stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאומיות לבנונית
יוסוף אלסודא

מי שגיבש את הרעיון יותר מכל הוגה דעות אחר היה יוסוף אלסודא. הוא היה סוחר מצרי, מבית ספר ישועי, אשר חי בנוף שונה מהאימפריה העות'מאנית. הוא השלים את הספר שלו ב-1919, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בקהיר. הנרי למנס התחיל לדבר על גאוגרפיה, הוא התחיל לבדוק את ההיסטוריה של האזור, ומגיע עד לשוכני הר לבנון הקדם נוצרים, הג'ראג'ימה והמראדה. יוסוף אלסודא אומר שהג'ראג'ימה, המרונים והמארדה הם קבוצה אחת שהיא המשכיות של הפיניקים. הוא מיזג את כל המיתוסים כדי להצדיק את הקמת לבנון. הוא היה מנהיג חשוב בפרלמנט בלבנון הגדולה. 
לאחר שצרפת ואנגליה מחלקות ביניהן את שטחי האימפריה העות'מאנית וקובעות את הגבול בין המנדטים בראש הנקרה, יוסוף אלסודא מוציא גרסה מתוקנת של ספרו, בה הוא מרחיב את גבולות לבנון מהליטני ועד ראש הנקרה. 
הטענה שאומרת שהצרפתים הקימו את לבנון הגדולה על פי הצרכים שלהם היא טענה לא נכונה. הרעיון של לבנון הגדולה היה קיים קודם לכן.
המעורבות הצרפתית והקמת לבנון > תחילת המעורבות הצרפתית

הממשלה הצרפתית לא נסוגה מרעיון סוריה רבתי עד 1919. כבר מ-1915 הממשלה חשבה שאם במשך המלחמה יהיה ניצחון למדינות ההסכמה צריך להקים סוריה רבתי, או סוריה צרפתית.
המעורבות הצרפתית והקמת לבנון > ועידת ורסאי

ועידת ורסאי נפתחת ב-1919 במטרה לפתור את הבעיות העולמיות לאחר מלחמת העולם הראשונה. מנהיגים שונים משטחי האימפריה העות'מאנית מגיעים לפריז כדי לדבר עם הנציגים של המעצמות. המלך פייצל, שהקים כבר מדינה בדמשק, שלח משלחת מטעמו כדי להציג את העמדה הערבית, אשר שאפה להקים מדינה ערבית בסוריה רבתי. מטעם הנוצרים המרונים יצאה משלחת בהנהגתו של ראש המועצה האדמיניסטרטיבית של המתצרפייה, דאוד עמוד. הוא הראשון שאמר שהוא מחפש דרך להקים לבנון גדולה, אשר תהיה מבוססת על הגמוניה נוצרית. הוא ניסה לשכנע את נציגי המעצמות להרחיב את המתצרפייה, ולהחזיר את האזורים אשר טען כי נלקחו בעבר מלבנון, כלומר בקעת לבנון, טריפולי, החוף, ודרום לבנון. הוא מבסס את דבריו על התאוריות של הנרי למנס ויוסוף אלסודא. 
דאוד עמוד לא הצליח לשכנע את הצרפתים, והם לא הקימו מדינה למרונים. 
הפטריארך המרוני, אליאס חוואייכ, לוקח אנשי דת מרונים ויוצא לפריז. הוא אמר לז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת, שהוא בא כדי להחזיר את האדמות שנאנסו על ידי העות'מאנים ללבנון. קלמנסו אמר לאחר הישיבה שהצרפתים לא יפקירו את בני בריתם המרונים, וכי יש להם יחסים היסטוריים איתם מאז תקופת הצלבנים. צרפת תעשה הכול כדי לרצות את השאיפות הלאומיות שלהם.
המעורבות הצרפתית והקמת לבנון > הקמת לבנון הגדולה

מדינת לבנון הגדולה מוקמת ב-1920, בהתאם לדרישותיו של אליאס חוואייכ. הלאומיות הלבנונית הטרייה מתבטאת לראשונה במדינה אשר נמצאת תחת שליטת המנדט הצרפתי.
1409

שנת 1409 היא השנה התשיעית במאה ה-15. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

2 בדצמבר – הקמת אוניברסיטת לייפציג
כינוס ועידת פיזה במטרה לסיים את הקרע המערבי. במקום לסיים את המשבר, הכינוס העמיק אותו.
נולדו

