stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבריגדה ה-77 (הודו)

| --- | --- |

חיילי הבריגדה חוצים נהר בבורמה במהלך מבצע בד ארוך
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הודו הבריטית
 סוג:  בריגדת כוחות מיוחדים
 בסיס האם:  ג'אנסי, הודו הבריטית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מרץ 1942 – מרץ 1945 (כ־3 שנים)
 מקים היחידה:  אורד צ'ארלס וינגייט
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  3,000
 ציוד עיקרי:  לכל חייל: רובה לי אנפילד, אקדח סטן, רימונים, סכין מצ'טה או קוקרי.
 פיקוד
 יחידת אם:  הארמייה ה-14 הדיוויזיה ההודית ה-3
 מפקדים
הבריגדה ההודית ה-77 (באנגלית: 77th Indian Infantry Brigade) הייתה בריגדה של צבא הודו הבריטית, אשר לחמה כיחידת צ'ינדיטים במהלך המערכה על בורמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הבריגדה הוקמה במרץ 1942 במחוז ג'האנסי שבהודו הבריטית בהוראת ארצ'יבלד וייוול מפקד פיקוד הודו. ויוול מינה את אורד צ'ארלס וינגייט למפקדה הראשון של הבריגדה. באותו שלב הגיעה המערכה על בורמה לקיפאון זמני, כאשר כוחות הצבא היפני הקיסרי כבשו את מרבית בורמה הבריטית והבריטים נאלצו להתבצר בהודו. ויוול נתן לווינגייט יד חופשית, והורה לו לאמן את הבריגדה ככוחות מיוחדים שיפעלו מאחורי קווי היפנים וינסו להביא לשינוי המערכה. הבריגדה כללה 3,000 איש, אשר מחציתם היו בריטים והשאר הודים, בורמזים או גורקים. וינגייט אימן אותם בדרכים קשוחות ביותר, כבר במהלך האימונים מתו שני חיילים מדיזנטריה, ובאחת הפעמים כשבעים אחוזים מחיילי אחד הגדודים ביקשו להתאשפז. חיילי הבריגדה כונו לימים בשם "צ'ינדיטים", על שם מפלצת מהמיתולוגיה הבורמזית הנקראת "צ'ינתה".
הבריגדה הייתה אמורה במקור לקחת חלק ב"מבצע ענקים", אשר במסגרתו היו אמורים כוחות בריטיים ואמריקאיים לפלוש לבורמה. עם זאת, התוכנית בוטלה, ויוול הגיע בעצמו לאימפהל כדי להודיע לווינגייט על הביטול. וינגייט התעמת עם ויוול מול חייליו, וכעבור שעתיים אישר ויוול לווינגייט לצאת למבצע נפרד משלו. בפברואר 1943 כינס וינגייט את אנשיו והודיע להם שהם עומדים "לצאת להרפתקה גדולה". תאריך המבצע נקבע ל-8 בפברואר, והוא קיבל את שם הצופן "מבצע בד ארוך". מטרת המבצע הייתה גרימת נזק רב ככל האפשר ליפנים, בדגש על מסילות הברזל שלהם. חיילי הבריגדה התפלגו לשתי קבוצות, ובשטח כל קבוצה התחלקה לשני טורים גדלים דיים כדי להנחית מהלומות, אך קטנים מספיק כדי לחמוק מרשת ההגנה של האויב.
הצ'ינדיטים יצאו מאימפהל ב-8 בפברואר וחצו את הנהר צ'ינדווין (אנ') בלילה שבין 16 ל-17 בו. הם נעו מעבר לצ'ינדווין בתוככי הג'ונגלים, כשהם סובלים ממחלות, עלוקות, רעב וסיורים יפניים. ב-6 במרץ הם פוצצו את מסילת הברזל היפנית מנדליי-מיצ'צ'נה, ובין 13 במרץ, ל-18 בו הם חצו את הנהר איראוואדי (אנ'). עם זאת, כאן הפכו התנאים לקשים אף יותר, וב-24 במרץ הורה וינגייט לבצע נסיגה. בין מרץ לאפריל חזרו רוב השורדים להודו, והקבוצה האחרונה שכללה 9 אנשים בלבד הגיעה ב-6 ביוני. מבין 3,000 חיילי הבריגדה שהשתתפו במבצע, חזרו בסה"כ רק 2,182.
המבצע נחשב להצלחה מורלית אדירה, ובנובמבר 1943 הוחלט להגדיל את יחידת הצ'ינדיטים לדיוויזיה אשר כללה 6 בריגדות. הבריגדה ה-77 הייתה הוותיקה ביותר מביניהן, וכמפקדה החדש (ונגייט מונה למפקד הדיוויזיה) מונה מייק קאלוורט. הבריגדה השתתפה במבצע יום חמישי ב-1944, ובמסגרתו הוצנחה בתוככי בורמה, ביצעה פעולות חבלה כנגד היפנים והקימה מעוזים בתוככי שטח האויב. באזור יוני כבר כללה הבריגדה רק 800 איש מתוך 1,200 שכללה בתחילת המבצע. בין 8 ל-25 ביוני לחמו הצ'ינדיטים בקרב קשה כנגד היפנים על העיירה מוגאונג, וניצחו בסופו של דבר רק לאחר שקיבלו סיוע סיני ואמריקאי. בקרב על מוגאונג ספגה הבריגדה 255 הרוגים ו-52 פצועים, וגם אלו שרשמית היו כשירים לקרב, התמודדו כנגד פצעים קלים ומחלות. קאלוורט הפר את ההוראות שקיבל מג'וזף סטילוול, והחל לנוע במטרה לחבור אל הכוח הסיני-אמריקאי בקמאינג. סטילוול הסכים בסופו של דבר לפנות אותם חזרה להודו לצורך תקופת התרעננות.
במרץ 1945, לאחר שהוחלט על פירוק כל יחידות הצ'ינדיטים, פורקה גם הבריגדה ה-77 והוסבה לבריגדת הצנחנים ההודית ה-77 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה המוטסת ה-44.
ראו גם

