stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיק פרן
קריירה

פרין החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פ.צ פריגנאו הצרפתית. לאחר כשנה עבר למחלקת הנוער של פ.צ צ'ארלס לה וגילנטה. בשנת 1997 פרין עבר למחלקת הנוער של סנט אטיין שם שיחק כ-6 שנים. בעודו בן 18 חתם פרין בקבוצה הבוגרת של המועדון לשנתיים בהן שיחק בתור מחליף. בשנת 2005 קיבל פרין את חולצת ההרכב בקבוצה, ועם השנים הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. כיום, פרין משמש בתור קפטן ונחשב לבלם מהטובים בכל הזמנים בקבוצה.
אך לצערו ב-24 ביולי 2020, במשחק הפרישה שלו בגמר הגביע הצרפתי מול פריז סן ז'רמן. הוא קיבל כרטיס אדום ישיר כאשר פצע בצורה חמורה את קיליאן אמבפה וירד בבושת פנים מהמגרש. המשחק נגמר 0–1 לפסז' שזכתה בגביע.
נבחרת לאומית

בשנת 2003 זומן פרין לנבחרת צרפת עד גיל 18 ושיחק בה פעמיים ואף כבש שער. שנה לאחר מכן זומן לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה רשם 4 הופעות. בשנת 2015 זומן פרין על ידי המאמן דידייה דשאן לסגל נבחרת צרפת במשחקי הידידות נגד נבחרת אלבניה ונגד נבחרת שוודיה. לאור פציעתו של הבלם ממאדו סאקו זומן פרין בשנית למשחקי הידידות, הפעם נגד נבחרות גרמניה ואנגליה. פרין טרם שיחק משחק רשמי במדי הנבחרת.
תארים

גביע הליגה הצרפתית (1): 2012/2013
כפר סבא הירוקה

| --- | --- |

קניון כפר סבא הירוקה
 מידע
 עיר:  כפר סבא כפר סבא
 תאריך ייסוד:  2012
 שטח:  0.70 קילומטר רבוע (בערך)
 אוכלוסייה:  12,000 (2017)
 קואורדינטות:  32°11′13″N 34°53′47″E﻿ / ﻿32.186935292727°N 34.89625216555°E﻿ / 32.186935292727; 34.89625216555
 
 
כפר סבא הירוקה או השכונה הירוקה היא השכונה הגדולה בכפר סבא, אשר תוכננה להוות תחליף ירוק (משמע, מופחת זיהום) לנוף העירוני האופייני. השכונה מורכבת ברובה מבניינים בעלי 5–17 קומות אשר מופרדים זה מזה על ידי שבילי הליכה, שבילי אופניים וגינות ציבוריות. לשכונה הירוקה פארק, קניון ובתי ספר הייחודיים לה.
היסטוריה

השכונה נבנתה במשך כמה שנים כפרויקט של עיריית כפר סבא, כאשר אוכלסה לראשונה בשנת 2012. הבנייה המודרנית, הגינות המטופחות והדרכים הבטוחות גם עבור ילדים צעירים משכו לאזור משפחות צעירות עם ילדים. בשנת 2017 היא הייתה השכונה המאוכלסת ביותר בכפר סבא, כאשר התגוררו בה 12,000 תושבים. השכונה היא הראשונה שהוכרה על ידי משרד הפנים כשכונה ירוקה.
מבנה השכונה

השכונה, הגדולה בשכונות כפר סבא ששטחה מעט פחות מקילומטר רבוע, מורכבת משני חלקים, כ"ס 160 וכ"ס 180. השכונה בנויה בצורה המיועדת לחסוך במים, לעודד הליכה רגלית במקום נסיעה ברכב, לנצל אנרגיה מתחדשת, ולעודד מחזור של חומרים שונים. השכונה נבנתה כך שבין קבוצות הבתים מגשרים שבילים וגינות ירוקות, כמו גם שבילי אופניים ופארקים. מספר הכבישים בשכונה מצומצם, ובנוי לטובת הולכי הרגל שעוברים בקלות מעל הכבישים באמצעות גשרים שונים.
מבנה השכונה > כ"ס 160

זהו החלק הקרוב יותר למרכז העיר, והדומה יותר מבחינה עירונית. הוא מכיל שבילי אופניים, גינות ציבוריות רבות ושבילי הליכה, לצד בניינים נמוכים בסגנון אדריכלי מודרני. בשכונה שני בתי ספר יסודיים: הירוק ע״ש שמעון פרס ורחל המשוררת. בנוסף בסוף שנת 2020 נפתחה חטיבה חדשה ליד בית הספר רחל המשוררת. השכונה גובלת בצפון בכ"ס 180 (שדרות מנחם בגין), במזרח בשכונת סביוני הכפר (רח' משה סנה), בדרום בשכונת ותיקים (רח' השומר, הגנה) ובמערב בכביש 4 וברעננה.
מבנה השכונה > כ"ס 180

