stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפרדע הקמבו
הערות שוליים

↑  צפרדע הקמבו באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Kevin McDonough, Amphibian Species of the World: An Online Reference (Version 6)2014 223  David Frost   Amphibian Species of the World: An Online Reference (Version 6)  New York American Museum of Natural History 2014 Gratis, Reference Reviews 28, 2014-08-12, עמ' 32–32 doi: 10.1108/rr-05-2014-0125
↑  Gemma Harding, Richard A. Griffiths, Lissette Pavajeau, Developments in amphibian captive breeding and reintroduction programs, Conservation Biology 30, 2015-12-02, עמ' 340–349 doi: 10.1111/cobi.12612
1 2  Phyllomedusa bicolor: Claudia Azevedo-Ramos, Enrique La Marca, IUCN Red List of Threatened Species, ‏2008-10-30
↑  AmphibiaWeb - Phyllomedusa bicolor, amphibiaweb.org
1 2  Max Daly, How Amazonian Tree Frog Poison Became the Latest Treatment for Addiction, Vice, ‏2016-05-10 (באנגלית)
↑  V. Erspamer, P. Melchiorri, G. Falconieri-Erspamer, L. Negri, Deltorphins: a family of naturally occurring peptides with high affinity and selectivity for delta opioid binding sites., Proceedings of the National Academy of Sciences 86, 1989-07-01, עמ' 5188–5192 doi: 10.1073/pnas.86.13.5188
↑  P. Melchiorri, L. Negri, The dermorphin peptide family, General Pharmacology: The Vascular System 27, 1996-10, עמ' 1099–1107 doi: 10.1016/0306-3623(95)02149-3
↑  M. Amiche, A. Delfour, P. Nicolas, d-Amino Acids in Sequences of Secreted Peptides of Multicellular Organisms, Basel: Birkhäuser Basel, 1998, עמ' 57–71
↑  Paul S den Brave, Eugéne Bruins, Maarten W G A Bronkhorst, Phyllomedusa bicolor skin secretion and the Kambô ritual, Journal of Venomous Animals and Toxins including Tropical Diseases 20, 2014, עמ' 40 doi: 10.1186/1678-9199-20-40
↑  Jamie Eske, Does kambo work? Ritual, safety, and risks, Medical News Today, ‏17 April 2019 (באנגלית)
צפרדע הקמבו בגן חיות
קוביאסוקוויק

קוביאסוקוויק (Quviasukvik), הוא היום הראשון בשנה לפי האינואיטים. את פסטיבל תחילת השנה החדשה חוגגים האינואיטים, היופיק, האלאוט, הצ'וקצ'ים והאינופיאט. מקור החג מדת האינואיטים המסורתית, אך בתקופה המודרנית יש בו השפעות נוצריות.
תזמון

פסטיבל קוביאסוקוויק מתחיל בערב חג המולד ומסתיים ביום השנה החדשה. פסטיבל זה חוגג את בוא השנה החדשה ואת אלת הים סדנה. בימים אלה מוצגים מנהגים מסורתיים רבים. בשל השפעות נוצריות, חג המולד נחשב לשנה חדשה עבור האינואיטים.
ראו גם

חג המולד
הערות שוליים

↑  Quviasukvik: The Inuit Winter Festival & Christmas
↑  Quviasukvik. The celebration of an Inuit winter feast in the central Arctic
↑  Inuit Shamanism and Christianity
↑  Sex in Our Strange World: Why Christmas has Always Been About Sex
↑  Christmas in the Big Igloo
↑  Inulariuyunga; Imngirnik Quvigiyaqaqtunga!
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צריף ניסן

צריפי ניסן שרידי  בסיס בריטי בנשר  משמאל כביש 7212, שנות ה-50 של המאה ה-20
צריפי ניסן במחנה חיל האוויר הבריטי במלטה במלחמת העולם השנייה
צריפי ניסן במעברת מחנה ישראל סמוך ללוד, 1950
צריף ניסן שגגו הוחלף, שריד למחנה הצבא הבריטי שפונה בנשר. בשטח המחנה נבנה בית ספר יסודי
צריף ניסן בחוות שפון
צריף ניסֶן (מאנגלית Nissen hut) הוא מבנה ארעי בצורת חצי גליל, העשוי מפח גלי שפותח על ידי הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, במבנה זה הקירות והגג יוצרים חתך של חצי עיגול.
המבנה נקרא על שמו של פיטר נורמן ניסן (Peter Norman Nissen), מהנדס מכרות וממציא קנדי-אמריקאי שפיתח אותם.
מבנים אלו שימשו לבניית מחנות צבאיים במדינות חבר העמים הבריטי, שימוש נרחב במבנים אלו נעשה בימי מלחמת העולם השנייה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בימי המנדט הבריטי נבנו בארץ צריפי ניסן רבים וכן מבנים נוספים בעלי גג מעוגל מפח גלי.
בין היתר צריפי ניסן היו במחנה שדמה שהיה בסיס הקבע של גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50).
בישראל השם "צריפי ניסן" הוא כינוי כללי למבנים בעלי גג פח מעוגל.
קאטו טומוסאבורו

