stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיה בוניאטישווילי
ביוגרפיה

בוניאטישווילי נולדה בשנת 1987 בגאורגיה. היא התחילה ללמוד לנגן בפסנתר אצל אמה בגיל שלוש. ההופעה הראשונה שלה הייתה בגיל 6, עם התזמורת הקאמרית של טביליסי. בגיל 10 היא החלה להופיע ברחבי העולם. היא המשיכה ללמוד פסנתר בווינה אצל אולג מייזנברג. בשנת 2006, בגיל 19, חטיה קיבלה פרס בתחרות הבינלאומית של טביליסי לפסנתרנים. בשנת 2008 זכתה חטיה בוניאטישווילי בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית ה-12 לפסנתר על שם ארתור רובינשטיין.
בוניאטישווילי הופיעה לראשונה בארצות הברית בקרנגי הול בשנת 2008. מאז היא הופיעה בכל רחבי העולם, וממשיכה להופיע גם כיום. חטיה ניגנה עם מגוון תזמורות ברחבי העולם שביניהן אפשר למנות את התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, התזמורת של פריז בניצוחו של פאבו ירווי, התזמורת הפילהרמונית של מינכן ועוד תזמורות רבות.
בשנת 2010 חתמה על חוזה עם חברת המוזיקה "Sony Classical". ב-2011 התפרסם אלבום הבכורה שלה שכולל יצירות של ליסט.
בשנת 2012, חטיה הוציאה את האלבום השני שלה - שופן, שכולל יצירות סולו לפסנתר מאת שופן, וכן את הקונצ'רטו לפסנתר מספר 2 בפה מינור מאת שופן - שהוקלט עם תזמורת פריז בניצוחו של פאבו ירווי.
בשנת 2014 יצא האלבום השלישי שלה, "מולדת", שמכיל שלל יצירות של מלחינים קלאסיים ויצירות מהמולדת של חטיה, גאורגיה.
האלבום הרביעי שלה, ששמו "קליידוסקופ", יצא לאור ב-5 בפברואר 2016. האלבום כולל את היצירות "תמונות בתערוכה" של מודסט מוסורגסקי, ויצירות של מוריס ראוול ושל איגור סטרווינסקי.
האלבום החמישי - 'רחמנינוב' יצא לאור ב-10 במרץ 2017, והוא מכיל את הקונצ'רטי לפסנתר השני והשלישי של רחמנינוב. היצירות באלבום הוקלטו עם התזמורת הפילהרמונית של צ'כיה, בניצוחו של פאבו ירווי.
בשנת 2015 חברה בוניאטישווילי ללהקת הרוק קולדפליי בהקלטת האלבום שלהם "A Head Full Of Dreams".
חטיה זכתה פעמיים בפרס ECHO Klassik Award.
דיסקוגרפיה

2011 – פרנץ ליסט (Sony Classical)
2012 – שופן (עם התזמורת של פריז בניצוחו של פאבו ירווי; Sony Classical)
2014 – מולדת (Sony Classical)
2016 – קליידוסקופ (Sony Classical)
2016 – ליסט ובטהובן (עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה; Sony Classical)
2017 – רחמנינוב (עם התזמורת הפלהרמונית של צ'כיה, בניצוחו של פאבו ירווי; Sony Classical)
2019 - שוברט (Sony Classical)
2020 - מבוך (באנגלית Labyrinth; בהוצאת Sony Classical)
ראו גם

זובין מהטה
פאבו ירווי
פרדריק שופן
פרנץ ליסט
סרגיי רחמנינוב
התזמורת הפילהרמונית הישראלית
הערות שוליים

↑  אתר התחרות הבינלאומית לפסנתרנים של טביליסי
↑  מרב יודילוביץ', אין מנצח בתחרות רובינשטיין, באתר ynet, 27 במרץ 2008
↑  חטיה חותמת עם Sony Classical באתר Gramophone
1 2  אלבום מיצירותיו של ליסט באתר הרשמי של חטיה בוניאטישווילי
↑  ביקורת על האלבום 'שופן' של חטיה בוניאטישווילי
↑  אלבום מיצירותיו של שופן באתר הרשמי של חטיה בוניאטישווילי
↑  אלבום שמשלב מספר יצירות של מלחינים קלאסיים - האתר הרשמי של חטיה בוניאטישווילי
↑  אלבום מיצירותיהם של מוסורגסקי, ראוול וסטרווינסקי - האתר הרשמי של חטיה בוניאטישווילי]
↑  Khatia Buniatishvili - Schubert Schubert | CD, www.sonyclassical.com
↑  Khatia Buniatishvili - Labyrinth Labyrinth | CD, www.sonyclassical.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415257205171  PLWABN: 9812616875505606  BIBSYS: 1470399608048  BnF: cb162067430 (data)  CiNii: DA16957620  GND: 143635379  ISNI: 0000 0001 1726 8191  LCCN: no2010088753  MusicBrainz: fce26bb5-6332-4cbe-88c1-0b324301ae10  NKC: xx0178118  NLK: KAC2020L4171  RERO: 02-A018562715  SUDOC: 156598000  VIAF: 166815724   WorldCat (עם VIAF): 166815724
ז'ואזיניו

