stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין קלי (שחקנית)
ביוגרפיה

קלי נולדה בברנסלי שבדרום יורקשייר, וגדלה בברנסלי ובווייקפילד שבמערב יורקשייר. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות וייקפילד. יש לה קשר הדוק עם תיאטרון The Lamproom בברנסלי, שנוסד ב-1998 על ידי אביה ג'ון (במקור מקאסליסלנד במחוז קרי שבאירלנד), והיא תומכת באירועי גיוס כספים שנערכים שם.
היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון, ובין חבריה ללימודים היו מרדית' מקניל ולורנס פוקס. ב-2001 סיימה את הלימודים.
החל מ-2006 ועד 2012 כיכבה קלי בתפקיד בקי מקדונלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". אחרי שעזבה את הסדרה כיכבה בתפקיד מיס הארדקאסל בקומדיה "She Stoops to Conquer" בתיאטרון הלאומי.
תפקידה הראשון של קלי בטלוויזיה אחרי "קורוניישן סטריט" היה בסרט הביוגרפי "The Best Possible Taste" של ערוץ BBC Four, בו גילמה את לי מידלטון, אשתו של קני אוורט. בתחילת 2013 שיחקה בתפקיד אשת החברה ליידי לוקסלי בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" של ITV1. היא המשיכה לגלם את הדמות בעונה השנייה של הסדרה ב-2014 ובעונה האחרונה ב-2016.
ב-2013 הצטרפה קלי לצוות שחקני הסדרה "The Field of Blood" המבוססת על רומן מאת דניז מינה. קלי שיחקה בתפקיד מאלוני, אשה שאפתנית "בעולם העיתונות של שנות השמונים של המאה העשרים הנשלט על ידי גברים". עוד באותה שנה כיכבה במותחן בן שלושה חלקים בשם "The Guilty" בדמות קלייר ריד, אם לילד בן חמש שנעדר.
באוגוסט 2015 פורסם שקלי תצטרף לעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר". בסדרה מגלמת קלי את מפקחת בילוש ג'ודי שקלטון, תפקיד שנכתב עבורה על ידי יוצרת הסדרה סאלי ויינרייט. קלי נהנתה מההזדמנות לגלם דמות במבטא של מקום הולדתה יורקשייר, והתכוננה לתפקיד בכך שעקבה אחר בלשי משטרה בהאליפקס. עוד ב-2016 שיחקה במיני-סדרה "מנהל הלילה".
ב-4 באפריל 2016 פורסם שקלי תופיע בסדרת הספין אוף של "דוקטור הו" "Class" של ערוץ BBC Three, שישודר באוקטובר 2016.
ביוגרפיה > מוזיקה

קלי השתתפה באלבום "Coronation Street: Rogues, Angels, Heroes & Fools" שיצא לאור ב-2010. קלי בדמותה של בקי מקדונלד שרה את שיר הנושא של האלבום "If It's Too Late".
חיים אישיים

