stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
I Wish You Would
הערות שוליים

↑  טיילור סוויפט, ג'ק אנטונוף, מקס מרטין, גרג קורסטין
1 2 3  Taylor Swift – I Wish You Would (באנגלית), נבדק ב-2020-10-24
1 2 3  Chart Search, Billboard
↑  1989: The Songs, Taylor Swift Switzerland (באנגלית)
↑  Taylor Swift – I Wish You Would (Lyrics)
↑  This Love, נבדק ב-2020-10-24
1 2  Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Taylor Swift's 100 album tracks – ranked, The Independent, ‏2020-07-23 (באנגלית)
↑  Samantha Wieder, Ryan Schocket, Here Are All Taylor Swift’s Songs— From Debut To Evermore — Ranked, BuzzFeed (באנגלית)
↑  All 214 Songs Jack Antonoff Has Produced, Ranked From Worst to Best, Consequence, ‏2021-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Every Taylor Swift song ranked in order of greatness, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2020-09-08 (באנגלית בריטית)
↑  All 158 Taylor Swift Songs, Ranked, pastemagazine.com, ‏2020-02-05 (באנגלית)
↑  Nate Jones, All 179 Taylor Swift Songs, Ranked, Vulture, ‏2021-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ashley Iasimone, All the Surprise Songs Taylor Swift Has Performed on The Eras Tour (So Far), Billboard, ‏2024-07-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global 200, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. US, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Hot 100™, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Canadian Hot 100, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 698a8b54-c881-4f70-a7a7-599c8a85523b
שיר אהבה לחייל

"שיר אהבה לחייל" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עפרה חזה. הוא יצא לאור ביוני 1980, בהוצאת חברת התקליטים פונוקול, כסינגל השישי והאחרון מתוך אלבום הבכורה שלה, "על אהבות שלנו" (1980). את השיר כתב בצלאל אלוני ללחן של אמיר פרוהליך והפקה מוזיקלית של אלדד שרים.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
כתיבה והצלחה

השיר נכתב על ידי בצלאל אלוני, הולחן על ידי אמיר פרוהליך והופק על ידי אלדד שרים. ב-10 ביוני 1980 דורג לראשונה לפחות במקום ה-15 במצעד העברי השבועי של רשת ג'. בשיאו, דורג במקום הראשון במצעד במשך שבועיים וזכה להצלחה בישראל. במצעד סוף השנה של התחנה דורג במקום ה-13.
בשנת 1986 יצא אלבום האוסף של חזה, אלבום הזהב, בו נכלל "שיר אהבה לחייל" בעיבוד חדש של אריק רודיך.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של "שיר אהבה לחייל" הוא מעין הופעה חיה של חזה בביצועו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 31 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | יוני 1980 | תקליט 12 אינץ' | פונוקול |  |
הערות שוליים

