stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושל מחוז לנינגרד
היסטוריה

בתקופת הצאר נודע המחוז בשם גוברניית סנקט פטרבורג ומושל סנקט פטרבורג כיהן גם כמושל המחוז.
באוגוסט 1927 הוקם מחוז לנינגרד ולראש המחוז מונה איש נפרד ממי שכיהן כראש העיר לנינגרד.
מעת הקמת המחוז משרת המושל כונתה בשם יושב ראש ועדת ההוצאה לפועל המחוזית של מועצת נציגי הפועלים (ברוסית: председатель областного исполнительного комитета Совета депутатов трудящихся).
מפברואר 1936 שם המשרה היה יושב ראש ועדת ההוצאה לפועל המחוזית של מועצת הפועלים, החקלאים, החיילים ונציגי המשמרות האדומים (ברוסית: председатель областного исполнительного комитета Совета рабочих, крестьянских, красноармейских депутатов)
בספטמבר 1937 שוחזר שמה הקודם ובדצמבר 1948 המשרה נקראה רשמית בשם יושב ראש ועדת ההוצאה לפועל המחוזית של מועצת נציגי הפועלים (председатель исполнительного комитета областного Совета депутатов трудящихся). בנובמבר 1980 המשרה נקראה יושב ראש ועדת ההוצאה לפועל המחוזית של מועצת נציגי העם (председатель исполнительного комитета областного Совета народных депутатов) באפריל 1990 שונה שם המשרה והיא נקראה יושב ראש מועצת נציגי העם המחוזית (ברוסית председателя областного Совета народных депутатов).
ב-20 באוקטובר 1991 פורקה המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ושם המשרה שונה לראש האדמיניסטרציה של המחוז (ברוסית: Глава Администрации Ленинградской области).
בשנת 1994 אומצה חוקת המחוז ובמסגרתה הוקמה משרת מושל מחוז לנינגרד ולראשונה בתולדות המחוז נערכו בחירות ישירות לראשות המחוז בספטמבר 1996.
עד 2006 נערכו שלוש מערכות בחירות ישירות לראשות המחוז. ב-10 בינואר 2006 נכנסו לתוקף שינויים בחקיקה לפיהם המושל מתמנה לתפקיד ומפוטר על ידי האספה המחוקקת של המחוז, בהמלצת נשיא רוסיה וכך ביוני 2007 ולרי סרדיוקוב מונה שוב למושל המחוז.
במאי 2012 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב העמיד את אלכסנדר דרוזדנקו למועמד לתפקיד המושל. מינויו זכה לאישור האספה המחוקקת והוא נכנס לתפקידו ב-28 במאי 2012.
בספטמבר 2015 שוב נערכו הבחירות הישירות לראשות המחוז, לאחר שעברה חקיקה שהשיבה על כנם את מערכות הבחירות לראשות המחוזות ברוסיה. מערכת הבחירות הבאה מתוכננת להיערך בספטמבר 2020.
בחירות > בחירות 1996

הבחירות הראשונות לראשות המחוז נערכו ב-29 בספטמבר 1996. למושל המחוז נבחר ברוב קולות ואדים גוסטוב שכיהן בתפקיד עד ה-21 בדצמבר 1998, עת מונה לתפקיד סגן ראש ממשלת רוסיה והוא התפטר ממשרת המושל. לממלא מקום מונה ולרי סרדיוקוב.
בחירות > בחירות 1999

ב-19 בספטמבר 1999 נערכה מערכת הבחירות השנייה, כאשר סרדיוקוב העצמאי גובר על יריביו בדרך לאשרור מינויו כמושל המחוז.
בחירות > בחירות 2003

ב-21 בספטמבר 2003 נערכה מערכת הבחירות השלישית, כאשר סרדיוקוב רץ לקדנציה שנייה ונבחר שוב.
בחירות > בחירות 2015

מערכת הבחירות הרביעית נערכה ב-13 בספטמבר 2015.
| מועמד | מפלגה | קולות | % |
| --- | --- | --- | --- |
| אלכסנדר גאביטוב | המצע האזרחי | 11,298 | 1.97 |
| אלכסנדר דרוזדנקו | רוסיה המאוחדת | 471,145 | 82.10 |
| ניקולאי קוזמין | המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית | 40,068 | 6.98 |
| אנדריי לבדב | המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה | 23,937 | 4.17 |
| אלכסנדר פרמינוב | רוסיה הוגנת | 17,302 | 3.02 |
בחירות > בחירות 2020

מערכת הבחירות החמישית נערכה ב-13 בספטמבר 2020.
| מועמד | מפלגה | קולות | % |
| --- | --- | --- | --- |
| אלכסנדר דרוזדנקו | רוסיה המאוחדת |  |  |
| אלכסנדר גאביטוב | המצע האזרחי |  |  |
| אנדריי לבדב | המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה |  |  |
| אלכסנדר פרמינוב | רוסיה הוגנת |  |  |
סמכויות

