stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רלדין ריצ'מונד
ביוגרפיה ותפקידים משמעותיים

ריצ'מונד נולדה ב-1953, וגדלה בחווה בסלינה, קנזס שבארצות הברית. בילדותה הוריה דחפו אותה ללמוד מתמטיקה על מנת להצליח בשוק העבודה בעתיד. את תוארה הראשון בכימיה קיבלה מאוניברסיטת המדינה של קנזס, שם למדה בין השנים 1971–1975.
בין השנים 1976–1980 למדה באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, שם קיבלה דוקטורט בכימיה פיזיקלית. בין השנים 1980–1985 הייתה מרצה בכירה במכללת ברין מאר, פנסילבניה. ריצ'מונד מכהנת כראש החוג למדעים באוניברסיטת אורגון.
היא חברה באגודה הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית למדעים ואומנויות, ומונתה על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לשרת בוועדה הלאומית למדעים. (2) ריצ'מונד היא הנשיאה הנוכחית של האגודה האמריקאית לקידום המדע(AAAS). היא מונתה לחברה בוועדה להשכלה גבוהה במדינת אורגון בשנים 1999-2006. היא ממלאת תפקידים רבים בשיתופי פעולה מדעיים בעולם, כגון שגרירת משרד המדע האמריקאי למדינות דרום-מזרח אסיה באזור דרום נהר המקונג. ריצ'מונד היא אמא לשני בנים.
מחקר

המחקרים של ריצ'מונד עוסקים בכימיה ובפיזיקה של שטחי פנים מסובכים, בעיקר מים, עם רלוונטיות לתהליכים ובעיות סביבתיות.
מחקריה הנוכחיים מתמקדים בשני אזורים חופפים - הראשון בוחן את הכימיה החשובה סביבתית המתרחשת באירוסולים אטמוספיריים (חלקיקים נוזליים המשוחררים לאטמוספירה החיוניים בתהליכים כמו יצירת עננים) ובשטחי פנים של מים ימיים ומים מתוקים, בתהליכים כגון ספיחה, מסיסה ותגובות עם גזים ומולקולות אורגניות על פני השטח של תמיסות מימיות. נבדקות ההשפעות של גורמים כמו טמפרטורה, הרכב התמיסה ואנרגטיות פני השטח על תהליכים אלו.
השני מתמקד בהבנת ההתנהגות המולקולארית בפני השטח של מים כאשר מכוסים בשמן ואיך חומרים פעילי שטח, חומרים מפזרים ופולימרים מתרכבים ומתארגנים בצומת הנוזלים הזו. מחקרים אלו חשובים להבנת ההשפעה של מקרים כמו שפיכות שמן.
כלי חשוב שריצ'מונד משתמשת בו במחקריה הוא לייזר אולטרה מהיר, שנועד לחקור את השכבה העליונה של הנוזל ברמה המולקולארית.
תרומה חברתית

ריצ'מונד תומכת ומובילה בתחום קידום הנשים המדעניות בחברה.
לשם כך, ייסדה את תוכנית COACh, המעבירה סדנאות בניית קריירה לנשים אקדמאיות רבות העוזרות להן לפלס את דרכן בקריירה המדעית ולעלות לתפקידים יותר גבוהים. התוכנית מתקיימת בארצות הברית ומחוצה לה, ומתפרשת על הרבה מדינות מתפתחות באזורי דרום מזרח אסיה, אפריקה ואמריקה הלטינית.
בנוסף, ריצ'מונד היא המייסדת והמנהלת של תוכניות (REU (Reserach experience for undergraduates ו-(PURS (אורכב 19.11.2016 בארכיון Wayback Machine) (Presidential Undergraduate Research Scholars ,תוכניות המאפשרות לסטודנטים לתואר ראשון שעוד לא חוו מחקר במעבדות להיכנס למעבדות מחקר בתחומים מגוונים באוניברסיטת אורגון, ולבצע שם עבודת מחקר מעשיות.
תוכנית REU נוסדה ב-1987, ואפשרה מאז לכ-300 סטודנטים לתואר ראשון לקבל ניסיון מעשי במעבדות, תוך כדי לימודיהם התאורטיים.
תוכנית PURS מצמידה לכל סטודנט מנחה אישי מחברי הצוות האקדמי באוניברסיטה, המלווה את הסטודנט בשנת עבודה מעשית במעבדות.
פרסים

