stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי סיידלר
קורות חיים > החיים באוסטרליה

הוריו של סיידלר היגרו לסידני בשנת 1946, (בעת שעבד אצל מרסל ברויאר בניו יורק). בתחילת 1948, כתבה לו אמו שהיא שוכרת את שירותיו ומזמינה אותו לבוא לסידני לעצב את ביתם. סיידלר הגיע לסידני ב־20 ביוני 1948 (ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-25), ללא שום כוונה להישאר באוסטרליה, אלא רק עד לגמר הקמת הבית. הבית נודע כבית רוז סיידלר (1948–1950), בווארונגה, בשפלה נידחת של פרבר בחוף הצפוני העליון של סידני. פרויקט זה היה בית המגורים המודרני לחלוטין והראשון שביטא במלואו את הפילוסופיה והשפה הוויזואלית של הבאוהאוס באוסטרליה וזכה בפרס סולמן לשנת 1951. בעקבות הפרסום העצום לו זכה בית זה, פנו נוספים לסיידלר כדי שיתכנן עבורם את בתיהם. עם כל כך הרבה לקוחות והנאתו מהאקלים של סידני ונופי הנמל שלה, סיידלר החליט להישאר באוסטרליה. בית רוז סיידלר הפך למוזיאון-בית בשנת 1991.
בשנות השישים של המאה העשרים שוב פרץ סיידלר דרך חדשה עם תכנון פרויקט כיכר אוסטרליה (עיצובים ראשונים - 1961, בינוי הכיכר 1962–1964, הקמת המגדל 1964–1967). באותה תקופה, מגדל כיכר אוסטרליה היה מבנה הבטון הגבוה ביותר בעולם. העיצוב הציג את הרעיון של רחבה ציבורית פתוחה וגדולה ויצירות אמנות בולטות במגדלי המשרדים באוסטרליה.
בשנת 1966 הוא סייע להובלת ההפגנות להשארת ירן אוטזון בתפקידו כאדריכל הראשי של בית האופרה של סידני.
הוא היה חבר מייסד של אגודת האדריכלים האוסטרלית. בשנת 1984 הוא הפך לאוסטרלי הראשון שנבחר לחבר האקדמיה לארכיטקטורה, פריז, ובשנת 1987 הוא נבחר לחבר מסדר האבירות האוסטרלי, כבוד אותו קבל כשהוא לבוש בחליפה ובעניבת הפרפר, שהפכו לסימן ההכר שלו. במהלך השנים הוענקו לסיידלר גם חמש מדליות - ובכלל זה מדליית סולמן - פרס האדריכלות המכובד מטעם המכון האדריכלי האוסטרלי המלכותי, פרס מטעם המכון האוסטרלי המלכותי לאדריכלים בשנת 1976, מדליית זהב המוענקת מטעם מלך בריטניה, ופרס המכון המלכותי לאדריכלים בריטים בשנת 1996.
חיים אישיים

הארי סיידלר נסע לאוסטרליה בשנת 1948 בדרכונו הקנדי (אותו קיבל באמצע שנת 1946). בשנת 1958 עת התגורר באוסטרליה כבר עשור שנים, ביקש לחדש את דרכונו הקנדי אך לא יכול היה לממש זאת, מכיוון שהיה קנדי מתאזרח שלא התגורר בקנדה כבר יותר משלוש שנים. הוא הפך לאזרח אוסטרלי בסוף 1958 וקיבל דרכון שאיפשר לו לנסוע לעבודה ולירח הדבש שלו. הארי סיידלר נישא לפנלופה אוואט, בתו של קלייב אוואט ב־15 בדצמבר 1958; לזוג נולדו שני ילדים.
סיידלר אהב לצלם ארכיטקטורה ברחבי העולם וחלקם של הצילומים מתועדים בספר הצילום שלו "המסע הגדול", "The Grand Tour". הוא גם נהנה לעשות סקי.
פנלופה סיידלר, אדריכלית בזכות עצמה, רכשה את התואר הראשון באדריכלות מאוניברסיטת סידני והצטרפה למשרד סיידלר ושות' (Seidler and Associates) בשנת 1964 כאדריכלית ומנהלת פיננסית. היא תכננה יחד עם בעלה את בית הארי ופנלופה סיידלר בקילארה (פרבר של סידני) שזכה בפרס ה- נ.ס.ו וילקינסון בשנת 1967.
ב־24 באפריל 2005, סיידלר לקה בשבץ מוחי ממנו לא התאושש לעולם, ונפטר מאלח דם בסידני ב־9 במרץ 2006 בגיל 82.
שיתוף פעולה עם אמנים חזותיים

