stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת דרך חכמה
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת תשס"ב (2002) על ידי הרב אליעזר צבי סילבר, מחבר הספר דרך אליעזר ותלמידו של הרב נחום פרצוביץ, שכיהן עד אז כר"מ בישיבת עטרת ישראל, והרב יהונתן וילנסקי, שכיהן כר"מ בישיבת אור ישראל בפתח תקווה.
הישיבה שכנה בתחילה במבנה ארעי בשכונת סנהדריה בירושלים. לאחר שלושה חודשים עברה הישיבה למבנה בשכונת הר נוף בירושלים, השייך לעיריית ירושלים.
בשנותיה הראשונות הוציאה הישיבה כרך בשם "בדרכי החכמה" ובו חידושים של בחורי הישיבה על המסכת הנלמדת.
בעקבות מחלוקות משפטיות אודות הקצאת הבניין בירושלים עברה הישיבה באלול תשע"א למבנה של מדרשית נעם בפרדס חנה. בתחילת תשע"ב שבה לירושלים למבנה שבו שכנה ישיבת נר ישראל של חסידות גור, בסמיכות לרחוב בר-אילן בירושלים, ובשנת תשע"ד שבה לשכונת הר נוף לאחר שהוקצה לה שטח בשכונה.
ב-2018 גילתה הנהלת הישיבה כי בחורים שלומדים בישיבה השתתפו כניצבים בסדרה "שבאבניקים", והם סולקו מהישיבה.
ב-2021 החליטה הנהלת הישיבה לחלק את הישיבה לשתי מחלקות, מחלקה אחת של בחורים שמרנים ומחלקה שנייה של בחורים חרדים מודרניים. החלוקה נועדה לשמור על בחורים בני משפחות חרדיות שמרניות מהשפעות המודרניים. על פי תוכנית החלוקה לכל מחלקה יוקצה בית מדרש נפרד ואגפים נפרדים בפנימייה. בני הישיבה מכנים את תוכנית החלוקה בשם: 'הרעים והטובים'.
בהמשך השנה קבוצת הבחורים ’הרעים’ פתחה ישיבה משלה בשם שערי דעת בראשות הרב חננאל גרינוולד ושוכנת ביישוב בית מאיר.
בשנת 2022 הודיעו ראשי הישיבה כי הם אינם מקבלים תלמידים לשנה הבאה והישיבה תעבור למתכונת של ”קיבוץ”.
בחורף ה'תשפ"ג הודיעה הנהלת הישיבה לאחרוני התלמידים כי הישיבה סוגרת את שעריה, ומבנה הישיבה הושכר למוסדות שונים. במכתב ששלח ראש הישיבה הרב יונתן וילנסקי לבוגרי הישיבה הוא הודיע על הקמתה של ישיבה חדשה בשם "קניין חכמה", כשעמיתו הרב אליעזר סילבר יעמוד בראשות כולל אברכים בשכונת רמת שלמה בעיר.
הגורם לסגירת הישיבה מצוי במחלוקת, יש שתולים זאת בחלוקה לרעים והטובים שיצרה לישיבה שם גנאי, כשאחרים מכחישים זאת.
צוות הישיבה

הר"מים שכיהנו בישיבה הם הרב יעקב שמואלביץ מראשי ישיבת מיר, הרב יוסף דוד רובינשטיין ראש ישיבת נתיבות התורה בבית שמש, הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש (נכדו של הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש), הרב אברהם פרלמן, הרב נתן קפלן, הרב יוסף גולדשטיין והרב בנימין גרילק. המשגיחים בישיבה היו הרב אהרן וילנר (לימים אחד ממשגיחי ישיבת אור אלחנן), והרב דורון דוד גולד.
הערות שוליים

↑  סערת סילוק הבחורים בעקבות השתתפות בסדרה - הכוכבים מגיבים, באתר בחדרי חרדים, 7 בפברואר 2018
↑  הישיבה הירושלמית נחצתה לשתיים: 'המודרניים' ו'הטובים' , באתר כיכר השבת, 7 ביולי 2021
↑  ישיבת דרך חכמה - כיכר השבת, באתר www.kikar.co.il
↑  הרב אליעזר סילבר - כיכר השבת, באתר www.kikar.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382928505171  VIAF: 3870151717060213900004   WorldCat (עם VIAF): 3870151717060213900004
ישיבת שערי יושר (ירושלים)

| --- | --- |


 ישיבה
 על שם:  שַעֲרֵי יֹשֶׁר 
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־36 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′09″N 35°10′46″E﻿ / ﻿31.785861111111°N 35.179527777778°E﻿ / 31.785861111111; 35.179527777778
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת שערי יושר(למפת ירושלים רגילה) ישיבת שערי יושר(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת שערי יושר(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת שערי יושר
 