המושל אחראי למגוון סמכויות. על פי ספר החוקים המחוזי הוא אחראי ל:
ייצוג המחוז מול הממשל הפדרלי, ארגוני ממשל מקומי אחרים ומנהל את יחסי החוץ הכלכליים של המחוז. כמו כן חותם על הסכמים בשם המחוז;
חתימת חוקים מחוזיים שהתקבלו באספה המחוקקת של מחוז לנינגרד. בסמכותו אף לסרב ולדחות חוקים מטעמה;
מכנס את האספה המחוקקת לאסיפות חירום במידה ורואה בכך צורך;
נוטל חלק בהליכי החקיקה של האספה המחוקקת;
עומד בראש ממשלת המחוז ומנהל את ישיבותיה, אחראי להרכבתה ובסמכותו לפזרה בעת הצורך;
ממנה את נציגי המחוז במועצת הפדרציה של רוסיה;
ממנה מחצית מחברי ועדת הבחירות המחוזית;
ביטול חוקים הנוגדים את החוקה או חוקים פדרליים וצווים נשיאותיים;
תיאום בין רשויות העיר וגופי ממשל הפדרלי;
מושלים > מושלי מחוז לנינגרד

| מ | שם | תאריך מינוי | תאריך עזיבה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר בליאקוב | 20 באוקטובר 1991 | 18 בנובמבר 1996 |  |
| 2 | ואדים גוסטוב | 29 בספטמבר 1996 | 21 בספטמבר 1998 |  |
| 3 | ולרי סרדיוקוב | 21 בספטמבר 1998 | 28 במאי 2012 | רוסיה המאוחדת |
| 4 | אלכסנדר דרוזדנקו | 28 במאי 2012 | מכהן | רוסיה המאוחדת |
הערות שוליים

↑  Через пять лет Гатчина станет столицей Ленобласти
↑  Глава Ленинградской области
↑  Дрозденко официально вступил в должность губернатора Ленинградской области,‏ vesti.ru
| מחוז לנינגרד |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | גטצ'ינה |   |
| ערים | אוטראדנויה • איוואנגורוד • בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • וולוסובו • וולחוב • ויבורג • ויסוצק • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה • לודיינויה פולה • לומונוסוב • ליובאן • מורינו •נוביה לדוגה • ניקולסקויה • סבטוגורסק • סוסנובי בור • סיאסטרוי • סלאנצי • סרטולובו • פודפורוז'יה • פיקאליובו • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי • שליסלבורג |   |
| מחוזות משנה | בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • ויבורג • וולוסובו • וולחוב • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה •  לודיינויה פולה • לומונוסוב • סוסנובי בור • סלאנצי • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי |   |
| מושלים | אלכסנדר בליאקוב • ואדים גוסטוב • ולרי סרדיוקוב • אלכסנדר דרוזדנקו |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • האספה המחוקקת • הממשלה |   |
| ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| ראשי רפובליקות | אדיגיה • אלטאי • בשקורטוסטן • בוריאטיה • צ'צ'ניה • צ'ובשיה • דאגסטן • אינגושטיה • קברדינו-בלקריה • קרליה • חקסיה • קומי • קלמיקיה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • מארי אל • מורדוביה • צפון אוסטיה - אלניה • סאחה-יקוטיה • טטרסטן • טובה • אודמורטיה • קרים |  |
| מושלי חבלים מנהליים | אלטאי • קמצ'טקה • חברובסק • קרסנודאר • קרסנויארסק • פרם • פרימוריה • סטברופול • עבר הבאיקל |  |
| מושלי מחוזות | אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • צ'ליאבינסק • אירקוטסק • איוואנובו • קלינינגרד • קלוגה • קמרובו • קירוב • קוסטרומה • קורגן • קורסק • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • ניז'ני נובגורוד • נובגורוד • נובוסיבירסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • סחלין • סמרה • סראטוב • סמולנסק • סברדלובסק • טמבוב • טומסק • טולה • טבר • טיומן • אוליאנובסק • ולדימיר • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ירוסלבל |  |
| ראשי ערים פדרליות וערים גדולות | יקטרינבורג • ולדיווסטוק • סוצ'י • קאזאן • מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול |  |
| ראשי מחוז וחבלים אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי • קמצ'טקה • חנטי ומנסי • צ'וקוטקה • ניינץ • ימלו-ננץ |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| נציגי הנשיא במחוזות הפדרליים | מרכז • המזרח הרחוק • סיביר • צפון-מערב • דרום • אורל • וולגה • צפון קווקז |  |
מיכל הראשון, מלך פולין

