stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומלופסיים
מיון

משפחה הומלופסיים (Homalopsidae)
סוג Brachyorrhos
סוג Calamophis
סוג ומין יחיד Karnsophis siantaris
סוג ומין יחיד Bitia hydroides
סוג ומין יחיד Cantoria violacea
סוג Cerberus
סוג ומין יחיד Dieurostus dussumierii
סוג ומין יחיד Djokoiskandarus annulata
סוג Enhydris
סוג ומין יחיד נחש גדות (Erpeton tentaculatum)
סוג ומין יחיד Ferania sieboldii
סוג ומין יחיד נחש הסרטנים (Fordonia leucobalia)
סוג ומין יחיד Gerarda prevostiana
סוג Gyiophis
סוג ומין יחיד Heurnia ventromaculata
סוג Homalophis
סוג Hypsiscopus
סוג ומין יחיד Kualatahan pahangensis
סוג ומין יחיד Mintonophis pakistanicus
סוג ומין יחיד Miralia alternans
סוג Myron
סוג Myrrophis
סוג ומין יחיד Phytolopsis punctata
סוג ומין יחיד Pseudoferania polylepis
סוג ומין יחיד Raclitia indica
סוג ומין יחיד Subsessor bocourti
סוג ומין יחיד Sumatranus albomaculatus
הערות שוליים

↑  ע"פ האקדמיה ללשון
שגית אמת

| --- | --- |

אמת בדצמבר 2011
 לידה:  19 באוגוסט 1969 (בת 55) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי  האוניברסיטה הפתוחה 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2016)  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (2000)  פרס לאה גולדברג (2001) 
 http://www.sagitemet.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
שגית אמת (נולדה ב-19 באוגוסט 1969) היא סופרת, מחזאית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

שגית אמת ילידת חולון, בוגרת תיכון איילון בעיר, השתתפה במשלחת הקיץ של תנועת הצופים לארצות הברית, ולאחר שירותה הצבאי סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק "בית צבי", ולמדה פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
ספרה "השחר של גאיה", השזור פרטים ביוגרפיים מתקופת נעוריה וממאבקה האישי במחלת הסרטן, זיכה אותה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2000 ובפרס לאה גולדברג ב-2001, ואף עובד למחזה, אותו ביים מישה לוריה בתיאטרון אורנה פורת בשנת 2002.
בשנת 2016 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרה "ימים לראות", רומן למבוגרים המגולל פרקים בחייה של צעירה עיוורת. אמת זכתה בפרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול (פרס היצירה לסופרים עבריים) על ספרה זה.
כתבה וביימה את המחזה "בגלל הלילה", הצגה שהחלה בשנת 2008 כהפקה שנה ג' בסמינר הקיבוצים, הוצגה כהצגה-אורחת בתיאטרון הסימטה, והחל מיוני 2012, בתיאטרון הבימה. ההצגה עוסקת בלילה האחרון בחייה של תרצה אתר, בו היא נזכרת בשלבים שונים בחייה. הייתה מועמדת לפרס המחזה במסגרת פרס קיפוד הזהב לשנת 2012.
כתבה יחד עם שותפתה שירלי יובל-יאיר, מופע אישי על חייהן כנשים, שבו מופיעות שתיהן בשיר ובמשחק, הנקרא "כשתגדלי תביני".
כתבה יחד עם יפעת זנדני צפריר את המחזה "חלומות של פח", שהועלה לראשונה בשנת 2010 בתיאטרון הארצי לנוער, בבימויה של זנדני צפריר.
ב-2016 כתבו אמת וזנדני צפריר גם את הרוויו "מותק של פסטיבל 9" - מחזמר לילדים בעקבות שיריה של נורית הירש.
לאורך השנים השתתפה כשחקנית בהצגות רבות, בהן: "שבועת האדרה", "יצרים", "החקירה", "יומולדת שמח" ב"תיאטרון צוותא", "רכבת ההצלה", "השחר של גאיה", "ילדה של שבת", "העדי של עדי", פסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין. אמת גילמה דמויות רבות גם על המסך:
בשנים 1994–1997 גילמה את שולי בסדרת הטלוויזיה המצליחה איצ'ה, לצד ספי ריבלין ועליזה רוזן, הסדרה עלתה לשידור בראשית הערוץ השני עבור הזכיינית רשת.
בשנת 1999 שיחקה בסרט הקולנוע "לתפוס את השמיים". בשנים 2001–2003 שיחקה בסדרה "שבתות וחגים". בשנת 2004 שיחקה אמת בסרט הקולנוע "אינקוגניטו". בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "המכשפה מרחוב מלצ'ט" ובאותה שנה שיחקה בסדרה "פרשת השבוע". הופיעה כשחקנית גם בפרסומות מסחריות.
מנחת סדנאות כתיבה וסדנאות ביבליותרפיה למבוגרים.
אמת מתגוררת בהוד השרון, נשואה ואם לשלושה.
ספרים