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קאטו טומוסאבורו (ביפנית: 加藤 友三郎;‏ 22 בפברואר 1861 - 24 באוגוסט 1923) היה קצין בצי הקיסרי היפני וראש הממשלה היפנית ה-21.
קריירה צבאית

קאטו החל ללמוד במחזור השביעי של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1884 במקום השני מתוך שלושים צוערים בכיתתו. תחום ההתמחות שלו באקדמיה היה ארטילריה ימית וניווט.
לאחר קבלת דרגת הלוטננט, שירת קאטו על סיפון הקורבטה "צוקובה" ב-1887, והיה לקצין התותחנות על סיפון הסיירת "טקצ'יהו" ב-1890. במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה היה קצין התותחנות של הסיירת "יושינו." לאחר המלחמה מילא קאטו מספר תפקידי מטה, עד קבלת דרגת קומנדר ב-1897, אז התמנה לסגן מפקד אוניית המערכה "יאשימה," ושנה לאחר מכן התמנה למפקד ספינת התותחים "צוקושי." קאטו קודם לדרגת אדמירל משנה ב-1904.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן שירת קאטו במטהו של אדמירל היהאצ'ירו טוגו על סיפון אוניית המערכה "מיקאסה," ונכח בעת הניצחון היפני בקרב צושימה.
קאטו התמנה לתפקיד סגן שר הימייה ב-1906, וקיבל את דרגת תת-אדמירל ב-28 באוגוסט 1908. ב-1909 קיבל את הפיקוד על בסיס הצי בקורה, וב-1913 הפך למפקד הצי היפני המשולב.
קריירה פוליטית

מספר ימים לפני קידומו לדרגת אדמירל ב-28 באוגוסט 1915, התמנה קאטו לתפקיד שר הימייה. הוא מילא תפקיד זה בממשלותיהם של אוקומה שיגנובו, טראוצ'י מסטאקה, הארה טקאשי וטקהאשי קורקיו. תחת הארה וטקהאשי, יצג קאטו את יפן בוועידה הימית בוושינגטון יחד עם קיג'ורו שידהרה, ועידה שהולידה את אמנת וושינגטון.
קריירה פוליטית > ראש הממשלה

עם שובו ליפן, התמנה קאטו לתפקיד ראש ממשלת יפן, ב-12 ביוני 1922. את ממשלתו הרכיבו בעיקר פקידים ביורוקרטים וחברי בית האצילים של הדיאט של יפן. במהלך כהונתו ישם קאטו את הבנות אמנת וושינגטון. הוא הסיג את הכוחות היפניים משאנדונג, וסיים את ההשתתפות היפנית בהתערבות בסיביר.
קאטו נכנע לסרטן המעי הגס, ונפטר ב-24 באוגוסט 1923, מעט יותר משנה לאחר כניסתו לתפקיד. יום לפני מותו קודם קאטו לדרגת אדמירל הצי, ולאחר מותו קיבל את עיטור מסדר החרצית ואת תואר הקזוקו שישאקו (ויקונט).
עיטורים

מסדר דיית הזהב, דרגה שנייה, 1 באפריל 1906.
מסדר האוצר הקדוש, דרגה ראשונה, 28 בנובמבר 1913.
מסדר השמש העולה, דרגה ראשונה, 14 ביולי 1916.
מסדר פרחי הפאולוניה, 7 בספטמבר 1920.
מסדר החרצית, סרט גדול, 24 באוגוסט 1923.
קובידוביות

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 מדבבים:  קית' וויקהאם, ג'אן היידן רוולס, מייק וולינג, טרה ניולי
 מדבבים בעברית:  שמחה ברבירו, הילה מערבי, ענבל לורי, אופיר צמח, הדר שחף-מעיין, נטלי פיק, דן קיזלר
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  104
 הפקה
 חברת הפקה:  גוד מורנינג טלוויז'ן 
 הפצה:  CITV 
 אורך פרק:  11 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ! ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  20 בספטמבר 1999 – 30 במרץ 2001
 תקופת שידור בישראל:  1 בספטמבר 2002 – 2007
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קובידוביות (באנגלית: Cubeez) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-20 בספטמבר 1999 ב-ITV. בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בספטמבר 2002 בערוץ הופ! ובערוץ לולי. הסדרה היא בת 2 עונות ו-104 פרקים באורך 11 דקות.
עלילה

