stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עומר יאגי
פרסים והוקרה

פרס לכימיה של מצב מוצק, מטעם החברה האמריקאית לכימיה וחברת אקסון (1998)
מדליית סאקוני, מטעם החברה האיטלקית לכימיה (2004)
פרס מטעם המחלקה לתוכנית האנרגיה המימנית (2007)
מדליית החברה לחקר חומרים (2007)
פרס ניוקומב קליבלנד, מטעם החברה האמריקאית לקידום המדע (2007)
המדליה לכימיה של חומרים, מטעם החברה האמריקאית לכימיה (2009)
פרס איזט-כריסטנסן הבינלאומי (2009)
פרס יובל המאה של החברה המלכותית לכימיה (2010)
פרס סין לננו (2013)
הפרס הבינלאומי על שם המלך פייסל (2015)
פרס מוסטפא לננו-מדע ולננוטכנולוגיה (2015)
פרס אקדמיית TÜBA למדע בסיסי ולהנדסה (2016)
הפרס לזכר ספירס, מטעם החברה המלכותית לכימיה (2017)
פרס ההצטיינות הראשון במעלה, מטעם המלך עבדאללה השני (2017)
הפרס הבינלאומי לכימיה קואורדינטיבית, מטעם החברה היפנית (2017)
מדליית באילר לכימיה אי-אורגנית (2017)
פרס כווית למדע בסיסי (2017)
הפרס העולמי על שם אלברט איינשטיין למדע, מטעם מועצת התרבות העולמית (2017)
פרס קרן BBVA לפריצת גבולות הידע במדע בסיסי (2018)
פרס וולף לכימיה (2018)
הפרס הבינלאומי למים על שם הנסיך סולטן בן עבדול-עזיז (2018)
פרס אֶני (2018)
פרס גרגורי אמינוף, מטעם האקדמיה המלכותית השוודית למדעים (2019)
מדליית MBR להצטיינות מדעית של איחוד האמירויות הערביות (2019)
פרס למחקר ננו (2019)
מדליית אוגוסט-וילהלם-פון-הופמן-דנקמינזה, מטם החברה הגרמנית לכימיה (2020)
פרס למים בני-קיימא, מטעם החברה המלכותית לכימיה (2020)
פרס טאנג לפיתוח בר-קיימא (2024)
המטבח הרוסי

בול רוסי בו מוצגים מעדני המטבח הרוסי: בליני, קוויאר, דבש, תה בסמובר וכעכי בובליקי
המטבח הרוסי המסורתי הוא עשיר ומגוון, מכיוון שרוסיה משתרעת על שטח רחב ובו תרבויות רבות. מורשת האיכרים והאוכלוסייה הכפרית ברוסיה יצרה מסורת של מאכלי דגים, בשר חזיר, בשר עוף, קוויאר, פטריות, פירות יער ודבש. גידולי שיפון, חיטה, שעורה ודוחן סיפקו את חומרי הגלם ללחמים, לביבות, פשטידות, דייסות וכן משקאות אלכוהוליים. בחודשי החורף הקרים צרכו מרקים, נזידים, וכן דגים ובשרים משומרים. מזון זה נצרך גם כיום על ידי רוב תושבי רוסיה.
אצולת רוסיה מהמאה ה-16 עד למאה ה-18 יצרה תרבות קולינרית מעודנת, בהשפעת השפים הגדולים של אירופה בתקופה זו. כיום, המטבח הרוסי המודרני משלב באופן יצירתי מנות מעודנות עם מנות רוסיות מסורתיות.
מרקים

ארוחה מסורתית במטבח הרוסי מתחילה ממרק, המוגש כמנה ראשונה. ניתן לציין מספר מרקים מסורתיים רוסיים:
אוחה, שהוא מרק דגים.
רסולניק, שהוא מרק על בסיס ציר עוף מלפפון חמוץ ואורז.
סוליאנקה, שהוא מרק על בסיס ציר בקר או עוף עם נקניקיות, זיתים ומלפפון חמוץ.
אוקרושקה, שהוא מרק קר המבוסס על קוואס, נקניק כגון דוקטורסקיה, תפוחי אדמה ומלפפון. מוגש לעיתים עם שמנת חמוצה.
שצ'י, שהוא מרק כרוב, עגבניות וגזר. מלווה בשמנת חמוצה.
בנוסף, המטבח הרוסי כולל מרקים המושאלים ממטבחים שכנים. הנפוצים ביניהם:
בורש, מהמטבח האוקראיני
חרצ'ו, מהמטבח הגאורגי
דייסה

דייסה היא אחת המנות החשובות במטבח הרוסי המסורתי. את הדייסות מכינים ממגוון הדגנים הגדלים ברוסיה, בעיקר כוסמת, דוחן, סולת, שיבולת-שועל, שעורה ואורז.
בדרך כלל מבשלים את הדגן עם חלב וסוכר, ומגישים לארוחת בוקר.
דייסות מלוחות משמשות בסיס לחלק מהמנות העיקריות.
סלטים

