stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניפוץ (דטונציה)
הערות שוליים

↑  Explosions, Deflagrations, and Detonations, www.nfpa.org
↑  Fickett & Davis, Detonation Theory and Experiment, Dover Publications, 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4011557-4
ספר השקרים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אליסטר קראולי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  תורת הנסתר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1912 
 מספר עמודים:  200
 
ספר השקרים (באנגלית: The Book of Lies) הוא ספר שנכתב על ידי אליסטר קראולי ויצא לאור לראשונה בשנת 1912, אם כי ישנה טענה שזה היה בשנת 1913. הספר מורכב מ-91 פרקים, שכל אחד מהם מורכב מעמוד אחד של טקסט. הפרקים כוללים שירים, טקסים, הוראות, רמיזות וקריפטוגרמות לא ברורות.
אחד הפרקים המפורסמים ביותר הוא פרק 44, בו מוצג פולחן הנקרא "מיסת הפיניקס", פולחן שבוצע לאורך ההיסטוריה על ידי אנשים רבים מתחום המאגיה.
ראו גם

ספר החוק (תלמה)
הווידויים של אליסטר קראולי: אוטוביוגרפיה
הערות שוליים

↑  The book of lies, Amazon
↑  The Book of Lies (Crowley) - Chapter 44, The Mass of The Phoenix | Chapter 44, Mass Phoenix, www.liquisearch.com
סילון

ערך זה עוסק בזרימה כיוונית מהירה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סילון מים מלאכותי באגם ז'נבה
סילון הוא כינוי לזרימה במהירות גבוהה בכיוון מסוים. הזרימה יכולה להיות של חומר או מספר חומרים במצב צבירה כלשהו או במספר מצבי צבירה - נוזל, גז, פלזמה, או גופי מוצק קטנים, ולעיתים קרובות פחות, זורם אחר כגון חלקיקים.
גייזר הוא סילון של מים וקיטור שנוצר באופן טבעי. סילון מלאכותי של מים נוצר באמצעות צינור המזרים מים בלחץ גבוה, ולעיתים משמש במזרקות.
מנוע סילון מתבסס על סילון של גז - אוויר ותוצרי בערת המנוע - היוצא מהמנוע והודף את המטוס שבו הוא מותקן, בהתאם לחוק השלישי של ניוטון.
באסטרופיזיקה, סילון מתאר זרימה מהירה של פלזמה בניצב למישור דיסקת ספיחה שנמצאת לעיתים סביב חור שחור או כוכב נייטרונים.
בניסויי מאיצי חלקיקים, סילון מתאר את אוסף ההאדרונים שנוצר סביב קווארק או גלואון. סילונים שמתגלים בגלאי מעידים על קווארקים או גלואונים שנוצרו בהתנגשות החלקיקים בניסוי.
בעלי חיים מסוימים יכולים להתיז סילון דם מגופם(אנ'). לדוגמה איגואנית מקרינה טקסנית, במקרי קיצון, מתיזה סילון דם מעינייה ובשל כך היא מכונה "לטאת דם". זהו אמצעי הנועד לבלבל את הטורף ולאפשר להן להימלט.
הדבר נעשה באמצעות עצירת זרם הדם מהראש ויצירת לחץ מבוקר אשר מתבטא בסילון דם מבוקר שהן מכוונות כלפי האיום. טווח סילון הדם הוא כ-90 ס"מ.
סטארי אוסקול

סטארי אוסקול (רוסית: Старый Оскол) היא עיר במחוז בלגורוד, רוסיה. העיר ממוקמת על גדות נהר אוסקול, 618 קילומטרים דרומית למוסקבה. נכון לשנת 2013, התגוררו בעיר כ־220,000 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1593 תחת השם אוסקול, על שמו של הנהר עליו הוקמה, ושימשה כמבצר בקו ההגנה הדרומי סביב מוסקבה. בראשית המאה ה-17 נכבשה ונשרפה על ידי כובשים פולנים. בהמשך ניסו לכבוש אותה הטטרים של קרים, אך נכשלו בכך שלוש פעמים ונסוגו. בשנת 1655 שונה שמה של העיר לסטארי אוסקול (אוסקול הישנה), בעקבות עיר אחרת אשר קיבלה באותה שנה את השם נוביי אוסקול (אוסקול החדשה).
בסוף המאה ה-17 תכנן הצאר פטר הגדול להקים את הצי הראשון שלו בסטארי אוסקול, אך כאשר לא מצא יער מתאים בסביבתה של העיר, אשר העצים שלו יוכלו לשמש חומר גלם, העביר את בניית הצי לעיר וורונז'.
במשך המאות הבאות עברה העיר בין מחוזות שונים של האימפריה הרוסית. בשנת 1918, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, עברה העיר לשליטת אוקראינה העצמאית למשך כחצי שנה, ובסוף אותה שנה חזרה לידי הבולשביקים.
כלכלה

