stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפיאורניים

| אפיאורניים |
| --- | --- |
 שלד של עוף הפיל וביצה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות קדומים חסרי שיניים
סדרה:: אפיאורנים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אפיאורניים
סוגים
 Aepyornis  Mullerornis  Vorombe
שם מדעי
 Aepyornithidae ‏בונפרטה, 1853

השוואה בין עוף הפיל (בסגול) לדינוזאורים וליען
אפיאורניים (שם מדעי: Aepyornithidae) היא משפחת עופות ענקי ממדים וחסרי יכולת תעופה שנכחדה הידועה גם כעופות הפיל. עופות הפיל התקיימו במדגסקר עד המאה ה-17. במשך שנים נחשב לגדול עופות הפיל המין Aepyornis maximus שהתנשא לגובה של יותר מ-3 מטרים ומשקלו הגיע לכ-400 ק"ג. עם זאת ב-2018 מין גדול בהרבה תואר, הוורומבי (Vorombe titan) שהגיע למשקל 783 ק"ג והיה הגדול שבכל העופות.
מקור השם "עוף הפיל" הוא מתיאורו של מרקו פולו את העוף כרוק ב-1298, אף שנראה שהוא התכוון לעוף דמוי עיט החזק דיו כדי "לאחוז בפיל עם טפריו".
מיון

במשפחת האפיאורניים היו 3 סוגים:
סוג אפיאורניס (Aepyornis )
מין Aepyornis gracilis
מין Aepyornis hildebrandti
מין Aepyornis maximus
מין Aepyornis medius
סוג מולרורניס (Mullerornis )
מין Mullerornis betsilei
מין Mullerornis agilis
מין Mullerornis rudis
סוג ומין יחיד וורומבי (Vorombe titan)
הכחדה

הכחדת עוף הפיל התקיימה מתחילת הרביעון עד סוף המאה ה-17, כאשר הוכחד על ידי האדם הלבן שהתיישב במדגסקר. אחת הסיבות שתרמו להכחדתם היה שימוש למאכל בביצים הגדולות שלהם שהיקפן מטר ואורכן יכול להגיע עד 34 ס"מ.
מערכת תופים

.
מערכת תופים מודרנית
1. תוף בס
 2. פלור טום/דוד 
3. תוף סְנֵר 
4. טם טמים 
5. היי האט 
6. קראש 
 7. רייד
 8. ספלאש
 9. צ'יינה
נגינה על תופים
מייק פורטנוי מתופף במערכת תופים, בהופעת להקת דרים תיאטר, 2008
מזוודה שאולתרה לתוף בס בכיכר טרפלגר, לונדון
מערכת התופים, בגרסתה המודרנית, היא מערכת כלי הקשה המהווה מכלול של תופים ומצילות שמשמשים בסוגי מוזיקה רבים. צורת המערכת המוכרת כיום מיוחסת לרוב למתופף הג'אז ג'ין קרופה.
מבנה המערכת

