stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טכניקות התערבות בטיפול בתנועה
אלתור

בתרפיה בתנועה אלתור הוא שלב המצאת משחקים וחוקים במשחק קבוצתי, מדובר בעוררות התנועה של הרגע, לפגוש את הצורך התנועתי של הרגע. ברמה של אימפרוביזציה פיזית, לדוגמה, מטופל עם כתפיים תפוסות יתבקש לשחק עם הכתפיים שלו להרים אחת להוריד שנייה וליצור ביניהן דיאלוג. גם מריאן צ'ייס השתמשה בהפקת תנועה ודיאלוג תנועתי של יצירת תקשורת מילולית ולא מילולית עם המטופל. על מנת לגרות למטופל לתגובה תנועתית וליצור דיאלוג, צ'ייס יכלה להשתמש במשחקי תפקידים, פנטומימה וצורות נוספות של משחק בעזרת מוזיקה ודמיון כאשר המכנה המשותף לכולם הוא נקודת המוצא לדיאלוג: הבעה הגופנית של המטופל.
על הדיאלוג הלא-וורבלי שמתרחש בין המטפל למטופל והיוצר את הבסיס לאלתור בין הצדדים כותבת טורטורה בשיטתה Ways of Seeing. שיטה זו מתבססת על תשומת לב עמוקה לביטוי הלא-וורבלי שנעשה באמצעות התבוננות חדה ודיאלוג חוויתי גופני. שיטתה מתבססת על היכולת הגופנית הבסיסית רבת החושים הגורמת לתחושות ומהווה את הבסיס ליצירת ההבעה הרגשית לתקשורת שלנו.
סוג נוסף לאלתור הוא ייצוג הדינמיקה של החיים של המטופל בתנועה. לדוגמה, עבור מטופלת שעבדה על דרישות אחרים ממנה, המטפלת סימלה את חוויית חייה, על ידי שהיא צובטת אותה ודוחפת אותה מכל מיני כיוונים.
במהלך אלתור אפשר לקחת תנועה ולשחק איתה ולראות לאן זה מתפתח. לעיתים המטפל נותן למטופל תנועה שהמטפל מרגיש שהמטופל צריך לחקור, למרות שהוא לא הביא את התנועה מעצמו. בדרך כלל המטופל לוקח את התנועה ובתהליך דינאמי נוצרת התנועה שלו. משחק עם התנועה יכול להביא לתהליכים כמו אינטגרציה או הבנה של עצמך.
רוב המטופלים לא יכולים לעשות אימפרוביזציה בהתחלה. יכול לקחת חודש עד שמתפתח ביטחון עצמי, במיוחד במי שלא התנסה בתנועה חופשית.
הַמְלָלָה Verbalization

אף על פי שהטיפול בתנועה מתואר כצורה לא מילולית של פסיכותרפיה, הוא ללא ספק משתמש גם בדיבור ומילים.
המללה לפני, במהלך או לאחר טיפול בתנועה יכולה להוות כלי אפקטיבי ואף הכרחי לתהליך הטיפולי.
המטפל יכול להשתמש בהמללה בדרכים מגוונות:
מברכה לשלום ואיחולים לפרידה ועד הזמנת המטופל לתאר דימוי או זיכרון שעולים בראשו ובגופו.
המטפל עשוי לבקש מהמטופל להתייחס לדפוס תנועתי מסוים.
בקבוצה, ניתן להשתמש בהמללה כדרך להבהיר נארטיב, לשקף, להדריך ולהבנות את התהליך הקבוצתי.
באמצעות המללה מתמשכת של הנארטיב הקבוצתי, קול ותנועה ניתן לאחד את הקבוצה ולהבהיר את הכוונות והכיוונים של הקבוצה לאורך המפגש.
המללה יכולה לשמש על מנת להעמיק בחקירת נושאים שעלו. המטפל עשוי לשאול שאלות מנחות פתוחות אשר עשויות להיות כלי חשוב על מנת להביא לבהירות ומיקוד המשמעויות הגלומות בתנועות העולות מחברי הקבוצה. גם שימוש בסמלים או דימויים עשוי להעמיק להעשיר ולמקד את החוויה התנועתית של המטופל.
ההמללה יכולה לשמש כהשלמה, הבהרה והרחבה של התנועה ושל יחסים בקבוצה.
במהלך המפגש המטפל יכול להשתמש בהמללה של הנארטיבים בקבוצה לשם הובלה עדינה של הקבוצה לתנועה הבעתית מלאה יותר.
המלל יכול לתת משמעות חיונית ועמוקה למחוות, לתנועות ולתנוחות סמליות. יכול להעשיר את החוויה התנועתית על ידי חיבור לחוויות עבר, הסיטואציה הנוכחית או מטרות עתידיות.
סדרת תנועות מאורגנות וקצב

