stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכביה העשרים
בעלי תפקידים

אמיר פלד - יושב ראש
מוריס קאהן - נשיא הכבוד
נעם סמל - יושב ראש טקסים ואירועים (תפקיד לשירות הציבור, ללא שכר)
איתי בלאיש - מנהל הקריאייטיב, שעיצב ובנה את המותג מחדש. את הלוגו עיצב יחד עם המעצב הגרפי, חן מכבי.
אור בן נפלא ובועז מנשרי - מעצבי הלפיד והגביעים
טקסים

ב-26 בדצמבר 2016 העניקו אורי ששון ואסף יסעור לנשיא המדינה, רובי ריבלין את לפיד המכביה. ב-7 במרץ 2017 הוצת הלפיד בקברות המכבים ליד מודיעין בטקס בהשתתפות נשיא המדינה ריבלין, שרת הספורט מירי רגב, ראשי תנועת מכבי ומכובדים נוספים ומשם יצא ל"מסע הלפיד" בארץ ובעולם.
טקסים > אירוע הפתיחה

טקס הפתיחה התקיים באצטדיון טדי בירושלים ב-6 ביולי 2017 במעמד נשיא המדינה ראובן ריבלין, ראש הממשלה בנימין נתניהו, ראש עיריית ירושלים ניר ברקת ומכובדים נוספים. בטקס הופיעו ליאור נרקיס, אסתר רדא, מרינה מקסימיליאן ואברהם טל. את הטקס המרכזי הנחו מירי נבו ונועה תשבי בעוד את תחילת האירוע הנחה מייקל הרפז.
שבעה ספורטאים השתתפו בטקס הדלקת לפיד המכביה, האלופים האולימפיים בשחייה אנתוני ארווין האמריקאי ופביאן ז'ילו הצרפתי וחמישה ספורטאים ישראלים המדליסטים האולימפיים בג'ודו אורי ששון וירדן ג'רבי, המתעמלת נטע ריבקין, שחקן הכדורסל הבינלאומי עמרי כספי, ואלופת העולם הפאראלימפית מורן סמואל.
כחלק מאירוע הפתיחה, אחד הספורטאים המשתתפים מקנדה הציע נישואין לבחירת ליבו הגיורת שנכחה במקום והיא הסכימה. לאחר מכן הובאה חופה, ורב קידש את הזוג לעיני הקהל ובשידור חי בערוץ 2.
המפיק הראשי של הטקס היה אילן פקטור, עם צוות "קשר פקטור" ובמאי הטקס היה רן צחור.
טקסים > אירוע הסיום

חגיגות סיום המשחקים התקיימה ב-17 ביולי באמפי פארק בלטרון.
משלחות

משחקי המכביה פתוחים לספורטאים יהודים מכל רחבי העולם ולכל אזרחי ישראל ללא קשר לדתם.
כ-10,000 ספורטאים מ-85 מדינות. התחרו במשחקים, שזהו שיא מספר הספורטאים בתולדות המכביה, מה שהופך את משחקי המכביה 2017 לתחרות הספורטיבית השלישית בגודלה בעולם (אחרי המשחקים האולימפיים והגביע העולם בכדורגל).
משלחות > מדינות שיוצגו לראשונה במכביה הן

