stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרקוב
תחבורה

התחבורה הציבורית מבוססת על רשת צפופה יחסית של קווי חשמלית ואוטובוסים המופעלים על ידי חברה עירונית. בנוסף, ישנם מספר קווי מיניבוס המופעלים על ידי זכיינים פרטיים. רכבות מקומיות מחברות בין קרקוב לפרברים. האזור ההיסטורי של העיר הוכרז כאזור ללא תחבורה, אך קווי חשמלית עוברים במרחק קצר ממנו.
תחבורת הרכבות מקשרת את קרקוב עם רוב ערי פולין, כאשר רכבות לוורשה יוצאות בכל שעה. בנוסף, ישנן רכבות שיעדיהן מצויים מחוץ לפולין, כברלין, בודפשט, פראג, המבורג, לבוב, קייב ואודסה. תחנת הרכבת המרכזית בעיר צמודה לאזור ההיסטורי עם תחבורה ציבורית נוחה אליה וממנה.
נמל התעופה הבינלאומי ע"ש יוחנן פאולוס השני, ממוקם כ-11 ק"מ ממערב לעיר, ורכבות ישירות מתחנת הרכבת המרכזית של קרקוב גומאות מרחק זה ב-15 דקות. בשנת 2006 עברו בו מעל 2.3 מיליון איש, כ-15% מנפח התחבורה האווירית בפולין. כיום עובר הטרמינל הרחבה.
אתרי העיר

קתדרלת ואוול - מקום מושבו של הארכיבישוף של קרקוב ומקום ההכתרה והקבורה המסורתי של מלכי פולין.
ארמון מלכי פולין (הוואוול) - המצודה הסמוכה לקתדרלה נמצאת על גבעה מדרום לרובע העתיק. מצידה האחד ממוקם הרובע העתיק ומצידה השני נהר הוויסלה. ניכרים בה מספר סגנונות וזאת מאחר שהיא הוקמה לראשונה במאה התשיעית, נבנתה מחדש במאה ה-14 ושופצה במאה ה-16. היא שרדה את מלחמת העולם השנייה כיוון שהגרמנים לא הספיקו לפוצץ אותה בטרם נסוגו מפני הצבא האדום. במהלך המלחמה היא שימשה כמקום מושבו של האנס פרנק ושל מטה השלטון של הממשל המרכזי. שטיחים פלמיים מהמאות ה-16 וה-17, אוהלים טורקיים שנלקחו שלל מהקרב בשערי וינה, חרב הכתרה משוננת בשם שצ'רביץ מהמאה ה-13. בירידה לכיוון הנהר ניתן לעבור דרך מערת הדרקון.
הכיכר המרכזית של קרקוב - אחת הכיכרות המרשימות ביותר באירופה. סביבה ניתן למצוא את אולם הבדים, מגדל בית העירייה העתיק (שריד לבית העירייה שנהרס בשנת 1820), בזיליקת הבתולה מריה ומספר לא מבוטל של בתי קפה. מכאן יוצאים הסיורים בכרכרות. החיבור של רחוב FLORIANSKA עם רחוב GRODZKA יוצר את הנתיב שנקרא "הדרך המלכותית".
ברביקן קרקוב - מבנה ברביקן מבוצר שהיווה את אחד השערים שהובילו לעיר העתיקה.
תל קושצ'ושקו - נבנה על ידי התושבים בשנת 1820
בית החרושת של שינדלר - בית החרושת ששימש את אוסקר שינדלר להצלת יהודי גטו קרקוב במהלך השואה.
ערים תאומות

מרוקו פאס, מרוקו (מ־1985)
ראו גם

קז'ימייז'
מכרות המלח בווייליצ'קה
לקריאה נוספת

מ. צאנין, קראקוב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 269–281 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
יחזקאל פראם, "לימוד שפת המקום בקראקוב במאות ה-16 וה-17, הייתכן?", גלעד, המכון לחקר יהדות פולין ויחסי ישראל-פולין, אוניברסיטת תל אביב, כר' כ"ה, עמ' 23–38
חנה קוז'ינסקה-ויט, "האלימות האנטי-יהודית בקרקוב בין שתי מלחמות העולם ותגובות העירייה ומועצת העיר עליה", גלעד, כרך כ"ה, עמ' 131–158
יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות, תל אביב: מחברות לספרות, 1968, עמ' 193-197
קרקוב, מטרופוליס 24, חורף 2007
הערות שוליים

