stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל היידן
חייו > ילדות וראשית הקריירה

את הדרך לראשית הקריירה המקצועית של מיכאל סלל אחיו הבכור יוזף, שמיומנותו בזמרה הקנתה לו משרה כזמר סופרן במקהלת הנערים של קתדרלת שטפאן הקדוש בווינה, בניצוח קרל גיאורג רויטר. הסופר אלברט כריסטוף דיאס מראשית המאה ה-19, המסתמך על זכרונותיו של יוזף בשלהי חייו, אומר את הדברים הבאים:
רויטר התפעל כל כך מכשרונותיו של [יוזף], עד כי הודיע לאב, שגם לו היו לו שנים-עשר בנים, היה דואג לכולם. האב, שהצעה זו שיחררה אותו מנטל כבד, נעתר לה וכעבור כחמש שנים הקדיש את אחיו של יוזף, מיכאל, ואחריו את יוהאן אוונגליסט למוזה של המוזיקה. שניהם נשכרו כנערי מקהלה והכשרתם הוטלה על אחיהם יוזף, לשמחתו שלא ידעה גבולות.
אותו מקור מעיד, כי מיכאל הצטיין בלימודיו יותר מיוזף וכי הייתה זו שירתו של מיכאל (בייחוד כשיוזף הגיע לגיל, שבו התקשה לשמור על קול הסופרן שלו), שזכתה להתפעלות הרבה ביותר.
זמן קצר אחרי שעזב את המקהלה, התמנה מיכאל לקאפלמייסטר בגרוסוורדיין ואחר כך, ב-1762 בזלצבורג. במשרה זו שירת במשך ארבעים ושלוש השנים הבאות, במהלכן כתב יותר מ-360 יצירות לכנסייה ומספר רב של יצירות חילוניות. הוא התוודע למוצרט, שהתרשם מאוד מעבודתו והיה מורם של ובר ודיאבלי.
הקרבה בין מיכאל ליוזף נמשכה לכל אורך חייהם. יוזף העריך אותו מאוד וסבר, שהמוזיקה הדתית של מיכאל עולה על זו שלו.
מיכאל היידן מת בזלצבורג בגיל 68.
יצירותיו

מקובל לראות ביצירות הכוראליות הכנסייתיות של מיכאל היידן את החשובות ביצירותיו המוזיקלית. בין אלה ה"רקוויאם למות הארכיבישוף זיגמונד" בדו מינור, שהשפיע במידה רבה על הרקוויאם של מוצרט, "מיסה היספניקה", מיסה ברה מינור, "שבחי ציון" וקובץ שירי מעלות, שארבעים ושניים מהם נכללו בהדפסה מחודשת ב"אקליזאסטיקון" של דיאבלי. היידן היה מלחין פורה גם של מוזיקה חילונית, כולל שלושים סימפוניות ופרטיטות, מספר רב של קונצ'רטי ומוזיקה קאמרית לרבות חמישיית מיתרים בדו מז'ור, שנחשבה בעבר בטעות לפרי עטו של אחיו יוזף.
במשך שנים נחשבה סימפוניה מס' 25 של מיכאל היידן לסימפוניה מס' 37 של מוצרט וקיבלה את מס' 444 ברשימת קכל. הטעות נבעה מגילוי של כתב יד חתום של סימפוניה, שבו כתוב הפרק הפותח בכתב ידו של מוצרט ויתר הפרקים בכתב יד שונה. כיום סבורים, שמוצרט חיבר פרק פתיחה איטי חדש מסיבות שאינן ידועות, אבל את שאר היצירה כתב בבירור מיכאל היידן. כל עוד סברו שמדובר בסמפוניה של מוצרט, הרבו לבצע אותה, אך מאז התגלית המשייכת אותה למיכאל היידן, בשנת 1907, פחתה הפופולריות שלה במידה ניכרת.
במקרה ידוע אחר, חלה מיכאל היידן ולא היה מסוגל לעמוד בהתחייבותו להשלים שישה דואטים לכינור ולוויולה שהוזמנו אצלו, והספיק לכתוב רק ארבעה מהם. מוצרט נחלץ לעזרתו וכתב שני דואטים נוספים (423 ו-424 ברשימת קכל), וכל השישה התפרסמו בשמו של מיכאל היידן. כיום שני הדואטים פרי עטו של מוצרט מוכרים יותר.
מיכאל היידן לא ערך מעולם קטלוג של יצירותיו על פי נושאים וגם לא פיקח על התקנתו של קטלוג כזה. הקטלוג המוקדם ביותר נערך בשנת 1808 על ידי ניקולאוס לאנג בשביל 'Biographische Skizze'. בשנת 1907 ערך לותאר פרגר קטלוג של היצירות התזמורתיות של מיכאל היידן בשביל 'Denkmäler der Tonkunst in Österreich', הנחשב למהימן הרבה יותר. בשנת 1915 לקח עליו אנטון מריה קלאפסקי משימה דומה ביחס למוזיקה הכנסייתית ווקאלית של מיכאל היידן.
חלק מיצירות היידן מסומנות במספרים של פרגר, על פי הקטלוג התימאטי של יצירותיו בעריכת לותאר פרגר משנת 1907.
מראי מקום

