stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנפת הדגל בגראונד זירו

הנפת הדגל בגראונד זירו, צילם: תומאס פרנקלין.
מימין לשמאל: בילי אייזנגריין, דן מקויליאמס וג'ורג' ג'ונסון
הנפת הדגל בגראונד זירו הוא תצלום מפורסם שצולם על ידי תומאס פרנקלין, בו נראים שלושה כבאים אמריקאים המניפים את דגל ארצות הברית על הריסות מרכז הסחר העולמי (אזור המכונה גראונד זירו), לאחר פיגועי 11 בספטמבר. התצלום פורסם בעיתון האמריקאי "the Bergen Record" ב-12 בספטמבר 2001, ולאחר כמה ימים הופץ ופורסם במספר רב של עיתונים ברחבי העולם. שמו הרשמי של התצלום הוא "הרוח של גראונד זירו" (Ground Zero Spirit). פרנקלין העיד מאוחר יותר כי ברגע בו צילם את התמונה הוא ראה את הדמיון בינה לבין תצלום הנפת הדגל באיוו ג'ימה.
כחצי שנה לאחר צילום התמונה, ב-11 במרץ 2002, יצא בול המבוסס עליה הנקרא "גיבורים 2001" (Heroes 2001). הבול נחשף בסיומו של טקס חגיגי, בו נפגשו תומאס פרנקלין ושלושת הכבאים שבתמונה יחד עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש.
הנפת הדגל בגראונד זירו לא תועדה רק בתצלום אחד. הצלם האמריקאי ריקי פלורס צילם אותה גם הוא, אם כי מזווית שונה מזו של פרנקלין.
הערות שוליים

↑  Ricky Flores,‏ "The Praise is not worth the price. I wish that I never had to take that picture.", באתר New York Press Photographers Association Inc.‎
| פיגועי 11 בספטמבר |
| --- | --- | --- |
| רקע | ההכנות לפיגועי 11 בספטמבר • פעולות החילוץ בתאומים • השפעות הפיגועים • תאוריות הקשר • הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר |  |
| חטיפות המטוסים | טיסה 11 של אמריקן איירליינס • טיסה  175 של יונייטד איירליינס • טיסה 77 של אמריקן איירליינס • טיסה 93 של יונייטד איירליינס |  |
| אמנות ותרבות | 9/11 ההבדל הקטן • Tears in Heaven ‏• האדם הנופל • התייר ממגדלי התאומים • האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר • האנדרטה הלאומית לטיסה 93 • האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) • הנפת הדגל בגראונד זירו • מגדלי התאומים (סרט) • טיסה 93 (סרט) • 11 בספטמבר (סרט) • פסטיבל הסרטים טרייבקה • צייטגייסט • הספירה • 9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא |  |
| שונות | מרכז הסחר העולמי • מגדל החירות • מגדלי התאומים • גראונד זירו |  |
חשיפת הבול שהונפק לפי התצלום. הכבאים עומדים לצד נשיא ארצות הברית, צלם התמונה, המנהל הכללי של דואר ארצות הברית ג'ון פוטר וחבר הקונגרס גארי אקרמן, שייצג את המחוז החמישי של ניו יורק
המדע העליז

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרידריך ניטשה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  אלוהים מת 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1882
 מספר עמודים:  425
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1976
 תרגום:  ישראל אלדד
 סדרה
 ספר קודם:  דמדומי שחר 
 הספר הבא:  כה אמר זרתוסטרא 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002018289, 002212645
 
עטיפת הספר, 1882
המדע העליז (בגרמנית: Die fröhliche Wissenschaft) הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה ופורסם לראשונה בשנת 1882. הספר יצא במהדורה נוספת שכללה ספר חמישי ונספח שירים ב-1887, לאחר פרסום הספרים כה אמר זרתוסטרא ומעבר לטוב ולרוע. מהדורה זו מכילה את כמות השירה הגדולה ביותר שפרסם ניטשה ולאחר פרסומה הגדיר ניטשה את הספר כ"אישי ביותר מכל ספריו".
הספר עוסק בין השאר במטרת המדע ובעקרונות הרצון לעוצמה (מושג), השיבה הנצחית ומות האלוהים.
קטעים מפורסמים מן הספר > מות האלוהים

