stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט אלקלעי
קורות חיים

אלברט אלקלעי נולד בפריז בשנת 1917, בנם של סמואל ולפה אלקלעי, שניהם נולדו בסרביה. ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר אביו הבנקאי מבלגרד לפריז, וכשהמלחמה הסתיימה חזרה המשפחה לבלגרד. שם, בזמן שלמד בבית ספר תיכון, אלברט הצעיר למד אמנות. באותה תקופה החל ללמוד אדריכלות. כשהחלה מלחמת העולם השנייה, הוא הצטרף לצבא היוגוסלבי.
לא עבר זמן רב עד שיוגוסלביה נכנעה והוא הפך לשבוי מלחמה ונכלא במחנה המעצר פרמונטי. לאחר סיום המלחמה, הוא התיישב ברומא, שם החל לצייר. בשנת 1951, הוא ואשתו ורה עברו לארצות הברית. הוא הציג את התערוכה האישית הראשונה שלו בגלריה סווצוף בשנת 1952. בשנת 1959, הוא היה עמית בגוגנהיים. הוא לימד באוניברסיטת הרווארד, מ-1960 עד 1982. עבודתו של אלקלעי נמצאת בין היתר באוספים הקבועים של המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, מוזיאון פוג לאמנות בקיימברידג', המוזיאון לאמנות מודרנית ברומא, קולבי קולג', סימונס קולג', סמית' קולג' ואוניברסיטת מסצ'וסטס.
סיפור הבריחה של אלקלעי מהנאצים הגרמנים והפשיסטים האיטלקים, התפתחותו כצייר, ההגירה לארצות הברית שם הפך לאחד ממייסדי המחלקה ללימודי חזותיים וסביבה (VES) של הרווארד, והמאבק שלו להישאר יצירתי למרות בעיות בריאות קשות, מסופר בסרט, "Albert Alcalay: Self Portraits", שהוקרן בבכורה בינואר 2004 בארכיון הסרטים של הרווארד. ניתן לצפות בסרט בוימו.
הערות שוליים

↑  "Albert Alcalay; noted painter survived Holocaust"
↑  Albert Alcalay - John Simon Guggenheim Memorial Foundation
↑  "The Martha's Vineyard Times - Art: Artist Alcalay celebrates grand 89th"
↑  gazetteimport, 'Albert Alcalay' provides rare look at rare man, Harvard Gazette, ‏2004-01-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Films, Allen Moore (2020-08-17), Albert Alcalay: Self Portraits, נבדק ב-2024-02-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011218644505171  GND: 13339896X  ICCU: CUBV001675  ISNI: 0000 0003 7421 3319  LCCN: nr00030345  SNAC: w6bg3dnc  ULAN: 500465172  VIAF: 3661271   WorldCat (עם VIAF): 3661271 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלברט אלקלעי".
חילוץ הנערים מהמערה בתאילנד

| --- | --- |
 תאריך:  23 ביוני – 10 ביולי 2018
 מיקום:  מערת טאם לואנג נאנג נון (אנ') בצפון תאילנד
 גורם:  הצפת מערה
 קואורדינטות:  20°22′54″N 99°52′06″E﻿ / ﻿20.381666666667°N 99.868333333333°E﻿ / 20.381666666667; 99.868333333333
 הרוגים:  1 (מחלץ)
 ניצולים:  13
  (למפת תאילנד מוגדלת) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן מיקום המערה(למפת תאילנד רגילה) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן מיקום המערה  
 מפה גאולוגית של צפון מחוז צ'יאנג ראי, תאילנד
 
חילוץ הנערים מהמערה בתאילנד היה מבצע מתמשך, שהחל לאחר שב-23 ביוני 2018 נכנסו שנים עשר חברי קבוצת נערים בכדורגל, בגילאי 11–16, ועוזר המאמן שלהם, בן 25, למערת טאם לואנג נאנג נון (אנ') בצפון תאילנד. הם נלכדו בעומק המערה לאחר שהכניסה למערה הוצפה בפתאומיות כתוצאה מגשם שוטף שירד באזור. החיפושים אחרי הנעדרים החלו לאחר שפקח של הפארק הלאומי הודיע לרשויות אודות הנערים הנעדרים, אחרי שראה את חפציהם בכניסה למערה.
ב-2 ביולי 2018 בשעה 22:00, אחרי מאבקים דרך מעברים צרים ומים בוציים, גילו צוללים את הנעדרים, כולם בחיים, במרחק של 4 ק"מ מפתח המערה.
ב-8 ביולי החל מבצע חילוץ הנערים. באותו יום חולצו ארבעה נערים מהמערה. למחרת חולצו ארבעה נערים נוספים, ויום לאחר מכן, ב-10 ביולי חולצו ארבעת הנערים האחרונים ומאמנם, ובכך הושלם בהצלחה מבצע חילוץ כל הלכודים.
יותר מ-1,000 אנשים היו מעורבים במבצע החילוץ, כולל צוותים מיחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד, בריטניה, סין, מיאנמר, לאוס, אוסטרליה, שוודיה, וארצות הברית.
המערה

