stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולטון ווה
ביוגרפיה

אביו היה האמן הימי פרדריק ג'אד ווה, וסבו היה צייר הדיוקנאות בפילדלפיה סמואל בל ווה. נולד בקורנוול, אנגליה, בשנת 1896, בשנת 1907 עברה משפחתו לארצות הברית, ווה נרשם לליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק שם למד אצל ג'ורג' ברידגמן, פרנק דומונד וג'ון קרלסון.
בשנת 1916 הועסק קולטון כמעצב טקסטיל. שנתיים לאחר מכן הוא התחתן עם אליזבת ג'נקינסון. בשנת 1921 עברו בני הזוג לפרובינסטאון, מסצ'וסטס.
ציוריו הוצגו בגלריה ההדסון בניו יורק, והוא היה ידוע גם במפות הציוריות שלו ובליטוגרפיות צבעוניות.
ביוגרפיה > מפות

בפרובינסטאון ווה יצר מפות דקורטיביות, כולל מפות של פרובינסטאון (1924), קייפ קוד (1926) וניובורג, ניו יורק (1958). מפת קליפורניה שלו (1948) הייתה שיתוף פעולה עם אשתו אודין בורוויק (מייבל בורוויק).
קולטון ווה התגורר ליד אביו בבית המכונה "הבית העתיק ביותר" ברחוב המסחרי 72, שם ניהל חנות למודלים של ספינות. קולטון היה ימאי מקצועי ועשה רישומים בקנה מידה גדול של ספינות היסטוריות, עיצב בדים ויצר מפות ותרשימים דקורטיביים ... ווה נחשב כמחייה, אם לא המחדש באמנות יצירת מפות דקורטיביות כשהציג מפה גדולה של משי ב 1918 בתערוכת המשי הבינלאומית בניו יורק. מפת קייפ קוד שלו היא אחת הדקורטיביות שהוכנו אי פעם. הציור המרכזי מציג את אניית "המייפלאואר". השוליים שוחזרו מציור שנחתך בסכין בטכניקת גוש עץ. השוליים העליונים והתחתונים כוללים נוף של קייפ קוד והצדדים מעוטרים בתמונות של שש ספינות מפורסמות.
ביוגרפיה > ציורי קומיקס

סדרת הקומיקס "דיקי דארה" נוצר על ידי מילטון קניף והתחילה ב־31 ביולי 1933.
דיקי הדמיוני היה נער בן ה-12, שחלם על עצמו בהרפתקאות עם דמויות היסטוריות, הצטרף בשנת 1934 לסופר דן פלין, חבר של אביו של דיקי, ולשניים היו הרפתקאות ימיות רבות.
כשמילטון קניף עזב בשנת 1934 את הסדרה על מנת ליצור את הסדרה "טרי והפיראטים", ווה התחיל לצייר את "דיקי דארה". בשנת 1944, כאשר ווה עזב את הקומיקס הנ"ל כדי ליצור את "האנק" (1945), אשתו ועוזרו, אודין בורוויק, השתלטו על סדרת דיקי דארה בשנים 1944–1947. אך ווה בסופו של דבר חזר לסדרת הקומיקס הזאת בשנים 1950–1958 כשדיקי גדל והפך צוער בחיל הים.
בין ציוריו לסדר הקומיקס "דיקי דארה" יצר ווה סדרת שלו קצרת ימים אך הבולטת, "האנק", שהחלה את הופעתה ב 30 באפריל 1945 בעיתון בניו יורק. סיפורו של חייל נכה שחזר לחיים האזרחיים. האנק היה בעל מראה ייחודי בשל סגנון האמנות הדקורטיבי של ווה, בשילוב דו-שיח באותיות קטנות בניגוד למקובל בסדרות קומיקס – אותיות גדולות בבלונים ובכיתובים. כמה בלונים צוירו עם כיתוב לבן בבלונים שחורים. הייחודיות של "האנק" הייתה מתחת לפני השטח, כאשר ווה ביקש להעלות שאלות לגבי הסיבות למלחמה, וכיצד ניתן יהיה למנוע את המלחמה הבאה. ווה הפסיק אותה בסוף 1945.
"הקומיקס", ספר של ווה משנת 1947, עסק בהיסטוריה המקיפה והניתוח הראשון של סדרות קומיקס. הביקורת על הספר בשנת 1948 אמרה כי זהו ראשית מילוי "הצורך במחקר מעמיק בענף פורח זה של הספרות הפופולרית". ווה גם כתב סדרה של ספרי הדרכה בציור והוא היה גם העורך בשנות ה-40 וה-50 של ספרי לימוד ששימשו בלימוד ביתי של "אמנות הדרכה בע"מ". ספריו האחרים כוללים ספר תשובות בחלל (1972) ודגים וחיים תת-מימיים.
במהלך שנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, הסטודיו של ווה היה בפרברי ניובורג, ניו יורק. הוא היה גם מורה במכללה הקהילתית של אורנג' במחוז ניובורג, ואוצר במרכז הסטורם קינג לאמנות ב'Mountainville, ניו יורק.
עבודותיו מוחזקות באוספי המוזיאונים באוהיו, ניו יורק ואיווה. עבודותיו מוחזקות באוניברסיטת סירקיוז ובארכיונים לאמנות אמריקאית.
ווה נפטר בביתו בניובורג ב-23 במאי 1973. הוא ואשתו היו הורים לבן ולבת.
הערות שוליים

