stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היל ואלי
הפקה > מקומות אמיתיים

אתרי צילום אחרים, שהם מקומות אמיתיים, הפכו לאתרי ציון דרך של היל ואלי. בין אתרים אלו, נכללים האתרים הבאים:
ביתו של דוק בראון בשנת 1955 הוא אתר לאומי אמריקאי שנמצא בפסדינה, קליפורניה, לשעבר ביתו של ויליאם פרוקטר, ממייסדי פרוקטר אנד גמבל.
קניון "האורנים התאומים" / "האורן הבודד" הוא למעשה קניון "פואנטה הילס", שבאזור תעשייתי של לוס אנג'לס.
ביתו של מרטי מק'פליי בשנת 1985, שנמצא בשכונת "אחוזות ליאון", למעשה נמצא בשדרות רוזלינדייל, ארלטה, קליפורניה.
חוות "האורנים התאומים" של פיבודי בשנת 1955 היא למעשה חוות "גולדן אואק" שבבעלות חברת וולט דיסני, ונעשים בה שימושים רבים בהפקות של דיסני.
בתי המגורים של לוריין ביינס, ג'ורג' מק'פליי וביף טאנן של שנת 1955 נמצאים כולם בדרום פסדינה, קליפורניה.
הרכבת שפגעה בדלוריאן נמצאת בוונטורה, קליפורניה.
רח' ג'ון פ. קנדי שבהיל ואלי של שנת 1985 הוא למעשה שדרות ויקטורי, שבברבנק, קליפורניה.
המנהרה בשנת 1955 (לקראת סוף הסרט השני) נמצאת בפארק גריפית' שבלוס אנג'לס. במציאות, אורכה של המנהרה קצר יותר משמעותית מכפי שמוצג בסרט.
הדרייב אין שממנו מרטי מק'פליי נע בזמן משנת 1955 לשנת 1885, הוא דרייב אין אמיתי שקיים עד היום. סמלו של הדרייב אין הוא אינדיאני שמסתכל למעלה (בסרט, על הקיר עצמו יש תמונה של אינדיאנים). הוא נקרא כיום Apache Drive-In Theatre, והוא נמצא מחוץ לעיר גלוב שבמדינת אריזונה. האינדיאנים המצוירים על קירות המבנה נשמרו במשך שנים, אך בסופו של דבר הוסרו.
היסטוריה בדיונית

המידע שלהלן מבוסס על מקומות ואירועים שמוצגים או מוזכרים בסרטי הטרילוגיה:
היסטוריה בדיונית > מיקום גאוגרפי

על פי מפה של מסילות הרכבת משנת 1885, המוצגת בסרט "בחזרה לעתיד 3", היל ואלי נמצאת בצפון קליפורניה, בהרי סיירה נבדה.
היסטוריה בדיונית > ראשית ההתיישבות

ראשוני המתיישבים הגיעו אל הקרקע בשנת 1850, והקימו רשמית את העיירה היל ואלי בשנת 1865. בשנת 1880 העיר כבר הייתה מחוברת לסן פרנסיסקו באמצעות רכבת. בנייתו של בניין בית המשפט המחוזי הייתה בעיצומה במהלך שנת 1885, השנה בה התרחשו האירועים המוצגים בסרט "בחזרה לעתיד 3", ביניהם - חנוכת השעון החדש שיוצב על מגדל בניין בית המשפט. בנייתו של הגשר שמעל ואדי שונאש הושלמה בקיץ 1886, ובאותו הזמן לערך שונה שמו ל"ואדי קלייטון", על שם קלרה קלייטון, מורה בבית-הספר שמתה כתוצאה מנפילה אל תוך התהום. עם זאת, בציר הזמן המתוקן, שבו מרטי מק'פליי מציל את חייו של דוק בראון שמציל את חייה של קלרה, שמו של הוואדי משתנה ל"ואדי איסטווד", לזכר דמותו של מרטי מק'פליי.
היסטוריה בדיונית > נקודות ציון בעיר

