stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ ג'מעית אסכאן נגד מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון
לקריאה נוספת

זילברשץ, י'. (2004). שליטת צה״ל ביהודה, שומרון ועזה: תפישה לוחמתית או כיבוש קולוניאלי. מחקרי משפט, כ, 547–560.
כהן, ע'. (2006). בית המשפט העליון והעימות הישראלי-ערבי: מבט מן המשפט הבינלאומי. קריית המשפט, ו, 263–332.
צור, י'. (1976). סמכות הפיקוח של בג'צ לגבי הצווים והמנשרים של המפקד הצבאי בשטחים המוחזקים (בג'צ 302/72). הפרקליט, ל, 47–62.
קנאור, א'. (2004). ישראל והשטחים: על משפט בינלאומי פרטי, משפט בינלאומי פומבי ומה שביניהם. משפט וממשל, ח, 551–600.
קרצמר, ד'. (2009). ביקורת שיפוטית והשטחים המחוזקים: משנתו של אהרן ברק. ספר ברק: עיונים בהגותו השיפוטית של אהרן ברק. ירושלים: משפטים.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 393/82 ג'מעית אסכאן אלמעלמון אלתעאוניה אלמחדודה אלמסאוליה נגד מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון, לז (4) 785.
↑  מקבילה בסמכותה למועצה הארצית לתכנון ובנייה בתחום מדינת ישראל.

להרחבה ראו: מנהל התכנון, "מועצת התכנון העליונה". נדלה ב-02.01.18.
↑  האגודה לזכויות האזרח בישראל. (2010). אמנת האג. נדלה ב-02.01.18.
↑  השופט שילה בבג"ץ 202/81 סעיד מחמוד טביב נ' שר הביטחון, לו (2) 622.
1 2  קרצמר, ד'. (1994). אכיפתה ופירושה של אמנת ז'נבה הרביעית – דרכו של בית המשפט העליון. משפטים, כ"ו, 49–96.
↑  אגודה לזכויות האזרח בישראל. (2010). אמנת ז'נבה בדבר הגנת אזרחים בימי מלחמה. נדלה ב-02.01.18.
↑  רובינשטיין, א'. (1986). מעמדם המשתנה של ה"שטחים": מפקדון מוחזק ליצור כלאיים משפטי. עיוני משפט, יא(3), 439-456.
↑  פקודת מטכ"ל 33.0133. נדלה ב-02.01.18.
↑  סומר, ה'. (1986). ואף על פי כן חול תחול (לתחולתה של אמנת ז'נבה הרביעית בדבר הגנת אזרחים בזמן מלחמה, 1949, בדין הישראלי). עיוני משפט, יא(2), 263–280.
↑  הפרקליטות הצבאית. הדין החל באזור יהודה והשומרון ותחיקת הביטחון. נדלה ב-02.01.18.
↑  רע"א 2505/16 איציק אנג'ל נ' המינהל האזרחי ביהודה ושומרון.
↑  בג"ץ 1960/16 המועצה המקומית נבי אליאס נ' מפקד כוחות צה"ל באיו"ש.
↑  ספרד, מ'. (2004). ליטיגציה בינלאומית בבית המשפט המקומי: בין דילול משפטי לבדלנות שיפוטית –תמונת מצב. המשפט, ט', 161–181.
דן אלבו

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1956 (בן 68) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי למנהל, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דן אלבו (נולד ב-30 באפריל 1956) הוא משורר והיסטוריון, פרסם שבעה ספרי שירה: "הערות אחדות על השקט", "שובו של אשל רוד אל הפיגורטיב", "בוא", "כי כן", "שמונה עשרה", "הקצה שאין מאחוריו דבר", "איל".
ביוגרפיה

