומת | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 227 ממערב למזרח
| 0 | צומת ללא שם |  | מישור ימין |  כביש 206 |
| 1.5 | מפגש מסילת ברזל | - | מישור ימין | מסילת הברזל למפעלי אורון וצין |
| 10.5 | ללא שם |  | המכתש הקטן | שביל ישראל |
| 18.9 | ללא שם |  | מעלה עקרבים |  |
| 19 | צומת ללא שם |  | מעלה עקרבים | כביש גישה לאזור התעשייה צין |
| 32.7 | צומת כניסה לעיר אובות |  | עיר אובות | כביש פנימי |
| 33 | צומת עין חצבה |  | עין חצבה |  כביש 90, כביש גישה לעידן |
סלילת מעלה עקרבים

מעלה עקרבים מאוזכר כבר בתנ"ך.
בשנת 1927, בתקופת המנדט הבריטי, נפרצה במקום דרך לכלי רכב בין שתיים מתחנות משטרת רוכבי הגמלים: משטרת כורנוב (ממשית) ומשטרת עין חוצוב (עין חצבה). מטרת הדרך הייתה לחזק את שליטת המשטרה באזור הפקר זה. דרך זו שימשה כעורק תחבורה עיקרי בין באר שבע לאילת עד לסלילת כביש מעלה העצמאות שבמכתש רמון (כיום כביש 40).
ראו גם

טבח מעלה עקרבים
המכתש הקטן
דרך הבשמים
כבישי ישראל
סרפנטינות מעלה העקרבים
מעלה עקרבים
כביש 225

| --- | --- |


כביש 225 במכתש הגדול
 מידע כללי
 כינוי:  רח' צבי בורנשטיין, כביש ירוחם - המכתש הגדול, כביש הנפט
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  14.6 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1959
 מיקום
 ערים ראשיות:  ירוחם
 נקודת התחלה:  צומת ירוחם
 נקודת סיום:  ליד עין יורקעם
 קואורדינטות:  30°58′08″N 34°58′40″E﻿ / ﻿30.968805555556°N 34.97775°E﻿ / 30.968805555556; 34.97775
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון הנגב מוגדלת) כביש 225(למפת צפון הנגב רגילה) כביש 225(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 225(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 225  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיתולים בכביש 225
כביש 225 הוא כביש רוחב אזורי בנגב המקשר בין כביש 204 והעיירה ירוחם לבין כביש 206 (כביש רותם - אורון). מהכביש נשקף נוף מהיפים בארץ, מפני שהוא חוצה את המכתש הגדול (מכתש חתירה). אורכו של הכביש הוא כ-14.6 ק"מ.
אפשרות הנסיעה בכביש

לקראת סוף שנת 2008 נסגר הכביש לתנועה מפני ליקויים בטיחותיים ומשום שהכביש לא תוחזק שנים רבות, אך נפתח שוב לתנועה נוכח פניה של החברה להגנת הטבע לשר התחבורה ישראל כץ בנימוק שהיות הכביש סגור לתנועה מונעת גישה לאחד הנופים היפים בארץ. במקביל החברה הלאומית לדרכים החלה במקצה שיפורים בטיחותיים בכביש.