עסקים משפחתיים רבים עברו מדור לדור בהיל ואלי. כתוצאה מכך, העיר עברה שינויים במשך השנים, אבל עדיין נשארה דומה, בעוד בתי עסק מתעדכנים עם הזמן, אך לעיתים נדירות משתנים. אלמנטים אלו, החוזרים על עצמם, הם תוצאה של בחירה מכוונת מצד היוצרים. מעצב ההפקה של בחזרה לעתיד 2 ריק קרטר מצוטט כאומר כי "העתיד בנוי על ההווה". הבמאי רוברט זמקיס מוסיף כי ההמשכיות שבין התקופות השונות בהיסטוריה של היל ואלי היא דוגמה לביטוי "ככל שהדברים משתנים, כך הם נשארים אותו הדבר".
למרות העקביות הראויה לציון של היל ואלי, עסקים רבים מופיעים ונעלמים עם השנים, ככל שהולך ופוחת הצורך בשירותיהם או שהם הופכים להיות מיושנים. בין בעלי עסקים שכאלו ניתן למנות את הנשק, הנגר, החייט והקברן, שנראים רק בשנת 1885, כמו גם האטליז ובית המרחץ הציבורי.
היסטוריה בדיונית > נקודות ציון בעיר > כיכר העיר

נכון לשנת 1955, כפי שניתן לראות בשני הסרטים הראשונים של הטרילוגיה, האזור שסביב בית המשפט התפתח והפך למרכז העיר של היל ואלי. ממול לבית המשפט יש כיכר-עיר מכוסה בדשא, ומסביבה וברחובות הסמוכים - חנויות ובתי עסק שונים, שני בתי קולנוע ובתי קפה רבים. רגע מכונן בהיסטוריה הבדיונית של העיר היא יום שבת, ה-12 בנובמבר 1955, בשעת 22:04, כאשר ברק פגע במגדל השעון של בית המשפט, כאשר מאותו רגע - השעון פסק מלכת. מגדל השעון הפך לאתר היסטורי מקומי, כאשר השעון מעולם לא תוקן, ונשמר כמו שהוא, על פי דרישתה של העמותה לשימור של היל ואלי. חתיכה מאדן החלון של המגדל, אשר נשברה על ידי דוק בראון בעת שניסה לרתום את הברק אל מכונת הזמן, גם כן לא תוקנה, כפי שניתן לראות כאשר מרטי מק'פליי מגיע למקום, בשנים 1985 ו-2015, אך לא כך בשנת 1985 החלופית.
בציר הזמן המקורי של מרטי, רוב בתי העסק שבאזור כיכר העיר עברו משם או נסגרו, נכון לשנת 1985. בין העסקים החדשים שהחליפו אותם: חנות יד שנייה, סטודיו ליוגה וחנות ספרים למבוגרים. אחד מבתי הקולנוע מקרין כעת רק סרטי פורנו, בעוד שבניין התיאטרון העירוני משמש את הכנסייה; בית המשפט נראה כשהוא במצב של הזנחה, ובלילה לפחות חסר בית אחד ישן על אחד מהספספלים של הכיכר; פארק הדשא שמחוץ לבית המשפט הוסב לשמש כמגרש חניה. "זה תמיד היה אחד המרכיבים העיקריים של הסיפור, גם בגלגולו הראשון", מסביר התסריטאי בוב גייל, " אומר בביצוע של בחזרה לעתיד, "לקחת מקום, ולהראות מה קורה לו על פני תקופה של שלושים שנים. מה שקורה לעיירות הקטנות, מקום הולדתם של רבים, הוא אותו הדבר. הם בנו את הקניון באיזה חור נידח, והרגו את כל המרכז המסחרי של העיר, והכל השתנה.
במאה ה-21, אזור מרכז העיר זוכה לתחייה מחדש, לאחר שבית המשפט עובר הסבה ומשמש כקניון. העסקים החלו לשוב ולהיפתח מסביב לכיכר העיר וברחובות הסמוכים, והחניון הוחלף באגם מלאכותי. השעון שעל גג בית המשפט נשמר עדיין בשעה 22:04, והלוגו של הקניון הוא איור של ברק המכה במגדל השעון. בניין התיאטרון העירוני (ששימש כנסים של הכנסייה) הוסב למוזיאון לאמנויות.
שלטים עליהם כתוב "ברוכים הבאים להיל ואלי" ("Welcome to Hill Valley") נראים בשנים 1955, 1985 ו-2015. בשנים 1955 ו-2015, השלטים כוללים גם לוגואים של מועדונים שונים, ביניהם רוטרי, ליונס וימק"א. בשנת 1985 אין ייצוג לאף מועדון, אך מוזכר שמו של ראש העיר, גולדי וילסון. בשנת 1985 החלופית, מרטי נראה כדורך על השלט, לאחר שזה הופל, ובאמצעות תרסיס צבע הוחלפה האות I באות E, על מנת לאיית "Hell Valley" (עמק הגיהנום) במקום "Hill Valley" (עמק הגבעה). במקום שמו של ראש העיר, על השלט מופיעה הכתובת: "A Nice Place to Live" ("מקום טוב לחיות בו"), כפי שהיה גם בשנת 1955.
היסטוריה בדיונית > נקודות ציון בעיר > קניון האורנים התאומים / האורן הבודד

