stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודית מלינה
הערות שוליים

↑  Lester, Elenore (13 באוקטובר 1968). "The Living Theater presents: Revolution! Joy! Protest! Shock! Etc.!; The Living Theater". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Weichselbaum, Lehman (18 בינואר 2011). "Judith Malina's 'Jewish Anarchist Play'". The Jewish Week. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fliotsos, Anne; Wendy Vierow (2008). American Women Stage Directors of the Twentieth Century. University of Illinois Press. p. 258. ISBN 0-252-03226-8.
↑  Judith Malina: The Piscator Notebook. London: Routledge Chapman & Hall 2012, p. 185
↑  Trousdell, Richard; Malina, Judith (1 בינואר 1988). "The Director as Pacifist-Anarchist: An Interview with Judith Malina". The Massachusetts Review. 29 (1): 22–38. doi:10.2307/25089945. JSTOR 25089945. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gary Botting, "The Living Theatre" in The Theatre of Protest in America (Edmonton: Harden House, 1972) 18
↑  "Hanon Reznikov, a Force Behind the Living Theater, Dies at 57, New York Times, May 9, 2008
↑  Lumet, Sidney, Rapf, Joanna. Sidney Lumet: Interviews, University Press of Mississippi (2006) p. 68
↑  "Dog Day Afternoon 1975 Bringing sonnys mother". Metacafe.com. 2013-04-23.
↑  Robertson, Campbell. "Hanon Reznikov, a Force Behind the Living Theater, Dies at 57". nytimes.com.
↑  "Judith Malina, Founder of the Living Theater, Dies at 88", The New York Times, April 11, 2015.
↑  Judith Malina, Founder of the Living Theater, Dies at 88, Bruce Weber, New York Times, April 10, 2015
↑  Judith Malina (2016-02-05). Full Moon Stages: Personal notes from 50 years of The Living Theatre. Amazon.com. ISBN 9781941110256.
↑  "Theater honors put women in the spotlight". Old.post-gazette.com. 2007-06-07.
↑  2008 Honorary Awards Recipients Doug Strassler, New York Innovative Theatre Awards, September 15, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577310705171  PLWABN: 9810684515105606  BIBSYS: 90696920  BnF: cb129177495 (data)  CANTIC: a11802479  CiNii: DA03361832  GND: 118576747  ICCU: RAVV027271  ISNI: 0000 0000 8407 6619  LCCN: n83189936  LNB: 000191752  MusicBrainz: 27f1011f-12c4-40c7-87b4-f24833e78c6d  NKC: jo2015884243  NLA: 35324273  NSK: 000582324  NTA: 140327223  SELIBR: 384704  SNAC: w6cf9tkp  SUDOC: 033354359  Trove: 911921  VIAF: 110381571   WorldCat (עם VIAF): 110381571 
מלינה בחזרות של התיאטרון החי
ג'ודית מלינה בהפקה "Maudie and Jane" של התיאטרון החי
ג'וזף אקבה

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1967 (בן 57) אינגלווד, קליפורניה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה (1990)  אוניברסיטת אריזונה (1992)  תיכון אספרנזה 
 עיסוק בעבר:  הידרולוג, מורה
 תקופת השירות:  2004 – הווה (כ־21 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  306 ימים ו-34 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  19 שעות 46 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'וזף אקבה באתר נאס"א (באנגלית)
 משימות
 STS-119, סויוז TMA-04M משלחות 31/32 לתחנת החלל הבינלאומית, סויוז MS-06, משלחות 53/54 לתחנת החלל הבינלאומית
 עיטורים
 מדליית השירות המצויין של נאס"א (2012) 
 
ג'וזף מייקל "ג'ו" אקבה  (באנגלית: Joseph Michael "Joe" Acaba; נולד ב-17 במאי 1967) הוא מורה, הידרולוג ואסטרונאוט של נאס"א. במאי 2004 היה לאדם הראשון ממוצא פורטו ריקני שנבחר להיות אסטרונאוט. טס לחלל במסגרת טיסת STS-119 של מעבורת החלל דיסקברי ומשלחות 31/32 לתחנת החלל הבינלאומית. היה מהנדס משימה במסגרת משלחות 53/54 לתחנת החלל.
לימודים

הוריו של אקבה, ראלף ואלסי היגרו מפוארטו ריקו לאינגלווד, קליפורניה, באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. מאוחר יותר הם עברו לאנהיים, קליפורניה.
בילדותו התעניין במדע ומתמטיקה. בתיכון קיבל הכשרה בצלילה, ובמסגרת התוכנית החל להתעניין בגאולוגיה. סיים בהצטיינות את הלימודים בשנת 1985.
כחוקר ומורה

