stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירוי מוחי עמוק
הערות שוליים

↑  פרקינסון: מהם הטיפולים הקיימים?, באתר BEOK, ‏2 ביולי 2011
↑  Hayriye Cagnan, Timothy Denison, Cameron McIntyre, Peter Brown, Emerging technologies for improved deep brain stimulation, Nature Biotechnology 37, 2019-09, עמ' 1024–1033 doi: 10.1038/s41587-019-0244-6
↑  רננה איתן ואחרים, טיפול בגירוי עמוק של המוח בהפרעה טורדנית כפייתית: פרשת החולה הראשונה שטופלה בישראל, הרפואה 158, 2019, עמ' 418-422
↑  הפגיעה המוחית שגורמת להפרעה טורדנית-כפייתית, באתר הקרן הלאומית למדע, ‏2017
↑  Cellular, molecular, and clinical mechanisms of action of deep brain stimulation—a systematic review on established indications and outlook on future developments, EMBO molecular medicine (2019) Martin Jakobs, Anton Fomenko, Andres M Lozano, Karl L Kiening, Cellular, molecular, and clinical mechanisms of action of deep brain stimulation—a systematic review on established indications and outlook on future developments, EMBO Molecular Medicine 11, 2019-04-01, עמ' e9575 doi: 10.15252/emmm.201809575
↑  Andres M. Lozano, Nir Lipsman, Hagai Bergman, Peter Brown, Deep brain stimulation: current challenges and future directions, Nature reviews. Neurology 15, 2019-3, עמ' 148–160 doi: 10.1038/s41582-018-0128-2
↑  K. T. Elhadd, S. H. Alusi, U. C. Wieshmann, B. Hammersley, Deep brain thalamic stimulation in the simultaneous treatment of generalised epilepsy and dystonic tremor, Seizure 75, 02 2020, עמ' 87–88 doi: 10.1016/j.seizure.2019.12.019
↑  Egill Axfjord Fridgeirsson, Martijn Figee, Judy Luigjes, Pepijn van den Munckhof, Deep brain stimulation modulates directional limbic connectivity in obsessive-compulsive disorder, Brain 143, 2020-05-01, עמ' 1603–1612 doi: 10.1093/brain/awaa100
↑  The structural connectivity of subthalamic deep brain stimulation correlates with impulsivity in Parkinson’s disease, academic (2020) Philip E. Mosley, Saee Paliwal, Katherine Robinson, Terry Coyne, Peter Silburn, Marc Tittgemeyer, Klaas E. Stephan, Alistair Perry, Michael Breakspear, The structural connectivity of subthalamic deep brain stimulation correlates with impulsivity in Parkinson’s disease, Brain 143, 2020-07-01, עמ' 2235–2254 doi: 10.1093/brain/awaa148
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צילום רנטגן של גולגולת, שבו נראות אלקטרודות של גירוי מוחי עמוק מחוברות לכבל שמוביל אותן אל הקוצב
מיקום הקוצב מתחת לעור בחזה וחיבורו לאלקטרודות
דודו באוכנר

| --- | --- |

 לידה:  1980 (בן 44 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
באוכנר וגבי עמרני במופע "חנוך לוין בצבעים"
דודו באוכנר (נולד ב-1980) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

דודו באוכנר נולד וגדל בפתח תקווה. בשנים 1996–1999 למד במגמת תיאטרון בתיכון ליידי דייוויס והיה סולן ושחקן בלהקת "עבר, הווה ועתיד" בפתח תקווה בניהולו של המוזיקאי עוזי חיטמן. בצה"ל עשה שירות צבאי מלא בחיל האוויר בתפקיד לוחם כיבוי אש, חילוץ והצלה.
הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, בו למד בשנים 2003–2006. בתקופת לימודיו בסטודיו שיחק בשלושה סרטי קולנוע חרדי[דרוש מקור: איזה?]. בתום לימודיו ביים מערכוני בידור של מועדון הסטנד-אפ "קאמל קומדי קלאב"; אחר-כך שיחק בהצגה "חי בסרט" בתיאטרון חיפה, ביחד עם קבוצת השחקנים הצעירה של תיאטרון חיפה, מאת ובבימויו של שמעון מימרן. בשנים 2006–2009, שיחק בהצגות ילדים ונוער במסגרות המדיטק, תיאטרון העמותה לילדים ונוער, תיקי מילשטיין הפקות ותיאטרון הקיבוץ.
בשנים 2010–2014 הפיק, ביים ושיחק בהצגה "חנוך לוין בצבעים", מופע מחווה לחנוך לוין בהשתתפות גבי עמרני. בשנת 2012 כתב, ביים, שיחק ושר ב"קברניט עם רגל מעץ", מחזמר משיריו של בני ברמן, בהשתתפות אריק סיני. ביים את "סינדרלה", הפקת ילדים לחנוכה בכיכובה של רוני דואני; את הצגת הבידור "או אני או הקזינו" ואת המופע המוזיקלי של אריק סיני "שרים אהבה".
באוכנר שיחק בסדרות הטלוויזיה "איש חשוב מאוד", "רמזור", "שלטון הצללים" ו"המנצח". הוא שיחק בסרטי הקולנוע "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן", "תפוחים מן המדבר", "ילד טוב ירושלים", "מסע הטבעת" ובקופרודוקציה הישראלית- רוסית "הואן גוכים".תמונות יפואיות, המלך (פרי יצירתו-כתיבה בימוי והפקה)
באוכנר הוא היוצר, המנחה והעורך של שתי תוכניות רשת: "עד 120", ששודרה ב-Mako ובוואלה! בשנים 2014–2016 ו"קבלן קולות" ששודרה ב-ynet ב-2019. אלו תוכניות ראיונות סאטיריות עם פוליטיקאים ואנשים ידועים. בין המרואיינים: מירי רגב, אבי כץ, יורם שפטל, עופר שלח, חיים כץ, משה פייגלין, עיסאווי פריג', ישראל אהרוני, דוד ביטן ודודי אמסלם.
השתתף בפרסומות לבזק בינלאומי, קופת חולים מכבי, בנק לאומי ותשדירי בחירות. באוכנר מרבה לעסוק בדיבוב, בעיקר למגזר החרדי, דיבב בסדרת ההנפשה "חבורת תריג".
חיים אישיים

