stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנזיה
הערות שוליים

↑  מערכת Infomed, אמנזיה, באתר אינפומד, ‏2017 (ארכיון)
↑  חנן מוניץ (עורך), הפרעות דיסוציאטיביות, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, תל אביב: דיונון, 2016, עמ' 440-442
↑  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
↑  Andrew C. Papanicolaou, The Amnesias: A Clinical Textbook of Memory Disorders, Oxford University Press, 2005-11-24. (באנגלית)
↑  Pieter Martens, Jos Tits, Approach to the patient with spontaneous hypoglycemia, European Journal of Internal Medicine 25, 2014-06-01, עמ' 415–421 doi: 10.1016/j.ejim.2014.02.011
↑  Sharon A. Savage, Christopher R. Butler, John Baker, John R. Hodges, 23 Long-term follow-up in transient epileptic amnesia: prognosis over 10–20 years, J Neurol Neurosurg Psychiatry 88, 2017-08-01, עמ' A22–A22 doi: 10.1136/jnnp-2017-BNPA.47
↑  Phil Milburn-McNulty, Andrew J. Larner, Transient Global Amnesia and Brain Tumour: Chance Concurrence or Aetiological Association Case Report and Systematic Literature Review, Case Reports in Neurology 7, 2015, עמ' 18–25 doi: 10.1159/000371840
↑  Patrik Michel, Valérie Beaud, Ashraf Eskandari, Philippe Maeder, Ischemic Amnesia: Causes and Outcome, Stroke, 2017-01-01, עמ' STROKEAHA.117.017420 doi: 10.1161/STROKEAHA.117.017420
↑  Isahaya, K., Shinohara, K., Akamatu, M., Shimizu, T., Sakurai, K., Shiraishi, M., ... & Hasegawa, Y., Reversible Cerebral Vasoconstriction Syndrome Presenting with Transient Global Amnesia, Internal Medicine 56(12), 2017, עמ' 1569-1573.
↑  Yeonsil Moon, Jeeyoung Oh, Kyoung Ja Kwon, Seol-Heui Han, Transient global amnesia: Only in already disrupted neuronal integrity of memory network?, Journal of the Neurological Sciences 368, 2016-09-15, עמ' 187–190 doi: 10.1016/j.jns.2016.05.035
↑  William P. Meehan, Rebekah C. Mannix, Andrea Stracciolini, R. J. Elbin, Symptom Severity Predicts Prolonged Recovery after Sport-Related Concussion, but Age and Amnesia Do Not, The Journal of Pediatrics 163, 2013-09-01, עמ' 721–725 doi: 10.1016/j.jpeds.2013.03.012
↑  U Kessler, HK Schoeyen, OA Andreassen, GE Eide, The effect of electroconvulsive therapy on neurocognitive function in treatment-resistant bipolar disorder depression., The Journal of clinical psychiatry 75, 2014/11 doi: 10.4088/JCP.13m08960
↑  Nelson Butters, Laird S. Cermak, Alcoholic Korsakoff's Syndrome: An Information-Processing Approach to Amnesia, Academic Press, 2014-06-28. (באנגלית)
↑  תסמונות פסיכו-אורגניות, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, שישית, תל אביב: דיונון, 2016, עמ' 170-171
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293891505171  BnF: cb11979590n (data)  GND: 4142230-2  LCCN: sh85004557 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שיהאב-3

| --- | --- |

שיגור טילי שיהאב-3 במסגרת תרגיל צבאי
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל בליסטי לטווח בינוני
 ארץ ייצור:  איראן איראן
 תקופת השירות:  2003–הווה (כ־22 שנים)
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  חד שלבי, דלק נוזלי
 משקל:  בין 15,852 ל-16,250 ק"ג
 ממדים
 אורך:  16 מטר
 קוטר:  בין 1.32 ל-1.35 מטר
 ביצועים
 טווח:  בין 1,350 ל-1,500 ק"מ  גרסה 3B:‏ 1,930 ק"מ
 תקרת גובה:  כ-500 ק״מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  760, 987 או 1,158 ק"ג חומר נפץ מרסק
 ניווט:  אינרציאלי
שיהאב-3 (בפרסית: شهاب-3, נהגה שֵׁהוֹבּ-3; באופן מילולי: "מטאור-3") הוא טיל קרקע-קרקע בליסטי לטווח בינוני פרי פיתוח איראני, הראשון מסדרת טילי השיהאב האיראניים המסוגל להגיע מאיראן לשטחי מדינת ישראל. הטווח המקסימלי של גרסת הבסיס של דגם זה הוא כ-1350 ק״מ ואף יותר. הטיל בגרסאותיו השונות מסוגל לשאת ראש קרב של בין 700 ל־1,200 ק"ג ראש נפץ בלתי קונבנציונלי.
היסטוריה