בשנות ה-30 של המאה ה-20 החלו לכרות בעיר עפרת ברזל, במסגרת גילוי האנומליה המגנטית של קורסק, שטח עתיר מחצבים, בין הגדולים בעולם.
כיום נכרות בעיר למעלה מ-8 מיליון טונות של עפרת ברזל בשנה. מהסיבה הזו נפתחה בסטארי אוסקול שלוחה של המכון המוסקבאי לפלדה וסגסוגת.
ערים תאומות

גרמניה זלצגיטר, סקסוניה התחתונה, גרמניה.
בולגריה אסנובגראד, בולגריה.
פינלנד מנטה, פינלנד.
סורת אל-אנשקאק

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת  הנחצים
 מספר הסורה:  84
 מספר פסוקים:  25
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  אל-אנשקאק (תרגום רקנדורף)
 → סורת אל-מטפפיןסורת אל-ברוג' ←
סורת אל-אִנְשִקאק (בערבית: سورة الانشقاق) היא סורה מספר 84 בקוראן, והיא מונה 25 פסוקים.
שם הסורה

שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון בה, ומשמעותו היא "קריעת הרקיע".
תוכן הסורה

הנושא המרכזי של הסורה הוא יום הדין.
פסוקים 1–5 מתארים את התבקעות השמיים והארץ, אירועים אשר לפי המסורת האסלאמית יתרחשו באחרית הימים.
פסוקים 6–15 מתארים את רחמיו של אללה כלפי חלק מהאנשים ואת זעמו כלפי האחרים.
פסוקים 16–19 הם לכאורה שבועות של אללה, והבטחה שהאדם יעבור אירועים כאלו ואחרים, שלב אחר שלב.
פסוקים 20–25 מדברים על השכר והעונש שיהוו לכאורה חלק מיום הדין.
במסורת האסלאמית

ישנו חדית' שבו נטען כי מוחמד, נביא האסלאם, אמר כי זה אשר מתמיד בקריאת סורת אל-אנשקאק, ינצל לכאורה ביום הדין. האימאם ג'עפר א-צאדק גרס כי אללה יגשים את משאלותיו של המתמיד בקריאת סורה זו. נוסף על כך, חלק מחכמי האסלאם ממליצים על קריאת הסורה בשעת הלידה, ובימים של הירח המלא.
הערות שוליים

↑  hebrew quran, cpsquran
↑  Surah Inshiqaq, Chapter 84, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית)
↑  Sura al-Inshiqaq, WikiShia (באנגלית)
↑  TheLastDialogue, Surah Al Inshiqaq Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית)
↑  Ṭabrisī, Majmaʿ al-bayān, כרך 10, עמ' 301
↑  Ṣadūq, Thawāb al-aʿmāl, עמ' 121
↑  Baḥrānī, al-Burhān
↑  Ḥurr al-ʿĀmilī, Wasāʾil al-Shīʿa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת אל-מטפפין | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-ברוג' |
| הסורה הקודמת: סורת אל-מטפפין | סורה 84 | הסורה הבאה: סורת אל-ברוג' |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: insikak-suresi  VIAF: 6797159477990427990009   WorldCat (עם VIAF): 6797159477990427990009
ניקולאה צ'יופרקה