Charles H. Sherman and T. Donley Thomas, Johann Michael Haydn (1737-1806), a chronological thematic catalogue of his works. Stuyvesant, New York: Pendragon Press (1993)
Dies, Albert Christoph (1810) Biographical Accounts of Joseph Haydn, Vienna. English translation by Vernon Gotwals, in Haydn: Two Contemporary Portraits, Milwaukee: University of Wisconsin Press.
Rosen, Charles (1997) The Classical Style. New York: Norton.
צ'ארלס ה. שרמן ו-ט. דונלי תומאס, יוהאן מיכאל היידן, (1737-1806), קטלוג כרונולוגי-תימאטי של יצירותיו. סטיווסנט, ניו יורק: הוצאת פנדרגון (1993)
דיאס, אלברט כריסטוף (1810) רשימות ביוגרפיות של יוזף היידן, וינה, תרגום לאנגלית ורנון גוטוולס, בהיידן: שני דיוקנאות בני דור, מילווקי: הוצאת אוניברסיטת ויסקונסין
רוזן, צ'ארלס (1997) הסגנון הקלאסי. ניו יורק: נורטון
הערות שוליים

↑  1810, 86
↑  Rosen 1997, 366
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262572005171  PLWABN: 9810616198905606  BNE: XX966000  BnF: cb13895054z (data)  CANTIC: a10454986  GND: 115657754  ISNI: 0000 0001 0916 0930  LCCN: n79124588  LNB: 000047544  MusicBrainz: 760357b4-37da-4271-8cb7-52786d335745  NDL: 01092308  NKC: jn20000602841  NLA: 35993608  NTA: 07053960X  SELIBR: 206791  SNAC: w63f4sbr  SUDOC: 033693552  Trove: 1176930  VcBA: 495/171426  VIAF: 74037803   WorldCat (עם VIAF): 74037803
Kurogane Baby

| --- | --- |

Kurogane Baby, שנת 1962
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Tokyu Kogyo Kurogane" (אנ') (ביפנית: "東急くろがね工業")
 שנות ייצור:  1959–1962
 הרכבה:  יפן יפן
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,995 מ"מ
 רוחב:  1,280 מ"מ
 גובה:  1,645 מ"מ
 משקל:  540 ק"ג (ואן)  480 ק"ג (טנדר)
 בסיס גלגלים:  1,750 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, בטור, 356 סמ"ק המפיק 18 כ"ס ב-4,500 סל"ד (מנוע בנזין)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  65 קמ"ש
 מעצב:  Kazuo Ihara
Kurogane Baby (ביפנית: くろがね・ベビー) הוא מיניוואן בתצורת מיקרוואן, מסדרת "Kei truck" (אנ'), מתוצרת יצרנית הרכב היפנית Tokyu Kogyo Kurogane (אנ') (ביפנית: "東急くろがね工業") אשר יוצרה בין השנים 1959–1962.
תצורות "Kurogane Baby"

מיניוואן בתצורת מיקרוואן
טנדר
"Kurogane Baby"

4 דלתות (במיקרוואן)
2 דלתות (בטנדר)
4 נוסעים (במיקרוואן)
2 נוסעים (בטנדר)
2 דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת בניגוד לכיוון התנועה)
מחזור שתי פעימות
מנוע אחורי
מנוע הנעה אחורית
מנוע קירור אוויר
הערות שוליים

↑  דגמי "Kurogane Baby" - מפרט (ביפנית) asahi-net.or.jp/~rf7k-inue/izen/no-5/kurogane/kurogane
↑  דגם "Kurogane Baby" שנת 1962 - מפרט טכני auta5p.eu/lang/en/katalog/auto.php?idf=Kurogane-Baby-KB-360-7924
↑  דגם "Kurogane Baby" revolvy.com/page/Kurogane-Baby
↑  דגם "Kurogane Baby" oldvan.exblog.jp
פילוגנטיקה