בכל פרק, ארבע הקוביות מלוות בהרפתקאותיהן במכחול מדבר ובמגוון של דמויות יצירתיות. לכל פרק יש אלמנט חינוכי חזק.
דמויות

דור (Bozz) (שמחה ברבירו) – קוביית הזכר הוורודה. מנהיג החבורה.
בילי (Tizzy) (הילה מערבי/ענבל לורי) – הקובייה הנשית הצהובה.
ניר (Dink) (אופיר צמח) – קוביית הזכר הכחולה.
רותי (Doody) (הדר שחף-מעיין) – הקובייה הנשית הכתומה, עם משקפיים אדומים עגולים.
הערות שוליים

↑  נועם שגב, למה דודידו לא מדבר?, באתר ynet, 13 באוגוסט 2002
קומדי קלאב

| --- | --- |

 סוגה:  סטנד-אפ, קומדיית מערכונים, סאטירה 
 יוצרים:  ארטשס סרקיסיאן
 כותבים:  Artur Tumasyan 
 מנחים:  ארטשס סרקיסיאן 
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  20
 מספר פרקים:  800
 הפקה
 מפיק:  ארתור ז'אניבקיאן, Dmitry Troitsky, גאריק מרטירוסיאן, Andrey Levin 
 מפיקים בפועל:  גאריק מרטירוסיאן  ארתור יאניבקיאן
 חברת הפקה:  Comedy Club Production Premier Studios
 אתר צילומים:  מוסקבה, רוסיה
 מוזיקה:  Yevgeny Rudin, Yury Pryalkin 
 שידור
 רשת שידור:  THT
 תקופת שידור מקורית:  23 באפריל 2005 – הווה
 קישורים חיצוניים
 http://comedyclub.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קומדי קלאב (ברוסית: Камеди Клаб ובאנגלית: Comedy Club)  הוא מופע סטנד-אפ טלוויזיוני שמשודר בערוץ TNT מאז ה-23 באפריל 2005.
המנחים הוותיקים של התוכנית הם גאריק מרטירוסיאן, טימור בטרודינוב, גאריק חרלמוב, פאבל ווליה, אלכסנדר רווה, אלכסנדר נזלובין, מיכאיל גלוסטיאן, מרינה קראבץ, דמיס קאריבידיס ואחרים.
בשנת 2017 התכנית זכתה בפרס TEFI בקטגוריית המופע/התוכנית ההומוריסטית הטובה ביותר.
היסטוריה

פרויקט קומדי קלאב הוקם בשנת 2003 על ידי נבחרת הארמנים החדשים (Новые армяне) מ-KVN, שהורכבה מהקומיקאים ארתור דז'אניבקיאן, ארטק גספריאן, ארתור טומסיאן, ארטאשס סרקיסיאן, גאריק מרטירוסיאן ואחרים. רעיון הפרויקט עלה כבר בשנת 2001.
התוכנית הראשונה של קומדי קלאב הופיעה ב-2004 בערוץ MTV רוסיה, אך שיתוף הפעולה עם הערוץ לא נמשך. ביוני 2004 יחד עם ערוץ CTC והמפיק אלכסנדר צקאלו תמורת 22,000 דולרים. התוכנית צולמה בקזינו Golden Palace.‏, ברם מנכ"ל הערוץ אלכסנדר רודניאנסקי סבר שהתכנית לא תתאים לתוכן הערוץ.
לאחר מכן, ארתור דז'אניבקיאן ניסה לעניין ערוצי טלוויזיה אחרים ולבסוף מפיק ערוץ THT דמיטרי טרויצקי התרשם והחליט לחתום הסכם עם חברי התוכנית. לאחר מכן בינואר 2005  החלו צילומי התוכניות הראשונות ומאז התוכנית משודרת בקביעות בערוץ THT מאז 23 באפריל 2005.
ב-15 באפריל 2007 התוכנית המאה במספר ובאותה שנה הוקמה חברת ההפקות Comedy Club Production, שהחלה לעסוק בהפקת התוכניות של קומדי קלאב. בהמשך השתתפו בתוכנית קומיקאים חדשים ובוגרים נוספים מתחרויות קה.וה.אן. (КВН).
בשנת 2008 הוקם הערוץ Comedy TV (שבהמשך הפך ל-ТНТ-Comedy, לצד ערוץ ТНТ4), בהם משודרים התוכניות שהפיקו בחברתהComedy Club Production. באפריל 2010 התכנית עברה חידוש והפכה לפופולרית מאוד עד כדי כך שב-1 באפריל 2011 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב הזמין למעונו גורקי-9 את חברי התוכנית אנדריי אוורין, טימור בטרודינוב, פאבל ווליה, מיכאיל גלוסטיאן, גאריק מרטירוסיאן, אלכסנדר נזלובין, סרגיי סבטלקוב, סמיון סלפאקוב וגאריק חרלמוב.
בקיץ 2024 מונה גאריק חרלמוב למפיק הכללי של התכנית.
הערות שוליים