סמלו כמלך פולין
מיכל הראשון, מלך פולין ודוכס גדול של ליטא
טקס ההכתרה
מיכל קוריבוט וישנבצקי (בפולנית:  Michał Korybut Wiśniowiecki; בליטאית: Mykolas Kaributas Višnioveckis) או מיכל הראשון (בפולנית:  Michał I; בליטאית: Mykolas I;‏ 31 במאי 1640 - 10 בנובמבר 1673) היה שליט האיחוד הפולני-ליטאי, מלך פולין ודוכס גדול של ליטא מ ה-29 בספטמבר 1669 ועד מותו. בתקופת שלטונו התקיים  בפולין קרע עד כדי מלחמת אזרחים, כאשר הפלג שהתנגד לבחירתו למלך המליך את הטמאן הגדול (מפקד הצבא) יאן סובייסקי. האימפריה העות'מאנית ניצלה את הקרע ובשלהי שלטונו כמעט הפסיד מיכל את ממלכתו שניצלה רק בזכות הנהגתו הצבאית של יריבו, סובייסקי, שנבחר למלך אחריו.
תולדות חייו > שנים ראשונות

אביו של מיכל היה ירמי וישניובייצקי (Jeremi Wiśniowiecki), נסיך ממוצא רותני בעל אחוזות באוקראינה, גיבור מרד חמלניצקי שזכה להערכה רבה. אמו הייתה גריזלדה קוסטנז'ה זמוייסקה (Gryzelda Konstancja Zamoyska), בתו של תומאש זמויסקי, מחשובי המאגנאטים (בני האצולה הגבוהה).
מיכל נולד וחי בראשית חייו באחוזת משפחת אמו בזמושץ'. בעת מרד חמלניצקי נסוג האב עם צבאו הפרטי, משפחתו ומלוויו לאוקראינה של הגדה השמאלית. לאחר מותו של ירמי ב-1651 עבר חינוכו של מיכל לידי הבישוף-הנסיך של פלוצק, קרול פרדיננד ואזה (Karol Ferdynand Vasa), בנו הרביעי של מלך פולין, זיגמונט השלישי ואזה. עם מות הבישוף ב-1655 עבר מיכל לחצר דודו יאן זמויסקי, הוויווד של סנדומייז' ולאחר מכן לחצרו של יאן השני קז'ימייז', מלך פולין.
בתמיכת המלכה נשלח מיכל ללימודים באוניברסיטת קארל בפראג וביקר גם בדרזדן ובחצר הקיסרית בווינה. ב-1660 שב לפולין וב-1663 השתתף במלחמת רוסיה-פולין.
תולדות חייו > בחירתו למלך פולין

ב-16 בספטמבר 1668 התפטר המלך יאן השני קז'ימייז' מתפקידו ויצא לצרפת. המלך נבחר באותה תקופה על בבחירות על ידי חבר האצילים. בישוף חלמנו הכניס את מיכל לרשימת המועמדים כמועמד אצולת השלאכטה, שחפצה במלך חלש. מיכל היה גם המועמד היחיד שהיה יליד פולני, השאר היו זרים, דבר שהקנה לו יתרון. יתרון נוסף היה היותו צאצא אחיו של המלך ולדיסלב השני יגיילו, אולם יתרונו הגדול ביותר היה הכבוד שרחשו הכל לאביו ממגר הקוזקים. עם זאת, מיכל נתמך גם על ידי בית הבסבורג, דבר שעמד בניגוד לתומכי צרפת בקרב האצולה. ב-19 ביוני נבחר מיכל קוריבוט וישניובייצקי והוכתר בקרקוב ב-29 בספטמבר כמלך מיכל הראשון.
תולדות חייו > פילוג פנימי ומלחמה

