stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגליקה אמון
מחקר

אמון חקרה גדילה וחלוקה של תאים. המחקר של אמון התמקד בביוסינתזה של מולקולות גדולות והקשר של תהליך זה לחלוקת התאים.
באחד ממחקריה, ניסתה אמון להבין כיצד ההפרדה המתרחשת בכרומוזום במהלך תהליכי המיטוזה והמיוזה מבוקרת על ידי אותות תוך וחוץ תאיים. במחקר זה אמון ועמיתיה בדקו בעזרת התרבות של תאי שמרים כיצד הפרדת כרומוזומים מתבצעת, מה ההשפעה של העתקת כרומוזומים אשר מתבצעת לא כשורה, וכיצד שינויים גנטיים המתרחשים בעת שכפול כרומוזומים שאינו מתבצע כראוי משפיעים על התא.
כאשר נמצא שינוי מהותי בפעילות התא בעקבות שינויים בכרומוזום, אמון ועמיתיה למחקר בדקו כיצד תאי אדם, עכברים ויונקים אחרים מגיבים לשינויים הללו. במחקר זה מצאו אמון ועמיתיה כי בעקבות טעויות אלו בשכפול גנום התא, מתרחשת הזדקנות ואף ישנם שינויים מסוימים אשר יכולים לגרום לעיתים להתפתחות של סרטן בתא הנוצר. אמון ועמיתיה מצאו כי כאשר מספר העותקים של כרומוזום מסוים אינו תואם למספר העותקים בו הוא אמור להיווצר בעובר אנושי מתרחשת הפלה טבעית של העובר.
במחקר אותו פרסמה אמון ביחד עם פוסט-דוקטורנטית ישראלית בשנת 2018, נחקרה הפעילות המיטוכונדריאלית. בשביל לייצר אנרגיה, המיטוכונדריון מפרק מולקולות חלבון, ומאבני הבניין של מולקולות אלו מרכיב המיטוכונדריון מולקולות חדשות, המתפקדות כמקור אנרגיה לתא. לעיתים נוצר מעין פקק אשר חוסם את כניסת החלבונים אל תוך המיטוכונדריון, וכך פוגע בתהליך ייצור האנרגיה של המיטוכונדריון. במחקר זה, הן גילו כיצד המיטוכונדריון מסמן לתא שהוא נמצא במצוקה, וכיצד התא עוזר לפתור את הבעיה אליה נקלע המיטוכונדריון. כחלק ממחקר זה, הן גילו מולקולה שלא הייתה ידוע לפני כן, הנקראת mitoCPR, אותה התא שולח למיטוכונדריון כדי לשחרר ולפתור "פקקים" אלו.
במהלך חייה קיבלה אמון פרסים ואותות הוקרה רבים:
פרס פריצת דרך במדעי החיים, 2019
פרס האקדמיה האמריקאית לאומנויות ולמדעים, 2007
הפרס לעמית זר שלEMBO European Molecular Biology Organization, 2015
נבחר העמית הזר של האקדמיה האוסטרלית למדעים, 2015
אות הכבוד של אגודת הגנטיקה האמריקאית, 2014
פרס Ernst Jung לרפואה, 2013
פרס האקדמיה הלאומית למדעים, 2010
פרס האקדמיה המדעית למדעים- ביולוגיה מולקולרית, 2008
פרסPaul Marks, 2007
פרס ASMB (ASBMB Amgen), 2007
פרס Alan T. Waterman, 2003
פרס המחקר של חברת אלי לילי 2003
הפרס למחקר של המכון הרפואי Howard Hughes (HHMI), 2000
הערות שוליים

1 2 3 4  "Countering mitochondrial stress". MIT News. נבדק ב-2018-11-16.
1 2 3  National Academy of Sciences (2018-07-18), Angelika Amon - Causes and Consequences of Aneuploidy, נבדק ב-2018-11-16
1 2  Editorial Board: Current Biology, www.cell.com (באנגלית)
↑  Amon Lab | MIT Biology, amonlab.herokuapp.com (ארכיון)
1 2 3  Giro Studio (2013-11-13), Angelika Amon - MIT Biology Department, נבדק ב-2018-11-16
↑  Angelika Amon, cell biologist who pioneered research on chromosome imbalance, dies at 53, MIT News | Massachusetts Institute of Technology, ‏30 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  2007 Paul Marks Prize Winner Angelika Amon | Memorial Sloan Kettering Cancer Center, www.mskcc.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371793305171  BIBSYS: 1470399608081  CiNii: DA18501990  GND: 1082155020  ISNI: 0000 0000 3817 8534  LCCN: n2008181783  NKC: ntk2015871288  ORCID: 0000-0001-9837-0314  SUDOC: 180611488  VIAF: 36399815   WorldCat (עם VIAF): 36399815
אסופות (תנועת העבודה)

