stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאריוש לבנדובסקי
תארים > תארים קבוצתיים

גביע אופ"א: 2008/2009
אליפות אוקראינה (5): 2001/2002, 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008, 2009/2010
הגביע האוקראיני (3): 2001/2002, 2003/2004, 2007/2008
הסופר קאפ האוקראיני (3): 2005, 2008, 2010
תארים > תארים אישיים

כדורגלן השנה בפולין: 2009
כנסיית יוחנן בהרים

כנסיית יוחנן בהרים
חדר הכמורה (Clergy) בכנסיית יוחנן בהרים
אולם התפילה הקטן לנזירים בלבד, בכנסיית יוחנן בהרים
מסדרון במנזר בכנסיית יוחנן בהרים
כנסיית יוחנן בהרים היא כנסייה נוצרית קתולית השוכנת במעלה הגבעה בצפונה של שכונת עין כרם שבירושלים. הכנסייה מכונה "יוחנן בהרים" על מנת להבדילה מ"מנזר יוחנן במדבר" ונקראת על שמו של יוחנן המטביל, אשר על פי המסורת הנוצרית נולד במבנה שהיה ממוקם במקום בו נבנתה הכנסייה.
אתר הולדתו של יוחנן המטביל

על פי המסורת הנוצרית (מסורת מאוחרת, ככל הנראה, ומתועדת החל מהמאה ה-10) האתר הוא מקום הולדתו של יוחנן המטביל. על פי המסופר בברית החדשה, בבשורה על-פי לוקאס, לא האמין זכריה, שהיה כהן בבית המקדש, לדברי המלאך כי אשתו העקרה אלישבע תלד לו בן ויקרא שמו "יוחנן". הוא נענש על ידי המלאך באילמות עד אשר יראה במו עיניו את הבן. על פי המסופר בברית החדשה, בטקס ברית המילה של הבן שנערך בביתם ב"עיר ביהודה" (שמה של עין כרם אינו מוזכר), בקשו בני המשפחה לקרוא לילד "זכריה" על שם האב, אולם האם התנגדה וכאשר פנו אל זכריה הוא כתב על לוח את שם הבן "יוחנן". באותו הרגע שב אליו כח הדיבור והוא נשא את תפילת בנדיקטוס:
בָּרוּךְ ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל כִּי פָקַד אֶת־עַמּוֹ וַיִּשְׁלַח לוֹ פְּדוּת׃ וַיַּצְמַח לָנוּ קֶרֶן יְשׁוּעָה בְּבֵית דָּוִד עַבְדּוֹ׃ כַּאֲשֶׁר דִּבֶּר בְּפִי־נְבִיאָיו הַקְּדוֹשִׁים אֲשֶׁר מֵעוֹלָם׃ יְשׁוּעָה מֵאֹיְבֵינוּ וּמִיַּד כָּל־שׂנְאֵינוּ׃ לַעֲשׂוֹת חֶסֶד עִם־אֲבוֹתֵינוּ וְלִזְכֹּר אֶת־בְּרִית קָדְשׁוֹ׃ אֶת־הַשְּׁבוּעָה אֲשֶׁר נִשְׁבַּע לְאַבְרָהָם אָבִינוּ׃ לְהַצִּילֵנוּ מִיַּד אֹיְבֵינוּ וּלְתִתֵּנוּ לְעָבְדוֹ בְּלִי־פָחַד׃ בְּתָמִים וּבִצְדָקָה לְפָנָיו כָּל־יְמֵי חַיֵּינוּ׃ וְאַתָּה הַיֶּלֶד נְבִיא עֶלְיוֹן יִקָּרֵא לָךְ כִּי לִפְנֵי ה' תֵּלֵךְ לְפַנּוֹת אֶת־דְּרָכָיו׃ וּלְהוֹרוֹת דֶּרֶךְ הַיְשׁוּעָה לְעַמּוֹ בִּסְלִיחַת חַטֹּאתֵיהֶם׃ בְּחֶסֶד אֱלֹהֵינוּ וּבְרַחֲמָיו אֲשֶׁר בָּהֶם יִפְקְדֵנוּ הַנֹּגַהּ מִמָּרוֹם׃ לְהָאִיר לְישְׁבֵי חשֶׁךְ וְצַלְמָוֶת וּלְהָכִין אֶת־רַגְלֵינוּ אֶל־דֶּרֶךְ הַשָּׁלוֹם."
על קירות חצר הכנסייה 21 לוחות חרסינה שעל כל אחד מהם כתובה תפילה זו בשפה אחרת.
עברית
ערבית
יוונית
צ'כית
שרידים ארכאולוגיים > ראיות ארכאולוגיות ליישוב יהודי באתר בתקופת הבית השני