1 2 3  עפרה חזה שיר אהבה לחייל, נבדק ב-2023-12-13
1 2 3 4 5  שיר אהבה לחייל – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  תש"ם – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  עפרה חזה = Ofra Haza - The Golden Album = אלבום הזהב (באנגלית), 1986, נבדק ב-2023-12-13
↑  ofra haza - shir ahava lechayal - עפרה חזה - שיר אהבה לחייל, נבדק ב-2023-12-13
| עפרה חזה – שירים |
| --- | --- | --- |
| בשיר השירים בשעשועים | "שיר השירים בשעשועים" • "בלדה למלך" • "היפה בנשים" |  |
| על אהבות שלנו | "שיר הפרחה" • "כמו ציפור" • "פלאש גורדון" • "הגשם" • "על אהבות שלנו" • "שיר אהבה לחייל" |  |
| בוא נדבר | "אין זמן לתעות" • "סימנים של אוהבים" • "כשנהיה בני 73" • "תפילה" |  |
| פיתויים | "כל יום מתחילה שנה" • "מלכת הקסמים" • "מכתב אהבה" • "גבריאל" |  |
| חי | "סוף קיץ" • "עכשיו" • "אחרי החגים" • "אמן למילים" • "חי" |  |
| שירי מולדת | "יד ענוגה" / "נעמה" |  |
| בית חם | "יד ביד" / "במנגינת הלב" • "בית חם" • "עזור לי" • "בן פרבר" • "אתך הלילה" / "אתה הבטחת" |  |
| אדמה | "רוח צפונית רוח דרומית" • "גורל אחד" • "מישהו הולך תמיד איתי" • "אדמה" • "רחמים" / "עוד מחכה לאחד" |  |
| שירי מולדת ב' | "אל נא תאמר לי שלום" / "בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" • "שבעת המינים" • "הנערים הספנים" |  |
| ימים נשברים | "ימים נשברים" • "בוא ונגן אותי" • "הכאב הזה" • "כל הקלפים" / "ליידי" • "להמשיך לצעוד" |  |
| Shaday | "Galbi" • "Im Nin'alu" • "Galbi" • "Shaday" • "Eshal" |  |
| Desert Wind | "Wish Me Luck" • "I Want to Fly" • "Ya Ba Ye" • "Fata Morgana" |  |
| Kirya | "Daw Da Hiya" • "Innocent – A Requiem for Refugees" |  |
| כל הנשמה | "ליד באר מולדתי" • "כל הנשמה" • "לאורך הים" • "זה יבוא פתאום" • "מיליון" • "רוח האדם" |  |
| Ofra Haza | "Show Me" • "Give Me a Sign" |  |
| סינגלים אחרים | "שבת המלכה" • "הליכה לקיסריה" • "אם אשכחך ירושלים" • "שלאגר" • "Aime Moi" • "שיר המאה" • "שביל תפוח הזהב" • "ארבעים" • "השנה אינשאללה" • "Ya Hilwi" •‏ "Today I'll Pray" •‏ "Elo Hi" • "קופסת הצבעים" • "Mata Hari" • "Love Song" •‏ "ירושלים של זהב" • "The Queen of Tel Aviv" • "לתת" • "כאן לעולם" |  |
| שירים אחרים | "Deliver Us" • "שחרחורת" • "מוכר הפרחים" • "זמר נוגה" |  |
בית באר

קומת המגורים בבית קאסר, כיום בשכונת נווה עופר
סביל מחוץ לבית השייח מוראד, כיום ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא
משאבת המים המכנית בבית קאסר
שרידי בית הבאר של משפחת טאסו, בבית קברות טאסו
בית הבאר מצפון לבני ציון
בית באר או ביארה (בערבית: بيارة) הוא כינוי לסוג מבנים שהוקמו בארץ ישראל במאה ה-19 סביב בארות מים, בעיקר בסמוך לפרדסים.
התפתחות בתי הבאר

במהלך המאה ה-19 החל תהליך של יציאה מחומות העיר יפו. בעלי פרדסים בסביבתה החלו לעבור להתגורר בתחומי הפרדסים, והקימו את בתיהם בסמוך לבארות ששימשו אותם. לשם הגנה, הוקף הפרדס כולו בחומה, וכך נוצרו מתחמים של מבני מגורים מוקפים בוסתנים ירוקים. הבתים הוקמו בדרך כלל מכורכר, ובתחילה היו בני קומה אחת. לקראת סוף המאה ה-19 נעשה מקובל יותר להוסיף קומה שנייה, ולעיתים אף מבנה נפרד. כך נוצרה הפרדה בין בעלי הבית (שהתגוררו בקומה השנייה או בווילה הסמוכה) לבין הפועלים, הבהמות והמחסנים. בקומת הקרקע נערכה לעיתים גם פעילות מסחר. בבתיהם של הפרדסנים העשירים יותר טויחו קירות הכורכר הפשוטים, ונוספו בהם רעפים, מעקות ברזל ורצפות הכוללות אריחים מעוטרים.
אחד מבתי הבאר בארץ נמצא ברחוב דרך בן צבי 68-70 בעיר יפו.
מכלול בתי הבאר

