stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל קוואסר
קבלה

דגל הגאווה המקורי עוצב על ידי גילברט בייקר, שסירב להציב מגבלות זכויות יוצרים על השימוש בו ושימוש חוזר בו. לעומת זאת, הדגל של קוואסר קיים ברישיון Creative Commons, אשר אינו מתיר שימוש מסחרי; דבר זה זכה לביקורת משום שאינו תואם את כוונתו המקורית של בייקר בעיצוב הראשון של הדגל. קוואסר הצהיר בפומבי שארגונים קטנים יכולים להשתמש בדגל באופן מסחרי והרישיון נבחר כדי להטיל מגבלות על תאגידים גדולים.
קוואסר ציין כי:
"נקודת המפנה מבחינתי הייתה כשהתחלתי לראות שמשתמשים בזה [בדגל] בצורה שלא הסכמתי איתה באופן אישי. חברות חטפו את זה, הכינו מזה דברים ומכרו את זה ללא ייחוס אלי. זה היה שיווק מבוסס קפיטליזם ורוד בלבד... אם אתה מתכוון להרוויח כסף ממשהו שיצרתי בתוך הקהילה שלי, זה רק הוגן שתחזיר לא רק לי כאמן, אלא גם לקהילה עצמה."
ביקורת על הדגל נמתחה גם על ידי אנשים של צבע בקהילת הלהטב"ק, שחשו שהדגל, למרות כוונתו הכוללת, נוצר ללא התייעצות קהילתית.
הערות שוליים

1 2  "Progress Pride Flag Initiative: Office of Equity – Northwestern University". Northwestern University.
↑  Queerstory: An Infographic History of the Fight for LGBTQ+ Rights. Simon and Schuster, 2020. ISBN 978-1-9821-4237-7.
1 2  Bollinger, Alex. "Could this new more inclusive flag replace the rainbow flag?". LGBTQ Nation.
↑  Magaletti, Douglas (September 22, 2021). "City of Sydney Votes to Replace Rainbow Flag with Progress Pride Flag". Star Observer.
1 2  Lang, Courtney (June 13, 2023). "Copyright, Pride, and Progress: Navigating Ownership, Representation, and Cultural Rights". Copyright Alliance.
↑  "Mysterious flyers asking to boycott Progress Pride Flag posted around SF's Castro District". ABC7 San Francisco. July 28, 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TePapa: 70844 
גרסת קוואסר לדגל הגאווה
דקרן אדום

| דקרן אדום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: Cephalopholis
מין:: דקרן אדום
שם מדעי
 Cephalopholis miniata ‏פורסקל, 1775

דקרן אדום (שם מדעי: Cephalopholis miniata) הוא מין של דג טורף ממשפחת הדקריים המצוי בשוניות אלמוגים בימים הטרופיים ברחבי האזור האינדו-פסיפי שבין דרום אפריקה לאיי ליין. הוא מצוי גם בים סוף ובמפרץ אילת. הוא מצוי בעומק 2-150 מטרים.
הדקרן הוא מין בינוני במשפחתו ומגיע עד לאורך 50 ס"מ. צבעו אדום-כתום עז עם נקודות כחולות לאורכו. הדג בעל זנב רחב העוזר לו להתפרץ קדימה לעבר טרף, סנפירי חזה קטנים והוא בעל פה פעור גדול מלא שיניים חדות. על גבו ישנם סנפירים קוצניים העוזרים לו נגד טורפים.
הדקר אורב בין האלמוגים של השונית וממתין לטרף לא זהיר של דגים קטנים וסרטנים ואז עט ובולע אותם. בדרך כלל הוא חי בבדידות אך בעונת הרבייה יימצאו שניים או אף יותר יחדיו.
הערות שוליים

↑  דקרן אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
דקרן בשונית המחסום הגדולה.
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (רומא)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות מודרנית
 כתובת:  Palazzo delle Belle Arti 
 מיקום:  עיריית רומא 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  המשרד לפעילויות ומורשת תרבותית 
 מייסדים:  גידו בצ'לי 
 מבקרים בשנה:  138,140 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1883
 תאריך פתיחה רשמי:  5 במרץ 1885 
 אדריכל:  צ'זארה באזני 
 מידות
 שטח:  6,450 מ"ר (נכון ל־2018) 
 קואורדינטות:  41°55′01″N 12°28′48″E﻿ / ﻿41.917046°N 12.4799803°E﻿ / 41.917046; 12.4799803
 lagallerianazionale.com
  (למפת רומא מוגדלת) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית(למפת רומא רגילה) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית
 
