stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאנג'י

הסימנים לכתיבת המילה קאנג'י. מילולית: "סימנים מתקופת שושלת האן"
קַאנְגִ'י (ביפנית: 漢字, "סימני האן") היא מערכת כתב לוגוגראפי אשר נעשה בה שימוש בכתיבת השפה היפנית. מקור הכתב הוא בכתב הסיני ממספר תקופות שהועתק בשינויים מעטים לשימוש יפני. מכיוון שבכתב לוגוגראפי כל סימן מייצג משמעות שלמה ולא פונמה, ומכיוון שרוב הסימנים זהים, קוראי סינית מסוגלים לקרוא ולהבין קאנג'י במידה רבה גם ללא ידיעת יפנית כלל.
הקאנג'י היא אחת מארבע מערכות כתב הנמצאות בשימוש לכתיבת יפנית מודרנית (שלוש האחרות הן: היראגאנה, קאטאקאנה ורומאג'י).
מקורה של המילה עצמה היא בקריאת און-יומי של הסימנים 漢字 (צורת הקריאה שלהם במנדרינית היא "האנְצ'י"). אותם סימנים משמשים כדי לתאר את הכתב הסיני המשמש בקוריאנית הנקרא הנג'ה.
היסטוריה

אין הסכמה לגבי תחילת השימוש בסימנים הסיניים ביפן, אך מקובל להניח כי נזירים בודהיסטים הביאו עמם טקסטים סיניים ליפן במאה ה־5. במשך הזמן, התפתחה השיטה הנודעת כקַאנְבּוּן (漢文), שיטה המשתמשת בסימנים סיניים בסיסיים ביותר עם סימני הגייה המאפשרים לקורא היפני לקרוא את הטקסט לפי ההגייה וחוקי הדקדוק היפניים.
באותה עת, לשפה היפנית לא הייתה צורת כתיבה עצמאית. לאחר זמן התפתחה צורת כתיבה שנקראה "מניוגאנה", אשר השתמשה במספר מוגבל של סימני קאנג'י תוך שימוש בצורת ההגייה שלהם בלבד וללא התייחסות למשמעות הלשונית שלהם. מניוגאנה, אשר נכתבה בסגנון מעוגל מאוד, הפכה במרוצת השנים להיראגאנה, צורת כתיבה שהייתה נגישה לנשים (מהן נשללה הזכות להשכלה גבוהה). רבות מעבודות הספרות בתקופת היאן שנכתבו על ידי נשים – נכתבו בהיראגאנה. צורת הכתיבה קאטאקאנה הגיעה לעולם בדרך מקבילה לזו של היראגאנה אחותה, כאשר פרחי כמורה במנזרים פישטו את צורת המניוגאנה לצורת כתיבה פשוטה. הקאטאקאנה וההיראגאנה מכונות שתיהן בשם הקיבוצי קאנה.
ככל שצורות הכתיבה היפניות התפתחו והתרחבו, החלה צורת הקאנג'י להיכנס לשימוש על מנת לציין מושגים, כגון שמות עצם, שמות תואר ופעלים, בעוד הקאנה שימשה לכתיבת סיומות פעלים, מילים יפניות מיוחדות ומילים זרות (אם כי השימוש בהן לצורך זה התפתח מאוחר יותר; במקור כל המילים הזרות נכתבו בצורה פונטית בעזרת קאנג'י).
קטגוריות של סימני קאנג'י > הבדלים מהמקור הסיני

מרבית סימני הקאנג'י היפניים והסינים זהים בצורתם, או דומים זה לזה, אך קיימים סימנים ביפנית שאין להם מקבילה בשפה הסינית. קיימים סימנים בעלי משמעות זהה אשר נכתבים בצורה שונה, וסימנים זהים גרפית אשר מקבלים משמעות שונה ביפנית. ישנם גם סימנים ייחודיים ליפנית הנקראים "קוקוג'י" (Kokuji). ישנם מאות סימני קוקוג'י, ואף על פי שחלקם נדירים בשימוש יום-יומי, רובם נעשו תוספת חשובה לשפה היפנית הכתובה. סימני קוקוג'י לדוגמה:
峠 – טוגה (מעבר הררי)
榊 – סאקאי (עץ סאקאי, סוג של קמליה)
畑 – האטאקה (שדה יבול)
辻 – צוג'י (רחוב, הצטלבות דרכים)
働 – האטארה (עבודה)
בנוסף לקוקוג'י, ישנם קאנג'י אשר קיבלו ביפנית משמעויות שונות מהמקור הסיני. סימנים אלו אינם נחשבים כקוקוג'י אלא נקראים קוקון (国訓 kokkun)וכוללים סימנים כגון:
沖 – אוקי (ליד החוף)
椿 – טסובאקי (קמליה יפנית)
קטגוריות של סימני קאנג'י > פישוט הכתב

