stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ונג'ון
דוגמה

לִפְעָמִים אֲנִי פַּרְפָּר,

וְהַחַיִּים אֵשׁ

מְסַפֶּרֶת ג`וּנְג`וּן לַצִּפּוֹר

שֶׁבְּתוֹך כְּלוּב לִבָּהּ

לִפְעָמִים אֲנִי סִפּוּר עַתִּיק

שֶׁמְּסַפֵּר סַבָּא רָשׁ לְנֶכֶד

רָעֵב



לִפְעָמִים

אֲנִי שִׁיר אוֹהֲבִים הַבּוֹכִים

אֶת פְּרִידָתָם

וְלִפְעָמִים אֲנִי רוּחַ שֶׁמַּכָּה

בְּפַעֲמוֹנֵי הַזְּמַן לִזְכֹּר

וּלְהַזְכִּיר

שֶׁפַּעַם הָיִיתִי תַּפּוּחַ בְּתוֹךְ צִיּוּר

וְנָסִיךְ אָרוּג בְּחוּטֵי מֶשִׁי

יָצָא עַל סוּס מִתּוּךְ

שְׁטִיח קִיר

וְחָטַף אוֹתִי אֶל

יַעַר לִבּוֹ
לקריאה נוספת

יוסי בנאי ואלי אברהמי, ג`ונג`ון, הוצאת עם עובד, 2006
ברווז כותנה גמדי

| ברווז כותנה גמדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: ברווז כותנה
מין:: ברווז כותנה גמדי
שם מדעי
 Nettapus coromandelianus ‏גמלין, 1789

ברווז כותנה גמדי (שם מדעי: Nettapus coromandelianus) הוא הברווז הקטן ביותר בעולם ולמעשה המין הקטן ביותר במשפחת הברווזיים. הוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה כולל באי בורנאו. נקרא על שם פלומה הלבנה המעטרת את גופו, הנראית כמו כותנה.
מאפיינים

תפוצתו בדרום-מזרח אסיה בפקיסטן, בהודו, בבנגלדש ולאורך דרום-מזרח אסיה עד לצפון אוסטרליה. הוא נפוץ באגמי מים מתוקים, בביצות, בשדות אורז ובתעלות מים ולעיתים גם בפארקים עירוניים. עם זאת הוא עלול להיפגע מזיהום וכתוצאה מיבוש אגמים ובריכות וכן מציד המתבצע על ידי האדם.
זהו הברווז הקטן בעולם. אורכו 26 ס"מ ומשקלו מגיע ל-160 גרם בלבד. הוא מזוהה בעיקר בגלל גודלו הקטן וכן בפלומתו הלבנה, בפס השחור שמעל עיניו ובמקורו השחור. עיניו אדומות ולזכר נוצות ירוקות בקצוות הכנפיים וכן "כתר" חום כהה קטן. הנקבה חיוורת יותר, בעלת כנפיים חומות ומקור קטן ובהיר. ברווז זה חי על פני המים בלהקות גדולות ובפעמים רבות עם ברווזים אחרים כמו ברווז שורק (Dendrocygna).
הוא חי בחבורות בטבע ומקנן בסבך של עצים מתים. הוא נמצא רוב הזמן במים ואוכל בעיקר זרעים וצמחייה כמו פרחי נופרים בתוספת חרקים וסרטנים קטנים.
תת-מינים

Nettapus coromandelianus albipennis - התגלה ב-1842
Nettapus coromandelianus coromandelianus - התגלה ב-1789
הערות שוליים

↑  ברווז כותנה גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברווז גמדי בקרוליינה
גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף

גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף הוא החסם העליון עבור הפיכה של כוכב לכוכב נייטרונים והחסם התחתון להפיכה של כוכב לחור שחור.
כלומר, כוכב שמסתו עולה על ערך זה לאחר שהליבה הגרעינית שלו גוועת יהפוך לחור שחור, בעוד כוכב במצב זהה שמסתו קטנה מערך זה (וגדולה מגבול צ'נדראסקאר) יהפוך לכוכב נייטרון. גבול אופנהיימר-וולקוף מציין את המעבר בין מצב שבו דחייה בין הנייטרונים עקב עקרון האיסור של פאולי חזקה מספיק כדי לעצור את הקריסה הכבידתית (ואז נוצר כוכב נייטרון) לבין מצב שבו הכבידה גוברת על כוחות הדחייה והכוכב ממשיך לקרוס לחור שחור.
ערכו של גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף הוא כ 3 מסות שמש, והוא התגלה על ידי הפיזיקאי רוברט אופנהיימר ותלמידו ג'ורג' וולקוף (אנ') בשנת 1939. הם התבססו על עבודתו של ריצ'רד טולמן (אנ') והגבול נקרא על שם שלושתם.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית פלט

