stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום-טוב ליפמן הלר
קורות חייו

נולד בשנת 1579 בוולרשטיין (אנ') שבבוואריה. אביו רבי נתן ולרשטיין נפטר לפני שנולד. גדל אצל סבו רבי משה ולרשטיין. בצעירותו למד בפרידברג (אנ') אצל רבי יעקב גינצבורג. בהמשך למד בפראג אצל המהר"ל ונחשב לבכיר תלמידיו. למד גם אצל הכלי יקר. בנוסף לבקיאותו הרבה בש"ס ובפוסקים, עסק בקבלה, בפילוסופיה ובדקדוק ורכש השכלה נרחבת במתמטיקה, באסטרונומיה ובמדעי הטבע. הוא כתב, כי איסורם של חכמים על חכמות חיצוניות איננו חל על מדעים המרחיבים את ידיעותינו אודות העולם.
בגיל 18 נתמנה לדיין בפראג בבית דינו של רבו המהר"ל - תפקיד בו כיהן כ-28 שנים. ב-1624 (חשוון ה'שפ"ה) נתמנה לרב בניקלשבורג, ובר"ח אדר באותה השנה, כאב בית דין בווינה.
בטבת ה'שפ"ז נבחר לרב העיר פראג, ובניסן שב לפראג והחל בתפקיד. לאחר כחצי שנה התמנה גם לראש ישיבה בפראג, אך כהונתו במשרות אלה לא ארכה. שונאיו הלשינו עליו לפני הקיסר פרדיננד השני והאשימו אותו בזלזול בבית הבסבורג ובפגיעה בנצרות בדברים שכתב בספריו. ב-1629 (ה'שפ"ט) נאסר והואשם בהפרת הוראות האפיפיור לשרוף את התלמוד הבבלי, ובמקום זאת הוציא ספר על התלמוד. בית הדין גזר עליו גזר דין מוות, אולם לאחר תחינות ובקשות חנן אותו הקיסר ושחררו תמורת קנס נכבד והגבלת פעילות. את יום מאסרו, ה' בתמוז, קבע כתענית לצאצאיו. עד היום, רבים מצאצאיו ממשיכים מסורת זו. את כל סיפור מאסרו, איגד התוספות יום טוב במגילה הנקראת "מגילת איבה". הוא קרא לה כך על שם הפסוק ממגילת איכה - "איכה ישבה בדד העיר"
חיבורו המקורי על פסקי הרא"ש למסכת ברכות, הלכות קטנות, מסכת חולין, מסכת בכורות ומסכת נדה נקרא בתחילה מעדני מלך ולחם חמודות. אולם במהדורה הבאה שינה את שם ספרו למעדני יום טוב ודברי חמודות "משום מעשה שהיה". לפי פרשנות אחת המעשה הוא שנטען נגדו שרמוז בשם ספרו רצון לחדש את המלוכה בישראל, דבר שנתפס כמרידה במלכות. אמנם לא כולם מסכימים עם פרשנות זו.
ב-1631 עבר לפולין וישב בלובלין, בריסק, נמירוב ובלודמיר. תבע לחזק את החרם והתקנה שתוקנה יובל שנים לפני כן, שלא לקנות את הרבנות בכסף. שונאיו שוב הלשינו עליו לשלטונות, וגזרו עליו גירוש מלודמיר. גם גזירה זו בוטלה בהשפעתם של יהודי המקום.
ב-1644 (ה'ת"ד) נתמנה לרבה של קרקוב, ולאחר כמה שנים גם לראש ישיבתה. את יום א' באדר שבו הוכתר לרב בקרקוב קבע ליום חג לצאצאיו עד ביאת הגואל.
רבות מתשובותיו בספרי השאלות ותשובות עוסקים בנושא התרת עגונות גזרות ת"ח ות"ט, להן סייע ובהן עסק, במשך תקופה ארוכה. הוא קבע שהגזירות היו בעוון דיבורים בטלים בבתי-כנסיות, ותיקן מי שברך מיוחד למקפידים בכך.
נפטר ונקבר בעיר בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב. על מצבתו שהוקמה בשנת תקצ"ה נכתב כך:
"פה נגנז ונטמן הגאון הגדול מופלג בדורו כמוהר"ר גרשון שאול יום טוב ליפמן העליר בן מו"ה נתן הלוי זצ"ל אשר צלל במים אדירים וחיבר כמה ספרים הלא המה נקובים בשמותם ספר צורת הבית ותוס' יו"ט על ששה סדרי משנה ומעדני מלך ולחם חמודות על האשרי ותורת האשם על תורת החטאת והרביץ תורה בישראל בכמה קהילות קדושות הלא המה מפורסמים בק"ק וויען ובק"ק פראג ובסוף ימיו היה תופש ישיבה במדינת פולין בכמה קהילות קדושות ופה ק"ק קראקא נתבקש בישיבה של מעלה יום כ"ו ימים לחודש אלול תי"ד לפ"ק"
המצבה חודשה בחלוף השנים והתאריך הנקוב בה נשמר. אך ככל הנראה מדובר בטעות. התאריך המקובל הוא ו' באלול, כמופיע בפנקסי החברה קדישא.
משפחה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אשתו הייתה נעכלי בת רבי משה אהרן (לעמלין) תאומים מפראג, אבי משפחת תאומים.
מבניו:
רבי שמואל שהוסיף חלק נכבד במגילת איבה 
(ומספר שם על חלקו בשחרורו של אביו)
רבי אברהם. בניו כיהנו במשרות רבניות. בן נינו הוא רבי משולם פייבוש הלר.
רייזל, נישאה לר' יעקב יוסף כ"ץ מטריסק.
רבקה, נישאה לרב צבי הירש מפראג, אבי משפחת אייכנשטיין, שממנה יצאה שושלת אדמור"י זידיטשוב וקומרנא.
בתו, נישאה לר' אהרן מירלש.
רבי חיים, מצאצאיו היא משפחת גולדברג הירושלמית המפורסמת.
צבי חתן
חתן נוסף שלו היה הגאון רבי יואל יוסף סירקיש (נכדם של הב"ח והט"ז) שמצאצאיו נמנים יצחק אלעזרי וולקני ומאיר וילקנסקי.
מצאצאיו:
מחשובי האחרונים, הרב יהודה כהנא הלר מחבר קונטרס הספקות ואחיו הרב אריה לייב הכהן מחבר קצות החושן.
מצאצאי קונטרס הספקות - משפחות אדמורים מחצר חסידות תולדות אהרן וכן משפחת כהנא מספינקא-זידיטשוב
הרב יצחק פייגנבוים, אב"ד ורשה.
המשורר בונים הלר[דרוש מקור].
העיתונאי אור הלר.
אגדות על התוספות יו"ט