דודו באוכנר נשוי, אב לשלושה ילדים ומתגורר בהרצליה.
פילמוגרפיה > יוצר, מנחה ועורך בטלוויזיה

| שנה | תוכנית | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2016–2014 | עד 120 | סדרת רשת; בתחילה ב-Mako ואחר-כך בוואלה! |
| 2019 | קבלן קולות | סדרת רשת; ynet |
פילמוגרפיה > מנחה בטלוויזיה

| שנה | תוכנית | ערוץ | סוגה | עורך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | מה אתם אומרים? | שידורי קשת (ערוץ 2) | תוכנית בוקר | חיים אתגר |
| 2017–2016 | ח"י ברשת (מנחה פאנל) | ערוץ 20 | תוכנית יומית | רועי עסיס |
| 2017–2016 | חוגגים בעיר | ערוץ 20 | סדרת תוכניות תיעודיות על ערים בישראל | עידן אופגנג |
פילמוגרפיה > משחק בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | ערוץ | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | איש חשוב מאוד | קריחלי | HOT | שירלי מושיוף, תומר שני | ארבעה פרסים בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 2014; עונה ראשונה |
| 2014 | רמזור | עורך הדין של איצקוביץ' | שידורי קשת (ערוץ 2) | אוהד פרח | עונה 4 |
| 2018 | שלטון הצללים | גדעון "ג׳ינג׳י" שכטר | HOT | אוהד פרח |  |
| 2018 | המנצח | גבריאל | yes ו-STINGTV | אלון זינגמן |  |
פילמוגרפיה > משחק בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | מפיק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן | ז'וז'ו | אריק לובצקי | מיכאל שרפשטיין, משה אדרי, לאון אדרי |  |
| 2014 | תפוחים מן המדבר | אבנר, מנהל המטע | אריק לובצקי, מתי הררי | מיכאל שרפשטיין, משה אדרי, לאון אדרי | על פי סיפור קצר בשם זה מאת סביון ליברכט |
| 2016 | ילד טוב ירושלים | השחקן | רועי פלורנטין | משה אדרי, לאון אדרי, דפנה פרנר, שי אינס |  |
| 2017 | מסע הטבעת | הסוכן | מתי הררי, אריק לובצקי | משה אדרי, לאון אדרי |  |
| 2019 | הואן גוכים | רוני, סוחר אמנות | סרגיי ליבנר | קופרודוקציה ישראל רוסיה | הסרט זכה במספר פרסים באוסקר הרוסי |
| TBA | הארוחה |  | מתי הררי ואריק לובצקי |  |  |
פילמוגרפיה > בימוי בתיאטרון

| שנה | הצגה/מופע | סוגה | תיאטרון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | מערכוני בידור |  | קאמל קומדי קלאב |  |
| 2014–2009 | חנוך לוין בצבעים | מופע מחווה של לחנוך לוין, במלאת עשור לפטירתו | התחיל בצוותא והמשיך בקאמרי | קבוצת שחקנים צעירים (בכללם באוכנר) וגבי עמרני. באוכנר גם הפיק. |
| 2010 | או אני או הקזינו | הצגת בידור | שרגא בר ומרים עציוני הפקות, הציגה ברחבי ישראל . |  |
| 2011 | סינדרלה | הפקת ילדים לחנוכה בכיכובה של רוני דואני | תיאטרון היהלום |  |
| 2012 | קברניט עם רגל מעץ | מחזמר משיריו של בני ברמן | תיאטרון גבעתיים | באוכנר כתב, שיחק ושר. בהשתתפות אריק סיני. |
| 2013 | שרים אהבה | מופע מוזיקלי של אריק סיני ויפעת תעשה | הציג ברחבי ישראל |  |
פילמוגרפיה > משחק בתיאטרון

| שנה | הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | במבוני אין כמוני | מילשטיין הפקות | מיכל חזון | ישראל גוריון |
| 2007 | חי בסרט | תיאטרון חיפה | שמעון מימרן | שמעון מימרן |
יוחנן פרלוב