ז'ואאו נטאילטון ראמוס דוס סנטוס או פשוט ז'ואזיניו (בפורטוגזית: Joãozinho, קיצור מתוך שמו המלא João Natailton Ramos dos Santos; ברוסית: Жоао Натаилтон Рамос Дос Сантос; נולד ב-25 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן ברזילאי-רוסי המשחק בעמדת החלוץ בברזילנס מהליגה הרביעית בברזיל.
קריירה > לבסקי סופיה

הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם לבסקי סופיה ב-7 בדצמבר 2007. באותו יום הוא ערך את האימון הראשון שלו עם המועדון החדש. את הופעת הבכורה הלא רשמית הראשונה ערך במשחק הידידות נגד דינמו קייב ב-20 בינואר 2008. הוא שיחק 45 דקות במשחק שבו לבסקי הפסידה בתוצאה של 1–2.
המספר הראשוני שלו היה אמור להיות 20, אבל כאשר הריסטו יובוב עזב את לבסקי לז'ואזיניו עבר לשחק עם המספר 10.
הוא הבקיע את השער הראשון עבור לבסקי ב-10 בפברואר 2008 במשחק ידידות נגד ראפיד בוקרשט. הוא הבקיע בעיטת עונשין. את הופעת הבכורה הרשמית ערך ב-24 בפברואר 2008 במשחק נגד צ'רנומורץ בורגס, בליגה הבולגרית. שבמשחק שבו לבסקי ניצחה בתוצאה 1–2.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות בולגריה ב-2009 וזכה בפרס השחקן ההוגן על שלא ספג שום כרטיס בעונה.
קריירה > קרסנודאר

ב-30 בינואר 2011, לאחר ימים של ספקולציות שונות, ז'ואזיניו גילה כי הוא עבר לקרסנודר. בתחילת פברואר 2011, המעבר גובש כשהברזילאי חתם על החוזה שלו עם המועדון הרוסי. ב-6 בפברואר 2011, הוא עשה את הבכורה הלא רשמית בקרסנודר, במשחק ראשון נגד הקבוצה האוקראינית, טאבריה סימפרופול במשחק ידידות. ב-15 בפברואר 2011, הוא הבקיע וסייע בניצחון 0–4 נגד באומיט הצ'כית. את הופעת הבכורה הרשמית ערך ב-6 במרץ 2011 בניצחון 0–1 על אמקר פרם במשחק הגביע הרוסי, כשהברזילאי עלה בהרכב הפותח. הופעתו בליגת העל התרחשה 6 ימים לאחר מכן בשוויון המאופס נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-14 ביוני 2011, הברזילאי כבש דאבל בניצחון 2–4 מול וולגה ניז'ני נובגורוד. הוא ספג שבר ברגל בחודש מרץ 2015, אך חזר להרכב כעבור זמן. בסיום עונת 2017/2018 עזב את קרסנודאר.
קריירה > דינמו מוסקבה

ב-23 ביולי 2018 חתם ז'ואזיניו בדינמו מוסקבה. ביולי 2020 שוחרר מהקבוצה.
קריירה > סוצ'י

