stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריאה בכף היד
מאפייני כף היד > הקווים החורצים את כף היד

קו החיים – קו המתחיל מצד שמאל של יד שמאל ומצד ימין של יד ימין ויורד לכיוון שורש כף היד. לפי הכירולוגיה, קו זה מסמל את האירועים ודרך חייו של האדם. אורך קו החיים לא מלמד על אורך חייו של האדם אלא על איכותם.
קו הראש – קו אופקי המתחיל כמעט מאותה נקודה שמתחיל קו החיים (אם הוא מתחיל מאותה נקודה לאדם יש היגיון חזק בניגוד למזל). מסמל את האינטליגנציה, בריאות המחשבה ויכולות מנטליות.
קו הלב – קו אופקי המתחיל בדרך כלל מתחת לאצבע האמצעית ומסתיים בצד ימין של יד שמאל ובצד שמאל של יד ימין. מסמל את הבריאות הגופנית והרגש.
קו הבריאות – קו מאונך הנמצא בצד ימין של יד שמאל ובצד שמאל של יד ימין. כאשר קו זה חלש או אינו מופיע משמעות הדבר היא שלאדם אין בעיות בריאותיות.
קווי משנה:
מתחת לזרת יש קווים מאונכים קטנים הנקראים קווי הילדים.
מתחת לזרת יש קווים מאוזנים הנקראים קווי נישואין.
בשולי כף היד, ליד גבעת הלבנה, יש קווי מסעות.
על שורש כף היד יש קווים הנקראים צמידים.
מאפייני כף היד > רכות ונוקשות כפות הידיים

לפי הכירולוגיה, הרכות בכפות הידיים משקפת את רמת העייפות אצל האדם, אם יש חוסר באנרגיות הידיים נהפכות לרכות במיוחד. כף יד רכה מעידה גם על רמת המופנמות של האדם. כף יד רכה מעידה על פוטנציאל אנרגטי נמוך וחלש. כף יד רכה אצל אדם מבוגר מעידה על שחיקה ועייפות. כף יד רכה מופיעה גם אצל אנשים שחולים לאורך זמן. לאדם עם כפות ידיים רכות במיוחד יש קושי בהפעלת מאמצים פיזיים או נפשיים או יכולת להתמיד במשהו. אדם כזה מקדיש יותר זמן לחשוב במקום לעשות. תכונה נלווית היא תלות – אדם כזה צריך שיניעו אותו. כף יד רכה יכולה להופיע גם אצל מי שמפעיל מניפולציות על אחרים כדי לפעול. רכות אצל אנשים צעירים בכפות הידיים מראה שדרוש הרבה מאמץ למימוש עצמי ולהביא את עצמם לדינמיות.
כפות ידיים קשות, לפי הכירולוגיה, מזוהות עם אנשים שיש להם מאגרים רבים של אנרגיה פיזית. אדם בעל כפות ידיים קשות הוא אדם של עשייה, שחייב לתת ולעשות. אדם שצריך לשחרר אנרגיה טעונה. בעלי כף יד קשה הם עקשנים, ולעיתים גם שמרניים. קשה להם להסתגל לרעיון או תפישה השונה משלהם. לעיתים הם מדחיקים רגשות, צרכים ודחפים, ונוטים לפרש נסיבות ואירועים בצורה שתהייה מתאימה ומקובלת עליהם.
ביהדות ובקבלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביהדות אין התייחסות לקריאה בכף יד[דרוש מקור], מלבד בתורת הקבלה וענפיה השונים אשר מוזכר בה אודות הכירולוגיה, למשל ברעיא מהימנא שבספר הזוהר פרשת יתרו, אשר אף מובאים שם בתמצות כמה פענוחים של כף היד.
פסיכוכירולוגיה

פסיכוכירולוגיה היא גישה טיפולית פסאודו-מדעית המשתמשת בכירולוגיה לשם אבחון אישיותי. אחת הנשים שקידמה את התחום בישראל היא הפסיכותרפיסטית היונגיאנית יעל האפט-פומרק. הכירולוגית תלמה בריל ערכה מחקרים בתחום במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל.
ראו גם

קריאה בכף הרגל
פרנולוגיה ( מדידת בליטות על הגולגולת)
לקריאה נוספת

גרשון בן-שחר ומריאנה בר, מכונת השקר - האם אפשר לסמוך על גרפולוגיה, פוליגרף, אסטרולוגיה ושיטות נוספות לאבחון אישיות ולניבוי, הוצאת מטר, אוקטובר 2014, עמ' 29, 39-38.
תלמה בריל, כף היד כראי הנפש - כירולוגיה אבחונית ויישומית, הוצאת אסטרולוג, 2011
הערות שוליים