"השחר של גאיה" (כתר, 2000) (הספר בקטלוג ULI)
"חלומות פיל" (הוצאת ספרית הפועלים, 2005) (הספר בקטלוג ULI)
"ימים לראות" (הוצאת ידיעות ספרים 2016) (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', המועמדים לפרס קיפוד הזהב לשנת 2012, באתר ynet, 26 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296389105171  GND: 1135297371  ISNI: 0000 0004 0219 0426  LCCN: no2017043117  VIAF: 297795991   WorldCat (עם VIAF): 297795991
אריך פון פאלקנהיין

| --- | --- |
אריך פון פאלקנהיין כראש המטה הכללי
אריך פון פאלקנהיין כראש המטה הכללי
 לידה:  11 בספטמבר 1861 ממלכת פרוסיה (1803-1892) בורג בלכאו (אנ'), פרוסיה
 פטירה:  8 באפריל 1922 (בגיל 60) רפובליקת ויימאר פוטסדאם, פרוסיה, גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות של בורנשטדט 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, גרמניה 
 השכלה:  cadet corps  האקדמיה הצבאית הפרוסית  Royal Prussian Main Cadet Institute 
 צאצאים:  Erika von Tresckow 
 השתייכות:  צבא האימפריה הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1896–1918 (כ־22 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי בצבא הגרמני בחלק ממלחמת העולם הראשונה   מפקד הארמייה התשיעית    מפקד הכוחות העות'מאנים בארץ ישראל  מפקד הארמייה העשירית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 Large Military Merit Medal (11 באוקטובר 1916)  מסדר הדרקון הכפול  מסדר הכתר  פור לה מריט  מסדר אוסמאני  צלב הברזל  מסדר העיט האדום  המסדר הצבאי של מקס יוזף  מסדר השמש העולה  מסדר העיט השחור  מסדר ההצטיינות הצבאית  מסדר האוצר הקדוש 
 תפקידים אזרחיים
 היסטוריון צבאי
 
אריך גאורג סבסטיאן אנטון פון פאלקנהיין (גרמנית: Erich Georg Sebastian Anton von Falkenhayn; ‏11 בספטמבר 1861 – 8 באפריל 1922) היה איש צבא גרמני בדרגת גנרל חיל הרגלים, כיהן כראש המטה הכללי בצבא הגרמני בחלק ממלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן היה מפקד הארמייה התשיעית ומפקד הכוחות העות'מאנים בארץ ישראל. לאחר פרישתו הפך להיסטוריון צבאי. למרות ששמו נחרת בהיסטוריה כאחראי למרחץ הדמים ולכישלון הגרמני בקרב ורדן, יש הרואים בו מצביא מוכשר ובעל מעוף שנקודות התורפה שלו היו חוסר יכולתו להתאים עצמו לנסיבות בהן פעל ונטייתו להסתכסך עם המדינאים והמפקדים במעגל הסמוך אליו.
קריירה מוקדמת

פאלקנהיין נולד ליד גראודנץ בפרוסיה (היום בפולין) למשפחה פרוסית בעלת עבר צבאי עשיר. בין השנים 1896-1903 שירת בסין שהייתה בשליטת שושלת צ'ינג, תחילה כמדריך של הצבא הסיני הקיסרי ובהמשך נטל חלק בעימות מרד הבוקסרים כחלק מחיל המשלוח הגרמני. לאחר מכן הוצב בבראונשוויג, מץ ובמגדבורג. וילהלם השני, קיסר גרמניה העריך אותו בשל חריצותו ובשל הערכתו כבעל מעוף וקידמו בסולם הדרגות. ב-1913 נתמנה לשר המלחמה הפרוסי וככזה, היה אחד מאנשי המפתח בפריצתה של מלחמת העולם הראשונה מיד לאחר הרצחו של פרנץ פרדיננד בסרייבו ביוני 1914. כמו אנשי צבא גרמנים אחרים, גם הוא לא תכנן מראש להיכנס למלחמה כללית, אך עט במהרה על ההזדמנות והיה אחד מהגנרלים שלחצו על הקיסר וילהלם השני להכריז מלחמה על רוסיה ועל צרפת.
ראש המטה הכללי

