stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סק"א סנקט פטרבורג
הערות שוליים

↑  Хоккеисты СКА отмечают юбилей
1 2  Swiss lead again
↑  СКА стал двукратным обладателем Кубка Гагарина!
↑
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק 
יציע האוהדים של סק"א
שחקני סק"א פטרבורג (בלבן) נגד שחקני טורפדו ניז'ני נובגורוד במשחק ליגה, 12 בדצמבר 2010
סק"א נגד באריס אסטנה, אוגוסט 2012
פלייאוף גביע גגארין 2016/2017, סק"א נגד דינמו מוסקבה במשחק השלישי של שלב רבע הגמר
סק"א ארנה
היכל הקרח.
"עיר הקרח", מתקן האימונים ומשרדי מועדון סק"א
אריאל קבל

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1985 (בת 39) ווינטר פארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  תיכון ווינטר פארק 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריאל קרוליין קבל (באנגלית: Arielle Caroline Kebbel; נולדה ב-19 בפברואר 1985) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, מוכרת בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "בנות גילמור" (2003 - 2004), "יומני הערפד" (2009 - 2014; 2017), "90210"‏(2011 - 2013), "בולרז" (2015 - 2016; 2019), "אספן העצמות: לינקולן" (2020), ו"מוקד 911" (2022).
ביוגרפיה

אריאל קבל נולדה וגדלה בווינטר פארק, פלורידה. אמה, שרי, היא מנהלת כישרונות ובעלת חברת הפקות. קבל סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון קרנשו בעיר אורלנדו. בשנת 2002 השתתפה בתחרות של מיס נוער של מדינת פלורידה והייתה לסגנית הראשונה. לפני שפתחה בקריירת משחק, קבל עבדה כדוגמנית במשרה מלאה. היא הוכשרה בבית הספר ליזה מייל אימג' לדוגמנות ומשחק בפלורידה.
קריירה

בשבוע הראשון לאחר הגעתה ללוס אנג'לס ב-2003, קיבלה אריאל תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור" בדמותה של לינדזי אן ליסטר פורסטר. עוד באותה שנה ביצעה הופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "CSI" ו"המשפט של איימי".
בשנת 2004 היא שיחקה בתפקיד הת'ר האנקי בסרט הקומדיה "הכל כלול" בכיכובם של קווין הארט וסנופ דוג, ביצעה הופעת אורח בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בדמותה של אנדראה קנת', וכן שיחקה בתפקיד חוזר בעונה החמישית והאחרונה של הסיטקום "ככה זה בחיים" של רשת The WB.
בשנת 2005, שיחקה קבל בתפקיד ראשי בסרט "אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת"; ספין אוף של טרילוגיית "סרטי אמריקן פאי" והסרט הראשון בסדרת "אמריקן פאי מציגים".
בשנת 2006 היא שיחקה בסרט הנעורים המצליח "ג'ון טאקר מה זה גמור", בקומדיה הרומנטית לבני-נוער "אקווה מרין" ובתפקיד מרכזי בסרט האימה "הטינה 2" בבימויו של טאקאשי שימיזו. אריאל תיארה את דמותה בסרט כ"הבחורה שאתה רואה ברקע של כל פרק רוצה להיות חלק מהכל בבת אחת, אבל היא אף פעם לא מצליחה".
בשנת 2009, היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "יומני הערפד" בתור אלקסיה "לקסי" ברנסון. באותה שנה, היא נכללה ברשימת הנשים "הלוהטות ביותר" לפי מגזין מקסים בפעם השנייה, ולקחה בה את המקום ה-48.
בשנת 2010 כיכבה בתור פייג' בעונה השנייה של דרמת הנעורים "חיים בלתי צפויים" של רשת The CW, והיא הופיעה גם בפרק של הסדרה "דם אמיתי".
בשנים 2011–2013 גילמה קבל את התפקיד של ונסה שו בסדרת הנעורים "90210". בהמשך, גילמה את אוליביה צ'ריטי בסדרה "חצות טקסס" מ-2017 עד 2018.
בפברואר 2018 התקיימה הבכורה העולמית של הדרמה הרומנטית "חמישים גוונים של שחרור" בכיכובה של קבל. היא גילמה את התפקיד של ג'יה מטאו, האדריכלית של ביתו החדש של כריסטיאן גריי.
בשנת 2021 גילמה את קימברלי בדרמה הרומנטית "אחרי שנפלנו" המבוסס על הרומן מ-2014 באותו שם מאת אנה טוד (אנ').
חיים אישיים

