stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוב בעריש שפירא
לקריאה נוספת

הוד קדומים - חלק א', מוסדות נארול בני ברק, ה'תשס"ח.
הוד קדומים - חלק ב', מוסדות נארול בני ברק, ה'תש"פ.
בית ועד לחכמים - חלק ד', מוסדות נארול בני ברק, ה'תשע"ז.
הערות שוליים

↑  חתן רבי אהרן פרלוב מקוידינוב
↑  בבוקר חתונת נכדה: הרבנית מנאראל ע"ה באתר כיכר השבת
↑  חגיגה בבית שמש: בר מצווה לבן האדמו"ר מטשאקווא, באתר בחדרי חרדים
↑  הלם: בנו של האדמו"ר נפטר פתאומי בליל שבת, באתר בחדרי חרדים
חיל ההגנה האווירית של צבא רוסיה

| --- | --- |
 סמל היחידה  דגל היחידה
 פרטים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  13 בדצמבר 1915 – הווה (109 שנים) 
 מלחמות:  המלחמה בדרום אוסטיה, המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת אוקראינה–רוסיה 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Aleksandr Leonov 
 
חיל ההגנה האווירית (ברוסית: Войска́ противовозду́шной оборо́ны Сухопутных войск ,ПВО СВ) הם זרוע של כוחות היבשה הרוסיים, המיועדים לחפות על חיילים ומתקנים מאמצעי התקפה אווירית של האויב במהלך מבצעים ופעולות צבאיות.
היסטוריה

העבודות ליצירת חיל להגנה אווירית החלו בשנים 1910–1912 במפעל פוטילוב בהנהלת פ. לנדר שהופקד על ייצור ניסיוני של טילים ובשנות מלחמת העולם הראשונה הוקמה חטיבה ניסיונית בשם "סוללת הרכב הנפרדת הראשונה לירי על הצי האווירי" («1-я отдельная автомобильная батарея для стрельбы по воздушному флоту») שנשלחה לחזית סמוך ללוצק, במרץ 1915.
בפועל, חיל ההגנה האווירית הוקם לראשונה על ידי הגנרל מיכאיל אלכסייב, ראש מטה הפיקוד העליון של ניקולאי השני, קיסר רוסיה, בדצמבר 1915 להקמת סוללות הגנה מפני מתקפת אויב של כדורים פורחים. בהתאם לכך, בפברואר 2007, שר ההגנה של רוסיה אנטולי סרדיוקוב קבע את ה-26 בדצמבר כחג ההגנה האווירית.
לאחר התפרקות האימפריה הרוסית, הוחלף החיל במקבילה סובייטית — כח הנ"מ הסובייטי.
בסתיו 1941 מערך הנ"מ פוצל.
באוגוסט 1958 הוחלט במשרד ההגנה של ברית המועצות שתחת רודיון מלינובסקי להקים חיל הגנה אווירית נפרד של צבא היבשה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, בשנת 1997 הוחלט לאחד את חיל הנ"מ, חיל ההגנה האווירית, משמר החופים, יחידות ההגנה האווירית של חיל האוויר וחיל הצנחנים לכדי חיל אחד בשם חיל ההגנה האווירית של צבא היבשה (войска войсковой противовоздушной обороны Вооруженных Сил Российской Федерации)‏.
משימות

החיל מוקצה למלא את המשימות העיקריות הבאות:
הגנה אווירית;
ניטור סיור של מטוסי אויב והתרעה מפניהם;
הרס מתקפת אוויר של האויב;
השתתפות בניהול הגנה מפני טילים במהלך פעולות צבאיות.
מבנה

מבחינה ארגונית מורכב חיל ההגנה האווירית מגופי בקרה צבאיים, נקודות פיקוד, יחידה להפעלת טיל נ"מ (טיל-ארטילריה) ומערכות רדיו-טכניות, יחידות צבאיות ומחלקות משנה. הם מסוגלים להשמיד אמצעי התקפה אוויריים של האויב בכל טווח (מ-200 מטרים ועד 12,000 מטרים) ומצוידים במיטב מערכות הטילים שיש לתעשייה הרוסית להציע. לרבות טילי נ"מ, ארטילריה נגד מטוסים, מערכות נשק וטילים נגד מטוסים ומערכות טילים נגד מטוסים הנבדלות ביכולות ההגעה ואמצעי הנחיית טילים. בהתאם לטווח הרס המטרות האוויריות, הם מחולקים למערכות של טווח קרוב - עד 10 ק"מ, של טווח קצר - עד 30 ק"מ, של טווח בינוני - עד 100 ק"מ, של טווח ארוך - של יותר מ-100 ק"מ.
הערות שוליים

