stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבדל (הוקי קרח)
היסטוריה

בהיסטוריה המוקדמת ביותר של הספורט, הוקי שוחק בדומה לרוגבי, שבו מסירה קדימה אסורה. כמו כן, הפרת הנבדל של ההוקי הושפעה מהנבדל בכדורגל. מסירה חוקית יכולה להתבצע רק על ידי חבר לקבוצה שנמצא במצב "שאינו נבדל" מאחורי הדסקית, ובכך לאלץ את השחקנים להחליק עם הדסקית כדי להזיז אותה קדימה. לכן, שחקן לא יכול פשוט "לטוס" לאזור ההתקפה, לקבל מסירה מחבר לקבוצה באזור הנייטרלי או ההגנתי, ואז להחליק פנימה ולנסות להבקיע לשער של הקבוצה היריבה.
במקרה של מסירת נבדל, המשחק הופסק ועימות היה נערך מנקודת ההפרה, ללא קשר למקום שבו התרחש. ההקלה המשמעותית הראשונה של הכלל הזה התרחשה ב-1905, כאשר איגוד ההוקי של אונטריו החל לאפשר לשחקני הגנה לשחק בדסקית במרחק של שלוש רגל מהשער שלהם אם הדסקית הוחזרה מהשוער. במקרים מסוימים, קו שחור נצבע על פני הקרח באותו סימן של השלוש רגל, ששימש כמבשר מוקדם לקווים הכחולים המודרניים.
מסירות קדימה באזורים הנייטרליים וההגנתיים הותרו לראשונה ב-NHL ב-1927, אך לאחר עונה של ניקוד נמוך במיוחד בשנים 29–1928, הליגה אפשרה לראשונה מסירה קדימה בכל האזורים. התוצאה הייתה מיידית ודרמטית שכן מספר השערים שהובקעו למשחק יותר מהכפיל את עצמו באופן מיידי. על פי הכלל החדש של ה-NHL, לא היו הגבלות על המקום שבו שחקן יכול להיות ביחס לדסקית, וכתוצאה מכך שחקנים עומדים עמוק באזור ההתקפה שלהם בזמן שהם מחכים לחברים לקבוצה שיביאו את הדסקית קדימה. כתוצאה מכך, ה-NHL הציגה את חוק הנבדל המודרני ב-16 בדצמבר 1929, שישה ימים לאחר מכן.
משטח ההחלקה חולק לשלושה אזורים על ידי שני קווים כחולים נכון לעונת 29–1928, והקו המרכזי עדיין לא היה קיים. קבוצות הורשו למסור קדימה בכל אחד מהאזורים, אך הדסקית חייבת להינשא על הקו הכחול על ידי מחליק. פרנק בושה וססיל דאנקן הציגו את הקו האדום המרכזי בעונת 44–1943, במאמץ לפתוח את המשחק על ידי צמצום מספר עבירות הנבדל וליצור התרגשות עם התקפות נגד מהירות יותר. השינוי אפשר לקבוצה המגינה למסור את הדסקית אל מחוץ לאזור שלהם עד לקו האדום, במקום להידרש להחליק מעל הקו הכחול הקרוב ואז למסור את הדסקית קדימה.
בסוף העשור השני של המאה ה-21, היו יעדים רבים שנבדקו, עקב מערכת סקירת נבדל חדשה. היו תלונות על איך זה השפיע על זרימת המשחק. פסק הדין שונה כעת, כאשר קבוצה רשאית לבקש בדיקה לאחר שהובקע שער במהלך משחק שהקבוצה מחשיבה כנבדל. אם נפסק שלא נבדל, השער נחשב והקבוצה שביקשה את הבדיקה מקבלת עונש קל.
ראו גם

אייסינג
הערות שוליים

↑  "Rule 83 – Off-side". National Hockey League. נבדק ב-2014-01-08.
1 2  "Rule 450 – Offsides" (PDF). International Ice Hockey Federation. pp. 45–47. נבדק ב-2014-01-08.
↑  "2013–17 Official Rules of Ice Hockey" (PDF). USA Hockey. p. 79. נבדק ב-2014-01-08.
↑  "Rule 76 – Face-offs". National Hockey League. נבדק ב-2014-01-08.
↑  Harper, Stephen J. (2013). A Great Game: The Forgotten Leafs and the Rise of Professional Hockey. Simon & Schuster Canada. p. 98. ISBN 978-1-4767-1653-4.
↑  Harper, Stephen J. (2013). A Great Game: The Forgotten Leafs and the Rise of Professional Hockey. Simon & Schuster Canada. p. 99. ISBN 978-1-4767-1653-4.
↑  "N.H.L. moguls amend forward pass rule". Ottawa Citizen. 1929-12-17. p. 11.
1 2  "Historical Rule Changes: 1929–30". NHL Records. NHL. 2020. נבדק ב-12 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shea, Kevin (2011-11-19). "Spotlight – One on One with Frank Boucher". Legends of Hockey. Hockey Hall of Fame. נבדק ב-12 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
הקווים הכחולים משמשים כדי לקבוע האם שחקן נמצא במצב נבדל.
שבויים

