stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדמונד דולאק
לקריאה נוספת

Hughey, Ann (1995). Edmund Dulac - His Book Illustrations: A Bibliography
White, Colin. Edmund Dulac, Studio Vista 1976
Illustrated children's books: Edmund Dulac (1882-1953) by Dr. Juliet O'Conor
הערות שוליים

1 2  Edmund Dulac (אורכב 10.02.2012 בארכיון Wayback Machine). Henry Ransom Humanities Research Center, University of Texas. Retrieved July 2, 2011.
1 2  "George.W.Lambert Retrospective:heroes and icons | George LAMBERT | Miss Helen Beauclerk". nga.gov.au. נבדק ב-2019-08-02.
1 2  "Edmund Dulac". www.nndb.com. נבדק ב-2019-08-02.
↑  White, Colin (1 בינואר 1976). Edmund Dulac. Scribner. ISBN 9780684147918. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Encyclopedia of Fantasy (1997) – Beauclerk, Helen". sf-encyclopedia.uk (באנגלית). נבדק ב-2019-08-02.
↑  "George VI stamps". The British Postal Museum & Archive. אורכב מ-המקור ב-2012-04-15. נבדק ב-2009-07-23.
↑  David Aggersberg (1998). Great Britain Concise Stamp Catalogue. Stanley Gibbons Publications. ISBN 0-85259-443-7.
↑  Royal Mail (2003). The Wilding Definitive Collection II. Royal Mail.
↑  Bruns, Franklin R. (2006). The Stamps Of Elizabeth Regina And The Royal Family. Whitefish, Montana: Kessinger Publishing. p. 11. ISBN 1428661735.
↑  Stawell, Mrs. Rodolph. Fairies I have met … illustrated by Edmund Dulac. New York: Hodder and Stoughton.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279747705171  PLWABN: 9810696971205606  BIBSYS: 11054489  BNE: XX911684  BnF: cb12933872d (data)  CANTIC: a10940236  CiNii: DA04636324  GND: 119451670  ICCU: CUBV086937  ISNI: 0000 0000 8384 8170  LCCN: n50030524  LNB: 000170284  NDL: 00438362  NKC: mzk2002110030  NLA: 35048549  NLG: 137321  NLK: KAC201007034  NTA: 071402632  RKD: 24716  SNAC: w66979p4  SUDOC: 056850441  TePapa: 39502  Trove: 811629  ULAN: 500025704  VIAF: 56740395   WorldCat (עם VIAF): 56740395 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279747705171  PLWABN: 9810696971205606  BIBSYS: 11054489  BNE: XX911684  BnF: cb12933872d (data)  CANTIC: a10940236  CiNii: DA04636324  GND: 119451670  ICCU: CUBV086937  ISNI: 0000 0000 8384 8170  LCCN: n50030524  LNB: 000170284  NDL: 00438362  NKC: mzk2002110030  NLA: 35048549  NLG: 137321  NLK: KAC201007034  NTA: 071402632  RKD: 24716  SNAC: w66979p4  SUDOC: 056850441  TePapa: 39502  Trove: 811629  ULAN: 500025704  VIAF: 56740395   WorldCat (עם VIAF): 56740395 
איורו של דולאק את "שהרזאד", הפרוטגוניסטית שסיפרה את סיפורי אלף לילה ולילה, אשר אותם אייר דולאק, איור המהווה חלק מסדרת איורים זו
חיתוך עץ הנקרא 'הגלגל הגדול', מאת אדמונד דולאק, לספר האזוטרי 'חזון', מאת המשורר, הסופר והמחזאי האירי, ויליאם בטלר ייטס
איורו של דולאק "She had read all the newspapers" (היא קראה את כל העיתונים) מתוך "מלכת השלג" בסיפורים מאת הנס כריסטיאן אנדרסן, לונדון, Hodder & Stoughton, 1911
דולאק מאייר את מרת וולינגטון קו, 1921 בקירוב.
מעטפת היום הראשון של המלך ג'ורג' השישי המציגה את חותמת ההכתרה בעיצובו של דולאק
איור ל"ילדה קטנה בתוך ספר", מתוך פיות שפגשתי מאת מרת רודולף סטוול
Vibe Tribe

| --- | --- |
 מקום הקמה:  קריית גת 
 תקופת הפעילות:  2002–2022 (כ־20 שנה) 
 סוגה:  טראנס פסיכדלי 
 חברת תקליטים:  אוטופיה רקורדס 
 
Vibe Tribe היה הרכב טראנס פסיכדלי ישראלי שחבריו הם סטס מרניאנסקי (נולד ב-1985, נפטר ב-2022) ואלמר איבאטרוב (נולד ב-1985).
היסטוריה