החטיבה ה-77 (הממלכה המאוחדת) - חטיבה בצבא הבריטי שהוקמה ב-2014 על שמה.
לקריאה נוספת

דונובן ובסטר, דרך בורמה, הוצאת מטר, 2006.
אברהם עקביה, אורד וינגייט - חייו ופועלו, הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.
מייקל קאלברט, אסירי תקוה: בעקבות וינגייט במסע בורמה, הוצאת מערכות, 1955.
אנדרו רוברטס, סערת המלחמה, הוצאת דביר, 2011.
הערות שוליים

↑  עקביה, עמ' 209.
↑  על ביטול התוכנית ראו: ובסטר, עמ' 65-67.
↑  ובסטר, עמ' 78.
↑  עקביה, עמ' 219.
↑  רוחבו של האיראוואדי מגיע לשני קילומטרים
↑  רוברטס, עמ' 259.
↑  אם כי עקביה (עמ' 220) נוקב במספר גבוה יותר 2,200
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311331705171  LCCN: n80149965  VIAF: 124338357   WorldCat (עם VIAF): 124338357
הארי סטריט בולדווין

הארי סטריט בולדווין (באנגלית: Harry Streett Baldwin‏; 21 באוגוסט 1894 – 19 באוקטובר 1952) היה חבר קונגרס אמריקאי שייצג את מחוז הקונגרס השני של מרילנד בין השנים 1943–1947.
ביוגרפיה > ראשית חייו

הארי סטריט בולדווין נולד ב-21 באוגוסט 1894 בחווה המשפחתית בבולדווין, מחוז בולטימור, מרילנד. אביו היה חקלאי ומעבד שימורים. הוא למד בבית ספר של חדר אחד. בולדווין סיים את בית הספר התיכון טוסון בשנת 1912. הוא למד בקולג' החקלאי של מרילנד, אך עזב את בית הספר לאחר שאביו מת מתאונה במפעל השימורים.
הוא היה צאצא של לוטננט קולונל ג'ון סטריט.
ביוגרפיה > קריירה

בולדווין ניהל חוות חלב במשך שבע שנים לפני שפנה לחקלאות משאיות. לאחר מכן התמחה בגידול שעועית ירוקה. הוא פנה לפוליטיקה לאחר שהתערב מקומית בקמפיין הנשיאותי של אל סמית' ב-1928, והמטה הדמוקרטי המקומי שקל אותו כמועמד לבית הנבחרים של מרילנד.
הוא ייצג את המחוז ה-11 של מחוז בולטימור בבית הנבחרים של מרילנד מ-1931 עד 1935. בולדווין כיהן במועצת הנציבים של מחוז בולטימור מ-1934 עד 1942. הוא הוביל מסע רפורמה למודרניזציה של מחלקת המשטרה, כיבוי אש, ביוב, פינוי אשפה ופעולות רכש במחוז. ההתנגדות במועצת המנהלים לתוכנית הרפורמה שלו הביאה אותו להתמודד על נשיאות הדירקטוריון ב-1938. הקמפיין שלו היה מוצלח והוא כיהן כנשיא מ-1938 עד 1942.
בולדווין נבחר כדמוקרטי לקונגרסים ה-78 וה-79 של ארצות הברית, וכיהן מ-3 בינואר 1943 ועד 3 בינואר 1947. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש ב-1946, אבל היה מועמד דמוקרטי שלא צלח למושל מרילנד נגד פרסטון ליין ומילארד טאוס בבחירות של 1946. לאחר כהונתו בקונגרס, הוא חידש את עיסוקיו בחקלאות, ונבחר שוב לוועד המנהלים של המחוז ב-1950 וכיהן כיו"ר בזמן מותו.
ביוגרפיה > מותו

