stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא קנטאורי
המיקום בשמיים

לעין הגלויה תיראה המערכת כאילו הייתה כוכב אחד, הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים הדרומית, קנטאור. ניתן לראותה בחצי כדור-הארץ הדרומי. בעזרת טלסקופ ניתן לראות שזוהי בעצם מערכת של כוכב כפול במסלול קרוב. לא ניתן להבדיל בין אורו של אלפא קנטאורי A לאלפא קנטאורי B בשל המרחק הקטן בין שניהם, ואורם המשותף יוצר את הבהירות השלישית בחוזקה בשמי הלילה. הזוג אלפא קנטאורי A ואלפא קנטאורי B מקיפים את מרכז מסתם המשותפת ב-79.91 שנות ארץ, ופרוקסימה קנטאורי מקיף אותם בחצי מיליון שנות ארץ.
פרוקסימה קנטאורי ממוקם במרחק של 2.18° מזוג הכוכבים אלפא קנטאורי A ואלפא קנטאורי B וניתן לראות אותו רק בעזרת טלסקופ. הכוכב השלישי והקטן ביותר במערכת מרוחק מהם מספיק באופן שבו אם ניתן היה לראות אותו בעין גלויה בהירותו הייתה מופיעה ככוכב נפרד בשמיים ולא נבלעת במערכת. מדענים מעריכים שיש קשר כבידתי בין פרוקסימה קנטאורי למערכת α Cen AB אך לא נמצאה עדות לכך שיש לו מסלול אליפטי האופייני למערכת מרובת כוכבים.
מאפייני המערכת

מערכת אלפא קנטאורי היא השלישית בבהירותה אחרי הכוכב הכפול סיריוס והכוכב העל-ענק קאנופוס. הכוכב הבהיר ביותר אחריה הוא ארקטורוס. אלפא קנטאורי A, ככוכב יחיד הוא הרביעי בבהירותו בשמיים וחיוור יותר רק במעט מארקטורוס. אלפא קנטאורי B ממוקם במקום ה-21 ברשימת הכוכבים היחידים הבהירים ביותר.
אלפא קנטאורי A קצת יותר גדול ובוהק מהשמש. הוא מסיבי יותר ב-10% בקירוב והרדיוס שלו גדול יותר בכ-23%. זהו כוכב דמוי-שמש בגוון צהוב-לבן בדומה לשמש השייך לסדרה הראשית. הוא שייך לסיווג הספקטרלי G2V. לפי ההערכות הסיבוב העצמי של הכוכב נמשך 22 יום.
אלפא קנטאורי B קצת יותר קטן ופחות בוהק מהשמש. מסתו נאמדת ב-90% מזו של השמש והרדיוס שלו קטן יותר בכ-14%. גם הוא שייך לסדרה הראשית. הוא שייך לסיווג הספקטרלי K1 V. הוא שונה בצבעו מאלפא קנטאורי A והוא יותר צהוב-כתום. לפי ההערכות הסיבוב העצמי של הכוכב נמשך 41 יום. אף על פי שהוא לא בהיר באותה מידה, הוא פולט קרני X בעוצמה חזקה יותר. כוכב לכת חוץ-שמשי במסה הדומה לכדור הארץ מקיף את הכוכב אחת ל-3.2 ימים במרחק של כ-6 מיליון ק"מ.
אלפא קנטאורי C שייך לסיווג הספקטרלי M5Ve או M5VIe והוא שייך לסדרה הראשית מסוג V או שהוא תת-ננס מסוג VI.
מחקר

מחקר שנערך באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, שכלל סימולציות מחשב המדמות היווצרות כוכבי לכת, הצביע על סבירות גבוהה לכך שלפחות כוכב לכת סלעי אחד, דומה לכדור הארץ, מקיף את אלפא קנטאורי B.
ואכן, באוקטובר 2012 התפרסם בכתב העת Nature
מחקר המצביע על עדויות למציאת כוכב לכת דמוי ארץ הסובב את אלפא קנטאורי B. זמן הקפתו סביב אלפא קנטאורי B הוא 3.2 ימים בלבד עקב קרבתו לאלפא קנטאורי B, והוא מוערך כבעל טמפרטורה גבוהה מכדי לקיים חיים כפי שמוכרים לנו כיום.
בשנת 2017 גילה מערך של רדיו-טלסקופים במדבר אטקמה שבצ'ילה, ALMA (Atacama Large Millimeter Array), כי נמצאת חגורת אבק במערכת הכוכבים הזו - דבר שעשוי להעיד על קיומם של כוכבי לכת רבים שכן נוצרו שם.
ראו גם