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 סוגה:  תיעודי
 יוצרים:  דוקי דרור איתי לנדסברג
 בימוי:  דוקי דרור
 מנחים:  קריינות: צחי הלוי
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  ליאת קמאי-אשד
 חברת הפקה:  זייגוט פילמס הפקות
 עורכים:  מיה שטרק איתי לנדסברג
 אתר צילומים:  אולפני ראשס
 צלמים:  אבנר שחף יאן פינקלברג חנא אבו סעדא
 בעלי תפקידים נוספים:  תחקיר: אילן שיזף
 מוזיקה:  גל לב
 אורך פרק:  53 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  16:9, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  31 באוגוסט 2024 – 7 בספטמבר 2024
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
שבויים היא סדרה תיעודית ישראלית בת 6 פרקים שנוצרה על ידי דוקי דרור ואיתי לנדסברג. הסדרה עוסקת באירועים בהם נשבו חיילים ונחטפו אזרחים ישראלים על ידי ארגוני הטרור ובהשפעתם על החברה הישראלית. הסדרה שודרה החל מ-31 באוגוסט עד 7 בספטמבר 2024 בכאן 11.
תוכן

הסדרה חוזרת אל אירועי עבר בהם נשבו חיילים ונחטפו אזרחים ישראלים על ידי ארגוני הטרור, כאשר כל פרק בסדרה עוסק בהרחבה באחד מן האירועים: החטיפה, ניסיונות המשא ומתן לקידום עסקה והלחצים מצד משפחות השבויים והחטופים להביא אותה לידי מימוש.
הסדרה בוחנת כיצד הפכו חטיפות של ישראלים לנשק אסטרטגי שמכוון לנקודת התורפה של מדינת ישראל, וכיצד הם השפיעו על החברה הישראלית שנקרעת בין הערבות ההדדית לבין המחיר שהיא נדרשת לשלם לארגוני טרור.
סקירת הסדרה

הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת מדי שבוע במוצאי שבת. לאחר שידור הפרק הראשון הותר לפרסום שצה"ל איתר במנהרה ברצועת עזה והשיב לישראל גופות של שישה ישראלים שנחטפו במתקפת הפתע על ישראל ונרצחו כמה ימים לפני מציאתם. בעקבות זאת הוחלט לשדר את כל פרקי הסדרה לאורך כל השבוע.
| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון | מדרוג | ממוצע צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 31 באוגוסט 2024 | 7 בספטמבר 2024 | 4% | 103,000 |
סקירת הסדרה > פרקים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק | שם הפרק | נושא הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל | נתוני צפייה | נתוני צפייה | מקור |
| מספר פרק | שם הפרק | נושא הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל | אחוזי צפייה | מספר צופים | מקור |
| 1 | נשק בני הערובה | פיגועי המיקוח בשנות ה-70 | 31 באוגוסט 2024 | 3.7% | 98,000 |  |
| 2 | קלף מיקוח | שביית שמונת חיילי הנח"ל | 1 בספטמבר 2024 | 4.2% | 126,000 |  |
| 3 | בחזקת נעדר | עסקת ג'יבריל | 2 בספטמבר 2024 | 4.9% | 127,000 |  |
| 4 | טרגדיה יוונית | נפילת רון ארד בשבי, החטיפה בהר דב, פרשת טננבוים | 3 בספטמבר 2024 | 4.3% | 98,000 |  |
| 5 | הפוליטיקה של העסקה | חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון, חטיפת גלעד שליט | 4 בספטמבר 2024 | 3.2% | 80,000 |  |
| 6 | עסקה או הפקרה | הדר גולדין ואורון שאול, אברה מנגיסטו והישאם שעבאן א־סייד, החטופים במלחמת חרבות ברזל | 7 בספטמבר 2024 | 4.3% | 94,000 |  |
↑  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה
↑  במגזר היהודי
↑  באוכלוסייה הכללית
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2025 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | סדרת תעודה | שבויים | בהמתנה |
| 2025 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | בימוי בסדרה תיעודית ועובדתית | דוקי דרור | בהמתנה |
| 2025 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | צילום בסדרה תיעודית | אבנר שחף | בהמתנה |
| 2025 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | עריכת תמונה בסדרה תיעודית | מיה שטרק, דודי אורן, גיל איזקוב, גל גופר | בהמתנה |
| 2025 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | תחקיר בסדרה תיעודית | איתי לנדסברג נבו, אילן שיזף, עלי עדי, דניאלה רייס | בהמתנה |
הערות שוליים

