stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד גולדמן
ביוגרפיה

דוד, בנם הרביעי של ראובן ושושנה-אלטה (לבית רוזנצוויג) גולדמן, ממייסדי כפר תבור, נכד למייסדי ראש פינה גרשון (בן שבח) ושרה גולדמן, נולד ב-13 באוקטובר 1912 בכפר תבור. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, פעל במסגרת המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית כמדריך חקלאי בכיר ביישובי עולים באזור הצפון ומונה לתפקיד סגן מנהל אזור הגליל התחתון והגליל העליון.
בתקופתו הוקם בכפר תבור "בית המייסדים" שנחנך בשנת 1961 בטקס מרשים, בו נכח יו"ר הכנסת קדיש לוז. כמו כן דאג גולדמן לסלילת הרחוב הראשי באספלט (הרחוב היה מרוצף באבני בזלת לא מעובדות), לחיבור כפר תבור למקור מים יציב מחברת מקורות, להקמת קופות חולים במושבה ולתאורת רחוב חדשה. המושבה בתקופתו נשארה בצביונה המקורי. עם פרישתו מרשות המועצה, הקים את מוזיאון המושבה במבנה בית הספר הראשון וניהל אותו מספר שנים בהתנדבות, כיום קיימת בו הספרייה המקומית. גולדמן גם הכין את תשתית ארכיון המושבה ושימור המסמכים ההיסטוריים בהתנדבות ועמד בראשו, בזכות פועלו זה, בגנזך המדינה קיים חומר ארכיוני רב חשיבות על ההתיישבות בגליל, קשרי הגומלין עם ארגון השומר שהוקם בכפר תבור באפריל 1909 ועוד.
דוד שימש מקור ידע עבור חוקרים שעסקו במחקרים בתחום ההיסטורי וגאוגרפי והוזכר בספרים ומאמרים שחוברו על ידי אותם חוקרים וסופרים כגון: פרופ' יוסי בן-ארצי, פרופ' יוסי כץ, זאב ענר, בן ציון מיכאלי, יצחק זיו-אב, אהרן עבר הדני, שמואל אביצור ועוד.
דוד גולדמן היה מידידיו ובאי ביתו של יגאל אלון, יליד כפר תבור, ונעזר בו רבות לקידום כפר תבור.
דוד גולדמן היה פעיל בהתנדבות בהתאחדות האיכרים בגליל התחתון, כתב עיתון הארץ, דואר היום 
בנושאי התיישבות וחברה בגליל התחתון והעליון, מספר ספרים חוברו או נערכו על ידו בנושאים הקשורים לכפר תבור והגליל.
עסק בהתנדבות במתן הרצאות ליחידים וקבוצות אורחי מוזיאון המושבה והן בפני חיילים בבסיסי צה"ל. במקביל לכך היה ברשותו משק חקלאי שעבר תהפוכות עם השנים, משק חלב, מטעים וגידולי פלחה שונים.
הפזמונאי חיים חפר הקדיש ב-"ערב במסחה" שני בתים לדוד גולדמן (גולדמן את בתו סגר...).
גולדמן נפטר ב-28 באוגוסט 1993. ארכיון המושבה החדש שנבנה במהלך 2008-2009 נקרא על שמו.
גולדמן היה בן דוד של אביו של חבר הכנסת לשעבר מיכה גולדמן מכפר תבור.
כתביו

כפר תבור (מסחה), ערך - מאיר הראובני; כנס - דוד גולדמן, בהוצאת כפר תבור המועצה המקומית, 1976 (176 עמ').
שרשים בין סלעי בזלת, דוד גולדמן, בהוצאת מוזיאון המושבה מסחה כפר תבור, 1988 (84 עמ').
הערות שוליים

↑  המוזיאון בתצורה המודרנית
↑  מילות הפזמון ערב במסחה לחיים חפר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401798105171  VIAF: 1422153532452648820000   WorldCat (עם VIAF): 1422153532452648820000
דיאנה ג'י גלאגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1946 פטרסון, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בדצמבר 2021 (בגיל 75) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  ספרי ילדים ונוער
 סוגה:  פנטזיה
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו לאומנות חובבים (אנ')
 
דיאנה ג'י גלאגר (באנגלית: Diana G. Gallagher‏; 14 במרץ 1946 - 2 בדצמבר 2021) הייתה סופרת אמריקנית, מחברת ספרי ילדים ונוער שהתבססו על סדרות טלוויזיה לכל הגילים.
ביוגרפיה