בשנת 2004 זיהתה תמר הירדני, חוקרת מטעם יד בן צבי, מקווה טהרה מימי בית המקדש השני בין יסודות הכנסייה. המקווה התגלה במהלך החפירות הארכאולוגיות שנערכו בשנות ה-40 של המאה ה-20, אולם מאחר שהחוקרים לא היו בקיאים במנהגי היהדות, לא זיהו אותו נכונה ושיערו כי מדובר בבור מים מתקופת המלך הורדוס (כך מופיע עדיין על כיתוב המתכת בחצר הכנסייה - Herodian cistern). גילוי המקווה מלמד על נוכחות יהודית בעין כרם, במקום בו שכנה הכנסייה בימי בית שני, וייתכן כי יש למצוא בכך חיזוק לטענה כי מוצאו של יוחנן בעין כרם. בנוסף, באתר הכנסייה נמצאו מתקנים חקלאיים מתקופת בית שני כגון בתי בד, גתות ובורות מים, ובין המתקנים הללו נתגלה גם מקווה טהרה המלמד כי בימי בית שני התגוררו במקום יהודים.
שרידים ארכאולוגיים > שרידים רומיים

באתר נמצאו גם פסל קטן של ונוס ושברי פסל נוסף, אולי של אדוניס. ייתכן כי הדבר מצביע על מקדש רומי שהיה במקום או לפחות על קיום פולחן פגאני.
שרידים ארכאולוגיים > שרידים ביזנטיים

בתקופה הביזנטית נבנתה באתר כנסייה, אולם היא כנראה לא נבנתה בעקבות זיהוי האתר עם לידתו של יוחנן. בפעם הראשונה נקשר הכפר עין כרם עם אלישבע בקובץ דרשות ירושלים, כנראה מהמאה ה-8, ומאוחר יותר בלוח שנה גיאורגי, סיניתיקוס 34, מהמאה ה-10. כמו כן, באתר מראים מספר קברים ביזנטיים, אחד מהם בתוך הכנסייה עצמה. שרידי הכנסייה הביזנטית כוללים את הקפלה הדרומית (נקראת כך כיוון שהיא נמצאת דרומית לקפלת המרטירים) שנתגלתה בחפירות של סאלר (Saller) בין השנים 1941–1942. הקפלה פונה מזרחה ובנויה חלקית על גת ושרידים עתיקים יותר. לא ברור האם היה מעבר מהקפלה הדרומית אל קפלת המרטירים. בקפלה נמצאו שרידי פסיפס רצפתי, קירותיה מטויחים והטיח בקיר בצפוני צבוע באדום. הקפלה נהרסה כאשר הצלבנים בנו את הכנסייה במאה ה-12, וקיר מהכנסייה הצלבנית עובר באפסיס של הקפלה הביזנטית.
שרידים ארכאולוגיים > שרידים ביזנטיים > קפלת המרטירים

קפלת המרטירים, הנמצאת מערבית לכנסייה, התגלתה ב-1885, בעת ההכנות להרחבת הכניסה לכנסייה. הקפלה מיוחסת למאה החמישית, ושמה נובע מכתובת ביוונית המופיעה בפסיפס הרצפה "שלום לכם עדי (מרטירים) האל". לא ברור לאלו מרטירים הכוונה - האם לנפגעי השומרונים במאה השישית, או מרטירים באופן כללי. הכתובת מופיעה במרכז הפסיפס הססגוני הכולל עיטורים צמחיים, חוגלות, טווסים וצלבים. דבר זה מסייע בתיארוך הקפלה, שכן בקודקס של תיאודוסיוס משנת 427 נאסר לצייר את סימן הצלב על הרצפות. אורכה של הקפלה הוא 17 מטרים ורוחבה 12.5 מטרים, והיא הייתה בעלת שלושה אגפים.
היסטוריה של המבנה

על חורבותיה של הכנסייה הביזנטית נבנתה בתקופה הצלבנית הכנסייה הנוכחית.
בלדווין השני, מלך ירושלים, ציווה למסור את עין-כרם למסדר ההוספיטלרים (מסדר יוחנן הקדוש) ולאחר מכן לטמפלרים. הצלבנים הקימו על גבי שרידי הכנסייה הביזנטית כנסייה חדשה והכנסייה הנוכחית, למרות השיפוצים שעברה, היא ביסודה כנסייה צלבנית. לאחר גירוש הצלבנים, ננטשה עין-כרם לחלוטין עד למאה ה-14. אז החלו נזירים פרנציסקנים להגיע לעין-כרם אחת לשבוע ממנזרם בהר ציון כדי לקיים בה את טקסיהם הדתיים. במאה ה-15 ניקו הנזירים את הכנסייה הצלבנית העתיקה על-שם יוחנן מגללי חמורים וסוסים של מוסלמים שהשתמשו בה כאורווה.
ב-1480 קיבלו הפרנציסקנים לראשונה אישור מטעם הסולטאן הממלוכי לשפץ את הכנסיות. הם השקיען עמל רב וכסף בשיפוץ שנערך ב-1485, אך הסולטאן לא אישר להם להתגורר שם. ב-16 באפריל 1621 האח תומאסו אוביצ'יני דה נובארה (Tomasso Obicini da Novara), הקוסטוס של ארץ הקודש, הצליח לרכוש את כנסיית יוחנן בהרים. הפרנציסקנים שפצו מחדש את הקירות והדלתות וניקו את המקום כדי להכשירו לפולחן, אולם הם הצליחו להחזיק בכנסייה רק חודש אחד, ולאחריו גורשו מהמקום, והכנסייה שבה לשמש כאורווה מ-1624.
בשנת 1674 קיבלו הנזירים היתר חדש מהשלטונות העות'מאניים לשקם את הריסות הכנסייה. הכנסייה שופצה מספר רב של פעמים ועברה גלגולים רבים, עד שיקומה ושיפוצה הסופיים בשלהי המאה ה-19, בין השנים 1857–1900. שיקום זה נעשה במימון בית המלוכה הספרדי, ובמהלכו הודבקו על הקירות העבים אריחי הקרמיקה התכולים שנועדו להגן עליהם מפני לחות ועובש. ב-1895 הושלם מגדל הפעמונים. לארבעת הפעמונים היו שמות: פעמון הביקור, יוחנן המטביל, אלישבע וזכריה. ב-1876 שוקם המזבח המרכזי והמזבחות הצדדיים שוקמו ב-1891. ב-1885 הוצב צלב על כיפת הכנסייה, וב-1900 שוקמה הרצפה, וחלקים מן הריצוף הצלבני שולבו בריצוף החדש בדוגמה נאה (opus sectile).
בשל לאומיותם האיטלקית, נאסרו הנזירים האיטלקים במהלך מלחמת העולם השנייה, והכנסייה הפכה למחנה צבא של המנדט הבריטי. בשל הנזק שנגרם לחצר המבנה מכלי הרכב הבריטיים, נדרש שיפוצה, ובמהלכו נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות בין השנים 1941–1942. מסופר כי משקלו של אחד התותחים שחנה בחצר גרם להתמוטטות שגילתה את חלל הכנסייה הביזנטית ואת רצפת הפסיפס.
הכנסייה כיום