ערך זה עוסק בכתב עת שעסק בתולדות תנועת העבודה בעם ישראל. אם התכוונתם לכתב עת שעסק בכלל מדעי היהדות, ראו .
לוגו אסופות
אסופות, קבצים לתולדות תנועת העבודה בעם ישראל היה כתב עת מדעי בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית וארכיון העבודה של ההסתדרות הכללית, ראה אור בתל אביב משנת תש"ז 1947 עד שנת תשל"ג 1973.
הנושאים בהם עסק "אסופות" היו קשורים להיבטים שונים בתולדות שלל תנועות הפועלים היהודיות בארץ ישראל ובתפוצות.
בין עורכיו היו ההיסטוריונים: שמואל אטינגר, יוסף גורני, בנימין יצחק מיכלי, מרדכי דינבורג, ישראל קולת, יהודה סלוצקי, מתתיהו מינץ וגצל קרסל. בין הכותבים בכתב העת היו חיים שצקר, מנדל זינגר, פרלה רייכר, מנשה גפן ודן גלעדי.
בין הנושאים שנידונו בו היו ההסתדרות הכללית והקמתה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, מפלגת פועלי ציון וסניפיה ברחבי תבל, תנועות שמאל ושמאל רדיקלי ביהדות העולם, ובכלל זה בדרום אמריקה, ותנועות הנוער היהודיות, ובכלל זה תנועת החלוץ.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אצבעות קסם

אצבעות קסם (או אצבע אלוהים) הוא משחק אסטרטגיה מתמטי לשני שחקנים, המבוסס על פעולת החיבור, ובגרסאות מתקדמות יותר על פעולת המודולו. המשחק מצריך ראייה קדימה של מספר צעדים מראש, בדומה למשחק השחמט. המשחק מהווה משחק ידיים כמו גם משחק נסיעה.
כללי המשחק

כלי המשחק הם ידי המשתתפים, כאשר מספר האצבעות הפשוטות מסמל את מספר האצבעות שיש לשחקן באותה יד. מטרת המשחק להביא את מספר האצבעות של השחקן השני לאפס.
המשחק נפתח כאשר שני השחקנים מושיטים אצבע בכל אחת מידיהם. לפי תור, על כל שחקן לגעת באמצעות אחת מידיו באחת מידיו של השחקן השני. על השחקן שננגע (השחקן הפסיבי בתור) לחבר את מספר האצבעות שביד הנוגעת למספר האצבעות שביד שננגעה, ולהציג מספר זה באמצעות היד שנגעו בה. למשחק כמה גרסאות, הנבדלות זו מזו בשלוש נקודות:
הוספת אצבעות:
גרסת החיבור הפשוט – מספר האצבעות ביד הנוגעת נוסף למספר האצבעות ביד שבה נגעו.
גרסת החיבור המודולרי – מספר האצבעות ביד הנוגעת נוסף למספר האצבעות ביד שבה נגעו; מן המספר הזה מותירים את השארית בחלוקה ל-5.
איפוס יד:
יד המתבקשת להציג יותר מחמש אצבעות (לדוגמה, אם היו בה 3 אצבעות ונגעו בה ביד שבה 4 אצבעות) – מציגה אפס.
יד המתבקשת להציג חמש אצבעות או יותר – מציגה אפס.
העברת אצבעות מיד ליד:
אסורה
מותרת אם ביד אחת אין אצבעות, ובשנייה מספר זוגי. תוצאת ההעברה היא חלוקה שווה של האצבעות בין הידיים.
מותרת בכל מקרה
פעולה של העברת אצבעות מיד ליד מוגדרת כמהלך, כלומר באה במקום נגיעה ביד של השחקן היריב. אפשר להוסיף אצבעות ליד של היריב, רק כאשר היא מציגה אצבעות (אחת או יותר).
ניצחון במשחק: שחקן ששתי ידיו מציגות אפס אצבעות, הפסיד.
כללי המשחק > דוגמה

(הדוגמה מתייחסת לגרסת החיבור הפשוט, כאשר יד המתבקשת להציג 5 אצבעות או יותר מתאפסת, והעברת אצבעות מותרת בכל מקרה)
השחקנים A ו-B מתחילים את המשחק עם אצבע אחת בכל יד. A נוגע ביד אחת של B, העובר ממצב של (1,1) למצב (1,2). B נוגע ביד שבה 2 אצבעות באחת מידי A, העובר למצב (1,3). אז נוגעת ידו המציגה 3 אצבעות של A בידו המציגה אצבע אחת של B, ומעבירה את B למצב (4,2). בתשובה, נוגע B בידו המציגה 4 אצבעות, בידו המציגה אצבע אחת של A – יד זו מתאפסת, ו-A עובר למצב (0,3). A נוגע באחת מידיו של B ומאפס אותה, אבל B נוגע בו ביד הנותרת, ומנצח.
ניתוח המשחק