לקראת עונת 2020/2021 עבר לסוצ'י.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לבסקי סופיה | 2007/08 | ליגת העל הבולגרית בכדורגל | 12 | 2 | 1 | 0 | – | – | 13 | 2 |
| לבסקי סופיה | 2008/09 | ליגת העל הבולגרית בכדורגל | 19 | 4 | 4 | 1 | 2 | 1 | 25 | 6 |
| לבסקי סופיה | 2009/10 | ליגת העל הבולגרית בכדורגל | 27 | 4 | 1 | 0 | 10 | 0 | 38 | 4 |
| לבסקי סופיה | 2010/11 | ליגת העל הבולגרית בכדורגל | 15 | 2 | 2 | 0 | 12 | 2 | 29 | 4 |
| לבסקי סופיה | סך הכל | סך הכל | 73 | 12 | 8 | 1 | 24 | 3 | 105 | 16 |
| קרסנודאר | 2011/12 | ליגת העל הרוסית | 39 | 7 | 2 | 0 | – | – | 41 | 7 |
| קרסנודאר | 2012/13 | ליגת העל הרוסית | 30 | 4 | 1 | 0 | – | – | 31 | 4 |
| קרסנודאר | 2013/14 | ליגת העל הרוסית | 30 | 9 | 4 | 0 | – | – | 34 | 9 |
| קרסנודאר | 2014/15 | ליגת העל הרוסית | 19 | 6 | 2 | 2 | 8 | 3 | 29 | 11 |
| קרסנודאר | 2015/16 | ליגת העל הרוסית | 14 | 0 | 3 | 1 | 6 | 1 | 23 | 2 |
| קרסנודאר | 2016/17 | ליגת העל הרוסית | 21 | 1 | 1 | 0 | 11 | 5 | 33 | 6 |
| קרסנודאר | 2017/18 | ליגת העל הרוסית | 15 | 2 | 1 | 0 | 1 | 0 | 17 | 2 |
| קרסנודאר | סך הכל | סך הכל | 168 | 29 | 14 | 3 | 26 | 9 | 208 | 41 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 241 | 41 | 22 | 4 | 50 | 12 | 313 | 57 |
תארים > קבוצתיים

אליפות בולגריה (1): 2009
הסופרקאפ הבולגרי (1): 2009
תארים > אישיים

ליגת העל הרוסית - שחקן העונה בקרסנודאר: 2013-2014
אחד מתוך 33 השחקנים הטובים של הליגה הרוסית: 2013/14.
חיים האישיים

באוגוסט 2016, הוא קיבל אזרחות רוסית.
ז'ואזיניו יוצא עם הדוגמנית הרוסייה לרה יאלובץ. בסתיו 2017 הזוג הודיעו כי הם מצפים לילדם הראשון.
הערות שוליים

↑  "Жоазиньо подписа за пет години с Левски, новите бразилци започнаха тренировки със "сините". Жеан Карлош с фланелка с №9" (בבולגרית). topsport.bg. 7 בדצמבר 2007. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Жоазиньо ще бъде награден за най-коректен играч в "А" група" (בבולגרית). donbalon.eu. 14 בינואר 2010. אורכב מ-המקור ב-2018-12-29. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Левски финализира трансфера на Жоазиньо във ФК Краснодар" (בבולגרית). novsport.com. 8 בפברואר 2011. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "João Natailton Ramos Dos Santos match log". soccerway.com. 1 במרץ 2012. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Жоазиньо №1 в Краснодар за сезона, признание за бразилеца". topsport.bg. 13 במאי 2014. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Жоаозиньо признан лучшим игроком сезона в "Краснодаре". soccer.ru. 13 במאי 2014. אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2014. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ЖОАОЗИНЬО ПОЛУЧИЛ РОССИЙСКОЕ ГРАЖДАНСТВО (ברוסית). FC Krasnodar. 26 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Красива рускиня ще направи баща бивша звезда на Левски
ז'ורז' פרידל

| --- | --- |
ז'ורז' פרידל
ז'ורז' פרידל
 לידה:  19 ביולי 1865 מילוז, צרפת 
 פטירה:  11 בדצמבר 1933 (בגיל 68) שטרסבורג, צרפת 
 ענף מדעי:  מינרלוגיה וקריסטלוגרפיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אקול פוליטקניק (1887)  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות (1890)  בית הספר האלזסי 
 מנחה לדוקטורט:  פרנסואה ארנסט מאלאר 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (31 ביולי 1921)  אביר בלגיון הכבוד (14 באוגוסט 1900)  officier d'académie (8 בינואר 1902) 
 צאצאים:  Edmond Friedel 
 מספר צאצאים:  6 
 תרומות עיקריות
 מגלה חוק פרידל ומלח פרידל הקרויים על שמו
 
ז'ורז' פרידל (בצרפתית: Georges Friedel‏; 19 ביולי 1865 במילוז – 11 בדצמבר 1933 בשטרסבורג) היה מינרלוג וקריסטלוגרף צרפתי. על שמו חוק פרידל ומלח פרידל.
ביוגרפיה