מספר סלטים מאפיינים את המטבח הרוסי, בהם:
סלט אוליבייה דומה לסלט "תפוחי אדמה" המוכר יותר בקרב ישראלים
שוּבַּה או בשמו המלא סילוטקה פאד שובוי ( селедка под шубой) בתרגום חופשי: "דג מלוח מתחת למעיל פרווה", סלט הרינג וירקות מבושלים
סלט בשם "וינגרט" ובו סלק מבושל, תפוחי אדמה, גזר, מלפפונים חמוצים, בצל, אפונה, ברוטב וינגרט. נחשב למאכל חגיגי.
סלט קרבי פאלצקי בתרגום סלט מקלות סרטן. מבוסס על בשר דג זהבון עם ביצים תירס ומיונז.
סלט באלצ'קה בתרגום סלט סנאי. סלט גבינות במיונז
מנות עיקריות > בשר

במטבח הרוסי מקובלות מספר שיטות עיקריות להכנת בשר:
חתיכת בשר בקר גדולה המבושלת בתוך מרק או בדייסה. חתיכה זו מוגשת כמנה עיקרית לאחר המרק. את השאריות מגישים למחרת כמנה קרה.
חלקי פנים כמו כבד ומעיים, מבושלים בכלי חרס יחד עם דגנים.
עוף שלם או מחולק, אפוי בתנור.
חתיכת בשר גדולה, אפויה בתנור.
כמו כן מקובלים נקניקיות, בשר צלוי ונזידים, אך הם פחות נפוצים.
יחד עם הבשר מקובל לבשל מרק או דייסה, ובהם לפת, גזר או פטריות, והוא מוגש לעיתים קרובות עם חמוצים כגון כרוב כבוש, תפוח עץ כבוש או חמוציות. לעיתים הבשר מוגש עם רוטב על בסיס שמנת חמוצה או חמאה.
בין מאכלי הבשר הנפוצים במטבח הרוסי נמנים פלמני, כופתאות וקציצות. במדינות ברית המועצות לשעבר כמו גאורגיה, ארמניה, אזרבייג'ן, ואוזבקיסטן, נפוצים גם שישליק וקבב.
מנות עיקריות > דגים

אורתודוקסיים רוסים נהגו לאכול דגים לעיתים קרובות, בדומה למנהג הקתולי של אכילת דגים במקום בשר בימי שישי. באזורי החוף נפוצים הסלמון והפורל, ובשאר אזורי רוסיה נפוצים דגי מים מתוקים, כמו קרפיון וזאבי נהרות. במטבח הרוסי שמור מקום של כבוד לדגים מלוחים, הנאכלים לעיתים קרובות כמתאבנים, או עם שתייה חריפה.
מנות עיקריות > מאכלי בצק

במטבח הרוסי מאכלי בצק רבים, על בסיס בצק שמרים או בצק פריך, שהידועים בהם הם:
פירושקי: מאפים קטנים מבצק שמרים, בדרך כלל במילוי בשר מבושל, בצל מטוגן וביצים קשות.
בליני: פנקייק דק מבלילת קמח ושמרים. בגלל צורתו העגולה המזכירה שמש, הוא נחשב למאכל חגיגי. הוא מוגש בדרך כלל עם חמאה, שמנת חמוצה, ריבה, פירות משומרים או קוויאר. בליני מהווים בסיס של תפריט ברשת המזון המהיר הרוסית טרמוק.
סירניקי: לביבות יוגורט מטוגנות, מוגשות עם שמנת חמוצה, ריבה, דבש או רסק תפוחים.
פלמני: כיסונים העשויים מציפוי דק של בצק ומגוון של מילויים שונים.
אולאדי - חביתיות קטנות.
מנות עיקריות > ירקות

במטבח הרוסי משתמשים בירקות הגדלים במזג אוויר קר, בעיקר כרוב ותפוח אדמה.
מקובל לכבוש כרוב, מלפפונים ועגבניות במי מלח, לשימוש בחורף. בעבר נהגו גם לכבוש תפוחים, אגסים ופירות יער. אלה שימשו כמקור לוויטמינים בתקופות שבהן פירות וירקות טריים לא היו זמינים.
משקאות

