stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורלנדו
אקלים

באורלנדו שורר אקלים סובטרופי לח כמו חלק גדול מדרום ארצות הברית. באורלנדו ישנן שתי עונות, עונה חמה וגשומה, הנמשכת ממאי עד סוף ספטמבר, ועונה חמה ויבשה מאוקטובר עד אפריל. האקלים החם והלח של האזור נגרם בעיקר מגובהו הנמוך, מיקומו הקרוב יחסית לחוג הסרטן ומיקומו במרכז חצי האי. מאפיינים רבים המשפיעים על האקלים בעיר הם תוצאה מקרבתה של העיר אל זרם הגולף, הזורם סביב חצי האי פלורידה.
בעיצומה של עונת הקיץ הלחה של אורלנדו, הטמפרטורות נעות סביב ה-32–36 מעלות צלזיוס, ואילו הטמפרטורות הנמוכות באותם חודשים נעות בין 23–26 מעלות צלזיוס. החלון הממוצע לטמפרטורות כאלה הוא בין 19 באפריל ל-11 באוקטובר. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה בעיר היא 39 מעלות צלזיוס, ב-8 בספטמבר 1921. במהלך חודשים אלה, סופות רעמים חזקות מתרחשות כמעט מדי יום, בעיקר בשעות אחר הצהריים. סערות אלה נגרמות כתוצאה מאוויר המגיע ממפרץ מקסיקו ומהאוקיינוס האטלנטי המתנגשים מעל מרכז פלורידה. לעיתים התנגשויות אלו גורמות לגשם כבד (לפעמים כמה סנטימטרים לשעה), רוחות עוצמתיות וכן ברד כבד.
בעונה הקרירה יותר בעיר, הלחות נמוכה בהרבה והטמפרטורות מתונות יותר ויכולות להשתנות ביתר קלות. הטמפרטורה הממוצעת היומית החודשית בינואר היא 14 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות צונחות אל מתחת לאפס בממוצע בכ-2.4 לילות בלבד בשנה. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה בעיר היא -5, שנמדדה ב-28 בדצמבר 1894. מכיוון שעונת החורף יבשה וטמפרטורות נמוכות הן לא תופעה שכיחה בעיר, שלג הוא תופעה נדירה בעיר. ההצטברות היחידה שהייתה אי פעם בעיר עצמה מאז החלה שמירת הרשומות הייתה בשנת 1948, אף על פי שהייתה הצטברות מסוימת באזורים מסביב לעיר באירוע שלג שאירע בינואר 1977.כמו גם ב-1989, 2006 ו-2010.
שתי ההתפרצויות הגדולות הקשות ביותר בתולדות האזור של סופות טורנדו היו ב-1998, כתוצאה ממנה נהרגו 42 אזרחים, והתפרצות השנייה ארעה ב-2007 שהרגה 21 אזרחים, שתיהן התרחשו בפברואר.
כלכלה

עיקר כלכלתה של העיר מתבססת על התיירות, המכניסה לאזור מאות מיליוני דולרים בכל שנה. בשנת 2004 הגיעו לעיר כ־48 מיליון תיירים.
בנוסף, בשל הקרבה למרכז החלל קנדי, ממוקמות באזור תעשיות אוויר וחלל רבות.
בשל פארקי השעשועים הרבים בקרבתה, מכונה אורלנדו "גן השעשועים של ארצות הברית". דוגמאות בולטות לכך הם הפארקים דיסניוורלד, יוניברסל סטודיוס אורלנדו, סיוורלד ובוש גרדנס.
תחבורה

באורלנדו נמצאים נמל התעופה הבינלאומי אורלנדו, שהוא נמל התעופה השלישי העמוס ביותר בארצות הברית וה-29 בעולם. נמל התעופה הבינלאומי אורלנדו סנפורד ונמל התעופה העסקי אורלנדו המשמש לטיסות שכר ולתעופה כללית.
עיר מחוברת עם מיאמי בקו רכבת "Brightline".
השכלה

באורלנדו מספר סניפי אוניברסיטאות ומספר מכללות:
אוניברסיטת בארי - בית הספר למשפטים
אוניברסיטת דה-ורי - קמפוס אורלנדו
אוניברסיטת אי אנד אם פלורידה - בית הספר למשפטים
המוסד לטכנולוגיה של פלורידה - קמפוס אורלנדו
אוניברסיטת נובה סאות'איסטרן - קמפוס אורלנדו
מכללת רולינס
המכללה הקהילתית סמינול
אוניברסיטת סטסון
אוניברסיטת פלורידה המרכזית
אוניברסיטת פניקס - קמפוס אורלנדו
המכללה הקהילתית ולנסיה
אתרים באזור