תוף סְנֵר (Snare) – תוף בעל צליל חד וחזק. פותח במקור כתוף למצעדים צבאיים. הצליל המיוחד מושג בזכות רשת מתכת המתוחה מתחת לעורו התחתון של התוף. בעבר היו משתמשים בחרוזים על-מנת להשיג את הצליל הזה.
טם טמים ('טוֹמים' Toms באנגלית) – קבוצה של תופים, שלהם צליל עמום, ארוך יחסית ועשיר בצלילים עיליים. במערכת תופים פשוטה יש שני טומים, הנבדלים זה מזה בגובה הצליל ובגודל (נקראים לרוב שמאל וימין, לפי מיקומם), ובנוסף ישנו טום הנקרא פלוֹר טום (משום שהוא מונח על הרצפה ולא "תלוי" מן המערכת), ולו צליל נמוך יותר. במערכת ג'אז יש לרוב רק טום אחד, ופלור. בז'אנרים שונים יש לעיתים במערכת תופים יותר משלושה טומים.
תוף בס (Bass Drum/Kick) – זהו התוף בעל הצליל הנמוך ביותר במערכת. על תוף הבס לא מכים עם הידיים באמצעות מקלות התיפוף, בניגוד לשאר התופים במערכת, אלא עם הרגל (בדרך כלל ימין) באמצעות דוושה קפיצית. בסגנונות מוזיקה מסוימים (בעיקר במטאל) מוסיפים פדאל נוסף לדפיקה על תוף הבס, תוסף כזה נקרא 'דאבל פדאל' או 'דאבל בס'. לעיתים מתופפים אף שמים במערכת שני תופי בס או יותר בצלילים שונים (גבוהים ונמוכים יותר או חדים ועמומים יותר) וזאת כדי ליצור בס עם צליל ייחודי. בבסיס רעיון זה עמד המתופף קית' מון שניגן בלהקת המי.
פלור טם/דוד (Floor Tom) – תוף העומד על שלוש רגליות, צלילו של הפלור נע בין צליל הבס לצלילי הטם טמים. הפלור הוא התוף הכי פחות מתוח. ישנם מתופפים רבים המשתמשים ביותר מפלור אחד.
רייד (Ride) – מצילה גדולה בדרך כלל, שלה צליל עדין או בהיר יחסית. הרייד נמצאת בצד המערכת והיא המצילה הגדולה ביותר במערכת, בדרך כלל.
קראש (Crash) – מצילה קטנה יותר מן הרייד, שלה צליל גס ועוצמתי ומכאן שמה. הקראש משמשת בעיקר לסיום פראזות בגלל הצליל המהיר שלה הדומה להתנפצות. בנוסף לקראש יש אפקט דרמטי חזק.
היי האט (Hi-Hat) – הֶתקֵן של שתי מצילות, האחת קעורה והשנייה קמורה, שאפשר לפתוח ולסגור אותן באמצעות דוושת רגל. כאשר ההיי האט נמצא במצב סגור הצליל המופק הוא דק וחד ואפשר לנגן עליו בעזרת מקלות, וכאשר הוא פתוח הצליל הוא גדול ודומיננטי. בג'אז משתמשים הרבה בצליל הסגירה של ההיי האט. במוזיקה פופולרית משמש בעיקר לנגינת שמיניות לאורך רוב השיר.
בנוסף יש מספר תופים ומצילות פחות נפוצים:
קאובל/פעמון הפרה (Cowbell) – קופסת פח המפיקה צליל מתכתי, נפוצה בעיקר במוזיקה לטינית ובמוזיקת רגאיי.
צ'יינה (China) – מצילה הנראית כאילו נתלית הפוכה, מקורה בגונג. צלילה אגרסיבי, חד ומלוכלך והשימוש בה הוא בעיקר במוזיקת הפרוגרסיב רוק, הפרוגרסיב מטאל ובאוונגרד.
ספלאש (Splash) – המצילה הקטנה ביותר במערכת, לה צליל גבוה וקטן. שימוש הספלאש נפוץ במוזיקת הרוק.
ישנם עשרות פעמונים, תופים ושאר כלי הקשה שנפוץ להוסיף למערכת ביניהם:
פלורים וטומים נוספים.
פעמוני מתכת – פעמונים דומים לקאובל, בגדלים שונים וצורות שונות. כל פעמון מפיק צליל שונה לחלוטין.
פעמוני פלסטיק – פעמוני פלסטיק הם פעמונים בעלי קול יותר חד, והם מתאימים יותר למוזיקה לטינית ופחות לראגיי. פעמוני פלסטיק לרוב באים בסטים של שניים או שלושה.
תופים אותנטיים – מתופפים רבים מוסיפים למערכת שלהם תופים אפריקאים.
רוטוטומים – משמשים בעיקר במטאל ופרוגרסיב רוק. תופים הדומים לטומים, חסרי מסגרת, טונאליים, וצלילם גבוה ודק.
שילובים של מצילות נפוצים גם כן, לדוגמה:
קראש-רייד
ספלאש צ'יינה
מבנה המערכת > דוגמאות לצלילים נפוצים

| Audio samples> מרכיב | Audio samples> תוכן | Audio samples> צליל (לשמיעה הקישו על החצים) |
| --- | --- | --- |
| סנר | Unmuffled snare drum |  |
| סנר | Muffled snare drum |  |
| סנר | Rim click (knock) on a snare |  |
| תוף בס | Muffled bass drum |  |
| טמים | 8-inch (20 cm) rack tom |  |
| טמים | 12-inch (30 cm) rack tom |  |
| טמים | Floor tom |  |
| הי-האט | Closed hi-hat |  |
Open hi-hat: 
Hi-hat being opened and closed by its foot pedal (chick): 
| קראש | Crash cymbal |  |
| רייד | Hit on the bow |  |
| רייד | Hit on the bell of the cymbal |  |
| רייד | Hit on the edge |  |
| ביט | A typical rock beat on hi-hat |  |
| ביט | Typical rock beat on ride cymbal |  |
חומר התוף