↑  "Войсковая противовоздушная оборона. 100 лет на страже мирного неба!". Минобороны России. Информационный раздел «100 лет войсковой ПВО». Официальный сайт Минобороны России. 26 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "В Вооруженных Силах России отмечается 100-летие войсковой ПВО : Министерство обороны Российской Федерации". function.mil.ru. 26 בדצמבר 2015. נבדק ב-2016-01-06. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Сергей Бунтман (28 בדצמבר 2013). "В гостях: Александр Леонов - генерал-лейтенант, начальник войск ПВО Сухопутных войск". «Военный совет». Радиостанция «Эхо Москвы». {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "День войск противовоздушной обороны Сухопутных войск". Праздники. Информационный портал "Офицеры России". 2011.
↑  Александр ЛЕОНОВ, Александр ТИХОНОВ. "Век на защите войск". redstar.ru.
↑  Войсковая противовоздушная оборона Вооружённых сил Российской Федерации и перспективы её развития в XXI веке, Издание Воздушно-космическая оборона, 2006
↑
↑  Управление пресс-службы и информации Министерства обороны Российской Федерации. "В Вооруженных Силах России отмечается День войсковой ПВО". Интернет-портал Минобороны России.
↑  Управление пресс-службы и информации Министерства обороны Российской Федерации. "В Вооруженных Силах РФ отмечается День войсковой ПВО".
↑  "Air Defence Troops". Ministry of Defence of the Russian Federation. נבדק ב-28 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Air Defence Troops". Ministry of Defence of the Russian Federation.
ויטו קורליאונה

| --- | --- |

 שם ספר:  הסנדק
 שם סרט:  הסנדק
 יוצרים:  מריו פוזו 
 גילום הדמות:  מרלון ברנדו רוברט דה נירו
 מידע
 כינויים:  הסנדק, דון קורליאונה
 סטטוס:  מת
 גיל:  בערך 58 במותו
 תאריך לידה:  7 בדצמבר 1892
 מקום לידה:  סיציליה 
 מין:  זכר
 מקצוע:  mobster, ראש ארגון פשע
 שיוך:  משפחת קורליאונה, המאפיה הסיציליאנית-אמריקאית
 דת:  נצרות קתולית
 אזרחות:  אמריקאית, איטלקית
 תאריך פטירה:  1950
 סיבת המוות:  התקף לב
 דמויות קשורות
 משפחה:  קרמלה קורליאונה (אישה), סאני קורליאונה (בן), פרדו קורליאונה (בן), מייקל קורליאונה (בן), קוני קורליאונה (בת)
 חברים:  אנשי משפחת קורליאונה: פיטר קלמנצה, סאל טסיו, פרנק פנטנג'לי בעלי ברית: היימן רוט
 אויבים:  דון צ'יצ'ו, דון פאנוצ'י, משפחת טטאליה, משפחת ברניצי, מו גרין
 
דון ויטו קורליאונה (באנגלית: Vito Corleone) הוא דמות בדיונית מספרו של מריו פוזו, "דון קורליאונה איש המאפייה" ומסדרת סרטי "הסנדק" שנוצרה בעקבותיו, והדמות המרכזית במרבית הסרט הראשון בסדרה. הוא מגולם בידי מרלון ברנדו בסרט הראשון (1972) וע"י רוברט דה נירו בסרט השני (1974).
ביוגרפיה בדיונית

חייו המוקדמים של דון קורליאונה מוצגים בסרט השני.
ויטו אנדוליני נולד ב-1892 בקורליאונה שבסיצילה. על העיירה הזו מטיל אימים איש מאפיה מקומי בשם דון צ'יצ'ו.
ויטו ברח מסיציליה לאחר שכל משפחתו נרצחה על ידי דון צ'יצ'ו; תחילה אביו, אנטוניו, שהתחצף לדון צ'יצ'ו. אחריו אחיו הגדול פאולו, שנשבע לנקום ומחוסל במהלך ההלוויה. אימו מתחננת לדון צ'יצ'ו שירחם על בנה בן ה-9, ויטו ולא יחסל אותו כפי שחיסל את שאר משפחתה, אבל דון צ'יצ'ו טוען שכשיתבגר, ינסה ויטו להתנקש בו. האם ניסתה לאיים עליו אך נורתה למוות וויטו בורח לעיר.
בקורליאונה משפחה אחת מפרה את כלליו של צ'יצ'ו ועוזרת לוויטו. היא שמה אותו באוניה לניו יורק. בניו יורק פקיד משנה את שם משפחה לשם העיר. ויטו אנדוליני הוא מעתה ויטו קורליאונה. ויטו גדל בניו יורק תחת חסותה של משפחת אבנדנדו.
ביוגרפיה בדיונית > עלייתו לגדולה

ב-1917, ויטו וחברו ג'נקו אבנדנדו, עובדים יחד במכולת של אביו של ג'נקו. לאחר שמאפיונר מקומי בשם דון פאנוצ'י מאיים על בעל המכולת ויטו מתפטר ומוחלף על ידי אחיינו של פאנוצ'י. ויטו מתחיל לבצע את פשעיו הראשונים עם כמה מחבריו, סאל טסיו ופיטר קלמנצה. בהמשך גם ג'נקו מצטרף אליהם.
לאחר ארבע שנים של פשיעה בצילו של פאנוצ'י, האחרון דורש סכום גדול יחסית מרווחיהם של ויטו וחבריו. חבריו מסכימים, אך ויטו מתנגד. ויטו פורץ לביתו של דון פאנוצ'י ויורה בו למוות בעזרת אקדח עטוף במגבת. ויטו הופך להיות סנדק הפשע החדש. לאחר כמה שנים הוא חוזר לקורליאונה, מחסל את דון צ'יצ'ו, (כפי שזה ניבא בעצמו) והופך להיות דון העיר.
ביוגרפיה בדיונית > משפחת קורליאונה