בקרבת העיר נמצאים אתרי תיירות רבים ובהם:
דיסניוורלד
אתר הנופש יוניברסל אורלנדו:
אולפני יוניברסל פלורידה
איי ההרפתקאות
סיוורלד
תחנת רחוב צ'רץ'
מרכז החלל קנדי
מוזיאון הרכבות
המוזיאון לאומנות של אורלנדו
מוזיאון קורנל לאמנות יפה
אולטרהלנד
ערים תאומות

מקסיקו מונטריי, מקסיקו (מ־2002)
הערות שוליים

↑  Jeff Weiner, Gal Tziperman Lotan, Pulse nightclub owner says she won't sell to city, orlandosentinel.com
| דגל פלורידה פלורידה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טאלאהאסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור מפרץ טמפה • ביג בנד • דרום פלורידה • דרום מערב פלורידה • החוף הנשכח • החוף הראשון • הידית של פלורידה • הקיז • חוף האוצר • חוף האיזמרגד • חוף הזהב • חוף החלל • חוף הטבע • חוף השמש • מרכז פלורידה  • צפון מרכז פלורידה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ג'קסונוויל • מיאמי • טמפה • סנט פיטרסבורג • אורלנדו • הייליה • טאלאהאסי • פורט לודרדייל • פורט סנט לוסי • פמברוק פיינס • קייפ קורל • הוליווד • גיינסוויל • מיראמר • קורל ספרינגס • קלירווטר • מיאמי גארדנס • פאלם ביי • וסט פאלם ביץ' • פומפנו ביץ' |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פלורידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550358805171  BIBSYS: 9027401  BNE: XX453804  BnF: cb120066863 (data)  GND: 4119965-0  ISNI: 0000 0004 0429 6208  LCCN: n78085432  MusicBrainz: ec1e55f4-03df-4ba1-a314-1ab959aa3fd6  NARA: 10045827  NKC: ge394581  SUDOC: 077714636  VIAF: 246145424511886830310   WorldCat (עם VIAF): 246145424511886830310
אלכסנדר גאולנד

אלכסנדר אברהרט גאולנד (בגרמנית: Alexander Eberhardt Gauland; נולד ב-20 בפברואר 1941 בקמניץ) הוא עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי גרמני. ממייסדי מפלגת הימין אלטרנטיבה לגרמניה (AfD), דוברה ומנהיגה במדינת ברנדנבורג. הוביל את המפלגה יחד עם אליס ויידל בבחירות הכלליות בגרמניה 2017 שבהן זכתה המפלגה ל-94 מושבים בבונדסטאג.
אלכס זילברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 2000 (בת 23) תל אביב, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכס זילברג (נולדה ב-15 בנובמבר 2000) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

זילברג נולדה וגדלה בשכונת רמת אביב שבעיר תל אביב. היא נכדתו של הבמאי הישראלי יואל זילברג ובתם של יאנה קלמן, מלכת היופי של ישראל לשנת 1995 ודור זילברג, רופא ועורך דין. היא למדה בבית הספר אליאנס תל אביב.
ב-24 באפריל 2022 עלתה לאוויר המיני-סדרה "כל עוד בלבב" בה זילברג מגלמת את דמותה של שני. באותה השנה גילמה את דמותה של בל בעונתה השנייה של סדרת הנוער "בת השוטר".באותה שנה היא גילמה את לו קדר בסדרת הדוקו-דרמה, "מינכן 72".
בשנת 2023 שיחקה בסדרות "מלאך משחית" ו"מג"ב".
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | ערוץ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | כל עוד בלבב | שני | כאן חינוכית | מיני סדרה; תפקיד ראשי |
| 2022 | מינכן 72 | לו קדר |  | סדרת דוקו דרמה |
| 2022–2024 | בת השוטר | בל מון-לייט/ יהודית זוסמן | TeenNick ביס | עונות 2–3 |
| 2023 | מלאך משחית | שוטרת | כאן 11 | תפקיד משני |
| 2023 | מג"ב |  | HOT3 | תפקיד משני |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | כל עוד בלבב, בת השוטר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  בר זגה, יוני פרוים, "גם אם אזכה במיליון, אני אלך ללמוד": ההבטחות של עולם הבידור, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 24 בספטמבר 2022
1 2 3  אבנר שביט‏, המלכה החדשה, באתר וואלה, 21 באפריל 2022
↑  משה אבוטבול, בת השוטר 2: "כך צריך לעשות סדרות נוער בישראל", באתר פרוגי, 16 במאי 2022
אמריקן פאי: החתונה

