stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simple Network Management Protocol
מודל הנתונים

התקני רשת המנוהלים בעזרת SNMP, משמשים לפונקציות שונות ומיוצרים על ידי יצרנים שונים. על כן ייתכן שחלק מהמידע המשמש להגדרות תצורת ההתקן או המידע המשקף את מצב התקן יהיה שונה מהתקן להתקן. כדי ליצור שפה משותפת לתחנת הניהול ולהתקן הרשת, יש צורך ליצור מודל המיצג את המידע בהתקן הרשת ולהכיר את אותו מודל לתחנת הניהול.
ייצוג המידע בהתקן הרשת נעשה על ידי מודל נתונים הנקרא Management Information Base, או בקיצור MIB. מסתכלים על כלל המידע המשמש לניהול (הגדרות התצורה, ומידע של מצב ההתקן) כאוסף של אובייקטים מנוהלים. ה-MIB הוא אוסף של כל האובייקטים ומכיל הגדרה פורמלית של המידע בכל אובייקט. לכל אובייקט יש מזהה ייחודי, הנקרא Object Identifier, ובקיצור OID. ה-MIB ממדל את אוסף האובייקטים כעץ היררכי, בו כל עלה הוא אובייקט המיוצג על ידי ה-OID שלו. מזהה האובייקט הוא מחרוזת המורכבת ממספרים המפורדים על ידי נקודות; המחרוזת מתארת את המסלול שיש לבצע כדי להגיע אל העלה משורש העץ: כל מספר מייצג בתורו לאיזה צומת יש לעבור בשלב זה של המסלול. למשל, 1.2.4 הוא ה-OID המתאים לעלה אליו מגיעים אם בוחרים במסלול המוביל מהשורש (1) אל הצומת השני המחובר ישירות אל השורש (2) ומשם אל הצומת הרביעי (4).
כאשר רוצה NMS לקבל מידע מסוכן כלשהו, הוא שולח אליו בקשה ובה הוא מציין את ה-OID אותו הוא רוצה לקבל. כעת, הסוכן ניגש אל המקום הרלוונטי המאחסן את המידע של האובייקט המבוקש ושולף משם את המידע הנחוץ, אותו הוא מחזיר אל ה-NMS. ה-NMS, באמצעות ההגדרה הפורמלית המופיעה ב-MIB, יודע גם לבצע את התרגום בין OID לערך קריא וברור, ובכך מאפשר להשתמש בו בצורה מובנת.
אופן פעולת הפרוטוקול

בעת פעילות סטנדרטית של הפרוטוקול, מתבצעים השלבים הבאים:
ה-NMS שולח בקשה אל סוכן ספציפי (ב-UDP אל פורט 161) תוך שימוש בכתובת ה-IP של הסוכן.
הסוכן מקבל את הבקשה, שולף את המידע הנחוץ ומחזיר אותו אל ה-NMS.
ה-NMS מקבל אליו את התשובה של הסוכן.
אופן פעולת הפרוטוקול > מבנה הבקשה (Protocol Data Units - PDU)

בשליחת בקשה אל סוכן, ה-NMS צריך לציין את הפרטים הבאים:
גרסה - Version : גרסת ה-SNMP
מידע הקשור לאבטחת מידע : ב-SNMPv3 בלבד. לדוגמה מידע הקשור לבקרת גישה.
סוג הבקשה - PDU Type : (ראו בהמשך).
מזהה קהילה - Community name: מחרוזת המשמשת לזיהוי
מזהה בקשה - Request ID :מזהה ייחודי לבקשה. משמש להתאמה בין הבקשה לבין התשובה עליה
מצב שגיאה - Error status : אינדיקציה לכך שארעה שגיאה בזמן עיבוד הבקשה על ידי הסוכן.
זיהוי השגיאה - Error Index : מידע נוסף לגבי השגיאה ואיזה משתנה גרם לשגיאה.
רשימה משתנה של מזהים - Variable binding list : רשימת OID עם הערכי המידע המתייחס אליהם
אופן פעולת הפרוטוקול > סוגי הבקשות