פיתוח טיל השיהאב-3 החל ב-1993, אחרי שטילי שיהאב-1 ושיהאב-2 נכנסו למבצעיות. בשונה מהטילים הקודמים בגרסה, השיהאב-3 פותח באופן מלא באיראן והוא מבוסס על הטיל הצפון קוריאני נודונג-1. ניסויי המנוע נערכו בשנת 1997, וטיסתו הראשונה של הטיל הייתה ב-1998 בניסוי שלא צלח, הטיל התפוצץ במהלך מעופו בשלב האחרון של הטיסה, דבר שגרם לתהיות במערב מחוסר ידיעה האם הניסוי כשל או שהפיצוץ היה מכוון. ניסוי שני נערך ביולי 2000 והוכתר בהצלחה. בספטמבר 2000 ערכה איראן ניסוי שלישי של השיהאב-3, אך הטיל התפוצץ זמן קצר לאחר השיגור. במאי 2002 ערכה איראן ניסוי נוסף, שהיה מוצלח. שר ההגנה האיראני עלי שמח'אני אמר שהניסוי שיפר את "העוצמה והדיוק" של השיהאב-3. ניסוי נוסף נערך רק חודשיים מאוחר יותר, ביולי 2002, והוכתר שוב בהצלחה.[דרוש מקור]
הטיל הפך למבצעי ביולי 2003, ועד מאי 2004 הצטיידה איראן ב-20 טילים, ב-9 בנובמבר באותה שנה טען שר ההגנה האיראני, עלי שמח'אני, שאיראן מסוגלת להכניס את הטיל לייצור סדרתי. ב-2007 טענו באיראן כי יש ביכולתם לשגר כ-600 טילים לעבר ישראל במידה וידרשו.
מאז מבצוע הטיל בוצעו בו ניסויים נוספים, שמטרתם לשפר את הטווח והדיוק של הטיל. ניסויים כאלו נערכו ב-2008, 2011, במסגרתו שוגרו טילים רבים והוכחה יכולת שיגור ממשגרים תת-קרקעיים, 2012 וב-2019.
מפרט סוגי טילי השיהאב

על פי הערכות מודעיניות, לטיל השיהאב-3 הבסיס יש 2 גרסאות משודרגות, שיהאב-3A, שהחל פיתוח ב-2002, ו-שיהאב-3B.
| שם | כניסה לשירות | אורך | קוטר | טווח | דיוק | גודל ראש קרב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שיהאב-3 | 2003 | 16 מטר | בין 1.32 ל-1.35 מטר | בין 1,350 ל-1,500 ק"מ | 450 מטר | 760, 987 או 1,158 ק"ג |
| שיהאב-3A | 2007 | 17.58 מ' | בין 1.32 ל-1.35 מטר | 1,500-1,800 ק"מ | 450 מטר | 760, 987 או 1,158 ק"ג |
| שיהאב-3B | 2007 | 16 מטר | בין 1.32 ל-1.35 מטר | כ-1930 ק"מ | 450 מטר | כ-500 ק"ג |
נטען כי טילים רבים מתוצרת איראן מבוססים על טיל השיהאב-3, ביניהם טיל החורמשאהר, עימאד, קאדר וקאסד.
שימוש מבצעי

ייעודו המרכזי של טיל השיהאב-3 הוא בהרתעה ותקיפה אסטרטגית לטווח רחוק. המדינות הנכללות ביכולת התקיפה של הטיל הן ישראל, ערב הסעודית, הודו וכוחות צבא ארצות הברית במזרח התיכון.
במספר מקרים איימה איראן כי תשתמש בטילי השיהאב-3 לתקוף מטרות בישראל אם ישראל תתקוף בשטחה או אם תתקוף את בנות בריתה, כגון סוריה. זמן המעוף של טיל שיהאב מאיראן לישראל הוא 11 דקות.
ב-31 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, שיגרו החות'ים מתימן לעבר מדינת ישראל טיל בלסיטי, כנראה "קדר 110", שיפור של שיהאב-3, לטווח של כ־1,600 ק"מ והוא יורט על ידי מערכת "חץ 2" מעל הים האדום.
ב־9 בנובמבר 2023, במלחמת חרבות ברזל המורדים החות'ים מתימן עשו שימוש בטיל ממשפחת שיהאב-3, כנראה ב"קדר 110", בירי לעבר ישראל, ומערכת חץ 3 יירטה את הטיל בהצלחה.
שימוש מבצעי > תפוצה

איראן איראן
פקיסטן פקיסטן
סודאן סודאן - עד לתקיפת מפעל "ירמוך"
חות'ים החות'ים בתימן – שיגרו טיל ממשפחת השיאהב מדגם "חאדר" לעבר ישראל
חזבאללה
הערות שוליים

