stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי בוסניה והרצגובינה – קרואטיה
יחסים כלכליים

היצוא לבוסניה והרצגובינה מסתכם ב-14.4% מכלל היצוא הקרואטי, ואילו משנת 2007 בוסניה והרצגובינה היא שותפת הסחר החמישית בגודלה בקרואטיה. כתוצאה מכך, קרואטיה היא גם היבואנית והיצואנית הגדולה ביותר של בוסניה והרצגובינה, ואילו בוסניה והרצגובינה היא הרוכשת השנייה בגודלה של סחורות קרואטיות. עם 343 מיליון מארק סחיר (237 מיליון דולר) של הון זר שהושקע, קרואטיה היא המשקיעה המובילה בבוסניה והרצגובינה, ומובילה עם סלובניה (302 מיליון מארק סחיר, או 208 מיליון דולר) וסרביה ומונטנגרו (122 מיליון מארק סחיר, או 84 מיליון דולר). בשנת 2007 הסתכם הסחר בין המדינות בסכום של 2,517 מיליון דולר (3.64 מיליארד מארק סחיר, או 13.63 מיליארד קונה קרואטי), גידול של 32 אחוזים לעומת השנה הקודמת.
פיתוח כלכלי

בין המדינות נערכו כמה מיזמים משותפים, ובהם הרחבת הכביש האירופי E73 כדי להעלות אותו לסטנדרטים של כביש מהיר.
סכסוכי גבולות

לשתי המדינות יש כמה קטעים של גבול השנויים במחלוקת, שהגדולה שבהן היא הנוגעת לגישה ימית אל נהר אונה (כפרים בבסיס הר פליישיביצה נמצאים בקרואטיה, בעוד שאחרים הם בבוסניה, המשמעות היא שיש צורך בתשעה מעברי גבול בכביש בודד, וחוסר הפעולה בבעיה זו מונע התפתחות רצינית באזור. קו הרכבת זאגרב–ספליט–ביחאץ' עדיין סגור לתנועה בעיקר בגלל הבעיה הזו. האשרור של הסכם הגבול משנת 1999 עדיין לא התרחש בשנת 2013.
יחסי בוסניה והרצגובינה – צ'ילה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – צ'ילה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: צ'ילה


בוסניה והרצגובינה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 756,102
אוכלוסייה
3,158,147: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי בוסניה והרצגובינה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין בוסניה והרצגובינה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות ארוכי שנים, וכוננו במקור בשנת 1935, לאחר שקבעו ממשלות צ'ילה ויוגוסלביה הסכמים שונים בנושא מסחרי, תרבותי וביטול אשרות תייר. בשנת 1997, לאחר המלחמה בבוסניה, הורתה צ'ילה על השתתפותם של אנשי קרבינרוס הצ'יליאניים שהצטרפו לכוח המשימה הבינלאומי של המשטרה כמפקחים על המשטרה האזרחית בבוסניה. בשנת 1999 אירחה צ'ילה פליטים מסובניה, אם כי כמעט כולם חזרו לאירופה עקב תנאי המחיה הירודים איתם התקבלו בצ'ילה.
צ'ילה שלחה בשנת 2003 חיילים לבוסניה כחלק מכוח הייצוב של נאט"ו. החל מהשנה שלאחר מכן, מבצע שלום זה הועבר לידי כוח האיחוד האירופי (EUFOR Althea), במסגרת המנדט של האו"ם. לפיכך, צ'ילה ארגנה מאז שליחת כוחות ומשאבים צבאיים לבוסניה והרצגובינה, ששירתו הן בסרייבו והן בבאניה לוקה, ומילאה תפקידים כמו בניית בתים וכערבה לסדר הציבור. צ'ילה אישרה את תמיכתה בהסכמי דייטון ובריבונותה ובשלמותה הטריטוריאלית של בוסניה והרצגובינה, ודחתה את ניסיונות הניתוק של רפובליקה סרפסקה, והיא דוגלת בשמירה על שלטון החוק ברמה הלאומית והבינלאומית.
ביקורים רשמיים

