stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולפני אבי רוד
היסטוריה

האולפנים הוקמו בנובמבר 1931 על ידי חברת EMI ונקראו בתחילה אולפני EMI (או EMI Recording Studios). בשנת 1969 יצא האלבום של להקת הביטלס, "Abbey Road", שהוקלט באולפנים אלו ונקרא על שם הרחוב בו הם שוכנים. גם עטיפתו המפורסמת של האלבום צולמה במעבר החצייה באותו הרחוב, בסמוך לאולפנים. בעקבות ההצלחה הגדולה של האלבום, שונה ב-1970 שם האולפנים ל"אולפני אבי רוד".
אולפן מספר 2 באולפני EMI הפך למרכזה של מוזיקת הרוק בשנת 1958, כאשר קליף ריצ'רד והדייגים (מאוחר יותר שינו את שמם לקליף ריצ'רד והצלליות) הקליטו באולפן זה את מה שנחשב לסינגל הרוקנרול האירופי הראשון. דבר זה בישר גם את העברת השרביט מהרוק אנד רול לרוק המוכר של שנות ה־60. בתקופה שבין 1958 ל-1963 קליף ריצ'רד והצלליות החיו את האולפנים, הנהיגו מקצה הקלטות של לילה אחד, והכניסו לאולפן טכניקות הקלטה חדשות. בהקלטותיה, הלהקה פתחה את הדרך למוזיקה כבדה ורועשת יותר, עם צלילי גיטרה רועשים ונועזים יותר, וסללה את הדרך הבטוחה לצלילי הבכורה של להקת הביטלס. גם הביטלס זכו להצלחה רבה עם הקלטותיה באולפן מספר 2, ובמהלך החצי הראשון של שנות ה-60, הביטלס וקליף ריצ'רד ולהקתו הפכו מעשית לבעלים של האולפנים, תוך שהם נאבקים על זמן הקלטה יקר באולפן זה.
בסטודיו מספר 2 הוקלט גם האלבום המפורסם ביותר של להקת פינק פלויד - The Dark Side of the Moon (כמו כן הקליטה הלהקה עוד מספר אלבומים באולפנים אלה). בין האמנים הנוספים שהקליטו באולפנים אלה נמנים ההוליס, פלאסידו דומינגו, מנפרד מן, דוראן דוראן, ג'רי והפייסמייקרס, הלן שפירו, איירון מיידן רדיוהד המארס ולטה ואחרים.
באולפן מספר 1 הוקלטו רבים מהפסקולים של סרטי קולנוע ידועים כולל "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די", "הארי פוטר ואבן החכמים", "שר הטבעות", "שרק", ו"לב אמיץ". הביטלס נהגו להקליט באולפן זה מקצי הקלטות גדולים כמו רצועות תזמורת ב-A Day In The Life.
טכנאי ההקלטה הבולט ביותר בשנות הזוהר של האולפן, הוא אלן פרסונס, שעבד על אלבומים כגון Abbey Road, The Dark Side of the Moon ו-The Year of the Cat של אל סטיוארט.
בפברואר 2010 הודיעה חברת EMI שבכוונתה למכור את האולפנים, אולם עקב פעולה ציבורית נמרצת שהתנגדה לצעד זה מתוך חשש כי הרוכש יהרוס את האולפנים הוכרז לבסוף הבניין כבניין רשום לשימור.
הגדר ליד האולפנים מלאה בכתובות שכותבים מעריצים רבים של הביטלס, והגדר נצבעת מחדש 6 פעמים בשנה.
הערות שוליים

↑  כתבה מה-BBC,‏ 24 בפברואר 2010
↑  אמיר שוורץ, דרך ארוכה ומפותלת, באתר כלכליסט, 24 בפברואר 2010
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16955652p (data)  GND: 4828372-1  MusicBrainz: bd55aeb7-19d1-4607-a500-14b8479d3fed  VIAF: 244314137   WorldCat (עם VIAF): 244314137
אוף און אוף

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  סיאול, דרום קוריאה
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 סוגה:  R&B עכשווי • אלקטרוניקה
 חברת תקליטים:  HIGHGRND
 חברים
 קולדה 0Channel
 
אוף און אוף (בקוריאנית: 오프온오프) הוא צמד דרום קוריאני מסיאול, דרום קוריאה. הם הופיעו לראשונה ב-21 בספטמבר 2016 עם "Bath".
חברים

קולדה – סולן
0Channel (סו ג'י-הו) – מפיק, די ג'יי (שם במה – EOH)
דיסקוגרפיה > אלבומי סינגל

