stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
יוון

בשנת 1863, נבחר הנסיך וילהלם מדנמרק למלך ההלנים בשם גאורגיוס הראשון, בהמלצת המעצמות האירופיות הגדולות. הוא היה בנו הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
| דיוקן | שם | שנות חייו | שלטונו |
| --- | --- | --- | --- |
|  | גאורגיוס הראשון, מלך היוונים | 1845-1913 | 1863-1913 |
|  | קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון | 1868-1923 | 1913-1917   1920-1922 |
|  | אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון | 1893-1920 | 1917-1920 |
|  | גאורגיוס השני, מלך היוונים | 1890-1947 | 1922-1924   1935-1947 |
|  | פבלוס, מלך יוון | 1901-1964 | 1947-1964 |
|  | קונסטנטינוס השני, מלך יוון | 1940- | 1964-1973 |
המונרכיה ההלנית הודחה בהפיכה על ידי חונטה צבאית ב-1968, ובעקבות כך משפחת המלוכה ברחה לגלות. ב-1974 החליטו 69.18% מהמצביעים על הדחת המלוכה.
נורווגיה

בשנת 1905 הפך הנסיך קרל מדנמרק למלך נורווגיה בשם הוקון השביעי. אביו היה פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ואחד מדודיו היה גאורגיוס הראשון, מלך היוונים.
| דיוקן | שם | שנות חייו | שלטונו |
| --- | --- | --- | --- |
|  | הוקון השביעי, מלך נורווגיה | 1872-1957 | 1905-1957 |
|  | אולף החמישי, מלך נורווגיה | 1903-1991 | 1957-1991 |
|  | האראלד החמישי, מלך נורווגיה | 1937- | 1991- |
יורש העצר הוא הוקון, נסיך נורווגיה (נולד ב-1973).
איסלנד

ב-1918 הועלתה איסלנד ממחוז אוטונומי לממלכה נפרדת בשם ממלכת איסלנד. כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק קיבל את התואר והתפקיד מלך דנמרק ואיסלנד עד לשנת 1944, בה איסלנד ביטלה את האיחוד בין שתי המדינות.
| דיוקן | שם | החיים | שלטונו |
| --- | --- | --- | --- |
|  | כריסטיאן העשירי | 1870-1947 | 1918-1944 |
יורש התואר המיועד היה בנו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק (1899-1972).
דוכס אדינבורו

בשנת 1947, פיליפ, נסיך יוון ודנמרק (שוויתר על תאריו ואימץ את שם המשפחה מאונטבאטן בהיותו נושא בריטי לפני נישואיו), קיבל מחמיו, ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת את התואר דוכס אדינבורו. צאצאיהם של פיליפ ואליזבת השנייה שייכים, לפי צו, לבית וינדזור ומשתמשים בשם "מאונטבאטן-וינדזור" כשם המשפחה, כאשר יש צורך בכך. תשעה עשר המקומות הראשונים של סדר הירושה לכתר הבריטי מוחזקים על ידי צאצאי הדוכס.
| דיוקן | שם | שנות חייו | שלטונו |
| --- | --- | --- | --- |
|  | הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו | 2021-1921 | 1944-19 |
יורש התואר הוא צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת (נולד ב-1948).
הערות שוליים

↑  "Prince Philip beats the record for longest-serving consort". The Scotsman. Edinburgh. 18 באפריל 2009. נבדק ב-6 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Michel Huberty, Alain Giraud, F. and B. Magdelaine. L'Allemagne Dynastique, Volume VII. Laballery, 1994. pp. 7-8, 27-28, 30-31, 58, 144, 168, 181, 204, 213-214, 328, 344, 353-354, 356, 362, 367. ISBN 2-901138-07-1, ISBN 978-2-901138-07-5
↑  Montgomery-Massingberd, Hugh. "Burke’s Royal Families of the World: Volume I Europe & Latin America, 1977, pp. 325-326. ISBN 0-85011-023-8
↑  Gothaisches Genealogisches Handbuch der Fürstlchen Häuser, Band I. Verlag des Deutschen Adelsarchivs. Marburg. 2015. p. 140 (German). ISBN 978-3-9817243-0-1.
↑   Retsinformation.dk. Kongeloven, LOV nr 20001 af 14/11/1665 Gældende (קונגלובן) תאריך סיום: 28-01-2000 Statsministeriet. 1665. תרגום אנגלי של קונגלוב Lex Regia (Konge-Lov) of 1665, www.hoelseth.com ). 25 באפריל 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595453705171  GND: 118843044  LCCN: sh2011001624  VIAF: 45099341   WorldCat (עם VIAF): 45099341 
סמל של דוכסי שלזוויג-הולשטיין
סמל של מלכת דנמרק
סמל של מלך ההלנים
סמל של מלך נורווגיה
ממלכת איסלנד
סמל של הדוכס מאדינבורו
גיבתון חום-ראש