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1882 רמניקו סראט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  25 במאי 1950 (בגיל 68) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מדינה:  רומניה 
 השתייכות:  כוחות היבשה של רומניה 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
ניקולאה צ'יופרקה (ברומנית: Nicolae Ciupercă‏; 20 באפריל 1882 – 25 במאי 1950) היה גנרל בצבא רומניה, שהשתתף במלחמת העולם השנייה והוצא לגמלאות באמצע מלחמה. לאחר המלחמה נעצר על השתתף בהתארגנות מחתרתית נגד השלטון ונגד השלטון ברומניה הקומוניסטית ונגד ברית המועצות - הוא מת בבית הסוהר.
צ'יופרקה נולד ברמניקו סראט, שם למד בבית הספר היסודי וכיתות ראשונות של בית ספר תיכון. המשך לימודיו היה בבית הספר הצבאי לבני קציני צבא, ביאשי. הוא המשיך בבית הספר לקציני חיל רגלים בבוקרשט וסיים במקום הראשון ב-1902 וקיבל דרגת סגן משנה. ב-1913 למד בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז. במלחמת העולם הראשונה היה מאיור ועמד בראש לשכת המבצעים של הארמייה השנייה.
ב-1 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 במרץ 1920 הועלה לדרגת קולונל. ב-1 באוקטובר 1930 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-16 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת לאיור גנרל. ב-6 ביוני 1940 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. צ'יופרקה מילא תפקידים מכבדים גם מחוץ לצבא, מ-13 באוגוסט 1938 ועד 1 בפברואר 1939 היה שר להגנה לאומית.
צ'יופרקה הגיע בצבא לתפקיד של מפקד גיס. הוא התפטר ממשרת השר, כי לא הסכים עם שימושים מסוימים בתקציב הצבא. במלחמת העולם השנייה היה מפקד הארמייה הרביעית והתפטר מתפקידו לאחר שהצבא הרומני קיבל הוראת להמשיך להתקדם בברית המועצות, מעבר לגבול הדניסטר.
לאחר המלחמה הצטרף לתנועה האנטי קומוניסטית המחתרתית גראיול סנג'לוי (Graiul Sângelui) ועל כן נעצר ונכלא. הוא היה חולה בשלל מחלות ומת בכלאו.
הערות שוליים

↑  Ciupercă, G. Nicolae (באנגלית)
סוהיל חדאד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במרץ 1951 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוּהיל חדאד (בערבית: سهيل حداد; נולד ב-28 במרץ 1951 ביפו) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, בוגר בית הספר למשחק "בית צבי" במחזור י"ג (1975). משמש (2011) כסגן יו"ר אגודת העיתונאים.
בשנת 1982 החל לעבוד כמפיק של תוכניות בשפה הערבית בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1986 השתתף בסרט "אוונטי פופולו", של הבמאי רפי בוקאי. בסרט גילם את רסאן חמאדה, חייל מצרי.
בשנת 2011 הפיק את הסרט התיעודי "דומא", בבימוי אשתו, עביר זייבק חדאד.
סרטים

2018- "שרוכים" - במאי: יעקב גולדווסר
2016 - "לא פה, לא שם" - במאית: מיסלון חמוד
2014- "לתמונת אמא" - במאי: גיא נמש
2012- "מים" - במאי: מוחמד בכרי
2010- "התפרצות X" - במאי: איתן צור
1997- "שביל החלב" - במאי: עלי נסאר. זכייה בפרס ולנסיה לשחקן הטוב ביותר. מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר
1994- "רצח בים המלח" - במאי: יוסי גודארד
1992- "גמר גביע" - במאי: ערן ריקליס
1986- "אוונטי פופולו" - במאי: רפי בוקאי
1984- "המתופפת הקטנה" במאי: ג'ורג' רוי היל
תיאטרון

שחקן בתיאטרון הערבי אל-מידאן
"השיבה לחיפה"- מאת בעז גאון, התיאטרון הקאמרי
"להיות ערבי בישראל", הוצג בתיאטרונטו ב-2001, על חייו של פאוזי אל אסמר.
"מסיה איברהים ופרחי הקוראן"- מונודרמה. פרס מסרחיד בעכו לשחקן המצטיין.
"הסוחר מוונציה", בתפקיד שיילוק, בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, תל אביב 2017.
"עיניים מדברות" - מונודרמה מאת מיכאל מוריס-רייך. פרס מסרחיד בעכו לשחקן המצטיין. גרסה עברית בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, ת"א (2019).
"נוף" מאת הרולד פינטר, עם ענת הרפזי, בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, בבימויו של אברהם עוז (2019).
טלוויזיה

השתתף בתפקיד אורח בסדרה "קרובים קרובים", בתפקיד אנטואן
השתתף בתפקיד אורח בסדרה "עבודה ערבית"
השתתף בפרק "ארץ התפוזים העצובים" בתחרות הבמאי הערבי
השתתף בסדרות "אלראיד" ו"כן לציפור"
השתתף בסדרה "מונא" בתפקיד אבו נאג׳י, אביה של מונא
הערות שוליים