במרץ 2006 קבל הייתה בזוגיות של שמונה חודשים עם במאי הקולנוע ברהמן טרנר, במאי הסרט "Daydreamer" בה כיכבה.
בשנת 2012 החלה לצאת עם מנכ"ל חברת התקליטים וורנר רקורדס ארון ביי-שוק (אנ'). ביי-שוק הוא יהודי, ולפני כהן היה הנשיא של מחלקת איתור הכישרונות בחברת התקליטים אינטרסקופ גפן A&M רקורדס (אנ') והיה סגן נשיא בכיר באטלנטיק רקורדס. השניים נפרדו ב-2016.
בשנים 2017–2019 הייתה בזוגיות עם שחקן הפולו המקצועי ניק רולדן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | הכל כלול | הת'ר האנקי |  |
| 2005 | The Kid & I | אריאל |  |
| 2005 | אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת | אליס יוסטון |  |
| 2005 | תרגילים מלוכלכים | אליסון |  |
| 2005 | Reeker | "קוקי" |  |
| 2005 | בי קול | רובין |  |
| 2006 | Outlaw Trail: The Treasure of Butch Cassidy | אלי |  |
| 2006 | הטינה 2 | אליסון פלמינג |  |
| 2006 | ג'ון טאקר מה זה גמור | קרי שפר |  |
| 2006 | אקווה מרין | ססיליה בנקס |  |
| 2007 | The Bros. | קים |  |
| 2007 | Daydreamer | קייסי גרין |  |
| 2008 | חזק לנצח | אמילי |  |
| 2008 | Freakdog | קתרין תומאס |  |
| 2009 | מעשיה בשתי אחיות | אלכס אייברס |  |
| 2010 | Brooklyn to Manhattan | קלואי |  |
| 2010 | הערפד הראשון שלי | רייצ'ל |  |
| 2011 | גבר מי שעונה! | נעמי |  |
| 2011 | I Melt with You | רנדי |  |
| 2011 | The Brooklyn Brothers Beat the Best | קסידי |  |
| 2011 | Mardi Gras: Spring Break | לוסי |  |
| 2012 | Supporting Characters | ג'יימי |  |
| 2012 | לחשוב כמו גבר | ג'ינה |  |
| 2017 | Bitch | מיס כהן |  |
| 2018 | חמישים גוונים של שחרור | ג'יה מטאו |  |
| 2018 | Another Time | אלי |  |
| 2021 | אחרי שנפלנו | קימברלי |  |
| 2022 | אחרי ש... הגענו לסוף הטוב | קימברלי |  |
| 2023 | אחרי ש...הכל נגמר | קימברלי |  |
| TBA | Site | אלנה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 - 2004 | בנות גילמור | לינדזי אן ליסטר פורסטר | 9 פרקים |
| 2003 | CSI | נערה מתבגרת | פרק: "Forever" |
| 2003 | המשפט של איימי | פייג' לאנג' | פרק: "The Long Goodbye" |
| 2004 | הפמליה | ליילה | פרק: "Pilot" |
| 2004 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אנדראה קנת' | פרק: "Mean" |
| 2004 | ככה זה בחיים | טאיה | 5 פרקים |
| 2005 | CSI: מיאמי | פאם קרפנטר | פרק: "Nothing to Lose" |
| 2005 | Clubhouse | קאט | פרק: "Road Trip" |
| 2006 | שארק (אנ') | סידני בלייר | פרק: "In the Grasp" |
| 2009 - 2014; 2017 | יומני הערפד | אלקסיה "לקסי" ברנסון | 9 פרקים |
| 2010 | דם אמיתי | שרלין | פרק: "I Smell a Rat" |
| 2010 | חיים בלתי צפויים | פייג' | 7 פרקים |
| 2011 | Marcy | אריאל | סדרת רשת; פרק: "Marcy Does a Photographer" |
| 2011 | Good Vibes | פייטון | דיבוב; פרק: "Backstage Babs" |
| 2011 - 2013 | 90210 | ונסה שואו | 16 פרקים |
| 2012 | A Bride for Christmas | ג'סי פטרסטון | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2012 | הוואי חמש-אפס | ניקול קאר | פרק: "Popilikia" |
| 2012 | Audrey | מריסה | סדרת רשת; 4 פרקים |
| 2013 | Perfect Score | מנחה | שעשועון ברשת The CW |
| 2013 | אמא בהזמנה | חברה של סטפני | 2 פרקים |
| 2014 | Sweet Surrender | ננסי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2015 | Bridal Wave | ג'ורג'י דויר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2015 | Unreal | בריטני | 3 פרקים |
| 2015 | הליגה | ליבי | 3 פרקים |
| 2015 | הכריש | אייברי בנקס / גבריאלה | 2 פרקים |
| 2015 - 2016; 2019 | בולרז | טרייסי לגט | תפקיד ראשי (עונה 2) תפקיד חוזר (עונה 1 & 5); 17 פרקים |
| 2015 - 2019 | רובוט צ'יקן | דמויות שונות | דיבוב; 3 פרקים |
| 2016 | אבא אמריקאי | הנערה | דיבוב; פרק: "Standard Deviation" |
| 2017 | Four Christmases and a Wedding | קלואי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2017 - 2018 | מידנייט טקסס | אוליביה צ'ריטי | תפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים |
| 2019 | A Brush With Love | ג'יימי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2019 | גרנד הוטל | סקיי | 4 פרקים |
| 2020 | אספן העצמות: לינקולן | אמיליה זקס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | A Christmas Witness | ג'סיקה "ג'סי" טמפל | סרט טלוויזיה של ION Television |
| 2022 | מוקד 911 | לוסי דונטאו | 8 פרקים |
| 2023 | Love in the Great Smoky Mountains: A National Park Romance | היילי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2024 | Rescue: HI-Surf | אמילי רייט | סדרת טלוויזיה של פוקס |
זן (variety)

