stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודי לין או'קיף
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | עולם אחר | מגי קורי | 15 פרקים |
| 2001-1996 | נאש ברידג'ס | קאסידי ברידג'ס | תפקיד ראשי (6 עונות); 122 פרקים |
| 2002 | דארמה וגרג | סימון | 2 פרקים |
| 2002 | ג'ורג' לופז | קמפבל | 2 פרקים |
| 2004 | מרוץ לאתמול | קנדיס איימס | פרק: "Reunion" |
| 2004 | The Help | בקי וויגינס | פרק: "Maggie Chicken" |
| 2004 | מכושפות | שדת העכביש | פרק: "Spin City" |
| 2005-2004 | בוסטון ליגל | נורה ג'ייקובס | 3 פרקים |
| 2005-2004 2011-2010  | שני גברים וחצי | גייל / איזבלה | 4 פרקים |
| 2005 | איב | לוסי | פרק: "If the Shrew Fits" |
| 2005 | Three Wise Guys | מארי אן דוידסון | סרט טלוויזיה של USA |
| 2006 | The Evidence | ג'קי קזאריס | 5 פרקים |
| 2006 | מחשבות פליליות | אמנדה גילרוי | פרק: "P911" |
| 2007 | CSI: ניו יורק | מלודי קונסטנזה | פרק: "The Ride In" |
| 2007 | Raines | אנג'לינה בילינגס | פרק: "Closure" |
| 2009-2007 | נמלטים | גרטשן מורגן | תפקיד ראשי (עונות 4-3); 34 פרקים |
| 2009 | המפץ הגדול | מקיילה | פרק: "The Vegas Renormalization" |
| 2010 | אבודים | אווה | פרק: "Recon" |
| 2010 | Soul Fire Rising | לילית' ריבון | 3 פרקים |
| 2010 | Class | קיילי בורץ' | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2011 | חוק וסדר: לוס אנג'לס | ג'ן מאקי | פרק: "Angel's Knoll" |
| 2011 | Exposed | אמילי בנט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2012 | המאתר | ליסה | פרק: "A Cinderella Story" |
| 2012 | קאסל | כריסטינה קוטרה | פרק: "Cloudy with a Chance of Murder" |
| 2012 | A Nanny's Revenge | ג'יינה רייט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2013 | האקסים | עובדת | פרק: "Toy Story" |
| 2013 | Stalkers | ג'וליה וויטמן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014 | Merry ExMas | אשלי ווילאמס | סרט טלוויזיה של Ion Television |
| 2017-2014 | יומני הערפד | ד"ר ג'ו לאפלין זלצמן | תפקיד חוזר (עונות 7-6) תפקיד אורח (עונה 8); 21 פרקים |
| 2018-2014 | על המגרש | ליונל דוונפורת' | תפקיד ראשי (עונות 4-2); 31 פרקים |
| 2016 | לוציפר | רוני הילמן | פרק: "The Would-Be Prince of Darkness" |
| 2018 | מורשות | ד"ר ג'ו לאפלין זלצמן | פרק: "Mombie Dearest" |
| 2021 | Hip Hop Family Christmas | ויויאן | סרט טלוויזיה של VH1 |
ברברה אוברמן

ברברה .פ. אוברמן (באנגלית: Barbara Oberman‏; 20 במאי 1935) הייתה פעילה למען שחרור אסירי ברית המועצות בתקופה הקומוניסטית משנת 1971 ועד שנפתחו השערים ויהודי ברית המועצות הורשו לצאת מהמדינה. הקימה את תנועת "ה-35" ותנועת "הוועדה למען שחרור אסירי ציון".
קורות חיים

ברברה אוברמן נולדה בלונדון, בירת אנגליה, בשנת 1935 ליעקב וגלי קוקלין. כשאוברמן הייתה בת ארבע פרצה מלחמת העולם השנייה. ילדותה בלונדון בזמן מלחמת העולם השנייה לא הייתה פשוטה, בתחילת המלחמה הפציצו את לונדון מספר פעמים, ולכן ברברה ומשפחתה נאלצו לצאת מן העיר לזמן מה ולעבור לגור בבתים של אנשים זרים שהיו מוכנים לקבל את פניהם ולשמש כמחסה עבור המשפחה עד שהמצב ירגע. כאשר אוברמן הייתה בת שבע אמה חלתה ונפטרה. בשנת 1957 ברברה נישאה לססיל אוברמן, היו להם שלושה ילדים- אנטוני (ילדו של ססיל מנישואיו הקודמים), דוד וג'ודי. במאי 1971 הקימה אוברמן את תנועת "ה-35".
הרקע להקמת תנועת "ה-35" (The 35’s)

