stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סודאן 1956 1957: הייתה חלק מבלגיה
מצרים (1958-1972) 1959: הייתה חלק מבלגיה
אתיופיה (1897–1975) 1962: לא הייתה חברה בCAF
גאנה 1963: לא הייתה חברה בCAF
| תוניסיה 1965 | סיבוב ראשון | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 8 |
| אתיופיה (1897–1975) 1968 | מקום ראשון | 5 | 4 | 0 | 1 | 10 | 2 |
| סודאן 1956 1970 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 |
כזאיר
| קמרון 1972 | מקום רביעי | 5 | 1 | 2 | 2 | 9 | 11 |
| מצרים 1974 | מקום ראשון | 6 | 4 | 1 | 1 | 14 | 8 |
| אתיופיה (1975–1987, 1991–1996) 1976 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 6 |
גאנה 1978: לא נרשמה
ניגריה 1980: לא העפילה
לוב (1977-2011) 1982: לא העפילה
חוף השנהב 1984: פרשה
מצרים 1986: לא העפילה
| מרוקו 1988 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
אלג'יריה 1990: לא העפילה
| סנגל 1992 | רבע גמר | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
| תוניסיה 1994 | רבע גמר | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 |
| דרום אפריקה 1996 | רבע גמר | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 |
כרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
| בורקינה פאסו 1998 | מקום שלישי | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 9 |
| גאנה ניגריה 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 0 | 1 |
| מאלי 2002 | רבע גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| תוניסיה 2004 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 |
| מצרים 2006 | רבע גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 6 |
גאנה 2008: לא העפילה
אנגולה 2010: לא העפילה
גבון גינאה המשוונית 2012: לא העפילה
| דרום אפריקה 2013 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 |
| גינאה המשוונית 2015 | מקום שלישי | 6 | 1 | 4 | 1 | 7 | 7 |
| גבון 2017 | רבע גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 7 | 5 |
| מצרים 2019 | שמינית גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 6 |
קמרון 2021: לא העפילה
| חוף השנהב 2023 | מקום רביעי | 7 | 1 | 5 | 1 | 6 | 5 |
| מרוקו 2025 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 20/34 | 80 | 21 | 29 | 30 | 94 | 104 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שחקנים מפורסמים

לומאנו טרסור לואה לואה
שבאני נונדה
תרזור מפוטו
מזואה אנסומבו
ג'ף טוטואנה
אלן מסודי
יאניק בולאסי
ניסקנס קבאנו
סדריק בקאמבו
ז'ורדן בוטאקה
שיאי שחקנים

נכון ל-10 בפברואר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| דירוג  | שחקן  | הופעות  | שערים  | שנים  |
| 1 | שאנסל מבמבה | 83 | 6 | 2012–הווה  |
| 2 | דז'וס איסאמה | 81 | 1 | 2011–2023  |
| 3 | רוברט קידיאבה | 64 | 0 | 2002–2015  |
| 4 | סדריק בקאמבו | 54 | 16 | 2015–הווה  |
| 5  | זולה מטומונה | 53  | 9 | 2002–2014  |
| 5  | טרזור אמפוטו | 53  | 14 | 2004–2022  |
| 7 | ג'ואל קימוואקי | 52 | 3 | 2009–2016  |
| 8  | יאניק בולאסי | 50  | 9 | 2013–הווה  |
| 8  | מרסל קימבה מבאיו | 50  | 4 | 1996–2011  |
| 10 | דיומרסי מבוקאני | 49 | 22 | 2005–2022  |
שיאי שחקנים > מלך השערים