| גיבתון חום-ראש |
| --- | --- |
 גיבתון חום-ראש
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: גיבתוניים
סוג:: גיבתון
מין:: גיבתון חום-ראש
שם מדעי
 Emberiza bruniceps ‏ברנדט, 1841
תחום תפוצה
 השוואה בין תחומי התפוצה של גיבתון חום-ראש ושחור-ראש   גיבתון חום-ראש, חורף   גיבתון חום-ראש, מקייץ   גיבתון שחור-ראש, חורף   גיבתון שחור-ראש, מקייץ

גִּבְּתוֹן חוּם-רֹאשׁ (שם מדעי: Emberiza bruniceps) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הגיבתוניים.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר עם שלוש תצפיות עד היום: הראשונה באילת ב-23 במאי 1979, השנייה באזור ניצנה ב-15 במאי 2010, והשלישית בעזוז ב-18 ביוני 2023.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Emberiza הוא מ-Embritz, גיבתון בגרמנית עתיקה. שם המין הספציפי bruniceps הוא מלטינית, brunus - חום ו-ceps - ראש או של הראש.
המין הוא מונוטיפי, ללא תת-מינים שונים. תועדו מקרים של בני-כלאיים עם גיבתון שחור-ראש, מין מקורב אליו, בעיקר באזורי החפיפה בתפוצה בצפון איראן.
תפוצה ובית גידול

הגיבתון מקנן במרכז אסיה-אפגניסטן, איראן, קזחסטן, קירגיזסטן, מונגוליה; הפדרציה הרוסית (רוסיה האירופית, רוסיה המרכזית באסיה), טג'יקיסטן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, וסין. הוא נודד, חורף בהודו ובנגלדש. תצפיות ממערב אירופה, שם הוא מזדמן פוטנציאלי, מעורבבות עם פליטי תרבות, במיוחד מכיוון שמין זה מתועד בדרך כלל יותר מאשר גיבתון שחור-הראש הקרוב אליו, למרות שלאחרון יש טווח תפוצה מערבי יותר.
הוא משתמש בכיסי שיחים מבודדים בערבות, כמו גם בנאות מדבר ואזורים סמי-מדבריים, וחובב מיני צמחייה עשבונית גבוהה ושיחים. בעונת הקינון יכול להגיע לגובה רב, עד רום של 3,000 מטר. בנדידה הוא עובר לבחגורות יער, יער גדות, חורשות, גנים וסבך גבוה. בחורף, נמצא במיוחד בשדות מעובדים של דגניים, לעיתים קרובות חולק בית גידול עם גיבתון שחור-ראש.
קינון

גיבתון חום-ראש מתרבה בשטחים פתוחים, כולל קרקע חקלאית. עונת הקינון נמשכת ממאי עד אוגוסט. הקן נבנה על ידי הנקבה, לרוב בשיח קרוב לקרקע. על התטולה, המכילה כלל שתיים עד חמש ביצים, דוגרת הנקבה. הגוזלים בוקעים לאחר 10-14 ימים. שני ההורים מאכילים אותם והם פורחים מהקן לאחר 12-13 ימים.
מזונו מורכב בעיקר מזרעים, עם זאת, בעונת הקינון הוא ניזון ממגוון רחב של פרוקי-רגליים.
תיאור