ב-2013 התחתנה עם ראיין קלארק. לוזג נולדו שתי בנות.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | בערוב ימי היין | Last of the Summer Wine | שרלין | בפרק "Ancient Eastern Wisdom — An Introduction" |
| 2003 | עדות אילמת | Silent Witness | טינה אלן | בפרק "Running on Empty" |
| 2004 |  | The Royal | טינה בינינגטון | בפרק "Holding on Tight" |
| 2006–2012 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | בקי גריינג'ר / מקדונלד | סדרת טלוויזיה |
| 2012 |  | The Best Possible Taste | לי מידלטון | סרט טלוויזיה |
| 2013–2014, 2016 | מר סלפרידג' | Mr Selfridge | מיי, ליידי לוקסלי | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | The Field of Blood | מאלוני | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2013 |  | The Guilty | קלייר ריד | מיני-סדרה |
| 2015 | צלילי המוזיקה | The Sound of Music Live | הברונית אלזה שרדר |  |
| 2016 | עמק האושר | Happy Valley | מפקחת בילוש ג'ודי שקלטון | עונה שנייה |
| 2016 | מנהל הלילה | The Night Manager | Permanent Secretary | מיני-סדרה |
| 2016 |  | HIM | האנה | מיני-סדרה |
| 2016 |  | Class | מיס קוויל | תפקיד ראשי |
| 2017 | מכת מחץ | Strike Back | ג'יין לאורי | סדרת טלוויזיה |
| 2018 |  | Murdertown | מגישה |  |
| 2019 | ג'נטלמן ג'ק | Gentleman Jack | אליזבת סאתרלנד | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | משבריסטית | Flack | ברוק | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2019 | רמאית | Cheat | ליאה | סדרת דרמה של ITV |
| 2019–2020 |  | Criminal: UK | נטלי הובס | סדרת טלוויזיה |
| 2021 | חף מפשע | Innocent | סאלי רייט | תפקיד ראשי (עונה שנייה); 4 פרקים |
| 2023 |  | The Long Shadow | אמילי ג'קסון | פרק: "#1.1" |
| 2023 |  | Ruby Speaking | ויקי | מיני-סדרה |
| 2024 |  | Mr Bates vs The Post Office | אנג'לה ואן דאן בוגארד | מיני-סדרה |
| 2024 |  | Protection | האנה וויטלי | 6 פרקים |
| TBA |  | The Crow Girl | סופי קרייבן | סדרת טלוויזיה עתידית של פרמאונט+ |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | שם בשפת מקור | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | בנים ואוהבים | Sons and Lovers | אמילי / סופרג'יסטית |  |
| 2006 |  | Mischief Night | ג'אנקי ג'יין |  |
| 2008 |  | Coronation Street: Out of Africa | בקי גריינג'ר | סרט "קורוניישן סטריט" לווידאו |
| 2009 | קורוניישן סטריט | Coronation Street: Romanian Holiday | בקי גריינג'ר | סרט "קורוניישן סטריט" לווידאו |
| 2013 |  | The Last Witch | אליס ליסטר | סרט טלוויזיה |
| 2020 |  | Kat and the Band | ליז מאלון |  |
| 2021 |  | Last Train to Christmas | פולה |  |
פרסים ומועמדויות > פרסי הטלוויזיה הלאומית

2008 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2010 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2011 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2012 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – זכייה
פרסים ומועמדויות > פרסי הסבון הבריטי

2008 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2008 – הופעת הקומדיה הטובה ביותר – מועמדות
2008 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם דייוויד נילסון) – מועמדות
2009 – השחקנית הטובה ביותר – זכייה
2009 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2010 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2010 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2011 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2011 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2012 – היציאה הטובה ביותר – זכייה
הערות שוליים

↑  "Katherine Kelly". IMDb. נבדק ב-17 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Penfold, Phil (19 באוגוסט 2013). "The Big Interview: Katherine Kelly". Yorkshire Post. נבדק ב-22 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ellen, Barbara (17 בפברואר 2012). "Katherine Kelly: from Rada to the Rovers – and back to the stage". The Guardian. נבדק ב-22 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Penfold, Phil (6 בפברואר 2013). "Katherine Kelly: A role with surprise in store". Yorkshire Post. נבדק ב-22 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anisiobi, J J (5 בינואר 2012). "'My final scenes with Simon were really emotional... but I hope Becky gets to clear her name,' says Corrie's Katherine Kelly". The Daily Mail. נבדק ב-22 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fletcher, Alex (3 באפריל 2012). "Katherine Kelly in Kenny Everett biopic: First picture". Digital Spy. נבדק ב-3 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeffrey, Morgan (29 במרץ 2012). "Jeremy Piven, Katherine Kelly to star in ITV's 'Mr Selfridge'". Digital Spy. נבדק ב-3 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lazarus, Susanna (25 באפריל 2013). "New plot details for series two of Mr Selfridge". Radio Times. נבדק ב-5 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Katherine Kelly to star in BBC Scotland drama, Field Of Blood: The Dead Hour". BBC. 29 בנובמבר 2011. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Katherine Kelly for new crime drama". Daily Echo. 5 באפריל 2013. נבדק ב-3 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tartaglione, Nancy (24 באוגוסט 2015). "'Happy Valley' Adds Cast For Season 2; Lee Hupfield Inks Deal With Cats On The Roof Media – Global Briefs". Deadline. נבדק ב-6 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Katherine Kelly: 'It's nice to play someone in my own accent in Happy Valley – I never get to do that!'". What's on TV. 9 בפברואר 2016. נבדק ב-5 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gill, James (4 באפריל 2016). "Who are the stars of new Doctor Who spin-off Class?". Radio Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sarah Tetteh (20 באפריל 2011). "Corrie's Katherine Kelly to hit charts". mirror.co.uk. נבדק ב-28 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The British Soap Awards 2008: The Winners". digitalspy.co.uk. 4 במאי 2008. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "British Soap Awards 2009: The Winners". digitalspy.co.uk. 10 במאי 2009. נבדק ב-30 בספטמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "British Soap Awards 2010: The Winners". digitalspy.co.uk. 9 במאי 2010. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "British Soap Awards 2011 shortlist revealed". digitalspy.co.uk. 11 באפריל 2011. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "British Soap Awards 2012 – winners in full". 29 באפריל 2012. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011827699905171  BNE: XX5497234  GND: 1050877446  ISNI: 0000 0004 3429 8925  LCCN: no2014057502  MusicBrainz: c67fb4d2-5b90-4687-ad4d-ba68fe08e637  NTA: 381051463  SUDOC: 242442900  VIAF: 308694881   WorldCat (עם VIAF): 308694881
מכון ירושלים למחקרי מדיניות

