stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על גופתה המתה
עלילה

קייט והנרי הם זוג מאושר. הנרי מציע לקייט נישואין ובמהלך החתונה, קייט נהרגת בעקבות תקרית עם פסל מקרח. לא מודעת לעובדה שהיא מתה, נשמתה של קייט מתעוררת בכור המצרף ומתחילה להתווכח עם אחת המלאכיות. לבסוף, המלאכית עוזבת את קייט מבלי להסביר לה כיצד להמשיך הלאה לגן עדן.
שנה לאחר מכן, אחותו של הנרי, קלואי מנסה לגרום להנרי להמשיך הלאה בחייו ומפגישה אותו עם אשלי, מדיומית ובעלת עסק הסעדה עם חברה הגאה, דן. לאחר פגישה ראשונה לא מוצלחת, קלואי נותנת לאשלי את יומנה של קייט כדי שאשלי תעמיד פנים מול הנרי שהיא תיקשרה עם קייט ותשכנע אותו להמשיך הלאה. במהלך התהליך, הנרי ואשלי מתאהבים למורת רוחה של קייט, שצופה בהנרי. כשקייט מתלוננת על השתלשלות האירועים, אשלי שומעת אותה, אך לא מבינה את מקור הקול.
זועמת על אשלי וחשה חסרת אונים, קייט פוגשת את הפסל שפיסל את פסל הקרח שהרג אותה בחתונתה ומבינה שגם הוא רוח רפאים כמותה (הוא נהרג לאחר שנהג בשכרות) והפסל מסביר לה שכדי להמשיך הלאה לגן עדן, עליהם לסיים "דברים בלתי פתורים" שנשארו בחייהם. מאמינה שעבודתה היא להגן על הנרי, קייט מתחילה להטריד את אשלי (מכיוון שרק היא מסוגלת לשמוע ולראות אותה). בעזרת יכולותיה החדשות כרוח רפאים, קייט מנסה להפחיד את אשלי ומאיימת עליה כדי שתיפרד מהנרי. אשלי מסרבת להיפרד מהנרי, אבל האחרון מגלה את יומנה של קייט ונפרד מאשלי לאחר שהוא מאמין שהקשר ביניהם הוא תרמית. שבורה מהפרידה, אשלי מבקשת עצה מדן, אך מתפלאת כשדן מספר לה שהוא לא באמת הומו ובעצם נמשך אליה בסתר במשך שנים והשניים רבים. עם הזמן, השניים משלימים ומחדשים את החברות ביניהם.
לאחר שצפתה בהנרי בדיכאון במשך מספר חודשים, קייט פוגשת את הפסל בשנית והוא אומר לה שאם היא הייתה מסיימת את "הדברים הבלתי פתורים" שלה, היא כבר הייתה בגן עדן ושואל אותה מה היא באמת רוצה. קייט משיבה שהיא רק רוצה שהנרי יהיה מאושר ולבסוף קייט מבינה שהנרי יהיה מאושר עם אשלי. הפסל חושף שקייט היא בעצם ה-"עסק הבלתי גמור" שלו ומטרתו הייתה לגרום לה לעשות את הדבר הנכון לפני שהוא ימשיך הלאה. קייט מנסה לשכנע את אשלי לחזור להנרי, אך אשלי מאמינה שקייט עדיין מתנכלת לה ומתכוננת לטיסה ללאס וגאס עם דן. בייאושה, קייט מגלה שהיא יכולה להשתלט על תוכי המחמד של אשלי ובכך לדבר עם הנרי ולשכנע אותו לעצור את אשלי לפני הטיסה. מבינה שהנרי סלח לה ושקייט רוצה באושר של שניהם, אשלי מתאחדת באושר עם הנרי. בחתונתם, אשלי מעכבת את החופה והולכת הצידה כדי לדבר עם קייט ולהבטיח לה שהיא תמיד תשאף להפוך את הנרי למאושר. במהלך החתונה, דן מתחבר עם קלואי. עכשיו כשהיא מוכנה להמשיך הלאה, קייט מגיעה שוב לכור המצרף, שם המלאכים מתרשמים מפעולותיה.
שחקנים

אווה לונגוריה - קייט
פול ראד - הנרי
לייק בל - אשלי
ג'ייסון ביגס - דן
לינדזי סלואן - קלואי
מישה קולינס - בריאן
קלי רוחה - "המלאכית"
ויליאם מורגן שפרד - האב מארקס
סטיבן רוט - פסל קרח
יחסי סינגפור – קוריאה הדרומית

| יחסי סינגפור – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
סינגפור: קוריאה הדרומית


סינגפור: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 99,720
אוכלוסייה
5,845,287: 51,700,546
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,783: 33,129
משטר
רפובליקה