ישיבת שערי יושר או ישיבת אילת השחר היא ישיבה חרדית-ליטאית בירושלים שנוסדה בל"ג בעומר, י"ח באייר תשמ"ב (1982) בעידודו של הרב שך, ובראשה עומד הרב משה גולדשטיין תלמיד ובוגר כולל קמניץ בירושלים. הישיבה הוקמה בשכונת כרם הסמוכה למקור ברוך בסמטת רחוב מרדכי צבי אילן בסמיכות לתלמוד תורה אהבת תורה המסורה ובסמיכות לרחוב תחכמוני, מיקום הישיבה נמצא כיום בשכונת הר נוף בירושלים.
ישיבה לחוזרים בתשובה ולנושרים (1982 - 2011)

הישיבה הוקמה בשם ישיבת "שערי יושר", כישיבה לחוזרים בתשובה ולחרדים שעזבו את הדרך החרדית. עם הזמן החלה הישיבה להתמקד בבחורים נושרים שלא התאימו למסגרת ישיבתית רגילה, והיא נחשבת חלוצת הישיבות לנושרים.
בשנת 1998 הצטרף לצוות הישיבה הרב ברוך צבי גרינבוים, אך כעבור ארבע שנים עזב את הישיבה ופתח בסמוך ישיבה חדשה - ישיבת דרך השם.
כמה מתלמידי הישיבה עסקו בתחום המוזיקה חסידית, ובין השאר השתתפו בהפקת האלבום "קומזיץ" של מרדכי בן-דוד. כמו כן הפיקה הישיבה מספר אלבומים באופן עצמאי.
ישיבה רגילה (החל מ-2011)

באוגוסט 2011 הודיעה הנהלת הישיבה כי היא משנה את מגמתה של הישיבה ומעתה תהיה הישיבה מיועדת לבחורי ישיבה "רגילים" המתקשים ללמוד בישיבות הרגילות, ולא לבחורים נושרים. בעקבות זאת הוצאה מן הישיבה קבוצת תלמידים שלא התאימו לאופי המיועד.
בדצמבר 2017 שינה ראש הישיבה את שמה של הישיבה ל"איילת השחר" על שם ספרו של הרב שטיינמן שהלך לעולמו באותה תקופה.
הערות שוליים

1 2  שינוי השם: 'שערי יושר' הפכה ל'אילת השחר', 26 בדצמבר 2017
↑  על פי ספר גאולה ושכונותיה מאת הרב בנימין קלוגר הודפס ירושלים תשע"ט, עמוד 356
↑  בהגדה של פסח בהוצאת הישיבה, בהקדמה 'הישיבה נוסדה בשנת תשמ"ט' ונפלה שם ט"ס ותוקן במהדורה הבאה.
↑  מייסד בית ספר תחכמוני בירושלים
↑  יוסי כץ, לאחר 28 שנה - 'שערי יושר' אומרת: 'לא' לנוער נושר, באתר בחדרי חרדים, 29 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311510805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריצ'רד קליינדינסט

ריצ'רד גורדון קליינדינטס (באנגלית: Richard Gordon Kleindienst;‏ 5 באוגוסט 1923 –  3 בפברואר 2000) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בתקופת פרשת ווטרגייט.
קורות חייו

ריצ'רד קליינדינסט נולד בווינסלו, אריזונה לגלדיס (לבית לאב) ואלפרד ר. קליינדינסט. בשנים 1943–1946 הוא שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. לאחר מכן הוא למד בקולג' הרווארד ובבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וסיים את לימודיו ב-1950.
בשנים 1953–1954 היה קליינדינסט חבר בית הנבחרים של אריזונה וב-15 השנים שלאחר מכן הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי. במקביל הוא היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית באריזונה בשנים 1956–1960 ו-1961–1963. ב-1964 הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת מושל אריזונה ובבחירות הכלליות הפסיד לסם גודארד.
סגן התובע הכללי של ארצות הברית

ב-1969 השעה קליינדינסט את עיסוקו בעריכת דין כדי לקבל את משרת סגן התובע הכללי של ארצות הברית, שאליה הוא מונה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון. במסגרת תפקידו זה הוטלה עליו האחריות על ניהול התביעה של הממשלה נגד חברת ITT. ניקסון ועוזרו, ג'ון ארליכמן (אנ') הורו לו לוותר על התביעה, וכך נוצר הרושם שהם הפרו את מחויבויותיהם האתיות לטובת החברה, וקליינדינסט עצמו, כתובע, היה מחויב לדווח על הכשלים האתיים הללו ללשכות עורכי הדין המדינתיות בתחומי השיפוט הרלוונטיים. אך בתוקף תפקידו הרשמי ככמשנה לתובע הכללי, הוא הודיע שוב ושוב לקונגרס שאף אחד לא היה מעורב בטיפול של מחלקת המשפטים בניהול התיק, ולא הזכיר לא את ניקסון ולא את ארליכמן בהקשר זה.
התובע הכללי של ארצות הברית