סיידלר שיתף פעולה באופן נרחב ונלהב עם אמנים חזותיים ביצירת הבניינים שלו. בעוד שבין האמנים ששיתפו עמו פעולה נמצאות דמויות מפורסמות או ראויות לציון כמו אלכסנדר קלדר, פרנק סטלה, לין אוצון, נורמן קרלברג, צ'ארלס או. פרי (השניים האחרונים היו לימים סטודנטים של יוזף אלברס), הלן פרנקנטלר, סול לוויט ורבים אחרים, ללא ספק החשוב ביותר מביניהם היה המנטור שלו יוזף אלברס. סיידלר כלל יצירות של אלברס - אולי האדם היחיד שהכי השפיע על פילוסופיית העיצוב שלו - במספר פרויקטים ובמיוחד במרכז MLC עם 'מחווה' לכיכר (שנרכש לאחר מכן על ידי קרן אלברס, והעיצוב האחרון שהוזמן על ידי אלברס 'היאבקות' בצד המזרחי של כיכר MLC). סיידלר גם איפשר בשנת 1966 את קיומה של תצוגת שטיחי קיר של לה קורבוזיה וויקטור וסרלי בלובי הקרקע של מגדל כיכר אוסטרליה - אשר הוחלפו בסוף שנת 2003 בציור קיר סול לוויט. סיידלר גם בחר ושילם עבור עבודות האמנות האוסטרליות שיישלחו בשנת 1977 לצרפת לקראת פתיחת שגרירות אוסטרליה בפריז בתחילת 1978. כפי שמעיד פול ברטיזאן בדברי ההספד שלו לסיידלר, יצירות אמנות אלה לא היו 'אמנות פלופ' גרידא; הן באמת תוכננו להשתלב במבנים ולהשלים את עיצובם: "ברבים מהפרויקטים שלו עבד סיידלר עם אמנים שעבודותיהם הפכו למרכיב מהותי בעיצובים שלו."
עיטורי כבוד

1951, 1967, 1981, 1983, 1991 מדליית סר ג'ון סולמן
1965, 1966, 1967, 1999 פרס וילקינסון
1966: מלגת כבוד מטעם המכון האמריקאי לאדריכלות (AIA)
1967: פרס העיצוב האזרחי
1968: ציון לשבח פאן-פסיפי מטעם המכון האמריקאי לאדריכלים (AIA)
1976: מדליית זהב של המכון האוסטרלי המלכותי לאדריכלים (RAIA)
1984: חבר באקדמיה לארכיטקטורה, פריז
1984: חבר כבוד באגודת האמנים הגרפיים של אוסטריה (Künstlerhaus)
1985, 1987, 1989, 1991, 1992, 2001 תוארי כבוד שונים מטעם המכון האוסטרלי המלכותי לאדריכלים (RAIA)
1985: אזרחות כבוד באוסטריה
1987: עמית מסדר אוסטרליה (AC) (דרגת הכבוד הגבוהה ביותר באוסטרליה)
1990: מדליה זהב של העיר וינה
1992: קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE)
1996: מדליית זהב מטעם המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA)
1996: העיטור האוסטרי למדע ואמנות
2002: תג זהב לאות כבוד מטעם העיר וינה
2004: אות כבוד לגורדי שחקים בינלאומיים של העיר פרנקפורט בשל "דירות קוב" בסידני
גלריה

כיכר אוסטרליה, סידני (1967)
בניין המועדונים בהונג קונג, הונג קונג, 1980
מרכז ריברסייד, בריסביין (1986-1986)
9 רחוב קסטלרגה (לשעבר מרכז קפיטה), סידני (1984–1989)
QV.1, פרת '(1988–1991)
Riparian Plaza, בריסביין (1999–2005)
הוהאוס נוי דונאו, וינה, אוסטריה (1999–2002)
הוהאוס נוי דונאו, וינה, אוסטריה (1999–2002)
ספרות > מאת הארי סיידלר

"בתים, פנים, פרויקטים" (1954) פרסומים כללים קשורים, סידני. הודפס מחדש בשנת Horwitz, Sydney 1959 (אזל מהדפוס)
"מעצר: יומניו של הארי סיידלר מאי 1940 - אוקטובר 1941", אלן ואונווין, סידני 1986; אונווין היימן 1987, ISBN 0-86861-915-9, בשיתוף פעולה עם ג'ניס ווילטון, ג'ודית ווינטניץ (אזל מהדפוס)
"הסיור הגדול, טיול בעולם בעין אדריכל", Taschen 2004, ISBN 978-3-8228-2555-6 (אנגלית, 704 עמודים). מהדורות בשפות אחרות.
ספרות > אודות הארי סיידלר