במטבח הרוסי משקאות מסורתיים רבים, בהם משקאות אלכוהוליים, משקאות קלים ושתייה חמה.
המשקאות האלכוהוליים המסורתיים הם בירה, וודקה ומספר סוגים של תמד, משקה על בסיס דבש מותסס. יין אינו נפוץ, אם כי בעבר הייתה תעשיית יין רוסית בהיקף קטן. במדינות ברית המועצות לשעבר כמו גאורגיה, ארמניה, אזרבייג'ן, ואוזבקיסטן מקובל לשתות יין מחוזק.
משקאות קלים הוכנו מפירות ודגנים מותססים, כמו הקוואס. לקוואס מוסיפים כיום פירות, צימוקים, עשבי תיבול או חומרי טעם. משקה מסורתי בשם מורס (морс) הוכן בעבר מפירות יער וסוכר, אך הוא לא נפוץ כיום.
שתייה חמה כללה באופן מסורתי משקה בשם סביטן (сбитень) שהוכן מתבלינים שבושלו במים חמים עם דבש או ריבה. במאה ה-19 ירדה קרנו והרוסים החלו לשתות קפה ותה. כיום התה הוא המשקה החם הנפוץ ביותר ברוסיה. לעיתים קרובות מכינים תה בסמובר.
קינוחים

המטבח הרוסי עשיר בעוגות שונות. לדוגמה, בין הקינוחים הנפוצים ניתן למנות את עוגת נפוליאון ועוגת מדוביק, שהם עוגת שכבות. עוגת קייב, סמנטיק (רו') ועוגת פרגה (רו') הם רק דוגמאות נפוצות לעוגות מוכרות.
בחג הפסחא נהוג להכין לחם מתוק הנקרא גם קוליץ'. בדרך כלל בתוכו נכללים פירות יבשים ולפעמים גם אגוזים. מעליו יש ציפוי מאבקת סוכר והוא מוקשט בסוכריות.
במטבח הרוסי מקובל לבשל לפתן או ריבה בשם ורניה (варенье), העשוי מתפוחים, אגסים, דובדבנים, תותים, שזיפים או פירות יער, לעיתים עם קינמון. משתמשים בו גם כתוספת לסירניקי וכממתיק לתה.
בנוסף ניתן לציין קינוחים כמו חלב ציפורים, "איריס" (שהוא סוג של טופי) ופחזניות שמצאו את דרכם למטבח הרוסי.
מרק שצ'י
דייסת כוסמת בחלב
שיפודי שישליק
מנת פירושקי במילוי בשר, פטריות ובצל
מנת פלמני בליווי שמנת חמוצה
"אשת הסוחר שותה תה", ציור של בוריס קוסטודייב, 1923
ריבת אפרסקים "ורניה"
אורי כהן (רב)

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1939 (בן 85)
 השכלה:  ישיבת כרם ביבנה  ישיבת מרכז הרב 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  מייסד וראש בית מדרש מר"ץ
 צאצאים:  הרב אלישמע כהן
 חותנים:  פינחס קהתי
 
 תפקידים נוספים:  מרבני ישיבת כרם ביבנה
 
הרב יצחק אורי כהן (נולד ב-25 בפברואר 1939) הוא רב ציוני דתי, מייסד וראש בית מדרש מר"ץ. לשעבר מרבני ישיבת כרם ביבנה.
ביוגרפיה

נולד לאלכסנדר כהן, מהנדס העיר בני ברק במשך 33 שנה ולקלרה-ברוריה, השני מתוך שלושה ילדים. לאחר שאמו קלרה נפטרה כשהיה צעיר, נשא אביו את שלי (לבית נורדהיים), אלמנה ניצולת השואה מהולנד עם ארבעה ילדים, ונולדו להם יחד עוד שלושה ילדים.
אביו היה אחיהם של השופט חיים הרמן כהן, של סגן ראש המוסד שלמה כהן-אברבנאל ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת, שנרצח בשואה.
סבו וילהלם-זאב (וילי) נישא למרים קרליבך (1886–1962), בתו של רבה של ליבק, שלמה קרליבך.
למד במסגרת החינוך "המזרחי" עד כתה ח'. לאחר מכן למד במשך כשנתיים בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה. שנה אחת למד בתיכון הדתי בבני ברק, ולאחר מכן בישיבת כרם ביבנה, שבמסגרתה התגייס לצה"ל באמצעות תוכנית "הסדר מרכז". לאחר שחרורו מהצבא, נשא לאשה בשנת תשכ"א את ליביה קהתי, בתו של הרב פנחס קהתי, והחל ללמוד בירושלים בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק ובמכון הרי פישל. לאחר שהוקם הכולל בישיבת כרם ביבנה נתבקש לשוב ליבנה ושם קיבל בשנת תשכ"ט סמיכת חכמים מהרב הראשי לישראל, הרב איסר יהודה אונטרמן ומרבנים נוספים.
בשנת תשכ"ט נתבקש על ידי ראש הישיבה, הרב חיים יעקב גולדוויכט, לשמש כר"מ בישיבה, ואחרי שנה להצטרף לצוות החינוכי של הכולל.
בראש חודש אלול תשל"ד הקים יחד עם הרב שבתי זליקוביץ' במבשרת ציון את בית מדרש מר"ץ, ומאז ועד היום עומד בראשותו. מטרת בית המדרש היא הכשרת מורים תלמידי חכמים, שיצאו בסיום הכשרתם ליישובי ספר ועיירות פיתוח. במהלך השנים הראשונות של בית המדרש היה לוקח את תלמידיו לשיעור קבוע אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק. בסוף שנות ה-80 הופיע תקופה קצרה בתוכנית הטלוויזיה "70 פנים", לצידו של אבשלום אליצור.
במשך השנים הכשיר למעלה מ-500 רבנים ומחנכים. כמו כן משמש כפוסק הלכה במבשרת ציון.
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
חבר באיחוד רבני תורת הארץ הטובה.
משפחתו