1 2 3 4  שיהאב-3, באתר Global Security,‏ 5 בנובמבר 2007
1 2 3 4  רויטרס, איראן: ביכולתנו לייצר כמויות של "שיהאב 3", באתר ynet, 9 בנובמבר 2004
↑  נענע10, ועדת הבחירות הכריעה: מועמדות בן ארי ובן גביר לכנסת אושרה, באתר חדשות 13, 17 בספטמבר 2007
↑  דודי כהן והסוכנויות, איראן ביצעה ניסוי בטיל "שיהאב 3" משופר, באתר ynet, 9 ביולי 2008
↑  וואלה! חדשות‏, אירן תשגר מחר טילים ארוכי-טווח כחלק מהתרגיל במפרץ, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2011
↑  וואלה! חדשות‏, אירן הציגה מתקן תת-קרקעי לשיגור טילים בליסטיים, באתר וואלה, 28 ביוני 2011
↑  וואלה! חדשות‏, אירן: "שיגרנו בהצלחה טילי שיהאב 3 וזילזאל", באתר וואלה, 3 ביולי 2012
↑  עמי רוחקס דומבה, איראן ערכה ניסוי בטיל שיהאב 3, באתר Israel Defense,‏ 29 ביולי 2019
1 2  יוסי מלמן, מומחים: הטילים שהציגה איראן אינם חדשים ומתקדמים כפי שהיא טוענת, באתר הארץ, 10 ביולי 2008
↑   אנשיל פפר, הטיל מתימן לישראל: שיגור תקדימי, יירוט תקדימי, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2023
↑  יואב זיתון, "המסר - ישראל יודעת לתת מענה הגנתי בכמה זירות": היירוט ההיסטורי של "חץ 3", באתר ynet, 12 בנובמבר 2023
↑  יובל אזולאי, הביצועים של טילי החץ במערכה צפויים להאיץ את מכירתם בעולם, באתר כלכליסט, 10 בנובמבר 2023
↑  יואב לימור, יעד התקיפה בסודאן: מכולות עם אמצעי לחימה, באתר ישראל היום, 29 באוקטובר 2012
טווח מוערך של טילי השיהאב-3
תיאודור

| --- | --- |

 מידע כללי
 מלחין:  יונתן כנען
 לבריתן:  עידו ריקלין 
 תאריך יצירה:  2020 
 מבוסס על:  חייו של תיאודור הרצל
 סוגה:  אופרה דרמטית
 שפה:  עברית
 זמן התרחשות העלילה:  1881–1895
 
תיאודור היא אופרה ישראלית על תיאודור הרצל, שהולחנה על ידי יונתן כנען עם לברית מאת עידו ריקלין. האופרה עוקבת אחרי 2 צירי זמן שמתערבבים זה בזה: אחד מתרחש ב-1881, ובו הרצל בן ה-21 מנסה להתערבב בחברה הוינאית; ושני ב-1895 ובו הרצל בן ה-35 חוזה במשפט דרייפוס ובאנטישמיות הגוברת, ומתחיל לחפש בלהט פתרון. האופרה עלתה במאי 2023 באופרה הישראלית תל אביב-יפו, בניצוחו של נמרוד דוד פפר, ובמאי 2024 הופצה הקלטה של האופרה בבתי הקולנוע.
עלילה

תיאודור משחזרת אירועים היסטוריים-ביוגרפיים מחייו של תיאודור הרצל, ומכווצת אותם ללילה דרמטי אחד בו חייו משתנים לנצח. בלילה הזה הרצל חוזה במשפט דרייפוס, הסצנה הפותחת את האופרה ומשפיעה באופן עמוק על הרצל; יחסיו השבריריים עם אשתו ז'ולי מגיעים לפיצוץ; הוא נזכר באירועים קשים מהעבר ויוצא לרחובות פריז כדי לחפש תשובות. במהלך השוטטות שלו הרצל (מגולם על ידי עודד רייך) נזכר בעצמו כאדם צעיר (נעם היינץ) אופטימי ומלא שמחת חיים, החי כיהודי מתבולל בוינה. הוא מנסה בכל כוחו להשתלב בחברה הנוצרית-גרמאנית, אבל חווה דחייה כואבת שמותירה אותו עם תחושת כישלון. העלילה ממשיכה להתקיים בשני צירי זמן מקבילים לאורך האופרה כולה, כאשר עבר והווה משלימים זה את זה לכדי תמונת נפש מורכבת של אדם ברגע מכונן בחייו. סערת הרגשות שהרצל חווה באותו לילה מובילה אותו להתגלות, במהלכה הוא ממציא את עצמו מחדש כדמות משיחית עם רעיון חדש שהופך לתכלית חייו- חזון המדינה הציונית.
תהליך היצירה

