stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומנה
הערות שוליים

↑  Uhlár, Vlado (1982). "Miestne názvy Humenné a Cimenná" (PDF). Slovenská reč (בסלובקית). Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra SAV (6): 357.
1 2  "Municipal Statistics". Statistical Office of the Slovak republic. אורכב מ-המקור ב-2008-01-11. נבדק ב-2008-01-12.
1 2 3 4 5 6  יהושע רוברט ביכלר, פנקס הקהילות, כרך 11, סלובקיה, ירושלים: יד ושם, תשס"ג, עמ' עמ' 161-160
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564618305171  GND: 4450361-1  LCCN: n85137316  MusicBrainz: 3338b5af-2a4d-4269-9574-d447305f144b  NKC: ge161957  VIAF: 159511593   WorldCat (עם VIAF): 159511593 
אחוזת הומנה
סמל העיר הומנה, על חזית בניין היסטורי במרכז העיירה
טראנג אן

טראנג אן הוא אזור נוף ליד נין בין, וייטנאם, הידוע בשל סיורי המערות בשיט המתקיימים בו. ב-23 ביוני 2014, במפגש ה-38 של ועדת המורשת העולמית בדוחה, נקבע טראנג אן כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מיקום

טראנג אן ממוקמת 3 ק"מ דרומית לבירה העתיקה של אואה לו, 7 ק"מ מערבית לנין בין ו-16 ק"מ צפונית לטאם דיפ. שטח אזור הנוף גדול מ-6,172 דונם. טראנג אן כולל את "אואה לו" (Hoa Lư), את "טאם קוק-ביץ' דינג" (Tam Cốc-Bích Động), ואת מקדש באי דין (Bai Dinh Temple). שלושת האזורים הללו קשורים זה לזה ביער, הרי גיר, נהרות, אגמים וביצות.
אקולוגיה

באזור טראנג אן מתקיימות שתי מערכות אקולוגיות עיקריות - בהרי הגיר ובמים. המגוון הביולוגי באזור הוא הגורם להימצאותם של שתי המערכות האקולוגיות הללו. האזור מגוון ומכיל בעלי חיים רבים החיים בהרמוניה.
גלריה

.
הערות שוליים

↑  Lonely Planet Vietnam Lonely Planet, Iain Stewart, Brett Atkinson - 2012 "Boat trips (100,000d for up to four people) take two hours to tour the caves and tunnels.
↑  "Six new sites inscribed on World Heritage List". UNESCO. נבדק ב-23 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
כיכר יונאס דניאל מאייר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 כתובת:  אמסטרדם 
 מיקום:  עיריית אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1873
 תאריך פתיחה רשמי:  1873 
 
 קואורדינטות:  52°22′01″N 4°54′18″E﻿ / ﻿52.36694°N 4.905°E﻿ / 52.36694; 4.905
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) כיכר יונאס דניאל מאייר(למפת אמסטרדם רגילה) כיכר יונאס דניאל מאייר he
 
כיכר יונאס דניאל מאייר (בהולנדית: Jonas Daniël Meijerplein, שם המקוצר לעיתים קרובות ל-JD Meijerplein) היא כיכר באמסטרדם. מצפון, הכיכר גובלת בכיכר ויסר (Mr. Visserplein) ומדרום היא ליד "חפיר האדונים החדש" (Nieuwe Herengracht), בפארק הורטוספלאנטסון (Hortusplantsoen). גשר ואז דיאס (MS Vaz Dias, גשר 238) מחבר את הכיכר עם רחוב וספר (Weesperstraat). הכיכר שוכנת בכביש העירוני S112. הקצה הדרומי של הכיכר מתוכנן כמגרש משחקים.
על הכיכר, באמצע השכונה היהודית לשעבר, נמצא בית הכנסת הפורטוגזי (Snoge) שקיים משנת 1675, לשעבר בית הכנסת הגדול בעולם. ישנם גם ארבעה בתי כנסת לשעבר של קהילת יהדות אשכנז ששימשו כמוזיאון ההיסטורי היהודי מאז 1987.
הפשיטות הגרמניות הגדולות הראשונות בקרב האוכלוסייה היהודית של אמסטרדם התרחשו בכיכר יונאס דניאל מאייר. ב-22 וב-23 בפברואר 1941 רוכזו בכיכר 425 גברים יהודים והובלו למחנות הריכוז מאוטהאוזן ובוכנוואלד. פשיטות אלו היו הדחף לשביתת פברואר.
בשנת 1952 חשפה המלכה יוליאנה את הפסל "עובד הרציף" לזכר שביתת פברואר. מדי שנה ב-25 בפברואר מתקיים טקס הנצחה לשביתת פברואר ליד פסל זה.
הכיכר נקראה במקור "כיכר השוק של דבנטר" (Deventer Houtmarkt). במאה ה-19 שונה השם לכיכר יונאס דניאל מאייר (Jonas Daniël Meijerplein), על שם יונאס דניאל מאייר (1780–1834), עורך הדין היהודי הראשון בהולנד. ב-14 באוגוסט 1942, בתקופת הכיבוש הגרמני, שונה שם הכיכר ל"הוטמרקט" בהוראת ראש העיר ווטה (Voûte), כחלק משינוי שמות של רחובות שנקראו על שם יהודים. ב-1945, מיד לאחר השחרור, השם שונה בחזרה לכיכר יונאס דניאל מאייר.
פסל עובד הרציף (De Dokwerker) בכיכר יונאס דניאל מאייר. ברקע בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם (סנוגה) משנת 1675
המוזיאון להיסטוריה יהודית
כיכר יונאס דניאל מאייר בשנת 1861, שנקראה אז כיכר השוק של דבנטר
כיכר יונאס דניאל מאייר
בספרות

