stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשון הים דריגאלסקי

| --- | --- |
לשון הים דריגאלסקי (עם הכניסה למפרץ לארסן)
לשון הים דריגאלסקי (עם הכניסה למפרץ לארסן)
 מידע כללי
 על שם:  אריך פון דריגאלסקי 
 סוג:  פיורד 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  54°49′00″S 36°00′00″W﻿ / ﻿54.8167°S 36°W﻿ / -54.8167; -36
  (למפת איי ג'ורג'יה הדרומית מוגדלת) קינג אדוארד פוינט גריטוויקן איי ויליס אננקוב קופר פרינס אולף הארבור  האוקיינוס האטלנטי ים סקוטיהלשון הים דריגאלסקי(למפת איי ג'ורג'יה הדרומית רגילה) קינג אדוארד פוינט גריטוויקן איי ויליס אננקוב קופר פרינס אולף הארבור  האוקיינוס האטלנטי ים סקוטיהלשון הים דריגאלסקי הקצה הדרום-מזרחי של ג'ורג'יה הדרומית עם לשון הים דריגאלסקי
 
לשון הים דריגאלסקי הוא מפרץ ברוחב 1.6 ק"מ, הנסוג פנימה 11.2 ק"מ לכיוון צפון ונמצא ממש צפונית לצוק נאטריס לאורך החוף הדרום-מזרחי של ג'ורג'יה הדרומית. את לשון הים מיפתה המשלחת הגרמנית השנייה לאנטארקטיקה, 1912-1911, בפיקודו של וילהלם פילכנר, והיא קרויה על שם פרופסור אריך פון דריגאלסקי, מנהיג משלחת גאוס לאנטארקטיקה.
לדברי ל. הריסון מתיוס, ייתכן שלשון הים דריגאלסקי היא המקום שם עשה אנתוני דה לה רושה שבועיים ימים במהלך שהותו באי באפריל 1675.
מהירות אווירית

מהירות אווירית הוא מושג מעולם התעופה, המתאר את מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש האוויר שסביבו.
המונח מהירות אווירית מתפצל לכמה סוגים של מהירויות אוויריות הקיימים בעולם התעופה:
מהירות אווירית אמיתית (True airspeed) - מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש אוויר בתוכו הוא נמצא
מהירות אווירית מכשירית (Indicated airspeed) - המהירות של כלי הטיס כפי שמוצגת במכשירי המדידה במטוס
מהירות אווירית מתוקנת (Calibrated Air Speed) - מהירות מתוקנת לשגיאת המכשירים. משמש כצעד ביניים לחישוב מהירות אווירית אמיתית.
מהירות אווירית מושווית (Equivalent Air Speed) - נתון מחושב של מהירות אווירית בגובה פני הים ובלחץ סטנדרטי שבו הלחץ הדינמי זהה ללחץ הדינמי במהירות האווירית האמיתית בגובה שהמטוס טס בו.
ראו גם

מהירות קרקעית
ליובאן

העיירה ליובאן (בבלארוסית: Любань, ברוסית: Лю́бань) שוכנת בפלך מינסק, בלארוס. היא ממוקמת כ-30 ק"מ מהעיר סלוצק, בסמיכות לגבול עם מחוז גומל.
העיירה מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1566, וקיבלה מעמד של עיירה בשנת 1968. נכון ל-2009 אוכלוסייתה היא 11,256.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בעיירה היוותה חלק גדול מכלל האוכלוסייה לאורך השנים. בעיירה זו כיהן הרב משה פיינשטיין כרב בין השנים ה'תרפ"ב-ה'תרצ"ו, וגדולי תורה רבים נולדו בה, ביניהם רבי ירוחם ממיר, הרב דוד פוברסקי כמו גם שופט בית המשפט העליון ורקטור האוניברסיטה העברית שמחה אסף. אחד מבתי הכנסת שבעיירה נהרס בשנת 2009, לאחר מאבק ציבורי ארוך. השני משמש כבית ספר למוזיקה.
הערות שוליים

↑  הנתונים הסטטיסטים של בלארוס לשנת 2009, הלשכה לסטטיסטיקה של בלארוס
↑  כתבה באתר מקומי, 13.05.2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009841964905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאזן הגירה

מאזן הגירה במדינות העולם לשנת 2016 (כחול - מאזן הגירה חיובי; כתום - מאזן הגירה שלילי; ירוק - יציבות)
מאזן הגירה (או: מאזן דמוגרפי) הוא ההפרש בין מספר המהגרים לאזור מסוים לבין המהגרים ממנו, או ההפרש בין הגידול באוכלוסייה מסוימת לפיחות בה. הוא משמש לתיאור הגידול או הפיחות בגודל האוכלוסייה באזור בפרק זמן מסוים. מצב בו מאזן ההגירה חיובי נקרא "הגירה חיובית" והוא מתבטא בגידול בכמות התושבים. מאזן הגירה שלילי נקרא "הגירה שלילית", וקיומו מצביע על פיחות האוכלוסייה. מצב בו מאזן ההגירה מאוזן לגמרי ומצביע חוסר שינוי בגודל האוכלוסייה במקום מסוים, הוא נדיר ביותר.
פרק הזמן הנפוץ ביותר למדידה במסגרת מאזן הגירה הוא שנה.
שימוש

