stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנונה (שכונה)
גאוגרפיה

השכונה היא מהגבוהות בירושלים, ושוכנת על גבעה בקו פרשת המים בגובה 800 מ' מעל פני הים. מהשכונה תצפית על מדבר יהודה, ים המלח ונחל ארנון.
גבולות השכונה: במערב - דרך חברון ואזור התעשייה תלפיות; בדרום - קיבוץ רמת רחל; בצפון תלפיות הישנה, ובמזרח תלפיות מזרח וצור באהר.
אופי השכונה

השכונה בנויה ברובה מווילות וקוטג'ים ונחשבה בעבר כחלק משכונת תלפיות הישנה. בשנות ה-90 נעשתה הפשרת קרקעות לבנייה בהיקף נרחב בשכונה, דבר שהביא לעליית מחירים והפך את השכונה לשכונה יוקרתית מהיקרות בירושלים. הבנייה במקום נושאת אופי מודרני. ברוב המבנים הבנייה היא צמודת קרקע, של קוטג'ים טוריים ובניינים נמוכים בבנייה של עד ארבע קומות. עתודות הקרקע של השכונה נוצלו כמעט עד תום, ובתיה הקיצוניים נושקים לגבול קיבוץ רמת רחל.
בשכונה פועלים 2 מרפאות חירום, 2 בתי אבות, 4 מכולות, מספר רב של בתי כנסת ושבט צופים דתיים פעיל – "להבות" – המונה יותר מ-300 חניכים מהשכונה ומהשכונות הסמוכות.
הערות שוליים