זן (באנגלית: variety) היא רמה טקסונומית מתחת למין, המשמשת כיום בעיקר בהקשר של "זן תַּרְבּוּת" (צמח מתורבת; cultivar) בבוטניקה ו"זן מבוית" (domesticus) בזואולוגיה. במקרים מסוימים בבוטניקה משמש כחלופה למונח "תת-מין" (כתיב לטיני מקוצר var.). המונח "זן" מופיע גם לעיתים קרובות בשפת היומיום ובתקשורת הפופולרית בשימוש מוטעה, כאשר הכוונה היא למין (למשל בביטוי השגור "זן נדיר").
בעבר היה נהוג לכנות את הרמה הטקסונומית מתחת למין בשמות רבים כגון, תת-מין, זן (variety), מופע (forms), גזע, morphs ועוד. מיון זה יצר בלבול רב ומשנות ה-50 החלו לקום ועדות לקביעת סטנדרט אחיד לשמות המדעים. הידועות שבהן הם ICZN (לקביעת שמות זואולוגים), ICBN (לקביעת שמות בוטניים), ICNCP (לקביעת שמות צמחים תרבותיים), ועוד. רוב הוועדות החליטו לקבוע את המושג "תת-מין" כמושג התקני תחת מין ולהפסיק את השימוש במושג זן.
בבוטניקה, משתמשים לעיתים במונח "זן" כדי לתאר מופעים שונים מורפולוגית שאינם מבודדים גאוגרפית אחד מהשני (למשל כלניות בצבעים שונים). צמחים הנבדלים זה מזה בבית הגידול לרוב נחשבים כתת-מינים שונים בעלי נתיב אבולוציוני שונה הנובע מתנאי הסביבה ומכונים "אקוטיפים". המונחים "זן" ו"גזע" משמשים גם לתיאור אוכלוסיות שעברו השבחה בידי האדם לטיפוח תכונות מסוימות הרצויות לאדם (באנגלית breed או cultivar).
המינוח זן בתחומים אחרים

בענף השבחת צמחים, במדינות הכפופות ל-UPOV שישראל ביניהן, זן הוא מונח משפטי המאפשר הגנה על פיתוח זנים חדשים של צמחים מתורבתים.
בזואולוגיה לפי ICZN  המונח זן אינו קיים וכל תיאור מדעי לפני 1961 המשתמש במילה זו יש להתייחס אליו כתת-מין.
לפי ICNB, אשר עוסק בבקטריות, המונח זן אינו קיים וכל תיאור מדעי לפני 1992 המשתמש במילה זו יש להתייחס אליו כתת-מין.
בענף גידול גפנים, נהוג להשתמש במונח "זַן תַּרְבּוּת" (cultivar) כאשר מתייחסים לזנים שונים של ענבים.
ראו גם