מאזן ההגירה, בדומה לתחלופת תושבים, משמש לעיתים כמדד להצלחת האזור, כאשר הגירה חיובית מצביעה על הצלחתו מאחר שהרצון לעבור אליו גדול. הגירה שלילית מצביעה על כישלון האזור, רצון של תושבים לברוח ממנו ובריחה של מי שיש לו האמצעים לעשות זאת.
מאזן ההגירה משמש גם למדידת הגדילה או הקטינה של אוכלוסיות או ציבורים, והטיותיו השונות יכולות לרמז על עתידם ולכן גם על גודל השפעתם.
מאזן ההגירה גם יכול לשמש לתיאור השינוי בגודל האוכלוסייה של בעלי חיים בבית גידול מסוים. גורמים כמו מינים פולשים והתחממות גלובלית משפיעים רבות על מאזן הגירה מסוג זה.
באחוזים

לעיתים קרובות מחושב מאזן ההגירה באחוזים מסך תושבי האזור, על פי הנוסחא הבאה:
מאזן ההגירה באחוזים = 100 * מאזן ההגירה \ מספר התושבים הכללי לפני התקופה המדודה.
לדוגמה: אם בעיר כלשהי מאזן הגידול בתקופה מסוימת היה 100%, ניתן ללמוד שאוכלוסייתה הכפילה את גודלה בתקופה זו. אם ביישוב מסוים היה מאזן ההגירה באחוזים בתקופה מסוימת שווה ל-100%-, סימן שהיא ננטשה אז והפכה לעיר רפאים.
מאזן ההגירה בשיטה זו, המחושב באחוזים, משמש על מנת לבטא את הגידול או הפיחות באזור ביחס לגודלו, בעיקר על מנת להשוות גדילת שתי ערים שונות ביחס לגודלן, או שתי מדינות או ציבורים שונים.
כקצב

מאזן ההגירה נמדד לעיתים כקצב, על פי הנוסחא הבאה:
קצב מאזן ההגירה (או מאזן ההגירה באחוזים) = מאזן ההגירה (או מאזן ההגירה באחוזים) \ מספר השנים בטווח המדידה.
שיטה זו משמשת בעיקר על מנת להשוות את ההגירה בין שתי תקופות שונות, אשר בדרך כלל הן באורכים שונים.
כמגמה

מגמת קצב ההגירה מוצגת בדרך כלל כפונקציה רציפה על גרף, נמדדת באחוזים (על מנת להשוות בין קבוצות), ועיון בה יכול להצביע על עתיד קצב מאזן ההגירה.
מגמה זו משמשת רבות על מנת לנסות ולחזות גידול או קיטון במאזן ההגירה של אוכלוסייה מסוימת, דבר שישפיע בתוך מספר שנים על גודל אותה אוכלוסייה בתוך האוכלוסייה הכללית.
קריאה נכונה של מגמה זו מראה לנו, בפועל, את עתיד גודלם של ציבורים. ניתן לנסות ולחזות בה גדילה של ציבורים מסוימים באוכלוסייה, או את הפיכתם לדומיננטיים בה.
מגמה זו משפיעה ישירות על עצם קיומו והיקפו של איום דמוגרפי, ושינוי בה יכול להאט אותו וכן לעצור אותו כליל.
גורמים משפיעים