אחד הקטעים המפורסמים בספר:
האם לא שמעתם על המשוגע ההוא, שבוקר בהיר אחר הדליק פנס, רץ אל השוק וצעק בלי הרף: "אני מחפש את אלוהים! אני מחפש את אלוהים!" - מאחר שבאותה שעה דווקא נאספו שם רבים מהללו שאינם מאמינים באלוהים, עורר האיש צחוק גדול. האם הלך לאיבוד? שאל אחר מהם. ואולי תעה בדרך כילד? שאל אחר. [...] "היכן נעלם אלוהים" קרא המשוגע, "אני אגיד לכם היכן. אנחנו הרגנו אותו - אתם ואני! כולנו רוצחיו! אבל איך עשינו זאת? איך הצלחנו לשתות את הים עד תומו? מה המעשה אשר עשינו כאשר התרנו את הארץ הזאת משמשה? האין אנו צונחים מטה מטה ואחורה והצידה ולפנים - לכל עבר? היש עדיין למעלה ולמטה? האם לא נהיה קר יותר? האין יורד הלילה כל הזמן - עוד ועוד לילה? האין צורך להדליק פנסים לפני הצהרים? האם עדיין איננו שומעים כלל את שאון הקברנים הקוברים את אלוהים? האם עדיין איננו מריחים כלל את הריקבון האלוהי? - גם אלים נרקבים! אלוהים מת! אלוהים יישאר מת! ואנחנו הרגנו אותו!"
את הקביעה המפורסמת כי "אלוהים מת" אין לפרש במובנה המילולי[דרוש מקור]. זהו משל לכך שהדת והרוחניות אינם עוד מקור להשכלה ולמוסר, ולעזיבת הנצרות ודחיית האמונה בכוח עליון. הספר מעלה את הצורך במערכת ערכים חדשה בהיעדר המוסר הדתי, שכן בלעדיה לא רק המוסר הדתי יידחה אלא גם כל מערכת ערכים אבסולוטית, אובייקטיבית או אוניברסלית - דבר שיוביל לשחיקת הבסיס האבסולוטי של המוסר ולניהיליזם. ניטשה ראה ב"רצון לעצמה" בסיס לערכים עמוקים יותר מאלה הנוצריים.
קטעים מפורסמים מן הספר > מטרת המדע

ובכן, מטרתו הסופית של המדע אמורה לגרום לו, לאדם, הנאה רבה-ככל-האפשר וצער מעט-ככל-האפשר. אולם מה הדין אם ההנאה והצער כה מקושרים הם זה בזה בחבל אחד, שכל מי שרוצה ליהנות הרבה-ככל-האפשר מן האחד, נאלץ ליטול הרבה-ככל-האפשר מן האחר? [...] הסטואיקאים לפחות סבורים היו שאכן כן הוא, והיו עקביים בכך, בשאפם להנאה מעטה-ככל-האפשר ובלבד שצערם מן החיים יהא מועט-ככל-האפשר. [...] גם היום הזה עוד הברירה בידכם - ממה נפשכם: או הנאה מעטה-ככל-האפשר, בקיצור, העדר הסבל ובעצם, הוא הדבר אשר סוציאליסטים ופוליטיקאים מכל המפלגות רשאים ביושר להבטיח לאנשיהם, זו ותו לא - או צער רב-ככל-האפשר, כמחיר צמיחתן של שפע הנאות ושמחות ענוגות שלא בא כטעמן אלא נדירות-נדירות! [...] למעשה ניתן בעזרת המדע לקדם את המטרה האחת וגם האחרת! ייתכן שכיום הוא נודע יותר מצד כוחו להוריד את האדם מנכסי שמחותיו ולעשותו קר, אנדרטי וסטואי יותר. אך עדיין הוא יכול להתגלות גם כמחולל-הסבל הגדול - או אז ייתכן שייתגלה מצד הכוח המנוגד אשר בו, מצד יכולתו האדירה לחשוף שמיים חדשים של שמחה.
קטעים מפורסמים מן הספר > החזרה המתמדת

וכה היה אומר לך: "חיים אלה, אשר אתה חי כעת ואשר חיית עד כה, תהיה נאלץ לחיותם שוב ושוב ופעמים אין ספור; ושום דבר לא יתחדש בהם, כי אם כל מה שהיה, כל כאב וכל עונג, כל מחשבה וכל אנחה, וכל דבר קטון לאין שיעור וגדול לאין מידה, בעל כורחך ישוב ויתרחש עמך והכל בדיוק באותו הקשר ובאותו סדר.
יש הטוענים שהמחשבה על החזרה המתמדת היא אמצעי שניטשה מציע כדי לגלות מהו רצוננו האמיתי. כאשר אדם עומד בפני בחירה בדרך מסוימת, עליו לשאול את עצמו אם היה מוכן לחיות את ההשלכות של בחירה זו שוב ושוב.
קטעים מפורסמים מן הספר > אהבת הגורל