מערכת המערות שבה נמצאו הלכודים היא רחבת ידיים ומורכבת, מתחת להר דוי נאנג נון (אנ'), על הגבול בין תאילנד למיאנמר. המערכת היא באורך 10 ק"מ, ואחת הקשות לניווט, עקב מעברים צרים ומנהרות מפותלות. בפתח המערה מוצב שלט שמזהיר נכנסים למערות במהלך העונה הגשומה (יולי–נובמבר).
האירועים

ב-23 ביוני 2018 יצאה קבוצה של שנים עשר נערים בגילאי 11–16 מקבוצת כדורגל מקומית, לחקור את המערה עם עוזר המאמן בן ה-25. לאחר שנכנסו למרחק של 4 ק"מ לתוך המערה, גשם שוטף פתאומי הציף אותה. הם נתקעו במערה ובחושך עקבותיהם אבדו.
צוללי הצבא חיפשו במערה, דבר שהיה מסובך עקב התגברות הגשמים, והמים העכורים אשר הציפו את המערה. עקב כך, החיפוש הופסק לפרקים.
אחרי ארבעה ימים הצטרפו לאריות הים התאילנדים קבוצה של שלושים אנשי סגל של הפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית ומומחי הצלה בריטים.
שוטרים עם כלבי גישוש (אנ') ערכו חיפוש למציאת פתחים אלטרנטיביים בהסתעפויות המערה.
הנעדרים התגלו ב-2 ביולי 2018, בשעה 22:00, על ידי שני צוללים בריטים כ-400 מטר מעבר לתא המכונה פטאיה ביץ'. הסלע המוגבה עליו הנערים נמצאו נמצא כ-4 ק"מ מפתח המערה. במהלך החיפושים המחלצים נעזרו בטכנולוגיה שפותחה על ידי חברת מקסטק נטוורקס.
סרטון של המפגש, שפורסם בפייסבוק, הראה את הנעדרים ואת האינטראקציות שלהם עם הצוללים. בסרטון הנערים ההמומים אינם יודעים כמה זמן הם היו לכודים עמוק מתחת לאדמה, כאשר הם נשאלו על ידי הצוללים איזה יום היום.
המושל הודיע לציבור על ההתפתחות באומרו "מצאנו אותם בטוחים, אבל המבצע עדיין לא נגמר."
עונת המונסון בתאילנד נמשכת, והיה חשש שגשם נוסף יגביר את הצפת המערה עד לסיכון הלכודים בה. מעבר מפתח המערה ועד למקום הימצאם של הנערים, מצריך חמש שעות של צולל מנוסה. לחילוץ הלכודים נשקלו דרכים אחדות, שבכולן היה טמון סיכון ללכודים:
הכשרת הנערים ליכולות שחייה וצלילה בסיסיות, וחילוץ כל אחד מהם בליווי של צולל מנוסה. אין ביטחון שבכוח הנערים לעמוד במאמץ הנדרש ליציאה בדרך זו.
קידוח של מנהרה שתוביל מההר אל האזור שבו שוהים הלכודים, כך שיוכלו לצאת דרך מנהרה זו.
שאיבת המים מתוך המערה, כך שהלכודים יוכלו להיחלץ בהליכה רגלית, כפי שנכנסו. שיטה זו הופעלה בימי ההמתנה לחילוץ.
המתנה של חודשים אחדים עד לסוף עונת המונסון והתייבשות המערה. כדי לאפשר זאת, ניתנה ללכודים אספקת מזון לארבעה חודשים.
ב-6 ביולי מת אחד מן המחלצים מחוסר חמצן. לאחר מכן הוכנס למערה צינור חמצן, שאיפשר לשמור בה על רמת חמצן נאותה.
ב-8 ביולי החלו הרשויות בתאילנד במבצע לחילוץ הנערים, החילוץ התבצע כשצוללן אחד מלווה כל נער המורדם ומונשם, באמצעות חבלים, במעברים השונים במערה, במסע שנמשך 11 שעות הלוך וחזור. במבצע השתתפו 13 צוללים זרים וחמישה צוללים מיחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד. ביום הראשון חולצו ארבעה נערים מהמערה. למחרת חולצו ארבעה נערים נוספים.
יום לאחר מכן, ב-10 ביולי, חולצו ארבעת הנערים האחרונים ומאמנם, ובכך הושלם בהצלחה מבצע חילוץ כל הלכודים.
לאחר החילוץ