↑  שכונת תלפיות - ארנונה, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
↑  בירושלים - בשכונת העובדים שליד תלפיות, הארץ, 27 ביולי 1932
על פי יהושע בן אריה, בספרו "ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט", ארנונה לוריא ספרה לו את הסיפור וסיפקה לו מידע נוסף על ההיסטוריה של השכונה
1 2 3  יהושע בן אריה, ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט: שכונות, בתים, אנשים, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמודים 71 –76
↑  שכונות חדשות בקרבת ירושלים, דואר היום, 22 בדצמבר 1933
↑  ירושלים, דואר היום, 28 בספטמבר 1934
↑  שכונות דרום ירושלים הותקפו אור ליום ו, דבר, 29 בפברואר 1948
המצרים טרם נכנעו לאולטימטום בירושלים הסכמת מדינות ערב, הארץ, 31 באוגוסט 1948
המצרים והלגיון מוסיפים להרעיש את פרברי ירושלים רמת רחל ארנונה תלפיות, דבר, 10 באוקטובר 1948
↑  נהדפה התקפה על רמת רחל, קול העם, 19 בפברואר 1948
נהדפה התקפה עדה על רמת רחל, מעריב, 22 באפריל 1948
עשרות ערבים נהרגו בהתקפה על רמת רחל, המשקיף, 24 במאי 1948
↑  מלון "דיפלומט" החדש בירושלים נחנך אמש בהשתתפות אלפי מוזמנים ובראשם שר־התיירות, על המשמר, 6 בדצמבר 1972
↑  הוצא צו להרוס מיבנה של מלון "דיפלומט", על המשמר, 5 ביולי 1974
↑  רנית נחום-הלוי, ב. יאיר תשלם מחיר שיא בשכונת ארנונה בירושלים: 800 אלף שקל עבור קרקע ליחידת דיור, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2011
רנית נחום-הלוי, אפריקה ישראל מממשת קרקעות בירושלים: מוכרת קרקעות בשכונות ארנונה ורוממה ברווחים מזעריים, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2010
↑  הארץ, חלק מהקונסוליה האמריקאית עובר למערב ירושלים, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2002
↑  שמואל דקלו, ‏עתירה - למנוע העברת הקונסוליה האמריקאית ממזרח ירושלים לשכונת תלפיות שבמתחם מלון דיפלומט, באתר גלובס, 17 בדצמבר 2003
עתירה נגד העברת קונסולית ארה"ב בי-ם, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2003
↑  אבי יששכרוף, קונסוליית ארה"ב שהיתה סמל ליחסים עם הפלסטינים עוברת למערב ירושלים, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2010
↑  נרי ליבנה, פתאום נזכרו מי זה שיף, חדשות, 31 במאי 1991
דורון מאירי, אבנים ומוטות בתגרה בין עולים מבריה״מ לאתיופים, חדשות, 27 באוגוסט 1991
↑  שלומית צור, ‏השרה לנדבר הכריזה על חידוש חוזה שכירות בזבזני לעולים, באתר גלובס, 16 בפברואר 2015
↑   אמיר תיבון, מעבר שגרירות ארה"ב לירושלים: מה קורה היום ואיפה מוציאים מעכשיו ויזה, באתר הארץ, 14 במאי 2018
↑  יעל דראל, כחלון מסדר לאמריקאים פטור מהיתר בנייה; משפטנים: "לא בטוח שהמהלך חוקי", באתר הארץ, 22 במרץ 2018
↑  לירן תמרי, אחרי הפרסום במיינט ירושלים: תושבי ארנונה יחריפו את המאבק נגד שגרירות ארה"ב, באתר mynet‏ ירושלים, 3 בספטמבר 2019
↑  לירן לוי, לראשונה זה 50 שנה: שטחה של ירושלים יגדל, באתר ynet, 21 בפברואר 2017
↑  שלומי הלר, מורדות ארנונה: עשרות דירות יוקצו לפרויקט דירה להשכיר, באתר כל העיר, 5 באוקטובר 2019
↑   אריק מירובסקי, האחים נוימן רכשו קרקעות בירושלים ב-650 מיליון שקל - להקמת בתי מלון ו-370 דירות, באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2017
↑  הילה נהון, תנופת הבנייה בירושלים: תוכנית ההרחבה של שכונת ארנונה עולה שלב, באתר כל העיר, 18 בינואר 2021
↑  שלומי הלר, לא מחכים לטלפון מביידן: התוכנית להרחבת שגרירות ארה"ב בירושלים אושרה להפקדה, באתר כל העיר, 15 בפברואר 2021
↑  שלומית צור, נחשף בכלכליסט - הקשישים שוב יחכו: ביהמ"ש עצר העסקה בין המדינה לקראון פלאזה בירושלים, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511356505171
אהרן אוסטרובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1888 בוגוסלב, רוסיה 
 פטירה:  1978 (בגיל 90 בערך) 
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה, פתח תקווה
 מקצוע:  סופר, חקלאי, שומר
 בת זוג:  יהודית גריברג (1912–1947) צפורה ברייטרמן (1947–1978)
 
אהרן אוסטרובסקי (7 בינואר 1888 - 26 בנובמבר 1978) היה השומר הראשון במושבות כפר סבא, סופר, וחקלאי.
אוסטרובסקי נולד בבוגיסלב ועלה לארץ ישראל בשנת 1904. בשנת 1905 עבד כשומר בזכרון יעקב ובשנת 1906 היה מהמתיישבים הראשונים בכפר סבא. בשנת 1907 הוא שמר בפתח תקווה. בשנים 1909–1912 שמר בכפר סבא. בשבת נחמו של שנת תר"ע (1910), פרצו עשרות ערבים מקלקיליה לח'אן של כפר־סבא, הכו את יושביו היהודים, שברו ובזזו ציוד ולקחו בשבי את אוסטרובסקי ועוד שומר. אוסטרובסקי שוחרר למחרת.
אוסטרובסקי נאבק למען עבודה עברית והיה בין המתנגדים לעבודת ערבים בבן שמן.
בשנת 1912 נסע לצרפת ועמד בבחינות וכתיבת דיסרטציה בפילוסופיה בסורבון בפריז (1914). נסע לניו יורק במטרה להמשיך בלימודיו. לרגלי פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם ולמד אנגלית באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1917 היה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים בארצות הברית. בהחלטת ועד הגדוד נסע מיד לאחר התגייסותו עם שני מתנדבים אחרים לאנגליה עם המשלוחים הצבאיים ומכתב שהסתיר בנעלו לד"ר חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי בדבר יסוד הגדודים העברים. מאנגליה עבר עם גדודו למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל.
לאחר המלחמה עבד כפקיד של ממשלת המנדט במשרד העבודות הציבוריות. במהלך עבודתו, בשנת 1928, פעל לדאוג לכך שתוואי הדרך בין תל אביב לחיפה יעבור דרך מושבות השרון היהודיות ולא דרך הכפרים הערביים, מה שסייע להגנת היישובים היהודיים, במיוחד בימי המרד הערבי הגדול. בשנת 1935 התיישב בכפר יהושע.
בשנת 1936 לקח חלק פעיל בהגנת עמק יזרעאל כחבר ההגנה. בשנת 1947 התחיל לעבוד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בשנות ה-50 ניהל בית אבות בפרדס חנה.
בשנת 1912 נשא אוסטרובסקי את אשתו הראשונה, יהודית גריברג. בשנת 1947 אחרי שהתגרש מיהודית גריברג הוא נשא את צפורה ברייטרמן. לאהרן אוסטרובסקי היו חמישה ילדים, כולם מאשתו הראשונה- יגאל (נספה במלחמת העולם השנייה), ישעיהו יגאל, חיים יגאל, גיורא יגאל, דבורה תלמי. אחרי מות הבן הבכור שינו כל האחים את שם משפחתם ליגאל.
בשנת 1963 הוציא לאור את ספרו הראשון, "מול הניר".
לקריאה נוספת

