stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחפרים בשירות צה"ל
מאפיינים וייעוד

המחפר, שמכונה "באגר" (Bagger), הוא ציוד מכני הנדסי הכולל זרוע חפירה ארוכה עם כף (backhoe) המותקנת על גבי משטח מסתובב ("פיווט") הנע על גבי זחלים. המחפר הוא כלי כבד ואיטי אך שימושיו מגוונים. כברירת מחדל, זרוע החפירה מצוידת בכף אך ניתן להחליפה ולהתקין במקומה פטיש חציבה ("פטיש אוויר") - המשמש בעיקר להריסת מבנים - או מזמרה (התקן דמוי מספריים גדולים), צבת ואף מקדח-בורות.
המחפרים בחזית שמשמשים להנדסה קרבית זוכים למיגון הכולל לוחות שריון על המנוע המערכות המכניות, הבוכנות והצינורות ההידראוליים שעל הזרוע, ותא מפעיל ממוגן עם זכוכית משוריינת. המיגון מקנה למחפר עמידות נגד נשק קל ורסס. המחפר נכנס לפעולה אחרי שהזירה מאובטחת לרוב על ידי כוחות אחרים, כגון לוחמי הנדסה קרבית וחי"ר, ודחפורי D9 משוריינים שללו מוקשים ומטעני חבלה בזירה.
תפקידי המחפר הממוגן הם:
עבודות עפר
חפירת תעלות
חשיפת מנהרות תת־קרקעיות
טיפול במטעני חבלה קטנים ומוקשים
הריסת מבנים כולל רבי־קומות
הריסת בתי מחבלים
מבצעי נוהל סיר לחץ
גיזום עצים וחוטי חשמל
בנייה וביצורים
המחפר הממוגן משמש גם להריסת מבנים, לרוב בעלי שתי קומות ויותר. הוא מאפשר הריסה מדויקת ובזכות הזרוע הארוכה שלו יכול להגיע לקומות הגבוהות. לעיתים המחפר הורס את הבית באמצעות הכף הסטנדרטית ולעיתים באמצעות פטיש חציבה. מבנים גדולים במיוחד נהרסים בשיתוף פעולה בין המחפר לדחפור D9 משוריין שבונה "רמפה" המאפשרת למחפר להגיע לקומות הגבוהות ביותר, וכן מסייע בהריסת יסודות המבנה.
דגמים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| נתון | קטרפילר 330 | קטרפילר 349 |
| קטגוריה | מחפר זחלי בינוני | מחפר זחלי גדול |
| הספק נטו | 273 כ"ס (204 קילוואט) | 396 כ"ס (295 קילוואט) |
| משקל (ללא מיגון) | 30,900 ק"ג | 53,000 ק"ג |
| אורך | 10.4 מטר | 11.5–12.4 מטר |
| עומק חפירה מרבי | 7.42 מטר | 7.66–8.5 מטר |
היסטוריה

מחפרים לא ממוגנים נמצאים בשירות צה"ל שנים רבות כאשר עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הסתמך צה"ל בעיקר על כלי צמ"ה אזרחיים. בתקופות שגרה ובט"ש הועסקו קבלנים אזרחיים לעבודות ביצורים אך בזמן לחימה הכלים האזרחיים גויסו כציוד מגויס לשעת חירום.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל מיגון המחפרים, בעיקר בשביל הלחימה ברצועת הביטחון ובט"ש בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה בעקבות האינתיפאדה הראשונה. ב-2014 נקלט בחיל ההנדסה הקרבית מחפר גדול ומתקדם מדגם קטרפילר 349E.
המחפרים הממוגנים נטלו חלק באינתיפאדה השנייה. במהלך מבצע חומת מגן השתתפו מחפרים ממוגנים בהריסת המוקטעה של יאסר ערפאת ברמאללה. כמו כן, מחפרים ממוגנים הרסו מבני טרור ובתי מחבלים לצד דחפורי D9 משוריינים. המחפרים נטלו חלק גם בלחימה ברצועת עזה בשנים 2000–2005, בעיקר בציר פילדלפי, שם שימשו לחשיפת מנהרות הברחה ברצועת עזה.
במבצע הבאת ביכורים ב-2006 נטלו המחפרים חלק מרכזי והביאו לכניעתם של בכירי המבוקשים הפלסטינים, בהם רוצחי רחבעם זאבי, אחרי שקילפו את קירות החדר בו התבצרו.
מחפר ממוגן סייע בהריגת חוטפי ורוצחי שלושת הנערים ב-2014, אחרי שהרס את גג המסתור של המחבלים ובכך איפשר ללוחמי הימ"מ להרגם באמצעות ירי והשלכת רימוני נפץ אל המרתף בו הסתתרו.
ברצועת עזה משמשים המחפרים גם לחשיפת מנהרות הלחימה של רצועת עזה ופעלו באופן נרחב במבצע צוק איתן. זו הייתה הפעלת הבכורה המבצעית של המחפר הגדול והחדש מדגם באגר E-349.
מאז 2015 משמשים המחפרים הממוגנים ככלי העיקרי להריסת בתי מחבלים שביצעו פיגועים נגד ישראלים.
המחפרים משמשים גם במבצעי נוהל סיר לחץ למעצר מחבלים פלסטינים המתבצרים במבנים. כך למשל ב-27 ביולי 2016, במבצע משותף של הימ"מ, צה"ל והשב"כ נהרג מוחמד פקיה, המחבל שרצח את מיכאל מרק ב-1 ביולי. כוחות הימ"מ כיתרו את הבית וביצעו נוהל סיר לחץ שבמהלכו נורו מספר רקטות כתף על הבית ובסיומו באגר ממוגן של חיל ההנדסה הקרבית הרס את הבית. גופת המחבל נמצאה בין ההריסות.
מחפרים ממוגנים השתתפו גם במלחמת חרבות ברזל, הן בתמרון הקרקעי ברצועת עזה והן בזירת יהודה ושומרון. ברצועת עזה שימשו המחפרים לחשיפת מנהרות תת-קרקעיות והריסת מבנים, וביהודה ושומרון הם שימשו גם לנוהל סיר לחץ והריסת בתי מחבלים.
כלים הנדסיים ממוגנים נוספים בצה"ל

צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מחפרונים, מיני־מעמיסים, מפלסות ומשאיות. בעוד חלק מכלי הצמ"ה נועדו לעבודות בינוי ותחזוקה בבסיסיים עורפיים, כלים אחרים נועדו לעבוד בבסיסים שבאזורי עימות ואף בחזית עצמה, כולל השתתפות בקרבות, ולפיכך זוכים למיגון הולם. כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור (מדגם קטרפילר די־9), השופל (מדגם קטרפילר 966) והבאגר (מדגם קטרפילר 349). בכלי התקשורת לעיתים מתבלבלים ביניהם ומכנים את כולם "D9". להלן טבלה המסכמת את ההבדלים ביניהם:
|  כלי צמ"ה ממוגנים עיקריים במערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית  |
| --- | --- | --- | --- |
| שם | דחפור די־9 ("דובי") – IDF Caterpillar D9 | שופל ממוגן / לביא"ה | באגר ממוגן |
תמונה: 
| סוג | דחפור זחלי משוריין | יעה אופני ממוגן | מחפר זחלי ממוגן |
| דגם הכלי | קטרפילר די־9 (L/N/R/T) | קטרפילר 966 (E/F/G/H) | קטרפילר 330, קטרפילר 349E |
| ייעוד ומשימות |  עבודות עפר  בניית מגננים  פריצה הנדסית, פריצת ופתיחת צירים  השמדת מטעני חבלה וניקוי זירות מטענים  חישוף צבאי  בנייה והריסה תחת אש  הריסת מבני טרור וביצוע "סיר לחץ"  הריסת בתי מחבלים  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי  חילוץ כלי רכב וגרירת רק"ם |  עבודות עפר  בניית ביצורים, מגננים, מחסומים וחסימות עפר  פריצת מכשולים  פינוי כבישים ממתרסים, מטעני חבלה וסלעים  הריסת מבני טרור קטנים  סיוע למעצרים בשטח בנוי  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי |  עבודות עפר  חפירת תעלות  חשיפת מנהרות תת־קרקעיות  הריסת מבנים רבי־קומות  הריסת בתי מחבלים  גיזום עצים וחוטי חשמל |
| מסה (משקל) | כ־48 טונות ללא שריון, 56 טונות עם שריון (בדגם D9R) | 23 טונות ללא שריון | 53 טונות ללא שריון (349E) |
| הספק מנוע | 405 כ"ס (302 קילוואט) נטו (בדגם D9R) | 276 כ"ס (206 קילוואט) | 395 כ"ס (295 קילוואט) (349E) |
| ביצועים הנדסיים | כושר דחיפה: 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) | כוח שבירה: כ־17.3 קילוניוטון (1.76 טון-כוח). מומנט מרבי: 1526 ניוטון־מטר | מומנט מרבי: כ־14 טון־מטר. עומק חפירה מקסימלי: כ־7 מטר. |
| מהירות מרבית | כ־12 קמ"ש בהילוך קדמי ו־14.7 קמ"ש בהילוך אחורי | כ־40 קמ"ש | כ־5 קמ"ש |
| סוג כף | סכין 9SU או 9U בקיבולת של כ־13 עד 16 מטר מעוקב  + מעקר אחורי עם עומק חדירה של 123 ס"מ + אפשרות למגוב רציף במקום הסכין | יעה קדמי משונן בקיבולת של 4 עד 8 מטר מעוקב (תלוי בדגם) | יעה חפירה בקיבולת של כ־3 מטר מעוקב, או פטיש חציבה |
| חימוש | מקלע מאג על הגג, חרך ירי ומדוכות עשן | חרך ירי (בדגם לביא"ה) | אין |
ראו גם:: חיל ההנדסה הקרבית • ציוד מכני הנדסי • מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית • אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי • צה"ל • (כתמונה)
הערות שוליים