פרס צ'ארלס לת'רופ פרסונס לשנת 2013, ממומן על ידי אגודת הכימיה האמריקאית –ACS. )
פרס הספקטרוסקופיה לשנת 2014 מאגודת הספקטרוסקופיה של פיטסבורג.
המדליה הלאומית למדעים לשנת 2013, ניתנה לה מהנשיא ברק אובמה.
פרס דויסון- גרמר לפיזיקה אטומית או פיזיקת משטחים.
פרס ספירס לשנת 2004 מחברת הכימיה המלכותית.
פרס אורגון למדענית יוצאת דופן לשנת 2001, האקדמיה המדעית של אורגון.
הפרס הנשיאותי לשנת 1997 להנחיה במדע והנדסה.
פרס חברת קובלנץ לספקטרוסקופיה לשנת 1989.
הערות שוליים

1 2  The Array of contemporary american physics
1 2 3 4  האתר הרשמי של ג'רלדין ריצ'מונד
↑  האקדמיה הלאומית למדע
1 2   UO Today with Geraldine Richmond, סרטון בערוץ "Oregon Humanities Center", באתר יוטיוב (אורך: 27:41)
↑  האתר הרשמי של ג'רלדין ריצ'מונד, מידע מקצועי
↑  אתר הפרס הלאומי למדע
1 2 3  האתר הרשמי של ג'רלדין ריצ'מונד, מידע מחקרי
↑  האתר הרשמי של COACh (ארכיון)
↑  האתר הרשמי של REU
↑  האתר הרשמי של PURS (ארכיון)
↑  אתר פרס צ'ארלס לת'רופ פרסונס(הקישור אינו פעיל)
↑  אתר פרס הספקטרופוטוגרפיה(הקישור אינו פעיל)
↑  אתר המדליה הלאומית למדע
↑  אתר פרס דויסון- גרמר
↑  אתר פרס ספירס
↑  אתר האקדמיה המדעית של אורגון
↑  אתר הפרס הנשיאותי להנחיה במדע
↑  אתר חברת קובנלץ לספקטרופוטוגרפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 3925 1200  LCCN: no2011118598  ORCID: 0000-0003-0876-5262  VIAF: 178528942   WorldCat (עם VIAF): 178528942
ברנד שניידר

ערך זה עוסק בשחקן הכדורגל ברנד שניידר. אם התכוונתם לנהג המרוצים ברנד שניידר, ראו .
ברנד שניידר (בגרמנית: Bernd Schneider; נולד ב-17 בנובמבר 1973 ביינה שבגרמניה המזרחית) הוא  כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בקרל צייס ינה, איינטרכט פרנקפורט, ובעיקר בבאייר לברקוזן, שהיא הקבוצה בה העביר את מרבית הקריירה שלו. לזכותו של שניידר 81 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף במונדיאל 2002, יורו 2004 ומונדיאל 2006.
שניידר כונה "שניקס" (Schnix) על ידי אוהדי קרל צייס ינה, ובמהלך תקופתו בבאייר לברקוזן זכה לכינוי "הברזילאי הלבן", בזכות יכולותיו הטכניות ובעיטותיו המדויקות במצבים נייחים.
קריירת מועדונים > קרל צייס ינה ואיינטרכט פרנקפורט

שניידר נולד בעיר ינה שבגרמניה המזרחית, ושיחק בקבוצת הנוער של המועדון עוד לפני איחוד גרמניה. באוגוסט 1991 ערך שניידר את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה של המועדון, שהשתלבה בבונדסליגה השנייה לאחר איחוד גרמניה. במשחק הבכורה שלו, שיחק שניידר 10 דקות כמחליף בהפסד 3-1 לדרמשטאדט 98. עד לסיום עונת 1991/92 ערך שניידר ארבע הופעות בקבוצה הבוגרת. בעונת 1992/93 שניידר קיבל הזדמנויות רבות יותר וערך 21 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי. בעונת 1993/94 שניידר כמעט שלא שותף בקבוצה הבכירה, שנשרה בתום העונה לליגה השלישית. בעונת 1994/95 שניידר חזר להיות שחקן הרכב וכמעט לא החמיץ משחקים, וסייע לקרל צייס ינה לשוב לבונדסליגה השנייה, כשהוא מבקיע שבעה שערי ליגה. בעונת 1995/96 סיים שניידר עם קרל צייס ינה במקום השישי בבונדסליגה השנייה, כשהוא מבקיע שישה שערי ליגה. בעונת 1996/97 שניידר וקבוצתו סיימו במקום ה-12. בעונת 1997/98 שניידר וקרל צייס ינה סיימו במקום ה-16, ונשרו לליגה הגרמנית השלישית. בתום עונה זו, עזב שניידר את ינה לאחר שבע עונות בקבוצה הבוגרת ו-15 שנים בסך הכל, וחתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. שניידר שיחק בפרנקפורט עונה אחת, 1998/99, והבקיע בעונה זו ארבעה שערי ליגה. פרנקפורט ושניידר סיימו את העונה במקום ה-15, עם מספר נקודות והפרש שערים זהה לזה של נירנברג שסיימה במקום ה-16 וירדה ליגה. שובר השוויון שהשאיר את פרנקפורט ושניידר בליגה היה עדיפות בשערי זכות. בתום עונה אחת בפרנקפורט, עזב שניידר את הקבוצה וחתם בבאייר לברקוזן, שהייתה באותן שנים קבוצת צמרת שקראה תיגר על התארים.
קריירה בינלאומית