השלים את לימודיו התיכוניים בגבעת וושינגטון בשנת 1973. בשירותו הצבאי שירת כחובש בחיל רפואה. למד מדע המדינה ויחסים בינלאומיים לתואר ראשון ומדע המדינה לתואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים והיסטוריה לתואר שלישי באוניברסיטת בר-אילן.
בסוף שנות ה-80,היה כתב לענייני אדריכלות בעיתון "כל העיר" בירושלים.
בתחום הפרוזה, אלבו פרסם סיפורים קצרים בכתב העת מאזניים. פרסם מאמרים ומסות וכן מאמרי ביקורת בתחום הספרות. כמו כן בשני הבלוגים האישיים שלו: "חצי קולמוס" באתר "בננות" ו"פרדס הסברסים" באתר "רשימות".
אלבו ייסד וערך את כתב העת שֶלֶם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. כמו כן ערך את האנתולוגיה הביוגרפית שירת מרים על שירת מירי בן-שמחון.
שלושה מן השירים בספרו "הקצה שאין מאחוריו דבר": "הייתי אז ילד", "חייו של אסקלפוס" ו"טכניקה פואטית" הולחנו על ידי המלחין טל קלמפרר מהאקדמיה למוסיקה בירושלים, והושרו על ידי זמרת הסופרן אפרת וולפסון בקונצרט שנערך ב-17 יוני 2015, בקונסרבטוריון האקדמיה, בירושלים. השיר "תל אביב, עוד לא חורף" מתוך ספרו "הערות אחדות על השקט" הולחן בסגנון ג'אז ובוצע על ידי הזמר ארז הלוי ולהקתו "לחם" בראשית שנות ה-90.
תרגם מצרפתית בין היתר, שתי מסות של הפילוסוף הצרפתי רולאן בארת "על שבעה תצלומים מתוך המודל של "אמא קוראז'"
ו"דידרו, ברכט, אייזנשטיין" (מסה), התרגומים ראו אור ב"ספר ברכט" בכתב העת לספרות ומחשבה רדיקלית, מִטַּעַם בעריכתו של המשורר יצחק לאור. כמו כן, תרגם מצרפתית לעברית משירי המשורר הצרפתי מישל וולבק.
בין השנים 2013–2017 אלבו השתתף בהפקת סרט על חייה ושירתה של המשוררת מירי בן שמחון, כתסריטאי של הסרט עם הבמאים: דוד בוגנים וישראל וינקלר.
אלבו הוא צאצא לפילוסוף רבי יוסף אלבו, בעל "ספר העיקרים". אשר השתתף בוויכוח טורטוסה Tortosa, שהתנהל בין יהודים ונוצרים, בשנים 1413-1414.[דרוש מקור]
ספריו

הערות אחדות על השקט, שירים, ספרית פועלים, 1991
שובו של אשל רוד אל הפיגורטיבי, שירים, ספרית פועלים, 1996
כי כן, הוצאת גוונים, שירים, 1999
בֹא, הוצאת הקיבוץ המאוחד, שירים, 2000
שמונה עשרה, הוצאת שלם, שירים, 2006
שירת מרים, אנתולוגיה ביוגרפית על שירת מירי בן-שמחון, הוצאת כרמל, 2010
הקצה שאין מאחוריו דבר, שירים, הוצאת כרמל, 2013
אַיִל, שירים, הוצאת כרמל, 2019
על יצירתו

בת-ציון, אלה. על השקט, התשוקה ועלי הזית המכסיפים. מרפסת: קונטרסים לשירה, חוב' ז' (1992), עמ' 13.
רוזנפלד, ברכה. מקהלת השקט. עיתון 77, שנה טו', גיליון 142–143, נובמבר-דצמבר 1991, עמ' 10.
שרון, אן-מרי. ג'רוזלם פוסט <מאמר ביקורת> על הערות אחדות על השקט וכתבת דיוקן, אוקטובר 1991.
ישראל מושקוביץ. קול הדממה. הד הקריות, עמ' 38, אוקטובר 1991.
בזיז, אורנא. הקשב האפשרי. מאזנים, כרך ע"ג, גל' 9 (1999), עמ' 54–55.
שתל, שמואל. בין אמזלג לשלוש, בדרך לנוה צדק. עיתון 77, גל' 264 (2002), עמ' 13.
משה גנן, על ספרו של דן אלבו "בוא", באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 במרץ 2008
ויג, שושנה. חיפוש אחר מילים מדויקות. מאזנים, כרך פ"ד, גל' 5–6 (שבט תשע"א, ינואר 2011), עמ' 91–92.
יצחק לאור, על מירי בן שמחון ואחרים, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2010
ארז שוייצר, דברים שבשירה | ריס ננעץ בבשר, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2010
שחורי, דפנה. תוף מרים. ישראל היום, שישבת, כ"ו באב תש"ע, 6 באוגוסט 2010, עמ' 46.
קליין, אדלינה. על "שירת מרים" באתר אימגו. מיום 15 באוגוסט 2010.
אמיר בקר, שירה מתפרצת על הקפיטליזם הבּיבּיאני, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2013
אלישע, גבריאלה. הקצה שיש מאחוריו הרבה: על ספר השירים החדש של דן אלבו, עבודת השירה של גבריאלה אלישע. מיום 6 בנובמבר 2013.
רוזנפלד, ברכה. לוכד הרגעים, על הקצה שאין מאחוריו דבר, גג, גיליון 34 דצמבר 2014, עמ' 156–158.
ארצי, ציפי. הקצה שאין מאחוריו דבר. ספרים חדשים <מקוון>, 3 בספטמבר 2013.
יותם ראובני, בין הריסות המלים שלא נאמרו בעתן, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2019
דורון בראונשטיין, פואטיקה בעלת יסודות בודהיסטיים, באתר סלונט, 02 בדצמבר 2019
אנתולוגיות