פאלקנהיין החליף את פון מולטקה כראש המטה הכללי מיד לאחר הקרב הראשון על המארן שנערך בתחילת ספטמבר 1914. פאלקנהיין נאלץ להתמודד עם כישלונה של תוכנית שליפן של איגוף צפוני דרך מדינות השפלה וניסה להגיע לים הצפוני, כפי שניסו גם חיל המשלוח הבריטי והצבא הצרפתי. תנועת הצבאות, שזכתה לשם המירוץ אל הים, הביאה למספר התנגשויות בין הצבאות ובסופו של דבר, נעצר הכוח הגרמני לאחר קרב איפר הראשון.
בתחילה זכה פאלקנהיין להצלחות כשכוחותיו הצליחו לפרוץ בקיץ 1915 את החזית הרוסית באזור גורליצה-טארנוב וכשהצליח לנטרל את כוחם של הסרבים ככוח לוחם. לאחר מכן, העדיף פאלקנהיין לעבור ללחימה מוגבלת בחזית המזרחית, בתקווה שקל יהיה יותר להגיע לשביתת נשק עם רוסיה במידה וצבאה לא יושפל ובאותה עת, מעבר לאסטרטגיה התקפית בחזית המערבית. גישה זאת הביאה אותו לעימות מול הינדנבורג ולודנדורף שהעדיפו מתקפה כללית במזרח. אם בתקווה ששפיכות דמים גדולה תשכנע את ראשי המדינאים באירופה לשקול את סיום את המלחמה, ואם בגלל אמונתו כי אותה שפיכות דמים תפגע קשה יותר בצבא הצרפתי מאשר בצבא הגרמני, בסופו של דבר, בחר פאלקנהיין בדרך של מלחמת התשה מחושבת לאורך החזית המערבית. שיאה של מערכה זאת היה בקרב ורדן שנערך בתחילת 1916.
מטרתו של פאלקנהיין, להקיז את דם הצבא הצרפתי, עלתה בידו, אולם בתוך כך הקיז הצבא הגרמני את דמו שלו. כ-250 אלף חיילים גרמנים נהרגו בחודשים הראשונים של המערכה בוורדן ופאלקנהיין זכה לכינוי "טוחן העצמות של ורדן". הנחתו כי לגרמנים יהיה יתרון במלחמת התשה התבדתה ובריטניה וצרפת הצליחו להחליף את ההרוגים והפצועים ב"חומר אנושי טרי" (מינוח שהיה בשימוש בזמן המלחמה). אחרי הכישלון בוורדן וכשלונות נוספים בקרבות אחרים, הוחלף פאלקנהיין באוגוסט 1916 ותחתיו מונה הינדנבורג.
הפלישה לרומניה

מיד עם החלפתו, מונה פאלקנהיין למפקד הארמייה התשיעית בטרנסילבניה וקיבל את הפיקוד הכללי בחזית זו עליה פיקד, עד אותה עת, אוגוסט פון מקנזן. יחדיו הם ניהלו את הפלישה לרומניה תוך שהם נלחמים בקרב טרנסילבניה בצבא הרוסי ובצבא הרומני. הכוח של מעצמות המרכז שמנה כוחות גרמנים, אוסטרו-הונגרים, בולגרים ועות'מאנים הצליח תוך ארבעה חודשים לכבוש את בוקרשט (ב-6 בדצמבר 1916) ומבצע זה נחשב כהצלחה גדולה.
פיקוד במזרח התיכון