זן (strain)
תת-מין
גזע (ביולוגיה)
זן תרבות
וריאנט (ביולוגיה)
הרכבל לכותל

סכמת פרויקט הרכבל
תיאור פרויקט הרכבל
הרכבל לכותל הוא מיזם עתידי שעיריית ירושלים מתכננת לבנות באגן העיר העתיקה שבירושלים, כדי ליצור מענה תחבורתי לעומסי התנועה הכבדים במקום ולאפשר גישה קלה לאזור הכותל ועיר דוד.
הממשלה אישרה את המיזם במאי 2017, ובספטמבר 2020 פרסמה עיריית ירושלים מכרז לבחירת יזם לפרויקט.
במאי 2023 פרסמה חברת מוריה מכרז עבור שירותים להקמת הרכבל. ב-9 בדצמבר 2023, פרסמה עיריית ירושלים מודעות בדבר הפקעה במתווה של "רכישה לצורכי ציבור", לצורך קרקעות שעליהם יבנו העמודים לרכבל.
היסטוריה

הרעיון להקמת רכבל לשיפור הנגישות להר ציון עבור התיירים המבקרים במקום, עלה לראשונה בשנת 1961. חברה שווייצרית תכננה רכבל שיכיל 80 קרוניות ויוכל לשנע 1,000 נוסעים בשעה. הרעיון לבסוף נגנז, בעיקר עקב הפגיעה הצפויה בנוף.
לאחר מלחמת ששת הימים עברה העיר העתיקה לידיים ישראליות, מדינת ישראל לא בנתה תשתית מתאימה להיקף הגדול של התיירות, והשקיעה בעיקר בשיפוץ האזור ובפיתוח האתרים שבו מבלי לתת מענה לנושא התחבורה. עם הזמן שוב גבר הצורך במציאת פתרון תחבורתי לאזור. תחילה העלו ברשות לפיתוח ירושלים ובעיריית ירושלים את הרעיון להקים קו רכבת קלה לכותל כחלק מהפרויקט להסעת המונים בירושלים אולם יישומה של תוכנית זאת עלול היה לקחת שנים רבות בשל הקשיים בחפירות באזור (חשש ממציאת פריטים ארכאולוגים), כך שהיה צורך להעלות תוכנית שביצועה יארך זמן קצר יותר[דרוש מקור]. כך עלה לראשונה ברשות לפיתוח ירושלים הרעיון של רכבל, עלותו תהיה נמוכה יותר, הקמתו מהירה יותר ולצורך בנייתו לא יהיה צורך בחפירה מסיבית[דרושה הבהרה][דרוש מקור].
ב-30 באפריל 2013 הכריז ראש העירייה ניר ברקת שהרכבל יתחיל לפעול בעוד שנתיים. ב-28 במאי 2017 אישרה הממשלה את המיזם ובנייתו הייתה אמורה להסתיים ב-2021. במאי 2018 אישרה הממשלה תקציב של 200 מיליון ש"ח לפרויקט, שבהמשך עודכן ל-220 מיליון שקלים.
בספטמבר 2020 פרסמה עיריית ירושלים מכרז לבחירת יזם לפרויקט. אולם אף חברה בינלאומית בעלת ניסיון בתחום לא הסכימה להשתתף במכרז. ארבע חברות זרות שהביעו תחילה עניין בו, שלוש מצרפת ואחת משווייץ, פרשו בהמשך. עד שנת 2023 כבר הושקעו בפרויקט כ-30 מיליון שקלים בתכנון ובהתקשרויות עם יועצים בתחומי התחבורה, הביטחון והנגישות.
מאפייני הרכבל

