stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפר אוריה
היסטוריה > משנות ה-40 ואילך

המושב הוקם מחדש על חורבות המושב הישן ב־1944 על ידי יהודים דתיים יוצאי כורדיסטן, והפעם כמושב עובדים. המקום הוקם בסיוע של יהודי ארגנטינה דרך חברת בנים לגבולם והמזרחי שסייע בבניית בית כנסת ומקווה.
במרץ 1947 נהרג רועה ערבי מיריות נוטרי כפר אוריה לאחר שהרועים עלו על שדות הכפר עם עדריהם והמון מבית ג'יז איים על הנוטרים. ב-10 בינואר 1948 הותקפה שיירת של אנשי החי"ש שנסעו מן הכפר לעבר חולדה, שניים מן המגינים שבשיירה נהרגו מאש שנפתחה לעברם מח'רבת בית פאר. למחרת, ב-11 בינואר, הותקף הכפר על ידי המון ערבים. מגיני כפר אוריה יצאו למתקפת נגד על הערבים בח'רבת בית פאר והעלו באש את בתיה. במהלך התקפת הערבים נהרגו שלושה ממגיני המקום ושניים נפצעו. על פי ההערכות נהרגו 25 תוקפים, בהם אנשי הלגיון הערבי ונוטרים ערבים. מתקפת הנגד של מגיני כפר אוריה זכתה לתשבחות ביישוב היהודי כדרך הנכונה להתמודד עם התוקפים. במהלך מלחמת השחרור היה המושב נתון במצור במשך 5 חודשים, והאספקה הייתה מוצנחת שלוש פעמים בשבוע ממטוס. לאחר הכרזת העצמאות פונו לכפר אוריה אנשי המושבה הרטוב (בפעולה בפיקוד שלמה להט), אך בהמשך מלחמת העצמאות ננטש המושב, ו-30 המשפחות הועברו למחנה צבאי בריטי נטוש, "מחנה יעקב" בנתניה. בקשתם לחזור לכפר אוריה לא נענתה.
באפריל 1949 התיישבו במקום עולים מבולגריה, ובמרץ 1950 התגוררו במקום כ-60 משפחות. אליהם הצטרפו משפחות אחדות של יוצאי מרוקו ותימן. בספטמבר 1954, בעקבות דרישת הסוכנות היהודית מהמתיישבים לחתום על חוזים בהם התחייבו להחזיר את חובותיהם כשהם מוצמדים, החל המושב להתפרק. חלק מהתושבים מכרו את רכושם והחלו לעזוב והשדות הוזנחו. בעקבות זאת הוחלט שהמעוניינים בכך יוכלו לעזוב ובמקומם יובאו מתיישבים חדשים, בעיקר עולים מהודו וצפון אפריקה. בסוכנות טענו למתיחות בין ותיקים וחדשים במושב ובעל המשמר טענו שהמתיישבים הועזבו מפני שלא היו נאמנים למפא"י. בראשית 1955 נותרו בכפר אוריה 7 משפחות מיוצאי בולגריה והצטרפו אליהם עולים מצפון אפריקה שחלקם הגיעו ישר מהאונייה. עם השינוי בהרכב האוכלוסייה הונהג גם שינוי בענפי התעסוקה. בניגוד למתיישבים הקודמים שגידלו פרות, המתיישבים החדשים גידלו כבשים. השינויים לא עזרו ושוב ננטש המושב על ידי רוב תושביו ונותרו בו רק 10 משפחות. בתחילת תשי"ט (סתיו 1958) הגיעו אליו מתיישבים חדשים במסגרת התנועה מן העיר אל הכפר, אך מקורות מחייה מספיקים לא היו להם והמושב שקע בחובות.
בשנת 1950 נסלל כביש גישה ליישוב וב-1955 חובר המושב לרשת החשמל.
המושב

בשנת 2009 החל איוש שכונת הרחבה בכפר אוריה.
במושב פועלת תנועת הצופים.
במושב ישנם כשלושה גני ילדים. רוב תלמידי היסודי לומדים בבית הספר השחר בטל שחר ורוב בני הנוער במושב לומדים בבית הספר "הרטוב" בקיבוץ צרעה.
ישנם נערים אשר לומדים גם בבית הספר ״צפית״ אשר נמצא בקיבוץ כפר מנחם.
בשנת 2013 פרצה שרפה בגבעות שליד המושב שכילתה את רובה של הצמחייה עליהן.
ציור קיר מאת אברהם אופק בבית התרבות במושב
החאן בכפר אוריה
מבנה החאן העתיק, 2015
בית העם
פנים החאן
הרחוב הראשי במושב
מעגל היחידה