גורמים רבים יכולים להשפיע על מאזן ההגירה, ביניהם:
שירותים ברמה גבוהה מעודדים הגירה אל תוך האזור, ורמה נמוכה שלהם יכולה לעודד את עזיבתו.
ריבוי טבעי מעלה מעלה את מאזן ההגירה, אך יכול לגרום גם לעזיבת המקום אם אינו מסוגל לספק שירותים מתאימים לגודל הריבוי הטבעי.
יוקר המחיה גורם לכך שילידי המקום מתקשים לרכוש בו דירה, ומשפיע על רצון שאר הציבור לעבור לגור בו. מחירים זולים, לעומת זאת, יכולים לגרום לעלייה במספר התושבים.
מצב כלכלי, חברתי, תחבורתי או פוליטי יכולים להשפיע על הקובעים מקומם מחוץ או בתוך האזור.
מרכזיותו או רמת פריפריאליות'ו של אזור' יכולים להשפיע על מאזן ההגירה, ולעודד מעבר פנימה או החוצה מהאזור.
תמותה מורידה את מאזן ההגירה, אך יכולה לגרום למספר תושבים רב יותר לתפוס את מקום המת, ובכך להעלות את מאזן ההגירה לטווח הרחוק.
אופי האזור משפיע ישירות על גודל האוכלוסייה שבאה לחיות בו, כאשר בדרך כלל ליישובים בעלי אופי חרדי יהיה מאזן הגירה גבוה יותר מיישובים בעלי אופי חילוני.
רמת חיים גבוהה מעלה את מאזן ההגירה, ורמת חיים נמוכה נוטה להוריד אותו.
תחושת ביטחון אישי ירודה עקב פשע או טרור, דוחפת החוצה מהמקום. ביטחון אישי גבוה מעודד הגירה למקום.
אבטלה ואפשרויות תעסוקה משפיעות רבות בבחירת מקום מגורים ולכן גם על מאזן ההגירה.
סטיגמה חברתית על המקום נוטה להבריח ממנו אנשים.
זיהום אוויר וסכנות בריאותיות אחרות מורידות את מאזן ההגירה, וחוסר בהם מעודד הגירה למקום.
בליה עירונית.
פטריוטיות ועלייה לארץ ישראל (בישראל) מעלות אף הם את מאזן ההגירה.
בטווחי זמן גדולים ניתן לדבר גם על שינויי אקלים כמשפיע על מאזן ההגירה.
מהירות אווירית מושווית

מהירות אווירית מושווית (באנגלית: Equivalent Air Speed או בראשי תיבות: EAS) הוא נתון מחושב של מהירות אווירית בגובה פני הים ובלחץ סטנדרטי בו הלחץ הדינמי זהה ללחץ הדינמי במהירות האווירית האמיתית ובגובה בו טס המטוס. הנתון שימושי לחישוב תכונות הניהוג של המטוס בכל הגבהים אך לא ניתן להצגה במחוון פשוט.
בדרך כלל מהירות האווירית המושווית נמדדת בקשרים, כאשר בשביל להבדיל מהירות זאת ממהירויות אחרות מסמלים אותה ב-KEAS (ראשי תיבות של:"Knots Equivalent Air Speed").
ניסוח מתמטי

ניתן להציג את היחס היוצר את הערך על ידי המשוואה הבאה:

 EAS=TAS\times {\sqrt {\frac {\rho }{\rho _{0}}}}
כאשר:

 \rho \, - צפיפות האוויר בגובה המדידה.
\rho _{0}\, - צפיפות האוויר הסטנדרטית בגובה פני הים (1.225 קילוגרם למטר מעוקב).
TAS - מהירות אווירית אמיתית.
EAS - מהירות אווירית מושווית.
המשוואה הבאה מתארת את המהירות האוויר המושווית כפונקציה של לחץ דינמי:

 EAS={\sqrt {\frac {2q}{\rho _{0}}}}
כאשר:

 \rho _{0}\, - צפיפות האוויר הסטנדרטית בגובה פני הים (1.225 קילוגרם למטר מעוקב).
{q}\,- לחץ דינמי המחושב על פי:  q={\tfrac {1}{2}}\,\rho \,v^{2}
כמו כן ניתן לתאר את המהירות האוויר המושווית כפונקציה של מספר מאך על פי:

 EAS={a_{0}}M{\sqrt {P \over P_{0}}}
כאשר:

 {a_{0}}\, - מהירות הקול הסטנדרטית בטמפרטורה של 15 מעלות צלזיוס (661.47 קשר)
M\, - מספר מאך
P\, - לחץ סטטי
P_{0}\, - לחץ סטנדרטי בגובה פני הים  (1013.25 hPa)
ראו גם

מהירות אווירית
מהירות אווירית מתוקנת
מהירות אווירית אמיתית
מבצע בלגרד

מבצע ההתקפה האסטרטגית על בלגרד (בסרבית: Београдска операција, ברוסית: Белградская стратегическая наступательная операция) היה מבצע צבאי שהונהג בנפרד בידי הצבא האדום וצבא השחרור העממי של יוגוסלביה נגד גרמניה הנאצית במהלך שנת 1944 במסגרת המערכה ביוגוסלביה במלחמת העולם השנייה. צבא בולגריה תמך גם הוא בבעלות הברית ובמהלך המתקפה נראה שיתוף פעולה הנהגתי בין יוסיף סטלין ויוסיפ ברוז טיטו. המתקפה נמשכה בין החודשים ספטמבר לנובמבר והביאה לשחרור בלגרד, בירת ממלכת יוגוסלביה הכבושה, מידי הורמאכט.
רקע