סדרת תנועות מאורגנות וקצב הם סוגי התערבויות שקורות במהלך הטיפול והם שזורים זו בזה, כדי ליצור תנועה מאורגנת קבוצתית נדרש להיות קצב משותף. מריאן ציי'ס החלוצה הגדולה של הטיפול בתנועה, יצרה תבנית של ארבה שלבים בטיפול קבוצתי והם:
פעילות הגוף
סמלים
היחסים של תנועה תרפויטית
פעילות קיצבית-יחסים בקבוצה
לוי במאמרו מתאר Levi את שלב פעילות הגוף שבו נעשה החימום הקבוצתי וכיצד ציי'ס הייתה יוצרת תנועה של קצב מוכר כמו חותם ומכוונת את הקבוצה לנראטיב מילולי ותנועתי ובצורה זו היא בעצם הניעה את הקבוצה לשתי רמות סימולטנית, השימוש היה בתנועות פשוטות כדי לא להפחיד את המשתתפים ולהזמין את אלו שהיו מחוץ למעגל להשתתף.
שלב היחסים הקיצביים- תנועתיים בקבוצה: הכוח של פעילות קיצבית בקבוצה שימש את ציי'ס כדרך מקלה וכתמיכה לביטוי מחשבות ורגשות בצורה מוסדרת ובשליטה. אפילו לקוחות שהיו במצב קשה גויסו ונדבקו בקצב, עם הקצבים הפשוטים והחוזרים הם סיפקו מדיום להחצנה של רגשות כאוטיים ומבלבלים.
הקצב לא רק שארגן את המחשבות והרגשות לריקוד עם משמעות, אלא עזר גם לשנות התנהגויות קיצונית כמו היפראקטיביות או נטיות להתנהגויות ביזאריות. בתהליך של הקיצביות והתקשורת הלא-ורבלית ציי'ס הציעה סמלים ותכנים. אלה היו מעשירים את הלקוח והמודעות לגופם עם הסמליות ולאט לאט להתאים את ההתנהגות ואפילו לומר את הקונפליקטים שנמצאו מאחורי התנהגות זו.
על בסיס הקצב וסדרת תנועות פשוטות נוסדה גם גישת האקספרסיון פרימיטיב שפותחה כשיטת טיפול בתנועה על ידי ד"ר פראנס שוט-בילמן. השיטה משלבת השפעות מן התאוריה הפסיכואנליטיקאית, הידע האנתרופולוגי (שאמאניזם) והאומנות. לדברי ד"ר בילמן יוצרת השיטה, אקספרסיון פרימיטיב מחברת את הקצב, פשטות התנועות והעוצמה בריקודים האפריקאיים אל תבניות הריקוד והסימבולים המערביים.
ברכה הדר, פסיכולוגית קלינית, אנליטיקאית קבוצתית ואנליטיקאית ביו-אנרגטית, המתמחה בעבודה טיפולית גופנית-נפשית, הן בטיפול אינדיבידואלי והן בטיפול קבוצתי, ובעלת ניסיון בעבודה משותפת עם מטפלים בתנועה, כתבה רשמיה מסדנה של ד"ר פראנס שוט בילמן במאמר "המעבר מטבע לתרבות - רשמים מסדנה חווייתית בשיטת האקספרסיון פרימיטיב".
במאמר היא מצטטת את מאמרה של בילמן הכותבת על קצב:" התינוק בבטן אימו עטוף צלילים שאותם הוא "שומע" דרך כל גופו. הצלילים העוטפים ומלטפים את התינוק בבטן האם הם "הרעשים" שמייצר גופה, כמו באמבטיית צלילים. הצלילים האלה מייצגים את המבנה המחבר בין שלושת השלבים של המוזיקה לריקודים: קצב פעימות הלב של האם; ההלוך חזור של נשימתה; המלודיה הקצבית של קולות ההורים המגיעים לתינוק דרך הפילטר של מי השפיר.
סדרת תנועות מאורגנות וקצב > שיטת האקספרסיון פרימיטיב