סוכן SNMP תומך במספר סוגים של בקשות עבור OID או רשימת OID נתונה:
GET - בקשה, הנשלחת על ידי תחנת הניהול, לקבלת ערכיהם של אובייקטים על פי ה-OIDs המופיעים בבקשה.
GET-NEXT - בקשה, הנשלחת על ידי תחנת הניהול, לקבלת ערכו של האובייקט הבא על פי סדר הזיהוי של האובייקטים. מאפשר לטייל (WALK) על תת-עץ לקבלת את ערכיהם של כל האובייקטים אותם הוא מכיל, על פי סדר.
SET - בקשה, הנשלחת על ידי תחנת הניהול, לשינוי ערכו של אובייקט על פי ה-OIDs שבקשה. משמש לשינוי הגדרת התצורה של תקן הרשת.
GET-RESPONSE - תשובת הסוכן לבקשת תחנת הניהול. מכילה את מספר הבקשה עליה מגיב הסוכן.
TRAP - זוהי הודעה על מאורע חריג שאירע בהתקן הרשת. ההודעה תשלח באופן עצמאי על ידי הסוכן אל תחנת הניהול בפורט 162. בהודעה זו יישלח הזמן שעבר מאז שהרכיב נדלק לראשונה, OID שמגדיר את ה-trap, ומידע נוסף במידת הצורך.
GET-BULK - נתמכת מ-SNMPv2. בקשה, הנשלחת על ידי תחנת הניהול, המשמשת לקבלת כמות גדולה של נתונים כתגובה לבקשה אחת. כאשר ניתן עבור קבוצת הנתונים בבקשה, לקבל בתשובה רשימה של נתונים כפי המספר שצוין בבקשה (Max Repetitions). יכול להוות תחליף למספר בקשות של GET-NEXT.
INFORM - נתמכת מ-SNMPv2. בקשה, הנשלחת על ידי הסוכן, מודיעה על אירוע חריג שאריע בהתקן הרשת (בדומה ל-TRAP). תחנת הניהול אמורה לשילוח הודעת אישור על כך שקיבלה את בקשת ה-INFORM. אם לא התקבל אישור ניתן לשוב ולשלוח את הבקשה.
ראו גם

MIB
CMIP
לקריאה נוספת

Total SNMP: Exploring the Simple Network Management Protocol, sean J Harnedy, Prentice Hall PTR, 1998
הערות שוליים

↑  RFC 1157 - A Simple Network Management Protocol (SNMP), IETF, ‏מאי 1990
↑  [https://tools.ietf.org/html/rfc3584 Coexistence between Version 1, Version 2, and Version 3
- of the Internet-standard Network Management Framework], IETF, ‏אוגוסט 2003
| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- | --- | --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |  |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |  |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |  |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |  |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |  |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |  |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |  |
| פרוטוקולים במודל TCP/IP |
| --- | --- | --- |
| שכבת יישום | HTTP • SMTP • FTP • DNS • DHCP • SSH • RTP • RTSP • IRC • SNMP • SIP • IMAP4 • MIME • Telnet • RPC • SOAP • LDAP |  |
| שכבת תעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |  |
| שכבת רשת | IP • IPv4 • IPv6 • ICMP • IPX • IGMP |  |
| שכבת קשר | אתרנט • 10BASE-T • 802.11 WiFi • Token ring • FDDI • ARP |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561043205171  LCCN: sh93003801
מפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1922)

מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל
מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל היה מפקד האוכלוסין הראשון של שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל, ונערך ב-23 באוקטובר 1922.
לפני כן בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים 1884, 1905, 1911, ו-1915, בעיקר במטרה להטיל מיסים, או לאתר גברים לשירות צבאי, ולכן הם לא היו פופולריים.
הוועד הפועל הערבי התנה את תמיכתו במפקד, בכך שיירשמו גם הפלסטינים שנמצאים מחוץ לארץ ישראל. ממשלת פלשתינה (א"י) קיבלה את התביעה, והוועד הפועל קרא לאוכלוסייה הערבית לקחת חלק במפקד, שיקבע את גודלו של הרוב הערבי ובכך ישרת את עניינו.
במפקד 1922 הייתה האוכלוסייה המדווחת 757,182 נפש, כולל הצבא ואזרחים זרים. החלוקה לקבוצות דתיות הייתה, 590,390 מוסלמים סונים, 83,694 יהודים, 73,024 נוצרים, 7,028 דרוזים, 408 סיקים, 265 בהאים, 156 מוסלמים שיעים, ו-163 שומרונים. המפקד הבא שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי היה מפקד 1931 של ארץ ישראל.
ביקורת