התופים במערכות הזולות בדרך כלל בנויים מעץ זול כגון צפצפה או מהגוני, בעוד שתופים יקרים יותר עשויים מעץ לבנה או מאדר שהם עצים חזקים יותר וצלילם נחשב נעים יותר.
ניתן למצוא גם תופים פחות קונבנציונליים, כמו אלה הבנויים מתערובת עצים או מפלסטיק.
תוף הסנר יכול להיות עשוי מחומר אחר משאר המערכת ופעמים רבות הוא עשוי מתכת.
לא רק סוג העץ קובע את צלילו ואיכותו של התוף. לעובי העץ משמעויות אקוסטיות רבות, גם לטפט שעליו. תופים איכותיים לרוב מחוברים למערכת בכמה שפחות מגע, כלומר דרך שלוש נקודות קטנות קרובות אחת לשנייה שמחוברות לזרוע. במערכות לא טובות יש צינור מתחת שחודר לתוך התוף.
על התוף מתוח עור, שעליו מכים. ישנם כמה סוגים של עורות שנותנים צלילים שונים וגם משפיעים על המקל, שפוגע בהם בצורה אחרת. עורות עשויים כיום מפלסטיק בעוד שבעבר היו עשויים מעור (ומכאן שמם). ישנם עורות שקופים, עורות לבנים, עורות כפולים, עורות עם שכבת שמן פנימית ועוד.
תופים אלקטרוניים

תופים אלקטרונים הם כלי הקשה אלקטרוני, הבנוי כמערכת תופים. הצליל איננו נוצר באמצעות ויברציה אקוסטית, כבמערכת תופים אקוסטית (רגילה), אלא על ידי חיישנים אלקטרוניים, המתרגמים את עוצמת המכה לצליל התוף או המצילה המתאימים. הצליל המושמע בתגובה בדרך כלל הוא צליל שנדגם ממערכת תופים אקוסטית. מערכת התופים האלקטרונית בנויה בדרך כלל כאוסף משטחי גומי, פלסטיק או רשת, עגולים בדרך כלל, הממוקמים בדומה למערכת תופים אקוסטית. תופים אלקטרוניים מיוצרים על ידי מספר חברות, כשהידועות ביניהן הן רולאנד וימאהה.
Aerodrums

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
Aerodrums הם תופים וירטואליים אשר פועלים על פי מחזירי אור ומצלמה. הרעיון ליצור את התופים האלה נבע מהקושי שבסחיבת התופים, והסרבול שבזה. התופים עובדים כך: ישנם שני מקלות מחזירי אור, ושני מחזירי אור שמלבישים על הרגליים. מחברים מצלמה ועליה מנורה שמאירה, למחשב. מפעילים את התוכנה הנדרשת, וכך מחזירי האור מחזירים את האור היוצא מן הנורה, המצלמה קולטת את זה, מעבירה למחשב והמחשב מוציא את הפלט. לתוכנה ניתן להוסיף ולהתקין תוכנה נוספת שמקנה שלושה ממדים לתופים בתוך המחשב. כדי להוריד את התוכנה הבסיסית נדרש קוד שאותו מקבלים בהזמינכם את החבילה של התופים. החיסרון העיקרי של התופים הללו, הוא שאין את התגובה של התוף למקלות כאשר מתופפים, דבר שמונע מהמתופף לבצע תרגילים מסוימים.
מערכת תופים אלקטרוניים
דרוביצקי יאר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק, אתר הנצחה, בית קברות, ישות טריטוריאלית-גאוגרפית אנושית 
 מיקום
 מיקום:  חרקיב 
 קואורדינטות:  49°55′59″N 36°26′24″E﻿ / ﻿49.933055555556°N 36.44°E﻿ / 49.933055555556; 36.44
 
  (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםדרוביצקי יאר(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםדרוביצקי יאר(למפת מחוז חרקיב רגילה) חרקיב לוזובה קופיאנסק איזיום צ'והוייב פרבומייסק סומי רוסיה לו. דונצק דניפרופטרובסק פולטבהדרוביצקי יאר(למפת מחוז חרקיב מוגדלת) חרקיב לוזובה קופיאנסק איזיום צ'והוייב פרבומייסק סומי רוסיה לו. דונצק דניפרופטרובסק פולטבהדרוביצקי יאר
 
שלט בכניסה לאתר הנצחה של דרוביצקי יאר
דרוביצקי יאר (באוקראינית: Дробицький Яр, ברוסית: Дробицкий Яр) הוא גיא הנמצא בקצה המזרחי של העיר חרקיב, שבו רצחו הנאצים כ-20,000 איש, רובם יהודים, בשנים 1941-1942.
מעשי הרצח

