stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל במשחקים האולימפיים
משלחות אולימפיות > אולימפיאדת חורף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנהענף | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 | סה"כ |
| החלקה אמנותית | 1 | 3 | 4 | 4 | 2 | 3 | 7 | 3 | 27 |
| החלקה מהירה במסלול קצר |  |  | 1 |  |  | 1 | 1 | 1 | 4 |
| סקלטון |  |  |  |  |  |  | 1 |  | 1 |
| סקי אלפיני |  |  |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 6 |
| סה"כ | 1 | 3 | 5 | 5 | 3 | 5 | 10 | 6 | 38 |
הישגים משמעותיים במשחקים האולימפיים > הישגים נוספים ראויים לציון

| ספורטאי/נבחרת | הישג | ענף | אולימפיאדה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יואב רענן | מקום תשיעי | קפיצה למים - קפיצה מ-3 מטר | הלסינקי (1952) | הישג שיא באולימפיאדות במקצוע אישי עד 1976 |
| דוד טבק | עלה לרבע הגמר | אתלטיקה - ריצות 100 ו-200 מטר | הלסינקי (1952) | האתלט (גבר) היחיד שעבר סיבוב בריצת מסלול |
| אברהם מלמד | מקום 11 | שחייה - 100 מטר פרפר | מקסיקו סיטי (1968) | השחיין הראשון שהגיע לחצי הגמר, הישג שיא בשחייה עד 1996. |
| אסתר רוט-שחמורוב | מקום תשיעי | אתלטיקה - ריצת 100 מטר | מינכן (1972) | האתלטית הראשונה בחצי הגמר, הפסידה את העלייה לגמר בפוטו פיניש.  עלתה לחצי הגמר גם ב-100 מטר משוכות אך פרשה בעקבות טבח י"א הספורטאים. |
| רועי ילין | מקום תשיעי | קאנו/קיאק - 1000 מטר | אתונה (2004) |  |
| לונה צ'מטאי סלפטר | מקום תשיעי | אתלטיקה - ריצת מרתון | פריז (2024) |  |
ראו גם

המשחקים האולימפיים
מדליות במשחקים האולימפיים
ספורט בישראל
הוועד האולימפי בישראל
יהודים במשחקים האולימפיים
ישראל במשחקים הפאראלימפיים
ישראל במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Yael Arad, Judoka, JudoInside". judoinside.com.
↑  "Shay-Oren Smadja, Judoka, JudoInside". judoinside.com.
1 2  "Gal Fridman". Olympics at Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2012-11-14. נבדק ב-2016-08-22.
↑  "Michael Kolganov". Olympics at Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2016-08-22.
↑  "Ariel Zeevi, Judoka, JudoInside". judoinside.com.
↑  "BBC SPORT - Olympics - Sailing - Dempsey misses windsurfing medal". bbc.co.uk.
↑  Yarden Gerbi wins bronze medal in judo, Israel’s first at Rio Olympics - Sports, Haaretz, ‏9 August 2016
↑  Or Sasson wins Israel's second judo bronze at Rio Games, The Times of Israel, ‏12 August 2016
↑  דור הופמן, ארטיום דולגופיאט הישראלי זכה במדליית הזהב בתרגיל הקרקע בטוקיו, באתר ישראל היום, 1 באוגוסט 2021
↑  נדב צנציפר, רז שכניק, מדליה שנייה לישראל בפריז: פיטר פלצ'יק זכה בארד, באתר ynet, 1 באוגוסט 2024
↑  איגוד אולימפי, דבר, 27 ביוני 1934
↑  ⁨הקולונל קיש מנהל פוליטיקה, חזית העם, 4 באפריל 1934
↑  ספורטאי המכביה על אי שיתוף ישראל באולימפיאדה חירות, 1 באוקטובר 1950
↑  2 ספורטאיות + 5 מלווים לאולימפיאדה, מעריב, 11 ביולי 1948
↑  מצרים הספיקה להשתתף בתחרויות הסוסים בסטוקהולם בחודש יוני
↑  ברוריה ביגמן, "לא קיימנו השבועה לי"א", מעריב, 8 בספטמבר 1980
↑  נדב צנציפר, שיא אולימפי: כך הפכו המשחקים בטוקיו לטובים בהיסטוריה של ישראל, באתר ynet, 9 באוגוסט 2021
| ישראל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | הלסינקי (1952) • מלבורן (1956) • רומא (1960) • טוקיו (1964) • מקסיקו סיטי (1968) • מינכן (1972) • מונטריאול (1976) • לוס אנג'לס (1984) • סיאול (1988) • ברצלונה (1992) • אטלנטה (1996) • סידני (2000) • אתונה (2004) • בייג'ינג (2008) • לונדון (2012) • ריו דה ז'ניירו (2016) • טוקיו (2020) • פריז (2024) |  |
| משחקי החורף | לילהאמר (1994) • נאגנו (1998) • סולט לייק סיטי (2002) • טורינו (2006) • ונקובר (2010) • סוצ'י (2014) • פיונגצ'אנג (2018) • בייג'ינג (2022) |  |
| ישראלים זוכי מדליות אולימפיות  |
| --- | --- | --- |
| זוכי מדליית זהב  |   גל פרידמן (2004) •  ארטיום דולגופיאט (2020) •   לינוי אשרם (2020) •   תום ראובני (2024) |  |
| זוכי מדליית כסף  |  יעל ארד (1992) •  ענבר לניר (2024) •  רז הרשקו (2024) •   שרון קנטור (2024) •  ארטיום דולגופיאט (2024) •   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (2024) |  |
| זוכי מדליית ארד  |  אורן סמדג'ה (1992) •   גל פרידמן (1996) •  מיכאל קולגנוב (2000) •  אריק זאבי (2004)‏ •   שחר צוברי (2008) •  ירדן ג'רבי (2016) •  אורי ששון (2016) •   אבישג סמברג (2020)‏ •  נבחרת ישראל בג'ודו (2020) •  פיטר פלצ'יק (2024) |  |
האלוף האולימפי בגלישת רוח מאתונה 2004, גל פרידמן.
יעל ארד
גל פרידמן
שחר צוברי עם מדליית הארד
ארטיום דולגופיאט, מדליסט הזהב האולימפי השני בתולדות ישראל (התעמלות מכשירים)
לינוי אשרם, מדליסטית הזהב האולימפית השלישית בתולדות ישראל (התעמלות אמנותית)
משלחת ישראל לאולימפיאדת ונקובר (2010)
חיים ברלין