הכנסייה בנויה במתכונת צלבנית קלאסית, הכוללת בזיליקה שבה שתי סיטראות ושלוש אפסידות הפונות מזרחה. באפסיס השמאלי (הצפוני) של הכנסייה נמצאת מערה, אשר על פי האמונה הנוצרית בה נולד יוחנן המטביל. הכנסייה מחולקת לשלושה אגפים על ידי שישה עמודים רבועיים ומסיביים.
במרכז האגף המרכזי ניתן לראות על הרצפה שרידים עיטוריים מהתקופה הצלבנית בצורת מעוין. שרידים עיטוריים נוספים מהתקופה הצלבנית ניתן לראות גם על הרצפה שמתחת לכיפה. סמוך לכניסה ישנו תא וידוי מסוגנן, מגולף כולו בעץ, ולקירות הכנסייה צמודים מזבחות שונים. מימין למעלה נמצא העוגב שיוצר בזלצבורג שבאוסטריה במאה ה-19. הרצפה מרוצפת בשיבוץ גאומטרי של לוחות אבן צבעוניים, מעשה אומן. הכיפה המרכזית מקושטת בחלונות ויטראז מעשה אומן.
בכנסייה אוסף נאה של ציורים. מימין תמונתו של אנטוניוס הקדוש שצייר תומאס גרסיה (Thomas Garcia), אחד מתלמידיו של ברתולמה אסטבן מורייו (Bartolomé Esteban Murillo) ב-1696. לידו נראית לידת יוחנן המטביל, ומעל לדלת חדר תשמישי הקדושה (דיאקוניקון-diaconicon) עריפת ראשו, תמונה המיוחסת לפרנסיסקו ריבאלטה (Francisco Ribalta) תלמידו של חוספה דה ריברה (Jusepe de Ribera). מעל לקשת של קפלת אלישבע, בראשית גרם המדרגות המוביל אל המערה, נראים שני ציורים מהמאה ה-17 - הבשורה למרים וחלום יוסף שצוירו על ידי אותו האומן. בקירות הצדדיים של האפסיס עוד תמונה של יוחנן המטביל המיוחסת לריברה, וכן תמונה של חזון זכריה. בהמשך, בקיר השמאלי של הכנסייה, נראים יוחנן במדבר, הבריחה למצרים ומציאת הצלב האמיתי על ידי פלוויה יוליה הלנה המחזיקה בידה הימנית מסמר.
על המזבח המרכזי פסל של הריון הבתולין שצויר בברצלונה ב-1870. משני צדי המזבח שני פסלים. הימני של פרנציסקוס הקדוש, מייסד המסדר הפרנציסקני, והאחר של קלרה מאסיזי, מייסדת המסדר הפרנציסקני הנשי. שני הפסלים משנת 1879 נתרמו על ידי איטליה.
בקפלה מימין למזבח המרכזי תלויה תמונת הביקור המיוחסת בטעות לאל גרקו. מימין לה סורג שיש המגן על סלע, אשר על-פי מסורת עתיקה נהג יוחנן המטביל לנוח עליו. מסופר כי ב-1721 ניסה סתת מוסלמי לייצר מסלע זה סיד, אולם כשהפועל חימם את התנור כדי לשרוף בו את הסלע, התנור התפוצץ. הפועל המבוהל הבין כי הוא פגע בנביא יוחנן, והביא את החלק הגדול ביותר של הסלע למנזר. הסלע הוצב בכנסייה וב-1897 הועבר אל מקומו הנוכחי. שער הברזל המוביל לקפלה זו יוצר של ידי הנזיר סילווריו דה קורטנובה (Silverio da Cortenove) במאה ה-18.
מערת הלידה נמצאת משמאל למזבח המרכזי, והיא החלק החשוב והקדוש ביותר בכנסייה. מעבר לקשת הקטנה, מעל למדרגות המובילות למערה, נמצאת תמונה מאת בוסרוויל (Boucerville), המתארת את טבילתו של ישו על ידי יוחנן המטביל. בוסרוויל גדל בכפר קטן ליד מונטריאול ובציור מתואר נוף הולדתו, כולל שני בונים המטפסים על מסגרת הציור.
קימרון המערה עשוי מסלע האם, וקירותיה מכוסים בלוחות שיש. ברצפה קבוע לוח פסיפס מהתקופה הצלבנית. באפסיס הקטן מזבח מהמאה ה-19 ומעליו תיאור של צליבת ישו עשוי עץ ודר. מעל למזבח תמונה מהמאה ה-19 של הענקת שמו של יוחנן. במדליוני השיש מתחת המזבח תבליטים המתארים את הטבלת ישו, לידתו של יוחנן המטביל, הביקור, עריפת ראשו של יוחנן ואת יוחנן המטיף במדבר. המדליונים הותקנו בשנת 1698. בעת ששופץ האפסיס והמזבח הורחב, הועברו שנים מהמדליונים לצדי האפסיס ונקבעו בגובה שולחן המזבח. המדליונים הם ככל הנראה מעשי ידיו של נזיר פרנציסקני שכונה "האומן הדגול" ואשר חי במאה ה-17. מתחת למזבח מסומן אתר לידתו של יוחנן על ידי לוח שיש.
האפסיס הראשי של הכנסייה
מערת הלידה
כריתת ראשו של יוחנן המטביל, ציור מעשה ידי ריבלטה באפסיס הדרומי של הכנסייה.
המנזר

