stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוך לייזרובסקי
ביוגרפיה

נולד לרב שרגא ולמטלא לייזרובסקי, בתחילת דרכו למד באיוויה אצל הרב שמואל וינטרוב, מאוחר יותר באולקניק בסניף ישיבת נובהרדוק שבראשו עמד אחיו הרב יצחק לייזרובסקי. בבגרותו למד בישיבת ראדין אצל רבי נפתלי טרופ ולאחר פטירתו אצל רבי ברוך יוסף פייבלזון ורבי מנחם מנדל זקס שגם העניק לו כתב סמיכה לרבנות בציינו כי הוא בקי בשלושה סדרים: מועד, נשים ונזיקין. לאחר נישואיו נסמך גם על ידי הרב מרדכי שטיינברג רבה של רוז'ינוי והרב ישראל יעקב לידר, רבה של טיקטין.
התגורר בלודז' והיה מקורבו של הראב"ד ר' משה מנחם יוסף סגל. בלודז' כיהן משנת 1934 כרב בית הכנסת "חברה ש"ס" של יוצאי ליטא שהגיעו ללודז' בשל עסקיהם, והיה מעביר בו שיעור יומי בגפ"ת. בתקופת שהותו בלודז' השתתף בכתיבת כתב העת התורני "חידושי תורה" של בני ישיבת מיר בעיר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש לודז' בידי הנאצים, הועבר עם שאר יהודי העיר לגטו לודז'. הוא נתפס ונשלח לאושוויץ, משם נשלח לדכאו שם הועבד בסלילה ועבודות שונות במשך שנה, עד שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי. הוא נלקח לבית החולים בסנטה אטיליה ושם החלים. עם התארגנות מחנות העקורים, קיבל הרב לייזרובסקי יחד עם רבנים נוספים שטיפלו בכינון חיים דתיים לחפצים בכך מקרב העקורים, הם קיבלו משרד במשרדי "הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים" במינכן וארגנו אגודת רבנים שאיגדה את הרבנים הפליטים ששימשו כרבנים במחנות השונים. הרב לייזרובסקי התמנה התמנה כסגן יו"ר "אגודת הרבנים באשכנז". מיד לאחר כינון האגודה, נזקקו הרבנים לטפל בשאלות סבוכות של עגונות מלחמת העולם השנייה ובעניינים יומיומיים של סידורי גיטין וקידושין, הם כתבו לבנו של הרב חנוך ארנטרוי, רבה האחרון של מינכן לפני המלחמה כדי להשיג עותק של גט שנכתב במינכן, כדי לברר את המסורת המקומית בכתיבת הגט, אך לא מצאו גט כזה. הם נאלצו לסדר את הגירושין בפירת, שמסורת כתיבת הגיטין שם הייתה ידועה.
ב-1946 התגבשה קהילה יהודית מסודרת במינכן, עם נציגים לתנועות הפוליטיות השונות. הוכרזו בחירות לרבנות העיר והרב לייזרובסקי נבחר למשרה. בתפקידו זה כונן את החיים היהודיים בקהילה, הוביל את הקמת בית הכנסת הגדול, מקווה, תלמוד תורה, מערכת כשרות, ארגוני חסד ושיעורי תורה. ב-1948 נישא לחיה רבקה לבית פלקר, ניצולת השואה אף היא, שכל משפחתה נספתה והיא אומצה בידי דודה הרב חיים צבי טויבש, הרב הראשי לציריך. ב-1952 עזבו כבר רוב העקורים את גרמניה, לרב לייזרובסקי הוצעה אזרחות אמריקאית, הוא חשש לשלומם של ילדיו הקטנים במדינת ישראל הצעירה, ולכן סירב לעצתו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג לעלות לישראל ונסע לארצות הברית.
עם בואו לארצות הברית, הגיע לפילדלפיה והתמנה כרבן של קהילות "תפארת ישראל" ו"בית יעקב" במערב העיר. בשנת ה'תשי"ד (1954) התמנה לחבר הבד"ץ המקומי בראשות רב הקהילה האורתודוקסית הרב אפרים אליעזר יאלעס, והיה גם חבר בוועד הכשרות. בשנת ה'תשכ"ו (1966) נבחר לסגן יושב ראש אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה.
בשנת ה'תשמ"ט, 1989, לאחר פטירת הרב יאלעס, התמנה על ידי הקהילה האורתודוקסית לכהן במקומו כגאב"ד פילדלפיה. הוא נפטר בגיל 94 בערב שבת פרשת זכור, י' באדר ב' ה'תש"ס, 17 במרץ 2000. ארונו הועלה לארץ ישראל והוא נקבר בבית הקברות בבית שמש.
בתו ליבא מלכה רות נישאה לרב דוב אהרן בריזמאן המכהן כרב באלקינס פארק (אנ') שבפנסילבניה.
הערות שוליים