↑  חברי הנהלת אגודת העיתונאים
↑  הסרט "דומא" בפסטיבל דוקאביב
↑  שביל החלב באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
↑  טקס פרסי אופיר לשנת 1997, באתר IMDb
↑  תיאטרון J בוושינגטון DC, ארצות הברית באתר הקאמרי
↑  פיטר מרקס, הזדמנות תיאטרלית לפיוס, באתר העוקץ
↑  השחקן סוהיל חדאד בהצגת יחיד שזכתה בפרס ההצגה הטובה בפסטיבל מסרחיד
↑  מרב יודילוביץ', ערבי משחק יהודי שהופך למוסלמי, באתר ynet, 11 במרץ 2004
↑  ארץ התפוזים העצובים באתר mako
↑  אלראיד באתר TVO
↑  כן לציפור באתר TVO
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377768105171  BnF: cb18107888k (data)  ISNI: 0000 0005 1310 050X  VIAF: 4530160668265603560003   WorldCat (עם VIAF): 4530160668265603560003
נילי דרורי

נילי דרורי קאראמט (נולדה ב-7 באוגוסט 1960) היא סייפת עבר ישראלית, היא ייצגה את ישראל בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ולוס אנג'לס 1984).
ביוגרפיה

דרורי גדלה במושב מגשימים.
ביוגרפיה > 1974

במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בשנת 1974 זכתה דרורי במדליית ארד בתחרות הקבוצתית ברומח, ביחד עם חברי נבחרת ישראל, ענבר גיא, נורית כרמי, ואורלי שרייבר, אחרי הנבחרת של איראן שזכתה במדליית הזהב והנבחרת של יפן שזכתה במדליית הכסף.
ביוגרפיה > 1976 > אולימפיאדת מונטריאול

באולימפיאדת מונטריאול (1976) הייתה דרורי הספורטאית הצעירה ביותר במשלחת הישראלית, בת 15 שנים ו-351 ימים והנציגה היחידה מישראל בסיף. בתחרות רומח אישי היא סיימה במקום 34 בתחרות. בסיבוב הראשון היא ניצחה ב-2 קרבות, בין היתר את מי שעתידה לזכות במדליית הכסף, מריה קונסולטה קולינו(אנ') מאיטליה (5 - 1) והפסידה ב-3 קרבות (14 - 19), בסיבוב השני היא ניצחה בקרב אחד והפסידה ב-4 קרבות (8 - 24).
ביוגרפיה > 1979

בתחרויות הסיף של כינוס הפועל ה-11 שנערכו בעכו במאי 1979, זכתה דרורי במדליית זהב ברומח אישי, לאחר ניצחון בקרב הגמר 5 -4 על קוליאטי מקנדה.
ביוגרפיה > 1980

באליפות העולם בסיף עד גיל 20 שנערכה בוונציה, איטליה באפריל 1980 זכתה דרורי במקום שישי.
ב-18 בספטמבר אותה שנה היא הודיעה על פרישה מסיף תחרותי, אך בהמשך היא חזרה בה מהפרישה.
ביוגרפיה > 1984 > אולימפיאדת לוס אנג'לס

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיימה דרורי בתחרות רומח אישי במקום 17. בסיבוב הראשון היא ניצחה ב-3 קרבות והפסידה ב-3 קרבות (23 - 22), בסיבוב רבע הגמר היא ניצחה ב-3 קרבות והפסידה בקרב אחד (17 - 16), בין היתר היא ניצחה את סבין בישוף(אנ') מגרמניה (5 - 3) שסיימה במקום שביעי בתחרות האישית וזכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ושנה לאחר מכן זכתה באליפות העולם בשתי מדליות, זהב בקבוצתי וכסף באישי ובסיבוב חצי הגמר היא ניצחה בקרב אחד והפסידה ב-4 קרבות (16 - 21).
חייה האישיים

דרורי נישאה בשנת 1985 למאמן הטורקי של ישראל וגרמניה, ממט קאראמט. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בטורקיה. בתם הבכורה, מרווה קאראמט, הייתה חברה בנבחרת טורקיה בסיף. בתם השנייה, אירם קאראמט (אנ'), ייצגה את טורקיה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לראשונה מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וסיימה במקום 27.
הערות שוליים

