stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-בטיסט ביו

ערך זה עוסק בפיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי. אם התכוונתם לגנרל צרפתי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1774 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  3 בפברואר 1862 (בגיל 87) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  אקול פוליטקניק  École des Ponts ParisTech 
 מנחה לדוקטורט:  גספאר מונז' 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס (1801–1862) 
 תלמידי דוקטורט:  Charles-Eugène Delaunay, Alfred des Cloizeaux 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (6 באפריל 1815)  מדליית רמפורד (1840)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מפקד בלגיון הכבוד  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 צאצאים:  אדואר ביו 
 תרומות עיקריות
 חקר את הקשר בין זרם חשמלי למגנטיות ואת הקיטוב של אור בעוברו דרך תמיסות כימיות. ניסח חוק ביו-סבר
 חתימה:   
 
ז'אן-בטיסט ביו (בצרפתית: Jean-Baptiste Biot;‏ 21 באפריל 1774 – 3 בפברואר 1862) היה פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי.
ביו נולד בשנת 1774 בפריז, העיר בה התגורר כל חייו. הוא למד בבית ספר לואיס לה גרנד ואחר כך באקול פוליטקניק. ביו חקר בתחילת המאה ה-19 את הקשר בין זרם חשמלי למגנטיות ואת הקיטוב של אור בעוברו דרך תמיסות כימיות. מאוחר יותר התגלו חומרים כיראליים אותם הכילו תמיסות אלו.
ב-26 באפריל 1803 עקב אחרי אירוע של נפילת מטאוריטים מעל נורמנדי, ואישר את קיומם של מטאוריטים. בשנת 1804 נסק בכדור פורח ביחד עם ז'וזף לואי גה-ליסאק לגובה של חמישה קילומטרים, כדי לחקור את האטמוספירה.
ב-1840 זכה במדליית רמפורד.
על שמו קרוי המינרל ביוטיט ומכתש קטן על הירח. כמו כן,
חוק ביו-סבר קרוי על שמו ביחד עם פליקס סבר.
ולדימיר ואזוב

| --- | --- |

הגנרל ולדימיר מינצ'ב ואזוב
 לידה:  18 במאי 1868 סופוט, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  20 במאי 1945 (בגיל 77) ריבאריצה, מחוז לובץ', ממלכת בולגריה בולגריה
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של סופיה 
 מדינה:  בולגריה 
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי 
 צאצאים:  ולדימיר ואזוב 
 השתייכות:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1888 – 24 בפברואר 1920 (כ־32 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד אוגדת הרגלים התשיעית "פלבן", במלחמת העולם הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מפקד גדוד ארטילריה במלחמת הבלקן הראשונה, בגזרת לולבורגז   ובמלחמת הבלקן השנייה בגזרת העיר פירוט   מפקד אוגדת חיל הרגלים התשיעית "פלבן", במלחמת העולם הראשונה, אשר בפיקודו השתתפה בשלושת הקרבות ליד אגם דויראן, במסגרת החזית המקדונית.
 עיטורים
 עיטורי הגבורה של ממלכת בולגריה (כסף וזהב)  אות הנסיך בטנברג על גילוי אומץ בשדה הקרב   אות הנסיך בטנברג על הצטיינות בשדה הקרב   אות מריט של צבא ממלכת בולגריה   אות הכסף "ליאקאת" של הצבא העות'מאני   אות הצבא העות'מאני על גילוי תעוזה בשדה הקרב.
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר ארגון קציני המילואים   ראש עיריית סופיה בין השנים 1926 – 1932
 
ולדימיר ואזוב (בבולגרית: Владимир Вазов;‏ 18 במאי 1868, סופוט, האימפריה העות'מאנית – 20 במאי 1945, ריבאריצה ממלכת בולגריה) היה גנרל, ומפקד אוגדת הרגלים התשיעית "פלבן" של צבא בולגריה, במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית והשתתפה בשלושת הקרבות ליד אגם דויראן.
תחילת הקריירה

