stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
החידוש בהוצאה

הרעיון שעמד מאחורי ההוצאה, היה להעניק ללומד את האפשרות לראות את כל המשנה כיחידה אחת וכך להבינה מתוך ההקשר, כמעט ללא פירושים. המשניות מחולקות לשורות קצרות, לפי ההקשר, וכך יכולות להקרא כשירה. נוסף גם רווח בין קטעים שונים. בתחתית הדף צורף ביאורו של הרב אלישע בן אברהם מהורדנה - "קב ונקי" - שנדפס לראשונה בשנת ה'תנ"ז (1797). פירוש זה נבחר עקב היותו קצר ותמציתי, שעיקרו הסבר מילים לא מוכרות.
בחלק מהמהדורות, מופיע תקציר של המשניות במסכת בסוף כל כרך. צורת הסיכום הושפעה מעבודה שכתב הרב דן בארי "כותרות התנ"ך", ובעידודו. זאת במטרה לאפשר ללומד או למורה לגשת לטקסט תוך מבט כוללני, מלמעלה למטה. בדומה לדרכו של פירוש המשנה לרמב"ם שמקדים הקדמות למשנה, וסדרים (קדשים וטהרות), ואף בביאור המשנה מקדים לבאר רקע כללי, לפני פירוש הסברות וביאורי המילים.
כמו כן, מצורפות טבלאות לסימון חזרות על הלימוד.
הספרים מודפסים בכמה גדלים, ממהדורות כיס ועד למהדורות בגודל A4.
היסטוריה

בשנת תשנ"ב (1992) הוציא הרב אליהו דורדק את המהדורה הראשונה של "משנה סדורה".
בשנת תשע"ג (2013) יצאה מהדורה עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא בעיצוב חדש ומתוקן. פירוש רע"ב החליף במהדורה זו את ביאור "קב ונקי".
בשנת תשע"ד (2013) עלו לחנות האפליקציות של אפל שני יישומים של "משנה סדורה" לאייפד. אפליקציה אחת כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש קב ונקי. השנייה כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא. בנוסף מכילה האפליקציה כלים העשויים לעזור ללימוד בעל פה, בשיטה מדורגת.
בשנת תשע"ז (2017) עלה לחנות האפליקציות של גוגל עדכון לאפליקציה "קהתי" מעשי ידיו של המתכנת אריאל וייצברג, המשלבת את העימוד של "משנה סדורה" על המשנה או על הפרק. מאוחר יותר באותה השנה, הוסיף וייצברג שילוב הקראה מקצועית של הטקסט של "משנה סדורה" על ידי צבי פלורנטל, וכן הקראה של פירוש "קהתי". כל אלו הוקלטו באולפני הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.
בשנת תשע"ט (2019) עלה לחנות האפליקציות אפליקציה "שנן-לי" עוזר אישי לקריאה, אוריינות וזיכרון. גרסת בטא כוללת כל מסכת אבות בפורמט "משנה סדורה", הקראת המשנה שורה שורה, וכן יכולת בחינת המשתמש על ידי האפליקציה. המשתמש מקבל משוב עשיר בצבע ובקול על ההצלחות והכישלונות בשינון המשנה. פרטי כל מבחן נשמרים בפרופיל המשתמש וניתנים לשיתוף.
תפוצה

משניות "משנה סדורה" זכו לפופולריות רבה - נמכרו עשרות אלפי עותקים. מלבד השימוש הפרטי, המשניות הן הספר העיקרי הנלמד במוסדות מסוימים. ובמגזר החרדי - בעיקר בתלמודי תורה בשיטת זילברמן ו"שיטת זכרו". במסגרות חינוכיות אלו, ספרי "משנה סדורה" הם הטקסט המרכזי שבו עוסקים התלמידים במהלך לימוד חטיבת המשנה, תקופה האורכת בין שלוש עד חמש שנים.
עיקר ההצלחה נובע מהעיצוב הנקי המקל על הזיכרון, ומכך שיש מקום לכתוב הערות בצד הטקסט ובכך לעזור ללימוד ולזיכרון.
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה

בדומה ל"משנה סדורה" בתחום המשנה, יצאו לאור גמרות עם סממנים ויזואליים דומים, של חלוקת פסקאות ושבירת שורות על מנת לסייע לתלמיד לקרוא ולהבין.
• בשנת תשנ"א ייסד הרב דניאל ברק ווינט, מורה ומחנך בוגר ישיבת מרכז הרב, את מפעל גמרא סדורה על התלמוד הבבלי. המסכת הראשונה - ברכות, יצאה לאור בשנת תש"ע. כיום יש גמרא סדורה על כל הש"ס
• בשנת תשע"ב החלה לצאת לאור סדרת גמרא סדורה המאיר בהוצאת הרב ישראל יצחק בן שלמה, בהשראת "משנה סדורה".
• בשנת תשע"ט יצא לאור מדרש "מכילתא דרבי ישמעאל" על יד הרב דן בארי בהוצאת קורן.
• בשנת תש"פ יצא לאור "רמב"ם ערוך" סט על ספר משנה תורה בידי הרב יצחק חדד ז'ילבר.
• בשנת תשפ"ג יצא לאור "ליקוטי מוהר"ן פסוק לי פסוקך" בידי הרב יוסף חיים שרוגו.
ראו גם