קניון האורנים התאומים / האורן הבודד הוא מרכז קניות הממוקם מחוץ להיל ואלי, בו מקיים דוק בראון את הניסויים הראשונים שלו במכונת הזמן שהמציא. האתר שבו צולם הקניון הוא למעשה Puente Hills Mall, הממוקם ב- City of Industry, קליפורניה. חנות J.C. Penney הממוקמת בקניון, כפי שניתן היה לראות בסרט, נסגרה זה מכבר, ובמקומה יש במקום סניף של Hour Fitness‏ 24.
כאשר מרטי מקפליי חוזר לעתיד, משנת 1955 לשנת 1985, ניתן להבחין כי שמו של הקניון השתנה, מ-"קניון האורנים התאומים" ל-"קניון האורן הבודד", וזאת משום שעם הגעתו לשנת 1955, מרטי מתרסק אל תוך אסם שבחוות "האורנים התאומים" השייכת לחוואי זקן בשם פיבודי, והוא בורח מהמקום. במהלך בריחתו, הוא דורס בטעות את אחד משני עצי האורן הצעירים של פיבודי.
היסטוריה בדיונית > היסטוריה חלופית

בסרט "בחזרה לעתיד 2" מוצגת מציאות חלופית וקודרת של היל ואלי. בשל השפעתו הרבה של ביף טאנן החזק והמושחת, הימורים בעיר הפכו לחוקיים בשנת 1979. מפעל למיחזור פסולת רעילה נבנה במרכז העיר, וגרם לזיהום אוויר חמור. כל בתי העסק המקומיים באזור מרכז העיר נסגרו או עברו משם, והוחלפו במועדוני חשפנות, אולמות קולנוע של סרטים פורנוגרפיים ובתי בושת. טאנן גם קנה את המשטרה. כתוצאה מכך, גבר הפשע ברחבי העיר. בתי הספר הציבוריים של היל ואלי נשרפו, ובית המשפט הוסב להיות בית מלון וקזינו בבעלותו של ביף. השעון שמעל בית המשפט עדיין נשאר במקומו, ומורה על השעה 22:04. בשנת 1973 ביף רצח את ג'ורג' מק'פליי (אבא של מרטי מק'פליי), על מנת שיוכל להינשא לאלמנתו - לוריין מק'פליי (אמא של מרטי מק'פליי).
על פי התסריט המקורי, הסרט "בחזרה לעתיד 2" אמור היה להציג את המציאות החלופית גם בשנת 2015. בשלב זה, ביף המושחת שולט על מחצית ממדינת קליפורניה, ובנו, ביף ג'וניור, הופך להיות מושל קליפורניה. על כוחו והשפעתו הרבים, ביף שומר באמצעות צבא של שוטרים קיבורגים רבי עוצמה.
ראו גם

