stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השיעור
על הבמה העברית

ב-1979 הועלה "השיעור", ביחד עם מחזה אחר של יונסקו "התמונה", בתיאטרון באר שבע. הבמאית הייתה עדה בן נחום, מעצבת התפאורה לידיה פינקוס-גני והוא הציג 25 פעמים.
בשנת 2010 הועלה המחזה בעיבוד מעט שונה בעברית בצוותא על ידי הבמאי יאיר שרמן. בעיבוד של שרמן, העלילה מתרחשת בחדר יהודי מסורתי והתלמידה הפכה לתלמיד. עיצוב ההצגה נשען במידה רבה על מסורת התיאטרון היפני, עם תנועה מעובדת לפרטיה, איפור ותפאורה מסוגננת. מעבר לעיצוב החיצוני, שרמן, בסיועה של דנה רייך, תרגם וערך את המחזה כאילו הוא מתרחש בחדר יהודי
באותה שנה הועלתה במרכז למוזיקה בירושלים אופרה במערכה אחת מאת ישראל שרון המבוססת על המחזה, בבימויו של דורי אנגל, בביצועם של אנסמבל "קפריזמה" ובניצוחו של המלחין.
ראו גם

"הזמרת הקרחת"
הערות שוליים

↑  Banham, Martin, ed. 1998. The Cambridge Guide to Theatre. Cambridge: Cambridge UP. ISBN 0-521-43437-8.
↑  השיעור", אתר "עכבר העיר"
↑  איתן בר יוסף, איזה "שיעור" צריך התיאטרון הישראלי לעבור, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2010
↑  חגי חיטרון, הצגת האופרה "השיעור" - אבסורדי ומרתק, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2010
ההצגה "השיעור" בצוותא
וילהלם טריבנר

| --- | --- |

דיוקן עצמי
 לידה:  3 בפברואר 1851 היידלברג, הדוכסות הגדולה של באדן 
 פטירה:  21 בדצמבר 1917 (בגיל 66) קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Heinrich Wilhelm Trübner 
 מקום קבורה:  בית הקברות הראשי בקרלסרוהה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  על הספה 
 בן או בת זוג:  Alice Trübner 
 
וילהלם טריבנר (בגרמנית: Wilhelm Trübner‏; 3 בפברואר 1851 – 21 בדצמבר 1917) היה צייר ריאליסטי גרמני, שהשתייך לחוג הציירים הזצסיון הברלינאי עם וילהלם לייבל.
קורות חיים