↑  More Information | A Finding Aid to the Coulton Waugh and Waugh Family papers, 1751-1974, bulk 1838-1974, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  F. Coulton Waugh Papers, www.webcitation.org
↑  Waugh, Coulton, 1896-1973., The comics., Luna Press, 1974, ISBN 0-914466-02-X
↑  Review: Classy Comics". Rebecca Zurier. Art Journal, Vol. 50, No. 3, Censorship I (Autumn, 1991), pp. 98-99+101-103
↑  Barriss Mills. "Review of Books: The Comics" Western Folklore, Vol. 7, No. 3 (Jul. 1948), pp. 317-319
↑  "Coulton Waugh, 77, Cartoonist, Author of 'The Comics,' Dead". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1973-05-27. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-05-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273926105171  BnF: cb168052720 (data)  GND: 1053176694  ISNI: 0000 0000 8263 9502  LCCN: n85146082  NKC: xx0212562  NTA: 06997344X  RKD: 102760  SNAC: w6db8kc0  SUDOC: 074463195  ULAN: 500051986  VIAF: 72827231   WorldCat (עם VIAF): 72827231 
מפת קייפ קוד, 1918
רביעיית כרמל

רביעיית כרמל 2019
רביעיית כרמל היא רביעיית מיתרים ישראלית, שהוקמה בשנת 1999.
חברי הרביעייה הם:
רחל רינגלשטיין, כינור
טלי גולדברג, כינור
יואל גרינברג, ויולה
תמי ווטרמן, צ'לו
שולי ווטרמן, ויולה (אורחת כבוד)
היסטוריה

הרביעייה השתלמה בארץ עם חיים טאוב ובחו"ל עם חברי רביעיית אלבן ברג בתוכנית ללימודי מוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. בנוסף, למדה הרביעייה עם חברי הרביעיות אמדאוס, האגן, ברטוק וינאצ'ק והשתתפה בכיתות אמן עם הכנרים אייזק שטרן, מרים פריד והנרי מאייר. הרביעייה משתתפת בתוכנית "פרו קווארטט" בצרפת.
הרביעייה הופיעה בצרפת, אנגליה, אוסטריה, איטליה, שווייץ ובקרנגי הול בניו יורק. בישראל הופיעה הרביעייה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, בפסטיבל ישראל, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, וכן בסדרות שונות למוזיקה קאמרית.
פרויקט הדגל של רביעיית כרמל היא הסדרה המונחית "מעבר לקשת". מנחה אותה ויולן הרביעייה, ד"ר יואל גרינברג, מוזיקולוג,  מרצה וראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
הקליטה דיסק מיצירותיו של פאול בן-חיים.
רביעיית כרמל זכתה בפרס ראשון בתחרויות האביב לשנת 2004 בתחום המוזיקה הקאמרית ובתחום ביצוע מוזיקה ישראלית ובפרס ראשון בתחרות הבינלאומית לרביעיות מיתרים של האקדמיה "פראג וינה בודפשט" שנערכה ברייכנאו, אוסטריה.
רביעיית הסקסופונים ראשר

רביעיית הסקסופונים ראשֶר (באנגלית: Raschèr Saxophone Quartet) הוא הרכב מקצועי של ארבעה סקסופוניסטים, המבצע מוזיקה קלאסית אירופאית ומוזיקה בת זמננו.
כמו ברוב רביעיות הסקסופונים, משתתפים ברביעיית ראשר נגן אחד לכל אחד מארבעת הגדלים המקובלים בסקסופון: סופרן, אלט, טנור ובריטון.
הרביעייה הוקמה בארצות הברית בשנת 1969, על ידי הסקסופוניסט הקלאסי הנודע סיגור ראשר ובתו, קארינה. כעבור שנים אחדות  העתיקה הרביעייה את מושבה לגרמניה ושם היא שוכנת עד היום.
רביעיית ראשר מופיעה באולמות קונצרטים מן החשובים באירופה ובארצות הברית, בהם קרנגי הול ומרכז לינקולן בניו יורק, קנדי סנטר בוושינגטון, אופרה בסטיליה בפריז, רויאל פסטיבל הול בלונדון, קונצרטחבאו באמסטרדם, אולם הקונצרטים של ברלין, מוזיקפריין בווינה וטונהאלה בציריך.
הרביעייה זכתה לביקורות אוהדות וה"ווינר צייטונג" הכתיר את נגניה בתואר "מלכים ללא כתר של הסקסופון"[דרוש מקור].
יצירות מקוריות  שנכתבו לרביעייה