אלפא קנטאורי A
אלפא קנטאורי B
הערות שוליים

↑  Science News Alpha Centauri Should Harbor Detectable, Earth-like Planets
↑  Nature  An Earth-mass planet orbiting α Centauri B
↑  עודד כרמלי, עדויות ראשונות למערכת עולמות באלפא קנטאורי, באתר של סוכנות החלל הישראלית, 5 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294758005171  GND: 7544148-2  VIAF: 138327546   WorldCat (עם VIAF): 138327546
אריברט, נסיך אנהלט

אריברט, נסיך אנהלט (גרמנית: Aribert von Anhalt;‏ 18 ביוני 1866 - 24 בדצמבר 1933), היה העוצר של דוכסות אנהלט לתקופה קצרה בשנת 1918.
ביוגרפיה

אריברט נולד ב-18 ביוני 1866 בוורליץ, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו-קתן ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן.
ב-6 ביולי 1891 התחתן אריברט עם מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, בתם של כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין והלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בקפלת סנט ג'ורג' שבטירת וינדזור. בן דודה של מריה לואיזה, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היה פעיל מאוד בהסדרת השידוך.
עם זאת, הנישואין היו בלתי מאושרים ולא הניבו צאצאים. שנים לאחר מכן נטען שאריברט היה למעשה הומוסקסואל ואף נתפס במיטה עם משרת, על ידי מריה לואיזה או על ידי אביו. בדצמבר 1900 עשה אביו שימוש בזכותו כדוכס אנהלט, וביטל את הנישואין. הנסיכה מריה לואיזה, ששהתה אז בביקור רשמי בקנדה, שבה מיד לבריטניה. בזיכרונותיה היא התייחסה לשבועת הנישואין שלה כמחייבת והיא מעולם לא נישאה שנית. יחד עם זאת, היא מתייחסת בזיכרונותיה בזעם לנישואיה וברור שהיא סלדה מבעלה לשעבר.
ב-21 באפריל 1918 מת אחיו אדוארד, דוכס אנהלט, ובנו יואכים ארנסט, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, שימש אריברט כעוצר הדוכסות. ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה התגורר אריברט במינכן, עד למותו ב-24 בדצמבר 1933.
אלפא דיאלו

אלפא דיאלו (באנגלית: Alpha Diallo; נולד ב-29 ביוני 1997) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד במונקו מה-LNB Pro A הצרפתית והיורוליג.
קריירה בתיכון

דיאלו נולד וגדל בניו יורק, אך עבר לדנוור, קולורדו עם אמו. הוא שיחק בבית הספר התיכון דנוור וסט כסופומור והוביל את הקבוצה לשמינית גמר דרג 4A במדינה. הוא הושעה על ידי איגוד התיכונים של קולורדו לאחר שניסה לעבור לבית הספר התיכון אברהם לינקולן. דיאלו שיחק שתי עונות באקדמיית פרדריק דאגלס בהארלם, והמשיך לשנת לימודים נוספת באקדמיית ברוסטר, והעמיד ממוצעים של 16.5 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. הוא רשם 35 נקודות, שמונה ריבאונדים ושמונה אסיסטים מול אלופת המדינה בסיום העונה, האקדמיה הצבאית הארגרייב. דיאלו ייצג את נבחרת אפריקה ב-Adidas Nations circuit, והעמיד ממוצעים של 20.5 נקודות ו-10.7 ריבאונדים למשחק. הוא דורג כשחקן ה-95 הטוב במחזור שלו, וחתם במכללת פרובידנס למרות הצעות מאוקלהומה סטייט ו-VCU.
קריירת מכללות

כפרשמן העמיד דיאלו ממוצעים של 5.7 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. כסופומור רשם דיאלו ממוצעים של 13.2 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים, ולעיתים קרובות שמר על השחקן הטוב ביותר של הקבוצה היריבה. עם זאת, הוא קלע רק 21% לשלוש, ועבד על הקליעה שלו בקיץ. כג'וניור נבחר דיאלו לחמישיית העונה השנייה של הביג איסט. הוא העמיד ממוצעים של 16 נקודות, 8.1 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק, והוביל את הקבוצה בכל ארבע הקטגוריות. דיאלו הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA ‏2019 אך החליט לחזור לפרובידנס. בעונת הסיניור הוא נבחר לחמישיית קדם העונה באזור. ב-16 בפברואר 2020 קלע דיאלו שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון 74–71 על סיטון הול המדורגת עשירית, כשקלע 11 מ-15 מהשדה, ולמחרת נבחר לשחקן השבוע בביג איסט. כסיניור העמיד דיאלו ממוצעים של 14.1 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק, ונבחר שוב לחמישייה השנייה באזור.
קריירה מקצועית > לאווריו