| --- | --- |


מכון מחקר עצמאי העוסק במחקרי מדיניות בדגש על חקר המציאות המורכבת והמרקם הייחודי של ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רד"ק 20, ירושלים
 מייסדים:  טדי קולק, אברהם הרמן
 מנכ"ל:  ד"ר דוד קורן
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־47 שנים)
 https://jerusaleminstitute.org.il/
 
סמליל המכון בשמו הקודם
מכון ירושלים למחקרי מדיניות (בעבר נקרא "מכון ירושלים לחקר ישראל") הוא מוסד אקדמי עצמאי העוסק במחקרי מדיניות, בדגש על חקר המציאות המורכבת והמרקם הייחודי של ירושלים.
היסטוריה

'מכון ירושלים למחקר' הוקם בשנת 1978 ביוזמת ראש העיר של ירושלים דאז טדי קולק ובסיועם של ראשי האוניברסיטה העברית והקרן לירושלים. בראשית ימיו עמדו בראש המכון פרופ' דוד עמירן ואורה אחימאיר, ותחומי העיסוק של המכון התמקדו בנושאים הנוגעים לירושלים.
בשנת 1981 הוחלט להרחיב את ההתמחות של המכון אל סוגיות מדיניות הנוגעות למדינת ישראל כולה, ובהתאם לכך שונה שמו של המכון ל'מכון ירושלים לחקר ישראל'. בעשורים הבאים עסק המכון במגוון רחב של תחומי מדיניות - הסכסוך הישראלי-פלסטיני, תכנון עירוני, חדשנות וצמיחה כלכלית, סוגיות סביבתיות ועוד.
בסוף שנת 2016 שינה המכון את שמו ל'מכון ירושלים למחקרי מדיניות'.
לאורך השנים עמדו בראש המכון פרופ' דוד עמירן, אורה אחימאיר, פרופ' עמירם גונן, פרופ' רמי פרידמן, פרופ' יעקב בר סימן טוב, מאיר קראוס וליאור שילת. החל מדצמבר 2021 מנהל את המכון ד"ר דוד קורן.
מהחוקרים הבולטים שהיו במכון במהלך השנים נמצאים מאיה חושן, אמנון רמון ואהוד פראוור.
מבנה המכון

החל מימיו הראשונים שכן המכון ב"בית חי אלישר" בשכונת רחביה בירושלים. מבנה זה הוקם בסוף שנות העשרים של המאה העשרים על ידי האדריכל ספירו ח'ורי עבור היזם הערבי-פלסטיני עבדאללה נשאשיבי. בשנות השלושים נרכש המבנה על ידי היזם וסוחר הקרקעות חי אלישר, בנו של הרב נסים אלישר ונכדו של הראשון לציון יעקב שאול אלישר.
המבנה המקורי כלל קומה אחת, מרתף וחזית מעוטרת עמודים בסגנון קלאסי. בעל הבית התגורר בקומה העליונה ובמרתף התגוררו משרתיו. בהמשך הוסיף אלישר קומה שנייה ושלישית למבנה.
בתחילת שנות הארבעים עזב אלישר את ירושלים, ובקומות הבית השונות התגוררו בשכירות משפחות פרוידיגר, רנטו ושפיצר – שלושתן משפחות מיוחסות ובעלות שם בירושלים של תקופת המנדט.
בשל היותו ערירי, הוריש חי אלישר את הבית לאחיו יחיאל רפאל אלישר, והאחרון תרם אותו לאגודת השוחרים של האוניברסיטה העברית כדי להקים בו מכון למחקר על ירושלים.
כיום בקומת המרתף מתגורר בן משפחת שפיצר, ושלוש הקומות האחרות משמשות את המכון וחוקריו.
פעילות המכון

