stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי פינלנד – קוריאה הצפונית
היסטוריה > פעילויות בלתי חוקיות

בשנת 1976 התגלו דיפלומטים צפון קוריאניים המפעילים הברחות נרחבות של סיגריות, משקאות חריפים וסמים בלתי חוקיים בפינלנד, שוודיה, נורווגיה ודנמרק כחלק מפעילותה הבלתי חוקית של צפון קוריאה להרווחת מטבע. בפינלנד זה כלל סחר בסמים ואלכוהול, מכירה לא מורשית של מוצרי אלכוהול שנרכשו במחירים דיפלומטיים וניסיונות למכור סמים לא חוקיים. המקרה הגיע לשיאו במבצע משטרתי גדול ובמרדף מכוניות בהלסינקי. הממונה על היחסים צ'אנג דיי-היי ושלושה דיפלומטים אחרים הוכרזו כ'פרסונה נון גרטה. האירוע הוכיח לא רק שפוגע במוניטין של צפון קוריאה אלא גם העמיד את הרשויות הפיניות במצב קשה מכיוון שצפון קוריאה נותרה בעדיפות מדינית.
המכה הגדולה ביותר ביחסים הדיפלומטיים התרחשה בשנת 1983, כאשר שגריר צפון קוריאה, יו ג'ה-האן ניסה לשחד את ראש ממשלת פינלנד יוהנס וירולאינן ב-5,000 דולר. התקרית הביאה לכך שהדיפלומט הוכרז כפרסונה נון גרטה. על פי הדיווחים, דיפלומטים מצפון קוריאה ניסו למכור פורנוגרפיה בפינלנד.
בשנת 2007 הוציאה צפון קוריאה הערה דיפלומטית של חוסר שביעות רצון מפינלנד לאחר אירוע הנוגע לשני דיפלומטים צפון קוריאנים. הדיפלומטים שנסעו לסטוקהולם עלו על הרכבת ממוסקבה להלסינקי כאשר פקידי המכס הפינים נאלצו להשתמש בגז מדמיע לאחר שסירבו לשתף פעולה. הגברים סירבו להציג את כרטיסי הרכבת שלהם ולדרכונים הדיפלומטיים שלהם חסרה התוספת המתאימה למעבר בפינלנד, שם לא הוסמכו. רק לאחר שמשטרת פינלנד קבעה כי דיפלומטים צפון קוריאניים מחכים בפינלנד לפגוש את הגברים וללוותם לשוודיה, נקבע כי הם זכאים לחסינות דיפלומטית. צפון קוריאה האשימו את פינלנד בהפרות זכויות אדם ובדיפלומטים שננשכו על ידי השוטרים הכלבים.
צפון קוריאה ניסתה לייבא מפינלנד טכנולוגיה דו-שימושית המתאימה לכלי נשק להשמדה המונית.
יחסים בין-פרלמנטריים

הביקור הפרלמנטרי הראשון בצפון קוריאה התקיים בשנת 1972. המשלחת שהונהגה על ידי 'Veikko Johannes Rytkönen'[דרוש תעתוק]‏ (SKDL) וכלל גם את לאסה להטינן (SDP) ופרטי סלוליין (NCP) נפגשו עם הנשיא קים איל-סונג.
בשנת 1982 חבר הפרלמנט 'Sakari Knuuttila'‏ (SDP) והשר 'Veikko Saarto'[דרוש תעתוק]‏ (SKDL) יחד עם מנכ"ל Yleisradio לשעבר 'Eino S. Repo' ארגנו כנס ל"איחוד מחדש" של קוריאה באספו, פינלנד בהנחיית צפון קוריאה. משלחת צפון קוריאנית הגיעה לוועידה, אך מכיוון שלא הייתה נציגות דרום קוריאנית, הכנס לא היה אלא אירוע תעמולה של צפון קוריאה.
בעבר, ועדה פרלמנטרית פינית, קבוצת הידידות הפינית-קוריאנית הופקדה על היחסים. הוועדה ביקרה במדינה בשנת 1997 כדי להשתתף בחגיגות יום השמש וספגה ביקורת על התמיכה במשטר. סגן נשיא הוועדה, 'Matti Vähänäkki'[דרוש תעתוק] ‏ (SDP), רמז כי הדיווחים על הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית היו מוגזמים. הסיור חרג גם מתקציבו.
קים איל-סונג זכה במדליית הפרלמנט של 75 שנה לפינלנד בשנת 1981. בשנת 1982, ביום הולדתו ה-70 של קים השתתף חבר הפרלמנט 'Veikko Saarto' ושר החינוך 'Kalevi Kivistö'[דרוש תעתוק] (שניהם SKDL) למרות כוונת הממשלה לציין את האירוע בצורה נמוכה. פינים העניקו לקים איל-סונג מחווה של איילים ורייג'י. בד כפול הוענק ליום הולדתו ה-80 של קים בשנת 1992. ביום הולדתו ה-80 של קים השתתפו יו"ר מפלגת הפועלים הקומוניסטית - למען השלום והסוציאליזם טימו להדנמקי וחבר הפרלמנט 'Pekka Leppänen'[דרוש תעתוק] ממפלגת הברית השמאלית. מתנות מפינלנד הסתכמו ביותר מסך כל המדינות האחרות בצפון אירופה.
לאחר מותו של קים איל-סונג, בתוך שבוע כ-40 איש ביקרו בשגרירות צפון קוריאה בהלסינקי כדי להביע את תנחומם, כולל בכירים בממשלה. כמו כן, לאחר מותו של קים ג'ונג-איל בשנת 2011, חבר הפרלמנט הפיני קאג' טורונן ממפלגת הפינים הורה לפרלמנט לשמור על דקת שתיקה "לזכרו של המנהיג היקר קים ג'ונג-איל", בזמן שחברו במפלגה ג'והו ארולה איחל לקים ג'ונג-און את השגחת האל. שני חברי הפרלמנט הוזמנו לפגישה עם דיפלומטים צפון קוריאניים בהלסינקי וגם הוזמנו לבקר בצפון קוריאה. בעבר צפון קוריאה ביקשה להשפיע רבות על הפוליטיקאים הפינים, אך בשנים האחרונות פחתה ההתלהבות לכך.
יחסי סחר

