stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירב בן ארי
חקיקה

בין החוקים שנחקקו ביוזמת בן ארי לאורך שנות כהונתה כחברת הכנסת:
תיקון לחוק הביטוח הלאומי (מס' 169) אושר בפברואר 2016, מרחיב את מעגל הזכאים למענק לימודים.
תיקון לחוק הגנת הצרכן (מס' 44) אושר במרץ 2016 (חוקקה אותו יחד עם חברת הכנסת מרב מיכאלי), מרחיב את חובות העוסק להודיע לצרכן על מועד סיום העסקה.
תיקון לחוק תובענות ייצוגית – הסדרי פשרה והסתלקות (מס' 10) אושר ביולי 2015, קובע כי התובע המייצג ובא כוחו לא יקבלו כל גמול, שכר טרחה או טובת הנאה במסגרת הסתלקותם מהתביעה, אלא אם מדובר בבקשת אישור או בתובענה ייצוגית שהביאו תועלת לחברי הקבוצה.
חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה) אושר במרץ 2017, הקובע כי תקופת ההגנה של זכות היוצרים בתקליט תוארך מ-50 שנים ל-70 שנים.
תיקון לחוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) אושר ביולי 2017 (עם זהבה גלאון) הקובע כי אישה ששהתה במקלט לנשים מוכות 60 ימים לפחות, או שהתה בדירת מעבר שישה חודשים לפחות, תהיה זכאית, בסמוך לאחר יציאתה מהמקלט, לסל שירותים שיותאם לה על ידי עובד סוציאלי.
חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית אושר ביולי 2018, קובע כי מוסד להשכלה גבוהה יקבע, לאחר התייעצות עם ארגוני סטודנטים, תוכנית להכרה בפעילות חברתית וקהילתית בהתנדבות המזכה בנקודות זכות. בנוסף, קובע כי מוסד כאמור יכיר בשירות מילואים בהיקף של 14 ימים בשנת לימודים כמזכה בשתי נקודות זכות.
תיקון לחוק הדיור המוגן, אושר ביולי 2017, קובע כי הבטוחה העיקרית להבטחת כספי הפיקדון תהיה משכנתה ראשונה לטובת הדייר או לטובת נאמן שימנו הדיירים.
תיקון לחוק הבנקאות (שירות ללקוח) (מס' 30) אושר בדצמבר 2018, קובע כי טרם כריתת הסכם הלוואה לדיור לרכישת דירה יחידה, על נותן ההלוואה להודיע ללקוח שבאפשרותו לבחור במסלול שמאפשר לו לדחות את מועד הפירעון החודשי של ההלוואה במקרים מסוימים, כדי להקל על הלקוח כאשר הוא נקלע למצוקה כלכלית זמנית.
תיקון לחוק הספורט (מס' 10) אושר באוגוסט 2018 (יחד עם יואל רזבוזוב ואיתן כבל), מונע כפל תשלומי ביטוח בכך שהוא פוטר את גופי הספורט המחויבים לפי החוק לבטח ספורטאים המשתתפים בתחרויות מטעמם, מלבטח מספר קבוצות של ספורטאים שמבוטחים באופן אחר.
טוביה בלסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1906 סטאנקייביץ', רפובליקת פולין 
 פטירה:  12 ביוני 1987 (בגיל 81) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, פולין 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
טוביה בלסקי (או: טוביה ביילסקי [בפולנית : Tewje Bielski]) (8 במאי 1906 – 12 ביוני 1987) היה מנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי, פרטיזנים יהודים, אשר שהו ביער נאליבוקי (כיום במערב בלארוס) בעת מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

בלסקי גדל במשפחה היהודית-פולנית היחידה בסטאנקייביץ'. הכפר הקטן במזרח פולין, כיום במערב בלארוס, נמצא בין הערים לידא ונבהרדק, שבשתיהן היה גטו במהלך מלחמת העולם השנייה.
בלסקי היה בנם של דוד ובלה בלסקי, אשר הביאו לעולם 12 ילדים: עשרה בנים ושתי בנות. טוביה היה ילדם השלישי. אחיו עשהאל, אלכסנדר זיסל ("זוס") ואהרן, הפכו מאוחר יותר לחברים ביחידת הפרטיזנים של בלסקי, אותה הוא הנהיג.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש בלסקי כמתורגמן עבור צבא הקיסרות הגרמנית, אשר כבש את השטחים המזרחיים של האימפריה הרוסית. בהיותו דובר יידיש, רכש בלא קושי מיוחד את השליטה בשפה הגרמנית מתוך מגע עם החיילים איתם שירת.
בשנת 1927 גויס בלסקי לצבא פולין, שם התקדם בסופו של דבר לדרגת רב"ט, בגדוד חיל הרגלים ה-30.
לאחר שהשלים את שירותו הצבאי חזר בלסקי לביתו. בניסיון להגדיל את הכנסת משפחתו, הוא שכר טחנת רוח. ההכנסה נותרה בלתי מספקת, כך שב-1929, בהיותו בן 23, נישא טוביה לאישה מבוגרת ממנו בשם ריבקה, אשר הייתה בעלת מינימרקט ובית גדול. הזוג התגורר בכפר הסמוך סאבוטניקי.
בתקופת הכיבוש הסובייטי, ב-1939, חשש טוביה שייעצר על ידי הנ.ק.ו.ד, בשל משלח ידו ה"קפיטליסטי-בורגני", לכן עבר להתגורר בעיר לידא. בטרם עזב טוביה את סאבוטיניקי, הוא דחק באשתו, ריבקה, לעקור איתו ללידא, אך היא סירבה.
בלידא, שהייתה בשליטה סובייטית, הכיר טוביה אישה בשם לילקה, והתאהב בה. עם הזמן, הרומן, נשא אופי רציני. בשלהי 1939 התגרש טוביה מריבקה ונשא את לילקה לאישה, על אף העובדה שהזוג לא נישא "רשמית", בשל מצב המלחמה ששרר.
מלחמת העולם השנייה

