stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוש עציון
גאוגרפיה

גוש עציון ממוקם דרומית לירושלים ומזרחית לעמק האלה ומשתרע מכרמי צור בדרום ועד הר גילה בצפון. מעלה רחבעם במזרח, נחל עציונה, הכולל בגוש את גבעות אך לא את ביתר עילית. גובה האזור כ-950 מ', ושיאו במצפור האלף המגיע לגובה של 1,000 מטרים מעל פני הים, בשטח היישוב נווה דניאל. מבחינה גאוגרפית נחשב צפון גוש עציון לחלק מהרי ירושלים, ורובו הגדול לחלק מהר חברון. חלקו המזרחי מצוי בספר מדבר יהודה. פני השטח באזור הגוש הרריים וכמו שאר הרי יהודה, ובניגוד לשומרון אין בהם תצורה בולטת של בקעות ורכסים, והבדלי הגובה בסביבה הקרובה לא גדולים מאוד.
במזרח גוש עציון עומד מבצר הרודיון – שרידיו של ארמון הקיץ המפואר והמבוצר שבנה המלך הורדוס על גבי תל מלאכותי, בתקופת השלטון הרומאי בארץ ישראל.
לגוש עציון ניתן להיכנס דרך צידו המזרחי – במרחק של שמונה דקות נסיעה על כביש 398 אשר מחבר את הר חומה ליישובי מזרח גוש עציון, דרך כביש 60 המגיע מירושלים דרך כביש המנהרות, ולשאר יישובי הגוש או ממערב – דרך כביש 375 העולה מבית שמש לכיוון ביתר עילית, או דרך כביש 367 מצומת עציונה.
באזור גוש עציון נובעים מספר מעיינות שכבה בספיקות שונות, המרכזיים שבהם נמצאים מסביב ליישוב בת עין – עין סג'מה, עין משואות, עין מסלע ועין ליבנה.
היסטוריה

ההתיישבות היהודית באזור בעת החדשה החלה בהקמת היישוב מגדל עדר ב-1927, ובתמיכת הרב מנחם מנדל כשר. אולם עקב מאורעות תרפ"ט ב-1929 עזבו המתיישבים את המקום. ניסיון התיישבות שני היה בשנת 1935 על ידי חברת "אל ההר" מיסודם של יצחק צבי רקובסקי, אברהם אפשטיין ושמואל צבי הולצמן, שרכשו אדמות רבות בהר חברון מערביי האזור. אולם גם ניסיון זה נכשל בשל מאורעות תרצ"ו. תנועת הקיבוץ הדתי העלתה למקום שלושה קיבוצים:
קיבוץ כפר עציון שהקימו חברי קבוצת אברהם ב-כ"ח בניסן תש"ג (3 במאי 1943).
משואות יצחק שהוקם ב-כ"ח בחשוון תש"ו (4 בנובמבר 1945).
עין צורים שהוקם ב-כ"ז בתשרי תש"ז (22 באוקטובר 1946).
קיבוץ נוסף, קיבוץ רבדים הוקם על ידי חברי השומר הצעיר ב-כ"א בשבט תש"ז (11 בפברואר 1947).
היסטוריה > במלחמת העצמאות

ביום חמישי, ד' באייר תש"ח (13 במאי 1948), יום אחד בלבד לפני הכרזת המדינה, נפל כפר עציון. 242 חברי הקיבוץ, לוחמי הפלמ"ח והחי"ש נהרגו תוך כדי קרב. כמה עשרות לוחמים ואזרחים שנכנעו לכוחות סדירים של הלגיון הערבי, נטבחו על ידי חיילי הלגיון הערבי וערביי האזור. ארבעה לוחמים הצליחו להימלט. שאר שלושת הקיבוצים נכנעו והמגנים, כ-240 איש נלקחו בשבי, ונשלחו למחנות שבויים בירדן ששם הוחזקו כ-10 חודשים עד להחלפת שבויים. השטח נכבש על ידי ירדן, היישובים נחרבו כמעט לחלוטין, בשטחם הוקמו מחנות של צבא ירדן, ועל חורבות משואות יצחק הוקם מחנה פליטים פלסטינים.
ארבעת היישובים הוקמו מחדש במקומות אחרים בישראל, ניר עציון (על ידי תושבי כפר עציון) שבחוף הכרמל, משואות יצחק ועין צורים באזור מועצה אזורית שפיר, וקיבוץ רבדים באזור מועצה אזורית יואב.
היסטוריה > לאחר מלחמת ששת הימים

