אין הולכין בממון אחר הרוב
הערות שוליים

↑  "רוב" היא צורת הכרעה כללית התקפה בכל ענפי ההלכה האחרים, לעיתים אף בדיני נפשות; ראו: תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ט, עמוד א'.
↑  ראו בפיסקה הנמקות, באשר לכך שבזמן שמדובר ב"השארת" ממון בידי מי שמחזיק בו (ולא "להוציא" מחזקתו של מישהו) - גם בממון הולכים אחר הרוב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"ב, עמוד א'. ראו בפסקה שיטת "רב" שישנם כמה מקרים בהם שוררת הסכמה ביניהם.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קניין, הלכות מכירה, פרק ט"ז, הלכה ב'; ארבעה טורים ושולחן ערוך, חושן משפט, סימן רל"ב, סעיף כ"א.
↑  תוספות, מסכת סנהדרין, דף ג', עמוד ב', בפיסקה המתחילה במילים: דיני ממונות. הם הוכיחו את ההנחה לפיה דיני נפשות חמורים יותר, מדברי התלמוד בשיטת רבי יאשיה, שאם הולכים אחר הכרעת רוב הרכב דיינים בדיני נפשות, קל וחומר שנלך אחריו בדיני ממונות.
↑  הסבר זה מובא בתוספות, מסכת בבא קמא, דף כ"ז, עמוד ב', בפסקה קמ"ל (ראשי תיבות: "קא משמע לן"; ובתרגום מילולי: "משתמע לנו"). הסבר זה הוא בסיסי ומקובל, אך אינו היחידי וגם לא מוסכם; להרחבה אודות בסיס ההיגיון שמאחורי כלל זה ראו בפרק: הנמקות.
↑  סוגיה שמופיעה גם בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף מ"ו, עמוד ב'.
↑  למרות שנפוץ היה הבדל במחירי השוורים משני הסוגים הללו, על פיו ניתן לברר מה הייתה כוונת הקונה והמוכר בעסקה, בכל זאת, כך מוסבר בתלמוד, מדובר במקרה בו לא היה הבדל, או שמכל סיבה אחרת לא ניתן היה להוכיח מהמחיר מה הייתה הכוונה שעמדה בבסיס העסקה.
↑  אודות דעתו של רב יפורט בפסקה שיטת האמורא רב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ז, עמוד א'
↑  ארד דותן, "המוכר שור לחבירו ונמצא נגחן", בתוך: גֻלת יג; שמואל אטלס, חידושי הראב"ד על מסכת בבא קמא, עמוד ט"ז, הערה ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף פ', עמוד א'.
↑  יש לשים לב כי חילוק חדשני זה עומד בסתירה לגישה השלישית בהבנת דעתו של האמורא רב המובאת בפסקה הבאה, ולפיה הרוב במקרה של שור לשחיטה או לחרישה הוא דווקא רוב חזק.
↑  זוהי שיטת התוספות לפי הסברו של הרב יואל סירקיס בספרו בית חדש, חושן משפט, סימן רל"ב. על שיטה זו חולק הרב יהודה כהנא הלר בספרו "קונטרס הספיקות" (כלל ו', סימן א'), ומוכיח שהכלל נסוב על שני סוגי הרוב.
↑  הרב אריה לייב הלר בספרו שב שמעתתא, שמעתא ד', פרק ו'.
↑  תרומת הדשן, סימן שמ"ט.
↑  בתרגום מילולי: "חזקה דהשתא" - "חזקה של עכשיו"; "חזקה דמעיקרא" - "חזקה שמִתְּחִילָה".
↑  הרב אריה לייב הלר בספרו 'שב שמעתתא, שמעתא ד', פרק כ"ד. הרחבה: תביעתו של הקונה להשיב לו את כספו מאחר שחלה טעות בעסקה, מבוססת על כך שבעבר - לפני ביצוע העסקה - הכסף היה שלו; דרישתו היא להשיב את המצב לקדמותו, ודרישה זו מתבססת על סטטוס שכבר אינו קיים. לכן גורסת דעה זו כי חזקת הממון גוברת על התביעה לבטל את העסקה, שכן חזקת הממון מגדירה סטטוס נוכחי ולא כזה שעבר.
↑  שב שמעתתא, שמעתא ד', פרקים ח'-ט'.