השיטה של ד"ר פראנס שוט בילמן, פסיכואנליטיקאית, אנתרופולוגית ומטפלת בתנועה, היא שיטת טיפול שפותחה באמצעות ריקוד, והיא משלבת השפעות מן התאוריה הפסיכואנליטית והידע האנתרופולוגי, כמו גם ממדעי הטבע, האמנות, עולם התנועה והמחול.
במהלך תצפיות ומחקרים אנתרופולוגיים שערכה בילמן בתרבויות מסורתיות שונות, וגם בהשפעת מחקריו של האנתרופולוג קלוד לוי-שטראוס, היא מצאה הקבלה בין תהליך התפתחותו של היחיד לבין ההתפתחות התרבותית. המשמעות החברתית של הריקוד במשותף, היחסים בין הרוקדים, ונוכחותו של גורם מאחד שסביבו מתארגן הריקוד (השמאן, ייצוג אלוהי או המטפל התנועתי) מסמלים תהליכים פסיכולוגיים טבעיים המתרחשים ביחיד ובחברה גם יחד.
המאפיינים העיקריים של השיטה הם קצב, חזרתיות, מחזוריות בתנועה, חוויית טראנס, תבניות וסימטריה, שימוש בארכיטיפים ובסימבולים, הבנת חשיבותה של הקבוצה, שימוש ביחסי ניגודים (למעלה-למטה; אור-חושך; רעש-שקט; גלוי-נסתר; מעורר-מרגיע וכדומה), וכן שימוש בזמן ובחלל. השיטה מבוססת על עבודה עם הריתמוס הבסיסי של הגוף האנושי – קצב פעימות הלב וקצב הנשימה (שני המקצבים הראשוניים שכל עובר שומע בבטן אמו). הלב ממלא גם תפקיד ייצוגי-סימבולי, כמייצג החיים והאהבה.
הדר, שחוותה את סדנת האקספרסיון כותבת: לקצב יש תפקיד חשוב נוסף של שמירה על מסגרת. לאורך כל הסדנה הדגישה בילמן שוב ושוב את תפקידה החשוב של המסגרת כגורם המאפשר הכלה וויסות, אך גם מגרה ומעורר.
הקצב מסמל את הפונקציה האבהית, את החוק. בחברות המסורתיות, האב הוא זה שאמור להוביל את תהליך ההיפרדות של התינוק מהאם, ולהוביל את הילד החוצה, אל החברה. לפיכך, בעבור הילד האב מייצג את הצד הסוציאלי, הקולקטיבי.
סינטיה ברול במאמרה בנושא טיפול בתנועה בפגועי ראש, מתארת את התנועה כצורה קינסטטית המבטאה את הרגשות והחוויות של האדם באמצעות רצף של דפוסי תנועות ריתמיות. היא מתארת את הדפוס הקבוע של הקצב כבעל השפעה מרגיעה, מייצבת המאפשרת קישור חיצוני שעושה אינטגרציה בין היחיד לקבוצה. במאמר זה מביאים סיפור מקרה של בחור בשם LG ואת השימוש שנעשה במוזיקה להקניית מיקצב חיצוני ופנימי כעוגן ליציבות פנימית וחיצונית, שאבדה לו בעקבות הפגיעה.
פנפילד, כותבת במאמרה על דרכי התערבות בתנועה ואת שלב רצף התנועות המאורגן היא מציינת, כשלב ההתפתחותי הגבוה ביותר, בהשוואה לשאר דרכי ההתערבות בתנועה. במאמרה, דרכי ההתערבות קובצו לחמש קטגוריות נפרדות המקבילות בקירוב לשלבי התפתחות ילדים: מגע, שיקוף, הגזמה, אלתור ורצף התנועות המאורגן והשלב האחרון של רצף התנועות המאורגן כשלב בו רצף תנועתי מאורגן שנובע מחומר רגשי, או תובנות קודמות, תחושת גוף, חלומות או זכרונות. השלב ההתפתחותי הוא יצירת המשגות אינטלקטואליות.
המטופל מתבקש לבטא זיכרון או תחושת גוף ברצף תנועתי ויזואלי שניתן לחזור עליו. הצורה שבה כל אחד "מכגרף" את תנועתו הפנימית לתנועה ויזואלית היא ייחודית ואינדיקציה לתהליך הפנימי, שבקושי יש לו מילים. איכות התנועה שבה משתמש המטופל ב"ריקודו" חשובה לא פחות מהתנועות עצמן. ניתן להשתמש בכלי זה לסיכום של תהליך- לבקש סקירה תנועתית של החוויה או התהליך, סקירה תנועתית שניתן לחזור עליה ולהראותה לאחר או לקהל. האופן שכל אחד נע מציג נקודה ספציפית של החוויה שלו או סמליות אישית.
הגזמה