המכון עורך פרויקטים מחקריים בשלושה תחומים עיקריים: קיימות ועירוניות, חברה ואוכלוסיות וכלכלה וחדשנות.
בין הפרויקטים המרכזיים של המכון נמנים:
פעילות המכון > מאגרי נתונים על ירושלים

המכון אוסף, מרכז ומנגיש מאגר רחב של נתונים סטטיסטיים על ירושלים. האמצעי המרכזי להנגשת הנתונים הוא "השנתון הסטטיסטי לירושלים" בעריכת יאיר אסף-שפירא (ובעבר בעריכת מאיה חושן), לצד הפרסום "על נתונייך ירושלים: מצב קיים ומגמות שינוי". החל מ-1982, השנתון יוצא לאור מדי שנה לקראת יום ירושלים, והוא כולל תמונת מצב סטטיסטית על המתרחש בעיר במגוון תחומים ועל מגמות השינוי.
פעילות המכון > פיתוח מזרח ירושלים

המכון פועל לקידום אסטרטגיה חברתית-כלכלית, מוניציפלית ומדינית למזרח ירושלים על מנת לשפר את איכות החיים של התושבים. לאורך השנים המכון היה מעורב בפרויקטים רבים העוסקים בהיבטים שונים של חיי תושבי מזרח העיר, כגון בחינת המעמד המשפטי של תושבי מזרח ירושלים והשלכותיו, החינוך הציבורי והפרטי במזרח ירושלים ושירותי הבריאות המרפאתיים במזרח העיר.
החל משנת 2018 המכון מספק ליווי מחקרי לביצוע החלטת הממשלה מס' 3790, המתפרסת על פני חמש שנים ומתמקדת בפיתוח כלכלי וצמצום פערים חברתיים-כלכליים במזרח ירושלים.
פעילות המכון > עתידים לישראל

פרויקט "עתידים לישראל: החממה לפיתוח הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש" יצא לדרך בתחילת שנת 2023, על רקע הקיטוב ההולך ומתרחב בין הקבוצות בישראל. לחממה נבחרו ארבע יוזמות שונות (יוזמות של מרכז מנור מבית יוזמת המאה; יוג'ין קנדל ורון צור; תנועת "אנחנו" ומרכז שטוב) אשר ביקשו להציע מתווה מקיף למבנה הממשל ולסמכויותיו, ליחסי הקבוצות המרכיבות את ישראל ול"סיפור הישראלי" החדש. את הפרויקט הובילו אהוד פראוור וליאור שילת.
לחממה נבחרו יוזמות שונות שאינן משקפות בהכרח את עמדתו של המכון אלא מציגות טווח רחב מאוד של דעות ואפשרויות: בין יוזמות המבקשות להשאיר את עיקרי הסדר על כנו, לבין כאלו החותרות להסדר פוליטי-חברתי חדש לגמרי; בין יוזמות המציעות הפרדה משמעותית בין הקהילות השונות בישראל, לבין אלה המציעות חיבור מרבי.
בשנת 2024 פורסם ספר המציג ומנתח את היוזמות השונות. הספר זכה להד ציבורי רחב, ועורכיו - לצד כמה מן היזמים - דורגו במקום ה-73 ברשימת "100 המשפיעים 2024" של עיתון דה-מרקר.
פעילות המכון > מחקרי החברה החרדית

