stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר מצולה
סכנות

כמה מהרי המצולה לא מופו ולכן מהווים סכנה לשיט. לדוגמה, הר המצולה מוירפילד (Muirfield) קרוי על שם הספינה שהתנגשה בו ב-1973. בשנת 2005 התנגשה הצוללת האמריקנית סן פרנסיסקו (SSN-711) בהר מצולה בלתי ממופה, בעת ששטה במהירות של 35 קשרים (כ-65 קילומטרים לשעה). לצוללת נגרם נזק רב ואחד המלחים נהרג.
אחת הסכנות הגדולות ביותר הטמונות בהרי מצולה היא לעיתים קרובות בשלבים המאוחרים של חייהם, כשמחדרים מתחילים לחלחל בתוך הר המצולה. פעילות זה גורמת להתנפחות ולחץ על מדרונות ההר, ובסופו של דבר להתמוטטות המדרון, ועקב כך למפולת תת-ימית שיש לה פוטנציאל להתחיל צונאמי גדול, אחד מאסונות הטבע הגדולים ביותר בעולם. דוגמה לעוצמה הגדולה הגלומה בהתמוטטות מדרון אפשר לראות בהתמוטטות של פסגת הר המצולה ולינדר (Vlinder Seamount) במערב האוקיינוס השקט, שיצרה מצוק והשברים מההתמוטטות מפוזרים למרחק של עד שישה קילומטרים מההר. התמוטטות קטסטרופלית בהר המצולה דטרויט שיטחה את מרבית המבנה באופן נרחב, ולבסוף ב-2004 גילו מדענים מאובנים ימיים 61 מטרים במעלה המדרון של הר קוהאלה (Kohala) בהוואי ניתוח משקעים גילה שבזמן שהושקעו, הם היו אמורים להיות 500 מטרים במעלה המדרון של הר הגעש. גבוה מכדי שגלים יוכלו להגיע. התיארוך תואם למועד המשוער של התמוטטות מסיבית של המדרון בהר הגעש מאונה לואה הסמוך והתאוריה היא שהיה זה צונאמי גדול שהחל בשל המפולת שהשקיעה את המאובנים.
לקריאה נוספת

גאולוגיה
Keating, B.H., Fryer, P., Batiza, R., Boehlert, G.W. (Eds.), 1987: Seamounts, islands and atolls. Geophys. Monogr. 43:319-334.
Menard, H.W. (1964). Marine Geology of the Pacific. International Series in the Earth Sciences. McGraw-Hill, New York, 271 pp.
אקולוגיה
Clark, M. R.; Rowden, A. A.; Schlacher, T.; Williams, A.; Consalvey, M.; Stocks, K. I.; Rogers, A. D.; O'Hara, T. D.; White, M.; Shank, T. M.; Hall-Spencer, J. M. (2010). "The Ecology of Seamounts: Structure, Function, and Human Impacts". Annual Review of Marine Science 2: 253–278
Richer de Forges, J. Anthony Koslow, and G. C. B. Poore (22 ביוני 2000). "Diversity and endemism of the benthic seamount fauna in the southwest Pacific". Nature. Nature Publishing Group. 405 (6789): 944–947. doi:10.1038/35016066. PMID 10879534. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Koslow, J.A. (1997). Seamounts and the ecology of deep-sea fisheries. Am. Sci. 85:168-176.
Lundsten L, McClain CR, Barry JP, Cailliet GM, Clague DA, DeVogelaere AP (2009) Ichthyofauna on Three Seamounts off Southern and Central California, USA. Marine Ecology Progress Series 389:223-232.
Pitcher, T.J., Morato, T., Hart, P.J.B., Clark, M.R., Haggan, N. and Santos, R.S. (eds) (2007). "Seamounts: Ecology, Fisheries and Conservation". Fish and Aquatic Resources Series 12, Blackwell, Oxford, UK. 527pp. ISBN 978-1-4051-3343-2
קריז'בצי

| --- | --- |
הקתדרלה בקריז'בצי (2012)
הקתדרלה בקריז'בצי (2012)
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:   קופריבניצה-קריז'בצי
 חבל ארץ:  סלאבוניה
 ראש העיר:  מריו ריין (2018)
 שפה רשמית:  קרואטית
 שטח:  263.72 קמ"ר
 גובה:  140 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,949 (31 באוגוסט 2021)
  ‑ במטרופולין:  21,122 (2011)
  ‑ צפיפות:  80 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  46°01′33″N 16°32′33″E﻿ / ﻿46.02583°N 16.54250°E﻿ / 46.02583; 16.54250
 אזור זמן:  UTC +1
 https://krizevci.hr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קריז'בצי(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קריז'בצי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קְרִיזֶ'בְצִי (בקרואטית: Križevci) היא עיירה במרכז קרואטיה השוכנת במחוז קופריבניצה-קריז'בצי.
היסטוריה

היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1193 עת נשלט האזור על ידי בלה השלישי, מלך הונגריה. ב-1397 ארגן במקום זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כינוס מיוחד של הסאבור הקרואטי(אנ') במטרה ללכוד ולהוציא להורג את סטפן השני לאקפי הבאן של קרואטיה וחבר תומכיו, אשר נודעו בתמיכתם ביריביו הפוליטיים של הקיסר זיגיסמונד. סטפן נלכד והוצא להורג ב-27 בפברואר 1397.
החל מאמצע המאה ה-16 שכנה העיירה על גבול אזור הספר בין ממלכת הבסבורג לאימפריה העות'מאנית, וסבלה מפשיטות עות'מאניות תכופות. במקום התפתחו שני יישובים קריז'בצי עילית וקריז'בצי תחתית. ב-1697 התיר קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקריז'בצי להפוך לעיר שוק. ב-1752, תקופת שלטונה של מריה תרזה אוחדו שני היישובים.
בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. העיירה הפכה לצומת תחבורה עם חיבורה לקו מסילות הברזל בודפשט-זאגרב-ביילובאר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. במקום התפתחה תעשיית פלדה וחמרי בניין, וכן הופעלו מכרות פחם באזור. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נכללה קריז'בצי בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. בשלהי 1944 עלה בידי כוחות הפרטיזנים של טיטו לכבוש אותה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה קופריבניצה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מההכרזה פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה התחוללו בעיר קרבות בין צבא יוגוסלביה לצבא קרואטיה. בסיום הלוחמה נכללה קריז'בצי בשטחי קרואטיה.
הקהילה היהודית