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  ג'סי דילן 
 הופק בידי:  כריס מור וורן זייד
 תסריט:  אדם הרז
 עריכה:  סטיוארט פפה 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון ביגס שון ויליאם סקוט אליסון הניגן יוג'ין לוי תומאס איאן ניקולס ג'נוארי ג'ונס
 מוזיקה:  כריסטוף בק 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, LivePlanet 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  1 באוגוסט 2003
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  55 מיליון דולר
 הכנסות:  231,449,203 דולר (אוגוסט 2010)
 הכנסות באתר מוג'ו:   americanwedding
 סרט קודם:  אמריקן פאי 2
 סרט הבא:  אמריקן פאי: האיחוד
 www.americanpiemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמריקן פאי: החתונה (באנגלית: American Wedding; ידוע גם כאמריקן פאי 3 או אמריקן פאי 3: החתונה, או בתרגום ישיר: חתונה אמריקאית) הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי אמריקן פאי.
הסרט נכתב על ידי אדם הרץ ובוים על ידי ג'סי דילן. עלילת הסרט מאחדת שוב את החברים מהסרט הראשון והשני, הפעם כדי לחגוג את חתונתם של ג'ים (ג'ייסון ביגס) ומישל (אליסון האניגן).
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-1 באוגוסט 2003 וגרף מעל מאתיים מיליון דולר, עם תקציב הפקה של כ-55 מיליון דולר. דמויות רבות מהסרטים הראשונים לא לקחו חלק בסרט, ביניהם אוז (כריס קליין), שרמן (כריס אוון), הת'ר (מינה סובארי), ויקי (טארה ריד), נדיה (שאנון אליזבת) וג'סיקה (נטשה ליון). מלבד הדמות של אוז שבמקור הופיעה בתסריט אך בעקבות בעיות עם לוח הזמנים הוצא ממנו[דרוש מקור], שאר הדמויות לא הופיעו בשל הקושי ליצור קווי עלילה מעניינים לכל הדמויות הראשיות.[דרוש מקור]
צות השחקנים

ג'ייסון ביגס - ג'ים לוינשטיין
שון ויליאם סקוט - סטיב סטיפלר
אליסון הניגן - מישל פלאהרטי
אדי קיי תומאס - פול פינץ'
תומאס איאן ניקולס - קווין מיירס
ג'נוארי ג'ונס - קדנס פלאהרטי
יוג'ין לוי - נח לוינשטיין, אביו של ג'ים
מולי צ'יק - אמו של ג'ים
דבורה ראש - מרי פלאהרטי
פרד ווילארד - הרולד פלאהרטי
אנג'לה פאטון - סבתא לוינשטיין
אריק אלן קרמר - ביר/מר בלוודר
אמנדה סוויסטן - פרולין ברנדי
ניקי שילר זירינג - השוטרת קריסטל
אלכסיס ת'ורפ - ג'ניפר
ג'ון צ'ו - ג'ון
פרנק רוסלר - בר בק
ג'ניפר קולידג' - ג'נין סטיפלר, אמו של סטיב
הערות שוליים

↑   "אמריקן פאי: החתונה", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
| סדרת סרטי הקולנוע "אמריקן פאי" |
| --- | --- | --- |
| סדרת הסרטים המקורית | אמריקן פאי (1999) • אמריקן פאי 2 (2001) • אמריקן פאי: החתונה (2003) • אמריקן פאי: האיחוד (2012) |  |
| סדרת אמריקן פאי מציגים | אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת (2005) •  אמריקן פאי מציגים: המייל העירום (2006) • אמריקן פאי מציגים: בית בטא (2007) •  אמריקן פאי מציגים: ספר האהבה (2009) • אמריקן פאי מציגים: חוקי בנות (2020) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלסנדרו טאמבליני

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1955 (בן 69) לוקה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  אוניברסיטת פיזה 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית
 alessandrotambellini.it
 
