stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגטו החדש
עלילת המחזה > ניתוח העלילה

כל אחת מהדמויות במחזה מסמלת טיפוס חברתי מסוים, בדרך כלל באמצעות צמדי ניגודים: יעקב מייצג את היהודי הישר ובעל הכבוד העצמי, בעוד שכל עולמה של אשתו נסוב סביב התגנדרות. דמותה מבוססת בעיקר על רעייתו של הרצל, ג'ולי. ריינברג הוא יהודי בורגני אופייני, שכל עולמו נסוב סביב הכסף, ומבקש להיראות כיהודי "מתורבת", בעוד שווסרשטיין הוא יהודי מזרח-אירופי אופייני, המודע למקומו של היהודי בעולם. צמד דמויות מסמל שני פתרונות דתיים ל"בעיה היהודית". דמותו של הרב פרידהיימר מייצגת את הכוחות הדתיים ביהדות, השואפים לבצר את חומות הגטו, ומנגד ד"ר ביכלר שהמיר את דתו. יש גם צמד דמויות של נוכרים: החבר פרנץ, אדם הגון שנאלץ להתרחק מיעקב מחשש האנטישמים, ומייצג את בגידת החוגים הליברליים בציבור היהודי; ופון-שראם, האציל האנטישמי, המנהל חיי הוללות במחיר הפקרת חייהם של בני מעמד הפועלים.
הרצל מתאר במחזה את דמות הצעיר היהודי שנמצא במתח האמנציפטורי המובהק - הוא אדם אמנותי ועדין-נפש הרוצה להתקבל בחברה הנוצרית בזכות עצמו, אך אינו יכול לחמוק מהזיהוי של היהודים כספסרים מעוררי שאט-נפש, ויתרה מזאת, גם לא יכול לתרץ בפני עצמו שהדעות הקדומות כלפיו נובעות רק מצרות-עין חשוכה: המשפחה שהוא נושא את בתה היא ייצוג נאמן של סטריאוטיפ היהודי הנובוריש, וגם הוא נשאב לתוך עסקאותיהם המפוקפקות, אך במטרה ברורה להתמודד עם הבעיה החברתית כלכלית המאפיינת את התקופה: הפערים העצומים בין ספסרי הבורסה לבין פועלי מכרות הפחם העובדים שעות ארוכות בתנאים גרועים ובסכנת חיים, תמורת שכר זעום. נושאים אלו - השאלות החברתיות לנוכח התיעוש, תפקידו של ההון בכלל והבורסה בפרט וכדומה - יתפסו מקום מרכזי בהגותו הציונית של הרצל, כפי שניתן לראות בפירוש גם ביומנו וגם בספריו 'מדינת היהודים' (1896) ו'אלטנוילנד' (1902). במסעו אחר חירות פנימית וכבוד עצמי הוא נקרע בין האמונה הליברלית בכך שבני-האדם שווים ושכל האפליות תתבטלנה עם התפשטות הקדמה, לבין המציאות החברתית הגוזרת עליו כליאה בגטו חברתי-מעמדי גם לאחר ביטול הגטו הממשי. מותו של יעקב סמואל נועד להעביר מסר של שמירה על הכבוד היהודי ואזהרה כי מצבם של יהודי המערב הוא ללא נשוא.
תגובות למחזה

ארתור שניצלר, אחד מחבריו הקרובים של הרצל, אשר היה האדם היחידי שקרא את המחזה, הסכים לבקשתו של הרצל לנסות להעלות את המחזה על בימת התיאטרון. שניצלר פנה לשישה תיאטראות בווינה, בברלין ובפראג; בכל תיאטרון הוא זכה לתשובה שלילית. המנהלים היהודים זועזעו מעזות-הפנים של המחזה; המנהלים הלא-יהודים חששו כי המחזה יתפרש שלא כהלכה. "הקנוניה" הזאת קירבה מאוד בין הרצל לשניצלר. למרות חוסר ההצלחה ההתחלתי, המחזה הועלה בסופו של דבר ביותר מ-20 מקומות ברחבי אירופה. בשלב הזה הרצל כבר עסק בציונות במידה ישירה ורחבה בהרבה.
בתחילת ינואר 1898 הועלה המחזה על ידי מפיק פרטי, פרנץ פון יאונר, בקארלתיאטר בווינה. עורכיו של הרצל ב"נויה פרייה פרסה", באכר ובנדיקט, זעמו על כך שהכתב המפורסם שלהם יהיה מעורב ב"מחזה יהודי". באכר דרש מהרצל לאסור על הצגת המחזה, אולם הוא סירב, ובעקבות המריבה הקשה אירעה לו התקפת־לב קלה. הצנזור המשטרתי של וינה, שחשש ממהומות נוספות על אלו שאירעו לאחרונה בעיר, דרש לקצץ קטעים מן המחזה, אולם הרצל והמפיק ערערו על החלטתו בפני מושל אוסטריה תחתית, והיא בוטלה. רק הגבלה אחת נותרה: שדמות הרב (השלילית) לא תופיע בבגדי כהונה. ההצגה אכזבה הן את הרצל והן את הצופים והמבקרים נותרו אדישים. בהצגת הבכורה בווינה נכח גם זיגמונד פרויד. המחזה עורר בו "פקעת מחשבות וחלומות", שהיוו לאחר מכן בסיס לתורת החלומות שלו, שתוארה בספרו "פשר החלומות". לאחר מכן עבר המחזה לברלין, שם נקטל בידי המבקרים.
המחזה נחל הצלחה מסוימת בווינה, שם הוצג 25 פעמים ב"תיאטרון קרל" בשנת 1898. אולם בפראג ההצלחה הייתה בינונית ומטה, ובברלין נחל המחזה כישלון.
הערכת המחזה