הסחר הדו-צדדי בין המדינות הוא "כמעט ולא קיים", במיוחד מאז שנות האלפיים, עם עליות מדי פעם. למשל, היבוא הפיני מצפון קוריאה גדל ב-14,000 אחוזים משנת 2010 עד 2011, כאשר המסחר כלל כ-3,000 מכשירי טלוויזיה צפון קוריאניים שהורכבו באזור התעשייה קסונג יחד עם חפצים אחרים.  בשנת 2016 יוצאו מוצרים בשווי של 1,500 אירו בלבד מפינלנד לקוריאה הצפונית, בעוד שהיצוא הצפון קוריאני לפינלנד הוערך בקצת יותר מ-6,000 אירו. הייצוא העיקרי של פינלנד לצפון קוריאה היה מנופים וציוד לרפואת שיניים. סחר בעל ערך גבוה יחסית של מנופים בשווי 8,5 מיליון אירו לצפון קוריאה התרחש בשנת 2013. בשנות השבעים ייבאה פינלנד בעיקר אורז מצפון קוריאה.
פינלנד הקימה משרד סחר בפיונגיאנג ב-1 באפריל 1974. באותה תקופה היחסים הובלו על ידי 'Metex', ארגון המייצג את האינטרס של תעשיות המתכת הפיניות.  סברו שהתעשיות הפיניות יקבלו דחיפה מהיותן נוכחות בצפון קוריאה עוד לפני מדינות מערב אירופה או מדינות קפיטליסטיות אחרות.  המשרד תפקד במלואו בשנת 1975. הצוות הפיני השתתף באופן פעיל באירועים חברתיים בבירה מכיוון שניתן היה לפרש אי הופעה כמחאה. במשרד, הצוות היה מודאג ממכשירי האזנה אפשריים שכן היה ידוע שבצפון קוריאנים יש אנשים שיודעים פינית.  בשנת 1972 הזמינה צפון קוריאה מכונות נייר ומכונות אחרות מפינלנד תמורת למעלה מ-30 מיליון דולר. הספקים כללו את ראומה-רפולה, אהלסטרום, טמפלה וסטרומברג.  באותו זמן ההשקעה נחשבה בטוחה,  אך היא נקלעה במהירות לצרות רבות.  הציוד נמסר אך התשלום מעולם לא בוצע. קים איל-סונג זיהה גם את טכנולוגיית הכרייה כיבוא פוטנציאלי.
בשנות השבעים, פינלנד ביקשה באופן אקטיבי לשלם את החוב ובית משפט לבוררות במוסקבה פסק לטובת הטענות הפיניות.  לצפון קוריאה יש עדיין חוב של יותר מ-26 מיליון דולר למדינה הפינית ו-6 מיליון למפעלים פיניים. המדינה הפינית כבר מזמן לא ציפתה להחזר, אך בשנת 2017 צפון קוריאה רמזה שהיא מוכנה למלא את התחייבויותיה. משרד הסחר נותר סגור.
פינלנד נוקטת בסנקציות נגד צפון קוריאה בגלל תוכנית הנשק הגרעיני שלה.
יחסים לא ממשלתיים

