stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ביוגרפיה > נישואים

הנסיך הגדול מיכאיל התגורר בארמון מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג עם הוריו, אך הוא התכוון להינשא בקרוב, וכדי לאכלס את משפחתו הצפויה, הורה לבנות בית מגורים גדול בבירה הקיסרית. הארמון נבנה בין 1885 ל-1891. הוא תוכנן על ידי האדריכל מקסימיליאן מסמאכר בסגנון נאו-רנסאנס עם הכניסה הקדמית שלו על סוללת האדמירליות 8. המבנה היה חדשני לקראת סוף המאה ה-19, עם צינורות גז, חשמל וטלפון. עם זאת, הנסיך הגדול לא נועד לגור שם. עד שהארמון הסתיים יצא הדוכס הגדול מיכאיל לגלות מרוסיה.
באביב 1886 היה הנסיך הגדול בלונדון בחיפוש אחר אישה. הוא נסיה לבקש ללא הצלחה את ידה של הנסיכה מרי מטק. בעוד שסבתה של מרי, הדוכסית מקיימברידג', הייתה בעד הנישואים, גם הדוכס מקיימברידג' וגם אביה של מרי, הדוכס מטק התנגדו להם, בהתחשב בכך שברומנובים הם "בעלים רעים ידועים לשמצה".
באותה שנה הציע הנסיך הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' נישואים לנסיכה אירן, נסיכת הסן, אבל היא הייתה מאוהבת בבן דודה הראשון, היינריך, נסיכת פרוסיה, ולכן היא דחתה אותו. בשנת 1887 הוא הציע נישואים לנסיכה לואיז, בתו הבכורה של הנסיך מוויילס. הוא הודה בפני לואיז שהוא לעולם לא יוכל לאהוב אותה והוא נדחה בפעם השלישית.
לאחר מכן, הוא ניסה להינשא בתוך האצולה הרוסית, מה שגרם לעימותים עם הוריו. ב-1888 ניהל רומן עם הנסיכה ולבסקה. מאוחר יותר, הוא התאהב ברוזנת קטרינה ניקולאייבנה איגנטיבה (1869–1914), בתו של שר הפנים לשעבר, ניקולאי פאבלוביץ' איגנטטייב. הוא ניסה לקבל אישור להינשא לה והוא הלך עם אביו לדבר עם הצאר אלכסנדר השלישי. עם זאת, אמו והקיסרית מריה פיודורובנה לא איפשרו לו להינשא לקטרינה. אולגה פיודורובנה התנגדה בתוקף לחוסר ברית. "הוא כל כך התגרה בי בגלוי" היא כתבה על בנה, והזכירה את "חוסר הכבוד, החיבה והתשומת לב שלו". כדי לנתק את הקשר החליטו ההורים לשלוח אותו לחו"ל.
בהיותו בניס, בשנת 1891, התאהב הנסיך הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' ברוזנת סופי פון מרנברג, בת דודתו השלישית, בתם של ניקולאוס וילהלם, נסיך נסאו ואשתו המורגנטית, נטליה אלכסנדרובנה פושקינה, בת האצולה הרוסית הזוטרה. סבה מצד האם של סופי היה המשורר-סופר הנודע אלכסנדר פושקין; דרכו, היה לה מוצא אפריקאי שחור (חלק אחד ב-32) כצאצא ישיר של בן חסותו של פיוטר הגדול, אברם פטרוביץ' גניבל. הנסיך הגדול פגש את סופי כשהציל אותה מסוס שברח איתה. הוא לא טרח לבקש את ההיתר הדרוש לנישואין מהצאר או מהוריו כי ידע שזה לא יינתן. הם נישאו בסן רמו ב-26 בפברואר 1891.
הנישואים היו לא רק מורגנטיים אלא גם בלתי חוקיים על פי חוקי הבית הקיסרי וגרמו לשערורייה בבית המלוכה הרוסי, למרות מוצאה האבהי השושלתי של הכלה. הנסיך הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' נשלל מדרגתו הצבאית ומתפקידו כשליש בחצר הקיסרית. כמו כן נאסר עליו לחזור לרוסיה לכל החיים. כשאמא שלו שמעה על נישואיו המורגנטיים, היא התמוטטה בהלם ונסעה ברכבת לחצי האי קרים כדי להתאושש, אבל אז קיבלה התקף לב ומתה, ועל כך הואשם מיכאיל. הוא לא הורשה להשתתף בהלוויה של אמו.
ביוגרפיה > אחרית חייו