| דירוג | שחקן | שערים | הופעות | יחס | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דיומרסי מבוקאני | 22 | 49 | 0.45 | 2005–2022 |
| 2 | סדריק בקמבו | 16 | 54 | 0.3 | 2015–הווה |
| 3 | שבאני נונדה | 14 | 22 | 0.64 | 2000–2008 |
| 3 | טרזור אמפוטו | 14 | 53 | 0.26 | 2004–2022 |
| 5 | ז'אן ז'אק ימווני | 12 | 16 | 0.75 | 2000–2007 |
| 6 | אנדאיה מולאמבה | 10 | 20 | 0.5 | 1973–1976 |
| 6 | אז׳ן קבונגו | 10 | 21 | 0.48 | 1981–1991 |
| 8 | דיוקו קלויטוקה | 9 | 30 | 0.3 | 2004–2013 |
| 8 | עמנואל קאקוקו אטפה | 9 | 31 | 0.29 | 1970–1976 |
| 8 | ג'ונתן בולינגי | 9 | 34 | 0.26 | 2022–2014 |
| 8 | פירמין מובלה | 9 | 45 | 0.2 | 2013–2018 |
| 8 | יאניק בולאסי | 9 | 50 | 0.18 | 2013–הווה |
| 8 | זולה מטומונה | 9 | 53 | 0.17 | 2002–2014 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
דיומרסי מבקואני מלך שערי (22) נבחרת הרפובליקה הדמקורטית של קונגו בכל הזמנים.
רשיד רידא

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1865 אלקלמון, לבנון 
 פטירה:  22 באוגוסט 1935 (בגיל 69) קהיר, מצרים 
 
מוחמד רשיד רידא (בערבית محمد رشيد بن علي رضا, בתעתיק מדויק: מחמד רשיד בן עלי רצ'א; 23 בספטמבר 1865, סוריה - 22 באוגוסט 1935, מצרים) היה הוגה דעות אסלאמי, מחלוצי הרפורמה האסלאמית, עיתונאי, סופר ומשורר.
לקריאה נוספת

Malcolm H. Kerr, Islamic Reform: The Political and Legal Theories of Muhammad Abduh and Rashid Rida. Berkeley & Los Angeles: University of California Press, 1966
הערות שוליים

1 2 3  Encyclopedia of Islam and the Muslim World, Thompson Gale (2004), p.597
↑  Glasse, Cyril, The New Encyclopedia of Islam, Altamira Press, 2001, p.384
↑  Emmanuel Sivan, Radical Islam: Medieval Theology and Modern Politics, enl. Ed. (New Have: Yale University Press, 1990), p.101
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301372805171  BnF: cb12086394j (data)  GND: 11888753X  ISNI: 0000 0001 2132 7297  LCCN: n50047625  NKC: jo20201087163  NTA: 071474080  SELIBR: 195722  SUDOC: 029184215  TDVİA: resid-riza  VIAF: 51716068   WorldCat (עם VIAF): 51716068
כריסטה מקאוליף

| --- | --- |

כריסטה מקאוליף
 לידה:  2 בספטמבר 1948 בוסטון, מסצ'וסטס
 פטירה:  28 בינואר 1986 (בגיל 37) שמי כף קנוורל, פלורידה אסון מעבורת החלל צ'אלנג'ר
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאית
 השכלה:  Bowie State University  Framingham State University  Marian High School 
 עיסוקים נוספים:  מורה
 תקופת השירות:  1985 (פרויקט "מורה בחלל" – הווה
 ביוגרפיה בנאס"א:  כריסטה מקאוליף
 משימות
 STS-51-L
 