בולדווין סבל מדימום תוך מוחי ב-9 באוקטובר 1952, בביתו בהיידס, מרילנד. הוא מת זמן קצר לאחר מכן ב-19 באוקטובר 1952, בבית החולים יוניון ממוריאל בבולטימור. הוא קבור בבית הקברות צ'סטנאט גרוב בג'קסונוויל, מרילנד.
חיים אישיים

בולדווין התחתן עם מרי וירג'יניה סמית מסאניברוק, מרילנד בשנת 1916. ביחד נולדו להם ארבעה בנים ובת אחת:
הארי וולאס בולדווין - טייס קרב, הופל במהלך המערכה בתוניסיה
ג'ון סטריט בולדווין - מת בניו מקסיקו במהלך טיסת ניסוי של מטוס B-29
מוריס וו. בולדווין
ויליאם ס. בולדווין
גברת רוברט ה. פרייס
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  "H.S. Baldwin is Dead at 58". 1952-10-20. p. 18 – via Newspapers.com.
1 2 3 4 5  O'Neill, Thomas M. (1946-05-26). "Profile of a Candidate - H. Streett Baldwin". p. A1. נבדק ב-2021-05-08 – via Newspapers.com.
↑  "BALDWIN, Harry Streett". history.house.gov. נבדק ב-2021-05-08.
1 2  O'Neill, Thomas M. (1946-05-26). "Profile of a Candidate - H. Streett Baldwin". p. A3. נבדק ב-2021-05-08 – via Newspapers.com.
1 2  "H. S. Baldwin, County Board Head, is Dead". 1952-10-20. p. 30. נבדק ב-2021-05-08 – via Newspapers.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B000086
הברחת הילדים מהתיאטרון ההולנדי

ילדים יהודים עם מטפלת באמסטרדם ב-1942 בערך
מעון הילדים בעת פתיחתו ב-29 בדצמבר 1924 מול התיאטרון ההולנדי
הברחת הילדים מהתיאטרון ההולנדי (בהולנדית: Kindersmokkel Hollandsche Schouwburg) הייתה מבצע סודי של קבוצות התנגדות הולנדיות להסתרת ילדים יהודים שנעצרו בתיאטרון ההולנדי ויועדו לגירוש למחנות הריכוז.
את המבצע הוביל מנהל התיאטרון ההולנדי, ולטר סוסקינד, שנהנה מאמונם של הגרמנים בזכות הגרמנית הרהוטה שלו והעובדה שלמד בבית הספר עם קצין האס אס פרדיננד אאוס דר פינטן, שעבד אז באמסטרדם. סוסקינד זייף את פרטיהם של ילדים יהודים רשומים מבלי לעורר חשד וכך איפשר להם לברוח דרך המעון מול התיאטרון בפלאנטאג' מידנלאן 31, שהיה קרוב לשם.
יחד עם מנהלת המעון הנרייטה פימנטל והכלכלן איש אמסטרדם פליקס הלברסטד, שעבד גם הוא בתיאטרון, הוצאו הילדים.
היו כמה שיטות הברחה. תינוקות הוחזרו דרך הגן לבית הספר הרפורמי במספר 27, לימים מוזיאון השואה הלאומי של הולנד, שם שיתף פעולה המנהל, יוהאן ואן הולסט, ושם הייתה תינוקייה. התינוקות הוצאו מהמעון בתיק, סל או תרמיל. כשעברה החשמלית הוברחו ילדים דרך דלת הכניסה כי באותו הרגע החיילים הגרמנים, שעמדו מול התיאטרון ההולנדי בצד השני של הרחוב, לא יכלו לראות את הכניסה למעון. המורים לקחו את הילדים הגדולים לטיולים קצרים ברחוב, וכל פעם סידרו את בריחתו של ילד אחד בחשאי.
פימנטל וסייני קטנבורג הביאו ילדים לחברי המחתרת. ארבע קבוצות התנגדות היו מעורבות בשיכון הילדים: קבוצת NV עם יופ וורטמן, ועדת הילדים של אוטרכט, קבוצת טרוב (Trouw) וקבוצת הסטודנטים של אמסטרדם, שנקראה גם קבוצת מירבורג או קבוצת ואן דורן, עם פיט מירבורג (Piet Meerburg), שנשר מבית הספר למשפטים כדי לעזור לקבוצה זו. יחד חילצו הקבוצות השונות כאלף ילדים יהודים מהמעון. פעילי הצלה נוספים היו האנה ואן דה פורט (Hanna Van de Voort) ושאנדור בארקס (Sándor Baracs).
הלברסטד וסוסקינד דאגו שהרישומים של הילדים יוסרו. פעולת ההצלה הזו התרחשה ללא ידיעת המועצה היהודית.
השפעה וביקורת