גיבור המחזה, יעקב סמואל, הוא במידה רבה בן-דמותו של הרצל עצמו.
ז'אק קורנברג כתב כי המחזה משקף את יאושו של הרצל ואובדן אמונתו באפשרות של קבלת היהודים לחברה, הן בגלל אופיים הריאלי שאותו הוא ביקר קשות והן בגלל דעותיה המושרשות של הסביבה הנוצרית: לבסוף, מוצאו היחיד של הגיבור הוא במוות. "הגטו החדש" היה חלק מגל של יצירות דומות, שנכתבו על ידי יהודים שהשתלבו מהרבה בחינות בחברה הכללית, אך שהתעוררות האנטישמיות אילצה אותם לבחון את הנחות-היסוד שלהם.
יעקב גולומב רואה במחזה חלק חשוב מתהליך שעבר הרצל בחיפושו אחר זהות אותנטית, בהשראת כתבי ניטשה. לדעתו, יש להבין את המחזה על בסיס החוויה של תלישות וניתוק של האינטלקטואלים היהודים, שהתנתקו מדתם ונותרו עם התרבות הגרמנית בלבד, שגם בה לא נטמעו.
לדעת הביוגרף עמוס אילון, זהו המחזה הטוב ביותר שהרצל כתב מעודו. לדעתו, אף על פי שהעלילה עשויה להיראות לקורא המודרני מלודרמטית, המחזה אינו מלודרמטי יותר ממחזותיו של ג'ורג' ברנרד שו, למשל, בן-זמנו של הרצל. לדבריו, הגיבורים הראשיים וחלקים של הדיאלוג, שאובים מחייו של הרצל, ולדעתו "משורטטים בכישרון וברגש". לדעת אילון, "כציון דרך בהתפתחותו מדינאי", מרמז המחזה "על הרבה מן המניעים הפנימיים של מי שעתיד להיות מנהיגו של ציבור גדול. ניכרות בו טראומות הילדות של הרצל, סכלון כוחות הנפש שלו בסגור חיי המשפחה, והמניע העיקרי – גאווה פצועה".
לדעת הביוגרף שלמה אבינרי, "ככל מחזותיו האחרים, גם הוא מלודרמטי, פלקטי ודקלרטיבי, עלילתו מסובכת ואינה סבירה, הוא משופע בנאומים הפוגמים בשטף העלילה הגם שיש בהם עניין לבחינת התגבשות דעותיו של הרצל". לדברי אבינרי, המסר של המחזה הוא שיהודי המערב "אמנם יצאו מן הגטו – אך הם מוצאים את עצמם בגטו חדש, מוזהב מעט ולכאורה פתוח, אך עדיין בגדר גטו". לדבריו, "עיקרו של המסר במחזה הוא השחרור העצמי, האוטואמנציפציה של היהודים – ולא האמנציפציה המוענקת ליהודים".
פרופ' יהודה מורלי טוען, כי כתיבת המחזה הביאה למהפך אצל הרצל ביחס לשאלה היהודית. הוא הבין שההתבוללות היא לא הפתרון. ויותר מכך, הרצל החל להפנים בעקבות המחזה, שיש להקים מדינה יהודית, כל זאת עוד לפני משפט דרייפוס.
בן-ציון דינור ראה במחזה את "נקודת-המוצא לתפיסתו הציונית" של הרצל.
חזקי שוהם טוען כי המחזה הוא "טקסט מפתח אידאולוגי", וזאת על בסיס מקומו הביוגרפי בקורות חייו של הרצל, "בנקודת התפר בין שתי התקופות השונות בחייו הציבוריים – זו ה'מתבוללת' וזו ה'לאומית'". לדעת שוהם, "זהו הטקסט המעמיק הפומבי הראשון" שהקדיש הרצל לבעיית היהודים, ו"ניתן לראות בו את ראשית היחשפותו של הרצל כאיש ציבור יהודי". לדעת שוהם, זהו המחזה הנטורליסטי ביותר מכל מחזותיו של הרצל.
עדות לסערת הנפש שאחזה בהרצל בעקבות כתיבת המחזה, והפנמתו בצורך לפעול למען העם היהודי, באה לידי ביטוי בכתביו: "אני דימיתי כי על ידי הסערה הדרמטית הזאת אשתחרר מן המעיק עליי (הבעיה היהודית). להפך, נכנסתי יותר ויותר לפניי ולפנים של הדבר. התחזק בי הרעיון שעליי לעשות משהו למען היהודים. הלכתי בפעם הראשונה אל היכל התפילה ברחוב ויקטואר, והתפילה הייתה שוב בעיניי חגיגית ומעוררת רגש. קווים רבים הזכירוני את ילדותי ואת ההיכל ברחוב הטבק בבודפשט".
המחזה בישראל