לפני מעלליו כפושע הוא התחתן עם קרמלה, גם היא, כמו רוב אנשיו, סיציליאנית במקור. נולד לו בנו הבכור סאנטינו "סאני", ואחריו נולדים לו בנו השני פרדריקו "פרד", בנו השלישי מייקל, ובתו היחידה קוני. ויטו וקרמלה אימצו גם ילד יתום ממוצא אירי בשם טום הייגן שסאני הכיר כילד.
ביוגרפיה בדיונית > הקמת משפחת הפשע

דון ויטו קורליאונה הפך לראש משפחת הפשע קורליאונה ומכונה על ידי מכריו בעולם הפשע "הסנדק". הוא הקים את חברת הקש שלו, "שמן זית ג'נקו" בשנות ה-20. מלבד זאת הוא חולש בכמה אזורים בארצות הברית על מספר בתי קזינו ובתי בושת, שמופעלים על ידי כמה מאות אנשים. ויטו עוסק גם לחימה בכוחות המתנגדים לו, כגון משפחות פשע אחרות ואנשי מאפיה נוספים. מדי כמה שנים מתנהלת מלחמת מאפיה ביניהם. הוא הקים מספר כנופיות, כוחות מזוינים שמפוזרים באזורי פשיעה.
ויטו הוא ראש המשפחה ומנהל את העסקים האלה. תחתיו ישנם אנשים רבים אשר מסייעים לו לנהל את עבודתו. ג'נקו אבנדנדו שימש כראש חברת "שמן זית ג'נקו" וכקונסיליירי, היועץ של המשפחה, ואחרי מותו טום הייגן היה הקונסיליירי. סאני, קלמנצה, טסיו ואנשים נוספים שימשו כל אחד כראש הכנופיה, כ"קאפו".
ביוגרפיה בדיונית > אירועי "הסנדק"

אבי המשפחה וסנדק הפשע הוא דון ויטו קורליאונה, ראש משפחת הפשע קורליאונה. שניים מהחשובים שבאנשי משפחת קורליאונה הם פיטר "השמן" קלמנזה וסאלבטורה "סאלי" טסיו, חברים ותיקים של ויטו שהקימו עמו את כלל עסקי המשפחה, המשמשים כ"מפקדי גדודים" במשפחה. מבין חמשת ילדיהם של ויטו ואשתו ישנם שלושה העוזרים לו בניהול הארגון: בנו הבכור, סאני, אימפולסיבי ואלים, מעורב בכל עסקי המשפחה; בנו המאומץ, טום הייגן, עורך הדין והקונסיליירי של המשפחה; ופרדו, בנו הפחות מוצלח של ויטו. בנוסף, לוויטו שני ילדים שאינם מעורבים בעסקי המשפחה: הבן הצעיר, מייקל, והאחות הקטנה קוני. בשנת 1941, לאחר המתקפה על פרל הארבור, ביום הולדתו ה-50 של ויטו מתגלה למורת רוחו, מייקל התנדב למארינס, על אף צווי הפטור שהשיג לארבעת בניו. אירוע זה יוצר קרע בן ויטו ומייקל.
לאחר המלחמה, ברון הסמים וירג'יל "הטורקי" סולוצו נפגש עם דון קורליאונה במטרה לסגור איתו עסקה - השקעה כספית של מיליון דולר בתמורה ל-30% מרווחי הסמים. קורליאונה טוען שהעסקים יקלקלו לו את הקשרים ולכן מוותר על העסקה. הוא שולח חייל זוטר בשם לוקה בראצי לרגל אחרי סולוצו. סולוצו כורת ברית עם דון פיליפ טטאליה ומחסל את בראצי ובכך פותח מלחמת מאפיה עקובה מדם.
במסגרת סכסוך זה, אנשי טטאליה יורים, כמעט למוות בדון קורליאונה. בעת אשפוזו סאני מנהל את עסקי המשפחה, בעוד שקלמנצה, טסיו והייגן עוזרים ומייעצים לו. מייקל, שחושד שעומדים להתנקש באביו, מתייעץ עם סאני ולמרות הוראתו הוא הולך לנסות להציל את אביו קצין משטרה מושחת בשם מקלסקי הקשור לטטאליה וסולוצו מגרש את שומריו של ויטו, מכה את מייקל ומנסה לעצור אותו, אך טום הייגן מציל אותו. במקביל, ראשי המשפחה מנהלים ויכוח לגבי מה שרצוי לעשות. סאני בעד מלחמת חרמה באנשי סולוצו וטטאליה, בניגוד לטום הייגן, שמעודד הגעה לפשרה וטוען שהתנקשויות נוספות יקלקלו את הפסקת האש בין המאפיה למשטרה. למרות זאת, סאני מחליט לחסל את בנו של טטאליה. כדי שלא יהיה חשד מצד המשטרה כי מדובר באחד מאנשיו של דון קורליאונה, הוחלט שמייקל, שלא היה מעורב עד אז בעסקי המשפחה, ייכנס לעבודת המאפייה. מייקל מחסל את השוטר ואת סולוצו ונמלט לסיצילה.
במקביל לניהול מלחמת המאפיה, סאני מסובך ברומן עם זונה מאחורי גבה של אשתו ובקרבות מתמשכים עם גיסו קרלו, שמכה את קוני פעמים רבות. באחת הפעמים שסאני חוזר להתנקם בו, קרלו מתקשר עם דון טטאליה ואנשיו של טטאליה מחסלים את סאני. דון קורליאונה שהבריא מקבל את הבשורה בעצב רב ומארגן במפגש פסגה בין ראשי המשפחות. בפגישה זו הוא מאשר לאנשי טטאליה וסולוצו לסחור בסמים, ובתמורה לכך הם יסכימו להפסקת אש ויתנו למייקל לחזור בשלום. בנוסף דון קורליאונה יעניק להם את ההגנה המשפטית של ידידיו בפוליטיקה.
לאחר חזרתו של מייקל, ויטו פורש למחצה וממנה את בנו שזה עתה חזר, תחתיו. מספר שבועות לאחר מכן הוא נפטר בעת ששיחק עם אנטוני, בנו של מייקל. לפני מותו אמר למייקל לקחת בערבון מוגבל את הבטחותיהם של טטאליה ובארציני לגבי הפסקת האש, משום שהם עדיין מלאי טינה כלפי המשפחה. לטענתו, אחד מאנשי המשפחה יבגוד ויבקש ממייקל להגיע לפגישה שתאורגן על ידי טטאליה, ובה ירצחו את מייקל בתרגיל "כיפה אדומה", כפי שעשה מייקל עצמו למקלסקי וסולוצו. ואכן, בעת הלווייתו, טסיו מציע הצעה ומייקל הסכים לה. בעת טבילת בנם של קרלו וקוני, אנשיו מחסלים את דון טטאליה, שלושת ראשי המשפחות הנוספים, טסיו וקרלו ריצ'י.
אסמכתא (קניין)