פניותיו הבלתי-נלאות של סיגור ראשר אל מלחינים קלאסיים הניעו רבים מהם לחבר יצירות במיוחד לרביעייה. מגמה זו נמשכה גם לאחר פרישתו של ראשה ויחד עם רמתה הטכנית והמוזיקלית המרשימה של הרביעייה, הניבה היענות מצד למעלה מ-250 מלחינים, שהקדישו יצירות פרי עטם להרכב.
להלן כמה מן המלחינים, שכתבו מוזיקה לרביעייה:
לוצ'אנו בריו
פרנקו דונאטוני
אלנה פירסובה
פיליפ גלאס
סופיה גוביידולינה
רומן האובנשטוק-רמתי
ג'ון וורלי
צ'ארלס וואורינן
יאניס קסנאקיס
קלריקליזם

קלריקליזם (מצרפתית: Cléricalisme) היא עמדה אידאולוגית הדוגלת בדומיננטיות ובשליטה של הרעיונות הדתיים ומוסדות הדת והכמורה (לרוב הכוונה לכנסייה הקתולית הנוצרית) בחיים הציבוריים והפוליטיים של החברה. הקלריקליזם יכול לבוא לידי ביטוי ברמות שונות ובצורות שלטון שונות, ביניהן הגדרת דת רשמית במדינה, תיאוקרטיה  וקונקורדט. הביטוי משמש לעיתים קרובות ככינוי מזלזל לפנייה לאנשי דת וכמורה בנושאים שמעבר לתחומה של הכנסייה.
המונח נטבע כנראה בשנות ה-1860 (האזכור הידוע הראשון שלו הוא בעיתון אנגלי ממאי 1864, בטור שתקף את האפיפיור), ונעשה פופולרי לאחר שהציר לאון גמבטה תקף את ממשלת פטריס דה מק-מהון השמרנית ב-4 במאי 1877 במילים: ”הקלריקליזם, הנה האויב!”
יש שהשתמשו במונח קלריקליזם בהקשר של הוויכוח על אופיה של מדינת ישראל "כמדינת הלכה" לעומת מדינה "חילונית", שבה נוקטים רבנים ובעלי הלכה בעמדות המבוססות לכאורה על "דעת תורה" גם כאשר מדובר בשאלות שבהן אין ההלכה עוסקת ומספקת תשובה אחת. לדעתם יש במגמה זו כדי להביא לקיפוח חופש המחשבה והשיפוט של הפרט בשאלות פוליטיות ולאומיות שהוא מתבקש להכריע בהן בהליכים דמוקרטיים[דרוש מקור].
ראו גם

פשיזם קלריקלי
הערות שוליים

↑  יעקב כ"ץ, עת לחקור ועת להתבונן, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשס"ז, עמ' 177-178
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283941405171  BNE: XX548982  BnF: cb122371173 (data)  LCCN: sh85026985  NKC: ph121614 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רביעיית ורמיר

| --- | --- |
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 חברים
 שמואל אשכנזי 
 
רביעיית ורמיר (באנגלית:  Vermeer Quartet) הייתה רביעיית מיתרים, שנוסדה בשנת 1969 בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו בוורמונט ופעלה עד 2007.
פעילות

