stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייל ברקוביץ'
ביוגרפיה > לאחר הפרישה ממשחק > עיסוקיו בטלוויזיה וברדיו

החל משנת 2007, שימש ברקוביץ', יחד עם אופירה אסייג, כמגיש תוכנית רדיו יומית בתחום הספורט. תחילה שודרה התוכנית ברדיו 99, ולאחר כשנתיים עברה התוכנית לרדיו ללא הפסקה. באוגוסט 2011 עברה התוכנית לרדיו תל אביב.
הוא שימש כבעל טור ברשת מקומוני "שוקן", באתר הספורט הישראלי "ONE", וכחבר בפאנל תוכנית ערוץ הספורט, "יציע העיתונות".
בעונת 2008/2009 שימש ברקוביץ' כפרשן "המשחק המרכזי" של ליגת העל בכדורגל בערוץ 10, לצדו של השדר יורם ארבל.
בשנת 2013, הנחה את תוכנית הריאליטי "רויאל שף" ב-yes.
בנובמבר 2017 החל להגיש בקשת 12, יחד עם אופירה אסייג, תוכנית אירוח ששודרה מדי שישי, ונשאה את השם "אופירה וברקוביץ'". התוכנית זכתה להצלחה ורייטינג גבוה, אך גם עוררה מחלוקת וספגה ביקורת על אופייה המתלהם. במהלך משחקי מונדיאל 2018 הגישו השניים גם תוכנית לילית באותו ערוץ בימים ראשון עד חמישי. בדצמבר 2023, בעקבות ריב מתוקשר עם אופירה אסייג, הפסיק ברקוביץ' להגיע לתוכנית. לאחר כשבועיים, הודיעה "קשת 12" כי התוכנית תרד מהמסך. במקביל, הודיע ברקוביץ' כי הוא מפסיק את התקשורת שלו עם אתר One בגלל אסייג. באותו החודש חתם ברקוביץ' על "חוזה טאלנט" ב"רשת".
במרץ 2025 החל להגיש יחד עם מוריה אסרף תוכנית טלוויזיה שבועית, "מוריה וברקו" בערוץ 13.
ביוגרפיה > עימותים ומחלוקות