בשנות ה-70, ברית המועצות סירבה לתת ליהודים לקיים מצוות, להתפלל בבית הכנסת, ללמוד תורה או לעזוב את רוסיה כדי לעלות לארץ. יהודים שביקשו לעזוב את רוסיה, ובקשתם נדחתה, נקראו "רפיוזניקים" כלומר מסורבים. בעברית אימצו את השם "סירובניקים". הם נרדפו על ידי הרוסים, איבדו את מקום עבודתם ולפעמים נשלחו למחנות עבודה בסיביר כעונש על שהעזו לבקש לעלות לישראל.
במקביל שנות ה-70 היו שנות השיא של "המלחמה הקרה". בשנים אילו היה עימות סמוי בין הרוסים לאמריקנים ובין מזרח אירופה למערבה. אף מדינה לא רצתה לסכן את יחסיה הרגישים עם רוסיה.
כתוצאה מכך, אף מדינה לא הייתה מוכנה לצאת נגד רוסיה על הרדיפה שלהם את היהודים מסורבי העלייה. לא האמריקנים, הבריטים או כל מדינה אירופאית. אפילו לא מדינת ישראל או הרבנות הבריטית.
כולם רצו להשאיר את הדברים רגועים ולא להעצים את הסכסוך או לנהל אותו בשקט ורחוק מעיני הציבור.
אחת ממסורבות העלייה הייתה רייזה פלטניק, אישה יהודייה רוסיה בת 35.
היא ניסתה לעזוב את רוסיה, אבל הרוסים מנעו זאת ממנה. הם שלחו אותה למחנה עבודה ולאחר מכן שלחו אותה לצינוק.
באותו זמן אוברמן הייתה גם כן בת 35 וכששמעה את הסיפור הזה היא לא הייתה מוכנה להתעלם ממנו והחליטה לצאת למאבק. היא אספה קבוצה של חברות והקימה תנועת התנגדות לאחר 3 שעות של דיון סוער עם הרב הראשי ללונדון שהתנגד להקמת התנועה. התנועה הוקמה כדי למחות נגד רדיפת היהודים על ידי הרוסים. התנועה הייתה בת 35 נשים, בנות 35, שנלחמו על אישה בת 35. התקשורת קראה להם ה-"35" ("the-35's").
פעולות תנועת "ה-35" (The-35)

הפעולות של "ה-35" החלו בהפגנה קטנה מחוץ לשגרירות רוסיה בלונדון שהשתתפו בה 35 נשים. הן נלחמו על שחרורה של רייזה פלטניק. לאחר הפגנה זו, פלטניק הועברה מהצינוק הרוסי אל הכלא הרוסי. ההפגנה נשמעה בתוך הקהילה היהודית ובהפגנה השנייה השתתפו כבר אלף מפגינים.
למרות ההתנגדות של הממשלה הבריטית, אוברמן המשיכה בפעולותיה. היא ארגנה עוד הפגנות וזכתה לכיסוי בטלוויזיה, ברדיו ובעיתונות כדי לפרסם את מאסרה של פלאטניק. בעקבות ההפגנות סניפים של תנועת "ה-35" החלו להיפתח בכל קהילות בריטניה. פעולות "ה-35" העלו את המודעות למצב היהודים בברית המועצות, ותנועות הנוער בכל רחבי בריטניה החלו לפעול למענם. בנוסף לתנועות הנוער יהודים רבים החלו להתקשר ולשלוח מברקים ומכתבים ליהודי ברית המועצות כדי להראות להם שיהודי העולם תומכים בהם ועושים כל שביכולתם כדי להוציא אותם לחופשי.
יהודי אנגליה היו נוסעים לטיולים מאורגנים בברית המועצות, ובזמן הטיול היו בורחים והולכים לבקר את יהודי ברית המועצות כדי ללמד אותם עברית, לספר להם על ארץ ישראל ולהביא להם טליתות, סידורים ותפילין. לאוברמן היו רעיונות מקוריים איך להעלות את המודעות לנושא של הסירובניקים (מסורבי עלייה). לדוגמה, פעם אחת היא הדפיסה עלונים שעליהם היה כתוב "סוניה מביאה מסאג'ים בחינם... תבקשו את שרנסקי" מספר הטלפון על העלונים לא היה קשור למסאג'ים, אלא המספר של שגרירות ברית המועצות באנגליה. כל כך הרבה אנשים התקשרו וביקשו את שרנסקי (סירובניק שכבר אז היה מפורסם) עד שהשגרירות נאלצה לשנות את מספר הטלפון שלה. זהו אותו נתן שרנסקי שלימים שוחרר, עלה ארצה והפך לשר בממשלת ישראל.
כך היא נלחמה על שורה של סירובניקים שחלקם ידועים היום כגון אידה נודל, יולי אדלשטיין, סילווה זלמנסון ורבים אחרים. לאחר שנתיים של הפגנות, שביתות רעב וסיקור עיתונאי וטלוויזיוני נרחב, רייזה פלטניק שוחררה מהכלא הרוסי ועלתה לארץ ישראל בזכות כל הפעילויות של ה-35.
תנועת "הוועדה למען שחרור אסירי ציון" (The Committee for The Release Of Soviet Jewish prisoners) אוברמן לא השתתפה רק בתנועת ה-35. לאחר כמה חודשים בהם הייתה מנהיגת תנועת "ה-35" התנועה התרחבה מאוד. עקב כך, רבים בתנועה החלו להגביל את אוברמן בפעולותיה. לכל אחר היו רעיונות שונים ודעות שונות ולכן היא עזבה את "ה-35" והקימה תנועה חדשה שנקראה "הוועדה למען שחרור אסירי ציון". התנועה מומנה על ידי ססיל, בעלה של אוברמן, והתחילה בשלושה חברים: סוניה כהן, פרנסיס מארי מארזל ואוברמן ביחד עם המשפחות שלהם, שהמורל והתמיכה שלהם נתנו להן כוח וגרמה להן להמשיך ולפעול. ילדיהם של משפחת אוברמן: אנטוני, דוד וג'ודי, באו להפגין עימם. בכל פעם היו חושבים על הפגנות ייחודיות ועל עוד דרכים מקוריות להסב את תשומת לב של הרוסים. עם נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1991 נפתחו הדלתות ורוב היהודים שרצו לעזוב את רוסיה עזבו. (1)
עלייתה של אוברמן לארץ ישראל