לפני הפלישה הנאצית לברית המועצות התגוררו בעיר חרקיב כ-135 אלף יהודים. עם התקרבות הצבא הגרמני לעיר, עזבו מרבית היהודים את חרקיב והתפנו מזרחה. לפי הערכות שונות, בעת כיבוש העיר ב-24 באוקטובר 1941, נותרו בה כ-11,000 יהודים.
ב-14 בדצמבר פרסם המושל הצבאי של העיר, גנרל פוטקמר, פקודה ליהודי העיר לעזוב את בתיהם ולהתייצב ליד המפעל לייצור טרקטורים בעיר. בקרבת המפעל נותרו צריפים זמניים, בהם התגוררו הפועלים שבנו את המפעל. במתחם הצריפים הוקם גטו ליהודי העיר. כל יום הוצאו מהגטו כ-200-300 יהודים. הם הובלו לדרוביצקי יאר ושם הוצאו להורג ביריות. כבר בתחילת פברואר 1942 חדל הגטו מלהתקיים – כל יושביו הוצאו להורג ביאר.
גם לאחר חיסול הגטו נמשכו מעשי הרצח בדרוביצקי יאר – הנאצים הרגו בו שבויי מלחמה סובייטים וחולים מבתי חולים פסיכיאטריים. לפי הערכת ההיסטוריונים הסובייטים, במהלך המלחמה נרצחו בדרוביצקי יאר 16-20 אלף בני אדם – יותר ממחצית מהנרצחים היו יהודים.
הנצחת זכר הנספים

בשנת 1954, לאחר מאבק ארוך, התירו השלטונות הסובייטים לחברי הקהילה היהודית להקים במקום לוח זיכרון. לפי דרישת השלטונות על הלוח נחרט כי הוא הוקם לזכר קורבנות הנאצים. אבל נאסר לציין כי רוב הנרצחים היו יהודים.
לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית החליטה עיריית חרקיב (בלחץ הקהילה היהודית) להקים במקום אתר הנצחה. בשנת 1994 התקיים טקס הנחת אבן פינה לאתר, בנוכחותם של ראש העיר וראשי הקהילה היהודית של חרקיב. עבודות לבניית האתר הופסקו בשנת 1995, בשל בעיות כספיות. העבודות התחדשו בשנת 2000. ב-13 בדצמבר 2002 הסתיים השלב הראשון בבניית האתר - הקמת אנדרטת הזיכרון הראשית ואנדרטה בצורת מנורה, לזכר היהודים שנרצחו במקום. באוגוסט 2005 הושלמה בניית האתר לאחר הקמת אולם זיכרון ובו לוחות עם שמות הנספים.
במרץ 2022 כלי תקשורת אוקראיניים דיווחו שאנדרטת המנורה ניזוקה במהלך הקרב על חרקיב במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
הערות שוליים

↑  נטע בר, דיווח באוקראינה: רוסיה החריבה אנדרטה לזכר השואה, באתר ישראל היום, 26 במרץ 2022
אנדרטה בצורת מנורה לזכר היהודים שנרצחו בדרוביצקי יאר
גסטרופרזיס

| --- | --- |

 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 תסמינים:  הקאה, רפלוקס קיבתי-ושטי, שלשול, עצירות, שובע, בחילה, כאב בטן, חוסר שליטה בצואה 
 טיפול:  מטוקלופראמיד  Pyloroplasty  Per-oral endoscopic myotomy  טוקסין הבוטולינום  ציסאפריד  Gastric electrical stimulation for gastroparesis improves nutritional parameters at short, intermediate, and long-term follow-up 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D018589
 סיווגים
 ICD-11:  DA41.00 
 
גסטרופרזיס, (גסטרו=קיבה, פרזיס=שיתוק חלקי), נקרא גם התרוקנות קיבה איטית או שיתוק קיבה, הוא מצב רפואי שבו יש שיתוק מוטורי חלקי או מלא של הקיבה. במצב זה המזון נשאר בקיבה לזמן רב מעבר לנורמה. אצל אנשים רגילים, הקיבה מתכווצת על מנת להעביר את המזון להמשך תהליך העיכול במעי הדק, והעצב התועה אחראי על התכווצויות אלו. גסטרופרזיס מתרחש כאשר העצב התועה נהרס או נפגע ושרירי הקיבה אינם מתפקדים כראוי. במקרה זה, המזון נע לאט במערכת העיכול, אם בכלל.
גורמים