Jaap Meijer: Het Jonas Daniël Meijerplein: bezinning op drie eeuwen Amsterdams Jodendom. Amsterdam: J.H. de Bussy, 1961 (יאפ מאייר: כיכר יונאס דניאל מאיירן: הרהור על שלוש מאות שנים של יהדות אמסטרדם.)
הערות שוליים

↑  Alles over straatnamen. Gearchiveerd op 27 augustus 2023.
יערות המנגרובים של קשם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  יער
 מיקום
 מדינה:  איראן איראן
 מיקום:  Qeshm County 
 קואורדינטות:  26°50′00″N 55°41′00″E﻿ / ﻿26.833333°N 55.683333°E﻿ / 26.833333; 55.683333
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןיערות המנגרובים של קשם(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןיערות המנגרובים של קשם
 
יערות הארה
יערות הארה בקשם

יערות המנגרובים של קשם או יערות הארה של קשם, הם יערות המנגרובים בחוף הדרומי של איראן, במיוחד באי קשם ובקרבתו של המפרץ הפרסי. היערות נשלטים על ידי המין Avicennia marina, הידוע במקום כעץ "הארה", ומייצגים משאב אקולוגי. "האזור המוגן של הארה" בקשם והאדמה הסמוכה הוא שמורת ביוספרית שבה השימוש המסחרי מוגבל לדיג (בעיקר שרימפס), טיולי סירות תיירים וחיתוך מנגרובים מוגבל למזון בעלי חיים.
מאפייני עץ הארה

עץ הארה, Avicennia marina, גדל לגובה של שלושה עד שמונה מטרים ויש לו עלים וענפים ירוקים בהירים. לעלים הארוכים, הצרים והמעוגלים של העץ יש ערך תזונתי עבור בעלי חיים שווה ערך לשעורה ואספסת.
היקף ומשמעות היער

יער ההארה בקשם וביבשת ממול משתרע על שטח של כ-20 ק"מ על 20 ק"מ, עם ערוצי גאות רבים. בשנת 1972 הוקם המרחב המוגן הארה כדי לשמור על תנאים מתאימים לגידול ותחזוקת היערות. האזור מהווה בית גידול לציפורים נודדות בעונה הקרה, ולזוחלים, דגים וזנים של פרוקי רגליים וצדפות.
לפני מאות שנים חיו פילים אסייתים (הפיל ההודי או הסורי) באזור קשם ובאזורים אחרים בדרום איראן.
הערות שוליים

↑  "Mangrove Forests of Qeshm | Magical Trees | Qeshm Attraction". Apochi (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-09-19.
ארתחששתא השלישי

| --- | --- |

 לידה:  425 לפנה״ס 
 פטירה:  1 באוגוסט 338 לפנה״ס (בגיל 87 בערך) 
 מדינה:  הממלכה האחמנית 
 מקום קבורה:  פרספוליס 
 בן או בת זוג:  אטוסה 
 