בשנת 2022, פרופסור יהודה מורלי ואשתו, אשת התיאטרון שרה מורלי, תרגמו וביימו מחדש את המחזה. לראשונה בתולדות מדינת ישראל, המחזה עלה על במות שונות ברחבי ישראל, בירושלים, בתל אביב, ובאוניברסיטת בר-אילן. בכ' בתמוז תשפ"ב, יום האזכרה של בנימין זאב הרצל, אף התקיים ביצוע בהר הרצל.
המחזה בעברית

תיאודור הירצל, הגיתו החדש : חזיון בן ארבע מערכות (מתורגם מאשכנזית לעברית: על ידי ר. בריינין), ורשה: אחיאסף, תרנ"ה-1898.
בנימין זאב הרצל תרגום: ראובן בריינין (מגרמנית), "הגיתו החדש: חזיון בן ארבע מערכות" בפרויקט בן-יהודה
הגיטו החדש – מחזה בארבע מערכות, תרגם מ. ז. ולפובסקי, בתוך:
מבחר כתבי הרצל בשנים עשר כרכים, כרך ששי, הוצאת ספרים מ. ניומן, תל אביב, תרצ"ד, עמ' 177–286.
כתבי הרצל בעשרה כרכים, כרך ו': היכל בורבון, הוצאת ספרים מ. ניומן, עמ' 157–216.
הגטו החדש : מחזה בארבע מערכות, תרגם מהמקור בגרמנית - דני בן-ישראל, י' גולן, ת"א, 1992.
המחזה "הגטו החדש", תרגום ועיבוד: יהודה ושרה מורלי, בתוך: במה – כתב עת לתיאטרון, גיליון 287 (2021/2 התשפ"ב), עמ' 176–219.
לקריאה נוספת

עמוס אילון, הרצל, עם עובד, 1977, עמ' 142–146; 282–283.
שלמה אבינרי, הרצל, מרכז זלמן שזר, 2007, פרק שלישי, עמ' 72–77.
ש. שווארץ, "חמשים שנה ל"הגיטו החדש" – מחזהו של הרצל", מאזנים, תש"ה, עמ' 275–282.
חזקי שוהם, "איך נראה יהודי? קריאה מחודשת במחזה 'הגטו החדש'", בתוך: אבי שגיא וידידיה צ' שטרן (עורכים), הרצל אז והיום: יהודי ישן – אדם חדש?, מכון שלום הרטמן / הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, כתר ספרים, ירושלים תשס"ח 2008, עמ' 285–338.
יהודה מורלי, "ממחזה לחזון", סגולה – מגזין ישראלי להיסטוריה, גיליון 97, תמוז תשע"ח, יולי 2018.
יהודה מורלי, "ממחזה לחזון – מבוא למחזה "הגטו החדש"", במה – כתב עת לתיאטרון, גיליון 287 (2021/2 התשפ"ב), עמ' 170–175.
Jacques Kornberg, Theodor Herzl: From Assimilation to Zionism, Indiana University Press, 1993, chapter 6: The New Ghetto, pp. 130-158
הערות שוליים

↑  שמואל ליב ציטרון, הרצל, חייו ופעילותו
1 2  אבינרי, עמ' 72.
1 2  הרצל אמר? הרצל כתב!, נאמן למקור, הספרייה הלאומית
↑  Jacques Kornberg, Theodor Herzl: From Assimilation to Zionism, Indiana University Press, 1993. עמ' 115-123.
1 2  אילון, עמ' 143.
↑  שוהם, עמ' 305.
1 2 3  שוהם, עמ' 307.
↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 282–283.
↑  שוהם, עמ' 295.
↑  שוהם, עמ' 312.
↑  אילון, עמ' 144.
↑  אבינרי, עמ' 74.
↑  אבינרי, עמ' 77.
↑  יצחק טסלר, המחזה הנשכח של הרצל: "לא משפט דרייפוס – זה מה שחולל את המדינה", באתר ynet, 26 בדצמבר 2021
↑  דני גוטוויין, פתאום הרצל כבר לא כל כך סוציאליסט, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007
↑  שוהם, עמ' 304.
↑  "כתבי הרצל", כרך ב', עמ' 17
↑    בתאל קולמן, ‏מחזה המדינה: מה באמת גרם למהפך המחשבתי שעבר הרצל, בעיתון מקור ראשון, 13 בפברואר 2022
↑  Herzl Center - מרכז הרצל, באתר www.facebook.com (הקישור אינו פעיל)
תאודור הרצל כעיתונאי בצרפת, בשנת 1894 לערך.
המנון קנדה