נולדה ב-14 במרץ 1946 בפטרסון שבמטרופולין של ניו יורק.
התחתנה עם הסופר מרטין בורק.
נפטרה ב-2 בדצמבר 2021. התגוררה בפלורידה.
ביבליוגרפיה > מסע בין כוכבים

Deep Space Nine: Arcade (1995)
Deep Space Nine: Day of Honor: Honor Bound (1997)
Starfleet Academy: The Chance Factor (1997) (עם מרטין בורק)
ביבליוגרפיה > באפי ציידת הערפדים

Obsidian Fate (1999)
Prime Evil (2000)
Doomsday Deck (2000)
Spark and Burn (2005)
Bad Bargain (2006)
Angel: The Casefiles: Volume 2 (2004) (עם פול רודיטיס)
ביבליוגרפיה > סברינה המכשפה הצעירה

Showdown at the Mall (1997)
Halloween Havoc (1997)
Lotsa Luck (1997)
Now You See Her, Now You Don't (1998)
Shamrock Shenanigans (1999)
Bridal Bedlam' (1999) (עם ננסי הולדר)
Reality Check (2000)
Wake-Up Call (2001)
From the Horse's Mouth (2001)
"The Interview" in Eight Spells a Week (1998)
"The Wizard of OR" in Millennium Madness (1999)
Salem's Tails: Dog Day Afternoon (1999) (עם מארק דובואוסקי)
Salem's Tails: Worth a Shot (2000)
ביבליוגרפיה > עולמה הסודי של אלכס

Alex, You're Glowing! (1995)
Bet You Can't! (1995)
Bad News Babysitting! (1995)
Witch Hunt! (1995)
Mistaken Identity! (1995)
Go for the Gold! (1996)
Poison in Paradise! (1996)
Zappy Holidays! (1996)
Frozen Stiff! (1997)
Milady Alex! (1997)
New Year's Revolution! (1997)
Canine Caper! (1998)
Gold Rush Fever! (1998)
Paradise Lost, Paradise Regained! (1998)
ביבליוגרפיה > מכושפות

Beware What You Wish (2001)
Spirit of the Wolf (2002)
Dark Vengeance (2002)
Mist and Stone (2003)
The Book of Three (2004) (עם קונסטנס ברג' ופול רודיטיס)
Mystic Knoll (2005)
Hurricane Hex (2006)
Trickery Treat (2008)
מועמדויות וזכיות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | פרס הוגו | פרס הוגו לאומנות חובבים (אנ') | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Gallagher, Diana G., Arcade, Pocket Books, 1995
↑  Gallagher, Diana G., Day of honor, honor bound, Pocket Books, 1997, ISBN 0-671-01452-8
↑  Gallagher, Diana G., The chance factor, Pocket, 1997, ISBN 0-671-00732-7
↑  Gallagher, Diana G., Obsidian fate : an original novel based on the hit TV series created by Joss Whedon, Pocket, 1999
↑  Gallagher, Diana G., Prime evil, Pocket, 2000, ISBN 0-671-03930-X
↑  Gallagher, Diana G., Doomsday deck, Pocket, 2000
↑  Gallagher, Diana G., Spark and burn, Simon Pulse, 2005, ISBN 978-1-5344-2125-7
↑  Gallagher, Diana G., Bad bargain, Pocket Books, 2006, ISBN 978-1-84739-009-7
↑  The Locus Index to SF Awards: Index of Art Nominees, web.archive.org, ‏2007-09-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307956205171  PLWABN: 9810627119205606  BIBSYS: 13054034  BNE: XX1683456  BnF: cb13500152z (data)  ISNI: 0000 0000 7144 3125  LCCN: no97004212  LNB: 000026974  MusicBrainz: 9510621c-3736-4382-82a7-54adc4bc3bf7  NKC: xx0062724  NTA: 268565627  RERO: 02-A008928951  SUDOC: 057626596  Trove: 958202  VIAF: 74007689   WorldCat (עם VIAF): 74007689
דם, יזע ודמעות