בחזרה לעתיד (זיכיון)
הערות שוליים

↑  Bob Gale (2002). Production Design: Back to the Future Part II (DVD special feature). MCA Universal.
↑  Robert Zemickis and Bob Gale, Q&A, Back to the Future [DVD], recorded at the University of Southern California
↑  "Gallery". Universal Studios Hollywood Studio Tour. Universal Studios Inc. נבדק ב-2006-12-01.
↑  Universal (2002). Universal Animated Anecdotes: Back to the Future Part II (DVD special feature). MCA Universal.
↑  "Universal Studios Hollywood History File: November 6, 1990". thestudiotour.com. www.theatrecrafts.com/. נבדק ב-2006-12-01.
1 2  Gordon, Bruce (1995). "Back to the Future - For Real!". www.BTTF.com, reprinted from Hill Valley Telegraph #16. To Be Continued... אורכב מ-המקור ב-2006-12-05. נבדק ב-2006-12-03.
↑  "Huge fire burns movie sets at Universal Studios". www.msnbc.msn.com/. www.msnbc.msn.com/. נבדק ב-2008-06-01.
↑  "Courthouse Square". thestudiotour.com. www.theatrecrafts.com/. נבדק ב-2008-01-30.
↑  Universal (2002). Production Notes: Back to the Future Part II (DVD special feature). MCA Universal.
↑  Les Mayfield, Director (1985). The Making of Back to the Future (TV special, DVD extra). MCA Universal.
ג'ון גלניסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוקטובר 1932 הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2024  (בגיל 91 בערך)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 צאצאים:  פיליפ גלניסטר, רוברט גלניסטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון גלניסטר (באנגלית: John Glenister;‏ 12 באוקטובר 1932–2024) היה במאי טלוויזיה אנגלי. הוא ביים בין השאר את הסדרות "שש נשותיו של הנרי השמיני", "רמפול", "Play For Today" ,"A Touch of Fros", "הטי ויינת'רופ חוקרת", "A Bit of a Do", "אמה" ו"קזנובה" ואת המחזה "On Your Way, Riley" מאת אלן פלייטר.
גלניסטר היה אביהם של השחקנים פיליפ גלניסטר ורוברט גלניסטר.
נפטר ב-2024.
פילמוגרפיה

(1967) The Wednesday Play – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים
(1968) Z Cars – סדרת טלוויזיה, 8 פרקים
(1968) Softly Softly – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים
סיפורי קנטרברי (1969) Canterbury Tales – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים
שש נשותיו של הנרי השמיני (1970) The Six Wives of Henry VIII – מיני-סדרה, 3 פרקים
קזנובה (1971) Casanova – מיני-סדרה, 3 פרקים
העלמה יוליה (1972) Miss Julie – סרט טלוויזיה
אמה (1972) Emma – מיני-סדרה
(1973) Then and Now – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים
(1973) Thinking Man As Hero – סרט טלוויזיה
(1975) Churchill's People – סדרת טלוויזיה, פרק אחד
(1975) The Poisoning of Charles Bravo – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים
(1976) Almost a Vision – סרט טלוויזיה
מארי קירי (1977) Marie Curie – מיני-סדרה, 5 פרקים
רמפול (1980) Rumpole of the Bailey – סדרת טלוויזיה, פרק אחד
(1983) Number 10 – מיני-סדרה
(1988) Tales of the Unexpected – סדרת טלוויזיה, פרק אחד
המפקח מגרה (1992) Maigret – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים
(1994) A Touch of Frost – סדרת טלוויזיה, פרק אחד
(1994) Frank Stubbs – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים
וייקליפ (1996) Wycliffe – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים
הטי ויינת'רופ חוקרת (1996–1998) Hetty Wainthropp Investigates – סדרת טלוויזיה, 5 פרקים
הערות שוליים

↑  about - PHILIP GLENISTER - the official site
↑  Acting dynasties: There's no business like family business
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460126405171  BIBSYS: 4036869  BnF: cb14101726r (data)  GND: 172577284  ISNI: 0000 0001 1949 9911  NTA: 09619359X  SUDOC: 108559564  VIAF: 54353748   WorldCat (עם VIAF): 54353748
תומר בר אבן

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1992 (בן 33) ישראל
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.96
 מספר:  10
 קבוצות כשחקן
 2010   2010–2012   2012–2013   2013–2015   2015–2016   2016–2017    2017–2018  2019  2019–2020  2020-2021   2021 -2022   2023–2022   2023-2024   2024-היום:  מכבי תל אביב   הפועל יקנעם/מגידו   טבעון/מגידו   מכבי חיפה   הפועל עפולה   עירוני נהריה  הפועל חיפה   מכבי עירוני רחובות   הפועל נעם  אליצור נחל שורק  אליצור שומרון  מכבי הוד השרון  עירוני קריית אונו   עירוני אליצור גבעתיים
 