בגרסת החיבור הפשוט, כאשר יד המתבקשת להציג 5 אצבעות או יותר מתאפסת, והעברת אצבעות מותרת בכל מקרה, המשחק פתור:
העמדה ההתחלתית, שבה כל שחקן מציג אצבע אחת בכל יד, היא עמדת הפסד: הצד הראשון יפסיד בתוך 26 צעדים (בהנחה שהשחקן המפסיד ישתדל לדחות את קצו, והשחקן המנצח יעשה כל שביכולתו לקרב אותו). כאן "צעד" הוא מחצית התור.
מן העמדה (1,1) כנגד (1,2) שתופיע אחרי הצעד הראשון, יוכל השחקן השני לכפות עמדה של (1,1) (ידי הראשון) כנגד (0,4) (לשני), ואז כנגד (1,4), ואז כנגד (3,3) – כל מעבר בשני צעדים. אחר-כך הוא יוכל לכפות (0,1) כנגד (0,3) בארבעה צעדים, ואז (0,1) כנגד (2,2) או (1,3) בשניים (השחקן הראשון יוכל לבחור את ההסתעפות), וכנגד (2,3) בעוד שניים, בשני המקרים. משם יגיעו השחקנים לעמדה של (0,1) כנגד (3,3) בארבעה צעדים, ואז כנגד (0,2) בשני צעדים, כנגד (1,2) בשניים, וכנגד (0,4) בשניים נוספים. בעמדה זו ינצח השחקן השני על ידי מגע ידו המציגה 4 אצבעות בידו האחת של השחקן הראשון.
ראו גם

מלחמת אגודלים
אקווהפיליה

.
ציור ארוטי מאת פטר פנדי המתאר מין קבוצתי מתחת למים.
ציור ארוטי מאת פטר פנדי המתאר מין קבוצתי מתחת למים.
אקווהפיליה (באנגלית: Aquaphilia; לקוח מהמילה הלטינית aqua ומהמילה היוונית φιλειν) או הידרופיליה (Hydrophilia) הוא צורה של פטישיזם מיני, המוגדר כפאראפיליה. אקווהפיליה היא עוררות מינית ממים או מסביבות מימיות, כגון אמבטיות ובריכות שחייה, וכן מתמונות של אנשים שוחים או מקיום פעילות מינית במים או מתחת למים.
אורגיית בונגה בונגה (אנ') היא אורגיה בה משתתפים מקיימים יחסי מין מתחת למים, כגון בבריכות שחייה, בים או בג'קוזי.
הערות שוליים

↑  "異常性癖とは？異常性癖の種類37個と考えられる原因と心理". inbee. 2019-06-10. ארכיון מ-2019-05-29. נבדק ב-2019-06-17.
↑  Beanland, Christopher (2020). Lido. A Dip Into Outdoor Swimming Pools: the History, Design and People Behind Them. Batsford. p. 16. ISBN 978-1-84994-678-0.
↑  Ramsland, Katherine M.; McGrain, Patrick Norman (2010). Inside the Minds of Sexual Predators. ABC-CLIO. pp. 61–62. ISBN 978-0-313-37960-4.
↑  Ågmo, Anders (2007). Functional and dysfunctional sexual behavior: a synthesis of neuroscience and comparative psychology. Academic Press. p. 454. ISBN 978-0-12-370590-7.
↑  Swami, Viren; Furnham, Adrian (2008). The psychology of physical attraction. Routledge. p. 134. ISBN 978-0-415-42250-5.
↑  Sivaloganathan, S. (1984). "Aqua-eroticum – A case of auto-erotic drowning. Medicine, Science and the Law, 24, 300-302". Medicine, Science and the Law. 24 (4): 300–302. doi:10.1177/002580248402400413. PMID 6503665.
↑  A., S, Sauvageau, Racette (2006). "Aqua-eroticum: An unusual autoerotic fatality in a lake involving a home-made diving apparatus". Journal of Forensic Sciences. 51 (1): 137–139. doi:10.1111/j.1556-4029.2005.00031.x. PMID 16423240.
↑  "Berlusconi's 'Bunga Bunga Orgies'" (אורכב 10.03.2011 בארכיון Wayback Machine). The Daily Beast, 7 November 2010
↑  Barbie Latza Nadeau (2017-07-14). "Silvio Berlusconis Bunga Bunga Parties". Daily Beast. ארכיון מ-2019-03-31. נבדק ב-2019-06-17.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסוציאטור

באלגברה, האסוציאטור הוא פונקציה בת שלושה מקומות, המוגדרת באלגברה לא אסוציאטיבית על-פי הנוסחה  \ (a,b,c)=(ab)c-a(bc). בדומה לקומוטטור, המודד עד-כמה שני איברים רחוקים מלהתחלף, האסוציאטור מודד עד-כמה רחוקים שלושה איברים מלקיים את חוק האסוציאטיביות.
יש מחלקות רבות של אלגברות לא אסוציאטיביות שאפשר להגדיר על-פי זהויות על האסוציאטור. למשל, אלגברה אסוציאטיבית היא אלגברה המקיימת את הזהות  \ (x,y,z)=0. הזהויות  \ (x,x,y)=(y,x,x)=0 מגדירות את האלגברות האלטרנטיביות, בעוד ש- \ (x,y,x)=0 היא הזהות הגמישה.
האסוציאטור מקיים זהויות שונות מעצם הגדרתו; החשובה שבין אלה היא הזהות  \ a(x,y,z)+(a,x,y)z=(ax,y,z)-(a,xy,z)+(a,x,yz). באלגברות קומוטטיביות, מתקיים  \ (x,y,z)=-(z,y,x).
אנרגיית קשר גרעינית

אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון של איזוטופים שונים. ניתן לראות כי למימן-1 אין כלל אנרגיית קשר גרעינית; למימן-2 יש את אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון הנמוכה ביותר; האיזוטופים באזור של ברזל-56, לרבות ניקל-62, נושאים את אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון הגבוהה ביותר; לאחר מכן, אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון פוחתת עם גדילת מספר המסה.
אנרגיית קשר גרעינית (אנגלית: Nuclear Binding Energy) היא אנרגיית הקשר המהווה את האנרגיה הנדרשת כדי לפרק את גרעין האטום למרכיביו, פרוטונים ונייטרונים. כל גרעין של כל אטום, פרט למימן-1 (העשוי מפרוטון בלבד, ללא נייטרונים), נושא אנרגיית קשר גרעינית. אנרגיית הקשר הגרעינית נובעת מהכוח הגרעיני, הנישא על ידי מספר סוגים של מזונים, לרבות הפאיון.
אנרגיית קשר גרעינית לנוקליאון (nuclear binding energy per nucleon), הנמדדת ביחידות של מגה אלקטרונוולט לנוקליאון, היא סך כל אנרגיית הקשר הגרעינית של גרעין נתון חלקי מספר הנוקליאונים שהוא מכיל. זו אנרגיית הקשר הגרעינית הממוצעת שכל נוקליאון תורם לגרעין. טווח אנרגיות הקשר הגרעיניות נע בין 1.3697 MeV לנוקליאון בגרעין של מימן-2 ל-8.7945 MeV לנוקליאון בגרעין של ניקל-62. מכיוון שאנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון שלו היא הגבוהה ביותר, ניקל-62 הוא הגרעין היציב ביותר הקיים בטבע.
פער המסה

אנרגיית הקשר הגרעינית מביאה לקיומו של פער מסה (mass defect) בגרעין. פער המסה של גרעין שווה לאנרגיית הקשר הגרעינית שלו. פער המסה הוא ההפרש בין סך המסות של הנוקליאונים בגרעין (סך כל המסות של הפרוטונים והנייטרונים, כחלקיקים נפרדים) לבין מסת הגרעין, הנמדדת ביחידות של מסה אטומית מאוחדת (u) או של מגה אלקטרונוולט (MeV).
לדוגמה, גרעין של פחמן-12 כולל 6 פרוטונים ו-6 נייטרונים. סך המסה של אלו, כאשר הם נפרדים (אינם קשורים לכדי גרעין), הוא 11,267.0249676 MeV בדיוק. המסה האטומית של פחמן-12 היא 12 u. יחידת מסה אטומית מאוחדת (1 u) שווה 931.4940954 MeV בדיוק. אם כן, 12 u שווים 11,177.9291448 MeV. נתון זה כולל גם את 6 האלקטרונים המקיפים את הגרעין, אשר סך המסה שלהם הוא 3.0659936766 MeV בדיוק. לפיכך, מסת הגרעין של פחמן-12 היא 11,174.8631511234 MeV בלבד – דהיינו, 92.1618164766 MeV פחות מאשר סך המסות של הפרוטונים והנייטרונים המרכיבים את הגרעין. זה הוא פער המסה, או אנרגיית הקשר הגרעינית, של פחמן-12. זו כמות האנרגיה הדרושה כדי להפריד גרעין כזה למרכיביו. אם תושקע כמות זו של אנרגיה לתוך הגרעין, תוך פירוקו למרכיביו, סך המסות של אותם מרכיבים (נוקליאונים) יחזור להיות הערך הרגיל של המסות שלהם כחלקיקים נפרדים, במקום הערך ה"מופחת" שיש להן בגרעין. הווה אומר, כאשר נוקליאונים קשורים לכדי גרעין, כל אחד מהם "תורם" חלק מהמסה שלו כדי שתהפוך לאנרגיית קשר גרעינית.
עבור פחמן-12, אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון היא 7.68015137305 MeV (דהיינו, 92.1618164766 MeV חלקי 12). למעשה, נתון זה הוא הקובע את ההפרש בין המסה הממוצעת המשוקללת של מרכיבי האטום (פרוטון אחד, נייטרון אחד ואלקטרון אחד), שהיא 939.17424677305 MeV, לבין יחידת מסה אטומית מאוחדת אחת (1 u).
אנרגיית קשר גרעינית ואנרגיה גרעינית