הבארות נחפרו בחלק הגבוה ביותר של מתחם בית הבאר, והמים נשאבו באמצעות מערכות של שני גלגלים, אופקי ואנכי, שהונעו באמצעות גמלים או פרדים (באר אנטיליה). מאוחר יותר הוקמו מערכות מודרניות יותר, המונעות באמצעות מנוע המופעל בסולר. בסמוך לבאר הוקמה בריכת אגירה ולצדה בריכה לוויסות המים, ממנה זרמו המים בתעלות או אמת מים לשם השקיית הפרדסים, באמצעות כוח הכבידה. בכמה בתי באר הועברו מים גם לסביל שהוקם מחוץ לחומה המקיפה אותם. לעיתים הוקמו לצד בתי הבאר מבני משק נוספים לצורכי חקלאות.
כאמור, ניתן לזהות במתחמי הבאר שהוקמו סביב העיר יפו ובתל אביב מספר שלבים אופייניים בהקמת המבנים השונים המרכיבים את הביארה:
| מרכיב הבנייה | ייעוד המרכיב |
| --- | --- |
באר: הבאר החפורה היא המרכיב העיקרי של הביארה, וסביבה התפתחו יתר המרכיבים. המים נשאבו באמצעות מתקן אנטיליה או בעזרת משאבה עם מנוע.
בריכת מים: הבריכה נועדה לאגור את המים שנשאבו מן הבאר ולשמור אותם לשימוש בשעת הצורך.
מערכת הובלת המים: תעלות אבן או צינורות אבן ומתכת אפשרו להוביל את המים מבריכת האגירה אל עצי הפרדס.
מבני משק, מחסנים ואורוות: צמוד לבית הבאר הוקמו מדרים שנועדו לאחסון כלי העבודה ובעלי החיים ששימשו לעבודת הפרדס.
מגורים: ראשית הוקמו חדרי מגורים עבור הפועלים שעבדו בפרדס, ולאחר מכן הוחל בבניית בתים עבור בעל הפרדס ומשפחתו.
חומה: כל המתחם הוקף בחומת אבן גבוהה על מנת לשמור על ביטחון דיירי הביארה.
סביל: מתקן לאספקת מים לעוברי הדרך שלא היו תושבי הביארה הוקם בחומת המתחם.
בתי הבאר כיום

עד אמצע המאה ה-20 נבנו כמאתיים בתי באר בסביבתה של יפו ובתל אביב. במהלך מלחמת העצמאות ננטשו בתי הבאר מיושביהם, ולאחריה יושבו בחלקם עולים חדשים. עם התרחבותה של העיר תל אביב, נעקרו רבים מהפרדסים, לשם הקמת שכונותיה של העיר. חלק מבתי הבאר נהרסו, וחלקם נטמעו בסביבתם. כיום עומדים על תילם כשישים בתי באר, 51 מהם פזורים בדרום תל אביב, בשכונות נווה שאנן, שפירא, קריית שלום, פלורנטין, נווה עופר ואף ביפו עצמה. חלקם מוגדרים כמבנים מיועדים לשימור, ובהם בית הביל"ויים ובית הבאר בדרך שלמה 6 ביפו. 
הצפוני מבתי הבאר ששרדו, זכר לפרדס בבעלות טמפלרית ככל הנראה, עומד ביהודה הלוי 135 פינת צונץ, משנת 1924 בית כנסת 'החשמונאים', בשטח השייך להסתדרות מרכז בעלי מלאכה ב', ובצמוד לו בריכת אגירת מים התחומה בחומה מאבן כורכר.
בתים נוספים מצויים מחוץ לתחומי תל אביב-יפו - בחולון, באזור וברמת גן, בהם בניין המשמש את הנהלת הספארי.
בתי באר באמנות ובספרות