בשנת 1941 התרחשה הפלישה ליוגוסלביה, במסגרתה ממלכת יוגוסלביה, אשר תחת שלטון העוצרות של פאבלה, נסיך יוגוסלביה תמכה בבעלות הברית במסגרת מלחמת העולם השנייה, נפלשה מידי מדינות הציר ופורקה לכדי מדינות חסות פשיסטיות. נגד המשטר הפשיסטי החלו אזרחים חמושים להתארגן לכדי התקוממויות. שני הפלגים המרכזיים שהנהיגו את הפעילות הפרטיזנית ביוגוסלביה; הראשונים היו הצ'טניקים שתמכו בשיבתו של פטר השני, מלך יוגוסלביה לכתר, השניים היו הפרטיזנים הקומוניסטים שתחת הנהגתו של יוסיפ ברוז טיטו הרכיבו את צבא השחרור העממי של יוגוסלביה. הפלגים היו מפולגים ביניהם מבחינה אידאולוגית והפסיקו את שיתוף הפעולה ביחד.
הצ'טניקים תמכו במדיניות סלקטיבית שקראה לחכות עד להגעת תמיכה מבעלות הברית. הפרטיזנים בשונה מהם יצאו בלוחמת גרילה ופגעו קשות בכוחות הגרמנים שהיו מוצבים ברחבי מדינות החסות והשטחים שהרכיבו קודם לכן את יוגוסלביה. במהלך השנים 1943–1944, מצב החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה הטיב עם ברית המועצות במאבקה נגד הורמאכט, צבא גרמניה הנאצית. עוד בשנת 1943 הכירו בעלות הברית בפרטיזנים בתור היורשים הלגיטימיים של הממשלה היוגוסלביה ולא הצ'טניקים. הפרטיזנים כללו בתוכם באותה העת יותר מרבע מיליון איש והם היו מקבוצות אתניות שונות ולא רק סרבים שהיוו את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר. עם התקדמותו של הצבא האדום לעבר חבל הבלקן החל שיתוף פעולה צבאי עם ההנהגה הפרטיזנית.
המתקפה

עם ההתקדמות של הצבא האדום לתוך ממלכת רומניה וממלכת בולגריה, קבוצת הארמיות החזית האוקראינית השלישית תחת פיקודו של פיודור טולבוחין החלה להתקדם אל מזרח יוגוסלביה בתמיכת צבא הרפובליקה העממית של בולגריה (מדינת חסות סובייטית שנוסדה זמן קצר קודם לכן). הכוחות החלו להתקדם ב-14 בספטמבר, כשמולם עמדו כוחות של הדיוויזיה ההררית אס אס השביעית, לוחמי צ'טניק (אשר עקב התנגדותם לקומוניזם חלקם החליטו לשתף פעולה עם כוחות הציר) וכוחות משמר החזית הסרבית (מדינת החסות הסרבית תחת המשטר הנאצי). ב-28 בספטמבר, הארמייה הסובייטית ה-57 החלה בהתקדמות נפרדת לעבר בלגרד מדרום, בסיוע גם הכוחות היוגוסלביים הפרטיזנים בהנהגתו של פקו דפצ'ביץ'. מצפון לבלגרד, הארמייה הסובייטית ה-46 של החזית האוקראינית השנייה הסובייטית סיפק תמיכה עקיפה על ידי לקיחת מרכזי תחבורה לאורך נהר טיסה בדרום הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, הונגריה ויוגוסלביה כדי למנוע זרם אספקה של כוח אדם ונשק מגרמניה לבלגרד ולמנוע מכוחות הציר לנוע צפונה לאורך נהר טיסה.
הקורפוס הממוכן של המשמר ה-4 של החזית האוקראינית השלישית והקורפוס ה-12 של צבא השחרור העממי הפרטיזני היו הכוחות הראשונים שהגיעו לבלגרד, וחדרו להגנת הציר מדרום לעיר ב-14 באוקטובר 1944. ב-19 באוקטובר החלו כוחות גרמנים בפינוי העיר, וכוחות סובייטים ויוגוסלביה צעדו לתוכה במקומם. למחרת, מכיוון שכוחות סובייטים חסמו את דרכי התחבורה מצפון לאזור סרביה ביוגוסלביה, הכוחות הגרמניים נאלצו לנוע מערבה על פני שטח הררי דרך אזור בוסניה והמדינה העצמאית של קרואטיה, ולכן כוחות אלה לא יוכלו למלא תפקיד אל מול מתקפת בודפשט; מבצע שהסובייטים עמדו להוציאו לפועל זמן קצר מאוחר יותר. המתקפה הכריעה את המערכה על עצמאות יוגוסלביה והביאה לגירוש הכוחות הגרמנים צפונה.
ראו גם

צבא השחרור העממי של יוגוסלביה
החזית האוקראינית השלישית
החזית האוקראינית השנייה
הערות שוליים