ז'ורז' פרידל היה בנו של הכימאי הנודע שארל פרידל שהיה חבר בקולז' דה פראנס כפרופסור למינרלוגיה ולכימיה אורגנית בפקולטה למדעים. שארל פרידל היה גם אחראי על האוספים של מינרלוגיה בבית הספר הלאומי למכרות (École nationale supérieure des Mines) שבפריז, ובתוקף תפקידו זה קיבל במוסד דירה ובה התגורר עד 1880. ז'ורז' פרידל נולד אומנם במילוז, אך ילדותו ונעוריו עד גיל 15 עברו במוסד זה. בין השנים 1885 ל-1887 למד פרידל באקול פוליטקניק שבפריז והמשיך אחר כך ללימודי הנדסה בבית הספר למכרות. מורהו בתקופה זו היה המינרלוג והקריסטלוגרף פרנסואה ארנסט מאלאר. אביו של פרידל היה עדיין האחראי על האוספים במוסד והשניים ערכו מחקרים על מינרלים יחד.
פרידל סיים את לימודיו ב-1891 והתמנה למהנדס האחראי על המכרות במולן (Moulins). ב-1893 הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר למכרות בסנט אטיין, כיום École Nationale Supérieure des Mines de Saint-Étienne, תחילה כמרצה לאבחון מינרלים ולמטלורגיה ואחר כך כמרצה לפיזיקה, מינרלוגיה, גאולוגיה ויישומי חשמל בהנדסת מכרות. תוך כדי כך המשיך פרידל לעסוק בתפקידו כאחראי על הנדסת המכרות עד אפריל 1894. מ-1899 הרצה פרידל על מינרלוגיה וגאולוגיה בלבד, ומ-1907, לאחר שנתמנה למנהל בית הספר למכרות, הוא הרצה על מינרלוגיה בלבד.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה חזרה אלזס לשליטה צרפתית. פרידל, יליד אלזס, שדחה בעבר הצעות לקבלת משרה בבית הספר הלאומי למכרות בפריז, רצה לחזור למחוז מולדתו והציע עצמו למשרה באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1919 הוא מונה למנהל המכון למדעי הגאולוגיה באוניברסיטה, והעביר קורסים במינרלוגיה וקריסטלוגרפיה. בשל בריאותו הרופפת, הוא פרש לגמלאות מוקדמות ב-1930, ומת ב-1933.
פרידל היה נשוי ואב לחמישה ילדים.
עבודתו המדעית

כמו מאלאר שהיה המורה שלו, התרכז פרידל בתאוריות של אוגוסט בראבה, מחלוצי הקריסטלוגרפיה. פרידל הצליח להוכיח את ההשערות התאורטיות של בראבה (סריגי בראבה) בעזרת ניסויים שנערכו על גבישים בטכניקה של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. אחת התגליות החשובות ביותר שלו היה חוק פרידל הנושא כיום את שמו.
מלח פרידל

ב-1897 הצליח פרידל לבצע סינתזה ולזהות את הקלציום כלורואלומינט (Ca2Al(OH)6(Cl, OH) • 2 H2O), מינרל מחליף יונים הקרוי על שמו מלח פרידל. פרידל הצליח גם לבצע סינתזה של קלציום אלומינט ב-1903 במסגרת עבודתו על התאוריה של גבישים תאומים.
מספריו

Groupements cristallins (1904)
Études sur les lois de Bravais (1907)
Les états mésomorphes de la matière (1922)
הערות שוליים

↑  פרידל גילה את המינרל וורציט, סוג של ספלריט, ועל שמו המינרל פרידליט
↑  ב-1870, 5 שנים לאחר שפרידל נולד, סופחה העיר לקיסרות הגרמנית בעקבות תבוסת הצרפתים במלחמת צרפת–פרוסיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123284770 (data)  GND: 121295885  ISNI: 0000 0000 6646 9072  LCCN: n88037691  Léonore: 149915  SUDOC: 092032451  VIAF: 41910626   WorldCat (עם VIAF): 41910626
ז'ואאו גימראיס רוזה

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1908 Cordisburgo, ברזיל 
 פטירה:  19 בנובמבר 1967 (בגיל 59) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 שם לידה:  João Guimarães Rosa 
 מדינה:  ברזיל 
 השכלה:  האוניברסיטה הפדרלית של מינאס ז'ראיס  Faculdade de Medicina da Universidade Federal de Minas Gerais  Colégio Arnaldo 
 בן או בת זוג:  אראסי דה קרווליו גימראיס רוזה (1938–19 בנובמבר 1967) 
 פרסים והוקרה
 מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2008)  פרס מאשאדו די-אסיס (1961) 
 