נחלות שבטי ישראל
בֵּית פָּלֶט הייתה עיר בתחומי נחלת שבט יהודה בחבל ארץ יהודה בתקופת המקרא.
בספר יהושע נאמר כי שוכנת על גבול אדום:
”זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: וַיִּהְיוּ הֶעָרִים מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה אֶל גְּבוּל אֱדוֹם בַּנֶּגְבָּה קַבְצְאֵל וְעֵדֶר וְיָגוּר: ...  וַחֲצַר גַּדָּה וְחֶשְׁמוֹן וּבֵית פָּלֶט:”
יש הסוברים כי שמה נקבע בשל משפחת פלט שהתגוררה בעיר, אשר הוזכרה בספר דברי הימים ברשימות היוחסין של שבט יהודה:
”בְּנֵי יְהוּדָה עֵר וְאוֹנָן וְשֵׁלָה שְׁלוֹשָׁה נוֹלַד לוֹ מִבַּת שׁוּעַ הַכְּנַעֲנִית וַיְהִי עֵר בְּכוֹר יְהוּדָה רַע בְּעֵינֵי ה' וַיְמִיתֵהוּ: וְתָמָר כַּלָּתוֹ יָלְדָה לּוֹ אֶת פֶּרֶץ וְאֶת זָרַח כָּל בְּנֵי יְהוּדָה חֲמִשָּׁה: ... וּבְנֵי יָהְדָּי רֶגֶם וְיוֹתָם וְגֵישָׁן וָפֶלֶט וְעֵיפָה וָשָׁעַף:”
בספר נחמיה היא הוזכרה כיישוב יהודי בנגב:
”וְאֶל הַחֲצֵרִים בִּשְׂדֹתָם מִבְּנֵי יְהוּדָה יָשְׁבוּ בְּקִרְיַת הָאַרְבַּע וּבְנֹתֶיהָ וּבְדִיבֹן וּבְנֹתֶיהָ וּבִיקַּבְצְאֵל וַחֲצֵרֶיהָ: וּבְיֵשׁוּעַ וּבְמוֹלָדָה וּבְבֵית פָּלֶט.”
במאה ה-20 שיערו חוקרים כי אתר בית פלט נמצא כנראה בסביבות באר שבע.
לקריאה נוספת

הערך: בית פלט, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 156.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ'–כ"ז.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוקים ג'–מ"ז.
↑  ספר נחמיה, פרק י"א, פסוקים כ"ה–כ"ו.
↑  ראו: אברהם אבן-שושן, הערך: בית פלט, קונקורדנציה חדשה, הוצאת המילון החדש, תשמ"ח-1988.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון גרייג

ג'ון גרייג (באנגלית: John Greig; נולד ב-11 בספטמבר 1942 באדינבורו) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
גרייג שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס, ובשנת 1999 נבחר על ידי אוהדי הקבוצה לגדול שחקני ריינג'רס בכל הזמנים. בנוסף, הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי הקבוצה. לזכותו גם 44 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד.
מיד לאחר פרישתו החל לאמן את ריינג'רס, למשך חמש שנים. מאז סיים את דרכו במועדון לא שב לאמן עוד, אך שימש במרוצת השנים במספר תפקידים שונים במועדון, עד למינויו לנשיא הכבוד של המועדון בשנת 2015.
קריירת משחק

גרייג החל את הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס בעונת 1961/1962. הוא החל את דרכו כחלוץ, ואף כבש שבעה שערי ליגה ב-11 הופעות בעונת הבכורה שלו. בהמשך הקריירה הוסט לעמדת הקשר, שם כיכב לצידו של ג'ים בקסטר, ולבסוף היה למגן השמאלי של הקבוצה. בעונתו השנייה בקבוצה כבר הפך לשחקן מפתח, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות סקוטלנד ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון בדרבי של גלאזגו מול סלטיק.
ב-17 עונות במדי הקבוצה, זכה גרייג שלוש פעמים בטרבל המקומי, ובסך הכול בחמש אליפויות, שישה גביעים וחמישה גביעי ליגה. בעונת 1971/1972 הוביל גרייג את ריינג'רס כקפטן לזכייה בתואר האירופי הראשון (והיחיד נכון ל-2015) בתולדות המועדון - גביע אירופה למחזיקות גביע. ריינג'רס הדיחה במהלך הטורניר את סטאד רן, ספורטינג ליסבון, טורינו ובאיירן מינכן, לפני שגברה במשחק הגמר בקאמפ נואו על דינמו מוסקבה בתוצאה 3-2.
גרייג פרש מכדורגל בסיום עונת 1977/1978, בה זכה עם קבוצתו בטרבל, בגיל 36. הוא רשם 755 הופעות במדי ריינג'רס, מתוכן 498 הופעות בליגה, וכבש 120 שערים, מתוכם 86 בליגה. הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי ריינג'רס בכל הזמנים, ונחשב בעיני האוהדים לגדול שחקני הקבוצה בכל הזמנים. הוא נבחר פעמיים לכדורגלן העונה בסקוטלנד, ונכלל הן בהיכל התהילה של הספורט הסקוטי שהוקם ב-2002 והן בהיכל התהילה של הכדורגל הסקוטי, שהוקם בשנת 2004. לשני היכלי התהילה נכנס גרייג עם הקמתם.
קריירת משחק > נבחרת סקוטלנד

