stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמירם שור
ביוגרפיה

שור נולד וגדל בראשון לציון ולמד בגימנסיה הריאלית בעיר.
התגייס לצה"ל בשנת 1956 ושירת במשך ארבע שנים בתפקידי פיקוד והדרכה שונים. השתחרר בדרגת סגן והמשיך לשרת במילואים בתפקידים דומים. בהמשך שירותו קיבל דרגת סגן-אלוף.
עם שחרורו מצה"ל פנה ללימודים וסיים לימודי סוציולוגיה ומדע המדינה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב. לאחר מכן סיים גם לימודי תעודה במחלקה למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
במהלך השנים השתלם שור בהנדסת מערכות בחברות בינלאומיות כגון IBM, פיליפס וטקסס אינסטרומנטס ובשיווק באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית.
מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.
קריירה מקצועית

בשנת 1963 ייסד שור את חברת מ.ל.ל תעשיות תוכנה ומחשבים בע"מ. חברה זו הייתה הראשונה בישראל, ובין הראשונות בעולם, שעסקו בניהול מרכזי חישוב לעיבוד נתונים, פיתוח תוכנה, מערכות מידע וטכנולוגיה. שור כיהן בקבוצת מ.ל.ל כמנכ"ל, יו"ר ומנהל הפיתוח העסקי, השיווק והייצוא. כמו כן שימש כדירקטור בחברות בנות של מ.ל.ל.
קבוצת מ.ל.ל, בהובלת שור, הייתה במשך שנים הנציגה והמפיצה הרשמית של מוצרים וטכנולוגיות עבור חברות כגון פיליפס, רדיו-שאק, קומפאק, מיקרוסופט, קורבוס, 3Com, טקסס אינסטרומנט ועוד. בשנת 1988 נבחרה קבוצת מ.ל.ל לאחת מ-12 החברות הטובות ביותר תחת הנהלה ישראלית, וקיבלה מטעם אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1990 בחר המכון למחקרי דעת קהל באוניברסיטת תל אביב בחברת מ.ל.ל כחברה הישראלית המובילה של העשור לשנים 1980–1990 על תרומתה בפיתוח תחום טכנולוגיית המידע, עיבוד נתונים, תוכנה וחומרה.
בשנת 1992 ייסד שור, בשיתוף עם אחרים בהם זלמן שובל, לשעבר שגריר ישראל בארצות הברית, אלישע שחמון, לשעבר מנכ"ל מוטורלה ישראל, עקיבא מאיר, לשעבר מנכל אלקטרו אופטיקה מקבוצת אלביט מערכות וקרן ון-ליר מהולנד, את חברת אינוונטק בע"מ, אחת מקרנות ההון סיכון הראשונות בישראל. שור כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת מרקטור בע"מ, חברת הניהול של אינוונטק, וכדירקטור בחברות נוספות בהן השקיעה הקרן. בהמשך הקים וניהל עשרות חברות הזנק.
בשנת 1999 יזם את הקמתו של קונסורציום בינלאומי, שהקים יחד עם יזמים נוספים מישראל, ירדן, הולנד ואוסטרליה בית תוכנה בעמאן כתרומה לחיזוק הקשרים הכלכליים והעסקיים בין ישראל לירדן. בין השנים 1999–2005 כיהן שור כיושב הראש של בית תוכנה זה. שור שימש גם כיועץ בתחום ההיי-טק והתוכנה לחברות במדינות שונות בעולם, בהן: ברזיל, צ'ילה, גואטמלה, פולין, רומניה, ירדן ועוד.[דרוש מקור]
שור יעץ לוועדת המדע והטכנולוגיה של מחוז ג'יאנגסו בסין ושל העיר נאנג'ינג, בירת המחוז, וכיהן כחבר בוועדת ההיגוי המתכננת ומפתחת את "עמק התוכנה" של סין – בו הוקם גם פארק תעשיות עתירות הידע המשותף לסין וישראל. בשנת 2012 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר נאנג'ינג על תרומתו לביסוס וחיזוק היחסים העסקיים והטכנולוגיים בין ישראל לבין סין בכלל והעיר נאנג'ינג בפרט.[דרוש מקור]
שור יעץ לחברת MRK מדע וטכנולוגיה בע"מ בסין, ויחד עם נשיא החברה הקים את "פארק סמארטק סין-ישראל" לחיזוק שיתוף הפעולה בין התעשיות הישראליות לבין תעשיות דומות בסין בכלל ובעיר נאנג'ינג בפרט, במטרה להוות את שער הכניסה לתעשיות אלה באסיה ובסין.
ציוני דרך ופרסים