ישנן כמה אגדות המסופרות על התוספות יו"ט. המפורסמת בהן היא יוסל'ה קמצן קדוש על מותו של עשיר, קמצן ושנוא, ששמו ישראל וכינויו בפי כל "יוסל'ה קמצן", בגלל התנהגותו המתבדלת. הוא נקבר בקצה בית הקברות, ועל קברו נרשם הכינוי. למחרת כבר החלו זורמים אל הרב יהודים אשר לפתע הפכו לנזקקים, לאחר בירור הבין כי יוסל'ה תרם להם בסתר. הרב ביקש להיקבר ליד הקבר הזה ולאחר מותו כך היה. לכינוי "יוסל'ה קמצן" הוסיפו את המילה "קדוש". המקורות לסיפור מפוקפקים למדי, אל חוסר המקורות התווספה התמיהה כי לצד קברו של רבי יום טוב לא נמצאה מצבה בשם זה.
חיבוריו

תוספות יום טוב (במקור: תוספת יום טוב) – ספרו הנודע ביותר, פירושו למשנה, המביא בתמצית את הדיון התלמודי בבבלי ובירושלמי, וכן השלמות ודיון בדברי הפרשן ר' עובדיה מברטנורא. הודפס לצד המשנה, במקביל לפירוש הברטנורא. ברוב המשניות המודפסות, פירוש זה מובא בתמצית ונקרא 'עיקר תוי"ט'.
מעדני יום טוב – פירוש על פסקי הרא"ש במסכת ברכות, הלכות קטנות, מסכת חולין, מסכת בכורות ומסכת נדה ודברי חמודות - הרחבה ודיון בדבריו.
פלפולא חריפתא - פירוש על פסקי הרא"ש בסדר נזיקין.
אוצרות יום טוב – לקט מפירושיו על סדר פרשיות התורה.
מגילת איבה – על תולדות חייו.
מלבושי יום טוב – הערות והשגות על חיבוריו של רבי מרדכי יפה "בעל הלבושים".
טוב טעם – הערות על פירוש רבנו בחיי על התורה. ביאור דברי הקבלה שברבנו בחיי על פי קבלת הרמ"ק.
תורת האשם – הערות על ספר תורת חטאת של הרמ"א.
ברית מלח - על הלכות מליחה.
חידושי הלבנה - [או: דרוש חידוש הלבנה] - ביאורי פסוקים ומאמרי חז"ל. זהו חיבור באסטרונומיה.
מאמר יום טוב - הערות על פירוש רבי אברהם אבן עזרא על התורה.
צורת בית המקדש - בירור אודות מידותיו וצורתו של בית המקדש.
פירוש על ספר בחינת עולם של רבי ידעיה הפניני.
לקריאה נוספת