חזית המוזיאון.
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (באיטלקית: Galleria Nazionale d'Arte Moderna) ובקיצור GNAM הוא מוזיאון בעיר רומא בירת איטליה המוקדש לאמנות מודרנית.
המוזיאון ממוקם בוויה דלה בל ארטי, בסמוך למוזיאון האטרוסקי. במוזיאון 75 אולמות תצוגה, המציגים יצירות רבות מהמאה ה-19 והמאה ה-20, ובין היתר יצירות מעשה ידי האמנים האטלקים ג'אקומו באלה, אומברטו בוצ'וני, ג'ורג'יו דה קיריקו, ג'ובאני פאטורי, אמדאו מודיליאני, ג'ורג'י מוראנדי, ג'יאקומו מאנצו, אלברטו בורי, אנטוניו קנובה, ג'ובאני דיפרה ולוצ'יו פונטנה, וכן יצירות של אמנים שאינם איטלקיים בהם: אלכסנדר קלדר, פול סזאן, וסילי קנדינסקי, פיט מונדריאן, קלוד מונה, ג'קסון פולוק, אוגוסט רודן, וינסנט ואן גוך, ג'ון סרג'נט סינגר ואיב קליין.
היסטוריה

ראשיתו של המוזיאון בשנת 1887 לאחר איחוד איטליה כאשר ממשלת איטליה החליטה להקים מוסדות לאומיים לאיטליה המאוחדת, ובהן מוסדות תרבות ואמנות. בשלושים השנים שלאחר הקמתו, מוקם המוזיאון בארמון התצגות שתוכנן על ידי פיו פיאצ'נטיני בשנת 1883. המוזיאון עבר למשכנו הנוכחי בשנת 1915. מבנה זה תוכנן על די צ'זארה באוזני עבור התערוכה שציינה 15 שנים לאיחוד איטליה בשנת 1911.
תצוגות המוזיאון סודרו לפי אזורי איטליה השונים, וכן הוקצו שטחי תצוגה לאמנים זרים. בין שתי מלחמות העולם נרכשו בעיקר יצירות של אמנים איטלקיים בני התקופה. בין השנים 1933–1934 הקים האדריכל באוזני אגף חדש למוזיאון, ואגף זה הציג עד שנת 1945 תערוכה המוקדשת לעשור לעליית הפשיסטים לשלטון באיטליה.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, תחת הנהלתו של פאלה בוקארלי, רכש המוזיאון יצירות רבות של אמנים זרים כגון מונדריאן, מודיליאני, מור ופולוק, לצד יצירות של אמנים בני התקופה. כמו כן הציג המוזיאון תערוכות מושאלות של פיקאסו, מונדריאן ופולוק.
מראה חדש לגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא: המנהלת החדשה, כריסטיאנה קולו, לא בזבזה זמן בהצגת חזונה מאז הגעתה לבירה בשנת 2015. קולו תיארה את השינויים במוזיאון כ"ארכאולוגיים ", הנוגעים ל"גילוי מחדש של הארכיטקטורה שלו דרך האור והחלל." עבודות השיפוץ, שהסתיימו בסוף שנת 2016, מדגישות את האירוח, ויש להן את הגיבוי של שר התרבות דאריו פרנצ'שיני. רצפת זכוכית המראות של אלפרדו פיררי במרכז סאלה דלה קולון, הוחלפה בשטיח עבה, עם ספות ושולחנות. האזור פתוח לציבור ואנשיו יוכלו ליהנות מקפה שם גם אם לא יבקרו במוזיאון עצמו. השיפוצים של המעצב הספרדי Marti Guixé כוללים שינויים בחנות הספרים ופתיחת הגנים.
הערות שוליים

↑  Changes at Galleria Nazionale d'Arte Moderna, wantedinrome.com, ‏10-8-2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336957905171  CiNii: DA04242883  ISNI: 0000 0001 2190 7996  LCCN: n80099106  NKC: ko2016902912  SUDOC: 028351800  Trove: 1232540  VIAF: 155685834   WorldCat (עם VIAF): 155685834
דקרטל