את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה, ערך שניידר במסגרת גביע הקונפדרציות 1999 בניצחון 2-0 על נבחרת ניו זילנד. בהמשך הטורניר שיחק שניידר גם בהפסד 2-0 לנבחרת ארצות הברית, והיה שותף להדחתה של גרמניה כבר בשלב הבתים. שניידר מיצב את עצמו באותו זמן כשחקן הרכב קבוע בנבחרת גרמניה וערך שלוש הופעות במוקדמות יורו 2000, אך החמיץ את יורו 2000 עצמו. במוקדמות מונדיאל 2002 שניידר לא שיחק כלל ולמעשה לא לבש את המדים הלאומיים למשך שנתיים, אך חזר לשחק בנבחרת בצמד משחקי פלייאוף העלייה למונדיאל 2002 נגד נבחרת אוקראינה, אותם עברה גרמניה בהצלחה. שניידר זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2002, והיה שותף להעפלה הגרמנית לגמר, כשהוא פותח בהרכב בכל שבעת המשחקים. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע שניידר במחזור הראשון בשלב הבתים של מונדיאל 2002, בניצחון 8-0 על נבחרת ערב הסעודית. שניידר שיחק בגמר מונדיאל 2002 במשך 90 דקות, אך נבחרתו לא יכלה לנבחרת ברזיל והפסידה בתוצאה 2-0, וברזיל זכתה במונדיאל.
שניידר שיחק בכל משחקי גרמניה במוקדמות יורו 2004, והעפיל עם הנבחרת לטורניר. ביורו 2004 עצמו, כשלה הנבחרת הגרמנית כשסיימה במקום האחרון בשלב הבתים עם שתי נקודות בלבד. שניידר פתח בהרכב בכל שלושת המשחקים של גרמניה. לאחר מכן, שניידר זומן לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2005 שנערך בגרמניה. שניידר והנבחרת הגרמנית סיימו את הטורניר במקום השלישי, כששניידר פתח בכל חמשת המשחקים של גרמניה.
בשנת 2006 שניידר היה חלק מהסגל הגרמני למונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. שניידר היה חלק מחוליית קישור התקפית במיוחד, שכללה גם את בסטיאן שוויינשטייגר, מיכאל באלאק וטורסטן פרינגס. שניידר פתח בהרכב בכל משחקיה של גרמניה במונדיאל, שהגיעה עד לחצי הגמר, בו הפסידה לנבחרת איטליה בתוצאה 2-0 לאחר הארכה, וניצחה את נבחרת פורטוגל בתוצאה 3-1 במשחק על המקום השלישי.
שניידר נטל חלק במרבית משחקיה של גרמניה במוקדמות יורו 2008, והיה שותף לניצחון 13-0 על נבחרת סן מרינו, בו הבקיע שער אחד. את יורו 2008 עצמו החמיץ שניידר, מאחר שהיה צריך לעבור ניתוח שנגרם כתוצאה מהפציעות הרבות מהן סבל באותה שנה. למעשה, הופעתו האחרונה של שניידר במדים הלאומיים התקיימה בפברואר 2008, בניצחון 3-0 על נבחרת אוסטריה במשחק ידידות. לאחר משחק זה, לא לבש שניידר את המדים הלאומיים, וסיים קריירה בינלאומית מפוארת עם 81 הופעות וארבעה שערים.
ג'ון רתרפורד

ג'ון רתרפורד (באנגלית: John Rutherfurd‏; 20 בספטמבר 1760 – 23 בפברואר 1840) היה פוליטיקאי ומודד קרקעות אמריקאי. הוא ייצג את ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית מ-1791 עד 1798.
ביוגרפיה > ראשית חייו וחינוך

