stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייר ואן הוידונק
הערות שוליים

↑  טורקיה: פייר ואן הוידונק סיכם בפנרבחצ'ה, באתר ynet, 12 ביולי 2003
↑  הידינק מאמן הולנד, דני בלינד יחליפו אחרי היורו, באתר ערוץ הספורט, 1 באוגוסט 2014
| נבחרת הולנד – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ.דה בור •  5 ניומן •  6 יונק •  7 ר.דה בור •  8 ברגקאמפ •  9 קלייברט •  10 סידורף •   11 קוקו •  12 זנדן • 13 אוייר •  14 אוברמארס • 15 בוחארדה • 16 דווידס • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ואן ברונקהורסט • 20 וינטר • 21 האסלביינק • 22 הספ • מאמן: הידינק |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ.דה בור •  5 ניומן •  6 יונק •  7 ר.דה בור •  8 ברגקאמפ •  9 קלייברט •  10 סידורף •   11 קוקו •  12 זנדן • 13 אוייר •  14 אוברמארס • 15 בוחארדה • 16 דווידס • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ואן ברונקהורסט • 20 וינטר • 21 האסלביינק • 22 הספ • מאמן: הידינק | הולנד |
| נבחרת הולנד – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ. דה בור •  5 זנדן •  6 סידורף •  7 קוקו •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 אוברמארס •  12 ואן ברונקהורסט • 13 קונטרמן •  14 ואן ווסן • 15 בוסוולט • 16 ר. דה בור • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ניומן • 20 וינטר • 21 מקאיי • 22 וסטרוולד • מאמן: רייקארד |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ. דה בור •  5 זנדן •  6 סידורף •  7 קוקו •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 אוברמארס •  12 ואן ברונקהורסט • 13 קונטרמן •  14 ואן ווסן • 15 בוסוולט • 16 ר. דה בור • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ניומן • 20 וינטר • 21 מקאיי • 22 וסטרוולד • מאמן: רייקארד | הולנד |
| נבחרת הולנד – יורו 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 בומה •  5 ואן ברונקהורסט •  6 קוקו •  7 ואן דר מיידה •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ואן ניסטלרוי •   11 ואן דר וארט •  12 מקאיי • 13 וסטרוולד •  14 סניידר • 15 דה בור • 16 אוברמארס • 17 ואן הוידונק • 18 הייטינחה • 19 רובן • 20 סידורף • 21 בוסוולט • 22 זנדן • 23 ווטרויס • מאמן: אדבוקאט |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 בומה •  5 ואן ברונקהורסט •  6 קוקו •  7 ואן דר מיידה •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ואן ניסטלרוי •   11 ואן דר וארט •  12 מקאיי • 13 וסטרוולד •  14 סניידר • 15 דה בור • 16 אוברמארס • 17 ואן הוידונק • 18 הייטינחה • 19 רובן • 20 סידורף • 21 בוסוולט • 22 זנדן • 23 ווטרויס • מאמן: אדבוקאט | הולנד |
ואן הוידונק, 2012
פני הארדוויי

אנפרני דאון "פני" הארדוויי (באנגלית: Anfernee Deon "Penny" Hardaway; נולד ב-18 ביולי 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז, הקלע והסמול פורוורד בליגת ה-NBA. תקופותיו המוצלחות ביותר בקריירה היו כאשר שיחק באורלנדו מג'יק ובפיניקס סאנס, ולאורך הקריירה הארדוויי נבחר שלוש פעמים לאחת מחמישיות העונה והשתתף ארבע פעמים במשחק האולסטאר. הוא אף זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה 1996.
ביוגרפיה