אַרְתַּחְשַׁסְתְּא השלישי (בפרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐎫𐎧𐏁𐏂, בפרסית אמצעית: ארדשיר, בפרסית חדשה: اردشير سوم), שנקרא אוֹכוֹס (ביוונית: Ὦχος; מלך בשנים 358–338 לפנה"ס), היה המלך הגדול של פרס והמלך האחד עשר באימפריה האחמנית, וכיהן גם כפרעה הראשון של השושלת ה-31 של מצרים העתיקה. הוא היה בנו ויורשו של ארתחשסתא השני והוחלף על ידי בנו, ארסס (הידוע גם ארתחשסתא הרביעי). שלטונו חפף לתקופת שלטונו של פיליפוס השני במוקדון ונכתנבו השני במצרים.
לפני עלייתו לכס היה ארתחשסתא אחשדרפן ומפקד בצבאו של אביו. ארתחשסתא התגלגל לשלטון לאחר שאחד מאחיו הוצא להורג, אח אחר התאבד, האח האחרון נרצח ואביו, ארתחשסתא השני נפטר בגיל 86. מיד לאחר שהוכתר למלך, ארתחשסתא רצח את כל משפחת המלוכה כדי להבטיח את שלטונו כקיסר. הוא התחיל שני מסעות מלחמה גדולים נגד מצרים. המסע הראשון נכשל, ולאחריו פרץ מרד ברחבי האימפריה המערבית. ב-343 לפנה"ס, ארתחששתא הביס את נכתנבו השני, פרעה מצרים, הגלה אותו ממצרים, ועצר מרד בפניקיה בדרך. במסעו אף הגלה יהודים מיריחו.
בשנות שלטונו המאוחרות, כוחו של פיליפוס השני ממקדוניה התגבר ביוון, והוא ניסה לשכנע את היוונים למרוד בפרס האחמנית. ארתחשסתא התנגד נחרצות לפעילות זו, ובתמיכתו, העיר פרינתוס (אנ') הצליחה לעמוד בפני מצור מקדוני. יש ראיות למדיניות בנייה מחודשת בפרספוליס, בה ארתחשסתא הקים ארמון חדש, נבנה בה קברו שלו, והתחילו פרויקטים ארוכי טווח כמו "השער שלא הושלם". לדברי מקור יווני, דיודורוס סיקולוס, בגואס (אנ') הרעיל את ארתחששתא, אבל לוח בכתב יתדות (המצוי כעת במוזיאון הבריטי) מרמז על כך שהמלך מת מסיבות טבעיות.
האפוס הפרסי שאהנאמה מספר שאלכסנדר הגדול היה בנו של ארתחשסתא השלישי, שקיבל את בתו של פיליפוס השני לאחר שניצח את האחרון בקרב. בלילה הראשון לנישואים הבחין ארתחשסתא בריח הרע שיצא מפיה של בתו של פיליפוס והחזירה בחזרה למוקדון. רק לאחר החזרתה למוקדון התגלה כי האחרונה בהריון והדבר לא נמסר לארתחשסתא. על-מנת לשמור על כבוד משפחת המלוכה ובתו, הסתיר פיליפוס את דבר הגירושים וההיריון, ולאחר היוולדו של אלכסנדר גידל אותו כבנו שלו. כך שלפי סיפור זה היה אלכסנדר פרסי, וכן אחיו החורג של דריווש השלישי.
לקריאה נוספת

Matt Waters, Ancient Persia - A Concise History of the Achaemenid Empire, 550–330 BCE, Cambridge University Press, 2014.
הערות שוליים

↑  דיודורוס, ביבליותקה היסטוריקה, 17.5.3-6
↑  ראו להשוואה Matt Waters chapter: Twilight of the Achaemenids
↑  Abolqasem Ferdowsi. Shahnameh. The Persian Book of Kings. Tr. D. Davis. New York Viking.
↑  פרדוסי. 2010. שאה נאמה. בתרגום כגן אליעזר. ירושלים: מוסד ביאליק.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארתחשסתא השני | השושלת האחמנית | הבא: ארתחשסתא הרביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137407874  VIAF: 81603260   WorldCat (עם VIAF): 81603260 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טפה סיאלכ

| --- | --- |

 היסטוריה
 נבנה:  האלף ה־7 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  רומן גירשמן 
 מיקום
 מדינה:  איראן 
 קואורדינטות:  33°58′08″N 51°24′17″E﻿ / ﻿33.968888888889°N 51.404722222222°E﻿ / 33.968888888889; 51.404722222222
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןטפה סיאלכ(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןטפה סיאלכ
 