בן-ציון כ"ץ, רבנות, חסידות, השכלה. תל אביב: אגודת הסופרים היהודים ליד דביר, תשט"ז 1956-תשי"ט 1958, חלק א עמ' 91 ואילך.
רי"ל מימון, לכבוד יום טוב (קובץ מאמרים ומחקרים), ירושלים: מוסד הרב קוק תשט"ז.
י' בן-חיים, הערות לתולדות רבינו התוספות יום טוב זצ"ל, קובץ בית אהרן וישראל י,א (תשנ"ה) קלא-קלה.
מ' הרשקוביץ, שני כרובים, ירושלים תש"ס.
י' פליישמן, עבודת תזה על פרשנות המשנה בראשית העת החדשה.
במהדורות השונות של מגילת איבה (רשימה באתר בית הספרים הלאומי).
הערות שוליים

↑  על התאריך השגוי המופיע על גבי מצבתו, ראו להלן בערך.
1 2  המחבר נתן את השם "תוספת יום טוב" כפי שניתן לראות בבירור בדף השער של ההוצאות הראשונות, וכן כותב בהקדמתו: על כן ראיתי כי נאות לקרוא חבור זה בשם תוספת יום טוב על שם הפועל והפעול כי זה נושאו שהוסיף ביאור על ביאור הרע"ב ז"ל. Mishna (2018-06-03), English: Scan of the title page of the Mishna with the Tosefet Yom Tov - printed in Prague in the lifetime of the author., נבדק ב-2019-07-15Mishna (2018-06-03), English: Part of the Tosefet Yom Tov preface to his commentary, published in Cracow, נבדק ב-2019-07-15
↑  כך העיד בעצמו בהקדמתו לספרו מעדני מלך (מעדני יום טוב) על הרא"ש, פראג שפ"ח, וז"ל: "אמר יום טוב בן לא"א האלוף המרומם כהר"ר נתן לוי העלר זלה"ה, אשר נתבקש בישיבה של מעלה בן איש ח"י שנים, והיה רב פעלים לפי שניו, ויודע ספר לפי ענייניו, כאשר מצאתי בכתביו אשר בצקלוניו, אך לא ראיתי את פניו כי אחרי מות קדושת גופו נולדתי ימים לא כביר, וכאב גדלני אביר הגביר מורי ורבי אדוני אבי זקני האלוף המרומם שמו נודע בישראל וביודא מוהר"ר משה וולרשטיין לוי העלר זלה"ה". הסיבה שלא נקרא על שם אביו, כתוב יעקב ורשנר, בהערות ל'מגילת איבה', ירושלים תשנ"ט, עמוד קטו, הערה א: "כיון שצעיר ימים היה, שלא היו לו אלא י"ח שנים, לא מסמנא מילתא לקרותו על שמו".
↑  מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' יום טוב ליפמן הלר", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 727, באתר היברובוקס
↑  רבי שמואל הלוי ואזנר, דרשות ושיחות שבט הלוי – תש"ס, עמ' קיח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); מגילה איבה, אשדוד תשס"ה, באתר אוצר החכמה.
↑  HebrewBooks.org Sefer Detail: מגילת איבה  --  הלר, יום טוב ליפמן בן נתן, 1579-1654, באתר www.hebrewbooks.org
↑  ניתן לעיין בספר מעדני יום טוב ודברי חמודות באתר היברובוקס, מידע נוסף בקובץ בית אהרון וישראל
↑  ה"תוספות יום טוב", הגאון רבי יום טוב ליפמן הלר באתר טוג; משה גפנר (מהדיר ועורך), "באר משה" על פירוש "סדר מאמר" (על הספר סדר הדורות), ירושלים, תשנ"ט, עמ' רפא, הערה כד; יעקב ורשנר (מהדיר), "מתולדותיו", בתוך מגילת איבה, ירושלים, תשנ"ט, עמ' קלב, הערה ד. וכן העיד ר' משה קרנר במבוא למגילת איבה (ברעסלויא, תקצ"ז), שהיה בקראקא בשנת ה'תקפ"ד וראה מצבת אבן שכתב שנפטר בששי לחודש אייר תי"ד.
↑  יושר דברי אמת, הקדמת נכד הרב המחבר והמוציא לאור, מהדורת מונקאטש, ה'תרס"ה, באתר היברובוקס
↑  עיין קצות החושן סימן שו סעיף קטן ז "ואא"ז במעד"מ (=ואדוני אבי זקני במעדני מלך) כתב וכו'" והם דברי הפלפולא חריפתא (שֵם חיבור זה מתחלף בדברי המחברים כידוע) לבעל התוספות יום טוב. אמנם שם המשפחה זהה, אך יש לציין שהוא היה לוי והם היו כהנים.
↑  שילה פריד, מדינה ומדינה עיר ועיר, באתר ערוץ 7, 25 בפברואר 2021
↑  היכן נטמן יוסל'ה הקמצן הקדוש? אתר הידברות.
↑  מגזין בקהילה, מוסף חג הסוכות 100 תעלומות
↑  בפירושו למסכת פאה פרק ו משנה ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262418105171  PLWABN: 9810561991505606  BnF: cb14559910k (data)  GND: 120084171  ISNI: 0000 0001 1209 0072  LCCN: n82028048  NKC: js20100709002  NTA: 070546363  SELIBR: 60223  SUDOC: 088104141  VIAF: 64247586   WorldCat (עם VIAF): 64247586
ישראל מסלנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1810 ו' בחשוון ה'תקע"א האימפריה הרוסית זאגר, רוסיה 
 פטירה:  2 בפברואר 1883 (בגיל 72) כ"ה בשבט ה'תרמ"ג הקיסרות הגרמנית קניגסברג, גרמניה 
 כינוי:  ה'אור ישראל'
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  ? – 2 בפברואר 1883 
 השתייכות:  תנועת המוסר 
 רבותיו:  יוסף זונדל מסלנט 
 תלמידיו:  שמחה זיסל זיו, נפתלי אמסטרדם, יצחק בלאזר 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
רבי ישראל ליפקין מסַלַנְט (או סַלַנְטֶר; ו' בחשוון ה'תקע"א, 3 בנובמבר 1810 – כ"ה בשבט ה'תרמ"ג, 2 בפברואר 1883) היה מייסד "תנועת המוסר", שהוקמה בליטא במאה ה-19.
ביוגרפיה