מתגורר במבשרת ציון. היה נשוי לליביה, בתו של הרב פנחס קהתי (נפטרה בכ"א בטבת ה'תשע"ח). באפריל 2019 נישא בשנית. בתו ברוריה נשואה לשר החינוך לשעבר הרב שי פירון. בנו, הרב אלישמע כהן, הוא ראש ישיבת חומש. אחיו, ידידיה כהן, היה מזכ"ל בני עקיבא.
הערות שוליים

↑  אורי דן, מהנדס העיר הלך למעצר, מעריב, 16 ביוני 1959; מהנדס עיריית בני-ברק זוכה מכל אשמות השוחד שיוחסו לו, למרחב, 25 בינואר 1962
↑  מיכל אבנור, יום הולדת לסבא של חמישים נכדים, מעריב, 15 באוקטובר 1982
1 2  אבנר אברהמי, שלי כהן, באתר הארץ, 6 בפברואר 2007
↑  פרסום נשואין, שערים, 14 באוקטובר 1960; אישים ומוסדות, הצופה, 23 באוקטובר 1960
↑  חיים פיקרש, דור חדש של רבנים, הצופה, 7 בפברואר 1969
↑  מתוך הספר 'משמיע ישועה', תולדות חייו של הרצי"ה קוק
↑  ירון לונדון יגיש "טוק שאו" על פרשת השבוע, מעריב, 7 בדצמבר 1989
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
↑  ערוץ 7, "שלושים" לרבנית לביה כהן, באתר ערוץ 7, 4 בפברואר 2018
↑  ישיבת חומש - ישיבת קבע, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309830305171  VIAF: 97549572   WorldCat (עם VIAF): 97549572
גירוש מחבלים ומשפחותיהם

גירוש מחבלים הוא פעולת ענישה והרתעה כלפי מחבלים שביצעו פיגוע טרור נגד ישראלים. ב-2023 אושר חוק גירוש מחבלים, לפיו תתאפשר שלילת אזרחות ישראלית או רישיון לישיבת קבע בישראל ממחבלים שהורשעו ומקבלים תגמול מהרשות הפלסטינית על מעשה הטרור שלהם.
גירוש משפחות המחבלים הוא שיטה מוצעת להרתעת מחבלים פלסטינים מביצוע פיגועים. הצעה זו הועלתה פעמים אחדות כהצעת חוק בישראל, וב-7 בנובמבר 2024 אושר החוק במליאת הכנסת. על פי חוות הדעת של היועצים המשפטיים לממשלה אליקים רובינשטיין ואביחי מנדלבליט נוהל של גירוש לחו"ל נוגד את אמנת ז'נבה והמשפט הבינלאומי. להבדיל מהצעה זאת, תיחום מגורים שלא מחוץ למדינה, עשוי להיות כלול במסגרת החוקית של סעיף 78 של האמנה.
גירוש מול תיחום מגורים

קיימות שתי דרכים שונות להרחקת אדם מביתו:
תיחום מגורים: העברתו בתוך השטח הנתון לתפיסה לוחמתית.
גירוש: העברתו מחוץ לשטח הנתון לתפיסה לוחמתית. גירוש נתפש כבלתי חוקי מבחינת המשפט הבינלאומי ואמנת ז'נבה.
גירוש מחבלים פלסטינים