עם אורך של כ-15–16.5 ס"מ, ומשקל של 18–34 גרם, הוא נחשב לגיבתון גדול למדי, גדול יותר מגיבתון סוף, עם זנב ארוך ללא שוליים לבנים. לזכר בלבוש קינון מראה מאוד ייחודי, עם פנים וחזה בגוון אדום-חום, חלקים תחתונים בגוון צהוב בהיר, וחלקים עליונים ירוקים. המקור כחול-אפור, מעט כהה יותר בקצהו, לפעמים בגוון ורדרד בבסיסו; רגליים ורוד כהה חיוור. הנקבה היא גרסה דהויה של הזכר, חלקיה התחתונים חיוורים יותר, גבה אפור-חום וראשה אפרפר. הצעיר דומה לה, ואת שניהם קשה להפריד ממקביליהם במין גיבתון שחור-ראש.
גלריה

בוגר בלבוש קינון
פרט ממהרשטרה, הודו.
מבט חזיתי, פקיסטן
הנקבה בעלת צבעים דהויים בהרבה
ביצים של גיבתון חום-ראש, אוסף מוזיאון טולוז
איור של זוג
הערות שוליים

↑  גיבתון חום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Red-headed Bunting - 1979, www.israbirding.com
↑  The Israeli Birding Website - IRDC - Bulletin 8:01, www.israbirding.com
↑  Jörg Knocha, רשימת תצפית - 18 ביוני 2023 - Celia's hide המסתור של סיליה, באתר eBird, ‏2023-06-18
↑  גיבתון חום-ראש, באתר הצפרות הישראלי
↑  Ali Gholamhosseini, Mansour Aliabadian, Jamshid Darvish, Till Töpfer, and Glenn-Peter Sætre, An Expanding Hybrid Zone between Black-Headed and Red-Headed Buntings in Northern Iran, Ardea 105, 01/06/2017, עמ' 27-36 doi: https://doi.org/10.5253/arde.v105i1.a5
1 2  Red-headed Bunting, Emberiza bruniceps, The Cornell Lab of Ornithology
↑  Red-headed Bunting, Emberiza bruniceps, Bird life Datazone
You'll Always Find Your Way Back Home

| --- | --- |
 סינגל בביצוע האנה מונטנה
 מתוך האלבום Hannah Montana: The Movie
 יצא לאור:  2009
 פורמט:  הורדה דיגיטלית
 תאריך הקלטה:  2008
 סוגה:  קאנטרי-פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:44
 חברת תקליטים:  וולט דיסני רקורדס
 כתיבה:  טיילור סוויפט, מרטין ג'ונסון
 לחן:  טיילור סוויפט 
 הפקה:  מת'יו ג'רארד
 
"You'll Always Find Your Way Back Home" (בעברית: "תמיד תמצאו את הדרך חזרה הביתה") הוא שיר קאנטרי-פופ מהסרט "האנה מונטנה: הסרט" משנת 2009, המבוסס על הסדרה "האנה מונטנה" ששודרה בערוץ דיסני החל משנת 2006 עד שנת 2011. את השיר מבצעת מיילי סיירוס, המגלמת את דמותה של האנה מונטנה. את השיר כתבו טיילור סוויפט ומרטין ג'ונסון. לשיר זמינה גרסת קריוקי בסדרת הקריוקי של הפסקול. משמעות השיר אומרת שלא משנה מה יקרה תמיד האדם יחזור לשורשים שלו.
השיר זכה להצלחה בגלל השימוש בו בסרט. שיא השיר הוא במצעד הפזמונים "קנדה הוט 100" בו הוא היה מספר 36. לשיר נוצר קליפ שהופץ בהוצאה הביתית של הסרט.
פיתוח

טיילור סוויפט הייתה מעורבת בהפקה המוזיקלית של הסרט כאשר יוצרי הסרט ביקשו ממנה אישור להשתמש במוזיקה שלה. סוויפט הסכימה והיא הופיעה עם השיר "Crazier" בסרט, בנוסף היא כתבה שירים לסרט עם להקת בויז לייק גירלז ומרטין ג'ונסון. בריאיון לערוץ MTV, ג'ונסון תיאר את העבודה עם סוויפט כמדהימה. הוא אמר שהיא אחת מהכותבות המוכשרות שעבד איתן, ושבשביל נערה כל כך צעירה, היא מאוד יצירתית ומוקפדת.
השיר משמש כשיר הסיום של הסרט, כאשר סיירוס מבצעת אותו בתור האנה מונטנה על הבמה במופע גיוס כספים כדי להציל את עיר הולדתה. בסצנה של השיר הופיעו יותר מ-2,000 ניצבים.
קליפ