ערך זה עוסק ברב. אם התכוונתם לרופא, ראו .
הרב חיים ברלין (ה' בשבט ה'תקצ"ב, 7 בינואר 1832 – י"ג בתשרי ה'תרע"ג, 24 בספטמבר 1912) היה הרב של הערים וולוז'ין, מוסקבה וירושלים וראש הישיבה בישיבת וולוז'ין.
תולדות חייו > ילדותו

נולד בשנת ה'תקצ"ב לאביו רבי נפתלי צבי יהודה ברלין, ונקרא על שם סב אמו הרב חיים מוולוז'ין. עד גיל תשע למד אצל אביו, עד שרכש בקיאות בתנ"ך ובסדרי המשניות  מועד, נשים ונזיקין. בגיל תשע החל ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל סבו הרב יצחק מוולוז'ין, ולמד בה במשך שש שנים. בגיל 15 נשא את רבקה, בת הגביר משה צייטלין מהעיר שקלוב, ומשך כשמונה שנים היה סמוך על שולחן חותנו והקדיש זמנו ללימוד תורה עם רב העיר משה יצחק אביגדור. באותה תקופה עזר לאביו לכתוב את ספרו 'העמק שאלה' על שאילתות דרב אחא.
כאשר ירד חותנו מנכסיו, הוא נענה לבקשת קהילת מוסקבה וקיבל על עצמו את משרת הרבנות שם, כדי להתפרנס.
תולדות חייו > במוסקבה