בהופעותיה בכל עיר גדולה, פחות או יותר, בצפון אמריקה ובדרומה, באירופה, במזרח הרחוק ובאוסטרליה, השיגה רביעיית ורמיר מעמד בינלאומי כאחד ההרכבים המעולים בעולם. ורמיר הופיעה בכל הפסטיבלים היוקרתיים ביותר, בהם טנגלווד, אלדבורו, נורפוק, אספן, "בעיקר מוצרט", טאוס, סאות' באנק, לוצרן, אדינבורו, ספולטו, רוויניה, פסטיבל קזאלס ואחרים. הרביעייה, שישבה דרך קבע בשיקגו, עשתה חלק מכל קיץ בחוף מיין בהרכב הקבוע של "הקונצרטים הקאמריים במפרץ".
רביעיית ורמיר ביצעה מעל מאתיים יצירות, שכללו כמעט את כל רביעיות המיתרים ה"סטנדרטיות", יצירות רבות ידועות פחות, מספר ניכר של יצירות בנות זמננו ויצירות אחרות שונות עם אורחים. רשימת הקלטותיה של הרביעייה כוללת את מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן, צ'ייקובסקי ובארטוק, וכו יצירות שונות משל היידן, שוברט, מנדלסון, ברהמס, דבוז'אק, צ'ייקובסקי, שוסטקוביץ' ושניטקה.
בשנת 2003 הייתה רביעיית ורמיר מועמדת בפעם השנייה לפרס גראמי על תקליטור של חמישיות פסנתר של שוסטקוביץ' ושניטקה עם בוריס ברמן, שיצא בחברת נאקסוס. הקלטתם לשש הרביעיות של בארטוק יצאה בחברת נאקסוס במאי 2005 וזכתה למועמדות שלישית לגראמי.
רביעיית ורמיר עמדה בקשר עם אוניברסיטת צפון אילינוי כחברה ב"סגל אמני הבית" מאז 1970. בתפקידם זה הכשירו חברי הרביעייה כמה מן ההרכבים במחוננים ביותר המופיעים כיום, בהם רביעיית שנחאי, רביעיית אנזו, רביעיית אוואלון, רביעיית פאסיפיקה ורביעיית אריאנה. כמו כן היו חברי ועד הנאמנים של הקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה במנצ'סטר, אנגליה.
קודינהי

| --- | --- |
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  קרלה
 גובה:  40 מטרים
 קואורדינטות:  11°02′28″N 76°04′59″E﻿ / ﻿11.041°N 76.083°E﻿ / 11.041; 76.083 
 אזור זמן:  UTC+5:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקודינהי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקודינהי(למפת קרלה רגילה) טריוונדרום קוצ'יקודינהי(למפת קרלה מוגדלת) טריוונדרום קוצ'יקודינהי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קודינהי (במראטהית: कोडिन्ही, באנגלית: Kodinhi) או בכינויו הנפוץ כפר התאומים, הוא כפר במחוז מלפורום, קרלה שבדרום הודו, ליד העיירה טירורנגדי, אשר התפרסם בעולם עקב שעור ילודת התאומים החריג בו.
מרבית תושבי הכפר הם מוסלמים סונים מהאסכולה השאפעית.
גאוגרפיה

הכפר ממוקם כ-35 ק"מ דרומית לקוז'יקוד וכ-30 ק"מ מערבית למלפורום, בירת המחוז. הכפר מוקף על ידי נהר בקווטר מכלל צדדיו מלבד הצד הפונה לכוון טירורנגדי.
ילודת תאומים

קודינהי מונה כ-2,000 משפחות על פי מפקד שנערך בשנת 2008, ובהן כ-250 זוגות תאומים, מעל פי 6 מהשכיחות היחסית הממוצעת של תאומים. על פי ממצאים נראה שיחס התאומים גם עולה בקודינהי עם השנים. הנתון עוד יותר חריג לאור העובדה כי בהודו מספר התאומים היחסי הוא מהנמוכים בעולם.
מספר מחקרים נעשו כדי להסביר את התופעה החריגה של ילודת התאומים בקודינהי אך טרם נמצא לה הסבר מדעי.
הערות שוליים

↑  "Malappuram village under national genetic scanner". The Hindu. 10 בנובמבר 2008. נבדק ב-2009-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Laurance, Jeremy (12 במאי 2009). "Seeing double: the village in deepest Kerala where twins have taken over". The Independent (London). נבדק ב-2009-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Indian village with 250 sets of twins, The Telegraph, 11 May 2009
↑  "Twin town: The Indian village where there are 220 sets of twins has doctors baffled". Daily Mail (London). 11 במאי 2009. נבדק ב-2009-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קודינהי".
קלייד ג'רונימי

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1901 קיאוונה, איטליה
 פטירה:  24 באפריל 1989 (בגיל 87) ניופורט ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  קליטו אנריקו ג'רונימי
 תקופת הפעילות:  1919–1968 (כ־49 שנים)
 תחום יצירה:  אנימטור, במאי הנפשה
 פרסים והוקרה:  פרס דב הזהב (1951) פרס וינזור מקיי (1979) אגדת דיסני (2017)
קליטו "קלייד" ג'רונימי (באנגלית: Clito "Clyde" Geronimi;‏ 12 ביוני 1901 – 24 באפריל 1989), הידוע בשם ג'רי (Gerry), היה במאי הנפשה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בוולט דיסני הפקות, כאשר ביים סרטי דיסני קלאסיים רבים כמו: "סינדרלה", "עליסה בארץ הפלאות", "פיטר פן", "היפהפייה והיחפן" ו"היפהפייה הנרדמת". בשנת 2017 קיבל את התואר אגדת דיסני.
ביוגרפיה