ואזוב נולד למשפחה עם נטייה פוליטית לאומנית. הוא הלך בדרכיו של אחיו הבוגר גאורגי ואזוב, איש צבא נוקשה שאף הוא הגיע לדרגת גנרל. אחיו הבכור היה הסופר והמשורר הבולגרי הנודע איוואן ואזוב והאח הצעיר בוריס, גדל להיות פוליטיקאי ואיש ציבור. בשנת 1886 החל ולדימיר ואזוב את לימודיו בבית הספר הצבאי בסופיה וסיימם בשנת 1888, כשהוא בדרגת סגן משנה. בין השנים 1902–1903, נשלח לבית הספר לארטילריה של הצבא הרוסי בעיר פושקין. במלחמת הבלקן הראשונה הוצב בגזרת לילבורגז כמפקד גדוד ארטילריה ובמלחמת הבלקן השנייה שירת בתפקיד זהה בגזרה הסרבית, ליד העיר פירוט.
מלחמת העולם הראשונה

בתהילתו זכה במהלך מלחמת העולם הראשונה, כמפקד אוגדת חיל הרגלים התשיעית "פלבן", של הצבא הבולגרי בחזית המקדונית. למרות נחיתות מספרית לעומת הכוחות הצבאיים הבריטיים והיווניים, הצליח לשמור על הקו הדרומי של החזית, שעבר סמוך לאגם דויראן שבמקדוניה של ימינו והשתתף בכל שלושת הקרבות העקובים מדם, שנוהלו בגזרה. באחרון שבהם קרב דויראן השלישי, שהתחולל בחודש ספטמבר 1918 הנחיל תבוסה מוחצת לכוחות הצבא הבריטי והיווני אשר איבדו 7,000 מחייליהם.
אחריתו

ואזוב נחשב גיבור מלחמה. עם סיום המלחמה, לאחר ההגבלות שהוטלו על בולגריה במסגרת חוזה ניי, הותר לו להישאר בצבא, בניגוד לקצינים רבים אחרים. ואזוב השתחרר מהשירות ב-24 בפברואר 1920. עם שחרורו עמד בראש ארגון קציני המילואים הבולגרים.
ב-16 באפריל 1925 השתתפו ואזוב ורעייתו בתפילת האשכבה בכנסיית סווטה נדליה בסופיה, לזכרו של הגנרל קונסטנטין גאורגייב, שנרצח יומיים קודם לכן בידי קומוניסטים. במהלך האירוע התפוצצה במקום פצצה רבת עוצמה, שנועדה לחסל את המלך בוריס השלישי, אשר למזלו הטוב איחר לאירוע. 160 בני אדם נהרגו בפיגוע או נפטרו מפצעיהם לאחריו ובכלל זה שר ההגנה לשעבר וקצינים בכירים בצבא הבולגרי כגון הגנרל סטפן נרזוב, ו-320 נפצעו. ואזוב נפצע קשה באירוע ונדרש להחלמה בת מספר חודשים.
בין השנים 1926 ועד 1932 כיהן כראש עיריית סופיה ונחשב אחד מראשי העיר הטובים שהיו, כשבתקופתו עברה העיר תנופת פיתוח בעיקר בתחום התשתיות. ואזוב נישא ונולדו לו שלושה ילדים, כשבנו בכורו ולדימיר הפך בעצמו לקצין בכיר בצבא הבולגרי. ולדימיר ואזוב פרש לכפר ריבאריצה שם הלך לעולמו ב-20 במאי 1945.
ראו גם

בולגריה במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  בוריסלאב גורדב, "כתבה לרגל מלאת 80 שנים לפיגוע בכנסיית סוייטה נדליה", באתר mediatimesreview.com (בבולגרית).
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123349753  ISNI: 0000 0000 5186 0255  LCCN: no93029029  VIAF: 64912435   WorldCat (עם VIAF): 64912435
ולדימיר זגורובסקי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1925 וורונז', ברה"מ 
 פטירה:  6 בנובמבר 1994 (בגיל 69) וורונז', רוסיה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן בשחמט בהתכתבות 
 השכלה:  Voronezh State University 
 מקצוע נוסף:  היסטוריון מקומי, היסטוריון, שחמטאי בהתכתבות 
 מדינה:  רוסיה 
 פרסים והוקרה:  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות 
 