טריבנר נולד בהיידלברג. הוא היה בנם השלישי של צורף הכסף והזהב יוהאן גאורג טריבנר, ואשתו אנה מריה. בשנת 1867 החל להתאמן כצורף בהנאו ופגש את הצייר אנסלם פויירבך שעודד אותו ללמוד ציור. באותה שנה החל ללמוד בבית הספר לאמנות בקרלסרוהה אצל קרל פרידריך שיק. הוא הושפע מאמנים שפגש בקרלסרוהה, כמו הנס קנון ופיאודור דיץ. בשנת 1869 החל ללמוד באוניברסיטת במינכן, שם התרשם מאוד מתערוכה בינלאומית של ציורים של לייבל וגוסטב קורבה. קורבה ביקר במינכן בשנת 1869, לא רק שהציג את עבודותיו אלא הדגים בפומבי את שיטת העבודה המהירה מהטבע. לכך הייתה השפעה מיידית על רבים מהאמנים הצעירים בעיר, שמצאו את גישתו של קורבה כאלטרנטיבה ממריצה למסורת האקדמית.
בשנת 1870 הוא הכיר את קרל שוך ואלברט לאנג. באוגוסט 1871, שלושת האמנים ציירו נופים יחד במהלך טיולים ומסעות. בשנת 1872 פגש טריבנר את הנס תומא, צייר גרמני אחר שהתפעל מאוד מהריאליזם הבלתי סנטימנטלי של וילהלם לייבל. יחד היוו טריבנר, שוך, לאנג ותומא את ליבת קבוצת האמנים המכונה חוג לייבל.
ראשית שנות השבעים של המאה ה-19 הייתה תקופת גילוי עבור טריבנר. הוא נסע לאיטליה, הולנד ובלגיה, ובפריז נפגש באמנותו של אדואר מאנה, שאת השפעתה ניתן לראות בסגנון הספונטני אך המאופק של דיוקנאותיו ונופיו של טריבנר.
לדברי היסטוריון האמנות אברהרד רומר, "טריבנר הגיע לשיאו האמנותי הקצר יחסית בין 1872 ל־1876, ובמהלכם תרם כמה מהתרומות החשובות ביותר להישגיו של חוג הציירים שאיתו. עבודותיו מתקופה זו, כמו "על הספה" (1872) ו"נגרים על גדות אגם וסלינג" (1876), מתארות סצנות פרוזאיות עם ריאליזם קודר וצבע מאופק. לאחר מכן, טריבנר ניסה להשיג הצלחה רבה יותר על ידי הבהרת לוח הצבעים שלו, והוא צייר לעיתים קרובות נושאים היסטוריים וספרותיים.
הוא פרסם כתבים על תורת האמנות בשנת 1892 וב־1898, המביעים מעל לכל את הרעיון ש"יופי חייב להיות בציור עצמו, לא בנושא". בכך ביקש מהצופה לגלות יופי בערכים הפורמליים של הציור, בצבעיו או בקומפוזיציה. כך קידם טריבנר פילוסופיה של "אמנות לשם אמנות". בשנת 1901 הוא הצטרף לזצסיון הברלינאי, באותה העת – הפורום החשוב ביותר בגרמניה לתערוכת אמנות האוונגרד.
משנת 1903 ועד מותו בשנת 1917 היה פרופסור באקדמיה לאמנויות בקרלסרוהה, ושימש גם כמנהלה בשנים 1904 עד 1910.
גלריה

על הספה
ורדים וכלי כסף
כלב ונקניקיות
התופת של דנטה
מות האפיפיור
נזירה בקיץ
מריבת נערים
קרל אברשטוק
תצפית על אגם סטרנברגר
הערות שוליים

1 2  Bahns, Jörn, and Wilhelm Trübner. 1994. W. Trübner: 1851-1917; [Ausstellungskatalog, für das Kurpfälzische Museum der Stadt  Heidelberg]. Heidelberg: Braus, p 78
↑  Ruhmer, E. (2003, January 01). "Trübner, (Heinrich) Wilhelm". Grove Art Online.
↑  Forster-Hahn, Françoise, et al. (2001). Spirit of an Age: Nineteenth-Century Paintings From the Nationalgalerie, Berlin. London: National Gallery Company p 155
↑  German masters of the nineteenth century: paintings and drawings from the Federal Republic of Germany, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269014905171  AAG: 106  BnF: cb10420603z (data)  CiNii: DA03423995  GND: 118802828  ISNI: 0000 0001 0968 3993  LCCN: nr95019491  NKC: xx0237537  NLA: 35962610  NTA: 071376690  RKD: 78319  SNAC: w6tt5gt0  SUDOC: 060263695  Trove: 1164989  ULAN: 500018062  VIAF: 45098537   WorldCat (עם VIAF): 45098537
ויליאם ארמסטרונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1822 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  9 ביוני 1914 (בגיל 91) טורונטו, קנדה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ויליאם ארמסטרונג (באנגלית: William Armstrong‏; 28 ביולי 1822 – 9 ביוני 1914) היה אמן קנדי ואחד האמנים המקצועיים המוקדמים בטורונטו, אונטריו.
ביוגרפיה ועבודה