ב-1946 הגיש בן-גוריון ל"ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל" מסמך של ישראל טריווש תחת הכותרת "אין רוב ערבי בארץ". במסמך נטען שיש שגיאות שורשיות במפקדי האוכלוסין הבריטים מ-1922 ו-1931 – שלדבריו נועדו להרתיע את הציונות המדינית. לדוגמה, טופסי המפקד מולאו על ידי ראשי חמולות הרואים בניפוח נתונים דמוגרפים מכשיר לשדרוג מעמדם הפוליטי, הכלכלי והחברתי; טופסי ההתפקדות הערבית עברו בדיקה חפוזה, ומספרי המתפקדים הבדווים נופח בשיטתיות. כמו כן טען שהדיווח על פטירות במגזר הערבי היה מצומצם ביותר, ורבים מהמהגרים הערבים מהכפר אל העיר נספרו פעמיים, כולל תושבי חוץ לארץ ערבים שנכללו במפקד האוכלוסין.
הדמוגרף רוברטו בקי חקר את שיטות האיסוף של מפקד האוכלוסין של 1922 ומצא בו מספר פגמים, יחסית מינוריים. העיקריים שבהם הם:
תת-דיווח על מספר הנשים המוסלמיות (המספר תוקן במפקד האוכלוסין של 1931)
תת-דיווח על מספר הגברים בקבוצת הגיל 15 עד 25, שנעשה במכוון ונבע מהחשש שהם יגויסו לצבא
חוסר שיתוף פעולה מצד האוכלוסייה הבדואית. לאוכלוסייה זו בוצעה הערכה גסה של מספר התושבים
הערות שוליים

↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 122
↑  ישראל טריווש, אין רוב ערבי בארץ: גילויים מפתיעים על הסילופים בספירת האוכלוסייה הערבית בארץ, ספריית חזון, הוצאת הלל, תל אביב, תש"ז
↑  יורם אטינגר, הנתונים מוכיחים: אין שום 'פצצת זמן דמוגרפית' ערבית, באתר מידה, 8 במאי 2018
↑  Roberto Bachi, The Population of Israel, 1974, pp. 379, 394
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוגנדה (אונייה)

| --- | --- |
תמונת האונייה עוגנת בנמל הלסינקי בראשית שנות ה-80
תמונת האונייה עוגנת בנמל הלסינקי בראשית שנות ה-80
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית נוסעים 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Barclay Curle 
 מיקום:  50°50′00″S 58°40′00″W﻿ / ﻿50.83333333°S 58.66666667°W﻿ / -50.83333333; -58.66666667 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת פוקלנד 
 מידות
 אורך:  164.6 מ' 
 רוחב:  21.7 מ' 
 שוקע:  8.4 מ' 
 
האונייה אוגנדה הייתה אוניית נוסעים ומטען בריטית שפעלה בשנים 1952–1985. בין היתר שימשה כאוניית בית החולים העיקרית של הצי הבריטי במהלך מלחמת פוקלנד.
תולדות האונייה

האונייה נבנתה במספנה בגלאזגו עבור החברה British India Steam Navigation Company ‏(BI). היא נכנסה לשירות בקיץ 1952 והוצבה בנתיב השיט מלונדון שבבריטניה אל מזרח אפריקה, דרך גיברלטר, נאפולי, פורט סעיד, עדן, מומבסה, דאר א-סלאם, טאנגה וביירה (אנ') שבמוזמביק. בקו זה היה לה כושר נשיאה של 300 נוסעים (167 במחלקה ראשונה) וכן מטען. האונייה שייטה בקו עד שב-1967 הפסיקה חברת BI את שירותה בו מחוסר כדאיות כלכלית, עקב התחרות הגוברת עם התעופה האזרחית. אז הועברה האונייה למספנה בהמבורג והוסבה למטרת שיט לימודי. הותקנו בה תוך ניצול מחסני המטען שלה 1,226 מיטות. היא נכנסה לשירות מחודש בפברואר 1968. ב-21 באוקטובר 1969, בעת שנמצאה במים בינלאומיים מול כף טרפלגר ירתה לעברה סוללת תותחי חוף ספרדית מספר פגזים, שנחתו כקילומטר מהאונייה. בשנים באות היא שייטה בעיקר בים התיכון ובמימי סקנדינביה. ב-1972 נרכשה חברת BI על ידי חברת הספנות P&O והאונייה עברה לבעלותה.
תולדות האונייה > במלחמת פוקלנד