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> קוריאה  |
| --- | --- | --- |
| Photograph |  יצא לאור: 8 בנובמבר 2016  חברת תקליטים: HIGHGRND,‏ KT מיוזיק  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית | 88 |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שם | מיקומי שיא> קוריאה  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | "Bath" | — | לא מתוך אלבום |
| 2016 | "Photograph" | — | Boy. |
| 2017 | "Boy" | — | Boy. |
| 2017 | "Dance"‏ (춤) | — | Boy. |
הסימן "—" מציין שהשיר לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
הערות שוליים

↑  "오프온오프 프로필" (בקוריאנית). Naver.
↑  "오프온오프, 정규 1집 오늘(24일) 발매" (בקוריאנית). Ten Asia.
1 2  "Gaon Album Chart". Gaon Music Chart.
↑  "2017년 08월 Album Chart".
↑  "Gaon Digital Chart". Gaon Music Chart.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a3656c7a-5a7c-4e68-a903-5fcabcf36481
אורה גוד קאט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אורה
 שנות ייצור:  2020–הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  גרייט וול מוטורס
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  האצ'בק בעלת חמש דלתות
 אורך:  4,235 מ"מ
 רוחב:  1,825 מ"מ
 גובה:  1,596 מ"מ
 משקל:  1438–1555 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 143 או 171 כ"ס
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 46.0 או 47.8 או 59.1 קוט"ש
 טווח נסיעה:  401–501 ק"מ
אורה גוד קאט (באנגלית: ORA Good Cat; קרויה גם אורה ההאומאו) היא מכונית חשמלית במרכב האצ'בק, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אורה חברת הבת של גרייט וול מוטורס משנת 2020. היא נחשפה בסין ב-24 ביולי 2020. העיצוב הוא רטרו.
בסין היא משווקת תחת השם ההאומאו אך מספטמבר 2021 משווקת גם באירופה תחת השם פאנקי קאט.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע חשמלי המספק 143 כ"ס או 171 כ"ס בדגם ה-GT, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 46.0 או 47.8 קוט"ש המספקת 401 ק"מ או סוללה בקיבולת 59.1 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 480 או 501 ק"מ בדגם ה-GT.
הערות שוליים

↑  Tate, GWM ORA ES11 Leaks, or debut on Chengdu Auto Show, China Car News, Reviews and More, ‏21 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Ora Haomao: cheerful, retro and electric, Techzle, ‏6 באוגוסט 2020 (באנגלית)
↑  cartube, גרייט וול חוזרת לאירפה עם מותג ORA החשמלי ומותג הפרימיום Wey, באתר Cartube
| אורה |
| --- | --- | --- |
| כלי רכב | אורה iQ • אורה בלאק קאט • אורה וויט קאט • אורה גוד קאט |  |
| מכוניות קונספט | אורה בלט קאט • אורה ביג קאט • אורה לייטנינג קאט • אורה פוטוריסט |  |
| אחר | גרייט וול מוטורס (חברת האם ומייסדת החברה) |  |
איאן גומז

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1964 (בן 59) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  מלודרמה, קומדיה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 בן או בת זוג:  ניה ורדלוס (5 בספטמבר 1993–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן גומז (באנגלית: Ian Gomez; נולד ב-27 בדצמבר 1964) הוא שחקן אמריקאי הידוע מתפקידיו בסדרות "פליסיטי" ו"קוגר טאון".
ביוגרפיה

גומז נולד בניו יורק לאב אמן ולאם רקדנית. במוצאו הוא פורטוריקני ויהודי ממוצא רוסי.
גומז היה נשוי לשחקנית ניה ורדלוס ולהם בת משותפת מאומצת. בעקבות נישואיו המיר דתו לנצרות יוונית-אורתודוקסית. הזוג התגרש בשנת 2018 לאחר 23 שנות נישואין.
ביוגרפיה > קריירה