במהלך מלחמת העולם הראשונה, מיכאיל מונה ליושב ראש הוועדה לאיחוד פקודות רוסיות בחו"ל, אך נדחתה ברשתו לחזור לרוסיה ולשרת עם כוחותיה המזוינים. בניסיון לעזור למדינתו, הוא פעל כסוכן להלוואות רוסיות בצרפת. ב-31 באוקטובר 1916 כתב הנסיך הגדול לצאר ניקולאי השני והזהיר אותו שסוכנים חשאיים בריטים ברוסיה מצפים למהפכה, ושעליו לספק את הדרישות הצודקות של העם לפני שיהיה מאוחר מדי. פורסמו קטעים מהתכתבות של מיכאיל בצרפתית עם הקיסר בזמן גלותו (בדרך כלל מתחנן בפני הצאר לכסף).
עם סיום המלחמה, ובעקבות המהפכה הרוסית, מצבו הכלכלי של הנסיך הגדול הידרדר. הוא הפסיד חלק ניכר מכספו, שהיה קשור בהונם של הרומנובים. הוא נאלץ לעבור לבית צנוע יותר בשער קיימברידג' 3, ריג'נט'ס פארק. עם זאת, ג'ורג' החמישי והמלכה מרי עזרו לו עם 10,000 פאונד.
בשנת 1916 בתו הצעירה, נדיידה ("נאדה") נישאה לנסיך ג'ורג' פון באטנברג, בנם הבכור של הנסיך לואי ונכדתה של המלכה ויקטוריה, ויקטוריה, נסיכת הסן. משפחת באטנברג הייתה בעצמה תוצר של נישואים מורגנטיים, אבל כזו שחבריה הורשו להשתמש בסגנון הוד מלכותו המרומם. שנה לאחר חתונתם של נדיה וג'ורג', לעומת זאת, הענפים האנגליים של משפחת באטנברג ויתרו על תואר הנסיך שלהם, והנסיך ג'ורג', שבסופו של דבר הפך למרקיז מילפורד הייבן השני, לקח את שם המשפחה מאונטבאטן ונשא את התואר הרוזן, אשתו נודעה כרוזנת מדינה.
אנסטסיה ("זיאה"), הבת הבכורה, ב-1917 נישאה להרולד ורנהר. ורנהר, בהיותו עשיר ביותר, סיפק תמיכה כספית משמעותית לחמיו, והקל על אובדן ההכנסה מהאחוזות הקיסריות של מיכאיל.
בנו של הנסיך הגדול, מיכאיל, הרוזן דה טורבי (המכונה במשפחתו "בוי טורבי"), איבד את עבודתו ובא לגור איתם, אבל הקשר היה קשה, לא מעט בגלל שבוי סבל מצורה חוזרת של דיכאון. בין ההתקפים הנשנים הוא היה צייר בעל הישג כלשהו. לאחר שמלחמת העולם הסתיימה, מיכאיל מיכאילוביץ' ואשתו חזרו לקאן לאחר שש שנים. לאחר שהגיעו החדשות על רציחות של קרובי משפחה רבים כל כך, אנשים רבים חשבו שמיכאיל לא היה מאוזן. הוא נעשה קצר רוח וגס רוח כלפי המשרתים וניסיון גדול לאשתו.
עד 1925, הנסיך הגדול הפך להיות כל כך בעייתי עד שחתנו, הרולד, ראה בו "משוגע לחלוטין". ב-4 בספטמבר 1927 נפטרה אשתו, בת חמישים ותשע. המלך ג'ורג' החמישי כתב מכתב תנחומים והנסיך מוויילס השתתף בהלווייתה. עד נובמבר, לפי הרולד, הנסיך הגדול שוב התנהג יפה, מכיוון שכבר לא היה לו את אשתו להתווכח איתה. הוא שרד אחריה פחות משנתיים. הנסיך הגדול מיכאיל חלה בשפעת ומת בלונדון ב-26 באפריל 1929, בן שישים ושבע. הוא נקבר עם אשתו בבית הקברות המפסטד.
משפחתו