עץ פילוגנטי מבוסס על נתוני RNA ובו נראית ההפרדה בין חיידקים, חיידקים קדומים, ואיקריוטיים
קבוצות אורגניזמים בפילוגנטיקה:
צהוב – מונופילטיות
תכלת – פרפילטיות
אדום – פוליפילטיות
פִילוֹגֶנֶטִיקָה (מיוונית עתיקה: φῦλον, "פילון" – שבט או שושלת, ו-γένεσις, "גנסיס" – מקור, מוצא, התחלה. פִילוֹגֶנֵזָה בלשון הרווחת), היא תחום בביולוגיה העוסק בחקר הקרבה האבולוציונית בין קבוצות אורגניזמים שונות. ניתוח פילוגנטי משמש בכיווני מחקר שונים, בהם אקולוגיה, בה טקסונומיה וסיסטמטיקה פילוגנטית מאפשרות מיון היררכי של הקבוצות השונות לדרגות, וכן ביואינפורמטיקה, אפידמיולוגיה וחקר חלבונים.
רקע

הנחת היסוד העומדת בבסיס הפילוגנטיקה היא שלכל החיים בכדור הארץ מקור משותף (המכונה "האב הקדמון הכולל"). הנחה זו מהווה את אחד מעמודי התווך של הביולוגיה האבולוציונית מאז דרווין. על פי הגדרת ההיררכיה הטקסונומית, למינים קרובים יש הורים משותפים בעבר הקרוב, ואילו למינים רחוקים יש הורה משותף בעבר הרחוק. המינים של ימינו מורכבים מאילני יוחסין הממשיכים למעשה להסתעף, מאחר שמדובר בתהליך מתמשך ולא בנקודת קצה יציבה.
השיטה הפילוגנטית שואפת לקבוע חלוקה לסדרות ומשפחות תוך שמירה על הסדר הטבעי, כאשר כל יחידת חלוקה היא מונופילטית, כלומר מכילה אב קדמון משותף ואיתו כל צאצאיו. כתוצאה מגישה זו, נוצרו סדרות אחדות המכילות משפחה בודדת, או אף מין ייחודי בודד, ולעומתן סדרות אחרות מכילות רבבות של מינים.
פילוגנטיקה היא למעשה חקר הגנאלוגיות האבולוציוניות הללו. אף שהעיקרון הוא עתיק, תחום הפילוגנטיקה התפתח מאוד בעשור האחרון בזכות הקידמה הטכנולוגית בתחום המחשבים ופענוח הקוד הגנטי, כמו גם פיתוחם של כלים ושיטות לשחזור פילוגנטי. הניתוח הפילוגנטי מניב עץ מסועף שמייצג את ההיסטוריה האבולוציונית של אילני היוחסין הנחקרים.
בנית עץ פילוגנטי נעשתה בעבר על פי תכונות חיצוניות של אורגניזמים שונים, אך כיום היא נעשית על פי הבדלים ברצף ה-DNA (סמנים גנטיים) ובדמיון בין גנים באורגניזמים שונים. גישה זו הביאה עמה שינויים גדולים בתפישתנו את היחסים בין הצמחים השונים למשל, אפילו ברמה של משפחה בודדת. כך למשל, סוגים רבים במשפחת השושניים הופרדו למשפחות אחרות, ולעיתים אף הועברו לסדרות אחרות.
שימושים אפידמיולוגיים

פילוגנטיקה משמשת לזיהוי מחלות ומעקב אחר הדבקה בזיהום נגיפי. בניסיון לגלות את מקור הנגיף שבו נדבק חולה כלשהו, נניח שניתן לזהות ארבעה
מקורות אפשריים – בני אדם ממקומות שונים בעולם בהם ביקר החולה, הנושאים את הנגיף, או מיני יונקים שונים החיים בסביבתו של החולה ומודבקים בנגיף זה. הבעיה בגילוי המקור היא שאף אחד מהנגיפים שיזוהו בארבעת המקורות האפשריים לא יהיה בהכרח זהה ברצפו הגנטי לזה של החולה. הניתוח הפילוגנטי עוקף בעיה זו בכך שהוא מתחקה אחר הקרבה האבולוציונית בין נגיפים שהגיעו מכמה מקורות אפשריים. הניתוח לא רק מראה אילו מהנגיפים הוא הדומה ביותר לנגיף אותו נושא החולה, אלא מראה גם את מידת הקרבה בין הנגיפים.
הניתוח הפילוגנטי הוא כיום חלק מהמחקר האפידמיולוגי של מחלות. דוגמאות בולטות ליישומו:
חיסול נגיף הפוליו ביבשת אמריקה.
גילוי מקורו של נגיף האיידס, ה-HIV.
חשיפת אנשים שהדביקו רבים אחרים באיידס.
חיזוי אבולוציה עתידית של נגיפי שפעת.
זיהוי גורמי מחלה שלא היו ידועים בעבר.
פענוח הגנום: הבנת תפקידם של גנים, השפעתן של מוטציות על הגנים וייצור תרופות המפצות על הפגיעה בתפקוד הגנים.
שימושים בחקר חלבונים