ב-9 בספטמבר 2020 חתם דיאלו על החוזה המקצועי הראשון שלו בלאווריו מליגת העל היוונית. במהלך עונת 2020/21 המוצלחת של המועדון, בו הגיע לראשונה לגמר הליגה, העמיד דיאלו ממוצעים של 12.9 נקודות, 5.4 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > מונקו

ב-24 ביולי 2021 חתם דיאלו על חוזה לשלוש שנים באלופת יוון וקבוצת היורוליג פנאתיניאקוס. עם זאת, ב-30 באוגוסט 2021 הוא חתם במונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
ב-18 במאי 2022 הוא נבחר לחמישיית העונה בליגה הצרפתית. דיאלו עזר למונקו להגיע לגמר הליגה, בו הפסידה לאסוול ליון-וילרבאן.
בעונת 2022/23 זכה דיאלו עם מונקו לראשונה באליפות צרפת בכדורסל, והעפיל עימה לפיינל פור היורוליג 2023.
קריירה בנבחרת הלאומית

בקיץ 2019 היה דיאלו חלק מנבחרת ארצות הברית בכדורסל שהתחרתה במשחקים הפאן-אמריקאיים בפרו. הנבחרת זכתה במדליית ארד, וניצחה במשחק על המקום השלישי את הרפובליקה הדומיניקנית 92–83 עם 23 נקודות וחמישה ריבאונדים של דיאלו. הוא הוביל את הנבחרת בנקודות (15.0), ריבאונדים (5.6) וחטיפות (1.6) למשחק.
הערות שוליים

↑  "Alpha Diallo". teamusa.org. הוועד האולימפי של ארצות הברית.
1 2 3  מקנמארה, קווין (26 באפריל 2016). "Alpha Diallo commits to PC over Oklahoma State and VCU". The Providence Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גרוק, ניק (22 באפריל 2016). "Alpha Diallo, a top high school basketball prospect, leaves Colorado". דנוור פוסט. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ג'ויס, גרג (8 במרץ 2018). "Providence rides New York City star to resume-building win". ניו יורק פוסט. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הופקינס, מייק (26 באפריל 2016). "Providence Gets Commitment from 2016 Alpha Diallo of Brewster Academy". Big East Coast Bias. SB Nation. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  גוביס, פיטר (7 במרץ 2018). "LOCAL MEN'S COLLEGE BASKETBALL: Diallo stays on the sophomore rise for Friars". The Sun Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מקנמארה, קווין (27 ביוני 2018). "College Basketball Journal: PC's Diallo a Big East star on the rise". The Providence Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  גוביס, פיטר (16 בפברואר 2020). "MEN'S COLLEGE BASKETBALL: Diallo a monster as Friars stun Pirates". The Sun Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מקנמארה, קווין (29 במאי 2019). "Alpha Diallo returning to PC for senior season". The Providence Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  גוביס, פיטר (10 באוקטובר 2019). "Friars' Diallo All-Big East first-team pick". The Sun Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קוראקיס, יאני (17 בפברואר 2020). "Alpha Diallo key to Friars stretch run". WPRI. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bey, Gillespie, Robinson-Earl and Moore Earn BIG EAST Honors". אוניברסיטת וילאנובה ויילדקאטס. 8 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Diallo inks at Lavrio at the beginning of his pro career". Eurobasket. 9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Panathinaikos announces Alpha Diallo". ספורטנדו. 24 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alpha Diallo signs with AS Monaco Basket". ספורטנדו. 30 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trophées LNB : les lauréats en Betclic ELITE !". Betclic ELITE (בצרפתית). 2022-05-18.
↑  "Le triplé pour Lyon-Villeurbanne !". Betclic ELITE (בצרפתית). 2022-06-25.
↑  מונאקו חגגה אליפות ראשונה בתולדותיה, וומבניאמה נפרד מצרפת, באתר וואלה, 15 ביוני 2023
↑  לי נוף גזית, ‏מכבי ת"א נכנעה למונאקו ולא העפילה לפיינל פור, באתר ONE‏, 10 במאי 2023
↑  מקנמארה, קווין (4 באוגוסט 2019). "Alpha Diallo helps lead Team USA to Pan Am bronze medal". The Providence Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
אני לומד גרמנית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניס לאשו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1998
 מספר עמודים:  189
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  2007
 תרגום:  רמה איילון
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002548608
אני לומד גרמנית (בצרפתית: J'apprends l'allemand) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי דניס לאשו (Denis Lachaud). הספר, שיצא לאור בצרפת בשנת 1998, הפך לרב-מכר. המהדורה העברית, בתרגומה של רמה איילון, פורסמה ב-2007.
עלילה ומאפיינים