דקרטל (בלטינית: decretal) הוא מכתב מאת האפיפיור. מכתב זה אינו מכתב רשמי ולכן אינו חתום בחותם, כפי שנחתמו המכתבים מסוג בולה.
דקרטלים נועדו לרוב לפרש את החוק הכנסייתי(אנ') של הכנסייה הקתולית.
לדקרטלים עצמם אין כוח כפי שיש לחוק, אבל הם חשובים בתור תקדימים והם מהווים נדבך חשוב בקורפוס יוריס קנוניקי(אנ'), שהוא הבסיס לחוק הכנסייתי של 1917(אנ') שהוא הבסיס לחוק הכנסייתי של 1983(אנ'). לעיתים קרובות האפיפיור הורה לנמען של מכתבו להעביר את תשובת אפיפיור לרשויות הדת של המחוז אליו הוא שייך, וחובתם הייתה לפעול בהתאם לאמור במסמך במקרים דומים.
רוב הדקטרלים נכתבו כתשובה לשאלה שנשאל האפיפיור, אולם יש דקטרלים שנכתבו ביוזמת האפיפיורים. חלק ניכר מהם נכתבו בימי הביניים ושופכים אור על החיים והמנהגים באותה תקופה ובכך מהווים מקור היסטורי ראשוני. בנוסף לדקטרלים, כללה התכתבות האפיפיור גם תשובות לשאלות שנשאלו על ידי יחידים. תשובות אלו נקראו rescriptae או רסקריפט אפיפיורי(אנ').
הדקרטלים, כמו האנציקליקות, קרויים על שם מילותיהם הראשונות, שמכונות ה"אינקיפיט" (incipit, "מתחיל"), ואשר נכתבות פעמיים - פעם בכותרת המסמך (באותיות גדולות) ופעם בגופו. בין החשובים שבהם: novit ille‏ ו-per venerabilem של האפיפיור אינוצנטיוס השלישי.
הדקרטל העתיק ביותר הידוע הוא מכתבו של סיריקיוס מפברואר 385 אל הבישוף הימריוס מטרגונה(אנ') שבספרד בו ענה על חמש עשרה שאלות שונות בנושאים כמו טבילה, כפרה, משמעת כנסייתית ופרישותם של אנשי הכמורה. בתשובתו סיריקיוס קבע את עמדת האפיפיורות בנושאים אלו, כשהוא מדגיש את סמכותה העליונה של הכנסייה. סיריקיוס הורה להימריוס להפיץ את דבריו בפרובינקיות השכנות.
הערות שוליים

↑  רקע היסטורי לדקרטל נוביט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563023505171  BNE: XX537510  BnF: cb17839843s (data)  LCCN: sh85076241 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרישת ציון

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הרב צבי הירש קלישר
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1862
 
שער דרישת ציון במהדורה משנת 1899
עטיפת דרישת ציון במהדורתו של יהודה עציון משנת 2002
דרישת ציון הוא ספר מאת הרב צבי הירש קלישר, הכולל פרקים מחשבתיים והלכתיים, ובו פורש הרב קלישר את משנתו בדבר יישוב ארץ ישראל וחידוש עבודת הקרבנות. הרב קלישר סבר כי התחלת הגאולה תלויה בפעולה יזומה של בני אדם. ספר זה היה אחד מאבני הדרך המרכזיות בהתפתחות הציונות.
רקע

בשנת תקצ"ו (1836) פנה הרב קלישר לאשר-אנשל רוטשילד וביקש ממנו לסייע ברכישת ארץ ישראל או לפחות חלקים ממנה. באיגרתו פירט הרב קלישר את השקפתו לגבי אופן הגאולה, חשיבות ישוב הארץ וחידוש עבודת הקרבנות. מיד אחר כך הוא פתח בהתכתבות עם רבו, רבי עקיבא איגר ורבנים נוספים בעניין הקרבנות. שתי התכתבויות אלו היוו את גרעין הספר "דרישת ציון" שהתגבש בשנים אלו.
בשנת תרכ"ב (1862) הודפס הספר לראשונה בסיוע ד"ר חיים לוריא ו"החברה ליישוב ארץ ישראל". כעבור ארבע שנים הדפיס הרב נתן פרידלנד את המהדורה השנייה בתוספת פרקי "ראשון לציון".
מהדורה מורחבת בצירוף אגרות שטרם פורסמו תוכננה על ידי חיים יוסף יפה ב-1891, לצורך כך קיבל כתבי יד מעזבונו של הרב קלישר מידי בנו, יהודה ליב קלישר. יפה ביקש את תמיכתו של הרב נפתלי צבי יהודה ברלין להוצאת המהדורה. הרב ברלין סירב ופרש נימוקיו במכתב מפורט אל יפה. המהדורה לא יצאה לפועל.
מהדורות נוספות יצאו לאור בשנת תרנ"ט (1899) בוורשה ובתרע"ט (1919) בירושלים. מוסד הרב קוק הדפיס את הספר במהדורה נרחבת בשנת תש"ז (1947) (בעריכת ישראל קלוזנר), ובמהדורה חדשה עם הוספות רבות והערות (בעריכת יהודה עציון) בשנת תשס"ב (2002).
שם הספר

