stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוקר טוב ישראל (תוכנית רדיו)

בוקר טוב ישראל הוא יומן בוקר המשודר מדי יום חול בגלי צה"ל. היומן מוגש על ידי אפי טריגר בימי ראשון עד חמישי, בין השעות 08:00-06:00. בימי שישי משודרת התכנית במתכונת מקוצרת בת שעה אחת בלבד על ידי נורית קנטי בשעה 7. היומן הוא אחת מתוכניות הבוקר הפופולריות ביותר ברדיו בישראל.
היסטוריה

התוכנית שודרה בפעם הראשונה במהלך שנת 1983 בשעה 8 והוגשה על ידי מיכה פרידמן, שהמשיך להגיש את התוכנית עד סוף שנת 2013. בעקבות התוכנית, הפך פרידמן לאחד הקולות המזוהים ביותר בשידורי הבוקר במדינת ישראל. בשנות התשעים שונתה נעימת הפתיחה של התוכנית לנעימה חדשה, הלקוחה משיר קיים (כמו רוב שידורי גלי צה"ל באותה תקופה. נעימת הפתיחה של בוקר טוב ישראל באותה התקופה הייתה מנגינתם של רוי גלגר וחואן מרטין - Flight To Paradise) ויעל דן הצטרפה לצוות. כמו כן שידרה התוכנית בהובלת פרידמן משדר מיוחד על המילניום החדש, למרות כניסתו ביום שבת.
במהלך שנת 2001 שונתה נעימת בוקר טוב ישראל בפעם השנייה, והייתה הפקת מקור שהתבססה ברובה על הנעימה של התוכנית בשנות השמונים (הנעימה ליוותה את התוכנית עד שנת 2014). באותה התקופה עזבה גם יעל דן את התוכנית לטובת התוכנית עושים צהריים, אותה היא מגישה בתור יומן הצהריים של גלי צה"ל עד היום.
עד שנת 2013 בוקר טוב ישראל ידעה שינויים מעטים בלבד, והוגשה בדרך קבע על ידי מיכה פרידמן וגולן יוכפז שהגיש אותה בימי שישי. גם בעשור זה התוכנית שידרה משדרים זכורים וכיסתה בין היתר את ההתנתקות ושחרור החייל החטוף גלעד שליט (שכלל משדר מיוחד שבמהלכו נשלח פרידמן למעבר כרם שלום בעוד יוכפז הגיש את התוכנית מן האולפן ביפו). השינוי המהותי הראשון בלמעלה מעשור בפני התוכנית חל ביולי 2013, עת עזב יוכפז את הגשת התוכנית בעקבות מינויו למנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10 כחצי שנה קודם לכן. לאחר מכן, בחודש דצמבר פרש פרידמן מהגשת התוכנית. תקופה מסוימת הגישו אותה לסירוגין עורכה הראשי בעבר אסף ליברמן ומגיש התוכנית "מצד שני" וראש מחלקת החדשות של גלי צה"ל ספי עובדיה, ומאז דצמבר 2013 הגיש אותה באופן קבוע ליברמן.
בתחילת נובמבר 2014, במסגרת שינוי פניה של התחנה לראשונה מזה כעשור, שונתה נעימת התוכנית למנגינה עדכנית ודיגיטלית יותר, שמדמה במעט את הנעימה הקודמת. המהלך נעשה כחלק מרצונו של מפקד התחנה ירון דקל לשנות את פני התחנה, ובמסגרתו שונו גם כל הג'ינגלים של התחנה מ"גלי צה"ל כל הזמן" ו"גלי צה"ל מדברים מהשטח" ל"מה שקורה עכשיו" (שכבר שימש כשנתיים כג'ינגל החדשות).
במאי 2016 הורחבה התוכנית לשעתיים והיא מתחילה בשעה 6:00 בבוקר, כאשר השעה הראשונה נחשבת למהדורה מוקדמת. אותות השעה הראשונה הם האותות שהופקו בשנת 2001. ב-2017, עת המעבר של ליברמן לתאגיד השידור הישראלי, אפי טריגר החל להגיש את התוכנית.בשנים האחרונות ישנה גם מהדורת סוף שבוע של התכנית המשודרת על ידי נורית קנטי בימי שישי בין השעות 7:00-8:00, במתכונת שונה מעט עם פחות פינות.
מבנה התוכנית