 
אלסנדרו טאמבליני (באיטלקית: Alessandro Tambellini; נולד ב-30 באפריל 1955) הוא פוליטיקאי ופרופסור איטלקי.
טאמבליני נולד בעיר לוקה שבאיטליה. הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
הוא חבר במפלגה הדמוקרטית. נבחר לראש עיריית לוקה ב-20 במאי 2012 ואושר מחדש לקדנציה שנייה ב-25 ביוני 2017.
ב-10 במרץ 2020 הוא הודיע כי נמצא חיובי עבור נגיף SARS-CoV-2.
הערות שוליים

↑  "Elezioni Comunali 2012 - Toscana". repubblica.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Il Sindaco Alessandro Tambellini". lucca.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Alessandro TAMBELLINI". openpolis.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "L' Unione oggi alle primarie per le sfide di Lucca e Carrara". repubblica.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Alessandro Tambellini è il nuovo sindaco di Lucca". loschermo.it. אורכב מ-המקור ב-2017-10-13. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Parola al sindaco Alessandro Tambellini: "Lucca città buona, aperta e solidale"". gonews.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Lucca al centrosinistra dopo 14 anni". repubblica.it. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "ITALIA TOSCANA. Risultati elezioni comunali 2017 a Lucca. A. Tambellini vince le elezioni amministrative con il 50,5% dei voti". Il Sole 24 Ore (באיטלקית). נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tambellini, sindaco di Lucca positivo al Covid-19" (באיטלקית). La Gazzetta di Firenze. 10 במרץ 2020. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
אלה איסטין

אלה איסטין (באנגלית: Ella Eastin; נולדה ב-28 במרץ 1997) היא שחיינית אמריקאית, היא סגנית אלופת העולם בבריכת 25 מטר (וינדזור 2016), במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי. היא שיאנית העולם (2018) במשחים ל-200 יארד פרפר, 200 יארד מעורב אישי ו-400 יארד מעורב אישי.
ביוגרפיה

איסטין נולדה וגדלה באירוויין, קליפורניה. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת סטנפורד בהדרכתו של גרג מיהן.
ביוגרפיה > 2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה איסטין במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.49 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.08 דקות ולא הצליחה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה.
ביוגרפיה > 2016 > שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר 2016 היא זכתה ב-2 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:05.02 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (2:02.90 דקות) ולפני בת ארצה מדיסין קוקס (2:05.93 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:27.74 דקות, אחרי קטינקה הוסו (4:21.67 דקות) ולפני מדיסין קוקס (4:27.78 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.66 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 59.97 שניות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות ארצות הברית בשחייה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2017, תחרות ששימשה גם כמבחנים לאליפות העולם זכתה איסטין במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.89 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.24 דקות ופסלה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, בשלב המוקדמות היא סיימה במקום שלישי בתוצאה של 4:40.56 דקות ובכך לא הצליחה להיכלל במשלחת האמריקאית לאליפות העולם.
ביוגרפיה > 2018

בתחרות שנערכה בפדרל ויי שבוושינגטון ב-24 בפברואר 2018 קבעה איסטין במשחה ל-200 יארד פרפר שיא עולם חדש של 1:49.51 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות המכללות שנערכה בקולומבוס, אוהיו באמצע מרץ היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:50.67 דקות ובמשחה ל-400 יארד מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף של 3:54.60 דקות קייטי לדקי (3:58.29 דקות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר פרפר: 2:09.24 דקות (2017)
200 מטר מעורב אישי: 2:10.89 דקות (2017)
400 מטר מעורב אישי: 4:40.56 דקות (2017)
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

200 יארד פרפר: 1:49.51 דקות (2018), שיא עולם
200 יארד מעורב אישי: 1:50.67 דקות (2018), שיא עולם בעבר
400 יארד מעורב אישי: 3:54.60 דקות (2018), שיא עולם
הערות שוליים

↑  Ella Eastin Breaks Long-Standing American Record in 200 Fly, Swimming World Magazine, 24 February 2018 (באנגלית)
↑  Torrey Hart, 2018 W. NCAAS: Ella Eastin Goes 3:54.60 to Obliterate 400 IM American Record, SwimSwam, March 16th, 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0002-4349-8182  S2AuthorId: 2158190382
אנדרה גיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1908 Faremoutiers, צרפת 
 פטירה:  23 בפברואר 1993 (בגיל 84) סן-ז'רמן-אן-לה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 
אנדרה גיו (בצרפתית: André Guillot‏; 15 באוקטובר 1908 - 23 בפברואר 1993) היה שף צרפתי, השף של מסעדת "אוברז' די וייה מארלי" (l’Auberge du Vieux Marly) במארלי-לה-רואה.
ביוגרפיה