נולד ב-ו' בחשוון ה'תקע"א, 1810, בעיירה זאגר שבקרבת שאולאי, בצפון ליטא, ללאה ולרבי זאב וולף ליפקין. אביו כיהן כרב בערים זאגר, גולדינגן וטלז והוא מחבר הגהות "בן-אריה" על התלמוד וארבעה טורים שנדפסו בהוצאת וילנא. מגיל צעיר נחשב לעילוי בזכות שכלו החריף ותפיסתו המהירה. כשהיה בן 12 נסע ללמוד בישיבה בסלנט אצל רבי צבי הירש ברוידא (הראשון). בגיל 14 נישא לבתו של רבי יעקב הלוי אייזנשטיין מסלנט.
לאחר נישואיו, המשיך ללמוד בישיבה בסלנט, ושם פגש את רבי יוסף זונדל מסלנט תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין, פגישה שהשאירה עליו רושם עז. מאז ראהו כרבו המובהק והחל נוהג בדרכיו, למרות שר' זונדל לא ראה בו תלמיד, רע או מכר. גם כששאלו את ר' ישראל אם היה תלמידו של ר' זונדל ענה הוא "ראיתיו" ולא יסף. רבי זונדל לימד אותו שמוסר הוא דבר שדורש לימוד מיוחד.
ביוגרפיה > שנות שהותו בווילנה

הוא החל לפעול להחדרת לימוד המוסר, תוך שהוא מנצל את ההכרה בגדולתו בתורה. הוא פעל להקמת "בתי מוסר" אשר יפעלו בקרב הציבור הרחב. בין השנים 1840–1848 שימש כראש ישיבה בווילנה לצד הרב מרדכי מלצר. רבי ישראל היה נואם מוכשר, ודרשותיו הפתוחות לקהל הרחב משכו אלפים. דרשותיו הנלהבות על מוסר ומצוות שבין אדם לחברו עשו רושם גדול על שומעיו, ודמותו הפכה אחת הפופולריות ביותר בעיר. מרבית דרשותיו עסקו בחובותיו המוסריות של היהודי והתבססו על ספרות המוסר של היהדות – ספרים כמו "חובת הלבבות" של רבינו בחיי ו-"מסילת ישרים" של רבי משה חיים לוצטו. גישה זו הייתה חידוש משמעותי מכיוון ששיטת לימוד התורה, בפרט לצעירים, כללה באותה תקופה לימוד סוגיות בתלמוד הבבלי בלבד, תוך דילוג על דברי אגדה ודיון בהשקפת עולם.
בתקופה זו ההשכלה בליטא החלה להתבסס, ודבריו נאמרו ונכתבו על רקע זה, ובהתייחס לדברי המשכילים בליטא.
אישיותו החזקה ושיטתו המהפכנית והמנומקת, משכו אל ישיבתו תלמידים רבים. במרוצת הזמן, נוסדו ישיבות נוספות בהנהגתו ברחבי רוסיה, ליטא ופולין. עם זאת, במאבק על ראשות ישיבת רמיילס הוא נדחה מפני הרב מרדכי מלצר ונאלץ להקים לעצמו ישיבה קטנה באחד מפרברי העיר.
ביוגרפיה > בקובנה ובמערב אירופה