במאה ה-17 התגוררו הנזירים במבנה קטן ובו שלושה תאים ומחסן. עם הזמן הם הצליחו לרכוש אדמה ובתים סמוכים, והחלו להרחיב את מבנה המגורים תוך הוספת אולם שינה וחדר אוכל. בשנת 1691 הוקף המנזר בחומה שחלקה הצפוני קיים עד היום, ומספר שנים לאחר מכן החלה בניית המנזר החדש שכלל בתוכו את המבנה הישן. למנזר נבנו שלושה אגפים הסובבים את הכנסייה מצפון, מדרום וממזרח. מערך החדרים של המנזר נשמר מאז ועד היום - מחסנים בקומת הקרקע, תאי נזירים באגפים הדרומי והמזרחי ומזווה, מטבח וחדר האוכל באגף הצפוני. במאה ה-19 נבנו עוד חלקים מהחומה, נוספה קומה שנייה לאגף המזרחי והמנזר עבר שיפוץ. האגף הדרומי הורחב לכיוון מזרח ונוסף לו בניין בן שתי קומות בסוף המאה התשע עשרה. בשנים שלאחר מכן רכשו הפרנציסקנים אדמה נוספת ומספר בתים. בשנת 1932 שופצה החצר על מנת להפוך את הכניסה לכנסייה לקלה יותר.
האכסניה

בתחילה ייעדו הפרנציסקנים כמה מחדרי המנזר לשיכון הצליינים, אך לאחר מכן שימש לכך אגף שלם, עד שנבנתה אכסניה קטנה ב-1850 דרומית למנזר. האכסניה הניצבת כיום נבנתה בין השנים 1875–1876, ונקראת, כמו אכסניות פרנציסקניות אחרות, "קאזה נובה" (בית חדש). היא אף דומה במתכונתה לאכסניות אלה. במשך מספר שנים שיכן מבנה האכסניה בקומת הקרקע גם את הסמינר הפרנציסקני לכמרים, עד שזה עבר לאמאוס אל-קובייבה בשנת 1887. בשנת 1970 הוסבה האכסניה לשמש כמעונות עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטה העברית.
ראו גם

כנסיית הביקור
בנדיקטוס
לקריאה נוספת

תמר הירדני, "מי טבל בכנסיית יוחנן המטביל בעין כרם?", בתוך עתמול 187, מאי 2006, הוצאת יד בן צבי
אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 1996.
הערות שוליים

↑  בנייה באריחי קרמיקה אופיינית מאוד לפורטוגל ולא אופיינית כלל לספרד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009511690505171  VIAF: 308276830   WorldCat (עם VIAF): 308276830 
תרשים האתר: 1. מערת הלידה של יוחנן המטביל; 2. הכנסייה במאות ה-11 וה-12; 3. קפלת המרטירים עם כתובת וקברים (המאה ה-5); 4. הקפלה הדרומית (המאה ה-8); 5. מקווה (המאה ה-1); 6-7. אולמות הצלבנים (המאה ה-12)
מקווה מתקופת הבית השני שזוהה באתר על ידי תמר הירדני. זיהוי זה מהווה את הראיה היחידה לקיומו של יישוב יהודי באתר, ויכול להוות חיזוק לאמונה הנוצרית להולדתו של יוחנן המטביל במקום
שרידי מבנים שהתגלו באתר
מבנה הכנסייה כיום
חלל הכנסייה והאפסיס הראשי
שער הכנסייה ועליו סמל המסדר הפרנציסקני
הקפלה הדרומית
מגדל הסנונית