טפה סיאלכ (בפרסית: تپه سیلک) הוא אתר ארכאולוגי גדול בפרבר של כאשאן (במרכז איראן), קרוב לגן פין (باغ فین). התושבים הקדומים של האזור קשורים לתרבות נהר הזאינדה.
טפה סיאלכ
היסטוריה

הזיקורת בטפה סיאלכ נבנה בסביבות 3000 לפני הספירה. מחקר משותף של הארגון למורשת תרבותית באיראן, הלובר, והמכון הצרפתי למחקר באיראן מאשר כי ההתיישבות המוקדמת ביותר בסיאלכ מתוארכת ל־5500–6000 לפנה"ס.
חוקרים משערים כי סיאלכ וכל השטח סביב לה נוצרו כתוצאה ממקורות מים סמוכים, שעדיין קיימים היום. "מעיין סולימאן" הזרים מים לאזור זה מן ההרים הסמוכים במשך אלפי שנים. "גן פין", שנבנה במתכונתו הנוכחית במאה ה־17, הוא אתר תיירות פופולרי. במקום זה מלכי השושלת הספווית בילו את חופשותיהם, הרחק מערי הבירה שלהם. כאן גם קבור פירוז נהאוונדי (אבו לואלואה), המתנקש הפרסי בחייו של הח'ליף עמר.
ארכאולוגיה

טפה סיאלכ נחפרה במשך שלוש עונות (1933, 1934, 1937) על ידי צוות בראשות רומן גירשמן.
מחקרים הקשורים באתר נערכו על ידי ד"א מקואן (McCown), י' מג'ידזאדה (Majidzadeh) ;ופ' אמייה (Amieh).
החפירה חודשה במשך מספר עונות בין השנים 1999 ו־2004 על ידי צוות משותף של אוניברסיטת פנסילבניה ושל הארגון למורשת תרבותית באיראן בראשות צאדק מלכ שהמירזאדי, שנקרא "הפרויקט לבדיקה חוזרת של סיאלכ".
ממצאים מן החפירה הראשונית נמצאים ברובם בלובר, בעוד אחרים ניתן למצוא במוזיאון הבריטי, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו־יורק, במוזיאון הלאומי של איראן ובידיהם של אספנים פרטיים.
ממצאים אלה כללו כמה כלי חרס מעוטרים נאים.
ראו גם

היסטוריה של איראן הקדומה
עילם
אדריכלות איראנית
כאשאן
הערות שוליים

↑  הארגון למורשת תרבותית באיראן (CHN) מדווח: " תרבות הזיאנדה רוד קשורה למרוודשת ולסיאלכ".
↑  Roman Ghirshman, Fouilles de Sialk près de Kashan, 1933, 1934, 1937, vol. 1, Paul Geuthner, 1938. Ghirshman, Fouilles de Sialk, vol. 2, Paul Geuthner, 1939
↑  D. E. McCown, "The Comparative Stratigraphy of Early Iran," Studies in Ancient Oriental Civilization 23, Oriental Institute of Chicago, 1942.
↑  Yousef Majidzadeh, "Correction of the Internal Chronology for the Sialk III Period on the Basis of the Pottery Sequence at Tepe Ghabristan," Iran 16 (1978), pp. 93-101.
↑  S.M. Shahmirzadi, The Ziggurat of Sialk, Sialk Reconsideration Project Report No. 1, Archaeological Research Center. Iranian .Cultural Heritage Organization, 2002, (Persian)
↑  S.M. Shahmirzadi, The Smelters of Sialk, Sialk Reconsideration Project Report No. 4, Archaeological Research Center. Iranian Cultural Heritage Organization, 2005, (Persian).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7705175-0 
כלי חרס מטפה סיאלכ
כד חרס מטפה סיאלכ
טירת קרדיגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה
 כתובת:  Cardigan 
 מיקום:  קרדיגון, ויילס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  מועצת העיר קרדיגון
 מידות
 גובה מעל פני הים:  12.1 מ' 
 
 קואורדינטות:  52°04′53″N 4°39′38″W﻿ / ﻿52.0815°N 4.66053°W﻿ / 52.0815; -4.66053
 www.cardigancastle.com
 he
 