בראשית המאה ה-18 בעקבות הפיכתה של קריז'בצי לעיר שוק, החלו להגיע לאזור רוכלים יהודים מבורגנלנד וממוראביה. נאסר עליהם להתיישב בקריז'בצי עצמה ועל כן התיישבו בכפרי הסביבה וייסדו קהילות קטנות שם. בעקבות כתב הסובלנות שהוציא יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החלו יהודים להתיישב בקריז'בצי עצמה ושילמו מס גולגולת בגין הזכות להתגורר שם. ב-1780 מתועד היהודי הראשון בעיר, סוחר בשם סלומון ליפמן. בראשית המאה ה-19 מתועדים בפנקס הקהילה קידושין שערך הרב וולף לוי וכן תלמוד תורה ובו ניהל את השיעורים המלמד יעקב פרידלנדר.
בית העלמין היהודי הוקם ב-1840 וב-1844 נוסדה רשמית הקהילה היהודית של קריז'בצי. במועד זה מנתה הקהילה כ-70 נפשות. בראש הקהילה עמדו בני משפחת בְּרָאיֶיר. יעקב בראייר ולאחריו בנו מרקו בראייר. מרקו בראייר כיהן כסגן ראש העיר בין 1889–1895. ב-1860 העניק פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה זכויות סחר וקניין ליהודים ובכלל זכות לרכישת נכסי דלא ניידי. בני הקהילה היו מעורים בחיי החברה והמסחר בעיר. בשלהי המאה ה-19 רכש במכירה פומבית שמואל גולדשמידט את כנסיית "השילוש הקדוש"(אנ') שבעיר ותרם אותה לעירייה. ב-1861, תרמו בני הקהילה סכום נכבד להקמת הספרייה העירונית. בתקופה האוסטרו-הונגרית נמנו מקרב בני הקהילה בעלי מקצועות חופשיים, רופאים ובנקאים. ב-1876 נפתח בית ספר יסודי יהודי אשר פעל עד 1894. ב-1895 נחנך בית הכנסת של הקהילה אשר נבנה בסגנון אדריכלי נאו-רנסאנסי. מ-1895 ועד 1930 כיהן הרב ד"ר מאיר (מקס) משה אנגל כרב הראשי של הקהילה. הרב אנגל נולד בהורודנקה, בוגר בית המדרש לרבנים בברלין ובהמשך רכש תואר בפילוסופיה באוניברסיטת ברלין. ב-1930 פרש ממשרת הרבנות בקריז'בצי על רקע חילוקי דעות עם ראשי הקהילה ועבר לזאגרב. שם נעצר, נשפט והוצא להורג בתלייה בעוון שיתוף פעולה עם הקומוניסטים.
ב-1890 התגוררו בקריז'בצי 364 יהודים שהיוו כ-11 אחוזים מכלל האוכלוסייה. ב-1899 נסגר בית העלמין הישן ובמקומו הוקמה חלקה יהודית בבית העלמין הכללי של קריז'בצי. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפלו 6 מבני הקהילה. לאחר המלחמה החלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה ובמקביל נרשמה פעילות ציונית ענפה. הוקמו אגודות נוער ותא של ויצו. ב-1938 התנצרו מספר קטן מבני הקהילה. לקהילת קריז'בצי השתייכו מספר משפחות יהודיות מכפרי הסביבה. בסוף המאה ה-19 התגוררו בכפרים אלו 170 יהודים, אך רובם היגרו לערי הסביבה, קריז'בצי, קופריבניצה וזאגרב. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו משפחות ספורות שם. מבין הכפרים ניתן למנות את: אָפָּאטוֹבֶץ(אנ'), ווֹיְקוֹבָאץ(אנ'), קָאלְנִיק(אנ'), גוֹרְנְיָה רֶקָה(אנ') ונוֹבִי מָארוֹפ(אנ').
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקריז'בצי 129 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה וכינון שלטון הבובות של האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. בית הכנסת חולל, תכולתו נשדדה והועברה לכנסייה המקומית. בתחילה נשלחו בני הקהילה לעבודות כפייה ובהמשך גורשו למחנות ההשמדה ידובנו, יאסנובאץ ומקצתם לאושוויץ. לאחר השואה שבו 9 יהודים לעיירה. בית הכנסת הועבר לחזקת הרשות המקומית ומשמש מרכז מידע לתיירים. נכון ל-2012 היה המבנה במצב תחזוקתי טוב. ב-1958 הופקע שטח בית העלמין הישן. נכון ל-2009 עמד בית העלמין על תילו ואותרו בו כ-70 מצבות. בחלקה היהודית בבית העלמין העירוני מצויות כ-100 מצבות. שני האתרים במצב תחזוקתי טוב. ב-2015 הוצגה במוזיאון העירוני תערוכה שעסקה בתולדות יהודי קריז'בצי ובמעמד פתיחתה נכחו ראש העיר והרב הראשי ליהודי זאגרב.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין בקרואטיה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקרואטיה (באנגלית).
1 2 3  הקהילה היהודית בקריז'בצי, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 300-297.
↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2006), באתר heritageabroad.gov, עמודים 17–18 (באנגלית).
↑  בית העלמין היהודי בקריז'בצי, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
↑  צילום בית העלמין הישן בקריז'בצי (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  צילום החלקה היהודית בבית העלמין העירוני בקריז'בצי (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  צילום מבנה בית הכנסת כאשר שימש מועדון נוער (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  תערוכה על תולדות הקהילה היהודית בקריז'בצי, באתר prigorski.hr (בקרואטית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559922205171  GND: 4229400-9  LCCN: n85086714  NKC: ge696878  VIAF: 123217566   WorldCat (עם VIAF): 123217566 
מבנה בית הכנסת בקריז'בצי (2017) עת שימש מרכז מידע לתיירים
משפחת הירשל מקריז'בצי בצילום מ-1923. יעקב הירשל היה יו"ר החברה קדישא של הקהילה (1899–1941), דבורה הירשל הייתה יו"ר אגודת הנשים ובהמשך ויצו (1920–1941), זדנקו היה ראש תנועת הנוער "בני ישראל" ובהמשך פעיל ציוני ופעיל למען קרן היסוד.
רייצ'ל יאנקי