ז'ואאו גימראיס רוזה (בפורטוגזית: João Guimarães Rosa, בפי דוברי הניב של מינאס ז'ראיס (פור') גִימַרַאִיס, נהגה גִימַרַאִישׁ בפי דוברי הניב של ריו דה ז'ניירו (פור');‏ 27 ביוני 1908 – 19 בנובמבר 1967) היה סופר ודיפלומט ברזילאי.
גימראיס רוזה פרסם במהלך חייו ארבעה ספרי סיפורים קצרים, שכולם נסבו סביב החיים בסרטאו – חבל ארץ צחיח למחצה בצפון-מזרח ברזיל ועני ביותר, אך התייחסו לנושאים של ספרות אוניברסלית וטבע הקיום. הרומן הארוך היחידי שכתב, "הסרטאו הגדול" (אנ'), נחשב לטקסט מהפכני. זאת בשל תערובת של שפה ארכאית עם זו המדוברת ושימוש תכוף בתחדיש – חידושי לשון או משמעויות חדשות שהוא העניק למילים קיימות, בהשראת השפה המקומית המדוברת באזוריה הנידחים והמרוחקים של ברזיל. בשל הנושאים הפילוסופיים העמוקים שבמהות הספר, תיאר המבקר אנטוניו קנדידו את היצירה כ"רומן מטאפיזי". לעיתים קרובות נחשב ספר זה למקבילו הברזילאי של "יוליסס" – פרי עטו של ג'יימס ג'ויס. במשאל שנערך בשנת 2002 על ידי הספרייה העולמית של בוקלובבן (אנ') נבחר "הסרטאו הגדול" לאחת ממאה יצירות המופת הטובות ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה

גימראיס רוזה נולד בקורדיסבורגו במדינת מינאס ז'ראיס, הראשון מבין ששת ילדיהם של פלורדוארדו פינטו רוזה ופרנסיסקה גימראיס רוזה. הוא רכש את השכלתו בכוחות עצמו בתחומים רבים ולמד מספר שפות כבר בילדותו, החל בצרפתית עוד בטרם מלאו לו שבע. לימים אמר:
אני מדבר פורטוגזית, גרמנית, צרפתית, אנגלית, ספרדית, איטלקית, וקצת רוסית. אני קורא שוודית, הולנדית, לטינית ויוונית (אבל עם מילון ממש בצמוד אלי), אני מבין מספר ניבים גרמניים, למדתי דקדוק ולשון של השפות: הונגרית, ערבית, סנקסריט, ליטואנית, פולנית, טופי, עברית, יפנית, צ'כית, פינית, דנית, ואני מקשקש קצת בשפות נוספות אחרות אבל כל זאת ברמה הבסיסית. אני חושב שלימוד הרוח והמכניזם של שפות אחרות עוזר מאוד להבנת השפה הלאומית של ברזיל. כללית, עם זאת, אני לומד למען הנאתי ולהסחת המחשבה.
בעודו ילד צעיר, הוא עבר להתגורר בבית סבו וסבתו בבלו הוריזונטה, שם סיים את בית הספר היסודי. הוא החל את לימודיו התיכוניים בבית הספר סנטו אנטוניו בסאו ז'ואאו דל ריי, אך עד מהרה שב לבלו הוריזונטה, שם סיים את לימודיו. בשנת 1925, בגיל 16 בלבד, הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטה הפדרלית של מינאס ז'ראיס.
ב-27 ביוני 1930 התחתן עם ליג'יה קברל פנה, נערה בת שש-עשרה, ונולדו להם שתי בנות, וילמה ואגנס. באותה שנה הוא סיים את לימודיו והתחיל את עיסוקו כרופא באיטגוארה, שם שהה קרוב לשנתיים. בעיירה זו יצר גימראס רוזה את הקשר הראשון עם גורמים מהסרטאו. עם פרוץ המהפכה החוקתית של ברזיל בשנת 1932, שימש גימראיס רוזה רופא מתנדב של הכוח הציבורי ("Força Pública") שנע לכיוון מנהרת ארבעת המעברים (Passa-Quatro), מינאס ז'ראיס, שם נתקל בנשיא העתידי, ז'וסלינו קוביצ'ק, ששימש באותה תקופה הרופא הראשי של בנק הדם. הוא הפך לרופא עובד מדינה, בהמשך, ובשנת 1933 נסע לברבאסנה בתפקיד רופא בגדוד החי"ר התשיעי. לימים יאמר גימראיס רוזה כי חוויותיו מתקופתו כרופא וכחייל היו משמעותיות להתפתחותו כסופר.
בשנה שלאחר מכן פצח גימראיס רוזה בקריירה דיפלומטית. בשנת 1938 הוא שימש כעוזר-קונסול בהמבורג, גרמניה, שם פגש את אשתו השנייה לעתיד, אראסי דה קרווליו גימראיס רוזה, האשה הברזילאית היחידה שהוענק לה רשמית תואר חסידת אומות העולם בשל פועלה להצלת יהודים שנמלטו מהרייך השלישי בתקופת השואה.
בהחלטה שנתקבלה פה אחד, נבחר גימראיס רוזה בשנת 1963 לאקדמיה הברזילאית לשפה וספרות ("Academia Brasileira de Letras") לאחר שמועמדותו נבחנה בפעם השנייה. לאחר שדחה את כניסתו לאקדמיה בארבע שנים, הוא נכנס לתפקידו בשנת 1967, שלושה ימים בלבד לפני שהלך לעולמו בעיר ריו דה ז'ניירו, בשל התקף לב, בהיותו בפסגת הקריירה הדיפלומטית והספרותית שלו.
יצירה > קורפו דה ביילה