במהלך הקריירה שלו, התעמת עם מאמניו ושחקנים רבים נוספים, מקבוצתו ומקבוצות יריבות. בין תקריותיו המפורסמות זכורות תפיסת האשכים של איציק זוהר, במהלך משחק גביע בין מכבי חיפה למכבי תל אביב, וכן בעיטה שספג בראשו מג'ון הרטסון במהלך משחק אימון של קבוצתם, וסטהאם יונייטד. מזגו הסוער של ברקוביץ' היה אחד הגורמים למעברי הקבוצות הרבים שלו, מכיוון שעל כישורי המשחק שלו לא הייתה מחלוקת.
ברקוביץ' הוציא ספר אוטוביוגרפי בשם "הקוסם", שבו הוא בא חשבון עם שחקנים ומאמנים רבים. זכור לרבים העימות המתוקשר בינו לבין אלי אוחנה, עליו כתב ברקוביץ' בספר "עבד כי ימלוך".
בעקבות הכישלון של מאמן נבחרת ישראל הדני, ריצ'רד נילסן, להוביל את הנבחרת למונדיאל 2002, מונה במקומו המאמן הישראלי, אברם גרנט. גרנט, החליט להצעיר את הסגל ולא הזמין את ברקוביץ' לנבחרת לקראת הקמפיין של מונדיאל 2006, ועל כך יצא קצפו של ברקוביץ' בתקשורת, ויחסיו עם גרנט התערערו.
ב-22 באוקטובר 2005 התראיין ברקוביץ' לתוכנית "פגוש את העיתונות" ותקף בה בחריפות את גרנט, ואף מתח ביקורת על ניר קלינגר ובניית הסגל של מכבי תל אביב. בין השאר, הציע להתמנות למאמן נבחרת ישראל ולספסל את אבי נמני או ג'ובאני רוסו. באותו יום, שיחקה מכבי תל אביב מול הפועל פתח תקווה, וברקוביץ' פתח על הספסל. כתוצאה מכך, הוא החרים את אימוני הקבוצה ושקל לעזוב אותה, תוך שמקורביו רומזים שלא יסכים להיות המסופסל היחידי, אך מאוחר יותר הוא התעשת והתנצל על דבריו בפני קלינגר. באותה עונה, הורחק ברקוביץ' ל-6 משחקים בפועל ו-4 על תנאי, אחרי שקילל בחריפות את השופט מאיר לוי, בעת משחק של קבוצתו.
ב-25 ביולי 2006, ויכוח בין דניאל יאמר לבין אייל ברקוביץ' עלה לטונים רמים, וברקוביץ' פוטר ממשרתו כמנג'ר מכבי נתניה.
בשנת 2007 התעמת עם דני עציוני, מאמן קבוצת הילדים של מכבי הרצליה, בה שיחק אז בנו, ותקף אותו בקללות באוטובוס הקבוצה, לעיני הילדים ההמומים. עקב כך הוגשה נגדו תלונה במשטרה על ידי הקבוצה. ב-4 במרץ 2009 הורשע ברקוביץ' בגין מקרה זה בעבירות של תקיפה ואיומים, ונגזר עליו עונש של קנס בסך 2,000 ש"ח ו-100 שעות עבודות שירות. ב-2010 הסתיים הליך גישור בין השניים בו ברקוביץ' שלח מכתב התנצלות למאמן ופיצה אותו ב-55,000 ש"ח.
ב-13 באוקטובר 2010 הרחיק אותו בית הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל ממשחקים עד 1 במאי 2011 (חצי שנה), והטיל עליו קנס בסך 5,000 שקל, לאחר שהרשיע אותו בביזוי המוסדות השיפוטיים, משום שכינה את הדיינים, שקנסו אותו שבוע לפני כן, "חבורה של אפסים". בעקבות אותה החלטה הורחק ברקוביץ' מקורס מאמני הפרו של ההתאחדות לכדורגל, אך לאחר מספר שבועות הורה בית המשפט המחוזי להחזירו לקורס ממנו הורחק.
בתביעת דיבה שהוגשה נגדו ונגד אופירה אסייג נפסק שעל השניים לפצות בעשרות אלפי ש"ח שני שופטי כדורגל בליגת הנוער עקב ביזוים בשידור חי ברדיו.
ב-26 במאי 2014 הצטרף ברקוביץ' להפועל תל אביב בתור מנג'ר. לאחר כ-8 חודשים בלבד התפטר מתפקידו, בין היתר היה מסוכסך עם מספר חברי הנהלה במועדון עקב חוסר ההצלחה של הקבוצה בליגה. לטענת אנשי ההנהלה חרג ברקוביץ' מסמכותו בהחתמת שחקנים, הסתכסך עם חיים רמון ועידו חג'ג' שהיו בין הבעלים של המועדון, בנוסף הסתכסך ברקוביץ' עם האוהדים לאחר שהצהיר, בתור עובד המועדון: "צריך לנעול את הליגה, אני מתבייש" בהתכוונו להתנהגות הקהל בדרבי התל אביבי שפוצץ ב-3 בנובמבר 2014 בעקבות התפרעות הקהל.
ב-17 באוגוסט 2018 הודיע ברקוביץ' כי לא יראיין חברי כנסת ערבים מהרשימה המשותפת וכינה אותם "מרגלים" ו"מחבלים", דבריו עוררו מחאות. בעקבות דבריו הושעתה התוכנית לשבוע.
ביוגרפיה > משפחתו

את אחיו הצעיר, ניר ברקוביץ', אשר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה ובמשך תקופה קצרה במכבי נתניה, מינה אייל למאמן בבית הספר לכדורגל שניהל בעיר נשר, ולאחר רכישת הפועל ראשון לציון הוא מונה למאמן הקבוצה.
ב-1994 נישא לטלי, חברתו מימי התיכון, ולהם בת אחת ושני בנים ביניהם השחקן ליאור ברקוביץ, המשחקים גם הם כדורגל. התגורר עם משפחתו בשכונת דניה שבחיפה עד שב-2015 בני הזוג התגרשו. החל מ-2018 הוא בזוגיות עם שרון כהן-ניר.
תארים כשחקן

אליפות ישראל: 1990/1991, 1993/1994
גביע המדינה: 1990/1991, 1992/1993, 1994/1995
גביע הטוטו: 1993/1994
כדורגלן העונה בישראל: 1993/1994
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009
לקריאה נוספת