קים איל-סונג נודע בפינלנד בסוף מלחמת קוריאה. בשנת 1952 פרסמה המפלגה הקומוניסטית בפינלנד ביוגרפיה קצרה עליו בשנתון ובשנת 1958 העניק קים ראיון לקנסאן אוטיסט. ראיון חדש ניתן כאשר משלחת של ליגת הנוער הדמוקרטית בפינלנד ביקרה בצפון קוריאה בשנת 1969. ועדה של סולידריות עם צפון קוריאה הוקמה בשנת 1968. בשנת 1970 התפתחה הוועדה לאיגוד פיני-קוריאני.
המשלחת הפינית לפסטיבל העולמי ה-13 של נוער וסטודנטים בשנת 1989 בפיונגיאנג צומצמה מאוד כאשר האיחוד הלאומי של סטודנטים באוניברסיטאות בפינלנד ביטל את ביקורם המתוכנן, וציטט את דבריהם הרשמיים של צפון קוריאה שתמכו בתגובה הסינית האלימה לאירועי כיכר טיין-אן-מן.
קיימת עמותת חברות לקידום יחסי פינלנד וצפון קוריאה בפינלנד הנקראת 'Finland–Korea Association'. כמו כן, לצפון קוריאה יש איגוד קוריאה – פינלנד.
כמה ארגונים פיניים הוקמו מאז שנות ה-60 וה-70 לחקר אידאולוגיית ג'וצ'ה.  ישנם לוחות מאגודות אידאולוגיית ג'וצ' פינים מואסה, ייבסקילה, יואנסו, וטמפרה על מגדל ג'וצ'ה.  בשנות ה-70 תורגמו לפינית עד 71 עבודות תעמולה, שפה המדוברת על ידי מעט יחסית אנשים ברחבי העולם, במחיר רב. אלה חולקו לכל מי שהיה בקשר עם השגרירות, עם ארגוני שמאל שונים ואפילו עם סמים. כמה ספרים פרי עטם של סופרים פינים מופצים באופן בולט בצפון קוריאה.
ארגון הצדקה הפנטקוסטלי 'Fida International' עבד עם ארגוני בריאות וייצור תפוחי אדמה בצפון קוריאה מאז 1998. משפחה פינית אחת של גולים העובדים עבור פידה מתגוררת בצפון קוריאה. הצלב האדום הפיני פועל גם במדינה,  בתחום מניעת נזקי שיטפון ובצורת.
סקר פיני מצא כי צפון קוריאה היא המדינה הזרה השנייה הכי פחות רצויה אליה יעברו הפינים אחרי רוסיה.
שלוש סוכנויות נסיעות פיניות - אולימפיה, מנדלה טרוול וטרוו אויי - מארגנות טיולי תיירים לקוריאה הצפונית, אף שמשרד החוץ הפיני מזהיר מפני נסיעות מיותרות למדינה.
סטודנטים מצפון קוריאה ביקשו ללמוד בפינלנד, אך משרד החוץ הפיני סירב לכניסתם,  אם כי קבוצה קטנה של סטודנטים לרפואת שיניים הייתה בסיור לימודי.
שושלת נמאניץ'

| --- | --- |

 מדינה:  סרביה
 בית האב:  שושלת ווקאנוביץ'
 תארים:  נסיכים גדולים ("וליקי ז'ופן")   מלכים ("קראל")   קיסרים ("צאר") ; מלך סרמיה;
 מייסד:  סטפן נמאניה
 השליט האחרון:  סטפן אורוש החמישי
 תקופת השושלת:  1166–1371 (כ־205 שנים)
 אתניות:  סרבית
 ענפים:  דייאנוביץ'   לזרוביץ'   ברנקוביץ'
 
שושלת נמאניץ' או בית נמאניץ'(בסרבית:באותיות קיריליות:Немањићи  בלטיניות מותאמות -Nemanjić) הייתה השושלת החשובה ביותר של סרביה בימי הביניים. היא שלטה בנסיכות, אחר כך בממלכה ואחר כך בקיסרות הסרבית וכללה בין השנים 1371-1166 תריסר מונרכים.

