stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזירה הימית במלחמת סיני
הכוחות הימיים במבצע מוסקטר

לביצוע ההשתלטות על תעלת סואץ אספו בריטניה וצרפת כוח גדול שכלל 20 טייסות של חיל האוויר המלכותי הבריטי, בעיקר מפציצים מדגם קנברה.
כוח הצי המלכותי הבריטי בים התיכון פעל מבסיסיו במלטה ובקפריסין ברובו בגזרת פורט סעיד וחלק קטן בים האדום. הכוח כלל 5 נושאות מטוסים עם 166 מטוסים, 4 סיירות, 22 משחתות, 10 פריגטות, 5 צוללות, 13 אוניות עזר של הצי ו-13 אוניות סוחר מגויסות, וכן מניחת מוקשים ואוניית פיקוד.
הכוחות הצרפתיים התכוננו ליציאה בנמלי טולון וביזרטה, הכוח כלל נושאות מטוסים, אוניית מערכה, משחתות, 20 שולות מוקשים ועשרות נחתות.
הכוחות הימיים במבצע מוסקטר > הצי השישי של ארצות הברית

הכוח האמריקאי בים התיכון התבסס על שתי קבוצות נושאות המטוסים רנדולף (RANDOLF) וקוראל סי (CORAL SEA). כלי השיט של הצי הגיעו גם הם למזרח הים התיכון. ארצות הברית, שלא תיאמו עמה את המבצע, הביעה את אי שביעות רצונה על ידי תפעול הכוח הימי בהפרעה לכוחות מבצע מוסקטר.
ההיערכות למלחמה בישראל

באמצע שנות ה-50 סבלה ישראל מהתקפות טרור שהופעלו על ידי מצרים. מנהיגיה ראו בחרדה את ההתחמשות המוגברת של מצרים ואת הקמת הרפובליקה הערבית המאוחדת שמטרתה תיאום לחימה בישראל. לכן הצטרפה למהלך מתואם עם בריטניה וצרפת לשבור את כוחו של נאצר.
בזירה הימית היו למערכת קדש שתי מטרות:
פתיחת מפרץ אילת לשיט ישראלי.
פתיחה של תעלת סואץ לשיט ישראלי.
ההיערכות למלחמה בישראל > משימות חיל הים הישראלי

הערכת המודיעין הייתה כי הצי המצרי יכנס למגננה נגד ציי בריטניה וצרפת. אך הובאה בחשבון יכולתו לפעול עם הקומנדו הימי בנמל חיפה.
מתוך הערכה שבעת המלחמה ינטרלו ציי בריטניה וצרפת בים התיכון את הצי המצרי, לחיל הים הישראלי היו משימות אבטחה נגד התערבות מסוריה ומלבנון ומשימות סיוע ללחימה ביבשה לאורך חופי רצועת עזה, ובמפרץ אילת לצורך פתיחת מצרי טיראן. יוזמות של חיל הים לפעולות קומנדו ימי באזורים אחרים לא אושרו.
הנחיות הרמטכ"ל משה דיין שניתנו ב-26 באוקטובר כללו שתי משימות עיקריות לחיל הים:

א. מתן שירותי אספקה וסיוע בחופי ים סוף.

ב. כוננות לפעולה, למקרה של הצטרפות סוריה או לבנון למלחמה.
בפקודת המבצע הרחיב אג"ם במקצת את משימות החיל כדלקמן:
שמירת ריבונות המדינה בים לצורך אבטחת דרכי התחבורה הימיות.
אבטחת גזרת החוף של מדינת ישראל.
סיוע לזרועות צה"ל – נחיתה, הובלה, הפגזה והצלה.
ניתן היה להבין שמשימות ההנחתה והובלה יתבצעו בגזרת הים האדום ואילו הפגזות מהים לחוף והצלת טייסים לפי הדרוש בשתי הגזרות.
על השיקולים להפעלת חיל הים במבצע כתב משה דיין ”הנחתנו כי חיל הים האנגלו-צרפתי ירתק את חיל הים המצרי, ועלינו להקדיש את כוחנו הימי לים סוף. יתר על כן פעילות שלנו בים התיכון ללא תיאום עם הכוחות האנגלו-צרפתיים עלולה לגרום לתקלות”.
ההיערכות למלחמה בישראל > קבלת חימוש מצרפת