איי קיימן איי קיימן 
 וייטנאם וייטנאם
לפי אתר רשמי של משחקים
ישראל שלחה את המשלחת הגדולה ביותר, בת 2,500 מתחרים. משלחת ארצות הברית כללה 1,100 ספורטאים מ-42 מדינות והיא המשלחת השנייה בגודלה. במשלחת ארצות הברית התחרו, הספורטאים האולימפיים אלי דרשווייץ (סיף), האלוף האולימפי אנתוני ארווין (שחייה) וזאק טסט (רוגבי). האלופים האולימפיים ואלופי המכביה בעבר לני קרייזלברג וג'ייסון ליזאק מארצות הברית, הצטרפו כשגרירי המכבי הצעיר. המשלחות הארגנטיניות, האוסטרליות והקנדיות כללו כל אחת 650 ספורטאים, והממלכה המאוחדת יוצגה בידי 375 ספורטאים.
המדינות הבאות שלחו משלחות למכביה העשרים; המספרים בסוגריים מצביעים על מספר מתחרים:
המתחרים והזוכים > אתלטיקה > אתלטיות > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | דיאנה ויסמן   ישראל ישראל | 11.71 שניות | אלי אדוארדס   בריטניה בריטניה | 12.17 שניות | דניאל פולסטר   ישראל ישראל | 12.18 שניות |
| ריצת 400 מטר | מאי שטרן   ארצות הברית ארצות הברית | 57.53 שניות | דריה לוקשין   ישראל ישראל | 58.66 שניות | ג'ומאן ג'ובראן   ישראל ישראל | 1:00.24 דקות |
| ריצת 1500 מטר | סשה גוליש   קנדה קנדה | 4:18.41 דקות | רבקה מהרה   ארצות הברית ארצות הברית | 4:21.83 דקות | דניאל כץ   ארצות הברית ארצות הברית | 4:27.56 דקות |
| ריצת 100 מטר משוכות | אלינה דרוזדוב   ישראל ישראל | 13.91 שניות | נועה לוי   ישראל ישראל | 15.03 שניות | נטשה פשבך   ארצות הברית ארצות הברית | 15.73 שניות |
| הליכה תחרותית ל-10 ק"מ |  |  | ג'מימה מונטאג   אוסטרליה אוסטרליה |  |  |  |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה > אתלטיות > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| קפיצה משולשת | נועה לוי   ישראל ישראל | 12.05 מטר | אסתר גבריאל   ישראל ישראל | 12.04 מטר | גלינה רזניק   ישראל ישראל | 11.79 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | אנסטסיה מוצ'קייב   ישראל ישראל | 13.20 מטר | אסטל ולאנו   ישראל ישראל | 12.75 מטר | צ'לסי זייג   ארצות הברית ארצות הברית | 11.72 מטר |
| הטלת כידון | מרגריטה דורוז'ון   ישראל ישראל |  |  |  |  |  |
| יידוי פטיש | מרגריטה בלוב   ישראל ישראל | 55.94 מטר | יבגניה זבולוטני   ישראל ישראל | 53.27 מטר | הילה קננגיסר   ישראל ישראל | 42.60 מטר |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה > אתלטים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | אמרי פרסיאדו   ישראל ישראל | 10.39 שניות | אלכסנדר מנואל   קנדה קנדה | 11.13 שניות | ארי דג'יאן   צרפת צרפת | 11.25 שניות |
| ריצת 200 מטר | דור קולביץ'   ישראל ישראל | 21.79 שניות | עמרי הרוש   ישראל ישראל |  | אלכסנדר מנואל   קנדה קנדה |  |
| ריצת 400 מטר | יורי שפסאי   ישראל ישראל | 49.09 שניות | אור כלב   ישראל ישראל | 50.81 שניות | יניב קליינמן   ישראל ישראל | 51.57 שניות |
| ריצת 800 מטר | אלון אברג'יל   ישראל ישראל |  | סמואל גולדשטיין   ארצות הברית ארצות הברית |  | אדמסו גטו   ישראל ישראל |  |
| ריצת 1500 מטר | ימר גטהון   ישראל ישראל | 3:54.92 דקות | סמואל גולדשטיין   ארצות הברית ארצות הברית | 4:01.18 דקות | גודאדאו בלאצ'או   ישראל ישראל | 4:01.28 דקות |
| ריצת 110 מטר משוכות | איתמר פיילר   ישראל ישראל | 14.25 שניות   שיא מכביה | תומר אלמוגי   ישראל ישראל | 14.69 שניות | נתנאל רויטבלט   ישראל ישראל | 15.20 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | חי כהן   ישראל ישראל | 53.32 שניות |  |  |  |  |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה > אתלטים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| קפיצה לגובה | דמיטרי קרויטר   ישראל ישראל | 2.13 מטר | ניקי פאלי   ישראל ישראל  צור ליברמן   ישראל ישראל | 2.05 מטר | קונסטנטין קריניצקי   ישראל ישראל | 2.05 מטר |
| קפיצה במוט | דניס גולדובסקי   ישראל ישראל | 4.70 מטר | אודי קרני   ישראל ישראל | 4.20 מטר | רומן קוגן   ישראל ישראל | 4.20 מטר |
| קפיצה משולשת | יוראי שאול   ישראל ישראל | 14.97 מטר | ג'וש פיין   ישראל ישראל | 14.50 מטר |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | איתמר לוי   ישראל ישראל | 18.00 מטר | רועי וסרמן   ישראל ישראל | 15.31 מטר | אדר שיר   ישראל ישראל | 14.40 מטר |
| יידוי פטיש | ויקטור זגינאיקו   ישראל ישראל | 55.56 מטר | יהב אדיר   ישראל ישראל | 54.66 מטר | דוד קוטליארקר   ישראל ישראל | 50.68 מטר |
המתחרים והזוכים > ג'ודו