כשהחל מבצע ברברוסה, נקראו טוביה, זוס ועשהאל על ידי יחידות הצבא בהן שירתו, להילחם בכוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית. טוביה נזכר:
לפתע חמישים מטוסים (של הלופטוואפה) טסו מעל העיירה והטילו פצצות תבערה. בתוך דקות ספורות המקום כולו עלה באש. המפקד קרא לנו, הורה לנו לעזוב את העיירה הבוערת ולהתארגן מחדש בתוך יער כחמישה קילומטרים משם. היינו אמורים להמשיך לעבוד. ביצענו את הפקודה שלו, אך זמן קצר לאחר שהתחלנו את העבודה ביער, גל נוסף של מטוסים טס מעל האזור והעלה את היער באש. המפקד קרא לנו ואמר: 'חברים, אתם ברשות עצמכם!'
לאחר שהיחידות התפרקו, ברחו האחים בלסקי לסטאנקייביץ', המקום בו גרו הוריהם. בתחילת יולי 1941 הגיעה יחידה של הוורמאכט לסטאנקייביץ' ותושבים יהודים הועבר לגטו בנבהרדק. ארבעת האחים לבית בלסקי הצליחו להימלט אל היער הסמוך. הוריהם, שניים מאחיהם, ובני משפחה נוספים, בהם ריבקה, ואשתו ובנו של זוס, הוצאו להורג בגטו ב-8 בדצמבר 1941.
בלסקי הוביל קבוצה של פרטיזנים יהודים, אשר הסתתרו ביער. על אף העובדה שנרדפה על ידי הנאצים באופן קבוע, המשיכה יחידת הפרטיזנים של בלסקי לגדול. מעת לעת פשטה היחידה על הגטאות, על מנת לסייע ליושביהם להימלט. הם חיו ביער במשך למעלה משנתיים, ובנו במחנה שלהם בית ספר, בית חולים וגן ילדים.
כמנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי, טוביה לא שם לעצמו כמטרה לתקוף מסילות ברזל וכבישים בהם השתמשו הנאצים לצורך העברת אספקה, על אף שהתקיימו מספר התקפות כאלו, על מנת להציל יהודים, שהיו נתונים לרדיפות הנאצים בתקופת השואה. בסופו של דבר הצילה יחידת הפרטיזנים של בלסקי את חייהם של למעלה מ-1,200 יהודים.
ב-1944 גויס האח עשהאל בלסקי לצבא האדום, ונהרג בקרב בגרמניה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה עלו טוביה, זוס ונשותיהם לישראל דרך רומניה. טוביה וזוס לקחו חלק בקרבות מלחמת העצמאות. בסופו של דבר, ב-1956, היגרו לארצות הברית. הם הצטרפו לאחיהם המבוגר יותר, וולטר, שחי בניו יורק, לשם עבר עוד בטרם המלחמה. במשך 30 שנה ניהלו טוביה וזוס בניו יורק חברת הובלות קטנה. טוביה נישא ללילקה, פליטה יהודייה כמותו. הם נותרו נשואים למשך שארית חייהם. בנישואיהם הביאו לעולם שלושה ילדים: הבנים מייקל ורוברט, והבת רות, אשר העמידו להם תשעה נכדים: שלושה בנים (ברנדון, ג'ורדן וטיילור) ושש בנות (שרון, אריאל, התאומות טליה וונסה, והתאומות טורי ושרה). שרון (רנרט) יצרה אודות משפחתה את הסרט התיעודי In Our Hands: The Legacy of the Bielski Partisans.
כשטוביה הלך לעולמו ב-1987, הוא היה כמעט חסר פרוטה. תחילה נקבר בלונג איילנד. שנה לאחר מותו הוצאו עצמותיו מהקבר והועברו לירושלים, שם נערכה לו הלוויה ממלכתית עם טקס צבאי מלא, ב-1988. קִברו נמצא בהר תמיר – חלק מהר המנוחות, בגוש ת"ב, חלקה ד', שורה 19, קבר 11.
מורשתו

