stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורמליזם משפטי
היסטוריה

הפורמליזם המשפטי התפתח במאה ה-18 באנגליה ובארצות הברית. במחצית השנייה של המאה ה-18 החלה גישה זו לצבור תומכים ולבסס את מעמדה בקרב שופטים ואקדמאים. בשנת 1870 מונה כריסטופר קולומבוס לנגדל (Christopher Columbus Langdell) לדיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הארוורד. לנגדל היה ממובילי הזרם הפורמליסטי בדורו ועיצב את הוראת המשפטים לאור תפיסה זו.
התפיסה הפורמליסטית שלטה בכיפה בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-20. בשנים אלו משפטנים ושופטים רבים ראו את עולם המשפט לפי הגישה הפורמליסטית ופעלו בהתאם. בתקופה זו התעצבה והתעצמה התפיסה לפיה על השופט לפסוק בהתאם לחוק וכי לכל שאלה משפטית תשובה אחת בלבד. בהתאם השופטים נראו כמי שפוסקים באופן אובייקטיבי לאחר תהליך מעין מדעי, ולא כראות עיניהם.
בתחילת המאה ה-20 ירדה קרנו של הפורמליזם המשפטי, לטובת זרמים מתחרים ובראשם  הריאליזם המשפטי. נהוג לייחס שינוי זה בכך שכלל תפיסת המדע התערערה באותן שנים, בין היתר בשל תורת היחסות הפרטית לפיה מושגי יסוד בתורת הפיזיקה אינם מוחלטים (ובכך ערערה את המדעים הקלאסיים). בתקופה זו גם חלה התפתחות מואצת של מדעי החברה (שכונו גם "מדעי האדם"): פסיכולוגיה, סוציולוגיה, כלכלה וקרימינולוגיה. בניגוד לפורמליזם, הריאליזם המשפטי ראה במשפט מערכת של כללים לא מוחלטים, אשר מותאמים למציאות ולמערכת חברתית נתונה. מכאן, שלדעת הריאליסטיים, המשפט בהחלט מבטא שיקולים ערכיים והוא אינו אובייקטיבי (הריאליסטיים טענו שהמשפט מוטה לטובת החזקים ומשמר את מעמדם). לדעת הריאליסטים, אין שיטת משפט שפועלת באופן לוגי טהור ולכן הכללים המשפטיים תמיד מעוצבים לפי מערכת ערכים כלשהי. ביקורת ריאליסטית נוספת ביחס לפורמליזם הייתה שהכללים המשפטיים נוצרו על ידי האדם ולכן הם ניתנים לעיצוב ולשינוי, ולפיכך גם מבחינה מתודולוגית הם אינם מוחלטים.
במקביל לפריחתו של הריאליזם המשפטי בשנות ה-20 של המאה ה-20, הלך ונחלש מעמדו של הזרם הפורמליסטי. למרות זאת גם היו מקובלת התפיסה שהמשפט אמור להיות מערכת שיטתית ועקבית, והעיקרון לפיו השופטים מחויבים לפסוק לפי הכללים המשפטיים ולא לפי התוצאה הראויה לדעתם. ניתן ללמוד על עצמת הזרם הפורמליסטי מכך שגם זרמים ביקורתיים מאוחרים יותר, דוגמת הגישה הביקורתית למשפט, היסטוריה של המשפט והניתוח הכלכלי של המשפט, הפנו את הביקורת שלהם כלפי הנחות המוצא הפורמליסטיות.
במחצית השנייה של המאה ה-20 החלה להתפתח תמיכה מחודשת ברעיון הפורמליסטי, זרם המכונה נאו-פורמליזם. הנאו-פורמליזם דוגל בעקרונות הפורמליסטיים, אך עוסק פחות בדדוקציות ואינדוקציות לוגיות. עיקר הדגש מושם על בחינה של המהות הפנימית של המושגים המשפטיים (חוזה, חברה, בעלות על רכוש). לפי גישה זו, על השופט לבחון את המשמעות הפנימית של כל מושג משפטי (מהו חוזה? מהי הפרה של החוזה?) ואסור לשופט לעצב את ההכרעה המשפטית לפי התוצאה הראויה בעיניו (למשל, אין לקבוע כי מותר להפר את החוזה משום שהמפר עני והצד שנפגע מההפרה עשיר מופלג). גישה זו נוטה פחות לראות במשפט מדע שעל המשפטן לגלות, אך היא דובקת בתפיסה שההכרעות המשפטיות צריכות להתבסס על ניתוח משפטי אובייקטיבי-פנימי ולא להתחשב בשיקולים חיצוניים (כלכליים, חברתיים וכו'). התומכים בזרם הנאו-פורמליסטי טוענים שאמות מידה פורמליות הן שמבטיחות את שלטון החוק, ההגינות והשוויון בפני החוק.
היסטוריה > פורמליזם משפטי בישראל