אייל ברקוביץ' ואלי קמיר, הקוסם – אייל ברקוביץ, הוצאת לוני כהן, 1999
הערות שוליים

1 2  ברקוביץ' – בין 10 הקשרים הגדולים בפרמייר-ליג, באתר ynet, 10 באוגוסט 2009
1 2  גידי ליפקין, ‏ברקוביץ': אהיה מאמן נבחרת, אין רגש לחיפה, באתר ONE‏, 2 באפריל 2022
↑  הנתון של 16 בישולים בעונת 1993/4 נלקח ממעריב. באתר הרשמי של מכבי חיפה, לברקוביץ' רשומים רק 13 בישולים בעונה זו, בעוד שלאלון חזן רשומים 16 בישולים.
↑  315 מיליון שקל: השווי של ברקוביץ' לו היה היום, באתר ערוץ הספורט, 28 במרץ 2022
↑  דרור פישר, הקוסם חוגג 50: רגעיו הגדולים של אייל ברקוביץ', באתר ynet, 2 באפריל 2022
↑  יואב בורוביץ', ‏40 קוסמים גדולים ממנו: ברקוביץ' 41 בסיטי, באתר ערוץ הספורט, 1 במרץ 2009
↑  אורי קופר, מאסטר שף, גרסת אנגליה / "הכל מקצועי", באתר ynet, 30 בדצמבר 2015
↑  בניגוד לדיעה הרווחת, במאי 2013 טען ברקוביץ' בתוכנית "יציע העיתונות" שהוא לא פוטר ממשרתו, אלא התפטר
↑  יונתן הללי ואלי לוי, ברקוביץ' למתחילים, באתר nrg‏, 2 באוקטובר 2008
↑  שירי אלג'ם, ‏חוזר למגרשים: ברקוביץ' מונה למנהל המקצועי בהפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 26 במאי 2014
↑  שירי אלג'ם, ‏אייל ברקוביץ' התפטר. הפועל: "יצר כאוס. לא נרד לשפה שלו", באתר ערוץ הספורט, 20 בינואר 2015
↑  יניב טוכמן‏, איל ברקוביץ' רוכש את הפועל ראשון לציון תמורת 1.5 מיליון שקל, באתר וואלה, 11 במאי 2015
↑  אייל ברקוביץ' המנהל המקצועי של הפועל פ"ת, באתר ONE‏, 7 בינואר 2021
↑  ‏הרומן הקצר הסתיים: אייל ברקוביץ' עזב את הפועל פתח תקווה, באתר ספורט1, 30 ביוני 2021
↑  דוד אברהם‏, פרסום ראשון: אייל ברקוביץ' מצטרף לערוץ הספורט, באתר וואלה, 19 ביוני 2012
↑  אופירה וברקוביץ' בתוכנית חדשה בערוץ 12, באתר ONE‏, 10 בנובמבר 2017
↑  עינב שיף, בועטים לנו בראש, באתר ynet, 6 בינואר 2018
↑   ניב הדס, התכנית הכי טובה? אופירה וברקוביץ חכמים על חלשים, באתר הארץ, 11 בינואר 2018
↑  לילך מרקוביץ', ‏אחרי הפרידה המקצועית: הסכסוך בין אופירה וברקוביץ' עולה שלב, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2023
↑  אייל ברקוביץ' עוזב: מתנתק גם מאתר ONE בגלל אופירה אסייג, באתר אייס, 29 בדצמבר 2023
↑  רן בוקר, חוזה המיליונים של אייל ברקוביץ' ברשת: כ-200 אלף שקלים בחודש, באתר ynet, 31 בדצמבר 2023
↑  נתיב נחמני ואיציק יצחקי‏, איל ברקוביץ' הורשע בתקיפה ואיומים, באתר וואלה, 4 במרץ 2009
↑  ברקוביץ' לעציוני: ברור לי שפגעתי בך, באתר nrg‏, 12 במאי 2010
↑  אורן פרסיקו, הפסקת מים, באתר העין השביעית, 25 בפברואר 2015
↑  ברקוביץ': "לא היה חסר הרבה שזהבי יירצח", באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2014
↑  אייל ברקוביץ': "לא אראיין חברי כנסת ערבים, לא צריכים אתכם פה", באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2018
↑  "אופירה וברקוביץ'" לא תשודר השבוע: "הדברים חרגו מחופש הביטוי", באתר וואלה, 19 באוגוסט 2018
↑  גידי ליפקין, ‏עם הפנים בין הידיים: הצד של מכבי ת"א ב-5:0, באתר ONE‏, 26 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461372905171  LCCN: no00028557  VIAF: 4472427   WorldCat (עם VIAF): 4472427
משה מגן על בנות יתרו

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  Rosso Fiorentino 
 תאריך יצירה:  1523 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  117 ס"מ 
 גובה:  160 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  00099571 (מוזיאון אופיצי) 
 מיקום:  גלריית אופיצי, מוזיאון אופיצי
 
משה מגן על בנות יתרו (באיטלקית: Mosè difende le figlie di Jetro) הוא ציור שמן על בד המיוחס לאמן האיטלקי רוסו פיורנטינו (אנ'), אשר נוצר בין השנים 1523–1524 לערך. היצירה מוצגת בגלריית אופיצי שבפירנצה, אליה הגיעה בשנת 1632. הציור מתאר את האירוע המקראי שבו משה מגן על שבע בנותיו של יתרו, אשר עתיד היה להיות חותנו.
רקע