מרניאנסקי ואיבאטרוב נולדו בברית המועצות. בגיל צעיר מאוד עלו לישראל והחלו את דרכם המוזיקלית כבר בגיל העשרה כשיצרו מוזיקה אלקטרונית.
השניים נרשמו בלייבל הישראלי Utopia כאומני טראנס תחת השם Vibe Tribe.
בשנת 2003 עשו השניים רמיקס לטראק Shakawkaw של אינפקטד מאשרום, רמיקס אשר נחשב למוצלח והביא להם חשיפה רבה.
בשנת 2004 Vibe Tribe הוציאו את אלבום הבכורה Melodrama אשר נמכר באלפי עותקים.
בשנת 2006 הוציא ההרכב את האלבום השני, Wise Cracks, שהראה את השינויים הרבים שחלו על ההרכב בשנתיים החולפות, הטראקים נהיו יותר מלודיים ובנוסף שולבו הרבה אפקטים קוליים וקטעים פסיכדליים. אלבום זה הצליח יותר מקודמו, והגיע ל-10,000 מכירות.
חודשים ספורים לאחר צאת Wise Cracks הצוות התפרק. סטס מרניאנסקי נשאר תחת השם Vibe Tribe ואלמר איבאטרוב תחת השם החדש Spade אך למרות התפרקות זאת השניים ממשיכים לעבוד יחד ועוזרים אחד ליצירות של השני.
בשנת 2009 יצא האלבום Destination Unknown, שהכיל שיתופי פעולה רבים של וייב טרייב עם אומנים שונים כגון System Nipel, Ananda shake, Ziki ועוד.
למרות שסטס ואלמר התפרקו הם שיתפו פעולה מספר פעמים לאחר הפירוק תחת השם: Vibe Tribe Vs Spade.
בשנת 2022 סטס נפטר מדום לב.
דיסקוגרפיה

Melodrama - 2004
Wise Cracks - 2006
Destination Unknown - 2009
Urban Legend - 2011
תמנון עינוני

| תמנון עינוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: תמנונאים
תת־סדרה:: Incirrina
משפחה:: תמנוניים
סוג:: תמנון
מין:: תמנון עינוני
שם מדעי
 Octopus cyanea ‏גריי, 1849

תמנון עינוני שוחה
תְּמָנוּן עֵינוֹנִי[דרוש מקור] או תְּמָנוּן שׁוּנִית (שם מדעי: Octopus cyanea) הוא מין של רכיכה ימית ממשפחת התמנוניים החי בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו-פסיפי.
אורכו של התמנון 16 ס"מ, אך הזרועות יכולות להגיע לאורך 80 ס"מ ומשקלו יכול להגיע ל-6 ק"ג. למרות ששמו המדעי פירושו "כחול", פעמים רבות הוא דווקא אדום, אך הוא מחליף את צבעיו ללא הרף על פי הצורך ויכול גם לשנות את מרקם עורו. כשהוא מוסווה, הוא מידמה לאלמוגים או לסלעים שבסביבתו. רק עיניו אדומות תמיד. התמנון שוחה בעזרת הנעה סילונית אך גם נאחז בעזרת הזרועות באלמוגים וזוחל עליהם. בניגוד לתמנונים אחרים, תמנון זה הוא פעיל ביום. שאר הזמן הוא חוזר למאורתו שבין כמה סלעים או אלמוגים.
התמנון טורף רכיכות, סרטנים, חסילונים ודגים קטנים בין האלמוגים. הוא מחבב במיוחד סרטנים, ומשנה את צבעיו למראה המים שמעליו או למראה צלליתי. כך הסרטן אינו רואה טורף בסביבה ויוצא ממחבואו. הטרף מומת על ידי נשיכה ארסית.
ראו גם

תמנון אינסולריס
הערות שוליים

↑  תמנון עינוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית
Aeternitas (גרמניה)

| --- | --- |

הלהקה בשנת 2013
 מקום הקמה:  גרמניה ליבק, גרמניה
 מוקד פעילות:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  1999–2022 (כ־23 שנים)
 זרם:  מטאל
 סוגה:  מטאל סימפוני מטאל גותי
 חברת תקליטים:  Serpina Records
 http://www.aeternitas.info
 חברים
 אלכסנדר הוזינגר דתיה תייס אוליבר בנדמאן רובין ווסטנברג אניה מלכאו דניאל ט. לנץ סטפן בלצר פרנק מואלק
 חברים לשעבר
 סטפן ורכרט סנדרה וולף סבסטיאן סיגרט אנדריאס ליברה מירקו ליפקה תומאס טסכנר היינץ בירגר מרטין הרץ
אטרניטאס (בגרמניה: Aeternitas) היא להקת מטאל סימפוני ומטאל גותי גרמנית. הלהקה נוסדה בשנת 1999 והתפרקה ב-2022.
תולדות הלהקה

