stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2018
הערות שוליים

↑   הקלטת הופעתו של תמיר נעמן פרי בחצי גמר התחרות, 18 באוגוסט 2018
↑  "Eurovision Young Musicians". European Broadcasting Union. נבדק ב-30 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision Young Musicians welcomes 18 participants in 2018!". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2018-02-03. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Granger, Anthony (6 באוגוסט 2018). "Eurovision Young Musicians 2018 Semi-Final Allocation & Compositions Revealed". eurovoix.com. נבדק ב-6 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "These are the 18 participants of Eurovision Young Musicians 2018 - Eurovision Young Musicians". youngmusicians.tv. נבדק ב-2018-06-22.
↑  Granger, Anthony (2 בינואר 2018). "Cyprus: CyBC Will Not Return to Eurovision Young Musicians in 2018". eurovoix.com. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (12 בינואר 2018). "Finland: YLE Will Not Participate in Eurovision Young Musicians 2018". eurovoix.com. נבדק ב-12 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (4 בנובמבר 2017). "Latvia: LVT rules out Eurovision Young Musicians return in 2018". eurovoix.com. נבדק ב-4 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (29 באוקטובר 2017). "Austria: ORF in Discussions Regarding Eurovision Young Musicians Participation". eurovoix.com. נבדק ב-29 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Farren, Neil (2 בפברואר 2018). "Eurovision Young Musicians 2018: 18 Countries to Take Part". eurovoix.com. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (3 בינואר 2018). "Denmark: Will Not Participate in Eurovision Young Musicians 2018". eurovoix.com. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (30 בינואר 2018). "Netherlands: NTR Will Not Participate in Eurovision Young Musicians 2018". eurovoix.com. נבדק ב-30 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (11 בנובמבר 2017). "Switzerland: SRF Rules Out Return To Eurovision Young Musicians in 2018". eurovoix.com. נבדק ב-11 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (24 באוקטובר 2017). "Bosnia and Herzegovina: BHRT rules out return to Eurovision Young Musicians". eurovoix.com. נבדק ב-24 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (5 בינואר 2018). "Ukraine: Considering Return to Eurovision Young Musicians". eurovoix.com. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (14 בינואר 2018). "Ukraine: UA:PBC Will Not Participate in Eurovision Young Musicians 2018". eurovoix.com. נבדק ב-15 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (28 באוקטובר 2017). "Ireland: RTÉ Rules Out Return To Eurovision Young Musicians in 2018". eurovoix.com. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
סמסונג גלקסי סמארט טאג

| --- | --- |

 מידע כללי
 מפתח:  סמסונג אלקטרוניקה 
 יצרן:  סמסונג אלקטרוניקה 
 תאריך הפצה:  14 בינואר 2021 
 מידות
 אורך:  39 מ"מ 
 רוחב:  39 מ"מ 
 עובי:  9.9 מ"מ 
 משקל:  13 ג' 
 
סמסונג גלקסי סמארט טאג (באנגלית: Samsung Galaxy SmartTag) הוא גאדג'ט לאיתור מפתחות, אשר מיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. המכשיר משתמש ב-Bluetooth LE כדי לאפשר למשתמש לאתר את האובייקט אליו הוא מחובר באמצעות אפליקציה. המכשיר הוכרז באירוע Galaxy Unpacked של סמסונג ב-14 בינואר 2021.
המכשיר

