stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דפנה ערוד
ביוגרפיה > תערוכות

1970: גלריה אילנה אס, תל אביב.
1971, 1972: הציגה ערוד מספר תערוכות בגלריה שרה קישון, תל אביב.
1973: חוצות היוצר, ירושלים.
1974: הציגה בגלריה של גרשון קניספל בחיפה.
1975: גלריה תירוש, יפו.
1981: גלריית מלון הילטון.
1983: גלריה אורוות הברון, קיסריה.
1985: הציגה בגלריה שרה קונפורטי ביפו ובתערוכה קבוצתית של אמנות ישראלית בלודז', פולין.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הציגה בגלריה ארטיפקט בתל אביב.
1998: הציגה בגלריית המומחה בנוה צדק.
1999: בגלריה זיוה תלם בהרצליה פיתוח.
בשנת 2001 הוזמנה ערוד לצייר ציור בגודל של 40 מטרים רבועים שהורכב מ-1,000 פאנלים עשויים עץ. הציור נועד לגייס כספים למען ילדי בית השאנטי בתל אביב. הציור, "היער הכחול", הוזכר בספר השיאים של גינס והוצג עד כה בבניין כליף ביפו, בקניון עזריאלי ובמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בבניין האומות המאוחדות בניו יורק, ובבניין העירייה בתל אביב.
ב-2002 הציגה ערוד בחלל התצוגה של בניין סותבי'ס בתל אביב בתצוגה מתמדת. ב-2003 הוזמנה לצייר בתערוכה התל אביבית של אישים שנקראו רחובות על שמם והוצגו על בניין העירייה.
ב-2004 השתתפה במסלול האמנות "אוטופיה", במסגרת פסטיבל "החג של החגים" בבית הגפן בחיפה; הציגה את תערוכת "ביער ביער" בגלריה סוהו בדיזנגוף סנטר, ויצאה לתערוכת יחיד במרכז האריס פאפאדיאס באתונה.
2005: תערוכת יחיד בגלריה יו-נה ארט במרכז גולדה, תל אביב, והצגה בתערוכה הקבוצתית "לחיים" במוזיאון רמת גן. כמו כן הציגה בספטמבר בתערוכות יחיד בגלריית גן-שמואל ובגלריה הקטנה ב"כנראה" בזכרון יעקב.
בתחילת 2006 הוצגו ציוריה במוזיאון ביאליק בתל אביב, ובתערוכה לזכר לאה רבין בחסות בנק הפועלים למען הוועד למלחמה באיידס.
בשנת 2007 ערכה תערוכה ב"גלריית הפארק" ברעננה, והשתתפה בתערוכה "ילדים שקופים" (נגד התעללות בילדים) במוזיאון חניתה.
ב-2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה של הערוץ הראשון, "דיוקן", שהראתה את דרך עבודתה, את הסטודיו שלה ואת דעותיה האמנותיות. ציורה נבחר כציור הזוכה. השתתפה בתערוכת הוועד למלחמה באיידס עם הציור "נשים באמבטיה" והציגה במוזיאון רמת גן את ציור הפורטרט של לאורה ריבלין.
ב-2009 השתתפה בתערוכת הוועד למלחמה באיידס עם הציור "הנשיקה" ועיצבה את מתחם האירועים יוצא הדופן "מעגלים" ביבנה. באותה שנה הוזמנה להציג תערוכת יחיד שלה במוזיאון "חניתה".
ביוגרפיה > עיסוקים אחרים

במקביל לעיסוקה באמנות פלסטית כתבה ערוד שירים, שחלקם הולחנו ובוצעו בערב מיוחד שנערך לכבודה בתיאטרון הבימה, ובאירוע המוזיקלי "דרך נשים" שנערך במכבי מיוזיק פקטורי בתל אביב. בינואר 2006 הוצגה תוכנית מחווה לכבודה בערוץ 22.
הערות שוליים

↑  כל אחד בגודל 20cm X 20cm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496390405171  VIAF: 297075110   WorldCat (עם VIAF): 297075110
הטינג טינגס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סלפורד, אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 סוגה:  סינת'-פופ, דאנס-פאנק, מוזיקת הגל החדש, אינדי פופ, אינדי רוק, תחיית הפוסט-פאנק 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, רוק ניישן 
 www.thetingtings.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קייטי וייט ז'ול דה מרטינו 
 