↑  תלמה בריל ושאול סטיר, Hand Parameter Differences Between Psychiatric Patients and Normal Controls, Israel Journal of Psychiatry, 2 36, 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560654805171  BnF: cb11959096x (data)  GND: 4072291-0  LCCN: sh85097242  NDL: 00572908  NKC: ph114239
שבע דקות בגן עדן

ערך זה עוסק במשחק חברה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שבע דקות בגן עדן (באנגלית: Seven minutes in heaven) הוא משחק חברה שמשוחק במסיבות. אזכורו הראשון של המשחק היה ב-1953.
המשחק

שני אנשים נבחרים באקראי, באמצעות סיבוב בקבוק (אנ'), שליפת פתקים מכובע או הצבעה. שני המשתתפים שנבחרו נכנסים לחדר חשוך, שבו הם יכולים לעשות כל דבר במשך שבע דקות. בדרך כלל המשתתפים מתנשקים, מקיימים יחסי מין או מתמזמזים, אבל הם יכולים להחליט לשוחח, או פשוט לא לעשות כלום ולחכות שהזמן יפוג.
ראו גם

אמת או חובה
נשיקה-סטירה
הערות שוליים

↑  Sara Coughlin, 24 True Stories Of Spin The Bottle & Seven Minutes In Heaven, www.refinery29.com (באנגלית)
↑  Johnson Publishing Company, Jet, Johnson Publishing Company, 1953-08-06. (באנגלית)
↑  How to Play 7 Minutes in Heaven, wikiHow (באנגלית)
↑  7 minutes in heaven, urbandictionary.com
↑  11 Kissing Games, Ranked From Most to Least Innocent, 11points.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים)

| --- | --- |

רחוב המלך ג'ורג' החמישי
 מידע כללי
 על שם:  המלך ג'ורג' החמישי
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  מרכז העיר
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°12′59″E﻿ / ﻿31.78153333°N 35.21646667°E﻿ / 31.78153333; 35.21646667
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב המלך ג'ורג'(למפת ירושלים רגילה) רחוב המלך ג'ורג'(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב המלך ג'ורג'(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב המלך ג'ורג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חלקו הדרומי של רחוב המלך ג'ורג' בירושלים
חלקו הצפוני של רחוב המלך ג'ורג' בירושלים
חנוכת רחוב המלך ג'ורג' בירושלים
לוח הנצחה לכבוד חנוכת רחוב המלך ג'ורג' בירושלים
רחוב המלך ג'ורג' החמישי (ידוע גם כקינג ג'ורג') הוא אחד מהרחובות המרכזיים בירושלים. הרחוב נחנך בימי המנדט הבריטי, במלאת שבע שנים לכיבוש ירושלים על ידי הצבא הבריטי בראשות אלנבי, ונקרא על שם המלך הבריטי באותה העת – המלך ג'ורג' החמישי.
היסטוריה