כצפוי, בחירתו של מיכל קוריבוט למלך לא התקבלה על ידי הפלג הפרו-צרפתי בראשות הפרימאט (הארכיבישוף הבכיר) של פולין שהכתיר כחודשיים לאחר מכן את ההטמאן הגדול יאן סובייסקי למלך. בכך נוצרו שני מחנות יריבים, שהובילו את המדינה אל סף מלחמת אזרחים. הסיים, השלאכטה ובית הבסבורג ששלט באימפריה הרומית הקדושה, תמכו בבחירתו של מיכל ומולו ניצבה קואליציה של אצולה בכירה והצבא, בתמיכת צרפת. את עומק הקרע ניתן לראות לדוגמה בכך שב-1671 תמך המלך מיכל במרד בצבא במסגרתו נטשה יחידה צבאית את ווהלין, בניגוד להוראות הפיקוד העליון של סובייסקי והותירה את המחוז ללא הגנה. המלך מימן את היחידה, שחייליה לא קיבלו משכורת צבאית.
פולין המסוכסכת והמפולגת ניצבה גם מול איום שהציבה על גבולותיה האימפריה העות'מאנית.  ב-1672 הכריזה האימפריה העות'מאנית מלחמה על איחוד פולין ליטא ובכך פרצה המלחמה הפולנית-עות'מאנית (1672–1676). בתחילה לא הצליח גם האיום מבחוץ לאחד את שני המחנות שגייסו חיילים ובזזו זה את אחוזותיו של זה. ביוני 1672 צר צבא עות'מאני של 100,000 חיילים על קמניץ-פודולסקי במשך 26 ימים והכניעה. משם המשיך ללבוב, שנכנעה ללא מצור, פרשים טאטארים הטילו את חיתתם על דרום-מזרח פולין וסובייסקי יצא להגנת האזור. ההתקפות שערך צבאו של סובייסקי בסתיו 1672 במטרה לבלום את ההתקפות נחלו הצלחה. במקביל חתם מיכל ב-18 באוקטובר על הסכם במסגרתו ויתר על פודוליה והסכים להעלות מס לעות'מאנים.
בצל המצב הקשה בחזית מול העות'מאנים, נפתח בין המחנות הפולנים היריבים משא ומתן בחסות הנונציו (שליח האפיפיור) והארכיבישוף של קרקוב. לקירוב בין הצדדים התווסף מכתב משפיל ששיגר הסולטאן מהמט הרביעי לוורשה ובו דרש כניעה ללא תנאי, דבר שהרתיח את כל הפולנים והליטאים ללא הבדל בשיוכם המחנאי. במרץ 1673 הוכרז על סיום הסכסוך הפנימי ויציאה מאוחדת למלחמה בטורקים.
ב-8 באוקטובר 1673 יצאו 40,000 חיילים של הצבא הפולני המאוחד למלחמה בעות'מאנים ליד זלוטשוב. מיכל מסר את הפיקוד על הצבא לידי סובייסקי שהוביל מסע שבסיומו הנחיל לפולנים ניצחון מוחץ בחוטין (בקרב חוטין, 11 בנובמבר).
תולדות חייו > מותו וקבורתו

אולם, המלך מיכל הלך לעולמו יום לפני הניצחון הגדול, בארמונו של ארכיבישוף קרקוב, מהרעלת מזון. יאן סובייסקי נבחר ליורשו.
לבו נקבר במנזר ליד ורשה, מעיו נקברו בחומת הקתדרלה של לבוב ועצמותיו נטמנו בקתדרלת ואוול בקרקוב.
אלנורה, רעייתו

ב-1670 נישא מיכל לאלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (היא הייתה אז בת 17). הנישואין נערכו על ידי הנונציו ובלי נוכחות הפרימאט, שעמד בראש המחנה היריב.
אלאונורה למדה פולנית והתלוותה למיכל במסעותיו. לבני הזוג לא נולדו ילדים, אלנורה ילדה ולד מת ולאחר מכן לא הצליחה לקיים הריון. לאחר מותו של מיכל נישאה אלנורה לקרל החמישי, דוכס לורן וילדה לו שישה ילדים.
אלנורה מריה מאוסטריה, 1670 לערך
מזחלת כלבים

רוכב על מזחלת כלבים בררוס, נורווגיה, במהלך מרוץ כלבים במזחלות
מזחלת כלבים היא מזחלת הנמשכת על ידי כלב מזחלת אחד או יותר, המשמשת לנוע על פני קרח ודרך שלג. נעשה שימוש בסוגים רבים של מזחלות, בהתאם לתפקודם. הם יכולים לשמש עבור מרוץ מזחלות כלבים. באופן מסורתי, בגרינלנד ובאזור הארקטי המזרחי של קנדה, האינואיטים מושכים את הכלבים בצורת מניפה מול המזחלת, בעוד שבאזורים אחרים, כמו אלסקה והחלק המערבי של צפון קנדה, הכלבים מושכים זה לצד זה בזוגות.
היסטוריה

כוח הכלבים שימש לציד ולנסיעות כבר למעלה מאלף שנים. עוד במאה ה-10 לפני הספירה כלבים אלו תרמו לתרבות האנושית.
הרכבת צוות מזחלות כלבים כרוכה באיסוף כלבים בתפקידים שונים. הכלב המוביל הוא מכריע, ולכן משתמשי המזחלות דואגים במיוחד לכלבים האלה.
במזחלות כלבים, האסקי סיבירי או אלסקן מלמוט הם סוגי הכלבים העיקריים המשמשים למזחלות פנאי בגלל כוחם ומהירותם וסיבולתם וכן יכולתם לעמוד בקור. עם זאת, האסקי אלסקה הם גם כלבים פופולריים למרוץ כלבי מזחלות, בגלל הסיבולת, הרגלי האכילה הטובים, המהירות והמסירות שלהם לריצה גם כאשר הם עייפים.
ראו גם