רייצ'ל יאנקי (באנגלית: Rachel Yankey; נולדה ב-1 בנובמבר 1979 בלונדון) היא כדורגלנית אנגלייה ששיחקה בקבוצת ארסנל ונבחרת אנגליה. מאז פרשה ממשחק מקצועני היא בעיקר מאמנת ילדים.
קריירה

יאנקי החלה את הקריירה שלה בקבוצת בנים, לפני שעברה ל"מיל היל יונייטד" כשהייתה בגיל הנערים. את הקריירה המקצוענית שלה היא החלה בגיל 16, בקבוצת הנשים של ארסנל. בשנת 2000, היא הושאלה לזמן קצר לקבוצת הקנדית, לאבל דינמיט ומשם לפולהאם ליידיס. בפולהאם היא הפכה לכדורגלנית האנגלית הראשונה שחתמה על חוזה מקצועני ושיחקה כדורגל באופן מקצועני. היא עברה לברמינגהאם סיטי, ובעונת 2004/2005, עברה לקבוצת ניו ג'רזי וויילדקטס מדבליו-ליג. בניו ג'רזי היא שיחקה יחד עם רייצ'ל יוניט, חברתה לנבחרת, וביחד הם הובילו את הקבוצה לאליפות הליגה. בעונת 2005/2006, חזרה יאנקי לקבוצת נעוריה, ארסנל, והבקיעה שם שער אחד לכל שלושה משחקים בממוצע.
ביוני 2012, יאנקי הייתה אחת מ-18 הכדורגלניות שנבחרו לייצג את בריטניה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון. נבחרת בריטניה הוקמה במיוחד לצורך המשחקים האולימפיים, והיא כללה 16 שחקניות מאנגליה ושתיים מסקוטלנד. בשלב הבתים של הטורניר, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה והעפילה לרבע הגמר מהמקום הראשון בבית. ברבע הגמר היא הפסידה 0–2 לקנדה והודחה מהטורניר.
יאנקי היא הכדורגלנית המפורסמת ביותר באנגליה, ואף מדגמנת לשתי חברות בגדים. היא הופיעה במיני-סדרה של ה-BBC, בה היא מלמדת כדורגלנים צעירים את יסודות הכדורגל.
יאנקי החזיקה תקופה מסוימת בשיא ההופעות בנבחרת אנגליה - סך הכל היו לה 129 הופעות בינלאומיות אולם שחקניות בודדות שברו מאז פרשה את שיאה זה. היא הבקיעה 19 שערים עבור נבחרת אנגליה.
ב- 2016 פרשה מכדורגל מקצועני, ניסתה כוחה בניהול קבוצת נשים, אולם לבסוף התמסרה לאימון ילדים, ולקריירה של מגישה בתוכניות ילדים בטלוויזיה.
תארים

יאנקי זכתה בגביע ה-FA לנשים חמש פעמים, שלוש פעמים עם ארסנל (1998, 1999, 2006), ופעמיים עם פולהאם (2002, 2003). היא הייתה חלק מהסגל של פולהאם שזכה בטרבל בעונת 2002/03 - גביע ה-FA לנשים, גביע הפרמייר ליג ובאליפות הליגה.
בשנת 2005, היא קיבלה תואר מהמלכה אליזבת השנייה, בעקבות תרומותיה ושירותיה לכדורגל.
הערות שוליים

↑  [file:///F:/Yankey%20Reading%20Comprehension.pdf Rachel Yankey], arsenal.com, ‏2020
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2007 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול |  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול |  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול | אנגליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb179072107 (data)  ISNI: 0000 0005 0466 8355  SUDOC: 254412092  VIAF: 219981847   WorldCat (עם VIAF): 219981847
יצחק חביס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1910
 פטירה:  8 במאי 1991 (בגיל 81 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1971–1988 (כ־17 שנים)
 עיסוק:  שחקן
 בן או בת זוג:  דינה קניג 
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק חביס (1910 – 8 במאי 1991) היה שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