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
התחרות: 
| גברים עד 90 ק"ג | אבישר שיינמן   ישראל ישראל | יבגני אושנבינסקי   ארצות הברית ארצות הברית |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
התחרות: 
| נשים עד 63 ק"ג | ענבל שמש   ישראל ישראל |  |  |
המתחרים והזוכים > כדורגל

טורניר כדורגל נערך לנבחרות נשים ולנבחרות גברים. בטורניר הנשים השתתפו 8 נבחרות . נבחרת ישראל זכתה במדליית זהב. בטורניר הגברים השתתפו 20 נבחרות. נבחרת ארצות הברית זכתה במדליית זהב.
חלק ממשתתפי הטורניר בנבחרות השונות היו כדורגלנים זרים שמשחקים בישראל, למשל אילן בוקארה. ג'ייק מייקל רוזנסקי שהיה מלך השערים של הטורניר הצטרף בשנת 2018 לקבוצת מכבי נתניה.
המתחרים והזוכים > הוקי קרח

משחקי ההוקי קרח נערכו בפיס ארנה בירושלים מה-5 ועד 16 ביולי, השתתפו 6 נבחרות: 

אוקראינה אוקראינה 

ארצות הברית ארצות הברית 

גרמניה גרמניה 

ישראל ישראל 

קנדה קנדה 

רוסיה רוסיה 

התחרויות נערכו ב-3 קטגוריות: נבחרות בוגרים, נבחרות נוער עד גיל 18 ונבחרות וותיקים מעל גיל 40.
משחק הגמר של הטורניר הפתוח (נבחרות בוגרים), בו ניצחה קנדה את ארצות הברית 7:2, משך כ-7000 צופים והפך למשחק ההוקי קרח בעל הקהל הגדול ביותר אי פעם בישראל.
המתחרים והזוכים > סיף

- ורה קנבסקי (ישראל ישראל)
- ישראל ישראל (ורה קנבסקי, אנה לונדון, ניקול טל)
- אלי דרשוויץ (ארצות הברית ארצות הברית)
- ארצות הברית ארצות הברית
- הונגריה הונגריה
המתחרים והזוכים > קראטה

- דיאנה פטרסקו ישראל ישראל תחרות עד 61 ק"ג וקבוצתית
המתחרים והזוכים > שחייה

אחד מרגעי השיא של המכביה, נערך בבריכה האולימפית במכון וינגייט. משחה ראווה שליחים 4X50 מטר מעורב בין רביעיית שליחים אמריקנית שכללה שלושה אלופים אולימפיים, לני קרייזלברג, אלכס בלווטניק, אנתוני ארווין וג'ייסון ליזאק לבין רביעיית שליחים ישראלית שכללה שחיינים אולימפיים, גיא ברנע, טל שטריקר, ערן גרומי,  ויואב ברוק. רביעיית ארצות הברית ניצחה בתוצאה של 1:48.23 דקות, לעומת 1:51.25 דקות של הרביעייה הישראלית.
ראו גם