 עיטורים
 
 
כריסטה מקאוליף (באנגלית: Christa McAuliffe;‏ 2 בספטמבר 1948 – 28 בינואר 1986) הייתה מורה ואסטרונאוטית אמריקאית מניו המפשייר שנספתה כאשר מעבורת החלל צ'לנג'ר, שבה המריאה, התפוצצה בעת שיגורה.
מקאוליף למדה לתואר ראשון באנובריסטת המדינה בפרמינגהאם במדינת מסצ'וסטס. לאחר מכן היא לימדה בחטיבת ביניים במדינת מרילנד ולמדה לתואר שני בחינוך באוניברסיטת המדינה בבואי. היא עברה עם בעלה לניו המפשייר ולימדה שם בתיכון מדעי החברה והיסטוריה אמריקאית.
נשיא ארצות הברית רונלד רייגן הכריז בשנת 1984 כי נאס"א תשגר מורה לחלל. המטרה הייתה  למצוא מורה מחונן שיוכל לתקשר עם התלמידים מן המסלול בחלל. כשמקאוליף שמעה שנאס"א מחפשת מורה כדי לשבצו בטיסת מעבורת חלל היא הגישה את מועמדותה, יחד עם עוד 11,000 מועמדים. נאס"א בחרה במקאוליף לתפקיד זה ב-19 ביולי 1985 ובמורה נוספת בשם ברברה מורגן, ששימשה כגיבוי למקרה שמקאוליף לא תהיה כשירה לטוס. בסתיו של אותה שנה לקחו השתיים שנת שבתון והתאמנו לקראת משימה STS-51-L. מקאוליף הוכשרה כמומחית מטען והייתה אמורה ללמד שיעורים מן החלל.
לאחר שנבחרה להיות המורה הראשונה בחלל רואיינה מקאוליף לתוכניות טלוויזיה רבות, לרבות אלו של לארי קינג, ג'וני קרסון, דייוויד לטרמן ורג'יס פילבין. בעקבות זאת קיבל פרויקט "המורה בחלל" תשומת לב ציבורית נרחבת. נוכחותה של מקאוליף על הצ'לנג'ר הייתה אחד הגורמים להשפעה הרגשית הגדולה שהייתה לאסון על אזרחי ארצות הברית.
לאחר אסון הצ'לנג'ר יועדה מורגן, המחליפה של מקאוליף, לפרויקט מורה בחלל. מורגן אכן המריאה לחלל, אך לא כמורה. בשנת 1998 החלה מורגן את אימוניה כאסטרונאוטית, ובשנת 2007 השתתפה במשימה STS-118 כמומחית משימה.
נבחרת גוואדלופ בכדורגל

נבחרת גוואדלופ בכדורגל לגברים (בצרפתית: Équipe de Guadeloupe de football) היא נבחרת הכדורגל של המושבה גוואדלופ שבשליטת צרפת הנמצאת בדרום אמריקה.
הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של גוואדלופ הנמצאת בשליטת התאחדות הכדורגל הצרפתית. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל. למרות זאת, היא חברה ב-CONCACAF ומשחקת בגביע הזהב של CONCACAF, שבו העפילה לשלב חצי הגמר בשנת 2007.
עקב היותם בעלי אזרחות צרפתית, תושבי גוואדלופ יכולים לשחק עבור נבחרת הכדורגל של צרפת. כדורגלן מפורסם שכזה הוא ליליאן תוראם אשר שיחק במדי נבחרת צרפת וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל שנערך בשנת 1998.
כל גביעי הזהב של CONCACAF

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ארצות הברית 1991: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו 1993: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
ארצות הברית 1998: לא נרשמה
ארצות הברית 2000: לא העפילה
ארצות הברית 2002: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו 2003: לא העפילה
ארצות הברית 2005: לא העפילה
| ארצות הברית 2007 | חצי גמר | 5 | 2 | 1 | 2 | 5 | 5 |
| ארצות הברית 2009 | רבע גמר | 4 | 2 | 0 | 2 | 5 | 8 |
| ארצות הברית 2011 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 |
ארצות הברית 2013: לא העפילה
ארצות הברית קנדה 2015: לא העפילה
ארצות הברית 2017: לא העפילה
ארצות הברית קוסטה ריקה ג'מייקה 2019: לא העפילה
| ארצות הברית 2021 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 7 |
| ארצות הברית קנדה 2023 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 8 | 6 |
ארצות הברית קנדה 2025: 
| סה"כ | 5/17 | 18 | 5 | 2 | 11 | 23 | 31 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של CONCACAF

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית 2019-2020 | ג | עלתה לדרג ב | 4 | 4 | 0 | 0 | 20 | 2 |
| ארצות הברית 2022-2023 | ב | שלב הבתים | 6 | 3 | 0 | 3 | 5 | 5 |
| ארצות הברית 2023-2024 | ב | עלתה לדרג א | 6 | 5 | 0 | 1 | 16 | 3 |
| ארצות הברית 2024-2025 | א | ירדה לדרג ב | 4 | 1 | 1 | 2 | 1 | 4 |
| ארצות הברית 2026-2027 | ב |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 20 | 13 | 1 | 6 | 42 | 14 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל גביעי המושבות מעבר לים של צרפת בכדורגל

2008 - מקום שלישי
2010 - מקום שלישי
2012 - מקום שלישי
שחקנים מפורסמים

סדריק אווינאל
פסקל שימבונדה
יואן תוראם-אוליאן
פרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הקומדיה הטובה ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לסדרת הקומדיה הטובה ביותר בטלוויזיה בשעות הפריים טיים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה לטלוויזיה,  אומנויות ומדעים (ATAS)
 תקופת הפרס:  1952 (בטקס האמי ה-4) – הווה
 http://www.emmys.org
 
פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (באנגלית: Primetime Emmy Award for Outstanding Comedy Series) הוא תואר כבוד שמוענק על ידי "האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים" (ATAS) לשם הכרה בתוכניות טלוויזיה מסוגת קומדיה הטובות ביותר בשעות הפריים טיים בארצות הברית. הפרס ניתן במסגרת טקס הענקת פרס אמי לבידור בפריים טיים. הפרס הראשון ניתן בשנת 1952 בטקס הענקת פרסי האמי ה-4.
בין השנים 1960 ל-1964 הוענק בקטגוריה הכוללת גם תוכניות חד פעמיות (ספיישלים) קומיים.
משפחת קדמוני ואיש משפחה הן תוכניות האנימציה היחידות שהיו מועמדות לפרס זה. פליבג ושיט'ס קריק הן התוכניות היחידות שהופקו מחוץ לארצות הברית וזכו בפרס.
זכיות מרובות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  5 זכיות משפחה מודרנית (2010, 2011, 2012, 2013, 2014)  פרייז'ר (1994, 1995, 1996, 1997, 1998)   4 זכיות חופשי על הבר (1983, 1984, 1989, 1991)  הכל נשאר במשפחה (1971, 1972, 1973, 1978) |  3 זכיות ויפ (2015, 2016, 2017)  המופע של דיק ואן דייק (1963, 1964, 1966)  המופע של מרי טיילר מור (1975, 1976, 1977)  המופע של פיל סילברס (1956, 1957, 1958)  מונית (1979, 1980, 1981)  רוק 30 (2007, 2008, 2009) |  2 זכיות כולם אוהבים את ריימונד (2003, 2005)  שחק אותה סמראט (1968, 1969)  בנות הזהב (1986, 1987)  מרפי בראון (1990, 1992)  לוסי אהובתי (1953, 1954)  התוכנית של ג'ק בני (1959, 1961)  טד לאסו (2021, 2022) |
הערות שוליים

↑  Awards Nominees and Winners – 2024 – 76th Emmy Awards, Emmys
| פרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הקומדיה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1954–1960 | המופע של רד סקלטון (1952) • לוסי אהובתי (1953) • לוסי אהובתי (1954) • פנו מקום לאבא (1955) • המופע של פיל סילברס (1956) • המופע של פיל סילברס (1957) • המופע של פיל סילברס (1958) • התוכנית של ג'ק בני (1959) • הרט קרני (1960) |  |
| 1961–1980 | התוכנית של ג'ק בני (1961) • המופע של בוב ניוהרט (1962) • המופע של דיק ואן דייק (1963) • המופע של דיק ואן דייק (1964) • המופע של דיק ואן דייק (1965) • המופע של דיק ואן דייק (1966) • הקופים (1967) • תהיה חכם (1968) • תהיה חכם (1969) • העולם שלי וברוכים הבאים (1970) • הכל נשאר במשפחה (1971) • הכל נשאר במשפחה (1972) • הכל נשאר במשפחה (1973) • מ.א.ש (1974) • המופע של מרי טיילר מור (1975) • המופע של מרי טיילר מור (1976) • המופע של מרי טיילר מור (1977) • הכל נשאר במשפחה (1978) • טקסי (1979) • טקסי (1980) |  |
| 1981–2000 | טקסי (1981) • בארני מילר (1982) • חופשי על הבר (1983) • חופשי על הבר (1984) • משפחת קוסבי (1985) • בנות הזהב (1986) • בנות הזהב (1987) • שנות הקסם (1988) • חופשי על הבר (1989) • מרפי בראון (1990) • חופשי על הבר (1991) • מרפי בראון (1992) • סיינפלד (1993) • פרייז'ר (1994) • פרייז'ר (1995) • פרייז'ר (1996) • פרייז'ר (1997) • פרייז'ר (1998) • אלי מקביל (1999) • ויל וגרייס (2000) |  |
| 2001–היום | סקס והעיר הגדולה (2001) • חברים (2002) • כולם אוהבים את ריימונד (2003) • משפחה בהפרעה (2004) • כולם אוהבים את ריימונד (2005) • המשרד (2006) • רוק 30 (2007) • רוק 30 (2008) • רוק 30 (2009) • משפחה מודרנית (2010) • משפחה מודרנית (2011) • משפחה מודרנית (2012) • משפחה מודרנית (2013) • משפחה מודרנית (2014) • ויפ (2015) • ויפ (2016) • ויפ (2017) • גברת מייזל המופלאה (2018) • פליבג (2019) • שיט'ס קריק (2020) • טד לאסו (2021) • טד לאסו (2022) • הדוב (2023) ‏•‏‏ Hacks‏ (2024) |  |
נבחרת גיאנה בכדורגל