קליפ לקידום השיר צולם במהלך הסרט. הקליפ מתחיל כשסיירוס והרקדנים שלה מופיעים על במה. סיירוס לבושה כמו האנה מונטנה בחליפה עסקית. כשסיירוס התחילה לשיר, היא והרקדנים עשו כוריאוגרפיה מורכבת. לאחר מכן משולבים קטעים מתוך הסרט, ביניהם הורדת הפאה של האנה והפגישה של מיילי עם טארביס ברודי, אהובה בסרט ששיחק לוקאס טיל. באמצע הקליפ, סיירוס והרקדנים יוצאים מהבמה דרך דלת אחורית וחוזרים עם בגדים מערביים. ככל שהקליפ מתקדם, רואים שמיילי מתעוררת ומבינה שהכל היה פשוט חלום.
ראו גם

האנה מונטנה: הסרט
Crazier
ספרטה (מיתולוגיה)

| --- | --- |

ספרטה ואביה אורוטס
 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  אורוטס 
 אם:  קלטי 
 בן או בת זוג:  לאקדיימון 
 צאצאים:  אורידיקה, קלאודיקה, אמיקלס 
 
ספרטה (ביוונית עתיקה:  Σπάρτη) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית. על שמה קרויה העיר ספרטה.
היא הייתה בתו של אורוטס בנו של מילס, שהיה המלך של לאקוניה. היא נישאה ללאקדיימון, בנם של זאוס וטייגטה. כשמת אורוטס ירש לאקדיימון את ממלכתו, הוא ייסד עיר וקרא לה ספרטה על שם אשתו. היא ילדה לו שני בנים, אמיקלס שירש את המלוכה, ואורידיקה שנישאה לאקריסיוס וילדה לו את דנאה שילדה את פרסאוס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קשרי דם: הווסת ומקורות התרבות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  כריס נייט (Chris Knight)
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  תאוריה אנתרופולוגית
 הוצאה
 הוצאה:  אוניברסיטת ייל
 תאריך הוצאה:  1991
 מספר עמודים:  581
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0300049110
קשרי דם: הווסת ומקורות התרבות (באנגלית: Blood Relations: Menstruation and the origins of culture) הוא ספר שפורסם באנגלית בשנת 1991 על ידי האנתרופולוג הבריטי והפעיל הפוליטי, הפרופסור כריס נייט (Chris Knight) (אנ').
בספרו נייט פורס תאוריה חדשה על התפתחות האנושות. תאוריה שנויה במחלוקת זו, מציעה הקבלה בין המודל של מרקס ואנגלס, המתאר מאבק בין-מעמדי של עובדים כנגד בעלי ההון, לבין האבולוציה אנושית, שמבוססת על מאבקן של נשים כנגד הגברים. הוא טוען שהתאגדות נשית דרשה מהזכרים לקחת חלק באיתור ובאספקת המזון עבור הַצאצאים, באמצעות שביתת מין וסנכרון מחזורי הווסת. הווסת הנשית שימשה ונתפסה ככוח בידי הנשים להכתבת תנאי הרבייה והיחסים החברתיים. במשך הזמן התפתחו תבניות אלו ומנהגי טאבו שנוצרו מהן היוו הבסיס לתרבות האנושית.
חדשנותו של נייט בכך שהוא טוען שהשפה האנושית, הדת והתרבות הופיעו לא רק באמצעות תהליך אבולוציוני-דרוויניסטי הדרגתי, אלא בתהליך ששיאו "מהפכה אנושית". הוא טוען שגנים אינם הגורמים היחידים שחוללו את האבולוציה האנושית, ושלממים יש חלק משמעותי בהשפעה עליה ובהופעתה של התרבות.
נייט מתנגד לגישה הסוציוביולוגית, וטוען שאינה מצליחה להסביר בצורה מספקת את ההתפתחות האנושית. נוסף על כך הוא מבקר בחריפות את האנתרופולוגיה הפונקציונליסטית.
עיקרי התאוריה

