stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנון
הימים בהם אין אומרים תחנון

בימי שמחה לא אומרים תחנון. נוסף על ימים אלו הוא יום תשעה באב, המוזכר במקרא גם בלשון "מועד".
הימים בהם לא אומרים תחנון כפי המקובל כיום ברוב העדות: שבת, ראש חודש, כל חודש ניסן, פסח שני, ל"ג בעומר, 12 הימים הראשונים בחודש סיוון (בהם כלול חג השבועות), תשעה באב (למעט התימנים שאומרים תחנון בכל תפילות תשעה באב; לפי נוסח איטליה המקורי (אך לא נהוג היום בשום מקום) חוזרים לומר תחנון במנחה של תשעה באב), ט"ו באב, ערב ראש השנה (כ"ט באלול) וראש השנה עצמו, ערב יום כיפור, אחרי יום כיפור עד לאחר ראש חודש חשוון, חנוכה, ט"ו בשבט, שני ימי הפורים (בשנה מעוברת גם בשני ימי פורים קטן). לגבי יום הכיפורים עצמו המנהגים חלוקים, בסדרי התפילה הספרדיים והאשכנזיים נכלל הווידוי אך לא נפילת אפים. אצל האיטלקים נהוג לומר נפילת אפים בתפילת נעילה, ואצל התימנים בכל תפילות יום כיפור.
בכל אלו הימים, גם לא אומרים תחנון במנחה שלפניהם, מלבד מנחה שלפני פסח שני, ערב ראש השנה וערב יום כיפור.
נוסף על הימים הקבועים בשנה, ישנם כמה מאורעות שבהם לא אומרים תחנון:
כאשר נערכת ברית מילה בבית הכנסת - אין אומרים תחנון בבית הכנסת שבו נערכת המילה. בנוסף, במנין בו נוכח אבי הבן, המוהל או הסנדק אין אומרים תחנון, גם אם המילה נערכת במקום אחר.
מנין בו נוכח חתן בשבעת ימי המשתה שלו.
בבית האבל בשבעת ימי האבלות.
בקהילות מסוימות (בעיקר ספרדים) במנין בו נוכח בר מצווה (ביום הולדתו ה-13). ברוב הקהלות לא נוהגים לפי מנהג זה.
על ימים אלו נוספו בקהילות שונות ימים נוספים בהם אירע נס לבני הקהילה (ראו ערך פורים שני). על פי רוב מכונים ימים אלו "פורים" (למשל פורים אשריף או פורים סרגוסה), ונוהגים בהם מנהגים של משתה ושמחה בדומה לחג הפורים הרגיל. דוגמאות לימים כאלו בקהילות השונות: פורים אשריף (כ"ג בטבת) ופורים ברגל (כ"ט בטבת) של יהודי לוב, י"ז בשבט פורים סרגוסה, כ"ח באדר אצל יהודי מצרים, י"א באב וט"ז בטבת אצל יהודי בגדאד, כ' באדר בפרנקפורט. בקהילות איטליה השונות: י' באלול בפדובה, כ"ח באלול בטורינו, ב' בשבט ברומא. בקרב קהילות גאורגיה נהוג לא לומר תחנון ביום ח' באייר, שבו נתבטלה הגזירה של סגירת בתי הכנסת ברחבי המדינה.
בחסידויות שונות נהוג שלא לומר תחנון ביום פטירת אדמו"ר של אותה חסידות. אצל חסידי חב"ד נהוג שלא לומר תחנון בי"ט בכסלו ובי"ב וי"ג בתמוז.
בדור האחרון, לאחר הקמת מדינת ישראל ושחרור ירושלים, קבעה הרבנות הראשית לישראל שגם בימים ה' באייר (יום העצמאות) וכ"ח באייר (יום ירושלים), לא יאמרו תחנון. קביעה זו התקבלה בעיקר בחוגי הציונות הדתית (שם אף נהוג לומר תפילת הלל).
הימים בהם אין אומרים תחנון > פסוקים הנאמרים במקום תחנון

בחלק מן הקהילות הספרדיות (בעיקר בקהילות המזרח ופחות בצפון אפריקה ומערב אירופה) נהוג לומר מספר פסוקים בימים בהם אין אומרים תחנון, במקום התחנון. בקהילות רבות נוהגים לומר את הפסוקים: תהילים, קי"ג, ב'–ד' (יש המשמיטים את פסוק ד') ולאחר מכן תהילים, ח', י'. בארץ ישראל יש נוהגים לומר רק את הפסוק תהילים ח',י' ולא את שאר הפסוקים. יש נוהגים לומר פסוקים אלו לא רק בימים בהם אין אומרים תחנון אלא בכל יום, בין אם אומרים תחנון ובין אם לאו.
הימים בהם אין אומרים תחנון > תחנון במנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון

המנהג המקובל כיום הוא שאין אומרים תחנון בתפילת מנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון. מסיבה זו אין אומרים תחנון בתפילת מנחה של ימי שישי (שכן בשבת אין אומרים תחנון). למנהג זה שני יוצאים מן הכלל: תפילת מנחה שלפני ערב ראש השנה ושלפני ערב יום הכיפורים. כלומר למרות שבערב ראש השנה (כ"ט באלול) אין אומרים תחנון בתפילת שחרית ובתפילת מנחה, בתפילת מנחה של יום לפני ערב ראש השנה (כלומר תפילת מנחה של כ"ח באלול) אומרים תחנון. אחת מהסיבות לכך היא שבימים אלו אומרים סליחות לאחר תפילת מנחה (בערב לאחר חצות, או לפנות בוקר) ובהן אומרים תחנון. אבל האשכנזים לא אומרים תחנון אף בסליחות של ערב יום כיפור, ואם כן ניתן לומר שהטעם שלא אומרים תחנון הוא מפני ששמחת יום כיפור נגרר לערב יום טוב, אבל לא ליום שקודם לו. האשכנזים שנוהגים שלא אומרים תחנון בפסח שני מחשיבים ליוצא דופן גם את זה - כלומר שאף בקהילות שלא אומרות תחנון בפסח שני אומרים אותו בתפילת מנחה שלפניו. בחלק מקהילות אשכנז המערבי, נוהגים שבט"ו בשבט, ל"ג בעומר וט"ו באב, מדלגים תחנון רק בשחרית, אבל אומרים תחנון גם במנחה ביום שלפניו וגם במנחה בו ביום.
בעבר מנהג אי אמירת תחנון במנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון לא היה כה גורף. כך למשל מעיד ר' דוד אבודרהם על המנהג בספרד בזמנו:
ובערבי ראשי חדשים וחנוכה נוהגין שלא ליפול על פניהם בערביהם וביום מוצאיהם בין בשחרית בין במנחה. והוא הדין בערב פורים, אלא שביום מוצאו אין נופלים על פניהם בין בשחרית בין במנחה, מפני שהוא פורים שושן.
לקריאה נוספת

צבי אדלר, ספר קבל תחנוני: והוא ליקוט נפלא מספרים וסופרים בסדר תחנון ונפלת אפים, בלשון צח ורגיל, ובסופו עיונים בהלכות תחנון. בני ברק : בית מדרש לדיני ממונות זיכרון משה, תשע"א.
יעקב גרטנר, עיוני תפילה: מנהגים ותולדות, הוצאת תבונות תשע"ה, עמ' 132–185.
דייוויד קופרפילד

ערך זה עוסק ברומן מאת צ'ארלס דיקנס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה של הרומן שפורסמה בהמשכים
 מידע כללי
 מאת:  צ'ארלס דיקנס 
 איורים:  האבלט נייט בראון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־19 
 הוצאה
 הוצאה:  Bradbury and Evans 
 תאריך הוצאה:  1850 
 סדרה
 ספר קודם:  Dombey and Son 
 הספר הבא:  A Child's History of England 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001323726, 002660354, 003694724, 001323732, 001323731, 001323728, 001323729, 001323730, 002644672, 003159026, 001323734, 001323733, 002477097, 001737128, 001323727
 
דייוויד קופרפילד (באנגלית: David Copperfield) הוא רומן מאת צ'ארלס דיקנס שפורסם לראשונה ב-1849 בהמשכים חודשיים, כמו כל הרומנים של דיקנס. בסדרה היו 19 חלקים והם פורסמו בלוויית איורים מאת פיז (אנ'). הספר הוא האוטוביוגרפי ביותר מבין ספרי דיקנס, ובהקדמה למהדורה הראשונה כינה אותו דיקנס "הילד המועדף עלי".
מאפיינים וסקירה כללית