לוח אבן הקבוע בבניין הניצב בבניין מספר 2 ברחוב מנציח את מעמד חנוכתו של הרחוב, שנערכה ביום 9 בדצמבר 1924, במעמד הנציב העליון סר הרברט סמואל, מושל מחוז ירושלים-יפו – סר רונלד סטורס וראש העירייה ראע'ב נשאשיבי.
הרחוב נמשך מצומת הרחובות יפו ושטראוס ("צומת האיקסים"), ועד לכיכר צרפת שבשכונת רחביה, בה הוא פוגש ברחובות רמב"ן, גרשון אגרון, שדרות בן מיימון ורחוב קרן היסוד שם הוא מסתיים. במקור נמשך הרחוב גם מכיכר צרפת ועד כיכר פלומר וגן פעמון הדרור, אולם שם חלק זה של הרחוב הוסב ל'קרן היסוד' בראשית שנות המדינה.
בתחילת 1948 שינו אנשי הלח"י את שמו של הרחוב ל"רחוב דוד המלך", במחאה על קריאת שם רחוב ראשי בירושלים על שם מלך זר. באישון לילה הסירו אנשי הארגון את שלטי הרחוב והחליפום. לאחר קום המדינה פנתה ממשלת בריטניה רשמית לשלטונות המדינה בבקשה להשיב את שם הרחוב לרחוב המלך ג'ורג'. הבקשה התקבלה ושמו של רחוב המלך ג'ורג' הושב לרחוב בשל היותו המלך הבריטי שבתקופתו ניתנה הצהרת בלפור, להבדיל מבנו, ג'ורג' השישי שבתקופתו ניתנו הספרים הלבנים והחריף המאבק עם השלטון הבריטי. דוד המלך "פוצה" בקריאת שם רחוב "יוליאן" על שמו. רחובות נוספים הנושאים את שמו של המלך ג'ורג' החמישי נמצאו בתל אביב (גם בה נותר השם על כנו עד היום) וביפו – שם הוחלף השם לשדרות ירושלים עם איחודן של יפו ותל אביב, בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20.
בשנת 1961 נבנה ברחוב מרכז אמיר ונחשב לבית מגורים חדשני, אך מאז מצבו הידרדר, וב-2022 הוחלט להורסו, ולהקים במקומו מגדל מגורים של 30 קומות ואזור מסחרי.
צומת הרחובות המלך ג'ורג' ויפו, אשר כונה בעברו "צומת האיקסים", מוכר לא מעט בשל הפיגועים הרבים שאירעו בסביבתו, והבולט שבהם – הפיגוע במסעדת סבארו. צומת זה היה גם הצומת הראשון בירושלים שהותקנו בו רמזורים, וכן הוא אחד הצמתים היחידים בישראל (והיחיד בירושלים, פרט לכיכר השבת) שהכיל מעברי חציה גם "באלכסון" – מהמדרכה בפינה אחת של הצומת אל המדרכה בפינה הנגדית שלו. הולכי הרגל המתינו עד שכלי הרכב מכל ארבעת כיווני התנועה יסיימו את נסיעתם, ואז כל ארבעת הרמזורים הפכו לאדומים – והולכי הרגל יכלו לחצות את הצומת בכל כיוון שיחפצו. עם סלילת קווי הרכבת הקלה והפיכתו של רחוב יפו למדרחוב, נמחקו פסי חציה אלו.
אופי הרחוב

הרחוב חוצה מספר רחובות מרכזיים ובהם – רחוב בן-יהודה (המגדיר את 'המשולש הירושלמי' יחד עם רחוב יפו), רחוב הלל, רחוב המעלות, רחוב ש"ץ ורחוב קרן קיימת.
לאורך הרחוב פזורים כמה וכמה מבנים לאומיים וייצוגיים, ביניהם בית פרומין ('הכנסת הישנה') בו שכנה הכנסת בשנים 1949–1966, בית המוסדות הלאומיים ובו מושב ההסתדרות הציונית העולמית הקרן הקיימת קרן היסוד והסוכנות היהודית, בית הכנסת המרכזי 'ישורון' וקומפלקס בית הכנסת הגדול והיכל שלמה.
כרחוב מרכזי בעיר ניצבים בו מספר בניני מגורים, תרבות ומסחר חשובים, כגון בית אבי חי, מגדל העיר, בניין המשביר לצרכן, בית מזי"א ובית המעלות, מספר מלונות כגון מלון לאונרדו פלאזה ירושלים, מלון פרימה המלכים, מלון טריפ ירושלים בת שבע וכן מספר גנים ציבוריים. בעתיד יעבור ברחוב הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים.
גלריית תמונות

חזית בניין "מרכז הפעמון"
חזית "בית טליתא קומי" המשומרת, ברחבת "המשביר לצרכן"
בניין בית אבי חי (בתכנון האדריכלית עדה כרמי-מלמד)
בית המשביר לצרכן לשעבר (WeWork ירושלים)
מגדל העיר
בית מאיר, שם שוכנים משרדי המזרחי העולמי
בית פרומין (מוזיאון הכנסת)
קפה טעמון
בית הכנסת ישורון
בית סולל בונה ירושלים (נהרס ושוחזר)
המוסדות הלאומיים
בית הכנסת הגדול
היכל שלמה
מלון לאונרדו פלאזה ירושלים ומרכז אמיר
הערות שוליים