תרבות סמלית מכילה רמות רחבות מאוד של פעולות מסונכרנות של שיתוף פעולה. היא דורשת השתתפות אנושית בעולם של משמעויות משותפות (חברתיות, מיניות, פוליטיות, טכנולוגיות, מתודולוגיות ופולחניות).
שפה היא אוסף ייצוגי של סמלים מוסכמים, שבזכותם ניתן לקיים מכנים משותפים, מֵעֶבר לדמיון גנטי (מנהגים, רעיונות, מיתוסים וכדומה). בניגוד לצורות תקשורת אחרות בטבע, השפה האנושית איננה מבוססת על מחוות חיצוניות מוגזמות, אלא על ההסכמה הגורפת לייחס לסמלים מסוימים משמעות ספציפית.
ריצ'רד דוקינס קבע בספרו "הגן האנוכיי" (1976) כי בטבע מתקיימת תחרות על מזון ורבייה, בין בני אותו הזן. כל עוד קיימת תחרות היא מהווה מכשול להתקיימותם של אמון, שיתוף פעולה, חוזים, חוקים והסכמים. הסולידריות החברתית היא מרכיב שמבחין בין האדם לבין בעלי החיים ומהַווה, יחד עם היכולת לכונן ולאכוף הסכמים, מאפיין משמעותי לכל אורך ההיסטוריה האנושית, מתחילת התרבות.
בחברות לקטים ציידים בשונה מעולם החי והצומח, התחרות מרוסנת. דוגמאות לכך הם חובת ההתחלקות בציד, והטאבו על גילוי עריות. שני דפוסים אלה הם אוניברסליים בין כל חברות הציידים-לקטים, לאורך כל התקופות.
האמון, שהוא הבסיס ליצירת התרבות והשפה, נוצר באמצעות תהליך בו הפכו הומינואידים (קופי-האדם) לבני-אדם. תהליך זה מורכב מכמה שלבים:
הופעת בעיה משותפת ← היווצרות אינטרס משותף ← יצירת אמון (קואליציות) ← יצירת שפה ← יצירת תרבות
מערכת פוליטית, סולידריות ושפה

היכולת להסכים על חוקים "מלאכותיים" שיצרו שפה, מערכת שארות, טקסים, וטאבו על תחומים שונים מייחדים את האדם מהטבע. התנאי שמיסד את השימור של התבניות הממיוֺת המורכבות הללו, הוא כינונה של מערכת פוליטית, שאפשרה לייצר הסכמים, חוקים וחוזים - התשתית לכל מערכת אנושית (כלכלית, דתית וכו'). בשונה מעולם החי והצומח, לאדם יכולת לייצר תכנון המוני ורציונלי, ובאמצעות פעולה קולקטיבית לרסן את התחרות בין הפרטים בטווח הקרוב לטובת האינטרסים הקולקטיביים של החברה בטווח הארוך. אלו מתאפשרים הודות לסולידריות, שהיוותה מרכיב משמעותי מראשית ההיסטוריה האנושית ולאורכה.
השימוש בשפה מתאפשר בזכות תנאים פיזיים-גנטיים, של אזורי דיבור במוח, אך לא רק. המערכת השפתית היא מערכת חוקים של יחסים מוסכמים בין מה שהמשתתפים אומרים או שומעים ומה שהם אמורים, כתוצאה מכך, לעשות. לכן מבנה חברתי וחוזה חברתי, הכולל כיבוד חוקים, הם הכרחיים להתפתחות ולקיום של השפה.
ללא השפה האנושית לא תיתכן תרבות, אך השפה האנושית תלויה לחלוטין בשאר התרבות, ואין לה פונקציה בלעדיה. כדי שתתאפשר שפה צריך להיות שלב עמוק, קודם לשפה של הבנה הדדית מובנית ביחס לדברים החשובים ביותר, ותמיכה ואשרור של כל הסכם ברמה השטחית של שימוש דל בשפה.
בעיה משותפת

טרם האנושות, נקבות ההומינואידים חלקו בעיה משותפת. מקבץ זכרים שלטו באופן מונופוליסטי על קבוצת הנקבות בקהילה מסוימת. זכרי האלפא היו עסוקים בהפריית הנקבות במטרה להמשיך את זרעם, כחלק מהתחרות על הרבייה. כדי להבטיח זאת השקיעו מאמצים בהפגנת כוח ובקרבות, והיו מנועים מתנועה כי התמקדו בשמירה על "רכושן"- הנקבות. לכן הם לא סייעו בדאגה לצאצאים, למזון ולציד. הנקבות התמודדו עם מעמסה כבדה של טיפול בצאצא, ונותרו אוחזות בתפקיד ליקוט המזון עבורן ועבור צאצאיהן התלותיים. בו בזמן נותרה קבוצה של זכרים מנודים ללא סיפוק צורכי המין שלהם, בעודם יכולים לנוע בחופשיות ולכן מחזיקים בעמדה הפריווילגית של מציאת מקורות מזון.
אינטרס משותף