ויליאם ארמסטרונג נולד בדבלין, אירלנד ב-28 ביולי 1822. הוא למד אומנות באירלנד, והשלים חניכות באנגליה כדי להיות מהנדס רכבות. הוא היגר לקנדה בשנת 1851, התיישב בטורונטו והחל לעבוד ברכבת. הוא מצא שוק ליצירות האמנות שלו עם פרסום החדשות המאוירות שסיקרו את האירועים במושבות. ציורי המים שלו של אירועים וסצנות מקומיות שוחזרו כתחריטי עץ מונוכרום כדי שיוכלו להיכלל בעיתונים השבועיים האלה.
ארמסטרונג הוסיף צילום לכישוריו ובשנת 1855 ייסד את "ארמסטרונג ובאר" עם אחיינו דניאל מנדרס באר (1833–1909). האמפרי לויד הימה (1833–1903) הצטרף אליהם כעבור שנתיים. החברה הייתה אחראית על השלמת רצף פנורמה 360 מעלות של העיר טורונטו בשנים 1856–1857 כדי לתמוך בהצעה של העיר להפוך לבירת קנדה. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1861.
ארמסטרונג שיווק את כישוריו כשרטט לאלה שהיו מעוניינים להרחיב את קנדה מערבה. החל משנת 1859 ערך ארמסטרונג מספר נסיעות מערבה בליווי משלחות סקר שונות. רישומיו שימשו לדיווח על פעילויות המשלחות וכן על מאפייני השטח והפעילות האנושית שנצפתה.
בשנת 1870 ליווה ארמסטרונג את משלחת ולסלי לאזור רד ריבר, ותיעד את המאמץ הנדרש להעביר את הכוח הצבאי דרך השממה הקנדית. אחת הקומפוזיציות שלו שוחזרה כחריטת עץ על כריכת העיתון "החדשות הקנדיות המאוירות" ב-9 ביולי 1870 כדי ללוות את סיקור התקדמות המשלחת.
הוא זכה בפרסים רבים כאמן בתערוכות בפרובינציות, ועבודותיו הוצגו בתערוכה העולמית בפריז בשנת 1855, ובתערוכה הבינלאומית בדבלין, 1865. הוא הציג עם אגודת האמנים אונטריו והיה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה עד 1887, אז התפטר.
בשנת 1864 החל ארמסטרונג ללמד ציור בבית הספר בטורונטו. הוא לימד באוניברסיטת טורונטו בין השנים 1872 - 1877. הוא פרש בשנת 1897 אך המשיך ללמד אמנות בביתו עד מותו.
הוא נפטר בטורונטו ב־9 ביוני 1914.
ניתן למצוא מספר נופים בצבעי מים של האגמים הגדולים באוספים כמו הגלריה לאמנות של אונטריו, הגלריה הלאומית של קנדה, המוזיאון הלאומי בקוויבק.
ארמסטרונג תיאר את תנאי העבודה העגומים במפעלי התעשייה בטורונטו בציור הפסטל שלו "טורונטו רולינג מילס" (1864), המהווה חלק מאוסף ג'יי רוס רוברטסון של הספרייה הציבורית בטורונטו.
הערות שוליים

↑  "William Armstrong"
↑  Dennis R. Reid, Dennis Reid, A concise history of Canadian painting, Oxford University Press, 1973, ISBN 978-0-19-540663-4
↑  City of Toronto Archives, City of Toronto, ‏2017-08-24 (ב־Canadian English)
↑  William Armstrong, 1822-1914, Thunder Bay Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  "samedi 9 juillet 1870", numerique.banq.qc.ca (בצרפתית)
↑  "William Armstrong fonds:Biography Administrative history"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7378 3537  LCCN: n97060617  PIC: 315313  RKD: 103345  SNAC: w6ff54tn  SUDOC: 181588307  ULAN: 500015856  VIAF: 28814466   WorldCat (עם VIAF): 28814466 
משלחת הנהר האדום.
וילהלם זאוטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1896 ברוכזאל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 ביוני 1948 (בגיל 52) גפינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1800–1899 (כ־99 שנים) 
 
וילהלם זאוטר (בגרמנית: Wilhelm Sauter‏; 1 באפריל 1896 – 27 ביוני 1948) היה צייר גרמני, שנודע במיוחד בזכות ציורי המלחמה שלו.
ביוגרפיה