↑  טיול בעיר בסיוע הדי אור, מלון בית גולדשמיט ירושלים, באתר טיול בעיר, ‏9.1.2011
↑  מפת ירושלים מאת זאב וילנאי בהוצאת סטימצקי, 1935, עם סימון מיקום 'מלון גולדשמיד' (צפיה בסריקה אפשרית מתוך בנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012337570605171 
בית פרומין בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20
ריצ'י ריגן

| --- | --- |
 לידה:  23 בנובמבר 1930 ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 פטירה:  24 בדצמבר 2002  (בגיל 72) נפטון טאונשיפ, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  14
 מכללה:  אוניברסיטת סיטון הול
 דראפט:  בחירה רביעית, 1953 רוצ'סטר רויאלס
 קבוצות כשחקן
 1955–1958 1958–1959:  רוצ'סטר/סינסינטי רויאלס בולטימור בולטס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1957)
 קבוצות כמאמן
 1960–1970:  אוניברסיטת סיטון הול
ריצ'י רייגן
ריצ'רד ג'וזף "ריצ'י" ריגן (באנגלית: Richard Joseph "Richie" Regan;‏ 23 בנובמבר 1930 – 24 בדצמבר 2002) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת רוצ'סטר/סינסינטי רויאלס מליגת ה-NBA בין השנים 1955–1958. בעונת 1956/1957 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, ולאורך 3 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 8.3 נקודות, 2.9 אסיסטים ו-2.6 ריבאונדים למשחק.
ביוגרפיה

ריגן נולד וגדל בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, ובין השנים 1949–1953 למד באוניברסיטת סיטון הול אשר בסאות' אורנג' הסמוכה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל האני ראסל, ולצידו של השחקן וולטר דיוקס. לאורך התקופה העמיד ממוצעים של 12.7 נקודות, 5.4 אסיסטים ו-5.0 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1953 נבחר ריגן על ידי רוצ'סטר רויאלס בבחירה הרביעית, אולם באותה שנה התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית, במדיה שירת בשנתיים הבאות. לקראת עונת 1955/1956 הצטרף לרוצ'סטר, יחד עם שחקני הרוקי ג'ק טוויימן ומוריס סטוקס. בעונת 1956/1957 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, לצדם של טוויימן וסטוקס, על אף שרשם ממוצעים צנועים יחסית של 9.8 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק. בסיום עונת 1957/1958 עזב את הקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 27 בלבד.
בין השנים 1960–1970 שימש כמאמן הראשי של קבוצת הכדורסל באוניברסיטת סיטון הול, בה שיחק בעברו כסטודנט. מאזנה הכולל של הקבוצה לאורך התקופה עמד על 112 ניצחונות ו-131 הפסדים (46.1%).
ב-24 בדצמבר 2002 נפטר ריגן כתוצאה מאי-ספיקת לב, בגיל 72.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ריגן ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ריגן, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1953, באתר basketball-reference.com
1 2  ההודעה על פטירתו של ריגן, באתר הניו יורק טיימס, 26 בדצמבר 2002
↑  סטטיסטיקות האימון של ריגן, באתר sports-reference.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שימאו אינטרנשיונל פלאזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מלון, משרדים
 מיקום:  שאנגחאי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2001–2006 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2005 
 מידות
 גובה:  333.3 מטר (1,094 רגל) מטר
 שטח:  91,600 מטר רבוע
 קומות:  60 (+3 קומות תת-קרקעיות)
 קואורדינטות:  31°14′04″N 121°28′18″E﻿ / ﻿31.234444°N 121.471667°E﻿ / 31.234444; 121.471667
  (למפת שאנגחאי מוגדלת) שימאו אינטרנשיונל פלאזה(למפת שאנגחאי רגילה) שימאו אינטרנשיונל פלאזה
 
שימאו אינטרנשיונל פלאזה (בכתב סיני: 上海世茂国际广) הוא גורד שחקים המתנשא לגובה של 333.3 מטר (1,094 רגל) וכולל 60 קומות (בנוסף ל-3 קומות תת-קרקעיות) אשר נמצא במרכז העסקים הראשי חואנגפו שבשאנגחאי, סין. בניית המגדל החלה בשנת 2001 והסתיימה בשנת 2006.
שימאו אינטרנשיונל פלאזה בעל שני צריחים בקצהו, אשר מתנשאים לגובה של 333.3 מטרים. רוב הבניין (48 הקומות התחתונות) מכיל מלון חמישה כוכבים מפואר ביותר: מלון לה רויאל מרידיאן שנגחאי הכולל כ-770 חדרי מלון. המגדל מכיל בנוסף גם תשע קומות של קניון ועוד שלוש קומות של מועדונים מיוחדים. המגדל משתרע על שטח של 91,600 מטרים רבועים וכולל כ-300 מגרשי חנייה.
קבוצת שימאו שנגחאי קנתה את המפתחת המקורית של הבניין, קבוצת ואן שיאנג בשנת 2001 ושינתה את שמו של המגדל.
חזיתו המזרחית של מגדל שימאו אינטרנשיונל פלאזה
המגדל במהלך בנייתו, שנת 2005
הערות שוליים

