stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איציק שמולי
ביוגרפיה > מחאת האוהלים

בשנת 2011 היה ממנהיגיה הבולטים ביותר של מחאת האוהלים, כשהצליח להוביל את כלל אגודות הסטודנטים לתמיכה אקטיבית במחאה ולהרחבתה באמצעותן לכל רחבי הארץ - מקריית שמונה ועד אילת שבהן הוקמו מאהלים רבים.
שמולי נשא נאומים בהפגנות ובעצרות המרכזיות שנערכו במהלכה. ב-1 באוגוסט נמנה עם קבוצת מובילי המחאה שנפגשה עם נשיא המדינה שמעון פרס במשכן הנשיא בירושלים.
שמולי הוביל את הקו שדגל בהידברות עם נציגי הממשלה לצד פעולות המחאה: בניגוד לחלק ממנהיגי המחאה האחרים, סבר כי יש להשתמש בעוצמה הפוליטית שהתהוותה לכדי תוצאות והחלטות של הדרג הפוליטי. ב־4 בספטמבר החליט על פירוק כל מאהלי ארגוני הסטודנטים, ושינוי אופי המחאה להידברות עם הממשלה. הוא עמד בראש משלחת ראשי הסטודנטים שנפגשה עם חברי ועדת טרכטנברג, אך עם פרסום מסקנותיה מתח עליהן ביקורת, וקרא להמשיך בפעולות המחאה.
בנובמבר 2011 הודיע על העתקת מקום מגוריו לעיר לוד.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ביולי 2012 התפטר שמולי מתפקידו כיו"ר התאחדות הסטודנטים. באוקטובר 2012 הודיע על כוונתו להתמודד בפריימריז של מפלגת העבודה על מקום ברשימתה לכנסת התשע עשרה. שמולי הגיע למקום ה-11 ברשימת המפלגה לכנסת, ונבחר מטעמה לכנסת.
בכנסת ה-19 כיהן שמולי כחבר בוועדת הכלכלה, והיה ממלא מקום בוועדה מיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל, וגם ישב בראש השדולה לקידום החינוך הפיננסי בישראל ושדולת הדיור החברתי. במסגרת פעילותו עסק רבות במשבר הדיור ובניסיונות להביא לחוק דיור בר השגה בחקיקה. בנוסף לכך הצליח לחוקק חוקים חברתיים, כגון: איסור ניתוק מים, שיפור שכר החיילים ולהגנה על עסקים קטנים ובינוניים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הוצב שמולי במקום החמישי ברשימת המחנה הציוני לכנסת, לאחר שהגיע למקום השלישי בפריימריז של מפלגת העבודה, ונבחר לכנסת.
בחודש יולי 2015, לאחר רצח שירה בנקי במצעד הגאווה בירושלים, כתב במאמר ל"ידיעות אחרונות" כי "כשהסכין מונפת על צווארה של קהילה להט"בית שלמה, הקהילה שלי, היא לא תיעצר שם" ובכך היה לחבר הכנסת הראשון שיצא מהארון כלהט"ב במהלך כהונתו כחבר הכנסת.
גם בכנסת זו יזם שמולי חקיקה ענפה והוביל מאבקים חברתיים רבים בכנסת, ובהם מאבק כנגד עוולת הביטוח הסיעודי-קבוצתי וחקיקת חוק ביטוח סיעודי ממלכתי, מאבק להעלאת קצבאות הקשישים ומתן מענקי חימום וטיפולי שיניים לאוכלוסייה המבוגרת, הוביל חקיקה תקדימית לחובת שילוב אנשים עם מוגבלויות בתעסוקה במגזר הציבורי, מאבק וחקיקה למען הרחבת התמיכה הסוציאלית באוכלוסיות מוחלשות דוגמת ילדים חולי סרטן וילדים חולי ניוון שרירים, חיילים בודדים, נכים וניצולי שואה וחקיקה למען החמרת הענישה כנגד המתעללים בבעלי חיים. בנוסף הוביל בכנסת ה-20 את המאבק למען סגירת תאגידי המים. שמולי עמד גם בראש כמה שדולות בכנסת, ובהן שדולת הגמלאים, השדולה למען החיילים הבודדים, השדולה לדיור בר השגה, שדולת בעלי-החיים והשדולה למען יהדות פלורליסטית ונגד קנאות דתית. כל אלה ועוד זיכו אותו, בין השאר, חמש פעמים ברציפות בתואר "חבר הכנסת החברתי ביותר בכנסת" מטעם המשמר החברתי, בתואר "עיטור האור למען ניצולי השואה, אות אומ"ץ כמופת להישגים יוצאי דופן בתחום החברתי ובאות הפרלמנטר המצטיין לשנת 2018 מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בבחירות המקדימות בפברואר 2019 שקיימה מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, הגיע שמולי למקום הראשון ולפיכך, הוצב במקום השלישי ברשימת המפלגה לכנסת, לאחר יו"ר המפלגה, אבי גבאי וטל רוסו ששוריין על ידי היו״ר.
ביולי 2019 לקראת הבחירות לכנסת ה-22 התמודד בבחירות לתפקיד יו"ר המפלגה, והגיע למקום השלישי לאחר עמיר פרץ וסתיו שפיר. הוא שובץ במקום השלישי ברשימת העבודה-גשר לכנסת.
ביוגרפיה > כשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ואחר כך