הארדוויי נולד בממפיס שבטנסי, וגדל בעיקר אצל סבתו משום שאמו עבדה עד מאוחר. הוא נמשך בילדותו למשחק הכדורגל, אך הפסיק לשחקו מאחר שסבתו לא רצתה שייפגע. כנער שימש הארדוויי כשופט בתחרויות ספורט באחד ממועדוני הספורט בממפיס, והשתתף גם כשחקן בקבוצת הכדורסל של מועדון זה שהיה חבר באיגוד האתלטים החובבים. מאוחר יותר החל הארדוויי לשחק כדורסל במסגרת נבחרת בית ספר תיכון טרידוול בממפיס, במדיה הרשים מאוד – הוא השיג ממוצעים של 36.6 נקודות, 10.1 ריבאונדים, ו-2.8 חסימות בשנתו האחרונה בתיכון, ונבחר לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית מטעם המגזין "Parade".
לאחר סיום לימודיו בתיכון החליט הארדוויי להצטרף לאוניברסיטת ממפיס ב-1990 ובחר בלימודי חינוך. הוא נאלץ להפסיק לשחק כדורסל באופן מקצועי למשך שנה, מאחר שלא היה כשיר להיכנס לאוניברסיטה מסיבות אקדמאיות. הוא החל לשחק במדי אוניברסיטת ממפיס בעונת 1991/1992, אך במהלך העונה הותקף על ידי שודדים ונפגע מירייה ברגלו, מה שהעמיד בסכנה את המשך הקריירה הספורטיבית שלו.
בקיץ 1992 נכלל הארדוויי בנבחרת הפיתוח המיוחדת של ארצות הברית, יחד עם מספר שחקני מכללות כישרוניים נוספים, כדוגמת כריס ובר, אלן יוסטון וג'מאל משבורן. נבחרת זו פעלה במקביל לנבחרת הלאומית של ארצות הברית. הארדוויי החלים מהפציעה ברגלו ושב לשחק בעונת ה"ג'וניור" שלו, 1992/1993. בעונה זו הוא השיג ממוצעים של 22.8 נקודות, 8.5 ריבאונדים ו-6.4 אסיסטים, נכלל בחמישיית העונה ("אול-אמריקן") של ליגת המכללות והיה מועמד לזכייה בפרס שחקן השנה במכללות על שם ג'יימס נייסמית' וג'ון וודן.
לאחר שנתיים באוניברסיטה החליט הארדוויי לעזוב לטובת קריירת כדורסל מקצוענית בליגת ה-NBA. לאות הוקרה על הישגיו תלתה אוניברסיטת ממפיס את מספר חולצתו (25) באולמה. רק עשר שנים מאוחר יותר, ב-2003, חזר הארדוויי לאוניברסיטה והשלים את לימודיו, וקיבל ממנה תואר בוגר אוניברסיטה.
קריירה ב-NBA > פיניקס סאנס

כאשר הצטרף לפיניקס בפתיחת עונת 1999/2000, יצר הארדוויי חוליית גארדים חזקה בקבוצה, יחד עם ג'ייסון קיד שצבר לזכותו גם הוא הופעות במשחק האולסטאר. עם זאת, פציעות מהם סבלו הארדוויי וקיד הגבילו אותם ל-45 משחקים בלבד בהם שיחקו יחד. הארדוויי הופיע ב-60 משחקים בסך הכול במהלך העונה והשיג ממוצעים של 16.9 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים, וסייע לפיניקס לסיים במקום החמישי במערב עם מאזן של 53 ניצחונות ו-29 הפסדים. על אף פציעתו של קיד לקראת סיום העונה, הארדוויי הוביל את קבוצתו לניצחון על האלופה המכהנת סן אנטוניו ספרס בסיבוב הפלייאוף הראשון, אך הודח עמה בחצי גמר המערב מול לוס אנג'לס לייקרס, אשר הובלה על ידי חברו לקבוצה לשעבר שאקיל אוניל. ממוצעיו בפלייאוף עמדו על 20.3 נקודות, 5.7 אסיסטים ו-4.9 ריבאונדים.
על אף שנתלו ציפיות רבות להצלחה בהארדוויי ובפיניקס לפני פתיחת עונת 2000/2001, הוא נאלץ לעבור ניתוח נוסף בשל פציעה בברכו השמאלית, והחמיץ את כל משחקי העונה למעט ארבעה. הארדוויי הבריא לחלוטין לקראת עונת 2001/2002, והשתתף בעונה זו ב-80 משחקים. קיד עזב את הקבוצה לפני אותה עונה ובמקומו הובא סטפון מרבורי. סגנון המשחק של פיניקס הפך למבוסס על זריקות מהירות יותר לסל, בהתאם לסגנון שהביא איתו מרבורי, מה שגרם לעימותים על המגרש בינו לבין הארדוויי. על אף שפתח את העונה בצורה טובה, הארדוויי הפך לראשונה בקריירה לשחקן ספסל, לאחר צירופו של ג'ו ג'ונסון באמצע העונה. הוא השיג ממוצעים נמוכים יחסית עבורו באותה עונה – 12 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים.
על אף שפתח את עונת 2002/2003 כשחקן ספסל, הארדוויי קודם בחזרה לחמישייה הפותחת בשל חוסר יציבות שהפגין ג'ו ג'ונסון במשחקו. הוא תרם רבות מניסיונו הרב לפיניקס, כשהקבוצה הייתה מבוססת לצידו על מספר כוכבים צעירים, כדוגמת מרבורי, אמארה סטודמאייר ושון מריון. הארדוויי החמיץ 24 משחקים באותה עונה בשל פציעה בידו, אך לאחר חזרתו השיג את הטריפל דאבל השני בקריירה שלו – 10 נקודות, 10 ריבאונדים ו-10 אסיסטים במשחק מול דאלאס מאבריקס. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 10.6 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים, ובמשחקי הפלייאוף הודח עם קבוצתו כבר בסיבוב הראשון על ידי סן אנטוניו.
במהלך עונת 2003/2004 נותר הארדוויי שוב מחוץ לחמישייה הפותחת של פיניקס וקיבל כמות דקות משחק מועטה יחסית. בעקבות כך, בין היתר, הוא העמיד ממוצעים נמוכים של 8.7 נקודות, 2.9 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים. לבסוף הועבר הארדוויי בינואר 2004 לקבוצת ניו יורק ניקס יחד עם שני חבריו לקבוצה בפיניקס, מרבורי וסזארי טריבנשקי.
קריירה ב-NBA > סיום הקריירה