גרייג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד ב-12 במאי 1964, תחת המאמן איאן מקול, כשעלה בהרכב הפותח במסגרת משחק ידידות בין סקוטלנד לגרמניה המערבית שהסתיים בשוויון 2-2.
גרייג היה שותף לטורניר מוקדמות מונדיאל 1966 עם נבחרתו, ואף כבש פעמיים במהלך הטורניר. שער הבכורה שלו בנבחרת נכבש בניצחונה של סקוטלנד 2-1 בחוץ על פינלנד ב-27 במאי 1965. שערו השני היה שער ניצחון דרמטי בדקה ה-88, שקבע 1-0 ביתי לסקוטלנד על איטליה ב-9 בנובמבר של אותה השנה. הניצחון העלה את סקוטלנד למקום הראשון בבית המוקדמות מחזור אחד לסיומו, אך במחזור הסיום המכריע חודש אחר כך, בו הוביל גרייג את סקוטלנד כקפטן, הפסידה סקוטלנד 3-0 לאיטליה ונותרה מחוץ לטורניר הגמר.
ב-15 באפריל 1967 שוב הוביל גרייג את נבחרתו כקפטן, כשסקוטלנד גברה 3-2 על אנגליה באצטדיון ומבלי במסגרת מוקדמות יורו 1968, והנחילה לה את הפסדה הראשון כאלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1966.
גרייג נטל חלק פעיל במשחקי הנבחרת עד לשנת 1971. הוא שותף בהפסדה של סקוטלנד 3-1 לאנגליה במסגרת אליפות הבית הבריטית ב-22 במאי של אותה שנה, ומאז לא שיחק שוב במדי סקוטלנד. כארבע שנים אחר כך, ב-29 באוקטובר 1975, חזר גרייג להופעה אחת אחרונה במדי סקוטלנד, בה הוביל אותה כקפטן לניצחון ביתי 3-1 על דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 1976.
בסך הכול ייצג גרייג את סקוטלנד 44 פעמים, מתוכן 15 כקפטן, וכבש במדיה שלושה שערים.
קריירת אימון

עם פרישתו ממשחק פעיל במאי 1978 במדי גלאזגו ריינג'רס, התמנה גרייג לתפקיד מאמן הקבוצה. בעונת 1978/1979, עונתו הראשונה בתפקיד, הוביל גרייג את קבוצתו למקום השני בליגת העל הסקוטית, מיקום השיא של הקבוצה בליגה תחת הובלתו. באותה עונה הייתה קרובה הקבוצה לזכייה בטרבל המקומי, לאחר שהפסידה את האליפות בשלוש נקודות הפרש מסלטיק, אך זכתה בגביע הסקוטי לאחר ניצחון על היברניאן, ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון על אברדין. במקביל, רשמה הקבוצה עונה אירופית מוצלחת בגביע אירופה לאלופות, בה הדיחה את יובנטוס בסיבוב הראשון, הייתה הקבוצה הראשונה שמנצחת את פ.ס.וו. איינדהובן באצטדיון פיליפס במסגרת אירופית, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר מול פ.צ. קלן.
גרייג הוביל את ריינג'רס במשך חמש עונות מלאות, בהן זכה עמה פעמיים בגביע הסקוטי ופעמיים בגביע הליגה, והיה זה שהחתים בקבוצה את מי שהיה למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים, אלי מקויסט, מסנדרלנד, אך היו אלו הישגים בודדים ודלים יחסית לתקופת האימון של גרייג, במהלכה לא הצליחה ריינג'רס לזכות באליפות, וסיימה רק פעם אחת כסגנית. בעקבות לחץ מצד הנהלת הקבוצה, האוהדים והתקשורת הסקוטית, התפטר גרייג מתפקידו באוקטובר 1983, לאחר חמש שנים וחצי בתפקיד. מאז התפטרותו, לא שב עוד גרייג לתפקיד המאמן.
לאחר הפרישה