הלהקה הוקמה בשנת 1999 על ידי אניה מלכאו ואלכסנדר הוזינגר שעבדו יחד בלהקת מטאל גותי. השניים החליטו לעבוד על פרויקט במסגרתו הם ילחינו בסגנון מטאל את מיסת הרקוויאם הנוצרית. הפרויקט יצא כאלבומה הראשון של הלהקה (Requiem) בשנת 2000 וזכה להצלחה מקומית. בעקבות ההצלחה החליטו השניים להקים להקה שתוכל לבצע את השירים בהופעות חיות, ולצורך כך צרפו כמה חברי להקה נוספים.
פירוש השם של הלהקה בלטינית הוא "נצח"/"אלוהות". אטרניטאס היה הכינוי לקיסרים שהוכרזו כאלים בקיסרות הרומית.
בשנת 2004 הוציאה הלהקה את אלבומה השני (La Danse Macabre; ריקוד המוות) הקרוי על שם המוטיב האמנותי הידוע. בשנת 2009 יצא אלבומם השלישי (Rappacinis Tochter; הבת של ראפצ'יני), אלבום קונספט על פי סיפור קצר ידוע של נתניאל הות'ורן וכן סיפורים של אדגר אלן פו. האלבום זכה להצלחה וזכה בפרס האלבום הטוב ביותר בסצנת הרוק הגרמנית. האלבום גם יצא בגרסת הופעה חיה.
מאז 2011 עובדת הלהקה על האלבום הרביעי שלהם שיקרא House Of Usher, סינגל ראשון מתוך האלבום יצא בשנת 2014 והאלבום עצמו ב-2016.
ב-2018 הוציאה את האלבום Tales of the Grotesque וב-2020 את Haunted Minds.
ב-2022 התפרקה הלהקה.
דיסקוגרפיה

requiem ‏(2000)
La Danse Macabre‏ (2004)
Rappacinis Tochter‏ (2009)
House Of Usher‏ (2016)
Tales of the Grotesque‏ (2018)
Haunted Minds‏ (2020)
יילנה טידר

| --- | --- |

 מקום הקמה:  האלמסטד, Halmstad Municipality, Harplinge 
 תקופת הפעילות:  1977–2019 (כ־42 שנים)
 סוגה:  מוזיקת פופ, פופ רוק 
 חברת תקליטים:  EMI 
 www.gyllenetider.se
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פר גסלה Göran Fritzon Anders Herrlin Mats Persson Micke ”Syd” Andersson 
 
יִילֶנֶה טידר (בשוודית: Gyllene Tider; "זמנים מוזהבים" או "תור הזהב") הייתה להקת פופ שוודית. שירה "Sommartider" ("עיתות קיץ") הפך למעין המנון-קיץ עבור סקנדינבים רבים והוא מתנגן ברדיו מדי שנה בשלהי האביב ובמהלך הקיץ הקצר. הלהקה קנתה את הכרתה והצלחתה הודות לפזמונים שמחים עם מילים פשוטות מאוד. בשוודיה היא נחשבת למעין מקבילה של הביטלס או הביץ' בויז.
תולדות הלהקה

בשנת 1977 פגש פר גסלה את מאטס פרסון, שהיה חבר בלהקה Audiovisuellt Angrepp ("מִתקפה אודיו-ויזואלית"). השניים הקימו את ההרכב Grape Rock. בהמשך, הצטרפו מיק אנדרסון, אנדרס הֵרלין ויֶרַאן פריצוֹן והחמישייה הפכה ליילנה טידר.
בשנת 1978 הפכו חברי הלהקה לסלבריטאים בעקבות קונצרטים שקיימו בעיר האלמסטד. בהמשך הוציאו תקליט בשם "Billy", ובשנת 1980 הוציאו לראשונה אלבום בשם "Gyllene Tider". הלהיט הגדול של אותו אלבום היה "Flickorna på TV2" ("הבחורות מערוץ 2").
ב-1981 יצא האלבום השני - Moderna Tider ("זמנים מודרניים"), שהיה להצלחה אף הוא. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ברחבי שוודיה. בשנה שלאחר מכן יצא האלבום Puls ("פעימה"), ואיתו הסינגלים "Sommartider" ו-"Flickan i en Cole-Porter-sång" ("נערה משיר של קול פורטר").
ב-1984 ניסתה הלהקה לפרוץ לשוק האמריקני עם האלבום "Heartland". האלבום נכשל לאחר שנמכרו ממנו 8,000 עותקים בלבד. גרסה של אלבום זה, "The Heartland Café", יצאה בשוודיה תחת שם-ההרכב "רוקסט" (Roxette). הייתה זו הפעם הראשונה שפר גסלה השתמש בשם זה, לפני שפצח בקריירה משותפת לצידה של מארי פרדריקסון והפך את השם רוקסט למשהו אחר לגמרי.
ב-1985 התפרקה יילנה טידר רשמית. במרוצת השנים יצאו, עם זאת, מספר אוספים ונעשו איחודים, אחד המצליחים בהם זה של 1996, תחת השם "Återtåget" ("הרכבת חזרה").
בשנת 2004 ציינה הלהקה את יום הולדתה ה-25 עם האלבום הראשון מזה 20 שנה וסיבוב הופעות שהתקיים בחודשים יולי ואוגוסט; סיבוב ההופעות - "GT25", היה הצלחה מרשימה, והיה הגדול ביותר שנערך בסקנדינביה והשני בגודלו באירופה. יילנה טידר סחפה מעריצים מכל רחבי שוודיה. כשהתאספו חברי הלהקה באצטדיון בגטבורג, הריעו להם שם 59 אלף איש.
דיסקוגרפיה