חביס דבר עברית ויידיש ושיחק בשפות אלה
ב-1971 שיחק בסרט "השוטר אזולאי" בתפקיד מפגין מבוגר בשבת.
ב-1972 הופיע בסרט "סלומוניקו".
ב-1974 השתתף בסרט "יום הדין" בתפקיד סבא.
ב-1976 הופיע בסרט "קוני למל בתל אביב" בתור אורח במסיבה.
ב-1978 שיחק בסרט "מיליונר בצרות" בתפקיד רב.
ב-1980 השתתף בסרט "על חבל דק" בתפקיד דוקטור בבית חולים. באותה השנה גילם את דמותו של חיים כספי בסרט "המשחק האמיתי". בנוסף באותה השנה שיחק בסרט "חמש חמש".
ב-1985 הופיע בסרט "רומן בהמשכים".
ב-1987 השתתף בתוכנית "כל העולם במה" – חגיגת אמ"י ליום העצמאות – 1987.
ב-1988 שיחק בסרט "מקום ליד הים" בתפקיד שכן. באותה השנה גם השתתף בהצגה "קשה להיות יהודי" המבוסס על הרומן "ההצלה העקובה מדם".
תיאטרון יידישפיל קיים ערב לזכרם של האנשים שנטלו חלק גדול, במשחק ובימוי ובתרומות, תמיכה ציבורית והתנדבות להעלאת קרנו של התיאטרון מיום היווסדו וחביס היה בין האנשים שהוזכרו בטקס.
חיים אישיים

חביס היה נשוי לשחקנית דינה קניג אמה של השחקנית ליא קניג. חביס נפטר ב-8 במאי 1991 ונקבר בבית העלמין ירקון.
הערות שוליים

↑   חפטומניה (מערכון מוסיקלי) – יצחק חביס (1987), סרטון בערוץ "דוד קריבושי – הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 01:25)
↑  felix, קשה להיות יהודי (1988) – yiddishpiel.co.il, באתר yiddishpiel.co.il
↑  felix, לזכרם – yiddishpiel.co.il, באתר yiddishpiel.co.il
↑  חיי התרבות בבלץ (רומניה) לפני השואה, באתר www.yadvashem.org
↑  יצחק חביס באתר GRAVEZ
ריצ'רד דיליין

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 61 בערך) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 בן או בת זוג:  ג'ייני מקנה (2005–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד דיליין (באנגלית: Richard Dillane; נולד ב-1964) הוא שחקן אנגלי. הוא שיחק בתפקיד הסוכן הבריטי פיטר ניקולס בסרט המתח זוכה האוסקר וגלובוס הזהב "ארגו" של בן אפלק משנת 2012. עוד גילם את מרב, בעלה של מרגרט המפריז (בגילומה של אמילי ווטסון), בסרטו של ג'ים לואץ' "תפוזים ושמש".
דיליין גילם את ורנר פון בראון בדוקודרמה "Space Race" של ה-BBC. הוא שיחק בתפקיד נירון קיסר במחזה "פאולוס" מאת הווארד ברנטון בתיאטרון המלכותי הלאומי, והופיע בתפקיד סטיבן מטורין בעיבוד הרדיופוני של ה-BBC לרומנים אוברי-מטורין מאת פטריק או'בריאן. כמו כן גילם את דמותו של פיטר גווילם בשלושה עיבודים לרומנים מאת ג'ון לה קארה.
ביוגרפיה