יעקב שרת ונחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך א', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 50–62
הערות שוליים

1 2 3 4  דוד תדהר (עורך), "אהרן אוסטרובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3172
↑  כן זה אנכי, דבר, 29 בספטמבר 1953
↑  מכתב מפתח תקווה, הפועל הצעיר, 12 באוגוסט 1910
↑  שמואל סולר, זקנים שאינם ילדים, מעריב, 17 בפברואר 1955
↑  מסיבה לכבוד אהרן אוסטרובסקי, מעריב, 2 בספטמבר 1963
↑  מסיבה להופעת הספר מול הניר, דבר, 4 בספטמבר 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008983387305171  SUDOC: 236966502  VIAF: 1822156565688223500003   WorldCat (עם VIAF): 1822156565688223500003
אדית וולף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באפריל 1904 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  28 בינואר 1997 (בגיל 92) חיפה, ישראל 
 מדינה:  גרמניה, הרייך הגרמני 
 מעסיק:  יד ושם 
 פרסים והוקרה:  מדליית מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית 
 
אדית וולף (בגרמנית: Edith Wolf; כונתה גם "אוו", Ewo;‏ 13 באפריל 1904, ברלין – 28 בינואר 1997, חיפה) הייתה ניצולת השואה, מתנגדת גרמנית לנאציזם בתקופת גרמניה הנאצית, וממייסדות קבוצת המחתרת היהודית "חוג חלוצי".
חייה

אדית וולף הייתה הגדולה מבין שלוש אחיות במשפחה יהודית-נוצרית בברלין. בשנת 1925 קיבלה הסמכה (Abitur (אנ')) בפילוסופיה. היא הייתה חברה בתנועת הנוער היהודית-גרמנית כחול לבן.
היא התגיירה בשנת 1933 והפכה לפציפיסטית וציונית כמחאה על עליית הנאצים לשלטון. היא הוכרה כיהודיה מלאה למרות מוצאה כמישלינג מדרגה ראשונה לפי תורת הגזע. עקב כך עמדה בסכנה יותר מאשר המישלינג. למרות זאת הפיצה באופן מחתרתי ואנונימי עלונים פוליטיים, שקראו להתנגד למשטר הנאצי. היא הייתה בקשר עם יהודים, והצליחה לסייע להם בבריחה. דודתה הצליחה להשמיד את רישומי היהדות שלה בקהילה היהודית, וכך הוקל עליה לפעול.
דרך רחה פראייר הכירה וולף את עליית הנוער, וכן את יצחק שוורזנץ, שהיה מורה בארגון זה. כשהחלו הגירושים מגרמניה, ב-1941, ארגנה וולף מזון ואמצעי בריחה והסתתרות ליהודים, בעיקר תעודות זיהוי מזויפות.
ב-27 בפברואר 1943 ייסדה וולף עם שוורזנץ את קבוצת המחתרת היהודית-ציונית "חוג חלוצי". קבוצה זו סייעה ליהודים נרדפים ברחבי גרמניה במשך למעלה משנה.
מבין 40 הילדים של "עליית הנוער" שהוסתרו בעזרת "חוג חלוצי" שרדו 33.
ב-19 ביולי 1943 נעצרה וולף על ידי הגסטפו. היא הצליחה להשמיד את פרטי הקשר של היהודים שלהם עזרה, אך נדונה לשנתיים מאסר על העברת כרטיסי קיצוב מזון ליהודים. היא שרדה 18 מחנות ריכוז, בהם דכאו וראוונסברוק.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה והשואה, ב-1950 עברה וולף לשווייץ. ב-1954 עלתה לישראל עם שוורזנץ. בישראל עבדה וולף בין היתר ביד ושם ולאחר מכן עסקה בקידום ההבנה בין יהודים לערבים.
הנצחה ואותות כבוד