| --- | --- |

כריכת הספר בתרגום האמריקני
 
 מידע כללי
 מאת:  אנדז'יי ספקובסקי
 שפת המקור:  פולנית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  נילפגארד, Toussaint, Ebbing, Skellige 
 הוצאה
 הוצאה:  SuperNOWA
 תאריך הוצאה:  1997
 מספר עמודים:  464
 סדרה
 סדרת ספרים:  המכשף
 ספר קודם:  טבילת האש
 הספר הבא:  גבירת האגם
 
מגדל הסנונית (בפולנית: Wieża Jaskółki, באנגלית: The Tower of the Swallow) הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ויצא לאור לראשונה בשפה הפולנית ב-1997. זהו הספר הרביעי בסאגת "המכשף", בת חמשת הספרים.
עלילה > סיפור המסגרת: סירי אצל ויזוגוטה

בלילה שבו נחגג ברחבי היבשת יום השוויון הסתווי, פורצת סערה עזה בכל רחבי היבשת. רבים מהתושבים חוששים כי העולם קרב אל קיצו. הסופה הורגשה אף באיי סקליגה המרוחקים, שם מאמינים התושבים כי הסופה מבשרת את יום הדין - ה"ראג נאר רוג", בו "ציידי הפרא", פרשי הרפאים המעופפים בלילה, יבואו עם ספינת המלחמה שלהם, נַגְלַפַר, על מנת להחריב את העולם.
באותו הלילה, מוצא הנזיר-הפילוסוף ויזוגוטה ילדה פצועה אנושות על מפתן ביתו. במהלך הימים הבאים, מנסה ויזוגוטה לרפא אותה כמיטב יכולתו, וכשהיא מתעוררת, הוא מגלה כי שמה הוא סירי. סירי מספרת לו את קורותיה עד שהגיעה למנזר.
עלילה > סירי בשבי

סירי - המכונה גם "פאלקה" בפי חבריה - ממשיכה להתרועע עם חבריה מכנופיית "העכברושים". כאשר הם שומעים כי הנסיכה המזויפת מסינטרה עומדת להגיע אל נילפגארד ולשאת שם את הקיסר אמהר לאישה, סירי מחליטה להגיע אל סינטרה, לתבוע את מורשתה ולחשוף את התרמית, אך מוצאת את עצמה נרדפת בידי צייד הראשים ליאו בונהארט שטובח בחבריה ולוכד אותה בשבי.
מתברר כי בונהארט נשכר על ידי שני גורמים: על ידי השירות החשאי של אימפריית נילפגארד, המבקש להביא את סירי אליהם בחיים; ועל ידי הפתולוג הקיסרי סטפן סקלן המכונה "האוח", ששכר בחשאי את שירותיו של בונהארט על מנת להרוג את סירי. בונהארט בוחר שלא להרוג אותה וגם לא להסגיר אותה לידי האימפריה, ובמקום זאת לוקח אותה אל אחד ממכריו האצילים על מנת שתילחם על חייה בזירת גלדיאטורים בבעלות האציל למטרות בידור, כיוון שהתרשם מכישורי הלחימה שלה.
לאחר מספר חודשים בשבי, שם התגלו בפני בונהארט זהותה כמכשפת-לעתיד וכישוריה בלחימה שנבעו כתוצאה מהאימונים שעברה, מגיע סטפן סקלן על מנת להרוג אותה. סקלן וכנופייתו מגלים כי הקוסם ריינס מרגל אחריהם. בונהארט וסקלן פוגשים את ריינס, כאשר ריינס נושא עליו מכשיר קסום המאפשר לו ליצור קשר עם אדונו, הקוסם וילגפורץ. וילגפורץ מנחש נכונה כי סקלן הוא סוכן כפול העובד עבור מספר אצילים נילפגארדאים שרצו לחתן את בנותיהם עם הקיסר אך נדחו כיוון שהקיסר רצה להתחתן עם "סירי" המזויפת. סקלן לא מכחיש, אך מגלה בפני הנוכחים כי הוא מעוניין להפיל את הקיסר במסגרת מהפכה שתהפוך את אימפריית נילפגארד לדמוקרטיה.
בזמן המפגש, סירי פוגשת בנרטיין צקה, חבר/ה בכנופייתו של סקלן שמגדרו אינו ברור, שמסייע/ת לה להשתחרר מהשבי. יכולות הקסם שלה חוזרות הודות לעזרה מחברה נוספת בכנופיה של סקלן בעלת כוחות של מדיום. סירי משתמשת בכוחותיה המחודשים על מנת לברוח מאנשיו של סקלן, אך נפצעת בפניה.
עלילה > גראלט נגד ציידי הראשים