1978 Gyllene Tider (מיני-אלבום) "Billy", "The Yellow EP"
1980 Gyllene Tider
1981 Moderna Tider
1982 Puls
1984 Heartland (בשוודיה יצא בשם "The Heartland Café", תחת שם המבצעים "רוקסט")
1990 Parkliv! (הופעה חיה ב-1981)
1997 Återtåget (הופעה חיה ב-1996)
2004 Finn 5 fel!
2004 GT25 Live! (הופעה חיה מאותה שנה; יצא גם ב-DVD)
דיסקוגרפיה > אוספים

1989 Instant Hits + Pers Garage
1993 Samlade Tider
1995 Halmstads Pärlor (פנינים מהקונצרט בהאלמסטד)
1997 Ljudet av ett annat hjärta/En samling
1997 !Återtåget - Gyllene Tider live
2000 ...Konstpaus - samtliga inspelningar från 90-talet och lite till
2004 GT25! Samtliga Hits
2004 !GT25 Live
דיסקוגרפיה > DVD

1997 Återtåget (דוקומנטרי, ראיונות והופעה חיה)
2004 !Karaoke Hits
2004 Parkliv (דוקומנטרי, צולם ב-1981)
2004 !GT25 Live (הופעה חיה באצטדיון אולווי)
המודי בלוז

| --- | --- |

המודי בלוז בנמל התעופה סכיפהול בשנת 1970
 מקום הקמה:  ברמינגהאם 
 מוקד פעילות:  ברמינגהאם, אנגליה אנגליה   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1964 – 2021 (הפסקה בין השנים 1974–1977)
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק פסיכדלי, ארט רוק, רוק סימפוני, בארוק פופ, בלוז
 חברת תקליטים:  דרים, ת'רשהולד, פולידור, דקה, לונדון, יוניברסל, אימייג', ארק 21, איגל
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2018) 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 גריים אדג', ג'סטין היוורד, ג'ון לודג'
 חברים לשעבר
 ריי תומאס, מייקל פינדר, דני ליין, קלינט וורוויק, רודני קלארק, פטריק מורז
 
המודי בלוז (באנגלית: The Moody Blues) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בשנת 1964.
היסטוריה

מקורה של המודי בלוז בעיר ברמינגהאם שבאנגליה, שם ייסדו את הלהקה מייקל פינדר וריי תומאס אליהם הצטרפו גריים אדג', ג'ון לודג' וג'סטין היוורד. הלהקה עברה מסגנון בלוז לסגנון של פרוגרסיב רוק. אלבומה החשוב ביותר של הלהקה הוא אלבום הקונספט "Days of Future Passed" ("ימי עתיד חלפו") שיצא בשנת 1967 והכיל את להיטה הגדול "Nights in White Satin" ("לילות משי לבן"). באלבום זה שילבה הלהקה את תזמורת הפסטיבלים של לונדון תוך שיטות הקלטה חדשניות. בסוף שנות ה-60 עד תחילת ה-70, בחמש השנים 1967–1972 הוציאה הלהקה שבעה אלבומים שנעו בין רוק מתקדם, פסיכדליה ורוק סימפוני.
בשנת 1973 לקחה הלהקה הפסקה מפעילות וחבריה פנו לפרויקטים אישיים, שהמפורסם שבהם הוא השתתפותו של ג'סטין הייווארד בגרסה המוזיקלית של ג'ף ויין "מלחמת העולמות".
בשנת 1977 שבה הלהקה לפעילות אך הוציאה שמונה אלבומים בלבד ב-25 שנות פעילותה לאחר הקאמבק. אלבומה האחרון יצא בשנת 2003 לכבוד חג המולד ונקרא "דצמבר". בשנת 2007 יצא אלבום עם אוסף הקלטות ישנות מהשנים 1967–1970 באולפני ה-BBC.
המודי בלוז זכו להצלחה גדולה בארצות הברית, בריטניה ובשאר העולם. ב-2003 יצא אלבומם האחרון.
גריים אדג', המתופף ומייסד-שותף, הלך לעולמו ב-11 בנובמבר 2021.
דיסקוגרפיה