דניאל קרייג גילם את דמותו של טוביה בסרט Defiance ("התנגדות"), אשר ספג ביקורת בפולין, בשל השמטת המעורבות לכאורה של יחידת הפרטיזנים של בלסקי בטבח שבוצע באזרחים פולנים, על ידי פרטיזנים שזוהו כסובייטים, בנליבוקי. טבח נליבוקי עמד במרכזה של חקירה רשמית שקיימה נציבות מכון הזיכרון הלאומי הפולני, לצורך הגשת כתבי אישום, על פשעים שבוצעו כנגד העם הפולני. החקירה עודה מתנהלת. ניצולי הפרטיזנים של ביילסקי הכחישו כל מעורבות.
ראו גם

שלום זורין
הערות שוליים

↑  Tec, Nechmana (1993)Defiance: The Bielski Partisans, New York: Oxford University Press, quoted in Snyder, Timothy (2010) Bloodlands: Europe Between Hitler and Stalin, London: Vintage Books. ISBN 9780099551799.
↑    David Harrison, ‏Bielski brothers were heroes, says survivor, The Telegraph, 10 January 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437414005171  PLWABN: 9810565059005606  BnF: cb145523405 (data)  GND: 119202689  ISNI: 0000 0000 8060 4840  LCCN: n92100616  NDL: 01156457  NKC: jx20090904001  VIAF: 32145542352796640279   WorldCat (עם VIAF): 32145542352796640279
מישל ברנייה

מישל ז'אן ברנייה (בצרפתית: Michel  Jean Barnier; נולד ב-9 בינואר 1951) הוא פוליטיקאי צרפתי שכיהן כראש ממשלת צרפת מ-5 בספטמבר 2024 עד 13 בדצמבר 2024. ממשלתו נפלה בהצבעת אי-אמון 91 יום בלבד לאחר שנכנס לתפקיד.
ברנייה כיהן כראש צוות המשא ומתן של האיחוד האירופי בדיונים על פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. בפוליטיקה הצרפתית הוא ייצג את מחוז סבואה כחבר פרלמנט באספה הלאומית הצרפתית מטעם המפלגה הנאו-גוליסטית "אספה למען הרפובליקה" של ז'אק שיראק בשנים 1978–1993. הוא כיהן מספר פעמים כשר בממשלות צרפת. היה שר לאיכות הסביבה בממשלה של אדואר בלאדור, מזכיר המדינה לעניינים אירופאיים בממשלה של אלן ז'ופה, שר החוץ בממשלה של ז'אן-פייר רפרן ושר החקלאות והדיג בממשלה של פרנסואה פיון.
בפוליטיקה האירופית היה נציג של מפלגת העם האירופית בפרלמנט האירופי בשנים 2009–2010. כיהן בנציבות האירופית כנציב למדיניות אזורית, בשנים 1999–2004 תחת נשיא הנציבות רומנו פרודי, וכנציב לענייני השוק הפנימי והשירותים, בשנים 2010–2014 תחת הנשיא ז'וזה מנואל ברוזו.
ראשית חייו והשכלה

ברנייה נולד ב-1951 בלה טרונש במחוז איזר באלפים הצרפתיים כבנם הצעיר מבין שלושת ילדיהם של ז'אן ברנייה, תעשיין, ואשתו, דניז לבית דוראן (Durand).
משפחתו תמכה בגישה הפוליטית של שארל דה גול.
אחרי לימודים בתיכון "ז'אן מולן" באלברוויל ואחר כך בתיכון דו פארק בליון
  
הוא סיים לימודי מנהל עסקים ב-ESCP Europe ב-1972. ולמד גם במכון למדעי המדינה בפריז. במהלך לימודיו היה ברנייה פעיל ב"ועידת אוליבן".
קריירה פוליטית > משא ומתן לפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי

ב-27 ביולי 2016 הוכרז שברנייה יהיה ראש צוות המשא ומתן של האיחוד האירופי במשא ומתן על פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי (ברקזיט). יונקר אמר שהוא "רצה פוליטיקאי מיומן עבור המשימה הקשה הזו". בהודעה של מועצת אירופה נמסר שברנייה יהיה ממונה על המשא ומתן עם בריטניה לגבי התנאים העתידיים של היחסים בין בריטניה לבין האיחוד ועל "תאום כל הנושאים האסטרטגיים, האופרטיביים, המשפטיים והפיננסים שקשורים למשא ומתן".
הפייננשל טיימס דיווח שהמינוי התקבל בקרירות בבריטניה ואחרים כינו את המינוי "אקט של מלחמה". עיתונים בבריטניה ציינו במיוחד את המשא ומתן של ברנייה כנציב אל מול הסיטי של לונדון. עם זאת, התגובות לברנייה לא נותרו שליליות לאורך רוב המשא ומתן.
"
צוות המשא ומתן שהוביל ברנייה הצליח להגיע לשני הסכמים עם הממשלה הבריטית. הראשון היה ההסכם עם הממשלה של תרזה מיי שנדחה בפרלמנט הבריטי. השני הוא ההסכם עם הממשלה של בוריס ג'ונסון.
באוקטובר 2019 החליטה הנציבות האירופית שברנייה יעמוד גם בראש צוות המשא ומתן לגבי יחסי האיחוד האירופי והממלכה המאוחדת. "כוח המשימה ליחסים עם הממלכה המאוחדת" (UKTF) החל לפעול ב-16 בנובמבר 2019. בראיון שהעניק ברנייה לעיתונים בריטיים לאחר שהוכרז על התפקיד, הוא אמר שהאיחוד האירופי לא יתפשר על רגולציה בנושאי סביבה וזכויות עובדים ושמידת הגישה של השוק הבריטי לשוק האירופי המשותף תהיה תלויה במידת הנכונות של הבריטים לאמץ את הרגולציה האירופית. ברנייה ניהל את המגעים עם הממלכה המאוחדת לגבי הסכם הקבע שנחתם ב-21 בדצמבר 2020 ונכנס לתוקף עם סיום תקופת המעבר, ב-31 בדצמבר 2020.
ב-19 בינואר 2021 הוכרז שהצוות שהוביל ברנייה במשא ומתן עם הממלכה המאוחדת סיים את תפקידו ויתפזר ב-1 במרץ 2021. ברנייה יתמנה ליועץ מיוחד לנשיאת מועצת האיחוד האירופי אורסולה פון דר ליין, החל מ-1 בפברואר 2021. בתפקיד זה ייעץ ברנייה לגבי יישום הסכם הפרישה של הממלכה המאוחדת ולגבי תהליך האשרור של הסכם שיתוף הפעולה המסחרי בין האיחוד לממלכה.
קריירה פוליטית > פריימריז במפלגת הרפובליקנים (2021)

בפברואר 2021 הכריז ברנייה על הקמה של קבוצה פוליטית חדשה בתוך מפלגת הרפובליקנים, בשם "פטריוטים ואירופאים". ב-27 באוגוסט 2021 הוא הכריז על כוונתו להתמודד על בבחירות לנשיאות צרפת 2022 מטעם הרפובליקנים. במהלך הקמפיין למועמדות מטעם המפלגה הביע ברנייה עמדות שנחשבו לימניות יותר מהצפוי. הוא טען שהגירה לא מבוקרת לצרפת מערערת את הזהות הצרפתית והבטיח להטיל מורטוריום על הגירה של לא-אירופאים לצרפת למשך 3–5 שנים, כולל הגירה של בני משפחה של מהגרים. בנוסף הוא הבטיח קיצוץ מיסים, הגדלת מספר שעות העבודה בשבוע ושינוי של גיל הפרישה לפנסיה.
בסיבוב הראשון בפריימריז (קונגרס הרפובליקנים) הגיע ברנייה למקום השלישי, עם כ-23.9% מהקולות, אחרי ואלרי פקרס (25%), שזכתה במועמדות, ואריק צ'יוטי (25.6%), שזכה בסיבוב הראשון והובס בסיבוב השני. כתוצאה מכך הוא הודח מהמרוץ ולא השתתף בסיבוב השני.
קריירה פוליטית > ראש ממשלת צרפת

נשיא צרפת עמנואל מקרון הכריז בשנת 2024 על בחירות בזק לאספה הלאומית. בעקבות הבחירות, שבהן אף מפלגה לא זכתה ברוב המושבים בפרלמנט, התפטר ראש הממשלה גבריאל אטאל. מקרון קיבל את התפטרותו ב-16 ביולי. ב-5 בספטמבר מינה מקרון את ברנייה לראשות הממשלה. 50 הימים שבין התפטרות אטאל לבין מינוי ברנייה היו התקופה הארוכה ביותר בימי הרפובליקה החמישית שבה תפקדה צרפת ללא ראש ממשלה מוסכם.
מינוי ברנייה, שנחשב לשמרן מתון, היה ניסיון להגיע לפשרה בין שלושת הבלוקים הפוליטיים באספה, ומקרון הצהיר שמינויו נועד להשיג אחדות. עם זאת, המינוי ספג ביקורת משמאל.
בדצמבר 2024 בחר בנייה להשתמש בסעיף 49.3 לחוקה, על מנת להביא לאימוץ הצעת התקציב של הממשלה ללא הצבעה באספה הלאומית. כאשר בוחרת הממשלה להשתמש בסעיף זה, היא מאפשרת להצעת חוק להפוך לחוק ללא הצבעה, אך האופוזיציה יכולה להגיב בתוך 24 שעות בהצעת אי-אמון; אם הצעת אי-האמון עוברת ברוב מוחלט, על ראש הממשלה והממשלה להתפטר. מייד לאחר החלטתו להשתמש בסעיף, ספג ברנייה ביקורת, משמאל ומימין. בהצבעה על הצעת אי-האמון, שנערכה ב-4 בדצמבר 2024, הצליחה האופוזיציה להשיג תמיכה של 331 מחברי האספה, יותר מ-288 הקולות שלהם הייתה זקוקה כדי לחייב את הממשלה להתפטר. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1962 שממשלה נפלה בהצבעת אי-אמון. זמן קצר לאחר ההצבעה, הגיש ברנייה את התפטרותו לנשיא מקרון, שביקש ממנו להישאר בתפקיד עד שיימצא לו  מחליף.
עמדותיו > יחסו לישראל