נבחרת גיאנה בכדורגל (באנגלית: Guyana national football team) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גיאנה.
למרות מיקומה של המדינה בדרום אמריקה היא חלק מקונפדרציית הכדורגל הצפון-אמריקאית ביחד עם מדינות סורינאם וגיאנה הצרפתית שהן בעלות סטטוס זהה. עד עצמאותה של המדינה ב-1966 הייתה גיאנה תחת שלטון בריטי ולכן נקראה "נבחרת גיאנה הבריטית בכדורגל". הקבוצה בעיקר מופיעה בגביע הקריבי ולא העפילה מעולם לגביע העולם בכדורגל או לגביע הזהב בכדורגל.
הדירוג הנוכחי של נבחרת גיאנה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-156 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,019.99 – ירידה של 2 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 86 נמדד לראשונה בנובמבר 2010, והדירוג הנמוך ביותר 185 נמדד לראשונה בפברואר 2004.
כל גביעי העולם

1930 עד 1974 - לא נכנסה
1978 עד 1998 - לא העפילה
2002 - הושעתה על ידי פיפ"א
2006 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי הזהב של CONCACAF

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ארצות הברית 1991: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו 1993: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
ארצות הברית 1998: לא נרשמה
ארצות הברית 2000: לא העפילה
ארצות הברית 2002: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו 2003: לא העפילה
ארצות הברית 2005: פרשה
ארצות הברית 2007: לא העפילה
ארצות הברית 2009: לא העפילה
ארצות הברית 2011: לא העפילה
ארצות הברית 2013: לא העפילה
ארצות הברית קנדה 2015: לא העפילה
ארצות הברית 2017: לא העפילה
| ארצות הברית קוסטה ריקה ג'מייקה 2019 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 9 |
ארצות הברית 2021: לא העפילה
ארצות הברית קנדה 2023: לא העפילה
ארצות הברית קנדה 2025: 
| סה"כ | 1/17 | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 9 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של CONCACAF

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית 2019-2020 | ב | שלב הבתים | 6 | 3 | 1 | 2 | 12 | 10 |
| ארצות הברית 2022-2023 | ב | שלב הבתים | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 14 |
| ארצות הברית 2023-2024 | ב | עלתה לדרג א | 5 | 5 | 0 | 0 | 20 | 5 |
| ארצות הברית 2024-2025 | א | ירדה לדרג ב | 4 | 0 | 1 | 3 | 5 | 13 |
| ארצות הברית 2026-2027 | ב |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 21 | 11 | 3 | 7 | 45 | 42 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
אנדרו פויסטל

| --- | --- |

אנדרו פויסטל, 2007
 לידה:  25 באוגוסט 1965 (בן 59) לנקסטר, פנסילבניה
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 השכלה:  אוניברסיטת פרדו  Lake Orion High School  אוניברסיטת קווינס  הקולג' הקהילתי של אוקלנד 
 עיסוקים נוספים:  גאולוג
 תקופת השירות:  2000–2023 (כ־23 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  225 ימים ו-9 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  9
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  61 שעות ו-48 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  אנדרו פויסטל
 משימות
 STS-125,‏ STS-134,‏,סויוז MS-08
  /
 עיטורים
  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
אנדרו פויסטל (באנגלית: Andrew J. Feustel;‏ נולד ב-25 באוגוסט 1965, לנקסטר) הוא גאופיזיקאי ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