זהו החלק הגדול והמרכזי יותר של השכונה. הוא מכיל שני בתי ספר יסודיים: שי עגנון ולאה גולדברג. בשכונה קניון כפר סבא הירוקה, הגדול בקניוני העיר. הקניון הוא גם ביתו של מגדל בגובה 17 קומות – הוא המבנה הגבוה ביותר בכפר סבא, ובו משרדים ומתחמי קניות. כ"ס 180 מנותק יותר משאר העיר, ובנוי צפונית מכל שאר אזורי המגורים בכפר סבא, כמין שלוחה של העיר בתוך רעננה. לכן, כ"ס 180, בניגוד למקבילתה שנמצאת בין הבתים הפרטיים של כפר סבא הישנה, גובלת בדרום בכ״ס 160 (שדרות מנחם בגין) ובשכונת שיכון עליה, במערב בכביש 4 וברעננה ובשאר הכיוונים מוקפת בשטחים של מועצה אזורית דרום השרון. בנקודת התפר בין כ"ס 180, כ"ס 160 ורעננה שוכן מחלף כפר סבא רעננה צפון על כביש 4. לחלק זה של השכונה קיים פארק משלו, שנקרא גן מנשה.
גלריה

מבט אל הקומות הגבוהות בקניון כפר סבא הירוקה
הקניון מבפנים, מאופיין בחללים פתוחים
הקניון מבחוץ
הערות שוליים

↑  עשרה מי יודע? 10 דברים שלא ידעתם על שכונות בכפר סבא (וממש תתפלאו לדעת), באתר mynetkfarsaba, ‏2017-08-10
1 2  מטופחת ומתאימה למשפחות: כפר סבא הירוקה, באתר ynet, 9 ביולי 2017
↑  כפר סבא הירוקה שכונה חדשה בכפר סבא, המדריך המלא למעבר דירה של סוגרים הכל לדירה, באתר www.sogrimdira.co.il
↑  כפר סבא הירוקה – החזון, עיריית כפר סבא
1 2  כפר סבא, באתר במערכת GIS לרשויות מקומיות, ועדות לתכנון ובניה, תאגידי מים וביוב, וגופים פרטיים
בתי השכונה הירוקה מרחוב בן יהודה
לואיק דובייה

| --- | --- |

לואיק דובייה ב-2009
 לידה:  3 בינואר 1971 (בן 53) קמברה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 loicdauvillier.com
 
לואיק דובייה (בצרפתית: Loïc Dauvillier,‏ נולד ב-3 בינואר 1971 בקמברה) הוא תסריטאי ומו"ל צרפתי של ספרי קומיקס ובמאי סרטי אנימציה.
קורות חייו

כאוהב ספרים מילדותו, בשנת 1996 הקים דובייה את ההוצאה לאור "שארט" (Charrette).
ז'אן-לוק לואייה  שכנע אותו לכתוב לראשונה תסריטי לספרי קומיקס. כך בשנת 2004 הוא כתב את סדרת הקומיקס לבני נוער "המשפחה הקטנה" ("La petite famille") עם ציורים מאת מרק ליזאנו . היא פורסמה בהוצאה לאור "קאראבה". באו בעקבותיה  הסדרות "עכברה קטנה, שטות גדולה" (Petite souris, grosse bêtise), ב-2012 -"חברי הסודי" (Mon copain secret) עם איורים מאת אלן קוקור, ב-2013–2014 הסדרה "מירמידון" (Myrmidon) (ציורים מאת טיירי מארטן) וב-2013 - Monsieur lapin ששלושת כרכיו אוירו  על ידי בטיסט אמסלם.בהמשך עיבד דובייה לקומיקס את  הספר "מסביב לעולם בשמונים יום" מאת ז'ול ורן.אחר כך  ז'אן דוד מורבאן  דחף אותו לעבד גם את הרומן של צ'ארלס דיקנס, אוליבר טוויסט.
בשנת 2009 יחד עם המאייר ז'רום ד'אוויו, חיבר דובייה סיפור קומיקס על היחסים בין גבר שתלטן לאישה.
מאז דובייה כתב תסריטי קומיקס רבים, ועוד עיבודים ספרותיים ("לה דוס" לפי סיפור מאת דוסטויבסקי,"הדיוקן" מאת גוגול "ההתנקשות" לפי הרומן מאת יסמינה חדרה, "מצוקים" (Falaises) לפי אוליבייה אדאן) וסיפורים חושפניים  ("איך התאבדתי" ("Comment je me suis fait suicider"), "מה שנשאר"(Ce qu'il en reste), "אינס", "La Boucherie", באותו הז'אנר.
הקומיקס "המחבוא" (Enfant cachée) שצויר על ידי מרק ליזאנו, דן בסיפורה של ילדה יהודייה שהוסתרה בימי השואה.
לואיק דובייה חי לאחרונה בחבל ז'ירונד. הוא אחראי על התוכנית לעידוד היצירה בתחום הקומיקס Pôle Ressource Bande Dessinée בארמון "שאטו בריניון" שביישוב קרבון-בלאן בז'ירונד.
פרסומים > סדרות קומיקס