גמרא סדורה
תלמוד בבלי
דפוסי התלמוד
הערות שוליים

↑  קישור לאפליקציה
↑  אפליקציה "שנן-לי"
↑  ניתן למצוא ב'פורטל הדף היומי'.
↑  כדברי המוציא לאור באתר ההוצאה: "הלכנו באורחות ה'משנה סדורה' וההדרנו את הגמרא וקראנו למהדורתנו 'גמרא סדורה'"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403375905171  VIAF: 26153237744529210615   WorldCat (עם VIAF): 26153237744529210615
נונאטאק באונטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,350 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס דניאלס 
 קואורדינטות:  71°37′00″S 159°58′59″E﻿ / ﻿71.6167°S 159.983°E﻿ / -71.6167; 159.983
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק באונטי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק באונטי
 
נונאטאק באונטי (באנגלית: Bounty Nunatak; מילולית: נונאטאק השפע) הוא נונאטאק בולט, אשר ברובו חשוף מקרח, ברכס דניאלס, בהרי USARP, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
גובהו של הנונאטק 2,350 מטרים מעל פני הים.
הנונאטאק ממוקם 7 קילומטרים דרומית מהר ברנהאם.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1963–1964.
הנונאטאק נקרא בשם זה, כי למשלחת אזל המזון והדלק, עת שהגיעו למצבור המזון שהוכן עבורם בסמוך לנונאטאק מזון זה הובא לנקודה זו באמצעות מטוס בתחילת עונת המחקר.
משנת ארץ ישראל

25 כרכים בסדרת "משנת ארץ ישראל"
משנת ארץ ישראל הוא פירוש בן זמננו למשנה המשלב מתודה מחקרית וגישה מסורתית לטקסט, בדגש על הרקע הארץ-ישראלי של המשנה. את הפירוש חיבר זאב ספראי, יחד עם אביו שמואל ספראי ועם אחותו חנה ספראי.
החיבור

הפירוש בעיקרו מופנה ללומדים בעלי רקע. לעיתים מציג הפירוש כמה אפשרויות ללא ניסיון להכריע ביניהן.
הפירוש נמצא בתווך, בין הגישה המסורתית לגישה המחקרית. בשונה מהפרשנות המסורתית הרגילה, המתמקדת בהלכות המעשיות העולות מן המשנה, הפירוש מבוסס על הגישה שרואה ברקע הריאלי והחברתי של המשנה אבן יסוד בהבנת הלכותיה. כמו כן, בעוד הפרשנים המסורתיים מתייחסים למשנה כאל "השורה הראשונה בתלמוד", ומחשיבים את התלמוד לפרשן המוסמך שלה, הפירוש חותר למחקר ביקורתי של המשנה, ללא מחויבות לפרשנות מאוחרת שלה.
בתחום המחקר היא מתמודדת באופן עקיף מול זרם ביקורתי בולט בחקר המשנה, המיוצג על ידי יעקב ניוזנר, לפיו המשנה יצרה מצג שווא של התנאים כשכבת ההנהגה, בעוד שלמעשה היא לקט של לימוד בחבורות קטנות ומפוצלות במקומות שונים, ללא מארג משותף וללא השפעה על סביבתם. "משנת ארץ ישראל" מאתגרת גם את חקר המשנה המיוצג ב"אסכולה הירושלמית", המתמקדת במציאת הנוסח המקורי של הטקסט והתפתחותו, בעוד משנת ארץ ישראל מציינת את שינויי הנוסח בעלי המשמעות, אך מתרכזת בפירוש הטקסט עצמו.
הכרך הראשון יצא לאור בשנת תשס"ח.
מבנה הפירוש