וולף קיבלה את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית. בשנת 2004 הוצבה לכבודה לוחית זיכרון על קיר הבית בו גדלה ברחוב בונדסאלה 79 בברלין ועליה כתוב:
בבית זה גרה אדית וולף, שכונתה "אוו" (Ewo, ‏1904–1997). אדית, שגדלה בבית יהודי-נוצרי, הסתירה בבית זה, עם יצחק שוורזנץ וחברים יהודים נוספים, את חברי "חוג חלוצי", קבוצת התנגדות של צעירים. אוו נעצרה ב-19 ביוני 1943 ושרדה 18 מחנות ריכוז ובתי כלא.
כתביה

mit Jizchak Schwersenz und Shaul Esh: Jüdische Jugend im Untergrund. Eine zionistische Gruppe in Deutschland während des Zweiten Weltkrieges. Bitaon, Tel Aviv 1969.
ספרות

Wolfgang Benz (Hrsg.): Lexikon des deutschen Widerstandes. Fischer, Frankfurt am Main 2001, ISBN 3-596-15083-3.
Irmgard Klönne: „1933 wurde das anders. Da habe ich alles Jüdische betont“. Edith Wolff, genannt Ewo – Eine Würdigung. In: Gisela Dölle u. a. (Hrsg.): Jüdin – Deutsch – deutsche Jüdin? Auswirkungen des Antisemitismus in Deutschland. Archiv der Deutschen Frauenbewegung, Kassel 1993, S. 28–33 (Ariadne – Almanach des Archivs der Deutschen Frauenbewegung 23).
Wilfried Löhken, Werner Vathke (Hrsg.): Juden im Widerstand. Drei Gruppen zwischen Überlebenskampf und politischer Aktion. Berlin 1939–1945. Hentrich, Berlin 1993, ISBN 3-89468-068-7 (Reihe deutsche Vergangenheit – Stätten der Geschichte Berlins 87).
Fabrice Braun: "Vorsicht Gift". Edith Wolff gründete in Berlin mit anderen die jüdische Widerstandsgruppe "Chug Chaluzi", in: Der Spiegel Geschichte 2/2019, S. 16–23.
הערות שוליים

↑  Birgit Schreiber: Versteckt. Jüdische Kinder im nationalsozialistischen Deutschland und ihr Leben danach. Interpretationen biographischer Interviews. Campus, Frankfurt am Main 2005, ISBN 3-593-37746-2, S. 35.
↑  Wolfgang Benz, Walter H. Pehle (Hrsg.): Lexikon des deutschen Widerstandes. Fischer, Frankfurt am Main 1994, S. 189f.
↑  Johannes Tuchel, Julia Albert: Widerstand als Reaktion auf Krieg und NS-Gewaltverbrechen. In: Bundeszentrale für politische Bildung (Hrsg.): Widerstand gegen den Nationalsozialismus, Informationen zur politischen Bildung Nr. 330, 17. August 2016.
↑  Gudrun Maierhof: Selbstbehauptung im Chaos. Frauen in der jüdischen Selbsthilfe. 1933–1943. Campus-Verlag, Frankfurt am Main 2002, ISBN 3-593-37042-5, S. 348.Henning: Mielke: Jizchak Schwersenz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129109010  VIAF: 1082182   WorldCat (עם VIAF): 1082182 
הלוח לזכר אדית וולף ברחוב בונדסאלה 79 בברלין
אולג ולאסוב