על פי התכנון הרכבל יתחיל את מסלולו בסמוך לתחנת הרכבת הישנה בדרך חברון, משם יעבור מעל לגיא בן הינום להר ציון. מתחת לשער האשפות תוקם התחנה שתשמש את הכותל המערבי, העיר העתיקה ועיר דוד. משם היה על פי התכנון הרכבל אמור לעלות מעל לנחל קדרון למרומי הר הזיתים ומלון שבע הקשתות, לתחנה נוספת בסמוך לתצפית פנורמית על ירושלים, ומשם היה אמור הרכבל להתחבר אל קו רכבת קלה נוסף שיגיע להר הזיתים (הקו החום). ב-2017 החליטה הממשלה לאשר רק את קטע הרכבל שעד לשער האשפות, ולבטל את הקטעים הנוספים להר הזיתים, כדי למנוע התנגדות בינלאומית למיזם במתחם הרגיש.
על פי התכנון אורך המסלול יעמוד על 1,397 מטרים והוא יכלול שלוש תחנות. בגבעת התנ"ך הסמוכה לתיאטרון החאן ומתחם התחנה, בהר ציון ליד שער ציון, ובמרכז המבקרים גן לאומי עיר דוד (שיחובר במעבר תת-קרקעי אל מרכז דוידסון ליד שער האשפות). על פי התוכניות העדכניות יכלול הרכבל 41 קרוניות שייתלו במרחק כ-73 מטרים זו מזו וכל קרונית תישא עד 10 נוסעים כך שבתפוקה מלאה תוכל להסיע 3,000 נוסעים בשעה במהירות תנועה של 6 מטרים לשנייה וזמן נסיעה של כ-4.5 דקות מצד לצד. עלות השימוש ברכבל צפויה להיות כעלות שימוש באמצעי תחבורה ציבורית אחרים בירושלים כגון הרכבת הקלה וקווי האוטובוסים העירוניים.
על פי דו"ח שהוכן ביוני 2011 על ידי תנועת "צעירים למען ירושלים", הרכבל נועד לאפשר להסיע 4,000 אנשים בשעה. בכל 20 שניות יצא לדרך קרון שיוכל לשאת 26 אנשים, ונסיעתו תארך שלוש דקות וחצי. הרכבל אמור להיות פתרון תחבורתי לאגן העיר העתיקה, ובנוסף אמור להפוך לאטרקציה וליעד תיירותי מועדף. השלמת הקו תוכל להשפיע גם על הר הזיתים, שאליו יגיע, ויגדיל את התיירות שם.
קידום בוועדה לתשתיות לאומיות

פרויקט הרכבל מקודם בידי הוועדה לתשתיות לאומיות, המוסמכת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות", תחת תוכנית תשתית לאומית - תת"ל 86.

בתאריך 14 בפברואר 2019 פורסמה התוכנית להתנגדויות הציבור. ב-3 ביוני 2019, דחתה הוועדה את התנגדויות ואישרה את התוכנית.
מיזם תחבורתי נוסף

כחלק מתוכנית הפיתוח של מערך הרכבת הקלה בירושלים הכריזו, בשנת 2013, משרד התחבורה ועיריית ירושלים על תוכנית הקו הצהוב של הרכבת הקלה בירושלים, שישפר את הנגישות לכותל המערבי בתחבורה ציבורית. הקו מתוכנן לכלול שלוחה שתתפצל מהקו האדום בכיכר צה"ל, תמשיך לאורך חומות העיר העתיקה להר ציון ומשם לתחנת קצה סמוך לשער האשפות.
ראו גם

תחנת הרכבת ירושלים הכותל
צ'ארלס דוז

צ'ארלס גייטס דוז (באנגלית: Charles Gates Dawes; ‏27 באוגוסט 1865 - 23 באפריל 1951) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא קלווין קולידג' (1925–1929) וחתן פרס נובל לשלום.
ארווד

.
| --- | --- |
מבט מהחלל על האי עליו שוכנת העיר
מבט מהחלל על האי עליו שוכנת העיר
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז טרטוס
 נפה:  נפת טרטוס
 שטח:  0.2 קמ"ר
 גובה:  1.5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,400 (2004)
 קואורדינטות:  34°51′22″N 35°51′30″E﻿ / ﻿34.856111111111°N 35.858333333333°E﻿ / 34.856111111111; 35.858333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהארוואד(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהארוואד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַרְוָד (בפיניקית: 𐤀𐤓𐤅𐤃, ארוד; משם לאכדית Ar-ua-di, למצרית קדומה jrtw או jrṯw, ליוונית Αραδος), כיום אַרְוָאד (מפיניקית לערבית أرواد), היא עיירה סורית אשר שוכנת על האי רואד שבים התיכון, על חורבות עיר נמל חשובה מהעת העתיקה בשם זה. העיירה ממלאת את כל שטח האי, שאורכו הוא 710 מטר ורוחבו 515 מטר. ארווד מרוחקת 3 ק"מ מטרטוס, הנמל השני בגודלו בסוריה.
נכון ל־2021 ארווד היא עיירה המתבססת בעיקר על דיג. קיימים בעיירה ממצאים היסטוריים של שרידי העיר הפיניקית במקום, כמו מקדש לאל דגון.
שם

