stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להט"ב ונצרות
היסטוריה של הומוסקסואליות בנצרות > התפתחות המחשבה המודרנית > העמדה הביקורתית

במאה ה-20, תאולוגים כמו יירגן מולטמן, הנס קאנג (Hans Küng), ג'ין רובינסון (John Robinson), דייוויד ג'נקינס (David Jenkins), דון קאפיט (Don Cupitt), ג'ק ספונג (Jack Spong) ומתיו ויינס (Matthew Vines) אתגרו את העמדות התאולוגיות וההבנות של כתבי הקודש. בעקבות התפתחויות אלו הציעו חלק מהם כי הפסוקים תורגמו בצורה משובשת או שהם לא מתייחסים לאופן שבו האדם המודרני תופס את ההומוסקסואליות. קליי ויט (Clay Witt), כומר בכנסיית הקהילה המטרופוליטנית, מסביר כיצד תאולוגים ופרשנים כמו ג'ון שלבי (John Shelby), ספונג, ג'ורג' אדוורדס (George Edwards) ומייקל אינגלנד (Michael England) מפרשים איסורים נגד מעשים מיניים כאילו כוונתם המקורית הייתה אמצעי להבחין בין הפולחן הנוצרי המונותאיסטי לבין האמונות הפגניות מסביב, שבהם האקטים ההומוסקסואלים היו חלק מהפרקטיקות הדתיות של עבודת האלילים,:
"אינגלנד טוען שאיסורים אלו כוונו נגד הפרקטיקות המיניות של פולחן הפוריות"
עוד נטען כי השימוש במילה "תועבה" קשורה באופן ישיר לעבודת אלילים ולפרקטיקות פגאניות לכל אורך כתבי הקודש העבריים. בדומה אדוורדס מציע כי ההקשר שבו נכתב האיסור בוויקרא מתייחס שמה שמנוגד לכך היא לא פעילות חד-מינית מחוץ לפולחן, כמו בהבנה המודרנית החילונית, אלא בתוך הפולחן המזוהה ככנעני.
חלק מהנוצרים מאמינים כי הפסוקים בכתבי הקודש לא תורגמו כהלכה, וכי פסוקים אלו לא מתייחסים לנטייה להט"בית כפי שמובן כיום. חוקרים נוצרים ליברליים, בדומה לחוקרים נוצרים שמרנים, מקבלים את הגרסאות הקדומות יותר של הטקסטים שנכתבו בעברית או ביוונית. אולם בתוך הטקסטקים הקדומים האלו ישנם מושגים רבים שהחוקירם המודרניים פירשו באופן שונה מהדורות הקודמים של החוקרים. יש חשש של טעויות העתקה, זיוף והטייה סובייקטיבית בקרב מתרגמי כתבי הקודש המאוחרים. החוקרים סוברים שחלק מהפסוקים כמו אלו התומכים בעבדות או ביחס נחות אל נשים לא תקפים כיום, והם כנגד רצון האל הנוכח בכתבי הקודש הם מצטטים נושאים אלו בבואם לדון בשינוי השקפות תאולוגיות על מערכת יחסים מינית מהעבר. הם מבדילים בין פרקטיקות מיניות שונות כמו אונס, זנות או מין פולחני הנחשבות לבלתי מוסריות, לבין כאלו פרקטיקות חיוביות המתקיימות בתוך מערכת יחסים עם מחויבות - בלי קשר לנטייה המינית של בני הזוג. הם תופסים מספר פסוקים המתייחסים לאונס הומוסקסואלי כבלתי רלוונטיים למערכות יחסים הומוסקסואליות בהסכמה.
חוקר אוניברסיטת ייל, ג'ון בוסוול, טוען שמספר נוצרים קדומים היו בתוך מערכות יחסים הומוסקסואליות, וכי חלק מהדמויות בתנ"ך היו חלק ממערכת יחסים הומוסקסואלית, כמו רות ונעמי, דניאל ואשפנז, מסריסי מלך בבל, דוד ויהונתן. בוסוול גם טען שאדלפופויסיס (Adelphopoiesis), טקס המחבר בין שני גברים, היה קרוב לטקס איחוד חד מיני בעל קדושה דתית. מי שלקח חלק בטקס כזה, נאסר עליו להתחתן או לקבל על עצמו את נדרי הנזורה, והכוריאוגרפיה של הטקס עצמו הייתה מקבילה מאוד לטקס הנישואים. השקפות אלו לא קיבלו הסכמה רחבה, והמתנגדים להן טענו שטקס זה קידש קשר אחווה אפלטוני, ולא איחוד הומוסקסואלי. בוסוול טוען גם כי הוקעת ההומוסקסוליות במושגים מוסריים החל רק במאה ה-12. מבקרים של בוסוול הצביעו על מקורות דוקטרינליים מוקדמים רבים המגנים הומוסקסואליות במונחים אתיים ללא ציון של עונש, וכי הציטוטים של בוסוול משקפים מגמה כללית של ענישה מחמירה יותר על הומוסקסואליות שהחלה מהמאה ה-12.
היסטוריה של הומוסקסואליות בנצרות > התפתחות המחשבה המודרנית > העמדה המסורתית

