stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס לין
הערות שוליים

↑  עמנואל לין (לינקובסקי), אתר זמרשת
1 2  הוועד אולימפי חגג יום הולדת 80 לעמוס לין, באתר ONE‏, 17 בפברואר 2013
↑  ספורט, על המשמר, 29 במאי 1949
1 2  ההולכים לאולימפיאדה, דבר, 13 ביוני 1952
↑  הכדורסלנים יוצאים, על המשמר, 24 ביוני 1952
↑  כרטיס שחקן, אולימפיאדת הלסינקי, אתר פיב"א
↑  ד"ר מיכל חמו-לוטם, נבחרת הכדורסל של צה"ל, אברהם חמו - מחזון למציאות
↑  כרטיס שחקן, אליפות העולם 1954, אתר פיב"א
1 2  עמוס לין, מאמני כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
1 2  עמוס לין, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
↑  אור שקדי‏, יצירת מצרים, באתר וואלה, 9 באפריל 2009
↑  עמוס נשאר בבית..., על המשמר, 24 ביוני 1958
↑  כרטיס שחקן, אליפות אירופה 1959, אתר פיב"א
↑  חטאו היחיד של עמוס לין, על המשמר, 24 ביולי 1960
↑  קלעי כל הזמנים, הפועל משמר העמק
↑  כהן מינץ, מלך הסלים, על המשמר, 30 במאי 1965
↑  עמוס לין, בארצות הברית הכדורסל הוא מקצוע, מעריב, 15 במאי 1970
↑  אברהם שרון, משמר העמק, מעריב, 17 במרץ 1988
↑  רפאל נאה, כדורסלן העבר עמוס לין הלך לעולמו, באתר ynet, 21 בספטמבר 2020
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת הלסינקי (1952)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אוריון גלין גלר • אריה גליק • לאה זמרי • אולגה וינטנברג • דוד טבק • תמר מטל-שומכר • אריה קלינשטוב-נוה |  |
|  כדורסל | דני ארז • משה דניאל • יהודה וינר • מרסל חפץ • פרדי כהן • עמוס לין • זכריה עופרי • אליהו עמיאל • ראובן פכר • מנחם קורמן • רלף קליין • שמעון שלח • אברהם שניאור (מאמן: מוריס רסקין) |  |
|  קליעה | אלכס אלירז • דב בן-דב • שמואל לביב-לובין • צבי פנקס |  |
|  קפיצה למים | יואב רענן |  |
|  שחייה | נחום בוך |  |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1959 (מקום אחד עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 שניאור •  2 חמו •  3 קסטן •  4 לין •  5 פריש •  6 אדליסט •  7 קליין •  ‏8‏ ‏דר‏‏  •‏ 9 קמינסקי • 10 חזן • 11 לוסטיג • 12 בן-בסט • מאמן: עמיאל  |  1 שניאור •  2 חמו •  3 קסטן •  4 לין •  5 פריש •  6 אדליסט •  7 קליין •  ‏8‏ ‏דר‏‏  •‏ 9 קמינסקי • 10 חזן • 11 לוסטיג • 12 בן-בסט • מאמן: עמיאל  | ישראל |
לין (עומד רביעי משמאל לימין), סגל נבחרת ישראל בכדורסל לאולימפיאדת הלסינקי (1952)
פאולינה גרסיה

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1960 (בת 63) סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 כינוי:  Paly García 
 שם לידה:  Paulina del Carmen García Alfonso 
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 השכלה:  האוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של צ'ילה 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 פרסים והוקרה:  דוב הכסף לשחקנית הטובה ביותר (2013)  פרס פלטינו לשחקנית הטובה ביותר (2014)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  palygarcia
 טוויטר:  palygarcia
 
פאולינה גרסיה (בספרדית: Pali García; נולדה ב-27 בנובמבר 1960, סנטיאגו דה צ'ילה) היא שחקנית קולנוע טלוויזיה ותיאטרון, במאית תיאטרון ומחזאית צ'יליאנית. זוכת בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2013.
ביוגרפיה