שם הספר לקוח מדברי הנביא ירמיהו: "ציון היא - דורש אין לה" (ספר ירמיהו, פרק ל'), ומדברי חז"ל על פסוק זה לפיהם יש לדרוש ולברר את ענייני הגאולה ובית המקדש ולפעול באופן מעשי למימושם (למשל במסכת ראש השנה דף ל').
מבנה הספר

גרעין הספר "דרישת ציון" מורכב משלושה פרקים, עליהם מתווספים פרקי מוסף לכל פרק בשם "ראשון לציון" שחוברו עבור המהדורה השנייה, ובהם המשך הדיון הלמדני-הלכתי של המהדורה המוקדמת, לרבות הבאת דעות חולקות בשם אומריהן, ותשובות עליהן.
פרקי הספר:
פתיחה
מאמר ראשון - דרישת ציון
מאמר שני - מעלת ארץ נושבת
מאמר שלישי - מאמר העבודה
חתימת המאמרים
במהדורות החדשות הודפס גם מוסף לספר בשם "שלום ירושלים" שפורסם בנפרד בשנת תרכ"ח (1868), והוא כולל גם את הקונטרס "שיבת ציון" ובו דיון הלכתי עם הרב יעקב אטלינגר בסוגיית חידוש עבודת הקרבנות. לחיבור הזה נלוותה תוספת מאת הרב אליהו גוטמכר בשם "מכתב מאליהו".
תוכן הספר

בפתיחה מפרט הרב קלישר את חשיבות התמיכה הכספית של יהודי הגולה ביישוב הארץ, ובמיוחד של העשירים מקרב היהודים. בנוסף הוא דוחה את הטענה כאילו אין מצוות יישוב ארץ ישראל נוהגת בזמן הזה.
המאמר הראשון נקרא כשם הספר "דרישת ציון" ובו ביאור אופן הגאולה לדעת הרב קלישר. את דבריו הוא מבסס על דברי הנביאים, על דברי חז"ל ועל הזוהר. לדעתו, הגאולה לא תבוא בפתע פתאום על ידי התערבות אלהית מלמעלה, אלא "מעט מעט תבוא גאולת ישראל". הגאולה מורכבת מכמה שלבים, כאשר השלבים הראשונים תלויים בפעולת אנושית על ידי עם ישראל, ורק אחר כך התקיימו כל ייעודי הנביאים והבטחותיהם.
גאולת ישראל אשר אנחנו חוכים לה, אל יחשוב החושב כי פתאום ירד ה' יתברך משמים ארץ, לאמר לעמו צאו. או ישלח משיחו ברגע מן השמים לתקוע בשופר גדול על נדחי ישראל ויקבצם ירושלימה ויעשה לה חומת אש... לא כן קורא המשכיל! וודאי כל ייעודי הנביאים יתקיימו באחרית הימים, ולא יפול חס וחלילה דבר ארצה, ולא במנוסה נלך ולא בחפזון יום אחד, כי אם מעט מעט תבוא גאולת ישראל.. כי ראשית הגאולה על ידי התעוררות רוח נדיבים ועל ידי רצון המלכויות לקבץ מעט מני פזורי ישראל לאדמת קודש... והיה כאשר יהיו רבים מנדחי ישראל בארץ הקדושה ובירושלים, ויעלו קרבנם לריח ניחוח לה', אז יהיה לרצון לפני אדון כל להוריד אור פני רוח הקודש לעמו...
המאמר השני עוסק בחשיבות בהפיכת ארץ ישראל ל"ארץ נושבת" דבר שיאפשר עלייה של רבים לארץ, "כי היא ההקדמה אל ראשית הגאולה לבנות הנחרבות ולנטוע הנשמות". בסיום המאמר קורא הרב קלישר:
על כן בואו ונתחזקה בעד עמנו ובעד ארצנו, ונייסד חברת ארץ נושבת אשר יתחברו בה רעים אהובים. זה יאמר לה' אני, ויקנה כברת ארץ, וזה יתן ידו לה' אלהינו, להרים תרומת צדקה. איש כפי נידבת לבו... ויטעו כרמיה ויעשו פרי לצדקה, ויחזיקו יד אחינו לעלות שמה ולישב שמה איש תחת גפנו ותחת תאנתו וזיתו, ולא לידי מתנת בשר ודם תהיה עינינו נשואות...
המאמר השלישי הוא מאמר הלכתי הבא לבאר את האפשרות המעשית לחידוש עבודת הקרבנות אם יתאפשר הדבר. בחלקו השני של המאמר הביא הרב קלישר את ההתכתבות שלו בעניין זה עם רבו, רבי עקיבא איגר ורבנים נוספים.
הסכמות וביקורת