יהודים וספורט
יהודים במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  החלטת ממשלה- תקציב המכביה העשרים, באתר משרד ראש הממשלה
↑  אורי ששון ואסף יסעור העניקו לנשיא את לפיד המכביה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2016
↑  Maccabiah Games: Your Guide to Celebrating the 'Jewish Olympics' in Israel, באתר הארץ
↑  ERVIN, GILOT TO PARTICIPATE IN TORCH LIGHTING AT MACCABIAH GAMES
↑  THE MACCABIAH GAMES – (PART 2): COMPETITION AND CONTROVERSY
↑  Records Fall Before Maccabiah Games Even Begin
↑  Levine inducted into Jewish sports hall as Maccabiah athletes feted at JC
↑  MACCABI USA TO BRING LARGEST SPORTS DELEGATION EVER TO WORLD MACCABIAH GAMES, באתר מכבי ארצות הברית
↑  Lenny Krayzelburg and Jason Lezak Join USA Contingent for Maccabiah Games
↑  Stars of David: The history of Maccabiah
↑  COUNTRIES MACCABIAH 2017, באתר הרשמי של המכביה
↑  בשלב המוקדמות קבעה קלי פרטל מארצות הברית במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא מכביה חדש של 2:18.62 דקות, אותו שיפרה במשחה הגמר. גם ליאה גולדמן מארצות הברית קבעה בשלב המוקדמות תוצאה טובה משיא המכביה (2:19.74 דקות).
↑  בשלב המוקדמות קבעה קלי פרטל מארצות הברית במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא מכביה חדש של 4:47.14 דקות, אותו שיפרה במשחה הגמר
↑  בשלב המוקדמות קבע בי. ג'יי. ג'ונסון מארצות הברית במשחה ל-100 מטר חזה שיא מכביה חדש של 1:02.03 דקות. שני שחיינים אמריקאים נוספים, ג'רמי באבינט (1:02.55 דקות) וג'אד הוורד (1:02.58 דקות) שיפרו אף הם את שיא המכביה הקודם בשלב המוקדמות.
| משחקי המכביה |
| --- | --- | --- |
| אירופה | המכביה האירופית הראשונה (אוסטרבה 1929) • המכביה האירופית השנייה (אנטוורפן 1930) |  |
| המנדט הבריטי | הראשונה (1932) • השנייה (1935) |  |
| מדינת ישראל | השלישית (1950) • הרביעית (1953) • החמישית (1957) • השישית (1961) • השביעית (1965) • השמינית (1969) • התשיעית (1973) •  העשירית (1977) • ה-11 (1981) • ה-12 (1985) • ה-13 (1989) • ה-14 (1993) • ה-15 (1997) • ה-16 (2001) • ה-17 (2005) • ה-18 (2009) • ה-19 (2013) • ה-20 (2017) • ה-21 (2022) |  |
| מכביות החורף | הראשונה (זאקופנה 1933) • השנייה (באנסקה ביסטריצה 1936) • השלישית (רופולדינג 2023) |  |
| משחקי יהדות התפוצות | משחקי מכבי אירופה • משחקי מכבי פאן אמריקה • משחקי המכביה האוסטרלית • משחקי המכביה האפריקאית •  משחקי מכבי JCC (צפון אמריקה) |  |
וולפגנג ריהם

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1952 קרלסרוהה, וירטמברג-באדן, גרמניה המערבית 
 פטירה:  27 ביולי 2024 (בגיל 72) אטלינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1966–2024 (כ־58 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג 
 זרם:  Neue Musik 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2014)  פרס רוברט שומאן לשירה ומוזיקה (2014)  פרס ארנסט פון סימנס (2003)  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (2014)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (2014)  פרס ריינהולד-שניידר (1978)  פרס המוזיקה של דיסבורג (1991)  פרס בך של העיר החופשית של המבורג (1999)  מסדר ההצטיינות של באדן-וירטמברג (2004)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פור לה מריט  קצין מסדר האמנויות והספרות  תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של ברלין  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 
וולפגנג ריהם (בגרמנית: Wolfgang Rihm;‏ 13 במרץ 1952 – 27 ביולי 2024) היה מלחין גרמני.
ביוגרפיה