16 בינואר – רנה מאנז'ו, דוכס אנז'ו ורוזן פרובאנס, נחשב לאחד ממבשרי הרנסאנס (נפטר ב-1480)
7 באוקטובר – אליזבת מלוקסמבורג, בתו של זיגיסמונד (נפטרה ב-1442)
ראו גם

ילידי 1409‎
נפטרים ב-1409‎
כרים אוניסיוו

כרים אוניסיוו (בגרמנית: Karim Onisiwo; נולד ב-17 במרץ 1992 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק ברד בול זלצבורג בעמדות הקשר הימני והחלוץ. לזכותו של אוניסיוו 24 הופעות במדי נבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים

אוניסיוו החל את קריירת הבוגרים בליגות המקצועניות באוסטריה זלצבורג בעונת 2012/13, ולאחר מכן עבר למטרסבורג מליגת המשנה האוסטרית. בשורות מטרסבורג נחל אוניסיוו הצלחה רבה, ובעונת 2014/15 העפיל עמה לבונדסליגה האוסטרית, כשהוא מבקיע 18 שערי ליגה. את עונת 2015/16 פתח אוניסיוו במטרסבורג, אך במחצית העונה עבר למיינץ 05 מהבונדסליגה הגרמנית.
שערו הראשון של אוניסיוו במדי מיינץ 05 הובקע במאי 2016 בניצחון 3-1 על שטוטגרט. את עונת 2015/16 סיימו מיינץ ואוניסיוו במקום השישי בבונדסליגה. כתוצאה מכך, בעונת 2016/17 השתתף אוניסיוו עם מיינץ במפעל הליגה האירופית, אותו סיימה מיינץ במקום השלישי בשלב הבתים, והודחה. בליגה סיימה מיינץ באותה עונה במקום ה-15. גם ברוב העונות הבאות סיימו מיינץ ואוניסיוו בחלק התחתון של הטבלה, אך נשארו בליגה. בעונת 2022/23 רשם אוניסיוו עונת שיא אישית, בה הבקיע עשרה שערי ליגה, וביניהם שלושער נגד בוכום בניצחון 5-2.
את עונת 2024/25 פתח אוניסיוו במיינץ 05, אך בחלון ההעברות בינואר 2025 עזב את המועדון לאחר כמעט עשר עונות, ועבר לשחק ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירה בינלאומית

אוניסיוו הוא בן לאב ניגרי ואם אוסטרית, ועל כן יכל לבחור לייצג אחת ממדינות אלו, והוא בחר באוסטריה. אוניסיוו ערך הופעה אחת במדי נבחרת אוסטריה בכדורגל עד גיל 21, בשנת 2014. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה הבוגרת קיים אוניסיוו במשחק ידידות מול שווייץ בנובמבר 2015. את שערו היחיד במדים הלאומיים הבקיע אוניסיוו בהפסד 3-2 לרומניה במסגרת ליגת האומות בספטמבר 2020. בשנת 2021 זומן אוניסיוו לסגל האוסטרי ליורו 2020, בו הודחה אוסטריה בשמינית הגמר. אוניסיוו ערך הופעה אחת בטורניר זה, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק בו הפסידה אוסטריה 2-0 להולנד בשלב הבתים.
קרלה זמביילי

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1980 (בת 44) ריבייראו פרטו, ברזיל 
 שם לידה:  Carla Zambelli Salgado 
 מדינה:  ברזיל 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית החברתית 
 
קרלה זמביילי (בפורטוגזית: Carla Zambelli; נולדה ב-3 ביולי 1980) היא פעילה פוליטית ברזילאית מהימין הקיצוני ופוליטיקאית. מייסדת תנועת "ברחובות", זמביילי זכתה לפרסום בזכות פעילותה למען הדחתה של נשיאת ברזיל לשעבר, דילמה רוסף. בבחירות של 2018 נבחרה כחברת הקונגרס הלאומי מטעם מדינת סאו פאולו במסגרת המפלגה הסוציאל-ליברלית (PSL).
ב-30 בינואר 2025, בית הדין האזורי לבחירות בסאו פאולו ביטל את המנדט של זמביילי בשל שימוש לא חוקי בתקשורת והפצת מידע כוזב על הבחירות של 2022.
ביוגרפיה