פאולינה גרסיה נולדה בסנטיאגו, צ'ילה. היא למדה באוניברסיטה בעירה וקיבלה תואר בתיאטרון, בימוי וספרות.
עוד בהיותה סטודנטית היא השתתפה בהצגות של התיאטרון באוניברסיטה. בשנת 1984 היא השתתפה לראשונה בסדרת טלוויזיה.
בשנת 1993 היא ביימה לראשונה ויצירה שלה זכתה בפרס APES הצ'יליאני.
פאולינה גרסיה מלמדת בבית הספר לתיאטרון באוניברסיטה ובמוסדות נוספות.
בשנת 2013, על משחקה בסרט גלוריה היא קיבלה פרס השחקנית הטובה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בנוסף לכך בצ'ילה היא קיבלה שלוש פעמים פרס APES עבור משחק ובימוי ופעמיים פרס Altazor עבוד משחק. בשנת 2014 היא קיבלה פרס עבור משחקה בפסטיבל הסרטים בברזיל.
בשנת 2017 השתתפה בדרמה הפוליטית הארגנטינאית "הפסגה" לצד השחקן ריקרדו דרין.
בשנת 2022 כיכבה לצדה של לואיסנה לופילטו בסרט הפשע הארגנטינאי "פיפה"; הסרט השלישי בסדרה לאחר "הנערה הנעדרת" ו"תחושת בטן".
עצם הלחי

| --- | --- |

עצם הלחי השמאלית
 
 תמונה תלת־ממדית של עצם הלחי. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  גולגולת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (164) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  os zygomaticum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.1.14.001 
 TA2 (2019):  818 
 FMA:  52747 
 
עצם הלחי (TA: Os zygomaticum) היא אחת מעצמות הגולגולת. קיימות שתי עצמות לחי - עצם הלחי הימנית ועצם הלחי השמאלית.
תיאור

עצם הלחי היא עצם לא רגולרית, המהווה את חלקה העליון של הלחי, ומהווה גורם חשוב בקביעת תווי הפנים. במיקומה יחסית לעצמות הגולגולת האחרות היא תחתונה לעצם המצח, קדמית לעצם הרקה, צידית ללסת העליונה ועליונה ללסת התחתונה. היא מהווה את הרביע הצידי-תחתון של ארובת העין. חלקה האחורי מופרק לעצם הרקה, במפרק פיברוטי שמהווה את "קשת הלחי", מתחתיה עובר שריר המלעס שאחראי לפעולת הנשיכה ומשתתף בלעיסה.
מפרקים

בחלקה האחורי עצם הלחי מופרקת לעצם הרקה, תוך יצירת קשת הלחי. בחלקה העליון היא מופרקת לעצם המצח ולעצם היתד. בחלקה הפנימי התחתון היא מופרקת אל הלסת העליונה.
העצמות שמרכיבות את ארובת העין הימנית. עצם הלחי צבועה בכחול
עצמות הגולגולת. לקריאה על כל אחת מהעצמות, ניתן להקיש עליהן באיור.
פאולינה הקדושה

| --- | --- |

פסלה של פאולינה הקדושה מלבו המתייסר של ישו בעיר נובו טרנטו, סנטה קטרינה, ברזיל
 לידה:  16 בדצמבר 1865 האימפריה האוסטרית ויגולו ואטארו, האימפריה האוסטרית
 פטירה:  9 ביולי 1942 (בגיל 76) ברזיל סאו פאולו, ברזיל
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 ביאטיפיקציה:  18 באוקטובר 1991, פלוריאנופוליס, סנטה קטרינה, ברזיל על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני
 קאנוניזציה:  19 במאי 2002, רומא על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני
 חג:  9 ביולי
פאולינה הקדושה מלבו המתייסר של ישו (בפורטוגזית: Santa Paulina do Coração Agonizante de Jesus‏; 16 בדצמבר 1865 - 9 ביולי 1942) היא קדושה ברזילאית-איטלקית.
חייה