בתחילת שנת 1956 חלה התקרבות משמעותית בין ישראל לצרפת שקיבלה ביטוי בהספקת חימוש משמעותית. הבאת החימוש לישראל נעשתה על ידי נחתות צרפתיות. התיאום עם הצרפתים נעשה על ידי ראש מחלקת ים, צבי קינן. לדרישת הצרפתים הפעילות נעשתה בחשאיות וזכתה בצה"ל לכינוי מבצע גהות. חוף ההנחתה נבחר בשפך נחל הקישון. המקום היה מבודד יחסית ואפשר הסתרת הפעילות. הקרבה למחנה כורדני אפשרה העברת החימוש באותו לילה. הנחתת הראשונה CHELIFF הגיעה ב-25 ביולי אחרי חשכה ובבטנה 30 טנקי שרמן משופר. הניתוב וההכוונה לחוף נעשו על ידי אנשי חיל הים בהשתתפות נתב בכיר של נמל חיפה. קבוצה מצומצמת מסגל שייטת הטרפדות ושייטת הנחתות היו בסוד העניין. נהגי טנקים מחיל השריון פרקו את הטנקים לחוף ולמובילים והוסעו למחנה כורדני. תחמושת הועמסה למשאיות שנכנסו לבטן האונייה. לקראת אור הבוקר הייתה הנחתת יוצאת מהנמל אל מעבר לאופק וחוזרת ללילה הבא.
נעשו שבע נחיתות והובאו 120 טנקי AMX-13, שלושים טנקי שרמן משופרים, 18 תותחים מתנייעים 105 מ"מ ותחמושת רבה. בהנחתה הראשונה הגיע הרמטכ"ל רא"ל משה דיין. בליל 24 ביולי 1956 הגיע שר הביטחון דוד בן-גוריון בלווית שרי ממשלה, השגריר פייר ז'ילבר והמשורר נתן אלתרמן שאף כתב ב"טור השביעי" את רשמיו בצורת רמזים לאופי הפעולה בשירו "אחד הלילות".
הרמטכ"ל סיכם כי ”חיל הים הוכיח במהלך מבצע "גהות" מיומנות רבה בתכנון וביצוע מקצועי, תוך גילוי תושיה ויזמה... ביצוע הפעולה צוין בסיכומי המטה הכללי כמופתי, ...הערכה ושבחים מכל צד, לרבות הצי הצרפתי.”
מבצעי הספקת החימוש הסתיימו בתחילת ספטמבר 1956 והנחתות הצרפתיות צורפו לכוח המשימה של מבצע מוסקטר, אשר החל להתארגן בקפריסין לקראת הנחיתה בסואץ. זחל"מים ותחמושת המשיכו להגיע באוניות סוחר רגילות דרך נמל חיפה.
להגנה על אוניות התחמושת הופעלה "ועדת ניתוב" בראשותו של מנהל צים ד"ר נפתלי וידרא ובה מלבד איש חיל הים גם נציגים של המשתמשים בתובלה ימית. האזורים הקריטיים היו הקטע הצר בין כף בון למלטה ובקרבת האי כרתים. מעבר כל אונייה הנושאת מטען מיוחד לישראל הובא לדיון בוועדה. ניתנו הוראות לגבי מעבר מדרום או מצפון לכרתים. מרבית אוניות הנשק קיבלו ליווי מטרפדות, פריגטות, ומאוחר יותר משחתות חיל הים.
ההיערכות למלחמה בישראל > היערכות להגנה מפני מטוסים

שר הביטחון דוד בן-גוריון חשש מאוד מיכולתו של חיל האוויר המצרי, שקיבל מטוסי מיג חדשים, לפגוע בערי ישראל. על כן במסגרת פרוטוקול סוור הועלתה גם דרישה להצבת אוניות הצי הצרפתי להגנת ערי החוף בישראל בפני מטוסי אויב. הדרישה נענתה בחיוב ובוצעה על ידי הצי הצרפתי. ב-28 באוקטובר הופיע כוח שכלל שלוש משחתות חדישות במפרץ חיפה. את הגעת השייטת בישר אל"ם יובל נאמן ממוקד המבצעים בקפריסין. הכוח הצרפתי קיבל הוראה להתייצב מול חיפה ותל אביב, בכוננות נגד מטוסים תחת פיקוד חיל הים הישראלי.
לאחר יומיים הודיע מפקד הכוח GUERIN, וגם יובל נאמן, כי הפקודות השתנו והמשחתות יוצאות להצטרף לכוח הימי של מבצע מוסקטר. לקראת ערב 30 באוקטובר עזב הכוח אך מספר שעות מאוחר יותר חזרה המשחתת KERSAINT עקב תקלה באחד מצירי המדחפים ועגנה במפרץ חיפה. אף כי לא היה בכך הגנה נגד מטוסים הורגשה תמיכה מורלית שקיבלה ביטוי ממשי באותו לילה נגד אבראהים אל-אוול.
ההיערכות למלחמה בישראל > הכנות בחיל הים

חיל הים, שבאותה התקופה קלט את המשחתות אך השבית כלי שיט רבים אחרים, דרש לקבל התרעה ארוכה.
בתחילת אוקטובר החלו ההכנות, ונעשה מאמץ תחזוקתי מזורז שכלל הכנסת כלי שיט למערך וגיוס ספינות דיג. מרבית כלי השיט הגיעו לכשירות טובה ב-20 באוקטובר. נחתות המכוניות הועברו לאילת והורדו למים ב-1 בנובמבר. הפריגטות אח"י מבטח ואח"י משגב הוצאו משימור והגיעו לכשירות ב-3 בנובמבר. גויסו 1,350 אנשי מילואים שאיישו את מרבית כלי השיט. מוצב הפיקוד הימי הופעל במלואו. ארבע תחנות מכ"ם פעלו בחוף הים התיכון.
ההיערכות למלחמה בישראל > בדיקות בחופים