אסמכתא (במשפט העברי) היא התחייבות התלויה בהתקיימות תנאי מסוים, כאשר המתחייב אינו מקבל תמורה הוגנת עבור ההתחייבות, ומתוקף הנסיבות ברור שאינו גומר בדעתו לקיים את התחייבותו.
דיני אסמכתא מפורטים בשולחן ערוך, חושן משפט, סימן ר"ז.
דוגמאות

לדין זה דוגמאות שונות מתחומים שונים. למשל, הסכם בין אריס לבין בעל השדה, שאם לא יעבוד האריס בשדה ישלם קנס בערך כספי מסוים, הרי סביר להניח שהאריס לא הסכים לתנאי זה אלא משום שסבר שיעבוד, אבל אילו היה יודע שלא יעבוד בוודאי לא היה מתחייב על סכום זה.
דוגמה אחרת היא "משחק בקוביה" שהוא כינוי חז"לי למשחקי מזל. כאן שני הצדדים אינם נכנסים לסיכון אלא על סמך הנחתם שהם יזכו, שהרי ברור שאילו אחד הצדדים היה יודע שהוא יפסיד, לא היה נכנס למשחק זה.
ההלכה

לגבי פסיקת ההלכה: בתלמוד יש כמה סוגיות שעוסקות בדיני אסמכתא. במסכתות: סנהדרין, בבא מציעא, נדרים, בבא בתרא, ועוד.
התנאים נחלקו האם אסמכתא קונה או לא. להלכה, נפסק שאסמכתא לא קונה.
הראשונים נחלקו מהי בדיוק אסמכתא:
ההלכה > שיטת התוספות: מצבים הלכתיים שונים

בעלי התוספות הכריעו, שיש לחלק בין שלושה מצבים שונים:
כאשר הדבר תלוי בעושה התנאי, ואין הגזמה בנושא שעליו סוכם, כגון אריס קיבל על עצמו קנס השווה לערך תנובת השדה, אם לא יעבוד את האדמה, אין בעיה של אסמכתא. לעומת זאת, אם במקרה של האריס, הוא יקבל על עצמו קנס הגבוה באופן משמעותי מערך תנובת השדה, הרי זוהי אסמכתא, מכיוון שברור שהאריס לא הסכים לכך אלא על סמך החישוב שהוא יעבוד בשדה.
כאשר הדבר אינו תלוי במתנה התנאי, אלא הוא תלוי באחרים, זוהי אסמכתא. למשל, אם אמר אדם לחברו: "אם תקנה לי את היין הזה במחיר זול במקום פלוני, אתן לך כך וכך", הרי זו אסמכתא, כיוון שהסכמת מכירת היין בזול אינה תלויה בו, אלא באחרים.
כאשר אין קיום התנאי תלוי בו וגם אינו תלוי באחרים, למשל משחקי מזל, בהם הדבר תלוי במזל ולא במשתתפים, אין זו אסמכתא.
כדעת התוספות הכריע הרמ"א.
ההלכה > שיטת הרמב"ם