↑   מדוע הפרטיזנים היוגוסלביים היו יעילים כל כך? (סרט תיעודי מונפש קצר), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:51)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539543505171  LCCN: sh95001912
מאזן מסחרי

יתרת חשבון שוטף מצטבר 1980–2008 על בסיס נתוני קרן המטבע הבינלאומית
"מאזן מסחרי" (או "מאזן סחר" או "יצוא נטו"; מסומל לעיתים כ-NX) הוא מונח בחשבונאות לאומית המתאר את ההפרש בין ערך היצוא ליבוא בתקופת זמן מסוימת. המאזן המסחרי מודד את זרם היצוא לאורך התקופה הנמדדת. מאזן הסחר מודד זרימה של יצוא ויבוא על פני פרק זמן נתון.
משמעות המונח

כאשר מדינה מייצאת יותר מאשר היא מייבאת המאזן המסחרי חיובי והיא בעודף מסחרי או מאזן סחר חיובי. כאשר היבוא גדול מהיצוא, המאזן המסחרי שלילי והמדינה בגירעון מסחרי, או מאזן סחר שלילי. נכון לשנת 2016, כ-60 מדינות נמצאות בעודף מסחרי.
מאזן הסחר אינו מאוזן ברמת המדינה הבודדת אלא בהסתכלות עולמית. כלומר, כאשר סוכמים את כלל המדינות, סך היצוא צריך להיות שווה לסך היבוא. מצב זה מביא בפועל לבעיות במדידה, כפועל יוצא של קושי לאסוף נתונים על כלל מדינות העולם. כהמחשה לבעיה זו, כאשר סוכמים נתונים רשמיים של כל מדינות העולם, הייצוא עולה על היבוא בקרוב לאחוז אחד. המשמעות היא שהעולם נמצא במאזן סחר חיובי עם עצמו, מה שאינו אפשרי. על אף שהנטיה היא לחשוב שבעיית חוסר הדיוק בנתונים מקורה במדינות מתפתחות, רוב הפער דווקא נובע מסטטיסטיקה שמקורה במדינות מפותחות.
מאזן הסחר מהווה חלק מהחשבון השוטף של המדינה, והוא כולל עסקאות כמו הכנסה מהשקעות בינלאומיות וסיוע בינלאומי. אם החשבון השוטף נמצא בעודף, מצב הנכסים הבינלאומי של המדינה גדל בהתאם. באותה מידה, גירעון מקטין את שווי הנכסים הבינלאומיים. מאזן הסחר זהה להבדל בין התפוקה של מדינה לביקוש המקומי שלה (ההבדל בין הסחורות שהמדינה מייצרת לבין כמה סחורות היא קונה מחו"ל; ההבדל לא כולל כסף שהוצא מחדש על מניות חוץ, וגם לא כולל יבוא סחורה לייצור לשוק המקומי).
המאזן המסחרי מובחן ממאזן התשלומים בכך שהוא אינו כולל העברות כספים שאינן כנגד סחורה, השקעות והעברות הון.
ניתן להבחין בין מאזן מסחרי של סחורות למאזן מסחרי של שירותים מעבר למאזן המסחרי הכללי.
מאזן הסחר מושפע מגורמים רבים, ביניהם:
עלות ייצור (קרקע, עבודה, הון, מיסים, תמריצים וכו') במשק מדינת היצוא מול העלויות במשק מדינת היבוא;
העלות והזמינות של חומרי גלם, מוצרי ביניים ותשומות אחרות;
תנודות בשער המטבע;
מיסים רב-צדדיים, דו-צדדיים וחד-צדדיים או הגבלות על סחר;
חסמים (מלבד מכסים) כגון תקני סביבה, בריאות או בטיחות;
הזמינות של מטבע חוץ הולם המאפשר לשלם עבור יבוא;
מחירי סחורה המיוצרים בשוק המקומי.
השפעה כלכלית