בבחירות לכנסת ה-23 רצה מפלגת העבודה יחד עם מרצ ומפלגת גשר של אורלי לוי אבקסיס. הרשימה המשותפת קיבלה שבעה מנדטים, מתוכם שלושה לסיעת העבודה. לאחר הבחירות הסיעה הצטרפה לממשלת ישראל ה-35 במסגרת הגוש של "כחול לבן" ושמולי מונה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
שמולי הודיע על ביטול קיזוז קצבאות בתקופת הקורונה ופעל לתיקון החוק המונע קבלת דמי אבטלה מאזרחים ותיקים בגיל פרישה שהוצאו לחל"ת או פוטרו, וכן קידם את חידוש המיזם לביטחון תזונתי.
באוגוסט 2020 החלה לפעול במשרד העבודה והרווחה תוכנית "מגן זהב" שיזם, במסגרתה נערך מיפוי צרכים ואספקתם בהיקף של 150 מיליון ש"ח, למאות אלפי קשישים שנמצאים במצב סיכון בשל מגפת הקורונה.
חודש לאחר מכן החליט שמולי להחזיר לפעולה את התכנית "קהילה תומכת בסל סיעוד" שבוטלה באמצע 2020, על פי פרסומים התכנית לא רק תוחזר אלא גם תורחב לכ-250 אלף בני אדם הזכאים לקצבת סיעוד.
בינואר 2021 עברו בכנסת תקנות הפיקוח על מעונות היום שנקבעו על ידו, והסדירו לראשונה את הסטנדרטים בתחום המיון, ההכשרה, ההדרכה והפיקוח על מעונות היום הפרטיים לגיל הרך. העברת התקנות לוותה בדיון ציבורי ופרלמנטרי ער, בשל ההשלכות המשמעותיות שלהן על השוק הפרטי.
ב-8 בינואר 2021, מונה למ"מ השר לשוויון חברתי, בעקבות פרישתה של מירב כהן מהממשלה. לאחר היבחרה של מרב מיכאלי ליו"ר העבודה, הודיע על עזיבתו את המפלגה. בהמשך הודיע שהוא לוקח פסק זמן מהחיים הפוליטיים. בשלהי יולי אותה שנה, פורסם כי שמולי עתיד להתמנות לנציג בישראל של הפדרציה היהודית של ניו יורק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 2013 לערך, אימץ אורח חיים צמחוני.
בשנת 2019 הוא ובן זוגו, ערן לוי, הביאו לעולם בן באמצעות פונדקאית בארצות הברית וביוני 2021 נולד בנם השני. הם מתגוררים במושב כסלון שבהרי יהודה.
אמל בנט

| --- | --- |
אמל בנט
אמל בנט
 לידה:  21 ביוני 1985 (בת 39) צרפת צרפת
 שם לידה:  Amel Bent Bachir 
 מוקד פעילות:  פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 סוגה:  פופ, R&B
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  Sony BMG Music Entertainment, RCA France 
 בן או בת זוג:  Nordine Mansouri 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best French Act (2021) 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
אמל בנט (בצרפתית: Amel Bent, נולדה ב-21 ביוני 1985) היא זמרת צרפתייה השרה מוזיקת פופ ו-R&B.
קורות חייה