הרמב"ם לעומתם מכריע כי כל קניין שתלוי בדברים שעדיין לא קרו, ולא נאמר בהתניה שהדבר יחול מעכשיו, מהווה אסמכתא, ורק קניין מוחלט שחל מיידית, או התחייבות כזאת אינם אסמכתא.
כדעתו הכריע השולחן ערוך.
ההלכה > דעות נוספות

בעל ספר החינוך טוען כי כל עוד אין קנס אין זו אסמכתא לכן, האריס שהתחייב לשלם קנס גבוה בגין אי-עבודת השדה לא יצטרך לשלם קנס זה אף אם לא יעבוד את האדמה, כי זוהי אסמכתא, ואסמכתא לא קונה. הרמב"ן, לעומת זאת, מחלק בין שני מקרים בלבד - כאשר התנאי תלוי במתנה, אין זו אסמכתא, ואילו כאשר הוא תלוי באחרים - הרי זו אסמכתא.
דיונים לאורך הדורות התקיימו על נושאים רבים הקשורים לאסמכתא, למשל - קנס על ביטול שידוך, שהיה מקובל מאוד בשנים עברו, האם יש בו אסמכתא או לא. בעל שפתי כהן הסביר, שאין בכך משום אסמכתא, מאחר שהחוזר בו משידוך מבייש את הצד השני, ומן הדין היה ראוי שיפצה אותו, ועל כן אין בהתחייבות זו משום אסמכתא.
דרכים להקנות אסמכתא

כאמור, להלכה אסמכתא בדרכה הרגילה אינה קונה. עם זאת, הובאו בדברי הפוסקים כמה דרכים להתמודד עם אסמכתא ולהקנות אותה באופן אחר.
דרכים להקנות אסמכתא > תקנת חכמי ספרד

הרמב"ם הביא את הדרך שבה חכמי ספרד היו מקנים באסמכתא. הרוצה לשלם קנס היה מחייב את עצמו במלוא הסכום ללא תנאים, ולאחר מכן המקבל היה כותב לו שהחוב מחול לו מעכשיו בתנאי שיעשה כך וכך. בצורה כזאת החיוב נעשה בדרך עוקפת ואין כאן בעיה של אסמכתא.
לפי הבית יוסף, זוהי הדרך הבלעדית והיחידה לעקוף אסמכתא: ”ולענין הלכה אין להוציא ממון כי אם על פי דרך חכמי ספרד”. בדיני חוזים שבהם יש התחיבויות רבות שמושפעות מאסמכתא נהוג להשתמש בדרך זו.
דרכים להקנות אסמכתא > מעכשיו

כאשר מקנה את הדבר מעכשיו, זה פותר את בעיית אסמכתא. לפי התוספות והרא"ש תנאי זה לבד לא מספיק, וצריך לכתוב בשטר גם שזה נעשה בבית דין חשוב ומעכשיו, וכן פסק הרמ"א.
לפי שיטת הבית יוסף, דרך זו פותרת רק קנייני אסמכתא מסוימים, שבהם מקנה חפץ ולא התחייבות כספית, ובנוסף שהחפץ ברשותו. לשיטתו בכל אופן אחר שיטה זו אינה עובדת וצריך להשתמש בתקנת חכמי ספרד. אחרונים אחרים חולקים עליו בזה, ולדעתם אפשר להתחייב גם התחייבות כספית במעכשיו, כי אין מגבלה על יכולת האדם לחייב את עצמו.
יישומים אקטואליים