מקור שם העיר הוא מהשם הפיניקי 𐤀𐤓𐤅𐤃 (ארוד), המופיע גם בתנ"ך. משם התגלגל השם לאכדית בגרסאות שונות כ־Ar-ua-da, כ־A-ru-a-di, כ־Ar-ma-da כ־A-ru-da, וכ־A-ru-ad-da, למצרית עתיקה כ־ỉrtw או ỉrṯw, וליוונית כ־Άραδος (אַרַדוֹס). בנוסף, כונתה ביוונית גם "אנטיוכיה שבפייריה (אנ')" (Αντιόχεια της Πιερίας).
גלגולים מאוחרים יותר של השם הם לטורקית כארווד (Arvad), וכארפד (Arpad), ולערבית כארואד (أرواد).
היסטוריה > ימי הביניים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במאה ה־13, העיר שמשה כראש גשר לצלבנים. זה היה המקום האחרון שהם החזיקו לפני תבוסתם הסופית במאבק עם המוסלמים על השליטה בארץ ישראל. האי נכבש בשנת 1302 על ידי הממלוכים.
היסטוריה > העת החדשה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במקרא

אנשי העיר מוזכרים בספר בראשית בתולדות בני נח, בתיאור השושלת של כנען נכתב ”וְאֶת הָאַרְוָדִי וְאֶת הַצְּמָרִי וְאֶת הַחֲמָתִי וְאַחַר נָפֹצוּ מִשְׁפְּחוֹת הַכְּנַעֲנִי” (בראשית, י', י"ח). תיאור זהה מופיע בדברי הימים א', א', ט"ז.
העיר מוזכרת בספר יחזקאל כאשר יחזקאל נושא קינה על העיר צור ומספר כי ארוד הייתה בין הערים שקיימו קשרים עם צור: ”יֹשְׁבֵי צִידוֹן וְאַרְוַד הָיוּ שָׁטִים לָךְ” (יחזקאל, כ"ז, ח'); בני ארוד אף היו חלק מאנשי המשמר של צור: ”בְּנֵי אַרְוַד וְחֵילֵךְ עַל חוֹמוֹתַיִךְ סָבִיב, וְגַמָּדִים בְּמִגְדְּלוֹתַיִךְ הָיוּ, שִׁלְטֵיהֶם תִּלּוּ עַל חוֹמוֹתַיִךְ סָבִיב, הֵמָּה כָּלְלוּ יָפְיֵךְ.” (יחזקאל, כ"ז, י"א)
לקריאה נוספת

"אַרְוָד", בתוך: אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, כרך א', עמ' 531–532
ביאורים

↑  עיר כנענית בין ארוד לצידון, לא ברור איפה.
↑  מלך שונה מהמלך מתן־בעל מימי שלמנאסר השלישי
↑  מלך שונה מהמלך מתן־בעל מימי שלמנאסר השלישי ומהמלך מתן־בעל מימי תגלת פלאסר השלישי
↑  סיגון לא מזוהה בוודאות.
רוברט קוהלר

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1850 המבורג, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  23 באפריל 1917 (בגיל 66) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות לייקווד 
 מקום לימודים:  University School of Milwaukee  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור 
 
רוברט קוהלר (באנגלית :Robert Koehler‏; 28 בנובמבר 1850 - 23 באפריל 1917) היה צייר ומורה לאומנות יליד גרמניה, שבילה את רוב הקריירה שלו בארצות הברית.
ביוגרפיה