אבי השושלת היה סטפן נמאניה, בן לענף הצעיר של שושלת ווקאנוביץ' (1166-1101).אחרי נמאניה כל המונרכים של השושלת השתמשו בשם-התואר "סטפאן" כשם פרטי. תחילה נשאו בני השושלת את התואר נסיך גדול והחל משנת 1217 שנת הכתרתו של סטפן המוכתר הראשון, עלתה מדינתם לדרגת "ממלכה". ב-1219 תחת שלטונם של בני נמאניץ' קמה הכנסייה האורתודוקסית הסרבית. ב-1346 סטפן אורוש הרביעי דושאן הכתיר את עצמו כ"קיסר הסרבים והיוונים " והארכיבישופות של סרביה עלתה לדרגת פטריארכיה.
שלטון השושלת נמשך עד 1371 כשמת סטפן אורוש החמישי (1371-1365) שהיה חסר ילדים. הקיסרות הסרבית התפרקה עם מותו ומגנאטים אזוריים השתלטו על הפרובינציות השונות. הנציגים האחרונים של שושלת נמאניץ' היו איוואן אורוש, שליט תסליה, שעדיין קרא לעצמו "קיסר הסרבים והיוונים" ומת בסביבות 1422 או 1423,כמו כן אחיו הצעיר סטפן אורוש, שליט פרסאלוס. השושלת שרדה רק דרך הקו הנשי בתוך כמה שושלות סרביות אחרות.
רקע

לפי המינוח הביזנטי, הסלאבים שבקרבת האימפריה הביזנטית חיו ב"אדמות הסלאביות" הקרויות "סקלאביניה", בהתחלה מחוץ לפיקוח הביזנטי ועצמאיות. עמם נמנו גם הסרבים. במאה ה-8 השושלת ולסטימירוביץ הקימה את הנסיכות סרביה. ב-822 סרביה הרחיבה את שליטתה אל חלק גדול מדלמטיה
. הנצרות אומצה כדת רשמית בסביבות 870.
באמצע המאה ה-10 הישות המדינית הסרבית התבססה כקונפדרציית שבטים שהתפשטה מחופי הים האדריאטי אל הנהרות נרטווה, סאווה, מוראבה והאגם סקאדר..
אחרי מותו של השליט האחרון משושלת הוולסטימירים, הביזנטים סיפחו את האזור ושלטו בו כמאה שנה, עד שנת 1040 כשמרדו הסרבים באזור דוקליה בהנהגת שושלת וויסאבלייביץ'. (פומוריה). ב-1091 השושלת ווקאנוביץ' הקימה את הדוכסות הגדולה הסרבית שבסיסה בנסיכות הגדולה של רשקה, זגוריה. שתי הישויות התמזגו מחדש ב-1142.
ב-1166 סטפאן נמאניה עלה על כס הנסיכות, אירוע הנחשב לציון דרך בהקמת ממלכת סרביה מימי הביניים, תחת שלטונם של בני נמאניץ'.
סרביה בימי שלטון השושלת נמאניץ'

בימי הביניים סרביה הגיעה לשיאה בימי השושלת נמאניץ'. הממלכה הסרבית הוכרזה ב-1217 והובילה לידי הקמת הכנסייה האורתודוקסית הסרבית. בשנת 1219.
באותה שנה פרסם סאבה הקדוש את נומוקאנון שלו.
ב-1346 הצאר סטפאן דושאן הכריז על הקיסרות הסרבית. בימי שלטונו, סרביה הגיעה לשיאה הטריטוריאלי, הפוליטי והכלכלי. סטפאן דושאן ראה את עצמו כיורש של האימפריה הביזנטית וקיסרותו הייתה המדינה החזקה בבלקן באותן השנים. דושאן הפעיל סוג של חוקה מקיפה, הידועה כקודקס דושאן, סלל דרכים חדשות, וחיזק את כלכלת המדינה. הזהות הפוליטית הסרבית בימי הביניים עוצבה במידה רבה על ידי שלטון השושלת והישגיה, ונתמכה וטופחה על ידי הכנסייה האורתודוקסית השלישית.

סטפן דושאן ניסה לארגן יחד עם האפיפיור מסע צלב נגד הטורקים שהתחילו לאיים על אירופה, אבל הוא מת באופן פתאומי בדצמבר 1355. במקומו עלה לשלטון בנו סטפן אורוש החמישי המכונה "החלש", כינוי שהתאים כבר גם למצב הקיסרות., שהידרדר לאט להתפוררות פאודלית. התחיל עידן תחת סימן האיום החדש: האימפריה העות'מאנית שהתפשטה מאסיה לאירופה, וכבשה את ביזנטיון ומדינות אחרות בבלקן.
סרביה בימי שלטון השושלת נמאניץ' > המונרכים

שושלת נמאניץ' שלטה באדמות סרביה בין בערך 1166 ל-1371
לקריאה נוספת

Dušan T. Bataković  (dir) Histoire du peuple serbe, Lausanne, L'Âge d'Homme, 2005
John Beckwith - Early Christian and Byzantine Art (2nd ed.). Harmondsworth: Penguin. 1986  ISBN 0300052960
Sima Ćirković - The Serbs. Malden: Blackwell Publishing.  ISBN 9781405142915
John Van Antwerp Fine The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest. Ann Arbor, Michigan: University of Michigan Press.1994  ISBN 0-472-08260-4 .
Andrija Veselinović, & Radoš Ljušić,  Српске династије  2001, Platoneum
הערות שוליים

