stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Exile in Guyville
רקע

בקיץ של 1991 כתבה פייר והקליטה שירים בקלטות שמע, שאותן הפיצה בכינוי Girly-Sound בשיקגו. החברים מסצנת המוזיקה שלהם נתנה את הקלטות העתיקו אותן והפיצו אותן הלאה, והיא פיתחה מעגל אוהדים מקומי.
ג'ון הנדרסון, הבעלים של לייבל האינדי Feel Good All Over, שמע את הקלטות והחליט להוציא אלבום לפייר. היא עברה לגר בדירתו והתחילה וניגנה לו את שיריה. הנדרסון הביא את המפיק בראד ווד כדי לעזור לפתח את ארבעת הדמואים הקיימים לשירים שלמים. אי־הסכמות התפתחו בין פייר להנדרסון. הוא רצה שהסאונד שלה יהיה מינימליסטי ומדויק, ובהשתתפות מוזיקאים חיצוניים, ואילו פייר רצתה צליל מלא יותר, כאשר נגינתה במרכז. היא לא הסכימה לשנות את הסגנון או את החזון שלה, והנדרסון הדיר את רגליו מן האולפן. לפיכך עזבה פייר את דירתו והמשיכה לעבוד באופן בלעדי עם ווד על מה שהיה עתיד להפוך לאלבום Exile in Guyville.
כשהקלטה של Girly-Sound הגיעה לידיו של מנכ"ל מטדור רקורדס, הוא מייד התלהב ממה ששמע. למרות הכישלון של מאמציהם המשותפים קודם לכן, גילה הנדרסון לווד שמטדור מעוניינים בפייר. מטדור החתימו את פייר ב־1992, במהלך יוצא דופן, מבלי לפגוש אותה או לשמוע אותה פנים אל פנים.
בזמן ההקלטות לפני החתימה על החוזה עם מטדור נטו ווד ופייר לגישה ניסיונית, כדי לראות מה הם "מגלים". אך הקשו על עבודתם חזרתה של פייר לבית הוריה בפרברים, רחוק מן האולפן, והצורך של ווד להשלים את הכנסתו בעבודת תחזוקת בניין. אך כאשר החתימה מטדור את פייר היא שכרה לעצמה דירת סטודיו קרוב לאולפן, והעבודה התקדמה.
פייר אמרה בראיונות שהאלבום שלה הוא תגובת שיר־שיר לאלבום Exile on Main Street של הרולינג סטונז משנת 1972.
פייר גם לקחה על עצמה את עיצוב עטיפת האלבום, אך הרעיון המקורי שלה, קולאז' שלו קראה "אורגיית בובות ברבי בבריכה", לא התקבל על דעת הלייבל. לבסוף הופיע על העטיפה תצלום חתוך של פייר בחזה חשוף שצילם נאש קייטו.
קבלה וביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Allmusic: 
Blender: 
Chicago Sun-Times: 
Christgau's Consumer Guide: A
Entertainment Weekly: A
Los Angeles Times: 
פיצ'פורק: 9.6/10
Rolling Stone: 
The Rolling Stone Album Guide: 
Spin: 
האלבום יצא ב־1993 וזכה מייד לתשבחות. הוא דורג במקום ראשון ברשימות האלבומים הטובים של השנה של מגזין המוזיקה Spin ושל וילג' וויס.
Exile in Guyville זכה גם להצלחה מסחרית מתונה. הקליפ של השירים "Never Said" ו"Stratford-On-Guy" שודרו ב־MTV, ועד אביב 1994 כבר נמכר האלבום ביותר מ־200,000 עותקים, כפי עשרה מאלבומי רוק אינדי המוצלחים של התקופה, ולכן נחשב במעגלים אלו להצלחה מסחררת. בבילבורד 200 הגיע האלבום למקום 196, ההצלחה הגדולה ביותר של מטדור רקורדס עד כה. ב־1998 העניק ה־RIAA ל־Guyille מעמד של אלבום זהב, המציין מכירות של חצי מיליון עותקים.
הפמיניזם של פייר באלבום גם הכה גלים; זו הייתה תקופת השיא של רוק נשים וריוט גירל, אך המילים והמסרים שלה היו שונים, גם ברמת הבוטות וגם בזעם הגלום בהם ("אני רוצה לזיין אותך כמו כלב/לקחת אותך הביתה, לגרום לך לאהוב את זה"), להבדיל מהצהרות של אידאולוגיה והעצמה שהיו נפוצות יותר בתקופה.
ההצלחה הייתה חוויה מעורבת מבחינת פייר. היא הופתעה מהגישה כלפי האלבום כחדשני; בעיניה היה זה "משהו פשוט ומובן מאליו". מה שהיא ראתה כאישי התפרש כהצהרות פוליטיות־חברתיות. לאור ההצלחה היא גם יצאה לסיבוב הופעות לקידום האלבום, מה שעורר את פחד הבמה שלה, שעימו נאלצה להתמודד.
האלבום נתן השראה לכמה חקיינים, ולעיתים קרובות ציינו מבקרים את צליל ה־lo-fi ואת הכנות הרגשית במילותיה של פייר כמעלות יוצאות דופן שלו. Guyville עדיין מופיע ברשימות מבקרים של האלבומים הטובים ביותר. המגזין Spin דירג אותו במקום ה־15 ברשימת "100 האלבומים הגדולים, 1985–2005". VH-1 מנה את Guyville כמספר 96 ברשימת האלבומים הגדולים של כל הזמנים. בשנת 2003 דורג האלבום במקום מספר 328 של רשימת רולינג סטון, "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים", וכשיצאה רשימה מעודכנת ב־2012 הוא עלה מקום אחד, ל־327. ברשימה שראתה אור ב־2020 זינק האלבום למקום ה־56. ב־1999 דירג פיצ'פורק את Guyville כאלבום החמישי בטיבו של שנות ה־1990. עם זאת, כשיצאה רשימה מעודכנת ב־2003 ירד האלבום למקום 30.
הוצאה מחודשת