פאולינה הקדושה נולדה בשנת 1865 בשם אמאבילה לוצ'יה ויסינטיינר (Amábile Lúcia Visintainer) בעיר ויגולו ואטארו (Vigolo Vattaro) שבפרובינציית טרנטו, איטליה. בגיל 8 נשלחה אמאבילה לעבוד במטוויית משי על מנת לסייע בפרנסת משפחתה הענייה. בשנת 1875, בהיותה כבת 9, היגרה משפחתה של אמאבילה מאיטליה, יחד עם כ- 20% מבני העיר, למדינת סנטה קטרינה שבברזיל, והתיישבו, יחד עם מהגרים נוספים בני הנפה, בעיר ויגולו (Vigolo) (כיום נובה טרנטו).
בשנת 1887 נפטרה אמה בשעת לידה ואמאבילה טיפלה במשפחתה עד שנשא אביה אישה חדשה, מה שמנע ממנה לנדור את נדריה ולהפוך לנזירה. מגיל צעיר סייעה בכנסייה בעירה והייתה מעורבת בחיי הקהילה. אמאבילה, וחברתה וירג'יניה רוסה ניקולודי (Nicolodi), טיפלו בלוצ'יה אנג'לה ויויאני (Lúcia Angela Viviani), אישה חולת סרטן שהייתה בשלביה הסופניים של המחלה. מעבודתן זו נולדה מאוחר יותר "קהילת האחיות הקטנות של לידת הבתולין" (Congregação das Irmãzinhas da Imaculada Conceição). אמאבילה, יחד עם ניקולודי ועם תרזה אנה מאולה (Maule) נדרו את נדריהן הדתיים בדצמבר 1890. אמאבילה לקחה לעצמה את השם "האחות פאולינה מלבו המתייסר של ישו".
בשנת 1903 נבחרה פאולינה לראשות קהילת האחיות הקטנות של לידת הבתולין לכל חייה. באותה השנה התבקשה הקהילה בידי מיסיונרים לעזוב את נובו טרנטו ולעבור לעיר סאו פאולו. בסאו פאולו פעלה הקהילה בשכונת איפירנגה וטיפלה ביתומים, בני עבדים, שננטשו למוות משום שלא עלה עוד בכוחם לעבוד.
בשנת 1909 גדלה קהילת האחיות במהירות במדינות סנטה קטרינה וסאו פאולו. האחיות לקחו על עצמן את משימת הפצת הנצרות בחינוך, את הוראת עיקרי הדת ואת הטיפול בקשישים, חולים וביתומים. באותה השנה הודחה פאולינה ממשרתה בראשות הקהילה בידי הארכיהגמון כתוצאה מסכסוכים בקרב חברות הקהילה, ונשלחה לעיר ברגנסה פאוליסטה (Bragança Paulista) שבמדינת סאו פאולו על מנת לסעוד קשישים וחולים. פאולינה נשאה את ההשפלה בכבוד ולא מחתה על העוול שנגרם לה.
בשנת 1918 נקראה חזרה לקהילה, עברה לנהל חיי פרישות, והקדישה את חייה לתפילה ומדיטציה. בשנת 1933 קיבלה הקהילה את אות החסד מהאפיפיור פיוס האחד עשר, ופאולינה הוכרה על ידיו כ"אם המייסדות הנכבדה". בשנת 1938 ניכר היה בה מצבה הבריאותי הרעוע כתוצאה ממחלת הסוכרת. ראייתה הידרדרה וחתך באצבעה הוביל לכריתתה, ומאוחר יותר, בעקבות נמק, לכריתת ידה הימנית. לאחר הניתוח התעוורה פאולינה ואת חודשי חייה האחרונים העבירה אסורה למיטת חוליה. כתוצאה מבריאותה הרופפת, ומשילוב של סוכרת וסרטן ריאות, נפטרה פאולינה, בגיל 77, ב-9 ביולי 1942. מילותיה האחרונות היו "רצון האל יתממש".
פאולינה עברה בירוך ב-18 באוקטובר 1991 בפלוריאנופוליס, סנטה קטרינה, ברזיל בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, וב-19 במאי 2002 קודשה על ידו ברומא. בכך הייתה פאולינה לקדושה הראשונה של ברזיל. פאולינה הקדושה היא גם הקדושה היחידה, ככל הידוע, אשר סבלה ממחלת הסוכרת. משום כך קיימת מגמה מקרב קתולים חולי סוכרת להכיר בה כפטרוניתם.
בשנת 1994 מנתה קהילת האחיות 1,892 אחיות, 130 מתלמדות וכ-300 נערות שהמתינו להיכנס בשערי הקהילה בכל רחבי ברזיל. לקהילה גם מוסדות בארגנטינה, צ'ילה, ניקרגואה, צ'אד, זמביה, מוזמביק ואיטליה.
פולקטרוניקה