רתרפורד נולד ב-20 בספטמבר 1760 בעיר ניו יורק לוולטר רתרפורד (1723–1804) וקתרין אלכסנדר (1727-1801), בתם של ג'יימס אלכסנדר ומרי ספראט פרובוסט. אביו וולטר, מוותיקי הצבא הבריטי, היה בן ערובה של הפטריוטים במהלך מלחמת העצמאות בזמן שג'ון היה נער. רתרפורד למד בקולג' של ניו ג'רזי, שהיא כיום אוניברסיטת פרינסטון, שם למד משפטים.
אחותו, מרי רתרפורד, הייתה נשואה לגנרל מת'יו קלרקסון. דודו מצד אמו היה ויליאם אלכסנדר (1726–1783), הידוע גם בשם לורד סטירלינג. רתרפורד היה קשור גם לגילברט אליוט-מורי-קיינמאונד, הברון הרביעי (1751–1814), ויליאם אדן, הברון הראשון אוקלנד (1745–1814), ג'ון אליוט (1732–1808), מושל ניופאונדלנד, ארתור סנט קלייר (1736–1818), מושל כללי וטריטוריאלי של אוהיו. דודו מצד אביו היה ג'ון רתרפורד, חבר פרלמנט שנהרג בפורט טיקונדרוגה במהלך קרב קרילון, והיה אביו של ג'ון רתרפורד, גם הוא חבר פרלמנט מרוקסבורגשייר.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שסיים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי, רתרפורד עסק בעריכת דין בעיר ניו יורק במשך מספר שנים. בשנת 1787, הוא עבר לחווה ליד גרין טאון, ניו ג'רזי, במחוז סאסקס, ניו ג'רזי. לאחר שנקבע גבול למחוז החדש ב-1824, נחלותיו לשעבר היו בין מחוזות סאסקס ו-וורן.
בשנת 1788, הוא נכנס לפוליטיקה, וכיהן בעצרת הכללית של ניו ג'רזי עד 1790. לאחר מכן הוא נבחר כפדרליסט לסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי וכיהן בסנאט מ-1791 עד 1798. רתרפורד היה הסנאטור היחיד שהצביע נגד חוק המיליציה הראשונה משנת 1792, ואחד משני סנאטורים שהצביעו נגד התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית.
לאחר שכיהן בסנאט של ארצות הברית, רתרפורד פרש מפוליטיקה, אך המשיך לבצע מספר פרויקטים חשובים במהלך שארית חייו. הוא היה אחד משלושת הנציבים שהניחו את התוכניות לרשת הרחובות במנהטן מצפון לרחוב 14 משנת 1807 עד 1811. בסביבות 1816 הוא חקר את בנייתה של תעלה אפשרית המחברת את נהרות דלאוור, רריטן והדסון. לבסוף, מ-1827 עד 1833, הוא עזר ליישב את הגבולות של ניו ג'רזי עם ניו יורק ופנסילבניה.
בשנת 1808, עבר רתרפורד עם משפחתו לחווה על גדות נהר פאסאיק ליד מה שנמצא כיום רתרפורד, ניו ג'רזי. הוא חי במקום הזה עד סוף חייו, כינה אותו "אדגרסטון", ומת שם ב-23 בפברואר 1840.
חיים אישיים

ב-1782 הוא נישא להלנה מגדלנה מוריס (1762–1840), בתו של חבר הקונגרס לואיס מוריס, ונשאר נשוי לה עד מותו ב-1840, כשהלנה מתה זמן קצר אחריו. יחד, נולדו להם שמונה ילדים, ביניהם:
מרי רתרפורד (1784–1868), שלא נישאה ושימשה כמוציאה לפועל של עזבונו של רת'רפורד.
רוברט וולטר רתרפורד (1788–1852), חבר בית המחוקקים של מדינת ניו ג'רזי, שנישא לסבינה אליוט מוריס (1789–1857), בת דודתו הראשונה.
הלנה רתרפורד (1790–1873), שנישאה לפיטר ג'רארד סטיובסנט (1778–1847), נכדו של פיטר סטויבסנט ואחד מהניו יורקרים העשירים בחייו.
לואיזה מוריס רתרפורד (1792–1857), שמתה לא נשואה.
אנה רתרפורד (1794-1852), שנישאה לד"ר ג'ון ווטס (1786-1834), בנם של רוברט ווטס (בנו של ג'ון ווטס) ומרי (לבית אלכסנדר) ווטס (בתו של ויליאם אלכסנדר, לורד סטירלינג).
חיים אישיים > צאצאים

נכדו של רתרפורד דרך בנו רוברט, היה לואיס מוריס רתרפורד (1816–1892), אסטרו-צלם חלוץ שצילם את הצילומים הטלסקופיים הראשונים של הירח והשמש, כמו גם של כוכבים וכוכבי לכת רבים.
חיים אישיים > מורשת

רובע רתרפורד, ניו ג'רזי, נקרא לפחות בחלקו על שם ג'ון רתרפורד, שהיה בעל חלק ניכר מהקרקע במהלך חייו. עם זאת, האיות שונה עקב תהילתו של הנשיא רתרפורד ב' הייז שהיה נשיא ארצות הברית במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19 כאשר העיירה הוקמה.
הערות שוליים