על פי ג'ורג'ו וזארי בספרו חיי האמנים, הציור הוזמן על ידי ג'ובאני בנדיני ונוצר על בד, כאשר "מופיעים בו כמה איגנודי מרשימים בסצנה מחייו של משה בעת שהותו במצרים... ואני מאמין שהוא הוזמן בצרפת". נראה כי היצירה נשלחה לצרפת סביב שנת 1530. בשנת 1587 כבר הייתה הציור באוסף Casino di San Marco בין נכסיו של דון אנטוניו דה מדיצ'י. הזיהוי בין הציור הנוכחי לבין זה המוזכר אצל וזארי נעשה לראשונה על ידי ההיסטוריון גאטנו מילנסי. עם זאת, קיימת אי-בהירות באשר לשאלה האם אכן מדובר ביצירה המקורית או שמא בהעתק נאמן שלה, כפי שסבר ההיסטוריון אנטוניו נטאלי.
במהלך בדיקות רפלקטוגרפיות שנעשו בשנת 1995, התגלו אי-דיוקים בציור התחתון, לצד אזורים שבהם הביצוע נראה חפוז ופחות מעובד, במיוחד בגופים הגבריים. כמו כן, נראים אזורים בלתי פתורים, כגון המעבר בין הדשא לאבן בצד שמאל. גם הבד עצמו מעורר ספקות, שכן פיורנטינו לא השתמש בתשתית מסוג זה לפני שהגיע לצרפת.
תיארוך היצירה לשנת 1523 מבוסס על הדמיון הסגנוני שלה לציורו של פיורנטינו נישואי הבתולה, הנמצא בבזיליקת סן לורנצו שבפירנצה. עם זאת, חוקרים אחרים, כגון גולדשמידט ופבסנר, הציעו תיארוך מעט מאוחר יותר, אולי מתקופת רומא. הרעיונות הקומפוזיציוניים של היצירה הושפעו ככל הנראה מהציור הקרטוני של מיכלאנג'לו לקרב קאשינה (כיום אבוד) ומהכוח האקספרסיבי של קרב אנגיארי מאת לאונרדו דה וינצ'י, אשר נועדו לקשט את Sala del Maggior Consiglio בארמון וקיו שבפירנצה.
לציור קיים דימוי מקביל בשם רבקה ליד הבאר, אשר מיוחס לג'ובאני אנטוניו לפולי, והוא שמור במוזיאון המלכותי בפיזה.
תיאור וסגנון

הציור מתאר את הסיפור המקראי המופיע בספר שמות (ב', ט"ז–כ"ב), שבו שבע בנות יתרו, כהן מדין, ניגשות לשאוב מים מן הבאר עבור צאן אביהן, אך קבוצת רועים מדייניים מנסה לגרשן. משה, שישב בקרבת מקום, מתערב באירוע ומגן עליהן. כהוקרה על כך, נתן לו יתרו את בתו, ציפורה, לאישה.
סיפור חייו של משה היה פופולרי בחוגים ההומניסטיים של פירנצה, בין היתר בזכות ספרו של הפילוסוף היהודי פילון האלכסנדרוני, חיי משה, שנכתב במאה הראשונה לספירה. פיורנטינו הכיר ככל הנראה את הטקסט ושאב ממנו את המשמעות המוסרית והפילוסופית של הסיפור.
לציור מבנה קומפוזיציוני ייחודי, שבו מופיע משה בתנוחה פעילה ואלימה, כשהוא מגרש את הרועים בכוח. דמותו נראית זועמת וחצי-עירומה במרכז הקומפוזיציה, בעודו מכה בגברים האחרים. על פי מומחים, ייתכן כי הציור כלל במקור גם סצנות נוספות מחייו של משה, כגון הריגת המצרי שהכה איש עברי (שמות ב', י"א–י"ב) וניסיונו להפריד בין שני עבריים ניצים (שמות ב', י"ג–ט"ו).
החזית של היצירה מאופיינת בגופים עירומים בעלי קיצורי פרספקטיבה נועזים, עם הבעות פנים דרמטיות, כגון העיוות הכואב של הגבר הימני או זעמו של האיש הרץ לשמאל, עטוף רצועת בד מתנופפת המזכירה אמנות קלאסית. ככל הנראה, מדובר שוב במשה, המתקרב לציפורה (המוצגת בחזה חשוף ובשמלה נצמדת) כדי להכריז על גירוש הרועים, בעוד נשים אחרות נמלטות מהסצנה. ניתן לראות את פי הבאר ואת צאן המשפחה, וברקע, מול שמיים צרים, נראים מבני מגורים.
הרכב הסצנה מחולק לשלושה מפלסים נפרדים, אך המורכבות האדריכלית מקשרת ביניהם תוך ערעור על האיזון המסורתי של הרנסאנס. הצבעים המשמשים בציור הם לעיתים קרובות משלימים, והצורות הגאומטריות מגוונות, כך שהתחושה של עומק מרחבי ומוצקות אובייקטיבית נחלשת, בכיוון שהוא לחלוטין אנטי-קלאסי.
בנוסף, קיימים הבדלים סגנוניים המעידים על כך שהציור בוצע על ידי יותר מיד אחת. ייתכן כי אמנים אחרים היו מעורבים בהשלמת האזורים הלא-גמורים, או לחלופין, שזוהי העתקה של יצירה מקורית שאבדה.
גלריה

