stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות אירופה במאה ה-19
ההגירה היהודית

ההגירה היהודית מארצות מזרח אירופה בעיקר השיגה שתי מטרות ראשיות - לברוח מהרדיפות האנטישמיות האלימות והפוליטיות (לגבי יהודי רוסיה במיוחד),ולשפר את המצב הכלכלי הקשה- מטרה זו הייתה משותפת לרוב המהגרים לארצות הברית, אך היה חמור יותר אצלם בגלל גידול האוכלוסייה היהודית המהיר.
הזעזוע שעבר על יהודי רוסיה עם "הסופות בנגב", שורת הפוגרומים של 1881, הביא לתגובה דומה בקרב רוב המשכילים, שהתאכזבו משאיפותיהם. הם וקהל היעד שלהם פנו לחלופות אחרות: הזדהות מלאה עם היסודות הפרוגרסיביים בחברה הרוסית (בין סוציאליסטים ובין ליברלים), הגירה לארצות הברית, רומנטיזציה של השכבות העממיות והיידיש או 'חיבת ציון', שקראה לעלייה לארץ ישראל.
ההגירה היהודית פנתה ל-3 כיוונים עיקריים: מערב אירופה, ארצות הברית ואמריקה (מלבד ארצות הברית- מדינות כמו קנדה וארגנטינה). מלבד הכיוונים העיקריים הללו פנו היהודים לכל מקום בעולם, אולם 3 מדינות ראויות לציון מיוחד בשל היקף ההגירה הרחב -אוסטרליה, דרום אפריקה וישראל.
ההגירה היהודית הייתה חד-כיוונית. מכיוון שהיהודים לא מקושרים כלכלית או חברתית לארצות המוצא שלהם הם עזבו ללא כוונה או סיבה לחזור אלא במטרה להשתקע בארץ החדשה בתקווה להיקשר כלכלית וחברתית בארץ, זאת בניגוד לרוב המהגרים, שעזבו כדי להשיג כסף ואז לחזור איתו "הביתה" (מה שליהודים לא היה). היהודים היגרו כמשפחות (גם אם המפרנס הגיע מוקדם יותר כדי ליצור תשתית למשפחה) ואילו האחרים היגרו כיחידים ולפעמים הביאו את המשפחה לאחר זמן כלשהו. היקף ההגירה היהודית היה עצום מבחינה כמותית- 25% מהעם היגר בין 1881 ל-1914 אחוז שאין לו אח ורע בין עמי העולם מלבד האירים.
ההגירה הביאה לשינויים אצל היהודים ברמות שונות: ברמת הפרט, שיפור המצב הכלכלי הן אצל המהגרים (שמצאו עבודה) והן אצל הנשארים (פחות תחרות על תעסוקה ותמיכה כספית מהמהגרים שהתבססו), ברמה הלאומית חל תהליך פרודוקטיביזציה אצל המהגרים, וכן תהליך הינתקות מהדת, המסורת והתרבות היהודיים כפי שהיו באירופה.
ההגירה היהודית > הגירה לארצות הברית

יעד ההגירה המרכזי של יהודי אירופה היה ארצות הברית. מדינה זו הייתה מלכתחילה מדינת מהגרים הפתוחה לכל בני האדם כך שהיוותה יעד מועדף לקבוצות מיעוטים שונות במהלך העת החדשה.
יהודים החלו להגר לארצות הברית כבר במאה ה-16 עם התחלת ההתיישבות "הלבנה" באזור. במאה ה-17 והמאה ה-18 היגרו לארצות הברית צאצאי גולי ספרד ופורטוגל שבאו מברזיל, הולנד ואנגליה וכן מעט מיוצאי אשכנז (פולין בעיקר) שבאו ישירות מארצם או דרך אנגליה. היישוב מנה בערך 2000 איש ב-1776 כשהוקמה ארצות הברית, והם היו מרוכזים בעיקר בניו פורט, ניו יורק ופילדלפיה. מצבם הכלכלי היה טוב ואצל חלקם מצוין. הם עסקו במגוון תחומים- מסחר טבק ועד גידול קני סוכר.
בתחילת המאה ה-19 הגיע לארצות הברית גל הגירה חדש מפולין, גרמניה ומדינות מרכז-אירופה. הגל נמשך עד 1880 ובמהלך הזמן הגיעו לארצות הברית 300,000 יהודים שכבר באמצע המאה הפכו לרוב על-פני היהודים הוותיקים, יוצאי ספרד. המהגרים הגיעו מכיוון שהתייאשו מ"אביב העמים" שלא הצליח (מבחינת היהודים לפחות) ומהמגבלות החדשות בארצות מוצאם. מהגרים אילו עסקו בעיקר ברוכלות אך גם במלאכה בעיקר בענף ההלבשה. חלקם נדדו מערב לצד החקלאים האמריקאים, וכך היישוב היהודי התפשט עד לסן פרנסיסקו - הוקמו קהילות בערים הגדולות שבארצות הברית, ובעיירות רבות התיישבה משפחה יהודית. עד-מהרה הצטרפו למשפחה משפחות נוספות ונצרו קהילות בכל רחבי ארצות הברית.
הגל השלישי של ההגירה היה רחב-ההיקף ביותר מבין שלושת גלי-ההגירה. בין השנים 1881 ל-1914 היגרו לארצות הברית 2,000,000 יהודים (עשירית מכלל המהגרים לארצות הברית, שני שלישים מהמהגרים היהודים בעולם) רובם ממז' אירופה (רוסיה, פולין, רומניה ועוד). המהגרים החדשים פנו לעבוד בחרושת ומלאכה וברוכלות ומסחר. רק מיעוט קטן פנה ל"מקצועות החופשיים" משום שדרישת השוק האמריקאי הייתה לעבודה פיזית בתעשייה. מעטים אף פנו לחקלאות ברוח הסוציאליסטית מרוסיה, אך רק חקלאות מעורבת במלאכה הצליחה לקיים מושבות.
ההגירה היהודית > עלייה לארץ ישראל