ביולי 2014 ביקר שר ההגנה הצ'יליאני, חורחה בורגוס, בבוסניה והרצגובינה, שם סקר את משימת שמירת השלום הצ'יליאנית במדינה זו וחתם על הסכם שיתוף פעולה הגנתי בסרייבו עם מקבילו הבוסני, זקרייה אוסמיץ'.
יחסים מסחריים

בשנת 2016, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.9 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה היו עורות ומוצרי עור, מאכלי ים מוכנים או משומרים ושזיפים מיובשים, ואילו המוצרים שיוצאו בעיקר על ידי בוסניה והרצגובינה כללו דפילטורים חשמליים והנעלה.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מיוצגת בבוסניה והרצגובינה באמצעות שגרירותה בבודפשט, הונגריה.
בוסניה והרצגובינה אינה מיוצגת בצ'ילה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי בוסניה והרצגובינה – ספרד

| יחסי בוסניה והרצגובינה – ספרד |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: ספרד


בוסניה והרצגובינה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 505,370
אוכלוסייה
3,158,147: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

שגרירות ספרד בסרייבו
יחסי בוסניה והרצגובינה–ספרד הם היחסים בין בוסניה והרצגובינה לספרד. הקשרים ההיסטוריים בין שתי המדינות מתוארכים להחדרת השפה הספרדית לבוסניה על ידי יהודים דוברי ספרדית שנמלטו מספרד לאחר כניסתו של צו אלהמברה בשנת 1492. במהלך מלחמת בוסניה בשנים 1992–1995 שלחה ספרד כוחות לתמיכה במאמץ שמירת השלום של האו"ם בבוסניה.
היסטוריה > שפה ספרדית

השפה הספרדית הוצגה לראשונה לבוסניה והרצגובינה כאשר היא הובאה על ידי היהודים הספרדים דוברי הספרדית, שנמלטו מכתר קסטיליה ומכתר אראגון בעקבות חקיקת צו אלהמברה על ידי איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, ופרננדו השני, מלך אראגון, בשנת 1492. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 1921, השפה היהודית-ספרדית הייתה שפת האם לכ-10,000 מתוך 70,000 תושבים בסרייבו.
שואת יהודי יוגוסלביה, ובפרט אלו שהתגוררו בשטחי המדינה העצמאית של קרואטיה (ממשלת בובות שכללה את כל שטחי בוסניה והרצגובינה) בשנות הארבעים ומלחמת בוסניה בשנות התשעים דלדלו מאוד את האוכלוסייה היהודית של בוסניה והרצגובינה; מעט מאוד מהיהודים שנותרו הם דוברים לאדינו כשפתם הראשונה. האוניברסיטה היחידה בבוסניה והרצגובינה המציעה קורסים בשפה הספרדית היא אוניברסיטת סרייבו.
היסטוריה > מלחמת בוסניה

ספרד כרתה ברית עם בוסניה והרצגובינה במהלך מלחמת בוסניה (1992–1995). לאחר העברת החלטה 770 על ידי מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1993, שהבטיחה אספקת סיוע הומניטרי על ידי כוחות האו"ם אפילו בכוח, ספרד, יחד עם צרפת, איטליה ובלגיה, שלחו כוחות לסייע במאמץ. ספרד הצטרפה גם לצרפת, בריטניה וארצות הברית בחתימת הסכם "אסטרטגיה משותפת" מיום 22 במאי 1993 לשמירה על "אזורים בטוחים" מפני פלישה סרבית.
יחסים דיפלומטיים

שגרירות ספרד בסרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה, נפתחה בשנת 1999. היחסים הכלכליים והמסחריים מוגבלים למדי, בגלל היעדר יזמים ספרדיים ותהליך הסטנדרטיזציה המתמשך במדינה האחרונה, כמו גם בשל הנושאים שמציבה הבירוקרטיה והשחיתות בבוסניה והרצגובינה. אחת המטרות שהציבה השגרירות היא קידום התרבות הספרדית על ידי עריכת קונצרטים, תערוכות ואירועים אקדמיים.
בנוסף, העיר ברצלונה חתמה על הסכם ידידות ושיתוף פעולה עם סרייבו בשנת 1994, ופתחה את שגרירות הדמוקרטיה המקומית, המאוישת על ידי נציגת ברצלונה בסרייבו בשנת 1996.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
ספרד מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו וקונסוליה במוסטר.
ינה בוזאנסקי