ולדימיר זגורובסקי (ברוסית: Владимир Павлович Загоровский;‏ 29 ביוני 1925, רוסיה – 6 בנובמבר 1994) היה שחמטאי רוסי שהצטיין בעיקר בשחמט בהתכתבות. זגורובסקי היה אלוף העולם הרביעי לשחמט בכתב, בין השנים 1965-1962.
בשחמט על גבי הלוח ניצח זגורובסקי באליפות הצבא האדום שהתקיימה במוסקבה בשנת 1951. בתקופה זו מד הכושר שלו נאמד ב-2614.
הערות שוליים

↑  http://www.geocities.com/al2055perv/ch_dso/1951/ch_vvs51.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810619789405606  GND: 108970707X  ISNI: 0000 0000 5527 0009  LCCN: n83228395  NKC: jx20070626013  NTA: 071728147  VIAF: 64414271   WorldCat (עם VIAF): 64414271
ולדימיר וקסלר

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1907 (יוליאני) ז'יטומיר, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 בספטמבר 1966 (בגיל 59) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקת חלקיקים 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  המכון להנדסת אנרגיה של מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  Yakov Umanskiy 
 מוסדות:  מכון לבדב לפיזיקה  המכון המאוחד למחקר גרעיני 
 תלמידי דוקטורט:  Andrey Kolomenskiy, Vladislav Sarantsev, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס אטומס פור פיס (1963)  פרס לנין (1959)  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס סטלין  עיטור לנין  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 
ולדימיר וקסלר (ברוסית: Владимир Иосифович Векслер‏ (4 במרץ 1907, ז'יטומיר - 22 בספטמבר 1966, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא פעל בתחום פיזיקה גרעינית.
קורות חיים

ולדימיר וקסלר נולד בשנת 1907 בז'יטומיר (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) לאם יהודיה מחוץ לניסיים. בהמשך אמו התחתנה עם יוסיף וקסלר ובנה קיבל את שם משפחתו. בשנת 1915 אב החורג נפטר ואמו התחתנה שנית. הילד לא הסתדר עם בעלה החדש של אמו ונמלט מהבית. בסופו של דבר אב ביולוגי דייוויד שטרנברג סידר אותו להמשך לימודים בפנימיה.
לאחר סיום בית ספר, וקסלר החל לעבוד בבית חרושת לבדים כתלמיד חשמלאי. בשנת 1927 בהמלצת הנהלת המפעל הוא נשלח ללימודים באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב. בשנת 1931 וקסלר סיים לימודי הנדסה במכון האנרגטי של מוסקבה.
וקסלר התחיל לעבוד בתחום רישום קרינת רנטגן וסיים עבודת תואר שלישי.
בשנת 1937 וקסלר התחיל לעבוד על פוסט-דוקטורט במכון לבדב לפיזיקה ולאחר סיום עבודה זו המשיך לעבוד במכון.
בשנת 1944 וקסלר פיתח שיטה לשליטת על תנועת חלקיקים במאיץ חלקיקים (יבגני פיינברג היה שותף לחלק התאורטי). בגלל האופי הביטחוני של התגלית הוא לא פורסם ושיטה התגלתה שנית על ידי אדווין מקמילן בשנת 1946.
בשנת 1946 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ובהמשך קיבל תואר פרופסור.
בשנת 1947 על בסיס תגלית של וקסלר נבנה מאיץ חלקיקים ראשון של ברית המועצות.
בשנת 1956 מעבדה שהוא ניהל הפכה להיות חלק של המכון המאוחד למחקר גרעיני.
בשנת 1957 בהדרכתו נבנה מאיץ חלקיקים חדש שבמשך 3 וחצי שנים היה הגדול בעולם. הוא היה חבר צוות מדענים שפעלו במתקן זה.
וקסלר נבחר לאקדמיה למדעים של ברית המועצות בשנת 1958.
על תרומתו בתחום התמחותו הוענק לוקסלר עיטור לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום של העמל, פרס ברית המועצות ופרס לנין.
במכון לפיזיקה הוא מונה לפרופסור ומנהל מעבדה. כיום מעבדה זו נקראת על שמו.
החל משנת 1991 אקדמיה הרוסית למדעים מעניקה פרס על שם וקסלר עבור עבודות בתחום פיתוח מאיצים.
וקסלר נפטר בשנת 1966 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
ורה-אלן