אחרי מלחמת העולם השנייה הממשלה היפנית יצרה וריאציות מפושטות לחלק מסימני הקאנג'י. שיטת הכתיב הישנה נקראת קיוּ־ג'יטאי (קאנג'י: 旧字体) והחדשה נקראת שין-ג'יטאי (קאנג'י: 新字体). אף כי הסימנים החדשים דומים בחלקם לסימנים המפושטים בסין, למעשה שיטות הפישוט שונות מהותית.
ישנם גם סימנים סיניים אשר היפנית עושה שימוש רק בתעתיק הפונטי שלהם (נקראים 当て字 אָטֶג'י), בסינית ישנם עוד סימנים רבים אחרים אשר לא נכללים גם ביפנית.
צורות קריאה

מכיוון שבכתב לוגוגראפי הסימנים לא מייצגים את צליל המילה, דוברי שפות שונות יכולים לקרוא את אותו הכתב. לכן ביפנית קיימות שתי צורות קריאה שונות לחלוטין לאותן הסימנים. הראשונה היא קריאת און־יומי (音読み), שמבוססת על צליל המילה במנדרינית או שפה סינית אחרת, אך עם הבדלים ההופכים את הצליל לנוח ללשון היפנית. השנייה, והשימושית יותר, היא קון־יומי (訓読み) או "קריאה ילידית", בה הסימנים נקראים כמילים אותן הם מייצגים ביפנית.
צורות קריאה > און־יומי

הסימנים "יובאו" ליפן מספר פעמים ממחוזות שונים בסין ובתקופות שונות ולכן יש להם מספר הגיות אונ־יומי (ולפעמים גם מספר משמעויות).
ישנם גם סימני "וואסאי קאנג'י" שלהם אין כלל הגיית "און".
לדוגמה, סימן הקאנג'י ל"בהיר" או "הבא" (明) יכול להאמר כ־מְיוֹ, בהשאלה מוקדמת יחסית (המאה ה-5) מאזור דרום סין. בצירופים אחרים, אותו הסימן נהגה כ־מֵיי, השאלה מאוחרת יותר (מהמאות ה־7–9) מצפון סין. לעומת זאת, הסימן 込 לא הושאל בשום שלב מהשפה הסינית ולכן אין לו הגיית "און".
הגיית און-יומי מאופיינת פונטית בנטייתה לקריאה חד הברתית מאחר שכל סימן מייצג הברה סינית בודדה. עם זאת, רוב ההברות הסיניות (בעיקר בצורת ההגייה הסינית מהאלף הראשון, בה עיצורים סופיים היו שכיחים יותר מאשר בניבים של ימינו) לא התאימו בצורת הגייתן לצורת התנועה־עיצור של היפנית הקלאסית. עקב כך, רוב הגיות האונ־יומי מורכבות משתי הברות כאשר ההברה השנייה מאריכה את ההברה הראשונה (בדרך כלל להברה הנגמרת בצליל e יתווסף הצליל i, ולהברה הנגמרת בצליל u יתווסף הצליל o) או שההברה השנייה היא אחת מהצורות הבאות: קו, קי, צוּ, צ'י או ־ן, אשר נבחרו בשל קירובן לעיצור הסופי של הסינית העתיקה.
צורות קריאה > קון־יומי