רבי יוחנן פרלוב (ז' באב תר"ס, אוגוסט 1900 – כ"א בכסלו תשט"ז, דצמבר 1955) היה האדמו"ר המרכזי של חסידות קרלין לאחר השואה, בנו הצעיר של רבי ישראל מסטולין.
קברו בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה
ביוגרפיה

נולד בסטולין בז' באב תר"ס לרבי ישראל מסטולין, נישא בכ' בכסלו ה'תרפ"ב למרגלית בתו של רבי שמעון שלמה מאליק. לאחר נישואיו התגורר בלוצק והנהיג את חסידי קרלין באזור וואהלין. עם התקרבות הגרמנים ללוצק ברח עם אשתו ושתי בנותיו לברית המועצות. במהלך הבריחה, בשהותם בפרונזה, נפטרו אשתו ואחת מבנותיו. לאחר המלחמה שבה נספו ארבעה מאחיו ופטירתו של האח הנוסף, רבי יעקב חיים פרלוב, ללא בנים, הפך רבי יוחנן לאדמו"ר המרכזי של חסידות קרלין סטולין. בכ"ג באייר תש"ו (1946) עלה רבי יוחנן לארץ ישראל והתקבל בהתלהבות על ידי חסידי קרלין סטולין שגרו בארץ ישראל. כעבור שנתיים עבר לארצות הברית.
רבי יוחנן פיתח את החצר והקים מרכזים חדשים וגדולים בארצות הברית ובארץ ישראל. הוא פעל מתוך מטרה לאחד את כל חסידי קרלין שבארץ ישראל לקהילה אחת ללא פילוגים. הוא איחד בין ישיבת "בית אהרן" לישיבת "פאר ישראל" וקראה בשם "בית אהרן וישראל" ואיחד את שלושת בתי הכנסת שהיו בתל אביב, לבית כנסת אחד ברחוב בר כוכבא. בהיותו בארץ ישראל התגורר בחיפה.
מנגד, ביסס את הצעירים לחברה בפני עצמה והורה להם להתפלל בנפרד משאר החסידים. קבוצה זו הייתה הגרעין של החסידות לאחר פטירת רבי יוחנן.
בשנת תשי"ד (1954) ביקר רבי יוחנן בארץ ושהה בה עד לאחר ראש השנה תשט"ו, אז שב לארצות הברית ונפטר שם בכ"א בכסלו תשט"ז (1955). לאחר פטירתו התעורר ויכוח בין החסידים היכן לקוברו, ולבסוף הוחלט לקוברו בארצות הברית על פי גורל. אולם חסידי קרלין שבארץ ישראל לא הסכימו עם ההחלטה וכעבור שנה הועלתה גופתו והובאה לקבורה בבית הקברות בטבריה, צמוד לקברו של רבי מנחם מנדל מויטבסק.
בתו פייגא (נפטרה ט' בכסלו תש"ע) נישאה לעזרא שוחט ולהם נולדו שני בנים ובת: רבי ברוך מאיר יעקב שוחט האדמו"ר מקרלין-סטולין שממשיך דרכו וממלא מקומו של זקנו בהנהגת החסידות, ורבי יוחנן שוחט האדמו"ר מלוצק. בתם רבקה נשואה לרב יעקב ברוך לעדרייך, רבם של חסידי קרלין בארצות הברית.
לקריאה נוספת

בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.
הערות שוליים

↑  'הרבי חזר', על המשמר, 31 באוגוסט 1954, עמ' 3
דניאל מזגיש

| --- | --- |

צילום משנת 2011 מאת הצלם קלוד טרואונג-נוק
 לידה:  15 ביולי 1952 (בן 72) אלג'יר, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 עיסוק:  שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי תיאטרון ואופרה, פרופסור לתיאטרון. מנהל הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לדרמה בפריז (2007–2013). פתח וניהל את "תיאטרון די מירואר ("הראי") בפריז; ניהל את התיאטרון "ז'ראר פיליפ" בסן דני ואת התיאטרון "מטאפור" (כיום לאומי) בעיר ליל
 מקום לימודים:  קונסרבטואר במרסיי  לימודי פילוסופיה בסורבון החדשה   בית הספר לתיאטרון של פלוראן הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לדרמה בפריז
 בת זוג:  דניאל ברטלמי
 צאצאים:  Sarah Mesguich, William Mesguich 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (2011)  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 https://danielmesguich.fr/
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל מזגיש (בצרפתית: Daniel Mesguich;‏ נולד ב-15 ביולי 1952 באלג'יר) הוא שחקן, במאי ומורה לתיאטרון יהודי-צרפתי, יליד אלג'יריה, פעיל בתחום התיאטרון, הקולנוע ומופעי האופרה. כיהן כמנהל הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה בשנים 2007–2013.
קורות חיים > ילדות וצעירות