↑  http://skyscrapercenter.com/building/shimao-international-plaza/370
שבע ברכות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  איילת מנחמי
 הופק בידי:  רונן בן טל, משה אדרי, ליאון אדרי
 תסריט:  אלינור סלע, ריימונד אמסלם
 עריכה:  איילת מנחמי
 שחקנים ראשיים:  ריימונד אמסלם אלינור סלע דניאל סבג תיקי דיין מורין אמור יואב לוי רבקה בכר עידית טפרסון ערן מור יעל לבנטל הילה די קאסטרו סתיו מגן סילבן ביגלאייזן עמנואל בוסידן אנה בזיז
 צילום:  בועז יהונתן יעקב
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2023
 משך הקרנה:  111 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית מרוקאית, צרפתית
 סוגה:  דרמה משפחתית
 פרסים:  10 פרסי אופיר לשנת 2023 ובהם הסרט העלילתי הטוב ביותר נבחר לייצוג ישראל בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס ה-96 שיערך בשנת 2024
 דף הסרט ב־IMDb
שבע ברכות הוא סרט דרמה משפחתית ישראלית משנת 2023, שבמרכזו חתונתה של מארי (ריימונד אמסלם) בת ה-42, שמגיעה לחופה בליווי אמה הביולוגית חנה (תיקי דיין) מצד אחד, והאם המאמצת גראציה (רבקה בכר) מצד שני.
הסרט זכה להצלחה רבה, מכר למעלה מ-250 אלף כרטיסים וזכה ב-10 פרסי אופיר לשנת 2023 ובהם הסרט העלילתי הטוב ביותר, ובעקבות זאת נבחר לייצג את ישראל בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס ה-96 שיערך בשנת 2024, אך לבסוף לא קיבל מועמדות.
את שיר הנושא של הסרט שרה הזמרת רון פרץ. את המילים כתבה אלינור סלע והלחין יוגב קינן.
עלילה

במרכז העלילה הכלה מארי (ריימונד אמסלם) שנולדה לחנה (תיקי דיין) מרובת הילדים, ונמסרה בגיל שנתיים לגראציה (רבקה בכר) אחותה חשוכת הילדים של חנה. כך על פי מנהג אשר היה קיים בקרב יהדות מרוקו וכונה "הלוואת ילדה": אם לילדים רבים הייתה מוסרת את אחת מבנותיה לאחותה שאין לה ילדים, כדי למנוע את גירושיה.
מארי חיה שנים רבות בצרפת ובהמשך הסרט מתבררת הסיבה לכך – טינה רבה לאמה הביולוגית שהעבירה אותה ממשפחתה המקורית לאחותה העקרה. מנהג שהיה אמור להיות מעשה של חסד, נתפס בעיני מארי כסוג של יתמות. מארי מצפה לקבל סליחה על מה שעשו לה בילדותה. מצד שני, כולם סברו שמארי צריכה דווקא להודות על כך שהועברה ממשפחתה המקורית שנותרה ענייה (אבל משפחה גדולה ואוהבת), אל דודתה העשירה שאימצה אותה כבת יחידה וגדלה אצלה בעושר.
האמת המרה נחשפת לאט במהלך החתונה ובשבעת הימים שלאחריה – ימי "שבע ברכות" בהם מתארחת המשפחה בכל יום אצל בן משפחה אחר.
השחקנים

| שם | תפקיד |
| --- | --- |
ריימונד אמסלם: מארי הכלה, הגיבורה הראשית
תיקי דיין: חנה, אמה הביולוגית של מארי
רבקה בכר: גראציה, האם המאמצת של מארי
אלינור סלע: אירית, בת של חנה ואחות של מארי
דניאל סבג: סיימון, בן של חנה ואח של מארי
ערן מור: דן, בעלה הטרי של מארי
עידית טפרסון: ג'יל, אמו של דן
סילבן ביגלאייזן: מיכאל, אביו של דן
יעל לבנטל: סילבי, בת של חנה ואחות של מארי
יוגב קינן: דוד, בנה של חנה ואח של מארי
אנה בזיז: דוריס, בתה של חנה ואחות של מארי
הילה די קאסטרו: סוזן, אשתו של דוד
סתיו מגן: טלי, אשתו של סיימון
יואב לוי: עובד, בעלה של אירית
מורין אמור: טליה, בתה של דוריס
הערות שוליים