La Petite Famille  (המשפחה הקטנה) - ציורים מאת מרק ליזנו, צבעים מאת ז'אן-ז'אק רוז'ה
מוציא לאור:קאראבה.
Intégrale (מהדורה מקיפה) collection Mille bulles pour L'école des loisirs מהדורה רכה ב 2015 (3 כרכים)
Pépé, 2004   (פפה)
Biquet,  2005  (ביקה)
Le Grand Ours, 2005 (הדב הגדול)
באוסף אלף ""בועות" עבור בית הספר לפנאי
Le Portrait (הדיוקן) לפי הדיוקן מאת ניקולאי גוגול, ציורים מאת פרנסואה רוואר, צבעים מאת מרים, מוציא לאור - קאראבה
2005החלק הראשון, 2005
2007 -  החלק השני
אוליבר טוויסט - ציורים מאת אוליבייה דלואה, צבעים מאת איזבל מרלה וז'אן-ז'אק רוז'ה, הוצאה לאור דלקור, לפי הרומן של צ'ארלס דיקנס
כרך א, 2007
כרך ב, 2007
כרך ג, 2008
כרך ד , 2010
כרך ה,  2011
2017 מהדורה מקיפה,
Le Tour du monde en 80 jours , (מסביב לעולם בשמונים יום) ,לפי ספרו של ז'ול ורן, ציורים מאת אוד סולייאק,, צבעים מאת אן-קלר ז'וברה, מוציא לאור: דלקור מהדורה מקיפה, 2016
כרך א, 2008
כרך ב 2009
כרך ג, 2010
Monsieur Lapin ("אדון ארנב" ), ציורים מאת בטיסטי אמסלם, הוצאה לאור Des ronds dans l'O
כרך א  La carotte sauvage,  2012 (הגזר הבר)
כרך ב   La chasse au papillon, 2013  (ציד הפרפר)
כרך ג, Les  ballons,   2014 הכדורים
כרך ד,, 2016  La peinture  הציור, תסריט בשותפותו של מיקאל רו
כרך ה , Une jolie fleur, 2019   (פרח נאה)
תרגומים לעברית

לואיק דובייה, תרגום: ניר רצ'קובסקי, המחבוא, כנרת, תשע"ד 2014, מסת"ב 978-965-552-745-2, ציורים: מארק לאזינו, צבעים: גרג סאלסדו.
כיכר סל קלמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  מוסקבה 
 מיקום:  רובע II בודשפט 
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  47°30′25″N 19°01′27″E﻿ / ﻿47.507083°N 19.024194°E﻿ / 47.507083; 19.024194
  (למפת בודפשט מוגדלת) כיכר סל קלמן(למפת בודפשט רגילה) כיכר סל קלמן
 
הכיכר בשנות ה-40. הכיכר שונתה לגמרי ב-1972.
חשמליות ומבני ה"פטריות" בכיכר
"ארמון הדואר", הסמוך לכיכר
כיכר סֵֵל קָלמָן (בהונגרית: Széll Kálmán tér) היא מרכז תחבורה מרכזי וסואן בבודה (חלקה המערבי של בודפשט, בירת הונגריה). בין 1951 ל-2011 נקראה כיכר מוסקבה (Moszkva tér), ושם זה נותר שגור בפי תושבי בודפשט.
היסטוריה

הכיכר, אתר ששימש באופן היסטורי לתחרויות ספורט תחת כיפת השמיים, נקראה ב-1929 על שם ראש ממשלת הונגריה קלמן סל. עוד לפני כן, ב-1925 הוקם במקום מבנה גדול שתוכנן על ידי האדריכל גיולה סנדי עבור המטה הראשי של הדואר.
ב-1938 הוקמה בכיכר תחנה מרכזית והיא הפכה למרכז חשוב לתנועת חשמליות ולהחלפת קווים. בשנת 1945 התחוללו באזור קרבות בין כוחות הצבא האדום לכוחות צבא הונגריה והוורמאכט הנסוגים מערבה.
בעת המרד ההונגרי בשנת 1956 ניסו כוחות סובייטים לכבוש את הכיכר ולהחזיק בה.
בשנת 1972 הורחבה הכיכר ואורגנה מחדש. בין היתר נבנו בה סככות בטון מאסיביות הנקראות "פטריות" ונקבעה בה תחנה בקו הקו האדום של הרכבת התחתית של בודפשט.
עם השנים הפך המקום למוזנח ושימש חסרי-בית, רוכלי סדקית ומחפשי עבודה בשכר יומי וכן בני נוער שהתגודדו במקום, בעיקר בשעות הלילה, יחד עם היותה מרכז תחבורתי הומה בשעות היום. אווירת בני הנוער בכיכר בשלהי שנות השמונים תועדה בסרט "Moszkva tér" (כיכר מוסקבה) משנת 2001‏.
מאז 2011 נעשים ניסיונות לשקם את הכיכר מבחינה פיזית ולהפוך את האתר למסביר פנים יותר ומוקד אורבני מודרני, כשחלקו מוסב לפארק ולמרכז מפגש שבילי אופניים עם החשמליות והרכבת התחתית.
הערות שוליים