↑  יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי עת תורניים, ניו יורק תש"מ, 1980, עמ' 99.
בית הספר הארו

| --- | --- |


 בית ספר ציבורי
 תקופת הפעילות:  1572–הווה (כ־452 שנים) 
 מייסדים:  John Lyon 
 מיקום
 מיקום:  Harrow School, 5 High Street, Harrow-on-the-Hill, Middlesex, HA1 3HP 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°34′21″N 0°20′06″W﻿ / ﻿51.5725°N 0.335°W﻿ / 51.5725; -0.335
 www.harrowschool.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית הספר הארו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית הספר הארו
 
מבנה ה-Old Schools בבית הספר הארו
ציור מבנה בית הספר הישן כפי שנראה בשנת 1615, בטרם הורחב
בית הספר הארו (באנגלית: Harrow School), ידוע בקיצור "הארו", הוא בית ספר תיכון אנגלי פרטי לבנים הפועל ברובע הארו בצפון-מערב לונדון. בית הספר ידוע בעולם כאחד מבתי הספר היוקרתיים והוותיקים באנגליה. קיימים ממצאים המצביעים על קיומו של בית ספר באתר שבו פועל הארו מאז שנת 1243, אולם המוסד הפועל במקום היום נוסד על ידי ג'ון ליאון בצ'ארטר מלכותי של אליזבת הראשונה בשנת 1572. הארו הוא אחד משבעת בתי הספר המכונים באנגלית פאבליק סקול שהוכרו בחוק בתי הספר הציבוריים משנת 1868. בתי ספר אלה הם פרטיים וכיום הם מכונים "בתי ספר עצמאיים", אך הכינוי הישן עודו בשימוש.
בבית הספר כ-850 תלמידים, כולם בנים, הלומדים בתנאי פנימייה מלאים ומתגוררים ב-12 בניינים. בית הספר מתאפיין בהיסטוריה עשירה ובמסורות רבות. בין המסורות הבולטות, קוד לבוש הכולל חבישת כובעי קש או כובעי צילינדר, חליפות בוקר, ומקלות הליכה, כחלק ממדי בית הספר. לבית הספר, לאורך מאות שנות פעילותו, שורה ארוכה של בוגרים מפורסמים, כולל שמונה ראשי ממשלה, מדינאים זרים, חברי פרלמנט בריטי רבים, שני מלכים ובני משפחה אחרים של בית המלוכה, 19 בוגרים שצוינו בצלב ויקטוריה, ודמויות בולטות רבות בתחומי האומנויות והמדעים. הארו נחשב אחד מבתי הספר התיכוניים הטובים בעולם, לצד יריבו המפורסם איטון קולג'. בית הספר הוא מוסד אנגליקני, אך מקבל תלמידים בני כל הדתות.
היסטוריה

באתר בו ניצב בית הספר פעלו מאז שנת 1243 מוסדות חינוכיים שונים לבנים, אולם בית הספר הארו נוסד בחודש פברואר 1572 בצ'ארטר מלכותי שנתנה המלכה אליזבת הראשונה לחקלאי מקומי עשיר בשם ג'ון ליאון. בצ'ארטר המקורי מונו שישה נאמנים לנהלו. בשנת 1608, רק לאחר מותו של מייסד בית הספר, החלה בניית הבניין הראשון. הבנייה הושלמה בשנת 1615 והבניין עומד על כנו עד היום, אף שהורחב מאז.
בית הספר גדל באופן הדרגתי לאורך השנים וצמיחתו המהירה ביותר באה בעת שגשוג האימפריה הבריטית. לאחר שג'ון ליאון הלך לעולמו בשנת 1592 הוא הותיר את נכסיו לשתי מטרות, העיקרית הייתה בניית דרך לאורך 16 ק"מ לעיר לונדון, והשנייה בית הספר הארו. בית הספר הארו החזיק בבעלות על הדרך ללונדון ודאג לתחזוקתה במשך שנים רבות לאחר מותו של ליאון, ובכל שנה בחודש נובמבר מקיים בית הספר אירוע מיוחד לציון תקופה זו.
בשנותיו הראשונות של בית הספר המקצוע העיקרי שנלמד בו היה לטינית, ותחום הספורט היחיד היה קשתות. שני מקצועות אלה היו מקצועות חובה לכל תלמיד עד לשנת 1771, שאז נותרה רק חובת לימוד לטינית. אף שרוב תלמידי בית הספר היו פטורים משכר לימוד, והוצאותיהם שולמו מן הקרן שהותיר ליאון בעיזבונו, בין התלמידים היו מספר "זרים" (תלמידים מחוץ ליישוב) אשר שילמו שכר לימוד. לצרכיהם של תלמידים "זרים" אלה נבנו מעונות תלמידים. בשנת 1701 היו כבר שני שלישים מן התלמידים "זרים" והם היוו מקור הכנסה לבית הספר. רוב מעונות בית הספר ניבנו בתקופה הוויקטוריאנית, עם הגידול החד במספר התלמידים.
במאה ה-20 נבנה בבית הספר חדר אוכל מרכזי, נהרסו מספר מבנים קטנים בשטח בית הספר ותוכנית הלימודים עבר שינויים כדי להתאימה לתקופה. בשנת 2005 נמנה בית הספר על אחד מחמישים בתי הספר הפרטיים המובילים בבריטניה אשר נמצאו אשמים ביצירת קרטל לקביעת מחירים, כפי שנחשף על ידי העיתון טיימס, זאת בניגוד לחוק חדש שנחקק באנגליה. כל אחד מבתי ספר אלה חויב בתשלום קנס של 10,000 ליש"ט וכל בתי הספר שנמצאו אשמים התחייבו ליצירת קרן נאמנות של 3 מיליון ליש"ט לטובת התלמידים.
בשנת 2009 החליט חבר הנאמנים של בית הספר לפתוח סניפים של בית הספר הארו מחוץ לגבולות בריטניה, הראשון שבהם בבייג'ינג ולאחריו בבנגקוק. בשנת 2012 מתוכננת פתיחת בית ספר נוסף בהונג קונג.
בוגרים בולטים