↑  תיקי דיין: "האנטישמיות צוברת כוח. מודאגת שזה ישפיע", באתר ‏מאקו‏, 18 בדצמבר 2023
↑   נירית אנדרמן, פרסי אופיר 2023: "שבע ברכות" הוא המנצח הגדול, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2023
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) |  |
רלה א שאטו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 מיקום המטה:  פריז 
  
 www.relaischateaux.com
 
מלון "אמריקן קולוני" בירושלים
שאטו דה מיראמבו במיראמבו, שארנט מאריטים, צרפת
רלה א שאטו (בצרפתית: Relais & Chateaux) היא רשת מלונות ומסעדות יוקרה, שנוסדה בשנת 1954. ברשת חברים כחמש מאות אתרים, הפרוסים בחמש יבשות ומשתרעים על פני חמישים וארבע ארצות ברחבי תבל (נכון ל-2011), על פי רוב בסביבה פסטורלית בחיק הטבע. הרשת מוציאה לאור מדריך מלונות בוטיק יוקרתי תחת שם זה. חברות בה רבות מהמסעדות בנות השנים והשלושה כוכבים במדריך מישלן, השוכנות פעמים רבות באכסניית פאר. בכל מלון בממוצע עשרים ותשעה חדרים.
מקור המדריך הוא בצרפת ומרכזו הוא בפריז. בשביל להתקבל כחבר באגודת רלה א שאטו, צריך קודם כל לפנות ולבקש. אפשרות השנייה היא המלצה מבחוץ. בעקבות זאת נערכת בדיקה סמויה על פי קריטריונים שהאגודה מקדשת. למשל, מלון, עד 30 חדרים. רלה גורמאן רק מכוכב - פעם, לפחות שני כוכבים. היום הדבר אינו נדרש;
אבל העיקר - רמת השירות, הנעימות, האדיבות, העידון וכן הלאה, התאמה ל"אספרי" של רלה א שאטו שהוא מובהק וברור: FINESSE, ללא סנוביזם. אם הבדיקה מוצלחת, המלון או המסעדה מצטרף ומשלם דמי חבר שנתיים; בשנה הראשונה התשלום גבוה מאוד ובשנים הבאות נמוך יותר. תלונות גוררות בדיקות סמויות ולא פעם מפסיקים חברות של מלון או מסעדה בגלל ירידה באיכות. אנשי המדריך ובעיקר הנשיא נוסעים כל השנה ברחבי העולם ויודעים איך מתפתח כל מקום.
היתרון הגדול של החבר באגודה הוא השימוש במותג המאוד יוקרתי רלה א שאטו, כולל שלט שיש בכניסה ושימוש בכל פרסומיו וכמובן, עמוד שלם במדריך השנתי שמופיע באנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית ורואה אור ביותר ממיליון עותקים בשנה וכן הופעה באתר האגודה. החבר גם נכלל במערכת ההזמנות הממוחשבת של האגודה.
המדריך מגדיר את המשותף לכל חברי האגודה ב"האהבה שבה הם מנהלים את עסקיהם". הם אמונים על שמירת חמשת חוקי הרשת במידה האופטימלית: Charactere (אופי), Courtoisie (אדיבות), Calme (שלווה), Charme (קסם), Cuisine (מטבח).
הרשת עורכת תחרויות בין חבריה על פרס האירוח המופתי, ארוחת הבוקר הטובה ביותר, פרס לספא, פרס לסביבה, פרס לאווירה, פרס לשירות המצטיין, פרס לטרקלין האירוח, פרס לבית הספר לבישול (ברבים מן הרלה א שאטו ניתנים קורסים ברזי הבישול).
במדריך הכתוב מוקדש עמוד לכל אחוזה ובו תמונות, כתובת, מספר טלפון, מפה, דרכי הגעה, ורשימת פעילויות מגוונות הנערכות במקום.
בישראל היו בעבר שני מלונות רלה א שאטו: "מצפה הימים" בראש פינה ו"אמריקן קולוני" בירושלים, שזכה בשנת 2005 בפרס שירות מטעם הרשת.
החל מחודש אוקטובר 2023, מלון היוקרה דריסקו תל אביב, www.thedrisco.co.il ומסעדת השף ג'ורג וג'ון, www.gandj.co.il, הפכו לחברים בארגון והם, נכון לרגע זה, היחידים הנמנים בישראל ברשימה המכובדת והיוקרתית של הארגון.
רפאלה