קוהלר נולד בהמבורג; משפחתו עברה למילווקי, ויסקונסין בשנת 1854. שם הוא למד באקדמיה וסיים את לימודיו בשנת 1865, אך המשיך את שיעוריו אצל המאסטר לציור בבית הספר, הנרי ויאנדן, שסיים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן. הוא התמחה בחברת ליתוגרפיה.
בשנת 1871 נסע לניתוח עיניים בניו יורק ונשאר לעבוד כליתוגרף. לאחר שלמד רישום בשיעורי הלילה של האקדמיה הלאומית לעיצוב, קוהלר נסע למינכן ללמוד אמנות באקדמיה המלכותית בשנת 1873, ולמד אצל קארל פון פילוטי ולודויג תירש. הוא חזר לניו יורק לאחר שנתיים בגלל המחסור בכסף. בשנת 1879 הוא הצליח לחזור למינכן באמצעות מענק שהעניק ג'ורג' אהרט, מניו יורק, שתשומת ליבו הופנתה לשאיפתם וליכולותיהם של אמנים צעירים. בנסיעתו השנייה למד אצל לודוויג פון לופץ ופרנץ דפרגר. החברות שלו עם ויליאם מריט צ'ייס ופרנק דובנק הם מהתקופה הזו.
עבודתו של קוהלר בזמן ששהה במינכן, זיכתה אותו בפרסי כסף וארד מטעם האקדמיה, ובצלב מסדר מיכאל הקדוש של בוואריה. קוהלר התמנה אז כראש בית ספר פרטי לאמנות.
הוא החל להציג באקדמיה הלאומית, ניו יורק, בשנת 1877. בשנת 1885 הוא לקח על עצמו ניהול בית ספר פרטי לאמנות בעיר זו. הוא ארגן את המחלקה האמריקאית של תערוכת האמנות הבינלאומית במינכן בשנת 1883, ומונה על ידי הרשויות בבוואריה לפעול באותה תפקיד בתערוכה בשנת 1888.
בשנת 1892 חזר רוברט קוהלר לעיר ניו יורק לעבוד כאמן פורטרטים. בשנה שלאחר מכן עבר למיניאפוליס, מינסוטה, וקיבל הצעה להיות מנהל בית הספר לאמנות יפה במיניאפוליס (המכללה לאמנות ועיצוב במיניאפוליס). קוהלר עסק גם בהקמת המוזיאון לאמנות יפה במיניאפוליס, (המכון לאמנויות במיניאפוליס). הוא היה חלוץ הדרכת אמנות והערכה באזור.
קוהלר היה נשיא הוועדה לאמנות במדינת מינסוטה בין השנים 1903–1910, חבר ליגת האמנים במיניאפוליס, חבר כבוד בחברה לאמנות במדינת מינסוטה, חבר באגודת אמנים מערביים, מרצה לתולדות האמנות באוניברסיטת מינסוטה, וחבר במכון לאמנויות ובז'ו דה לטרס מפריס, צרפת.
הוא קיבל מדליות ארד וכסף באקדמיה במינכן, מדליית ארד בתערוכת האמנות הבינלאומית בבואנוס איירס בשנת 1910, וצלב מסדר מיכאל הקדוש מבוואריה בשנת 1888. שלושה ציורים בולטים, "משפחת הנגר", "בבית הקפה" ויצירת המופת שלו "השביתה" נבחרו להצגה בתערוכה הקולומביאנית בשיקגו בשנת 1893.
קוהלר המשיך לעבוד במיניאפוליס, צייר דיוקנאות ונופים, לימד ציור וסידר תערוכות. הוא פרש כמנהל בשנת 1914.
הוא נפטר במיניאפוליס בגיל 66.
גלריה

מכונת תפירה ישנה
שלג ראשון
איכרה בבוהמיה
בבית קפה
הערות שוליים

↑  Revisiting the white city: American art at the 1893 World's Fair. Washington, D.C. : Hanover: National Museum of American Art and National Portrait Gallery, Smithsonian Institution; Distributed by the University Press of New England. p. 275.
↑  Rines, George Edwin, ed. (1920). "Koehler, Robert" . Encyclopedia Americana.
↑  Levy, Florence Nightingale (1917). American Art Directory, Volume 14. The American Federation of the Arts. p. 324.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424546605171  GND: 116285419  ISNI: 0000 0000 6703 4759  LCCN: n97001125  RKD: 45277  SNAC: w63f5g9z  SUDOC: 233267433  ULAN: 500004797  VIAF: 6670589   WorldCat (עם VIAF): 6670589
אהרן אבוחצירא

אהרן אבוחצירא (ג' בחשוון ה'תרצ"ט, 28 באוקטובר 1938 – ט"ו בתשרי ה'תשפ"ב, 20 בספטמבר 2021) היה פוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, שר בממשלות ישראל וכראש עיריית רמלה (1972–1977).
במהלך שירותו הפוליטי הוגשו נגדו שני כתבי אישום, בראשון זוכה ובשני הורשע בשני מקרי גנבה ובמרמה והפרת אמונים.
ביוגרפיה

אהרן אבוחצירא נולד בעיר ארפוד במחוז תאפילאלת שבמרוקו. אביו היה הרב יצחק אביחצירא (ה'בבא חאקי'), רב הערים רמלה ולוד, ואחיו של הבאבא סאלי.
אבוחצירא עלה לישראל עם אביו ומשפחתו בשנת התש"ט (1949) וגדל ברמלה. הוא למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, בסמינר למורים בירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן, שם רכש תואר B.A. בהיסטוריה ובספרות עברית. שימש במקצועו מורה בבית ספר תיכון.
פעילות ציבורית