מישל ברנייה כיהן כשר החוץ בממשלת צרפת בין מרץ 2004 לבין מאי 2005. בכהונתו ביקר את נשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת ברמאללה ביוני 2004. ממשלת ישראל, שביקשה לבודד את ערפאת, גינתה את הביקור וכינתה אותו "טעות חמורה", ולכן גם לא קיבלה את ברנייה לביקור רשמי בישראל באותה נסיעה. עם זאת, שלושה חודשים לאחר הביקור, בחודש אוקטובר, קיים ברנייה ביקור בן שלושה ימים בישראל, שבו נפגש עם נשיא המדינה משה קצב, ראש הממשלה אריאל שרון, שר החוץ סילבן שלום, וכן עם ראש האופוזיציה שמעון פרס ויושב ראש הכנסת ראובן ריבלין. בביקור, שהתקיים לאחר ההכרזה על תוכנית ההתנתקות, הביע ברנייה במסיבת עיתונאים משותפת עם סילבן שלום את תמיכתו בתוכנית, וקרא להוציאה אל הפועל בתיאום עם הרשות הפלסטינית, על מנת למנוע כאוס ברצועת עזה. במסיבת העיתונאים הביע את תמיכתה של צרפת בפתרון שתי המדינות, גינה את הטרור, הביע את תמיכתו החד-משמעית בזכותה של ישראל להגן על עצמה, וגינה את כל מי שמפקפק בזכותה של ישראל להתקיים. ברנייה קיים ביקור נוסף בישראל וברמאללה בפברואר 2005 (לאחר מותו של ערפאת).
ברנייה ביקר בישראל בפברואר 2024, בעקבות טבח ה-7 באוקטובר ובעיצומה של מלחמת חרבות ברזל. ברנייה ביקר ביד ושם, בעוטף עזה, ופגש את נשיא המדינה יצחק הרצוג. במהלך ביקורו כתב ברנייה פוסט תמיכה ואהדה ארוך כלפי ישראל ברשת החברתית X. בפוסט, קרא ברנייה לשחרור החטופים במוחזקים בידי חמאס, לא הזכיר את פתרון שתי המדינות, ולא קרא להפסקת לאש.
חיים אישיים

ברנייה נשוי משנת 1982 לאיזבל אלטמייר, עורכת דין, ולזוג שלושה ילדים.
צבא ההגנה של נמיביה

צבא ההגנה של נמיביה (Namibian Defence Force או NDF) הוא השם של הכוחות המזוינים של רפובליקת נמיביה.
על פי המוגדר בחוק: תפקידיו של הצבא הם להגן על ריבונות המדינה, לסייע במישור האזרחי והלאומי ולשמור על השלווה האזרחים בין קבוצות החברה השונות בנמיביה. המפקד העליון הוא הנשיא ולרשותו מופקד השר העומד בראש המשרד לענייני הביטחון לצד הקבינט, והעומד בראש הצבא פעול ואחרי לתפקוד השיגרתי הוא הרמטכ"ל.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הוא נוסד בסיוע בריטי ב-2 ביוני 1990, לאחר קבלת העצמאות של נמיביה מדרום אפריקה, על בסיס ארגונים קודם שפעלו בשטח נמיביה עד אותה עת. בסוף המחצית הראשונה של העשור הראשון למאה ה-21 חלו בצבא מספר רפורמות משמעותיות כולל הרחבה הסד"כ והציוד, הפיכת זרועות האוויר והים ליחידות נפרדות העצמאיות, לאחר שהוקמו לראשונה ב-1994 כיחידות משנה בזרוע היבשה, ועוד.
מאז הקמתו הצבא היה מעורב במספר סכסוכים ומשימות בין לאומיות כגון: סכסוך קאפרבי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (מבצע אטלנטי), אנגולה ומשימות נוספות – בעיקר משימות מטעם האו"ם.
ארגון וציוד