לי מיונג-באק, נשיא דרום קוריאה במפגש פסגה עם לי הסיין לונג, ראש ממשלת סינגפור, 5 ביוני 2010.
יחסי סינגפור–קוריאה הדרומית הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקת סינגפור לרפובליקה של קוריאה. היחסים בין שתי המדינות החלו כאשר משלחת סחר מדרום קוריאה ביקרה במושבת סינגפור בשנת 1950. היחסים הרשמיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1975, אך דרום קוריאה שלחה נציג מיוחד והקימה משרד סחר וקונסוליה כללית בסינגפור לפני כן. שתי המדינות הן חברות האו"ם היחידות מבין ארבעת הנמרים של אסיה. בשנת 2014 דרום קוריאה היוותה את מקור הייבוא הרביעי בגודלו של סינגפור.
היסטוריה

באפריל 1950 נוצר הקשר המוקדם ביותר בין שתי המדינות, כאשר משלחת סחר דרום-קוריאנית ערכה ביקור בן 5 ימים בסינגפור. בשנת 1964 ייסדה דרום קוריאה מרכז סחר בסינגפור. לאחר שסינגפור קיבלה את עצמאותה בשנת 1965, שתי המדינות ייסדו מיזם דיג בשנת 1967. באוגוסט 1969, ערך שגריר דרום קוריאה בתאילנד האן פיו-ווק ביקור בסינגפור כשליח המיוחד של פאק צ'ונג-הי, נשיא דרום קוריאה, מה שנחשב למעשה למגע הראשון בין שתי המדינות. במהלך ביקורו פגש האן את ס. רג'ראטנם,, שר החוץ של סינגפור והעביר "מסר מיוחד" לנשיא יוסוף בן אסחאק. ביקור זה התרחש חודש לאחר ביקור דומה של משלחת מיוחדת מצפון-קוריאה השכנה.
בשנת 1971 שונה שמו וייעודו של מרכז הסחר הדרום-קוריאני בסינגפור לקונסוליה כללית ובכך כוננו למעשה יחסים קונסולריים בין שתי המדינות. בשנת 1975 כוננו יחסים דיפלומטיים פורמליים בין סינגפור לקוריאה הדרומית. בשנת 1979 ערך ראש ממשלת סינגפור, לי קואן יו את ביקורו הראשון בדרום קוריאה ובכך הפך לראש ממשלת סינגפור הראשון שביקר בה. בהמשך השנה החלו ישיבות שרים קבועות בין שתי המדינות. בשנת 1981 ערך נשיא דרום קוריאה, צ'ון דו-הוואן ביקור ממלכתי בסינגפור ובכך הפך לנשיא הדרום-קוריאני הראשון המבקר במדינה. בשנת 2002 הפך ס.ר. נתן לנשיא סינגפור הראשון שמבקר בדרום קוריאה.
בשנת 2005 חתם שר המסחר והתעשייה של סינגפור, לים הנג קיאנג, עם שר החוץ והמסחר של דרום קוריאה, באן קי מון על הסכם הסחר החופשי בין דרום קוריאה לסינגפור. ההסכם נכנס לתוקפו בשנת 2006.
בשנת 2015 ביקרה נשיאת דרום קוריאה, פאק גון הייה בסינגפור כדי להשתתף בהלווייתו של ראש ממשלת סינגפור הראשון, לי קואן יו.
קשרי מסחר

על פי נתוני ה-OEC, ערך הייצוא מסינגפור לדרום קוריאה עלה בין השנים 1995 ו-2014. גידול זה הגיע לשיא של 12 מיליארד דולר אמריקני בשנת 2014. סינגפור מייצאת לדרום קוריאה מכונות ומוצרים כימיים בעיקר. גם חלקו של הנפט המזוקק בערך הייצוא גדל מאז 2007.
ערך הייצוא מדרום קוריאה לסינגפור נאמד בין 4 מיליארד ל-6 מיליארד דולר אמריקני בין השנים 1995 ל-2003, והחל מ-2004 חל גידול בערך זה. ערך זה הגיע לשיא של 26 מיליארד דולר בשנת 2012. דרום קוריאה מייצאת לסינגפור בעיקר מכונות ומוצרים כימיים. חלקו של הנפט המזוקק בערך הייצוא עלה מאז 2003, ובשל כך חלקם של כלי השיט המסחריים בערך הייצוא עלה גם לאחר מכן.
יחסי תרבות

לורנס וונג, ממלא מקום השר לתרבות, קהילה ונוער של סינגפור, ביקר בדרום קוריאה פעמיים בשנת 2013 לקראת השקת התערוכה "העולם הפרנקני: אמנות חוצה תרבויות מסינגפור והמיצרים" במוזיאון הלאומי של קוריאה.
ב-12 בנובמבר 2014, ערכה סינגפור את פסטיבל הקאבר הראשון של K-pop אסייתי.
נשיא סינגפור