הגזמה היא טכניקה פשוטה, של הגזמת התנועה של המטופל.
הגזמת התנועה יכולה להתקיים בטווח התנועה, בעוצמת התנועה, במהירות התנועה, בקצב ובאלמנטים נוספים כמו שטף התנועה, ההבעה הסמלית של התנועה.
בשלב מסוים המטופל ימשיך עם התנועה המוגזמת ויראה לאן היא מובילה, דבר אשר עשוי להבהיר את התנועה ומשמעויות הקשורות אליה.
מריאן צ'ייס, נהגה להתחיל בשיקוף המטופל ורק לאחר מכן בחרה להרחיב ולהגזים מחווה מסוימת שלו.
על ידי הגזמה זו ניסתה צ'ייס לעזור להבעה להתפתח להצהרה תנועתית שלמה כדי להעשיר את זהותו של הלקוח ואת מחויבותו לביטוי העצמי שלו ולתקשורת עם האחר.
צ'ייס התמקדה בסגנון התנועה הראשוני של המטופל ותוך כדי התמקדות זו השתמשה בהגזמה ובהרחבת התנועה על מנת להוביל את המטופל, בעדינות ובהדרגתיות, לתנועה מגוונת ומשתנה.
המקבילה ההתפתחותית לטכניקת ההגזמה היא שלב המשחק הקבוצתי בין ילדים (peer-group play).
ראו גם

MBCT - טיפול קוגניטיבי מבוסס קשיבות
פסיכותרפיה
אינדוקטרינציה
הערות שוליים

1 2  Mills, L., & Daniluk, J. (2002). Her body speaks: The experience of dance therapy for women survivors of child sexual abuse. Journal of Counseling and Development
↑  Stern, D.N. (1985/2000). The interpersonal world of the infant: A view from psychoanalysis & developmental psychology. New York, Basic Books.
↑  Atkinson, A. P., Dittrich, W. H., Gemmell, A. J., & Young, A. W. (2004). Emotion perception from dynamic and static body expressions in point-light and full-light displays. Perception
↑  Vulcan, M. (2009). Is there any body out there?: A survey of literature on somatic countertransference and its significance for DMT. The Arts in Psychotherapy
↑  (2005b Gallese)
↑  (Schore 1994, 2005)
↑  McGarry, M. L., Russo, A. F. (2011) : Mirroring in Dance-Movement Therapy - Potential mechanisms behind empathy enhancement. The Arts in Psychotherapy 38  178– 184
↑  Berrol, C. F. (2006) : Neuroscience meets dance/movement therapy: Mirror neurons, the therapeutic process and empathy. The Arts in Psychotherapy 33 302–315
↑  Levi, F. (1988). Dance Movement Therapy: A healing art – Marian Chace. American Alliance for Health and Dance
↑  Penfield, K. (1992). Individual movement psychotherapy: dance movement therapy in private practice. In, Payne H.(Ed.)  Dance movement therapy: Theory and Practice  . Tavistock/Routledge. Ch. 8
↑  Weiss, H.(2009). The use of mindfulness in psychodynamic and body oriented psychotherapy. Body, Movement and Dance in Psychotherapy  4  1 5–16
1 2 3 4  Penfield, K. (1992). Individual movement psychotherapy: dance movement therapy in private practice. In, Payne H.(Ed.)  Dance movement therapy: Theory and Practice. Tavistock/Routledg
1 2 3 4  Levy. F(1988) 'Marian chace'. dance movement therapy: a healing art
↑  Tortora, S. (2011). 2010 Marian Chace Lecture. The Need to Be Seen: From Winnicott to the Mirror Neuron System, Dance/Movement Therapy Comes of Age Springer Am J Dance Ther (2011) 33: 4-17
↑  Capello, P.(2009). An intra/interactional Model of DMT with the Adult Psychiatric Patient. In Chaiklin, S. & Wengrower, H. (Eds.), The Art and Science of Dance movement Therapy, Life is Dance.  N Y: Routledge
1 2  הדר, ב. (2010). המעבר מטבע לתרבות. רשמים מסדנא חווייתית בשיטת ה"אקספרסיון פרימיטיב"
1 2  Schott-Billman, F. (2001). Le Besoin de Danser. Paris: Editions Odile Jacob.
↑  Berrol, C. (1990). Dance/movement therapy in head injury rehabilitation Brain Inj. 1990 Jul-Sep; 4(3):257-65
↑  Levi-Strauss, C. (1958). Antropologie Structurale. Paris: Plon; Levi-Strauss, C. (1962). La Pensee Sauvage. Paris: Plon
יחיאל הלר (השני)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בספטמבר 1866 י"א בתשרי ה'תרכ"ז דזיארז'ינסק, בלארוס 
 פטירה:  20 באוגוסט 1948 (בגיל 81) כ"ג באב ה'תש"ח פתח תקווה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 תקופת הפעילות:  ? – 20 באוגוסט 1948 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 
הרב יחיאל הלר (י"א בתשרי ה'תרכ"ז, 20 בספטמבר 1866 - כ"ג באב ה'תש"ח, 28 באוגוסט 1948) היה רב ליטאי; רבה של דזיארז'ינסק (קוידינוב) במשך שלושים וחמש שנה, ומחבר ספר המצוות לרמב"ם לפי סדר פרשיות התורה.
ביוגרפיה