לאחר כיבוש בגדאד על ידי הבריטים במרץ 1917, היה הפיקוד העות'מאני, בראשותו של שר המלחמה, איסמאיל אנוור פאשה, נחוש בדעתו להחזיר לעצמו את השליטה בבגדד. לשם כיבושה מחדש, הוקם קורפוס אילדרים (אילדרים - מכת ברק בטורקית), על ידי מיזוג הארמייה השישית הקיימת עם הארמייה השביעית החדשה. כוח זה היה אמור להתמקם במסופוטמיה העילית ולהתקדם דרומה בשני ראשים, לאורך הפרת והחידקל. כמפקד קורפוס אילדרים מונה פון פאלקנהיין שהגיע לטורקיה ב-7 במאי 1917. נלוו אליו כ-100 קצינים גרמנים והוא צויד ב-5 מיליון מרקים גרמניים. לאחר שסייר בחזיתות השונות במזרח התיכון ונפגש עם מפקדי הכוחות העיקריים, שלח פון פאלקנהיין דו"ח לברלין ובו טען כי כיבוש בגדד יהפוך לאפשרי רק לאחר יצוב החזית בארץ ישראל. בהתאם לדו"ח שלו, החל פון פלקנהיין לשלוח יחידות שתגברו את מערך הכוחות העות'מאני בארץ ישראל. בין המפקדים הטורקים הבכירים ובין פון פאלקנהיין התגלעו חילוקי דעות לגבי הצעדים הנדרשים בחזיתות השונות. במועצת מלחמה שנערכה באמצע אוגוסט, התנגד אנוור פאשה לתוכניתו של פון פאלקנהיין וטען שהכוחות בארץ ישראל מספיקים לבלימת האנגלים (ביוני 1917 החליף אדמונד אלנבי את ארצ'יבלד מאריי כמפקד חיל המשלוח המצרי). מפקדים טורקים אחרים חששו מנחיתת כוחות של מדינות ההסכמה על חוף אדנה ומכיבוש חלקים של טורקיה עצמה. בעת שג'מאל פאשה, שהיה מפקד הארמייה הרביעית שהגנה על ארץ ישראל, היה בביקור בגרמניה והתארח במפקדת הצבא הגרמני הקיסרי, הוא קיבל מסר מאנוור פאשה המודיע כי לאחר התייעצות נוספת עם פון פאלקנהיין הוא החליט להפנות את קורפוס אילדרים אל ארץ ישראל ולתקוף את האנגלים וכי פון פאלקנהיין יקבל את הפיקוד על ארץ ישראל ויש להודיע על כך לפרידריך קרס פון קרסנשטיין שפיקד בפועל, באותה עת, על הכוחות בארץ ישראל. ג'מאל פאשה ניסה לשכנע את אנוור פאשה כי פון פאלקנהיין יגרום לאסון כפי שגרם לצבא הגרמני בקרב ורדן, אולם אנוור פאשה, שהיה מקורב לקצונה ולתרבות הגרמנית, לא קיבל את דעתו ומינה את ג'מאל לתפקיד יצוגי בלבד.
בינתיים התנגד גם מוסטפא כמאל, שהיה מפקד הארמייה השביעית שהוצבה בחלב, למתקפה בארץ ישראל בטענה כי צבאו מורכב מ"ילדים וזקנים" ואינו כשיר למתקפה. אך מן הצד השני, המשיך והתלונן על פון פאלקנהיין (כמו גם ג'מאל פאשה) כי הוא ממשיך בקו ההגנתי שלו ואינו מקדם כלל תוכניות התקפיות. המתח בין מוסטפא כמאל ובין פון פאלקנהיין נמשך עד אשר ב-6 באוקטובר 1917 התפטר מוסטפא כמאל והפיקוד עבר לפווזי פאשה.
פיקוד במזרח התיכון > כיבוש באר שבע ועזה

לאחר שבספטמבר הוחלט על ביטול המתקפה על בגדד, פקד פאלקנהיין על הארמייה השביעית לנוע במהירות דרומה, מחאלב אל באר שבע, ולתקוף שם את הבריטים באגפם המזרחי. תוכניותיו לא עלו יפה. תנועת הרכבות לא הייתה יעילה מספיק ובעת שהבריטים תקפו בהפתעה את באר שבע ב-31 באוקטובר 1917, עדיין לא הגיעו חלק מהכוחות אל יעדם. גם בעזה היו הכוחות העות'מאנים בעיצומה של התארגנות מחדש בעת שקו ההגנה עזה-באר שבע הותקף. בעת קרב באר שבע שהה פאלקנהיין בחאלב והגיע אל אזור הקרבות רק ב-4 בנובמבר.
בשבועות שקדמו להתקפתם, השקיעו הבריטים מאמצים רבים בהטעיית הצבא העות'מאני. הן על ידי שתילת מידע מוטעה בפרשת "התיק של ריצ'רד מיינרצהגן", הן על ידי ריכוז כוחות סביב עזה וירי ארטילרי כבד על העיר והן על ידי הסתרת תנועת כוחותיהם מאזור שלאל אל באר שבע. מאמצים אלו נשאו פרי וההתקפה על באר שבע הפתיעה את הטורקים. בעת ההתקפה על באר שבע, סבלו הטורקים מנחיתות מספרית בכוחות שנמצאו לאורך כל קו החזית. לבריטים היו 82,000 חיילים, 17,000 פרשים ו-455 קני ארטילריה, בעוד שלרשות הכוח העות'מאני עמדו 40,000 חיילים, 1,500 פרשים ו-300 קני ארטילריה.
יום לאחר כיבוש באר שבע, בלילה שבין ה-1 ובין ה-2 בנובמבר, החלה ההתקפה הקרקעית על עזה, לאחר חמישה ימים רצופים של ירי ארטילרי כבד. הכוח התוקף נתקל בהתנגדות מעטה יחסית מאחר שלארמייה השמינית ניתנה פקודת נסיגה.
פיקוד במזרח התיכון > הנסיגה לירקון וכיבוש ירושלים