ביום שישי, כ"ו באדר ה'תרכ"ה (1865), כשהוא בגיל 33, התמנה הרב חיים ברלין לרבה של מוסקבה. הוא ייסד תלמוד תורה וארגוני גמ"ח. במסגרת תפקידו כרבה של מוסקבה, עסק בשתדלנות למען כלל יהודי רוסיה יחד עם עשירי הקהילה שהיו מקורבים לחצר הצאר.
בתקופתו ברבנות מוסקבה גייס כספים רבים עבור ישיבת וולוז'ין, ובעזרתו הוקם בניין אבן מפואר שהרחיב את גודלה של הישיבה במקום בניין עץ שקדם לו. עם עלותו של אלכסנדר השלישי על כיסא המלוכה, החלו פרעות, גזרות וגירושים על יהודי רוסיה. בשנת תרמ"ב (1882), יצאה הוראה לגרש את יהודי מוסקבה, הודיעו לר' חיים ברלין כי גם הוא לא יחונן ולא יוכל להישאר בעיר. באותה העת נפטרה זוגתו רבקה.
כשנה לאחר פטירת אשתו, עזב הרב ברלין את קהילת מוסקבה ועבר לעיר ביאלא פודולסק, שהייתה עיר בעלת אופי חסידי מובהק. בביאלא פודולסק נישא בשנית למרת טילא – בת הגביר ר' יצחק אייזיק שחור ממיר. לר' יצחק שהיה חסיד קוצק וגור, תלמיד חכם ועשיר (בנו, ר' נח שחור, היה חותנו של האדמו"ר מגור – ר' אברהם מרדכי אלתר בעל אמרי אמת). בביאלה לא הסכים הרב ברלין לקבל את משרת הרבנות, אף שהוצעו לו. בתקופה זו כתב חידושי תורה רבים ושאלות ותשובות בהלכה. והתקרב לרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים,  והתכתב עמו רבות. חמש שנים ישב  בביאלא, עד שנת תרמ"ט (1889) שבה נפטרה אשתו השנייה. אז עזב את ביאלא ועבר לוולוז'ין אל אביו הנצי"ב, שקרא לעזור בהנהלת הישיבה ובנשיאת העול הכספי.
תולדות חייו > בוולוז'ין

אביו הנצי"ב שהרגיש כי כוחותיו פוחתים, תכנן לעלות לארץ-ישראל, ודאג לממלא מקום בעודו בחיים. הוא התפטר מראשות הישיבה וקבע את ר' חיים  כיורשו. החלטה זו הייתה גורלית לקיום הישיבה: חלק מהתלמידים לא רצו לקבל את ר' חיים כר"מ (ראש מתיבתא), אם כי הודו בגדלותו, אבל טענו שלא כל רב גדול בתורה מסוגל להיות ראש ישיבת וולוז'ין; רוב הבחורים לא רצו שרבם הגדול והאהוב עליהם יעזבם, וניסו בכל כוחם להשפיע שיחזור בו מהתפטרותו. סיבה נוספת להתנגדות בני הישיבה היא, ר' חיים סולובייצ'יק (שנישא לנכדתו של הנצי"ב) ששימש כרב בישיבה, והיה מפורסם כחריף, והיו בחורים בישיבה שהיו כרוכים אחריו, דבר שגרם לבסוף לכך שר' חיים ברלין נעשה לרבה של וולוז'ין ולא שימש יותר בישיבה. השערורייה שהתחוללה בישיבה יצאה אל מחוץ לכתליה ושימשה נושא לדיון ציבורי. הוויכוחים בין ראשי הישיבה לתלמידיה גרמו לחיכוכים פנימיים, בני הישיבה בוולוז'ין לא היו שבעי רצון מראש הישיבה החדש ונהלו איתו מלחמה "בכלי זיינה של תורה", הקיפוהו בשאלות ובקושיות באמצע השיעור כדי להביא אותו במבוכה.
בחודש שבט תרנ"ב (1892) נסגרה הישיבה בוולוז'ין בגזירת הממשלה, וכל התלמידים נשלחו לבתיהם. ראשי הישיבה, ר' חיים ברלין, ר' חיים סולובייצ'יק והנצי"ב, נצטוו לעזוב את וולוז'ין. מכיוון שהישיבה נשארה עמוסה בחובות, נדד ר' חיים באירופה לאסוף כסף ולפרוע את חובותיה.
תולדות חייו > קוברין – יליזבטגרד

