stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפאל סנטוס בורה
קריירת מועדונים

בורה התחיל את הקריירה שלו בדפורטיבו קאלי וכבר בגיל 14 עלה לקבוצה הבוגרת וכבש במדיה 14 שערים ב-26 משחקים. ב-28 באוגוסט 2015 חתם באתלטיקו מדריד מליגת העל הספרדית לשש שנים והושאל בחזרה לקאלי.
ב-13 באוגוסט 2016 הושאל לויאריאל. ב-23 בפברואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד רומא במסגרת שמינית גמר הליגה האירופית. ב-1 במרץ כבש צמד תוך 5 דקות בניצחון 1-4 נגד אוססונה.
ב-7 באוגוסט 2017 בורה הושאל לריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. ב-23 בנובמבר 2019 הבקיע בגמר גביע הליברטדורס בו הפסידה ריבר 2-1 לפלמנגו. עונה לאחר מכן היה מלך שערי הליגה עם 12 שערים ב-20 משחקי ליגה. ב-21 במרץ 2021 הבקיע רביעייה בניצחון 1-4 נגד גודוי קרוס.
ב-5 ביולי 2021 חתם בהעברה חופשית באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-5 במאי 2022 הבקיע בניצחון 0-1 נגד ווסטהאם יונייטד במסגרת חצי גמר הליגה האירופית. בגמר נגד גלאזגו ריינג'רס בורה הבקיע את השער האחרון בדו-קרב בעיטות הכרעה שהביא לקבוצתו את הזכייה בתואר.
ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לוורדר ברמן עד לסיום העונה.
ב-17 בינואר 2024 חתם לארבע שנים באינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית תמורת כ-5.5 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

בורה שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של קולומביה ואף השתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2015.
ב-20 במרץ 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת לקראת משחקי ידידות נגד בחריין וכווית. ב-6 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ברזיל.
ב-5 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד ערב הסעודית.
השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2021 וקופה אמריקה 2024.
תארים

ליגת העל הקולומביאנית: 2015 (אפרטורה)
הסופר קאפ הקולומביאני: 2014
קופה ליברטדורס: 2018
גביע רקופה סודאמריקנה: 2019
גביע ארגנטינה: 2016/2017, 2018/2019
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2017, 2019
הליגה האירופית: 2021/2022
מלך שערי הקופה קולומביה: 2015
מלך שערי גביע העולם למועדונים 2018
מלך שערי ליגת העל הארגנטינאית: 2019/2020
השחקן השנה באמריקה הדרומית: 2020
נבחרת העונה בגביע ליברטדורס: 2020
מלך שערי נבחרת העונה בקופה דה ליגה פרופשיונל: 2021
נבחרת העונה בהליגה האירופית: 2021/2022
שונית פיליפו

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  5°30′00″S 151°50′00″W﻿ / ﻿5.5°S 151.83333333333°W﻿ / -5.5; -151.83333333333
 אורך:  1.6 ק"מ
 נתונים מדיניים
 תאריך גילוי:  28 ביוני 1886
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטשונית פיליפו(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטשונית פיליפו
 
שונית פיליפו (באנגלית: Filippo Reef) היא שונית אלמוגים שקועה המצויה 450 ק"מ מזרחית לאי סטארבק שבאיי ליין.
עומקה של השונית מתחת לפני הים, בין 60 ל-90 ס"מ, ואורכה 1.6 ק"מ מצפון-מערב לדרום-מזרח.
השונית התגלתה ב-28 ביוני 1886 על ידי האוניה האיטלקית פיליפו, ועל שמה היא קרויה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפובליקני בשם בלבד

רפובליקני בשם בלבד (באנגלית: Republican In Name Only) הוא כינוי גנאי בשיח הפוליטי האמריקאי, בעיקר בפי חברי המפלגה הרפובליקנית כנגד חבריהם למפלגה, שדעותיהם לא מספיק שמרניות (אנ') לכאורה, או שהם תומכים בעמדות הדמוקרטים בסוגיות שונות, ומתראיינים לכלי התקשורת שנוטים לדמוקרטים.
תחילת השימוש בכינוי הוא בשנות ה-20, והוא הפך לפופולרי בשנות ה-50 ובתקופת כהונתו של הנשיא רונלד רייגן בשנות ה-80. ראשי התיבות של המושג באנגלית הם RINO, אשר נשמעים כמו המילה "rhino" (קרנף).
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 השתמש הנשיא הרפובליקני דונלד טראמפ בכינוי זה כנגד מושל ג'ורג'יה בריאן קמפ בחשבון הטוויטר שלו וכן כלפי רפובליקנים שקראו להצביע למועמד הדמוקרטים בבחירות, ג'ו ביידן.
ראו גם