אנדרה גיו נולד ב-1908 בפארמוטייה, בהיותו בן 16 החל לעבוד בבישול, בתחילה כשוליית שף המאפה פרנאן ז'יטו, שף שגרירות צרפת ברומא.
חלקה הראשון של הקריירה שלו שימש כשף בבתים פרטיים, בכלל זה בשירותו של הסופר הסוריאליסטי רמון רוסל (Raymond Roussel), עשיר אנין טעם שלביתו הובאו פירות וירקות מקוט ד'אזור ברולס-רויס. במלחמת העולם השנייה נפל בשבי, אחריה עבד במספר מוסדות ואחר-כך התיישב בנורמנדי במארלי-לה-רואה ב-1952, שם היה שף המסעדה "אוברז' די וייה מארלי". המסעדה הצרפתית בעלת השם הגדול ביותר שמדריך מישלן האדום  התעלם ממנה.
ב-1966 דירג מדריך ג'וליארד את המסעדה כ"מסעדה הטובה ביותר בשכנות לפריז" והיא קיבלה 17.5/20 נקודות במדריך גו מיו ותרנגול שחור מוכתר (הציון הגבוה ביותר) מידי מדריך קלבר.
גיו פרש ב-1972, לימד בישול. בין השפים אותם לימד נכללו ז'אן-מארי אמט, פייר בארדש, ז’אק קאניה, גי ז'דה, אמיל יונג, גי מארטן, מארק מנו, ז'אן-פייר רוברט, אנרי סגן (Henri Seguin) וז’ראר וייה.
אנדרה גיו מוכר כממציאו של הרטבים בלי קמח, על ידי סילוק הרביכה והקמח, הוא הסמיך את הרטבים באמצעות צמצום, ההצלחה נזקפת גם לזכות מתכון מגדנאות מיוחד.
כריסטיאן מיו תיאר אותו כ"הבלתי מובן ביותר מבין השפים הצרפתיים הגדולים ביותר", הוא נחשב כחלוץ המטבח הקל, הרבה לפני עידן הדיאטה.
הוא היה גלוי לב ולא היסס לתקוף מסורות מבוססות היטב, כך למשל תקף את הנוהג להבעיר את המנה לעיניו של הלקוח כהצגה גרידא וגרס שיש לעשות זאת במטבח בלבד.
הוא הלך לעולמו ב-1993 בסן-ז'רמן-אן-לה.
ספריו

La grande cuisine bourgeoise (Flammarion)
La vraie cuisine légère (Flammarion)
לקריאה נוספת

.Larousse Gastronomique. president Gastronomic Comitee: Joel Robuchon, Calrkson Potter, random House, 2001, p. 587.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12286339r (data)  ISNI: 0000 0000 2658 2185  LCCN: n82088296  NTA: 16847364X  SUDOC: 031697070  VIAF: 29596497   WorldCat (עם VIAF): 29596497
אנודת הקרבה

אנודת הקרבה על שלדת ספינה
אנודת הַקְרָבָה, או מוט הקרבה, היא סוג של אנודה מתכתית המשמשת להגנה על גופים מתכתיים מפני שיתוך, ומיועדת להתמוסס כדי להגן על מרכיבים מתכתיים אחרים.
בפשטות, זוהי פיסת מתכת הנוטה לשיתוך המחוברת במעגל חשמלי (על ידי מוצק מוליך, או דרך תמיסה מוליכה) לגוף עשוי ממתכת אחרת שעליו יש להגן. פיסת המתכת להקרבה עוברת שיתוך לפני המתכת המוגנת, ובדרך כלל תתמוסס לגמרי לפני שהמתכת המוגנת תחל לעבור שיתוך בעצמה.
באופן טכני, אנודת הקרבה היא מתכת העוברת חמצון ביתר קלות (בעלת פוטנציאל חיזור גבוה יותר) לעומת המתכת המוגנת. האנודה מוסרת אלקטרונים והם זורמים למתכת המוגנת, שנאלצת להפוך לקתודה, המרכיב קולט האלקטרונים. מכיוון ששיתוך הוא למעשה הסרת אלקטרונים מהמתכת, תתקבל הגנה משיתוך.
לדוגמה, אם נחבר אבץ וברזל, בנוכחות חמצן, הם יחלו לעבור שיתוך - יאבדו אלקטרונים (תוך יצירת תחמוצת - חלודה). אך עקב הריאקטיביות הנמוכה יותר של ברזל (פוטנציאל חיזור נמוך יותר), הוא יחליף את האלקטרונים שאבדו לו באלקטרונים מהאבץ; הברזל מוגן כל עוד האבץ לא עבר שיתוך מלא.
דוגמה אחת לשימוש הוא אנודה גלוונית המשמשת במערכות הגנה קתודית, שם המטרה היא למנוע את שיתוך המתכת (כמו שלדת ספינה, צינור נפט, או מכל חימום מים). לאנודה הגלוונית אלקטרושליליות נמוכה יותר מהמתכת המוגנת, ולכן מוסרת את האלקטרונים למתכת המוגנת, בהתאם לצורך. מתכות נפוצות לשימושים אלה הן אבץ, אלומיניום ומגנזיום.
דוגמה נוספת היא האנודה בתהליך ציפוי אלקטרוכימי, בו המתכת מהאנודה מחליפה את המתכת שנלקחת מתמיסת הציפוי, כאשר זו משוקעת על הקתודה.
אלדו ברונצ'י