פרופ' מנחם מאוטנר בספרו "ירידת הפורמליזם ועליית הערכים" טוען כי עד סוף שנות השבעים של המאה ה-20 בתי המשפט בישראל פסקו לפי גישה פורמליסטית ומיעטו להחיל שיקולים ערכיים מופשטים. לטענתו, במהלך שנות השמונים של המאה ה-20 התחולל שינוי במשפט הישראלי, וקרנה של התפיסה הפורמליסטית ירדה. מאוטנר מביא כמה דוגמאות לכך מתוך פסקי דין של בית המשפט העליון בתחומים שונים. לדוגמה, דיני הראיות בישראל מאז שנות ה-80 שמים דגש יותר על משקל הראיה במקום קבילותה. דוגמה נוספת היא הרחבת תחולתה של חובת התום הלב במשפט הפרטי.
הערות שוליים

↑  דניאל פרידמן "פורמליזם וערכים - ביטחון משפטי ואקטיביזם שיפוטי" המשפט י"א 9 (2007).
↑  Thomas Grey, Langdell's Orthodoxy, 45 U. Pitt L. Rev. 1 (1983).
↑  William W. Fisher III, Morton J. Horwitz & Thomas A. Reed, American Legal Realism (Oxford University Press, 1993).
↑  Antonin Scalia, A Matter of Interpretation, 25 (Princeton University Press, 1997).
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בינלאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בינלאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545720405171  BnF: cb12031962b (data)  LCCN: sh85050810 
כריסטופר קולומבוס לנגדל
פאולו ריצ'ו

| --- | --- |
 לידה:  1480 טרנטו, איטליה 
 פטירה:  1541 (בגיל 61 בערך) אינסברוק, אוסטריה 
 מדינה:  גרמניה 
 מעסיק:  אוניברסיטת פאביה 
 
פַּאוֹלוֹ ריצ'וֹ (באיטלקית: Paolo Riccio; 1480 –  1541) היה יהודי גרמני מומר לנצרות קתולית במחצית הראשונה של המאה השש עשרה. הוא מונה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת פאביה; לאחר מכן הוא היה רופא של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ריצ'ו התעניין באסטרולוגיה ובקבלה נוצרית, והייתה לו מחלוקת עם יוהאן אק (אנ') לגבי קיומם של חיים על גופים שמימיים. ארסמוס מרוטרדם העריך מאוד את ריצ'ו, והגן עליו ועל חסידיו. כמו רוב המומרים, ריצ'ו ניסה לשכנע את היהודים באמיתות הבשורות. יתר על כן, הוא יעץ לאומות הנוצריות להתאחד נגד הטורקים, שהיו באותה תקופה אימת אירופה.
ריצ'ו היה סופר פורה, וכפי שאומר צבי גרץ "הביא בחשבון היטב את הכמות הקטנה של הידע היהודי שהביא עמו לנצרות". היצירה הידועה שלו היא "De Porta Lucis R. Josephi Gecatilia" (אאוגסבורג, 1516), שהיא תרגום חופשי ללטינית של חלק מהיצירה הקבלית "שערי אורה" מאת רבי יוסף ג'יקטיליה. ג'רולמו ריצ'ו (הירונימוס ריציוס - Hieronymus Ricius), בנו של פאולו, שלח עותק של יצירה זו ליוהנס רויכלין, שהשתמש בה בחיבור של "De Arte Cabbalistica" (אמנות הקבלה) שלו.
ריצ'ו מספר שהקיסר מקסימיליאן הורה לו להכין תרגום ללטינית של התלמוד. כל מה ששרד ממנו הם תרגומי המסכתות ברכות, סנהדרין, ומכות (אאוגסבורג, 1519), שהם התרגומים הלטיניים המוקדמים ביותר של המשנה המוכרים לביבליוגרפים.
החשובה מבין יצירותיו האחרות היא De Cælesti Agricultura ("על חקלאות שמיימית"), יצירה דתית-פילוסופית גדולה בארבעה חלקים, המוקדשת לקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאחיו פרדיננד (אאוגסבורג, 1541; מהדורה שנייה, בזל, 1597). ה-Opuscula Varia ("חוברות שונות") שלו, המכיל חיבור על תרי"ג המצוות, יצירה דתית-פילוסופית ושנויה במחלוקת שמטרתה להדגים ליהודים את אמיתות הנצרות, ומבוא לקבלה ואחריו אוסף של כלליה ודוגמותיה, הודפסה בארבע מהדורות (פאביה, 1510; אאוגסבורג, 1515 ו-1541 ובזל, 1597).
ריצ'ו כתב מלבד יצירות אלה כעשר אחרות, כולן בלטינית, על נושאים דתיים, פילוסופיים וקבליים שונים, שהופיעו באאוגסבורג ב-1546 והודפסו מחדש בבזל ב-1597.
ביאורים