זמביילי נולדה ב-3 ביולי 1980 בריבייראו פרטו, סאו פאולו, ברזיל עם השם המלא: קרלה זמביילי סאלגדו דה אוליביירה.  בשנת 2017, לאחר שיחות עם בני המשפחה הקיסרית הברזילאית, הכריזה על עצמה כמונרכיסטית. היא מתנגדת למדיניות המכסות (קואוטות) הנהוגה בברזיל, שמשמעותה, שריון מקומות במפלגות למיעטוים, נשים וכיו"ב, היא מסייגת זאת בשריונים שכן מגיעים לדעתה לאנשים עם מוגבלויות.
במהלך מגפת הקורונה, זמביילי הפיצה טענות כוזבות על קברים ריקים בסיארה שנועדו, לטענתה, לנפח את מספר המתים מהמחלה. מאוחר יותר התברר כי התמונות שהציגה נלקחו מ-2017 ואינן קשורות למגפה.
בבחירות של 2018, היא נבחרה לסגנית הפדרלית על ידי מפלגת ה-PSL לדבריה, קו הפעולה שלה בלשכת הנבחרים ימשיך להיות המאבק בשחיתות. לדברי זמבלי, זה ייעשה באמצעות שלושה נדבכים: "פחות מדינה, יותר צדק וחינוך אמיתי." באפריל 2022, היא הצהירה שהיא מארגת תמיכה בחבר הפרלמנט, דניאל סילבירה כדי להשיג חנינה עבורו.
בעבר זמבלי הייתה חלק מהקבוצה הפמיניסטית Femen, אך עם כיול מחדש של תפיסתה הפוליטיקהת, היא תומכת כעת בדעות אנטי-פמיניסטיות.
שערוריות

מעצר אזרחי על השמצה: ביוני 2017 נעצרה על ידי שני חברי קונגרס בטענה להשמצה לאחר שטענה כי הם "גונבים".
השמצת ז'אן וויליס: ב-2018 הורשעה בהשמצת הפוליטיקאי ז'אן וויליס לאחר שהאשימה אותו בפדופיליה.
הערות שוליים

↑  Carla Zambelli 1710 (PSL) Deputada Federal, Eleições 2018, ‏28 באוקטובר 2018
↑  Nas Ruas, Nas Ruas, ‏2017 (ארכיון)
↑  Carla Zambelli defende combate à corrupção e critica atuação da bancada feminina, Câmara dos Deputados, ‏15 באוקטובר 2018
↑  Carla Zambelli tem mandato de deputada cassado pelo TRE-SP e fica inelegível por 8 anos após divulgar fake news sobre processo eleitoral, G1, ‏30 בינואר 2025
↑  Nonato Viegas, Líder de movimento que pediu impeachment de Dilma agora é monarquista, ÉPOCA, ‏16 בנובמבר 2017
↑  Carla Zambelli defende combate à corrupção e critica atuação da bancada feminina, Câmara dos Deputados, ‏15 באוקטובר 2018
↑  Roberta Pennafort, É #FAKE que foto mostre caixão enterrado vazio para inflar dados de mortos por coronavírus em Manaus, CBN, ‏30 באפריל 2020
↑  When Women Join the Boy’s Club: “Bolsonaristas” as the Greatest Political Chimera of Our Time

09 Mar 2023

By Dr Flavia Bellieni Zimmermann
↑  Deputado do PT dá voz de prisão a militante do movimento "Nas Ruas", Congresso em Foco, ‏30 בנובמבר 2017
↑  As polêmicas de Carla Zambelli: "Jean Wyllys é covarde ou mentiroso", universa.uol.com.br, ‏31 בינואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019251923   WorldCat (עם LCCN): n2019-251923
הוועידה (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  Matti Geschonneck 
 הופק בידי:  Reinhold Elschot, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסריט:  Magnus Vattrodt 
 עריכה:  Dirk Grau 
 שחקנים ראשיים:  פיליפ הוכמאייר (ריינהרד היידריך) Arnd Klawitter (רולנד פרייזלר) Frederic Linkemann (רודולף לנגה) Thomas Loibl (פרידריך וילהלם קריצינגר) פביאן בוש (גרהרד קלופפר) Jakob Diehl (היינריך מילר) מקסימיליאן בריקנר (אברהרד שנגארט) Matthias Bundschuh (אריך נוימן (פוליטיקאי)) Sascha Nathan (יוזף ביהלר) בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  Theo Bierkens 
 מדינה:  גרמניה 
 חברה מפיצה:  Condor 
 הקרנת בכורה:  19 באפריל 2023 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  דרמה היסטורית 
 מקום התרחשות:  Villa Marlier, Colonie Alsen 
 פרסים:  Civis Media Prize  פרס הטלוויזיה הגרמני  New York Festivals  רומי  פרס גרימה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הוועידה (בגרמנית: Die Wannseekonferenz) הוא סרט טלוויזיה גרמני שיצא בשנת 2022 ומתאר את מהלך ועידת ואנזה. התסריט נגזר מפרוטוקול הוועדה והוא עיבוד מחודש לסרט משנת 1984 (ועידת ואנזה).
הסרט בוים על ידי מתי גשונק (גר'). הוא יצא לרגל יום השנה ה-80 לוועידה שהנאצים ערכו ב-20 בינואר 1942 בווילה בגרואר ואנזה שבברלין. מטרת הכנס הייתה לדון בפתרון הסופי של הבעיה היהודית. לאחר תום המלחמה, נמצא תמליל אחד של פרוטוקול הוועידה עליו מבוסס הסרט.
הסרט זמין בספריית המדיה של רשת ZDF מאז 18 בינואר 2022 והוא שודר לראשונה ב-24 בינואר 2022.
עלילה