1 2  "RUTHERFURD, John - Biographical Information". bioguide.congress.gov. המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The New York Genealogical and Biographical Record (באנגלית). New York Genealogical and Biographical Society. 1879. p. 64. נבדק ב-1 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Fraser, Richard. "Guide to the Stuyvesant-Rutherfurd Papers 1647-1917 (bulk 1840-1917) MS 605". dlib.nyu.edu. New-York Historical Society. נבדק ב-5 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Funeral of Mrs. Stuyvesant". The New York Times. 21 באוגוסט 1873. נבדק ב-9 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lamb, Martha; Lamb, Martha Joanna; Harrison, Burton (2005). History of the City of New York: Its Origin, Rise, and Progress-Vol. 3 (באנגלית). Cosimo, Inc. p. 767. ISBN 9781596052857. נבדק ב-1 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hutchinson, Viola L. The Origin of New Jersey Place Names, New Jersey Public Library Commission, May 1945. Accessed September 27, 2015.
↑  Gannett, Henry.  The Origin of Certain Place Names in the United States, p. 268. United States Government Printing Office, 1905. Accessed September 27, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n85137026  SNAC: w61834jv  US Congress: R000550  VIAF: 18656292   WorldCat (עם VIAF): 18656292 
שלטון של ג'ון רתרפורד
גיירמו פריאנס הרננדס

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1962 (בן 63) סנטה קלרה, קובה 
 מדינה:  קובה 
 השכלה:  אוניברסיטת הוואנה 
 פרסים והוקרה:  פרס סחרוב לחופש המחשבה (2010)  מדליית ג'וזפה מוטה (2013) 
 
גיירמו פריאנס הרננדס (בצרפתית: Guillermo Fariñas; נולד ב־3 בינואר 1962) הוא רופא לפסיכולוגיה, עיתונאי עצמאי מתנגד פוליטי בקובה.
קורות חיים

הרננדס נולד ב-3 בינואר 1962 בעיירה סנטה קלרה אשר במרכז קובה. אביו, גילרמו פריאנס קי, היה חבר לשעבר בתנועת "ה-26 ביולי" וחלק מכוחות הצבא הקובניים, ואמו הייתה פרמדיקית. פריאנס גדל אצל סבו ובשנת 1974 אביו שלח אותו לבית הספר " קמילו צ'ינפוגוס" שם נערכו חיילים ללחימה באמריקה הלטינית ובאפריקה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר, בשנת 1980, הוא נשלח למלחמה באנגולה והוצב במחלקה המורכבת מיחידות אנטי מפלגתיות ויחידות מיוחדות. הוא נשלח לאחד עשר מבצעים צבאיים, שבמהלכן נורה פעמיים, ועליהם קיבל עיטורים צבאיים רבים. בשנת 1981 החל ללמוד בבית ספר צבאי גבוה יותר באקדמיה המוטסת אשר בברית המועצות שבוגריו נקראו "הכומתה הכחולה", אך עקב רשלנות סבל מחשיפה לחומר עצבי כימי שפגע בבריאותו עד כדי כך ששוחרר מהצבא. באזרחות, הוא חקר את העולם הספרותי, גילה את ההיסטוריה שהייתה נסתרת מעיניו עד כה והפך לאנטי-קומוניסטי.
קורות חיים > חזרתו לקובה

בשנת 1983 חזר לקובה והחל ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת סנטרל דה לאס וילות. עקב עמדותיו הפוליטיות הפומביות, הוא נכנס לרשימת המעקב של המשטרה החשאית. פריניאס סיים את בית הספר בשנת 1988, אך לא יכול היה להיות פרופסור לפסיכולוגיה מכיוון שהוא נחשב לא אמין מבחינה פוליטית.
אחרי לימודיו עבד כפסיכולוג קליני בתחום הבריאות וכמזכ"ל הליגה הקומוניסטית הצעירה, ובהדרגה החל לבקר את המשטר הקומוניסטי ואת האלימות כלפי המתנגדים, כשהתנגד להוצאתו להורג של ארנאלדו אוצ'ואה סאנצ'ס, הוא גורש ממרפאתו ואיבד את חברותו בליגת הנוער הקומוניסטית. כמו כן, נשלל ממנו דיור על היותו לא אמין מבחינה פוליטית.
פעילותיו הפוליטיות ומאסרים

