stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באקמן-טרנר אוברדרייב

| --- | --- |

משמאל לימין: פרד טרנר, רובי באקמן, רנדי באקמן ובלייר ת'ורנטון (1974)
 מוקד פעילות:  וויניפג, מניטובה, קנדה
 תקופת הפעילות:  1973–2018 (כ־45 שנים)
 סוגה:  רוק בלוז רוקנרול
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ונו לפריצת השנה ללהקה (1974)  פרס ג'ונו לאלבום השנה (1976)  פרס ג'ונו ללהקת השנה (1976)  פרס ג'ונו לסינגל השנה (1976)  פרס ג'ונו ללהקת השנה (1975)  פרס ג'ונו לאלבום השנה (1974)  פרס ג'ונו לאלבום השנה (1975)  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 1973-1974 פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן, טים באקמן 1974-1977 פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן, בלייר ת'ורנטון 1977-1979 פרד טרנר, ג'ים קלנץ', רובי באקמן, בלייר ת'ורנטון 1983-1986 פרד טרנר, רנדי באקמן, טים באקמן, גארי פטרסון, בילי צ'פמן 1988-1991 פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן, בלייר ת'ורנטון 1991-2005 פרד טרנר, רנדי מוראי, רובי באקמן, בלייר ת'ורנטון 2009-2018 פרד טרנר, רנדי באקמן, מייק דלה-וי, ברנט קנודסון, מרק לה-פרנס
 
באקמן-טרנר אוברדרייב (באנגלית: Bachman–Turner Overdrive, BTO) הייתה להקת רוק אנד רול קנדית, שפעלה החל משנות ה-70 ועד 2018. הלהקה, שהופיעה במספר הרכבים, יצרה מספר רב של להיטים והגיעה ל-6 אלבומי פלטינה ואלבום זהב אחד. בסה"כ מכרה הלהקה כ-30 מיליון אלבומים ושניים משיריה דורגו בחמישייה הראשונה בדירוג ההשמעות בארצות הברית.
ההיסטוריה של הלהקה > ההתחלה (1971–1973)

ההרכב המקורי של הלהקה כלל את פרד טרנר (אנ') (שירה וגיטרת בס) ושלושת האחים רנדי באקמן (אנ') (שירה וגיטרה), רובי באקמן (אנ') (מתופף) וטים באקמן (אנ') (גיטרה).
לפני הקמת BTO (1971 עד 1973) ניגנו הארבעה בלהקה קנדית אחרת בשם "חגורת האומץ" (Brave Belt) (אנ') ואף הפיקו במסגרת להקה זו 2 אלבומים. האלבומים לא זכו לעניין בציבור ומסע הופעות של הלהקה הופסק באמצע.
רנדי שלח את השירים שהקליטה הלהקה למספר חברות הקלטה והמוזיקה מצאה חן באוזני אחד ממנהלי חברת ההקלטות "מרקורי רקורדז" (Mercury Records) (אנ') (צ'רלי פך) שחתם על חוזה עם הלהקה. בשלב זה היה על הלהקה לבחור שם חדש וההסכמה הייתה לכלול בשם את שמות חברי הלהקה ואז נפלה לידם חוברת של נהגי משאיות בשם "אוברדרייב" ואז פרד טרנר חיבר את שמות המשפחה עם שם החוברת וגם המציא את ראשי התיבות BTO. שאר חברי הלהקה הסכימו עם השם.
הלהקה, בשמה החדש, הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה "באקמן-טרנר אוברדרייב" (אנ') במאי 1973. האלבום כלל 8 שירים וזכה לביקוש רב בקנדה ובארצות הברית ונשאר שבועות רבים בטבלת מכירת אלבומים. את ההצלחה הזו יש לייחס למסע הופעות אינטנסיבי אליו יצאה הלהקה בניהולו של ברוס אלן (Bruce Allen).
ההיסטוריה של הלהקה > פריצת הדרך (1973–1976)