בשנת 2009 זכה שור ב"אות יקיר התעשייה" מטעם התאחדות התעשיינים בישראל, וזאת "על תרומתו לאורך השנים לחוסנה הכלכלי-חברתי, לדמותה ולדימויה של מדינת ישראל בכלל ועל תרומתו להקמתו, לפיתוחו, לקידומו ולהצלחתו של ענף ההי-טק וה-ICT במדינת ישראל בפרט".
בשנת 2016 זכה ל"ציון לשבח" בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים בישראל. הפרס ניתן לו במעמד נשיא המדינה על פועלו "במשך למעלה מ-50 שנה, למיסודה והעצמתה של התעשייה בישראל, והפיכת תעשיות התוכנה וההיי טק למובילות ביצוא הישראלי. החברות אותן ניהל היוו גשר להשתלבותן של חברות טכנולוגיות מובילות בעולם בישראל והן אף הקימו בארץ חברות בת ומרכזי פיתוח. כל זאת לצד פעילותו הרבה למען קידום הקשרים הכלכליים הבינלאומיים של מדינת ישראל עם מדינות העולם ושיווקה של ישראל כמעצמת 'היי טק'".
פרסים נוספים בהם זכה בעבר:
1987 – פרס מיוחד של ארגון COMMON EUROPE על תרומתו יוצאת הדופן כנשיא הארגון בשנים 1984–1987.
1988 – פרס קפלן על תרומתו לפיתוח הניהול והמחשוב של הקהילה העסקית בישראל (פרס זה הוענק על ידי נשיא המדינה ושר העבודה).
1991 – התקבל כחבר בכיר באיגוד הבינלאומי של מהנדסי תעשייה וניהול - SME.
1993 – חתן פרס השיווק הישראלי, מטעם התאחדות התעשיינים בישראל. הפרס הוענק על ידי נשיא המדינה.
1995 – פרס הניהול המצטיין. הוענק על ידי שר החקלאות.
לקריאה נוספת

יגאל בן אהרן, עסקים טובים בניהול ישראלי, הוצאת עתרת, 1988.
עמירם שור וישראל בן דור, הפריצה אל התעשייה והעתיד הדיגיטלי, הוצאת אפי מלצר, 2018.
הערות שוליים

↑  עמירם שור, הפריצה אל התעשייה והעתיד הדיגיטלי, עמוד 119
↑  עמירם שור, באתר www.industry.org.il
↑  פארק "עמק ההייטק" הסיני מקים אתר מיוחד עבור חברות ישראליות, באתר Tech Time ‏, 18 במרץ 2012.
↑  עמירם שור, ‏לא לחכות להסדר, באתר גלובס, 29 בינואר 2008
↑  עמירם שור באתר איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה.
↑  אלה יעקבי, ‏פרס איל"ה למפעל חיים יוענק היום לעמירם שור, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1998
↑  טקס הענקת אות "יקיר התעשייה" 2009 - עמירם שור באתר התאחדות התעשיינים בישראל.
↑  אבי (אברי) בר, טקס "פרס התעשייה 2015" של התאחדות התעשיינים בישראל, באתר חדשות ישראל בעסקים, 14 בינואר 2016.
↑  אלה יעקובי,
 פרס איל"ה למפעל חיים יוענק היום לעמירם שור, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1998.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410206605171
פרננדו אמורבייטה

פרננדו אמורבייטה (נולד ב-29 במרץ 1985) הוא כדורגלן עבר ספרדי-ונצואלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