האופרה נוצרה לאורך שלוש שנים, החל מ-2020-2021. תחילה בוצעה סדנה מוזיקלית שמשתפת מלחין, זמרים, מנצח וכותב טקסטים. כתיבת המוזיקה והמילים (לִיבְּרִית) נעשו במעין פינג פונג שבין המלחין יונתן כנען לבין כותב המילים (ובהמשך גם הבמאי) עידו ריקלין. השני כותב סקיצה של תמונה, כנען מלחין כמה גרסאות שלה, ובתהליך משותף מתגבשת המוזיקה והליברית הסופי. העובדה שבמהלך העבודה היו נוכחים גם מנצח נמרוד דוד פפר וצוות הזמרים, אפשרה כתיבת מוזיקה מותאמת אישית לזמר ולאפשרויות הקוליות שלו. כך למשל מסביר פפר כיצד הלכה והשתנתה והתפתחה האריה של ז'ולי, רעייתו הזועמת של הרצל, תוך כדי העבודה עליה.
היזומה ליצירה הגיעה מהפילנתרופ דניאל חוסידמן, שגם איפשר את כתיבתה וביצועה מבחינה כלכלית.
מוזיקה

יון פדר כתב ב-ynet: "המוזיקה של כנען מרתקת; מצד אחד זו מוזיקה עכשווית של המאה ה-21, אך בו בזמן היא רוויה הדים מקומיים - לרגע נדמה שמבצבצים כאן וילנסקי או סשה ארגוב, אולי משה זורמן או יוחנן זראי. היא קלילה לעיתים, מעמיקה ורבודה לעיתים. וניכר שכנען עסק במגוון ז'אנרים בקריירה שלו מקלאסי מובהק ועד למחזמרים ורוק." בריאיון למעריב, כנען אמר ש"מה שמשותף לכל הסגנונות שאני נוגע בהם זו מוזיקה מלודית ודרמטית וזה מה שיהיה ניכר ב'תיאודור'. זה כולל רגעים מאוד דרמטיים לצד רגעים מלודיים ושיריים".
כך המוזיקה מתוארת באתר האופרה:
תיאודור היא אם כן אופרה העוסקת בנושא היסטורי המתואר דרך פרספקטיבה עדכנית, בין עבר ובהווה, בין שייכות לניכור, בין אופטימיות לייאוש. הדואליות הזו מתקיימת בכל רובדי היצירה, גם במוזיקה שכתב כנען. "העולם המוזיקלי של האופרה מאד מגוון" מספר כנען, "האופי הכללי של היצירה הוא קולנועי מאד, וגם במוזיקה יש רגעים שבקלות יכולים היו להשתלב בסדרה בנטפליקס". כמו עולמו המוזיקלי של כנען, גם הפרטיטורה מושפעת מז'אנרים מוזיקליים מגוונים, החל מקברט, דרך מוזיקה לסרטים, ואפילו שירים עבריים ישנים. העבר של הרצל בווינה מתחיל בצורה נאיבית ואופטימית, ומיוצג עם מוזיקה של אופרטה וינאית. עם השבר הגדול שהרצל הצעיר חווה, גם המוזיקה הופכת מטונאלית ומנחמת למורכבת וקודרת. תחושת השייכות של הרצל לחברה הגרמנית-נוצרית באה לידי ביטוי באזכורים של מוזיקה כנסייתית בנגינת אורגן, ובהתייחסות לדמותו של ואגנר שהיה אחד המלחינים האהובים על הרצל, והיווה חלק משמעותי בעולמו התרבותי (הרצל אף בחר להשמיע את אחת האופרות שלו כמוזיקת רקע בקונגרס הציוני הראשון). "הריבוי של הסגנונות המוזיקליים בא לשרת את הפנים השונות של אישיותו של הרצל, והמסע שלו" אומר כנען, "אבל לא פחות מזה, השפה המוזיקלית המגוונת שנוצרה משרתת את הרצון שלי לפנות לקהל מגוון, גם כזה שלא בהכרח מכיר ואוהב אופרה".
העולם האסתטי של האופרה מתבונן אל העבר, ומתכתב עם ההיבטים הקלאסיים של היצירה. "גם מהבחינה הזו הושפעתי מהמוזיקה של יונתן" מספר ריקלין, "הסינמטיות והעושר הסימפוני גרמו לי לייצר במה רחבה ומרשימה, כמו באופרות הרומנטיות הגדולות". ריקלין הרגיש שלאור המורכבות של הסיפור, האסתטיקה צריכה להיות מיידית ואינטואיטיבית. "לא רציתי להעמיס דימויים נוספים ברמה הוויזואלית" משתף ריקלין, "ההתרחשות על הבמה מחזקת את הטקסט והולכת איתו באופן פשוט ומוחלט". ריקלין מייצר רחוב פריזאי בלתי נגמר שמשרת את סיפור החיפוש העצמי בהווה, לצד תפאורה וינאית מוארת ומלאת הדר המהווה רקע לזכרונות העבר. "מי שמצפה לבמה מודרנית-מינימליסטית צפוי להיות מופתע" אומר ריקלין, "רציתי שהמסך יעלה ואנשים יגידו 'איזה יופי! אני באופרה!'".
גרסאות