בדצמבר 1973 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השני "באקמן-טרנר אוברדרייב 2" (אנ') שכלל 8 שירים. האלבום היווה הצלחה גדולה ושהה במצעדי המכירות כ-20 שבועות כשאחד השירים באלבום ("מטפלים בעסקים" Takin' Care of Business (אנ')) הגיע ב-1974 למקום 12 בדירוג הבילבורד הוט 100.
לאחר יציאת האלבום השני פרש טים באקמן מהלהקה והוחלף על ידי בלייר ת'ורנטון (אנ'). בהרכבה החדש הפיקה הלהקה, בספטמבר 1974, את אלבום האולפן השלישי "לא שביר" (Not Fragile) (אנ'). אלבום זה, שכלל 8 שירים, היה האלבום המצליח ביותר של הלהקה וכבש את המקום הראשון במצעדים בקנדה ובארצות הברית כשהשיר המרכזי בו "עוד לא ראית כלום" (You Ain't Seen Nothing Yet) ( (אנ') כבש את המקום הראשון בקנדה ובארצות הברית בדירוג בילבורד הוט 100 ב-9 בנובמבר 1974. השיר הצליח גם בבריטניה והגיע שם למקום שני במצעד הבריטי.
בשלהי אותה שנה זכה האלבום ב"פרס זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
לאור הצלחת שלושת אלבומיה יצאה הלהקה, בתחילת 1975, למסע הופעות באירופה שנמשך כ-8 חודשים במטרה לקדם את מכירת האלבומים ביבשת זו. להקת החימום של BTO הייתה הלהקה האירית ת'ין ליזי.
במהלך אותו מסע התכנסה הלהקה, במאי 1975, באולפן הקלטות ובתקופה קצרה הקליטה את האלבום הרביעי שלה "ארבע על ארבע" (Four Wheel Drive) (אנ'). גם אלבום זה, שכלל 8 שירים, זכה להצלחה והגיע למקום ראשון במצעד המכירות בקנדה ולמקום חמישי בדירוג בארצות הברית.
עם סיום מסע ההופעות באירופה יצאה הלהקה למסע הופעות ברחבי קנדה ובסופו הוציאה, בדצמבר 1975, את תקליט האולפן החמישי "חזיתית" (Head On) (אנ') שהכיל 10 שירים ודורג במקום ה-23 בבילבורד הוט 100 של 1976. את הקלטת האלבום ליווה על הפסנתר ריצ'רד הקטן.
ב-1976 הוציאה חברת "מרקורי רקורדז" אלבום אוסף של הלהקה בשם "המובחר של BTO (עד עכשיו)" (Best of B.T.O. (So Far)) (אנ') שכלל שירים מכל חמשת האלבומים הראשונים. האלבום היה הצלחה והגיע לאלבום פלטינה כפול בארצות הברית.
ההיסטוריה של הלהקה > שינויי הרכב (1977–1979)

בפברואר 1977 הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי (שהיה אלבום האולפן השישי) "דרכים מהירות" (Freeways) (אנ'). אלבום זה זכה לתגובה צוננת ולביקורת על דמיונו לאלבומים קודמים של הלהקה. ביקורת זו הציפה מתחים בין חברי הלהקה כשאלו האשימו את רנדי בכפיית דעתו בנוגע לסגנון המוזיקלי של האלבום ודבר זה הוביל את רנדי באקמן להחלטה לפרוש מהלהקה. כמחליפו של רנדי נבחר נגן גיטרת בס ג'ים קלנץ' (אנ'). צירוף גיטריסט בס ללהקה הכתיב שינוי בפוזיציות של שאר אנשי הלהקה. שינוי משמעותי נוסף שנגרם מעזיבתו של רנדי היה קשור לשם הלהקה. רנדי היה בעל זכויות היוצרים על שם הלהקה והוא לא אישר ללהקה להשתמש בו ולכן הלהקה רכשה ממנו את הזכויות בשם המקוצר BTO וכן בלוגו "גלגל השיניים".
בשמה "החדש" הוציאה הלהקה, בפברואר 1978, את אלבומה השמיני "פעילות רחוב" (Street Action) (אנ') שכלל 9 שירים ונכשל מבחינה מסחרית.
במרץ 1979 הוציאה הלהקה את אלבומה התשיעי "לילות רוק'נ רול" (Rock n' Roll Nights) (אנ') שכלל 8 שירים. גם אלבום זה נכשל מסחרית, אך עם זאת, שני סינגלים מאלבום זה דורגו ברשימת 100 הנמכרים בקנדה ובארצות הברית. עם צאת האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות.
ההיסטוריה של הלהקה > פירוק ואיחוד (1979–1991)