מיד עם חילוצם פונו כל הנערים לבית חולים, שם הם אושפזו בבידוד כדי לשלול חשדות לזיהום, וב-18 ביולי הם שוחררו מבית החולים.
בדצמבר 2019 מת אחד מאנשי חיל הים התאילנדי כתוצאה מזיהום שבו לקה במהלך השתתפותו במבצע החילוץ.
בפברואר 2023, אחד מהילדים שניצלו, דואנגפט "דום" פרומטפ, בן 17, נמצא מחוסר הכרה בחדרו באקדמיית הכדורגל של מכללת ברוק האוס בלסטרשייר ונלקח לבית חולים, שם מת.
ראו גם

תאונת המכרה בצ'ילה (2010)
הערות שוליים

↑  Dispatch Live: WATCH | Agonising rescue ahead for Thai cave boys as nation rejoices
↑  AP, קבוצת כדורגל לכודה במערה בתאילנד, באתר ynet, 25 ביוני 2018
↑  Roy, Eleanor Ainge (2018-07-03). "British divers at heart of Thai cave rescue among best in world". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-2018-07-03.
אחרי 9 ימים: קבוצת הכדורגל שנעלמה במערה נמצאה בחיים, באתר ynet, 2 ביולי 2018
↑  "Thai NavySEAL". www.facebook.com (באנגלית). ארכיון מ-2018-07-03. נבדק ב-2018-07-02.
↑  Radhika Viswanathan and Eliza Barclay, The 4 risky options to rescue the Thai boys trapped in a cave, explained, Vox, July 7, 2018
↑  חילוץ הילדים בתאילנד: אחד המחלצים מת מחוסר חמצן, באתר ynet, 6 ביולי 2018
↑  יוצאו אחד-אחד, מלווים בצוללנים: כך יחולצו הילדים, באתר ynet, 8 ביולי 2018
↑  http://kore.co.il/viewArticle/42116
↑  כדאי להכיר, באתר ישראל היום, 9 ביולי 2018
↑  סוכנויות הידיעות, הילדים שחולצו מהמערה שוחררו מבית החולים, באתר ynet, 18 ביולי 2018
↑  סוכנויות הידיעות, מת המחלץ הגיבור מהמערה בתאילנד, באתר ynet, 28 בדצמבר 2019.
↑  בן גולדפריינד, ‏סוף טראגי: הנער שניצל מהאסון במערה מצא את מותו בנסיבות עצובות, באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2023
הבי מטאל

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  הארד רוק • בלוז רוק • אסיד רוק • רוק פסיכדלי
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-60 המאוחרות של המאה ה-20, הממלכה המאוחדת וארצות הברית
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 כלים:  גיטרה חשמלית • גיטרה בס • זמרה • תופים • קלידים
 פופולריות מיינסטרים:  שיא הפופולריות הייתה בארצות הברית במהלך שנות השמונים.
 תת-סוגות
 מטאל קיצוני (כולל בלאק מטאל, דת' מטאל, דום מטאל, ספיד מטאל, ת'ראש מטאל) • גרוב מטאל • פאוור מטאל • מטאל גותי • מטאל סימפוני • גלאם מטאל
 סוגות היתוך
 מטאל אלטרנטיבי (כולל נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל) • מטאלקור (כולל דת'קור) • גריינדקור • אינדסטריאל מטאל • פולק מטאל • מטאל נאו-קלאסי • פרוגרסיב מטאל • סלאדג' מטאל • סטונר רוק • גראנג'
 