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר נסע להיידלברג בשנת 1913 במטרה להיות מורה לחינוך באמנות.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הפך לחייל בגדוד החי"ר הגרמני מספר 169 בלהאר בשנת 1915. שנה לאחר מכן, הוא הוצב בסום ליד סרה. הוא נקבר בחיים על ידי פגז ארטילרי ואיבד חלקית את חוש השמיעה. חוויות המלחמה שלו הפכו מאוחר יותר לבסיס ליצירותיו המפורסמות ביותר.
לאחר שהות בבית החולים הצבאי הוא הועסק בבית הספר היסודי בברוכסל. בשנים 1918 עד 1920 למד בבית הספר לאמנויות בקרלסרוהה. בין מוריו היו קרל אייט, אוגוסט גרו, וולטר קון ופרידריך פהר.
לאחר סיום לימודיו היה מורה בבית ספר בוילינגן, ברוכסל, קרלסרוהה, ויינהיים ולדנבורג. ביוזמתו של הנס תומה התקיימה התערוכה הראשונה של עבודותיו של זאוטר במוזיאון האמנות של קרלסרוהה.
בשנות העשרים וילהלם זאוטר התחתן.
יצירה

וילהלם זאוטר יצר הרבה דיוקנאות, קטעי אמנות נוף ותמונות של חיילים במצבים שונים. הוא השתמש בטכניקת הציור וכן בציור תחריטים. ציורי המלחמה שלו משכו את תשומת ליבם של הנאצים. תמונותיו הוצגו בתערוכות שונות, כמו בתערוכת האמנות הרואית בברלין בשנת 1935, בתערוכת התרבות של מחוז באדן בשנת 1937, מספר פעמים בתערוכת האמנות הגרמנית הגדולה במינכן או בביאנלה בוונציה בשנת 1942. ציורי המלחמה שלו בתקופה זו פחות עגומים אך הרואיים יותר מיצירותיו הקודמות.
המוזיאון הצבאי באדן בקרלסרוהה רכש כמה מעבודות של זאוטר, כמו גם אדולף היטלר ופריץ טוד.
בשנת 1939 הוענק לווילהלם זאוטר פרס התרבות המחוזית.
בשנת 1941 מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, בקרלסרוהה, הוא עבד שם עד 1945.
הערות שוליים

↑  Wilkendorf, Fritz: Der Kriegsmaler Wilhelm Sauter (The war painter Wilhelm Sauter), in: Ekkhart - Jahrbuch für den Oberrhein (Ekkhart – Almanac for the Upper Rhine area), Volume 24, G. Braun Publishing, Karlsruhe 1943, p. 26–37
↑  Die Großen Deutsche Kunstausstellungen 1937 – 1944/45, www.gdk-research.de
↑  Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe, www.kunstakademie-karlsruhe.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1012299767  RKD: 69872  VIAF: 170971294   WorldCat (עם VIAF): 170971294 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וילהלם זאוטר".
הפארק העירוני של בודפשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1811 
 נתונים ומידות
 שטח:  81±1 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 מיקום:  זוגלו 
 קואורדינטות:  47°30′50″N 19°05′05″E﻿ / ﻿47.51389°N 19.08472°E﻿ / 47.51389; 19.08472
 varosliget.info
  (למפת בודפשט מוגדלת) הפארק העירוני של בודפשט(למפת בודפשט רגילה) הפארק העירוני של בודפשט
 
פסל "אנונימוס", מסמליו של הפארק, של הפסל ההונגרי-יהודי מיקלוש סיגטי
אתר ההחלקה על הקרח, ברקע - טירת ויידהוניאד
הכניסה לגן החיות - שער אר נובו נתמך על ידי זוג פילים
הפארק העירוני של בודפשט (בהונגרית: Városliget, קרי: וארושליגט) הוא פארק בעיר בודפשט, במרכז פשט, החלק של העיר המשתרע ממזרח לדנובה, ברובע זוגלו. הפארק משתרע על פני 1.2 קמ"ר ותבניתו כמלבן של כ-1 על 1.4 ק"מ. הפארק הוקם במתכונתו הנוכחית ב-1896, במסגרת "חגיגות המילניום", לחגיגת 1,000 שנות היסטוריה של הונגריה, יחד עם כיכר הגיבורים שבשערו ושדרת אנדראשי המובילה אליו, הנכללים באתר המורשת העולמי של העיר.
מפת הפארק ואתריו העיקריים

| --- | --- |
:  מסעדת גונדל  גן החיות  קרקס בודפשט  פארק השעשועים  מרחצאות סצ'ני  טירת ויידהוניאד  אולם פטפי  מוזיאון התחבורה  כיכר הגיבורים  מוזיאון האמנויות היפות  היכל האמנות
היסטוריה