גסטרופרזיס חולף יכול להתפתח כתוצאה ממחלות מסוגים שונים, מטיפולים שונים נגד סרטן, מתרופות שונות המשפיעות על תהליך העיכול, ומהרגלי אכילה לא מאוזנים.
לרוב, גסטרופרזיס נגרם על ידי המערכת האוטואימונית. לאנשים הסובלים מסוכרת מסוג 1 או 2 יש סיכוי רב יותר ללקות בגסטרופרזיס. זאת ועוד, סוכרת נחשבת לסיבה הנפוצה ביותר לגסטרופרזיס, כיוון שרמות גבוהות של סוכר בדם יכולות להשפיע על שינויים כימיים במערכת העצבים. העצב התועה נפגע בגלל שנים של רמות סוכר גבוהות בדם או בעיות כניסת גלוקוז לתאים, וכתוצאה מכך מתפתח גסטרופרזיס. לגסטרופרזיס יש גם קשר למחלות של רקמת החיבור כמו סקלרודרמה ותסמונת אהלרס-דנלוס, וכן, למחלות נוירולוגיות כגון מחלת פרקינסון. כן, גסטרופרזיס יכול להיגרם גם מבעיות במיטוכונדריה.
גסטרופרזיס כרוני יכול להיווצר כתוצאה מפגיעה אחרת בעצב התועה, כמו בניתוח. עישון סיגריות כבד הוא גם סיבה אפשרית כיוון שעישון גורם לנזק בפעילות הקיבה.
גסטרופרזיס לא מוגדר (גסטרופרזיס ללא סיבה ברורה) מהווה שליש מהמקרים הכרוניים, וככל הנראה מרבית מהמקרים הללו הם כתוצאה מתגובה של המערכת האוטו-אימונית לזיהום נגיפי. "שפעת בטן", מחלת הנשיקה, ומחלות אחרות נקשרו באופן ברור להופעת גסטרופרזיס, אבל אין מחקר שהוכיח את הקשר.
רוב הסובלים מגסטרופרזיס הן נשים. הסבר אחד לזה הוא שלנשים יש מראש ריקון קיבה איטי יותר מאשר לגברים; ייתכן גם שיש קשר הורמונלי, כיוון שהסימפטומים של גסטרופרזיס נוטים להחמיר בשבוע שלפני הווסת, כאשר רמות הפרוגסטרון הן הגבוהות ביותר. בכל מקרה, מעולם לא הוכח הקשר במחקר מקיף.
גסטרופרזיס יכול להיות קשור למחסור בכלור, סודיום או אבץ, כיוון שהקיבה זקוקה למינרלים הללו על מנת לייצר רמות מספקות של חומצות עיכול, שיאפשרו עיכול וריקון קיבה תקין.
סימנים וסימפטומים

הסימפטומים הנפוצים ביותר של גסטרופרזיס הם הנ"ל:
בחילות כרוניות
הקאות (בעיקר של מזון לא מעוכל)
כאב בטן
תחושת שובע מוקדמת
סימפטומים נוספים כוללים:
פעמת
צרבת
נפיחות בבטן
רמות לא יציבות של סוכר בדם
חוסר תיאבון
התכווצויות של הבטן
ירידה במשקל ותת תזונה
בחילות בוקר יכולות גם הן להעיד על גסטרופרזיס. הקאה לא מתרחשת בכל המקרים, כיוון שהחולים מתרגלים לתזונה מותאמת הכוללת רק ארוחות קטנות.
אבחון וטיפול