לדוכס הגדול מיכאיל ולרוזנת דה טורבי היו שתי בנות ובן אחד.
אנסטסיה דה טורבי (“זיאה") (9 בספטמבר 1892 - 7 בדצמבר 1977); נישאה בלונדון ב-20 ביולי 1917, עם סר הרולד ורנהר, הברונט השלישי (1893–1973). נולדו להם בן אחד ושתי בנות. כיום נכדיה של זיה כוללים את הדוכסיות מאברקורן ווסטמינסטר, הרוזנת מדלהוזי ורוהייס, הנסיכה אלכסנדר גליצין.
נדיידה דה טורבי ("נאדה") (28 במרץ 1896 - 22 בינואר 1963); נישאה בלונדון ב-15 בנובמבר 1916 עם ג'ורג', מרקיז מילפורד הייבן השני, שנולד כנסיך פון באטנברג (1892–1938). נולדו להם בת אחת ליידי טטיאנה אליזבת מאונטבאטן, ובן אחד דייוויד מאונטבאטן, מרקיז מילפורד הייבן השלישי
מייקל מיכאילוביץ' דה טורבי ("בוי") (8 באוקטובר 1898 - 8 במאי 1959), הפך לאזרח בריטי לאחר שהתאזרח בנובמבר 1938.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Cockfield,  White Crow, p. 17
1 2  Alexander,  Once a Grand Duke, p. 16
↑  Alexander,  Once a Grand Duke, p. 20
↑  Cockfield, White Crow, p. 7
↑  Alexander,  Once a Grand Duke, p. 21
1 2 3  Alexander,  Once a Grand Duke, p. 149
↑  http://www.visit-petersburg.com/?page=place_full_view&id=242&lang=en
↑  Beéche, The Other Grand Dukes, p. 184.
↑  Trevelyan, Grand Dukes and Diamonds, p. 205.
1 2 3 4 5 6  Cockfield,  White Crow, p. 32
↑  Cockfield, White Crow, p. 102
↑  Cockfield, White Crow, p. 103
1 2 3 4 5  Crawford,  Michael and Natasha, p. 148
↑  Cockfield,  White Crow, p. 64
↑  Trevelyan, Grand Dukes and Diamonds, p. 207.
1 2 3 4 5  Cockfield,  White Crow, p. 33
↑  "Royal Babies pre 1900". Country Life. 2 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Michael Mikhailovich of Russia by Grand Hotels of the World".
1 2  Wynn,  Grand Duke Michael Mikhailovich and Kenwood, p. 326–327
1 2  Chavchavadze, The Grand Dukes, p. 178
↑  Cockfield,  White Crow, p. 139
↑  Beéche, The Other Grand Dukes, p. 190.
1 2  Beéche, The Other Grand Dukes, p. 192.
↑  Chavchavadze, The Grand Dukes, p. 179
↑  Beéche, The Other Grand Dukes, p. 194.
↑  "Burke's Guide to the Royal Family": edited by Hugh Montgomery-Massingberd, p. 221
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16165724j (data)  GND: 1314096923  ISNI: 0000 0003 5974 6221  LCCN: no2009075495  VIAF: 220445967   WorldCat (עם VIAF): 220445967 
הדוכס הגדול מייקל (מימין) עם אחיו הבכור ניקולס, באדן, 1876.
הנסיך הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' בצעירותו.
הנסיך הגדול מיכאל, הרוזנת סופיה, הנסיך הגדול אלכסנדר (משמאל) והנסיך הגדול סרגיי (מימין). בערך 1892.
הדוכס הגדול מיכאל מיכאילוביץ' מרוסיה ורעייתו הרוזנת סופי דה טורבי. צילום מאת סטודיו לאפייט, לונדון, 1902. הדוכס הגדול ואשתו נראים כאן בלבוש חצר רוסי - התלבושות שלבשו להכתרת אדוארד השביעי יומיים קודם לכן.
מיכאילוביץ' בקריקטורה על ידי Sky for Vanity Fair, 1908
הנסיך הגדול מיכאל מיכאילוביץ' מרוסיה (מימין) עם ילדיו (משמאל לימין), נדיידה, מיכאיל ואנסטסיה דה טורבי
אמילי ויקרשאם

| --- | --- |

ויקרשאם בשנת 2014
 לידה:  26 באפריל 1984 (בת 40) קנזס, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון ממארונק  אוניברסיטת מוהלנברג 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  שחקנית
 בן או בת זוג:  בלייק הנלי (2010–דצמבר 2018)  ג'יימס באדג' דייל (ספטמבר 2024–?) 
 מספר צאצאים:  2
 
אמילי ויקרשאם (באנגלית: Emily Wickersham; נולדה ב-26 באפריל 1984) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כאלינור בישופ בסדרת הטלוויזיה "NCIS".
ראשית חייה

ויקרשאם היא ממוצא אוסטרי ושוודי. היא נולדה בקנזס, שבארצות הברית אך גדלה במאמרונק, ניו יורק. היא למדה באוניברסיטת מוהלנברג במשך שנתיים לפני שנשרה כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
קריירה > NCIS

בשנת 2013, לפני עזיבתה של השחקנית קוט דה פבלו, לוהקה ויקרשאם לתפקיד אנליסטית ה-NSA אלינור "אלי" בישופ בסדרת הטלוויזיה "NCIS". תפקידה המקורי היה אמור לכלול שלושה פרקים בלבד אך לאחר עזיבתה של פבלו היא קודמה לתפקיד של דמות רגילה בסדרה ולאחר מכן קודמה לדמות ראשית. לאחר סיום העונה ה-18 של התוכנית ב-26 במאי 2021, 7 עונות אחרי שהצטרפה לקאסט, ויקרשאם אישרה שהיא עוזבת את התוכנית ולא תחזור לעונה הבאה.
קריירה > אחרי NCIS