↑  Ćirković 2004 עמ' 37-34, 80-75
↑  Fine 1994 עמ' 309
↑  Ćirković 2004 עמ' 80-75
↑  Ćirković 2004 עמ' 75
↑  Beckwith 1986 עמ' 326
1 2 3 4 5 6  Ćirković 2004
↑  Ćirković 2004 עמ' 28, 46-40
↑  Marjanović-Dušanić, 2006 עמ'=149-158
↑  Fine 1994 GNW
↑  Ćirković 2004 עמ' 69-71
↑  Ćirković 2004 עמ' 75-80
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284457205171  GND: 11900559X  NKC: jx20070404015  VIAF: 18022426   WorldCat (עם VIAF): 18022426 
אילן היוחסין של שושלת נמאניץ'
סמל השושלת נמאניץ' כפי שנמצא באוסף סמלי האצולה במנזר פויניצה
השושלת נמאניץ' בפרסקו במנזר ויסוקי דצ'אני
דרום-מזרח אירופה והאימפריה הביזנטית ב-1355. רואים בצבע אפור את האימפריה הסרבית בשיא התפשטותה בימי סטפן דושאן
ברודית קטנה

| ברודית קטנה |
| --- | --- |
  ברודית קטנה, מלמעלה זכר מלמטה נקבה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: ברודית
מין:: ברודית קטנה
שם מדעי
 Zapornia parva ‏סקופולי, 1769
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של ברודית קטנה:   מקייצת   חולפת   חורפת   סטטוס עונתי לא ברור

בְּרוּדִית קְטַנָּה (שם מדעי: Zapornia parva) היא עוף מים קטן מאוד ממשפחת הרליתיים.
בישראל היא חולפת מצויה למדי, חורפת לא שכיחה ומקייצת נדירה ביותר. לא מוכר קינון, אמנם, אך בשל אופיה החששני וחיבתה לסביבה סבוכה, ייתכן שקיים אך טרם אותר.
טקסונומיה ואטימולוגיה

הסוג Zapornia הוצג ב-1816 על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אלפורד לייך בקטלוג החיות של המוזיאון הבריטי. הוא כלל מין אחד שלפיכך היה המין הטיפוסי לסוג, ברודית קטנה. שם הסוג הוא אנגרמה של שם הסוג Porzana, שהוגדר על-ידי האורניתולוג הצרפתי לואי-פייר וייו. המינים האחרים בסוג סווגו בעבר תחת הסוגים Porzana ו-Amaurornis. שם המין הספציפי parva הוא מלטינית ומשמעותו "קטן".
תפוצה ובית גידול

בית הגידול הטבעי שלה הוא חישות קנים באירופה, בעיקר במזרחה, עם מעט חדירה אל תוך מערב אסיה. מין זה נודד, חורף באפריקה.
תיאור והתנהגות

עם אורך של 17–19 ס"מ היא קטנה במעט מברודית גדולה, וניתן להבדילה ממנה בקלות על ידי היעדר הפספוסים הכהים והכתמים הלבנים בצדדים. לברודית הקטנה מקור ישר וקצר, בצבע צהוב עם בסיס אדום. יש לה רגליים ירוקות בעלות אצבעות ארוכות, וזנב קצר שמתחתיו פספוסים בשחור ולבן. שלא כמו ברודיות אחרות, למין זה יש דו-צורתיות זוויגית בולטת: לזכרים בוגרים יש בעיקר חלקים עליונים חומים ופנים וחלקים תחתונים בגווני כחול-אפור. הם דומים לברודית הגמדית הסימפטרית לה, שלה צדדים מפוספסים בכבדות והיא מעט יותר קטנה. לנקבות יש חלקים תחתונים צהבהבים, ויש להן צבע אפור רק על הפנים; הן דומות יותר לברודית צהובת-חזה מהאזורים הטרופיים האמריקאיים. צעירים מהמין דומים לנקבה אך יש להם פנים וחזה לבנים. האפרוחים הפלומתיים שחורים, כמו בכל הרליתיים.
רליות אלה תרות עם מקורן בבוץ או במים רדודים, וגם קולטות מזון מראייה. הן אוכלות בעיקר חרקים וחיות מים. ברודיות קטנות מאוד חשאיות בעונת הרבייה, אז הן בעיקר נשמעות ולא רואים אותן. קל יותר לראות אותם בנדידה, אז הן רועשות יותר, עם קריאת "קואה" נבחנית. הן ממקמות את הקן במיקום יבש בצמחיית קנים, ובתטולה 4–7 ביצים .
סטטוס