הבי מטאל (באנגלית: heavy metal; תרגום חופשי: מתכת כבדה) הוא ז'אנר של מוזיקת רוק, שהתפתח בשלהי שנות השישים באנגליה ובארצות הברית מתוך סגנונות ההארד רוק, בלוז רוק, אסיד רוק ורוק פסיכדלי. המטאל מתאפיין לעיתים קרובות במקצבים אגרסיביים, נגינה רועשת, שימוש מרובה בדיסטורשן ובעיוותי צליל, סולואים טכניים וארוכים של גיטרה חשמלית ולעיתים קרובות שירים בנושאים אפלים. ארבע להקות הרוק האנגליות בלאק סבאת' (Black Sabbath), לד זפלין (Led Zeppelin), אוריה היפ (Uriah Heep) ודיפ פרפל (Deep Purple) נחשבות ללהקות הארד רוק משמעותיות שהשפיעו על ההבי מטאל. ארבעתן פרצו לתודעה בסוף שנות ה-60 ותחילת השבעים וביססו את מעמדן וסגנונן בין 1969 ל-1976.
במהלך שנות השבעים והשמונים התפתח המטאל במקביל באנגליה, בארצות הברית ובגרמניה, והיה לאחד הזרמים המרכזיים ברוק ואף התפתחה סביבו תרבות מעריצים. בשנות התשעים המטאל נדחק  לשוליים אך החל לפרוח כמוזיקה מחתרתית בארצות אחדות באירופה, ובמיוחד בצפון היבשת. בסקנדינביה קמו להקות חדשות שהתמקדו בסגנונות הדת' מטאל והבלאק מטאל שהיו ז'אנרים קיצוניים יותר מהסגנונות המסורתיים שמהם נולדו והתפתחו.
כסצנה תרבותית מוזיקת המטאל היא למעשה חלק מתרבות הדארק.
מקור המונח

מקור השם הבי מטאל כהגדרה לז'אנר מוזיקלי שלם אינו ידוע בבירור. המונח נטבע על ידי הסופר ויליאם ס. בורוז. בספרו "The Soft Machine" משנת 1962, מתוארת הדמות "וילי מאורנוס, ילד הבי מטאל". בספרו הבא, Nova Express ‏(1964), בורוז המשיך לפתח את מוטיב ההבי מטאל והשתמש בו כדימוי לסמים ממכרים. מוטיב נוסף בספרים אלו היה השימוש בצלילי מוזיקה מוקלטים לשחרור האישיות מהחיים הממוכנים והמנוכרים שתוארו בספרים אלו.
המפיק, המנהל וכותב השירים הראשון של בלו אויסטר קאלט (Blue Öyster Cult), טוען כי הוא היה הראשון לטבוע את המונח "הבי מטאל" ביחס למוזיקת רוק.
בשנות השישים המאוחרות, ברמינגהאם עדיין הייתה מרכז משמעותי של תעשיית המתכת, ויש הטוענים כי עובדה זו בשילוב עם מספר הלהקות הרב שהגיע מברמינגהאם, כגון לד זפלין, בלאק סבאת' ואחרות, היא זו שקיבעה את המונח "הבי מטאל".
סברות אחרות מצביעות על ציטוט של מבקר על הופעה של ג'ימי הנדריקס או הקצפת: "זה היה כמו מתכת כבדה שנופלת מהשמיים". המונח מופיע גם במילות השיר "Born To Be Wild" של Steppenwolf משנת 1968:
I like smoke and lightning

heavy metal thunder

Racin' with the wind

And the feelin' that I'm under
המילה "כבד" כמציינת "רציני" או "משמעותי" נכנסה לעגה של תרבות הנגד והביטניקים עוד מוקדם יותר בשנות השישים: אלבום הבכורה של איירון באטרפליי נקרא "Heavy" ‏(1968), ולד זפלין התגאו בהיותם "כבדים", כפי שמעיד השם אותו בחרו לעצמם.
כיום, הביטוי "הבי מטאל" מתייחס לרוב למטאל של שנות השמונים, כאשר המונח "מטאל" מתאר את הסגנונות המאוחרים יותר.
היסטוריה

ההיסטוריה של מוזיקת ההבי מטאל היא מקור לא אכזב לוויכוחים בקרב חובבי המוזיקה ומבקריה.
הגל הראשון של להקות מטאל היה בשנים 1967–1974. להקות המטאל, אשר כאמור באו מהרוק, אימצו את מנהג אומני רוק לגדל שיער ארוך- מנהג שהפך למסורת בקרב יוצרי הסגנון, אשר נשמרה לאורך כמעט מעל ל-40 שנות קיומו עד היום.
נקודה מעניינת בהיסטוריה של המטאל היא, שהרוב המוחלט של יוצריה, במיוחד ב"דור המייסדים", אך גם בהמשך, הוא גברים. נשים החלו להשתלב במידה מסוימת בסצנת המטאל רק בשנות התשעים ואילך. גם קהל המטאל תמיד היה מורכב ברובו מבנים, אם כי ביחס פחות קיצוני. כמו כן, למרות העובדה כי רבים מיוצרי המטאל המובילים בעולם הם אמריקאים, כמעט כולם לבנים, בניגוד לרוק הקלאסי, שצמח מהבלוז האפרו-אמריקני.
היסטוריה > שנות השישים - הרקע המוזיקלי להיווצרות ההבי מטאל