הארדוויי ומרבורי שיתפו פעולה בצורה מוצלחת בניו יורק, והקבוצה העפילה למשחקי הפלייאוף של 2004. ב-42 משחקים בהם השתתף בעונה הסדירה במדי הניקס העמיד הארדוויי ממוצעים של 9.6 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים. בסדרת הסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף מול ניו ג'רזי נטס, שיפר הארדוויי במידה רבה את יכולתו והוביל את קבוצתו פעמיים מבחינת הנקודות שקלע, אך הודח עמה לאחר הפסד בסדרה של ארבעה משחקים בלבד.
הארדוויי סבל ממספר פציעות במשך מרביתה של עונת 2004/2005, מה שגרם לכך שהשתתף ב-37 משחקים בלבד, בהם לא פתח כלל בחמישייה. במשך 11 משחקים באמצע העונה הוא קלע 11.9 נקודות בממוצע, וסיים את העונה כולה עם ממוצעים של 7.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים ושני אסיסטים. במהלך עונת 2005/2006 הופיע הארדוויי בארבעה משחקים בלבד של ניו יורק, כאשר ניסה לעבור שיקום של ברכיו הפגועות-תמידית. במשחקים בהם שותף באותה עונה הוא קיבל דקות משחק מועטות ולא תרם לקבוצה משמעותית.
בפברואר 2006 הועבר הארדוויי יחד עם טרבור אריזה בחזרה לאורלנדו, הקבוצה בה רשם את הצלחתו הגדולה, שהעבירה לניו יורק בתמורה את סטיב פרנסיס. הוא שוחרר מהקבוצה מספר ימים לאחר מכן, מבלי ששיחק באף משחק במדיה, בשל סיבות כלכליות. באוגוסט 2007 חתם הארדוויי בקבוצת מיאמי היט תמורת שכר-מינימום לשחקן ותיק, והתאחד בה יחד עם חברו לקבוצה לשעבר באורלנדו, שאקיל אוניל. לאחר ששיחק 16 משחקים במדי הקבוצה הוא שוחרר ממיאמי בחודש דצמבר. בכך סיים הארדוויי את קריירת ה-NBA שלו, שנמשכה כ-14 שנים.
תארים

אליפות המזרח ב-NBA:‏ 1995
מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 1996
חמישיית העונה ב-NBA:
החמישייה הראשונה: 1994/1995, 1995/1996
החמישייה השנייה: 1996/1997
שחקן החודש ב-NBA:‏ נובמבר 1995
בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1995, 1996, 1997, 1998
חמישיית הרוקיז של העונה:
החמישייה הראשונה: 1993/1994
פרסי BMI

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  Broadcast Music, Inc. 
 bmi.com/awards
 
פרסי BMI הם טקסי פרסים שנתיים לפזמונאים, מלחינים ומפיצי מוזיקה בז'אנרים שונים. את הטקסים עורך איגוד Broadcast Music, Inc. ‎ (אנ'), שמושבו בארצות הברית. פרסי ה-BMI ניתן במספר טקסים, בהם:
פרסי BMI הלטיניים
פרסי הפופ של BMI (מאז 1952)
פרסי BMI לקולנוע ולטלוויזיה. ניתנים מאז 1985 למלחינים הטובים ביותר של מוזיקה לסרט או לתוכנית טלוויזיה. אין מועמדויות לפרס, והזוכים חייבים להיות חברים באיגוד BMI.
פרסי BMI לרית'ם אנד בלוז ולהיפ הופ
פרסי BMI של לונדון
פרסי הקאנטרי של BMI
פרסי BMI למוזיקה נוצרית
ופרסי BMI ל"חלוצי מוזיקת הגוספל".
פרס המלחין הצעיר של BMI מוענק למלחיני מוזיקה קלאסית צעירים מאז 1951. זכו מלחינים כמו פיליפ גלאס (1959), ג'ון אדמס (1970), סטיבן ג'פה (אנ') (1974), ג'ונתן אליוט (אנ') (1985, 1987) ומייסון בייטס (אנ') (2003).
הערות שוליים