ספינות חיל הים הנחיתו קבוצות בדיקה בחופי סיני בים התיכון ובים סוף. הבודקים מאנשי שייטת 13 מדדו את שיפוע הים באתרים שנחשבו אפשריים להנחתת רכב קרבי משוריין.
בחודש יוני 1955 נערך מבצע ירקון בו הונחתה חולית סיור על ידי ספינת דיג בצד המערבי של מפרץ אילת. משימת החוליה, בפיקודו של אשר לוי, הייתה בדיקת התוואי והערכת העבירות לקראת המסע המתוכנן של חטיבה 9 לכיוון שארם א-שייח'. תכנון התוואי וקצב ההתקדמות התבסס על הנחתת טנקים ודלק ואספקה על ידי נחתות חיל הים במטרה לדלג על קטעי דרך בלתי עבירים ולהקטין שחיקת הטנקים. סירת הדיג הובלה בפיקודו של סא"ל נפתלי רוזן. החוליה שהתה בשטח כחמישה ימים בלי שהתגלתה וחולצה על ידי מטוסי פייפר של חיל האוויר הישראלי.
ההיערכות למלחמה בישראל > תיאום וקישור

לקראת מבצע מוסקטר הוקמה מפקדה משותפת לבריטים ולצרפתים בקפריסין. משלחת ישראלית התמקמה במפקדתו של האדמירל הצרפתי אדמירל BARJOT. ראש המשלחת היה אל"ם יובל נאמן, אז סגן ראש אמ"ן. נציג חיל הים שאיתו היה צבי תירוש. התיאום עם הכוחות הצרפתיים היה טוב, ואילו עם הכוחות הבריטיים היה חוסר תיאום מופגן שגרם במהלך המבצע לתקלה מבצעית וירי על פריגטה בריטית.
מפקד חיל הים הישראלי, האלוף שמואל טנקוס, פעל במטה החיל בחיפה. קצין הקישור למטה הכללי היה סא"ל אריה ברק. ראש מחלקת ים, אל"ם צבי קינן, נמצא פעמים רבות בצמוד לרמטכ"ל משה דיין והיווה קישור ממנו לחיל הים.
אירועים בזירה הימית > הפלת מטוס המטכ"ל המצרי

בבוקר יום א', 28 באוקטובר 1956, נתקבלה ידיעה מודיעינית על פיה צפויים הרמטכ"ל המצרי עבד אל-חכים עאמר וקצינים נוספים מצמרת הצבא המצרי לטוס בשני מטוסי איליושין Il-14 מדמשק לקהיר, לאחר שיחות תיאום של מבצעים משותפים נגד ישראל. הוחלט לירטם מעל הים התיכון.
באותו לילה שלפני תחילת מבצע "קדש", איתר מטוס גלוסטר מטאור מדגם קרב-לילה, שהוטס על ידי הטייס יואש צידון (צ'אטו) והנווט אלישיב ברוש מטייסת 119, את מטוס האיליושין Il-14. לאחר שזיהה בבירור כי הוא מטיס את חברי המטכ"ל המצרי, הפילו בירי תותחים. כל 23 הנוסעים, הקצינים המצריים וצוות המטוס נהרגו. הרמטכ"ל המצרי עבד אל-חכים עאמר לא היה במטוס שהופל.
המטוס המצרי הופל לים במרחק של כ-200 ק"מ מדרום לקפריסין. עם היוודע נפילת המטוס הוציא הצי המצרי מספר כלי שיט לאזור נתיב הטיסה לחפש ניצולים. ידיעות מודיעין מסרו שהכוח כולל משחתת Z, משחתת Hunt סלופ, ושתי קורבטות. כאשר התבררה למצרים פרישת הכוח הימי הבריטי-צרפתי, באזור נפילת המטוס, הוחזרו כלי השיט המצריים בלא שמצאו דבר.
חיל הים הישראלי נערך לפגוע בכלי השיט המצריים עם שייטת המשחתות בפיקודו של אל"ם שמואל ינאי ושייטת 5 בפיקוד סא"ל נפתלי רוזן. הכוחות יצאו למשימתם, אך לאחר הפלגה קצרה קיבלו הוראה לחזור, מבלי שהגיעו לאזור הפלת המטוס. המטה הכללי לא אישר את הפעולה.
אירועים בזירה הימית > היערכות להגנת החוף

מאחר שחיל הים לא שותף למתקפה המתוכננת בסיני וגם תקיפת הכוח המצרי בים לא אושרה לו ערך מפקד חיל הים שמואל טנקוס את הכוח הימי כנגד האפשרות של הפגזת החוף. לא הייתה לכך ידיעת מודיעין אלא הערכת מצב
שייטת 1 בהרכב 2 המשחתות והפריגטה אח"י מזנק (ק-32) נערכה מול החוף הישראלי, בין חדרה לעתלית - בפיקוד אל"ם שמואל ינאי
שייטת 5 בהרכב ארבע טרפדות בפיקוד סא"ל נפתלי רוזן הוצבה בנמל חיפה.
זוג טרפדות בפיקוד סרן שמשון עדן נשלח לסיור אבטחה מול חוף תל אביב.
כוונת מפקד חיל הים שמואל טנקוס הייתה לרכז את הכוחות כאשר תתגלה מטרה עוינת. 