הטינג טינגס בהופעה
הטינג טינגס (באנגלית: The Ting Tings) היא להקת רוק בריטית. חברי הלהקה הם ג'ולס דה מרטינו וקייט וייט. הלהקה הוקמה במנצ'סטר ב-2007, ועברה לסלפורד. הם הוציאו לאור ארבעה סינגלים מאלבומם "We Started Nothing" יצא ב-2008. באלבום יצאו שני להיטים מצליחים - "That's Not My Name" במקום הראשון במצעד הבריטי ו-"Shut Up and Let Me Go" אשר שניהם זכו להצלחה גם בארצות הברית.
חברי הלהקה

קטרין רבקה וייט (באנגלית: Katherine Rebecca White, נולדה ב-1983) נולדה וגרה בלואוטון. יש לה אחות אחת. וייט החלה את הקריירה שלה בלהקת הבנות "TKO". הלהקה הצליחה יחסית בעקבות עזרתן של הלהקות; "אטומיק קיטן" ו"Steps". אביה שניהל את חברת התקליטים שעבדה בה הכיר לה את ג'ולס דה מרטינו שכתב ללהקה ארבעה שירים.
ג'וליאן דה מרטינו (באנגלית: Julian De Martino) נולד וגדל בקאמבריה. הוא החל לתופף מגיל 13. הוא הוציא כמה סינגלים ואלבומים שלא זכו לתודעה ציבורית.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: We Started Nothing
2012: Sounds from Nowheresville
2014: Super Critical
2018: The Black Light
האנשת מדינות

שרוליק אופייני, בכובע טמבל, בסנדלים תנ"כיים ובמכנסיים קצרים, בכניסה למוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון
שוטר רכוב המייצג את קנדה וג'ון בול הבריטי
כרזה רוסית מ-1914: מריאן הצרפתית משמאל, אמא רוסיה בתווך אוחזת בצלב אורתודוקסי מעל ראשה ובריטניה מימין
האנשת מדינות (באנגלית: National personification) היא תיאורם של מדינה או של לאום באמצעות דמות אנושית. הדמות האנושית המייצגת את המדינה עשויה להופיע בכל מדיום פלסטי - בקריקטורות עיתונאיות, בפרסומים תעמולתיים, בפסלים, בציורים ועוד. יש מדינות המיוצגות על ידי מספר דמויות שונות, בהתאם לעניין או לתקופה. הייצוג באמצעות דמות שאליה מקושרים אפיונים מסוימים משרתים את הרצון של לאום מסוים להציג את עצמנו כבעל אפיונים אלו. לעיתים, לייצוג אינטרס פוליטי פנימי או חיצוני.
בתקופה הרומנטית רווח בעולם המערבי הנוהג, לתאר את האומה כדמות נשית, בדרך כלל של אלת חכמה או מלחמה, דוגמת אתנה, ופעמים רבות הוצמד לה השם שהעניקו הרומאים לאותה מדינה. על דמויות אלה נימנות, בין היתר, "בריטניה", "גרמאניה", "היברניה" (המייצגת את אירלנד), "פולוניה" ו"הלבטיה" (שווייץ). דמות נוספת שנוצרה על בסיס רעיוני זה, היא זו של קולומביה המייצגת את ארצות הברית. תיאור המדינה בדמות אם רווח גם הוא, ועל אלה נמנות, בין היתר, "אמא אלבניה" (Nëna Shqipëri), "אמא ארמניה" (Մայր Հայաստան), האם סוואה (Moder Svea) בשוודיה, "בהארט מטה" ("אמא הודו" - भारत माता), "אמא רוסיה" (Матушка-Русь) או "אם הגאורגים" (כרתליס דדה - ქართლის დედა).
במקרים אחרים הושם דגש דווקא על פשטות הדמות, שנועדה לתאר אזרח מהשורה. על אלה נמנים הגאוצ'ו בארגנטינה, ג'ון בול, הגבר השמן והגוץ המסמל את אנגליה, "אולה נורדמן" (Ola Nordmann), האיש מן השורה המייצג את נורווגיה או "חואן דה לה קרוס" הפיליפיני.
אלגוריה לאומית נפוצה נוספת מתבססת על דמויות של אנשי מרות, חיילים או שוטרים. בין אלה ידועים ה"מאונטי" (Mountie), שוטר רכוב המסמל את קנדה (ג'וני קנאק), ג'וני רבל (Johnny Rebel: ג'וני המורד), החייל שסימל את קונפדרציית המדינות של אמריקה בעת מלחמת האזרחים האמריקנית או הדוד סם, דמות שנולדה בעת מלחמת 1812, ככל הנראה במחנה צבאי, כביטוי לארצות הברית. בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה ולאחריה נהג אונורה דומייה לתאר בקריקטורות שלו את פרוסיה בדמותו של ביסמרק.
הדמות האנושית המסמלת את ישראל היא שרוליק, הנער שיצר דוש. שרוליק מתואר בדרך כלל כנער צעיר עם כובע טמבל וסנדלים תנ"כיים, הלבוש במכנסי חאקי קצרים. בעתות מלחמה, נהג שרוליק ללבוש מדים ולהתגייס להעלאת המורל הלאומי.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 מעצמות אירופה התייחסו לאימפריה העות'מאנית בתור "האיש החולה על הבוספורוס" על רקע חולשתה והשחיתות שאפיינה אותה.
יש מדינות בהן נהוג תיאור המדינה כבעל חיים. תיאור זה רווח לבדו או לצדה של הדמות האנושית המייצגת את המדינה. דוגמאות לאלגוריה מעולם החי הן "הרימאו בלאנג" (Harimau Belang), הטיגריס המלאי כמייצג את מלזיה, הקיווי בניו זילנד, "הקנגורו המתאגרף" באוסטרליה, הקונדור האמריקאי, התרנגול הגאלי בצרפת, והדוב הרוסי ברוסיה.
סוג נוסף להאנשת מדינות הוא תופעת האינטרנט פולנדבול (Polandball), קומיקס שבו מוצגות מדינות ככדורים המנהלים דיאלוג, שעל גביהם דגלי המדינות.
ראו גם