להארו בוגרים בולטים רבים, הידועים בכינויים "הארוביאנים זקנים" (Old Harrovians), בהם שבעה ראשי ממשלת בריטניה ביניהם וינסטון צ'רצ'יל ורוברט פיל, ראש הממשלה הראשון של הודו ג'ווהרלל נהרו. 20 מבוגרי בית הספר צוינו בצלב ויקטוריה.
בין בוגרי בית הספר נמנים אף מלכים בהם: חוסיין, מלך ירדן, בן דודו פייסל השני, מלך עיראק וכן בני משפחות מלוכה מתאילנד, הודו, מלזיה והמזרח התיכון. אף חלק מבני משפחת המלוכה הבריטית הם מבוגרי בית הספר. בין תלמידי בית הספר בעבר סופרים בולטים (בהם לורד ביירון), ובני אצולה בריטים.
מסורת בית הספר > מדי בית הספר

לתלמידי בית הספר הארו שתי מערכות מדים. מדי היומיום, אותם לובשים לרוב השיעורים, מורכבים מחולצה לבנה, עניבת משי שחורה, מכנסיים אפורים בהירים, נעליים שחורות, סוודר כחול (לבחירה התלמיד), ג'קט צמר כחול כהה, צעיף כחול-לבן (לבחירת התלמיד), מעיל עליון כחול כהה לימים קרים, וכובע קש המכונה Harrow Hat או boater, שעליו סרט כחול כהה. תלמידים בעלי תפקיד רשאים ללבוש סוודר בצבע אחר, וחברים במועדונים שונים בבית הספר עשויים להיות רשאים לענוד עניבה, או צעיף, בצבעי המועדון.
בימי ראשון ובאירועים מיוחדים נהוגים בבית הספר מדים שונים המורכבים מחליפת בוקר: פראק שחור, מכנסי פסים אפורים כהים, וסט שחור, עניבה שחורה, כתפות וחולצה לבנה. ספורטאים בנבחרות בית הספר לובשים וסט אפור, חברי "הגילדה", החברה לאומנויות בבית הספר, לובשים וסט אדום, ותלמידים בעלי תפקידים חובשים כובע צילינדר ונושאים מקל הליכה.
לכל אחד מבתי המעונות בבית הספר הארו מדי ספורט בעלי צבעים שונים. ריבוי המדים הדרושים לתלמידים בבית הספר הופך את רכישתם לאחת ההוצאות הגדולות ביותר שנדרש הורה לשלם. מדי בית הספר הארו זכו לפרסום רב בבריטניה בשנת 1937, כסמל לפער המעמדי בעת ששני תלמידי בית הספר צולמו לצד ילדים ממעמד נמוך יותר. תמונה זו פורסמה בעיתונות הבריטית וזכתה להדים נרחבים.
מסורת בית הספר > מנהגים

כל תלמיד חדש המתקבל להארו מקבל שבועיים של "חסד", תקופת הסתגלות ולמידה של כללי בית הספר אותם הוא לומד מתלמיד בשנת לימודיו השנייה, המכונה "רועה". בתום תקופת ההסתגלות על התלמיד לעבור "בחינת ילד חדש" שבה הוא נבחן על ידע כללי במסורות בית הספר. זמן מה לאחר מכן כל תלמיד חדש חייב לעמוד לפני בני הבית בו הוא גר ולשיר את שירי בית הספר, טקס המסמן את סוף תקופת הסתגלותו.
כל תלמידי בית הספר חייבים לחבוש את כובעיהם בדרך מן הכיתות ואליהן ולברך את מוריהם בדרכם בהצבעה אל שולי הכובע. אי ציות לכללים אלה כרוך בענישה.
מסורת בית הספר > שירים

