סטיוארט פירס
קריירת משחק

פירס החל את הקריירה במדי הקבוצה המקומית החצי-מקצוענית ווילדסטון, וזאת לאחר שנכשל במבחנים לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס ודחה הצעה מהאל סיטי. פירס, שעבד במקביל כחשמלאי, שיחק במועדון עד לשנת 1983, אז צפה בו המאמן בובי גולד והחתים אותו כמגן שמאלי בקבוצת קובנטרי סיטי.
לאחר שנתיים במדי קובנטרי, חתם פירס בנוטינגהאם פורסט אותה אימן אז בריאן קלאף. פירס עדיין לא היה בטוח בעתידו ככדורגלן, עד כדי שפרסם לאחר ההעברה את שירותיו כחשמלאי בתוכנייה שחולקה לאוהדים בימי המשחקים. למרות זאת, פירס הפך להיות מהמובילים שבשחקני הקבוצה, ובמיוחד בכל הנוגע לפן המנטלי וליכולות המנהיגות. הוא מונה לקפטן הקבוצה בשנת 1987, תפקיד בו שימש עד לעזיבתו ב-1997. הוא זכה עם המועדון פעמיים בגביע הפוטבול ליג, ואף כבש שער בגמר גביע ה-FA מול טוטנהאם הוטספר ב-1991, אך קבוצתו הפסידה במשחק בתוצאה 1-2. בין האירועים המכוננים בכדורגל האנגלי היה אסון הילסבורו באפריל 1989, ופירס היה משחקני נוטינגהאם שהיו על המגרש בזמן האסון.
ב-1993 ירדה נוטינגהאם לליגת המשנה, אך פירס בחר להישאר בקבוצה, גם לאחר עזיבתו של המאמן קלאף. תחת המאמן החדש, פרנק קלארק, עלתה נוטינגהאם תוך עונה אחת בחזרה לפרמייר ליג, ועונה אחר כך הגיעה עד למקום השלישי בטבלה. בזכות המיקום בליגה השתתפה הקבוצה עונה אחר כך בגביע אופ"א, שם העפילה עד לרבע הגמר. בדצמבר 1996, בעקבות צניחתה למקום האחרון בליגה, התפטר קלארק מתפקידו, ופירס שימש כמאמן-שחקן עד לחודש מרץ 1997. במשחקו הראשון כמאמן-שחקן גברה נוטינגהאם על ארסנל בתוצאה 2-1, ופירס אף זכה בתואר מאמן חודש ינואר בפרמייר ליג. למרות זאת, נוטינגהאם לא הצליחה לשרוד בליגה הבכירה, ובסיום העונה עזב פירס את הקבוצה, עם 401 הופעות ליגה במדיה, ו-522 הופעות בכל המסגרות שממקמים אותו במקום הרביעי בטבלת ההופעות במדי נוטינגהאם פורסט בכל הזמנים.
לקראת עונת 1997/1998, הצטרף פירס בן ה-35 לניוקאסל יונייטד, בצוותא עם שני השחקנים הוותיקים ג'ון בארנס ואיאן ראש. ניוקאסל, עם המאמן קני דלגליש, הגיעה עד לגמר הגביע האנגלי. הייתה זו הופעה שנייה לפירס בגמר המפעל, אך שוב נחלה קבוצתו הפסד. עם פיטוריו של דלגליש והחלפתו ברוד חוליט, איבדו מספר שחקנים את מקומם בקבוצה, ואף נשלחו להתאמן עם קבוצת המילואים. בין השחקנים היו פירס, בארנס ורוב לי, וזאת  אף על פי שהשלושה חולקים ביניהם מעל 150 הופעות במדי נבחרת אנגליה. גם פירס וגם בארנס פרסמו באוטוביוגרפיה שלהם כי ההחלטה נבעה מחשש של חוליט מהשחקנים הבכירים במועדון, ומתוך רצון למנוע מהם להתחרות איתו על משרת המאמן, אם תחרות כזו אכן תתרחש. פירס אף סיפר כי בעט בחוליט במהלך אימון קבוצתו.
לקראת עונת 1999/2000 עבר פירס לווסטהאם יונייטד. הוא בילה שתי עונות מוצלחות בווסטהאם, ואף זכה להיות שחקן העונה של ווסטהאם ב-2001. לקראת עונת 2001/2002, האחרונה בקריירה המקצוענית שלו, היה פירס להחתמה הראשונה של המאמן קווין קיגן במנצ'סטר סיטי. הוא כבש כבר במשחק הבכורה שלו בקבוצה מול ווטפורד, ושימש כקפטן הקבוצה לאורך העונה עד להעפלה לפרמייר ליג בסיומה. פירס, ששיחק מעל לאלף משחקים בקריירה בהם כבש 99 שערים, רצה לכבוש את שערו ה-100 במשחקו האחרון בקריירה, מול פורטסמות'. הוא קיבל את ההזדמנות עם פנדל לזכות קבוצתו, שצעדה ביתרון 3-1, ארבע דקות בתוך תוספת הזמן, אך החמיץ במה שהיו דקותיו האחרונות כשחקן פעיל, ופרש מכדורגל בגיל 40.
במהלך הקריירה זכה פירס לכינוי סייקו (באנגלית: Psycho, משוגע), בזכות סגנון המשחק הבלתי-מתפשר שלו. הכינוי, שניתן לו בתחילה על ידי אוהדי נוטינגהאם פורסט, דבק בהמשך גם בקרב אוהדי נבחרת אנגליה. שחקן העבר מת'יו לה טיסייה אמר על פירס בספרו האוטוביוגרפי כי הוא היריב המפחיד ביותר מולו שיחק, וחברו לנוטינגהאם פורסט בעבר, רוי קין, אמר עליו כי היה "גבר בין ילדים" בפורסט. כהכרה על יכולותיו ותרומתו למגוון גופי צדקה, זכה בינואר 1999 בתואר חבר מסדר האימפריה הבריטית.