ויקרשאם הופיעה גם בסרט העלילתי "נעלם" וערכה מספר הופעות אורח בטלוויזיה.
חיים אישיים

היא נישאה למוזיקאי בלייק הנלי ב-23 בנובמבר 2010, הם התגרשו בדצמבר 2018. בשנת 2021, נולד לה ילד עם בן זוגה, ג'יימס באדג' דייל. הם נישאו בספטמבר 2024. באוקטובר 2024 נולד להם ילד שני.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | גנן עדן ('אנ) | קייט |  |
| 2008 | בהחלט, אולי ('אנ) | 1998 מתמחה |  |
| 2009 | איך הלכתי לאיבוד ('אנ) | טיילור |  |
| 2010 | זכרי אותי לנצח | מיאמי בלונד |  |
| 2011 | אני מספר ארבע | ניקול |  |
| 2012 | נעלם ('אנ) | מולי קונווי |  |
| 2015 | תקלה | ונסה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | לייט שואו עם דייוויד לטרמן ('אנ) | ג'ולס | פרק אחד; יצא ב-25 בינואר 2006 |
| 2006 | Parco P.I. ('אנ) | גרייס קאר | פרק: "Just Another Pretty Face" |
| 2006–2007 | הסופרנוס | ריאנון פלמר | 4 פרקים |
| 2007 | הברונקס בוער ('אנ) | ג'ניפר סטיינברנר | עונה 1 פרק 5: "Caught!" |
| 2007 | The Gamekillers ('אנ) | הבת | עונה 1 פרק 1: "Marcus & Aja" |
| 2007 | Mitch Albom's for One More Day | מריה בנטו לאנג | סרט טלוויזיה |
| 2009 | לוקחים סיכוי ('אנ) | קלי פלפס | סרט טלוויזיה |
| 2009 | חוק וסדר: כוונה פלילית | סיסי מדיסון | עונה 8 פרק 14: "Major Case" |
| 2009 | משועמם למוות ('אנ) | אמילי | עונה 1 פרק 4: "The Case of the Stolen Skateboard" |
| 2009 | טראומה ('אנ) | ג'סיקה | עונה 1 פרק 4: "Stuck" |
| 2011 | אחת שיודעת | הבת המובילה | עונה 5 פרק 1: "Yes, Then Zero" |
| 2013 | הגשר ('אנ) | קייט מילרייט | 3 פרקים |
| 2013–2021 | NCIS | הסוכנת המיוחדת אלינור "אלי" בישופ | תפקיד חוזר (עונה 11, 3 פרקים) תפקיד ראשי (עונות 11–18, 169 פרקים) |
| 2016 | NCIS: ניו אורלינס | הסוכנת המיוחדת אלינור "אלי" בישופ | עונה 2 פרק 12: "Sister City: Part 2" |
הערות שוליים

↑  "Today in History: April 26, Chernobyl nuclear plant disaster". The Associated Press. 15 באפריל 2024. נבדק ב-31 באוקטובר 2024. Actor Emily Wickersham is 40 {{cite news}}:  (עזרה)
↑  . CBS.
↑  "Emily Kaiser Wickersham and Blake Anderson Hanley". Celebrity Ping. 19 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NCIS' Emily Wickersham: Ingénew – CBS.com". CBS. נבדק ב-29 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Emily Wickersham joins 'NCIS' as series regular". Reality TV World. נבדק ב-5 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Henderson, Cydney (26 במאי 2021). "'What a great ride': Emily Wickersham confirms exit from 'NCIS' following season finale". USA Today. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exclusive Premiere: The Celebratory Glow of Ghost Lion's "Shot the Sun Down"". atwoodmagazine. 10 בנובמבר 2016. נבדק ב-21 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vickery, Colin (4 בנובמבר 2014). "Why star Mark Harmon chose Emily Wickersham to replace Cote de Pablo on NCIS". perthnow.com.au. PerthNow. נבדק ב-21 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Emily Kaiser Wickersham and Blake Anderson Hanley". Palm Beach Daily News. 2 ביולי 2011. אורכב מ-המקור ב-10 בינואר 2017. נבדק ב-23 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lincoln, Matthew (6 במאי 2019). "After Hollywood heartbreak, Hanley lives dream at SunFest". cbs12.com. West Palm Beach, Florida: WPEC. נבדק ב-28 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wickersham, Emily. "Welcome to the world Cassius Wickersham Dale born 12/30/21 just in time to join the party to ring in the New Year. You are more than @jamesbadgedale and I could ever have imagined ❤️ We are so in love with you". Instagram. Emily Wickersham on Instagram. נבדק ב-1 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wickersham, Emily. "Emily Wickersham on Instagram". Instagram. נבדק ב-5 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015027380  VIAF: 315085034   WorldCat (עם VIAF): 315085034
שלום חנוך