בהזמנתו של ריינהרד היידריך, 15 נציגים בכירים של ממשלת הרייך ורשויות האס-אס נפגשו בבוקר 20 בינואר 1942 בוילה בגרואר ואנזה בברלין ל"פגישה וארוחת בוקר". בסבב דיונים זה, שנקרא "ועידת ואנזה", תואם והורחב המשך הפתרון הסופי של השאלה היהודית. המשתתפים דנו בסוגיות ארגוניות ומגדירים מחדש את האחריות לרצח ההמוני השיטתי של מיליוני יהודי אירופה.
שחקנים ודמויות

פיליפ הוכמאיר (גר') – אובר-גרופנפיהרר ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA) וסגן הרייכספרוטקטור של בוהמיה ומורביה.
יוהנס אלמאייר (גר') – אדולף אייכמן.
גודהארד גיזה (גר') – ד"ר וילהלם שטוקרט.
פביאן בוש (גר') – אוברפיהרר האס-אס ד"ר גרהרד קלופפר.
סיימון שוורץ (גר') – בתפקיד מרטין לותר (Martin Luther) (אנ'), תת-מזכיר ואיש הקשר לאס-אס, משרד החוץ.
תומאס לויבל (גר') – ד"ר פרידריך וילהלם קריצינגר.
רפאל סטכוביאק (גר') – ד"ר ג'ורג' לייברנדט (Georg Leibbrandt), ראש המחלקה המדינית, משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
פטר ג'ורדן (גר') – גאולייטר ד"ר אלפרד מאייר (גר'), סגן השר במשרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
מרקוס שליינצר (גר') – גרופנפיהרר אס-אס אוטו הופמן.
מתיאס בונדסצ'ו (גר') – שטורמבאנפיהרר אס-אס אריך נוימן.
ג'יקוב דיל (גר') – גרופנפיהרר אס-אס היינריך מילר.
סשה נתן (גר') – ד"ר יוזף ביהלר.
פרדריק לינקמן (גר') – שטורמבאנפיהרר אס-אס ד"ר רודולף לנגה.
ארנד קלוויטר (גר') – ד"ר רולנד פרייזלר.
מקסימיליאן ברוקנר (גר') – אוברפיהרר האס-אס ד"ר אברהרד שנגארט.
לילי פיכטנר (גר') – אינגבורג ורלמן (גר')
פרדריק שמידט (גר') – מזכירו של אייכמן
הפקה

הסרט הופק במשותף על ידי ZDF וחברת Constantin Film ומומנה על ידי FilmFernsehFonds ורשויות מדינבורד ברלין-ברנדנבורג.
צילומי הסרט נערכו בין 3 בנובמבר ל-18 בדצמבר 2020 במיקום בו הייתה הווילה ובאולפני ברלינר יוניון-פילם בברלין-טמפלהוף. הפקת הסרט נתמכה על ידי מרכז הזיכרון והחינוך של מוזיאון בית ועידת ואנזה, ששטחו ממוקם בווילה ההיסטורית בוואנזה-ברלין.
ביקורת