↑  "BMI Awards". BMI.
↑  "Genres: BMI Student Composer Award Winners". BMI.com.
↑  Swayne, Steve (באפריל 2014). Orpheus in Manhattan: William Schuman and the Shaping of America's Musical Life. Oxford University Press. ISBN 9780199367849. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלקודוס

| פלקודוס |
| --- | --- |
  למעלה שלד של פלקודוס, למטה איור של פלקודוס
תקופה
טריאס תיכון 245–235 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלקדונטים
משפחה:: Placodontidae
סוג:: פלקודוס
שם מדעי
 Placodus

פלקודוס (שם מדעי: Placodus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מקבוצת הזאורופטריגיים שחי במימי הטריאס לפני 235–245 מיליון שנה. מאובני היצור התגלו במרכז אירופה (בגרמניה, פולין, צרפת והולנד) ובסין.
היצור הגיע לאורך 2 מטרים, והיה בעל מבנה כבד עם צוואר קצר וגולגולת חזקה בעלת שיני איזמל חזקות שנועדו לאחוז ולעקור דברים קשיחים ומאחוריהם שיניים שטוחות ורחבות שעזרו למעוך אותו. גופם לא הותאם במלואו לחיים בים, והיו להם גפיים של יצורי יבשה. במים הם נעו בעזרת הזנב הארוך וייתכן שהוא חי בדומה ללוטרת הים המודרנית.
ליצור זה היו חוליות רבות, עצמות כבדות ודחוסות ושורת עצמות לאורך עמוד השדרה. מבנה זה עזר ליצור הן בהתגוננות מטורפים והן בהיצמדות לקרקעית הים, שם הוא חיפש צדפות, סרטנים ויצורים דומים עם קונכיות שהוא ריסק בלסתותיו.
ביבשה היצור היה איטי בגלל מבנהו הכבד, כך שרוב זמנו הוא היה במים ואולי עלה לחופים להתחמם או לנוח.
פלקאו

ערך זה עוסק בכדורגלן עבר ברזילאי ומאמן. אם התכוונתם לכדורגלן קולומביאני, ראו .
פאולו רוברטו פלקאו (בפורטוגזית: Paulo Roberto Falcão, נולד ב-16 באוקטובר 1953 במדינת סנטה קטרינה בברזיל) הוא כדורגלן ומאמן עבר ברזילאי, וכיום פרשן כדורגל.
פלקאו החל את הקריירה שלו במועדון הספורט אינטרנסיונל בעיר פורטו אלגרה ובו שיחק מ-1973 עד 1980 וזכה בשלוש אליפויות, ב-1975, 1976 ו-1979. לאחר מכן עבר לרומא וזכה עם המועדון באליפות איטליה ב-1983. אחר כך חזר לשחק בברזיל וסיים את הקריירה שלו בסאו פאולו ב-1986. עם נבחרת ברזיל שיחק במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986.
פלקאו גם פעל כמאמן כדורגל אך ללא הישגים מיוחדים. בין 1990 ו-1991 היה מאמן נבחרת ברזיל ולאחר מכן מאמן קלוב אמריקה בין 1991 ו-1993. פלקאו גם אימן את נבחרת יפן ב-1994.
במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
ב-2011 היה מאמנה של אינטרנסיונל ובשנת 2012 היה מאמן באהיה.
פומה (נגמ"ש גרמני)

| --- | --- |
 נגמ"ש הלחימה פומה בתצורת מיגון מלאה (רמה C).
 מידע כללי
 סוג:  נגמ"ש לחימה
 מדינה מייצרת:  גרמניה גרמניה
 יצרן:  ריינמטאל 
 מחיר:  כ-7 מיליון דולר
 שנת ייצור:  2009
 דגם קודם:  מארדר
 יחידות שיוצרו:  332 
 מידע טכני
 אורך:  7.4 מטר
 רוחב:  3.7 מטר
 גובה:  3.6 מטר
 משקל:  31.5 טון (43 טון עם מיגון משודרג)
 מהירות:  70 קמ"ש
 טווח פעולה:  600 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 1,100 כוח סוס
 שריון:  שריון מרוכב מודולרי
 צוות:  3 בנוסף ל-6 לוחמים
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 30 מ"מ (MK30-2).
 חימוש משני:  משגר טילים נגד טנקים ספייק. מקלע בקליבר 5.56 מ"מ מדגם הקלר וקוך MG4 רומה רימונים 76 מ"מ
 
פומה (בגרמנית: Puma) הוא נגמ"ש לחימה אשר פותח בגרמניה במהלך שנות ה-2000, והחל להיקלט בבונדסוור בשנת 2010 כמחליף למארדר הוותיק.
נגמ"ש הפומה הוא המשך ישיר לתפיסה הגרמנית המעדיפה נגמ"שי לחימה לסיוע כוחות שריון על פני רק"מים ממוגנים להסעת חיילים בשדה הקרב. הנגמ"ש כולל מספר מאפיינים חדישים כמו שריון מרוכב מודולרי המאפשר שינוי תצורת השריון לפי הדרישה בשטח, בנוסף לפלטפורמה מודולרית המאפשרת שימוש בנגמ"ש בייעודים שונים (מה שמאפיין רק"מים מודרניים רבים).
פיתוח

