על עכברים ואנשים
החלום ושברו כנושא מרכזי בנובלה

א. חלומם של ג'ורג' ושל לני קיים בשתי גישות (אצל ג'ורג', בעיקר), המופרדות בממד הזמן, כך שהראשונה מובילה לשנייה על ידי התפתחות אירועים (שהמרכזי בהם הוא הצעת ההשתתפות של קנדי, עמ' 74-75). הגישה הראשונה – ה"חלום" שלב א', היא תאורטית, ג'ורג' כביכול אינו מאמין בה ומספר את סיפורה ללני כשהוא מבקש, כמו סיפור לפני השינה המעודד אותו, (כמו תפילה, בשבילו עצמו). לעומתה הגישה השנייה – "החלום" שלב ב', היא, למעשה, ריאלית. אפילו לג'ורג' קשה לתפוס את השינוי התודעתי הזה ("עיניו היו מלאות פליאה[...]" עמ' 76) - מהריק, משיממון החיים המחזוריים הנוראים האלה – לאוטופיה בת השגה.
החלום ושיברו אצל דמויות אחרות:
קנדי: חי כבר המון שנים בחווה, ואיתו חי כלבו הזקן, הנכה והמסריח (שפעם היה כלב רועים מן השורה הראשונה). בעת שהפועלים ישבו בחדריהם, קנדי הוכרח, נאנס, על ידי החלטת כל דרי מגורי הפועלים, פה אחד, לשלוח את כלבו למוות (ממחיש את עקרון "הברירה הטבעית" שרווחה במרחב החברתי בזמן השפל הכלכלי בארצות הברית). יתר על כן, מותו של הכלב הוא רמז מטרים למותו של לני, על ידי אותו אקדח, ועל פי אותו עקרון (עמ' 62-63). כשקנדי שומע את שיחתם של לני וג'ורג' בקשר לחווה הנערצת, משהו בתוכו נדלק. הוא מוכן לתרום את כל כספו; מוכן לעבוד בשטיפת כלים ומכירת ביצים – מוכן לעשות הכול, כדי להגיע למימוש הקנייה של החווה הקטנה.
קרוקס: "הכושי של החווה". שמו קרוקס עשוי להיות קשור לגבו הסדוק. לפני ביקורו של לני בחדרו, קרוקס נראה כדמות מרוחקת מאוד וחסרת עניין. קרוקס, כשחורים רבים באמריקה באותה תקופה חי חיי עבדות, אשר הכילו עלבונות חוזרים ונשנים וזלזול ("גם לקרוקס היה ארגז תפוחים ובו כל-מיני בקבוקוני תרופות, הן בשבילו והן בשביל הסוסים." עמוד 83). מצד ה"סמכות הלבנה". החלום ושיברו אצל קרוקס הוא מוקדם הרבה יותר. הוא גדל בבית בקליפורניה שבו לאביו הייתה חוות תרנגולות ('"אני נולדתי ממש כאן בקליפורניה. לאבא שלי הייתה חוות תרנגולות שהשתרעה על פני עשרה אקרים. הילדים הלבנים היו באים לשחק אצלנו, ולפעמים אני הלכתי לשחק אצלם, וכמה מהם היו די נחמדים. אבא שלי לא אהב את זה, ורק אחרי הרבה זמן הבנתי למה."' עמוד 88). החלום ושיברו אצל קרוקס קיים בטקסט הסמוי. ילדותו הייתה החלום, ולפי מעמדו היום, ניתן להסיק כי השבר בא במהלך חייו, כשבר בגבו.
אשתו של קרלי (אינה נזכרת בשמה): אצלה החלום ושברו נמצאים בטקסט הגלוי, בניגוד לקרוקס. בנוסף לכך, אצלה החלום הוא סוריאליסטי ומנותק מהמציאות. הוא נובע מהאופי שלה ולא ממה שבאמת קרה, או מה שקרוב לוודאי קרה. לטענתה, לפני שפגשה את קרלי הוצע לה תפקיד של שחקנית בסרטים הוליוודיים, ואותו אדם שהציע לה את התפקיד אף הבטיח לה לשלוח מכתב שיסדיר הכול, בין היתר לנוכח התנגדותה של אימה. אשתו של קרלי בטוחה כי אימה ראתה את המכתב והחביאה אותו מפניה. שברו של החלום, כמו אצל קרוקס, הוא ההווה של הסיפור.
דמותם של קרלי וסלים בהקשר של החלום ושיברו: דמותו של קרלי סטטית. הוא מרוצה ממעמדו הסוציו-אקונומי. דמותו אינה עוברת שינוי גדול, ולרוב הוא מתואר כמתרוצץ בחווה אחרי אשתו, עליה הוא רוצה לשלוט אך לא יכול. קרלי חש חוסר ביטחון תמידי, אולי מכיוון שאינו נחשק מינית על ידי אשתו. חשוב לו להפגין את בעלותו עליה, הדבר בא לידי ביטוי מטאפורי על ידי כפפת הוזיל שהוא לובש. שלא כמו אצל שאר הדמויות, אצל קרלי החלום ושיברו באים לידי ביטוי באופן חופף. חיו הנוכחיים הם גם החלום וגם שברו, מה שהופך אותו לדמות פרדוקסלית. סלים הוא הגבר האולטימטיבי. נערץ בקרב חבריו. סלים מייצג, בניגוד לקרלי, את אי-הקיום של החלום ושיברו. את חוקי הטבע. סלים הוא זכר אלפא על פי עקרון הברירה הטבעית. הוא מצליח להשליט סדר ומשפט הוגן באופן "טבעי" ואינטואיטיבי. סלים מייצג את ה"קבלה" וההתמודדות עם תחלואי העולם והאופי הטורפני בצורת השלמה. בניגוד לרוב הדמויות, הנאמנות למודל החלום ושברו (שתי מציאויות נפרדות), סלים מתעלם מהן וחי רק בהווה, מיום ליום.
הדעה לפיה החלום ושברו הם הנושא המרכזי בנובלה: רוב הדמויות חיות בשתי מציאויות שונות. האחת אפורה, יומיומית, מלאת תחלואים ודיכוי. השנייה מייצגת את החלום, האוטופיסטית, הרצויה. קנדי, ג'ורג' ולני חולמים על רכישת החווה. שברו של החלום הוא מותה של אשתו של קרלי בידי לני. הם היחידים שחלומם מתנפץ במסגרת הנובלה. אשתו של קרלי וקרוקס (שתי הדמויות הבודדות ביותר) חוו בעבר את ניפוץ חלומם ובמהלך הנובלה חיים את השבר. אופיו האכזרי של הקיום האנושי בא לידי ביטוי גם באמצעות מוטיב זה של החלום ושיברו. כמו כלבו של קנדי - כל עוד יש בו צורך הוא נשאר בחיים, אך כשהופך לנטל יש להורגו. הנובלה מעלה ביקורת נוקבת על הקפיטליזם האמריקאי בתקופת השפל הגדול.