בתי הבאר סיפקו השראה לכמה מאמני אסכולת ארץ ישראל, ובהם ראובן רובין, נחום גוטמן, ציונה תג'ר וישראל פלדי. אסכולה זו התמקדה בנופי הארץ וראתה בפלח הערבי המשך ישיר לאבות האומה וכמודל לחלוץ העברי. בתי הבאר והפרדסים שסביבם נדמים כמקום אקזוטי. היצירות "פרדסים ליד יפו" (1928) ו"הבאר הישנה" (1931) של רובין, "פרדסים ביפו" (1926) ו"בית בפרדס" (1927) של גוטמן עוסקות בבתים אלה, ואילו ציוריו של גוטמן "נשים ליד הברז בפרדס" ו"נשים בבריכה בפרדס" מוסיפים ממד ארוטי לבתי הבאר, שנבע מהמסתורין שאפף את הבתים מוקפי החומות.
גם בספרו "עיר קטנה ואנשים בה מעט" התייחס גוטמן לבתי הבאר, והם מופיעים באיוריו. בספר "תחרות שחייה" מאת בנימין תמוז מתוארת תחרות שחייה שנערכת בבריכה של בית באר בתל א-ריש. וכך מתאר תמוז את הביארה:
מרובעת הייתה ומוקפת משלושה רוחותיה בניין קומתיים. למטה היו מצויות האורוות והרפתים, ובחצר שוטטו תרנגולות שחורות ואדמדמות שקרקורן מתערבב בצהלת סוס. בקומה השנייה נמצא חדר המנוע ולידו בריכה, וצינור יוצא מחדר המנוע ומקר מימיו לתוך הבריכה ודגי זהב באים אצל הצינור ומשכשכים בתוך בועות האוויר העולות עם משפך המים. ומעקה של עץ היה עוטר מרפסת ארוכה, שרויה בצל תמיד, ומן המרפסת היו נכנסים בדלת של זכוכית צבעונית לחדר האורחים, שממנו יוצאות דלתות לחדרי המגורים, למטבח ולממגורות.
גם אחוזת דג'אני, המתוארת בספר בשם זה מאת אלון חילו, אינה אלא בית באר. וכך מתאר אחד מגיבורי הספר, חיים קלווריסקי, את האחוזה בביקורו הראשון בה:
קמתי לילך בהאחוזה המשובבת. בין העצים והאילנות מציתי תעלות תעלות, מהן סתומות, מהן מעופשות, אך במתוקנות שבהן עדיין זורמים מים חיים, משיבי נפש. עקבתי אחר מקור התעלות עד אשר הגעתי אל באר עתיקה, בנויה אבנים דהויות, ולצדה ברֵכה עמוקה המאספת את המים, ובברֵכה, על פני המים, כסות עבה של אצות ירוקות, חבצלות ושושנות צחורות וכל מיני עשבין נעימים. פרדה ישישה, בעלת מבט נוגה, עמדה לסובב מעין קילון של הבאר... המשעול שהייתי מהלך בו התעקל והתפתל והוביל לבית מידות ערביאי בן מאה או מאתיים שנה. פאר עברו ניכרו בו היטב. אכסדרא מפוארה, עגולה בחצְיהּ, עמדה בהכניסה אליו, מקושטת באריחים מצוירים ועליהם אותיות ערביאיות... האכסדרא הובילה דרך שלוש מדרגות של שיש אל דלת כניסה מפותחת ומרוקעת, אשר סדקי הזמן הצמיחו בה חזזיות ירקרקות. מעל הדלת הייתה קבועה, בתוך אבני הכורכר, מעין קשת רחבה, ומעליה עמדה הדיוטא השנייה, משופעת חלונות רחבים וארוכים מעשה אירופא, שהיו מכוסין מבתוך הבית בווילאות עבותים.
הערות שוליים

↑  רועי מרום, רשמי העבר: אמנות פלסטינית עממית מתקופת המנדט בשרון, עתמול 260, 2019, עמ' 27-25
↑  אבי ששון ורועי מרום, ביארת שניר - מפרדס לשכונה: התפתחות ההתיישבות בעורף החקלאי של העיר לוד, לוד - עיר האלוהים 6, 2020, עמ' 75-49
↑  בית באר בן צבי 68–70 אבו כביר, עמ' 4
↑  מצפון מזרח ומצפון מערב השתרע 'פרדס שרונה' של הטמפלרים שומאכר ולמלה לימים 'פרדס ליטוינסקי לימים שכונת שפאק ומתחם כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
↑  על פי מפת "השכונות לפי שנות גאולת אדמתן" בארכיון עיריית תל אביב
בית הבאר ברחוב הרצל 138 בתל אביב, בניין לשימור בלב בניינים חדשים.
ויקינטאס סליבקה

ויקינטאס סליבקה (בליטאית: Vykintas Slivka; נולד ב-29 באפריל 1995 בפוניבז' שבליטא) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לאמיה היוונית ובנבחרת ליטא.
קריירת מועדונים > המעבר ליובנטוס וההשאלה למודנה

סליבקה נולד בפוניבז' שבליטא, והחל לשחק במחלקת הנוער של אקרנאס המקומית. בשנת 2013 עבר למחלקת הנוער של יובנטוס מהסרייה א'. בחודש ספטמבר 2014 הושאל סליבקה למודנה מהסרייה ב' לחצי עונה, אך לא ערך הופעה במדיה.
קריירת מועדונים > ההשאלה לגוריצה

