מערות קיזיל
סגנון הודו-איראני ראשון: ציורים "כתומים וירוקים" עדינים > תקופה 2: "אסכולה חדשה" בסגנון נועז יותר (בערך 400–500 לספירה) > "מערת הציירים" (מערה 207, מתוארכת 478–536 לספירה)

"מערת הציירים"
(מערה 207, 478–536 לספירה)
קבוצה סביב הבודהה והאפריז בסגנון רומי קלאסי מעליו בחדר הקמרון הראשי של מערת הציירים (במרכז העליון של הקיר הימני).
תוכן דקורטיבי כללי ופריסה של החדר הראשי עם כיפה פריזמטית, עם מיקומם של הציירים, כפי שתועד על ידי אלברט גרינוודל ב-1912. המערה היום כמעט נטולת שרידי ציורים: כמה מציורי הקיר הימני נשלחו למוזיאון דאהלם בגרמניה; הציורים של הקיר השמאלי היו שלמים למעשה ב-1912 ונשארו במקום (פרט ללוח העליון המרכזי), אבל הם הם היום מקוטעים והושחתו.
פרט של הנזירים המשרתים את הבודהה
"מערת הציירים" (בגרמנית Malerhöhle, מערה 207) היא אחת מהמערות המוקדמות של קיזיל, ואחת היפות ביותר. המערה הכילה פסל של בודהה על הקיר האחורי של הפנימי תחת קמרון חבית. החדר הפנימי הראשי הכיל תשעה ציורי קיר של הבודהה המטיף על כל קיר צדדי.
שמה של המערה נובע מהדיוקנאות העצמיים הרבים של ציירים העומדים לצד ציורי הקיר, אוחזים בגביעי צבע ומברשות. לכמה מהציירים יש תווית, כמו התווית הכתובה בסנסקריט (כתב גופטה (אנ')): "ציור של טוטוקה" ( סיטראקרה טוטוקאסיה) ליד הצייר המדובר. "סיטראקרה" אינו בטוכארי, אלא בסנסקריט (ומאוחר יותר בהינדי, चित्रकला) עבור "צייר/ציור". באמנות קיזיל נוספו לעיתים קרובות תוויות זיהוי לתמונות של תורמים, אך מעולם לא לסצנות סיפוריות.
ציורים אלה תוארכו באמצעות שילוב בין פלאוגרפיה, ניתוח סגנוני ותיארוך פחמן ל-500 לספירה לערך. בחלק מהאלמנטים הסגנוניים יש נגיעה קלאסית בולטת, כגון אפריזים בסגנון רומי בראש הקירות, מעל סצנות של בודהה.
מערת הציירים, כמו כמה מערות אחרות בקיזיל, מתארת גברים בקפטנים עם צווארון משולש בצד ימין ותסרוקת ייחודית. סמן נוסף הוא מערכת המתלה הדו-נקודתית לחרבות, שנראה שהייתה חידוש של ההפתאליטים (אנ'), והובאה על ידם לשטחים עליהם שלטו. נראה כי ציורים אלה נעשו במהלך שלטון ההפתאליטים באזור, 480–550 לערך בקירוב. השפעתה של אמנות גנדהארה בחלק מהציורים במערות קיזיל, המתוארכים לשנת 500 לספירה בקירוב, נחשבת כתוצאה מהאיחוד הפוליטי של האזור שבין באקטריה לקוצ'ה תחת ההפתאליטים.
ציורי "מערת הציירים" תוארכו בפחמן לשנים 478–536 לספירה. ב-1912 סבר אלברט גרינוודל שציורי הקיר של "מערת הפסלים" "יוצרו על ידי אותם אמנים כמו אלה של מערת הציירים", וכי הם היו ב"סגנון גנדהארה טהור". כמו כן, לצייר דיוקן עצמי ב"מערת הפסלים", אוחז בגביע צבע, יש בגדים ש"תואמים בדיוק" לאלו של הציירים ב"מערת הציירים" (קפטן, מגפיים...). סגנון הלבוש של הציירים בקיזיל תואר לעיתים קרובות כסאסאני, אך כיום נחשב כהפתאליטי בשל קווי הדמיון עם הדמויות בדילברג'ין טפה (אנ'), בלאליק טפה (אנ') או באמיאן. גרינוודל ייחס את שתי המערות לאותה תקופה "שלב I'" (500–600 לספירה).
החדר הפנימי הראשי מכילה 18 סצנות של דרשות של הבודהה. הגומחה כנראה הכילה פסל מונומנטלי של בודהה, וציורים הקשורים לנרטיב מערת אינדראסלה (אנ'). התקרה פריזמטית, משכפלת סוג של אדריכלות המוכרת מבאמיאן. המסדרון הימני הכיל ציורי קיר הקשורים למלחמה על שרידיו של הבודהה ושיתוף שרידיו, אחד מהם מציג לוחמים משוריינים על סוסים. ציורי הקיר של המסדרון האחורי נעלמו כמעט לחלוטין עד 1912. נותרו רק כמה עקבות, המצביעים על סצנות של הפרינירוואנה. במסדרון השמאלי היה ציור קיר יפהפה המראה נזיר המעביר את תורתו של הבודהה למשפחת מלוכה כורעת ברך. ציור הקיר שלפניו על הקיר החיצוני נעלם לחלוטין.
קווי דמיון נרשמו בין הציורים של מערת הציירים לאלו של דילברג'ין טפה וציורי הקיר של פנג'יקנט (אנ') מהמאות ה-5–6.
מערת הציירים, תוכנית
דיוקנאות עצמיים של הציירים בקיזיל. תוויות ב-סנסקריט (כתב גופטה): "ציור של + (שם)"
ציור קיר במערת הציירים, עם צייר בקפטן בפינה הימנית התחתונה, 500 לערך בקירוב. יש לו תווית כתובה בסנסקריט (כתב גופטה): "הצייר טוטוקה" תצלום וציור משנת 1912, ומצב הנוכחי במקום.
ציור קיר עם לוחמים במסדרון הימני, חומה חיצונית: המלחמה על שרידי הבודהה. הם חובשים קסדות רצועות, ולמגני החרב שלהם יש עיצובים הוניים טיפוסיים של צורות מלבן או אליפסה עם עיטור קלוזון: ניתן לתארך כלי נשק למאה ה-5 לספירה. ציור הקיר היה ברור מאוד, אבל התפורר עם הסרתו על ידי גרינוודל: רק שברים בודדים נותרו במקום.
שיתוף שרידי הבודהה על ידי הברהמנה דרונה, לשמונה מלכים (ארבעה גלויים). תבליט מהמסדרון הימני, בתוך קיר.
פרט של דוואטה (קיר ימין, שכבה עליונה, סצנה שמאלית)