בשנים 1995–1999 ו-2002–2004 שיחק בסדרה "המופע של דרו קארי". עם קארי שיתף פעולה בשנת 1999 בתוכנית "של מי השורה הזו בכלל?". בשנים 1998–2002 שיחק בסדרה "פליסיטי" בתפקיד חוויאר קינטטה.
בשנת 2002 כיכב בווידאו קליפ לשיר של הזמרת אלאניס מוריסט. בשנה זו שיחק בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "תרגיע" עם לארי דייוויד. ב-2003 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את פאפי".
בשנת 2005 כיכב בסדרת הסיטקום "ג'ייק מתקדם" של רשת ABC, בתור אדריאן, חברו הטוב ביותר של ג'ייק, אותו גילם ג'ון סטיימוס. בשנת 2006 שיחק בתפקיד משני בפרק בעונה השלישית של הסדרה "אבודים" ובתפקיד משני בסדרה "ריבה".
בשנים 2009–2015 כיכב בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרה הקומית "קוגר טאון" בתפקיד של אנדי טורס, בעלה הצייתן של אלי. הסדרה שודרה במשך שלוש עונותיה הראשונות ברשת ABC ובשלוש העונות שאחריה שודרה ברשת TBS.
בשנת 2015 החל להנחות את התוכנית "The Great American Baking Show" ברשת ABC לצד אשתו דאז ניה ורדלוס ומנחים נוספים.
בשנת 2019 שיחק בסרטו של קלינט איסטווד "ריצ'רד ג'וול", לצדם של קתי בייטס וג'ון האם.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרת הדרמה "פיזיקל" בשירות אפל TV פלוס. בהמשך שנה זו שיחק גומז בסרט "The Ultimate Playlist of Noise"; סרט מקורי של רשת הולו.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרה הקומית "בחורה רווקה שיכורה" של ערוץ Freeform, בדמותו של בוב, בן זוגה של קרול (אלי שידי). הסדרה הסתיימה לאחר שתי עונות. באותה שנה גילם את קווין ריביירה בסדרה "עיר הרצח" של נטפליקס.
הערות שוליים

↑  Ian Gomez Biography (1964-), באתר Film Reference
↑  Pplus, הפרידה היוונית שלי: ניה ורדולוס נפרדה מבעלה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 4 ביולי 2018
↑  The Great Holiday Baking Show: US tries and fails to copy UK super smash, באתר הגרדיאן, 30 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4615382  BnF: cb15070074v (data)  ISNI: 0000 0001 1664 9347  LCCN: no2008109514  VIAF: 68747114   WorldCat (עם VIAF): 68747114
אטלס 2

האטלס 2 (באנגלית: Atlas II) היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס שפותח בעקבות הצלחת סדרת טילי האטלס בשנות ה־50. לאטלס 2 היו 3.5 שלבים והוא היה האחרון שהשתמש בתצורת "שלב וחצי" (2 מנועים הושלכו מהטיל תוך כדי נסיקה ואילו מכלי הדלק וחלקים נוספים נכנסו למסלול). הטיל תוכנן לשאת מטענים למסלול לווייני נמוך ולמסלול גאוסטציונרי. 63 שיגורים של האטלס 2 על שלוש גרסאותיו שוגרו בין 1991 ל־2004 וכולם הצליחו.
בשנת 1988 חיל האוויר של ארצות הברית בחר בחברת ג'נרל דיינמיקס לפיתוח משגר עבור שיגור לוויינים של Defense Satellite Communications System. המשגר שפותח נוצל גם לשיגורים מסחריים.
האטלס 2 צויד במנועים חזקים יותר ובמכלי דלק ארוכים יותר מהאטלס 1, קודמו. הדחף המרבי שהאטלס 2 יכול היה להגיע אליו היה 2,110.6 קילו ניוטון ובכך איפשר לשגר מטענים של עד 2,760 ק"ג למלול גאוסטציונרי (35,000 ק"מ ויותר מעל פני כדור הארץ). הטיל צויד גם במחשבים ומערכות מתקדמות יותר מקודמו "אטלס 1".
השיגורים הבוצעו מכן שיגור SLC-36 בנמל החלל קייפ קנוורל ומ-SLC-3 בבסיס חיל האוויר ונדנברג.
גרסה "אטלס 2" התבססה על משגר "אטלס 1" עם שיפורים במערכות השונות. 10 שיגורים בוצעו בשנים 1991–1998.
גרסה "אטלס 2A" הותאמה לשיגורים מסחריים. השינוי העיקרי היה שימוש במנוע חדש בשלב השני שאיפשר הגדלת מטען. 23 שיגורים בוצעו בשנים 2002–1992.
גרסה "אטלס 2AS" כללה מאיצים להגדלת מטען משוגר. 30 שיגורים בוצעו בשנים 2004–1993.
אז'ן-מלכיור דה ווגואה

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1848 ניס, ממלכת סרדיניה 
 פטירה:  29 במרץ 1910 (בגיל 62) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מעסיק:  האקדמיה הרוסית למדעים של סנקט פטרסבורג 
 תפקיד:  נציג מחוז ארדש לאספה הלאומית הצרפתית; חבר האקדמיה הצרפתית
 בת זוג:  Alexandra Annenkov (נישאו ב-1878; נ' 1914)
 