↑   "כיכר מוסקבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  תוכניות השיקום (בהונגרית)
ליאנדרו קופרה

ליאנדרו דמיאן קופרה (בספרדית: Leandro Damián Cufré; נולד ב-9 במאי 1978) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששימש לרוב כבלם או כמגן שמאלי. בארגנטינה הוא זכה לכינוי הורקאן (Huracán).
קופרה החל את הקריירה בחימנסיה לה פלאטה, אחת משתי הקבוצות של העיר לה פלאטה (יחד עם אסטודיאנטס לה פלאטה), הוא שיחק בשורותיה 6 שנים בהן ערך 129 הופעות. ב-2002 עבר לשחק במועדון רומא האיטלקי, ולאחר עונתו הראשונה במועדון, בה זכה לדקות משחק מועטות, הושאל קופרה לקבוצת סיינה בו מצב זה השתפר. עם חזרתו לרומא הפך קופרה לשחקן הרכב ושיחק בשורותיה עד שנת 2006, אז נרכש כרטיס השחקן שלו תמורת 2 מיליון אירו על ידי מונקו.
קופרה היה חבר בסגל הנבחרת הצעירה של ארגנטינה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב־1997.
הוא זומן גם לסגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2006 בגרמניה.
לאהוב עד מוות

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דבורה עומר
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי ספרות ילדים ונוער בישראל
 הוצאה
 הוצאה:  י. שרברק
 תאריך הופעה ראשונה:  1980
 מספר עמודים:  245
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  דני ספרים, 2018
 מקורות לכתיבת הספר:  זהרה ושמוליק
לאהוב עד מוות הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי דבורה עומר ויצא לאור בשנת 1980. העלילה עוסקת בסיפור אהבתם של זהרה ושמוליק (שמואל קופמן) שפעלו בפלוגת הפלמ"ח, בסוף תקופת המנדט הבריטי, שנות ה-40 של המאה ה-20. הספר מבוסס על סיפור אמיתי.
עלילה

הגיבורים הם זהרה ושמואל (שמוליק), נער ונערה בני 19 ושניהם משרתים בפלמ"ח.
הסיפור מסופר דרך עיניה של זהרה ומתחיל בליל הגשרים, זהרה יוצאת למבצע יחד עם שאר הבחורים. זהרה יוצאת מהמבצע עם כמה שריטות שלא כמו חלק מהבחורים. במשך המבצע, מחשבות מסחררות את ראשה, מחשבות על אהובים וקרובים, על כל הזוגות האוהבים שהיא מכירה. האם גם עליה להזדרז בעניין?
זהרה מדריכה בפלמ"ח. על כתפיה מוטלת לא רק אחריות כמדריכה בפלמ"ח, אלא גם המטלות הרגילות בקיבוץ. כאשר היא חוזרת הביתה לחופשות, היא סגורה ומכונסת, מושבעת לשמור על סודיות. שמוליק גם הוא מתמודד עם לחצים, מהפלמ"ח, מהקיבוץ וגם מאביו שרוצה שילך ללמוד באמריקה.
זהרה ושמוליק מתחילים כידידים ואהבתם לא נוצרת ביום אחד, אלא מתפתחת יחד עם האישיות והביטחון העצמי שלהם. הסוף מפתיע, טרגי ובלתי צפוי.
דבורה עומר אמרה בקשר לספר זה: "לא אני ממציאה את סיפוריי, החיים עצמם עושים זאת במקומי. זוהי פרשה הלקוחה מהחיים. שמעתי את סיפור אהבתם של זהרה ושמוליק, קראתי אותו במכתביהם ודמעתי, חשתי אותם, כאבתי ואז כתבתי."
רקע היסטורי

הסיפור מתרחש בתקופת המנדט הבריטי בארץ-ישראל שהחלה בפלישתם של הבריטים לארץ במהלך שנת 1917. לאחר מספר שנים, עדיין בשליטת הבריטים, הוקם הפלמ"ח שתפקד כצבא המדינה בין 1941–1948. חלק נכבד מהסיפור מתקיים במחנה הפלמ"ח בגליל המערבי, שם זהרה ושמוליק משרתים.
ליל הגשרים היא פעולה של הפלמ"ח שבוצעה בלילה שבין ה 16 ל-17 ביוני 1946 שבמהלכה תכננו לפוצץ 11 גשרים בגבולות ישראל, אך בפועל רק תשעה התפוצצו. מטרת הפעולה הייתה קטיעת נתיבי האספקה של הבריטים לארץ.
תיאור הדמויות