ציפור לאומית
האנשה
היפה והחיה 2: חורף קסום

| --- | --- |
העטיפה העברית של הסרט
העטיפה העברית של הסרט
 מבוסס על:  היפה והחיה
 בימוי:  אנדי נייט 
 הופק בידי:  סוסן קפיגיאן
 תסריט:  פליפ קובלר, סינדי מרקוס, ביל מוץ, בוב רות'
 עריכה:  דניאל לי
 שחקנים ראשיים:  פיג' או'הארה, רובי בנסון, ג'רי אורבך, דייוויד אוגדן סטרס, ברנאדט פטרס, טים קורי, היילי ג'ואל אוסמנט
 מדבבים:  פייג' אוהרה ברנדט פיטרס טים קארי Andrew Keenan-Bolger דיוויד אוגדן סטיירס אנג'לה לאנסברי ג'רי אורבך רובי בנסון פול רויבנס 
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Disney Television Animation Disney Video Premiere
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 בנובמבר 1997
 משך הקרנה:  72 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (דובב לנוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט חג המולד, סרט אגדות, סרט מוזיקלי, מחזמר 
 פרסים:  פרס WAC לבימוי הטוב ביותר ולסרט הווידאו הטוב ביותר
 סרט קודם:  היפה והחיה
 סרט הבא:  היפה והחיה: עולמה הקסום של בל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפה והחיה 2: חורף קסום (באנגלית: Beauty and the Beast: The Enchanted Christmas, "היפה והחיה: חג המולד המכושף") הוא סרט הנפשה משנת 1997 שהופק על ידי Disney Television Animation ו-Disney Video Premiere ויצא ישירות לווידאו. הסרט מהווה המשך לקודמו בטרילוגיה. העלילה עוסקת ביפה בל המנסה להחזיר את חג המולד לאחר שהחיה אוסר את החגיגה.
עלילה