ספרו הבא של גימראיס רוזה היה "קורפו דה ביילה – גוף הריקוד" ("Corpo de Baile"), שיצא לאור שנים לאחר מכן, בשנת 1956. עבור המהדורה השנייה, האוסף חולק לשלושה חלקים, המתפרסמים כיום בדרך כלל בנפרד: "לילות הסרטאו" ("Noites do Sertão") "מנואלזאו ומיגלין"; ("Manuelzão e Miguelim") - משחק מילים עם שמותיהן של שתי דמויות מן הסיפור, המתבסס על הגדלת והקטנת סיומות השם כמקובל בפורטוגזית, ומשמעותן הקבילה היא - מנואל הגדול ומיגל הקטן; וכן, "לא אורובוקווהקווה, לא פיניים" ("No Urubuquaquá, no Pinhém") - השמות הם המקומות בהם מתרחש הסיפור.
מדיניות פרסום כזו, על אף שאושרה על ידי המחבר עצמו, שוברת את המבנה המקורי של הספר, שלעיתים קרובות מבטא את מורכבותו. עצם שמו של האוסף מצביע על עובדה זו: "קורפו דה ביילה" אליו הוא מתייחס, הם צירוף של סמלים ואידיאות המוצגים שוב ושוב לאורך שבע הנובלות הקצרות, ומופיעים שוב בצורה מסוימת כדי להשיג רמת משמעות נוספת. "ריקוד" זה של מוטיבים ומטאפורות מתרחש בתוך הסיפורים ומחוצה להם. ביניהם, גימראס רוזה בוחר בעיקר דמויות מהאסטרולוגיה כדי לחבר ולסדר את העלילות ואת היחסים ביניהן, תוך יצירת רצף בעל משמעות יחידה לאורך כל הספר. כתיבה המחקה מבנה זה מופיעה גם בסיפור "מסר מהגבעה" ("Recado do Morro"), אשר, בהתאם, מתפרס על פני מחצית הספר, בהיותו הסיפור הרביעי בפרסום המקורי.
"מסר מהגבעה" הוא גם משמעותי באופן בו הוא מטפל בהמשגת שפת הסרטאו עצמה. בסיפור, חבורה של חמישה סרטאנז'וס ("sertanejos") מלווה חוקר טבע גרמני במסע דרך מדינת מינאס ז'ראיס. במקביל לגילוי האישי שלהם את הסרטאו, מסופר סיפורו של מסע נוסף, העוקב צעד אחר צעד אחר מסעה של המשלחת ומעביר מסר מטעם מרחבי חבל ארץ זו המתפרסים ללא יומרה בדרך של אנקדוטה, באמצעות אנשי השוליים של תושבי האזור. המסר נשמע לראשונה מאחת הגבעות על ידי משוגע שמתגורר במערה באזור, הוא מעביר את המסר לאחיו, הלך מרושש, אשר בתורו מעביר את המסר לילד. הילד ממשיך להעביר את המסר למדריך, שמעבירו בתורו לנזיר מתנבא, שרואה בו אות וסימן להתגלות וחוזר על המסר בפני קהילת העיר; ואז שב ומושמע המסר על ידי אדם נוירוטי, שבסופו של דבר מספר את זה למשורר וזמר בלדות. בכל פעם שהמסר מסופר, נושאיו משנים מעט את תוכנו, עד שהמשורר בסופו של דבר מעניק לו צורה של בלדה אגדית, אותה הוא שר במסיבה בה משתתפים חברי המשלחת. רק אז מתברר שהמסר לאורך כל הדרך הייתה אזהרה למנהיגם, פדרו אורוסיו.
פדרו, המנהיג, גבר יפה מראה, שנוא מאוד בשל מערכות היחסים שהוא מקיים עם נשותיהם של שאר הסרטאנז'וס. הגברים שהוא שיטה בהם מתכננים לנקום בו, ונותנים לו להשתכר מתוך כוונה לרצוח אותו. תוך שהוא מאזין לבלדה, פדרו אורוסיו מבין את הסמליות שלה וכיצד היא מתייחסת אליו עצמו ולאנשיו, ואת האזהרה הטמונה במילים, מה שמוכח כנכון, וכך הוא מצליח להציל את חייו לאחר שהוזהר על ידי "מסר מהגבעה".
ניתן לראות כאן המחשה של גימראיס רוזה לאופן בו הוא עצמו הבין את כתיבתו. הוא מתערב בתיאורי הנופים שמצאה משלחתו של החוקר הגרמני עם גרסאות רצופות של הסיפור שהמשוגע, הילד ולבסוף המשורר, מספרים. כך הוא מתאר כיצד ידיעה כלשהי הנוצרת בטבע נתפסת ומובנת באופן מסתורי על ידי דמויות נאיביות או מטורפות - והופכת למובנת דרך המשגה פיוטית. (הבלדה), תוך ליווי תהליך מדעי המתקיים בסרטאו, ותגלית שאין אפשרות לחשוף את הסודות האמיתיים שמאחוריה.
יצירה > עבודות מאוחרות