נולד בדזיארז'ינסק לרב העיר, אברהם הלר (בנו של רב העיר הקודם, ישראל "חריף" הלר מחבר "נחלת ישראל" שכיהן גם כראש ישיבה בישיבת מיר). אביו היה אחיינו של הרב יחיאל הלר מחבר "עמודי אור", והוא נקרא על שמו.
למד בישיבת וולוז'ין והיה מקורבם של הנצי"ב ושל רבי חיים סולובייצ'יק. נסמך לרבנות בידי רבי יצחק אלחנן ספקטור, רבי משה דנישבסקי, האדר"ת ורבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין. נישא לחנה בתו של הרב צבי הירש למפרט, אב"ד סטולביץ' ועורך ספרי הגר"א על שולחן ערוך.
בשנת 1894, ה'תרנ"ד, התמנה לרבה של קוידנוב, כאביו, וכיהן ברבנות העיר שלושים וחמש שנה, עד עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ט, 1929. עלייתו נתמכה באחֶיה של אשתו, בניו של הרב צבי הירש למפרט מחבר "פסקי הגר"א", שהיו עשירים מפורסמים ורכשו עבורו בית בפתח תקווה ולצדו פרדס שיספק את פרנסתו. זמן קצר אחרי עלייתו ארצה, נפצע בנו צבי הלר, תלמיד ישיבת סלובודקה בחברון, במאורעות המכונים "פרעות תרפ"ט" בחברון ונפטר מפצעיו (כ"ד באב תרפ"ט).
באותה שנה הדפיס בירושלים את מהדורתו לספר המצוות לרמב"ם, שאותו סידר מחדש על סדר פרשיות התורה כדי לאפשר את הלימוד בו מדי שבוע בצמוד לפרשת השבוע.
נפטר בפתח תקווה בכ"ג באב ה'תש"ח, 28 באוגוסט 1948. על שמו רחוב במרכז פתח תקווה, בסמוך לנחלה שבה התגורר בישראל. היו לו ארבעה בנים ובת. בתו רבקה היא אמו של הסופר יהושע קנז, ואחד מבניו, שלמה, הוא אביה של סופרת הילדים צביה גולן.
לקריאה נוספת

משה צינוביץ, רבי יחיאל הלר, בתוך: עץ חיים, תל אביב תשל"ב, עמ' 396
הערות שוליים

↑  לפי אחיינו יצחק יהודה ספיר בהקדמת ספרו שרגי נהורא, פתח תקווה תרפ"ז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311282805171  VIAF: 6991167565617398750006   WorldCat (עם VIAF): 6991167565617398750006
יחסי רומניה–שוודיה

| יחסי רומניה–שוודיה |
| --- | --- |
רומניה: שוודיה


רומניה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
238,391: 450,295
אוכלוסייה
18,988,203: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
351,003: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,485: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי רומניה–שוודיה הם יחסי החוץ בין רומניה לבין שוודיה. שתי המדינות החלו את היחסים הללו ב-1 בנובמבר 1916. לרומניה יש שגרירות בסטוקהולם וקונסוליה בגטבורג. לשוודיה יש שגרירות בבוקרשט וקונסוליה בטימישוארה. שתי המדינות הן חברות באיחוד האירופי.
היסטוריה

ב-9 בנובמבר 1980 סיים נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, ביקור בן ארבעה ימים בשוודיה עם אשתו אלנה. הזוג הנשיאותי התקבל על ידי זוג המלוכה השוודי בסעודה חגיגית מלווה בנגינת כינור, וצ'אושסקו ושריו שוחחו עם ראש ממשלת שוודיה תורביורן פלדין ויתר חברי ממשלת שוודיה. באירוע זה נחתם הסכם סחר עשר-שנתי בין רומניה לשוודיה.
ב-8 באוקטובר 1990 הופיע סרט טלוויזיה אשר הופק על ידי ABC בערוץ יחסי החוץ השוודי "8 ימים", בו נבחנו התנאים בבתי היתומים ברומניה תחת משטרו של צ'אושסקו, בהם חיו כ-40,000 ילדים עם מוגבלויות פיזיות ומנטליות. התנאים הושוו לאלו במחנות המאסר של הנאצים במלחמת העולם השנייה. דווח כי ילדים הוחזקו בכלובים, ובחלקם השתמשו לניסויים רפואיים. העולם הוכה בהלם, ובשוודיה החל גיוס כספים לטובת בתי ילדים ברומניה, עבור ארגונים כמו הצילו את הילדים והצלב האדום. ראש ממשלת שוודיה, ינגוואר קרלסון, האיץ בהנהגת רומניה לפעול בקשר ל-130,000 הילדים אשר חיים בבתי יתומים ברומניה.
ב-2009 הייתה מועמדת תחנת הרדיו של תאגיד שידור הרדיו הרומני לפרס אסטריד לינדגרן של הממשלה השוודית.
יוזף קרמר