צבא נמיביה הוא צבא קטן יחסית, דל בציוד ומשאבים, כשמרבית הציוד והתשתיות שלו מבוססים על תשתית צבא ישנה שירש קודם קבלת העצמאות, המגיע בעיקר מן מדינות הגוש המזרחי לבריטניה.
הצבא מקצועי מונה לכל היותר על 20,000 איש הנחלקים ליחידות הבאות:
יחידות לוחמות:
זרוע היבשה
חיל הגנה אווירית הכולל חטיבה אחת.
חיל רגלים ממונע – תחתיו 3 חטיבות (21,12,26, וכולל גדוד ממוכן אחד וגדוד משמר לאומי אחד תחת חטיבה 21) לצד מספר גדודים עצמאים
חיל תותחנים – חטיבת ארטילריה אחת (מספר 4) בעלת חמישה גדודים (44,12,46,21,26)
גדוד חיל ההנדסה הקרבית העצמאי
חיל האוויר – הפועל משלושה בסיסים, מפעילי: 10~ מטוסי קרב, 15~ מסוקים, 8~ מטוסי תובלה וכ-10 מטוסי אימון,
טייסת הכשרה
טייסת קרב
טייסת תובלה
טייסת מסוקים לתמיכה
חיל הים – הכולל כוח אדם של כ-1,100 איש ועיקר ציודו הוא כעשרה ספינות לצורך פטרול והגנה על קו החוף.
יחידות עזר:
חיל לוגיסטיקה
חיל רפואה
חיל משטרה צבאית
חיל תקשוב
אגף הדרכה והכשרה
אגף מודיעין
יחידת תיאום בינלאומי
המבקר הכללי
יש לציין כי על אף שמם הרשמי של מרבית היחידות הם אינם משקפים את הסד"כ שלהם, לדוגמה יחידה הנושאת את השם "חטיבה" לרוב לא תכלול כמו כ"א המקובל בסטדר העולמי לחטיבה.
גלריה

דגל חיל האוויר של נמיביה
דגל זרוע היבשה
דגל חיל הים של נמיביה
הערות שוליים

↑  Ministry of Defence and Veterans Affairs - MODVA - Portal Ariel, MODVA (באנגלית אמריקאית)
↑  Namibian Defence Force History, Nafacts.com (באנגלית אמריקאית)
↑  2024 Namibia Military Strength, www.globalfirepower.com (באנגלית אמריקאית)
שומרי הערים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רותם ברוכין
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מדע בדיוני, פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך הוצאה:  מאי 2022
 עורך:  נועה מנהיים
 פרסים
 פרס גפן לשנת 2023
שומרי הערים הוא רומן מדע בדיוני ופנטזיה מאת רותם ברוכין שיצא לאור בשנת 2022 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ומבוסס על סדרת סיפורי "שומרי הערים" פרי עטה של ברוכין, אשר התפרסמו החל משנת 2012 וכוללים, מלבד הספר, גם שתי נובלות, שלוש נובלטות ומספר סיפורים קצרים. הסדרה כוללת גם פרויקט צילום, וכן הצגה בימתית אינטראקטיבית.
הספר זכה בפרס גפן לשנת 2023.
תקציר העלילה

עלילת הספר מתקיימת בעולם בדיוני המקביל לעולמנו, ובו עיר היא הרבה יותר ממקבץ של בניינים, בטון, כבישים, פקקים וארנונה. לכל עיר בישראל וברחבי העולם ישנה התגשמות חיה בדמות "רוח עיר", אשר מבטאת את אופייה הייחודי של אותה עיר ומחזיקה בכוחות על-טבעיים ייחודיים המשמשים אותה בין היתר לשם הגנה על תושביה. במקביל לרוחות העיר, העולם כולל גם בני אדם רגילים אשר משמשים כ"שומרי הערים", והם היחידים שמצליחים לזהות ולהכיר בקיומן של רוחות הערים. תפקידם של שומרי הערים הוא להגן, לתמוך ולסייע לרוחות הערים, ובמידת הצורך לשמש כחוליה המקשרת בינן לבין עולם בני האדם.
הספר, המתרחש במדינת ישראל ומחוצה לה, עוקב אחר מסעו של יונתן, בחור ישראלי צעיר ובנו של שומר הערים הנוכחי של ישראל, אשר מיועד לתפקיד שומר הערים העתידי של ישראל מיום היוולדו. על אף תאוות הנדודים וניסיונו של יונתן לפלס את דרכו העצמאית בעולם, הוא מסתגל בהדרגה למימוש ייעודו בחיים כשומר הערים הבא של ישראל, ובמקביל מתוודע לתעלומה מסתורית אשר מקיפה את חייו בעבר, בהווה ובעתיד, במאבק כנגד אויב עתיק ורב עוצמה השואף להשמיד את עצם מהותן של הערים הישראליות.
הערות שוליים