| --- | --- |
ורה-אלן, 1941
ורה-אלן, 1941
 לידה:  16 בפברואר 1921 נורווד, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  30 באוגוסט 1981 (בגיל 60) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Glen Haven Memorial Park 
 שם לידה:  Vera-Ellen Westmeier Rohe 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1937–1959 (כ־22 שנים)
 מקום לימודים:  Norwood High School 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ורה-אלן (באנגלית: Vera-Ellen;‏ 16 בפברואר 1921 – 30 באוגוסט 1981) הייתה שחקנית ורקדנית אמריקאית. זכורה בעיקר בקטעי ריקוד בסרטים עם ג'ין קלי, פרד אסטר, דני קיי ודונלד או'קונור.
קורות חיים

נולדה בנורווד, אוהיו (פרבר של סינסינטי) בשם ורה-אלן ווסטמאייר רוהה להורים ממוצא גרמני. החלה ללמוד ריקוד בגיל 10 ובגיל 13 זכתה בתחרות לכישרונות צעירים.
ב-1939 הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר "חם מדי למאי" של ג'רום קרן ואוסקר המרשטיין. השתתפה בלהקת "הרוקטס" בהופעות באולם המוזיקה רדיו סיטי.
סמואל גולדווין צפה בה במחזמר "יאנקי מקונטיקט" של ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט וליהק אותה בהופעת הבכורה בהוליווד בסרט "עושה הנפלאות" עם דני קיי ווירג'יניה מאיו.
היא הופיעה עם דני קיי גם בסרטים "הנער מברוקלין" ו"חג מולד לבן".
בסרטים הופיעה בעיקר כרקדנית וקול השירה שלה היה מדובב.
בטלוויזיה הופיעה בתוכניות האירוח של פרי קומו ודינה שור.
חיים אישיים

בעלה הראשון היה הרקן רוברט הייטאואר אליו הייתה נשואה בשנים 1941–1946.
בעלה השני היה המיליונר ויקטור רוטשילד ממשפחת רוטשילד אליו הייתה נשואה בשנים 1954–1956. נולדה להם בת שמתה בגיל שלושה חודשים ממוות בעריסה. לאחר זאת פרשה מהופעות.
היא מתה בגיל 60 מסרטן השחלות.
פילמוגרפיה חלקית

עושה הנפלאות – 1945
הנער מברוקלין – 1946
שלוש נערות בכחול – 1946
מילים ומנגינה – 1948
יום בניו יורק – 1949
מאושרים באהבה - (1949)
שלוש מילים בודדות - 1950
היפהפיה מניו יורק - (1952)
קרא לי מאדאם – 1953
חג מולד לבן – 1954
בואו נשמח – 1957 (סרט אחרון)
וישניבקה

| --- | --- |
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  ווהלין
 מחוז משנה:  לובומל
 שטח:  0.57 קמ"ר
 גובה:  166 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  70 (2024)
  ‑ צפיפות:  233.33 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  51°17′28″N 23°42′51″E﻿ / ﻿51.29111°N 23.71417°E﻿ / 51.29111; 23.71417
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוישניבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוישניבקה(למפת מחוז ווהלין רגילה) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןוישניבקה(למפת מחוז ווהלין מוגדלת) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןוישניבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וישניבקה (באוקראינית: Вишнівка; ברוסית: Вишневка, וישנבקה; בפולנית: Wyszniwka; בעבר נודע בשם אופלין (באוקראינית: Опалин, בפולנית: Opalin) או סטארי אופלין (באוקראינית: Старий Опалин)) הוא כפר במחוז משנה לובומל במחוז ווהלין באוקראינה. הכפר שוכן על גדות נהר הבוג המערבי, בצמידות לגבול עם פולין, במרחק של כ-20 קילומטרים צפון-מערבית לעיר לובומל.
היסטוריה