במאה ה-13 כבר נודע המקום כאזור טבע, יער וציד, והיה נחלתו של בלה הרביעי, מלך הונגריה. בשנת 1526 הפך חלק מן המתחם לבית קברות. בסוף המאה ה-17 העניק לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך הונגריה את המתחם לנזירות הקלריסיות (ממסדר קלרה מאסיזי). במשך הזמן הפך חלק מהמתחם לביצה. ב-1755 הורתה הקיסרית מריה תרזה על נטיעת עצים וניקוז הביצה. בנה, יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפך את האתר לפארק ציבורי פתוח. בין היתר הסדיר את האגם במרכז הפארק, שנוצר מניקוז מי הביצה. האגם היה גדול יותר מאשר בימינו, ומרחצאות סצ'ני וטירת ויידהוניאד ממוקמים על מה שהיו אז איים באגם. בהמשך הוקמו בשטח הפארק גן החיות ומבנה הקרקס ולקראת חגיגות המילניום עבר הפארק פיתוח וארגון שהקנו לו את צורתו עד היום.
מסעדת גונדל

מסעדת גונדל היא אחת המסעדות המפורסמות, הוותיקות והמפוארות ביותר בבירה ההונגרית. המסעדה נפתחה במיקומה הנוכחי, סמוך לשער גן החיות (שבהשראתו עוצב סמלה כשני פילים) ב-1894 בשם Wampetics. בשנת 1910 נרכשה על ידי השף קרויי גונדל, בנו, יאנוש, המשיך לפתח את המקום ולשכלל את המנות שבו ליצירות ייחודיות. בעת התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) סיפקה המסעדה את ההסעדה לביתן ההונגרי. המסעדה הייתה מאז ומתמיד מקום מפגש לפוליטיקאים, עיתונאים, אמנים ונציגים זרים ומקום אופנתי ופופולרי.
בין 1949 ל-1992 הופעלה המסעדה על ידי החברה הממשלתית "מלונות הונגריה", אך אף על פי שיוכה הממשלתי שמרה על אופי אקסקלוסיבי. בשנת 1992 נפתחה מחדש כעסק פרטי על ידי שותפות של המיליונר האמריקאי רון לאודר והמסעדן ג'ורג' לנג.
אחת ממנות הקינוח, פלצ'ינטה (חביתית, קרפ) ממולאת במלית של אגוזים טחונים, צימוקים ורום מעליה רוטב שוקולד חם, המוגשת בליווי קצפת וליקר בלהבות נקראת בכל העולם "גונדל פלצ'ינטה".
גן החיות

גן החיות של בודפשט הוא אחד העתיקים בעולם, למעשה היה קיים באתרו עוד לפני שהוקם הפארק העירוני. הגן פתח את שעריו ב-9 באוגוסט 1866. בנוסף ל-5,000 פריטים המייצגים 733 מינים של בעלי חיים, מהווה הגן תצוגה פתוחה של מבני אר נובו, המשמשים ככלובים וביתני תצוגה.
בנוסף, נמצא בשטח הגן גם גן בוטני ובו תצוגת צמחים טרופיים.
קרקס בודפשט

הקרקס הוא מבנה בנוי (לא אוהל) ובו 1,850 מקומות ישיבה. הקרקס פתוח בכל ימות השנה ומארח גם קונצרטים, אירועי ספורט ועוד.
ההיסטוריה של מבנה הקרקס בבודפשט מתחילה ב-1889 עם מבנה שהוקם בגן החיות, לאחר מספר גלגולים נבנה המבנה הקיים כיום ב-1935. לאחר שנפגע בפצצות במלחמת העולם השנייה נפתח הקרקס מחדש בשנות החמישים, לאחר שהולאם על ידי השלטונות הקומוניסטים.
פארק השעשועים

פארק השעשועים נמצא במקומו מאז המאה ה-19. במקום פועלת עדיין סחרחרת-עץ מקורית מ-1922. בנוסף מצויים בפארק בן ה-56 דונם, מתקנים רגילים של פארק שעשועים.
מרחצאות סצ'ני