החוקר ברט יאן פלים (Flim) מעריך ש-500–700 ילדים חולצו ב-18 חודשים. רבים מהם הגיעו ללימבורג ופריסלנד. חיזלה ויברדינק-סנליין, חברת קבוצת אוטרכט, סבורה שהיו 1,100 ילדים. מירבורג סבר שאם ממשלת הולנד הגולה הייתה מדווחת יותר על גורלם של היהודים, הורים יהודים רבים יותר היו מוכנים לוותר על ילדיהם לצורך הסתרתם.
קולנוע וספרות

סוסקינד, סרט משנת 2012
Elle van Rijn (2020). De crèche. Hollands Diep. ISBN 9789048854974.
אסטריד סי (Astrid Sy), אל תזכיר שמות. Luitingh-Sijthoff (2021). ISBN 9789024592623.
ראו גם

חזינה ואן דר מולן
הסטר ואן לנפ
יוהאן ואן הולסט
הערות שוליים

↑  "De Kweekschool als plaats van verzet". אורכב מ-המקור ב-2019-03-06. נבדק ב-8 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crèche Hollandsche Schouwburg, Ons Amsterdam, mei 2005
↑  Ondergang, Dr. J. Presser, Staatsuitgeverij, ’s Gravenhage 1885. Hoofdstuk V, Verzet van Joden, pag. 11. DBNL
↑  L. de Jong: Het Koninkrijk der Nederlanden in de Tweede Wereldoorlog. 14 delen, SDU, Den Haag, 1969-1991. Deel 6, p. 258.
הייקרסטור

| --- | --- |
סמל הייקרסטורסמל הייקרסטור

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת טיסאויווארוש
 שטח:  10.28 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  969 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°57′48″N 20°52′36″E﻿ / ﻿47.96325°N 20.876719444444°E﻿ / 47.96325; 20.876719444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.hejokeresztur.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הייקרסטור(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הייקרסטור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הייקרסטור (בהונגרית: Hejőkeresztúr) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובכפר עדיין קיימות מצבות יהודיות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 5 |  |
| 1880 | 22 | 510 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 6 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 14 | 811 |
האינטרנציונל השני

חותמת הארגון
האינטרנציונל השני הוא ארגון שנוסד ב-1889 (לאחר מספר שנות הכנה) בידי קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים במטרה לקדם את הסוציאליזם הבין-לאומי. הארגון המשיך את עבודתו של האינטרנציונל הראשון, שהיה ארגון ששאף לאחד את ארגוני העובדים השונים שהיו מבוססים על מעמד הפועלים. האינטרנציונל השני קיים פגישות עד לשנת 1916. לאחר מלחמת העולם השנייה נוסד האינטרנציונל הסוציאליסטי כדי להמשיך את מדיניות האינטרנציונל השני. ארגון זה קיים עד היום.
האינטרנציונל השני התפרק במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהמפלגות הלאומיות השונות שהרכיבו אותו לא הציגו חזית אחידה נגד המלחמה, אלא תמכו ככלל במדינה אותה ייצגו. בנוסף, האינטרנציונל השני לא היה מהפכני כמו האינטרנציונל השלישי והאינטרנציונל הרביעי שבאו אחריו, ובמדינות רבות הוא תמך בלגיטימיות של מערכת הבחירות.
בין פעולותיו החשובות ביותר של האינטרנציונל השני: ההכרזה על 1 במאי כ"יום הפועלים הבין-לאומי" (1889) ועל 8 במרץ כעל "יום האישה הבין-לאומי" (1910, בוועידה בקופנהגן).
אף על פי שהמהפכה הייתה מחויבות היסטורית, מרקס ואנגלס טענו כי ניתן לנצל את הפוליטיקה כדי לקדם אותה. עם זאת, אין להקים מפלגות לאומיות, שכן כל המעמד הכלכלי הוא אחד בכל העולם. לכן המפלגות ייקראו "אינטרנציונאל". האינטרנציונל השני קבע שמכיוון שהאימפריות הולכות לכיוון של התנגשות, על הפועלים לשבות כולם – ובכך לשתק את המלחמה המתקרבת שתהיה כנראה על גבם.
חברות מפלגת פועלים יהודיות