| --- | --- |
טיילור סוויפט, שהוציאה את אלבום אלקטרו-פולק Folklore, הנחשב לאחד מאלבומי האלקטרו-פולק המצליחים ביותר במאה ה-21.
טיילור סוויפט, שהוציאה את אלבום אלקטרו-פולק Folklore, הנחשב לאחד מאלבומי האלקטרו-פולק המצליחים ביותר במאה ה-21.
 מקורות סגנוניים:  מוזיקה אלקטרונית • פולק
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-1990 – שנות ה-2000
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 
פולקטרוניקה (באנגלית: Folktronica; מוכרת כאלקטרו-פולק) היא סוגה מוזיקלית המורכבת מאלמנטים שונים של מוזיקת פולק ואלקטרוניקה, ולרוב מאופיינת בשימושים בכלי נגינה אקוסטיים – במיוחד כלי מיתר – ובמקצבים של מוזיקת היפ הופ, מוזיקה אלקטרונית או מוזיקת דאנס, אם כי היא משתנה לעיתים קרובות, בהתאם לשיר או האלבום.
ב-The Ashgate Research Companion to Popular Musicology נמצא כי "פולקטרוניקה היא סוגה מוזיקלית המאופיינת בסוגות כמו דאנס, רוק או פולק אקוסטי".
רקע

האלבום Every Man and Woman Is a Star מאת Ultramarine משנת 1991 תואר כאחד מבסיסי הסוגה המוזיקלית; הוא כלל צליל פסטורלי ושילב כלי נגינה מסורתיים כגון כינור ומפוחית עם אלמנטים של טכנו והאוס. בתחילת שנות האלפיים אמנים כמו פור טט, איסאן וגרוונהרסט תוארו כמוזיקאים שהמוזיקה שלה מאופיינת בסוגת הפולקטרוניקה.
על פי The Sunday Times Culture's Encyclopedia of Modern Music, אלבומים חיוניים שביססו את הסוגה המוזיקלית הזו הם Pause של פור טט (2001), Mother's Daughter and Other Songs של טאנג (2005), ו-The Milk of Human Kindness של קאריבו (2005). אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, American Life ‏(2003), הושפע באופן ניכר מהסוגה המוזיקלית הזו, והיה לאחד מאלבומי הפולקטרוניקה הראשונים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. בשנות ה-2010 פרצו אמני פולקטרוניקה כמו אלט ג'יי ובון איבר, תוך שאמנים מסורתיים יותר כמו סופיאן סטיבנס זכו להצלחה מסחרית וביקורות חיוביות גם כן.
בשנת 2020 יצא לאור אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, Folklore, שאופיין בסוגת הפולקטרוניקה. האלבום שבר מספר שיאים בשירותי הסטרימינג ונמכר בלמעלה מ-500,000 עותקים בשלושת ימי המכירות הראשונים, שיא לאלבום בשנת 2020. Folklore נמכר בעולם בלמעלה מ-1.3 מיליון עותקים במהלך היממה הראשונה לצאתו, והוא אחד האלבומים היחידים בהיסטוריה שזכו להישג זה. בשבוע הראשון לצאתו נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך נכלל ברשימת עשרת האלבומים הנמכרים ביותר בשבוע הראשון. בארצות הברית נמכר בלמעלה מ-846,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו (מעל לכל אלבום אחר בשנה זו) ובכך הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, והיה לאלבומה השביעי ברציפות של סוויפט שזכה להישג זה. הוא נחשב לפורץ דרך בסוגה הזו, שכן אלבומים שאופיינו בה ויצאו קודם לכן לא זכו להצלחה ולביקורות להן זכה Folklore.
ראו גם