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1913 אסיזי, איטליה 
 פטירה:  2 בפברואר 2007 (בגיל 93) אסיזי, איטליה 
 מדינה:  איטליה
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרד
 מקום ההצלה:  אסיזי, איטליה
 אופן ההצלה:  עמד בראש המבצע להצלת יהודים וארגן מקמות מסתור במנזרים
 תאריך הכרה:  6 בדצמבר 1977
 מקום ההכרה:  ירושלים, ישראל
 אופן הנצחה:  נטיעת עץ בשדרת העצים ביד ושם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (8 בדצמבר 1977)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אלדו ברונצ'י
 
דון אלדו ברונצ'י (באיטלקית: Aldo Brunacci‏; 2 באפריל 1913 באסיזי – 2 בפברואר 2007) היה הכומר של קתדרלת סן רופינו (San Rufino). בזמן מלחמת העולם השנייה היה מראשי המחתרת באסיזי, שפעלה להצלת יהודים, לצידם של הבישוף ג'וזפה פלאסידו ניקוליני והאב רופינו ניקאצ'י.
ביוגרפיה

ברונצ'י נולד באסיזי למשפחה של אמנים. הוא למד בבית הספר היסודי באסיזי, שכיום נקרא "בית פאפא ג'ובאני", על שם האפיפיור ה-23, והמשיך את לימודיו ברומא.
פעולותיו במהלך מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה איטליה על ידי הגרמנים בספטמבר 1943, בעקבות כניעת איטליה לבעלות הברית. הנאצים הקימו "ממשלת בובות" בחסותם, ובראשה עמד ראש ממשלת איטליה לשעבר, בניטו מוסוליני. הגרמנים פלשו לאיטליה מהצפון, ורבים מתושבי צפון איטליה, ובהם יהודים ומתנגדי המשטר הפאשיסטי, מיהרו לברוח כדי להציל את עצמם מהצבא הגרמני.
העיר אסיזי שבמחוז אומבריה הייתה מוצפת בכ-4,000 פליטים שברחו מהשלטון הנאצי בצפון. בין הפליטים היו יותר משלוש מאות יהודים שחיפשו מקלט באסיזי. מנהיגי הכנסייה באסיזי החליטו לקחת אחריות על בעיית הפליטים ודאגו להם למגורים, מזון, תברואה ועוד. דון אלדו ברונצ'י, הכומר של קתדרלת סן רופינו, עמד בראש הוועד העירוני למען הפליטים שנמלטו מכפריהם ועריהם בשל הפגזות.
מונסניור ניקוליני, הבישוף של אסיזי, שהשתייך למסדר הפרנציסקני, הקים בחשאי ועדת סיוע ליהודים, שפעלה במקביל לוועד העירוני למען הפליטים. ניקוליני סייע ליהודים בהוראת הוותיקן. בשנת 1943, לאחר שפלשו הגרמנים לצפון איטליה, שלח האפיפיור פיוס ה-12 מכתב סודי לניקוליני וביקש ממנו להגן על הפליטים, ובמיוחד על היהודים. פעולה זו סותרת את הטענה הרווחת כי האפיפיור לא עשה דבר למען היהודים בתקופת השואה. קיים מסמך המוכיח שהאפיפיור פיוס ה-12 שלח הודעה לראשי כמורה ברחבי איטליה, ובו הוא מורה להם לעזור ליהודים. האפיפיור פעל בשקט כדי לא לעורר מהומה, אך הציל בסופו של דבר יהודים רבים באיטליה ממוות ומהגליה.
ניקוליני מינה את ברונצ'י לעמוד בראש המבצע להצלת היהודים שבאסיזי, ולארגן מקומות מסתור ב-26 המנזרים של העיר. בנוסף, האב רופינו ניקאצ'י, האב האחראי של מנזר סן דמיאנו (San Damiano), היה אחראי על ארגון מסמכים מזויפים ומציאת מקומות מסתור ליהודים במנזרים, כשהוא מסווה אותם בבגדי נזירים ונזירות.
כך נוצרה "רשת אסיזי", שהסתירה את הפליטים היהודים במנזרים ודאגה להם לתעודות ולמסמכים מזויפים כדי שיוכלו להמשיך בניהול אורח חיים רגיל. מרכז הפעילות היה במנזר בשם "סן קוויריקו", שם המתינו היהודים עד לקבלת המסמכים. כל מסמכי היהודים, הניירת והחפצים האישיים שלהם, לרבות ספרים ותשמישי קדושה, הוסתרו במרתפים של ארמון הבישוף באסיזי. ברונצ'י היה רוכב על אופניו מאסיזי לפרוג'ה כדי לתת את המסמכים ליהודים ששהו שם, או להחתים מסמכים מזויפים עם חותמת ליהודים שהתחבאו באסיזי. הוא היה נוסע מאוחר בלילה, ישן במחבוא עם היהודים, ועוזב למחרת מוקדם בבוקר בחזרה לאסיזי, על מנת להספיק לשיעור שלימד באסיזי. פעמים רבות הוא היה תופס טרמפ עם אופניו בשיירה של רכבים גרמניים, שלא ידעו שהוא נושא בכליו תעודות מזויפות עבור יהודים.
פעילות המחתרת