בספטמבר 1970, לאחר אירועי "ספטמבר השחור", גורשו מחבלי אש"ף מירדן ללבנון. הגירוש ניתק את הפלסטינים ממגע עם הגבול הישראלי, והקשה עליהם להישען על ארצות ערב במלחמתם בישראל.
ב-1983, אחרי מלחמת לבנון הראשונה, גורשו 9,000 מחבלי אש"ף מלבנון, וראשיו התיישבו בתוניס.
ב-17 בדצמבר 1992 גירשה ישראל ללבנון 415 פעילי חמאס וג'יהאד אסלאמי. לגירוש ניתנה גושפנקא משפטית על ידי בית המשפט הגבוה לצדק. אולם בעקבות לחץ בינלאומי הותר למחבלים לחזור לאחר כשנתיים. באותה העת שלטה ישראל על רצועת הביטחון שבדרום לבנון.
בשנת 2011 גירשה ישראל את בכירי המשוחררים בעסקת שליט לטורקיה.
ב-2022 חתמה שרת הפנים איילת שקד על גירושו לצרפת של סלאח חמורי, מחבל החזית העממית לשחרור פלסטין, אשר תכנן התנקשות ברב עובדיה יוסף.
במסגרת עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס (2025) גורשו חלק מהמחבלים שישראל שחררה למצרים ומשם יועדו למעבר וקליטה בטורקיה וקטר.
פסיקת בג"ץ

בשנת 2002 גורשו מספר בני משפחה של מחבלים שהורשעו מבתיהם ביהודה ושומרון לשטח רצועת עזה, ואחד מהם, כיפאח מחמד אחמד עג'ורי, הגיש עתירה לבג"ץ. בבג"ץ עג'ורי נקבעו מספר תנאים הכרחיים ל"תיחום מגורים". התנאי הראשון הוא שסכנה נשקפת מאותו אדם עצמו, והנחה שהגבלת תנועתו תסייע לסילוק סכנה זו. זאת בשל הפגיעה הקשה בכבוד האדם, חירותו וקניינו. תנאים נוספים הם שלמשפחה המועברת חייב להיות פוטנציאל פוגעני, המבוסס על ראיות לתמיכת המשפחה במעשי טרור, וכן נקבע שתיחום המגורים יכול להתבצע מאזור יהודה והשומרון לאזור חבל עזה, אך לא לאזור שאינו נתון לשליטתו של צבא ההגנה לישראל. בפסק הדין נקבע כי אין לנקוט בתיחום מקום מגורים מטעמי הרתעה כללית בלבד. עם זאת, הנשיא אהרון ברק קבע כי יש לראות באזור יהודה ושומרון ובאזור חבל עזה כאזור אחד. קביעה זו שימשה כתקדים "הלכת עג'ורי" בפסקי דין נוספים. למשל, בהסתמך עליו קבעה השופטת אסתר חיות בבג"ץ סלאמה, כי המפקד הצבאי באזור איננו מוגבל לשיקולים צבאיים בלבד. סוג השיקולים שהוא רשאי לשקול רחב יותר ועניינו בטעמי ביטחון, למשל הרתעת הרבים.
בג"ץ דחה שתי עתירות של בני משפחת המחבל בגין מסוכנותם וקיבל עתירה של אחד מהאחים, מאחר שמסוכנותו נפלה מרמת המסוכנות הנדרשת לתיחום מגורים.
גירוש מחבלים אזרחי ישראל או תושביה

ב-15 בפברואר 2023 אישרה הכנסת את "חוק גירוש מחבלים", לפיו תתאפשר שלילת אזרחות ישראלית או רישיון לישיבת קבע בישראל ממחבלים שהורשעו ומקבלים תגמול מהרשות הפלסטינית על מעשה הטרור שלהם.
השפעת הגירוש

גירוש מחבלים עשוי להפחית את הסיכוי לביצוע פיגועים, לפגוע בתשתית הארגונית של ארגוני הטרור ולהרתיע מצטרפים פוטנציאליים. אולם, במקרים מסוימים הגירוש דווקא מביא להתגברות הטרור. ב־1991 גורש אוסאמה בן-לאדן, מייסד ארגון אל-קאעדה מסעודיה מולדתו לסודאן, בין היתר בשל תמיכתו בארגוני טרור. דווקא בגלות העצים בן לאדן את כוחו. בסודאן פגש את איימן א-זוואהירי, מנהיג הג'יהאד האסלאמי המצרי, ומי שעתיד להיות סגנו. בלחץ אמריקאי גורש ב־1996 מסודאן.
גירוש משפחות מחבלים על ידי ישראל

ב-7 בנובמבר 2024 אושר בכנסת חוק גירוש משפחות מחבלים, לפיו אם נוכח שר הפנים שבן משפחה (מדרגה ראשונה) של מחבל עשה את אחד מהמעשים הבאים, הוא רשאי להורות בצו על גירוש אותו בן משפחה לשטח רצועת עזה, או ליעד גירוש אחר שיקבע בהתאם לנסיבות:
(1) הוא ידע או היה עליו לדעת מראש על תוכניתו של המחבל לבצע מעשה טרור ולא עשה את כל המאמצים הנדרשים כדי למנוע את עשייתו.
(2) הוא הביע תמיכה או הזדהות עם מעשה טרור או פרסם דברי שבח, אהדה או עידוד למעשה טרור או לארגון טרור.
ראו גם