תחילת הסרט מתרחשת כשנה אחרי שהקללה נשברת. בל והנסיך עורכים את מסיבת חג המולד בטירה לאנשי הכפר המקומי שזכו לחנינה על תקיפת הנסיך תחת מנהיגותו של גסטון. לומייר ושעוני מתווכחים על מי שהביא את חג המולד בחזרה לטירה, בעוד שגברת תיון מתעקשת להסביר את הסיפור האמיתי מאחורי שיבת חג המולד לטירה.
הסרט עובר לזיכרון ארוך מהעבר, לאחר שהחיה הציל את בל מלהקת זאבים אכזרית, במהלך המאורעות של הסרט הראשון. בל נרגשת לקראת חג המולד, אבל היא בהלם כאשר תושבי הטירה מגלים שהחיה, אסרה את חגיגת חג המולד מאז ומתמיד. בל מוצאת את החיה בחוץ בשלג ומציעה ללמד אותו איך להחליק על הקרח, אבל החיה זועם כאשר הוא מתרסק לתוך השלג.
כאשר בל מחליטה לחגוג את חג המולד, לומייר וצ'יפ מלווים אותה לעליית הגג של הטירה ושם הם פוגשים את אנג'ליק, אחת ממאהבותיו של לומייר שמתנגדת לחגיגת של חג המולד, בשל הקללה של החיה שהתרחשה בחג המולד, כאשר החיה דחה את כניסת המכשפה לטירה. החיה מתייעץ עם המלחין הראשי פורטה העוגב; בניגוד לשאר המשרתים, פורטה מעדיף להישאר בצורה החדשה שלו מאשר להפוך להיות אדם בחזרה על ידי בל, מכיוון שהוא נהנה מההשפעה שלו על כעסו של החיה ורצונו להישאר בן אלמוות.
החיה מתעמתת עם בל בחדר החימום של הטירה, אך הם חלוקי דעות בנוגע לחג המולד. בסופו של דבר בל פוגשת את פורטה שמייעץ לה להסתכן וללכת לחלק העמוק ביותר של היער כדי לכרות עץ ענק בשביל חג המולד. בל הולכת אל היער ומוצאת את העץ, אך היא מגלה שהעץ כמעט בלתי אפשרי לכריתה ובסופו של דבר נופל מתחת למעטה של קרח. החיה שומע על מה שקרה מפורטה והולך לחלץ את בל, שם הוא פוגש את לומייר, שעוני, פייף (החליל הקטן והמתחנף של פורטה), והגרזן. עם זאת, החיה, שיודע כי בל מתכננת את חגיגת חג המולד בניגוד לרצונו, כולא אותה בצינוק.
המשרתים מבקרים את בל, ואנג'ליק מתנצלת על גסות הרוח שלה. החיה מוצא מתנה, ספר מעשיות שבל כתבה ומתחיל לקרוא בו. פועל על פי הכתוב בספר, לב החיה משתנה והוא משחרר את בל לחופשי, ומציע לחגוג את חג המולד למרות הכל. בפחד מלאבד את חיי הנצח שלו על ידי חזרה לצורתו האנושית, כאשר בין בל והחיה תהיה אהבת אמת טהורה לפני נפילתו של עלה הכותרת האחרון (בהתייחס לסרט המקורי), פורטה מתקומם ומשתמש במוזיקה שלו כדי להרוס את הטירה במטרה להרוג את בל והחיה, על מנת להבטיח כי הוא והכל יישארו מכושפים לנצח. החיה מתעמת עם פורטה, אבל המום בקלות על ידי המוזיקה. פייף (שכבר לא נאמן לפורטה) שם לב שהקלידים של פורטה במצב חלש, החיה שובר את פורטה וזורק אותו, מה שגורם לו להתמוטט ולמות. בל, החיה והמשרתים חוגגים את חג המולד ביחד.
הסרט חוזר להווה, כאשר הנסיך לוקח את בל לצד ונותן לה ורד אדום כמתנת חג המולד, ופייף הוא המלחין הראשי החדש.
דמויות ומדבבים