דיליין גדל סמוך ללונדון יחד עם אחיו סטיבן דיליין, שגם הוא שחקן. הוא סיים תואר בפילוסופיה באוניברסיטת מנצ'סטר. הוא התגורר באוסטרליה במשך עשר שנים ועבד בפרת', סידני והובארט כשחקן ובמאי, לפני שחזר לבריטניה.
ב-1988 ביים דיליין את המחזה "טרטיף" מאת מולייר עבור להקת התיאטרון אולד ניק באוניברסיטת טסמניה בהובארט.
בקולנוע הופיע דיליין בסרטים "האביר האפל", "כח המחשבה" לצדו של מארק סטרונג, "דינוזאורים בקונגו", "The Edge of Love", "החליפה", "טריסטן ואיזולדה", ובתפקיד ביל וראת'ר, מאהבו האחרון של קול פורטר, בסרט "לילה ויום" בכיכובו של קווין קליין.
ב-2011 שיחק דיליין בתפקיד קרטר בפרק "Let's Kill Hitler" ובפרק "The Wedding of River Song" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". עוד בטלוויזיה הופיע בתפקיד המרגל ג'ון ריצ'רדסון בסדרת הריגול "ספוקס", בדמות נוכל אוסטרלי בשם גרהם פול בפרק בסדרה "הנוכלים", בתפקיד הצלם ואהוב לשעבר מיילס ברודי בסדרה "רגליים קרות", בתפקיד תאודור פלאט המכור לסמים בפרק הראשון של הסדרה "לואיס", ובדמות יועץ נישואים בסדרה "Men Behaving Badly". הוא הופיע בתפקיד קבוע בדמות המנתח שון אנדרסון בסדרה הרפואית "חדר מיון" ובדמות בראד קונור בסדרה זוכת הפרסים "Soldier Soldier" של רשת ITV.
ב-2015 שיחק דיליין בתפקיד צ'ארלס ברנדון, דוכס סאפוק הראשון בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית של ה-BBC "וולף הול". ב-2016 הופיע בתפקיד פקד בילוש מייקל וייט בסדרה "עדות אילמת".
דיליין שיחק בתיאטרון הלאומי בלונדון ועם הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד על האייבון. הוא גילם את המלט בפרת' שבאוסטרליה בהפקה בבימויו של ריי אומודיי. בשנת 2000 הופיע בתפקיד דוכס סאפוק בהפקה זוכת פרס אוליבייה של מייקל בויד של המחזות הנרי השישי, חלק ראשון, חלק שני וחלק שלישי בסטרטפורד, לונדון ומישיגן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

דיליין נשוי לשחקנית הבריטית ילידת סקוטלנד ג'ייני מקנה הידועה מתפקידה באופרת הסבון הבריטית הפופולרית "נשות הכדורגלנים". לבני הזוג שלושה בנים.
הערות שוליים

↑  East Kilbride actress lands starring role in West End musical War Horse, Lynda Nicol, 10 APR 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452269205171  BNE: XX5076570  GND: 1075496519  ISNI: 0000 0003 8148 9129  LCCN: no2011194338  MusicBrainz: ade88fef-5562-4214-8d5b-ba27e9600036  Trove: 1561904  VIAF: 261061969   WorldCat (עם VIAF): 261061969
אנטון לסר

| --- | --- |

אנטון לסר ב-2011
 לידה:  14 בפברואר 1952 (בן 72) ברמינגהאם, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1977)  אוניברסיטת ליברפול  Moseley School and Sixth Form 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטון לסר (באנגלית: Anton Lesser; נולד ב-14 בפברואר 1952) הוא שחקן בריטי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

לסר למד בבית ספר במוזלי שבברמינגהאם ובאוניברסיטת ליברפול. ב-1977 החל ללמוד ב-RADA שם זכה במדליית זהב על שם בנקרופט כשחקן המבטיח של השנה. הוא ממוצא יהודי.
כשחקן ברויאל שייקספיר קומפני שיחק בתפקידים שייקספיריים רבים בהם טרוילוס ב"טרוילוס וקרסידה", אדגר ב"המלך ליר", פטרוקיו ב"אילוף הסוררת", רומיאו ב"רומיאו ויוליה", ברוטוס במחזה "יוליוס קיסר", ליאוניסט ב"אגדת חורף" ואת המלך ריצ'רד השלישי במחזה באותו שם.
לסר מרבה להופיע ברדיו, הוא כיכב בעיבוד של רדיו ה-BBC לסדרת ספרי המתח "פלקו" של לינדזי דייוויס. כמו כן הקליט ספרי שמע רבים בהם מיצירותיו של צ'ארלס דיקנס. ההקלטה שלו לספר תקוות גדולות זיכה אותו בפרס טוקי (Talkie Award). מגוון הספרים שהקליט נע בין ספרים קלאסיים כמו "גן העדן האבוד" מאת ג'ון מילטון וכתבי הומרוס וספרים בני זמננו כמו רומנים מאת רוברט האריס ופיליפ פולמן.
במשך השנים הופיע בתפקידים מגוונים בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. אחד מתפקידיו הראשונים בטלוויזיה היה בהפקה משנת 1982 של ה-BBC ל"גן הדובדבנים". השתתף בתפקיד אורח בסדרות כמו "עדות אילמת", "רציחות במידסומר" "להעיר את המתים" ו"מלחמתו של פויל". הוא הופיע בסדרות דרמה תקופתיות כגון "סקרלט פימפרנל", "לורנה דון" ו"דוריט הקטנה".
ב-2013 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" בתפקיד המלומד קיברן.
ב-2015 גילם לסר את דמותו של תומאס מור במיני-סדרה של ה-BBC "וולף הול", והיה מועמד על הופעתו לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר. 
בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן.
חיים אישיים