היקף העלייה לארץ ישראל במאה ה-19 היה מצומצם, אם כי העלייה במחצית השנייה של המאה, ובמיוחד בסופה, תרמה להיווצרותו של היישוב היהודי החדש בארץ ולהקמת מוסדותיו הציוניים, שהפכו להיות "המדינה שבדרך", עליה נבנתה מדינת ישראל.
העלייה במאה זו החלה בעליית תלמידי הגר"א בעשור הראשון ונמשכה טיפין טיפין גם לאחר מכן. אולם, העלייה, ממניעים שניתן לזהותם כציוניים, החלה רק במחצית השנייה של המאה, עם עליית כמה ממבשרי הציונות ותלמידיהם. הזרם, הנרחב יחסית, של עולים בעלי מוטיבציה ציונית, החל רק בסוף המאה, עם העלייה הראשונה.
יובאן הורוואט

| --- | --- |

יובאן הורוואט
 לידה:  1722 פטרוואראדין, מלוכת הבסבורג
 פטירה:  1786  (בגיל 64 בערך) חרקוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 כינויים נוספים:  איוון סמוילוביץ'
 ידוע בשל:  הקמת סרביה החדשה
יובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' (בסרבית: Йован Хорват; 1722, האימפריה הרומית הקדושה – 1786, האימפריה הרוסית), הידוע גם כאיוון סמוילוביץ', היה גנרל רוסי ממוצא סרבי שייסד את סרביה החדשה באימפריה הרוסית באזור העיר נובומירהורוד.
ביוגרפיה

אבות אבותיו של הורוואט הגיעו במקור מסרביה הישנה. בשנות ה-70 של המאה ה-17, סבו מרקו קורטיץ' התיישב ב"גבול הצבאי" - אזור בין מלוכת הבסבורג לבין האימפריה העות'מאנית, בו התיישבו לראשונה סרבים בימי הביניים. קורטיץ' נלחם בצבאה של נסיכות אוסטריה וקיבל תואר אציל מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו של קורטיץ', סמואיל, היה בעל קרקעות בכפר הקרוי על שם משפחתו - קורטיצ'י, על יד ארד.
בשנת 1726 קיבל סמואיל שם אצילי - "דה קורטיץ'", מקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר ששימש כמושל העיר ואראדין שברומניה. ג'ובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' נולד לסמואיל בפטרוואראדין שבמלוכת הבסבורג ב-1722.
ב-1751, בגיל 21, יצרו יובאן ואחיו דימטרי קשר עם השגריר הרוסי לנסיכות אוסטריה על מנת לבקש להגר לרוסיה. השגריר קיבל את בקשתם של השניים בתנאי שהדבר יאושר על ידי הממשלה הרוסית. הממשלה לא רק אישרה את הבקשה אלא הציעה לכל המשפחות אזרחות ועבודה בצבא האימפריה הרוסית. למעשה, כל משפחות הקצינים ששירתו בצבא האוסטרי והיגרו לאוסטריה קיבלו אזרחות והקצינים קיבלו עבודה בצבא הרוסי. עוד לפני שבקשתו ברוסיה התקבלה הגיש הורוואט את בקשת ההתפטרות שלו לצבא האוסטרי יחד עם 281 קצינים נוספים. בקשות ההתפטרות הועברו מיד למריה תרזה שאישרה אותן מכיוון שבאותה העת לאימפריה הרוסית ולבית הבסבורג היו יחסים חמים.
ב-13 ביולי 1751 השגריר הרוסי באוסטריה קיבל את האישור הרשמי מיליזבטה, קיסרית רוסיה למעבר של הורוואט וקצינים נוספים לרוסיה. הורוואט קודם מיד לדרגת גנרל בצבא הרוסי וקצינים שהראו כישרון קיבלו דרגות גבוהות בצבא הרוסי מיד. ההגירה התבצעה בשלושה סבבים שונים.
הורוואט הגיע לרוסיה פיזית בסוף ספטמבר 1751 והקים בה את "סרביה החדשה". רוב היישובים בסרביה החדשה נקראו על שם יישובים בסרביה עצמה ובאישור הקיסרית יליזבטה קראו על שמה מבצר שבנו. ב-1759 הקים הורוואט גדודי צבא לסרביה החדשה, והתחיל לפעול למען הקמת בית לאומי לסרבים בשטח האימפריה הרוסית. הוא הקים בית משפט עליון, משרדים שונים כגון; כלכלה, חוץ, אוצר, ביטחון וכו'.
בית המשפט שהורוואט עצמו הקים מצא אותו אשם בשחיתות ובצו של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, הוא גורש מסרביה החדשה וזו פורקה במספר שלבים. הוא חזר לאזור סרביה החדשה לשעבר רק ב-1775 ונפטר בדירתו שליד העיר חרקוב בגיל 64 בשנת 1886.
לקריאה נוספת