בסקר שנערך על-ידי BirdLife International בשנת 2015 נאמדה האוכלוסייה האירופאית של המין ב-110,000–166,000 פרטים בוגרים. מכיוון שמוערך כיהאוכלוסייה האירופראית מהווה כ-60% מהאוכלוסייה העולמית, מוערכת זו בכ-183,000–277,000 פרטים בוגרים. מכיוון שהאוכלוסייה נחשבת לגדולה ויציבה ובעלת תפוצה נרחבת, סווג המין במצב שימור "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע.
הברודית הקטנה היא אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירואסייתים (AEWA).
גלריה

זכר בוגר
צעיר, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
נקבה שוחה. גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
פרט צעיר
ביצים של ברודית קטנה, אוסף מוזיאון טולוז
סרטון של ברודית קטנה מלקטת מזון
הערות שוליים

↑  ברודית קטנה, באתר הצפרות הישראלי
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 293, 315. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Little Crake (Zapornia parva) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
Imaginary Duck

ציור של יוליה שטנגלוב, ילדה עם ברווז
Imaginary Duck הוא הפסדונים של יוליה שְׁטֶנְגֶלוֹב (ילידת 1976) אמנית רחוב תל אביבית, החותמת על עבודתיה בראשי התיבות ID.
שטנגלוב נולדה בסמולנסק שברוסיה. בילדותה למדה כשנתיים בחוג אמנות לילדים. בשנת 1989 עלתה המשפחה לישראל. לאחר עליית המשפחה לא הוסיפה ללמוד אמנות ונמשכה דווקא לתחומי הטכנולוגיה בעקבות אביה שהיה systems analyst. באמנות רחוב החלה לעסוק בשנת 2009 בתקופה בה חשה מצוקה וכאופן של תרפיה עצמית
בתחילת פעילותה כאמנית רחוב, התמקדה בהדבקת יציקות ברווזים מעוטרים ומצוירים מגבס אותם הכינה בביתה. בהמשך החלה להדביק גם ראשי בובות מגבס, ולצייר להן גוף במכחול ולאחר מכן התפתחה גם לציורים בספריי. עבודותיה מתאפיינות במספר מוטיבים חוזרים - ברווזים, דמות ילדה המצוירת בגודל טבעי בצבעי שחור לבן ואדום, שועלים אדומים, חיות ויצורים.
למעלה מ-300 מיצירותיה מופיעות בכל רחבי תל אביב ובמקומות נוספים בארץ, בייחוד באזור שכונת פלורנטין, קריית המלאכה ונחלת בנימין. עבודותיה מופיעות בין היתר בתערוכת אמנות הרחוב בקומה השביעית של התחנה המרכזית החדשה של תל אביב. בשנת 2013 הוזמנה לצייר עבודה על קיר במוזיאון מוסקבה, במהלך טיול שורשים ועבודות שלה מופיעות גם בדהב שבמצרים ובפולין. בשנת 2021 הציגה גם תערוכת חוצות בכיכר ויצמן בחולון במסגרת העונה הישראלית לעיצוב. בשנת 2023 לקחה חלק בתערוכת אמנות רחוב במוזיאון הנגב לאומנות בבאר שבע.
מלבד פעילותה כאמנית, שטנגלוב מדריכה גם סיורי גרפיטי בתל אביב, ועובדת בחברה אמריקאית בתחום ה-IT.
ברווז גבס של Imaginary Duck
שועלים אופייניים ליצירתה של Imaginary Duck.
דמות של Imaginary Duck עם שועל ברחוב וולפסון.
בקריית המלאכה תל אביב.
בקריית המלאכה תל אביב.
בקריית המלאכה תל אביב.
בקריית המלאכה תל אביב.
עבודה של Imaginary Duck בקריאה לשחרור החטופים בעזה
דמויות עם ראש עשוי גבס, של Imaginary Duck.
לקריאה נוספת

עמלה עינת, גם לנו מגיע! אומני גרפיטי בתל אביב, הוצאת מרום - תרבות ישראלית, 2023. פרק: I.D. - "לעשות משהו בידיים שינקה את המערבולת שרותחת בראש". עמ' 32-38
הערות שוליים

1 2  ARTIST TALK: IMAGINARY DUCK JULIA SHTENGELOV באתר Fine Art
1 2 3  לימור קלר, ‏"זה מרגש שהדמות שלי תופסת חיים עצמאיים ומתחילה לחיות בלי קשר אליי", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2023
1 2 3  Imaginary Duck ראיון בבלוג של דרור חדדי
1 2  העונה הישראלית לעיצוב בחולון: התערוכה של היוצרת יוליה שטנגלוב מגיעה לכיכר ויצמן בעיר באתר השקמה חולון.
אירית ליליאן