השפעתו של המגזר החרדי ניכרת ברבדים שונים של החברה הישראלית, והוא מציב בפניה אתגרים המעוררים דיון ציבורי נרחב. לאור זאת, המכון עוסק בסוגיות הנוגעות בהיבטים חיים מגוונים של החברה החרדית בירושלים ובישראל במטרה להבין את צריכה ומניעיה של אוכלוסייה זו ולסייע במימוש הפוטנציאל הגלום בה.
פעילות המכון > פיתוח כלכלי של ירושלים

המכון עורך פרויקטים מחקריים שמטרתם לקדם את הפיתוח הכלכלי של ירושלים, למשל באמצעות בניית תוכנית אסטרטגית לטיפוח חדשנות ויצירתיות בסקטורים נבחרים בעיר. החל משנת 2017 המכון מספק ליווי מחקרי ל'תוכנית היובל' הממשלתית, המתמקדת בפיתוח מנועי הצמיחה העיקריים של ירושלים: תיירות, תעסוקה איכותית והשכלה גבוהה.
פעילות המכון > מקומות קדושים

אחד המרכיבים הייחודיים של ירושלים נוגע לחשיבותה הדתית עבור שלוש הדתות ולריבוי האתרים הקדושים הממוקמים בה. לאור זאת, המכון עוסק בחקר המקומות הקדושים והסכסוכים המתגלעים בהם בדגש על הר הבית והשפעותיו על הציבורי היהודי והמוסלמי בעיר.
פעילות המכון > מרחבים משותפים

לאור האתגרים שעימם מתמודדת ירושלים כעיר מעורבת, פרויקט מרחבים משותפים עוסק בבחינת השימוש של קבוצות אוכלוסייה שונות במרחב הציבורי בירושלים. במסגרת הפרויקט נערכים מחקרים, פורומים וסדנאות שמטרתם לאסוף מידע ולפתח תכנון מתארי ופיזי למרחבי שיתוף שיקדמו מפגש חיובי בין האוכלוסיות.
פעילות המכון > מדיניות סביבתית, קיימות ועירוניות

לאורך השנים המכון עוסק בסוגיות סביבתיות רבות ברמה המקומית והארצית. עיסוק זה כולל עריכת מחקרים, ניסוח אינדיקטורים, כתיבה והערכה של חלופות מדיניות ואיתור כלים ליישומן. בין הפרויקטים המרכזיים של המכון בתחום זה ניתן למנות את 'אגן ים המלח', 'המצוק החופי', 'תחזית קיימות לישראל 2030' ו'קיימות עירונית'.
פעילות המכון > מרכז מילקן לחדשנות

מרכז מילקן לחדשנות החל כסניף הישראלי של מכון מילקן הבינלאומי והוא פועל החל משנת 2014 במסגרת מכון ירושלים. המרכז מתמקד בפיתוח פתרונות מבוססי שוק לאתגרים כלכליים בין-לאומיים במטרה להאיץ את הצמיחה הכלכלית וליישם מדיניות פיננסית וכלכלית בת-קיימא.
המרכז מפעיל את תוכנית עמיתי מילקן – תוכנית שמטרתה להכשיר הון אנושי איכותי שישתלב בסקטור הציבורי בישראל, ואת תוכנית עמיתי בלום – תוכנית שמיועדת לעמיתים ממדינות מתפתחות, בדגש על מדינות אפריקאיות, ומטרתה להכשירם לפיתוח פרויקטים שיבוצעו במדינות המוצא בתחום הפיתוח הכלכלי והטכנולוגי.
פעילות המכון > תוכנית פירס לחדשנות גלובלית

תוכנית פירס פועלת במטרה ליצור תשתית שתהפוך את ישראל למקור של פתרונות טכנולוגיים הנותנים מענה לאתגרים של מדינות מתפתחות בתחומים כגון ICT, חקלאות, בריאות, מים וחינוך.
הערות שוליים