↑  Wawel Krakow | Wawel Hill & Castle Krakow
↑  Magiczny Kraków - Portal główny EN
↑  History of Krakow
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות, תל אביב, מחברות לספרות, 1968, עמ' 215
↑  Community Life – 6 Tamuz 5781 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552515305171  PLWABN: 9810558183005606  BnF: cb11866004r (data)  GND: 4073760-3  ISNI: 0000 0001 2151 8106  LCCN: n79125145  LNB: 000131091  MusicBrainz: e82975d0-7258-4e4c-9c56-6e1deea8ad4c  NKC: ge129668  SUDOC: 027251012  VIAF: 125421472   WorldCat (עם VIAF): 125421472 
בזיליקת מריה הקדושה המזוהה עם העיר
רחובות הגטו לאחר חיסול אחרוני היהודים, מרץ 1943
השוק בכיכר המרכזית
תחנת הרכבת המרכזית בקרקוב
המרכז ההיסטורי של קרקוב
רובע קז'ימייז' המחודש עתיר מוטיבים יהודיים
ארמון מלכי פולין על הנהר ויסלה בקצה העיר העתיקה
כיכר השילוחים של הגטו החדש. הכיסאות הריקים בכיכר מהווים אנדרטה ליהודים שנספו
הנהר ויסלה זורם במרכז העיר
כרכרת תיירים בכיכר המרכזית
אנדרטה לזכר בית היתומים בקרקוב, פולין ומנהלו אלתר דוד קורצמן
קן הקוקייה

| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל
כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  קן הקוקייה 
 בימוי:  מילוש פורמן 
 הופק בידי:  סול זאנץ, מייקל דאגלס 
 תסריט:  סיפור מקורי: קן קייזי תסריט: לורנס האובן בו גולדמן
 עריכה:  ריצ'רד צ'ו שלדון קאהן לינזי קלינגמן
 שחקנים ראשיים:  ג'ק ניקולסון לואיז פלטשר ויליאם רדפילד בראד דוריף ויל סמפסון דני דה ויטו כריסטופר לויד
 מוזיקה:  ג'ק ניטשה 
 צילום:  הסקל וקסלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Fantasy Films Productions, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס Warner Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בנובמבר 1975
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט כלא, דרמה רפואית, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  אורגון 
 תקציב:  4,400,000 דולר
 הכנסות:  163,300,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   oneflewoverthecuckoosnest
 פרסים:  5 פרסי אוסקר   6 פרסי גלובוס הזהב   6 פרסי באפט"א
 דף הסרט ב־IMDb
 
קן הקוקייה (באנגלית: One Flew Over the Cuckoo's Nest) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1975 בבימויו של מילוש פורמן ובכיכובם של ג'ק ניקולסון ולואיז פלטשר. הסרט מבוסס על ספר באותו שם שנכתב ב-1962 בידי קן קיזי, פעיל אנטי ממסדי בארצות הברית, וצולם בבית-חולים במדינת אורגון, במקום שעליו נכתבה עלילת הספר.
העלילה מתרחשת בבית חולים פסיכיאטרי ונסובה סביב אדם שאושפז לאבחון והסתכלות ופוקח את עיני המאושפזים האחרים לעוולות שמתבצעות בהם בשם הפסיכיאטריה. הסרט תוקף את הפרקטיקות הפסיכיאטריות, ומציג אותן ככלי ציני לדיכוי ואף לענישה. הסרט עורר תשומת לב רבה וגרם לשינוי מהותי ביחס הציבור כלפי נושאים הקשורים בפסיכיאטריה, כמו אשפוז כפוי, לובוטומיה וטיפול בנזע חשמלי.
הסרט הפך לסרט פולחן ונבחר בשנת 1998 לאחד ממאה הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע האמריקאי.
עלילה