מארי-אז'ן-מלכיור, ויקונט דה ווֹגוּאֵה (בצרפתית: Marie-Eugène-Melchior de Vogüé;‏ 25 בפברואר 1848 - 29 במרץ 1910) היה דיפלומט, פוליטיקאי, ארכאולוג וסופר צרפתי.
נולד בעיר הצרפתית ניס. לאחר שירות בצבא הצרפתי במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה הצטרף למשרד החוץ של הרפובליקה הצרפתית השלישית ושירת כדיפלומט בטורקיה ומצרים. לאחר פרישתו בשנת 1882, שימש כנציג מחוז ארדש לאספה הלאומית הצרפתית.
הוא החל לפרסם את מחקריו המדעיים והתרשמותו מהלבנט בכתב העת הצרפתי "כתבים משני עולמות" (צרפתית: Revue des deux mondes). בשנת 1888 הוא היה לחבר באקדמיה הצרפתית.
אירים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 ~74,000,000 (2011)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארצות הברית ארצות הברית – 40,000,000 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת – 14,000,000 (מתוכם 1,810,863 חיים בצפון אירלנד) אוסטרליה אוסטרליה – 7,000,000 אירלנד אירלנד – 4,757,976 קנדה קנדה – 4,544,870 ארגנטינה ארגנטינה – 1,000,000 מקסיקו מקסיקו – 600,000 ניו זילנד ניו זילנד – 600,000 צרפת צרפת – 15,000
 שפות
 אנגלית, אירית, סקוטית, שלטה
 דת
 לרוב נצרות קתולית לעיתים נצרות פרוטסטנטית, אסלאם ודתות אחרות
 קבוצות אתניות קשורות
 נוודים אירים, אנגלו-אירים(אנ'), בריטים(אנ'), קורנים(אנ'), אנגלים, איסלנדים, מנקסים(אנ'), ויקינגים, סקוטים, אירים-סקוטים (אנ'),  סקוטים של אלסטר, ולשים
 
אירים הם קבוצה אתנית, שחבריה חולקים במשותף תרבות, שפה, היסטוריה ומוצא. חלק קטן מן האירים שייכים למסגרת המדינית האירית – הרפובליקה של אירלנד. על אף שהם מהווים את רוב האוכלוסייה בה (כ-99%) רוב האירים מתגוררים מחוץ לאירלנד.
ריכוזי אוכלוסייה בעולם

האירים מרוכזים בעיקר בארצות הברית, בה מתגוררים כ-40 מיליון אירים, ובממלכה המאוחדת, בה מתגוררים כ-14 מיליון אירים (חלקם בצפון אירלנד). ריכוזי אירים נוספים בעולם נמצאים באוסטרליה, קנדה ובמדינות נוספות.
היסטוריה

תחילת ההיסטוריה של אירלנד היא בנוכחות האדם המתועדת הראשונה באי, שמתוארכת לאלף ה-11 לפנה"ס. התקופה הקלטית באי הסתיימה עם הגעת הנצרות במאה ה-5 לספירה, אשר החליפה והטמיעה לתוכה את הדתות הפגניות והפוליתאיסטיות ששררו בו.
בסוף המאה ה-12 אירעה הפלישה הנורמנית לאירלנד, שסימנה את תחילתן של כ-800 שנות שלטון אנגלי-נורמני.
בשנת 1922, לאחר מלחמת העצמאות האירית וחתימת האמנה האנגלו-אירית הפך רובו של האי למדינת אירלנד החופשית, ולאחר כתיבתה של החוקה האירית בשנת 1937, לאירלנד. ששת המחוזות הצפון-מזרחיים נודעו מעתה כצפון אירלנד ונותרו חלק מהממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. בשנת 2016, לאחר משאל העם על יציאת בריטניה מהאיחוד האירופי, שבו צפון אירלנד הצביעה בעד הישארות באיחוד. הממשלה שקלה האם לקיים משאל עם נוסף לעצמאות מבריטניה (כמו זה שהתקיים בשנת 2014).
דת

רובם המוחץ של האירים (כ-78.3%) הם נוצרים קתולים. ישנם מיעוטים אחרים, והעיקריים שבהם: כ-9.8% חסרי דת, כ-4.2% נוצרים פרוטסטנטים, כ-1.3% מוסלמים וכ-4.3% מדתות אחרות. כמות המאמינים בהינדואיזם ובאסלאם עלתה בשנים האחרונות בשל הגירה.
ראו גם