↑  הנתונים משתנים בהתאם לדור ולדגם, הם מתייחסים לדגם 330 הנוכחי ולדגם 349E.
↑  מחפר (באגר) ממוגן, באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית
↑  יואב זיתון ואליאור לוי, מבצע חיסול המחבל: שב"כ איתר, ימ"מ כיתר וירה, צה"ל פיקד והחריב את הבית, באתר ynet, 27 ביולי 2016,
אליאור לוי, משפחת המחבל מאשימה: מנגנוני הביטחון הפלסטיניים הסגירו אותו, באתר ynet, 27 ביולי 2016.
מחפר ממוגן של גדוד 605 וברקע דחפור D9 משוריין.
מחפר ממוגן חונה ליד דחפור די-9 בשירות צה"ל.
מחפר ממוגן של צה"ל מדגם קטרפילר 349 בתערוכת יום העצמאות 2017.
מחפר ממוגן קטרפילר 349 בתערוכת יום העצמאות 2022.
מכרות המלך שלמה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנרי ריידר הגרד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אפריקה שמדרום לסהרה, אפריקה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך הוצאה:  1885
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומים לעברית
 סדרה
 ספר קודם:  The Witch's Head 
 הספר הבא:  אלן קווטרמיין 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001042639, 001835390, 001835391, 001835379, 002390041, 002564280, 003478381
 
מכרות המלך שלמה (באנגלית King Solomon's Mines) הוא רומן הרפתקאות מאת הנרי ריידר הגרד, שיצא לאור בשנת 1885.
תקציר העלילה

הספר מספר על שלושה בריטים, אלן קווטרמיין - צייד פילים, ג'ון גוד - קצין לשעבר והנרי קרטיס, שיוצאים למסע בעקבות היעלמות אחיו של קרטיס ובתקווה למצוא את היהלומים האגדיים במכרות המלך שלמה. אליהם מצטרפים משרתים אפריקאים, אחד מהם העונה לשם אומבופה. כל המשרתים, מלבד אומבופה, מתים בדרך למכרות בערבות המסע המסוכן.
כאשר מגיעה המשלחת לעובי היער הם נתקלים בשלוחה של שבט הקוקואנה. גוד מרשים את השבט עם המראה שלו, שעבורם נדמה מוזר (יש לו משקף מזכוכית על אחת מעיניו, חצי מפניו מגולחות, יש לו שיניים תותבות וצבע עורו לבן מאוד) והם מאמינים כי שלושת הגברים הבריטים הם רוחות נעלות שהגיעו מן הכוכבים. הם נלקחים אל מלך השבט - טוואלה שמתגלה כמלך אכזר המושפע ממכשפה העונה לשם גאגול.
לאחר שחזה באכזריותו של טוואלה, אומבופה מחליט לחשוף בפני המשלחת כי שמו בעצם איגונסי והוא המלך החוקי של שבט הקוקואנה. חצי משלוחות השבט מוכנות להילחם בשמו של איגנוסי ואילו אלה הנאמנים לטוואלה נלחמים בשמו. הפרקים הבאים מתארים מלחמה עקובה מדם וטבח של אלפי בני שבט הקוקואנה. לבסוף, איגנוסי מנצח כשידו על העליונה. קרטיס מחסל את המלך טוואלה בשם המלך החדש, איגנוסי.
לאחר ניצחונו, מציע איגנוסי לחברי המשלחת הבריטיים גישה לכל האוצרות של מכרות המלך שלמה. היחידה שמכירה את המעברים למכרות היא גאגול שמתאבלת על מותו של המלך האכזר. לאחר שגאגול נדחקת לפינה ומסכימה בלית ברירה לקחת אתם למכרות, נכנסת המשלחת הבריטית למכרות הסבוכים ולוקחת איתם את אחת מבנות השבט, פולאטה, שמטפלת ומאוהבת בגוד. לאחר שמצאו את המטמון, גאגול בוגדת בהם, רוצחת את פולאטה ומנסה ללכוד את החבורה. הם נאבקים בה, ובעקבות המאבק, גאגול נמחצת למוות על ידי דלת הסתרים עשוית הסלעים ולמעשה מצליחה ללכוד את המשלחת.
בעקבות תושייתם, מצליחה המשלחת להיחלץ מחדר המטמון. לפני שנמלטו הצליח קווטרמיין לחלץ חופנים של יהלומים. בדרכם חזרה הביתה בתור גברים אמידים מאוד, הם מוצאים את אחיו של קרטיס ובכך משלימים את שליחותם.
תרגומים לעברית