בחודש פברואר 2015 הושאל סליבקה לגוריצה מליגת העל הסלובנית לחצי עונה. ב-4 במרץ ערך סליבקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לקופר במסגרת המחזור ה-21 בליגה. ב-25 באפריל הבקיע סליבקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה התשיעית בניצחון 3-0 על קרקה במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך סליבקה 12 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד.
קריירת מועדונים > ההשאלה לדן בוש

בשלהי חודש אוגוסט 2015 הושאל סליבקה לדן בוס מליגת המשנה ההולנדית לשתי עונות. ב-20 בספטמבר ערך סליבקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-65 בניצחון 1-0 על אכילס 29 במסגרת המחזור השביעי בליגה. ב-19 בפברואר 2016 הבקיע סליבקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-34 בניצחון 3-1 על מועדון הכדורגל איינדהובן במסגרת המחזור ה-27 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך סליבקה 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
קריירת מועדונים > אפולון סמירני

ב-13 באוגוסט 2020, סליבקה חתם באפולון סמירני מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית

ב-5 ביוני 2015 ערך סליבקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 בהפסד 4-0 לנבחרת הונגריה במשחק ידידות. ב-4 בספטמבר 2016 הבקיע סליבקה את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-34 בתיקו 2-2 נגד נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
אדיגיה

רפובליקת אָדִיגֵיָה (ברוסית: Республика Адыгея, באדיגית: Адыгэ Республик) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית בהרי קווקז. בירתה, מייקופ. היא נמצאת בלבו של חבל קרסנודאר, הגובל בה מכל הכיוונים. שטח הרפובליקה כ-7,800 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה כ-500,591 בני אדם (2024). רוב האוכלוסייה מורכבת מרוסים, המהווים 58%. האדיגים וצ'רקסים מונים רק 113,000 נפש, שהם 22.8%. השפות הרשמיות ברפובליקה הן רוסית ואדיגית (צ'רקסית). ברפובליקה נמצאות שתי ערים: מייקופ ואדיגייסק. כראש הרפובליקה מכהן מוראט קומפילוב מאז 2017.
היסטוריה > ההיסטוריה הקדומה

האדיגים, או הצ'רקסים, חיו בקווקז עוד לפני 3000 שנה. רובם התפרנסו מרעיית צאן וענפים אחרים של חקלאות. התקופה הזאת ידועה כתקופת הדולמנים, שהם מערות קבורה, שהשתמשו בהם לרוב באותו זמן. דולמנים אפשר למצוא אף ברמת הגולן. במאה ה-9, כשגילו את הברזל באה תקופה פריחה חדשה לשבטים הצ'רקסיים, שהתחילו לבנות כלים חדשים ולפתח טכניקות מודרניות לזמנם. בתקופה זו גם התחלקו לשבטים: מיטים, סינדים, אחיי וזיך. בתקופה זו הצ'רקסים התגוררו לחופי הים השחור וים אזוב, עד מורדות הרי קווקז. בעולם היווני הצ'רקסים התפרסמו במאה ה-5 לפני ספירת הנוצרים. בתקופה הזאת הסינדים הקימו ממלכה עצמאית, שקשרה קשרי מסחר עם ממלכת הבוספורוס. יש אף הטוענים, ששולשת ספרטסיד, ששלטה בבוספורוס 150 שנה הייתה ממוצא צ'רקסי.
החל מהמאה ה-6 התחיל האזור להיות מושפע מאוד מהקיסרות הביזנטית, שהביאה לאזור גם את הדת הנוצרית, שאותה קיבלו בעיקר שבט הזיכים. באזור התיישבותם של האחרונים אף הוקמה פטריארכיה מקומית. ב-944 ממלכת הכוזרים נכבשה על ידי רוס, שמאז נהפכה לכוח המשפיע באזור. ב-1022 צ'רקסיה צורפה לנסיכות טמוטרקן של הנסיך מסטיסלב.
היסטוריה > מהמאה ה-13 עד המאה ה-19