עם עזיבתו את תפקיד המאמן בריינג'רס, החל גרייג לעבוד כפרשן ספורט בשידורי הטלוויזיה והרדיו של רשת BBC.
גרייג שב בשנית לקבוצת ריינג'רס ב-1990, כחלק ממערך יחסי הציבור של הקבוצה. דיק אדבוקאט, מאמנה של ריינג'רס בין 1998 ל-2001, החזיר את גרייג לתפקידי אימון בקבוצה במסגרת קבוצת הנוער של המועדון. בשנת 2003 הוא חזר לתפקיד ניהולי כשהצטרף לדירקטוריון המועדון, אך התפטר באוקטובר 2011, זמן קצר לאחר רכישת הזכויות על המועדון על ידי קרייג וייט.
ב-23 במאי 2015 זכה גרייג לתואר נשיא של כבוד לכל החיים מטעם המועדון.
תארים > תארים כשחקן

גביע אירופה למחזיקות גביע: 1971/1972
אליפות סקוטלנד (5): 1962/1963, 1963/1964, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978
הגביע הסקוטי (6): 1962/1963, 1963/1964, 1965/1966, 1972/1973, 1975/1976, 1977/1978
גביע הליגה הסקוטית (5): 1963/1964, 1964/1965, 1970/1971, 1975/1976, 1977/1978
כדורגלן העונה בסקוטלנד (2): 1965/1966, 1975/1976
חבר בהיכל התהילה של הספורט הסקוטי
חבר בהיכל התהילה של הכדורגל הסקוטי
תארים > תארים כמאמן

הגביע הסקוטי (2): 1978/1979, 1980/1981
גביע הליגה הסקוטית (2): 1978/1979, 1981/1982
ג'ונג סונג-אוק

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
ג'ונג סונג-אוק (בקוריאנית: 정성옥; נולדה ב-18 באוגוסט 1974) היא אתלטית צפון קוריאנית, אלופת העולם (סביליה 1999) בריצת מרתון.
ביוגרפיה

ג'ונג נולדה וגדלה בקוריאה הצפונית.
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה שנערכה בחודש יולי באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית סיימה ג'ונג במקום 20 בריצת מרתון בתוצאה של 2:35:31 שעות.
ביוגרפיה > 1999 > אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בסביליה שבספרד זכתה ג'ונג במדליית זהב בריצת מרתון בשיא לאומי חדש של 2:26:59 שעות, לפני ארי איצ'יהאשי מיפן (2:27:02 שעות) ולידיה שימון מרומניה (2:27:41 דקות).
ג'יימס קרול בקוויט

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1852 האניבל, מיזורי, ארצות הברית 
 פטירה:  24 באוקטובר 1917 (בגיל 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית לעיצוב 
 הושפע על ידי:  אדולף איבון, קרלוס-דוראן 
 יצירות ידועות:  The Telephone and the Ticker; Study for Manufactures Building 
 
ג'יימס קרול בקוויט, דיוקן עצמי, 1899
ג'יימס קרול בקוויט (באנגלית: James Carroll Beckwith;‏ 23 בספטמבר 1852 – 24 באוקטובר 1917) היה צייר נוף, דיוקן וז'אנר אמריקאי, שסגנונו הנטורליסטי הביא להכרתו כדמות מכובדת באמנות האמריקאית.
ביוגרפיה

קרול בקוויט, נולד בחניבעל, מיזורי ב-23 בספטמבר 1852, בנם של צ'ארלס ומליסה בקוויט. עם זאת, הוא גדל בשיקגו, שם לאביו הייתה מכולת סיטונאית. בשנת 1868, שהיה בן 16, הוא למד אמנות באקדמיה לעיצוב בשיקגו אצל וולטר שירלו עד שהשריפה הגדולה של 1871 הרסה הכל (כולל חלק ניכר ממרכז העיר). לאחר מכן הוא נסע לניו יורק ולמד באקדמיה הלאומית לעיצוב אצל למואל וילמרט ובהמשך נסע לפריז, ושם שהה מנובמבר 1873 עד 1878.
בפריז הוא לקח קורסים לציור אצל אדולף איבון ולמד ציור אצל קרלוס דוראן שבשנת 1877 בחר בקרול בקוויט ובג'ון סינגר סרג'נט כדי לעזור לו בציור קיר בארמון לוקסמבורג. כשחזר לארצות הברית בשנת 1878, הוא הפך בהדרגה לדמות בולטת באמנות האמריקאית. כישרונותיו כצייר הבטיחו לו משרת הוראה בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק, שם לימד בין השנים 1878 עד 1882 ובשנים 1886 עד 1887.  אלברט הרטר היה בין תלמידיו. כאמן, הוא התרכז בעיקר בפורטרטים, בחקר דמויות וברישומים מפורטות של אנדרטאות היסטוריות, אך מעולם לא איבד את התעניינותו בעיצוב דקורטיבי.
בין דיוקנאותיו ניתן למצוא את אלה של ויליאם מריט צ'ייס (1882), העלמה ג'ורדן (1883), מארק טוויין, תאודור רוזוולט, תומאס אליבון ג'נווייר, ג'ון שופילד וויליאם מ. ולטון.
הוא התחתן עם ברטה הול ב-1 ביוני 1887, וחברו ג'ון סינגר סרג'נט נתן להם ציורי צבעי מים מוונציה במתנה.
עבודות והכרה