נגמ"ש הלחימה פומה פותח בשיתוף פעולה בין חברת ריינמטאל וקראוס-מפאי ווגמן (KMW) במהלך שנות ה-2000 כחלק מפרויקט 'נגמ"ש הלחימה החדש' (neuer Schützenpanzer) שהחל בשנת 1998. בשנים שקדמו לתחילת פרויקט זה, היה ניסיון לפתח פלטפורמה כוללת יותר שתהווה בסיס לכלל צורכי הכוחות המשוריינים, פרויקט שנקרא 'הפלטפורמה המשוריינת החדשה' (Neue Gepanzerte Plattformen‏; 'NGP') והחל באמצע שנות ה-90. בשנת 2001 נזנחה הפלטפורמה המשוריינת לטובת נגמ"ש הלחימה, מספר חודשים לאחר מכן הזמין הצבא הגרמני 5 נגמ"שי פומה לבחינה ואימון.
בנובמבר 2007 אושרה הזמנה של 405 נגמ"שי פומה (בנוסף לחמישה שכבר נקלטו) במחיר שלושה מיליארד אירו, כאשר תחילה נקרא הנגמ"ש 'כיפוד' (Igel) ו-'פנת'ר' (Panther). זוג הנגמ"שים הראשון מהזמנה זו נקלטו בבונדסוור בדצמבר 2010, כאשר לפי התוכנית עד שנת 2020 עתידים כלל הנגמ"שים שהוזמנו להיקלט ולהחליף לחלוטין את המארדר כנגמ"ש הלחימה העיקרי של כוחות הפאנצרגרנדיר בצבא היבשה. ביולי 2012 צומצמה ההזמנה ל-350 כלים בלבד ושלוש שנים לאחר מכן ביולי 2015, שולבו הנגמ"שים הראשונים באופן מבצעי בצבא לאחר שהצוותים המפעילים והטכניים אומנו לשימוש בפומות.
מאפיינים

מיגון: נגמ"ש הפומה כולל מערכת מיגון מודולרי שמאפשר להתאים את רמת המיגון לפעילות, בכך לשמור על משקל נמוך ומהירות גבוהה במצבים בהם לא נדרש מיגון רב. תחילה פותחו שלוש רמות מיגון; רמה A שכוללת את המיגון הבסיסי של הכלי (במשקל כולל של 31.5 טונות), רמה C שכללה תוספות מיגון לצידי הכלי ולצריח מה שהוסיף עוד 9 טונות למשקל הכלי ורמה B שפותחה כדי לאפשר משקל ביניים להובלה ברכבת או מוביל רק"ם, אך לבסוף גם המשקל של מיגון רמה C איפשר להוביל את הכלי ולכן לא היה צורך ברמה B. רמת המיגון הבסיסית מאפשרת מיגון כנגד קליעי 14.5 מ"מ בצידי הנגמ"ש, המיגון הקדמי מאפשר הגנה כנגד פגזים בקוטר בינוני ומטענים חלולים. רמת המיגון הגבוהה (רמה C) מעלה את המיגון בצידי הכלי לרמת קדמת הכלי ומשפרת את המיגון העליון כנגד פצצות מרגמה ופגזי ארטילריה קטנים.
חימוש: החימוש העיקרי של הפומה הוא תותח אוטומטי 30 מ"מ ריינמטאל מסוג MK 30-2/ABM, בעל קצב אש של 200 כדורים בדקה ובטווח של עד 3,000 מטרים. התותח מורכב בתוך צריח בלתי-מאויש עם מחסנית של 200 כדורים מוכנים לירי ועוד מחסנית אחת באחסון להחלפה. לצד התותח מורכב מקלע הקלר וקוך 5.56 מ"מ MG4, עם אופציה להתקין במקומו מקלע 7.62 MG3. בחלקו האחורי של הנגמ"ש מורכב רומה רימונים 76 מ"מ, אשר מצריך משני לוחמים לפתוח את הדלת האחורית ולבצע ירי מתוך הכלי. בנוסף, ניתן להרכיב על צריח הפומה משגר נ"ט מסוג ספייק (LR).
ניידות: יעודם של הנגמ"שים בשדה הקרב הוא בסיוע ובלחימה לצד טנקי המערכה, עם זאת נגמ"שים רבים לאורך השנים לא כללו את אותן יכולות ניידות, עבירות או מהירות של טנקי המערכה וכך לא עמדו בקצב הלחימה. הפומה פותחה כדי לתקן זאת עם מערכת זחלים ומנוע המאפשרים לפומה לעמוד בקצב של טנק המערכה הגרמני הלאופרד 2. גלגלי הפומה (בוגים) מותקנים באופן אסימטרי כדי ליצור יותר יציבות, הם מורכבים על מערכת מתלים הידראולית המשפרת את עבירות הנגמ"ש ואת נוחות הצוות בתנאי שטח קשים יותר. הפומה כוללת מנוע סולר 1,100 כ"ס של חברת MTU, מה שהופך את הפומה לאחד הרק"מים בעלי המנוע העוצמתי ביותר כיום.
ראו גם