ערך זה עוסק בנאום מפורסם. אם התכוונתם להרכב מוזיקלי, ראו .
ווינסטון צ'רצ'יל
דם, יזע ודמעות (במקור האנגלי: Blood, Toil, Tears and Sweat: "דם, עמל, דמעות ויזע"; או בקצרה Blood, Sweat and Tears) הוא נאום שנשא וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה בזמן מלחמת העולם השנייה, בפני בית הנבחרים הבריטי של הפרלמנט הבריטי ב-13 במאי 1940, במהלך הימים הראשונים של הניצחון הגרמני על צרפת, ועל חיל המשלוח הבריטי.
באותה העת גירשו הגרמנים את בעלות הברית מנורווגיה והחלו בהתקפה, תוך תנופה אדירה, על הולנד, בלגיה, לוקסמבורג וצרפת. צ'רצ'יל נכנס לתפקידו ממש בעצם אותם ימים בהם החלה ההתקפה הגרמנית האמורה.
צ'רצ'יל נודע בנאומיו הנלהבים, אשר "דם, יזע ודמעות" היה הראשון שביניהם, והצליח למשוך אחריו את העם הבריטי ולהפיח בו תקווה במלחמה מול מדינות הציר: (גרמניה, איטליה, יפן ועוזרותיהן). הוא נקט במדיניות עקבית של "לא מדברים עם אויבים".
כמעט מאה שנה קודם לכן, ב-2 ביולי 1849, נשא ג'וזפה גריבלדי נאום לכוחותיו בטרם עלו על רומא, ובו מוטיבים דומים למדי, לפיהם הוא מציע להם אך רעב, צמא, צעדות מאומצות, קרבות ומוות. ייתכן שאלה עלו בזיכרונו של צ'רצ'יל, אם אמנם ידע עליהם, והוא השתמש בהם, במודע או שלא במודע.
פסקת הפתיחה של הנאום

נוסח הנאום המלא באנגלית
אנו מצויים בשלב ראשוני של אחד מהקרבות הגדולים בהיסטוריה. אנו נתונים בפעולה בחזיתות רבות – בנורווגיה ובהולנד – ועלינו להתכונן לחזית בים התיכון. קרבות האוויר נמשכים, והרבה הכנות צריכות להיעשות כאן בבית. [...] הייתי אומר לבית, כפי שאמרתי לאלה שהצטרפו לממשלה: לא אוכל להציע אלא דם, עמל, דמעות ויזע.
ניצב בפנינו מבחן מהסוג הקשה ביותר. עומדים בפנינו חודשים רבים מאוד של מאבק ושל סבל. אתם שואלים, מהי מדיניותנו? אשיב לכם: היא להילחם בים, ביבשה ובאוויר, בכל כוחנו ובכל העוצמה שהאל יכול להעניק לנו; לצאת לקרב נגד עריצות מפלצתית, שלא הייתה איומה ממנה ברשימות האפלות והאיומות של פשעי האנושות. זוהי מדיניותנו. אתם שואלים, מהי מטרתנו? אני יכול לענות במילה אחת: ניצחון; ניצחון בכל מחיר, ניצחון חרף כל האימה, ניצחון, לא משנה כמה ארוכה וקשה תהיה הדרך, שכן ללא ניצחון, אין הישרדות.
המקור באנגלית
We are in the preliminary stage of one of the greatest battles in history, that we are in action at many points in Norway and in Holland, that we have to be prepared in the Mediterranean, that the air battle is continuous and that many preparations have to be made here at home. [...] I would say to the House, as I said to those who have joined the government: I have nothing to offer but blood, toil, tears and sweat.

We have before us an ordeal of the most grievous kind. We have before us many, many long months of struggle and of suffering. You ask, what is our policy? I will say: It is to wage war, by sea, land and air, with all our might and with all the strength that God can give us; to wage war against a monstrous tyranny, never surpassed in the dark and lamentable catalogue of human crime. That is our policy. You ask, what is our aim? I can answer in one word: victory. Victory at all costs, victory in spite of all terror, victory, however long and hard the road may be; for without victory, there is no survival.
ראו גם