The Magnificent Moodies - 1965
Days of Future Passed - 1967
In Search of the Lost Chord - 1968
On the Threshold of a Dream - 1969
To Our Children's Children's Children - 1969
A Question of Balance - 1970
Every Good Boy Deserves Favour - 1971
Seventh Sojourn - 1972
Octave - 1978
Long Distance Voyager - 1981
The Present - 1983
The Other Side of Life - 1986
Sur la Mer - 1988
Keys of the Kingdom - 1991
Strange Times - 1999
December - 2003
הערות שוליים

1 2  "Graeme Edge Passing", The Moody Blues, November 11 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332968505171  BIBSYS: 6057370  BnF: cb13905083v (data)  GND: 2104674-8  ISNI: 0000 0001 2375 8787  LCCN: n87151082  MusicBrainz: 774666d2-2064-4d6c-856c-f8cda0aaf9f0  NKC: xx0097354  NLA: 36017964  NSK: 000066754  VIAF: 159575746   WorldCat (עם VIAF): 159575746 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריצ'רד דוקינס
קורות חייו

דוקינס נולד בשנת 1941 בניירובי בירת קניה, בשלהי ימיה כקולוניה בריטית. אביו, קלינטון ג'ון דוקינס (Clinton John Dawkins), היה עובד ציבור בנושא חקלאות בממשל הקולוניאלי הבריטי בניאסאלנד (כיום מלאווי), שגויס לצבא הבריטי ושירת בקניה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 שב דוקינס עם הוריו לאנגליה. דוקינס מתאר את ילדותו כ"ילדות אנגליקנית רגילה", אך מספר כי החל לכפור בקיומו של אלוהים כאשר היה בן תשע שנים, אך שב לחיק האמונה כאשר השתכנע מן הטיעון שתופעות של סדר, כוונה ועיצוב המופיעות בעולם מעידות על קיומו של בורא. עם זאת, חש כי הפולחן האנגליקני הוא אבסורדי, וכי הדת עוסקת בהכתבת מוסר יותר ממה שהיא עוסקת באל. מאוחר יותר, כאשר הבין, לטענתו, באופן עמוק יותר את תהליכי האבולוציה, שב ושינה את עמדתו בנוגע לדת, שכן הגיע למסקנה כי האבולוציה היא שיכולה ליצור את המורכבות אותה ניתן לצפות בטבע, וזאת באופן חומרי לחלוטין, ללא התערבותו של בורא תבוני, שהפך, לאור זאת, למיותר.
דוקינס למד בפנימיית "אונדל" (Oundle), בית ספר פרטי בעל מסורת עתיקה, בין 1954 ל-1959. לאחר מכן למד ביולוגיה בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, וסיים את לימודי התואר הראשון ב-1962. דוקינס המשיך את לימודיו בהדרכת האתולוג ההולנדי זוכה פרס נובל ניקולאס טינברגן כתלמיד מחקר באוניברסיטת אוקספורד, וב-1966 השלים את לימודי התואר השני והדוקטורט. דוקינס נשאר לצדו של טינברגן כעוזר מחקר לשנה נוספת. טינברגן היה חלוץ במחקר התנהגות בעלי חיים, במיוחד בשאלות של אינסטינקט, למידה ובחירה. מחקריו של דוקינס בשנים אלו התרכזו בשאלות של תהליכי קבלת החלטות אצל בעלי חיים.
בין 1967 ל-1969 שימש דוקינס כפרופסור חבר (Assistant Professor) לזואולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתקופה זו שימשה האוניברסיטה כמוקד תוסס של דעות ליברליות, ובפרט להתנגדות למעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם, ודוקינס הצטרף לפעילויות ולהפגנות המתנגדות למלחמה.
בשנת 1970 שב דוקינס לאוקספורד וקיבל משרת מרצה לזואולוגיה, ובשנת 1990 קיבל שם את הדרגה האקדמית הבכירה "Reader". בשנת 1995 קיבל את דרגת הפרופסור בקתדרה על שם צ'ארלס סימוני להבנה ציבורית של המדע, שנפתחה באוניברסיטת אוקספורד, והיה הראשון שנשא בתואר הפרופסור בקתדרה זו. סימוני, מראשי חברת התוכנה מיקרוסופט, שמימנה את הקמת הקתדרה, סבר כי לתפקיד זה יש למנות אדם "שיש לצפות שיתרום תרומה חשובה להבנת הציבור בשדה מדעי מסוים". משנת 1970 משמש דוקינס כעמית (Fellow) ב"ניו קולג' " באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1970 החל דוקינס להסביר את החידושים במדעי החיים לקהל הרחב, ובשנת 1976 פרסם את ספרו הידוע, "הגן האנוכי". דוקינס שימש כעורך של מספר ירחונים חשובים, ושימש כיועץ מערכתי לאנציקלופדיה אנכרטה ו"האנציקלופדיה של האבולוציה". הוא עורך בכיר בירחון "המחקר החופשי" בהוצאת "המועצה להומניזם חילוני", בו הוא כותב טור קבוע. כן היה חבר במערכת הירחון "הספקן" (Skeptic) מיום ייסודו. בספטמבר 2008 סיים דוקינס את תפקידו בקתדרת סימוני בשל חובת גיל הפרישה באוניברסיטת אוקספורד.
דוקינס היה חבר במספר רב של ועדי שיפוט לפרסים בנושאים שונים, בהם פרס פאראדיי של החברה המלכותית ופרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה BAFTA. ב-2004 ייסד את "פרס דוקינס" המוענק בקולג' בייליול באוקספורד ל"מחקר יוצא דופן באקולוגיה וההתנהגות של בעלי חיים שתנאי חייהם וסביבתם עומדים בסיכון כתוצאה מהתנהגות אנושית". ב-6 בפברואר 2016 לקה באירוע מוחי קל.
קורות חייו > משפחתו