במתמטיקה, מעגל היחידה הוא מעגל בעל רדיוס שאורכו יחידת מידה אחת, ומרכזו בראשית הצירים של מערכת צירים קרטזית. למעגל היחידה מספר שימושים בטריגונומטריה – באמצעותו ניתן להרחיב את הגדרתן של הפונקציות הטריגונומטריות, ולהגדיר יחידת מידה טבעית לזווית – הרדיאן. מעגל היחידה מסומן לעיתים קרובות  \mathbb {S} ^{1}.
העיגול ברדיוס 1 סביב הראשית, שמעגל היחידה הוא שפתו, נקרא עיגול היחידה.
הגדרת הפונקציות הטריגונומטריות

בהינתן זווית כלשהי, מגדירים אותה כרדיוס ש"מסתובב" נגד כיוון השעון ויוצר את הזווית הזאת עם הכיוון החיובי של ציר ה-x. אם הזווית שלילית, הסיבוב הוא עם כיוון השעון. אם הזווית גדולה מ- 360^{\circ } (או  \ 2\pi  רדיאנים), זה יותר מסיבוב אחד ועל כן הזווית עם ציר ה-x היא השארית של חלוקת הזווית ב- 360^{\circ }.
אם הזווית היא  \ t ו- \ (x,y) היא הנקודה בה נוגע הרדיוס במעגל, אז נגדיר:
במישור המרוכב

במישור המרוכב מעגל היחידה מורכב מכל המספרים המרוכבים שערכם המוחלט הוא 1 (ובכללם כל שורשי היחידה). לפי נוסחת אוילר כל מספר על מעגל היחידה ניתן להצגה כ- \ e^{i\theta } כאשר  \ \theta  היא הזווית (ברדיאנים) בין הציר הממשי למספר. איברי מעגל היחידה מהווים חבורה ביחס לכפל מספרים מרוכבים. זוהי חבורה חשובה ושימושית במתמטיקה והיא נקראת חבורת המעגל. מנוסחת אוילר נובע שהיא איזומורפית לחבורת המנה  \mathbb {R} /\mathbb {Z}  (כחבורות ביחס לחיבור).
במישור המרוכב > שימוש במעגל היחידה המרוכב

כאשר מעבירים סדרה עתית למרחב הפאזה נהוג להשתמש במערכת קואורדינטות של המישור המרוכב. תחת מעבר זה הפאזה של סדרה עתית משמשת על מנת להגדיר משתנה מרוכב שהארגומנט שלו הוא הפאזה של הסדרה העתית וגודלו הוא אחד. העתקה זו מעתיקה כל מקטע של סדרה עתית אל עבר רדיוס של מעגל היחידה המרוכב. המעבר אל מרחב הפאזה מאפשר הפעלה של שיטות לחקר קישוריות בין סדרות כמו phase lag index או (Inter-site phase clustering (ISPC. חקר הקישוריות חשוב במיוחד בחקר קישוריות מוחית כיוון שהמידע שנמדד מהמוח האנושי הוא לרוב סדרה עתית. וככזה מציאת הקישוריות בין סדרות עתיות שקול למציאת קישוריות בין אזורים אלקטרודות או תדרים מוחיים כתלות במידע הנמדד.
ראו גם

כדור (טופולוגיה)
גאומטריה אנליטית
קואורדינטות פולריות
שורשי היחידה
ריבוע יחידה
קוביית יחידה
אריזת מעגלים בתוך מעגל
יקותיאל יהודה טייטלבוים

ערך זה עוסק באדמו"ר מסאטמר. אם התכוונתם לסב סבו, האדמו"ר מסיגט, ראו .
ברחובות ויליאמסבורג, 2017
הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (מכונה: זלמן לייב, ונודע גם בכינוי: מהרי"י; נולד בכ"ד בכסלו תשי"ב, 23 בדצמבר 1951), הוא האדמו"ר של פלג חסידות סאטמר בוויליאמסבורג, אחד משני הפלגים של החסידות.
בחיי אביו

הרב יקותיאל יהודה הוא בנו השלישי של האדמו"ר הקודם מסאטמר, רבי משה טייטלבוים, המכונה גם "ברך משה". הוא נישא לחיה שרה שפיץ, בתו של הרב משה שפיץ אב"ד ביסטריץ. היה מגיד שיעור בישיבת סאטמאר לצעירים ורב בית הכנסת סיגעט והתגורר בבורו פארק.
עד לשנת 1999 נחשב אחיו הבכור, הרב אהרן טייטלבוים, ליורש המיועד של אביו. הרב זלמן לייב מונה לרב קהילת סאטמאר בירושלים. באותה שנה השתנתה חדות הפוליטיקה הפנימית בחסידות, בנסיבות שאינן ברורות כל צרכן. ה"ברך משה" עורר התנגדות מרגע עלייתו לכס האדמו"רות, בשל סגנון הנהגתו הריכוזי והחמור שהזכיר יותר אדמו"רים מזרח-אירופאים רגילים מאשר את דודו ה"ויואל משה", ורדיפתו את גורמי האופוזיציה שהתרכזו סביב הרבנית האלמנה אלטא פייגא טייטלבוים. בנו הבכור, שהשליט את מרותו על קריית יואל ורדף את ה"בני יואל", נאמני האלמנה, עורר חשש בקרב קנאים גם בשל נישואיו לבת הרבי מוויז'ניץ, מראשי אגודת ישראל. גורם מכריע היה היחלשותו של "הברך משה" בסוף שנות ה-90, שפתחה את הדרך לבנו הבכור למשול בפועל – ועקב כך להיקלע לסכסוך עם הגבאי הראשי משה פרידמן, אחד הכוחות החזקים בחצר.
בשנת 1999 נקרא הרב זלמן לייב במפתיע לשוב לארצות הברית, שם הוכתר כרב בויליאמסבורג. מאוחר יותר, בצוואה שכתב בשנת 2002, ציווה האב למנות את הרב יקותיאל יהודה לאדמו"ר אחריו.
הכתרתו לאדמו"ר

