stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדס חנה-כרכור
הדת במושבה > בתי כנסת ומוסדות דת > בית הכנסת הגדול

בית הכנסת הראשון של כרכור נבנה בשנותיה הראשונות של המושבה בכספי אחוזה, וספר התורה נשלח מלונדון. בית הכנסת פעיל גם כיום, והוא נמצא על דרך הבנים, סמוך להצטלבות עם רחוב הראשונים, בחלקה הצמודה לבית אחוזה, המשמש כיום כספרייה ציבורית, אחת משלוש הספריות הציבוריות במושבה. תושבי פרדס חנה התפללו בתחילה בכרכור, אך כעבור מספר חודשים הונח ספר תורה במבנה ציבורי שהוקם על ידי פיק"א, אשר שימש באותה עת כגן ילדים, וכיום - הוא בית הראשונים פרדס חנה-כרכור. כך, בחגי תשרי של שנת 1930, כבר התפללו תושבי פרדס חנה בנפרד. בית הכנסת הראשון של פרדס חנה (בתמונה), נבנה לפי תוכנית של האדריכל רוזוב. עלותו, 3,600 לא"י, נתרמה על ידי הברונית עדה רוטשילד, ומיד ניטעה מסביבו חורשה. תכנון הבניין נעשה כך שיוכל לשמש כמגן לכל תושבי המושבה בעת צרה, כך שניתן לשכב על הגג ולהשקיף על כל הסביבה ולהתגונן מפני מתקפה. בבית הכנסת גם נבנה "סליק" לנשק, ובמרתפו נערכו הדרכות על נשק לחברי הגנה ואצ"ל. בית הכנסת הגדול היה אחד המבנים המפוארים במושבה, והוא בולט בייחודו גם כיום. טקס חנוכת בית-הכנסת נערך ב-31 בינואר 1936, וכלל:
טקס מסירת המפתח
הדלקת נר תמיד
טקס פתיחת ארון הקודש והכנסת ספר תורה
הכתרת הרב צבי יהודה מלצר, רבה הראשון של המושבה
בבית-הכנסת ספרייה על-שם הברון אדמונד דה רוטשילד ובה 900 ספרים (1996): ספרי קודש, מילונים, ספרי היסטוריה וספרי ידיעת הארץ.
בארון הקודש של בית הכנסת הגדול עומד ספר תורה שהוא אוד מוצל מאש ליל הבדולח בגרמניה, שהוברח לארץ בתקופת המנדט בדרך לא דרך. ספר התורה ייחודי גם במראהו ובכתב היד והעיטורים.
הדת במושבה > בתי כנסת ומוסדות דת > מוסדות אחרים

לפי "מאגר בתי הכנסת הארצי" של אתר האינטרנט "כיפה", נכון לשלהי 2016, פעילים בפרדס חנה-כרכור 21 בתי כנסת, כולל בית הכנסת הגדול: מהם 10 בתי כנסת בנוסח יהודי ספרד, 5 בנוסח יהודי תימן ו-3 בנוסח אשכנז (בהם "אחוזה" – בית הכנסת הגדול כרכור).
במושבה שני מקוואות, שנבנו עוד לפני האיחוד: אחד בפרדס חנה ואחד בכרכור.
החל משנת 1943 פעול בית הילד - נווה מיכאל.
הדת במושבה > פרשת נווה-רותם

בשנת 1997 הגיעה קבוצת חרדים לשטח בבעלות מינהל מקרקעי ישראל, הצמוד לשכונת נווה-רותם, והקימה שם שכונת קרוואנים. בעקבותיהם הגיעו קבוצות נוספות של חרדים, שתכננו לבנות במקום שכונה בעלת צביון חרדי, בית כנסת וקריית חינוך. נציגי מפלגת ש"ס תמכו בחרדים, והגיעו לעצרות תמיכה בהם.
תושבי נווה רותם, חילונים ברובם, התעמתו עם חברי הקבוצה והפגינו נגד תוכניותיהם. כמו כן הוגשה עתירה בבית המשפט המחוזי בחיפה לפינוי החרדים מהשכונה. במהלך השנים 1997–1998 נרשמו עשרות תקריות אלימות בעימותים בין החרדים לחילונים.[דרוש מקור]
בסופו של דבר התקבלה עתירת תושבי נווה רותם, והתוכניות לבניית מרכז חרדי בוטלו. קבוצת החרדים פונתה מהמקום בסוף שנת 1998.
תרבות