לאחר הנסיגה מבאר שבע ומעזה, עברה מפקדת הארמייה השביעית לבית לחם ומפקדת קורפוס אילדרים עברה לירושלים, למתחם אוגוסטה ויקטוריה. מיד לאחר כיבוש באר שבע, התקדמו כוחותיו של אלנבי שכבשו את העיר לצפון מזרח ושם נבלמו על ידי כוחות של הארמייה השביעית. הכוחות שהתקדמו לצפון מערב, נתקלו בתילים המבוצרים של קו עזה - באר שבע, ובמשך עשרת הימים הראשונים של נובמבר נערכו קרבות על התילים עד אשר כולם נכבשו על ידי כוחותיו של אלנבי. בשלב זה, העדיף הפיקוד העות'מאני להתמקד בהגנה על ירושלים ומבואותיה והסיג את הארמייה השמינית לאזור הפנימי של שפלת יהודה.
בשבוע השני של נובמבר נערכה שורה של קרבות, בהיקף קטן יחסית, בשטח שפלת יהודה, בין הכוחות הבריטיים המתקדמים צפונה ובין הכוחות העות'מאנים הנסוגים. מבין הקרבות הללו ניתן לציין את הקרב שהתחולל בברקה (היום בסמוך לגן יבנה) שבו ביצעו הכוחות העות'מאנים התקפת נגד, את הקרב על גבעות מע'אר, קרב תחנת הצומת בוואדי צראר וקרב עיון קרא.
ב-16 בנובמבר נכבשה יפו על ידי הכוחות האימפריאלים, הכוחות העות'מאניים יצבו קו הגנה על נחל הירקון ומוקד הלחימה עבר מזרחה לקרב על הגישה לירושלים. לאחר נפילת לטרון בידי כוחות אלנבי, נערכו במשך שבוע (17-24 בנובמבר), קרבות קשים על השליטה בנבי סמואל. לאחר שחיל המשלוח הבריטי הצליח לכבוש את הנקודה השלטת, המשיכו הטורקים בהרעשות ארטילריות על נבי סמואל ובהתקפות נגד שלא צלחו. ב-9 בדצמבר נכבשה ירושלים על ידי הכוח הבריטי ללא קרב ויומיים אחר כך, נכנס הגנרל אלנבי לירושלים, כשהוא צועד רגלי בראש כוחותיו. שבועיים לאחר מכן, ב-27 בדצמבר, פתחו הכוחות העות'מאנים בהתקפה שמטרתה הייתה כיבוש מחדש של ירושלים. ההתקפה התבצעה משני כיוונים, מצפון ומדרום מזרח. למרות שהכוח העות'מאני תוגבר ביחידות רעננות שהגיעו מצפון, עדיין הוא היה נחות מול הכוח הבריטי וההתקפה נכשלה כישלון חרוץ. כוחותיו של גנרל פיליפ צ'טווד הדפו את ההתקפה ובהתקפת נגד שלהם הרחיבו את אחיזתם סביב לירושלים.
כבר בתחילת דצמבר נסוגה מפקדתו של פאלקנהיין מירושלים לנצרת שבצפון. לאחר כיבוש ירושלים (9 בדצמבר) וחציית הירקון על ידי הכוחות הבריטיים ב-20 בדצמבר, ייצב הצבא העות'מאני קו הגנה לרוחב ארץ ישראל, קו שנקרא קו שתי העוג'ות ועבר באזור השרון, השומרון וירד אל נהר הירדן מצפון ליריחו. קו זה נשמר עד אוגוסט 1918 בו חידש הכוח הבריטי בפיקוד אלנבי את המתקפה על חלקה הצפוני של ארץ ישראל.
שנותיו האחרונות

בפברואר 1918 הוחלף על ידי אוטו לימן פון סנדרס ועבר לפקד על הארמייה העשירית באזור בלארוס וליטא. עם סיום המלחמה פרש מהצבא, חזר לאחוזתו, וחיבר שני ספרים שעסקו במלחמת העולם הראשונה. הראשון שבהם התפרסם ב-1919 ועסק בהחלטות המפקדה הראשית הגרמנית בשנים 1914-1916. החיבור השני, שיצא ב-1921, תיאר את כיבוש רומניה.
הערכתו כמצביא