משכן נשיא סינגפור, "האיסטנה"
הנשיאה חלימה יעקוב עם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, 2018
הנשיא טוני טאן ונשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו, 2016
הנשיא טוני טאן וראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, 2015
הנשיא סלפן רמנתן עם מזכיר ההגנה של ארצות הברית ויליאם כהן
הנשיא ברפובליקת סינגפור הוא ראש המדינה. מכיוון שסינגפור היא דמוקרטיה פרלמנטרית, הנשיא הוא בעל סמכות ברשות המבצעת, אך למעשה הרשות המבצעת מנוהלת על ידי הקבינט בראשות ראש ממשלת סינגפור. הנשיא המכהן הוא תרמן שאנמוגאראטנאם (אנ'), שנבחר ברוב קולות בבחירות לנשיאות סינגפור שהתקיימו במדינה בשנת 2023. אורך הכהונה של נשיא הוא שש שנים (ניתן להיבחר שוב) ומקום מושבו הוא "האיסטנה" או בעברית הארמון. במקרה ונבצר מהנשיא לקיים את חובותיו, מחליף אותו באופן זמני ראש מועצת יועצי הנשיא (CPA), בדומה למצב בישראל עם יו"ר הכנסת כאשר נשיא מדינת ישראל מחוץ לישראל וכדומה.
היסטוריה

מוסד הנשיאות בסינגפור נוסד בשנת 1965 עם היפרדות סינגפור ממלזיה וכינון הרפובליקה של סינגפור. המוסד החליף את תפקיד ראש המדינה (יאנג די-פרטואן נגארה) שנוצר כאשר קיבלה סינגפור אוטונומיה מבריטניה ב-1959. ראש המדינה האחרון (יאנג די-פרטואן נגארה) היה יוסוף בן אסחאק, שעם עצמאות סינגפור ב-1965 הפך לנשיאה הראשון של הרפובליקה. לאחר מותו ב-1970 הוא הוחלף על ידי בנג'מין שיארס, שכיהן בתפקיד עד מותו ב-1981. לאחר מותו של הנשיא שיארס, התמנה דבן נאיר (אנ') לנשיאה השלישי של סינגפור. בשל בעיות אישיות פרש נאיר מתפקידו ב-1985 ובמקומו התמנה ווי קים ווי (אנ') לנשיאה הרביעי של סינגפור. הוא כיהן בתפקיד עד 1993.
בינואר 1991, שינוי לחוקת סינגפור קבע את קיומם של בחירות כלליות לנשיאות סינגפור (אנ'). שינוי זה בחוקה נחשב לאחד מהשינויים הגדולים ביותר בהיסטוריה של חוקת סינגפור. תחת תיקון נוסף לחוקה ניתנה לנשיא הסמכות להטיל וטו על מינויים מרכזיים בשירות המדינה. הנשיא הראשון שנבחר בבחירות כלליות היה אונג טנג צ'יאונג (אנ'), שר לשעבר בקבינט של סינגפור. הוא כיהן כנשיא מ-1 בספטמבר 1993 עד 31 באוגוסט 1999. הנשיא השישי של סינגפור היה סלפן רמנתן. הוא נבחר על ידי אזרחי סינגפור אך הפך לנשיא בשל העובדה שהיה מתמודד יחיד במירוץ לנשיאות. כהונתו הראשונה הייתה בין 1 בספטמבר 1999 עד 31 באוגוסט 2005. הוא נבחר בשנית ב-17 באוגוסט 2005, אך גם בבחירות אלו היה מועמד יחיד. לאחר פרישתו של רמנתן ב-27 באוגוסט 2011, נבחר טוני טאן לנשיאה השביעי של סינגפור. הוא הושבע לתפקיד ב-1 בספטמבר 2011.
הנשיאה השמינית חלימה יעקוב נכנסה לתפקידה ב-14 בספטמבר 2017 ובכך הפכה לנשיאה האישה הראשונה של רפובליקת סינגפור. בבחירות לנשיאות הייתה יעקוב מועמדת יחידה ונבחרה ברוב קולות וללא מתנגדים.
תפקידו החוקי של הנשיא