ינה בוזאנסקי (בהונגרית: Buzánszky Jenő;‏ 4 במאי 1925 בדומבובאר, הונגריה – 11 בינואר 2015 באסטרגום, הונגריה) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת המגן הימני. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות החמישים והיה השחקן היחידי בנבחרת שלא שיחק בקבוצות בודפשט הונבד ומ.ט.ק הונגריה.
בוזנאסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה ב-12 בנובמבר 1950 בתיקו 1–1 נגד בולגריה. לאחר מכן שיחק 48 משחקים עבור הונגריה והיה חלק מ"נבחרת הזהב". הוא עזר להונגרים לזכות במדליית זהב באולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952 וגם בגביע מרכז אירופה בשנת 1953. הוא גם שיחק בצמד המשחקים בהם הונגריה הביסה את אנגליה. במונדיאל 1954 הייתה הונגריה הפייבוריטית לזכות בטורניר, אך הפסידה בגמר 2–3 לגרמניה המערבית. בוזנסקי שיחק בכל חמשת המשחקים של אותו טורניר.
בשנת 1996 הפך לסגן יו"ר הפדרציה ההונגרית בכדורגל. הוא נפטר ב-11 בינואר 2015 בגיל 89 לאחר מחלה ממושכת והיה לשחקן האחרון שנשאר בחיים מ"נבחרת הזהב" של הונגריה.
תארים

אולימפיאדת הלסינקי: 1952
גביע מרכז אירופה: 1953
סגנית גביע העולם: 1954
יחידת רימון (1970)

ערך זה עוסק ביחידה מובחרת בצה"ל לשעבר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סיכת לוחם של סיירת רימון
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  יחידה מובחרת העוסקת בלחימה בטרור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1970–2005 (כ־35 שנים)
 מקים היחידה:  מאיר דגן
 פיקוד
 דרגת המפקד:   סרן
יחידת רימון (נקראת גם סיירת רימון) הייתה יחידה מובחרת בצה"ל הכפופה לפיקוד הדרום, אשר פעלה לסירוגין משנת 1970 עד 2005 ותפקידה העיקרי היה לחימה בטרור הפלסטיני ברצועת עזה.
היסטוריה

בשנת 1970 הטיל אלוף פיקוד הדרום, אריאל שרון, על סרן מאיר דגן, יוצא סיירת צנחנים ומפקד פלוגה באחד מגדודי החטיבה, להקים יחידה ללחימה בטרור ברצועת עזה. יחידה זו הייתה מודל מוקדם ליחידות המסתערבים (יחידת דובדבן וימ"ס) של היום וביצעה פעילות דומה. לימים העיד דגן כי לוחמי היחידה הוכשרו בירי מהיר באקדחים מסוגים שונים ואומנו להגיב מהר תחת אש. על חיילי היחידה הוטל לפעול בשטח הרצועה, בדגש על המרחבים האורבניים, יחד עם אנשי שב"כ, במטרה לאתר, לעצור ולחסל מחבלים. פעילות היחידה הייתה שנויה במחלוקת, על פי עדותו של דניאל עוקב. בשנת 1971 הוביל דגן את לוחמי היחידה במבצע "תעשייה", במהלכו התחזו הלוחמים לניצולי ספינת דיג טרופה שהגיעו מלבנון לרצועת עזה והצליחו להרוג את בכיר המחבלים ברצועת עזה באותה עת.
היחידה הועברה לחטיבה מרחבית הבקעה בזמן ארץ המרדפים בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 והמשיכה לפעול כמחלקת הסיור של החטיבה עד שנת 2005, אז הועברה לאחריות גדוד "נצח יהודה" (הנח"ל החרדי) ופעלה שם כמחלקת סיור.
בשנת 2010 הוקמה בפיקוד הדרום יחידה חדשה בשם "יחידת רימון", שנסגרה גם היא בשנת 2018 ולוחמיה שובצו והועברו ליחידות מגלן ודובדבן בחטיבת הקומנדו.
שם היחידה