בשנת 1967 נישא דוקינס לעמיתתו בתחום האתולוגיה, מריאן סטאמפ דוקינס. השניים התגרשו ב-1984. באותה שנה נישא דוקינס לאיב ברהאם, ולשניים נולדה בת, ג'ולייט אמה דוקינס. נישואים אלו נגמרו גם הם בגירושים.
בשנת 1992 נישא דוקינס לשחקנית והמאיירת לאלה (שרה) וורד. וורד איירה כמה מספריו של דוקינס וקריינה את ספריו "The Ancestor's Tale" ו"יש אלוהים?" שיצאו במהדורת אודיו. ביולי 2016, לאחר 24 שנות זוגיות, הזוג התגרש.
עבודתו > ממטיקה

בספרו, "הגן האנוכי", טבע דוקינס את המושג "מם" לתיאור המקבילה התרבותית של הגן על מנת לתאר כיצד עקרונות הלקוחים מתורת האבולוציה של דרווין ניתנים ליישום על מנת להסביר את התפשטותם של רעיונות ותופעות תרבותיות. רעיון זה הביא ליצירת ה"ממטיקה". דוקינס השתמש במילה "מם" על מנת להתייחס לכל ישות תרבותית שצופה יכול להתייחס אליה כמכפילן. הוא סבר כי אנשים יכולים לראות ישויות תרבותיות רבות כמכפילנים המחפשים דרך לשכפל עצמם, באופן עקרוני באמצעות חשיפה לבני אדם, שהתפתחו כיחידות יעילות (אם כי לא מושלמות) לשכפול מידע והתנהגות. ממים אינם תמיד משתכפלים בצורה מושלמת, ולעיתים יעוצבו מחדש, ישולבו או ישופרו בשילוב עם רעיונות אחרים, והתוצאה תהיה ממים חדשים, אשר יהפכו למכפילנים יעילים יותר או פחות מהמם המקורי שקדם להם, ויספקו את הבסיס לתהליך האבולוציה החברתית, המקבילה לאבולוציה הביולוגית. מאז ששרטט את תווי המתאר של רעיון זה בספרו "הגן האנוכי" הותיר דוקינס את פיתוחו לכותבים אחרים, כסוזן בלקמור.
עבודתו > אתאיזם ורציונליות