מד קליטה המתחזק עם ההתקרבות לתג. במרכז כפתור הגורם לתג לצפצף.
מיקום התג על המפה מתקבל עם התקרבות למכשירי גלקסי
הסמארט טאג הוא מכשיר מעקב קטן אשר ניתן להצמיד לכל חפץ על מנת לאתר אותו באופן מידי. ניתן לחברו בעזרת רצועה קטנה הנמכרת בנפרד, או באמצעים אחרים. הוא מיועד בעיקר למציאת מפתחות, מזוודות וארנקים. לאחר מכן ניתן לאתר את המכשיר באמצעות אפליקציה המשתמשת ב-Bluetooth LE. גרסה אחרת, הגלקסי סמארט טאג פלוס, תשתמש בפס רחב על מנת לאתר את המכשיר ותופץ במהלך 2021. בעוד שהמכשיר נמצא בטווח הבלוטות' (120 מטר), הוא יכול לנגן רינגטון כדי להתריע בפני המשתמש על מיקומו המדויק. אם המכשיר נמצא מחוץ לטווח, עדיין ניתן לאתר את המכשיר באמצעות רשת ה-"Galaxy Find" של סמסונג, המשתמשת בטלפונים של סמסונג גלקסי באזור כדי לאתר את מיקום המכשיר. למכשיר יש גם כפתור לתכנות SmartThings שיכול לשמש לשליטה על מוצרי בית חכם.
כדי לכייל אותו נדרש לחבר אותו פעם אחת למכשיר אותן יש לבצע באמצעות ה-SmartThings. ישנן מספר הוראות ראשוניות. במהלך הכיול יש ללחוץ לחיצה ארוכה על הכפתור במרכז התג החכם, לאחר מכן נדרש לשדך לו שם ולכן להתקין את התוסף SmartThings Find. לאחר מכן, ניתן למצוא אותו באמצעות גלי בלוטות' בתדר נמוך שהמכשיר מפיץ, עד שמתקרבים מספיק עם המכשיר והוא מתחבר לטלפון. ניתן להשתמש בו גם באופן הפוך. כלומר, באמצעות הסמארט טאג לאתר את הטלפון, על ידי לחיצה בלחצן שבמרכז התג. התגית מתקשרת עם סאמרטפונים של סמסונג בלבד, באמצעות בלוטות׳ במרחק של עד 120 מטר. היא מאפשרת מציאה של הפריט אליו היא מוצמדת על ידי הצגת מיקומו על מפה – כולל המרחק ממנו, הצגת הכיוון בו נמצא החפץ במציאות רבודה על מסך המכשיר או באמצעות כפתור באפליקציה הגורם לתגית להשמיע צליל. התגית בעלת חור ייעודי דרכו ניתן להצמידה למחזיק מפתחות. לגלקסי סמארט טאג סוללת כפתור (אנ') בלתי נטענת וניתנת להחלפה. את מצב הסוללה ניתן לראות באפליקציית ה-SmartThings.
ניתן למצוא את התג בכמה דרכים. יש לו מד קליטה שהולך ומתחזק ככל שמתקרבים לתג. בנוסף, ניתן ללחוץ על אייקון הצלצול שיגרום לתג לצפצף. עוצמת הצליל ניתנת לוויסות בהגדרות. כמו כן מיקום התגית מוצג גם על מפת הסמארטפון. לפי סמסונג המיקום מדויק, אך במקרים מסוימים עלול להיות סטייה במרחק של כמה קילומטרים מהמקום המדויק. במקרים אלו, ניתן לעיין בהיסטוריית המיקומים של התגית כדי לאתר אותו, אפילו במצב לא מקוון. כל העת מכשירי גלקסי אחרים מעדכנים את שרתי סמסונג במיקומה של כל תגית אשר נמצאת בסביבתם ובכך מסייעת באיתור מיקומה.
הערות שוליים

↑  אור אליעז, ‏סמסונג חשפה את סדרת גלקסי S21, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2021
פרידייש ארנאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1904 טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
פרידייש ארנאי (בהונגרית: Ernyei Frigyes;‏ בודפשט, טרזווארוש, 27 באוקטובר 1904 – 15 בנובמבר 1944)  היה סופר בנושאי טכנולוגיה ומדעי הטבע, עיתונאי יהודי-הונגרי. בגישתו הטכנולוגית ובנושא הטיסות לחלל כתיבתו הקדימה את המציאות בעשרים שנים לפחות.
קורות חיים

פרידייש ארנאי נולד המשפחה יהודית כבנם איגנץ ארנאי (1863–1921) סוחר, ושל ברתה בראון. ב-1923 סיים את לימודיו התיכוניים בבודפשט. בכתיבתו העיתונאית וכסופר הוא עסק בעיקר בנושאים מקצועיים טכנולוגיים של רדיו, תעופה וטכנולוגיית רכב. הוא היה עמית המערכת הבכיר של
"עיתון המכונית והאופנוע" ( Autó és Motorújság)
מאמריו פורסמו גם בעיתונים רבים אחרים כמו "המדריך לחיים" (Az élet útmutatója)
"עיתון העולם החדש של טולנאי" (Tolnai új világlapja)
"חיי רדיו" (Rádió Élet) וכו'
הוא היה אובססיבי לרעיון של מסע בחלל. בפרסומים שלו, הוא הסביר בעיקר את היסודות התאורטיים של האסטרונאוטיקה בהתבסס על מאמרים ועבודות הונגריות של הרמן אוברט. הוא היה חבר בוועדת המערכת של אנציקלופדיה גוטנברג. בסדרת מחקריו שפורסמה בכתב העת המדעי Sajtó, הוא דן ביחסים בין עיתונות לטכנולוגיה.
כתוצאה מחוק העיתונות שהתקבל בממלכת הונגריה בתחילת מלחמת העולם השנייה, הוא כבר לא יכול היה לכתוב. הוא נרצח בשואה.
כתביו (מבחר)