↑  "Гарик Мартиросян и Артур Джанибекян: «Ругать Comedy Club — то же самое, что ругать жизнь»". The Hollywood Reporter. 2015-04-01.
↑  "Вам смешно, а им повидло. Comedy Club научился делать из смеха приличные деньги". Lenta.ru. 2010-09-09.
↑  Александр Роднянский (2013-07-01). "Выходит продюсер". Частный корреспондент.
↑  Мария Соколова (2012-12-14). "Дмитрий Троицкий: «Лень держит зрителей перед телеэкранами»". Аргументы и факты. נבדק ב-2017-06-18.
↑  "Медведев и резиденты Comedy Club". הד מוסקבה. 2011-04-01.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קאמל

ערך זה עוסק בלהקת רוק בריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מקום הקמה:  גילדפורד 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 סוגה:  רוק פסיכידלי
 חברת תקליטים:  כריזמה רקורדס, דרים רקורדס, דקה רקורדס, MCA רקורדס 
 www.camelproductions.com
 חברים
 ההרכב המקורי: אנדרו לאטימר - גיטרות, חליל ושירה  אנדי וורד - תופים  פיטר בארדנס - קלידים  דאג פרגוסון - גיטרה בס
 
קאמל (Camel) היא להקת רוק מתקדם בריטית.
חברי הלהקה > ההרכב המקורי

אנדרו לאטימר - גיטרות, חליל ושירה
אנדי וורד - תופים
פיטר בארדנס - קלידים
דאג פרגוסון - גיטרה בס
חברי הלהקה > נגנים שהצטרפו במשך השנים

(ע"פ סדר כרונולוגי)
מל קולינס - סקסופון
ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס
דייב סינקלייר - קלידים
יאן שלהאס - קלידים
קיט ווטקינס - קלידים
קולין בס - גיטרה בס
אנדי דאלבי
כריס ריינבו - קולות
דייוויד פייטון - גיטרה בס
סטיוארט טוש - תופים
טון שרפנזייל - קלידים
פול בורג'ס - תופים
ריצ'י קלוז - קלידים
מיקי סימונדס - קלידים
פוס פטרסון - קלידים
דייב סטיוארט - תופים
גאי לבלנק - קלידים
דני קלמנט - תופים
ג'ייסון הארט - קלידים
פאט ג'ונס - קלידים, שירה וסקסופון
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1973 – Camel
1974 – Mirage
1975 – The Snow Goose
1976 – Moonmadness
1977 – Rain Dances
1978 – Breathless
1979 – I Can See Your House from Here
1981 – Nude
1982 – The Single Factor
1984 – Stationary Traveller
1991 – Dust and Dreams
1996 – Harbour of Tears
1999 – Rajaz
2002 – A Nod and a Wink
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

1974 – Greasy Truckers Live at Dingwalls Dance Hall
1978 – A Live Record
1984 – Pressure Points: Live in Concert
1992 – On the Road 1972
1993 – Never Let Go
1994 – On the Road 1982
1997 – On the Road 1981
1998 – Coming of Age
2000 – Gods of Light '73-'75
2001 – The Paris Collection
דיסקוגרפיה > אוספים

1981 – Chameleon - The Best Of Camel
1985 – The Collection
1986 – A Compact Compilation
1991 – Landscapes
1993 – Echoes: The Retrospective
1997 – Camel – Master Series (25th Anniversary Compilation)
2001 – Lunar Sea
2010 – Rainbow's End: An Anthology 1973-1985
הערות שוליים

↑  דנית צמית, קאמל בישראל: קונצרט רוק משובח, באתר ynet, 26 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322708705171  BIBSYS: 9001659  BnF: cb13902241r (data)  GND: 5239725-7  ISNI: 0000 0001 1018 3806  LCCN: n94066904  MusicBrainz: 94b7a39b-f3cc-4796-90dd-b1786a62877e  SUDOC: 086927701  VIAF: 154461646   WorldCat (עם VIAF): 154461646
קומטסו D575