דניאל מזגיש נולד (ב-1952) וגדל באלג'יר. בהמשך החל מ-1966 למד תיאטרון בקונסרבטואר האזורי במרסיי בכיתתה של אירן למברטון.
הוא המשיך את לימודיו בפריז: במשך שנתיים (1970–1971) למד פילוסופיה באוניברסיטת פריז 3 – סורבון החדשה (בזמנו בבניין סאנסייה) והחל משנת 1970 בקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנויות הבמה, בו היה תלמידם של אנטואן ויטז ושל פייר דבוש.
קורות חיים > פעילותו בתחום התיאטרון

בהתחלת הקריירה שלו כשחקן גילם מזגיש תפקידים גדולים של צעירים כמו המלט (1977) או מכאיל פלאטונוב (1983).
מיד עם תום לימודיו הקים להקה משלו, "תיאטרון הראי" (Théâtre du Miroir) במסגרתו פתח גם קורס למשחק. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1983 לפי הזמנתו של ז'אן-פייר מיקל, התחיל ללמד בקונסרבטואר כפרופסור הצעיר ביותר בקמפוס.
החל מאוקטובר 2007 ועד 2013 כיהן כמנהל הקונסרבטואר. מתוקף תפקיד זה הנהיג קורס ל"חשיבה תיאטרונית", פתח קורסים לתיאטרון באנגלית והנהיג השתלמויות בבתי ספר לתיאטרון בחו"ל.
התבקש לנהל כיתות אמן ברחבי העולם, באקדמיה לתיאטרון בבייג'ינג, באוניברסיטת פרינסטון, במונטריי (מקסיקו), בבודפשט וכו'. היצרה על הוראת התיאטרון באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת בוגוטה ובמקומות אחרים.
עם תלמידיו נמנים השחקנים רישאר אנקונינה, ז'רום אנז'ה, גיום גאליאן, דומיניק פרו, סנדרין קיברלן, ונסאן פרז, פיליפ טורטון.
מזגיש ביים כמאה הצגות תיאטרון, ובנוסף כ־15 מופעי אופרה, בצרפת ובחו"ל - בבריסל, פראג, בודפשט, מוסקבה, לייפציג, סיאול, ברזוויל, בולוניה, בייג'ינג (למשל באופרה של בייג'ינג).
הוא ניהל שני מוסדות לאומיים למופעי תיאטרון – את תיאטרון "ז'ראר פיליפ" בסן דני (1988-1986) ואת התיאטרון הלאומי בליל, טורקואן ואזור הצפון/פה דה קאלה, שבזמנו נקרא תיאטרון המטפורה 1988–1995), ו"תיאטרון הצפון". בהמשך ניהל להקה שנקרא "מירואר אה מטאפור" ("ראי ומטאפורה").
ביים בארמון האפיפיורים באביניון בימי פטיבל אביניון בשנת 1981 ועל במות חשובות בצרפת (כמו הקומדי פראנסז, תיאטרון שאיו).
דניאל מזגיש השתתף תכופות כקריין במופעי ספרות, כמו "מרטון המלים" בטולוז, הבנקטים של לגראס, ובמופעי מוזיקה לצדם של בריז'יט אנגרר, סו פארק, ז'אן-אפלאם באווזה, הלן גרימו או תחת שרביטם של מנצחים כמו קורט מזור, ז'אן-קלוד מלגואר, פיליפ בנדר. יחד עם הפסנתרן סיריל יובה הוציא סי.די המוקדש למלודרמה.
קורות חיים > פעילותו כשחקן קולנוע וטלוויזיה