ניתן לאבחן גסטרופרזיס עם בדיקות כמו רנטגן, מודד לחץ וסריקות ריקון קיבה. האבחנה הקלינית לגסטרופרזיס מבוססת רק על זמן התרוקנות הקיבה (ולא על סמך סמפטומים אחרים). סימפטומים חמורים לאו דווקא מעידים על גסטרופרזיס חמור יותר. לכן, חלק מהחולים עשויים לסבול ממעט סיבוכים, אם בכלל.
הטיפול כולל שינויים בתפריט (תזונה דלת סיבים המוגבלת בשומן ובמוצקים). כמו כן, ישנן תרופות לבליעה כמו מטוקלופרמיד, סיספריד, אריטרומצין ודומפרידון (מוטיליום).
יש צורך לבצע התאמות במינון אינסולין עבור אלה הסובלים מסוכרת;
במצבים קשים יש צורך בטיפול עם צינור הזנה, הזנה תת-ורידית (TPN) או בטיפול עם צינורית המחוברת ישירות למעי הדק (PEJ).
ממריץ חשמלי לקיבה (Gastric Electrical Stimulator) של חברת Medtronic, הנותן גירוי חשמלי בקיבה באמצעות מערכת ה- Medtronic Enterra ™ המסייעת בשליטה על בחילות והקאות כרוניות בעקבות גסטרופרזיס אדיופטי (ללא סיבה ידועה) או ממקור סוכרת על ידי גירוי השרירים התחתונים של הקיבה. ממריץ חשמלי לקיבה קטן ומופעל באמצעות סוללה מושתל מתחת לעור באזור הבטן התחתונה. מוליכים מעבירים פולסים חשמליים מתונים ומבוקרים לחלק האנטרום של דופן שריר הקיבה. המערכת מתוכנתת לייעל את הטיפול עבור המטופל.
הזרקת בוטוקס מסביב לסוגר הפיילורוס שנועד כדי להרפות את השריר ולאפשר העברת מזון בצורה מהירה וחלקה יותר מהקיבה לכיוון המעי הדק. (יש לחזור על זריקות אלה כל 6 חודשים, לאחר שה- ״אפקט״ של החומר נחלש או פג).
לאחרונה, מוצעים שני ניתוחים חדשים: הראשון אשר נקרא: מיוטומיה אנדוסקופית פר-אוראלית, או  G-POEM Pyloromyotomy, שהיא הליך כירורגי זעיר פולשני לטיפול באכלזיה וגסטרופרזיס בו שכבת השרירים העגולה הפנימית של הסוגר הוושט התחתון מחולקת דרך מנהרה תת-רירית. זה מאפשר למזון ולנוזלים לעבור לקיבה, תהליך שנפגע באכלזיה וגם בגסטרופרזיס המנהרה נוצרת, והמיוטומיה מתבצעת באמצעות אנדוסקופ גמיש, כלומר ניתן לבצע את כל התהליך ללא חתכים חיצוניים.
הניתוח השני אשר נקרא: פילורופלסטיה (Pyloroplasty) שהוא הרחבת מוצא הקיבה (ה- Pylorus) הנמצא בין סוף הקיבה לתחילת המעי הדק (באמצע התריסריון) ומטרתו היא לאפשר לקיבה להתרוקן בצורה מהירה וחלקה יותר. ניתוח זה הוא תחליף קבוע לזריקות הבוטוקס כל 6 חודשים.
במקרים חמורים וקשים מאוד של שיתוק מוחלט של הקיבה, כשהקיבה לא מתרוקנת ולא מתפקדת בכלל, כשכל הטיפולים התרופתיים והניתוחיים הקודמים נכשלו, יש צורך בטיפול של ניתוח כריתת קיבה תת-שלמה (גסטרקטומיה) כמוצא אחרון בהחלט. אמנם טיפול זה נחשב לקיצוני, אך יש מקום לגישה כזאת כדרך לטיפול בשיתוק קיבה מוחלט שלא הגיב לטיפולים קודמים.
ניתן לעשות שימוש בויאגרה (סילדנאפיל), אשר מגבירה את זרימת הדם לאזור איברי המין בגברים, ונמצאה יעילה בכמה מקרים לעירור מערכת העיכול במקרים של גסטרופרזיס הסוכרתי. 
נוגד הדיכאון מירטאזאפין נמצא גם הוא יעיל בטיפול בגסטרופרזיס שלא מגיב לטיפול הרגיל. זאת בשל התכונות הממריצות תיאבון ונוגדות ההקאה שלה. מירטאזאפין פועל על אותו רספטור כמו של הסרוטונין (5-HT3) כמו שעושה התרופה הפופולרית נגד הקאה "אונדנסטרון".
סיבוכים

סיבוכים ראשוניים של גסטרופרזיס כוללים:
תנודות ברמת סוכר בדם עקב זמן עיכול ארוך במיוחד (בחולים סוכרתיים)
תת-תזונה כללית עקב הסימפטומים של המחלה (אשר לעיתים קרובות כוללים הקאות ותיאבון מופחת)
עייפות חמורה ואיבוד משקל בשל גירעון קלורי
חסימת מעיים בשל שאריו מזון לא מעוכל ומוצקים בקיבה
זיהום בקטרי שנוצר במזון הלא מעוכל.
הערות שוליים

↑  Jejunostomy feeding tube : MedlinePlus Medical Encyclopedia, medlineplus.gov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000344851 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דרכון איראני

החלק הקדמי של דרכון ביומטרי איראני
דרכון איראני הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי איראן המאפשר להם לצאת אל מחוץ לגבולות איראן, ומזכה את נושאו להגנה וסיוע קונסולרי של איראן מול גורמים זרים. נכון למרץ 2022, נושאי דרכון איראני מורשים להיכנס ל-42 מדינות וטריטוריות ללא צורך באשרת כניסה.
איראן החלה להנפיק דרכונים דיפלומטיים ביומטריים ודרכוני שירות ביומטרי ביולי 2007. דרכונים ביומטריים רגילים מונפקים מ-20 בפברואר 2011. דרכונים אלה מכילים 32 עמודים.
בחלק הפנימי של הדרכון נכתב: "מחזיק דרכון זה אינו רשאי לנסוע לפלסטין הכבושה", הכוונה לישראל.
שפות

כל מידע בדרכון כתוב בפרסית ורובו גם באנגלית.
הגבלות על נסיעות

מכיוון שאיראן אינה מכירה או מקיימת יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל (כמו כמה מדינות מוסלמיות אחרות), אנשים המשתמשים בדרכון איראני אינם מורשים על פי החוק האיראני לנסוע לישראל.
דרישות אשרה לאזרחים איראנים