כשעבר האזור לשליטה ישראלית ב-1967 לאחר מלחמת ששת הימים, הקימו מחדש בני הדור השני של מתיישבי כפר עציון, בהם חנן פורת, את הקיבוץ. בשנת 1969 קם הקיבוץ ראש צורים על השטח שבו היו עין צורים ורבדים. בשנת 1969 הוקם היישוב אלון שבות, שבו התגוררו התלמידים והרבנים של ישיבת הר עציון. מאז הוקמו עוד 14 יישובים בגוש, בין היתר היישוב בת עין שהוקם בשנת 1989 בסמוך לשרידי היישוב ההיסטורי משואות יצחק.
מרבית היישובים בגוש משתייכים למועצה אזורית גוש עציון. היישוב אפרת הוא במעמד של מועצה מקומית וביתר עילית היא במעמד של עיר.
סמלו של גוש עציון הוא האלון הבודד שעומד עד היום במרכז הגוש, ואליו היו משקיפים מתחום ישראל לפני 1967 כדי לציין את מקומם של היישובים הנטושים. על שמו של האלון נקרא היישוב אלון שבות.
ב-31 באוגוסט 2014 הכריזה המדינה, כתגובה לרצח שלושת הנערים, כי בכוונתה להכריז על כ-4,000 דונם בגבעות גוש עציון כאדמות מדינה. ההכרזה גרמה ביקורת מצד גורמים פוליטיים בישראל, וכן מצד ארצות הברית והאיחוד האירופי.
יישובים

אפרת
ביתר עילית
יישובים > המועצה האזורית גוש עציון

איבי הנחל
אלון שבות
אלעזר
בר כוכבא
בת עין
גבעות
הר גילה
כפר אלדד
כפר עציון
כרמי צור
מגדל עוז
מיצד
מעלה עמוס
נווה דניאל
נוקדים
ראש צורים
פני קדם
שדה בעז
תקוע
סה"כ: 19.
היישוב קידר נמצא בשטח המועצה, אך נחשב חלק מגוש אדומים ולא מגוש עציון.
יישובים > מאחזים בשטח המועצה

מרחבי דוד
חוות שדה בר
גבעת החי"ש
משואות יצחק הישנה
צור שלום
תקוע ב'-ו'
חוות ספר המדבר
שמורת עוז וגאו"ן
מעלה רחבעם
נתיב האבות
מעלות חלחול
גבעת אהוביה
סך הכול: 12.
כלל יישובי הגוש: 33.
תרבות ואמנות > אתרים ארכאולוגיים והיסטוריים

גן לאומי הרודיון – ארמון הקיץ של המלך הורדוס. באתר הארכאולוגי, התגלה לאחרונה, על ידי פרופ' אהוד נצר מהאוניברסיטה העברית – קברו של המלך הורדוס. המבקרים באתר נחשפים לשרידים מרשימים של הארמון, יורדים במחילות תת-קרקעיות ולומדים על התקופה.
אמת ה"ביאר"/"נחל הפירים" – מפעל נוסף של הורדוס ששוכן אף הוא בלב גוש עציון. אמת מים תת-קרקעית אשר הובילה מים מגוש עציון לבית המקדש ואשר נבנתה באופן הנדסי יוצא דופן בדיוקו, על פי הנחיותיו של המלך.[דרוש מקור] כיום ניתן לרדת לאמה אשר שופצה ונוקתה.
בית עדות למורשת גוש עציון – חיזיון אור-קולי שמספר את סיפורו של גוש עציון במלחמת העצמאות, עת עמד במצור, כמגן דרומי לירושלים עד ערב הכרזת העצמאות – בד' אייר, אז נפל ואיתו 240 לוחמים, ביניהם גם לוחמי השיירות דוגמת מחלקת הל"ה.
תרבות ואמנות > קולינריה

בית בד בתקוע המשלב מרכז מבקרים לשמן הזית ומסעדה כפרית
יקב ומרכז מבקרים הכולל טעימות יין ומסעדה חלבית במרכז גוש עציון
ייצור גבינות עיזים בחוות שדה בר – תקוע
תרבות ואמנות > חקלאות וטבע