רנדל פ. מק'מרפי (ג'ק ניקולסון), אסיר המרצה עונש קצר ב"חוות עונשין" על עבירת אונס קטינה, מתקשה לקבל מרות, ומסתבך בעבירות משמעת חוזרות. אף שאין בהתנהגותו סממני מחלת נפש, הוא מועבר להערכה ואבחון למוסד פסיכיאטרי בתקווה שכך יחמוק מהעבודה הקשה בחווה ויסיים את ריצוי עונשו בנינוחות בין כותלי מוסד רפואי.
האחות האחראית במחלקה היא מילדרד רטשד (לואיז פלטשר), אשת ברזל קשוחה ובלתי מתפשרת המשליטה בה את מרותה באמצעי טרור פסיכולוגי סמוי. מק'מרפי מתגלה שם כטיפוס מרדן שאינו מוכן לחיות לפי חוקי המוסד הקשוחים, ונכנס כך תכופות לעימותים עם רטשד. הוא אינו נוטל את התרופות כשאר החולים, מארגן הימורים על סיגריות, ואף גונב את רכב המחלקה למסע דיג בחברתם. מק'מרפי מתיידד עם יליד אינדיאני גבה קומה ומרשים המאושפז במחלקה, "צ'יף", המתחזה שם לחרש-אילם, (דמות המספר בגרסת המקור) ומנסה לשכנע אותו לשחק כדורסל.
בהמשך דורש מק'מרפי מהאחות רטשד לשנות את לוח הזמנים כדי שהחולים יוכלו לצפות בסיריס בייסבול, וכשהיא מסרבת לשנות את הנהלים, מק'מרפי "משדר" כביכול את המשחק לחבריו, כאילו הוא צופה בו בטלוויזיה. באחד הכינוסים של המחלקה לדיון קבוצתי, המנוהלים בידי רטשד, אחד המאושפזים, צ'סוויק, מקבל התמוטטות עצבים בגלל הגבלת הסיגריות מצידה. מק'מרפי שובר את חלון חדר האחות ולוקח חבילה של קופסאות סיגריות עבורו כדי להרגיעו. צ'סוויק נלקח לאגף אחר, ומק'מרפי מכה את אחד הסניטרים בגלל היחס כלפי צ'סוויק. הסניטר משתלט עליו, אך אז בא הצ'יף לעזרת מק'מרפי. השלושה מועברים יחד לטיפול בנזע חשמלי, ובעודם בחדר ההמתנה מגלה מק'מרפי כי הצ'יף שומע ואינו אילם אלא מעמיד פנים. שניהם מתכננים בריחה לקנדה.
בהמשך מזמין מק'מרפי למחלקה את חברתו קנדי (כנראה פרוצה) כדי שתעזור לו לברוח. הם משחדים את השומר, משכרים אותו ועורכים מסיבה במחלקה, שבה משתתפים כל החולים. הם לוקחים את המפתחות מהשומר, פותחים את החלון, אך ברגע האחרון, מחליט מק'מרפי לסייע לבילי לשכב בפעם הראשונה, עם קנדי. מק'מרפי נרדם, במקום לברוח כמתוכנן, ובבוקר מגיעה האחות רטשד למחלקה "ההפוכה" ומוצאת שם את בילי במיטה עם קנדי. רטשד מאיימת על בילי שתספר על המקרה לאמו, "והילד" בתגובה נכנס להתקף חרדה ומתאבד. רטשד מנסה לחזור לשגרה, אך אז מתנפל עליה מק'מרפי בזעם ומנסה לחנוק אותה. ברגע האחרון משתלטים על מק'מרפי, עובדי המחלקה, מצילים את רטשד מידיו, ומעבירים אותו לאגף אחר.
הצ'יף ממתין בינתיים למק'מרפי במחלקה, לבריחה כמתוכנן אך כשזה חוזר, מגלה הצ'יף שהאיש כבר אינו האדם שהכיר, כיוון שעבר בינתיים לובוטומיה והפך ל-"צמח" חסר תגובה. הצ'יף לא מוכן להשאיר אותו במחלקה במצב כזה, ואז חונק אותו למוות בכרית, עוקר מהרצפה את מערכת המים הקרים מנפץ עמה את החלון ונמלט לבדו מבית החולים, לקול תרועת המאושפזים הנלהבים.
פרסים

"קן הקוקייה", זכה ב-5 פרסי אוסקר, עבור הסרט, השחקן, השחקנית, הבמאי והתסריט המעובד הטובים ביותר; בכך, הפך הסרט לשני בתולדות פרס אוסקר שזוכה בכל חמשת הפרסים הגדולים. קדם לו רק "זה קרה לילה אחד" (1934), ולאחריו הגיע להישג דומה רק "שתיקת הכבשים" (1991).
כמו כן, הסרט זכה בשישה פרסי גלובוס הזהב והוא הסרט הראשון בתולדות גלובוס הזהב, שזוכה בכל 5 הקטגוריות הנחשבות ביותר - (הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר).
בנוסף, הסרט זכה בשישה פרסי באפט"א.
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר
ג'ק ניקולסון - פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר
לואיז פלטשר - פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
מילוש פורמן - פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב ל-"סרט הדרמה הטוב ביותר"
ג'ק ניקולסון - "השחקן הטוב", בפרס גלובוס הזהב
לואיז פלטשר - "השחקנית הטובה", בפרס גלובוס הזהב
פרס גלובוס הזהב לתסריט המקורי הטוב ביותר
ניקולסון, פלטשר ופורמן - הזוכים בפרס הבאפט"א
השפעה תרבותית

בשנת 1993 הוכר הסרט כבעל השפעה תרבותית, היסטורית ואסתטית בספריית הקונגרס האמריקאית, וזאת בשל הסערה והביקורת שהוא עורר בתחום הפסיכיאטריה. מתנגדיה נסמכים על ההצגה הרודנית והמתנשאת של העולם הרפואי הבאה לידי ביטוי בסרט בדמותה של האחות האחראית ומנהל המחלקה, ורואים בה כמייצגת את מגבלותיה וחסרונותיה באופן כללי. הספר והסרט שנעשה לפיו נחשבים כמייצגים מובהקים של גישת האנטי-פסיכיאטריה שרווחה בארצות הברית בשנות ה-60.
סדרת פריקוויל בשם "ראצ'ד" נוצרה בשנת 2020 על ידי רשת הזרמת המדיה "נטפליקס". הסדרה מספרת את קורותיה של האחות מילדרד רטשד טרם עלילת הסרט. את דמותה של רטשד גילמה השחקנית שרה פולסון.
הערות שוליים