בתחילת 1980 הודיעה הלהקה על התפרקותה וחבריה פנו להשתתף בפרויקטים מוזיקליים שונים ושיתפו פעולה עם נגנים אחרים וביניהם בריאן אדמס תוך שהם מוציאים אלבומים משלהם.
ב-1983 התאחדה הלהקה בהרכב שכלל את רנדי באקמן, טים באקמן, פרד טרנר ומתופף חדש גארי פטרסון (Garry Peterson). המתופף הקודם, רובי באקמן, סירב להצטרף להרכב שאחר שאחיו רנדי דחה את הצעתו לשותפות שווה של חברי הלהקה ביצירה של השירים. לאחר שהלהקה החלה להשתמש בשם BTO שנקנה מרנדי, לאחר פרישתו, תבע רובי את הלהקה על היותו גם בעל זכויות יוצרים בשם זה וזכה לקבל תמלוגים מהלהקה.
בספטמבר 1984 הוציא ההרכב המחודש אלבום עשירי (אולפן) בשם BTO (אנ') שכלל 8 שירים וזכה להצלחה בינונית כשרק אחד השירים בו התברג לדירוג המכירות.
במהלך 1985 שהו חברי הלהקה במסע הופעות שהוביל להוצאת אלבום חי (האחד עשר) במהלך 1986 שנקרא "חי! חי! חי!" ( Live! Live! Live!). אחד השירים באלבום זה ("בשורות רעות עוברות מהר" (Bad News Travels Fast)) נוגן בסרט "חבטת גוף" (Body Slam) (אנ'). באותה שנה שימשה הלהקה כלהקת חימום במסע הופעות של להקת ואן היילן.
ב-1988 חזרה הלהקה להרכב שהוציא את האלבום המצליח "לא שביר" (דהיינו רנדי באקמן, פרד טרנר, בלייר ת'ורנטון ורובי באקמן) ויצאה למסע הופעות שכלל שירים חדשים וישנים. מסע הופעות זה מוצלח והלהקה הרוויחה יפה אולם לא קיים תיעוד רשמי של ההופעות. ב-1991 פרש רנדי, שוב, מהלהקה וזו המשיכה בהופעות בלעדיו כשאת מקומו של רנדי תפס רנדי מוראי (Randy Murray) (אנ').
ההיסטוריה של הלהקה > תקופת האלבום "עידן משפט באש" (1991-2005)

לאחר תקופה של מסעי הופעות הוציא ההרכב, ב-1996, את האלבום השנים עשר שלו "עידן משפט באש" (Trial by Fire era) שהיה למעשה האלבום האחרון של הלהקה שכלל חומרים חדשים.
ב-2003 הוחלט לכלול את הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול של קנדה. הענקת תואר זה הותנה בקיום הופעה של הלהקה בהרכב שהוציא ב-1974 את האלבום "לא שביר" כשהמשמעות הייתה להחזיר את רנדי להרכב. חברי הלהקה סירבו לתנאי זה וסירבו להיכנס להיכל התהילה. רק ב-2014 התקבלה הלהקה להיכל התהילה של קנדה.
ב-2003–2004 עסקו חברי הלהקה בכתיבת שירים חדשים אולם לא מצאו חברה מתאימה שתסייע בהוצאת אלבום והפצתו.
ההיסטוריה של הלהקה > הפסקה זמנית (2005–2009)

בינואר 2005 הודיעה הלהקה על הפסקה (זמנית) בפעילותה וחבריה פנו לפעילות מוזיקלית עצמאית. במקביל הוציאו חברות התקליטים את רוב אלבומיהם של הלהקה בגרסאות מחודשות.
ההיסטוריה של הלהקה > איחוד אחרון (2009–2018)

בדצמבר 2009 הודיעו רנדי באקמן ופרד טרנר על הקמת הלהקה במתכונת מצומצמת תחת השם "באקמן וטרנר" (Bachman and Turner). בתחילת 2010 יצאו השניים למסע הופעות בקנדה, ארצות הברית ואירופה. השימוש בשם זה הביא לתביעה משפטית של רוב באקמן ובלייר ת'ורנטון נגד רנדי ופרד בנושא זכויות השימוש בשם. בסופו של דבר נדחתה התביעה בנימוק שניתן להשתמש בשם Bachman and Turner.
בספטמבר 2010 יצא האלבום הראשון של הצמד שיצא בשם "באקמן & טרנר" (Bachman & Turner) (אנ'). בנובמבר אותה שנה הופיע הצמד ב"אולם רוזלנד" בניו יורק (Roseland Ballroom) בליווי 4 נגנים. ההופעה הוקלטה והופקה, במאי 2012, כאלבום כפול בשם "חי מאולם רוזלנד, ניו יורק" (Live at the Roseland Ballroom, NYC) (אנ') שכלל 20 שירים.
ב-2013 הוציא הצמד אלבום כפול בפורמט CD בשם "באקמן-טרנר אוברדרייב: יום השנה ה-40" (Bachman–Turner Overdrive: 40th Anniversary). האלבום כלל 26 שירים שרובם נלקחו מאלבומים ישנים של הלהקה ורק מספר מועט של שירים לא פורסם מוקדם יותר.
במרץ 2018 הודיע פרד טרנר על פרישתו והלהקה פסקה מלהופיע ומלהפיק מוזיקה.
דיסקוגרפיה (אנ') > אלבומים

