stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פשר החלומות
סקירה כללית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאורך הספר ומהדורותיו השונות, פרויד מתכתב ומגיב לאישים מפורסמים מתחומי בריאות הנפש, הפילוסופיה, חוקרים, ואף תלמידיו וממשיכיו. כך למשל, במהדורה השלישית הוא הוסיף קטע נרחב אשר התייחס לסימבוליות החלום פשוטו כמשמעו, בעקבות השפעת וילהלם שטקל. פרויד צוטט כאומר על עבודה זו, "תובנות כגון אלו נופלות בחיקו של אדם פעם בחיים". בין המוזכרים בספר, פרויד מתייחס לאריסטו, שפונהאואר, קיקרו, גוסטב פכנר, קארל גוסטב יונג, קרל אברהם, ושנדור פרנצי.
במהלך ספרו פרויד מזכיר חלומות רבים, בעיקר שלו עצמו אך גם חלומות של בתו אנה פרויד מופיעים בפרק העוסק בחלומות של ילדים.
השפעה וביקורת

הספר פורסם לראשונה במהדורה של כ-600 עותקים, שלא נמכרו היטב במשך שמונה שנים, ויועד בהתחלה לתפוצה בקרב בעלי המקצוע בתחומי הבריאות והנפש באותה התקופה. לעומת זאת, אט אט צבר הספר פופולריות בקרב אינטלקטואלים וקוראים אחרים, וגרסה שנייה של הספר פורסמה תוך פחות מעשר שנים לאחר צאת הראשונה. עוד במהלך חייו של פרויד פורסמו שבע מהדורות נוספות. לכל מהדורה, לרבות תרגום הספר לאנגלית, הקדיש פרויד הקדמה והערות בספר, וכך הוא ערך שינויים בספרו כשמונה פעמים.
לספר זה של פרויד היה השפעה עצומה על החברה באותה התקופה והוא היווה את הבסיס והייסוד של שיטת הפסיכואנליזה אשר הניחה במרכז הפרקטיקה שלה את העבודה עם החלום והלא-מודע כדרך המלך לטיפול בנפש האדם וגילוי חלקיה הנסתרים. הספר הפך לנפוץ ברחבי העולם, בקרב ידוענים ואישים אף מחוץ לפסיכואנליזה והפרקטיקה, ותרם באופן מהותי לפרסומם של פרויד והפסיכואנליזה.
בגלל האורך והמורכבות של הספר, פרויד כתב גם גרסה מקוצרת שלו בשם "על החלום". גרסה זו תורגמה לעברית על ידי אדם טננבאום וערך אותה ערן רולניק. היא יצאה לאור בהוצאת רסלינג.
תרגומים

הספר תורגם לעברית בשנת 1959 על ידי מרדכי ברכיהו בהוצאת יבנה. מהדורה נוספת בעברית תורגמה על ידי רות גינזבורג ובעריכת עמנואל ברמן תחת הכותרת 'פירוש החלום', אשר ראתה אור בהוצאת עם עובד.
הספר תורגם לשפות רבות נוספות, וביניהן לערבית על ידי הפסיכואנליטיקאי המצרי מוסטפא ספואן.
הערות שוליים

↑  The Standard Edition of the Complete Psychological Works of Sigmund Freud, iv. p. xxiii
↑  Freud's book, "The Interpretation of Dreams" released 1900
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12049752m (data)  GND: 4280500-4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות ובנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פשוט כל כך

"פשוט כל כך" הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל. את האלבום הוציאה ב-28 באוגוסט 2008 לאור חברת התקליטים הליקון על גבי תקליטור.
רקע

פשוט כל כך יצא לאור לאחר ארבע שנים מאז אלבום האולפן השמיני של אלאל, "הכחול של השמיים". אגי משעול כתבה את רובו, ואלאל הלחינה את כולו. לטענת כלי התקשורת, מדובר באלבום המספר את מאורעות חייה של הזמרת ועוסק בנושאים יומיים, כמו געגוע, אהבה והודיה. זהו אלבומה הראשון של אלאל שיצא דרך חברת התקליטים הליקון ולא NMC.
ניתוח מוזיקלי