1 2 3  "שבויים": מאחורי הקלעים של עסקאות החטופים לאורך השנים, באתר "סרוגים", 26 באוגוסט 2024
↑  עד להודעה חדשה ובעקבות האירועים: בכאן 11 משנים את לוח השידורים לכל השבוע, באתר ישראל היום, 1 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: המירוץ למיליון והאח הגדול בקרב דרמטי, במי בחרתם?, באתר אייס, 1 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: החדשות השתלטו על המסך - באיזו מהדורה צפיתם?, באתר אייס, 2 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: המירוץ למיליון שוב בורחת, חדשות 12 בנתון חריג, באתר אייס, 3 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: המירוץ למיליון ומשחקי השף שוברות שיאים, אבל מי ניצחה?, באתר אייס, 4 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: רוקדים עם כוכבים נפרדת מהמסך בנתון אדיר, באתר אייס, 5 בספטמבר 2024
↑  רייטינג: האח הגדול מאכזבת לפני הגמר, חדשות 12 בהתפוצצות, באתר אייס, 8 בספטמבר 2024
מטען סוללות

אייפון מחובר למטען סוללות.
מטען סוללות (ובקיצור: מטען) הוא מכשיר המטעין אנרגיה בסוללה נטענת על ידי הזרמת זרם חשמלי דרכה. אופי הטעינה (כמות המתח או הזרם בפרק זמן מסוים, ועוד) תלוי בגודל ובסוג הסוללה הנטענת.
לחלק מסוגי הסוללות יש סבילות גבוהה לטעינת יתר, לאחר טעינה מלאה של הסוללה, כך שניתן להטעין את הסוללה מחדש על ידי חיבור למקור מתח קבוע או מקור זרם קבוע, בהתאם לסוג הסוללה. מטענים פשוטים מסוג זה חייבים להתנתק ידנית בתום מחזור הטעינה. בסוגי סוללות אחרים נעשה שימוש בטיימר כדי לסיים את הטעינה כאשר היא אמורה להסתיים. סוגי סוללות אחרים אינם יכולים לעמוד בטעינת יתר שעלולה לגרום לחימום יתר או אף לפיצוץ.
למטען עשויים להיות מנגנוני חישת טמפרטורה או מתח, ובקר מיקרו-מעבד כדי להתאים את זרם הטעינה והמתח בצורה בטיחותית, לקבוע את מצב הטעינה ולנתק בסיום הטעינה. מטענים עשויים להעלות את מתח המוצא באופן פרופורציונלי לזרם, כדי לפצות על עכבה בחוטי החשמל.
מטען טפטוף מספק כמות קטנה יחסית של זרם, המספיקה רק כדי לנטרל פריקה עצמית של סוללה שאינה פעילה לאורך זמן. סוגי סוללות מסוימים אינם יכולים לסבול טעינת טפטוף; ניסיונות לעשות זאת עלולים לגרום להם לנזק. סוללות ליתיום-יון אינן יכולות להתמודד עם טעינת טפטוף בלתי מוגבלת. הטענה על ידי מטען בטעינה איטית עשויה לארוך מספר שעות על מנת להשלים את הטעינה. הטענה על ידי מטען בקצב טעינה גבוה עשויה להחזיר את רוב הקיבולת החשמלית הרבה יותר מהר, אולם ישנם סוגי סוללות שאינם מסוגלים לסבול קצב טעינה גבוה. סוללות מסוג זה דורשות ניטור אקטיבי של הסוללה על מנת להגן עליה מכל שימוש שעלול להזיק לה.
רכב חשמלי זקוק באופן אידיאלי למטענים בקצב גבוה. התקנת מטענים כאלה היא אחד האתגרים העומדים בפני רכבים חשמליים.
מדד C-rate