ה"לקסיקון לקולנוע בינלאומי" (גר') שיבחה את הסרט והגדירה אותו כ"סרט דוקומנטרי מדכא על האסטרטגיות הקרות כקרח של השואה" ש"משחזר את האירועים, שנמשכו קצת יותר משעה, כמעט בזמן אמת, ללא ניפוח מבוים".
הסרט זכה בפרס זהב בקטגוריית הסרטים העלילתיים כחלק מפרסי הטלוויזיה והקולנוע של פסטיבל ניו יורק ב-2022.
ראו גם

ועידת ואנזה (סרט)
הפתרון הסופי (סרט)
ארץ אבות (ספר)
הערות שוליים

↑  Vincent Canby (18 בנובמבר 1987). "Film: Holocaust's birth, 'Wannsee Conference'". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2000. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הזוכים, באתר deutschlandfunk.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוטו (איטליה)

| --- | --- |
סמל נוטו

מרכז נוטו, והקתדרלה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  סיציליה סיציליה
 ראש העיר:  Corrado Figure
 רשות מחוקקת:  עירייה
 בירת העיר:  Noto 
 העיר הגדולה:  סירקוזה
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  555 קמ"ר
 גובה:  167 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים 95.8%
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  24,572 (2024)
  ‑ צפיפות:  44.28 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  36°53′35″N 15°04′14″E﻿ / ﻿36.89309050870249°N 15.070620282418147°E﻿ / 36.89309050870249; 15.070620282418147
 אזור זמן:  UTC+1
 אתר אינטרנט https://www.comune.noto.sr.it/en-us/home
  אתר מורשת עולמית
 כן
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןנוטו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןנוטו(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןנוטו(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןנוטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נוטו (באיטלקית: Noto) היא עיר קטנה בסיציליה, בעמק הנקרא על-שמה בנפת סירקוזה. היא מכונה "בירת הבארוק". מספר תושביה הסתכם בתאריך 1/1/2024 ב 24,572. העיר הוכרזה על-ידי אונס"קו בשנת 2002, ביחד עם שבע ערים אחרות והעמק "ואל די נוטו" הנושא את שמה של העיר נוטו, כאתר מורשת עולמית.
אתר מורשת עולמית

בשנת 2002 אונסק"ו הכריזה על נוטו, ביחד עם שבע ערים והעמק נוטו, כאתר מורשת עולמית. הערים הנוספות הן מודיקה (Modica), מיליטלו אין ואל די קטניה (Militello in Val di Catania), פאלאצולו אקריידה (Palazzolo Acreide), קלטג'ירונה- (Caltagirone), קטניה - (Catania), רגוזה - (Ragusa), ו-שיקלי - (Scicli). ההכרזה הייתה לפי סעיפים (קריטריונים) 1 ,2 ,4, ו-5. אחד הנימוקים להחלטה היה שחזור מוצלח של הערים בסגנון הבארוק המאוחר. במקרה של נוטו, השחזור כלל בניית את העיר כולה מחדש מהיסוד. במקרים של אחדות מן הערים האחרות, השחזור היה חלקי.
גאוגרפיה ואקלים

נוטו ממוקמת בדרום מזרח האי סיציליה, שהיא גם המחוז הממונה. העיר ממוקמת כ-38 ק"מ בכיוון כללי דרום מעיר הנפה סירקוזה. המרחק לבירת סיציליה פלרמו, מסתכם בכ-285 ק"מ. הגובה הממוצע של נוטו מעל פני הים הוא 167 מטרים, כשהנקודה הנמוכה בעיר מצויה בגובה 2- מטרים מתחת לפני הים, והגבוהה ביותר ב-770 מטרים מעל פני הים.
עונת הקיץ בנוטו חמה, עונת החורף קרירה, אך לא יותר מדי. החודשים היותר חמים בשנה הם יולי ואוגוסט, בהם הטמפרטורה הממוצעת מגיעה בימים ל-32 מעלות צלזיוס, ובלילות היא עומדת על ממוצע 22 מעלות. החודש הקריר בשנה הוא ינואר, בו הממוצע בימים עומד על 15 מעלות, ובלילות יורד עד 6 מעלות. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בעיר מסתכמת ב-538 מ"מ. החודש הגשום ביותר הוא נובמבר, עם 122 מ"מ בממוצע, והשחון ביותר הוא יולי, בו יורד רק ממוצע של 2.8 מ"מ. אין סטטיסטיקה של שלג בנוטו.
מקור השם