נגנים רבים השתתפו בהפקתו: ב"השקט" ניגנה אהובה עוזרי על בולבול טרנג וב"קשה לה" הרשים שלומי שבן את מבקרי המוזיקה ב-ynet בכישורי הנגינה שלו על פסנתר. באותו השיר מצטרפים אל שבן גם אלי סורני, חן אופק ואלון אוחנה על הקלידים, ישראל נחום בתופים ומיכאל פרוסט על גיטרת הבס. סורני, מפיק האלבום, דאג שלא יישמע סאונד מלאכותי או אלקטרוני, ולכן הפציר במשתתפים בו להיות נמרצים באנרגיות.
מבחינה טקסטואלית, רצועות רבות מתקשרות לנושאים אנושיים יומיים כמו געגוע ("סוף אפריל", שכתב ארז ברזוליק) והודיה ("תודה", שכתבו רותי אלאל ומאיר גולדברג). לטענתה של תימורה לסינגר מ-ynet, כמה מהשירים שנכללו בפשוט כל כך מזכירים שירי עבר של אלאל: "ארץ קדושה", שנכתב על ידי מירי פיינגבאום, מזכיר במילותיו את "ארץ קטנה עם שפם" מהאלבום אנטארקטיקה ו"שיר ליונתן", שנכתב על ידי ברזוליק ודומה בשמו ל"שיר לשירה".
ביקורות

אסף נבו ממאקו סבר כי הבחירה של אלאל להיצמד להפקותיו של סורני גרמה ליצירת אלבום טוב, לא מעולה ולא גרוע. ”ההחלטה להפקיד את העיבודים וההפקה המוזיקלית בידיו של אלי סורני גם היא יכולה להיחשב סוג של סיכון (...). לו היתה רוצה ליצור "אלבום גדול" היתה יכולה לפנות למפיק מנוסה ובעל שם גדול יותר, נאמר ברי סחרוף. (...). אבל אלאל וסורני, שמלווה אותה כבר כמה שנים בהופעות, רצו עוד אלבום טוב של קורין אלאל, לא יותר, לא פחות. והצליח להם, למרות שמוזיקלית אין כאן כמעט הפתעות” – כתב. בגלובס נטען כי האלבום מיועד לקהל מעריציה של אלאל, ואין בו שום חידוש. ”"פשוט כל כך" הוא פשוט עוד דיסק של קורין אלאל: למי שאוהב את קולה, את עיבודיה העשירים, ואת הבנת הנקרא העמוקה שלה, הניכרות בכל ביצוע של כל שיר ושיר שלה, מזומנת חוויה נעימה, מלהיבה במידה, אך שגורה ומוכרת” – נכתב.
רשימת רצועות

| פשוט כל כך> מס' | פשוט כל כך> שם | פשוט כל כך> משך | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  | פשוט כל כך>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קורים דברים  | 3:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | סוף אפריל  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פרשדונה  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | תודה  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ארץ קדושה  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | דוגית  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | השקט  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | פשוט כל כך  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | על שפת המזרקה  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | קשה לה  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | תרנגול  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | שיר ליונתן  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:20 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

| --- | --- |
 קורין אלאל – שירה, לחנים,  אלי סורני – הפקה, עיבוד מוזיקלי  רותי אלאל – ניהול מוזיקלי ואמנותי  סיימון ויינשטוק – מיקסינג (1–5, 7–12)  רונן חג'ג' – הקלטות בס, תופים ושירה:  שי שטרייפלר – הקלטות נוספות  שמוליק דניאל – מאסטרינג  הדר גלר – מפיק בפועל  דנית סיגלר – צילום  הדס אי ירושלמי – עיצוב גרפי
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, אלבום משפחתי: ראיון עם קורין אלאל, באתר nrg‏, 16 ביוני 2008
1 2  תימורה לסינגר, שמחה לחזור, באתר ynet, 3 בספטמבר 2008
↑  אסף נבו, ‏אהבה היא אור הולך ובא, באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2008
↑  מירב מורן, ‏עוד מאותה קורין, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2008
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" |  |
קו הי-סן