קומטסו D575 "סופר-דוזר" הוא הדחפור הגדול ביותר שנבנה אי פעם.
דחפור קומטסו D575A עם אדם לצידו
הדחפור נבנה על ידי חברת קומטסו מטוקיו, יפן במפעל אוסקה. דחפור ה-D575 משמש בעיקר במכרות פחם מסוג "רצועה רדודה" בצפון אמריקה. גודלו ועוצמתו מאפשרים לו להזיז יותר פחם מדחפורי מכרות אחרים ואפילו יותר ממחפרי גרירה וקווי גרירה המשמשים בדרך כלל במכרות רצועה. הדחפור פועל במכרות באזורים כמו פנסילבניה, איידהו ובדרום מערב ארצות הברית.
הדחפור מצויד בכף עם קיבולת 69 מ"ק, בגובה 3.64 מטר ורוחב 7.4 מטר (לשם השוואה: כף של CAT D9R היא בגובה 1.9 מטר, רוחבה 4.6 מטר וקיבולתה 16.4 מ"ק). הדחפור עצמו בגובה 4.88 מטר, באורך 11.72 מטר ועם גובה גחון של 745 מ"מ. שטח המגע שלו עם הקרקע הוא 9.4342 מטר רבוע והלחץ שהוא מפעיל הוא 159 קילופסקל.
כדי להזיז את הדחפור העצום, שמשקלו 152 טון, הוא מצויד במנוע דיזל Komatsu SA12V170E המפיק 1,150 כוחות סוס (858 קילוואט). לשם השוואה, CAT D11R מפיק רק 850 כ"ס ו-CAT D9T מפיק רק 410 כ"ס.
קהילת יהודי מור

קהילת יהודי מור (Mor) שבהונגריה, התקיימה מאז המאה ה-17 בהסכמת שני בעלי האחוזות הגדולות של המקום.
הקהילה הוקמה בשנת 1749 על ידי נפתלי רוזנטל (1727–1798), מדען ונדבן ידוע.
מוסדות הקהילה

החברה קדישא המקומית נוסדה בשנת 1791 ובית כנסת נבנה בשנת 1802. הוקמו גם כמה מוסדות צדקה וחינוך.
בית הספר היהודי בעיר נחנך כבר בשנת 1870. בשנות השלושים של המאה העשרים פרחו בקהילה חיי תרבות יהודית. ב-1934 נפתח במור קורס ללימוד השפה העברית, וב-1937 נחנך בה מרכז קהילתי תרבותי יהודי.
תעסוקה

רוב התושבים היהודים היו סוחרים ובעלי מלאכה, הם עסקו בייצוא יינות ובישול בירה, כמו גם במסחר בבדים ובברזל. והיו בהם גם כמה בעלי קרקעות.
מצבם הכלכלי היה יציב, כאשר חלקם היו מהאנשים העשירים ביותר במחוז.
אופייה הדתי

בשנת 1869, בשל חילוקי הדעות בין החרדים (אורתודוקסים) לבין המשכילים (מתונים) בקונגרס היהודי בבודפשט (הקרע ביהדות הונגריה), הקהילה הצטרפה לתנועה הניאולוגית שרצתה להשתלב בחברה ההונגרית ולבצע רפורמה באורח החיים הדתי. בשנת 1869 היו במור 483 יהודים, אך הם עזבו בהדרגה לעיירות הגדולות במחוז.
תקופת השואה

בינואר 1941, במפקד האוכלוסין האחרון בהונגריה לפני הכיבוש הגרמני, נמנו במור 150 תושבים יהודים ושיעורם בכלל אוכלוסייתה היה כאחוז אחד.
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944.
לאחר הכיבוש אסרו הגרמנים כמה מיהודי בעיר. המנגנון המנהלי ההונגרי נותר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על-פי תקנות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. ב-31 במאי 1944 אולצו יהודי העיר מור ונפת מור לעקור לבתי הגטו.
בתי היהודים סומנו בכוכב צהוב, ועל היהודים הוטל עוצר לילה בין שמונה בערב לחמש בבוקר.
בראשית יוני 1944 הועברו יהודי מור לבית החרושת ללבנים סבו (Szabo) בסקשפהרוואר (Szekesfehervar), ששימש מרכז השילוח של מחוז פייר, וב-14 ביוני 1944 הם גורשו משם לאושוויץ.
הערות שוליים

↑  יהדות מור, באתר "אנו- מוזיאון העם היהודי"
↑  המכון הבין-לאומי לחקר השואה
צ'יזיק (לונדון)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  האונסלו 
 שטח:  5.72 קמ"ר 
 קואורדינטות:  51°29′33″N 0°15′48″W﻿ / ﻿51.4925°N 0.2633°W﻿ / 51.4925; -0.2633
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסצ'יזיק(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסצ'יזיק(למפת רובע האונסלו רגילה) צ'יזיק(למפת רובע האונסלו מוגדלת) צ'יזיק
 
כנסית ישו שבטורנהם גרין
צִ'יזְיק (באנגלית: Chiswick) היא אזור במערב לונדון, ממוקמת כ-9.5 ק"מ מערבית למרכז העיר, ומכסה את הצד המזרחי של רובע האונסלו.
גאוגרפיה