| תאריך | שם הלהקה | שם האלבום | הרכב | ליווי מוזיקלי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מאי 1973 | Bachman–Turner Overdrive | באקמן-טרנר אוברדרייב (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן וטים באקמן | בארי קיין, וויל מקלדר, גרי פטרסון | אלבום אולפן |
| דצמבר 1973 | Bachman–Turner Overdrive | באקמן-טרנר אוברדרייב 2 (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן וטים באקמן | נורמן דורקי | אלבום אולפן |
| מרץ 1974 | Bachman–Turner Overdrive | שעת הפרחים של ביסקוויט המלך (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן וטים באקמן |  | אלבום הופעה חיה |
| ספטמבר 1974 | Bachman–Turner Overdrive | לא שביר (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון | פרנק טרוברידג' | אלבום אולפן |
| מאי 1975 | Bachman–Turner Overdrive | ארבע על ארבע (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אולפן |
| דצמבר 1975 | Bachman–Turner Overdrive | חזיתית (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון | ריצ'רד הקטן, בארי קיין | אלבום אולפן |
| 1976 | Bachman–Turner Overdrive | המובחר של BTO (עד עכשיו) (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אוסף |
| פברואר 1977 | Bachman–Turner Overdrive | דרכים מהירות (אנ') | פרד טרנר, רנדי באקמן, רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אולפן |
| פברואר 1978 | BTO | פעילות רחוב (אנ') | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון | ג'ון הול, תום קינליסייד | אלבום אולפן |
| מרץ 1979 | BTO | לילות רוק'נ רול (אנ') | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון | ג'ים וואלאנס | אלבום אולפן |
| 1983 | BTO | עוד לא ראית כלום (אנ') | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', רובי באקמן ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אוסף |
| ספטמבר 1984 | BTO | BTO (אנ') | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', גארי פטרסון ובלייר ת'ורנטון | וילי מקלדר, דניס מקאן | אלבום אולפן |
| 1985 | BTO | חי! חי! חי! (Live! Live! Live!) | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', גארי פטרסון ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום הופעה חיה |
| 1986 | BTO | הגדולים של BTO (אנ') | פרד טרנר, ג'ים קלנץ', גארי פטרסון ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אוסף |
| 1996 | BTO | עידן משפט באש (Trial by Fire era) | רנדי מוראי, פרד טרנר, בלייר ת'ורנטון ורובי באקמן |  | אלבום אולפן |
| 2005 | Bachman–Turner Overdrive | זהב (אנ') | פרד טרנר, רובי באקמן, רנדי באקמן ובלייר ת'ורנטון |  | אלבום אוסף |
| ספטמבר 2010 | Bachman and Turner | באקמן & טרנר (אנ') | רנדי באקמן, פרד טרנר |  | אלבום אולפן |
| מאי 2012 | Bachman and Turner | חי מאולם רוזלנד, ניו יורק (אנ') | רנדי באקמן, פרד טרנר | מייק דלה-וי, ברנט קנודסון, מרק לה-פרנס, פאול שפר | אלבום הופעה חיה |
| 2013 | Bachman and Turner | באקמן-טרנר אוברדרייב: יום השנה ה-40 (Bachman–Turner Overdrive: 40th Anniversary) | רנדי באקמן, פרד טרנר |  | אלבום אוסף |
פרסים מוזיקליים

1974: "פרס ג'ונו" (אנ') - הלהקה המבטיחה של השנה
1975: "פרס ג'ונו" - להקת השנה
1976: "פרס ג'ונו" - להקת השנה
1978: "פרס ג'ונו" - מועמדות ללהקת השנה
מחוות

סטיבן קינג בחר בשם ריצ'רד באקמן (Richard Bachman) כשם העט שלו בהשראת הלהקה בזמן שהאזין לאלבומה.
הלהקה הופיעה בפרק "Saddlesore Galactica" של סדרת הסימפסונים.
לקריאה נוספת

רנדי באקמן, דואגים לעסקים (Takin' Care of Business) - הביוגרפיה של רנדי באקמן, הוצאת אמאזון, 2 באוגוסט 2001
הערות שוליים