בקוויט לקח חלק פעיל בהקמת האגודה לאמנויות יפות והיה נשיא הליגה הלאומית לאמנות. הוא לימד בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק - שם ויולט אוקלי הייתה אחת מתלמידותיו.
בקוויט זכה בפרסים רבים, כולל ציון לשבח בתערוכת פריז בשנת 1889 ומדליית זהב בתערוכת אטלנטה בשנת 1895.
הוא גם זכה בפרס בתערוכה בפריז בשנת 1899 על יצירה שהיא ככל הנראה עבודתו המפורסמת ביותר: דיוקן של ויליאם מ. וולטון, 1886. הוא זכה במדליית זהב בתערוכת צ'ארלסטון בשנת 1902 והציג בתערוכת יריד העולם בסנט לואיס בשנת 1904 כשהוא מציג את ציורו "הנאוטילוס" יחד עם דיוקן אשתו.
קרול חזר לפריז בשנת 1893 כדי לצייר מספר ציורי קיר ואז חזר לארצות הברית לצייר ציורי קיר על אחת הכיפות בבניין האומנויות הליברליות, בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בהמשך 1893. הוא התגורר באיטליה בשנים 1910 - 1914 וצייר מונומנטים, מבנים ונופים.
ג'יימס קרול בקוויט נפטר מהתקף לב בדירתו במלון שווילר ברחוב הארבעים וחמישה במערב העיר ניו יורק ב-24 באוקטובר 1917, בן 65.
ניירותיו, כולל ספרי הרישומים שלו והיומנים ששמר משנת 1871 ועד מותו בשנת 1917 מוחזקים על ידי האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק.
הערות שוליים

↑  Beckwith, web.archive.org, ‏2012-03-15
↑  ""James Carroll Beckwith" in In the Presence of Beauty: Nineteenth and Early Twentieth Century Paintings. exh. cat. New York: Hawthorne Fine Art", web.archive.org, ‏2016-03-03
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Beckwith, James Carroll" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  "CARROLL BECKWITH, NOTED PAINTER, DIES; Artist Famous for His Portraits and Genre Pictures Stricken After Return from Ride. COLLAPSES IN HOTEL LOBBY He Had Won Awards in Paris Salon and at Exposition Universelle". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1917-10-25. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122847520  ISNI: 0000 0000 6682 8741  LCCN: n85035847  RKD: 103517  SNAC: w63t9jhs  SUDOC: 243216424  ULAN: 500006903  VIAF: 52581513   WorldCat (עם VIAF): 52581513 
ג'יימס קרול בקוויט, דיוקן של מארק טוויין, 1890
ג'יימס קרול בקוויט, אם ובנה, 1910
ג'נקפור

| --- | --- |

מקדש ג'נקי מנדיר (אנ')
 מדינה:  נפאל נפאל
 פרובינציה:  מאדש
 מחוז:  דהנוסה
 ראש העיר:  לאל קישור סהה
 שפה רשמית:  נפאלית, מאיטהילית
 שטח:  91.97 קמ"ר
 גובה:  74 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  194,556 (2021)
  ‑ צפיפות:  2,115 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  26°42′44″N 85°55′18″E﻿ / ﻿26.712222222222°N 85.921666666667°E﻿ / 26.712222222222; 85.921666666667 
 אזור זמן:  UTC +5:45
 http://janakpurmun.gov.np
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נפאל מוגדלת) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודוג'נקפור(למפת נפאל רגילה) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודוג'נקפור(למפת מאדש רגילה) בירגאנג' קאלאיה ראג'ביראג' גאור בגמטי מס' 1 הודוג'נקפור(למפת מאדש מוגדלת) בירגאנג' קאלאיה ראג'ביראג' גאור בגמטי מס' 1 הודוג'נקפור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ג'נקפור (בנפאלית: जनकपुर; רשמית: जनकपुरधाम - ג'נקפורדהאם) היא בירת פרובינציית מאדש בדרום־מזרח נפאל. היא מהווה מרכז לתיירות תרבותית ודתית.
היסטוריה