ווריור (נגמ"ש) - נגמ"ש לחימה בריטי
בראדלי - נגמ"ש הלחימה המקביל של צבא ארצות הברית
BMP-3 - נגמ"ש לחימה מתוצרת רוסיה
הערות שוליים

↑  סידני פרידברג, "CBO To Army: Scrap Ground Combat Vehicle, Buy German Puma", אתר Breaking Defense‏ 2 באפריל 2013.
↑  הצריח כולל את המיגון הבסיסי של רמה A וללא תוספות המיגון המודולרי של רמה C.
↑  קליעי 14.5 מ"מ נפוצים במקלעים כבדים תוצרת רוסיה, שווי ערך לקליעי 0.50 (12.7 מ"מ) הנפוצים במקלעים כבדים של ארצות הברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7532316-3 
מבט לתא הלחימה של הפומה, דרך הפתח האחורי של הכלי.
צריח הפומה עם תותח ה-30 מ"מ האוטומטי.
פטר ז'ול

פֶּטֶר אנטוניו ז'וּל (בקרואטית: Peter Antonio Žulj; נולד ב-9 ביוני 1993) הוא כדורגלן אוסטרי ממוצא קרואטי המשחק בעמדת הקשר המרכזי וההגנתי בקבוצת צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים

ז'ול התחיל את דרכו במחלקת הנוער של ראפיד וינה, אך מעולם לא שיחק בקבוצה הבוגרת שלה. לאחר תקופות השאלה בליגה האוסטרית הראשונה, בגרודיג והארטברג, הוא הצטרף לוולפסברגר אק מהבונדסליגה האוסטרית בינואר 2014.
ב-9 במאי 2018, הוא שיחק במשחק בו שטורם גראץ ניצחה את רד בול זלצבורג בהארכה וזכתה בגביע האוסטרי 2017/2018.
בינואר 2019, הוא חתם על חוזה לשלוש וחצי שנים עם אנדרלכט. ב-11 בינואר 2021, הוא הושאל לגוזטפה מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-23 ביוני 2021, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים עם איסטנבול בשאקשהיר. ב-12 בינואר 2022, הוא הושאל לפהרוואר מהליגה ההונגרית הראשונה.
ב-1 בספטמבר 2022, ז'ול הצטרף לצ'אנגצ'ון יאטאי מהליגה הסינית העליונה.
קריירה בינלאומית

בפברואר 2014, זומן ז'ול לראשונה לסגל נבחרת אוסטריה הצעירה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אוסטריה בניצחון 0–4 על לוקסמבורג ב-27 במרץ 2018.
חיים אישיים

ז'ול נולד בולס, אוסטריה, והוא ממוצא קרואטי. פטר ז'ול הוא אחיו הצעיר של רוברט ז'ול, שהוא גם כדורגלן מקצועי.
תארים

הגביע האוסטרי: 2017/2018
קבוצת השנה בבונדסליגה האוסטרית: 2017/2018
הערות שוליים

↑  Hrvatski jezični portal, hjp.znanje.hr
1 2  SPOX.com | Sport-News | Video-Highlights | Livestreams | Aktuelles, www.spox.com
1 2  Albert Schneider, Sturm gewinnt zum fünften Mal ÖFB-Cup, Sky Sport Austria, ‏2018-05-09 (ב־)
↑  Peter Žulj signe un contrat au RSC Anderlecht | RSC Anderlecht, www.rsca.be (בצרפתית)
↑  Peter Žulj leaves on loan to Göztepe SK | RSC Anderlecht, www.rsca.be (באנגלית)
↑  Peter Zulj is the new player of MOL Fehérvár, fehervarfc.hu (בהונגרית)
↑  你好，祖伊、贺惯、芦宁！欢迎加盟长春亚泰, dongqiudi.com
↑  Zulj im U-21 Nationalteam - WAC - Tradition seit 1931, web.archive.org, ‏2014-04-24
↑  UEFA.com, The official website for European football, UEFA.com (באנגלית)
↑  Bundesliga.at - Das Team der Saison 2017/18, www.bundesliga.at
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטר ז'ול".
פרנק בלייכמן

| --- | --- |

בלייכמן, 1945
 לידה:  11 בדצמבר 1922 כ"א בכסלו ה'תרפ"ג קמיונקה, הרפובליקה הפולנית השנייה הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  27 בדצמבר 2018 (בגיל 96) י"ט בטבת ה'תשע"ט מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית 
 