הספר מתואר כביוגרפיה של ארנסט, נער צרפתי עדין, ובעל שם משפחה משונה (וומל), שאינו מקובל מבחינה חברתית. כאשר הוא עולה לכיתה ו', מחליט ארנסט ללמוד גרמנית כשפה שנייה. כך נפתחת לה קופת שרצים משפחתית הקשורה להוריו שעזבו את גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ופתחו בחיים חדשים בצרפת.
בגיל 14 הוא נוסע להתארח בגרמניה במסגרת חילופי סטודנטים. שם הוא מגלה את שונותו מבחינה משפחתית: מתברר שלסבו היה עבר נאצי, דבר שהמשפחה הסתירה עד כה. ההתוודעות לנושא זה מקבילה לגילוי אהבה ראשונה, עם בחור גרמני צעיר. ארנסט, ששונותו החברתית מתחילה לקבל הסבר, משלים בהדרגה עם היותו הומו, אך מסרב לקבל את שורשיו הנאציים.
הסופר, דניס לאשו, מלווה באמצעות דמות המתבגר העדין את התמודדותה של התרבות הצרפתית עם שורשים גרמניים, ועם נושא הדחקת זיכרון השואה בצרפת ובאירופה.
אריאל ברונז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1984 (בן 40) אודסה, אוקראינה
 סוגה מועדפת:  מחזאות, בימוי, מיצג, שירה, משחק
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 https://www.arielbronz.com
 
אריאל ברונז (נולד ב-16 ביולי 1984 באודסה) הוא יוצר, במאי, מחזאי, משורר, אמן פרפורמנס, שחקן ומורה לתיאטרון.
ברונז הוא בוגר בתי הספר למשחק ניסן נתיב ויורם לוינשטין ובית הספר לאמנות מנשר. כיום הוא מורה למחזות שייקספיר בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב.
זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2018.
במקביל הוא משמש כמנהל אמנותי שותף ובמאי הבית של תיאטרון קליפה.
אודות יצירתו

ברונז בולט בזירת התיאטרון העכשווי בישראל במופעיו השנויים במחלוקת. עבודותיו נועדו לעורר הדים ציבוריים ותקשורתיים נרחבים; ברונז מנצל את תרבות הפופ בדי להעביר לקהל ביקורת נוקבת וקשה לעיכול, באמצעות שימוש בדימויים, סמלים וקלישאות מקומיות. בעבודותיו ניכרת הביקורת שלו על מדינת ישראל ועל הצביעות של אזרחיה.
ב-6 במרץ 2016 עלה שמו לכותרות כאשר הוזמן מטעם עיתון "הארץ" להופיע ב"ועידת ישראל לתרבות" עם יצירתו "Love the Juice". במהלך המופע הקהל עזב את האולם והפריע למהלך ההצגה בקריאות בוז. ברונז סירב לרדת מהבמה וכשמאבטחי הוועידה ניסו להפסיק את המופע, נעץ בתגובה בישבנו דגל לבן. בתקשורת פורסם שמדובר בדגל ישראל, מה שהוביל לגינויים קשים נגדו מצד אנשי ימין דוגמת הראפר "הצל" ושרת התרבות מירי רגב, שמשרדה הגיש נגדו תלונה במשטרה באשמת "פגיעה בכבוד דגל המדינה". אחרים הגנו על מעשיו בטענה שמדובר ביצירת אוונגרד שהוצגה במהלך כנס למען חופש הביטוי והיצירה. ברונז טען בחקירתו כי מדובר היה באלתור. במאי 2020 נסגר התיק.
מעבודותיו > יצירות תיאטרון