טירת קרדיגן (בוולשית: Castell Aberteifi; באנגלית: Cardigan Castle) היא טירה המשקיפה על נהר טייפי בקרדיגון, סרדיג'ון, ויילס. הטירה הוכרזה כבניין רשום בדרגה I. בניית הטירה מתוארכת בסוף המאה ה-11, אם כי נבנתה מחדש בשנת 1244. טירת גרינהאוס נבנה בתוך חומות הטירה בראשית המאה ה-19. לאחר תקופה בה הייתה במצב רעוע, הטירה שוחזרה בתחילת שנות האלפיים ונפתחה לקהל בשנת 2015. כיום הטירה בבעלות מועצת מחוז סרדיג'ון.
היסטוריה

טירת המוטה וביילי הראשונה נבנתה כקילומטר וחצי מהאתר הנוכחי (בערך בשנת 1093), ככל הנראה בערך בזמן הקמתה של העיר על ידי רוג'ר דה מונטגומרי, ברון נורמני .
חזית הטירה הנוכחית נבנתה על ידי גילברט פיץ ריצ'רד לורד מקלייר לאחר שהראשונה נהרסה. הטירה הועברה לבנו של גילברט, גילברט דה קלייר, הרוזן הראשון מפמברוק בשנת 1136. באותה שנה הוביל אוביין גוויניד' את תבוסת השליטים הנורמנים בעיירה קרדיגן בקרב קרוג מואר. העיר נכבשה ונשרפה, אם כי הטירה הוגנה בהצלחה על ידי הנורמנים בפיקודו של רוברט פיטס מרטין.
מאוחר יותר נכבשה הטירה מחדש על ידי הנורמנים, והיא הוחזקה על ידי ארל רוג'ר מהרטפורד. בשנת 1166 היא נכבשה על ידי רייס אפ גרופיד, שבנה אותה מחדש באבן בשנת 1171.
לאחר מותו של רייס בשנת 1197, בניו, מלגוון וגרופיד, התווכחו את ירושתם, וכתוצאה מכך מלגוון הסגיר את גרופיד לנורמנים ומכר את הטירה לג'ון, מלך אנגליה.
ל'ואלין הגדול כבש את הטירה בשנת 1215, ובאספת הפרלמנט שהתקיים באברדיפי בשנת 1216 הוחלט להעביר אותה לבניו של גרופיד מדהובארט, אם כי בשנת 1223, ויליאם מרשל הצעיר כבש את הטירה. בשנת 1231 הטירה נכבשה שוב עבור ל'ואלין על ידי רייס גריג ובני בריתו. ל'ואילין החזיק בה עד מותו בשנת 1240. עם מותו של ל'ואלין נפלה הטירה חזרה לידי הנורמנים, ובשנת 1244 שופצה הטירה על ידי ארל גילברט מפמברוק, ונבנו סביבה חומות להגנה נוספת.
הטירה ניזוקה קשות במהלך במלחמת האזרחים באנגליה בוויילס, ועד המאה ה-18 שימשה כבית כלא.
בשנת 1940 הטירה והבית נקנו על ידי איל הון. בתו, ברברה ווד, ואמה עברו לגור בטירת גרינהאוס, שדרשה תיקונים והשקעה רבה, אם כי הוזנחה על ידי בעליה. העלמה ווד המשיכה להחזיק בטירה כמעט 60 שנה, על אף ניסיונות הרשות המקומית לקחת בעלות על הטירה בשנת 1971. טירת גרינהאוס הוכרזה כבלתי ראויה למגורי אדם בשנת 1984.
המאה ה-21

העלמה ווד, הדיירת האחרונה, עזבה לבסוף את הטירה בשנת 1996 ועברה לבית אבות. שש שנים לאחר מכן, היא העמידה את הטירה למכירה פרטית, בשנת 2001. הטירה נרכשה על ידי מועצת מחוז סרדיג'ון באפריל 2003, שהחלה לתקן, לשפץ ולשקם את הטירה. בשנת 2004 הופיעה טירת גרינהאוס בעונה השנייה של סדרת ה-BBC, "שחזור" (Restoration).
עבודות השיפוץ נמשכו מספר שנים לאחר רכישתה על ידי המועצה, והטירה נפתחה לציבור ב-15 באפריל 2015. כיום, הטירה מציעה לינה וארוחת בוקר, מרכז מורשת עם מתקני חינוך, מסעדה, אזור אירועים וקונצרטים באוויר הפתוח, וחדרים להשכרה לשיעורים.
לקריאה נוספת