התנגדויות נוצריות להתנגדות להתנהגות הומוסקסואלית מבוססות לעיתים קרובות על פרשנויות מסורתיות של כתבי הקודש. חלק מהנוצרים מאמינים כי ספר ויקרא מכיל איסורים כנגד מיניות של גבר עם גבר. חלק מחוקרי כתבי הקודש מפרשים את הפסוק מסיפור סדום ועמורה
"וַיִּקְרְאוּ אֶל לוֹט וַיֹּאמְרוּ לוֹ, אַיֵּה הָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר-בָּאוּ אֵלֶיךָ הַלָּיְלָה; הוֹצִיאֵם אֵלֵינוּ, וְנֵדְעָה אֹתָם" (בראשית, י"ט: ה)
כמתייחס לכך שפעילות הומוסקסואלית הביאה לחורבן הערים העתיקות של סדום ועמורה. פסוקים נוספים בכתבי הקודש שמפורשים כאוסרים על הומוסקסואליות הם אלו הנזכרים באיגרת הראשונה אל הרומאים א:53, האיגרת הראשונה אל הקורינתים, ו:8-10, איגרת יהודה, א: 7,49 ואחרים.
הכותב הנוצרי והיועץ ג'ו דאלאס (Joe Dallas) טוען כי פסוקי כתבי הקודש מתייחסים לכל האקטים ההומוסקסואלים באופן אחיד והם אוסרים התנהגות שכזאת. הארגון "אקסודוס" (Exodus) הבינלאומי, ארגון שסייע בעברו להומוסקסואלים לדכא את נטייתם המינית, וכן ארגונים אחרים, גורסים כי הפסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתיים ו:9-11 מציעים למאמינים הנוצרים "חירות מהומוסקסואליות". מאז שאקסודוס חדל מפעיליות ביוני 2013, הוא פרסם הצהרה המתנערת ממטרותיו אלו והתנצל על הנזק שנגרם ללהט"בים כתוצאה מפעיליותיו.
בארצות הברית נוצרים שמרנים טוענים למהימנות של כתבי הקודש בכל הנוגע למשמעות של הטקסטים הקשורים לאקטים הומוסקסואלים, והם יוצאים נגד מה שהם קוראים "החלשת הסמכות של כתבי הקודש" על ידי כותבים הומוסקסואלים רבים המונעים אידאולוגית כדי לקדם תמיכה במערכות יחסים הומוסקסואליות דרך פרשנויות מסוימות של כתבי הקודש. רבים מהחברים האמריקאים של הימין הנוצרי רואים במעשים הומוסקסואלים מעשה חטא, וסוברים שאין לקבל להט"בים בחברה. הם נוטים לפרש את הפסוקים בכתבי הקודש בצורה כזו לפיה המשפחה ההטרוסקסואלית נבראה על ידי האל, בעוד מערכות יחסים חד מיניות סותרות את כוונת האל ביחס לנישואים ומפרות את רצונו. נוצרים המתנגדים למערכות יחסים הומוסקסואליות טוענים תכופות שפעילות מינית חד מינית היא בלתי טבעית. סקר מ-2011 המבוסס על סקרי טלפון של קתולים אמריקאים שנערך על ידי "מכון המחקר לדת ציבורית" (Public Religion Research Institute) מצא כי 56% מאמינים כי יחסים מיניים בין שני אנשים מאותו המין איננה חטא.
השקפות הזרמים הנוצרים בעת המודרנית > עמדת הכנסייה האנגליקנית