גירוש פעילי החמאס ללבנון
הריסת בתי מחבלים
חוק קיזוז כספי טרור
לקריאה נוספת

אלעד גיל, יוגב תובל, ענבר לוי, מרדכי קרמניצר, יובל שני, אמצעים חריגים למאבק בטרור: מעצר מנהלי, הריסת בתים, גירוש ותיחום מגורים, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2010.
ישי שנרב, סיון חילאי, הכותרת - פודקאסט חדשות יומי: משמעות חוק גירוש מחבלים, באתר ynet, 5 בפברואר 2023
הערות שוליים

↑  אפרת וייס, היועץ המשפטי: אסור לגרש משפחות מתאבדים, באתר ynet, 27 ביוני 2002
1 2 3  אלעד גיל, יוגב תובל, ענבר לוי, מרדכי קרמניצר ויובל שני, אמצעים חריגים למאבק בטרור: מעצר מנהלי, הריסת בתים, גירוש ותיחום מגורים. עמ' 270, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2010.
1 2  פנינה שרביט ברוך וקרן אבירם, תיחום מקום מגורים של בני משפחות מחבלים - המסגרת המשפטית, מבט על, גיליון 813, 7 באפריל 2016, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
↑  נחום ברנע, דו קרב במסדרון, באתר ynet, 31 במרץ 2002
↑  תומאס פרידמן, מביירות לירושלים, עמ' 111.
היו זמנים, גירוש אש"ף, באתר ישראל היום, 21 באוגוסט 2016
↑  אליאור לוי, "האסים" ששוחררו בעסקת שליט, באתר ynet, 28 בספטמבר 2021
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, אחרי ששוחרר בעסקת שליט: גורש מישראל המחבל שתכנן לרצוח את הרב עובדיה יוסף, באתר וואלה, 18 בדצמבר 2022
↑  פצועים בתקיפות בעזה. מחבלים שגורשו תקועים במלון מצרי: "אף מדינה לא רוצה אותם", באתר ynet, 2 בפברואר 2025
↑  כיפאח מחמד-אחמד עג'ורי ואח' נ'מפקדת כוחות צה"ל בגדה המערבית ואח', באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 בספטמבר 2002
↑  החלטה בתיק בג"ץ 9586/03, באתר פסקדין.
↑  הצעת החוק לגירוש מחבלים עברה במליאה בקריאה שנייה ושלישית, באתר ynet, 15 בפברואר 2023
↑  יקי אדמקר‏, בקריאה שנייה ושלישית: הכנסת אישרה את חוק גירוש בני משפחות מחבלים, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2024
ראש ממשלת לבנון

| --- | --- |


נוואף סלאם
 איוש נוכחי:  נוואף סלאם
 תאריך כניסה לתפקיד:  בפועל - 13 בינואר 2025
 תחום שיפוט:  לבנון 
 מעון:  הסראי הגדול 
 ייסוד המשרה:  23 במאי 1926 
 איוש ראשון:  ריאד א-סולח
 www.pcm.gov.lb
 
הסראי הגדול, מעונו הרשמי של ראש ממשלת לבנון בביירות
ראש ממשלת לבנון הוא ראש הרשות המבצעת בשיטת הממשל הלבנונית. החוקה הלבנונית מקנה לממשלה שאותה מנהל ראש הממשלה את סמכויות השלטון הביצועיות, על אף שנשיא לבנון מוגדר בחוק כראש המדינה.
על פי האמנה הלאומית הלבנונית (1943), נושא משרת ראש הממשלה הוא מוסלמי סוני. בספטמבר 1955 כיהן פואד שהאב המארוני כראש הממשלה בפועל לאחר התפטרות נשיא לבנון בשארה אל-ח'ורי המארוני וראש הממשלה סאיב סלאם הסוני. בספטמבר 1988 פיזר נשיא לבנון אמין ג'ומאייל את ממשלת סלים אל-חוס ומינה במקומו את מישל עאון המארוני, עקב אי הבחרותו של נשיא חדש וחששו מהאי־ייצוגם של המארונים בממשלת לבנון. הממשלה חילופית לא הוכרה בידי סוריה, שהמשיכה לתמוך בממשלת אל-חוס.
לאחר הסכם טאיף ב־1989 חוזקו סמכויות ראש ממשלת לבנון על חשבון סמכויות נשיא לבנון.
משרד ראש הממשלה, הסראי הגדול, נמצא בביירות.
הערות שוליים

↑  שפי גבאי, מאתמול בלילה יש ללבנון שתי ממשלות, מעריב, 23 בספטמבר 1988
↑  Rabinovich, Itamar (1990). "Paralysis in Lebanon". Current History. 89 (544): 73–90. JSTOR 45316334.
גבעת המטוס

| --- | --- |

אנדרטה לטייס דן גבעון שמטוסו הופל במקום
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1991 
 קואורדינטות:  31°44′20″N 35°12′30″E﻿ / ﻿31.73889722°N 35.20830556°E﻿ / 31.73889722; 35.20830556
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) גבעת המטוס(למפת ירושלים רגילה) גבעת המטוס(למפת הרי ירושלים רגילה) גבעת המטוס(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גבעת המטוסhe
 