לסר חי בווריקשייר עם אשתו ושני ילדיו.
תפקידים בתיאטרון

רומיאו, רומיאו ויוליה (1980) רויאל שייקספיר קומפני
המלט, המלט (1982) בתיאטרון דונמר ורהאוס, לונדון
טרוילוס, טרוילוס וקרסידה (1985) רויאל שייקספיר קומפני
ריצ'רד השלישי, במחזה ריצ'רד השלישי (1988) רויאל שייקספיר קומפני
אדווין פורסט, Two Shakespearean Actors (1990)
הנרי בולינגברוק, ריצ'רד השני (1990)
פטרוקיו, אילוף הסוררת (1992)
פרנק פורד, נשות וינדזור העליזות (1992)
סרג', אמנות (1997) תיאטרון וינדהם, לונדון
אליוט, "Private Lives" מאת נואל קאוורד (1999) תיאטרון ליטלטון, לונדון
ג'קומו, סימבלין (2003)
מרקוס ברוטוס, יוליוס קיסר ­(2005), בארביקן בלונדון
ליאוניטס, אגדת חורף (2006), רויאל שייקספיר קומפני
אוליבר לוקאס, The Vertical Hour מאת דייוויד הר (2008) תיאטרון רויאל קורט, לונדון
ד"ר ראנק, בית הבובות (2009), דונמר ורהאוס, לונדון
מוריה (עיתון)

תמונת גיליון ממרץ 1914 המוצגת בחזית בית העיתונאים בתל אביב יחד עם תמונתם של שאר היומונים שראו אור בארץ
הגיליון הראשון, מאי 1910
מוריה היה יומון עברי שהופיע בארץ ישראל בין 6 במאי 1910 ל-11 בינואר 1915.
תולדות העיתון

את העיתון ייסד בירושלים המדפיס רבי יהודה אהרן וייס, לאחר דעיכתו של "החבצלת" שהיה לפני כן העיתון המוביל של היישוב העברי הדתי בירושלים. האישור להוציא לאור את "מוריה", שהיה גם שמו של בית הדפוס שבו נדפס העיתון (בבעלותו של וייס ושותפו רבי משה שמואל שיינבוים), ניתן על ידי השלטונות העות'מאניים לאחר מתן התחייבות לשמור על החוק העות'מאני.
במשך כל שנות הופעתו של העיתון שימש יצחק יעקב ילין כעורכו הראשי ואף כתב חלק ניכר ממאמריו. ביחד עם וייס, שם ילין לעיתון כמטרה לתקן את היישוב הישן ודרכו הציבורית. כבר בגיליון הראשון מוסברת כוונת המייסדים לפנות ליהדות החרדית באופן המבטא חופש ביטוי ואובייקטיביות.
תחילה הופיע מוריה כשבועון, אך בהמשך הפך לעיתון יומי בתוספת מהדורה שבועית מורחבת עבור קוראים מחוץ לארץ ישראל. בכך היה לאחד מעשרת העיתונים היומיים הראשונים שראו אור בירושלים.
העיתון נסגר על ידי הממשל העות'מאני ב-1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, לאחר שילין לא קיים את הצו שאסר לעסוק בעניינים מדיניים.
על שמו של העיתון נקרא רחוב 'מוריה' בשכונת רוממה בירושלים, אשר חלק מרחובותיה נקראו בשמות עיתונים עבריים.
בית סקסה-קובורג-גותה

| --- | --- |

 
 מדינה:  דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה ממלכת בלגיה ממלכת פורטוגל ממלכת בולגריה הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 בית האב:  בית וטין, השושלת הארנסטינית 
 מייסד:  ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה 
 ראש הבית הנוכחי:  אנדראס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה
 תקופת השושלת:  1826 – 1918 (בדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה) 
 אתניות:  גרמנית
 ענפים:  House of Saxe-Coburg and Gotha, House of Saxe-Coburg and Gotha, House of Saxe-Coburg and Gotha-Koháry 
 