הספר "דרישת ציון" במהדורותיו השונות זכה להסכמות נלהבות של רבנים מפורסמים. בין המסכימים ניתן למנות את בעל הכתב והקבלה, הרב אליהו גוטמכר, הראשון לציון הרב חיים דוד חזן והרב ישראל יהושע מקוטנא. גם המלבי"ם שלח מכתב לרב קלישר בו הוא מסכים לטענה "כי הגאולה תצמח לאט לאט" ו"יהיה ישוב הארץ קודם ביאת המשיח". במהדורה משנת תרע"ט (1919) הודפס מכתב תמיכה של רבני ירושלים: הרב משה נחום ולנשטיין, הרב צבי פסח פרנק והרב יונה ראם.
העיתונאי דוד גורדון כתב בעיתונו המגיד מאמר נלהב על הוצאת הספר. מאוחר יותר פרסם את מאמרו הגדול "בשובה ונחת תיוושעון" בו קרא לתחייתנו הלאומית בארץ אבותינו, והסתמך גם על דברי הרב קלישר. משה הס ממבשרי הציונות אשר פרסם גם הוא באותה שנה את ספרו רומא וירושלים, העתיק לתוך ספרו את תוכנית הפעולה של הרב קלישר, מתוך קטע הסיום של "דרישת ציון", אם כי גם הוא התנגד לרעיון חידוש הקרבנות והציע לדחות את הדיון בעניין לתקופה מאוחרת יותר.
עם זאת, הספר עורר פולמוס נרחב בעיקר סביב שאלת חידוש עבודת הקרבנות בזמן הזה. חלק מהרבנים שנתנו את הסכמותיהם להדפסת הספר הסתייגו באופן חלקי או מלא ממסקנותיו של הרב קלישר בעניין הקרבת הקרבנות. הרב דוד פרידמן מקרלין כתב קונטרס ובו הוא משיג על מסקנותיו של הרב קלישר בעניין חידוש העבודה. הרב חיים נתנזון מאלטונה בספרו בשם עבודה תמה בו הוא תוקף את הרב קלישר ואת טענותיו, וטוען שאין כל היתר להקריב קרבנות בזמן הזה. הרב דוד אלכסנדר אשר דעתו הובאה ב"דרישת ציון" פרסם בשנת תרל"ה (1875), את ספרו "מגדל דוד", בו חלק על הרב קלישר בסוגיית חידוש עבודת הקרבנות. הרש"ר הירש במכתב אף הוא הביע התנגדות חריפה לשיטתו של הרב קלישר בעניין זירוז הגאולה על ידי מעשי אדם.
לקריאה נוספת

אסף ידידיה, יחסו של הרב צבי הירש קלישר לאסכולת ברסלאו: דגם אורתודוקסי ייחודי, ציון ע"ה, א, החברה ההיסטורית הישראלית ו מרכז שזר, תש"ע, עמ' 51–72 ‏ , JSTOR 23568332;
המאמר, באתר Academia.edu
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "צבי הירש קלישר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5092
↑  בצלאל לנדוי, ‏שתי אגרות מהנצי"ב בעניין יישוב ארץ ישראל, באתר "דעת", בתוך המעין (כתב עת), תשל"ד, כרך י"ד גיליון ג'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4359159248349404870001   WorldCat (עם VIAF): 4359159248349404870001
דקרן משויש

דַּקְרָן משויש (שם מדעי: Dermatolepis inermis) הוא מין של דג טורף ממשפחת הדקריים. דג זה חי בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס האטלנטי.
אורכו של הדקר 51–90 ס"מ ומשקלו עד 10 ק"ג. הוא בעל גוף שחור עד סגול ומנומר בכתמים לבנים. צבעו מזכיר אבני שיש ומכאן שמו. הוא בעל לסתות גדולות ושיניים גדולות והוא טורף זריז המסוגל לצוד דגים קטנים ברחבי השונית.
הדגים חיים בבדידות רוב הזמן אך בעונת הרבייה מאות דגים מתקבצים בקצוות השונית לאורך הקיר ומתכוננים להזדווגות. בתיאום בין הזכרים לנקבות, הנקבות עולות סמוך לפני המים ומשחררות ביצים ואז הזכרים עולי ומפרים אותם. הביצים המופרות יכולות אז לצוף בים הפתוח מבלי להיתקל בטורפי שונית רבים, אך ההתקהלות של הוריהם מושכת כרישים והם טורפים רבים מהם.
הדג נמצא בסיכון עקב דיג יתר.
הערות שוליים