ב-15 בפברואר 1972 הגיש התובע הכללי של ארצות הברית, ג'ון ניוטון מיטשל את התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-1 במרץ כדי לשמש כמנהל מסע הבחירות של ניקסון בבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה. ניקסון מינה במקומו את קליינדינסט. לאחר שבמשך שלושה חודשים וחצי הוא כיהן כתובע הכללי בפועל, אושר מינויו הקבוע ב-12 ביוני על ידי הסנאט, לאחר ניסיון כושל לחסום את המינוי על ידי טד קנדי על רקע מעורבותו של קליינדינסט בפרשת ITT.
התובע הכללי של ארצות הברית > פרשת ווטרגייט

ללא ידיעתו של קליינדינסט, הטילו ראשי הוועדה לבחירתו מחדש של הנשיא על גורדון לידי לארגן כמה פעולות חסויות, שאחת מהן הייתה פריצה למטה הארצי של המפלגה הדמוקרטית בוושינגטון הבירה. עם שחר יום שבת, חמישה ימים לאחר השבעתו של קליידנסט כתובע הכללי, נעצרו ג'יימס מק'קורד וארבעה אנשים אחרים שפעלו על פי הוראתו של לידי, במתחם ווטרגייט. מאוחר יותר באותו בוקר קיבל קליינדינטס הודעה על המעצרים. לידי, לאחר שקיים התייעצות טלפונית על המעצרים עם סגן מנהל הוועדה לבחירת הנשיא, ג'ב מגרודר (שניהל את הוועדה עד למרץ אותה שנה והיה בעל הסמכות הארגונית הישירה ביותר בנוגע לפעילויותיו של לידי), פנה באופן אישי לקליינדינסט עוד באותו יום במגרש גולף בבת'סדה, מרילנד. לידי אמר לו שהפריצה קשורה לוועדה ושעל קליינדינסט להסדיר את שחרורם מהמעצר של האנשים, כדי להפחית את הסיכון בחשיפת מעורבות הוועדה במקרה. קליינדינסט סירב לבקשה ונתן הוראה שחקירת הפריצה תמשיך כמו כל מקרה רגיל.
ב-30 באפריל 1973, בעיצומה של פרשת ווטרגייט, התפטר קליינדינסט מתפקידו. באותו יום פוטר ג׳ון דין על ידי הנשיא ניקסון, ובוב הולדמן וג'ון ארליכמן (אנ') התפטרו.
שנותיו האחרונות

קליינדינסט שב לעיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי. הוא הצטרף למשרד עורכי הדין "ג'ונסון ודאודול" (בהמשך "דאודול וקליינדינסט"), בהזמנתו של ריצ'רד דאודול, ידיד ותיק שלו. בהמשך הוא עבר לפרסקוט, אריזונה, והיה ליועץ חיצוני למשרד עורכי הדין "פאבור, מור ולסמן ושוילר". ב-1974 הוא הודה באשמה על כך שלא מסר עדות מלאה בחקירה בסנאט לאישור מינויו, שקדמה לפרשת ווטרגייט, ושהייתה קשורה למשוא פנים לכאורה לתאגיד הטלפון והטלגרף הבינלאומי.
ב-1982 הואשם קליינדינסט בעדות שקר כלפי לשכת עורכי הדין של אריזונה בנוגע על היקף הידע שלו בנוגע לעבריין צווארון לבן שהוא ייצג. הוא נוקה מכל אשמה פלילית שבה הוא הואשם.
ריצ'רד קליינדינסט נפטר בפרסקוט, אריזונה ב-3 בפברואר 2000 כתוצאה מסרטן הריאה, בגיל 76. הוא נטמן בבית הקברות פרדייז שבסקוטסדייל, אריזונה.
לקריאה נוספת

Kleindienst, Richard (1985). Justice: The Memoirs of Attorney General Richard Kleindienst. Ottawa, Illinois: Jameson Books.
הערות שוליים

↑  Keene, Ann T. (January 2001). "Kleindienst, Richard G." Oxford University Press – via American Council of Learned Societies.
↑  "Richard G. Kleindienst (1972–1973)". Miller Center.
↑  George Lardner Jr., ON TAPE, NIXON OUTLINES 1971 'DEAL' TO SETTLE ANTITRUST CASE AGAINST ITT, The Washington Post, January 4, 1997.
↑  "Richard Gordon Kleindienst - Arizona Obituary Directory". obits.arizonagravestones.org.
↑  New York Times (9 June 1972). "Senate Backs Kleindienst In Attorney General Post".
↑  Laurence Stern and Haynes Johnson, Washington Post Staff Writers (May 1, 1973). "3 Top Nixon Aides, Kleindienst Out; President Accepts Full Responsibility; Richardson Will Conduct New Probe". washingtonpost.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1188255630  ISNI: 0000 0000 8318 5290  LCCN: n85055475  NARA: 10568492  SNAC: w6ws94tn  VIAF: 114541934   WorldCat (עם VIAF): 114541934 
הקבינט של ניקסון, 16 ביוני 1972. קליינדינסט בשורה האחורית רביעי מימין.
יצחק ברטלר