במרץ 1907 השתתף מנהיג מפלגת "פועלי ציון" שלמה קפלנסקי בכנס של הארגון בווינה, והגיש בקשה לקבל את המפלגה בארגון. בבקשה הרשמית כתב בין השאר:
המפלגה הסוציאליסטית של הפועלים היהודים "פועלי־ציון" מסרה יפוי־כוח לחתומים מטה, מרכזי הפדרציות שלה ברוסיה, באוסטריה ובאמריקה, לבקשכם לקבל אותה לאינטרנציונל הפועלים. מפלגת הפועלים היהודית פועלי־ציון מבוססת על העקרונות הסוציאליסטיים, שואפת להלאמת אמצעי־הייצור ורואה בשריון המעמד הכלכלי והמדיני ובהשגת השלטון המדיני ע"י הפרולטריון. הדרך למיגורם הגמור של המשטר הקפיטליסטי ושל שלטונה המעמד של הבורגנות. המפלגה פועלי ציון היא הסתדרות סוציאליסטית עולמית של הפרולטריון היהודי, ולה פדרציות בכל הארצות שבהן מרוכזים פועלים יהודים במספר רב, ובעיקר ברוסיה, באוסטריה, ובארצות־הברית של צפון־אמריקה, וגם בקנדה, באנגליה ובארץ־ישראל. אין הסתדרותנו מצומצמת בגבולות מדינה אחת, אלא כוללת פועלים מכל העולם שהם בני העם היהודי. העם היהודי יושב במדינות רבות, תחת שלטונן של ממשלות שונות, והוא מפוזר ומפורד על פני כל העולם, ואף־על־פי־כן הוא מאוחד מבחינה לאומית ע"י תנאי־התפתחות שווים של חיי־הייצור, על־ידי תולדותיו, מנהגיו ותרבותו. מתוך תנאים אלו התהווה מעמד הפועלים היהודי, שיש לו בכל מקום תפקידים משותפים שהנם תוצאה מהניצול הקפיטליסטי
.
מפלגת פועלי ציון הציונית אכן התקבלה לארגון וכך גם מפלגת "הבונד" היהודית, שהייתה לא-ציונית.
ראו גם

האינטרנציונל השלישי
האינטרנציונל הרביעי
הערות שוליים

↑  התזכיר הראשון למשרד האינטרנציונל הסוציאליסטי, על המשמר, 28 בדצמבר 1951
↑  זאב כ"ץ, האינטרנציונל הסוציאליסטי בעולם של היום, הארץ, 27 באפריל 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263144405171  BnF: cb11870182k (data)  CiNii: DA03895768  ISNI: 0000 0001 2111 3758  LCCN: n2004075056  NDL: 00944616  NKC: ko2007402425  SUDOC: 026456966  VIAF: 137173930   WorldCat (עם VIAF): 137173930
האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים

| --- | --- |


 פעילות:  1991 ועד היום
 תחום:  מלכ"ר בתחום משחקי וידאו
 מדינה:  ארצות הברית
 משרד ראשי:  שדרות וילשייר 3183 לוס אנג'לס, קליפורניה
 מייסדים:  אנדרו ס. צוקר
 חברים:  30,000 (נכון לשנת 2020)
 נשיא:  מגאן סקאביו (מאז 2017)
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 https://www.interactive.org/
 
האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים (באנגלית: Academy of Interactive Arts & Sciences, בקיצור AIAS) הוא ארגון ללא כוונת רווח של אנשי מקצוע בתחום משחקי הווידאו, שבמסגרת פעילותו מארגן את הפסגה השנתית לעיצוב, חדשנות, תקשורת ובידור (Design Innovate Communicate Entertain Summit, בקיצור D.I.C.E).
היסטוריה