מאז שנות התשעים, הכנסייה האנגליקנית התמודדה עם חילוקי הדעות ביחס להומוסקסואליות. ב-1998 ועידת למבת' (Lambeth) ה-13 של הבישופים האנגליקנים העבירה החלטה לפיה מעשים הומוסקסואלים "מנוגדים לכתבי הקודש". ב-2002, הבישופות של ניו וסטמינסטר, השייכת לכנסייה האנגליקנית של קנדה, התירה קידוש של איחודים חד-מיניים. ב־2003, שני הומואים גלויים באנגליה ובארצות הברית הפכו למועמדים לבישופות. בכנסייה האנגלית, ג'פרי ג'ון (Jeffrey John) נכנע לבסוף ללחץ להסיר את שמו ממועמדות לבישופות רידינג (Reading). בכנסייה האפיסקופלית של ארצות הברית, ג'ין רובינסון (Gene Robinson) נבחר לבישוף של ניו המפשייר, ובכך הפך לבישוף ההומוסקסואל הגלוי הראשון בכנסייה האנגליקנית. מינוי זה היה שנוי מאוד במחלוקת והביא להחרמת ועידת למבת' לשנת 2008 על ידי כמה מאות בישופים. כחלופה לוועידת למבת', רבים מבישופים אלו נכחו בוועידת העתיד האנגליקנית העולמית שהתקיימה בירושלים.
פרובינציות אנגליקניות רבות, בעיקר מדרום כדור הארץ, אשר מייצגות כמעט מחצית מ-80 מיליון האנגליקנים ברחבי העולם, הגיבו לוויכוחים תאולוגים אלו על ידי שחרור הצהרה כי הם נכנסים למצב של איחוד כנסיות מעורער עם עמיתיהם האנגליקנים במערב. קבוצות מיעוט בפרובינציות המערביות הביעו את ההתנגדות שלהם למה שהם תופסים כפעולות המנוגדות לכתבי הקדוש בהם נקטו כנסיות אנגליה, קנדה, אוסטרליה וארצות הברית. מאז 2000, חלק מהפרובינציות הדרומיות השמרניות מינו בישופים מיסיונרים לארצות הברית ולקנדה כדי שיורו את הדרך לאנגליקנים המנוכרים לאמונתם. תהליך זה, הידוע בשם "ההיערכות האנגליקנית המחודשת" (The Anglican Realignment) נחשב על ידי הכנסייה האפיסקופלית של ארצות הברית ושל קנדה כהתערבות בלתי לגיטימית בטריטוריות שלהם. אולם אנגליקנים שמרנים טענו שהתערבויות אלו נחוצות בגלל הכישלון של כנסיות אלו לתמוך בתפיסה האורתודוקסית ביחס למיניות אנושית.
דזמונד טוטו, הארכיבישוף האנגליקני של קייפטאון וחתן פרס נובל, תיאר הומופוביה,
"כפשע נגד האנושות" ודבר "לא צודק בדיוק כמו האפרטהייד... נלחמנו נגד האפרטהייד בדרום אפריקה, ותמכו בנו אנשים מכל העולם, מפני שאנשים שחורים הואשמו וסבלו במשהו שהם לא יכלו לעשות לגביו דבר; העור שלהם. זה אותו הדבר עם נטייה מינית. זהו דבר נתון...אנו מתייחסים אליהם [הומואים ולסביות] כאל אנשים מנודים ודוחפים אותם מחוץ לקהילות שלנו. אנו גורמים להם לפקפק בכך שגם הם ילדיו של אלוהים, וזהו דבר הכי קרוב לכפירה. אנו מאשימים אותם במה שהם"
השקפות הזרמים הנוצרים בעת המודרנית > עמדת הכנסייה האורתודוקסית

הכנסייה האורתודוקסית מחזיקה בדעה כי מיניות היא חלק מהעולם מושחת מבחינה מוסרית. בתאולוגיה האורתודוקסית הן נזירות והן נישואים הם דרכים לישועה. רווקות היא הדרך האידיאלית, והיא באה לידי ביטוי בנזירות, בעוד דרך הנישואים זוכה לברכה רק כאשר היה מגיעה מתוך אהבת אמת. כך לדוגמה בטקס הנישואים האורתודוקסי נאמר: "אדם אוהב את אשתו כפי שישו אוהב את הכנסייה שלו". ניתן לפרש הקשר זה על ידי מי שאינו אורתודוקסי כחל גם על הומוסקסואליות, אך הרוב המוחץ של האורתודוקסים רואים בהומוסקסואליות מחוץ למה שמותר לפי הגדרה זאת. באופן מסורתי, הכנסייה אימצה השקפה שלא נוטה לדבקות נוקשה בחוק בכל הנוגע לחטא, כאשר הומוסקסואליות נחשבת כחטא. אף על פי שחלק מחברי הכנסייה האורתודוקסית שימשו בתפקיד פעיל בעידוד סטריאוטיפים חברתיים שליליים כנגד אינדיבידואלים הומוסקסואלים שלא עושים תשובה, הם לא מייצגים כהלכה את העמדה של הכנסייה האורתודוקסית. לפי עמדה זו, אין לקדם שיפוט של אנשים, אלא שיפוט של מעשים. אולם חלק מהחברים הבולטים בכמורה האורתודוקסית יצאו בהצהרות המגנות הומוסקסואליות.
כל הרשויות האורתודוקסיות, כמו הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה, קיבלו על עצמם גישה המקדם בברכה אנשים "עם תחושות ורגשות הומוסקסואלים", בעוד הם מעודדים אותם לעבוד לקראת "התגברות על האפקטים המזיקים בחיים שלהם". כמו כן הם לא מתירים לאנשים המצדיקים פעילות הומוסקסואלית לקחת חלק בסקרמנטים.
האספה של הבישופים האורתודוקסים הקנונים של צפון ומרכז אמריקה, הגוף הייצוגי הגבוה ביותר של האורתודוקסים באמריקה, אישר מחדש את ההצהרה בספטמבר 2013 לפיה,
"ההוראה הנוצרית האורתודוקסית על נישואים ומיניות, שלה בסיס איתן בכתבי הקודש, מסורת של אלפיים שנה ודעת החוק הקנוני, סוברת כי סקרמנט הנישואים כולל רק את האיחוד של גבר ואישה, וכי נישואים אותנטים משקפים את האיחוד הקדוש הקיים בין ישו וכלתו, הכנסייה". התנהגות לפי משיכה מינית מחוץ לסקרמנט הנישואים, בין אם מדובר במשיכה הטרוסקסואלית או הומוסקסואלית, מרחיקה אותנו מהאל"
עוד נטען כי
"האסיפה מזכירה כי 'יש להתייחס אנשים עם נטייה הומוסקסואלית באותה מידה של רחמים ואהבה כפי שישו המשיח אדוננו מרעיף על האנושות כולה".
הומוסקסואלים וארגונים נוצרים > הומוסקסואלים והאמונה