ההארד רוק וההבי מטאל התפתחו מתוך סגנונות הבלוז רוק והרוק הפסיכדלי. את הסימנים הראשונים להבי מטאל ניתן לראות כבר בשלהי שנות השישים באנגליה ובארצות הברית, כאשר להקות הארד רוק הפכו לכבדות ולעיתים אף לאפלות יותר; להקות הארד רוק כמו Led Zeppelin,‏ Deep Purple,‏ Blue Cheer,‏ Vanilla Fudge,‏ Iron Butterfly ו-Steppenwolf, נחשבות לכאלו שהשפיעו מאוד על ההבי מטאל, גם אם לא ניגנו הבי מטאל במלוא מובן המילה.
היסטוריה > שנות השבעים - דור המייסדים

ארבע להקות בריטיות בשנים 1969–1970 ניסחו את הקודים הבסיסיים של הז'אנר בראשיתו. לד זפלין (שהוציאה שני אלבומים ב-1969), אוריה היפ (שכונתה בהומור "הביץ' בויז של המטאל"), דיפ פרפל (שפיטרה את הסולן רוד אוונס ושינתה לחלוטין את סגנונה ב-1970) ובלאק סבאת' (Black Sabbath) שהצליחה מאוד. המוזיקה של בלאק סבאת' מושרשת (כשלעצמה) סגנונית בבלוז, אבל עם נגינת הגיטרה הרועשת בכוונה של טוני איומי, הליריקה והאווירה האפלה והפסימית אשר לא הייתה נפוצה בתקופה זו, הם קבעו את הסטנדרטים של ההבי מטאל המוקדם והעניקו השראה ללהקות דום מטאל שונות. שלושת האלבומים הראשונים של בלאק סבאת' נחשבים לא רק להבי מטאל, אלא גם לפרוטו-דום, והייתה להם השפעה רבה על התפתחות ז'אנר הדום מטאל.
אחת היצירות הנחשבות למהפכניות ולפורצות דרך בהבי מטאל הייתה "Dazed and Confused" של לד זפלין משנת 1969[דרוש מקור] - אשר מתחילה בפתיחת בס אפלולית, ממשיכה בריפים כבדים של גיטרה חשמלית ובהמשך פורט הגיטריסט, ג'ימי פייג', על המיתרים באמצעות קשת של כינור. באותה שנה ביצעה לד זפלין יצירה זו בהופעה בדנמרק מול קהל של כמה אנשים בודדים - זו הייתה אחת מהופעות המטאל הראשונות בעולם. שירים מפורסמים נוספים אשר היוו את פריצת הדרך של המטאל הם Child in Time של דיפ פרפל[דרוש מקור] משנת 1970 ו-Iron Man של בלאק סבאת' מאותה שנה.
בעוד אמנים אלה הביאו את הבשורה החדשה, להקות אחרות בשנות ה-70, אשר לקחו אף הן את הרוק לכיוון הכבד והרועש, סחפו את הקהל באמצעות הופעה חיצונית בלתי שגרתית, כגון תלבושת בית ספר אצל AC/DC האוסטרלים ואיפור כבד אצל קיס ואליס קופר, התפרעות על הבמה ושימוש במוטיבים "שטניים" בשירים ובהופעות. יש המצביעים על תקופה זו כתקופת "התמסחרות" שבה להקות כבלו אויסטר קאלט זכו להצלחה מתונה בקרב קהל "אמצע הדרך" וסצנת ה"גלאם מטאל" של לוס אנג'לס החלה לפרוח ולהגיע לקהלי הפופ, במיוחד בשנות השמונים המאוחרות.
להקות חשובות נוספות משנות השבעים הן אקספט וסקורפיונז הגרמניות, שתיים מחלוצות הרוק הכבד והבלדות רוק ולהקת ג'ודס פריסט האנגלית, אשר חבריה אף זכו לכינוי "אלי מטאל".
היסטוריה > שנות השמונים > הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי

הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי הקיף מאות להקות שקמו בשנים 1980–1984 (רובן לא שרדו), כשהמפורסמות שבהן הן איירון מיידן, דף לפרד ודיאמונד הד, אשר שילבו אלמנטים מהמטאל והרוק המתקדם הבריטי של שנות ה-70, ומהפאנק הבריטי והייתה פופולרית מאוד בזמנה, גם בשוק האמריקאי. להקות אלו, ביחד עם מספר להקות לא-בריטיות, כגון מנוור האמריקאית, וואספ (אנ') האמריקאית, גרייב דיגר הגרמנית, Helloween הגרמנית ומרסיפול פייט הדנית, מהוות את הגרעין של ההבי מטאל הקלאסי, המתאפיין ביצירות ארוכות ומורכבות, נגינה כבדה ואגרסיבית אך מלודית, שירה מלודית בקול חזק וגבוה, מיקוד על הרמוניה בין שתי גיטרות, ריפים אגרסיביים וסולואים ארוכים, טכניים ומהירים של גיטרה חשמלית.
לצד הדגש החזק שניתן לכלי הנגינה, ובמיוחד לגיטרה חשמלית, בולטים במטאל הקלאסי הזמרים בעלי הקול הגבוה. המפורסמים שבזמרי המטאל הקלאסי בשנות השמונים שזכו לתהילה על קולם ועל שירתם רבת העוצמה הם רוב הלפורד (ג'ודס פריסט), ברוס דיקינסון (איירון מיידן), קינג דאיימונד (מרסיפול פייט) ואחרים.
בנוסף, התפתחה סצנת רוק ענפה גם בקצה השני של העולם, ביפן. היפנים משכבר הימים היו לחובבי רוק מושבעים ומצרכני התרבות הגדולים ביותר של עולם הרוק. בתחילת שנות השמונים התפתחה תנועת רוק ומטאל עצומה וחובקת, להקות כמו Vow Wow, Loudness, Anthem, Ezo, Magnum .44 ו־X Japan קבעו את היסודות לתרבות הרוק היפנית.
במחצית שנות השמונים גברה הפופולריות והביקוש לרוק יפני גם אל מחוץ לגבולות יפן, ולהקות כמו Vow Wow העתיקו את ביתם לבריטניה, Loudness ו-Ezo לארצות הברית. הפריצה הגדולה הייתה בשנת 1984 כאשר Loudness החלה בסיבוב הופעות אירופאי והתקבלה בפסטיבל רוק בגרמניה באהדה עצומה. זה המשיך עם Vow Wow ששרו את שיר הפתיחה של תוכנית הרוק השבועית באם טי וי, Anthem שיצאו לסיבוב הופעות מחוף לחוף בארצות הברית ו־X Japan שהגיעו לשיא ההצלחה וההכרה ועד היום נחשבת ללהקת הרוק היפנית המצליחה ביותר והמוכרת ביותר ברחבי העולם.
בסצנת הרוק והמטאל ביפן השירה היא ברובה ביפנית אך תמיד עם שילוב של משפטים באנגלית, ובכך היא נבדלת מכל סצנה אחרת ומזוהה רק עם יפן.
במזרח אסיה ודרום מזרח אסיה, להקות כמו Anthem הם למעשה אלי רוק בפני עצמם. הם התפתחו מאותם אלמנטים כמו בארצות המערב, באותן השנים ואם לא לפני, הנגנים מוכשרים לפחות כמו בלהקות מערביות ויותר מכך, רבות מלהקות ענק מהמערב הכריזו שלא מכבר כי הושפעו רבות מלהקות יפניות.
אדי ואן הלן למשל שלמד מקיוג'י יאמאמוטו, הגיטריסט של Vow Wow, את טכניקת הטייפינג על הגיטרה החשמלית. חברי להקת מטאליקה שכבר 23 שנים בכל פעם שהם נוחתים ביפן הם ממהרים להיפגש עם קיוג'י לחזרות וחימום, ג'יימס האטפילד הוא מעריץ מושבע של Vow Wow הקלאסית.
רוב הלפורד וגלן טיפטון מ-Judas Priest שהצהירו לא פעם שהם לוקחים השראה רבה מסצנת המטאל היפנית ובעיקר מ-Anthem שנחשבת ללהקת ההבי מטאל הטובה ביפן, שבאופן רב מזכירה את Judas Priest.
X Japan היא המקבילה היפנית ל־Guns N' Roses, היא הגיעה להכרה בשנת 1989 ונהייתה להיסטריה בחצי האסייתי של העולם, היא אף הופיעה עם Guns N' Roses ו-Skid Row בטוקיו בשנת 1992. X Japan מנגנת רוק יפני פשוטו כמשמעו, להבדיל משאר הלהקות היפניות שמנגנות מוזיקה מערבית לחלוטין וכאשר שומעים אותן אין מושג ולא קלוש כי מדובר בלהקות לא בריטיות, אמריקניות או גרמניות. X Japan מיוחדת במינה בסגנון המוזיקה שהיא מנגנת ובאווירה שהיא משרה.
היסטוריה > שנות השמונים > גלאם מטאל