רצפי ה-mRNA המקודדים לחלבון משתנים בתהליך האבולוציה. לפיכך ההבדלים בין אורגניזמים שונים באים לידי ביטוי בשוני בין חלבונים אורתולוגיים (לדוגמה המוגלובין מאדם, מעכבר ומדג). חלקים שונים של החלבון נוטים לעבור שינויים אבולוציוניים בתדירויות שונות, האתר הפעיל בחלבון למשל, נחשב לאזור השמור ביותר בין בעלי חיים שונים. בדרך זו, ניתוח פילוגנטי של חלבונים אורתולוגים מאפשר זיהוי אזורים חשובים בחלבון ורומז על תפקידו.
ראו גם

APG II
גנאלוגיה
ביואינפורמטיקה
אבולוציה
ביולוגיה התפתחותית
פרויקט הגנוגרפיה
עץ פילוגנטי
ביאורים

↑  באדם בלבד נמצאו למעלה ממאה פריטים אנטומיים (להבדיל מחלקי DNA) שונים שאיבדו את שימושם כגון שערות הגוף (החסרות כל חשיבות בשמירת חום הגוף), עצם הזנב (העוקץ) ושרירי אפרכסת האוזן, שרוב האנשים אינם מסוגלים להניעם.
↑  לפי תאוריית היציאה מאפריקה, מוצאו של האדם מאפריקה, ומשם הגיע למרכז אסיה ודרומה, חלקו ירד להודו ולאוסטרליה (דמיון בין הודים לאבוריג'ינים) וחלקו המשיך צפונה אל רוסיה וסיביר ומשם המשיך לאמריקה (דמיון בין המונגולים לבין האינדיאנים). במסגרת הגירה זו, נלוו לאדם אורגניזמים נוספים כגון כלבים.
| אבולוציה |
| --- | --- | --- |
| מנגנונים ותהליכים | הסתגלות • סחף גנטי • זרימת גנים • מוטציה • ברירה טבעית • ברירה זוויגית • ברירת שארים • היווצרות המינים |  |
| מחקר והיסטוריה | היסטוריית חקר האבולוציה • היסטוריית חקר התפתחות האדם • ראיות • היסטוריה של החיים • מאובן מעבר • הסינתזה המודרנית • השפעות חברתיות • תאוריה ועובדה • התנגדויות / מחלוקת |  |
| תחומים בביולוגיה אבולוציונית | קלדיסטיקה • גנטיקה אקולוגית • ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית • אבולוציה של האדם • אבולוציה של צמחים • אבולוציה מולקולרית • פילוגנטיקה • גנטיקה של אוכלוסיות • אבולוציה של השפה |  |
קטגוריית אבולוציה • פורטל ביולוגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545890705171  BnF: cb11952878h (data)  GND: 4076110-1  LCCN: sh85101498  LNB: 000180516
הרברט ספנסר

| --- | --- |
הרברט ספנסר בגיל 73
הרברט ספנסר בגיל 73
 לידה:  27 באפריל 1820 דרבי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  8 בדצמבר 1903 (בגיל 83) ברייטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 השקפה דתית:  אגנוסטיות 
 מוסדות:  האקונומיסט 
 זרם:  אבולוציוניזם, ליברליזם, פוזיטיביזם
 תחומי עניין:  תועלתנות, אבולוציה, לסה פר
 עיסוק:  פילוסוף, סוציולוג, סופר, בוטנאי, עיתונאי, אנתרופולוג, פסיכולוג, כלכלן, ביולוג 
 הושפע מ:  אוגוסט קונט, ג'ון סטיוארט מיל, ז'אן-בטיסט דה לאמארק
 השפיע על:  צ'ארלס דרווין
 מדינה:  בריטניה
 יצירות ידועות:  Mr. Martineau on Evolution, The Study of Sociology, Social Statics 
 חתימה:   
 
הרברט ספנסר (באנגלית: Herbert Spencer; ‏27 באפריל 1820 – 8 בדצמבר 1903), סוציולוג ופילוסוף בריטי, שעסק בפוליטיקה תאורטית-חברתית. ספנסר פיתח רעיונות בדבר אבולוציה חברתית ותרבותית, והשפיע על יצירת רעיון הדרוויניזם החברתי, אף שהוא עצמו מעולם לא השתמש במונח זה.
ביוגרפיה

ספנסר נולד בעיר דרבי שבאנגליה, בן לאב מורה. בצעירותו למד מדעים מדויקים – פיזיקה וכימיה, וכבר בגיל 16 החל לעבוד בתכנון רכבות. במקביל החל ספנסר לעסוק בכתיבה, ופרסם את רעיונותיו הפוליטיים בעיתונים שונים. בפרסומיו הראשונים, ביטא את שאיפתו לשינוי הסדר החברתי הקיים. הוא היה ליברל, תמך בקפיטליזם לֵסֵה-פֵר, הרחבת זכות ההצבעה, והפרדה מלאה בין הכנסייה למדינה. בשנת 1848 מונה לעורך משנה של העיתון הבריטי הנודע "האקונומיסט", ובמסגרת זו הרבה להביע את דעותיו. בשנת 1902, היה ספנסר מועמד לקבלת פרס נובל לספרות.
התאוריה החברתית של ספנסר