פולק
הערות שוליים

↑  Smyth, David (23 April 2004). "Electrifying folk: Folktronica, new folk, fuzzy folk – call it what you will. Laptops are replacing lutes to create a whole new sound", Evening Standard, p. 31.
↑  Empire, Kitty (27 April 2003). "Up front on the verge: Four Tet, aka Kieran Hebden", The Observer, p. 14.
↑  Scott, Derek B., ed. (2016). The Ashgate Research Companion to Popular Musicology. Abingdon, UK: Routledge. p. 90. ISBN 978-0-7546-6476-5.
↑  Ultramarine: This Time Last Year, PopMatters, ‏2014-01-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Interviews: Four Tet | Features | Pitchfork, web.archive.org, ‏2015-11-03
↑  Folktronica: Encyclopedia of Modern Music - Times Online, web.archive.org, ‏2011-06-15
↑  Madonna's 'American Life': Revisiting the Divisive Album 15 Years Later, Billboard (באנגלית)
↑  AllMusic | Record Reviews, Streaming Songs, Genres & Bands, AllMusic (באנגלית)
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Reviews of Taylor Swift's 'Folklore' album are in. Here's what critics are saying, Los Angeles Times, ‏2020-07-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  George Stark, Taylor Swift's Folklore has sold 1.3 million copies in 24 hours, Mail Online, ‏2020-07-26
↑  Taylor Swift's 'Folklore' Sells Over 2 Million Copies Worldwide - Variety, web.archive.org, ‏2020-07-31
ערב חד פעמי

כרזת המופע, פברואר 1983, מפרסמת 6 הופעות בתל אביב תוך 16 יום
ערב חד פעמי הוא שמה של סדרת מופעי בידור משנות השמונים והתשעים, בהשתתפות השחקנים מוני מושונוב ושלמה בראבא, הזמר גידי גוב (שהופיעו יחדיו בתוכנית הטלוויזיה זהו זה!), והמוזיקאים שלמה יידוב, יוני רכטר ואלון אולארצ'יק.
ראשיתה של הסדרה במלחמת לבנון הראשונה ב-1982, כאשר גוב, מושונוב, בראבא, יידוב ורכטר זומנו למילואים על מנת להופיע בפני החיילים בחזית. לאחר סיומה של המלחמה, החליטו החמישה להמשיך עם המופע על הבמות האזרחיות תחת השם "ערב חד פעמי". בשנת 1985 עלה המופע השני בסדרה, "ערב חד פעמי משופץ", בהרכב זהה. ב-1991, לאחר מלחמת המפרץ, עלה הערב השלישי והאחרון, "ערב חד פעמי קונבנציונלי", בו החליף אולארצ'יק את רכטר.
המופעים הורכבו משילוב של שיריהם המוכרים של גוב, רכטר, יידוב ואולארצ'יק עם מערכונים מקוריים לצד כאלה המבוססים על דמויות מ"זהו זה!" כגון יאצק (בראבא) והבבא בובה (מושונוב). חלק מהמערכונים הפכו לקטעים אהובים וזכורים בציבור הישראלי, כגון: "איש הצנזורה" (בו מגלם מושונוב צנזור המנסה לגנוז את המופע ואת שיריו של גוב) והמערכון בו מגלם בראבא עולה ממרוקו ("ירח מטפטף עלינו"). קומיקאים ישראלים רבים ציינו את המופע כאחת ההשפעות הבולטות עליהם. מושונוב אמר במספר הזדמנויות כי המופע היה "הדבר הכי טוב שעשיתי בקריירה שלי".
עפיפונים

ערך זה עוסק בספר שכתב רומן גארי. אם התכוונתם לחפץ הקשור בחוט ומועף ברוח, ראו .
ערך זה עוסק בספר שכתב רומן גארי. אם התכוונתם ללהיט מ-1967, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רומן גארי 
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1980
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 346
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1983 מהדורה שנייה - 2015
 תרגום:  אביטל ענבר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003800238, 001012557
 
עפיפונים (בצרפתית: Les Cerfs-volants) הוא ספר מאת הסופר היהודי-צרפתי רומן גארי, שנכתב בשנת 1980. הספר הוא רומן היסטורי שכל עלילתו מתרחשת בימי מלחמת העולם השנייה והמערכה על צרפת. הספר תורגם לעברית על ידי אביטל ענבר, ויצא בהוצאת עם עובד ב-1983.
דמויות מרכזיות בספר