פרנק אפריים בלייכמן (11 בדצמבר 1922 – 27 בדצמבר 2018) היה מנהיג יהודי-פולני בארגון קומוניסטי חמוש במהלך מלחמת העולם השנייה, פרטיזן וניצול שואה. לאחר המלחמה, הוא עבר לארצות הברית, לעיר ניו יורק. הוא נפטר במנהטן ב-27 בדצמבר 2018, בגיל 96.
קורות חיים

פרנק בלייכמן נולד בקמיונקה, פולין אביו היה סוחר גרעינים ותבואה וסבתו ניהלה מרכול. חייו היו שלווים עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. כאשר פרצה המלחמה הוא היה בן 16.
למרות הצווים שהגבילו את נסיעות היהודים מחוץ לקמיונקה ודרשו מיהודים להזדהות באמצעות ענידת סרטי זרוע, בלייכמן לקח מספר סיכונים כדי לעזור להוריו ולששת אחיו ואחיותיו. הוא רכב על אופניו ללא הסרט בעודו מסכן אותו ואת משפחתו. רוב נסיעותיו היו מהחוות והכפרים השכנים ללוברטוב (תשע וחצי קילומטרים מזרחה) וללובלין (תשע עשרה קילומטרים דרומה) שם קנה ומכר סחורות כמו דבש, תרנגולות, חמאה, דגנים, בשר, טבק, צמר וסוכר.
בלייכמן הצליח להתאקלם בקרב האוכלוסייה מבלי להיות מוכר כיהודי (הוא סירב לענוד את סרט מגן דוד ונסע ללא האישורים הנדרשים). הוא הוטל לעבוד יומיים בשבוע באחוזה סמוכה עם יבולים, אך במקום זאת הוא שילם למישהו שימלא את מקומו והמשיך לעסוק במסחר מחתרתי.
באוקטובר 1942 הודיעה המועצה היהודית של קמיונקה (היודנראט) לתושבים היהודים שעתידם להתיישב מחדש בגטו לוברטוב. בלייכמן ברח מהעיירה ומצא מקלט אצל חוואי גוי בכפר קירצ'קובקה שהציע לו סיוע (משפחתם של אלכסנדר וסטניסלבה גלוס, ששמם נרשם בין שמות חסידי אומות העולם). זמן קצר לאחר מכן, גילה כי יהודי קמיונקה לא הועברו לגטו לוברטוב אלא הועברו למחנות השמדה. בלייכמן שמע שביער מסתתרת קבוצת יהודים, אז לאחר יומיים עם האיכר, הוא הצטרף לקבוצת יהודים שהתחבאו ביערות, יותר ממאה יהודים שחיים במאהל של בונקרים קטנים ביער.
עם הזמן, גדלה היחידה תחת פיקודו של בלייכמן, אך הוא הבין כי הקבוצה עדיין נמצאת בסכנה מתמדת. הוא עודד את הקבוצה להקים יחידת הגנה בעזרת קלשונים שתשמור על המחנה למרות שלא היה להם נשק חם. ועדיין, בדצמבר 1942 הצליחה הקבוצה לרכוש נשק חם מאיכר פולני מקומי. בסוף ינואר קיבלו בלייכמן וכמה מחבריו הפרטיזנים היהודים מחסה מהאיכר הפולני בולסלב דוברובסקי, אולם הגרמנים פשטו על המקלט שלהם ויהודים רבים נהרגו, יחד עם דוברובסקי שהוצא להורג על ידי גרמנים זמן קצר לאחר מכן.
באביב 1943 נתקל בלייכמן בשמואל גרובר. הקבוצה של גרובר הייתה מורכבת מגברים שלחמו בצבא הפולני וידעו להשתמש בחומרי נפץ ובמוקשים, ושתי הקבוצות חברו יחד והפכו לכוח לוחם יעיל יותר. בשנת 1943, הצטרף הצבא הפולני ליחידה וסיפק לה אספקה ותמיכה שהובאה במצנחים על ידי חיל האוויר הסובייטי. היחידה, חמושה כעת בנשק יעיל: רימוני יד, חומרי נפץ, מוקשים, מקלעים ותחמושת, לחמה בגרמנים ביעילות רבה יותר.
בשנת 1944, קיבלה היחידה הוראה לנוע מזרחה ולהצטרף לפרטיזנים של פרצ'ב, בפיקודו של יחיאל גרינשפן. גרובר מונה לסגן מפקד, ובלייכמן, בגיל 21, מונה לסגן מפקד. ביולי 1944 התקדם הצבא האדום הסובייטי ממזרח ונכנס ליער פרצ'ב. לאחר כניסת הצבא האדום לאזור, השתתפה היחידה בכיבוש העיר לובלין.
לקראת סוף המלחמה ומיד לאחר מכן (אפריל עד 19 ביולי 1945) בלייכמן עבד במשטרה החשאית הפולנית (המשרד לביטחון פנים), כראש הזמני של מחלקת בתי הכלא והמחנות במשרד לביטחון הציבור של מחוז קיילצה.
לאחר המלחמה נישא לאישה יהודייה בשם צסיה פומרנץ, ויחד הם היגרו לארצות הברית. בלייכמן מצא עבודה כבנאי בניו יורק, ובשאר זמנו עסק בכתיבת ספר זיכרונותיו בשם "עדיף למות נלחם".
בלייכמן פרסם את ספרו בנובמבר 2009, אשר תואר כשנוי במחלוקת בפולין, שם הוא הוביל למספר מחלוקות.
קורות חיים > המחלוקת על ספרו