בשנת 1974 הטרוריסט הבינלאומי קרלוס ("התן") שם את אוברמן ב"ראש הרשימה" של החיסולים שלו, ואיים עלייה. בעקבות איומים אלו, אוברמן ומשפחתה נסעו לארץ ישראל לארבעה חודשים. לאחר מכן חזרו לאנגליה, ובשנת 1979, אוברמן ומשפחתה עלו לארץ ישראל ומתגוררים בה עד היום.
הערות שוליים

1 2 3  barbara oberman, Skirts against the Kremlin, The Jerusalem Post
↑  The British housewife who took on the Soviet Union, The Jerusalem Post
סיגל אביטן

| --- | --- |
 סיגל אביטן, 2022
 לידה:  15 בנובמבר 1969 (בת 55)
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו 
 עיסוק:  סופרת, יזמית ואשת תקשורת ישראלית. חוקרת את השפעת הבושה ותופעת ה״מה יגידו״ על קבלת החלטות בעסקים ובחיים האישיים. מרצה ומנחת סדנאות.
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  3 
 sigalavitan.co.il
 
סיגל אביטן (נולדה ב-15 בנובמבר 1969) היא סופרת, אשת תקשורת ויזמית. אביטן חוקרת את השפעת הבושה ותופעת ה״מה יגידו״ על קבלת החלטות בחיים האישיים ובעסקים, הגישה את התכנית "ציפורי לילה בלי בושה" בגלי צה"ל, מארחת הפודקאסטים ״מה אכפת לך מה יגידו״, כתבה וביימה את המופע של אורנה בנאי ״את זה לא תמצאו בגוגל״, היא העורכת הראשית של ספר הביוגרפיה ״חבר״ מאת שמעון שבס. אביטן היא היוצרת של הפורמט הטלוויזיוני "דייט להביא הביתה" ששודר בשידורי קשת 12 בשלהי שנת 2022.
ספריה: בשנת 2018 יצא לאור הרומן הראשון שכתבה, ״חשומה״, אשר תורגם לאנגלית ולערבית ובמרץ 2022 יצא לאור הרומן השני שלה ״ליידי צ׳יל״ . בחודש ינואר 2022 פרסמה את הספר השלישי שלה ״ביזנס טאלנט״ ספר ניהול המבוסס על שיטת העבודה שפיתחה בעשור האחרון. הספר יצא לאור בהוצאה בבעלותה ״The Good Books".
פועלה המקצועי

בשנת 1991 בעקבות נפילת מסך הברזל וגל העלייה הגדול מברית המועצות, אביטן הקימה את משרד הפרסום המגזרי הראשון בישראל - "תל אביב-מוסקבה". המשרד התמקד בפרסום בשפה הרוסית וזכה להצלחה. בשנת 1996 מכרה אביטן את אחזקותיה במשרד, והקימה את "סיגל אביטן תקשורת", סוכנות לייעוץ אסטרטגי ולייעוץ תקשורתי.
ב-2007 הקימה אביטן את הסטארט-אפ Presscast "פרסקאסט" לשידורים חיים באינטרנט, אליו הצטרף גדי סוקניק לאחר פרישתו מהגשת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ 2 דאז.
בשנת 2010 הקימה אביטן את ערוץ הטלוויזיה המסחרי הראשון באינטרנט בשיתוף עם העיתון הכלכלי דה-מרקר[דרושה הבהרה]. ערוץ זה העביר מסיבות עיתונאים, שידורים חיים, כתבות ועוד.
בשנת 2013 יסדה אביטן את סוכנות Business Talent, המתמחה באסטרטגיית בכירים, ניהול מוניטין, כתיבת ביוגרפיות ונאומים, בימוי והפקת סרטים דוקומנטריים והכנה לקראת הופעה מול קהל ומול מצלמה.
חיים אישיים

אם לשלושה ילדים, מתגוררת בתל אביב. אחותה היא העיתונאית שירית אביטן כהן.
אחיינה, יאיר אביטן, נפל בקרב בשג'אעייה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  דייט להביא הביתה - פרקים מלאים לצפייה ישירה, באתר 12+
↑  אופיר בר-זוהר, גדי סוקניק וסיגל אביטן מקימים מיזם תקשורת, באתר הארץ, 13 ביוני 2008
↑  יעל גאוני, ‏המיזם החדש של גדי סוקניק: חברה שמעבירה מסיבות עיתונאים באינטרנט, באתר גלובס, 12 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415297505171  VIAF: 12153833132364330034   WorldCat (עם VIAF): 12153833132364330034 
חשומה, רב המכר מאת סיגל אביטן.
תהילים

| --- | --- |

 
 שפה:  עברית מקראית 
 סוגה:  ספרות החכמה 
 מספר פרקים:  150
 מספר פסוקים:  2,527
 סדרת ספרים:  כתובים
 דמויות מרכזיות:  דוד, בני קורח, אסף
 