לודו - גיבור הסיפור, לוחם חופש צרפתי בעל זיכרון פנומנלי.
לילה ברוניצקי - אהובתו הפולנייה של לודו.
אמברואז פלרי - דודו ואפוטרופסו של לודו, בנאי עפיפונים ולוחם חופש צרפתי.
מאדאם ז'ולי (גברת אסטרהזי) - בעלת בית בושת יהודייה, פעילה מאוד בתנועת המרי.
הנס - בן דודה של לילה, שנלחם מול לודו על ידה. קצין בצבא הגרמני שניסה להתנקש באדולף היטלר.
מארסלן דופרה - בעלי מסעדת היוקרה 'קלו ז'ולי' שממשיך בעיסוקו זה למרות שלטון הנאצים בצרפת. דמותו מבוססת על השף הצרפתי פול בוקיז.ישנם קווי דמיון רבים בין השניים, ואף אמירות משותפות.
גנרל פון-טילה - קצין גרמני בכיר שפיקד על אזורים נרחבים בצרפת, דודו של הנס ובין מארגני ניסיון ההתנקשות בהיטלר, חברו של מארסלן דופרה.
פרשנות משמעות ותובנות

אחת התובנות העולות מספרו של רומן גארי היא הקשר שבין היזכרות לתקווה. תקווה היא יצר החיים טעם החיים, החירות להרגיש, כמיהה לחופש, כמיהה לאהבה.
כדי להחיות את הזיכרון, כדי לממש את האהבה שלנו או להחזיר את האהוב לחיינו, עלינו לזכור היטב מה אהבנו, לזכור מה נכון לנו.
לצורך מימוש שאיפתנו ואהבתנו, ראשית- עלינו להזכר, שנית- עלינו להתנגד להווה ולהיאבק בו, שלישית- עלינו לממש את התקווה או האהבה.
הזיכרון או ההיזכרות הם תנאי בסיסי וחיוני למאבק בהווה ויצירת תקווה, התקווה שלנו מורכבת תמיד מהחייאת זיכרון או משאיפה להחזיר אדם או ערך מוכר ואהוב לחיינו.
על פי רומן גארי, הזיכרון המשפחתי של משפחת פלרי ומרסלן דופרה הוא המפתח ליצירת תקווה לעם הצרפתי הכבוש בידי הנאצים, ההזכרות בצרפת של פעם בערכים האהובים ובאנשים האהובים היא הבסיס לתקווה ולשאיפה לעתיד טוב יותר. 
לצורך הגשמת התקווה נאבקים הצרפתים בכיבוש הנאצי כל אחד בדרכו הוא. פלרי בונה עפיפונים, מרסלן דופרה מבשל אוכל צרפתי, המורה הכפרי ובעלת בית הבושת מצטרפים למחתרת, ולודו חולם על אהובתו לילה. כל הדמויות של רומן גארי משתמשות בהיזכרות לצורך מאבקן בהווה ובכיבוש הגרמני, ורובן ממשות את תקוותם ואהבתם.
למרות האופטימיות השופעת מספרו, עם סיום כתיבתו ביום 2 בדצמבר 1980, נטל הסופר רומן גארי את חייו.
הערות שוליים

↑  אביטל ענבר, עפיפונים בשמי הגסטרונומיה, באתר e-mago ‏, 08/01/2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 314304625   WorldCat (עם VIAF): 314304625
פולקטינג

| --- | --- |

 מדינה:  דנמרק דנמרק
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1849–הווה (כ־175 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  179
 
 סיעות הפולקטינג  ממשלה (49)       סוציאל-דמוקרטים (49) תומכי הממשלה (45)       מפלגת העם הסוציאליסטית (15)       המפלגה הסוציאל-ליברלית (14)       הברית האדומה-ירוקה (13)       אינואיט אטקטיגיט (1)       המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של איי פארו (1)       סיומוט (1) אופוזיציה (85)       המפלגה הליברלית (39)       מפלגת העם הדנית (16)       מפלגת העם השמרנית (13)       הימין החדש (דנמרק) (4)       הברית הליברלית (3)       עצמאיים ירוקים (3)       האלטנרנטיבה (1)       דמוקרטים נוצריים (1)       מפלגת האיחוד (1)       עצמאיים (4)
 בחירות
 שיטת בחירות:  ארצית-יחסית (40 מהמושבים) אזורית-רשימתית (139 מהמושבים)
 בחירות קודמות:  1 בנובמבר 2022
 בחירות הבאות:  לא יאוחר מ-31 באוקטובר 2026
 מנהיגים
 יושב-ראש:  הנריק דאם קריסטנסן, ס"ד   החל מ-21 ביוני 2019
 ראש הממשלה:  מדה פרדריקסן, ס"ד   החל מ-27 ביוני 2019
 מנהיג האופוזיציה:  יאקוב אלמן-ינסן, המפלגה הליברלית   החל מ-17 בספטמבר 2019
 משכן
 