| --- | --- |
סמל רפאלהסמל רפאלה

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  סנטה פה (פרובינציה) סנטה פה
 חבל ארץ:  פמפס
 ראש העיר:  Leonardo Viotti
 תאריך ייסוד:  1881
 שטח:  156 קמ"ר
 גובה:  90 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  92,945 (2010)
 קואורדינטות:  31°16′00″S 61°29′00″W﻿ / ﻿31.266666666667°S 61.483333333333°W﻿ / -31.266666666667; -61.483333333333 
 אזור זמן:  UTC -3
 www.rafaela.gov.ar
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט רפאלה(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט רפאלה(למפת פרובינציית סנטה פה רגילה) סנטה פה רוסאריו ויז'ה גוברנדור גאלבס ונדו טוארטו רקונקיסטה צ'אקו קוריינטס אנטרה ריוס בואנוס איירס קורדובה סנטיאגו דל אסטרו רפאלה(למפת פרובינציית סנטה פה מוגדלת) סנטה פה רוסאריו ויז'ה גוברנדור גאלבס ונדו טוארטו רקונקיסטה צ'אקו קוריינטס אנטרה ריוס בואנוס איירס קורדובה סנטיאגו דל אסטרו רפאלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רפאלה (בספרדית: Rafaela) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. רפאלה נמצאת במרחק 234 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 530 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה

באמצע המאה ה-19 ממשלת הקונפדרציה הארגנטינאית, ובהמשך גם ממשלת ארגנטינה, החליטו שיש לעודד הקמת מושבות חקלאיות באזור על ידי מהגרים אירופאים. אחת ההתיישבויות האלו הייתה רפאלה, שנוסדה ב-1881 על ידי וילהלם להמן הגרמני, ויושבה בעיקר על ידי מהגרים מאזור פיימונטה באיטליה. המושבה נקראה על שמה של רפאלה רודריגס דה אגוסקיסה, אשתו של פליקס אגוסקיסה שהיה חברו של להמן.
כעבור זמן קצר המושבה הפכה לצומת רכבות והאוכלוסייה התחילה לגדול במהירות. ב-26 בינואר 1913 רפאלה קיבלה מעמד של עיר.
החל מתקופת מלחמת העולם הראשונה, שפרצה ב-1914, הסחר בדגנים הצטמצם בכל רחבי העולם. רפאלה, שעד אז כלכלתה התבססה כמעט כולה על חקלאות, עברה תהליך תיעוש והפכה למרכז כלכלי אזורי.
כלכלה

כלכלת רפאלה מתבססת היום בעיקר על תעשיות החלב ועיבוד המתכות. בנוסף, גם כיום הכלכלה מסתמכת במידה מסוימת על חקלאות וגידול מקנה.
תחבורה

רפאלה נמצאת על הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין צפון ארגנטינה לעיר רוסאריו.
רפאלה היא צומת רכבות מרכזי באזור. בעיר עוברות רכבות למספר ערים מרכזיות בארגנטינה, כמו בואנוס איירס, רוסאריו וטוקומאן.
ספורט

ברפאלה נמצאת קבוצת הכדורגל אתלטיקו דה רפאלה, המשחקת בליגת העל הארגנטינאית. הקבוצה משחקת באצטדיון נואבו מונומנטל בעיר.
ערים תאומות

גרמניה זיגמרינגנדורף, גרמניה
איטליה פוסנו, איטליה
רייק (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  פיטר דנקן   ריצ'רד רוקסברג   צ'ארלס ווטרסטריט
 שחקנים:  ריצ'רד רוקסברג   מאט דיי   אדריאנה פיקרינג
 ארץ מקור:  אוסטרליה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  40
 הפקה
 חברת הפקה:  Blow by Blow Productions   Essential Media
 הפצה:  ABC Television, נטפליקס 
 מוזיקה:  Michael Lira 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC Television
 תקופת שידור מקורית:  4 בנובמבר 2010 – 7 באוקטובר 2018 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רייק (באנגלית: Rake) היא סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית אוסטרלית בת חמש עונות של שמונה פרקים כל אחת, שעלתה לשידור לראשונה ב-2010 בערוץ הטלוויזיה ABC1. הסדרה, בכיכובו של ריצ'רד רוקסברג, מספרת על קליבר גרין, עורך דין מבריק מסידני בעל נטייה להרס עצמי, שידוע בכך שהוא לוקח על עצמו תיקים "אבודים" של לקוחות אשמים, שאף עורך דין לא מעוניין לייצגם. שם הסדרה באנגלית, Rake, פירושו "מתהולל רודף נשים".
בישראל שודרו ארבע עונות של הסדרה ביס, החל מ-2013. כל חמש העונות שודרו בשנת 2021 ברשת נטפליקס.
רשת פוקס הפיקה לסדרה גרסה אמריקאית בכיכובו של גרג קיניר, שעלתה לשידור ב-2014. בסדרה שונה שם הגיבור הראשי ל"קיגן דיין". הגרסה האמריקאית שודרה בישראל בשם "הפרקליט", כדי להבדילה מהגרסה האוסטרלית.
דמויות