במושבה פועלות מזה שנים תנועות נוער של הנוער העובד והלומד, עזרא (תנועת נוער), בני עקיבא, השומר הצעיר, איגי - ארגון נוער גאה, נוער מרצ, ומש"צים. התנועה הגדולה ביישוב היא הצופים, כשביישוב מתקיים מזה כשמונה עשורים "שבט אלון" - שבט צופים שמונה כ-1,200 חניכים, תלמידות ולתלמידי כיתות ד'-יב'. בשנת 2022 הוקם שבט צופים נוסף ביישוב בשם "שבט אלה" אשר מונה למעלה מ-400 חניכים וחניכות בכיתות בכיתות ד'-יב'.
בפרדס חנה מרוכזת גם פעילות ענפה של חוגי סיירות על שם אורי מימון. במושבה פועלת קומונה של הארגון ומדי חודש יוצאים ממנה עשרות חניכים לטיולים ברחבי הארץ.
במושבה פועלות להקות המחול "הורה אביב פרדס חנה".
באביב התשנ"ח, 1998, התקיים במושבה יריד אמנים בשיטת "הבית הפתוח", שבו יוצרים מציגים את יצירותיהם בסטודיו ובבתי המגורים שלהם. אסנת דן קוצר יזמה את היריד תוך התבססות על מתכונת "שבת אמנים" שנערך בקריית טבעון. היריד התקיים שמונה פעמים ברציפות, בסיוע המתנ"ס המקומי. בסוף 2006 החליטו המארגנים לשנות את המתכונת, ולקיים באביב התשס"ז (2007) אירועי תרבות ואמנות בשם "דרך האמן". האירוע התקיים בתאריכים במרץ 2007 והתפרס על כ-50 נקודות ואתרים ברחבי המושבה. 120 אמנים השתתפו באירוע. באוגוסט 2007 התקיים אף "הבית הפתוח".
מסורת נוספת בלתי פורמלית שהתקיימה בפרדס חנה משנות התשעים נקרתה "השיקשוק". מדי יום שישי הראשון בכל חודש נתקבצו תושבי האזור לשוק בוואדי שבמרכז המושבה של פרדס חנה בו כל אחד רשאי לפרוס את רכושו במחירון יד שנייה, או מכירת פרטי אמנות ואומנות. הבזאר כלל גם דוכני אוכל שונים, דוכני יצירה לילדים, סדנאות ודוכנים בתחום ההוליסטי ואף גם במה עם הגברה אליה אנשים יכלו לעלות ולהופיע. מאחר שמעולם לא היה שום ארגון או חסות פורמלית על העניין, כולל אבטחת האירוע, נסגר השיקשוק מטעמים ביטחוניים בשנת 2005, אך יוזמות זהות ובאותו מקום המשיכו להתקיים. ב-2017 הוחזר "השיקשוק", ונכון ל-2019 הוא מתקיים בימי שישי כיוזמה קהילתית בוואדי של פרדס חנה.
”מה הדיבור בפרדס חנה-כרכור?” הוא פודקאסט בהגשת אור אלון, אשר מספק מידע על המקום, האנשים, ההיסטוריה, והקהילה של המקום. הפודקאסט משודר מפברואר 2022 ומתארחים בו אנשים שונים מהמושבה ומדברים על נושאים שונים
תרבות > רשת הספריות הציבוריות

הספרייה הציבורית הראשונה בפרדס חנה על שם המרגל "אלי כהן" הוקמה בשנת 1930 על ידי יעקב רודה. מאז נוספו עוד שתיים, וכיום קיימות במושבה שלוש ספריות: הספרייה המרכזית, השוכנת במבנה המתנ"ס, ספריית נווה פרדסים בשכונה המערבית של המושבה וספריית כרכור, הצמודה לבית הספר הממלכתי כרכור. ספריית כרכור שוכנת במבנה לשימור, בית המגורים הראשון בכרכור. הספריות מציעות מגוון אירועי ספרות ותרבות, בנוסף לשירותי השאלת ספרים, מחשבים ומרחבי אינטרנט, עיון, לימוד וקריאה, הניתנים ללא תשלום לכל באי הספריות. הספריות פועלות כרשת ארגונית אחת, אך שומרות על ייחודה של כל ספרייה, בהתאם לאופי ולצורכי התושבים אותה היא משרתת.
ערים תאומות

צרפת גראס, פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, צרפת
גרמניה בדבורג, גרמניה
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 1045.
תלמה לוי, טלי גורדון; חוברת מידע על תולדות פרדס-חנה בהוצאת "המרכז לתולדות פרדס-חנה" ע"ש יעקב תבורי; 1989, עמ' 27–28.
ל' איזן, ז' בדש, י' מוריס, מ' י' פרח (חברי מערכת), אחוזה א' לונדון–כרכור (תרע"ג/1913 – תשכ"ט/1968) / ריכז את החומר: מ' י' פרח; תרגום התמצית לאנגלית: י' מ' לסק; ערך: א' עבר-הדני, כרכור: אחוזה א' לונדון-כרכור, תשכ"ט.
טובה (וקנין) הורוביץ, כרכור מחצבתי – שנים ראשונות: 1912–1948, בנימיה: גבעתי, תשס"ה 2004.
אהרון אבן חן, "האיש שלנו בכרכור", בתוך: חתונה בצידון, הוצאת מסדה, 1972
ויכוח ואיאדוליד (1550)