סיים תואר ראשון בגאולוגיה בשנת 1990 באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ובשנת 1992 סיים תואר שני בגאולוגיה באוניברסיטת אריזונה.
במשך שש שנים שרת כסמל ביחידת המילואים של חיל הנחתים של ארצות הברית. עבד כשנתיים כהידרולוג בלוס אנג'לוס ועוד שנתיים בחיל השלום שם לימד יותר מ-300 מורים ברפובליקה הדומיניקנית.
שימש כמנהל מרכז מחקר הימי של חיל הנחתים באיי הבהאמה. עם שובו לארצות הברית, אקבה עבר לפלורידה, שם התמנה לרכז נושא שחזור הצמחייה לאורך חוף בורו ביץ'.
לימד שנה אחת של מדעים ומתמטיקה בתיכון וארבע שנים בחטיבת הביניים בפלורידה.
לאחר שובו ממשלחת 31/32 בתחנת החלל למד לתואר שלישי בחינוך באוניברסיטת טקסס טק, באמצעות תוכנית ללימוד מרחוק.
קריירה בנאס"א

אקבה נבחר לתוכנית האסטרונאוטים של נאס"א במאי 2004, יחד עם עוד עשרה נוספים. אקבה נבחר כמומחה משימה במסגרת תוכנית "מחנכים אסטרונאוטים" (Educator Astronaut Project) תוכנית המכשירה מורים כאסטרונאטים, ובנוסף על תפקידיהם הרגילים, משלבים פעילויות הנגשת המדע והחלל לתלמידים ומורים. הוא סיים את אימוני האסטרונאוטים בפברואר 2006. לאחר השלמת האימונים הוא הוצג לצוות שילובי החומרה בתחנת החלל הבינלאומית, לפתרון בעיות טכניות בשילובים מול חומרת סוכנות החלל האירופאית.
קריירה בנאס"א > STS-119

אקבה מונה כחלק מצוות טיסת מעבורת החלל STS-119 בתפקיד מומחה משימה. (לי ארשמבו היה מפקד צוות).
המעבורת המריאה לחלל ב-15 במרץ 2009 ומשימתה כללה הבאה והתקנה של מערך פאנלים סולריים של תחנת החלל הבינלאומית. המעבורת עגנה בתחנת החלל הבינלאומית ביום השלישי למשימה, ב-17 במרץ 21:02 UTC
אקבה הפך לאסטרונאוט הראשון ממוצא פורטוריקני. כדי לציין זאת הוא הביא עמו דגל פוארטו-ריקו וביקש ששיר ההשכמה של הצוות ביום החמישי יהיה שיר-העם "Qué Bonita Bandera" ("מה יפה הדגל", שנכתב על דגל פוארטו-ריקו בשנת 1971).
במהלך המשימה, הוא סיפק תמיכה טכנית להליכת החלל הראשונה של המשימה ב-20 במרץ, וב-21 במרץ הוא ביצע את הליכת החלל הראשונה שלו, בה הוא עזר לפרוש את המערך הסולארי כדי להגדיל את החשמל שמגיע לתחנת החלל הבינלאומית.
אקבה ביצע שתי הליכות חלל במסגרת משימת STS-119. (הליכות חלל מס' 2–3 של המשימה). הליכת החלל הראשונה שלו בוצעה ב-21 במרץ 2012, יחד עם האסטרונאוט סטיבן סוונסון. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-30 דקות במהלכה האסטרונאוטים הכשירו מקום עבודה בתחנת החלל, לקראת משימת STS-127, התקנת אנטנת GPS על מעבדת KIBO, צילום באינפרה-אדום של חלקי המקרנים (האחראים על קירור התחנה) בתומכי P1 ו-S1, והתקנת יחידת עיגון (לקראת הליכות עתידיות) על תומך P3.
הליכת החלל השנייה שלו בוצעה ב-23 במרץ 2012 (יום ה-9 למשימה) יחד עם האסטרונאוט ריצ'רד ארנולד. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-27 דקות ונועדה להזיז עגלת ציוד של הצוות למיקום אחר, ניסיון פריסה של הcargo carrier וחיווט מחדש של הגירוסקופים של התחנה
המעבורת נחתה בחזרה ב-28 במרץ, 19:13 UTC לאחר שהות בחלל של 12 יום, 19 שעות, 29 דקות ו-33 שניות
קריירה בנאס"א > משלחת 31/32 לתחנת החלל הבינלאומית