צ'יזיק איננה אזור מגורים בלבד, היא משלבת גם מסחר, קמעונאות, מסעדות ומלונות. בזכות הרחובות הרחבים, בתי קפה ומסעדות רבות מוציאים שולחנות לרחובות, מה שמקנה לצ'יזיק נופך של אזור בילוי. בנוסף צ'יזיק היא מושבה של מבשלת הבירה גריפין, שם מיוצרת הבירה זוכת הפרסים פולר.
בסקר שנערך בשנת 2007 צ'יזיק נחשבה למקום המגורים השמיני בדירוג ביוקר המחיה בבריטניה.
מקור השם "צ'יזיק" בא מאנגלית עתיקה, ופירושו המקורי הוא חוות גבינה. השם נבע, כנראה, מהחוות שהיו על גדות נהר התמזה שעובר באזור ואשר ייצרו גבינה. התיעוד הראשון לשימוש בשם הוא בערך מהמאה העשירית, והוא נכתב אז כך: Ceswican. הגיית השם לעיתים מבלבלת גם דוברי אנגלית, שטועים והוגים את שמה כ"צ'יזוויק" בהתאם לאיות Chiswick.
הערות שוליים

↑  Katy Clifton, 'Chis-wick' or 'Chiz-ick'? How to pronounce some of west London's most confusing place names, 8 September 2017, MyLondon (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564796705171  BnF: cb13887740g (data)  GND: 4099783-2  LCCN: n88080932  MusicBrainz: 1ab9f238-ee1e-4853-9b08-49f4b0c92150  VIAF: 133795859   WorldCat (עם VIAF): 133795859 
ערך זה הוא קצרמרבנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קומי סלום קלאסו

קומי סלום קלאסו (בצרפתית: Komi Sélom Klassou; נולד ב-10 בפברואר 1960) הוא פוליטיקאי שכיהן בין השנים 2015–2020 כראש ממשלת טוגו תחת הנשיא פור ניאסנגבה. בעבר כיהן גם כשר התרבות והספורט (2000–2003) וכשר החינוך (2003–2007).
צריף בנגב

צְּרִיף בנגב הוא שיר מאת נתן אלתרמן, שפורסם ב-10 בינואר 1947 בטור השביעי בעיתון דבר (בתחילה נקרא "בשולי טלגרמות").
השיר נכלל בספר הטור השביעי - תש"ג-תשי"ד, ספר ראשון, בהוצאת הקבוץ המאוחד, 1977. השיר מתאר את גבורתם של העולים לנגב במבצע 11 הנקודות.
על השיר

השיר נכתב בעקבות ביקורו של נתן אלתרמן בכפר דרום, מיד לאחר מבצע י"א הנקודות בנגב (במוצאי יום כיפור 1946).
הבית הראשון מתאר זאת:
יוֹם חֹשֶׁךְ וַיְהִי עֶרֶב. יָרֵחַ נִדְלַק,
מִתְנַכֵּר וְרַע-עַיִן, מוּל אֶרֶץ סִינַי.
וַאֲנַחְנוּ נִכְנַסְנוּ לַצְּרִיף הַדַּק,
שֶׁבָּרוּחַ רַעַד כְּמוֹ חַי.
המשורר מתאר את הבחורה שראה, חנה לבית קרייטנר (שלימים נישאה לנפתלי טלמן והם עברו להתגורר במושבה יקנעם):
בְּבוֹאֵנוּ רָאִינוּ בַּצְּרִיף נַעֲרָה,
הִיא בְּסֵפֶר קָרְאָה. לָהּ צַמָּה וְסִנָּר.
וְרַק עבי שֶׁל קֶרֶשׁ בֵּין צְחוֹר סִנָּרָהּ
וּבֵין לֵיל הַגּוֹפְרִית וְחוּקַת הַמִּדְבָּר.
הצריף מתואר בשיר בצורה הירואית:
רַק אַחַר שֶׁיָּצָאנוּ לָשׁוּב לַמְּכוֹנִית
הִזְכִּירָנוּ הַשַּׁחַק עָצוּם הַכִּפָּה
כִּי עָבַרְנוּ עַל פְּנֵי הָעֶמְדָּה הַקִּדְמִית
אֲשֶׁר נֶפֶשׁ הָעַם בְּכַפָּה...
ימים אחדים לאחר מבצע י"א הנקודות, ב-5 ינואר, התכנס בבזל הקונגרס הציוני ה-22, הראשון אחרי השואה, וגרנות סיפר על ההישגים הרבים בתקופת המלחמה, ובראשם על החדירה לנגב ויישובו במבצע בזק, אבל ציין שהקרן עובדת "במשטר של מיטת סדום" ודרושים לה עוד אמצעים למשימה הלאומית הכבירה הזאת. לבאי הקונגרס, הנרגשים ממספרי הדונמים שקרן קימת גאלה, היה ברור שהמשימה לא הסתיימה, כי כל קילומטר רבוע שנרשם בספרי הקרן מחזק את היישוב בארץ, ויש לעטוף אותו בעוד מישורים וגבעות. אלתרמן הגיב על כך בשיר:
... אך נודה: לא קונגרס ציוני, אדונים,
ואף לא הסוכנות, כמובן,
לא היו נחשבים לגורם מדיני,
בלעדיה ובלי סינרה הלבן.
אלתרמן מסיים את השיר בשורות המרגשות:
גַּם לְלוֹנְדוֹן הָיָה בַּמִּזְרָח הַתּיכוֹן
קַל יוֹתֵר, לְלֹא הִיא וְסִפְרָה שֶׁצָּנַח.
עֵת רָאשֵׁי מֶמְשָׁלוֹת עוֹצְמִים עַיִן לִישׁן,
אוֹר חַדְרָהּ מְשַׁנֶּה אֶת מַפַּת הַמִּזְרָח.
קהילת יהודי טרויכטלינגן