ג'ורג' ברנה (George Barna), נוצרי שמרן, סופר וחוקר, ערך סקר בארצות הברית ב-2009 ומצא כי יש יותר להט"בים המשתייכים לקהילה נוצרית הם רבים בהרבה ממה שהניחו קודם לכן. הוא אפיין חלק מהמסקנות המובילות שלו הנובעות מהנתונים שאסף כך,:
"אנשים המציירים בוגרים להט"בים כחסרי אלוהים, הדוניסטים וכופרים, לא מודעים לעובדות. רוב משמעותי של להט"בים מתייחסים אל האמונה שלהם כהיבט המרכזי של חייהם, מתייחסים לעצמם כאל נוצרים וטוענים כי יש להם התחייבות פעילה, אישית ובעלת משמעות עם ישו בחיי היום יום שלהם. הנתונים מצביעים כי מיליונים של להט"בים מעוניינים באמונה אך לא בכנסייה המקומית. לא נראה כי הם מתרכזים בכלים המסורתיים ובמסורות המהווים את אזור הנוחות עבור רוב הנוצרים ההולכים לכנסיות. ללהט"בים בוגרים יש דרך אחרת לפרש את כתבי הקודש ומספר עניינים תיאולוגים מרכזיים, כמו הפרספקטיבה על אלוהים. הומוסקסואלים מעריכים את האמונה שלהם, אך לא שמים אותה בעדיפות ראשונה, והם נוטים לתפוס את האמונה כאינדיבידואלית ופרטית, לא קהילתית".
מחקר של 20 תכונות הקשורות לאמונה חשף הבדלים משמעותיים בין אוכלוסיות הטרוסקסואליות והומוסקסואליות בארצות הברית, כאשר עלה כי המגיבים ההומוסקסואלים גרסו כי פחות סביר שהיו נולדים נוצרים מאשר המגיבים ההטרוסקסואלים (27% לעומת 47%), ומידת המחויבות לאמונה ולמשפחות גם הייתה שונה. ניגודים שונים הובחנו גם ביחס לעמדות "הליברליות" מול "השמרניות", כמו גם ההבנה של האלוהים, עם 43% מהמשתתפים שהצהירו כי הם מחזיקים בהבנה "אורתודוקסית-תנ"כית" ביחס לאל, בניגוד ל-71% מהמשתתפים ההטרוסקסואלים. עולה אפוא כי ללהט"בים דרך שונה לפרש את כתבי הקודש.
קנדיס צ'ליו-הודג' (Candace Chellew-Hodge), המייסדת הלסבית הנוצרייה של המגזין המקוון "ווסואבר" (Whoseoever), הגיבה על ממצאים אלו,:
"באופן כללי, אני אסירת תודה לברנה שעסק בנושא של האמונות הדתיות של להט"בים. אני חושבת שהמחקר שלו חשוב והוא יכול לפורר את הדיכוטומיה הישנה של "הומואים נגד אלוהים" שמשחקת תפקיד יותר מדי פעמים בתקשורת. אולם המסר הכללי עדיין פוגעני: הומואים ולסביות הם נוצרים, אך הם לא טובים כמו הנוצרים הסטרייטים".
צ'ליו-הודג' טוענת כי ברנה ניסח את המחקר שלו עם אירוניה מוגזמת וסקפטיות, והוא נכשל לקחת בחשבון את הסיבות לנתונים שלא תמכו ב"הנחה יסוד הקדומה" שלו. היא טוענת כי הסיבה לכך שמספר מצומצם של הומוסקסואלים נוכחים בכנסייה היא שיש מספר מאוד מצומצם של כנסיות שיקבלו אותם. באופן דומה, הומואים ולסביות לא רואים בכתבי הקודש כאמת חד משמעית, כיוון שהם
נאלצים לקרוא אותם יותר בזהירות ועם פחות תמימות, מה שמביא אותם להבחין בסתירות הרבות שבהם.
גלריה