אקבה נבחר להיות חלק ממשלחת 31/משלחת 32 לתחנת החלל. ב-15 במאי 2012 המריא אקבה על סיפון סויוז TMA-04M יחד גנדי פדלקה וסרגיי רווין.
במהלך המשימה הצוות קיבל את משימת הראשונה של החללית המסחרית דרגון לתחנת החלל הבינלאומית. אקבה היה המפעיל הראשי של הזרוע הרובוטית לתפיסת חללית האספקה היפנית HTV-3. אקבה היה מפעיל הזרוע הרובוטית ואיש התמיכה בתחנה בזמן שתי הליכות חלל, וביצע מספר רב של ניסויים מדעיים.
הצוות חזר לכדור הארץ ב-17 בספטמבר 2012, לאחר שהות של 124 יום, 23 שעות ו-51 דקות בחלל.
קריירה בנאס"א > משלחת 53/54

ב-2017 הודיעה נאס"א כי אקבה יחזור לחלל כחלק ממשלחת משלחת 53/משלחת 54 לתחנת החלל הבינלאומית. במקור תוכנן כי הסויוז MS-06 יכיל רק שני אנשי צוות, אולם בהתראה קצרה הוחלט כי הכיסא השלישי יהיה ממומן על ידי סוכנות החלל הרוסית כדי להחזיר חובות, ויכיל אסטרונאוט מנוסה. הגיבוי של אקבה למשימה הייתה שנון ווקר, המתוכננת לטוס לתחנת החלל במסגרת סויוז MS-12.
הצוות שוגר לתחנת החלל ב-12 בספטמבר 2017.
ב-20 באוקטובר 2017 ביצע אקבה הליכת חלל יחד עם האסטרונאוט רנדולף ברזניק במטרה להתקין מצלמות חדשות ולהתקנת שיפורים על הזרוע הרובוטית של תחנת החלל קנדארם2. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-49 דקות.
אקבה חזר לכדור הארץ ב-28 בפברואר 2018, 02:31 UTC, לאחר 168 ימים בחלל. סך הכל שהה בחלל 306 ימים ו-34 דקות.
פרסים והוקרה

ב-18 במרץ 2008 זכה אקבה לתשבחות הסנאט הפורטוריקני לאחר בחירתו לטיסה בחלל.
אקבה השתתף במגוון פעילויות בפוארטו ריקו כדי לקדם את לימודי המדע והטכנולוגיה באי. במסגרת ביקוריו הוא בא במגע עם יותר מ-10,000 בני אדם, רובם תלמידים.
בשנת 2012 הוכתר על ידי מגזין "Caras" לאחד הפורטוריקנים המשפיעים ביותר של אותה שנה.
בשנת 2013 קיבל אקבה את מדליית אנה ג'י מנדז הנשיאותית ודוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת הפוליטקניק של פוארטו ריקו, שם גם חנך סימולטור טיסה.
הערות שוליים

1 2  NASA. "Astronaut Class of 2004 (Group 19)". NASA. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  NASA (במאי 2021). "ביוגרפיה של ג'וזף אקבה" (PDF). NASA. נבדק ב-6 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  האסטרונאוט הפורטו-ריקאני ג'וזף אקבה שוגר למשימה שלישית בחלל, ג'ניפר מרשל אוקסיו, עיתון האורלנדו טיימס, 13 בספטמבר 2017
↑  "Inglewood Astronaut to Make 2 Spacewalks". NBC. 17 בדצמבר 2008. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronaut Launches into Texas Tech Doctorate Program". Texas Tech University. 15 במאי 2012. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronaut Joe Acaba is a distance learning graduate student in the College of Education". נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  NASA (2007). "NASA Assigns Crew for Final Solar Array Delivery to Station". NASA. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  STS-119 MCC Status Report #05 אתר נאס"א, מתאריך 17 במרץ 2009
↑  Dunn, Marcia (12 במרץ 2009). "Boricua a Punto de Abordar El Discovery, Acaba llevara bandera de PR". El Nuevo Dia (בספרדית). Associated Press. אורכב מ-המקור ב-12 במרץ 2009. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Despiertan a Joseph Acabá al ritmo de "Qué bonita bandera"" (בספרדית). Primera Hora (Puerto Rican Newspaper). נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  STS-119 MCC Status Report #13 אתר נאס"א, מתאריך 21 במרץ 2009
↑  STS-119 MCC Status Report #16 אתר נאס"א, 23 במרץ 2009
↑  ויליאם הארווד, Welcome home, Discovery! מתאריך 28 במרץ 2009, אתר spaceflightnow
↑  Harwood, William (17 במאי 2012). "Three-man crew docks at International Space Station". Spaceflight Now. נבדק ב-28 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  אודות ג'וזף אקבה באתר spacefacts.de
↑  Whiting, Melanie (20 באוקטובר 2017). "Expedition 53 Spacewalk Successfully Comes to an End". NASA. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סויוז MS-06M החזיר את שלושת חברי משלחת לתחנת החלל הבינלאומית, כריס ברגין, 27 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0164 3016  LCCN: no2013019458  VIAF: 296405065   WorldCat (עם VIAF): 296405065 
אקבה עם דגל פוארטו ריקו במהלך טיסת STS-119
שלושת האסטרונאוטים מתוכנית "מומחי משימה מחנכים אסטרונטים" אקבה, ארנולג ולינדנברגר במהלך טיסה פרבולית.
שמו של האסטרונאוט ג'וזף מ. אקבה על קיר התהילה של האסטרונאטים בווינסלו, אריזונה.
תסמונת דה קרוון