אירים אמריקאים
הערות שוליים

↑  St Andrew's House Scottish Government, The Scottish Diaspora and Diaspora Strategy: Insights and Lessons from Ireland, ‏2009-05-29 (באנגלית)
↑  United States - Selected Social Characteristics in the United States: 2007, ‏2010-04-10
↑  Department of Foreign Affairs - Emigrant Grants, ‏2013-07-28
↑  Census 2016 Preliminary Report - CSO - Central Statistics Office, www.cso.ie (באנגלית)
↑  Government of Canada, Statistics Canada, 2011 National Household Survey: Data tables – Ethnic Origin (264), Single and Multiple Ethnic Origin Responses (3), Generation Status (4), Age Groups (10) and Sex (3) for the Population in Private Households of Canada, Provinces, Territories, Census Metropolitan Areas and Census Agglomerations, 2011 National Household Survey, www12.statcan.gc.ca (באנגלית)
↑  Peter Berresford Ellis, An Irish Argentine in the Easter Rising, irishabroad.com (ארכיון)
↑  LOS IRLANDESES-MEXICANOS: The Irish in Mexico, thewildgeese.irish (באנגלית)
↑  The Irish in New Zealand: Historical Contexts and Perspectives | Brian Easton, www.eastonbh.ac.nz (באנגלית)
↑  Présentation de d'Irlande, France Diplomatie : : Ministère de l'Europe et des Affaires étrangères (בצרפתית)
↑  Redirecting, linkinghub.elsevier.com
↑  יניב חלילי, הברקזיט עלול למוטט את השלום השברירי בצפון אירלנד, באתר ynet, 3 בדצמבר 2017
↑   אחרי הברקזיט: האיחוד האירופי מתכנן לקבל לשירותיו את אירלנד המאוחדת, באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4109151-6  NARA: 10639245  NKC: ph117643
אוגוסט האקה

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1889 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  2 בינואר 1915 (בגיל 25) ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
אוגוסט האקה (גרמנית: August Haake‏; 7 בדצמבר 1889 – 2 בינואר 1915) היה שרטט, צייר פורטרטים וצייר נוף גרמני.
ביוגרפיה > משפחה

אוגוסט האקה נולד ב-7 בדצמבר 1889, ילדם היחיד של איש העסקים קרל ה.ג האקה ורעייתו אנה האקה, לבית אהלרס, בברמן. האב קרל האקה ניהל חנות לריהוט, טפטים, בדים ועוד. ביתם משנת 1909 היה באחוזת וילה האקה ברוקווינקל בפארק ענק עם אגם גדול. בסביבת וילה האקה הייתה גם אחוזתו של דוד קרל אהלרס.
ביוגרפיה > ילדות ונוער

אוגוסט האקה חווה ילדות מוגנת בבית עם סבתו. בריאותו לא הייתה יציבה, וליקויי הדיבור שלו והפרעת הדיבור היו בעייתיים במיוחד. הגמגום גבר כשהוא התרגש עד כדי חוסר יכולת דיבור מוחלט. תחילה למד בבית הספר הפרטי של ד. מולר לבנים ולאחר מכן בבית הספר תיכון, למרות האינטליגנציה שלו הוא ניתקל בקשיים עקב ליקוי בדיבור, כך שהיה עליו לחזור על כמה שיעורים. בשנת 1908 הוא עזב את בית הספר אחרי כיתה י"א במטרה להיות של איש עסקים ואז עבר קורסים מתאימים כמו כתיבת במכונת כתיבה וניהול חשבונות במטרה להתקרב למטרה המקצועית הזאת שקיווה אביו. כאשר טופל בהפרעת הדיבור שלו במכון מיוחד בברסלאו, הטיפול לא הביא לו שיפור בדיבור. כעת הבין אביו כי אוגוסט אינו מתאים למקצוע המסחרי וכי הוא לא יכול למצוא יורש לחברה שלו. לאחר מכן תמך בבנו בשאיפת הקריירה שלו להיות צייר.
הכשרה אמנותית