גרסה אחת למקור שמה של היחידה הוא באירוע בו מצאה היחידה מצבור של רימוני יד ששימשו את המחבלים. במקום לפוצץ אותם פיצוץ מבוקר או פשוט להחרימם, החליטו ביחידה למלכדם באמצעות קיצור פתיל ההשהייה של הרימונים מזמן של 5 שניות לשנייה אחת בלבד. כאשר המחבלים ניסו מאוחר יותר להשתמש ברימונים הללו כנגד כוחות צה"ל, רבים מהם התפוצצו להם בידיים. עם זאת, האלוף במיל' מאיר דגן, מקים היחידה ומפקדה, ציין כי הסיפור הוא רק מיתוס, והיחידה קרויה על שם עץ הרימון.
הערות שוליים

↑  יוסי מלמן, הקשר עם שרון התחיל בימי הקמת סיירת רימון, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2002
↑  גור סלומון, ה-ע´ של המדינה, מקור ראשון, ‏ 25.05.2007, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  אביעד גליקמן, מאיר דגן נזכר בסיירת רימון: "הרגנו עשרות רבות", באתר ynet, 7 בנובמבר 2011
↑   אמיר אורן, המלחמה החשובה ביותר של מאיר דגן היא זו שנמנעה, באתר הארץ, 18 במרץ 2016.
↑  ‏יחידת רימון באתר "יחידה".
↑  אנשיל פפר, ערב ראש השנה, צה"ל פותח את סיירת רימון, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2011
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ירדן

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – ירדן |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: ירדן


איחוד האמירויות הערביות: ירדן
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 89,342
אוכלוסייה
11,106,647: 11,544,753
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 50,814
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 4,401
משטר
מונרכיה פדרלית, מונרכיה נבחרת, מונרכיה חוקתית: מונרכיה חוקתית

יחסי איחוד האמירויות הערביות–ירדן (בערבית: العلاقات الأردنية الإماراتية) הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הממלכה הירדנית ההאשמית. בין המדינות שוררים יחסים טובים המבוססים על קרבה גאוגרפית ותרבותית. איחוד האמירויות הערביות מחזיק שגרירות ברבת עמון כאשר לירדן יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. שתי המדינות הן מדינות מזרח תיכוניות והן בעלות קשרים קרובים. דוגמה טובה לכך היא שכאשר ראש הפרלמנט הפדרלי של איחוד האמירויות הערביות קיבל נציגי פרלמנט מירדן במאי 2016, זה התקבל בכבוד ובתרועות. שתי המדינות חותרות לשלום כלל ערבי כמו שנאמר בפגישה.
נסיכת דובאי, חיה בינת חוסיין אאל מכתום, היא ממוצא ירדני ויש למשפחתה קרבה למשפחה ההאשמית.
יחסי בוסניה והרצגובינה – פולין

| יחסי בוסניה והרצגובינה – פולין |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: פולין


בוסניה והרצגובינה: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 312,685
אוכלוסייה
3,158,147: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 21,105
משטר
רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–פולין הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לפולין.
סקירה כללית

הרפובליקה של פולין הכירה בעצמאותה של בוסניה והרצגובינה ב-30 באפריל 1992. היחסים הדיפלומטיים ביניהן כוננו ב-22 בדצמבר 1995. בתחילה, יוצגה פולין באמצעות שגרירותה בליובליאנה, סלובניה. באביב 1999 הוקמה בסרייבו הקונסוליה הכללית של הרפובליקה של פולין. שגרירות הרפובליקה של פולין בסרייבו הוקמה ב-23 במאי 2001. שגרירות בוסניה והרצגובינה בוורשה החלה לפעול ב-18 באפריל 2006. שתי המדינות הכירו בכך שבמסגרת הירושה המשפטית, מספר הסכמים שנחתמו על ידי הרפובליקה העממית הפולנית והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה יהיו מחייבים ביניהן.
בקרב פוליטיקאים פולנים, ביקורים בבוסניה והרצגובינה בוצעו על ידי, בין היתר: הנשיא אנדז'יי דודה יחד עם שר ההגנה הלאומית מריוש בלשצ'ק (2019), שרי החוץ Radoslaw Sikorski (2011) וזביגנייב ראו (כיו"ר OSCE, 2022). מצד שני, בין הפוליטיקאים של בוסניה והרצגובינה בפולין, היו: Željko Komšić (2007), חבר הפרלמנט הבוסני, Milorad Dodik (2021), ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה Denis Zvizdić (2019), שר החוץ איגור קרנאדאק (2016).
מאז 1996, משלחת צבאית פולנית מוצבת בבוסניה והרצגובינה, תחילה כחלק מכוחות ה-SFOR של נאט"ו, ומאז 2004 כחלק ממשימת EUFOR Althea של האיחוד האירופי. המשימות העיקריות של ה-PMC כוללות: אימון ובניית היכולות הצבאיות של הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה, מעקב אחר המצב הביטחוני, שיתוף פעולה עם נציגי רשויות מקומיות, מוסדות ציבור וארגונים לא ממשלתיים.
יחסים כלכליים