הייתה זו שעתם היפה ביותר
נילחם בחופים
דל האריס

| --- | --- |

האריס בשנת 2009
 לידה:  18 ביוני 1937 (בן 87) דייל, אינדיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.90 מטרים
 מכללה:  מכללת מיליגאן
 דראפט:  לא נבחר, 1959
 היכל התהילה:  נכנס כתורם לכדורסל בשנת 2022
 קבוצות כמאמן
 1965–1974 1969–1975 1975 1975–1976 1976–1979 1979–1983 1986–1987 1987–1991 1994–1999 2000–2006 2008–2009 2009–2010 2011–2012:  מכללת ארלהאם וקוורוס דה באיאמון איבריה סופרסטארס יוטה סטארס (עוזר) יוסטון רוקטס (עוזר) יוסטון רוקטס מילווקי באקס (עוזר) מילווקי באקס לוס אנג'לס לייקרס דאלאס מאבריקס (עוזר) שיקגו בולס (עוזר) ניו ג'רזי נטס (עוזר) טקסס לג'נדס
 הישגים כמאמן
 זכייה בפרס מאמן העונה ב-NBA‏ (1995)
דלמר ויליאם "דל" האריס (באנגלית: Delmer William "Del" Harris; נולד ב-18 ביוני 1937) הוא מאמן כדורסל עבר אמריקאי. בין השנים 1965–1976 אימן בליגת המכללות האמריקאית, בפוארטו ריקו, בספרד ובליגת ה-ABA, ובין השנים 1975–2010 שימש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן בקבוצות שונות מליגת ה-NBA. בעונת 1994/1995 זכה בתואר מאמן השנה ב-NBA כמאמן לוס אנג'לס לייקרס.
תחילת קריירת האימון

האריס נולד בעיר דייל אשר בדרום מדינת אינדיאנה, ובין השנים 1955–1959 למד ב"מכללת מיליגאן" אשר במזרח טנסי. בשנים הבאות אימן קבוצות כדורסל של בתי ספר תיכוניים בדייל, ברוצ'דייל ובספנסר שבאינדיאנה.
בשנת 1965 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של "מכללת ארלהאם" אשר בריצ'מונד, אינדיאנה, וב-9 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 175 ניצחונות ו-70 הפסדים (71.4%). את עונת 1967/1968 סיימה ארלהאם עם המאזן השישי בטיבו בליגת ה-NAIA (המיועדת לאוניברסיטאות ומכללות קטנות), עם 25 ניצחונות ו-3 הפסדים, ובעונת 1970/1971 העמידה הקבוצה מאזן 24–5 והעפילה לשלב שמינית גמר ה-NAIA. בין השנים 1969–1975 אימן במקביל את קבוצת "וקוורוס דה באיאמון" מליגת העל הפוארטו ריקנית, הפועלת בחודשי הקיץ.
בשנת 1975 אימן לתקופה קצרה בספרד את "איבריה סופרסטארס" מליגת ה-EPBL, בה השתתפה גם קבוצת ישראל סברס. בעונת 1975/1976 שימש כעוזר מאמן ביוטה סטארס מליגת ה-ABA, תחת המאמן טום ניסאלקי.
ליגת ה-NBA

לקראת עונת 1976/1977 מונה ניסאלקי למאמן הראשי של יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, והאריס הצטרף אליו כעוזר מאמן. לאחר 3 עונות מונה האריס למאמן הקבוצה במקומו של ניסאלקי, ונשאר בתפקיד זה במשך 4 עונות. בעונת 1980/1981 העפילה יוסטון לראשונה בתולדותיה לגמר ה-NBA, על אף שסיימה את העונה הסדירה במקום השישי בלבד באזור המערבי עם מאזן שלילי 40–42. בסדרת הגמר הציג סנטר הרוקטס, מוזס מלון, יכולת מצוינת עם ממוצעים של 22.3 נקודות ו-15.7 ריבאונדים, אך הקבוצה הפסידה מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4. בעונה העוקבת הודחה יוסטון כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, ובסופה עזב את מלון הקבוצה. את עונתו האחרונה של האריס עם הרוקטס, 1982/1983, סיימה הקבוצה במקום האחרון בליגה, עם מאזן הניצחונות הגרוע בתולדותיה – 14–68 (17.1%).
בעונת 1986/1987 היה האריס עוזרו של דון נלסון, מאמן מילווקי באקס, ובסיומה החליף אותו כמאמן הקבוצה. בכל 4 עונותיו הראשונות כמאמן הבאקס העפילו הבאקס לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא עברה את הסיבוב השני. לאחר שפתחה את עונת 1991/1992 עם מאזן שלילי 8–9 פיטרה מילווקי את האריס, ומינתה במקומו את עוזרו פרנק האמבלן. לאורך תקופתו במילווקי רשמה הקבוצה מאזן של 191 ניצחונות ו-154 הפסדים (55.4%).
במאי 1994 מונה למאמנה הראשי של לוס אנג'לס לייקרס, במקומו של המאמן הזמני מג'יק ג'ונסון. בעונת 1994/1995 הציגו הלייקרס שיפור של 15 ניצחונות לעומת העונה הקודמת (48–34), והאריס זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA. לקראת עונתו השלישית בקבוצה, 1996/1997, צירפו הלייקרס את הסנטר הצעיר שאקיל אוניל, אשר הוביל אותם למקום הרביעי באזור המערבי עם מאזן 56–26. בעונה הבאה ניצחו הלייקרס 61 משחקים בעונה הסדירה, הודות ליכולת טובה של אוניל ושל שחקן השנה השנייה קובי בראיינט, והעפילו לגמר האזור המערבי. לאחר שפתח את עונת 1998/1999 עם מאזן 6–6, פוטר האריס מאימון הקבוצה והוחלף על ידי עוזרו קורט רמביס. לאורך תקופתו כמאמן הלייקרס רשמה הקבוצה מאזן כולל של 224 ניצחונות ו-116 הפסדים (65.9%).
בין השנים 2000–2006 שימש כעוזר מאמן בדאלאס מאבריקס, תחת דון נלסון ואייברי ג'ונסון. בעונת 2005/2006 העפילה דאלאס לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדות המועדון, אך הפסידה מול מיאמי היט בתוצאה 2–4. בעונת 2008/2009 היה עוזר מאמן בשיקגו בולס, אותה אימן ויני דל נגרו. בנובמבר 2009, לאחר שפתחה ניו ג'רזי נטס את עונת 2009/2010 עם 18 הפסדים רצופים, פוטר המאמן הראשי לורנס פרנק, והאריס מונה כעוזרו של המאמן הנכנס (והג'נרל מנג'ר) קיקי ואנדוויי. לאחר כשלושה חודשים התפטר האריס מתפקידו.
בשנת 2010 מונה לג'נרל מנג'ר של טקסס לג'נדס, קבוצת הבת של המאבריקס בליגת הפיתוח של ה-NBA. לקראת עונת 2011/2012 מינה את עצמו למאמן הקבוצה, ובעונה העוקבת מינה במקומו את שחקן העבר אדוארדו נאהרה. בהמשך החזיק האריס בתפקיד סגן נשיא המועדון לענייני כדורסל, תחת ספאד וב.
בשנת 2022 נבחר האריס להצטרף להיכל התהילה של הכדורסל על תרומתו כמאמן.
נבחרות לאומיות