למחתרת באסיזי היו קשרים באזורים שונים באיטליה, למשל עם לואיג'י בריצי ובנו טרנטו, שבבעלותם היה בית דפוס באסיזי, בו השתמשו לזייף תעודות למען המחתרת. הם לא היו אנשי כנסייה, ואמרו כי עזרו ליהודים למען עתידה של איטליה. תפקידם היה להדפיס בבית הדפוס שלהם מסמכים מזויפים ליהודים. גם ג'ינו ברטלי, רוכב האופניים הידוע וחסיד אומות העולם, סייע למחתרת. הוא נסע באופניו והעביר מסמכים מזויפים ליהודים.
נוסף על כך, נוצר שיתוף פעולה בין המחתרת של אסיזי לבין הקצין הגרמני קולונל ולנטין מילר (Valentin Mueller). מילר היה רופא מטעם הצבא הגרמני והגיע לאיטליה בשנת 1943 כראש החטיבה הרפואית שייסד. בנוסף להיותו חייל, היה גם קתולי אדוק. הוא האמין בפרנציסקוס הקדוש מאסיזי, ולכן היה לו חשוב לדאוג שאסיזי לא תיפגע. היה לו רעיון להפוך את אסיזי ל"עיר בתי חולים", שתאוכלס על ידי חיילים ואזרחים פצועים, כך שהעיר תהיה חשובה והגרמנים לא יהרסו אותה. הגרמנים אישרו להפוך את אסיזי ל"עיר בתי חולים" ולמרכז החלמה עבור חיילים גרמנים פצועים, כך שב-31 במאי הוקם באסיזי בית חולים צבאי גדול ובנוסף התחילו להפוך בתי ספר, בתי מלון ובנייני ציבור למרכזי החלמה. ב-1 ביוני 1944 הכריזו הגרמנים על אסיזי כ"עיר בתי חולים באופן רשמי". אלפי חיילים גרמנים פונו לאסיזי והיא הפכה למוקד החלמה מרכזי, ובדרך זו ניצלה מהריסה והפצצות. תושבי אסיזי תיארו את מילר בהערכה ואהבה, הוא תמיד עזר לפצועים, טיפל בהם ואפילו הגיע לביקורי בית. היו לו יחסים טובים גם עם ראש העיר ועם הבישוף ניקוליני. הוא גם דאג שאף יהודי לא יגורש מאסיזי.
ברונצ'י העיד כי ללא עזרתו של מילר, העיר לא הייתה משתחררת. מילר מת מסרטן ריאות ב-31 ביולי 1951 באסיזי, עיר הולדתו.
חיי היהודים באסיזי