מחלוקת אקטואלית בנושא זה פרצה בין הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, לבין הרב עובדיה יוסף, בשאלה האם מותר להשתתף בהגרלות הלוטו, שהרי אדם משקיע את כספו על סמך ההנחה שיזכה, ואם אינו זוכה הרי מפעל הפיס בעצם גזל את כספו. הרב שפירא טען, כי לא רק לדעת התוספות והרמ"א הדבר מותר (שהרי הזכייה אינה תלויה בקונה הכרטיס) אלא שגם לדעת הרמב"ם והשולחן ערוך הדבר יהיה מותר, מאחר שהקונה כבר השקיע את כספו בכרטיס, ובעצם הוא קנה כרטיס הגרלה, והדבר אינו דומה למשחקי מזל בין שני משתתפים, שבהם עד לתוצאה הסופית הכסף לא יצא מבעלות המפסיד. לעומתו, הרב יוסף פסק שהדבר אסור לפי השולחן ערוך, ומותר רק לפי הרמ"א[דרוש מקור].
עניינים נוספים הנוגעים לדיני אסמכתא בזמננו הם פיצויים על איחורים - כגון איחור במסירת דירה, איחור בביצוע עבודה. יש גישות שונות בין הדיינים, עד כמה ניתן להסתמך על חוק המדינה, על סמך הכלל "דינא דמלכותא דינא", כלומר שלחוקי המדינה יש גם משמעות הלכתית בתנאים מסוימים, ולפיכך הקנס תקף, או שלא. גם כאן יכול להיות הבדל בין מצב שבו הפיצוי תואם את הנזק שנגרם, כמו למשל, על איחור של קבלן - מתן דמי שכירות לתקופה הזו, או פיצוי שאינו תואם - כמו סכום קצוב שאינו מתייחס כלל לתקופת האיחור, כפי שמקובל לעיתים[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ה, עמוד ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות מכירה, פרק י"א, הלכה י"ח
↑  ארבעה טורים, אבן העזר, סימן נ', בית יוסף, בסעיף ט' לפי הדפוסים החדשים
↑  הרב ישועה רטבי, תקנת חכמי ספרד
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן ר"ז, סעיפים י"ד-ט"ו
↑  כסף משנה על משנה תורה לרמב"ם, הלכות מכירה, פרק י"א, הלכה י"ח
↑  גר"א, חושן משפט, סימן ר"ז, סעיף קטן נ"ג; סמ"ע, חושן משפט, סימן ר"ז, סעיף קטן מ"ו
מיכל ברוורמן-בלומנשטיק

| --- | --- |
 לידה:  תל אביב
 מקום מגורים:  הוד השרון
 השכלה:  תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת קולומביה
 מקצוע:  מהנדס תוכנה, מומחה אבטחת מידע
 תפקיד:  מנכ"לית מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח וסמנכ"לית הטכנולוגיה של חטיבת האבטחה העולמית של מיקרוסופט
 
מיכל ברוורמן-בלומנשטיק (נולדה ב-1966 בערך) היא מנכ"לית מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח - קבוצת המחקר ופיתוח של מיקרוסופט בישראל וסמנכ"לית הטכנולוגיה של חטיבת האבטחה העולמית של מיקרוסופט.
ביוגרפיה

מיכל ברוורמן נולדה וגדלה בשכונת יד אליהו בתל אביב ולמדה חמש יחידות מתמטיקה ופיזיקה, בת לצעירה, מורה בבית ספר יסודי, וליצחק, שהיה בעל מכבסה. שירתה בצה"ל ביחידת לוחמה אלקטרונית של חיל האוויר. במהלך שירותה הצבאי, בגיל 20, נישאה לאלן בלומנשטיק, שלמד רפואת שיניים בארצות הברית. היא הצטרפה אליו ולמדה מדעי המחשב באוניברסיטה בניו ג'רזי, בה זכתה במלגת לימודים מלאה. עם סיום לימודי התואר הראשון בהצטיינות יתירה (summa cum laude). התקבלה לתוכנית הישירה לדוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק, שגם בה זכתה במלגת לימודים מלאה. אחרי קבלת תואר המסטר (M.Sc) במדעי המחשב (עם התמחות בבינה מלאכותית) בהצטיינות יתירה (summa cum laude), פרשה מהאקדמיה ועברה לעבוד כמהנדסת תוכנה בחברת היי-טק בניו-יורק. לאחר תשע שנים בארצות הברית, שבה המשפחה לישראל.
ביוני 2003 הצטרפה לחברת "סאיוטה", כסמנכ"ל מוצרים ובדצמבר אותה שנה קודמה ל-COO) Chief Operating Officer). בינואר 2006, החברה נקנתה על ידי חברת RSA והפכה ל"RSA ישראל". זמן קצר לאחר הרכישה, מונתה למנכ"לית RSA ישראל, והובילה את פעילות מוצרי מניעת הונאות פיננסיות (Cyber Fraud and Risk Analytics) של החברה. בניהולה צמחה RSA ישראל מ־80 עובדים ליותר מ-300 עובדים וקו המוצרים שהובילה צמח מ-M9$ ל-M200$. בנובמבר 2013 הצטרפה לחברת מיקרוסופט והקימה את מרכז הסייבר של החברה בישראל. בספטמבר 2017 מונתה לסמנכ"לית הטכנולוגיה בחטיבת אבטחת ענן ו־AI של מיקרוסופט העולמית. בפברואר 2020 מונתה לסגנית נשיא במיקרוסופט העולמית (Corporate Vice President) ולמנכ"לית מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח שבו למעלה מאלפיים עובדים, נכון לינואר 2021 (מהווה גידול של כ-25% בשנת כהונתה הראשונה). ביוני 2020 הובילה את רכישת חברת הסטרטאפ CyberX שהצטרפה למיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח. במאי 2022 מונתה, בנוסף לתפקידה כמנכ"לית מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח, לסמנכ"לית הטכנולוגיה של חטיבת האבטחה העולמית של מיקרוסופט.
היא חברה בוועד המנהל של עמותת "קו משווה" עידוד התעסוקה של אקדמאים ערבים-ישראלים, ונמנית עם מייסדות הסניף הישראלי של "UPWARD Women" - רשת עולמית לנשים בתפקידי ניהול בכירים.
בשנת 2020 נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות על ידי מגזין פורבס ישראל וכאחת מ-100 המשפיעים של כלכליסט.
בשנת 2021 נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות על ידי גלובס.
חיים אישיים