הייתה הערכת המודיעין הימי שהקומנדו הימי המצרי יחדיר צוללים עם מוקשי עלוקה לנמל חיפה. נעשה שימוש ברשת ההגנה לסגירת הנמל כנגד צוללים כפי שהוצבה במקום על ידי הבריטים במלחמת העולם השנייה. הרשת סגרה את הפתח בשעות החשיכה ולא התאפשרה כניסת ויציאת כלי שיט.
אירועים בזירה הימית > פריצת מצרי טירן

בנמל מסאווה בדרום הים האדום הוכנה אונית סוחר שאויישה בצוות ישראלי בפיקודו של רס"ן רפי אטלינגר מחיל הים. האונייה שנשאה דגל זר יצאה לכיוון אילת ובדרכה עוכבה על ידי אוניות בריטיות וצרפתיות. הגיעה ועברה במיצרי טירן אחרי שחרור סיני.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית

כתגובה להפלת המטוס, נשלחה המשחתת איברהים אל אוול בפיקוד רס"ן רושדי טמזין מפורט סעיד כדי להפגיז את נמל חיפה. נראה שתכנון ההפגזה נעשה תוך כדי הפלגה באופן חפוז. בתי הזיקוק ונמל התעופה חיפה לא נכללו ביעדי ההפגזה משום שמיקומם לא סומן במפה הימית שהייתה במשחתת.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > טעות בזיהוי

בצהרי 29 באוקטובר הגיע הנספח הימי של ארצות הברית קפטן היגינס (Capt Higgins) למפקדת חיל הים, והתריע על הגעת כוח אמריקאי בן שלוש משחתות לנמל חיפה לצורך פינוי 1,800 אזרחים אמריקאיים מאזורי הקרבות. כאשר התגלתה מטרה במסכי המכ"ם חשבו במפקדת חיל הים כי זו אחת מהם. כך ב-31 באוקטובר לפנות בוקר, בהפתעה מוחלטת החלה משחתת מצרית, אבראהים אל-אוול להפגיז את נמל חיפה. במפקדת חיל הים חשדו במטרות שהתגלו במכ"ם 10 מייל מערבה יותר כחלק מכוח מצרי גדול. הם זוהו כמשחתות אמריקאיות. קיבלו הודעה על הקרב העומד לקרות והתרחקו.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > משחתת צרפתית

המשחתת הצרפתית "קרסן" (Kersaint). הייתה חלק מכוח צרפתי שיועד בתחילה להגנה בפני מטוסים. הכוח יצא להצטרף לכוחות מבצע מוסקטר. לקרסן קרתה תקלה בציר המדחף והיא חזרה לעגינה במפרץ חיפה. קצין הקישור מחיל הים בקרסן היה סרן רמי לונץ.
המשחתת הצרפתית פתחה באש מתותחיה ואף הרימה עוגן והחלה לנוע צפונה. הירי מהמשחתת הצרפתית שלא היה צפוי גרם להפסקת ההפגזה המצרית מבלי שנגרמו בחיפה נזקים. ה"קרסן" ירתה 64 פגזים נגד מטוסים שהתפוצצו לפני פגיעה וגרמו נזקים לסירות ההצלה ולצוות על הסיפון. הערכה הייתה כי דרך הנסיגה המתוכננת של האבראהים אל-אוול הייתה לכיוון חוף לבנון כדי להתרחק ולקבל סיוע אווירי סורי. נראה כי תנועת המשחתת הצרפתית צפונה גרמה למפקד המצרי לפנות מערבה וכך הגיע למפגש עם כוח המשחתות.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > שייטת המשחתות

כוח השטח בפיקודו של מפקד השייטת, אל"ם שמואל ינאי, כלל את שתי המשחתות אח"י אילת ואח"י יפו והפריגטה אח"י מזנק. הן נמצאו דרומה לחיפה והופנו לירוט המשחתת המצרית. במפגש פתחה אבראהים אל-אוול באש ונפילות הפגזים היו קרובות לאח"י יפו. מקורות האזנה העבירו למפקדת חיל הים מידע מדויק על שיחותיו של מפקד האונייה עם מפקדת הצי המצרי. דברי המפקד המצרי הועברו מהמודיעין הימי בזמן הקרב למפקד שייטת המשחתות אל"ם שמואל ינאי במשחתת אח"י יפו (ק-42).
ירי לילה של שתי משחתות על מטרה אחת מחייב רמה גבוהה של תיאום ומקצוענות. המשחתות הישראליות היו לאחר סדרת אימונים בסיסית מחוץ לישראל ולא ביצעו ירי אימונים מאז שהגיעו לישראל. רמת התותחנות הייתה נמוכה והירי לא היה מדויק. פגיעת פגז 4.5 אינץ' בכלי שיט גורמת נזק רב. אף כי נורתה כמות רבה של פגזים מעט הפגיעות שהיו גרמו לאבראהים אל-אוול לאבד את יכולת ההיגוי. פגיעת פגז נוספת שספגה אבראהים אל-אוול בחדר הדוודים הביאה להאטת מהירות כך שלא יכלה להתחמק מהמשחתות הישראליות. וכך למעשה אבדה לה יכולת הנסיגה. נקלטה בקשת המפקד המצרי ואף הובטחה לו עזרה מחיל האוויר הסורי. לאור זאת, דרשה מפקדת חיל הים סיוע אווירי להגנה.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > סיוע אווירי