↑  המודל היה השם של להקת קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג
↑  הצלחת האלבום הראשון אירעה אף על פי שהאלבום לא כלל להיט מרכזי
↑  קיימות מספר גרסאות לסיבה לפרישה. דעה אחת הייתה שהתנהלות חברי הלהקה בנוגע לאלכוהול, סמים וסקס התנגש אם אמונתו הדתית של טים. עה שנייה הייתה שטים התחתן ומסעי ההופעות לא התאימו לאורח חיים זה. דעה שלישית טוענת שטים לא היה מוכשר מספיק לרמתה של הלהקה
↑  האלבום הוקלט תוך 6 ימים תוך שימוש בחומרים שלא נכנסו לאלבום השלישי
↑  הספר באתר אמאזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404055105171  BnF: cb13901771t (data)  GND: 5308010-5  ISNI: 0000 0001 0657 3801  LCCN: n93058607  MusicBrainz: 7a3b3f80-04b8-4968-b432-fbcd3f350716  VIAF: 125408532   WorldCat (עם VIAF): 125408532
אודיוסלייב

| --- | --- |

 מקום הקמה:  גלנדייל 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  2001–2007 (כ־6 שנים)
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי  פוסט-גראנג'  הארד רוק
 חברת תקליטים:  Epic  Interscope
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 כריס קורנל   טום מורלו  טים קומרפורד  בראד וילק
 
אודיוסלייב (באנגלית: Audioslave) הייתה סופרגרופ אמריקאית בז'אנר הרוק האלטרנטיבי עם אלמנטים חזקים של גראנג' שפעלה בשנים 2001–2007 בלוס אנג'לס. חברי הלהקה הם חברי להקת רייג' אגיינסט דה מאשין לשעבר: טום מורלו, טים קומרפורד ובראד וילק שחברו לסולן להקת הגראנג' סאונדגארדן לשעבר, כריס קורנל.
סימן ההיכר של הלהקה הוא הסגנון הייחודי שיצרו, המשלב הארד רוק האופייני לסוף שנות ה-70, ביחד עם סגנון הגראנג' משנות ה-90. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים, הייתה מועמדת לשלושה פרסי גראמי ואלבומיה נמכרו בלמעלה מ-8 מיליון עותקים בכל העולם.
היסטוריה > הקמת הלהקה

נקודת ההתחלה להיסטוריה של הלהקה היא ב-8 באוקטובר 2000, כאשר סולן להקת רייג' אגיינסט דה מאשין, זאק דה לה רוחה, הודיע על עזיבתו את הלהקה. שלושת החברים הנותרים החליטו להישאר ביחד ולחפש סולן חדש, אך לפנות לכיוון אחר, שונה מהראפ שאפיין את הלהקה עד פרישתו. הם ניגנו עם מספר סולנים, ביניהם בי-ריל מלהקת "Cypress Hill" ומיינארד ג'יימס קינן מלהקת טול. המפיק המוזיקלי של הלהקה הציע להם לעבוד עם כריס קורנל, הסולן לשעבר של סאונדגארדן. המפיק סבר שעם סולן חדש מתאים, לרייג' אגיינסט דה מאשין יהיה פוטנציאל להיות להקה טובה יותר, בדומה למעבר של ציפורי החצר ללד זפלין. מאוחר יותר אמר טים קומרפורד כי המפיק היה "מלאך", מכיוון שבלעדיו הלהקה לא הייתה קמה. הכימיה בין קורנל לשלושה הייתה מיידית. טום מורלו תיאר את קורנל באומרו: ”הוא ניגש למיקרופון ושר את השיר ולא יכולתי להאמין. זה לא נשמע רק טוב. זה לא נשמע נהדר. זה היה נשגב. ו... כאשר יש כימיה מהרגע הראשון, אתה לא יכול להתכחש לכך.” חברי הלהקה התחילו להקליט במאי 2001, לאחר שכתבו 21 שירים בזמן שיא של 19 ימים.
היסטוריה > שם הלהקה

הרעיון המקורי לשם הלהקה היה "Civilian" (בעברית: אזרח), אך הוא ירד מהפרק משום שקיימת כבר להקה כזו. טום מורלו, בניגוד לקומרפורד וקורנל, טען כי הבחירה בשם הייתה שמועה בלבד. הוא הצהיר כי השם היחיד של הלהקה היה אודיוסלייב. מורלו הסביר מדוע שם הלהקה שנבחר היה אודיוסלייב:
זו הייתה הצעה של כריס, שעלתה במוחו בחיזיון. לילה אחד כריס שלח הודעה באיתורית: "יש לי את זה. זה אודיוסלייב." כולנו הגבנו "בסדר, פנטסטי"... כפרפרזה לאלביס קוסטלו, דיבור על שמות של להקות היא כמו ריקוד על אדריכלות - אין בכך פואנטה מפני ששם הלהקה הוא המוזיקה והאנשים המרכיבים אותה.
לאחר ההכרזה על שם הלהקה, התגלה כי גם שם זה בשימוש על ידי להקה לא מוכרת מהעיר ליברפול, שאף לא הוחתמה באף חברה. שתי הלהקות הגיעו להסדר, בו שילמה אודיוסלייב 30,000 דולרים, ובכך התאפשר השימוש בשם.
מבקרים הביעו לעג לשם עקב היותו שגרתי ומשעמם, והועלתה הטענה כי זהו השם הגרוע ביותר שנבחר ללהקת רוק מודרנית, ואף בכל הזמנים.
היסטוריה > תחילת הדרך

