stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי נבלני
מעצרים

בשנים 2011–2018 נידון נבלני למעצרים מינהליים 10 פעמים. במהלך תקופה זו שהה 192 יום בבית מעצר מיוחד. הזמן שבילה נבלני מאחורי סורג ובריח גדל מאוד בשנת 2017 ובשנת 2018 הסתכם ב־80 יום. משנת 2011 עד 2019 שהה נבאלני 474 ימים במעצר (232 בבית מעצר מיוחד ו־242 במעצר בית).
ב־15 בנובמבר 2018 הכיר בית הדין האירופי לזכויות אדם במעצרים בשנים 2012 ו־2014 כבעלי מניע פוליטי.
במהלך מעצרו ביולי 2019 אושפז נבלני עם נפיחות קשה בשל אדמומיות בעור. הוא אובחן כחולה דרמטיטיס במגע. נבלני ורופאיו האישיים טענו כי אפשר שהייתה הרעלה בכימיקלים לא מוגדרים. המחקר הכימי והטוקסיקולוגי של החומרים הביולוגיים של נבלני, שבוצע במכון המחקר סליפוסובסקי לרפואה דחופה, לא גילה חומרים רעילים. רופאו האישי של נבלני הטיל ספק בתוצאות הבדיקה, ונבלני פנה לוועדת החקירות של הפדרציה הרוסית בתלונה על ההרעלה.
מעצרים > חזרתו לרוסיה ומעצרו (2021)

ב־17 בינואר 2021 שב נבלני לרוסיה מגרמניה, שבה טופל בשל השפעות של הרעלה מכוונת. הוא עוכב באזור האפור של ביקורת הדרכונים בנמל התעופה שרמטייבו במוסקבה בידי קצינים של משמר הגבול הפדרלי. שירות בתי הסוהר הפדרלי הצהיר כי המעצר בוצע בחשד להפרה של תקופת הניסיון בפרשת איב רושה והעלאתו לרשימת המבוקשים. נבלני הועבר לתחנת המשטרה של המחלקה השנייה של המשטרה בעיר חימקי, ולמחרת נערך משפט מאולתר בתחנת המשטרה שבו הוארך מעצרו ב־30 יום והוא הועבר לכלא מטרוסקאיה טישינה. מעצרו של נבלני עורר גינויים במדינות שונות. בעקבות המעצר הפגינו תומכיו בערים רבות. אלפים מהמפגינים נעצרו, ובימים שלאחר מכן נלכדו ונעצרו גם אחדים מבני משפחתו ומקורביו של נבלני, בטענה שעודדו הפגנות לא חוקיות. בפברואר 2021 נידון ל־3.5 שנות מאסר בהאשמה שביצע עבירת מעילה בשנת 2014. בית המשפט האירופי הורה לרוסיה לשחררו, אולם ממשלת רוסיה התנגדה לכך. והעבירה את נבלני למושבת עונשין מספר 2 במחוז ולדימיר. באפריל 2021 השעתה רוסיה את פעילות תנועתו, הפועלת נגד שחיתות. באוקטובר 2021 הוענק לו פרס סחרוב לחופש המחשבה. הסרט התיעודי "נבלני", של הבמאי דניאל רוהר, זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר במרץ 2023. באוגוסט 2023 הרשיע בית משפט ברוסיה את נבלני בעבירות של קיצוניות, וגזר עליו עוד 19 שנות מאסר.
ב־12 בדצמבר 2023 הודיע דובר הקרמלין כי המיקום שבו נבלני נושא את עונשו כבר אינו ידוע, וכי הוא הוגדר נעדר. לאחר מכן נמצא נבלני, אך פורסם כי היה נתון להתעללות מצד הסוהרים.
הרעלתו