נכון למרץ 2022, לאזרחים איראנים הייתה גישה ללא אשרה ל-42 מדינות וטריטוריות, מה שדירג את הדרכון האיראני במקום ה-101 מתוך 111 מבחינת חופש הנסיעה על פי מדד הנלי לדרכונים.
היסטוריה

הדרכון הפרסי הראשון הונפק בתקופת שלטונו של נאסר א-דין שאה בסביבות 1885. בעבר הוא נקרא מסמך נסיעה והטקסט היה כולו בפרסית. בתקופת שלטונו של אחמד שאה (תחילת המאה ה-20) נוספו הכותרות הצרפתיות למסמך "Passeport du passage: au nom de Sa Majeste Imperiale le Shahinschah de Perse" (דרכון המעבר: בשם הוד מלכותו הקיסרית שהאנשה הפרסי). לאחר 1935 שונה התואר לאימפריה של איראן.
גלריית תמונות היסטוריות

דרכון איראני/דרכון אימפריה משנת 1975
כיסוי דרכון אימפריה.
דרכון אימפריה - 'כללים שעל נושא הדרכון לשמור' (בשפה הצרפתית).
הערות שוליים

↑  Abbas Hamideh, #Iran's passport states "The holder of this passport is not entitled to travel to the occupied Palestine.", twitter
↑  The Henley Passport Index: Q1 2022 Global Ranking
דרישות אשרה לאזרחים איראנים
דרכון פרסי משנת 1892
ג'יימס ווטסון

ערך זה עוסק בגנטיקאי אמריקאי. אם התכוונתם לפוליטיקאי קנדי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1928 (בן 96) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Dewey Watson 
 ענף מדעי:  גנטיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו (1947)  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון (1950)  תיכון סאות' שור 
 מנחה לדוקטורט:  סלבדור לוריא 
 מוסדות:  מעבדות Cold Spring Harbor (1968–2007)  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קיימברידג'  המכונים הלאומיים לבריאות 
 תלמידי דוקטורט:  מריו קפקי, Peter Moore, רוברט הורביץ, ג'ואן סטייץ 
 פרסים והוקרה
 תרומות עיקריות
 גילוי מבנה מולקולת ה-DNA, יחד עם פרנסיס קריק
 חתימה:   
 
ג'יימס דיואי ווטסון (באנגלית: James Dewey Watson; נולד ב-6 באפריל 1928 בשיקגו) הוא גנטיקאי אמריקאי לו מיוחס גילוי מבנה מולקולת ה-DNA במעבדת קוונדיש יחד עם פרנסיס קריק, על בסיס עבודתה של רוזלינד פרנקלין.
בשל הישג זה זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1962 יחד עם קריק ומוריס וילקינס.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ווטסון החל את לימודיו באוניברסיטת שיקגו בגיל 15 (שם למד זואולוגיה). בשנת 1950 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת אינדיאנה, על עבודה בהנחייתו של סלבדור לוריא, והגיע לקיימברידג' לפוסטדוקטורט כשהיה בן 23 בלבד.
ביוגרפיה > לאחר פרסום המאמר