אולג סרגייביץ' ולאסוב (ברוסית: Олег Сергеевич Власов; נולד ב-10 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר השמאלי במועדון לנינגרדץ, המייצג את מחוז לנינגרד.
קריירה

הוא התחיל את הקריירה בבית הספר לכדורגל של קירובסק והמשיך באקדמיית הכדורגל של מועדון זניט סנקט פטרבורג. בילדותו התאמן גם בשורות קבוצת איז'ורץ קולפינו ממחוז לנינגרד.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת מטאלורג פיקאליובו מהליגה הרוסית השלישית עד ששיחק בסאטורן וב-2002 כבר צורף לסגל זניט ושיחק בה עד עונת 2006. הוא שיחק גם בשורות טורפדו מוסקבה, טרק גרוזני, מורדוביה סראנסק, ארסנל טולה בה שיחק מיוני 2016 ועד קיץ 2017.
בקיץ 2017 עבר לדינמו סנקט פטרבורג והפך לבורג מרכזי בהרכב הקבוצה. בקיץ 2018 הקבוצה עברה לסוצ'י ושינתה שמה והוא שוחרר משורותיה. בהמשך חתם בקבוצת לנינגרדץ.
תארים

גביע הליגה הרוסית: 2003
אדם אימריך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1897 
 פטירה:  11 בנובמבר 1975 (בגיל 78) 
 מדינה:  סלובקיה 
 מקצוע:  יערן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 ביוני 2007) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אדם אימריך
 
אדם אימריך (בסלובקית: Adam Imrich;‏ 1 בנובמבר 1897 – 11 בנובמבר 1975) היה יערן סלובקי. בעקבות תרומתו להצלת בני משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, יד ושם הכירה בו כחסיד אומות העולם.
קורות חיים

אדם אימריך נולד ב־1 בנובמבר 1897, התגורר בעיירה סבינוב שבסלובקיה, והיה נשוי לאמה. לזוג הייתה בת, יוזפינה. אימריך עבד כיערן וכמפקח ראשי בעיירת סבינוב.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אליזבטה טאקאובה, אחותה של אמה, שמוצאה נוצרי קתולי, הייתה נשואה לדסידריוס גרוסמן, רופא עיניים יהודי בעיר קושיצה.
כאשר קושיצה נכבשה על ידי הונגריה ב־2 בנובמבר 1938 עברו דסידריוס ואליזבטה לפרשוב, שנשארה בידי סלובקיה. בשנת 1943 נולדה בתם סוזנה.
עם פרוץ המרד הסלובקי עברה המשפחה לעיירה הסמוכה, סבינוב, בה התגוררו אמה ובעלה אדם אימריך. בני הזוג אימריך הסתירו את אליזבטה ואת דסידריוס בביתם.
בשל קרבת המקום לחזית הלחימה, עובדה אשר הפכה את האזור למסוכן מאוד, עבר גרוסמן להסתתר בהרים. אליזבטה וביתה סוזנה נשארו בבית אחותה, והתחבאו במרתף לאורך היום. אימריך סיפק לגרוסמן מזון ומדי פעם החזיר אותו לביתו על מנת שינוח.
לאחר המלחמה

האזור שוחרר על ידי הצבא האדום ב־19 בינואר 1945. לאחר המלחמה נשארו גרוסמן ומשפחתו בסלובקיה עד 1968 אז היגרו לגרמניה.
אדם אימריך נפטר ב־11 בנובמבר 1975.
הכרה והנצחה

ב־2007 פנתה סוזנה, בתו של גרוסמן, ליד ושם בבקשה להכיר תודה לאדם אימריך אשר הציל את חייה ואת חיי הוריה. ב־18 ביוני 2007 הוכר אדם אימריך על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בברטיסלבה שבסלובקיה.
הערות שוליים