אנדרו ס. צוקר, עורך דין בתעשיית הבידור, הקים את האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים בשנת 1991 ושימש כנשיא הארגון הראשון. האקדמיה קידמה מספר גדול של אירועים כמו של האקדמיה לאמנויות ולמדעי הטלוויזיה, גילדת הבמאים של אמריקה וארגון נשים בקולנוע. תוכנית הפרסים הראשונה של הארגון, סייברמאניה 94', הונחתה על ידי לזלי נילסן וג'ונתן טיילור תומאס ושודרה ברשת הטלוויזיה בכבלים TBS בשנת 1994. התוכנית השנייה שודרה כשנה לאחר מכן והייתה הראשונה שהוזרמה באינטרנט, אם כי היא משכה פחות צופים מאשר הראשונה.
בכירים בתעשיית משחקי הווידאו החליטו שהם מעוניינים להקים מחדש את הארגון כמוסד ללא כוונות רווח עבור תעשיית משחקי הווידאו. החלטה זו נתמכה בידי פיטר מיין מנינטנדו, טום קלינסקי מסגה ודאג לואונשטיין, מייסד Entertainment Software Association ואחת המממנים של המהלך. הארגון נוסד מחדש ב-19 בנובמבר 1996, כשתפקיד הנשיאות עבר למארק טרן ולאחר מכן מפתח המשחקים גלן אנטיס. במקור, תפקיד הארגון היה לנהל את טקס הפרסים, שנקרא "פרסי ההישגים האינטראקטיבים" - פרסים שזכו למועמדות ונבחרו בידי מפתחי משחקים שהיו חברים בארגון, כשם שפרס אוסקר נבחר בידי חברי האקדמיה.
לקראת שנת 2000, התאגדות ESA משכה את המימון ב-AIAS, מה שהוביל את חברי האקדמיה ריצ'רד הילרמן ולורן לנינג להציע את הקמתה של "פסגת D.I.C.E", כנס חובבים שמתמקד בהצגתם של הפרסים כאמצעי מימון למלכ"ר. הפסגה נועדה עבור בכירים בתעשייה ומפתחים בכירים כאמצעי לרישות עסקי בין החברות השונות. פסגת D.I.C.E הראשונה הושקה בשנת 2002 בלאס וגאס, נבדה והיא נמשכת עד היום על בסיס שנתי. בנוסף למשחקי וידאו, הארגון ראה בפסגה דרך לחבר את משחקי הווידאו עם תעשיות הבידור השונות.
ג'וזף אולין שימש כנשיא הארגון בין השנים 2004 ל-2010 והחליף אותו מרטין ריי ב-2012. ריי בחר להוסיף מספר שינויים לפסגה, כמו למשל הגבלת זמני שיחה כדי להעניק תשומת לב רבה יותר לנואמים ומיתוג מחדש של הפסגה כ"פרסי D.I.C.E" החל משנת 2013. מייק פישר החליף את ריי כנשיא הארגון בשנת 2016.
החל משנת 2007, המטרה של הארגון היא "לקדם ולהוביל את קהילת הבידור האינטראקטיבי הכלל-עולמית, תוך הכרה בהישגים מיוחדים באמנויות ומדעים אינטראקטיבים, וכדי להנחות את טקס הפרסים השנתי, 'פרסי D.I.C.E' כדי להגביר את המודעות למשחקים כאמצעי אמנותי אינטראקטיבי".
פסגת D.I.C.E

| --- | --- |


הלוגו הנוכחי של טקס פרסי D.I.C.E
 מידע כללי
 סוג:  משחקי וידאו
 מדינה:  ארצות הברית
 מיקום:  אריה ריזורט אנד קזינו לאס וגאס, נבדה
 מארגן:  האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים
 תאריך:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 www.interactive.org
 
פסגת D.I.C.E היא התאספות בת מספר ימים שנערכת בלאס וגאס מדי שנה ובה משתתפים בכירים בתעשיית משחקי הווידאו. בפסגה מחלקים בין היתר פרס להישגים אינטראקטיבים, שמאוחר יותר זכה למיתוג מחדש כ'פרסי D.I.C.E'. הכנס שונה משאר הכנסים שבתעשייה בכך שהוא שם דגש על הצד העסקי ועל תהליך ההפקה והתמקדות בטרנדים וחדשנות בעיצוב משחקי וידאו. הכנס מתמחה בדרך התנהלות מסודרת ופרטנית לבכירי התעשייה לצורכי נטוורקינג.
פסגת D.I.C.E > מבנה