בין היתר, השתתף באנתולוגיות הבאות:
מלים על פי תהום, עורך אדיר כהן, הוצאת ידיעות אחרונות, 1996
הרחובות ממריאים לאט, עורך זיסי סתוי, הוצאת ידיעות אחרונות, 1999
יובל לעתון 77, עורך יעקב בסר, גיליון 200, תשרי תשנ"ז, 1996
מאה יוצרים- מאה שנים, אסופת יצירות עבריות במזרח במאה העשרים, עורך סמי שלום שטרית, הוצאת בימת קדם לספרות, תל אביב, 1999, כרך ג, שישה שירים.
ספר הציטטות היהודי הגדול, עורך אדיר כהן, הוצאת כנרת, 2003
שירים ננו-פואטיים, מינימטר על מטר, הוצאת אף, 2012
שלומי אדרי

שלומי אדרי (נולד ב-29 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

אדרי החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער המקומית במזכרת בתיה, ובגיל 16 עבר לקבוצת הנוער של מכבי חיפה. בעונת 2001/2002 שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי הרצליה בליגה הלאומית, ועונה לאחר מכן עבר לקבוצת הפועל פתח תקווה, במדיה שיחק שנתיים בליגת העל. את עונת 2004/2005 החל בקבוצת בני סכנין, ובמהלך העונה עבר לקבוצת הפועל חיפה. בתחילת עונת 2005/2006 עבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה.
בעונת 2006/2007 שיחק אדרי בקבוצת הכח עמידר רמת גן, ולאחר שהקבוצה ירדה לליגה הלאומית עבר להפועל ראשון לציון. בשנת 2008 עבר לשחק בקבוצת הפועל עכו ואף עלה עמה לליגת העל. עונה לאחר מכן עבר לשחק במכבי אחי נצרת בליגת העל, ובחלון ההעברות של ינואר 2010 עבר למ.ס. אום אל-פחם מליגה א'. בקיץ 2010 עבר לקבוצת מכבי השקמה/רמת חן מאותה הליגה, ובינואר 2011 חזר לליגת העל וחתם בקבוצת הפועל רמת גן.
בקיץ 2011 עבר אדרי לשחק בקבוצת קארל צייס יינה מליגה נמוכה בגרמניה. כעבור שנה חזר לישראל וחתם בקבוצת בני אילת מליגה א', במדיה שיחק עד שנת 2016 ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. בשנת 2018 חזר לשחק וחתם בקבוצת שמשון תל אביב מליגה ב'. ב-2021 עבר להפועל רמת ישראל מליגה ב'.
מתן בראשי

מתן בראשי (נולד ב-6 במאי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

בראשי החל לשחק כדורגל כשהיה בן שמונה בקבוצת הילדים של בית"ר ירושלים. ב-28 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-2 לבני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
בקיץ 2009 הושאל להפועל ירושלים מהליגה הלאומית. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א', ובראשי חזר לבית"ר. ב-19 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-1 נגד הפועל חיפה.
בקיץ 2011 עזבו את בית"ר שחקנים רבים, ובראשי קיבל יותר הזדמנויות בהרכב. עד לסיום העונה ערך 18 הופעות. בעונת 2012/2013 הפך לשחקן הרכב קבוע בבית"ר, ושותף ב-32 משחקים מתוך 33 שערכה הקבוצה.
בספטמבר 2013 יצא להתרשמות בקבוצת וידזב לודז' מליגת העל הפולנית, אך בסופו של דבר המעבר לא יצא לפועל ובנובמבר 2013 הושאל להפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. בסיום העונה הקבוצה ירדה בחזרה לליגה א'. ב-22 בספטמבר 2014 הושאל להכח עמידר רמת גן, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
ב-16 ביולי 2015 חתם בהפועל באקה אל-גרבייה, העולה החדשה לליגה א'. באוקטובר של אותה שנה שוחרר מהמועדון וכעבור זמן קצר חתם בהפועל הוד השרון מליגה א' דרום. בינואר 2016 עבר לאיחוד בני מג'דל כרום מליגה א' צפון, ובמדיה שיחק עד תום העונה.
לקראת תחילת עונת 2016/2017 חתם בבית"ר נורדיה ירושלים. באוקטובר 2016 חתם בעירוני בית שמש.
ב-8 באוגוסט 2017 חתם במכבי עירוני קריית מלאכי.
לקראת עונת 2019/2020 חתם במ.כ. ירושלים מליגה ג'.
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏נשאר בבירה: בראשי הושאל להפועל קטמון, באתר ערוץ הספורט, 5 בנובמבר 2013
↑  חלון בשיגעון: כל ההעברות במקום אחד, באתר דאבל פס, 22 בספטמבר 2014
↑  מתן בראשי חתם בבאקה אל גרביה, באתר דאבל פס, 16 ביולי 2015
↑  חיזוק להגנת הפועל הוד השרון: מתן בראשי הצטרף לקבוצה אור אבולעפיה, 20 באוקטובר 2015
↑  "סגירת מעגל: הבלם מתן בראשי חתם וישחק בקבוצה בעונה הקרובה | בית"ר נורדיה ירושלים". בית"ר נורדיה ירושלים. 2016-09-13. נבדק ב-2016-11-25.
↑  "עירוני מתחזקת: מתן בראשי חתם בקבוצה המקומית | שמשנט ספורט". נבדק ב-2016-11-25.
↑  מיכאל וייסרמן, מתן בראשי חתם בקריית מלאכי, באתר דאבל פס, 8 באוגוסט 2017
גיא פלג