תומר בר אבן (נולד ב-2 בינואר 1992) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת עירוני אליצור גבעתיים מהליגה הארצית בכדורסל.
בר אבן הוא בין שחקני הכדורסל היחידים שזכו להיות שותפים בכל אחד מארבעת המפעלים האירופיים הבכירים -  היורוליג (עם מכבי תל אביב), היורוקאפ (עם מכבי חיפה), ליגת האלופות (עם עירוני נהריה) והיורופקאפ (עם עירוני נהריה).[דרוש מקור]
ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב, בוגר בתי הספר א. ד. גורדון ותיכון עירוני ה' בתל אביב.
גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב וזכה איתה באליפויות וגביעי מדינה בגילאי נערים ונוער כשבעונתו האחרונה נבחר לחמישייה המצטיינת במוקדמות היורוליג בלונדון.
לקח חלק בכל נבחרות ישראל הצעירות. בגיל 16 השתתף במחנה של נייקי ביוון - ג'ורדן ברנד קלאסיק ונבחר להיות בין 16 שחקנים מכל העולם שיזכו לטוס לארצות הברית ולשחק נגד נבחרת ארצות הברית במדיסון סקוור גארדן בניו יורק לצד כוכבי NBA כמו אנס קאנטר הטורקי ויונאס ולנצ'יונאס הליטאי.
בעונתו האחרונה בנוער של מכבי תל אביב זכה לשחק במדי הקבוצה הבוגרת כולל דקות ביורוליג נגד קבוצת רומא האיטלקית.[דרוש מקור]
לאחר מכן עבר לקבוצת הבת של מכבי תל אביב - הפועל יקנעם/מגידו.
בעונתו הראשונה שם כמעט והיה שותף להדחה מפתיעה של הפועל תל אביב בחצי הגמר כשקלע 22 נקודות בהדר יוסף והצליח ביחד עם קבוצתו למשוך את ההתמודדות למשחק שלישי. לאחר מכן המשיך לעוד 2 עונות במועדון.
בשנת 2014 הצטרף לאלופת המדינה דאז - מכבי חיפה ושיחק איתה בנוסף גם במסגרת המפעל האירופי - היורוקאפ. במהלך אותה עונה הושאל במסגרת חוק הכרטיס הכפול והצטרף לעירוני קריית אתא בליגה הלאומית עמה היגע לחצי הגמר בו הודחה הקבוצה בסדרה נגד הפועל עפולה. לאחר מכן המשיך לעונה נוספת במכבי חיפה.
בשנת 2016 ירד לליגה הלאומית ושיחק במדי הפועל עפולה והעפיל עם הקבוצה לחצי הגמר.
בעונת 2016–2017 שיחק במדי עירוני נהריה מליגת העל, ושיחק איתה בנוסף גם במפעלים האירופיים: ליגת האלופות והיורופקאפ שבה ההעפילה הקבוצה לרבע הגמר נגד קבוצת טלקום בון הגרמנית.
ביולי 2017 פורסם כי חתם לשתי עונות בהפועל חיפה. בסיום עונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית ובר אבן שוחרר מהקבוצה.
בינואר 2019 לאחר שלא שיחק מתחילת עונת 2018/19 חתם במכבי רחובות מהליגה הלאומית, בסיום עונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום ה-13 וירדה לליגה הארצית.
באפריל 2019 לאחר שעזב בר אבן את הפועל חיפה, תבע בר אבן את הפועל חיפה בגין סכסוך הנוגע לחוזה אותו החזיק בקבוצה, לאחר דיון דחה בית המשפט את טענות בר אבן וחייב אותו בהוצאות המשפט.
ביולי 2019 חתם בהפועל נעם מהליגה הארצית בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-10 המוביל למשחקי המבחן לליגה א' אך עקב השבתת בעקבות מגפת הקורנה נשארה הקבוצה לעונה נוספת.
באוגוסט 2020 חתם לעונה אחת בקבוצת אליצור נחל שורק.[דרוש מקור]
בעונת 2022 שיחק באליצור שומרון מהליגה הארצית ועלה איתה לליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  אהוד כהנים ואמיר בוגן, תומר בר אבן זומן לטוניר היוקרתי של 'נייקי' בארה"ב, באתר ynet, 15 באפריל 2008
↑  אור שקדי‏, עירוני נהריה: תומר בר אבן חתם לעונה, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2016
↑  כפיר חודרה, ‏תומר בר אבן חתם לשנתיים בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 9 ביולי 2017
↑  כפיר חודרה, ‏תומר בר אבן חתם לשנתיים בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 9 ביולי 2017
↑  לא עוצרת: רחובות החתימה את תומר בר אבן
↑  כפיר חודרה, ‏תקדים: בר אבן תבע את הפועל חיפה ונדחה על הסף, באתר ONE‏, 3 באפריל 2019
↑  הבוקר חתם בקבוצה תומר בר אבן
עונת 2023/2024 בליגת העל הפורטוגלית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  11 באוגוסט 2023 – 18 במאי 2024 (282 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  ספורטינג ליסבון
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  877 (2.87 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  3,708,282 (12,119 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  שוודיה ויקטור יוקרס  (29 שערים)
 → 2022/20232024/2025 ←
 