חוות "ארץ האיילים" – חי בר גדול וספורט אתגרי. במקום מתקן אומגה באורך 600 מטרים – הארוך ביותר בישראל.
גן חיות טיפולי-תיירותי באלעזר
סיורים מודרכים של בית ספר שדה
פסטיבל דובדבנים המתקיים ביוני מדי שנה בקיבוץ ראש צורים ופסטיבלים נוספים בחיק הטבע
חוות משואות יצחק – מציעה סיורים במרחבי גוש עציון
ראו גם

דוד בן דוד – מוכתר כפר עציון בעת נפילתו בידי הלגיון הערבי
לקריאה נוספת

מרדכי נאור (עורך), גוש עציון מראשיתו עד תש"ח, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1986
יוסי כץ, ההתיישבות היהודית בהרי חברון ובגוש עציון 1940 - 1947, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992
דב קווסטלר, העץ הבודד לא נגדע, בתוך "שנה בשנה" תשכ"ט.
דב קנוהל, גוש עציון במלחמתו, 1950
יוחנן בן יעקב, גוש עציון, חמישים שנות מאבק ויצירה, הוצאת בית ספר שדה כפר עציון, 1983
אנדה פינקרפלד, למד הא : אשר נפלו בהר חברון בחושם לעזרת גוש עציון ביום חמישה בשבט שנת ה'תש"ח. ירושלים: הוצאת ראובן מס.
יעקב אבן חן, בדרך לחברון, ירושלים: כרטא, 1973
Yossi Katz, Between Jerusalem and Hebron: Jewish Settlement in the Hebron Mountains and the Etzion Bloc in the Pre-State Period, Bar-Ilan University Press, 1998, 295 pp.
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  החל סיפוח 4,000 דונם בגוש עציון, באתר ‏מאקו‏, 31 באוגוסט 2014
↑  ביקורת: חנינא פורת, ‏ההתיישבות בהר – חלום או מציאות?, קתדרה 93, עמ' 170-159
תצפית פנורמית על גוש עציון מגגו של מוזיאון כפר עציון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529828405171 
שלג בנווה דניאל
הלוויה של חללי גוש עציון – ירושלים 1949
טקס הנחת אבן הפינה למרכז התרבות בגוש עציון, 1969
בול הנצחה לחידוש היישוב היהודי בגוש עציון
שרידי בית המרגוע במשואות יצחק
אברהם בנימין זאב המבורג

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1770 כ"ז בטבת תק"ל האימפריה הרומית הקדושה פיורדא, נסיכות אנסבך 
 פטירה:  1850 (בגיל 79 בערך) ד' בסיוון תר"י ממלכת בוואריה פיורדא, ממלכת בוואריה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום פעילות:  בוואריה
 תקופת הפעילות:  ?–1850 
 רבותיו:  רבי צבי הירש יאנוב, רבי משולם זלמן הכהן
 תלמידיו:  יצחק דב הלוי במברגר, דוד איינהורן
 בני דורו:  אברהם בינג
 חיבוריו:  שער הזקנים
 
הרב אברהם בנימין זאב (וולף) המבורג (נודע גם בראשי התיבות אוה"ב, גרמנית: Wolf Hamburger;‏ כ"ז בטבת תק"ל, 24 בינואר 1770 – ד' בסיוון תר"י, 15 במאי 1850) היה ראש ישיבת פיורדא, מבכירי רבני אשכנז בראשית המאה ה-19.
ביוגרפיה