שירי בית הספר הארו מהווים חלק נכבד מן המסורת של בית הספר, מאז נכתב השיר הראשון לבית הספר בשנת 1864 בידי המורה הראשי למוזיקה. בית הספר רואה בשירה כוח מאחד. תלמידי בית הספר כולו שרים בעת שהם מתכנסים בנוכחות הוריהם, בכינוסים של בוגרי בית הספר, בעת ביקורים של מכובדים ונציגי ממשלה. השיר Forty Year On הפך למעין המנון בית הספר, אף שהוא מהווה אחד מן השירים הרבים המייחדים את הארו. השיר מאזכר את וינסטון צ'רצ'יל ואף מופיע בסרט "וינסטון הצעיר (1972)".
מסורת בית הספר > ספורט

לבית הספר הארו תפקיד משמעותי בהתפתחות מספר ענפי ספורט. משחק הסקווש הומצא בהארו בשנת 1830 לערך, על בסיס משחק מחבטים אחר. מהארו התפשט המשחק לבתי ספר אחרים ומשם לעולם כולו והפך לענף ספורט בינלאומי. לבית הספר הארו אף חלק בניסוח החוקים המודרניים של כדורגל. הארו היה אחד משבעה בתי ספר שנפגשו בשנת 1848 באוניברסיטת קיימברידג' כדי לנסח את חוקי המשחק אשר שימשו בסיס לייסודה של התאחדות הכדורגל האנגלית בשנת 1863.
ההתמודדות השנתית בין נבחרות הקריקט של הארו ואיטון קולג' הנערכת במגרש הקריקט לורדס מאז שנת 1805, היא המפעל העתיק ביותר בתחום הקריקט בעולם ואף ההתמודדות הוותיקה ביותר במגרש לורדס.
בהארו משחקים כדורגל בכללי משחק מקומיים וייחודיים. שער המשחק מורכב משני מוטות אנכיים בקצות המגרש, בדומה למבנה השער במשחק ראגבי אולם ללא מוט אופקי.
מסורת בית הספר > The Harrovian

עיתון בית הספר The Harrovian הוא במתכונת של שבועון ומתפרסם בתקופות הלימודים. המאמרים בו אינם חתומים על ידי כותביהם ובית הספר מדגיש כי הדעות המופיעות בו אינן מהוות עמדה רשמית של בית הספר. העיתון מכיל לוחות זמנים של פעילויות תלמידים וכן מהווה במה להבעת דעות תלמידים. העיתון אף מתפרסם באינטרנט.
שטח בית הספר

להארו אין מתחם סגור שבו הוא פועל ובנייניו משולבים במבני הרובע הסמוכים. בין בנייני בית הספר שוכנים בתים פרטיים וחנויות. הרחוב הראשי העובר בין המבנים הוא דרך ציבורית רגילה ובה עובר אף קו אוטובוס. כלל קרקעות בית הספר הן בשטח כ-1,600 דונם ובהם מגרשי משחקים, מגרשי טניס, גולף, גנים וחורשות. בבעלות בית הספר אף חווה חקלאית ובה עדר פרות וכבשים. עד שנת 2003 הופעל בחווה אף משק חלב.
שטח בית הספר > מבני בית הספר

תלמידי בית הספר, אשר כולם לומדים במסגרת פנימייתית, מחולקים ל-12 בתים, שבכל אחד מהם כ-70 תלמידים. לכל אחד מן הבתים מתקנים מלאים לשירות התלמידים, וכן מסורת ומנהגים ייחודיים. כל אחד מן הבתים מקיים נבחרת ספורט המתחרה בבתים האחרים.
ייחודם של בתי התלמידים בהארו הוא חלק ממסורת בית הספר וההיסטוריה שלו והבתים מתחרים זה בזה במגוון רחב של פעילויות שכולן נועדו לקדם ולהאדיר את שמו של הבית. הבית האחרון שנבנה בהארו, "בית ליאון", החל לפעול בסתיו 2010. אב הבית, סגן אב הבית ובני משפחותיהם גרים בכל אחד מן הבתים ומסייע להם צוות מבין מורי בית הספר. לכל בית יש "מורה עזר" מיוחד, העשוי לשמש אף כסגן אב הבית. תפקידו של אב הבית לדאוג לרווחתו של כל ילד שתחת אחריותו והוא אף עומד בקשר עם הורי התלמיד.
בכל בית אף אם בית וחדר חולים. אמהות הבתים השונות נעזרות במרכז הרפואי של בית הספר ובצוות אחיות בית הספר המקיימות תורנויות בכל שעות היממה. המרכז הרפואי בבית הספר פועל בניהול רופא בית הספר הנמצא בבית הספר מדי יום.
תלמידי בית הספר הצעירים חולקים חדר עם תלמיד בגילם במשך כשנה עד שנה וחצי ולאחר מכן מקבלים חדר פרטי אותו הם מעצבים לפי טעמם. בכל אחד מן הבתים חדר פעילויות ובו מתקיימות פעילויות משותפות. לכל בית גינה משלו ומתקני ספורט.
שכר לימוד