מטוסי חיל האוויר הישראלי הגיעו אף כי מפקד השייטת שמואל ינאי לא רצה בכך. הם הופנו לתקיפת האבראהים אל-אוול, מה ששבר מורלית את הצוות המצרי. תקיפת מטוסי אוראגן של חיל האוויר הישראלי הביא את מפקדה להכריז על כניעה, לאחר שקיבל אישור לכך מהמפקדה המצרית. במקביל לכניעה ניסה צוות המשחתת המצרית להטביעה באמצעות פתיחת כניסות מי הים. המידע על פעילות זאת הועבר בזמן אמת לשמואל ינאי, שזירז הוצאת צוות השתלטות.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > השתלטות

צוות ההשתלטות מאח"י אילת, בפיקוד רס"ן אברהם בוצר, הגיע בסירה והשתלט עליה. צוות האוניה נמסר בנמל חיפה למשטרה הצבאית, פצועים טופלו ולא היו אבדות. האונייה הועלתה למבדוק, הוחזרה למצב ראוי לשימוש. שירתה בחיל 12 שנה בשמה החדש "אח"י חיפה".
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > פעילות הטרפדות

הטרפדות, שהיו בכוננות מיידית ליציאה, נמצאו קשורות למצופים במעגן הקבוע בנמל חיפה. נפילות הפגזים היו קרובות מאוד, משה טבק מספר כי נרטב מנד המים שהעלתה נפילת פגז. מפקדי הספינות לא המתינו לפקודה זרקו חבלים ויצאו לדרך. רשת ההגנה נגד צוללים חסמה את הכניסה והיציאה מהנמל. ט-208 בפיקודו של ראובן שדמי חמקה ראשונה בין המצוף למגדלור בשובר הגלים הקטן. ט-200 וט-210 חמקו עם פתיחת הרשת. מחוץ לנמל נפגשו עם מפקד השייטת נפתלי רוזן שהצטרף עם ט-205 ספינת הפיקוד. רק לחלק מהטרפדות היה מכ"ם ולא הייתה תמונת מצב. מאוחר יותר התקבלה הוראה מהמפקדה לרדוף אחר המשחתת המצרית. ט-208 פגשה כלי שיט מהיר בתנועה מזרחה ונערכה לתקיפת טורפדו. אך היא זוהתה כאח"י מזנק (ק-32) והתקיפה נמנעה. הפריגטה הבינו שהטרפדת עומדת לתקוף אותם. לאחר הזיהוי באיתות אור הועבר הפצוע אביגדור רביד שנכווה קשות מפיצוץ צינור הקיטור אל הטרפדת. על מנת להביאו לבית החולים. אך רביד דרש ממפקד הטרפדת ”תעזוב אותי תמשיכו בלחימה”.
כוח הטרפדות שנמצא מול תל אביב קיבל הוראה לחזור במהירות לחיפה. בט-207 שהייתה מצוידת במכ"ם הוחזקה תמונה מקומית טובה. בדרכם פגשו את אח"י מזנק (ק-32) שוב נערך זיהוי באיתות אור.
אירועים בזירה הימית > שביית משחתת מצרית > תוצאות

על אף חילופי האש והכמות הרבה של תחמושת שנורתה, האבדות אשר נגרמו למצרים היו קלות יחסית: שמונה פצועים ושני הרוגים. בצד הישראלי לא היו אבדות. באח"י מזנק (ק-32) נכווה איש צוות אביגדור רביד מצינור קיטור שהתפרץ בעת שהפריגטה ניסתה להצטרף לכח המשחתות במהירות מרבית. הכוויות היו קשות אך רביד החלים וחזר לתפקידו באונייה.

תוצאות הקרב הוצגו כהצלחה בשלושת הציים שלקחו בו חלק. חיל הים הישראלי התברך באונייה שצורפה לסדר הכוחות ולא ערך תחקיר לקחים מהתקלות שקרו באירוע. הצוות של המשחתת הצרפתית זכה לאות כבוד. 

חיל הים המצרי מציג את הפעולה כהצלחה נועזת בפריצה לשטח האויב והשגת הפתעה. את הפגיעות ב'איברהים אל-אוואל' מייחסים לירי הצי הצרפתי והכחישו את שבייתה. המפקד המצרי, רושדי טמזין, המשיך בשירות ואף עלה בדרגה.
מבצעי הבריטים והצרפתים

הצרפתים היו כבר זמן רב במלחמה בהודו-סין ובאלג'יריה ולשיתוף הפעולה עם ישראל היו שותפי סוד רבים. המדיניות הבריטית עוד מאז מלחמת השחרור הייתה שיתוף פעולה עם הערבים. הדרישה של נאצר לפינוי מהתעלה והצורך להילחם במצרים היה מצב חדש. נושא שיתוף הפעולה עם ישראל לא היה ידוע לכוחות הלוחמים. הפיקוד וההנהגה הבריטית גררו רגליים וגרמו לבזבוז זמן ובסופו של דבר לכישלון מדיני.
מבצעי הבריטים והצרפתים > סדר הכוחות הימי