| שם היצירה | תפקיד | שנים | מיקום | נוצר במסגרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המלט בשוק (עבודה בתהליך) | במאי, מעבד, שחקן | 2018 | שוק התקווה, תל אביב | תיאטרון קליפה |
| מישהו בבית - מבוססת על סיפור חייו של חיים נחמן ביאליק | יוצר, במאי, כותב | 2017 ואילך | בית ביאליק, תל אביב | תיאטרון קליפה |
| חלומלילקיץ | במאי, מעבד, שחקן | 2017 - 2018 | תיאטרון הבית, תל אביב | ניסן נתיב |
| תרבות בפריפריה | יוצר, במאי, מחזאי, שחקן | 2016 | בית העיר, תל אביב | תיאטרון קליפה |
| מתקן 27 | יוצר, אוצר, במאי, מחזאי, שחקן | 2016 | בית העיר, תל אביב | תיאטרון קליפה |
| Forever / Never | שחקן, דרמטורג | 2016 | פסטיבל UNIDRAM, גרמניה | תיאטרון קליפה |
| אני דניאיל חארמס | מחזאי | 2016 | תיאטרון הבית, תל אביב |  |
| Love the Juice | מחזאי, במאי, שחקן | 2015 - 2017 | תיאטרון קליפה, תל אביב | תיאטרון קליפה |
| מי רוצה סיבוב על גמל? | מחזאי, במאי, שחקן | 2015 ואילך | ברחבי הארץ | עצמאי |
| Hate Art | יוצר, במאי, שחקן | 2015 | מתחם גבירול, תל אביב | "אוהבים אמנות, עושים אמנות" |
| שר הטקס | יוצר, שחקן | 2015 | תיאטרון תמונע, תל אביב | פסטיבל אינטימדאנס |
| בורות | במאי, מחזאי, שחקן | 2014 - 2016 | תיאטרון תמונע, תל אביב |  |
| ארץ פוק | מחזאי | 2014 - 2017 | צוותא, תל אביב |  |
| נוח בקושי | יוצר, שחקן | 2013 | תיאטרון תמונע, תל אביב | פסטיבל אינטימדאנס |
| זה לא אני, עולם תחתון, 3 נשים, חזירים | מחזאי | 2012 - 2013 | צוותא, תל אביב | פרויקט 48 |
| ארוחה משפחתית | מחזאי | 2012 | פסטיבל עכו, עכו |  |
| הדייר חיימוביץ' | מחזאי, שחקן | 2012 - 2015 | תיאטרון תמונע, תל אביב |  |
מעבודותיו > משחק

| שם היצירה | סוג | שנים | מאת | מסגרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עלייתו לגרדום של הליצן X | תיאטרון | 2016 | אלדד פריבס | בית העיר, תל אביב, 2015 |
| הגננת | קולנוע | 2015 | נדב לפיד | סרט קולנוע עלילתי באורך מלא, הוקרן בבתי קולנוע ברחבי העולם |
| שחר אבוטבול | תיאטרון | 2014 | אור נדב ארגוב | תמונע, ת"א, 2014 |
| הומור | קולנוע | 2013 | טל זגרבה | סרט קצר, הוקרן בבתי קולנוע ברחבי העולם |
| המפטי דמפטי | תיאטרון | 2012 - 2013 | דינה בליך | תיאטראות "תמונע" בתל אביב ו"פנטנקה" שבסנקט פטרסבורג, רוסיה |
| ולו | תיאטרון | 2012 | מרטין מוגילנר | פסטיבל עכו, 2012 |
| השוטר | קולנוע | 2011 | נדב לפיד | סרט קולנוע עלילתי באורך מלא, הוקרן בבתי קולנוע ברחבי העולם |
| תפסו את המרגל | תיאטרון | 2011 | רם רחמים | מבוססת על תסכית מאת חנוך לוין |
| תיכון השיר שלנו | טלוויזיה | 2009 - 2010 | טדי הפקות |  |
מעבודותיו > שירה

| פרסום / אירוע | שנה |
| --- | --- |
גרנטה - מגזין לספרות חדשה: 2017
פסטיבל תל אביב לשירה: 2016
הו! 11 - גיליון מיוחד: מחזות: 2015
אירועי לילה לבן בבית אריאלה: 2014
מגוון אירועי ספוקן וורד ברחבי הארץ: 2011 - 2014
פסטיבל מטולה לשירה: 2009
הערות שוליים

↑   יאיר אשכנזי, יוצר הפרינג' אריאל ברונז מסביר למה הוא מתעב את הישראלים ואת מדינת ישראל, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2015
↑  יאיר אשכנזי, יניב קובוביץ, נחקר במשטרה האמן אריאל ברונז, שתחב דגל לישבנו בוועידת ישראל לתרבות, באתר הארץ, 7 במרץ 2016
↑  עמית סלונים‏, רק אל תגידו שתקיעת דגל בישבן היא לא אמנות. דעה, באתר וואלה, 7 במרץ 2016
↑  יהושע (ג'וש) בריינר, נסגר התיק נגד האמן אריאל ברונז שנעץ דגל בישבנו בוועידת "הארץ" לתרבות, באתר הארץ, 7 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010204360105171  LCCN: no2020083876  VIAF: 39159518032832770090   WorldCat (עם VIAF): 39159518032832770090
אנדריי באל