אלמנקו גלוהאק, (1990). Porijeklo imena Hrvat, איגוד הכותבים ביוגוסלביה.
בריאן דוויאס, (2016). The Russo-Turkish War, 1768-1774: Catherine II and the Ottoman Empire, הוצאת בלומסברי.
הערות שוליים

↑  The Annals of the Ukrainian Academy of Arts and Sciences in the U.S, האקדמיה האוקראינית למדעים ולאומנויות בארצות הברית, 1955
↑  Новая Сербия, מאמר על סרביה החדשה
יאנוש הונטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1910 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1945 (בגיל 34 בערך) קופהאזה, הונגריה 
 שם לידה:  Honti János Tamás 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
הונטי יאנוש טמאש (בהונגרית: Honti János Tamás;‏ בודפשט, 19 באוקטובר 1910 – קופהאזה, מרץ/אפריל 1945) היה פולקלוריסט יהודי-הונגרי, חוקר סיפורי עם, היסטוריון ספרותי שניספה בשואה. דודו נאנדור הונטי היה צייר.
ביוגרפיה

יאנוש הונטי נולד במשפחה יהודית כבנם של רז'ה הונטי (1879–1956), בלשן והיסטוריון ספרות, ושל אירמה סנדראי (1886–1974). יצירתו הראשונה, שהייתה קטלוג של אגדות, פורסמה ב-1928.
יש למנות את יאנוש הונטי בין המדענים של העבר, למרות שהוא עדיין יכול היה לחיות אחר מלחמת העולם השנייה, במלוא כוחו היצירתי. תפניות מסלול חייו יוצאות דופן; הוא היה תלמיד תיכון בן שמונה עשרה כאשר עבודתו המדעית הראשונה פורסמה בסדרת הפולקלור הבינלאומית היוקרתית ביותר בגרמנית. הוא היה בן שלושים וארבע כאשר נקבר כקורבן של הפשיזם. עבודתו המדעית נופלת בין שני התאריכים הללו - כמאה עבודות מודפסות, בהן שתי מונוגרפיות עצמאיות בגרמנית ושלוש בהונגרית; מחקרים שפורסמו בהונגרית ובשפות זרות, אנתולוגיות של סיפורי עם, סקירות, הגהות.
בין 1930 לבין 1932 עבד כמתמחה במוזיאון לאתנוגרפיה (בודפשט) (הו'). בשנת 1933 קיבל תעודת הוראה. משנת 1935, עבד בספרייה הלאומי על שם סצ'ני. עבודתו העיקרית פורסמה ב-1937 תחת הכותרת "עולם האגדות" (A mese világa). בין 1937 לבין 1939, חקר בפריז נושאים קלטיים ואיסלנדיים כבעל מלגה. הוא חזר לממלכת הונגריה ב-1939. באותה העת פרסם רבות בכתב העת "דרך הארץ" (Az Ország Útja). כיהודי נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ובשנת 1945, הוא וחבריו נלקחו על ידי הוואפן אס אס הנסוג למחנה ריכוז באוסטריה, אך הוא מת בדרך בכפר הונגרי על גבול הונגריה-אוסטריה.
אשתו הייתה ארז'בט דאנוש, בתם של מנהל מבשלת בירה מרצל דאנוש ושל מרגיט באטורי, לה נישא ב-22 בדצמבר 1935. הם התגרשו שנתיים לאחר מכן.
מחקריו ויצירתו