| --- | --- |

הרב יצחק ברטלר
 לידה:  27 ביולי 1938 כ"ח בתמוז תרצ"ח פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  5 בפברואר 2022 (בגיל 83) ד' באדר א' ה'תשפ"ב
 מקום קבורה:  בית הקברות ויז'ניץ, בני ברק
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 5 בפברואר 2022 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה
 חיבוריו:  בית יצחק
 
הרב יצחק אייזיק ברטלר (כ"ח בתמוז ה'תרצ"ח, 27 ביולי 1938 – ד' באדר א' ה'תשפ"ב, 5 בפברואר 2022) היה מראשי ישיבת איתרי ומחבר סדרת הספרים "בית יצחק".
ביוגרפיה

נולד בכ"ח בתמוז ה'תרצ"ח לרב מנחם אשר ברטלר, במשפחה שהשתייכה לחסידות ויז'ניץ. למד בצעירותו בישיבת סלבודקה. לאחר נישואיו שימש ראש כולל אברכים בתל אביב. בשנת תשל"ב התמנה לתפקיד ראש ישיבת איתרי על ידי ראש הישיבה הרב מרדכי אליפנט והחל לשמש בתפקיד לצד הרב שלמה פישר ששימש גם הוא כראש הישיבה. שימש בישיבה חמישים שנה כראש ישיבה עד לפטירתו.
מסר שיעור כללי מדי יום רביעי למשך כשעה.
כיהן כחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי מאז הקמתו בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לפטירתו.
נפטר בשבת בתאריך ד' אדר א' ה'תשפ"ב, ונקבר בבית הקברות ויז'ניץ בבני ברק.
ספרו בית יצחק

חיבר סדרת ספרים בת 13 כרכים על מסכתות הש"ס, בספר נמצאים שיעוריו שמסר בישיבה עם חידושים נוספים.
יצאו עד כה על מסכתות: שבת, פסחים, סוכה, יבמות, כתובות, נדרים, גיטין, קידושין, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, מכות.
בשנת תשפ"ב חדשיים לפני פטירתו הוציא לאור עוד שני כרכי מילואים על כל המסכתות הנ"ל.
משפחתו

הרב ברטלר היה נשוי לרבקה לבית פריינד, ולהם נולדו ששה ילדים: בניו וחתניו מכהנים במשרות תורניות שונות:
הרב רפאל - ר"מ בישיבת מאור יצחק במושב חמד.
הרב אהרן עמנואל - ר"מ בישיבת תורת זאב.
הרב ישראל מאיר - ראש 'חבורת העמוד' בישיבת מיר בירושלים.
בתו -אשת הרב ישראל עמיהוד הכהן קליין, ר"מ בישיבת איתרי ומחבר סדרת הספרים "עמודי הוד" (על מסכת סוכה ועל בעל הטורים על התורה).
בתו - אשת הרב מרדכי זק"ש, היה ר"מ בישיבת דרך חכמה, מחבר ספרי "שמעתתא דשגגות" ו"שמעתתא דבן פקועה", ונכדו של הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש.
בתו - אשת הרב מנחם מנדל וולפא, ראש כולל ומחבר הספר 'טעם כעיקר', ובנו של הרב יהודה דוד וולפא רב העיר ראשון לציון,
אחותו עדינה נשואה לחוקר החסידות יצחק אלפסי. אחות נוספת נשואה לרב כתריאל קולודצקי, ראש ישיבת היישוב החדש.
הערות שוליים

↑  שימי שפר, ‏מראשי ישיבת איתרי: המונים בהלווית הגר"י ברטלר זצ"ל, באתר כיכר השבת, 6 בפברואר 2022.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519222105171  ISNI: 0000 0000 4867 3272  LCCN: no2005107382  VIAF: 29273178   WorldCat (עם VIAF): 29273178
האנטומיה של גריי – עונה 1

| --- | --- |
כריכת אריזת ה-DVD של העונה הראשונה
כריכת אריזת ה-DVD של העונה הראשונה
 סוגה:  דרמה רפואית
 יוצרים:  שונדה ריימס
 שחקנים:  אלן פומפאו סנדרה או קתרין הייגל ג'סטין צ'יימברס טי אר נייט צ'נדרה וילסון ג'יימס פיקנס איזאיה וושינגטון פטריק דמפסי
 שפות:  אנגלית 
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיק:  ג'יימס ד. פאריוט שונדה ריימס
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 תקופת שידור מקורית:  27 במרץ 2005 – 22 במאי 2005
 