ב-1995 יצא פריניאס בגלוי נגד השחיתות שראה בקרב חברי הנהלת בית חולים גדול בעיר הולדתו סנטה קלרה. בתגובה נעצר על ידי שירות הביטחון הקובני למשך אחד עשר חודשים, הובל לאגף סגור בבית חולים פסיכיאטרי שם הוזרקו סמים לגופו. פריניאס סיפר שנים אחר כך: "עד היום אני לא יודע מה היה הרכב החומרים האלה, אבל דעתי ורוחי השתבשו לזמן ממושך".
לאחר המשפט שנעשה במהלך חודשי מאסרו של פריניאס, הוא נידון לעשרה חודשי מאסר נוספים ופוטר מבית החולים בו עבד.
בתום מאסרו, החל פריניאס את פעילותו העיתונאית והאקטיביסטית כעיתונאי חופשי הלוחם לזכויות האזרחים בארצו ונאבק בהגבלות על חופש הביטוי. מחאתו כנגד השלטון התפתחה מעבר לכתיבה: הוא קיים 23 שביתות רעב. הארוכה שבהן, שנמשכה שבעה חודשים, הייתה בשנת 2006 אשר התרחשה כמחאה על ההגבלות החמורות שהטילה הממשלה על השימוש באינטרנט, והסתיימה רק כאשר חייו של פריניאס היו בסכנה.
שביתת רעב מפורסמת נוספת אותה קיים פריניאס התרחשה במטרה למחות על מותו של עמיתו האסיר הפוליטי אורלנדו זאפטה טמאיו, פריניאס ציין שימשיך בשביתה עד לשחרורם של עשרים ושישה אסירי מצפון. שביתה זו הובילה לשחרורם של 52 אסירי משטר.
פריניאס ממשיך את פעילותו הפוליטית והאקטיביסטית כנגד המשטר ובעד חופש הביטוי בשביתות רעב נוספות שמקיים ובהפגנות רבות.
פרס סחרוב לחופש המחשבה

בשנת 2010 זכה פריניאס בפרס סחרוב לחופש המחשבה על ידי הפרלמנט האירופי. בטקס זכה לתשבחות על ידי הפרלמנט שכינו אותו כ"סמל המאבק לחופש הביטוי". בדצמבר 2010 הממשלה הקובנית שללה מפרינס אשרת יציאה הדרושה כדי לנסוע לשטרסבורג כדי לקבל את הפרס, והוצב בטקס כיסא ריק לכבוד פריניאס. בהודעה המוקלטת ששלח לטקס הענקת הפרס בפרלמנט האירופי, אמר פריניאס: "אני גאה להיות חלק קטן מרוח ההתקוממות של העם הקובני".
הערות שוליים

1 2  Guillermo Faríñas Hernández (1962), www.memoryofnations.eu (באנגלית)
↑  Helen Yaffe, We Are Cuba!: How a Revolutionary People Have Survived in a Post-Soviet World, Yale University Press, 2020-04-06, ISBN 978-0-300-24551-6. (באנגלית)
↑  Guillermo Fariñas ends seven-month-old hunger strike for Internet access | Reporters without borders, RSF, ‏2006-09-01 (באנגלית)
↑  Guillermo Fariñas, Victims of Communism (באנגלית)
↑  Ruslanas Irzikevicius, Guillermo Fariñas: Cuba’s democracy needs Lithuania’s help -, the Lithuania Tribune, ‏2019-12-22 (באנגלית בריטית)
↑  Guillermo Fariñas - winner of the 2010 Sakharov Prize | News | European Parliament, www.europarl.europa.eu, ‏2010-10-21 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4983119  ISNI: 0000 0001 2297 2626  LCCN: no2010052462  NKC: js20060331027  SUDOC: 157465985  VIAF: 154244632   WorldCat (עם VIAF): 154244632
הדומה הרביעית

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 גוף פרלמנטרי:  הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 תקופת כהונה:  29 בדצמבר 2003 – 16 בנובמבר 2007  (3 שנים)
 הנהגה
 יו"ר הדומה:  בוריס גריזלוב
 הרכב
 
 סיעות הקואליציה:       רוסיה המאוחדת
 סיעות האופוזיציה:       הקומוניסטים       רוסיה הוגנת       ליברל-דמוקרטים       הסוציאליסטים – הפטריוטים       מועמדים עצמאיים
 מפלגת השלטון:  רוסיה המאוחדת
 אתר אינטרנט
 http://www.duma.gov.ru
 