שום סקוטי אמיתי - הכשל הלוגי של כינוי הגנאי
דמוקרט בשם בלבד - הגרסה המקבילה אצל חברי המפלגה הדמוקרטית
הערות שוליים

↑  Popik, Barry, RINO (Republican In Name Only), https://www.barrypopik.com/, ‏24 באוקטובר 2009
רגל אחת בחוץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חנוך ברטוב
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת עם עובד מהדורה שנייה - הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  מהדורה ראשונה - 1994 מהדורה שנייה - 2011
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 455 מהדורה שנייה - 464
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003024399, 001321278
רגל אחת בחוץ הוא ספרו של חנוך ברטוב, המקשר כרונולוגית בין ספריו "של מי אתה ילד" ו"פצעי בגרות".
לכאורה, לפי הנאמר בפתח הספר, מדובר בסיפור בדוי מלב, אך שיבתו של המחבר אל פרטים מן העלילה, בצירופים ובנוסחים שונים, בספריו האחרים, והדמיון שאין להתעלם ממנו בין חייו של ברטוב עצמו לבין הביוגרפיה של גיבורו הראשי, נחמן שפיגלר, מעידים על הקו האוטוביוגרפי בספר זה ובספריו האחרים.
הספר יצא בהוצאת עם עובד בשנת 1994. ב-2011 ראתה אור מהדורה חדשה שלו, בצירוף אחרית-דבר מאת אבנר הולצמן, בסדרת הספריה החדשה.
הסיפור בספרים אחרים של המחבר

סיפורו של נחמן חוזר ומופיע בווריאציות שונות בספרים אחרים של חנוך ברטוב - בספר שנאבק לכתוב בלפור שו"ב בבאמצע הרומן ובספר מתום עד תום, המסכם את חיי אלישע קרוק עם נוגה הולצברג, הלא היא יונינה שיין, אהובת ילדותו ונעוריו. העלילה שמספר בלפור שו"ב לאהובתו הסוכנת הספרותית, שמקליטה אותו שלא מדעתו בעשרים וארבע קלטות במשך שלושה ימים רצופים של דיבורים אין קץ, היא היא עלילת סיפורו של נחמן שפיגלר בשינויים, שאין די בהם להסוות את הדמיון בין הגרסאות. אחיו הבכור של בלפור, נחמיה הקיבוצניק התם והשקדן, מופיע ב"רגל אחת בחוץ" בדמותו של יודקה, בן דודה של אמו של נחמן, והשבועיים שעושה בלפור בקיבוץ של אחיו בתקופת השביתה במלטשת היהלומים הם הם השבועיים שעושה נחמן בקיבוץ של יודקה - קיבוץ לוהט ויוקד בעמק בית שאן. המעבר מן הצריף על ה"דונם" אל החדר הדחוק מתואר בשני הספרים, אלא שנחמן מדחיק את עצם המעבר ומתאר בפרטי פרטים את החיים בדירת החדר ובמרפסת שעליה הוא בוחר לישון ואילו בלפור מנציח את הטראומה בסיפור קצר, המתאר את החייל החוזר לחופשה ומאריך את דרכו הביתה ובלבד שלא לעבור ליד המגרש והצריף שנמכרו (גם נחמן מציין, שעל אף המרחק הקטן בין צריף ילדותו לדירת החדר, הוא נמנע מלעבור לידו).
ב"רגל אחת בחוץ" מתואר אביו של נחמן כקטן קומה, צנום וחלוש לצד אשתו הגבוהה ומלאת הגוף, ואילו אביו של בלפור מתואר כגבה קומה, גמלוני ומגובנן, "שסנטרו משתרבב ככף טייחים" ואמו כגוצה, אך אופיים זהה בשני הספרים - האב האידיאליסט, הדברן, הרגשני עד דמעות, התלוש מן המציאות, והאם השתקנית, הממורמרת, המסוגרת והחשדנית, שמנסה להיאחז בקיים ויודעת, שאין לה על מי להישען.
לקריאה נוספת