העיר נוסדה במאה ה-18. על פי המסורת, עיר קדומה הייתה קיימת באזור שהייתה בירת ממלכת שושלת וידהה ששלטה באזור מיטהילה בעת העתיקה.
העיר שוכנת בדרום־מערב מחוז דהנוסה שבמרכז פרובינציית מאדש כ־120 ק"מ דרומית־מזרחית לבירה קטמנדו. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 194,556 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בפרובינציית מאדש (אחרי בירגאנג') ולעיר העשירית בגודלה בנפאל כולה.
רכבת נפאל (אנ') הפעילה בעבר קו בין ג'נקפור להודו.
נמל התעופה המקומי, משרת את העיר.
הערות שוליים

↑  Nepal: Municipal Division (Districts and Local Units) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552771505171  GND: 4481910-9  LCCN: n81029756  VIAF: 139561494   WorldCat (עם VIAF): 139561494 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נפאל ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'וליוס נייררה

ג'וליוס קָמְבָּרָגֶה נְיֶירֶרֶה (Julius Kambarage Nyerere;‏ 13 באפריל 1922 – 14 באוקטובר 1999) היה נשיאה הראשון של טנגניקה, ועם איחודה עם זנזיבר והקמת טנזניה ב-1964, היה לנשיאה הראשון של מדינה זו. הוא כיהן בתפקיד זה עד לפרישתו ב-1985 והוא נחשב לאבי האומה בטנזניה.
ראשית חייו

נייררה נולד במוסומה שלחוף אגם ויקטוריה, אך למד בבית ספר תיכון בטאבורה. עם סיום לימודיו, זכה במלגת לימודים באוניברסיטת מקררי שבקמפלה. הוא שב לטנזניה כשבאמתחתו תעודת הוראה, והחל לעבוד כמורה לאנגלית ולביולוגיה בבית ספר תיכון בטאבורה.
ב-1949 קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת אדינבורו, והיה לטנזני הראשון שהתקבל ללימודים באוניברסיטה בריטית. ב-1952 קיבל תואר שני בכלכלה ובהיסטוריה מטעם אוניברסיטה זו. במהלך לימודיו נחשף לעמדותיה של האגודה הפביאנית, והחל לגבש חזון סוציאליסטי לאפריקה.
תחילת פעילותו הפוליטית

עם שובו לטנגנייקה, החל ללמד היסטוריה, אנגלית וסוואהילית במכללה סמוכה לדאר א-סלאם. ב-1953 נבחר לנשיא האגודה האפריקאית של טנגנייקה (TAA), ובתוך שנה הפך את האגודה לארגון פוליטי שקרא לעצמאות טנגנייקה. האגודה נקראה עתה TANU ("האיחוד הלאומי האפריקאי של טנגנייקה"), ועד מהרה הפכה לכוח הפוליטי המוביל בטנגנייקה.
פעילותו הפוליטית הטרידה את השלטון הקולוניאליסטי, והוא אולץ לבחור בינה לבין המשך עבודתו כמורה. נייררה בחר בפוליטיקה, והסתובב ברחבי טנגנייקה במטרה לגייס את תמיכתם של הציבור הרחב ושל ראשי השבטים בתנועתו.
ב-1958 הורשו לראשונה אפריקאים להשתתף בבחירות שנערכו לאספה המחוקקת, ומפלגתו של נייררה זכתה בכל המושבים שיועדו לשחורים. כשטנגנייקה קיבלה אוטונומיה ב-1960 היה לראש השרים, ולאחר העצמאות ב-1961 היה לראש ממשלתה הראשונה. בבחירות הראשונות שנערכו בטנגנייקה, ב-1962, נבחר לנשיא, ולאחר האיחוד עם זנזיבר ב-1964, היה לנשיאה של המדינה המאוחדת, טנזניה.
כנשיא > מדיניותו הכלכלית

ב-5 בפברואר 1967 הכריז נייררה, במה שנודע כהצהרת ארושה, על מדיניות כלכלית חדשה בשם אוּגָ'מָאָה (בסוואהילית: משפחתיות), שעיקרה קולקטיביזציה של החקלאות במדינה. הוא טען שהשיטה תואמת את אורח החיים האפריקאי המסורתי, לפני שהופרע בידי הקולוניאליזם האירופי, ואף הדגיש כי אין הוא רואה את עצמו כסוציאליסט כי אם כסוציאליסט-אפריקאי. מדיניות האוג'מאה התבררה ככישלון. המדינה נקלעה לחובות כבדים, וב-1976 הייתה טנזניה, בעבר יצואנית התוצרת החקלאית הגדולה באפריקה, ליבואנית הגדולה ביותר.
ב-1985, משנוכח כי לא יהיה מנוס מהפסקת מדיניות האוג'מאה וממעבר למדיניות של שוק חופשי, העדיף לפרוש מתפקידו, ולא להנהיג את המדינה באופן שאינו מאמין בו. עם זאת, בנאום הפרידה שלו הודה במפורש בכישלון מדיניותו.
כנשיא > מדיניות החוץ