 → הדומה השלישית הדומה החמישית ← 
הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית הרביעית במספר הוא המושב הרביעי של בית המחוקקים והבית התחתון באספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית, שנבחר ב-7 בדצמבר 2003.
שם רשמי מלא: המושב הרביעי של דומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית (Государственная Дума Федерального Собрания Российской Федерации четвёртого созыва).
הדומה כיהנה מ-29 בדצמבר 2003 ועד ל-16 בנובמבר 2007. במשך כל המושב כיהן בוריס גריזלוב ממפלגת רוסיה המאוחדת כיושב ראש הדומה הממלכתית.
מרבית הישיבות נערכו בבניין הדומה במוסקבה, אך ב-27 באפריל 2006 נערכה גם ישיבה מיוחדת במושבה ההיסטורי של הדומה הממלכתית, בארמון טבריצ'סקי שבסנקט פטרבורג, לציון מאה שנה לישיבה הראשונה של הדומה.
הרכב הדומה נקבע בהתאם לתוצאות הבחירות לדומה שנערכו בדצמבר 2003. מתוך 24 מפלגות שהתמודדו רק ארבעה הצליחו להיכנס לפרלמנט, בשל אחוז החסימה שעמד על 5%. ברם בשל היצמדות לשיטת בחירות מעורבת, שבה נספרה גם תוצאות הבחירות במחוזות נכנסו גם מועמדים עצמאיים ונציגי המפלגה הסוציאליסטית.
הסיעות

| סיעה | סיעה | יושב ראש | מושבים | מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רוסיה המאוחדת | בוריס גריזלוב | 304 |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית | גנאדי זיוגאנוב | 47 |  |
|  | רוסיה הוגנת – מולדת | סרגיי גלאזייב | 33 |  |
|  | המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה | איגור לבדב | 30 |  |
|  | המפלגה הסוציאליסטית – הפטריוטים של רוסיה | סרגיי באבורין | 8 |  |
|  | מועמדים עצמאיים | מועמדים עצמאיים | 23 |  |
|  | מושב ריק | מושב ריק | 5 |  |
הערות שוליים

↑  Борис Грызлов — новый спикер Государственной думы
↑  В Таврическом дворце Санкт-Петербурга проходит выездное заседание Госдумы
| כינוסי הדומה הממלכתית |
| --- | --- | --- |
| הדומה הקיסרית | כינוס 1906 • כינוס 1907 • כינוס 1907–1912 • כינוס 1912–1917 | רוסיה |
| הדומה הפדרלית | כינוס 1993–1995 • כינוס 1995–1999 • כינוס 1999–2003 • כינוס 2003–2007 • כינוס 2007–2011 • כינוס 2011–2016 • כינוס 2016–2021 • כינוס 2021–2026 | רוסיה |
| יושבי ראש | סרגיי מורומצב • פיודור גולובין • ניקולאי חומיאקוב • אלכסנדר גוצ'קוב • מיכאיל רודזיאנקו • איוואן ריבקין • גנאדי סלזניוב • בוריס גריזלוב • סרגיי נארישקין • ויאצ'סלב וולודין | רוסיה |
שטיח מעופף

.
"רוכבים על שטיח מעופף", יצירתו של ויקטור וסנצוב משנת 1880.
"זוג על שטיח מעופף", יצירה נוספת מעשה ידי ויקטור וסנצוב.
שטיח מעופף או מרבד קסמים הוא חפץ המוזכר באגדות ובפולקלור ערבי, פרסי ורוסי. זהו שטיח או מרבד המשמש בדרך קסם כאמצעי תחבורה לעומדים או ליושבים עליו. השטיח מסוגל להביא את הרוכבים עליו למחוז חפצם באמצעות טיסה, או כהרף עין.
מקור האגדה על שטיחים אלה בפולקלור הערבי או הפרסי, והם מוזכרים ביצירה "אלף לילה ולילה". פופולריות יצירה זו באירופה הביאה את המושג לפולקלור האירופי.
תיאור השטיח המעופף מופיע גם בפולקלור היהודי באגדה בדבר שטיחו של שלמה המלך, שעף באמצעות השליטה של שלמה ברוח, ואפשר לו לאכול ארוחת בוקר בדמשק, וארוחת ערב במדי.
במסורת היהודית מסופר על מספר מקובלים שעשו שימוש בשטיח מעופף. משפחת המקובלים אבוחצירא קרויה על שם אבי המשפחה המקובל רבי שמואל אלבז, האגדה שהפליג על גבי מחצלת מאיסטנבול שבטורקיה עד יפו, שונה שם המשפחה ל"אביחצירא"[1] (פירוש השם אבי-חצירא "אבי המחצלת"). לאחר מכן העתיק את מקום מגוריו לעיר צפת והיה תלמידו של רבי חיים ויטאל (תלמידו של האר"י). לאחר מכן רבי שמואל יחד עם רבו, רבי חיים ויטאל, עברו לדמשק שבסוריה לבית הכנסת ג'ובר.החיד"א כותב עליו בספרו "שם הגדולים" שהיה יושב ומתבודד כל השבוע בבית הכנסת. הוא נקבר בחצר בית הכנסת ג'ובר אשר בדמשק.
בפולקלור הרוסי מסופר כי המכשפה באבה יאגה נתנה לאיוון הטיפש שטיח מעופף. שטיח זה מתואר במספר ציורים מעשה ידי הצייר הרוסי ויקטור וסנצוב.
את ההתפשטות של המונח אל הפולקלור המערבי ניתן לראות ביצירתו של הסופר האמריקאי מארק טוויין "ביקורו של קפטן סטורמפילד בשמיים" בו מתואר שימוש בשטיחים מעופפים.
סרטי קולנוע רבים עשו שימוש בשטיחים אלה ובהם סרטי "הגנב מבגדד" (מ-1924 ומ-1940), ובסרט ההנפשה" אלאדין" של חברת וולט דיסני.
המושג היווה השראה לשמו של מבצע מרבד הקסמים להעלאת יהודי תימן למדינת ישראל בשנים 1949–1950; ולשמו של מבצע של צבא ארצות הברית בשנת 1945.
הארייט הרמן