אנדריי מיכאילוביץ' באל (באוקראינית: Андрій Міхайлович Баль;‏ 16 בפברואר 1958 – 9 באוגוסט 2014) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעיקר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת ברית המועצות. בנבחרת ברית המועצות שיחק 20 משחקים וכבש שער אחד, מול ברזיל במונדיאל 1982.
בתחילת שנות ה-90 שיחק באל בישראל, בקבוצות מכבי תל אביב ובני יהודה תל אביב. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון, שימש כעוזרו של מאמן מכבי חיפה, גיורא שפיגל, והוביל יחד עמו את הקבוצה לזכייה באליפות ללא הפסד בשנת 1994. בשנת 1998 מונה לעוזר מאמן מכבי הרצליה, ולאחר מכן שימש כמאמן הראשי של הכח רמת גן.
בשנת 2000 חזר למולדתו, שימש כעוזר מאמן דינמו קייב, ולאחר שאימן את וורסקלה פולטבה מונה בשנת 2003 לעוזר מאמן נבחרת אוקראינה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2007. בשנת 2009 מונה למאמנה הראשי של צ'רנומורץ אודסה, ובשנת 2011 שב לתפקיד עוזר מאמן נבחרת אוקראינה, וכמו כן שימש כמאמנה הזמני של הנבחרת.
באל נפטר בגיל 56 ב-9 באוגוסט 2014, לאחר שסבל מאירוע לב בעת משחק כדורגל ותיקים בקייב.
תארים כשחקן

גביע אירופה בכדורגל עד גיל 19 – 1976
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 – 1977
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 1980, 1990
גביע אירופה למחזיקות גביע – 1986
אליפות ברית המועצות – 1981, 1985, 1986, 1990
גביע ברית המועצות – 1982, 1985, 1987, 1990
גביע הטוטו – 1992
הערות שוליים

↑  דוד נתן, אנדריי באל, שחקן מכבי ת"א ובני יהודה לשעבר, מת בגיל 56, באתר ynet, 9 באוגוסט 2014
| נבחרת ברית המועצות – מונדיאל 1982 |
| --- | --- | --- |
|  1 דסאייב •  2 סולכוולידזה •  3 צ'יוודזה •  4 חידיאטוללין •  5 בלטצ'ה •  6 דמיאננקו •  7 שנגליה •  8 בסונוב •  9 גברילוב •  10 אוגנסיאן •   11 בלוחין •  12 באל • 13 דרסליה •  14 בורובסקי • 15 אנדרייב • 16 רודיונוב • 17 בוריאק • 18 סוסלופרוב • 19 יבטושנקו • 20 רומנצב • 21 ויקטור צ'אנוב • 22 ויאצ'סלב צ'אנוב • מאמן: בסקוב |  1 דסאייב •  2 סולכוולידזה •  3 צ'יוודזה •  4 חידיאטוללין •  5 בלטצ'ה •  6 דמיאננקו •  7 שנגליה •  8 בסונוב •  9 גברילוב •  10 אוגנסיאן •   11 בלוחין •  12 באל • 13 דרסליה •  14 בורובסקי • 15 אנדרייב • 16 רודיונוב • 17 בוריאק • 18 סוסלופרוב • 19 יבטושנקו • 20 רומנצב • 21 ויקטור צ'אנוב • 22 ויאצ'סלב צ'אנוב • מאמן: בסקוב | ברית המועצות |
| נבחרת ברית המועצות – מונדיאל 1986 |
| --- | --- | --- |
|  1 דסאייב •  2 בסונוב •  3 צ'יוודזה •  4 מורוזוב •  5 דמיאננקו •  6 בובנוב •  7 יארמצ'וק •  8 יאקובנקו •  9 זאברוב •  10 קוזנצוב •   11 בלוחין •  12 באל • 13 ליטובצ'נקו •  14 רודיונוב • 15 לאריונוב • 16 צ'אנוב • 17 ייבטושנקו • 18 פרוטאסוב • 19 בלאנוב • 20 אלייניקוב • 21 רץ • 22 קרקובסקי • מאמן: לובנובסקי |  1 דסאייב •  2 בסונוב •  3 צ'יוודזה •  4 מורוזוב •  5 דמיאננקו •  6 בובנוב •  7 יארמצ'וק •  8 יאקובנקו •  9 זאברוב •  10 קוזנצוב •   11 בלוחין •  12 באל • 13 ליטובצ'נקו •  14 רודיונוב • 15 לאריונוב • 16 צ'אנוב • 17 ייבטושנקו • 18 פרוטאסוב • 19 בלאנוב • 20 אלייניקוב • 21 רץ • 22 קרקובסקי • מאמן: לובנובסקי | ברית המועצות |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריברט ריימן