קיימות תפיסות שונות לגבי ההשפעה הכלכלית של מאזן סחר חיובי או שלילי על מדינה, והאם מצב אחד עדיף על המצב האחר. על אף שאינטואיטיבית, ניתן לחשוב על גרעון סחר כמצב שאינו רצוי, התפיסה שגירעונות סחר דו-צדדיים גרועים כשלעצמם נדחתה ברובם על ידי מומחי סחר וכלכלנים.
לפי קרן המטבע הבינלאומית גירעונות סחר עלולים לגרום לבעיית מאזן תשלומים, להשפיע על מחסור במט"ח ובשל כך לפגוע במדינות הנתונות בגרעון. מנגד, הכלכלן האמריקאי ג'וזף שטיגליץ, סבור כי מדינות המחזיקות בעודפים מפעילות "החצנה שלילית" על שותפי הסחר (כפי שאדם השומר את כספו בבנק ולא רוכש דבר משכניו, למעשה לא תורם לכלכלה המקומית). שטיגליץ אף טען כי הדבר מהווה איום על השגשוג העולמי, עקב כך שמונע תלות כלכלית של מדינות אחת בשנייה.
הכלכלן בן ברננקי טוען ש"חוסר איזון מתמשך בתוך גוש האירו הוא אינו בריא, מכיוון שהוא מוביל לחוסר איזון פיננסי בין המדינות ולצמיחה לא מאוזנת. העובדה שגרמניה מוכרת הרבה יותר ממה שהיא קונה, באה על חשבון הביקוש לתוצרת שכנותיה (ולמדינות אחרות ברחבי העולם), ומפחיתה את התפוקה והתעסוקה מחוץ לגרמניה."
לפי קרלה נורלוף (חוקרת מדעי המדינה), ישנם שלושה יתרונות עיקריים לגירעונות הסחר בו נמצאת ארצות הברית:
צריכה העולה על הייצור: ארצות הברית נהנית מהצד הטוב יותר של העסקה בכך שהיא מסוגלת לצרוך יותר ממה שהיא מייצרת
השימוש במוצרי ביניים מתוצרת חוץ משפר את הפריון עבור חברות אמריקאיות, ועושה שימוש יעיל במיוחד בחלוקת העבודה העולמית
שוק גדול שמדינות אחרות מסתמכות עליו ליצוא מגביר את כוח המיקוח האמריקאי במשא ומתן מסחרי
מאמר של הלשכה הלאומית למחקר כלכלי משנת 2018, שנכתב על ידי כלכלנים מקרן המטבע העולמית ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי, מצא כי במחקר של 151 מדינות בשנים 1963–2014, להטלת המכסים הייתה השפעה מועטה על מאזן הסחר.
ראו גם

המחלה ההולנדית
הערות שוליים

↑  O'Sullivan, Arthur; Sheffrin, Steven M. (2003). Economics: Principles in Action. Upper Saddle River, New Jersey: Pearson Prentice Hall. p. 462. ISBN 0-13-063085-3.
↑  "UK and US report trade surplus with each other". Financial Times. 2017-09-24. נבדק ב-2022-10-05.
↑  Gramer, Robbie (6 במרץ 2017). "Economists Take Aim at Trump Trade Theory – Again". Foreign Policy. נבדק ב-12 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trump warns of trade deficits. Economists say, who cares?". Public Radio International (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-17.
↑  "The IMF in Action: How can the IMF help in a crisis? Getting a member country's economy back on track". www.imf.org. נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lowenstein, Roger (16 באוגוסט 2016). "Nobel Laureate Joseph Stiglitz Says the Euro Needs Big Reform". אורכב מ-המקור ב-2022-01-01. נבדק ב-15 במרץ 2018 – via NYTimes.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bounader, Lahcen (31 בדצמבר 2016). "Lahcen Bounader's weblog: A Critical Issue Addressed to Joseph Stiglitz". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bernanke, Ben S. "Germany's trade surplus is a problem". נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Norrlof, Carla (2010). America's Global Advantage: US Hegemony and International Cooperation. Cambridge: Cambridge University Press. p. 89. doi:10.1017/cbo9780511676406. ISBN 978-0-521-76543-5.
↑  Furceri, Davide; Hannan, Swarnali A; Ostry, Jonathan D; Rose, Andrew K (2018). "Macroeconomic Consequences of Tariffs". doi:10.3386/w25402. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284503305171  BNE: XX525210  BnF: cb11980085q (data)  GND: 4023231-1  LCCN: sh85011129  NARA: 10637427  NDL: 00560814  NKC: ph338509  SUDOC: 027847063 
מאזן הסחר ומדיניות הסחר בארצות הברית (1895–2015)
לורנצו פררו

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1951 (בן 72) טורינו, איטליה 
 מוקד פעילות:  מילאנו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורינו 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורנצו פררו (באיטלקית: Lorenzo Ferrero, נולד ב-1951) הוא מלחין של מוזיקה מודרנית, לבריתן, סופר ועורך ספרים איטלקי. הוא החל להלחין בגיל צעיר ועד כה כתב למעלה ממאה יצירות, בהן שתים-עשרה אופרות, שלושה בלטים והרבה יצירות לתזמורת, למוזיקה קאמרית, לכלי סולו ולקול. את הניב המוזיקלי שלו מאפיינים אקלקטיות, רבגוניות סגנונית ושפה נאו-טונאלית.
ביוגרפיה