נולד בפיורדא לר' אליעזר אהרן ולקריינע אנסבך, אביו וסבו היו מפרנסי הקהילה, ואמו באה ממשפחת נידערווערן והייתה בתו של אב"ד שוויינפורט. אביו היה נינו של רבי יששכר ברמן סג"ל פרנקל, שייסד את ישיבת העיר, ודודו היה רבי אריה ליב ברלין מקאסל. אביו מת בהיותו תינוק, בכ"ו בחשוון ה'תקל"ב, ואמו, שנישאה מחדש, עברה לגור לצד בעלה באמסטרדם והותירה את בנה להתחנך במוסדות הקהל בפיורדא.
למד בישיבת פיורדא קודם תחת רבי צבי הירש חריף, (חתנו של רבי רפאל הכהן כ"ץ), ואחר כך אצל אב"ד העיר משולם זלמן כהן (גר') (מהרז"ך). ב-1 בספטמבר 1789 נישא לרחל מרים כהן, ילידת פראג ונכדתו של הגביר שמואל לוקא. ב-1799 מינה אותו מהרז"ך למחליפו בראשות הישיבה: בשנים הבאות סירב להצעות לשמש כאב"ד המבורג ומגנצא ונותר במקומו. בשעה שישיבות אשכנז נסגרו בזו אחר זו, הצליח לשמור על המוסד שלו כמרכז התורה המסורתי האחרון בגרמניה: ב-1824, אף כי הייתה רחוקה מימי הזוהר שלה במאה ה-18 כששהו בה מאות לומדים, עוד נמצאו בה שמונים-ושמונה תלמידים.
הרב המבורג ניהל מערכה קשה נגד ניסיונות השלטונות להכליל לימודי חול בישיבה. ב-1820, כשנפטר המהרז"ך, שימש כמחליפו בפועל אך על המשרה התנהל מאבק ארוך שנים. מועמדה של סיעת הרפורמה בקהילה, שתבעה לימודי חול ואקולטורציה, היה תלמידו לשעבר יצחק לוי. ביולי 1824 נסגרה הישיבה לראשונה בצו השלטונות עקב הסירוב להכנסת מקצועות כלליים. הם חזרו בהם לאחר מחאה גדולה שקמה. ב-1826 ניסה לודוויג הראשון, מלך בוואריה להפוך את המוסד לסמינר מודרני להכשרת רבנים ומורים אך היוזמה נכשלה למול סירוב ראש הישיבה. באפריל 1828 היא נסגרה בפעם השנייה, באופן סופי. הרב המבורג הוסיף להעביר שיעורים במחתרת בביתו, עד שנאסר עליו לעשות כן ב-1830. באותה שנה הסתיים המאבק על הרבנות, ולוי קיבל את משרת האב"ד. ב-1832 ניסה הרב לעתור נגד האיסור שהוטל עליו, אך ועד הקהילה שנשלט עתה על ידי מתנגדיו דחה את בקשתו בהצהרה כי "צו המניעה היה הצעד החכם ביותר שנקט מלכנו."
עם סגירת הישיבה פנו חלק מתלמידיו, כמו הרב יצחק דב הלוי במברגר, לישיבת וירצבורג בה נקט הרב אברהם בינג קו פשרני לגבי לימודים באוניברסיטה. ב-1836 השתתף באספה שכינסה המלכות באנסבאך לגבי זכויות היהודים, שם ייצג את האורתודוקסים בין יהודי פיורדא. בשנים אלה ניצב מולו עוד תלמיד-לשעבר שנעשה לרב רפורמי מפורסם, דוד איינהורן.
שני חיבוריו העיקריים היו שו"ת 'שער הזקנים' ו'שמלת בנימין'. נפטר ב-1850 ונקבר בפיורדא.
לקריאה נוספת

בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, מכון מורשת אשכנז, בני ברק תש"ע, כרך ג', ובפרט עמ' 35–111.
הערות שוליים

↑  ב"ש המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 36.
↑  הערך "רבי משולם זלמן הכהן", באתר המכלול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262344005171  GND: 102864837  ISNI: 0000 0000 6692 6077  LCCN: no92021932  NTA: 400831872  VIAF: 31564355   WorldCat (עם VIAF): 31564355
דיון לופי

דיון לופי (באנגלית: Dion Lopy; נולד ב-2 בפברואר 2002) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקשר באלמריה.
קריירה

לופי נולד בדקר שבסנגל, ושיחק באקדמיית הנוער אוסלו שבעיר.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם לשלוש עונות בסטאד ריימס מהליג 1. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבכירה ערך ב-4 באפריל 2021, בתיקו 2–2 עם סטאד רן.
ב-5 באוגוסט 2023 חתם באלמריה לשש שנים.
קריירה > קריירת נבחרות

לופי משחק בקביעות בנבחרת הצעירה של סנגל, איתה הגיע לגמר גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 ב-2019, ולשמינית גמר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2019.
ב-3 באוגוסט 2019 ערך הופעת בכורה במדי הנבחרת הבוגרת.
תארים