הרדיו: מהו טלפון אלחוטי. (בודפשט, 1924)
לאסלו פלאשטי–פרידייש ארנאי: אירופוליס. רומן מהעתיד הקרוב ; לגראדי, בודפשט, 1928
אלפבית הרדיו: בניית התקני גלאים. (בודפשט, 1929)
גולם ורובוט (לוח השנה הגדול של פשטי הירלאפ, 1935, 45)
פלאי הטכנולוגיה והתעשייה (המדריך לחיים, 1937)
לידתה של המצאה מפורסמת בעולם. חייו ויצירתו של מרקוני. (הלוח הגדול של פשטי הירלאפ, 1938)
קוסמונאוטיקה (לקסיקון העולם החדש של טולנאי)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 2796/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-16.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi állami halotti akv. 905/1948. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-16.
↑  A budapesti központi járásbíróság Pk. I. 581515/1948-5. sz. jogerős végítélete.
↑  "Ernyei Ignác halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1036/1921. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-16.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 675/1894. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-16.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרידייש ארנאי".
קנאביס (מגזין)

| --- | --- |

 עורך ראשי:  אורן ליבוביץ'
 תאריכי הופעה:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
 
קנאביס – מגזין עם כיוון הוא כתב עת אינטרנטי העוסק בעולם הקנאביס בישראל ובעולם, ומופעל על ידי אורן ליבוביץ'.
חזון הקבוצה הוא להסדיר את שוק הקנאביס בחוק הישראלי בדומה למוצרים אחרים כגון טבק ואלכוהול, וכן להביא לאי-הפללה של המשתמשים בו. בנוסף תומכת הקבוצה בהקלות במתן אישורים לצריכת קנאביס רפואי ואף מציעה במגזין דרכים לסיוע בקבלת רישיון לזכאים לקבלת האישורים. חברי הקבוצה מעורבים בפעילויות ציבוריות ופוליטיות הקשורות בקידום הנושא.
תוכני המגזין מורכבים מחדשות הקשורות בנושא הקנאביס, מחקרים שעניינם הקנאביס והשפעותיו המתפרסמים בארץ ובעולם, כתבות מגזין בנושא תרבות צריכת הקנאביס, מדריכים לשימוש נכון וצריכה נבונה, פורום קהילתי בו משתתפים מומחים ויועצים בנושא, מאמרי דעה וכתבות מכלי התקשורת השונים.
המגזין נוסד באופן רשמי בשנת 2010. קדמו לו מספר אתרי אינטרנט קטנים יותר שהוקמו על ידי חברי הקבוצה אשר עסקו ביוזמות ופעילות ציבורית להסדרת שוק הקנאביס בישראל. הוא צמח במקביל למחאה החברתית של קיץ 2011 ולאחר שניסיונם של חברי הקבוצה להעלות את הנושא על סדר היום במסגרת המחאה לא צלח. 
האתר מהווה את מקור המידע המרכזי של קהילת צרכני ותומכי הקנאביס בישראל. 
מייסד ועורך המגזין, אורן ליבוביץ', הנחה בעבר פינה בתוכנית הטלוויזיה "שאיפות גדולות" ששודרה בערוץ 8 בהנחיית אברי גלעד. בדצמבר 2014 אף מונה ליבוביץ' ליו"ר מפלגת עלה ירוק אשר זכתה בהנהגתו בבחירות 2015 למספר המצביעים הגדול ביותר בתולדותיה (מעל ל-47 אלף קולות - למעלה ממנדט) אך לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ונשארה מחוץ לכנסת.
בדצמבר 2016 הצטרף המגזין לפרויקט החברתי 'החזית' בניהול תוכנית הטלוויזיה הצינור בראשותו של גיא לרר ובשיתוף דמויות וארגונים חברתיים כמו גדי וילצ'רסקי, צדק חברתי, כיכר השבת (אתר אינטרנט), חדשות 0404, סמיון גרפמן ועוד.
בחודש מרץ 2017 בחר מגזין הקנאביס הבינלאומי 'סנסי' (Sensi) במגזין קנאביס הישראלי כאחד מחמישה אתרי הקנאביס האמינים בעולם.
בחודש מאי 2017 ניפקה לראשונה לשכת העיתונות הממשלתית תעודת עיתונאי ממשלתית למגזין קנאביס.
הערות שוליים