הולנד, אדוארד (2012). "Cardigan Castle: Rescue and Regeneration" (PDF). Transactions of the Ancient Monuments Society. לונדון. 56: 54–67. ISSN 0951-001X. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2 3  "History". Cardigancastle.com. נבדק ב-27 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Madigan, Nick (4 בינואר 2003). "The Poor Woman Is Gone And Her Castle's Besieged". The New York Times. נבדק ב-9 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Cardigan Castle chapter closes with death of last private owner". Tivy-Side Advertiser. 13 בפברואר 2009. נבדק ב-9 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Mike Lewis, ‏Trash or a national treasure?, The Telegraph, 9 March 2002
↑  Wilkinson, Philip (2004). Restoration – the story continues ... London: English Heritage. ISBN 1-85074-914-0.
↑  "Restoration works start inside Cardigan Castle". Tivy-Side Advertiser. 15 בפברואר 2013. נבדק ב-9 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Steven Morris (14 באפריל 2015). "Cardigan Castle to reopen after £12m restoration". No. The Guardian. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Cardigan Castle home page". Cardigan Castle. אורכב מ-המקור ב-19 באפריל 2015. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394522405171  LCCN: sh2016000459 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טירת קרדיגן".
טירת קרדיגן, בין השנים 1967-1770.
טירת קרדיגן, שנת 2006.
חפג'ה

חָפָגֶ'ה הוא שמו המודרני של אתר ארכאולוגי, בו שכנה באלף השלישי לפנה"ס העיר השומרית טוטוב. העיר הייתה חלק מממלכת אשנונה. האתר שוכן 11 ק"מ מזרחית לבגדאד ו-19 ק"מ מדרום-מערב לתל אסמר, בו שכנה עיר הבירה של ממלכת אשנונה.
המחקר הארכאולוגי

חפג'ה נחפרה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, במשך שבע עונות חפירה, בעיקר על ידי משלחת של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, בראשותו של הארכאולוג ההולנדי הנרי פרנקפורט. המשלחת כללה גם את הארכאולוג הדני טורקילד יקובסן (אנ') והארכאולוג היהודי פנחס דלוגץ. על החופרים באתר בין השנים 1935–1937, נמנה גם פרופ' אברהם בירן. בחפירות אלה נמצאו ממצאים שהשתייכו לתקופות הנעות בין 3200–1800 לפנה"ס. במשך שתי עונות חפירה, נחפר האתר גם במשלחת משותפת של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ואוניברסיטת פנסילבניה.
חפג'ה וסביבתה

האתר הארכאולוגי חפג'ה שוכן על הגדה המזרחית של נהר הדיאלא שהוא יובל של החידקל. האתר מורכב מארבע תלוליות שקיבלו את האותיות A עד D. בתלולית A שהיא התלולית העיקרית באתר, נמצאו שרידים כבר מתקופת אורוכ (4000 לפנה"ס). בתלולית זאת נמצא המקדש הסגלגל שהוקדש לאל סין, ומקדש לאלה נינטו. בתלוליות B ו-C נחפר מבצר דור-שמשואילונה. תלולית D כללה בתים פרטיים ומקדש לאל סין. במקדש זה נמצא ארכיון של לוחות בכתב יתדות שנמצאו בשתי ערמות.
חפג'ה וסביבתה > המקדש הסגלגל

המקדש שנמצא בחָפָגֶ'ה מתוארך לשושלת הקדומה. המקדש היה מוקף גדרות סגלגליות ומכאן שמו. המקדש היה מקדש שלושה מרחבים (סטיו, אולם, סטיו), זאת בדומה למקדשים שנמצאו בארידו, ארך וכיש בתקופות קדומות יותר. שטח האזור בתוך הגדרות החיצוניות כ-70 דונם. המקדש בנוי לבנים שמחזיקות מעמד בגלל מיעוט הגשמים באזור. השטח בין הגדרות כלל אזורי מגורים לכוהנים ובתי מלאכה שעסקו בנחושת וברונזה. הפיסול נעשה בשיטת השעווה הנעלמת (אנ'). נמצאו ניטים (סוג של מסמר) אשר מחברים את שני חלקי התבנית שבהם מייצרים את הפסלים.
היסטורית התיישבות

חפג'ה הייתה מיושבת כבר בתקופת השושלת הקדומה (אנ') ‏(2900–2350 לפנה"ס), תקופת סרגון מאכד (המאה ה-24 - המאה ה-23 לפנה"ס). לאחר נפילת השושלת השלישית של אור (שנת 2000 לפנה"ס לערך), עבר היישוב לשליטתה של אשנונה. לאחר שאשנונה עברה לשליטתה של בבל (המאה ה-18 לפנה"ס), בנה בה המלך שמשו-אילונה, בנו של חמורבי מהשושלת הבבלית הראשונה, מבצר. הוא קרא למבצר על שמו דור-שמשואילונה.
התרבות החומרית