בשנת 2010 היה שכר הלימוד בהארו בסך 26,670 ליש"ט לשנה, כולל שהייה במעונות. למספר מועט של תלמידים מצטיינים הבאים ממשפחות מעוטות יכולת ניתנות מלגות. מדי שנה מוענקות בהארו 30 מלגות או מענקים לתלמידים חדשים היכולות להוות עד 95% משכר הלימוד.
הערות שוליים

↑  Public Schools Act 1868
↑  OFT names further trustees as part of the independent schools settlement. Office of Fair Trading, December 21, 2006
↑  Harrow International School Beijing
↑  Harrow International School Bangkok
↑  Toffs And Toughs. התמונה הידועה של תלמידי הארו בשנת 1937
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511290705171  GND: 10099762-4  ISNI: 0000 0001 2229 3922  LCCN: n86135427  NLA: 35433961  VIAF: 152531118   WorldCat (עם VIAF): 152531118 
התלמיד ג'ווהרלל נהרו במדי הארו בגיל 15
בחרודין יוסוף חביבי

בחרודין יוסוף חביבי (באינדונזית: Bacharuddin Jusuf Habibie;‏ 25 ביוני 1936 – 11 בספטמבר 2019) היה פוליטיקאי אינדונזי, מהנדס אזרחי במקצועו, שכיהן בתור נשיא אינדונזיה השלישי בין 1998 ל-1999 לאחר התפטרותו של סוהארטו. חביבי קידם את תהליך הדמוקרטיזציה המוקדם של אינדונזיה לאחר נפילת המשטר הרודני וביטל את המגבלות על חופש העיתונות ועל מפלגות פוליטיות. כמו כן, גם קידם את הבחירות החוקתיות הדמוקרטיות הראשונות מזה עשרות שנים. בהצבעת אי-אמון פנים-מפלגתית, חביבי הודח מהנהגת המפלגה לקראת הבחירות לנשיאות ובמקומו נבחר עבד א-רחמן וחיד ממפלגת ההתעוררות הלאומית.
תקופת כהונתו של חביבי מנתה 517 ימים בלבד, תקופת הכהונה הקצרה ביותר של נשיא בהיסטוריה של אינדונזיה. עם זאת, נשיאותו הייתה עמוסה ברפורמות פוליטיות וחוקתיות, גילוי פרשיות שחיתות שלטונית מתקופת סוהארטו, התעוררות מחודשת של המאבק על ריבונות מזרח טימור והתפתחות של סדרת מפלגות פוליטיות חדשות. עקב קרדיומיופתיה, חביבי נפטר ב-11 בספטמבר 2019 וממשלת אינדונזיה הכריזה במותו על שלושה ימי אבל לאומיים.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות, חינוך וקריירה

חביבי היה יליד פרפרה, סולאווסי, איי הודו המזרחיים ההולנדיים, האימפריה ההולנדית, הבן הרביעי מתוך שמונה למשפחה בעלת שורשי אצולה. בהיות חביבי בן 14, אביו, שעסק במנהל חקלאי, נפטר. עוד מצעירותו הוכיח חביבי יכולת מרשימה בלימודי מדעים ומתמטיקה. חביבי קיבל את לימודיו העל-תיכוניים ב'מכון הטכנולוגי של באנדונג' בבאנדונג שבג'אווה, והמשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי בצפון ריין-ווסטפאליה באאכן, גרמניה המערבית. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1960, הוא נשאר בגרמניה המערבית ועבד בתור חוקר אווירונאוטיקה ומפקח על ייצור.
ביוגרפיה > תחת ממשל סוהארטו > בתחום הפיתוח הטכנולוגי