נאסף כח ימי אנגלי צרפתי אדיר שכלל:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סוג כלי השיט | הצי המלכותי הבריטי | הצי הצרפתי | במשותף |
| נושאות מטוסים | 3 | 2 | 5 |
| אוניית מערכה |  | 1 | 1 |
| סיירות | 1 | 1 | 2 |
| משחתות גדולות | 4 | 5 | 9 |
| משחתות רגילות | 12 | 12 | 24 |
| שולות מוקשים | 12 | 14 | 26 |
| אוניית להובלת רכב אמפיבי |  | 1 | 1 |
| אוניות נחיתה לטנקים | 4 | 4 | 8 |
| נחתות טנקים | 8 | 4 | 12 |
| אוניות פיקוד | 1 | 1 | 2 |
| נושאות הליקופטרים | 2 |  | 2 |
| סה"כ | 47 | 45 | 92 |

הצגת הדברים כאילו ההתערבות באה לצורך הרחקת ישראל מהתעלה מנע יציאת כוחות אמפיביים לדרך לפני פרסום האולטימטום. המרחק בשיט ממלטה לפורט סעיד קבע את מרווח הזמן של 6 ימים.
חיל הים המצרי נמנע ממפגש עם כוחות עדיפים. המשחתות מסדרת סקורי החדשות והמשחתות הישנות נחבאו בנמל אלכסנדריה והבריטים נמנעו מהרחבת הפעולה לשם. מטוסי F4U קורסייר צרפתיים הטביעו ב-1 נובמבר טרפדת מצרית שהתקרבה באור יום לכיוון נושאות המטוסים. ב-4 בנובמבר פגעו מטוסים בריטיים בשתי טרפדות מצריות וחסו על הטרפדת השלישית כדי שתאסוף מהן ניצולים.
הפעילות הקרבית הבריטית צרפתית נעצרה בחצות 6–7 נובמבר מבלי להשיג את יעדיה. בעקבות לחץ אמריקאי כבד הוכרזה הפסקת אש על ידי הבריטים, בלא הודעה מוקדמת לצרפתים וישראל.
בעת שתפש כוח מוסקטר את פורט סעיד נעשתה חלוקת גזרות בין הצרפתים לאנגלים. השטח ממזרח לתעלה ופורט פואד היה באחריות צרפתית וממערב לה באחריות בריטית. לכן הפעילות הישראלית, שהייתה מתואמת עם הצרפתים אך לא עם הבריטים, התבססה על פורט פואד.
פעילות בריטית בגזרת הים האדום

הטבעת הפריגטה דמיאט: הבריטים שלחו לצפון הים האדום כוח שכלל את הסיירת HMS Newfondland, המשחתת HMS Diana, והפריגטות HMS Crane, וגם HMS Modeste כל זאת ללא תיאום עם ישראל.
ב-31 אוקטובר גילה הכוח הבריטי במבואות מפרץ סואץ את הפריגטה המצרית "דמיאט" שנשלחה עם תגבורת לשארם א-שייח' להצטרף או להחליף את הפריגטה "רשיד" בשארם א-שייח'. שתיהן עסקו באכיפת הסגר על אילת. ההתכתשות קרתה בטווחים קרובים. בתגובה לדרישה מהבריטים לעצור פתח המפקד המצרי באש וניסה לנגח את הסיירת HMS New Foundland. תוך התקרבות נפגעה ה"דמיאט" מספר פעמים מתותחי הסיירת וטבעה.
הבריטים אספו מהים 69 ניצולים מתוך צוותה שמנה 140 איש ועוד התגבורת שנשאה עימה. המפקד המצרי, רס"ן שאכר חוסיין, טבע עם אונייתו וזכה לכבוד במצרים.
פעילות בריטית בגזרת הים האדום > "אש ידידותית"