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1936 ברלין, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  13 במרץ 2024 (בגיל 88) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין, אוניברסיטת וינה 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, מוזיקה אקספרימנטלית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1993)  פרס ארנולד שנברג (2006)  פרס האמנות של ברלין (2002)  פרס רוברט שומאן לשירה ומוזיקה (2016)  פרס ארנסט פון סימנס (2011)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1999)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (2003)  פרס בך של העיר החופשית של המבורג (1987)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1985)  פרס המוזיקה של פרנקפורט (1991)  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1995)  מסדר ההצטיינות של ברלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריברט ריימן (בגרמנית: Aribert Reimann;‏ 4 במרץ 1936 – 13 במרץ 2024) היה מלחין אופרה, פסנתרן ומלווה גרמני. הגרסה שלו למחזה המלך ליר של ויליאם שייקספיר נכתבה לפי הצעתו של דיטריך פישר-דיסקאו, ששר בתפקיד הראשי.
ביוגרפיה

ריימן, יליד ברלין, למד הלחנה, קונטרפונקט ופסנתר (אצל בלכר ופפינג, בין השאר) בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין, ולאר מכן התקבל לעבודה כפסנתרן חזרות בדויטשה אופר ברלין. הופעותיו הראשונות כפסנתרן ומלווה היו בסוף שנות ה-60. בראשית שנות ה-70 היה לחבר באקדמיה לאמנויות בברלין. בשנים 1974 עד 1983 כיהן כפרופסור לשירים בני זמננו בהמבורג ומשנת 1983 עד 1998 בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין.
המוניטין של ריימן כמלחין גדלו במידה רבה הודות לכמה אופרות ספרותיות חשובות, ביניהן "המלך ליר", "הטירה" על פי קפקא ו"סונאטת רוחות" על פי סטרינדברג. מלבדן כתב מוזיקה קאמרית, יצירות תזמורתיות ושירים. הוא זכה רבות בתוארי כבוד ועיטורים, ביניהם "צלב המצוינות הגרמני הגדול" עם כוכב ו"מסדר המצוינות של ברלין".
יצירתו האחרונה, "קנטוס לקלרינט ותזמורת", שהקדיש לקלרינטן והמלחין ירג וידמן, הושמעה בביצוע בכורה ב-13 בינואר 2006 באולם השידורים הגדול של רדיו מערב גרמניה בקלן. המלחין, שהיה נוכח בקונצרט אמר, כי ההשראה ליצירה באה מחיבוריו לקלרינט של קלוד דביסי.
ריימן נפטר ב־13 במרץ 2024.
יצירות > יצירות לבימה

"משחק חלום", על פי יוהאן אוגוסט סטרינדברג, 1965
"מלוזינה", על פי איבן גול 1971
"ליר", (על פי ויליאם שייקספיר 1978
"סונאטת הרוחות", (על פי סטרינדברג) 1984
"טרואדס", (על פי אוריפידס) 1986
"הטירה", (על פי פרנץ קפקא) 1992
"בית ברנרדה אלבה" (על פי פדריקו גארסיה לורקה)
יצירות > יצירות תזמורתיות

וריאציות לתזמורת
"מרחק קרוב"
קנטוס לקלרינט ותזמורת
"שבעה קטעים לתזמורת, לזכר רוברט שומאן, 1988
יצירות > מוזיקה ווקאלית

מחזור מבוסס על שירת פאול צלאן לבריטון ופסנתר 1956
"איינגדולקלט" לאלט סולו, 1992
חמישה לידר לפי שירת פאול צלאן, לקונטרה-טנור ופסנתר (2001)
"ערוך לבריטון סולו"
אקסל הוגו תיאודור תיאורל