↑  ב"קן הקוקיה:: מביים הבמאי מילוש פורמן בעזרת מישקפת את  ג'ק ניקולסון במוסד הסגור, "העולם הזה", גיליון 2016 מ-20 באפריל 1976, עמוד 28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810681326805606  BIBSYS: 5030002  BNE: XX3870952  BnF: cb16732665j (data)  CANTIC: a12009398  GND: 7512848-2  LCCN: no2007050259  SUDOC: 180849603  VIAF: 316751608   WorldCat (עם VIAF): 316751608
מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל

המידע הכוזב במלחמת חרבות ברזל הוא נרחב וכולל הפצה של דיסאינפורמציה, פייק ניוז ושימוש בשיטות של הונאה ותעמולה כדי להשפיע על דעת הקהל ומקבלי החלטות. חלק מהמידע המוטעה היה חלק מהונאה מודיעינית שהוכנה על ידי חמאס כדי להטעות את ארגוני המודיעין בישראל ומדינות מערביות נוספות, בהקשרים של כוונות ויכולות של חמאס. חלק נוסף הוא תוכן שקרי ויראלי שגרם להפצת מיליוני פוסטים במדיה החברתית. חלק מהמידע המוטעה זכה להדהוד גם בידי תקשורת המיינסטרים וראשי מדינות.
ההפצה מתקיימת במספר צורות. הראשונה היא דרך מקורות רשמיים, ערוצי מידע של חמאס או ארגונים אחרים, שנעזרים בדוברים רשמיים ועיתונאים. השנייה היא מעין "אבולוציה" של ידיעות כוזבות. מהצד הישראלי, מידע כוזב פורסם גם עלי ידי חשבון הטוויטר הרשמי של מדינת ישראל.
ראשית המידע הכוזב מופץ על ידי מקורות אנונימיים ברשתות כמו ווטסאפ וטלגרם שבהן לא ברור מקור הידיעה. חלק מהדיווחים הופכים להיות ויראליים ומגיעים לעשרות אלפי אנשים. חלק מהידיעות האלה מופצות בהמשך על ידי חשבונות אנונימיים ברשתות וחלקם על ידי משפיעני רשת עם עוקבים רבים. דרך שלישית מגיע בצורה מרומזת או מפורשת לכלי תקשורת מוסדיים כמו רשתות טלוויזיה ועיתונאים. למשל, ארגונים כמו שב"כ ואחרים, חשפו בשנים האחרונות מקרים רבים של הקמת רשתות של איראן ברשתות חברתיות כמו ווטסאפ ופייסבוק שנועדו להפיץ מידע מוטעה, במטרה לגרום לפגיעה במורל ולחזק קיטוב פוליטי בישראל.
סקרים מצאו שכ-30% מהישראלים מאמינים בתאוריית הקונספירציה לפיה הייתה מעורבות של גורמים ישראלים, שידעו מראש או אפשרו את מתקפת חמאס.
הטעיה של החמאס לקראת המתקפה על ישראל