התוכנית מתחילה כתחליף למבזק החדשות הקבוע המשודר בשעה שש בבוקר בגלי צה"ל. לאחר מכן עוברת התוכנית לשלב ה"חדשות בהרחבה", אשר כולל ראיונות עם אנשי פוליטיקה ופרשנים למיניהם אשר מרואיינים על הנושאים החדשותיים היומיים (חלק מן הראיונות מוקלטים מראש ביום שלפני). לאחר מכן התוכנית מתרכזת בעיקר על כתבות כתבי האקטואליה של גלי צה"ל, שכוללות כתבות מוקלטות מן השטח ודיווחי אולפן. בסביבות שבע וחצי מתקיים עדכון חדשות אשר כולל גם עדכוני תנועה לנהגים ולאחר מכן בדרך כלל משודרות הפינות של התוכנית (כלכלה, תרבות, ספורט ופלילים).
התוכנית מסתיימת בדרך כלל עם מבזק חדשות רגיל ("מה שקורה עכשיו") המשודר על ידי מגיש התוכנית לאותו היום ועוברת לתוכנית נכון להבוקר עם ישי שנרב ואילנה דיין.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, מיד אחרי הגלח"צ: אסף ליברמן יגיש את יומן בוקר - במקומו של מיכה פרידמן, באתר אייס
↑  עוזי ברוך, מיכה פרידמן: בימין שמחים שאני הולך הביתה, באתר ערוץ 7, 4 בינואר 2014
בעיית הווקטור הקרוב ביותר

במתמטיקה, ובפרט במדעי המחשב, בעיית הווקטור הקרוב ביותר היא בעיה NP-שלמה אשר משמשת בהצפנה וברדוקציה של בעיות.
שימוש מהותי של בעיה זו הוא בפרוטוקול ההצפנה GGH. בעיה זו היא בעיית הסריג המפורסמת ביותר.
הגדרות

בהינתן קבוצה של  n וקטורים בלתי תלויים מעל  \mathbb {R} ^{n}:
סריג (Lattice)  L הנפרש על ידי  B=\{\mathbf {b} _{1},\mathbf {b} _{2},...,\mathbf {b} _{n}\} הוא קבוצת כל הצירופים הליניאריים האפשריים של הווקטורים  \mathbf {b} _{i} עם מקדמים שלמים, כלומר: {\mathcal {L}}_{B}={\Biggl \{}\sum _{i=0}^{n}k_{i}{\textbf {b}}_{i}:k_{i}\in \mathbb {Z} \;\;\forall i{\Biggr \}}, לעיתים נקרא לסריג זה הסריג שנוצר על ידי B
נגדיר בנוסף את הדטרמיננטה של הסריג להיות  Det({\mathcal {L}}_{B})=|det(B)| כאשר det היא הדטרמיננטה של קבוצת הווקטורים B.
עבור סריג  {\mathcal {L}} נגדיר את הסריג הדואלי, שנסמנו  {\mathcal {L}}^{*}, בתור האוסף הבא:  {\mathcal {L}}^{*}={\Biggl \{}x\in \mathbb {R} ^{n}:y^{T}x\in \mathbb {Z} \;{\text{for all}}\;y\in {\mathcal {L}}{\Biggr \}}. טענה מרכזית היא להוכיח שאכן הסריג הדואלי הוא המרחב הדואלי של הסריג המקורי.
ניסוח פורמלי

בעיית הווקטור הקרוב ביותר: יהי  {\mathcal {L}}={\mathcal {L}}_{B} ומספר חיובי  0<\lambda . בעיית הווקטור המינימלי היא למצוא וקטור  b\in {\mathcal {L}},b\neq 0 כך ש  \lVert b\rVert \leq \lambda
בוקרה פיל מישמיש

עץ משמש ועליו פירות
בֻּכְּרָה פִי (א)לְמִשְׁמִשׁ (בערבית بُكرة في المشمش) הוא ביטוי עממי הנפוץ בכמה ניבים של ערבית (ערבית מצרית, ערבית פלסטינית ועוד). הביטוי נקלט בסלנג העברי במשמעותו ובהגייתו המקוריות. בעברית התקבל הכתיב: בוקרה פיל מישמיש שמשמר פחות-או-יותר את ההגייה המקורית, אך לא את התחביר והמורפולוגיה המקוריים.
תרגומו המילולי לעברית הוא "מחר של (עונת) המשמש" והוא מתייחס לדחייה למועד שלא יחול לעולם. הביטוי קשור להבשלה המהירה של פרי המשמש. ואולי גם לחיי המדף הקצרים שלו, המקצרים את משך הזמן בו הוא נמכר בשווקים‏. יש המקצרים את הביטוי ל"בוקרה" בלבד.
המשמעות היא, כשם שעץ המשמש טעון בפרי היום, אך מחר בבוקר, כל כולו על הארץ, ומועד הקטיף יחלוף. כך גם הבטחתך לדחות את בקשתי למחר לא תתקיים כיוון שהעיתוי המתאים יוחמץ.
מילון עולמי לעברית מדוברת מגדיר ביטוי זה כך: ”ביטוי שמשמעותו: ברור כי לא; בהחלט איני מסכים; אין כל סיכוי; שלא יעלה על דעתך שאסכים לכך”. המילון החדש לערבית מדוברת של יוחנן אליחי מגדירו כ-”אתה יכול לחכות!! (אעשה זאת בתקופת המשמש... שחולפת מהר ולכן לא מספיקים לקיים)”.
דוגמה לשימוש בביטוי היא: ”בכל חורף, כשאני קופא מקור ושואל את אשתי מתי סוף סוף נעבור דירה לדרום, היא עונה לי: "בוקרה פיל מישמיש", היא דווקא נהנית מהקור...”.
השפעה תרבותית