אחרי שקנה שם בעולם התיאטרון התחיל מזגיש להופיע גם בסרטי קולנוע, בעידוד השחקנית מרי-פראנס פיזייה. לקח חלק בכמה סרטים של פרנסואה טריפו – למשל התפקיד גזאווייה בסרט "אהבה במנוסה (1978), ובסרטים של מישל דוויל. גילם אחר כך את נפוליאון הראשון בסדרת הטלוויזיה "ז'וזפין".לצידה של רומי שניידר שיחק בסרט "אשת הבנקאי" ויחד עם איזבל אג'אני בסרט "רביעייה" (1981) של הבמאי ג'יימס אייבורי.
בשנות ה-80 פחתה פעילותו הקולנועית. בשנת 1998 בלט בתפקיד החשוב של הלוטננט קודן (Coudein) בדרמה ההיסטורית "רפסודת מדוזה" (1998) ובשנת 2003 בטרגיקומדיה היהודית צרפתית-בלגית "הטנגו של בני רשבסקי" בבימויו של סאם גרברסקי.
בשנת 2001 השתתף בתפקיד המלך לואי השלושה עשר, לצידה של קתרין דנב בסרט ההוליוודי "המוסקטר".
חיים אישיים

דניאל מזגיש נשוי לדניאל ברטלמי (Danielle Barthélémy), מורה לספרות ואשת תיאטרון, מנהלת ודרמטורגית, הידועה כ"דני" מזגיש.
לזוג ארבעה ילדים, בהם שרה מזגיש (ילידת 1975) והשחקן ויליאם מזגיש (יליד 1972).
פרסים ואותות הוקרה

אולם בבית הספר לתיאטרון "פלואן" נקרא על שמו.
14 ביולי 2011 – לגיון הכבוד של צרפת - בדרגת אביר
הצגות בבימויו > מחזות מן הרפרטואר הקלאסי

אוריפידס - מדאה (2000 – לה פילטור)
אלכסנדר ארדי – סקדאסוס (Scedase) (1976 – תיאטר פריז צפון, תיאטר דז אמנדייה)
ויקטור הוגו - מרי טודור (1999 – בתיאטרון הלאומי בליל)
וולטר – עיבוד לפי קנדיד (1974)
פייר דה מאריבו: Le Prince travesti (הנסיך המחופש) (1973 בקונסרבטואר הגבוה לאמנויות הדרמה בפריז; 1974 – ב"ביותיאטר פריז"; 2014–2015 – בפסטיבל "אוף" של אביניון וסיור הופעות); (ההפתעה השנייה של האהבה) La seconde surprise de l'amour ‏ (1999, "תיאטר דה ל'אתנה לואי ז'ובה")
מולייר דון ז'ואן (Dom Juan) (2001 – תיאטרון דה ל'אתנה לואי ז'ובה, 2003)
אלפרד דה מיסה – Lorenzaccio לורנזאצ'ו (1985 – תיאטרון "ז'ראר פיליפ")
סופוקלס – אלקטרה (2000 – לה פילטור)
אנטון צ'כוב – פלאטונוב – (1982 – "תיאטר דה ל'אתנה לואי ז'ובה", פריז), Actes (מערכות) לפי המחזות הקצרים של צ'כוב, 2005, התיאטרון הלאומי בניס.
פייר קורניי – Cinna (סינה, 2006 – הפסטיבל "סתיו בנורמנדי")
פדרו קלדרון דה לה ברקה – La Dévotion à la Croix) La Devoción de la Cruz ‏ 1983 בחצר הכבוד של ארמון האפיפיורים באוביניון)
פול קלודל – Tête d'or (1980 – ראש זהב - בתיאטרון ז'ראר פיליפ)
היינריך פון קלייסט - הנסיך מהומבורג (2000 – תיאטר קומדי מסנט אטיין, תיאטר דה ל. אתנה לואי ז'ובה)
ז'אן ראסין: בריטניקוס (1975 – תיאטר דה לה פוטינייר, פריז) אנדרומאכה (1975 – תיאטרון "מרי סטוארט" בפריז; 1992 – התיאטרון הלאומי בליל, 1999- בקומדי פראנסז), ברניקה (1994, התיאטרון הלאומי בליל), מיטרידאט (1996, בקומדי פראנסז), אסתר
ויליאם שייקספיר – המלט, לפי שייקספיר (1977 בבית התרבות גרנובל, תיאטר דז אמאנדייה; 1987 – תיאטרון ז'ראר פיליפ; 1996 בתיאטרון הלאומי בליל; 2011 – סיור הופעות – התיאטרון של של, תיאטרון "לה קריה" במרסיי, תיאטרון ז'אן וילאר בסירן); המלך ליר (1981, חצר הכבוד של ארמון האפיפיורים באביניון), רומיאו ויוליה (1985 – תיאטר דה ל'אתנה לואי ז'ובה, טיטוס אנדרוניקוס (1993 - התיאטרון הלאומי בליל), הסערה (1998 - קומדי פראנסז), אנטוניוס וקלאופטרה (2003 - תיאטר דה ל'אתנה לואי ז'ובה)
אנ-סקי – דיבוק – (2004 במרחב ראש"י בפריז)
הצגות בבימויו > מחזות עכשוויים