במהלך ההפגנות בבלארוס ביולי־אוגוסט 2020, נבלני פרסם סרטונים בערוץ היוטיוב שלו בהם הביע תמיכה במחאות הבלארוסיות וכתב כי מהפכה בסגנון של זו המתרחשת בבלארוס השכנה יכולה להתרחש גם ברוסיה. באתר Tayga.Info דווח שבמהלך נסיעתו לסיביר נבלני נפגש עם מתנדבים ותומכי אופוזיציה מקומיים. במהלך המפגש פעיל בשם איליה צ'ומאקוב שאל אותו, "מדוע הוא לא מת?", ועל כך השיב נבלני כי מותו לא ישרת את פוטין אלא יהפוך את נבלני ל"גיבור". ב־20 באוגוסט 2020 אושפז במצב קשה בבית חולים באומסק, כשהוא סבל מתסמיני הרעלה חמורים, לאחר שדווח שחש ברע במהלך טיסה מטומסק למוסקבה. הוא היה מאושפז במחלקת טיפול נמרץ של בית החולים העירוני הקליני מספר 1 של העיר אומסק, כשהדוברת שלו, קירה יארמיש, טענה כי הורעל. בהמשך הוא הוטס לטיפול במרפאת שאריטה בברלין, גרמניה, במטוס שמומן על ידי קרן Cinema for Peace Foundation, כאשר הוא עדיין מחוסר הכרה. בתחילה בית החולים באומסק סירב לשחרר את נבלני לטיפול בגרמניה, ולאחר שקרוביו של נבלני פנו אל בית הדין האירופי לזכויות אדם, שהורה לרשויות ברוסיה לאפשר את הטסתו של נבלני, הוא הועבר למטוס.
כלי תקשורת במדינות המערב האשימו את הקרמלין במעורבות בהרעלה, אך דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הגיב שלקרמלין אין קשר לתקרית וכי הם מאחלים לו החלמה מהירה. לאחר שהגיע לבית החולים בגרמניה ונבדק שם, פרסמה ממשלה גרמניה שנבלני אכן הורעל, ושהרעל שנמצא בגופו הוא גז העצבים נוביצ'וק, המזוהה עם חיסולים דומים שיוחסו לממשלת רוסיה.
ב־7 בספטמבר דווח שנבלני הוצא מתרדמת בעקבות שיפור במצבו. ב־15 בספטמבר פרסם לראשונה הודעה לציבור ומסר שנגמל מהנשמה, אולם שיקום ארוך עוד לפניו, ובסופו הוא מתכנן לחזור לרוסיה. ב־13 בינואר 2021 הודיע שהוא יחזור לרוסיה מגרמניה ב־17 בינואר, לאחר שהחלים באופן כמעט מלא.
מעמד אסיר פוליטי

אנדרטת מרכז זכויות האדם הכירה בנבלני כאסיר פוליטי בשנת 2021. PACE גם ראה בנבלני אסיר פוליטי.
ב-24 במאי 2024, חדשות DW שידרה כתבה שסיפרה שבתחילת 2024 נבלני ואוון גרשקוביץ' כמעט הוחלפו בזלימחאן חנגושווילי, שבאוגוסט 2019 התנקש בפארק טירגארטן בברלין.
מותו

ב־16 בפברואר 2024 מת נבלני בכלא הרוסי מושבת העונשין מספר 3 בימאלו־ננץ בו היה כלוא. שירות בתי הסוהר ברוסיה הודיע כי נבלני מת לאחר שחש ברע במהלך הליכה בכלא שבו הוחזק, התעלף, ומותו נקבע מיד לאחר מכן.
ב-1 במרץ 2024 נערך טקס אבלות לאלכסיי נבלני בכנסיית איקונין אם האלוהים "הרווה את צערי" (רו') בנפת מריינו במוסקבה, ובאותו היום הוטמן נבלני בבית העלמין בוריסובסקויה (אנ') בנפת בראטייבו במוסקבה.
יותר מעשרת אלפים איש ליוו את נבלני בדרכו האחרונה.
לאחר מותו, באוקטובר 2024, יצא לאור ספרו "פטריוט" (אנ').
מועצת העיר פריז קראה לרחוב ברובע ה-16, הממוקם ליד שגרירות רוסיה, על שם אלכסיי נבלני. ההחלטה התקבלה ב-12 בפברואר 2025, ערב יום השנה הראשון למותו של מנהיג האופוזיציה הרוסי.
השכלתו

בשנת 1993 השלים נבלני את לימודיו בבית הספר תיכון אלבין בעיירה קלינינץ במחוז מוסקבה. ב־1998 רכש השכלתו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה הרוסית לידידות עמים. ב־1999 למד גם בפקולטה לאשראי וכלכלה באקדמיה הפיננסית של ממשלת רוסיה, התמחה בניירות ערך ותיקי בורסה. את לימודיו השלים ב־2001. ב־2010 השתתף בתוכנית המנהיגות של אוניברסיטת ייל – Yale World Fellows (אנ') והתגורר במשך שנה בארצות הברית.
עסקיו

אלכסיי נבלני החזיק ב־25% מניות במפעל קוביאקוב באזור אודינצובו שבמחוז מוסקבה. תקופת מה גם עבד בבנק איירופלוט. ב־1997 ייסד את חברת "אלקט" והיה סגן מנהל החברה לענייני משפט, ובבחירות לפרלמנט בשנת 2007 הייתה החברה ספונסרית של מפלגת ברית כוחות הימין.
ראו גם