בשנת 1969 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר רמלה, ובשנת 1972, בגיל 33, נבחר לראש העיר וכיהן בתפקיד עד 1977. ב-1974, נבחר לכנסת השמינית מטעם המפד"ל וב-1977 התמנה לשר הדתות. במהלך כהונתו כשר הדתות נחקק חוק הרבנות הראשית לישראל בהובלת סיעת המפד"ל.
נגד אבוחצירא עמדו 32 תיקים – לפי הדלפות המשטרה, לבסוף נותרו מהם שני תיקים בלבד, מאחד זוכה מחמת הספק ובשני הורשע.
בשנת 1980, הוגש נגדו כתב אישום בגין קבלת שוחד, והיועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר ביקש להסיר את חסינותו. בפרשייה היו מעורבים עוד שלושה אישים: יועץ השר לשעבר, משה גבאי; היהלומן וחבר מועצת העיר בני ברק, שמואל דסקל; והרב שלמה עמרם קורח, הרב הספרדי הראשי של בני ברק. בית המשפט זיכה לבסוף את דסקל ואת הרב קורח.
לאחר התלבטויות הודיע אבוחצירא שהוא מוותר על חסינותו והיא הוסרה בינואר 1981. עד המדינה, שהיה אמור להעיד נגדו, שינה את עדותו במשטרה לאחר חרם רבנים ואבוחצירא זוכה מחמת הספק. מיד אחר כך הוגש נגדו עוד כתב אישום שכלל עבירות גנבה, מרמה והפרת אמונים, קבלת דבר במרמה וקשירת קשר לביצוע פשע. באפריל 1982 הוא הורשע, נדון לשלושה חודשי עבודות שירות והתפטר לאלתר מהממשלה.
לאחר זיכויו של אבוחצירא הודיע שבכוונתו לפרוש מהמפד"ל ולרוץ ברשימה נפרדת. אחת מטענותיו הייתה שהשר יוסף בורג, שהיה באותה עת שר הפנים, רצה "לחסלו" על רקע מזרחיותו.[דרוש מקור]
התנועה שהקים אבוחצירא נקראה "התנועה למסורת ישראל", ובקיצור: תמ"י. המפלגה התמודדה בבחירות בשנת 1981 וזכתה בשלושה מנדטים. התנועה הייתה תנועה דתית לאומית מזרחית, ובתעמולת הבחירות שלה הדגישה את הקיפוח של המזרחים. כדוגמה לקיפוח הוצגה הרדיפה, לטענתם, של אבוחצירא על ידי הממסד. בין הפעילים הבולטים במפלגה בתחילת דרכה היה בנימין בן אליעזר.
עם כינון ממשלת בגין השנייה, ב-5 באוגוסט 1981, מונה אבוחצירא לשר לקליטת העלייה ולשר העבודה והרווחה. לאחר הרשעתו (ראו לעיל) התפטר ב-2 במאי 1982 מתפקידו כשר העבודה והרווחה ויומיים לאחר מכן אף מתפקידו כשר לקליטת העלייה.
בשלהי שנת 1983 ריצה אבוחצירא את שלושת חודשי עבודות השירות שנגזרו עליו במתקן האפסנאות של המשטרה בבית דגן. הוא סיים לרצות את עונשו ב-2 בינואר 1984.
בבחירות לכנסת האחת עשרה, שהתקיימו בשנת 1984, זכתה תמ"י במנדט אחד בלבד, שהיו כ-32 אלף קולות. לאחר שבנימין בן אליעזר נטש את המפלגה לטובת יחד של עזר ויצמן, כיהן אבוחצירא כח"כ היחיד מטעמה. בשנת 1988 הצטרף אבוחצירא לליכוד כסיעה עצמאית. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה, ב-1988, התפרקה תנועת תמ"י ומרבית חבריה ומנהיגה הצטרפו לליכוד. אבוחצירא נבחר לכנסת ה-12 מטעם הליכוד.
לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים, נכנס לעסקי הנדל"ן.
חיים אישיים

אבוחצירא היה נשוי לז'רמן, בתו של קרוב משפחתו הרב מכלוף אבוחצירא, אב"ד במרקש. התגורר באשדוד והשאיר אישה ושישה ילדים.
אבוחצירא נפטר ב-20 בספטמבר 2021 בגיל 82.