ספנסר כתב מספר ספרי הגות פוליטית המדברים על האלמנטים החברתיים והביולוגיים בחברה. ניתן לראות דמיון בין רעיונותיו אלה לרעיונותיו של דרווין, בן דורו, כפי שבוטאו מספר שנים מאוחר יותר בספרו הידוע "מוצא המינים". בעוד התאוריה של דרווין התרכזה במישור הביולוגי, ספנסר הרחיב את רעיון הברירה הטבעית גם להתפתחות העולם הפיזי, התודעה האנושית וכן לאלמנטים חברתיים ופוליטיים. ספנסר טבע את המונח "הישרדותם של המתאימים ביותר" או "הישרדות הכשירים ביותר" לאחר קריאה על אודות רעיון "הברירה הטבעית" בחיבורו של דרווין. מושג זה מתורגם לעיתים רבות באורח מוטעה כמבטא את תפישת "החזק שורד". דרווין, שהושפע מספרו של ספנסר, הכניס ביטוי זה לגרסה מאוחרת יותר של ספרו. למרות הדמיון, שיטתו של ספנסר דומה יותר ל-לאמארקיזם, תורה אבולוציונית שונה, המדברת על התפתחות מתמדת של האורגניזמים לכיוון ההתאמה לסביבה והשלמות, בעוד אצל דרווין התפתחות השינויים אצל הפרט היא מקרית.
לפי ספנסר החברה היא אוסף של פרטים. הדבר שמאגד אותם הוא העובדה שכל החלקים מתאפיינים בכך שהיחסים בינם לבין עצמם הם קבועים. כל החלקים של החברה תלויים זה בזה. החברה מטבעה איננה שוויונית אלא דיפרנציאלית: תמיד חלק מהאנשים יהיו בעלי השפעה חזקה יותר מחלק אחר. כל חברה זקוקה לאנשים שיהיו המובילים – למשל הוגי הדעות והפוליטיקאים ומולם תמיד יהיה צורך בחלקים בחברה שתפקידם יהיה פונקציונלי ולא מהותי.
ספנסר טען שגם ברמה של עמים וחברות בסופו של דבר הכשירים והמתאימים ביותר שורדים: עובדה שהחברות שהתאימו את עצמן גאוגרפית לנסיבות המשתנות הן אלה שהתפתחו ושרדו לאורך זמן. עם זאת, תפיסתו איננה קובעת כי ישנם עמים נעלים יותר מבחינה טבעית, אלא שישנם עמים שבזמן נתון מפותחים יותר בשל הסתגלותם הטובה יותר לתנאי הסביבה. על פי ספנסר התהליך האבולוציוני ממשיך ללא הפסק ויסתיים רק כאשר ייווצר 'האדם המושלם' אשר יחיה ב'חברה המושלמת'.
דעותיו של ספנסר השפיעו על הוגים ומדענים שונים במאה ה-19 באירופה שפיתחו תאוריות של דרוויניזם חברתי. חלקן נשענו על חלוקה גזענית, כדוגמת תורת הגזע, המפרידה בין גזעים "עליונים" לבין גזעים "נחותים" שסופם להיכחד. גרסתו של ספנסר לאתיקה הדרוויניסטית רווחה בקרב תאורטיקנים חברתיים רבים במשך מספר עשורים לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, אך בהמשך דעכה. אירווינג קריסטול ראה בהתייחסות הרצינית לגרסתו הפופולרית של ספנסר כאחת מהפרשות הביזאריות והעגומות בהיסטוריה של האינטלקטואליות האמריקאית.
רעיונותיו של ספנסר איבדו פופולריות במרוצת השנים, וכיום רק קורסים אקדמיים מעטים מקדישים לו יותר מאזכור קצר.
תמיכתו בשוק החופשי