האופרה צולמה והופצה בבתי הקולנוע בארץ בתקופת יום העצמאות 2024.
ביקורות

יון פדר שיבח את האופרה בביקורתו ב-ynet, וכתב: "שורה תחתונה: זוהי אופרה מצוינת. היא מעניינת, מעוררת מחשבה, המוזיקה סוחפת והביצוע משובח. אני ממליץ בחום".
בביקורת בישראל היום, עידו שרים כתב: "השילוב בין טקסט בעברית, משך מופע יחסית קצר וסיפור עלילה מעניין ומוכר הופך את ההפקה החדשה של האופרה הישראלית, "תיאודור", לאירוע שגם מי שלא חובב את הז'אנר ימצא בו הרבה מאוד עניין והנאה", אך התלונן על החוסר ב"תפאורה מרהיבה, בקאסט של רקדנים ובתלבושות סופר מושקעות שרק בגללן שווה לבוא לראות את המופע", בניגוד לאופרות קלאסיות.
מגזין האופרה הבין-לאומי "Opera Now" בחר ב"תיאודור" לאחת משבע ההפקות הטובות של שנת 2023.
הערות שוליים

1 2  תיאודור, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
1 2 3 4 5 6 7  יון פדר, מקורי, ישראלי ורלוונטי מתמיד: באופרה החדשה על הרצל הקהל לא מפסיק למחוא כפיים, באתר ynet, 11 במאי 2023
1 2  האופרה תיאודור מגיעה לקולנוע, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
↑  עומר דובשני, ‏האופרה על חוזה המדינה שחייבים לראות והתערוכה של האמנית הישראלית המצליחה, באתר גלובס, 11 במאי 2023
↑  הרצל חוזר - ובגדול: האופרה הישראלית בבכורה עולמית ל"תיאודור", באתר מעריב אונליין, 9 במאי 2022
↑  עידו שרים, כששמעתי את תגובות הקהל הבנתי שאני נמצא באירוע יוצא דופן, באתר ישראל היום, 12 במאי 2023
↑  אין זו אגדה: האופרה הישראלית "תיאודור" נבחרה לאחת משבע הטובות בעולם השנה, באתר וואלה, 4 בפברואר 2024
ליאור כהן (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1984 (בן 40) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
ליאור כהן (נולד ב-8 בדצמבר 1984), שידוע כמלכת דראג בשם במה קיארה דופלה, הוא קומיקאי, זמר, דיג'יי, מדבב, שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

כהן נולד וגדל בשכונת קריית מנחם בירושלים. הוא בוגר ישיבה תיכונית בעיר הולדתו. בגיל 16 החל לימודיו בבית הספר לאיפור מקצועי "טאצ'-לייט" בירושלים. עבד כמאפר בקפה טלעד (ערוץ 2), בערוץ 24, בסרטי סטודנטים, מאפר ראשי של המכביה ה-19 ועוד. לימד איפור מקצועי כ-17 שנים ברשת בתי הספר למקצועות היופי רוית אסף, וכיום מלמד את כל המקצועות האיפור, האפקטים והאיירבראש בבית הספר של ירין שחף.
קריירת דיבוב

בשנת 2022 דיבב את דמותה של "פאולין פיניקס" בסדרת הטלוויזיה "דד אנד - שומרי הבית הרדוף" של נטפליקס.
בשנת 2023 דיבב בעונה השנייה של הסדרה "דד אנד - שומרי הבית הרדוף" של נטפליקס. וגם את דמותו של "סטיב" בסרט משפחה לא מחליפים של נטפליקס.[דרוש מקור]
קריירת דיבוב > קיארה דופלה