דיקנס כתב את "דייוויד קופרפילד" במשך שנתיים מ-1848 עד 1850, ותכנן בקפדנות את המבנה ואת סיפור העלילה. הוא פרסם שבעה רומנים לפניו ושבעה רומנים נוספים עתידים היו להתפרסם אחריו.
הרומן זכה לשבחים רבים. להערכתו של טולסטוי, דיקנס היה הטוב שבין הסופרים האנגלים, וספרו "דייוויד קופרפילד" המעולה שבין ספריו. הפרק "הסערה" (פרק 55, סיפורו של חם פגוטי וטביעת הספינה), היה לדעתו קנה מידה לפיו צריכה להימדד טיבה של סיפורת משובחת. הנרי ג'יימס נזכר שכילד היה נחבא מתחת לשולחן ומאזין לאמו הקוראת בקול את הפרקים החדשים בסדרה. דוסטויבסקי היה מוקסם כשקרא את הספר בכלא בסיביר. קפקא אמר שספרו אמריקה הוא "חיקוי מוחלט" שלו. ג'יימס ג'ויס גילה את הערכתו כשכתב פרודיה על הרומן בספרו יוליסס. וירג'יניה וולף, שלא נטתה חיבה לדיקנס, הודתה שהרומן הזה שייך "לזכרונות ולמיתוסים של החיים". "דייוויד קופרפילד" היה הרומן האהוב על פרויד.
הסיפור מסופר כמעט כולו בגוף ראשון והדובר הוא דייוויד קופרפילד עצמו. זו הייתה הפעם הראשונה שדיקנס כתב רומן בגוף ראשון. הרומן נחשב לרומן חניכה (Bildungsroman), והשפעתו ניכרת על ספרים כמו תקוות גדולות של דיקנס, ג'וד האלמוני של תומאס הרדי, "דרך כל בשר(אנ')" מאת סמואל באטלר(אנ'), טונו-באגיי(אנ') של ה. ג'. ולס, "בנים ואוהבים" של ד. ה. לורנס ו"דיוקן האמן כאיש צעיר" של ג'יימס ג'ויס.
הנושא העיקרי ברומן, בהתאם לאופיו כ"רומן חניכה", הוא חינוכו של הגיבור והתפתחותו הרגשית והמוסרית. מוסר ההשכל הוא שיש ללכת נגד נטיות הלב הראשונות והמוטעות, מוטיב שחוזר ביחסים שבין הדמויות שברומן.
העותק האישי של "דייוויד קופרפילד" שהיה ברשותו של צ׳ארלס דיקנס עצמו נמצא בספריית העיר ניו יורק. העותק מכיל סימני גזירה והדבקה, ונראה שדיקנס תיקן וכתב בעותק זה הערות שישמשו אותו כתסריט למחזה.
עלילת הספר

הרומן עוקב אחר חייו של דייוויד קופרפילד מילדותו ועד בגרותו. דייוויד נולד אחרי מות אביו, ואמו נישאת בשנית למר מארדסטון. אביו החורג, אדם אכזר, מתעלל בו. דייוויד נשלח ללמוד בפנימיית "בית סאלם" בהנהלת מנהל חסר רחמים מר קְרִיקל. בבית הספר מתיידד דייוויד עם ג'יימס סטירפורת' וטומי טרדלס, המופיעים בהמשך הרומן (כנהוג אצל דיקנס). אמו של דייוויד מתה בעקבות התעללות רגשית של בעלה ואחותו (מיס מארדסטון), ודייוויד נאלץ להפסיק את לימודיו ונשלח לעבוד בבית חרושת לייצור יין. בתיאורי החיים הקשים בבית החרושת יש הדים מחייו של דיקנס שנאלץ לעבוד בילדותו במפעל לייצור משחות נעליים. דייוויד בורח מבית החרושת אל דודתו, בטסי טרוטווד, שהיא קרובת המשפחה היחידה שנותרה לו. הוא הולך ברגל מלונדון עד דובר. דודתו מסכימה לגדל אותו כדי למנוע ממר מארדסטון הרשע את האפשרות להתנכל לו. הדודה בטסי משנה את שמו של דייוויד לטרוטווד, ובהמשך הרומן הוא נקרא בשני השמות.
דמויות רבות ממלאות את דפי הרומן, ואת חייו של דייוויד. בין הדמויות הידועות: האומנת הנאמנה פגוטי ומשפחתה הגרה על ספינה בחוף ים. אמילי הקטנה, יתומה שגרה עם משפחת פגוטי, המוקסמת מדייוויד הצעיר. סטירפורת' האנוכי, חברו ללימודים, המפתה את אמילי וזונח אותה בקלונה. מר ויקפילד, שאצלו דייוויד מתגורר, ובתו אגנס המתוארת כ"מלאך הבית", והופכת להיות ידידתו הטובה ואשת סודו.
הדמויות המוכרות ביותר הן וילקינס מיקאובר ואוריה היפ. מיקאובר הוא ידיד ומורה רוחני של דייוויד. הוא שרוי בחובות באופן קבוע, ונכלא בבית הסוהר לבעלי חוב. דיקנס מתאר באהדה את מיקאובר, על אף שהוא מגנה את חוסר הזהירות שלו בענייני כספים, והוא בן דמותו של אביו שהיה אף הוא תקופה קצרה בבית סוהר לבעלי חוב. אוריה היפ הנוכל הערמומי הוא אויבו של דייוויד. בסופו של דבר מצליח דייוויד, בעזרת מיקאובר, לגלות את פרצופו האמיתי ואת פשעיו. בסגנון המקובל אצל דיקנס הדמויות מקבלות את הגמול הראוי להן. דייוויד מתחתן עם דורה ספנלאו היפה אך הריקנית. מותה זמן קצר אחרי נישואיהם מאפשר לעלילה להתקדם אל הסוף הטוב - דייוויד יכול להתחתן אז עם אגנס שאהבה אותו תמיד. מיקאובר מהגר עם משפחתו לאוסטרליה וזוכה שם למעמד חברתי עם מינויו לתפקיד שופט שלום. אוריה היפ נכנס לכלא על הונאותיו.
הדמויות