במרץ 2008 חתמה פייר על חוזה הקלטות חדש עם ATO רקורדס, והודיעה שהאלבום הראשון שתוציא מכוחו יהיה מהדורה מיוחדת של Exile in Guyville לרגל 15 שנה לצאתו, אשר תכלול שלוש רצועות בונוס מן ההקלטות המקוריות לאלבום, וכן DVD על יצירתו. כשיצא ביוני אותה שנה היה האלבום זמין על תקליטור ועל תקליט, ולראשונה בפורמט דיגיטלי. רצועות הבונוס כללו את "Ant in Alaska", את "Say You" ורצועה אינסטרומנטלית ללא כותרת שבה פייר מנגנת בגיטרה (הידועה לרוב בכינוי "Standing"). הקלטה של גרסה לשיר "Wild Thing" (המבוססת על הלחן לשיר של The Troggs) הייתה צפויה להיכלל אבל הושמטה ברגע האחרון; השיר נכלל מאוחר יותר באלבום Funstyle.
ה־DVD הנלווה, Guyville Redux, מספר את סיפור יצירת האלבום במקור, בתחילת שנות ה־90, בסביבת מוזיקת האינדי בשיקגו שנשלטה בידי גברים. מופיעים בו פייר וכל האנשים המעורבים בהפקת האלבום. בין המרואיינים: ג'רלד קוסלוי וכריס לומברדי ממטדור רקורדס; מפיק האינדי סטיב אלביני; איירה גלאס מתוכנית הרדיו הציבורי This American Life; ג'ון הנדרסון; בראד ווד; ג'ון קיוזאק (אשר הקים בשיקגו את קבוצת התיאטרון האוונגרדית New Crime Productions) והלהקה Urge Overkill, שחבריה היו חברים של פייר, ושם האלבום נשאב משם של אחד משיריהם.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ליז פייר.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | 6′1  | 3:05 |
| 2. | Help Me Mary  | 2:16 |
| 3. | Glory  | 1:29 |
| 4. | Dance of the Seven Veils  | 2:29 |
| 5. | Never Said  | 3:16 |
| 6. | Soap Star Joe  | 2:44 |
| 7. | Explain It to Me  | 3:11 |
| 8. | Canary  | 3:19 |
| 9. | Mesmerizing  | 3:55 |
| 10. | Fuck and Run  | 3:07 |
| 11. | Girls! Girls! Girls!  | 2:20 |
| 12. | Divorce Song  | 3:20 |
| 13. | Shatter  | 5:28 |
| 14. | Flower  | 2:03 |
| 15. | Johnny Sunshine  | 3:27 |
| 16. | Gunshy  | 3:15 |
| 17. | Stratford-On-Guy  | 2:59 |
| 18. | Strange Loop  | 3:57 |
| משך כולל: | משך כולל: | 55:51 |
| הוצאה מחודשת, 2008> מס' | הוצאה מחודשת, 2008> שם | הוצאה מחודשת, 2008> משך | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  | הוצאה מחודשת, 2008>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19. | Ant in Alaska (previously unreleased)   | 5:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Say You (Lynn Taitt and The Jets cover, previously unreleased)   | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Instrumental (previously unreleased)   | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