בחפירות הארכאולוגיות נמצאו המקדש לאל סין ו-112 לוחות בכתב יתדות, אשר סייעו לשחזר חלק מההיסטוריה של האתר. הלוחות היו חלק מהארכיון הרשמי של העיר והם עוסקים בעיקר בנושאי מסמכים משפטיים והלוואות. אוסף המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו כולל 57 לוחות מתוך הלוחות שנמצאו, השאר הושארו בידי המוזיאון הלאומי של עיראק.
הערות שוליים

↑  Pinhas Delougaz, באתר אנציקלופדיה אירניקה (Encyclopaedia Iranica)
↑  Diyala Project באתר המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010356466405171  LCCN: sh2017004899 
חותם גליל שנמצא בחפג'ה, מתוארך לתקופת ג'מדת נצר (3100–2900 לפנה"ס)
המקדש הסגלגל בחפג'ה - ממלכת אשנונה
ראש אישה מחפג'ה תקופת השושלת הקדומה (2700 לפנה"ס) נמצא במוזיאון הלובר
קוביית משחק מחומר שרוף שנמצאה באתר בתלולית A. מתוארך לתקופת האימפריה האכדית, 2350–2150 לפנה"ס
טירת לאודג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה, חורבות 
 כתובת:  Schloßweg 18 
 מיקום:  לאדיס 
 מדינה:  אוסטריה 
 
 קואורדינטות:  47°04′34″N 10°39′09″E﻿ / ﻿47.0762°N 10.6526°E﻿ / 47.0762; 10.6526
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהטירת לאודג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.טירת לאודג(למפת טירול רגילה) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.טירת לאודג(למפת טירול מוגדלת) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.טירת לאודג
 
טירת לאודג או בורג לאודג (בהולנדית: Burg Laudegg) היא טירה שממוקמת ליד שלוש העיירות לאדיס (אנ'), סרפהאוס ופיס (אנ'), טירול, אוסטריה. הטירה נמצאת ליד אחד מהדרכים של רומא העתיקה.
מיקום

טירת לאודג עומדת למרגלות הרי האלפים ויושבת על בליטה אנכית של צפחה מעל עמק אוברינטל בגובה של 1,176 מטרים (3,858 רגל) מעל פני הים.
היסטוריה

הטירה נבנתה בראשית ימי הביניים, והתיעוד הראשון שלה היא מ-1239. עם זאת, המיניסטריאליס (אנ') המקומי של לאודג מתועדת אפילו מוקדם יותר (1232) ביומן בית המשפט של הדוכס אוטו פון אנדץ' באינסברוק.
ב-1406, בזמן מרד האיכרים באפנצל (אנ') טירת לאודג וטירת שטיינג הושמדו בפיקודו של איטל רדינג האב (אנ'). בשנים שלאחר מכן, בוצעו רק התיקונים הנחוצים ביותר, ראשית תחת מקסימיליאן הראשון, שהתעניין באזור. הטירה הורחבה מעט, אך הכספים שהובטחו לתושבי האזור לא נשלחו מעולם. אף על פי שהטירה הייתה המרכז המנהלי של אוברס גריכט (אנ') עד למאה ה-17, יש תיעוד מ-1551 כי שומרת הטירה התגוררה בשלוס סיגמנדסירד (נבנה ב-1471) והטירה כבר לא הייתה בשימוש כמחנה או חנות לנשק. במאה ה-17, המבנה שופץ, אם כי הבניין נותר ריק ונפל לחורבן לאחר שהמרכז המנהלי עבר לריד אים אוברינטל (אנ').
שיקום חלקי של הטירה החל ב-1964. כיום הטירה נמצאת ברכוש פרטי, אך היא פתוחה לביקור אחד לשבוע ביולי ובאוגוסט.
גלריה

טירת לאודג
טירת לאודג, 1900
לקריאה נוספת

Waltraud Comploy: Die Burgen Tirols am obersten Inn. Volume 1 of Kunstgeschichtliche Studien / Volume 74 of Veröffentlichungen der Universität Innsbruck. Kommissionsverl. d. Österr. Kommissionsbuchhandlung, 1972, Burg Laudegg, p. 37 ff.
הערות שוליים