קריאת קון-יומי (訓読み) של קאנג'י (נקראת גם קריאת "קון" או קריאה "יפנית") היא קריאה המבוססת על ההגייה של מילים יפניות מקוריות אשר תאמו במשמעותן את משמעות המילים הסיניות כאשר האחרונות "יובאו" ליפן. גם כאן, ישנה האפשרות שלקאנג'י מסוים תהיה יותר ממשמעות "קון" אחת, וישנה גם האפשרות שלא תהיה לו משמעות כזו כלל.
למשל, לקאנג'י למילה מזרח 東, קיימת הגיית "און": טוֹ (להשוואה, במנדרינית: דונְג). אולם בשפה היפנית קיימת מילה לציון המילה מזרח, הִיגָאשִׁי, ולכן הסימן נקרא בקריאת קון־יומי. לעומתו, לקאנג'י 寸, המציין יחידת מידה סינית, לא הייתה מקבילה יפנית מוקדמת ולכן הוא נהגה רק בצורת אונ־יומי: סוּן.
צורות קריאה > סוגי קריאה נוספים

לחלק מסימני הקאנג'י ישנה צורת קריאה נוספת, ידועה פחות, הנקראת נאנורי. הנאנורי משמשת בעיקר לציון שמות אנשים, והיא קרובה יחסית להגיית הקונ־יומי. שמות מקומות מצוינים גם הם לעיתים בקריאת נאנורי (או לעיתים בסוגי קריאה נדירים שלא מופיעים במקומות אחרים).
גיקון (義訓) היא דרך לקריאת צירופי קאנג'י אשר אין להם זיקה למשמעות הכתובה או המדוברת של צורת האונ־יומי או הקונ־יומי של כל סימן, אלא הם משמשים כביטוי עצמאי המורכב משתי מילים. לדוגמה, הצירוף 一寸 (איסּוּן) יכול להיות מתורגם כ"סוּן אחד" (סוּן – יחידת אורך), אך הוא שכיח יותר בקריאת הגיקון שלו: "צ'וֹטּוֹ" שמשמעותה: "קטן". בקריאת גיקון משתמשים ביפן גם לציון שמות משפחה יפניים.
לרבים מסימני האטג'י (קאנג'י הנמצאים בשימוש בשל ערכם הפונטי בלבד) נוצרה משמעות הנובעת מהשימוש שנעשה בהם. לדוגמה: מהמילה 亜細亜 – אה־ג'י־אה – אסיה – הושאל הסימן 亜 ועכשיו משמעותו היא "אסיה", כאשר הוא מופיע בצירופים כגון 東亜 (טו־אה): מזרח אסיה, אף על פי שבעבר הוא שימש רק ליצירת הצליל אָה, מהמילה הפונטית 亜米利加 אמריקה (אה־מֶה־רי־קה, כאשר מה היא קריאה לא מקובלת של הסימן 米) נלקח הסימן השני ליצירת מטבע הלשון החצי־רשמי 米国 (בִּיי־קוֹקוּ, עם הקריאה היותר מקובלת של הסימן 米), שמשמעותו המילולית היא ארץ האורז אך למעשה הכוונה בו היא לארצות הברית.
ראו גם

כתב סיני
הנג'ה
הערות שוליים

↑  Mathieu, The History of Kanji 漢字の歴史, It's Japan Time, ‏2017-11-19
↑  Christopher Seeley, A History of Writing in Japan, University of Hawaii Press, 2000-04-01, ISBN 978-0-8248-2217-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537028805171  BnF: cb11974966p (data)  GND: 4135854-5  LCCN: sh94003737  LNB: 000282968  NDL: 00565007  NKC: ph951043
קל"ף חזק

| --- | --- |

שער גיליון 20 של קל"ף חזק עליו צילום של מיכל עדן
 סוג:  מגזין להט"ב
 פורמט:  רבעון (כתב עת) חינמון
 בעלים:  קל"ף
 תאריכי הופעה:  1989–2001 (כ־12 שנים)
 שפה:  עברית
 ISSN:  0792-495X
 
קל"ף חזק היה ביטאונה של תנועת קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית), שיצא לאור בשנים 1989–2001. הביטאון יצא מספר פעמים בשנה ונתן ביטוי ספרותי ואידאולוגי לנשים לסביות שהיו פעילות בו.
היסטוריה > רקע