בנט נולדה וגדלה בפריז, בירת צרפת. להורים מהגרים מצפון אפריקה, אביה אלג'יראי ואמה מרוקאית. בנט החלה לשיר עוד בילדותה, כשבגרה החלה ללמוד מוזיקה ובגיל 16 נבחרה לשיר את המנון צרפת באירוע מקומי בהשתתפות כ-3,000 איש. בנט התקבלה ללימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה אך ויתרה על כך למען קריירה מוזיקלית.
בנט התפרסמה בצרפת בשנת 2004 כאשר הגיעה לשלב הגמר של העונה השנייה בתוכנית המציאות "Nouvelle Star", המקבילה הצרפתית של כוכב נולד. שנה לאחר מכן, בשנת 2005 הוציאה את אלבומה הראשון "Un Jour d'été". האלבום זכה להצלחה רבה, נמכר בלמעלה מ-700,000 עותקים בצרפת בלבד ודורג במקום השלישי בצרפת. הסינגל "Ma Philosophie" נמכר בלמעלה מ-1,000,000 עותקים ובמשך כשישה שבועות זכה במקום הראשון במצעד הפזמונים הצרפתי. כמו כן, זכתה להצלחה רבה גרסת הכיסוי שביצעה לשיר Eye of the Tiger, שבוצע במקור על ידי להקת Survivor בסרט רוקי עם סילבסטר סטאלון.
בשנת 2007 יצא אלבומה השני, "À 20 ans" שהצליח גם ואף דורג במקום הרביעי בצרפת. הוא הניב מספר להיטים, ביניהם: "Nouveau Français" ושיר הנושא "À 20 ans". שיר זה הוא דואט עם הראפרית הצרפתייה Diam`s, שהיה לפופולרי מאוד בצרפת, הושמע רבות בתחנות הטלוויזיה והרדיו ונכנס לרשימת השירים הפופולריים של ערוץ המוזיקה הצרפתי MCM. כמו כן, יצאה בנט לסיבוב הופעות כלל עולמי אשר כלל גם את מדינות צפון אפריקה בהן היא זוכה לפופולריות רבה.
אמל בנט השתתפה בשנת 2012 בתוכנית הריקודים: Danse avec les stars (הגרסה הצרפתית של "רוקדים עם כוכבים") עם כריסטוף ליקאטה כפרטנר הריקוד שלה. היא הגיעה עד לגמר שהתקיים בתאריך 3/12/12, בו הגיעה למקום השני.
ב15 יוני 2015 היא נישאה לבן זוגה פטריק אנטונלי, מנהל בית ספר לנהיגה בניי סיר-סן צרפת.
ב30 ספטמבר 2015 ,בנט הודיעה בטוויטר  שהיא מצפה לילד ראשון. ב4 פברואר 2016 נולדה לזוג בת ראשונה בשם סופיה.
ב17 אוקטובר 2017,נולדה לה בת שנייה בשם אנה.
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | 2004 |   Un Jour d'été  |
|  | 2007 |  À 20 ans  |
|  | 2009 |  Où je vais  |
|  | 2011 |  Délit mineur  |
|  | 2014 |  Instinct  |
|  | 2019 | Demain |
אנטיוכוס השמיני

| --- | --- |
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השמיני
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השמיני
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 פטירה:  96 לפנה״ס 
 בן או בת זוג:  קלאופטרה סלנה הראשונה טריפיינה 
 