בית סקסה-קובורג-גותה (בגרמנית: Haus Sachsen-Coburg und Gotha) הוא בית אצולה גרמני ששלט על דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה. עם הזמן התפשטה השפעתו של בית האצולה, ואחד מענפיו העניק את שמו לשושלת של בית המלוכה הבריטי מיום מותה של המלכה ויקטוריה בשנת 1901 עד 1917. זהו ענף לבית וטין. כמו כן שלט בית המלוכה בבלגיה, בפורטוגל ובבולגריה. מקום משובם של הדוכסים היה ארמון אהרנבורג.
בממלכת בריטניה

המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, שאמהּ הייתה בת למשפחת סקסה-קובורג-גותה, נישאה לבן-דודה, הנסיך הגרמני אלברט סקסה-קובורג-גותה. בית המלוכה נקרא על שם בית האצולה אליו השתייך בעלה של המלכה. מקור השם הוא בדוכסות גרמנית זעירה, סקסוניה-קובורג-גותה, שהיא איחוד של הדוכסויות סקסה-קובורג וסקסה-גותה.
בנה של ויקטוריה, אדוארד השביעי, היה המלך הראשון בבית המלוכה בשם זה. ב-1917 שינה בנו, המלך ג'ורג' החמישי, את שמו של בית המלוכה מבית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור, ואת שם משפחתו מווטין לווינדזור. בית המלוכה רצה להימנע מלהקרא בשם גרמני עקב המלחמה בגרמניה, במלחמת העולם הראשונה, שעוררה רגשות אנטי-גרמניים. המלך גם ויתר על תוארי אצולה גרמניים שהחזיק.
בממלכת בריטניה > מלכים בריטיים הנמנים עם בית סקסה-קובורג-גותה

אדוארד השביעי
ג'ורג' החמישי
ויקטוריה, בתם של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט, נישאה לפרידריך השלישי, קיסר גרמניה. בנם הבכור היה וילהלם השני, קיסר גרמניה, שהיה הקייזר האחרון בגרמניה. וילהלם היה בן דודו של מלך בריטניה, ג'ורג' החמישי, ואף על פי כן היו ארצותיהם אויבות זו לזו בזמן מלחמת העולם הראשונה.
בלגיה

לאופולד מסקסה-קובורג-זאפלד, מלך הבלגים הראשון, היה אחיו הצעיר של הדוכס ארנסט ודודה של המלכה ויקטוריה מצד אמהּ. בית המלוכה הבלגי נותר על כנו כיום, אך שינה את שמו ב-1920, בעקבות מלחמת העולם הראשונה שבה נכבש מרבית שטח בלגיה על ידי הגרמנים. השם החדש שניתן לבית המלוכה הוא "מבלגיה" (בשלוש השפות הרשמיות במדינה: van België, de Belgique וכן von Belgien). מלך בלגי שעולה על כס המלוכה משנה את שמו רשמית לשם שמשמעו "של הבלגים" (der Belgen, des Belges או der Belgier).
בולגריה

המשפחה עלתה גם על כס המלוכה בבולגריה מ-1887, עת הוכתר המלך פרדיננד הראשון, נכד לאחיו של ארנסט הראשון. נכדו, סימאון סקסקובורגותסקי, (הגרסה הבולגרית לשם סקסה-קובורג-גותה) הודח ויצא לגלות כילד כאשר בוטלה המלוכה במשאל עם ב-1946, אך שב לארצו וכיהן כראש ממשלת בולגריה בשנים 2001–2005.
פורטוגל

בן אחיו של ארנסט הראשון, פרדיננד, נשא לאישה את מריה השנייה, מלכת פורטוגל והיה למלך פורטוגל, בשם פרננדו השני. משפחת המלוכה הפורטוגלית הוסיפה בדרך-כלל להיקרא בשמו הקודם, ברגנסה. לעיתים התייחסו למשפחה בשם ברגנסה-וטין. צאצאי פרדיננד מלכו על פורטוגל עד ביטול המונרכיה ב-1910.