חמאס השתמש בשיטות של הסתרה והטעיה כדי "להרדים" את גופי המודיעין של ישראל ושל מדינות נוספות, וכן מקבלי החלטות בדרג הצבאי והמדיני וחוקרים. לפי ד"ר אפרים כהנא, הונאה זו דומה במספר היבטים להונאה שנקטו המצרים לפני מלחמת יום כיפור.
חמאס תכנן את מתקפת הפתע מזה מספר חודשים. ההערכות נעות בין שנה לשנתיים. במשך תקופה זו חמאס הצליח להתל בגופי מודיעין מערביים, במיוחד במודיעין הישראלי ובמודיעין האמריקאי. יו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים האמריקאי, מייקל מקאול אמר שלא ברור כיצד ה-CIA וישראל פספסו את המתקפה, וכי זו תוכננה אולי במשך שנה לפחות.
בשנים שקדמו למתקפה התפשטה תפיסה, בקרב אנשי צבא, מדינאים ומומחים, החל בראשי ממשלת ישראל ושרי הביטחון, לפיה חמאס הפך לפרגמטי יותר, ו"תואם רשות פלסטינית". על פי ד"ר ארנון דגני, היסטוריון ועמית במרכז מולד, זו הייתה קונספציה רווחת בקרב חוקרים, שגם הוא אחז בה עד למתקפת הפתע.
חמאס היה מודע לתפיסה זו וקידם דיסאינפורמציה ברבדים שונים במטרה לחזק אותה. לפי אוסמה חמדאן, נציג חמאס בלבנון, המתקפה הוכיחה שלפלסטינים יש את הנחישות להשיג את מטרותיהם, "חרף העוצמה והיכולות הצבאיות של ישראל". חמאס פעל לשכנע את ישראל שעיקר דאגתו היא לשמור על הסיוע הכלכלי שקיבל ממדינות כמו קטר, ולרווחתם של הפועלים בעזה המבקשים לעבוד בישראל וכי דבר זה מרתיע אותו מיציאה למלחמה. גורמים רבים בישראל, כולל בצבא ובדרג המדיני, האמינו כי יציבות כלכלית בעזה על ידי מתן רישיונות עבודה והעברת כסף לחמאס תרסן את הארגון. חמאס חיזק רושם זה גם בכך שנמנע מהצטרפות לירי הטילים מצד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני – הן במבצע חגורה שחורה (נובמבר 2019), הסלמת פברואר 2020, מבצע עלות השחר (אוגוסט 2022) והן במבצע מגן וחץ (מאי 2023). ההונאה הזאת נפלה על אוזניים כרויות של ממשלת ישראל, שהדבר איפשר לה לדלל את כוחות צה"ל מול עזה ולתגבר כוחות באיו"ש.
כתוצאה מההונאה וההסתרה הצליח חמאס להפתיע לגמרי את ארגוני המודיעין של ישראל ושל מדינות אחרות בכמה היבטים. בהיבט אחד פורשו לא נכון הכוונות של חמאס. חמאס פרסם סרטונים רבים המראים את ההכנות למלחמה אבל אלו פורשו כ"לוחמה פסיכולוגית" שנועדה להאדיר את החמאס בעיני תומכיו ולא כהכנות רציניות. נטען גם כי הערכת המודיעין התעלמה מהתעצמות של חמאס בציוד ואמל"ח איכותי שהועברו בכמויות גדולות לעזה, וכי נקודת עיוורון נוספת הייתה איסוף מידע מודיעיני על ישראל על ידי פועלים מעזה.
מידע כוזב על יחסי ישראל–עזה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח פולמוסי ומלא באי-דיוקים.
העיתון הגרמני בילד ריכז מספר טענות דיסאינפורמציה נפוצות שנשמעות בהקשר של היחסים בין ישראל לעזה ומולן תיאור מדויק יותר של המצב. העיתון טוען כי לאחר המתקפה על ישראל, תומכי חמאס משתמשים בשקרים בניסיון להפוך את העבריין לקורבן. לדוגמה:
הטענה כי עזה מצויה תחת כיבוש ישראלי – בעוד ישראל נסוגה מעזה בשנת 2005.
הטענה כי ישראל מטילה מצור מוחלט על עזה – העיתון מזכיר כי ישראל אינה מסוגלת להטיל מצור מוחלט כיוון שלרצועת עזה יש גם גבול עם מצרים. להערכת העיתון המצרים חוששים מכניסת פלסטינים עקב חשש מפני טרוריסטים ואסלאמיסטים רדיקלים.
הטענה כי תושבי עזה מתים מצמא משום שישראל סגרה את אספקת המים. רק כ-5%–10% מאספקת המים ברצועה מקורה בישראל. היתר מקורם בבארות מקומיות וכן ממתקן התפלה. אם כי פעילות מתקן ההתפלה תלויה בחשמל שישראל ניתקה. בנוסף מציין העיתון סרטון של חמאס שבו הארגון מתעד כיצד הוא חופר החוצה צינורות מים מהאדמה כדי לייצר מהם רקטות.
הטענה כי הטלת מצור על עזה היא פשע – העיתון מציין כי ישראל המשיכה להזרים מזון לעזה ולהעסיק פועלים מעזה גם לאחר שנים של ירי רקטות עליה. וכי גם לאחר הטלת המצור הנוכחי מצרים יכולה להזרים מזון לרצועה.
הטענה כי לישראלים יש מקלטים אבל לתושבי עזה אין. העיתון מזכיר כי להנהגת חמאס יש בונקרים עמוקים, חלקם תחת בתי חולים ובתי ספר, וכי חמאס לא בונה מקלטים לאזרחים ומעדיף להשתמש בתושבי עזה כמגן אנושי כדי להרתיע את ישראל מהתקפות.
הטענה כי "עזה חיה בעוני מחפיר בגלל ישראל". לטענת העיתון כ-691 מיליון יורו זורמים לשטחי הרשות הפלסטינית מדי שנה, אבל רוב הכסף לא מגיע לתושבים אלא לגורמים מושחתים בממשל ובארגונים בין-לאומיים. רוב המשאבים תחת הנהגת חמאס זרמו לתשתיות טרור ותקיפה של ישראל.
הטענה כי "שום כסף של האיחוד האירופי לא זורם לחמאס". העיתון טוען כי טענה זו לא נכונה שכן אנשי חמאס עובדים בתפקידים בכירים בסוכנות הפליטים הפלסטינית אונר"א, שמקבלת כסף בין היתר מכספי האיחוד האירופי. וכי מתקני אונר"א (לדוגמה בתי ספר) משמשים לעיתים קרובות כמקומות מסתור עבור רקטות המשוגרות לעבר ישראל. בנוסף, לפי העיתון כספים של האיחוד האירופי זורמים לחמאס באמצעות ארגוני "פרונט" המתחזים לארגונים למטרות הומניטריות.
מידע כוזב על יחסי ישראל–עזה > מידע כוזב על חטיפות חיילים