פררו נולד בטורינו. בין השנים 1969 ל-1973 למד הלחנה אצל מאסימו ברוני ואנורה זאפירי בקונסרבטוריון למוזיקה של טורינו, ופילוסופיה אצל ג'אני ואטימו ומאסימו מילה באוניברסיטת טורינו. בשנת 1974 כתב תזה על ג'ון קייג', שהקנתה לו תואר באסתטיקה.
העניין שגילה בגיל צעיר בפסיכולוגיה של תפיסה חושית ופסיכואקוסטיקה הוביל אותו אל IMEB, המכון הבינלאומי למוזיקה אלקטרואקוסטית בבורז', שם ערך מחקר במוזיקה אלקטרונית בשנים 1972–1973 ואל המכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) בפריז.
לורנצו פררו מקבל הזמנות ממספר רב של פסטיבלים ומוסדות, והמוזיקה שלו מבוצעת דרך קבע ברחבי אירופה וצפון אמריקה, בעיקר באיטליה, גרמניה, צרפת, בריטניה, ספרד, פינלנד, רוסיה, צ'כיה וארצות הברית.
יצירותיו הפופולריות ביותר הן האופרות "מרילין", "La figlia del mago" ("בת הקוסם"), "סלבטורה ג'וליאנו", "שרלוט קורדיי", "מונטזומה" ("לה קונקוויסטה") ו"איחוד איטליה" ("ריסורג'ימנטו!"), הקונצ'רטו הראשון לפסנתר, הקונצ'רטו לכינור, צ'לו, פסנתר ותזמורת, הקובץ של שש פואמות סימפוניות "La Nueva España" ("ספרד החדשה"), מחזור השירים "Canzoni d'amore" ("שירי אהבה"), הקפריצ'ו לפסנתר ותזמורת מיתרים, "פרודיה", "Glamorama Spies", "אוסטינאטו" ,"Tempi di quartetto" לרביעיית מיתרים, והבלט "פרנקה פלוריו, מלכת פאלרמו". ב-1986 הגיש פררו לתחרות "פרס איטליה" את יצירתו "לה פוגה די פוסקולו". המוזיקה שלו יוצאת לאור בהוצאת קאזה ריקורדי, מילאנו.
כמנהל פעיל של אירועי אמנות, כיהן פררו כמנהל אמנותי של פסטיבל פוצ'יני בטורה דל לגו, (1984-1980), אוניון מוזיקלה בטורינו (1987-1983), פסטיבל ארנה די ורונה (1994-1991), ויריד "מוזיקה 2000". ב-1999 היה שותף לייסוד ותיאום "חג המוזיקה", תצוגה של מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקת עולם במילאנו, וארבע שנים אחר כך ניהל את פסטיבל ראוולו.
בשנת 2007 התמנה פררו למועצת המנהלים של איגוד הסופרים והמו"לים האיטלקים (SIAE) ונבחר לנשיא הארגון. באותה שנה הוציא לאור את ה"מדריך לכתיבת מוזיקה" (Manuale di scrittura musicale), ספר הדרכה המתאר את כללי היסוד לכתיבה נכונה ואלגנטית של מוזיקה, מבחינה אורתוגרפית וגרפית כאחת. המדריל פונה אל כלל המלחינים, המוזיקולוגים, המורים, הסטודנטים והעורכים הזקוקים לעצה מעשית. בשנת 2008 תרגם, ערך והוציא לאור את "Lo studio dell'orchestrazione", ההוצאה האיטלקית של "חקר התזמור" של המלחין סמואל אדלר, מדריך תזמור הנחשב לציון דרך בתחום זה.
לורנצו פררו מכהן כפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של מילאנו מאז 1980. הוא לימד גם בסניף האמריקאי של אוניברסיטת גווידו קארלי של רומא במרילנד. זאת ועוד, כחבר באיגוד הלאומי של מלחינים, לברתנים וסופרים של איטליה, היה סותף לייסוד הברי האירופאית של מלחינים ופזמונאים (ECSA), ומאז 2011 הוא יור CIAM, המועצה הבינלאומית של כותבים בתחום המוזיקה, שהיא ועדה בקונפדרציה הבינלאומית של אגודות סופרים ומלחינים.
פררו תואר ב"מילון גרוב החדש לאופרה" כ"מלחין האופרה המצליח ביותר באיטליה בדורו. ובמדריך פנגווין החדש לאופרה" כ"מייצג עיקרי במגמות הנאו-טונאליות המשותפות לרבים ממלחיני איטליה בדורו, התומך בסוג של תיאטרון מוזיקה סיפורי, שמיועד לקהל רחב יותר מזה, שיורשי המסורת המודרניסטית יכולים להשיג."
יצירות