לנשיא סמכויות אחדות בתחום הטקסי, כגון חתימה על חוקים, הסמכת שגרירים של סינגפור וקבלת כתבי האמנה של שגרירים זרים. הנשיא משתתף בטקסים רשמיים של המדינה ומייצג אותה כלפי חוץ.
הנשיא הוא ראש המדינה של סינגפור. הנשיא הוא המעניק את הסמכויות לרשות המבצעת, סמכויות המופעלות על ידי הקבינט של סינגפור או על ידי שר המוסמך לכך. לעומת זאת החוקה מעניקה את הסמכות לשליטה וניהול הממשלה בידי הקבינט ולא בידי הנשיא. ברוב המקרים נדרש הנשיא לממש את סמכויותיו בהתאם לעצת הקבינט או בהתאם לעצת שר המוסמך על ידי הקבינט. הנשיא מפעיל סמכויות מוגבלות בהתאם לשיקול דעתו של הקבינט וראש הממשלה בכל הנוגע לפיקוח על הרשות האחראית על המאבק בשחיתות ועל המשרד לביטחון הפנים והמשרד לקיום הרמוניה דתית.
כמרכיב של הרשות המחוקקת בסינגפור יחד עם הפרלמנט, הנשיא מעניק סמכויות וזכויות במשותף עם הרשות המחוקקת. תפקידו המרכזי של הנשיא הוא שימוש בכוח החוקתי שניתן לו כדי לאשר חוקים שעברו בפרלמנט. באופן כללי על הנשיא חל איסור לסרב לאשר הצעת חוק שהפרלמנט העביר ואישר.
הנשיא מכונה "הדיפלומט מספר אחד של סינגפור" והוא אחראי על מינויי שגרירים של מדינות זרות במדינתו, על ידי אישור כתבי האמנה שהם מגישים לו. בנוסף הנשיא תורם ליחסי החוץ של סינגפור על ידי ביקורים ומסעות ברחבי העולם.
סמכויותיו של נשיא סינגפור מחולקות לכוחות שהנשיא רשאי להפעיל לפי שיקול דעתו, וכאלו שעליו לממש בהתאם לעצת הקבינט של סינגפור או של שר הפועל בסמכותו הכללית של הקבינט. בנוסף מחויב הנשיא להתייעץ עם מועצת יועצי הנשיא (CPA) כאשר מפעיל את חלק מסמכויותיו. בסמכותו של הנשיא לאשר מינויי מפתח לתפקידים בשירות הציבורי כמו : נשיא בית המשפט העליון של סינגפור, התובע הכללי של סינגפור, יו"ר וחברי נציבות השירות הציבורי, מפקד הכוחות המזוינים של סינגפור והמפקח הכללי של משטרת סינגפור. בנוסף על הנשיא להטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על חבר פרלמנט שלטעמו הוא בעל הסיכויים הגבוהים ביותר להשגת רוב בפרלמנט.
נשיאי סינגפור

| # | דיוקן | שם | שם בשפת המקור | תחילת כהונה | סוף כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | יוסוף בן אסחאק | Yusof bin Ishak | 9 באוגוסט 1965 | 23 בנובמבר 1970 |
| 2 |  | בנג'מין שיארס | Benjamin Sheares | 2 בינואר 1971 | 12 במאי 1981 |
| 3 |  | דבן נאיר | Devan Nair | 23 באוקטובר 1981 | 28 במרץ 1985 |
| 4 |  | ווי קים וויי | Wee Kim Wee | 2 בספטמבר 1985 | 1 בספטמבר 1993 |
| 5 |  | אונג טנג צ'יאונג | Ong Teng Cheong | 1 בספטמבר 1993 | 31 באוגוסט 1999 |
| 6 |  | סלפן רמנתן | S. R. Nathan | 1 בספטמבר 1999 | 31 באוגוסט 2005 |
| 6 |  | סלפן רמנתן | S. R. Nathan | 1 בספטמבר 2005 | 31 באוגוסט 2011 |
| 7 |  | טוני טאן | Tony Tan | 1 בספטמבר 2011 | 31 באוגוסט 2017 |
| 8 |  | חלימה יעקוב | Halimah Yacob | 14 בספטמבר 2017 | 13 בספטמבר 2023 |
| 9 |  | תרמן שאנמוגאראטנאם (אנ') | Tharman Shanmugaratnam | 14 בספטמבר 2023 | מכהן |
ראו גם

היסטוריה של סינגפור
הערות שוליים

↑  hermesauto, Law allows Parliament to count Wee Kim Wee's term in triggering reserved presidential election: High Court, The Straits Times, ‏7 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  Elected Presidency: Amendments to Constitution passed in Parliament - Channel NewsAsia, web.archive.org, ‏2016-11-16
↑  Constitution of the Republic of Singapore (Amendment) Act 2016 - Singapore Statutes Online, sso.agc.gov.sg (באנגלית)
↑  Constitution of the Republic of Singapore - Singapore Statutes Online, sso.agc.gov.sg (באנגלית)
↑  hermesauto, Halimah Yacob set to be Singapore's first female president: A timeline of her career, The Straits Times, ‏11 בספטמבר 2017 (באנגלית)
↑  Internal Security Act - Singapore Statutes Online, sso.agc.gov.sg (באנגלית)
↑  Maintenance of Religious Harmony Act - Singapore Statutes Online, sso.agc.gov.sg (באנגלית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2012-06-08
עבודה עונתית

קטיף פירות על ידי צופים באנגליה, 1944. עבודת קיץ בעבודה עונתית.
עבודה עונתית היא עבודה שהצורך בה מתקיים רק בחלק מסוים וקבוע מהשנה, מדי שנה. תקופת הזמן בה נדרשת העבודה העונתית מכונה "העונה", ויתר השנה "מחוץ לעונה". המונח מזוהה ביותר עם הסקטור החקלאי (בו עונות השנה מכתיבות פעולות כקטיף), אך נפוץ מאוד גם בתחומי התיירות, החינוך והפנאי.
עבודה עונתית היא גורם משמעותי בתופעה של הגירת עבודה, היות שלעיתים המקום בו העבודה נדרשת רחוק ממרכזי אוכלוסייה (למשל בפריפריה חקלאית). במקרים כאלה עוברים העובדים להתגורר למשך העונה בקרבת מקום העבודה, לעיתים במבני מגורים שנועדו במיוחד עבורם ועומדים ריקים מחוץ לעונה.
חלק מהעבודות העונתיות הן תגבור של כוח האדם בעבודה הרגילה, בהתאם לתנודות עונתיות קבועות בהיקף העבודה הנדרשת.
עובד עונתי