חמאס פרסם תצלום שבו איש הדומה כביכול לאלוף נמרוד אלוני, מפקד מפקדת העומק של צה"ל, מוחזק בידי פלסטינים במהלך טבח שבעה באוקטובר, וטען כי חטף אותו. פוסט של צה"ל בפרסית ציטט פוסט של סוכנות הידיעות תסנים על לכידתו וכתב, "תסנים: מפיצי פייק ניוז של משמרות המהפכה". ב-8 באוקטובר פורסמה תמונה של אלוני כשהוא משתתף בפגישה של בכירי הצבא הישראלי.
רשות השידור האיראנית פרסמה תמונות של לכידת מפקדי נגורנו קרבאך על ידי צבא אזרבייג'ן במהלך כיבוש נגורנו קרבאך כאילו הן מציגות את לכידתם של מפקדים ישראלים על ידי חמאס.
ב-25 במאי פרסם דובר הזרוע הצבאית בחמאס אבו עוביידה נאום ובו סיפר על פעולת חטיפה של חיילים ישראלים שביצעו פעילי הארגון במהלך לחימה תת-קרקעית. דובר צה"ל הכחיש את הפרסום. חמאס פרסם תמונות של ציוד החייל שנחטף לדבריו, אולם הנשק שמופיע בתמונה כלל איננו נשק צה"לי.
מידע כוזב על יחסי ישראל–עזה > מידע כוזב אודות חטופים בידי חמאס

ב-9 בנובמבר פרסם הג'יהאד האסלאמי סרטון שבו נראית חנה קציר בת ה-77. כעבור שבועיים טען הג'יהאד כי קציר "מתה מסיבוכים רפואיים", אך ב-24 בנובמבר היא שוחררה בחיים.
במהלך העסקה לשחרור חטופים בנובמבר 2023 החטופה רעיה רותם נשארה ארבעה ימים אחרי בתה הילה בשבי חמאס, למרות התחייבות לעשות מאמץ שלא לפרק משפחות. בחמאס טענו כי הם אינם מוצאים את רעיה, אך כי הילה סיפרה כי הייתה יחד עם אמא בשבי עד ליומיים שקדמו לשחרורה, ואז הופרדו.
בנובמבר 2024 הפיץ חמאס סרטון ובו רמז שהחטופה דניאלה גלבוע נהרגה, אך היא שוחררה במהלך העסקה לשחרור חטופים בינואר 2025. לאחר שחרורה של גלבוע, סיפרה אמה כי מחבלי חמאס ביימו את הסרטון וכי דרשו מדניאלה להעמיד פני מתה.
בפברואר 2025, במסגרת ההסכם לשחרור חטופים, לאחר שהוחזרו גופותיהם של החטופים אריאל בן הארבע וכפיר בן התשעה חודשים, נקבע במכון לרפואה משפטית כי הם נרצחו בידי מחבלים בנובמבר 2023. זאת בניגוד לטענת חמאס כי הם "נהרגו כתוצאה מהפצצה ישראלית". יחד איתם הייתה אמורה לשוב גם אמם שירי, אך בתהליך הזיהוי נמצא כי הגופה שנמסרה אינה שלה, ולא נמצאה התאמה לאף חטוף או חטופה אחרים. יממה לאחר מכן, ב-22 בפברואר נמסרה לישראל גופתה של שירי ביבס.
סרטוני כזב שקושרו למלחמה כללו סרטון של ילדים בכלובים שפורסם ב-9 באוקטובר ונטען שמדובר בבני ערובה ישראלים,
מידע כוזב על המתקפה בתוך ישראל > עדויות כזב הנוגעות לאירועי 7 באוקטובר