ספר תהילים הכתוב על גבי מגילה בכתב סת"ם
תְּהִלִּים (נקרא גם תילים או תהילות) הוא ספר מספרי המקרא, אשר כלול בחלק הכתובים. בתרגום השבעים הספר מכונה Ψαλμοί (תעתיק לטיני: psalmoi) ובתרגום הוולגטה הלטיני הוא מכונה Psalmi. בביבליה הנוצרית הוא כלול בספרות החכמה שבברית הישנה.
במסורת היהודית מיוחס הספר בעיקרו לדוד המלך ולאישים נוספים, אולם מספר מזמורים מתוארכים בחקר המקרא לתקופת חורבן בית ראשון ולימי בית שני. בקאנון היהודי מצויים 150 פרקים בספר תהילים, בתרגום השבעים מופיע מזמור נוסף הנמנה כ-151. בשני כתבי יד של הפשיטתא ממשיך הספר בעוד 4 מזמורים נוספים: קנ"ב–קנ"ה. גרסה של תהילים קנ"א נמצאה גם במגילת התהילים הגדולה, כמו גם גרסאות של מזמורים קנ"ד וקנ"ה, בנוסף למזמורים שאינם ידועים משום מקור מלבד מגילות קומראן.
שם הספר

שם הספר תהילים הוא צורת רבים של המילה תהילה, שמשמעותה דבר שבח. בלשון חז"ל נשמטה האות ה והספר נקרא תילים (ובארמית: תילין או תילי), והגייה זו נשמרה בקרב חלק מעדות ישראל עד ימינו. ממפרשי ימי הביניים, כגון הרמב"ן ובמיוחד אבן עזרא, היו שקראו לספר "תהילות".
בתרגום השבעים נקרא הספר Ψαλμοί, המשמשת לתרגום המילה מזמור כאשר היא מופיעה בספר. כינוי זה תואם את הנוהג בתקופת בית שני לכנות את פרקי התהלים בשם מזמורות (דוגמה לנוהג זה ניתן לראות בתלמוד הירושלמי). משמעות המילה ביוונית היא שיר מולחן שהושר לצלילי נבל, ומאותו שורש יווני התגלגלו לעברית גם המילים פסנתר ופזמון. המילה עברה מיוונית למרבית השפות האירופיות, ובהן היא משמשת גם היום כשם הספר (אנגלית: Psalms, גרמנית: Psalmen, צרפתית: Psaumes). שם הספר ברוסית: Псалтырь או Псалтирь מקורו במילה יוונית ψαλτήριον שמשמעותה סוג של כלי נגינה.
במגילת מלכי צדק שנמצאה בקומראן נמצא ציטוט מהספר "כאשר כתוב בשירי דוד אשר אמר: אלהים נצב בעדת אל", והרי זה ציטוט פתיחתו של מזמור המיוחס בכותרתו לאסף (מזמור פב), ומכאן שבלא קשר לייחוסו של מזמור ספציפי, "שירי דוד" משמש כינוי כללי לספר תהלים.
מיקום הספר

ברוב ספרי התנ"ך הנדפסים כיום ממוקם ספר תהילים בראש חטיבת כתובים. עם זאת, בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי, שדנה בספרי התנ"ך, נמצא ספר תהילים לאחר מגילת רות, וזאת כנראה בשל הסדר הכרונולוגי שבו מסודרים הספרים בברייתא, כפי שמעיר רש"י. אף בחלוקת בעלי המסורה של ארץ ישראל תהילים הוא השני בספרי הכתובים, אך בחלוקה זו הספר הראשון הוא ספר דברי הימים. חלוקה זו נמצאת גם בכתר ארם צובא ובכתב יד לנינגרד, ובימינו השתמש בה הרב מרדכי ברויאר במהדורת התנ"ך שהוציא.
בתרגום השבעים, וכן בתרגומים הנפוצים בימינו שהלכו בעקבותיו, ספר תהילים הוא השני בחטיבת "ספרי השירה", לאחר ספר איוב ולפני ספר משלי. לכל השיטות, ספרי אמ"ת הם קבוצה מיוחדת של שלושה ספרים שמיוחדים בטעמי המקרא שלהם ובסדר כתיבת השורות.
חלוקת הספר > חלוקה לפרקים