הגנרל סוהארטו עלה לשלטון כנשיא השני של אינדונזיה בשנת 1966, ובשנת 1974 הוא ביקש מחביבי - אותו הכיר דרך קשר אישי מזה 25 שנה - לחזור מגרמניה לאינדונזיה כדי לסייע בטיפוח התשתיות עבור הפיתוח התעשייתי. סוהארטו הבטיח לו ריבוי סמכויות עבור הגורמים שימצא לנכון כחשובים למילוי התפקיד. בתחילה הועבר לפקח על חברת הנפט הממלכתית פרטמינה, שפעלה בחסות ממשלתית, ובהמשך חביבי ליועץ ממשלתי ולראש חברת תעופה וחלל חדשה בשנת 1976. שנתיים לאחר מכן הפך לשר המחקר וראש הסוכנות להערכה ויישום טכנולוגי. בתפקידים אלה פיקח על מספר מיזמים הכוללים ייצור והובלה של מכונות כבדות, פלדה, ציוד אלקטרוניקה וטלקומוניקציה, נשק ותחמושת.
חביבי האמין שמפעליו בסופו של דבר יולידו מיזמי פיתוח טכנולוגי במגזר הפרטי ויאפשרו למדינה לטפס בסולם הייצור הטכנולוגי ברמה הבינלאומית. ב-1993 הוא חשף את המטוס הראשון שפותח באינדונזיה, שעזר לתכנן, ובשנה שלאחר מכן הוא השיק תוכנית לשיפוץ יותר משלושים אוניות מלחמה שנקנו מצי גרמניה המזרחית לשעבר ביוזמתו. משרד האוצר נרתע ממחיר המאמץ עבור השיפוץ, בעוד שהכוחות המזוינים ראו זאת כהתערבות בפעילותם. עם זאת, חביבי קיבל תקציב ממשלתי בסך יותר מ-400 מיליון דולר אמריקאי בעבור השיפוץ.
בינתיים, בשנת 1990 מונה חביבי לראש אגודת האינטלקטואלים המוסלמים האינדונזים, ובמהלך הבחירות הפנימיות של מפלגת השלטון במדינה, גולקאר, בשנת 1993, חביבי סייע לבני בריתו של הנשיא סוהארטו ולילדיהם לעלות לתפקידים בכירים, ודרך מערכת הקשרים הפוליטית למעשה תמך בממשל שהורכב דרך גורמים מקושרים זה לזה. תככים פוליטיים אלו אף נתמכו בידי הצבא. בסוף שנות התשעים חביבי נתפס כאחד ממספר יורשיו האפשריים של סוהארטו המזדקן.
ביוגרפיה > תחת ממשל סוהארטו > סגן הנשיא (1998)

במרץ 1998 מינה סוהארטו את חביבי לסגן הנשיא. זמן קצר קודם למינויו נפגעה תדמיתו הפוליטית והציבורית של חביבי לנוכח קריסת הערך של הרופי האינדונזי במסגרת המשבר הפיננסי באסיה של 1997. כעבור חודשיים ממינויו של חביבי, לנוכח פרעות אלימות נגד הממשל בתוך הבירה ג'קרטה, הודיע סוהארטו על התפטרותו. חביבי, לפי חוקת אינדונזיה, החליף את סוהארטו בתור הנשיא השלישי. חביבי הושבע לנשיא אינדונזיה ב-21 במאי 1998.
ביוגרפיה > נשיא אינדונזיה

עם עלייתו בצורה לא צפויה לנשיאות המדינה חביבי החל מיד ליישם רפורמות גדולות. יום לאחר מינויו לנשיא מינה חביבי קבינט חדש; פיטר את בתו הבכורה של סוהארטו מתפקיד השרה לענייני החברה וכן את חברו הוותיק של סוהארטו שהיה שר המסחר והתעשייה; מינה ועדה לניסוח חוקים פוליטיים פחות מגבילים עבור מפלגות אופוזיציה; העניק את חופש העיתונות; קבע בחירות חופשיות לפרלמנט ולנשיאות בשנה שלאחר מכן; והסכים להעביר חקיקה עבור מגבלות כהונתו של הנשיא (שתי קדנציות בנות חמש שנים כל אחת). כמו כן, סוהארטו גם העניק חנינה ליותר ממאה אסירים פוליטיים שנכלאו בידי משטר סוהארטו. בנוסף על כך, חביבי הותיר לימוד של מנדרינית בבת ספר לבני הפזורה הסינית באינדונזיה, לאחר שנאסרו הלימודים בידי קודמו.
בשנת 1999 חביבי הודיע כי מזרח טימור, מושבה לשעבר של האימפריה הפורטוגזית שנכבשה על ידי אינדונזיה בשנת 1975, יכולה לבחור בין אוטונומיה וריבונות מלאה מאינדונזיה; תושבי טימור בחרו בריבונות מלאה במשאל עם. אינדונזיה ערכה בחירות חופשית לרשות המחוקקת (הראשונות מאז 1955) ביוני, כמובטח. מאוחר יותר באותה השנה התמודד חביבי לנשיאות, אך הוא הסיר את מועמדותו זמן קצר לפני הבחירות באוקטובר, לאחר הצעת אי-אמון מתוך מפלגתו. בסופן של הבחירות מונה עבד א-רחמן וחיד לנשיא אינדונזיה החדש. לאחר שוחיד נכנס לתפקידו, חביבי למעשה יצא מהפוליטיקה, אם כי בשנת 2000 הקים את מרכז חביבי, מכון מחקר פוליטי.
ביוגרפיה > שנים אחרונות ומותו