הנוסח – הפירוש מציג את כתב יד קופמן ודפוס נאפולי. חילופי נוסח משמעותיים נוספים נידונים במהלך הפירוש.
המבנה – ביאור רצוף של המשנה, והרחבה של הדיון על פי הקשרים שונים של אותו נושא.
שימוש בספרות חז"ל ופרשנות מסורתית - הפירוש מתמקד במשנה כיצירה עצמאית ולא רק כפתיח לסוגיה תלמודית. הוא משתמש בפרשנות לדורותיה כולל התלמודים על פי זיקתם הישירה לביאור פשט המשנה.
שימוש בידע הנצבר של מחקר אקדמי בן זמננו בתחומים ארכאולוגיה, סוציולוגיה, כלכלה, גאוגרפיה, היסטוריה ומשפט, וכן הצבת שאלות חדשות שלא נדונו בעבר.
מבואות – לכל מסכת יש מבוא הכולל את הרקע ההלכתי, הראלי וההיסטורי של אותה מסכת. מבוא למשנה כולה מופיע במסכת שבת.
נספחים – לרוב המסכתות נוספו נספח אחד או כמה ובהם מחקרים מקיפים הקשורים למסכת, כגון לימוד התורה בשדה הפתוח; ל"ט אבות מלאכה; יחסם של חז"ל לתרבות הפנאי היוונית רומית; עברית וארמית בבית המקדש; ועוד רבים.
הרחבות – לעיתים נקטע הרצף הפרשני לטובת הרחבה במונח מסוים, כגון: חסידים, טבילה בים, דין גוסס ועוד נושאים רבים.
איורים – הפירוש מלווה בתמונות ואיורים רבים הממחישים את הקשר בין המשנה לבין ארץ ישראל והחיים בה בתקופת המשנה. חריגה בהיקף הרב של התמונות היא מסכת כלים.
מחברים

את כתיבת הפירוש החלו יחד פרופסור שמואל ספראי ובנו פרופסור זאב ספראי. לפירוש סדר נשים הצטרפה הבת פרופסור חנה ספראי. לאחר פטירתם של האב והבת, המשיך זאב ספראי בהשלמת המפעל.
ביקורות

הפירוש זכה להערכה והושווה ל"דעת מקרא" ולמפעל "התוספתא כפשוטה".
עם זאת, יצירה זו מאתגרת את לומדי בית המדרש, כפי שהגדיר זאת איתן אברמוביץ': "הפירוש חותר לשחזר תהליכים ועמדות של דורות שונים, וליצור כללים מתוך הדיונים המקומיים. פרשני הדורות הקודמים התייחסו בדרך כלל למשנה כטקסט לכיד ואל-זמני, שיש להבינו מתוך ההיגיון הפנימי שלו; "משנת ארץ ישראל" משיבה את המשנה אל מקורה ההיסטורי. אך הדינמיות של התהליכים ההיסטוריים מביאה לעיתים לפירוק הדימוי ההרמוני שדרכו נלמדה המשנה בעבר... הפירוש הוא בבחינת "תורת ארץ ישראל", דהיינו לימוד תורה ציוני הקשור למקום ולזמן".
ד"ר מיכאל בן-ארי כתב כי "הפירוש משלב ומגשר בין בית המדרש הישיבתי לבין שולחנו של החוקר האקדמי ומקורותיו. הפירוש מדלג בקלילות בין שני העולמות, הוא נושא ונותן עם שיטותיהם של רש"י ורמב"ם, מרכין ראש שוב ושוב לחוכמתו וידיעותיו של רבי שלמה עדאני בעל ה'מלאכת שלמה', ובתווך מסתייע במחקריו של קוטשר בלשון העברית או בציורי פסיפס ותמחישי קיר. יש מן הסתם מי שיראה בשילוב, סוג של חילול הקודש, אך מי שמכיר את הנפשות הפועלות יסתייג מהערכה כזו--- באוירת 'חדש אסור מן התורה' בה אנו מצויים, אני צופה לפירוש זה דרך ארוכה ומפותלת עד שימצא את מקומו הראוי בסדרי הלימוד של המשנה, בקרב הלומד התורני, המורה והחוקר. אך אין ספק שיש כאן אתגר ובשורה לאוהבי הדעת, אוהבי התורה ואוהבי ארץ ישראל".
הרב יואל קטן מבקר את העמדה של "משנת ארץ ישראל" כי ההלכות לפרטיהן לא נגזרו בשלבים הראשוניים מן הכללים, אלא נהפוך הוא – הכללים נוסחו לאורם של הפרטים. לדבריו, "עובדה זו שמה את אופיו של הפירוש רחוק מהזרם התורני המרכזי". בנוסף הוא מציין כי הפירוש 'מדלג' למעשה מתקופת חז"ל ישר למחקרי הדורות האחרונים, ו"עורכי הפירוש כנראה לא רואים בכך כל בעיה". לדעתו, "המעוניינים ללמוד בשיטה כזו, וכן כל מי שיהיה מעוניין לברר פרט ריאלי או טקסטואלי זה-או-אחר במשנה, יפיקו תועלת רבה מהסדרה; לעומת זאת בישיבות ובבתי המדרש תהיה בעיה קשה 'לעכל' צורת לימוד כזו, שבה נקטעת רציפות לימוד התורה לדורותיו באופן כה חד".
טענות אלו של הרב קטן משתקפות ומובהרות על ידי המפרשים עצמם במבוא למשנה: "הפירושים הקדומים למשנה הם פירושים לתלמוד הדנים במשנה אגב סוגיית התלמוד. בדרך כלל מי שכתבו פירוש רצוף, כמו הרשב"א או הריטב"א, לא פירשו כלל את המשנה אלא רק את ציטוטיה בתלמוד". באותו מבוא משווים הספראים את הזיקה בין הפרטים לכלל לתהליך היווצרותם של כללי-הדקדוק. כללים אלו נוצרו, לדבריהם, מתוך פרטים שיש להם מידה רבה של היגיון וסדר פנימי. על פי הפרטים התנסחו הכללים ואִתם באו גם "היוצאים מהכלל".
פרופ' דניאל שפרבר מתייחס לפירוש בהיבט המחקרי. לדבריו, "חלק מן הפירושים הם מחקרים שלמים שיכלו לעמוד ברשות עצמם. למשל על משנת שבת י, א, יש דיון שלם בדרכן של נשים בכיסוי ראשן (עמ' 207 –217) ועל משנה ב שם – דיון בסנדלים של אותה תקופה (עמ' 218–221). הפירוט וההעמקה מרשימים ביותר. ועם זה, עם כל הדרישה, החקירה וההעמקה, הכול כתוב בסגנון בהיר ומובן השווה לכל נפש". עם זאת, שפרבר חולק על פרטים פילולוגיים בפירוש.
כרכי הפירוש וההוצאות לאור