קיימת אי בהירות והובעו דעות שונות ומנוגדות, באשר למקור השם נוטו. אי הבהירות מובנת, בהתחשב במיעוט הממצאים הארכאולוגיים הקשורים לעיר. בין השאר נטען, כי מקור השם הוא בעיר העתיקה "נאס" (Neas), ואולם חוקרים אחרים סבורים שנאס כלל לא הייתה קיימת, בתקופות שבהן אמורה הייתה להתקיים ולתת את שמה לעיר ולאזור. מומחים אחרים סבורים, כי השם קשור לעיר העתיקה "נטום" (Netum), שמקורה בסיומות של מילים בשפה הלטינית, הנגמרות ב"etum", דוגמת "vinetum" (שפירושו כרם), או "olivetum" שמשמעו מטע זיתים. נוטו הוא גם שם משפחה איטלקי עתיק, שמקורו באזור הר פלגרינו שבנפת פלרמו בסיציליה. סברה אחרת אומרת, כי השם נובע דווקא מתקופת הכיבוש הערבי של האזור.
היסטוריה

מסופר, כי העיר נוסדה במאה ה-5 לפני הספירה על ידי המלך דוקטיוס (אנ') (Ducetius), שהעביר אוכלוסייה מאזור אחר, לאחר מלחמה עם סירקוזה היוונית. נוטו עצמה לא נכבשה בכח על ידי סירקוזה, אך הייתה תחת השפעה תרבותית וכלכלית יוונית, ולבסוף הפכה לקולוניה סירקוזית. ב-214 לפני הספירה (התאריך המדויק אינו וודאי), נוטו פתחה שעריה לאימפריה הרומית, והקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס (Marcus Claudius Marcellus) הכריז עליה כבעלת ברית, והעניק לה זכויות ושלטון עצמי. הפוליטיקאי, עורך הדין והנואם מרקוס טוליוס קיקרו תבע את מושל סיציליה, שנמלט לגלות. לאחר התקופה הרומית, נוטו הייתה תחת שליטה ביזנטית, ומאוחר יותר היו כ-200 שנות שלטון ערבי במקום. ב-1090 נכנעה נוטו לרוג'רו הראשון, רוזן סיציליה, שבסוף התהליך הוא ובנו שלטו בסיציליה כולה. ב-1693 העיר נהרסה ברעידת אדמה, אך הוקמה מחדש. ב-1861 נוטו אוחדה, ביחד עם איטליה וסיציליה כולה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני, והפכה לחלק מממלכת איטליה. במלחמת העולם השנייה נחתו כוחות בעלות הברית בהובלת הפילדמרשל הבריטי מונטגומרי באזור נוטו, והתקדמו משם צפונה ולאיטליה.
רעידת האדמה הגדולה

רעידת האדמה הגדולה התרחשה ב-11 בינואר 1693. הרעידה הייתה בעוצמה של 7.4 בסולם ריכטר ופגעה בעוצמה גדולה בכל יישובי ואל די נוטו. בסך הכל נפגעו יותר מארבעים וחמישה יישובים, מפגעיה חמורה ועד הרס מוחלט, כפי שהיה במקרה של נוטו. לאחר הרעידה העיקרית נמנו עוד כ-1,500 רעידות משנה. לפי ההערכות, ברעידת האדמה נהרגו לפחות 60,000 בני אדם, אך הערכות יותר גבוהות מסתכמות בכ-100,000 הרוגים במונחים אזוריים. כיוון שבאותה התקופה כבר לא היה צורך במיקום גבוה בעיר ובחומות - בעת התכנון מחדש הוחלט לשנות מעט את מיקומה של העיר. רעידת האדמה הייתה קטלנית והרסנית, אך היא שאפשרה את הבנייה מחדש בתכנון הנוכחי, שזכה להכרה של אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
ב-13 בדצמבר 1990 נפגע האזור שוב מרעידת אדמה, שהייתה הרבה פחות חמורה, בדרגה 4.8 בסולם ריכטר, עם רעידות משניות שהחזקה ביניהן הייתה בדרגה 4.6. ברעידה נספו 19 בני אדם ונפצעו 200. הנפגעת העיקרית ברעידה זו הייתה העיירה קרלטיני (Carlentini), הנמצאת מעט מחוץ לואל די נוטו.
אתרים ונקודות עניין