בשנת 2007 הצטרף לכנס דובר כדי לפתוח את האירוע בדברים לא רשמיים ושגרתיים לפני הצגתם של הפרזנטציות והפאנלים השונים.
| שנה | דובר | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2007 | יאיר לנדאו | סגן נשיא של סרטי סוני ונשיא Sony Pictures Digital |
| 2008 | גור ורבינסקי | במאי קולנוע |
| 2009 | גייב ניואל | נשיא חברת Valve |
| 2010 | בובי קוטיק | מנכ"ל חברת אקטיוויז'ן בליזארד |
| 2011 | מייק מורהיים | מנכ"ל ומייסד שותף של Blizzard Entertainment |
| 2012 | טוד הווארד | מנהל משחקים ומפיק בפועל, Bethesda Game Studios |
| 2013 | גייב ניואל | נשיא, Valve |
| 2013 | ג'יי ג'יי אברהמס | במאי סרטים |
| 2014 | הילמר ויגר פיטורסון | מנכ"ל, CCP Games |
| 2015 | ברנדון בק | מנכ"ל, Riot Games |
| 2016 | הידאו קוג'ימה | יוצר/במאי משחקים |
| 2016 | גיירמו דל טורו | במאי סרטים |
| 2017 | ג'ף קפלן | סגן נשיא, Blizzard Entertainment |
| 2018 | פיל ספנסר | סגן נשיא מח' גיימינג, Microsoft |
| 2019 | שון ליידר | יו"ר חבר המנהלים של SIE Worldwide Studios |
| 2022 | טוד הווארד | במאי ומפיק בפועל, Bethesda Game Studios |
פסגת D.I.C.E > חברי תאגיד

נכון לאפריל 2023, חברי התאגיד מונים בין היתר את החברות הבאות:
Activision Blizzard
Bethesda Softworks
Electronic Arts
Epic Games
Gearbox Software
Insomniac Games
Microsoft Studios
Netmarble (אנ')
Nintendo
Obsidian Entertainment
Riot Games
Sony Interactive Entertainment (אנ')
Square Enix
Take-Two Interactive (אנ')
Ubisoft
Valve
Wargaming.net
Warner Bros. Games (אנ')
פסגת D.I.C.E > חברי תאגיד > חברי תאגיד לשעבר

Big Fish Games (אנ')
Capcom
Disney Interactive (אנ')
Double Fine
Gas Powered Games
Google
Nexon
PopCap Games
Psyonix
Remedy Entertainment
Sega
Sucker Punch Productions (אנ')
Tancent
דיסקוגרפיה של סנדרה

| וידאוגרפיה של סנדרה |
| --- | --- |
  סנדרה בשנת 2017
 אלבומי אולפן ↙:  10
 אלבומי אוסף ↙:  8
 סינגלים ↙:  47
 וידאו קליפים ↙:  26
 אלבומי וידאו ↙:  3
 מארזי תקליטורים ↙:  6
הדיסקוגרפיה של הזמרת הגרמנייה סנדרה כוללת עשרה אלבומי אולפן, שמונה אלבומי אוסף וארבעים-ושבעה סינגלים, מתוכם עשרה סינגלים שיווקיים – רובם יצאו בין השנים 1984–2009, אך מאז שנת 2012 חדלה מלהוציא אלבום אולפן נוסף. הווידאוגרפיה שלה כוללת שלושה אלבומי וידאו ועשרים-ושישה וידאו קליפים.
לאחר שזכתה להצלחה לא מבוטלת כסולנית של שלישיית הדיסקו ערבסקה, במיוחד ביפן, החלה סנדרה להופיע בתור אמן סולו ב-1984, והשיקה את הקריירה המוזיקלית שלה עם גרסת כיסוי בשפה הגרמנית ל-"Big in Japan" של אלפאוויל. סינגל הפריצה שלה היה "(I'll Never Be) Maria Magdalena", שיצא ב-1985, ודורג בראשי המצעדים במדינות רבות והבטיח לה את תהילתה הבין-לאומית. עם מיכאל קרצו כמנהל, מפיק ומלחין, ובאופן אישי שותפה לחיים, סנדרה המשיכה והוציאה עוד עשרה סינגלים שזכו להצלחה במדינות אירופה, המצליחים ביותר הם: "In the Heat of the Night" (1985), "Everlasting Love" (1987) ), "Secret Land" (1988), "Hiroshima" (1990) ו-"Don't Be Aggressive" (1992). סנדרה זכתה להצלחה הגדולה ביותר שלה ביבשת אירופה, ישראל, יפן וברזיל. על פי הדיווחים נמכרו למעלה מ-30 מיליון מתקליטיה ברחבי העולם, מה שהופך אותה לאחת מהסולניות הגרמניות המצליחות ביותר אי-פעם.
אלבומים > מארזי תקליטורים