באותן שנים בדיוק, בארצות הברית חלה התפתחות מעט נפרדת, עם התפתחות ז'אנר הגלאם מטאל. החל מאמצע שנות ה-80, הז'אנר הפך למוזיקה הדומיננטית ביותר בארצות הברית, והוא שלט ברדיו, במצעדים, ב־MTV ובשוק ההופעות עד עליית הגראנג' ב-1991. המוזיקה שילבה ריפים של הבי מטאל קלאסי והארד רוק (בהשפעת ואן היילן, קיס ואירוסמית') יחד עם פזמונים קליטים ומילים יותר קלילות מהמטאל הבריטי - מילים שמחות וקלילות שעוסקות בעיקר במרדנות, סקס, סמים ואלכוהול. הז'אנר גם פיתח מאוד את תחום בלדות הרוק. מרבית הלהקות בסגנון היו ידועות גם בסגנון החיים המלוכלך והמסוכן שלהם.
הלהקות בסגנון זה גם נתנו דגש למראה החיצוני בהשפעת מוזיקת הגלאם רוק הבריטית משנות ה-70, בייחוד הניו יורק דולס, אליס קופר, ודייוויד בואי, שמאופיין בשיער מנופח, תלבושות צעקניות ולעיתים גם איפור. הז'אנר מכונה לעיתים "הייר מטאל" (Hair Metal) כפארודיה על השיער הארוך והנפוח שאפיין רבים מחברי הלהקות.
הגל הראשון של להקות הגלאם כלל להקות כמו מוטלי קרו, טוויסטד סיסטר, Ratt שהתאפיינו בריפים יותר כבדים ונושאים יותר מלוכלכים (שנוגעים יותר בסמים ופשע). להקות אלה התפתחו מתוך המועדונים בשדרת סנסט בלוס אנג'לס בשנים 1981–1984.
הגל השני - בשנים 1985-1990- היה יותר פופי, והוא כלל להקות כמו פויזן, בון ג'ובי והלהקה השוודית יורופ שהצליחו להרחיב את קהל היעד של הז'אנר מעבר לקהל המסורתי של בני נוער זכרים אלא גם לגברים, ילדים, ונשים, שעד אותה תקופה התעלם מהם לחלוטין ז'אנר המטאל. השירים שהם כתבו היו ברובם המנונים עם פזמונים קליטים שהותאמו לשירה של הקהל באצטדיונים, ועם סולואים ארוכים. הם כתבו גם בלדות רוק, שירי אהבה מרגשים שנעשים לאט לאט יותר רעשים ומסתיימים בסיום דרמטי. בלדות הרוק היו נפוצות מאוד ברדיו באותה תקופה.
בנוסף פעלו גם מספר להקות הייר מטאל נשיות, כגון הזמרת דורו פאש או להקת ויקסן.
במקביל גם קמו כמה להקות גלאם מטאל שהסאונד שלהם היה מעט יותר גולמי ומלוכלך, כדוגמת Skid Row וGuns N' Roses, וגם הם הצליחו מאוד במיינסטרים.
עם עליית מוזיקת הגראנג' בתחילת שנות ה-90 מוזיקת הגלאם מטאל איבדה את הפופולריות שלה, והפסיקו לשדר שירים מהסגנון הזה ב־MTV וברדיו. להקות הגראנג' כינו את הלהקות האלו "להקות השיער" (Hair Metal) ככינוי המביע זלזול בשל התסרוקות שלהם, אולם עם השנים הפך מונח זה למונח נייטרלי נרדף לגלאם מטאל.
מאז סוף שנות התשעים הסגנון חווה מעיין תחייה, בעיקר בשוודיה שם מתקיימים כל שנה פסטיבלים גדולים של להקות צעירות שמנגנות את הסגנון, וגם בארצות הברית לדוגמה להקת סטיל פנתר שכותבת לשירים שלה מילים הומוריסטיות.
היסטוריה > שנות השמונים > ת'ראש מטאל

במקביל ללהקות הגלאם מטאל, ובניגוד מוחלט אליהן, פעלו במהלך שנות ה-80 להקות הת'ראש מטאל, אשר לקחו את ההבי מטאל לכיוון טכני, מהיר, כבד, מלוכלך, חסר מלודיה ואנטי-ממוסחר. התאפיינו בתיפוף מהיר וכבד וסולואי גיטרה ארוכים יחסית. בארצות הברית פעלו ארבע להקות עיקריות, הנחשבות ללהקות האם של הת'ראש האמריקאי: מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס. שירים כגון "Master of Puppets" של מטאליקה משנת 1986 ו-"Holy Wars" של מגאדת' משנת 1990 הפכו להמנונים בקרב קהל המטאל, אשר זוכים לכבוד רב עד היום, אף בקרב צעירים שעוד לא נולדו כששירים אלו נכתבו.