דייוויד קופרפילד - גיבור הרומן, הוא נקרא גם "טרוטווד קופרפילד" (דייוויד קופרפילד הוא גם שם אביו של הגיבור, האב מת לפני שבנו נולד).
קלרה קופרפילד - אמו טובת הלב של דייוויד, שמתה כשדייוויד היה עדיין ילד.
(קלרה) פגוטי - המשרתת הנאמנה של משפחת קופרפילד. היא נשארת לצידו של דייוויד במשך כל חייה. אחרי נישואיה למר בארקיס היא נקראת גברת בארקיס.
בטסי טרוטווד - דודתו של דייוויד. היא אשה אקסצנטרית ובעלת מזג סוער אך עם זאת טובת לב. היא הופכת להיות אפוטרופוסית של דייוויד כשהוא בורח מפני מר מרדסטון ומגיע לביתה בדובר.
מר צ'יליפ - רופא ביישן אשר נוכח בלידתו של דייוויד.
מר בארקיס - עגלון הנושא לאשה את פגוטי.
אדווארד מרדסטון - אביו החורג והאכזר של דייוויד.
ג'יין מרדסטון - אחותו של מר מרדסטון, משתווה אליו ברשעותה.
דניאל פגוטי - אחיה של קלרה פגוטי הוא דייג עני ונדיב. הוא לקח תחת חסותו את אחיינו חם ואחייניתו אמילי אחרי שהתייתמו. כשאמילי נעלמת הוא יוצא למסע ארוך כדי למצוא אותה.
אמילי (אמילי הקטנה) - אחייניתו של מר פגוטי וארוסתו של חם פגוטי. היא עוזבת את בית דודה עם סטירפורת', וחוזרת אליהם אחרי שסטירפורת' נטש אותה.
חם פגוטי - אחיינו של דניאל פגוטי ומאורס לאמילי עד שהיא עוזבת אותו עם סטירפורת'. הוא טובע בים כאשר הוא מנסה להציל מלח מספינה טרופה, מתברר שהמלח הוא סטירפורת'.
מרתה - אשה צעירה בעלת מוניטין מפוקפק העוזרת לדניאל פגוטי למצוא את אמילי בלונדון.
מר קריקל - המנהל הקשוח של הפנימייה שבה למד דייוויד.
ג'יימס סטירפורת' - חבר קרוב של דייוויד, הוא רומנטי, מקסים ואהוב על כולם, אך אנוכי מאוד. אופיו האמיתי מתגלה כשהוא מפתה את אמילי ואחר כך נוטש אותה.
טומי טראדלס - חבר טוב של דייוויד כל חייו, הם נפגשו כשלמדו יחד בבית הספר "בית סאלם".
וילקינס מיקאובר - איש נעים הליכות המתידד עם הילד דייוויד כשהוא עובד בלונדון. מיקאובר סובל תמיד ממצוקה כספית.
ד"ר סטרונג - רופא מבוגר ונדיב, הוא פוגש את דייוויד בהזדמנויות שונות.
אן סטרונג - אשתו הצעירה של ד"ר סטרונג. היא נאמנה לבעלה אבל חוששת שהוא חושד בה שיש לה רומן עם ג'ק מלדון.
ג'ק מלדון - דודן של אן סטרונג ואהובה מילדות. הוא ממשיך לגלות לה חיבה ומנסה לשכנע אותה לעזוב את ד"ר סטרונג למענו.
מר ויקפילד - אביה של אגנס ויקפילד ועורך הדין של בטסי טרוטווד. יש לו נטייה לאלכוהוליזם.
אגנס ויקפילד - בתו היפה של מר ויקפילד היא חברה קרובה של דייוויד. אגנס מתחתנת עם דייוויד אחרי מותה של דורה, אשתו הראשונה.
אוריה היפ (אנ') - צעיר מרושע וערמומי, הוא עוזרו של מר ויקפילד ואחר כך שותפו. כלפי חוץ היפ מתנהג בענווה והתרפסות ותוך כדי כך הוא מרמה את מעסיקו ומנסה להשתלט על עסקיו.
גברת סטירפורת' - אימו של ג'יימס סטירפורת'.
מיס דארטל - חיה עם גברת סטירפורת' ואוהבת בסתר את ג'יימס סטירפורת'. היא מאשימה בהשחתתו את אמילי ואפילו את אמו.
מר ספנלאו - מעסיקו של דייוויד ואביה של דורה ספנלאו.
דורה ספנלאו - בתו שובת הלב אך הילדותית של מר ספנלאו ואשתו הראשונה של דייוויד.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