אנטיוכוס השמיני (אפִּיפָאנֶס או קָאלִינִיקוּס או פִילוֹמֶטוֹר; ? – 96 לפנה"ס) היה מלך בממלכה הסלאוקית בין השנים 125 ל-96 לפנה"ס. אנטיוכוס, שכונה "אנטיוכוס גְרִיפּוּס" ("אף-קרס") היה בנו של דמטריוס השני (ניקטור) והוכתר בילדותו לאחר שאימו, קלאופטרה תאה, הרגה את אחיו הבכור, סלאוקוס החמישי (פילומטור). השליטה בפועל הייתה האם, שהשתמשה בבנה כמקור הלגיטימציה לשלטונה. בשנת 121 לפנה"ס החליטה האם שבנה עשוי להפריע לשלטונה וניסתה להרעילו, בכך שהגישה לו כוס יין כשחזר מצייד באחד הימים. אנטיוכוס חשד בהצעה לא-שגרתית זו, והכריח אותה לשתות את היין, מה שהוביל למותה-שלה.
אנטיוכוס נישא לנסיכה המצרית מבית תלמי טריפאינה. בשנת 116 לפנה"ס פרצה מלחמת אזרחים לאחר שובו מגלות של אחיו-למחצה אנטיוכוס התשיעי (שהיה גם בן-דודו; ראו אנטיוכוס השביעי). אשתו של אנטיוכוס התשיעי, קלאופטרה הרביעית, הייתה אחות-למחצה של טריפאינה. קלאופטרה זו נהרגה לבסוף באורח דרמטי, לפקודת טריפאינה, במקדש דפנה שבפאתי אנטיוכיה. בהמשך הרג אנטיוכוס התשיעי את טריפאינה בנקמה על כך.
שני האחים חילקו ביניהם את סוריה עד למותו של אנטיוכוס השמיני מידי אחד משריו, הרקלאון, בשנת 96 לפנה"ס. חמישה מבניו היו בהמשך שליטים בממלכה הסלאוקית (חלקם בו-זמנית תוך מלחמה ומחלוקת): סלאוקוס השישי (אפיפאנס), דמטריוס השלישי (איורגטס), אנטיוכוס האחד עשר (אפיפאנס), פיליפוס הראשון (פילדלפוס) ואנטיוכוס השנים עשר (דיוניסוס).
למרות חסרונותיו הפוליטיים היה אנטיוכוס השמיני מלך אהוב. פניו המופיעים על מטבעות מתקופתו נראים מכוערים ועצלים (דבר זה היה נפוץ בקרב המלכים הסלאוקים האחרונים), כמו גם סיפורים על משתאות מפוארים שערך, גרמו לדורות הבאים להאמין שהוא ושושלתו היו מנוונים ודקדנטיים -- אולם תדמית זו הייתה מודעת ומכוונת, התייחסות לאידיאל ההלניסטי של "החיים הטובים" (Tryphe). הסלאוקים המאוחרים שאפו להיות מקושרים לאידיאל זה, בניגוד למלחמות האזרחים והסכסוכים שאפיינו את שלטונם במציאות.
אלכסנדר דרוז

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1955 (בן 69) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  St. Petersburg State Transport University (1980) 
 פרסים והוקרה:  Crystal owl (1990)  Crystal owl (2000)  Crystal owl (2006)  Crystal owl (2012)  Crystal owl (1995)  Crystal owl (1992)  מדליה להנצחת 300 שנים לייסוד סנקט פטרבורג  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חתימה:   
 adrouz.ru
 
אלכסנדר אברמוביץ' דרוז (ברוסית: ‏Александр Абрамович Друзь; נולד ב-10 במאי 1955 בלנינגרד) הוא משתתף סובייטי ורוסי בשעשועונים אינטלקטואליים. "מגיסטר" המשחק מה? היכן? מתי?, בו זכה בפרס ינשוף יהלום ושש פעמים בפרס ינשוף בדולח.
ביוגרפיה

אלכסנדר התחנך בבית ספר יוקרתי בלנינגרד המתמחה במתמטיקה ופיזיקה. בשנת 1975 סיים את מכללת לנינגרד לחינוך תעשייתי ובשנת 1980 סיים את לימודיו במכון המהנדסים של לנינגרד לתעבורת רכבת, המתמחה בתחום "מכונות מחשוב אלקטרוניות" (EVM).
אלכסנדר דרוז הוא מהנדס מערכות מוסמך.
הערות שוליים