ספנסר דגל בעולם שבו נהוגה תחרות בלתי מרוסנת, וסבר שהישרדותם של המתאימים ביותר היא ערובה להתקדמות בלתי פוסקת של החברה. ניתן לגמול לאנשים הטובים ביותר והמתאימים ביותר רק כשנותנים לשוק החופשי לפעול ללא התערבות ממשלתית. הנהגת תוכניות רווחה או תוכניות אחרות שמטרתן לחלק מחדש את העושר, ולהגדיל את חלקם של העניים, משיגות לדעתו את התוצאה ההפוכה: הן מרוממות את החלשים ואת פחותי הערך ומדרדרות את החברה. רעיונות אלה הקנו לספנסר תמיכה של התעשיינים העשירים במאה ה-19. הם ראו בניתוח של ספנסר את הצידוק המדעי לתביעתם להסיר מעצמם כל מגבלה של אסדרה ממשלתית. כך למשל, ג'ון רוקפלר, אחד מעשירי ארצות הברית ומקימה של אימפריה כלכלית עצומה שכללה את רוב תעשיית הנפט האמריקאית, נהג לצטט באוזני ילדים בבתי הספר של יום א' את "הבשורה החברתית" של ספנסר, שלפיה צמיחתם של תאגידי הענק בארצות הברית היא ההתגשמות של הציווי הטבעי של "הישרדות המתאימים ביותר".
לקריאה נוספת

ויל דיוראנט, 'הרברט ספנסר', בתוך גדולי ההוגים, חייהם ודעותיהם, הוצאת אחיאסף, ירושלים 1963
הרברט ספנסר, האורגניזם החברתי (1860), בתוך המקראה: ר' ג'ון מק'גי, ריצ'רד ל' וורמס, תיאוריות אנתרופולוגיות: מבוא היסטורי (תרגום: אודי תגרי), כרך א', חלק א', היסודות ההיסטוריים של התיאוריות האנתרופולוגיות; האבולוציוניסטים של המאה ה-19, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2013.
הערות שוליים

↑  אירווינג קריסטול, "כאשר המידה הטובה מאבדת את קסמה" בתוך תכלת, תרגום: ברוריה בן ברוך, חורף 2010, עמ' 118. יצא לאור שוב בתוך חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011.
↑  ג'ון ג'. משוניס, תרגום: יורם שדה, 1, "הרברט ספנסר: הישרדותם של המתאימים ביותר", סוציולוגיה, תל-אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1999, עמ' 17
↑  Social Statics: Or, the Conditions Essential to Human Happiness Specified, and the First of Them Developed, Herbert Spencer, John Chapman, 1851
↑  Gray, T. S. (1984). Herbert Spencer on women: A study in personal and political disillusion. International Journal of Women's Studies, 7(3), 217-231.
1 2  The Life and Letters of Herbert Spencer, David Duncan, Methuen, 1908
↑  Herbert Spencer, The Principles of Biology, vol. II, (London, 1867), pp. 485-486.
↑  Social statics: together with Man versus the state, Herbert Spencer, D. Appleton, 1910
↑  Essays, Scientific, Political, and Speculative, Volume 3, Herbert Spencer, D. Appleton, 1891
↑  From Optimism to Pessimism: The Case of Herbert Spencer, Part 7, George H. Smith, LIBERTARIANISM.org, AUG 21, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307137705171  PLWABN: 9810628165405606  BIBSYS: 90589788  BNC: 000061660  BNE: XX1721516  BnF: cb11999027x (data)  Botanist: Spencer  CANTIC: a10184107  GND: 118616080  ICCU: CFIV035863  ISNI: 0000 0001 2100 0366  LCCN: n80038441  LNB: 000067963  NDL: 00457285  NKC: jn19990008102  NLA: 35516271  NLG: 102130  NLK: KAC201418591  NSK: 000025753  NTA: 167731955  RERO: 02-A025610045  SELIBR: 207849  SNAC: w6qj7kph  SUDOC: 028084675  Trove: 981238  ULAN: 500261836  VcBA: 495/90654  VIAF: 27074806   WorldCat (עם VIAF): 27074806
מוזיקת לילה זעירה

סרנדה לכלי מיתר בסול מז'ור, הידועה יותר בשמה מוזיקת לילה זעירה (גרמנית (מקור): Eine kleine Nachtmusik), היא יצירה לרביעיית כלי מיתר (עם אופציה לקונטרבס) אשר הולחנה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בזמן שעבד על האופרה דון ג'ובאני. מספרה ברשימת קכל K.525; היצירה הושלמה ב-10 באוגוסט 1787 לפי רשימת היצירות של מוצרט (קטלוג שבו רשם מוצרט מרבית היצירות שהשלים בין פברואר 1784 ונובמבר 1791). היצירה בת ארבעה פרקים:
פרקי היצירה > פרק ראשון

הפרק הראשון נכתב בטמפו Allegro במבנה של צורת סונאטה. הנושא הראשון, בסול מז'ור, נמרץ ובעל מקצב מוטעם. הנושא השני מתון ונכתב ברה מז'ור, סולם הדומיננטה. האקספוזיציה מסתיימת ברה מז'ור וחוזרת על עצמה. חטיבת הפיתוח מתחילה ברה מז'ור ועוברת דרך הסולמות רה מינור ודו מז'ור בטרם חוזרת לסולם סול מז'ור לשם חטיבת הרפריזה, על מנת לסיים את הפרק בסולמו המקורי.
פרקי היצירה > פרק שני