בשנת 2006 פרסם חביבי ספר; "רגעים הרי-גורל: דרכה הארוכה של אינדונזיה לדמוקרטיה" המגולל את מהלך האירועים מתחילת 1998 ועד לסיום כהונתו כנשיא. בתוך הספר טען חביבי כי גורמים בתוך הצבא, בהם חתנו של סוהארטו, תכננו לבצע הפיכה צבאית נגדו. בתחילת ספטמבר 2019 אושפז לאחר החמרה במצבו הבריאותי עקב קרדיומיופתיה. במהלך שהותו בבית החולים ביקר אותו שאננה גוסמאו, לשעבר נשיא מזרח טימור. ב-11 בספטמבר נפטר חביבי עקב סיבוך במצבו הבריאותי. במותו הכריז הנשיא, ג'וקו וידודו, על שלושה ימי אבל לאומיים. חביבי נקבר ב'בית העלמין של הגיבורים קאליבאטה' לצד קבר אשתו, חצרי עינון חביבי.
הערות שוליים

↑  אינדונזיה: ג'קרטה: ב. י. חביבי מושבע לנשיא החדש (INDONESIA: JAKARTA: B J HABIBIE SWORN IN AS NEW PRESIDENT), באתר יוטיוב
↑  ליאו סורידינטה, סינים אתניים באינדונזיה המודרנית, מכון ללימודי דרום מזרח אסיה, עמ' 143
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA13246998  GND: 119485362  ISNI: 0000 0001 2138 4064  LCCN: n84221080  NDL: 001184114  NTA: 074480812  SUDOC: 115120823  VIAF: 69740140   WorldCat (עם VIAF): 69740140 
חביבי ואשתו עינון.
בקעת עובדה

| --- | --- |

עפיפון מדבר בבקעת עובדה
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  מחוז הדרום 
 קואורדינטות:  29°56′24″N 34°56′09″E﻿ / ﻿29.94°N 34.93583333°E﻿ / 29.94; 34.93583333
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) בקעת עובדה(למפת דרום הנגב רגילה) בקעת עובדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת עובדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת עובדה
 
נופי הבקעה ממטוס ממריא מנמל התעופה עובדה
בקעת עוּבדה היא בקעה חולית מוקפת גבעות בנגב הדרומי. הבקעה וצוקי עובדה הסמוכים, נקראים על שם מבצע עובדה שהתרחש בשנת 1949 לקראת סוף מלחמת העצמאות, ובמהלכו נכבש, בין היתר, גם שטחה. יחד עם בקעת סיירים, הבקעה היא אחת משתי הבקעות העוברות בקטעים העיקריים של נחל חיון. הבקעה גובלת בדרום בבקעת סיירים ובצפון צוקי תמנע וצפון הר ברך, במזרח בהר שחרות, הר גרופית והר ארגמן, בצפון בהר שחרור והר פרוט ובמערב בצוקי עובדה.
היסטוריה

עדות לנוכחות אנושית מוקדמת בבקעה נמצאת במקדש הנמרים, מקדש פתוח המסומן באבנים שקועות בקרקע כמתחם רבוע גדול, במרכז אחד הקירות  מצויה נישה אליפטית ובה 19 מצבות פולחן קטנות. המקדש המתוארך לאמצע האלף החמישי לפנה"ס, שימש תרבות של לקטים ציידים באזור, ונתגלו בו גם שרידים לכירות להבערת אש.  באלף השישי לפנה"ס  החלו להופיע בבקעה גדרות הצאן. בין האלף השישי לאלף השלישי לפנה"ס, חל שינוי גדול בהתיישבות בבקעה.  באלף השלישי לפנה"ס התפתחה חקלאות מתקדמת בבקעה, אשר נהנתה מהאקלים הנוח ומריבוי המשקעים ששררו באזור עד סוף האלף. מספר המתיישבים בבקעה הגיע  באלף השלישי לפנה"ס  לפחות ל-3,000 אנשים, יותר מאשר בכל  הר הנגב.  לאחר המשבר האקלימי שפקד את אזור עובדה החל בשנת 2300 לפנה"ס לערך, התפתחה במקום תרבות נוודית רק בתקופת הברונזה.
בעבר שימשה הבקעה לגידולים חקלאיים בזכות החול הגירני בבקעה המהווה קרקע איכותית לחקלאות בגלל החול המאפשר חידור למי השיטפונות, ומכיוון שבחורף מוצפים חלקים משטחי הבקעה במימיו של נחל חיון העובר במרכז הבקעה. ישנן עדויות לכך שחקלאים מעקבה נהגו לחכור חלק מאדמות הבקעה מהבדואים שישבו במקום, ולגדל בהן גידולים חקלאיים אותם לקחו עימם בשיירות גמלים לעירם. בשנת 1906, עם קביעת הגבול בין הנגב לסיני המצרית, הייתה אמורה בקעת עובדה לעבור לשטח סיני, אך בסוף נותר המצב על כנו והיא צורפה לנגב. עם נסיגת ישראל מסיני בשנת 1982, נסגר בסיס חיל האוויר עציון בסיני, ובמקומו הוקם נמל התעופה עובדה הנמצא כ-60 ק"מ צפונית לאילת. בנוסף נמצא באזור בית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ או בה"ד 14) של חיל ההנדסה הישראלי, שהוקם בה ב-1995.
סקרים וחפירות ארכאולוגיות