↑  http://www.adrouz.ru/biografiya.html
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטיוכוס השישי

| --- | --- |

מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השישי
 לידה:  148 לפנה״ס? 
 פטירה:  138 לפנה״ס (בגיל 10 בערך) 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 
אנטיוכוס השישי (דיוניסוס) (בערך 148 - 138 לפנה"ס) היה מלך הממלכה הסלאוקית. הוא היה בנם של אלכסנדר באלאס וקלאופטרה תאה, בתו של תלמי השישי.
אנטיוכוס השישי מעולם לא מלך בפועל. הוא מונה ב-144 לפנה"ס בידי הגנרל דיודוטוס טריפון כיורש העצר, כדי לשמש אופוזיציה לדמטריוס השני. בשנת 142 לפנה"ס הדיח אותו דיודוטוס והחליפו כמלך, ובשנת 138 לפנה"ס הרגו.
אנטיוכוס השנים עשר

אנטיוכוס השנים-עשר (דיוניסוס) (? - 84 לפנה"ס) היה החמישי מבניו של אנטיוכוס השמיני (גריפוס) שקיבל את כתר המלכות. הוא ירש את אחיו דמטריוס השלישי (איוקרוס) כשליט נפרד בחלק הדרומי (דמשק וסביבתה) של מה שנותר מהממלכה הסלאוקית. ומלך בין השנים: 87 עד 84 לפנה"ס.
בתחילה זכה אנטיוכוס השנים-עשר לתמיכה מגורמים בבית תלמי, אולם הוא נהרג בשנת 84 לפנה"ס במהלך מסע-קרב מול הערבים הנבטים, שכבשו את דמשק זמן קצר לאחר מכן.
אפרים גולדנברג

אפרים גולדנברג (בספרדית: "Efrain Goldenberg Schreiber, o "Efraim, נולד בלימה, פרו ב-29 בדצמבר 1929) הוא יהודי פרואני, שכיהן כראש ממשלת פרו במשך כשנה וחצי, תחת נשיאותו של אלברטו פוג'ימורי, מ-17 בפברואר 1994, עד 28 ביולי 1995. כיהן לסירוגין גם כשר האוצר ושר החוץ. הוא היהודי הראשון שכיהן כראש ממשלת פרו (אחריו כיהנו בפרו כראשי ממשלה שני יהודים נוספים: יהודה סימון (2008 - 2009) וסלומון לרנר גיטיס (2011).
קורות חיים

גולדנברג נולד ב-1929, בלימה בירת פרו, להורים יהודים שהיגרו מרוסיה ומגרמניה, לפרו, לאחר מלחמת העולם הראשונה. גדל בעיירת החוף הפרואנית טאלאר, בה היה התלמיד היהודי היחיד בבית הספר היסודי. את לימודי התיכון עשה בלימה, בבית הספר הוותיק (נוסד ב-1917), לבנים (רק ב-1994 הוא הפך לבית ספר מעורב) של המעמד העליון הפרואני - Colegio San Andres. רבים מבוגרי בית ספר זה היו בהמשך למדענים, אנשי מסחר ואף פוליטיקאים מהחשובים בפרו, לרבות הנשיא ה-84 של המדינה - ניקולאס לינדלי לופז. למד משפטים ומדעי הרוח באוניברסיטת סן מרכוס בלימה, מ-1946 עד 1952 ומשסיים את לימודיו עבד בעסק המשפחתי, כיצואן, והיה במשך שנים רבות מעמודי התווך של קהיליית העסקים הפרואנית. בנוסף, היה גם חבר הנהלת הקהילה היהודית של לימה.
פוליטיקה