לאחר פרוץ מלחמת פוקלנד ב-2 באפריל 1982 גייסה ממשלת בריטניה את האונייה לשירות חירום בצי. האונייה עגנה בנאפולי כדי להוריד את 900 ויותר התלמידים שנמצאו על סיפונה, ואלו משכו את תשומת לב התקשורת כאשר שרו בקול את השיר הפטריוטי Rule, Britannia!. האונייה הפליגה לגיברלטר והוסבה שם במהירות לשירות כאוניית בית חולים. הותקנו בה מנחת מסוקים, ציוד תקשורת לווייני, אולמות אשפוז וחדרי ניתוח וכן שני מתקני זיקוק מים נוספים. בהתאם לדיני המלחמה היא סומנה באופן בולט בסמלי הצלב האדום. על סיפונה עלו 136 אנשי צוות רפואי, לרבות 12 רופאים, אחיות ואחים וצוותי חדרי ניתוח. אות הקריאה בקשר שהוקצה לאונייה היה "אמא תרנגולת" (Mother Hen). ברמז לסדרת הטלוויזיה M*A*S*H ניתן לה גם הכינוי NOSH ‏(Naval Ocean-going Surgical Hospital).
האונייה הפליגה לדרום האוקיינוס האטלנטי והצטרפו אליה שלוש אוניות קטנות ממנה - הקלה (Hecla), הידרה (Hydra) והרלד (Herald) - שנועדו לשמש כאוניות אמבולנס שיובילו פצועים אליה וממנה. האונייה קלטה את הנפגעים הראשונים ב-12 במאי. היו אלו אנשי צוות של המשחתת שפילד, שנפגעה מטיל ארגנטינאי.
האונייה והאוניות הנספחות אליה עגנו ב-Red Cross Box 2 - נקודה באוקיינוס מצפון לאיי פוקלנד (50°50′00″S 58°40′00″W﻿ / ﻿50.833333°S 58.666667°W﻿ / -50.833333; -58.666667), שנקבעה בהסכמה בין ממשלות בריטניה וארגנטינה כאתר לעגינת של כלי שיט רפואיים ללא חשש מהתקפה. באותו אתר עגנו גם שלוש אוניות רפואיות ארגנטיניות. אוגנדה הפליגה משם אל נקודות איסוף פצועים בסמוך לזירת הלחימה וקלטה נפגעים משני הצבאות היריבים. אוניות האמבולנס הובילו את אלו שמצבם איפשר זאת אל נמל מונטווידאו שבאורוגוואי.
לאחר תחילת המערכה הקרקעית באיים ב-28 במאי עגנה במצר פוקלנד וקלטה נפגעים שהובאו אליה במסוקים. ב-31 במאי נמצאו על סיפונה 132 פצועים. היא תיאמה את תנועת כלי השיט הרפואיים של שני הצבאות היריבים. בסך הכל קלטה האונייה 730 נפגעים, מהם 150 ארגנטינאים. יותר מאלף נחיתות מסוקים נערכו על סיפונה והצוותים הרפואיים בה ביצעו 504 פעולות כירורגיות. האונייה סיימה את שירותה הרפואי ב-10 ביולי וסמלי הצלב האדום הוסרו מעליה.
תולדות האונייה > לאחר המלחמה

האונייה העלתה על סיפונה את אנשי רגימנט הרגלים הגורקה השביעי של דוכס אדינבורו (אנ') והפליגה מאיי פוקלנד בחזרה לבריטניה ב-18 ביולי. האונייה הגיעה לסאות'המפטון ב-9 באוגוסט, לאחר 113 ימי שירות שבמסגרתם גמאה 48,429 קילומטר.
האונייה שופצה שוב במספנה על הנהר טיין ושבה לתפקידה הלימודי, אך במהרה נשכרה שוב על ידי הצי המלכותי. היא הוצבה להובלת מטענים בין האי אסנשן לאיי פוקלנד ועסקה בכך בשנים 1983–1985. באפריל 1985 הועברה לאחסנה בקורנוול שבבריטניה. כעבור שנה נרכשה על ידי חברת ספנות מסנט וינסנט והגרנדינים, שמה שונה ל"טריטון" והיא הפליגה לטאיוואן לגריטה. בעת שהמתינה לפירוק מול חוף העיר גאושיונג פגעה בה ב-22 באוגוסט 1986 סופת הטייפון ויין (אנ') והטילה אותה על צידה על החוף. האונייה נשארה במקומה עד 1992 ולאחר מכן פורקה.
נתונים טכניים

הדחק במעמס מלא: 16,907 טון
מידות: אורך - 164 מטר, רוחב - 21 מטר, שוקע - 7.7 מטר
הנעה: 12,300 כוח סוס
מהירות: 19.5 קשר
רנה לי

| --- | --- |

רנה לי, 1990
 לידה:  14 במרץ 1932 ביאליסטוק, פולין
 פטירה:  12 באוגוסט 2013 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1956–2013 (כ־57 שנים)
 www.renalee.net
 
רֶנָה לי (קופמן) (באנגלית: Rena Lee; ‏ 14 במרץ 1932 - 12 באוגוסט 2013) הייתה משוררת, סופרת וחוקרת ספרות עברית ישראלית-אמריקאית.
קורות חיים