עד תחילת שנת 2022 ראו אור כל מסכתות המשנה, ב־66 כרכים, מתוכם 28 כרכים הודפסו ו־38 ראו אור במהדורות מקוונות בלבד, באתר כותר. להלן פירוט כרכי הפירוש מסודרים לפי סדרי המשנה. בגופן נטוי סומנו הכרכים שראו אור רק באופן מקוון.
סדר זרעים (9 כרכים): ברכות, פאה, כלאים, דמאי, שביעית, תרומות, מעשרות-מעשר שני, חלה, ערלה-ביכורים.
סדר מועד (11 כרכים): שבת (2 כרכים כולל מבוא נרחב למשנה), עירובין, פסחים, שקלים, יומא, סוכה, ביצה, ראש השנה, תענית-מגילה, מועד קטן-חגיגה.
סדר נשים (8 כרכים): יבמות, כתובות (2 כרכים), נדרים, נזיר, סוטה, גיטין, קידושין.
סדר נזיקין (15 כרכים): מבוא למסכת נזיקין (שלוש הבבות), בבא קמא (2 כרכים), בבא מציעא (2 כרכים), בבא בתרא (2 כרכים), סנהדרין-מכות (2 כרכים), שבועות, עבודה זרה (2 כרכים), עדויות, אבות, הוריות.
סדר קדשים (8 כרכים): זבחים, מנחות, חולין, בכורות, ערכים-קינים, תמורה-מעילה, כריתות, תמיד-מידות.
סדר טהרות (15 כרכים): כלים (4 כרכים), אהלות, נגעים, פרה, טהרות, מקוואות, נידה (יחד עם דניאל רוזנק), מכשירין, זבים, טבול יום, ידיים, עוקצים.
המסכתות יצאו בהוצאות שונות:
הוצאת הקיבוץ המאוחד: שביעית.
הוצאת מכללת ליפשיץ: ברכות, פאה, דמאי, כלאיים, תרומות, מעשרות-מעשר שני, ערלה-ביכורים, שבת (שני כרכים), עירובין, פסחים, שקלים, ראש השנה, יומא, סוכה, ביצה, מועד קטן-חגיגה, כתובות (שני כרכים).
הוצאת אוניברסיטת בר-אילן: חלה, חגיגה-מועד קטן.
הוצאת מכללת הרצוג (תבונות): מסכתות נדרים, סוטה, גיטין, קידושין, נידה, וכרך מבוא למשנה. מהדורה דיגיטלית בלבד למסכתות יבמות ונזיר באתר כותר.
הוצאת משנת ארץ ישראל (הוצאה עצמאית של המיזם): מסכת אבות. מהדורה דיגיטלית בלבד לכל מסכתות נזיקין, קודשים וטהרות (למעט מסכת נידה, כולל כרך מבוא למסכת נזיקין), וכן מהדורות מעודכנות ומורחבות למסכתות ברכות ושבת.
כיום מכללת הרצוג היא בעלת הזכויות על ההוצאה המודפסת. היא מינתה עורך נוסף מטעמה, ובחסותה יצאו שישה כרכים מודפסים ושניים מקוונים (נכון ל-2022).
הכרכים הודפסו במהדורה אחת. חלק מהכרכים אזלו, אך עקב קשיים כספיים לא הודפסה מהדורה נוספת למעט מסכת שביעית.
כל הכרכים זמינים במהדורה דיגיטלית באתר כותר ובאתר ספריא ועל התורה.
הערות שוליים