אנדרו פויסטל נולד בלנקסטר, פנסילבניה וגדל בלייק אוריון, מישיגן בה סיים לימודי בית ספר. בשנת 1985 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת פרדו ממנה קיבל בשנת 1989 תואר ראשון במדעי כדור הארץ ובשנת 1991 הוא קיבל מאותו מוסד תואר שני בגאופיזיקה. בהמשך הוא עבר לקינגסטון שבקנדה וסיים דוקטורט בשנת 1995.
פויסטל עבד מספר שנים בסייסמולוגיה בקנדה ובשנת 1997 עבר ליוסטון בה עבד באקסון מוביל.
שירות בתחום החלל

בשנת 2000 פויסטל נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
במאי 2009 פויסטל טס לחלל כמהנדס במשימה STS-125 במעבורת החלל אטלנטיס (סקוט אלטמן היה מפקד צוות). משימה זו היא החמישית והאחרונה לתחזוקת טלסקופ החלל האבל. במהלך משימה זו הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-20.5 שעות.
במאי 2011 פויסטל טס לחלל כמהנדס במשימה STS-134 במעבורת החלל אנדוור (מארק קלי היה מפקד צוות). המשימה יועדה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 3, וספקטרומטר אלפא-מגנטי שעלותו 1.5 מיליארד דולר. שיגור ספקטרומטר זה, שמשקלו 7 טון, כמעט בוטל לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, אך בהחלטה מיוחדת של הקונגרס נוספה משימה זו כדי לשגרו בכל זאת. הספקטרומטר מיועד לזהות ולמדוד קרינה קוסמית, ולשפר את הבנתנו על המפץ הגדול.
במהלך משימה זו הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-21 שעות.
במרץ 2018 פויסטל טס בפעם שלישית בחללית סויוז MS-08 והצטרף למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אנטון שקאפלרוב. לאחר סיום עבודת המשלחת פויסטל מונה למפקד משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל וביצוע 3 פעילויות חוץ-רכביות בארוך כולל של כ-20 שעות.
בנובמבר 2022 פויסטל פעל כ"אסטרונאוט ראשי" עד שבפברואר 2023 ג'וזף אקבה קיבל מינוי רשמי.
בשנת 2023 פויסטל פרש מנאס"א.
סוזן אדל גרינפילד, הברונית גרינפילד

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1950 (בת 74) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מדעי המוח 
 מקום מגורים:  אוקספורד 
 מקום לימודים:  סנט הילדס קולג', אוקספורד  בית הספר גודולפין ולטימר 
 מוסדות:  גרשאם קולג'  אוניברסיטת האריוט-ואט 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (2000)  פרס מייקל פאראדיי (1998)  עמית הקולג' המלכותי לרופאים (2000)  עמית החברה המלכותית של אדינבורו (2007)  אבירה בלגיון הצרפתי (2003) 
 בן או בת זוג:  פיטר אטקינס (1991–2005) 
 www.susangreenfield.com
 
סוזן אדל גרינפילד, הברונית גרינפילד (באנגלית: Susan Adele Greenfield; נולדה ב-1 באוקטובר 1950) CBE,FRCP היא מדענית בריטית, סופרת, מרצה וחברת בית הלורדים (מאז 2001). המחקר שלה התמקד בטיפול במחלת פרקינסון ובמחלת אלצהיימר. גרינפילד מתעניינת גם במדעי המוח של התודעה ובהשפעת הטכנולוגיה על המוח.
גרינפילד הוא עמיתת מחקר בכירה במכללת לינקולן, אוקספורד והייתה פרופסור לפרמקולוגיה סינפטית.
ביוגרפיה