הכנסייה המאוחדת-בייקרספילד, קליפורניה, ארצות הברית
כנסיית הצליינים, וושינגטון הבירה, ארצות הברית
הכנסייה הרפורמית השנייה, ניו ברונסוויק, קנדה
דגלי גאווה מונפים בכנסייה מקומית בחרונינגן, הולנד
דגל גאווה מונף בכנסייה באוברלאקן, גרמניה
דגל גאווה מונף על כנסיית ווסטרקרק באמסטרדם במהלך מצעד הגאווה, 2016
משתתפים במצעד גאווה בלונדון נושאים שלט עם הכיתוב "ישו אוהב הומואים"
משתתפים במצעד הגאווה בלונדון צועדים לצד דמות המדמה את ישו
מפגינים נוצרים מוחאים למען התרת נישואים חד מיניים בפריז, צרפת בשנת 2012
קתולים נושאים שלט עם הכיתוב, "קתולים למען שוויון להט"ב", מינסוטה, ארצות הברית, 2010
משתתף במצעד הגאווה בשנת 1983 בלבוש נזיר, סן פרנסיסקו, ארצות הברית
דגל הגאווה מונף על רקע מקדש סולט לייק של כנסיית ישוע המשיח של הקדושים האחרונים, יוטה, ארצות הברית
דגל גאווה מונף בכנסייה האוניברסליסטית-אוניטריאנית ביוסטון, טקסס, 2014
כנסיית המתודיסטים המאוחדת בסיאטל מניפה דגל גאווה, אפריל 2014
קווקרים נוצרים תומכים בנישואים חד מיניים במצעד הגאווה בלונדון, 2011
כנסיית סנט ג'וזף באורפהאר בלינץ, אוסטריה מניפה את דגל הגאווה
משתתף במצעד הגאווה בווינה, אוסטריה בלבוש נוצרי מסורתי, 2013
משתתפים נוצרים בפסטיבל "Regenbogenparade" הלהט"ב, אוסטריה, 2011
ראו גם

להט"ב ויהדות
להט"ב ואסלאם
ניקולס פארל

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 70 בערך) ברנטווד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטינגהאם  Fryerns Comprehensive School  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק 
 בן או בת זוג:  סטלה גונה (2005–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקולס פארל (באנגלית: Nicholas Farrell; נולד ב-1955) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה

פארל נולד בשם ניקולס פרוסט (Frost). התחנך בבית הספר "Fryerns Grammar and Technical School" בבאזילדון (Basildon) שבאסקס. בהמשך למד בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק" בעיר בריסטול.
בתחילת הקריירה שלו הופיע פרל בתפקיד אוברי מונטגיו בסרט "מרכבות האש" זוכה פרס אוסקר משנת 1981. ב-1983 גילם את דמותו של אדמונד ברטרם בסדרת הטלוויזיה "מנספילד פארק" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. ב-1984 שיחק בסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" ובסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" המבוססת על "רביעיית הראג'" של פול סקוט.
עבודתו בקולנוע ובטלוויזיה כללה מספר תפקידים במחזות שייקספירים כמו הוריישו ב"המלט", סרטו של קנת בראנה משנת 1996, תפקיד שגילם עם בראנה בלהקה השייקספירית המלכותית. הוא הופיע בעיבודים למחזות "הלילה השנים עשר" (1996), "אותלו" (1995) ובסרט "ההצגה חייבת להמשך" (1995). הוא דיבב את דמותו של המלט בסדרת האנימציה של מחזות שייקספיר (Shakespeare: The Animated Tales).
ב-2009 גילם את הדמות של אלברט דיסל בסדרת הטלוויזיה "יומנה של אנה פרנק. ב-2011 השתתף בסרט אשת הברזל בו גילם את דמותו של איירי ניב (Airey Neave), שהיה חבר קרוב ויועץ של מרגרט תאצ'ר.
בין הופעותיו הנוספות בטלוויזיה היו סרטי "פוארו" על הבלש של אגאתה כריסטי, "הרגימנט של שארפ" (Sharpe's Regiment), "שלום אדוני המלך", "טורצ'ווד" והסדרה "Collision". עוד שיחק בתפקיד אורח בסדרות "לאבג'וי", "מלחמתו של פויל", "יחצ"נים מסוכנים", "ספוקס", "רציחות במידסומר", בסדרה הקומית "Drop the Dead Donkey" ובסדרת בית החולים "Casualty".
בתיאטרון שיחק בין השאר בהצגות "גן הדובדבנים", "הגברת עם הקמליות" ו"ציד המכשפות" מאת ארתור מילר. השתתף בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית כגון "הסוחר מוונציה" ו"המלט". ב-2011 השתתף בפסטיבל צ'יצ'סטר במחזות "South Downs" ו"גרסת בראונינג" בשניהם גילם דמות של מנהל בית ספר.
ב-2012 הופיע במיני סדרה "מדינה סודית" שבכיכובו של גבריאל ביירן בתפקיד הגנרל מונרי.
פארל נשוי לשחקנית הסקוטית סטלה גונה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | מרכבות האש | Chariots of Fire | אוברי מונטגיו |  |
| 1984 | גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים | Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes | סר יו בלצ'ר |  |
| 1987 |  | Playing Away | דרק |  |
| 1995 | ההצגה חייבת להמשך | In the Bleak Midwinter | טום ניומן |  |
| 1995 | אותלו | Othello | מונטנו |  |
| 1996 | הלילה השנים עשר | Twelfth Night, or What You Will | אנטוניו |  |
| 1996 | המלט | Hamlet | הורציו |  |
| 1996 |  | The Treasure Seekers | בסטבל | ‏סרט טלוויזיה של ITV |
| 1997 |  | Gator King | הנצ'מן |  |
| 1998 | הליגיונר | Legionnaire | מקינטוש |  |
| 1999 |  | Plunkett & Macleane | מזכיר של חבר פרלמנט |  |
| 1999 | אנשים יפים | Beautiful People | ד"ר מולדי |  |
| 2001 | פרל הארבור | Pearl Harbor | מפקד טייסת |  |
| 2001 |  | The Discovery of Heaven | מר קוויסט | ללא קרדיט |
| 2001 |  | Arthur's Dyke | ג'פרי |  |
| 2001 | שארלוט גריי | Charlotte Gray | מר ג'קסון |  |
| 2002 | בלאדי סאנדיי | Bloody Sunday | בריגדיר פטריק מקללן |  |
| 2003 |  | The Third Wave | פרנק דוולין |  |
| 2005 |  | Red Mercury | שר |  |
| 2006 | שיעורי נהיגה | Driving Lessons | רוברט מרשל |  |
| 2006 | רוחות של חופש | Amazing Grace | הנרי תורטון |  |
| 2011 | פריחה מאוחרת | Late Bloomers | פרנסיס |  |
| 2011 | אשת הברזל | The Iron Lady | ארי ניב |  |
| 2011 |  | Summer in February | מר קרטר-ווד |  |
| 2014 | גרייס ממונקו | Grace of Monaco | ז'אן-שארל ריי |  |
| 2014 | עדות נעורים | Testament of Youth | מנהל בית הספר |  |
| 2014 |  | Robot Overlords | Sentry Robot / Air Drone | דיבוב |
| 2015 |  | Mortdecai | כרוז במכירה פומבית |  |
| 2015 | אגדת האחים קריי | Legend | ד"ר המפריז |  |
| 2015 | שאריות של זיכרון | Remainder | דובני |  |
| 2015 |  | Tear Me Apart | זקן | דיבוב |
| 2016 |  | Altamira | וילנובה |  |
| 2016 | מינדהורן | Mindhorn | ראש העיר |  |
| 2016 | ג'ק המרטש | Jack the Ripper | סמואל האריס |  |
| 2017 | בן של אם אחרת | Another Mother's Son | דה לה היי |  |
| 2018 |  | White Chamber | ד"ר אדגר קריסלר |  |
| 2019 | משחק מחושב | The Coldest Game | גריסוולד מוראן |  |
| 2021 | סוס מנצח | Dream Horse | פיליפ הובס (אנ') |  |
| 2023 | השמפניה של גברת קליקו (אנ') | Widow Clicquot | ז'אן-רמי מואה (אנ') |  |
הערות שוליים

↑  Shenton, Mark (16 בספטמבר 2011). "South Downs/The Browning Version". The Stage. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425316705171  PLWABN: 9810590841405606  BNE: XX1137120  BnF: cb15587822k (data)  GND: 142755664  ISNI: 0000 0000 6776 3273  LCCN: no98111177  NKC: mub2014839829  NTA: 323595537  SUDOC: 081837194  VIAF: 19303134   WorldCat (עם VIAF): 19303134
הסקרנות הרגה את החתול

ערך זה עוסק בפתגם אנגלי. אם התכוונתם ללהקה באותו שם, ראו .
חתול סקרן
חתול שחור מביט בסקרנות בחור בקיר.
הסקרנות הרגה את החתול הוא פתגם אנגלי (במקור: Curiosity killed the cat) המזהיר מפני סקרנות יתרה העלולה לגרום נזק לסקרן. הפתגם השתרש אף בשפות אחרות, כולל בשפה העברית.
החתול הוא אכן חיה סקרנית, בפרט חתול הבית, שאוהב לבלות זמן רב במשחק ובסקרנות שובבה.
מקור הביטוי

הביטוי המקורי עוסק לא בסקרנות, כי אם בדאגה, ומוזכר בה החתול בגלל האמונה העממית שהוא חיה שקשה מאוד להמיתה. הופעתו הראשונה בכתובים היא כפי הנראה אצל המחזאי האנגלי בן ג'ונסון, במחזה שבוצע לראשונה בשנת 1598, "איש איש ומזגו" (Every Man in his Humour) ואשר בו שיחק כנראה המחזאי ויליאם שייקספיר:
"...Helter skelter, hang sorrow, care will kill a cat, up-tails all, and a pox on the hangman."
שייקספיר עשה שימוש בצירוף לשוני דומה במחזהו משנת 1599, "מהומה רבה על לא דבר":
"What, courage man! what though care killed a cat, thou hast mettle enough in thee to kill care."
שימושי הפתגם