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה קנדה
 שפה:  צרפתית ואנגלית
 מילים:  אדולף-בזיל רותייה (צרפתית)  רוברט סטנלי וויר (אנגלית)
 לחן:  Calixa Lavallée 
 תאריך מעמד רשמי:  1980
 שמות נוספים:   ᐆ ᑲᓇᑕ! ᓇᖕᒥᓂ ᓄᓇᕗᑦ! 
 ‏האזנהקובץ:United States Navy Band - O Canada.ogg‏Ⓘ‏
 
ההמנון הלאומי של קנדה הקרוי בשם "הו קנדה!" קיים בשני נוסחים שונים - בשפה האנגלית והצרפתית.
היסטוריה

השיר "הו קנדה" נכתב בצרפתית על ידי קליסקה לוואלה ואדולף בזיל רוטיה, כשיר פטריוטי צרפתי-קנדי עבור "האגודה של סן ז'אן בפטיסט". השיר בוצע לראשונה ב־24 ביוני 1880 ב"יום סן ז'אן בפטיסט", החג הלאומי של קוויבק. הגרסה האנגלית מבוססת על שיר של רוברט סטנלי וויר מ-1908 והיא איננה תרגום של הנוסח הצרפתי.
השיר שימש באירועים פנימיים של קנדה, בעוד ההמנון הלאומי של האימפריה הבריטית ששימש בתור ההמנון הלאומי בקנדה. ב־1 ביולי 1980 אומץ "הו קנדה" להמנון הרשמי של קנדה. אחרי קבלת ההמנון החדש, ההמנון הישן הפך להמנון המלכותי, ומשתמשים בו לציון לשבח המושל או ברגע שבני המשפחה המלכותית נמצאים במדינה. הוא מנוגן גם ברוב האירועים הממלכתיים כגון הלוויות ויום זיכרון לחיילים (וטרנים).
בחודש יוני 1980, בטרם קיבל ההמנון מעמד רשמי, פנה הקונגרס היהודי-קנדי (CJC) לממשלה בבקשה להשמיט את המילה "צלב" מן הגרסה הצרפתית של ההמנון אך הבקשה לא התקבלה.
ב-2018 תיקן הפרלמנט את השורה השלישית של השיר על מנת להופכו לשווה מבחינה מגדרית.
מילות ההמנון

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
הו קנדה!  ביתנו וארץ מולדתנו!  אהבה פטריוטית כנה מושלת בכולנו.  בלבבות זוהרים אנו חוזים בעלייתך,  הצפונית, החזקה והחפשית!  מכל מקום, הו קנדה,  אנו עומדים על משמרתך.  אלוהים שמור על ארצנו מפוארת וחופשית!  הו קנדה, אנו עומדים על משמרתך.  הו קנדה, אנו עומדים על משמרתך.: O Canada!  Our home and native land!  True patriot love in all of us command.  With glowing hearts we see thee rise,  The True North strong and free!  From far and wide, O Canada,  We stand on guard for thee.  God keep our land glorious and free!  O Canada, we stand on guard for thee.  O Canada, we stand on guard for thee.
צרפתית: 
הו קנדה!  ארצם של אבותינו,  עטור מצחך זרי פרחים.  על כי ידך נכונה לשאת את החרב,  יכול תוכל היא לשאת את הצלב  עברך הוא שיר הלל  למעשי גבורה נוראי הוד.  וגבורתך השאובה מאמונה  תגן על בתינו וזכויותינו  תגן על בתינו וזכויותינו: Ô Canada!  Terre de nos aïeux,  Ton front est ceint de fleurons glorieux!  Car ton bras sait porter l'épée,  Il sait porter la croix!  Ton histoire est une épopée  Des plus brillants exploits.  Et ta valeur, de foi trempée,  Protégera nos foyers et nos droits  Protégera nos foyers et nos droits.
ראו גם

דגל קנדה
סמל קנדה
הערות שוליים

1 2  ההימנון, מעריב, 6 ביוני 1980
↑  Cjc Asks Removal of Words ‘the Cross’ from Canada’s Unofficial National Anthem, 26.6.1980 באתר JTA
↑   בשם השוויון המגדרי: קנדה משנה את ההמנון, באתר הארץ, 1 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 2153fad3-7380-30a1-951c-76e539c99e00
הכלה מאיסטנבול