ספר תהילים הוא קובץ של מזמורים שונים, וכל מזמור עומד בפני עצמו כיצירה סגורה. במהדורת התנ"ך המקובלת נמצאים מאה וחמישים פרקים, ובכל פרק מזמור אחד העומד בפני עצמו.
החלוקה המקובלת בימינו היא חלוקה חדשה יחסית, ובספרות חז"ל אנחנו מוצאים שמדובר על 147 פרקים, אותם מעמידים חז"ל כנגד שנות חייו של יעקב אבינו. ההבדל בספירת הפרקים בין חז"ל לבין הספירה שלנו נובע מכך שחלק מהפרקים שהופיעו כמזמור אחד בספירה הקדומה חולקו לשני מזמורים בספירה המאוחרת. לא ברור אילו מהמזמורים היו מחוברים בימי קדם ואילו מחולקים. על מזמורים מסוימים יש לשער שהיו מחוברים:
מזמורים א–ב נמנו כמזמור אחד בתלמוד, בשל האינקלוזיו שזיהו חז"ל – מהביטוי "אשרי האיש" בראש פרק א ועד הביטוי "אשרי כל חוסי בו" בסוף פרק ב.
מזמורים ט–י נידונו כפרק אחד, כפי שמשתמע מפירוש התוספות והריטב"א למסכת מגילה. מכך שהמפרשים מציעים לחלק אותו לשניים, משתמע שעד ימיהם הוא נחשב למזמור אחד.
מזמורים מב–מג, בהם ניכר הפזמון החוזר: ”מַה תִּשְׁתּוֹחֲחִי נַפְשִׁי וַתֶּהֱמִי עָלָי הוֹחִילִי לֵאלֹהִים כִּי עוֹד אוֹדֶנּוּ יְשׁוּעוֹת פָּנָיו”, פזמון שמופיע בשינויים קטנים באמצע ובסוף פרק מב וכן בסוף פרק מג, ובכך קושר אותם ליחידה אחת.
מזמורים ע–עא, שרוב המפרשים ביארום כיחידה תוכנית אחת. כך נראה גם מהעובדה שמזמור עא הוא היחיד ממזמורי הספר השני בתהילים שאין כותרת בראשו.
במספר כתבי-יד עתיקים מוצאים את מזמורים צו–צז כמזמור אחד. גם מבחינה תוכנית מזמור צז מקביל ומשלים למזמור צו, בכך ששניהם מתארים את מלוכת האל ואת השמחה בקבלת מלכותו. כן מצאנו לשונות דומים בין המזמורים: "אִמְרוּ בַגּוֹיִם ה' מָלָךְ... וְתָגֵל הָאָרֶץ" (צו, י–יא) בדומה לפתיחת מזמור צז ”ה' מָלָךְ תָּגֵל הָאָרֶץ” (צז, א).
מזמורים קיד–קטו נחשבו למזמור אחד במספר רב של מקורות קדומים: כתר ארם צובא, כתב-יד לנינגרד, תרגום השבעים ותרגום רס"ג. הדבר מסתבר גם מכך שהביטוי "הללויה" לא מופיע בסוף פרק קיד ולא בתחילת פרק קטו, וכך לא נוצרת הפסקה בין שניהם, זאת בניגוד למזמורים הסמוכים. גם מבחינה תוכנית הדבר מסתבר, שכן פרק קיד מדבר על גאולת ישראל ביציאת מצרים, ובפרק קטו המשורר מבקש שכך יעשה הקב"ה גם בימיו.
מזמור קיז, שבו רק שני פסוקים והוא הקצר שבפרקי התנ"ך, סופח על ידי מפרשים רבים למזמור שלפניו או למזמור שלאחריו. הרב מנחם המאירי כתב שבספרים עתיקים המזמור הוא אחד עם מזמור קטז, אך בספרים המדויקים שנמצאים בידינו מזמור זה הוא נפרד.
בתרגום השבעים החלוקה זהה לזו שבספרים שלנו, מלבד ארבעה מקומות:
מזמורים ט–י הם מזמור אחד, וגם מזמורים קיד–קטו.
מזמור קטז מחולק לשני מזמורים: האחד מורכב מפסוקים א–ט, והשני מפסוקים י–יט. מזמור קמז מחולק גם הוא לשני מזמורים: הראשון מפסוק א–יא, והשני מפסוק יב–כ.
מכיוון ששני פרקים פוצלו ושניים אוחדו, נמצא שמספר הפרקים בתרגום השבעים גם הוא 150.
בכתר ארם צובא ובכתב יד לנינגרד יש הבדל אחד מהספרים שלנו: מזמורים קיד וקטו מחוברים, ולכן בספרים אלו ישנם 149 מזמורים.
גם בפירוש המאירי לתהילים מזמורים קיד וקטו הם מחוברים, אך כפי שציינו לעיל מזמור קיז מסופח למזמור שלפני, ומזמור קיח מחולק לשלושה: פסוקים א–ד, פסוקים ה–כד, ופסוקים כה–כט. אם כן, לשיטת המאירי יש 151 פרקים.
בספרים נוספים[דרושה הבהרה] אפשר למצוא עוד חלוקות: יש ספרים שבהם פרק עח מחולק לשניים, לפני הפסוק "והוא רחום יכפר עוון". יש כאלו שבהם פרק קיט, שהוא אקרוסטיכון מתומן, מחולק ל-22 פרקים שונים, אחד לכל אות.
חלוקת הספר > חלוקה לספרים

ספר תהילים מחולק במסורת לחמישה ספרים, חלוקה שניכרת מלשון פסוקי החתימה של כל ספר:
פרקים א–מא. הספר מסתיים בפסוק: ”בָּרוּךְ ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל מֵהָעוֹלָם וְעַד הָעוֹלָם אָמֵן וְאָמֵן”.
פרקים מב–עב. מסתיים בפסוק: ”וּבָרוּךְ שֵׁם כְּבוֹדוֹ לְעוֹלָם וְיִמָּלֵא כְבוֹדוֹ אֶת-כֹּל הָאָרֶץ אָמֵן וְאָמֵן”. (לאחריו נוסף הפסוק "כָּלּוּ תְפִלּוֹת דָּוִד בֶּן-יִשָׁי").
פרקים עג–פט. נחתם בפסוק: ”בָּרוּךְ ה' לְעוֹלָם אָמֵן וְאָמֵן”.
פרקים צ–קו. מסתיים ב:”בָּרוּךְ ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל מִן הָעוֹלָם וְעַד הָעוֹלָם וְאָמַר כָּל הָעָם אָמֵן הַלְלוּ-יָהּ”.
פרקים קז–קנ. חותם את כל ספר תהילים בפסוק: ”כֹּל הַנְּשָׁמָה תְּהַלֵּל יָהּ הַלְלוּ-יָהּ”.
בכתבי היד יש רווח של מספר שורות בין כל אחד מחמשת הספרים.
אף על פי שספר תהילים מחולק פנימית לחמישה ספרים, במניין 24 ספרי המקרא הוא נחשב לאחד.
חלוקת הספר > חלוקה לפסוקים