ריהם נולד ב-1952 בקרלסרוהה. בשנת 1972 סיים את הלימודים בתאוריה של המוזיקה ובהלחנה ב אוניברסיטת פרייבורג למוזיקה. ביצוע הבכורה של יצירת הביכורים שלו, "מורפוניה" בפסטיבל דונאואשינגן בשנת 1974 העלה את הקריירה שלו כדמות משמעותית בחוגי המוזיקה החדשה באירופה על דרך המלך. היו שראו ביצירותיו המוקדמות של ריהם, המשלבות טכניקות בנות-זמננו עם ההפכפכות הרגשית של גוסטב מאהלר והתקופה האקספרסיוניסטית המוקדמת של ארנולד שנברג, מרד נגד דור האוונגארד של בולז, שטוקהאוזן (שהיה מורו בשנים 1972–1973) ואחרים,
וגישה זו הובילה למספר רב של הזמנות בשנים הבאות. בסוף שנות ה-70 וראשית ה-80 נקשר שמו בתנועה שנקראה "פשטות חדשה". יצירתו עוד פורצת דרכים חדשות באקספרסיוניזם, אם כי השפעתם של לואיג'י נונו, הלמוט לכנמן ומורטון פלדמן, בין השאר, ניכרת לא מעט בסגנונו.
בשנת 1979 כתב אופרה קאמרית דרמטית, "יאקוב לנץ", על פי מחזה של גאורג ביכנר (כמו "ווצק" של אלבן ברג). בסימפוניה השלישית משנת 1977 השתמש בטקסטים של פרידריך ניטשה וארתור רמבו, שביצירתו עשה שוב שימוש ב"פרידה" משנת 1988, שהקדיש לשטוקהאוזן ביום הולדתו ה-60, יצירה למקהלה, מקהלה מדברת ו-22 נגנים.
ריהם היה מלחין פורה ביותר, שחיבר מאות פרטיטורות. רבות מיצירותיו לא הוקלטו עד כה. לא תמיד הוא רואה ביצירה גמורה את המילה האחרונה על נושא – לדוגמה, היצירה... Ins Offene משנת 1990 נכתבה כולה מחדש ב-1992 ואז שימשה כבסיס לקונצ'רטו לפסנתר Sphere משנת 1994, שתפקיד הפסנתר שלו מצא את מקומו ביצירה Nachstudie לפסנתר סולו (גם היא מ-1994). בשנת 2002 כתב ריהם גרסה חדשה של Nachstudie בשם 
Sphäre nach Studie, לנבל, שני קונטרבסים, פסנתר וכלי הקשה, וכן גרסה חדשה של Sphere, בשם 
Sphäre um Sphäre, לשני פסנתרים והרכב קאמרי. עוד יצירות חשובות הן שתים-עשרה רביעיות מיתרים, האופרות Die Hamletmaschine מן השנים 1983–1986, לטקסט של היינר מילר ו-Die Eroberung von Mexico מ-1987–1991, המבוססת על טקסטים מאת אנטונין ארטו, יותר מעשרים מחזורי-שירים, האורטוריה Deus Passus משנת 1996, היצירה Jagden und Formen מן השנים 1995–2001 וסדרת יצירות תזמורתיות בשם הכולל Vers une symphonie fleuve התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק השמיעה לא מזמן בביצוע בכורה את יצירתו של ריהם, שהוזמנה בשנת 2004, "עוד שני פרקים".
בשנות ה-80 של המאה ה-20, ניהל ריהם את קורסי הקיץ בדרמשטאדט, ולאחר תקופת פרישה שהוקדשה להלחנה, הוא עמד בראש המכון למוזיקה מודרנית בקונסרבטוריון של קרלסרוהה וכיהן כמלחין הבית בפסטיבל לוצרן ובפסטיבל זלצבורג. בשנת 2001 העניקה לו צרפת אות כבוד של "Officier dans l’Ordre des Arts et des Lettres".
ויליאם פיגני