הפתגם נותר ככל הנראה ללא שינוי עד לשנת 1898. אבנעזר קובהאם ברואר מפרשו בספרו "מילון לביטויים ומכתמי לשון".
דאגה הרגה את החתול:
נאמר כי "לחתול תשע נשמות", אולם דאגה תכלה את כולן.
מקור הגרסה המודרנית לפתגם – עם סקרנות במקום דאגה ובלשון עבר במקום עתיד – אינו ידוע. הביטוי הופיע בסיפור שפורסם בעיתון אירי באוקטובר 1868 ("הם אומרים שהסקרנות הרגה את החתול פעם אחת, אז אשמע לאזהרה ואשאיר את הדברים כפי שהם"). הביטוי מופיע כפתגם אירי בספר של ביטוים מ-1873.
צירוף זהה בסגנונו ובמובנו לפתגם בן-ימינו מופיע בסיפור קצר של או. הנרי Schools and Schools (משחק מילים רב-משמעות) משנת 1909:
Curiosity can do more things than kill a cat; and if emotions, well recognized as feminine, are inimical to feline life, then jealousy would soon leave the whole world catless.
סקרנות יכולה לגרום לדברים רבים יותר מאשר להרוג חתול; ואם רגשות, המוכרים היטב כנשיים, עוינים לחיי החתול, אזי קנאה תותיר עד מהרה את העולם חסר חתולים.
ההתייחסות נוספת לפתגם מופיעה בעיתון וושינגטון פוסט (עמ' 6) ב-4 במרץ 1916 אז שימש הפתגם ככותרת לידיעה זו:
סקרנות הרגה את החתול
ארבע מחלקות של רשות עיריית ניו יורק הוזעקו להציל חתול.
מתוך הניו יורק וורלד:
סקרנות, כפי שוודאי אתם זוכרים...
בקומה החמישית בבית דירות מספר 203 ברחוב 130 מערב מתגוררת גב' מייבל גודפרי. כאשר הגיעה להתגורר בדירה לפני כשבעה חודשים הביאה עמה את בלקי, חתול בן כמה שנות ניסיון חיים.
החתול יצא את הדירה לעיתים נדירות. הוא היה חתול בריא, לא חתול מריבות, ולא אהב שירת חתולים. מכל בחינה אחרת הוא היה נורמלי ולכן, סקרן.
ביום שלישי האחרון אחר הצהריים, כאשר גב' גודפרי יצאה את הבית, בלקי קפץ מעל משוכת האח בחדר האחורי. הוא עשה זאת פעמים רבות בעבר. אולם הוא לא טיפס במעלה צינור הארובה. זאת הוא עשה ביום שלישי. שם נותר שחורי, מונח על הרשת המפרידה בין צינור הארובה של הדירה לבין הארובה הראשית, זועק לעזרה. כאשר שבה גב' גודפרי, ניסתה לשדל את מחמדה לרדת. אולם אם אתה מנוסה בהלכות חתולים ודאי תדע כי בלקי לא ירד.
ביום רביעי, משלא סופקה סקרנותו של החתול, ניסה לטפס גבוה יותר - ונפל לקומה הראשונה. יללותיו עדיין הגיעו לאוזניה של גב' גודפרי, אשר בניסיון לזרז את הצלתו של בלקי, התקשרה למחלקות הבאות:
מחלקת המשטרה
מחלקת מכבי האש
מחלקת הבריאות
מחלקת הבינוי
בית המשפט של וושינגטון הייטס
כל אלו גם יחד הנמיכו חבל לבלקי. אולם המעשה לא הועיל בדבר, לא להם ולא לבלקי.
ביום חמישי בבוקר, מעט לפני הצהריים, שרברב פער פתח בקיר האחורי של הארובה. בלקי הוצא החוצה. נפילתו פגעה בגבו. עשר דקות אחר כך הוא מת.
במקורות רבים יוחס הפתגם למחזאי יוג'ין או'ניל אשר כלל את הפתגם במחזהו "שונה" (Diff'rent) משנת 1920:
בני (בקריצה): הסקרנות הרגה את החתול! אל תשאל אותי שאלות ואני לא אספר לך שקרים.
שיר בשם "סקרנות הרגה את החתול" היה שיר הנושא לסרטון המצויר "פינגווינים מציצים" (Peeping Penguins) אשר הופק באולפני מקס פליישר בשנת 1937.
סקרנות הרגה את החתול הייתה להקת פופ בריטית מצליחה בשנות ה-80 וה-90.
הערות שוליים