ג'רונימי נולד ב-12 ביוני 1901 בין הרי האלפים האיטלקיים בעיירה קיאוונה, בשם קליטו אנריקו ג'רונימי, אך משפחתו היגרה לניו יורק, ארצות הברית בילדותו. ולמרות ששמו הומר בצורה האנגלית לקלייד הנרי ג'רונימי, האנשים איתם עבד מאוחר יותר הכירו אותו בתור ג'רי.
קריירה

ג'רונימי נרשם ללימודי ערב לאמנות במכללת קופר יוניון כאשר קיבל את עבודת ההנפשה הראשונה שלו בשנת 1919. הוא עבד תחילה בשירות הסרטים הבינלאומי של ויליאם רנדולף הרסט, בהפקת הנפשות קצרות המבוססות על רצועות קומיקס פופולריות מהעיתונים של הרסט. בשלב הבא, ג'רונימי מצא את עצמו באולפני ג'יי. ר. בריי(אנ'), עובד על סדרות הנפשה, שם עבד עם וולטר לאנץ. עם פירוק אולפני בריי בשנת 1928, ג'רונימי הלך בעקבות לאנץ לסטודיו שלו, וולטר לאנץ הפקות(אנ'), והפיק סרטים מצוירים עבור סרטי יוניברסל בשנת 1930. ג'רונימי עזב את לאנץ ב-1931 כדי להצטרף לוולט דיסני הפקות, שם נשאר עד 1959.
את עבודתו בדיסני ג'רונימי התחיל במחלקת הסרטים הקצרים בתור אנימטור כשבסופו של דבר הפך לבמאי. משימותיו הראשונות כאנימטור היו בסדרות של "מיקי מאוס", "סימפוניות טיפשיות" וסרטים מצוירים של פלוטו, כשבסופו של דבר הוא תרם ליותר מ-50 סרטים קצרים של האולפנים.
הקריירה שלו כבמאי הנפשה החלה ב-1939 עם "דונלד דאק: פיקניק בחוף" והסרט הקצר של פלוטו "תן כף" משנת 1941, שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר. עוד סרטים קצרים בולטים שביים כוללים את הסרטים מתקופת המלחמה "חינוך למוות" ו"צ'יקן ליטל" (שניהם ב-1943), כמו כן את "סוזי המכונית הכחולה הקטנה" מ-1952.
ג'רונימי עשה את הקפיצה לבמאי רצף עם הסרט "ניצחון באמצעות כוח אווירי" מ-1943, ולאחר תום מלחמת העולם השנייה, עבר לביים סרטי הנפשה באורך מלא ולקח חלק בסרטים: "במבי", "שלושת הקבלרוס", "הרפתקאות איכבוד ומר טוד", "סינדרלה" (עליו זכה בפרס דוב הזהב), "עליסה בארץ הפלאות", "פיטר פן", "היפהפייה והיחפן" ו"101 כלבים דלמטיים". עבור סרטי החבילה של דיסני משנות ה-40 "הבה לי מוזיקה" ו"עת הזמיר", ג'רונימי ביים מקטעים בלתי נשכחים כמו "פטר והזאב" ו"פקוס ביל". הוא גם תרם למספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "עולמו המופלא של דיסני". שיא הקריירה שלו בדיסני הגיע כאשר שימש כבמאי מפקח על יצירת המופת "היפהפייה הנרדמת" משנת 1959, כאשר בשנת 2019, הסרט נבחר על ידי ספריית הקונגרס לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל היותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
לאחר 28 שנים, ג'רונימי עזב את אולפני וולט דיסני בשנת 1959. מאוחר יותר הוא ציין "...האולפן היה כמו משפחה אחת מאושרת... לוולט דיסני הייתה התלהבות של ילד גדול. האולפן היה כל חייו ואהבתו; זו הסיבה שהוא הפך לאולפן כל כך נהדר".
קריירה לאחר דיסני ומותו