ב-2 בנובמבר, כאשר נודע שכוונת המצרים להתפנות משארם א-שייח' בדרך הים, הופנו רביעיית מטוסי מיסטר ורביעית מטוסי מוסטנג לאזור. המטוסים הטביעו ספינת תובלה מעץ בשם "אאידה" עוד בנמל. מאוחר יותר התחרט הרמטכ"ל על הפעולה הזאת משום שהעדיף לתת למצרים להתפנות משארם א-שייח' בדרך הים ללא קרב.
ב-3 בנובמבר נתקבל דיווח על אונית מלחמה בקרבת מצרי טיראן. זוג מטוסי מיסטר הוזנקו לעברה ולא הצליחו לזהות אותה בבירור. אחרי הצהריים נשלחו שני מבנים של מטוסי מיסטר, רביעייה בפיקוד מנחם בר ושלישייה בפיקודו של דני שפירא. האונייה פתחה עליהם באש תותחי נ"מ. הרביעייה הראשונה תקפה בנמל ומן דיווח על משחתת ”יורה לכל הכיוונים.” דני שפירא הבחין באונייה כשהיא שטה במלוא המהירות דרומה ופתחה באש. הוא הוביל את השלישייה שלו לתקיפה ברקטות רסק ובתותחי המטוסים. בתקיפת התותחים הועפה אנטנת המכ"ם.
בשלב זה נהיו מטוסי המיסטר קצרים בדלק ונאלצו להפסיק את התקיפה. בהגיעם לבסיס נודע כי הייתה זאת פריגטה בריטית HMS CRANE אשר השתתפה בהטבעת ה"דמיאט". בתחקיר נשאל דני שפירא אם לא הבחין בדגל הצי הבריטי. תשובתו ”כשיורים עלי אני לא מחפש דגל ולא מנסה לקרוא את שם האנייה.”
אל סיפור האש הידידותית השתרבב בטעות מידע על מטוס המיסטר שנפל באזור יום קודם. טייס המיסטר שנפל היה בני פלד נפילתו אינה קשורה לפריגטה הבריטית. מספר הנפגעים בפריגטה היה מועט. המטוסים גם הם לא נפגעו מהאש הבריטית. הפריגטה HMS Crane פנתה בכוחות עצמה לבסיסה במומבסה ושם הוצאה מהשרות.
במפגש, עשר שנים מאוחר יותר, הסביר מפקד הפריגטה שכבר הגיע לדרגת אדמירל, לאל"ם פול קדר הנספח האווירי של ישראל, כי חשב שתוקפים אותו מטוסים מצריים.
סיוע לכוחות היבשה

בעת הלחימה סייע חיל הים הישראלי ואף עירב את הצי הצרפתי בסיוע לכוחות צה"ל שכבשו את סיני.
סיוע לכוחות היבשה > הפגזת מוצבים מצריים

בגזרת הים התיכון בוצעה ב-1 בנובמבר בשעה 2 לפנות בוקר הפגזת מוצבי רפיח המצריים על ידי תותחי סיירת צרפתית GEORGE LEGUES בליווי המשחתות הישראליות. סה"כ הונחתו 150 פגזי 6", יעילות ההפגזה הייתה נמוכה. הרמטכ"ל משה דיין היה מאוכזב מהתוצאה. הערכתו הראשונית הייתה שההפגזה תגרום לקריסת המערך המצרי.
חיל הים הציע להמשיך ללוות את הכוחות המתקדמים ולהפגיז מהים את מוצבי אל עריש בתותחי המשחתות. כעת הודיע משה דיין כי אינו מעוניין בהוצאה הכספית הכרוכה בפגזי המשחתות. הצעה שהועלתה הייתה להפגיז בתותחי הפריגטות שנשאו תותחים גדולים 120 מ"מ ואין צורך לשמור את התחמושת שלהן היות שהן מיועדות להשבתה. כוח הפריגטות יצא לאל עריש בפיקודו של שמואל ינאי. כבר בדרך הוברר כי לא ניתן לבצע את ההפגזה ברמת ביטחון סבירה. בחוף אל עריש אין אמצעי ניווט טובים ולפריגטות הישנות לא הייתה מערכת בקרת אש. בתנאים האלה עלול היה הירי אל החוף לסכן את כוחות צה"ל, לכן ההפגזה בוטלה.
סיוע לכוחות היבשה > סיוע ללחימה בחופי מפרץ אילת

במפרץ אילת המגמה העיקרית הייתה פתיחת מצרי טיראן לשיט. כלי שיט שייטת הנחתות ליוו את חטיבה 9 שנעה על קו החוף של מפרץ אילת אל שארם א שייח. והנחיתה עבורה ציוד כבד ותחמושת. בתיאום שנעשה בין מפקד פלגת הנחתות למפקדת חטיבה 9 לגבי סוגי הציוד נקודות הנחתה לאורך החוף ועורקי הקשר.
הכוח הימי במפרץ הופעל בפיקוד סגן-אלוף יעקב עציון וכלל חמש נחתות מכוניות לתובלה והנחתה, ספינת הדיג "אילת", הספינה "סיני", הגוררת "עובדה" והסירה "ברזלית". כן השתתפו האונייה "מלכת שבא" והאונייה האיטלקית שנחכרה, "CATHERINA MADERA".
ב-2 בנובמבר בשעות הערב סייעו שתי נחתות באש לכיבוש טאבה המצרית. למחרת הונחת כוח של חטיבה 9 מהים על אי האלמוגים וכבש אותו.
ב-4 בנובמבר פרקו ספינת הדיג "אילת" וארבע נחתות מכוניות דלק ומים בחוף דהב לכוחות חטיבה 9 המתקדמים.
ב-5 בנובמבר הנחיתו אותם כלי השיט שני טנקים AMX-13 בחוף נעמה ופרקו שוב מים ודלק.
ב-6 בנובמבר סייע הכוח להשתלטות על האי טיראן. ושתי אוניות הסוחר העבירו לשארם א-שייח' כ-1,000 טון אספקה.
מתום ימי הלחימה ועד פינוי סיני המשיכה פלגת הנחתות להוביל שבויים ותחמושת מחופי סיני לנמל אילת.
פעילות הקומנדו הימי