על אף האידאולוגיה הסוציאליסטית שלו, העדיף נייררה שלא להזדהות עם אחד הצדדים במלחמה הקרה, ושמר על יחסים טובים הן עם המערב והן עם הגוש המזרחי.
נייררה היה מעורב מאוד בנעשה ביבשת אפריקה, ונמנה עם מייסדי ארגון אחדות אפריקה ב-1963. הוא תמך בתנועות כגון הקונגרס הלאומי האפריקני שפעלה למען שוויון זכויות השחורים בדרום אפריקה ו-FRELIMO שפעלה להשגת עצמאות מוזמביק. ביחד עם נשיא זמביה, קנת קאונדה, הקים את ארגון מדינות החזית (FLS), שעסק בפעילות מדינית למען שלטון הרוב השחור בדרום אפריקה. נייררה גם סייע לפראנס אלבר רנה, שהחזיק בתפיסות דומות לשלו, לבצע הפיכה באיי סיישל בשנת 1977.
ב-1978 פלשה אוגנדה לטנזניה, לאחר שנשיאה, אידי אמין, האשים את נייררה במתן מקלט למתנגדיו. בתחילה כבשה אוגנדה חלקים בצפון טנזניה, ואולם מאוחר יותר הצליח הצבא הטנזני להדוף את האוגנדים לארצם, ועם הגיעו לקמפלה, הסתיים למעשה שלטונו של אמין במדינה זו.
כנשיא > פוליטיקה פנימית

נייררה ראה חשיבות באיחוד בין טנגנייקה לזנזיבר, וב-1977 אף פעל לאיחוד בין מפלגתו, TANU, לבין המפלגה האפרו-שיראזית שהייתה המפלגה השלטת בזנזיבר. הוא הנהיג במדינה משטר חד-מפלגתי, והמפלגה החדשה שהוקמה כתוצאה מהאיחוד, צ'אמָה צָ'ה מָפּינְדוּזי (CCM; בסוואהילית: מפלגת המהפכה), הייתה המפלגה היחידה שקיומה הותר בטנזניה עד 1992.
לאחר כהונתו כנשיא

נייררה נותר יו"ר ה-CCM גם לאחר סיום כהונתו כנשיא, והוא נותר בתפקיד זה עד 1990. מעבר לכך, הייתה לו השפעה רבה על המדינה גם מאחורי הקלעים. בין היתר, פעל ב-1995 למען בחירתו של בנג'מין מקאפה לנשיא המדינה, ולסיכול מועמדותו של ג'קאיה קיקווטה, שנאלץ להמתין עד 2005, בטרם התמודד על התפקיד.
ב-1996 עסק בניסיון תיווך בין הצדדים הנצים במלחמת האזרחים שהתחוללה בבורונדי.
נייררה קיבל 15 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות ברחבי העולם. בנוסף, הוענקו לו פרסים בינלאומיים כמו פרס נהרו (1976), מדליית ננסן (1983), פרס לנין לשלום (1987) ופרס סימון בוליבר (1992). בשנת 2007, לאחר מותו, העניק לו נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני את העיטור הצבאי הגבוה ביותר הקיים במדינה, על חלקו במאבק נגד הקולוניאליזם ובהדחתו של אידי אמין.
ב-1999 מת נייררה בבית חולים בלונדון ממחלת הלוקמיה בה לקה. ב-2005 הכריזה עליו הדיוקסיה הקתולית של מוסומה כמשרת האל, שלב ראשון בתהליך קאנוניזציה, קיבלה את אישורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
נמל התעופה הבינלאומי של דאר א-סלאם נקרא על שמו של נייררה, והוא האדם היחיד שדיוקנו מתנוסס על שטרות כסף טנזניים (על שטר 1,000 שילינג טנזני).
פרסומים

Freedom and Socialism. A Selection from Writings & Speeches, 1965-1967 (1968)
Freedom & Development, Uhuru Na Maendeleo (1974)
Ujamaa - Essays on Socialism' (1977)
Crusade for Liberation (1979)
בנוסף, תרגם נייררה לסוואהילית את יצירותיו של ויליאם שייקספיר, "יוליוס קיסר" ו-"הסוחר מוונציה".
הערות שוליים