בשנת תרנ"ב (1892) נסגרה הישיבה בוולוז'ין, ור' חיים ברלין נתקבל כאב"ד בקוברין. על אף שבא ממשפחת 'מתנגדים מובהקת', היה נערץ אף בחוגי החסידים שבקוברין, שהייתה עיר חסידית ברובה. לדרשותיו יצא מוניטין בעיר, ובית הכנסת הגדול היה מלא מפה לפה כשהיה דורש. אף שקהילת קוברין הייתה חשובה, בכל זאת היא לא סיפקה את רוחו ואת רוח משפחתו. ולאחר ארבע שנים בלבד בקוברין, נתקבל להיות אב"ד ביליזבטגרד (כיום קירובוגרד). עיר זו נחשבה כשממה רוחנית, ואעפ"כ החליט ר' חיים להשפיע דווקא שם. הוא השתדל הרבה בחיזוק ושמירת חיי הדת בעיר – לסגור בתי מסחר של יהודים בשבת, לחזק נשים בהלכות טהרה, לתקן תקנות בענייני שחיטה בבית המטבחיים ועוד. בעיר לא היו הרבה יהודים שהיה בהם "ריח של תורה", ור' חיים לא שבע נחת מרבנותו בעיר זו. זו הסיבה שבשנת 1903 ניהל משא ומתן עם קהילת וולקוביסק על קבלת משרת הרבנות בעיר זו, אולם בשל התנגדות נמרצת של בני הקהילה המקומית, ובשל העובדה ש"הנני בידם גם בדברים שבממון", השיב את כתב הרבנות שקיבל.
לאחר כעשר שנים בעיר (תרנ"ו–תרס"ה), ולאחר פרעות שהחלו ברוסיה בערים שונות, החליט ר' חיים לעלות לארץ ישראל. כבר בשנת 1902 הוצע לו להיות רבה של יפו אך הוא סירב. התשוקה לעלות לארץ ישראל קיננה בלב משפחת ברלין מאז ומתמיד, וכפי שכבר סבו ר' יעקב ברלין עלה לארץ ישראל בשנת תרי"ג (1853). גם אביו הנצי"ב התכונן לעלות לא"י אחרי סגירת הישיבה, אולם חלה בדרכו לארץ  ונפטר שם. ור' חיים החליט לעלות ולהשתקע בארץ ישראל.
חיבוריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרב יעקב קוסובסקי-שחור, ממשפחתו, אסף את מכתביו ההלכתיים, דרשותיו וצוואתו וריכזם בשני ספרים תחת השם נשמת חיים. כמו כן, בספרים אלו רוכזו עשרות הסכמות לספרים שנתן במהלך חייו. כמו כן, התפרסמו כתבים שלו בקבצים וכתבי עת תורניים שונים.
כמו כן, כתב הגהות רבות על ספריו. הרב איסר זלמן מלצר (שגר בדירתו וירש את ספרייתו) התבטא לאחר שקרא את הגהותיו, שלו ראו בחורי וולאז'ין את הגהותיו הגאוניות, לא היו גורמים לו לפרוש מהישיבה.
בהגדה של פסח אמרי שפר (תל אביב, תש"ך) של אביו הנצי"ב נדפס בסופו קונטרס בשם אמרי חיים מרבי חיים ברלין.
ישיבת רבינו חיים ברלין

ישיבת רבינו חיים ברלין, שהוקמה בברוקלין בשנת 1904, נקראה על שמו בשנת 1914 על פי הצעתו של אחיו, הרב מאיר ברלין (בר-אילן), שהיה אז רב בארצות-הברית.
הערות שוליים

↑  שאול שטמפפר, הישיבה הליטאית בהתהוותה, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, (תשנ"ה).
↑  מכתב של האדר"ת לרב קוק באגרות הראי"ה א', עמ' שעב
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב שמואל סלנט | רבה הראשי האשכנזי של ירושלים  1909-1912 | הבא: הרב אברהם יצחק הכהן קוק |
| הרבנים הראשיים לירושלים |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזים | מאיר אוירבך • שמואל סלנט • חיים ברלין • אברהם יצחק הכהן קוק • צבי פסח פרנק • בצלאל ז'ולטי • יצחק קוליץ  • אריה שטרן |  |
| הרבנים הספרדים | לוי בן חביב • דוד בן שלמה אבן אבי זמרה • משה גאלנטי • חיים ויטאל • בצלאל אשכנזי • גדליה קורדוברו • יצחק גאון • ישראל בנימין • יעקב צמח • שמואל גרמיסון • משה בן חביב • משה חיון • אברהם בן דוד יצחקי • בנימין הכהן מעלי • אלעזר בן יעקב נחום • ניסים חיים משה מזרחי • ישראל יעקב אלגאזי • חיים רפאל אברהם בן אשר • יום-טוב אלגאזי • משה יוסף מרדכי מיוחס • יעקב משה עיאש אל-מגרבי • יעקב קוראל • רפאל יוסף חזן • יום טוב דאנון • סלומון משה סוזין • יונה משה נבון • יהודה רפאל נבון • חיים נסים אבולעפיה • חיים דוד חזן • אברהם אשכנזי • רפאל מאיר פאניז'ל • יעקב שאול אלישר • אליהו משה פאניז'יל • נחמן בטיטו  • משה יהודה פרנקו • חיים משה אלישר • נסים יהודה דנון • אליהו פרדס • שלום משאש • שלמה משה עמאר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517038505171  GND: 140181946  ISNI: 0000 0001 1579 5860  LCCN: no2003125122  NTA: 301420092  VIAF: 103727386   WorldCat (עם VIAF): 103727386 
פורטרט של הרב חיים ברלין
קברו של הרב חיים ברלין
קובי ריכטר