דמותה של קיארה דופלה עלתה בשנת 2001, כאשר היה כהן בן 16, במסגרת סדנת דראג בבית הפתוח בירושלים. הוא עלה לבמה לראשונה עם דמותה של "קיארה דופלה", בשיר "finally" מתוך הסרט פרסילה מלכת המדבר.
קיארה דופלה הופיעה בתוכניות "מאחורי האלבומים הגדולים" עם יהודית רביץ, מרגול שופטת וארץ נהדרת (ערוץ 2) ובתחרויות קדם-אירוויזיון (הערוץ הראשון) והשתתפה בסדרות תמיד אותו חלום ובלי בושה.
קיארה דופלה מופיעה באופן קבוע ברחבי הארץ ואף ייצגה את העיר תל אביב ואת ישראל במצעדי הגאווה המרכזיים של קלן, ברלין, קפריסין, סן פרנסיסקו, אמסטרדם ו נורווגיה.
בשנת 2011 השתתפה בהצגת פרינג' בשם "סינדי-פאקינג-רלה", עיבוד של סינדרלה ל"מבוגרים" בה כיכבה בתור האחות היפה והמרשעת של סינדרלה.
בשנת 2012 העלתה מופע מראשון מסוגו בישראל שבו הופיעה עם 20 דמויות שונות, בשילוב מסך לד שיצר אינטראקציה בין המופע שהוצג על הבמה, לדמיות שהופיעו על המסך.
בשנת 2016 השתתפה קיארה דופלה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" והגיע עד לשלב חצי הגמר (מקום 5 בעונה).
בשנת 2018 הוציאה קיארה את הסינגל הראשון שלה "דיג'יי ששון". הסינגל הושק בקליפ מושקע שזכה להצלחה גדולה בעיקר בקרב הקהילה הגאה.
קיארה דופלה מתהדרת בתואר "הדראג דיג'יי הראשון בארץ" בהיותו דיג'יי.
קריירת דיבוב > פאות קדושות

כהן מופיע בהרכב פאות קדושות כקיארה דופלה משנת 2002. הוא הוביל לצד חבריו ללהקת פאות קדושות שורה של ערבי מחווה לדיוות הישראליות ובהן חני נחמיאס, ציפי שביט, מיכל ינאי, מיכל אמדורסקי, מאיה בוסקילה, מיקי קם, אילנית, ירדנה ארזי, ריטה, אילנה אביטל, חנה לסלאו ורבות אחרות. כולן לקחו חלק פעיל במופע לצד דמותה של קיארה.
במסגרת ההרכב השתתפה קיארה דופלה בתוכניות הטלוויזיה, "צחוק מעבודה" (ערוץ 2), "דרבי קריוקי" (ערוץ 24), "עלם חמודות" - קליפ לצדן של זהבה בן ומרגלית צנעני "האח הגדול" (ערוץ 2).
כהן מככב כאחד מארבעת השחקנים הראשיים בהצגת הבידור "פאות קדושות" בבימויו של אמיר פרישר גוטמן, שהועלתה לראשונה ב-6 באוגוסט 2013.
בשנת 2016 השתתפה ביחד עם הלהקה בקמפיין אינטרנטי למשקה "קופי שוט" של שטראוס גרופ. וב-2017 הלהקה הובילה את קמפיין הביטוח "מיס פנסיה" של מנורה מבטחים פנסיה וגמל.
חיים אישיים

ב-25 במרץ 2020 נולד בנו הבכור כתוצאה מהורות משותפת.
סימן טוב מלמד

רבי סימן טוב מלמד היה משורר ופילוסוף יהודי-פרסי-אפגני בן המאה ה-18. ידוע גם בשם העט "טוביה".
קורות חיים

סימן טוב מלמד נולד בעיר יזד שבמרכז איראן במחצית הראשונה של המאה ה-18. כנראה בצעירותו עבר להתגורר בעיר הראת שבאפגניסטן, שם שירת כרב ודיין. בהראת חיבר את חיבורו הפילוסופי "חיאת אל-רוח" ("חיי הנפש"). בסביבות שנת 1793 היגר שוב, מהראת למשהד, ושירת במשהד כראש הקהילה היהודית וכמנהיג הרוחני שלה. ידוע שבתקופה זאת הוא נכנס לוויכוחים עם יהודים מומרי דת ומוסלמים, כדי לסכל את נסיונותיהם לשכנע יהודים נוספים להתאסלם. בעודו במשהד פגש את ר' יוסף מאמאן, שד"ר מצפת, וסייע רבות להמשך מסעותיו של ר' מאמאן לכיוון בוכרה. ככל הנראה ר' מלמד נפטר במשהד ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי. יש שוני רב בין ההערכות על שנת פטירתו, והן נעות בין השנים 1800-1828.
ר' מלמד נזכר כאחד המשוררים והמלומדים הדתיים החשובים ביותר בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא כתב בעיקר בפרסית יהודית, אך לעיתים גם בעברית וארמית. חיבורו החשוב ביותר הוא החיבור הפילוסופי "חיאת אל-רוח" שנכתב בפרסית יהודית באלפבית עברי. החיבור כתוב ברובו כפרוזה, אך לעיתים מצוטטים פסוקי שירה של מלמד עצמו או של משוררים פרסים קלאסיים. החיבור מוקדש בעיקר לפרשנות על 13 עיקרי האמונה היהודית על פי הרמב"ם. כתיבתו של ר' מלמד הושפעה מהחיבור חובות הלבבות של אבן פקודה (1050–1156), מכתביו של ר' יוסף אלבו (1380-1444) ור' סעדיה גאון (882-942), ובאופן מוצהר גם מהשקפות עולם צופיות. הספר הוא גם חיבור דידקטי, המטיף לבני הקהילה לרכוש ידע ומעשים טובים לשם טיהור הנפש. הספר ראה לראשונה דפוס בירושלים בשנת 1898.
חיבור נוסף של ר' מלמד הוא מאמר תפסיר (פרשנות) בפרסית יהודית על פרקי אבות, שנלמד באופן נפוץ בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא גם חיבר שירה בעברית ובפרסית-יהודית על מגוון נושאים. את חלק משיריו העברים מלמד תרגם בעצמו לפרסית-יהודית, וחלק אחר משיריו היו מורכבים מעברית ופרסית-יהודית משולבות יחדיו. אנתולוגיה אחת של שיריו כללה שירי אזהרות רבים שכתב בשתי השפות.
מספריו