ב-1561 הצאר איוואן האיום נשא אישה קברדית וצירף את קברדיה כמדינת חסות של רוסיה, במסגרת הצירוף הקים מספר מבצרים בקווקז. ב-13 במאי 1711 הנסיך אפרסקין, מושל אסטרחן בפקודתו של פטר הגדול ערך מסע עונשין לצ'רקסיה וב-6 בספטמבר ערך קרב מכריע בו ניצח את הפרשים הצ'רקסיים והרס כפרים לאורך 80 ק"מ. ב-1763 הרוסים ערכו מסע נוסף לקברדה והחריבו כפרים רבים. ב-1765 הרוסים הציעו לקברדינים לקבל אזרחות רוסית. ב-1779 הגנרל יקובי ערך פשיטות בצ'רקסיה וב-1780 הרוסים התחילו לבנות כביש לאורך הים השחור לגאורגיה דרך אדמות הצ'רקסים. מ-1816 על הכוחות הרוסיים בקווקז פיקד הגנרל אלכסנדר ירמולוב שהחליט על מדיניות של הרג של כל מתנגד בעמים הכבושים, לעומת היחס הקודם היותר הומני. ירמולוב ערך פשיטות רבות בצ'רקסיה, שרף כפרים רבים והדף בעצמה כל סממן של התנגדות. כמו כן ירמולוב הקים מבצרים רבים, ואכלס אותם בקוזקים. ב-1827 ירמולוב פוטר ובמקומו מונה איוואן פסקביץ'.
התקדמות הרוסים נבלמה לזמן מה על ידי תנועת המורידיה, תנועה צופית, שקראה למלחמת קודש נגד השלטון הרוסי הכופר משנת 1829 בראשם של קאזי-מולה, גמזט-בק והאימאם שאמיל במלחמת קווקז בין 1811- 1864. לאחר ניצחונם דרש השלטון הרוסי מעמי הקווקז לקבל את הנתינות הרוסית עם כל המשתמע מכך, או לעזוב לטורקיה. הצ'רקסים הושמו בפני בחירה כזו ב-21 במאי 1864 ורובם העדיפו גלות על פני נתינות זרה, כ-90% מהצ'רקסים עזבו את מולדתם למחוזות השונים של האימפריה העות'מאנית. יום זה מצוין בפזורה הצ'רקסים כיום הזיכרון הצ'רקסי. במקומם של הצ'רקסים הביא השלטון הרוסי לארצם מתיישבים קוזאקים.
היסטוריה > לאחר מהפכת אוקטובר

ב-27 ביולי 1922 הוכרז על הקמת המחוז הצ'רקסי (האדיגי) האוטונומי שבירתו קרסנודר כחלק ממחוז קובאן-הים השחור, ב-24 באוגוסט אותה שנה השם שונה למחוז האדיגי (הצ'רקסי) האוטונומי, וב-3 באוגוסט 1928, השם שונה למחוז האדיגי האוטונומי. ב-10 בינואר 1934 אדיגיה נהייתה לחלק מהמחוז של אזוב-הים השחור. הבירה הועברה מקרסנודר למייקופ ב-1936 שצורף לשטחי אדיגיה. ב-13 בספטמבר 1937 המחוז הישן פורק למספר יחידות, ואדיגיה צורפה למחוז קרסנודר, ונשארה בו עד 3 ביולי 1991.
בשנים 1942/1943 רוב שטחי אדיגיה היו תחת כיבוש נאצי.
ב-3 ביולי 1991 אדיגיה הכריזה על היפרדותה ממחוז קרסנודר, ועל מעמדה כרפובליקה הסובייטית ברפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. ב-1992 אומץ השם הנוכחי – רפובליקת אדיגיה במסגרת הפדרציה הרוסית. התיקון נכנס לתוקף בשנת 1992.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