לאחר פרסום ספר הזיכרונות שלו בפולין, חלק מהדיווחים שלו הקשורים לאינטראקציות שלו ושל יחידתו עם צבא הבית, היחידה הדומיננטית ביותר במלחמה נגד הגרמנים בשטחי פולין הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה, הוכחו כשנויים במחלוקת. סטניסלב אהרונסון, קצין פולני-יהודי לשעבר של הארמייה קריובה, כינה את ההאשמות המועלות בספר נגד צבא הבית כ"אבסורדיות", דעה שאושרה על ידי ההיסטוריונים יאן ז'רין ווולדמר פרוך. עקב כך, תיאוריו של בלייכמן על פעילותו בהתנגדות קומוניסטית נחקרו, ונמצא כי הוא היה חבר בארגון הצבאי המחתרתי הקומוניסטי "ארמייה לודובה", שהתמקדה בהשגת אספקה בכוח מהאוכלוסייה המקומית והתעמתה עם ההתנגדות הפולנית. לטענתם, החלק האבסורדי ביותר בספרו, הוא כי בלייכמן מזכיר שבשלב מסוים ירה למוות בשני חיילי הארמייה קריובה, דבר שהוביל לדרישות שהמקרה ייחקר על ידי הרשויות. דובר המכון הפולני לזיכרון לאומי הכריז שספרו של בלייכמן ייחקר כדי לקבוע אם הוא אשם בפשעים קומוניסטיים. התיק תואר כפתוח נכון לפברואר 2019.
הערות שוליים

↑  "Obituary: Frank Blaichman died on December 27th". The Economist. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2024-04-08.
↑  הלוחם היהודי במלחמת עולם השנייה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-2
↑  Content Admin, Frank Blaichman, Jewish Partisan Educational Foundation, ‏2016-12-07 (באנגלית)
1 2 3 4  Frank Bleichman, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
1 2  Wayback Machine, web.archive.org
↑  Frank Blaichman’s Biography | Facing History & Ourselves, www.facinghistory.org, ‏2016-05-13 (באנגלית)
↑  Frank Blaichman | AmericansAll, americansall.org
↑  הלוחם היהודי במלחמת עולם השנייה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם ה־2
↑  Frank Blaichman, Rather Die Fighting: A Memoir of World War II, Simon and Schuster, 2011-04-01, ISBN 978-1-62872-786-9. (באנגלית)
↑  Rather die fighting : a memoir of World War II / Frank Blaichman ; introduction and maps by Martin Gilbert | Book | Frank Blaichman | The National Library of Israel, www.nli.org.il (באנגלית)
↑  AK była antysemicka – ubek oskarża w książce | rp.pl, web.archive.org, ‏2012-10-04
↑  Blajchman chwalił się, że jego oddział mordował żołnierzy AK, wpolityce.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308629105171  PLWABN: 9810668925605606  ISNI: 0000 0000 7906 7451  LCCN: n2009005480  VIAF: 61031645   WorldCat (עם VIAF): 61031645
פלטה (מגן)

פלטסט עם פלטה
פֶּלְטָה (ביוונית: πέλτη) היה מגן שהיה נפוץ ביוון העתיקה. מדובר במגן לא גדול בקוטר של כ-60 ס"מ. המגנים מתוארים בצורת סהר בציורים יווניים, אך קסנופון מציין שהם היו עגולים. למגן הייתה ידית נשיאה מרכזית אחת או במקרים אחרים שתי בקצות המגן שאליהן הושחלה היד לאחיזה איתנה יותר. לעיתים נוספה רצועה לנשיאת המגן על הכתף.
המגן היה בשימוש נרחב של חיל הרגלים הקל ובמיוחד של הפלטסטים שלהם גם העניק את שמם.
המגן של הפזטיירוי גם כן נקרא פלטה בגלל גודלו הקטן.
פרנק בראדשו

פרנסיס בראדשו (אנגלית: Francis Bradshaw;‏ 31 במאי 1884 בשפילד - 1950 בקירוב בטאונטון שבסאמרסט) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.