קליבר גרין (ריצ'רד רוקסבורג) - גיבור הסדרה, עורך דין פלילי, מבריק אך בעל נטייה להרס עצמי. דמותו מבוססת באופן רופף על דמותו של צ'ארלס ווטרסטריט, עורך דין אוסטרלי ידוע.
ברני מאהר (ראסל דיקסטרה) - חברו הטוב ביותר של קליבר, עורך דין בעצמו שמשתף פעולה עם קליבר פעמים רבות לאורך הסדרה.
סקרלט "רד" אינגלס (דניאל קורמק) - אשתו של ברני, עורכת דין תובעת במקצועה.
דייוויד פוטר (מאט דיי) - עורך דין לענייני מיסים, שמשמש כתובע במשפט שמתנהל נגד קליבר. קליבר נוהג לכנותו "הארי-סליחה-דייוויד" פוטר.
מליסה "מיסי" פרטרידג' (אדריאן פיקרינג) - סטודנטית למשפטים ולשעבר זונה שקליבר נהג להגיע אליה, והיא נקרעת בינו לבין דייוויד פוטר.
ונדי גרין (קרוליין ברזייר) - גרושתו של קליבר, פסיכולוגית במקצועה.
פיניגן "פאז" גרין (קיגן ג'וייס) - בנם של קליבר וונדי גרין.
ניקול ורגס (קייט בוקס) - מזכירתו של קליבר המתאהבת בברני זמן קצר לפני נישואיה לאחר.
עלילת הסדרה

בכל פרק בארבע העונות הראשונות של הסדרה מטפל קליבר, בעזרתם של ברני וניקול, בסוגיה משפטית - בדרך כלל חילוץ ממעצר או ממאסר של מי שאשמתו ברורה ונראה כבלתי ניתן לחילוץ. דוגמה מהפרק הראשון בסדרה: כלכלן נודע הואשם ברצח, לאחר שהתברר שהוא קניבל שאכל אדם אחר. קליבר מוכיח שהאדם שנאכל התאבד מרצונו קודם שנאכל, ולכן בוטלה אשמת הרצח. בנוסף למרכיב זה, שבו כל פרק הוא עצמאי, בדרך כלל ללא קשר לפרקים קודמים, מוצגים לאורך הסדרה נושאים נוספים, שבהם יש התפתחות בעלילה:
חיי ההוללות של קליבר, המתבטאים בחובות ההימורים שלו ובקשריו המזדמנים עם נשים.
חיי האהבה המורכבים של יתר גיבורי הסדרה: ברני, סקרלט, דייוויד, מליסה, ונדי, פיניגן ועוד.
הצגה סאטירית של הממשל האוסטרלי (שרים וחברי הפרלמנט).
בסוף העונה הרביעית קליבר מודח מלשכת עורכי הדין ונבחר לסנאט האוסטרלי. העונה החמישית שונה מקודמותיה, והיא בעיקר סאטירה על הממשל האוסטרלי, אך גם בה מוצגות משפחתו המורכבת של קליבר וההוללות שלו.
סקירה כללית

| עונה | פרקים | שידור פרק בכורה | שידור פרק סיום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 | 4 בנובמבר 2010 | 23 בדצמבר 2010 |
| 2 | 8 | 6 בספטמבר 2012 | 25 באוקטובר 2012 |
| 3 | 8 | 9 בפברואר 2014 | 30 במרץ 2014 |
| 4 | 8 | 19 במאי 2016 | 7 ביולי 2016 |
| 5 | 8 | 19 באוגוסט 2018 | 7 באוקטובר 2018 |