↑  עורך מגזין קנאביס, אורן ליבוביץ, מונה לראשות מפלגת עלה ירוק, מעריב אונליין, 18 דצמבר, 2014.(הקישור אינו פעיל, 20 בדצמבר 2016)
↑  בחירות 2015: התוצאות, באתר וואלה!.
↑  מגזין סנסי: 'קנאביס' – ממקורות המידע האמינים בעולם המריחואנה
אימפריית קרתגו

ערך זה עוסק במעצמה הימית הפיניקית העתיקה. אם התכוונתם לעיר שעל שמה נקראת האימפריה, ראו .
| --- | --- |

אימפריית קרתגו לפני המלחמה הפונית הראשונה
 ממשל
 ראש המדינה:  שופט 
 שפה נפוצה:  פונית 
 רשות מחוקקת:  Punic Senate 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  814 לפנה״ס 
 תאריכי פירוק:  146 לפנה״ס 
 אוכלוסייה בעבר:  4,300,000 (נכון ל־221 לפנה"ס)
 
אימפריית קַרְתְּ חַדַשְתְּ, הידועה בשמה הרומאי קַרְתָּגוֹ, הייתה מעצמה ימית ויבשתית פיניקית במערב הים התיכון, שמוצאה בעיר קרתחדשת. העיר והאימפרייה שגשגו מן המאה ה־9 לפנה"ס וחלשו על חלק ניכר מהסחר הימי בים התיכון ועל שטחים נרחבים לחופיו המערביים, עד לחורבנן בשנת 146 לפנה"ס בסוף המלחמה הפונית השלישית.
היסטוריה > העיר המקורית

העיר קרתחדשת נוסדה כנראה בשנת 814 לפנה"ס על ידי מתיישבים כנענים־פיניקים מהעיר צור, כחלק מתהליך ההתפשטות התרבות הפיניקית מערבה. הם הביאו אתם את שפתם, דתם ותרבותם. האל הראשי היה מלקרת.
קרתחדשת ועתקת, הערים הסמוכות, היו ישות פוליטית אחת, ובהסכמים פוליטיים חתמו בשם "עותיקה וקרתגו",[דרוש מקור] עד שזאת האחרונה האפילה על קודמתה ואף על ערי הפיניקים הקדומות צידון וצור, והפכה לבסיס הסחר הימי והעוצמה הפוליטית והצבאית של הפונים (הפיניקים של קרתגו) באגן הים התיכון ומחוצה לו.
היסטוריה > בניית האימפריה

במאה ה־7 לפנה"ס החלה קרתחדשת להקים את הקולוניות הראשונות שלה. אלה הוקמו בחלקו המערבי של הים התיכון. לקראת סוף המאה ה־7 לפנה"ס ביססה העיר את מעמדה והייתה לכוח כלכלי ופוליטי מוביל באזור. עם שקיעת צור באמצע המאה ה־6 לפנה"ס, הייתה קרתחדשת לעיר הפיניקית החשובה ביותר. בסוף המאה כבר שלטה על שכנותיה הפוניות אוטיקה, קרקואן והדרומטום, ונהנתה מהגמוניה לאורך חופי צפון אפריקה, ממרוקו של ימינו במערב ועד לוב במזרח. בתקופה זאת היה השלטון בעיר נתון בידי "מלך" נבחר, שהלכה למעשה היה טירן.
קרתחדשת התבלטה כמושבה החשובה והמשפיעה ביותר מבין המושבות הפיניקיות ועד המאה ה־5 לפנה"ס, הספיקה להפוך למעצמה החזקה ביותר בים התיכון. בעיקר הצטיינה במסחר ובספנות. שליטתה התפרסה על מלטה, סרדיניה, האיים הבלאריים ועל חלקים מסיציליה, ספרד ומרוקו של ימינו. השפעתה המסחרית הגיעה עד בריטניה בצפון ועד מרכז אפריקה בדרום. ידועים מסעות מחקר נרחבים של ספנים מקרתחדשת, כגון מסעותיו של חנון שהקיפו את מרבית חופה המערבי של אפריקה, או של חימילקו, שהגיע עד לחופיה הצפון־מערביים של אירופה.
בתחילת המאה ה־5 לפנה"ס תקפו אנשי קרתחדשת את הערים היווניות בסיציליה (Sicilian Wars), בתיאום עם הפרסים שתקפו את היוונים במולדתם (מלחמות יוון–פרס), פעולה שנעשתה, כנראה, לפי הוראות שקיבלו בקרתחדשת מִצור, בעלת בריתם של הפרסים. לאחר תבוסתה ליוונים בקרב הימרה בסיציליה בשנת 480 לפנה"ס קם בקרתגו משטר רפובליקני אוליגרכי לבעלי הממון.[דרוש מקור] המלכים הנבחרים עדיין שלטו בעיר אך סמכותם וכוחם נשחקו מפני אלה של הסנאט שמנה 300 חברים שכיהנו בו מיום בחירתם ועד מותם, "מועצת הבכירים" ו"מועצת ה־104", הסמכות השיפוטית הבכירה במדינה. עיקר הכוח הפוליטי הופקד בידיהם של שני "שופטים", מעין מגיסטראטים. בתקופה זאת הגיעה העיר לשיאה. לקראת סוף המאה ה-4 לפנה"ס בוטלה בהדרגה המלוכה.
היסטוריה > המלחמות הפוניות