אירית ליליאן (נולדה ב-1962) היא דיפלומטית ישראלית המשמשת כשגרירת ישראל בטורקיה. שימשה בעבר גם כשגרירת ישראל בבולגריה וכממונה על היחסים בשגרירות ישראל בקנברה.
ביוגרפיה

ליליאן נולדה ב-1962 ברחובות. שירתה בצה"ל כמפיקה ועורכת בגלי צה"ל. היא בעלת תואר ראשון בארכאולוגיה ואגיפטולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי מזרח ומערב מהאוניברסיטה העברית בירושלים. היא נשואה ואם לשניים.
קריירה דיפלומטית

ליליאן הצטרפה למשרד החוץ ב-1986. היא שימשה כסגנית ראש שגרירות ישראל בסינגפור וכנספחת תרבות בשגרירות ישראל בפריז. לאחר מכן הייתה מנהלת חטיבת דרום אירופה במשרד החוץ במשך 10 שנים.
ב-2007 מונתה לממונה על היחסים בשגרירות ישראל בקנברה לאחר שכהונתו של נפתלי תמיר קוצרה בעקבות התבטאות גזענית.
ב-2015 מונתה לשגרירת ישראל בבולגריה, וכיהנה בתפקיד זה עד 2019. לאחר מכן הייתה הממונה על היחסים בשגרירות ישראל בטורקיה, החל מ-26 בינואר 2021 עד שמונתה לשגרירה ב-19 בספטמבר 2022. ליליאן הגישה את כתב האמנתה לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ב-27 בדצמבר 2022, והייתה האישה הראשונה בתפקיד זה.
הערות שוליים

1 2  אירית ליליאן, באתר שגרירות ישראל באנקרה (בטורקית)
1 2  סמדר פרי, "מבחינת טורקיה חמאס הייתה ונשארה מפלגה לגיטימית": ריאיון עם שגרירת ישראל החדשה באנקרה, באתר ynet, 9 באוקטובר 2022
↑  "Israeli Envoy Recalled for Racist Remarks". סיאול טיימס.
↑  רועי נחמיאס, אמירה גזענית קיצרה את כהונת השגריר באוסטרליה, באתר ynet, 31 באוקטובר 2006
1 2  איתמר אייכנר, לאחר נרמול היחסים: אושר מינוי השגרירה באנקרה - האישה הראשונה בתפקיד, באתר ynet, 19 בספטמבר 2022
↑  איתמר אייכנר, שגרירת ישראל בטורקיה הגישה כתב אמנה לארדואן, "התקווה" התנגן בארמון, באתר ynet, 27 בדצמבר 2022
ניקולו רובלה

ניקולו רובלה (באיטלקית: Nicolò Rovella; נולד ב-4 בדצמבר 2001) הוא כדורגלן איטלקי המשחק כקשר בלאציו מהסרייה א'.
קריירה

רובלה גדל במחלקת הנוער של גנואה וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בדצמבר 2019 בגיל 18. הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בעונת 2020/2021 וסייע לגנואה להישאר בסרייה א'.
בינואר 2021 חתם רובלה ביובנטוס תמורת 18 מיליון אירו והושאל חזרה לגנואה עד סוף עונת 2021/2022. באוגוסט 2022 ערך רובלה את הופעת הבכורה שלו ביובנטוס, אך מיד הושאל למונצה העולה החדשה לסרייה א'.
בקיץ 2023 הושאל רובלה ללאציו לעונה אחת עם אופציה לרכישה קבועה.
נבחרת לאומית

רובלה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של איטליה ואף היה חלק מסגל הנבחרת הצעירה שהעפילה לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2021. ב-14 בנובמבר 2024 ערך את הופעתו הבוגרת בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-0 על בלגיה בליגת האומות.
הערות שוליים

↑  Pobega segna una doppietta che vale oro, gli Azzurrini battono l’Islanda e ipotecano il pass per l’Europeo, figc
רובין קרופורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1960 (בת 63) ניוארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 מספר צאצאים:  2 
 
רובין קרופורד (באנגלית: Robyn Crawford; נולדה ב-17 בדצמבר 1960) היא סופרת אמריקאית, מפיקה והעוזרת לשעבר של ומנהלת הקריאייטיב של הזמרת ויטני יוסטון. רשימת הקרדיטים שלה כוללת את הסרטים "כמו אוויר לנשימה" ושומר הראש.
ביוגרפיה