סגנות גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 (1): 2019
הערות שוליים

↑  Dion Lopy, prêt à rugir en rouge et blanc ! | Stade de Reims, www.stade-de-reims.com
↑  Transferts : Reims enrôle le jeune Dion Lopy, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Rédaction, CAN U20 : meilleur joueur, buteur, équipe-type… Le tableau d’honneur complet, Afrik-Foot, ‏2019-02-18 (ב־)
↑  Dion Lopy - Equipe nationale, www.transfermarkt.fr (בצרפתית)
↑  Benjamin Strack-Zimmermann, Senegal vs. Liberia (3:0), www.national-football-teams.com (באנגלית)
דיולה הולו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוקטובר 1890 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 ביולי 1973 (בגיל 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Herzl Gyula 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא פנימי 
 
דיולה הולו (במקור עד 1908 הרצל בהונגרית: Holló Gyula; טמשוואר, 23 באוקטובר 1890 – ניו יורק, 20 ביולי 1973) היה דוקטור לרפואה, רופא פנימי, מומחה למחלות ריאה.
ביוגרפיה

דיולה הרצל נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף הרצל (1854–1932) ושל לפאולה טרייכלינגר (1869–1943). הוא השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הממלכתי לבנים בעיר הולדתו, ולאחר מכן הפך לסטודנט באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל דיפלומה ב-1913. בין השנים 1913–1915 עבד כרופא מתמחה בסנטוריום ארז'בט בבודפשט, ולאחר מכן עד 1918 היה מתמחה במרפאה הפנימית מס' 1 של אוניברסיטת בודפשט. בינתיים פרצה מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה ביצע שירות צבאי בחזית כרופא צבאי. בסוף שנות העשור השני של המאה ה-20 פעל בסנטוריום בבודפוק למחלות ריאה של התעשיין היהודי והאיש העשיר בהונגריה דאז, הברון מנפרד וייס. מ-1921 עד 1930, הוא היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה של מחלקת הריאות של פוליקליניקת Charité בבודפשט. לאחר מכן הקים וניהל בית חולים פרטי משלו. עם פרסום החוקים ה (אנטי)יהודיים החל משנת 1938 חיסל את בית החולים שלו והיגר לארצות הברית. הוא הפך לרופא הראשי ומנהל המחלקה לרפואה פנימית בבית החולים גולדווטר לזיכרון בניו יורק (אנ'). הוא עסק בפתוגנזה, גילוי מוקדם וטיפול במחלות ריאה, בעיקר שחפת. הוא פיתח שיטה בעלת משמעות בינלאומית לבחינת מאזן החומצה-בסיס של הגוף ולקביעת הנקרא CO2 alveolar (אנ'). מבחן הולו, שנקרא על שמו, היה כלי אבחוני בשימוש במשך עשרות שנים. בין שתי מלחמות העולם, היו לו מטופלים ידועים רבים, כולל המלחין בלה בארטוק, הצייר רוברט ברן, הסופרים דז'ה קוסטולאני, מילאן פישט, פרידייש קארינתי והכנר יוזף סיגטי. יחסיו עם בארטוק נמשכו עד מותו של המלחין. הולו היה חבר ב"איגוד השחפת של הרופאים ההונגרים".
רעייתו הייתה ד"ר אלזה וייל (1892–1979) רופאה, בתם של שמואל וייל ושל פאולינה נוימן, לה נישא ב-2 במאי 1916 בבודפשט.
עבודותיו העיקריות