דוקינס הוא מדובריה הרהוטים יותר של השקפת העולם האתאיסטית ומבקר חריף ביותר של הדת. הוא חבר כבוד של "האגודה החילונית הלאומית", סגן נשיא "האגודה ההומניסטית הבריטית", הומניסט של כבוד מטעם "האקדמיה הבינלאומית להומניזם", וחבר ב"ועדה לחקירה ספקנית".
במאמרו משנת 1991 "נגיפי מחשבה", טען כי הממטיקה יכולה לנתח ולהסביר את תופעת האמונה הדתית, וכמה מאפיינים משותפים לכל הדתות, כגון האמונה שלכופרים מחכה עונש. לפי דוקינס האמונה הדתית, שאינה מבוססת על ראיות, היא אחת מהרעות הגדולות הקיימות בעולם, וכמוה כווירוס האבעבועות, על אף שקשה יותר להשמידה. עם זאת, דוקינס מגדיר עצמו כ"נוצרי תרבותי" או "נוצרי חילוני" שאיננו מאמין אך חש נוסטלגיה לדת האנגליקנית, על תפקידה המכריע בעיצוב הזהות והחברה הבריטיות.
דוקינס מאמין כי אתאיזם הוא אך הרחבה הגיונית של הבנתנו את תהליכי האבולוציה וכי הדת אינה תואמת את המדע.
דוקינס ידוע בבוז שהוא חש לקיצוניות דתית, מן הטרור האיסלמי עד לפונדמנטליזם הנוצרי, אך התעמת גם עם אנשי דת מתונים ומדענים דתיים, כביולוגים קנת' ר. מילר ופרנסיס קולינס והתאולוגים אליסטייר מקגראת' וריצ'רד הרייס. דוקינס הצהיר כי התנגדותו לדת היא כפולה, הן כמקור לעימות והן כהצדקה לאמונה ללא הוכחות. עם זאת הוא מתאר עצמו כ"נוצרי תרבותי", והציע את הססמה "אתאיסטים למען ישו".
עבודתו > קמפיינים לקידום זהות אתאיסטית

בשנת 2007 ייסד דוקינס את "קמפיין היציאה החוצה" שנועד לעודד אתאיסטים ברחבי העולם להביע את השקפת עולמם הנטורליסטית באופן פומבי וגאה. דוקינס, השואב השראה מהמאבק למען זכויות ההומוסקסואלים, מקווה כי האתאיסטים יחלו להזדהות ככאלה, יגבירו את המודעות הציבורית למספרם באוכלוסייה, ויקטינו את דעת הקהל השלילית בנוגע להם.
כמו כן, דוקינס התראיין ב-2007 באתר TED בנושא "אתאיזם מיליטנטי".
עבודתו > מכון ריצ'רד דוקינס

ב-2006 ייסד דוקינס את "מכון ריצ'רד דוקינס להיגיון ומדע" (Richard Dawkins Foundation for Reason and Science, RDFRS). המכון נמצא עדיין בשלבי הקמה. בבריטניה ובארצות הברית הוכר המכון כעמותה. המכון מתכנן לממן מחקר בנוגע לפסיכולוגיה של האמונה והדת, לממן תוכניות חינוך למדע, ולתמוך בעמותות חילוניות. המכון מציע לכל דורש מידע וחומר קריאה הומניסטי, חילוני ומדעי באמצעות אתר האינטרנט שהוא מפעיל.
עבודתו > פעולות נוספות