| --- | --- |

המבחן ע"ש פינקלשטיין לאבחון תסמונת דה קרוון
 תחום:  ראומטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  327453 
 MeSH:  D053684
 סיווגים
 ICD-11:  FB40.5 
 
תסמונת דה קֶרְוָו֫ן (De Quervain Syndrome)
הידועה גם כטנוסינוביטיס רדיאלית (סטילואידית) (radial tenosynovitis או
styloid tenosynovitis), (דלקת גידים רדיאלית), "טנסוסינוביטיס מצרה ע"ש דה קרוון", "תסמונת המאמץ של הכובסות",או "שורש כף היד של האמהות". היא דלקת או פגיעה לא דלקתית של נרתיק הגידים בו נמצאים שני גידים המעורבים בתנועות האגודל, בסמיכות לזיז החרט של עצם החישור. הפגיעה מקשה על תנועת הפשיטה של האגודל עקב חיכוך הגידים והכאבים המתלווים לכך.
מקור השם

המחלה נקראת על שם הכירורג השווייצרי פריץ דה קֶרְוָו֫ן (אנ') (1868-1940) שזיהה אותה לראשונה בשנת 1895. אין לבלבל בינה לבין התירואידיטיס דה קרוון שהיא בעיה אחרת אשר דה קרוון תאר.
פתולוגיה

שני הגידים המעורבים במחלה זו הם גיד השריר פושט האגודל הקצר וזה של השריר מצדיד האגודל הארוך.
לשני השרירים הנ"ל, הסמוכים אחד לשני, יש כמעט אותו תפקיד: תנועה המרחיקה את האגודל מהיד - הראשון במישור כף היד - תנועה הנקראת "הרחקה חישורית" (הרחקה לכיוון עצם החישור; בניגוד לתנועה מחוץ למישור היד - הנקראת "הרחקה כפית").
בדומה לכל גידי שורש כף היד, שני הגידים עוברים עטופים במעטפת סינוביאלית, המכונה נרתיק הגידים של מצדיד האגודל הארוך ופושט האגודל הקצר, המקטינה את החיכוך ביניהם לבין הרקמות השכנות להם ומאפשרת להם לבצע את תפקידם בלי קשר לתנוחת שורש כף היד.
בבדיקה היסטולוגית רואים התעבות וניוון מיקסואידי המתאימים לתהליך ניווני כרוני.
תסמונת דה קרוון שכיחה יותר אצל נשים. יש טוענים שהסיבה לכך היא כי זוויתו של זיז החרט של עצם החישור היא גדולה יותר אצל נשים.
אטיולוגיה

סיבת התסמונת אינה ידועה. בשפה הרפואית, המחלה היא "אידיופאתית".
יש הסבורים כי היא תוצר של חבלות חוזרות ונשנות תוך כדי מאמץ יתר.
במשך השנים והתקופות נקשרה לעבודות כמו כביסה, לטישת יהלומים, קלדנות, שימוש במכשירים חדישים המופעלים באצבעות תוך החזקתם בכף היד - מכאן השם של "דלקת הגיד של הכובסת" או בהתאמה - "האגודל של בלקברי".
תסמינים וסימנים

התסמינים האופייניים הם כאב, רגישות מקומית ונפיחות בצד הקרוב לאגודל של שורש כף היד וקושי באחיזה.
אופייני בצורות יותר קלות היא הופעת כאב בפשיטה כפויה נגד התנגדות של האגודל.
הסימן המובהק המשמש את איבחון תסמונת דה קרוון הוא מבחן על שם פינקלשטיין.
נדרש שהאגודל ישב בתוך אגרוף הקמוץ, ולאחר מכן - השמטה של כף היד אל כיוון הזרת - הטיה גומדית (לכיוון עצם הגומד), הנבדק מרגיש כאב עז בשורש כף היד מתחת לאגודל. אצל אדם בריא גם כן ייתכן כאב, אבל אם עצמת הכאב גדולה, סביר להניח כי קיימת תסמונת דה קרוון. הכאב ממוקם בצד האגודל של האמה, כ-2.5 ס"מ מתחת לשורש כף היד.
אבחנה מבדלת