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1988 (בת 35) אינצ'ון, קוריאה הדרומית 
 סוגה מועדפת:  קיי-פופ 
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  המכון לאמנות סיאול  אוניברסיטת סנגקיונקואן 
 בן או בת זוג:  Ahn Jae-hyun (2016–2020) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קו הי-סן, בנים על פני פרחים
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
קו הי-סַן (בהנגול: 구혜선; ‏נולדה ב־9 בנובמבר 1988) היא שחקנית, זמרת-יוצרת ובמאית קולנוע דרום קוריאנית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בדרמות הטלוויזיה: טהור בלב ("Pure in Heart", ‏2006), "בנים על פני פרחים" (2009) ו"עיני מלאך" (2014).
פרס גראמי לביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר - גבר

| --- | --- |

לוגו פרס גראמי
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפרס:  1967–הווה (כ־57 שנים) 
פרס גראמי עבור ביצוע האר אנד בי הווקאלי הטוב ביותר - גבר הוענק בין 1968 - 2011. הפרס עבר כמה שינויים :
בשנת 1968 הוענק פרס גראמי לביצוע סולו האר אנד בי הווקאלי הטוב ביותר - גבר
בשנים 1969 עד 1994 הוענק פרס גראמי לביצוע האר אנד בי הווקאלי הטוב ביותר - גבר
מאז 1995 הוענק פרס גראמי לביצוע האר אנד בי הווקאלי הטוב ביותר - גבר
רשומות קטגוריות

הכי הרבה ניצחונות
| Rank | 1st | 2nd | 3rd |
| --- | --- | --- | --- |
| זמר | סטיבי וונדר | לות'ר ונדרוס | לואו ראולס אשר |
| סך כל הזכיות | 7 ניצחונות | 4 ניצחונות | 3 ניצחונות |
רוב המועמדות
| Rank | 1st | 2nd | 3rd |
| --- | --- | --- | --- |
| Artist | סטיבי וונדר | לות'ר ונדרוס | מרווין גיי, אשר |
| סך כל הזכיות | 16 מועמדויות | 15 מועמדויות | 8 מועמדויות |
צבי ישראל שביד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1901 גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 במאי 1954 (בגיל 52) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  אליעזר שביד 
 
צבי ישראל שְבַיְד (גם: שבייד, שוייד, שווייד) (3 בנובמבר 1901, קובילה-גורצקה, גליציה – מאי 1954, ירושלים) היה סופר עברי, מתרגם, משורר, ועיתונאי; אביו של הוגה הדעות אליעזר שביד.
ביוגרפיה

שביד נולד בקובילה-גורצקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. סיים את לימודיו בעיר נובי סונץ', ובשנת 1920 יצא ללמוד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1924 הופסקו לימודיו בשל היעדר אזרחות גרמנית, הוא הוכרח לצאת מגרמניה, החליט לעלות לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
בשנותיו הראשונות בארץ עסק שביד, שהיה פוליגלוט, במלאכות מזדמנות, ובעיקר בתרגום, בעריכה ובהבאה לדפוס. לאחר כמה שנות ישיבה בארץ התקבל לעבודה כפקיד בבית המשפט, והתמיד בעבודה זו שנים רבות. בד בבד עם היקלטותו החל גם לפרסם מיצירתו הספרותית בכמה תחומים: שירים, סיפורים, תרגומי שירה, תרגומי סיפורת, ורשימות עיתונאיות.
שביד התפרסם בעיקר בשל סדרת סיפוריו על גרמניה באמצע שנות ה-20, עם עליית התנועה הנאצית. לימים כונסה סדרה זו, בשם "הקאברט הגדול", בספרו "נתיב אל האור". תרגומו הידוע הוא ל"פרומתאוס הכבול" מאת אייסכילוס.
ספרו

צבי ישראל (שביד), נתיב אל האור: דברי שיר סיפור ותרגום (מבוא מאת דב סדן), תל אביב: אל"ף, תשי"ח 1958.
פרס גראמי לאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר

| --- | --- |

לוגו פרס גראמי
 תיאור:  הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה
 תקופת הפרס:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 http://www.grammy.com/grammy.com
פרס גראמי לאלבום המהונדס הטוב ביותר, לא קלאסי, מוענק מאז 1959. בפרס היו מספר שינויים קלים בשמות:
בשנת 1959, הפרס נודע כפרס שיא לרקורד מהונדס הטוב ביותר - לא קלאסי
בשנת 1960 הוענק כתרומת ההנדסה הטובה ביותר - אחרת מאשר קלאסית או חידוש
בין השנים 1961 ל -1962 הוא הוענק כתרומת ההנדסה הטובה ביותר - הקלטה פופולרית
בשנת 1963 הוענקה כתרומת ההנדסה הטובה ביותר - אחרת מאשר חידוש ואחרת קלאסית
בשנת 1964 הוענק כהקלטה המהונדסת הטובה ביותר - אחרת מאשר קלאסית
בשנים 1965–1991 היא חזרה לתואר ההקלטה הטובה ביותר - לא קלאסית
מאז 1992 הוא הוענק כאלבום המהונדס הטוב ביותר, לא קלאסי
פרס זה מוענק לצד פרס הגראמי לאלבום המהונדס הטוב ביותר, קלאסי. בין השנים 1960 ל-1965 הוענק פרס נוסף עבור ההקלטה המהונדסת הטובה ביותר - אפקטים מיוחדים או רומן חדש.
זכיות ומועמדויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

פרס גראמי
פתח תקווה טרופרס

| --- | --- |
 מגרש ביתי אצטדיון המושבה
 (11,500 מושבים)
 תאריך ייסוד:  2011
 ליגה:  ליגת הפוטבול הישראלית
 בית:  דרום
 מאמן:  דורון רביב, אוריאל קידרון, צבי צ'יץ לוינגר
 troopers.co.il
 
פתח תקווה טרופרס (Troopers; מאנגלית: "חייל") היא קבוצת פוטבול מהעיר פתח תקווה המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית.
היסטוריה

בעונתה הראשונה בליגה (2011/2012) סיימה הקבוצה את החלק הסדיר של העונה במקום העשירי והאחרון במאזן 0-10.
בעונה שלאחר מכן, 2012/2013, סיימה הקבוצה במקום התשיעי במאזן 2-8 ולא העפילה לפלייאוף.
עונת 2013/2014 הייתה הטובה ביותר של הקבוצה מאז הקמתה, והיא סיימה אותה עם מאזן 5-4. הקבוצה עלתה לווילד קארד, שם הפסידה לתל אביב פיונירס. 
בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 3-6, שהספיק לה להגיע לווילד קארד, שם הודחה על ידי חיפה אנדרדוגס.
טבלת עונות

| עונה | מאזן | פלייאוף |
| --- | --- | --- |
| 2011-2012 | 0-10 | לא העפילה |
| 2012-2013 | 2-8 | לא העפילה |
| 2013-2014 | 5-4 | ווילד קארד |
| 2014-2015 | 3-6 | ווילד קארד |
| 2015-2016 | 1-9 | לא העפילה |
| 5 עונות | 11-37 |  |
2022-2023
|0-9
|לא העפילה
פתחה (תשכיל)

סימן הפתחה
פַתְחָה (בערבית: الفَتْحَة או الفَتْح) (‏-َ‏) היא אחת מתנועות התשכיל בשפה הערבית. היא מסומנת כקו אלכסוני קצר מעל האות. הפירוש המילולי של המילה "פתחה" הוא "פתיחה, פֶּתח". הגיית הפתחה דומה להגיית הפתח בעברית. האות המאריכה של הפתחה היא אליף. כאשר מתעתקים מערבית נהוג להחליף פתחה בפתח, וכאשר הפתחה מלווה באליף – בפתח שלאחריו א.
הגייה

פתחה מציינת תנועה פתוחה לא מעוגלת, /a/, קצרה, בדומה לפתח העברי. האות המאריכה של הפתחה היא אליף (ﺍ), ובהופעתה היא גורמת לביטוי /aː/.
לאחר פתחה יכולות להופיע גם האותיות המאריכות של התנועות האחרות, יא (ﻱ) וואו (ﻭ), כדי ליצור את הדיפתונגים /ai/ ו-/au/, בהתאמה. בניבים הרבים מתרחשת במקרים רבים מונופתונגיזציה של תנועות אלה לכדי /eː/ ו-/oː/, בהתאמה. את צליל ה/eː/ עשויים לסמן גם בפַתְחַה מקלובה, דהיינו בתמונת המראה של הפַתְחַה.
ראו גם

אליף תלויה
קו הטוחנות ועצם הלשון

| --- | --- |

 שיוך:  base of mandible 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (173) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  linea mylohyoidea 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.1.15.012 
 TA2 (2019):  848 
 FMA:  53119 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0925566 
 