על פי חלוקת הפסוקים שלנו, בספר תהילים יש 2,527 פסוקים. על פי חלוקה זו, שנמצאת גם בהערות המסורה שבידינו, הפסוק האמצעי בספר הוא: ”וַיְפַתּוּהוּ בְּפִיהֶם וּבִלְשׁוֹנָם יְכַזְּבוּ לוֹ” (עח, לו).
בתלמוד הבבלי יש דיון בנוגע למספר הפסוקים בספר תהילים, ולגבי אמצעם. על פי התלמוד, פסוק האמצע הוא ”וְהוּא רַחוּם יְכַפֵּר עָוֹן וְלֹא יַשְׁחִית וְהִרְבָּה לְהָשִׁיב אַפּוֹ וְלֹא יָעִיר כָּל חֲמָתוֹ” (עח, לח) שנמצא במרחק של שני פסוקים מאמצע הספר על פי חשבוננו. עם זאת, על פי הסוגיא ישנם 5,896 פסוקים בספר, יותר מפי שניים מאשר בחשבון שלנו. ייתכן שהגמרא החשיבה כל צלע בפסוק כפסוק בפני עצמו. על כל פנים, הגמרא שם כותבת שאנחנו לא בקיאים בחלוקת הפסוקים כפי שהיו בקיאים פעם, ולפיכך מנייננו שונה ממניינם.
כמו כן, כותבת הגמרא שהאות האמצעית בספר היא האות ע במילה "מיער" בפסוק: ”יְכַרְסְמֶנָּה חֲזִיר מִיָּעַר וְזִיז שָׂדַי יִרְעֶנָּה” (פ, יד). ייתכן שמשום כך האות תלויה מעל השורה על פי המסורה.
חלוקת הספר > חלוקה לסדרים

על פי המסורה, מחולק ספר תהילים ל-19 סדרים. במבט ראשון, נראה שאין לחלוקת הסדרים שום היגיון פנימי, משום שהיא מחלקת פרקים באמצעיתם ומפרידה בין פרקים קשורים. אך החלוקה מתבססת על שני עקרונות:
אם המזמור מסתיים בפסוקי ברכה, הם מצורפים למזמור שלאחריו. כך למשל נהוג בתפילה, בה פותחים את מזמור תהילה לדוד (פרק קמה), שנאמר שלוש פעמים ביום, בפסוק ”אַשְׁרֵי הָעָם שֶׁכָּכָה לּוֹ אַשְׁרֵי הָעָם שה' אֱלֹהָיו” שחותם את מזמור קמד.
גם למזמור צא נוהגים להקדים את הפסוק "ויהי נועם" שנמצא בסוף המזמור שלפניו. עיקרון זה נוהג ברוב הסדרים.
שני סדרים בספר נפתחים באמצע הפרק, וזאת משום שהם פסוקים חשובים במיוחד. בפסוק "והוא רחום" נפתח סדר חדש, וכן הפסוק ”טוֹב לִי תוֹרַת פִּיךָ מֵאַלְפֵי זָהָב וָכָסֶף” פותח סדר חדש.
חלוקת הספר > חלוקה לימי השבוע ולימי החודש

בנוסף, חולק הספר על ידי הרב מנחם בן זרח גם לשבעה חלקים ולשלושים חלקים, זאת כדי לאפשר את קריאתו מדי שבוע ומדי חודש.
פירוט החלוקה לימי השבוע:
יום ראשון א'–כ"ט
יום שני ל'–נ'
יום שלישי נ"א–ע"ב
יום רביעי ע"ג–פ"ט
יום חמישי צ'–ק"ו
יום שישי ק"ז–קי"ט
יום השבת ק"כ–ק"נ
פירוט החלוקה לימי החודש:
א' א'–ט'
ב' י'–י"ז
ג' י"ח–כ"ב
ד' כ"ג–כ"ח
ה' כ"ט–ל"ד
ו' ל"ה–ל"ח
ז' ל"ט–מ"ג
ח' מ"ד–מ"ח
ט' מ"ט–נ"ד
י' נ"ה–נ"ט
י"א ס'–ס"ה
י"ב ס"ו–ס"ח
י"ג ס"ט–ע"א
י"ד ע"ב–ע"ו
ט"ו ע"ז–ע"ח
ט"ז ע"ט–פ"ב
י"ז פ"ג–פ"ז
י"ח פ"ח–פ"ט
י"ט צ'–צ"ו
כ' צ"ז–ק"ג
כ"א ק"ד–ק"ה
כ"ב ק"ו–ק"ז
כ"ג ק"ח–קי"ב
כ"ד קי"ג–קי"ח
כ"ה קי"ט (פסוקים א'–צ"ו)
כ"ו קי"ט (פסוקים צ"ז–קע"ו)
כ"ז ק"כ–קל"ד
כ"ח קל"ה–קל"ט
כ"ט ק"מ–קמ"ד - ב"חודש חסר" אומרים גם את יום ל' לחודש
ל' קמ"ה–ק"נ
במסגרת תקנת אמירת תהלים שיזם רבי יוסף יצחק שניאורסון, הורה לחסידיו לקרוא בסוף כל תפילת שחרית את פרקי התהילים כפי שנחלקו לימי החודש.
מחבר ספר תהילים