ריינר בנהאם (מבוא): "הארי סיידלר 1955/63: בנייני בתים ופרויקטים" (1963) הורוביץ, סידני; פריל, פריז; שונא, שטוטגרט (טקסט אנגלי, צרפתי וגרמני) (אזל מהדפוס)
פיטר בלייק: "אדריכלות לעולם החדש: יצירתו של הארי סיידלר", סידני 1973, ISBN 3-7828-1459-2
פיטר בלייק: "הארי סיידלר - שגרירות אוסטרליה פריז." "שגריר ד'אוסטרלי, פריז", סידני 1979, ISBN 3-7828-1443-6
פיליפ דרו: "שני מגדלים." "הארי סיידלר, כיכר אוסטרליה", MLC-Center, 1980, ISBN 3-7828-1457-6
קנת פרמפטון: "הארי סיידלר, ריברסייד סנטר", הורביץ גרהאם, סידני / קארל קראמר, שטוטגרט, 1988, ISBN 0-7255-2056-6
קנת פרמפטון, פיליפ דרו: "הארי סיידלר: ארבעה עשורים של אדריכלות", התמזה והדסון, 1992, ISBN 0-500-97838-7 (לא נדפס)
דניס שארפ (הקדמה): "הארי סיידלר: עבודות נבחרות ועכשוויות", "אדריכל המאסטר", סדרה III, הוצאת תמונות 1997, ISBN 1-875498-75-3 (לא נדפס)
אליס שפיגלמן : "חייו של הארי סיידלר", ברנדל ושלזינגר 2001, ISBN 1-876040-15-7
כריס הבל (הקדמה): "הארי סיידלר - בתים ועיצוב פנים", כרך 1 (1948–1970) וכרך 2 (1970–2000), הוצאת תמונות, מולגרב (מלבורן) 2003, (כרך 1) ISBN 1-86470-104-8, (כרך ב ') ISBN 1-86470-105-6, סט מסת"ב 1-920744-16-9 (אזל מהדפוס)
וולפגנג "פסטר" : "הארי סיידלר, וואהנפארק נוי דונאו וינה", פרסטיל 2002, ISBN 3-7913-2703-8
ולדימיר בלוגולובסקי: "הארי סיידלר": Lifework, Rizzoli, 2015. ISBN 978-0-8478-4228-5 ISBN 978-0-8478-4228-5
(סרט) "מוזיקה קפואה: בית רוז סיידלר ופועלו של הארי סיידלר" (2004) (22 דקות) - הוקרן מוקרן ברצף בבית רוז סיידלר במהלך שעות הפתיחה.
ארון

ערך זה עוסק ברהיט לאחסון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארון
ארון הוא  רהיט אחסון דמוי תיבה גדולה, העשוי לרוב מעץ או פלסטיק ומשמש בבתים לאחסון בגדים, מזון או כלים, כך שיישמרו מאבק, מפגיעה ומלכלוך.
"ארון אוויר" הוא ארון גדול בעל פתחי אוורור, לעיתים בצורת חדר ממש. בעבר הותקנו ארונות מעל לאמצעי חימום הבית וסיפקו חלל אחסון לבגדים. חלל זה היה חף מהצטברות של לחות וסייע לייבש את הבגדים הרטובים. ארון מסוג זה נקרא בפשטות "ארון בוילר".
בגלל שארון הוא רהיט שבתוכו מסתירים בגדים וחפצים אחרים. צמחו בהשאלה ביטויים כמו "שלדים בארון" שמשמעותו סודות נסתרים, או "הומוסקסואל בארון" שמשמעותו הומוסקסואל שמסתיר את זהותו המינית.
ראו גם

ארון סעף
ארון קודש
ארון הברית
בארי (כדורגל)