בכל האמור בעובדים עצמם, ישנם מספר מודלים של עבודה עונתית: עובדים אשר כל פרנסתם על העבודה העונתית ומחוץ לעונה אינם עובדים, עובדים אשר עוברים בין עבודות עונתיות במעיין "סבב", ועובדים אשר יש להם עבודה קבועה אך בעונה מוסיפים עליה. המונח "אבטלה עונתית" מתייחס בדרך כלל לעובדים שאינם עובדים מחוץ לעונה, על אף שתיתכן עבודה עונתית ששכרה מספיק למחיית העובדים לכל אורך השנה.
עובד עונתי > מעמד חוקי

עובד עונתי יכול להיות עצמאי או שכיר. שיטת ההעסקה יכולה להיות בקבלנות או על פי אחוזי משרה כמקובל בעבודות רגילות. ישנן מדינות בהן לעובדים עונתיים מעמד הדומה לעובד קבוע, והם אף זכאים לפיצויים במקרה של פיטורים. בישראל, למשל, זכאי עובד עונתי לפיצויי פיטורים אם עבד שתי עונות בשתי שנים רצופות, כשעונה נחשבת 60 יום לפחות במשך שלושה חודשים רצופים.
עובד עונתי > עבודת קיץ

עבודת קיץ היא עבודה הנעשית בעיקר על ידי תלמידים וסטודנטים במהלך חופשת הקיץ. באופיין, חלק מעבודות הקיץ הן אכן עבודות עונתיות (למשל הדרכה בקייטנה) ומבחינת העובדים כל מטרת העבודה היא לייצר עבורם הכנסה, אך גישה נפוצה לעבודות קיץ מעדיפה עבודות בהם יוכלו (בעיקר סטודנטים) לצבור ניסיון מקצועי במהלך חופשתם, עת מתאפשר להם לעבוד בתנאים של משרה מלאה. לעבודות קיץ מעין אלה אין בהכרח אופי של עבודה עונתית (העונתיות בהן נובעת ממאפייני העובד ולא ממאפייני המשרה).
דוגמאות

חקלאות - עבודות קטיף.
מציל בחוף הים.
מדריך בקייטנה.
מדריך סקי.
מוכר נפט.
מורה מן החוץ, שנשכר רק לחודשי הלימודים.
עובדים בנמל תעופה, שהפעילות בו מושפעת מעונות השנה.
עבודות התלויות בחגים: אופה מצות, מוכר ארבעת המינים וכדומה.
ראו גם

מפוטרי קיץ
הערות שוליים

↑  סעיף 1 לחוק פיצויי פיטורים, תשכ״ג–1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565847305171  GND: 4452733-0  HDS: 007934  LCCN: sh85119375 
אפיית מצות לקראת פסח
טויאמה (מחוז)

מחוז טויאמה (ביפנית: 富山県,‏ Toyama-ken) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר טויאמה.
במחוז טויאמה שוכן הכפר גוקאיאמה, שיחד עם הכפר ההיסטורי שירקאווה-גו שבמחוז גיפו מהווים אתר מורשת עולמית.
היסטוריה

לפני רסטורציית מייג'י נקרא המחוז מחוז אצ'ו, אך לאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 קיבל המחוז את השם ניאיקווה. ב-1876 אוחד המחוז עם מחוז אישיקווה, אך ב-1881 בוטל המיזוג, והמחוז קיבל את שמו הנוכחי.
גאוגרפיה

מחוז טויאמה גובל במחוזות הבאים: ניאיגטה בצפון-מזרח, אישיקווה במערב, נאגנו בדרום-מזרח, גיפו בדרום, וים יפן מצפון. 30% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
במחוז נמצא ההיבשתי היחיד במזרח אסיה מחוץ לרוסיה, שהתגלה בשנת 2012.
גאוגרפיה > ערים

במחוז טויאמה 10 ערים:
| --- | --- |
 אואוזו  אויאבה  אימיזו  הימי  טויאמה (בירת המחוז):  טונאמי  טקאוקה  נאנטו  נמריקווה  קורובה
כלכלה

בשנת 2014 ייצר מחוז טויאמה 2.5% מכלל האורז שעובד ביפן באותה שנה. תעשיית האורז במחוז מנצלת את שפע מקורות המים הזורמים במחוז, הנובעים בהר טטה, ומספר תחנות כוח הידרואלקטריות נבנו בנהרות המחוז. בנוסף, תעשיית הדייג משגשגת לאורך חופי ים יפן.
מחוז טויאמה ידוע אף בשל תעשיית התרופות ההיסטורית שלו, שמובילה גם היום את שאר תעשיות המחוז, ואחריה נמצאות תעשיית ייצור חלקי אלקטרוניקה (עבור רובטים תעשייתיים ומיכון), ותעשיית המתכת (אלומיניום, נחושת וכו').
מחוזות תאומים