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1836 הובארט, אוסטרליה 
 פטירה:  17 ביולי 1914 (בגיל 77) סידני, אוסטרליה 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס ויין 
 
ויליאם פיגני (באנגלית: William Piguenit ‏; 27 באוגוסט 1836 – 17 ביולי 1914) היה צייר נוף אוסטרלי.
ראשית חייו

פיגני נולד בהובארט, טסמניה, לפרדריק לה גיט פיגני ומרי אן לבית איגלסדן. פרידריך עבר לארץ ואן דימן בשנת 1830, ומרי אן עקבה אחריו. הם התחתנו בהובארט בשנת 1833.  ההשפעות האמנותיות הראשונות שלו הגיעו מאימו, שהקימה בית ספר לנשים צעירות בו לימדה "צרפתית, מוזיקה וציור".
קריירה

בשנת 1850 הוא הפך לשרטט במחלקת המדידות של טסמניה, ועבד במיוחד על הסקר הגאולוגי של טסמניה. במהלך עבודה זו סיפק פיגני איורים ליתוגרפיים. הוא לקח שיעורי ציור מהאמן המהגר הסקוטי פרנק סי. דנט (1822–1891). עד שקיבל מחיר טוב עבור ציור של המושל סר ג'יימס אגניו וזכה להצלחה מסוימת כצייר. פיגני עזב את השירות הציבורי בשנת 1873 כדי להקדיש את זמנו לציור. ציוריו של נופי טסמניה הביא במהרה ביקורות חיוביות. הוא היה שותף לחקירה, לתיאור ולסקר של החלק המערבי של טסמניה. הציורים שהפיק ממערב טסמניה נרכשו על ידי ממשלת טסמניה במסגרת אישור מיוחד של הפרלמנט.
ניו סאות' ויילס

לאחר שעבר לניו סאות' ויילס בשנת 1880 עבודותיו של פיגני כללו את נהרות דרלינג, נפאן והוקסברי וכן את נהר ליין קוב קרוב לביתו באנטרס היל. בשלב זה הוא הפך למייסד חברת האמנות של ניו סאות' ויילס. מאוחר יותר, במהלך ביקורו בטסמניה, הבחינה ליידי המילטון, אשתו של המושל רוברט המילטון, ברישומים רבים שלו, והם נרכשו על ידי הממשלה לגלריית הובארט.
בשנת 1898 ובשנת 1900 ביקר באירופה והציג בלונדון ובפריז. בשובו לאוסטרליה הוא זכה בפרס וויין בשנת 1901 עם "סערת הרעם" שלו.  בשנת 1903 הוזמן על ידי נאמני האמנות בניו סאות' ויילס לצייר את הר קושצ'יוסקו. בסוף המאה הוא נחשב לצייר הנוף המוביל יליד אוסטרליה.
מוות

פיגני נפטר ב־17 ביולי 1914 בביתו, בפרבר האנטרס בסידני. הוא נקבר בבית העלמין שדה מארס.
הערות שוליים

↑  W.C. Piguenit of Hunters Hill
↑  "Noted Australian Artist: Death of Mr. Piguenit". The Daily Telegraph: 6. 20 July 1914.
↑  "Wynne Prize". AGNSW prize record. Art Gallery of New South Wales. 1901
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: piguenit-william-charles-4400  AGSA: 3505  BnF: cb14968706f (data)  ISNI: 0000 0001 1742 8319  LCCN: n94026985  NGV: 472  NLA: 36139451  PIC: 313460  RKD: 63503  SNAC: w6dv1x32  Trove: 615701  ULAN: 500074805  VIAF: 11532665   WorldCat (עם VIAF): 11532665 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם פיגני".
ואנג שון