זהרה לביטוב היא הדמות הראשית בספר. הייתה לוחמת פלמ"ח בבסיס עין חרוד וטייסת בחיל האוויר הישראלי. נולדה ב-1927 ונהרגה ב-1948. היא מתוארת בספר כאישה אמיצה מאוד, בעלת חוש הומור אוהבת, דואגת ואכפתית.
שמואל קופמן - דמות ראשית בספר. היה לוחם פלמ"ח. נולד ב-1927 ונהרג ב-1947. היה חבר של זהרה ומותו מהווה תפנית חשובה בסיפור. היה אדם מופנם ואדיב. גבוה, תמיר, בהיר, חייכן וסבלני. לבבי ונעים-שיחה.
נחמיה שיין - מפקד פיצוץ הגשר שבו השתתפה זהרה. נהרג במהלך פיצוץ הגשר.
עמי - ידיד ושכן של זהרה, יצא איתה לפיצוץ הגשר אכזיב ונהרג שם. היו לו רגשות אהבה כלפי זהרה, אך לא הספיק לספר לה עליהם לפני שמת.
עמוס - אחיה הקטן והיחיד של זהרה.
דוקטור קופמן - אביו של שמוליק. מבוסס על דמותו של יהודה אבן שמואל.
יוסף (צ'רצ'יל) - גר בקיבוץ עין חרוד. הוא ה-"כלבויניק" של הקיבוץ, תמיד אוכל את השאריות בחדר האוכל, מצחיק וחברותי. מאוהב בציפקה הצחקנית, אף על פי שאין הרבה סיכויים לכך לפי יחסה של ציפקה אליו.
אמנון - חברו של שמוליק, מירושלים, מתואר כחסון, יפה תואר, קשוח, ציני וחביב הבנות.
מהדורות

הספר יצא בעשר מהדורות בין השנים 1980–1988 וזכה להערכה רבה לאורך השנים, יש האומרים שבזכות השילוב בין עובדות היסטוריות חד משמעיות לסיפור אישי ומרגש, ויש האומרים שבזכות הכתיבה הקולחת של דבורה עומר.
הערות שוליים

↑  שני בלנק, לאהוב עד מוות
↑  Calameo
↑  אתר הפלמ"ח (ארכיון)
↑  MANDATE FOR PALESTINE (ארכיון)
↑  דבורה עומר, לאהוב עד מוות, קרית גת: הוצאת יוסף שרברק, 2018, עמ' 6,10,11
↑  דבורה עומר, לאהוב עד מוות, קרית גת: הוצאת יוסף שרברק, 2018, עמ' 38
זהרה לביטוב
כלכלה עירונית

כלכלה עירונית היא תחום מחקר כלכלי, המהווה גם תת-תחום של תכנון ערים, החוקר את ההתפתחות הכלכלית של ערים. הכלכלה העירונית מתמקדת במציאת קשרים שיטתיים בין התפתחות המרחב העירוני לבין גורמים הפועלים בתחומו, כגון חברות מסחריות ואמצעי תחבורה. הכלכלה העירונית גורסת כי ניתן לחזות התפתחות של ערים באמצעות בחינה של ייעודי קרקע קיימים ולימוד יחסי הגומלין בין אזורים עירוניים, בעלי אפיונים שונים כמו אזורים מסחריים, אזורי מגורים ועורקי תחבורה ראשיים.
תחום הכלכלה העירונית מתבסס על מודל שנקרא עיר חד צירית (או חד מוקדית) שנוסח ב-1964 על ידי ויליאם אלונסו ומתאר מציאות בה עיר אמורה להתפתח באופן שבסיסה הוא מרכז עסקים ראשי- מע"ר (באנגלית Central Business District או CBD), שמסביבו אזורי מגורים. המודל מנסה לחקות מציאות קיימת במספר מטרופולינים בעולם. מודל זה מתעלם מהשפעה של הקשרים גאוגרפיים או היסטוריים, שגורמים לעיתים להיווצרות מרכזי עסקים בשולי העיר או בקרבת נהרות, איים או חופים. המודל מתעלם גם מהמגמה המקובלת של הוצאה מושכלת של פעילות עסקית מתוך מרכזי הערים, כדי לאפשר התפתחות כלכלית של מפעלים וחברות, תוך הפרעות מינימליות. בעידן האינטרנט, בו ניתן לספק מידע ושירותים שונים במהירות וללא הפרעה, יכול להחשב מודל זה כמיושן ולכן נוסחו מודלים נוספים כמו מודל העיר הרב-מוקדית של מקמילן ומקדונלד.
הכלכלה העירונית גם חוקרת תחומים נוספים המשפיעים על הכלכלה העירונית כגון מדיניות ממשלתית ומיסוי, דיור ציבורי ועוד.
ראו גם