האבחנה מתבצעת על ידי מבחן פינקלשטיין. מבחן זה כולל שלילת הפרעות זהות כגון:
דלקת מפרקים ניוונית של המפרק בין עצם המסרק הראשונה לעצם רבת הזוויות הגדולה שבשורש כף היד
תסמונת ההצטלבות Intersection syndrome - הכאב בו מופיע יותר באמצע גב האמה ו5 - 7.5 ס"מ מתחת לשורש כף היד.
תסמונת ורטנברג
טיפול

הטיפול בהפרעה זאת נקבע יותר לפי המוסכמות ברפואה מאשר לפי נתונים מדעיים.
טיפול שמרני :
מתן הסברים על התנועות המכאיבות של היד והאגודל, מנוחה, קירור מקומי, תרופות לכאבים ואנטידלקתיות לא סטרואידיות.
הזרקה מקומית של חומר קורטיקוסטרואידי - הונהגה בשנת 1955 על ידי ב.ג'.כריסטי שהשתמש בהידרוקורטיזון. מאז 1972 שולטת דעתו של מקנזי שהמליץ על זריקת חומר קורטיקוסטרואידי כקו ראשון בטיפול, כאשר הטיפול הכירורגי נשמר למקרים עמידים להזרקה. עם זאת, הנתונים לגבי יעילות הזרקת קורטקוסטרואיד הם דלים ולא מבוקרים, ואף לא ברור מה תועלתה לגבי המהלך הטבעי של המחלה. סקירה מובנית שפורסמה בשנת 2003 זיהתה רק 35 פרסומים על דה קרוון במדליין, מתוכם רק 7 הציגו נתונים לגבי הזרקת חומר קורטיקוסטרואידי כטיפול למחלה ואף לא אחד מהמחקרים לא היה מבוקר. מחקרים רטרוספקטיביים מדווחים על שיעורי הצלחה של מעל 70% של ההזרקות הקורטקוסטרואידיות, אולם מחקר קוהורט אחד הצביע שיעור הצלחה של 58% כשלרבים מהמטופלים עברו עד 18 חדשים עד לשיכוך התסמינים. בעוד מחברי המחקר ייחסו את כישלונו של טיפול זה לווריאציות אנטומיות מסוימות בשורש כף היד, לא נקבע באופן ברור האם ההזרקה הקורטיקוסטרואידית עדיפה על פלצבו והאם המהלך הסימפטומטי בן 12–18 חדשים הוא יתרון על המהלך הטבעי של המחלה. קריטריון אחר בשימוש לקביעת כישלון הטיפולים השמרנים הוא בחירת הטיפול הכירורגי. אבל ההחלטה לנתח היא מורכבת ומוטה על ידי אמונות ורגשות של הכירורג והפציינט כאחד. השימוש בבחירת השיטה הכירורגית בהגדרת ההצלחה מקשה על הערכת הנתונים לגבי השיטות השמרניות. לדוגמה, באחד המחקרים שבו מספר גדול של מטופלים טופלו ללא הזרקה (סדים ותרופות אנטי-דלקתיות), 93 מטופלים (48%) מכל אלה שטופלו בשיטה שמרנית עברו ניתוח. נתון זה יכול פשוט לשקף את תיסכולם של המטופל והכירורג, כאשר, אחרי הרבה חודשים של קיום תסמינים, המחלה לא מוצאת בשום אופן את פתרונה. על נתוניו של ליין ועמיתיו המצביעים כי טיפול שמרני מצליח רק במקרים קלים, מעיב חוסר הפניה אקראית של פציינטים לטיפולים החלופיים והשימוש בהרבה מקרים של ההחלטה לנתח כקריטריון לכישלון. רוב המקרים של "טנדינוזיס" יש להם ריפוי טבעי בזמן. זה יכול לחול גם במקרה תסמונת דה קרוון, אבל דרושים מחקרים נוספים.
אימוביליזציה בסד של שורש כף היד ושל האגודל עד למפרק בין הגלילים.
טיפול ניתוחי (כירורגי): - חתך אורכי במעטפת ב"לשכה" הגבית הראשונה. ישנן הוכחות שמשיג הקלה אצל רוב המטופלים. הסיכון העיקרי הוא נזק לעצב התחושתי החישורי.
לקריאה נוספת