הארייט רות הרמן (באנגלית: Harriet Ruth Harman; נולדה ב-30 ביולי 1950 בלונדון) היא פוליטיקאית בריטית מטעם מפלגת הלייבור, המכהנת כחברה בפרלמנט של הממלכה המאוחדת מאז שנת 1982. הרמן היא האישה המכהנת התקופה הארוכה ביותר בבית הנבחרים. הרמן הודיעה על פרישתה מהפרלמנט בבחירות הכלליות של 2024 ומונתה לבית הלורדים מאוחר יותר באותה השנה.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים והשכלה

הארייט רות הרמן נולדה בלונדון ב-1950 לאב רופא ואם עורכת דין. אמה, אנה הרמן, הייתה המועמדת של המפלגה הליברלית של מחוז הרטפורד בבחירות הכלליות ב-1964. הרמן היא השלישית מבין ארבע בנות המשפחה. הרמן למדה בבית ספר ציבורי והמשיכה לימודי פוליטיקה באוניברסיטת יורק. ב-1972 לקחה חלק בהפגנות המחאה על יום ראשון העקוב מדם. אולם, המודעות הפוליטית שלה התפתחה בעת שעבדה כעורכת דין. הרמן נשואה לחבר הפרלמנט ג'ק דרומיי (Jack Dromey) ולזוג שלושה ילדים.
ביוגרפיה > פוליטיקה

הרמן כיהנה בתפקידים שונים בממשלות צללים. היא כיהנה כשרת צללים לשירותים חברתיים (משנת 1984) וכשרת צללים לענייני בריאות (משנת 1987), כמזכירת הראשית בצללים במשרד האוצר (1992–1994), ותחת טוני בלייר, כמזכירת תעסוקה בצללים (1994–1999). במשך כמזכירת בריאות בצללים (1995–1996) ומזכירת הביטוח האומי בצללים (1996–1997). לאחר הניצחון בבחירות הכלליות ב-1997 הרמן מונתה למזכירת המדינה לביטוח לאומי והשרה הראשונה במשרד לנשים ושוויון (אנ'). היא סיימה את תפקידה בשנת 1998 כשעזבה את הממשלה. בשנת 2001 מונתה לתובעת הכללית באנגליה ובוויילס, ושימשה בתפקיד עד 2005.
לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2007, הרמן התמודדה לתפקיד סגן יושב ראש מפלגת הלייבור וניצחה לאחר שהביסה חמישה מתמודדים. ב-28 ביוני 2008 לאחר שגורדון בראון נבחר לראש ממשלה, הוא צרף את הרמן לממשלתו. היא כיהנה כלורד שומר החותם, השרה לענייני נשים ושיויון ויושבת ראש מפלגת הלייבור בבית הנבחרים. לאחר התבוסה של מפלגת הלייבור בבחירות במאי 2010, בראון התפטר מתפקידו כיושב ראש המפלגה והרמן הפכה לממלאת יושב ראש הלייבור ויושבת ראש האופוזיציה עד לבחירתו של אד מיליבנד. בין השנים 2010–2011 היא כיהנה כסגנית ראש ממשלת הצללים, וכמזכירת מדינה בצללים לפיתוח בינלאומי ובהמשך כמזכירת מדינה בצללים תרבות, תקשורת וספורט (2011–2015). לאחר התבוסה של הלייבור בבחירות הכלליות 2015, התפטר מיליבנד ממנהיגות מפלגת הלייבור והרמן הייתה שוב ממלאת מקום יושב ראש המפלגה ומנהיגת האופוזיציה.
הרמן התמודדה בסוף 2019 לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים והפסידה.
לקראת הבחירות הכלליות של 2024, הרמן הודיעה על פרישתה מהפרלמנט. לאחר פרישתה היא מונתה ללורד כל החיים.
הרמן פעילה למען שוויון לנשים וסייעה להכניס יותר נשים ממפלגת הלייבור לפרלמנט.