↑  האב נפטר לאחר סיום סדר מועד וסדר זרעים ותחילת סדר נשים, והבת בסיום סדר נשים.
↑  מיכאל בן ארי, תורה חוזרת לאכסניה שלה, מקור ראשון, שבת 1.7.2007, עמ' 19
↑  יוסקה אחיטוב, אופקים חדשים במשנת שביעית, דעות, 38, אב תשסח, אוגוסט 2008, באתר נאמני תורה ועבודה
1 2  איתן אברמוביץ, השיבה אל (משנת) ארץ ישראל / מקור ראשון יג בסיון תשס"ט
↑  הרב יואל קטן, נתקבלו במערכת, "משנת ארץ ישראל עם פירוש ספראי. מסכת ברכות", המעין, תמוז תשע"א
↑  פירוש למסכת שבת, עמ' 77–78
↑  פירוש למסכת שבת, עמ' 49–50
↑  משנה, מסכת שבת, פרק י', משנה א'.
↑  משנה, מסכת שבת, פרק י', משנה ב'.
↑  דניאל שפרבר, ‏על משנת ארץ־ישראל עם פירוש ספראי, קתדרה 140.
משה אביגדור שולוואס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1909 פלונסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 באפריל 1988 (בגיל 78) אוונסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל, יהדות איטליה, Italian Jewish communities 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  מכון ספרטוס 
 
פרופ' משה אביגדור שוּלוַואס (בפולנית: Moszek Awigdor Szulwas; באנגלית: Moses Avigdor Shulvass; ‏ 29 ביולי 1909, פלונסק, פולין – 22 באפריל 1988, אוונסטון, אילינוי) היה מחנך והיסטוריון של תולדות עם ישראל, בעיקר יהדות איטליה.
נסמך לרבנות בפולין, התחנך בגרמניה, בין 1935 ל-1948 חי בארץ ישראל, ואחרי כן השתקע בארצות הברית, שם חי ופעל עד מותו.
ביוגרפיה

שולוואס נולד בשנת 1909 בפלונסק שבפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית), בנם של מאיר ורבקה (מיכלסון) שולוואס. למד בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" של תנועת המזרחי בוורשה והוסמך לרבנות ב-1930. בפולין היה פעיל בתנועת המזרחי והתחיל לפרסם מאמרים ביידיש ובעברית.
השלים את לימודיו באוניברסיטת ברלין, וב-1934 קיבל תואר דוקטור, בהצטיינות (magna cum laude), עבור דיסרטציה שעסקה ביהודים בווירצבורג בימי הביניים ("Die Juden in Würzburg während des Mittelalters").
ב-1935, ימי גרמניה הנאצית, עלה לארץ ישראל וחי בה עד 1947. בארץ פעל כמרצה, סופר ועורך. בשנים 1944–1947 שימש כחוקר במכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה שהקים רפאל פטאי בירושלים.
בשנת 1948 היגר לארצות הברית, והתאזרח בה. שם לימד תחילה ספרות חז"ל ותולדות עם ישראל בבולטימור (Baltimore Hebrew College; כיום Baltimore Hebrew University) עד 1951. משנה זו היה חבר סגל במדרשה ללימודי היהדות בשיקגו (College of Jewish Studies in Chicago; בהמשך נקרא Spertus College of Judaice), שם לימד היסטוריה של עם ישראל. בין השנים 1952 ל-1971 כיהן כראש המחלקה ללימודים מתקדמים. הגיע לדרגת Distinguished Service Professor. היה חבר האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות וחבר מועצת רבני שיקגו.
ביוגרפיה > משפחתו

באביב 1935 נישא בוורשה לציליה חנה צמח (Celia Cemach). היה אב לפיליס (אשת יורם גֶלמן) ולרות.
פרסומיו