 ארמון קריסטיאנסבורג, קופנהגן
 אתר אינטרנט
 https://www.thedanishparliament.dk
 
הפולקטינג (בדנית: Folketinget, אספת העם) הוא הפרלמנט והרשות המחוקקת של ממלכת דנמרק (דהיינו: דנמרק היבשתית יחד עם איי פארו וגרינלנד, על אף שאלו מחזיקים גם בבתי מחוקקים מקומיים). הפולקטינג נוסד בשנת 1849, ועד 1953 היה הבית התחתון של הפרלמנט הדני שנקרא ריגסטאג (לצד בית עליון שנקרא לנדסטינגט). משכן הפולקטינג הוא בארמון כריסטיאנבורג, שמשכן בתוכו גם את המונרך, משרד ראש הממשלה ובית המשפט העליון.
הרכב ובחירה

בפולקטינג חברים 179 צירים הנבחרים לכהונה של ארבע שנים. 175 מהם מייצגים את דנמרק האירופית, 2 נוספים מייצגים את איי פארו ו-2 נוספים מייצגים את גרינלנד. 135 מהצירים הדנים נבחרים ב-10 אזורי בחירה בשיטה רשימתית: בכל אזור זוכות מפלגות למספר מושבים מסוים ולפיו היא שולחת נציגים בהתאם לרשימה. שאר 40 הצירים הנותרים נבחרים בשיטה ארצית-רשימתית בדומה לבחירות בישראל, עם אחוז חסימה של 2%. זכות ההצבעה לפולקטינג ניתנת לכל אזרח-תושב דני בן 18 ומעלה.
פיזור הפולקטינג לפני גמר כהונתו נעשה או בהחלטתו שלו או על-ידי המונרך לפי בקשת ראש הממשלה. ראש הממשלה מתמנה לפי החלטת המונרך, בהתאם לתוצאות הבחירות ולהרכב הבית. אין חובה לראש הממשלה להתבסס על מפלגת רוב, ולמעשה מאז שנת 1901 לא קמה ממשלה על בסיס של מפלגת רוב בדנמרק. הממשלה יכולה להמשיך ולכהן כל עוד אין רוב נגדה, ולא בהכרח בהתבסס על רוב בעדה.  מפלגת השלטון כיום היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והיא נשענת על קואליציה של מספר מפלגות שמאל סוציאליסטיות.
הפולקטינג רשאי לדון בדלתיים סגורות, אך מדובר באירוע נדיר שקרה בפעם האחרונה בשנת 1940 עם פלישת גרמניה הנאצית לדנמרק.
ארמון כריסטיאנבורג, משכן השלטון הדני
מליאת הפולקטינג
היסטוריה

בשנת 1849 כוננה בדנמרק חוקה, שהקימה פרלמנט (ריגסטאג) המורכב משני בתים: לנדסטינגט ופולקטינג. עד תחילת המאה ה-20 נבחרו חברי הפולקטינג (שהיה בית חלש ביחס לבית העליון) לפי ענפי מקצוע, כאשר רוב החברים נדרשו להיות חקלאים. בשנת 1915 ניתנה זכות הצבעה לנשים וגיל ההצבעה עמד על 25. בתחילה הוקצה חבר אחד לכל 14 אלף איש, בשנת 1866 שונה המספר ל-16 אלף. עם הזמן נקבע מספר קבוע לצירי האספה: 140 בשנת 1915, 152 בשנת 1920, ולבסוף 179 בחוקת 1953.
בשנת 1953 כוננה חוקת דנמרק הנוכחית, שביטלה את הלנדסטינגט, והקצתה מושבים עבור גרינלנד ואיי פארו.
בשנות ה-90 החלו שידורי טלוויזיה ישירים מדיוני הפרלמנט בערוץ Dk4.
ראו גם

ראש ממשלת דנמרק
בתי מחוקקים לפי מדינה
פאולינה לבל-אלבלה

| --- | --- |

פאולינה לבל-אלבלה
 לידה:  9 באוגוסט 1891 בלגרד, ממלכת סרביה 
 פטירה:  8 באוקטובר 1967 (בגיל 76) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה, ארצות הברית
 השכלה:  הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת בלגרד  אוניברסיטת בלגרד 
 בן זוג:  דוקטור דוד אלבלה
 