חלוקה קלינית ואבחנתית של מחלות ריאות כרוניות פקעתיות במבוגרים ושחפת נעורים ריאתית מבודדת. מונוגרפיה קטנה. (בודפשט, 1920)
מחקרים על איזון חומצה-בסיס בגוף . עם אישטוואן וייס. (ארכיון רפואי הונגרי, 1924)
האימונולוגיה של השחפת (בודפשט, 1925)
אבחנה מבדלת של כאבים בחזה החשודים כשחפת ריאתית (Therapia, 1925)
איך מתחילה דלקת ריאות? (תרפיה, 1927)
מחלות ריאות וצדר (ספריית המטפל. 7. בודפשט, 1928)
מקרה של גנגרנה ריאתית עם החלמה מהירה וספונטנית . עם ארנה קופנשטיין. (תרפיה, 1928)
על חדירות לא ספציפיות של הריאות. עם טיוודאר בררשון. (תרפיה, 1929)
שחפת ריאתית. סקירה מעשית. (בודפשט, 1930)
רשמים מהמאבק הגרמני בשחפת (תרפיה, 1931)
המצב הנוכחי של סוגיית החזה. – בדיקת ניידות המדיאסטינום עם חסימה חד צדדית של הסימפונות. עם לאסלו לאוב. (עבודות של איגוד השחפת של הרופאים ההונגרים. בודפשט, 1936)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: רופאים יהודים הונגרים מצטיינים ומפורסמים. הוצאת מכבי, בודפשט, 2001)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.
Magyar László András: Bartók és betegségei. (Medicalonline, 2007. július 1.) (מחלותיו של בלה ברטוק)
Névpont (נקודת שם)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 32479/1908. Forrás: MNL-OL 30795. mikrofilm 1066. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1908. év 18. oldal 27. sor
↑  "Dr. Holló Gyula elhunyt". נפסבדשאג (עיתון). 1973-07-24. p. 8.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 286/1916. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1368 7946  VIAF: 166146705   WorldCat (עם VIAF): 166146705
הרשות הממשלתית למים ולביוב

| --- | --- |
סמליל הרשות הממשלתית למים ולביובסמליל הרשות הממשלתית למים ולביוב
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד האנרגיה
 תאריך הקמה:  1 בינואר 2007 
 חוק:  חוק המים
 ראש:  חזי ליפשיץ
 אתר רשמי
 
הרשות הממשלתית למים ולביוב (בקיצור - רשות המים) היא רשות ממשלתית האחראית על הקצאת משאבי מים בישראל. סמכויות הרשות מוקנות לה מתוקף חוק המים התשי"ט-1959. היא כפופה למשרד האנרגיה והיא המאסדר המקצועי בנושא משק המים והשפכים בישראל. בעבר נקראה הרשות "נציבות המים", אך במסגרת חוק ההסדרים של שנת 2006 הפכה, החל מה-1 בינואר 2007, לרשות. הרשות הוקמה עקב פיזור סמכויות בנושאי המים בישראל בין מספר משרדים ממשלתיים, והגעתה של ישראל לסף משבר בנושא מאגרי המים שלה.
ראש רשות המים הוא יו"ר מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב העוסקת באסדרת משק המים ובכלל כך בקביעת כללים להפקה ואספקת מים ובקביעת תעריפי המים. ראש הרשות משמש גם כיו"ר מועצת הניקוז הארצית. הוא אחראי להגיש דו"ח שנתי בנושא מצב משק המים לוועדת הכלכלה של הכנסת.
רקע

עקב פיזור הסמכויות בין משרדי הממשלה השונים, הוחלט על הקמתה של רשות המים, שתאגד נציגים ממשרדי הממשלה השונים הנוגעים למים (בריאות, איכות הסביבה, תשתיות לאומיות, אוצר, חוץ וביטחון) ותוכל להוות גוף מאסדר שיהיה אחראי על פיתוח ותחזוק משק המים ותכנונו לטווח הארוך.
תפקידי הרשות