בעברית
רומה וירושלים: תולדות היחס של יהודי איטליה לארץ ישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק שעל יד המזרחי העולמי, תש"ד 1944.
היהודים בספרד משנת קנ"א עד הגירוש, ירושלים: קרית-ספר (כתבי מקורות לתולדות ישראל), תש"ח 1948. (חוברת)
"מילון ביאוגראפי לאישי הריניסאנס", בתוך: יעקב בורקהרדט, תרבות הריניסאנס באיטליה (בעריכתו המדעית של חירם פרי (פלאום) בצירוף הערות ומערכת תמונות ועוד שלוש נספחות; תרגם יעקב שטיינברג), ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ג 1953.
חיי היהודים באיטליה בתקופת הריניסאנס, ניו יורק: עגן, תשט"ו 1955. (תורגם לאנגלית בשם "The Jews in the world of the Renaissance"; קיצור הספר יצא במסגרת כרך ו של ספר הלימוד "תולדות עם ישראל" בעריכת ישראל יצחק לוין, בוסטון: בית המדרש למורים.)
בצבת הדורות: מימי הביניים לזמנים חדשים, ניו יורק – תל אביב – ירושלים: הוצאת עוגן על יד ההסתדרות העברית באמריקת, בשיתוף עם הוצאת ספרים מ' ניומן, תש"ך 1960.
ערכים רבים ב"אנצקלופדיה לתולדות גדולי ישראל" שערך מרדכי מרגליות
מאמרים (מבחר):
'מחלוקותיו של מיסיר ליאון עם רבני דורו וניסיונו להטיל מרותו על יהודי איטליה', ציון (כתב עת), שנה יב (תש"ז).
'הפנקס הראשון של החברה חסד ואמת בריגייו'; יוצא לאור על פי כתב יד בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים; עם מבוא והערות מאת משה אביגדור שולוואס, רשומות ד (תש"ז), 98–130.
כעורך ומהדיר
איטליה: כתב עת לחקר תרבות יהודי איטליה ותולדותיהם (עורך). (יצא רק גיליון אחר בניסן/סיוון תש"ה 1945).
שמואל דוד לוצאטו, פרקי חיים, ניו יורק: תלפיות, תשי"א.
שמחה לוצאטו, מאמר על יהודי ויניציה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"א.
ביידיש
דאטען און כראניק: צו דער געשיכטע פון דער תורה ועבודה-בעוועגונג אין פוילען, ורשה: תורה ועבודה-בעוועגונג (תורה ועבודה, חוברות 9–12), 1935.
ביבליאגראפישער פיהרער: פאר יודישען און אלגעמיינעם וויסען, ורשה: ההנהלה הראשית פון דער תורה ועבודה-בעוועגונג אין פוילען (תורה ועבודה, חוברות 7–8), תרצ"ה 1935.
באנגלית
Between the Rhine and the Bosporus: Studies and Essays in European Jewish History, Chicago: College of Jewish Studies Press, 1964.
From East to West: The Westward Migration of Jews from Eastern Europe during the Seventeenth and Eighteenth Centuries, Detroit: Wayne State University Press, 1971.
The Jews in the world of the Renaissance (translated by Elvin I. Kose), Leiden: Brill, 1973. (תרגום של: חיי היהודים באיטליה בתקופת הרנסאנס)
Jewish Culture in Eastern Europe: The Classical Period, New York: Ktav Pub. House, 1975.
The History of the Jewish People , Chicago: Regnery Gateway, 1982-1985, 3 Vols.:
v. 1: The Antiquity, 1982.
v. 2: The Early middle Ages, 1982.
v. 3: The Late Middle Ages, 1985.
בגרמנית
Die Juden in Würzburg während des Mittelalters, Diss., 1934.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ז 1967, כרך ב, עמ' 889–890.
הערות שוליים

↑  "ע ד ו ת", הד-המזרח, 30 בנובמבר 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308164005171  PLWABN: 9810650123705606  CiNii: DA07655303  GND: 12574515X  ISNI: 0000 0001 1079 0892  LCCN: n50057622  NKC: zmp2012738979  NLA: 36577695  NTA: 070239088  RERO: 02-A003828890  SUDOC: 13641978X  Trove: 1302735  VcBA: 495/255411  VIAF: 98332120   WorldCat (עם VIAF): 98332120
משחקי הקודש ביוון העתיקה

האצטדיון בדלפי בו נערכו המשחקים הפיתיים; מדרגות האבן משמאל נוספו בתקופה הרומית.
משחקי הקודש הם התחרויות ספורטיביות שהתנהלו ביוון העתיקה. למשחקים אלה הייתה זיקה אמיצה לדת היוונית והן נשאו חותם דתי ויוקרתי.
ידועים ומפורסמים היו חמישה מוקדים של משחקי הקודש, והללו נחלקו, גאוגרפית, בין האזורים הבאים:
| שם | אל | תקופה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפיתיים | אפולו | התקיימו במחזוריות כל ארבע שנים, החל משנת 582 לפנה"ס | דלפי |
| המשחקים האיסתמיים | פוסיידון | התקיימו אחת לשנתיים, החל מ-582 לפנה"ס | קורינתוס |
| המשחקים הנמאיים | זאוס | משנת 573 לפנה"ס, אחת לשנתיים | נמאה |
| המשחקים הפאן-אתנאיים | אתנה | משנת 566 כל ארבע שנים | אתונה |
| המשחקים האולימפיים |  | משנת 776 לפנה"ס ואילך במחזוריות של כל ארבע שנים | אולימפיה |
נבחרת ליבריה בכדורסל