ויכוח ואיאדוליד הוא דיון ציבורי שנערך בעיר ואיאדוליד בשנים 1550–1551 בדבר מדיניות הכיבוש וההתיישבות הספרדית באמריקה. היה זה הדיון המוסרי הראשון באירופה בדבר זכויותיהם של ילידים בקולוניות השונות.
בדיון יוצגו שתי דעות על ידי שני אישים: ברטולומה דה לאס קסאס, כומר ספרדי מהמסדר הדומיניקני, טען בדבר אנושיותם של הילידים, ומולו, חואן חינס דה ספולוודה אשר טען בדבר זכותם הטבעית של הספרדים לשעבד את האינדיאנים בעולם החדש. השניים לא התעמתו פנים אל פנים אלא הציגו את טיעוניהם בפני הוועדה לסירוגין.
ברטולומה דה לאס קסאס
בסיום הדיון טען כל אחד מהצדדים לניצחון, אולם בפועל הוועדה לא צידדה במי מהצדדים ושום החלטה לא התקבלה בעקבות הדיון.
רקע

מיד לאחר גילויה של יבשת אמריקה בשנת 1492 החלו הספרדים בכיבוש היבשת ובשעבוד הילדים. כבר בשנת 1493 הוקמו האנקומיינדות הראשונות בהיספניולה, ובהמשך הוקמו אנקומיינדות גם בשטחי היבשת עצמה לאחר כיבושם (בשנת 1521 נכבשה האימפריה האצטקית על ידי הרנאן קורטס, ובשנת 1532 כבש פרנסיסקו פיסארו את אימפריית האינקה). ה"אנקומיינדה" הייתה שטח אדמה שכלל קבוצה של ילידים שחיו בו ושנמסר לכמה מתיישבים ספרדים, שכונו "אנקומנדרוס". על האנקומנדרוס הוטל לנהל את החווה, תוך שימוש בכוח העבודה של האינדאנים שבשטחם. האינדיניאנים הועסקו בחקלאות, בעבודות כרייה, ופעולות ייצור שונות בתנאים קשים ותמורת שכר זעום. כמו כן הוטל על האנקומנדרו להביא את הילידים לדת הנוצרית. למעשה הייתה האנקומיינדה מוסד שנועד לחזק את הקולוניזציה של השטחים החדשים, באמצעות שעבוד פיזי, נפשי ודתי של האוכלוסיות הילידיות.
במקביל להשתלטות על היבשת, החל בספרד דיון לגבי היחס הראוי כלפי הילידים. בבסיס הדיון עמדה השאלה אודות טבעם של הילידים - האם הם אנשים חופשיים או עבדים טבעיים שיש לשעבדם. אחד הבולטים שבמבקרי השעבוד הספרדי היה ברטולמה דה לאס קסאס. לאס קסאס הגיע להיספניולה בשנת 1502 והיה עד ליחס הספרדים אל האינדיאנים. בהמשך התנגד למוסדות השעבוד בעולם החדש וכתב עשרות חיבורים ותזכירים בדבר אנושיותם של האינדיאנים וזכויותיהם וכונה "מגן האינדיאנים".
בשנת 1542 היה מעורב לאס קסאס בניסוח "החוקים החדשים" אשר עיקרם היה ביטול האנקומיינדות (אם כי בפועל האנקומיינדות המשיכו להתקיים עוד שנים רבות). ניסיונות יישום של "החוקים החדשים" במושבות הספרדיות גרם לאי-שקט בקרב האנקומנדרוס והביא את מועצת המושבות באמריקה לפנות למלך ספרד, קרלוס הראשון, בשנת 1549 בבקשה לעצור את משלחות הכיבוש החדשות עד לעריכת דיון מקיף בשאלת המשך הכיבוש והאופן שבו יש לבצעו. קרלוס הראשון הסכים והורה ב-1550 לעצור את כל מסעות הכיבוש ביבשת החדשה. כמו כן הוסכם לערוך ויכוח ציבורי בין לאס קסאס לספולוודה כחלק מהדיון הכולל.
הוויכוח > טענותיו של ספולוודה