על רקע מעמסת הטיפול בצאצאים, החלו להיווצר קבוצת אינטרס של נקבות שמטרתן לקעקע את הדומיננטיות של זכרי האלפא וליצור מצב בו ההבדל בין הזכרים הוא מינימלי, כך שיסייעו בהשגת מזון. מטרתן הייתה לשבור את המבנה החברתי הקיים. אם הנקבות יגיעו לייחום סימולטאנית, הזכר השליט לא יוכל לעמוד בדרישה לספק את כולן, ויאבד את המונופול שלו לטובת זכרים מתחרים. באמצעות לחצים על מאפיינים מיניים כמו תזמון תקופת הייחום, יוכלו הנקבות להבטיח את הסיוע הנדרש מהזכרים.
יצירת אמון וקואליציות

מתוך התנגדות לניצולן המיני-רבייתי, נקבות ההומינואידים כוננו בצורה סולידרית סדר שוויוני חדש. הן שמו קץ למצב בו הן צריכות לשאת בכל נטל העבודה, והכריחו לראשונה את בני המין השני לעזור בטיפול בצאצאים. הן עשו זאת באמצעות העברת בעלי אינטרס לשינוי מהמעמד השליט (הזכרים המנודים שהפסידו בקרב על הנקבות), ל"צד" שלהן. הנקבות "הדיחו" את זכרי האלפא, והיו צריכות להסתמך על הסולידריות-המגדרית שלהן כדי למנוע מזכר חדש לכבוש את מקומו של הזכר הקודם.
באמצעות שביתת מין מאורגנת, לקחו הנקבות שליטה על "אמצעי הייצור" של עצמן (מערכת הרבייה שלהן) ודרשו מהזכרים לעסוק בציד. את שביתות המין המאורגנות הן הובילו באמצעות סנכרון מחזורי הווסת שלהן (באופן ביולוגי וסימבולי). המחזור הובנה מבחינה תרבותית כמקור לכוח טקסי בקרב הנקבות. כל זכר שניסה להשיג מין מבלי שהצטרף לחבריו לציד, זכה לסירוב - "אין בשר, אין מין!". נקבה לא הייתה רשאית להציע עצמה לזכר בכל עת בה היא חפצה.
על ידי הצנעת הביוץ (הבולט מאוד בקרב נקבת השימפנזה שמפיצה ריחות, ושאחוריה מתנפחים ומאדימים בתקופת הייחום), הצליחו הנקבות למנוע מזכר האלפא, ששולט באמצעות שמירתו על הנקבה המיוחמת, להבחין איזו מהנקבות נמצאת בייחום. נוסף על-כך החלו לסנכרן את מחזורי הביוץ שלהן זו עם זו, וכך פחתה גם התחרות המינית ביניהן. כדי לשמור על פרטנר קבוע הן ויתרו על הסממנים המיניים, עד אשר הסתירו לחלוטין את זמן הביוץ והרחיבו את תקופת הזמינות המינית (האפשרות לקיים יחסי מין), כפי שמתרחש אצל נקבות האדם. רעיון זה מסתמך על אבחנתו של Paul Turk, המסביר כי נשים הפכו באופן סיסטמטי לקואליציות מופרדות, שסנכרנו את מחזורי הביוץ שלהן זו עם זו.
ההתפתחות אותה מתאר נייט נותנת הסבר לשליטה העצמית, המודעות העצמית והבושה בנוגע ליחסי מין, אשר חוצות תרבויות ושאינן מאפיינות את עולם החיות והקופים כלל. נשים כפו את ה"צניעות" הזו על עצמן כתנאי לסולידריות ולכוח שלהן. נוסף על כך נהוג, בחברות ציידים-לקטים, להינזר ממין לפני ציד (כמנהג שמבטיח הצלחה בציד), וישנם מיתוסים הקושרים בין דם האישה לדם של חיות הציד.
בסופו של תהליך, נוצרה התנהלות חברתית, המבוססת על אמון, בה קיים זמן המוקדש לציד וזמן המוקדש למין. הווסת הבולטת לעין, הייתה הסימן לפוריותן של הנקבות והזינה את האינטרס הזכרי להישאר בסביבה ולסייע בציד. את שביתת הסקס במהלך הווסת היה צריך לארגן יחד לתוך קצב מסונכרן. כדי להסדיר זאת, נשים נעזרו בירח כשעון טבעי. גברים נעזרו גם הם בירח שסימן מתי תקופת הציד מתחילה ונגמרת.
מהפכה ויצירתה של התרבות