בית הקברות היהודי בטרויכטלינגן
בטרויכטלינגן (וגם: טרויכלינגן. בגרמנית: Treuchtlingen) שבבוואריה, גרמניה התקיימה קהילה יהודית רציפה במשך מאות שנים, עד השואה.
תולדות הקהילה

ראשוני היהודים התיישבו בטרויכטלינגן בשלהי המאה ה-13. באמצע המאה ה-14, נפגעה הקהילה בגל הפרעות בעקבות המוות השחור (1349, ה'ק"ט), וכנראה חדלה מלהתקיים כקהילה למשך כ-250 שנה. עדויות על חידוש החיים היהודיים בטרויכטלינגן קיימות מסביבות שנת 1600.
במאות 17 וה-18 התפתחה הקהילה, בזכות היות יהודי טרויכטלינגן יהודי חסות שקיבלו פריווילגיות מהשליטים. באותה תקופה נחשבה טרויכטלינגן לאחת הקהילות המרכזיות בבוואריה, אשר הייתה לה השפעה על קהילות רבות באזור. רבים מיהודיה כיהנו בעמדות מפתח במנגנוני השלטונות ובמערכת הפיננסית.
באמצע המאה ה-17 נבנה בית הכנסת, וב-1730 נבנה בית כנסת חדש. מעט לאחר מכן נוסדה חברה קדישא, וב-1774 קודש בית העלמין, ששרת גם קהילות קטנות סמוכות.
לשיא גודלה הגיעה הקהילה ב־1837, כשנמנו בה 282 איש שהם קרוב ל-18% מהאוכלוסייה הכללית. ב-1867 מנתה הקהילה 168 איש.
ב־1819 נבנה בית כנסת חדש, ומקוה טהרה חדש נפתח ב־1884. בית ספר יסודי יהודי היה במקום מ־1877.
בטרויכטלינגן פעלו סניף של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (CV) ושל "צעירי מזרחי". למשך שנים בודדות פעל גם סניף של תנועת הנוער "עזרא", שנסגר ב־1937 בפקודת השלטון הנאצי.
תולדות הקהילה > בשואה

בעת עליית אדולף היטלר לשלטון
ב-1933, מנו יהודי טרויכטלינגן 119 נפש, שהם קרוב ל-3% מהאוכלוסייה.
ב-1935 חויבה הקהילה לפנות את בניין בית הספר. בשנת 1936 החלה סדרת התנכלויות ליהודים, שכללה ניפוץ חלונות בית הכנסת, מניעת יהודים מנסיעה ברכבת, והוצאת ילדים יהודים מבתי הספר, שהוכרזו "נקיים מיהודים".
ב-1937 החלו להיסגר עסקים וחנויות יהודיים, בעקבות הגבלות וחרמות שהוטלו עליהם. כתבות אנטישמיות החלו להתפרסם בעיתון המקומי.
ב-9 בנובמבר 1938, במסגרת אירועי ליל הבדולח, פרצו קבוצות של האס אה יחד עם גרמנים מקומיים לבתי יהודים וביצעו מעשי שוד, ביזה, השחתה ואלימות, ועל קירות הבתים רוסס הגרפיטי "נקמה בעד הרצח בפאריס" (הרצח של הדיפלומט הנאצי ארנסט פום ראט בידי היהודי הרשל גרינשפן שהייתה האמתלה לפרוץ ליל הבדולח). תועד מקרה של רופא יהודי זקן שהתאבד בעקבות ההתעללויות שעבר.
בית הכנסת על כל תכולתו, וכן המקוה וכמה בתים נוספים, הועלו באש. יהודים שלא הספיקו להמלט נכלאו, ועם שחרורם נאלצו להיפטר מנכסיהם ורכושם ולעזוב את טרויכטלינגן. השלטון המקומי הפקיע את הקרקע של מבני הציבור היהודיים. עד סוף שנת 1938 עזבו את העיר כל היהודים מלבד שניים. הם נמלטו למקומות אחרים בגרמניה ובהולנד, כולל מחנות פליטים (ורובם נספו בשואה), ומיעוטם לארצות הברית. יהודים בודדים עלו לארץ ישראל.
היהודים לא שבו לעיר לאחר המלחמה, וכיום בית העלמין הוא השריד היחיד שנותר בעיר, והוא מתוחזק בידי "ארגון הקהילות היהודיות של בוואריה". ב-2012 חוללו כמה קברים בבית הקברות.
בנובמבר 2009, במלאת 71 שנה לליל הבדולח, הוקמה בטרויכלינגן ביוזמתם של תושבים בני המקום, אנדרטה לזכרן של המשפחות היהודיות שחיו בעיירה עד השואה.
חיי הדת