בנו של הסוחר מברמן, ולטר ברטלסמן, שעבד כצייר נוף עצמאי בוורפסוויד, העביר לו שיעורי ציור בסטודיו שלו ובחוץ בטבע בשנת 1908 והפך ליועצו וחברו. הוא יעץ לו לעסוק במקצוע הציור והמליץ לו להמשיך לצייר בטבע. בסמסטר הקיץ של 1909 אוגוסט האקה עבר קורס ציור אצל פרופסור ולטר מגנוסן בבית הספר לאמנויות יישומיות בברמן. לאחר מכן עקב אחר הצעתו של ולטר ברטלסמן להתחיל ללמוד בבית הספר לאמנות בוויימאר.
הוא למד שם מסמסטר החורף 1909/1910 עד 1914 אצל פריץ תדי, הנס אולד, תיאודור האגן ופריץ מקנסן. בשנת 1912 הוא הפך לתלמיד אמן של פריץ מקנסן. הוא חלק את הסטודיו בוויימאר עם חברו למכללה פריץ רוש. משנת 1911 נסע בקיץ לצייר לפישרודה, שם היה עם חבריו האמנים. תקופות הקיץ בפישרודה היו הפוריות ביותר בחייו של אוגוסט האקה.
אוגוסט האקה צייר בבתי הוריו בברמן ורוקווינקל וכן בסביבות ויימר, ופישרודה. הוא הכיר את פישרודה מטיולי יום. בקייצים 1911 ו - 1912 שכר חדר בפונדק ברקלמן. הוא שהה בפישרודה יחד עם יוהאן היינריך בתקה (1885–1915), פריץ קובט (1885–1963), רודולף פרנץ הרטוך (1889–1960), וילהלם היינריך רוהמאייר (1882–1936), ברטה שילינג (1870–1953) והלמוט ווסטהוף (1891–1977).
הם התאספו סביב אוטו מודרסון, שהפך לדמות המובילה של האמנים הצעירים לאחר שהכריע בוויכוח בעניין רכישת הציור "שדה פרגים" של וינסנט ואן גוך על ידי המוזיאון בברמן. התמונות של ציירי פישרודה היו לפי המסורת של בית הספר ברביזון.
בעבודתו האמנותית אוגוסט האקה היה מקורב לציירים ז'אן פרנסואה מיליי, וינסנט ואן גוך, לוביס קורינת ואדוארד מונק, אך הוא פיתח את סגנון הציור העוצמתי שלו ובבחירת הנושאים. הוא צייר לצד דיוקנאות ונופים ציורים נוספים הכוללים גם מוטיבים של כפר עם כל מה שראה בפישרודה והסביבה.
מוות וקבורה

מאחר שאוגוסט האקה השתמש בעופרת לבנה כפיגמנט לבן בציוריו במשך שבע שנים, הבחין בסימפטומים של הרעלת עופרת בסתיו 1914. הוא כנראה היה נוהג להחזיק את מכחוליו בין שפתיו לפני שצייר. הוא נפטר ב-2 בינואר 1915, בגיל 25 ו -26 יום, במהלך ניתוח קיבה שהיה נחוץ עקב הרעלת עופרת.
הוא נקבר באוברנוילנד בבית העלמין של כנסיית סנט יוהאן בקריפטה המשפחתית.
מורשת

הציורים של אוגוסט האקה, שנשמרו בבית הוריו, הכילו למעלה מ-350 רישומים וציורים. הוריו רצו להיות צמודים אליהם בצערם. פרט לכמה תמונות שהיו ברשות חבריו הציירים עבודותיו של האקה לא היו נגישות לציבור במשך שנים רבות.
לאחר מות הוריו קרל ואנה האקה, האחוזה של אוגוסט האקה עם הציורים, והמכתבים עברה תחילה לאחיה של אמו של אוגוסט קרל אהלרס ולאחר מותו לבן דודו של בן אוגוסט ובן דודו מנו אהלרס ולאשתו סיביל אהלרס. הם מכרו את האחוזה בהדרגה, והפכו אותה לזמינה לציבור.
כ-52 שנה לאחר מותו של אוגוסט האקה, רכש ולקרט קוך את החלק העיקרי של נכסיו והשתמש בה לביוגרפיה שלו "אוגוסט האקה 1889– 1915 " שפורסמה בשנת 2006.
גלריה

הנחל
האחוזה ברוקווינקל
שדה תירס
קיץ בפישרודה
הערות שוליים

↑  Volkert H. U. Koch: August Haake 1889–1915. With an introduction by Thomas Deecke, contributions by Birgit Nachtwey and Wolf-Dietmar Stock. Kunstverein Fischerhude in Buthmanns Hof e.V.. Verlag Atelier im Bauernhaus, Fischerhude 2006
↑  N. Schwabe: August Haake. In: De Gruyter: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker. Vol.66, 2010, Pages 514–515.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132145219  ISNI: 0000 0000 5433 6248  LCCN: no2008008316  ULAN: 500347286  VIAF: 50379157   WorldCat (עם VIAF): 50379157
אישטוואן ניארש