מסוף שנות ה-90 התפלגה למעשה החסידות, בין תומכי הרב אהרן ותומכי הרב יקותיאל יהודה. החסידים התומכים באח הצעיר (המכונים "זַאלי'ס" או "זלונים" בז'רגון הסאטמרי) טוענים כי מעשי האב בחייו וכן צוואתו תומכים בו כיורש. הפלג האחר (המכונים ״אהרונים״) טוען כי האדמו"ר הקודם חלה במחלת אלצהיימר, ולמעשה נשלט על ידי בני ביתו ומשמשיו, ובעיקר הגבאי הראשי משה פרידמן. בנוסף לכך, טוענים ה"אהרונים" כי קיימת צוואה משנת 1996 שבה מינה האב את הבכור ליורש והודיע כי זהו רצונו הסופי.
ה"זאלי'ס" מרוכזים בעיקר בשכונת ויליאמסבורג בברוקלין שבניו-יורק, בעוד שה"אהרונים" יושבים בעיקר בקריית יואל שבמונרו. שני הפלגים מנהלים מאבק ממושך על השליטה בנכסי החסידות.
בשבט תשע"ג, לראשונה מאז מינויו לאדמו"ר, ביקר בארץ ישראל לרגל נישואי נכדתו. במהלך ביקורו נפגש עם רבנים ואדמו"רים, ואף אגודאים, ובהם הרב שמואל אוירבך, הרב חיים קניבסקי והאדמו"ר מגור. בביקור חילק האדמו"ר סכומי כסף ניכרים למוסדות שמתנזרים מתמיכה כספית של מוסדות המדינה, וזאת כחלק ממיזם "שקל הטהור" שמפעילה החסידות בראשותו.
הרב טייטלבוים תומך ב"פלג הירושלמי" המתנגד להתייצבות השנתית של חרדים בלשכות הגיוס בישראל, ומעניק להם סיוע כספי ועידוד מוסרי. עם זאת, הרב מתנגד לפעילות נטורי קרתא ויצא נגדם בפומבי מספר פעמים.
לאחר נתק של שנים בין חסידות צאנז-קלויזנבורג לחסידות סאטמר, התפייס הרב טייטלבוים עם הרב שמואל דוד הלברשטאם מחסידות צאנז-קלויזנבורג בארצות הברית, אך לא התפייס עם הרב צבי אלימלך הלברשטאם מחסידות צאנז בישראל.
בנובמבר 2019 ביקר האדמו"ר בישראל. ונערכו לכבודו מעמד קבלת פנים גדול בירושלים, בבני ברק ובבית שמש שם השתתף בטקס הנחת אבן הפינה לבית מדרש של חסידות סאטמר.
באפריל 2020 דיברו האחים לראשונה בטלפון מזה 20 שנה.
משפחתו

גיסיו הם רבי מאיר, חתנו של יוסף אשכנזי ואב"ד ביסטריץ; רבי אהרן טוביה, חתנו של רבי אליעזר הגר, האדמו"ר מסערט ויז'ניץ; הרב חיים אריה שפיץ, חתנו של הרב חיד"א וייס, ראש ישיבת עץ חיים ווילרייק; והרב שמואל שלמה ר"מ בישיבת סאטמר בקווינס.
מילדיו:
רבי חיים צבי, רבה של קהילת סאטמר בירושלים, נשוי לבת דודו, בת רבי אפרים למברגר אב״ד מאקווא בורו פארק
רחל אסתר נשואה לרב יצחק רוזנברגר, רב שכונת לי גארדנס בניו יורק, בנו של הרב יהושע רוזנברגר, דיין בעדה החרדית
רבי יעקב דב, אב"ד סיגט בבורו פארק. חתנו של הרב צבי הירש מייזליש, אב"ד שאפראן ויליאמסבורג
ברכה סימא, נשואה לרב אלתר יעקב גלאנץ, ר״מ בישיבת סאטמאר בקווינס
רויזא, נשואה לרב אלעזר טייטלבוים, ראש כולל בווליאמסבורג ובנו של הרב ליפא טייטלבוים
חנה, נשואה ליואל שמעון פריעדמאן, נכד הרב ישראל חיים מנשה פרידמן ראב"ד סאטמאר
חנניה יום טוב ליפא, חתן רבי ברוך נתן הלברשטאם, אב"ד סאטמאר לאנדאן
יואל, חתן רבי אנשיל אשכנזי, אב"ד חוות דעת סי-געיט
אהרן, חתן רבי אלעזר מנחם מייזליש, אב"ד ניימארק
הענדל, נשואה לאלחנן חיים פילאפף, בן הרב זלמן לייב פילאפף, חבר בד"ץ סאטמאר
הערות שוליים