תרגם מנחם זלמן וולפובסקי, שטיבל, 1935
תרגם מרדכי גלדמן, מסדה, 1971
תרגם שרגא גפני, הוצאת שלגי, 1979
תרגם אוריאל אופק, סדרת כתרי, כתר, 1987
תרגם יהודה אטלס, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות אוקיינוס ומודן, 2012
מכבי דימונה (כדוריד)

מכבי דימונה היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר דימונה המתמודדת בליגת העל בכדוריד.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1983 והשתתף שנים רבות בליגה האחרונה בכדוריד.
בתום עונת 2016/2017 העפילה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 לא הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת העל, כשהפסידה במפגש כפול מול מכבי אבישי מוצקין.
בתאריך 31 במרץ 2019 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל בכדוריד, לאחר ניצחון ביתי 27–42 במחזור האחרון מול א.ס רמת השרון. לאחר סיום העונה, נפגשה הקבוצה לגמר "גביע ברנר" מול מכבי תל אביב והפסידה בתוצאה 25–34.
לאחר ההעפלה היסטורית, נקלעה הקבוצה בקשיים לגיוס תקציב ראוי לליגה הבכירה. אך הירתמות של מנכ"ל מכבי ישראל נאור גלילי לגיוס משאבים ותמיכה הביאה לפתרון והקבוצה אישרה את השתתפותה בליגה.
הקבוצה מארחת באולם הפיס החדש, הממוקם במתחם הקאנטרי קלאב שבצפון העיר. באולם 650 מקומות.
ב-6 ביוני חתם המאמן הפורטוגלי נונו אלברז ששימש כמנהל טכני בנבחרת הנוער של פורטוגל בכדוריד ואימן קבוצות מליגת העל הפורטוגלית בכדוריד ביניהן בנפיקה וספורטינג ליסבון. חתימה זו של נונו אלבארז הופכת אותו למאמן הזר השני בהיסטוריה של מועדון מכבי דימונה בכדוריד ולזר השני בתולדות המועדון לאחר המאמן לשעבר אנדראה וויסקוביץ.
ב-12 ביוני חתם השוער הפורטוגלי תומאס ואלנטה ואן זלר במועדון מכבי דימונה בכדוריד וזה הופך אותו לשחקן הזר הראשון בתולדות סגל שחקני המועדון[דרוש מקור: לכך שהוא השחקן הזר הראשון] והזר השלישי בקבוצה כולה לאחר המאמן הפורטוגלי נונו אלברז.
סגל שחקנים

ויקטור זלנצוב (שוער)
תומר סגרון (שוער)
עומר גלוזמן (שוער)
תומאס ואלנטה ואן זלר (שוער)
ריף כהן
רוי כהן
צח מלול
יובל שטיינברג
נועם זינו
לירן יצהר
אלמוג איבגי
לירן אקר
מיכה שכמנצב
דוראל בן סעדון
דניאל טקץ'
טל פאר
מחלקת נוער

המועדון מפעיל מחלקת נוער ובה 4 קבוצות גיל, ומחלקת נערות ובה שתי קבוצות גיל. קבוצת הנערים של האגודה היא אלופת המדינה לעונת 2018/2019.
הערות שוליים

↑  כדוריד: מכבי דימונה עשתה היסטוריה והעפילה לליגת העל, באתר וואלה, 31 במרץ 2019
↑  ברק חקלאי, מכבי דימונה: "שוקלים לסגור את המועדון", באתר ynet, 23 במאי 2019
↑  דימונה תזכה לתמיכה כלכלית בליגת העל, באתר "ישראל ספורט", 1 ביוני 2019
↑  ‏חיזוק מפורטוגל: נונו אלברז מונה למאמן מכבי דימונה, באתר ספורט1, 6 ביוני 2021
מישהו (אלבום)

"מישהו" הוא אלבום הבכורה של הזמר רגב דהן.
האלבום, שיצא ב-1,000 עותקים בלבד, הוקלט במרתפו של רגב דהן על טייפ 4 ערוצים (טייפ סלילים), מפני שבאותו זמן, לא היה בבעלות רגב מחשב.
עינב דהן, אחותו של רגב, משתתפת בדואט בשיר "מה קרה בארמון".
שירי האלבום

מישהו (3:44) - מילים ולחן: רגב דהן
השמיים השתגעו (5:48) - מילים: רגב דהן, לחן: חיים אליהו ורגב דהן
חלום בלהות (4:22) - מילים: יוסף אוחנה, לחן: רגב דהן
מקום אחר (3:52) - מילים ולחן: רגב דהן
מה קרה בארמון (עם עינב דהן) (2:54) - מילים ולחן: רגב דהן
פנתר שחור (4:18) - מילים: יוסף אוחנה, לחן: רגב דהן
שמיים סגולים (4:45) - מילים ולחן: רגב דהן
הילדים האחרים (2:19) - מילים ולחן: יעלה רוזנפלד
התנפצות (4:06) - מילים ולחן: רגב דהן
מעבר לשם (2:43) - מילים ולחן: רגב דהן
מלאך (2:44) - מילים ולחן: רגב דהן
ריקוד הדממה (4:10) - מילים: יעלה רוזנפלד, לחן: רגב דהן
כל השירים עובדו על ידי רגב דהן, למעט "ריקוד הדממה" שעובד על ידי יעלה רוזנפלד.
מישהו איפשהו