מיכל ברוורמן-בלומנשטיק נשואה לאלן בלומנשטיק, רופא שיניים לילדים ונוער, ולהם שתי בנות. הם מתגוררים בהוד השרון. מצעירותה היא עוסקת בספורט, ובכלל זה ריצה וטריאתלון. היא אחייניתה של מלכה ברוורמן וקרובת משפחה של אבישי ברוורמן.
הערות שוליים

↑  מאיר אורבך, מיכל ברוורמן-בלומנשטיק מונתה למנכ"לית מרכז הפיתוח של מיקרוסופט ישראל, באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2020
↑  מאיר אורבך, מיכל ברוורמן-בלומנשטיק מונתה לסמנכ"לית הטכנולוגיה של חטיבת האבטחה העולמית של מיקרוסופט, באתר כלכליסט, 31 במאי 2022
↑  סתיו נמר, ‏מיכל ברוורמן-בלומנשטיק מונתה למנכ"לית מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח, באתר מעריב אונליין, 12 בפברואר 2020
↑  Upward Women Israel
↑  מספר 25# מיכל ברוורמן-בלומנשטיק, 50 הנשים המשפיעות על ידי מגזין פורבס ישראל
↑  מיכל ברוורמן-בלומנשטיק, רשימת 100 המשפיעים של כלכליסט
↑  50 הנשים המשפיעות של ישראל 2021: מיכל ברוורמן בלומנשטיק וקרין אייבשיץ סגל, באתר גלובס, 1 במרץ 2021
טד דרייק

טד דרייק
אדוארד ג'וזף "טד" דרייק (באנגלית: Edward Joseph "Ted" Drake;‏ 16 באוגוסט 1912, סאות'המפטון - 30 במאי 1995, ריינס פארק) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. דרייק התפרסם בזכות התקופה שבה שיחק בארסנל בשנות ה-30, וזכה בשתי אליפויות ופעם אחת בגביע ה-FA, בנוסף לחמש הופעות במדי נבחרת אנגליה. דרייק היה גם שחקן קריקט, אך לא התבלט בתחום זה כמו בכדורגלן. לאחר שפרש ממשחק פעיל הוא החל לעבוד כמאמן, והוביל את צ'לסי לאליפות היחידה במאה ה-20.
קריירת הכדורגל