בקיץ 1974 מונה למאמן נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל, והדריך אותה לזכייה במדליית הזהב בטורניר אליפות מרכז אמריקה, לראשונה בתולדותיה.
בשנת 1998 שימש כעוזרו של רודי טומג'נוביץ', מאמן נבחרת ארצות הברית, אשר זכתה במדליית הארד באליפות העולם בכדורסל 1998. בשל שביתת השחקנים ב-NBA באותה העת, לא הורשו שחקני הליגה להשתתף בטורנירים בינלאומיים, ונבחרת ארצות הברית הובלה על ידי שחקנים אלמוניים יחסית, כגון ונדל אלכסיס, ג'ימי אוליבר וג'ייסון סאסר.
בשנת 2004 אימן את נבחרת סין באולימפיאדת אתונה. הנבחרת הסינית, בה שיחק יאו מינג, סיימה את הטורניר במקום השמיני (מתוך 12).
בקיץ 2011 שימש כעוזר מאמן בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, תחת המאמן ג'ון קליפארי. בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל 2011 זכתה הנבחרת במדליית הארד, אשר הייתה המדליה הראשונה בתולדותיה.
הערות שוליים

1 2 3  ביוגרפיה של האריס, באתר ה-NBA,‏ 2008
↑  סטטיסטיקות האימון של האריס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דל האריס, באתר היכל התהילה של הכדורסל באינדיאנה
1 2  דל האריס פורש מאימון, באתר שיקגו בולס, 1 ביוני 2009
1 2  האריס זוכה בפרס מפעל חיים מטעם היכל התהילה של הכדורסל, באתר היכל התהילה, 15 בפברואר 2019
↑  האריס עוזב את הנטס, באתר ESPN,‏ 3 בפברואר 2010
↑  הצוות הניהולי של טקסס לג'נדס, באתר הקבוצה
↑  נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1998, באתר USA Basketball
↑  קליפארי חוזר לאמן את הרפובליקה הדומיניקנית, באתר coachcal.com,‏ 11 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 173334660  ISNI: 0000 0000 6336 3811  LCCN: n82045182  NLG: 177873  VIAF: 23480907   WorldCat (עם VIAF): 23480907
דלין מתיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוקטובר 1938 ריברסייד, הכף המערבי, דרום אפריקה
 פטירה:  20 בפברואר 2005 (בגיל 66) מפרץ מוסל, הכף המערבי, דרום אפריקה
 מדינה:  דרום אפריקה 
 לאום:  דרום אפריקאית
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  אפריקנס, אנגלית
 תחום כתיבה:  התנגדות לאפרטהייד
 