במובנים רבים ייצג פאלקנהיין את הקצונה הפרוסית הבכירה. הוא דגל בהשקפה מיליטריסטית ובז לשאיפה לדמוקרטיה ולמוסד הפרלמנט. כמו כן היו לו כישורים ויכולת בתחום הצבאי והפוליטי. בספרו, German Strategy and the Path to Verdun (2005), טוען המחבר, רוברט פולי, כי גישת "מטחנת הדם", שיישם פאלקנהיין בעת שכיהן כראש המטה הכללי של הצבא הגרמני, הועתקה בהצלחה על ידי מפקדי מדינות ההסכמה שנהנו ממשאבים עדיפים. במובן זה, שיטתו של פאלקנהיין הביאה באופן עקיף לכך שמעצמות המרכז נוצחו במלחמה.
כמצביא, היו לפאלקנהיין גם כישלונות וגם הצלחות. המתקפה שיזם בקרב ורדן הייתה כישלון ובאופן דומה ניתן להעריך גם את כישלונו בהגנה על ארץ ישראל. עם זאת, הכוחות שעמדו לרשותו בהגנה על ארץ ישראל היו נחותים מבחינה מספרית ומבחינת הכשרתם ללחימה. מול כישלונות אלו, עומדת הצלחתו בתכנון ובביצוע כיבוש רומניה. מבצע זה היה דוגמה כמעט מושלמת למתקפה מוצלחת מול יריב עדיף. וינסטון צ'רצ'יל העריכו כמוכשר ביותר מבין הגנרלים הגרמנים במלחמת העולם הראשונה. כל המקורות מציינים כי פאלקנהיין היה קצין דקדקן, ישר ונאמן לפקודיו ולמפקדיו כאחת.
לזכותו של פאלקנהיין נזקפת מניעת גירושם של יהודי ארץ ישראל במחצית השנייה של 1917. לאחר גירוש תל אביב שהתבצע באפריל 1917 (טרם הגעתו של פאלקנהיין לאזור), רצה ג'מאל פאשה לגרש את היהודים מירושלים וממקומות אחרים בארץ ישראל באופן דומה לגירוש שבוצע בארמנים. ההיסטוריון הולגר אפלרבך, שכתב את הביוגרפיה של פאלקנהיין ב-1994, טוען שהתנגדותו הנחרצת של פאלקנהיין לגירוש היא שהביאה לביטול היוזמה העות'מאנית.
תחנת הרכבת מירון

תחנת הרכבת מירון (נקראת גם "תחנת הרכבת מרום גליל") היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל בסמוך לצומת שבע בבקעת חנניה העתידה לשרת את היישובים באזור, ואת העולים לקבר הרשב"י במירון.
התחנה היא חלק מפרויקט קו הרכבת לקריית שמונה.
על פי התוכניות, תשמש התחנה כתחנה משולבת רכבת-רכבל לקבר רבי שמעון בר יוחאי.
התוואי

ביולי 2016 אושרה תוכנית להארכת מסילת עכו–כרמיאל הקיימת מזרחה וצפונה עד לקריית שמונה ובניית תחנות ביניים – תחנה זו, ותחנת הרכבת חצור הגלילית הצפויה לקום סמוך לחצור הגלילית ולשרת גם את תושבי צפת, ראש פינה ושאר תושבי גוש צפת. תחנת הקצה בתוואי, תחנת הרכבת קריית שמונה, עתידה להיות התחנה הצפונית ביותר במדינת ישראל ולשרת את קריית שמונה והיישובים הסמוכים לה.
הדרך מהמסילה לכיוון תחנת הרכבת כרמיאל (הקיימת) תכלול מנהרות מתחת להר מצפה ימים, רמת פשחור ורמת רזים ובנוסף גשר מעל נחל עמוד בתוואי שבין כפר חנניה וראש פינה. הכשרת התוואי במקטעים אלו תייקר את עלויות הפרויקט.
שרות רכבות בתחנה (בעתיד)

מהתחנה עתידות לצאת רכבות דרומה לתל אביב ובאר שבע דרך כרמיאל וחיפה ורכבות צפונה לראש פינה וקריית שמונה.
הילולת רבי שמעון בר יוחאי

אחד מיעודי התחנה הוא שירות העולים לקבר הרשב"י מדי שנה בהילולת רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר. בעתיד, מתוכנן להיבנות רכבל אשר יצא מהתחנה ויסתיים בהר מירון. בניית התחנה צפויה להקל על עומסי הכבישים באזור בקעת בית הכרם ובקעת חנניה אשר נוצרים באזור בשל ריבוי העולים להילולה, אך מהתחנה יידרש שירות משלים אל מקום ההילולה.
הערות שוליים

↑  הוצגה תוכנית רכבת לכרמיאל, חצור וקרית שמונה – כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏1 באפריל 2022
↑  גיא ליברמן, ‏אחרי 11 שנה: אושר תוואי מסילת הרכבת בין כרמיאל לקריית שמונה, באתר גלובס, 23 ביוני 2021
↑  מיכל לוי, הסוף לצפיפות במרון? רכבל לקבר הרשב"י, באתר ערוץ 7, 6 בנובמבר 2017
תרשים הארכת המסילה מכרמיאל לקריית שמונה של חברת נתיבי ישראל
שבעת העממים