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 בימוי:  זיינפ גונאי טאן
 שחקנים:  אוזג'אן דניז אסלי אנבר איפק בילגין בירקאי הארדל פיראט טניס דילארה אקסיוסק
 ארץ מקור:  טורקיה טורקיה
 שפות:  טורקית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  170+ (גרסה טורקית) 301 (גרסה בינלאומית)
 הפקה
 הפצה:  Ivi.ru 
 אתר צילומים:  איסטנבול, בורסה 
 שידור
 רשת שידור:  Star TV 
 רשת שידור בישראל:  ויוה   ערוץ הכלה מאיסטנבול (yes)
 תקופת שידור מקורית:  3 במרץ 2017 – 31 במאי 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הכלה מאיסטנבול (בטורקית: İstanbullu Gelin) היא סדרת דרמה טורקית ששודרה בשנים 2017–2019. מככבים בה אוזג'אן דניז ואסלי אנבר. את הסדרה הפיק ג'נגיז צ'אטאי וביימה זיינפ גונאי טאן.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ ויוה ושודרה גם בערוץ הייעודי של yes לכלה מאיסטנבול.
עלילה

סורייה היא מוזיקאית מוכשרת, שעושה את צעדיה הראשונים בעולם המוזיקה, ועובדת כזמרת ליווי. היא חיה בצניעות באיסטנבול עם דודתה, אך חייה משתנים כשהיא מתאהבת בפארוק בוראן, איש עסקים עשיר ונאה.
משפחת בוראן היא אחת מהמשפחות הוותיקות, העשירות והמכובדות בטורקיה. ראש המשפחה היא אסמה, אמו של פארוק ושלושת אחיו. פארוק הוא בנה המועדף ויש לה תוכניות גדולות עבורו, כולל ארגון חתונה עם כלה שהיא בחרה עבורו. אבל פארוק מנהל חיים עצמאיים לגמרי ואינו מודע לתוכניותיה של אמו. הוא מתאהב נואשות בסורייה, מציע לה נישואין והיא מסכימה מיד.
סורייה ופארוק המאושרים מגיעים לאחוזת משפחתו כדי להכריז על אירוסיהם. הודעתם מכה את אסמה בהלם, והיא מסרבת לקבל את הזרה שהביא פארוק אל ביתה. סורייה מקווה שאסמה תלמד להכיר אותה ולבסוף תקבל אותה ככלתה, אבל אסמה היא אישה קשה ועקשנית, שנחושה להשיג את רצונה. היא לא תהסס להשתמש באף תחבולה כדי להפריד בין בנה לאישה שהיא מחשיבה כלא ראויה לבנה ולמשפחתה.
דמויות > דמויות משניות

קיימט (נרגיס צ'וראקצ'י) - אימה של איפק וחברת ילדות של אסמה. קיימט ואסמה שידכו בין פיקרט לאיפק אחרי המון סיבוכים קיימט רכלנית ומקנאה לאסמה היא אומרת לבתה לעשות דברים רעים כדי לזכות בלבה של אסמה ולהיות הכלה של האחוזה. אחות של רייהאן.
נורגול (פלינסו פיר) - יד ימינה של אסמה ואשת סודה, אחראית ראשית על תפעול האחוזה. העובדים חוששים ממנה אך גם אוהבים אותה. היא לא חוששת למתוח ביקורת על אסמה בעת הצורך, אבל לא נותנת לאיש לרמוס את הגברת שלה. היא אוהבת את ילדיה של גברת אסמה כאילו היו ילדיה.
רייהאן (סמרה דינצ'ר) - רייהאן היא אימו של אדם ואחות של קיימט. היא עוברת לגור בבורסה עם בנה, בסמוך לאחוזת בוראן. בהמשך מנסה להצית את אסמה יחד עמה ומתאשפזת בכפייה במוסד לחולי נפש. הייתה פילגשו של אדון פבזי לפני מותו והרתה לו מבלי שאף אחד ידע.
דילארה (נסליהאן ארסלאן) - חברת נפש של סורייה עוד מילדותן. נישאת לאדם - בתחילת הנישואין חווה אלימות פיזית אך בוחרת לעזור לו בשינוי.
גוליסטאן (ארן בלקאן) - מעובדי הבית. רכלנית ומתעניינת בכל שעובר על בני הבית. מפעם לפעם ננזפת על ידי נורגול בשל היותה פטפטנית ומתעניינת יתר על המידה בחיי המשפחה.
באדה (הירה קויונג'ואלו) - עובדת באחוזת בוראן, והיא בחורה צעירה, מעט תמימה. היא מאוהבת בסתר במוראט ואף מנסה להתאבד בגלל שלא אוהב אותה. בהמשך הוא מתאהב בה והם נישאים בניגוד לדעת המשפחה. בסופו של דבר עוברים לארץ אחרת.
מועמדות לפרס

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרס אמי הבינלאומי ה-46 | הטלנובלה הטובה ביותר | הכלה מאיסטנבול | מועמדות |
בישראל