.
| --- | --- |

ריכטר, אוגוסט 2018
 לידה:  24 בדצמבר 1945 (בן 79) רמת יוחנן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 טייס אוראגן  טייס מיראז' 3  מפקד טייסת 117
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מייסד חברת מדינול  יו"ר תנועת דרכנו
 
יעקב (קובי) ריכטר (נולד ב-24 בדצמבר 1945) הוא איש עסקים, תעשיין, יזם ופוליטיקאי ישראלי ויו"ר תנועת "דרכנו" לשעבר. ריכטר הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, אלוף הפלות שלזכותו נזקפות 11.5 הפלות של מטוסים ומסוקי אויב. ביוני 2021 העריך העיתון הכלכלי "TheMarker" את הונו בכ-2 מיליארד דולר, ברשימת 500 עשירי ישראל שפרסם.
ביוגרפיה

ריכטר גדל בקיבוץ רמת יוחנן, האח האמצעי מבין שלושה ילדיהם של קלמן, יליד אוקראינה שהיה מסגר ומירה, ילידת אוסטריה שהייתה רפתנית. כנער הצטיין בשחייה ועד לגיוסו היה חבר בנבחרת ישראל. באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בבת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1963 זכה ריכטר במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 21:28.8 דקות, אחרי חבריו לקבוצה משה גרטל (19:59.0 דקות) ודני רבס (20:07.0 דקות). באמצע שנות השישים, במהלך מחקרו לספר "ילדי החלום" ראיין הפסיכולוג הנודע ברונו בטלהיים בני נוער בקיבוץ רמת יוחנן. ריכטר היה אחד המרואיינים ובתשובה לשאלה "מה תרצה לעשות כשתהיה גדול?" ענה "ארצה להיות טייס ומדען". התשובה הייתה הוכחה מבחינת בטלהיים לכך שילדי החממה הקיבוצית הם ילדים שתפישת המציאות שלהם לקויה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

התגייס לצה"ל ב-1964 ושירת במשך 22 שנים כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי. את קורס הטיס מס' 50 סיים ביולי 1966 והוצב כטייס אוראגן בטייסת 107. במלחמת ששת הימים השתתף בתקיפת שדה התעופה באל עריש במבצע מוקד. במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים שירת כטייס מיראז' 3 בטייסת 117. בתקופת שירותו בטייסת השתתף בקרבות אוויר רבים ובהם קרב אוויר נגד טייסים סובייטיים והפיל 11.5 מטוסים ומסוקים.
ביוגרפיה > שירות צבאי > הפלותיו