ב-1991 הפך המחוז האוטונומי לרפובליקה. בדצמבר 1991 התקיימו בחירות ראשונות לפרלמנט (חאסִה) של הרפובליקה. בינואר 1992 התקיימו בחירות ראשונות לנשיאות ולתפקיד נבחר אסלן ג'רימוב. ב-10 במרץ 1995 התקבלה חוקת הרפובליקה. היות שהרוסים מהווים רוב ברפובליקה, פורצות שם לעיתים קרובות מהומות בין האדיגים, התומכים בשמירת הסטטוס-קוו הקיים, לבין הרוסים, הדורשים יותר זכויות כרוב והצטרפות חזרה למחוז קרסנודר. בדצמבר 2004 ראש המחוז הפדרלי הדרומי דמיטרי קוזאק הציע את רעיון הצירוף חזרה למחוז קרסנודר. נציגים רבים של האדיגים הביאו התנגדות עזה לתוכנית, שכללה בקשה להתערבות מצד הפרלמנט האירופאי, הפגנות עזות של הצ'רקסים ומכתבים שונים של השדולה הצ'רקסית לגורמים שונים ברוסיה. במקביל, בדצמבר 2005 נערכה ועידת הסלבים של אדיגיה, שדרשה הצטרפות למחוז קרסנודר וחלוקת תפקידים בהתאם לחלקם של הרוסים באוכלוסייה. הממשל הרוסי, על רקע ההפגנות וההתנגשויות האלימות, החליט לגנוז לזמן מה את התוכנית לאיחוד.
מיקום גאוגרפי

אדיגיה נמצאת בהרי קווקז, בלבו של מחוז קרסנודר, המקיף אותה מכל עבריה. בשטחה היא במקום השני בגודלה הקטן, לאחר אינגושטיה. רוב שטחה של הרפובליקה הוא יערות. היא נמצאת באזור הררי מאוד, שהנקודה הגבוהה ביותר בו היא הר צ'וגוש המתנשא לגובה 3,238 מ'. ברפובליקה זורמים מספר נהרות קטנים, שהגדול בהם הוא בליה (לבנה) ולבה, שניהם יובליו של נהר קובאן. האקלים ברפובליקה הררי, הטמפרטורה הממוצעת בינואר 2° צלזיוס מתחת לאפס, וביוני 22°.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "המועצה המדינית - חאסה של רפובליקת אדיגיה" שכוללת 50 חברים. בבחירות שנערכו בשנת 2021 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-41 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 1995. מאז היו כמה תיקונים.
בראש אדיגיה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים. המושל הראשון של המחוז היה לאוניד פולז'ייב שלפני זה היה ראש סניף המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות המקומי. הוא סיים את הכהונה בשנת 2012 אחרי כ-20 שנים בתפקיד. בשנת 2016 הבחירות הישירות בוטלו ומאז ראש הרפובליקה נבחר על ידי המועצה המדינית מרשימת מועמדים שאושרה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית. בשנת 2017 לתפקיד נבחר מוראט קומפילוב. בשנת 2022 הוא נבחר לכהונה השנייה.
מבחינה מנהלית הרפובליקה מחולקת ל-7 ראיונים ו-2 אזורים עירוניים.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 ברפובליקה התגוררו 500,591 תושבים. זאת לעומת כ-435 אלף בשנת 1991. בערים מתגוררים כ-49.2% מכלל האוכלוסייה. בעיר הגדולה מייקופ מתגוררים כ-138 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית אדיגים וצ'רקסים מהווים כ-24% ורוסים כ-64%. בעבר חלקה של רוסים הייתה כ-70%. ארמנים מהווים כ-3%.
פיזור אוכלוסייה צ'רקסית ואדיגים ברפובליקה אינו אחיד. הם מהווים רוב של עד-70% בחלקים הצפוניים, אך במייקופ וסביבתה רוסים מהווים כ-70% מאוכלוסיית אזור.
הרוסים הם העם הגדול ברפובליקה ומהווים 58% לפי מפקד 2021. האדיגים מהווים לעומתם רק 19.8% וצ'רקסים מהווים כ-3%. הארמנים מהווים 15.3 אלף (3.4%). בנוסף ברפובליקה חיים כורדים, טטרים, טורקים וצ'צ'נים. למרות היותם מיעוט שולטים האדיגים ברוב הענפים של המנהל והכלכלה ברפובליקה.
כלכלה

כלכלת הרפובליקה מובססת על חקלאות.
כלכלה > תחבורה

ברפובליקה פועלת רשת מסילות ברזל.
קשרי אוויר מבוצעים על ידי נמל תעופה של קרסנודר.
נהר בליה עובר במיקופ
חלוקה מנהלית של אדיגיה
4 שירים חדשים להנאתכם