כאשר האחים פרנקל, חלוצי האנימציה במצרים ובעולם הערבי, פנו לאיש עסקים מקומי בבקשה להשקיע בסרט, נענו "בוקרה פיל מישמיש". בעקבות זאת קראו לגיבור סרטם "מיש מיש אפנדי".
בתוכנית "סיפורי מישמיש" ששודרה בזכיינית קשת נהג מישמיש הארנב לקסום דברים כאשר היה משפשף את אפו בגזר הקסמים שלו וקורא "בוקרה פיל מישמיש".
ראו גם

שה"י פה"י
פסחא של הסוסים
הערות שוליים

↑  ניר צוק, משמש - מהר לפני שיגמר, באתר ynet, 27 ביוני 2006
↑  דורעם גונט, ביצת הזהב של השמש, באתר הארץ, 8 ביוני 2006
↑  בעמוד 79
בצלאל אמיר

| --- | --- |

בצלאל אמיר, 1977
 לידה:  17 בנובמבר 1925 קהיר, מצרים 
 פטירה:  15 ביוני 1989 (בגיל 63) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות 
 
בצלאל אמיר (צדיקוב) (17 בנובמבר 1925 – 15 ביוני 1989) היה קצין חינוך ראשי בצה"ל בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

אמיר נולד כבצלאל זיגמונד צדיקוב בקהיר שבמצרים, לשם ירדה משפחתו מארץ ישראל לאחר שאביו חלה במלריה עשור קודם לכן ונשלח לשם להבריא. אביו, חיים צדיקוב, היה ממייסדי דגניה א' והקבוצה היפואית, ופעיל ציוני במצרים. נקרא על שם סבו, המגיד בצלאל צדיקוב, מאנשי הציונות הדתית. אמו סוניה (שרה דינה) צדיקוב לבית מיכלסון עלתה לארץ ישראל כחלוצה בשנת 1912 עם "קבוצת טרומפלדור", והכירה את אביו בדגניה.
בשנת 1930 חזר אמיר עם משפחתו לארץ ישראל המנדטורית. למד בגימנסיה העברית בירושלים ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. ביוני 1942 הצטרף לפלמ"ח ושירת בפלוגה ו'. נשלח מטעם ארגון "ההגנה" למצרים, ושם עסק בפעילות מודיעין וההעפלה.
במלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקת ג'יפים בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב ואחר כך כקצין המודיעין הגדודי וסגן קצין המודיעין החטיבתי. ב-1949 סיים קורס קצינים בצה"ל ומונה למפקד מצודת אילת. בהמשך שירותו עשה הסבה לשריון ושירת כמפקד פלוגה, ב-1959 מונה למפקד גדוד 9, ואחר כך שירת כסגן מפקד חטיבה וקצין אג"ם של גייסות השריון. בשנים 1965-1968 היה מדריך ומד"ר במכללה לפקוד ומטה. במלחמת ששת הימים היה ראש ענף מבצעים באג"ם/מבצעים.
ב-1968 מונה למזכירו הצבאי של נשיא המדינה, זלמן שזר. ב-1969 יצא ללימודי תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. במלחמת יום הכיפורים מונה במינוי חירום לממלא מקום מפקד בית הספר לשריון. ביולי 1974 מונה לראש מחלקת היסטוריה במחלקת ההדרכה. בספטמבר 1975 מונה לקצין חינוך ראשי ושירת בתפקיד זה עד 1977. בתפקידו האחרון בצה"ל היה מדריך במכללה לביטחון לאומי.
היה נשוי לבלהה לבית ליפשיץ (נפטרה בשנת 2006) ואב לשלושה: אהוד (אודי), יורם (רמי) ואסף.
נפטר בשנת 1989, בן 63. תרם את גופתו למדע.
בנו אהוד (אודי) אמיר, שהגיע לדרגת אלוף-משנה בצה"ל, כיהן בתפקיד מפקד גדוד 9, כמו אביו לפניו.
בנו יורם (רמי) אמיר, כיהן ככלכלן הראשי של בנק דיסקונט
פרסומיו