דלין מתיֵה (Dalene Matthee;‏ 13 באוקטובר 1938 - 20 בפברואר 2005) הייתה סופרת דרום אפריקנית נודעה, שכתבה באפריקנס ותרגמה את ספריה בעצמה לאנגלית. היא ידועה בעיקר בזכות רביעיית הספרים שכתבה על סיפורי היער, אשר תורגמו למעל 14 שפות.
חייה

ספרה הראשון, "מחוג החצות", פורסם בשנת 1970. ארבע עשרה שנים לאחר מכן, ב-1984, יצא ספרה "הקפות ביער". שנה לאחר פרסומו של הספר, אשר מכירותיו צלחו ברחבי העולם, פורסם סיפרה "הילד של פילה" ב-1985. שנתיים לאחר פרסומו של הספר יצא ספרה השלישי "יער תותי העץ" (1987).
מבין ספריה תורגמו לעברית הספרים "הקפות ביער", "יום הסנונית" (תרגום מילולי: "יום שיחת הסנוניות"), ו"הילד של פילה".
לאחר התקף לב הידרדר מצבה הבריאותי והיא נפטרה ב־2005 במפרץ מוסל, שבדרום אפריקה. דלין מתיה נקברה ביער מילווד בצמוד לעץ הגדול בשמורת נייסנה.
יצירתה הספרותית

ספריה מתנהלים ברובם בזירת הפעילות בה חיה היא את מירב שנותיה - יערות העד השוכנים בדרום מזרח יבשת אפריקה. ספריה של מתיה מתנגדים לאפרטהייד, אך בניגוד לפרסומים רבים אחרים מתקופת האפרטהייד, הם אינם מציגים את העם הבורי בכללו כעם שדוגל בגזענות, אלא כחברה בעלת ריבוי דעות שנכנסה למלכוד. ספריה דנים גם במתחים שבין הבורים לבין המתיישבים האנגלים של דרום אפריקה.
יצירתה הספרותית > ספריה

נובלות היער:
הקפות ביער, 1984 (Kringe in 'n bos)
הילד של פילה, 1985 (Fiela se Kind)
יער תותי העץ, 1987 (Moerbeibos)
חלומות היער, 2003 (Toorbos)
שאר יצירות אשר ראו אור:
מחוג החצות, Die twaalfuurstokkie ‏(1970)
בית לנדיה, n Huis vir Nadia‏' ‏(1982)
Petronella van Aarde, Mayor, Petronella van Aarde, burgemeester ‏(1983)
יום הסנוניות, Brug van die esels ‏(1993)
אחות חוה, Susters van Eva ‏(1995)
פיטרנאלה מהכף, Pieternella van die Kaap ‏(2000)
עץ על המים, Die Uitgespoeldes ‏(2005)
יצירתה הספרותית > תרגומים לעברית

הקפות ביער - תרגם מאנגלית אמציה פורת, הוצאת עם עובד 1985
יום הסנונית - תרגם מאנגלית אמציה פורת, הוצאת עם עובד 1996
הילד של פילה: סיפור על אהבה, עקירה וניצחון - מאנגלית דלי שלו, ספרית פועלים, 2002
דיוקנאות המומיות מפיום

הדיוקן נמצא באנטינופוליס בשנת 1905, נמכר ב-1907 למוזיאון המצרי בברלין
ציור אשה עם תסרוקת בצורת טבעת. הציור נמצא במוזיאון המלכותי של סקוטלנד
דיוקנאות המומיות מפיום, הוא שמם העכשווי של ציורי דיוקנאות ריאליסטים שצוירו על לוחות עץ או פשתן טבול בגבס שהיו מחוברים לחזית ארונות הקבורה שבתוכן נמצאו המומיות. הדיוקנאות הם מתקופת השלטון הרומי במצרים העתיקה. ציורים אלה הם חלק מהמסורת של ציורים על לוחות עץ, אומנות מאוד מוערכת בתקופה הקלאסית. ציורי דיוקנאות אלה, הם השרידים היחידים ששרדו מאומנות זאת.
תפוצה