האלבום Kill 'Em All של מטאליקה משנת 1983 נחשב לאלבום הת'ראש הראשון, אם כי להקות ת'ראש שלא זכו לחשיפה רבה פעלו שנים בודדות לפני כן.
במקביל, החלה לפרוח סצנת ת'ראש מטאל גם בגרמניה. הלהקות דסטרקשן, קריאייטור וסודום, נחשבות ללהקות האם של הת'ראש הגרמני.
היסטוריה > שנות השמונים > דת' מטאל

באמצע שנות השמונים קמו בארצות הברית להקות אשר ניגנו מטאל כבד, טכני ובלתי מלודי, אך את השירה הצעקנית המאפיינת את הת'ראש מטאל הן החליפו בנהמות ושאגות, הנקראות גראולינג. אלו היו להקות הדת' מטאל. פוזסט (Possessed), דת' (Death), מאסטר (Master), נקרופאג'יה (Necrophagia), אוביטוארי (Obituary), אוטופסי (Autopsy), מורביד אנג'ל (Morbid Angel) וספולטורה (Sepultura) המוקדמת, נחשבים בעיני רבים כחלוצי הז'אנר.
היסטוריה > שנות התשעים ואילך > תחילה ואמצע שנות ה-90 - נפילת ההאבי מטאל הקלאסי

בשנות ה-90 ירדה הפופולריות של המטאל בצורה משמעותית ביותר. להקות המטאל של שנות ה-80, מלבד בודדות (למשל איירון מיידן וג'ודס פריסט), נדחקו לשוליים. אחרות שינו את סגנונן כדי לשמור על הפופולריות, דבר מה שחלק מאוהדי המטאל לא ראו בעין יפה כצעד המבכר את המניעים המסחריים. התפתחות מוזיקת הגראנג' ובנוסף לכך סטיגמות רבות שיוחסו לז'אנר, גרמו לירידתו של המטאל למחתרת. הפופולריות של המטאל ירדה ורבים כבר החלו לחזות את סופו. אחד הגורמים המשמעותיים לירידת הפופולריות של הז'אנר היה זיהויו עם כת השטן. ב-1991 יצא הסרט "Dance With The Devil" אשר תיעד את סצנת המטאל העולמית והציג אותה באור שלילי בו המטאליסטים הוצגו כאנשים סוגדים לשטן. הסרט אף הוצג בישראל ובהקדמה לשידור סיפר חיים יבין על סצנת המטאל העולמית והציג אותה כסצנה אנרכיסטית, קיצונית ושטנית. בנוסף לכך בסקנדינביה קמה תנועת הבלאק מטאל אשר בתחילת דרכה חברו אליה אנשים בעלי דעות קיצוניות. התנועה, שנהגה לשרוף כנסיות ולקיים טקסים פולחניים לשטן, אמנם הייתה מיעוט בקרב המטאליסטים בעולם ולא הייתה פעילה כלל בקרב המטאליסטים באמריקה ובמערב אירופה (רוב הקהילה העולמית), אך היא החלה לצבור יותר ויותר פופולריות בקרב בני נוער מטאליסטים ובכך גדלה ההתנגדות הציבורית כלפי המטאל. למרות זאת המשיך הז'אנר להתקיים במחתרת ושינה את סגנונו לברוטאלי, אפל וקיצוני יותר. להקות כמו פנטרה וספולטורה זכו לפופולריות גדולה בארצות הברית ולסיקור תקשורתי רחב למרות קריסת הז'אנר. אותן להקות המשיכו לקיים את סצנת המטאל באמריקה. באותו זמן באירופה החלו להקות של דת' מטאל ובלאק מטאל סקנדינביות לצבור פופולריות.
היסטוריה > שנות התשעים ואילך > סוף שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 - החזרה לשיא

בסוף שנות ה-90 המטאל שב ונהייה פופולרי. לתופעה זו היו כמה גורמים. הגורם הראשון הוא החלשות מוזיקת הגראנג' אשר שלטה על הרוק בתחילת שנות ה-90, לאחר ירידת הז'אנר חיפשו צעירים רבים תחליף. גורם נוסף הוא התחזקות המטאל הסקנדינבי בשאר ארצות אירופה. הגורם השלישי הוא המטאל האמריקאי החדש אשר צבר פופולריות עולמית החל מהגרוב מטאל של פנטרה וספולטורה ועד הנו מטאל אשר הגיע לשיאו בסוף שנות ה-90 ומשך אליו קהל מגוון עקב שילוב המטאל בסגנונות האלטרנטיבים.