פנים הלסת, מבט מהצד. קו הטוחנות ועצם הלשון מסומן כ-Mylohyoid line
קו הטוחנות ועצם הלשון (באנגלית: Mylohyoid line) הוא רכס בלסת התחתונה. תחילתו בחלקו התחתון של המאחה (אנ')  של הלסת התחתונה והוא ממשיך מעלה ואחורה עד לאזור שן הבינה. הוא נאחז בשריר קו הטוחנות ועצם הלשון ובחלקו האחורי בתפר כנפת הלסת התחתונה.
הערות שוליים

↑  Medical Definition of MYLOHYOID LINE, www.merriam-webster.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A02.1.15.012 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פשרה

פשרה היא מונח המתאר השגת הסכם בין צדדים, במהלך סכסוך, באמצעות תקשורת ובדרך של הבנה וקבלה הדדית של תנאים – לעיתים קרובות הסכמה זו באה תוך ויתור על מטרות או רצונות של שני הצדדים, כך שהם מתפשרים כדי להגיע להסכמה משותפת. קיצוניות היא לעיתים ההפך מפשרה, כיוון שבמצב של קיצוניות והחזקה בדעה אחת כהכרח, לא ניתן להגיע לפשרה. פשרה באה לעיתים בסמיכות לאיזון וסובלנות. במובנה השלילי, יש המתייחסים לפשרה ככניעה הכרוכה בוויתור על מטרות, עקרונות ומשאבים חומריים במהלך משא ומתן להשגת הסכם.
המילה "פשרה", ברבות מן השפות האירופאיות, מקורה במילה Compromis בצרפתית של ימי הביניים. התפיסה והמשמעות של המילה "פשרה" היא תלוית תרבות וסביבה. בבריטניה, אירלנד ומדינות חבר העמים הבריטי משמעות המילה "פשרה" (באנגלית: Compromise) היא חיובית ומציינת מצב שבו שני הצדדים זוכים מן ההסכם. בארצות הברית המילה עשויה לשאת משמעות שלילית ולפיה שני הצדדים הפסידו מן ההסכם. בברית המועצות לשעבר המונח פשרה היה כמעט ולא ידוע.
שיטות לפשרה

קיימות שיטות מובנות המוצעות לצורך הגברת הסיכוי להגיע לפשרה בין צדדים החלוקים בדעותיהם. כך למשל, אחת מן השיטות הללו מציעה שלבי פעולה לניהול משא ומתן בתחום יחסי עבודה:
עבודת הכנה - בטרם פתיחה במשא ומתן לפשרה יש לבצע עבודת הכנה מתאימה ולברר, בין היתר: מהו הקונטקסט של המשא ומתן? מיהו הצד השני? מהי עמדתך וזכויותיך? מה רצונותיו וצרכיו של הצד שכנגד.
קביעת רף - קביעת מידת הפשרה הרצויה וניסיון לחזות את הפשרה הרצויה לצד שכנגד. זיהוי הנקודות שעליהן ניתן לוותר במשא ומתן. המטרה בקביעת נקודות אלה חייבת להיקבע מתוך ראייה שבה שני הצדדים ירוויחו מן הפשרה.
גיוס מיומנויות - לצורך ניהול משא ומתן. צוות ניהול משא ומתן רצוי שיכלול אנשים ממספר תחומי מיומנות, כולל קריאת שפת גוף וטון דיבור, אדם המסוגל ליצור אמפתיה אצל הצד שכנגד, אדם המסוגל להקשיב ולהגיב במהירות ובדייקנות לנאמר, ועוד.
תיעוד כתוב - לעיתים ניהול משא ומתן בכתב עשוי להוות אלטרנטיבה רצויה וטובה לניהול משא ומתן בעל פה.
הפשרה במשפט העברי