אני מבקש להוסיף ולהיטב למד, איך לראות את הכורח שבדברים כולם בחזקת יופי – אזי אהיה אחד מאלה המעניקים יופי לדברים. אהבת הגורל: זו תהא אהבתי מעתה ואילך!
לקריאות נוספות

פרידריך ניטשה הולדת הטרגדיה [1872]; המדע העליז [1882, 1887], ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1969.
הערות שוליים

↑  חיים שפירא, "מחשבות לעת לילה", כנרת זמורה ביתן, 2013, עמוד 264
| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX2108219  BnF: cb120634115 (data)  GND: 4450256-4
הרי אחמר

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,965 מ' 
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מיקום:  מזרח-מרכז המדינה
 קואורדינטות:  9°22′59″N 41°13′00″E﻿ / ﻿9.38305556°N 41.21666667°E﻿ / 9.38305556; 41.21666667
  (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיהרי אחמר (למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיהרי אחמר 
 
מפת מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי משנת 1907, ובה נראה הרכס
הרי אחמר הוא רכס הרים באורך של כ-200 ק"מ,[דרוש מקור] השוכן במזרחה של אתיופיה. כיוונו של הרכס הוא ממערב-דרום-מערב למזרח-צפון-מזרח, ופסגותיו נישאות מעל גובה של 2,300 מטרים מעל פני הים. הרכס חוצץ, בין היתר, בין הערים הרר מדרום לו ודירה דאווה מצפון לו, והוא היווה את המניעה העיקרית לסלילת מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי. בכך גרם הרכס להקמתה של דירה דאווה, וכתוצאה מכך לנישולה של הרר מתפקידה כמרכז המסחרי והפוליטי של מזרח אתיופיה.
הורדה והעלאה של אינדקסים

בגאומטריה דיפרנציאלית, "הורדה והעלאה של אינדקסים" היא כינוי עממי לפעולה מעל יריעה רימנית (כלומר: יריעה עם מטריקה רימנית) שבה מזהים בכל נקודה את המרחב המשיק T עם המרחב הקו-משיק *T באמצעות איזומורפיזם קנוני המוגדר על ידי המטריקה. באמצעות איזומורפיזם זה לכל וקטור אפשר להתאים פונקציונל ולהפך, באופן יחיד. פעולות אלה נקראות גם איזומורפיזמים מוזיקליים.
רקע תאורטי > המרחב הקו-משיק

לשם פשטות הדיון, נעבוד במרחב משיק מסוים T ונסמן את המרחב הקו-משיק לו
המרחב הקו-משיק הוא המרחב הדואלי למרחב המשיק ומכיל את כל הפונקציונלים שלינאריים מעליו.
מאחר שכל פונקציונל במרחב זה הוא ליניארי, את פעולת הפונקציונל על וקטור ניתן לרשום (כאשר בוחרים בסיס קואורדינטות) כסכום הבא
רקע תאורטי > מטריקה רימאנית (הטנזור המטרי)

תהי  \ g:T\times T\to \mathbb {R}  המטריקה הרימאנית שלנו. זוהי תבנית ביליניארית סימטרית וחיובית בהחלט. אם בוחרים קואורדינטות למרחב המשיק, ואם  \ {\hat {e}}_{\mu } הוא בסיס למרחב, אזי ההצגה של g לפי רכיבים ("כתיב באינדקסים") היא
ואת פעולתה על כל וקטור שהוא ניתן להציג על ידי
להבא, נשתמש בהסכם הסכימה של איינשטיין (שאומר שאם אינדקס מופיע פעם למטה ופעם למטה באותה מכפלה, אזי סוכמים עליו) ופשוט נרשום
הורדה והעלאה של אינדקסים > "הורדת אינדקסים"