סיירת מזחלות הכלבים סיריוס
הערות שוליים

↑  Swan, Thom. "Early Sled Dog History". Swanny's Place. אורכב מ-המקור ב-17 ביוני 2009. נבדק ב-17 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560334505171  BnF: cb119410587 (data)  LCCN: sh85038827 
ציור שמן משנות ה-40 של סוחר פרוות באמצעות מזחלת כלבים שנמשכה על ידי שלושה כלבים. מזחלות כלבים נמצאות בשימוש למעלה מאלף שנים.
מיכאל ישראל קפלינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1874 
 פטירה:  1918 (בגיל 44 בערך) סראטוב, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מפלגה:  הבונד 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
ישראל מיכאל קפלינסקי (1874 – 1918 או 1919 סרטוב, רוסיה הסובייטית) היה אחת הדמויות הבולטות של הבונד, סוכן חשאי במחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית, נודע בחוגי המשטרה בתור הסוכן פאבלוב.
ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית ענייה. קיבל חינוך יסודי ועבד בבית דפוס.
ב-25 וב-27 בספטמבר 1897 היה נציג בקונגרס הראשון (מייסד) של איגוד הפועלים היהודי הכללי (הבונד). היה אחד המארגנים והעובדים של בית דפוס יהודי מחתרתי בבוברויסק (בלארוס).
בליל 26 ביוני 1898 נהרס בית הדפוס על ידי שוטרים. המדפסות, כולל קפלינסקי ואשתו מרל, נלקחו. בהוראת מחלקת המשטרה, הועברו העצורים למוסקבה. כתוצאה משיחות שערך ראש מחלקת האוכרנה במוסקבה סרגיי זובאטוב, הסכים קפלינסקי להיות סוכן של מחלקת המשטרה. בהחלטת בית המשפט, בשל ארגון ותפעול בית דפוס בלתי חוקי, נידון קפלינסקי לגלות ל-4 שנים בסיביר. הוא שוחרר ממעצר לאחר המשפט והמשיך בפעילותו המהפכנית במקביל להיותו כסוכן חשאי ומודיע של המשטרה החשאית. בשנת 1900 על פי מידע של קפלינסקי, ארגון הבונד בקובנה נחשף על ידי שוטרי משטרת הצאר.
בשנת 1901, שימש כנציג בקונגרס הרביעי של הבונד בעיר דווינסק (מחוז ויטבסק. כיום לטביה). משנת 1903 עבד על פי הוראות האוכרנה בוילנה בארגונים סוציאל-דמוקרטיים.
הוא נחשף בסוף 1909 על ידי קצין המשטרה לשעבר לאוניד מנשצ'יקוב.
הוא התגורר בקאזאן ובסראטוב. לאחר מהפכת פברואר, באפריל 1917, נעצר בסרטוב על ידי הרשויות המחוזיות של הממשלה הזמנית. לאחר מהפכת אוקטובר ועליית שלטון הבולשביקים בסראטוב (יולי 1918), נבדקו תוצאות החקירה ועל פי פסק דין של בית הדין המהפכני נורה קפלינסקי למוות.
הערות שוליים

↑  קפלינסקי מעולם לא היה חבר רשמי בבונד.
↑  "Переписка В. И. Ленина и руководимых им учреждений РСДРП с партийными организациями. 1903-1905 гг". אורכב מ-המקור ב-2012-03-02. נבדק ב-2012-01-27.
↑  Л. Троцкий. Гартинг и Меньщиков
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 172345111  VIAF: 313561666   WorldCat (עם VIAF): 313561666
מזרח אנטארקטיקה

מזרח אנטארקטיקה בצד הימני.
קרח ים וגושי קרח בחוף מזרח אנטארקטיקה.
מזרח אנטארקטיקה, המכונה גם אנטארקטיקה הגדולה, מכילה את חלק הארי (שני שלישים) של יבשת אנטארקטיקה, בצד היבשת הגובל באוקיינוס ההודי, וההרים הטראנס-אנטארקטיים מבדילים בינה לבין מערב אנטארקטיקה. כמעט כולה שוכנת בתחומי חצי הכדור המזרחי ושמה מקובל מזה למעלה ממאה שנים. היא גבוהה בדרך כלל ממערב אנטארקטיקה וכוללת את רכס הרי גאמבורצב, המתנשא לגבהים במרכזה.
פרט לאזורים קטנים על החוף, מזרח אנטארקטיקה מכוסה בקביעות בקרח. הייצוג היחיד לצמחייה ארצית הם טחבים, אזובים ואצות, הדבקים בסלעים, ויש שם גם ייצוג מוגבל של חסרי חוליות, בהם קפזנבאים, נמטודות, אקריות, ויבחושים. החופים הם תחומי רבייה לעופות-ים שונים ולפינגווינים, ולכלב ים נמרי, כלב ים ודל, פילי-ים, לובודון הסרטנים וכלב ים רוס יש אזורי רבייה וגידול על קרח הים הדחוס המקיף את החופים.
מיקום ותיאור