דרייק החל את הקריירה שלו בווינצ'סטר סיטי במקביל לעבודתו כקורא של מוני גז. בתקופת לימודיו בבית הספר הוא היה על סף הצטרפות לטוטנהאם הוטספר, אך החמיץ את משחק המבחן המכריע כתוצאה מפציעה. ביוני 1931 הוא קיבל את הצעתו של ג'ורג' קיי להצטרף לסאות'המפטון, ששיחק בליגה השנייה. ב-14 בנובמבר 1931 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק נגד סוונסי טאון, ובנובמבר שלאחר מכן חתם על חוזה של שחקן מקצועי. לקראת סיום עונת 1931/1932 הוא הפך לשחקן המועדף על המאמן בעמדת החלוץ המרכזי.
בעונת 1932/1933 הוא השתתף ב-33 משחקי ליגה והבקיע בהם 20 שערים. דרייק הפגין כישרון ואומץ משחק רבים בעונה זו, ומשך את תשומת לבו של המאמן הרברט צ'פמן מארסנל, שניסה לשכנעו לעבור לארסנל. דרייק דחה את ההצעה והחליט להישאר בסאות'המפטון. במשחק הפתיחה של עונת 1933/1934 הוא הבקיע שלושער נגד ברדפורד סיטי, ובארבעת המשחקים הבאים הבקיע שער אחד בכל משחק. במרץ הוא היה בראש טבלת המבקיעים של הליגה עם 22 שערים.
בארסנל, עם ג'ורג' אליסון כמאמן, הביעו עניין בדרייק פעם נוספת, ובמרץ 1934 הוא החליט להצטרף לארסנל תמורת סכום של 6,000£. הנהלת סאות'המפטון סירבה למספר הצעות אחרות, אך נאלצה לשחרר את דרייק בגלל קשיים כלכליים. דרייק השתתף ב-74 משחקים במדי סאות'המפטון, והבקיע בהם 48 שערים.
דרייק הבקיע שער במשחק הבכורה שלו בארסנל, שהסתיים בניצחון 3 - 2 על וולבס. דרייק הצטרף לארסנל מאוחר מדי מכדי להיות זכאי לקבל מדליה על האליפות של עונת 1933/1934, אך בעונה שלאחר מכן זכה באליפות ובתואר מלך השערים עם 42 שערי ליגה ב-41 משחקים, שכללו שלוש פעמים שלושער וארבע פעמים רביעייה. דרייק הבקיע שני שערים נוספים בגביע ה-FA ובמגן הצדקה (44 בסך הכל), ושבר את שיאו של ג'ק למברט.
כתוצאה מיכולתו הטובה בארסנל הוא זומן לנבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת איטליה ב-14 בנובמבר 1934, משחק שלימים ייקרא "הקרב על הייבורי"; דרייק היה אחד משבעת שחקני ארסנל בהרכב הנבחרת,  והבקיע את השער השני בניצחון 3 - 2. בנוסף לכך כבר בדקה השנייה למשחק שבר השחקן האיטלקי לואיס מונטי את רגלו עקב היתקלות עימו. בסך הכל הוא השתתף בחמישה משחקי נבחרת שבהם הבקיע שישה שערים.
בעונת 1935/1936 דרייק הבקיע שבעה שערים במשחק נגד אסטון וילה ב-14 בדצמבר 1935, ומספר זה הוא שיא מועדון שטרם נשבר. דרייק טען כי הוא הצליח להבקיע שער שמיני, אך שופט המשחק דחה את טענתו. בסיום העונה הוא זכה עם ארסנל בגביע ה-FA כאשר הוא כובש את השער היחיד במשחק, ובעונת 1937/1938 הוא זכה פעם נוספת באליפות.
דרייק היה השחקן המועדף בעמדת החלוץ המרכזי לאורך כל שנות ה-30 למרות הפציעות שסבל מהן, ובין עונת 1934/1935 לעונת 1938/1939 הוא היה מלך השערים של המועדון בכל עונה. הקריירה שלו בארסנל נקטעה בגלל מלחמת העולם השנייה, למרות שהשתתף במספר משחקים לא רשמיים במדי ארסנל במקביל לשירותו בחיל האוויר המלכותי. דרייק לא הרבה לשחק לאחר המלחמה; הוא נפצע בעמוד השדרה במשחק נגד רדינג ב-1945, ונאלץ לפרוש כליל מכדורגל. בסך הכל השתתף דרייק ב-184 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 139 שערים (כמו ג'ימי בריין).
קריירת הקריקט

דרייק ערך את הופעת הבכורה שלו בהמפשייר קאונטי ב-1931. אולם, בשש השנים שלאחר מכן הוא השתתף ב-15 משחקים בלבד, בהתחלה כשחקן חובב ולאחר מכן כמקצוען.
קריירת האימון

דרייק החל לעבוד במועדון הנדון ב-1946, וב-1947 אימן את רדינג. הוא הוביל את רדינג למקום השני בליגה השלישית בעונת 1951/1952, אך באותה תקופה רק האלופה העפילה ליגה.
דרייק החל לעבוד כמאמן צ'לסי ב-1952. עם הגעתו למועדון הוא ביצע מספר שינויים, ופעל להחלפת סמל המועדון ששיווה לו תדמית לא טובה, והסמל שאומץ במקום עדיין משמש את המועדון. דרייק התבסס על דוחות סקאוטינג, והנהיג משטר אימונים חדש וקשוח המבוסס על עבודה עם הכדור, שהיה נדיר בכדורגל האנגלי באותה תקופה. דרייק הפסיק את מדיניות המועדון להחתים שחקנים ידועים אך לא אמינים; הוא ניצל את הידע שלו על הליגות הנמוכות ועל משחקי החובבים וגייס שחקנים לא ידועים אך אמינים כגון ג'ון מקניקול, פרנק בלנסטון, דרק סונדרס, ג'ים לואיס ופיטר סילט.
בעונת 1954/1955 הוביל דרייק את צ'לסי לאליפות היחידה של המועדון במאה ה-20, והפך לראשון שזוכה באליפות כשחקן וכמאמן. דרייק לא הצליח לשחזר את ההצלחה הזו. סגל האליפות התפרק בהדרגה, והוחלף על ידי שחקנים שעלו מקבוצת הנוער של המועדון, כגון ג'ימי גריבס, פיטר ברברוק ובובי טמבלינג.  שחקני צ'לסי החדשים לא היטיבו לשחק, והמועדון סיים בדרך כלל באמצע הטבלה; מעמדו של דרייק נחלש לאחר ההפסד בגביע ה-FA לקרו אלכסנדרה מהליגה הרביעית, והוא פוטר בתחילת עונת 1961/1962.
לאחר שעזב את צ'לסי הוא אימן את פולהאם, ואחד משחקניו היה בנו בובי. לאחר מכן הוא התמנה לדירקטור בהנהלת פולהאם, ולבסוף לנשיא לכל החיים.
תארים

אליפות: 2 (1934/1935, 1937/1938)
גביע ה-FA‏: 1 (1936)
אליפות: 1 (1954/1955)