ערך זה עוסק במוזיקאי ישראלי. אם התכוונתם לאחד מאלבומיו הנושא את שמו, ראו .
| --- | --- |

שלום חנוך בהופעה במועדון זאפה תל אביב, אוגוסט 2010
 לידה:  1 בספטמבר 1946 (בן 78) ה' באלול ה'תש"ו משמרות, פלשתינה (א"י)
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1964
 מקום לימודים:  בית צבי
 סוגה:  רוק • הארד רוק • פופ • זמר עברי • בלוז
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  פונודור DJM אן אם סי / סי בי אס הד ארצי התו השמיני
 שיתופי פעולה בולטים:  אריק איינשטיין, אורי זוהר, צבי שיסל, ג'וזי כץ השלושרים, תמוז, שלמה ארצי
 בת זוג:  לימור חנוך ירון
 צאצאים:  מאיה חנוך, רומי חנוך
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  • פרס אקו"ם לשיר השנה (2003) • פרס על מפעל חיים מטעם איגוד אומני ישראל (אמ"י)
 www.shalomhanoch.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
שָׁלוֹם חֲנוֹךְ (נולד ב-1 בספטמבר 1946, ה' באלול ה'תש"ו) הוא זמר-יוצר, פזמונאי, משורר, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, הנחשב לאחד מראשוני היוצרים ברוק הישראלי. יצירתו, הן במסגרת שיתופי פעולה עם אמנים אחרים בתחילת דרכו והן לאחר מכן כמוזיקאי עצמאי, השפיעה רבות על המוזיקה הפופולרית בישראל. במיוחד מוכר שיתוף הפעולה שלו עם אריק איינשטיין, שהניב את אלבומי הרוק הישראליים הראשונים. חתן פרס אמ"י למפעל חיים (2022).
עבודתו המוזיקלית של חנוך זכתה לאורך השנים להערכה רבה מצד קהל המאזינים ומצד המבקרים. הוא נחשב לאחד מגדולי היוצרים בישראל, מהווה השראה למוזיקאים ואף זכה לאלבומי מחווה מצד אמנים שונים בישראל.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

שלום חנוך נולד בקיבוץ משמרות לשרה וחיים חנוך, יוצא לטביה מהעיירה וארקליאן, ואחד ממייסדי הקיבוץ. כבר כילד גילה את כישרונו המוזיקלי, כאשר ניגן על חלילית ומנדולינה, ובטרם גילה את הרוק נחשף למגוון רחב של סגנונות מוזיקליים, ממוזיקה קלאסית, דרך שירי עם רוסיים ועד גוספל ובלוז.
כשהיה בן 12 קיבל חנוך גיטרה והתחיל לנגן ולחבר שירים, ובגיל 14 כתב והלחין את שירו הראשון, "לילה". כמה משיריו הבאים נכתבו עבור להקת הקיבוץ, "המשמרון", שבה היו חברים גם חנן יובל ומאיר אריאל. אחדים מהם התפרסמו אחר כך בביצועיהם של זמרים אחרים, כ"אגדת דשא", "ניסע לים", "ריסים" ו"יום אחרון".
בגיל 16 התחיל ללמוד בבית הספר לתיאטרון "בית צבי".
שירו הראשון של חנוך שיצא לרדיו היה "סתיו", שהלחין למילותיה של חברתו שמרית אור, גם היא תלמידה צעירה ב"בית צבי". את השיר ביצע הצמד חדווה ודוד.
ביוגרפיה > להקת הנח"ל

עם גיוסו לצה"ל התקבל חנוך ללהקת הנח"ל, והשתתף בתוכניות "מהנח"ל באהבה" (1966) ו"הנח"לאים באים הנח"לאים באים" (1967). בין השאר בלט קולו בשירים "סרנדה לעדה", "ארבע אחרי הצהריים", ואלס להגנת הצומח, "הללויה", "הייתי נער" ו"אילו ציפורים". לתוכנית "הנח"לאים באים הנח"לאים באים" הלחין שיר אחד בשם "רכלניות". חנוך השתחרר מן הלהקה בתחילת שנת 1968, לא לפני שהקליט יחד איתה את התקליט "כל הכבוד לנח"ל", שכלל את מיטב להיטי להקת הנח"ל משנות החמישים עד תחילת שנות השישים. בתקליט זה שר חנוך את השיר "מטרייה בשניים" יחד עם כוכבת הלהקה שולה חן. השניים צוינו לראשונה על גבי העטיפה כסולני השיר, דבר שהיה חדשני בתקליטי הלהקות הצבאיות.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