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1906 מינכן, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית 
 הוצאה להורג:  13 בדצמבר 1945 (בגיל 39) המלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, גרמניה הנאצית 
 השתייכות:  אס אס 
 תקופת הפעילות:  מ-1932 
 דרגה:  האופטשטורמפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב ההצטיינות במלחמה 
 
יוזף קרמר  (בגרמנית: Josef Kramer;‏ 10 בנובמבר 1906 – 13 בדצמבר 1945) היה מפקד במחנה הריכוז ברגן-בלזן. היה ידוע בכינוי "החיה מבלזן", כינוי שניתן על ידי אסירי המחנה. הוא היה פושע מלחמה נאצי ידוע לשמצה, שהיה אחראי באופן ישיר למותם של אלפי אנשים. הוא הורשע בפשעי מלחמה ונתלה בכלא המלין על ידי התליין הבריטי הנודע אלברט פיירפוינט, לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > ראשית פעילותו

קרמר נולד במינכן והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931, ולס"ס בשנת 1932. האימון שלו בס"ס הוביל אותו לעבודה כשומר בכלא.
בשנת 1934, הוא הוצב כשומר במחנה הריכוז דכאו. הקידום שלו היה מהיר, הוא השיג משרות בכירות בזקסנהאוזן ובמחנה הריכוז מאוטהאוזן.
הוא היה עוזרו של רודולף הס, מפקד אושוויץ בשנת 1940, ומאוחר יותר מפקד מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף באפריל 1941.
בשנת 1940, הוא ליווה את רודולף הס לבדוק את אושוויץ כאתר אפשרי למפעל חדש עבור פצלי שמן סינתטיים וגומי, שהיה חיוני בתעשייה בגרמניה בגלל המחסור בנפט.
ביוגרפיה > נאצוויילר-שטרוטהוף

קרמר שימש כמפקד נאצוויילר-שטרוטהוף, מחנה הריכוז היחיד שהוקם על ידי הנאצים על אדמת צרפת של היום.
כמפקד נאצוויילר-שטרוטהוף, קרמר ביצע באופן אישי את הרציחה באמצעות גז של 80 גברים ונשים יהודים, שהיוו חלק מקבוצה של 87 אסירים באושוויץ שנבחרו להיות דגימות אנטומיות באוסף השלדים במכון האנטומיה שבאוניברסיטת הרייך בשטרסבורג, בניהולו של אוגוסט הירט. שרידי גופות אלו שכנו במקום עד לשנת 2015, אז הובאו לקבורה.
ביוגרפיה > אושוויץ

קרמר קודם לדרגת האופטשטורמפיהרר (סרן) ב-1942. במאי 1944, הופקד על תאי הגזים והמשרפות במחנה ההשמדה אושוויץ. הוא החזיק בעמדה זו עד דצמבר 1944, והועבר לפקד על מחנה ברגן-בלזן.
באושוויץ, קרמר נודע לשמצה בקרב הכפופים לו כנוגש קשה. אחד הנאשמים במשפט פרנקפורט, ד"ר פרנץ לוקאס, העיד כי הוא ניסה למנוע את המשימות שניתנו לו על ידי קרמר. הוא גם ניסה להתנגד למשימה של עריכת סלקציה בקבוצה גדולה של אסירים שהועברו מהונגריה, אך קרמר איים עליו שייאסר אם יסרב לכך.
ביוגרפיה > ברגן-בלזן