| מספר | תאריך הקרב | המטוס המפיל | המטוס שהופל | החימוש | פרטי ההפלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 24 בפברואר 1968 | מיראז' 3 | סוריהמיג 17 סורי | תותחים | סמוך לדמשק במהלך תקיפת מחנות מחבלים |
| 2 | 2 ביולי 1969 | מיראז' 3 | מצריםמיג 21 מצרי | שפריר 2 | הפלת הבכורה בטיל שפריר 2 |
| 3 | 8 ביולי 1969 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | תותחים | במהלך קרב אוויר המוני מעל רמת הגולן ודמשק |
| 4 | 8 בינואר 1970 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | שפריר 2 |  |
| 5 | 15 במאי 1970 | מיראז' 3 | מצריםמיג 17 מצרי | טיל אוויר אוויר | הראשון בזוג מטוסים מצריים שתקפו כוחות צה"ל ממזרח לתעלה. |
| 6 | 15 במאי 1970 | מיראז' 3 | מצריםמיג 17 מצרי | טיל אוויר-אוויר | הפלת המטוס השני בזוג. הופל מעל אזור שלופה. |
| 6.5 | 26 ביוני 1970 | מיראז' 3 | סוריהמיג 17 סורי | תותחים | חצי הפלה משותפת עם יהודה קורן במסגרת מבצע קיתון 10 |
| 7.5 | 7 באוקטובר 1973 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | תותחים | יומה השני של מלחמת יום הכיפורים |
| 8.5 | 9 באוקטובר 1973 | מיראז' 3 | סוריהמיל מי-8 סורי |  | יומה הרביעי של מלחמת יום הכיפורים |
| 9.5 | 10 באוקטובר 1973 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | שפריר 2 | יומה החמישי של מלחמת יום הכיפורים |
| 10.5 | 10 באוקטובר 1973 | מיראז' 3 | סוריהסוחוי 7 סורי |  | יומה החמישי של מלחמת יום הכיפורים |
| 11.5 | 22 באוקטובר 1973 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | תותחים |  |
בשנים 1977 עד 1979 פיקד ריכטר על טייסת 117, בתפקיד זה פעל למיסוד חקר ביצועים בבחינת התנהגות מטוסי אויב.
במהלך השירות הצבאי סיים תואר ראשון בהצטיינות בביולוגיה ובביוכימיה באוניברסיטת הנגב וב-1976 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב, בתחום חקר המוח והתמחה בבניית מודלים מתימטיים של מערכת הראייה. ב-1979 יצא ללימודי פוסט דוקטורט ב-MIT ועסק בבינה מלאכותית וחקר המוח. לאחר שובו לישראל מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה של חיל האוויר והיה ממתנגדי פרויקט הלביא, בפברואר 1986 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

לאחר שחרורו מונה למנהל הפיתוח של חברת "אורבוט", חברה שייסד יחד עם אחיו יוחאי ושותפים נוספים עוד ב-1983. החברה שעסקה בייצור מערכות בדיקה של רכיבים אלקטרונים, רשמה הפסדים גבוהים וב-1992 התמזגה עם מתחרתה העיקרית אופטרוטק לחברה אחת בשם אורבוטק. לאחר המיזוג סיים ריכטר את תפקידו בחברה והוא היה בין מקימי "מרתון", קרן הון סיכון שהייתה בין הראשונות שהוקמו בישראל. ריכטר היה מנכ"ל "מרתון" עד 1995. ארבע חברות בהן השקיעה "מרתון" הונפקו בבורסה: "פרוטליקס", "אופטיבייס", "אראל תקשורת" ובי.או.אס. הקרן נמכרה אחר כך לאיש העסקים יצחק תשובה.
ב-1992 הקים עם רעייתו יהודית את חברת המכשור הרפואי "מדינול", יחד עם גרגורי פנחסיק, עולה חדש מאוקראינה, שהציג בפניו פטנט לייצור תומכן – קפיץ מתכת המושתל בכלי דם לתמיכה בהם. מדינול פיתחה וייצרה תומכנים לשימוש קרדיולוגים, תחת המותג "ניר" על שם ניר פורז, חברו של יורם, בנם של יהודית וקובי ריכטר. את השיווק למוצרים עשתה בוסטון סיינטיפיק, החברה זכתה להצלחה רבה והכנסותיה הסתכמו במאות מיליוני דולרים מדי שנה. לאחר סכסוך ממושך עם בוסטון סיינטיפיק, שהסתיים בשנת 2005, שילמה זו 750 מיליון דולר למדינול בגין הפרת הזכויות על הפטנט.
ב-1993 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת "מדקון", שפיתחה תוכנה לניהול מידע רפואי בתחום הקרדיולוגיה. התוכנה של מדקון כללה יכולות לניהול תמונה, מידע ותהליכי עבודה במחלקה הקרדיולוגית. בשנת 1999 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה השליטה בחברה לחברה אמריקאית, לפי שווי של 105 מיליון דולר. תמורת חלקם בחברה קיבלו בני הזוג ריכטר כ-30 מיליון דולר.
במהלך השנים היה מעורב ריכטר במיזמים רבים נוספים, בין השאר השקיע בחברת האינטרנט QXL (שהייתה מתחרה של חברת eBay), ובחברות הזנק אחרות. ב-2006 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת מיקרוטק שמפתחת מכשיר לשחרור מבוקר של תרופות באמצעות אנרגיית אולטרסאונד וב-2007 את וולב מדיקל העוסקת בפיתוח שסתומים המושתלים בהליך זעיר פולשני, שתיהן בבעלותם המלאה.
ריכטר היה גם בעל המניות הפרטי הגדול בחברת אורבוטק. במרץ 2018 נמכרה אורבוטק לחברת לחברת KLA האמריקאית, וריכטר קיבל תמורת חלקו כ-180 מיליון דולר.
ב-2017 השקיע ריכטר בחברת "נוסטרומו אנרגיה" שפיתחה פתרון לאגירת אנרגיה והוא חבר בדירקטוריון שלה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