אופיו היהודי והציוני של צה"ל / בצלאל אמיר, ירושלים: ספריית שזר, המכון ליהדות זמננו, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשל"ח 1978 (מפרסומי החוג לידיעת עם ישראל בתפוצות בבית נשיא המדינה, סדרה ט, קונטרס ה).
חלק מן הערכים על הפלמ"ח אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992
פרסומיו > תרגומיו

גנרל פון זנגר-אטרלין (von Senger und Etterlin), ללא תקוה וללא פחד: לוחמת שריון באירופה, 1940-45 (מאנגלית: בצלאל אמיר), תל אביב: מערכות, תשל"ג-1973.
ג'. פ. צ'. פולר, לוחמת שריון (עריכה מדעית: יהודה ואלך; תרגם מאנגלית: בצלאל אמיר), תל אביב: מערכות, תשמ"ד-1984 (סדרת ’כתבי מופת צבאיים’).
הערות שוליים

↑  ד"ר ישראל בנזאב, לזכר נעדרים: שרה צדיקוב (אחרי מותה), דבר, 7 בפברואר 1940.
↑  משה גבעתי, בדרך המדבר והאש: תולדות גדוד 9, תל אביב: מערכות, תשנ"ד 1994, עמ' 10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587749205171  GND: 1077218168  LCCN: n79034223  VIAF: 18495751   WorldCat (עם VIAF): 18495751
בית הכנסת הגדול של סטוקהולם

| --- | --- |

בית הכנסת הגדול של סטוקהולם, 2012
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב ורנדורבגוטן
 מיקום:  סטוקהולם
 מדינה:  שוודיה
 בעלים:  הקהילה היהודית של שוודיה
 זרם:  יהדות קונסרבטיבית, יהדות רפורמית
 רב בית הכנסת:  אוטה סטייר (אנ')
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1867 – 16 בספטמבר 1870 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  16 בספטמבר 1870 
 אדריכל:  פרדריק וילהלם שולנדר (אנ')
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-מורית 
 קואורדינטות:  59°19′55″N 18°04′27″E﻿ / ﻿59.331891666667°N 18.074208333333°E﻿ / 59.331891666667; 18.074208333333
  (למפת סטוקהולם מוגדלת) בית הכנסת הגדול של סטוקהולם(למפת סטוקהולם רגילה) בית הכנסת הגדול של סטוקהולם
 
בית הכנסת הגדול של סטוקהולם (בשוודית: Stora synagogan i Stockholm) שוכן ברחוב ורנדורבגוטן, על יד פארק ברזלי, מעט צפונית לאי של העיר העתיקה במרכז סטוקהולם, בירת שוודיה. זהו בית הכנסת הגדול מבין שלושת בתי הכנסת של העיר ושייך לקהילה היהודית של שוודיה ללא הקשר לזרם דתי ספציפי, בעוד השניים האחרים, עדת ישורון ועדת ישראל, משמשים כבתי כנסת אורתודוקסים.
ככלל, בית הכנסת הגדול מקדם גישה שוויונית קונסרבטיבית, בו יכולים כל חברי הקהילה להתפלל באולם המרכזי ללא הפרדה בין גברים לנשים. בנוסף לכך, מדי חודש משמש בית הכנסת כמקום תפילה לקהילה היהודית הרפורמית.
אוטה סטייר (Ute Steyer), הרבנית הראשונה בשוודיה, היא רבתו של בית הכנסת.
היסטוריה ואדריכלות

מאז שנת 1775 החזיקה הקהילה היהודית בשוודיה בהשכרה שני מבנים ששימשו כבתי כנסת: הראשון פעל בשנים 1787–1790, והשני בשנים 1790–1870, שניהם בתחומי העיר העתיקה. בנייתו של בית הכנסת הגדול תוכננה על ידי האדריכל השוודי פרדריק וילהלם שולנדר (אנ') והחלה בשנת 1867, והוא נחנך רשמית ב-16 בספטמבר 1870, באותה השנה בה קיבלו יהודי שוודיה זכויות אזרח מלאות. היה זה בית הכנסת הרשמי הראשון שיועד מבנייתו לשמש כמקום התפילה לקהילה היהודית בעיר, וכן המבנה הראשון שהוחזק רשמית על ידי הקהילה.
שולנדר תכנן את בית הכנסת בסגנון של מקדש אשורי, אשר כלל עיטורי פרחים על הקירות וסביב העמודים. פנים בית הכנסת הושפע מהארכיטקטורה שהביאו עימם יוצאי יהדות גרמניה הרפורמיסטים, שהיו הדומיננטיים בקרב הקהילה היהודית בשוודיה באותה תקופה, ועל כן הוא עשיר במשחקי צבעים, בעיטורים, ובקישוטים שונים.
סמוך לכניסה לבית הכנסת ניצב פֶּסֶל הברונזה של הפסל השוודי וילי גורדון (אנ'), "הבורח עם ספר התורה". הפסל נוצר ב-1945 בתום מלחמת העולם השנייה ואחרי השואה וגובהו במקורו היה 53 ס"מ. אנדרטה נוספת במקום היא קבוצת אבני-רחוב שנלקחו מתוך גטו בודפשט ונתרמו על ידי העיר בודפשט שבהונגריה.
גלריה