קרופורד נולדה בניוארק, אך גדלה עם אחיה באיסט אורנג', ניו ג'רזי. אמה של קרופורד עזבה את אביה עקב אלימות. גם אמה, ג'נט קרופורד, וגם אחיה, מרטי, אובחנו עם HIV, ושניהם מתו ממחלה הקשורה לאיידס בשנות ה-90.
מערכת יחסים עם וויטני יוסטון

קרופורד פגשה את וויטני יוסטון ב-1980, כשקרופורד הייתה בת 19 ויוסטון הייתה בת 16, כשהשתיים היו מדריכות במחנה קיץ באיסט אורנג'.
קרופורד טוענת בספרה A Song for You: My Life with Whitney Houston, שפורסם ב-2019, כי הייתה לה מערכת יחסים חד מינית עם יוסטון שהתפוגגה כשהם נתנו עדיפות לקריירה של יוסטון. קרופורד עזבה את בית הספר כדי לסייע לקריירה של יוסטון. הם חיו יחד כזוג. קרופורד נודתה והודחה על ידי המשפחה וההנהלה של יוסטון כשהתהילה של יוסטון גדלה והקריירה שלה התקדמה, והיא נישאה לבובי בראון.
ספרה A Song for You: My Life with Whitney Houston הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס.
חיים אישיים

קרופורד מתגוררת בניו ג'רזי עם בת זוגה ליסה הינטלמן, איתה אימצה תאומים.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1987 | The In Between | מנהלת תסריט |
| 1992 | שומר הראש | עוזרת מנהלת של וויטני יוסטון |
| 1995 | כמו אוויר לנשימה | עוזרת מנהלת של וויטני יוסטון |
| 1997 | סינדרלה | מפיק שותף |
| 2017 | Kevyn Aucoin Beauty & the Beast in Me | עצמה |
| 2017 | Whitney: Can I Be Me | עצמה (צילומי ארכיון) |
| 2018 | ויטני | עצמה (צילומי ארכיון) |
פילמוגרפיה > פודקאסטים

| תאריך | הופעה | פרק | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 26 בדצמבר 2019 | NPR's 1A | "'She Had Me, I Had Her:' Robyn Crawford Opens Up" | אורחת |
| 20 בנובמבר 2019 | LGBTQ&A | "Robyn Crawford: My Life With Whitney Houston" | אורחת |
| 12 בנובמבר 2019 | Yes, Girl!, an Essence podcast | "Nobody Loved Whitney Like Robyn Crawford - The Interview You've Been Waiting For" | אורחת |
אוטוביוגרפיה

A Song for You My Life With Whitney Houston. Dutton. 2019. ISBN 9781524742843..
הערות שוליים

↑  Caramanica, Jon (7 בנובמבר 2019). "Whitney Houston's Confidante Robyn Crawford Breaks Her Silence". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Robyn Crawford & Whitney Houston — Didn't We Almost Have It All by About A Girl". Podchaser (באנגלית). 2020. נבדק ב-25 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Davis, Arianna (12 בנובמבר 2019). "Robyn Crawford Opens up to Lena Waithe About Her Relationship With Whitney Houston". Oprah Magazine. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNeil, Liz (8 בנובמבר 2019). "Whitney Houston's Best Friend Robyn Crawford Counters Claim that Dee Dee Warwick Molested the Singer". People. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Penn, Charli (12 בנובמבר 2019). "Exclusive: The Robyn Crawford Interview You Haven't Heard Yet". Essence. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Connor, Roisin (7 בנובמבר 2019). "Whitney Houston's best friend Robyn Crawford confirms they had a physical relationship". Insider. נבדק ב-25 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Brockes, Emma (16 בנובמבר 2019). "'Our friendship was intimate on all levels': Robyn Crawford on her love for Whitney Houston". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-25 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNeil, Liz (6 בנובמבר 2019). "Whitney Houston's Best Friend Robyn Crawford Breaks Her Silence on Their Love Affair in New Memoir". People. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Combined Print & E-Book Nonfiction". The New York Times. 25 בנובמבר 2019. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  "Robyn Crawford". IMDb.
↑  "'She Had Me, I Had Her:' Robyn Crawford Opens Up". NPR.
↑  "Robyn Crawford: My Life With Whitney Houston". LGBTQ&A – via Luminary.
↑  "A Song for You My Life With Whitney Houston By Robyn Crawford". penguinrandomhouse.com. נבדק ב-19 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Song for You My Life With Whitney Houston By Robyn Crawford". penguinrandomhouse.com. נבדק ב-19 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5bb80fa4-ab39-4eae-bb4b-825ee44a9212  VIAF: 2402163159920201640004   WorldCat (עם VIAF): 2402163159920201640004