קל"ף חזק יצא לאור בשנת 1989, גליונותיו כללו דיונים אידאולוגיים, מדורי ספרות ותרבות, דיווחים על פעילות תנועת קל"ף, תמיכה בנשים בנושאים הקשורים לעולם הלסבי וכתבות שונות.
הביטאון נסגר בשנת 2001, ואחריו יצא לאור בשנים 2003–2005 מגזין בשם "פנדורה". למשך זמן מה אף פורסם מגזין הקהילה הלסבית בישראל בשם "אסוציאציות חופשיות", שסימן כיוון חדש ולאו דווקא פמיניסטי לפעילות הארגון.
מורשת

בשנת 2016, לרגל מצעד הגאווה שצוין בסימן "נשים בקהילה", הוצא גיליון מיוחד של קל"ף חזק, ששזר כתבות היסטוריות שנלקחו מגליונות עבר יחד עם מאמרים מאת מובילות קל"ף, המתארים את התנועה בראייה לאחור.
בדברי העורכות נכתב כי,
אמנם עברנו כברת דרך ארוכה מאד מאז, אבל הצורך הזה עדיין זועק. עדיין התרבות הלסבית היא תרבות שולית, ועדיין אנחנו צריכות לעבוד קשה כדי להשמיע את הקול שלנו ולייצר מרחבים שהם קודם כל עבורנו. [...] אז למה עכשיו? כי מצעד גאווה בנושא נשים הוא הזדמנות נהדרת להזכיר שהיו כאן נשים שפעלו, נלחמו ואפילו הצליחו ובזכותן החיים שלנו יותר אפשריים היום. נשים שנלחמו למען נראות של לסביות, ונראות להט"בית בכלל – בטלוויזיה, בעיתונות וביומיום; נשים שהגישו בג"צים למען גישה להפריות זרע והכרה בהורות שלהן, ובתוך כך סללו את הדרך לעשרות אלפי משפחות הורה-להט"ב שקיימות היום. נשים שיצרו תרבות ונאבקו עבור הזהות הלסבית שלהן.
קוסטינברוד

| --- | --- |
דגל קוסטינברודדגל קוסטינברוד
כנסייה בקוסטינברוד
כנסייה בקוסטינברוד
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  סופיה
 ראש העיר:  קראסימיר קונצ'ב
 תאריך ייסוד:  המאה ה-14
 שטח:  41.41 קמ"ר
 גובה:  548 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,321 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°48′36″N 23°13′00″E﻿ / ﻿42.810132°N 23.216792°E﻿ / 42.810132; 23.216792 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.kostinbrod.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור קוסטינברוד(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור קוסטינברוד(למפת מחוז סופיה רגילה) סמוקוב בוטבגרד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהקוסטינברוד(למפת מחוז סופיה מוגדלת) סמוקוב בוטבגרד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהקוסטינברוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוֹסְטִינְבְּרוֹד (בבולגרית: Костинброд) היא עיר במערב בולגריה בשטח מחוז סופיה, השוכנת 15 קילומטרים מהבירה סופיה ושניים מיובליו של הנהר איסקר חולפים דרכה.
היסטוריה

לפי המסורת הבולגרית, בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה הקים נווד בשם קוסטה פונדק דרכים אשר מסביבו התפתח בהדרגה כפר. הכפר מתועד לראשונה בכתובים בתקופת איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש השטח על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. לאחר מלחמת העולם השנייה החליט השלטון הקומוניסטי לאחד מספר כפרים ובכלל זה קוסטינברוד לכדי עיר.
כלכלה

בעידן הקומוניסטי של בולגריה התבססה כלכלת העיר על גידול בקר ולולים. בעיר הוקם מפעל לעיבוד בשר עוף. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי התחולל משבר כלכלי חריף במדינה שלא פסח גם על קוסטינברוד ומפעלי המזון נסגרו. בראשית המאה ה-21 הוקם בעיר מפעל של חברת קוקה-קולה המספק מקומות עבודה לתושביה. ב-2010 היה אחוז האבטלה בקוסטינברוד נמוך מהממוצע הארצי הבולגרי. העיר מצויה בצומת עורקי התחבורה 4 ו-10 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.
דמוגרפיה

אוכלוסיית קוסטינברוד מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובשל שיעור הגירה שלילי, בעיקר הגירת עבודה. עם זאת שיעור הגירת העבודה התמתן לאחר הקמת מפעל קוקה קולה בעיר. בין 2007 ל-2010 קטנה אוכלוסיית העיר בשיעור של 21 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם ממוצא בולגרי המחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ומיעוטם ממוצא טורקי והם מוסלמים סונים.
קנבס