תכנון ערים ואזורים
עירוניות חדשה
מדעי האזור
לואיק נוטה

| --- | --- |

לואיק נוטה, 2015
 לידה:  10 באפריל 1996 (בן 28) בלגיה קורסל, בלגיה
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Sony Music Belgium
 www.loicnottet.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיק נוטה (בצרפתית: Loïc Nottet; נולד ב-10 באפריל 1996) הוא זמר בלגי, אשר סיים במקום השני בעונה השלישית של "The Voice Belgique" (המקבילה הבלגית ל-"The Voice") בשנת 2014. נוטה ייצג את בלגיה בתחרות האירוויזיון לשנת 2015, שנערכה בווינה, אוסטריה.
קריירה > "דה וויס" בלגיה

לואיק נוטה נבחן לתוכנית המציאות "דה וויס - בלגיה" עם השיר "Diamonds" של הזמרת ריהאנה, והגיע למקום השני בגמר של העונה השלישית. הוא היה חלק מהקבוצה של בוורלי ג'ו סקוט. במהלך התוכנית ביצע מספר שירים, כגון "Love Me Again" של ג'ון ניומן, "Happy" של פארל ויליאמס, "Counting Stars" של ואן ריפאבליק ועוד. בגמר עצמו ביצע את "Diamonds" של ריהאנה.
קריירה > באירוויזיון

ב-3 בנובמבר 2014, רשות השידור דוברת הצרפתית של בלגיה, RTBF, הכריזה כי נוטה יהיה הזמר שייצג את המדינה באירוויזיון 2015 בווינה. השיר שלו, "Rhythm Inside" ("הקצב שבפנים"), הוצג לראשונה ב-10 במרץ 2015. הוא הופיע בחצי הגמר הראשון, שנערך ב-19 במאי 2015 כמופיע השלישי בחצי הגמר, והצליח להעפיל אל הגמר. בגמר היה השלושה-עשר במספר להופיע, וסיים במקום הרביעי, עם 217 נקודות.
קריירה > לאחר האירוויזיון

ב-2016 הוציא נוטה את הסינגל הראשון שלו, "Million eyes", וב-2017 את אלבום הבכורה שלו, "Selfocaracy", אשר הגיע למעמד פלטינה בבלגיה ובצרפת.
ב-29 במאי 2020 ייצא אלבומו השני, "Sillygomania".
להרוג את חולה 0

| --- | --- |

 בימוי:  לורי לינד 
 מדינה:  קנדה קנדה
 הקרנת בכורה:  2019 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט להט"בי, סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
להרוג את חולה 0 (באנגלית: Killing Patient Zero) הוא סרט תיעודי קנדי משנת 2019 שכתב וביים לורי לינד (אנ').
הסרט מתאר את היסטוריית משבר האיידס בארצות הברית, ובפרט מתמקד בדמותו של גאטאן דוגה, דייל הומוסקסואל קנדי, שהיה מבין הראשונים שחלו ב-HIV/איידס באמריקה הצפונית ואשר התפרסם בצורה שגויה כ-"חולה 0" - מי שהיה "אחראי" להפצת המחלה בארצות הברית - זאת לאחר שסיפור התפרצותה של המחלה פורסם בשנת 1987 בספרו של רנדי שילטס (אנ')‏, "And the Band Played On" (אנ').
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הוט דוקס הקנדי ב-26 באפריל 2019. הסרט הופץ באופן מסחרי ב-26 ביולי 2019.
הערות שוליים

↑  "Documentary Killing Patient Zero seeks to restore reputation of Quebec man unfairly targeted in AIDS epidemic". Toronto Star, April 25, 2019.
↑  "Hot Docs 2019: Correcting the record on HIV's so-called patient zero" (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine). Now, April 25, 2019.
↑  "Review: ‘Killing Patient Zero’". POV Magazine, April 26, 2019.
↑  Peter Knegt, "Killing Patient Zero: How a Quebec flight attendant was falsely accused of bringing AIDS to America" (אורכב 05.12.2019 בארכיון Wayback Machine). CBC Arts, July 25, 2019.
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלכלת שווייץ

| --- | --- |
 דירוג עולמי:  תמ"ג: 20; תמ"ג לנפש: 6
 מטבע:  פרנק שווייצרי 
 סטטיסטיקה
 תמ"ג:  884,940
 תמ"ג לנפש:  99,060
 צמיחה כלכלית:  0.90% (דירוג: 178; הערכה לשנת 2015)
 מדד ג'יני:  28.7 (דירוג: 128; הערכה לשנת 2012)
 כוח עבודה:  5,097,000 (הערכה לשנת 2015)
 אבטלה:  4 אחוז (נכון ל־2014) 
 הנתונים מבוססים בעיקר על:  ספר העובדות העולמי של ה-CIA הסכומים הנקובים בדולרים בערך זה, הכוונה לדולר אמריקאי, אלא אם כן צוין אחרת
 