↑  אורה אחימאיר, מכון מחקר נולד. אברהם פרידמן ושלמה חסון (עורכים), כיצד משפיעים: חוקים וקובעי מדיניות. מכון ירושלים לחקר ישראל, 2003
↑  ד"ר דוד קורן, מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  יהושע בן אריה, ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט – שכונות בתים אנשים, כרך ראשון, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2011, עמ' 342
↑  פרויקט מאגרי נתונים על ירושלים באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  אמנון רמון ויעל רונן, תושבים, לא אזרחים – ישראל וערביי מזרח ירושלים, 1967-2017, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2017
↑  אמנון רמון ואימאן אנסארי, כלים שלובים: החינוך ה"פרטי" והחינוך הציבורי במזרח ירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2024
↑  מליחה זגייר, שירותי בריאות מרפאתיים במזרח ירושלים: תמונת מצב והמלצות מדיניות, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2022
↑  בניית מדיניות חברתית-כלכלית לפיתוח מזרח ירושלים באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  עתידים לישראל: ארבע הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  שאול אמסטרדמסקי, תוכנית עתידים, באתר כלכליסט, 18 ביולי 2024
↑   מירב ארלוזורוב, אהוד פראוור וליאור שילת, מיכל טביביאן מזרחי, עמיחי דנינו, יואב הלר, ישראל פיקרש, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2024
↑  הנימוק: "שילת ופראוור פרסמו ספר, "עתידים לישראל – ארבע הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש", ובו כמה מטובי המוחות שפועלים בישראל מציעים פתרונות להצלת המדינה מעצמה [...] הספר [...] הוא אחד התוצרים הבולטים של זעזועי השנתיים האחרונות: שורה של ניסיונות לאחות את הקרעים הפנימיים והחיצוניים, באמצעות הצעת מודלים חדשים לניהולה של ישראל".
↑  מחקרי החברה החרדית באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  זאב קליין, ‏האיחוד ישקיע כ-2 מיליון שקל בפרויקט יזמות בי-ם, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2005
↑  תוכנית היובל לפיתוחה הכלכלי של ירושלים באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  פרויקט מקומות קדושים באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  פרויקט מרחבים משותפים באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  פרויקט מדיניות סביבתית וכלים ליישום באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  אתר מרכז מילקן לחדשנות
↑  אתר תוכנית פירס לחדשנות לפיתוח בינלאומי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320348205171  ISNI: 0000 0001 2157 9902  LCCN: n80165849  NKC: ko20181001294  VIAF: 132527297   WorldCat (עם VIAF): 132527297 
מבנה המכון ב-2017
אירווינג אייבס

אירווינג מקניל אייבס (באנגלית: Irving McNeil Ives‏; 24 בינואר 1896 – 24 בפברואר 1962) היה פוליטיקאי אמריקאי ודיקן מייסד של בית הספר ליחסי תעשייה ועבודה באוניברסיטת קורנל. כרפובליקני, כיהן כסנאטור ארצות הברית מניו יורק בין השנים 1947 ל-1959. הוא היה בעבר חבר באספת מדינת ניו יורק במשך שש עשרה שנים, וכיהן כמנהיג המיעוט (1935), יושב ראש (1936) ומנהיג הרוב (1937–1946). כרפובליקני ליברלי, הוא נודע כמומחה בחקיקת חוקי עבודה וזכויות אזרח. אייבס הצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1957.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

אירווינג אייבס נולד בביינברידג', ניו יורק, לג'ורג' אלברט ולוסי האו (לבית קילר) אייבס. אבותיו הגיעו מאנגליה לארצות הברית, שם התיישבו בבוסטון, מסצ'וסטס ב-1635; מאוחר יותר הם עזרו לייסד את מושבת קוויניפיאק ב-1638, וחיו בוורמונט לפני שעברו לניו יורק ב-1795. אביו עבד בעסקי הפחם והזנות. הוא קיבל את השכלתו המוקדמת בבתי ספר ציבוריים בביינברידג' ובאוונטה, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון אווננטה ב-1914.
אייבס למד במכללת המילטון במשך שנתיים לפני שהתגייס לצבא ארצות הברית בעקבות כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ב-1917. במהלך המלחמה שירת עם הדיוויזיה ה-5 בצרפת ובגרמניה, בעיקר כחלק מרגימנט הרגלים ה-61.  הוא השתתף במתקפות מז-ארגון וסן-מייל והשתחרר בכבוד כלוטננט ראשון ב-1919. לאחר מכן הוא חידש את לימודיו בהמילטון, שם קיבל תואר ראשון באמנויות ב-1920 וסיים את לימודיו כחבר באגודת פי בטא קפא.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