ספולוודה ביסס את טיעוניו על תורתו של אריסטו, לפיה ישנם עמים ברבריים שהם עבדים מטבעם, בעוד הספרדים משתייכים לעמים הנעלים. לפיכך, על בני התרבות לשלוט בעמים הברברים. טיעון זה נותן תוקף למלחמה באינדיאנים ולכן זוהי "מלחמה צודקת". לפי רעיון זה, המלחמה בילידים היא שליחות אלוהית המוטלת על בני התרבות הספרדים כדי להגן על החברה האנושית. לפי גישתו, הרג האינדיאנים היה טרגי אך בלתי נמנע נוכח התנגדותם לשליטת בני התרבות הספרדים. אפילו יכולתם לבנות ערים גדולות אינה ראויה להערכה שכן די היה בקומץ ספרדים כדי להשתלט על עריהם.
ספולוודה השתמש בנוהג הקרבת קורבנות אדם על ידי הילידים כדי להצדיק את הכיבוש. הוא טען אמנם כי את הבשורה הנוצרית אין לכפות, אולם לנוכח הקרבת קורבנות האדם הדבר מקבל הצדקה ועל הכנסייה הנוצרית לכפות את הטוב.
הוויכוח > טענותיו של לאס קסאס

לאס קסאס לא התנגד לכיבוש עצמו ואף לא לניצור הילידים. ייחודו היה בכך שטען כי את הניצור אין לבצע בכפייה אלא בדרכי שלום. לאס קסאס ראה בילידים בני אדם תבוניים ומפותחים שאם תוצג להם הנצרות בדרכי שלום הם יקבלו אותה עליהם מתוך רצון חופשי. בניגוד לספולוודה, לא ראה לאס קסאס בקניבליזם סימן לברבריות אלא פעולה טקסית ותו לא.
לטענתו, כשם שאסור על הכנסייה לנצר בכפייה יהודים ומוסלמים, כך אסור לה לכפות את הנצרות על האינדיאנים עובדי האלילים. לאס קסאס טען בדבר אנושיותם של האינדיאנים ובדבר היותם אנשים חופשיים.
אחרית דבר

בסופו של הדיון הכריזו הן לאס קסאס והן ספולוודה על ניצחון בעימות, אולם אנשי הוועידה לא צידדו באף אחד מהצדדים ושני הניצים לא השיגו את מטרותיהם. מצידו של לאס קסאס, הכיבוש הספרדי בדרום אמריקה לא נפסק ומוסד האנקומיינדה אמנם נחלש אך המשיך להתקיים בפועל. מצידו של ספולוודה, "החוקים החדשים" לא בוטלו. הוויכוח זיכה את לאס קסאס בתואר "מגן האינדיאנים" והוא הפך לנציג לא רשמי של האינדיאנים בפני הכתר הספרדי.
לקריאה נוספת

איתן גינזברג, מפגש ועימות - השמדת העמים האינדיאנים של אמריקה הספרדית, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 2009, עמודים 197 - 210.
הערות שוליים

↑  איתן גינזברג, מפגש ועימות - השמדת העמים האינדיאנים של אמריקה הספרדית, עמ' 200-203.
↑  גינזברג, עמ' 205-208.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX556039 
חואן חינס דה ספולוודה
ויקיפד בית

ויקיפד בית (באנגלית, "Wikipedian in Residence"; ידוע גם כ"ויקימד בית") הוא עורך ב"וויקיפדיה" (מכונה לרוב "ויקיפד") המשמש כמתנדב מטעם המוסד כמו: גלריה, ספרייה, ארכיון, מוזיאון, או מוסד השכלה גבוהה – במטרה לסייע למשתמשים באיתור מקורות לכתיבת ערכים בויקיפדיה ובמיזמי האחות שלה כמו דלפקי יעץ, לעודד ולסייע שחרור מדיה (העלאת תמונות) תחת רישיון חופשי לוויקישיתוף, לסייע בעדכון פריטי ויקינתונים באצוות על בסיס נתונים במוסדות ולפתח את הקשר שבין המוסד לקהילת ויקימדיה. ויקיפד הבית בדרך כלל עוזר לתאם תחרויות כתיבת ערכים, אירועי גלא"ם (גלריות, ספריות, ארכיונים ומוזיאונים) או תחרויות גלא"ם, ויקימדיה והציבור הרחב. מיזמים כמו מיזמי עריכה, האקתונים ועוד.
מוסדות שיש להם ויקיפד בית יכולים לכלול מוסדות שונים כמו הספרייה הלאומית, המוזיאון הבריטי, הספרייה הבריטית, מכון סמית'סוניאן, החברה המלכותית לכימיה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת טורונטו, הספרייה הלאומית של נורווגיה, הארכיון הפדרלי השווייצרי ומקומות קטנים יותר כמו המוזיאון האמנותי של דרבי, ארמון ורסאי בצרפת; מוזיאון פיקאסו בספרד, הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד, והארכיון הלאומי של ארצות הברית.
היסטוריה