הפרק השני הוא רומנסה (Romanza). הפרק כתוב בסולם דו מז'ור (סולם הסוב-דומיננטה) וכתוב בטמפו Andante המנוגד לטמפו של הפרק הראשון. הפרק כתוב במבנה רונדו קטעי והוא זהה למבנה הסונאטה-רונדו (א-ב-א-ג-א). הנושא הראשון (א) מתון ולירי. אחריו מגיע הנושא השני (ב) אשר הוא קצבי יותר מהראשון. הנושא הראשון חוזר (א) ואחריו מגיע הנושא השלישי (ג), והוא אפל יותר מהשניים הראשונים וכולל מגע בדו מינור. הנושא הראשון (א) חוזר כדי להשלים את פרק.
פרקי היצירה > פרק שלישי

הפרק השלישי הוא מינואט וטריו (א-ב-א) ודומה יותר למחול. הפרק כתוב בסולם הטוניקה, סול מז'ור, בטמפו מהיר למדי (Allegretto). הפרק מכיל שני נושאים; הוא מתחיל עם המינואט (א), ואז נושא הטריו נכנס (ב), ומסתיים עם המינואט. הוא מסתיים באותו סולם שהתחיל בו.
פרקי היצירה > פרק רביעי

הפרק הרביעי והאחרון נכתב במבנה סונאטה-רונדו. הוא חוזר אל הרעננות והשלהוב שבפרק הראשון. הפרק מתמרן בין שני נושאים במהלך הפתיחה שלו; בפיתוח, הוא מתמרן בין סולמות שונים ומסתיים בסול מינור. שני הנושאים חוזרים ברפריזה, ולאחריהם הפרק מסתיים בקודה, בה חוזר הנושא הראשון.
פרקי היצירה > פרק חמישי?

בקטלוג היצירות של מוצרט עצמו, הוא מציין את היצירה הזו כבעלת חמישה פרקים: הפרק השני ברשימה זו, מינואט וטריו, היה ארוך אך אבד. המוזיקולוג אלפרד איינשטיין הציע, לעומת זאת, שהמינואט בסונאטה לפסנתר בסי במול, K.498a, הוא אכן הפרק האבוד. הקלטה של מינואט הסונאטה בעיבוד לרביעיית כלי מיתר כבר הוקלטה, למרות שמוזיקולוגים שונים כיום לא בטוחים לחלוטין שאיינשטיין צדק.
המנצח האנגלי רוי גודמן השתמש במינואט האמור תחת המינואט החסר, ואילו מוזיקאים אחרים בחרו נטלו מינואטים שונים של מוצרט עבור הקלטותיהם של היצירה. בין מוזיקאים אלו ניתן למנות את כריסטופר הוגווד, סיגיסוולד קאוקן מיכאל אלכסנדר וילנס ואחרים.
ראו גם

וולפגנג אמדאוס מוצרט
מוזיקה קאמרית
End Game

"End Game" הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בהשתתפות הזמר-יוצר הבריטי אד שירן והראפר האמריקאי פיוצ'ר, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Reputation. השיר יצא לאור ב-14 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום. הוא נכתב על ידי סוויפט, מקס מרטין, שלבאק, שירן ופיוצ'ר והופק על ידי מרטין ושלבאק גם כן. מבחינה מוזיקלית, "End Game" הוא שיר היפ-הופ, פופ-ראפ ו-R&B. מבחינה לירית, בשיר סוויפט מדברת על הרצון שלה להישאר עם בן זוגה עד סוף חייהם. הקליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קאהן והוא פורסם ב-12 בינואר 2018. בקליפ נראית טיילור שהיא חוגגת עם שירן ופיוצ'ר עצמם ועם אנשים נוספים במקומות שונים בעולם.
השיר ספג ביקורות מעורבות מטעם מבקרי המוזיקה. חלק מהמבקרים שיבחו את השימוש של סוויפט במוזיקת היפ-הופ, את השילוב של פיוצ'ר בשיר ואת המילים הקליטות בעוד חלק מהם מתחו ביקורת על הופעתו של שירן בשיר, ועל ההפקה שלו. השיר הגיע ל-40 הגדולים באוסטרליה, קנדה ויוון. בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-18 ובכך הפך לשיר ה-55 של הזמרת להיכנס ל-40 הגדולים במצעד. בנוסף, השיר הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם באוסטרליה הצליח להגיע למעמד פלטינה ובנורווגיה הצליח להגיע למעמד פלטינה כפולה. בהממלכה המאוחדת השיר זכה להצלחה פחותה כאשר הגיע למקום ה-49 בלבד במדינה. על מנת לקדם את השיר, סוויפט הופיעה עמו בפסטיבל ג'ינגל בול ובסיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום "reputaion"
קידום והוצאה