מזרח אנטארקטיקה, המכוסה כמעט לחלוטין בקרח תמידי, כוללת את ארץ קואטס, ארץ המלכה מוד, ארץ אנדרבי, ארץ קמפ, אדמת מק. רוברטסון, ארץ הנסיכה אליזבת, ארץ קייזר וילהלם השני, ארץ המלכה מרי, ארץ וילקס, ארץ אדלי, ארץ המלך ג'ורג' החמישי, ארץ קואטס וארץ ויקטוריה. כל השטח הזה, למעט קטע קטן, שוכן בגבולות חצי הכדור המזרחי, עובדה שממנה נגזר השם. השם קיים יותר מ-90 שנה, אבל עיקר השימוש בו החל בעקבות השנה הגאופיזית הבינלאומית (1958-1957) ומחקרים שגילו, כי ההרים הטראנס-אנטארקטיים מפרידים ביעילות בין חבלי מזרח אנטארקטיקה ומערב אנטארקטיקה. השם אושר בארצות הברית על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) בשנת 1962. רוב שטח מזרח אנטארקטיקה גבוה ממערב אנטארקטיקה. מזרח אנטארקטיקה נחשבת למקום הקר ביותר עלי אדמות.
הסברה אומרת, שרכס הרי גאמבורצב התת-קרחוני, שגודלו בערך כגודל ההרי האלפים באירופה, במרכז מזרח אנטארקטיקה, הוא אתר הליבה לתכסית הקרח המזרח-אנטארקטית, ממש מתחת לדום A הרם ונישא.
מיכאל יששכר אנקווה

הרב מיכאל יששכר אנקווה (1895, תרנ"ה – פברואר 1972) היה רבה הראשי של מרוקו, נשיא ואב בית הדין הרבני העליון בה.
ביוגרפיה

נולד בסלא שבמרוקו כבן יחיד מבין שתי בנות לרב רפאל אנקווה, רבה הראשי של מרוקו. אמו הייתה בתו של הרב יששכר אצראף. על לידתו מסופר כי לאחר שאביו נשאל מדוע אין לו בן ממשיך, ביקר בקברו של רבי עמרם בן דיוואן והתפלל שיוולד לו בן.
את לימודיו התורניים למד בעיקר מאביו, ולאחר פטירתו, מונה לצד הרב שאול אבן דנאן לכהן כסגנו של הרב יהושע ברדוגו, שכיהן כיושב ראש בית הדין הגבוה לערעורים ברבאט. עם פטירת האחרון, התבקש הרב אנקווה להתמנות במקומו כרבה הראשי של מרוקו, אך סירב כמנהג אביו, והותיר את התפקיד לרב שאול אבן דנאן.
עם עליית הרב שאול אבן דנאן לישראל בשנת 1964 (ה'תשכ"ד), מונה הרב אנקווה למחליפו כראש הדיינים, כנשיא וכאב בית הדין של מרוקו וכרבה הראשי.
הלך לעולמו בראש חודש אדר[דרושה הבהרה] ה'תשל"ב.
את תפקידו ברבנות המשיך הרב שלום משאש.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, ה'תשס"ו, חלק ג', עמ' 1442
מזרח אסיה

מזרח אסיה מסומן בירוק
מזרח אסיה הוא חלק מאסיה אשר מוגדר בדרך כלל לפי תנאי אקלים או תרבות. מבחינה גאוגרפית, שטחה של מזרח אסיה הוא כ-6,640,000 קמ"ר והוא מהווה כ-15% משטחה של יבשת אסיה. במזרח אסיה גרים כ-1.5 מיליארד בני אדם, 38% מאוכלוסיית היבשת וכחמישית מאוכלוסיית העולם.
מבחינה תרבותית, האזור נמצא תחת השפעה היסטורית סינית חזקה. הכתב הסיני השפיע מאוד על צורות הכתיב בשפות הנפוצות באזור. גם פילוסופיות סיניות דוגמת קונפוציאניזם ונאו-קונפוציאניזם (אנ') נפוצות באזור זה.
מדינות מזרח-אסיה