על פי המקובל במסורת, מחברם העיקרי של מזמורי הספר הוא דוד המלך, ומשובצים בו גם מזמורים של מחברים שונים. התלמוד מציין כי "דוד כתב ספר תהלים על ידי עשרה זקנים", כלומר, אסף יצירות רבות לכדי ספר תהלות מגוון.
כפי שהוזכר לעיל, בכותרות 100 ממזמורי תהילים מובא שם איש או קבוצה של אנשים, תמיד עם ל' היחס לפני כן. ל' זו פורשה בדרכים שונות:
רוב המפרשים הקלאסיים פירשו שהל' מציינת את שמו של מחבר המזמור והכוונה היא "מאת". כך למשל הכותרת "לדוד" מבארת שדוד הוא זה שחיבר את המזמור.
המזמור נאמר על האיש שמוזכר בכותרת, או לכבודו. כך, למשל, פירשו מפרשים רבים את מזמורים עב וקכז שבכותרתם מופיעה המילה "לשלמה", כמזמורים שחוברו כתפילה על שלמה. לדעת אבן עזרא בהקדמתו לפירושו על תהילים, כל המזמורים שבראשם נכתב "לדוד", חוברו עליו או על ידו.
המזמור הזה היה רגיל להיאמר על ידי האיש שמוזכר בכותרת. כך פירשו הרבה מפרשים את הביטויים "לאסף" או "לבני קורח", שהלוויים האלו היו רגילים לשיר את המזמורים האלו כחלק משירת הלוויים.
מחבר ספר תהילים > דוד

כבר בימי המקרא היו מסורות על הקשר של דוד למוזיקה ולביצועה, בסיפור הצגתו לפני שאול נאמר: ”וַיַּעַן אֶחָד מֵהַנְּעָרִים וַיֹּאמֶר הִנֵּה רָאִיתִי בֵּן לְיִשַׁי בֵּית הַלַּחְמִי יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבּוֹר חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבוֹן דָּבָר וְאִישׁ תֹּאַר וַיהוָה עִמּוֹ.” (ספר שמואל א', פרק ט"ז, פסוק י"ח), כך גם בעמוס: ”הַפֹּרְטִים עַל פִּי הַנָּבֶל כְּדָוִיד חָשְׁבוּ לָהֶם כְּלֵי שִׁיר.” (ספר עמוס, פרק ו', פסוק ה')
לגבי חיבוריו המזמוריים נאמר ב"דברי דוד האחרונים": ”וְאֵלֶּה דִּבְרֵי דָוִד הָאַחֲרֹנִים נְאֻם דָּוִד בֶּן יִשַׁי וּנְאֻם הַגֶּבֶר הֻקַם עָל מְשִׁיחַ אֱלֹהֵי יַעֲקֹב וּנְעִים זְמִרוֹת יִשְׂרָאֵל.” (ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק א')
במסכת פסחים קבעו חז"ל:
לעומת זאת, בברייתא במסכת בבא בתרא נאמר: "דוד כתב ספר תהלים על ידי עשרה זקנים: על ידי אדם הראשון, על ידי מלכיצדק, ועל ידי אברהם, ועל ידי משה, ועל ידי הימן, ועל ידי ידותון, ועל ידי אסף, ועל ידי שלשה בני קורח".
על קיומם של פרקי תהילים העוסקים בנושאים מאוחרים מתקופת דוד המלך כתב רבי אברהם אבן עזרא בהקדמתו לספר תהילים: "מחלוקת גדולה יש בינות המפרשים, יש אומרים כי כל הספר לדוד והיה נביא... ויש אחרים אומרים כי אין בספר הזה נבואה לעתיד, ובעבור זה כתבוהו הקדמונים עם איוב ומגילות... ואמרו כי 'על נהרות בבל' – חיברו אחד מן המשוררים בבבל... ואמרו כי גם אסף ... אינו אסף המנצח שהיה בימי דוד."
מזמור עב מסתיים במילים "כלו תפילות דוד בן ישי" אולם יש מספר מזמורים לאחר מכן הנושאים את שמו של דוד, ומכאן למדו המפרשים שפרקי התהילים לא נכתבו לפי הסדר בו חוברו.
בסך הכול שבעים ושלושה מזמורים משויכים בפתיחתם לדוד (בתרגום השבעים יש ייחוס לדוד בארבע-עשרה כותרות נוספות), שנים עשר מזמורים לאסף, אחד עשר לבני קורח, שני מזמורים לשלמה, מזמור אחד לאיתן האזרחי (שלפי המסורת הוא אברהם), מזמור אחד להימן האזרחי, מזמור אחד למשה, ובשלושה מזמורים נזכר ידותון. חמישים מזמורים אינם נושאים שם של מחבר.
יש הטוענים, על פי ניתוח רמזים לאירועים היסטוריים המוזכרים בספר תהלים, כי המילים הראשונות בפרקים רבים, דוגמת 'מזמור לדוד' או 'למנצח מזמור לדוד', לא בהכרח מעידות על זהותו של מחבר הפרק, וייתכן שבחלק מהמקרים מדובר בייחוס רעיוני למחבר ידוע של פרקים רבים בספר תהלים.
כותרות המזמורים