סרטי קולנוע לפי הרומן:
דייוויד קופרפילד - סרט אילם אמריקאי משנת 1911, בבימויו של תיאודור מרסטון
דייוויד קופרפילד - סרט אילם בריטי משנת 1913, בבימויו של תומאס בנטלי
דייוויד קופרפילד - סרט אילם דני משנת 1922, בבימויו של א. ו. סנדברג
סרט הקולנוע דייוויד קופרפילד משנת 1935 בבימויו של ג'ורג' קיוקור. היה מועמד לפרס האוסקר.
סרט הטלוויזיה דייוויד קופרפילד משנת 1969 שביים דלברט מאן - עם לורנס אוליבייה בתפקיד מר קריקל, רלף ריצ'רדסון כמיקובר ואדית אוונס כבטסי טרוטווד.
סרט הקולנוע ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד (אנ') משנת 2019, בבימויו של ארמאנדו יאנוצ'י (אנ'). אחד המאפיינים המדוברים של עיבוד זה הוא הליהוק השוויוני (שאיננו מביא בחשבון שיקולים אתניים), עליו החליטו הבמאי ומפיקי הסרט, שבחרו בין היתר בדב פאטל לככב בתפקיד הראשי כדייוויד קופרפילד.
עיבודים רבים לפי הרומן נעשו לטלוויזיה ביניהם:
סדרת הטלוויזיה דייוויד קופרפילד משנת 1966 בכיכובו של איאן מקלן בתפקיד דייוויד
מיני-סדרת הטלוויזיה דייוויד קופרפילד משנת 1974 בכיכובו של דייוויד ילנד בתפקיד הראשי
סדרת הטלוויזיה דייוויד קופרפילד משנת 1999 עם דניאל רדקליף (כוכב סרטי הארי פוטר) בתפקיד דייוויד הצעיר, ולצידו בוב הוסקינס בתפקיד מיקאובר, ומגי סמית' בתפקיד בטסי טרוטווד. איאן מקלן שיחק בסדרה זו את מנהל הפנימייה מר קריקל.
בשנת 2000 הופק סרט טלוויזיה באותו שם בכיכובם של יו דאנסי בתפקיד דייוויד קופרפילד, סאלי פילד הדודה בטסי ומייקל ריצ'רדס בתפקיד וילקינס מיקאובר.
תרגומים לעברית

הספר תורגם פעמים רבות לעברית:
דוד קופרפלד; תרגם מאנגלית על ידי משה בן-אליעזר, ירושלים: תרגמן, תרפ"א. (מהדורה נוספת: תל אביב: אמנות, תרפ"ח)
דוד קופרפילד; תרגם: ברוך קרופניק; ערך: ז. אריאל; הציורים: בינה גבירץ, תל אביב: י' שרברק, [תשי"-]. (עיבוד מקוצר)
דוד קופרפילד; עברית: ישעיהו לויט, תל אביב: תבל, תשט"ו. (מהדורה נוספת: תל אביב: מ' מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1962)
דוד קופרפילד; מעֻבד לילדים בידי יצחק נון; ציֵּר: דוד גלבוע, תל אביב: עמיחי, תש"ך 1960
דויד קופרפילד; עברית: משה הרפז, תל אביב: ניב, תשכ"ו
דוד קופרפילד; עברית: עליזה נצר; ציורים: קרמוניני, תל אביב: מ מזרחי, 1968
דוד קופרפילד: קורותיו של נער אנגלי יתום; תרגם ועיבד לעברית קלה: יצחק לבנון; איורים: צ'רלז מוזלי, תל אביב: מסדה-פרס ('ספרית מסילה: מדף ספרים ייחודי ללומד המבוגר'), 1980
ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד; בלוויית איורים מקוריים מאת ה"ק בראון (אנ'); תרגם: מאיר ויזלטיר, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1987
דוד קופרפילד; עברית: שלמה לבה; ציורים: קרמוניני, תל אביב: מ. מזרחי ('ספרי מופת צבעוניים לילדים'), 1997
דייוויד קופרפילד; נוסח עברי: בינה אופק, תל אביב: עופרים, תשנ"ז 1997
דייוויד קופרפילד, עברית: לי עברון, סדרת הרפתקה, אוקיינוס ומודן, 2021. תרגום מלא בשני כרכים
הערות שוליים

↑  דניאל אדלסון,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'זו אחת האטרקציות המסתוריות והמרתקות בניו יורק - והיא בחינם, באתר ynet, 14 בפברואר 2025
↑  Why Dev Patel in Dickens could change film for ever - מאמר שפורסם ביום 17.8.2019 באתר של הגארדיאן (אוחזר ביום 15.10.2019)
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'דוד רפ,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'הרומן בתרגום החדש מתאפיין ברוח אופטימית שהופכת אותו למתאים לכולם, באתר הארץ, 24 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585853505171  BNE: XX1949449  BnF: cb11952671j (data)  GND: 4259699-3  LCCN: n80040171  MusicBrainz work: 8720113e-f245-44b7-9312-8263ac960961  SUDOC: 027500705  VIAF: 178212527   WorldCat (עם VIAF): 178212527
ניולנדה