שבעת העממים או שבעת עמי כנען הם העמים ששכנו בארץ ישראל בזמן יציאת מצרים, ומידם נכבשה הארץ, בידי בני ישראל. העמים הם: הכנעני, החתי, האמורי, החיווי, הפרזי, היבוסי והגרגשי.
מקורם של העמים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי מסורת המקרא, כנען היה בנו הרביעי של חם בן נח. בפרשת נח מובאת רשימה של בני כנען: "וּכְנַעַן יָלַד אֶת צִידֹן בְּכֹרוֹ וְאֶת חֵת. וְאֶת הַיְבוּסִי וְאֶת הָאֱמֹרִי וְאֵת הַגִּרְגָּשִׁי. וְאֶת הַחִוִּי וְאֶת הַעַרְקִי וְאֶת הַסִּינִי. וְאֶת הָאַרְוָדִי וְאֶת הַצְּמָרִי וְאֶת הַחֲמָתִי וְאַחַר נָפֹצוּ מִשְׁפְּחוֹת הַכְּנַעֲנִי".
רשימת העמים השוכנים בארץ המובטחת לעם ישראל מוזכרת למעלה מ-20 פעמים במקרא, אך רק פעם אחת בתורה (ופעמיים בספר יהושע) מוזכרים בה שבעה עמים: "כִּי יְבִיאֲךָ ה' אֱלֹהֶיךָ אֶל הָאָרֶץ אֲשֶׁר אַתָּה בָא שָׁמָּה לְרִשְׁתָּהּ וְנָשַׁל גּוֹיִם רַבִּים מִפָּנֶיךָ: הַחִתִּי וְהַגִּרְגָּשִׁי וְהָאֱמֹרִי וְהַכְּנַעֲנִי וְהַפְּרִזִּי וְהַחִוִּי וְהַיְבוּסִי שִׁבְעָה גוֹיִם רַבִּים וַעֲצוּמִים מִמֶּךָּ". רשימות אחרות מונות חמישה או שישה עמים, ומשמיטות את העמים החשובים פחות: הפרזי, הגרגשי, והיבוסי.
מקורם של העמים > בתקופת האבות

הארץ נקראת לאורך התורה כולה "ארץ כנען", על שם אביהם של שבעת העמים היושבים בה. עם זאת, פעמים רבות מוזכרים אנשים בודדים או ערים שלמות כמשתייכים לעם מסוים. כך, למשל, ממרא, רעהו של אברהם הוא אמורי, אנשי חברון נקראים בני חת, נשות עשו חתיות גם הן, ואנשי שכם משתייכים לעם החוי.
מלבד שבעת העממים יוצאי כנען, נמצאים בארץ גם עמים נוספים: הפלשתים מוזכרים מספר פעמים בספר בראשית, אך בספר דברים מצוין שהם לא תושבים מקוריים של הארץ, אלא עם שהתיישב בה מאוחר יותר. בהמשך מוצאים בה עמים נוספים צעירים יחסית, צאצאי אברהם, כישמעאלים והעמלקים.
גורלם של העמים

בספר דברים מוזכר פעמים רבות ציווי אלוהי המוטל על בני ישראל להשמיד את שבעת העמים, ולא להשאירם בארץ ובוודאי שלא לכרות איתם ברית או להתחתן איתם.
בתלמוד הירושלמי מובא: "אמר רבי שמואל שלש פרסטיניות [אגרות] שלח יהושע לארץ ישראל עד שלא יכנסו לארץ: מי שהוא רוצה להפנות - יפנה, להשלים - ישלים, לעשות מלחמה - יעשה. גרגשי פינה והאמין לו להקב"ה והלך לו לאפריקי... גבעונים השלימו [ככתוב:] וכי השלימו יושבי גבעון את ארץ ישראל. שלושים ואחד מלך עשו מלחמה ונפלו". עם זאת, לא הצליחו ישראל לכבוש ערים רבות, הנזכרות בתחילת ספר שופטים.
הרמב"ם מנחה במורה נבוכים: ""הלא תתבונן בכתוב בתורה: כאשר ציווה להשמיד שבעה עממים  ואמר: לא תחיה כל נשמה (דברים כ', 16), הוסיף מייד בעקבות זאת ואמר: למען אשר לא ילמדו אתכם לעשות ככל תועבתם אשר עשו לאלהיהם   וחטאתם לה' אלהיכם (שם, שם, 18). אומר הוא: אל תחשוב שזו אכזריות או בקשת נקמה, אלא זה מעשה שמצריכה אותו הסברה האנושית, שיורחק כל הסוטה מדרכי האמת, ויסולקו המכשולים המונעים בעד השלמות אשר היא השגתו יתעלה. עם כל זאת ראוי שיהיו מעשי האהבה, המחילה, החמלה והרחמים הבאים מצד מנהיג המדינה מרובים הרבה יותר ממעשי העונשין, ששציווה בעניין עיר הנדחת: החרם אותה וכל אשר בה (דברים י"ג, 16). כל זאת כדי למחות אותן עקבות המחייבות השחתה גדולה, כפי שהסברנו". הרי שלוש עשרה מידות אלה כולן מידות רחמים למעט אחת והיא פוקד עוון אבות על בנים(שמות ל"ד, 7). כי דברו: ונקה לא ינקה פירושו 'ומן השורש לא יעקור' על פי דברו: וניקתה לארץ תשב (ישעיה ג', 26). ודע שדברו פוקד עוון אבות על בנים אינו אלא בעוון עבודה זרה דווקא, לא בעוון אחר. ראיה לכך היא מה שהוא אומר בעשר הדברות: על שלשים ועל רבעים לשונאי  (שמות כ', 5); ולא נקרא שונא אלא עובד עבודה זרה [שנאמר: ... ופן תדרוש לאלהיהם...] כי כל תועבת ה' אשר שנא [עשו לאלהיהם...] (דברים י"ב, 30-31). הוא הסתפק ברבעים, כי מרוב מה שיכול אדם לראות מצאצאיו הוא דור רביעי. לכן, כאשר הורגים את אנשי העיר, עובדי עובדה זרה, הורגים אותו זקן העובד [עבודה זרה] ואת צאצאי צאצאי צאצאיו שהם הדור הרביעי. הרי זה כאילו הוא מתאר, שמכלל מצוותיו יתעלה, שהן מכלל מעשיו בלא ספק, שייהרגו צאצאי עובדי עבודה זרה, ואפילו הם קטנים, יחד עם הוריהם וסביהם. ציווי זה מצאנוהו חוזר ומופיע בתורה בכל מקום; כפי שציווה בעניין עיר הנדחת: החרם אותה וכל אשר בה (דברים י"ג, 16). כל זאת כדי למחות אותן עקבות המחייבות השחתה גדולה, כפי שהסברנו". (מורה נבוכים כרך א' עמ' 134)
לקריאה נוספת