במהלך 16 שנות עבודתו, הוא ראה במשימת המחקר העיקרית שלו חקר ההתפתחות ההיסטורית והקשרים האירופיים של הקביעות הפנימיות של סיפור העם. לדבריו, לתרבות הקלטית היה תפקיד מכריע בהתפתחות האגדה האירופית. ממחנות שרות העבודה שלח הביתה את עבודתו "סיפור העם הלא ידוע" ואת חיבורו אורסטס והמלט.
כתביו

Verzeichnis der publizierten ungarischen Volksmärchen (קטלוג סיפורים, 1928)
Volksmärchen und Heldensage (הלסינקי, 1931)
מסורת אפוס הונגרית I. / מסורת עממית אפית. מסורת אפוס הונגרית II. ; לימודי הונגריה, קצ'קמט, 1935-1936
עולם האגדה ; פנתיאון, בודפשט, 1937
הג'נטלמן שביקר בגן עדן. 12 סיפורי עם ; עם יאנוש הונטי ואנדרה ודאס; אופיסינה, בודפשט, 1938
סיפור שוליית הקצב ; רשם יאנוש הונטי ומרגיט גל; פאוסט הראשון, בודפשט, 1940
אנונימוס והמסורת (1942)
אגדות מזרחיות ; נבחרו על ידי יאנוש הונטי, עיטור הספר טמאש מסרוש; ביבליותקה, בודפשט, 1943 (פאבולה)
מחקרים נבחרים; דיולה אורטוטאי, מזכירה. Demötör Tekla; אקדמי, בודפשט, 1962
עולם האגדה ; הוצאת Magvető, בודפשט, 1975 (זמן מהיר)
Studies in oral epic tradition (מחקרים במסורת אפית שבעל פה); תרגום לאנגלית אווה רונה; הוצאת אקדמי, בודפשט, 1975
אורסטס והמלט (חיבור)
סיפור העם הלא נודע ; הוצאת Internal Health Publishing, אונגה, 2011
מיתולוגיה והיסטוריה דתית, 2019
לקריאה נוספת

מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי עיון מסת"ב 963-8607-10-6
מי זה מי בספרות ההונגרית? הוצאת Könyvkuckó, בודפשט, 1999 מסת"ב 9-638157-91-7
לקסיקון אתנוגרפי הונגרי
Magyar életrajzi lexikon 1967 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
ראו גם

K. Waldapfel Eszter (1946). "(הספד לזכרו)" (PDF). Magyar Könyvszemle. נבדק ב-2014-03-27.
Mezey Mónika (2019). "(Giovikának régi nagy barátsággal... Dedikált kötetek Honti János könyvtárában)". Magyar Könyvszemle.
Dömötör Tekla (1975). יאנוש הונטי. Akadémiai Kiadó.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 2664/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-22.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 586/1935. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438066205171  PLWABN: 9810580220805606  BnF: cb108594136 (data)  CiNii: DA15128154  GND: 119334712  ISNI: 0000 0001 0901 8408  LCCN: n83141971  NKC: mzk2013745684  NTA: 067581951  RERO: 02-A003382055  SUDOC: 179238779  VIAF: 54139624   WorldCat (עם VIAF): 54139624
יום הבריאות הבין-לאומי

יום הבריאות הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי שמצוין מדי שנה ב-7 באפריל, לאחר שהוכר על ידי האו"ם וארגון הבריאות העולמי.
הדגל הרשמי של ארגון הבריאות העולמי
בשנת 1950 יזם ארגון הבריאות העולמי את יום הבריאות העולמי במהלך האספה הכללית. התאריך 7 באפריל נבחר כדי לציין את הקמת ארגון הבריאות העולמי. מאותו היום בכל שנה מקדישים יום זה לפעילויות בנושא העלאת המודעות לבריאות.
כל שנה פעולות שונות לדוגמה:
בשנת 2018 הוציאו בולים להנצחת יום הבריאות העולמי ואת יום השנה השבעים לארגון הבריאות העולמי
בשנת 2017 ארגון הבריאות הלאומי פרסם נתונים על התופעה של דיכאון בגילאים צעירים ובכך העלה את המודעות לנושא.. כמו כן הוא סייע בהקמת מקומות שניתן לפנות אליהם אם מרגישים צורך.
יום הבריאות העולמי נחגג בכינוס אירועים אזוריים, מקומיים ובין-לאומיים שקשורים לנושא הנבחר.
הערות שוליים