פנים בית הכנסת הגדול, 1873
אבני הרחוב שמקורן בגטו בודפשט
"הנמלט ובידיו ספר התורה", 1945
חלק מהאנדרטה לזכר הנספים בשואה
ראו גם

יהדות שוודיה
הערות שוליים

↑  ב-2016 הועתק למבנהו המוזיאון היהודי בסטוקהולם שנחנך רשמית ב-2019
↑  הסבר קצר על בית הכנסת, כולל צילום מספר התפילה המקורי (בשוודית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542644005171  LCCN: n97036687  VIAF: 168087772   WorldCat (עם VIAF): 168087772
בית הכנסת הגדול של צ'רנוביץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  צ'רנוביץ 
 מדינה:  אוקראינה 
 זרם:  אורתודוקסי
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1853
 תאריך פתיחה רשמי:  1853 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית
 קואורדינטות:  48°17′50″N 25°56′22″E﻿ / ﻿48.297135°N 25.939372°E﻿ / 48.297135; 25.939372
 he
 
בית הכנסת הגדול של צ'רנוביץ היה בית הכנסת הראשי של היהודים האורתודוקסים בצ'רנוביץ.
היסטוריה

בנייתו של בית הכנסת הגדול התחילה בשנות ה-20 של המאה ה-19 והסתיימה ב-1853. לאחר בנייתו של בית הכנסת הכוראלי בעיר, עברה האוכלוסייה הליברלית יותר להתפלל שם, ובית הכנסת הגדול הפך בית כנסת אורתודוקסי-שמרני בעיקרו. לאחר מלחמת העולם השנייה הוסב מבנה בית הכנסת למפעל לייצור רהיטים.
אדריכלות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מבנה בית הכנסת נבנה בסגנון נאו-קלאסי.
ראו גם

בית הכנסת בית תפילה בנימין
בית הכנסת קורן
הערות שוליים

1 2  Great Synagogue in Chernivtsi, באתר "המרכז לאמנות יהודית"
↑  לאו גולדהמר, "ערים ואמהות בישראל", חלק רביעי, מוסד הרב קוק, 1950, עמ' 154
↑  Former Great Synagogue, באתר "Urban Media Archive"
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוקר כחול בהיר (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  טימותי לין בוי 
 הופק בידי:  פורסט ויטאקר 
 תסריט:  טימותי לין בוי 
 שחקנים ראשיים:  ג'סיקה בייל צ'נדלר קנטרברי סאלה בייקר בילי וירט נוויד נגהבאן סאנה ליית'ן Ravi Patel ריקי לינדהום קריס קריסטופרסון פורסט ויטאקר ליסה קודרו פטריק סווייזי אדי רדמיין ריי ליוטה ל. סקוט קלדוול 
 צילום:  יונתן סלע 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה, פרמאונט, Focus Features 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   powderblue
 דף הסרט ב־IMDb
 
"בוקר כחול בהיר" (באנגלית: Powder Blue) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2009. הוא נכתב ובוים על ידי טימותי לין בואי, וכלל את התפקיד הקולנועי האחרון של פטריק סווייזי לפני מותו בספטמבר של אותה השנה.
עלילה

כמה מתושבי לוס אנג'לס נפגשים בערב חג המולד לערב מיוחד ובו חוויות טרגיות, קומיות והתערבות אלוהית.
ולווט לארי הוא ראש ארגון פשע תאגידי. הוא הבעלים של מועדון חשפנות זול שבו רוקדת רוז-ג'וני, אם חד הורית שבנה הקטן בתרדמת. קוורטי דוליטל הוא קברן צעיר שמתאהב בה. ולווט לארי מנסה לשכנע את ג'ק דוהני, עובדו לשעבר, לא לנקום באמיתי בעמיתיו לעבודה. מאוחר יותר מגלה דוהני לרוז-ג'וני שהוא אביה. צ'רלי הוא כומר לשעבר מתאבד. לקסוס היא עובדת מין טרנסית לפני ניתוח שחולקת קשר רגשי בלתי צפוי עם הכומר.
דמויות ושחקנים

ג'סיקה ביל – רוז-ג'וני
פורסט וויטאקר – צ'רלי
אדי רדמיין – קוורטי דוליטל
ריי ליוטה – ג'ק דוהני
ליסה קודרו – סאלי
פטריק סווייזי – ולווט לארי
קריס קריסטופרסון – רנדל
אלחנדרו רומרו – לקסוס
צנעא לאת'ן – דיאנה
צ'נדלר קנטרברי בתפקיד בילי
ג'פרי אדם בייקר – "סלים"
ראווי פאטל – סנג'אי
דון סווייזי – הסדרן
ל. סקוט קלדוול – האחות גומז
ריקי לינדהום – ניקול
בילי וירט – דייוויד
ביקורת