מרחצאות סֵצֶ'נִי (בהונגרית: Széchenyi-gyógyfürdő) הם מתקן המרחצאות התרמו-מינרליים הציבורי הגדול ביותר באירופה. המקום מוזן ממימי שני מעיינות חמים בטמפרטורה של 74°C ו-77°C. במימי המעיינות נמצאים ריכוזי מינרלים כגופרית, סידן, מגנזיום, ביקרבונט ופלואור.
מבנה המרחצאות הוקם ב-1913 במבנה מפואר בסגנון נאו-בארוקי. בעת הקמתו היה מתקן פרטי, בו הונהגה רחצה נפרדת לגברים ולנשים. המרחצאות התבססו על נביעת אחד מהמעיינות. בשנת 1927 הורחבו המרחצאות, על בסיס קידוח באר ואל בריכות האדים נוספו שלוש בריכות חיצוניות ו-15 בריכות מקורות, בגדלים שונים ובטמפרטורות שונות. בשנת 1938 התגלה מעיין נוסף בשטח.
בעת מלחמת העולם השנייה נפגעו מבני המרחצאות. הם שוקמו עם הלאמת המקום והפעלתו תחת חברה ממשלתית במהלך השלטון הקומוניסטי כבית מרחץ ציבורי. בשנת 1997 נערך במקום שיפוץ נרחב, במטרה להחזירו לימי הזוהר שלו בשנות השלושים וראשית שנות הארבעים, תוך אימוץ תקני האיחוד האירופי בנדון.
תקרות הבריכות המקורות וקירותיהן מקושטים ברוב פאר בעבודות פרסקו ופסיפס ובשטחים הציבוריים נמצאות מזרקות ופסלים בנושאי מים ובריאות.
טירת ויידהוניאד

ה"טירה", הניצבת על גדות אגם הפארק, איננה אלא תרגיל אדריכלי שמטרתו להציג מגוון סגנונות היסטוריים באתר אחד. לפיכך, מדובר במבנה אקלקטי, השואב סגנונות רבים ומשמש כמוזיאון אדריכלי פתוח.
המבנה הוקם במסגרת חגיגות המילניום, ב-1896, על ידי האדריכל איגנאץ אלפאר (Alpár Ignác). חלק מהמבנה המקורי נבנה מעץ והוחלף באבן בין 1904 ל-1908. המבנה כולל 21 חלקים מתקופות ואזורים שונים בהונגריה, בהם דוגמאות של אדריכלות רומנסקית, גותית ורנסאנס-בארוקית.
בחצר הטירה וסביבה מצוי גן פסלים ובו פסליהם של אישים מן ההיסטוריה ההונגרית והעולמית (בהם גם וינסטון צ'רצ'יל וג'ורג' וושינגטון. עד 1956 ניצב שם גם פסלו של סטלין ומאז - אנדרטה לזכר המרד ההונגרי). הבולט בהם הוא פסלו של הפקיד האנונימי מחצרו של בלה השלישי, מלך הונגריה, שכתב את הכרוניקה של תקופתו שהיא בעלת חשיבות רבה בהיסטוריה של הונגריה ושל פולין. פקיד זה נקרא "גאלוס אנונימוס" והוא מפוסל כדמות עוטה ברדס ללא פנים.
בצידו השני של האגם ניצב מועדון ההחלקה על הקרח, מבנה מאורך ואלגנטי, עתיר חלונות זכוכית במסגרות ברזל שתוכנן על ידי האדריכל אדן לכנר.
אולם פטפי

(בהונגרית: Petőfi Csarnok, מכונה PeCsa קרי פֵּה-צָ'ה). המבנה, הקרוי על שמו של המשורר הלאומי, שנדור פטפי, הוא מרכז עירוני לנוער וצעירים. הוא מכיל אולם הופעות בן 6,000 מקומות וכן אולמות, סדנאות וחדרים לפעילות מגוונת. המרכז נפתח ב-1985 על בסיסו של אולם קודם ששכן שם מאז 1885.
מוזיאון התחבורה