גבעת המטוס
גבעת המטוס היא גבעה בגובה 813 מטר מעל פני הים הנמצאת בדרום ירושלים, מדרום לקו הירוק, בין הר חומה וגילה לבין תלפיות מחד, ובין בית צפאפא וצור באהר מאידך. הגבעה נקראת על שם מטוס פוגה מגיסטר שנפל במקום ב-6 ביוני 1967, ביום השני לקרבות מלחמת ששת הימים וטייסו סגן דן גבעון נהרג.
במקום שרידים מתקופת בית שני. לאחר הכיבוש הירדני הקימו הירדנים במקום ביצורים ועמדות ירי, מהם ירו לעיתים על השכונות היהודיות הסמוכות תלפיות ובקעה.
ב-1991 הוקם במקום אתר קראוונים לעולי אתיופיה. שטח מתחם הקראוונים הוא כ-170 דונם. גבולות המתחם הם תלפיות בצפון, דרך חברון במזרח, גילה בדרום ובית צפאפא במערב.
משנת 2007, מקדמת עיריית ירושלים תוכנית להסיר את מתחם הקרוונים ולבנות שכונה במקומו. בגלל לחץ בינלאומי התוכניות הוקפאו שוב ושוב, אך בשנת 2020 קודמה תוכנית ויצא מכרז להקמת השכונה. בינואר 2021 הוכרזו הזוכים במכרז, ושנה לאחר מכן החלו העבודות בשטח.
היסטוריה > אתר קרוואנים

ב-1991 הוקם על הגבעה אתר קרוואנים במטרה לקלוט את גלי העלייה מאתיופיה במבצע משה ובמבצע שלמה וכן לפתור בעיות דיור נוספות. שטח מתחם הקראוונים הוא כ-170 דונם, ועליו הוקמו כ-400 קרוואנים, כשהכוונה הממשלתית הייתה שתוך שנתיים יעברו כולם למבני קבע. במהלך השנים שחלפו לא נבנו במקום מבנים, ורבים לקחו הלוואות וניסו את מזלם בשכונות ובערים אחרות.
ביולי 2014 עדיין היו מוצבים במקום כ-40 קרוואנים המאוכלסים על ידי אזרחים ישראלים שלא מהעדה האתיופית. במקום אין סיוע ממשלתי או עירוני, והשכונה לא נמצאת תחת חסותו של מינהל קהילתי או מתנ"ס כלשהו. היחידה הפועלת במקום היא קבוצת נוער המפעילה מועדונית ודואגת לפעילות חינוכית לילדי השכונה.
היסטוריה > תוכניות להקמת שכונת מגורים

במסגרת תוכניות הבנייה בירושלים בעקבות ביטול תוכנית ספדיה, מקדמת העירייה מאז שנת 2007 תוכנית לפינוי הקראוונים הנותרים במקום והקמת שכונה חדשה. בדצמבר 2012 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בירושלים תוכנית "גבעת המטוס א'" לבניית 2,610 יחידות דיור בשכונה, מתוכם כ-600 יחידות דיור לאוכלוסייה הערבית של בית צפאפא. תוכנית נוספת, "גבעת המטוס ד'" מדברת על הקמת מתחם מלונות לאורך דרך חברון ואזור תעסוקה ושירותים עירוניים לאורך כביש הרכבת.
התוכנית אושרה ב–2013 בוועדה המחוזית, אך קידומה עוכב. בתקופת ברק אובמה הביע ממשל ארצות הברית הביע מספר פעמים את התנגדותו להקמת השכונה בגבעת המטוס, בטענה שיצירת רצף ישראלי מהר חומה ועד לגילה, תנתק את מזרח ירושלים מבית לחם ותמנע רצף פלסטיני בין דרום יהודה ושומרון למזרח ירושלים. במהלך ממשלו של מחליפו של אובמה, דונלד טראמפ הוסרה ההתנגדות האמריקאית.
ב-20 בפברואר 2020 אישר ראש הממשלה, בנימין נתניהו, את הקמת השכונה. בטקס ההכרזה על הקמת השכונה השתתפו נתניהו וראש העיר ירושלים משה ליאון. בסוף שנת 2020 הודיעה חברת עמידר לכ-30 משפחות שנותרו בקרוואנים במקום שעליהן להתפנות לצורך עבודות הפיתוח, וכי לצורך כך תסייע להם בשכר דירה חלופית.
ב-15 בנובמבר 2020 פרסמה רשות מקרקעי ישראל מכרז לבניית 1,257 יחידות דיור בשטח. ב-20 בינואר 2021 הוכרזו הזוכים במכרזים לבניית 1,257 יחידות דיור בשכונה. הבנייה כוללת 670 דירות שישווקו לכלל הציבור, 468 דירות לזכאי משרד השיכון ו-36 דירות לזכאי הדיור הציבורי. שנה לאחר מכן החלו העבודות בשטח. כן פורסמו מכרזים נוספים ובסך הכל השכונה מיועדת לכלול מעל 2,500 יחידות דיור.
עתיקות