הסדרה משודרת בטלוויזיה בישראל בערוץ ויוה ושודרה גם בערוץ הייעודי של yes לכלה מאיסטנבול, וזכתה להצלחה. התוכנית זכתה לפרודיה בעונה ה-16 של התוכנית "ארץ נהדרת" בשם "השתול מאיסטנבול". בנוסף, ב-6 באפריל 2019 הגיעו כוכבי הסדרה להופעה בהיכל מנורה מבטחים. השחקן הטורקי בירקאי הארדל המגלם את האח הצעיר במשפחה, הגיע לישראל בפברואר 2019 והופיע בפרסומת לרשת קסטרו לצד רותם סלע, ואף הגיע לחגיגת חג האהבה הבינלאומי בבית "האח הגדול". באותה שנה יצא לראשונה בתרגום לעברית הספר שעליו מבוססת הסדרה, מאת ד"ר גולסרן בודאיג'אולו.
הערות שוליים

↑  הילה רגב, קול ששון וקול פארוק: כך כבשה "הכלה מאיסטנבול" את ישראל, באתר Xnet‏, 20 בינואר 2019
↑  'İstanbullu Gelin', Emmy finalisti, פורסם בMilliyet (בטורקית)
↑  רן בוקר, כוכבי "הכלה מאיסטנבול" יגיעו להופעה בישראל, באתר ynet, 31 בינואר 2019
↑  יעל ולצר, הפתעה: הפרזנטור החדש של קסטרו - מוראט בוראן מ"הכלה מאיסטנבול", באתר ynet, 6 בפברואר 2019
↑  "כולם קראו לה 'אסמה סולטן המלכה'": פרק ראשון מהספר "הכלה מאיסטנבול", באתר ynet, 10 באוגוסט 2019
הקטור טימרמן

הקטור טימרמן
הקטור טימרמן (Héctor Timerman;‏ 16 בדצמבר 1953 – 30 בדצמבר 2018) היה עיתונאי, דיפלומט, פעיל זכויות אדם ופוליטיקאי ארגנטינאי יהודי. כיהן כשר החוץ של ארגנטינה בשנים 2010 עד 2015.
קורות חיים

טימרמן נולד ב-1953 בבואנוס איירס לרישה לבית מינדלין ולבעלה, המו"ל, העיתונאי והסופר חקובו טימרמן.
כמנהל העיתון "לה טרדה" תמך בהתחלה בחונטה הצבאית של חורחה רפאל וידלה מתוך תקווה לשינויים חיוביים בחברה הארגנטינית. לאחר שאביו, חקובו טימרמן, נרדף ונכלא החל בנו הקטור לפעול למען זכויות האדם בארצו, בשנת 1978 גלה לארצות הברית וייסד שם את השלוחה הדרום אמריקאית של ארגון משמר זכויות האדם. בשנת 1981 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ובאותה שנה החל לפרסם טורים בעיתוני ארצות הברית המובילים. בשנת 1989 שב לארגנטינה שם כתב טורי דעות רבים בעיתונים, ייסד שני מגזינים והנחה תוכנית ראיונות בטלוויזיה. לאחר הבחירות בארגנטינה בשנת 2003 הפך לתומכו ומקורבו של הנשיא הנבחר נסטור קירשנר.
במקביל המשיך בפעילותו למען זכויות אדם. בשנת 2006 היה העד הראשון במשפטו של כריסטיאן פון וורניך, שהיה שוטר במשטרת בואנוס איירס והורשע בעינויים וברציחות שביצע בשליחות החונטה הצבאית.
בשנת 2004 מונה על ידי הנשיא קירשנר לקונסול הכללי בניו יורק ובשנת 2007 מונה לשגריר ארגנטינה לארצות הברית. בשנת 2010 התפטר שר החוץ הארגנטינאי חורחה טאיאנה בשל חילוקי דעות עם הנשיאה כריסטינה פרננדס דה קירשנר, טימרמן נקרא לבואנוס איירס ומונה לשר החוץ. לאחר מינויו הכריז כי מינוי שר יהודי בארגנטינה הוא סמל לקדמה.
בתחילת שנת 2013 לאחר שחתם על הסכם שיתוף פעולה עם איראן בחקירת פיגוע הטרור בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס ב-1994, מחתה ישראל בפני השגרירות הארגנטינאית, בעקבות כך נזף טימרמן בישראל ודרש ממנה לא להתערב בענייניה של ארגנטינה. התובע אלברטו ניסמן שמונה לחקור את הפיגוע טען כי טימרמן, לצד כריסטינה קירשנר ופוליטיקאים נוספים, פעל כדי לטייח את חלקה של איראן בפיגוע. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2015, אז הוחלף על ידי סוסנה מלקורה.
בדצמבר 2017 נעצר טימרמן לחקירה, בחשד לשיבוש חקירת הפיגוע בבניין הקהילה היהודית. הוא נפטר מסרטן בזמן שהותו במעצר, ב-30 בדצמבר 2018.
היה נשוי לאדריכלית אנבלה סלקצי, ולזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  הארץ, נטשה מוזגוביה, כתבת "" בארה"ב, שר חוץ יהודי ראשון לארגנטינה: "מינויי הוא סמל לקדמה", באתר הארץ, 24 ביוני 2010
↑  ברק רביד, שר החוץ של ארגנטינה נזף בשגרירת ישראל: אל תתערבו בחקירת הפיגוע ב-94', באתר הארץ, 6 בפברואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577229105171  ISNI: 0000 0003 6713 9595  LCCN: no2012018489  SNAC: w6dj79pd  VIAF: 231788374   WorldCat (עם VIAF): 231788374
המובסים