| דמות | תיאור הדמות | מדבב בגרסה האנגלית | מדבב בגרסה העברית |
| --- | --- | --- | --- |
| בל | בחורה צעירה שמתאהבת בחיה. רוצה להחזיר את חג המולד לטירה. הגיבורה הראשית של הסרט | פייג' אוהרה | רינת גבאי |
| החיה | נסיך קר לב שהפך לחיה כעונש על אנוכיותו על ידי מכשפה זקנה שהציעה לו ורד בתמורה למחסה. שונא את חג המולד | רובי בנסון | יובל זמיר |
| לומייר | ראש המלצרים, בעקבות הכישוף הפך לפמוט | ג'רי אורבך | אלי גורנשטיין |
| קוגסוורת' (בעברית: שעוני) | מנהל המשק של הטירה. הפך לשעון אח | דייוויד אוגדן סטיירס | דב רייזר |
| גברת תיון | ראש המטבחים של הטירה, הפכה לקנקן תה | אנג'לה לאנסברי | רחל אטאס |
| צ'יפ | בנה של גברת תיון. הפך לספל תה | היילי ג'ואל אוסמנט (דיבוב) אנדרו קינן בולגר (שירה) | גיל סגל |
| פייף | העזור של פורטה. הפך לחליל. הנבל המשנה של הסרט עד שבגד בפורטה. | פאול רובנס | אבי חדש |
| פיליפ | הסוס של בל | פרנק ולקר |  |
| מכשפה | הפכה את הנסיך לחיה כעונש על אנוכיותו | קאת' סוסי | שפרירה זכאי |
| הגרזן | האחראי על החימום של הטירה, בעל מבטא מזור | ג'ף בנט | עפרון אטקין |
| אנג'ליק | האחראית על קישוטי הטירה הפכה לבובה לקישוט | ברנדט פיטרס | לימור שפירא |
| פורטה | מלחין שהפך לעוגב. רוצה להרוס את הקשר בין בל לחיה כדי שהקללה לא תשבר. הנבל הראשי של הסרט | טים קארי | ששי קשת |
הוקי

ערך זה עוסק במשפחה של משחקי כדור קבוצתיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הוקי (באנגלית ובשפות אחרות: Hockey) הוא שם כולל למשפחת ענפי ספורט קבוצתיים, המשוחקים בעזרת מקלות, בדרך כלל מעוקלים בקצותיהם, המשמשים לחבטת עצם - כדור או דיסקית - לשער הקבוצה היריבה על מנת להבקיע אותו.
משחקי הוקי שונים משוחקים בעונות שונות, בקיץ או בחורף; ועל משטחים שונים - משטח קרח, משטח דשא תחת כיפת השמיים, משטח קשה באוויר הפתוח או באולם סגור, ומשטחים נוספים. חלקם משתמשים במחליקיים - עבור משטח קרח או גלגיליות מסוגים שונים עבור משטחים קשים; חלקם משוחקים ללא מחליקיים ומערבים ריצה או שחייה וצלילה.
משחקי הוקי שונים

הוקי קרח – משחק המשוחק עם דיסקית (אנ') תוך החלקה על גבי משטח קרח.
הוקי רולר – משחק המבוסס על הוקי קרח המשוחק על משטח קשה תוך החלקה על רולרבליידס.
הוקי גלגיליות (קואד) – משחק כדור על גבי מגרש אספלט תוך החלקה על גלגיליות קואד (גלגיליות קלאסיות בעלות שני זוגות גלגלים).
הוקי שדה – משחק כדור על גבי משטח דשא.
הוקי רצפה – משחק המבוסס על הוקי קרח המשוחק על רצפה במקום משטח קרח, ללא מחליקיים מסוג כלשהו.
הוקי אוויר – משחק המשוחק על גבי שולחן שפולט אוויר.
בנדי (הוקי רוסי) - משחק המבוסס על כדורגל והוקי קרח.
הוקי מים - משחק המשוחק עם דיסקית על קרקעית בריכה, תוך כדי צלילה מתחת למים.
פארא הוקי קרח (הוקי מזחלות) - ענף פאראלימפי המבוסס על הוקי קרח, משוחק על משטח קרח ועל גבי מזחלות ייעודיות.
ישנם משחקים נוספים שבהם ישנם מספר מאפיינים דומים, אך הם אינם נכללים בדרך כלל במשפחת משחקי ההוקי. כך לדוגמה הרלינג, שינטי ולקרוס.
אטימולוגיה