אייבס עבד כפקיד בנק בחברת Guaranty Trust Company בניו יורק מ-1920 עד 1923, והרוויח 25 דולר לשבוע. ב-1920 נישא לאליזבת מינטה סקינר, לה נשאר נשוי עד שמתה ב-1947; לבני הזוג היה בן אחד, ג'ורג'. בשנת 1923 הצטרף לחברת Manufacturers Trust Company, והופקד כאחראי על הפעילות העסקית של הבנק באפסטייט ניו יורק ולאחר מכן עבר לנוריץ'. הוא נשאר ב-Manufacturers Trust עד 1930, אז נכנס לעסקי הביטוח הכללי בנוריץ'.
ב-18 בפברואר 1930, נבחר אייבס לאספה המדינתית של ניו יורק כדי למלא את המשרה הפנויה שנגרמה מהתפטרותו של ברט לורד. הוא נבחר שוב פעמים רבות ונשאר באספה עד 1946.
אייבס היה מנהיג המיעוט ב-1935 ויושב הראש ב-1936. בחירתו מחדש ליושב ראש נתקלה בהתנגדות חבריו הרפובליקנים הליברלים, שלא הסכימו עם התנגדותו לתוכנית הרווחה החברתית המוצעת של המושל הרברט ה. ליהמן. אייבס זז הצידה לטובת אוסוולד ד.הק, אשר מינה לאחר מכן את אייבס למנהיג הרוב. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1937 עד 1946.
מ-1938 עד 1946, אייבס היה יושב ראש הוועדה המחוקקת המשותפת של המדינה לתנאי תעשייה ועבודה. בתפקיד זה הוא זכה לתשומת לב ארצית על חסות לחוק איבס-קווין משנת 1945, החוק הראשון במדינה שאוסר על אפליה בעבודה על בסיס גזע, אמונה, צבע או מוצא לאומי. אייבס גם הציג חקיקה להקמת מחלקת המסחר של המדינה ולהקמת בית הספר של מדינת ניו יורק ליחסי תעשייה ועבודה באוניברסיטת קורנל, שבו שימש כדקאן מ-1945 עד 1947. הוא גם כיהן כחבר במועצת המלחמה של מדינת ניו יורק (1942–1946), יו"ר הוועדה הזמנית של מדינת ניו יורק נגד אפליה (1944–1945), ויו"ר הוועדה הזמנית של מדינת ניו יורק לחקלאות (1945–1946).
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי

בשנת 1946, כאשר ג'יימס מ. מיד הדמוקרטי החליט לרוץ למשרת מושל ניו יורק, אייבס התמודד בהצלחה על מושב מיד בסנאט של ארצות הברית. הוא התמודד מול המושל לשעבר ליהמן בבחירות הכלליות, שבמהלכן הפך לרפובליקני הראשון שאושר על ידי פדרציית העבודה האמריקאית של ניו יורק. אייבס היה הרפובליקני הראשון שייצג את ניו יורק בסנאט מאז ג'יימס וו. וודסוורת' הבן, שהובס בניסיון לבחירה מחדש ב-1926.
למרות המוניטין המתון שלו, אייבס תמך בחוק טאפט-הארטלי ב-1947 והצביע בעד לעקוף את הווטו של הנשיא הארי ס. טרומן עליו; לאחר מכן הוא איבד את תמיכתו ארוכת השנים מאיגודי עובדים. הוא שימש כציר לוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1948 בפילדלפיה, פנסילבניה, אשר מינתה את ידידו ועמיתו הליברלי הניו יורקי תומאס א. דיואי. באותה שנה הוא התחתן עם מזכירתו הוותיקה, מריון מיד קריין.
אייבס נבחר לכהונה שנייה ב-1952, והביס את נשיא רובע ברוקלין, ג'ון קשמור, ב-55% מול 36%. הוא קיבל את מספר הקולות הגדול ביותר שזכה עד כה מועמד בניו יורק, עם כל 62 המחוזות של המדינה פרט לשלושה. כתומך נלהב של הגנרל דווייט ד' אייזנהאואר, הוא שימש כציר בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1952 בשיקגו, אילינוי.
בשנת 1954, אייבס רץ בניסיון כושל לרשת את דיואי כמושל ניו יורק. באחת הבחירות הקרובות ביותר בתולדות המדינה, הוא הפסיד לדמוקרט וו. אברל הרימן ב-11,125 קולות. אייבס היה נציג בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1956 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. בשנת 1958, הוא היה שותף בחסות הצעת חוק עם הסנאטור ג'ון פ. קנדי לתיקון התעללות בעבודה מאורגנת כפי שנחשף בדיונים בפני ועדת המחבטים.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