ב-1848 (תר"ט) עבר רבי ישראל לקובנה, כדי להתחמק מלחץ השלטונות לשמש כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. ב-1857 עבר לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית, ומשנת 1860 היה בממל, שבה הקים בית מדרש ללימוד מוסר. בממל, שרוב היהודים בה זלזלו בשמירת מצוות, השפיע על סוחרים לשוב ולסגור את עסקיהם בשבת. מקניגסברג ומממל הוא הפיץ את כתב העת "תבונה" בענייני הלכה ומוסר יהודי, ובשנת 1858 (תרי"ח) פרסם את "אגרת המוסר", שנחשבת לאחד מהטקסטים הבסיסיים של תנועת המוסר.
ב-1879 ייסד הרב כולל אברכים בעיר קובנה, שבליטא. ב-1880 עבר לפריז והמשיך להפיץ משם את תורתו ושיטתו אף במערב אירופה. רבי ישראל פעל בגרמניה ובצרפת לתרגום התלמוד לאחת משפות אירופה. מטרתו הייתה להביא לידיעת העולם את אוצרות התלמוד, ושאף שילמדוהו במכללות נוצריות. לצורך המשימה הוא נפגש עם אנשי רוח ואקדמיה אך הדבר לא צלח בידו, מאחר שלא מצא את האנשים הראויים והכסף הדרוש למימון המשימה. שנתיים מאוחר יותר, חזר רבי ישראל סלנטר לעיר קניגסברג, שם נפטר בכ"ה בשבט תרמ"ג.
הנצחה

על שמו נקראות ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה), ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, ישיבת נר ישראל בארצות הברית, בית הספר ס.ע.ר בניו יורק וישיבת נשמת ישראל בפריז. כמו כן נקראו על שמו רחובות בישראל כמו בשכונת שפירא בתל אביב.
כתביו ודרכו > שיטתו המוסרית

רבי ישראל סלנטר גרס כי יש באדם שני סוגי כוחות, אותם כינה "כוחות בהירים" ו"כוחות כהים". הכוחות הבהירים הם ידיעותיו השכליות והכוחות שהאדם מודע אליהם, והכוחות הכהים הם בתת מודע של האדם. לדברי רבי ישראל, הכוחות הכהים, אשר לעיתים האדם כלל לא מודע אליהם, הם המניעים העיקריים האדם להתנהגותו. לכן, התקדמות רוחנית מותנית ביכולת להפוך את הידיעות וההכרות השכליות לתחושות פנימיות, ל"כוחות כהים", אשר בנפש האדם. על מנת להכניס בנפש האדם את ההכרות הללו, גרס רבי ישראל כי יש ללמוד מוסר ב"התפעלות", כלומר בהתלהבות וברגש. על הלימוד יש לחזור מספר רב של פעמים, על מנת שייכנס בלב הלומד. לפי שיטתו של רבי ישראל, לימוד מוסר אינו פעולה חיצונית אלא רגשית שנועדה להשפיע על תת-המודע של האדם ולתקן את מידותיו הפנימיות. בעקבות שיטה זו פעל רבי ישראל להקמת בתי מוסר, על מנת שיהיו מקומות בהם ילמדו רק מוסר, על פי שיטתו, ב"התפעלות".
כתביו ודרכו > פולמוס המוסר

בדרכו להכנסת תכנים נוספים לישיבות מעבר ללימוד הגמרא, נתקל בהתנגדות חריפה. המחלוקת סביב תנועת המוסר נמשכה שנים רבות, ופילגה את העולם הרבני הליטאי. היו מראשי הישיבות שחששו שלימוד המוסר יפגע בלימוד שאר חלקי התורה. בישיבות מסוימות אף נאסר על אנשי תנועת המוסר להיכנס לישיבה.
כיום, המחלוקת בנושא זה אינה מצויה, ולימוד המוסר התקבל כמעט בכל הישיבות הליטאיות, מלבד ישיבות בריסק, ואף בחלק מהישיבות החסידיות.
כתביו ודרכו > כל זמן שהנר דולק

ציטוט מפורסם מרבי ישראל סלנטר נאמר לגבי התרגשותו ערב אחד, בהולכו ברחובות החשוכים של עירו, וראה אור דולק בבית. בהביטו, ראה יהודי בעל מלאכה העובד אל תוך הליל (לסיפור זה גרסה עם נגר או סנדלר). כששאל אותו, מדוע הוא עובד כל כך מאוחר ענה האיש: "כל זמן שהנר דולק, אפשר לתקן". רבי ישראל מיהר לספר לתלמידיו את שחווה. "מבינים אתם!" אמר, "כל עוד הנר דולק - אפשר לתקן". משפט זה הפך למוטו שלו.
כתביו ודרכו > אור ישראל

מכתביו לעידוד לימוד המוסר, וכן סיכום דבריו, יצאו כספר בשם "אור ישראל" על ידי תלמידו רבי יצחק בלאזר.
במאמר "שערי אור" בתחילת הספר, הוא מתמודד עם עניין החכמה (כפי הנראה גם תוך התייחסות להשכלה), וכותב שלימוד התורה מחייב יראה, ולמעשה ה"יראה" היא מטרת לימוד התורה.
...דוד המלך עליו השלום אמר: "ראשית חכמה - יראת ד' ". 
ושלמה בנו אמר בחכמתו: "תחלת חכמה - יראת ד' ". וכן חתם את ספר קהלת: "סוף דבר: הכל נשמע! את האלקים ירא..." 
 ... ובפרק ג' של פרקי אבות למדנו: רבי חנינה בן דוסא אומר:

כל שיראת חטאו קודמת לחכמתו - חכמתו מתקיימת, 

וכל שאין יראת-חטאו (כלומר הפחד שלו מהחטא) קודמת לחכמתו - אין חכמתו מתקיימת.