ב-19 במרץ 2002 הלהקה אושרה כאחת המשתתפות בפסטיבל המוזיקה אוזפסט, אף על פי שעוד לא היה לה שם רשמי או תאריך הוצאה לאלבום. מספר ימים לאחר מכן, דווח כי הלהקה התפרקה, עוד בטרם ניגנו בפני קהל. הסוכן של קורנל אישר שהסולן עזב את הלהקה, ללא הסבר. שמועה טענה כי קורנל חלק על פעולתם של שני הסוכנים המעורבים בפרויקט (האחד לקורנל והשני לרייג' אגיינסט דה מאשין). למרות זאת, לפי הלהקה, הריב בין הסוכנים הוא זה שעורר את הדיבורים על פירוק הלהקה. כשישה חודשים לאחר תום עבודת הליטוש של האלבום הראשון, אוחדה הלהקה ובמקביל העסיקה סוכנים חדשים. בנוסף, חברות התקליטים של חברי הלהקה, Epic ו-Interscope, הגיעו להסכם ביניהן בנוגע להוצאת אלבומי הלהקה.
הלהקה חשפה את שמה הרשמי ופתחה את אתר האינטרנט שלה בספטמבר 2002. הסינגל הראשון, Cochise, הועלה לאתר בסוף אותו החודש ושודר ברדיו לראשונה בתחילת אוקטובר. המבקרים שיבחו את סגנון שירתו של קורנל, וציינו לטובה את השינוי מסגנון הראפ של דה לא רוחה.
היסטוריה > Audioslave

האלבום הראשון, שנקרא בפשטות "אודיוסלייב", יצא ב-19 בנובמבר 2002. הוא דורג בתחילה במקום ה-7 במצעד הבילבורד האמריקאי, ומכירותיו הגיעו ל-162,000 עותקים כבר בשבוע הראשון להוצאתו. אלבום זה הוא המצליח ביותר של להקה, זכה למעמד של אלבום פלטינה משולש ומכירותיו עד ל-2007 היו מעל 3 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד. על אף הצלחתו המסחרית, קיבל האלבום מספר ביקורות פחות אוהדות: חלקן טענו כי האלבום היה חסר השראה וצפוי, אחרות טענו כי מילות השירים היו ג'יבריש מוחלט. ביקורות אחרות שיבחו והיללו את האלבום: בעיקר את ביצועיו הקוליים של קורנל וכן ציינו כי מבחינת ההשפעה המוזיקלית של רוק משנות השבעים, הלהקה מתקרבת לאיכויות של לד זפלין ובלאק סבאת' שאת סגנונן עדכנו והתאימו לרוק המודרני העכשווי.
ההופעה הראשונה של אודיוסלייב בפני קהל הייתה ב-25 בנובמבר 2002, כשהופיעו על גג בניין בברודוויי שבניו יורק, בתוכנית הטלוויזיה של דייוויד לטרמן. אודיוסלייב הייתה הלהקה הראשונה שהופיעה בתוכניתו. באותה שנה, ב-7 בדצמבר, ביצעה הלהקה את הופעתה הראשונה בתשלום, שבסיומה הביע קורנל את אהבתו לחברי הלהקה על אף היחס המזלזל שהעניק להם בחודשים שלפני כן.
באותה תקופה עבר קורנל תהליך גמילה מסמים. קורנל אמר כי עבר "משבר אישי איום" בזמן הקלטת האלבום הראשון, שבגללו נאלץ להתחיל בתהליך גמילה שארך חודשיים וגרם לגירושיו מאשתו. כמו כן, הודה לחברי הלהקה על עזרתם בהתמודדות עם המשבר.
הסינגל השני מהאלבום, "Like a Stone", יצא בתחילת 2003 והיה לשיר המצליח ביותר מתוך האלבום, ונכון ל-2014, אף המצליח ביותר של הלהקה. וידאו קליפ שצילמו לשיר שלישי מהאלבום, "Show Me How to Live", הוחרם על ידי MTV משום שהציג את חברי הלהקה במרדף מכוניות במהלכו התנגשו במכוניות משטרה והסיטו אחרות מהכביש. הלהקה יצאה למסע הופעות עולמי ב-2003, שחלקים ממנו הופיעו ב-DVD שהוציאה הלהקה. האלבום הראשון היה מועמד לשני פרסי גראמי בשנת 2004, אך לא זכה באף אחד מהם.
היסטוריה > Out of Exile