↑  שלשה מנהיגי אפריקה המזרחית, הצופה, 27 בפברואר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355393805171  PLWABN: 9810591913005606  BIBSYS: 90079494  BNE: XX1477130  BnF: cb11917965t (data)  CiNii: DA04056266  GND: 118735748  ISNI: 0000 0001 2100 7568  LCCN: n79056334  NARA: 10583010  NKC: jx20140117005  NLA: 36219407  NLK: KAC201211622  NSK: 000008565  NTA: 072279575  RERO: 02-A003648217  SELIBR: 232915  SNAC: w6t4453k  SUDOC: 027050904  Trove: 1231489  VIAF: 39382046   WorldCat (עם VIAF): 39382046 
שטר של 1,000 שילינג טנזני הנושא את דיוקנו של נייררה
בריכה עירונית נויקלן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בריכת שחיה מקורה 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 במאי 1914
 תאריך פתיחה רשמי:  10 במאי 1914 
 אדריכל:  ריינהולד קיל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  52°28′45″N 13°26′20″E﻿ / ﻿52.4792°N 13.4389°E﻿ / 52.4792; 13.4389
  (למפת ברלין מוגדלת) בריכה עירונית נויקלן(למפת ברלין רגילה) בריכה עירונית נויקלן
 
בריכה עירונית נויקלן, 2014
בריכה עירונית נויקלן (בגרמנית: Stadtbad Neukölln; בעבר: "בריכה עירונית ריקסדורף") היא בריכה הנמצאת בשכונת נויקלן בברלין, גרמניה.
היסטוריה

הבריכה עוצבה על ידי האדריכלים ריינהולד קיל (האדריכל העירוני) והיינריך בסט. נבנתה בין השנים 1914-1912 ונפתחה ב-10 במאי 1914.
בעבר שימש הבניין כבית מרחץ ציבורי. המבנה נבנה בסגנון הנאו-קלאסי, על פי חזונו של קיל לשלב כושר גופני, הגיינת הגוף והקניית ערכים רוחניים. במבנה, מלבד הבריכה, שכנה גם ספרייה ציבורית.
במרכז המבנה עמדה פעם מזרקה קטנה שעוצבה על ידי הפסל ריכרד גור ונגנבה בשנות השמונים במהלך עבודות שיקום.
קיל ובסט התבססו על עיצובן של בריכות תרמיות עתיקות, עיצוב הבריכה נשען על מקדשים יוונים ובזיליקה עם עמודים, מסדרונות, פסלים ופסיפס.
בזמן פתיחתה הייתה זו הבריכה הגדולה והמודרנית ביותר באירופה עם כ-10,000 מבקרים ביום. בתחילה היו מתרחצים הגברים והנשים בנפרד בבריכה הגדולה והקטנה לסירוגין.
בין השנים 2010-1961 פעל "מוזיאון נויקלן" במקום הספרייה, כיום הספרייה נמצאת באזורים אחרים של העיר.
לאחר עבודות השיקום בשנת 1984 הפכה הבריכה לאתר מורשת ובשנת 1998 שופץ שוב אזור הסאונה כך שיראה דומה יותר לעיצובו המקורי.
כיום מנוהלת הבריכה על ידי "ברלינר בדרבטריבה" (Berliner Bäderbetriebe).
בית פורטקליס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 תאריך פתיחה רשמי:  2001 
 אדריכל:  משרד אדריכלים הופקינס 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 מידות
 קומות:  7 
 קואורדינטות:  51°30′05″N 0°07′30″W﻿ / ﻿51.501294444444°N 0.12490833333333°W﻿ / 51.501294444444; -0.12490833333333
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית פורטקליס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית פורטקליס(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבית פורטקליס(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבית פורטקליס
 
משמאל לימין: בית פורטקליס, הלונדון איי ומגדל השעון של ארמון וסטמינסטר בו נמצא הביג בן.
בית פורטקליס או בית השער המתרומם (באנגלית: Portcullis House) הוא מבנה באזור וסטמינסטר של רובע הסיטי של וסטמינסטר בעיר לונדון. המבנה משמש כבניין משרדים עבור חברי הפרלמנט הבריטי, בשל המחסור במקום בארמון וסטמינסטר - מושב הפרלמנט הבריטי. המבנה נבנה בקצה הדרומי של רציף ויקטוריה על גדת נהר התמזה, ונקרא על שם השער המתרומם המסמל את ארמון וסטמינסטר ואת הפרלמנט הבריטי.
במבנה מצויים משרדים של כשליש מחברי הפרלמנט הבריטי. ייתר המשרדים נמצאים בבניין נורמן שו ובארמון וסטמינסטר.