אמורבייטה נולד בקנטאורה שבוונצואלה להורים ממוצא בסקי. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו ובעונת 2005/2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בעונת 2006/2007 עזב את קבוצת המילואים והצטרף רשמית לסגל הקבוצה הראשונה בה רשם 27 הופעות בליגה ועוד אחת בליגה. הוא פתח בהרכב הקבוצה בגמר הליגה האירופית 2012, בו הפסידה בילבאו 3-0 לאתלטיקו מדריד.
ב-15 באפריל 2013 חתם בפולהאם על חוזה לשלוש שנים. החוזה נכנס לתוקף ב-1 ביולי יממה לאחר שסיים את חוזהו בבילבאו. ב-14 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בפולהאם בתיקו 1-1 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-22 במרץ 2012 הורחק לאחר כניסה בדויד סילבה במשחק בו הפסידה פולהאם 5-0 למנצ'סטר סיטי. ב-26 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו בפולהאם בתיקו 2-2 נגד הול סיטי. ב-6 במרץ 2015 הורחק במשחק החזרה שלו נגד בורנמות' לאחר שנעדר 3 חודשים עקב פציעה
ב-25 במרץ 2015 הושאל למידלסברו עד לסיום העונה. ב-8 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בבורו במשחק במסגרת פלייאוף הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ נגד ברנטפורד. אמורבייטה נכנס בדקה ה-73 במצב של 1-1 והבקיע את שער הניצחון עבור קבוצתו. בתחילת עונת 2015/2016 הושאל שוב לבורו לחצי שנה ובתום תקופת ההשאלה חזר לפולהאם.
ב-22 ביולי 2016 חתם בספורטינג חיחון לשלוש שנים.
ב-10 ביולי 2017 חתם באינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית.
ב-14 בינואר 2019 אמורבייטה חתם בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק אמורבייטה בנבחרת הנוער של ספרד לצד חאבייר גארידו וסרחיו ראמוס וזכה עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת 2004. כעבור שנתיים הצהיר כי הוא מעוניין לייצג את נבחרת ונצואלה אך מכיוון ששיחק בנבחרת הנוער של ספרד לא היה זכאי לייצג את ונצואלה. באוגוסט 2008 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד דנמרק, אך לא שותף במשחק עצמו.
בשנת 2009 שינתה פיפ"א את החוק וקבעה כי שחקן ששיחק עבור נבחרת צעירה כלשהי יכול עדיין להתחרט ולייצג נבחרת אחרת ולכן ייצוג ונצואלה בזירה הבינלאומית עלתה שוב על הפרק. ב-2 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לארגנטינה. ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת נגד אותה ארגנטינה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 שהיה גם שער הניצחון. זהו היה הניצחון הראשון של ונצואלה על ארגנטינה אי פעם. אמורבייטה נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2015 ובנובמבר של אותה שנה פרש מהנבחרת. אמורבייטה אף שיחק עבור נבחרת חבל הבסקים שהיא נבחרת שאינה חברה בפיפ"א.
פסגת אונגל

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,149 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טנגרה 
 קואורדינטות:  62°39′31″S 60°07′03″W﻿ / ﻿62.658611111111°S 60.1175°W﻿ / -62.658611111111; -60.1175
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהפסגת אונגל(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהפסגת אונגל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אונגל(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אונגל
 
פסגת אונגל או פסגת אונגאל (באנגלית: Ongal Peak; בבולגרית: връх Онгъл) היא פסגה תלולה, המכוסה בקרחונים ברכס לבסקי, בהרי טנגרה, באי ליווינגסטון שבאיי שטלנד הדרומיים, באנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת מעל עמק שיפקה, שמצפון - צפון-מערב לה, ומעל קרחון יורון ויובליו שמצפון - צפון-מזרח לה.
פסגת אונגל ממוקמת 520 מטרים צפונית לפסגת לבסקי;
1.76 קילומטרים דרומית-מזרחית לפסגת זוגרף;
650 מטרים דרומית לפסגת קומיני;
1.19 קילומטרים דרומית לפסגת רבדה;
ו-2.44 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מפסגת פלאנה.
גובהה של הפסגה 1,149 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה ב-21 בדצמבר 2004 על ידי הבולגרי ליובומיר איבנוב ממחנה אקדמיה, במסגרת הסקר טופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05, ושוב בשנים 2005, 2009 ו-2017.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שם אזור אונגאל שהיה קיים באימפריה הבולגרית הראשונה, באזור דלתת הדנובה ומצפון לים השחור.
שם הפסגה אומץ רשמית ב-11 באפריל 2005.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
מיקומם של הרי טנגרה באי ליווינגסטון באיי דרום שטלנד
מסלול הסקר של טנגרה 2004/05 כולל פסגת אונגל
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון ואי סמית'
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  הגאזט האנטארקטי הבולגרי, ראו בפסקת "לקריאה נוספת"
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע היסטורי וגאוגרפי
↑  גובה הפסגה
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן

פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Friedrich Johann von Sachsen-Meiningen;‏ 12 באוקטובר 1861 – 23 באוגוסט 1914), היה נסיך גרמני וגנרל בצבא הקיסרות הגרמנית.
ביוגרפיה

פרידריך יוהאן נולד ב-12 באוקטובר 1861 במיינינגן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, לגאורג, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן ולפאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של ארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן.
פרידריך יוהאן למד באוניברסיטת בון, אולם התרחק מגינוני המלוכה, ולא החזיק ברכב אישי לצידו. על אף היותו חבר באגודת הסטודנטים "בורוסיה", שבו היה חבר פעיל במיוחד וילהלם השני, קיסר גרמניה לעתיד, הוא כמעט ולא היה פעיל בה, והתמקד בעיקר בלימודיו. במהלך הלימודים נפצע פרידריך יוהאן באורח קשה, במהלך ניסוי כימי. בשנת 1878 התגייס פרידריך יוהאן לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-95 (תורינגיה ה-6). בשנת 1881 הוא הוסמך כקצין ברגימנט הארטילריה ה-15 (אלזס העליונה ה-1), ובשנת 1883 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט ברגימנט הארטילריה של המשמר ה-1. בשנת 1889 הוא הועבר לרגימנט האולאנים ה-13 (הנובר ה-1), ובשנת 1890 הוא הועבר שוב לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1). בשנת 1891 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד סוללה, ולאחר שירות קצר במטה הכללי הוא הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד ברגימנט הארטילריה ה-23 (ריינלנד ה-2). לאחר מכן הוא הועבר לרגימנט הארטילריה ה-59 (ברג), ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן ה-5). בשנת 1907 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-20, ובשנת 1913 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ולאחר מכן פרש מהצבא.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פרידריך יוהאן מחדש לצבא, ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-39. ב-23 באוגוסט 1914 נהרג פרידריך יוהאן בטירת טארסיין בוואלקור בבלגיה, בעת שהיה בתצפית במהלך קרב שרלרואה, וכעבור 3 ימים נהרג בנו ארנסט ליד מובז'.
משפחתו

ב-24 באפריל 1889 התחתן פרידריך יוהאן עם אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד, בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1890–1972), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
אדלייד, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1891–1971), התחתנה עם אדלברט, נסיך פרוסיה.
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1892–1946), התחתן עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק.
ארנסט, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1895–1914).
לואיזה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1899–1985), התחתנה עם הברון גץ פון ונגנהיים.
ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1901–1984), התחתן עם מרגוט גרוסלר, ולאחריה התחתן עם הברונית ורה שפר.
עקב פרוגינוס

| עקב פרוגינוס |
| --- | --- |
 עקב פרוגינוס
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: עקב
מין:: עקב פרוגינוס
שם מדעי
 Buteo regalis ‏גריי, 1844
תחום תפוצה


סרטון של בזיירית עם עקב
עקב פרוגינוס (שם מדעי: Buteo regalis) הוא מין של עוף דורס גדול החי במערב אמריקה הצפונית בין דרום קנדה למקסיקו. לעיתים מבלבלים בינו לבין עקב מכנסיים המצוי באותו אזור. הוא הגדול מבין עקבי אמריקה הצפונית.
מאפיינים