↑  World Health Day - 7 April 2018, World Health Organization
↑  World Health Day - 7 April 2017, World Health Organization
טרוי דניאלס

| --- | --- |

דניאלס, דצמבר 2021
 לידה:  15 ביולי 1991 (בן 33) רואנוק, וירג'יניה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'
 דראפט:  לא נבחר, 2013
 קבוצות כשחקן
 2013–2014 2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2019 2019–2020 2020 2021–:  ריו גראנדה ואלי וייפרס יוסטון רוקטס מינסוטה טימברוולבס שארלוט הורנטס ממפיס גריזליס פיניקס סאנס לוס אנג'לס לייקרס דנוור נאגטס אולימפיה מילאנו
טרוי דניאלס (באנגלית: Troy Daniels; נולד ב-15 ביולי 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת אולימפיה מילאנו. בולט בהצטיינותו כקלעי שלשות.
קריירת מכללות

דניאלס נולד וגדל בעיר רואנוק שבווירג'יניה, ובין השנים 2009–2013 למד באוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'. בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (VCU Rams), העפילה הקבוצה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה, בהובלת הפורוורד ג'יימי סקין. בשתי העונות הבאות הפך דניאלס לאחד השחקנים הבולטים של ה"ראמס", ורשם ממוצעים כוללים של 11.1 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. ב-2 בינואר 2013 שבר את שיא מחוז Atlantic-10 כשקלע 11 שלשות (מתוך 20 זריקות) בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת המדינה של מזרח טנסי.
קריירת משחק מקצועית

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2013, חתם דניאלס על חוזה בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בפברואר 2014 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס, אולם שותף עמה בחמישה משחקי NBA בלבד, ואת מרבית העונה בילה בקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – ריו גראנדה. במהלך עונתו היחידה בקבוצה שבר את שיא הליגה לשלשות בעונה בודדת, עם 240 שלשות בסך הכול (השיא הקודם עמד על 152 שלשות). בפברואר 2014 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח, ועד לסיום העונה העמיד ממוצעים של 21.5 נקודות, 5.0 שלשות, 4.6 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בפלייאוף ה-NBA‏ 2014 הפתיע לטובה עם ממוצע של 7.0 נקודות למשחק ב-53.3% קליעה לשלוש, אך הרוקטס הפסידו כבר בסיבוב הראשון, מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
לאחר 17 משחקים בעונת 2014/2015 הועבר למינסוטה טימברוולבס, במסגרת טרייד משולש בו קורי ברואר ואלכסיי שבד נשלחו ליוסטון, בעוד רוני טוריאף נשלח לפילדלפיה 76'.
בהמשך אותה עונה נשלח בטרייד נוסף לשארלוט הורנטס, יחד עם מו ויליאמס, תמורת גארי ניל ובחירת דראפט עתידית.
לקראת עונת 2016/2017 סיכם על חוזה בממפיס גריזליס, והועבר אליה במסגרת עסקת "החתמה והעברה" (Sign-and-trade). ב-3 בדצמבר 2016 קלע שיא קריירה של 31 נקודות בניצחון מול לוס אנג'לס לייקרס, וב-29 בדצמבר השווה את שיא המועדון לנקודות ברבע בודד כשקלע 22 נקודות ברבע האחרון במשחק מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בספטמבר 2017 נשלח בטרייד לפיניקס סאנס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. ב-13 בדצמבר 2017 שבר את שיאו האישי כשקלע 32 נקודות בהפסד קבוצתו מול טורונטו ראפטורס.
לקראת עונת 2019/2020 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס, ולאחר 41 משחקים, במרץ 2020, שוחרר מהקבוצה.
ארבעה ימים לאחר שחרורו מהלייקרס, חתם דניאלס על חוזה בדנוור נאגטס עד לסיום עונת 2019/2020.
לקראת עונת 2021/2022 חתם על חוזה בקבוצת אולימפיה מילאנו.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | יוסטון | 5 | 1 | 15.0 | 0.484 | 0.480 | 0.000 | 0.8 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 8.4 |
| 2014/2015 | יוסטון | 17 | 0 | 6.4 | 0.319 | 0.302 | 0.750 | 0.4 | 0.2 | 0.0 | 0.0 | 2.7 |
| 2014/2015 | מינסוטה | 19 | 0 | 8.1 | 0.322 | 0.333 | 1.000 | 1.0 | 0.7 | 0.2 | 0.0 | 2.8 |
| 2014/2015 | שארלוט | 11 | 0 | 12.3 | 0.458 | 0.472 | 0.857 | 0.7 | 0.5 | 0.3 | 0.1 | 7.0 |
| 2015/2016 | שארלוט | 43 | 0 | 11.1 | 0.476 | 0.484 | 0.556 | 1.3 | 0.5 | 0.3 | 0.1 | 7.0 |
| 2016/2017 | ממפיס | 67 | 3 | 17.7 | 0.374 | 0.389 | 0.796 | 1.5 | 0.7 | 0.3 | 0.1 | 8.2 |
| 2017/2018 | פיניקס | 79 | 15 | 20.5 | 0.403 | 0.400 | 0.875 | 1.6 | 0.6 | 0.3 | 0.1 | 8.9 |
| 2018/2019 | פיניקס | 51 | 1 | 14.9 | 0.411 | 0.381 | 0.783 | 1.4 | 0.5 | 0.5 | 0.1 | 6.2 |
| 2019/2020 | ל.א. לייקרס | 41 | 0 | 11.1 | 0.392 | 0.357 | 0.625 | 1.1 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 4.2 |
| 2019/2020 | דנוור | 6 | 0 | 12.7 | 0.357 | 0.300 | 0.000 | 1.0 | 0.5 | 0.5 | 0.0 | 4.3 |
| קריירה |  | 339 | 20 | 14.9 | 0.401 | 0.395 | 0.799 | 1.3 | 0.5 | 0.3 | 0.1 | 6.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | יוסטון | 4 | 0 | 17.0 | 0.529 | 0.533 | 1.000 | 2.3 | 0.3 | 0.5 | 0.0 | 7.8 |
| 2015/2016 | שארלוט | 4 | 0 | 4.5 | 0.125 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.5 |
| 2016/2017 | ממפיס | 6 | 0 | 11.3 | 0.333 | 0.333 | 0.000 | 1.1 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 1.5 |
| 2019/2020 | דנוור | 6 | 0 | 5.0 | 0.500 | 0.500 | 0.500 | 0.5 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 2.7 |
| קריירה |  | 20 | 0 | 9.2 | 0.413 | 0.424 | 0.857 | 1.0 | 0.3 | 0.2 | 0.0 | 2.9 |
הערות שוליים