נוטו העתיקה (Noto Antica) - ניתן לעלות לשרידי העיר העתיקה נוטו, שחרבה ברעידת האדמה, לצפות בשרידים של החומות והמבנים, ולתצפת על האזור.
הרחוב הראשי - רחובה הראשי של נוטו הוא קורסו (רחוב) ויטוריו אמנואלה, על שם המלך ויטוריו אמנואלה השני, שאיחד את איטליה. הרחוב מתחיל בקשת המלכותית, שנבנתה לכבוד כניסתו של המלך פרדיננד השני לעיר. לאורך הרחוב מצויים מבנים וארמונות, וגם הכיכר המרכזית. הרחוב הראשי הוא התגלמות שחזור סגנון הבארוק המאוחר, אחת הסיבות לכינויה של נוטו "בירת הבארוק", ולזכייתה במעמד של אתר מורשת עולמית.
קתדרלת סן ניקולו - הקתדרלה בסגנון בארוקי, בשילוב אלמנטים נאו קלאסיים, עם חזית ופנים מרשימים. המדרגות המובילות לכוון קתדרלה רחבות במיוחד.
ארמונות - מספר ארמונות בארוקיים בנוטו. פאלאצו דוקציו (Palazzo Ducezio), עם חדר המראות שלו. הארמון משמש כבית עיריית נוטו. הבניין תוכנן על ידי האדריכל הסיציליאני ויצ'נצו סינטרה. הקומה השנייה נבנתה ב־1951 מעל המבנה המקורי מהמאה ה-17 .יצוין גם ארמון הבישוף.
אירועים

אירועי האביב ופסטיבל הפרחים - פסטיבל הפרחים הנו חלק מאירועי האביב בנוטו. הפסטיבל נקרא "אינפיורטה" (Infiorata), נערך מדי שנה בחודש מאי, בסוף השבוע השלישי של החודש. הפסטיבל נוסד בשנת 1980. במסגרת הפסטיבל, אומני ציור ופרחים הופכים את רחוב ויה ניקולאצ'י (Via Nicolaci) למרבד ששגוני של ציורים העשויים מפרחים. גודלו של המרבד המרכזי עולה על 700 מ"ר. גם באתרים נבחרים אחרים בעיר יוצרים מרבדי פרחים. נושא ציורי הפרחים מתחלף מידיי שנה. בשנה מסוימת הנושא מדינתי, כמו למשל איטליה, סין או יפן, ובשנים אחרות הנושא הנבחר הוא דרך המשי, סרטים מסוג מסוים וכן הלאה. הפסטיבל נמשך שלושה ימים ברצף.
במסגרת אירועי האביב, מתקיימים בימי הפסטיבל גם מופעי תרבות, מצעדים של מנופפי דגלים, ותערוכות. בימי האירועים, כנסיות ומוזיאוני העיר פותחים את שעריהם מן הבוקר ועד חצות הלילה.
תחבורה

אלה אפשרויות ההגעה בתחבורה ציבורית אל נוטו וממנה:
רכבת: בנוטו יש תחנת רכבת קטנה, וניתן להגיע אליה מהערים הראשיות בסיציליה, קטניה, סירקוזה וגם מפלרמו. החברה המפעילה היא טרנאיטליה, בקווי R שלה (הקווים האזוריים).
אוטובוס: קיים שירות סדיר אל ומ-סירקוזה וקטניה. מסירקוזה אפשר להחליף אוטובוס לכיוון פלרמו.
ניתן להגיע לנוטו בטיסה לנמל התעופה קומיסו (Comiso (CIY. נמל התעופה מרוחק כ-75 ק"מ מנוטו. מנמל זה מתקיימות טיסות ליעדים באיטליה, בולגריה וגם לפריז. אפשרות אחרת היא נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה (CTA) Catania-Fontanarossa Airport, המרוחק מנוטו כ-89 ק"מ. מנמל זה מתקיימות טיסות ליעדים באיטליה, וגם לוורשה ולמלטה.
ראו גם

ואל די נוטו
סיציליה
ערים תאומות

איטליה פומפיי, איטליה
בהחלטה משותפת של הערים מיום 8 באוקטובר 2011 נאמר, כי הן פומפיי והן נוטו היו בעבר ערים חשובות בהיסטוריה הים תיכונית, ושתיהן נהרסו מאסונות טבע, פומפיי מהתפרצות הר הגעש ווזוב ונוטו מרעידת אדמה.
גלריה

מפסטיבל הפרחים של נוטו בשנת 2023.
תמונה פנורמית מפסטיבל הפרחים "אינפיורטה" של שנת 2009.
קשת המלך פרדיננד השני.
פאלאצו דוקציו, המשמש בניין עיריית נוטו.
פסל המשוררת מריאנה קופא, ילידת נוטו.
מזרקת הרקולס.
הערות שוליים