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד הולנד
 מחוז:  דרנתה דרנתה
 תאריך ייסוד:  30 במרץ 1816
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,250 (2004)
 קואורדינטות:  52°42′N 6°37′E﻿ / ﻿52.700°N 6.617°E﻿ / 52.700; 6.617
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניניולנדה(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניניולנדה(למפת דרנתה רגילה) אסן אמן הוחפיין ביילן חרונינגן גרמניה אוברייסל פריסלנדניולנדה(למפת דרנתה מוגדלת) אסן אמן הוחפיין ביילן חרונינגן גרמניה אוברייסל פריסלנדניולנדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ניולנדה (בהולנדית: Nieuwlande, "ארץ חדשה") הוא כפר הולנדי קטן, ובו 1,250 תושבים בלבד, נכון לשנת 2004.
היישוב מפורסם בזכות פעולת הצלה קולקטיבית של יהודים בזמן השואה, בשנים 1942–1943. זהו אחד המקומות יוצאי הדופן שבו התגייסו תושבי כפר שלם להסתרת יהודים ולהצלת חייהם מידי משטר האימים הנאצי, תוך סיכון חיים.
ראשית פעולת ההצלה הייתה בזכות פועלו של ארנולד דאווס (Douwes), בנו של כומר שהצטרף למחתרת ההולנדית, וגייס את תושבי הכפר להצלת יהודים. המחתרת ההולנדית הפנתה אליו משפחות יהודיות שקיבלו הודעות להתייצב לגירוש במחנה וסטרבורק. בסיוע המחתרת ההולנדית ובעזרת כל תושבי הכפר, דאג דאווס למקומות מחבוא ליהודים, למזון, לתעודות מזויפות ולתמיכה כספית, כל זאת ללא תמורה. כל בית אב בכפר הסתיר משפחה יהודית אחת או יהודי יחיד. הודות לפעולה הקולקטיבית של כפר שלם, קטן גם הסיכון להלשנה, שהרי כל תושבי הכפר היו שותפים למעשה.
בין המסתתרים בכפר היה מקס ליאונס, ניקו בשמו המחתרתי, שהצטרף אף הוא למחתרת לצדו של דאווס, בעיקר בשכנוע משפחות נוצריות לקבל יהודים לביתן. לימים העיד כי משימת השכנוע לא הייתה קלה ולעיתים הפצירו במשפחות שיסתירו יהודים רק ללילה אחד, אך לא הגיעו למחרת לקחתם, וכי "שיקרנו על ימין ועל שמאל אבל זה עבד".
בין המסתתרים בכפר היה גם חיים רוט, אשר יזם את מיזם "לכל איש יש שם".
הוקרה והנצחה

מאתים ושניים תושבי הכפר ניולנדה והסביבה הוכרו כחסידי אומות העולם, והוא אחד משני יישובים שהוכרו באופן קולקטיבי כחסידי אומות העולם. בשנת 1988 הוקמה ביד ושם אנדרטה לכבוד תושבי הכפר.
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'עופר אדרת,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'הנאצים הציעו פרס על ראשו: היהודי שהציל מאות בהולנד, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2019
↑  אריה יואלי,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'‏הלך לעולמו ניצול השואה שיזם את "לכל איש יש שם", באתר "סרוגים", 23 במאי 2023
↑  השני הוא לה שמבון-סור-ליניון שבצרפת.
↑  רפאל מן, אבינועם בר יוסף, דורון מאירי,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'ועדה משותפת להולנד וישראל תדון ביציאת היהודים מבריה"מ, מעריב, 19 ביולי 1988
↑  שאול בן חיים,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'"הקרובים" מהולנד באים לביקור, מעריב, 14 ביולי 1988
↑  איריס ליפשיץ-קליגר, בלי אותות, בלי הכרה: היהודים שהצילו יהודים בשואה, באתר ynet, 27 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008520489305171  GND: 116208412X  VIAF: 8636153126247524750009   WorldCat (עם VIAF): 8636153126247524750009 
אנדרטת ניולנדה ביד ושם בירושלים
מועצה אזורית שומרון

מועצה אזורית שומרון היא מועצה אזורית האחראית על היישובים היהודיים (התנחלויות ומאחזים) באזור השומרון. בראש המועצה עומד החל מאוגוסט 2015 יוסי דגן.
היסטוריה

השטח עליו נמצאת כיום המועצה היה בשליטת ממלכת ירדן מתום מלחמת העצמאות. השטח נכבש על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. ביוזמת ממשלת ישראל הוקמו התנחלויות יהודיות באזור, כאשר הראשונה שבהן, קדומים, הוקמה ב-1975. לאחר מכן הוקמו ההתנחלויות אריאל, קרני שומרון, שבי שומרון, כפר תפוח, אלקנה ושא-נור. המועצה הוקמה ב-19 באפריל 1979. בתחילה נקראה המועצה 'אשדות שומרון' ובשנת 1981 שונה שמה לשומרון.[דרוש מקור]
גאוגרפיה