לכל וקטור  \ {\vec {v}}\in T אפשר להתאים פונקציונל  \ {\tilde {v}}\in T^{*} באופן קנוני באמצעות המטריקה. התאמה זו היא
שמתאימה לכל וקטור   \ {\vec {w}}\in T את המספר
בכתיב אינדקסים
ומאחר שאת פעולת פונקציונל על וקטור ניתן לרשום תמיד כ
ולקבל ש
כלומר
לכן, הפעולה בה לכל וקטור מותאם פונקציונל נקראת "הורדת אינדקסים". נשים לב שפעולה זו היא חד-חד-ערכית, שכן g היא מטריצה לא מנוונת ולכן הפיכה. פעולה זו היא גם על, לפי משפטי האיזומורפיזם מאלגברה ליניארית.
הורדה והעלאה של אינדקסים > "העלאת אינדקסים"

באופן דומה, "העלאת אינדקסים" היא הפעולה של התאמה לכל פונקציונל ב-*T וקטור ב-T.
ראשית, נשים לב שההתאמה בסעיף הקודם היא איזומורפיזם  \ T\cong T^{*}, שכן g היא תבנית ביליניארית (מטריצה) לא מנוונת והמרחבים הם שווי ממד. כעת, גם על המרחב הקו-משיק אפשר להגדיר מטריקה  \ h:T^{*}\times T^{*}\to \mathbb {R}  על ידי
כאשר  \ {\vec {v}}\in T הוא הווקטור שעבורו מקבל את  {\tilde {v}} על ידי "הורדת אינדקסים" (וקטור כזה קיים והוא יחיד).
כעת, באמצעות המטריקה החדשה אפשר להסתכל על המרחב המשיק כמרחב הדואלי למרחב המשיק, כלומר:  \ T=(T^{*})^{*} ולהגדיר את ההתאמה באופן דומה:
כעת, מאחר ש
(או בכתיב אינדקסים)
וכפי שהגדרנו קודם
אזי
כעת, נדרוש ש  \ {\vec {v}}=h({\tilde {v}},\ )=h(g({\vec {v}},\ )\ ,\ ), כלומר: הווקטור שמתאים לפונקציונל מסוים הוא הווקטור שהפונקציונל התאים לו. כלומר: אנו רוצים שהתאמה הווקטור לפונקציונל תהיה ההתאמה ההפכית לזאת המתאימה פונקציונל לווקטור. 

בכתיב אינדקסים:
והדרישה שיוחזר אותו וקטור פירושה היא  \ v^{\mu }=v^{\rho }, כלומר:
שבהצגה ככפל מטריצות אומר ש  \ h\cdot g=I_{d}. כלומר: המטריצה h היא המטריצה ההפכית של g:  \ h=g^{-1}.
מקובל לסמן את רכיבי המטריצה ההפכית באותה אות של המטריקה עצמה
ואז
לכן, מקבלים שהעלאת אינדקסים בהצגת קואורדינטות נתונה על ידי
דוגמה - הגרדיאנט

במרחב עם מטריקה, אפשר להגדיר את הגרדיאנט כוקטור על ידי "הורדת אינדקסים", כלומר, על ידי התאמת וקטור  {\vec {\nabla }}f ל df כך ש
כאשר g היא המטריקה: תבנית ביליניארית סימטרית וחיובית בהחלט.
בקואורדינטות אפשר לכתוב את וקטור הגרדיאנט כך:
כאשר  g^{\mu \nu } הוא האיבר בשורה ה- \mu  והעמודה ה-- \nu  של המטריקה ההפכית (כלומר: המטריצה ההפכית למטריקה, g-1). כלומר:  \ {\vec {\nabla }}f=g^{-1}df.
ראו גם

גאומטריה דיפרנציאלית
חשבון טנזורים
קואורדינטות
מטריקה רימנית
הרי אואו

| --- | --- |

הרי אואו בקוריאמה
 מידע כללי
 על שם:  Ōu 
 גובה:  2,038 מטר (הר איוואטה)
 מדינה:  יפן 
 מיקום:  יפן
 אורך הרכס:  500 קילומטרים
 קואורדינטות:  39°51′N 141°0′E﻿ / ﻿39.850°N 141.000°E﻿ / 39.850; 141.000
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הרי אואו(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הרי אואו
 