המחאות ברוסיה (2011)
סולידריות (תנועה רוסית)
רוסיה האחרת
אסיר מצפון
ישיבת הר ברכה

| --- | --- |
סמליל ישיבת הר ברכה
מראה כללי של בניין בית המדרש, 2021
מראה כללי של בניין בית המדרש, 2021
 ישיבה
 מוטו:  תורה שהיא דרך חיים
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  ה'תשנ"א, 1991 – הווה
 בעלי תפקידים
 מנהל:  יעקב וינברגר
 ראש ישיבת ההסדר:  הרב אליעזר מלמד
 תלמידים
 :  כ-120
 שונות
 ספרים:  ספרי הרב אליעזר מלמד, ספרי הרב זאב סולטנוביץ', ספרי ר' צדוק הכהן מלובלין, ספרי היסטוריה לתלמידים ועוד
 מיקום
 מיקום:  הר ברכה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°11′40″N 35°15′54″E﻿ / ﻿32.194416666667°N 35.264944444444°E﻿ / 32.194416666667; 35.264944444444
 https://yhb.org.il
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) ישיבת הר ברכה(למפת צפון השומרון רגילה) ישיבת הר ברכה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת הר ברכה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת הר ברכה
 
הרב אליעזר מלמד, ראש הישיבה
ישיבת הר ברכה היא ישיבת הסדר הנמצאת בהר ברכה שבשומרון. הישיבה הוקמה בחודש אלול ה'תשנ"ב, 1992, על ידי הרב אליעזר מלמד, שמכהן כראש הישיבה. הישיבה ממשיכה את הקו האידאולוגי של ישיבת מרכז הרב שבה למדו הרב אליעזר מלמד והרב זאב סולטנוביץ' מקימי הישיבה.
לישיבה חלק מרכזי בפיתוח היישוב הר ברכה ורבים מבוגריה קובעים בו את בתיהם.
דרך הלימוד

גמרא בעיון: דרך לימוד העיון בישיבה היא בשיטת אליבא דהלכתא; כאשר הסוגיות נלמדות מן הגמרא והראשונים בדגש על הראשונים המרכזיים ובירור השיטות העיקריות להלכה. בלימוד מושם דגש גם על ההבנה של טעמי המצוות והמקור האמוני שלהן.
אמונה: ספרי הלימוד המרכזיים הם כתבי הרב קוק, ספר הכוזרי, המהר"ל מפראג, הרמח"ל והרמב"ם, וכן כתבי רבי צדוק הכהן מלובלין.
תנ"ך: בישיבה פועלת תוכנית שמגמתה לימוד כל התנ"ך בשנתיים ומתקיימים שיעורי מבואות ועיון.
שיעורים נוספים: מתקיימים בישיבה גם שיעורים בהיסטוריוסופיה, יהדות וחילוניות, וכן בחינה תורנית של סוגיות חברתיות, משפטיות, כלכליות וביטחוניות.
שיעורים ותוכניות בהלכה: ישנם שיעורים יומיים בהלכה מפי הרב מלמד ורבני הישיבה על פי הנושא שבו ראש הישיבה עסוק בכתיבת הסדרה פניני הלכה וע"פ הנושא הנלמד בישיבה באותה שנה, ובנוסף ישנה תוכנית של לימוד סדרת פניני הלכה בשנתיים.
מסלולי ההמשך

תוכנית שילובים - משתתפי התוכנית, לאחר שירות צבאי, משלבים לימודי מקצוע אקדמי עם תוכנית תורנית בישיבה.
לימודים לקראת הסמכה לרבנות.
צוות הישיבה

ראש הישיבה, ההסדר והגבוהה, הוא הרב אליעזר מלמד, המכהן גם כרב היישוב הר ברכה. הרב יזהר אשור אחראי על תוכנית שילובים. הרב גור גלון הוא ראש הכולל לרבנות. הרב אורן דחבש, הרב בראל שבח והרב מאור תורג'מן הם ר"מים בישיבה. הרב אהרון פרידמן הוא ר"מ סדר בוקר ור"מ סדר צהרים הוא הרב אליה גוטליב.
מכון הר ברכה

מכון הספרים של הישיבה מוציא לאור את סדרת פניני הלכה וכלל חיבוריו של הרב אליעזר מלמד, וכן ספרות תורנית של רבנים מהישיבה, ספרות מחקרית וספרות חינוכית.
במקביל מוציא המכון גם ספרי היסטוריה שנלמדים במסגרת הבגרות להיסטוריה בחינוך הממלכתי דתי, וכן פניני הלכה במהדורה מיוחדת ללימוד בכיתות ז–ט וכן פניני הלכה לילדים.
ביטול ההסדר והחזרתו

בשנת ה'תש"ע, 2009, לאחר שמספר חיילים בגדוד שמשון, אחד מהם תלמיד הישיבה, הניפו במהלך טקס השבעתם שלטי מחאה על השתתפות הגדוד בפינוי חומש, ולאחר מקרה שבו הונף שלט מחאה נוסף, כתב הרב אליעזר מלמד: "אילו נשאלתי הייתי מניא אותם (=את מניפי השלטים); בדיעבד - אני מכבד את מעשיהם ומכיר בתועלת שבכך". בעקבות זאת המליץ הרמטכ"ל, גבי אשכנזי, לשר הביטחון, אהוד ברק, לבטל את השתתפות הישיבה במסלול ההסדר. גם אלוף פיקוד המרכז, אבי מזרחי, תמך בביטול עקב הביקורת שהעביר הרב מלמד על יושרם של קציני צה"ל והעידוד שלטענתו הוא מעניק לסרבנות, איגוד ישיבות ההסדר גינה את הנפת השלטים ועם זאת התנגד לביטול ההסדר. "גורם בכיר במערך ישיבות ההסדר" ששמו לא פורסם טען כי הפסקת ההסדר עם הישיבה היא חלק מרדיפה אישית של הרב מלמד. בדצמבר 2009, זימן אהוד ברק את הרב מלמד לשימוע על דבריו, והוא סירב להגיע, בנימוק של פגיעה בכבוד הרבנות. ברק החליט לבטל את השתתפות הישיבה בהסדר. בעקבות כך היא הפכה לישיבה גבוהה. הישיבה המשיכה להדריך את תלמידיה להתגייס לצבא, במסלול של חוק טל ובמסלולים נוספים. בפגישה של רבני ישיבות ההסדר הצטרף אליהם הרב מלמד בשלילת הפגנות בצה"ל ובציפייה שצה"ל לא יערב את חייליו במשימות בעלות אופי אזרחי.
ביולי 2013, לאחר שיחות בין משרד הביטחון לראשי הישיבה, החליט שר הביטחון החדש משה יעלון להחזיר את הישיבה לרשימת ישיבות ההסדר. מאוחר יותר התפטר הרב מלמד מתפקידו הרשמי כראש הישיבה, בנימוק שכך יוכל להתבטא מתוך חירות. במקומו קיבל את התואר הרב יעקב חביב, ב-2017 החליפו הרב גור גלון, ובשנת 2019 חזר הרב מלמד לתפקיד ראש הישיבה, בשנת 2024 נוסף לתפקיד ראש הישיבה הרב בראל שבח.
הערות שוליים

↑  עוזי ברוך, מרד חסר תקדים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 23 באוקטובר 2009
↑  שלא על ידי תלמידי הישיבה.
רועי שרון, חיילים הניפו שלטים בפינוי: גם נחשון לא מגרשים, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2009
↑  אליעזר מלמד, מי מכניס פוליטיקה לצבא, באתר ערוץ 7, 29 באוקטובר 2009
↑  אנשיל פפר, הרמטכ"ל המליץ לברק להפסיק את ההסדר עם ישיבת הר ברכה, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2009.
↑  "סתימת פיות רבני ההסדר - נזק למתונים", באתר ערוץ 7, 25 בנובמבר 2009
↑  חיים לוינסון, גורם בכיר בישיבות ההסדר: ראש אכ"א, אבי זמיר, פתח במסע השמצה נגד ישיבת הרב ברכה והרב אליעזר מלמד, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2009
↑  חיים לוינסון אנשיל פפר ויהונתן ליס, שר הביטחון, אהוד ברק, הורה להוציא את ישיבת הר ברכה מההסדר עם צה"ל, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009
↑  רונן דמארי, ראשי הישיבות: לא להפגנות בתוך צה"ל, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2009.
↑  גילי כהן, יעלון החזיר את ישיבת הר ברכה למסלול ישיבות ההסדר, באתר הארץ, 8 ביולי 2013.
↑  נתנאל לייפר, ‏הרב מלמד חושף: פרשתי מראשות ישיבת הר ברכה,  באתר כיפה, י"ז שבט תשע"ו, 27/01/2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396637105171  VIAF: 157646873   WorldCat (עם VIAF): 157646873
ההתאחדות לכדורגל בישראל

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 תחום השיפוט:  ישראל ישראל
 השתייכות:  פיפ"א אופ"א
 תאריך ההשתייכות:  1929 (פיפ"א) 1994 (אופ"א)
 מיקום המטה:  רמת גן, ישראל
 יושב ראש:  משה (שינו) זוארץ
 מנכ"ל:  ניב גולדשטיין
 תאריך ייסוד:  1928
 https://www.football.org.il/
ההתאחדות לכדורגל בישראל היא עמותה רשומה, המאגדת למעלה מ-1,000 קבוצות כדורגל ישראליות וכ-40,000 שחקניות ושחקנים. ההתאחדות מארגנת את משחקי הליגות הבלתי מקצועניות בכדורגל לגברים ולנשים ומשחקי הגביע השונים, בעוד את משחקי הליגות המקצועניות מארגנת מנהלת הליגות לכדורגל. ענף הכדורגל הוא מענפי הספורט הפופולריים ביותר במדינה, ולפיכך פעילותה של ההתאחדות ממקדת אליה התעניינות ותשומת לב ציבורית רבה.
ההתאחדות מפעילה את נבחרות הכדורגל הלאומיות השונות, החל מהנבחרות הלאומיות לגברים ונשים, המשך בנבחרות האולימפיות (עד גיל 21) ועד נבחרות הנערים והנוער. ההתאחדות אף מפעילה את בתי הדין המשמעתיים אשר סמכותם חלה על כלל הליגות ופעילויות הכדורגל בישראל (כולל אלו המקצועניות), ובמסגרתה פועל כגוף עצמאי, איגוד שופטי הכדורגל בישראל.
מעצם מהותה, תכליתה, תפקידיה והעניין שיש לציבור בפעילותה - ההתאחדות היא "גוף דו מהותי" שממלא תפקידים ציבוריים מובהקים. תכלית פעילותה של ההתאחדות היא למטרה ציבורית מובהקת – שכן עיסוקה הוא בקידומו, ריכוזו וניהולו של ענף הכדורגל בישראל. בנוסף, חלק לא מבוטל מתקציבה של ההתאחדות מקורו בכספי ציבור - כדוגמת הקצבות משרדי הממשלה והמועצה להסדר ההימורים בספורט – ומשכך היא אף מהווה "גוף מבוקר" כמשמעותו בסעיף 9 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958.
באוגוסט 2014 הועברה האחריות על ניהול הליגות המקצועניות (ליגת העל בכדורגל והליגה הלאומית בכדורגל) למנהלת הליגות לכדורגל, והיא פועלת בשיתוף עם ההתאחדות.
מקום מושבה של ההתאחדות לכדורגל הוא אצטדיון רמת גן.
יושב ראש ההתאחדות לכדורגל החל מדצמבר 2022 הוא משה (שינו) זוארץ. מנכ"ל ההתאחדות החל מ-19 באפריל 2023 הוא ניב גולדשטיין.
תקנוני ההתאחדות

בהתאם לסעיף 10 לחוק הספורט, התשמ"ח-1988, התקינה ההתאחדות תקנונים שונים. ראש וראשון להם הוא תקנון היסוד של ההתאחדות המהווה את חוקת ההתאחדות ומגדיר את מטרותיה, מוסדותיה, תנאי ההצטרפות להתאחדות וההיבטים הכספיים של התנהלותה והתנהלות חבריה. תקנון זה קובע כי ההוראות שבחוקת ובתקנוני פיפ"א ואופ"א חלות ומחייבות את ההתאחדות, המועדונים החברים בה, קבוצותיהם וכל הפועלים במסגרתם.
בהתאם לסעיף 10 לחוק הספורט התקינה ההתאחדות גם את התקנון לבקרת תקציבים ומכוחו הקימה גם את הרשות לבקרת תקציבים. תפקידה של הרשות לבקרה הוא לפקח על האיזון התקציבי של קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות. בתוך כך, על פי תקנון הבקרה, בכל שנה קבוצות הכדורגל מחויבות להעביר לרשות לבקרה דיווחים כספיים על אודות מצבן הפיננסי, ובכלל זאת את הצעות התקציב שלהן, אשר כוללות את כל מקורות ההכנסה וסעיפי ההוצאה הצפויים של הקבוצות בשנה העוקבת. כן מחויבות הקבוצות להמציא לרשות לבקרה בטוחות לעמידה בהתחייבויותיהן הכספיות, ככל שהדבר נדרש על ידה.
משחקי הכדורגל של ההתאחדות מתקיימים בהתאם לכללי חוקת משחק הכדורגל כפי שאומצו על ידי פיפ"א. תחת ההתאחדות לכדורגל מתקיים מוסד משפטי האחראי לפיקוח ואכיפת משמעת, כולל מתן פסקי דין משמעתיים על עבירות חמורות, בעיות משמעת או עבירות קהל, כמו גם מתן עונשים לקבוצות כדוגמת קנסות, משחקים ללא קהל, הורדת נקודות ואף הורדת ליגה. בית הדין לכדורגל מקיים שתי ערכאות, הגבוהה היא של בית הדין לערעורים בכדורגל.
ההתאחדות לכדורגל אף מפעילה שני מוסדות שיפוטיים - המוסד לבוררות וגישור שליד ההתאחדות לכדורגל והמוסד למעמד השחקן.
היסטוריה

ההתאחדות לכדורגל נוסדה ב-14 באוגוסט 1928, בתקופת המנדט הבריטי, תחת השם התאחדות ארץ ישראלית למשחק כדור רגל, והיא איגדה לראשונה את קבוצות מכבי וקבוצות הפועל. ב-6 ביולי 1929 התקבלה ההתאחדות כחברת קבע בארגון פיפ"א העולמי. ההתאחדות הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) מ-1956 ועד שסולקה ממנה בלחץ מדינות ערב ב-1974. באותה תקופה השתתפו נבחרות ישראל בגביע אסיה, משחקי אסיה וגביע אסיה לנוער, וקבוצות ישראליות השתתפו בגביע אסיה לאלופות. מ-1974 עד 1994 לא השתייכה ישראל לאף קונפדרציה יבשתית. בשנת 1994 התקבלה ההתאחדות כחברה מלאה באיגוד האירופי אופ"א. מאז 1992 משתתפת נבחרת ישראל במשחקי המוקדמות של אליפות אירופה והאזור האירופי של מוקדמות המונדיאל, וקבוצות ישראליות משתתפות בליגת האלופות, הליגה האירופית והקונפרנס ליג.
אחריות ההתאחדות > נבחרות

נבחרת ישראל בכדורגל (גברים)
נבחרת ישראל בכדורגל (נשים)
הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל ("הנבחרת האולימפית", עד גיל 21)
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19 (נבחרת נוער א')
נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 18 (נבחרת נוער ב')
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 17 (נבחרת נערים א')
נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 17
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 16 (נבחרת נערים ב')
נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 16
נבחרת ישראל בכדורגל חופים
נבחרת ישראל בכדורגל באולמות
אחריות ההתאחדות > תחרויות

ליגת העל בכדורגל
הליגה הלאומית בכדורגל
ליגה א'
ליגה ב'
ליגה ג'
ליגת העל בכדורגל נשים
הליגה הלאומית בכדורגל נשים
הליגה הארצית בכדורגל נשים
גביע המדינה בכדורגל
גביע המדינה בכדורגל נשים
גביע הטוטו
גביע אתנה
הליגה הישראלית בכדורגל חופים
הליגה הישראלית בכדורגל באולמות
ליגת העל לנוער
ליגת הנערות בכדורגל
ליגות נמוכות לנוער וליגות נערים, ילדים וילדות
ראו גם

מנהלת הליגות לכדורגל
הרשות לבקרת תקציבים
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים האירופיים
יריבויות בכדורגל הישראלי
לקריאה נוספת

עומר עינב, עומדים בשער: כדורגל ויחסי יהודים וערבים בא"י–פלסטין, 1917–1948, הוצאת עם עובד, תשפ"ב 2022
הערות שוליים

↑  ערוץ הספורט בע"מ - ההתאחדות לכדורגל בישראל, צ'רלטון בע"מ ואח'
1 2  תקנון היסוד, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  ע"א 7883-12, 8653-12 קשר ספורט בע"מ נ' האוצר-אגף המכס ומע"מ ת"א ואח' - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il
1 2  תקנון בקרת תקציבים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  בעולם הספורט, דבר, 31 באוגוסט 1928
↑   עומר עינב, כשיהודים וערבים ישבו ביחד כדי להקים את הכדורגל הישראלי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304657705171  LCCN: nr93050112  VIAF: 147022956   WorldCat (עם VIAF): 147022956
קבוצת מנרב

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב (MNRV, מנרב) 
 מוטו:  אנשים בונים הצלחה
 מייסדים:  אברהם קוזניצקי
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־56 שנים)
 חברות בנות:  מנרב הנדסה, מנרב תשתיות, מנרב נדל"ן, משב ארדן מערכות
 מיקום המטה:  ראול ולנברג 24, רמת החייל, תל אביב-יפו
 שליטה בחברה:  אסנס פרטנרס
 ענפי תעשייה:  הנדסה וקבלנות בנייה, תשתיות, ייזום בנייה למגורים ונכסים מניבים, זכיינות
 הכנסות:  1.55 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  27.4 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 43.0 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  573 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.65 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  שי ויל
 מנכ"ל:  אלי כהן
  
 https://www.minrav.co.il
 
קבוצת מנרב בע"מ, היא חברה ציבורית ישראלית הפועלת בתחומי ביצוע עבודות הנדסה, קבלנות לבנייה ותשתיות במגזר הציבורי, העסקי והפרטי ייזום פרויקטי מגורים והתחדשות עירונית, הקמה, השכרה וניהול נכסים מניבים, זכיינות בשיטת PPP, ביצוע ושירות בתחום מערכות אלקטרומכניקה. איגרות החוב של החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1969, בשם מנרב מפעלי הנדסה ישראליים בע"מ, על ידי אברהם קוזניצקי, ששימש בה כמנכ"ל ויושב ראש דירקטוריון. בשנת 1983 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית. בשנת 1984 החברה החלה לפעול בשוק הבינלאומי בבנית בתים למגורים בדרום אפריקה ובארצות הברית. בספטמבר 1981 שינתה החברה את שמה למנרב בע"מ, בינואר 1983 שינתה החברה את שמה למנרב אחזקות בע"מ וב-31 בדצמבר 2020 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי, קבוצת מנרב בע"מ.
עד 2021 בעל השליטה בחברה היה המייסד אברהם קוזניצקי, שהחזיק בכ-58% ממניות החברה.
בשנת 2021 חברת הנדל"ן הישראלית ישראל קנדה רכשה את פעילות החברה "מנרב פרויקטים" בכ-575 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2021 נמכרה החברה לקבוצת משקיעים בראשות אסנס פרטנרס.
תחומי פעילות

הנדסה וקבלנות בנייה
מנרב הנדסה מבצעת עבודות קבלניות מורכבות ורחבות היקף עבור המגזר הציבורי, העסקי והפרטי ליזמים בתחום הנדל"ן בישראל, לרבות מבני משרדים, מתחמי מגורים, מוסדות ומרכזים רפואיים, מבני ציבור ומבנים פונקציונליים אחרים. בין פרויקטי החברה: עיר הבה"דים (מחנה אריאל שרון), נתב"ג 2000, מוזיאון יד ושם, מוזיאון ת"א, קריית הממשלה בי-ם ובת"א, בנק הדם החדש של מד"א, בי"ח שיקומי עלה נגב, תחנות ברק"ל הקו האדום תל אביב ועוד.
ביצוע פרויקטי תשתית
מנרב תשתיות מתמחה בתכנון וביצוע תשתיות לאומיות ועירוניות עבור לקוחות במגזר הממשלתי והלאומי, לרבות פרויקטי תשתית מורכבים, פרויקטים תחבורתיים כגון כבישים, גשרים ומנהרות, נמלי אוויר ועוד. בין פרויקטי החברה: הקמת "פורטל המסילה הטורקית" בתוואי הקו האדום של נת"ע; ביצוע עבודות התשתית לאורך כביש 461 בין מחלף מסובים לצומת הטייסים בתוואי הקו הסגול של הרכבת הקלה בתל אביב; ביצוע עבודות התשתית בדרך איינשטיין, כולל שיקוע הכביש, בתוואי הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב; ביצוע עבודות הנדסה ופלדה בתחנות לייצור חשמל; הקמת חוות טורבינות רוח ברמת הגולן.
ייזום פרויקטי מגורים והתחדשות עירונית
מנרב נדל"ן מפתחת מתחמי מגורים, החל משלב רכישת המגרשים, השבחתם הסטטוטורית לבנייה וכלה בביצוע הבנייה ומסירה ללקוחות והשלימה בנייתן של אלפי יח"ד בת"א, חולון, עכו, ירושלים, חיפה ועוד.
כמו כן, החברה מובילה פרויקטים בשיתוף חברת מגוריט, במסגרתם משווקות דירות להשכרה באופן עצמאי ובמסגרת חברת מחיר למשתכן.
הקמה, ניהול והשכרת נכסים מניבים
מנרב נדל"ן מקימה, מנהלת ומשכירה מתחמי מסחר, משרדים ותעשייה, ביניהם: קריית המדע והטכנולוגיה CITY TECH באשדוד, מרכז מסחרי מנרב סנטר באשדוד, בנייה והפעלה של פארק הביוטכנולוגיה בביה"ח הדסה עין כרם בירושלים, מתחם תעשייה ואחסנה בקיבוץ אושה.
ביצוע פרויקטים ומתן שרות למערכות קירור ומיזוג אויר
משב-ארדן מערכות מבצעת פרויקטים רחבי היקף ובמתן שרות למערכות קירור ומיזוג אויר מרכזיים במרכזי אנרגיה, קמפוסים, מפעלי תעשייה וטכנולוגיה עילית, משרדי הממשלה, מוסדות ציבור, מרכזי מסחר וקניות, מבני משרדים, מרכזים רפואיים, בתי מלון, וכן, בתי קירור, מתקני קירור לטמפרטורות נמוכות, מערכות קירור מתקדמות לתעשיית המזון, התעשייה הכימית ועוד. כמו כן, מבצעת הקבוצה פרויקטים משולבים בתחום החשמל בפרויקטים אלקטרו מכניים גדולים ומורכבים בתעשייה, בתחבורה, במבנים ציבוריים, ברשויות ממשלתיות ועוד.
זכיינות
קבוצת מנרב היא החלוצה בתחום זכיינות הנדל"ן בישראל. הקבוצה שותפה בכירה כזכיין, קבלן ההקמה וקבלן התפעול של עיר הבה"דים – פרויקט הזכיינות הגדול ביותר של משרד הביטחון שבמסגרתו הושלמו העברתם של בסיסי ההדרכה של צה"ל לצומת הנגב. לאחר סיום שלב ההקמה, אשר עמד בתקציב ובלו"ז שהוגדר על ידי משרד הביטחון, נמצא הפרויקט בשלב ההפעלה כחלק מהסכם הזיכיון שמשכו 25 שנה.
עוד קודם לכן מנרב הקימה והפעילה במשך 15 שנים את מכון טיהור השפכים בנתניה, עם סיום תקופת הזיכיון הוחזר מכון השפכים לרשות המקומית. כמו כן, מנרב יזמה, הקימה ומפעילה מכוני טיהור שפכים נוספים בבאר שבע ובנתב"ג ושימשה כקבוצה שותפה בהקמת בית הסוהר הפרטי הראשון בישראל אשר נמסר לניהול המדינה באמצעות שרות בתי הסוהר.
פרויקטים נבחרים