↑  היסטוריית הפרס | פרס גפן, באתר geffen.sf-f.org.il
↑  שומרי הערים, באתר פתקיות ליד המיטה
↑  תעלומת שומר הערים האבוד (של האבדון!) - הצגה אינטרקטיבית, נבדק ב-2023-10-14
↑  זוכי פרס גפן לשנת 2023, באתר פרס גפן, ‏5 באוקטובר 2023
השערת משוב הפנים

השערת משוב הפנים אומרת כי תנועת שרירי הפנים יכולה להשפיע על החוויה הרגשית.
לדוגמה, אדם אשר יוכרח לחייך במהלך אירוע חברתי, יגלה שהוא מרגיש רגשות חיובים כלפי המאורע ויחווה חוויה של הנאה.
רקע

צ'ארלס דרווין היה בין הראשונים שהציעו כי שינויים פסיכולוגיים מתקשרים בצורה ישירה להבעת רגש, בניגוד להיותם תוצאה של אותו הרגש.
מצד אחד, הבעות חיצוניות שמסמנות רגש מסוים מעצימות אותו: מצד שני, ההדחקה של אותן הבעות חיצוניות אשר מסמנות רגש מסוים מחלישות אותו. אפילו ההמחשה של רגש יכולה לגרות את המוח שלנו.
בהמשך לרעיון של דרווין, ויליאם ג'יימס הציע כי בניגוד לדעת הרוב, המודעות לשינויים הגופניים אשר מפעילה את הגירוי "היא הרגש": אם לא מרגישים את השינויים הגופניים, קיימת רק המחשבה האינטלקטואלית של הרגש, ללא החום המוחשי של הרגש. ב"עקרונות הפסיכולוגיה" כתב ג'יימס: "תתנגד להביע תשוקה, והיא תמות."
נתגלה כי קשה להוכיח את ההשערה הזו וקיימות מעט מאוד הוכחות להשערה (מספר מחקרים שנעשו על בעלי חיים, ומחקרים שנעשו בקרב אנשים עם קושי להביע רגשות). הרעיון של השערת משוב הפנים שעל פיו "התגובה של שרירי הפנים להבעות פנים משחקת תפקיד יום יומי המווסת את החוויה הרגשית והתנהגותית של האדם" התפתח כמעט עשור אחרי השערתו של דרווין.
התפתחותה של התאוריה

בעוד שג'יימס התייחס להשפעה של כל השינויים הגופניים ליצירת הרגש, "הכוללות ביניהן השפעות של איברים פנימיים, והשפעות שריריות ועוריות" 252 מחקרים מודרניים מתמקדים בעיקר בהשפעה של פעילות שרירי הפנים. אחד מהחוקרים הראשונים שהתעסקו בנושא היה סילבן טומקינס אשר כתב בשנת 1962 "אפקט הבעת הפנים, ביחס לאחרים ולעצמך בעזרת משוב היא חוויה אשר שכיחה ומגרה יותר מכול גירוי אשר מסוגלים לבצע האיברים הפנימיים.
שתי גרסאות להשערת משוב הפנים הופיעו למרות, "שההפרדה בין שתי הגרסאות לא הייתה קיימת תמיד".
הגרסה "החלשה", אשר הגה דרווין רואה את המשוב כמעצים או מחליש של רגש קיים. תומאס מקני וג'ודית אנדרסון (1987) הורו למשתתפים להעצים או לדכא את השריר הזיגומטי או הקורגטורי בזמן שהם מדמיינים מראות נעימים או לא נעימים. נתגלה שינוי של רגשות לאחר מעשה.
הגרסה "החזקה" מציעה כי משוב הפנים עצמו יכול ליצור רגש שלם.
לפי ג'פרי בראונדאיק, "ההוכחה המשמעותית ביותר להשערת משוב הפנים מגיעה מהמחקרים של לנזטה.(1976)" (ראה למטה "מחקרים שנעשו בעזרת בוטוקס בשביל הוכחות משמעותיות ועדכניות יותר). משתתפים הראו מוליכות חשמלית נמוכה של העור בזמן שהביעו בצורה סובייקטיבית את הכאב אשר חוו ממכות חשמל לעומת משתתפים אשר הביעו את הכאב בצורה מוחצנת, אשר התאפיינו במוליכות גבוהה.
לעומת זאת, בכל המחקרים חוו קושי במדידת האפקט ללא יידוע המשתתף על מטרת הניסוי ואיך לאשר את הקשר בין תנועות הפנים לרגש שהופיע בניסויים.
בעיות מתודולוגיות