רבקה ליד הבאר, המיוחס לג'ובאני אנטוניו לפולי
הערות שוליים

↑  קטלוג מוזיאון אופיצי
↑  Gloria Fossi, Uffizi, Giunti, Firenze 2004, ISBN 88-09-03675-1
↑  Elisabetta Marchetti Letta, Pontormo, Rosso Fiorentino, Scala, Firenze 1994, ISBN 88-8117-028-0
↑  Fossi, ibid.
↑  Antonio Natali, Rosso Fiorentino, Silvana Editore, Milano 2006, ISBN 88-366-0631-8
1 2  Natali, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
↑  Marchetti, ibid.
ישיבת הסדר חולון

תבנית:מוסד לימודי
ישיבת חולון היא ישיבת הסדר וגבוהה בחולון, המשתייכת למרכז ישיבות בני עקיבא. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשס"ד (2004) בשכונת "נאות שושנים" הנמצאת במרכז העיר. בראשית דרכה לקחה על עצמה ישיבת מעלות, בראשות הרב יהושע ויצמן, את אחזקתה הכלכלית של הישיבה. משנת ה'תשס"ו (2006) הישיבה פועלת כגוף עצמאי. כיום לומדים בה כ-70 תלמידים ואברכים.
לישיבה כעשרים אברכים הגרים בעיר, וסביב הישיבה הצטרפו כעשר משפחות נוספות.
בראשות הישיבה עומדים הרב חגי לונדין והרב טל שאוליאן. בעבר עמדו בראש הישיבה הרב אלעזר אהרנסון (ה'תשס"ד - ה'תשע"ז ; 2004 - 2017) והרב אביב זגלמן (ה'תשע"ז - ה'תש"פ ; 2017 - 2020 והרב ישי ויצמן (ה'תש"פ - ה'תשפ"ב ; 2020 - 2022).
הישיבה התחילה כישיבת הסדר, ובשנת ה'תשפ"ה (2025), הצטרפה גם למסלול הישיבות הגבוהות, בנוסף למסלול ההסדר.
תוכניות הלימודים

בישיבה מודגש לימוד הגמרא בעיון הלכתי היורד בכל סוגיה עד להלכה למעשה (ללא התפשרות על העיון הישיבתי הקלאסי). כמו כן הלימוד מאחד את ההלכה והגמרא עם הרעיונות האמוניים והמחשבתיים, מתוך שאיפה ללמוד את כל מקצועות התורה – גמרא (בבלי וירושלמי), הלכה, תנ"ך, מדרש, אמונה, חסידות וקבלה, בדגש על אמונה תמימה יחד עם רוחב דעת כללי. הרב לונדין שם דגש על העבודה המוסרית של בניין האישיות של התלמידים.
תלמידי הישיבה הנמצאים במסלול ההסדר מתגייסים לשירות בצה"ל באמצע שיעור ב'. לאחר חזרתם מהצבא חלקם לומדים במכון ללימודי הוראה הפועל במסגרת הישיבה.
דרכה החינוכית

הישיבה מעורבת בנעשה בעיר.
בתחום הקהילה: הישיבה היא מרכז תורני וחברתי בפעילויות שונות, בעיקר בשבתות ובחגים. כך, למשל, ייסדה הישיבה במה תורנית ליום העצמאות. דוגמה נוספת: ישיבת חולון הייתה הראשונה בארץ שערכה ריקודגלים ביום ירושלים מחוץ לירושלים, כבר בשנת תשס"ה.
בתחום החינוך: בשנת תשס"ז הקימה הישיבה בשיתוף עם הגרעין התורני ישיבה תיכונית, ישיבת בני עקיבא חולון. תלמידי הישיבה פועלים פעילות העשרה תורנית קבועה מדי שבוע בישיבה התיכונית וכן בבית הספר נאות שושנים.
בתחום הנוער: תלמידי הישיבה היו שותפים לצוות חשיבה עירוני (שאיננו דתי), הפועל לקירוב כלל הנוער בעיר למורשת ולמסורת היהודית, וכן עוסקים לעיתים בפעילות משותפת עם תנועות הנוער בעיר. כמו כן הישיבה הקימה בחולון סניף של תנועת הילדים עוז. אברכי הישיבה מלווים את צוות ההדרכה של סניף עוז וכן גם של סניף בני עקיבא.
בתחום זהות יהודית: תלמידי הישיבה פועלים להעמקת הזהות היהודית, באמצעות דוכני מעייני הישועה, 'פנים אל פנים', הכנת ילדים לבר מצווה, ופעילות בבתי ספר.
הערות שוליים