לאחר שעזב את דיסני בשנת 1959, ג'רונימי עבד בטלוויזיה במשך מספר שנים (בעיקר ב-UPA(אנ')), כולל ביום פרקים רבים של הסדרה "ספיידרמן" משנת 1967 וסדרות נוספות על הדמויות קפטן אמריקה, הענק הירוק ואיירון מן. הוא פרש מההנפשה בשלהי שנות ה-60, וסיפק איורים לספרי ילדים.
ג'רונימי קיבל את פרס וינזור מקיי לשנת 1979 מהאגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה, אסיפ"א - הוליווד, על תרומתו לאורך חייו לתחום ההנפשה. את הפרס העניק חברו ועמיתו הוותיק וולטר לאנץ. ג'רונימי גם קיבל לאחר מותו את התואר אגדת דיסני ב-14 ביולי 2017.
ג'רונימי נפטר ב-24 באפריל 1989 בביתו בניופורט ביץ', קליפורניה, בגיל 87.
הערות שוליים

↑  Chow, Andrew R. (11 בדצמבר 2019). "See the 25 New Additions to the National Film Registry, From Purple Rain to Clerks". Time. New York, NY. נבדק ב-11 בדצמבר 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435581105171  PLWABN: 9810689616305606  BIBSYS: 8019850  BNE: XX1288062  BnF: cb13999900n (data)  CiNii: DA13960301  GND: 119519690  ISNI: 0000 0000 7777 9666  LCCN: n84039184  NKC: xx0174077  NLA: 42439432  NLK: KAC201104901  NTA: 073768839  SNAC: w6hb2fzm  SUDOC: 156057085  ULAN: 500474654  VIAF: 35848570   WorldCat (עם VIAF): 35848570
קפה אל נח'לה

אין תמונה חופשית
קפה אל נח'לה, מוכר גם בתור נח'לה ירוק (להבדיל מקפה נח'לה אדום), הוא מותג קפה ישראלי המיוצר בשפרעם החל משנת 1968. משווק במספר גרסאות ודרגות חוזק שונות אשר חלקן מכילות הל. החברה משווקת גם קפסולות קפה.
המותג הוא חלק משינויי הרגלי שתיית הקפה בקרב ערביי ישראל והמעבר מקפה שקולים וטוחנים אותו בבית, ובהמשך - קפה לא ממותג שנטחן עבור הלקוח, לקפה מסחרי ממותג וארוז.
היסטוריה

רפיק נח'לה, ב-1968, התחיל בבית קליה קטן בשפרעם. בתחילת שנות ה-80 רפיק ובניו, פתחו את המפעל הראשון והתחילו להפיץ את הקפה בכל הארץ. באותו זמן לא היה מקובל לקנות קפה במכולות וסופרים אלא במשקל, וזו הייתה הפעם הראשונה שקפה עם הל נמכר במכולות.
ב-1988, מת רפיק והניהול נשאר בידי הבנים, אדוארד מנהל הכספים, ונימר המנכ"ל. כיום הדור השלישי למשפחה מנהל את העסק.
ב-2002 הוקם מפעל חדש והחל ייצוא.
ב-2016 השיקה החברה קפה בקפסולות לשימוש במכונות מתאימות.
מאפיינים

הקפה צומח בחוות גידול בהרים, מעובד בשיטה היבשה, עובר קלייה בינונית עד חזקה ומאופיין בחמיצות עדינה. התערובת היא 100% ערביקה - זן בודד.
הקפה מיובא מקוסטה ריקה ומקולומביה. התמציות מופקות מן הפולים לאחר קלייתם וטחינתם של הפולים, ובשלב האחרון עוברים תהליך קירור וחליטה או בישול של האבקה המתקבלת במים.
הערות שוליים

↑  ליאת זנד, משפחת נח'לה מלמדת את מסעדות העולם להכין קפה שחור, באתר ynet, 19 בספטמבר 2017
רביעיית מוזאיק

רביעיית מוזאיק (Quatuor Mosaïques) היא רביעיית מיתרים אוסטרית.
הרביעייה נוסדה בשנת 1985 על ידי ארבעה מחברי אנסמבל "Concentus Musicus Wien" למוזיקה עתיקה, וכזה האחרון, מנגנים חברי הרביעייה בכלי נגינה אותנטיים. הרביעייה מתמחה בביצוע יצירות מן התקופה הקלאסית ומן התקופה הרומנטית המוקדמת. הקלטות הרביעייה, ובמיוחד הקלטותיה לרביעיות המיתרים מאת יוזף היידן, זיכו את חבריה בנוסף לשבחים רבים, בפרסים שונים כגון פרס גרמופון, פרס דיאפזון ד'אור ועוד. בנוסף לרבות מרביעיות המיתרים של היידן, הקליטה הרביעייה יצירות מאת מוצרט, בטהובן, בוקריני, ז'אדן, שוברט, מנדלסון ומלחינים נוספים.
חברי הרביעייה הנוכחיים

אריך הבארת - כינור ראשון
אנדראה בישוף - כינור שני
אניטה מיטרר - ויולה
כריסטוף קואן - צ'לו
קטי דברצני