בתהליך המתואר של יצירת הקואליציות היו נקבות ההומינואידים סוכנות אקטיביות אשר הובילו את השינוי במערכת הרבייה שלהן. הן דחו את מערכת זכרי האלפא או כאלה שדמו לה, בהתנגדותן ל"בזבוז" של הפוטנציאל הגלום בזכרים הלא מזווגים. סנכרון מחזורי הווסת דרש מקבוצת הנשים סובלנות, סולידריות ומודעות שהיוו את התנאים הפוליטיים-מיניים הדרושים לאבולוציה של ממים עד לנקודת המהפכה.
נייט מתאר בספרו, תוך התבססות על עדויות ארכאולוגיות כמו ציורי קיר, כי במגוון תרבויות התקיימו טקסים המאדירים את הווסת. לטענתו, לטקסים אלו תפקיד משמעותי במעבר אל השלב התרבותי. מעבר זה מאופיין במיומנויות תקשורתיות מפותחות, אלימות מופחתת סביב הזיווג, קואליציות חזקות ומתמשכות, מודעות לזמן, דימום וסתי חזק ובולט לעין, אכילת בשר מבושל ומערכת סימבולית ממוקדת בדם (למשל, חתימה על חוזים באמצעות דם). בעקבות המהפכה הופיע מבנה חברתי של שבטים, שארוּת מטריליניאלית, ומסורות של טקסים ומיתוסים.
במסגרת חברתית שנוצרה, בכל פעם שנקבות יצאו לשביתת המין שלהן הן כללו גם את צאצאיהן בגבולות הקואליציה, אך הוציאו את בני-הזוג המיניים שלהן. לכן נוצרו לפחות שתי קואליציות בכל אזור מאויש. היחסים הזוגיים אופיינו באקסוגמיה, כך שהפרטנר לנישואין היה משבט אחר. מערכת השארות הייתה מטריליניאלית, לכן זכויות הרכוש והסמכות של הזכר היו בשבט של אמא שלו וכלפי אחיותיו וילדיהן. אלה לא חוקים שנחקקו באופן מסודר דרך חוזים שנבנו, אלא כאלה שנוצרו מדינמיקת המחויבות שהושרשה מהלוגיקה של שביתת המין.
במהלך המהפכה האנושית דם הובנה כטאבו, כדבר שאין לחלל אותו. אם זכר היה עם דם עליו בזמן הווסת הוא היה נחשד כמפר שביתה. כיוון שאי אפשר להבדיל בין דם של חיה ניצודה לדם אישה, נדרשו הזכרים להתרחק מקרבת נשים בתקופה זו של שביתה וציד. כתוצאה מכך בשר חי נחשב כטמא בתוך תחומי המחנה. כשם שנשים היו אסורות בזמן הווסת שלהן, כך נאסר הבשר כל עוד לא בושל. יתרה מכך, הצלחה בציד נתלתה באיסור על מין בתקופה זו.
נייט מייחס לַחובה על הצייד לחלוק בבשר שאותו הוא צד ("the hunter's own kill taboo") ולאקסוגמיה והטאבו על גילוי עריות תפקיד מפתח בהיווצרות התרבות. הוא מסביר בספרו כי שני איסורים אלה השתנו לאורך השנים, אך מתאר מסורות קשורות, שככל הנראה נבעו מהם.
ניכוס הכוח הנשי לידי הגברים