ישנן בתוספתא דעות שונות בקשר לעשיית פשרה:
דעת רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי היא שאסור לדיין בבית הדין לעשות פשרה במשפט העברי, אם כי יש מקום לעשיית פשרה כל עוד המקרה לא הגיע לבית הדין.
דעת רבי יהושע בן קרחה היא שמצווה על הדיין לשאול את בעלי הדין האם רצונם בפשרה.
דעת תנא קמא (התנא הראשון הנזכר בתוספתא), היא שאפשר לעשות פשרה, אבל אין מצווה בכך.
דעת רבי שמעון בן מנסיא היא שפשרה אפשר לעשות כל עוד בעלי הדין לא טענו את טענותיהם, או שלדיין לא ברור כמי ההלכה.
לעומת זאת, לדעת תנא קמא (התנא הראשון הנזכר בתוספתא), כל עוד בית הדין לא אמר את פסק הדין ניתן לבצע פשרה.
להלכה, פסק השולחן ערוך שמצווה לעשות פשרה, ושניתן לפשר כל עוד לא ניתן פסק הדין.
כמו כן פסק שאחרי שנתנה הפשרה בעלי הדין יכולים להתחרט, אלא אם כן נעשה מעשה קניין.
בדיוני כנסת מכירים בערך הפשרה במשפט העברי ומשתמשים בו על מנת להצדיק הצעות חוק שכוללים בתוכם אפשרויות פשרה, כפי שנעשה בנוגע לחוק הגנת החייל (דירה) התש"ט-1949.
פשרה במשפט הישראלי

במספר פסקי דין בישראל נקבעה חשיבותה הרבה של הפשרה במשפט. לפי הדין, כאשר הגיעו צדדים לסכסוך להסכם פשרה, לא יפתח הסכם הפשרה כמעט משום סיבה, כולל חוסר צדק משווע, ולמעט כפייה.
עיקרון סופיות הפשרה נועד לעודד פשרות, ולהבטיח לצדדים המתפשרים שהוויתור שלהם במסגרת הפשרה סופי, ויסיים את הסכסוך באופן יעיל ללא סיכוי לפתיחה מחדש של הליכים משפטיים יקרים וארוכים.
בתי המשפט בישראל מעודדים פשרה גם באמצעות לחץ על הצדדים לסיים בעצמם את המחלוקות ביניהם. הסיבה לכך היא שבדרך זו מגבירים בתי המשפט את יעילותם, ומתאפשר הטיפול במספר רב יותר של תיקים במהירות.
על נוהג זה נמתחה ביקורת לפיה תפקידם של בתי המשפט הוא לשפוט ולעשות צדק, ולא לעודד פשרה.
ראו גם

מרדכי מירוני
פשרת 1850
פשרת מיזורי
הערות שוליים

↑  Scott Beagrie (2007, June). How to... negotiate a compromise. Personnel Today,29
↑  תוספתא, סנהדרין, א, ג
↑  על פי בבלי, סנהדרין, ז, א
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, יב, ב
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, יב, ז
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 24 274-275: חוק הגנת החייל (דירה), באתר דעת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545782105171  GND: 4164923-0  LCCN: sh85029457
פרנץ האר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1908 Cernatu, רומניה 
 פטירה:  22 בדצמבר 1997 (בגיל 89) הונולולו, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב (1927) 
 מעסיק:  אוניברסיטת הוואי 
 
פרנץ האר (בהונגרית: Haár Ferenc; באנגלית: Francis Haar; צ'רנאטפאלו (אז הונגריה, היום רומניה), 8 ביולי 1908 – הונולולו, 22 בדצמבר 1997) היה צלם, צלם קולנוע, במאי קולנוע יהודי-הונגרי, הגיס של הסופרת היהודייה-הונגרייה רֶלִי פאפה (1917–1984) ושל בעלה הצייר ארנה שוברט.
ביוגרפיה > בהונגריה

פרנץ האר נולד במשפחה יהודית כבנם של אַנְשל (ארנולד) האר (1873–1942), אמן חוטים דקורטיביים (חוטים שנשזרו מחוטי זהב, מחוטי כסף או מחוט יקר אחר, ושימשו לקישוט בגדים), ושל אדל רייטר (1880–1967).  שמקום מנוחתם בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. בין 1924 לבין 1927 היה סטודנט באקדמיה הלאומית ההונגרית לאמנויות שימושיות, שם למד אצל דיולה קס (אדריכל, מעצב פנים, מעצב רהיטים, מעצב גרפי ידוע). ב-1928 החל לעבוד כמעצב פנים ומעצב כרזות ולמד בעצמו צילום. בשנת 1930 התוודע ל"חוג העבודה", שהונהג על ידי לאיוש קשאק, משורר אוונגרד סוציאליסט ואמן חזותי שחזר להונגריה מווינה. קשאק ציין ש"תצלום הוא יותר מציור ויכול לגשת לחלקי מציאות שלציירים אין גישה אליהם". המוטו של קשאק היה: "צילום הוא הילד האמיתי של זמננו, לא הציור". אמירה זו שימשה השראה לכל החיים עבור פרנץ הצעיר. הוא הפך לחבר פעיל ומוביל בחוג העבודה (Munka Kör), יחד עם שאנדור גנצי, ארפאד סלפאל (מקודם שוורץ) ולאיוש לנדייל, שלימים הפך למעצב גרפי ומעצב ספרים מפורסם. בשנת 1932 אורגנה בממלכת הונגריה תערוכת הצילום החברתי הראשונה, שהביאה לפרנץ האר את הצלחתו הראשונה. סטודיו הצילום הראשון שלו (Haár Stúdió) נפתח ב-1935 בבודפשט.
ביוגרפיה > ברחבי העולם