עונת 2023/2024 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga Portugal Betclic  בשל חסות מסחרית) הייתה העונה ה-90 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2023 והסתיימה ב-18 במאי 2024.
ספורטינג ליסבון זכתה באליפות ה-20 שלה.
בסיום העונה הקבוצות שאביש וויזלה ירדו לליגה השנייה לאחר שסיימו בשני המקומות האחרונים בטבלה, פורטימוננסה שסיימה במקום ה-16 התמודדה מול אבש פוטבול שסימה שלישית בעונת 2023/2024 בליגה הפורטוגלית השנייה, על המקום האחרון בעונת 2024/2025, אך הפסידה לה וירדה גם כן לליגה השנייה.
ויקטור יוקרס מספורטינג ליסבון זכה בתואר מלך השערים עם 29 כיבושים. פדרו גונסלבש מספורטינג ליסבון ורפא סילבה מבנפיקה ליסבון זכו בתואר מלך הבישולים עם 12 בישולים כל אחד.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 18 הקבוצות שמשתתפות בעונה זו, 15 המשיכו מהעונה הקודמת. אליהן התווספו מוריירנסה ופארנסה שסיימו בשני המקומות הראשונים בליגה הפורטוגלית השנייה, והחליפו את סנטה קלרה ואת פאסוש דה פריירה שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2022/2023. אסטרלה דה אמדורה שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה, העפילה גם היא לאחר שניצחה בפלייאוף את מאריטימו שסיימה במקום ה-16 בעונת 2022/2023. מוריירנסה שבה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה ופארנסה לאחר היעדרות של שנתיים, עבור אסטרלה זו הופעת בכורה בליגה הבכירה (המועדון הוקם בשנת 2020 לאחר שהמועדון הקודם בעל שם זהה פורק בשנת 2011)
קבוצות ואצטדיונים > הקבוצות

| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אסטרלה דה אמדורה | אמדורה | אצטדיון ז'וזה גומש | 9,288 |
| ארוקה | ארוקה | האצטדיון העירוני ארוקה | 5,000 |
| אשטוריל | קשקאיש | אצטדיון דו קוימברה דה מוטה | 8,015 |
| בואבישטה | פורטו | אצטדיון דו בסה | 28,263 |
| בנפיקה ליסבון | ליסבון | אצטדיון האור | 64,642 |
| ויזלה | ויזלה | אצטדיון ויזלה | 6,100 |
| ויטוריה דה גימארייש | גימארייש | אצטדיון ד. אפונסו הנריקוס | 30,000 |
| ז'יל ויסנטה | ברסלוש | אצטדיון העיר ברסלוש | 12,504 |
| מוריירנסה | מוריירה דה קונגוס | פארקה דה ז'וגוס קומנדדור ז'ואקים דה אלמיידה פרייטס | 6,153 |
| ספורטינג בראגה | בראגה | האצטדיון העירוני בראגה | 30,286 |
| ספורטינג ליסבון | ליסבון | אצטדיון ז'וזה אלבלדה | 50,095 |
| פארנסה | פארו | אצטדיון סאו לואיש | 7,000 |
| פורטו | פורטו | אצטדיון הדרגאו | 50,033 |
| פורטימוננסה | פורטימאו | האצטדיון העירוני פורטימאו | 6,204 |
| פמליקאו | וילה-נובה דה פמליקאו | האצטדיון העירוני העשרים ושניים ביוני | 5,307 |
| קאזה פיה | ליסבון | האצטדיון העירוני ריו מאיור | 7,000 |
| ריו אבה | וילה דו קונדה | אצטדיון דוס ארקוס | 9,065 |
| שאביש | שאביש | האצטדיון העירוני אנג' מנואל ברנקו טשיירה | 8,400 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספורטינג ליסבון | 34 | 29 | 3 | 2 | 96 | 29 | 67+ | 90 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 2 | בנפיקה ליסבון | 34 | 25 | 5 | 4 | 77 | 28 | 49+ | 80 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות |
| 3 | פורטו | 34 | 22 | 6 | 6 | 63 | 27 | 33+ | 72 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 4 | ספורטינג בראגה | 34 | 21 | 5 | 8 | 71 | 50 | 21+ | 68 | העפלה לשלב המוקדמות השני בליגה האירופית |
| 5 | ויטוריה דה גימארייש | 34 | 19 | 6 | 9 | 52 | 38 | 14+ | 63 | העפלה לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג |
| 6 | מוריירנסה | 34 | 16 | 7 | 11 | 36 | 35 | 1+ | 55 |  |
| 7 | ארוקה | 34 | 13 | 7 | 14 | 54 | 50 | 4+ | 46 |  |
| 8 | פמליקאו | 34 | 10 | 12 | 12 | 37 | 41 | 4– | 42 |  |
| 9 | קאזה פיה | 34 | 10 | 8 | 16 | 38 | 50 | 12– | 38 |  |
| 10 | פארנסה | 34 | 10 | 7 | 17 | 46 | 51 | 5– | 37 |  |
| 11 | ריו אבה | 34 | 6 | 19 | 9 | 38 | 43 | 5– | 37 |  |
| 12 | ז'יל ויסנטה | 34 | 9 | 9 | 16 | 42 | 52 | 10– | 36 |  |
| 13 | אשטוריל | 34 | 9 | 6 | 19 | 49 | 58 | 9– | 33 |  |
| 14 | אסטרלה דה אמדורה | 34 | 7 | 12 | 15 | 33 | 53 | 20– | 33 |  |
| 15 | בואבישטה | 34 | 7 | 11 | 16 | 39 | 62 | 22– | 32 |  |
| 16 | פורטימוננסה | 34 | 8 | 8 | 18 | 39 | 72 | 33– | 32 | פלייאוף על הירידה לליגה השנייה |
| 17 | ויזלה | 34 | 5 | 11 | 18 | 36 | 66 | 30– | 26 | ירידה לליגה השנייה |
| 18 | שאביש | 34 | 5 | 8 | 21 | 31 | 72 | 41– | 23 | ירידה לליגה השנייה |
סטטיסטיקה > מלך השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוודיה ויקטור יוקרס | ספורטינג ליסבון | 29 |
| 2 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו סימון באנזה | ספורטינג בראגה | 21 |
| 3 | ספרד רפא מוחיקה | ארוקה | 20 |
| 4 | צרפת סמואל אסנדה | ויזלה | 15 |
| 4 | ספרד כריסטו גונסאלס | ארוקה | 15 |
| 4 | פורטוגל פאוליניו | ספורטינג ליסבון | 15 |
| 4 | ונצואלה ג'ונדר קאדיס | פמליקאו | 15 |
| 8 | פורטוגל רפא סילבה | בנפיקה ליסבון | 14 |
| 8 | ספרד הקטור הרננדס | שאביש | 14 |
| 10 | ברזיל ברונו דוארטה | פארנסה | 13 |
| 10 | ברזיל אבנילסון | פורטו | 13 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל רפא סילבה | בנפיקה ליסבון | 12 |
| 1 | פורטוגל פדרו גונסלבש | ספורטינג ליסבון | 12 |
| 3 | ארגנטינה אנחל די מריה | בנפיקה ליסבון | 10 |
| 3 | שוודיה ויקטור יוקרס | ספורטינג ליסבון | 10 |
| 3 | פורטוגל נונו סנטוש | ספורטינג ליסבון | 10 |
| 6 | ספרד כריסטו גונסאלס | ארוקה | 9 |
| 7 | טורקיה אורקון קקצ'י | בנפיקה ליסבון | 8 |
| 8 | פורטוגל דויד סימאו | ארוקה | 7 |
| 8 | פורטוגל רודריגו גומש | אשטוריל | 7 |
| 8 | ברזיל דויד נרס | בנפיקה ליסבון | 7 |
| 8 | פורטוגל רוג'ר פרננדש | ספורטינג בראגה | 7 |
| 8 | ברזיל גלנו | פורטו | 7 |
הערות שוליים