כלכלת שווייץ היא אחת הכלכלות החופשיות והיציבות בעולם. המדיניות המוניטרית ארוכת הטווח שלה והסודיות הבנקאית בה היא מתגאה הפכו אותה למדינה מועדפת למשקיעים, ויצרו כלכלה שנשענת במידה רבה על זרם קבוע של השקעות זרות.
משום גודלה הפיזי הקטן וכח העבודה בעל ההתמחות הגבוהה העומד לרשותה, תעשייה וסחר הם המפתח לכלכלת שווייץ. שווייץ השיגה את אחת מההכנסות הגבוהות ביותר לנפש בעולם, במקביל לשיעורי אבטלה נמוכים ועם גירעון תקציבי נמוך.
בשנת 2008 כלכלת שווייץ היא הרביעית בגודלה בין ארצות מערב אירופה בעלות אוכלוסייה של מעל מיליון נפש במונחי תוצר לאומי גולמי לנפש (אחרי אירלנד, דנמרק ונורווגיה) ועשירית במונחי כח קנייה לנפש.
על פי דוח של אוניברסיטת קורנל, הארגון העולמי לקניין רוחני ו-INSEAD מ-2014, שווייץ היא המדינה החדשנית בעולם.
שתי ערים שווייצריות, ציריך וז'נבה, נמצאות בעשיריה הראשונה בדירוג הערים שהכי טוב לחיות בהן על פי הסקר השנתי של אקונומיסט וחברת EIU, שפורסם ביוני 2024. ציריך מדורגת שלישית, וז'נבה מדרגת חמישית. הסקר מדרג 173 ערים ברחבי העולם ובוחן חמש קטגוריות: יציבות, מערכת הבריאות, תרבות וסביבה, חינוך ותשתיות.
היסטוריה

כתוצאה מהמהפכה התעשייתית בתחילת המאה ה-19 הסקטור האגררי בשווייץ הצטמצם בגודלו והסקטור התעשייתי החל לגדול החל ממחצית המאה ה-19.
בתחילת המאה ה-20 הסקטור התעשייתי הפך לדומיננטי ושווייץ הייתה למדינה העשירה באירופה בפער ניכר על פני המדינות האחרות. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה משבר כלכלי בשווייץ. מאפיין בולט היה נסיגה בצריכת האנרגיה (שמרביתה הייתה פחם, עד שנות ה-40' של המאה ה-20). בתקופה זו הושת מס מלחמה. מכיוון שהיה קושי ביבוא מוצרים נעשה ניסיון לחזק את כלכלת שווייץ הן בכיוון של שדרוג רשת הרכבות בשווייץ שהפכה להיות הראשונה שמונעת על ידי חשמל במקום על ידי שריפת פחם בקטרים מונעי קיטור. בשנות ה-20' ניכר הגידול באנרגיה ששוב התמתן בשנות ה-30'.
בשנות ה-40', ובמיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה נשכרה כלכלת שווייץ מהיצוא המוגבר ומאספקת נשק לגרמניה הנאצית. עם זאת שוב ניכרה ירידה בצריכת האנרגיה בשווייץ. התנהלות הבנקים ששיתפו פעולה עם הנאצים והיחסים המסחריים עם הרייך השלישי במהלך המלחמה זכו לביקורת חריפה עד כדי כך שתקופה קצרה לאחר המלחמה שווייץ הייתה מבודדת במישור הבינלאומי. לאחר סיום המלחמה התפתחה שוב כלכלת שווייץ במהירות, במידה רבה משום שכלל לא נפגעה במהלך המלחמה.
בשנות ה-50' התל"ג גדל בממוצע שנתי של 5% וצריכת האנרגיה הכפילה את עצמה. השימוש בפחם פחת משמעותית וגדל השימוש בתזקיקי נפט וגז. בעשור הזה גם בלט מעבר מכלכלה תעשייתית לכלכלת שירותים – תחום שגדל במהירות רבה יותר מהחקלאות והתעשייה.
בשנות ה-60' התל"ג גדל בממוצע שנתי של 4% וצריכת האנרגיה הכפילה שוב את עצמה. בסיום העשור מקור האנרגיה המרכזי של שווייץ היה הנפט.
בשנות ה-70' ניכרו שינויים בתל"ג משיא עלייה של 6.5% בשנת 1970 ועד ירידה של 7.5% בשנים 1975 ו-1976. שווייץ הפכה לתלויה מנפט שיובא מקרטל OPEC. משבר הנפט של 1973 גרם לצריכת האנרגיה בשווייץ להצטמצם בין השנים 1973 ועד 1977. בשנת 1974 נקטה שווייץ בצעדים חריפים כגון איסור שימוש ברכב פרטי בימי א' כתוצאה מההלם של משבר אספקת הנפט. משנת 1977 ואילך התל"ג שב לגדול אם כי משבר האנרגיה של שנת 1979 שוב הקטין זמנית את צריכת האנרגיה בשווייץ.
בשנות ה-80' שווייץ הושפעה מהעלייה במחירי הנפט שתוצאתה הייתה נסיגה בצריכת האנרגיה בשווייץ עד שנת 1982 והצטמקות הכלכלה ב-1.3%. משנת 1983 ואילך הן התל"ג והן צריכת האנרגיה בשווייץ עלו.
בשנת ה-90' כלכלת שווייץ אופיינה בגידול איטי – הקטן ביותר בכלכלות מערב אירופה. הכלכלה הושפעה ממיתון שנמשך שלוש שנים, משנת 1991 ועד 1993 כאשר הכלכלה הצטמקה ב-2%, ירדה צריכת האנרגיה והושפע היצוא. התל"ג גדל בשנים אלו ב-0.6% בלבד. לאחר שעור אבטלה נמוך מ-1% לפני 1990 גדל שעור האבטלה לשיא של כל הזמנים בשנת 1997 – 5.3%. השכר הריאלי קטן עקב האינפלציה. החל משנת 1997 השינויים בזרימת סכומי כספים ברחבי העולם התניעו מחדש את כלכלת שווייץ ובשנת 2000 התל"ג גדל ב-3.6% במונחים ריאליים.
היסטוריה > שנת 2000 ואילך