ב-2010, ליאם וויאט מאוסטרליה הפך לויקיפד הבית הראשון, בעת שהתנדב במוזיאון הבריטי למשך זמן של 5 שבועות. הוא ציין כי ל"ויקיפדיה" הצורך לחזק את שיתופי הפעולה שלה עם מוזיאונים כדי ליצור מידע עדכני ומדויק. על כך אמר: ”אנו עושים את אותו הדבר מאותה הסיבה, עבור אותם אנשים, באותו מדיום. בואו נעשה זאת יחד”. מוזיאון הילדים של אינדיאנפוליס הצטרף למיזם לאחר שהוויקיפדית לורי פיליפס התנדבה עבור אירוע גלא"ם באותה שנה, ובכך הפכה לוויקיפדית הבית השנייה. השלישי, בנואה אוולין מצרפת כיהן בתפקיד בארמון ורסאי במשך חצי שנה. "מוזיאון פיקאסו" בברצלונה ו"המוזיאון האמנותי של דרבי" באנגליה גם הם היו מאמצים מוקדמים של הרעיון.
ויקיפדי בית חלוצים
לורי פיליפס
בנואה אוולין
ליאם ויאט
דומיניק מקדוויט-פארקס
בהמשך, גם "מכון סמית'סוניאן" הביע התעניינות ברעיון, ושכר את שירותיה של שרה סטירץ' כוויקיפדית בית. ב-2011, "הארכיון הלאומי של ארצות הברית" העסיק את דומיניק מקדוויט-פארקס, סטודנט במכללת "סימונס" לתואר שני בהיסטוריה וניהול ארכיונים, לעבודה בארכיון. מקדוויט-פארקס, ויקיפד מאז 2004, היה גם הראשון להתמנות לוויקיפד בית במשרה מלאה, בספטמבר 2013. 
בשנת 2011 החלו שני מזימי הגלאם הראשונים בישראל, ראשית במוזיאון ישראל, ואז גם בספרייה הלאומית. שני המיזמים כללו מינוי של ויקיפד בית - יאיר טלמור, שהיה ויקיפד הבית הראשון בישראל במוזיאון ישראל; וכמה חודשים מאוחר יותר, דניאל צבי שני, מונה לוויקיפד הבית הראשון בספרייה הלאומית בירושלים.
בינואר 2013, הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד הפכה לספרייה הנשיאותית האמריקאית הראשונה להעסיק ויקיפד בית – מייקל בררה, סטודנט לתואר שני באוניברסיטת מישיגן.
בינואר 2016, מונה יואן מקאנדרו לוויקימד הבית באוניברסיטת אדינבורו. זו הייתה הפעם הראשונה הידועה בעולם בה מינה מוסד להשכלה גבוהה (לא מוסד גלא"ם) ויקימד בית.
מאז 2016, יותר מ-100 ויקיפדים כיהנו בתפקיד, רובם בעבור שכר מהמוסד המארח או מארגון אחר, והשאר כמתנדבים.
מאפייני התפקיד

תפקידו העיקרי של "ויקיפד הבית" הוא לעיתים קרובות לשמש כגורם מקשר בין המוסד המארח לבין קהילת "ויקיפדיה" על ידי סיוע באירועים והדרכות התומכים במטרות המשותפות למוסד ולקהילה. חובות ההדרכה הטיפוסיות כוללות ארגון ו/או הובלת אירועי הדרכה ומרתוני עריכה ומתן הסברים לצוות אחר ולחברי הציבור על מדיניות ונהלים, כגון מדיניות בנושא ניגוד עניינים. פעילויות העריכה עשויות לכלול תרומות לערכים הרלוונטיים לחומרים ולמטרות של המוסד, כגון ערכים אנציקלופדיים על חפצי תרבות משמעותיים באוסף של הארגון, או ערכים בתחום ידע ספציפי.
צורה נפוצה נוספת של שיתוף פעולה כוללת התעסקות עם אוספים דיגיטליים. ויקיפד בית יכול לספק הדרכה על דיגיטציה ולסייע בהעלאת מדיה (עם המֵטָא-נתונים הקיימים) למיזם "ויקישיתוף". משם, מתנדבי ויקימדיה יכולים להמשיך בעבודת תרגום, הרחבה, אימות הנתונים, קיטלוג מדיה ותמלול ידני ומבנוי מסמכים סרוקים במיזם "ויקיטקסט". ניתן להשתמש במדיה שנוספה ל"ויקישיתוף" ב"ויקיפדיה", הן על ידי ויקיפדים בית הן על ידי עורכים מתנדבים.
צורה שלישית של שיתוף פעולה כוללת מסדות נתונים וממשקי תכנות יישומים (API); לדוגמה, "קרן ויקימדיה" מימנה ויקיפד בית ב"מרכז ספריית המחשב המקוונת" (OCLC) כדי לשלב את הממשק לחיפוש במאגר הספרות "WorldCat" בכלי ההשלמה האוטומטית של האזכורים ב"וויקיפדיה", מה שהפך את הוספת המקורות למהירה יותר עבור עורכי "ויקיפדיה". ויקיפדי בית סייעו גם בשילוב מטא-נתונים של זיהויי ORCID והצהרות זכויות. חלק מוויקיפדי הבית מכהנים לתקופה קצרה בלבד – לעיתים אפילו מספר שבועות – בעוד אחרים מחזיקים במשרות קבועות.
צורה נוספת היא של שיתוף פעולה הוא עדכון הנתונים בוויקינתונים וכן בקרת איכות על הנתונים הקיימים.
גמול לבעלי התפקיד