 האנטומיה של גריי - עונה 2 ←
 
העונה הראשונה של הדרמה הרפואית האמריקאית "האנטומיה של גריי" החלה ב-27 במרץ 2005 את שידוריה בארצות הברית דרך רשת הטלוויזיה ABC. פרקה האחרון עלה ב-22 במאי באותה השנה לאקרנים, כשבסך הכול שודרו מעונה זו תשעה פרקים בלבד. זוהי העונה הקצרה ביותר בסדרת הטלוויזיה. תשעה אנשי משחק איישו את מצבת השחקנים של העונה הראשונה, ושלושה מתוכם אף נמנו בקאסט הראשי של הסדרה מאז. תקופת השידור הייתה אמורה להוות כתחליף עבור הדרמה המשפטית "בוסטון ליגל", ששודרה בקביעות ב-ABC ביום ראשון בלילה אחרי "עקרות בית נואשות", ויצאה לפגרה עם תום שידור עונתה הראשונה. ב-14 בפברואר 2006 הופצה העונה הראשונה של "האנטומיה של גריי" על DVD בעל שני תקליטורים בשם "Grey's Anatomy: Season One".
גיבורת הסדרה והדמות הראשית היא דוקטור מרדית' גריי (אלן פומפאו), בתה של אליס גריי (קייט ברטון), מנתחת ידועת-שם שסובלת מאלצהיימר. היא וכריסטינה יאנג (סנדרה או), ג'ורג' או'מאלי (טי אר נייט), איזי סטיבנס (קתרין הייגל) ואלכס קרב (ג'סטין צ'יימברס) מצטרפים לתוכנית הצוערות של האגף הכירורגי בבית החולים תחת פיקוחה של ד"ר מירנדה ביילי (צ'נדרה וילסון). ראש המחלקה הוא ד"ר ריצ'רד ובר (ג'יימס פיקנס), ותחתיו עובדים ד"ר פרסטון ברק, ראש המחלקה הקרדיולוגית, ודרק שפרד (פטריק דמפסי), מנהל המחלקה הנוירולוגית, ובן-זוגה של גריי שהתאהב בה לאחר סטוץ אחד.
הביקורות לעונה זו היו חיוביות מאוד. שלושה מצוות השחקנים השונים הועמדו לקטגוריות השונות בטקס פרסי אמי ה-57. כמו כן, הסדרה עצמה הועמדה לפרס גלובוס הזהב בקטגוריות "סדרת הדרמה הטובה ביותר" וה"קאסט המצטיין עבור סדרות דרמה". דמפסי הועמד בטקס לפרס "השחקן הטוב ביותר", ואילו או זכתה בפרס הגלובוס ובפרס גילדת שחקני המסך עבור "שחקנית המשנה הטובה ביותר". בפרסי בחירת הנוער 2005 הועמדו צ'יימברס ופומפאו לפרס "פריצת השנה בטלוויזיה". פטר הורטון, במאי העונה, קיבל מועמדות לפרס גילדת הבמאים של אמריקה עבור הפרק "לילה של יום קשה".
ארבעת הפרקים האחרונים של העונה שודרו, למעשה, כחלק מתחילת העונה השנייה של הסדרה, זאת בשל מספר הצופים הגבוה (22.2 מיליון איש) שצפו בפרק האחרון, "מי שכב עם מי?". בשלהי 2005 נמנתה הסדרה בעשירייה הפותחת של רשימות סוף השנה של מגזינים רבים, דוגמת USA Today, "הניו יורק טיימס", "הבוסטון גלוב" ו"שיקגו טריביון".
ב-2023 האתר Screen Rant דירג את העונה הראשונה במקום ה-7 במדרוג העונות של "האנטומיה של גריי".
שחקנים ודמויות

| --- | --- |
 ראשי אלן פומפאו – ד"ר מרדית' גריי  סנדרה או – ד"ר כריסטינה יאנג  קתרין הייגל – ד"ר איזי סטיבנס  ג'סטין צ'יימברס – ד"ר אלכס קרב  טי אר נייט – ד"ר ג'ורג' או'מאלי  צ'נדרה וילסון – ד"ר מירנדה ביילי  ג'יימס פיקנס – ד"ר ריצ'רד ובר  איזאיה וושינגטון – ד"ר פרסטון ברק  פטריק דמפסי – ד"ר דרק שפרד:  משנה קייט וולש – ד"ר אדיסון מונטגומרי  קייט ברטון – אליס גריי  שרה אוטרבק – אוליבר הרפר  סקיילר שיי – קטי ברייס  קתרין ג'וסטן – סטפני דרייק  קווין ראם – מר דאף  לורן בולס – אליס פרנקלין  אנג'ול ניגאם – ד"ר ראג' סן  אנה מריה הורספורד – אליזבת פאלון  רובין פירסון רוז – פטרישה מרפי
הפקה > פיתוח