שנת 2004 הוקדשה למנוחה מהופעות ועבודה על האלבום הבא. בזמן הזה עבד מורלו על מיזם הסולו שלו, The Nightwatchman, וכן לקח חלק בפעילויות פוליטיות.
העבודה על האלבום החדש החלה בשנת 2003. מלבד כתיבת שירים חדשים, השתמשה הלהקה בשירים שלא הוכנסו לאלבום הראשון; לפי מורלו, היה להם כמעט אלבום שלם מוכן.‏ "Be Yourself", סינגל שיצא מתוך האלבום שעדיין לא קיבל שם, היה מוקד לביקורות חריפות. נטען כי השיר היה "צולע" והליריקה הייתה "חסרת טעם וכיוון". אף על פי כן, הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד.
באפריל 2005 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שנמשך כחודש. בשונה ממסעי ההופעות הקודמים, במסע זה נמנעו לחלוטין מלנגן שירים של להקותיהם הקודמות כדי לא להשתמש בהם כתמריץ למכירות, שכן היעד היה ביסוס הלהקה כעצמאית.
הסינגל השני, Your Time Has Come, קודם בעזרת מסע יחסי ציבור ייחודי, שנמשך שבוע ועירב מאזיני רדיו מכל העולם. תחנות רדיו פרסמו באתריהן קישור להורדת השיר במשך זמן מוגבל; רק לאחר שנמנו מיליון לחיצות על הקישור, השיר הפך זמין להורדה על ידי אותם מיליון הגולשים.
ב-6 במאי 2005 ערכה אודיוסלייב מופע פתוח בהוואנה שבקובה, בפני קהל של כ-50,000 אנשים. האצטדיון, José Martí Anti-Imperialist Tribunal, נבנה חמש שנים לפני כן להפגנות גדולות כנגד הממשל האמריקני. אודיוסלייב הייתה הלהקה האמריקנית הראשונה שערכה מופע כזה בקובה הקומוניסטית. חברי הלהקה התעקשו כי המסע לקובה לא היה הצהרה פוליטית, אלא חלק מחילוף תרבותי-מוזיקלי. קורנל העיד: "אני מקווה כי המופע הזה ייפתח את המחסומים המוזיקליים בין שתי המדינות הללו." במהלך הביקור במדינה אף סיירו באתרים היסטוריים ונפגשו עם מוזיקאים קובנים. בשל ההגבלות על מעבר אזרחים אמריקניים לקובה, קבלת האישור ארכה זמן רב מהצפוי והלהקה נאלצה לבטל מספר הופעות אחרות. המופע בקובה היה הארוך ביותר שאודיוסלייב נתנה אי פעם, כשניגנה 26 שירים.
Out of Exile, אלבומם השני, יצא ב-23 במאי 2005 ברחבי העולם, ויום לאחר מכן בארצות הברית. עם יציאתו התברג היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד, ובכך היה האלבום היחיד של אודיוסלייב שהגיע למעמד הזה. בשבוע שלאחר מכן ירד למקום השלישי, בנוסף לירידה של 62 אחוזים במכירות, ולמרות זאת הגיע למעמד של אלבום פלטינה. אלבום זה היה מגוון יותר מקודמו והכיל פחות ריפים כבדים בגיטרות וכן נשמע פחות כשילוב בין שתי הלהקות, סאונדגארדן ורייג' אגיינסט דה מאשין, ויותר כלהקה מגובשת ומאוחדת. בראיונות מאוחרים יותר סיפר קורנל כי כתב את השירים האישיים ביותר שלו לאלבום, וכי היה מושפע מהשינויים החיוביים בחייו מאז 2002.
האלבום זכה לביקורות טובות יותר מאשר האלבום הראשון; המבקרים ציינו כי קולו של קורנל היה חזק יותר, ככל הנראה כתוצאה מהגמילה מאלכוהול וסיגריות, וכי Out of Exile הוא "אלבום של להקה מגובשת יותר".
All Music Guide, אתר נתונים בנושא מוזיקה, שביקורותיו הקודמות על הלהקה היו פושרות, שיבח את האלבום על היותו "חזק ובלתי נשכח". אף על פי כן, היו תלונות לגבי הליריקה. נטען כי הליריקה של קורנל "ממשיכה להיות על גבול המגוחכת". כמו כן נמתחה ביקורת על הגישה האיטית והעדינה יותר של האלבום.
לאחר יציאת האלבום, הלהקה ערכה סיבוב הופעות באירופה והופיעה בקונצרט הצדקה לייב 8 בברלין ב-2 ביולי 2005. וידאו קליפ של הסינגל השלישי מהאלבום, "Doesn't Remind Me", הועלה לאינטרנט בספטמבר 2005 והיה למועמדות השלישית של הלהקה לפרס גראמי (בקטגוריה "ביצוע ההארד רוק הטוב ביותר"), אך גם הפעם הלהקה לא זכתה בפרס. ה-DVD השני של הלהקה, Live in Cuba, שצולם בהופעה בהוואנה, יצא ב-11 באוקטובר 2005. ה-DVD הגיע למעמד של אלבום פלטינה תוך פחות מחודשיים.
סגנון מוזיקלי