במקור, השערת משוב הפנים חוקרת את ההעצמה או הדיכוי של הבעת הרגש בעזרת שרירי הפנים בהקשר לרגש ספונטני ו"אמיתי" בעזרת גירויים. לירד (1974) השתמש במחקרו במדידת תנועות הפנים בעזרת אלקטרודות במטרה למדוד תנועות ספציפיות של שרירי הפנים במשתתפי הניסוי מבלי לציין שום מצב רגשי בפניהם, לעומת זאת השימוש בסרטים מצוירים בשביל לעורר רגשות אצל משתתפים "הוליך" אותם לחוות את אותו רגש ולהביעו ולכן התקבלו תוצאות גבוהות בהבעת הרגש בעזרת שרירי הפנים וקישורה לרגש שהוצג בפניהם. הדבר הוביל למחשבה ש"מכניזם ההכנה העצמית" לפי לירד (1974) הוא השורש לתופעת משוב הפנים.
אנשים מרגישים צורך "למלא את החסר" מבחינה רגשית ובעקבות זאת הם מתאימים את עצמם לרגש שקיים סביבם. במחקרים הראשונים, לירד היה חייב להרחיק 16% מן המשתתפים במחקר הראשון ו-19% מן המשתתפים במחקר השני משום שהם היו מודעים לקשר בין תגובה פיזיולוגית לרגש עצמו.
קושי נוסף שהתגלה היה המחשבה שתהליך ניצול שרירי הפנים יוצר שחיקה נפשית ועייפות אצל המשתתפים עקב שינויים פסיכולוגיים ורגשות תת-הכרתיים. לבסוף נתגלה כי שינויים פסיכולוגיים התערבו בתהליך הקוגניטיבי.
ניסויים בנושא

בניסיון לספק הוכחה להשערה כי השינויים בשרירי הפנים מובילים לרגש עצמו, סטרק, מרטין וסטפר (1998) בנו סיפור רקע שימנע מהמשתתפים בניסוי להבין את מטרתו וכך להשפיע על התוצאות הסופיות שלו. החוקרים סיפרו למשתתפים כי הם משתתפים בניסוי הבודק עד כמה קשה לאנשים ללא ידיים לבצע משימות יומיומיות פשוטות. המשתתפים החזיקו עט בעזרת הפה באחת משלוש הדרכים הבאות:
השפתיים מחזיקות את העט בעזרת שריר ה-Orbicularis oris, מה שמוביל לפרצוף זועף.
השיניים מחזיקות את העט, מה שגורם לתנועה של הזיגמוטיקוס או שריר הריסוריוס המובילה לחיוך.
האנשים בקבוצת הבקרה מחזיקים את העט ביד הלא-דומיננטית שלהם.
ניתנו למשתתפים שתי מטלות, הראשונה למלא שאלון ולאחר מכן לדווח כמה קשה הייתה החוויה.
המטלה השנייה, שהייתה המטרה האמיתית של הניסוי, הייתה לדווח לאחר שצפו בסרטים מצוירים עד כמה הם היו מצחיקים.
התוצאות ענו על ציפיות החוקרים, והמשתתפים שהחזיקו את העט בעזרת השיניים דיווחו על רמת הנאה גבוהה יותר מאשר המשתתפים אשר החזיקו את העט בעזרת השפתיים. הניסוי הצליח יותר ביחס לקודמיו משום שלא הייתה שום הוראה או הקדמה או רמיזה לרגש שעל המשתתפים להרגיש. עם זאת, ייתכן שהעובדה שהמשתתפים שהיו צריכים להחזיק את העט בעזרת השפתיים היו צריכים להשקיע יותר מאמץ ולכן רמת ההנאה שלהם הייתה פחותה.
במטרה להימנע משלילה על פי מתודולוגיה, זאנג'וק, מרפי ואנגלארט (1989) ביקשו מהמשתתפים בניסוי לחזור על הברות שונות, מה שגרם לגירוי לחיוך עם ההברה "הא" ולארשת זועפת עם ההברה "או". כמו שציפו החוקרים נתגלה אפקט של משוב פנים. נמצא כי ההברות שגרמו לחיוך העבירו חוויה נעימה יותר לעומת ההברות שגרמו לארשת זועפת.
מחקרים אלה פתרו את "הבעיה" שיצרו מתודולוגיות רבות שמתקשרות להשערת משוב הפנים. התאוריה של דרווין מוכחת במחקרים אלה וכך גם התאוריה המודרנית. בנוסף, הם פותחים דלת למחקרים רבים בתחום של תאוריות המתקשרות לרגשות.
ב-2016 התעוררו ספקות בנוגע לאמינות ממצאי העבר, כאשר סדרת ניסויים ב-17 מעבדות שונות לא הצליחה לשחזר(אנ') את תוצאות המחקר של סטרק, מרטין וסטפר. שנתיים לאחר מכן הוצע הסבר חלופי לכישלון ניסיונות השחזור. ניתוח תאורטי של נוח, שול ומאיו טען כי ייתכן שהבדל מרכזי בין ניסיונות השחזור למחקר המקורי, דהיינו צילום הניסוי באמצעות מצלמות וידאו, הוא הגורם להבדלים בתוצאות.