"האנטומיה של גריי" נוצרה על ידי שונדה ריימס, ושודרה ברשת הטלוויזיה האמריקאית ABC. העונה הראשונה הופקה על ידי חברת שונדלנד, טאצ'סטון טלוויז'ן, כיום ABC סיגנצ'ור ומארק גורדון, והופצה דרך סרטי אולפני וולט דיסני. המפיקים הראשיים של העונה היו ריימס, גורדון, בטסי בירס, ג'יימס ד. פאריוט, כריסטה ורנוף, רוב קורן ומארק וילדינג. מצבת התסריטאים כללה את ריימס, פאריוט, ורנוף, קיפ קואינג, מימי שמיר, גבריאל סטנטון והארי ורקסמן. הבמאים לאורך העונה היו פטר הורטון, טוני גולדווין, אדם דייווידסון, ג'ון דייוויד קולס, סקוט ברזיל, דרנל מרטין, שרה פיה אנדרסון וונדיי סטנצלר.
במאי 2004 הוכרז באופן רשמי על פרסום הסדרה. תחילה הייתה אמורה לעלות לאוויר עוד בינואר 2005, בליל שני בשעה 22:00 EST. עם זאת, הוחלט כי "האנטומיה של גריי" תשמש כתחליף עבור "בוסטון ליגל", שיצאה לפגרה עקב סיום עונתה הראשונה. בעקבות כך, נדחה שידור הבכורה למרץ. על פי התכנון, "האנטומיה של גריי" שודרה על משבצת הזמן של "בוסטון ליגל" למשך ארבעה שבועות. העונה הראשונה גרפה באופן לא צפוי נתוני מדרוג גבוהים ויציבים. לכן, הוחלט להשאיר את שידור הסדרה בזמן שנקבע, גם לאחר ש"בוסטון ליגל" חזרה למסך. מנכ"ל ABC אנטרטיינמנט, סטיב מקפרסון, התייחס לכך ואמר: ”לבסוף, בהתחשב בחוסר התקציב שיש לנו לשינוי לוח השידורים, החלטנו לתת ל"אנטומיה של גריי" להמשיך לשגשג על המסך בפריים טיים”. לפני השידור, הוכרז כי שם הסדרה יוחלף ל-"Complications", אך לבסוף הרעיון נגנז.
פרנסי קאלפו, סגנית ראש מחלקת הבידור של ABC, התייחסה לפופולריות הגבוה של הסדרה: ”אני חושבת שהיה צורך בתוכנית מסוג זה [רפואה] אצלנו. למזלנו, ריימס מצאה עבור הסדרה "טוויסט", שהופך אותה למיוחדת במינה. ריימס הסבירה לי כי ההשראה לסדרה שאובה מתחרות בדיונית בין נשים חזקות, רעיון מעניין מאוד”.
הפקה > שחקנים

תשעה שחקנים הרכיבו את הקאסט הראשי של העונה הראשונה. לריימס היה חשוב לשכור צוות מגוון, ולכן יצרה בהתחלה תסריט ללא מגדרים מוגדרים מראש. היא הייתה נחושה בדעתה לא ליפול לתבנית בה כל השחקנים הראשיים הם לבנים, למעט דמויות המשנה. שרון וקסמן מעיתון "הניו יורק טיימס" קבעה כי מדובר באחד מצוותי השחקנים הצבעוניים ביותר בטלוויזיה של אותה תקופה. עבור תהליך הליהוק השתמשה ריימס בשיטה עיוורת. כלומר, בשלבים הראשוניים בחנה את השחקנים מבלי לראות אותם כלל. איזאיה וושינגטון, שמגלם את דמותו של פרסטון ברק, היה אמור לאייש את תפקידו של פטריק דמפסי, דרק שפרד. במקור, שחקן לבן גילם את ברק, אך הוא פרש לפני תחילת הצילומים. על-אף שריימס דמיינה כי אישה בלונדינית תהיה מירנדה ביילי, נבחרה צ'נדרה וילסון, שחקנית אפרו-אמריקאית. הקאסט מגוון יותר מהעיר האמיתי בה העלילה מתרחשת, סיאטל, בה כ-85% מהאוכלוסייה הכללית היא אמריקאית לבנה.
לאורך העונה הראשונה הופיעו תשע דמויות קבועות, כולן בבית החולים הבדיוני "סיאטל גרייס". חמש מהדמויות הן סטאז'רים: מרדית' גריי בגילומה של אלן פומפאו, בתה של המנתחת המדופלמת לשעבר וחולת האלצהיימר אליס גריי, שנמצאת במערכת יחסים עם שפרד; כריסטינה יאנג בגילומה של סנדרה או, סטאז'רית תחרותית מאוד וחברתה הטובה של גריי, שלאורך העונה נרקמת בינה לבין ברק זוגיות רומנטית; איזי סטיבנס בגילומה של קתרין הייגל, דוגמנית לשעבר, הנאבקת בהכרתה של החברה הגברית בהיותה רופאה; אלכס קרב בגילומו של ג'סטין צ'יימברס, צוער יהיר ומעצבן, שמרגיז את חבריו לסטאז' וג'ורג' או'מאלי בגילומו של טי אר נייט, סטאז'ר חסר בטיחון עצמי, שמפתח אהבה לגריי. מנהלת תוכנית הצוערות של בית החולים היא ביילי, אישה פדנטית וחזקה, שמכונת על ידי הצוערים כ"נאצית". העומד בראש מחלקת הכירורגיה הוא ריצ'רד ובר (ג'יימס פיקנס). אחראי נושאי הקרדיולוגיה במחלקה הוא ברק, ואילו מקבילו הנוירולוגי הוא שפרד. אמה של גריי, אליס, מופיעה גם כן בעונה.
הוצאה לאור