ליז פייר – גיטרה, פסנתר ("Canary"), זמרה, מחיאות כפיים ("Mesmerizing")
קייסי רייס – גיטרה ראשית ("Mesmerizing", "Divorce Song"), מצילה ("Shatter"), קולות, מחיאות כפיים ("Mesmerizing")
בראד ווד – גיטרה בס ותופים (various songs), אורגן ("Glory", "Mesmerizing"), סינתיסייזר, ("Explain It to Me"), כלי הקשה, תופי בונגו ("Explain It to Me"), כלי הקשה ("6′1""), מרקאס ומחיאות כפיים ("Mesmerizing"), קולות רקע ("Say You"), פידבק וזמזום ("Shatter"), "sick guitar" ("Gunshy"), גיטרה ("Say You")
טוני מרלוטי – ("Johnny Sunshine", "Say You"), קולות ("Say You")
ג'ון קייסי – מפוחית פה ("Soap Star Joe", "Divorce Song")
טוטי ג'קסון – קולות רקע ("Soap Star Joe")
במצעדים

| שנה | מצעד | מקום |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Billboard Heatseekers | 12 |
| 1994 | US Billboard 200 | 196 |
הסמכות

| ארגון | סטטוס | תאריך |
| --- | --- | --- |
| איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) | זהב | 6 במאי 1998 |
הערות שוליים

↑  "Ask Billboard: Kylie 'Fever'". Billboard. 2010-07-16.
↑  "Liz Phair Biography". Matador Records. אורכב מ-המקור ב-2013-06-15. נבדק ב-2017-11-21.
↑  Reilly, Dan (8 ספט' 2010). "Liz Phair Releasing Rare Girly-Sound Demos With 'Funstyle' LP". Spinner. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wild and Unwise - The Liz Phair Story
↑  "He Said, She Said: How Liz Phair Took the Rolling Stones to 'Guyville'". Rolling Stone. 2010-05-21.
↑  Exile in Guyville – Liz Phair, Stephen Thomas Erlewine, AllMusic
↑  Shawty is a 10, Rob Sheffield, Blender, June 4, 2008
↑  The Next Big Things On Local Rock Scene, Jim DeRogatis, Chicago Sun-Times, September 5, 1993
↑  Christgau, Robert (2000). "Liz Phair: Exile in Guyville". Christgau's Consumer Guide: Albums of the '90s. Macmillan Publishers. ISBN 0-312-24560-2.
↑  Aaron, Charles (4 ביוני 1993). "Exile in Guyville". Entertainment Weekly. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Liz Phair 'Exile in Guyville' Matador, Lorraine Ali, Los Angeles Times, August 1, 1993
↑  Dahlen, Chris (23 ביוני 2008). "Liz Phair: Exile in Guyville [15th Anniversary Edition]". Pitchfork. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Liz Phair: Exile in Guyville, Greg Kot, Rolling Stone, June 10, 1993
↑  The New Rolling Stone Album Guide, Greg Kot, Liz Phair, Simon & Schuster, 2004
↑  Reissues, Andrew Hultkrans, Spin, July 2008
↑  "The 1993 Pazz & Jop Critics Poll". The Village Voice. 1 במרץ 1994. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Girly Show: The Oral History of Liz Phair’s ‘Exile In Guyville’, Jessica Hopper, Spin, June 24, 2013
↑  2001 VH1 Cable Music Channel All Time Album Top 100
↑  "Acclaimed Music Forums • View topic - NEW Rolling Stone Top 500 Albums of All Time". Acclaimed Music.
↑  The 500 Greatest Albums of All Time, Rolling Stone, ‏22 בספטמבר 2020
↑  Pitchfork's original "Best Albums of the '90s" list
↑  Pitchfork's 2003 "Best Albums of the '90s" list
↑  Erlewine, Stephen Thomas. ""Funstyle" overview". AllMusic. RhythmOne.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c186db82-9988-367e-8486-2e38e9b6c8db
זיוה קונדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביוני 1955 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  24 בפברואר 2004 (בגיל 48) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה חברתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת ווטרלו 
 בן או בת זוג:  פול ת'גרד 
 מספר צאצאים:  2 
 