| --- | --- |
ליבריה
 מידע כללי
 התאחדות:  LBF
 הצטרפות:  1964
 השתייכות:  פיב"א אפריקה
 דירוג פיב"א (14 בספטמבר 2014):  85      
  - ניקוד פיב"א:  0.6
 מאמן:  אלאן ג'לאה
 
 אליפות אפריקה בכדורסל
 הופעות:  2 (הראשונה ב-1983)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (1983)
 
נבחרת ליבריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ליבריה. הדירוג הנוכחי של נבחרת ליבריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-85 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
נבחרת ליבריה היא מהנבחרות החלשות באפריקה ובעולם.

הישג השיא של הנבחרת הוא המקום התשיעי, מתוך עשר נבחרות,  באליפות אפריקה בכדורסל שנערכה בשנת 1983.

הנבחרת השתתפה פעם נוספת באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 2007 וסיימה במקום ה-16 האחרון.

נבחרת ליבריה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אפריקה

| אליפות אפריקה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
מרוקו 1964: לא השתתפה
תוניסיה 1965: לא השתתפה
מרוקו 1968: לא השתתפה
מצרים 1970: לא השתתפה
סנגל 1972: לא השתתפה
הרפובליקה המרכז אפריקאית 1974: לא השתתפה
מצרים 1975: לא השתתפה
סנגל 1978: לא השתתפה
מרוקו 1980: לא השתתפה
סומליה 1981: לא השתתפה
| מצרים 1983 | מקום תשיעי | 5 | 1 | 4 |
חוף השנהב 1985: לא השתתפה
תוניסיה 1987: לא השתתפה
אנגולה 1989: לא השתתפה
מצרים 1992: לא השתתפה
קניה 1993: לא השתתפה
אלג'יריה 1995: לא השתתפה
סנגל 1997: לא השתתפה
אנגולה 1999: לא השתתפה
מרוקו 2001: לא השתתפה
מצרים 2003: לא השתתפה
אלג'יריה 2005: לא השתתפה
| אנגולה 2007 | מקום 16 | 6 | 0 | 6 |
לוב 2009: לא השתתפה
מדגסקר 2011: לא השתתפה
חוף השנהב 2013: לא השתתפה
תוניסיה 2015: לא השתתפה
תוניסיה סנגל 2017: לא השתתפה
רואנדה 2021: לא השתתפה
אנגולה 2025: לא השתתפה
| סך הכל | 2 הופעות | 11 | 1 | 10 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מרשל כללי של צרפת

התואר מרשל כללי של צרפת, או בצורתו המקורית והמלאה המרשל הכללי של מחנות המלך וצבאותיו (בצרפתית: maréchal général des camps et armées du roi) הוא תואר שנועד להבדיל בין מרשל צרפת (שהופקד על צבא אחד מצבאות המלך) לבין מפקד כל צבאות צרפת. תואר זה ניתן כאשר תפקיד הגרנד-קונטאבל של צרפת (Grand Connétable de France) לא היה קיים.
בעלי התואר

במשך השנים החזיקו בתואר שישה אנשים:
בעלי התואר > בתקופה טרום המהפכה

חמשה נשאו בתואר תחת בית בורבון:
שארל דה גונטואה (אנ'), דוכס בירון (1562 - 1602), הוצא להורג לבסוף בשל תוכניתו להדיח את אנרי הרביעי ולהפוך את עצמו למלך בורגונדי.
פרונסואה דה בון (1543 - 1626)
אנרי דה לה טור ד'אוברן (1611 - 1675)
קלוד-לואי-הקטור דה וילאר (1653 - 1734)
מוריס דה סאקס (1696 - 1750)
בעלי התואר > לאחר המהפכה

מפקד אחד קיבל את התואר, תחת שלטונו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים:
ז'אן דה-דייה סו (1769 - 1851)
מרשל מאייר

| --- | --- |

מרשל ת' מאייר
 לידה:  25 במרץ 1930 כ"ה באדר ה'תר"צ ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1993 (בגיל 63) ט"ו בטבת ה'תשנ"ד ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  דארטמות' קולג'  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 בדצמבר 1993 
 תחומי עיסוק:  הגות יהודית, אמונה, מדרש
 תפקידים נוספים:  מייסד וראש בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית, רב קהילת "בית-אל" בבואנוס איירס, רב קהילת "בני ישורון" בניו יורק
 רבותיו:  הרב אברהם יהושע השל
 