בעקבות היצירה הסרטאו הגדול Grande Sertão: Veredas הגיע האוסף: "סיפורים ראשונים" ("Primeiras Estórias"), אוסף בן עשרים ואחת סיפורים קצרים, שיצא לאור בשנת 1962. המפורסם ביותר ביניהם הוא "הגדה השלישית של הנהר" ("A Terceira Margem do Rio") שהפך לסרט הנושא את אותו שם והיווה השראה לשירו המפורסם של הזמר הברזילאי קייטנו ולוזו. הסיפור, העוסק בנושאים המיוחדים ליצירתו של גימראיס רוזה ומסופר בגוף ראשון מנקודת מבטו של צופה, מגולל את מקרהו האבסורדי של אדם שמחליט לגור בתוך סירה באמצע נחל מים, ולא נותן שום הסבר למעשיו ואינו מעוניין, ככל הנראה, להשיג בכך שום דבר.
האוסף האחרון שפורסם בעודו בחיים היה "סיפורים שלישיים" -Tutameia - Terceiras Estórias, המילה Tutameia צירוף של מילים - ניאולוגיזם ששמשמעותו "שלד הפרפר", או במילים אחרות - דבר שהוא פחות ערך.
שתי יצירות שפורסמו לאחר מותו: "סיפורים אלה" (Estas Estórias) - אוסף נוסף של נובלות קצרות, ו-"Ave, Palavra" - משחק מילים על המשמעות הכפולה של המילה "ave", המסמנת גם ציפור וגם ברכה ארכאית ומתורגם כפשוטו בשם הספר כ"ציפור, מילה", קובץ סיפורים קצרים, שירים, רישומי יומן ורשמי מסעות.
ביבליוגרפיה נבחרת

Caçador de camurças, Chronos Kai Anagke, O mistério de Highmore Hall e Makiné (1929)
מאגמה (1936)
(Sagarana (1946
Com o Vaqueiro Mariano (עם הקאובוי מריאנו, 1947)
קורפו דה בייל (1956)
הסרטאו הגדול (1956) בעברית: הסרטאו הגדול, בתרגום ארז וולק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016
Primeiras Estórias (סיפורים ראשונים) (1962) (הסיפור - הגדה השלישית של הנהר - A Terceira Margem do Rio הפך לימים לסרט הנושא את אותוה השם)
טוטמיה - סיפורים שלישיים - Tutameia - Terceiras Estórias (1967)
Em Memória de João Guimarães Rosa זיכרונותיו של ז'ואאו גימראיס רוזה (1968, לאחר מותו)
Estas Estórias - סיפורים אלה (1969, לאחר מותו)
Ave, Palavra (1970, ציפור, מילה (לאחר מותו)
הערות שוליים