אבנר הולצמן, מפתח הלב : אמנות הסיפור של חנוך ברטוב, מוסד ביאליק, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
ר"ג קולינגווד

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1889 Cartmel Fell, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 בינואר 1943 (בגיל 53) קוניסטון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קוניסטון 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 מקום לימודים:  בית הספר רוגבי, יוניברסיטי קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  פרנסיס ג' האברפילד 
 מוסדות:  מודלין קולג' 
 עיסוק:  פילוסוף, ארכאולוג, היסטוריון, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 
רובין ג'ורג' קולינגווד (באנגלית: Robin George Collingwood; ‏ 22 בפברואר 1889 – 9 בינואר 1943) היה פילוסוף והיסטוריון בריטי.
ביוגרפיה

קולינגווד נולד בקרטמל (Cartmel) בלנקשייר, בנו של חוקר האמנות ו"ג קולינגווד, ולמד בבית ספר רוגבי (Rugby School) ובקולג' אוניברסיטת אוקספורד, שם הוא למד בתוכנית הלימודים המורחבת של האוניברסיטה בלימודים קלאסיים ופילוסופיה (הקרויה "Greats"). הוא סיים בהצטיינות את הקולג' ונבחר כעמית בקולג' פמברוק (Pembroke) באוניברסיטת אוקספורד.
קולינגווד היה עמית בפמברוק במשך 15 שנים עד שהתמנה לפרופסור המופקד על הקתדרה על שם ויינפלט לפילוסופיה מטפיזית בקולג' מודלין, אוקספורד. הוא היה תלמידו היחידי של הברפילד (F. J. Haverfield) ששרד את מלחמת העולם הראשונה. קולינגווד הושפע בעיקר מההגליאנים ומהאידיאליסטים האיטלקים Croce, Gentile and Guido de Ruggiero, האחרון היה גם חברו הקרוב. הוא הושפע מאוד גם מהגל, קאנט, ויקו, ופרנסיס הרברט ברדלי. מקור השפעה חשוב אחר היה אביו, ה.ג. קולינגווד, פרופסור לאמנויות יפות באוניברסיטת רדינג וסטודנט של Ruskin.
קולינגווד ידוע ביותר בשל ספרו "מושג ההיסטוריה" (The Idea of History), עבודה אותה השלים לאחר מותו תלמידו T. M. Knox.. הספר היווה מקור השראה עיקרי לפילוסופיית ההיסטוריה בעולם דובר האנגלית. מרבים לצטט אותו, דבר שהוביל את אחד הפרשנים להעיר באירוניה שקולינגווד נהפך להיות "ההוגה הנשכח הידוע ביותר של זמננו."
קולינגווד היה לא רק פילוסוף של ההיסטוריה, אלא גם היסטוריון וארכאולוג בעצמו, והיה בחייו סמכות מובילה בענייני בריטניה בתקופה הרומית. 
קולינגווד ראה בהיסטוריה "זיכרון" של "החשיבה" של הדמויות ההיסטוריות החשובות. קולינגווד תהה האם יכולה לשני אנשים שונים להיות אותה המחשבה ולא רק אותו התוכן והסיק ש"אין שום תאוריה עמידה של הזהות האישית" שתמנע את קיומה של דוקטרינה כזו.
בספרו "עקרונות האמנות" (Principles of Art) סבר קולינגווד (בעקבות Croce) שיצירות אמנות הן ביסודן ביטויים של רגשות. הוא תיאר את האמנות כבעלת תפקיד הכרחי במוח האדם, וסבר שהיא פעילות שדורשת שיתוף פעולה. בפוליטיקה הגן קולינגווד על האידיאלים של מה שהוא כינה ליברליזם "במובנו הקונטיננטלי":
"מהות המושג היא... רעיון הקהילה כבעלת שלטון עצמי, בכך שהיא מטפחת את הביטויים החופשיים של כל הדעות הפוליטיות שמתגבשות בתוכה, ומביאה בכל מיני אמצעים להפחתת ריבוי הדעות הללו והפיכתם לאחדות."
הוא גם הוציא לאור את הספר "יומנו של רב-חובל" (The First Mate's Log) (1940), סיפורו של שיט יאכטה בים התיכון, בחברתם של כמה מתלמידיו.
ארתור רנסום (Arthur Ransome) היה ידיד משפחתו של קולינגווד, ולמד להשיט את היאכטה שלו ומאוחר יותר לימד את ילדי אחותו להפליג. ראנסום שאב השראה לספריו the Swallows in Swallows and Amazons ממסעות עם ילדי אחיותיו של קולינגווד. ראנסום גם הציע נישואים לשתיים משלוש אחיותיו.
אחרי מספר שנים של שבצים הולכים ומתגברים הלך קולינגווד לעולמו בקוינסטון (Coniston, Lancashire), לנקשייר בינואר 1943.
העבודות העיקריות שפורסמו בימי חייו