באמצע המאה ה-18 שימשה טרויכטלינגן כמקום מושב הדיין המחוזי.
לפרקים, לא הייתה קהילת טרויכטלינגן קהילה עצמאית אלא סונפה לקהילות המרכזיות במחוז, לרוב שוואבך ולעיתים אנסבך. בין השנים 1789–1820 כיהן כרב עצמאי בעיר ר' יעקב משולם פייסט. אחריו כיהן חתנו ר' יצחק אייזיק סקוּטש, עד לפטירתו בשנת 1873 (ה'תרל"ג).
לקריאה נוספת

ולטר קלר, Jüdisches Leben in Treuchtlingen : Geschichte und Geschichten, ‏ 2008. (בגרמנית)
Michael Wildt, Violence Against the Jews in Germany 1933-1939, בתוך: דוד בנקיר (עורך), "Probing the Depths of German Antisemitism: German Society and the Persecution of the jews, 1933–1941", יד ושם, ירושלים 2000, עמ' 181–209.
הערות שוליים

↑  חיים לב, גרמניה: מצבות נופצו בבית הקברות היהודי, באתר ערוץ 7, כ"ד באב ה'תשע"ב.
↑  ראו אצל הרב בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, חלק א', בני ברק ה'תש"ע, עמ' 379.
↑  ראו אודותיו: איש תבונה: ספר זיכרון לרבי יואל קלוגמאנן, ניו יורק ה'תשע"ה, עמ' 600-601.
טרויכטלינגן בבקעת הקהילות, יד ושם
צריפי לפורטובו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סימן נוף, בניין 
 כתובת:  Москва, Красноказарменная улица, 4/1, строение 1 
 מיקום:  לפורטובו 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1830
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־30 של המאה ה־19 
 קואורדינטות:  55°45′29″N 37°41′30″E﻿ / ﻿55.75807305°N 37.69169235°E﻿ / 55.75807305; 37.69169235
 he
 
צריפי לפורטובו (ברוסית: Лефортовские казармы) הוא כינויו של מבנה היסטורי המורכב משלושה בתים במוסקבה המכונים "הצריפים האדומים" (שני הבתים האחרים הם בנייני שירות של ארמון יקתרינה במוסקבה). נבנה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19. עד אוקטובר 1917 שיכן הבניין את הגדוד הקיסרי השלישי של מוסקבה.
כיום (2020), המבנה מאכלס את גדוד פראוברז'נסקי 154 של משמר הקרמלין. קודם לכן שכן שם גם אנסמבל הזמר והמחול האקדמי של המחוז הצבאי של מוסקבה. הבניינים שופצו במהלך בניית מנהרת לפורטובו בעלות שהסתכמה ביותר מ-800 מיליון רובל.
גלריה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| צריפי לפורטובו | מגרש המצעד | גרם מדרגות קדמי | הכניסה הראשית |
צ'יזלהרסט

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ברומלי 
 אוכלוסייה:  14,831
 קואורדינטות:  51°24′54″N 0°04′44″E﻿ / ﻿51.415°N 0.0789°E﻿ / 51.415; 0.0789
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסצ'יזלהרסט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסצ'יזלהרסט(למפת רובע ברומלי רגילה) צ'יזלהרסט(למפת רובע ברומלי מוגדלת) צ'יזלהרסט
 
רחוב במרכז הפרבר
מערות צ'יזלהרסט
תחנת הרכבת
צ'יזלהרסט (באנגלית: Chislehurst) היא פרבר ברובע ברומלי, שבדרום-מזרח לונדון החיצונית, בין בקסלי וגריניץ'. מרכז הפרבר נותר כאזור לשימור מאז 1888‏ והפך לאתר פופולרי לטיולי-יום ממרכז לונדון, בזכות אווירתו הכפרית וריבוי הגנים והפארקים. בין 1894 ל-1934 היה הפרבר עיר במסגרת מחוז קנט.