אורך העקב 51–69 סנטימטרים, מוטת כנפיו 122–152 סנטימטרים ומשקלו 977–2,267 גרם בממוצע. צבע העקב חום-אדמדם עם בטן בהירה, זנב אפור ושולי כנפיים שחורות. ראש העקב גדול ואפור עם עיניים צהובות ומקור מעוקל צהוב בעל קצה שחור.
העקב חי לאורך מישורים פתוחים וכן ערבות עשב, פרריות וקניונים לאורך אמריקה. עקבים מתאספים גם מעל רמות בהן נישאים זרמי אוויר חם.
העקב הוא צייד הניזון בעיקר מיונקים קטנים כמו סנאיי קרקע, נובחניות, ירבועניים וגופרים, אך יכול גם להרוג ארנבת שחורת זנב ולקטול שכווי לענה או פסיון מצוי (שהתפרא בערבות אמריקה). אם לא ימצא עופות ומכרסמים הוא יגוון בזוחלים או אף בחרקים כמו חגבים. הטרף נתפס בטפרים הגדולים במהירות רבה.
הערות שוליים

↑  עקב פרוגינוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551661205171
עקב שחור

| עקב שחור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב שחור
שם מדעי
 Buteogallus ‏לסון, 1830

עקב שחור (שם מדעי: Buteogallus) הוא סוג של דורס יום מתת-משפחת העקבים, הנפוץ ברחבי אמריקה הדרומית, כאשר מספר מינים מצפינים עד לדרומה של אמריקה הצפונית.
אלו דורסים גדולים יחסית, המזכירים מעט עיטים, והם די גדולים ביחס לשאר העקבים. הם בעלי נוצות שחורות על ראשם וצווארם עם זנב ארוך ורגליים ארוכות מעט. הם נפוצים במגוון בתי גידול ובעיקר באזורים לחים סביב נהרות. רגליהם בעלות קרסים, העוזרים להיאחז בטרף חלקלק כמו דגים או סרטנים. הם ניזונים גם מחיות יבשה ומנבלות.
מינים

Buteogallus schistaceus
Buteogallus lacernulatus
Buteogallus aequinoctialis
Buteogallus anthracinus
Buteogallus gundlachii
Buteogallus urubitinga
עקב סוואנה (Buteogallus meridionalis)
עקב-שחור מתבודד (Buteogallus coronatus)
עקב שחור מצויץ (Buteogallus coronatus)
מינים > מינים נכחדים

Buteogallus enectus
Buteogallus sodalis
Buteogallus fragilis
Buteogallus milleri
Buteogallus royi
Buteogallus borrasi
עקב דגטי (Buteogallus daggetti)
עקב וודוורד (Buteogallus woodwardi)
Buteogallus hibbardi
Buteogallus concordatus
Buteogallus irpus
עקב עיטי

| עקב עיטי |
| --- | --- |
 עקב עיטי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: עקב
מין:: עקב עיטי
שם מדעי
 Buteo rufinus ‏קרצשמר, 1829
תחום תפוצה
    ירוק בהיר - אתרי קינון   ירוק כהה - מצוי כל השנה   כחול - אתרי חריפה 

Buteo rufinus cirtensis
עַקָּב עֵיטִי (שם מדעי: Buteo rufinus) הוא מין של עוף דורס בסוג עקב המשתייך למשפחת הנציים. הוא חי ברחבי אירואסיה ובצפון אפריקה וגם בישראל.
עקב זה מגיע לאורך 50-66 ס"מ, למוטת כנפיים של 115-160 ס"מ ולמשקל של 1.1 ק"ג בזכרים ו-1.3 ק"ג בנקבות, הכבדות יותר. מראה העקב חום-אדמדם עם כנפיים בהירות יותר מסורטטות בקווים חומים ובעלי קצוות שחורים וזנב ארוך וכתום. העקב ניחן בראייה חדה מאוד, באמצעותה הוא מבחין בטרף ממרחק של כמה קילומטרים והוא בעל מקור חד ומעוקל בצבע אפור ובעל בליטה צהובה מעליו.
העקב דואה על פני שטחים פתוחים כמו ערבות, שיחיות ויערות פתוחים ומעליהם מחפש טרף כמו יונקים קטנים כמו ארנביים ומיני מכרסמים כמו חולדות או נברנים וכן זוחלים ועופות קטנים ממנו. בדומה למרבית העופות הדורסים הוא חי בזוגיות קבועה. הנקבה מטילה 2-5 ביצים בקן עשוי ענפים על עצים, צוקים או סלעים.
בישראל העקב העיטי יציב ומקנן בכל האזורים. בעבר נהג לקנן רק במצוקים. בשנים האחרונות נצפה מקנן גם על עצים גבוהים.
לעקב זה 2 תת-מינים:
Buteo rufinus rufinus - מצוי באזור הבלקן ומזרחה עד מונגוליה והודו. בחורף מגיע גם לצפון אפריקה
Buteo rufinus cirtensis - מצוי בצפון אפריקה ממאוריטניה למצרים ומצוי גם בחצי האי ערב
הערות שוליים