↑  אריה יואלי, ‏שני ראשי ישיבה חדשים לישיבת ההסדר בחולון, באתר "סרוגים", 14 ביולי 2022
↑  גיא עזרא, ‏ראש ישיבת חולון התפטר מתפקידו: "לוקח אחריות", באתר "סרוגים", 11 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298983905171
ערוץ יויו

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  ילדים, נוער
 סוג:  ערוץ טלוויזיה
 תאריך השקה:  3 בפברואר 2023
 בעלות:  נגה תקשורת (מקבוצת RGE)
 שפה:  עברית
 משרד ראשי:  הרצליה
 אזור קליטה:  ישראל ישראל
 זמינות
 חבילה:  ערוץ 333 (HOT) ערוץ 78 (yes) אפיק 78 (סלקום TV)  ערוץ 78 (FreeTV)
 HOT:  ערוץ 333
 yes:  ערוץ 78
 סלקום TV:  אפיק 78
 
  אתר האינטרנט הרשמי של ערוץ יויו
ערוץ יויו הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי לפעוטות ולקטנטנים.
היסטוריה

ב-2 ביולי 2023 עלה הערוץ FOMO לשירות הטלוויזיה "סלקום TV" באפיק 81 ביחד עם הערוץ "יויו" מה שגרם לשינוי מערוץ 78 לאפיק 81 בסלקום TV.
הפקות מקור של הערוץ

יער ההרפתקאות
גוליגמבה
סתיו בכל הצבעים
יצירה בכל הצבעים
סיפורי סבא נתי
רוי בוי ובת המכשפה
חיבוקי שלי
נצנצ בכל הצבעים
השירים של יויו
סופר מיאו
מקצועות עם מיטל ונעלי פלא
מיכל הקטנה ואוצר הפיראטים (לצופי yes)
חגי וזיזו
חג של יצירה
מאפרים את ריף וריי
תוכני רכש של הערוץ

פפפיראטים
טרוטיז
אדמונד ולוסי
סיפורי יטי
נוני
מיילו
סאני באניז
קריי בייביז
כל הקטרים נוסעים
מולאנג
מאשה והדוב: שירי ילדים
דובוני אכפת לי: הקסם מתחיל
ג'ורג' הסקרן
קוקומלון
Cupid

Cupid הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות הדרום קוריאנית פיפטי פיפטי (אנ'). הוא יצא לאור כאלבום סינגל בשם The Beggining: Cupid המכיל גרסה בקוריאנית, גרסה באנגלית (בשם "Twin Version") שבוצעה על ידי חברות הלהקה סיו ואראן, וגרסה אינסטרומנטלית של השיר, ב-24 בפברואר 2023, באמצעות אטרקט. זה שיר קיי-פופ, דיסקו-פופ, סינת'-פופ ובאבלגם על אהבתה הנכזבת של אישה צעירה ועל הבושה שהיא חשה בעקבותה.
השיר הוא אחד הראשונים שיצאו באמצעות חברת תקליטים קטנה בסוגת הקיי-פופ שזכה להצלחה מסחרית עולמית, לאחר שגרסה מואצת שלו הפכה לוויראלית בטיקטוק. "Cupid" היה שירן הראשון של פיפטי פיפטי במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100 וגם במצעד הסינגלים הבריטי. הוא הגיע בשיאו למקום ה-17 בהוט 100, שם צעד כ-10 שבועות והפך לשיר של להקת בנות מסוגת הקיי-פופ שצעד בזמן הרב ביותר במצעד, ולמקום השמיני במצעד הבריטי, שם הלהקה הפכה ללהקת הבנות הראשונה בסוגת הקיי-פופ שנכנסה לעשירייה הראשונה. השיר נכנס לעשירייה הפותחת גם בדרום קוריאה ובאוסטרליה, והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד גלובל ללא ארצות הברית ובמצעד הסינגלים הניו זילנדי.
רקע, הוצאה וקידום