ריכטר הוא אחד המממנים המובילים של נבחרת ישראל בכדורעף נשים (פרויקט זלינגר).
בין השנים 2016–2019 כיהן כיו"ר תנועת "דרכנו".
ביוני 2019 נמנה עם מייסדי ישראל דמוקרטית, מפלגתו של אהוד ברק לקראת הבחירות לכנסת ה-22. ברשימה המאוחדת של המחנה הדמוקרטי הוצב במקום 22. במרץ 2020 נמנה עם מבקרי החלטתה של מפלגת "חוסן לישראל" להצטרף לממשלה בראשות בנימין נתניהו.
בבחירות לכנסת ה-24, הביע ריכטר תמיכה ברשימה המשותפת.
משפחתו

את אשתו יהודית, שמנהלת את חברת מדינול, הכיר בזמן ששירתה כקצינת ח"ן בבסיס רמת דוד שבו שירת אף הוא. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בארסוף. אחיו הבכור יוחאי שירת גם הוא כטייס קרב בחיל האוויר ולאחר מכן כשותפו לעסקים של ריכטר.
הערות שוליים

↑  איתמר כהן, עשירי ישראל של מגזין TheMarker, דירוג 2021, באתר TheMarker
↑  ש. מוזר, 2 שיאים ארציים בשחייה, דבר, 2 באוקטובר 1963
↑  הארץ, הטובים, הרעים ושאר הממוצעים, באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2001
↑  דני שלום, כרעם ביום בהיר : מבצע מוקד - כך הושמדו חילות האוויר הערביים במלחמת ששת הימים, באוויר - פרסומי תעופה, 2002, עמ' 222
↑  איתי אילנאי, המלחמה שלא נגמרה, באתר ynet, 15 ביוני 2019.
↑  רן רוזנברג, מיראז'ים אדומים, בטאון חיל האוויר, גיליון 154, דצמבר 2006
↑  nrg מעריב, קיבל תואר ראשון באיחור של 40 שנה, באתר nrg‏, 25 ביוני 2013
↑  אלכס פישמן, נימוקי המתנגדים לפרויקט הלביא נשמעים משכנעים מאוד, חדשות, 3 ביולי 1987
↑  בני מר, אופטרוטק ואורבוט התמזגו, חדשות, 18 באוגוסט 1992
↑  בני מרי, שי שלו, יוגדל חלקם של הגופים המוסדיים בהנפקת קרן ההון מרתון, חדשות, 23 ביולי 1993
↑  שי שלו, ‏ריכטר ושרם: אינדיאנה ג'ונס מול הפיננסייר, באתר גלובס, 18 ביולי 1999
↑  עופר לוי, ‏מהון סיכון לתעשייה: מרתון נפרדת מהשקעותיה הטכנולוגיות ומחפשת לרכוש חברות תעשייתיות, באתר גלובס, 23 בפברואר 2005
↑  שי שלו, ‏תשובה לא עוצר במופת: רכש השליטה בקרן מרתון, באתר גלובס, 4 בנובמבר 1999
↑  נתן ליפסון, פרסום ראשון ומלא: הכנסות ורווחי מדינול מאז שהחלה למכור; הרוויחה כ-600 מיליון דולר מאז 1996, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2001
↑  גתית פנקס, ‏הפעם זה סופי: בוסטון תפצה את מדינול ב-750 מיליון דולר בסכסוך על הסטנטים, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2005
↑  גולן פרידנפלד, ‏השת"פ של מדקון עם סימנס נושא פרי: חתמה על שני חוזים בהיקף של כמיליון ש', באתר גלובס, 1 באוקטובר 2003
גולן פרידנפלד, ‏מדקון תספק מערכות תוכנה קרדיולוגיות לבתי חולים באנגליה ב-6 מיליון שקל, באתר גלובס, 17 במאי 2004
↑  שי שלו, ‏קובי ריכטר מנפיק את האחות הקטנה של מדינול, באתר גלובס, 23 בנובמבר 1999
איי אונליין, מדקון מתכננת גיוס של 25 מיליון שקל בבורסה בתל אביב, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 1999
↑  TheMarker digital, חברת הענק האמריקאית Mckesson רוכשת את מדקון הישראלית על פי שווי של 105 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביוני 2005