↑  נילי דרורי זכתה במדליית הזהב בסגנון רומח, דבר, 6 במאי 1979
↑  ספורט - דרורי גברה על סייפת מבריה"מ, מעריב, 8 באפריל 1980
↑  אלכס פרלסמן, הסיוף הגיע היום לשפל, מעריב, 19 בנובמבר 1980
↑  יונתן הללי, נילי דרורי עוזבת לתורכיה תינשא למאמנה נמט קאראמאטה, מעריב, 20 באוגוסט 1984
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט |  |
|  ג'ודו | יונה מלניק |  |
|  היאבקות | רמי מירון |  |
|  הרמת משקולות | אדוארד וייץ |  |
|  התעמלות מכשירים | דב לופי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (אלון בן דור, אהוד בן טובים, חיים בר, יהושע גל, גדעון דמתי, יצחק ויסוקר, רפעת טורק, אבי כהן, אברהם לב, אלי לוונטל, עודד מכנס, מאיר נמני, יוסף סורינוב, ירון עוז, ויקי פרץ, משה שווייצר, יצחק שום) |  |
|  סיף | נילי דרורי |  |
|  קליעה | מיכה קאופמן |  |
|  שחייה | דב ניסמן • עדי פרג |  |
|  שיט | יהודה מעיין • יואל סלע |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | יהודה בן חיים • שלמה ניאזוב |  |
|  אתלטיקה | מאיה בן-צור • אריה גמליאל • מארק הנדלסמן • שם טוב סבג  • יהודה צדוק  • זהבה שמואלי |  |
|  ג'ודו | אדי קואז • משה פונטי |  |
|  הרמת משקולות | מאיר דלויה |  |
|  התעמלות מכשירים | ננסי גולדשמידט • יעקב לוי • יוחנן מויאל • לימור פרידמן |  |
|  התעמלות אמנותית | ליאת חנינוביץ |  |
|  טניס | עמוס מנסדורף |  |
|  סיף | שלומי איל • נילי דרורי • יצחק חטואל • לידיה חטואל |  |
|  קיאק | אבירם מזרחי |  |
|  קליעה | גרי ארמיסט • יאיר דוידוביץ • יצחק יונסי |  |
|  שחייה | יורם כוכבי • אייל שטיגמן • הדר רובינשטיין |  |
|  שיט | יהודה אטדגי • אלדד אמיר • יואל סלע • שמשון ברוקמן • איתן פרידלנדר |  |
סטארי סמביר

סטארי סמביר (באוקראינית:  Старий Самбір; בפולנית: Stary Sambor) היא עיירת מחוז במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, על גדת נהר דניסטר ובסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

סטארי סמביר נזכרת לראשונה בשנת 1378, ובשנת 1553 הוענקו לה זכויות עיר. מחלוקת פולין בשנת 1772, ועד תום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית.
יהודי סטארי סמביר

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1544. בשנת 1659 הוצא צו האוסר על ישיבת יהודים ביישוב, אך חרף האיסור המשיכו היהודים להתגורר ביישוב. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, ובשנת 1890 נמנו בה 1,613 יהודים. עוד משנות ה-80 של המאה ה-19 עזבו את העיירה רבים מיהודיה, וחלקם היגרו לארצות הברית.
במהלך הכיבוש הרוסי של העיירה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ערכו הקוזקים פרעות ביהודיה, ופרעות אלה נשנו בתקופת הרפובליקה האוקראינית המערבית, שקמה עם תום המלחמה, תוך חילול בתי הכנסת המקומיים. שרפה גדולה שפרצה ביישוב באפריל 1923 פגעה קשות בקהילה היהודית במקום. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,562 יהודים, קרוב -40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
יהודי סטארי סמביר > בשואה

בתחילת מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה באופן זמני בידי הגרמנים, ואלו חטפו את יהודיה לעבודות כפייה ורצחו כמה מהם. עם כניסת הסובייטים לעיירה, הגיעו אליה כמה מאות פליטים יהודים ממערב פולין, ומספר היהודים במקום הגיע לכ-2,500 איש. בתקופה הסובייטית נאסרה הפעילות הציבורית היהודי בעיירה, הולאמו עסקי היהודים בה, וחלק מיהודיה הוגלו לעומק ברית המועצות.
ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לעיירה, והקצו לאוכלוסייה האוקראינית המקומית פרק זמן של 24 שעות לפרוע ביהודי היישוב. בזמן זה רצחו האוקראינים באכזריות כמה עשרות יהודים מהעיירה בשטח בית העלמין היהודי ביישוב, בנוכחות הכומר המקומי. לאחר מכן, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה, לרבות ינובסקה.
בין ה-5 ל-6 באוגוסט 1942 גורשו היהודים שנותרו בעיירה לגטו סמביר הסמוך, ומשם שולחו כעבור זמן מה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
ספר התודעה

| --- | --- |

המחבר הרב אברהם אליהו מוקוטובסקי (כי טוב)
 מידע כללי
 מאת:  אליהו כי טוב 
 שפת המקור:  עברית 
 נושא:  חגי ישראל ומועדיו 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ירושלים 
 תאריך הוצאה:  1958
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001964674
 