1 2  דיווח: הלייקרס מחתימים את דניאלס, באתר 247sports.com
↑  הסטטיסטיקות של דניאלס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  סיכום המשחק בין VCU ל-ETSU, באתר ESPN,‏ 3 בינואר 2013
↑  שיאי ליגת הפיתוח לשלשות בעונה בודדת, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של דניאלס בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
↑  מינסוטה מצרפת את דניאלס, באתר הקבוצה, 19 בדצמבר 2014
↑  שארלוט מצרפת את ויליאמס ודניאלס, באתר הקבוצה, 10 בפברואר 2015
↑  ממפיס מצרפת את דניאלס, באתר הקבוצה, 12 ביולי 2016
↑  סיכום המשחק בין הגריזליס לת'אנדר, באתר ESPN,‏ 30 בדצמבר 2016
↑  פיניקס מצרפת את דניאלס, באתר הקבוצה, 22 בספטמבר 2017
↑  סיכום המשחק בין הראפטורס לסאנס, באתר ESPN,‏ 14 בדצמבר 2017
↑  הלייקרס משחררים את דניאלס, באתר הקבוצה, 1 במרץ 2020
↑  דניאלס חותם על חוזה בדנוור, באתר הקבוצה, 5 במרץ 2020
יאנוש דמיאניץ'

| --- | --- |

דיוקן בליטוגרפיה מאת אלק סאמושי
 לידה:  8 בדצמבר 1804 Sunja, Sisak-Moslavina County, קרואטיה 
 הוצאה להורג:  6 באוקטובר 1849 (בגיל 44) ארד, האימפריה האוסטרית 
 מדינה:  הונגריה 
 כינוי:  שם לידה: Јован Дамјанић
 בן או בת זוג:  אמיליה צ'רנוביץ' 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 קרב אישאסג 
 
יאנוש דמיאניץ' (במקור - יובן דמיאניץ'; בהונגרית: Damjanich János, בסרבית: Јован Дамјанић;‏ 8 בדצמבר 1804, סטראז'ה – 6 באוקטובר 1849, ארד) היה גנרל הונגרי ממוצא סרבי, נחשב לאחד הגיבורים הלאומיים של הונגריה בתקופת "אביב העמים".
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות

יובן דמיאניץ' נולד במשפחה סרבית נוצרית אורתודוקסית בכפר לגרדורף, סטראז'ה בסרבית ובהונגרית (Straža,Strázsa) באזור הספר הצבאי של האימפריה האוסטרית, בחלק המערבי של חבל באנאט, בימינו בסרביה. לפי דעות אחרות, נולד בסטאזה, אז בספר הצבאי הקרואטי, כיום חלק מסוניה, בחבל באניה שבקרואטיה. 
אביו היה קצין בצבא האוסטרי ואמו הייתה בתו של הגנרל טבורוביץ'. 
גם יובן, בהונגרית יאנוש, דמיאניץ', בחר בקריירה צבאית. למד בבית הספר הצבאי בטמשוואר (טימישוארה). בשנת 1820 היה צוער
במשמר הגבול. בגיל 40 הועלה לדרגת קפטן (סרן). באפריל 1848 שובץ כקצין של רגימנט הרגלים ה-61 של הצבא האוסטרי שבסיסו היה בטמשוואר.
בפיקודו של הגנרל היינאו נשלח עם יחידת גרנדירים לאיטליה בה פרץ מרד נגד הכיבוש האוסטרי.
בצבא המהפכני ההונגרי > הקרבות בבאנאט ובוויבודינה (אוקטובר 1848 - ינואר 1849)

מלכתחילה דבק דמיאניץ' ברעיונות המהפכניים של הליברלים ההונגרים בראשות לאיוש קושוט. בשובו להונגריה, עם פריצת מהפכת 1848 בהונגריה קודם לדרגת מייג'ור (רב-סרן) בפלוגה 3 הונבד בסגד, הידועה כ"הנוצות הלבנות". כשסרבים בוויבודינה ובבאנאט מרדו בממשלה ההונגרית, בגלל דחייתה את השאיפות הלאומיות שלהם, הוא עמד בראש המתגייסים הסרבים לרגימנט "הכובעים האדומים" שלחמו נגדם. עמדתו זו הדביקה לו דימוי של בוגד בבני עמו.
ב-14 ביולי 1848 ניהל קרבות קשים נגד המורדים הסרבים בסנט טומאש (כיום סרבובראן). ב-13 באוקטובר הצליח להדוף מתקפה סרבית באובצ'ה (בצ'י), טרקבצ'ה (נובי בצ'יי) ובווליקו קיקינדה.
ב-9 בנובמבר הוביל מתקפה מוצלחת על העמדות הסרביות בוורשץ ובלגרדורף/טאבורפאלווה, שם השתתפו בלחימה גם ההיידוקים של שאנדור רוז'ה. בנובמבר 1848 הועלה לדרגת קולונל.
דמיאניץ' הצטיין בהמשך בקרבות באליסברוּן (אליבּוּנאר) וורשץ ובדצמבר הביס את הגנרל הסרבי סטפאן שופליקאץ בסמוך ליארקובאץ.
ב-16 בינואר 1849 מונה למפקדו של הקורפוס הצבאי השלישי באזור האמצעי של הנהר טיסה וקנה במהרה שם של האמיץ בחיילי הונגריה.
במרץ 1849, מול מתקפת הפלדמרשל וינדיש-גרץ, חיסל דמיאניץ' חטיבה אוסטרית בסולנוק, ניצחון שנחשב להישגו הצבאי המזהיר ביותר. בעקבות ניצחון זה הועלה לדרגת גנרל.
נבחר לחבר בפרלמנט ההונגרי מטעם אזרחי סולנוק, אך לא הסכים לקבל את הכבוד. בהמשך מילא תפקיד מוביל במתקפה הכללית אל עבר בודה בפיקודו של הגנרל ארתור גרגיי (Görgey).
הקרבות בהורט ובהטוון, יחד עם מאבק הדמים באישאסג (Isaszeg) הביאו לו שוב תהילה. בסקירת החילות ביישוב גדלה (Gödöllő) הביע ראש הממשלה ההונגרית, לאיוש קושוט, את הוקרתו לגדודיו של דמיאניץ' והסיר את כובעו לכבודם.
בראש אחת משלוש החטיבות שבפיקודו של גרגיי, נכנס דמיאניץ' באפריל 1849 לעיר ואץ. ב-19 באפריל 1849 ניצח את האוסטרים בנאג'סאלו ושחרר את המבצר של קומארום.
פציעתו עם שבר ברגל בתאונה מנעה ממנו להשתתף בקרבות בחלק המכריע של מלחמת ההונגרים נגד השלטון ההבסבורגי, כשהממשלה המהפכנית ההונגרית נאלצה לנטוש את הבירה, בודה, בשנית. אחרי שהחלים הסכים לפקד על המבצר של ארד בדרום-מערב טרנסילבניה.
נצור על ידי הרוסים מצפון ועל ידי האוסטרים מדרום וממערב, דמיאניץ' הצהיר שהוא מוכן להסגיר את עצמו אפילו לפלוגת קוזקים אחת, אך יילחם עד הסוף מול צבא אוסטרי שלם. לבסוף הסגיר את עצמו לידי הגנרל הרוסי דמיטרי בוטורלין. הרוסים העבירו אותו לידי האוסטרים ודמיאניץ' הפך לאחד מ-13 הגנרלים ההונגרים שנידונו למוות והוצאו להורג בארד ב-6 באוקטובר 1849, הידועים כ"המעונים הקדושים של ארד". היה האחרון שבין המוצאים להורג ומילותיו האחרונות בהונגרית היו:
הייתי בטוח שאהיה האחרון, מפני שהייתי הראשון בקרב. אמיליה מסכנתי! תחי המולדת!
הוצא להורג בתלייה.
יאנוש דמיאניץ' היה נשוי החל משנת 1847 לאמיליה צ'רנוביץ', בת של פרטו צ'רנוביץ', שופט ואחד מעשירי האזור ארד, סרבי במוצאו.
פטרו צ'רנוביץ' שילם שוחד על מנת להעביר בחשאי את הגופה של דמיאניץ' ולקבור אותו בסתר באחוזתו ביישוב מאצ'ה.
בשנת 1864 דחו הרשויות האוסטריות את בקשת האלמנה לאפשר לכומר הכפר לערוך את קבורתו של דמיאניץ' בקבר המשפחתי.
דמות שנויה במחלוקת בקרב הסרבים