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1969 (בן 55) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 מעסיק:  רשות השידור, חדשות 12, ידיעות אחרונות, 103FM 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100004350842780
 טוויטר (X):  guypch2news
 
גיא פלג (נולד ב-6 בנובמבר 1969) הוא עיתונאי, פּוּבְּליציסט כתב ופרשן ישראלי העוסק בענייני משפט, בחדשות 12.
קריירה

פלג החל את דרכו בעיתונות בישראל ככתב מקומון וכדובר מכבי חיפה. בהמשך שימש ככתב חדשות בטלוויזיה בחיפה, לאחר שהחליף את עמוס כרמלי. בשנת 1995 הצטרף לרשות השידור. היה כתב לענייני משטרה בערוץ הראשון במקום אילה חסון עד שנת 2007. במסגרת עבודתו השיג ראיונות בלעדיים עם דמויות מפתח בעולם הפשע המאורגן בישראל, בהם שוני גבריאלי, פרנסואה אבוטבול ואחרים. במקביל לעבודתו בערוץ הראשון, שימש ככתב במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
ניהל מגעים מתקדמים לעבור לערוץ 10, אך לבסוף עבר בשנת 2007 לשמש כתב לענייני משפט בחדשות ערוץ 2 במקום סיון רהב-מאיר.
פלג מביע את דעתו על סוגיות אקטואליות בתחום המשפט באופן קבוע בתוכנית הרדיו "משעל על הבוקר" שמשודרת ב-רדיו 103FM (רדיו ללא הפסקה) ואף מגיש תוכנית שיחות עם מאזינים בערוץ בימי שלישי ורביעי. מרצה בפורומים שונים בנושאי משפט ופלילים לרבות הפשע המאורגן של ישראל ומשפטים של פוליטיקאים ישראלים.
קריירה > פרסום ידיעות בלעדיות

במהלך הקריירה שלו פרסם פלג סקופים וידיעות בלעדיות רבות, לרבות ראיונות בלעדיים, שלעיתים פורסמו מאוחר יותר בכלי תקשורת אחרים בלי לתת לו קרדיט על הפרסום הראשון. בשנת תשע"ד (2014) פרסם 20 ידיעות בלעדיות. בין הידיעות שפרסם:
דוח סודי של משטרת ישראל משנת 2003 לפיו בישראל פועלים שישה ארגוני פשע מאורגן.
הראיון האחרון שנתן דודו טופז בטרם נעצר ובו התייחס לשמועות נגדו.
תמונות ממצלמת אבטחה שתיעדה את אריק קרפ בורח מתוקפיו לפני שהרגו אותו.
פתיחת חקירה פלילית בפרשת משחקי חברה (בלא לפרסם את שמו עקב צו איסור פרסום). בהמשך פרסם כי 4 נערות שהעידו נגד אייל גולן בפרשה זו נחקרו בחשד לעדות שקר.
ההחלטה לסגור את תיק עמנואל רוזן למרות המלצת המשטרה.
חתימת הסדר טיעון בין פרקליטות המדינה לדני דנקנר.
חתימת עסקת טיעון בין הפרקליטות לבין דוקטור מריה זקוצקי, רופאה מרדימה, שסיפקה לרוצח שמעון קופר סם הרדמה קטלני, שעל פי החשד שימש לרצח אשתו השנייה.
כתב התביעה של מני נפתלי, אב הבית, נגד שרה נתניהו.
תביעתו של גיא אליהו נגד שרה נתניהו.
חקירת משטרה בחשד שח"כ בנימין בן אליעזר דרש עוד מיליון שקלים מאיש העסקים רון מוצפי, נוסף על הכספים שקיבל ממנו.
ראיון בלעדי עם הרב אליעזר ברלנד כשנעצר בהולנד בשל חשדות לעבירות מין בישראל.
פרטי תמלילי השיחות המפלילות בין הרב יאשיהו פינטו לבין תת-ניצב אפרים ברכה.
תיעוד קרב היריות בבית הסוהר רימונים שהסתיים במותו של האסיר סמואל שיינביין.
פרשת תפיסת 570 אלף דולר במזומן בכספת של בנימין בן אליעזר.
בינואר 2018 פרסם הקלטת שיחה ממנה עולה כי יאיר נתניהו בילה במועדוני חשפנות עם רומן אברמוב, נציגו בישראל של המיליארדר האוסטרלי ג'יימס פאקר, ועם אורי מימון, בנו של קובי מימון, ממחזיקי השליטה במאגרי הגז, במקביל לאישור מתווה הגז. בהקלטה נשמעות אמירות מפוקפקות מפי נתניהו.
באוקטובר 2018 חשף את הפרשה שבמסגרתה סייע ראש לשכת עורכי הדין, אפי נוה, למקורבת אליו, להיכנס לישראל מבלי לעבור בביקורת הדרכונים.
בשנת 2019, במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, פרסם מידע רב על דברים שנאמרו בחקירות בעניינו של בנימין נתניהו. חשיפות אלה גרמו לביקורת חריפה כלפיו מצד נתניהו ומחשש לביטחונו הוצמד לו מאבטח מטעם חברת החדשות.
בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פרסם סרטון וידאו שלדבריו מוכיח ביצוע מעשי אונס והתעללות מצידם של חיילי צה"ל במחבל נוח'בה הכלוא בשדה תימן (ראו החשד להתעללות במחנה שדה תימן).
קריירה > פרסים

זכה באות אביר איכות השלטון 2019 בקטגוריית תקשורת ועיתונאות מטעם התנועה לאיכות השלטון.
זכה בפרס סוקולוב לעיתונות הכתובה ולתקשורת האלקטרונית לשנת 2023.
חיים אישיים

פלג גר בצעירותו בכרמליה שבחיפה ולמד בתיכון עירוני ה' בעיר. פלג הוא בוגר אוניברסיטת חיפה.
נשוי לקרין הורוביץ, אדריכלית ולהם ארבעה ילדים. המשפחה מתגוררת בהרצליה. פלג ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל מכבי חיפה, והיה דובר הקבוצה בתחילת שנות התשעים.
מחלוקות משפטיות

בעקבות ראיון שערך פלג עם עינת הראל, שכונתה "המאדאם של תל אביב", והואשמה בעבירות של סרסרות לזנות והלבנת הון בעשרות מיליוני שקלים, ביקשה משטרת ישראל לחייב את חברת החדשות של ערוץ 2 להמציא לה את חומר הגלם של הריאיון. חברת החדשות סירבה ופנתה לבית המשפט, אשר קיבל את עמדתה, וקבע כי יש להחיל את החיסיון העיתונאי גם על מידע שנאסף על ידי עיתונאי במסגרת עבודתו ולא פורסם.
בשנת 2016 כינה במסרון את עורכת הדין אביטל בן-נון, שייצגה מתלוננת כנגד אופק בוכריס, "שקרנית", וטען שהפעילה מניפולציות. בית המשפט פסק שדבריו שגויים ושפלג לא בירר אם מדובר באמת, ולכן עליו לפצות את התובעת ב-15,000 ש"ח.
בעקבות תביעת לשון הרע שהגיש פלג ב-2020 נגד תושבת אשקלון, על פוסטים שפרסמה ברשת חברתית בהם כינתה אותו "עבריין מין" ו-"אנס", חויבה האישה לפצותו בכ-600 אלף ש"ח. כמו כן, תביעת לשון הרע שהגיש פלג נגד גולשי פייסבוק שכינו אותו "קצין גסטאפו" ואף לעגו למראהו החיצוני בכינוי "דמבו", הוכרעה לטובת פלג במרץ 2022 וכתוצאה מכך חויבו הגולשים לפצותו בסכום כולל של כ-350 אלף ש"ח.
בנובמבר 2023 הגיש ח"כ שמחה רוטמן, יו"ר ועדת החוקה של הכנסת, תביעת לשון הרע כנגד פלג ונגד אבי וייס, מנכ"ל חברת חדשות 12. בכתב התביעה נאמר כי פלג ייחס באופן שקרי אמרה לפיה "הדם של האחים הלל ויגל יניב שנרצחו בחווארה אדום יותר מהדם של הנרצחים ב-7.10", אמרה שהוכחשה על ידי רוטמן.
בנובמבר 2024, הגיש פלג, ביחד עם חברת החדשות, תביעה בסך מיליון שקלים כנגד ינון מגל בגין פרסומים שקריים ומשמיצים. לפי כתב התביעה, מגל פרסם ברשתות פרסומים שקריים לפיהם טען כי פלג נעצר על ידי השב"כ בשל עבודתו העיתונאית ומוחזק עצור כשבוע במתקן חקירות שב"כ בפרשה שעל פרטיה הוטל צו איסור פרסום.
גבי אופיר

| --- | --- |

גבי אופיר (מימין) ראש משלחת צה"ל לסיוע לאתונה בעקבות רעידת האדמה ב-1999
 לידה:  1950 (בן 75 בערך) מרוקו
 תאריך עלייה:  1956
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1968–2001 (כ־33 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 51  מפקד עוצבת ברעם  מפקד חטיבת כרמלי  מפקד בא"פ אליקים  מפקד חטיבת גולני  מפקד אוגדת יהודה  מפקד עוצבת הגליל  מפקד אוגדת איו"ש  אלוף פיקוד העורף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים  מבצע אנטבה   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  מבצע דין וחשבון  האינתיפאדה השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל המשרד להגנת העורף  מנכ"ל רשות שדות התעופה  יו"ר הוועדה הקרואה בעיר הכרמל
 
גבי אופיר (נולד ב-1950) הוא אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כמפקד פיקוד העורף. לאחר שחרורו כיהן בין היתר כמנכ"ל המשרד להגנת העורף, כמנכ"ל רשות שדות התעופה וכיו"ר הוועדה הקרואה בעיר הכרמל. כיום, איש עסקים.
ביוגרפיה

גבי אופיר נולד בשנת 1950 במרוקו, לשלמה ושמחה אוקרט. הוא הבן החמישי מתוך אחד עשר אחים. כשהיה בן שש עלה ארצה יחד עם הוריו, בעלייה הראשונה של יהודי מרוקו. בהגיעם לישראל התיישבו בעיירת הפיתוח שלומי, שם המשיכה המשפחה להתגורר גם לאחר התפתחות המקום והפיכתה למועצה מקומית.
בילדותו למד אופיר בבית הספר בשלומי. בגיל 13 עבר ללמוד בכפר הנוער הדתי שבכפר חסידים. עם סיום לימודיו בכפר הנוער, התגייס לצה"ל.
ביוגרפיה > פעילות אזרחית

בסוף שנת 2001 מונה למנכ"ל רשות שדות התעופה, ובמסגרת זו הביא לסיום את פרויקט הקמת נתב"ג 2000 (שקידומו התעכב עד הגיעו של אופיר לתפקיד). בספטמבר 2007 החליט שר התחבורה, שאול מופז, לקבל את המלצת מועצת המנהלים של רשות שדות התעופה ולסיים את תפקידו של אופיר על יסוד "היעדר האמון" ביחסים שבין מועצת רשות שדות התעופה לבין המנכ"ל.
בשנת 2008 מונה אופיר ליו"ר הוועדה הקרואה בעיר הכרמל, המשלבת את הערים עוספייה ודליית אל כרמל, תפקיד בו החזיק עד לקיום בחירות למועצות עוספייה ודלית אל-כרמל בספטמבר 2009. באוקטובר 2012 מונה אופיר למנכ"ל המשרד להגנת העורף על ידי השר להגנת העורף אבי דיכטר אשר מונה לתפקיד עקב עזיבתו של השר האלוף במיל' מתן וילנאי לתפקיד שגריר ישראל בסין, בתפקיד החליף אופיר את אלון רוזן אשר שימש כמ"מ מנכ"ל המשרד של המשרד להגנת העורף, אופיר הגיש את התפטרותו לשר גלעד ארדן ביום 30 ביוני 2013.
בשנת 2015 החל אופיר לשמש כנשיא עמותת יד לילד המיוחד שמסייעת לילדים עם צרכים מיוחדים.
השכלה וחיים פרטיים

אופיר הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
מתגורר בשיכון דן בתל אביב נשוי, אב לשלוש בנות וסב.
לקריאה נוספת

אלישיב שמשי, ולא אשוב עד כלותם: על מפקדי פלוגות בשדה הקרב, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 2005, פרק שישי: מוצבים איתנים, סגן גבי אופיר- מ"פ חי"ר בקרב הגנה, עמודים 65–79.
הערות שוליים

↑  אביחי בקר, מחקו אותי, הארץ, ‏ 09.10.1998, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  איתן רבין, גבי אופיר מונה לאלוף פיקוד העורף, הארץ, ‏ 02.11.1997, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  ראה תיאור הקרב אצל אלישיב שמשי, ולא אשוב עד כלותם, על מפקדי פלוגות בשדה הקרב (2007), עמודים 65-79
↑  אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמוד 21, "לפני אנטבה, למשל, בחרתי באופן אישי מי יטוס איתי. לקחתי את גבי אופיר, היום אלוף, ואמרתי לו שאני זוכר אותו לטובה עוד כררנ"טיסט; את שלום בן-משה, שהגיע לדרגת תא"ל ושימש כקצין חינוך ראשי".
↑  יוסף ולטר, השקט מדאיג את החבר'ה בקו הסגול, מעריב, ‏ 12 ביולי 1985.
↑  גבי אופיר, "בחור כארז", במחנה, ‏ 20.02.2004, עמוד 22.
↑  גבי אופיר, "אספקה בהיטס", במחנה, ‏ 21.05.2010, עמוד 35.
↑  איתן רבין, מכתבי אזהרה לשישה קצינים בחיל הים שהשתתפו בתכנון פעולת הקומנדו בלבנון, הארץ, ‏ 25.09.1997.
↑    אלכס פישמן, סיוט השייטת, הערפל מתפזר, באתר "ידיעות אחרונות", 11 במאי 2017
↑  פסק הדין מאתר "פסק דין" שניתן ב-11/08/2014
↑  זוהר בלומנקרנץ, מופז החליט להדיח את מנכ"ל רשות שדות התעופה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2007
↑  הנהלה ונשיאות - אתר העמותה
בסקים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 כ-7 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ספרד ספרד: 2,683,000  צרפת צרפת: 730,000 (1993)  ארצות הברית ארצות הברית: 57,793 (2000)  ארגנטינה ארגנטינה: 3,600,000 עם מוצא בסקי (2004)  אורוגוואי אורוגוואי: 35,000 עם מוצא בסקי (2004) 
 שפות
 בסקית, ספרדית, צרפתית
 דת
 בעיקר נצרות קתולית
 קבוצות אתניות קשורות
 אין
הבסקים (בסקית: Euskaldunak; ספרדית: Vascos או Vascongados; צרפתית: Les Basques) הם עם היושב בעיקרו בצפון חצי האי האיברי, בקצה המערבי של הרי הפירנאים, כאזור בספרד, הנקרא ארץ הבסקים (ישנו גם מיעוט בסקי היושב בצרפת, באזור שנמצא בתחומי מחוז הפירנאים האטלנטיים). האזור מחולק לשבעה מחוזות, ארבעה בספרד ושלושה בצרפת. שלושה מתוך ארבעת המחוזות בספרד נמצאים תחת האוטונומיה הבסקית (ומרכיבים יחד את הקהילה האוטונומית חבל הבסקים): גיפוסקואה, ביסקאיה ואַלַבָה, כאשר המחוז הגדול ביותר, שהוא גם קהילה אוטונומית בפני עצמו, נווארה, אינו כלול באוטונומיה זו. הבסקים מתפרנסים בעיקר מחקלאות ובאזור מגוריהם נמצאות חוות רבות שעוברות במשפחה בירושה. בעקבות עושר האזור במרבצי ברזל התפתחו תעשיית הספנות והתעשייה הכבדה בצורה ניכרת.
מוצא אתני ולשון

לא קיימת תמימות דעים לגבי מוצאם של הבסקים. ב-218 לפנה"ס, לאחר שכבשו הרומאים את כל שטחי איבריה (חצי האי הספרדי של היום) וגאליה (אזור צרפת כיום), כשלו הרומאים בניסיונותיהם לכבוש את האזור ההררי בחבל הבסקים, והם הצליחו בכך רק במאות הראשונות לספירה. הרומאים הם גם אלו שנתנו לשוכני הרים אלו את השם "בסקים". הלשון הבסקית (Euskera או Euskara), שזכתה להכרה רשמית רק ב-1982, אינה דומה לשום שפה המוכרת כיום. הבסקית אינה נובעת מהלטינית ואינה שייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות. ישנן תאוריות שונות לגבי מקורה: חלק מהחוקרים סבורים שהיא השפה הקדומה של תושבי חצי האי האיברי, אחרים סבורים שהיא דומה לשפות הברבריות (גבלנץ ושוכארט), אחרים מוצאים דמיון לשפות הקווקז, ללשונות אפריקאיות, או ליפנית ואף יש המשייכים אותה לכמה לשונות אמריקאיות ילידיות.
במהלך התפשטות השבטים הגרמאניים לא הצליחו אלו לכבוש את הטריטוריה הבסקית, והיא נשארה עצמאית.
דת

הכיבוש הרומי השפיע יותר בפן הדתי מאשר מבפן התרבותי. יחד עם זאת, הבסקים שבתקופה זו השתייכו לדת המקומית עם המיתולוגיה העממית. החל מהמאה ה-4 החלה הנצרות להגיע לאזור ולאורך השנים תושבי החבל התנצרו.
כיום הבסקים אדוקים בדתם ומקפידים לשמור על המסורת והתרבות הבסקית העתיקה. נערכים מחקרים בהקשר למיתולוגיה הבסקית. הפסל הבסקי פטקסי קסייה לזמה פריאר מבסס את היצירות שלו על המיתולוגיה הבסקית ופרסם מחקר בנושא.
סמלים לאומיים שלהם הם הברט והמאקילה – מוט הליכה.
היסטוריה פוליטית

בסוף המאה ה-19, ברוח הלאומיות באירופה כולה, קמה המפלגה הבסקית הלאומית. בשנות השלושים, עם המהפכה השמאלית בספרד והקמת הרפובליקה הדמוקרטית, נחלקו הבסקים בשאיפות הלאומיות שלהם: חלקם שאפו רק לזכות למעמד האוטונומי ואחרים שאפו להפיל את משטרו של פרנקו. בתקופת שלטון הפשיסטים על ספרד שלאחר מלחמת האזרחים הורע מצבם של הבסקים וזכויותיהם האוטונומיות נפגעו. הרעה זאת במצבם עודדה רבים להגר לדרום אמריקה. ב-1936 זכתה החזית העממית בבחירות והכירה באוטונומיות, כתוצאה מכך המפלגה הבסקית הקימה את האוטונומיה הבסקית, אך ללא המחוזות נווארה ואלבה שהתנגדו למהלך. מאוחר יותר באותה שנה פרצה בספרד מלחמת אזרחים בין הסוציאליסטים והקומוניסטים לבין הפשיסטים בראשות פרנקו, שכבש לבסוף את כס השלטון. פרנקו הטיל מרותו בכל ספרד, תוך דיכוי מסיבי של כל סממן תרבותי או דתי, ולמעשה ביטל את האוטונומיה הבסקית, כמו גם את האחרות. המחתרת הבסקית אט"א (ETA), הוקמה ב-1959 ומטרתה הייתה להקים מדינת לאום סוציאליסטית בסקית. מאז הקמתה אט"א ביצעה פעילויות אלימות רבות, ביניהן פעולות טרור כנגד הממסד, וזאת במטרה להביא לעצמאותה של ארץ הבסקים. האירוע המשמעותי ביותר, אשר צמצם מאוד את תמיכת הציבור בארגון הטרור, התרחש בשנת 1997: חברי הארגון רצחו מנהיג בסקי צעיר, משום שהממשל הספרדי סירב לשחרר אסירים של ETA. בעקבות הרצח יצאו לרחובות ספרד 6 מיליוני מפגינים, ובמשך 4 ימים רצופים הפגינו נגד האלימות של הארגון. אמנם מתקפות הטרור של הארגון פחתו באופן משמעותי, אך הן לא פסקו לגמרי.
הארגון ניסה לשכנע את הממשל הספרדי לפתוח במשא ומתן, אולם הספרדים סירבו בטענה שלא ינהלו שיחות עם ארגון שאינו מתנער מאלימות. שלטונו של פרנקו נמשך עד מותו ב-1975, שנתיים לאחר שאט"א רצחו את ראש הממשלה שמינה, לואיס קאררו בלאנקו. עוד לפני מותו, מינה פרנקו את המלך חואן קרלוס הראשון לראש המדינה בתקווה שישהה בתפקיד עד שתעלה ממשלת ימין. תקוותו של פרנקו נגוזה, כאשר חואן קרלוס הראשון מינה את אדולפו סוארס לעמוד בראש ממשלת המעבר. סוארס פעל נמרצות לפיזור הפרלמנט הדיקטטורי והנהיג רפורמות מרחיקות לכת נוספות בדרך לכינון משטר דמוקרטי. ב-1978 הוקמה מחדש האוטונומיה הבסקית, שכללה הפעם גם את מחוז אלבה אך עדיין ללא מחוז נווארה. המפלגה הבסקית הלאומית חזרה לשלטון באוטונומיה, ואט"א הקימה את מפלגת העם הבסקי (Herri Batasuna). בניגוד לציפיות, הקמת האוטונומיה לא הביאה רגיעה ופעולות הטרור של אט"א נמשכו. כיום, השפה הבסקית מוכרת כשפה רשמית ויש אוניברסיטאות שאף מלמדות בשפה הזו.
מבנה הפרלמנט הבסקי

אט"א לא זוכה לתמיכת רוב הציבור הבסקי שסולד מפעילותיה האלימות. ביטוי לכך ניתן לראות בסקרים, בפעולות מחאה כנגד המחתרת מצד הבסקים וכמובן במבנה הפרלמנט הבסקי. ב-2001 הזרוע הפוליטית של אט"א כיום (EH) איבדה מחצית מהמושבים בפרלמנט הבסקי. המפלגה הבסקית הלאומית (PNV) היא מפלגת השלטון, וזאת מאז מיסודו מחדש של הפרלמנט ב-1979. המפלגה מעוניינת בעצמאות החבל, אך בדרכי שלום בלבד. הישגי המפלגה הם בעיקר בהעברת סמכויות מהשלטון המרכזי לאוטונומית החבל. המפלגה הפופולרית השמרנית (PP) היא מפלגה משמעותית נוספת בפרלמנט, שבעבר הייתה המפלגה השנייה בגודלה, והיא מסתייגת מהעברות סמכויות נוספות לשלטון המקומי. המפלגה השנייה בגודלה כיום, ובמרבית השנים גם שותפה קואליציונית, היא המפלגה הסוציאליסטית (PSOE) שגם היא מתנגדת לסמכויות נוספות מהשלטון המרכזי, אך פחות מהשמרנים כיום, חלוקת הפרלמנט הבסקי המורכב מ-75 מושבים היא: 29 למפלגה הבסקית הלאומית, 18 לסוציאליסטים, 15 לשמרנים, 9 לזרוע הפוליטית של אט"א ו-4 לאחרות.
ממשלת ספרד נגד הבסקים

הגנרל-דיקטטור פרנסיסקו פרנקו ששלט בספרד מ-1939 עד 1975, פעל נגד השאיפות הלאומיות של קהילות הלשון השונות בספרד, ביניהן גם הבסקים. בשנת 1959, ממשלת פרנקו אסרה על שימוש רשמי בשפה הבסקית.
פרנקו גם הוציא מחוץ לחוק את המועצות האוטונומיות-למחצה של הבסקים ואת רשות גביית המיסים שלהן כדי להקשות על התנהלותן הכלכלית. כתוצאה מכך, תנועת עצמאות התוססת ממילא, הקימה ארגון טרור ששמו הוא-ETA, ומטרתו, להקים מדינה עצמאית וסוציאליסטית לחבל הבסקים.
ארגון ETA (מולדת בסקית וחרות) נוסד בסתר כדי להביא לעצמאות החבל.