פאולינה לבל-אלבלה (בסרבו-קרואטית: Paulina Lebl-Albala, בסרבית קירילית: Паулина Лебл-Албала;‏ 9 באוגוסט 1891, בלגרד, ממלכת סרביה – 8 באוקטובר 1967, לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית) הייתה סופרת, מתרגמת, חוקרת ומבקרת ספרות, ועיתונאית יהודיה בת קהילת בלגרד, שפעלה בממלכת יוגוסלביה ובארצות הברית.
קורות חיים

נולדה בבלגרד במשפחה יהודית אשכנזית, לנטליה ולסימון, מהנדס רכבות. רכשה השכלה יסודית בניש ותיכונית בבלגרד. בהמשך, רכשה השכלה אקדמית בספרות צרפתית וספרות סרבית באוניברסיטת בלגרד. עם סיום לימודיה תרגמה מספר יצירות לסרבית ובמקביל הועסקה כמורה בבית ספר התיכון לנשים בבלגרד. ב-1920 נישאה לד"ר דוד אלבלה וב-1925 נולדה בתם ילנה. בתקופת בין המלחמות כיהנה כנשיאת אגודת הנשים האקדמיות בממלכת יוגוסלביה.
לבל-אלבלה פרסמה עשרות ספרים, מאמרים ותרגומים שונים לאורך הקריירה שלה בממלכת יוגוסלביה וכן ערכה מספר ביטאונים בתחומי הספרות. ב-1940 נלוותה לשליחותו של בעלה בארצות הברית ופרסמה מספר מאמרים בעיתונות בתחום הספרות. ב-1945 שבה לבלגרד ועסקה בתרגום יצירות לסרבית. ב-1947 עלתה לארץ ישראל המנדטורית ובראשית שנות ה-50 עזבה לקנדה ובהמשך ללוס אנג'לס בארצות הברית, שם הלכה לעולמה ב-1967.
הערות שוליים

↑  הקהילה היהודית בבלגרד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 74.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292152705171  GND: 1089461666  ISNI: 0000 0000 4476 680X  LCCN: no2003055912  VIAF: 71080004   WorldCat (עם VIAF): 71080004
פושל אם זה

| --- | --- |
סמל פושל אם זהסמל פושל אם זה

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  זלצבורג (מדינה) זלצבורג
 מחוז:  מחוז זלצבורג-אומגבונג
 ראש העיר:  פרנץ יוזף פוגל (מפלגת העם האוסטרית)
 שטח:  21.4 קמ"ר
 גובה:  669 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,513 (2019)
 קואורדינטות:  47°47′46″N 13°18′10″E﻿ / ﻿47.796111111111°N 13.302777777778°E﻿ / 47.796111111111; 13.302777777778 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.fuschlamsee.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהפושל אם זה(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.פושל אם זה(למפת מדינת זלצבורג רגילה) זלצבורג האליין זלפלדן סנקט יוהאן גרמניה אוסטריה עילית שטיריה קרינתיה טירול אי. טירולפושל אם זה(למפת מדינת זלצבורג מוגדלת) זלצבורג האליין זלפלדן סנקט יוהאן גרמניה אוסטריה עילית שטיריה קרינתיה טירול אי. טירולפושל אם זה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פושל אם זה (בגרמנית: Fuschl am See) היא עיירה במחוז זלצבורג-אומגבונג במדינת זלצבורג שבאוסטריה. היא ממוקמת בגדה המזרחית של אגם פושל, בין הערים זלצבורג לבאד אישל. נכון לינואר 2019 גרים במקום 1,513 תושבים, ושטח היישוב ששוכן לא הרחק מן הגבול של אוסטריה עם גרמניה, הוא 21.4 קמ"ר.
מטה חברת רד בול המייצרת את משקה הרד בול יושב בעיירה. תושבי היישוב מתפרנסים גם מתיירות.
הערות שוליים

↑  Red Bull Gmbh, באתר advantage austria
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4093431-7  LCCN: no2012044123  VIAF: 146108712   WorldCat (עם VIAF): 146108712 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמוס מנור

עמוס מנור (8 באוקטובר 1918 – 5 באוגוסט 2007) היה ראש השב"כ בין השנים 1953–1963.