ב-1638, כשהאזור היה תחת שליטת האיחוד הפולני-ליטאי, אופלין קיבלה זכויות מגדבורג ממלך פולין ולדיסלאב הרביעי. בשנים שלאחר מכן האזור סבל ממלחמות ומשריפות, האוכלוסייה הצטמצמה והיא חזרה להיות כפר עד שקיבלה זכויות מגדבורג מחדש ב-1687 מהמלך יאן סובייסקי. אופלין שימשה אז כעיר מלכותית.
בעקבות חלוקת פולין האזור עבר לשליטת האימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה הוא חזר לשליטה פולנית במסגרת הרפובליקה הפולנית השנייה.
ב-1939, עם תחילת מלחמת העולם השנייה ועל פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הצבא האדום כבש את האזור והוא סופח אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית של ברית המועצות. בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, אופלין נכבשה על ידי הארמייה השישית של הוורמאכט, צבא גרמניה הנאצית. עם סיום המלחמה השליטה חזרה לברית המועצות עד התפרקותה.
ב-1963 שמו של הכפר שונה לשמו הנוכחי.
הקהילה היהודית

ראשיתה של הקהילה היהודית המסודרת עם קבלת המעמד העירוני של אופלין בסוף המאה ה-17, ובכתב הזכויות שניתן אז הורשו היהודים להתיישב במקום, ולעסוק במלאכות שונות. ליהודים הותר גם לבנות בית כנסת ובית מדרש. ממפקד שנערך ב-1701 עולה שהיו בעיירה כמאה יהודים.
ב-1847 היו באופלין 314 יהודים וב-1870 היו 450, יותר ממחצית מהתושבים. ב-1897 המספר צמח ל-769 מתוך אוכלוסייה כללית של 1,612 תושבים (כ-48%).
ממפקד שנערך ב-1921 לאחר מלחמת העולם הראשונה ניתן לראות ירידה באוכלוסייה היהודית והכללית - 516 מתוך 1,226 (כ-42%) - ככל הנראה בעקבות מצב כלכלי רעוע. על פי הערכה בזמן תחילת הכיבוש הגרמני ב-1941 היו באופלין כ-600 יהודים.
הקהילה היהודית > בשואה

זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני היהודים צוו ללכת עם טלאי צהוב, כספם וחפצי הערך שלהם הוחרמו, הם חויבו לעבוד בעבודות כפייה תמורת תשלום זעום אם בכלל ותוך חודשים ספורים הם כונסו למעין גטו פתוח, אך נאסר עליהם לעזוב את הכפר.
על פי עדויות שנשמעו במשפטו של אומליאן טימושביץ, מפקד במשטרת העזר האוקראינית, שנערך במרץ 1945, ב-2 באוקטובר 1942 הגיעו לאופלין חמישה קצינים גרמנים ועשרות אנשי משטרת העזר האוקראינית מלובומל וכינסו 582 יהודים אל בית הקברות היהודי, שם הם אולצו להתפשט ונורו למוות אל תוך בור שהוכן מראש.
הערות שוליים

↑  Kovel media
1 2 3  אופלין במרכז מורשת יהדות פולין.
1 2 3 4 5  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), אופלין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1436–1437), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית).
1 2 3  אופלין (Opalin), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2 3 4  וישנבקה במהדורה האינטרנטית של האנציקלופדיה הרוסית היהודית (ברוסית).
1 2  אופלין ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וישניבקה".
ורה אלנטובה

| --- | --- |
ורה אלנטובה בהקרנת הבכורה של הסרט "ליובוף-מארקוף 3" בשנת 2011
ורה אלנטובה בהקרנת הבכורה של הסרט "ליובוף-מארקוף 3" בשנת 2011
 לידה:  21 בפברואר 1942 (בת 82) קוטלאס, מחוז ארכנגלסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 שם לידה:  Вера Валентиновна Быкова 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 מקום לימודים:  בית ספר התיאטרון האמנותי של מוסקבה 
 בן או בת זוג:  ולדימיר מנשוב 
 צאצאים:  Yuliya Menshova 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות האמנית הנכבדה של רוסיה הסובייטית אמן העם של הפדרציה הרוסית
 פרופיל ב-IMDb
 