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
ואנג שון (בסינית : 汪顺; נולד ב-11 בפברואר 1994) הוא שחיין סיני, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים ברציפות זכה במדליית ארד באליפות העולם (קאזאן 2015 ובודפשט 2017), פעמיים ברציפות אלוף העולם בבריכת 25 מטר (וינדזור 2016 והאנגג'ואו 2018) ושיאן אסיה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2011 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בשנגחאי, סין ביולי 2011 זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם לין ז'נג, יונקי לי וסון יאנג בתוצאה של 7:05.67 דקות, אחרי ארצות הברית (7:02.67 דקות) וצרפת (7:04.81 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:47.09 דקות.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום 22 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.85 דקות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם האו יון, לי יונקי וסון יאנג בתוצאה של 7:04.74 דקות, אחרי ארצות הברית (7:01.72 דקות) ורוסיה (7:03.92 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:47.41 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:56.86 דקות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:56.81 דקות, אחרי ראיין לוכטה מארצות הברית (1:55.81 דקות) וטיאגו פריירה מברזיל (1:56.65 דקות).
ביוגרפיה > 2016 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ואנג במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.05 דקות, אחרי מייקל פלפס מארצות הברית (1:54.66 דקות) וקוסוקה הגינו מיפן (1:56.61 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.46 דקות.
ביוגרפיה > 2016 > אלוף עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:51.74 דקות, לפני פיליפ היינץ מגרמניה (1:52.07 דקות) ודאיה סטו מיפן (1:52.89 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 52.21 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:01.57 דקות, בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא לאומי חדש של 6:58.03 דקות וכשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:43.03 דקות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2013 זכה פעם שנייה ברציפות במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.28 דקות, אחרי צ'ייס קייליש מארצות הברית (1:55.56 דקות) וקוסוקה הגינו (1:56.01 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 19 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.01 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.62 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:48.56 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:51.01 דקות, לפני ג'וש פרנוט מארצות הברית (1:52.69 דקות) והירומסה פוג'ימורי מיפן (1:52.73 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אסיה חדש של 6:47.53 דקות, אחרי ברזיל שקבעה שיא עולם חדש של 6:46.81 דקות ורוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 6:46.84 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:41.93 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 51.95 שניות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.97 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 23 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.23 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בהשוואת השיא הלאומי של 7:04.74 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.17 דקות
ביוגרפיה > 2021 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה ואנג במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אסיה חדש של 1:55.00 דקות, לפני דנקן סקוט מהממלכה המאוחדת שקבע שיא לאומי חדש של 1:55.28 דקות וז'רמי דפלנש משווייץ שקבע אף הוא שיא לאומי חדש של 1:56.17 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:10.63 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחם 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.27 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.07 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר מעורב אישי: 1:54.62 דקות (2023), שיא אסיה
400 מטר מעורב אישי: 4:09.10 דקות (2013), שיא הרפובליקה העממית של סין
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר מעורב אישי: 51.62 שניות (2018), שיא הרפובליקה העממית של סין
200 מטר מעורב אישי: 1:51.01 דקות (2018), שיא הרפובליקה העממית של סין
400 מטר מעורב אישי: 3:59.99 דקות (2018), שיא הרפובליקה העממית של סין
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
ויקטוריה זאבס

| --- | --- |

ויקטוריה זאבס
 לידה:  27 ביוני 1899 באד רייכנהל, ממלכת בוואריה בוואריה
 פטירה:  31 בדצמבר 1979 (בגיל 80) זלצבורג, אוסטריה אוסטריה
 מקום קבורה:  זלצבורג 
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1915–1917 (כשנתיים)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 Medal for Bravery 
 
ויקטוריה זאבס (בגרמנית: Viktoria Savs;‏ 27 ביוני 1899 – 31 בדצמבר 1979) הייתה גרמנייה שהתחזתה לגבר, התגייסה לצבא האוסטרו-הונגרי ולחמה בשורותיו במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