לפי טענות בעיתון "הארץ", ארגון "זק"א" הפיץ דיווחים על זוועות שמעולם לא התרחשו במתקפת חמאס על ישראל ב-2023. מארגון זק"א נמסר כי הוא "התבקש על ידי מטה ההסברה הלאומי לקחת חלק בפעולות הסברה הן לתורמים והן למובילי דעת קהל בעולם".
חיילי צה"ל ומתנדבי זק"א העידו כי ראו גופות של תינוקות שראשיהם נערפו, כחלק מהטבח בכפר עזה. לעומת זאת, לפי המוסד לביטוח לאומי, מבין כל הנרצחים בטבח בכפר עזה, הצעיר ביותר היה בן 14. פורסם גם פייק ניוז בנוגע ל"40 תינוקות" שנרצחו ונמצאו ערופי ראש בכפר עזה.
אלי ביר, נשיא איחוד הצלה, סיפר בכנס תורמים בארצות הברית על תינוק שהוכנס לתנור אפייה ונשרף למוות. לפי עיתון "הארץ", מדובר במידע שקרי, שכן מילה כהן, עומר סימן טוב, והתינוקת שמתה אחרי שנורתה בבטנה של אימה הם התינוקות היחידים (עד גיל 3) שנרצחו בטבח 7 באוקטובר, ולמשטרה אין עדות לגופה שעונה על סימנים אלו. גורם באיחוד הצלה אמר כי מקור הטעות הוא ב"מתנדב שחשב שראה מקרה שכזה בבסיס שורה וסיפר על כך לביר".
איש זק"א, יוסי לנדאו, העיד שראה בבית מספר 426 בקיבוץ בארי גופת אישה בהיריון שביטנה שוספה, כשהעובר עוד מחובר לחבל הטבור, כחלק מהטבח בבארי. לעומת זאת, הדיירים בבית זה לא סיפרו על אישה בהיריון שהתארחה בביתם. גם בקיבוץ התנערו מהתיאור, ומסרו כי "סיפור האישה בהיריון שדווח על ידי זק"א לא רלוונטי לבארי". גם במשטרה המקרה אינו מוכר, וגם מקור הבקיא בבדיקת הגופות בבסיס שורה אמר כי המקרה אינו מוכר לו. התפרסם סרטון שנטען שצולם ב-7 באוקטובר, ובו נטען כי מחבלי החמאס תקפו אישה בהיריון בביתה, שיספו את ביטנה, רצחו אותה ואת העובר. הסרטון המטעה פורסם במקור באתר מקסיקני בשנת 2018, ומוצג בו רצח בעינויים כחלק מסכסוך בין קבוצות פשע מאורגן.
בריאיון לעכשיו 14 סיפר סגן מפקד חטיבת כפיר, סגן אלוף גיא בסון, כי ראה שמונה תינוקות שנרצחו במעון ילדים בקיבוץ בארי, וטען שניצולת שואה ששרדה את אושוויץ בשם ג'ניה נרצחה בקיבוץ וכי הוא ראה את המספר שהיה חרוט על ידה. גם אל"ם במילואים גולן ואך סיפר בריאיון שראה שמונה תינוקות שרופים בתוך בית בקיבוץ בארי. בקיבוץ הכחישו את המידע. לפי אתר נפגעי פעולות האיבה, בקיבוץ בארי נרצחה תינוקת אחת, מילה כהן בת 10 חודשים, ביחד עם אביה אוהד.
עדות של פרמדיק מיחידה מיוחדת בצה"ל, שטען שנתקל בבית בבארי בגופות של שתי נערות שנאנסו, התבררה ככל הנראה כשגויה או שהאירוע התרחש בזירה אחרת (אף על פי שרק בבית אחד בבארי נרצחו שתי נערות, וגופותיהן היו בלבוש מלא וללא סימנים ניכרים של אלימות מינית). נילי בר-סיני, חברת קבוצה מבארי שבדקה את הטענות על התקיפה המינית, טענה כי "הסיפור הזה שקרי". בצה"ל אמרו כי הפרמדיק עמד על כך שעדותו נכונה, אם כי ייתכן שטעה בזיהוי הקיבוץ. "הלוחם השתתף בלחימה פעילה במספר מוקדים בקיבוצים וביישובים אחרים במשך 25 שעות ברציפות, ובמקרה הנדון העיד על ניסיונו האישי בהגיעו לזירת הטבח תוך שחזור אירועים מורכבים אליהם הוא היה עד בשטח", נמסר מיחידת דובר צה"ל. סוכנות הידיעות AP דיווחה על מקרה נוסף שבו טענות לפגיעה מינית הופצו בעקבות טעות בזיהוי של מתנדב זק"א. זק"א והמתנדב הכירו בטעות, אך זאת לאחר שהעדות המוטעה זכתה לפרסום רב. באותו תחקיר דווח על שימוש בדיווחים שהתבררו כמוטעים, על ידי פעילים ברשתות חברתיות, על מנת לעורר ספק בדיווחים על זוועות שכן התרחשו.
בנובמבר 2023 כתבה שרה נתניהו מכתב לג'יל ביידן בו קראה לה לפעול לשחרור החטופים. במכתב ציינה שאישה בהיריון נחטפה לרצועה וילדה תינוק בשבי חמאס, אך לצבא לא היה מידע על אישה בהיריון חטופה בעת כתיבת המכתב. הידיעה הוגדרה כ"פייק ניוז" או שמועה לא-מבוססת.
מידע כוזב על המתקפה בתוך ישראל > שמועת כזב על הנכד של אסתר חיות