אודיוסלייב יצרה מוזיקה ייחודית בעזרת שילוב של הארד רוק עם גראנג'. דבר זה בא לידי ביטוי ביכולות השירה המגוונות של קורנל, והסולואים החדשניים של מורלו. אף על פי שמעולם לא הרגיש מוגבל מבחינה מוזיקלית ברייג' אגיינסט דה מאשין, הצהיר מורלו כי הוא קיבל "טריטוריה" מוזיקלית רחבה יותר.
בניגוד לליריקה של דה לה רוחה, סולנה לשעבר של רייג' אגיינסט דה מאשין, הליריקה של קורנל הייתה א-פוליטית. לעיתים קרובות הכילה התייחסות לפילוסופיית האקזיסטנציאליזם, לאהבה, להדוניזם, לרוחניות ולנצרות. לרוב, מבקרי מוזיקה הביעו חוסר שביעות רצון מהליריקה של קורנל, ונטען לעיתים ששיריו היו חסרי משמעות ורוויים בקלישאות.
שני אלבומיה הראשונים של הלהקה שאבו השראה מלהקות הרוק הכבד של שנות ה-70 כלד זפלין ובלאק סבאת', ומלהקותיהם הקודמות של חברי אודיוסלייב. האלבום השלישי, Revelations, שאב השראה מהפאנק, סול ורית'ם אנד בלוז של שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בהקלטת האלבום השתמש מורלו בגיטרות ומגברים מיושנים, וקורנל התאים את קולו לסגנון הפאנק והרית'ם אנד בלוז של שנות ה-70.
בדומה לרייג' אגיינסט דה מאשין, גם אודיוסלייב כללה את ההצהרה "כל האלבום נוצר על ידי נגינה בגיטרה, בבס ובתופים ועל ידי שימוש בקול" באלבומיה, שכן צורת הנגינה בגיטרה של מורלו גרמה למאזינים לחשוב כי הלהקה השתמשה בדוגמיות, בסינתיסייזר או בטכניקות אחרות בהפקת הצלילים.
סגנון מוזיקלי > תהליך הכתיבה וההקלטה

הליריקה של הלהקה נכתבה כולה על ידי קורנל, בעוד הקרדיט לכתיבה ניתן לכל חברי הלהקה. תהליך הכתיבה של הלהקה תואר בעיקר כתוצאה של שיתוף פעולה מוצלח יותר מאשר של רייג' אגיינסט דה מאשין. כך גם קורנל הרגיש, וציין כי תהליך כתיבה השירים של סאונדגארדן היה טוב פחות מאשר זה של אודיוסלייב. ריק רובין, מפיקם של שני האלבומים הראשונים של הלהקה, שובח על שיתוף הפעולה שלו עם הלהקה ואף כונה "החיפושית החמישית" על ידי מורלו.
תהליך כתיבת האלבומים היה קצר יחסית. לאלבום הראשון נכתבו 21 שירים תוך 19 ימים, ולאלבום השני הספיקה הלהקה לכתוב שיר או שניים ביום. כך גם נכתב האלבום השלישי.
התמכרותו של קורנל לסמים ולאלכוהול השפיעה רבות על כתיבת והקלטת השירים. הוא הצהיר כי הוא "לא היה מסוגל לכתוב היטב" בעת ששתה, ובנוסף לכך גם עבר תהליך גמילה לאחר הקלטת האלבום השני. בהקלטת האלבום השלישי ציין מורלו כי היה זה האלבום הראשון שבהקלטתו קורנל לא עישן, שתה או נטל סמים.