לאחר שהציל את מלכת ליריה וריוויה, ממשיכים גראלט וחבורתו - דנדליון הטרובדור, ריג'ס הערפד, מילבה הציידת, והקצין הנילפגארדאי לשעבר קאהיר - במסע אחר סירי. גראלט וחבורתו מחפשים אחר חבורת דרואידים ביער הסמוך לדוכסות טוסאן, באמונה כי יש בידיהם את הכוח לגלות את מיקומה של סירי. בזמן המסע מגלה גראלט כי כנופיית ציידי ראשים שמה פרס על ראשם. הודות לעזרה לא צפויה שמגיעה מכיוונה של חברה לשעבר בכנופיה העונה לשם אנז'ולה ומחליטה להצטרף לחבורה, החבורה מחליטה לשים מארב לחברי הכנופיה במטרה ללכוד את מנהיגה ולגלות מי שכר אותם. גראלט חושד כי הקוסם וילגפורץ אחראי לכך.
הם נתקלים במנהיג הכנופיה, חצי-אלף בשם שירו, ועד מהרה פורץ קרב במהלכו קאהיר נפצע. גראלט נסוג עם קאהיר הפצוע והשניים מחליטים לסיים את הסכסוך ביניהם בשלום ולפתוח דף חדש. לאחר שהם יוצאים מהמחבוא, הם פוגשים ביתר החבורה בגבולות דוכסות טוסאן. הם ממשיכים במרדף אחר ציידי הראשים, אך הדרואידים שביער מספיקים לתפוס אותם קודם לכן והורגים אותם עד האחרון בטרם יספיקו מי מהחבורה לחקור אותם.
בינתיים, גראלט פוגש באלף בשם אוולאך', המזהיר אותו מפני "נבואת יתילין" עתיקת היומין על קץ העולם שיגיע מידי "הקיפאון הלבן" - התקררות גלובלית שהחריבה עשרות עולמות, ועל "הדם הקדמון" שממנו ייברא עולם חדש. הוא מפציר בגראלט להפסיק את חיפושיו אחר סירי, "בת הדם הקדמון", כיוון שלטענתו מציאתה לא תשנה את גורל העולם הצפוי. גראלט מסרב להישמע לו, ומתעקש להמשיך בחיפושיו.
עלילה > ינפר בסקליגה

דייקסטרה, רב המרגלים של ממלכת רדניה, נשלח אל ממלכת קוביר, שהכריזה על נייטרליות ולא השתתפה במלחמה. דייקסטרה נוסע לשם על מנת לקבל מימון כספי למטרת בנייה מחדש של צבא רדניה כדי שיוכל להתמודד עם פלישה נילפגארדאית מדרום. במסגרת שהותו בקוביר מגלה דייקסטרה כי "מועצת הקוסמות" החדשה שהוקמה במהלך אירועי הספר הקודם מעוניינת להפוך את ממלכת קוביר למאגוקרטיה - ממלכת קוסמים שתקלוט אליה קוסמים וקוסמות מרחבי היבשת. קוסמות המועצה, בראשות פיליפה אילהארט, נשלחות לאסוף מידע על הממלכות שביבשת על מנת להשתמש בו כדי לקדם את תוכניותיהן. הקוסמת טריס מריגולד מפקפקת בכוונות המועצה, ומחפשת אחר ינפר מוונגרברג, שנחשבה למתה לאחר שעזבה במפתיע את פגישת המועצה הראשונה.
מתגלה כי ינפר הצליחה להמלט מהמועצה אל איי סקליגה, קיבלה שם מקלט אצל המושל המקומי, קראך אן קרייט, וביקשה ממנו סיוע בחיפושיה אחר וילגפורץ. במהלך שהותה שם, מתגלה בפני ינפר חזון נבואי המתאר את קץ העולם - ה"ראג נאר רוג". במהלך החזון מתגלה אליה האלה המקומית פריה, ומבקשת ממנה לבחור צד.
ינפר מצליחה לעלות על עקבותיו של וילגפורץ במרחבי הים שמעבר לסקליגה, אך נלכדת שם על ידיו ועל ידי שירו חצי-האלף. וילגפורץ לוקח אותה אל מקום מחבואו ומענה אותה על מנת לגלות את מקום הימצאה של סירי הודות לקשר הטלפתי שנוצר ביניהם. היא מסרבת להשבר, אך בטעות מגלה לו את מיקומו של גראלט. וילגפורץ שולח את שירו לגייס את אנשיו ולהרוג את גראלט - מה שמסביר את האירועים שקרו קודם לכן.
עלילה > מגדל הסנונית

עד מהרה, מגלה ויזוגוטה כי מספר חברים מכנופייתו של סקלן אורבים לסירי בערים הסמוכות, וסירי נאלצת לעזוב את המנזר. ויזוגוטה מעניק לה זוג מחליקי קרח שבעזרתם תוכל להמלט מרודפיה ביתר קלות בתוואי השטח המושלג. סירי מפתה את רודפיה, וביניהם בונהארט, ריינס וסקלן, לעבר האגם הקפוא הסמוך, ותוקפת את רודפיה בחסות הערפל. עד מהרה הכנופיה של סקלן נתקפת אימה ומתפזרת לכל עבר. סקלן הזועם מצווה על ריינס ללכוד את סירי באמצעי קסם, אך קסמיו של ריינס פונים נגדו כאשר פני האגם הקפואים נסדקים וריינס טובע למוות. בונהארט כמעט מצליח ללכוד אותה, אך לפתע מופיע הצריח המכושף המכונה "מגדל הסנונית", תאומו של "מגדל השחפים" המצוי בת'אנאד. סירי משתמשת בפורטל שבמגדל על מנת לברוח מבונהארט, בתקווה כי הפורטל יחזיר אותה חזרה אל האי ת'אנאד. במקום זאת היא מוצאת את עצמה בעולם אחר, היכן שחבורת אלפים מצפים לבואה.
תרגומים