אימה של גרינפילד, דוריס (לבית ת'ורפ), הייתה רקדנית נוצריה, ואביה, רג'ינלד מאייר גרינפילד, היה חשמלאי, בנו של מהגר יהודי דובר יידיש מאוסטריה. סבתותיה מעולם לא דיברו ביניהן והיא אמרה עליהן, "הדעה הקדומה הייתה קולנית באותה מידה משני הצדדים". בילדותה נהגה לענוד על צווארה שרשרת ועליה צלב ומגן דוד.
גרינפילד למדה בבית הספר גודולפין ולטימר, שם למדה לטינית, יוונית, היסטוריה של העת העתיקה, ומתמטיקה ברמה הגבוהה ביותר. הראשונה במשפחתה הקרובה שלמדה באוניברסיטה. היא התקבלה בתחילה למכללת סנט הילדה כדי ללמוד פילוסופיה ופסיכולוגיה, אך שינתה מסלול וסיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית. כחוקרת בכירה בסנט יו קולג', אוקספורד. היא השלימה את תואר ה-DPhil שלה בשנת 1977 תחת פיקוחו של אנתוני דייוויד סמית', על מקורות האצטילכולין אסטראז בנוזל השדרה. לאחר מכן, קיבלה מלגת מחקר זוטר בגרין קולג', אוקספורד, בין השנים 1981 ל-1984.
גרינפילד הייתה נשואה לפרופסור פיטר אטקינס מאוניברסיטת אוקספורד משנת 1991 ועד גירושיהם בשנת 2005.
קריירה

מחקרה של גרינפילד מתמקד בפיזיולוגיה של המוח, במיוחד במנגנוני המוח של מחלות פרקינסון ואלצהיימר. היא ידועה גם בתפקידה בהפיכת המדע לפופולרי. גרינפילד כתבה מספר ספרים על המוח, נותנת הרצאות פומביות באופן קבוע ומופיעה ברדיו ובטלוויזיה. מאז 1976, פרסמה גרינפילד כ-200 מאמרים ב-peer-reviewed journals, כולל מחקרים על מנגנוני מוח המעורבים בהתמכרות ותגמול, הקשורים למערכות דופמין ונוירו כימיקלים אחרים. היא חקרה את מנגנוני המוח העומדים בבסיס הפרעת קשב וריכוז (ADHD) וכן את ההשפעה של העשרה סביבתית. בשנת 1994, הייתה האישה הראשונה שהרצתה ב-Royal Institution Christmas Lectures, אז בחסות ה-BBC. הרצאותיה נקראו "מסע למרכז המוח". היא האישה הראשונה שמונתה למנהלת "המוסד המלכותי" (Royal Institution of Great Britain) בשנת 1998. בשנת 2010 בוטל התפקיד. "המוסד המלכותי" נקלע למשבר פיננסי בעקבות תוכנית פיתוח של 22 מיליון ליש"ט בראשות גרינפילד והדירקטוריון. הפרויקט הסתיים בחובות של 3 מיליון ליש"ט. בהמשך, הודיעה גרינפילד שהיא תיקח את מעסיקיה לבית דין לעבודה ותביעתה תכלול אפליה. התיק הוכרע מחוץ לבית המשפט.
שני התפקידים העיקריים של גרינפילד באוקספורד היו עמיתת הדרכה ברפואה, בלינקולן קולג' אוקספורד, ופרופסור לפרמקולוגיה סינפטית. בין 1995 ל-1999, היא נתנה הרצאות פומביות כפרופסור של גרשם לפיזיקה בלונדון. גרינפילד הייתה ההוגה במעון (Thinker in Residence) בעיר אדלייד, אוסטרליה, בשנים 2004 ו-2005. כתוצאה מהמלצותיה, ראש ממשלת דרום אוסטרליה, מייק רן, התחייב למימון גדול, בגיבוי של ממשלות המדינה והממשלות הפדרליות והמגזר הפרטי, להקים את המוסד המלכותי של אוסטרליה ואת מרכז מדיה המדע האוסטרלי באדלייד. בין השנים 2005 ל-2013 הייתה קנצלרית אוניברסיטת Heriot-Watt באדינבורו. גרינפלד חקרה את הרלוונטיות של ידע במדעי המוח לחינוך והשתמשה בביטוי "שינוי תודעתי", מונח גג הדומה ל"שינויי אקלים", המקיף נושאים מגוונים המעורבים בהשפעה של הסביבה של המאה ה-21 על המוח. כיום, גרינפילד היא פרופ' אמריטוס של אוניברסיטת אוקספורד.
גרינפלד השיקה שלוש חברות סטארט-אפ אקדמיות, בשם Synaptica, BrainBoost ו-Neurodiagnostics, כולן עוסקות בהיבטים של מחלת אלצהיימר. בשנת 2013 היא הקימה את חברת הביוטק Neuro-bio Ltd, בה היא משמשת מנכ"לית. החברה מפתחת בדיקות אבחון ותרופות לטיפול במחלת אלצהיימר. החברה מצאה שניתן לבקע את קצה ה-C של אצטילכולין אסטראז וכי הפפטיד שנוצר יכול להרוג נוירונים; החברה גם גילתה שאנלוג פפטיד מחזורי יכול למנוע את המוות הנוירוני הזה. החברה גייסה כ-4 מיליון דולר בשנת 2017.
הקשר לישראל