קטי דברצני מנגנת באנסמבל הברנדנבורגי האירופי בניצוחו של הצ'מבליסט טרבור פינוק, שפילד,2006
קטי דברצני ׁ(Kati Debretzeni ) היא כנרת ישראלית-בריטית, ילידת טרנסילבניה, רומניה.
קורות חיים

דברצני נולדה בקלוז' שברומניה למשפחה יהודית, ועלתה לישראל בגיל 15. היא למדה כינור אצל אילונה פהר ולאחר מכן אצל אורה שירן. שרתה בצה"ל ככנרת ולמדה בהמשך באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, בין השאר מוזיקת בארוק היסטורית אצל יוכבד שוורץ.
קטי דברצני ניגנה באנסמבל הבארוק בירושלים וב"קונסורט ירושלים". בשנת 1995 נסעה ללונדון, שם למדה כינור בארוק אצל קתרין מקינטוש ואצל וולטר רייטר. הייתה לכנרת ראשית של תזמורת סולני הבארוק האנגלים של ג'ון אליוט גרדינר, ובשנת 2000 הייתה אחת הנגניות הראשיות של האנסמבל במסע צליינות לביצוע הקנטטות של באך שיזם ג'ון אליוט גרדינר. בהמשך לכך הוזמנה ככנרת ראשית אורחת של תזמורת הבארוק של סביליה ותזמורת הבארוק של אמסטרדם. בין השנים 2000–2006 הייתה חברה באנסמבל הבריטי, בתזמורת עידן הנאורות, דברצני פעילה גם בתחום המוזיקה הקאמרית. עם אנסמבל פלורילגיום ערכה סיורי קונצרטים בקונצרטהאוס בווינה, בקונצרטחבאו באמסטרדם במוזיאון פריק ובישראל. הקלטות ההרכב בהשתתפותה זכו בפרסים רבים; הקלטת "רביעיות פריז" של טלמן הייתה מועמדת לפרס גראמי.
דברצני הקליטה מיצירות באך, הנרי פרסל, בארוק מבוליביה. הקליטה הקלטות רבות לערוץ Channel Classic שזכו בפרסים. כחברה מייסדת של האנסמבל "ריקורדו" המתמחה ב"סגנון הפנטסטי" (סטילוס פנטסטיקוס) מהמאה ה-17 הקליטה תקליטור על בסיס מחקריה ביצירותיו של המלחין היינריך איגנץ ביבר, שנבחר על ידי ירחון "סטראד" לתקליטור הקאמרי של החודש. כמנהלת-שותפה של סולני הבארוק האנגלי ביצעה בווינה את הקונצרט הכפול המשוחזר של מוצרט יחד עם הפסנתרן רוברט לוין.
לימדה בישראל בסדנה למוזיקה מתקופת הבארוק ובאירופה, בין השאר בקונסרבטוריון של ברמינגהאם באנגליה. החל משנת 2005 מלמדת ב"קונסרבטוריון המלכותי" בהאג.
קטי דברצני מלמדת בקורסים שונים באירופה ובישראל ונמנית עם סגל המורים בקונסרבטוריון המלכותי של האג. בין השאר הופיעה בנגינה וניצוח על ארבע העונות של ויוואלדי באיסלנד ובפולין והקליטה את הקונצ'רטי הברנדנבורגיים של באך עם אנסמבל ברנדנבורג האירופי של טרוור פינוק. דברצני היא אחת מארבעת המוזיקאים המתחלפים לפי תור קבוע בניהולה של תזמורת עידן הנאורות הלונדונית שהקים סיימון ראטל.
צלחת המרגלים

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן
 תאריך יצירה:  1920 בקירוב
 טכניקה וחומרים:  נחושת
 ממדים בס"מ
 קוטר:  22
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  קבוצת שרא"ר, בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
"צלחת המרגלים" או "צלחת המרגלים עם אשכול ענבים" היא צלחת מעוטרת שעיצב זאב רבן בשנת 1920 בקירוב.
תיאור