↑  באנגלית קיימת תשובה נפוצה לאומר "הסקרנות הרגה את החתול", והיא: "שביעות רצון החזירה אותו" (satisfaction brought it back)[דרוש מקור: נחוץ מקור לטענה שזו "תשובה נפוצה"]
↑  Ebenezer Cobham Brewer. Dictionary of phrase and fable. London: Cassell and company, limited, 1898.
↑  "Aunt Hetty's Strategem". Waterford Mirror and Tramore Visiter. Waterford: 4, October 28,1868
↑  James Allan Mair, A handbook of proverbs: English, Scottish, Irish, American, Shakesperean, and scriptural; and family mottoes, p. 34
חתלתול סקרן
כושי כלב קט

| --- | --- |
 סינגל
 יצא לאור:  שנות ה־40 של המאה ה־20 
 סוגה:  שיר ילדים 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  אנדה עמיר-פינקרפלד 
 לחן:  יצחק אדל 
 
"כּוּשִׁי כֶּלֶב קָט" הוא שיר ילדים עברי מאת אנדה עמיר-פינקרפלד שנכתב בשנות ה-40 והולחן על ידי יצחק אדל. השיר מספר על כלב קטן שנשאר לבד בבית והציל את תרנגול הבית משועל. כל הילדים אוהבים אותו, ושרים ורוקדים לכבודו. הוא זכה לביצועים מגדולי הזמרים של תקופות שונות, ביניהם יפה ירקוני, דליה פרידלנד ועוזי חיטמן.
היסטוריה

השיר נכתב בשנות ה-40 על ידי אנדה עמיר-פינקרפלד, הולחן על ידי יצחק אדל, ובוצע על ידי יפה ירקוני בתקליט "שירי ילדים כבקשתך" (1958).
בשנות ה-60 ניסתה ישראל לפתח את הידידות עם מדינות אפריקה. בעקבות המלצת משרד החוץ לא להשתמש בביטוי "כושי" בציבור, נאסר השיר להשמעה ברדיו, על אף תמימותו הברורה והיעדר פנייה לצבע עור או גזע ("כושי" בשיר הוא שם הכלב עליו מדובר).
מאוחר יותר העניין נשכח, והשיר בוצע מחדש על ידי זמרים ישראלים מפורסמים, בהם עוזי חיטמן, ציפי שביט, דליה פרידלנד, אסנת פז ועוד. מאז הפך השיר לקלאסיקה ישראלית, ועד היום נחשב בעיני רבים להיות משירי הילדים הגדולים בכל הזמנים.
ביצועים בולטים

יפה ירקוני, "שירי ילדים כבקשתך", 1958
דליה פרידלנד, "30 להיטים לפעוטות", 1974
עוזי חיטמן, "שירים קטנים", 1990
ציפי שביט "100 שירים ראשונים - פרק ב'" 1992
הערות שוליים

↑  אדר אבישר, טעמים מוסריים, רגישות דתית, חשש לרמזים גזעניים, מעריב, 7 בדצמבר 1989.
↑  השירים האסורים: קובי לוריא עם השיר 'כושי כלב קט' בשיחה עם רבקה מיכאלי, 103FM,‏ 16 באוגוסט 2019.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: dfb8212f-bda2-4c3b-8846-9559556bcccd
גמאל עבד אל נאצר

נאצר בשנת 1931
נאצר בשנת 1937, עת שלמד משפטים
נאצר (ראשון משמאל) בכיס פלוג'ה, עומדים ליד כלי נשק שנלקחו מלוחמי הפלמ"ח
גמאל עבד אל נאצר (בערבית: جمال عبد الناصر, על פי ההגייה המצרית: גַּמַאל עַבְּדְל נַאסֵר; 15 בינואר 1918 – 28 בספטמבר 1970) היה נשיא מצרים משנת 1954 ועד מותו בשנת 1970, לאומן ערבי והבולט שבמנהיגי מדינות ערב במאה ה-20.
ראשית חייו

נאצר נולד באלכסנדריה שבמצרים. אביו עבד בדואר, והצבתו בתוקף תפקידו בערים שונות של מצרים, ביניהן אלכסנדריה קהיר ואסיוט, הביאו את משפחת נאצר לנוע מבית לבית. בעת לימודיו בתיכון בקהיר בשנות השלושים הצטרף נאצר לפעילות האנטי בריטית שרווחה אז במצרים. הוא התנגד להסכם האנגלו-מצרי של שנת 1936 והשתתף בהפגנות נגדו. נאצר שאף להתקבל לאקדמיה הצבאית, אולם עקב פעילותו הפוליטית נדחה בתחילה. לאחר שהצליח להפגש עם סגן שר ההגנה התקבל לבסוף. הוא למד במחזור עם אנואר סאדאת ועבד אל-חכים עאמר שלימים יהיו מחבריו בקצינים החופשיים. בשנת 1944 הוא התחתן עם תחיה קאזם.