בדצמבר 1944 הועבר קרמר מבירקנאו למחנה ברגן-בלזן, ליד הכפר ברגן. 
ברגן-בלזן שימש במקור כמחנה זמני עבור אנשים (בעיקר נתינים זרים) שנועדו לצאת מגרמניה. במהלך המלחמה המחנה הורחב ושימש גם כ"מחנה הבראה" ("Erholungslager"), לצורך קליטת חולים ותשושים מכל רחבי צפון מערב אירופה.
למרות שלא היו במחנה תאי גזים, שלטונו הנוקשה של קרמר היה עד כדי כך קשה עד שהוא הפך לידוע בשם "החיה מבלזן". ב-1 במרץ 1945 הוא הגיש דו"ח לבקשת עזרה ומשאבים למחנה. לפי הדו"ח, מתוך 42,000 אסירים במחנה, 250-300 מתו בכל יום ממחלת הטיפוס (Epidemic typhus).
ב-19 במרץ 1945, מספר האסירים עלה עד ל-60,000. הגרמנים המשיכו לפנות את שאר המחנות, זמן קצר לפני שחרורם בידי בעלות הברית. ב-13 באפריל 1945, כ-28,000 אסירים נוספים הובאו למחנה. עם קריסת הנהלת המחנה, שומרים רבים נמלטו והשאירו את האסירים לנפשם.
עם כניסת הבריטים למחנה, גופות רקובות רבות נתגלו, ונחשפו שאר זוועות המחנה. קרמר נשאר גם כאשר הבריטים נכנסו למחנה.
קרמר נשאר אדיש להגעתם של חיילי בעלות הברית ולקח את הבריטים לסיור במחנה. ערימות של גופות שכבו בכל רחבי המחנה, קברי אחים מולאו, והצריפים היו מלאים אסירים שהיו חולים בטיפוס.
ביוגרפיה > משפט והוצאה להורג

יוזף קרמר נאסר לאחר המלחמה ונכלא בכלא המלין. הוא ו-44 אנשי המחנה נשפטו במשפט בלזן על ידי בית משפט צבאי בריטי בלינבורג. המשפט נמשך מספר שבועות בין ספטמבר לנובמבר 1945. הוא נידון למוות ב-17 בנובמבר 1945, ונתלה בכלא המלין יחד עם מאהבתו מברגן-בלזן, אירמה גרזה, על ידי אלברט פיירפוינט ב-13 בדצמבר 1945.
לקריאה נוספת

תום שגב, חיילי הרשע, ירושלים: הוצאת ספרים דומינו. עמ' 46-12.
הערות שוליים

↑  דן לביא, נקברו שרידים של נרצחי שואה, באתר ישראל היום, ‏07 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264138805171  PLWABN: 9810691376305606  BnF: cb12093426t (data)  GND: 124550169  ISNI: 0000 0000 6643 366X  LCCN: n83206116  SNAC: w65x2c4s  SUDOC: 029271983  VIAF: 46788182   WorldCat (עם VIAF): 46788182
יהודיה (רמת הגולן)

| --- | --- |

מראה חלק משרידי הכפר, יולי 2007
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°56′16″N 35°42′15″E﻿ / ﻿32.9378211°N 35.7040665°E﻿ / 32.9378211; 35.7040665
  (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יהודיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יהודיה
 
שרידי אחד מבתי הכפר, 2015
מבנה מגורים טיפוסי ששרד בכפר, יולי 2007
יָהוּדִיֶה (בערבית: يهودية) הוא כפר נטוש ובו אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, כ-5 קילומטרים מדרום לקצרין. בתי הכפר הבנויים אבני בזלת נמצאים סמוך לצוק מעל ערוץ נחל יהודיה. בעבר התקיים בו יישוב יהודי, ובתקופות מאוחרות יותר הוא יוּשב וננטש לסירוגין.
יישוב יהודי קדום

בבתי הכפר וביניהם נמצאו שרידים ארכיטקטוניים ופריטים ארכאולוגיים המעידים על קיומו של יישוב מהתקופה הרומית-ביזנטית. בין הממצאים: מנורה בעלת חמישה קנים החרותה על אבן גזית, וכד שמן חרוט על משקוף שהיה כנראה חלק מבית כנסת. היישוב היה מוקף חומה, ששרידים ממנה נותרו על שפת המצוק, בהם 5-6 נדבכים, יסודות מגדל הגנה וכמה מבנים סמוכים.
על פי עדויות שונות התקיים  יישוב יהודי במקום גם לאחר הכיבוש הערבי ובתקופת הצלבנים. עברו היהודי של היישוב היה ידוע לערבים שהתיישבו בו מאוחר יותר, ומכאן שמו.
יש המזהים ביהודיה את מקומה של סוּגַנֵי, אחת הערים שביצר יוסף בן מתתיהו לקראת המרד הגדול בקיסרות הרומית. תיאורו - ”ואני בניתי חומה לעיר סעלייריא ולעיר סוגַנִים אשר מִטִבְעָן בצורות וחזקות הן” (חיי יוסף) - הולם את המכשול הטבעי שמספק ליישוב המצוק מעל נחל יהודיה. תיאור זה ושרידי החומה תומכים בזיהוי, אם כי לא נמצאו ממצאים שיכולים לאשש אותו. חוקרים אחרים הציעו לזהות במקום את כפר יהודה הנזכר בתוספתא (כלאיים ב', י"ב), ומקום בשם זה שנזכר בספר "אלה המסעות" של יעקב השליח במאה ה-13, אולם זיהוי זה מתבסס בעיקר על הדמיון בשם, ואין לו סימוכין נוספים.
בעת החדשה