הצלחת, בקוטר של 22 ס"מ, עשויה נחושת בטכניקה של ריקוע והטבעה. מרכז הצלחת מכיל מדליון ובו מתוארות שתי דמויות הנושאות אשכול ענבים גדול. זהו ייצוג מסורתי של שנים עשר המרגלים. נושא זה הופיע בעבודות רבות שנוצבו בבית-הספר. שולי הצלחת מעוטרים בדגם של לוחיות ובהן שיבולי חיטה ושישה מדליונים דמויי מטבעות עתיקים, ובהם דימויים של המנורה, רימונים, עץ תמר, שופרות, לירה וכד דמוי אמפורה.
הצלחת יוצרה על ידי "קבוצת שרא"ר", שעל חבריה נמנו יהודה שניאור, שלמה רבינוביץ, מרדכי אוסנוביץ ודוד ריבקינד, ופעלה מ"בתי בצלאל" ועסקה בעבודת פילגרין, מקשה בכסף ונחושת ובאטיק על מתכת. עם זאת, קיימות צלחות שיוצרו, כנראה, על ידי יצרנים אחרים. היא מהווה דוגמה לשימוש שעשו רבן ואמני בצלאל אחרים בתיאורי התנ"ך ובתיאורים מן הארכאולוגיה של ארץ-ישראל בתוך מסגרת ציונית.
צלחת

ערך זה עוסק בכלי אוכל. אם התכוונתם לסוג אנטנה, ראו .
צלחות אוכל על שולחן
צלחת זכוכית מימי מרד בר כוכבא, שנתגלתה במערת האיגרות שבנחל חבר
ילדה מחזיקה בצלחת בציור מ-1904
צַלַּחַת היא כלי מטבח בסיסי הנועד להכלת והגשת מזון. קיימים סוגים וגדלים שונים של צלחות המיועדים לשימושים שונים. צלחת קעורה (קערה) משמשת להגשת מרק או מזון נוזלי אחר, בעוד שצלחת שטוחה משמשת להגשת מזון מוצק.
פנכה היא קערית קטנה ותחתית היא צלחת קטנה, שעליה מעמידים כוס או ספל. חיילים בתנאי שדה משתמשים כצלחת בפָּנַךְ (מסטינג), שתי קערות מתכת מלבניות, שכל אחת מהן מצוידת בידית מתקפלת. מקור המילה באנגלית – mess tin (מילולית – פחית ארוחה).
בעבר הצלחת יוצרה מעץ או מחרס. עם התפתחות הטכנולוגיה נוצרו צלחות מחומרים נוספים, כמו זכוכית, מתכות ופלסטיק.
בארץ ישראל נתגלו צלחות רבות בחפירות ארכאולוגיות, בין היתר בחורבת קומראן, שם נתגלו מאות צלחות וקערות מחרס, ובמערות המפלט של מרד בר כוכבא במדבר יהודה, שם נתגלו גם צלחות מזכוכית.
כיום ישנו מגוון רחב של צלחות חד-פעמיות, שעשויות מפלסטיק, נייר, ריקועי אלומיניום דקים (נייר כסף) וכן שילוב של נייר ואלומיניום, חרס, עלים דחוסים (בהודו וסרי לנקה) וצלחות מעלי בננה טריים באיים.
בעבר הרבו להתייחס אל עצמים בלתי מזוהים שנצפו לכאורה בשמים בכינוי צלחת מעופפת כינוי זה ניתן לרוב לעצמים שהגיעו או נחתו לכאורה מהחלל או עצמים שעפים/מרחפים בשמים. צלחת מעופפת אחרת היא פריזבי, צלחת שטוחה עשויה פלסטיק, המשמשת למשחק בין שני אנשים או יותר.
ראו גם

טאלי
צלחת לוויין
קטי וולף

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1974 (בת 50) סנטאנדרה, הונגריה 
 שם במה:  Kati 
 מקום הקמה:  בודפשט 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  הונגרית, אנגלית, גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק 
 www.wolfkati.hu
 פרופיל ב-IMDb
 
קטי וולף (בהונגרית: Kati Wolf; נולדה ב-24 בספטמבר 1974) היא זמרת הונגרייה.
ביוגרפיה

וולף נולדה בסנטאנדרה, אביה הוא המלחין פטר וולף, בהיותה בת שבע שרה את שיר הנושא של סרט ההנפשה "Vuk" המבוסס על ספר ילדים הונגרי, במהלך לימודיה בתיכון הייתה חברה בהרכב מוזיקלי, לאחר מכן שרה בהרכבים מוזיקליים נוספים.
היא למדה נגינה על פסנתר וג'אז, היא גם עבדה תקופה כמנהלת שירות בטיסה בחברת תעופה, ב-2009 יצא אלבומה הראשון "Wolf-áramlat", ב-2010 השתתפה בגרסה ההונגרית של התוכנית "X Factor" ועלתה לשלב הגמר.
ב-2011 נבחרה לייצג את הונגריה באירוויזיון, עם השיר "What About My Dreams?‎" עלתה לגמר התחרות בדיסלדורף, בגמר הייתה במקום ה-22 עם 53 נקודות. ב-2012 שימשה כשופטת בתחרות "A Dal" דרכה נבחר נציג הונגריה לאירוויזיון.
היא הייתה נשואה ולה שתי בנות.