| שם | פרטים |
| --- | --- |
Mirrors • Into a Secret Land:  השקה: 1992  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: וירג'ין
The Long Play • Mirrors • Into a Secret Land:  השקה: 1993  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: וירג'ין
The Long Play • Into a Secret Land:  השקה: 1995  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: וירג'ין
18 Greatest Hits • The Long Play:  השקה: נובמבר 2000  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: וירג'ין
The Long Play • Paintings in Yellow:  השקה: 2011  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: EMI
The Long Play • Mirrors • Into a Secret Land • Paintings in Yellow:  השקה: אוקטובר 2011  פורמטים: תקליטור  חברת תקליטים: EMI
סינגלים > סינגלים שיווקיים

| שנה | שם | הערות | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | "Sisters and Brothers" | פורסם ביפן בלבד. | The Long Play |
| 1989 | "La vista de luna" | פורסם בספרד בלבד. | Into a Secret Land |
| 1992 | "Steady Me" | פורסם בגרמניה בלבד. | Close to Seven |
| 1992 | "Seal It Forever" | רדיו סינגל; פורסם בברזיל בלבד. | Close to Seven |
| 1999 | "In the Heat of the Night" | פורסם בצרפת בלבד. | My Favourites |
| 1999 | "Maria Magdalena" | פורסם בצרפת בלבד. | My Favourites |
| 2002 | "Forgive Me" | פורסם בגרמניה בלבד. | The Wheel of Time |
| 2006 | "Everlasting Love (2006)" | רדיו סינגל; פורסם בגרמניה בלבד. | Reflections |
| 2006 | "Around My Heart (2006)" | רדיו סינגל; פורסם בפולין בלבד. | Reflections |
| 2007 | "All You Zombies" | רדיו סינגל; פורסם בפולין בלבד. | The Art of Love |
וידאוגרפיה > אלבומי וידאו

| שם | פרטים | GER  | תארים |
| --- | --- | --- | --- |
| Ten on One (The Singles) |  השקה: 15 באוקטובר 1987  פורמטים: VHS  חברת תקליטים: וירג'ין | — |  GER: Gold |
| 18 Greatest Hits |  השקה: 12 באוקטובר 1992  פורמטים: VHS  חברת תקליטים: וירג'ין | — |  |
| The Complete History |  השקה: 2003  פורמטים: DVD  חברת תקליטים: וירג'ין | 94 |  GER: Gold |
"—" מציין אלבום וידאו שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה
וידאוגרפיה > וידאו קליפ

| שנה | שם | במאי/ת |
| --- | --- | --- |
| 1985 | "(I'll Never Be) Maria Magdalena" | מייק לקבוש |
| 1985 | "In the Heat of the Night" | מייקל בנטל |
| 1986 | "Little Girl" | מייק שטיבל |
| 1986 | "Innocent Love" | דורו (רודי דולזל והנס רוסאכר) |
| 1986 | "Hi! Hi! Hi!" | דורו (רודי דולזל והנס רוסאכר) |
| 1986 | "Loreen" | קאי פון קוצה |
| 1987 | "Midnight Man" | וולפגנג סיימון ומייקל פון אלמסיק |
| 1987 | "Everlasting Love" | דורו |
| 1988 | "Stop for a Minute" | דורו |
| 1988 | "Heaven Can Wait" | דורו |
| 1988 | "Secret Land" | בול ברנד |
| 1988 | "We'll Be Together" | בול ברנד |
| 1989 | "Around My Heart" | בול ברנד |
| 1990 | "Hiroshima" | רולנד וילארט |
| 1990 | "(Life May Be) A Big Insanity" | הווארד גרינהלג |
| 1990 | "One More Night" | דיטר טרטמן |
| 1992 | "Don't Be Aggressive" | הווארד גרינהלג |
| 1992 | "I Need Love" | הווארד גרינהלג |
| 1992 | "Johnny Wanna Live" | הווארד גרינהלג |
| 1993 | "Maria Magdalena Remix '93" | מרקוס אדמס |
| 1995 | "Nights in White Satin" | אנג'ל הארט |
| 1999 | "Secret Land Remix '99" | תומאס ג'וב |
| 2001 | "Forever" | תומאס ג'וב |
| 2006 | "Secrets of Love" | רוברט ברולוך |
| 2009 | "The Night Is Still Young" | סוזן סיגי |
| 2012 | "Infinite Kiss" | ינס גאד וסוזן סיגי |