מחזור הסחר בין פולין לבוסניה והרצגובינה בשנת 2021 הסתכם בכ-400 מיליון אירו (יצוא מפולין – 283 מיליון אירו, יבוא – 118 מיליון אירו). בשנת 2020 הוא הסתכם בשווי 277.5 מיליון אירו (יצוא מפולין – 188.5 מיליון אירו, יבוא – 89 מיליון אירו), ובשנת 2019 – 319.4 מיליון אירו (יצוא מפולין – 239.6 מיליון אירו, יבוא – 79 אירו, 7 מיליון אירו). ההשקעות הפולניות בבוסניה והרצגובינה בסוף 2019 הסתכמו ב-24.6 מיליון אירו.
ב-30 במאי 2022 הוקם קו טיסה ישיר ורשה–סרייבו המופעל על ידי לוט פוליש איירליינס.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו.
יחסי ליכטנשטיין–קנדה

| יחסי ליכטנשטיין–קנדה |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: קנדה


ליכטנשטיין: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 9,984,670
אוכלוסייה
39,935: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 53,718
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי ליכטשנטיין–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין קנדה.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין נסיכות ליכטנשטיין כוננו בשנת 1995.
על פי משרד החוץ הקנדי "קנדה וליכטשטיין נהנות מיחסים חיוביים ומעבודה משותפת בארגונים רבים מסביב לעולם". הארגונים כוללים את סוכנויות האומות המאוחדות השונות, את בית המשפט הבינלאומי לפשעי מלחמה ואת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. ליכטנשטיין היא שותפה של קנדה בהגנה על זכויות האדם באומות רבות בעולם.
מאז שנת 2009 יחסי הסחר של קנדה עם ליכטנשטיין גדלו במקצת אודות להסכם סחר חדש עם אזור הסחר החופשי האירופי, אשר ליכטנשטיין חברה בו. ההסכם נותן לעסקים קנדיים את האפשרות להקים ולגדל קשרים מסחריים עם כל ממשלות החברות בארגון וכל החברות במדינות השונות.
נציגות דיפלומטיות

קנדה אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה לליכטנשטיין עליה.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ליכטנשטיין מחזיקה מסדרון בשגרירות שווייץ שבאוטווה, בירת קנדה, דרכו היא מנהלת את היחסים.
יחסי ליכטנשטיין–קזחסטן

| יחסי ליכטנשטיין–קזחסטן |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: קזחסטן


ליכטנשטיין: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 2,724,900
אוכלוסייה
39,935: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 12,656
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ליכטנשטיין–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין רפובליקת קזחסטן.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין רפובליקת קזחסטן כוננו רשמית לראשונה ב-31 בינואר 2007. בשנת 2017 הואמנה שגרירות קזחסטן בשווייץ על ליכטנשטיין ואיתה השגרירה ז'נאר אייצ'נובה.
הסחר שבין שתי המדינות הוא זניח ולרוב מסתכם בסכומי כסף פעוטים. בשנת 2015 הוערך הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות ב-370,000 דולר אמריקאי כאשר הייצוא הקזחי לליכטנשטיין עומד על 16,500 דולר אמריקאי והייבוא הקזחי מליכטנשטיין עומד על 350,300 דולר אמריקאי.
ביקורים מדרג גבוה > מליכטנשטיין לקזחסטן