↑  עקב עיטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן

פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן (בגרמנית: Friedrich Christian von Sachsen;‏ 31 בדצמבר 1893 - 9 באוגוסט 1968), היה בנו של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה וראש בית וטין בין השנים 1932–1968.
ביוגרפיה

פרידריך כריסטיאן נולד ב-31 בדצמבר 1893 בדרזדן לפרידריך אוגוסט, נסיך סקסוניה, וללואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליצ'ה, נסיכת פארמה.
בשנת 1903 התגרשו הוריו, ופרידריך כריסטיאן יחד עם שאר אחיו נשאר יחד עם אביו. באותה שנה קיבל פרידריך כריסטיאן דרגת לוטננט ברגימנט משמר הגרנדירים ה-100 (הסקסוני המלכותי ה-1). בשנת 1904 מת סבו גאורג, מלך סקסוניה, ואביו עלה לשלטון במקומו כפרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה.
בשנת 1913 הצטרף פרידריך כריסטיאן לאקדמיה הצבאית בדרזדן, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במטה הכללי בחזית המערבית, ואף קיבל כמה עיטורים על אומץ לב. בנוסף היה לו כושר רטורי מדהים, ומשום כך שלח אותו אביו לשליחויות דיפלומטיות לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, מהמט החמישי, סולטאן האימפריה העות'מאנית וקרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר אביו מתפקידו, בעקבות התבוסה של האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. פרידריך כריסטיאן הוביל את הצבא הסקסוני מבלגיה וצרפת לגרמניה, שם הם שוחררו בפולדה.
לאחר המלחמה החל פרידריך כריסטיאן בלימודי משפטים באוניברסיטאות קלן, פרייבורג, ברסלאו ווירצבורג, ואת עבודת הדוקטורט שלו עשה על ניקולאוס קוזאנוס, שתרם רבות לפיתוח המשפט הקנוני בימי הביניים המאוחרים.
במהלך לימודיו בווירצבורג נפגש פרידריך כריסטיאן עם אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ומרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, וב-16 ביוני 1923 התחתנו השניים ברגנסבורג.
לאחר שסיים את לימודיו הפך פרידריך כריסטיאן למורה להיסטוריה של האמנות, ובערך באותו זמן, אביו ביקש ממנו לקחת את הניהול של נחלות המשפחה בסקסוניה ובשלזיה.
בשנת 1923 ויתר אחיו הבכור גאורג, נסיך הכתר של סקסוניה על זכויותיו לכתר סקסוניה, והצטרף למסדר הישועים. בעקבות כך הפך פרידריך כריסטיאן לראשון בסדר הירושה של בית וטין, ולאחר מות אביו פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה בשנת 1932 ירש פרידריך כריסטיאן את תאריו.
בשנת 1933 עלתה הצעה שפרידריך כריסטיאן ימונה למלך פולין, בשל העבר המשותף של נסיכות הבוחר מסקסוניה וממלכת פולין, אולם בשל עליית היטלר לשלטון והידרדרות היחסים בין גרמניה הנאצית לפולין לפני מלחמת העולם השנייה, לא יצאה ההצעה אל הפועל.
פרידריך כריסטיאן ומשפחתו התגוררו בבמברג, ובשנת 1937 עברו לגור בטירת ואכוויץ על ידי דרזדן, והתגוררו בה עד לשנת 1945. הטירה שרדה את הפצצת דרזדן על ידי בעלות הברית בשנת 1945, ופרידריך כריסטיאן אף שיכן בה פליטים רבים מהעיר. בסוף המלחמה עברו בני המשפחה דרך הוף ורגנסבורג לברגנץ שבאזור הכיבוש הצרפתי, שם שהו ילדיהם הצעירים משנת 1940. בשנת 1955 עבר פרידריך כריסטיאן להתגורר במינכן על יד בניו הגדולים, וב-9 באוגוסט 1968 מת בסאמדן שבשווייץ.
משפחתו