בשנת 1967 החל חנוך להופיע במועדון "החלונות הגבוהים" בתל אביב עם שירים שכתב, כחימום ללהקת החלונות הגבוהים. השחקן יוסי פולק הוא שהכיר בין חנוך הצעיר לבין מי שהיה כבר אז אחד הכוכבים הגדולים בישראל, אריק איינשטיין, שהבחין בכישרונו וביקש ממנו לכתוב לו שירים. באמצע 1967 יצא התקליטון "הגר", ובו ארבעה שירים, כולם בהלחנתו של חנוך: "הגר" (שחנוך כתב גם את מילותיו), "שבת המלכה", "ריסים" ו"פתאום בלעדיו". שירים אלו נכללו כעבור שנה באלבום האוסף "ישן וגם חדש", שאיגד את רוב הקלטותיו של איינשטיין ב"הד ארצי" בשנות השישים.
הפריצה הגדולה של חנוך התרחשה בשנת 1968, כאשר הקליט איינשטיין את אלבומו השני, "מזל גדי", שבו הלחין חנוך את כל השירים, ואף כתב את המילים לשישה מתוכם. בין השירים היו "רוח רוח", "הימים הארוכים העצובים", "לילה", "סיפור מותם של עלמה ועלם" ו"מכופף הבננות". שיתוף הפעולה בין השניים המשיך גם בפסטיבל הזמר תשכ"ט, שבו ביצע איינשטיין את שירו של חנוך "פראג". השיר המורכב, שעסק בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, היה חריג בין שירי הפסטיבל האחרים בכך שעסק באקטואליה. הוא הגיע למקום השביעי בפסטיבל אך זכה להצלחה ולהשמעות ברדיו בתקופה שלאחר מכן. השיר נכלל באלבומו של איינשטיין "פוזי", שיצא באותה שנה.
ב-1969 הצטרפו חנוך וחברו ממשמרות ומלהקת הנח"ל חנן יובל לשלישייה שהקים והפיק בני אמדורסקי, "השלושרים". חנוך הלחין רבים משירי ההרכב, בהם "מי מפחד מגברת לוין" (מילים: יהונתן גפן), "לילי שלי" (מילים: יענקל'ה רוטבליט), "צרות טובות" (מילים: שמרית אור), "האוהבים את האביב" (מילים: יורם טהרלב) ואחרים.
בשנים אלה הרבה חנוך לכתוב לאמנים אחרים: לשולה חן הלחין את "אוריה החיתי" (מילים: יהונתן גפן), "תחת כובד התפוח" (מילים: יורם טהרלב) ו"איזידור" (מילים: שמרית אור), לפופיק ארנון את "בלדה בין כוכבים" (מילים: יענקל'ה רוטבליט), לאושיק לוי את "חוזה לך ברח" (מילים: יענקל'ה רוטבליט) "לישון לישון" (מילים: מאיר אריאל) ו"אם אלוהים היה רוצה", לשלישיית "שובבי ציון" את "השומרים" (מילים: עלי מוהר) "נוגה" (מילים: מאיר אריאל) ו"היי אישה" (מילים: מאיר אריאל), ולשלישיית הגשש החיוור תרם לחן לשירו של נסים אלוני "כמו אריה וכמו קוף".
באותה שנה העלתה "להקת הכולבויניק" של קיבוץ נחל עוז את ההצגה המוזיקלית "קנטטה לקיבוץ", שהלחין חנוך.
ביוגרפיה > מהפכת הרוק