כלכלת שווייץ הושפעה מהנסיגה של תחילת שנות ה-2000, עקב היותה כרוכה בכלכלות של ארצות מערב אירופה וכלכלת ארצות הברית. לאחר התמוטטות שוק המניות כתוצאה מפיגוע 9/11 ירד קצב הגידול בכלכלת שווייץ מ-1.2% ל-0.4% בשנת 2002 ובשנת 2003 הצטמק התל"ג ב-0.2%. להחלשות הכלכלה הייתה השפעה ניכרת על שוק העבודה. חברות רבות הכריזו על פיטורים המוניים ושעור האבטלה עלה מ-1.9% בחודש יוני 2000 לשיא של 3.9% באוקטובר 2004 (הגם ששיעור זה היה נמוך משמעותית מממוצע האבטלה בשוק האירופאי 8.9%). היצוא של סחורות ושירותים לשוק האירופאי ולארצות הברית קטן כתוצאה מהתיסוף הניכר בשוויו של הפרנק השווייצרי שגרם לעליית מחירי הסחורות המיוצאות ולשירותים. גם תנועת התיירים לשווייץ קטנה.
בחודש נובמבר 2002 העיתון הכלכלי CASH פרסם חמישה צעדים שעל הממשלה ועל הגורמים המרכזיים בכלכלה לנקוט כדי להאיץ את הכלכלה השווייצרית:
יש לעודד את הצריכה הפרטית על ידי העלאת משכורות משמעותית, ומתן הנחה למשפחות עם ילדים על בטוח הבריאות.
על הבנק המרכזי להחיות את ההשקעות על ידי הורדת שערי הריבית. על הגופים המוניטריים להעלות את מסגרות האשראי ללווים וכן להקצות קרקעות זולות לצורכי בנייה.
על הבנק המרכזי לפחת את המטבע, ובמיוחד לשנות את היחס בין הפרנק השווייצרי לאירו.
על הממשלה לסייע לתוכנית על ידי תקציב גרעוני. הוצאות הממשלה צריכות לגדול בתחום התשתיות ובתחום החינוך. יש להפחית מיסים כדי לעודד את הצריכה הפרטית.
יש להגמיש את שוק העבודה ובמקרה של ביקושים נמוכים לעבודה להימנע מפטורים.
צעדים אלו יושמו בהצלחה במקביל למדיניות הממשלה שכונתה "הקסגון הפלא" שכלל תעסוקה מלאה, שוויון סוציאלי, צמיחת הכלכלה, איכות סביבה גבוהה, מאזן חיובי בסחר הבינלאומי ויציבות מחירים. החל ממחצית 2003 שיעור הגידול השנתי עמד על ממוצע של 3% (בשנים 2004–2005 צמיחה של 2.5%, בשנים 2006–2007 צמיחה של 3.4% ו-3.3% בהתאמה).
הטבלה נקובה במיליוני פרנקים שווייצרים (נתוני קרן המטבע הבינלאומית)
| שנה | תוצר לאומי גולמי | שער חליפין של הדולר |
| --- | --- | --- |
| 1980 | 184,081 | 1.67 |
| 1985 | 244,421 | 2.43 |
| 1990 | 330,925 | 1.38 |
| 1995 | 373,599 | 1.18 |
| 2000 | 422,063 | 1.68 |
| 2005 | 463,139 | 1.24 |
| 2006 | 487,041 | 1.25 |
| 2007 | 512,142 | 1.2 |

נכון ל-2024, ארבע מערי שווייץ נמצאות בעשיריה הראשונה בדירוג הערים היקרות בעולם של חברת הייעוץ האמריקאית מרסר: ציריך (שלישית), ז'נבה (רביעית), בזל (חמישית) וברן (שישית).