ב-1969 הייתה גרינפלד חלק מפרויקט הנקרא "הגשר בבריטניה" שהוציא את המשתתפים בו לישראל לחצי שנה. בסיום הדוקטורט נסעה לישראל, עבדה חצי שנה בקיבוץ גשר הזיו ולמדה עברית. בראיון בשנת 2003, בעת בקורה בארץ אמרה: "אני מרגישה יהודייה וגאה על כך". וגם "אני רואה את עצמי כיהודייה חילונית, אפילו אם במונחים דתיים אינני יהודייה כלל".
בסיום הדוקטורט נסעה לישראל, עבדה חצי שנה בקיבוץ גשר הזיו ולמדה עברית. בראיון בשנת 2003, בעת בקורה בארץ אמרה: "אני מרגישה יהודייה וגאה על כך". וגם "אני רואה את עצמי כיהודייה חילונית, אפילו אם במונחים דתיים אינני יהודייה כלל".גרינפלד נשארה בקשר עם ישראל לאורך השנים, ועבדה עם מדענים ישראלים. הייתה בדירקטוריון הבינלאומי של מכון ויצמן. פעלה במסגרת המאבק בחרם האקדמי. בשנת 2002, כתבה מאמר חזק מאוד ב"טיימס", כמה טיפשי היה החרם, איך אף אחד לא ניצח ואיך זה בעצם מעכב את המדע ואולי לכן גם הצלת חיים. בתמורה, הוענק לה תואר של כבוד מהאוניברסיטה העברית וגם מאוניברסיטת חיפה.בתחילת שנות ה-2000 ניהלה גרינפילד שיחות בדאבוס עם פרס ואבו עלא על שיתוף פעולה מדעי ישראלי-פלסטיני, ובכנס שהתקיים באספן שוחחה עם המלך עבדאללה על שיתוף פעולה מדעי ישראלי-ירדני.
פוליטיקה

גרינפילד יושבת בפרלמנט של הממלכה המאוחדת, בבית הלורדים, כחברת מפלגה עצמאית, ללא זיקה פוליטית רשמית. תיעוד של פעילותה בבית הלורדים מצביע על הימנעות במגוון נושאים. היא דיברה על מגוון נושאים, כולל חינוך, סמים והעצמה כלכלית לנשים.
ספרים

ב-2013 פרסמה גרינפילד רומן מדע בדיוני דיסטופי, "2121: סיפור מהמאה הבאה", המספר את סיפורם של נהנתני משחקי וידאו והקונפליקט שלהם עם "נאו-פוריטנים". בשנת 2014 פרסמה גרינפילד ספר מדע פופולרי בשם: שינוי מחשבתי: איך טכנולוגיות דיגיטליות משאירות את חותמן על המוח שלנו" (Mind Change: How (Digital Technologies are Leaving their Mark on our Brains, המתאר את רעיונותיה לגבי השפעת הטכנולוגיה הדיגיטלית.
השפעת מחלוקת הטכנולוגיה הדיגיטלית

גרינפילד הביעה דאגה ששימוש באינטרנט עשוי לשנות את מבני המוח של צעירים. היא ציינה שבריאות הציבור באנגליה קשרה רשתות חברתיות ומשחקים מקוונים מרובי משתתפים ל"רמות נמוכות יותר של רווחה", והאמינה שהראיות מצביעות על קשר של "תגובת מינון", "כאשר כל שעה נוספת של צפייה מגדילה את הסבירות לחוות בעיות רגשיות-חברתיות". היא מאמינה שהנושא מעלה שאלות לגבי היכן למתוח את הגבולות בין שימוש מועיל למזיק בטכנולוגיה כזו, ואמרה כי "יהיה מפתיע אם שעות רבות ביום של פעילות מסך לא ישפיעו על הנוירופלסטיות הזו".