ובמסכת ברכות: רבי יוחנן משום רשב"י: אין לו להקב״ה בבית גנזיו, אלא אוצר של יראת שמים. 

וביותר אמרו חז"ל (במסכת שבת): 

כל אדם שיש בו תורה ואין בו יראת שמים - דומה לגזבר שמסרו לו מפתחות הפנימיות, 

ומפתחות החיצוניות לא מסרו לו. בהי עייל?! (=איך יכנס?)
עתה: מה היא היראה ומה קנייתה — 
אחת היא הרחבת הדברים הידועים לכל: 
יראת העונש הנוגע לַגְּוִיָה, ונפש הגבוה למעלה מכל יסודי תבל (כלומר: הדרך לקבל "יראה" הוא להבין את שפלות עצמו ואת גובה הבורא, ובכל זאת אין זה מספיק) - 

אכן, לא בידיעתם יִוָּסֵר האדם, כמאמר רבותינו ז"ל (במסכת שבת) יודעין רשעים שדרכם למיתה! 

...שמא תאמר שכוחה היא מהן? תלמוד לומר "ואחריתם בפיהם ירצו סלה". 

ורק בהרחבה בהתפעלות הנפשי היסוד, להרחיב הרעיון בציור חושיי, לעורר הנפש ברגשת האיברים... 

כלומר, השכל אינו מספיק כדי להשפיע על האדם לנהוג באופן נכון, ועליו לנקוט שיטות שישפיעו על רגשותיו
כתביו ודרכו > ירחון "תבונה"

לאחר שעבר לגרמניה יסד ירחון שנקרא "תבונה", בו היו חידושי תורה ודברי מוסר. הירחון החל לצאת בשנת 1861, והופיעו בו 12 גליונות.
תלמידיו וצאצאיו

לרבי ישראל מסלנט היו ארבעה בנים ושתי בנות.
בנו, יום טוב ליפמן ליפקין (1875-1846), פנה ללימודים אקדמיים בקניגסברג ובברלין, לאחר שעזב את בית אביו בגיל 15. מאוחר יותר השלים למגינת לב אביו את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת יינה, והספיק להתפרסם בזכות המצאותיו בתחום המכניקה בטרם מותו בגיל צעיר עוד בחיי אביו.
בנו, הרב יצחק ליפקין, כיהן כאב בית דין יאנוב, קרוז ופרשניץ ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בשנת תרס"ג. בקונטרס "חוט המשולש" שנדפס בירושלים בשנת תרס"ד הובא מדברי תורתו וכן מתורת אביו וסבו. בשנת תשמ"ח (1988) הודפס הספר "לוחות אבנים" ובו דרשותיו ומאמריו.
בנו, הרב אריה לייב ליפקין-הורוויץ (נפטר בכ"א באדר תרנ"ו, 1896), כיהן כאב"ד בכמה עיירות ובסוף ימיו בבערזין, מחבר הספר "חיי אריה", חתן רבי רפאל יום טוב ליפמן הלפרין מביאליסטוק, בעל "עונג יום טוב".
בנו, הרב שמואל אדלר מקובנה.
בתו, מלכה הינדא, נישאה לרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, חותנו של הרב חיים עוזר גרודזינסקי.
בתו, הודה ליבא, נישאה לרב אהרן סידערסקי - מחבר ספר "זיכרון אהרן: חדושי תורה על הש"ס", ולאחר מכן נישאה לר' דוד מריין מקריניק.
בן אחיו של רבי ישראל מסלנט היה הרב אריה ליב ליפקין (ת"ר-תשרי תרס"ג, 1902) שכיהן כאב"ד בפאפעלאן, קראטינגא ווקשנה. חיבוריו שנדפסו: דברי ידידיה, אור היום, שבילי המאורות וחידושי מהרא"ל.
רבי ישראל מסלנט העמיד תלמידים רבים, ומתורת המוסר שלו יצאו שיטות מוסר שונות, ובהן שיטות המוסר של התלמוד תורה בקלם, ישיבת נובהרדוק (אשר הדגישה את שפלות האדם) וישיבת סלבודקה (שדרכה הייתה "גדלות האדם", שיש להדגיש את כוחו של רוח האדם, ולרוממה).
שלושת תלמידיו העיקריים הם:
הרב יצחק בלאזר - רבה של פטרבורג ומחבר הספר "אור ישראל" אודות רבו ושיטתו המוסרית
רבי נפתלי אמסטרדם
רבי שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם".
לקריאה נוספת