האטימולוגיה של המילה "הוקי" אינה ברורה. ישנה טענה כי כבר ב-1363 יש אזכור למשחק כדור בשם זה באנגליה, בפקודה שהוציא המלך אדוארד השלישי ובה אסר על משחקי כדור, כולל הוקי, אך השם "הוקי" מופיע למעשה רק בתרגומים מודרניים לאנגלית, ובפקודה המקורית בלטינית לא מופיעה התייחסות למשחק בשם זה. ב-1527 נאסרו משחקי כדור מסוימים גם בחוקי העיר גולוויי שבאירלנד, כולל "הטלת כדור קטן עם מקלות או קרשי הוקי" (hockie במקור).
האזכור הראשון המתועד למשחק בשם "הוקי" באנגלית ובכתיב הידוע היום הוא מתוך ספר בשם "ספורט ועיסוקי פנאי לצעירים" (באנגלית: Juvenile Sports and Pastimes) שפורסם באנגליה ב-1776 וכלל פרק בשם "שיפורים חדשים בדבר משחק ההוקי" (באנגלית: New Improvements On the Game of Hockey). בפרק מופיע גם תיאור ידוע ראשון ואיור ידוע ראשון של משחק בשם הוקי (למעשה גלגול מוקדם של הוקי שדה), והוא מאוזכר כמשחק ששוחק כבר בשנות ה-40 של המאה ה-18.
השימוש בשם "הוקי"

שימוש בשם המקוצר "הוקי" מבטא בדרך כלל את המשחק הפופולרי ביותר במקום בו נעשה שימוש בשם מבין משחקי ההוקי השונים. כך לדוגמה בקנדה, בארצות הברית, ברוסיה ובמדינות נוספות בהן הוקי קרח הוא ענף פופולרי, שימוש בשם "הוקי" מכוון להוקי קרח (אם כי ברוסיה הוא יכול להתייחס גם לבנדי). במדינות בהן הוקי שדה הוא ענף פופולרי - כגון בריטניה, הולנד, אוסטרליה, ניו זילנד, הודו, פקיסטן וארגנטינה - הביטוי "הוקי" מכוון בדרך כלל להוקי שדה.
הערות שוליים

↑  Robert Burns Morgan (1923). Readings in English Social History. p. 150
↑  מתוך אתר RugbyFootballHistory.com
↑  מתוך Journal of Galway Archeological and Historical Society
↑  מתוך מחקר של ה-Society of International Hockey Research
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX543226  NARA: 10646681  NDL: 00563372
היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א

| --- | --- |

 על שם:  אלכסנדר גומלסקי 
 מיקום:  שדרות לנינגרד, חורושיובסקי, מוסקבה, רוסיה
 קואורדינטות:  55°47′21″N 37°32′33″E﻿ / ﻿55.78923056°N 37.54263333°E﻿ / 55.78923056; 37.54263333
 תקופת הפעילות:  17 באוקטובר 1979 – הווה (45 שנים)
 נהרס:  2021
 בעלים:  משרד ההגנה של רוסיה
 מפעיל:  צסק"א מוסקבה
 משטח:  פרקט, קרח, קשה
 קבוצות:  צסק"א מוסקבה (כדורסל) (1979—2021)  צסק"א מוסקבה (כדורסל נשים) (1979—2021)  צסק"א מוסקבה (קטרגל) (1990—2021)   צסק"א מוסקבה (כדורעף) (1979—2021) צסק"א מוסקבה (כדוריד נשים) (2019—2021)
 מושבים:  5,000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א(למפת מוסקבה רגילה) היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי (ברוסית: Универсальный спортивный комплекс ЦСКА имени А. Я. Гомельского) היה מבנה ספורט רב-תכליתי במוסקבה, בירת רוסיה, שנבנה בשנת 1979.
היסטוריה

ההיכל נבנה כדי לארח את משחקי הכדורסל של אולימפיאדת מוסקבה (1980) בשנת 1979 והחל לשמש כאולם הבית של מועדון הכדורסל המוערך צסק"א מוסקבה וקבוצת הקטרגל צסק"א מוסקבה. הלכה למעשה, הוא נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המכיל משטחי טניס, מגרשי כדוריד, קטרגל, כדורסל, בריכות שחייה ושימש בית לאליפויות עולמיות ויבשתיות בשחייה ובתחומים שונים, כאשר התחרויות נערכות במוסקבה.
לאחר מותו של אלכסנדר גומלסקי באוגוסט 2005, ההיכל החל לשאת את שמו של מאמן הכדורסל המוערך של צסק"א ובאוקטובר 2006 רשמית החל לשאת את השם "קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי". בינואר 2021 הודיע משרד ההגנה של רוסיה על כוונתו להרוס לגמרי את ההיכל לצורך בניית קומפלקס ספורט חדש מאפס.
הערות שוליים