נולדה בשנת 1932 בביאליסטוק שבפולין, בת יחידה ללוטה וישראל ליפשיץ, מורים ומחנכים. גדלה בתל אביב, למדה בגימנסיה הרצליה, שם היה אביה מורה למתמטיקה ופיזיקה. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וקיבלה תואר מוסמך במשפטים. שירתה במשך שנתיים כקצינה בפרקליטות הצבאית.
לאחר שחרורה מצה"ל נישאה למהנדס אבשלום קופמן. בני הזוג שהו באיבדאן שבניגריה, במסגרת עבודתו של אבשלום ב"סולל בונה". את חוויותיה תיארה בספרה "אויבו! אויבו! פרקי יומן מניגריה" שראה אור ב-1969. לאחר שחזרו לישראל עברו לקניה לעבודת אבשלום מטעם "מקורות". בני הזוג וילדיהם עברו לניו יורק, שם למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה וב-1970 קיבלה תואר מוסמך וב-1975 תואר דוקטור לספרות עברית. במשך 18 שנים הייתה פרופסור לשפה וספרות עברית בקווינס קולג' בניו יורק.
פרסמה שירה, פרוזה ומחקרים בספרות עברית בכתבי עת עבריים בארצות הברית ובישראל.
הייתה אם לשני בנים. נפטרה בניו יורק ב-12 באוגוסט 2013, בגיל 81.
ספריה

בשדרה לילית: שירים, מחברות לספרות, 1960
ימים של בלי, מחברות לספרות, 1965
מכירה פומבית: סיפורים הוצאת אל"ף, תשכ"ח, 1968
אויבו! אויבו! פרקי יומן מניגריה, הוצאת אל"ף, תשכ"ט, 1969
אל פרורי השמש: שירים הוצאת יבנה, 1971
מסע אל רגע החסד: עיונים ביצירותיהם של ש"י עגנון וחיים הזז, רשפים, 1978
שנות צהרים: שירים רשפים, 1980
עגנון והצמחונות: עיונים ביצירותיו של ש"י עגנון מן ההיבט הצמחוני, רשפים, 1993
הרחק מכף התקוה הטובה: שירים, רשפים, 1995
שירי ערער הוצאת כרמל, 2000
עוד רחוק מן הבית: סיפורים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001
והים אנה ילך? : שירים, הוצאת כרמל, 2010.
Captive of Jerusalem: Song of Shulamite, Finishing Line Press, Georgetown, Kentucky, USA, 2011
A Bed on Nine Legs, Selected Poems. Late Bloom Press, USA, 2013
Ports of Recall, A Novel of Memories, Self-Publishing, USA, 2015
לקריאה נוספת

זיוה שמיר, חיים נגיד ואסתר ח"ג ויתקון־זילבר (עורכים), רנה לי — בין עולמות: מבחר מיצירותיה שטרם ראו אור בספר ועיונים בכתביה, הוצאת ספרא, 2016.
לקריאה נוספת > חמר משלים לספר "רנה לי - בין עולמות"

אשר בר-תנא, הצופה, 13 ביולי 1979 - רגע החסד
פ. טובין, "בשער", ספטמבר-דצמבר 1979 עמ. 500-501: "בסוד האיחוד"
רות בייזר-בורר, "הדואר", 4 בדצמבר 1981, עמ. 77-79: על "שנות צהרים לרנה לי"
ידיעות אחרונות, 1 אפריל 1966: פורטרט של תוגה
מרים שנייד, 1973: "בין הנהייה 'אל פרורי השמש' ו'החפצים הקטנים' - מוטיבים משירתה של רנה לי". עבודת מחקר לתאר מסטר ב־ Yeshiva University בהדרכת פרופ' ליף.
לקריאה נוספת > חמר משלים לספר "רנה לי - בין עולמות" > מכתבים לרנה

אברהם ברוידס - 22 נובמבר 1971
הערות שוליים

↑  ברוך תור-רז, ישראלית בג'ונגל, דבר, 17 בספטמבר 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307906905171  ISNI: 0000 0000 6661 8103  VIAF: 34763399   WorldCat (עם VIAF): 34763399
פורפיריו לובו סוסה

פורפיריו לובו סוסה (בספרדית: Porfirio Lobo Sosa; נולד ב-22 בדצמבר 1947), ידוע גם בכינויו "פפה לובו", היה נשיא הונדורס בין השנים 2010–2014.
קריירה