הָרֵי אוֹאוּ (ביפנית: 奥羽山脈) הם רכס הרים בחבל טוהוקו שבאי הונשו ביפן. זהו רכס ההרים הארוך ביותר במדינה, המשתרע לאורך 500 ק"מ דרומה, מחצי האי נצודומרי שבמחוז אאומורי עד להרי נאסו בגבולו הצפוני של חבל קאנטו. למרות אורכו, רכס זה צר, ורוחבו 35 ק"מ. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא הר איוואטה שגובה פסגתו הוא 2,038 מ'.
הרי אואו החלו להיווצר בתקופת הפליוקן. הם יושבים באמצעה של הקשת הפנימית של הקשת היפנית הצפון-מזרחית. זוהי תוצאה של הפחתת הלוח הפסיפי תחת הלוח הצפון-אמריקאי. שרשרת של הרי געש רביעוניים לאורך הרכס יוצרים את החזית הגעשית שלו.
הרי אוזארק

| --- | --- |

מראה טיפוסי באזור הרי האוזארק
 מידע כללי
 גובה:  2,561 רגל 
 שטח:  122,000 קמ"ר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  המערב התיכון
 אורך הרכס:  350 ק"מ 
 קואורדינטות:  37°10′56″N 92°30′57″W﻿ / ﻿37.1822°N 92.5159°W﻿ / 37.1822; -92.5159
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הרי אוזארק(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הרי אוזארק(למפת מיזורי רגילה) ג'פרסון סיטי קנזס סיטי סנט לואיס ספרינגפילד סנט ג'וזף ג'ופלין אילינוי קנ. טנסי ארקנסו אוקלהומה קנזס נב. איווההרי אוזארק(למפת מיזורי מוגדלת) ג'פרסון סיטי קנזס סיטי סנט לואיס ספרינגפילד סנט ג'וזף ג'ופלין אילינוי קנ. טנסי ארקנסו אוקלהומה קנזס נב. איווההרי אוזארק
 
המיקום של אזור הרי אוזארק באמריקה הצפונית
הרי אוזארק (באנגלית: Ozark mountains או Ozarks) הוא אזור פיזיוגרפי בארצות הברית מיוער במיוחד אשר ממוקם באזור המערב התיכון שבארצות הברית ומשתרע לאורך מדינת מיזורי, צפון מדינת ארקנסו ומזרח מדינת אוקלהומה. אזור הרי האוזארק מהווה יעד תיירותי פופולרי כיום בעיקר בזכות אתרי הטבע הרבים שבו ובפרט היערות, הנחלים והמעיינות שבו.
בפועל אזור הרי אוזארק כולל שני רכסי הרים - רכס הרי בוסטון אשר נמצא באזור מדינת ארקנסו ורכס הרי סנט פרנסואה אשר נמצא באזור מדינת מיזורי.
תצפית באפלו (Buffalo Lookout), הנקודה הגבוהה ביותר בהרי האוזארק, ממוקמת באזור רכס הרי בוסטון. הרי אוזארק משתרעים על פני כ-120,000 קמ"ר, מה שהופך את הרי אוזאק לרמה הגדולה ביותר בין הרי האפלצ'ים והרי הרוקי. יחד עם הרי אואצ'יטה, האזור ידוע בתור הרמה הפנימית של ארצות הברית.
המרד הבוהמי

המרד הבוהמי (בגרמנית: Böhmischer Aufstand; בצ'כית: České stavovské povstání;‏ 1618–1620) היה התקוממות של האחוזות הבוהמיות נגד שלטון השושלת ההבסבורגית שהחלה את מלחמת שלושים השנים. זה נגרם מסכסוכי דת וכוח כאחד. האחוזות היו כמעט לחלוטין פרוטסטנטיות, בעיקר הוסיטית אוטרקוויסטית, אך הייתה גם אוכלוסייה גרמנית גדולה שתמכה בלותרניות. המחלוקת הגיעה לשיאה לאחר מספר קרבות בקרב האחרון על ההר הלבן, שם ספגו האחוזות תבוסה מכרעת. זה התחיל את הקתוליזציה מחדש של אדמות צ'כיה, אבל גם הרחיב את היקף מלחמת שלושים השנים על ידי משיכת דנמרק ושוודיה לתוכה. הסכסוך התפשט לשאר אירופה והרס אזורים נרחבים במרכז אירופה, כולל אדמות צ'כיה, שנפגעו במיוחד בזוועותיה האלימות.
המרד

מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהיה ללא יורשים, ביקש להבטיח מעבר מסודר במהלך חייו על ידי כך שיורש השושלת שלו (פרדיננד הקתולי העז משטיריה, לימים פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה) נבחר לכס המלוכה הנפרד של בוהמיה והונגריה. כמה מהמנהיגים הפרוטסטנטים של בוהמיה חששו שהם יאבדו את זכויות הדת שהעניק להם הקיסר רודולף השני במכתב הוד מלכותו (1609). הם העדיפו את הפרוטסטנטי פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (יורשו של פרידריך הרביעי, מקים האיחוד הפרוטסטנטי). עם זאת, פרוטסטנטים אחרים תמכו בעמדת הקתולים, ובשנת 1617, פרדיננד נבחר כדין על ידי האחוזות הבוהמיות להיות נסיך הכתר, ובאופן אוטומטי עם מותו של מתיאס, המלך הבא של בוהמיה.
לאחר מכן שלח המלך הנבחר שני חברי מועצה קתולים (וילם סלאוואטה מקלום וירוסלב בוז'יטה ממרטיניצה) כנציגיו לטירת פראג במאי 1618. פרדיננד רצה שהם ינהלו את הממשלה בהיעדרו. ב-23 במאי, אספה של פרוטסטנטים תפסה אותם וזרקה אותם (וגם את המזכיר פיליפ פבריציוס) מחלון הארמון, שהיה כ-17 מטרים (56 רגל) מהקרקע. למרבה הפלא, למרות שנפצעו, הם שרדו. אירוע זה, המכונה "הזריקה מהחלון השלישית של פראג", התחיל את המרד הבוהמי. זמן קצר לאחר מכן, הסכסוך הבוהמי התפשט בכל הכתר הבוהמי, כולל בוהמיה, שלזיה, לוסאציה העליונה והתחתונה ומוראביה. מוראביה כבר הייתה מעורבת בסכסוך בין קתולים לפרוטסטנטים. הסכסוך הדתי התפשט בסופו של דבר על פני כל יבשת אירופה, בהשתתפות צרפת, שוודיה ומספר מדינות נוספות.
לו המרד הבוהמי היה נשאר קונפליקט מקומי, המלחמה הייתה יכולה להסתיים תוך פחות משלושים חודשים. עם זאת, מותו של הקיסר מתיאס העצים את המנהיגים הפרוטסטנטים המורדים, שעמדו על סף הסדר. חולשותיהם של פרדיננד (שעלה רשמית על כס המלכות לאחר מותו של הקיסר מתיאס) וגם של הבוהמיינים עצמם הביאו להתפשטות המלחמה למערב גרמניה. פרדיננד נאלץ לקרוא לבן דודו, פליפה השלישי, מלך ספרד, לעזרה. לכתר הספרדי היו אינטרסים בשמירה על האימפריה הרומית הקדושה כבעלת ברית יציבה; נתיב סחר קריטי, "הדרך הספרדית", השתרעה מהים התיכון ועד בריסל. לשם כך הם השקיעו סכום עצום של אוצר בהעסקת חברות ושכירי חרב חינם.
הבוהמיים, שנואשו מבעלי ברית נגד הקיסר, ביקשו להתקבל לאיחוד הפרוטסטנטי, שהונהג על ידי המועמד המקורי שלהם לכס הבוהמי, הקלוויניסט פרידריך החמישי, אלקטור פלטין. הבוהמיים רמזו שפרידריך יהפוך למלך בוהמיה אם יתאפשר להם להצטרף לאיחוד ולהגיע תחת חסותו. עם זאת, הצעות דומות הוגשו על ידי חברים אחרים מהאחוזות הבוהמיות לדוכס סבויה, לנסיך הבוחר מסקסוניה ולנסיך טרנסילבניה. האוסטרים, שנראה כי יירטו כל מכתב שיצא מפראג, פרסמו את הכפילויות הללו. זה הביא לאובדן הרבה מהתמיכה בבוהמיה, במיוחד בחצר סקסוניה. אפילו ג'יימס הראשון, מלך אנגליה סירב לתמוך בפרידריך, למרות שאשתו הייתה בתו של ג'יימס. בסך הכל, אנגליה זכתה לביקורת על חוסר המעש שלה במלחמת שלושים השנים. למרות הבעיות הללו סביב תמיכתם, המרד בתחילה צלח לבוהמיים, אליהם הצטרפו חלק גדול מאוסטריה עילית, שאצולתה הייתה אז בעיקר לותרנית וקלוויניסטית. אוסטריה תחתית מרדה זמן קצר לאחר מכן, ובשנת 1619 הוביל הרוזן תורן צבא אל חומות וינה עצמה.
תבוסת המרד