↑  Noto (Siracusa, Sicilia, Italy) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de (באנגלית)
↑  What is World Heritage? | World Heritage Journeys, visitworldheritage.com (באנגלית)
↑  Late Baroque Towns of the Val di Noto (South-Eastern Sicily), whc.unesco.org (באנגלית ובשפות נוספות)
↑  Noto topographic map, elevation, terrain, Topographic maps (באנגלית)
↑  The climate of Noto and the best time to visit, weathermondo.com (באנגלית אמריקאית)
1 2  History of Noto, www.italythisway.com (באנגלית)
↑  Comune di Noto (SR) - Italia: Informazioni, web.archive.org (באיטלקית), ‏2018-12-03
↑  Noto Name Meaning, Family History, Family Crest & Coats of Arms, HouseOfNames, ‏2000-01-01 (באנגלית)
↑  DARIO BURGARETTA, [https://web.archive.org/web/20181203062820/http://www.tria.unina.it/index.php/sefer/article/download/5554/6191 Un’elegia in giudeo-arabo di Sicilia
per il massacro di Noto e Modica del 1474
(Ms. Parm. 1741 della Biblioteca Palatina di Parma)], Università degli studi di Napoli “L’Orientale” - Sefer yuḥasin (באיטלקית), 2016, עמ' 10
1 2  Xa3l, The History of Noto - breve sintesi della storia, Embrace Sicily, ‏2022-01-13 (באנגלית בריטית)
↑  Renato Eschini, Noto, Visit Sicily, ‏2022-05-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Invasion of Sicily : Juno Beach Centre, www.junobeach.org (באנגלית)
↑  #SmartEducationUnescoSicilia The earthquake that changed the geography of eastern Sicily in 1693 | (באנגלית בריטית)
↑  Xa3l, The History of Noto - breve sintesi della storia, Embrace Sicily, ‏2022-01-13 (באנגלית בריטית)
↑  A. Amato, R. Azzara, A. Basili, C. Chiarabba, M. Cocco, M. Di Bona, G. Selvaggi, Main shock and aftershocks of the December 13, 1990, Eastern Sicily earthquake, Annals of Geophysics 38, 1995-11-25 doi: 10.4401/ag-4122
↑  L. A. Times Archives, Quake in Eastern Sicily Kills 19 and Injures 200, Los Angeles Times, ‏1990-12-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Noto Antica - destroyed 11 January 1693 - Wonders of Sicily, The Wonders of Sicily (באנגלית)
1 2  Noto, the capital of the Baroque style, Select Sicily (באנגלית בריטית)
↑  Images of the Palazzo Ducezio (Town Hall) by Vincenzo Sinatra in Noto, Sicily, homepages.bluffton.edu
↑  What to do in Noto like a local: 10 travel tips | Visititaly.eu, https://www.visititaly.eu/places-and-tours/noto-like-a-local-things-to-do-see (באנגלית)
↑  Events in Sicily: Infiorata in Noto - May, Italy by Events (באנגלית אמריקאית)
↑  Don't miss the Sicilian Flower Festival of Noto, Scent of Sicily (באנגלית אמריקאית)
↑  There are 4 ways to get from Noto to Sicily by train, bus, or car, Rome2Rio (באנגלית), ‏17/10/2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554902205171  GND: 4117928-6  LCCN: n81033314  MusicBrainz: 107fe496-6823-40be-8f19-dc9a953b800e  NKC: ge130195  VIAF: 237289364   WorldCat (עם VIAF): 237289364
אימפריאליזם מודרני באפריקה

אף על פי שסוחרים זרים הגיעו לחופי אפריקה כבר במאה ה-15 הרי שעד סוף המאה ה-18 הייתה ההתיישבות האירופית לאורך החופים בלבד. היבשת הלא נודעת הרתיעה את הזרים שבאו דבר שגרם לכך שהיא לא נחקרה עד למאה ה-19. במשך הזמן גילו המעצמות השונות את הפוטנציאל הגדול של היבשת והאינטרס הכלכלי גבר על החשדות הקדומים. המתחרות העיקריות של האימפריאליזם באפריקה היו בריטניה, צרפת, גרמניה, בלגיה, איטליה, ספרד והולנד. בתקופת השלום המזוין חולקה אפריקה בידי המעצמות ומלבד אתיופיה וליבריה היו כולן תחת שלטון זר.