אחד ממוזיאוני התחבורה הוותיקים ביותר באירופה. האוסף, המיועד בעיקר לחובבי רכבות, כולל דגמים רבים של קטרים, קרונות, אמצעים טכנולוגיים שונים ואף תחנת רכבת משנת 1900 בגודל מלא. בנוסף מוצגת במקום תערוכה אודות ההיסטוריה של האוטובוסים העירוניים ושל התחבורה הממונעת.
תצוגה נוספת היא תצוגת המטוסים והחלל, בה מוצגים מטוסים היסטוריים ותא החלל של הקוסמונאוט ההונגרי הראשון, ברטלאן פרקש, ששוגר לחלל בתוכנית סאליוט 6 בשנת 1980.
מוזיאון האמנויות היפות

מבנה המוזיאון ניצב בכיכר הגיבורים, מול היכל האמנות, שחזיתו דומה. המבנה הוקם בין השנים 1900–1906 בסגנון נאו-קלאסי. המוזיאון מיועד להצגת אמנות לא-הונגרית ומורכב משישה אוספים:
אמנות מצרים העתיקה, אוסף גדול (השני בגדלו במרכז אירופה) של אמנות מצרית בעיקר פרי מחקריו של האגיפטולוג ההונגרי אדוארד מאהלר;
אמנות יוון העתיקה ואמנות קלאסית - האוסף מכיל בעיקר פסלי שיש, בהם "הרקדן מבודשט", פסל שיש מהמאה ה-3;
ציירי המאות 13 עד ה-18, 3,000 ציורים המתארים את תולדות האמנות באירופה בהם ציורי מאיטליה, גרמניה, הולנד ופלנדריה, צרפת, בריטניה וספרד. בין אוצרות האמנות "המדונה של סטרהאזי" מאת רפאל, "דיוקן איש צעיר" של אלברכט דירר, "יוחנן המטביל" מאת פיטר ברויגל האב ועוד;
פיסול מימי הביניים ועד המאה ה-17, מכיל פיסול איטלקי ברובו שגולת הכותרת שלו היא פסל ארד קטן של פרש מאת לאונרדו דה וינצ'י;
אמנות המאה ה-19 וראשית ה-20, רצף היסטורי של יצירות מאסכולת בידרמייר הפריזאית ועד האימפרסיוניזם;
אמנות גרפית, 10,000 רישומים ו-100,000 הדפסים המציגים את המסורת הגרפית של אירופה, ברובם מרכישות אוסף בית אסטרהאזי. גולת הכותרת של האוסף הם רישומים לציור "קרב אניירי" של דה וינצ'י, 15 רישומים של רמברנדט, 200 רישומים ואקווטינטינות של גויה ואוסף יצירות גרפיות מאת האמן ההונגרי ויקטור וסרלי, חלק מהאוסף המוצג דרך קבע במוזיאון המוקדש לאמן זה באובודה.
היכל האמנות

היכל האמנות הוא אולם לתערוכות אמנות מתחלפות, רובן אמנות הונגרית ומודרנית. החזית הנאו-קלאסית של המבנה דומה לחזית מוזיאון האמנויות היפות הניצב מולו, מן העבר השני של כיכר הגיבורים. המבנה הוקם ב-1895.
הערות שוליים

↑  אתר הבית של המסעדה (באנגלית)
↑  אתר גן החיות (באנגלית)
↑  אתר הבית של הקרקס (בהונגרית)
↑  הסברים ותמונות מהטירה
↑  דף הבית הרשמי של PeCsa (בהונגרית)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
מבנה הכניסה למרחצאות
אחת הבריכות הפתוחות במרחצאות סצ'ני
טירת ויידהוניאד
הכניסה הראשית למוזיאון האמנויות היפות
וילהלם זון

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1830 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  16 במרץ 1899 (בגיל 68) בון, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Johann Wilhelm August Sohn 
 הושפע על ידי:  רודולף ויגמן, וילהלם פרידריך שדו, תיאודור הילדברנדט, קרל פרדיננד זון 
 
יוהאן אוגוסט וילהלם זון (בגרמנית: Johann August Wilhelm Sohn‏; 29 באוגוסט 1829 – 16 במרץ 1899) היה צייר ז'אנר ופרופסור לאמנות גרמני.
קורות חייו