הספרדים שלחו צבא מבריסל בפיקודו של אמברוסיו ספינולה כדי לתמוך בקיסר. בנוסף, שגריר ספרד בווינה, דון איניגו ואלז דה אונאטה, שכנע את סקסוניה הפרוטסטנטית להתערב נגד בוהמיה בתמורה לשליטה בלוסאטיה, בנוסף הם השקיעו כמעט שני מיליון דוקטים באספקה ובתשלום של הצבא. הסקסונים פלשו לבוהמיה, והצבא הספרדי במערב מנע מכוחות האיחוד הפרוטסטנטי לסייע. אונאטה קשר קשר להעביר את התואר האלקטורלי מהנסיך הבוחר מפפאלץ לדוכס בוואריה בתמורה לתמיכתו ושל הליגה הקתולית.
צבא הליגה הקתולית בפיקודו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי (שכלל את רנה דקארט בשורותיו כמשקיף) החזיר את הסדר באוסטריה עילית, בעוד שכוחות אימפריאליים תחת רוזן בוקואה השקיטו את אוסטריה התחתית. שני הצבאות התאחדו ונעו צפונה לתוך בוהמיה. פרדיננד השני הביס באופן מכריע את פרידריך החמישי בקרב ההר הלבן, ליד פראג, ב-8 בנובמבר 1620. בנוסף להיותה קתולית כמעט כולה, נותרה בוהמיה בידיים הבסבורגיות במשך כמעט שלוש מאות שנה.
תבוסה זו הובילה לפירוק הליגה האוונגליסטית ולאובדן אחזקותיו של פרידריך החמישי. פרידריך הוצא מחוץ לחוק מהאימפריה הרומית הקדושה, ושטחיו, בפפאלץ הריינית, ניתנו לאצילים קתולים. תואר הבוחר של הפפאלץ הוענק לבן דודו הרחוק, הדוכס מקסימיליאן מבוואריה. פרידריך, שהפך לחסר קרקע, הפך לגולה בולט לחו"ל וניסה לתמוך במטרתו בשוודיה, הולנד ודנמרק.
הייתה זו מכה קשה לשאיפות הפרוטסטנטיות באזור. עם התמוטטות המרד, הבטיחה החרמת הרכוש הנרחבת ודיכוי האצולה הבוהמית שהמדינה תחזור לצד הקתולי לאחר יותר ממאתיים שנה של התנגדות הוסיטית ודתית אחרת. אולם בעוד שבוהמיה סופחה למעשה על ידי הכתר, אזורים אחרים המשיכו במרד שלהם במשך מספר שנים. הדבר הביא להכנסת גורמים מהאיחוד הפרוטסטנטי שספגו מכה קשה באמינותם באמצעות סירובם לתמוך במהפכנים הבוהמיים. בנוסף, השינויים בטריטוריה הביאו לכך שמעצמות שלא היו מזוהות בעבר מצאו אימפריה מתחדשת בגבולותיהן, נסיבות שממלכות כמו דנמרק מצאו בלתי נסבלות.
הערות שוליים

↑  "The Defenestration of Prague « Criticality". steveedney.wordpress.com. נבדק ב-25 במאי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  T. Walter Wallbank; Alastair M. Taylor; Nels M. Bailkey; George F. Jewsbury; Clyde J. Lewis; Neil J. Hackett (1992). "15. The Development of the European State System: 1300–1650".  In Bruce Borland (ed.). Civilization Past & Present Volume II. New York: Harper Collins Publishers. ISBN 0-673-38869-7. אורכב מהמקור ב-14 ביוני 2016. נבדק ב-23 במאי 2008. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4146187-3  NKC: ph137501 
החלון (קומה שנייה) שבו התרחשה הזריקה מהחלון השנייה. שימו לב לאנדרטה מימין למגדל הטירה.
שחזור היסטורי של הקרב על ההר הלבן.
ציור עכשווי המציג את הקרב על ההר הלבן (1620), בו זכו כוחות פרו-הבסבורגיים בפיקודו של יוהאן ט'סרקלס, רוזן טילי בניצחון מכריע.
הנריק היברטסון

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־16 
 פטירה:  1627 
 מדינה:  שוודיה 
 בן או בת זוג:  Margareta Nilsdotter (1623–?) 
 