אנרגיה גרעינית מופקת, לרוב, בשתי דרכים: ביקוע גרעיני או היתוך גרעיני. קיימות גם צורות אחרות של אנרגיה גרעינית, לרבות האנרגיה המשתחררת בעת דעיכה רדיואקטיבית, אך ביקוע והיתוך הם המנגנונים העיקריים בהם נעשה שימוש, הן בכורים גרעיניים והן בנשק גרעיני. האנרגיה המשתחררת בתהליכים אלו היא למעשה אנרגיית קשר גרעינית.
במקרה של היתוך, אנרגיית הקשר הגרעינית משתחררת כאשר נוקליאונים, הנמצאים בגרעינים הקלים מניקל-62, נקשרים לכדי גרעין חדש, כבד מזה שבו נמצאו הנוקליאונים לפני כן. בעת ההיקשרות, כל נוקליאון "תורם" חלק מהמסה שלו וזו הופכת לאנרגיה, בתהליך אקסותרמי. אנרגיה זו היא המופקת משלב ההיתוך של נשק תרמוגרעיני וכן מכורי היתוך מימניים.
במקרה של ביקוע, מנגנון שחרור אנרגיית הקשר הגרעינית מורכב יותר. ככלל, פירוק של גרעין למרכיביו דורש השקעת אנרגיה, כלומר, לכאורה הוא אמור להיות תהליך אנדותרמי. אולם, עבור גרעינים הכבדים מניקל-62, הנתון המכריע אינו אנרגיית הקשר הגרעינית עצמה, אלא ההפרש בין עודף אנרגיית הקשר הגרעינית של איזוטופ נתון, יחסית לזו של פחמן-12, לבין עודף אנרגיית הקשר הגרעינית של האיזוטופ אליו הוא הופך בתהליך הביקוע. זה הוא ההפרש של עודף המסה (difference in mass excess). כאשר קיים הפרש עודף מסה חיובי בין המגיבים לבין התוצרים, יכול להתרחש ביקוע גרעיני שישחרר כמות חיובית של אנרגיה.
ראו גם

אנרגיית קשר
הכוח הגרעיני
פאיון
הערות שוליים

↑  "CODATA Value: proton mass energy equivalent in MeV". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-27 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CODATA Value: neutron mass energy equivalent in MeV". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-27 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CODATA Value: atomic mass constant energy equivalent in MeV". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-27 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CODATA Value: electron mass energy equivalent in MeV". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-27 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
אקווה קלאודיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמת מים רומית, אתר ארכאולוגי 
 על שם:  קלאודיוס 
 כתובת:  פארק האקוודוקט 
 מיקום:  עיריית רומא 
 מדינה:  איטליה 
 מייסדים:  קליגולה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 52 לספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  52 
 מידות
 אורך:  68.7 ק"מ 
 קואורדינטות:  41°50′57″N 12°33′15″E﻿ / ﻿41.8490622°N 12.5541753°E﻿ / 41.8490622; 12.5541753
 תוואי אקווה קלאודיה
 תוואי אקווה קלאודיה
 