↑  ראשי תיבות של: מ'ורינו ה'רב ר'בי י'קותיאל י'הודה
↑  אריה ארליך. מלכות של חסד. משפחה, כ"ט בכסלו תשע"ג. עמ' 28.
↑  משה ויסברג, המחלוקות והפיצולים בחצרות החסידים, באתר בחדרי חרדים, 28 בספטמבר 2018
↑  ישראל כהן, ‏מהרי"י מסאטמר: "השוחד הקואליציוני מעוור את עיניהם", באתר כיכר השבת, 12 ביוני 2017
↑  משה ויסברג, הפיוסים ההיסטוריים בעולם החסידות | חלק 1, באתר בחדרי חרדים, 25 בספטמבר 2018
↑  אירוע היסטורי – האדמו"ר מסאטמר הגיע לביקור בעיר בית שמש, באתר חדשות בית שמש, 24 בנובמבר 2019.
↑  שימי שפר, ‏דרמה בסאטמר: לאחר 20 שנה האדמו"רים שוחחו בטלפון, באתר כיכר השבת
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב משה טייטלבוים | אדמו"רי סאטמר | הבא: - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296569005171  GND: 1171580088  ISNI: 0000 0001 0625 7243  LCCN: n2008025681  VIAF: 159435409   WorldCat (עם VIAF): 159435409 
עם הרב משה שטרנבוך
משפט התוחלת השלמה

משפט התוחלת השלמה או משפט ההחלקה הוא משפט בתורת ההסתברות, לפיו התוחלת של התוחלת המותנית של משתנה מקרי כלשהו שווה לתוחלת של אותו משתנה מקרי.
בלשון מתמטית, אם  X הוא משתנה מקרי אינטגרבילי (כלומר  \operatorname {E} (|X|)<\infty ), ואם  Y הוא משתנה אקראי אחר (לאו דווקא אינטגרבילי), אזי מתקיים  \operatorname {E} [X]=\operatorname {E} [\operatorname {E} [X\mid Y]].
בהגדרה המודרנית של התוחלת המותנית, משפט ההחלקה הוא התכונה העיקרית המגדירה את התוחלת המותנית, וככזה הוא נובע ישירות מבניית התוחלת המותנית, למשל על ידי משפט רדון־ניקודים.
שימושים

משפט ההחלקה שימושי כאשר נדרשים לטפל בתוחלת או בפונקציה הסתברותית אחרת של משתנה מקרי המוגדר בתורו על ידי מספר משתנים מקריים. חישוב התוחלת במקרה זה עשוי לדרוש חישוב של פונקציית צפיפות או הסתברות הכוללת מספר משתנים מקריים. השימוש בהתניה מפרק את חישוב התוחלת לשני חישובים המתבצעים באופן סדרתי: בחישוב התוחלת המותנית (הפנימית) אנו נדרשים לחשב תוחלת לפי הסתברות מותנית חד-ממדית, ולאחר מכן, התוחלת החיצונית מתבצעת על פונקציה של המשתנה  Y בלבד, גם היא לפי פונקציית הסתברות חד-ממדית.
שימושים > דוגמה

יהי  X משתנה מקרי המקבל את הערכים  \pm 1 בהסתברות שווה, ויהי  Y משתנה מקרי המקבל את הערכים  0,1 בהסתברות שווה ובלתי תלוי ב- X. נרצה לחשב את התוחלת של המשתנה  Z=X^{Y}, וחישוב ישיר יצריך מציאת פונקציית ההסתברות  \mathbb {P} \{Z=z\}=\mathbb {P} \{X^{Y}=z\}. בשימוש במשפט ההחלקה נקבל:  {\mbox{E}}(Z)={\mbox{E}}({\mbox{E}}(X^{Y}|Y)). נחשב תחילה את התוחלת הפנימית:  {\mbox{E}}(X^{Y}|Y)={\frac {1}{2}}(1+(-1)^{Y}), מכיוון שכאשר ערכו של  Y ידוע (מותנה), ישנם שני ערכים המתקבלים בהסתברות שווה. כעת נחשב את התוחלת החיצונית:
|  |  {\mbox{E}}(Z)={\mbox{E}}\left({\frac {1}{2}}(1+(-1)^{Y})\right) |
| --- | --- |
:  ={\frac {1}{2}}+{\frac {1}{2}}{\mbox{E}}\left((-1)^{Y}\right)
:  ={\frac {1}{2}}+{\frac {1}{2}}\left({\frac {1}{2}}\cdot (1+(-1))\right)
:  ={\frac {1}{2}}
ללא צורך לחשב את ההתפלגות של המשתנה המקרי  Z.
הרחבות