בדומה לשאר המועצות האזוריות ביהודה ושומרון, שטח השיפוט של המועצה כולל בעיקר את שטח היישובים היהודיים, ללא רצף קרקעי ביניהם. ישובי המועצה נמצאים בשטח שגובל בצפונו במועצה אזורית הגלבוע, מועצה אזורית מגידו ומועצה אזורית עמק המעיינות, במזרח במועצה אזורית בקעת הירדן, בדרום במועצה אזורית מטה בנימין ובמועצה המקומית בית אריה ובמערב במועצות האזוריות לב השרון, מנשה, עמק חפר ודרום השרון, בעיר ראש העין, ובישובים אלפי מנשה, כפר קאסם ואורנית.
העיר אריאל והמועצות המקומיות אלקנה, עמנואל, קרני שומרון וקדומים ושער השומרון שוכנות בשטח המועצה. בתוך שטח המועצה נמצאים גם יישובים פלסטינים רבים. היישוב הגדול ביותר בתחומי המועצה הוא עלי זהב, המונה כ-4,380 תושבים. בשנת 2005, במהלך תוכנית ההתנתקות פונו היישובים שא-נור, חומש, גנים, וכדים בצפון המועצה.
יישובי המועצה

כל היישובים במועצה הם התנחלויות. חלקם הוקמו על פי החלטת ממשלה ובהתאם לחוק הישראלי, וחלקם מאחזים שהוקמו בניגוד לחוק.
| מספר | יישוב | צורת היישוב | שנת הקמה | מספר תושבים (2025) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אבני חפץ | יישוב קהילתי | 1990 | 2,670 |
| 2 | איתמר | יישוב קהילתי | 1984 | 1,641 |
| 3 | אלון מורה | יישוב קהילתי | 1980 | 2,075 |
| 4 | ברוכין | יישוב קהילתי | 1999 | 2,761 |
| 5 | ברקן | יישוב קהילתי | 1981 | 2,280 |
| 6 | הר ברכה | יישוב | 1983 | 3,318 |
| 7 | חוות יאיר | יישוב קהילתי | 1999 | 100 משפחות |
| 8 | חוות גלעד | מאחז | 2002 | 70 משפחות |
| 9 | חיננית | יישוב קהילתי | 1981 | 1,659 |
| 10 | חומש | יישוב קהילתי | 1978 | 55 |
| 10 | חרמש | יישוב קהילתי | 1983 | 298 |
| 11 | טל בנימין | מאחז | 1999 |  |
| 12 | טל מנשה | שכונה | 1991 | כ-100 משפחות |
| 13 | יצהר | יישוב קהילתי | 1983 | 2,495 |
| 14 | יקיר | יישוב קהילתי | 1981 | 2,939 |
| 15 | כפר תפוח | יישוב קהילתי | 1978 | 1,561 |
| 16 | לשם | שכונה | 2013 | כ-700 משפחות |
| 17 | מבוא דותן | יישוב קהילתי | 1981 | 838 |
| 18 | מגדלים | יישוב קהילתי | 1984 | 758 |
| 19 | מעוז צבי | מאחז | 2001 | 22 משפחות |
| 20 | נופי נחמיה | שכונה | 2002 | כ-62 משפחות |
| 21 | נופים | יישוב כפרי | 1986 | 1,440 |
| 22 | סלעית | מושב | 1979 | 1,595 |
| 23 | עלי זהב | יישוב | 1983 | 5,588 |
| 24 | ענב | יישוב קהילתי | 1981 | 1,265 |
| 25 | פדואל | יישוב קהילתי | 1984 | 2,310 |
| 26 | צופים | יישוב | 1989 | 2,829 |
| 27 | קריית נטפים | יישוב קהילתי | 1984 | 987 |
| 28 | רבבה | יישוב | 1991 | 3,306 |
| 29 | רחלים | יישוב קהילתי | 1991 | 1,262 |
| 30 | ריחן | מושב שיתופי | 1977 | 491 |
| 31 | שבי שומרון | יישוב קהילתי | 1977 | 1,178 |
| 31 | שחרית | יישוב קהילתי | 2023 | 3 |
| 32 | שקד | יישוב קהילתי | 1981 | 1,178 |
היישוב הראשון שהופרד מן המועצה והפך למועצה משל עצמו, היה קרני שומרון ב-1991, כשקדומים מלווה ב-1992.
בספטמבר 2020 הועבר היישוב מעלה שומרון מן המועצה למועצה המקומית קרני שומרון.
ב-2022 הוכרז על איחוד היישובים עץ אפרים ושערי תקווה למועצה מקומית שער השומרון.
ב־20 במאי 2023, חתם אלוף פיקוד מרכז על צירוף שטחי אדמות מדינה ביישוב חומש, לסמכות מועצה אזורית שומרון.
ראשי המועצה