↑  דקרן משויש באתר הרשימה האדומה של IUCN
דרור חג'ג'

| --- | --- |

חג'ג' במדי מכבי אשדוד
 לידה:  31 בדצמבר 1978 (בן 45) ראשון לציון שבישראל
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.78
 מספר:  8
 קבוצות כשחקן
 1997–1998   1998–2001   2001–2004   2004–2005   2005–2006   2006–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2011   2011–2013   2013–2014   2014–2015:  מכבי ראשון לציון  מכבי גבעת שמואל  הפועל תל אביב  לוון ברס (בלגיה)  א.א.ק. אתונה (יוון)  הפועל ירושלים  מכבי תל אביב  מכבי חיפה   עירוני אשקלון   מכבי אשדוד   מכבי ראשון לציון   מכבי אשדוד
דרור חג'ג'  (נולד ב-31 בדצמבר 1978) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז.
חג'ג' גדל בנוער של מכבי ראשון לציון. למרות גובהו, הנמוך יחסית לשחקני כדורסל (1.78 מ'), הצליח להתברג בסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בגיל 20 עבר חג'ג' למכבי גבעת שמואל למשך שלוש עונות, שכללו ירידת ליגה, עליה חזרה בעונה שלאחר מכן, וחצי גמר גביע המדינה בכדורסל בעונה השלישית. לאחר מכן הוא עבר לשלוש עונות בהפועל תל אביב, איתה עלה ליגה בעונתו הראשונה. בעונה השלישית הגיע לגמר הפלייאוף, לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל, ולמקום השלישי בגביע היורופליג. כמו כן נבחר חג'ג' לשחקן השישי של העונה. בזכות יכולתו הטובה במסגרת האירופית הוא נחשף לשוק האירופאי וקנה את כרטיסו לאירופה.
הוא חתם בקבוצת לוון ברס מהעיר לוון, בלגיה בעונת 2005, איתה זכה בגביע הבלגי וסיים כמלך האסיסטים בליגה הבלגית. בעונה שלאחר מכן הוא עבר לא.א.ק. אתונה מיוון אשר שיחקה ביורוליג באותה עונה. בזכות יכולתו הוא זומן לנבחרת ישראל בכדורסל והגיע איתה למקום 9-12 באליפות אירופה בכדורסל בסרביה.
באוגוסט 2006 חתם בקבוצת הפועל ירושלים, איתה זכה אחר כך בגביע המדינה בפברואר 2007 (18 נקודות גמר) ובפברואר 2008 (8 נקודות בגמר).
ביוני 2008 חתם במכבי תל אביב. לאחר עונה אחת, שבה כמעט ולא קיבל הזדמנויות, חתם חג'ג' באוגוסט 2009 בקבוצת מכבי חיפה. ביולי 2010 חתם בקבוצת עירוני אשקלון. ב-27 ביוני 2011 חתם חג'ג' בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל.
ביולי 2013 חג'ג' חזר למכבי ראשון לציון.
בחודש ספטמבר 2014 חתם בקבוצת מכבי אשדוד בה שיחק שנתיים רצופות בשנים 2011–2013
בפברואר 2015 קבוצת הפועל ירושלים ערכה לדרור חג'ג' טקס לכבוד פרישתו, בו השתתפו קפטן הפועל תל אביב רביב לימונד וקפטן הפועל ירושלים יותם הלפרין.
דני האבוק