Religion and Philosophy (1916) ISBN 1-85506-317-4
Roman Britain (1923, ed. 2, 1932) ISBN 0-8196-1160-3
Speculum Mentis; or The Map of Knowledge (1924)
Outlines of a Philosophy of Art (1925)
The Archaeology of Roman Britain (1930)
An Essay on Philosophic Method (1933, rev. ed. 2005). ISBN 1-85506-392-1
Roman Britain and the English Settlements (with J. N. L. Myres, 1936, second edition 1937)
The Principles of Art (1938) ISBN 0-19-500209-1
An Autobiography (1939) ISBN 0-19-824694-3
The First Mate's Log (1940)
An Essay on Metaphysics (1940, revised edition 1998). ISBN 0-8191-3315-9
The New Leviathan (1942, rev. ed. 1992) ISBN 0-19-823880-0
העבודות שפורסמו לאחר מותו

The Idea of Nature (1945) ISBN 0-19-500217-2
The Idea of History (1946, revised edition 1993). ISBN 0-19-285306-6
Essays in the Philosophy of Art (1964)
Essays in the Philosophy of History (1965) ISBN 0-8240-6355-4
Essays in Political Philosophy (1989) ISBN 0-19-823566-6
The Principles of History and Other Writings in Philosophy of History (2001) ISBN 0-19-924315-8
The Philosophy of Enchantment: Studies in Folktale, Cultural Criticism, and Anthropology (2005) ISBN 0-19-926253-5
כל המהדורות המתוקנות כוללות את הטקסט המקורי פלוס מבוא חדש וחומר רב נוסף.
הערות שוליים

↑  Mink, Louis O. (1969). Mind, History, and Dialectic. Indiana University Press, 1.
↑  R. G. Collingwood (2005). "Man Goes Mad" in The Philosophy of Enchantment. Oxford University Press, 318.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259936305171  PLWABN: 9810570231905606  BIBSYS: 90171133  BNE: XX878540  BnF: cb12185550d (data)  CANTIC: a10067255  CiNii: DA00208635  GND: 118676636  ICCU: CFIV093597  ISNI: 0000 0001 0861 0872  LCCN: n79011165  LNB: 000078083  NDL: 00436374  NKC: jn19990001457  NLA: 35029802  NLG: 62616  NLK: KAC201716831  NSK: 000168806  NTA: 067528171  RERO: 02-A003116859  SELIBR: 46660  SNAC: w6jq8bf1  SUDOC: 030441560  Trove: 802992  VcBA: 495/180069  VIAF: 54826   WorldCat (עם VIAF): 54826
רישיון (רפואה)

רישיון רפואה הוא היתר שנותנת המדינה לאדם כלשהו לעסוק ברפואה.
לאחר סיום שש שנות לימוד בבית ספר לרפואה, עמידה בבחינות הרישוי ברפואה של משרד הבריאות, מוענק רישיון זמני (לשנה)  ועם סיום שנת סטאז' בהצלחה, מוענק רישיון קבוע.
בוגרי לימודי רפואה בישראל

בישראל, מסלול הכשרתו של רופא מתחיל בלימודים אקדמיים, המחולקים לשלב טרום-קליני ושלב קליני.
השלב הקליני מתבצע במחלקות בבתי חולים המסונפים לבתי ספר לרפואה. התואר האקדמי של הרופאים, דוקטור לרפואה (Medical Doctor,‏ MD), מתקבל לאחר סיום הלימודים ותקופת התנסות מעשית - סטאז'. לאחר שהסטודנט עומד בכל הדרישות ומקבל את התואר האקדמי MD, עליו לפנות למשרד הבריאות בבקשה לקבל רישיון לעסוק ברפואה.
סמכויותיו וחובותיו של רופא בעל רישיון מוגדרות בחוק פקודת הרופאים. רופא בשלב זה מכונה רופא כללי, והוא יכול להמשיך את הכשרתו כרופא מתמחה באחד המסלולים המוגדרים בישראל על ידי המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית.
הרישיון לעסוק ברפואה תקף רק למדינת ישראל. אם הרופא מעוניין לצאת לעבוד באירופה או בארצות-הברית חלה עליו החובה לעבור בחינות הסמכה מחדש, במקום העבודה החדש.
רופאים בוגרי לימודי רפואה בחו"ל