במסגרת תפקידו כפרופסור להבנה ציבורית של המדע, ביקר דוקינס באופן חריף את הרפואה האלטרנטיבית ואת הפסבדו-מדע. בספרו משנת 1998, "לפרום את הקשת בענן", מתייחס דוקינס להאשמתו של המשורר ג'ון קיטס כי אייזק ניוטון גרע מיופייה של הקשת, בכך שהסביר את מרכיביה המדעיים. טענתו היא כי החלל העמוק, תהליך האבולוציה, התהליכים הביולוגיים המיקרוסקופיים, ושאר נפלאות היקום כוללים יופי רב יותר מאשר מיתוסים ופסבדו מדע. בהקדמה לספרו של ג'ון דיאמונד "שמן נחשים" (Snake Oil), המוקדש להפרכת אמונות הנוגעות לפעולתה של הרפואה האלטרנטיבית, טוען דוקינס כי הרפואה האלטרנטיבית מזיקה, ולו רק בשל כך שהיא מסיחה את החולים מדרכי טיפול קונבנציונליות מוצלחות יותר, ומפיחה תקוות שווא. בספרו "A Devil's Chaplain" מסביר דוקינס כי "אין רפואה אלטרנטיבית. יש רפואה שעובדת ורפואה שאינה עובדת."
דוקינס הביע חשש מגדילתה של אוכלוסיית כדור הארץ. בספרו "הגן האנוכי" נתן כדוגמה את אמריקה הלטינית המכפילה את אוכלוסייתה בכל ארבעים שנה (בזמן בו נכתב הספר). דוקינס הביע ביקורת על הכנסייה הקתולית וגישתה לתכנון המשפחה ולאמצעי מניעה. לטענתו מי שמונע תכנון ילודה בטענה שאמצעי מניעה אינם טבעיים, יקבל בקרת אוכלוסייה טבעית בדמות מוות ברעב.
בתוכנית הטלוויזיה "אויבי ההיגיון" הביע דוקינס את דעתו על הסכנה שיש בנטישת המחשבה הביקורתית וההסקה המדעית. הוא התייחס במיוחד לאסטרולוגיה, ספיריטואליזם, רפואה אלטרנטיבית, הומאופתיה ודאוזינג (גילוי משאבים נסתרים בקרקע באמצעים על חושיים תוך שימוש במקלות). הוא הביע חשש כי האינטרנט יכול לשמש להפצת שנאה דתית ותאוריות קונספירציה המסיטות את תשומת הלב מההיגיון הנתמך בעובדות. ד"ר רופרט שלדרייק, חוקר הטלפתיה שהשתתף בתוכנית, טען כי דוקינס סירב להתייחס לראיות שהציג בפניו, וזלזל בו. שלדרייק כינה את פעולותיו של דוקינס "מסע צלב", וטען כי המדע אינו "אמצעי להפצת דעות קדומות, שיטת אמונה פונדמנטליסטית, כי אם חקירה אל הלא-נודע".
בשנת 2002 היה דוקינס בין 125 אקדמאים שחתמו על מכתב שקרא להשעות מענקי מחקר לאוניברסיטאות בישראל עד אשר "ישראל תענה לדרישות האו"ם ותפתח במשא ומתן לשלום עם הפלסטינים". זמן קצר לאחר מכן הודיע דוקינס כי שינה את דעתו בנושא והוא מתנגד לחרם אקדמי על ישראל. בשנת 2003 היה שותף למאמר הקובע שהטלת חרם מדעי מסיבות פוליטיות פוגעת באוניברסליות של המדע, ואין לנקוט בו, אלא כמוצא אחרון. מאמר זה פורסם בכתב-העת המדעי היוקרתי נייצ'ר.
בשנת 2015 השתתף דוקינס כקריין אורח באלבום השמיני של להקת המטאל הסימפוני הפינית נייטוויש. עיקר האלבום עוסק בנושאי האבולוציה והברירה הטבעית, שכן כתביו של דוקינס היוו השראה לכתיבת חלק מהשירים שבאלבום. בדצמבר 2015 אירחה הלהקה את דוקינס על הבמה בסוף הופעתה בארנה של ומבלי בלונדון, שקרא דברים מתוך כתביו.
פרסים והכרה בהישגיו

דוקינס קיבל תואר "דוקטור במדעים" מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1989. מספר רב של מוסדות אקדמיים בבריטניה ומחוצה לה העניקו לו תואר דוקטור לשם כבוד. בשנת 1997 התקבל כחבר ב"חברה המלכותית לספרות" ובשנת 2001 התקבל כחבר בחברה המלכותית.
ספרו של דוקינס "השען העיוור" זכה בפרס החברה הלאומית לספרות בשנת 1987, ובפרס הספרותי של העיתון "לוס אנג'לס טיימס". כן זכה בפרסים רבים נוספים. בשנת 2007 נמנה על ידי טיים מגזין כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנה זו. מאז 2003 מעניקה ברית האתאיסטים הבינלאומית (Atheist Alliance International) פרס לאתאיסט שעבודתו תרמה יותר מכל להעלאת המודעות הציבורית לאתאיזם באותה השנה, המכונה "פרס ריצ'רד דוקינס".
מספריו

הגן האנוכי, 1976, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת דביר, 1991 (The Selfish Gene,)
הפנוטיפ המורחב, 1982, The Extended Phenotype
השען העיוור, 1986, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת דביר, 1993 (The Blind Watchmaker).
נהר יוצא מעדן 1995
הטיפוס על ההר הבלתי סביר: מסע באורחות האבולוציה, תרגם עמוס כרמל, הוצאת זמורה-ביתן, 2003 (Climbing Mount Improbable, 1996)
לפרום את הקשת בענן: המדע, האשליה ותשוקת הפליאה, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת הד ארצי, 2001. (Unweaving the Rainbow, 1998)
A Devil's Chaplain, 2003.
סיפור האבות, 2004.
יש אלוהים? - האשליה הגדולה של הדת, תרגמה עדי מרקוזה-הס, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי עליית הגג, 2008, (The God Delusion, 2006)
ההצגה הגדולה בתבל - הראיות בזכות האבולוציה, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת זמורה ביתן, 2009 ‏ (The Greatest Show On Earth)
קסם המציאות: איך אנחנו יודעים מה אמיתי ומה לא, תרגם עמנואל לוטם, כנרת, זמורה-ביתן, 2016 (The Magic of Reality: How We Know What's Really True, 2011).