ב-16 ביוני 1923 התחתן פרידריך כריסטיאן עם אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ומרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מריה עמנואל, מרקיז מייסן (1926–2012), התחתן עם אנסטסיה, נסיכת אנהלט
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1928–2018)
אנה, נסיכת סקסוניה (1929–2012), התחתנה עם רוברטו דה אפיף
אלברט, מרקיז מייסן (1934–2012), התחתן עם אלמיירה הנקה
מתילדה, נסיכת סקסוניה (1936–2018), התחתנה עם יוהנס היינריך, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה
עקב סוואנה

| עקב סוואנה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: עקב שחור
מין:: עקב סוואנה
שם מדעי
 Buteogallus meridionalis ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


עקב סוואנה (שם מדעי: Buteogallus meridionalis) הוא מין של דורס יום ממשפחת הנציים ומהסוג עקב שחור, החי באמריקה הדרומית סביב אזורים טרופיים, וניתן למצוא אותו בסוואנה ובביצה מיוערת (Swamp), הוא מצוי בין פנמה והאי טרינידד ודרומה עד לבוליביה, אורוגוואי ועד למרכז ארגנטינה.
תיאור

אורך העקב מגיע ל-46 עד 61 ס"מ, מוטת הכנפיים מגיעה ל-121 עד 140 ס"מ ומשקלו מגיע ל-845 גרם בקירוב, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. העקב בעל נוצות אדומות עד חומות והנוצות חומות ובעלות קצוות שחורים. הפנים והצוואר בהירים יותר משאר הגוף אך המצח אדמוני. המקור מעוקל וצהוב והרגליים צהובות. לעקב זה רגליים ארוכות יחסית לדורס והוא יושב בתנוחה זקופה יחסית.
עקב זה דואה מעל הסוואנות והערבות המוצפות או הביצות הטרופיות בשטחי חיותו בחיפוש טרף של יונקים קטנים, עופות, זוחלים שונים, דו-חיים, דגים כמו צלופחים, סרטנים, עכבישאים, חרקים גדולים ואף שורשים. הוא מתצפת על הטרף ממקום גבוה וצולל אליו בהדרגה עד שהוא מאיץ לעברו והורג אותו עם טפריו. לעיתים מספר עקבים מתאספים סביב שריפות כדי לחטוף טרף המנסה להימלט מהאש. העקב גם מתנהל בחומסנות כלפי עופות אחרים, לרוב אנפתיים, חסידות ואף דורסים אחרים.
העקב מקנן על קן על עץ, בדרך כלל דקל ובו הוא מטיל ביצה אחת ולעיתים נדירות שניים.
הערות שוליים

↑  עקב סוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרידריך זיקסט פון ארמין

| --- | --- |

גנרל פרידריך זיקסט פון ארמין
 לידה:  27 בנובמבר 1851 וצלר, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  30 בספטמבר 1936 (בגיל 84) מגדבורג, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 צאצאים:  הנס היינריך זיקסט פון ארמין 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1870–1919 (כ־49 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-13   מפקד הקורפוס ה-4   מפקד הארמייה הרביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת פרוסיה-צרפת   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   פור לה מריט   עיטור פרידריך
 
פרידריך זיקסט פון ארמין (בגרמנית: Friedrich Sixt von Armin;‏ 27 בנובמבר 1851 – 30 בספטמבר 1936), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המערבית.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

פון ארמין נולד ב-27 בנובמבר 1851 בוצלר שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם במלחמת פרוסיה-צרפת, שם נפצע קשה וקיבל על כך את עיטור צלב הברזל. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13, ובשנת 1911 מונה למפקד הקורפוס ה-4 במקום פאול פון הינדנבורג. ב-11 ביוני 1882 הוא התחתן עם קלרה פאולינה אוגוסטה פון וויגטס-רץ, בתו של הגנרל הפרוסי יוליוס פון וויגטס-רץ, ממנה נולד לו בנו הגנרל הנס היינריך זיקסט פון ארמין.