חלק מתצלומיו הוצגו בתערוכת פריז ב-1937, ובכך הוא החליט לעבור לפריז, שם התבסס כצלם פורטרטים. עם זאת, בשנת 1939 הזמין אותו הירושי קוואזו (Hiroshi Kawazoe) ליפן, ו"האגודה הבינלאומית לתרבות יפן" ארגנה רשמית את נסיעתו. בעזרת חברים יפנים הוא פתח והפעיל את סטודיו הצילום שלו בטוקיו בין 1940 לבין 1942. המשפחה פונתה לעיירת הנופש קרואיזאווה (אנ') ב-1943, הם בילו שם שלוש שנים ואחרי הכיבוש האמריקאי האר הפך לצלם של "יאנק, שבועון צבאי", מגזין הצבא האמריקאי במלחמת העולם השנייה ומעט אחריה (אנ'), ובמקביל הפך לבמאי קולנוע ב"משרד הבריאות והרווחה" האמריקאי בין 1946 לבין 1948. יחד עם זה הוא היה צלם פעיל בסטודיו לצילום בטוקיו בין 1946 לבין 1956. אשתו אירן פתחה את המסעדה המפורסמת "Irene Hungaria" במרכז טוקיו, בה ביקרו סלבריטאים, אינטלקטואלים, חיילים וספורטאים מכל העולם, בנוסף ליפנים.
מ-1956 עד 1959, הוא עבד כצלם עבור "תאגיד המכולות של אמריקה" (אנ') בשיקגו. חזר לטוקיו והפעיל שוב את סטודיו הצילום שלו במשך שנה. ב-1960 קיבל החלטה גדולה ועבר להוואי ופתח שם את סטודיו הצילום שלו. מ-1964 עד 1974 לימד צילום באוניברסיטת הוואי. הוא הפך לצלם הפקה של "תיאטרון קנדי" במחלקת הדרמה של אוניברסיטת הוואי. האר הלך לעולמו בהונולולו בגיל 89.
אשתו הייתה אירן פאפה (1912–1999), בתם של שאנדור פאפה ושל נטי פריד, אותה נשא לאישה ב-11 במרץ 1934 בבודפשט. הוא הובא למנוחות בפארק הזיכרון של הוואי בקבר משותף עם אשתו.
פרסים

1933, 1935 First Prize, National Photo Contest, Budapest
1959 First Prize, Metropolitan Improvement Photo Contest, Chicago
Golden Eagle Award for Pineapple Country Hawai'i, C.I.N.E., Washington D.C.
Photographic Award, Educational Perspectives Magazine, University of Hawai'i
Gift Print Award, Arts Council of Hawai'i
Living Treasure of Hawai'i, Honpa Hongwanji and the Hawai'i State Legislature
Lifetime Achievement Award, Hungarian Photographic Society
ספריו

Way to Orient Arts Publishing Company, Tokyo, 1940
Hungarian Picture Book Benrido Publishing Company, Kyoto, 1941
Around Mount Fuji Benrido Publishing Company, Kyoto, 1942
The Best of Old Japan Charles Tuttle Company, Tokyo, 1951
Japanese Theatre in Highlights Charles Tuttle Company, Tokyo, 1951
Mermaids of Japan Kanabeshobo Company, Tokyo, 1954
Geisha of Pontocho by P.D. Perkins. Photographs by Francis Haar. Tokyo News Service, 1954
The World of Dew : aspects of living Japan by D.J. Enright. Photographs by Francis Haar. Secker & Warburg, 1955
Tokyo You Should See Charles Tuttle Company, Tokyo, 1960
Foto Haár Ferenc Corvina Publishing Company, Budapest, 1969
Legends of Hawai'i Victoria Publishers, Honolulu, 1972
Artists of Hawai'i Vol. 1 University of Hawai'i Press, Honolulu, 1974
Artists of Hawai'i Vol. 2 University of Hawai'i Press, Honolulu, 1977
Iolani Luahine Topgallant Publishing, Honolulu, 1985, ISBN 978-0-914916-69-7
A Zen Life: D. T. Suzuki Remembered (edited by Masao Abe) Paperback, Weatherhill, 1986, ISBN 978-0-8348-0213-1
תצלומיו