ציורים אלה נמצאו באזורים שונים במצרים העתיקה, אבל היו נפוצים במיוחד באזור נווה המדבר פיום במיוחד באזור שבין חווארה לאנטינופוליס. אחת הערים שבהן נמצאו ציורים רבים הייתה פילדלפיה. שמם ניתן להם על שם המקום בו נמצאו לראשונה.
תיארוך

תיארוך תחילת אומנות זאת הוא בין סוף המאה ה-1 לפנה"ס או תחילת המאה ה-1, בתקופת בית תלמי הייתה הגירה גדולה של אוכלוסייה יוונית לאזור, במיוחד של חיילים ותיקים שהתיישבו באזור פיום. אין מידע לגבי מתי נפסקה אומנות זאת, המחקרים המעודכנים מעריכים שסגנון זה היה בשימוש עד אמצע המאה ה-3.
הציור

הציורים תיארו דמות אדם אחד, לרוב רק הראש, לעיתים הציור כלל גם את חלק החזה העליון, ציור חזיתי. הנפטר הופיע לרוב לבוש טוניקה לבנה ועליה לבש גלימה בצבע ארגמן. הבגד שימש את המעמד הגבוה בתקופה הרומית. בחלק מהדיוקנאות מחזיקה הדמות בידה כלי, פרח או ענח'. הרקע של הציור לרוב צבוע בצבע אחד, לעיתים הוספו אלמנטים קישוטיים. הסגנון של הציורים הוא יותר רומי – יווני מאשר בסגנון מצרי. על המומיות היו הקדשות אשר סיפרו שדיוקנאות אלה נשמרו במשפחות הנקברים במשך דורות עד שהוכנסו לקבר.
את הציורים מחלקים לשתי קבוצות: קבוצה אחת של ציורים שצוירו בשיטת האנקאוסטיק (Encaustic) שהיא ערבוב הצבע בשעווה מומסת. ציור בשטה זו יוצר רושם של ציור בצבע שמן. הקבוצה שנייה צוירה בשיטת הטמפרה שהיא ערבוב הצבע בדבק ומים. עד עתה נמצאו כ-900 ציורי דיוקנאות. רובם נמצאו בנקרופוליס של פיום. מזג האוויר באזור מאוד יבש וחם, עובדה אשר הביאה לשימור טוב של הציורים, כאשר הצבעים נשמרו עזים ולא נמוגו עם הזמן.
תולדות המחקר

הנוסע האיטלקי פייטרו דלה ואלֶה (1586–1652) רכש בסקארה ב-1615 שתי מומיות הנושאות דיוקנאות ופרסם אותן בכתביו בשנים 1650–1653. במאה ה-19 פעלו במצרים דיפלומטים בריטיים וצרפתים שעסקו ברכש ממצאים ארכאולוגיים. מספר דיוקנאות, שנרכשו על ידי הקונסול הכללי הבריטי במצרים, האספן והאגיפטולוג הנרי סולט (1780–1826), הועברו למוזיאון הבריטי ולמוזיאון הלובר.
בשנת 1887 חשפו תושבים מקומיים בית קברות גדול ליד אר-רוביאת שבמחוז פיום. בבית הקברות נמצאו מומיות רבות שנשאו על גביהן דיוקנאות. הסוחר הווינאי תיאודור גרף (Theodor Graf) (1840–1903) רכש 300 דיוקנאות שנמצאו בבית הקברות שנחשף ובבתי קברות אחרים באזור. האוסף הוצג בניו יורק וברחבי אירופה ונמכר לאחר מכן לאוספים ומוזיאונים ברחבי העולם.
מכיוון שהדיוקנאות הופרדו מהמומיות על ידי שודדי הקברים ולא נמצאו באתרם, הם איבדו את ערכם מבחינת המחקר המדעי. לא ניתן היה ללמוד מהם על גיל הנפטרים ועל תיארוכם. הדמיון של הדיוקנאות ליצירות של הזרם האימפרסיוניסטי של המאה ה-19 עורר גם חשד שמדובר בזיוף. בעקבות כך החליט גסטון מספרו להזמין את פלינדרס פיטרי לחפור באזור פיום. פיטרי תיעד את ההקשר הארכאולוגי של הדיוקנאות.
דיוקנאות נוספים נחשפו על ידי חוקרים נוספים ביניהם ברנרד גרנפל (1869–1926) וארתור האנט (1871–1934) שפעלו באזור בין השנים 1895–1903. ההוכחות שהדיוקנאות הם עתיקים הביאו להתייקרות במחיריהם.
תולדות המחקר > פלינדרס פיטרי ומציאת הדיוקנאות

הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי חפר באתר בחווארה בין השנים 1888–1889, ובין השנים 1910–1911 מצא בית קברות מהתקופה הרומית. אחד הממצאים המיוחדים שנמצאו בקברים מתקופה זו היו 81 ציורי דיוקנאות המצוירים בצבעי שעווה (בעונת החפירות של 1910 מצא פיטרי עוד 70 דיוקנאות). פיטרי שלח שישים דיוקנאות למוזיאון המצרי בקהיר. לאחר מכן הוא גילה שאוצר המוזיאון גסטון מַסְפַּרוֹ הצרפתי לא העריך את חשיבותם והשאיר אותם בחצר המוזיאון מוזנחים ונתונים לפגעי מזג האוויר. כאשר נודע הדבר לפיטרי הוא כעס מאוד ודרש אותם בחזרה, והכריח את מספרו לבחור 12 דיוקנאות להצגה במוזיאון ואת יתרת 48 הדיוקנאות להחזיר לו. דיוקנאות אלה מוצגים עתה במוזיאון הבריטי בלונדון.
לקריאה נוספת

אבשלום זמר, אורית רוטגייזר ואורן כהן, מסכה ודיוקן במצרים בתקופה הרומית, הוצאת המוזיאון הימי הלאומי, 2008
דוקטור לתאולוגיה

דוקטור לתאולוגיה (Doctor of Divinity, ראשי-תיבות .D.D או DD, בלטינית Divinitatis Doctor) היא דרגה אקדמית מתקדמת בתאולוגיה. בעבר היא הוענקה למי שהורשה על ידי אוניברסיטה להורות תאולוגיה נוצרית או נושאים דתיים קשורים. התואר מוענק לאנשים שהקדישו את חייהם לעיסוקים תאולוגיים או לשיפור הקהילה. תוכנית אקדמית זו, המוצעת בדרך כלל באמצעות אוניברסיטאות וסמינרים תאולוגיים, מדגישה מחקר עצמאי ומגיעה לשיא בעבודת דוקטורט הניתנת לפרסום. בדרך כלל לוקח חמש עד שבע שנים להשלים תוכנית זו. בעבר, בממלכה המאוחדת, דוקטור לתאולוגיה היה התואר הגבוה ביותר שהוענק על ידי אוניברסיטאות, והוא ניתן על פי רוב למלומד דתי בעל מעמד וייחוד. סטודנטים יכולים גם לזכות בתואר דוקטור לתאולוגיה (ThD), המתמקד ביישום תורות תאולוגיות על קהילות דתיות. אפשרויות ההתמחות בתוכניות אלה כוללות אתיקה דתית, היסטוריה של הנצרות והיסטוריה של היהדות. רוב הסטודנטים המסיימים את תוכניות הדוקטורט באלוהות עוסקים בתפקידי מחקר אקדמיים במכללות ובאוניברסיטאות.
כיום, בארצות הברית, דוקטור לתאולוגיה מוענק על פי רוב כתואר לשם כבוד.
הערות שוליים

↑  Doctor of Divinity: Degree Program Information, bestaccreditedcolleges.org, ‏20-10-2021
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
דליס אלאלוף מימון

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1953 (בת 71) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שם עט:  דליס 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דליס אלאלוף מימון (נולדה ב-30 במאי 1953) היא משוררת ומבקרת ספרות ישראלית. מפרסמת רשימות ביקורת בכתבי עת שונים, כמו מאזנים. שם העט שלה הוא "דליס", ובשם זה היא חותמת על מאמריה ושיריה.
קורות חיים

דליס נולדה  בתל אביב. בתו של אלפרד אלאלוף, שנולד בסלוניקי והצליח לחמוק מהנאצים אף על פי שכמעט כל בני משפחתו נספו באושוויץ. הוסתר באתונה כמורה לשפות אנגלית וצרפתית. לפני עלותו לארץ הקים משפחה ועסק בלונדון, בענף נכסי דלא ניידי שנקרא: "אדמת-ישראל".
אלאלוף היא מנהלת ומנחה סדנאות לכתיבה יוצרת. מנחה ועורכת אירועים ספרותיים, מופיעה בערבי קריאה, בבית הסופר, בוויצו גבעתיים ועוד. היא חברה באגודת הסופרים העברים, משתתפת בוועדותיה, וכן חברה באקו"ם ופא"ן. כותבת ספרי זיכרונות עם אנשים מבוגרים ועורכת ספרים של כותבים אחרים. עוסקת לפרנסתה בעיצוב פנים.