העיתונאית דנה ורון התארחה בערוץ 14 ב-6 בנובמבר 2023, ודיווחה: "קראתי עכשיו שאסתר חיות הצילה את הנכד שלה מהתופת באמצעות אחד מגורמי הצבא שהיא מכירה, ושלחה אותו לחו"ל". לאסתר חיות אין נכד, וכפי הנראה, שמועת הכזב נרקחה בעקבות שיחה של אסתר חיות עם העיתונאי ניר גונטז', שבה היא התעניינה בשלומו של בנו שניצל מהמסיבה ברעים על ידי יאיר גולן.
מידע כוזב על המתקפה בתוך ישראל > סיפורי ניסים

ברשתות החברתיות ובחלק מכלי התקשורת, בהם ערוץ 14, ערוץ 2000 וביטאון חסידות ברסלב, הופצו סיפורי ניסים דמיוניים הקשורים למתקפת הפתע. ד"ר דודו רוטמן, מרצה בחוג לספרות עברית והתוכנית לחקר הפולקלור באוניברסיטה העברית בירושלים, אסף מאות גרסאות של סיפורי ניסים, התגלויות והצלות שמיימיות שנפוצו מאז שבעה באוקטובר. בין הסיפורים נטען כי מחבלים חמושים הגיעו לעיר נתיבות, אבל הסתובבו וחזרו ולא נכנסו אליה, בגלל קברי צדיקים הנמצאים בעיר. סיפורים אחרים מתארים ניצולים מהטבח בפסטיבל נובה שניצלו בזכות שמירת שבת, התגלות של רב בחלום, ספר תהילים שעצר כדור, והתגלות של רחל אמנו באזורי הלחימה בתוך עזה המזהירה חיילים שלא להיכנס לבתים ממולכדים.
פרופ' יורם בילו מהאוניברסיטה העברית התייחס לסיפורים אלה: "במצב של מצוקה גדולה וחוסר ביטחון אישי כל אחד מחפש עזרה, בכל מקום אפשרי. [...] הסיפורים האלה עוזרים להתמודד עם חרדה גדולה של איום קיומי".
מידע כוזב על הלחימה ברצועת עזה

טענות ברשת כי צה"ל הרס את כנסיית פורפיריוס הקדוש בעזה הופרכו על ידי הכנסייה.
צילומים ממשחק הווידאו Arma 3 (אנ') הוצגו כצילומי מלחמה ישראליים.
מומחי דיסאינפורמציה חשפו חשבון ב-X שפרסם פייק ניוז ולפיו קטר מאיימת לנתק את ייצוא הגז שלה אם ישראל תמשיך לתקוף ברצועת עזה.
ב-14 באוקטובר, ישראל טענה באופן שקרי שחמאס פרסם סרטון של בובה, בהתייחסות לסרטון של ילד בן 4 שנהרג בהתקפה ישראלית. ייתכן שהראשון שהפיץ את הטענה כי מדובר בבובה היה יוסף חדאד, פעיל הסברה ערבי-ישראלי. הילד שנראה בסרטון הוא עומר בילאל אל-בנא בן ה-4 שנהרג בשכונת אל-זייתון, מזרחית לעיר עזה, ב-12 באוקטובר.
בנובמבר, צה"ל פרסם סרטון בו נטען כי הוא מצא נשק וטכנולוגיה של חמאס, כמו גם "לוח שומרים" המכיל "שמות מחבלים" בערבית, המראה את זמן המשמרת של המחבלים בפיקוח על בני ערובה שנחטפו מישראל, מתחת לבית החולים א-רנתיסי בעזה. עם זאת, תרגום מערבית הראה כי הלוח לא הכיל "שמות מחבלים", אלא לוח שנה המציג את ימות השבוע.
ב-15 בנובמבר, דיווחה רשת BBC שצה"ל תקף צוותים רפואיים ודוברי ערבית במהלך כניסתם לבית החולים שיפא. אך לאחר מכן שידרה התנצלות וחידדה: צה"ל נכנס לשטח בית החולים עם צוותים רפואיים ודוברי ערבית – ולא תקף אותם כפי שנאמר.
ב-29 בינואר התרחשה הריגתה של הינד רג'אב, ילדה פלסטינית בת 6, שנהרגה על ידי כוחות צה"ל; יחד עם בני משפחתה ויחד עם שני הפרמדיקים שנקראו להציל אותה. לפי הסהר האדום הפלסטיני, כוחות ישראליים תקפו בכוונה את האמבולנס שנשלח לחלץ את רג'אב בת ה-6, והרגו את שני הפרמדיקים שבו, יוסף זיינו ואחמד אל-מדהון, למרות העובדה שישראל קיבלה הודעה על שליחתו. לפי גרסת צה"ל, לא היו חיילים באזור שבו נהרגה הילדה. אל-ג'זירה ערערה על הטענה, ודיווחה שהיו שלושה טנקים ישראלים באזור באותה עת; עובדה שאושרה על ידי חקירה מאוחרת יותר של הוושינגטון פוסט המבוססת על תמונות לוויין.
סרטון פייק ניוז של רשת CNN המראה מתקפה ישראלית ששודר סמוך לגבול ישראל–עזה הפך לוויראלי ברשתות החברתיות.