נתוני המדרוג של העונה הראשונה היו גבוהים ועקביים לאורך זמן. "האנטומיה של גריי" דורגה הנצפית ביותר לאורך הפריים טיים של ABC. זה הביא לרשת הטלוויזיה את ההצלחה הגדולה ביותר מאז "עקרות בית נואשות", שהייתה התוכנית הנצפית ביותר בקרב בנים 18 עד 49 במשך 4 שנים ברציפות. סטיב שטרנברג, אנליסט התקשורת של Magna Global USA, כתב: ”בערך 80% ממשקי הבית במהלך הפריים טיים בטלוויזיה מפעילים מכשיר אחד. אנשים מחפשים לצפות בתוכניות עם בני ביתם. בדיוק כמו ש"עקרות בית נואשות" מגיע לקהל רחב – צעיר, מבוגר, זכרי ונקבי – כך גם "האנטומיה של גריי"”. בסיום העונה צפו 22.22 מיליון איש – המקום התשיעי בנתוני השנה הכוללת של ABC.
קבלה

העונה הראשונה של "האנטומיה של גריי" קיבלה ביקורות חיוביות לרוב. היא כונתה על ידי "ניו יורק דיילי ניוז" כ"מנצחת", ואילו עיתון "ניוזדיי" טען כי לא ניתן להפסיק לצפות בה. וולטר צ'או מ-"Film Freak Central" כתב על העונה: ”כל כך מגעילה ודוחה, שזה בלתי אפשרי לא לחזות כי מדובר בתוכנית הפופולרית החדשה של ארצות הברית”. טום שיילס מ"הוושינגטון פוסט" מצא דמיון רב עם הסדרה ER. הוא הוסיף כי ”מדובר יותר בחישוב מסחרי עמוק מאשר ניסיון כן ליצור משהו רענן ושונה. תסריטה של ריימס דומה לתבשיל תפל. זו תוכנית "חדשה" בדיוק כמו הניסיון למתג את המפלצת של פרנקנשטיין כאדם מן המניין”. קייט אורתור מ"ניו יורק טיימס" סברה כי "האנטומיה של גריי" היא הכלאה של "אלי מקביל", ER ו"סקס והעיר הגדולה". ”כשאתה מנתחת את נתוני המדרוג שלה, "האנטומיה של גריי" הופכת את עצמה לייעודית עבור שני המינים. גברים יצפו בתוכנית שאישה יצרה, דבר הנוגד את הנורמה המקובלת כי נשים יכולות להבין תוכניות שנכתבו בידי גברים בלבד, ואילו המצב ההפוך אינו קיים” – כתבה.
Review Stream העניק ביקורת חיובית לפרק הפיילוט "לילה של יום קשה", בנימוק שהכימיה בין פומפאו לדמפסי במהלך הסצנה הראשונה נהדרת. האתר שיבח גם את וילסון על גילום דמותה של ביילי.‏ "HomeTheaterInfo" ציין כי קווי העלילה דומים מדי לסדרות אחרות, בדגש על "עקרות בית נואשות". אך במקביל דאג הכתב לציין כי יכולות המשחק והבימוי טובים עד כדי כמעט שלמות.‏ "IGN" העניק ביקורת חיובית לעונה וכתב: ”יש ל"אנטומיה של גריי" יתרון משמעותי על פני סדרות אחרות: הדמויות בה אנושיות ואמיתיות – שבריריות ומכילות. המשחק מופתי, והדקויות על כל הדמויות מפתיעות מאוד”.
פרסים ומועמדויות