הרפובליקה העממית של סין ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין
ברזיל סאו פאולו, ברזיל
ארצות הברית אורגון, ארצות הברית
רוסיה מחוז פרימוריה, רוסיה
הערות שוליים

↑  First glaciers in Japan recognized
| יפן מחוזות יפן |
| --- | --- | --- |
| חבל הוקאידו | הוקאידו (סאפורו) |  |
| חבל טוהוקו | אאומורי (אאומורי) • איווטה (מוריאוקה) • מיאגי (סנדאי) • אקיטה (אקיטה) • יאמאגטה  (יאמאגטה) • פוקושימה (פוקושימה) |  |
| חבל קאנטו | איבראקי (מיטו) • טוצ'יגי (אוצונומיה) • גונמה (מאבאשי) • סאיטאמה (סאיטאמה) • צ'יבה (צ'יבה) • מחוז טוקיו (טוקיו) • קנאגאווה (יוקוהמה) |  |
| חבל צ'ובו | ניאיגטה (ניאיגטה) • טויאמה (טויאמה) • אישיקווה (קנאזווה) • פוקואי (פוקואי) • יאמאנאשי (קופו) • נאגנו (נאגנו) • גיפו (גיפו) • שיזואוקה (שיזואוקה) • אאיצ'י (נגויה) |  |
| חבל קנסאי | מיאה (צו) • שיגה (אוצו) • קיוטו (קיוטו) • אוסקה (אוסקה) • היוגו (קובה) • נארה (נארה) • וקאיאמה (וקאיאמה) |  |
| חבל צ'וגוקו | טוטורי (טוטורי) • שימאנה (מצואה) • אוקיאמה (אוקיאמה) • הירושימה (הירושימה) • ימאגוצ'י (ימאגוצ'י) |  |
| חבל שיקוקו | טוקושימה (טוקושימה) • קאגווה (טקמאצו) • אהימה (מצויאמה) • קוצ'י (קוצ'י) |  |
| חבל קיושו | פוקואוקה (פוקואוקה) • סאגה (סאגה) • נגסאקי (נגסאקי) • קוממוטו (קוממוטו) • אויטה (אויטה) • מיאזאקי (מיאזאקי) • קגושימה (קגושימה) • אוקינאווה (נהה) |  |
| טוקיו | טוקיו |  |
| טוקיו | מטרופולין טוקיו • 23 הרבעים של טוקיו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550220805171  GND: 4285719-3  ISNI: 0000 0004 0531 5490  LCCN: n80065906  MusicBrainz: 5f376466-8ee0-4803-b781-c59479ed5cec  NDL: 00260734  NKC: ge625815  VIAF: 253502151   WorldCat (עם VIAF): 253502151
פלטסט

פלטסט עם חימוש אופייני
פלטסט (πελταστής מלשון πέλτη פֶּלְטֶה - מגן מעוגל בצורת חצי סהר) הוא שמו של חייל רגלי בעל חימוש בינוני בצבאות יוון העתיקה. שמם בא להם ממגנם העגול, העשוי מעץ שנקרא פלטה. ראשיתם בימי יוון הארכאית, אך רק בזמן המלחמה הפלופונסית החיל הזה התחיל לפרוח. הגנרל האתונאי המפורסם איפיקרטס (אנ') הצליח לגבור על הפלנקס הספרטנית המפורסמת בעזרת חיל זה.
חימוש ודרכי לחימה

הפלטסטים היו חמושים בדרך כלל בחרבות באורך בינוני, כידונים וכלי הטלה אחרים. להגנתם היה להם מגן וקסדה. נגד מבנים מוצקים כמו הפלנקס, הפלטסטים נלחמו במערך מפוזר, כשהם מנסים לאגף אותה. נגד כוחות קלים מהם, יכלו להילחם במערך מוצק יותר. פלטסטים היו חיל גמיש מאוד, מתאים לכל קרקע (שלא כמו הפלנקס שהייתה מתפרקת על קרקע הררית). פלטסטים איישו את חילות המצב במבצרים, שירתו על ספינות קרב והסתערו על ספינות האויב ועוד. השירות בחיל זה דרש אומץ לב ניכר, כי בניגוד להופליט המוגן ב-30 קילו מתכת, הפלטסט חשוף יחסית ודרך לחימתו מסוכנת יותר. מסיבה זו, רב הפלטסטים היו שכירים או אזרחים עניים, שלא יכלו לממן את הפנופליה (כלי הנשק) של ההופליט.
מוצא

רוב הפלסטסים היו שכירי חרב ובהתחלה, רובם באו מתראקיה. ידועים הפלטסטים המעולים מבני שבט האגריאנים שתרמו תרומה מכרעת לניצחונו של אלכסנדר הגדול בקרב גאוגמלה ובקרבות נוספים. עם התפרקות הפולייס הקלאסיים.
ראו גם