בהנדסה, מושג ההחלקה מתייחס להוספת התניה במשתנה העזר וביצוע התוחלת לסילוק המשתנה לאחר החישוב (כלומר: "החלקתו"). אי לכך, ניתן להשתמש בעקרון ההחלקה גם לחישוב של פונקציות הסתברותיות שונות, לדוגמה: אם נניח כי קיימות פונקציות הצפיפות  f_{X}(x),f_{X,Y}(x,y), אזי לפי נוסחת ההסתברות השלמה נקבל כי:  f_{X}(x)=\int _{\Omega }f_{X,Y}(x,y)dy=\int _{\Omega }f_{X|Y}(x,y)f_{Y}(y)dy={\mbox{E}}(f_{X|Y}(x,Y)), כאשר התוחלת האחרונה היא לפי כלל ההסתברות של  Y.
ניתן לנסח גרסה מוכללת עבור משפט ההחלקה למשתנים מקריים מותנים: יהיו  X,Y,Z שלושה משתנים מקריים, אזי התוחלת המותנית של  X בהינתן  Z ניתנת לביטוי על ידי התניה נוספת במשתנה  Y, כלומר:  {\mbox{E}}(X|Z)={\mbox{E}}({\mbox{E}}(X|Y,Z)|Z). במקרה זה, התוחלת המותנית היא פונקציה של המשתנה המקרי  Z. גרסה מוכללת זו שימושית במיוחד באמידת פרמטרים באופן אופטימלי (במובן של מזעור הטעות הריבועית הממוצעת, שכן אומד למשתנה מקרי  X על-סמך משתנה אחר,  Y, נתון במקרה זה על ידי התוחלת המותנית,  {\mbox{E}}(X|Y). במקרה זה, התניות נוספות לצורך חישוב האומד ידרשו שימוש במשפט ההחלקה המוכלל.
הוכחה

מובאת כאן ההוכחה עבור משתנים מקריים בדידים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  =\sum _{y}\operatorname {E} (X|Y=y)\cdot \operatorname {P} (Y=y)\, |  \operatorname {E} \left(\operatorname {E} (X|Y)\right) |
|  |  |  |  =\sum _{y}\left(\sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (X=x|Y=y)\right)\cdot \operatorname {P} (Y=y)\, |  |
|  |  |  |  =\sum _{y}\sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (X=x|Y=y)\cdot \operatorname {P} (Y=y)\, |  |
|  | (לפי חוק בייס) |  |  =\sum _{y}\sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (Y=y|X=x)\cdot \operatorname {P} (X=x)\, |  |
|  |  |  |  =\sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (X=x)\cdot \left(\sum _{y}\operatorname {P} (Y=y|X=x)\right). |  |
סכום ההסתברויות של המשתנה המקרי המותנה,  Y|X=x שווה לפי הגדרה ל-1, כלומר,  \sum _{y}\operatorname {P} (Y=y|X=x)=1, ולכן,
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |  =\sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (X=x)\, |  \sum _{x}x\cdot \operatorname {P} (X=x)\cdot \left(\sum _{y}\operatorname {P} (Y=y|X=x)\right)\, |
|  |  =\operatorname {E} (X)\, |  |
ההוכחה דומה עבור משתנים רציפים, אם מחליפים את ההסתברויות בצפיפויות ואת הסכומים באינטגרלים.
ראו גם

משפט השונות השלמה
משפט ההסתברות השלמה
לקריאה נוספת

Papoulis, A., & Pillai, S. U. (2002). Probability, random variables, and stochastic processes. Tata McGraw-Hill Education.
ג'יהו דייוויס

ג'ון (ג'יהו) דייוויס (באנגלית: John (Jehu) Davis;‏ 1738 –  11 במאי 1802) היה בעל חוות מטעים ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, שכיהן כנשיא דלאוור התשיעי ממרץ ועד יוני 1789.
ראשית חייו

ג'יהו דייוויס נולד במחוז ווסטר שבפרובינציית מרילנד, כבנו של תומאס דייוויס, שאביו הגיע לאמריקה מויילס. דייוויד הגיע לעיירה לאורל, שם הוא נשא לאישה את רבקה לוס. לאחר נישואיהם הם רכשו את החווה "מקספרן" שממערב לעיר מילפורד, שם הם התיישבו באופן קבוע. לשניים נולדו שמונה ילדים. לאחר מותה של רעייתו, נישא דייוויס בשנית לשרה דאגלס.
קריירה

במלחמת העצמאות של ארצות הברית לחם דייוויס בשורות המיליציה המקומית. החל מ-1777 ובמשך 14 שנים הוא כיהן כשופט שלום. הוא נבחר לבית הנבחרים של דלאוור וכיהן בו במשך עשר תקופות כהונה שונות בשנים 1776 -1790. במושב של 1788/1789 הוא כיהן כיושב ראש הבית, וב-29 במרץ 1789, כאשר נפטר נשיא דלאוור תומאס קולינס, לא היה תפקיד נשיא הסנאט של דלאוור מאויש, ולפיכך היה דייוויס הבא בתור בסדר הירושה. כתוצאה מכך הוא הושבע כנשיא דלאוור וכיהן בתפקיד עד 2 ביוני אותה שנה כאשר האספה הכללית של דלאוור קיימה בחירות מיוחדות ובחרה בנשיא חדש.
במהלך תקופת כהונתו הראשונה של דייוויס כנשיא דלאוור, הושבע ג'ורג' וושינגטון כנשיא ארצות הברית הראשון. האירוע בו עבר וושינגטון דרך וילמינגטון בדרכו לטקס ההשבעה בניו יורק, גרם להתרגשות רבה, כפי שתואר על ידי אליזבת מונטגומרי בספרה "זיכרונות מווילמינגטון":
וזה היה ככל הנראה לאחר בחירתו למשרה זו, שכן אני זוכרת היטב את המוני האדם ממהרים אל רחוב בולטימור (כיום שדרות מרילנד) כדי לתפוס מבט חטוף כאשר הוא עבר... היה זה יום גדול של תענוג, הכול היה על קצות האצבעות של הציפייה כאשר מרכבתו הופיעה, רוכבת באיטיות דרך הקהל, הוא הרכין את ראשו, כובעו בידו, ונופף בממחטתו הלבנה, וכל הפרצופים הסמיקו, ונצצו משמחה.
לאחר תום כהונתו כנשיא דלאוור, כיהן דייוויס כשופט בבית המשפט לעתירות רגילות עד 1792, ומ-1793 ועד מותו כשופט שלום.
מותו

ג'יהו דייוויס נפטר בחוות מקספרן ב-11 במאי 1802. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית סוואנה במילפורד, דלאוור. לא קיים דיוקן ידוע של דייוויס.
הערות שוליים

↑  Elizabeth Montgomery, Reminiscences of Wilmington: In Familiar Village Tales, Ancient and New, T.K. Collins, Jr., 1851, pp. 110-111.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119459719X  VIAF: 3371156858638649780006   WorldCat (עם VIAF): 3371156858638649780006
כיוון השעון

שרטוט המציג את כיוון השעון ואת הכיוון הנגדי לו ("נגד כיוון השעון")
תנועה עם כיוון השעון היא תנועה מעגלית הנעשית מלמעלה לכיוון ימין וכאשר היא מגיעה למטה היא ממשיכה את תנועתה שמאלה עד הנקודה העליונה וחוזר חלילה.
תנועה בכיוון ההפוך נקראת "נגד כיוון השעון".
תנועתו של עצם הנראה למתבונן מסוים כנע עם כיוון השעון, תיראה למתבונן הנמצא מולו, מעברו השני של העצם, כתנועה נגד כיוון השעון.
במתמטיקה, מקובל להתייחס לכיוון השעון ככיוון השלילי (ונגד כיוון השעון הוא הכיוון החיובי).
ברגים, אומים, פקקי בקבוקים ומכסי צנצנות סטנדרטים מתברגים (מתהדקים) עם כיוון השעון ומשוחררים נגד כיוון השעון בהתאם לכלל יד ימין[דרושה הבהרה].
מבט על צפון כדור הארץ נע על צירו, נגד כיוון השעון
צל עמוד שעון שמש נע עם כיוון השעון
מקור המונח

המונח "כיוון השעון" נובע מכיוון הסיבוב של מחוגי שעונים מכניים. "כיוון השעון" נובע מכיוון תנועת הצל בשעוני שמש שהיו בשימוש באירופה, הנמצאת בחצי הכדור הצפוני (כיוון שהתקדמות הצל בשעוני שמש בחצי הכדור הדרומי מנוגד לכיוון השעון).
מנגד, סיבוב חפץ מעגלי שמאלה היה כינוי לסיבובו נגד כיוונם של מחוגי שעוני השמש העתיקים. עם התפתחות השעונים בעת החדשה נהפכו המושגים עם/נגד כיוון השעון לאומדן מקובל לסיבוב מעגל ימינה ושמאלה בהתאמה.
ראו גם

מיקום לפי כיוון השעון
אוריינטציה
שעונים, מקור המונח
ריזוטו

| --- | --- |

ריזוטו פטריות וגבינות מעוטר בנבטי חמניה
 
 מאכלים
 סוג:  מנת אורז, מנה ראשונה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  אורז 
 
ריזוטו פטריות
ריזוטו (באיטלקית: Risotto) היא מנה איטלקית מסורתית המכילה אורז המבושל בציר עד למרקם קרמי ודביק. ריזוטו באיטליה מוגש בדרך כלל כמנה ראשונה.
המקור לריזוטו הוא צפון-מערב איטליה, ממזרח פיימונטה ומערב לומברדיה, שם נמצאים שדות האורז העשירים. מנת הריזוטו היא מנת הדגל של טורינו ומילאנו והיא דרך שכיחה לבישול אורז באיטליה.
המתכון הראשון המזוהה כמתכון ריזוטו מתוארך בשנת 1809, והכיל אורז מטוגן בחמאה, נקניקיות, מח עצם, בצל וציר חם עם זעפרן. עם זאת, יוצרו של הריזוטו אינו ידוע.
ישנם שלושה זנים של אורז המשמשים לבישול ריזוטו, אורז ארבוריו, אורז קארנרולי ואורז ויאלונה נאנו. שלושת הזנים משתייכים לקבוצת ג'פוניקה, המאופיינת בכך שהיא מסמיכה את נוזלי הבישול בהם היא מבושלת. שלושת הזנים האלו מאופיינים בכך שהם דורשים בישול ארוך יותר מזנים אחרים של אורז, ויש להם טעם ייחודי המזוהה עם המטבח האיטלקי.
זני האורז מסווגים באיטליה לפי רמות איכות. הדירוג מתחיל ברמה הנמוכה ביותר: riso commune (אורז פשוט), ממשיך ל-riso semifino (משובח למחצה), ממנו ל-riso fino (משובח/עדין, על סוג זה נמנה הוויאלונה נאנו) ומטפס ל- riso superfino (סופר משובח), תואר שבו מתהדרים הארבוריו והקרנרולי. הדירוג מתייחס לגודל ולצורה של האורז ולא לאיכות.
הכנה

ישנם מתכונים רבים לריזוטו עם מרכיבים שונים, אך כולם מבוססים על אורז עגול, מבושל בציר בתהליך מסוים תוך נתינת תשומת לב והשגחה קרובה. את האורז לא שוטפים לפני הבישול כדי לשמור את העמילן שיוצא בשטיפה למנה עצמה, שכן העמילן תורם למרקם הקרמי של המנה.
ראשית מטגנים את האורז בחמאה ובצל או שמן זית כדי לצפות כל גרגר בשכבה של שומן, ולפעמים אף מוסיפים יין לבן. לאחר שהיין נספג מעלים את הלהבה לבינונית-גבוהה, ומתחילים להוסיף ציר חם בהדרגה בכמויות קטנות תוך כדי ערבוב תמידי. לאחר שהציר נספג ניתן להמשיך ולהוסיף את הנוזל בהדרגה לסיר. הערבוב מסייע לשחרור העמילן מגרגירי האורז לתוך הנוזל ותורם למרקם הקרמי של הריזוטו. ממשיכים לערבב עד שהאורז במרקם חצי רך ולאחר מכן מוסיפים שמנת או את שארית הציר. לאחר מכן מורידים את הסיר מהאש. ניתן להוסיף חמאה ופרמז'ן כדי לתרום לקרמיות של המנה אך מרקמו של ריזוטו שבושל כראוי קרמי גם ללא הוספה של שמנת בשל העמילן שבגרגרים.
סוגי ריזוטו

ריזי-א-ביזי – ריזוטו עם אפונה.
ריזוטו אה לה ברולו – עם יין אדום ברולו אופייני לעיירה ברולו, נקניקיות ושעועית בורלוטי.
ריזוטו אה לה מילנזיה – עם יין לבן, ציר בשר בקר, מח עצם, שומן חזיר, גבינה וזעפרן. מקור המאכל מילאנו.
ריזוטו אל נרו דה ספיה – ריזוטו עם דיונונים מבושלים עם שקי הדיו שלהם, מה שהופך את הריזוטו לשחור.
ריזוטו אה לה זוקה – ריזוטו עם דלעת, אגוז מוסקט וגבינה מגורדת.
ריזוטו אה לה פילוטה – ריזוטו עם נקניקיות, בשר חזיר ופרמז'ן.
ריזוטו אה לה פונגי – ריזוטו עם פטריות.
ראו גם