בגבעת המטוס קיימים מספר אתרים ארכאולוגיים ובהם: שרידי מבנים מתקופת בית שני, גת חצובה, כבשן סיד גדול, מערכת מערות תת-קרקעית שכללו שני תאים ובאחד מהם נתגלה שלד אדם כבול בשרשרות ברזל. קיימת תוכנית לשמר במקום גן ארכאולוגי פתוח.
האתר הארכאולוגי נפגע כתוצאה מבניית ביצורים ירדניים, בין מלחמת השחרור למלחמת ששת הימים.
במהלך חפירות הצלה שנערכו ב־2021 נחשפו מספר מחצבות, לצד חלקים מאמת המים העליונה, שעשרות מטרים ממנה נחשפו במדרונות המערביים והצפוניים של הגבעה.
בסמוך לאתר ניצבת אנדרטה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל.
הערות שוליים

↑  יאיר שלג, שני אתרי קרוואנים נוספים של עולי אתיופיה ייסגרו החודש, באתר הארץ, 15 באפריל 2002
↑   אור קשתי, רק עמידר ממשיכה לגבות שכר דירה, באתר הארץ, 11 ביולי 2014
↑  עקיבא אלדר, הוצגה להתנגדות הציבור: שכונה יהודית חדשה במזרח ירושלים, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2011
↑  ניר חסון, אושרה בניית 2,600 יחידות דיור בגבעת המטוס שמעבר לקו הירוק, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2012
↑  ברק רביד ויהונתן ליס, נתניהו מקדם את בנייתן של 600 יחידות דיור לפלסטינים בגבעת המטוס בירושלים, באתר הארץ, 4 ביולי 2016
 ניר חסון, הפרקליטות: הקפאת תוכנית בנייה לפלסטינים בגבעת המטוס - החלטה סודית של הדרג המדיני, באתר הארץ, 9 באפריל 2016
↑  ניר חסון, הוועדה המחוזית בי-ם אישרה מיזם תיירות מעבר לקו הירוק, באתר הארץ, 1 במאי 2012
↑  נדב שרגאי "גבעת המטוס – שכונה אסטרטגית; מהקפאה להפשרה" המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה 17 נובמבר 2020
↑  אחרי שנים רבות של הקפאה: אושרה הבנייה בגבעת המטוס, באתר mynetjerusalem.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  סולימאן מסוודה סולימאן מסוודה, יצא מכרז פומבי לבניית אלף יח"ד בגבעת המטוס, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בפברואר 2020
1 2  מאיה הורודניצאנו‏, תושבי גבעת המטוס נדרשו להתפנות בתוך שלושה חודשים: "נילחם שיתנו לנו בית פה", באתר וואלה, 23 בנובמבר 2020
↑  אמיתי גזית, נבחרו זוכים לבניית יותר מ-1,000 דירות בגבעת המטוס בירושלים, המדינה תגרוף כ-800 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 20 בינואר 2021
↑  קותי פונדמינסקי, מעל 2,560 יחידות דיור: שכונה חדשה בירושלים יוצאת לדרך, באתר mynet‏ ירושלים, 2 בינואר 2024
↑
↑  יחיאל זלינגר, חפירות במרחב ירושלים, חידושים בארכיאולוגיה של ירושלים וסביבותיה ט"ו, ירושלים, תשפ"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493938205171  VIAF: 316602074   WorldCat (עם VIAF): 316602074
דרך הביטחון

מפת דרך הביטחון שכונת התקווה-ראשון לציון
אנדרטה לפעולת פיצוץ בית אבו ג'בן
ה"מצודה" על דרך הביטחון
דרך הביטחון הייתה דרך שנסללה בפרוץ מלחמת העצמאות, ראשיתה בין שכונת עזרא לשכונת התקווה בתל אביב דרך מקוה ישראל לראשון לציון, חלקו המערבי של כביש 44 היום, על מנת לאגוף את שכונת אבו כביר, תל א-ריש והעיירות יאזור ובית דג'אן הערביות שתקפו בירי את משתמשי הדרך היהודים בכביש יפו-ירושלים בקרבת יפו. שימשה כמעבר בטוח גם את השיירות לירושלים ולמושבות הדרום בואכה נגב ביציאתן מתל אביב.