"ואסה", אחת האוניות שהיברטסון בנה
הנריק היברטסון (Henrik Hybertsson‏; ? – 1627) או הנדריק הוברטסן היה חרש-אוניות רב-אומן שוודי ממוצא הולנדי, שניהל יחד עם אחיו ארנדט (Arendt) את מספנת הצי בסטוקהולם בראשית המאה ה-17. הוא נתפרסם במיוחד על היותו אחד מבוניה הראשיים של אוניית המלחמה השוודית "ואסה", שטבעה בהפלגת הבכורה שלה ב-1626, נמשתה ב-1961 ומוצגת כיום במוזיאון ואסה.
בשנים הראשונות של המאה ה-17, בתקופה בה הצי המלכותי השוודי התפתח והתעצם במהירות, נשכר הנריק לעבוד בשירות המלך קרל התשיעי, מלך שוודיה. הוא עבד בסטוקהולם בשנים 1603–1605 ושוב בשנים 1611–1627. בין לבין נשלח למספנות שונות בממלכה. בתקופת עבודתו השנייה במספנות סטוקהולם הופקדה בידיו האחריות על בניית האוניות, תפקיד בו החזיק עד מותו.
בסתיו שנת 1624 הטיל המלך גוסטב השני אדולף על אדמירל קרל קרלסון גילנהילם, תת-אדמירל קלייס פלמינג והנריק היברטסון להכין תוכנית חומש לתחזוקה ולבנייה של הצי השוודי.
עוד בינואר 1625 חתם הנריק על חוזה עם המלך גוסטב השני אדולף לבניית ארבע אוניות, שתיים גדולות ושתיים קטנות יותר, לתחזוקת האוניות הקיימות ולניהול המספנה עד 1629. הראשונה מבין האוניות הגדולות הללו, "טרה קרונור" (Tre Kronor) הושקה בסתיו 1625. באותה תקופה נבנו גם כמה אוניות קטנות יותר, אך בניית אוניות גדולות חדשות הושהתה בשל ההוצאות הגדולות של המלחמה שניהל המלך בפולין. בניית האונייה הגדולה השנייה בה החל הנריק, "ואסה", נשלמה רק לאחר מותו, אך איתרע מזלה והיא טבעה בהפלגת הבכורה שלה, לאחר ששטה פחות ממייל אחד.
לקריאה נוספת

Cederlund, Carl Olof. Folket som byggde Wasa‏ (בשוודית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: fe776025-7576-44aa-94c9-2550d8e16ed3
הפרדה גזעית

אולם המתנה נפרד ל"צבעוניים" בתחנת אוטובוס בצפון קרוליינה ב-1940.
הפרדה גזעית היא הפרדה בין בני אדם על בסיס גזעי. ההפרדה יכולה להתבטא בכניסה למסעדות, מערכות חינוך, אולמות קולנוע, בתי חולים, מקומות מגורים ועוד. כיום הפרדה גזעית אינה פעולה חוקית במרבית מדינות העולם, אך היא יכולה להתקיים באמצעות נורמות חברתיות.
הפרדה גזעית יכולה להתבצע באמצעים שונים, החל מאפליה בקבלה לעבודה או בהשכרת ומכירת דירות לאנשים מגזע מסוים, ועד להפרדה גזעית המעוגנת בחוק. בארצות הברית, הפרדה גזעית הייתה מעוגנת בחוק, ואחת הדוגמאות לכך היא חוקים כנגד נישואים בין-גזעיים. חוקים כנגד הפרדה גזעית חוקקו בארצות הברית במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
רק ב-1967 בוטלו סופית במדינות רבות בארצות הברית כל החוקים שנותרו עד אז נגד נישואים בין-גזעיים של לבנים עם צבעוניים (אפריקאים או אינדיאנים).
הפרדה גזעית מספקת אמצעי לשימור היתרון הכלכלי והמעמד החברתי הגבוה של הקבוצה הפוליטית השלטת, ובתקופה המודרנית שיטה זו הונהגה בעיקר על ידי האדם הלבן כלפי אנשים בעלי צבע עור כהה.
היסטוריה

באופן היסטורי, עמים כובשים רבים, ביניהם המונגולים, עמי הבנטו, והאצטקים, הנהיגו הפרדה גזעית בשטחם. להלן מספר דוגמאות היסטוריות להפרדה גזעית: