stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'רלי וחצי
הפקה > מוזיקה

את מוזיקת הרקע לסרט חיבר יאיר רוזנבלום. את שיר הנושא ביצע אורי רווח, אחיו של זאב רווח למילים שחיבר יהונתן גפן. מנגינת הסיום, אשר מופיעה בחלקה גם במהלך הסרט עובדה לשיר בלילה על הדשא שביצעה להקת פיקוד הצפון למילים שהוסיפה אסתר ניצב.
לציון שנת ה-50 ליציאת הסרט ולבקשת בנו של ברקן, חידש שלומי שבת את השיר בגרסת כיסוי.
הפקה > צילומים

הסרט צולם בשייח' מוניס, היכן שהיום שוכנת אוניברסיטת תל אביב. חלקו הראשון צולם בחודשים שקדמו למלחמת יום כיפור, כך עד לסצנה שבה גדליה דורך על ידו של צ'רלי במרכז המסחרי בכפר שמריהו, כשצ'רלי מפעיל משחקי הימורים. שחקני ומפיקי הסרט גויסו למלחמה, איש איש ליחידתו, והמשכה צולם רק כמה חודשים שנסתיימה.
בתרבות

הסרט זכה להצלחה קופתית וברבות השנים נחשב לקאלט. ציטוטים מן הסרט הפכו לנודעים בתרבות הישראלית, כמו ”מי מתעסק? זה מיקו!”, "מה רוצה התולעת? - מחפשת חכה!",  ”הוא פצוע קשה, לא יודעים מה יש לו”, ”כמה ביצים? – כמה שיש!”, ”אס זוכה – קינג בוכה”, ו”יין ישמח לבב אנוש – ואישה כמו חור בראש”.
שחקנים

| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
יהודה ברקן: צ'רלי בן-חנניה
דוד שושן: מיקו
זאב רווח: ששון
אריה אליאס: זכי בן-חנניה (אביו של צ'רלי)
עדנה פלידל: פלורה בן-חנניה (אמו של צ'רלי)
חיה קציר: גילה זהר
גאולה נוני: לילי (אחות של מיקו) 
אלישבע מיכאלי: סימה זהר (אמה של גילה)
חיים שנער: הנהג שדרס את מיקו
נתן כוגן: חיים זהר (אביה של גילה)
טוביה צפיר: רוברט
משה איש-כסית: גדליה
ראובן שפר: סוחר-רכב
תקוה עזיז: מזל
אריה מוסקונה: מלצר במסעדה / חבר של צ'רלי
מרדכי בן-זאב: ארליך
נורית כהן: יפה (אשתו של ששון)
אלומה שלום: עוזרת-בית אצל משפחת זהר
דפנה רוזן: דפנה זהר (אחותה של גילה)
דוד שושן, אשר שיחק את דמותו של מיקו, תבע בבגרותו את חברת "מקדונלד'ס", לאחר שזו השתמשה באחת מהפרסומות שלה בקטע מהסרט בהשתתפותו, מבלי שקיבלה את אישורו. התביעה נסגרה בפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט ובפיצוי כספי.
הערות שוליים

↑  השבוע בבתי הקולנוע בארץ. דבר, 30 באוגוסט 1974, עמ' 47.
↑  יעקב בר-און, "סנוקר" לבועז דווידזון, דבר, 18 במרץ 1975
↑  Frank Bren, Amy Kronish. World cinema: Israël. Flicks Books, 1996. עמ' 204.
↑  סמדר שילוני, באהבה מאיראן, באתר ynet, 7 במאי 2008
↑   "צ'רלי וחצי" כבר בן 50: "אנשים ראו את עצמם בסרט", סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 11:10)
↑  50 שנה לצ'ארלי וחצי: שלומי שבת בפרויקט מיוחד, באתר "סרוגים", 26 במאי 2024
↑  נירית אנדרמן, הפוטנציאל הקולנועי של יפו, באתר הארץ, 7 במרץ 2010
הילה קובו, סיפורי תל אביב, באתר nrg‏, 4 בפברואר 2009
↑  רן בוקר, מיקו לא מתעסק: פשרה על הפרסומת של "צ'רלי וחצי", באתר ynet, 10 במרץ 2014
זאב רווח יהודה ברקן ומשה איש כסית במהלך צילומי הסרט (צילם יוני המנחם)
סרט וארוחת בוקר

| --- | --- |
 בימוי:  אלפרד שטיינהרדט 
 תסריט:  אלי תבור 
 שחקנים ראשיים:  מיקי קם דורון תבורי 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1977 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סרט וארוחת בוקר הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 1977, בכיכובם של מיקי קם ודורון תבורי ובבימויו של אלפרד שטיינהרדט. את התסריט כתב  אלי תבור.
הסרט מגולל את קשייו של זוג צעיר טיפוסי בישראל של 1974, שהוחמרו מאוד בעקבות שירותו הממושך של הבעל במלחמת יום הכיפורים ובמצב החירום שאחריה. הזוג נשוי זה מכבר, אך לא הצליח לקנות בית, שירות המילואים הכשיל את הבעל בלימודים באוניברסיטה ויצר גם ריחוק בין בני הזוג. הבעל מאבד את ההערכה העצמית שלו וחש כי אשתו אמורה להעדיף גברים אחרים על פניו והזוג עומד על סף פרידה.
חץ (מערכת נגד טילים)

| --- | --- |

מימין: חץ 2, משמאל: חץ 3
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל נגד טילים בליסטיים
 ארץ ייצור:  ישראל ישראל (ייצור)  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  מל"מ, התעשייה האווירית לישראל (ייצור)   בואינג
 עלות יחידה:  3,000,000 דולר
 שימוש ראשון:  17 במרץ 2017
 תקופת השירות:  חץ 2: 2000 – הווה
 משתמשים:  ישראל ישראל
 פלטפורמת שיגור:  6 מכלי שיגור לנושאת,  שיגור אנכי
 גרסאות:  חץ 1 (הוכחה טכנולוגית),  חץ 2 (מבצעי),  חץ 3 (מבצעי),  חץ 4 (בפיתוח),  חץ 5 (בפיתוח)
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  דלק מוצק, הנעה רקטית דו-שלבית
 משקל:  רשמית - 2800 קילוגרם  טיל יחיד - 1300 קילוגרם  במכל אטום - 3500 קילוגרם
 ממדים
 אורך:  7 מטר
 קוטר:  חץ 2: בסיס – 60 סנטימטרים
 ביצועים
 מהירות:  חץ 2: 9 מאך
 טווח:  חץ 2: 70 ק"מ חץ 3: מעל 2,400 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  פגיעה פיזית, ראש נפץ מתקדם  משקל - 150 קילוגרם
 מרעום:  מנגנון קרבה
 הנחיה:  התבייתות אינפרה-אדום, ביות מכ"ם פעיל 
 
טיל חץ-2 במהלך שיגור
משגר טילי חץ-2
סרטון על ניסוי בטיל חץ 2, אוגוסט 2020
מערכת החץ היא מערכת נשק ליירוט טילים בליסטיים אשר פותחה על ידי מפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל בישראל בסיוע מימון אמריקני ובשיתוף עם חברת בואינג האמריקנית. המערכת מפעילה שני סוגי מיירטים, חץ 2 וחץ 3 (ובעתיד גם חץ 4), ומורכבת ממערכת שו"ב וניהול ירי, "אתרוג זהב", מרכז בקרת משגרים, "אגוז חום" ומכ"מים ייחודיים – "אורן ירוק" ו"אורן אדיר". המערכת מבצעית בחיל האוויר הישראלי מחודש מרץ 2000, ומופעלת בצה"ל על ידי יחידת "חרב מגן" הכפופה למערך ההגנה האווירית, המספק לישראל את מערך ההגנה הרב-שכבתית מפני ירי תלול מסלול.
פיתוח וניסויים

תחילתו של הפרויקט כאשר ארצות הברית החליטה לשתף את ישראל בפרויקט "מלחמת הכוכבים", של הנשיא רונלד רייגן. משרד הביטחון החליט להצטרף לפרויקט לאור הצטיידות מדינות ערב בטילי קרקע-קרקע ארוכי טווח, שאיימו על ישראל. ב־6 במאי 1985 נחתם מזכר הבנות בין ממשלות ארצות הברית וישראל. שנה לאחר מכן נקבעה מערכת טיל נגד טילים בליסטיים כמתאימה לחלק הישראלי בתוכנית, כאשר ארצות הברית משתתפת ב־65 אחוז מעלות הפיתוח של הפרויקט. מהצד הישראלי נוהל פיתוח המערכת בידי מנהלת חומה במפא"ת ומהצד האמריקאי בידי ארגון ההגנה מפני טילים בליסטיים (BMDO). בשלב הבא נערכה התחרות בין התעשייה האווירית לישראל לרפאל על פיתוח הטיל להגנה מפני טילים בליסטיים, במסגרת שיתוף הפעולה בין ישראל לארצות הברית בנושא. הצעתו של דב רביב, מנהל מפעל מלמ, גברה על זו של רפאל, והתעשייה האווירית זכתה בחוזה לפיתוחו. ב-29 ביוני 1988,⁩ חתם שר הביטחון יצחק רבין על הסכם ישראלי־אמריקאי לפיתוח טיל ה"חץ".
בשנות ה-90 של המאה ה-20 קודם במקביל לפרויקט "החץ" - פרויקט מואב - שעסק בפיתוח מערכת ליירוט טילי קרקע-קרקע באמצעות כלי טיס בלתי מאוישים, כפתרון חליפי או משלים ל"חץ".
פיתוח וניסויים > חץ 1

הגרסה הראשונה של מערכת ה"חץ" נקראה "חץ 1" והיא שימשה לניסוי הטכנולוגיה של הטיל. בתחילת שנות התשעים נערכה ב"חץ 1" סדרת ניסויים:
ב־9 באוגוסט 1990: בחינת מערכת הבקרה ואמצעי החישה של מערכת ההנחיה בטיל בזמן מעופו. הניסוי הופסק מספר שניות לאחר השיגור והטיל הושמד בהוראה מהקרקע, בעקבות חשש שיסטה ממסלולו ויפגע במקום מאוכלס. התקלה נבעה מכך שמכ"מי העקיבה שבקרקע לא הצליחו לעקוב אחר מעוף הטיל.
ב־25 במרץ 1991: בדיקת מערכות הטיל תוך כדי מעוף. השיגור בוצע מספינה, ותקלה בטיל גרמה להפסקת הניסוי.
ב־31 באוקטובר 1991: בחינת יכולת היירוט של החץ, ששוגר מספינה, למול טיל מטרה. התקלה שהכשילה את השיגור השני חזרה שוב. בעקבות כך ולאחר שמנהל מל"מ דב רביב, פוטר, נדחה ניסיון השיגור הרביעי של החץ בשנה. בנוסף משלחת של אנשי צוות פרויקט מלחמת הכוכבים של ארצות־הברית הגיעה לישראל, במטרה לבדוק, לעומק, את הכישלונות והבעיות סביב המשך פיתוחו של הטיל.
ב־23 בספטמבר 1992: בדיקת מערכות הטיל בזמן המעוף. המערכות פעלו כמתוכנן, החץ הגיע לנקודה הרצויה בשמיים והטיל הושמד לאחר 45 שניות, כנדרש. הניסוי המוצלח חתם את שלב הבדיקות הראשוניות של המערכת.
ב־28 בפברואר 1993: בחינת כושר היירוט של הטיל. החץ חלף קרוב מאוד לטיל המטרה ששוגר מולו, והוכיח את יכולתו של החץ ליירט טק"ק.
ב־14 ביולי 1993: בחינת כושר היירוט של הטיל. טיל המטרה שוגר, אך ה״חץ" לא שוגר ליירט אותו בגלל תקלה.
ב־14 באוקטובר 1993: בדיקת מערכות. החץ חלף קרוב לטיל המטרה, אך תקלה בראש הקרבי של החץ מנעה אח פיצוץ טיל המטרה.
ב־1 במרץ 1994: הטיל לא שוגר עקב נפילת המחשב הקרקעי.
ב־12 ביוני 1994: הטיל שוגר כנגד טיל מטרה ויירט אותו בהצלחה.
פיתוח וניסויים > חץ 3

ב־2008 החלה ישראל בפיתוח "חץ 3", טיל נגד טילים מעבר לאטמוספירה שנועד ליירט טילים בליסטיים בגובה רב. ב־25 בפברואר 2013 נעשה ניסוי שיגור מוצלח של חץ 3. ה"חץ 3" מבצעי ומשרת במערך ההגנה האווירית של צה"ל. ב-9 בנובמבר 2023 מערכת "חץ 3" ביצעה יירוט מבצעי ראשון של טיל קרקע-קרקע ששיגרו החות'ים מתימן לעבר העיר אילת.
פיתוח וניסויים > חץ 4

באוגוסט 2017 פורסם כי מפעל מלמ החל בפיתוח חץ 4, ובפברואר 2021 פורסם כי הפיתוח נעשה בשיתוף עם הסוכנות להגנה מפני טילים של ארצות הברית.
פיתוח וניסויים > חץ 5

תע"א מפתחת במימון עצמי דור מתקדם יותר של טילים – חץ 5.
עלות

עם אישור הפרויקט, ביוני 1988, נמסר כי עלות הפיתוח של הטיל תהיה 130 מיליון דולר ושארצות הברית תממן 80% ממנו. לאחר שנתיים של פיתוח נחשף כי העלות הסופית של הפרויקט תגיע לכ-2 מיליארד דולר, כולל שלב הייצור, ונדרש מימון מיידי נוסף של 200 מיליון דולר עבור הפרויקט. במאי 1991 סיכמו מזכיר ההגנה האמריקני דיק צ'ייני ושר הביטחון משה ארנס כי ארצות הברית תממן 72% להמשך שלב הניסויים, בעלות של 300 מיליון דולר. בינואר 1992⁩ החליט צה"ל לערוך בדיקה של כדאיות המשך הפיתוח מול עלותו התופחת. בנובמבר 1992 הנשיא ביל קלינטון החליט להגדיל את המימון לפרויקט מעבר להיקף המקורי שנקבע בתוכנית "מלחמת הכוכבים".
בספטמבר 1993, דווח כי יותר מחצי מיליארד דולר כבר הושקעו בפיתוח החץ, מתוכם מימנה ארצות הברית 478 מיליון דולר. בספטמבר 1998, החוזים המקוריים של התעשייה האווירית עם משרד ההגנה האמריקני וארגון ההגנה מפני טילים בליסטיים (BMDO) בנושא תוכנית הפיתוח של הטיל הסתיימו, בעקבות השיגור המסכם של ה"חץ" שבוצע באותו חודש. סיום החוזים העביר את ניהול הפרויקט באופן בלעדי לידי משרד הביטחון והתעשייה האווירית, ש"מנהלת חומה" ניהלה את המשך ההתקשרות משלה מול משרד ההגנה האמריקני. בשלב זה נמסר שההיקף הכולל של הפרויקט עד אז היה 1.6 מיליארד דולר, כולל תקציב ההצטיידות בשתי סוללות טילים מבצעיות. בנוסף שר ההגנה האמריקני, ויליאם כהן, התחייב להעביר לישראל מימון נוסף של כ-200 מיליון דולר לסיום הפיתוח והמעבר להצטיידות. במקביל החלו מגעים להעברת ייצור הטילים לארצות הברית, במטרה להוזיל את תהליך הייצור במידה משמעותית, וכן לאפשר גישה לטכניקות ייצור מתקדמות יותר מאלה הקיימות בישראל.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001 החליטה ארצות הברית, באמצעות הסוכנות להגנה מפני טילים, להיות שוב מעורבת ישירות בפרויקט ולתקצב אותו. בדצמבר משרד ההגנה האמריקאי אישר תקציב של 330 מיליון דולר להשקעה בשדרוג מערכות ה"חץ" כך שיוכלו להתמודד עם טילים לטווח בינוני מסוג "שיהאב 3", המצוי בידי איראן. בינואר 2002 התעשייה האווירית וחברת בואינג חתמו על הסכם להקמת קו ייצור משותף בארצות הברית של טילי חץ. בין השאר במטרה להאיץ את תהליך ההצטיידות של חיל האוויר הישראלי בטילי חץ, לאפשר את רכישת הטילים באמצעות הסיוע הביטחוני האמריקאי, ובמטרה למכור מערכות טילי חץ למדינות אחרות. לצורך הקמת קו הייצור והמשך הפיתוח אושר תקציב נוסף של כ-460 מיליון דולר לשש שנים.
בין השנים 2006–2012 העבירה ארצות הברית לישראל עוד כ-1.5 מיליארד דולר, לתוכניות הפיתוח השונות להגנה מפני טילים (כולל "חץ 2" ו"חץ 3").
עלות הפרויקט כולו, מתחילת הפיתוח ב-1985 ועד להצטיידות המלאה בשלוש סוללות "חץ 2" מבצעיות עם מלאי טילים ב-2015, מוערכת בכ־10 מיליארד דולר. מדינת ישראל נשאה בכ־20% מהעלות, ויתר הכסף הגיע ממימון אמריקאי. מחיר טיל חץ 2 או חץ 3 בודד הוא כשלושה מיליון דולר.
מבנה המערכת

למערכת החץ מספר רכיבים המפותחים על ידי תעשיות ישראליות: על המערכת שולטת מערכת שליטה ובקרה וניהול ירי "אתרוג זהב" המפותחת על ידי חברת אלישרא שנחשבת לאחת ממערכות השו"ב המתקדמות בעולם. "אתרוג זהב" מסוגלת להתממשק ולהפעיל מערכות הגנה נגד טילים אחרות, דוגמת ה־MIM-104 פטריוט, וכן מקושרת למטה חיל האוויר הישראלי ולמטה פיקוד העורף. מערכת "אתרוג זהב" מקבלת נתונים ממכ"ם המערכת, "אורן אדיר", המיוצר על ידי אלתא, ויכולה לחשב היכן ינחת טיל האויב, וכך הלוחם בעמדה יכול לתת התרעה מדויקת לפיקוד העורף כדי להזהיר את האזרחים, וכן הלוחם יכול להחליט לא ליירט את הטיל אם הוא ייפול בשטח פתוח. מערכת "אתרוג זהב" מפעילה את מערכת "אגוז חום", המפותחת על ידי מל"מ, הקבלן הראשי האחראי על פיתוח המערכת, ששולטת על המשגרים עצמם. המערכת מורכבת מסוללת טילים ובה מספר משגרים, כאשר בכל משגר יש 6 טילים.
הטיל עצמו בנוי משני שלבים: מאיץ ומיירט. המאיץ תוכנן ויוצר על ידי התעשייה הצבאית ובהמשך בתומר חברה ממשלתית, בעירת הדלק שלו נמשכת מספר שניות, שבמהלכן הוא מפתח מהירות גדולה. המיירט פותח על-ידי התעשייה האווירית, אין לו מנוע והוא נע מכוח המאיץ.
פריסת המערכת

ב־29 בנובמבר 1998 התקיים טקס המסירה של טיל ה"חץ" הסדרתי הראשון ממנהל מפעל מלמ של התעשייה האווירית לידי יחידת "חרב-מגן" במערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי. ביוני 1999 הודיע מנכ"ל משרד הביטחון, אילן בירן, כי המערכת תהיה מבצעית תוך שישה חודשים, אך תוכל להגן על מרכז הארץ מפני טילים רק החל משנת 2005. במרץ 2000 נפרסה סוללה אחת, מבין שלוש הסוללות המתוכננות, בבסיס חיל האוויר בפלמחים והפכה למבצעית. הקמת הסוללה השנייה, סמוך לקיבוץ עין שמר, נדחתה בגלל התנגדות התושבים מחשש להשפעות הקרינה. היא הוצבה לבסוף בנובמבר 2002.
מערך ההגנה האווירית הציב סוללת "חץ" שלישית במהלך 2012 בסמוך למושב טל שחר שבאזור בית שמש ולכנף 2.
פעילות מבצעית

ב־17 במרץ 2017 ביצע טיל חץ 2 את היירוט המבצעי הראשון שלו, כשיירט טיל נ"מ מדגם S-200 שנורה מסוריה לעבר מטוסי חיל האוויר הישראלי שחזרו מתקיפה שם.
ב-31 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, יירטה מערכת "חץ 2" מעל הים האדום טיל קרקע-קרקע בליסטי ששוגר על ידי החות'ים מתימן לעבר מדינת ישראל. הטיל ששוגר היה כנראה "חאדר", שיפור של שיהאב-3, לטווח של כ־1,600 ק"מ. ראש הנפץ של המיירט פגע בדיוק בראש הנפץ של טיל המטרה ("ברזל בברזל"). יירוט זה היה היירוט המבצעי הראשון של טיל בליסטי בידי מערכת החץ, וכנראה ביירוט המבצעי של השיגור הארוך ביותר אי פעם.
ב-4 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל, יירטה מערכת ה"חץ 2" רקטת עיאש 250 ששיגר חמאס מרצועת עזה לעבר יישובי דרום הערבה.
ב-9 בנובמבר 2023 מערכת "חץ 3" ביצעה יירוט מבצעי ראשון, כאשר יירטה טיל קרקע-קרקע בליסטי ששיגרו החות'ים מתימן לעבר העיר אילת.
ב-14 בנובמבר 2023 יירטה מערכת חץ טיל קרקע-קרקע ששוגר מתימן על ידי החות'ים לעבר העיר אילת.
ב-2 בפברואר 2024 יירטה מערכת חץ 2 טיל קרקע-קרקע ששוגר מתימן על ידי החות'ים לעבר העיר אילת.
ב-14 באפריל 2024, באופן תקדימי והיסטורי, פתחה איראן במתקפה גלויה ומכוונת נגד ישראל אשר כללה בין היתר כ-120 טילים בליסטיים אשר שוגרו מאיראן וממדינות חסות שלה. על פי הערכות, כמחצית מהטילים כשלו בשיגורם או נפלו בטרם הגיעו ליעדיהם והיתר יורטו ברובם על ידי מערכת החץ. תשעה טילים לא יורטו ופגעו בשני בסיסים של חיל האוויר בדרום הארץ, וגרמו לנזק קל.
ב-1 באוקטובר 2024, שיגרה איראן כ-180 טילים בליסטיים במתקפה לעבר ישראל. רובם של הטילים יורטו על ידי מערכת החץ אך על פי הערכות של גופי תקשורת זרים וביניהם הוושינגטון פוסט, כמה עשרות טילים הצליחו לחדור ופגעו בכמה בסיסי חיל האוויר וביניהם בסיס נבטים. על פי צה"ל היו נזקים בבסיסים אך אף מטוס לא נפגע.
יעילות

לפי דב רביב (הנחשב למייסד פרויקט החץ ואבי תוכניות טילי היירוט והמשגרים של מדינת ישראל), טיל חץ בודד יכול ליירט טיל בליסטי בודד ב־90% הצלחה. כדי לשפר את סיכויי היירוט, משוגרים שני טילי חץ כנגד טיל בליסטי יחיד, ואם שניהם אינם מצליחים ביירוט, משוגר טיל שלישי. בניסויים האחרונים של המערכת שולבה גם מערכת הפטריוט כשכבת הגנה נמוכה יותר, בתור גיבוי.
ראו גם

חץ 2
חץ 3
חץ 4
קלע דוד
כיפת ברזל
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "כחץ שלוח", עמ' 206–211
הבושם: סיפורו של רוצח (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הבושם 
 בימוי:  טום טיקוור
 הופק בידי:  ברנד אייכנגר
 תסריט:  אנדרו בירקין, ברנד אייכנגר וטום טיקוור
 עריכה:  אלכסנדר ברנר 
 שחקנים ראשיים:  בן וישו (Jean-Baptiste Grenouille) ג'סיקה שוורץ שאן תומאס שרה פורסטייה מייקל סמיילי Fermí Reixach i García ג'רום ויליס Ariadna Cabrol Enric Arquimbau אוטו סנדר סאם דאגלס בירגיט מיניכמאייר דסטין הופמן Rachel Hurd-Wood אלן ריקמן דייוויד קלדר קרולינה הרפורט ג'ון הרט סיימון צ'נדלר Carme Contreras i Verdiales בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  ריינהולד הייל וג'וני קילמק
 צילום:  פרנק גריב 
 מדינה:  צרפת, ספרד, גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Constantin Film, Castelao Producciones, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בספטמבר 2006, גרמניה
 משך הקרנה:  147 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט אימה, סרט דרמה, מותחן פסיכולוגי, סרט מתח, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  פריז, צרפת 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־18 
 תקציב:  60 מיליון דולר
 הכנסות:  135 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   perfume
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום (פרנק גריב)  European Film Academy Prix d'Excellence (Uli Hanisch) 
 www.perfumemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבושם: סיפורו של רוצח הוא סרט קולנוע משנת 2006 המבוסס על הספר "הבושם". צילומי הסרט החלו ב-12 ביולי 2005 והסתיימו ב-16 באוקטובר 2005. הסרט צולם בגרמניה, בצרפת ובספרד. תקציב הסרט נאמד בכ-50 מיליון אירו (כ-60 מיליון דולר), נתון המדרג אותו כאחד מן הסרטים היקרים ביותר שהופקו בגרמניה.
בסרט מככבים בן וישו, אלן ריקמן, רשל הארד-ווד ודסטין הופמן. הסרט שוחרר לאקרנים לראשונה בגרמניה ב-14 בספטמבר 2006, ב-26 בדצמבר 2006 באנגליה וב-27 בדצמבר 2006 בארצות הברית. הכנסות הסרט הגיעו ל-135 מיליון דולר, כאשר 53 מיליון דולר מקורם מהקרנת הסרט ברחבי גרמניה.
הערות שוליים

↑  מידע על הסרט
↑  על צילומי הסרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9d31f2cd-7226-3a9e-8732-30f125623de8
יער ונסן

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ונסן 
 תאריך הקמה:  1855 
 נתונים ומידות
 שטח:  995 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 מיקום:  הרובע השנים-עשר של פריז 
 קואורדינטות:  48°49′41″N 2°25′59″E﻿ / ﻿48.828055555556°N 2.4330555555556°E﻿ / 48.828055555556; 2.4330555555556
 אתר רשמי
  (למפת פריז מוגדלת) יער ונסן(למפת פריז רגילה) יער ונסן
 
יער ונסן (בצרפתית: Bois de Vincennes; "בואה דה ונסן") הוא פארק בסגנון אנגלי הנמצא במזרח העיר פריז שבצרפת. הפארק קרוי על שם העיר ונסן ונמצא דרומית לה.
יער ונסן מהווה חלק מהרובע השנים-עשר של פריז, אך אינו נכלל בחישובים סטטיסטיים של שטחי העיר וצפיפות האוכלוסין בה.
שטחו של הפארק 9.95 קמ"ר (פי שלושה מגודלו של הסנטרל פארק בניו יורק ופי ארבעה מגודלו של הייד פארק בלונדון).
היסטוריה

אזור היער שימש בימי הביניים פארק מלכותי, בו נהגו מלכי צרפת לצוד. לאחר המהפכה הצרפתית הפך היער לאזור אימונים של הצבא הצרפתי. בשנת 1860 הפך נפוליאון השלישי את היער לפארק ציבורי, כחלק מתוכנית אוסמן לשיפוצי פריז. היער היה משויך מוניציפלית בחלקו לעיר ונסן ובחלקו לעיר נוז'אן-סור-מארן עד לשנת 1929 אז סופח רשמית לרובע ה-12 של פריז. ב-6 במאי 1931 נפתחה ביער ונסן התערוכה הקולוניאלית של פריז, בו הוצגו במשך שישה חודשים המשאבים והתרבויות של האימפריה הצרפתית. בתערוכה ביקרו כשישה מיליון אנשים שראו העתקים של מקדשי אנגקור וארמונות מרוקו, עבודות משי, יצירות אמנות וריקודי עמים. גן חיות שנכלל בתערוכה היה לבסיס של גן החיות שהוקם ביער ונסן בשנת 1934.
בין השנים 1969–1980 שכנה ביער ונסן אוניברסיטה VIII של פריז, אוניברסיטה רדיקלית שהוקמה עקבות מהומות הסטודנטים של 1968.
אתרים

בקצהו הצפוני של יער ונסן נמצאת טירת ונסן, בית שני של מלכי צרפת במאה ה-14. כיום עוברת הטירה שיפוצים ופרט לחצר הטירה אינה פתוחה לקהל. בדרום מערב הפארק נמצא מבצר שהוקם על ידי לואי פיליפ, מלך צרפת. במערב יער ונסן, על שטח של 145 דונם, נמצא גן חיות הידוע בפילים האסייתיים שלו ובמונולית בגובה של 65 מטר בו מתגורר עדר של מופלון. בפינה הדרום מזרחית של יער ונסן נמצא החל משנת 1936 גן בוטני, על שטח של 120 דונם. בגן כ-2,000 עצים מ-120 סוגים ו-485 מינים. הגן ידוע במיוחד באוסף עצי התפוח, האגס והלילך שלו.
ביער ונסן ארבעה אגמים המוזנים על ידי נהר מארן. במערב, בקרבת גן החיות, אגם דאומסניל בשטח 120 דונם עם שני איים באמצעו, בצפון מזרח אגם בשטח 60 דונם ושלושה איים בתוכו, בדרום מערב אגם בשטח עשרה דונם ובצפון מערב עוד אגם.
תל אביב על האש

| --- | --- |

 בימוי:  סאמח זועבי 
 הופק בידי:  אמיר הראל, איילת קייט, למה הפקות, סרטים משם בע"מ
 תסריט:  סאמח זועבי
 עריכה:  קתרין שוורץ 
 שחקנים ראשיים:  קאיס נאשף  יניב ביטון  מאיסה עבד אלהאדי   לובנה אזאבל  סלים דאו
 מוזיקה:  אנדרה דז'ייזק 
 צילום:  לורן ברונה 
 מדינה:  ישראל ישראל  צרפת צרפת  לוקסמבורג לוקסמבורג
 חברת הפקה:  Artémis Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בדצמבר 2019 
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה
 מקום התרחשות:  תל אביב-יפו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   telavivonfire
 פרסים:  השחקן הטוב ביותר, מסגרת "אוריזונטי", פסטיבל ונציה  הסרט והתסריט הטובים ביותר, פסטיבל חיפה
 דף הסרט ב־IMDb
 
תל אביב על האש (באנגלית: Tel Aviv on Fire) הוא סרט דרמה-קומי-סאטירי ישראלי משנת 2018 שנכתב ובוים על ידי סאמח זועבי (אנ'). הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ונציה במסגרת "אוריזונטי", בו זכה קאיס נאשף בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו הראשי, ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה בו זכה בפרס הסרט והתסריט הטובים ביותר. הסרט נבחר לייצג את לוקסמבורג בטקס פרסי האוסקר, בקטגוריית הסרט הזר. בנוסף השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה.
עלילה

סלאם (קאיס נאשף), פלסטיני ממזרח ירושלים, הוא עוזר הפקה זוטר בצילומי אופרת הסבון "תל אביב על האש" ברמאללה. בעקבות שקר שהוא מספר לאסי (יניב ביטון), מפקד המחסום שבו הוא עובר מדי יום בדרכו לעבודה, הוא מקודם בפתאומיות לתפקיד תסריטאי מן המניין. יש רק בעיה קטנה - הוא לא תסריטאי. כדי שלא יפטרו אותו, סלאם כורת ברית חשאית עם אסי, שעוזר לו לכתוב את הסצנות בתמורה לחומוס פלסטיני משובח והבטחה שהסדרה תסתיים בחתונה. המשקיעים הערבים מתנגדים בתוקף לסיום החדש וסלאם מוצא את עצמו בין הפטיש לסדן.
משחק ודמויות

| שם | דמות |
| --- | --- |
קאיס נאשף: סלאם עבאס
יניב ביטון: אסי צור
מאיסה עבד אלהאדי: מרים
 לובנה אזאבל: תאלא / רחל
סלים דאו: עאטף
נדים סוואלה: בסאם
יוסף סוויד: יהודה אדלמן
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרס | מועמד/ים | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פסטיבל ונציה | אוריזונטי | השחקן הטוב ביותר | קאיס נאשף | זכייה |  |
| 2018 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה | עלילתי ארוך | הסרט הטוב ביותר | תל אביב על האש | זכייה |  |
| 2018 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה | עלילתי ארוך | התסריט הטוב ביותר | סאמח זועבי | זכייה |  |
| 2018 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו | World Contemporary Cinema | הסרט הטוב ביותר | תל אביב על האש | מועמדות |  |
| 2019 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסיאטל | התחרות הרשמית | הסרט הטוב ביותר | תל אביב על האש | זכייה |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | הסרט העלילתי הטוב ביותר | תל אביב על האש | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | שחקן המשנה הטוב ביותר | יניב ביטון | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | התסריט המקורי הטוב ביותר | סאמח זועבי | זכייה |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | הליהוק הטוב ביותר | גלית אשכול | מועמדות |  |
| 2019 | פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | קומדיה | הסרט הטוב ביותר | תל אביב על האש | מועמדות |  |
הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-לוקסמבורגית בהפקת אמיר הראל, איילת קייט, חברת למה הפקות וסרטים משם בע"מ; יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, Yes קולנוע ישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ומפעל הפיס.
לקריאה נוספת

Eran Kaplan, Set within a Set: TVs in Israeli Cinema, between the Local and the Global, New Directions in Israeli Media: Film, Television, and Digital Content, University of Texas Press (2025)
הערות שוליים

↑  אבנר שביט, ונציה‏, פסטיבל ונציה 2018: "רומא" הזוכה הגדול, קייס נאשף זכה בפרס השחקן במסגרת צד, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2018
↑  יאיר רוה, פסטיבל חיפה 2018: "תל אביב על האש" הוא הזוכה הגדול (רשימת הזוכים המלאה), באתר סינמסקופ, ‏30 בספטמבר 2018
↑  איתי שטרן, חמישה סרטים ישראליים יוקרנו בפסטיבל טורונטו, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2018
↑  Tel Aviv On Fire, Festival - SIFF, ‏19 ביוני 2019 (באנגלית) (ארכיון)
↑  העולות והעולים לגמר - תחרות פרסי אופיר 2019, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏22 ביולי 2019
↑  שגיא בן נון, אבנר שביט‏, "ימים נוראים" על רצח רבין הוא הזוכה באופיר - והנציג הישראלי לאוסקר, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2019
↑  Tel Aviv on Fire, European Film Awards, ‏20 באוגוסט 2019 (באנגלית)
כרזת הסרט באנגלית
מבצע שטריימל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בני שוילי
 הופק בידי:  מיכאל שוילי
 תסריט:  בני שוילי, אלי תבור
 שחקנים ראשיים:  פול ל. סמית', יעקב בן-סירא, יהודה אפרוני
 מוזיקה:  פולדי שצמן
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1984
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית, גרמנית
 דף הסרט ב־IMDb
 
מבצע שטריימל הוא סרט קולנוע עלילתי ישראלי שיצא לאור בשנת 1984 בבימויו של בני שוילי.
תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפורו של אריק לנדאו (טוביה טבי) לוחם יהודי בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שמגייס את שני חבריו קורט (הנרי פייר) וזיגי (יעקב בן-סירא) שחזרו בתשובה לבצע צניחה בשטח גרמני ולהוציא מאחת המפקדות הגרמניות מסמכים על מערך הפצצות של הצבא הנאצי, הם מתגלים על ידי הנאצים ונלקחים לחקירה במפקדה בה נמצאים גם המסמכים המבוקשים, הם זוכים לסיוע מכומר מקומי ויחד איתו משתלטים על הגנרל הגרמני שולץ (יהודה אפרוני) ולאחר קרבות ירי הם מחלצים את המסמכים רגע לפני שהם מוברחים על ידי סגנו של המפקד הנאצי האנס, הסרט מסתיים כאשר הם משתלטים על שדה תעופה מקומי ומאלצים טייס גרמני שיטיס אותם לבריטניה.