| מדינה | בירה | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה | צפיפות (נפ"ש לקמ"ר) | מדד הפיתוח האנושי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | בייג'ינג | 9,640,011 | 1,373,000,000 | 138 | 0.727 |
| יפן יפן | טוקיו | 377,930 | 126,890,000 | 337 | 0.891 |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | סיאול | 100,210 | 51,482,816 | 500 | 0.898 |
| קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | פיונגיאנג | 120,538 | 25,155,000 | 198 | 0.595 |
| טאיוואן טאיוואן | טאיפיי | 36,188 | 23,468,748 | 639 | 0.884 |
| הונג קונג הונג קונג | הונג קונג | 1,104 | 7,298,600 | 6,390 | 0.912 |
| מקאו מקאו | מקאו | 30 | 642,900 | 18,662 | 0.892 |
| מונגוליה מונגוליה | אולן בטור | 1,564,100 | 3,041,648 | 2 | 0.698 |
מלון אוקראינה

| --- | --- |

 מיקום:  קוטוזובסקי פרוספקט 1/2, מוסקבה, רוסיה
 סוג המלון:  מלון פאר
 גובה:  206 מ' 
 חדרים:  497
 קומות:  34
 בעלות:  גוד ניסנוב
 ניהול:  Rezidor Hotel Group
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1957
 אדריכל:  ארקדי מורדבינוב 
 קואורדינטות:  55°45′06″N 37°33′51″E﻿ / ﻿55.75157853°N 37.56420345°E﻿ / 55.75157853; 37.56420345
 https://www.radissonblu.com/en/royalhotel-moscow
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מלון אוקראינה(למפת מוסקבה רגילה) מלון אוקראינה he
 
מלון "רדיסון רויאל מוסקבה", לשעבר מלון אוקראינה (ברוסית: «Гостиница «Рэдиссон Ройал, Москва) — הוא מלון חמישה כוכבים במוסקבה. המלון  שוכן בגורד שחקים בסגנון סטליניסטי שידוע כאחד משבע האחיות של מוסקבה. הבניין הוקם בשנת 1957 ומאז הקמתו היה מלון יוקרה.
המלון ממוקם במרכז מוסקבה מול הבית הלבן של רוסיה והוא כולל 34 קומות ומגיע לגובה של 206 מטר.
בשנת 2005 המלון עבר הפרטה. בשנים 2007-2010 המלון עבר שיפוץ נרחב. לאחר השיפוץ הוא כולל 505 חדרים ו-38 סוויטות. בקומה 33 של המלון קיימת תצפית שפתוחה רק לאורחי המלון ומסעדותיו.
בלובי של מלון הותקנה דיורמה של עיר מוסקבה בקנה מידה 1:75 בהתאם למצב העיר בשנת 1977. שטחה כ-300 מ"ר.
סוכנות רולס-רויס ממוקמת בבניין מלון אוקראינה.
מילוטין איבקוביץ'

מילוטין איבקוביץ' (בסרבית: Milutin Ivković;‏ 3 במרץ 1906 – 23 במרץ 1943) היה כדורגלן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת המגן ימני. שיחק באולימפיאדת 1928 ובמונדיאל 1930.
לאחר פרישתו מקריירת משחק, נהיה איבקוביץ' לפעיל פוליטי קומוניסטי. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרג על ידי הנאצים ביאיינצי (מקום ליד העיר בלגרד).
ביוגרפיה

איבקוביץ' נולד ב-3 במרץ 1906 בעיר בלגרד שבסרביה של היום.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של SK יוגוסלביה, ומשם נהיה לשחקן בכיר בקבוצה ששיחק באופן קבוע בין השנים 1922–1929. בסך הכל ערך ב-SK יוגוסלביה 235 הופעות, ולקראת סוף הקריירה שלו עבר לקבוצה אחרת בבלגרד, הפעם ל-BASK בלגרד.
בנבחרת יוגוסלביה ערך איבקוביץ' 39 הופעות בין השנים 1925–1934. את הופעת הבכורה שלו עשה ב-28 באוקטובר 1925 נגד צ'כוסלובקיה, להם הובסו בתוצאה 7–0. איבקוביץ' שיחק עבור הנבחרת באולימפיאדת 1928, שנערכה באמסטרדם, וגם במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, שבסופו נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר לצד הבלם האורוגוואי חוסה נסאסי. את משחקו האחרון בנבחרת עשה ב-16 בדצמבר 1934 נגד צרפת, להם הפסידו 3–2.
לאחר פרישתו מקריירת משחק סיים איבקוביץ' בשנת 1934 את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בלגרד, ולאחר שסיים את שירותו הצבאי, התחיל לעבוד ברפואה. איבקוביץ' הצטרף לתנועה הפרוגרסיבית והיה ממובילי החרם על קיום המשחקים האולימפיים בברלין.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוא שיתף פעולה עם הפרטיזנים היוגוסלביים בשביל למנוע את כיבוש יוגוסלביה, וכתוצאה מכך נעצר והועמד לדין על ידי הנאצים. ב-23 במאי 1943 נורה למוות על ידי הנאצים עקב פעולותיו הקומוניסטיות.
בשנת 1951 הקימה התאחדות הכדורגל בסרביה באצטדיונים פרטיזן בלגרד ובמגרש המשחקים לשעבר של SK יוגוסלביה לוחות הנושאים את שמו. בנוסף לכך גם הוקמה באותו אזור אנדרטה לזכרו.
הסרט סרבי שיצא בשנת 2014 בשם "נראה אותך במונטווידאו" מדבר על הנבחרת היוגוסלבית במונדיאל 1930. דמותו של איבקוביץ' שוחקה על ידי ויקטור סאביץ'.
מילויה מילטיץ'