הספר תורגם ל-16 שפות, וביניהן אנגלית (בריטית, בהוצאת Gollancz, ואמריקאית, בהוצאת Orbit), רוסית, ספרדית, הולנדית, בולגרית, גרמנית, איטלקית וטורקית.
בחלק מהשפות שם הספר תורגם ל"מגדל הסנוניות" ברבים. הסיבה היא טעות תרגום שנבעה ממורכבותה של השפה הפולנית, כאשר המילה "Jaskółki" היא במקור בצורת רבים, אך בצירוף המילים "Wieża Jaskółki" היא מופיעה בלשון יחיד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 89e3cd84-9b65-48d3-a665-8f088c60710e
להתחיל מחדש

ערך זה עוסק בסרט משנת 2000 בבימויו של רוברט זמקיס ובכיכובו של טום הנקס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוברט זמקיס
 הופק בידי:  ג'ק רפקה רוברט זמקיס סטיב סטארקי טום הנקס
 תסריט:  ויליאם ברוילס ג'וניור
 עריכה:  ארתור שמידט
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס הלן האנט
 מוזיקה:  אלאן סילבסטי
 צילום:  דון בורגס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ImageMovers Playtone
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 7 בדצמבר 2000
 משך הקרנה:  143 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט דרמה, רובינזוניאדה 
 תקציב:  $90,000,000
 הכנסות:  $429,632,142
 הכנסות באתר מוג'ו:   castaway
 פרסים:  זוכה פרס גלובוס הזהב מועמד לפרס האוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
להתחיל מחדש (באנגלית: Cast Away) הוא סרט הישרדות דרמטי משנת 2000 בבימויו של רוברט זמקיס ובכיכובו של השחקן טום הנקס כעובד חברת פדקס התקוע על אי לא מיושב, לאחר שמטוסו התרסק בדרום האוקיינוס השקט. הסרט מתאר את הניסיונות המוצלחים שלו לשרוד על האי באמצעות שרידי מטוס המטען שלו, כמו גם היציאה הסופית שלו והחזרה לחברה.
הנקס זכה באותה שנה בפרס גלובוס הזהב על משחקו. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, בקטגוריות השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי והסאונד הטוב ביותר, אך לא זכה באף אחת מהן.
סרט זה הוא שיתוף הפעולה השני בין זמקיס לבין הנקס. קדם לו הסרט "פורסט גאמפ" משנת 1994.
עלילה