אסוציאציונה ספורטיבה בארי (באיטלקית: Associazione Sportiva Bari, ובקיצור בארי) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר בארי. הקבוצה משחקת בדרך כלל בחולצה בצבעים אדום ולבן ובמכנסיים אדומים או לבנים. הכינוי של המועדון הוא 'התרנגולים' וזאת בשל העובדה כי סמל המועדון הוא תרנגול.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1908. ב-2004 ירדה בארי לסריה ג', אולם נשארה בסריה ב' כיוון שקומו ונאפולי התפרקו.
בשנת 2009 שבה בארי לסרייה א' אחרי 8 שנים של היעדרות אך כעבור שנתיים נשרה חזרה לסרייה ב'. בעונת 2005/2006 ובעונת 2010/2011 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע האיטלקי.
ב-10 במרץ 2014 הכריזה הנהלת המועדון על פשיטת רגל, וזאת לאחר שהמועדון נכנס לחובות עתק בסך 30 מיליון אירו. ב-20 במאי 2014 נרכשה בארי בסכום זעום של 2 מיליון אירו, רגע לפני שהמועדון נאלץ להתחיל מחדש בסרייה די, והקבוצה המשיכה לשחק בסריה ב', אך ב-16 ביולי 2018 המועדון שוב כשל מלהציג את הערבויות הכלכליות הנדרשות על מנת להבטיח את השתתפותו בליגה, ופשיטת רגל נוספת הוכרזה על המועדון, הפעם הוצאה לחלוטין מהליגה.
המועדון הגיש ערעור לבית הדין של הוועד האולימפי האיטלקי, אך הוא נדחה. באותו הקיץ זכויות השימוש בשם של בארי ובאצטדיון הסן ניקולה נרכשו על ידי במאי הסרטים האיטלקי, ובעליה של קבוצת נאפולי (כדורגל), אורליו דה לאורנטיס, שהוביל את המועדון מהתחלה בסריה די בעונת 2018/2019. לאחר עונה אחת שבה הקבוצה לשחק בליגה פרו.
Hourglass

Hourglass הוא אלבום הסולו השני של סולן להקת דפש מוד דייב גהאן, שיצא לאור ב-2007.

האלבום קיבל ביקורות חיוביות יותר מקודמו, ורוב מחמאות המבקרים היו לזכות הסאונד האלקטרוני, שנשמע דומה למדי לסאונד האלקטרוני של דפש מוד.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי דייב גהאן, אנדרו פילפוט וכריסטיאן אייגנר.
מצעדים

| מצעדים (2007) |  מקום במצעד |
| --- | --- |
קנדה: 80
צרפת: 18
גרמניה: 2
יוון: 12
אירלנד: 73
איטליה: 8
שווייץ: 5
הממלכה המאוחדת: 50
ארצות הברית: 120
ארצות הברית (מצעד אלבומי האלקטרוניקה): 1
סינגלים

| Saw Something / Deeper and Deeper |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2007 |  |  |
|  | יצא לאור: 14 בינואר 2008 |  |  |
|  | אורך: 5:14 / 4:34 |  |  |
|  | מפיק: דייב גהאן, אנדרו פילפוט וכריסטיאן אייגנר |  |  |
הערות שוליים

↑  "Hourglass World Charts". aCharts.us. Retrieved November 1, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 772a2f03-9295-3444-b12b-aa2e034e83f8
ישר כמאל

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1923 Gökçedam, טורקיה 
 פטירה:  28 בפברואר 2015 (בגיל 91) איסטנבול, טורקיה 
 שם לידה:  Kemal Sadık 
 מדינה:  טורקיה 
 לאום:  כורדים 
 מקום קבורה:  בית הקברות זינג'ירליקויו 
 שפות היצירה:  טורקית 
 יצירות בולטות:  Sarı Sıcak, Memed, My Hawk, Teneke, Ağrıdağı Efsanesi 
 תקופת הפעילות:  1943–2015 (כ־72 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הזר הטוב ביותר (1978)  דוקטור לשם כבוד, אוניברסיטת בילקנט (2002)  פרס סטיג דגרמן (1997)  הפרס הנשיאותי הגדול לתרבות ואמנות (2008)  פרס ביירנסון (2013)  פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (1997)  פרס מוניסמאניין (1997)  הפרס העולמי ע״ש סינו דל דוקה (1982)  פרס נונינו (1997)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שטרסבורג (1991)  פרס קטלוניה הבין-לאומי (1996)  הפרס הנשיאותי הגדול לתרבות ואמנות  Sedat Simavi award  קצין גבוה בלגיון הכבוד  מפקד בלגיון הכבוד 
 חתימה:   
 
אנדרטה לזכר ישר כמאל-Straight Kamal
ישר כמאל (בטורקית: Yaşar Kemal; ‏6 באוקטובר 1923 – 28 בפברואר 2015) היה סופר טורקי ממוצא כורדי. מבכירי הסופרים בארצו. יצירתו כוללת רומנים, תסריטים וסיפורים קצרים.
יצירתו > סיפורים קצרים