חלוקת המשימות עם ציי צרפת ובריטניה הדירו את חיל הים מפעולה בנמלי מצרים בים התיכון. פיקוד שייטת 13 הציג תכנון להשתלטות על אוניית אויב בנמל מרוחק. התוכנית לא אושרה לביצוע.
לוחמי השייטת שהיו בקורס מ"כים צורפו למבצעים היבשתיים. כארבעים לוחמים לקחו חלק בצניחה במיתלה ולחימה עם כוח הצנחנים של גדוד 890, בפיקוד רפאל איתן. קבוצה אחרת צורפה לגדוד 50 של הנח"ל שלחמו באזור א-טור, ובין היתר חיסלו משאית עם אנשי פידאיון שניסו לברוח מאזור הקרבות.
היערכות להצנחת קיאקים - כאשר הגיעו ידיעות על כלי שיט מצרי המסייר במְצרים ומבוסס במעגן שארם א-שייח', הועלה חשש שתפגע בנחתות המסייעות לחטיבה 9 בתנועתה דרומה. שייטת 13 קיבלה אישור לתקיפה באמצעות צוללים עם קיאקים שיוצנחו מהאוויר. הכוונה להגיע בצלילה אל הפריגטה בעת עגינה בנמל ולהדביק מוקשי עלוקה. הפינוי תוכנן בחתירה עם הקיאקים צפונה למפגש עם הספינה ברזלית חמושה במקלעים שנשלחה מאילת דרומה.
מפקד שייטת 13, סא"ל יצחק רהב, יצא במטוס כמפקד הפעולה. לאחר המראת המטוס הגיעו למפקדת חיל הים תצלומי אוויר מהם עלה שהפריגטה אינה נמצאת בנמל. נודע שהתקדמות חטיבה 9 הואטה בגלל קשיי עבירות ולא תהיה במפגש. באוויר. אל"ם צבי קינן, ראש מחלקת ים, החליט והודיע ”אין מטרה, בטל פעולה” המטוס בינתיים נקלע לעננים ולא מצא את נקודת הצניחה. כאשר זיהו את המקום הגיעה הוראת הביטול.
היערכות לחטיפת אונייה מצרית - התברר כי הפריגטה המצרית ראשיד, בפיקוד רס"ן סעד עקל, נסוגה אל שארם וג'ה, מפרץ מבודד בחוף הסעודי. נקלט מברק המורה לה ש”לא לשוב לשארם א-שייח' כי אין דלק בשבילה שם.” מפקדת חיל הים הסיקה כי נוצרה הזדמנות להשתלט עליה. כוח בפיקוד הדר קמחי החל באימוני מודל. באילת הוכנו גוררת וספינת דיג. התוכנית לא יצאה אל הפועל. ההסבר שניתן היה כי מפקד חיל הים האלוף שמואל טנקוס, חשב שאין מספיק מודיעין. נימוק אחר היה שלא ניתן לאתר את הרמטכ"ל משה דיין, היות שנמצא בסיני עם כוחות הצבא.
לקראת פינוי סיני - לוחמי שייטת 13 השתתפו במבצע עמורה - פעולות חסימת צירים למניעת התקדמות הצבא המצרי לסיני. בין הפעילויות היו גם חבלות במתקנים ימיים בשארם א-שייח' ומפרץ סואץ. במהלך הפעילות באזור ראס סודר ארעה התפוצצות במחסן חומרי החבלה ורק במקרה נמנעה פגיעה בנפש.
כמו כן לקחו חלק בהטמנת מצבורי מים ומזון על מנת שישמשו לטייסים שאירע מזלם לנטוש מעל סיני במלחמות הבאות.
מבצעים מיוחדים > חילוץ יהודי פורט סעיד > פינוי יתר יהודי פורט סעיד

לאחר שנעצרה הפלישה למצרים נהיה ברור שלא ייקח זמן רב והכוחות ידרשו להתפנות. התקיפות האוויריות על פורט סעיד גרמו לנזקים ואבדות אצל המצרים. הלך הרוחות ברחוב המצרי היה מסוכן לאזרחי אירופה ואמריקה וגם ליהודים תושבי המקום. הצרפתים והבריטים ארגנו פינוי לאזרחים הזרים וניתן היה ליהודים להצטרף. קבוצת היהודים שמקורם בעדן היו אזרחי בריטניה ושאפו להגיע ללונדון. גם בעלי אזרחויות אחרות שאפו להגיע לאירופה.
כל אנשי הקהילה היהודית בפורט סעיד עזבו את העיר באוניות נוסעים צרפתיות שהוסבו לאוניות בית חולים בכוח מבצע מוסקטר, La Marseillese ו La Pasteur ואף לקחו איתם חלק מרכושם. הם הועברו למרכז קליטה של הסוכנות היהודית במרסיי. משם הועברו לישראל באונייה ירושלים בחודש דצמבר 1956. חלק אחר היגר לארצות הברית, אוסטרליה ואירופה. לאחר פינוי העיר מהצבאות הכובשים כילה ההמון את זעמו בבתי היהודים ואף בית הקברות היהודי נהרס כליל.