קביעת מדיניות משק המים בישראל. במקרים מסוימים, כמו נושא השמירה על איכות המים, סמכויות הרשות נושקות לאלו של גופים אחרים (המשרד להגנת הסביבה ומשרד הבריאות).
אחראיות בנושא הקצאת המים בין המגזרים השונים הצורכים מים בישראל: המגזר החקלאי, הצריכה העירונית, התעשייה וכולי. בחלק מהמקרים, החלוקה הפנימית בכל מגזר נקבעת על ידי גופים אחרים.
אחראיות על כל הגופים המפיקים מים בישראל. גורם ההפקה הגדול ביותר שבאחריות הרשות היא חברת "מקורות" המפיקה כ-65% מהמים בישראל, וגם אחראית על הולכתם ברמה הארצית, בעיקר באמצעות המוביל הארצי. שאר הפקת המים מתבצעת על ידי אגודות מים השייכות לגופים חקלאיים או לרשויות מקומיות. הרשות גם מעורבת בהקצאת מים ממקורות חלופיים כמו התפלה או טיהור שפכים. הרשות היא המוסמכת הבלעדית לתת רישיונות לשאיבת מים ולקבוע את התנאים לביצועה, ולהטיל אגרות על פעילות זו.
אחראיות על נושא הגירעון במשק המים בישראל. ראש רשות המים הוא האחראי לקבוע את גובה הקו האדום של מפלס הכנרת, נתון ייחוס המשמש לצורך שאיבה מהאגם. בנוסף, ראש הרשות הוא היחיד האחראי להורות על פתיחת סכר דגניה בשנים ברוכות בגשמים, כאשר קיים חשש שהאגם יעלה על גדותיו. ראש הרשות אחראי גם על קביעת הקו האדום באקוויפר ירקון תנינים. הרשות אחראית גם על מדיניות החדרת מים למי התהום כדי למנוע את המלחתם. בנוסף, הרשות מופקדת על שמירת מקורות המים, והחוק מעניק לה סמכויות להפסיק זיהום חמור שנגרם להם. בפועל, מומחים מתריעים על זיהום מתמשך של מקורות המים ועל ירידה עקבית באיכות מי השתייה בישראל.
מפעם לפעם הרשות מפרסמת דוחות על מצב משק המים בישראל.בין היתר, דוחות נתונים הידרולוגיים, מצב מקורות המים בישראל ועוד.
קביעת תעריפי המים השונים לפי סוג הצריכה.
ביקורת

באוקטובר 2018 דיווח מבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף שפירא, על שורה של ליקויים בניהול משק המים בישראל בעשור השני של המאה ה-21, וכתב, בין השאר: "רשות המים נקטה פעם אחר פעם מדיניות של הליכה על הסף שהתבטאה בהתרת הרסן מיד בסיומה של שנת גשמים ברוכה אחת, תוך התעלמות מהשפעותיהם ארוכות הטווח של שינויי האקלים באזור".
דו"ח המבקר קשר בין כשלים שזיהה בתכנון בר קיימא של משק המים על ידי הרשות, לירידת מפלס הכנרת אל מתחת לקו התחתון - דבר שעלול לדבריו לגרום לנזק בלתי הפיך בכנרת. המבקר תלה את אחת הסיבות לכך בעובדה ששרי האנרגיה מאז אוקטובר 2010 וראשי רשות המים מאז אותה תקופה לא פעלו להגיש לאישור הממשלה תוכנית אב למשק המים והגדרת סדרי עדיפויות למשק המים, אף על פי שאלו נדרשו בהחלטת הממשלה מאוקטובר 2010.
עוד הוסיף המבקר: "מפלסיהם של כמעט כל מאגרי המים הטבעיים נמוכים מקוויהם האדומים ובוודאי נמוכים מהקווים הירוקים", וכן, "נפחי מים ניכרים מזוהמים או נמצאים בסכנת זיהום חמורה ואינם מטופלים". בנוסף ציין ליקויים נוספים כמו מחסור במאמצים לעידוד חיסכון במים, הימנעות מהגדרת קווים אדומים לחלק ממאגרי המים של ישראל, ושינויים שביצעו ברשות המים בהיקף התפלת המים ללא אישור ממשלה, שיצרו איחורים ביעדי התפלות המים.
רשות המים מסרה בתגובה שלא יכלו לחזות מראש את התופעה האקלימית הנדירה של חמש שנות בצורת רצופות שהכו בישראל בעשור זה, ולכן היה בלתי אפשרי להתכונן לכך כראוי מראש, ומסרו שלמרות האקלים הקשה והשלכותיו, ניהול המים של רשות המים עודנו משמש דוגמה למדינות רבות בעולם שלומדות כיצד להתמודד עם שינויי האקלים.
נציבי המים ומנהלי רשות המים