באופן כללי, ויקיפדיה והקהילה הכותבת הטילה הגבלות לגבי כתיבה של ערכים אנציקלופדיים או עריכתם תמורת תשלום, ואף אוסרת על כתיבה בתשלום שלא באופן מוצהר. למרות זאת, ויקיפד בית מורשה לקבל גמול עבור פעילותם – באמצעות קבלת קרדיט, מלגה או שכר – דרך המוסדות המממנים אותם, ובלבד שהם מקפידים על ההנחיות נגד עיסוק בשיווק או ביחסי ציבור עבור המוסד.
פעילות בישראל

בישראל, פעילות הגלא"ם החלה ב-2011, לאחר כנס "ויקימניה" בחיפה. בספטמבר הושק שיתוף הפעולה של "ויקימדיה ישראל" ו"מוזיאון ישראל", ובמסגרתו מונה יאיר טלמור לוויקיפד הבית. במסגרת הפרויקט ולאחריו, שוחררו לוויקיפדיה ולויקישיתוף מעל 1,000 תצלומים בנושא אמנות ישראלית, ונפתחו ועודכנו ערכים על אמנים ישראלים מתצוגת הקבע של המוזיאון. מכיוון שיאיר המשיך לעבוד במוזיאון כעובד מן המניין, שיתוף הפעולה נמשך מעל עשור.
בנובמבר אותה השנה, יצא לדרך מיזם הגלא"ם השני בישראל, גלאם "הספרייה הלאומית", במסגרתו מונה דניאל צבי שני לוויקיפד הבית. בשנה העוקבת מונה לירון דורפמן לוויקיפד הבית של ספריית יונס וסוראיה נזריאן באוניברסיטת חיפה במסגרת יוזמה דומה. לאחר פיילוט ראשון בספרייה הלאומית, הוחלט על סבב נוסף של ויקיפד בית, ועו"ד דרור לין מונה לתפקיד. שיתוף הפעולה בין עמותת ויקימדיה ישראל והספרייה הלאומית נמשך לאורך שנים וממשיך גם היום, וכולל הישגים ייחודיים, כמו הטמעת דלפק ייעוץ ויקיפדי, וסדנאות עריכה בוויקיפדיה חודשיות שמוביל צוות הספרייה.
במסגרת גלא"ם, מוסדות נוספים בישראל מארחים או אירחו ויקיפדי בית. ביניהם נמנים "המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל", "המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס" "הארכיון לתולדות אשדוד", "ארכיון הסרטים הישראלי" בסינמטק ירושלים ו"ארכיון יד יערי".
גלריה

ויקיפד הבית בתוכנית "זיכרון עולם" של אונסק"ו מדריך בארכיון Zeeuws
ויקיפד בית מעביר קורס הכשרה לספרנים בסטוקהולם
ספרניות המכהנות כוויקיפדיות בית, תוניס
ויקיפד בית מלמד על פרויקטים שונים של ויקי לתלמידי בית ספר
לקריאה נוספת

Wikipedia and Academic Libraries: A Global Project , מישיגן: Maize Books, 2021, ISBN 9781607856726. (באנגלית)
Silvia E. Gutiérrez De la Torre, Beyond the Wikipedian-in-Residence, or How to Keep the Flame Burning, עמ' 177–196 doi: 10.3998/MPUB.11778416.CH12.EN
Erin O'Neil, Sarah Severson, Notes from the Field: Three Wikimedian in Residence Case Studies, עמ' 214–229 doi: 10.3998/MPUB.11778416.CH14.EN
Federico Leva, Marco Chemello, The effectiveness of a Wikimedian in permanent residence: the BEIC case study, JLIS.it doi: 10.4403/jlis.it-12481 (באנגלית)
ביאורים

