stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוני נלסון
דאלאס מאבריקס

בינואר 1998 חזר לעבוד כעוזרו של אביו, אשר מונה למאמן וג'נרל מנג'ר דאלאס מאבריקס. בדראפט 1998 לקח חלק בהחלטה לצרף את השחקן הגרמני דירק נוביצקי, אשר בעונת 2006/2007 זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, ולאורך הקריירה השתתף 14 פעמים במשחק האולסטאר. כמו כן דאג לצרף באותו הקיץ את סטיב נאש, אשר זכה פעמיים בפרס ה-MVP של העונה ונבחר 8 פעמים למשחק האולסטאר. נלסון נשאר בתפקידו כעוזר מאמן במשך 7 עונות, עד לסיום עונת 2003/2004.
במרץ 2005 מונה לג'נרל מנג'ר של המאבריקס, במקומו של אביו. בעונת 2005/2006 העפילה דאלאס לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדותיה, אך הפסידה מול מיאמי היט בתוצאה 2–4. בעונה העוקבת רשמו המאבריקס את מאזן הניצחונות השישי בטיבו בתולדות הליגה, 67–15, אשר היווה גם שיא מועדון. על אף הצלחת הקבוצה בעונה הסדירה, בשלב הפלייאוף הודחו המאבריקס כבר בסיבוב הראשון, מול גולדן סטייט ווריורס (2–4). בשנים הבאות מינה נלסון את ריק קרלייל למאמן הקבוצה, וצירף שחקים ותיקים דוגמת ג'ייסון קיד, טייסון צ'נדלר ושון מריון, אשר לצד נוביצקי, ג'ייסון טרי וג'יי. ג'יי. בראה הובילו את הקבוצה לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA בפלייאוף 2011. בסדרת הגמר גברה דאלאס על מיאמי בתוצאה 4–2, ובסיומה זכה נוביצקי בפרס ה-MVP של סדרת הגמר.
בין השנים 2011–2018 העפילו המאבריקס 4 פעמים לשלב הפלייאוף, אך בכולן הודחה כבר בסיבוב הראשון. בדראפט 2018 בחר נלסון את טריי יאנג בבחירה החמישית, והעביר אותו בטרייד (יחד עם בחירת דראפט עתידית) לאטלנטה הוקס בתמורה ללוקה דונצ'יץ' (אשר נבחר שלישי). במהלך עונת 2018/2019 ביצע מהלך משמעותי נוסף כאשר העביר לניו יורק ניקס את דניס סמית', דיאנדרה ג'ורדן, וסלי מת'יוז ושתי בחירות דראפט עתידיות בתמורה לקריסטפס פורזינגיס, טים הארדוויי, קורטני לי וטריי ברק.
נבחרת ליטא

בין השנים 1992–2003 שימש כעוזר מאמן בנבחרת ליטא בכדורסל, במקביל לעבודתו ב-NBA. לאורך תקופתו עם הנבחרת, זכתה ליטא במדליות ארד באולימפיאדות ברצלונה (1992), אטלנטה (1996) וסידני (2000), ובמדליות כסף (1995) וזהב (2003) בטורנירי אליפות אירופה.
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות האימון של נלסון, באתר basketball-reference.com
1 2 3 4  ביוגרפיות של בעלי טקסס לג'נדס, באתר הקבוצה
1 2  דון ודוני נלסון היו חשובים בקריירה של נאש, באתר דאלאס מאבריקס, 5 בספטמבר 2018
↑  דוני נלסון אף פעם לא הפסיק לחצות גבולות, באתר startribune.com,‏ 9 בדצמבר 2013
↑  Donnie Nelson is scoring big inside, outside NBA, באתר star-telegram.com,‏ 17 בפברואר 2016
↑  דראפט 2018: אייטון נבחר ראשון, בגלי שני, דונצ'יץ' הועבר בטרייד לדאלאס, באתר וואלה, 22 ביוני 2018
↑  פורזינגיס עבר לדאלאס תמורת ג'ורדן וסמית', באתר ערוץ הספורט, 1 בפברואר 2019
↑  נלסון זוכה לכבוד בליטא, באתר realgm.com,‏ 29 באוקטובר 2003
דיה אפורת-ראש

| דיה אפורת-ראש |
| --- | --- |
 Leptodon cayanensis
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: איות
סוג:: דיה אפורת-ראש
מינים
 Leptodon cayanensis  Leptodon forbesi
שם מדעי
 cayanensis ‏סונדוואל, 1836

דיה אפורת-ראש (שם מדעי: cayanensis) היא סוג של עופות ממשפחת הנציים החיים באמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית מדרום מקסיקו לצפון ארגנטינה. בסוג שני מינים.
מאפיינים

עופות אלה דומים לאיה ובעלי נוצות לבנות עם כנפיים וזנב כהים ועם ראשים אפורים ומקורים קטנים שחורים. הם עפים מעל יערות הגשם בדאייה ומחפשים טרף הכולל בעיקר זוחלים וצפרדעים שוכני עצים. הם יגוונו גם בעופות וביונקים קטנים.
מינים

Leptodon cayanensis
Leptodon forbesi
גרוסולר

| --- | --- |
גרוסולר
גרוסולר
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Ca3Al2(SiO4)3
 מערך קריסטלוגרפי:  קובייתי
 צורת הגביש:  צורת גבישים אֵיאוֹהֶדרָליים (מפותחים היטב) היא של רומבודודקהדרון וגודלם מגיע עד 15 ס"מ, אבל גם צורת הטרפזוהדרון (פאון בעל 24 פאות) ואף הקסאוקטהדרון (פאון בעל 48 פאות) נפוצות. פאות הגביש מקווקוות. קיימות גם צורות גרגריות וקומפקטיות.
 צבע:  צהוב בהיר עד כהה עד חום אדמדם (חום-קינמון), ירוק בהיר עד כהה, אפור, שחור, לעיתים ורוד שקוף עד אטום, לעיתים רחוקות חסר צבע
 ברק:  שמנוני עד זגוגי,דמוי שרף
 שקיפות:  הגבישים שקופים עד שקופים למחצה
 פצילות:  אין
 שבירה:  דמוית קונכייה עד בלתי שווה
 קשיות:  7.5-6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.61
 שרטוט:  לבן חום
 מינרלים נלווים:  אפידוט, קלציט, דיופסיד, ביוטיט, וולאסטוניט, טרמוליט, וזוביאניט, כלוריט, נציצים, סרפנטין
 סוגים
 הסוניט  טסבוריט  לויקו-גארנט  קסלוסטוציט:  כתום-צהוב עד כתום-אדום  ירוק עז עד ירוק צהבהב  שקוף וחסר צבע  גבישי גרוסולר ורודים שקופים עד אטומים בשיש
הגוונים השונים של גרוסולר המוצגים בצורה גרפית במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בוושינגטון
גרוֹסוּלר (קרוי לעיתים בטעות גרוסולריט) – מינרל נזוסיליקטי השייך לקבוצת הגארנט.
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של גרוסולר היא Ca3Al2(SiO4)3.
גרוסולר כולל כמה סוגי משנה:
הסוניט – סוג כתום-צהוב הדומה לגבישי הזירקון, אך דרגת הקשיות שלו נמוכה יותר ולכן הוא נחשב נחות יותר, מכאן מקור כינויו "הֶסוניט" (מיוונית, נחות). "אבן קינמון" הוא שם נרדף להסוניט.
טסבוריט – גרוסולר ירוק נאה המצוי בקניה ובטנזניה. המינרל נתגלה בשנות ה-60 של המאה ה-20 באזור טסבו של קניה שנתן למינרל את שמו. זהו אחד מסוגי הגארנטים המבוקשים ביותר.
לויקו-גארנט – גרוסולר נדיר חסר צבע.
קסלוסטוציט או גם רוזוליט – גרסולר בעל גוון ורוד.
וילואיט (Viluite) – שם סוג שאיננו מוכר כסוג של מינרל. צבעו ירוק זית עד חום אדמדם, כתוצאה מזיהומים בגביש. הווילואיט מצוי בסמוך לווזוביאניט ודומה לו חיצונית. קיים בלבול בטרמינולוגיה, שכן קיים גם מינרל השייך לקבוצת הווזוביאניט הקרוי גם הוא וילואיט (wiluite). שני המינרלים קרויים על שם הנהר וילואי (Вилюй) שבסיביר.
הגרוסולר מופיע בטבע בגבישים מפותחים היטב שצורתם רומבודודקהדרון (פאון בעל 12 פאות) שגודלם מגיע עד 15 ס"מ אבל גם צורת הטרפזוהדרון (פאון בעל 24 פאות) ואף הקסאוקטהדרון (פאון בעל 48 פאות) נפוצות. פאות הגבישים מקווקוות.
הגרוסולר משתתף בכמה שורות איזומורפיות (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכול להיות מוחלף על ידי אטום אחר מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל).
שורת הגרוסולר-היבשיט (Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x כאשר x הוא בין 0.2 ל-1.5)
שורת הגרוסולר-קאטואיט (Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x כאשר x גדול מ-1.5)
שורת הגרוסולר-אנדרדיט (Ca3Fe+32(SiO4)3)
שורת הגרוסולר-אוברוביט (Ca3Cr2(SiO4)3)
שורת הגרוסולר-פירופ (Mg3Al2(SiO4)3)
הגרוסולר, האנדרדיט והאוברוביט ידועים באופן קיבוצי כקבוצת האוגראנדיט (אוברוביט, גרוסולר, אנדרדיט), כשברזל וכרום מחליפים את האלומיניום במבנה הגרוסולר.
אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה הממוצע של הגרוסולר הוא 1.74, והנפיצה שלו חלשה. הגרוסולר הוא פלואורסצנטי במידה מועטה, בהקרנה בקרינה אולטרה סגולה בגלים ארוכים הגרוסולר חסר הצבע עד ירוק בהיר אינו מגיב או שפולט קרינה כתומה חלשה, ובגלים קצרים הוא פולט קרינה חלשה בגוון צהוב-כתום. הגרוסולר הצהוב אינו מגיב או שפולט קרינה כתומה חלשה בשני אורכי הגל. צבעיו הנפוץ של הגרוסולר הם ירוק וצהוב-כתום.
מקור השם גרוסולר בשם הבוטני של הדומדמנית (Ribes Grossularium), בהתייחס לגארנט בגוון ירוק שנתגלה בשפך הנהר אחטראגדה באגן הנהר וילואי (Вилюй) שברפובליקת סאחה-יקוטיה שבסיביר בתחילת המאה ה-19. ב-1811 נתגלה גרוסולר באי מל (Isle of Mull) שבאיים ההברידיים הפנימיים.
לגרוסולר יש שמות נרדפים רבים וגם כמה שמות מטעים: "קולופוניט" – גרגרים גסים של גארנט, "ארניט", "גארנט-דומדנית" – גרוסולר שקוף בגוון ירוק בהיר, "קלקתונגארנט", "קנלשטיין", "אולינתוליט"/"אוליתוליט", "פצ'גארנט", "רומנזוביט", ו"טלמרקיט". שמות מטעים כוללים "ירקן דרום אפריקני", "ירקן גארנט", "ירקן טראנסוול" ו"ירקן אפריקני".
שימושים

השימוש המסחרי הנפוץ ביותר הוא כאבן חן. הסוג הנפוץ ביותר למטרה זו הוא ההסוניט בעל הגוון הכתום. הסוג המבוקש ביותר הוא הטסבוריט בעל הגוון הירוק. הסוג האטום אותו כורים בדרום אפריקה (המכונה "ירקן דרום אפריקני") משמש לעיתים לגילוף חפצי נוי. בנוסף, כל סוגי הגרוסולר הם מינרלים מבוקשים על ידי אספנים.
מקור ותפוצה

גרוסולר מופיע באבן גיר שעברה התמרה של מגע או התמרה אזורית יחד עם וזוביאניט, דיופסיד, וולאסטוניט וסקפוליט או בסלעים שעברו מטאסומטיזם של סידן. כמו כן ניתן למצוא גרוסולר בחלק מהשיסטים ובסרפטיניטים.
הגרוסולר הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות לדוגמה בהם מוצאים גרוסולר כוללים את הר סנט-אילר, ומכרה ג'פרי שבאזבסטוס (Asbestos) בפרובינציית ׂקוויבק שבקנדה; בשפך הנהר אחטראגדה באגן הנהר וילואי (Вилюй) שברפובליקת סאחה-יקוטיה שבסיביר שברוסיה (שם נתגלה המינרל לראשונה); בעמק אלה (Val D'Ala) בפיימונטה שבאיטליה; בצילרטל (Zillertal) שבאוסטריה; סמוך לטלמרקן (Telemarken) בנורווגיה; גבישים בודדים מושלמים מצוי בחצץ אבני החן בסרי לנקה; טסבוריט מצוי בגבעות מרלני (Merelani Hills), דרום מזרחית לארושה בטנזניה ובגבעות טאיטה (Taita Hills) סמוך לווי (Voi) בקניה; גבישים ורודים ולבנים מצויים במורלוס (Morelos) ואגם חאקו (Jaco) במדינת צ'יוואווה במקסיקו.
בישראל ניתן למצוא גרוסולר באזור מנחמיה. המינרל נוצר בהתמרה של מגע שבין הבזלת וחוואר הלשון, או בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.
.
הערות שוליים

↑  Viluite במאגר Mindat
↑  Colophonite
↑  Gooseberry Garnet
↑  מתוך אתר Mindat
↑  Grossular
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
↑  יהושע קולודני ושולמית גרוס, Thermal Metamorphism by Combustion of Organic Matter
דיה מרובעת זנב

| דיה מרובעת זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: דיות
סוג:: Lophoictinia
מין:: דיה מרובעת זנב
שם מדעי
 Lophoictinia isura ‏גולד, 1838

דיה מרובעת זנב (שם מדעי: Lophoictinia isura) הוא מין עוף דורס ממשפחת הנציים החי באוסטרליה וקרוב לדיה. דיה זו יחידה בסוגה.
מאפיינים

אורך דיה זו 50–56 ס"מ, מוטת כנפיה מגיעה ל־130–145 ס"מ ומשקלה 501 גרם בזכרים ו־650 גרם בנקבות. היא בעלת נוצות כתומות וכנפיים וזנב שחורים. העיניים שחורות, הפנים בהירות ויש לה "רעמת שיער" על הראש. המקור צר ובהיר ומסתיים בקצה שחור. הזנב מרובע, ומכאן שמה.
דיה זו חיה באוסטרליה במגוון בתי גידול ביניהם ערבות עשב, שיחיות, סוואנות, יערות פתוחים, חופים וגם בפארקים עירוניים. היא מעופפת רוב הזמן וכמעט לא נוחתת על הקרקע.
היא ניזונה ממגוון יצורים קטנים לרבות עכברים, מכרסמים שונים, ציפורים קטנות, גוזלים, חרקים, רכיכות וזוחלים. היא מרחפת מעל הטרף ויורדת בהדרגה עד שהוא בטווח תפיסתה.
הערות שוליים

↑  דיה מרובעת זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוני ין

| --- | --- |

דוני ין, 2018
 לידה:  27 ביולי 1963 (בן 61) גואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין 
 סוגה מועדפת:  סרטי אמנויות לחימה, פעולה, מתח, דרמה, מדע בדיוני
 מדינה:  ארצות הברית, הרפובליקה העממית של סין, הונג קונג הבריטית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  בית ספר ניוטון הצפוני 
 בן או בת זוג:  Cissy Wang (2003–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  Golden Horse Award for Best Action Choreography (2003)  Golden Bauhinia Awards (2007)  Asia's Most Influential Hong Kong (2021)  פרס הונג קונג לקולנוע (2006)  פרס הונג קונג לקולנוע (2004)  Asia's Most Influential Hong Kong (2022) 
 https://www.donnieyen.asia/
 פרופיל ב-IMDb
 
דוני ין (נולד ב-27 ביולי 1963), הידוע גם בשם ין ג'י-דן (בסינית: 甄子丹), הוא שחקן קולנוע, אמן לחימה, במאי, מפיק, כוריאוגרף פעולה ומלחין סיני. לשעבר אלוף העולם בטורניר קונג פו וו-שו. נחשב כיום לאחד מגדולי שחקני הקונג פו.
ביוגרפיה

נולד לקליסטר ין (Klyster Yen) גרנד-מאסטר באמנויות לחימה סיניות, ולבאוו סים מארק. אחותו היא השחקנית ואמנית הלחימה כריס ין.
ב-1993 נישא לזינג-צ'י לאנג. הזוג התגרש ב-1995 ולהם בן משותף.
ין התחתן בשנית בשנת 2003 עם סיסי וואנג בטורונטו ולהם שני ילדים.
ין נחשב לבין השחקנים האסייתים המרוויחים ביותר. הונו מוערך בכ-50 עד 70 מיליון דולר.
קריירה > אמנויות לחימה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ין בא ממשפחה של מומחים לאמנויות לחימה, דוני ין עצמו התאמן מגיל צעיר מאוד. אמו (גראנד מאסטר לאמנויות לחימה סיניות המתמחת בקונג פו, ט'אי צ'י ועוד) החלה ללמד אותו את אמנות הטאי צ'י כשהיה רק בן 4 שנים, במהלך התבגרותו הוא ניסה אמנויות לחימה שונות כגון טאקוונדו. לאחר מכן התרכז באמנויות הקונג פו, בהן קונג פו וו-שו, בה זכה במדליית זהב באליפות הטורניר.
בנוסף לאליפות העולם בוו-שו ין מחזיק בחגורה שחורה בדרגת דאן 6 בטאקוונדו, חגורה שחורה בג'ודו וחגורה סגולה בג'ו ג'יטסו ברזילאי. בנוסף עבר הכשרה של 9 חודשים תחת ייפ צ'אן (- בנו של ייפ מאן) באמנות הלחימה וינג צ'אן קונג פו לצורך סרטו הראשון של ין על חייו של ייפ מאן.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

ין השתתף במהלך הקריירה שלו בתפקידים שונים בלמעלה מ-200 הפקות, הכוללים סרטים וסדרות טלוויזיה.
את תפקידו הראשון בתור שחקן גילם בשנת 1984, כשהיה בן 21, בסרט "ט'אי צ'י שיכור" של יואן וו-פינג. הפריצה שלו לעולם הקולנוע הבינלאומי התרחשה בשנת 2008 עם הסרט "ייפ מאן" בו גילם את דמותו של אמן הלחימה הסיני ייפ מאן (מורו של ברוס לי). "ייפ מאן 2" יצא לאקרנים ב-2010, ואחריו הפרק השלישי, "ייפ מאן 3", ב-2015, בו ין נלחם נגד מייק טייסון. הסרט ה-3 הצליח באופן משמעותי ביחס לקודמיו וגרף לקופות למעלה מ-156 מיליון דולר. הסרט האחרון בסדרה "ייפ מאן 4", משנת 2019, גרף לקופות כ-175 מיליון דולר. הסדרה עומדת על סך הכנסות של 426.2 מיליון דולר, והיא אחת מהסדרות המצליחות ביותר בז'אנר סרטי אמנויות הלחימה.
קריירה > פילמוגרפיה נבחרת

ט'אי צ'י שיכור - 1984
היו זמנים בסין 2 - 1992
Butterfly and Sword ‏- 1993
קוף הברזל - 1993
וינג צ'ון - 1994
בלייד 2 - 2002
גיבור - 2002
צוות שנחאי - 2003
אפקט התאומות - 2003
אפקט התאומות 2 - 2004
אס.פי.אל: אזור ההרג - 2005
פלאש פוינט - 2007
ייפ מאן (2008)
הולדתה של הרפובליקה - 2009
ייפ מאן 2: אגדת המאסטר (2010)
אגדת האגרוף: שובו של צ'ן ז'ן - 2010
איש החרבות / דרקון - 2011
מלך הקופים - 2014
אייסמן - 2014
רוצח הקונג פו (2014)
ייפ מאן 3 (2015)
נמר דרקון 2: חרב הגורל (2016)
רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים (2017)
XXX: הילוך גבוה (2017)
אמנות ההתקפה וההגנה (2017)
מרדף הדרקון (2017)
פיי ריאות (2018)
ייפ מאן 4 (2019)
מולאן (2020)
ג'ון וויק 4 (2023)
דויד טורשווילי

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1966 (בן 58) טביליסי, גאורגיה הסובייטית 
 שם לידה:  დავით ტურაშვილი 
 מדינה:  ברית המועצות, גאורגיה 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי  אוניברסיטת לונדון 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מעסיק:  האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי 
 פרסים והוקרה:  Saba prize (2008) 
 
דויד טוּרַשווילי (בגאורגית: დათო ტურაშვილი; נולד ב-10 במאי 1966 בטביליסי) הוא סופר גאורגי.
בשנת 1989 הוא היה מנהיג מחאת סטודנטים, שהתרחשה במנזרי דויד גרדג'ה, שבמזרח גאורגיה. הנובלה הראשונה שלו, פורסמה בשנת 1988, והייתה מבוססת אירועי המהומות מאותה מחאת סטודנטים. הצגת הבכורה של המחזה שלו "דור הג'ינס" הייתה במאי 2001. פרסומים אחרים שלו היו: ספר המסעות "קטמנדו" משנת 1988, "אמריקה הידועה והלא ידועה" משנת 1993, "טיבט לא רחוקה" בשנת 2001, ושני אוספים של תסריטים בדיוניים קצרים, כאשר האוסף הראשון שלו נקרא "מראני" משנת 1991 (מראני - בגאורגיה: מקום לשמירת היין בתוך קנקנים גדולים), והשני הוא תסריט על אירוע חטיפה טרגי של טיסת 6833 של אירופלוט בטביליסי. כמו כן פרסם את הנובלה "גוּרג'י חאתוּן" על סיפור נכדתה של תמר מלכת גאורגיה, גורג'י חאתון.
ד'תק"ז

ד'תק"ז (4507)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-20 בספטמבר 746 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 747. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
ד'תק"ן

ד'תק"ן (4550)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-24 בספטמבר 789 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 790. שנה מסוג השא, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
גרוסו ונציאני

גרוסו ונציאני (באיטלקית: Grosso veneziano; ברבים – grossi) הוא מטבע כסף שהוצג לראשונה בוונציה בשנת 1193 תחת הדוג'ה אנריקו דנדולו. הגרוסו שקל במקור 2.18 גרם, ההרכב שלו היה 98.5% כסף טהור, ושוויו הוערך ב-26 פרוטות כסף שנקראו באטלקית דנרים. שמו הוא מאותו שורש של "הגרוש", כולם נובעים בסופו של דבר "מהדנרו גרוסו" ("פרוטה גדולה").
בתחילה, הערך של הגרוסו צף ביחס למטבעות ונציאניים אחרים, עד שבשנת 1332 ערכו הוצמד ל-4 סולדינים.
בשנת 1332, 1 גרוסו היה שווה ערך ל-4 "סולדינים", או 48 פרוטות כסף, שנקראו באטליה 'דינרים'.
רקע כלכלי

הרנסאנס של המאה ה-12 הביא עושר ותחכום כלכלי, אך הוונציאנים המשיכו להשתמש בשרידים של שיטת המטבעות שהציג קרל הגדול. ונציה הטביעה בפרוטות כסף (הנקראות באיטלקית "דינרים") על בסיס המטבע של ורונה, שהכילה פחות מחצי גרם של 25% כסף משובח. עסקאות מקומיות השתמשו בעיקר במטבעות אלה או בעמיתיהם הוורוניים. עם זאת, בערך בשנת 1180, ורונה שינתה את המטבע שלה, ובכך הביאה להפחתת השימוש במטבעות אלו במסחר המקומי בוונציה. עבור סחר חוץ, סוחרים ונציאנים העדיפו מטבעות ביזנטיים או מטבעות של ממלכת ירושלים הצלבנית. כיבוש ירושלים של צלאח א-דין ב-1187 והירידה בערך של המטבע הביזנטי, הפכו את זה לפחות כדאי.
במקומות אחרים במערב אירופה המצב היה דומה. נעשו כמה מאמצים כדי לעצור את ירידת הפרוטה הקרולינגית שהיה המטבע שלהם במשך ארבע מאות שנה. בלומברדיה, פרדריק ברברוסה הטביע מטבעות "דינר מלכותי" במשקל כפול ממשקל הפרוטות של מילאנו. היציבות העקבית של הסטרלינג האנגלי, או 'פרוטת הצלב הקצר', שהציג הנרי השני ב-1180 הפכה אותו למטבע מסחר פופולרי בצפון אירופה. אבל נותר לדוג'ה אנריקו דאנדולו מוונציה לעשות את פריצת הדרך המכרעת עם מטבע ערך גבוה יותר של כסף משובח שנקרא גרוסו. למטבעות הללו היו שני יתרונות על פני הפרוטות הישנות. ראשית, עלויות ההטבעה והטיפול הופחתו על ידי החלפת מטבע אחד גדול בעשרות מטבעות קטנים יותר. שנית, טוהר הכסף שלהם הפך אותם למקובלים מחוץ לוונציה.
בוונציה

התיאור הקדום ביותר ששרד על הכנסתו של אנריקו דאנדולו לגרוסו הוונציאני מקשר אותו עם התקצוב של מסע הצלב הרביעי ב-1202, באופן מסורתי היה צורך לשלם עבור הספינות שהובילו את הצלבנים, וזה גרם להכנסתו של הגרוסו. אף על פי שמטבעות ה"גרוסו" אולי החלו כמה שנים קודם לכן, זרם-הכסף ששימש לתשלום עבור ספינות הצלבנים, הוביל להטבעה ראשונה בקנה מידה גדול. במטבע היו 2.2 גרם של 98.5% כסף משובח, המטלורגיה הטהורה ביותר של ימי הביניים שיכולה ליצור. המטבע נקרא בתחילה "דוקאטוס ארגנטי" מאז ונציה הייתה דוכסות, אך ידוע יותר כגרוסו או 'מטאפנו', מונח מוסלמי המתייחס לדמות היושבת בצד האחורי שלה.
העיצובים לגרסו הגיעו מהחותם של הדוג'ה ומטראכיית האספרון הביזנטית. בחזית מוצגות הדמויות העומדות של הדוג'ה ושל מרקוס הקדוש האוונגליסט, הפטרון של ונציה. בצד ימין, מרקוס הקדוש מחזיק בבשורה, שהיא התכונה הרגילה שלו, ומציג גונפאלון לדוג'ה. הדוג'ה מחזיק ב"הבטחה הדוכסית". אנריקו דאנדולו היה הדוג'ה הראשון שנשבע את שבועת ההכתרה הזו. הדוג'ה משמאל, עם הכותרת שלו, מכונה 'בשדה'. בימין, הדמות הייתה מכונה מרקו הקדוש של ונציה. הצד ההפוך מראה את ישו, יושב על כס המלכות.
הטבעת גבול משני צידי המטבע בתבנית של חוט חרוזים, מנע את גילוח הכסף מקצה המטבע. כאמצעי אבטחה נוסף, הוסיף יאקופו טייפלו דוכס ונציה, סימנים בולטים. אבל, למעט עדכון שם הדוג'ה, לא היו שינויים משמעותיים בגרוסו במשך מאה וחמישים שנה. ואכן, בסביבות 1237 שבועת ההכתרה של הדוג'ה כללה הבטחה שלא ישנה את המטבע ללא אישור מהמועצה.
למרות הבטחה זו, בין 1340 ל-1370. העליות במחיר הכסף אילצו את דוכסי ונציה להפסיק להנפיק גרוסי, ואת האחרים להנפיק רק כמה. כאשר דוג'ה אנדריאה קונטריני, חידש את ייצור הגרוסו, המשקל שלהם החל לרדת והמשיך לרדת עד שכריסטופורו מורו הטביע את הגרוס הוונציאני האחרון במשקל של 0.45 גרם.
השפעת הגרוסו הוונציאני

מטבעות איטלקיות אחרות הלכו בעקבות ונציה בהנפקת גרוסי משלהן. ורונה, בולוניה, רג'יו, פארמה ופאביה, בכולן היו מטבעות של כסף טהור עם משקל בערך כמו של הגרוסו הוונציאני ב-1230. הסנאט הרומי הטביע גרוסו באמצע המאה ה-13, אך עד אז היה זה הגרוסו הוונציאני שהפך למטבע סחר מרכזי. ואכן, במאה ה-13, מרטינו דה קאנאלה טען שהגרוסו הוונציאני "נוכח בכל העולם בגלל איכותו הטובה". זה הביא חיקויים וזיופים, במיוחד בבלקן. בשנת 1282 הטילה ונציה הגבלות על נכסיה הדלמטיים, האוסרות על שימוש בעותקים של הגרוסו. עד שנת 1304, האימפריה הביזנטית הנפיקה את הבזיליקון, אשר משקלו ויציבותו הפכו אותו למעשה לבר החלפה נוח עם הגרוס הוונציאני ושהסוגים שלו היו בהשראתו בבירור.
יותר מזה, הגרוסו הוונציאני הוא נקודת החלוקה הבולטת ביותר בין מערכת המטבעות של מערב אירופה המבוססת על הפרוטה, לבין עידן מטבעות הכסף והזהב הגדולים יותר, הנקראים ביחד גרוסו ופלורינים. בדומה לגרוסו הוונציאני, למטבעות הנקובים הגדולים יותר הללו לא היו שמות או כתובות המרמזים על ערך קבוע במונחים של מערכת לירות, שילינג ו פני (או לירה, סולדי ודנרי באיטלקית) שבה נערכו חשבונות. זה אפשר לממשלה לעצב את ערכי המטבעות שלה במונחים של ערך כספי, ככלי למדיניות פיסקלית.
ראו גם

ונציה
הערות שוליים

1 2  John Porteous, "Coins in History", page 83.
↑  Thomas F. Madden, "Enrico Dandolo and The Rise of Venice", page 109
↑  John Porteous, "Coins in History", page 71.
↑  Philip Grierson, "The Coins of Medieval Europe", page 106.
↑  Alan M. Stahl, "Zecca the mint of Venice in the Middle Ages", page 17
↑  Thomas F. Madden, "Enrico Dandolo and The Rise of Venice", page 110
↑  Philip Grierson, "The Coins of Medieval Europe", page 107.
↑  Louise Buenger Robbert, "Reorganization of the Venetian Coinage by Doge Enrico Dandolo", page 48
↑  Elio Biaaggi, "Monete e Zecche Medievali Italiane", coin 2761.
↑  Alan M. Stahl, "Zecca the mint of Venice in the Middle Ages", page 19
↑  Alan M. Stahl, "Zecca the mint of Venice in the Middle Ages", page 23
1 2  Dumbarton Oaks, Philip Grierson, and Alfred R. Bellinger "Catalog of Byzantine Coins in the Dumarton Oaks Collection", page 35
↑  Elio Biaggi, "Monete e Zeccche Medievali Italiane", coin 2893
↑  Philip Grierson, "The Coins of Medieval Europe", pages 107 to 109.
1 2  John Porteous, "Coins In History", page 84.
גרוסו מפרנצ'סקו דאנדולו, 1328-1339
הרפובליקה של ונציה, גרוסו או 'מטאפאן' של אנטוניו ונייה, דוג'ה של ונציה (1382-1400)
דלקת מפרקים זיהומית

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 תסמינים:  דלקת מפרקים 
 טיפול:  (2R)-daptomycin  ואנקומיצין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  236299 
 MeSH:  D001170
 סיווגים
 ICD-11:  FA10 
 
דלקת מפרקים זיהומית (באנגלית: Septic arthritis) היא זיהום של מפרק.
באופן כללי, דלקת מפרקים יכולה להיות זיהומית או שאינה זיהומית. במרבית המקרים דלקת מפרקים אינה זיהומית - מצב של דלקת מפרקים ניוונית למשל. דלקת מפרקים זיהומית נוצרת כתוצאה מזיהום על ידי גורמים שונים - חיידקים, פטריות ונגיפים שונים. בנוסף, יכולה להתפתח דלקת מפרקים שאינה זיהומית (“סטרילית") כתוצאה מזיהום במקום אחר בגוף כגון דרכי השתן או המעיים (דלקת פרקים ריאקטיבית או תסמונת ריטר).
דלקת מפרקים זיהומית עלולה להתפתח על רקע של דלקת מפרקים לא זיהומית, מחלות רקע כגון סוכרת, דיכוי חיסוני וכדומה, לרבות מצבים של דלקת העצם:
הגורם העיקרי לדלקת מפרקים זיהומית הוא זיהום על ידי החיידק מהמין Staphylococcus aureus, אם כי יכולים להיות מעורבים חיידקים מסוגים אחרים כגון Streptococcus.
מחלת הזיבה עלולה לגרום אף היא לפגיעה מפרקית במסגרת הזיהום המפושט של מחלת הזיבה.
נשיכות - נשיכות על ידי בני אדם הן מסוכנות יחסית מאחר שהפלורה בפה עשירה בחיידקים, אשר יכולים לחדור ישירות לחלל המפרקי - בעיקר החיידק Eikenella corrodens (שעלול לגרום בנוסף גם לאנדוקרדיטיס). נשיכות של כלבים מסוכנות פחות אולם נשיכות חתולים מאופיינות בזיהומים (בפרט, החיידק Pasterella multocida).
וירוסים שונים עלולים להביא גם הם לדלקת מפרקים זיהומים, כגון נגיף האדמת, חזרת ועוד.
מחלת ליים מאופיינת אף היא בזיהום מפרקי כתוצאה מהדבקה זואונוטית.
פתוגנזה

העצמות המשתתפות במפרק עטופות על ידי נוזל סינוביאלי אשר נמצא בין שתי שכבות של קרום סינוביאלי המקופל לתוך המפרק ועוטף את העצמות עצמן. זיהום במפרק משמעותו זיהום של הקרום הסינוביאלי ושל הנוזל הסינוביאלי. דלקת מפרקים זיהומית נוטה להתפתח דרך הדם (מנגנון המטוגני) - החיידקים חודרים בקלות יחסית לקרום הסינוביאלי, היות שהוא נטול ממברנה בזאלית ומאד עשיר בכלי דם. בנוסף לכך, חיידקי הסוג Staphylococcus מכילים חלבונים שיכולים להתחבר לסיאלופרוטאין (חלבון שנמצא במפרקים) ולשחרר פרוטאזות שפוגעות בסחוסים ובקרום הסינוביאלי.
סימנים קליניים

המחלה יכולה להיות מלווה בחום (במרבית המקרים), כאשר במרבית המקרים הפגיעה היא רק במפרק אחד (השכיח ביותר- מפרק הברך ולאחריו מפרק הירך). דלקת במפרק גורמת להגבלה של התנועה במפרק ולכאבים קשים. פגיעות מסוימות אופייניות לחיידקים מסוימים- כך למשל, פגיעה במפרקי האצבעות אופיינית לזיהום בשחפת, זיבה, או פגיעה ויראלית, זיהום חריף במפרק העצה והכסל הוא לרוב כתוצאה מחיידקי Staphylococcus או Streptococcus.
הדמיה ובדיקות מעבדה

בבדיקות דם, בעיקר אצל ילדים, ניתן לזהות שקיעת דם מוחשת ולויקוציטוזיס. בבדיקה של הנוזל הסינוביאלי (ניקוז הנוזל) ניתן לזהות נוזל מוגלתי אשר תומך בתהליך זיהומי. ספירת התאים הלבנים תהיה גבוהה (מעל 50,000 תאים לממ"ק) כש-75% יהיו נויטרופילים.
האבחנה המדויקת ביותר היא על ידי לקיחת תרבית - תרבית דם ותרבית מהנוזל הסינוביאלי עצמו. לעיתים לוקחים תרביות נוספות מאזורים אחרים בגוף (בעיקר במידה ומדובר בזיבה שאז תרבית סינוביאלית לאו דווקא תצביע על הגורם).
מבחינת בדיקות הדמיה, יש קושי באבחנה בשלב המוקדם, אולם בהמשך ניתן לראות הרס של העצם במידה וקיים. בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת תאפשר לזהות אזורים הרוסים בעצם ובנוזל המפרקי ובדיקת MRI יכולה להדגים באופן טוב תהליכים של דלקת מפרקים.
טיפול

הטיפול הוא סיסטמי, על ידי מתן אנטיביוטיקה, ובנוסף ניקוז של המפרק. אצל ילדים הפרוגנוזה היא יחסית טובה - אולם בכרבע מהם נותרת מגבלה כלשהי בתנועה המפרקית. אצל מבוגרים לעומת זאת קיימת מגבלה מפרקית בכמחצית מהמקרים.