לובו כיהן כנשיא הקונגרס הלאומי בין 2002 ל-2006. ב-2005 היה מועמד המפלגה הלאומית של הונדורס (Partido Nacional de Honduras), מפלגת ימין-מרכז, לנשיאות, והפסיד למנואל סלאיה לאחר שזכה ב-46% מהקולות. ב-2009 היה מועמד המפלגה פעם נוספת, וניצח לאחר שזכה בכ-56.6% מהקולות. הוא החל לכהן כנשיא הונדורס ב-27 בינואר 2010.
בתקופת כהונתו, נקט לובו מספר צעדים שנועדו להקל על העוני במדינה. בין היתר, הנהיג פנסיה חודשית בשיעור של כמאה דולרים, והעלה את שכר המינימום.
ציווי

ערך זה עוסק במודוס דקדוקי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הציווי (imperative) הוא מודוס המביע הוראה, דרישה ולפעמים גם בקשה או הצעה, המכוונות באופן ישיר מן הדובר אל הנמען. רוב השפות, בכלל זה עברית, מציינות את הציווי באמצעות נטייה מיוחדת של הפועל.
המודוס ציווי שייך לקבוצת המודוסים המכונה irrealis, כלומר פעולות או מצבים "לא אמיתיים", כיוון שהוא אינו מבטא פעולה או מצב ממומשים או מציאותיים, אלא משאלה של הדובר כי פעולה מסוימת תתבצע או מצב מסוים יתקיים. מבחינה זו הציווי דומה למודוסים כגון איווי (subjunctive), יוסיב (jussive), זירוז (hortative) או קוהורטטיב (cohortative) (ראו רשימת מודוסים).
מספר צורות הציווי מצומצם יחסית, משום שבהקשרים רבים הוא חסר משמעות. הציווי רלוונטי בדרך-כלל רק לגוף שני (אתה, את, אתם, אתן), שכן הדובר מעביר בדרך-כלל הוראה ישירה לאדם אחר הנמצא מולו. בעברית, הציווי קיים רק בארבעה גופים: נוכח, נוכחת, נוכחים ונוכחות. לדוגמה: שֵב, שְבִי, שְבוּ, שֵבְנָה. יש שפות שבהן קיימת נטיית ציווי גם בגוף ראשון רבים (אנחנו). משמעות הנטיות האלה קרובה יותר ל"זירוז" (hortative) מאשר ל"ציווי" (למשל, בצרפתית allons = הבה נלך). בכמה שפות נתפס מודוס היוסיב כצורת ציווי בגוף שלישי. כמו כן, הציווי רלוונטי בעיקר לפעלים שמביעים פעולה אקטיבית או רפלקסיבית (רוץ, התלבש וכדומה), ופחות רלוונטי לפעלים המתארים מצב, או קבלה של פעולה באופן פסיבי. לדוגמה, צורה כגון "הישבר" נדירה הרבה יותר מצורה כגון "שבוׁר".
הציווי בשפות שמיות

בעברית מקראית, בערבית ספרותית וברוב השפות השמיות האחרות קיימת נטיית ציווי בגוף שני בלבד, עם נטיות מיוחדות ליחיד, ליחידה לרבים ולרבות. נטיית הציווי של הפועל "לכתוב" בעברית מקראית היא: כְּתֹב, כִּתְבִי, כִּתְבוּ, כְּתֹבְנָה. בבניינים שהוראתם סבילה במובהק (פֻּעל והפעל) אין צורת ציווי כלל. הנטייה המקבילה בערבית ספרותית היא: اكْتـُبْ (אֻכְּתֻבְּ), اكْتـُبي (אֻכְּתֻבִּי), اكْتـُبُوا (אֻכְּתֻבּוּ), اكْتـُبـْنَ (אֻכְּתֻבְּנָ). מקובל לתאר את נטיית הציווי כנגזרת מנטיית העתיד בהפחתת אותיות אית"ן, ובערבית ספרותית גם בהפחתת סיומות שמצטרפות לפועל.
בעברית מודרנית, השימוש בצורות הציווי שמקורן בעברית המקראית פוחת, והוא נפוץ יותר במשלבים הגבוהים של השפה. בשפה המדוברת נעשה שימוש נרחב בצורות העתיד כתחליף לצורות הציווי, וכן התפתחה עבור חלק מהפעלים נטיית ציווי חדשה הדומה לנטיית הציווי המקראית, אך אינה זהה לה. נטייה זו מכונה "הציווי החדש". בציווי המקראי, צורות העתיד מחליפות לעיתים את צורות הציווי – אך רק כשאינן באות בראש המשפט. ציווי שכיח בעיקר בלשון החוק המקראי ובפקודות הנאמרות מפי בני סמכא.
הציווי באנגלית