↑  Benoît Evellin
↑  קוד ייחודי לזיהוי מחברים של תוכן מדעי ואקדמי
אחיטוב הרופא

| --- | --- |
 חיבוריו:  מחברת הטנא
 
אחיטוב בן ר' יצחק הרופא היה רב, רופא, משורר ומתרגם מפלרמו שבסיציליה שפעל בסוף המאה ה-13.
נודע, בין השאר, על שם תרגומו לספר "מלות ההגיון", אותו העתיק מערבית יהודית לעברית. ספר זה הוא חיבור פילוסופי שנכתב, ככל הנראה, על ידי הרמב"ם בשנות נעוריו, ומהווה למעשה את חיבורו הראשון. מבין שלושת התרגומים שנעשו לספר זה, נחשב תרגומו של אחיטוב למדויק ביותר אבל הוא לא נתפשט בצבור.
חיבר את הספר מחברת הטנא, הכולל מליצה מוסרית בחרוזים.
היה בקשרי מכתבים עם הרשב"א. בעת שהרשב"א ערך מלחמת חורמה נגד ר' אברהם אבולעפיה, בשנים 1285–1292, גרמו הרדיפות נגד אבולעפיה שייאלץ לנדוד ממקום למקום. בפרק ההוא, פנה אחיטוב, שהיה מגדולי בעלי השפעה באיטליה בזמנו, במכתב אל הרשב"א, וביקש לתהות על קנקנו של אבולעפיה. הרשב"א סיפר לו באריכות על עמדתו כלפיו, וביקש ממנו שירחיקהו.
לקריאה נוספת

אוצר הגדולים אלופי יעקב, אות א סימן תקכ"ז, חלק ב, עמוד קמז.
אטלס עץ חיים לרב רפאל הלפרין, כרך ה עמוד 155.
אנציקלופדיה הלכתית רפואית בעריכת אברהם שטינברג, כרך ז'.
הערות שוליים

↑  מצוי בכתבי-יד אחדים, וכתב-היד היחיד שהשתמר כמעט בשלמות שמור בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי (Heb. 80 3308), ועל פיו פרסם  את הטקסט מ. חמיצר (Chamizer), בספר היובל לכבוד הרמן כהן, ברלין 1912: M. Chamizer, "R. Achitubs aus Palermo hebräische Übersetzung der Logica Maimunis", Judaica: Festschrift zu Hermann Cohens siebzigstem Geburtstage, Berlin: Cassirer, 1912 (ספר היובל לכבוד הרמן כהן, ברלין 1912), עמ' 423–456.
↑  ראו: שו"ת הרשב"א, חלק א, סימן תקמח: בין השאר הוא כותב: "...ואחד מהם היה אותו הנבל שם רשעים ירקב אותו אברהם ששם שמו נביא ומשיח בשסיליאה ופתה בכזביו כמה מבני ישראל. ולולי שסגרתי הפתח בפניו בחמלת השם עם רב כתבי וכתבי קהלות הקדש כמעט שהתחיל והיה מכלה ברוב דבריו הדמיונים והכוזבים שהיו כחכמות רמות לאויל ושנתן דעתו עלי' כמה ימים ובהתמדת מה שהיה מרגיל עצמו בו. ולוקח הכתובים ודברי החכמים בגימטריאות ומערב בהם מעט דברים אמתיים לקוחים מספרי החכמה. אבל זה שאמרתם שהיה עם הארץ ידוע ושלא הורגל עם שום אדם ולא עמד על שום אדם ולא עמד על שום ספר מדברי החכמה. כמו שאמרו קצת מבני אדם מאותו שאומרין שהיו יודעין לפני'. אם הדבר כן נמלט מידנו ממחשבתנו זאת. ואמנם שאאמין שיהא נביא או שידבר עמו מלאך השם יתברך ולמדו וכתב לו ספר זה מן הנמנע בעיני. וזה מכמה צדדין לא אאמינהו ולא נצטייר בלבבי..". פרשייה זו נסקרה באוצר הגדולים אלופי יעקב, אות א סימן תקכ"ז, חלק ב, עמוד קמז, ובאטלס עץ חיים לרב רפאל הלפרין, כרך ה עמוד 155, וביותר על ידי שמעון ואנונו, ארזי הלבנון, כרך א, עמוד 8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516905505171  GND: 1172051151  VIAF: 315200512   WorldCat (עם VIAF): 315200512
נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל

| --- | --- |
פוארטו ריקו
 מידע כללי
 התאחדות:  FBPR
 הצטרפות:  1957
 השתייכות:  פיב"א אמריקה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  15      
  - ניקוד פיב"א:  610.0
 מאמן:  מנולו סינטרון
 www.fbpur.org/default.asp
 
 משחק בינלאומי ראשון
 פוארטו ריקו פוארטו ריקו 26 - 39 מקסיקו מקסיקו סן סלבדור, אל סלוודור; 1935
 הניצחון הכי גדול
 פוארטו ריקו פוארטו ריקו 171 - 72 בליז בליז סנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית; 7 במרץ 1974
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  15 (הראשונה ב-1959)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (1990)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  10 (הראשונה ב-1960)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (1964)
 אליפות אמריקה
 הופעות:  19 (הראשונה ב-1980)
 ההישג הטוב:  זהב: 1980, 1989, 1995   כסף: 1988, 1993, 1997, 2009, 2013   ארד: 2003, 2007
 