↑  שמות נוספים: באיטלקית: ריצ'י (Rici או Ricci) בגרמנית: פאול ריץ (Paul Ritz), בלטינית: פאולוס רִיצִיוּס (Paulus Ricius או Paulus Riccius או Paulus Israelita)
הערות שוליים

↑  "Ricius Freiherr von Sprinzenstein, Paul - Deutsche Biographie". www.deutsche-biographie.de.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295993905171  PLWABN: 9810664210105606  BNE: XX5426434  BnF: cb108734135 (data)  GND: 124523099  ISNI: 0000 0000 7100 4907  LCCN: nr2002018686  NKC: jo2009504044  NSK: 000679722  NTA: 074620231  RERO: 02-A020387846  SUDOC: 061668176  VcBA: 495/56749  VIAF: 316411517   WorldCat (עם VIAF): 316411517
עוזי אבן

יעקב עוזי אבן (נולד ב-18 באוקטובר 1940) הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מרצ בשלהי הכנסת ה-15 והיה להומוסקסואל הגלוי הראשון בכנסת.
ביוגרפיה

אבן נולד בחיפה. אביו, גדליה קמינצקי-אבן, שימש כראש המחלקה המדינית של הש"י בעיר.
הוא בעל תואר ראשון ושני בפיזיקה מהטכניון ותואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב, בהנחיית יהושע יורטנר. את שירותו הצבאי הוא עשה כמדען גרעין בכור הגרעיני בדימונה, והגיע לדרגת סגן-אלוף. ב-1968 עזב את עבודתו בכור והצטרף ללק"ם. במקביל לעבודתו המדעית, כתב אבן מאמרים בתקשורת על מדיניות הגרעין הישראלית ותפוצת הנשק הגרעיני בעולם.
פרופ' אבן הוא חבר בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כראש בית הספר בין השנים 1989–1993. מחקרו עוסק בייצור וחקר אלומות מולקולריות קרות. הוא פיתח, בשיתוף פעולה עם נחום לביא, מקור יונים המבוסס על התפשטות על-קולית (Supersonic Expansion Ion Source). על תלמידיו ברבות השנים נמנים הפרופסורים אביב עמירב ואורי צ'שנובסקי. ב-2001 הוענק לו תואר המדען המצטיין מטעם החברה הישראלית לכימיה.
ביוגרפיה > פעילותו הפוליטית

במאי 1981 הדליף אבן לראש האופוזיציה, שמעון פרס, את דבר ההכנות של ראש הממשלה מנחם בגין למבצע אופרה להפצצת הכור הגרעיני "אוסיראק" בעיראק. בעקבות ההדלפה כתב פרס לבגין ודחק בו לבטל את המבצע ולטפל בסכנה באמצעות לחץ פוליטי על צרפת, ספקית הכור, וכן על משטרו של סדאם חוסיין. בסופו של דבר, גרם המכתב לדחיית המבצע בלמעלה מחודש.
ב-1993 השתתף אבן בישיבה הראשונה שנערכה בכנסת בנושא הומוסקסואלים ולסביות, וסיפר על התייחסות מערכת הביטחון אליו כהומוסקסואל. בעקבות עדותו הוקמה ועדה מיוחדת ותוקנו רוב תקנות הצבא שהפלו עד אז הומוסקסואלים ולסביות.
ב-1996 זכה אבן בתביעה שהגיש, באמצעות האגודה לזכויות האזרח, נגד אוניברסיטת תל אביב לאחר שזו סירבה לאפשר לבן זוגו באותה עת, עמית קמה, לקבל אותן זכויות להן זכאים בני זוג הטרוסקסואלים של חברי סגל האוניברסיטה.
באותה שנה התמודד לראשונה לכנסת ה-14 במסגרת רשימת מרצ אך הגיע למקום לא ריאלי. שלוש שנים מאוחר יותר שב והתמודד ונבחר במקום ה-13 בפריימריס של המפלגה. בשלהי הכנסת החמש עשרה, ב-31 באוקטובר 2002, הושבע אבן כחבר הכנסת והחל לפעול בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה. אבן היה חבר הכנסת הראשון שהצהיר בגלוי, עוד בטרם היבחרו, על היותו הומוסקסואל (קדמה לו מרשה פרידמן ש"יצאה מהארון" בפומבי, אך זאת רק לאחר תום כהונתה). בזמן השבעתו לכנסת ח"כים מש"ס, יהדות התורה והמפד"ל עזבו את המשכן במחאה על כניסת הומוסקסואל גלוי לכנסת. בבחירות 2003 שוב כשל בפריימריס (הוא הוצב במקום ה-15 ברשימה לכנסת) ופרש מהחיים הפוליטיים.
פרופ' אבן קרא, משיקולי בטיחות, לסגור את הכור הגרעיני בקריה למחקר גרעיני - נגב. הוא בדעה שיש הגזמה רבה בהצגת האיום הקיומי על ישראל הגלום בתוכנית הגרעין האיראנית, ובניגוד לגישה הרווחת בישראל לפיה הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית רע לישראל, הציג עמדה לפיה "ההסכם שנחתם עדיף על המצב הקיים, משום שהוא מעכב לפחות ב-15 שנה את היכולת של איראן לפתח פצצה גרעינית, ובעצם מעקר את כל התוכנית שלה".
ביוני 2015, במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב, נכלל אבן בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב בארץ.
ב-2018 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
ביוגרפיה > משפחתו

ב-2004 נישאו עוזי אבן ובן זוגו עמית קמה בקנדה, שהייתה אז המדינה היחידה שאיפשרה נישואים חד-מיניים לנתינים זרים. בסוף 2006, בעקבות בג"ץ בן-ארי, נרשמו בני-הזוג כנשואים גם במרשם האוכלוסין בישראל.
לאבן ולקמה בן מאומץ, יוסי אבן-קמה. יוסי הגיע לביתם של בני הזוג ב-1994, לאחר שנזרק מביתו בשל נטייתו המינית. בני הזוג שימשו לו כמשפחת אומנה עד הגיעו לגיל 18, גיל שבו שינה יוסי את שם משפחתו לשם משפחתם. ב-2009 ניתן על ידי בית משפט לענייני משפחה צו אימוץ שנתן גושפנקא פורמלית למערכת היחסים המשפחתית.
בסוף 2012 אישר בית משפט לענייני משפחה ברמת גן את הגירושים של קמה ואבן. בכך היו השניים לזוג החד-מיני הראשון שהתגרש בישראל וכן לזוג הראשון בישראל שהתגרש שלא דרך הרבנות - אלא בבית משפט.
בת דודתו היא הנוירוביולוגית פרופ' חרמונה שורק.
הערות שוליים

↑  דיסקרטי (המשך), באתר הארץ, 22 באפריל 2005
↑  אורי דן, בין בגדאד וטהראן, ג'רוזלם פוסט, 12 ביולי 2005
↑  סמדר שמואלי, עוזי אבן הושבע כח"כ - הדתיים החרימו המליאה, באתר ynet, 4 בנובמבר 2002
↑  אלכס דורון, פרופסור עוזי אבן: לסגור את הכור בדימונה מייד, חדשות האנרגיה, 15 במרץ 2011
↑  עוזי אבן, ‏איום קיומי עלאק, באתר ‏מאקו‏, 2 במרץ 2015
↑  עוזי אבן, תרגיעו: אפשר לחיות עם הסכם הגרעין, באתר ynet, 15 ביולי 2015
↑  ג'ורג' אבני שיר נחמיאס, ‏היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2015
↑  פרסום שמות יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2018 באתר "local"
↑  ורד לוביץ', ביהמ"ש: זוג הומואים יאמצו בנם לאחר 14 שנה, באתר ynet, 10 במרץ 2009
↑  אילן ליאור, בית משפט אישר בפסיקה תקדימית גירושים של זוג הומואים, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2012
↑   דורון חלוץ, הצרה הבאה של הלהט"ב בישראל: איך מתגרשים?, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587623005171  ORCID: 0000-0001-8581-4449  VIAF: 4322147872005775170007   WorldCat (עם VIAF): 4322147872005775170007
פופרד

ערך זה עוסק בעיר בסלובקיה. אם התכוונתם לנהר בסלובקיה ופולין, ראו .
פופרד (בסלובקית: Poprad; בהונגרית: Poprád; בגרמנית: Deutschendorf) היא עיר בת כ-55,000 תושבים (2006) בצפון סלובקיה למרגלות הרי טאטרה הגבוהים בסמוך לגבול עם פולין. זו העיר הגדולה במחוז ספיש (Spiš, ציפס בפי הגרמנים) והעיר העשירית בגודלה בסלובקיה.
לעיר מרכז היסטורי המהווה אבן שואבת לתיירים ונמל תעופה בינלאומי,
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
העיר פופרד הנוכחית מורכבת ממספר עיירות סמוכות שהוקמו באמצע המאה ה-13 על ידי מהגרים גרמנים שהגיעו לממלכת הונגריה. עיירות אלו כוללות את מטיובצה, ספיסקה סובוטה, ויילקה, פופרד וסטרזה פוד טטרמי. הגדולה שבעיירות הייתה ספיסקה סובוטה ששמרה על הבכורה עד סוף המאה ה-19. בשנת 1412 הועברו עיירות אלו ביחד עם עוד עיירות בסביבה שהרכיבו ביחד את חבל ספיש, לידי פולין לאחר ששועבדו לחוב של ממלכת הונגריה שלא שולם. עד שנת 1769 היוו העיירות מובלעת של שלטון פולני בתוך ממלכת הונגריה. בשנת 1769 לאחר שהבינה שפולין חלשה מכדי להתנגד והולכת להיות מחולקת, השתלטה ממלכת הונגריה על חבל ספיש. לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה, התעורר שוב מחלוקת לגבי השליטה בחבל שפיץ. פולין דרשה את החזרת החבל אך צ'כוסלובקיה שצבאה שהה באזור סרבה. החלטת המעצמות הייתה למסור חמש שישיות מהשטח, כולל את עיירות פופרד, לידי צ'כוסלובקיה. העיירות יושבו באותה תקופה בעיקר על ידי צאצאי מהגרים גרמנים (ציפסרים) וחיילים הונגרים משוחררים.
קהילה יהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקהילה היהודית בפופרד נוסדה בשנת 1867. בשנת 1906 נבנה בניין בית הכנסת בסמוך למרכז העיר. ב-25 במרץ 1942 יצאה רכבת הגירוש הראשונה של יהודי סלובקיה מתחנת פופרד למחנה המוות אושוויץ. הרכבת שיצאה באותו יום הובילה כ-1,000 נערות וצעירות יהודיות. רוב הטרנספורטים של יהודי סלובקיה לאחר מכן יצאו באופן דומה מפופרד. רוב יהודי פופרד שולחו לאושוויץ בימי השואה ונשמדו. כיום מוצב במקום לוח זיכרון ליד תחנת הרכבת פופרד-טטרי. בניין בית הכנסת משמש היום כבית דפוס.
הערות שוליים

↑  Norman Davies, God's Playground, Oxford University Press, 2005, page 369
↑  על הגירוש הראשון מסלובקיה לאושוויץ, באתר יד ושם
↑  Yehudah Don, Viktor Karády, A Social and Economic History of Central European Jewry, page 219
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562343905171  GND: 4289266-1  LCCN: n85137124  MusicBrainz: 85caed41-c92d-4a7c-9e23-f849ca547349  NKC: ge114900  VIAF: 77145542395896640423   WorldCat (עם VIAF): 77145542395896640423
פאנוכטוס

| פאנוכטוס |
| --- | --- |
 מאובן הפאנוכטוס  איור אפשרי
תקופה
פליסטוקן כ-2,588,000–12,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: ארמדילאים
משפחה:: ארמדיליים
תת־משפחה:: גליפטודוניים
סוג:: פאנוכטוס
מינים
 P. bullifer  P. frenzelianus  P. greslebini  P. hipsilis  P. intermedius  P. morenoi  P. subintermedius  P. trouessarti  P. tuberculatus
שם מדעי
 Panochthus ‏בורמייסטר, 1866
תחום תפוצה


פאנוכטוס (שם מדעי: Panochthus; פירוש שמו: "מלא בבליטות") הוא סוג נכחד של ארמדיל ענקי מקבוצת הגליפטודוניים, אשר חי במישורי הפמפס המכונים "Gran Chaco" ומצויים בצפון ארגנטינה, ברזיל, בוליביה, פרגוואי ואורוגוואי בתקופת הפליסטוקן.
הפאנוכטוס היה אחד הארמדילאים הגדולים בעולם אך היה קטן מיצור שחי באותו אזור - הדואדיקורוס. הוא הגיע לגובה 3 מטרים ולמשקל של 1,500 ק"ג. גופו וראשו כוסה בגרמי שריון בדומה לארמדילים מודרניים. הזנב היה מורכב מלוחיות קטנות יותר שכוסו בקוצים קצרים להגנה. בעת הצורך הפאנוכטוס היה יכול להשתמש בזנב זה כדי לחבוט בטורף שלא עזב אותו.
אלו היו יצורים איטיים ואוכלי עשבים שרעו בערבות הגדולות עד לשלהי הפליסטוקן.
פימלודיים

| פימלודיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: פימלודיים
שם מדעי
 Pimelodidae ‏בונפרטה, 1838

Pseudoplatystoma tigrinum
פּימֶלוֹדיים (שם מדעי: Pimelodidae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים ובה מיני דגים גדולים. במשפחה זו 30 סוגים.
אלה הם דגים טורפים אגרסיביים בעלי שפמים ארוכים העוזרים להם לחוש את טרפם במים. הם מצויים ברחבי נהרות ואגמים במקסיקו, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. אורכו של הגדול במיני המשפחה, פיראיבה, עשוי להגיע ליותר מ-3 מטר.
סוגים

Aguarunichthys
Bagropsis reinhardti - סוג ומין יחיד
Bergiaria
ברצ'יפלטיסטומה (Brachyplatystoma)
Calophysus macropterus - סוג ומין יחיד
Cheirocerus
Duopalatinus
Exallodontus aguanai - סוג ומין יחיד
Hemisorubim platyrhynchos - סוג ומין יחיד
Hypophthalmus
Iheringichthys
Leiarius
Luciopimelodus pati - סוג ומין יחיד
Megalonema
Parapimelodus
Perrunichthys perruno - סוג ומין יחיד
שפמנון חד זנב (Phractocephalus hemioliopterus) - סוג ומין יחיד
Pimelabditus moli
Pimelodina flavipinnis - סוג ומין יחיד
Pimelodus
Pinirampus pirinampu - סוג ומין יחיד
Platynematichthys notatus - סוג ומין יחיד
Platysilurus
Platystomatichthys sturio - סוג ומין יחיד
Propimelodus
פסאודופלטיומה (Pseudoplatystoma)
Sorubim
Sorubimichthys planiceps - סוג ומין יחיד
Steindachneridion
Zungaro
שפמנון זהוב (Zungaropsis multimaculatus) - סוג ומין יחיד
עוזי אבנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בינואר 1944 (בן 80) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  רשות העתיקות  מכון הערבה 
 
עוזי אבנר (נולד ב-28 בינואר 1944) הוא ארכאולוג ישראלי, שהתבלט במחקרים ארכאולוגיים של הדרכים העתיקות, אתרי הפולחן ואתרי החקלאות הקדומים בדרום הנגב, ההערבה ובמדבר סיני. אבנר הוא פרופסור במכון הערבה. אבנר גילה וסקר מספר עצום של אתרים ארכאולוגיים בערבה, בנגב ובסיני תוך העלאת תובנות חדשות לגבי תרבויות היסטוריות באזורים אלה במיוחד בימי הקדם, אבל גם בימי הביניים ותקופות יותר מאוחרות.
ביוגרפיה

עוזי אבנר נולד ב-1944 בירושלים. מגיל צעיר אהב טיולי טבע והוקסם על ידי נופי המדבר. אחרי השירות הצבאי, אחרי מספר שנים שבהם היה חבר הקיבוץ הזורע ,ב-1969 התיישב באילת.
בצעירותו היה מורה דרך ומדריך בבית הספר שדה באילת
הוא למד בשנים 1977-1973 ארכאולוגיה והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים, ושוב ב-1983-1987 ארכאולוגיה, היסטוריה, אנתרופולוגיה וגאוגרפיה . ב-2002 סיים אבנר בהצטיינות יתרה עבודת דוקטורט בנושא "מחקרים על התרבות החומרית והרוחנית של אוכלוסיות הנגב וסיני באלפים השישי ועד השלישי לפני הספירה". יועציו היו הפרופסורים אבי מזר ונייגל גורינג מוריס.
הוא כיהן ב־1999-1977 כארכאולוג מחוז הדרום של רשות העתיקות, כמרצה בשלוחת אוניברסיטת בן-גוריון באילת וכחוקר במרכז מו”פ מדבר וים המלח.
למשך 35 שנה התמסר אבנר לחקר חברות הנוודים הקדומים ולשימורם וטיפוחים של אתרי הארכאולוגיה והסביבה של המדבר.
אחת התרומות החשובות שלו הייתה גילוין וסריקתן של אתרי מצבות עם ייצוג "ללא דמות" של אלילים של בני עמים נוודים בארץ ישראל ובקרבתה שפתחו דרך לאפשרויות חדשות בחקר התפתחות דתם של בני ישראל.
הוא חקר גם את החקלאות המדברית הקדומה בתקופה שבין 6000 לפנה"ס - עד 1100 לספירה), את מכרות הנחושת ותפוקתה בערבה - בין 4500 לפנה"ס ועד 1100 לספירה), את חברות של ציידי המדבר בסביבות 4000 לפנה"ס, את מערכות הדרכים במדבר בעת העתיקה בסביבות 7000 לפנה"ס, את תרבות הנבטים בנגב ובסיני, את ציורי הסלעים של בני המדבר.
לקריאה נוספת

,Antti Laato The Origin of Israelite Zion Theology T&T Clark 2020
ישראל קנוהל - איך נולד התנ"ך - מפגשי שיחה עם שמואל שיר, דביר, 2018
עמ' 182, 194
-הערות שוליים

↑  י. קנוהל עמ' 194
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258175605171
פאנוניה

פאנוניה (Pannonia) הוא חבל ארץ גאוגרפי-היסטורי במרכז אירופה.
המישור הפאנוני מתוחם בין הרי הקרפטים, הרי הבלקן והרי האלפים. פאנוניה השתרעה על פני שטחים השייכים היום למדינות: הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, סלובניה, קרואטיה, סרביה ובוסניה והרצגובינה.
במישור הפאנוני הייתה פרובינקיה רומית בשם פאנוניה שגבולה הצפון מזרחי היה על הדנובה.
פוסדיק

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  אנגליה אנגליה
 שטח:  140 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  480 (2021)
 קואורדינטות:  52°52′46″N 0°02′43″W﻿ / ﻿52.879494444444°N 0.045288888888889°W﻿ / 52.879494444444; -0.045288888888889 
 אזור זמן:  שעון גריניץ'
 he
פוסדיק (באנגלית: Fosdyke) הוא כפר במחוז לינקולנשייר, אנגליה. אוכלוסיית הקהילה האזרחית בשנת 2011 מנתה 480 איש. הכפר ממוקם כ-7 מיל (11 קילומטרים) דרומית מבוסטון, ליד הכביש המהיר A17, ו2 מיל (3.2 קילומטרים) מזרחה מצומת הכביש A17 עם כביש A16.
היסטוריה

השם מקורו באנגלית "fotrs dic" מהאנגלית הישנה והנורדית, כלומר התעלה (שם אישי) של Fotr. הכנסייה האנגליקנית של פוסדיק מוקדשת לכל הקדושים. בשנים 1871–1872 נבנתה הכנסייה וצבעו אותה בצבע לבן בלבד. כנסייה אחרת בכפר נבנתה בסגנון אנגלי קדום. האדריכל היה אדוארד בראונינג.
גאוגרפיה

פוסדיק הוא אחד משמונה עשר הקהילות האזרחיות אשר מהוות יחד עם מחוז בוסטון את סדר השלטון המקומי של רובע בוסטון. הקהילה של פוסדיק מהווה חלק מהבחירות של חמשת הכפרים יחד עם אלגרקירק, ביקר, סוטרטון, וויגטופט. עד עכשיו הקיימה הקהילה חלק ממחוז הכפר בוסטון באזורי החלקים של הולנד. לינקולנשייר הייתה אחת משלוש החטיבות (הידועות רשמית כחלקים) של מחוז לינקולנשייר. מאז חוק השלטון המקומי משנת 1888, חלקי הולנד היו, ברוב המובנים, מחוז בפני עצמו.
קהילה