↑  Liga 2023/24 passa a chamar-se Liga Portugal Betclic, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  Portuguese Primeira Liga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית בריטית)
↑  Portuguese Primeira Liga Top Assists, BBC Sport (באנגלית בריטית)
| עונות בליגת הכדורגל הבכירה של פורטוגל |
| --- | --- | --- |
| אליפות הליגה הבכירה | 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 |  |
| פרימיירה דיביסאו | 1938/1939 • 1939/1940 • 1940/1941 •1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/19711971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| פרימיירה ליגה | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
יהדות איסלנד

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 100-180
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 רייקיאוויק, איסלנד איסלנד
 שפות
 איסלנדית, עברית, יידיש, אנגלית
 דת
 יהדות
 
תולדותיה של הקהילה היהודית באיסלנד החלו בשנת 1625. נכון לשנת 2017 היה מספרם של היהודים באיסלנד בין 100 ל-150 איש. הם מתאספים לעיתים קרובות לחגוג את החגים היהודיים.
בית חב"ד ומרכז יהודי באיסלנד משרתים את הקהילה היהודית וציבור המטיילים באיסלנד החל משנת 2018 בה פתחו את בית חב״ד הראשון באיסלנד.
היסטוריה

החל מהמאה ה-11 כינו האיסלנדים את היהודים בשם קיד'ינגאר (Gyðingar), נגזרת של המילה קוד' (Guð, אלוהים). ההיכרות האיסלנדית עם יהודים אז, ובמידה רבה גם ממש עד סוף המאה ה-19, הייתה רק על בסיס כתבי קודש בשילוב עם טרנדים אנטישמיים שהגיעו מאירופה. ה-Gyðinga Saga (הסאגה של היהודים) שנכתבה במאה ה-13 היא תרגום של ספר מקבים א ושל קטעים מכתביו של יוסף בן מתתיהו. שם נוסף ליהודים שהופיע בכתובים הוא יוד'אר (Júðar). עד המאה ה-17 קיבלו שני המושגים, קיד'ינגאר ויוד'אר, גוון שלילי, וכך גם הופיעו בשיריו של הכומר האטלגרימור פיטורסון (Hallgrímur Pétursson) מאותה תקופה.
ראשוני היהודים שהגיעו לאיסלנד היו סוחרים. דניאל סלומון, יהודי פולני שהמיר את דתו לנצרות ושינה את שמו ליוהאן סלומון, הגיע לאיסלנד ב-1625. ב-1704 מונה יעקב פרנקו, יהודי הולנדי ממוצא פורטוגזי שחי בקופנהגן, לאחראי על כל יצוא הטבק לאיסלנד ולאיי פארו. ב-1710 מונו לאותו תפקיד אברהם לוין ואברהם קנטור. יצחק, בנו של קנטור, ירש את תפקידו של אביו ב-1731. ב-1815, הגיעה לאיסלנד ספינה בשם "אולריקה" (Ulricha), שנחכרה על ידי ראובן מוזס אנריקס מקופנהגן. ב-1853 דחה האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) את בקשתו של המלך הדני ליישם את החוק הדני שאפשר ליהודים אזרחי מדינות זרות להתגורר במדינה. שנתיים מאוחר יותר הודיע הפרלמנט למלך שהחוק ייושם באיסלנד והן יהודים דנים והן יהודים זרים יתקבלו בברכה באיסלנד. האלת'ינגי הצהיר שהיהודים הם סוחרים בעלי יוזמה שלא עשו ניסיונות להמיר את דתם של האחרים ליהדות. לא ידוע על אף יהודי שניצל את האפשרות הזו להתיישב באיסלנד.
ב-1874 ביקר מקס נורדאו באיסלנד כדי לסקר את חגיגות האלף להתיישבות שם, במסגרת מסעותיו כעיתונאי. נורדאו לא התרשם לטובה, ואת ביקורו, שמוזכר גם בספרו "מן הקרמלין לאלהמברה", סיכם במכתב שכתב למשפחתו במילים: "הייתי מעדיף להיות כלב בפשט (בודפשט של היום) מאשר מטייל באיסלנד".