| שם | תפקיד | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| צבי נוימן | נציב המים | 1959 | 1959 |
| מנחם קנטור | נציב המים | 1959 | 1977 |
| מאיר בן מאיר | נציב המים | 1977 | 1981 |
| צמח ישי | נציב המים | 1981 | 1991 |
| דן זסלבסקי | נציב המים | 1991 | 1992 |
| גדעון צור | נציב המים | 1992 | 1996 |
| מאיר בן מאיר | נציב המים | 1996 | 2000 |
| יעקב אפרתי | נציב המים (מ"מ) | 2000 | 2000 |
| שמעון טל | נציב המים | 2000 | 2006 |
| דוד ירוסלביץ | נציב המים | 2006 | 2006 |
| אורי שני | מנהל רשות המים | 2007 | 2011 |
| אלכסנדר קושניר | מנהל רשות המים | 2011 | 2016 |
| משה גראזי | מנהל רשות המים (מ"מ) | 2016 | 2017 |
| גיורא שחם | מנהל רשות המים | 2017 | 2022 |
| יחזקאל ליפשיץ | מנהל רשות המים | 2022 | מכהן |
ראו גם

משק המים בישראל
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן ואילנה קוריאל, ניהול כושל, משבר מתמשך וסכנה לנזק בלתי הפיך: דו"ח חמור של המבקר על רשות המים, באתר ynet, 22 באוקטובר 2018
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל (בעבר) • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
דמיטרי סקופינצב

דמיטרי ולדימירוביץ' סקופינצב (נולד ב-2 במרץ 1997 בעיר וורונז', רוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק כקשר במועדון דינמו מוסקבה.
קריירה > קריירת מועדונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הוא התחיל לשחק כדורגל בעיר הולדתו וורונז'. בשנת 2010, הוא עבר לאקדמיה של דינמו מוסקבה בסיועו של קונסטנטין סרסאניה עבור 136 אלף רובל, משם הוא עבר לקבוצת הנוער של זניט. לאחר ששיחק בקבוצת הנוער של המועדון עונה אחת, הוא עבר לר.ב. לייפציג, זאת בעצתו של אנטולי טימושצ'וק. הוא עבר תמורת 1.8 מיליון יורו, אבל חודש לאחר מכן הועבר לקבוצת ליפרינג, מועדון אחר שממומן על ידי רד בול והתמודד בליגה האוסטרית הראשונה. הוא ערך 13 מפגשים במדיה וב-23 באוקטובר 2015 עלה בהופעת בכורה במשחק נגד וינר נוישטאדט. ב-2016 הוא חתם על חוזה לשלוש שנים עם רוסטוב. ב-29 באוקטובר 2016, הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי במשחק נגד אמקאר פרם כשעלה להחליף בדקה 87 את דניס טרנטייב.
הערות שוליים

↑  Пресс-атташе «Динамо»: «Скопинцев заключил контракт с «Зенитом» ,sports.ru
↑  Полузащитник «Зенита» Скопинцев перешел в «РБ Лейпциг», sports.ru
↑  Wiener Neustadt - Liefering, soccerway.com
↑  «Ростов» подписал защитника Скопинцева, sports.ru
↑  Amkar - Rostov, soccerway.com
בופור (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "אם יש גן עדן" מאת רון לשם
 בימוי:  יוסף סידר 
 הופק בידי:  עין השופט הפקות
 תסריט:  יוסף סידר 
 עריכה:  זוהר סלע
 שחקנים ראשיים:  אושרי כהן  אלי אלטוניו  איתי תורג'מן  איתי טיראן אוהד קנולר
 מוזיקה:  ישי אדר
 צילום:  אסף סודרי, Ofer Inov 
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 במרץ 2007
 משך הקרנה:  125 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2 - 2.5 מיליון דולר
 הכנסות:  255,780 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   beaufort
 פרסים:  פרס הבמאי בפסטיבל ברלין פרסי אופיר מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
 www.bufor.co.il
 דף הסרט ב־IMDb
 
בופור הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף סידר משנת 2007. התסריט נכתב על ידי סידר ורון לשם והוא מבוסס על ספרו הראשון של לשם, שהביא לזכייתו בפרס ספיר לספרות ובפרס יצחק שדה לספרות צבאית, "אם יש גן עדן".
"בופור" הוא הסרט הישראלי הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מאז "מאחורי הסורגים" (1984). הסרט זיכה את סידר בפרס "דוב הכסף" לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל ברלין, זכה בארבעה פרסי אופיר והוביל את מספר הצופים לסרט ישראלי לשנת 2007 לאחר שצפו בו כ-300,000 צופים.