↑  עותק בארכיון (ארכיון)
↑  Laudegg Castle Height and Position (ארכיון)
1 2  Ladis (אורכב 06.08.2020 בארכיון Wayback Machine) in the database Geschichte Tirol of the association fontes historiae – Quellen der Geschichte (German)
↑  Comploy, 1972, p. 54
↑  Geschichte und Chronik von Ladis (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), ladis.tirol.gv.at, accessed 10 May 2012 (German)
כיכר בולוטנאיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Boloto 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  יאקימנקה
 
 קואורדינטות:  55°44′42″N 37°37′03″E﻿ / ﻿55.745°N 37.6175°E﻿ / 55.745; 37.6175
 he
 
כיכר בולוטנאיה (ברוסית: Болотная площадь) היא כיכר הממוקמת ברובע יאקימנקה על האי בלצ'וג שבמוסקבה.
היסטוריה

ב-10 בדצמבר 2011 התקיימה בכיכר בולוטנאיה הפגנה "למען בחירות הוגנות", שהפכה למחאה המסיבית ביותר נגד הממשלה הנוכחית ברוסיה מאז סוף שנות התשעים. על פי הערכות שונות, בהפגנה היו בין 25 עד 100 אלף איש.
רקע

בסוף 2011 נערכו ברוסיה בחירות לפרלמנט. ולדימיר פוטין ביקש אז לחזור להיבחר כנשיא, אחרי קדנציה בראשות הממשלה תחת נשיאותו של דמיטרי מדבדב. (הוא נאלץ לסידור הזה כיוון שלפי החוקה הרוסית לא יכל לכהן כנשיא יותר משתי קדנציות. מאוחר יותר שונתה החוקה ואכן הוא שב ונבחר לכהונת הנשיא). היו חשדות רבות על זיופים בבחירות וקמה תנועת מחאה שנמשכה גם לאביב. שיאה היה ב-12 במאי 2012 בצעדה אל כיכר בולוטנאיה. בסופה של הצעדה נפתחו תיקים פליליים ללמעלה 30 משתתפים ולפחות 10 נכלאו.
גלריה

מזרקות צפות
הפגנה ליד פסל רפין ב-2011
החלק המזרחי של הכיכר
הערות שוליים

↑  https://www.bbc.com/news/world-europe-16122524
↑   דנאל לושי, ליזה רוזובסקי, עופר אדרת וירון קלנר, זה מתקדם לאט, עד חוסר האונים: עדויות משקיעתה של דמוקרטיה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההפגנה למען בחירות הוגנות, 10 בדצמבר 2011, בכיכר בולוטנאיה
הקסטל (ירדן)

| --- | --- |
מצודת אל-קסטל
מצודת אל-קסטל
 מדינה:  ירדן ירדן
 מחוז:  עמאן
 שפה רשמית:  ערבית
 גובה:  750 מטרים
 קואורדינטות:  31°44′49″N 35°56′08″E﻿ / ﻿31.74694444°N 35.93555556°E﻿ / 31.74694444; 35.93555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהקסטל(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהקסטל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הקסטל (בערבית: القسطل) היא עיר במחוז עמאן, ירדן. העיר הוקמה במקור כיישוב על ידי האומיים מבית אומיה, במאה ה-7 וה-8 והיא נותרה היישוב העתיק והשלם ביותר במזרח הקרוב. שרידי המינרט בקסטל חשובים במיוחד מכיוון שהוא היחיד שנמצא מהתקופה האומיית, מה שהופך אותו לאחד המינרטים העתיקים בעולם. מצודת הקסטל, הממוקמת גם היא בתוך העיר, נחשבת לאחד המצודות המדבריות. במרחק של 5 ק"מ ממצודת אל קסטל נמצאת מצודה נוספת בשם קסר אל-משאתא (אנ').
המקום

העיר נמצאת מצפון לשדה התעופה הבינלאומי של עמאן על שם עאליה, מלכת ירדן, במרחק 25 קילומטרים מדרום לעמאן ולצד הכביש המהיר מספר 15 המחבר את עמאן ודמשק.
בעיר נמצאת המצודה האומיית בשם קסר אל-קסטל. האתר כולל קונגלומרט של יחידות נפרדות ומרווחות הכוללות: קסר, בית מרחץ, מסגד, כפר, בית קברות ובורות מים תת-קרקעיים רבים וכן סכר גדול ומשמעותי באורך של כ-400 מטרים ורוחב של 4,50 מטר.