על פי מגזין וראייטי: ”הממצאים מושכי הלב של הסרט, המתרחשים בתקופת חג המולד, עוברים בהרבה... ביאל מרבה להגזים אפילו יותר ממה שתפקידה דורש”. המגזין מכנה את הסרט "חצוצרות כוחה של האהבה בעיר הלבבות הבודדים... גם רועשת אוזניים והופכת אותך לחירש בו-זמנית".
אשמן רפאים

| אשמן רפאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: אשמניים
סוג:: אשמן רפאים
מינים
 4
שם מדעי
 Diclidurus ‏וייד-נאוויד, 1820

אשמן רפאים (שם מדעי: Diclidurus) הוא סוג של עטלף בינוני ונאה במשפחת האשמניים ובו 4 מינים שחיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1819 על ידי הנסיך וחוקר הטבע הגרמני מקסמיליאן וייד-נאוויד ומשמעות שמו המדעי היא ״שסתום-כפול״ בהתייחס לבלוטה הייחודית על כנף הזנב. סוג זה ידוע במראהו הלבן הייחודי והוא אחד מתוך 3 סוגים בסדרת העטלפים שפרוותם צבועה בלבן. אשמן הרפאים הוא הסוג הגדול ביותר מבין האשמנים האמריקנים.
תיאור > אנטומיה ומאפיינים פיזיים

אשמן הרפאים הוא עטלף חינני למראה. גופו קומפקטי, ראשו גדול ומעוגל וכנפיו שקופות. פניו חשופות, צרות וחרוטיות. הגולגולת רחבה ומסיבית עם לסתות חזקות וקודקוד מוגבה. העיניים גדולות ובולטות, האוזניים קצרות ומשולשות והצפירים שלהן בולטים, רחבים ומעוגלים. הלוע קצר ומחודד, הנחיריים מחורצים, השפתיים גדולות והתחתונה עודפת על העליונה ושסועה במרכז. השיניים חדות ועדינות והניבים העליונים גדולים במיוחד ופונים קדימה. הזנב קצר יחסית וקצהו חשוף ומזדקף מעלה. קרום התעופה האחורי גדול למדי ושתי שליש ממנו מכוסים בפרווה. עצם הבריח רחבה במיוחד.
בניגוד למרבית האשמנים שמתאפיינים בשקיקים על הכנף או בכיסי בלוטות על הגרון, אצל אשמן הרפאים הם נעדרים לחלוטין. תחת זאת, הסוג מתאפיין בבלוטה ייחודית בצורת משולש על קרום התעופה האחורי ובה שני שסתומים; תפקודה של הבלוטה אינו ידוע בוודאות, אך מאחר שהיא נוטה להיות גדולה ובולטת אצל הזכרים (בפרט בעונת הרבייה), סביר להניח שהיא משמשת את הזכרים למשוך נקבות לשטחם.
אורך הראש והגוף של אשמני הרפאים 57–83 מ״מ, אורך הזרוע 51–71 מ״מ ואורך הזנב 17–24 מ״מ. משקלם 13–26 גרם. בכך, הם נחשבים לגדולים שבאשמני העולם החדש, אך ביחס לאשמני העולם הישן גודלם נחשב לבינוני. בניגוד למינים רבים במשפחה, אצל אשמני הרפאים הזכר בדרך כלל גדול מן הנקבה ולא להפך.
תיאור > כסות

הפרווה של אשמן הרפאים צפופה, ארוכה ובעלת מרקם משי רך. היא בולטת בצבעה הלבן שחריג במיוחד אצל סדרת העטלפים ומופיע רק אצל שני סוגים נוספים: הזיזף הלבן מאמריקה המרכזית וערפד מדומה רפאים מאוסטרליה. הצבע הלבן משתנה בין לבן בוהק ללבן דהוי או אפרפר, ואצל מין אחד הוא נוטה לצהבהב-בז׳. הפנים העירומות צבועות בורוד, שנהב או כתמתם חיוור. האוזניים לבנות או ורודות, והקצוות והצפירים בצבע צהוב, שנהב או כתמתם. הכנפיים של האשמן בצבע ורוד עז או עדין שמקורו בצבע הזרועות, האצבעות וכלי הדם הרבים, בעוד שהקרומים עצמם בצבע לבן דהוי ושקופים למעשה. לאשמן הרפאים יש 3 איברים שחורים: העיניים, הטפרים והבלוטה המשולשת.
תפוצה ובית גידול