במאה ה-19 התיישבו בבתי הכפר פלאחים ערבים. סמוך לכפר ממערב לו ניצב בית אבן גדול, ששימש בית חווה לבדואי עשיר שהתיישב במקום והעסיק רבים מתושבי הכפר. לאחר הקמת מדינת ישראל קראו הסורים לכפר "יַעְרַבִּיֶה", כדי לטשטש את עברו היהודי. הכפר ננטש בשנת 1967 עם כיבוש רמת הגולן בידי צה"ל במלחמת ששת הימים.
חורבות הכפר כלולות כיום בשטח שמורת יער יהודיה, אחת משמורות הטבע הגדולות ביותר בישראל, שמשתרעת על פני 66 קמ"ר. מהחניון ליד הכפר יוצאים מסלולי סיור רגליים אל נחל יהודיה ונחל זוויתן.
הערות שוליים

1 2 3 4  צבי אילן, ארץ הגולן, הוצאת "תרבות וחינוך" 1969, עמ' 208–210
↑  מרדכי ניישטט, הגולן, הוצאת מערכות, 1969, עמ' 68
↑  במקור היווני: Σελευκεία δέ καί Σωγάνη - סלבקיה וסוגני
↑  "תולדות יוסף", בתרגום קלמן שולמן, וילנה: דפוס ראם, תרי"ט 1859, עמ' 34
↑  יהודה זיו, רגע של מקום, הוצאת צבעונים, ירושלים תשס"ה, עמ' 67
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוטי

ערך זה עוסק בעיירה בפרגוואי. אם התכוונתם למכתש פגיעה, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  פרגוואי פרגוואי
 מחוז:  קאאספה
 תאריך ייסוד:  4 באוקטובר 1611
 שטח:  1,833 קמ"ר
 גובה:  128 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,774 (2012)
  ‑ צפיפות:  21 נפש לקמ"ר (2000)
 קואורדינטות:  26°37′S 56°15′W﻿ / ﻿26.62°S 56.25°W﻿ / -26.62; -56.25 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פרגוואי מוגדלת) אסונסיון סיודד דל אסטה אנקרנסיון פדרו חואן קבאיירוברזיל ארגנטינה בוליביהיוטי(למפת פרגוואי רגילה) אסונסיון סיודד דל אסטה אנקרנסיון פדרו חואן קבאיירוברזיל ארגנטינה בוליביהיוטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יוטי (בספרדית: Yuty) היא עיירה שנוסדה ב-4 באוקטובר 1611. העיירה נמצאת במחוז קאאספה (אנ') שבפרגוואי.
ב-1976, האיגוד האסטרונומי הבינלאומי החליט לקרוא על שמה מכתש הפגיעה יוטי שנמצא על כוכב הלכת מאדים.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת כ-193.5 ק"מ מאסונסיון, בירת פרגוואי וכ-43 ק"מ מקאאספה (אנ'), בירת המחוז קאאספה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (14 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,174 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (340 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (94 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד כביש מס' 8.
הערות שוליים

↑  Yuty, www.geonames.org
↑  Population Density | NASA, Population Density | NASA, ‏2020-02-06 (באנגלית)
↑  Reducciones Jesuitas y Franciscanas. Gran Chaco y regiones fronterizas. (אורכב 30.05.2020 בארכיון Wayback Machine), em espanhol, acesso em 02 de setembro de 2017.
↑  HISTORIA DE SAN FRANCISCO DE YUTY ORIGENES (אורכב 06.02.2020 בארכיון Wayback Machine), em espanhol, acesso em 10 de setembro de 2017.
1 2  Yuty, Mapcarta (באנגלית)
1 2  Yuty, Google Maps (ב־)
↑  Planetary Names: Crater, craters: Yuty on Mars, planetarynames.wr.usgs.gov
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 234358529   WorldCat (עם VIAF): 234358529 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוטו נגטומו

יוּטוֹ נָגָטוֹמוֹ (ביפנית: 長友 佑都, נולד ב-12 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת המגן בקבוצת טוקיו מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.