השיר יצא לאור כסינגל ב-14 בנובמבר 2017, כאשר נשלח לתחנות הרדיו בצרפת. ב-3 בדצמבר הוא נשלח גם לתחנות הרדיו האמריקאיות, ובתאריכים 12 ו-26 בינואר הוא נשלח גם לתחנות הרדיו באוסטרליה ובריטניה בהתאמה. ב-11 בינואר 2018 יצא הקליפ הרשמי לשיר.
כתיבה והלחנה

השיר נכתב על ידי סוויפט, שירן ופיוצ'ר עצמם ביחד עם שלבאק ומקס מרטין ואת השיר הפיקו השניים האחרונים. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר היפ-הופ, R&B, פופ-ראפ, ופאוור פופ. אורך השיר הוא 4 דקות ו-4 שניות והוא מנוגן בקצב של 80 פעימות בדקה. סוויפט כתב את השיר בסולם לה מינור כאשר קולה משתרע מ-D3 ל-E5. מבחינה לירית, השיר עוסק ברצון של סוויפט להישאר עם בן זוגה עד סוף חייה.
וידאו קליפ

בתחילת דצמבר 2017 פרסם שירן כי יופץ וידאו קליפ רשמי עבור השיר.
יומיים לפני יציאת הקליפ, חשפה סוויפט את תאריך יציאתו דרך האפליקציה שלה ואמרה כי בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" תפורסם הצצה לקליפ. בנוסף לכך, היא חשפה מספר תמונות מתוך הקליפ. ביום למחרת, ההצצה נחשפה בתוכנית ולאחר מכן פורסמה גם ברשתות החברתיות.
ב-12 בינואר הועלה הקליפ לערוץ היוטיוב הרשמי של הזמרת. הקליפ בוים על ידי ג'וזף קאהן שביים עבורה שישה קליפים נוספים, כמו "Look What You Made Me Do" ו-"...Ready for It?". הקליפ מציג את סוויפט מבלה עם פיוצ'ר, שירן וחברים נוספים במקומות שונים בעולם. במהלך הסצנה בה משתתף פיוצ'ר נראה הראפר שהוא נוהג בלמבורגיני אוונטאדור בשווי חצי מיליון דולרים, מה שהופך את הקליפ לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים. בנוסף, בקליפ ישנם אזכורים לנחשים, סימן ההיכר של האלבום. כאשר סוויפט הסתכסכה עם קניה וסט וקים קרדשיאן, קרדשיאן כינתה אותה כ"נחש" וביום הנחש הבינלאומי מעריציה פרסמו סמליל של נחש בחשבונות של סוויפט ברשתות החברתיות ובכך הנחש הפך לסימן ההיכר של האלבום. הנחש מופיע כקשית שתייה ממנה שותה טיילור את המשקה שלה וסצנה בה היא משחקת סנייק בקונסולת משחקי מחשב כף יד. בנוסף לכך, היא לובשת באחת מהסצנות חליפה העשויה מעור נחש. נכון ל-29 בינואר 2021, הקליפ עומד על 240 מיליון צפיות.
וידאו קליפ > עלילה

הקליפ נפתח בסצנה בה רואים את טיילור משקיפה על נוף מבעד לחלון של בניין גבוה. בהמשך, נראית סוויפט בערים שונות כמו טוקיו, מיאמי ולונדון חוגגת עם שירן ופיוצ'ר ועם אנשים נוספים. בכל פעם שהיא מחליפה עיר היא נצפית או עם שירן או עם פיוצ'ר בנפרד. הקליפ מסתיים בכך ששירן וסוויפט רוקדים ביחד תחת שמי לונדון.
ביקורת

השיר קיבל בעיקר ביקורות חיוביות, אשר שיבחו את הופעתו של פיוצ'ר בשיר ואת הפקת השיר.
בפיצ'פורק נכתב כי השיר "קליט" וכי הוא "מחדש את השילוב שבין R&B לראפ בשנת 2017", אך מצד שני ציינו כי השיר היה "חסר השראה" ו"תפל" וכי מקס מרטין היה יכול להוציא יותר מהשיר. במגזין Vulture ציינו כי השיר צפוי להיות אחד מהשירים המצליחים של האלבום בגלל הקצב הקליט שלו והקטעים של פיוצ'ר. במגזין רולינג סטון הוא דורג במקום ה-171 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג". במגזין טיים נכתבה גם ביקורת חיובית על השיר, אך במגזין Spin נכתב כי השיר היה "בסדר" בלבד ופיוצ'ר היה זה שבעיקר החזיק את השיר.
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| אינדפנדנט | 100 רצועות האלבומים של טיילור סוויפט - מדורגות | 47 |  |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 171 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 122 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 50 |  |
| Paste | 158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 141 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 158 |  |