שרידי אקווה קלאודיה
אקווה קלאודיה (בלטינית: Aqua Claudia) היא אמת מים שפעלה ברומא בעת העתיקה. עבודות הקמת האמה החלו על ידי הקיסר קליגולה בשנת 38. האמה הושלמה בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס, בשנת 52 או, לפי סברה אחרת, בשנת 47, נחנכה ב-1 באוגוסט באותה שנה, ונקראת על שמו.
מקורותיה של אמת המים היו במעיינות קארולאוס וקורטיוס, בקרבת אבן המיל ה-38 של ויה סובלאקנסיס (אנ').
האמה פעלה במשך 10 שנים, ולאחר מכן נסתמה. בשנת 71 שוקמה האמה על ידי הקיסר אספסיאנוס, ובשנת 81 שופצה על ידי הקיסר טיטוס. הקיסר נירון האריך את האמה עד גבעת קאיליוס, והקיסר דומיטיאנוס האריך אותה עד לגבעת הפלטין, כך שמימיה הזינו את כל הרבעים של רומא בתקופתם.
עם בניית חומת אורליאנוס שולבה האמה בחומה.
אורכה של האמה היה 69 ק"מ (מרביתם מתחת לפני הקרקע), והספקהּ היה 191,190 מ"ק מים מִדי יממה.
הערות שוליים

↑  טקיטוס, דברי הימים, XI 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1023398702  VIAF: 89144647636167300873   WorldCat (עם VIAF): 89144647636167300873
אפונסו השישי, מלך פורטוגל

אפונסו השישי (Afonso VI de Portugal, ‏21 באוגוסט 1643 - 12 בספטמבר 1683), הידוע בכינויו "המנצח" (o Vitorioso), היה מלך פורטוגל ואלגארבה השני לבית ברגנסה.
ביוגרפיה

אפונסו השישי נולד בליסבון ב-21 באוגוסט 1643, לז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל ולואיסה דה גוסמן, בתם של חואן מנואל פרס דה גוסמן, דוכס מדינה-סידוניה השמיני וחואנה לורנצה גומז דה סנדובל אי לה סרדה.
בגיל שלוש אפונסו, שהיה ידוע בילדותו כדוכס ברגנסה, חלה במחלה שהשאירה אותו משותק בכל הצד השמאלי של גופו ומעורער נפשית לשארית חייו. בגיל 10, עם מותו של אחיו הבכור תאודוסיו, אפונסו הפך ליורש העצר לכס המלוכה הפורטוגלי וקיבל את התואר נסיך ברזיל.
בשנת 1656, כשאפונסו היה בן 13, מת אביו, ז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל, אך משום גילו הצעיר אימו, לואיסה דה גוסמן, מלכה במקומו כעוצרת. אולם גם כאשר אפונסו הגיע לבגרות אימו המשיכה למלוך בשמו בשל מצבו הנפשי ואי התעניינותו בפוליטיקה.
אולם בשנת 1662 הפוליטיקאי לואיש, רוזן קסטלו מלור, ניסה להגביר את כוחו על ידי התחברות עם אפונסו. הוא הצליח לשכנע את המלך הצעיר שאמו מנסה לגזול ממנו את הכתר ולהגלות אותו מפורטוגל. כתוצאה מכך אפונסו גירש את אמו למנזר והחל למלוך בעצמו, בעודו ממנה את לואיש לראש הממשלה.
במהלך תקופת שלטונו הפורטוגלים השיגו שני ניצחונות חשובים על הספרדים שגרמו לספרד להכיר לראשונה בעצמאותה של פורטוגל בשנת 1668. באותה תקופה פורטוגל הפסידה את מושבותיה בבומביי וטנג'יר לידי האנגלים, כחלק מהנדוניה של אחותו של אפונסו, קתרינה, עם הינשאה לצ'ארלס השני, מלך אנגליה. עם עזרתם של האנגלים ההולנדים הכירו בשלטון הפורטוגלי בברזיל בתמורה ליציאתה של פורטוגל מסרי לנקה.
אפונסו נישא בשנת 1666 למריה פרנצ'סקה מסבויה, בתו של קרלו אמדאו, דוכס נמור, אך לאחר שנה בלבד מריה ביקשה מהכנסייה לבטל את הנישואים בשל אי-אונו של המלך. הכנסייה העניקה למארי את הביטול והיא נישאה לאחיו הצעיר של אפונסו, פדרו (לימים פדרו השני, מלך פורטוגל). באותה השנה פדרו השיג מספיק תמיכה כדי להכריח את המלך לוותר על השלטון ולהגלות אותו לאיים האזוריים לשבע שנים. פדרו מונה לעוצר הממלכה עד למותו של אפונסו בשנת 1683.
אנתוני דוסון

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1916 הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד אדינבורו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 פטירה:  8 בינואר 1992 (בגיל 75) הממלכה המאוחדת לואס (אנ'), אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1940–1991 (כ־51 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני דאגלס גילון דוסון (באנגלית: Anthony Douglas Gillon Dawson;‏ 18 באוקטובר 1916 – 8 בינואר 1992) היה שחקן סקוטי, ידוע בעיקר בזכות הופעותיו בסרטים "אליבי" ו"קולות בערפל". בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו", גילם את פרופסור דנט, ובשני הסרטים הבאים, "מרוסיה באהבה" ו"כדור הרעם" גילם את ארנסט סטאברו בלופלד.
ביוגרפיה

דוסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר שסיים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, בסרט הריגול "הם נפגשו באפלה (אנ')". כעבור שבע שנים, ב-1950, שיחק בסרט "סוס העץ". בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר לארצות הברית, שם נתן לו אלפרד היצ'קוק את תפקיד הרוצח בסרט "אליבי", שעלה לאקרנים ב-1954.
לאורך הקריירה שלו ניתן היה למצוא אותו לעיתים קרובות בסרטיו של הבמאי טרנס יאנג, ובכללם שלושת הסרטים הראשונים של ג'יימס בונד: "ד"ר נו", "מרוסיה באהבה" ו"כדור הרעם". מלבד זאת הוא גם שיחק בסרטים "מול פלנדרס" ו"שמש אדומה".
לאחר תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הצטמצמו תפקידיו בהדרגה, אך הוא המשיך בפעילותו עד למותו.
דוסון נפטר במזרח סאסקס ממחלת הסרטן בינואר 1992, בגיל 75.
הערות שוליים

↑  The men who have been Bond, BBC News, ‏15 בנובמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461223105171  GND: 1032675608  ICCU: RT1V012465  ISNI: 0000 0001 1461 2823  LCCN: no2008135050  NKC: xx0133176  SUDOC: 152234195  VIAF: 53970408   WorldCat (עם VIAF): 53970408
אראטו

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  זאוס 
 אם:  מנמוסינה 
 אחים:  קליאו, אוטרפה, טרפסיכורה, פוליהימניה, אוראניה, קאליופה, מלפומנה, תאליה 
 
המוזה אראטו, פטרונית שירת האהבה
אראטו בפסל בארמון בלוודר
אראטו (יוונית עתיקה: Ερατώ; "נעימה") הייתה אחת מתשע המוזות במיתולוגיה היוונית, בנותיו של זאוס, ראש האלים, ממנמוסינה, אלת הזיכרון, ומלוותיו של האל אפולו. אראטו הייתה המוזה הממונה על השירה הלירית, ובפרט על שירת האהבה והשירה הארוטית. היא הייתה גם פטרוניתה של אמנות ההסוואה והחקיינות. על פי רוב היא מתוארת כמחזיקה לירה בידה.
אראטו הרתה לארקס, בנו של זאוס מהנימפה קליסטו, וילדה לו את אזאן. על שמו של ארקאס קרוי המחוז ארקאדיה ביוון, ובו נמצא המחוז הקטן יותר אזאניה, הקרוי על שם אזאן.
האסטרואיד 62 Erato (אנ') שהתגלה ב-1860 על ידי אוטו לסר (אנ') ווילהלם פורסטר (אנ'), נקרא על שמה.
אקווה די פארמה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1916–הווה (כ־108 שנים) 
 חברת אם:  LVMH 
 מיקום המטה:  מילאנו 
 ענפי תעשייה:  אופנה 
  
 www.acquadiparma.com
 
אקווה די פארמה (באיטלקית: Acqua di Parma) היא חברת לייף סטייל איטלקית המייצרת בשמים, נרות, חלוקי רחצה ועוד, כל מוצרי החברה מיוצרים אך ורק באיטליה אבל מופצים ב-43 מדינות שונות.
היסטוריה

הבושם המקורי של החברה, היה בושם בשם "קולוניה", נוצר בשנת 1916 במפעל בושם קטן אשר שוכן במרכז העיר העתיקה של פארמה, אשר על שמה גם נקראת החברה בשם זה.
שנות השלושים והחמישים של המאה ה-20 מתוארים כ"תור הזהב" של אקווה די פארמה, בשנים אלו הצליחה החברה מאוד בעיקר בקרב אנשים מהמעמד הגבוה ואף הייתה עם קהל לקוחות שכלל מפורסמים.
במהלך השנים הרחיבה החברה את מגוון המוצרים שהיא מוכרת ואף הציגה קולקציה אשר כוללת חלוקי רחצה ומגבות.
ב-1998 פתחה החברה את הבוטיק הראשון שלה ברחוב ויה דל ג'סו במילאנו (שברובע Quadrilatero della moda), ולאחר מכן פתחה חנות נוספת הפעם ברחוב פרנס בורז'ואה בשכונת המארה שבפריז. ב-2017 פתחה החברה חנות במיאמי.
לוגו החברה הוא שלט האצולה של מארי לואיז, הדוכסית מפארמה כהכרת תודה על תרומתה לפיתוח תעשיית הבשמים של הפארמה.
הערות שוליים