הרומאים קראו לכנענים הפיניקים בשם "פּוּנים", המלחמות הפוניות היו סדרה של התנגשויות בין קרתחדשת לבין הרפובליקה הרומית שהביאו לבלימת התפשטות כוחה של קרתחדשת, ובסופו של דבר לחורבנה המוחלט.
המלחמה הפונית הראשונה התחוללה בין השנים 264 לפנה"ס עד ל־241 לפנה"ס, על השליטה בסיציליה. זהו העימות הראשון בין כוחות קרתגו לרפובליקה הרומית, שטרם לו שמרו על יחסים תקינים. המלחמה הסתיימה בניצחון הרומים.
המלחמה הפונית השנייה התחוללה בין השנים 218 לפנה"ס עד 202 לפנה"ס. המלחמה פרצה לאחר שחניבעל ברקה, מי שהיה בנו של אחד ממנהיגי המלחמה הקודמת, חמלקרת ברקה, כבש שטחים נרחבים מספרד של ימינו, והחליט להשתמש בהם כדי לפלוש לאיטליה בדרך היבשה, כשהוא חוצה את הרי האלפים. חניבעל הצליח להנחיל לכוחות הרומים מספר תבוסות קשות ולזמן מה עורר חשש ממשי לעתיד רומא. למרות זאת, מדיניות ההתשה שניהל נגדו פאביוס מאקסימוס החלישו את יכולתו לתמוך בצבא הגדול שלו הרחק ממקורות האספקה שלו, והביאה בסופו של דבר לתבוסת חניבעל על ידי המצביא הרומי סקיפיו אפריקנוס, ולחתימת הסכם כניעה מחמיר שהטיל הגבלות קשות על צבא קרתחדשת ואסר עליה לצאת למלחמה ללא רשות הסנאט של רומא.
למרות ניצחונם במלחמה הפונית השנייה, הרומאים המשיכו לחשוש מפני כוחה של קרתחדשת, ולראות בה סכנה שיש להדביר. ידוע ביותר הסנאטור הרומי מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס ("קאטו הזקן"), שסיים כל נאום שנשא בסנאט, ללא קשר לתוכנו, במילים "מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו".
לאחר שקרתחדשת הפרה את הסכם הכניעה שלה כאשר פתחה במלחמת מגן נגד נומידיה, ללא אישור מהסנאט הרומי, הדבר הווה עילה לפריצת מלחמה נוספת – המלחמה הפונית השלישית, שנמשכה בין השנים 149 לפנה"ס ל־146 לפנה"ס, והביאה לחורבנה המוחלט של העיר.
על אף קריסת האימפריה, התרבות הפיניקית נותרה בחלק ממחוזותיה עד למאות הראשונות לספירה.
דת

דת הקרתגיים הייתה מבוססת בעיקרה על המסורות הכנעניות המקוריות של בני צור, והם שמרו על פולחנם של אלים כבעל, מלקרת ועשתרת. אלי העיר המרכזיים, שמקורם בכנען, היו תנת ובעל חמן. הקרתגיים נהגו להקים לאליהם מצבות נדר רבות.
שלטון