ז'וליוס אמדה לאו – Folie ordinaire d'une jeune fille de Cham (שגעון שגרתי של אחת מבנות חם, 1992, התיאטרון הלאומי בליל)
גסטון פורטאי – Boulevard du boulevard (שדרות הבולבאר)
הלן סיקסו – L'Histoire qu'on ne connaîtra jamais (הסיפור שלעולם לא יוודע, (1994)
קלריס ניקואידסקי – אן בוליין Le Desespoir tout blanc  (1994) Ann Boleyn (היאוש הצחור) (2006) בפסטיבל "אוף" של אביניון
ז'אן-פול סארטר – Le Diable et le Bon Dieu (השטן ואלהים הטוב, 2001, תיאטר דה ל'אתנה לואי ז'ובה)
לפי פרנץ קפקא – הטירה (1972, בקוסרווטוריון הגבוה לאמנויות הבמה ובפסטיבל אביניון)
לפי הרולד פינטר – בגידות – עיבוד, 2014–2016 ,בלהקות מירואר ומטאפור, בפסטיבל "אוף" אביניון)
דניאל מזגיש – Le Boulevard du boulevard du boulevard בתיאטרון דו רון-פואן, 2006; Phasmes (מקלונאים) (2008) – מופע הקראת טקסטים ספרותיים (מתוך כתבי בורחס, קפקא, לואי אראגון, רולאן דיביאר, בודלר, ז'אן-מישל ריבס ואחרים) בתיאטרון רון-פואן
ז'אן-קלוד בריסביל – L'Entretien de M. Descartes avec M. Pascal le jeune – המפגש של האדון דקארט עם האדון פסקל הבן – (2007) בתיאטרון דה ל'אוור
ז'אק אטלי – 2008 Du cristal à la fumée (מבדולח לעשן) – בתיאטרון די רון פואן
מרגריט דיראס – אגתה, 2010 – בתיאטרון די שן-נואר
תפקידיו כשחקן > מבחר תפקידים בתיאטרון

1971 – ב"אנדרומאקה" מאת ז'אן רסין, בבימויו של ז'אן מייר - בתיאטרון דה סלסטן
1971 – ב"לורנצאצ'ו" מאת אלפרד דה מיסה בבימוי ז'אן מייר, בתיאטרון אודאון אנטיק בליון
1972 – ב"טירה" לפי קפקא, בבמוי עצמו – בקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנויות הדרמה
1973 – ב"נסיך המחפש" מאת פייר דה מריבו, בבימוי עצמו, בקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנויות הדרמה; שוב ב-1974; שוב - בסיור הופעות ב-2016.
1973 – ב"Les Catcheuses" (המתאבקות) מאת יהודה (ז'אן-ברנאר) מורלי, בבימוי עצמו, בתיאטר דז אמדנייה, תיאטרון פירמן ז'מייה אנטוני, תיאטרון דניאל סוראנו בוונסן
1974 – ב"קנדיד" מאת וולטר, בבימוי עצמי
1974 – ב"ג'ין הרלו נגד בילי הנער" מאת מייקל מקקלור, בבימוי אנטואן בורסייה ב"לה קריה", התיאטרון הלאומי של מרסיי, בתיאטרון של ניס,
1975 – ב"Des épaules aux pieds" (מהכתפיים עד לרגליים) מאת פול יואה, בבימויו העצמי של מזגיש, בתיאטרון הפתוח (תיאטר אובר), בפסטיבל אביניון
1976 – ב- Remembrances d'amour (זיכרונות אהבה) מאת דניאל מזגיש ו סרז' ואלטי, בבימויו העצמי ושל ז'רווה רובן, בתיאטרון הפתוח, בפסטיבל גאנאחאטו במקסיקו
1979 – ב - דנטון ורובספייר מאת אלן דקו, סטליו לורנצי וז'ורז' סוריה, בבימוי רובר חוסיין, בהיכל הקונגרסים בפריז.
1985 – ב- שיחה בין האדון דקארט לאדון פסקל הבן מאת ז'אן-קלוד בריסוויל, בבימויו של ז'אן-פייר מיקל, בתיאטרון אודאון של אירופה, ושוב ב-2007, בבימוי עצמי יחד עם ויליאם מזגיש, בתיאטרון דה לאוור, וב-2008 ו-2009 בסיורי הופעות, וב-2010 - בתיאטרון הלאומי של ניס
1987 – בהמלט מאת ויליאם שייקספיר, בבימוי עצמי, בתיאטרון ז'ראר פיליפ בסן דני.
1988 – ב"Camille Demoulins, La Liberté ou la mort" (קאמי דמולן, חירות או מוות) אחרי "דנטון ורובספייר" מאת אלן דקו, סטליו לורנצי וז'ורז' סוריה, בבימוי רובר אוסיין, בהיכל הקונגרסים בפריז,
1988 – ב-Meyerhold, Les Apprentis Sorciers (מיירהולד, שוליות הקוסם) מאת לארס קלברג, בבימוי אנטואן ויטז, בפסטיבל אביניון
1991 – ב-Un pli (מעטפה) קטעים מ"ההפתעה השנייה של האהבה" מאת מריבו, "בריטניקוס" ו"אנדרומקה" מאת ז'אן רסין, "אהבה ופסנתר" מאת "המעגל" מאת ז'ורז' פדו, בבימויו העצמי, בפסטיבל אביניון
1991 – "דום ז'ואן" מאת מולייר בבימוי עצמי, בתיאטר ד'אתנה
2008 – "המקלונים" בבימוי עצמי, הקראה של קטעי ספרות, בתיאטרון די רון פואן], שוב ב-2009 בתיאטרון די שן נואר,
2014 – ב"בגידות", עיבוד לפי הרולד פינטר, בבימוי עצמי, הפקה של להקת "מירואר א מטפור" (ראי ומטאפורה) בפסטיבל "אוף" של אביניון
תפקידיו כשחקן > מבחר תפקידים בקולנוע