ראש ממשלת ליכטנשטיין (2010)
נציגויות דיפלומטיות

ליכטנשטיין אינה מיוצגת בקזחסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קזחסטן אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קזחסטן האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה, על ליכטנשטיין.
יחסי ליכטנשטיין–צ'כיה

| יחסי צ'כיה–ליכטנשטיין |
| --- | --- |
צ'כיה: ליכטנשטיין


צ'כיה: ליכטנשטיין
שטח (בקילומטר רבוע)
78,867: 160
אוכלוסייה
10,703,802: 39,935
תמ"ג (במיליוני דולרים)
330,858: 7,365
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,910: 184,417
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

בין נסיכות ליכטנשטיין לבין הרפובליקה הצ'כית מתקיימים יחסים דיפלומטיים, וכמו כן השתיים חברות באיגוד הסחר החופשי האירופי.
היסטוריה

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה האשימה צ'כוסלובקיה את פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין כי הרוויח מהסכמים שחתם עם הנאצים בתקופת הכיבוש של צ'כוסלובקיה, ורכש נדל"ן ברחבי המדינה. בשנת 1948 הוקם בצ'כוסלובקיה משטר קומוניסטי, ובעקבות כך החרימו פקידי הממשל את נכסיו של נסיך ליכטנשטיין.
בתגובה ניתקה ליכטנשטיין את יחסיה עם פראג, ובעקבות כך ניתקה אף צ'כוסלובקיה את יחסיה עם ליכטנשטיין ואסרה על תושבי הנסיכות להיכנס לשטחה.
ב-13 ביולי 2009, שרי החוץ של צ'כיה וליכטנשטיין, חתמו על הסכם לכינון יחסים, כשלושה חודשים לאחר מכן חידשה גם סלובקיה את קשריה עם ליכטנשטיין, אך בסלובקיה מיהרו להבהיר כי ההסכם אינו מעיד על הכרה בתביעות הנדל"ניות של ליכטנשטיין.
יחסים דיפלומטיים

לשתי המדינות אין נציגויות דיפלומטיות אחת אצל השנייה, ומשום כך מייצג שגריר שווייץ בצ'כיה את ליכטנשטיין, ושגריר צ'כיה בשווייץ מייצג את מדינתו גם לגבי ליכטנשטיין.
יחסי בוסניה והרצגובינה – קנדה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – קנדה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: קנדה


בוסניה והרצגובינה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 9,984,670
אוכלוסייה
3,158,147: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי בוסניה והרצגובינה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין בוסניה והרצגובינה וקנדה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 בדצמבר 1995. לאחר פירוק יוגוסלביה שירתו באזור כ-40,000 אנשי כוחות קנדיים (עם 23 הרוגים). המשימה הצבאית של קנדה בבוסניה והרצגובינה, שנמשכה כמעט 19 שנים, הסתיימה במרץ 2010. קנדה סיפקה הכשרה לאנשי צבא בוסניה והרצגובינה באמצעות תוכנית ההכשרה הצבאית ושיתוף הפעולה, כולל הכשרה במתודולוגיה ותרגול של שמירת שלום, והוראת השפות אנגלית וצרפתית. ממשלת קנדה מילאה תפקיד משמעותי בפיתוחה של בוסניה והרצגובינה, במונחים של שמירת שלום, ביטחון, שיקום, רפורמה מוסדית, קידום ממשל תקין ושלטון החוק, כמו גם חיזוק המוסדות ברמת המדינה. קנדה נשארת מעורבת בבוסניה והרצגובינה ותומכת בשאיפותיה של בוסניה והרצגובינה לאינטגרציה אירו-אטלנטית. כחברה במועצת ההיגוי של מועצת יישום השלום (PIC) שהוקמה על ידי הסכם דייטון, קנדה תומכת בעבודתו של הנציג העליון כריסטיאן שמידט, המפקח על יישום ההיבטים האזרחיים של הסכם דייטון, בנושאים פוליטיים, כלכליים וענייני ביטחון.
סיוע לפיתוח