| --- | --- |

 סוגה:  ספרות בלשית, סרט היסטורי 
 שחקנים:  טיילור קיטש  לוגאן מרשל-גרין  נינה הוס 
 ארץ מקור:  גרמניה 
 שפות:  גרמנית, אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 חברת הפקה:  Tandem Productions Bron Studios
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס 
 תקופת שידור מקורית:  18 באוגוסט 2021
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המובסים (בגרמנית: Schatten der Mörder – Shadowplay) היא סדרת טלוויזיה של נטפליקס משנת 2021.
בלש במשטרת ניו יורק מברוקלין שהוקצה לעבוד בנפה הקטנה ביותר במשטרת ברלין מחפש את אחיו, חייל צבא שנעלם בסוף מלחמת העולם השנייה ומסייע למפקדת במשטרת ברלין להילחם בפשיעה בברלין שלאחר המלחמה.
עלילה

השוטר מברוקלין, מקס מקלפלין, בשנת 1946 התנדב לסייע בברלין ההרוסה שלאחר המלחמה בבניית המשטרה המקומית. עם זאת, התוכנית שלו אינה לגמרי אנוכית, מכיוון שמקס מחפש את אחיו מוריץ מקלפלין וקיבל ידיעה שהוא בברלין. כשהוא מגיע לשם, מקס פוגש את השוטרת הגרמנית אלסי גרטן. יחד הם יצאו לעצור פושע חסר מצפון ולהביא אותו מאחורי סורג ובריח.
האיש שנקרא "יוצר המלאכים" מנצל את המהומה שלאחר המלחמה ואת המצוקה האישית של האוכלוסייה לביצוע פשעיו. אבל האח מוריץ, אותו מקס בעצם פגש שוב, הפך ככל הנראה לעבריין. במעין מסע נקמה אישי, הוא מחסל נאצים לשעבר שלדעתו ראויים לכך. סגן הקונסול האמריקאי פרנקלין מבריח פושעים נאצים אלמחוץ לעיר ומקבל כתשלום נאמנות נאצית.
מכיוון שהמשטרה, בעזרתו של מקלפלין, צמודה לעקביו של יוצר המלאכים, הוא ניגש למתקפת נגד. פצצה מתפוצצת במתחם וכאשר הניצולים בורחים מהבניין, הם יורים עליהם בנשק אוטומטי. מקס יכול לירות ביורים. אלסי ומקס גם מצליחים לעצור את ייוצר המלאכים. אך מכיוון שהוא יודע יותר מדי על האמריקאים והבריטים בגרמניה, הם לא יכולים למסור אותו למשפט. סוכן שירות חשאי אמריקאי אוסף אותו במכוניתו.
כאשר אלסי חוזרת הביתה באותו ערב, היא מוצאת שם את בעלה, ששוחרר מהכלא הסובייטי, חולה סופנית.
מוריץ חטף את סגן הקונסול פרנקלין ואשתו. הוא רוצה לפגוש את אחיו מקס "מתחת לעץ האגס". מקס מוצא את החווה שבה גדלה אמו ממוצא גרמני ופוגש שם את מוריץ, שמענה את הקונסול על כך שנתן לנאצים לברוח. מקס יורה במוריץ, שנופל מטה מקרקעית השחת. בזמן שמקס מטפל באשתו של פרנקלין, מוריץ בורח למרות פציעתו בחזה. הוא בדרך לאיטליה, שם הניחו לעצמם להביא את גדולי הנאצים לדרום אמריקה באמצעות "קו החולדות", מסלול מילוט נודע ששימש את הנאצים.
הפקה והפצה

הסדרה הופצה בנטפליקס ב-18 באוגוסט 2021. הסדרה נכתבה על יד מאנס מארילנד, והופקה על ידי Tandem Productions ואולפני Bron.‏ הצילומים נערכו בפראג ובמקומות הסובבים אותה בצ'כיה.
הערות שוליים