| --- | --- |

האבוק, 2013
 לידה:  19 במאי 1986 איווה, ארצות הברית
 פטירה:  31 במאי 2020 (בגיל 34)
 שם במה:  דניאל טי האבוק דני האבוק
 משקל:  86 ק"ג
 גובה:  1.85 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  30 ביולי 2005 – 31 במאי 2020 (14 שנים) 
 מאמנים:  מייק קווקנבאש כריס הירו DJ הייד
גרנט ברקלנד (באנגלית: Grant Berkland; נולד ב-19 במאי 1986 – 31 במאי 2020) הידוע יותר בשם הבמה שלו, דני האבוק היה מתאבק אמריקאי.
הוא ערך מספר הופעות עבור ארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling‏ (GCW), אך הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling‏ (CZW), שבו היה ידוע בעיקר בשל סגנון היאבקות ההארדקור שלו, כשזכה פעמיים בטורניר המוות של הארגון. בטורניר המוות מספר 16, הוא הודיע על פרישה וב-9 בספטמבר 2017, הוא התמודד מול אלכס קולון בקרב האחרון שלו בקריירה.
שנתיים לאחר מכן, הוא חזר מפרישה והתאבק עבור מופע התרמה של ארגון ההיאבקות H2O Wrestling. בפברואר של אותה השנה, הוא חזר ל-GCW (שבו הופיע מספר פעמים בין השנים 2015 ל-2017) ולקח חלק במסע ההופעות של הארגון לטוקיו.
חיים אישיים

ב-4 באפריל 2020, אשתו של האבוק, בריאנה, נפטרה כתוצאה מאי-ספיקת לב. פחות מחודשיים לאחר מכן, ב-31 במאי, דני נפטר.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling - CZW
אליפות אולטרה ויולנט אנדרגראונד של CZW (פעמיים)
אליפות העולם במשקל כבד לג'וניור של CZW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של CZW (פעמיים)  - עם דיבון מור (1) ולאקי 13 (1)
טורניר המוות VII של CZW‏ (2008)
טורניר המוות XII של CZW‏ (2013)
הישגים בארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling - GCW
טורניר ההישרדות (2016)
הישגים בארגון ההיאבקות H2O Wrestling
אליפות הזוגות של H2O (פעם אחת, האלופים הראשונים)  - עם קונור קלקסטון
הישגים בארגון ההיאבקות Independent Wrestling Association Deep-South
גביע קרנג' של IWA Deep South‏ (2008)
הישגים בארגון ההיאבקות Independent Wrestling Association Mid-South
אליפות דת'מאצ' של IWA Mid-South (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Insane Championship Wrestling - ICW
ICW Insane 8‏ (2009)
הערות שוליים

↑  מכתב מדני בעמוד הטוויטר של דני האבוק
↑  ארגון ההיאבקות GCW מודיע על פטירתו של דני האבוק בעמוד הטוויטר שלו
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דני האבוק".
הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 כתובת:  אי המוזיאונים, ברלין
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 מייסדים:  Joachim Heinrich Wilhelm Wagener 
 מבקרים בשנה:  316,000 (נכון ל־2017)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1861
 תאריך פתיחה רשמי:  1861 
 אדריכל:  פרידריך אוגוסט שטילר, היינריך שטראק 
 קואורדינטות:  52°31′15″N 13°23′54″E﻿ / ﻿52.52081°N 13.398353°E﻿ / 52.52081; 13.398353
 אתר רשמי
 he
 
אכסנדרת העמודים המרכזית בגלריה.
הגלריה הלאומית הישנה (בגרמנית: Alte Nationalgalerie) היא מוזיאון לאמנות הנמצא באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. הגלריה מציגה אמנות מהמאה ה-19 ומנוהלת על ידי קרן המורשת התרבותית הפרוסית.
היסטוריה

הגלריה הלאומית של פרוסיה נוסדה בשנת 1861 בעקבות תרומה של 262 תמונות שנתרמו על ידי הבנקאי יוהאן היינריך ואגנר. האוסף הוצג באקדמי דר קונסט. המבנה הנוכחי, שצורתו כצורת מקדש רומי נבנה על פי תוכניות של האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר בשנת 1865 בהתבסס על תוכנית ראשונית שהכין מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי. המבנה הוקם בין השנים 1869–1876 בפיקוחו של היינריך סטראק.
המבנה ניזוק באופן קשה בהפצצות האוויר במלחמת העולם השנייה. חלקי המבנה שלא ניזוקו נפתחו לציבור בשנית בשנת 1949 אולם שיקום המבנה נמשך עד שנת 1969 בשל קשיים למצוא תקציבים לשיקום. בין השנים 1998–2001 שופץ המבנה בשנית, ונוספו אולמות תצוגה בקומתו העליונה של המבנה בהם מוצגים ציורים בסגנון רומנטי.
אוספי המוזיאון

אוספי המוזיאון כוללים יצירות בסגנון קלסי ורומנטי (ובהן יצירות של קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל וקארל בלכן), יצירות אמפרסיוניסטיות מצרפת (ובהן יצירות של אדואר מאנה וקלוד מונה) וכן אמנות מראשית המאה ה-20 בסגנון מודרני (יצירות של אדולף פון מנזל ומקס ליברמן).
ראו גם

הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)
הגלריה הלאומית הישנה וקתדרלת ברלין.
הדיוויזיה השישית (יפן)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  יפן יפן
 שיוך:   צבא יפן
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  Higashine 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 באוגוסט 1962 – הווה (62 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  ארמיית הצפון
 
הדיוויזיה השישית (ביפנית: 第6師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בהיגשין.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 במטרה להגן על המחוזות פוקושימה, מיאגי ויאמאגטה. הדיוויזיה היא חלק מארמיית צפון-מזרח. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. ב-2004 נשלחו 500 מחיילי הדיוויזיה לכוח שמירת השלום של האו"ם בעיראק (קבוצת השיקום והתמיכה היפנית בעיראק).
בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה ג'ימאשין שבעיר היגשין.
הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות מודרנית
 כתובת:  Potsdamer Straße 50, Berlin 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  מוזיאוני המדינה של ברלין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1968
 תאריך פתיחה רשמי:  1968 
 אדריכל:  לודוויג מיס ון דר רוהה 
 קואורדינטות:  52°30′25″N 13°22′04″E﻿ / ﻿52.506944444444°N 13.367777777778°E﻿ / 52.506944444444; 13.367777777778
 אתר המוזיאון
  (למפת ברלין מוגדלת) הגלריה הלאומית החדשה(למפת ברלין רגילה) הגלריה הלאומית החדשה
 
פנים מבנה הגלריה הלאומית החדשה. ניתן לראות את קירות הזכוכית של המבנה, את רצפת המבנה המשקפת את האור מן החלונות, ואת תאורת הLCD האדומה בתקרת המבנה.
הגלריה הלאומית החדשה (בגרמנית: נויה נאציונלגאלרי - Neue Nationalgalerie) של גרמניה, ממוקמת באזור הקולטורפורום שבמרכז ברלין. בשל חלוקת ברלין, ובשל הימצאותה של הגלריה הלאומית הישנה במזרח העיר נבנתה בשנת 1968 גלריה חדשה על פי תכנונו של האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה. המבנה משמש להצגת תערוכות מתחלפות של אמנות מודרנית ואמנות המאה ה-20.
תיאור המבנה

כל שטחי התצוגה של המוזיאונים נמצאים מתחת לפני הקרקע. מעל לפני הקרקע נמצאת קומת הכניסה של המוזיאון המשמשת אך ורק כאולם כניסה. קופות מכירת הכרטיסים נמצאות בביתן שנמצא בסמוך למבנה.
אולם המבואה הוא המרשים שבאולמות המבנה. כל קירות האולם עשויות זכוכית, והאור החודר דרך קירות אלה משתקף מהרצפה המבריקה והשחורה של המבנה. תקרת המבנה עשויה ממוטות מתכת שחורה המעוטרות בתאורת LCD אדומה - התאורה היחידה באולם הכניסה.
האולם עצמו לא נועד להציג יצירות אמנות (אף שלעיתים מוצגים בו פסלים), והוא משמש בעצמו יצירת אמנות אדריכלית שנועדה להפתיע את המתבונן (המצפה למבנה מסוג אחר בבואו למוזיאון) בהיעדר הקירות, המוצגים, ואמצעי התאורה.
גלריה

מימין, אולם התצוגה התת-קרקעי. מעליו, מבנה הכנסייה לגלריה
פסל בחזית המבנה
מבט מחוץ למבנה, דרך החלונות השקופים של מבואת הגלריה
ראו גם

הגלריה הלאומית הישנה
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (אדינבורו)

| --- | --- |


חזית הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית. המבנה בנוי בסגנון נאו-קלאסי.
 מידע כללי
 סוג:  אמנות מודרנית
 כתובת:  אדינבורו 
 מיקום:  אדינבורו 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מבקרים בשנה:  457,655 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1960
 תאריך פתיחה רשמי:  1960 
 אדריכל:  William Burn 
 קואורדינטות:  55°57′02″N 3°13′39″W﻿ / ﻿55.9506°N 3.22746°W﻿ / 55.9506; -3.22746
 אתר רשמי
  (למפת אדינבורו מוגדלת) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית(למפת אדינבורו רגילה) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית
 
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית של סקוטלנד (באנגלית: Scottish National Gallery of Modern Art) היא מוזיאון לאמנות מודרנית הממוקם באדינבורו שבסקוטלנד. הגלריה מהווה חלק מהגלריות הלאומיות של סקוטלנד.