בשנת 1970 יצרו איינשטיין, חנוך ולהקת הצ'רצ'ילים צליל ישראלי חדש, שהושפע מהרוקנ'רול האנגלו-אמריקני. צליל זה בא לידי ביטוי באלבום "שבלול", שבו הלחין חנוך את כל השירים. האלבום היה משופע להיטים, בהם "מה אתה עושה כשאתה קם בבוקר", "אבשלום", "קח לך אישה", "לילה של כוכבים", "אל תוותרי עלי", "אני שר", "למה לי לקחת ללב", "מה שיותר עמוק יותר כחול" ו"טוב לי". הצ'רצ'ילים, שניגנו ברוב שירי האלבום, הייתה להקה שהושפעה מהפסיכדליה של סוף שנות השישים, והדבר בא לידי ביטוי בחלק מן השירים, כמו בסולו הגיטרות בשיר "מה שיותר עמוק יותר כחול", שבו שר חנוך לבדו. ביטוי נוסף לחדשנות התקליט היה השוני בטקסטים. שפת השירים הייתה שפה מדוברת ולא שפה גבוהה, שאפיינה את הפזמונאות העברית עד אז. השיר "אני שר" היה במקור שיר מלא גסויות, ועוּדן בגרסת התקליט. לצד שירים חדשניים אלה הופיע באלבום שיר אחד בסגנון ארץ ישראל, "הבלדה על יואל משה סלומון", שכתב יורם טהרלב. באותה שנה השתתף חנוך בסרטו של בועז דוידזון "שבלול", שתיעד, בין היתר, את תהליך הפקת האלבום.
"פלסטלינה", האלבום המשותף הבא של איינשטיין וחנוך, יצא לשוק כארבעה חודשים אחרי "שבלול". שירי האלבום, שבו נטלו חלק כל חברי חבורת לול, הוצגו גם בתוכנית הטלוויזיה השנייה שהפיקה החבורה, "לול 2". מהאלבום התפרסמו השירים "אמא שלי", "מאיה", הדואט של איינשטיין וג'וזי כץ "מה איתי", "כתבו עליו בעיתון" ו"שחק אותה".
באותה שנה (1970) כתב והלחין חנוך את שיר הנושא לסרט "התרוממות" של אורי זוהר ואז יצא חנוך ללונדון בניסיון לפתוח בקריירה בינלאומית. שירים שלו הופיעו גם באלבומים הבאים של איינשטיין שבהם לא השתתף - "ילדים" (עם רוב הכסלי, 1971), "יסמין" ו"סע לאט" (1974).
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית

בלונדון הוחתם חנוך על ידי המפיק דיק ג'יימס, שבאותה תקופה ניהל גם את אלטון ג'ון. בשנת 1971 הקליט חנוך אלבום סולו באנגלית בשם "Shalom" בחברת התקליטים של ג'יימס DJM, כשהוא מלווה בנגניו של אלטון ג'ון באותה תקופה, ובראשם הגיטריסט כיילב קוואי. התקליט הורכב בחלקו משירים שהוקלטו בעבר בעברית ("מאיה", ונעימת "פלסטלינה" שחוברו לה מילים באנגלית), ושירים שנכתבו במיוחד לאלבום. אחדים מאלה זכו מאוחר יותר לגרסאות עבריות באלבום של להקת "תמוז" ובאלבומי הסולו של חנוך. אחד השירים, "You Do Need Some Sleep", הוקלט מחדש בעברית רק כ-25 שנים מאוחר יותר לאלבומו של שלום "ערב ערב" (1997). שיר נוסף מהאלבום, "Under Tropical Moonlight", זכה להצלחה מינורית בארץ, אך התקליט עצמו נכשל מסחרית.
בתקופה זו ביקר חנוך בישראל מספר פעמים, ובין היתר הקליט את שיר הנושא לסרטו המפורסם של אורי זוהר, "מציצים", שאותו גם כתב והלחין. עם שובו ארצה ב-1973 טען חנוך כי היה לו מאוד קשה להצליח מחוץ לישראל, וכי קשה לו לכתוב באנגלית, ולכן חזר לישראל.
האלבום יצא גם בישראל בשנת 1971, בחברת "התקליט חיפה" שהיו נציגי חברת DJM בישראל. בשנת 1976, בעקבות יציאת אלבומה של להקתו תמוז, הודפס האלבום "Shalom" בישראל במהדורה נוספת, על ידי חברת סי.בי.אס, אך עד מהרה אזלו העותקים המעטים שהודפסו. האלבום לא הודפס שוב, ולא הופץ לציבור הרחב במהדורת תקליטור.
ביוגרפיה > השיבה לישראל ולהקת תמוז