קרתגו הייתה רפובליקה אוליגרכית כשבראש המדינה עומדים שני שופטים הכפופים למועצת הזקנים.
כעקרון הקרתגים הסתפקו בשליטה באוטיקה, נומידיה וחלק מסיציליה (בערך 20%), ולא הרבו במסעי מלחמה גדולים עד המלחמה הפונית הראשונה. עיקר דאגתם הייתה להבטיח את מערב הים התיכון מפני שודדי הים על מנת לשמור על סחרם המפותח. הם שמרו על מונופול יבוא הבדיל מהאיים הבריטיים ולכן סמוך לעמודי מלקרת/הרקלס (כיום גיברלטר) תמיד פטרלו ספינות משמר.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עיקר הפעילות הכלכלית הייתה בענפים הבאים:
חקלאות מפותחת
סחר ימי
הצבא והצי

צבא קרתגו הורכב בעיקר משכירי חרב, ויחידות מבעלות בריתה של קרתגו. הכוחות הזרים סיפקו בעיקר חיל פרשים כבד וקל, וכוחות רגלים בעלי סגנונות לחימה רבים. בני קרתגו הרכיבו את הקצונה ואת הצי. הפיקוד העליון על הצבא הוחזק בידי שופטים או מלכים, ומהמאה ה־3 לפנה"ס נמסר למצביאים מקצועיים שקיבלו הוראות ישירות מהסנאט בקרתגו. ידועים גם מקרים בהם פיקדו על הצבא מצביאים שכירים.
חיל הפרשים הקרתגי היה חזק יחסית לרוב חילות הפרשים של שכניהם. חלקו היה קרתגי אך חלק הארי שבו היה שכיר מקרב הנומידים, ומאוחר יותר (בימי חניבעל) שולבו בו גם כוחות גאליים ואיברים. נוסף לפרשים, הצבא כלל מרכבות לוביות שנרתמו לארבעה סוסים, אך השימוש בהן פסק במאה ה־3 לפנה"ס, ובמקומן הוקם חיל פילי מלחמה גדול.
הצי היה גדול וחזק מאוד ובדרך כלל נוהל בצורה טובה. היה זה החיל העיקרי של קרתגו, והופקד על שמירת המדינה מפני פלישה, בדרך כלל בהצלחה מרובה. מספר ספינות המלחמה היה עצום יחסית (בערך 500–1000). לשם השוואה, לאתונה, הנחשבת מעצמה ימית היו "רק" 300 ספינות. בסיס הצי היה בנמל צבאי גדול בקרתגו, שנבנה בצורה מעגלית כשבמרכזו אי מלאכותי עם לשכת מפקד הצי. עוצמת הצי ומספר ספינותיו נשמרו בסוד.
הצי כלל את כל סוגי האוניות של התקופה. הדגם העיקרי שבו השתמש הצי הקרתגי השתנה עם השנים. תחילה היו אלה הדו־טוריות ולאחר מכן התלת־טוריות (טרירמה). במאה ה־3 לפנה"ס הוכנסה לשירות ספינה גדולה יותר – חמש חתרית (קווינקוורמה). המדובר בספינה בעלת שלוש שורות משוטים אחת מעל השנייה, כשבשורה העליונה והאמצעית תופסים שני חותרים כל משוט ובשורה התחתונה חותר אחד למשוט. הפונים (השם שהרומאים נתנו לבני קרתגו) שלטו בכל האגן המערבי של הים התיכון עד סוף המאה ה־3 לפנה"ס, והפסידו את הבכורה לרומא במלחמה הפונית השנייה. במסגרת תנאי הכניעה הנוקשים שלאחר המלחמה (הסכם שכונה שלום קרתגו) פורק צי המלחמה הקרתגי למעט עשר ספינות.
על ציי התקופה ראו בערך התפתחות ספינות המלחמה.
סרטים

סרט דוקומנטרי מהממלכה המאוחדת "Carthage: The Roman Holocaust" (קרתגו: השואה הרומית) שבוים על ידי ג'וזף מקסוול והוגש על ידי ההיסטוריון ד"ר ריצ'רד מילס מנסה להציג את זווית הראייה הקרתגינית.
לקריאה נוספת

