איגרות ברוך שפינוזה
התכתבות עם הוגו בוקסל

הוגו בוקסל (Boxel) היה מדינאי הולנדי.
איגרת 51 - בוקסל לשפינוזה. מבקש לשמוע דעתו על שדים ורוחות ואם יש בהם ממש. האם הם בני אלמוות או בני תמותה, מוחשיים או רוחניים. השאלה עולה כי באותה עת רבים מן האינטלקטואלים האמינו בהם, והם גם נזכרים לרוב בספרי היסטוריה עתיקה.
איגרת 52 - שפינוזה לבוקסל. תשובה לאיגרת 51. מודה על המכתב משום שלדעתו גם חזיונות שווא עשויים להביא תועלת. מבקש ממנו לבחור מבין הסיפורים הרבים אחד או שניים שאין לו בהם ספק כדי ששפינוזה יתמודד אתם. אומר כי אם פילוסופים מבקשים לקרוא בשם רוח לכל דבר שאינם מבינים אזי הוא שפינוזה לא יעמוד בדרכם כי גם לו עצמו יש דברים רבים שנסתרים מעיניו. מציין כי הציבור נוטה לספר דברים לא כפי שהם באמת אלא כפי שרוצה שיהיו. לסיפורים כאלה אין עדויות חיצוניות ולכן ניתן לבדות אותם מבלי שמישהו יוכל לְהָזֵם אותם.
איגרת 53 - בתשובתו לאיגרת 52 בוקסל אומר כי הוא מאמין ברוחות מכל המינים פרט לרוחות ממין נקבה, ואף מביא ארבעה נימוקים לקיומם. מציין אחדים מן ההיסטוריונים הקדומים כמו פלוטרכוס, סוויטוניוס, פליניוס הצעיר, ועוד. אך רוחות המזיקות לבני אדם, אלה לדעתו אגדות. הוא מצדד בסיפורי ההיסטוריונים ודוחה את סיפורי אנשי הכנסייה שמטרתם להוכיח קיומו של גיהנום כדי להפיק בכך ממון.
איגרת 54 - תשובה לאיגרת 53. שפינוזה מציין כי קרא את הספרים שבוקסל הזכיר (סווטוניוס, פליניוס הצעיר) והוא מתפלא על מחבריהם הידועים כבעלי שאר רוח ושיקול דעת שביטלו זמנם כדי להחדיר בקוראיהם דברי הבאי. את אמירתו של בוקסל כי אין רוחות ממין נקבה הוא משווה לדעה הרווחת שאלוהים הוא ממין זכר. כאן, בהבלחה נדירה של חוש הומור הוא מתפלא איך זה שמי שראה רוחות במו עיניו לא שם ליבו לאברי מינם? כנקודת מוצא שפינוזה מציין שלדעתו העולם הוא תוצאה הכרחית של הטבע האלוהי ולא נעשה במקרה. כנגד טענת בוקסל שהרוחות מעצם נוכחותם מפארים את העולם עונה שפינוזה כי תפארת אינה תכונה של האובייקט אלא של המתבונן. כנגד טענת בוקסל כי הרוחות נבראו בידי האל וכי הם דומים לו אומר שפינוזה כי אין לו אפילו אידיאה כיצד הם נראים (כמו שיש לו על המשולש), ולכן יכול רק להחשיבם כחלומות שרחוקים מן האל כמרחק שבין יש ללא-יש. את טענת בוקסל כי כשם שיש גוף בלי נשמה יכולה להיות נשמה ללא גוף דוחה שפינוזה עם טענה דומה שלא ייתכן שיהיו זיכרון, שמיעה, ראיה ללא גוף רק משום שיש גוף ללא זיכרון, שמיעה וראייה.
איגרת 55 - תשובת בוקסל לאיגרת 54. הוא מבסס את דעתו שאין שדים ממין נקבה כי הוא כופר בכך שיש להם ולדות. חשוב לו יותר לדון בדברים שנוצרו במקרה. לדעתו הכרח וחירות הם הפכים אך לא הכרח ומקרה כפי שעולה מדבריו של שפינוזה. בעיקר הוא מדגיש את רצונו החופשי הנצחי של האל. הוא דן בסוגיית גוף ונפש ובעובדה שאין אנו יודעים כיצד הנפש פועלת. מכן גוזר על אלוהים שאין אנו מבינים את אופן פעולתו. אינו מקבל את דברי שפינוזה המיחס לאלוהים הכרח ונוטל ממנו את הרצון החופשי. בוקסל מתקשה לספק לבקשת שפינוזה ראיות למציאת רוחות בעולם. אומר כי יש בידינו רק השערות מתקבלות על הדעת. ראיות חותכות מסוג ההסבר המצוי בידינו בעניין ליקוי חמה (שהירח מצוי בין הארץ לשמש ומסתיר אותה) אינן קיימות. לבסוף שוב נסמך על העובדה שפילוסופים קדומים רבים טענו שיש בנמצא רוחות ולכן יש בכך משהו. לעומת זאת מציין ששפינוזה לא הביא ראיות שאין רוחות.
איגרת 56 - שפינוזה לבוקסל. מציין ששניהם הולכים אחרי עקרונות שונים ולכן לא יוכלו להסכים. מבקש ממנו שמות של פילוסופים שדעתם שהעולם התהווה במקרה, כלומר שאלוהים תכנן דבר מה אבל החטיא מטרתו. שפינוזה טוען שאינו מכיר איש. הוא גם לא מבין מדוע דעתו שהכרח ומקרה אינם הפכים? הוא דן בסוגיה באריכות. מסביר לבוקסל כי האדם מיחס לאלוהים את תכונותיו שלו (כגון, זיכרון, ראיה, שמיעה). אילו שאלו משלוש איך הוא רואה בעיניו את האל היה אומר שהוא משולש מושלם. אומר כי לא ניתן לדמות את האל כמו שמדמים משולש אבל ניתן לתפוס אותו בשכל. כפי שיש לו מושג על המשולש אבל עדיין איננו מכיר את כל תכונותיו, כך אינו מכיר אלא מעט (למעשה רק שתיים) מן התכונות (התארים) של אלוהים. באשר לסמכותם של פילוסופים קדומים היא אינה רבה בעיניו.