ורה אלנטובה (ברוסית: Ве́ра Алентова; נולדה ב-21 בפברואר 1942) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסייה.
קורות חייה

ורה אלנטובה נולדה ב-1942 בעיר קוטלאס שבמחוז ארכנגלסק, צפון רוסיה. הוריה היו שחקנים: ולנטין ביקוב (1946-1917) ואירינה אלנטובה (1988-1917). היא נקראה על שם סבתה (מצד אמה), שנפטרה בגיל 28. סבה מצד אביה היה רופא, וסבתה בוגרת הקורסים של בסטוז'בסקי בסנקט פטרבורג (מוסד השכלה גבוהה לנשים, בשלהי תקופת האימפריה הרוסית).
אביה של אלנטובה נפטר ב-1946, כאשר היא הייתה בת ארבע. אמה לקחה אותה לאוקראינה הסובייטית. בשנת 1960 היא עבדה, במשך עונה אחת, בתיאטרון של העיר אורסק שבמחוז אורנבורג (סמוך לקזחסטן הסובייטית). ב-1961 עברה למוסקבה. למדה משחק בבית הספר לתיאטרון של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, בהדרכתו של השחקן והמחנך ואסילי מארקוב. בזמן הלימודים התחתנה עם חברה לספסל הלימודים - ולדימיר מנשוב. ב-1965 סיימה את לימודיה בהצטיינות והחלה לשחק בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. תפקידה הראשון היה בסרט "ימי טיסה" בשנת 1965.
אלנטובה גילמה 28 תפקידים על במת התיאטרון ו-27 בסרטי קולנוע. התפרסמה בעיקר בזכות התפקיד הנשי הראשי בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - מוסקבה אינה מאמינה בדמעות. משנת 2009 מנהלת, יחד עם בעלה השחקן והבמאי ולדימיר מנשוב, סדנה למשחק ובימוי ב-VGIK (המכון הכלל-סובייטי הממלכתי לקולנוע שבמוסקבה).
מאוקטובר 2011 אלנטובה משחקת לצד בעלה בהצגה "אהבה. מכתבים" בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. ההצגה מבוססת על מחזהו של האמריקאי א"ר גורניי(אנ') "מכתבי אהבה" ובו שתי דמויות בלבד. היא בוימה על ידי בתם של בני-הזוג - יוליה מנשובה (שחקנית במקצועה).
קורות חייה > משפחה

בשנה השנייה ללימודיה בבית הספר לתיאטרון, התחתנה עם חברה ללימודים - ולדימיר מנשוב. המשיכה לשאת את שם המשפחה של אביה והייתה מוכרת כוורה ביקובה. ב-1969 לבני-הזוג נולדה בתם היחידה - יוליה מנשובה (כיום שחקנית ומנחת תוכנית טלוויזיה). בעקבות לידת הבת, ורה ביקובה אימצה את שם המשפחה של אמה - אלנטובה.
אלנטובה היא סבתא לאנדריי גורדין (יליד 1997) וטייסיה גורדינה (2003) - ילדיהם של בתה יוליה וחתנה השחקן איגור גורדין.
קורות חייה > פרסים ותארים

פרס ברית המועצות (1981, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות")
פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי "סן-מישל" בבריסל (1981, על אותו תפקיד)
האמנית הנכבדה של רוסיה הסובייטית (1982)
הפרס הממלכתי של רוסיה הסובייטית על-שם האחים ואסילייב (1986, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "זמן המשאלות")
אמן העם של הפדרציה הרוסית (1992, על זכויותיה הרבות בתחום אמנות התיאטרון)
אות הידידות (2001)
אות הכבוד (רוסיה) (2007)
אות "על הצטיינות בשירות המולדת" מדרגה רביעית (2012, על תרומתה הרבה לפיתוח אמנות התיאטרון והקולנוע במולדתה, פעילותה היצירתית רבת השנים)
ורד ליברמן