החום הצהוב (1952)
כל הסיפורים (1975)
יצירתו > רומנים

ממד הרזה (כרך ראשון, 1955)
קופסת הפח (1955)
הרוח מן המישור (1960)
אדמת ברזל, שמי נחושת (1963)
העשב שאינו קמל (1968)
ממד הרזה (כרך שני, 1969)
הגבירים מאקצ'סז - רצח בשוק הנפחים (1974)
הגבירים מאקצ'סז - יוסוף הקטן (1975)
אם יהרגו את הנחש (1976)
Al Gözüm Syreyle Salih‏ (1976)
גם הציפורים פרחו להן (1978)
עלבון הים (1978)
ציפור הגשם (הספר הראשון בטרילוגיה "אין נפש חיה", 1980)
עץ רימון בראש התל (1982)
ממד הרזה (כרך שלישי, 1984)
שער המבצר (הספר השני בטרילוגיה "אין נפש חיה", 1985)
ממד הרזה (כרך רביעי, 1987)
קול הדם (הספר השלישי בטרילוגיה "אין נפש חיה", 1991)
ראה, מי הפרת מדממים (הספר הראשון בטרילוגיה "סיפורו של אי", 1997)
המים ששתתה הנמלה (הספר השני בטרילוגיה "סיפורו של אי", 2002)
תרנגולי השחר (הספר השלישי בטרילוגיה "סיפורו של אי", 2002)
יצירתו > רומנים אפיים

שלושה אפוסים אנטוליים (1967)
אגדת האררט (1970)
אגדת אלף השוורים (1971)
הפרחח מכפר צ'קירג'ה (1972)
יצירתו > כתבות

50 יום ביערות הבוערים (1955)
הצ'וקורובה בוערת (1955)
ארובות הפיות (1957)
מקצה הארץ לקצה (1971)
ענן סוער (1974)
חיילי אללה (1978)
יצירתו > מסות - אנתולוגיות

קינות (1943)
בשום אופן לא (1961)
המלח שבדבש (1959–1974)
כחול נותר הרקיע (מבחר מהספרות העממית, בשיתוף עם S. Eyüboğlu)
רקב העץ: טקסטים ושיחות (1980)
עשר קינות שלא פורסמו (1985)
מהמחברות הצהובות: אסופת פולקלור (1997)
הדבורה מומחית היא (1995)
שיכבד לבך (1995)
אלף ואחד גנים פורחים (2009)
יצירתו > ספרי ילדים

סולטאן הפילים והנמלה הנכה אדומת הזקן (1977)
יצירתו > תרגומים

הצורפים לאור הירח (אלבר וידאלי, תרגום בשיתוף עם רעייתו טילדה כמאל, 1977)
פרסים וכיבודים

1955 פרס אגודת העיתונאים (עבור סדרת הכתבות "שבעה ימים בחווה הגדולה בעולם")
1956 פרס הרומן מטעם כתב העת "הקיום" (עבור ספרו "ממד הרזה")
1966 הפרס על שם אילהאן איסקנדר (עבור המחזה "קופסת הפח", שעובד מספרו בשם זהה)
1966 פרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון של ננסי (עבור המחזה "קופסת הפח")
1974 פרס הרומן על שם פיקרט מדרלי עבור הרומן "רצח בשוק הנפחים"
1977 פרס הרומן הטוב ביותר מטעם ההתאחדות הצרפתית של מבקרי הספרות עבור הרומן "אדמת ברזל, שמי נחושת"
1978 פרס הספר הזר הטוב ביותר בצרפת עבור הרומן "העשב שאינו קמל"
1979 פרס הספר הטוב ביותר מטעם ה"גרנד ז'ורי" בצרפת עבור הספר "אגדת אלף השוורים"
1982 הפרס הבינלאומי לספרות על שם צ'ינו דל דוקה
1984 אות מפקד לגיון הכבוד הצרפתי
1984 פרס העם ביריד הספרים טויאפ
1985 הפרס לספרות על שם סדאט סימאווי
1986 פרס הרומן על שם אורהאן כמאל עבור הספר "שער המבצר"
1988 פרס העם ביריד הספרים טויאפ
1988 עיטור קצין מסדר האמנויות והספרות מטעם משרד התרבות הצרפתי
1991 תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת שטרסבורג
1992 פרס העם ביריד הספרים טויאפ
1992 תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הים התיכון באנטליה
1993 הפרס הראשון מטעם משרד התרבות הטורקי
1994 הפרס על שם רושטו קוראיי (Rüştü Koray) מטעם התאחדות בוגרי החוג למדעי המדינה באוניברסיטת אנקרה
1995 פרס מטעם העיתון הדני יילנדס פוסטן
1996 פרס "חירות המחשבה" מטעם התאחדות המולי"ם בטורקיה
1996 פרס "הים התיכון" לספר הזר מטעם המרכז הים-תיכוני לספרות בפרפיניאן, צרפת, עבור הספר "קול הדם"
1996 פרס קטלוניה הבינלאומי לספרות
1996 הפרס הספרותי על שם ליליאן הלמן ודשיל האמט מטעם ארגון משמר זכויות האדם על הפגנת אומץ נוכח דיכוי
1997 פרס נונינו הבינלאומי עבור מכלול יצירותיו
1997 פרס מטעם קרן שנה פאנט לחירות המחשבה והביטוי, אופסלה, שוודיה
1997 פרס התאחדות הסופרים בנורווגיה, בשיתוף עם וולה סוינקה
1997 פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית
1998 תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה החופשית של ברלין
1998 פרס "הסנאי" לספרות זרה, בורדו
2002 תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בילקנט
2003 פרס הומרוס לשירה
2003 פרס סוואנוס, סלוניקי
2003 פרס מטעם התאחדות המוציאים לאור בטורקיה עבור מפעל חיים
2008 הפרס הספרותי השנתי הגדול מטעם משרד התרבות והאומנות הטורקי
ספריו שתורגמו לעברית

הרוח מן המישור, הוצאת ספרית פועלים, 1985, מטורקית: שולמית אריאל
ממד הרזה, הוצאת ידיעות ספרים, 2009, מטורקית: גליה וורגן וג'ני וורגן (אחימס)
כאן דיגיטל

|  פרטי הערוץ |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג:  חטיבת דיגיטל
 בעלות:  ממלכתית
 שפה:  עברית
 
 כאן דיגיטל
 
צילום מסך של אתר כאן דיגיטל, 4 ביוני 2021
כאן דיגיטל הוא שמה של חטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי "כאן", ומהווה אחת מפלטפורמות השידור של התאגיד יחד עם חטיבת הטלוויזיה, חטיבת הרדיו, חטיבת החדשות והחטיבה הערבית. החטיבה מפרסמת את התוכן שלה דרך הרשתות החברתיות המקוונות, אתר ויישומון כאן לטלפונים חכמים ולטלוויזיות חכמות.
"כאן דיגיטל" פועלת לפי הטרנדים העכשוויים, ומספקת תוכן המותאם ומונגש בהתאם לסגנון המקובל במדיום החברתי, לדוגמה בהפקת סדרות רשת, סרטונים אינפורמטיביים וצוות המגישים של "כאן דיגיטל" שמפיקים ומגישים את התכנים. בין היוצרים הקבועים של סרטוני הרשת נמצאים: איתי אשר אליה גרינפלד, אהוד עזריאל מאיר, אורית נבון, שחר גבע, ענת קורול-גורדון, נחום אבניאל ועוד. סמנכ״ל החטיבה הוא תומר ברנד.
היסטוריה

במהלך הקמת התאגיד לא היו לו אפיקי שידור רגילים, מפני שהשידור בערוצי הרדיו והטלוויזיה עדיין בוצע על ידי רשות השידור. התאגיד הוקם בתקופה שבה נפוצה צריכת תוכן בכלל וחדשות בפרט באמצעות רשתות חברתיות מקוונות מקוונות ובראשן פייסבוק. הוא החל להעלות תוכן דיגיטלי באמצע 2016, כשנה לפני העלייה לאוויר של ערוצי הטלוויזיה והרדיו. בהקמתו, התאגיד נקט בעקרון של "דיגיטל וסושיאל תחילה" והפך לגוף התקשורת הראשון בישראל המשקיע משאבים בייצור תוכן מקורי איכותי לרשת. עם פתיחת שידורי הטלוויזיה והרדיו, המשיך התאגיד להשתמש ברשתות החברתיות ובערוצים הדיגיטליים כערוצי הפצה מרכזיים של התוכן המשודר.
משמעותה בפועל של תפיסת ה"דיגיטל תחילה" היא שהתוכן עולה לערוצים הדיגיטליים לפני או במהלך השידור בטלוויזיה ומגיע לקהלים צעירים, הממעטים לצרוך טלוויזיה, ובעבר לא נמנו עם צרכני השידור הציבורי. בנוסף לאתר ואפליקציית "כאן", רוב התוכן המשודר מופץ גם ברשתות החברתיות וביוטיוב. התאגיד מפיק תכנים ייחודיים ומותאמים לערוצי הדיגיטל כך שהוא אינו רק פלטפורמה נוספת לשידור תוכני טלוויזיה, אלא מדיום תקשורתי נוסף.
רדיו אינטרנט

מספר תחנות רדיו דיגיטליות המשדרות 24/7, הניתנות להאזנה באתר הראשי וזמינות באפליקציה לאנדרואיד.
כאן בלוג

בלוג התאגיד ליווה את תהליך ההקמה וההרצה וסיפק הצצות לנקודות ציון של הערוץ. עם סיום תקופת ההרצה נעצרה פעילות הבלוג.
הסכתים

חטיבת הפודקאסטים של התאגיד מותגה מחדש בפברואר 2020 בשם "כאן הסכתים". וכיום היא אחת משתי רשתות הפודקאסטים הגדולות בישראל (יחד עם רשת עושים היסטוריה), והיא מפיעלה את הפודקאסטים הפופולרים: שיר אחד, חיות כיס, סיפור ביום, משפט חוזר, צור ויעקובי ועוד.
פורטל אינטרנט

האתר מהווה בסיס לפעילות הדיגיטלית של "כאן" ומכיל כתבות תוכן, חדשות ותחקירים, קטעי וידאו, תוכניות מלאות משידורי ערוץ כאן 11, תחנות רדיו דיגיטלי וצרכי מנהלה (דרושים, מכרזים, חופש המידע ועוד).
"כאן" מפעילים 3 אתרי אינטרנט: אתר כאן, אתר מכאן ואתר כאן חינוכית.
יישומונים

אפליקציית מובייל – תאגיד השידור מפעיל אפליקציה אחת תואמת iOS ואנדרואיד בשם "כאן" ובה גישה לכל התוכן שמפיק התאגיד. עד ה-20 ביוני 2019 תוכני התאגיד היו מפוצלים על פני שתי אפליקציות שהושקו ב-2018:
"כאן" הכוללת חדשות, סדרות רשת, תוכני טלוויזיה ושידור חי
"כאן OD" הכוללת ערוצי רדיו רגילים, רדיו אינטרנטי, תוכניות רדיו והסכתים.
יישומון לטלוויזיות חכמות – ב-2020 השיק התאגיד אפליקציה לטלוויזיות חכמות במגוון פלטפורמות, שמטרתה גישה לתכני ה-VOD של התאגיד, תוכני הטלוויזיה, הרדיו והסכתים. כמו כן, גישה לצפייה בשידור החי של ערוצים ותחנות רדיו. היישומון זמין עבור אנדרואיד דרך Google Play, Apple TV דרך App Store, סמסונג, LG, הייסנס וטושיבה. ב-16 בנובמבר 2022 הושק יישומון חדש שמחליף את היישומון הקיים תחת המיתוג "כאן BOX". היישומון פותח בשיתוף חברת 24i ההולנדית ובעל ממשק של שירותי הזרמה.
יישומון לרכב – יישומון עבור Android Auto.
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות

התאגיד מפעיל עשרות חשבונות פייסבוק, אינסטגרם, טוויטר ועוד, המנגישים את תוכני התאגיד וכוללים סרטוני מקור של חטיבת הדיגיטל, חדשות בזמן אמת ותכני אקטואליה, פרקים מלאים של תוכניות טלוויזיה וקטעים מתוכן, הקלטות של הופעות חיות באולפני הרדיו, תוכני ארכיון רשות השידור . עם הקמת כאן חינוכית, גם ערוצי הרשתות החברתיות של הטלוויזיה החינוכית עברו לניהול התאגיד.
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > דפי פייסבוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כאן
כאן חדשות
כאן תרבות
כאן מורשת
כאן כלכלי
כאן ב
כאן 88
כאן גימל
כאן ילדים
כאן ארכיון - אוצרות השידור הישראלי
כאן קול המוזיקה
דרושים לכאן תאגיד השידור
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > קבוצות פייסבוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כאן הסכתים
כאן טהרן
כאן ארכיון השידור הציבורי
כאן מימז
כאן אירוויזיון
כאן קופה ראשית
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > אינסטגרם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
kan_israel
kan_news
kan_kids
kanilarchive
kan_gimel
88_kan
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > טוויטר

כאן חדשות
כאן
כאן תרבות
כאן | רשת ב
כאן ארכיון - אוצרות השידור הישראלי
עד כאן
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > יוטיוב

כאן דיגיטל – סרטונים קצרים, ביניהם טורי דעה, סדרות רשת וסדרות דוקו כגון דוקותיים. ב-2 בנובמבר 2017 החל תאגיד השידור הישראלי להעלות תכנים ברזולוציית 4K. ערוץ היוטיוב של התאגיד "כאן" הוא הערוץ הנצפה ביותר ביוטיוב לשנת 2019, לפי יוטיוב ישראל.
כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי – תוכניות מלאות מערוץ כאן 11 בשידורי בכורה וקטעי ארכיון משידורי הערוץ הראשון
כאן חדשות – תוכן חדשותי דיגיטלי, קטעים מומלצים מתוך החדשות ותוכניות אקטואליה מלאות מערוץ כאן 11
כאן רדיו – הופעות חיות מהקלטות באולפני הרדיו של מיטב האמנים, בעיקר מהתוכניות ג'אם 88 של תחנת כאן 88 וגימלייב של תחנת כאן גימל
כאן כלכלי – סרטונים קצרים על כלכלה הרלוונטית לחיי היומיום בישראל
כאן - ארכיון השידור הציבורי – קטעי ארכיון ואקטואליה משידורי הערוץ הראשון, ערוץ 33 ותחנות הרדיו של קול ישראל. תוצרי פרויקט הדיגיטציה לשימור, הצלת והנגשת אוצרות העבר של השידור הציבורי
כאן חינוכית – תוכניות מלאות מערוץ כאן חינוכית (ולשעבר מערוץ הטלוויזיה החינוכית) וקטעי ארכיון משידורי הטלוויזיה החינוכית הישראלית
כאן ארכיון – אוצרות השידור הישראלי – קטעים נדירים והיסטוריים מארכיון החינוכית. תוצרי פרויקט הדיגיטציה לשימור, הצלת והנגשת אוצרות העבר של השידור הציבורי
כאן מוזיקה – קליפים שהופקו ברצועות הקליפים של זהו זה! ובתוכניות נוספות של הטלוויזיה החינוכית מתחילת שנות השמונים ועד 2018
כאן תרבות – ארכיון קטעי ראיונות עם גיבורי תרבות ישראליים ופרקים מלאים מתוכניות התרבות של החינוכית
כאן שפות – מבחר תוכניות ללימוד שפה, בעברית, אנגלית, ערבית וצרפתית
כאן לומדים – ערוץ הכולל מגוון קטעי לימוד להכנה לבגרות
מכאן – סרטונים קצרים ותוכניות מלאות מערוץ מכאן 33 בשפה הערבית
כאן חינוכית - שירים וסיפורים – תוכניות הילדים של הטלוויזיה החינוכית. קלאסיקות מהעבר לצד תוכניות חדשות. מחליף את ערוץ "חינוכית ילדים"
כאן הסכתים - פודקאסטים – תוכניות פודקאסט שונות של התאגיד (זמינות גם בפלטפורמות נוספות שבהן פועל התאגיד)
כאן - HDR
כאן גימל – ערוץ לתחנת הרדיו כאן גימל
כאן 88 – ערוץ לתחנת הרדיו כאן 88
כאן תרבות – ערוץ לתחנת הרדיו כאן תרבות
כאן מורשת – ערוץ לתחנת הרדיו כאן מורשת
פעם בשבוע עם תם אהרון – ערוץ לפרקי התוכנית "פעם בשבוע עם תם אהרון"
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > טיקטוק

כאן
כאן חדשות
כאן חינוכית
כאן_סקרנים
כאן ארכיון
ערוצי הרשתות החברתיות המקוונות > טלגרם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אגפים ובעלי תפקידים

סמנכ"ל חטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הוא תומר ברנד, שהחליף בתפקיד את אלעד טנא. החטיבה מורכבת משני אגפים עיקריים:
אגף תוכן – אחראי על יצירת תוכן מקורי וייעודי לרשתות החברתיות השונות ועל יצירת תוכן עוטף לחטיבות הטלוויזיה והרדיו. מנהלו הוא יהונתן קינן.
אגף מוצרים – אחראי על בניית הפלטפורמות הדיגיטל ותפעולן. מנהלו הוא תמיר כהן.