"4 שירים חדשים להנאתכם" הוא המיני-אלבום הראשון של הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. הוא פורסם בהוצאת חברת התקליטים גרמופון קולומביה בקטלוג EPOC 40018 כאריך-נגן בגודל 7 אינץ'. כולל ארבע רצועות, שנכתבו על ידי גלעד בן שך, דליה הלר ושרה שובל. על עיבוד האלבום אחראי דוד קריבושי.
רשימת רצועות

| 4 שירים חדשים להנאתכם> מס' | 4 שירים חדשים להנאתכם> שם | 4 שירים חדשים להנאתכם> משך | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  | 4 שירים חדשים להנאתכם>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | כאשר ירח מחייך  | 2:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הכל אודות האהבה  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | סבא זמן  | 1:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | שיר על חורף  | 2:45 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אילן ואילנית – אילן ואילנית (4 שירים חדשים להנאתכם) (1967) באתר סטריאו ומונו
| אילן ואילנית |
| --- | --- | --- |
אילן • אילנית
| אלבומי אולפן | אילן ואילנית (1967) • סביב לעולם • יחד לתמיד • אילן ואילנית (1970) • שוב אתכם • Folksongs Der Welt • ישראל שלי חוגגת |  |
| מיני-אלבומים | 4 שירים חדשים להנאתכם • בשנה הבאה • בוא ונשתגע בחולות |  |
| אלבומי אוסף | Songs from Israel • כמו פעם |  |
| סינגלים עבריים | "בעקבותייך" • "כבר אחרי חצות" • "נומה נומה" • "יחד לתמיד" • "סיגליות" • "מעבר להרים" • "בשנה הבאה" • "חמסין בגן חיות" • "עכשיו עכשיו" • "בין שני לבבות" • "רינגולי" • "ושוב אתכם" • "חופשי ומאושר" • "יחזקאל" • "ישראל שלי חוגגת" • "אדון אבוקדו וגברת אבוקדה" • "למה למה" • "דברים שאמרנו" • "גוליבר" |  |
| סינגלים לועזיים | "Sweet Malaika" • "Bang Bang" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c89374cd-70d1-470e-8caa-1d1213175fbe
הגביע הקפריסאי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1934
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הקפריסאית
 מספר מתמודדים:  28
 מדינות משתתפות:  קפריסין קפריסין
 עיר מארחת:  קפריסין 
 זוכה:  פאפוס – זכייה ראשונה (2024)
 הכי הרבה זכיות:  אפואל ניקוסיה (21)
 מפעל מקביל:  הליגה הקפריסאית
 גביע קוקה-קולה קפריסין
 קואורדינטות:  35°N 33°E﻿ / ﻿35°N 33°E﻿ / 35; 33
 he
 
הגביע הקפריסאי (ביוונית: Κύπελλο Κύπρου) הוא מפעל כדורגל קפריסאי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1934, במקביל לליגת העל הקפריסאית, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הקפריסאית. זהו טורניר הגביע המרכזי בקפריסין, ומשתתפות בו כל קבוצות שתי הליגות הבכירות. החל משנת 1962 נותנת חברת קוקה-קולה את חסותה למפעל, ועל שם החברה הוא נקרא גם גביע קוקה-קולה קפריסין.
המפעל מנוהל בשיטת בית-חוץ לאורך כל שלביו, מלבד שלב הגמר. המנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. אם כבר הבטיחה את השתתפותה באמצעות מיקומה בליגת העל הבולגרית, המקום עובר לסגניתה. כמו כן, היא זוכה להשתתף במשחק הסופר קאפ הקפריסאי בעונה שלאחר מכן.
שיאנית הזכיות בתואר היא אפואל ניקוסיה, עם 21 זכיות.
היסטוריה

טורניר הגביע הקפריסאי נוסד בשנת 1934, במקביל להיווסדה של ליגת העל הקפריסאית. טראסט AC, האלופה הראשונה של קפריסין, הייתה גם למחזיקה הגביע הראשונה לאחר שניצחה 1-0 את אפואל ניקוסיה במפגש חוזר, בעקבות שוויון 0-0 במשחק הגמר הראשון. טראסט הופיעה בכל ארבעת משחקי גמר הגביע הראשונים, וזכתה בתואר שלוש פעמים בטרם התפרקה ב-1938.
טורניר הגביע נערך בכל שנה, למעט מספר הפסקות בנות שלוש עד ארבע שנים, הראשונה שבהן בתקופת מלחמת העולם השנייה והאחרונה שבהן נמשכה עד ל-1961. מאז, מתקיים הטורניר ברציפות בכל שנה.