בשנת 1995, צ'אק נולנד (טום הנקס) מנתח מערכות אובססיבי, נוסע ברחבי העולם ומסייע בפתרון בעיות במחסני פדקס. הוא נמצא במערכת יחסים ארוכת טווח עם קלי פרירס (הלן האנט), איתה הוא חי בממפיס, טנסי. למרות שבני הזוג רוצים להתחתן, לוח הזמנים העמוס של צ'אק מפריע למערכת הזוגית שלהם. ארוחת חג המולד עם קרובי משפחה מתבטלת על ידי צ'אק שקיבל זימון לפתור בעיה במלזיה.
במהלך הטיסה מתרסק מטוסו באוקיינוס השקט עקב סערה אדירה שמתחוללת, וצ'אק, שמאבד את הכרתו מוצא את עצמו אחרי כמה שעות על חוף אי לא מוכר.
אחרי שהוא מתעורר ומתאושש, מתחיל צ'אק לחקור את האי ועד מהרה מגלה כי הוא לבד באזור והאי לא מיושב. במהלך סיורו הוא מוצא כמה חבילות שהיו אמורות להגיע ללקוחותיו, שרידי מטוס ואת גופת אחד הטייסים אותו הוא קובר בחוף. בתחילה הוא מנסה לאותת להצלתו ועושה ניסיון בריחה עם סירת ההצלה שלקח עמו בעת שהמטוס התרסק, אך מהר מאוד הוא נכנע לגלי הים וחוזר לחפש אחר מזון, מים ומחסה. צ'אק פותח את החבילות כדי לנסות להציל את עצמו עם הפריטים שנשלחו אולם משאיר חבילה אחת סגורה, עם זוג כנפיים מצויר עליה, בתקווה להביאה ליעדה כשינצל.
במהלך הניסיון הראשון להצית אש, נפצע צ'אק בידו ומתחיל לדמם. בזעם הוא משליך חפצים שונים, ביניהם כדורעף תוצרת חברת וילסון. זמן קצר לאחר מכן הוא מסמן פרצוף על הכדור - בדפוס ידו המגואלת בדם - מכנה אותו "וילסון" ומתחיל לדבר אליו, כמעין חבר דמיוני.
ארבע שנים שוהה צ'אק באי המבודד במהלכן הוא מרזה באופן דרמטי, מגדל זקן ושיער פרוע ומפתח מיומנויות דיג שעוזרות לו לשרוד. לאורך כל התקופה הופך וילסון לחברו היחיד איתו הוא מדבר ומשתף אותו בימים שעוברים עליו. צ'אק מצליח לבנות רפסודה מאולתרת מחלקי המטוס ואחרי שבתחילת הדרך נכנע לגלים החזקים, הוא מייצר רפסודה שמחזיקה מעמד בגלל מן לוח ברזל שנסחף לאי ויוצא לדרכו, יחד עם וילסון והחבילה שהחליט לשמור סגורה. במהלך ההפלגה צ'אק פוגש לווייתן למחרת בבוקר נופל וילסון לים ומשאיר את צ'אק ההמום והשבור בתחושת בדידות אדירה. צ'אק מחליט לוותר וזורק את המשוטים לים, מאוחר יותר הלוויתן מוביל אותו לידי ספינת משא חולפת שאנשיה מצילים אותו.
עם החזרה לחברה, ואחרי ארבע שנים בהן חי בגפו, צ'אק לומד שהוא כבר זמן רב נחשב למת, משפחתו וחבריו ערכו לו לוויה, וקלי התחתנה עם רופא השיניים שלו ואף יש להם בת. לאחר הפגישה עם קלי הזוג מצהיר על אהבתם, אך מימוש עתידי יחד הוא כבר מבחינתה בלתי אפשרי בשל מחויבותה למשפחתה.
צ'אק מחליט לצאת אל מחוץ לעיר כדי להחזיר את אותה חבילה סגורה ששמר. הוא מגיע אל הבית אך הוא ריק מאדם, והוא משאיר פתק בו כתוב כי החבילה הזאת והמטרה ששם לעצמו להחזירה, החזיקה אותו בחיים. הוא חוזר אל דרך העפר המובילה עד שמגיע להצטלבות דרכים בה פוגש אישה נוהגת בטנדר, שאותה הוא עוצר כדי לבקש ממנה עזרה. הנהגת מסבירה לצ'אק לאן מוליכה כל דרך בצומת וכשהטנדר מתרחק מבחין צ'אק באיור על המשאית, איור הדומה לזה המצויר על החבילה.
וילסון

"דמותו" של וילסון הכדורעף, המשמש כחברו של צ'אק, נוצרה על ידי התסריטאי ויליאם ברוילס ג'וניור. כשערך את המחקר לסרט, התייעץ ברוילס ג'וניור עם מומחי הישרדות מקצועיים, שבין היתר הציעו לו לכפות על עצמו חיים מבודדים על חוף ים כדי לחוש את האווירה. ברוילס ג'וניור קיבל את העצה ויצא לשבוע במפרץ קליפורניה הקרוי גם "חוף קורטז". במהלך השבוע נשטף כדורעף אל החוף, מה שנתן לברוילס ג'וניור את ההשראה.
לאחר יציאת הסרט נמכר הכדור המקורי במכירה פומבית לקן מאי, המנכ"ל לשעבר של פדקס, בסכום של 18,500 דולר. חברת וילסון המשיכה למכור כדורים עם הדפס היד האדומה גם שנים אחרי הצלחת הסרט.
במהלך הסרט נעשית התייחסות הומוריסטית אחת להיותו של וילסון, למעשה, נגזר משם יצרנית הכדורעף. בסצנה בה צ'אק עוקר לעצמו שן רקובה שהציקה לו, הוא פונה טרם המעשה לוילסון ומספר לו שלרופא השיניים שלו קראו ג'יימס ספולדינג (בהתייחסו ל"ספולדינג" - יצרנית ציוד ספורט ומתחרה של חברת "וילסון").
חברת פדקס (FedEX)

חברת פדקס, שבה צ'אק עובד, מפורסמת רבות במהלך הסרט, החל ממטוס החברה שמתרסק, חבילות אריזה שנושאות את הלוגו שלה וכו'.
החברה לא שילמה כסף עבור הפרסום בסרט, אך בתמורה סיפקה גישה למתקני החברה בממפיס, לוס אנג'לס ומוסקבה, וכן מטוסים, משאיות, מדים ותמיכה לוגיסטית.
אנשי השיווק של החברה ליוו את הצילומים במשך כשנתיים. מנכ״ל פדקס, פרד סמית', הופיע בתפקיד עצמו בסצנה בה צ'אק חוזר מן האי.
הרעיון של סיפור המבוסס על מטוס פדקס שמתרסק נתן לחברה "התקף לב בהתחלה", אבל הסיפור הכללי נתפס כחיובי ובחברה החלה עלייה במודעות למותג באסיה ואירופה בעקבות יציאתו של הסרט.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
טום הנקס: צ'אק נולנד
הלן האנט: קלי פרירס
ג'ניפר לואיס: בקה טוויג
כריס נות': ג'רי לובט
לארי וויט: בטינה פטרסון
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 90% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 154 ביקורות.