↑  צסק"א מאיימת לעזוב את העיר מוסקבה, באתר ynet, 19 בינואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היכל הספורט גן נר

| --- | --- |

 כתובת:  רחוב כרכום 2
 מיקום:  ישראל גן נר, ישראל
 קואורדינטות:  32°31′53″N 35°20′19″E﻿ / ﻿32.5314°N 35.3386°E﻿ / 32.5314; 35.3386
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 הורחב:  2010
 בעלים:  מועצה אזורית הגלבוע 
 משטח:  פרקט
 קבוצות:  הפועל גלבוע גליל
 מושבים:  2,057
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) היכל הספורט גן נר(למפת עמק בית שאן רגילה) היכל הספורט גן נר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום היכל הספורט גן נר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום היכל הספורט גן נר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היכל הספורט גן נר הוא היכל הכדורסל אשר נמצא ביישוב גן נר, ומשמש את קבוצת הפועל גלבוע גליל במשחקיה הביתיים. כשנחנך האולם בשנת 2008 הוא הכיל 900 מקומות ישיבה, כשבשנת 2010 עבר האולם שיפוצים ותכולתו גדלה ל-2,057 מקומות ישיבה, כדי לאפשר לקבוצה לארח משחקים במסגרת ה"יורוקאפ".
בעונת 2011/2012 האולם לא אושר למשחקים בליגת ה"יורוקאפ", משום שהרף הבסיסי שנדרש היה לפחות 3,000 מקומות לקהל הצופים. מכיוון שהאולם לא אושר לאירוח משחקי הבית של קבוצת הפועל גלבוע גליל, היא ויתרה על השתתפות בליגת ה"יורוקאפ".
באפריל 2012 אירח האולם את הפיינל פור הרביעי של הליגה הבלקנית, לעונת 2011/2012. במשחק הגמר זכתה הפועל גלבוע גליל בתואר האלופה ובגביע.
האולם אירח ב-2011 את משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל.
במהלך פלייאוף 2020/2021 הוצא צו סגירה זמני לאולם לאור בעיות בטיחותיות, שהובילו לביטול המשחק מול הפועל חולון..
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, חיים אוחיון: "ראשי היורוליג מתנהגים כמו דיקטטורים", באתר וואלה, 4 ביולי 2011
↑  שי לוי ועמוס קלס, ‏גלבוע/גליל במגעים מתקדמים עם הליגה הבלקנית, באתר ONE‏, 28 ביולי 2011
↑  הליגה הבלקנית של גלבוע לאחר 84:89 על לבסקי, באתר ONE‏, 23 באפריל 2012
↑  משה ברדה, ‏בעקבות הפסקת החשמל: אולם גן נר נסגר לאלתר, באתר ONE‏, 10 ביוני 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האסאג

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1863–1945 (כ־82 שנים) 
 מיקום המטה:  לייפציג 
 קואורדינטות:  51°21′09″N 12°25′59″E﻿ / ﻿51.352635°N 12.433047°E﻿ / 51.352635; 12.433047 
 ענפי תעשייה:  manufacture of other fabricated metal products n.e.c., ייצור נשק ותחמושת, other non-ferrous metal production, ייצור, תעשיית המתכת, תעשיית הנשק 
 מוצרים עיקריים:  כלי ירייה 
  