יהודה ליב הכהן מימון, שרי המאה, חלק שני, פרק לה-לח, ע' 267 ואילך, מוסד הרב קוק: ירושלים תשנ"ט.
דב כ"ץ, תנועת המוסר - תולדותיה אישיה ושיטותיה, כרך א', ירושלים תש"ו.
עמנואל אטקס, ר' ישראל סלנטר וראשיתה של תנועת המוסר, ירושלים תשמ"ד.
יעקב מרק, במחיצתם של גדולי הדור, ירושלים תשי"ח
קדוש ישראל ב' כרכים, ספר זיכרון במלאת 120 שנה להסתלקותו, על ידי הרב אליהו אליעזר דסלר
מנחם מנדל פלאטו, ספר אור ישראל מסלנט: ספר תולדותיו של מחולל תנועת המוסר רבי ישראל מסלנט: ובראשו תולדות רבו רבי יוסף זונדל מסלנט
מרדכי פכטר, כתבי ר' ישראל סלנטר, מוסד ביאליק, תשל"ג-1972, מבוא (עמודים 7–67)
1946 בארץ ישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  ««« 1945 1944 1943 | 1946  בארץ ישראל |  »»» 1947 1948 1949 |  |
כל ערכי השנים בארץ ישראל כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל אירועים בולטים בעולם ב-1946 פורטל היישוב • לוח שנה של שנת 1946
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1946 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה

שלטון המנדט
הנציב העליון - סר אלן גורדון קנינגהם
הנהגת היישוב
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים

21 בפברואר – 22 בפברואר – פעולת ליל המשטרות בה תקפו כוחות הפלמ"ח, שנעזרו באנשי "ההגנה", תחנות משטרה בהן היו בסיסים של יחידות המשטרה הניידת.
21 בפברואר - 22 בפברואר – במסגרת פעולת ליל המשטרות, תקף כוח של פלמ"ח ו-חי"ש את הבסיס הצבאי הבריטי שהתמקם בבתי המושבה שרונה. בפעולה שכשלה נהרגו 4 לוחמים של הכוח התוקף.
25 בפברואר – ליל המטוסים: אנשי אצ"ל ולח"י מפוצצים עשרות מטוסים של הצבא הבריטי בשדות התעופה בלוד, קסטינה (חצור) וסירקין
27 בפברואר – בחירות לעיריית באר שבע, הראשונות מתוך הבחירות לעיריות שהתקיימו במהלך השנה
6 במרץ – ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל מגיעה לירושלים לאחר שביקרה במחנות העקורים בווינה והתרשמה ממצבם של הפליטים היהודים באירופה. הוועדה הוקמה בעקבות לחץ למציאת פתרון בעיית העקורים מצד ארצות הברית.
25 במאי – בריטניה מעניקה ריבונות מלאה לממלכת ירדן על אזור עבר הירדן. הפרלמנט של ממלכת ירדן הכריז כי השליט של ממלכת ירדן יהיה האמיר עבדאללה והחליט על שינוי שם המדינה מ"האמירות של עבר הירדן" ל"הממלכה ההאשמית של עבר הירדן". שלוש שנים לאחר מכן שינתה המדינה את שמה לירדן.
12 ביוני – ממשלת בריטניה מחליטה לחזור בה מהחלטה לאמץ את מסקנות הוועדה האנגלו-אמריקאית שהמליצה להתיר את העלאתם של 100,000 יהודים לארץ ישראל
16 ביוני – "ליל הגשרים" - אנשי הפלמ"ח מפוצצים עשרה גשרים ברחבי הארץ. ניסיון פיצוץ הגשר האחד עשר, באכזיב, נכשל.
29 ביוני – "השבת השחורה", במהלכה נאסרו רבים ממנהיגי היישוב והתנועה הציונית
22 ביולי – פיצוץ מלון המלך דוד בירושלים על ידי האצ"ל
30 ביולי – פתיחת מבצע כריש. בתגובה לפיצוץ מלון המלך דוד, הטילו שלטונות המנדט עוצר על תל אביב. 20,000 חיילים ושוטרים בריטים עברו מבית לבית ועצרו כ-800 בני אדם, ביניהם יצחק יזרניצקי. העוצר נמשך 84 שעות והוסר בערב שבת.
12 באוגוסט – הונחה אבן הפינה לבית ברל
30 באוקטובר – פיצוץ תחנת הרכבת בירושלים על ידי האצ"ל
19 בנובמבר – משה בן בצלאל, שוטר במשטרה בריטית נרצח על ידי מתנקש לח"י.
אירועים בולטים > התיישבות

6 באוקטובר – 11 יישובים חדשים עולים על הקרקע בנגב, במבצע שמכונה "11 הנקודות בנגב"
23 באוקטובר – נוסד קיבוץ עין צורים
2 בנובמבר – נוסד קיבוץ נאות מרדכי
מראה הגשר ההרוס על הירמוך שפוצץ בליל הגשרים (16 ביוני)
היום האחרון של המנדט הבריטי באזור עבר הירדן בו השליט האמיר עבדאללה (מימין) הפך למלך של עבר הירדן, 25 במאי 1946.
דוד בן-גוריון מעיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל
22 ביולי: פיצוץ מלון המלך דוד בירושלים על ידי האצ"ל
כמה ממנהיגי היישוב אשר נעצרו על ידי הבריטים והועברו למחנה המעצר בלטרון, לאחר השבת השחורה.
נולדו