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  דונה ויליאמס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  Jessica Kingsley Publishers 
 תאריך הוצאה:  1994
 מספר עמודים:  240
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סיפורי אמת-של-הלב
 תאריך:  2016
 תרגום:  אורה פין
 סדרה
 ספר קודם:  אף אחד בשום מקום 
 הספר הבא:  Like Colour to the Blind 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004074317
 
מישהו איפשהו (באנגלית: Somebody Somewhere) הוא ספר המשך אוטוביוגרפי לספרה הראשון של דונה ויליאמס, אף אחד בשום מקום. הספר מתאר את קורותיה בחייה הבוגרים של ויליאמס, אוטיסטית בתפקוד גבוה ילידת אוסטרליה.
הספר פורסם במקור בבריטניה ב-1994. ב-2016 יצא הספר לאור בישראל בתרגום לעברית של אורה פין, בהוצאת הספרים סיפורי אמת-של-הלב.
הערות שוליים

↑  'מישהו איפשהו' / מאת דונה וויליאמס, באתר הוצאת סיפורי אמת-של-הלב
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל הרפז

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1972 (בן 51) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  רקדן • שחקן • זמר
 מספר צאצאים:  4
 
מייקל הרפז (באנגלית: Michael Harpaz; נולד ב-20 בדצמבר 1972) הוא זמר, רקדן ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

הרפז נולד בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית. עד גיל 17 כיכב בלמעלה מ-100 הפקות מוזיקליות[דרוש מקור].
הרפז החל את דרכו בעולם הבידור כשהגיע לביקור בישראל ב-1995. הוא ניגש למבחן קבלה ללהקת בנים בהפקתם של טבת סרטים והד ארצי. הוא נבחר ואף המציא את שם הלהקה - "היי פייב".
הוא היה אחראי לכתיבת מספר שירים של הלהקה. בשנת 1999 הודיע כי הוא עוזב את הלהקה ובשנת 2000 הודיעה הלהקה על פירוקה.
ב-2005 חזר הרפז לארץ והתחתן עם חברתו נטלי ביטון. שנה לאחר מכן כתב את הפסקול לגרסה האנגלית לסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה".
ב-2007 יצא סרט נוסף של מנחם גולן בשם "ריקוד מסוכן" וגם עבורו כתב הרפז את הפסקול ואף ביצע את השירים.
באותה שנה הופיע הרפז בתפקיד אורח בסדרה "הבורר".
ב-2009 התארח הרפז בסינגל של הראפר שי 360 שנקרא "מי זה?" והצטרף לסיבוב ההופעות שלו.
באותה שנה הופיע מייקל הרפז במחזמר "ספר הג'ונגל" בבימויו של אמיר פיי גוטמן.
הרפז כתב והלחין עשרות שירים וג'ינגלים בישראל ומחוצה לה, מבצע קאברים לפרסומות.
הרפז הלחין את תפילת ההבדלה לחן המושר בקהילות יהודיות בכל רחבי העולם.
הרפז מנחה ומופיע באירועים של פרויקט תגלית.
בספטמבר 2010 ההרכב "טוקבק" מארחים את הרפז ואת הראפר איתמר אליאסי בסינגל השלישי שלהם שנקרא Turn U up
מתוך אלבומם החדש שנקרא "פריצת דיסק". הרפז גם שותף לכתיבת המילים של השיר יחד עם ההרכב טוקבק ואיתמר אליאסי.
באותה שנה כתב מוזיקה לעונה השנייה של סדרת הנוער "חצויה".
באותה שנה החל להופיע בהצגה מסילה לדמשק של התיאטרון הלאומי הבימה.
בנוסף הופיע הרפז בתפקידי אורח בסדרות הילדים "מותק של יום הולדת עם שי ורועי" ו"מנדלבאום בלש פרטי".
בשנת 2011 השתתף בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה". הוא הגיע לגמר וסיים במקום השני.
באוקטובר 2011 יצא הרפז במופע חדש במשותף עם הזמר אדם והזמרת אילנה אביטל, חבריו לתוכנית "היכל התהילה". באותו חודש עלתה לשידור סדרת האנימציה המצליחה "סמסון וניאון" בדיבוב לעברית בערוץ ניקלודיאון ישראל, בה מדבב הרפז את החייזר ניאון, אחת משתי הדמויות הראשיות בסדרה. בשנת 2020 השתתף בתפקיד אורח בקומדיית הילדים "אבא מטפלת" של ערוץ TeenNick.
ב-2016 שיחק בסרט "רוח חדשה" של דורון ערן.
מופיע עם ההרכב "קליינטה" עם הזמר גבריאל בטלר באירועים וחתונות.
חיים אישיים