זיוה קונדה (13 ביוני 1955 – 24 בפברואר 2004) הייתה פסיכולוגית חברתית ופרופסור  באוניברסיטת ווטרלו. קונדה ידועה בעבודתה בקוגניציה חברתית ובחשיבה מונעת. מאמרה המכונן המקרה של חשיבה מונעת (באנגלית The Case for Motivated Reasoning), שפורסם ב-Psychological Bulletin ב-1990, זכה לאחר מותה בפרס ההשפעה המדעית מהאגודה לפסיכולוגיה חברתית ניסויית. קונדה כתבה את הספר קוגניציה חברתית: מציאת הגיון באנשים (באנגלית: Social Cognition: Making Sense of People).
ביוגרפיה

זיוה קונדה נולדה בתל אביב. הוריה היו מאאודטסהורן, עיירה קטנה בדרום אפריקה. הם היגרו מאירופה לאודטהורן כדי למצוא מקום מקלט מרדיפות היהודים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה. באוטוביוגרפיה של קונדה היא משתפת ברקע של הוריה, ברקע של הוריהם ובשנות ילדותה. בשנת 2004, קונדה מתה מסרטן. היא הותירה אחריה את בעלה פול תאגארד, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ווטרלו, ושני בנים.
קריירה אקדמית

קונדה קיבלה את התואר הראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בשנת 1978, ואת ה-M.A והדוקטורט בפסיכולוגיה בשנת 1985 באוניברסיטת מישיגן. לאחר סיום הדוקטורט שלה, מונתה למרצה באוניברסיטת פרינסטון במחלקה לפסיכולוגיה. ב-1992 עברה קונדה לווטרלו, אונטריו, שם הייתה פרופסור חבר לפסיכולוגיה באוניברסיטת ווטרלו. ב-1997 התמנתה לפרופסור מן המניין. הפרופיל של קונדה ברשת הפסיכולוגיה החברתית מתעדכן על ידי הפסיכולוג החברתי סקוט פלוס, על מנת לספק מקור מידע למתעניינים בעבודתה של קונדה.
מחקרים ופרסומים > חשיבה מונעת

מאמרה של קונדה משנת 1990, המקרה של חשיבה מונעת, מתווה מערך מקיף של מחקרים ותיאוריות המספקים ראיות לכך שהמוטיבציות לקבלת תוצאה רצויה משפיעות על תהליך החשיבה, כולל על היווצרות רשמים, אמונות ועמדות של האדם, הערכת ראיות וקבלת החלטות. קונדה עושה הבחנה בין שתי קטגוריות עיקריות של התופעה: חשיבה מונעת מכוונת-דיוק וחשיבה מונעת מכוונת-מטרה:
חשיבה מונעת מכוונת דיוק- קונדה מספקת ראיות התומכות בחשיבה מכוונת דיוק. בתהליך חשיבה מסוג זה אנשים משקיעים מאמץ קוגניטיבי רב יותר. השימוש בתהליך החשיבה זה קיים כשיש לאנשים מוטיבציה לדייק בבואם לפסוק, כגון כאשר הם מצפים להיות במצב בו הם מוערכים, כשעליהם להצדיק את החלטתם בפני אחרים, כשהם צפויים לפרסם את עמדתם בפומבי, או כאשר החלטותיהם משפיעות על חייו של אדם אחר. אנשים שמונעים על ידי דיוק צורכים יותר זמן בלקיחה בחשבון ושקילת מידע רלוונטי ומסתמכים פחות על קיצורי דרך קוגניטיביים ואסטרטגיות כגון כללים היוריסטים.
חשיבה מונעת מכוונת מטרה- קונדה ממקדת את רוב הראיות לחשיבה מונעת בהנמקה מכוונת או מכוונת מטרה, שבה תהליכים קוגניטיביים המשמשים להצדקת היגיון או שיפוט, מוטים על ידי המוטיבציה להגיע למסקנה רצויה. קונדה כותבת שמטרות כיווניות "משפיעות על ההיגיון בכך שהן משפיעות על המידע שיילקח בחשבון בתהליך החשיבה". היא מציגה מחקר המצביע על האופן שבו מטרות כיווניות עשויות להטות שלושה תהליכי חשיבה קוגניטיביים:
גישה ובנייה של אמונות לגבי העצמי, אנשים אחרים ואירועים. קונדה שמה דגש על ההשפעות של מוטיבציה, על חיפוש הזיכרון אחר אמונות קיימות מראש, ועל ידיעה עצמית כקשורה לגישה רצויה לגבי עצמך, אחרים ואירועים או משימות. דוגמאות: המוטיבציה להפחית דיסוננס קוגניטיבי, תוצאה רצויה שתלויה בדרך כלשהי באדם אחר (כלומר, תלות בתוצאה), והכדאיות לתוצאה מסוימת של אירוע כלשהו (למשל של משחק ספורטיבי).
שימוש בכללים להסקת מסקנות. קונדה מתייחסת למחקרים המצביעים על התופעה בה כשמטרתם של אנשים היא בכיוון מסוים זה יכול להוביל אותם להשתמש בכלים היוריסטיקים סטטיסטים מסוימים כדי לתמוך בדעתם. דוגמה לשימוש כלים היוריסטים היא שימוש של אנשים במידע על שיערוך הבסיס או כלל הייצוגיות בתהליך החשיבה, כאשר הוא מתיישר עם המטרה המכוונת או השיפוט הרצוי של האדם.
הערכת ראיות מדעיות על ידי הטיית הבחירה של אמונות וכללים כאחד. קונדה מספקת ראיות כדי להדגים כיצד הרצון של אנשים להאמין או לא להאמין למידע מדעי, משפיע על הגיוס של אמונות קודמות ועל מסקנות לגבי המידע. לדוגמה, כאשר הראיות המדעיות מצביעות על כך שהתנהגות אינה בריאה, מי שעוסק בהתנהגות זו יראה את המידע הזה כפחות אמין יחסית למי שלא עוסק בה.
קונדה מגיעה במחקרה למסקנה שכאשר בני אדם מונעים לכיוון מסקנה או תוצאה מסוימת, הם מרגישים מחויבים לבנות לה הצדקה, ולשם כך הם מתייחסים רק לתת-קבוצה מוטה של אמונות וכללים רלוונטיים כדי להגיע לתוצאה הרצויה מבחינתם.
מחקרים ופרסומים > קוגניציה חברתית