ב-1956, לאחר פרסומו בעקבות גילוי מבנה ה-DNA, חזר לארצות הברית כדי לשמש פרופסור באוניברסיטת הרווארד.
ב-10 בדצמבר 1962 קיבלו ווטסון, קריק וגם וילקינס את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עבור גילוי המבנה המרחבי של ה-DNA. בנאום קצר שנשא ווטסון במעמד הענקת פרס נובל ב-1962 לא אוזכרה כלל פרנקלין. גם בהרצאות שנשא כל אחד מהזוכים, כמקובל, יום לאחר הטקס, לא הזכירו ווטסון וקריק את פרנקלין. וילקינס אמנם טרח לציין את שמה בהרצאתו, אך עשה זאת רק במסגרת דברי תודה לקבוצת חוקרים שבשמותיהם נקב, על עבודתם המשותפת במעבדת קינגס קולג' שבה עבד. במועד קבלת פרס נובל, לא הייתה פרנקלין בין החיים זה ארבע שנים.
ב-1968 פרסם ווטסון את ספרו: "The Double Helix: A Personal Account of the Discovery of The Structure of DNA" ("הסליל הכפול") בו הוא מתאר את גילוי מבנה ה-DNA:
"מבנה כל כך יפה פשוט חייב היה להתקיים."
בספר, ששקד על כתיבתו במשך שנתיים, סיפר על הגילוי מנקודת מבטו, תוך שהוא מתייחס לשאר האנשים שהיו מעורבים בעניין, לרבות פרנקלין עצמה.
לקראת פרסום הספר קריק הביע התנגדות עזה לתוכנו והגדיר אותו באחד ממכתביו לווטסון כ"רכילות ברמה של מגזינים לנשים". קריק שלח מכתבי התנגדות להוצאה לאור של אוניברסיטת הרווארד וכתוצאה מכך, לאחר פניות הן של קריק והן של מדענים אחרים, ההוצאה סירבה להוציאו לאור, בין היתר עקב חשש ממשפטי דיבה. למרות זאת, עותקים של כתב היד המקורי נשלחו לכמה מדענים. הספר התפרסם לבסוף בהוצאה מסחרית והפך לרב מכר.
באופן אירוני למדי, דווקא ספרו, שהמעיט בחשיבות עבודתה וצייר אותה באופן מסולף כמעין "טכנאית" שלא הבינה את משמעות הנתונים שלה, הוא שהביא למחקר על תרומתה ולגילוי חלקה שהוסתר זמן כה רב.
באותה שנה התמנה לנשיא מעבדות קולד ספרינג הרבור (אנ') ועמד בראשו לאורך כמה עשורים. ווטסון סייע להפוך את המוסד לאחד המובילים בחקר הגנום.
ווטסון דחף את פרויקט הגנום האנושי של ארצות הברית (שמימן בכספי ממשלת ארצות הברית את ריצוף הגנום האנושי), ועמד בראש הפרויקט עם הקמתו ב-1990.
ביוגרפיה > משפחתו

בין 1970 ל-1972 נולדו לווטסון שני בנים וב-1974 משפחתו עברה להתגורר בקהילת קולד ספרינג הרבור (אנ') בה יושבת המעבדה.
דעותיו

ווטסון הוא אתאיסט מפורסם. הוא ידוע כנחרץ בדעותיו בנושאי פוליטיקה, דת ותפקיד המדע בחברה. חלק מדעותיו נחשבות כמעוררות מחלוקת. הוא מהתומכים הנלהבים של שימוש במזון מהונדס גנטית, וטוען כי היתרונות של השיטה עולים בהרבה על הסכנה לסביבה. כמו כן, הוא טוען שההתנגדות המועלית נגד מזון כזה היא בלתי מדעית ולא רציונלית. דעתו בנושא מוסברת בהרחבה בספרו DNA: The Secret of Life, בפרט בפרק 6.
ווטסון קיבל גינוי נרחב מהקהילה המדעית בעקבות שורה של התבטאויות שנויות במחלוקת, ובעיקר על תמיכתו באאוגניקה להשבחת הגזע האנושי. הוא טען בראיון שה-10% הכי טפשים באוכלוסייה צריכים להיות מופּלים עוד כשהם עוברים. כמו כן, יש להנדס את כל הבנות כך שיהיו "יפות", ואם יתגלה גן של הומוסקסואליות זו תהיה עילה מוצדקת להפלה.
באוקטובר 2007 אמר ווטסון בריאיון עיתונאי כי הניסיונות לעזור ליבשת אפריקה נכשלים, משום שהם מבוססים על ההנחה שהאינטליגנציה של בני היבשת זהה לזו של בני המערב, והדבר אינו כך למעשה, כפי שנוכח מי שהעסיק שחורים. אמירה זו גרמה להשעייתו ממכון המחקר האמריקני שבו עבד, עד לבירור הדברים
על נשים בתחום המדע אמר ווטסון; "למרות שהן הופכות את העבודה ליותר מהנה עבור הגברים, הן כנראה פחות אפקטיביות". בעקבות אמירות אלו ועוד בשנת 2019 פוטר ווטסון ממכוני המחקר שעבד בהם ובוטלו תוארי הכבוד שהוענקו לו.
פרסים והוקרה

מדליית קופלי (1993)
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה (24 במאי 2005)
חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי
פרס ג'ון קרטי לקידום המדע (1971)
חבר זר של החברה המלכותית (9 באפריל 1981)
מדלית זהב מאוניברסיטת מסריק (1998)
מדליית מנדל (2000)
מלגת גוגנהיים (1983)
מדליית הזהב על שם אותמר (2005)
המדליה הלאומית למדעים (1997)
מלגת גוגנהיים (1965)
מדליית הזהב של לומונוסוב (1994)
מדליית החירות הנשיאותית (1977)
מדליית החירות של פילדלפיה (2000)
פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1960)
אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2002)
פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2002)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1962)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הופסטרה
קרל לנדשטיינר
לקריאה נוספת

ג'יימס ד. ווטסון, הסליל הכפול, תרגמה מאנגלית: מרים אורן, הוצאת לוין אפשטיין, 1971.