רופא שסיים לימודי רפואה מחוץ למדינת ישראל, בעל דיפלומה מוכרת, ואשר לא סיים סטאז' (שנת עבודה מעשית בסבבים) בארץ בה למד, יאלץ לעבור בחינת רישוי ברפואה כחלק מההליך לקבלת רישיון לעסוק ברפואה במדינת ישראל יחד עם שנת סטאז' במוסד מוכר. הבחינה נערכת אחת לחצי שנה, (מועד פברואר-מרץ ומועד ספטמבר-אוקטובר). בדרך כלל ניגשים לבחינה בערך 600–800 רופאים בוגרי אוניברסיטאות בחו"ל. הבחינה מורכבת מ-220 שאלות רבות-ברירה (אמריקאי) ב-5 נושאים: רפואה פנימית, רפואת ילדים, כירורגיה, רפואת נשים ומיילדות ופסיכיאטריה. בחינת הרישוי ברפואה נחשבת לאחת הבחינות המחמירות והקשות ביותר למעבר בישראל. אחוזי המעבר נעים בין מספר אחוזים בודד ל-30% לערך.
רופאים בוגרי לימודי רפואה בחו"ל > פטורים

בוגרי לימודי רפואה במדינות מסוימות פטורים מבחינת הרישוי וכך גם רופאים עולים מכל המדינות העומדים בתנאים מסוימים הקבועים בפקודת הרופאים ובתקנות הרופאים.
לבחינה קיימים מספר תחליפים או פטורים:
פטור היסטורי, שנקבע ברובו עקב לחץ[דרושה הבהרה] של מדינות מהם התבצעה עלייה אנגלו-סקסית, או עלייה צרפתית[דרוש מקור], מוכר לבוגרי לימודי רפואה בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, צרפת, בריטניה ודרום-אפריקה.
פטור בעקבות מחאתם של בוגרי חו"ל (2013) ועקב משא ומתן מול שרת הבריאות לשעבר יעל גרמן, הצליחו להעביר תיקון לחוק רישוי הרופאים ולאשר את ביטולו של STEP 2-CS [דרושה הבהרה]כתנאי לתחליף לבחינת הרישוי. בכך למעשה הפכו הנציגים את בחינת ה-USMLE לאטרקטיבית יותר[דרושה הבהרה], עבור בוגרי חו"ל.
ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת אישרה ב-16 בינואר 2013 פטור מבחינת הרישוי הישראלית לרופאים שעברו בהצלחה את בחינת ה-USMLE [דרושה הבהרה]האמריקאית.
התליית הרישיון

על פי פקודת הרופאים רשאי שר הבריאות להתלות את רישיונם של בעלי מקצועות רפואיים מורשים באופן זמני או קבוע בשל מספר סיבות:
בעקבות רשלנות רפואית
מחלה גופנית או נפשית שיש בה כדי לסכן החולה המטופל על ידו
הרשעה בפלילים שיש בהם כדי להשליך על עיסוקו ברפואה
הערות שוליים

↑  פקודת הרופאים, באתר "נבו"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4323097-0  NDL: 00564262
רגל האסורה במקומה אוסרת שלא במקומה