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1966 (בת 58)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  גב, חופשי, מעורב אישי
ורד ליברמן (נולדה ב-4 בינואר 1966) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה לגילאים וחברה בנבחרת ישראל, שהצטיינה בסגנון גב ובמעורב אישי.
ביוגרפיה

ליברמן נולדה וגדלה בתל אביב. היא החלה להשתתף בתחרויות שחייה בישראל בגיל 8 והתאמנה באגודת ברית מכבים עתיד בהדרכתו של נלו בילדרמן ובהמשך במכבי תל אביב, בהדרכתם של ערן גורל, ברוך צ'יש, ויוסף טלקי, במסגרת היחידה לספורטאים מחוננים. מגיל צעיר היא זכתה במדליות רבות באליפות ישראל לגילאים וקבעה שיאים רבים לגילאים.
ביוגרפיה > 1979

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1979 זכתה ליברמן במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב וקבעה שיא ישראלי לגילאי 13, בתוצאה של 2:40.31 דקות, אחרי ליז בוכשטבר מהפועל חולון/בת ים שקבעה 2:33.41 דקות ורינת גורן מהפועל קישון (2:39.79 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:17.14 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:45.86 דקות.
ביוגרפיה > 1980

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1980, זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:39.10 דקות, אחרי ליז בוכשטבר (2:36.50 דקות) ולפני יונת לב מהפועל נהריה (2:39.56 דקות).
ביוגרפיה > 1982

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1982, זכתה ליברמן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לגילאי 16 של 1:11.29 דקות, אחרי לורין רוזובסקי ממכבי תל אביב שקבעה שיא ישראלי בתוצאה של 1:08.93 דקות ולפני יונתן לב מהפועל נהריה ובמשחה ל-200 מטר גב וקבעה שיא ישראלי לגילאי 16, בתוצאה של 2:32.48 דקות, אחרי לורין רוזובסקי שקבעה שיא ישראלי בתוצאה של 2:28.56 דקות ולפני יונת לב (2:33.11 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.77 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:02.30 דקות.
ביוגרפיה > 1986 > אלופת ישראל

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בסוף פברואר 1986, זכתה ליברמן בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.45 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.86 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (1:11.73 דקות) ולפני שרון אקסלרוד (1:11.90 דקות). נוסף לכך, הייתה שותפה לזכייה בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ענת ישראל, אירית אפרתי ומורין פרידמן בתוצאה של 4:16.97 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר ביחד עם אירית אפרתי, מורין פרידמן וענת ישראל בשיא ישראלי חדש לאגודות של 4:41.72 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.02 דקות, אחרי ענת ישראל (1:02.12 דקות) ורותם פורת מהפועל גש"מ (1:02.28 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.87 דקות, אחרי דורית משלר ממכבי ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:11.61 דקות ושרון אקסלרוד (1:11.65 דקות).
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, רון קרמן בדרך למוסקבה, מעריב, 24 באוגוסט 1979
↑  אלכס פרלסמן, התוצאות בסוף השבוע, מעריב, 26 באוגוסט 1979
↑  יעקב דץ, שמיר ירד מגבול 53 השניות במשחה 100 חתירה - 52.69, דבר, 28 באוגוסט 1980
↑  וייס ויתר לשמיר, מעריב, 30 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחת אליפות ישראל בשחייה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  המנצחים ותוצאות, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, שבע פעמים "הידד" - להדר, מעריב, 31 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, פורת מחק את גניאל מהטבלה, מעריב, 23 בפברואר 1986
↑  אלכס פרלסמן, שיא ב-400 חתירה לזוהר וייס, מעריב, 20 בפברואר 1986
↑  אלכס פרלסמן, פורת מחק את גניאל מהטבלה, מעריב, 23 בפברואר 1986
↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
ז'פייניק סצ'יז'בסקי