מאיר הרנוי מקדומים (1979 - 1981)
בני קצובר מאלון מורה (1981 - 1993)
אריה עופרי משבי שומרון (1993 - 1997)
בנצי ליברמן מפדואל (1997 - 2007)
גרשון מסיקה מאלון מורה (2007 - 2015)
יוסי דגן משבי שומרון (2015 - מכהן)
כלכלה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית שומרון 48,230 תושבים, מתוכם 48,170 תושבי ישראל (מקום 46 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 83.1%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 11,392 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
קיצבאות: בשנת 2011 קיבלו 204 תושבים המהווים 0.7% מהאוכלוסייה דמי אבטלה. נתון זהה נרשם גם במקבלי הבטחת הכנסה.
חינוך

המועצה זכתה בשנת 2012 בפרס ועדת החינוך היישובי של משרד החינוך. המועצה האזורית שומרון היא הראשונה בדירוגה מבין כלל חמש הרשויות הזוכות, וזכתה בניקוד המקצועי ביותר בכל הפרמטרים (9.28 מתוך 10). נכון לשנת 2012 חמישים ושמונה אחוז מתקציב המועצה מושקע בחינוך.
ערים תאומות

ארצות הברית המפסטד, ניו יורק, ארצות הברית
הונגריה הוויז, הונגריה
בולגריה גוצה דלצ'ב, בולגריה
ארצות הברית מחוז נסאו, ניו יורק, ארצות הברית
ארצות הברית סרפסייד, פלורידה, ארצות הברית (מ־נובמבר 2022)
ספורט ותרבות

את המועצה מייצגת קבוצת הכדורסל אליצור שומרון בליגה הלאומית.
המועצה נותנת חסות ללהקת הלל.
מטריצה לכסינה

באלגברה ליניארית, מטריצה ריבועית  A היא לכסינה (או ניתנת ללכסון) אם היא דומה למטריצה אלכסונית, כלומר, אם קיימות מטריצה אלכסונית  D ומטריצה הפיכה  P, כך ש- D=P^{-1}AP, או באופן שקול:  A=PDP^{-1}. במקרה כזה,  P נקראת מטריצה מלכסנת, ו־D נקראת מטריצה ספקטרלית של A.
ניתן בקלות יחסית להעלות בחזקה מטריצות לכסינות ולהציבן בפולינומים. כל מטריצה נורמלית ניתנת ללכסון, אבל ישנן מטריצות שאינן ניתנות ללכסון. תכונת הלכסינות תלויה בשדה שממנו נלקחות המטריצות  P ו- D. ישנן למשל מטריצות ממשיות, שהן לכסינות מעל המרוכבים אבל אינן לכסינות מעל הממשיים.
באופן שקול, העתקה ליניארית  T:V\rightarrow V מהמרחב הווקטורי  V אל עצמו היא לכסינה אם קיים בסיס  \ \{b_{1},\dots ,b_{n}\} של  V, ש- T פועלת על כל רכיביו כמו כפל בסקלר; דהיינו קיימים סקלרים  \ \lambda _{1},\dots ,\lambda _{n}, שעבורם  \ T(b_{i})=\lambda _{i}b_{i}. הגדרה זו זהה להגדרת קיומם של ערכים עצמיים ווקטורים עצמיים, ולכן לכסינות של העתקה היא תכונה חשובה מאוד שלה. העתקה ליניארית היא לכסינה אם ורק אם קיימת לה מטריצה מייצגת לכסינה; ובמקרה כזה כל מטריצה מייצגת שלה היא לכסינה.
אינטואיציה

כל מטריצה ריבועית יכולה להוות מטריצה מייצגת של אופרטור ליניארי הפועל על מרחב וקטורי. מושגי הווקטורים העצמיים והערכים העצמיים עוזרים בהבנת אופן הפעולה של מטריצה על המרחב הווקטורי, דבר שלעיתים קרובות קשה לחשב. לכל מטריצה לכסינה מסדר  n\times n קיימים  n וקטורים עצמיים שהם בסיס למרחב ה- n ממדי שעליו המטריצה פועלת. אם נכתוב את המטריצה לפי בסיס זה, ונכתוב כל וקטור לפי בסיס זה, יהיה קל מאוד לחשב את התמונה של הווקטור הזה. בצורה זו קל יותר להבין את אופן הפעולה של האופרטור, באופן שבו המטריצה לוקחת את המרחב ומותחת אותו בעוצמות שונות לכיוונים שונים.
הנוסחה  A=PDP^{-1} מציגה גם את מעבר הבסיס שנעשה לצורך החישוב, כאשר  P היא מטריצת מעבר בין הבסיסים. על אף שמעבר בסיס זה בפני עצמו דורש מאמץ חישובי מסוים, מטריצות לכסינות יכולות לחסוך חישובים, למשל בהעלאת מטריצות בחזקה (וכן לכל פעילות שבה  P ו- P^{-1} מבטלים זה את זה).