אשמני הרפאים נפוצים באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה של הסוג כולל את דרום ומערב מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, וונצואלה, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם, טרינידד וטובגו, צפון פרו, צפון ומזרח בוליביה, מרבית ברזיל וצפון פרגוואי. יש 3 מדינות בלבד שבהם נמצאים כל ארבעת המינים: ברזיל, וונצואלה וגיאנה. מלבד מין אחד, מרבית האשמנים בסוג נדירים למדי ונתפסים בטבע לעיתים רחוקות.
בית הגידול של אשמני הרפאים מגוון למדי וכולל יער גשם טרופי, יער עננים עד רום 1,500 מטר מעל פני הים, יער ביצות, יער גדותיים, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, דוקרנית או צחיחה למחצה, בתה חופית, ועוד. המינים בסוג מגלים העדפה לסביבה ללחה עם מקורות מים ומופיעים גם בסמיכות למגורי אדם ובמטעים.
אקולוגיה

בצבעו החריג, אשמן הרפאים מחקה קן של צרעות נייר ובכך מגן על עצמו מטורפים.
בשל נדירותו בטבע והרגלו לתור אחר מזון בחופת היער הגבוהה, אין מידע רב על האקולוגיה של אשמן הרפאים. המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום בשינה תחת כפות דקל וקוקוס עד גובה 25 מטר מקרקעית היער. מלבד עונת הרבייה הם חיים רוב השנה בבדידות, ככל הנראה כדי להקטין את תשומת הלב שקבוצת עטלפים לבנים תמשוך. בניגוד למצופה, הפרווה הלבנה הבוהקת מגינה על האשמן הבודד מטריפה: הטורפים שמבחינים בעצם לבן על כפות הדקל, טועים לחשוב שמדובר בקן של צרעות הנייר מהסוג פוליביה (Polybia) או בחדירת קרני שמש לתוך אזור מוצל.
אשמן הרפאים ניזון מחרקים כיתר בני משפחתו, והעשים תופסים חלק ניכר מתזונתו; הוא עשוי לצוד עד 1,000 חרקים מדי לילה. האשמן מאתר את טרפו באמצעות איכון-הד בתדר נמוך של 22–25 קילוהרץ, ובאופן חריג גם משמיע לעיתים שירים ייחודיים במהלך הציד. במקומות מסוימים, אשמני הרפאים נודדים עונתית מהצפון לדרום עקב מחסור במזון. הטורפים של המין אינם ידועים, אך סביר להניח שהוא משמש כטרף לדורסי לילה ונחשים.
לקראת עונת הרבייה שמתרחשת בינואר ופברואר, האשמנים מתקבצים בקבוצות קטנות על כפות דקל וקוקוס, וכל זכר מנסה להקים לעצמו הרמון קטן של 3–6 נקבות. בלוטת הריח המשולשת והייחודית על כנף הזנב גדלה במיוחד אצל הזכר בעונת הרבייה, והיא משמשת ככל הנראה לפיתוי נקבות. ההיריון נמשך כ-6 חודשים, לאחריהם האשמנית ממליטה גור יחיד מפותח. מאחר שהסוג נדיר למדי בטבע, אין מידע רב על מחזור החיים, וסביר להניח שהגור נגמל תוך חודשיים ומגיע לבגרות בסביבות גיל שנה.
מינים

בסוג זה 4 מינים:
אשמן רפאים צפוני (Diclidurus albus)
אשמן רפאים גדול (Diclidurus ingens)
אשמן רפאים זוטר (Diclidurus scutatus)
אשמן רפאים איזבלה (Diclidurus isabella)
בעיית הבקר של ארכימדס

בעיית הבקר של ארכימדס היא בעיה באנליזה דיופנטית העוסקת במספר ראשי הבקר של אל השמש הרועים, כביכול, בסיציליה. הבעיה מיוחסת לארכימדס, אף כי יש על-כך עוררין.
הבעיה מבקשת למנות את בני הבקר, פרות ושוורים בארבעה צבעים, כשהיא משווה בין מספר בעלי החיים מכל מין וצבע. מכיוון שמספר בני הבקר מכל סוג הוא שלם, יוצרים התנאים מערכת של משוואות דיופנטיות בשמונה נעלמים.
פתרון הבעיה מעלה שגודל העדר הוא מספר בן 206544 ספרות לפחות. אפילו בגרסה מצומצמת, שבה יש תנאים ליניאריים בלבד, כולל הפתרון הקטן ביותר כ-50 מיליון בני בקר.
היסטוריה