צבי הרמן, קרתגו – המעצמה הימית, הוצאת מסדה, תל אביב, 1963.
הערות שוליים

↑  אריה קינדלר, מיטבעת צור, המקור העיקרי בימי־קדם של מטבעות־כסף בארץ־ישראל, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה ח', 1967, עמ' 318 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  רחל צלניק, רומא: אימפריאליזם ואימפריה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, יחידה 2, פרק 2: קרתגו, עמ' 108.
↑  אריה ל. בן-אלי, יוסף רינגל ויעקב משורר, אניות וחלקי אניות על מטבעות עתיקים א, קרן המוזיאון הימי הלאומי, 1975, עמ' 66
↑  בקרב בגרדס פיקד על הצבא הקרתגי מצביא ספרטני שכיר בשם קסאנתיפוס.
↑   "Carthage: The Roman Holocaust", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLK: KSH2000026376 
שטחי אימפריית קרתגו והשינויים בהם בעקבות המלחמות הפוניות
רבע שקל קרתחדשתי מאיבריה, 237–209 לפנה"ס, משמאל ראש גבר עטור עם אלה על כתפו, מימין פיל, סמל מלחמתי
טטרדרכמה קרתגנית צבאית מסיציליה, 425–406 לפנה"ס, מימין כיתוב "מחנת" (צבא) ועץ תמר, סמל לאומי פיניקי, משמאל כיתוב "קרתחדשת" ואלת המזל(?) מעטרת סוס
צבאו של חניבעל חוצה את האלפים
לאו ויינר

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בספטמבר 1960 (בגיל 75) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  הונגרית, גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1950)  פרס קושוט (1960)  אמן דגול של הונגריה (1953)  Order of the Red Banner of Labor (1955) 
 
לאו ויינר (בהונגרית: Weiner Leó;‏ 16 באפריל 1885 – 13 בספטמבר 1960) היה מלחין הונגרי-יהודי ומורה למוזיקה, בין המובילים בתחומו בהונגריה במחצית הראשונה של המאה ה-20.
ביוגרפיה > לימודים

ויינר נולד בבודפשט. את שיעורי הפסנתר הראשונים שלו קיבל מאחיו, ובהמשך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בתקופת לימודיו שם זכה בפרסים רבים, בהם מלגת פרנץ ליסט, פרס פולקמן ופרס ארקל, כולם על יצירה אחת: סרנדה, אופוס 3, פרס היינאלד על "אגנוס דאי" למקהלה, ופרס שונדה על "פנטזיה הונגרית" לטארוגאטו וצימבלום. פרס פרנץ יוזף איפשר לו לנסוע לווינה, מינכן, ברלין ופריז
ביוגרפיה > קריירת הוראה

בשנת 1908 התמנה ויינר למורה לתאוריית המוזיקה באקדמיה למוזיקה של בודפשט. הוא היה לפרופסור להלחנה ב-1912 ולפרופסור למוזיקה קאמרית ב-1920. ב-1949 היה לפרופסור אמריטוס, אך המשיך ללמד עד סוף חייו. הוא מת בבודפשט. בין תלמידיו הרבים ידועי-השם פריץ ריינר, סר גאורג שולטי, פאל הרמן, אנה ואריאש, אנטל דוראטי ובלה שיקי ואישטוואן אנטל שהמשיכו את דרכו. ב-1928 ייסד באקדמיה תזמורת ללא מנצח שנגניה היו סטודנטים מוכשרים במיוחד.
ביוגרפיה > יצירתו

כמלחין, הושפע ויינר בעיקר ממלחיני התקופה הרומנטית, מבטהובן עד מנדלסון, בגישתו המוזיקלית. נראה, שאת תחושת הצבע התזמורתי בכתיבתו קיבל מאותם מלחינים צרפתים שלא הושפעו באופן ניכר מריכרד וגנר, בייחוד ביזה. הגישה הרומנטית הזאת, סולידית ושמרנית, שימשה בסיס לסגנונו, שהושפע בהמשך מיסודות של מוזיקה הונגרית עממית. עם זאת, הוא לא חקר את תחום מוזיקת העם, כפי שעשו בני תקופתו בארטוק וקודאי, אלא התעניין בנושא ועשה שימוש בכמה יסודות של מוזיקה עממית בלי להשפיע על השפה ההרמונית שביסס בכתיבתו. אפשר לחלק את כתיבתו היוצרת לארבע תקופות:
התקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה |(1913-1905), אחר תקופה נאו-קלאסית (1924-1918), התקופה שבה תפס החומר ההונגרי-עממי מקום ראשון במעלה בסגנונו (1951-1931), והתקופה האחרונה (1960-1952), שהיצירה המאפיינת אותה ביותר היא הפואמה הסימפונית "טולדי", אופוס 43.
בהמשך הקריירה שלו קיבל בין השאר את פרס קולידג' (1922) על רביעיית המיתרים השנייה שלו, את פרס המדינה על הסוויטה אופוס 18 (1933) ושני פרסי קושוט בשנים 1950 ו-1960.
בין יצירותיו הבולטות של ויינר שלישיית מיתרים, שתי סונאטות לכינור, חמישה דיברטימנטי לתזמורת, פואמה סימפונית ומספר רב של יצירות קאמריות וקטעים לפסנתר. רוב הפסנתרנים יזהו ללא קושי את "מחול השועל" מלא-החיים שלו.
לקריאה נוספת