סימן טוב מלמד, חייאת אל-רוח, ירושלים, תרנ"ח (1898). (בפרסית יהודית)
סימן טוב מלמד, ספר אזהרות, ירושלים, תרנ"ו.
לקריאה נוספת

ראובן קשאני, הרב סימן טוב מלמד, משורר והוגה דעות במשהד, באורח מדע (תשמ"ו), עמ' 365-371.
גיורא פוזיילוב, חכמיהם של יהודי פרס ואפגניסטן, ירושלים: הוצאת משרד החינוך, תשנ"ו, עמ' 37-49.
Moreen, Vera Basch. In Queen Esther’s Garden: An Anthology of Judeo-Persian Literature, New Haven and London: Yale University Press, 2000, pp. 260–265.
הערות שוליים

↑  David Yeroushalmi. "Melammed, Siman Ṭov." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
הית' לדג'ר

| --- | --- |

לדג'ר, 2006
 לידה:  4 באפריל 1979 אוסטרליה פרת', אוסטרליה
 פטירה:  22 בינואר 2008 (בגיל 28) ניו יורק, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות קאראקטה 
 שם לידה:  Heathcliff Andrew Ledger 
 סוגה מועדפת:  סרט פעולה, מלודרמה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  1992–2008 (כ־16 שנים)
 עיסוק:  במאי וידאו קליפים
 מקום לימודים:  תיכון גילדפורד 
 בן או בת זוג:  מישל ויליאמס (2004–אוקטובר 2007) 
 צאצאים:  מטילדה לדג'ר 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2008)  פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (2009)  פרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר (2009)  פרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר (2009)  פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
הית' אנדרו לדג'ר (באנגלית: Heath Andrew Ledger;‏ 4 באפריל 1979 – 22 בינואר 2008) היה שחקן קולנוע ובמאי וידאו קליפים אוסטרלי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "הר ברוקבק", וזכה לאחר פטירתו בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור הג'וקר בסרט "האביר האפל".
ביוגרפיה

לדג'ר נולד בפרת', אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. הוריו הם סאלי לדג'ר (לבית רמשואו), מורה לצרפתית, וקים לדג'ר, נהג מרוצים ומהנדס מכרות. לדג'ר למד בבית הספר היסודי מריס מאונט שבגוסברי היל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון גילדפורד.
בגיל 17 עזב לדג'ר את לימודי התיכון כדי להפוך לשחקן.
קריירה

לדג'ר עבר לסידני אולם שב לפרת' על מנת לשחק בסדרת הטלוויזיה "Sweat" בה גילם תפקיד של רוכב אופניים הומוסקסואל. בשנת 1997 הופיע בסרט האוסטרלי "Blackrock" ובסדרת הפנטזיה הטלוויזיונית "Roar". בשנת 1999 השתתף בקומדיה "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" ובסרט הדרמה "Two Hands".
בשנים 2000–2001 שיחק בסרטים "הפטריוט", "מונסטר בול" ו"סיפורו של אביר". בשנת 2001 זכה בפרס ShoWest על תפקידו בסרטים "הפטריוט" ו"סיפורו של אביר".
בשנת 2005 זכה לדג'ר בפרס גלובוס הזהב, בפרס מעגל המבקרים של ניו יורק ובפרס מעגל המבקרים של סן פרנסיסקו על משחקו בסרט "הר ברוקבק", שבו גילם את אניס דל מאר - בוקר הומוסקסואל, כמו כן היה מועמד לפרס האוסקר על תפקיד זה. בנוסף על כך, בשנה זו שיחק גם בתפקידים ראשיים בסרטים "קזנובה" ו"האחים גרים". בהמשך אותה שנה שיחק בדרמה שמספרת על תרבות הסקייטבורד, "שליטי דוגטאון" בבימויה של קתרין הארדוויק.
ב-2007 שיחק בסרט "אני לא שם" לצד כריסטיאן בייל ושארלוט גינסבורג.
בנוסף ב-2007, לוהק לדג'ר לתפקיד הנבל הג'וקר בסרט "האביר האפל" (סרט ההמשך של "באטמן מתחיל"). עם ליהוקו עלו ביקורות כנגד הליהוק שבאותה עת נחשב לחריג, אך עם זאת ב-2008 השתתף לדג'ר בצילומי הסרט ואף זכה לשבחים.
חיים אישיים