בשנת 1958, סירב אייבס לבקש כהונה שלישית בסנאט. הוא מת בבית החולים צ'ננגו ממוריאל ב-24 בפברואר 1962 בנוריץ', ניו יורק בגיל 66. הוא נקבר בבית הקברות גרינלאון בביינברידג', ניו יורק.
מורשת

אייבס זכור עם שולחן העבודה שלו באוספים הקבועים של החברה ההיסטורית של מחוז צ'ננגו. אייבס הול באוניברסיטת קורנל נקרא על שמו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Irving Ives Dead. Ex-U.S. Senator, 66". The New York Times. Associated Press. 25 בפברואר 1962. New York Republican Was a Specialist in Civil Rights and Labor Legislation. Defeated Lehman In '46. Co-Author of State's Fair Employment Practices Act. Former Cornell Dean. State Legislator 16 Years. Was Educated at Hamilton. Opposed Lehman Early Eisenhower. Backer Bill Became Campaign Issue. Former United States Senator Irving M. Ives, a specialist in labor and civil rights legislation and co-author of New York's Fair Employment Practices Act, died today after a long illness. He was 66 years old. ... {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "HR. 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
1 2 3 4 5  Current Biography Yearbook. Vol. 10. H.W. Wilson Company. 1949.
1 2 3 4 5  "IVES, Irving McNeil, (1896 - 1962)". Biographical Directory of the United States Congress.
↑  "New York, Abstracts of World War I Military Service, 1917-1919, Entry for Irving McNeil Ives". Ancestry.com. Lehi, UT: Ancestry.com LLC. נבדק ב-13 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ALBANY BATTLE LINES FORM". The New York Times. 1936-12-20.
↑  "HECK IS SPEAKER; IVES QUITS RACE". The New York Times. 1937-01-13.
↑  Richardson, Haley (2011-03-12). "Freedom's Ladder: WNYC and New York's Anti-Discrimination Law". WNYC.
↑  "Statistics of the Presidential and Congressional Election of November 4, 1952" (PDF). Clerk of the United States House of Representatives.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779963405171  ISNI: 0000 0000 2985 3411  LCCN: n92118456  NARA: 10575978  NLG: 143428  SNAC: w6np2t8w  US Congress: I000050  VIAF: 73058238   WorldCat (עם VIAF): 73058238
ויליאם וו. קמפבל

ויליאם וולאס קמפבל (באנגלית: William Wallace Campbell‏; 10 ביוני 1806 – 7 בספטמבר 1881) היה סופר, היסטוריון, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מניו יורק.
ביוגרפיה

קמפבל נולד ב-10 ביוני 1806 בצ'רי ואלי, מחוז אוטסגו, ניו יורק, והיה בנו של השופט ג'יימס ס. קמפבל, ונכדם של קולונל מלחמת העצמאות האמריקאית סמואל קמפבל וג'יין קמפבל. הוא למד בבתי הספר הציבוריים, וסיים את לימודיו ביוניון קולג' ב-1827. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1831, והחל לעסוק בכך בעיר ניו יורק.
הוא נבחר מטעם המפלגה האמריקאית לקונגרס ה-29 של ארצות הברית, וכיהן בתפקידו מ-4 במרץ 1845 ועד 3 במרץ 1847.
הוא היה שופט בבית המשפט העליון של ניו יורק בין השנים 1849 ל-1855. הוא היה שופט של בית המשפט העליון בניו יורק בין השנים 1857 ל-1865, ושופט בעצמו של בית המשפט לערעורים בניו יורק ב-1865.
הוא היה חבר רפובליקני באספה המדינתית של ניו יורק ב-1869.
הוא היה סופר ועסק ביצירה היסטורית.
הוא נפטר ב-7 בספטמבר 1881 בצ'רי ואלי, ניו יורק, ונקבר בבית העלמין של צ'רי ואלי.
מודד מדינת ניו יורק ויליאם קמפבל היה דודו.