בעוד ההונגרים, כולל אלו מוויבודינה, מחשיבים אותו לגיבורם, בקרב הסרבים יש המחשיבים אותו לבוגד, מפני שלחם לצד ההונגרים נגד כוחות סרבים שלחמו לצד הצבא ההבסבורגי. לכן כונה בידי הסרבים "ljuta guja, srpski izdajica" ("נחש טורף, בוגד סרבי"). הם טוענים שהוא אמר פעם כי "לסרבים אין זכות קיום. לא אשקוט עד שאחרון הסרבים עלי אדמות ימות ואחר כך, אהרוג את עצמי".
מקורות אחרים מציינים שלהפך, היה דמיאניץ' סרבי גאה.
הנצחה

ב-6 באוקטובר 1881 - נחנך בעיר ארד, בככר הקרויה כיום "של 13 המרטירים" אובליסק לזכר 13 הגנרלים שהוצאו להורג בארד ב-1849, ביניהם גם דמיאניץ'. בשנת 1974 הוצמד לאובליסק לוח דו-לשוני והועברו לכאן שאריותיהם של הגנרלים, כולל אלו של דמיאניץ' שהובאו מן הכפר מאצ'ה.
ב-1890 - נחנכה אנדרטת "החירות" בככר החירות בארד, גם היא מוקדשת לזכרם של 13 הגנרלים. על הכן שלה הונחו תמונותיהם. אנדרטה זו שהזכירה גם את 13 המחוזות של "הונגריה רבתי" הוסרה על ידי שלטונות ממלכת רומניה בשנת 1924. בשנת 2004 היא הוחזרה במקום המקורי באישור שלטונות רומניה, בטקס ממשלתי בו השתתפו ראשי הונגריה וראשי הציבור ההונגרי ברומניה.
בעיר סולנוק בהונגריה נפתח מוזיאון ע"ש יאנוש דמיאניץ'.
לקריאה נוספת

Milan Tutorov, Banatska Rapsodija, Novi Sad, 2001.
Damjanich levelei feleségéhez 1910. (מכתבים לאשתו)
הערות שוליים

↑  לקסיקון פאלאס כרך 4
↑  Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950, 168. old הלקסיקון הביוגרפי האוסטרי 1950-1815 עמ' 168
↑  אתר הכנסייה האורתודוקסית במאצ'ה
↑  Vasilije  Krestić  -  Srbi i Mađari u revoluciji 1848-1849. godine. Srpska akademija nauka i umetnosti. p. 150 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116020091  ISNI: 0000 0001 0966 6034  LCCN: nb2020004898  SUDOC: 191799068  VIAF: 42578576   WorldCat (עם VIAF): 42578576
יהדות אל סלוודור

בית כנסת באל סלוודור
יהדות אל סלוודור היא הקהילה היהודית שנוכחת באל סלוודור מאז תחילת המאה ה-19, תחילה היו אלה יהודים ספרדים ובהמשך הגיעו פליטים מיהדות אשכנז מאירופה במהלך מלחמת העולם השנייה. באל סלוודור נמצאת הקהילה השנייה בגודלה במרכז אמריקה, מרביתה התמקמה בסן סלוודור, שהיא העיר השנייה עם הכי הרבה יהודים במרכז אמריקה, אחרי פנמה סיטי.