תחנת הרכבת יבנה – מערב
המסילה מנתב"ג למודיעין (הקטע השני נתב"ג-כפר דניאל מתוך פרויקט מסילת ירושלים – גנות)
גשר הרכבת מעל עמק איילון (גשר מס' 6)
מנהרה כפולה באורך 3.6 קילומטר (מנהרה 1) בין לטרון (כביש 3) לשער הגיא, באמצעות מכונת TBM בשיתוף עם חברת מוסמטרוסטרוי (Mosmetrostroy) מרוסיה.
קשת מודיעין הכוללת גשרים 17א ו-26.
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב – הקו האדום, מקטע "תוואי המסילה הטורקית", הקטע A2 (מרחוב פינס ועד רחוב קויפמן).
קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון (כחלק משותפות)
מתקן ההתפלה אשדוד
תחנת הכוח דליה
6 מתקני טיהור שפכים
מרכז מורשת בגין, ירושלים
בית כנסת החורבה, ירושלים
אצטדיון כדורגל, פתח-תקווה
מוזיאון יד ושם
מוזיאון תל אביב לאמנות
בנק הדם הלאומי בקריית מד"א
"נווה צדק" – מתקן כליאה צבאי
קריית הממשלה – ירושלים
מגדל היובל – ת"א
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קבוצת מנרב בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  גולן חזני, הושלמה העסקה למכירת מנרב לפי שווי של 750 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 8 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368378205171
אליעזר ליפא וייסבלום

| --- | --- |
 לידה:  תק"ג
 פטירה:  כ"ו אדר תקע"ג ליז'נסק
 מקום קבורה:  ליז'נסק
 מדינה:  פולין
 מקום מגורים:  חמיילניק
 השתייכות:  תנועת החסידות
 תחומי עיסוק:  אדמו"ר
 תלמידיו:  הסבא קדישא מראדושיץ
 בני דורו:  החוזה מלובלין
 חיבוריו:  אורח לצדיק
 אב:  רבי אלימלך מליז'ענסק
 אם:  מרת שפרינצא
 
האדמו"ר רבי אליעזר ליפא וייסבלום היה אדמו"ר חסידי בעיירה חמיילניק ובנו השני של האדמו"ר רבי אלימלך מליז'ענסק בעל נועם אלימלך.
תולדות חייו

נולד בשנת ה'תק"ג לאביו רבי אלימלך מליז'ענסק (בעל נועם אלימלך) ולאימו מרת שפרינצא ונקרא על שם סבו (מצד אביו).
התגורר בעיירה חמיילניק, החל משנת ה'תקמ"ו החל לכהן כאדמו"ר והתפרסם כבעל מופתים. הסבא קדישא מראדושיץ היה משמשו. החוזה מלובלין אמר עליו שבשל התלהבותו בתפילה הוא צריך 9 מלאכים למניין.
בשושן פורים ה'תקס"ו הכין לבושים וקיטל לפטירתו, הכין סעודה לחסידיו ובירך כל אחד מהם, לאחר מכן נסע לעירו של אביו (ליז'נסק (בפולין)) ובכ"ו אדר תקע"ג נפטר ומנוחתו כבוד בליז'ענסק בחדר החיצון שבאוהל אביו.
את דברי תורתו השאיר בכתב יד וחלקם נדפסו על ידי נכדו.
חיבוריו

ספר אורח לצדיק, נדפס מכתב יד על ידי נכדו.
ביאור על פרקי אבות, לא נדפס - נשאר בכתב יד
הערות שוליים

↑  יצחק אלפסי, הסבא קדישא מראדושיץ, עמוד 93. יצחק אלפסי, ממלכת החכמה - בית ראפשיץ דז'יקוב, עמ' 91.
↑  הסכמת האדמו"ר רבי יחיאל דנציגר מאלכסנדר לספרו של המחבר אורח לצדיק.
↑  יצחק אלפסי, מפרוזדור לטרקלין, עמ' 34.
↑  הקדמת נכדו המביא לבית הדפוס למהדורה ראשונה של ספר אורח לצדיק.