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1953 (בן 71) בלאץ', יוגוסלביה יוגוסלביה
 מדינה:  סרביה 
 השתייכות:   הצבא העממי היוגוסלבי  צבא סרביה ומונטנגרו  צבא סרביה
 תקופת הפעילות:  1976–2011 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת קוסובו 
 
מילויה מילטיץ' (בסרבית: Милоје Милетић;‏ נולד ב-20 ביוני 1953) הוא גנרל סרבי בדימוס. כיהן כראש המטה הכללי בין השנים 2009–2011.
ביוגרפיה

מילטיץ' נולד בבלאץ' ב-20 ביוני 1953. ב-1976 הוא התגייס לצבא יוגוסלביה, ולמד באקדמיה הצבאית בבלגרד במגמת ארטילריה. בנוסף על כך, הוא למד בבית הספר לפיקוד ומטה ובבית הספר של המטה הכללי. הוא החל לשרת כמפקד מחלקה, והתקדם בהדרגה עד שהפך למפקד בריגדות. לאחר מכן הוא מילא תפקידים בכירים במטה הכללי הסרבי, וב-30 בדצמבר 2008 הוא מונה באופן זמני לראש המטה הכללי. ב-15 בפברואר 2009 הפך המינוי שלו לקבוע, והוא כיהן בתפקיד עד 12 בדצמבר 2011, אז סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא. עם פרישתו, הוענקה לו דרגת גנרל - הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסרבי.
מילוטין נדיץ'

| --- | --- |

מילוטין נדיץ'
 לידה:  26 באוקטובר 1882 בלגרד, ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 התאבד:  1945 (בגיל 62 בערך) זלצבורג, אזורי הכיבוש באוסטריה אוסטריה
 השתייכות:   הצבא הסרבי המלכותי  הצבא היוגוסלבי המלכותי
 תקופת הפעילות:  1901–1941 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בבולגריה, צרפת ואיטליה מפקד חיל האוויר היוגוסלבי ראש המטה הכללי מפקד קבוצת הארמיות ה-2
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבלקן הראשונה מלחמת הבלקן השנייה מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
מילוטין ד. נדיץ' (בסרבית: Милутин Ђ. Недић‏; 26 באוקטובר 1882–1945) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1936–1938. שימש גם כמפקד קבוצת הארמיות ה-2 במהלך פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה.
אחיו של מילאן נדיץ'.
ביוגרפיה

נדיץ' נולד ב-26 באוקטובר 1882 בפרבר סופוט שבבלגרד. משפחת נדיץ' הייתה משפחה ותיקה שבניה התנגדו לשלטון האימפריה העות'מאנית בסרביה. אחיו, מילאן נדיץ' הפך לימים לאיש צבא ופוליטיקאי מוכר. ב-1901 הוא התגייס לצבא סרביה ולחם בשתי מלחמות הבלקן. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שרת במטה הכללי הסרבי, ולאחר המלחמה שימש כנספח צבאי בבולגריה, צרפת ואיטליה.
הוא שימש כמפקד חיל האוויר היוגוסלבי עד 6 בספטמבר 1936 אז מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-25 באוגוסט 1938 הוא הועבר לפקד על קבוצת הארמיות ה-2. ב-6 באפריל 1941 מדינות הציר פלשו ליוגוסלביה וכבשו אותה תוך 11 ימים בלבד. נדיץ' נלכד בידי הגרמנים ונלקח בשבי לגרמניה. בינתיים, מינו הגרמנים את אחיו, מילאן, כראש ממשלת בובות ביוגוסלביה. בעקבות בקשתו, שוחרר נדיץ' מהשבי וחזר ליוגוסלביה. עם זאת, הוא סירב בתוקף לבקשותיו של אחיו לקחת חלק פעיל בשלטון. ב-1944 נכבשה בלגרד בידי הפרטיזנים של טיטו, והאחים נדיץ' נמלטו לאוסטריה. לאחר כיבוש אוסטריה בידי בעלות הברית, התאבד מילוטין. מילאן התאבד כמה חודשים לאחר מכן.