ספר התודעה הוא ספר על לוח השנה העברי ומועדי ישראל מאת הרב אליהו כי טוב. הספר מסודר לפי חודשי השנה, מתשרי ועד אלול. מכיל דינים, הלכות ומנהגים למעגל השנה, ומסביר את משמעותם ומקורותיהם.
תוכן הספר

בספר 35 פרקים, פרק לכל חודש ובנוסף למספר חגים הוקדש פרק נפרד.
פרקים עם יחס חיובי ליום ירושלים ויחס פתוח ליום העצמאות נכתבו על ידי המחבר, אך לאחר התייעצותו עם רבנים שונים לא הוכנסו לבסוף לספר, בשל חשש מתגובות שונות בציבור הדתי והחרדי. פרקים אלה יצאו כחוברת נספח נפרדת (שנקרא על ידי חתנו, חנוך בן ארזה, "כבשי דרחמנא - על הימים ה' באייר ו-כ"ח באייר", והופיעו במהדורה שיצאה באנגלית (בהוצאת פלדהיים).
תוכן הספר > מהדורות

הספר במהדורתו הראשונה כלל 2 כרכים (במהדורה הנפוצה שניהם כרוכים יחד, כ-700 עמודים סך הכול) ויצא לאור לראשונה בשנת 1958 (ה'תשי"ח), ולאחר מכן בכמה מהדורות נוספות.
בשנת ה'תשנ"ז יצא מחדש בשתי מהדורות, האחת מורחבת בשלושה כרכים, והשנייה המיועדת לתלמידי בתי הספר בכרך אחד מאוחד אך ללא המקורות, הספרים יצאו בהוצאת יד אליהו כי טוב על ידי חנוך בן ארזה, חתנו של הרב. מהדורה נוספת הודפסה בשנת ה'תשס"א (2001).
הספר (או חלקים ממנו) תורגם לאנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית, ספרדית, פורטוגלית ואיטלקית.
ניקולאה אנדרוצה צ'אושסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 סקורניצ'שט, רומניה 
 פטירה:  14 בדצמבר 2000 (בגיל 76 בערך) בוקרשט, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 דרגה:  גנרל 
 
ניקולאה אנדרוצה צ'אושסקו (ברומנית: Nicolae Andruță Ceaușescu;‏ 1924 - 14 בדצמבר 2000) היה לוטננט גנרל בסקוריטטה ומפקד בית הספר לקצינים, ברומניה, אח של השליט, ניקולאה צ'אושסקו.
חייו

כשנולד ניקולאה אנדרוצה, שש שנים אחרי לידת אחיו, ניקולאה צ'אושסקו, רשם אותו אביו באותו שם, "ניקולאה", כנראה משום שהיה תחת השפעת אלכוהול. מאוחר יותר הוסיפו לו את השם "אנדרוצה", כדי להבדילו משם אחיו.
אנדרוצה היה חרט. תחילה נטה אל התנועה הלגיונרית, אך בהמשך, בהשפעת אחיו מרין צ'אושסקו וניקולאה, נרשם במפלגה הקומוניסטית הרומנית. הוא התקדם בהדרגה בהיררכיה הקומוניסטית והגיע לדרגת לוטננט גנרל בסקוריטטה, אך הועבר לתפקיד שולי, מפקד בית הספר לקציני סקוריטטה, בגלל מתחים עם אחיו, נשיא רומניה.
במהפכה הרומנית (1989) נזעק עם חניכי בית הספר לקצינים, כאלף איש, כדי לדכא את המהפכה, ירה והורה לירות. אחרי המהפכה שוחרר משירות פעיל וכעבור חודש נעצר והועמד למשפט על חלקו בניסיון לדכא את המהפכה. הוא נידון ל-15 שנות מאסר, אך בגלל מצב בריאותו הרעוע שוחרר זמנית ב-1994 וסופית ב-1999. הוא מת זמן לא רב לאחר שחרורו בגלל סיבוכים במחלותיו.
סטבו פנדרובסקי