מאז 1995, קנדה השקיעה מעל 540 מיליון דולר קנדי בפרויקטי פיתוח באזור, שבוסניה והרצגובינה הייתה אחת המקבלות הגדולות ביותר. קנדה מילאה תפקיד משמעותי בתחומים כמו שיטור, סילוק מוקשים, זכויות אדם ותקשורת חופשית. תרומתה של קנדה לסילוק מוקשים בבוסניה והרצגובינה, המדינה הממוקשת ביותר באירופה, הייתה ראויה לציון. מאז 1998, קנדה תרמה 11 מיליון דולר לפינוי מוקשים, אילוף כלבים לגילוי מוקשים, תוכניות סיוע לקורבנות ומרכזי פעולת מוקשים של תוכנית הפיתוח של האו"ם ברחבי המדינה.
יחסי סחר

היחסים המסחריים בין המדינות צנועים. יצוא הסחורה הקנדי לבוסניה והרצגובינה בשנת 2020 עמד על 4.4 מיליון דולר, וכלל בעיקר מוצרי אלקטרוניקה, מכונות, כלי רכב וחלקים, ירקות וביגוד. יבוא הסחורה הקנדי מבוסניה והרצגובינה בשנת 2020 עמד על 12.8 מיליון דולר וכלל בעיקר ביגוד, רהיטים ומצעים, הנעלה, אלקטרוניקה וצעצועים וציוד ספורט.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה.
קנדה מיוצגת בבוסניה והרצגובינה באמצעות שגרירותה בבודפשט, הונגריה.
יוזף זמאן

יוזף זמאן (בצ'כית: Josef Zeman;‏ 23 בינואר 1915 – 3 במאי 1999) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

זמאן נולד ב-23 בינואר 1915 באימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. את הקריירה התחיל ב-SK צ'סקה בודייוביצה לפני שעבר ל-SK פלזן בשנת 1936. זמאן לא היה יכול להישאר שם זמן רב ולאחר כמה חודשים חתם בספרטה פראג. הוא זכה עימה פעמיים באליפות ובעונת 1937/38 סיים במקום השני במלכות השערים של הליגה. הוא סבל מפציעה בברך לזמן ממושך ולכן עזב אותה ל-SK פרדוביס בעונת 1943/44. לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק בכמה קבוצות נוספות לפני שסיים את הקריירה בקדנציה שנייה ב-SK צ'סקה בודייוביצה.
במדי נבחרת צ'כוסלובקיה עשה את הופעת הבכורה ב-1 בדצמבר 1937 בהפסד 5–4 לאנגליה. זמאן היה שותף במונדיאל 1938, וכבש את אחד משלושת שערי הנבחרת בהארכה נגד הולנד בשמינית הגמר. משחק זה היה גם לאחרון שלו.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – לוב

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – לוב |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: לוב


איחוד האמירויות הערביות: לוב
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 1,759,540
אוכלוסייה
11,106,647: 7,400,489
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 50,492
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 6,823
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי איחוד האמירויות הערביות–לוב הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות ללוב.
סקירה כללית

עם פרוץ המהפיכה בלוב בשנת 2011 תמכה איחוד האמירויות הערביות במורדים הלובים, ואף סיפקה להם נשק ותמיכה לוגיסטית. כאשר פרצה מלחמת האזרחים השנייה בלוב בשנת 2014, תמכה איחוד האמירויות הערביות בכוחותיו של הגנרל חליפה חפתר, והעניקה לו סיוע צבאי, פוליטי, כספי ותקשורתי. בינואר 2020 הציעה המועצה העליונה של לוב לממשלת ההסכמה הלאומית (GNA) המוכרת על ידי האו"ם לנתק את הקשר עם איחוד האמירויות הערביות.
יאן פיטרסון קון

| --- | --- |

דיוקן של יאן פיטרסון קון מאת הצייר ז'אק ואבן (אנ')
 לידה:  8 בינואר 1587 הורן
 פטירה:  21 בספטמבר 1629 (בגיל 42) בטאוויה
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית
 פעילות בולטת:  המנהל הכללי של חברת הודו המזרחית ההולנדית
 תפקיד:  המושל הכללי של איי הודו המזרחיים ההולנדיים (30 באפריל 1618–1 בפברואר 1623)  המושל הכללי של איי הודו המזרחיים ההולנדיים (30 בספטמבר 1627–21 בספטמבר 1629) 
 השקפה דתית:  קלוויניזם
 בן או בת זוג:  אווה מנט 
 