סופלי
הפיגוע בקו 14א (2003)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  11 ביוני 2003
 מקום:  כיכר הדוידקה
 קואורדינטות:  31°47′05″N 35°12′53″E﻿ / ﻿31.784722222222°N 35.214722222222°E﻿ / 31.784722222222; 35.214722222222
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  17
 פצועים:  100
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע בקו 14א(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע בקו 14א(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגוע בקו 14א(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגוע בקו 14א
 
הפיגוע בקו 14א היה פיגוע התאבדות שאירע ב-11 ביוני 2003 באוטובוס אגד קו 14א בירושלים. בפיגוע נרצחו 17 בני אדם, ונפצעו יותר ממאה. חמאס נטל על עצמו אחריות לפיגוע.
הפיגוע

ב-11 ביוני 2003, בשעה 17:30, עלה מחבל מתאבד מחופש לחרדי לאוטובוס אגד קו 14א בתחנה בשוק מחנה יהודה ברחוב יפו. כשהאוטובוס עבר בכיכר הדוידקה, פוצץ המחבל מטען חבלה שהכיל כמות גדולה של רסס על מנת למקסם את הפגיעה. 17 בני אדם נהרגו בפיגוע ויותר ממאה נפצעו. כמה עשרות מהם היו עוברי אורח.
חמאס נטל אחריות לפיגוע. השייח' אחמד יאסין אמר לסוכנות רויטרס שהפיגוע התבצע כנקמה על ניסיון להתנקש בבכיר החמאס עבד אל-עזיז א-רנתיסי. מקורות פלסטינים מסרו שהמחבל הוא עבד אל מועטי שבאנה, איש חמאס מתל רומיידה שבחברון. תביעות הוגשו נגד הבנק הערבי, בנק נטווסט ובנק קרדי ליונה בכך שסייעו כספית לחמאס.
זמן קצר לאחר הפיגוע הפציצו מסוקים ישראלים רכב נוסע במזרח עזה בו היו 2 בכירים בזרוע הצבאית של חמאס. כל ששת הנוסעים שהיו ברכב נהרגו.
בעקבות הפיגוע

דוברו של ראש ממשלת ישראל אריאל שרון אמר שהפיגוע מראה שהפלסטינים לא נקטו בסנקציות נגד החמושים. יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת גינה את הפיגוע וקרא לערבים ולישראלים להפסיק את האלימות. נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש גינה את הפיגוע וקרא לכל העמים לנתק סיוע כספי לטרוריסטים ו"לבודד אלה ששונאים עד כדי כך שהם מוכנים להרוג".
חלק ממשפחות ההרוגים האשימו את הממשלה והמדיניות שלה. הדס בן אליהו כתבה לשר הביטחון שאול מופז:
אני רואה בך ובמדיניות הממשלה שותפים מלאים באחריות למותה של אחותי הקטנה, תמר... אם רק היתה כאן ממשלה שמעוניינת לדאוג לשלמות עם ישראל במקום לשלמות ארץ ישראל, ממשלה שבונה עתיד למדינה ולא אחת שבונה התנחלויות כובשות בשטחים במחלוקת..
הנצחה

ברחוב יפו 95 נקבעה טבלת הנצחה ל-17 נרצחי הפיגוע .
בתרבות הפופולרית

בשירו Road To Peace מהאלבום Orphans: Brawlers, Bawlers & Bastards מתאר טום וייטס את מאורעות הפיגוע ותוצאותיו.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
הערות שוליים

↑  מירב לוי, אחותה של תמר בן-אליהו שנהרגה בפיגועטוענת נגד מופז: אתה והממשלה אחראים למותה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 ביוני 2003
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
ז'אן-בטיסט סה

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1767 ליון, ליונה, ממלכת צרפת 
 פטירה:  14 בנובמבר 1832 (בגיל 65) פריז, הרובע השני לשעבר 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 תקופת הפעילות:  מ-1785
 מעסיק:  קולז' דה פראנס, הקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמלאכות 
 
ז'אן-בטיסט סה, לעיתים קרובות נודע בעברית בתעתיק "סיי",  (בצרפתית: Jean-Baptiste Say,‏ 5 בינואר 1767 ליון – 14 בנובמבר 1832 פריז) היה כלכלן קלאסי, איש עסקים ועיתונאי צרפתי. סה נמנה עם היזמים ההוגנוטים של תעשיית הכותנה בצרפת. הוא נודע בעמדותיו הליברליות ודגל בעידוד התחרות, הסחר החופשי ובהסרת המגבלות על העסקים.
בשנת 1803 פרסם סה ספר לימוד מקיף לכלכלה פוליטית – Traité d'économie politique. הוא ציין במיוחד את החלוקה המשולשת "ייצור – הפצה – צריכה" וניסח את "חוק השווקים" הקרוי לפי שמו – חוק סה(אנ'), שלפיו, בניסוח מאוחר יותר, במצב של תחרות חופשית, ההיצע יוצר את ביקושו.