↑  "Coat of arms of the Duchy of Parma under Maria Luigia of Austria" (SVG). Commons.wikipedia.org. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Profumi di Parma". Madeinparma.com. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2016-05-31. נבדק ב-2016-07-01. {{cite web}}:  (עזרה)
אפונסו השלישי, מלך פורטוגל

אפונסו השלישי, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Afonso III; ‏5 במאי 1210 - 16 בפברואר 1279) היה מלך פורטוגל בין השנים 1248–1279.
חייו

אפונסו השלישי נולד בקוימברה בפורטוגל ב-5 במאי 1210, לאפונסו השני, מלך פורטוגל ואורקה מקסטיליה, מלכת פורטוגל, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה. בשנת 1238 התחתן אפונסו עם מטילדה השנייה, רוזנת בולון, ובכך הפך לרוזן בולון.
בשנת 1223 מת אביו אפונסו השני, מלך פורטוגל, ואחיו סנשו השני, מלך פורטוגל עלה במקומו לשלטון. בשנת 1246 הסתכסך עם הכנסייה, והאפיפיור אינוקנטיוס הרביעי הורה לאפונסו להדיחו מהשלטון. אפונסו צעד לפורטוגל, ובסיוע האצולה הדיח את סנשו, שנמלט לטולדו, שם שהה עד מותו בשנת 1248. לאחר מותו, עלה אפונסו שכיהן עד אז כעוצר לשלטון. בשנת 1249 כבש אפונסו את פארו בדרום, ובכך הייתה פורטוגל לממלכה הנוצרית הראשונה בחצי האי האיברי אשר נשלם בה תהליך הרקונקיסטה. בשנת 1253 התגרש אפונסו מאשתו, והתחתן עם ביאטריס מקסטיליה.
אפונסו היה נחוש בדעתו לא לעשות את הטעויות שאחיו עשה, ומשום כך כינס בשנת 1254 את הקורטס, וחוקק חוקים שהגבילו את כוח האצולה. אפונסו ביטל את המעצרים ללא משפט, והטיל מיסים אף על הכנסייה, מה שהביא לנידויו על ידי האפיפיור. בשנת 1267 הגיע אפונסו להסכם עם ממלכת קסטיליה, על תיחום הגבול בין הממלכות.
ב-16 בפברואר 1279 מת אפונסו השלישי, ובנו דיניש, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1238 התחתן אפונסו עם מטילדה השנייה, רוזנת בולון, בתם של רנוד, רוזן דאמרטין ואידה, רוזנת בולון, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1253 התחתן אפונסו עם ביאטריס מקסטיליה, בתם של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה ומיור גילן דה גוסמן, ממנה היו לו 4 ילדים:
בראנקה מפורטוגל (1259–1321)
פרננדו (1260–1262)
דיניש, מלך פורטוגל (1261–1325)
אפונסו מפורטוגל, לורד פורטלגרה (1263–1312)
סאנשה (1264–1302)
מריה (1264–1304)
קונסטנסה (1266–1271)
ויסנטה (1268–1271)
בנוסף היו לאפונסו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.
אפונסו השני, מלך פורטוגל

אפונסו השני (פורטוגזית: Afonso II; ‏23 באפריל 1185 - 25 במרץ 1223) היה מלך פורטוגל בין השנים 1211–1223.
חייו

אפונסו השני נולד בקוימברה בפורטוגל ב-23 באפריל 1185, לסנשו הראשון, מלך פורטוגל ודולסה מאראגון, בתם של רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה ופרונלה, מלכת אראגון.
בשנת 1211 מת אביו סנשו הראשון, מלך פורטוגל, ואפונסו עלה במקומו לשלטון. שלא כקודמיו אפונסו הגיע להסכם שלום עם ממלכת קסטיליה, ודאג בעיקר לחזק את שלטונו בתוך הממלכה. בנוסף דאג אפונסו לטפח את המסחר עם המדינות השכנות. אפונסו הסתכסך עם האפיפיור הונוריוס השלישי, כתוצאה מניסיונותיו להחליש את כוח הכנסייה בממלכה, ובעקבות כך נודה על ידי האפיפיור.
ב-25 במרץ 1223 מת אפונסו השני, ובנו סנשו השני, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1206 התחתן אפונסו עם אורקה מקסטיליה, מלכת פורטוגל, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, ממנה היו לו 4 ילדים:
סנשו השני, מלך פורטוגל (1207–1248)
אפונסו השלישי, מלך פורטוגל (1210–1279)
לאונור מפורטוגל, מלכת דנמרק (1211–1231)
פרננדו, לורד סרפה (1218–1246)
בנוסף היו לאפונסו שני ילדים לא חוקיים.