אישטוואן ניארש (בהונגרית: Nyers István;‏ 25 במאי 1924 – 9 במרץ 2005) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ והכנף. אף על פי שערך רק שתי הופעות במדי נבחרת הונגריה הוא נחשב לאחד השחקנים ההונגרים הטובים ביותר בשנות הארבעים והחמישים.
ביוגרפיה

ניארש נולד ב-25 במאי 1924 בפריימינג-מרליבך שבצרפת למשפחה הונגרית שעבדה בתור כורים. אחיו הצעיר ממנו ב-3 שנים, פרנץ ניארש, היה גם כן כדורגלן. כשהיה בן 14 עבר עם משפחתו לבודפשט והחל לשחק במועדון III. קרולטי TUE. הופעת הבכורה הרשמית שלו הגיעה בגיל 17 עם צבדקאי ואסוטאס, שהיה מועדון יוגוסלבי מסובוטיצה ששיחק במערכת ההונגרית לאחר סיפוח המקום על ידי הונגריה במלחמת העולם השנייה. כאשר היוגוסלבים החזירו את סובוטיצה לשליטתם ניארש עבר לגנץ שם שיחק תקופה קצרה לצד לאסלו קובאלה.
לאחר מכן בשנת 1945 עבר לספרטק סובוטיצה איתה ערך משחקי סיור ברחבי סרביה כשהם מנצחים בהם את יריביהם בהפרש שערים גבוה, ולניארש כמות שערים רבה מתוכם. מאוחר יותר באותה שנה חזר להונגריה ושיחק באויפשט עימה זכה באליפות בעונת 1945/46. אחר כך שיחק בויקטוריה ז'יז'קוב מצ'כוסלובקיה ובסטאד פראנסה פריז.
לאחר שנתיים במועדון הצרפתי ניארש עבר לאינטר מילאנו בה היה בשיא הקריירה שלו. הוא התפתח להיות לאחד החלוצים הטובים ביותר שהיו בליגה האיטלקית וכבר בעונתו הראשונה ב-1948/49 כבש 26 שערים וזכה בתואר הכובש המצטיין. בסך הכל ערך במדי הנראזורי 182 הופעות וכבש 133 שערים. בעונות 1952/53 ו-1953/54 זכה עימה באליפות. בשנת 1954 עבר לסרבט ז'נבה ואחר כך לרומא בה שהה שנתיים. בשנת 1957 עבר לספרד לקבוצות הקטאלוניות ברצלונה, טרסה וסבדל בהן לא שיחק כלל. ניארש עשה את סוף הקריירה שלו במועדונים מליגת המשנה באיטליה עד שפרש מכדורגל בשנת 1961.
במדי נבחרת הונגריה ערך שתי הופעות בלבד שבשתיהן כבש. הראשונה הייתה ב-30 בספטמבר 1945 בניצחון 2–7 על רומניה, והשנייה קצת יותר מחצי שנה אחר כך בהפסד 3–2 לאוסטריה.
לאחר הפרישה התגורר מספר שנים במילאנו לפני שהתיישב בסובוטיצה, בה חי עד שנפטר ב-9 במרץ 2005 בגיל 80.
תארים

אליפות הונגריה: 1945/46
אליפות איטליה (2): 1952/53, 1953/54
הגביע הספרדי: 1957
מלך השערים בליגה האיטלקית: 1948/49 
 (26 שערים)
אדולף אנדרסן

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1818 הקיסרות הגרמנית ורוצלב, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  13 במרץ 1879 (בגיל 60) ממלכת פרוסיה ורוצלב, ממלכת פרוסיה
 השכלה:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מקצוע נוסף:  כותב ספרי עיון, פרובלמאי 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 
קרל ארנסט אדולף אנדרסן (בגרמנית: Karl Ernst Adolf Anderssen;‏ 6 ביולי 1818 – 3 במרץ 1879) היה אמן שחמט גרמני ידוע, ומן הבולטים שבשחקנים בתקופה הקלאסית של השחמט במאה התשע עשרה. במהלך הקריירה הארוכה שלו נחשב בין השנים 1861‏-1870 לשחקן הטוב בעולם, למעט בשלוש השנים בהן זרח כוכבו של פול מורפי. אנדרסן נחשב לאלוף העולם הבלתי רשמי ומפורסם עד היום בזכות משחקו המבריק. על פי מד הכושר שחושב בדיעבד על סמך תוצאות משחקים היסטוריים הגיע אנדרסן לשיא יכולתו בשנת 1854 כאשר היה ממוקם שני בעולם. אנדרסן דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1847‏-1848.
אנדרסן הפסיד בדו-קרבות לפול מורפי בשנת 1858 ולוילהלם שטייניץ בשנת 1866. לעומת זאת זכה בשלוש התחרויות הבינלאומיות החשובות שהתקיימו בימי חייו: לונדון 1851, לונדון 1862 ובאדן-באדן בשנת 1870.
רקע וצעירותו