בשנים 2004–2007 היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית מישל ויליאמס, שאותה פגש בצילומי "הר ברוקבק". הם אף התארסו, וב-2005 נולדה להם בת משותפת בשם מטילדה רוז. הם נפרדו בספטמבר 2007.
לאחר פטירתו, צצו טענות שלדג'ר הותיר אחריו גם בת סודית מקשר רומנטי שהיה לו בגיל 17. אולם טענות אלו הופרכו בכתבי העת על ידי דודיו של לדג'ר ועל ידי הוריה של הנערה.
חיים אישיים > פטירתו

ב-22 בינואר 2008, סמוך לסיום צילומי הסרט "האביר האפל", נמצא לדג'ר בדירתו בסוהו ללא רוח חיים, עקב הרעלה משילוב של תרופות מרשם וכדורי שינה.
לאחר פטירתו זכה משחקו של לדג'ר לתשבחות ביקורתיות עבור גילום "הג'וקר" ב"האביר האפל", וב-11 בינואר 2009 זכה לדג'ר על תפקידו זה בפרס גלובוס הזהב. במאי הסרט, כריסטופר נולאן, קיבל את הפרס בשמו. ב-22 בפברואר 2009 לדג'ר זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקיד הג'וקר. אמו, אביו ואחותו עלו לבמה לקבל את הפרס בשמו. הג'וקר של לדג'ר נרשם ברשימת הנבלים הקולנועיים הגדולים ביותר בכל הזמנים. התשבחות שקיבל על תפקיד זה היו הודות למשחקו ועל הפיכת הדמות לכל כך מרושעת.
מספר שבועות לפני פטירתו החל לדג'ר להצטלם לסרטו של טרי גיליאם, "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס". מאחר שהסרט מתרחש בעולם פנטזיה, לאחר פטירתו הפתאומית הוחלט ללהק מספר שחקנים נוספים לתפקיד שגילם (ג'וני דפ, ג'וד לאו וקולין פארל), ולהוסיף לדמות את היכולת לשנות את צורתה. הסרט יצא לאקרנים במהלך שנת 2009.
לאחר פטירתו גופתו נשרפה ואפרו פוזר סמוך לקברי סביו בבית העלמין קראקאטה שבמערב אוסטרליה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Clowning Around | ליצן יתום |  |
| 1997 | בלקרוק | טובי אקלנד |  |
| 1997 | Paws | אוברון |  |
| 1998 | The Interview | מתדלק |  |
| 1999 | 10 דברים שאני הכי שונאת אצלך | פטריק ורונה |  |
| 1999 | שתי ידיים | ג'ימי |  |
| 2000 | הפטריוט | גבריאל מרטין |  |
| 2001 | סיפורו של אביר | ויליאם תאצ'ר |  |
| 2001 | מונסטר בול | סאני גרוטסקי |  |
| 2002 | ארבע הנוצות | הארי פייברשהאם |  |
| 2003 | כנופיית נד קלי | נד קלי |  |
| 2003 | המסדר הסודי | אלכס ברנייר |  |
| 2005 | שליטי דוגטאון | סקיפ אנגבלום (אנ') |  |
| 2005 | האחים גרים למבוגרים בלבד | יעקוב גרים |  |
| 2005 | הר ברוקבק | אניס דל מאר (אנ') | מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר |
| 2005 | קזנובה | ג'יאקומו קזנובה |  |
| 2006 | קנדי | דן |  |
| 2007 | אני לא שם | בוב דילן |  |
| 2008 | האביר האפל | הג'וקר | זוכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר זוכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע |
| 2009 | מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס | טוני שפרד | עקב פטירתו, בחלק מהסרט הוא מוחלף על ידי ג'וני דפ, ג'וד לאו וקולין פארל |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Clowning Around | ליצן יתום |  |
| 1993 - 1994 | Ship to Shore | רוכב אופניים | 3 פרקים |
| 1996 | Sweat | סנווי בולס | תפקיד ראשי; 26 פרקים |
| 1997 | קרוב רחוק | סקוט אירווין | 10 פרקים |
| 1997 | Roar | קונור | תפקיד ראשי; 13 פרקים |