בשנת 1973 חזר חנוך לישראל. הקלטותיו הראשונות היו השירים "לך לפסיכיאטר", "לא יודע איך לומר לך" ו"בואי לרקוד" עם הרכב של מוזיקאים אמריקאים, להקת בני נח בהנהגתו של פרד פילד, אך העבודה לא המשיכה לכלל אלבום שלם. עוד באותה תקופה הקליט קולות רקע במופע "זה הכל בינתיים, בינתיים זה הכל" של יהונתן גפן ודני ליטני.
ניסיונו של חנוך להקים הרכב על בנוסח קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג עם מתי כספי, אריאל זילבר ודני ליטני הוביל (עם פרישתם של כספי וליטני) לשיתוף פעולה בין זילבר וחנוך ובהמשך גם להקמת להקת תמוז עם יהודה עדר (גיטרה) מאיר ישראל (תופים) ואיתן גדרון (בס). תמוז הפכה ללהקת הרוק הישראלית המשמעותית ביותר של שנות ה-70 ואלבומה היחיד של הלהקה, "סוף עונת התפוזים" (1976) בהפקתו המוזיקלית של לואי להב, נחשב לאבן דרך בתולדות הרוק הישראלי, ולאלבום הבולט ביותר של תקופתו.
"תמוז" יצאה לסיבוב הופעות מצליח על מנת לקדם את האלבום. אמנם הלהקה זכתה לקהל מעריצים גדול אך ההפקה המהוקצעת עלתה כסף רב והלהקה הפסידה הון. על רקע המצב הפיננסי הקשה, ועקב חוסר שביעות רצון של זילבר מהכיוון המוזיקלי המלוטש שהניב שיתוף הפעולה עם להב, נוצר מתח רב בינו ובין חברי הלהקה והמצב החמיר עד כדי כך, שזילבר היה עולה להופעות עם שקית נייר על ראשו, ולפעמים אף הורס קטעים בכוונה. הלהקה החליטה להתפרק, אך ערכה סיבוב הופעות מוצלח אחרון כדי לכסות את חובותיה. על להקת תמוז, האלבום "סוף עונת התפוזים" ותרומתו האדירה לרוק הישראלי נכתב הספר "וכשאפתח את הדלת" של בועז כהן (מרום תרבות ישראלית, 2017).
ביוגרפיה > "אדם בתוך עצמו"

לאחר פירוק תמוז הקליט חנוך את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "אדם בתוך עצמו" (1977). השירים היו שקטים ומינוריים, בהם שיר הנושא ו"לילות שקטים". רוב שירי האלבום עסקו בחייו של חנוך עצמו, שהיה לאחר פרידה קשה מאשתו. באלבום ניגנו אלונה טוראל על פסנתר וכלי הקשה, אוהד אינגר על גיטרה בס, אלון הלל על תופים וכלי הקשה, חיים קריו על גיטרה חשמלית ואקוסטית, וכן חנוך עצמו בגיטרות אקוסטיות. את ההפקה לאלבום ביצע לואי להב.
בשנת 1978 הופיע חנוך בפסטיבל נביעות 1978, שנערך בנואיבה. הופעותיו בפסטיבל זכו להצלחה רבה והיו משיאי הפסטיבל. בתקופה זו הקליט את השירים "כל זמן זה הזמן" ו"היה כדאי" שהיו להיטים גדולים. באותה שנה הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של חברו מאיר אריאל, "שירי חג ומועד ונופל". הייתה זו הפעם הראשונה שבה היה חנוך חתום על אלבום כמפיק מוזיקלי.
בשנת 1979 יצאו אריק איינשטיין ושלום חנוך למסע הופעות משותף. המופע הוקלט בהיכל התרבות ויצא על גבי האלבום "אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת". האלבום כלל שירים חדשים של איינשטיין וחנוך כשאחד מהם הוא השיר "סן פרנסיסקו על המים".
בשנת 1980 הפיק מוזיקלית את אלבומו של אריק איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב". באותה שנה כתב והלחין ליהודית רביץ את "שיר ללא שם". בנוסף הלחין לאלבומו של אריק איינשטיין "חמוש במשקפיים" את השירים "עצים", "סן פרנסיסקו על המים" ו"תל אביב גדות הירקון 1950". בשנת 1981 הלחין לנורית גלרון את השיר "כי האדם עץ השדה" למילותיו של המשורר נתן זך.
ביוגרפיה > חתונה לבנה

ב-1981 יצר חנוך את אחד האלבומים החשובים בקריירה שלו: "חתונה לבנה". המעבד ירוסלב יעקובוביץ', והמנהל האומנותי לואי להב שמו דגש על תפקידי הכלים, ונוצר צליל כבד ולעיתים צורמני שהאפיל על השירה של חנוך. חנוך חדל לשיר בקול הגבוה שאפיין אותו בתחילת הקריירה, והחל לשיר בקול נמוך וצרוד - סגנון שירה שמלווה אותו מאז לאורך כל הקריירה. השירים היו מורכבים גם מבחינת הטקסט, ועסקו בגירושיו של חנוך, יחסים, כסף והצלחה. בין השירים היו "הדרכים הידועות", "חתונה לבנה" ו"שיר דרך" היותר קליל. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית גדולה בזמנו, אך כיום הוא מזוהה כחדשני לתקופתו, ביצירת רוק כבד ומחוספס בעברית.
בשנת 2008 הוציאה חברת הד ארצי בהפקתו של משה לוי אלבום מחווה ל"חתונה לבנה", בשם "הדרכים הידועות". האלבום כלל גרסאות כיסוי של שירי האלבום, שבוצעו על ידי זמרים שונים. התפרסמו מתוכו ביצועיהם של אביתר בנאי ל"חתונה לבנה", של אסף אמדורסקי ל"זה רק געגוע" ושל מוש בן ארי ל"הדרכים הידועות".