בשנת 2005 זכתה או על גילום דמותה של יאנג בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה ובפרס גילדת שחקני המסך עבור "הופעה יוצאת דופן לשחקנית בסדרת דרמה". באותו הטקס הועמדו דמפסי ו"האנטומיה של גריי" לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ולפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר בהתאמה. על עבודתו כבמאי הפרק "לילה של יום קשה" קיבל פטר הורטון מועמדות לפרס גילדת הבמאים של אמריקה עבור "הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה". הוא הועמד לפרס מקביל בטקס פרסי האמי ה-57, בו הסדרה עצמה ואו קיבל מועמדות לפרס "הקאסט הטוב ביותר בסדרת דרמה" ולפרס "שחקנית המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה" בהתאמה. "האנטומיה של גריי" הועמדה בטקס פרסי גילדת המפיקים של אמריקה ה-17 הועמדה העונה לפרס "ההפקה הטובה ביותר בסדרת דרמה" ובפרס סטלייט 2005 לפרס "סדרת הדרמה הטובה ביותר". באירוע האחרון הועמדה או לפרס "שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה".
הוצאה על DVD

ב-14 בפברואר 2006 הופץ Grey's Anatomy: Season One באזור 1. כמארז DVD בן שני תקליטורים על ידי בואנה ויסטה. בנוסף לכל רשימת הפרקים המלאים כלל בתוכו גם רצף כותרים חלופי, פרשנויות אודיו, פרק פיילוט מורחב וקטעי מאחורי הקלעים. ב-11 באוקטובר 2006 הופץ אותו מארז באזור 2.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Grey's Anatomy: The Complete First Season
| פרטי המארז | פרטי המארז | פרטי המארז | תכנים מיוחדים | תכנים מיוחדים | תכנים מיוחדים |
|  9 פרקים (פרק מורחב אחד)  שני תקליטורים  אנגלית  פרשנות אודיו |  9 פרקים (פרק מורחב אחד)  שני תקליטורים  אנגלית  פרשנות אודיו |  9 פרקים (פרק מורחב אחד)  שני תקליטורים  אנגלית  פרשנות אודיו |  קטע מאחורי הקלעים של "האנטומיה של גריי"  ניתוח של "האנטומיה של גריי" עלילה – שונדה ריימס ופטר הורטון  עלילה – סנדרה או, קתרין הייגל וטי אר נייט  פרק אלטרנטיבי  טריילר אוונגרד |  קטע מאחורי הקלעים של "האנטומיה של גריי"  ניתוח של "האנטומיה של גריי" עלילה – שונדה ריימס ופטר הורטון  עלילה – סנדרה או, קתרין הייגל וטי אר נייט  פרק אלטרנטיבי  טריילר אוונגרד |  קטע מאחורי הקלעים של "האנטומיה של גריי"  ניתוח של "האנטומיה של גריי" עלילה – שונדה ריימס ופטר הורטון  עלילה – סנדרה או, קתרין הייגל וטי אר נייט  פרק אלטרנטיבי  טריילר אוונגרד |
תאריך הוצאה לאור
| אזור 1 | אזור 1 | אזור 2 | אזור 2 | אזור 4 | אזור 4 |
| 14 בפברואר 2006 | 14 בפברואר 2006 | 11 באוקטובר 2006 | 11 באוקטובר 2006 | 26 באפריל 2006 | 26 באפריל 2006 |
ביאורים

1 2  במונחי DVD, אזור 1 מתאר את ארצות הברית, פוארטו ריקו, קנדה וברמודה.
1 2  במונחי DVD, אזור 2 מתאר את אירופה (למעט בלארוס, רוסיה, אוקראינה וחבר המדינות), גרינלנד, הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, צרפת מעבר לים, המזרח התיכון, אסוואטיני, לסוטו, דרום אפריקה ויפן.
↑  במונחי DVD, אזור 4 מתאר את אמריקה הלטינית (למעט גינאה הצרפתית ופוארטו ריקו), הקריביים (למעט הטריטוריות הצרפתיות) ואוקיאניה (למעט פולינזיה הצרפתית, קלדוניה החדשה, ואליס ופוטונה והוואי).
ניקולס קצנבך

ניקולס דה-בלוויל "ניק" קצנבך (באנגלית: Nicholas deBelleville "Nick" Katzenbach;‏ 17 בינואר 1922 –  8 במאי 2012) היה עורך דין אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא לינדון ג'ונסון.
ראשית חייו

ניקולס קצנבך נולד בפילדלפיה וגדל בטרנטון, ניו ג'רזי. הוריו היו אדוארד ל. קצנבך, ששימש כתובע הכללי של ניו ג'רזי, ומרי הילסון קצנבך, שהייתה האישה הראשונה בתפקיד נשיאת מועצת החינוך של ניו ג'רזי. דודו, פרנק ס. קצנבך, כיהן כראש עיריית טרנטון וכשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי.
קצנבך נקרא על שם סב-סבה של אמו, ניקולס דה בלוויל, רופא צרפתי שהתלווה לקסימיר פולסקי בדרכו לאמריקה והתיישב בטרנטון ב-1778. קצנבך גדל על ברכי הנצרות האפיסקופלית ומוצא משפחתו היה בין השאר גרמני.