פיפטי פיפטי הוכשרו במשך שנתיים לפני הופעת הבכורה שלהן כלהקה הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים הדרום קוריאנית העצמאית אטרקט, שפנתה ליועץ היצירתי סיאן וקבוצת הפיתוח שלו The Givers על מנת לנהל את הלהקה, כשההרכב שלה הורכב מאראן, קינה, סיינה וסיו. הסגנון שלהן הותאם על ידי סיאן לקהלים בינלאומיים, כולל כאלה שאינם חובבי מוזיקת קיי-פופ, ונועד לחרוג מהנורמות של תעשיית הקיי-פופ באותה התקופה. לפני שהוציאה את "Cupid", הוציאה הלהקה את מיני-אלבום הבכורה שלה, The Fifty, מתוכו יצא הסינגל המוביל "Higher", בנובמבר 2022.
ב-15 בפברואר 2023, אטרקט פרסמה לוח זמנים בחשבונות המדיה החברתית של פיפטי פיפטי, והכריזה על צאתו של אלבום הסינגל הראשון של הלהקה ב-24 בפברואר. שלושה ימים לאחר מכן, נחשף כי אלבום הסינגל נקרא The Beginning: Cupid והוא מורכב משלוש גרסאות של "Cupid"; הגרסה הראשית שלו, המבוצעת בקוריאנית, גרסת "Twin", המבוצעת באנגלית על ידי סיו ואראן בלבד והגרסה האינסטרומנטלית שלו. גרסת "Twin", שנקראה ככזו בשל היותה זהה למקור עם מספר שינויים, נועדה לקדם את השיר ברחבי העולם. כמתוכנן, הסינגל יצא לאור בפלטפורמות המוזיקה השונות ב-24 בפברואר 2023.
ב-20 וב-22 בפברואר, פורסמו סרטוני טיזר לווידאו קליפ של השיר. הקליפ פורסם ב-23 בפברואר. ביום זה, הופיעה הלהקה עם הסינגל לראשונה ב-M Countdown. הן המשיכו להופיע עם השיר במספר מופעי מוזיקה באותו שבוע.
גרסת "Twin" של השיר וגרסה מואצת שנוצרה על ידי מעריצים הפכו לפופולריות בטיקטוק בעקבות אתגר ריקוד שהלהקה התחילה. הגרסה המואצת של השיר שומשה על ידי מעריצים במעל ל-2.6 מיליון סרטונים עד אפריל 2023. עד מאי 2023, השיר שימש בשמונה מיליון סרטוני טיקטוק שצברו במצטבר כ-12 מיליארד צפיות בפלטפורמה. כתוצאה מההצלחה הוויראלית של גרסת "Twin" של השיר, פיפטי פיפטי ואטרקט חתמו על הסכם עם וורנר רקורדס לקידום עולמי באפריל 2023. ב-8 באפריל 2023, פורסמה גרסה מואצת רשמית של גרסת "Twin" בפלטפורמות סטרימינג שונות תחת שם האמן "Sped Up 8282" באמצעות וורנר. ביוני 2023 פורסם בחנויות טארגט תקליטור של הסינגל.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | דירוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 השירים הטובים ביותר לשנת 2023 | 75 |  |
הצלחה מסחרית

"Cupid" הצליח בתחילה פחות במדינת הולדתן של פיפטי פיפטי, דרום קוריאה, מאשר במקומות אחרים. בדרום קוריאה, הוא הגיע למקום השמיני ב-סירקל צ'ארט בשבוע של 21 במאי 2023. הוא הפך לאחד משירי הקיי-פופ הראשונים שלא פורסמו תחת אחד מ"ארבעת הגדולים" של חברות התקליטים בסוגת הקיי-פופ, שהם הייב, YG,‏ SM ו-JYP וזכה להצלחה עולמית. בארצות הברית, "Cupid" הופיע בתחילה במצעד השירים מתחת להוט 100 במקום ה-12 במצעד של 25 במרץ 2023, 123 ימים לאחר הופעת הבכורה של הלהקה, מה שהפך את פיפטי פיפטי ללהקת הבנות המהירה ביותר בסוגת הקיי-פופ שהופיעה במצעד. בשבוע שלאחר מכן, התברג השיר במקום ה-100 במצעד בילבורד הוט 100, והיה לכניסה הראשונה של הלהקה למצעד. הן הפכו לאמן הקוריאני המהיר ביותר שנכנס למצעד וללהקה הקוריאנית השישית שעשתה זאת. ב-20 במאי 2023, הגיע השיר למקום ה-17 והפך לשיר של להקת קיי-פופ נשית שצעד בזמן הרב ביותר בבילבורד הוט 100; שיא שהוחזק בעבר על ידי השיר "Ice Cream" של בלאקפינק וסלינה גומז.
בממלכה המאוחדת, השיר נכנס למצעד הסינגלים הבריטי למקום ה-96, מה שהפך את פיפטי פיפטי ללהקת הקיי-פופ המהירה ביותר שנכנסה למצעד. לאחר שהשיר נכנס ל-40 הראשונים של המצעד, הוא הגיע למקום השמיני, במאי 2023, ובכך פיפטי פיפטי הפכה ללהקת הקיי-פופ הנשית הראשונה שהגיעה לעשירייה הראשונה במצעד. הוא צעד כ-10 שבועות סך הכל במצעד. השיר הגיע גם למקום השני במצעד הסינגלים האוסטרלי ולמקום הראשון במצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד. גרסת "Twin" של השיר הייתה לשנייה המהירה ביותר של להקת קיי-פופ נשית שהגיעה ל-300 מיליון השמעות בספוטיפיי, כשהגיעה להישג זה תוך 94 ימים מצאתו של השיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 2 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 1 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 36 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 2 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 14 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 17 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 51 |  |
|  הודו | IMI | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 57 |  |
|  הונג קונג | IFPI Hong Kong Group | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 8 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 2 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 53 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 11 |  |
|  ליטא | AGATA | 16 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 17 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סינגפור | RIAS | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 48 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 46 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 50 |  |
|  צרפת | SNEP | 96 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 7 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 6 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 58 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 29 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 20 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 20 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 44 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 42 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 68 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 28 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 38 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 80,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 15,000 |
מיתוס אוסיריס