הווסת הובנתה מבחינה תרבותית כמקור לכוח בקרב נשים. גברים רצו לנכס לעצמם כוח זה, ואכן עשו זאת באמצעות שבירת האחדות הנשית על ידי בידוד הנשים לתקופות הווסת, הבניית הווסת כאובייקט טמא ומסוכן, ושבירת סנכרון המחזורים שלהן.
הגברים יצרו דפוס של דימום מאיברי המין שלהם באמצעות טקסי מילה וחיתוכם. קבוצות של גברים סנכרנו את "מחזורי הווסת" שלהם, שמרו מרחק מנשים, וכך שמרו על גבולות השליטה התרבותית. כתוצאה מניכוס הכוח הגברי והדרת הנשים, באמצעים כמו מיתוסים (לדוגמה מיתוס "נחש הקשת"), נשים החלו לפחד מעצמת הדם של עצמן ולהתנכר למערכת הרבייה שלהן. הושפעו מכך הלך הרוח של הטקסים, הפוליטיקה והשארות, היחסים בין המינים, בין הדורות ובין הפרטים בתוך הקבוצה המגדרית.
ראו גם

אנתרופולוגיה תרבותית
קרל מרקס
פרידריך אנגלס
לקריאה נוספת

פרידריך אנגלס וקרל מרקס, המניפסט הקומוניסטי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1974
קלוד לוי שראוס, מיתולוגיות, חלק ראשון: הנא והמבושל, תרגום: יותם ראובני, הוצאת נמרוד, תל אביב, 2004
ריצ'רד דוקינס, הגן האנוכיי, תרגום: עמנואל לוטם, הוצאת דביר, 1991
Camilla Power and Chris Knight. The evolution of culture: An interdisciplinary view, Rutgers University Press, 1999. ISBN 0-7486-1076-6.
Chris Knight and Michael Studdert-Kennedy. The Evolutionary Emergence of Language: Social function and the origins of linguistic form, Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-78157-4.
Donna Haraway, Primate Visions: Gender, Race, and Nature in the World of Modern Science, Routledge: New York and London, 1989. ISBN 978-0-415-90294-6
Marshall Sahlins, The Original Affluent Society, 1972
Frederick Engels, The Origin of the Family, Private Property and the State, 1884
הערות שוליים

↑  retrieved 10.2.2016 from: http://www.chrisknight.co.uk
↑  Linda A. Krikos, and Cindy Ingold. Women's studies: A recommended bibliography. Libraries unlimited, 2004. pp. 108 דוגמה לביקורת על התאוריה של נייט: Chris Harman. Blood Simple. 1992, retrieved 24.2.2016 from: https://www.marxists.org/archive/harman/1992/xx/bloodsimple.html
↑  Chris Knight. Blood relations: Menstruation and the origins of culture. Yale University Press, 2013. pp. 3-4,20-21,24-26
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 31,36-37
↑  retrieved 10.2.2016 from: http://www.chrisknight.co.uk
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 10-11
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 3,8,11,31-34,45-46
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 4
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 16-18
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 13-14
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 14-15
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 13-14
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 31
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 14-16
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 13-15
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 16-17
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 18
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 24-25
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 20
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 24-25
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 25,36-37,45-47
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 19-20
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 25-26,39
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 20
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 37-38
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 20-21
↑  עדות נוספת עליה מצביע נייט הוא שיירים של אבן האוכרה האדומה שאותרו בחפירות ארכאולוגיות שונות הרחק ממקור הִמַצאה, ולהערכתו שימשו לטובת צביעת הגוף בטקסים אלה Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 444-448
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 333
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 282
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 529
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 21-22,26-29,47,529
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 28
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 38-39,41
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 30-31
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 41,451-452
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 41-48
↑  Blood relations: Menstruation and the origins of culture. pp. 36-37,41-42
גיבתון גמדי

| גיבתון גמדי |
| --- | --- |
 גיבתון גמדי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: גיבתוניים
סוג:: גיבתון
מין:: גיבתון גמדי
שם מדעי
 Emberiza pusilla ‏פאלאס, 1776
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של גיבתון גמדי   מקייץ   חורף

גיבתון גמדי (שם מדעי: Emberiza pusilla) הוא מין של ציפור שיר השייך למשפחת הגיבתוניים.
בישראל חולף וחורף נדיר למדי, אך נראה שחלה עלייה קלה בתצפיות בשנים 2010-2020. נצפה לרוב בין אוקטובר לסוף דצמבר ולעיתים נדירות יותר גם בפברואר-מרץ.