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1903 Linköping Cathedral Congregation, שוודיה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1982 (בגיל 79) סטוקהולם, שוודיה 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום מגורים:  שוודיה 
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מקום לימודים:  מכון קרולינסקה  Katedralskolan 
 מוסדות:  מכון קרולינסקה  אוניברסיטת אופסלה 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1955)  פרס ביורקן (1936)  חבר זר של החברה המלכותית (23 באפריל 1959) 
 בן או בת זוג:  מרגיט תאורל 
 צאצאים:  Töres Theorell 
 
אקסל הוגו תאודור תאורל (6 ביולי 1903 –  15 באוגוסט 1982) היה מדען שוודי, עסק בביוכימיה ובאנזימים ופרסם מאמרים ברפואה. חתן פרס נובל ברפואה לשנת 1955. הוא היה ראש המחקר במכון נובל, והחוקר הראשון במכון שזכה בפרס נובל.
ביוגרפיה

תאורל נולד בלינקופינג, שוודיה, בנם של תור תאורל וארמידה ביל. תאורל למד בתיכון בקטדרלסקולאן בלינקופינג שבשוודיה ועבר את הבחינות ב-23.05.1921. בספטמבר. התחיל ללמוד רפואה במכון קרולינסקה שבשוודיה בשנת 1924 זכה לתואר ראשון ברפואה. לאחר מכן בילה שלושה חודשים בחקר בקטריולוגיה במכון פסטר בפריז בהנחייתו של פרופסור אלברט קלמט. בשנת 1930 השיג תואר נוסף בזכות התאוריה שלו על שומנים בפלסמת הדם, והיה פרופסור לכימיה פיזיולוגית במכון קרולינסקה. תאורל היה גם חבר בחברה המלכותית של לונדון והאקדמיה הלאומית למדעים בוושינגטון וחבר בחברות מלומדות בשוודיה, דנמרק, נורווגיה, פינלנד, ארצות הברית, צרפת, איטליה, פולין, בלגיה והודו. אקסל היה יו"ר האגודה הרפואית השוודית בשנים 1948 – 1947 ו - 1958 – 1957 וכיהן כמזכיר של החברה בשנים 1946 – 1940. היה חבר האגודה השוודית למחקר רפואי בשנים 1950 – 1942, חוקר מדיני במדעי הטבע בשנים 1954 – 1950 והחוקר הרפואי המדיני משנת 1958. בנוסף לכך, היה יו"ר איגוד הכימאים השוודי בשנים 1949 – 1947, ומאז 1954 שימש עורך ראשי של העיתון נורדיסקמדיצין (NordiskMedicin) שעוסק בנושאים מתחום הרפואה. תאורל היה חבר בוועדות ממשלתיות רבות ויו"ר הוועדה הלאומית השוודית לביוכימיה של מועצת אגודת וונר– גרן ושל קרן מרכז וונר– גרן.
תאורל נפטר בסטוקהולם ונקבר בבית העלמין הצפוני לצד אשתו, אלין מרגיט אליזבת תאורל, פסנתרנית מכובדת ונגנית צ'מבלו אשר נפטרה בשנת 2002.
חקר האנזימים

תאורל הקדיש את כל הקריירה שלו לחקר האנזימים. ממצאיו הוכיחו כי האנזימים מגבירים את קצב הייצור של ה-ATP המתרבה בקצב מהיר ועל השפעת האנזימים, ובזכות כך הוענק לו בשנת 1955 פרס נובל ברפואה על גילוי אנזימים מחמצנים (אנזימים המזרזים תגובת חמצון). שני האנזימים השכיחים ביותר מסוג זה הם פרי אוקסידים (על – תחמוצת) ואוקסידים (תחמוצת).
עבודתו הובילה להתקדמות חלוצית על האנזימים ADH, אשר מפרקים את אלכוהול בכליה.
פרסים

פרס נובל לרפואה בשנת 1955.
דוקטור כבוד של האוניברסיטאות בפריז, פנסילבניה, לוון, בריסל וריו דה ז'ניירו.
אמזונאס (מדינה בברזיל)

.
אמזונאס (בפורטוגזית: Amazonas) היא המדינה הגדולה ביותר בברזיל, וממוקמת באזור הצפוני של המדינה. שכנותיה הן (מצפון בכיוון השעון) רוריימה, פארה, מאטו גרוסו, רונדוניה, אקרי. יש לה גבול משותף עם פרו, קולומביה וונצואלה; גבול זה כולל גם את מחוז אמזונאס של קולומביה ואת מדינת אמזונאס שבוונצואלה (אין לה גבול עם אזור האמזונאס שבפרו).
לאמזונאס שטח של 1,570,947 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה כ-4,064,000 נפש. בירתה היא מנאוס.