גולן פרידנפלד, ‏האקזיט הקטן של הריכטרים: מדקון נמכרת ל-Mckesson האמריקנית תמורת 105 מיליון ד', באתר גלובס, 20 ביוני 2005
↑  שמוליק שלח, ‏עסקה של פעם בחיים, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2007
↑  גלי וינרב, ‏הריכטרים משקיעים גם בחו"ל: השתתפו בגיוס של חברת פרבסיס, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2009
↑  גלי וינרב, ‏מה עוד רוקחת משפחת ריכטר שייסדה את חברת מדינול?, באתר גלובס, 12 בינואר 2011
↑  רון שטיינבלט, ‏יהודית וקובי ריכטר הגדילו אחזקותיהם באורבוטק ל-8.9%, באתר גלובס, 22 ביולי 2009
↑  שירי חביב ולדהורן, עומרי כהן, ‏אחרי זינוק של 1,900%: אורבוטק נמכרת ב-3.4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 19 במרץ 2018
↑  אביב לוי, ‏אוגרים אנרגיה: נוסטרומו של קובי ריכטר, רמי אונגר ותעבורה מגיעה לבורסה דרך מיזוג עם סומוטו, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2020
↑  יובל קרני, ברק חוזר לפוליטיקה: "את נתניהו צריך להפיל ולא להציל", באתר ynet, 26 ביוני 2019;
חיים לוינסון, אהוד ברק הודיע על הקמת מפלגה חדשה: "זה לא הזמן להיות על הגדר", באתר הארץ, 26 ביוני 2019
↑   קובי ריכטר, הנרטיב המומצא של מחנה גנץ, באתר הארץ, 29 במרץ 2020
↑  ישי פרידמן - עורך "שביעי", המיליונר ואיש השמאל קובי ריכטר: "אם לא נתאחד עם הערבים, לא נהיה רוב", באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2022
קרם אקטורקואולו

מוחמד קרם אקטורקואולו (בטורקית: Muhammed Kerem Aktürkoğlu; נולד ב-21 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן טורקי המשחק כקיצוני שמאלי בבנפיקה ליסבון מליגה העל הפורטוגלית ובנבחרת טורקיה.
קריירה

אקטורקואולו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של איסטנבול בשקשהיר והושאל לבודרומספור. לאחר מכן שיחק בליגות החובבניות בטורקיה לפני שפרץ בעונת 2019/2020 כשכבש 20 שערים ב-34 משחקים עבור ארזינג'אנספור.
בספטמבר 2020 חתם אקטורקואולו בגלאטסראיי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בנובמבר 2020. בעונת 2022/2023 זכה עם גלאטסראיי באליפות הליגה הטורקית.
ב-3 בספטמבר 2024 חתם לחמש שנים בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית תמורת 12 מיליון אירו ו-10% ממכירה עתידית של השחקן.
נבחרת לאומית

אקטורקואולו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה ב-27 במאי 2021 במשחק ידידות נגד אזרבייג'ן. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
הערות שוליים

↑  Hoş geldin Muhammed Kerem Aktürkoğlu, galatasaray
↑  תקציר המשחק בין טורקיה לאזרבייג'ן, באתר espn
↑  Ryan DabbsContributions from Michael Yokhin last updated, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש | טורקיה |
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
שדרות

שְׂדֵרוֹת (‏האזנהקובץ:He-Sederoth.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז הדרום ובצפון הנגב המערבי בישראל, בקצה הצפון–מזרחי של עוטף עזה. הוקמה בשנת 1951 והוכרזה כעיר בשנת 1996.