Ilyas A, Ast M, Schaffer AA, Thoder J, De Quervain tenosynovitis of the wrist
J.of Am Acad Orthop Surg, vol.15, 12, p.757–64, 2007
(א. איליאס, מ. אסט, א.א. שאפר, ג'. תודר - הטנוסינוביטיס דה קרוון של שורש כך היד ב"ג'ורנל של האקדמיה האמריקאית לכירורגיה אורתופדית" 2007 )
Clarke MT, Lyall HA, Grant JW, Matthewson MH The histopathology of de Quervain's disease J Hand Surg [Br] vol23,6, p.732–4, 1998 December
(מ.ט. קלארק, ה.א. לייל, ג'.וו. גרנט, מ.ה. מתיוסון, ההיסטופתולוגיה של מחלת דה קרוון, ב"ג'ורנל
לכירורגית כף היד" מבריטניה, 1998)
מדריך לפציינט עם תסמונת דה קרוון
תסמונת דה קרוון, הדמיה רפואית - אמנות ואיורים רפואיים
מחלות קשורות לעבודה במחשב ושיטות מניעה
הערות שוליים

↑  "אצבע הדק - ארז אבישר - כירורג כף יד וארתרוסקופיה". ארז אבישר - כירורג כף יד וארתרוסקופיה. נבדק ב-2018-01-23.
↑  כתבה ב"Musculoskeletal Report", ‏ ב-27 בפברואר 2005
↑  ,3 Christie BG. Local hydrocortisone in de Quervain's disease. Br Med J 1955 Jun 25;1(4929):1501–
↑  McKenzie JM. Conservative treatment of de Quervain's disease. Br Med J 1972 Dec 16;4(5841):659–60 (ג'.מ. מקנזי הטיפול השמרני במחלת דה קרוון - בריטיש ג'ורנל אוף מדסין, 16 בדצמבר 1972)
↑  Corticosteroid injection for treatment of de Quervain's tenosynovitis: a pooled quantitative literature evaluation. J Am Board Fam Pract 2003 Mar-Apr;16(2):102–6.
↑  Witt J, Pess G, Gelberman RH. Treatment of de Quervain tenosynovitis. A prospective study of the results of injection of steroids and immobilization in a splint. J Bone Joint Surg Am. 1991 Feb;73(2):219–22.
↑  Weiss AP, Akelman E, Tabatabai M. Treatment of de Quervain's disease. J Hand Surg, [Am] Jul 1994;19 (4):595- 8
↑  Lane LB, Boretz RS, Stuchin SA. Treatment of de Quervain's disease:role of conservative management. J Hand Surg [Br] 2001 Jun;26(3):258–60.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נרתיקי הגידים בגב שורש כף היד, לפי "האנטומיה של גריי"
ג'קו רזון

יעקב (ג'קו) רזון (ביוונית: Ιακώβ Ραζόν ,‏ 2 בפברואר 1921 - 9 ביולי 1997) היה מתאגרף יהודי ממוצא יווני, אשר זכה בשנת 1939 באליפות יוון במשקל בינוני. כמו כן היה שוערה של קבוצת הכדורגל של סלוניקי - "אולימפיאקוס".
ביוגרפיה

יעקב (ג'קו) רזון נולד בסלוניקי, יוון. כבן שלישי לאברהם ואסתר רזון. אביו ניהל חברה גדולה לסחר בטבק. משנת 1935 החל ג'קו להתאמן בקבוצת הספורט "מכבי סלוניקי" כמתאגרף, כדי שיוכל להשתתף במכביה. במועדון זה התאמן גם שלמה ארוך. במועדון הכיר את הרופא היהודי, דינו עוזיאל, שהחליט לקדם נערים יהודים בספורט האגרוף כדי שיוכלו להשתתף במשחקי המכביה.
ג'קו שרד את השואה ועלה לישראל.
נודע בכינויו "ג'ו לואיס הקטן", בשל חוזק מכותיו ומספר הקרבות הגבוה שניצח בנוק אאוט.
תקופת השואה

ב-1941 כבשה גרמניה הנאצית את יוון. ג'קו נתפס בעת שעסק בפעולות חבלה כנגד הגרמנים. הוא נכלא בבית סוהר על ידי הגסטפו ושם עבר חקירות בהן הוכה ועונה קשות במשך כ-4 חודשים. כשבוע לאחר ששוחרר מהכלא, ב-6.4.1943 הועבר עם יושבי גטו הברון הירש לאושוויץ. ג'קו לקח תחת חסותו באושוויץ את יעקב הנדלי ובזכותו הנדלי הצליח להשיג מזון ולשרוד. באושוויץ רזון היה בין המתאגרפים, ביניהם היה גם אלוף העולם במשקל קל ויקטור (יונג) פרץ.
לאחר זמן הועבר ג'קו למחנה בונה- מונוביץ' (Buna- Monowitz) וגם שם המשיך להתאגרף. מפקד המחנה, ארגן לג'קו עבודה במטבח, וכך הצליח ג'קו לגנוב אוכל מהמטבח, לרכוש דברים שונים מהפולנים אותם חילק לחבריו במחנה ובעזרתם הציל אנשים רבים ממוות באותה תקופה. באחד הימים נתפס עם חבית אוכל שהעביר לנשים. הוא הוכה נמרצות, החבית הושלכה על ראשו על ידי קצין אס אס והוא נפצע קשה מאוד ונזרק מן המטבח.
ג'קו יצר קשר טוב במחנה עם רופא מסלוניקי, בשם ד"ר קואנקה. אשר הגרמנים העריכו מאוד. הרופא אמר לג'קו שישלח אליו למרפאה כל יהודי שאינו יכול לעבוד. ואכן, ג'קו שלח למרפאה חברים אשר הצליחו להתאושש ולהתחזק במרפאה, בזכות מזון נוסף שהעביר ג'קו, וכך ניצלו.
בהמשך הועבר ג'קו למחנה דורה-מיטלבאו דרך מחנה גלייביץ, שם המשיך להתאגרף ואת מעט האוכל שקיבל המשיך לחלק לשאר האסירים. ממחנה דורה הועבר למחנה ברגן-בלזן ושם שוחרר על ידי הצבא הבריטי.
ג'קו ערך כ-120 קרבות וניצח בכולם.
לאחר השואה

לאחר המלחמה, בסוף שנת 1945 חזר ג'קו ליוון והבין כי הוא נותר היחיד ממשפחתו. את רעייתו בלה הכיר ג'קו במחנה ברגן בלזן.
לאחר חזרתו ליוון, היה רזון למנהיג של ניצולי שואה שתכננו לעלות ארצה באופן בלתי חוקי. הם הפליגו על אוניית המעפילים "הנרייטה סולד", עם 356 מעפילים, אשר נתקלו בספינות מלחמה בריטיות בנמל חיפה. רזון הוביל מרד נגד הצי הבריטי, אשר דוכא בסופו של דבר, והוא ושאר הנוסעים גורשו לקפריסין, שם הם נכלאו במשך מספר חודשים.
בשנת 1946 עלה ג'קו לארץ והשתתף במלחמת העצמאות. הוא היה ממקימי ארגון יוצאי יוון ניצולי מחנות הריכוז בישראל.
הכרה והנצחה

בשנת 1989 עלה למסכים הסרט "ניצחון הרוח", העוסק בחייו ובחוויותיו מהשואה של חברו הטוב של ג'קו רזון, סלומון ארוך. ג'קו טען שהסרט בעצם מגולל גם את סיפור חייו שלו. את ג'קו גילם השחקן קוסטוס קוסטוס גרבה.
ב-2007 בטקס הדלקת המשואות ביום השואה, אחד ממדליקי המשואה היה ג'קי הנדלי, שאותו לקח ג'קו תחת חסותו באושוויץ ובזכותו ניצל.
לקריאה נוספת

“Stars in the Ring”, Jewish Champions in the Golden Age of Boxing, Mike Silver:
Greek Jews in sport: The contribution of Thessaloniki
הערות שוליים

1 2  Razon, Jacko, www.jewishvirtuallibrary.org (באנגלית)
↑  Liora Cohen (2013-05-07), ג'קו רזון מתאגרף יהודי יוני, נבדק ב-2018-03-20
↑  Yaacov (Jacki) Handeli | www.yadvashem.org, www.yadvashem.org (באנגלית)
↑  Michael A. Grodin, Jewish Medical Resistance in the Holocaust, Berghahn Books, 2014, עמ' 199
1 2  ג'קו - יעקב - אברהם רזון (2.2.1921 - 9.7.1997)
↑  Mike Silver, Stars in the Ring: Jewish Champions in the Golden Age of Boxing: A Photographic History, Rowman & Littlefield, 2016-03-04. (באנגלית)
↑  "מתאגרף יהודי בשואה - הקשר הרב דורי". הקשר הרב דורי. נבדק ב-2018-03-19.
גבעת דולו

| --- | --- |

רמת דוספיי בחצי האי ריי - מבט מאגם מידג' שבחצי האי ביירז. ברקע משמאל ניתן לראות את גבעת סטארט, ואת גבעת דולו. ברקע מימין ניתן לראות את גבעת פנקה.
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°35′58″S 61°09′28″W﻿ / ﻿62.5994°S 61.1578°W﻿ / -62.5994; -61.1578
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת דולו(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת דולו
 
מפה טופוגרפית של חצי האי ביירז הכוללת את האזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 126.
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'
גבעת דולו (באנגלית: Dulo Hill; בבולגרית: хълм Дуло) היא גבעה סלעית ברמת דוספיי, בחצי האי ביירז, באי ליווינגסטון שבאיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 210 מטרים מעל פני הים. הגבעה מתנשאת מל חופי פרזידנט שמדרום לה.
גבעת דולו ממוקמת 1.2 קילומטרים דרומית-מזרחית מגבעת סטארט;
גבעת דולו ממוקמת 2.52 קילומטרים דרומית מנקודת ווייטה;
גבעת דולו ממוקמת 2.49 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מגבעת פנקה.
היסטוריה

האזור התגלה על ידי צידי כלבי ים שהגיעו לאזור במאה ה-19.
הגבעה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הגבעה נקראת על שם שושלת השלטון בולגרית דולו (בין המאה ה-7 למאה ה-10).
הגבעה היא חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" (אזור מספר 126), והיא מצויה באחד האזורים המוגבלים בכניסה (restricted zones) שבאזור המיוחד.
בני יוסף

| --- | --- |


 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  בן ציון אבא שאול 
 יושב ראש:  משה מאיה 
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־41 שנים) 
 קואורדינטות:  31°47′15″N 35°11′16″E﻿ / ﻿31.787439205888°N 35.187676927391°E﻿ / 31.787439205888; 35.187676927391
 he
 
רשת בני יוסף - מעיין החינוך התורני היא רשת בתי ספר, תלמודי תורה, וגני ילדים שהוקמה בישראל על ידי תנועת ש"ס ב-1984. הרשת פועלת במסלול החינוך המוכר שאינו רשמי, בדומה לרשת החינוך העצמאי. יו"ר הרשת הוא הרב משה מאיה, המנכ"ל הוא הרב אבנר עמר.
בסוף שנת 1991 קיבלה הרשת הכרה כזרם חינוכי. בשנת 2017 לומדים בה 51,500 תלמידים ב-230 מוסדות. ההכנסות ב-2009 הסתכמו ב-359.3 מיליון שקל.
שם

שמה הרשמי של הרשת היה "מרכז מעיין החינוך התורני בארץ ישראל". רבים כינו אותה בשם "אל המעיין" - שמה של תנועה נפרדת. במהלך הלווית הרב עובדיה יוסף הוכרז כי שם הרשת יקרא על שמו, ובשנת 2015 מותגה הרשת כ"בני יוסף".
רקע

עד להקמת מעיין החינוך התורני, הייתה בית יעקב הרשת היחידה של החינוך העצמאי שפעלה בקרב הציבור החרדי-ספרדי. אופי החינוך בה היה בסגנון "חרדי ליטאי", ועלו טענות על קיפוח על רקע עדתי.
את הקמת מעיין החינוך יזם הרב בן ציון אבא שאול בשנת תשמ"ד. הוא והרב יהודה צדקה רתמו את הרב שאול קצין והושגה תרומה לצורך הקמת 10 תלמודי תורה. בין חברי ההנהלה היו הרב יהודה כהן, הרב יעקב יוסף והרב אליהו אבא שאול. בתשמ"ה הוכפל מספר המוסדות. הרב אבא שאול נסע לגייס תרומות במקסיקו, בפרט אצל אדמונד ספרא.
עקב קשיים באחזקת המוסדות ניסה הארגון לחבור לרשת החינוך העצמאי, ולאחר לחצים נאות יצחק נבון, אז שר הדתות, להסדיר את מעמד הרשת כגוף נפרד תחת השם "מעין החינוך התורני".[דרושה הבהרה].
בכ"ב סיון תשמ"ז חבר הארגון באופן רשמי לתנועת ש"ס. הרב עובדיה יוסף מונה כחבר שלישי בנשיאות הרשת, ואריה דרעי מונה לנציג מטעמו.
תוכן הלימודים ברשת דומה לזה שבחינוך העצמאי. נוסח התפילה וההלכות הנלמדות הן בהתאם לנוסח ולפסקים של הרב עובדיה יוסף. המורות חובשות מטפחת (ולא פאה), למעט במוסדות איגוד עמלי התורה בהן יש מורות החובשות פאה, ומחזיקות בצביון ישיבתי המושפע מהעולם הליטאי.