זאבס נולדה ב-27 ביוני 1899 בבאד רייכנהאל שבממלכת בוואריה. היא הייתה הבכורה מבין שלוש אחיות. הוריה נפרדו כשהייתה בת חמש, והיא עברה לגור עם אביה בעיר ארקו על גדות אגם גארדה. העיר נמצאה באותם ימים בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכיום נמצאת באיטליה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס אביה לצבא האוסטרו-הונגרי ושולב ביחידות הקייזרייגר. הוא לחם בחזית המזרחית, נפצע קשה בקרב גליציה ונשלח להחלים בביתו. לאחר שהחלים הוא התגייס שוב ללנדשטרום. ויקטוריה בת ה-16 לא הייתה מסוגלת להיפרד מאביה, ולפיכך החליטה להתחזות לגבר בשם "ויקטור זאבס" וניגשה ללשכת הגיוס באזור מגוריה. היא הצליחה לרמות את ועדת הגיוס המקומית, אולם לא הצליחה להתקבל ללנדשטורם, לצד אביה. תחת זאת, ב-10 ביוני 1915 היא נשלחה לגדוד שטאנדשיצן שלחם בחזית האיטלקית.
לאחר שנה בחזית האיטלקית, שלחה זאבס מכתב למפקד העליון של הצבא הארכידוכס אויגן, ובו סיפרה לו את סיפורה האמיתי וביקשה ממנו להציב אותה בגדוד בו שירת אביה. הארכידוכס התרשם מאוד מסיפורה והורה להעביר אותה לגדוד זה, שנמצא גם כן בחזית האיטלקית. הארכידוכס התנה את ההעברה בכך שזאבס תמשיך לשמור בסוד על זהותה, ופרט לכמה קצינים איש לא ידע שהיא למעשה אישה. היא לחמה בהצטיינות בחזית והראתה נכונות למלא תפקידים מסוכנים. ב-11 באפריל 1917 היא מצאה את עצמה לבדה בעורף האויב האיטלקי והצליחה להוביל בעצמה 20 שבויים איטלקים אל הקווים האוסטריים. על פעולה זו זכתה בצלב כוחות קרל ובמדליית האומץ.
ב-27 במאי 1917 היא נפגעה מפגז איטלקי ורגלה רוסקה. היא הועברה לבית חולים שדה בזיליאן, שם נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה עד הברך. אביה כתב לשלטונות הצבא וביקש לשחרר אותה משירות פעיל. היא עזבה את הצבא ועברה לעבוד בצלב האדום עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה היא התגוררה תקופה בגרמניה, וב-1938 התיישבה בזלצבורג. היא השתתפה במספר מפגשים של ותיקי מלחמה והצטרפה למפלגה הנאצית כדי לקבל קצבת נכות טובה יותר. המפלגה עשתה בה שימוש מספר פעמים בתעמולה מקומית. היא נפטרה ב-31 בדצמבר 1979 ונקברה בבית העלמין של זלצבורג יחד עם כל המדליות שלה.
ויטאוטאס הגדול

בציור מן המאה ה-17
ויטאוטאס הגדול או ויטולד הגדול (בליטאית: Vytautas Didysis, בפולנית: Witold Kiejstutowicz, בבלארוסית: Вітаўт ,Bялiki Kнязъ Bitaўt, ברוסינית: Vitovt, בלטינית: Alexander Vitoldus, ‏ 1352 סניי טראקאי (טראקאי העתיקה) - 27 באוקטובר 1430 טראקאי) היה בפועל דוכס גדול של ליטא בשנים 1392–1430 ובאופן רשמי בשנים 1401–1430 (אחרי שמעמדו הוכר בשנת 1401 על ידי בן דודו, מלך פולין, ולדיסלב השני יגיילו) . בשנים 1392 - 1413 נשא גם את התואר "דוכס של טראקאי". התנצר פעמיים: ב-21 באוקטובר 1383 תחת השם "ויגאנדאס" ושוב ב-15 בפברואר 1396 תחת השם "אלכסנדראס".
ויטאוטאס נחשב לחשוב בין שליטי ליטא בימי הביניים ולאחד הגיבורים הלאומיים של העם הליטאי. השתייך לבית קסטוטיס מהשושלת הגדימינית.
לחם לסירוגין באבירים הטבטונים, ברוסים ובבן דודו, יוגאילו. בשני העשורים האחרונים לשלטונו ידעה ליטא תקופה של שלווה ופריחה.
ב-1421 הציעו לו ההוסיטים הצ'כים לעמוד בראש בוהמיה.