יואל אליצור, מקום בפרשה, עמודים 152–156.
הערות שוליים

↑  ספר דברים, פרק ז', פסוק א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ו', הלכה א'
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
היאבקות מקצועית בישראל

היאבקות מקצועית בישראל קיימת מאז שנות ה-50 לאחר קום המדינה.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > All Star Wrestling

הארגון הבריטי All Star Wrestling - בזמנו קיבל חלק מסיקור הטלוויזיה של ITV בבריטניה - סייר בישראל בסוף שנות ה-80. "עקב העופרת" קנדו נגסאקי כלל תמונה קבוצתית של מסיבת הסיור בנמל התעופה בן-גוריון באוטוביוגרפיה שלו משנת 2018. כמו גם הוא עצמו, המנהל שלו "המדהים" ג'ורג' ג'ילט, שותפו התכוף לתיוג "פסיכו" שיין סטיבנס והעוזר האישי לורנס סטיבנס, מסיבת הסיור בתמונה כללה את מתאבק ה-WCW/WWE העתידי וויליאם ריגל (שנודע אז כסטיב ריגל), כמותו גם המתאבק דייב טיילור, אלופת בריטניה לנשים באותו הזמן - מיצי מולר, יריבתה התכופה (ויורשה לאחר פרישתה של מולר) קלונדייק קייט ובעלה של מולר, השופט ומקדם ה-ASW בריאן דיקסון.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > ארגון אדווין שובורג

האמרגן הגרמני אדווין שובורג סייר בישראל בסוף 1976 עם סגל הכולל את המתאבק הבריטי קולין ג'וינסון. יום לפני עזיבתו, ג'וינסון צילם הפסד לקנדו נגסאקי ב-30 בנובמבר 1976 בסוליהול עבור World of Sport של ITV (שודר ביום שבת 11 בדצמבר 1976), במהלכו הזכיר הפרשן קנט וולטון שג'וינסון יעזוב למסע ההופעות בישראל למחרת.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > Impact Wrestling

בספטמבר 2007 הכריזה Total Nonstop Action Wrestling (כיום Impact Wrestling) על שתי הופעות שיתקיימו בתל אביב בנובמבר, בארנה של נוקיה . המתאבקים שקודמו להשתתף כללו את אלוף העולם במשקל כבד TNA קורט אנגל, סמואה ג'ו, כריסטיאן קייג', אביס, AJ Styles, אלוף ה-X Division Jay Lethal, Team 3D, Triple X, Sonjay Dutt, James Storm, Gail Kim, Jackie Moore, Chris Harris, אריק יאנג, רוברט רודה, וודו קין מאפיה, ופיטי וויליאמס. הסיור בוטל בסופו של דבר מסיבות עסקיות.
גם שידורי האירועים הגדולים בתשלום לפי צפייה של Impact! מתבצעים ב־EGO Total בישראל.
ארגוני היאבקות מחו"ל שהופיעו בישראל > Major League Wrestling

בינואר 2019 היאבקות ליגת העל הכריזה על EGO Total כשותפת הטלוויזיה הבינלאומית הראשונה שלהם.