יוהאן אוגוסט וילהלם זון נולד ב-29 באוגוסט 1829 בברלין, גרמניה. בשנת 1847 נסע לדיסלדורף, שם למד באקדמיה לאומנות דיסלדורף אצל רודולף ויגמן, תיאודור הילדברנדט, וילהלם פרידריך שדו ודודו קרל פרדיננד זון. לאחר מכן, הוא השלים את לימודיו בנסיעות רבות. בשנת 1861 הוא התחתן עם בת דודתו, סופי אמילי (אמי) זון, מה שהפך את קרל פרדיננד לדודו וחותנו.
בהתאם לרוח בית הספר לציור בדיסלדורף, הוא החל לצייר סצנות היסטוריות תנ"כיות; כמו "ישו על המים הסוערים". כמה עבודות על נושאים דתיים נותרו לא גמורות, כשהוא גילה את המאסטרים ההולנדים ופנה לציור ז'אנרי. אף שהנטורליזם החל לבסס את עצמו כסגנון אמנותי בעקבות המהפכות הגרמניות בין השנים 49–1848, סגנונות שמרניים נותרו בתוקף באקדמיה בדיסלדורף עד ששדו הודח כמנהל בשנת 1859. באותה תקופה זון הפך לאחד הראשונים שלימד את הסגנונות החדשים, והוא מונה לפרופסור הראשון לציור ז'אנרים בשנת 1874 (תפקיד שדחה בשנת 1867).
על ציורו "התיעצות עם עורך דין", אמר מבקר אמנות בשנת 1866: "הטיפול המשובח והזהיר מזכיר את טובי הציירים ההולנדים. אם האמן עדיין לא התקדם לחופש מוחלט ושליטה בטכניקה, הקומפוזיציה, הביטוי של הפרצופים ואופן הציור מגלים כישרון יוצא דופן"
תפקידיו החדשים העסיקו אותו עד כדי כך שהוא לא הצליח לסיים הזמנה לציור מונומנטלי מהגלריה הלאומית, עליו עבד לסירוגין במשך 30 שנה. למרות לוח הזמנים הצפוף הזה, הוא ניהל גם בית ספר פופולרי לציור לנשים.
בשנת 1885, אשתו אמי עברה אירוע מוחי בזמן שהם היו בטיול ערב, ומתה מאוחר יותר באותו יום. זמן לא רב לאחר מכן חלה בנו בהפרעה מוחית שבסופו של דבר הותירה אותו משותק. בשנת 1895 הוא התפטר מתפקידו כפרופסור, עבר לפוצשן (Pützchen), ליד בון, לטפל בבנו.
הוא נפטר בפוצשן ארבע שנים מאוחר יותר, ב-16 במרץ 1899.
גלריה

חצר
ישו על המים
צעירה ליד חלון
אם עם תינוק
רחוב במזרח
הערות שוליים

↑  Sohn, Wilhelm. In: Hermann Alexander Müller: Biographisches Künstler-Lexikon. Die bekanntesten Zeitgenossen auf dem Gebiet der bildenden Künste aller Länder mit Angabe ihrer Werke. Bibliographisches Institut, Leipzig 1882, S. 496.
↑  Sohn, August Wilhelm or Johann August Wilhelm or Wilhelm, Benezit Dictionary of Artists (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117452998  ISNI: 0000 0000 6678 1349  RKD: 73783  ULAN: 500069678  VIAF: 62326877   WorldCat (עם VIAF): 62326877
ויליאם אנדרס

| --- | --- |
ויליאם אנדרס
ויליאם אנדרס
 לידה:  17 באוקטובר 1933 הונג קונג 
 נהרג:  7 ביוני 2024 (בגיל 90) מחוז סן חואן, וושינגטון, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1963–1973 (כ־10 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל, חיל האוויר האמריקאי
 זמן שהייה בחלל:  6 ימים ו-3 שעות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ויליאם אנדרס
 משימות
 אפולו 8
 
 עיטורים
 
 
ויליאם אנדרס (באנגלית: William Alison Anders;‏ 17 באוקטובר 1933 –  7 ביוני 2024) היה טייס חיל האוויר האמריקני, אסטרונאוט ומנהל בכיר בנאס"א. היה אסטרונאוט במשימת אפולו 8 ויחד עם שני עמיתיו למשימה היו הראשונים שעזבו את מסלול כדור הארץ והקיפו את הירח.