באנגלית יש עבור כל פועל רק נטיית ציווי אחת המשמשת ללא הבחנה לשני המינים, ליחיד ולריבוי כאחד, והיא זהה לצורה הבסיסית (base form) של הפועל. לדוגמה: צורת הציווי של הפועל to listen ("להקשיב") היא "listen". המשפט: "listen to me" יכול להתפרש כ"הקשב לי", "הקשיבי לי", "הקשיבו לי" או "הקשבנה לי" על-פי ההקשר.
הציווי בשפות רומאניות

בשפות רומאניות הציווי נגזר בדרך-כלל מצורת ה"הווה הפשוט" בגוף שני. לדוגמה:
לטינית:
portās - את/ה סוחב/ת; portātis - אתם/ן סוחבים/ות
portā - סחוב, סחבי; portāte - סחבו, סחובנה
צרפתית:
tu viens - אתה בא, את באה; vous venez - אתם באים, אתן באות
viens - בוא, בואי; venez - בואו, בואנה.
איטלקית
parti - את/ה עוזב/ת; partite - אתם/ן עוזבים/ות
parti - עזוב, עזבי; partite - עזבו, עזובנה
השפות הרומאניות מתאפיינות בכך שהן כוללות גם צורת ציווי לגוף ראשון רבים (אנחנו). משמעות הציווי בגוף זה היא זירוז עצמי לעשיית פעולה. למשל בצרפתית: voyons = "הבה נראה", או: "בואו נראה". רעיון הזירוז העצמי קיים גם בשפות אחרות, אולם בדרך כלל לא נעשה שימוש בנטיית הציווי לשם הבעתו, אלא בצורות אחרות של הפועל. שיטה זו שבה צורת הזירוז כלולה בטבלת הנטייה של צורות הציווי אומצה בשפה המתוכננת אספרנטו, ואף הורחבה. באספרנטו נטיית הציווי משמשת גם להבעת זירוז ויוסיב. כך, iru פירושו: "לך", "לכי", "לכו" או "לכנה" (לפי ההקשר). ni iru (אנחנו+לך) פירושו: "הבה נלך" (צורת זירוז). li iru (הוא+לך) פירושו: "שילך" (צורת יוסיב).
שלילת הציווי

שלילת הציווי נחשבת בעיני בלשנים רבים למודוס בפני עצמו. בחלק גדול מהשפות נטיית הפועל בציווי שלילי (איסור) שונה במידה ניכרת מנטיית הפועל בציווי. בעברית מקראית ובערבית ספרותית, צורת הפועל בשלילת הציווי היא עתיד מקוצר. בעברית שלילת הציווי נעשית באמצעות מילת שלילה מיוחדת - "אל". בערבית ספרותית משמשת מילת השלילה הרגילה لَا ("לָא"). לדוגמה, בעברית מקראית: ציווי: עַשֶׂה, איסור: אַל תַּעַשׂ. בערבית ספרותית: ציווי: إِفْعَلْ (אִפְעַל), איסור: لَا تَفْعَلْ (לַא תַפְעַלְ). בעברית מודרנית שלילת הציווי נעשית תמיד באמצעות צורת העתיד הרגילה כשלפניה מילת השלילה "אל", לדוגמה: אל תעשה.
בצרפתית שלילת הציווי נעשית באמצעות נטיית פועל הזהה כמעט לגמרי לנטיית הציווי עצמה (בתוספת מילות שלילה), אך בשפה הקרובה לה, ספרדית, צורות האיסור שונות במידה ניכרת מצורות הציווי. הדבר ניכר במיוחד בספרדית אירופית, למשל: id ("לכו") לעומת: no véis ("אל תלכו").
יעל איכילוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968 (בת 56 בערך) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יעל איכילוב (נולדה ב-1968) היא סופרת ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

איכילוב נולדה בישראל וגדלה בגבעתיים. אמה הייתה אחות במקצועה, ואביה נפטר בהיותה בת שמונה. אחיה הבכור הוא האלוף במילואים ושר הביטחון לשעבר יואב גלנט.
איכילוב שירתה כקצינה בחיל הקשר.
למדה לתואר ראשון בחוג לתורת הספרות הכללית, ובמקביל ללימודים ניהלה חנות של רשת סטימצקי. בשנים 1995–2003 עבדה כדוברת הוצאת "הספריה החדשה" בעריכת פרופ' מנחם פרי.
היא לימדה דוברות, יח"צנות וספרות בחוג למו"לות בבית ברל, ובין השנים 2004–2006 כתבה ביקורות ספרות במוסף הספרים של עיתון "הארץ". כתבה טור הומוריסטי שבועי בעיתון "לאשה", והגישה מדי שבועיים פינה, בתוכנית הטלוויזיה "סיגליות" של סיגל שחמון, שבה המליצה על ספרים.
נשואה לארז איכילוב (בנם של יהושע ואורית איכילוב ונכדו של משה איכילוב), עורך דין ואיש עסקים, ולהם שני ילדים.
ספריה > ספרי מבוגרים