נשיא ישראל ראובן ריבלין (מימין) עם פנדרובסקי בעת ביקור האחרון בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי, ינואר 2020
סטבו פנדרובסקי (במקדונית: Стево Пендаровски; נולד ב-3 באפריל 1963) הוא נשיא מקדוניה הצפונית החל מ-12 במאי 2019.
ביוגרפיה

פנדרובסקי הוא בעל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סקופיה בשנת 1987. לאחר מכן הוא קיבל תואר שני ודוקטורט באותה אוניברסיטה, שניהם במדע המדינה.
מאז 2008 הוא משמש כפרופסור עוזר לביטחון בינלאומי, מדיניות חוץ וגלובליזציה באוניברסיטה האמריקאית בסקופיה.
קריירה

פנדרובסקי החל את הקריירה הממשלתית שלו כעוזר השר ליחסי ציבור במשרד הפנים וכראש מחלקת אנליטיקה ומחקר במשרד בין השנים 1998–2001. הוא היה היועץ לביטחון לאומי והיועץ למדיניות החוץ הראשי של הנשיא בוריס טרג'קובסקי משנת 2001, ועד מותו של טרקובסקי בשנת 2004. לאחר שהוביל את ועדת בחירות המדינה בשנים 2004–2005 המשיך לשמש כיועץ לביטחון לאומי ויועץ מדיני חוץ ראשי לנשיא הבא, ברנקו צרבנקובסקי, משנת 2005 ועד לשנת 2009.
בבחירות לנשיאות מקדוניה הצפונית שנערכו ב-13 באפריל 2014 התמודד פנדרובסקי מטעם "מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטית של מקדוניה", וזכה ב-38.56% מהקולות ועלה לסיבוב השני. בסיבוב השני, שנערך ב-27 באפריל 2014 זכה פנדרובסקי ב-42.67% מהקולות, והפסיד את הנשיאות לנשיא המכהן, גיורגה איוואנוב.
בבחירות לנשיאות מקדוניה הצפונית שנערכו ב-21 באפריל 2019 התמודד שוב פנדרובסקי מטעם "מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטית של מקדוניה", זכה ב-47.75% מהקולות ועלה לסיבוב השני. בסיבוב השני, שנערך ב-5 במאי 2019 זכה פנדרובסקי ב-53.59% מהקולות, והפך לנשיא מקדוניה הנבחר.
הערות שוליים

↑  "Биографија: Прва дама на Република Северна Македонија". Претседател на Република Северна Македонија. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pendarovski sworn in as new North Macedonia president
↑  Pendarovski sworn in as new North Macedonia president
↑  North Macedonia's new president Stevo Pendarovski takes office
↑  Pendarovski sworn in as new North Macedonia president
↑  Pendarovski CV at the UACS site(הקישור אינו פעיל)/
↑  Pendarovski, official presidential nominee of the Macedonian opposition, Independent Balkan News Agency, 05.03.2014/
↑  Стево Пендаровски е консензуален претседателски кандидат на СДСМ и ДУИ, Точка.мк (01.03.2019)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811346154705606  BIBSYS: 14001970  GND: 1035571625  ISNI: 0000 0000 4062 4249  LCCN: n2007032876  VIAF: 65149066340565600017   WorldCat (עם VIAF): 65149066340565600017
סטארלייט

סטארלייט הוא חומר מוצק המסוגל לכאורה לעמוד בפני טמפרטורות גבוהות במיוחד וכן לבודד מפני חום. החומר הומצא ויוצר על ידי כימאי חובב וספר בשם מוריס וורד (1933-2011) במהלך שנות השבעים והשמונים. התגלית התפרסמה בארצות הברית בשנת 1993 הודות לתוכנית טלוויזיה שעסקה בתחום המדע בשם  Tomorrow's World ("עולם המחר"). שמו של החומר ניתן לו על ידי נכדתו של וורד קימברלי.
למרות שנאס"א הייתה מעוניינת בחומר וכן חברות טכנולוגיות אחרות, וורד מעולם לא היה מוכן לחשוף את הרכבו או את אופן הכנתו. בראיונות שנערכו עימו הוא סיפר שאשתו ובנותיו יודעות איך להכין את החומר, אך לאחר מותו אף אחת מהן לא הכינה כמות נוספת מהחומר או הודתה שהיא אכן יודעת כיצד לעשות זאת.
תכונות