בעייתו של ארכימדס, שפרטיה נשכחו והתגלו רק במאה ה-18, הפכה לשם דבר: בעיה חישובית קשה במיוחד הייתה זוכה בספרות העתיקה לכינוי Problema Bovinum, "בעיית שוורים".
ב-1769 מונה המחזאי גוטהולד אפרים לסינג לספרן בספרייתו של ההרצוג אוגוסט שבעיירה וולפנביטל, גרמניה, שבה היו כתבי יד יווניים ורומיים רבים. ב-1773 פרסם לסינג תרגום של כמה מכתבי היד האלה, עם הערות. ביניהם נמצא שיר בן 22 בתים ביוונית עתיקה, המבקש למצוא את גודל עדר הבקר של אל השמש. בכותרת לשיר נאמר שהוא נשלח על ידי ארכימדס לאסטרונום הגדול ארטוסתנס, על מנת שהמתמטיקאים של אלכסנדריה ילמדו אותו. הבעיה לא נזכרה בכתבי המתמטיקאים היווניים, ולכן היו חוקרים, ולסינג ביניהם, שהטילו ספק בייחוסה לארכימדס.
הבעיה

גרסה מקוצרת של הבעיה פרסם נֶסֶלמן (Nesselmann) ב-1842, בגרמנית. גרסה זו מבקשת מן הקורא "... מנה את מספר בני-הבקר אשר לשמש, הרועים בסיציליה, וצבעים להם ארבעה: לבנים כחלב, שחורים, נקודים וחומים ...", ומספקת אילוצים כגון "מספר השוורים הלבנים יגדל במחצה ושליש [היינו ב-5 שישיות של] מספר השחורים ממספר החומים", וכן הלאה. המשוואות האלה מהוות מערכת משוואות ליניארית שאפשר לפתור בקלות יחסית; מספרם הכולל של בני הבקר, לפיה, הוא כפולה של 50,389,082.
הבעיה ממשיכה: "אם תוכל, רעי, למנות את העדרים בזכר ובנקבה; באשר אף אם רב כחך במספר, לא יגיע עד הנה:", ומוסיפה עוד שני תנאים - מספר השוורים השחורים והלבנים, יחד, הוא ריבועי; ומספר הנקודים והחומים הוא משולשי. תנאים אלו מוסיפים זוג אילוצים ריבועיים, שאותם אפשר לתרגם למשוואת פל  \ x^{2}-Dy^{2}=1, כאשר  \ D=4729494=2\cdot 3\cdot 7\cdot 11\cdot 29\cdot 353. הופעה זו של משוואת פל, שלא הייתה ידועה במערב עד המאה ה-18, היא סיבה נוספת לחשוד שלא מדובר במתמטיקה בת דורו של ארכימדס.
כיוון שהבעיה דורשת חישוב במספרים מרובי ספרות, היא נותרה בלתי פתורה עד ש-A. Amthor תיאר ב-1880 דרך למצוא את הפתרון הכללי, העולה לכ- \ 7.76\cdot 10^{206544} פרות ושוורים, והתוצאה המדויקת חושבה בעזרת מחשב ב-1965. חבילות-תוכנה מודרניות המסוגלות לאריתמטיקה במספרים גדולים, יכולות להציג את מאות אלפי הספרות של הפתרון, ללא קשיים מיוחדים.
אשמן כנף-שקיק זוטר

| אשמן כנף-שקיק זוטר |
| --- | --- |
 זוג עטלפים מהמין אשמן כנף-שקיק זוטר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: אשמניים
סוג:: אשמן כנף-שקיק
מין:: אשמן כנף-שקיק זוטר
שם מדעי
 Saccopteryx leptura ‏שרבר, 1774
תחום תפוצה


אשמן כנף-שקיק זוטר (שם מדעי: Saccopteryx leptura) הוא מין של עטלף ממשפחת האשמניים החי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית במדינות מקסיקו, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, פרו, ונצואלה, בוליביה, ברזיל, גיאנה, סורינאם וגיאנה הצרפתית .
תיאור ואנטומיה

אורכו של עטלף זה עד 4.5 סנטימטרים והוא בעל פרווה בצבע חום ופסים בצבע לבן. לאשמן השקיק גוף צר, ראש גדול וחרוטי, וחרטום קצר, מחודד ודמוי מקור. האוזניים קצרות, קעורות וצרות ופונות אחרונית. העיניים גדולות ובולטות והפנים כהות ונטולות שיער. האף קטן והנחיריים פתוחים חזיתית ומופרדים בתלם אנכי. הלוע צר והשפה התחתונה עודפת על העליונה. האף והשפה העליונה מאוד גמישים, ויכולים לנוע למעלה במהלך הציד כדי להגדיל את חלל הלוע. הזנב דקיק וארוך וקצהו המחודד בולט החוצה. כנף הזנב גדולה למדי.
אורח חיים

העטלף חי ביערות הגשם של אמריקה הטרופית עד גובה 900 מטר וניזון בעיקר מדבוראים. העטלף חי בקבוצות הכוללות 2 עד 9 עטלפים.