רגל האסורה במקומה – אוסרת שלא במקומה הוא כלל הלכתי בהלכות עירובין. לפי הכלל, אם יש רשות היחיד פנימית ורשות היחיד חיצונית בשבת, לדוגמה חצר משותפת פנימית לפנים מחצר משותפת חיצונית, ודיירי החצר הפנימית אסורים בטלטול חפצים מבתיהם לחצר הפנימית מסיבות שונות (כגון שלא עירבו עירוב חצרות) – הרי הם אוסרים את טלטול החפצים גם על דיירי החצר החיצונה, היינו שהם אוסרים על דיירי החצר החיצונה את טלטול החפצים מבתיהם לחצר החיצונה, אף שדיירי החצר החיצונה עירבו עירוב חצרות, וזאת מכוח זכות המעבר ("דריסת הרגל") שיש לדיירי החצר הפנימית בחצר החיצונה. הדרך היחידה להתיר את טלטול החפצים בחצר החיצונה במקרה כזה היא באמצעות ביטול רשות, היינו שבני החצר הפנימית יבטלו ויסתלקו מזכות המעבר שיש להם בחצר החיצונה.
כלל זה נאמר רק במקום שבו היציאה היחידה מרשות היחיד הפנימית למבוי או לרשות הרבים היא דרך רשות היחיד החיצונה. אם יש דרך יציאה נוספת – אין אומרים כלל זה.
עירבו החצר החיצונית והפנימית בפני עצמן

ניתן לערב עירוב חצרות נפרד לכל אחת מהחצרות, ובכל אחת מהחצרות תהיה מותרת הוצאת חפצים מבתי המגורים לחצר המשותפת שלה. אולם הוצאת חפצים מהבתים לחצר השנייה - תהיה אסורה, כל זמן שלא השתתפו שתי החצרות בעירוב אחד.
במקרה זה אין דיירי החצר הפנימית פוגמים בעירוב החצרות של החצר החיצונה, היות שאז אומרים את הכלל ההפוך: רגל המותרת במקומה – אינה אוסרת שלא במקומה, דהיינו: היות שדיירי החצר הפנימית מותרים בטלטול חפצים בחצרם הפנימית – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה, אף שיש להם זכות מעבר בחצר, ושתי החצרות לא נשתתפו בעירוב אחד לשתיהן.
בצורה דומה, אם בחצר הפנימית גר אדם בודד, או מספר אנשים שאינם צריכים לתקן עירוב חצרות מסיבות שונות (כגון שכולם אוכלים במקום אחד) – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה אף כשלא עירבו, היות שהם נחשבים "רגל המותרת במקומה", שאינה אוסרת מקומות אחרים בגלל זכות המעבר שיש לה בהם.
עירבה פנימית ולא חיצונית

אם החצר הפנימית עירבה לעצמה והחצר החיצונה לא עירבה כלל - אין בני החיצונה פוגמים בעירוב החצרות של החצר הפנימית, היות שאין להם זכות מעבר ודריסת רגל בחצר הפנימית.
חצרות עם כמה פתחים

חצרות שלכל אחת מהן פתח למבוי או לרשות הרבים ופתח נוסף לחצר אחרת - יכולות לערב אחת עם השנייה על מנת להתיר את טלטול החפצים ביניהם, ואינם אוסרות את הטלטול זו על זו אם לא עירבו, היות שלכל אחת מהם פתח חיצוני נפרד.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת ערובין, פרק ו',  משניות ט'–י'. כלל זה שנוי במחלוקת במשנה, שכן לפי רבי עקיבא (במשנה שם) גם רגל המותרת במקומה אוסרת שלא במקומה, ולפיכך גם אם עירבו דיירי שתי החצרות, כל אחת בפני עצמה, הרי דיירי החצר הפנימית אוסרים את טלטול החפצים על דיירי החצר החיצונית. הגמרא (תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ע"ה, עמוד א') מביאה דעה נוספת, לפיה גם רגל האסורה במקומה אינה אוסרת שלא במקומה, ואין דיירי החצר הפנימית אוסרים את הטלטול על בני החצר החיצונית, אפילו אם בני החצר הפנימית לא עירבו. להלכה נפסק שרק רגל האסורה במקומה אוסרת שלא במקומה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפא סעיף ה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעט סעיף ה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ה, על פי משנה, מסכת עירובין, פרק ו', משנה ט'
↑  משנה, מסכת ערובין, פרק ו', משנה ט'. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ב', רבי הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ה'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ד', ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ז
↑  משנה, מסכת ערובין, פרק ו', משנה ט'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ב', ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף א
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
רגל על רגל (שיר)