בשנת 1999, קונדה כתבה את ספר הלימוד קוגניציה חברתית: מציאת הגיון באנשים, אחד הספרים שבהם היא ידועה. בספר זה, קונדה מתחילה בתיאור תמונה של היווצרות הפסיכולוגיה החברתית והפסיכולוגיה הקוגניטיבית. לפני התבלטותם של תחומים אלה, הפסיכולוגיה נשלטה על ידי פסיכולוגיה התנהגותית שהתמקדה בחקר התנהגות אנושית נצפית בלבד. הקופסה השחורה של BF Skinner מסגרה כל התרחשות פנימית של המוח האנושי כחידה שאין דרך לחקור אותה. עם זאת, קונדה מדגישה בספר כיצד, עם עליית חקר הקוגניציה בשנות ה-50 ואילך, עקב הגידול בכלי מחקר טכנולוגיים (fMRI, EEG וכולי), מדענים קוגניטיביים החלו לשבור את המחסומים להבנת הקוגניציה האנושית. קונדה מכסה נושאים רבים בספר, החל מסטריאוטיפים והשפעות רגשיות על קוגניציה וכלה בשיפוטים והתנהגות. היא מציינת כי נושא הקוגניציה החברתית, הייחודי בכך שרוב בני האדם מקיימים אינטראקציה עם בני אדם אחרים ולכן יש להם התנסויות אישיות רבות עם תחום המחקר הזה, אוסף הנחות רבות מ"הדיוטות" ופסיכולוגים כאחד. לכן קונדה מדגישה לא רק מהן התיאוריות של קוגניציה חברתית, אלא גם כיצד פותחו התיאוריות ומציגה ממצאים האמפיריים כדי להדגיש את יעילות התחום.
קונדה כתבה כסקירה כללית של המחקר שלה:
קו אחד בעבודתי בוחן כיצד סטריאוטיפים מופעלים, משתנים וכיצד נעשה בהם שימוש. באילו נסיבות, למשל, יעלו בראש הסטריאוטיפים בנוגע לקבוצה אתנית או תעסוקתית כאשר אדם מקיים אינטראקציה עם חבר מקבוצות אלו? כיצד התנהגותו של אדם תשפיע על הסטריאוטיפים הרלוונטיים לאותו אדם ושעולים במודעות? באילו נסיבות ישפיעו סטריאוטיפים רלוונטיים על הערכתו של אדם? קו נוסף בעבודתי בוחן כיצד אנשים מצטיינים משפיעים על תפיסת העצמי של אנשים ועל המוטיבציה שלהם. מתי כוכב-על יביא להשראה ולשיפור עצמי, ומתי יוביל לייאוש ולהוצאת הרוח מהמפרשים?
ההבנה ההקשרית הזו של האופן שבו אנשים יוצרים סטריאוטיפים הוסיפה מימד חדש לגוף העבודה הזה. באופן ספציפי, עבודתה של קונדה עם סטיבן ספנסר בחנה היבטים זמניים של סטריאוטיפים, במאמרם מתי סטראוטיפים עולים לתודעה ומתי הם משפיעים על השיפוט?. הם מצאו שכאשר מישהו מתקשר עם אדם אחר בקבוצה סטריאוטיפית, אותו אדם לא חושב תמיד על הסטריאוטיפ של הקבוצה. כשאנשים כן חושבים על הסטריאוטיפ, הוא לא תמיד משחק תפקיד בעיצוב תפיסתם. קונדה מצאה גם שכאשר סטריאוטיפים משתנים, זה קורה בדרך כלל בהדרגה או באמצעות חשיבה סיבתית.
מוֹרֶשֶׁת