בפוסדיק אין אולמות, אין חנויות, וסניף הדואר הקרוב נמצא בסוטרטון. הפאב היחיד בקרבת הכפר נמצא בגשר פוסדיק. פאבים אחרים באזור המקומי נסגרו. הפאב היחיד בכפר שמספק משקאות חריפים הוא מועדון הספורט והחברתי של פוסדיק. במועדון יש בריכה, פוקר, מגרש ספורט, וגינת משחקים, מגרש הספורט משמש את מועדון הכדורגל פוסדיק. המגרש נפתח בשנת 2009, והוא משמש לכדורגל, כדורסל וכדורעף. בסמוך למבנה המועדונים החברתי נמצא גן שעשועים לילדים. בסמוך לגשר פוסדיק יש מרינה עם סירות בבעלות פרטית, וסירות תענוגות.
קהילה > אוכלוסייה

| אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> שָׁנָה | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1801 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1811 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1821 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1831 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1841 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1851 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1881 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1891 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1901 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1911 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1921 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1931 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1951 | אוכלוסיית הקהילה האזרחית של פוסדיק> 1961 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוכלוסייה | 173 | 166 | 272 | 215 | 400 | 420 | 477 | 433 | 436 | 449 | 509 | 626 | 508 | 483 |
הערות שוליים

↑  "Civil Parish population 2011". Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics. נבדק ב-17 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Fosdyke". Institute for Name Studies. University of Nottingham. נבדק ב-18 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, December 2017)
↑  Cox, J. Charles (1916) Lincolnshire p. 128; Methuen & Co. Ltd
↑  Kelly's Directory of Lincolnshire with the port of Hull 1885, pp. 395, 396
↑  "Fosdyke", Ports.org.uk. Retrieved 26 June 2013
↑  "Skegness RNLI rescues three men from stricken boat", BBC News Lincolnshire, 12 December 2011. Retrieved 26 June 2013
↑  "Fosdyke CP/Ch", A Vision of Britain through Time. Retrieved 22 September 2011,
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוסדיק".
גשר פוסדיק הנושא את כביש A17 מעל הבארנד
פורטוס יוליוס

פורטוס יוליוס (לטינית Portus Iulius) היה נמל באיטליה ששימש את הצי הרומי, ושכן בקצהו המערבי של מפרץ נאפולי.
היסטוריה

סקסטוס פומפיוס, לאחר ניצחונו של יוליוס קיסר על כוחותיו של אביו פומפיוס הגדול, השתלט על סיקיליה והיה מסוגל לבצר את מעמדו שם כתוצאה מהאירועים הסוערים ברומא שגרמו לחוסר יציבות. וכך, תחת הנהגתו, הפכה סיקיליה למעוז של שוד ימי שאיים על הספקת התבואה לרומא.
הניסיונות שנעשו להגיע לשלום בין פומפיוס לכוחות הטריומווירט השני נכשלו, והאיום שפומפיוס היווה על הספקת המזון לרומא הביא לפריצת מלחמה. ניסיונו של אוקטביוס להביסו נכשל מכיוון שהיה חסר ניסיון בלוחמה ימית, ולאחר תבוסתו הוא הטיל את מלאכת בניית הצי על מצביאו מרקוס ויפסניוס אגריפס.
הדבר הראשון שאגריפס עשה היה לבנות נמל מבטחים שממנו יוכל לאמן את מלחיו ולבנות אוניות, וכך בסופו של דבר לצאת למלחמה נגד כוחותיו של פומפיוס ולמגרו. אגריפס בחר לבנות את הנמל במפרץ קימה, שסיפק הגנה לספינות מתנאי מזג אוויר קשים והיה מושלם לבניית אוניות, אולם כדי להפוך אותו לנמל שממנו אפשר יהיה להפעיל צי מלחמה הוא חיבר את אגם אוורנוס, שעל יד פוטיאולי, עם הים, והקים במקום את נמל פורטוס יוליוס, שנקרא כך לכבוד חברו אוקטביוס.
לאחר ניצחונו של אגריפס על פומפיוס בשנת 36 לפנה"ס, פורטוס יוליוס ננטש כנמל, ומפקדת הצי הרומי הועברה למיסנום, שהתאים יותר כנמל.