הרפז נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏שי 360 מארח את סאבלימינל ומייקל הרפז - "מי זה", באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2009
↑  ""ספר הג'ונגל- חברים לנצח" יום רביעי 17:30 בתאריך 12.09.2012 - אשדוד נט". נבדק ב-2018-01-17.
↑  רעות שטיינברג (2011-11-22), מייקל הרפז אילנה אביטל ואדם במחרוזת הפותחת את ההופעה!, נבדק ב-2018-01-17
מייקל ואלקאניס

מיכאליס "מייקל" ואלקאניס (באנגלית: Mihalis "Michael" Valkanis; ביוונית: Μιχάλης "Μάικελ" Βαλκάνης; נולד ב-23 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אוסטרלי-יווני וכיום עוזר מאמן אייאקס.
קריירת משחק

ואלקאניס, אוסטרלי ממוצא יווני, החל לשחק כדורגל כנער במועדון סאות' מלבורן, ולאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת. ב-1996 עבר לשחק בליגה היוונית, שם שיחק במדי היראקליס, לאריסה ואגיוס ניקולאוס. ב-2002 שב לאוסטרליה, ושיחק באדלייד סיטי, אדלייד אולימפיק ואדלייד יונייטד, כאשר באחרונה שיחק מ-2003 ועד לפרישתו ממשחק פעיל ב-2009.
בעונת 2005/2006 זכה עם אדלייד יונייטד באליפות העונה הסדירה בליגת העל האוסטרלית, ונבחר לשחקן העונה של המועדון. ב-16 באוגוסט 2006 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת אוסטרליה, במשחק נגד כוויית במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2007, ובכך הפך לאחד מהשחקנים המבוגרים ביותר שערכו הופעת בכורה בנבחרת. באמצע 2007 מונה לקפטן הקבוצה. בדצמבר 2008 הודיע כי יפרוש בתום העונה, וערך את הופעת הפרישה שלו ב-9 בינואר 2009, בניצחון קבוצתו 2–0 על ניוקאסל ג'טס.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל במדי אדלייד יונייטד, החל ואלקאניס לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הנוער של המועדון, ולאחר מכן שימש כמאמנהּ הראשי. בינואר 2013, לאחר פיטוריו של מאמן קבוצת הבוגרים ג'ון קוסמינה (אנ'), החליף אותו ואלקאניס כמאמן הראשי עד לתום העונה, ולאחר מכן שב לעמדת עוזר המאמן.
ביוני 2016 מונה לעוזר מאמן במלבורן סיטי, תחת המאמן ההולנדי-קנדי ג'ון ואן 'ט סחיפּ (אנ'). ב-3 בינואר 2017 התפטר ואן סחיפּ מסיבות אישיות, ועד לתום העונה מילא ואלקאניס את מקומו כמאמן ראשי. ב-9 במאי 2018 הצטרף שוב לוואן סחיפּ, הפעם כעוזר מאמן תחתיו בזוולה. לקראת עונת 2019/2020 היה אמור ואלקאניס להפוך למאמן קבוצת הנוער של זוולה, אך בחר לעזוב ולהצטרף שוב לוואן סחיפּ, שמונה למאמן נבחרת יוון בכדורגל. לאחר שהנבחרת לא הצליחה להעפיל ליורו 2020 ולמונדיאל 2022, השניים עזבו את הנבחרת.
בינואר 2022 הצטרף לצוות האימון של אויפן. באותו חודש החליף זמנית את המאמן שטפן קרמר, שחלה בקורונה. ב-16 בפברואר פוטר קרמר, ועד לתום העונה מילא ואלקאניס את מקומו ואז עזב את הקבוצה.
ב-4 ביוני 2023 מונה למאמן הפועל תל אביב. ב-30 באוקטובר 2023 עזב את הפועל תל אביב עקב מלחמת חרבות ברזל, ומונה לעוזר מאמן אייאקס.
הערות שוליים

↑  Reds go top with win over Jets, web.archive.org, ‏2011-03-05
↑  John van't Schip resigns as Melbourne City coach, SBS Sport (באנגלית)
↑  Michael Valkanis maakt Team Van ’t Schip compleet - Nieuwsarchief - PEC Zwolle, web.archive.org, ‏2018-05-09
↑  Michael Valkanis vertrekt naar Griekenland, PEC Zwolle, ‏2019-08-05 (בהולנדית)
↑  Door NU.nl, Bondscoach Van 't Schip stopt bij Grieken: 'Onze visies komen niet overeen', NU, ‏2021-11-26 (בהולנדית)
↑  Michael Valkanis dans le staff de la KAS Eupen - KAS Eupen, web.archive.org, ‏2022-02-18
↑  Cercle Brugge pas in slotfase langs door corona geplaagd Eupen, De Standaard, ‏2022-01-16 (בהולנדית (פלמית))
↑  KV Kortrijk vergeet zijn kansen af te maken tegen Eupen: West-Vlamingen en Oostkantonners delen de punten, myprivacy.dpgmedia.be
↑  Eupen ontslaat trainer Stefan Krämer, T2 Valkanis neemt over, Het Nieuwsblad, ‏2022-02-16 (בהולנדית (פלמית))
↑  Een aangekondigd vertrek: Trainer Michael Valkanis verlaat Eupen, sporza.be, ‏2022-04-15 (בהולנדית)
↑  המאמן מייקל ואלקאניס חתם על חוזה רב שנתי במועדון וידריך את הקבוצה בעונת 23/24 | הפועל תל אביב – האתר הרשמי
↑  יניב טוכמן‏, מייקל ולקאניס עוזב את הפועל תל אביב, בורחה למה יחליפו, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2023
מייקל ברקר