מזגיש שיחק בכ-40 סרטי קולנוע וטלוויזיה.
1977: Fille de Prague avec un sac très lourd (לצידה של מיכל בת-אדם) בבימוי דניאל ייגי
1978: מולייר בסרט "מולייר" בבימוי אריאן מנושקין
1978: "התיק 51" (Le Dossier 51) בבימוי מישל דוויל
1979: "אהבה במנוסה" (Amour en fuite) בבימוי פרנסואה טריפו
1979: Clair de femme (לאור אישה) בבימוי קוסטה גברס
1980: La Banquière (הבנקאית) בבימוי פרנסיס ז'ירו
1981: Quartet "רבעיה" בבימוי ג'יימס אייבורי
1981: La Chanson du mal aimé (על חיי אפולינר) בבימוי קלוד וייס
1983: "משחקים באש" (La Belle captive) בבימוי אלן רוב-גרייה
1983: Les Mots pour le dire בבימוי ז'וזה פיניירו
1983: Les Iles (האיים) בביטמוי איראג' עזימי
1984: Le Bon Plaisir בבימוי פרנסיס זירו
1984: L'Araignée de satin (עכביש מסטאן) בבימוי ז'אק בראטייה
1984: Mon inconnue (האלמונית שלי) בבימוי פיליפ הארל
1984: Paris vu par... vingt ans après (פריז... אחרי עשרים שנה) בבימוי ברנאר דיבואה
1985: Contes clandestins (סיפורי סתר) בבימוי דומיניק קרווקר
1989: בתפקיד פייר גרנייה-דפר ב"האוסטרית" (L'Autrichienne) בבימוי פוקייה -טנוויל
1990: La Femme fardée (האישה המאופרת) בבימוי ז'וזה פיניירו
1990: Lacenaire (לסנר) בבימוי פרנסיס ז'ירו
1994: Le Radeau de la Méduse (רפסודת המדוזה) בבימוי איראג' עזימי
1994: Jefferson à Paris ("ג'פרסון בפריז") בבימוי ג'יימס אייבורי
1996: Tiré-à-part בבימוי ברנאר ראפ
2001: בתפקיד לואי השלושה עשר ב D'Artagnan ("המוסקטר") בבימוי פיטר הייאמס
2003: "הגירושים" (Le Divorce) בבימוי ג'יימס אייבורי
2003: Tango des Rashevski (הטנגו של בני רשבסקי) בבימוי סם גרברסקי
2012: Le Capital (ההון) בבימוי קוסטה גברס
2019: אסטריקס ושיקוי הקסמים (דיבוב)
תפקידיו כשחקן > בסרטים קצרים

1980: Paris avenue (שדרות פריז) בבימוי מאגאלי סרדה
1984: Mon inconnue (הבלתי ידועה שלי) בבימוי פיליפ ארל
1996: Te quiero בבימוי ז'ואל דלסו
2002: Le P'tit pardon בבימוי סופי ריפון
2002: Nuit d'argent בבימוי מיקאל דוניו
תפקידיו כשחקן > בסרטי טלוויזיה