עבודתה המכוננת של קונדה על חשיבה מונעת השפיעה על מספר תחומים של חקר תקשורת כולל: מסגור מדיה, תקשורת סיכונים, דעת קהל, תקשורת פוליטית, מידע מוטעה, השפעות של מדיה חברתית, תקשורת מדעית, ותקשורת לשינויי אקלים.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Kunda CV" (PDF).
1 2  Kunda, Ziva (1990). "The Case for Motivated Reasoning" (PDF). Psychological Bulletin. 108 (3): 480–498. doi:10.1037/0033-2909.108.3.480. PMID 2270237.
↑  "Society of Experimental Social Psychology". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Kunda Autobiography".
↑  "Psychology professor is mourned". נבדק ב-2008-08-19.
1 2  "Kunda's profile on Social Psychology Network".
↑  "When Do Stereotypes Come to Mind and When Do They Color Judgment?" (PDF).
↑  "Forming Impressions from Stereotypes, Traits, and Behaviors" (PDF).
↑  Druckman, James N. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Scheufele, Dietram A. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klein, William M P. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ferrer, Rebecca. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Brossard, Dominique. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Nisbet, Erik. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Emily, Vraga. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Edgerly, Stephanie. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wojcieszak, Magdalena. "Google Scholar". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422499305171  BnF: cb135637757 (data)  ISNI: 0000 0001 1655 5391  LCCN: n98113360  NKC: jn20020717261  NTA: 186779704  SUDOC: 052556697  VIAF: 61712863   WorldCat (עם VIAF): 61712863
על אישים מפורסמים (הירונימוס)

הירונימוס, מאת תאודוריקוס מפראג (אנ'), סביבת 1370
על אישים מפורסמים (בלטינית: De Viris Illustribus) הוא אוסף ביוגרפיות קצרות של 135 מחברים, שנכתבו בלטינית במאה ה-4 על ידי אב הכנסייה הירונימוס.
הירונימוס השלים את היצירה הזו בבית לחם בשנת 3–392 לספירה. היא מורכבת מפרולוג ו-135 פרקים, שכל אחד מהם כולל ביוגרפיה קצרה. הירונימוס עצמו הוא נושאו של הפרק האחרון. גרסה יוונית לספר, ייתכן של אותו סופרוניוס שהוא נושאו של פרק 134, שרדה אף היא. ביוגרפיות רבות עוסקות באישים חשובים בהיסטוריה של הכנסייה הנוצרית, ומקדישות תשומת לב מיוחדת לקריירה שלהם כסופרים.
החיבור נכתב כיצירה אפולוגטית, שמטרתה להוכיח שהכנסייה יצרה אישים מלומדים. הספר הוקדש לפלאוויוס לוקיוס דקסטר, ששימש כמנהל חצרו (אנ') של הקיסר תאודוסיוס הראשון וכפראיפקטוס פראיטוריו (אנ') של הקיסר הונוריוס. דקסטר היה בנו של פקיאנוס, שביוגרפיה שלו מופיעה בחיבור.
תוכן