לוחמה יוונית בעת העתיקה
הקאסה-גרנדה: הסרט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "הקאסה-גרנדה" מאת מיכאל רובינר ומיגואל פוגה
 בימוי:  מיגואל פוגה
 עריכה:  ג'ואן רייס
 מדבבים:  ראו כאן
 מוזיקה:  מרסלו טרביניו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Nickelodeon Movies
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 הקרנת בכורה:  22 במרץ 2024
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט קומדיה, פנטזיה אפלה, סרט הנפשה
 דף הסרט ב־IMDb
הקאסה-גרנדה: הסרט (באנגלית: The Casagrandes Movie) הוא סרט קומדיה ופנטזיה אפלה מונפש אמריקאי, אשר משמש כסיום סדרת הטלוויזיה "הקאסה-גרנדה" שהיא ספין אוף לסדרה "הרעשנים". הסרט בוים על ידי מפתח שותף של הסדרה, מיגואל פוגה, והופק על ידי Nickelodeon Movies. עלילת הסרט עוקבת אחר רוני-אן, שמהלך טיול משפחתי במקסיקו היא משחררת בטעות חצי אלה שנלכדה לפני זמן רב בהרים.
לאחר שהוכרז לעיתונאות באפריל 2023, הסרט הופץ ברחבי העולם בשירות הסטרימינג נטפליקס ב-22 במרץ 2024, בין היתר בישראל בדיבוב עברי. אורך הסרט הוא 81 דקות. סרט זה הוא הסרט באורך מלא השני שמונפש והרביעי סך הכל בזיכיון "הרעשנים", לאחר הסרט המונפש "סרט הרעשנים" וסרטי הלייב אקשן "הכי הרעשנים: חג המולד" ו"הכי רעשנים בבית הרדוף".
תקציר העלילה

רוני-אן מתכננת לחגוג את יום הולדתה ה-12 בפארק שעשועים יחד עם חברתה הטובה סיד. למורת רוחה של רוני-אן, משפחתה מפתיעה אותה בטיול למקסיקו, דבר שמונע ממנה לחגוג יחד עם חברתה. במהלך הטיול, רוני-אן נחושה להוכיח שהיא בוגרת, דבר שגורם לה בטעות לשחרר חצי אלה בשם פונגווארי שנלכדה לפני זמן רב בהרים. מעשה זה מסבך אותה בצרות, אך היא מצליחה להתמודד עם ההשלכות יחד עם משפחתה.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי נינה אמיר, והופק על ידי תומר קאופמן, דן שצברג, טוני ברמן ואמי בכר.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| רוני-אן | איזבלה אלוורז | עדי ביטי |
| פונגווארי | פוליינה צ'אבס | עדי בר לב |
| מריה | סומיילי מונטנו | טליה ברקאי |
| מאמא לופה | אנג'ליקה אראגון | נורית בנאי קורן |
| סבתא רוזה | סוניה מנזאנו | תמי ברק |
| פרידה | רוקסנה אורטגה | תמי ברק |
| קארל | אלחנדרה קאסרס | גיא זיידמן |
| סרג'יו | קרלוס אלזראקוי | גיא זיידמן |
| דון טאצ'ו | קרלוס אלזראקוי | דב רייזר |
| קרלוס | קרלוס אלזראקוי | גילן שחף |
| בובי | קרלוס פנה | גילן שחף |
| ארתורו | קרלוס פנה | ליאור חקון |
| סבא הקטור | רובן גרפיאס | ליאור חקון |
| סיג'יי | ג'ארד קוזאק | יובל בינדר |
| קרלוטה | אלקסה וגה | עינת אזולאי |
| סיד | לאה גולד | עינת אזולאי |
| סיסיקי | קייט דל קסטיו | הילה סורג'ון פישר |
| צ'יפירי | כריסטו פרננדס | תמיר גינזבורג |
| מוכר |  | גלעד קלטר |
| פאקו | סרחיו אראגונס | ערן מור |
| מאבטח | קורלי טלאפויאווה | ערן מור |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אורנה כץ, מאיה לבני, הללי היבש והילה קאופמן.
הערות שוליים

↑  צוות האתר, Nickelodeon Announces 'The Casagrandes Movie', באתר !NickALive‏, 4 באפריל 2023
↑  אייל כהן, אלה התכנים שמגיעים לנטפליקס במרץ 2024, באתר TGspot‏, 23 בפברואר 2024
תרבות הגוף בתקופת הרנסאנס וההומניזם

בתקופת הרנסאנס, שעמדה בסימן תחייתן של התרבויות הקלאסיות, ההלנית והרומית, חל שינוי קיצוני בתפיסת הגוף ביחס לימי הביניים. בדומה לתחומי חיים אחרים ברנסאנס, גם תרבות הגוף החדשה הייתה למעשה חיקוי ושחזור של תרבות הגוף ביוון העתיקה.
רקע

בשורת הרנסאנס ביקשה לערער את המוסכמות שהורתה הכנסייה במשך דורות רבים בימי הביניים, לפיהן חיי האדם בעולם הזה הם נטולי חשיבות כשלעצמם, ואינם אלא מסדרון הכנה לחיים שלאחר המוות. לעומת זאת, תקופת הרנסאנס שבמרכזה הועמד ההומניזם, העלתה על נס את טובת האדם, פיתוח הרוח האנושית ועידונה, ובתמצית – הצבת האדם בטבור היקום והדינמיקה החברתית, במקום האל.
ערך האבירות סייע לא מעט לחיזוק אושיות הרנסאנס - הקשר לתרבות העבר הקלאסית, שהזכירה את האפוס ההומרי, אידיאל החברה היוונית הקדומה. אף המצב הפוליטי באיטליה, מולדת הרנסאנס, שהיה מורכב מרפובליקות ונסיכויות עצמאיות מתעשרות, אותתו במשמעות מיוחדת אודות החוליה ההיסטורית המקשרת עם תופעת ערי הפוליס ביוון הקלאסית המבוזרת. זאת ועוד, השמת הדגש על האינדיבידואליזם והחינוך הגבוה שנועד מעיקרו לשועי העיר, הלחימו, מטעמם, את הגישור המתבקש בין יוון הקדומה לבין איטליה הרנסאנסית, ההומניסטית. ואם לא די בכך, הרי חסידי האסכולה ההומניסטית באיטליה חתרו, בחינת התחייה הקלאסית, להבאת האדם לכדי הרמוניה כוללת ושלימה (נפש וגוף, טעם וידע, לב ורצון ועוד), ואו-אז בקעה ממיתרי גרונם הסיסמה באקורד הנושן-חדש: "נפש בריאה בגוף בריא".
הוגי דעות מובילים > פריצת הדרך באיטליה

הרנסאנס וההומניזם הצמיחו שורה ארוכה של פילוסופים שעסקו, בין השאר, בחשיבות החינוך הגופני והפעילות הגופנית לאדם החדש, זה שמתנתק בהדרגה מכבלי הדוגמטיות הכנסייתית, ובכך העניקו ממד מהותי ורוחני חשוב לנושא הפעילות הגופנית.
הראשון שבהם היה ויטורינו דה-פלטרה (Vitorino da Feltre 1446-1378), מבקיע הדרך החשובה באיטליה הרנסאנסית. מלומד זה הקים במאנטואה שבצפון איטליה בית ספר כדוגמת הגימנסיון היווני בבית מפואר המשופע בחצרות ובמזרקות, וכינהו בשם "בית השמחה" (לה ג'יוקוסה"). ויטורינו גילה כלפי תלמידיו יחס אבהי. הוא דאג למזונם ולכסותם, נטל חלק במשחקיהם ובשעשועיהם והשגיח בקפידה על התנהגותם ורמת המוסר שלהם. בן תקופתו ומולדתו היה הפדגוג וורגריוס (Petrus Paulus Vergerius 1420-1349). הלה פרסם ספר בשם "על מידות האציל ועל ההשכלה החופשית" בו יעד את מטרות החינוך ההומניסטי כדלהלן: פיתוח הכוחות הגופניים והשכליים גם יחד. וורגריוס גיבש תוכנית לימודים מקיפה לנושא החינוך הגופני ובה פתח אכסניה נאה לענפי ספורט רבים. הן דה-פלטרה והן וורגריוס ביקשו לזהות את החינוך הגופני כאמצעי להכשרת הנוער ליישום מוצלח ומשובח של המטלות העתידיות, העירוניות, ולמילוי נאות של התפקידים הצבאיים ברוח התקופה. בן זמנם היה ווגיוס (1458-1405), שדגל ברתימת החינוך הגופני למשימות צבאיות.
היירונימוס מרקוריאליס (1606-1530) היה רופא איטלקי מפורסם שחיבר יצירה בשם "אמנות הגימנסטיקה", בה חילק את ההתעמלות לשלושה מדורים, סדורים על-פי חשיבותם: היגייני, צבאי ואתלטי. מרקוריאליס, כמו הוגי דעות רבים באיטליה רתם מטרות נוספות לחינוך הגופני, פרי הנסיבות ההיסטוריות שאיטליה התאפיינה בהן. לרבות הקניית המיומנות הצבאית, ייחסו אותם פילוסופים ערך רב למוניטין, ליוקרה וליכולת לנהל מדיניות אידיאלית, והוועידו בחיבוריהם מניפה של עצות ל"נסיך מתחיל", בבחינת סגולות הנקנות על ידי החינוך הגופני ותרבותו.
יודגש כי אותם הוגי דעות, ליברלים על-פי הגדרתם, הועידו מקום ראוי ומכובד למעורבות של נשים, אריסטוקרטיות מן הסתם, בספורט, ובעיקר בתחום הרכיבה והריקוד.