↑  Roxborough, Scott (12 באוקטובר 2020). "Taylor Kitsch on 'Shadowplay' and Taking on Darker Roles: "It's the Most Fulfilling"". The Hollywood Reporter. נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Loder, Peter (27 באוקטובר 2020). "Im Schatten der Mörder: Brucker produziert internationalen ZDF-Krimi" [In Schatten der Mörder: Brucker produces international ZDF crime thriller]. Münchner Merkur (בגרמנית). נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Scheer, Ursula (30 באוקטובר 2020). "Kommt ein New Yorker nach Berlin" [A New Yorker comes to Berlin]. Frankfurter Allgemeine Zeitung (בגרמנית). נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staude, Sylvia (31 באוקטובר 2020). ""Schatten der Mörder - Shadowplay" im ZDF: Leichen verstecken in Berlin" [“Schatten der Mörder - Shadowplay” on ZDF: Hiding corpses in Berlin]. Frankfurter Rundschau (בגרמנית). נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  White, Abbey (31 ביולי 2021). "Netflix's New Releases Coming in August 2021". The Hollywood Reporter. אורכב מ-המקור ב-19 באוגוסט 2021. נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (10 באפריל 2019). "Taylor Kitsch & Michael C. Hall Lead Cast Of 'Shadowplay' Drama Series From Tandem & BRON". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-23 באוגוסט 2021. נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hopewell, John (19 ביולי 2019). "Tandem's Berlin-Set 'Shadowplay' Goes for Edge". Variety. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2021. נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Prague-shot post-WWII drama 'The Defeated' premieres on Netflix". The Prague Reporter (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2021-08-31. נבדק ב-2021-08-31.
הרעלת מזון סקומברואידית

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  818338 
 סיווגים
 ICD-10:  T61.1 
 
הרעלת מזון סקומברואידית (באנגלית: Scombroid food poisoning) היא הרעלת מזון הנגרמת מאכילת דגים מסוימים, שלא טופלו כראוי לאחר שנדוגו מהים. בניגוד להרעלות מזון על ידי חיידקים ווירוסים התוקפים ישירות את מערכת העיכול, כאן קורית ההרעלה על ידי יצירת היסטמין בכמויות גדולות על ידי חיידקים.
הקולייסיים (שם מדעי: Scombridae) הם משפחת דגים שבהם רמת ההיסטידין גבוהה, וכן האפשרות להפוך להיסטמין. תופעה זו תוארה לראשונה במשפחה זו, ומכאן שם ההרעלה הזאת שנקראת גם "הרעלת דגים היסטמינית".
על המשפחה הזאת נמנים: טונה, מקרל דגים נוספים הם אנשובי, סרדינים, מליחים, מרלין, מהי מהי ועוד.
במעבדות לטיב דגה ופירות ים מתבצעות, בין היתר, בדיקות היסטמין בדגים ומוצריהם. בישול, עישון או הקפאת הדג אינם משנים את רמת ההיסטמין שבו.
סוגים שונים של חיידקים מכילים כמות גדולה של חומצת האמינו היסטידין שאינה רעילה. חיידקים, בעיקר Proteus Morgani מפרקים את ההיסטמין בעזרת האנזים היטידין דקרבוקסילז להיסטמין. אי הקפדה על הטמפרטורה מעודדת את החיידקים לפרק את ההיסטידין. בטמפרטורה הנמוכה מ-5 מעלות התפתחות ההיסטמין הופכת איטית. גם דרגת חומציות הנעה סביב pH 5.1 מעודדת היווצרות היסטמין וגם תנאי זה גורם להיווצרות ההיסטמין. דרגת החומציות בבשר הדגים נעה בין pH 5.5 ל-pH 7.0.
לאחר שנוצר ההיסטמין הוא נשאר ברקמת הדג ולא מושפע מבישול, עישון או הקפאה חוזרת.
סימני ההרעלה

סימני ההרעלה מופיעים 10–30 דקות מאכילת הדג והם מושפעים מכמות של ההיסטמין בדג. ההיסטמין הוא מתווך חשוב של דלקת; הוא משתחרר בעודף כאשר קיימת תגובה אלרגית, כולל אסתמה, וגורם לתסמינים של הלם אנפילקטי, בעיקר בעור (הרחבת כלי דם) ובמערכת הנשימה (כיווץ שרירי הסימפונות). לכן סימני ההרעלה הסקומברואדית דומים להתקף אסתמה והם:
הסמקה שמתחילה בפנים ומתפשטת לכל הגוף, מלווה בגירוד והזעה
טעם חריף בפה,
דופק מהיר והפרעות בקצב הלב.
כאבי בטן ושלשול
קוצר נשימה שיכול להיות חמור
נפיחות בפנים ובלשון שיכולה להיות מסוכנת ולחסום את קנה הנשימה.
טיפול

הטיפול הוא במתן תרופות אנטי היסטמיניות כמו דיפנהידראמין או חוסמי H2 כמו רניטידין (זנטקס) וערוי נוזלים. במקרים קשים יש לתת אדרנלין כמו בהתקף קשה של אלרגיה.