נוסף ליצירות המקוריות הרשומות להלן, השלים פררו את תזמור הגרסה השלישית של האופרה "לה רונדין" מאת ג'אקומו פוצ'יני, שעלתה בהצגת בכורה בתאטרו רג'ו די טורינו ב-22 במרץ 1994. הוא כתב עם קבוצה של עוד שישה מלחינים איטלקים את ה"רקוויאם לחללי המאפיה" (Requiem per le vittime della mafia), יצירה משותפת לסולנים, מקהלה ותזמורת, לטקסט איטלקי מאת ויצ'נצו קונסולו. הרקוויאם בוצע לראשונה בקתדרלה של פלרמו ב-27 במרץ 1993. עוד חיבר מוזיקה לאקס הפתיחה של האליפות העולמית בסקי אלפיני ב-1997, כולל ההמנון הרשמי, מוזיקה נלווית להפקות במה, ופסקול לסרט. המוזיקולוג הבריטי דייוויד אוסמונד-סמית' תיאר את סגנונו כ"סינתזה נועזת בין מסורות קלאסיות ופופ [...] שאיננה שוכחת לעולם את קודמיה בני המאה ה-19."
יצירות > אופרה

"רימבו, בני השמש" Rimbaud, ou Le Fils du solei ‏ (1978), "כעין מלודרמה" בשלוש מערכות
"מרילין", "תמונות משנות ה-50'" בשתי מערכות (1980)
"בת הקוסם" giocodramma melodioso בשתי מערכות, (1985)
"מארה נוסטרו", אופרה קומית בשתי מערכות, (1985)
"לילה", אופרה במערכה אחת, (1985)
"סלבטורה ג'וליאנו", אופרה במערכה אחת, (1986)
"שרלוט קורדיי", אופרה בשלוש מערכות, (1989)
"הכחול-לבן-אדום והשחור", (Le Bleu-blanc-rouge et le noir) אופרת מריונטות, (1989)
"La nascita di Orfeo" פעילות מוזיקלית במערכה אחת (1996)
"הכיבוש" ("La Conquista"), אופרה בשתי מערכות (2005)
"Le piccole storie: Ai margini delle guerre", אופרה קאמרית במערכה אחת (2007)
"איחוד איטליה" ריסורג'ימנטו, אופרה במערכה אחת, (2011)
יצירות > בלט

"Invito a nozze", בלט, (1978)
"אוכלי הלוטוס", בלט, (1985)
"פרנקה פלוריו, מלכת פאלרמו", בט בשתי מערכות, (2007)
יצירות > מוזיקה תזמורתית

אליפס IV (מוזיקת יער Waldmusik), להרכב עממי אד ליביטום (1977)
"רומנצה שנייה", לבסון וכלי מיתר (1977)
"אריוזו", לתזמורת ואלקטרוניקה חיה (1977)
"אריוזו II", לתזמורת גדולה (1981)
"בלטו", לתזמורת (1981)
"הבלוז שלי" לתזמורת כלי מיתר (1982)
"תמה 44 (מחוה ליוזף היידן)", לתזמורת קטנה (1982
"אנשים (Ombres)", לתזמורת ואלקטרוניקה חיה (1984)
"הנס", סוויטה לתזמורת (1985)
"אינטרמצו לילי" ("Intermezzo notturno") מתוך "הים שלנו" ("Mare nostro"), לתזמורת קטנה (1985)
"אינטרמצו" "Portella della Ginestra" מתוך "סלבטורה ג'וליאנו", לתזמורת (1985)
"ארבעה מחולות מודרניים" (1990), לתזמורת קטנה (1990)
"מארש הקסם" ("Zaubermarsch"), לתזמורת קטנה |(1990)
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (1991)
"Paesaggio con figura", לתזמורת קטנה (1994)
קונצ'רטו לכינור, צ'לו, פסנתר ותזמורת (1995-1994)
"אוברטורה פאלם ביץ'", לתזמורת (1995)
קפריצ'ו לפסנתר ותזמורת כלי מיתר (1996)
"שלשה בנייני בארוק", לבסון, חצוצרה וכלי מיתר (1997)
סוויטת אליפות", לתזמורת גדולה (1997)
Storie di neve, מוזיקה לטקס הפתיחה של אליפות הסקי העולמית בהרי האלפים (1997)
קובץ של שש פואמות סימפוניות (1999-1992) "ספרד החדשה" (La Nueva España)
La ruta de Cortés (1992)
La noche triste (1996)
Memoria del fuego (1998)
Presagios (1999)
El encuentro (1999)
La matanza del Templo Mayor (1999)
"רסטרלי בסנקט פטרבורג", לאבוב ותזמורת כלי מיתר (2000)
"שתי קתדרלות בדרום", לחצוצרה ותזמורת כלי מיתר (2001)
"חמישה קטעים קלים", לכינור וכלי מיתר (2002)
"גואריני, רב אמן", לכינור וכלי מיתר (2004)
"DEsCH", לאבוב, בסון, פסנתר ותזמורת (2006)
"ארבע וריאציות על נושא של באנקיירי: 2 Agosto. Prima variazione", לעוגב ותזמורת (2008)
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס' 2 (2009)
"סוויטת פנטזיה מס' 2" לכינור ותזמורת (2009)