 he
 
האסאג (בגרמנית: HASAG, קיצור של Hugo Schneider AG - Aktiengesellschaft Metallwarenfabrik, כלומר "מפעל תעשיית המתכת של הוגו שניידר") הייתה יצרנית מוצרי מתכת גרמנית, שנוסדה בשנת 1863. מבסיסו בלייפציג הוא צמח מעסק קטן שייצר מנורות ומוצרי מתכת קטנים אחרים בעבודת יד, למפעל גדול ולחברה בבורסה שמכרה את מרכולתה בכמה מדינות. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך האסאג לקונגלומרט ייצור נשק נאצי עם עשרות מפעלים ברחבי אירופה הכבושה על ידי גרמניה, וזאת תוך שימוש בעבודות עבדים בהיקף עצום. עשרות אלפי יהודים מפולין, ואסירים רבים אחרים, מתו בייצור תחמושת למען האסאג.
האסאג החלה לייצר חימוש במהלך מלחמת העולם הראשונה, החלטה שהגדילה בסופו של דבר את רווחיות החברה. אובדן העסקים הצבאיים לאחר המלחמה הביא לצניחת מכירות. האסאג נאבקה על קיומה בשנות העשרים ברפובליקת ויימאר. כאשר המפלגה הנאצית גדלה בהשפעתה, ובסופו של דבר עלתה לשלטון בשנת 1933, המיליטריזם הגובר הוביל להחזרת החברה לייצור נשק קל תחת הנהגת האס אס החדשה. בעקבות הפלישה לפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התרחבה החברה והחלה להעסיק אלפי עובדי כפייה ממחנות ריכוז וגטאות. חברת האסאג הייתה המשתמשת השלישית בגודלה בעבודת כפייה באירופה הכבושה בידי הנאצים, עם מפעלי חימוש בגרמניה ובפולין. למרות שהאסאג פורקה לאחר המלחמה, הסימן המסחרי שלה נותר בשימוש עד 1974.
הערות שוליים

↑  "HASAG: Hugo Schneider Aktiengesellschaft Metalwarenfabrik" Holocaust Research Project. Retrieved March 22, 2011
↑  Mateusz BOLECHOWSKI (17 ביולי 2014). "Przywrócą prawdę o Hasagu. W skarżyskim obozie pracy w czasie wojny zginęło około 35 tysięcy osób" [Restoring truth about Hasag. At its Skarżysko-Kamienna camp during World War II some 35,000 prisoners perished]. Monograph "Hasag" by Krzysztof Gibaszewski published by Muzeum Orła Białego, Poland. EchoDnia.eu. אורכב מ-המקור ב-28 באפריל 2015. נבדק ב-28 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475252605171  LCCN: n2003059933   WorldCat (עם LCCN): n2003-059933 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות המקדימות במפלגת הליכוד

הבחירות המקדימות במפלגת הליכוד (נקראות גם: הפריימריז בליכוד) הן בחירות מקדימות הנעשות בקרב מתפקדי מפלגת הליכוד כדי לקבוע את רשימת הליכוד בבחירות הכלליות לכנסת ישראל.
הבחירות המקדימות מעוגנות בחוקת הליכוד. בבחירות רשאים להצביע מתפקדי ליכוד שצברו ותק של 18 חודשים במפלגה ושילמו דמי חבר.
היסטוריה > מבחירות 1977 עד בחירות 1992

הליכוד הוקם ב-13 בספטמבר 1973, לקראת הבחירות לכנסת השמינית, כרשימה משותפת למספר מפלגות ותנועות. תנועות אלו שמרו על מוסדותיהן המפלגתיים. הרשימה לכנסת הורכבה, על פי מפתח מוסכם, מנציגי התנועות השונות. הן התמזגו בשנת 1988.
עד בחירות 1973 נקבעה רשימת המועמדים באמצעות ועדה מסדרת של כמה מבכירי המפלגה. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 היו מועמדי תנועת החרות בתוך רשימת הליכוד למפלגה הגדולה הראשונה שעברה לבחור את מועמדיה בהליך של בחירות פנימיות במרכז המפלגה, במה שכּונה אז "שיטת השביעיות". שיטה זו שירתה את המפלגה עד בחירות 1992, שבהן איבדה את השלטון. כחלק מלקחי ההפסד החליט הליכוד להרחיב את זכות הבחירה אל כלל מתפַּקדי המפלגה, שיטה שיושמה בבחירות לראשות הליכוד ב־1993 ובבחירות 1996.
היסטוריה > בחירות 1996

לאחר ניסיון בודד של פריימריז בשיטה החדשה, הוביל בנימין נתניהו, בכהונותיו הראשונות בתור מנהיג הליכוד וראש הממשלה, מהלך שנועד להחזיר את הכוח לבחור את מועמדי המפלגה לכנסת למרכז המפלגה. היוזמה לביטול הפריימריז נידונה בכינוס מרכז הליכוד בסוף 1997. בכינוס זה הוביל אביגדור ליברמן מהלך שכּפה הצבעה על ביטול הפריימריז, על אף התנגדותם של מרבית שרי הליכוד וחברי הסיעה.