אנדרסן נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב שבפולין) וחי בה רוב חייו. אנדרסן לא נישא מעולם וחי ותמך לאורך השנים באמו האלמנה ובאחותו הלא נשואה. אחרי שהשלים את לימודיו במתמטיקה ופילוסופיה הפך למורה בגימנסיום פרידריך בשנת 1847 (בגיל 29) ולאחר מכן הפך לפרופסור למתמטיקה. אנדרסן חי חיים שלווים, מכובדים ושקטים של מעמד הביניים. הקריירה שלו הייתה הוראת המתמטיקה, בשעה שתחביבו העיקרי היה משחק השחמט.
אנדרסן למד לשחק שחמט בהדרכת אביו בגיל תשע. אנדרסן אמר שכנער הוא למד את האסטרטגיה של המשחק מעותק ספרו של ויליאם לואיס "50 משחקים בין לואי שארל דה לה בורדונה ואלכסנדר מקדונל" משנת 1835. אנדרסן לא היה עילוי שחמטי; התקדמותו הייתה איטית ומסודרת ובשנת 1840, כאשר היה בן עשרים ושתיים, עדיין נפל ברמתו מהאמנים הגרמנים המובילים בארצו כמו לודוויג בלדו, טאסילו פון דר לאסה ווילהלם הנשטיין.
אנדרסן הגיע לתודעת העולם השחמטאי כאשר פרסם מספר בעיות שחמט קצרות ומשובבות בשנת 1842. בשנת 1846 היה לעורך ביטאון השחמט "שחצייטונג" Deutsche Schachzeitung.
קריירת השחמט

בעקבות תיקו שהשיג במשחק עם השחקן המקצועי דניאל הארוויץ בשנת 1848 ועל סמך המוניטין השחמטאי שצבר הוזמן אנדרסן ליטול חלק ולייצג את השחמט הגרמני (החובבני) בתחרות השחמט הבינלאומית הראשונה בעולם בלונדון בשנת 1851. לתחרות זו הוזמנו כל האמנים הגדולים שנטלו חלק בתחרויות רציניות. כל טובי השחמטאים השתתפו בתחרות, למעט הרוסי אלכסנדר פטרוב.
אנדרסן היסס בגלל עלויות הנסיעה הגבוהות, אך השחמטאי האנגלי הנודע האוורד סטאונטון הציע לשלם את הוצאות הנסיעה שלו מכיסו, אם הדבר יידרש, אם אנדרסן לא יזכה בפרס בטורניר. בעקבות הצעה נדיבה זו, נסע אנדרסן לטורניר שם ניצח את ליונל קיזריצקי, יוז'ף סן, סטאונטון ומרמדיוק ויויל ולהפתעת הכול זכה בטורניר. תחרות 1851 נחשבת לעיתים קרובות כאליפות העולם בשחמט, אף על פי שלא היה שימוש במושג זה באותם הימים. מכל מקום, התחרות מיצבה את אנדרסן כשחמטאי המוביל בעולם.
בנוסף לניצחון המרשים בתחרות, אחד מהמשחקים הידידותיים ששיחק בלונדון האפיל על כל ניצחונותיו בתחרות והקסים את עולם השחמט, בזכות תחבולות מרשימות שכללו הקרבה של רץ, שני צריחים ולבסוף מלכה. ליונל קיזריצקי ששיחק במשחק זה בצבע השחור, התלהב מיופיו ואף על פי שהפסיד בו מיהר לשלוח את המשחק באמצעות הטלגרף לעיתונו לה רג'נס, קליג והורוויץ פרסמו אותו בחוברת הראשונה של עיתונם החדש The chess player ובעיתון Wiener Schachzeitung בשנת 1855 פרסם ארנסט פלקבר ניתוח מדוקדק של המשחק וכינה אותו "משחק האלמוות". זהו אחד משניים ממשחקיו שזכו בזכות סגנונם המרשים וההקרבות המרהיבות שבהם לכינוי - בשני, משנת 1852, נגד ז'אן דיפרן הוקרבה שוב המלכה וכן כלי נוסף. משחק זה מכונה "המשחק ירוק-העד".