כביסה בנחל (1930)
דיוקן של ילד (1930)
בדרך (1930)
אמא קבצנית ברחוב בבודפשט (1931)
נער סוחב שק (1932)
דיוקן (פנים של עובד בלתי מגולח) (1932)
תהלוכה (1932)
פיגומים (1932)
אמו של קשאק (מוטרקה) (1933)
ידי פועלים (1934)
בעל חווה (1935)
פונדק ישן בהורטובאג' (1935)
איש מוכר מקלות רועים (1935)
איש ליד באר מים (1935)
אדם עם מקטרת ואדרת על כתפו (1935)
דייגים על נהר הורטובאג' (1935)
רועים מבשלים גולאש (1935)
מרכבות בדרך הביתה (1935)
בנייה (1935)
פרסומת לאציטופושאן (1935)
סבלים (1935)
נערה שמחה (1936)
החזון (שלולית גשם עם רקדנית) (1938)
דולי פנינים (1953)
אישה צעירה יפנית אחרי העבודה (ילדה יפנית דולת פנינים) (1953)
פועלות יפניות (נערות יפניות דולות פנינים ליד מדורה) (1953)
פועלת יפנית (נערת דולת פנינים יפנית) (1953)
תערוכות יחיד

1940–1941, 1949, 1991 טוקיו
1952 יפן
1957–1958 שיקגו
1962, 1968–1969, 1972–1973, 1983, 1990 הונולולו
1963, 1975 הוואי
1972, 1989, 1991, 2004 בודפשט
2003 קצ'קמט
סרטים דוקומנטריים

1948 • Hamajo Fishing Village, Palmer Pictures
1950 • Picturesque Japan, Japan Travel Bureau
1951 • Students Today – Japan's Tomorrow, Australian Mission, Tokyo
1953 • Arts of Japan, U.S. Information Agency, Tokyo
1954 • Awakening, Sophia University, Tokyo
1955 • Japanese Calligraphy, Belgian Education Ministry
1959 • Ukiyoe – Prints of Japan, Art Institute of Chicago
1959 • Juvenile Delinquency in Chicago, Chicago Public Television
1961 • Hula Ho'olaulea – Traditional Dances of Hawai'i, Honolulu Academy of Arts
1962 • Pineapple Country Hawai'i, Pineapple Growers Association, Honolulu
1963 • The Other Language, AID Far East Training Center, Hawai'i
1964 • Tenno – Symbol and Myth, Asuka Production with Fuji Television Company, Tokyo
1966 • Hawaii's Asian Heritage', Island Films Production, Honolulu
1968 • Aala – Life and Death of a Community, B.B.H. Productions, Honolulu
1976 • Artists of Hawai'i, Bicentennial Commission and Hawai'i State Foundation on Culture and the Arts, Honolulu
ראו גם

Lajos Gró : מחיינו (צילום הונגרי, 1932/7)
Lajos Kassák : צלם הונגרי ביפן (Híd, 10 בינואר 1941 )
Ferenc Csaplár : תנועת הסוציופוטו של מעגל העבודה של קאסאק (Tiszatáj, 1969/3-4)
Ákos Koczogh : עבודתו של פרנץ האאר (אמנות צילום, 1970/1)
J. Bodnár: Road to East and West (אמנות צילום, 1983/1)
Károly Chochol : ברכה לפרנץ האאר בן ה-75 (צילום, 1983/6)
Károly Kincses : "...כקבוצה לא הרגשנו כלום, אני יכול לדבר רק על עצמי..." (אמנות צילום, 1989/3)
Pál Miklós : The Two Hairs (צילום, 1991/3)
לקריאה נוספת

Artportal.hu
בית מנו של היום