הפליטים היהודים הגיעו לאסיזי ממקומות רבים, ביניהם טריאסטה, פדובה, מילאנו, צרפת, ואוסטריה . בין המשפחות האיטלקיות היהודיות היו: ויטראבי, ברוך, גלב, קרוף, פאנו, פרובנזל, קורינאלדי, אנגלי ורייטי. אחת הפליטות היהודיות, מירה ברוך, הוזמנה לעיתים קרובות לספרייה של ברונצ'י, שם הוא לימד אותה לטינית, שאפשרה לה לחזור ללימודיה לאחר המלחמה ללא קושי.
בדצמבר 1943 הוקמו שני בתי ספר חשאיים, אחד מהם בלבורטוריו די סן פרנסיסקו, בניהולו של ברונצ'י, בו ילדים יהודים יכולים לקבל חינוך דתי ולרכוש השכלה. בעדותו לאחר המלחמה, סיפר על מאמצם של הכמרים לספק ליהודים גם את צורכיהם הדתיים, בנוסף לצרכיהם הבסיסיים. הוא סיפר במיוחד על ה-8 בספטמבר 1943, שבתאריך זה ציינו היהודים את יום כיפור. הנזירות הכינו את הארוחה המפסקת עבור היהודים ואף קישטו את המנזרים. בנוסף, אנשי הכנסייה דאגו ליהודים לאוכל כשר.
המעצר והגירוש לרומא

באותו זמן אסיזי הייתה מלאה במרגלים, פשיסטים ואנשי מיליציה. אלו צילמו בחשאי את ברונצ'י כדי להשיג הוכחות שהוא מחביא יהודים ולשלוח אותו למעצר. חודש לפני שחרורה של אסיזי, ב-15 במאי 1944, הגיעה המשטרה הפאשיסטית, בפיקודו של ארמנדו רוצ'י (Armando Rucci), לעצור את ברונצ'י.
ברונצ'י ביקש מהשוטרים לחכות בחוץ עד שיביא את ספר התפילות שלו. כאשר פתח את הדלת האחורית כדי לברוח, חיכתה לו שם פרופ' אמיליו ויטרבי (Emilio Viterbi), אשתו ושתי בנותיו, שלא חשו בטוחים עוד במקום בו הסתתרו באותה תקופה. הם באו לבקש ממנו עזרה כי סמכו על ברונצ'י שיעזור להם כפי שעזר להם בעבר כשהגיעו לאסיזי. אז הציע להם לגור בביתו ולהתארח בחדר השינה שלו, בעוד הוא עצמו יגור במשרד שלו. ברונצ'י הספיק להזהיר את המשפחה שתברח לפני שהשוטר, שחיכה לו בחוץ ועצר אותו, יעצור גם אותם.
הוא נשפט על ידי בית דין בפרוג'ה. כיוון שלא יכלו לתבוע את הבישוף ניקוליני, האשימו במקומו את ברונצ'י בבגידה, ואיימו להסגיר אותו לגרמניה, אך בעלות הברית כבר היו קרובות. על כן, כלאו אותו במחנה ריכוז אולם הוא שוחרר בהתערבות הוותיקן והבישוף ניקוליני, ונאלץ לברוח לרומא, שם יכול היה לקבל מקלט. ב-4 ביוני 1944, נכנסו בעלות הברית לרומא וברונצ'י, עם אחרים, שוחרר מרומא.
סיום המלחמה

ב-31 במאי 1944, חתם גנרל-פלדמרשל אלברט קיסלרינג, המפקד העליון של הכוחות הגרמניים באיטליה, על מסמך רשמי המכריז על אסיזי כעיר משוחררת. חיילי האס.אס. ששמרו בעיר קיבלו פקודה לעזוב, והחלו לפנות את הפצועים והחולים מבתי החולים באסיזי. ב-16 ביוני 1944, עזבו הפלוגות הגרמניות את אסיזי, וב-17 ביוני שוחררה אסיזי. העיר המשיכה לקלוט חיילים פצועים, הפעם מהצבא הבריטי.
ההשגחה העליונה מהאל, ממריה הקדושה ומפרנציסקוס הקדוש עזרה לנו לשמור על כל היהודים והפליטים ששהו באסיזי