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פולין קטן (פרובינציה) פולין קטן
 מחוז:  טרנוב
 גובה:  263 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,255 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  49°48′N 21°03′E﻿ / ﻿49.8°N 21.05°E﻿ / 49.8; 21.05 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיז'פייניק סצ'יז'בסקי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיז'פייניק סצ'יז'בסקי(למפת פרובינציית פולין קטן רגילה) קרקוב טרנוב נובי סונץ' אושוויינצ'ים שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהז'פייניק סצ'יז'בסקי(למפת פרובינציית פולין קטן מוגדלת) קרקוב טרנוב נובי סונץ' אושוויינצ'ים שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהז'פייניק סצ'יז'בסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ז'פייניק סצ'יז'בסקי (בפולנית: Rzepiennik Strzyżewski) הוא כפר במחוז טרנוב שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

ז'פייניק סצ'יז'בסקי החל ככפר מלכותי קטן. מסוף המאה ה-18 פעלו ביישוב ירידים עתיים, בהם סחרו בעיקר בבדים ובצמר, ובמקום פעלה טחנת קמח.
יהודי ז'פייניק סצ'יז'בסקי

בז'פייניק סצ'יז'בסקי התקיימה קהילה יהודית קטנה, שאנשיה עסקו במסחר ובמלאכה, בעוד שהפולנים המקומיים עסקו בחקלאות.
בנובמבר 1918 נערך בכפר פוגרום, במהלכו מספר יהודים נפצעו קשה. בעקבות מלחמת העולם הראשונה והתגברות האנטישמיות, עזבו את הכפר חלק מיהודיו. בסיוע הג'וינט השתקמה הקהילה ביישוב. בין מלחמות העולם פעל ביישוב קן של תנועת עקיבא. בתקופה זו נמנו ביישוב כ-300 יהודים.
בראשית ספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, והוטלו על יהודיו גזירות שונות. באוגוסט 1941 הגיעו ליישוב עשרות יהודים שגורשו מגורליצה ומסביבתה.
בסוף 1941 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, ובתחילת 1942 נרצחו כ-120 מיושביו.
ב-11 באוגוסט 1942 נערכה בגטו סלקציה. כ-30 צעירים הועברו למחנה פלאשוב, ו-364 הנותרים נרצחו בבורות ירי ביער דומברי הסמוך לכפר.
וליגר

וליגר של ארנב-ים מהמין Dolabrifera dolabrifera
וליגר (Veliger, בעברית: מפרשית) הוא אחד משלבי הפגית של חלזונות החיים במים (בעיקר במי ים), צדפות ושיני-ים. שלב זה בא אחרי שלב הטרכופור (ציצנית) ובו מבלה הפגית את רוב זמנה בפלנקטון (צֶפֶת) שם היא גדלה ולעיתים גם ניזונה מחומרים אורגניים ויצורי פלנקטון קטנים יותר (כגון פיטופלנקטון). מאפיינו העיקרי של הווליגר הוא מספר אונות דמויות מפרש וריסים סמוך לפיו, שבאמצעותם הוא צף ולוכד לעצמו מזון מהפלנקטון. כעבור זמן מה, שנע בין שעות לחודשים (תלוי במין הטקסונומי), הווליגר יוצא מהפלנקטון, נצמד למצע (כגון קרקעית הים או שונית אלמוגים) ומתגלגל לגרסה מוקטנת של הייצור הבוגר.
ז'נין ויסלר

ז'נין ויסלר (בגרמנית: Janine Wissler; נולדה ב-23 במאי 1981) היא פוליטיקאית גרמנייה, המכהנת מאז 2021 כיו"ר מפלגת השמאל הגרמנית, די לינקה. לפני כן, כיהנה כחברת הלנדטאג של מדינת הסן.
ויסלר היא מנהיגת מפלגת די לינקה בבחירות הכלליות שצפויות להיערך בספטמבר 2021. עמיתה למרוץ הוא דיטמר בארטש.