לאחר בדיקות, נטען כי סטארלייט יכול לעמוד בפני קרן לייזר שהפיקה 10,000 מעלות צלזיוס. בתוכנית "עולם המחר" וכן בתשדיר רדיו של ה-BBC, נאמר שביצה שכוסתה בחומר לא בושלה לאחר שנחשפה למבער לוהט במשך חמש דקות, היא אפילו לא הייתה חמה במקצת למגע לאחר מכן. יתרה מכך, החומר הגן גם על יד אנושית מפני מבער פועל.
היועץ המדעי של משרד ההגנה האנגלי, רונלד מייסון, אמר: "מוריס לעיתים אמר שטויות מבחינה מדעית, אך זהו החומר המיוחד ביותר". מהנדסי חומרים אחרים מן העולם הביעו התעניינות בחומר, בהרכבו ובאופן יצירתו.
הדובר של נאס"א זאז רודי נרגנור סיפר על מגעי הסוכנות עם וורד: "ביצענו המון הערכות ו...אנחנו יודעים על כל האפשרויות העצומות שיש לחומר הזה".
ניסיון לסחר

וורד התיר למספר ארגונים מדעיים לבחון ולבדוק את החומר שייצר, אך הוא אסר עליהם לשמור ממנו דוגמיות לאחר המבדקים שונים מחשש שיבצעו לו הנדסה הפוכה. וורד ציין כי המצאתו שווה מיליארדים והוא התעקש לבעלות על 51% מהנוסחה - דרישה שהקשתה רבות על המתעניינים והמשקיעים הפוטנציאליים בחומר.
אם כי וורד היה מעורב במגעים עם נאס"א על השקעה במוצר שלו וכן עם גופים אחרים, הוא היה קנאי ביותר להגנה על סוד הפקת החומר או הרכבו (הוא אפילו חשש שדגימות יגיעו לידיים זרות מבלי ידיעתו). וורד מת במאי 2011, ולפי דיווחים שונים בכלי התקשורת, החומר אינו מיוצר מאז על ידי חברה או אנשים פרטיים כלשהם. כלומר, וורד לקח את סוד תגליתו עימו לקבר.
בשנת 2011 עיתונאי חוקר של הגרדיאן פרסם כי את הסטארלייט שהיה למעשה אבקה דקה היה צריך לערבב עם דבק פלסטי, ולכן למוצר היה זמן חיים קצר ביותר. לפי טענתו זו "הייתה הסיבה שמר וורד מעולם לא הצליח למכור או להביא את המוצר לשוק". יתרה מכן, העיתונאי אמר שקם פיתוח למוצר מתחרה באותה תקופה ולכן הסטארלייט נשכח.
הרכב

כאמור, הנוסחה המדויקת של הסטארלייט אינה ידועה. אך, נאמר שהחומר הכיל מגוון של פולימרים אורגנים וקו-פולימרים יחד עם תוספים שונים, כגון בוראט וחומרים נוספים שסייעו לתכונות שלו - עד 21 חומרים שונים בסך הכל. לפי הערכות של כימאים, היותו של החומר מבודד חום וחסין ירי, מעידה על כך שהרכבו 90% חומרים אורגניים.
הערות שוליים

↑  מוריס ב"עולם המחר"
↑  מה קרה לסטארלייט?
↑    Rose George, ‏Starlite, the nuclear blast-defying plastic that could change the world, The Telegraph, 15 April 2009
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטארלייט".
סילוסוכוס

| סילוסוכוס |
| --- | --- |
שלד של סילוסוכוס  בהשוואה לאדם
תקופה
טריאס עליון 235–221.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: שובוזאוריים
סוג:: סילוסוכוס
מין:: Sillosuchus longicervix
שם מדעי
 Sillosuchus

סילוסוכוס (שם מדעי: Sillosuchus) הוא סוג של ארכוזאור נכחד שחי בסוף הטריאס
באמריקה הדרומית שלפני 235 עד 221.5 מיליון שנה, והוא הסוג היחיד במשפחה שלא חי באמריקה הצפונית. למרות דמיונו של זוחל זה לדינוזאור, הוא השתייך למשפחת השובוזאוריים, הקרובה לתנינאים המודרניים, מהקבוצה פסאודוסוכיה. הדמיון נובע מאבולוציה מתכנסת עקב היציבה הזקופה ומבנה גוף וגולגולת דומה לדינוזאור תרופוד.