| --- | --- |
 מייקל ברקר ביולי 2004, מופיע במהלך קונצרט ההתרמה "ג'אז לקרי" במנהטן.
 לידה:  29 במרץ 1949 צ'לטנהאם, פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בינואר 2007 (בגיל 57) ניו יורק סיטי, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  מייקל לאונרד ברקר
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1969–2007 (כ־38 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון צ'לטנהם, בית הספר למוזיקה ג'ייקובס 
 עיסוק:  סקסופוניסט, מלחין
 סוגה:  ג'אז, פוסט-בופ, ג'אז פיוז'ן, פאנק, רית'ם אנד בלוז, רוק
 כלי נגינה:  סקסופון טנור, איווי
 חברת תקליטים:  אימפולס רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  סטפס אהד, מיילס דייוויס, צ'ארלס מינגוס, פט מת'יני, ג'קו פסטוריוס, סטילי דן, טוד רנדרגן, הוראס סילבר, צ'יק קוריאה, ג'יימס טיילור, ג'ון אברקרומבי, בילי קובהם, הרבי הנקוק, ג'ורג' בנסון, קווינסי ג'ונס, אדי גומז, אלווין ג'ונס, ג'וני מיטשל, פארליאמנט-פאנקדליק
 http://www.michaelbrecker.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל לאונרד ברקר (באנגלית: Michael Leonard Brecker;‏ 29 במרץ 1949 – 13 בינואר 2007) היה סקסופוניסט ג'אז ומלחין יהודי אמריקאי. מוכר כמוזיקאי שקט, רגיש אשר נחשב בעיני רבים כנגן סקסופון הטנור המשפיע ביותר מאז ג'ון קולטריין. הוא זכה ב-15 פרסי גראמי הן בתחום הביצוע והן בתחום ההלחנה. הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה בשנת 2004, והוא נבחר להיכל התהילה של הג'אז בשנת 2007. בנוסף לקריירת הג'אז הפורה שלו, ברקר שיתף פעולה עם אמנים רבים מתחום מוזיקת הפופ והרוק והסקסופון שלו נשמע בלמעלה מ-700 תקליטים. לדברי מגזין הג'אז Jazziz, "סקסופוניסט הטנור המשפיע ביותר ב-25 השנה האחרונות."
שנים ראשונות וקריירה

ברקר נולד בפילדלפיה, פנסילבניה למשפחה יהודית וגדל בצ'לטנהאם טאונשיפ, פרוור סמוך. הוא נחשף למוזיקת הג'אז מגיל צעיר על ידי אביו, נגן פסנתר ג'אז חובב. הוא גדל כחלק מדור של נגני ג'אז אשר לא ראו במוזיקת הרוק אויב לג'אז אלא אפשרות למיזוג ולהשפעה הדדית. בתחילה למד קלרינט, ממנו עבר לסקסופון אלט בבית הספר, ולבסוף עבר לסקסופון טנור ככלי הנגינה העיקרי שלו. הוא סיים את לימודיו בתיכון בצ'לטנהאם בשנת 1967 ולאחר שנה בלבד באוניברסיטת אינדיאנה עבר לניו יורק בשנת 1969, שם כבש לעצמו נישה כסולן ג'אז דינמי ומרגש. הוא השאיר את חותמו הראשון בגיל 21 כחבר בלהקת הג'אז-רוק Dreams (חלומות) - להקה אשר כללה את אחיו החצוצרן רנדי ברקר, הטרומבוניסט בארי רוג'רס, המתופף בילי קובהם, הקלידן ג'ף קנט והבסיסט דאגלס לובאהן. הלהקה לא האריכה ימים, נמשכה רק שנה, אך מיילס דייוויס נראה בכמה הופעות הקדמו להקלטת אלבומו ג'אק ג'ונסון.
מרבית עבודתו המוקדמת של ברקר מתאפיינת בגישה מושכלת לפי גיטרת רוק ולפי R&B (רית'ם אנד בלוז) סקסופון. לאחר חלומות, הוא עבד עם הוראס סילבר ולאחר מכן עם בילי קובהם לפני שחבר בשנית עם אחיו רנדי להקמת האחים ברקר. הלהקה הלכה בעקבות זרם ג'אז-רוק של אותם ימים, אך עם דגש רב יותר על עיבודים מובנים, תיפוף רקע כבד יותר והשפעה חזקה של רוק. הלהקה פעלה בין השנים 1975 עד 1982, עם הצלחה ומוזיקליות עקביים.
סיידמן ונגן ראשי