הסכם השלום בין ישראל למצרים שנחתם בשנת 1979 וסופו היה עם פינוי סיני ב-1982, הביא להעברת כוחות צבא מסיני לנגב. בעקבות כך החל סקר ארכאולוגי שנקרא סקר חירום בנגב. אחד הסקרים החשובים היה "סקר בקעת עובדה" במקום בו יועד לבנות את בסיס חיל האוויר נמל התעופה עובדה. בסקר התגלה ריכוז גדול של אתרים בצדה המזרחי של הבקעה במקום בו יועד הבסיס להיבנות. בנייה זאת הייתה מוחקת 104 אתרים. בעקבות כך שונו התוכניות של בניית הבסיס, רק אתר אחד נשאר בתחום הבסיס והוא נחפר בחפירת הצלה.
בשנת 1980 נחפרו 22 אתרים בחפירות הצלה במבצע שנוהל בידי אגף העתיקות והמוזיאונים. יישובים מן התקופות הנאוליתית, הברונזה הקדומה, הברונזה הביניימית נחשפו. עוד שרדו בבקעה שרידיו של אתר חקלאי ביזנטי שפעל בין המאות ה-4 וה-7. בהמשך נחפרו אתרים נוספים. החפירות נפסקו בשנת 1982  בגלל היעדר תקציב. בשנת 2009 חודשו החפירות בבקעה במימון משרד המדע. החפירות נמשכו עד שנת 2012.
הממצאים מהסקרים והחפירות הארכאולוגיות שעיקרן בוצע במזרח הבקעה גילו כ-750 אתרים ומתקנים עתיקים על פני שטח של 60 קמ"ר.  ריכוז זה הוא הצפוף ביותר שהתגלה בנגב ובסיני
אחד הממצאים שנמצא בקרבת הבקעה הוא עפיפון מדבר.  זהו מתקן ששימש לציד המוני של עדרי חיות בר, שהיה נפוץ במדבריות דרום הלבנט. ניתן לראות כי מיקומן של מלכודות אלו נבחר לאחר מחשבה ומחקר על נתיבי הנדידה העונתית של החיות שנתפסו. עפיפון המדבר מתוארך לסוף התקופה הנאוליתית.
לקריאה נוספת

עוזי אבנר, "הסקר ארכאולוגי באזור אילת", קדמוניות, חוברת מ"ז 148 תשע"ה 2014, עמ' 115-110
הערות שוליים

↑  עוזי אבנר, "עובדה בשטח", בשביל הארץ
↑  עוזי אבנר, "הסקר ארכאולוגי באזור אילת", קדמוניות, חוברת מ"ז 148 תשע"ה 2014, עמ' 113
↑  צבי אילן, המירוץ בין הסוקרים והדחפור, דבר, 10 ביולי 1979
1 2  עוזי אבנר, "הסקר ארכאולוגי באזור אילת", קדמוניות, חוברת מ"ז 148 תשע"ה 2014, עמ' 110
↑  21. רוני רייך, שני אתרים קדומים בבקעת עובדה, עתיקות (סדרה עברית), י' (תש"ן), עמ' 13-19.
בלופייס

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1997 (בן 27) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Johnathan Jamall Porter 
 שם במה:  Blueface 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Arleta High School, Golden Valley High School, Fayetteville State University 
 עיסוק:  ראפר, זמר, פזמונאי
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית אפרו־אמריקנית 
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  טייגה, YG, קארדי בי, דה-בייבי, ליל בייבי
 מספר צאצאים:  3 
 
ג'ונתן מיכאל פורטר (באנגלית: Johnathan Michael Porter; נולד ב-20 בינואר 1997), ידוע בשם הבמה בלופייס (Blueface), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
קריירה

פורטר החל את דרכו בשנת 2017 תחת השם Blueface Bleedem, תוך שהוציא שירים שונים באופן עצמאי לאתר SoundCloud.
ביוני 2018 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Famous Cryp". המיקסטייפ כלל בתוכו את הלהיט "Thotiana", שזכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ וזכה במעמד פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. כמו כן, השיר זכה לרמיקס בהשתתפות הראפרים קארדי בי ו-YG.
ב-2020 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Find the Beat.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: Find the Beat
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2018: Famous Cryp
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2018: Two Coccy
2019: Dirt Bag