בראש רוב פרקי תהילים נמצאות כותרות שמציינות את סוג המזמור, את שם המחבר או המשורר, או את הזמן המיוחד שבו נאמר – בכל מזמור על פי עניינו. ל-116 ממזמורי תהילים יש כותרת כלשהי בתחילתם, ואלו כותרות מגוונות ביותר. יש למעלה מ-60 סוגים שונים של כותרות, כך שכותרת רבות נמצאות בראש מזמור אחד בלבד. הכותרת הנפוצה ביותר היא "לדוד" (בלבד) שמופיעה בראש ארבעה עשר מזמורים. 9 מזמורים מתחילים בכותרת "למנצח מזמור לדוד", ו-9 ב"שיר המעלות" (בלבד).
כותרות המזמורים > היחס בין הכותרת לגוף המזמור

במהדורות התנ"ך בעברית הנהוגות בימינו, נמצאות הכותרות כחלק מגוף המזמור, ומהוות חלק מהטקסט הקנוני; כך הוא גם ברוב התרגומים. עם זאת, חלק מהתרגומים החדשים לאנגלית, כמו תרגום New English Bible, משמיטים את הכותרות מגוף המזמור. בשל כך, גם ספרור הפסוקים בתרגומים אלו שונה.
גם בתפילה היהודית נהוג להחשיב את הכותרות כחלק מהמזמור. אמנם, במקרים בודדים נהוג להשמיט בתפילה את הכותרות: במזמור ג אותו אומרים לפי חלק מהנוסחים בקריאת שמע שעל המיטה נהוג להשמיט את הכותרת: "מִזְמוֹר לְדָוִד בְּבָרְחוֹ מִפְּנֵי אַבְשָׁלוֹם בְּנוֹ" ולהתחיל הישר מגוף המזמור: "ה' מָה רַבּוּ צָרָי". באמירת תחנון בנוסח אשכנז, משמיטים את כותרת פרק ו: "לַמְנַצֵּחַ בִּנְגִינוֹת עַל הַשְּׁמִינִית מִזְמוֹר לְדָוִד", ופותחים בפסוק השני: "ה' אַל בְּאַפְּךָ תוֹכִיחֵנִי". בפסוקי דזמרא מנהג הספרדים להשמיט את כותרת פרק ל: "מִזְמוֹר שִׁיר חֲנֻכַּת הַבַּיִת לְדָוִד", ולפתוח בפסוק: "אֲרוֹמִמְךָ ה' כִּי דִלִּיתָנִי". עדות לכך שהשמטת הכותרות נהגה גם בשירת הלוויים בבית המקדש ניתן למצוא במשנה בסוף מסכת תמיד (ז, ד), שמתארת את שיר של יום: "ביום הראשון היו אומרים לה' הארץ ומלואה", ואינה מזכירה את הכותרת "לְדָוִד מִזְמוֹר" (כד, א); וכן במשנה במסכת ביכורים (ג, ד) מתוארת שירת הלוויים בעת הבאת הביכורים לעזרה במילים: "ודברו הלוים בשיר ארוממך ה' כי דליתני" (ל, א) ולא נזכרת כותרת המזמור.
כותרות המזמורים > סוגי המזמורים

בכותרות המזמורים ישנם 8 סוגים או שמות נרדפים למזמור, ואלו הם:
מזמור (57 פעם). המילה מופיעה אך ורק בספר תהילים, וגם בו רק בכותרות המזמורים. מלבד בראש פרק צח שבה המילה היחידה היא "מזמור", ובשל כך הוא מכונה בפי ריש לקיש "מזמורא יתמא" (=המזמור היתום) – כמעט באופן מוחלט המילה באה בצירוף תיאורים אחרים למזמור.
שיר (30 פעם). הכינוי מופיע כמעט תמיד בסמוך לכינוי אחר, כגון "שיר המעלות", "מזמור שיר" או "שיר מזמור".
משכיל (13 פעם). המילה מופיעה גם בגוף מזמורי תהילים: "זַמְּרוּ מַשְׂכִּיל" (מז, ח). מחוץ לספר תהילים, היו שזיהו את המילה במשמעות זו בשני מקומות נוספים: "לָכֵן הַמַּשְׂכִּיל בָּעֵת הַהִיא יִדֹּם כִּי עֵת רָעָה הִיא" (עמוס ה, יג), שמשמעותו שהמשורר יפסיק לשיר מפני הצרה; ו"הַלְוִיִּם הַמַּשְׂכִּילִים שֵׂכֶל טוֹב לה'" שיש שפירשוהו כמתייחס ללווים המשוררים שירי שבח לאל.
מכתם (6 פעמים).
תפילה (5 פעמים).
שיגיון (פעם יחידה – מזמור ז') המילה מופיעה בצורת היחיד רק כאן, אך מופיעה בלשון רבים גם בראש תפילת חבקוק: "תְּפִלָּה לַחֲבַקּוּק הַנָּבִיא עַל שִׁגְיֹנוֹת" (ג, א), תפילה שדומה מאוד למזמורי תהילים בסגנונה.
שירה (פעם יחידה – מזמור י"ח).
תהילה (פעם יחידה – מזמור קמ"ה).