נסיך לבבות אדום (תל אביב, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999)
זמן פציעות (תל אביב, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001)
זמן פציעות תורגם לגרמנית:
Frau mit Kind sucht Mann mit Hund : Roman / Deutsch von Stefan Siebers (Rowohlt Taschenbuch Verlag, 2004)
ספריה > ספרי ילדים

רינה עושה דברים מעניינים (תל אביב, עם עובד, 2001)
למי היא דומה? (תל אביב, עם עובד, 2003)
עמליה רוצה חיה (תל אביב, עם עובד, 2014)
עמליה מגדלת בצל לא רגיל (תל אביב, עם עובד, 2018)
מוחמד האטה

מֻוחַמַּד הָאטָא (באינדונזית: Mohammad Hatta;‏ 12 באוגוסט 1902 – 14 במרץ 1980) היה מדינאי אינדונזי ומראשי מלחמת העצמאות של אינדונזיה לצד סוקרנו ומאוחר יותר שירת בתור ראש ממשלת אינדונזיה ונודע בתואר "המכריז" על פועלו בעצמאות המדינה.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות והשכלה

מוחמד האטה נולד למשפחה בת לעם מיננגקבאו, בפורט דה קוק במערב סומטרה שבאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ב-12 באוגוסט 1902. על אף כי אביו נפטר עוד כשהיה תינוק, הוא גדל בסביבה משפחתית בטוחה ואמידה, שעודדה הישגים בלימודים ונאמנות לדת האסלאם. מאפיינים אלה הפכו לעתיד חתימת ידו במהלך הקריירה שלו כאחד האינטלקטואלים המובילים בתנועה האפרו-אסייתית האנטי-קולוניאלית.
בילדותו האטה קיבל את החינוך הטוב ביותר שהיה באינדונזיה ההולנדית, כולל לימוד תיכון בשפה ההולנדית בג'קרטה. עם צאתו להולנד להמשך לימודיו בבית הספר למסחר (אוניברסיטת ארסמוס המודרנית) ברוטרדם כבר פיתח עניין רב בעניינים פוליטיים, לאחר שכיהן עוד בהיותו בשנות העשרה כקצין בארגוני הנוער במערב סומטרה וג'קרטה. זמן קצר לאחר שהגיע לרוטרדם הוא הפך לראשו של האיחוד האינדונזי (Perhimpoenan Indonesia) בתקופה שבה הוא אימץ ראייה פוליטית מפורשת.
האטה לא חזר לאינדונזיה, כפי שהוא וחבר שותפיו הלאומיים כינו את המושבה ההולנדית, עד שנת 1932. במהלך עשר השנים הללו התגלה כמנהיג מעבר לים של התנועה הלאומנית האינדונזית והתוודע לעמיתים המייצגים תנועות עצמאות אחרות, כולל המנהיג ההודי ג'ווהרלל נהרו.
בשנת 1927 הואשם האטה על ידי הרשויות ההולנדיות בכתיבת מאמרים בוגדניים. לאחר שהיה כלוא במשך שנה וחצי, התגונן האטה בהצלחה על עצמו ועל מקורביו בנאום בית משפט מסעיר ובלתי מתפשר, אשר עם פרסומו באינדונזיה העניק העלאה מרובה להשפעת תנועת העצמאות.
לאחר חזרתו לאינדונזיה האטה ובני ארצו מסומטרה ביקשו לאחד כוחות עם מנהיגים לאומניים אחרים, כולל סוקרנו. המאמצים הארגוניים של אישים אלה סוכלו על ידי המדיניות המדכאת של המדינה הקולוניאלית. סוקרנו היה הראשון להיעצר והוגלה לפלורס; בשנת 1934 האטה ותומכו סוטאן שהריר נעצרו ונכלאו בסופו של דבר במחנה הכלא בדיגול, מערב גינאה החדשה. מאוחר יותר הם הועברו לאי בנדה, שם המשיכו לנסח את רעיונותיהם ולהביע אותם במאמרים שהופצו בערים רבות באינדונזיה.
כאשר כוחות ההולנדים במזרח הרחוק נכנעו אל האימפריה היפנית בתחילת 1942 לאחר קרב איי הודו המזרחיים, האטה, דאז חזרה בג'קרטה, קיבל תפקיד מנהיגותי חדש בראש הממשלה האינדונזית ה"חופשית", תחת חסות יפן במסווה למרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.