1975: La Lettre au père (ראו מכתב אל האב) לפי קפקא, בבימויו של נאט לילינשטיין
1975: Le Cardinal de Retz (הקרדינל דה רה) בבימוי ברנאר ד'אבריז'ון
1979: Joséphine ou la comédie des ambitions (ז'וזפין או קומדיית השאפתנות) - סדרה ב-6 פרקים - בפרקים "בונפרטה" ו"נפוליאון" בבימוי רובר דה מזואייה
1979: בסדרה Médecins de nuit (רופאי לילה) בפרק Les Margiis (כת "המרז'ים") בבימוי פייר לארי
1980: בסדרה Airport (שדה תעופה), הפרק "צ'ארטר 2020" - בבימויו של פייר לארי
1982: בסרט La Sorcière - בפרק Le génie בבימוי שארל בראבאן
1983: בסרט ב-6 פרקים - La Vie de Berlioz (חיי ברליוז) בבימוי ז'אק טרבוטא, בתפקיד ברליוז הבוגר
1984: בסרט Le Château (הטירה) לפי קפקא, בתפקיד Joseph K, בבימוי ז'אן קרשברון
1986: בסרט "Grand Hotel" בבימויו של ז'אן קרשברון, בתפקיד ג'ים
1988: בסרט La Garçonne לפי ויקטור מרגריט, בבימוי אטיין פרייה, בתפקיד לוסיין
1989: בסרט Mon dernier rêve sera pour vous (חלומי האחרון יהיה בשבילך) בבימוי רובר מזואייה, בתפקיד בונפרטה
1989: בסרט Les Nuits révolutionnaires (לילות של מהפכה) בבימוי שארל בראבאן, בתפקיד "האדם בצל"
1989: בסרט Den Döende dandyn בבימוי אנדרס ואהלגרן, בתפקיד ז'ול פסקין
1992: בסרט Une partie en trop בבימוי פייר מטאוזי - בתפקיד סרז' פלטייה
1995: בסרט L'Affaire Dreyfus (פרשת דרייפוס) בבימוי איב בואסה, בתפקיד לאון בלום
1996: בסרט L'Allée du roi בבימוי נינה קומפנז, בתפקיד הכומר הישועי לואי בורדלו
2001: בסרט Un Pique-nique chez Osiris בבימוי בנואה שארי וחאלד חאפאד, בתפקיד פול-לואי ז'ראר
2008: בסרט התיעודי L'enfer de Matignon (גהינם במטיניון) ב-4 פרקים, בבימוי פיליפ קוהלי בפרק Voix off
2009: בסרט L'Affaire Salengro (פרשת סלנגרו) בבימוי איב בואסה, בתפקיד לואן בלום
2010: בסרט Chateaubriand "שאטובריאן" בבימוי פייר אקנין, בתפקיד רנה דה שאטובריאן
2011: בסרט Mort d'un président (מותו של נשיא) בבימוי פייר אקנין
2013: בסרט Crime d'état (פשע נגד המולדת) בבימוי פייר אקנין, בתפקיד אשיל פרטי
אופרות בבימויו

1981 – "המקברי הגדול" מאת ג'רג' ליגטי, באופרה של פריז
1983 – "אהבת שלושת התפוזים" מאת סרגיי פרוקופייב, באולם פאוואר, להקת האופרה-קומיק
1983 – La Passion de Gilles תשוקתו של ז'יל - מאת מישל בוסמנס ופייר מרטנס, באופרה ממלכתית לה מונה בבריסל
1988 – טבעת הניבלונגים מאת וגנר - להקת האופרה של ניס, בתיאטרון שאנז-אליזה
1994 – נשף מסיכות מאת ורדי, באופרה של ליל
1996 – "גו-גול" מאת מישל לוינאס - באופרה של מונפלייה
1998 – ווצק מאת אלבן ברג באופרה של מונפלייה
1999 – Des saisons en enfer, un Amour fou:Rimbaud, Verlaine (עונות בגיהנם, אהבה מטורפת:רמבו, ורלן) מאת מריוס קוסנטאן
2000 – Le Fou (המשוגע) מאת מרסל לנדובסקי - באופרה של מונפלייה
2002 – "ג'וזף מריק המכונה איש הפיל" מאת לוארן פטיז'יראר, עם להקות האופרה של פראג ושל ניס,
2002 – קללת פאוסט מאת ברליוז, באופרה של לייפציג
2012 – חליל הקסם מאת מוצרט, באופרה-תיאטרון של מס
2014 – La lettre des sables (מכתב החולות) מאת כריסטיאן לאובה, באופרה של בורדו
ספרים

L'éternel éphémère (החולף הנצחי), מסה
Je n'ai jamais quitté l'école (מעולם לא עזבתי את בית הספר) ספר שיחות עם המראיין רודולף פואנו
L'éffacée, רומן
תרגומים

"בגידות" – גרסה צרפתית לפי הרולד פינטר
הנסיך מהומבורג" מאת היינריך פון קלייסט
מוויליאם שייקספיר
מאוריפידס
הערות שוליים

↑  באתר Accueil spectacle
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449492605171  PLWABN: 9810668314105606  BNE: XX1063522  BnF: cb12519498b (data)  GND: 120032473  ISNI: 0000 0001 0938 1936  LCCN: n82089043  MusicBrainz: a27a6132-5a7d-4c5b-bf30-ae0581152c9c  NKC: xx0043845  NTA: 145777634  SNAC: w6bg414g  SUDOC: 034438971  VIAF: 115393901   WorldCat (עם VIAF): 115393901 
דניאל מזגיש בצעירותו, צילום מאת פרנאן מישו