להלן מופיעים נושאי 135 הביוגרפיות של הירונימוס, על פי מספרי הפרקים שנמצאים במהדורות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| *1. שמעון פטרוס 2. יעקב הצדיק  3. מתי  4. יהודה  5. פאולוס  6. ברנבא  7. לוקאס  8. מרקוס  9. יוחנן  10. הרמאס (אנ')  11. פילון היהודי  12. לוקיוס אנאוס סנקה  13. יוספוס  14. יוסטוס  15. קלמנס  16. איגנאטיוס איש אנטיוכיה (אנ')  17. פוליקרפוס  18. פפיאס  19. קודראטוס (אנ')  20. אריסטידס (אנ')  21. אגריפס (אנ')  22. הגסיפוס  23. יוסטינוס  24. מליטון איש אסיה  25. תאופילוס (אנ')  26. אפולינאריס (אנ')  27. דיוניסיוס איש קורינתוס (אנ')  28. פיניטוס איש כרתים (אנ')  29. טטיאנוס  30. פיליפוס (אנ') איש גורטינה  31. מוסאנוס (אנ')  32. מודסטוס (Modestus)  33. ברדאיסן (אנ') איש מסופוטמיה  34. ויקטור | *35. אירנאיוס 36. פנטאינוס (אנ')  37. רודון (אנ')  38. קלמנס  39. מילטיאדס  40. אפולוניוס (אנ')  41. סרפיון (אנ')  42. אפולוניוס (אנ')  43. תאופילוס (אנ')  44. בקכילוס (אנ')  45. פוליקראטס (אנ')  46. הראקליטוס (Heraclitus)  47. מאקסימוס (Maximus)  48. קנדידוס (Candidus)  49. אפיון (Appion)  50. סקסטוס (Sextus)  51. ארביאנוס (Arabianus)  52. יהודה (Judas)  53. טרטוליאנוס  54. אוריגנס  55. אמוניוס (אנ')  56. אמברוסיוס (אנ')  57. טריפון (Trypho)  58. מינוקיוס פליקס  59. קאיוס  60. ברילוס (Beryllus)  61. היפוליטוס  62. אלכסנדר איש קפדוקיה (אנ')  63. יוליוס אפריקנוס  64. גמינוס (Geminus)  65. תאודורוס (גרגוריוס איש נאוקיסריה)  66. קורנליוס  67. קיפריאנוס איש אפריקה  68. פונטיוס (אנ') | *69. דיוניסיוס (אנ') איש אלכסנדריה 70. נובטיאנוס (אנ')  71. מלכיון (אנ')  72. ארכלאוס (Archelaus)  73. אנטוליוס איש אלכסנדריה (אנ')  74. ויקטורינוס (אנ')  75. פמפילוס הפרסביטר (אנ')  76. פייריוס (אנ')  77. לוקיאנוס  78. פיליאס (Phileas)  79. ארנוביוס (אנ')  80. פירמיאנוס (לקטאנטיוס) (אנ')  81. אוסביוס איש קיסריה  82. רטיקיוס (אנ')  83. מתודיוס (אנ')  84. יובנקוס (אנ')  85. אוסטאתיוס (אנ')  86. מרקלוס (אנ')  87. אתנסיוס  88. אנטוניוס  89. בסיליאוס איש אנקירה (אנ')  90. תאודורוס (Theodorus)  91. אוסביוס איש אמסה (אנ')  92. טריפיליוס (Triphylius)  93. דונאטוס (אנ')  94. אסטריוס (אנ')  95. לוקיפר איש קלאריס (אנ')  96. אוסביוס איש סרדיניה (אנ')  97. פורטונטיאנוס (Fortunatianus)  98. אקאקיוס (אנ')  99. סרפיון (אנ')  100. הילריוס  101. ויקטורינוס (אנ')  102. טיטוס (אנ') | *103. דמסוס 104. אפולינאריס  105. גרגוריוס איש אלווירה (אנ')  106. פקיאנוס (אנ')  107. פוטינוס (אנ')  108. פויבאדיוס (אנ')  109. דידימוס (אנ')  110. אופטאטוס (אנ')  111. אכיליוס סוורוס (Acilius Severus)  112. קירילוס איש ירושלים  113. אוזויוס (Euzoius)  114. אפיפאניוס  115. אפרים  116. בסיליאוס איש קיסריה  117. גרגוריוס איש נזיאנזוס  118. לוקיוס (אנ')  119. דיודורוס (אנ')  120. אונומיוס (אנ')  121. פריסקיליאנוס (אנ')  122. לטרוניאנוס (אנ')  123. טיבריאנוס (Tiberianus)  124. אמברוסיוס איש מילאנו  125. אוואגריוס (אנ')  126. אמברוסיוס, תלמיד דידימוס  127. מאקסימוס (אנ')  128. גרגוריוס איש ניסה (אנ')  129. יוחנן הפרסביטר (יוחנן כריסוסטומוס)  130. גלאסיוס (אנ')  131. תאוטימוס (אנ')  132. דקסטר (אנ')  133. אמפילוכיוס (אנ')  134. סופרוניוס (Sophronius)  135. הירונימוס הפרסביטר |
דברי הירונימוס על הקריירה הספרותית שלו