קצב טעינה ופריקה של מטענים מסומן לרוב כ- C או C-rate, שהוא מדד לקצב הטעינה או הפריקה של סוללה ביחס לקיבולת שלה. קצב ה-C מוגדר כזרם הטעינה או הפריקה חלקי קיבולת הסוללה לאחסון מטען חשמלי. אמנם לעיתים נדירות מצוין במפורש כי יחידת קצב ה-C היא h −1, שהוא שווה ערך לקביעת יכולת הסוללה לאחסן מטען חשמלי ביחידת שעה כפול הזרם באותה יחידה, כמו זרם הטעינה או הפריקה. קצב ה-C לעולם אינו שלילי, כך שהקביעה אם הוא מתאר תהליך טעינה או פריקה תלויית הקשר.
לדוגמה, עבור סוללה בקיבולת של 500 מיליאמפר לשעה, קצב פריקה של 5000 מיליאמפר (כלומר, 5A) מתאים לקצב C של 10C, כלומר זרם כזה יכול לפרוק 10 סוללות כאלה בשעה אחת. כמו כן, עבור אותה סוללה זרם טעינה של 250mA מתאים לקצב C של C/2, כלומר זרם זה יגדיל את מצב הטעינה של סוללה זו ב-50% תוך שעה אחת.
הפעלת זרם דרך סוללות מייצרת חום פנימי, פרופורציונלי בערך לזרם המעורב. אם תהליך הטעינה הוא אנדותרמי (כמו במקרה של סוללות מסוג Ni-Cd (אנ'), בעוד שטעינת סוללות ניקל-מתכת הידריד (אנ') היא אקסותרמית) תהליך הטעינה מקרר בתחילה את הסוללה, אך כשהיא מגיעה לטעינה מלאה, אפקט הקירור נפסק, והתא מתחיל להתחמם. זיהוי עליית טמפרטורה של 10 מעלות צלזיוס היא אחת הדרכים לקבוע מתי להפסיק את הטעינה. תאי סוללה שנבנו כדי לאפשר קצב C גבוה מהרגיל חייבים לספק חימום מוגבר. אבל דירוג C גבוה אטרקטיבי למשתמשים, מכיוון שניתן לטעון סוללות כאלה מהר יותר, ולהפיק תפוקת זרם גבוהה יותר בשימוש. קצב C גבוה בדרך כלל מחייב את המטען לנטר בקפידה פרמטרים של הסוללה, כגון מתח מסוף וטמפרטורה, כדי למנוע טעינת יתר וכך נזק לתאים. קצב טעינה כה גבוה אפשרי רק בכמה סוגי סוללות. סוגים אחרים ייפגעו או אולי אף יתחממו יתר על המידה ויעלו באש. חלק מהסוללות עלולות אפילו להתפוצץ. לדוגמה, סוללת עופרת-חומצה לרכב טומנת בחובה מספר סיכוני פיצוץ. סוג חדש יותר של מטען ידוע כמטען מוצק. סוג זה יודע להתגבר על המגבלות של סוללות נוזליות.
סוגים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המטען הפשוט ביותר פועל על ידי אספקת מתח קבוע ישר לסוללה הנטענת, באופן רציף או בפעימות. מטען פשוט בדרך כלל אינו משנה את התפוקה שלו בהתבסס על זמן הטעינה או הטעינה בסוללה. מטען מסוג זה אמנם זול יותר, אך מוגבל ביכולותיו. למטען פשוט שתוכנן בקפידה ייארך לרוב זמן ממושך יותר לטעון סוללה, מכיוון שהוא מוגדר לשימוש בקצב טעינה נמוך יותר ובטוח יותר. עם זאת, סוללות רבות שנותרו על מטען פשוט זמן רב מדי עשויות להיחלש או אף להיהרס עקב טעינת יתר. מטענים אלה משתנים גם בכך שהם יכולים לספק מתח קבוע או זרם קבוע לסוללה.
למטענים פשוטים המופעלים על ידי AC יש בדרך כלל זרם אדווה ומתח אדוות (אנ') גבוהים בהרבה מאשר סוגים אחרים של מטעני סוללות, מכיוון שהם מתוכננים ומיוצרים בזול. באופן כללי, כאשר זרם האדוות נמצא ברמת המומלצת של יצרן הסוללה, גם מתח האדוות יהיה בטווח המומלץ. זרם האדוות המרבי עבור סוללת VRLA (אנ') טיפוסית הוא 5 אמפר. כל עוד זרם האדוות אינו מוגזם (יותר מפי 3 עד 4 מהרמה המומלצת על ידי יצרן הסוללות), אורך החיים הצפוי של סוללת VRLA טעונה אדווה יהיה בטווח של 3% מחייה של סוללה קבועה טעונה DC.
מטען מהיר

מטען מהיר עושים שימוש במנגנוני בקרה כדי לטעון במהירות את הסוללה מבלי לפגוע באף אחד מהתאים שבה. ניתן לבנות את מנגנוני הבקרה בסוללה (בדרך כלל לכל תא) או ביחידת הטעינה החיצונית, או לפצל בין שניהם. לרוב המטענים הללו יש מאוורר קירור כדי לשמור על טמפרטורת התאים ברמות בטוחות. רוב המטענים המהירים מסוגלים גם לפעול כמטענים רגילים ללילה, אם משתמשים בהם עם תאי NiMH סטנדרטיים שאין להם את מנגנוני הבקרה המיוחדים.
מטען תלת-שלבי

על מנת להאיץ את זמן הטעינה ולספק טעינה רציפה, מטען חכם מנסה לזהות את מצב הטעינה ומצב הסוללה, ומחיל שיטת טעינה בת 3 שלבים: השלב הראשון מכונה "קליטה בתפזורת"; זרם הטעינה יישמר גבוה וקבוע ומוגבל על ידי קיבולת המטען. כאשר המתח בסוללה מגיע למתח הגז שלו (2.22 וולט לתא) המטען עובר לשלב השני, והמתח נשמר קבוע (2.40 וולט לתא). הזרם הנמסר ירד במתח הנשמר, וכאשר הזרם יגיע לפחות מ-0.005C, המטען נכנס לשלב השלישי שלו ותפוקת המטען תישמר קבועה ב-2.25 וולט לתא. בשלב השלישי, זרם הטעינה קטן מאוד 0.005C ובמתח זה ניתן לשמור על הסוללה בטעינה מלאה ולפצות על פריקה עצמית שלה.
מטען חכם

מטען חכם יכול להגיב למצב הסוללה ולשנות את הפרמטרים של הטעינה שלו בהתאם, בעוד שמטען רגיל מפעיל מתח קבוע. סוללה חכמה, המכילה שבב מחשב ומתקשרת דיגיטלית עם המטען לגבי מצב הסוללה, דורשת מטען חכם. אולם חלק מהמטענים החכמים יכולים להטעין גם סוללות רגילות חסרות כל אלקטרוניקה פנימית.
זרם המוצא של מטען חכם תלוי במצב הסוללה. מטען חכם עשוי לנטר את המתח, הטמפרטורה או זמן הטעינה של הסוללה כדי לקבוע את זרם הטעינה האופטימלי או לסיים את הטעינה. עבור סוללות Ni-Cd ו־NiMH, המתח של הסוללה עולה באיטיות במהלך תהליך הטעינה, עד שהסוללה נטענת במלואה. לאחר מכן המתח יורד, וכך המטען החכם מזהה שהסוללה טעונה במלואה. מטענים כאלה מסומנים לעיתים קרובות כמטען ΔV, "דלתא-V", או לפעמים "שיא הדלתא", מה שמצביע על כך שהם עוקבים אחר שינוי מתח. מצב זה עלול לגרום למטען החכם לא לזהות שהסוללה כבר טעונה במלואה, ולהמשיך בטעינה, מה שעלול להוביל לטעינת יתר. לפיכך מטענים חכמים רבים עושים שימוש במגוון מערכות ניתוק כדי למנוע טעינת יתר. מטען חכם טיפוסי מטעין סוללה במהירות של עד כ-85% מהקיבולת המרבית שלה תוך פחות משעה, ולאחר מכן עובר לטעינת טפטוף, שאורכת מספר שעות כדי למלא את הסוללה לקיבולת מלאה.
מימון טרור

מימון טרור הוא שם כולל לפעילות חוצת גבולות מתוך מטרה לשנע משאבים אל ומגבולות המדינה לצורכי מימון של פעילות טרור. 
מימון הטרור יכול לנבוע מפעילות עסקית חוקית, מתרומות למוסדות צדקה המסווים את יעד הכספים לתמיכה בפעילות טרור במישרין או בעקיפין, או מפעילות פלילית של ארגון הטרור, כגון סחר בסמים, הברחה או שוד, וגם מתמיכה של מדינות, ארגונים ופרטים התומכים בפעילות הטרור. 
בתחילת המאה ה-21 גברה ההכרה במדינות רבות שעל המאבק בטרור להתמקד גם במקורות המימון של פעולות טרור וארגוני טרור. זאת, כחלק מהתפיסה המניעתית, המחייבת נקיטת צעדים נרחבים ומגוונים למניעת טרור.
חקיקה ורגולציה נגד מימון הטרור

לרוב, מסתמכים ארגוני טרור על כספים שהתקבלו ממקורות שאינם לגיטימיים, דהיינו כספים שהושגו במהלך ביצוע עבירות, ובפרט סחר בסמים, הברחות, סחר לא חוקי בנשק, מעשי מרמה, ומעשי סחיטה. במקרים אלה, מבוסס המאבק במימון טרור גם על התשתית המשפטית למאבק בהלבנת הון. בשונה מהמאבק בהלבנת הון שבו הדגש הפלילי הוא על מקור הכספים, מתמקד המאבק במימון טרור ביעד של הכספים, כאמור, פעולות טרור וארגוני טרור.
בשנת 1999 אימצה העצרת הכללית של האו"ם את האמנה הבינלאומית למניעת מימון טרור. מטרתה היא קידום שיתוף פעולה לשם לחימה במימון הטרור, תוך הענשה בפלילים את האחראיים לכך. כדי להגיע לשיתוף פעולה מרבי, האמנה מהווה מסגרת לפיקוח, שיטור, ושיתוף בין מערכות המשפט בעולם, על מנת לפתח את היכולת להעניש מקרים של מימון טרור. האמנה נכנסה לתוקף בשנת 2002.
החלטה 1373 של מועצת הביטחון של האו"ם מ-28 בספטמבר 2001 קובעת, בין השאר, כי על כל המדינות:
למנוע מימון טרור ולהיאבק בו.
להגדיר בחוק כי העברת/גיוס כספים, במישרין או בעקיפין, לביצוע מעשי טרור הם עבירה פלילית ולהבהיר כי החקיקה תיאכף.
להקפיא באופן מידי מקורות ומשאבים מכל סוג שהוא שנועדו למימון טרור, בין אם אלו שייכים לטרוריסט המבצע, למארגן הפיגוע או למי מסייעניו, ללא תלות במקור המשאבים.
לוודא כי כל מעורב במימון, תכנון, ביצוע או תמיכה בטרור יועמד לדין בגין עבירה פלילית חמורה.
לסייע ככל האפשר ולשתף פעולה עם מדינות אחרות בהליכים פליליים הנוגעים למימון טרור, לרבות סיוע בקבלת ראיות רלוונטיות.
בשל החשיבות הגדולה בסיכול ערוצי מימון הטרור, כחלק מהמאמץ המקומי והבינלאומי לסיכול פעילותם של ארגוני טרור, ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001 ארגון ה-FATF‏ (Financial Action Task Force) החליט לשלב את המאבק במימון טרור עם המאבק בהלבנת הון. זאת, לנוכח הדמיון הרב בטכניקות ובדפוסי פעולה המיושמים על ידי ארגוני הפשיעה וארגוני הטרור לשם העברת כספים תוך הסתרת מקורם וייעודם; ולנוכח העובדה כי גורמים רבים, כדוגמת העברות כספים חוצות גבולות, מקשות על איתור הערוצים הכספיים המשמשים למימון טרור ומצריכים רמה גבוהה של שיתוף פעולה בין-לאומי, בו השתלבה גם ישראל.
בשנת 2001 נחקק בארצות הברית "חוק הפטריוט", שהפרק השלישי שלו עוסק בסיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון.
כחלק מהמאבק במימון הטרור נחקק בישראל חוק איסור מימון טרור, התשס"ה-2005, שהוחלף בשנת 2016 בחוק המאבק בטרור, התשע"ו-2016. ביישום חוקים אלה עוסקת הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
לחימה במימון הטרור

בנוסף לחקיקה המיועדת למניעת מימון לטרור נעשות פעולות לחימה, בידי כוחות צבא וארגוני מודיעין, לשם פגיעה במימון הטרור. דוגמאות לכך:
מקור הכנסה עיקרי של ארגון המדינה האסלאמית היה ייצור והברחה של נפט. לחסימת מקור זה נערכו תקיפות אוויריות נגד תשתיות ייצור הנפט והמשאיות ששימשו להובלתו.
"המוסד", בעת שבראשו עמד מאיר דגן, הקים את יחידת צִלְצָל שמטרתה מבצעים חשאיים לסיכול מימון הטרור.
במרץ 2021 דיווח העיתון "וול סטריט ג'ורנל" שבשנים האחרונות פגעה ישראל ב-12 ספינות לפחות שהובילו נפט מאיראן לסוריה. לדברי פרשן "הארץ", עמוס הראל, נערכו עשרות תקיפות כאלה, שנועדו גם למנוע העברה של התמורה על הנפט לחזבאללה שדבר שהיה מגדיל את מקורות המימון של חזבאללה, והתקיפות גרמו לנזק כספי של מיליארדי דולרים.
לקריאה נוספת

ניצנה דרשן-לייטנר וסמואל מ' כץ, הרפוּן: המלחמה החשאית בכספי הטרור, ידיעות ספרים, 2021.
הערות שוליים

↑  https://nbctf.mod.gov.il/he/nbctfInt/Pages/default.aspx
↑  https://www.gov.il/he/pages/risk-about-terroris-financing
↑  כתבי אמנה, 1401, כרך 50
↑  אריק בנדר, ‏אושר חוק הטרור החדש: העונש המרבי לפעולות טרור הורחב ל-30 שנה, באתר מעריב אונליין, 15 ביוני 2016
↑  Erika Solomon, Robin Kwong and Steven Bernard, Inside Isis Inc: The journey of a barrel of oil, Financial Times, February 29, 2016
↑  ynet, רוסיה? המורדים? בדאעש מפחדים בעיקר מפשיטת רגל, באתר ynet, 5 במרץ 2016
↑    הודיה כריש חזוני, ‏מחסלי החשבונות: מבצעים נועזים במסדרונות בית המשפט, בעיתון מקור ראשון, 20 בדצמבר 2020
↑  דיווח: ישראל תקפה ספינות שהעבירו נפט ונשק איראני לסוריה מאז 2019, באתר וואלה, 11 במרץ 2021
↑   עמוס הראל, הרבה יותר מ-12: ישראל תקפה עשרות מכליות, האיראנים הפסידו מיליארדים, באתר הארץ, 19 במרץ 2021
קהילת יהודי ברלין

בית הכנסת החדש, בברלין-Neue Synagoge ב-1865
יהודים חיו בברלין ובסביבתה כבר מהימים שהעיר הוקמה במאה ה-13. עד תחילת המאה ה-17 היהודים גורשו שוב ושוב מברלין והתיישבו בה מחדש. בשנת 1671 הוקמה הקהילה יהודית בברלין. בשנת 1925 הקהילה היהודית בברלין הגיעה לשיא גדלה, מספר היהודים בעיר באותה שנה עמד על 172,672 נפש. בתקופה זו תרמו יהודי ברלין לעושר התרבותי של העיר במדע ובתרבות.
בתקופת גרמניה הנאצית, בין השנים 1933–1945, נרצחו בשואה 55,000 יהודים מהקהילה היהודית של ברלין, היתר ברחו או גורשו. רק כ-9,000 יהודים הצליחו לשרוד במחבוא או בנישואי תערובת עם בני זוג שאינם יהודים או ששרדו את מחנות המוות.
משנת 1990 מספר יהודי ברלין גדל שוב, במיוחד כתוצאה מהנהירה של יהודים ממדינות ברית המועצות לשעבר. בתחילת המאה ה-21 חיו בעיר כ-12,000 יהודים מתוכם כ-8,000 חברי קהילה. לפי הערכות בשנת 2015 חיו בברלין עוד כ-15,000 ישראלים, ברובם חילונים. נכון לעשור השני של המאה ה-21 הקהילה היהודית בברלין היא הגדולה ביותר בגרמניה.
היסטוריה > בשנים 1900–1990

לפני עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933, היו רשומים 172,000 חברים בקהילה היהודית בברלין, שהיוו שליש מהאוכלוסייה היהודית בכל הרייך הגרמני. עקב רדיפת היהודים, רוב האוכלוסייה היהודית סבלה יותר מעוני ואבטלה מאשר שאר אוכלוסיית ברלין והחל גל של התאבדויות בתוך הקהילה היהודית והגירה מהעיר. הנהלת הקהילה היהודית עצמה עשתה ניסיונות לנטרל מעט את המצב באמצעות התארגנות מחדש. עד סוף שנת 1937 היגרו 13,500 מיהודי ברלין לאירופה התיכונה ולארצות שמחוץ לאירופה. 12% אחוז מהם היגרו לארץ ישראל. בין 5–6 בנובמבר 1923 התקיים פוגרום ברובע שויננפירטל על רקע ההיפר-אינפלציה, בשעה שאזל הכסף לתשלום משכורות לעובדים, המשטרה עצרה 300 יהודים והביאה אותם ל"מחנה היהודים" ליד צוסן (אנ'), בשעה שאוכלוסייה אנטישמית מוסתת תקפה יהודים בעיר ובזזו כמעט 1,000 חנויות בבעלות יהודית. בשנת 1926 יוזף גבלס מונה לגאולייטר של ברלין. ובאמצעות עיתון המפלגה הנאצית "דר אנגריף" ( "ההתקפה" ) החל להסית את האוכלוסייה הגרמנית הנוצרית נגד היהודים והעיתונות היהודית בעיר. הסתה זו הביאה בשנת 1931 לתקיפת יהודים שחזרו מבית הכנסת בראש השנה, ובשנת 1932 הנאצים התנכלו לסטודנטים ולמרצים באוניברסיטאות ברלין. בבחירות בחודש מרץ 1933 המפלגה הנאצית בברלין זכתה ב-34.6% מכלל האוכלוסייה המקומית, לעומת 43.9% מכלל האוכלוסייה בגרמניה. ב-30 במרץ 1933 אנשי האס אה של ברלין חגגו במצעד לפידים את מינויו של היטלר לרייכסקנצלר, שעורר פאניקה רבתי בקהילה היהודית. חלק מחברי הקהילה ברחו מהעיר, היו מספר התאבדויות ועוד. הגזרות הראשונות שהטילו הנאצים על יהודי ברלין מיד עם עלייתם לשלטון פגעו קשות בבעלי המקצועות החופשיים. הגזרות היו: אי חידוש רישיונות עבודה לעורכי דין, כך שמספרם בעיר ירד מ-2,000 ל-1,200. רופאים יהודיים הוצאו מהשירות הציבורי אך הורשו להמשיך ולעסוק ברפואה הפרטית או בבתי החולים היהודיים. באפריל 1933 העיתון "ברלינר טאגבלאט" דיווח שעסקי המו"ל של העיתון עברו אריזציה כך גם חברות יהודיות נוספות. ב-1 באוגוסט 1933 ביטלה עיריית ברלין את רישיונות הרוכלות של היהודים. ב-20 ביולי 1935 סגרה משטרת ברלין את חנויות היהודים בעיר והקהילה היהודית לצורך הישרדותה נאלצה להתאים את חוקתה לדרישות הנאצים. ב-5 במרץ 1938 איבדה הקהילה היהודית בברלין את מעמדה החוקי כתאגיד ציבורי, כיתר הקהילות היהודיות בגרמניה.
היסטוריה > בשנים 1900–1990 > ליל הבדולח בברלין

בעקבות רצח הדיפלומט הגרמני ארנסט פום ראט ב-7 בנובמבר 1938, ניצלו הנאצים את ההזדמנות לפתוח בין התאריכים 10–11 בנובמבר 1938 בפוגרום נרחב ומתוכנן מראש, בכל ערי גרמניה וגם בברלין. פוגרום זה נקרא ליל הבדולח (בגרמנית: Kristallnacht, נהגה: קריסטלנאכט), ובו נשרפו כליל או ניזוקו קשה ונשדדו, בעיר ברלין בלבד, 15 בתי כנסת ומאות בתי עסק, בתי ספר, מוסדות ציבור, כגון ארכיונים, ספריות, מוזיאונים ומרפאות יהודיים. הנזק בעיר עמד על כ־20 מיליון מארק. בזמן הפרעות משרדי הקהילה נסגרו. בהמשך הורשו היהודים להתפלל רק בארבעה בתי כנסת. בנוסף עשרות יהודים נרצחו וכמה אלפים נעצרו, בהם ראשי הקהילה היהודית ומנהלי עסקים כגון בנקים, עיתונות ועוד שנשלחו "למעצר מגן" במחנה הריכוז זקסנהאוזן שהיה מחנה הריכוז הראשי לאזור ברלין באותה תקופה. הוא הוקם בפרבר צפוני של ברלין, כאחד משלושה מחנות ריכוז שהוקמו בגרמניה למתנגדי המשטר הנאצי (לצד דכאו ובוכנוואלד). המחנה פעל כמחנה ריכוז נאצי בין השנים 1936–1945. בשנים 1938–1939 ניתן היה להשתחרר ממחנה זקסנהאוזן רק כנגד מסמכי הגירה מגרמניה.
אודות ליל הבדולח בברלין כתב גבלס ביומנו שהוא נתן פקודות לוודא שבית הכנסת הראשי בברלין ייהרס ותיאר את הרס בתי הכנסת במינכן: "אני רוצה לחזור למלון ואני רואה זוהר אדום כדם. בית הכנסת בוער. ... אנחנו מכבים שרפות רק אם הן מסכנות את הבניינים השכנים. ולא, יש לשרוף עד היסוד. ... הפיהרר הורה לאסור מיד 20–30 אלף יהודים. ... הזעם העממי משתולל עכשיו. ... יש לתת לו פורקן. ... שמשות מתנפצות. בראוו! בראוו! בתי הכנסת עולים באש כמו בקתות גדולות וישנות". ב-11 בנובמבר הוסיף גבלס לכתוב על היום הקודם: "ברלין. שם הכל מתנהל פנטסטי. דלֵקה אחרי דלֵקה. ככה זה צריך להיות".