26 בפברואר – אפרים סידון, סאטיריקן ישראלי, סופר ילדים ומחזאי
30 במרץ – אלחנן הלפמן, כלכלן ישראלי זוכה פרס ישראל לכלכלה
9 במאי – יואל בן נון, רב ישראלי ממייסדי ישיבת הר עציון
11 במאי – מוני פנאן, מנהל קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל, (נפטר ב-2009)
18 באוגוסט – צילה דגן, זמרת ישראלית (נפטרה ב-2004)
1 בספטמבר – שלום חנוך, זמר ישראלי
20 בספטמבר – דודו טופז, שחקן ומנחה תוכניות בידור ישראלי (נפטר ב-2009)
20 בדצמבר – אורי גלר - שהתפרסם ברחבי העולם כמי שמעיד על עצמו כבעל כוחות על טבעיים.
22 בדצמבר – מנחם פרי, שדרן רדיו ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
(קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946)
15 באפריל – משה אביגדור עמיאל, רבה של תל אביב ומראשי הציונות הדתית (נולד ב-1883)
17 ביוני – יחיעם ויץ, לוחם פלמ"ח (נולד ב-1918)
10 באוגוסט – ד"ר יצחק ברויאר, משפטן, סופר, והוגה דעות, איש אגודת ישראל (נולד ב-1883)
הערות שוליים

↑   עוצר וחיפושים בתל אביב, אוגוסט 1946, ארכיון הסרטונים של AP
שגרירות ארצות הברית בעמאן

| --- | --- |


חותם השגרירות למעלה ומבנה השגרירות למטה
 מידע כללי
 כתובת:  Al-Umawyeen St 37, עמאן, ירדן
 עיר:  עמאן
 מדינה:  ירדן ירדן
 קואורדינטות:  31°56′43″N 35°52′49″E﻿ / ﻿31.94532°N 35.8804°E﻿ / 31.94532; 35.8804
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ארצות הברית–ירדן
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 שגריר:  יעל למפרט
 שטח האמנה:  ירדן ירדן
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 
 https://jo.usembassy.gov
 he
 
שגרירות ארצות הברית בעמאן היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בירדן. השגרירות ממלאת תפקיד מכריע בשמירה על יחסי ארצות הברית–ירדן, תוך התמקדות בתחומים כמו שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי ותרבותי. השגרירות הוקמה לאחר שארצות הברית הכירה בעצמאותה של ירדן בינואר 1949.
היסטוריה

ארצות הברית הכירה רשמית בממלכה הירדנית האשמית כמדינה עצמאית ב-31 בינואר 1949, שלוש שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה ב-25 במאי 1946. בעת כינון היחסים הדיפלומטיים נפתחה הנציגות האמריקאית בירדן. ב-18 בפברואר 1949 הפך וולס סטבלר (אנ') לנציג האמריקאי הראשון של ירדן כשהחל את כהונתו כממונה על היחסים הזמני.
באוקטובר 2023 השגרירות הייתה מוכנה לקדם פסגה שבה היו אמורים להשתתף נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לצד מנהיגים ממצרים, הרשות הפלסטינית והמדינה המארחת ירדן, בעקבות מלחמת חרבות ברזל. הגורם המיידי לביטול זה היה הפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי בעזה, שנטען שנהרגו בו כ-500 איש. גורמים ירדנים, כולל המלך עבדאללה, ייחסו את המתקפה הזו לישראל, למרות שבדיעבד התברר כי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הוא האחראי לה. תקרית זו חוללה סערה ציבורית בירדן, והובילה להפגנות ליד שגרירות ישראל בעמאן.
הערות שוליים

1 2  "A Guide to the United States' History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: Jordan". history.state.gov. נבדק ב-8 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עקב הפיצוץ בבית החולים: 5,000 בני אדם מפגינים מול שגרירות ישראל בירדן, באתר ynet, 18 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0446 2587
יצחק אלדן

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1943 (בן 81) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה
 מפקד במסדר הכוכב של הסולידריות האיטלקית 
 
אלדן (משמאל) מלווה יחד עם שמעון פרס, אהוד אולמרט ועליזה אולמרט את ג'ורג' ווקר בוש ורעייתו לורה בוש בביקורם בישראל ב-2008
יצחק אלדן (נולד ב-30 באוקטובר 1943) הוא דיפלומט ושגריר ישראל לשעבר. כיהן בין היתר כשגריר ישראל בדנמרק, במועצת אירופה ובאונסק"ו. בעשור השני של המאה ה-21, משמש כנשיא מועדון השגרירים בישראל וראש בית הספר הישראלי לשגרירים צעירים.