פינה של מסגרת עץ ועליה מתוח קנבס לציור
קַנְבָס (בעברית: בד ציור) הוא בד הארוג בצורה גסה ומשמש ליצירת מפרשים, אוהלים, לציפוי סירות קאנו וכדומה. הבד גם פופולרי כמשטח לציור.
מקור המילה "קנבס" במאה ה-13, במילה "canevaz" שבאנגלית עתיקה, או במילה "canevas" שבצרפתית עתיקה. שתיהן נובעות, כנראה, מן המילה "cannapaceus" שפירושה בלטינית וולגארית הוא "עשוי מקנבוס". בד הקנבס המודרני עשוי מכותנה או מפשתן ושונה מבדים כגון ג'ינס באופן האריגה הפשוט שלו (Plain weave). בארצות הברית מקובל לדרג בדי קנבס באחת משתי דרכים: על פי משקלם (אונקיות ליארד רבוע), על פי מספר דירוג כך שככל שהמספר גבוה יותר כך הבד קל יותר.
קנבס כבד ציור

החל מן המאה ה-14 הפך הקנבס למשטח ציור נפוץ לציור בצבע שמן. עד לשימוש בקנבס, היה מקובל להשתמש בלוחות עץ, שעליהם היה נהוג לצייר בעיקר בצבעי טמפרה. עד המאה ה-16 וה-17 קיבל הקנבס מעמד בכורה באיטליה ובצפון אירופה. בין האמנים המובילים בשימוש בקנבס היו הציירים הוונציאנים כגון אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), שהבד היה זמין עבורם בשל היות העיר מעצמה ימית.
לפני הציור נהוג למתוח את בד הקנבס על גבי מסגרת עץ ולמרוח אותו בשכבה של ג'סו. תפקיד הג'סו הוא למנוע מן הצבע לחלחל אל תוך סיבי הבד, דבר העלול לגרום לריקבון שלהם.
ראו גם

הדפסה על קנבס
צביונים

| צביונים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
שם מדעי
 Cephalophinae ‏גריי, 1871

צביון סבכים
צְבִיּוֹנִים (שם מדעי: Cephalophinae) היא תת־משפחה במשפחת הפריים. גודלם של הצביונים קטן עד בינוני, והם חיים באפריקה באזורים הדרומיים למדבר הסהרה. הצביונים הם חיות ביישניות וחמקניות. מרביתם שוכני יערות, וגם המינים השוכנים באזורים פתוחים יותר נעלמים במהירות בין סבכי השיחים.
גבם מקושת מעט, ורגליהם הקדמיות קצרות מעט מרגליהם האחוריות. הם ניזונים לרוב מעשבים גבוהים, והם אוכלים עלים, נבטים, זרעים, פירות, ניצנים וקליפות. מסיבה זו הם פעמים רבות עוקבים אחר להקות ציפורים או קופים על מנת להשתמש בפירות שהם השאירו אחריהם. לעיתים הם מעשירים את תזונתם בבשר, לרוב חרקים ופגרים. לפעמים הם אף לוכדים מכרסמים או ציפורים קטנות. חלקם אף ניזונים מנמלים.
מיון הצביונים

סוג: צביון (Cephalophus )
מין: צביון אדרס (Cephalophus adersi)
מין: צביון פיטרס (Cephalophus callipygus)
מין: צביון חום (Cephalophus dorsalis)
מין: צביון הארווי (Cephalophus harveyi)
מין: צביון ז'נטינק (Cephalophus jentinki)
מין: צביון לבן־גחון (Cephalophus leucogaster)
מין: צביון נטאל (Cephalophus natalensis)
מין: צביון שחור (Cephalophus niger)
מין: צביון שחור־חזית (Cephalophus nigrifrons)
מין: צביון אוגילבי (Cephalophus ogilbyi)
מין: צביון אדום (Cephalophus rufilatus)
מין: צביון צהוב־גב (Cephalophus silvicultor)
מין: צביון אבוט (Cephalophus spadix)
מין: צביון ווינס (Cephalophus weynsi)
מין: צביון זברה (Cephalophus zebra)
מין: צביון לבן־רגליים (Cephalophus crusalbum)
סוג: צביון גמדי (Philantomba )
מין: צביון כחול (Philantomba monticola)
מין: צביון מקסוול (Philantomba maxwellii)
מין: צביון וולטר (Philantomba walteri)
סוג ומין יחיד: צביון סבכים (Sylvicapra grimmia)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
קונל יו אודונל אלכסנדר

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1909 קורק, אירלנד 
 פטירה:  15 בפברואר 1974 (בגיל 64) צ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת 
 הישג בולט:  מקומות גבוהים בטורניר הסטינגס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי (משנת 1950)
 השכלה:  בית ספר קינד אדוארד, קינגס קולג' 
 מקצוע נוסף:  סופר שחמט, קריפטורגף
 מדינה:  בריטניה
 פרסים והוקרה:  פתיחת פונציאני
 
קונל יוז אודונל אלכסנדר (באנגלית: Conel Hugh O'Donel Alexander;‏ 19 באפריל 1909 – 15 בפברואר 1974) היה שחמטאי אנגלי בדרגת אמן בינלאומי שזכה פעמיים באליפות בריטניה בשחמט, סופר שחמט ומפענח צפנים בבלצ'לי פארק במהלך מלחמת העולם השנייה, בין היתר על פענוח צפני האניגמה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים. לאחר המלחמה ניהל את מחלקת פענוח הצפנים של המודיעין הבריטי במשך כעשרים שנים. בעל תואר אבירות מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ומסדר האימפריה הבריטית.
ראשית חייו

יוז אלכסנדר נולד בקורק, אירלנד, כבנם הבכור של קונל ויליאם לונג אלכסנדר, פרופסור להנדסה באוניברסיטת קורק והילדה ברברה בנט. אביו מת בשנת 1920 והמשפחה עברה לברמינגהם באנגליה שם זכה במלגה ללימוד מתמטיקה בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1928 וסיים ראשון במחזורו בשנת 1931.
משנת 1932 אלכסנדר לימד מתמטיקה בוינצ'סטר, שם נישא לאניד קונסטנס קריצ'טון בדצמבר 1934. בשנת 1938 פרש מהוראת המתמטיקה והחל לנהל את נושאי המחקר בשיתוף עם ג'ון לואיס.
בלצ'לי פארק והמודיעין הבריטי

בחודש פברואר 1940 הגיע אלכסנדר לבלצ'לי פארק, מקום בו מוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה יחידת מודיעין סודית של הבריטים, יחידת מפענחי צפנים (Codebreakers) שתפקידה היה ליירט ולפענח שדרים מוצפנים של כוחות הצבא הגרמני ומדינות הציר. אלכסנדר הצטרף לצריף 6, אגף בבלצ'לי פארק שמטרתו הייתה לפענח את צפני האניגמה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים. בשנת 1941 עבר אלכסנדר לצריף 8, אגף שתפקידו היה לפענח הודעות אניגמה של הצי הגרמני. האגף הובל על ידי אלן טורינג. לימים התמנה אלכסנדר לסגן מנהל כפוף לאלן טורינג, וכאשר אלן טורינג נסע לארצות הברית התמנה אלכסנדר באופן רשמי למנהל צריף 8 בנובמבר 1942.
בחודש אוקטובר 1944 הועבר אלכסנדר לעבוד על הצופן היפני JN-25.
בשנת 1946 הצטרף אלכסנדר למפקדת התקשורת הבריטית GCHQ שהיוותה את הארגון שירש לאחר המלחמה את GC&CS‏ (Government Code and Cypher School) מבלצ'לי פארק. בשנת 1949 קודם אלכסנדר לתפקיד מנהל "מדור H" (נושא פענוח הצפנים) תפקיד אותו מילא עד פרישתו לגמלאות בשנת 1971.
קריירה שחמטאית

אלכסנדר ייצג את אוניברסיטת קיימברידג' באירועי שחמט בין השנים 1929–1932 בעת שלמד מתמטיקה בקינגס קולג'. הוא זכה פעמיים באליפות בריטניה בשחמט, בשנים 1938 ו-1956. אלכסנדר ייצג את אנגליה שש פעמים באולימפיאדות השחמט.
בין השנים 1964 ל-1970 שימש אלכסנדר כקפטן נבחרת אנגליה בארבע אולימפיאדות. אלכסנדר קיבל תואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ותואר אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות בשנת 1970.
הישגו התחרותי הטוב ביותר היה מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1946/47 עם 7.5/9 לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר 6.5/9, דניאל ינופסקי והארי גולומבק 
ומקום ראשון משותף עם דוד ברונשטיין בתחרות הייסטינגס 1953/54, תחרות בה ניצח את רבי האמנים הסובייטים דוד ברונשטיין ואלכסנדר טולוש. לאלכסנדר לא היו הרבה הזדמנויות לשחק בחו"ל מכיוון שלא הורשה לשחק במדינות הגוש המזרחי בגלל עבודתו המסווגת בנושא צפנים. אלכסנדר גם כתב את טור השחמט של העיתון Sunday Times בשנות השישים והשבעים.
השתתפות באולימפיאדות

קונל יוז אודונל אלכסנדר השתתף ב-6 אולימפיאדות השחמט כחלק של הקבוצה האנגלית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1933 | 1 עת | אנגליה אנגליה |  | 7 מ-11 | 5+ 4= 2- | 63.6 | 10 קבוצתי, 3 אישי |
| 1935 | 3 | אנגליה אנגליה |  | 7.5 מ-15 | 4+ 7= 4- | 50 | 12 קבוצתי |
| 1937 | 2 | אנגליה אנגליה |  | 11 מ-17 | 8+ 6= 3- | 64.7 | 13 קבוצתי |
| 1939 | 1 | אנגליה אנגליה |  | 2.5 מ-6 | 2+ 1= 3- | 41.7 |  |
| 1954 | 1 | אנגליה אנגליה |  | 7.5 מ-15 | 4+ 7= 4- | 50 | 9 קבוצתי |
| 1958 | 1 | אנגליה אנגליה |  | 6.5 מ-16 | 3+ 7= 6- | 40.6 | 11 קבוצתי |
ספרים שכתב

C. H. O'D. Alexander (1972). Fischer v. Spassky. Vintage. ISBN 0-394-71830-5.
C. H. O'D. Alexander (1972). Fischer v. Spassky - Reykjavik 1972. Penguin. ISBN 978-0-140-03573-5.
C. H. O'D. Alexander (1973). The Penguin Book of Chess Positions. Penguin. ISBN 978-0-140-46199-2.
C. H. O'D. Alexander, Derek Birdsall (Editor) (1973). A Book of Chess. Hutchinson. ISBN 978-0-091-17480-4.
C. H. O'D. Alexander (1974). Alexander on Chess. Pittman. ISBN 978-0-273-00315-1.
Learn Chess: A New Way For All. Volume One: First Principles by C.H. O’D. Alexander and T.J.Beach. (RNIB, 1963). In One Volume.
Learn Chess: A New Way For All. Volume Two: Winning Methods by C.H. O’D. Alexander and T.J.Beach. (RNIB, 1973). In One Volume.
Chess Problems: Introduction to an Art by Michael ; Matthews, R. C. O. ; Rice, John M. ; Alexander, Conel Hugh O'Donel Lipton
Alekhine's Best Games of Chess: 1938 - 1945 by Alexander, Conel Hugh O'Donel London: G. Bell and Sons, 1966
Learn chess: a new way for all by Alexander, C. H. O'D. (Conel Hugh O'Donel) Oxford: Pergamon Press, 1963-
A Book of Chess ISBN 9780060100483, Harper & Row
ספרים עליו

Harry Golombek, revised by Ralph Erskine, "Alexander, (Conel) Hugh O'Donel (1909-1974), chess player and cryptanalyst" in the Oxford Dictionary of National Biography, 2004
Harry Golombek and William Hartston, The Best Games of C. H. O'D. Alexander (1976).
הערות שוליים

↑  
Harry Golombek, revised by Ralph Erskine, "Alexander, (Conel) Hugh O'Donel (1909-1974), chess player and cryptanalyst" in the Oxford Dictionary of National Biography, 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286799405171  ISNI: 0000 0000 7101 9156  LCCN: n50035145  NKC: mzk2009535114  NLG: 268623  NTA: 068617305  SELIBR: 272244  Trove: 825669  VIAF: 27602074   WorldCat (עם VIAF): 27602074
קיליאן לה בלוש

קיליאן לה בלוש (בצרפתית: Kilian Le Blouch; נולד ב-7 באוקטובר 1989) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודח בשלב שמינית הגמר לאחר שניצח את קולין אואטס הבריטי והפסיד לאן באול הדרום-קוריאני.
באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד להיפומי אבה היפני. בנוסף לתחרות האישית הוא התחרה עם נבחרת צרפת בתחרות הקבוצתית וזכה עמה במדליית הזהב לאחר שניצחו בגמר את יפן.
פרסים

מקור:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסטנצה, מלכת סיציליה

קונסטנצה מסיציליה, כתב יד עתיק
קונסטנצה, מלכת סיציליה (2 בנובמבר 1154 – 27 בנובמבר 1198) הייתה אשתו של היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, האחרונה לשושלת המלכים הנורמנים של האי סיציליה ואמו של הקיסר פרידריך השני.
ביוגרפיה > נסיכה נורמנית

מעט ידוע על חייה של קונסטנצה לפי נישואיה. היא נולדה לאחר מות אביה רוג'רו השני, מלך סיציליה – אחד השליטים הבולטים של איטליה בימי הביניים. אמה ביאטריס הייתה אשתו השלישית, וקונסטנצה – בתם היחידה.
היא נישאה בגיל שלושים – גיל מבוגר בכלל ולנסיכה בפרט, מאחר שבימי הביניים נישואים בין צאצאים של בתי מלוכה נחשבו כצעד ראשון במעלה לכריתת בריתות והרחבת תחומי שליטה. הסיבה לנישואיה המאוחרים איננה ברורה, והיסטוריונים שניסו להסביר עובדה זו טענו כי קונסטנצה הייתה נזירה עד לחתונתה ולכן נזקקה להסכמה של הכס הקדוש להתרת נדריה. טענה אחרת היא שקונסטנצה הייתה מכוערת, ולא נמצאו לה מחזרים. אולם לטענות אלו אין כל ביסוס, וסביר להניח כי מעמדה המיוחד, כטוענת לכתר ממלכת סיציליה, הפך את שאלת נישואיה לטעונה ובעייתית - ככל הנראה רצה אחיינה ומלך סיציליה גוליילמו השני להשאיר את הכתר עצמאי מהשפעתם של כוחות אירופאים אחרים שבחשו באיטליה.
ביוגרפיה > נישואים והכתרה כקיסרית

בשנת 1184 התארסה קונסטנצה להיינריך השישי מלך גרמניה - גבר הצעיר ממנה בעשר שנים, והם התחתנו ביום 27 בינואר 1186. גוליילמו השני מלך סיציליה נפטר ללא יורש בשנת 1189, והותיר אותה כטוענת העיקרית לכתר הממלכה הנורמנית של סיציליה.
משנפטר חותנה, אבי בעלה - הקיסר פרידריך ברברוסה בדרכו לארץ הקודש במהלך מסע הצלב השלישי בשנת 1190, הוכתרו ברומא היינריך ואשתו כשליטים של האימפריה הרומית הקדושה באפריל 1191 על ידי האפיפיור סלסטינוס השלישי. כתר ממלכת סיציליה נותר בידיים נורמניות משהוכתר טנקרד מלצ'ה, נכדו הלא חוקי של רוג'רו השני כמלך.
היינריך השישי לא היה מוכן לוותר על כתר ממלכת סיציליה, עמדת כוח שנועדה להרחיב ולבסס את שלטון האימפריה הגרמנית בכל איטליה - פרויקט בו החל אביו פרידריך ברברוסה. מאידך, הן ערי המדינה האיטלקיות המאוחדות בליגה הלומברדית והן האפיפיור ראו בהתעצמות הקיסרות באיטליה איום ישיר על האינטרסים הכלכליים והעצמאות שלהם, וגם הנסיכים הנורמנים של סיציליה לא היו מוכנים לוותר על עצמאותם למען מלך גרמני. מצב זה הוביל לעימות בין הקיסרות לממלכה הנורמנית, שבסופו נכבש האי על ידי הקיסר.