הרב מרשל ת' מאייר (באנגלית: Marshall T. Meyer;‏ 25 במרץ 1930 – 29 בדצמבר 1993) היה מנהיג היהדות הקונסרבטיבית בדרום אמריקה, הידוע גם בשל פעילותו למען זכויות אדם בתקופת המשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983). הוא היה בין מקימי "התנועה היהודית למען זכויות האדם בארגנטינה".
קורות חיים והשכלה

מאייר נולד בברוקלין וגדל בנוריץ' שבקונטיקט. הוא סיים תואר ראשון בדארטמות' קולג' שבניו המפשייר בשנת 1952. בעקבות פגישה עם אברהם יהושע השל, נרשם ללימודים בבית המדרש לרבנים באמריקה ובשנת 1958 הוסמך לרבנות.
סיים דוקטורט בפילוסופיה דתית מאוניברסיטת קולומביה.
פעילותו בארגנטינה

ב-1959 החל לשמש כרב בקהילת "בית אל" בבואנוס איירס. עם השנים הפך לדמות מרכזית ביהדות ארגנטינה. ב-1962 ייסד את בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית (Seminario Rabinico Latinoamericano) בבואנוס איירס.
בשנת 1983, כאשר הוחזר המשטר הדמוקרטי לארגנטינה, העניק למאייר הנשיא הנבחר ראול אלפונסין את מדליית סן-מרטין – אות הכבוד הגבוה ביותר בארגנטינה על פעילותו הרבה למען זכויות האדם בתקופת השלטון הצבאי.
חזרתו לארצות הברית

ב-1984 שב לניו יורק, לעמוד בראש קהילת בני ישורון.
נפטר מסרטן בניו יורק ב-1993, בגיל 63 ונקבר בעיר ילדותו נוריץ' שבקונטיקט.
היה נשוי לנעמי ואב לשלושה ילדים: אניטה, דודי וגבריאל.
משנן נשיר

| --- | --- |
 שיוך:  משנן 
 מזהים
 לטינית (TA98):  dentes decidui 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.1.03.076 
 TA2 (2019):  912 
 FMA:  75151 
 קוד MeSH:  A14.549.167.860.700 
 מזהה MeSH:  D014094 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C3266841 
 
בתמונה גולגולת של ילד, ניתן לראות את שתי מערכות השיניים, המשנן הנשיר, והמשנן הקבוע שעוד לא פרץ מלבד לחותכות המרכזיות (Gray's Anatomy)
מִשנן נשיר או מִשנן מתחלף (באנגלית: Deciduous teeth), הידוע בכינויו שיני חלב או שיניים נשירות, הוא הסט הראשון של השיניים בגדילה אצל בני אדם ויונקים דיפיודונטים (בעלי שתי מערכות שיניים) אחרים. השיניים מתפתחות במהלך שלב ההתפתחות העוברית ומתפרצות (הופכות לגלויות בחלל הפה) בגיל הינקות. המשנן מתחלף בדרך כלל על ידי שיניים קבועות, אבל בהיעדר שיניים קבועות, שיניים אלו יכולות להישאר פונקציונליות במשך שנים רבות.
התפתחות

המשנן הנשיר מתחיל להיווצר בשלב האימבריולוגי של ההיריון. ההתפתחות העיקרית של השיניים מתחילה בשבוע השישי להריון בשכבת הדנטל למינה (Dental lamina), מקטע בשכבת האפיתל ממנו תתחיל היווצרות השן. כאשר העובר בן שמונה שבועות, כבר קיימים עשרה ניצנים על הקשת העליונה ועשרה ניצנים על הקשת התחתונה. ניצנים אלו הם שיהפכו בסופו של דבר למשנן המתחלף (שיני החלב). שיניים אלו ימשיכו להתפתח עד שיבקעו בפה.
במשנן המתחלף סך הכול עשרים שיניים: חמש בכל רבע ועשר לכל קשת. ההתפרצות של השיניים מתחילה בגיל שישה חודשים ונמשכת עד גיל 23–33 חודשים. בדרך כלל, השיניים הראשונות שיבקעו בפה הן השיניים חותכות התחתונות (המרכזיות מנדביולריות) והאחרונות הן הטוחנות השניות (השיניים האחרונות בפה בלסת העליונה).
הגיל השכיח של בקיעת השיניים הנשירות בפה:
שיניים חותכות מרכזיות: 6–12 חודשים
שיניים חותכות צדדיות: 9–16 חודשים
טוחנות ראשונות: 13–19 חודשים
ניבים: 16–23 חודשים
טוחנות שניות: 22–33 חודשים