בסיום החיבור מספק הירונימוס ביוגרפיה של עצמו, כדוגמה המאוחרת ביותר ליצירתם המלומדת של נוצרים. בפרק 135 הוא סיכם את הקריירה שלו עד אותו הזמן:
הערות שוליים

↑  St. Jerome, באתר newadvent.org
↑  St. Pacian, באתר Saints Alive
↑  Jerome the presbyter, בוויקיטקסט באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603634705171  PLWABN: 9810663970405606  BnF: cb13163391p (data)  GND: 4354823-4  LCCN: nr94017203  SUDOC: 083903275  VcBA: 492/8365  VIAF: 303816455   WorldCat (עם VIAF): 303816455
פיל פיש

| --- | --- |

פיל פיש בזמן אירוע GAMMA 3D בשנת 2008
 לידה:  1984  (בן 41 בערך) מונטריאול, קנדה 
 שם לידה:  Philippe Poisson 
 מדינה:  קנדה 
 מקום מגורים:  נאשוויל 
 כינויים נוספים:  פיל פיש
 ידוע בשל:  FEZ (משחק וידאו)
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מעסיק:  Polytron Corporation 
 
פיליפ פואסון (באנגלית: Phillipe Poisson), שידוע בשם פיל פיש (Phil Fish), הוא מעצב ומתכנת משחקי וידאו שידוע בעיקר בזכות עבודתו על המשחק העצמאי FEZ, שהופץ בידי החברה שבבעלותו Polytron Corporation. בנוסף, פיש לקח חלק בסרט הדוקומנטרי Indie Game: The Movie, שהציג את חייהם של מספר מפתחים עצמאיים במהלך הפיתוח של שלושה מהמשחקים העצמאיים הגדולים שיצאו: Super Meat Boy ,FEZ ו-Braid.
ב-27 ביולי 2013, פיש הודיע דרך חשבון הטוויטר ודרך אתר האינטרנט שלו ש-FEZ II מבוטל ושהוא פורש מפיתוח משחקים. הסיבה לכך היא סכסוך שהיה לו עם מרקוס ביר בתוכניתו באתר GameTrailers.
Crazier

| --- | --- |

 סינגל שיווקי בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Hannah Montana: The Movie
 יצא לאור:  20 במרץ 2009
 תאריך הקלטה:  2008
 סוגה:  קאנטרי
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:12
 חברת תקליטים:  וולט דיסני
 כתיבה:  טיילור סוויפט, רוברט אליס אורל
 הפקה:  נייתן צ'פמן, טיילור סוויפט
"Crazier" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר נכתב על ידי סוויפט ורוברט אליס אורל והופק על ידי סוויפט ונייתן צ'פמן. השיר נכלל בסרט "האנה מונטנה: הסרט" (2009) וגם בפסקול שלו. "Crazier" הוא בלדה רגועה, המאופיינת בסוגת הקאנטרי, עם מילים שעוסקות בהתאהבות. סוויפט ביצעה את השיר בסרט "האנה מונטנה: הסרט", בתור עצמה; הסצנה הזו נלקחה מהסרט והופצה כווידאו קליפ ל-"Crazier". השיר נשלח לרדיו דיסני ושודר בערוץ דיסני וקודם באמצעות פורמטים שונים. הוא הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, ה-64 במצעד הסינגלים האוסטרלי, ה-67 בקנדה הוט 100, וה-100 במצעד הסינגלים הבריטי.
"Crazier" זכה לשבחים על ידי המבקרים, שרבים מהם הכתירו אותו לשיר הטוב ביותר בפסקול. ההורדות הדיגיטליות הפכו לזמינות מיד לאחר יציאת הפסקול ב-20 במרץ 2009, והובילו להצלחה מסחרית באוסטרליה, קנדה, בריטניה וארצות הברית. הצלחתו אירעה בארצות הברית, שם הגיע למקום ה-17 במצעד הרשמי של המדינה.