היה ביקוש רב לברקר כסולן וכסיידמן. הוא הופיע עם להקות שטווח סגנונן מהזרם המרכזי של הג'אז לזרם המרכזי של הרוק. הוא הופיע בלמעלה מ-700 אלבומים, כחבר להקה או כסולן אורח. הוא השאיר את חותמו על הקלטות פופ ורוק רבות כסולן. הסולואים שלו כסולן אורח עם ג'יימס טיילור ופול סיימון הם דוגמאות מצוינות לחלק זה בעבודתו. לדוגמה, באלבומו של טיילור One Man Dog בשנת 1972, הסולו של ברקר בקטע "Don't Let Me Be Lonely Tonight" משלים את הכלים האקוסטיים האחרים והקולות המעטים. באלבומו של סיימון Still Crazy After All These Years בשנת 1975, הסולו של ברקר בקטע על שמו קרוי האלבום משמש לאפקט דומה. הסולואים שלו ממוקמים לעיתים קרובות בגשר, או מסופחים כקודה. שילוב זה של מבנה מוזיקלי ותזמור מאפיין (ויש שיגידו מגדיר) את סגנון ג'אז-רוק פיוז'ן זה. עוד שיתופי פעולה ראויים לציון בג'אז וברוק כוללים עבודה עם סטילי דן, לו ריד, דונלד פייגן, דייר סטרייטס, ג'וני מיטשל, אריק קלפטון, בילי ג'ואל, ג'ון לנון, אירוסמית', דן פוגלברג, פרנק סינטרה, פרנק זאפה, ברוס ספרינגסטין, ופארליאמנט-פאנקדליק.
כמו כן, ברקר הקליט או הופיע עם דמויות ג'אז מובילות במהלך תקופתו, כמו הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, צ'ט בייקר, ג'ורג' בנסון, קווינסי ג'ונס, צ'ארלס מינגוס, ג'קו פסטוריוס, מק'קוי טיינר, פט מת'יני, אלווין ג'ונס וקלאוס אוגרמן.
חזרה לג'אז מסורתי וסיום הקריירה

במהלך תחילת 1980, ברקר היה חבר בלהקת הסאטרדיי נייט לייב של NBC. ניתן לראות אותו ברקע במשקפי שמש בעת הפרודיה על ג'יימס בראון של אדי מרפי. לאחר תפקיד שותף מוביל בהרכב האול-סטארס סטפס אהד עם מייק מניירי, הוציא ברקר את אלבום הסולו הראשון שלו בשנת 1987. אלבום זה מסמן את חזרתו לזירת הג'אז המסורתי, המבוסס על בי בופ ופוסט-בופ מובנה עם נגיעות של ג'אז חופשי ואת כישרונו כמלחין. בתקליטים ובהופעות העוקבות ניגן בכלי נגינה אלקטרוני המופעל על ידי אוויר ננשף (EWI - Electronic Wind Instrument ‏, כלי נשיפה אלקטרוני). תקליטיו והופעותיו כמוביל הרכב בשנות התשעים ובשנות ה-2000 זיכו אותו בפרסי גראמי רבים, בהכרת הביקורת ובפופולריות רבה בקרב הקהל. חלק מהפרויקטים שלו היו מחוות לענקי הג'אז כג'ון קולטריין ומיילס דייוויס. ב-1991 חבר לג'ו לובנו ודייב ליבמן ללהקת "פסגת הסקסופון" (Sax Summit), הרכב שיועד להבלטת נגינה וירטואוזית ו"חקירת המוזיקה של ג'ון קולטריין".
בעת הופעה בפסטיבל בשנת 2004 חש כאב חד בגבו. הוא הובהל לבית חולים ואובחן כחולה בסוג של לוקמיה מיאלואידית חריפה (שהתפתחה מ-MDS - ראשי תיבות של Myelodisplastic Syndrome). הוא קיבל טיפולי כימותרפיה וניסה להמשיך להקליט ולהופיע. ב-23 ביוני 2006 הופיע יחד עם הרבי הנקוק בקרנגי הול. הייתה זו הופעתו האחרונה. חצי שנה לאחר מכן נפטר.
במאי 2007 יצא תקליטו האחרון, Pilgrimage, שכולו מורכב מלחניו המקוריים, אותו הקליט עם פט מתיני בגיטרה, ג'ון פטיטוצ'י בגיטרה בס, ג'ק דז'ונט בתופים והרבי הנקוק ובראד מלדאו בפסנתר. האלבום זכה בשני פרסי גראמי.