נבחרת הגברים של פוארטו ריקו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת החסות האמריקאית. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפוארטו ריקנית. הדירוג הנוכחי של נבחרת פוארטו ריקו ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-15 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
נבחרת פוארטו ריקו היא אחת הנבחרות החזקות באמריקה אך לא מחוצה לה. היא זכתה שלוש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל (בשנים 1980, 1989, 1995) ובאליפות העולם בכדורסל שיאה הוא המקום הרביעי (בשנת 1990), כשמאז לא שחזרה את ההישג.
הנבחרת השתתפה במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 1964.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| איטליה 1960 | מקום 13 | 3 | 0 | 3 |
| יפן 1964 | מקום רביעי | 9 | 5 | 4 |
| מקסיקו 1968 | מקום תשיעי | 7 | 3 | 4 |
| גרמניה המערבית 1972 | מקום שישי | 7 | 5 | 2 |
| קנדה 1976 | מקום תשיעי | 7 | 3 | 4 |
ברית המועצות 1980: החרימה את האולימפיאדה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
| קוריאה הדרומית 1988 | מקום שביעי | 8 | 4 | 4 |
| ספרד 1992 | מקום שמיני | 8 | 3 | 5 |
| ארצות הברית 1996 | מקום עשירי | 7 | 2 | 5 |
אוסטרליה 2000: לא העפילה
| יוון 2004 | מקום שישי | 7 | 3 | 4 |
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
| צרפת 2024 | מקום 12 | 3 | 0 | 3 |
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 10 הופעות | 66 | 28 | 38 |
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| צ'ילה 1959 | מקום חמישי | 9 | 3 | 6 |
| ברזיל 1963 | מקום שישי | 9 | 3 | 6 |
| אורוגוואי 1967 | מקום 12 | 8 | 2 | 6 |
יוגוסלביה 1970: לא העפילה
| פרגוואי 1974 | מקום שביעי | 7 | 2 | 5 |
| הפיליפינים 1978 | מקום עשירי | 7 | 4 | 3 |
קולומביה 1982: לא העפילה
| ספרד 1986 | מקום 15 | 5 | 2 | 3 |
| ארגנטינה 1990 | מקום רביעי | 8 | 6 | 2 |
| קנדה 1994 | מקום שישי | 8 | 3 | 5 |
| יוון 1998 | מקום 11 | 8 | 3 | 5 |
| ארצות הברית 2002 | מקום שביעי | 9 | 6 | 3 |
| יפן 2006 | מקום 17 | 5 | 2 | 3 |
| טורקיה 2010 | מקום 18 | 5 | 1 | 4 |
| ספרד 2014 | מקום 19 | 5 | 1 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2019 | מקום 15 | 5 | 2 | 3 |
| הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023 | מקום 12 | 5 | 3 | 2 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 15 הופעות | 103 | 43 | 60 |
כל אליפויות אמריקה

| אליפות האמריקות בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| פוארטו ריקו 1980 | מקום ראשון | 6 | 5 | 1 |
| ברזיל 1984 | מקום שישי | 8 | 3 | 5 |
| אורוגוואי 1988 | מקום שני | 8 | 6 | 2 |
| מקסיקו 1989 | מקום ראשון | 8 | 7 | 1 |
| ארצות הברית 1992 | מקום רביעי | 7 | 4 | 3 |
| פוארטו ריקו 1993 | מקום שני | 7 | 5 | 2 |
| ארגנטינה 1995 | מקום ראשון | 10 | 9 | 1 |
| אורוגוואי 1997 | מקום שני | 9 | 5 | 4 |
| פוארטו ריקו 1999 | מקום רביעי | 10 | 6 | 4 |
| ארגנטינה 2001 | מקום רביעי | 9 | 5 | 4 |
| פוארטו ריקו 2003 | מקום שלישי | 10 | 6 | 4 |
| הרפובליקה הדומיניקנית 2005 | מקום שביעי | 8 | 4 | 4 |
| ארצות הברית 2007 | מקום שלישי | 10 | 5 | 5 |
| פוארטו ריקו 2009 | מקום שני | 10 | 8 | 2 |
| ארגנטינה 2011 | מקום רביעי | 10 | 6 | 4 |
| ונצואלה 2013 | מקום שני | 10 | 7 | 3 |
| מקסיקו 2015 | מקום חמישי | 8 | 4 | 4 |
| ארגנטינה קולומביה אורוגוואי 2017 | מקום חמישי | 3 | 2 | 1 |
| ברזיל 2022 | מקום שישי | 4 | 2 | 2 |
| ניקרגואה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 19 הופעות | 155 | 99 | 56 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מוטי איוניר

מוטי איוניר (נולד ב-18 במרץ 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי המשמש כיום כמאמן.
איוניר שיחק בעמדת הקשר והיה משחקניה הבולטים של מכבי תל אביב ונבחרת ישראל בשנות ה-80.