פסלון מתקופת השושלת העשרים ושתיים (אנ') המתאר את משפחתו של אוסיריס, גיבורי מיתוס אוסיריס. אוסיריס על עמוד לפיס לזולי במרכז, ומצדדיו הורוס (משמאל) ואיסיס (מימין).
מיתוס אוסיריס הוא הסיפור המפורט, המשוכלל והמשפיע ביותר במיתולוגיה המצרית העתיקה. המיתוס עוסק ברצח האל אוסיריס, השליט הקדום של מצרים, והשלכותיו. הרוצח של אוסיריס, אחיו סת, גוזל את כס השלטון. בינתיים, אשתו של אוסיריס, איסיס, מאתרת את גופת בעלה, מתעברת ממנו לאחר מותו ומביאה לעולם את בנם, הורוס. שאר הסיפור מתמקד בהורוס, תוצר האיחוד של איסיס ואוסיריס, בתחילה ילד פגיע המוגן על ידי אמו ולאחר מכן הופך ליריבו של סת על כס השלטון. הסכסוך האלים שלהם מסתיים בניצחון הורוס, אשר מחזיר את המאעת (הסדר הקוסמי והחברתי) למצרים לאחר שלטונו הבלתי צודק של סת ומשלים את תהליך תחייתו של אוסיריס.
המיתוס, על הסמליות המורכבת שלו, הוא חלק בלתי נפרד מהתפיסות המצריות הקדומות של מלכות וירושה, מאבק בין סדר ואי-סדר, ובעיקר מוות והעולם הבא. הוא גם מבטא את האופי המהותי של כל אחת מארבעת האלוהויות שבמרכזו, ומרכיבים רבים מהפולחן שלהם בדת המצרית העתיקה נגזרו ממיתוס זה.
מיתוס אוסיריס הגיע לצורתו הבסיסית במאה ה-24 לפני הספירה או לפניה. רבים ממרכיביו מקורם ברעיונות דתיים, אך ייתכן שהמאבק בין הורוס לסת נוצר בהשראה חלקית מסכסוך אזורי בתקופה הקדם-שושלתית או בתקופה השושלתית הקדומה. חוקרים ניסו להבחין באופי המדויק של האירועים שבגינם נוצר הסיפור, אך הם לא הגיעו למסקנות סופיות.
חלקים מהמיתוס מופיעים במגוון רחב של כתבים מצריים, מכתבי הלוויה ולחשים קסומים ועד לסיפורים קצרים. הסיפור הוא, אם כן, מפורט יותר ומגובש יותר מכל מיתוס מצרי קדום אחר. עם זאת, אף מקור מצרי לא נותן הסבר מלא על המיתוס, והמקורות משתנים מאוד בגרסאותיהם לאירועים. כתבים יווניים ורומיים, במיוחד "על איסיס ואוסיריס" מאת פלוטרכוס, מספקים מידע נוסף אך לא תמיד משקפים במדויק את האמונות המצריות מאחר שהם נכתבו מנקודת מבט יוונית-רומית. בזכות כתבים אלה שרד מיתוס אוסיריס עד ימינו, לאחר שאבד הידע על רוב האמונות המצריות הקדומות.