1 2 3  The Righteous Among The Nations, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  Adam Imrich (1897 - 1975), באתר יד ושם (באנגלית)
מיכאל הרשקוביץ

| --- | --- |

הרב הרשקוביץ, סוכות 2022
 לידה:  11 באפריל 1943 (בן 81) ו' בניסן ה'תש"ג
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  ישיבת מרכז הרב 
 מקום פעילות:  ירושלים; נריה
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  תלמוד; הלכה; אמונה; ארץ ישראל; חינוך
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק; הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב שאול ישראלי.
 חיבוריו:  ולך לך אל ארץ המוריה, הרשום בכתב אמת.  ספרים שערך: השבת ישראל והזמנים, מדבר שור, זכור זאת ליעקב
 בת זוג:  ד"ר בת-שבע הרשקוביץ
 
 תפקידים נוספים:  ר"מ בישיבת מרכז הרב ורב היישוב נריה
 
הרב הרשקוביץ (משמאל) לצד הרב יהושע מגנס, בהכנסת ספר תורה
הרב מיכאל הרשקוביץ (נולד בו' בניסן ה'תש"ג, 11 באפריל 1943) הוא ר"מ בישיבת מרכז הרב מתלמידיו המובהקים של הרב צבי יהודה הכהן קוק, כיהן כרב היישוב נריה שבבנימין ודיין בבית הדין לממונות במערב בנימין. מעורכי הספר מדבר שור ומרבני תורת הארץ הטובה.
תולדות חייו

נולד לשרגא צבי, צאצא של רבי אהרן דוד דייטש בעל שו"ת גורן דוד ומתלמידי החתם סופר, ולטובה, שניהם ילידי צ'כוסלובקיה שהתגוררו בפרשבורג. למד בישיבת נתיב מאיר, בישיבת כרם ביבנה ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. מתלמידיו של הרב צבי יהודה הכהן קוק. בשלהי שנת תשל"א נישא לבת-שבע, בתו של משה קטן. תקופה מסוימת לימד בישיבת ניר קריית ארבע, ולאחר מכן נקרא על ידי הרצי"ה, בשנת תשל"ח, לשמש כר"מ בישיבת מרכז הרב, בה הוא מלמד מאז, מעל ארבעה עשורים, גמרא ואמונה, שימש בישיבה גם כבעל תפילה בראש השנה. הוסמך לרבנות "יורה יורה" על ידי הרב אברהם שפירא בכ"א בשבט תשמ"ה.
לחם במספר מלחמות ושירת בפלס"ר של החטיבה הירושלמית.
בשנת ה'תשנ"ג עמד בראש הגרעין המייסד של היישוב נריה שבבנימין, ולאחר מספר שנים התמנה לרב היישוב, וכיהן בתפקיד עד אלול תשפ"ד. בנוסף משמש כאב"ד לענייני ממונות שפועל במערב בנימין, יחד איתו יושבים בהרכב הרב רמי ברכיהו, הרב יעקב שרעבי, הרב יחזקאל קופלד רב היישוב דולב והרב חיים צפרי. לימד תקופה קצרה במכון מרחבים.
בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה.
חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
הרב הרשקוביץ חבר בארגון רבני תורת הארץ הטובה.
תולדות חייו > כתיבה ועריכה ספרותית

בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים, הגיע מדי יום לרצי"ה קוק ועזר לו להוציא מחדש את ספרי הראי"ה קוק 'עקבי הצאן', 'אדר היקר', 'מוסר אביך' ו'מידות הראי"ה'. מספר שנים לאחר מכן היה מהמגיהים והמוציאים לאור של הספר אורח משפט שחיבר הראי"ה קוק.
לאחר נישואיו השתתף בכתיבת בירורי הלכה במסגרת מכון הלכה ברורה ובירור הלכה ושימש כר"מ בישיבת ניר קריית ארבע. בשנת ה'תשל"א ערך והוציא את הקובץ "השבת, ישראל והזמנים" ובו מאמרים מאת הראי"ה קוק על השבת והמועדים. הקובץ נדפס בתוך הספר "זכור זאת ליעקב" אותו ערך הרב הרשקוביץ לזכרו של חברו הרב יעקב פנחס כהן, ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים, וכן בחוברת נפרדת (לימים נכללה החוברת במאמרי הראי"ה).
ערך יחד עם הרב דוד לנדאו את הספר "מדבר שור".
בשנת ה'תשע"א הוציא לאור תלמידו הרב מנחם נוביק את החוברת לך לך אל ארץ המוריה, בה שיעורים שמסר בישיבת מרכז הרב על פרשת עקידת יצחק, על פי דרכו של הראי"ה קוק בספרו עולת ראיה, החוברת יצאה מחדש על ידי מכון מים חיים.
בשנת ה'תשפ"ג הוציאו תלמידיו לכבוד הגיעו לגבורות את הספר "הרשום בכתב אמת" ובו אוסף מאמרים ושיעורים בעיון ובאמונה שכתב ומסר במהלך השנים.
שיטתו

יסוד בולט במשנתו של הרב הרשקוביץ הוא שהציווי האלוהי איננו עומד בסתירה למוסר ולמצפון האנושיים. למשל, מתנגד הרב הרשקוביץ לפרשנויות אקזיסטנציאליסטיות (בייחוד זו של קירקגור) הרואות בעקידת יצחק ניגוד בין המוסר הטבעי של אברהם לבין הציווי האלוהי וטוענות שבכך שאברהם אבינו עקד את יצחק הוא למעשה כבש את האנושיות שלו בפני הצו האלוהי הגדול ממנו. לפי תפיסתו, הרצון והמוסר אינם יכולים לעמוד בסתירה ליראת השמים, הואיל והיא אלוהית והם אנושיים, ולכן אינם יכולים לעמוד בהנגדה זה מול זה.
בנושא המאבק על ארץ ישראל דוגל הרב הרשקוביץ במאבק אקטיבי ובקו תקיף ולא מתפשר, וסובר כי חובה על חייל לסרב לפקודה לפנות יישובים. עם זאת, אין הוא רואה זאת כקונפליקט בין פקודת הצבא לבין ציווי התורה, אלא אדרבה, דווקא קיום פקודה הנוגדת את התורה פוגעת לשיטתו במהותה של המדינה, ש"יסוד הווייתה, חייה ופעליה הוא ברוח תורת ישראל", ולכן "לא יעלה על הדעת שהכלי יקום על יוצרו ויהיו ערכיה של תורה כפופים למרותו של המלך". לדבריו, ציות עיוור להוראות השלטון מבלי להתייחס למוסריותן "שוללת את החותם המוסרי ממעשיו והוראותיו, וסופן שלא יתקיימו". הוא מותח ביקורת חריפה כלפי רבנים שהורו לתלמידיהם שלא לסרב לפקודה כזו. להגדרתו, נתינת ערך עליון לפקודות המדינה מצד עצמן, גם כשהן לא הולכות בד בבד עם ציווי התורה, היא "פאשיזם".
חיים אישיים

נשוי לד"ר בת שבע (ילידת תשי"א), רופאת משפחה, בתו של ד"ר משה קטן (מחבר הספר אוצר לעזי רש"י), ולהם נולדו עשרה ילדים. מהם:
שרגא צבי - נהרג בתאונת דרכים בגיל 15.
הרב יוסף אליצור - ממחברי הספר "תורת המלך", ר"מ בישיבת עוד יוסף חי וראש ישיבת דורשי יחודך ביצהר.
אביגיל - נשואה ליניב מזומן ראש מכינה קדם צבאית דתית-חילונית.
הרב אבנר - שימש כרב קהילה באנטוורפן, וכיום משמש ר"מ בישיבת בני עקיבא גבעת שמואל.
בין גיסיו: הרב יואל קטן, ד"ר חנה קטן, הרב יצחק בן שחר (כיהן כראש ישיבת קדומים) ופרופ' רפאל קטן. אחיו היה הרב שמואל הרשקוביץ שכיהן כר"מ בישיבת נתיב מאיר.
הרב הרשקוביץ הוא אחיינו של חוקר ופרשן המקרא יהודה אליצור, אחיינה של הרופאה ויולה טורק ובן דודו של פרופסור מיכה קליין.
אילן יוחסין > משפחת אביו

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן |   |  שרגא צבי  שרגא צבי     |  שרגא צבי  שרגא צבי     |  שרגא צבי  שרגא צבי     |   |  אדית  אדית     |  אדית  אדית     |  אדית  אדית     |   |  שמואל קליין  שמואל קליין     |  שמואל קליין  שמואל קליין     |  שמואל קליין  שמואל קליין     |   |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |
|  |   |  |   |  |   |   |   |  |   |   |   |   |     |   |   |   |     |   |     |   |   |   |
|  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |   |  שמואל אליצור  שמואל אליצור     |  שמואל אליצור  שמואל אליצור     |  שמואל אליצור  שמואל אליצור     |   |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  |  ורד נעם  ורד נעם     |  ורד נעם  ורד נעם     |  ורד נעם  ורד נעם     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |
|   |   |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |
אילן יוחסין > משפחת אמו

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  ירמיהו סג"ל קליין  ירמיהו סג"ל קליין     |  ירמיהו סג"ל קליין  ירמיהו סג"ל קליין     |  ירמיהו סג"ל קליין  ירמיהו סג"ל קליין     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן |   |  טובה גיטל  טובה גיטל     |  טובה גיטל  טובה גיטל     |  טובה גיטל  טובה גיטל     |   |  יהודה אריה קליין  יהודה אריה קליין     |  יהודה אריה קליין  יהודה אריה קליין     |  יהודה אריה קליין  יהודה אריה קליין     |   |  ויולה טורק  ויולה טורק     |  ויולה טורק  ויולה טורק     |  ויולה טורק  ויולה טורק     |     |  גבריאל טורק  גבריאל טורק     |  גבריאל טורק  גבריאל טורק     |  גבריאל טורק  גבריאל טורק     |   | עץ משפחת ארלוזורוב | עץ משפחת ארלוזורוב | עץ משפחת ארלוזורוב |
|  |   |  |   |  |   |   |   |  |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |  |   |  |
|  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |   |  מיכה קליין  מיכה קליין     |  מיכה קליין  מיכה קליין     |  מיכה קליין  מיכה קליין     |   |   |   |   |  |  ירום טורק  ירום טורק     |  ירום טורק  ירום טורק     |  ירום טורק  ירום טורק     |   |  מיכל  מיכל     |  מיכל  מיכל     |  מיכל  מיכל     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |
|   |   |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |   |   |   |  יוסי יבלונקה  יוסי יבלונקה     |  יוסי יבלונקה  יוסי יבלונקה     |  יוסי יבלונקה  יוסי יבלונקה     |   |  חנה יבלונקה  חנה יבלונקה     |  חנה יבלונקה  חנה יבלונקה     |  חנה יבלונקה  חנה יבלונקה     |   |   |   |   |   |  |  |  |
אילן יוחסין > משפחת אשתו

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |  משה קטן  משה קטן     |  משה קטן  משה קטן     |  משה קטן  משה קטן     |   |   |   |   |   |   |   | עץ משפחת הרשקוביץ - אליצור | עץ משפחת הרשקוביץ - אליצור | עץ משפחת הרשקוביץ - אליצור |   |   |
|   |   |   |     |   |     |   |     |   |   |   |     |   |   |   |   |  |   |  |   |   |
|  רפאל קטן  רפאל קטן     |  רפאל קטן  רפאל קטן     |  רפאל קטן  רפאל קטן     |   |  ברוריה  ברוריה     |  ברוריה  ברוריה     |  ברוריה  ברוריה     |   |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |   |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |   |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  |  יואל קטן  יואל קטן     |  יואל קטן  יואל קטן     |  יואל קטן  יואל קטן     |   |  חנה קטן  חנה קטן     |  חנה קטן  חנה קטן     |  חנה קטן  חנה קטן     |   |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |