מאחורי הגדר
על הסיפור

"מאחורי הגדר" מתאר מציאות יהודית ריאלית, כשאר סיפוריו של ביאליק; הסופר מעמיד זה מול זה לא רק את זוג הנאהבים שבאים מרקע שונה לחלוטין, אלא את שני העולמות המנוגדים בהם גדלים נח ומארינקה. מצד אחד מתואר ההווי היהודי שמאופיין בקיום הלכות ומנהגים על רקע דתי, ואינו מצטיין, בלשון המעטה, באהבת הטבע והיופי, ואילו מהצד השני, מעבר לגדר, נמצא עולם אחר, שבו מתקיימים הלבלוב והפריחה, הפתיחות והמרחבים, יפי הטבע ושליטת היצרים.
העלילה, אומר אבנר הולצמן, מתפתחת בשני נתיבים משולבים ומנוגדים בעת ובעונה אחת. סיפור האהבה בין נח ומארינקה, לצד סיפור מאמציה של הסביבה היהודית "לאלף את נח, לרסן את תשוקותיו ולהפוך אותו מילד טבע חופשי ליהודי כשר ומבוית". שני הנתיבים נשזרים זה בזה ויוצרים סקרנות ומתחים עד הסוף היבש של הסיפור, בבחינת עולם כמנהגו נוהג ואין חדש תחת השמש.
הייחוד של סיפור הווי יהודי זה על פני שאר הסיפורים של ביאליק, הוא החושניות העזה שמודגשת בסיפור לא רק בתיאורים שבינו לבינה, אלא גם בהשלכת האירוטיקה על תיאורי נוף וטבע. עיני הנערים בשכונה ממלאים את הסדקים שבגדר כדי לצפות בחמודותיה של הנערה "ושחוק של הנאה ותאווה מרחיב את פרצופיהם ומבעה את שיניהם הלבנות והסוסיות...". כשמארינקה לוקחת את נח פעם ראשונה לגן הוא שיכור ממראה היופי ושפע של "תפוחים, תפוחים, תפוחים: תפוחים למעלה, תפוחים למטה, על פני כל הקרקע בתוך הדשא מפוזרים תפוחים..." הפרי המפתה של חווה קורא לנח לקטוף אותו. וכשהתבגר והפך לעלם חמודות דמו תוקף עליו לבלתי הכיל וכל דמי נעוריו מן האדמה זועקים: מארינקה. ובשעה זו, הוא נזכר באותם פירות "שהיו מתפקעים עתה באילנות מרוב עסיס... הלב תופח ועולה כעיסה בערבה, הגוף נטען ומתמלא מתוכו והדם צועק מן הבשר..." ובערב שבו הגשימו את אהבתם "דומה שהאילן הנשען בדיר מבחוץ מסרט בחשאי על הדופן. עמד והוציא ראשו מן הארובה. האילן הושיט לו בראש שרביט אחד, קרוב ביותר, שני תפוחים אדומים ובשלים, כמי שאומר: טול! שלך הם"
אין פלא, אפוא, שכאשר הקריא ביאליק, בביקורו הראשון ביפו, את הסיפור בפני הקהל, הם התאכזבו מהתוכן הלא "חלוצי" של הסיפור, ומנחם שינקין אף קטע את ביאליק בגערה. ביאליק השיב לקהל בהקראה מתריסה של שירו "אכן חציר העם".
עדי צמח טוען שיש ב"מאחורי הגדר" יותר יסודות אוטוביוגרפיים מכל סיפור אחר של ביאליק. הגדר שמפרידה בין הטבע לבין בית המדרש נמצאת בשירים רבים, ובמיוחד ב"המתמיד". לאורך כל הסיפור קיימת מעין קינה ברקע על עזיבתו של ביאליק את חיי הכפר. קינה שקיימת גם ב"ספיח", ב"אחד אחד ובאין רואה" "מי אני ומה אני"
"עולמה של הגויה הוא עולם הבריכה המסתתר ונחבא" טוען צמח, ומוסיף: שלושה אלמנטים חוזרים בשירתו של ביאליק: הגן, הבריכה והאהובה. שלושתם נמצאים גם בסיפור "מאחורי הגדר" וגם בשיר "בשל תפוח". בעולמו של נח יש הלכה ועצים כרותים ואילו בחצרה של שקוריפינשצ'יכה יש תפוחים מפתים, עץ אלון עתיק ומארינקה.
ראובן קריץ מוצא רמז לסופה של פרשיית האהבים בין נוח למארינקה בשמו של הסיפור. מסתבר שהמונח "מאחורי הגדר" הופיע כבר בתלמוד בסיפור על אדם אחד שהתאהב אנושות באישה, שהייתה אסורה עליו, עד כדי כך שרוחו נפלה עליו. יעצו לו רופאיו שילך ויפטפט עמה "מאחורי הגדר". ענו להם חכמים: "ימות ולא תספר עמו מאחורי הגדר!". מה שקרה מאחורי הגדר אצל נח ומרינקה, מסביר קריץ, היה בבחינת איסור חמור מצד אחד, אך גם סיכוי גדול לריפוי והצלה מצד שני, אילו רק השכיל נח לפרוץ את הגדר.
בעולם של גדרות אין אפשרות לזכות לאיחוד, אומר אלכסנדר ברזל, ניתן אולי לפרוץ את הגדר פה ושם לכדי סדק צר, אך הגדר עומדת יציבה ואטומה. אין זה סיפור משכילי שמנסה להוריד מחיצות ולשנות עולם. ביאליק לא מנסה להרוס את הגדר. הוא מקבל אותה כהכרח המציאות. "זהו סיפור על אדם בעולם שלאחר גירוש גן-עדן".
זהו סיפור של ניגודים וטכניקת ההיפכא מסתברא (ההפך הוא הנכון) אומרת זיוה שמיר. יהודים מול גויים, גן עדן לעומת גיהנום, אהבה ואיבה, סדר וערבוביה, תמימות וחטא, קומדיה וטרגדיה, וכדומה. הקורא מצפה למהלך מסוים ו"מתאכזב", אך מצד שני הוא נהנה מהתחכום שבעלילה.