↑  http://www.academia.org.br/academicos/joao-guimaraes-rosa/biografia Academia Brasileira de Letras - Biografia
↑  "100 prominent authors from more than 50 different nations have elected The Library of World Literature: 'The 100 Best Books in the History of Literature'". נבדק ב-13 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Entrevista: João Guimarães Rosa, por Lenice Guimarães de Paula Pitanguy (in Portuguese)
1 2  "Guimarães Rosa interviewed by Günter Lorentz" (בפורטוגזית). נבדק ב-13 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ramos, Graciliano. "Conversa de Bastidor". http://blog.opovo.com.br/pliniobortolotti/graciliano-ramos-o-editor-de-guimaraes-rosa/
1 2  Candido, Antonio (2006). Tese e antítese (5. ed.rev. pelo autor ed.). Rio de Janeiro: Ouro Sobre Azul. ISBN 9788588777163. OCLC 817092007.
↑  Rosa, João Guimarães. Carta a João Condé. In: "Sagarana". São Paulo: Nova Fronteira, 2015.
↑  This interpretation was verbally presented by the critic José Miguel Wisnik in his presentation during the “Infinitamente Rosa” event in September 14, 2016 at the University of São Paulo.
↑  See a letter from Rosa to Edoardo Bizzarri, his Italian translator, commenting the foreign titles of his works in: ‘’João Guimarães Rosa: correspondência com seu tradutor italiano, Edoardo Bizzarri’’, Editora UFMG, 2003.
↑  Fernando Graça (2016-12-08), Guimarães Rosa - Entrevista RARA em Berlim (1962), נבדק ב-2017-12-20
↑  Bolle, Willi (2004). Grandesertão.br : o romance de formação do Brasil (1st ed.). São Paulo, SP, Brasil: Livraria Duas Cidades. ISBN 9788573263060. OCLC 57566418.
↑  Galvão, Walnice (1972). As Formas do Falso: Um Estudo sobre a Ambigüidade no Grande Sertão. São Paulo: Editora Perspectiva. ISBN 9788527303484.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267115805171  PLWABN: 9810531161805606  BIBSYS: 90368985  BNE: XX954979  BnF: cb11922577q (data)  CANTIC: a10882108  CiNii: DA01996276  GND: 118699156  ICCU: CFIV016165  ISNI: 0000 0001 2096 207X  LCCN: n79095563  NDL: 00746897  NKC: jn19981001367  NLA: 35461431  NLG: 282520  NLK: KAC200506183  NTA: 069384290  RERO: 02-A000139330  SELIBR: 240574  SUDOC: 027108457  Trove: 961191  VIAF: 59088739   WorldCat (עם VIAF): 59088739 
גימראיס רוזה במהלך 1952 מסעותיו לאורך הסרטאו.
הנתיב עם עץ הבוריטי בגראנדה: הפארק הלאומי סרטאו בברזיל. הפארק הוקם בשנת 1989 בפורמוסו, מינאס ז'ראיס, במטרה להגן על הסביבה.
הר בארנס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בגבעות קוקרי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  985 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  77°38′00″S 163°35′00″E﻿ / ﻿77.63333°S 163.58333°E﻿ / -77.63333; 163.58333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בארנס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בארנס
 
הר בארנס (באנגלית: Mount Barnes) הוא פסגה באזור גבעות קוקרי, בעמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 985 מטרים מעל פני הים.
ההר מהווה את הקצה המזרחי של גבעות קוקרי.
ההר מתנשא מעל הצד המערבי-מרכזי של מפרץ ניו הארבור.
היסטוריה > גילוי ההר

אזור גבעות קוקרי (ובכללן הר בארנס) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

משלחת דיסקברי קראה לפסגה "רמת ניו הרבור" (באנגלית: New Harbor Heights - נהגה: ניו הרבור הייטס).
לימים שונה שם ההר, על ידי משלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט (המשלחת השנייה של סקוט), והוא נקרא על שמו של פיזיקאי קרח קנדי.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 243
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטי הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר, וכן לפי מקור זה גובהו של ההר 1,200 מטרים מעל פני הים
1 2 3  מידע היסטורי על גבעות קוקרי
| גבעות קוקרי |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גולדמן • האוורד • מאר • מואה • קרסנט |  |
| קרקסים קרחוניים | אייגלאס |  |
| הרים | בארנס • ברירלי |  |
| פסגות | האלאם • ראהי • סנטינל |  |
| גבעות | יאנג |  |