פסל של יאן פיטרסון קון בהורן
פסל של יאן פיטרסון קון בבטאוויה (נהרס על ידי היפנים ב-1943)
טקסט הסבר הוצב בשנת 2021 על הכן של פסל הורן
יַאן פִּיטֶרְסוֹן קוּן (בהולנדית: Jan Pieterszoon Coen‏; 8 בינואר 1587 – 21 בספטמבר 1629) היה מנהל בחברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC) בתחילת המאה ה-17, ששימש פעמיים כמושל הכללי של הודו המזרחית ההולנדית. הוא היה המייסד של בטאוויה, בירת הודו המזרחית ההולנדית. ידוע כמי שהוביל את ה-VOC בדרך לדומיננטיות באיי הודו המזרחית ההולנדית, הוא נחשב זמן רב לגיבור לאומי בהולנד. מאז המאה ה-19, מורשתו הפכה לשנויה במחלוקת בשל האלימות שהפעיל, במיוחד בשלב האחרון של הכיבוש ההולנדי של איי בנדה, במטרה להבטיח מונופול מסחרי על התבלינים אגוז המוסקט וציפורן.
ציטוט מפורסם שלו משנת 1618, ”אל ייאוש, אל תחוסו על אויביכם, כי אלוהים איתנו”, ממחיש את חוסר הרחמים המוחלט שלו, ואת אמונתו המוצקה בתמיכה האלוהית בפרויקט שלו. תוך שימוש באישור אלוהי מוצהר זה כדי לרדוף באלימות אחר מטרתו הסופית של מונופול סחר באיי הודו המזרחית, ביצעו חיילים הולנדים שפעלו על פי הוראותיו של קון פעולות הרס רצופות רבות באיי התבלינים של (כיום) מזרח אינדונזיה, כולל טבח בנדה (אנ') הידוע לשמצה של 1621. המטרה שלו הייתה להשיג מונופול על אספקת אגוז מוסקט ומַשׂיָה (התבלין המופק מקליפתו החיצונית של אגוז המוסקט) כדי להבטיח מחירים ורווחים גבוהים באופן מלאכותי עבור המשקיעים ההולנדים של ה-VOC. מעשיו נחשבו מוגזמים על ידי רבים, אפילו בתקופה כה אלימה יחסית. כתוצאה מכך, מאז עצמאותה של אינדונזיה בחנו אותו באור ביקורתי יותר, וההשקפה של ההיסטוריונים היא שהשיטות האלימות שלו היו לעיתים קרובות היו מופרזות.
ביוגרפיה

קון נולד בהורן שמצפון לאמסטרדם ב-8 בינואר 1587, ומשפחתו גידלה אותו בהתאם לעקרונות קלוויניסטים נוקשים. בשנת 1601 הוא עבר לרומא, ללמוד מסחר במשרדי "פלמינג יוסט דה וישר" (Fleming Joost de Visscher), שם למד את אומנות הנהלת החשבונות. הצטרף לחברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC) בשנת 1606, הוא ערך מסע מסחר לאיי הודו המזרחית בשנת 1607 עם הצי של פיטר וילמס פרהוף (Pieter Willemsz Verhoeff).
ביוגרפיה > המסע הראשון של VOC והחזרה (1607–1612)

במהלך המסע נרצחו פרהוף ו-42 מאנשיו במהלך משא ומתן עם הצ'יפים של איי בנדה.
לאחר שובו לרפובליקה ב-1610, הגיש קון דוח חשוב על אפשרויות הסחר בדרום-מזרח אסיה למנהלי החברה. כתוצאה מדיווח זה, הוא נשלח שוב אל מעבר לים בשנת 1612, בדרגת סוחר ראשי.
ביוגרפיה > מסע VOC השני וקידום (1612–1617)

בשל הצלחתו המסחרית במסעו השני, הוא מונה באוקטובר 1613, לחשב הכללי של כל משרדי ה-VOC באיי הודו המזרחית ולנשיא המשרדים הראשיים. בבאנטם (אנ') וג'קרטה.
בשנת 1614 הוא מונה למנהל הכללי, התפקיד השני בחשיבותו. ב-25 באוקטובר 1617, מינתה מועצת 17 הלורדים של ה-VOC כמושל הכללי הרביעי באיי הודו המזרחית, ועל כך נודע לו ב-30 באפריל 1618.