↑  גינת ורדים, כלל ל"ב. מדובר בדעה יחידית. ראו גם: הפקר בית דין הפקר.
↑  עיקרון יסודי זה משמש את הרב שקופ במקומות שונים בספריו, והוא מופיע לגבי נושא של הליכה אחר הרוב בממונות בספרו "שערי ישר", שער ג', פיסקה ג'.
↑  רבי דוד טביל ממינסק, נחלת דוד, על מסכת בבא קמא, דף כ"ד, ב'.
↑  שיטתו של רבנו תם מצוטטת בתוספות, מסכת בבא קמא, דף כ"ז, עמוד א', בפסקה "המניח - ואיכא".
↑  דעתו של הרב יהודה כהנא הלר בספרו קונטרס הספקות, כלל ו', סעיף ט'.
↑  הרב בצלאל אשכנזי, שיטה מקובצת על מסכת בבא קמא, דף כ"ז.
↑  תוספות, מסכת בכורות, דף כ', עמוד א', ד"ה ורבי יהושע.
↑  ראו לעיל בפסקה הנמקות, בהסבר השני לשיטת ה"תוספות".
↑  זוהי שיטת התוספות לפי הסברו של הרב אריה לייב הלר בספרו שב שמעתתא (בארמית, בתרגום לעברית: "שבע שמועות"), שמעתא ד', פרק ו'.
↑  ראו ערך: משחק סכום אפס.
↑  דעתו של רבי יהונתן אייבשיץ בספרו אורים ותומים על השולחן ערוך, חלק חושן משפט, "קיצור תקפו כהן", אות קכ"ג.
↑  שערי ישר, שער ג', פרק ג'.
↑  לשם דוגמה: רוב הסיכויים הם כי אדם הגר במדינת ישראל שזהותו אינה ידועה לנו הוא יהודי, שכן רוב תושבי ישראל יהודים; כלומר, סביר כי הפרט הזה משתייך לרוב ולא למיעוט.
↑  לשם דוגמה: סביר כי אישה תלד בחודש התשיעי להריונה ולא לפני כן, כי מבחינה ביולוגית בחודש זה העובר גדל מספיק; כלומר, רוב המבוסס על היגיון בריא.
↑  מקור להבחנה זו מופיע כבר בסוגיות שונות בתלמוד, בין השאר במסכת חולין, דף י"א, א'.
↑  שיטתו של הרב בצלאל אשכנזי בספרו "שיטה מקובצת" על מסכת בבא בתרא, דף כ"ב.
↑  בספרו תרומת הדשן, סימן שי"ד.
↑  הלר בספרו "שב שמעתתא", שמעתא ד', פרק ו'; כהנא בספרו "קונטרס הספקות", כלל ו', סעיפים ג' - ד'.
↑  שו"ת חתם סופר, חלק חושן משפט, סימן צ"ה; קונטרס הספיקות, פרק ו', ו'. וראו: טענת קים לי.
↑  "קונטרס הספקות", כלל ו'.
↑  ראו גם עשרת היוחסין#קבוצה שנייה (הפסולים מלבוא בקהל).
↑  תוספות, מסכת יומא, דף פ"ה, עמוד א', בפסקה לא צריכא.
↑  בספרו מגיד  משנה על משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק ט"ו, הלכה כ"ו.
↑  בספרי ההלכה שלהם ארבעה טורים ושולחן ערוך, אבן העזר, סימן ד', סעיף ל"ד.
↑  התלמוד במסכת בבא קמא (דף ל"ח, עמוד ב') מבהיר כי הפטור שהוענק לשור ישראל שהזיק שור של גוי הוא מקומי בלבד, אך בכל שאר סוגי הנזיקין היהודי חייב כגוי.
↑  קושיה זו מקשים הרב שמואל מפיורדא בספרו בית שמואל, אבן העזר, סימן ד', סעיף קטן נ"ו; והרב אריה לייב הלר בספרו שב שמעתתא, שמעתא ד', פרק ו'.
↑  בית שמואל, שם.
↑  תוספות, מסכת סנהדרין, דף ג', עמוד ב', בפסקה דיני ממונות.
↑  שב שמעתתא, שם. הסברו של הרב הלר מופיע בפסקה הנמקות כאפשרות שנייה בהסבר דברי התוספות.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.