"רגל על רגל" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית שירי מימון. השיר יצא לאור ב-3 באוגוסט 2023, על-ידי חברת הליקון.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על-ידי מימון, אור מילשטוק ועמרי קסטן, והופק על-ידי נועם עקרבי.
מימון שיתפה כי השיר מספר על הדרך הארוכה שעברה, בגובה העיניים, החל מילדותה בקריות ועד לחתירה ללב הקהל הישראלי. השיר שם דגש על המכשולים שעברה לאורך השנים, ועל העובדה שהעבודה הקשה היא שהביאה אותה למקום בו היא נמצאת כיום.
השיר, אשר יצא לרגל חגיגות 20 שנות הקריירה של מימון ואף פתח את המופע לציון המאורע שהתקיים בלייב פארק ראשון לציון, התקבל בחיבוק חם על-ידי הקהל ותחנות הרדיו, ובשיאו היה לשיר ה-5 המושמע ביותר במצעד השבועי של מדיה פורסט.
לצד הביקורות החיוביות, טענו מבקרים שמצטייר כי מימון בחרה שלא להתעמק ברגעי הקושי, אלא להישאר ברמה הפשטנית יותר של הקשיים שבדרך.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי:
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של שירי מימון ב-3 באוגוסט 2023.
נכון לאוקטובר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-160,000.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |
הערות שוליים

↑  שירי מימון / רגל על רגל | הליקון ארומה מיוזיק גרופ, באתר heliconaroma.co.il, ‏2023-08-03
↑  מאיה כהן, "באתי מלמטה, לא נולדתי עם כפית זהב בפה", באתר ישראל היום, ‏03-08-2023
↑  שירי מימון: היו פעמים שנתקלתי במקומות של התנשאות | 103fm, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  קיץ ברבנר, ‏"התנשאו עליי בגלל שם המשפחה, 'למה את לא מסלסלת?'": שירי מימון על היחס הגזעני, באתר מעריב אונליין, 17 באוגוסט 2023
↑  שירי מימון רגל על רגל, באתר yosmusic.com, ‏2023-08-04
↑  שירי מימון - רגל על רגל, נבדק ב-2023-10-05
רינה ויינרייך

רינה ויינרייך היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בריצת 100 מטר (1955 ו-1956) ובריצת 200 מטר (1955). היא הקימה את קבוצת תיגבור, כיהנה בה כמנכ"ל ומשמשת בה כחברת דירקטוריון.
ביוגרפיה > ספורטאית

ויינרייך התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.
ביוגרפיה > ספורטאית > 1955

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב בשנת 1955 זכתה ויינרייך בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 12.8 שניות, לפני אילנה אדיר מברית מכבים עתיד (13.0 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 27.5 שניות, לפני שרה מזרחי מהפועל תל אביב (28.4 שניות).
ביוגרפיה > ספורטאית > 1956

בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1956 קבעה ויינרייך בריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש של 27.0 שניות, שיפור לשיא בן ה-9 שנים של ציפורה לוין (27.1 שניות). בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל השישי שנערכו במאי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.8 שניות, לפני אילנה אדיר (12.9 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 27.2 שניות, לפני שרה מזרחי (28.0 שניות). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 12.6 שניות, שיפור לשיא הטרי בין החודשיים של אילנה אדיר (12.7 שניות). אדיר סיימה שנייה באליפות (12.7 שניות) ונועה זילברמן מהפועל גניגר (13.0 שניות), ובכך הגנה על תוארה.
ביוגרפיה > ספורטאית > 1957

בתחרויות האתלטיקה במכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה ויינרייך בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אילנה אדיר, אילנה קרשיק ורינה גוטסמן בתוצאה של 52.1 שניות, לפני בריטניה (52.6 שניות). מדליית ארד, בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 26.6 שניות, אחרי פרידה ברמן מקנדה (25.6 שניות) ורודה אייבל מדרום אפריקה (25.8 שניות).
ביוגרפיה > אשת עסקים

לאחר נישואיה עברה עם בעלה לניו יורק, שם עבד הבעל בחברת ביטוח אמריקאית. בארצות הברית למדה הוראה ועבדה בבית ספר יהודי. מאוחר יותר החלה לעבוד בחברת משאבי אנוש. שם נולדה בתם, אורית בנבנישתי. לאחר מלחמת ששת הימים חזרה המשפחה לישראל, והשתכנה בשכונת קיראון בקריית אונו. כעבור שמונה שנים עברה המשפחה להרצליה.
באפריל 1981 הקימה את קבוצת תיגבור, כחברה לשירותי כוח אדם, שהפכה ביוני 2007 לחברה ציבורית, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. נכון למאי 2022 רינה וינרייך היא נשיאת החברה ומנהלת עסקים ראשית בה, ומחזיקה כ-44% מהבעלות בחברה. בתה, אורית בנבנישתי, היא מנכ"לית החברה ומחזיקה כ-22% מהבעלות בחברה.
הערות שוליים

↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה ריכזה משתתפים מעטים קושניר קפץ לרוחק - 7.04 מ', על המשמר, 19 ביוני 1955
↑  באליפות ישראל שנערכה ביום ו' ואתמול בת"א, דבר, 19 ביוני 1955
↑  שיא חדש באתלטיקה קלה, מעריב, 25 במרץ 1956
↑  הוצבו שני שיאים באתלטיקה קלה, דבר, 20 במאי 1956
↑  2 שיאים לבוגרות באליפות ישראל בא"ק, דבר, 1 ביולי 1956
↑  שיאים בפתיחת משחקי המכביה, למרחב, 17 בספטמבר 1957
רינה טלגם

רינה טלגם (נולדה ב-2 בדצמבר 1957) חוקרת אמנות, פרופסור חבר ומחזיקת הקתדרה על שם אליס ואדווארד וייננט לחקר תולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
השכלה

טלגם היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בארכאולוגיה ובתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1983), תואר שני בהצטיינות (1988) מהתוכנית המשולבת בארכאולוגיה ובתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים, ודוקטורט באותם תחומים (1996), שנכתב בהנחיות פרופסור עליזה כהן-מושלין ופרופסור יורם צפריר. בשנת 2000 היא השלימה לימודי בתר-דוטקורט באוניברסיטת אוקספור ובמוזיאון אשמולן.
קריירה אקדמית

בשנת 1996 הצטרפה טלגם לסגל הבכיר של האוניברסיטה העברית. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 2012 לדרגת פרופסור חבר. טלגם הייתה עמיתת מחקר באוניברסיטת פנסילבניה והוזמנה ללמד כפרופסור אורחת באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת הגרגוריאנה ברומא.
מחקר

מחקריה של טלגם עוסקים באמנות המזרח התיכון למן התקופה ההלניסטית (שלהי המאה הרביעית לפסה"נ) ועד סופה של התקופה האומיית (אמצע המאה השמינית לספירה). עבודותיה מתחקות אחר יחסי הגומלין בין הקבוצות האתניות והדתיות אשר פעלו במרחב זה והן בוחנות את השימוש באמנות ככלי להבניית זהות חברתית, תרבותית ודתית. מחקרים רבים פרי עטה עניינם פסיפסי הרצפה אשר עטרו בתי אמידים, ארמונות, בתי כנסת, כנסיות ומנזרים בישראל ובירדן. תחום מחקר נוסף שלה היא האמנות האומיית ומקורותיה הסאסאנים, ביזנטים, קופטים וערבים טרום מוסלמיים. מחקרים אחרים שלה עוסקים בתיאורים מילוליים של יצירות אמנות (אקפרסייס) מהם ניתן ללמוד על דרכי ההתבוננות בהיצגים חזותיים בשלהי העת העתיקה.
פעילות ציבורית

מאז 2012 טלגם היא חברה בוועדת הרכש של מוזיאון ישראל.
בשנים 2011-2013 הייתה טלגם חברה בוועדה הלאומית של ישראל לאונסק"ו.
מאז 2018 טלגם היא נציגת האוניברסיטה העברית בדירקטוריון של מוזיאון ישראל. היא חברה גם חברה בדירקטוריון של הוצאת מאגנס וחברה במועצת הספרים של יד בן-צבי.
פרסים

1987 - פרס חירשמן לארכאולוגיה
2013 - פרס מילקין על הצטיינות מתמשכת בהוראה,
2016 - פרס נרקיס לחקר האמנות היהודית
2018 - פרס הרקטור על הצטיינות במחקר, בהוראה ובתרומה לקהילת האוניברסיטה.
ספרה של טלגם "פסיפסים של אמונה; רצפות של יהודים, פגאנים, נוצרים, שומרונים ומוסלמים בארץ הקודש" זיכה אותה בפרס פולונסקי לחדשנות ויצירתיות במדעי הרוח לשנת 2016.