Stanley Sadie|Sadie, Stanley. The new Grove dictionary of music and musicians, Macmillan, 1980.
Darryl Lyman|Lyman, Darryl. Great Jews in Music, J. D. Publishers, 1986.
Alfred Sendrey|Sendrey, Alfred . Bibliography of Jewish music, Columbia University Press, 1951.
Leo Weiner Chamber Music sound-bites: String Trio,Op.6, String Quartet No.1, Op.4 & Divertimento No.2 for String Quartet, Op.24a
הערות שוליים

↑  ג'ון ס. וייסמן ומלינדה ברלאש, "לאו ויינר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
↑  גרוב
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282704605171  PLWABN: 9810659715405606  BIBSYS: 3013896  BNE: XX1639222  BnF: cb13952126m (data)  CiNii: DA09531979  GND: 117749516  ISNI: 0000 0001 1850 1354  LCCN: n80008095  LNB: 000041086  MusicBrainz: 364944aa-abf5-4220-b1b3-089080630a49  NKC: xx0064058  NLA: 35425813  NLK: KAC201914308  NSK: 000431142  NTA: 072264489  RERO: 02-A000175763  SNAC: w6hm8c42  SUDOC: 101670656  Trove: 948266  VIAF: 14964241   WorldCat (עם VIAF): 14964241
בריאן דנהי

| --- | --- |

בריאן דנהי ב-2009
 לידה:  9 ביולי 1938 ברידג'פורט, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  15 באפריל 2020 (בגיל 81) ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Brian Manion Dennehy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1977–2020 (כ־43 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  תיכון צ'אמינייד  בית הספר לדרמה של ייל 
 צאצאים:  Kathleen Dennehy, Elizabeth Dennehy 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2003)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1999)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הופסטרה  פרס אוליבייה  פרס ג'ון ג'יי 
 פרופיל ב-IMDb
 
בריאן מניון דנהי (באנגלית: Brian Mannion Dennehy;‏ 9 ביולי 1938 – 15 באפריל 2020) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. היה מועמד לשישה פרסי אמי וזכה בשני פרסי טוני ובפרס גלובוס הזהב.
דנהי התפרסם בסרטים "משחק הדמים", "קוקון", "סילברדו", "בחזקת חף מפשע" "רומיאו וג'ולייט" ו"מחלק 13".
ביוגרפיה

דנהי נולד בברידג'פורט, קונטיקט, בנם של האנה ואדוארד דנהי. משפחתו הייתה ממוצא אירי והוא זכה לחינוך קתולי.
גדל לצד שני אחיו: מייקל ואדוארד.
לאחר שמשפחתו עברה לגור בניו יורק למד דנהי ב"תיכון צ'מינייד".
לאחר שסיים את לימודיו התגייס דנהי לחיל הנחתים האמריקני שם שירת במשך ארבע שנים.
על אף שהתבטא במספר ראיונות על כך שלקח חלק במלחמת וייטנאם, הטענות הופרכו ודנהי הודה בכלי התקשורת ששיקר לגבי שירותו הצבאי.
לאחר שהשתחרר מהשירות למד באוניברסיטת קולומביה משם קיבל תואר בתיאטרון ולאחר מכן המשיך את לימודי הדרמה באוניברסיטת ייל.
קריירת משחק > תיאטרון

דנהי זכה בשני  פרסי טוני, הראשון ב-1999 על הופעתו בחידוש למחזה "מותו של סוכן" בתור סוכן המכירות וילי לומן, לזכייה הוסיף גם את פרס לורנס אוליביה היוקרתי ביותר בתיאטרון הבריטי על הופעה שהריץ בלונדון.
את זכייתו השנייה רשם דנהי ב-2003 על תפקידו בחזהו של יוג'ין או'ניל "מסע ארוך אל תוך הלילה" בתור הדמות הראשית ג'יימס טיירון.
ב-2007 שיחק בתפקיד הראשי של מת'יו האריסון בריידי בחידוש למחזה המצליח "משפט הקופים" לצידו של כריסטופר פלאמר.