ב-28 באוגוסט 1993 מינה אותו הנשיא אלברטו פוג'ימורי לשר החוץ שלו. מינוי זה נעשה כחלק ממדיניות אותה נקט פוג'ימורי כמעט מאז נבחר לנשיאות פרו ב-1990, לבחור לתפקיד שרי החוץ שלו דווקא אנשים שאינם דיפלומטים. כחצי שנה אחר כך, ב-17 בפברואר 1994 פוג'ימורי מינה את גולדנברג בנוסף לכך גם לתפקיד ראש הממשלה שלו. בכך היה גולדנברג לראש הממשלה היהודי הראשון של פרו. ראש הממשלה היהודי השני של פרו היה יהודה סימון (2008 - 2009) והשלישי סלומון לרנר גיטיס (2011).
ב-28 ביולי 1995, כשלושה חודשים אחרי בחירתו לנשיאות פרו לתקופת כהונה שנייה ברוב עצום באפריל, פיטר פוג'ימורי את גולדנברג משני תפקידיו, הן כראש ממשלה והן כשר חוץ. הדבר נעשה כחלק ממדיניותו של פוג'ימורי, שלא להשאיר את אנשיו זמן רב מדי בתפקידיהם, שמא יצברו כוח רב מדי.
בשלהי תקופת נשיאותו מינה פוג'ימורי את גולדנברג שוב. היה זה ב-10 באוקטובר 1999, והפעם מונה גולדנברג לתפקיד שר האוצר. הוא כיהן בתפקיד זה במשך כעשרה חודשים, עד 28 ביולי 2000, עת החליפו פוג'ימורי בקרלוס בולוניה. הן פוג'ימורי והן בולוניה הספיקו לכהן בתפקידיהם אחרי כן רק עוד כשלושה חודשים. פוג'ימורי ברח מפרו ליפן, בעקבות משבר חוקתי בפרו, באמצע נובמבר 2000 וב-19 בנובמבר 2000 התפטרו מתפקידיהם כל שרי הממשלה שהותיר פוג'ימורי אחריו.
ראו גם

יהדות פרו
הערות שוליים

↑  A travel guide to the Jewish Caribbean and Latin America, Ben G. Frank, עמ' 433
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NTA: 370388658  VIAF: 309880616   WorldCat (עם VIAF): 309880616
אנטון בראטקוב

אנטון בראטקוב (באוקראינית: Антон Вікторович Братков; נולד ב-14 במאי 1993) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הבלם בפיוניק ירוואן.
קריירה

בראטקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וידראדני קייב, ובגיל 14 הצטרף לאקדמיה של דינמו קייב. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת בגיל 17, וכעבור שלוש עונות הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ביולי 2016 חתם בורס רובנו, אך כעבור חודשיים עבר לדסנה צ'רניהיב.
בינואר 2018 חתם בזירקה קרופיבניצקי עד לסיום העונה.
בקיץ 2018 חזר בראטקוב לדסנה, וב-2 בפברואר 2019 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל. ב-3 במרץ 2019 עשה את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד קבוצתו 0–6 להפועל תל אביב. הופעה זו, הייתה הופעתו היחידה בקבוצה ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.
ביולי 2019 בראטקוב חתם בלבוב.
ב-18 בספטמבר 2020, בראטקוב חתם במטאליסט 1925.
ב-27 בינואר 2021, בראטקוב חתם בפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.
הערות שוליים

↑  הדר אקריש, מאור רחמני ותום נחום, ‏הבלם אנטון בראטקוב חתם במכבי פתח תקווה, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמל טוקה

אמל טוקה (באנגלית: Amel Tuka; נולד ב-9 בינואר 1991) הוא אתלט בוסני, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (בייג'ינג 2015) בריצת 800 מטר ושיאן בוסניה בריצת 400 מטר ובריצת 800 מטר.
קריירה

ביוני 2013, ניצח טוקה בריצת 800 המטרים באליפות אירופה לאומות דרג ג', בתוצאה של 1:51.11 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 23, זכה טוקה במדליית ארד בריצת 800 מטר, לאחר שקבע תוצאה של 1:46.29 דקות.
ב-אליפות אירופה באתלטיקה 2014, סיים בגמר 800 המטרים, במקום ה-6 עם תוצאה של 1:46.12 שהיוותה עבורו שיא אישי.
ב-17 ביוני 2015, קבע טוקה את שיאו האישי ב-800 מטר, לאחר שבתחרות במונקו, הקדים את נייג'ל איימוס ומוחמד אמאן בתוצאה של 1:42.51.
קריירה > אליפות העולם באתלטיקה 2015

באליפות העולם באתלטיקה 2015, העפיל טוקה לחצי הגמר ב-800 מטרים אחרי שקבע 1:46.12. בחצי הגמר, העפיל טוקה לגמר מהמקום הראשון, לאחר שעצר את השעון על 1:44.84. בגמר, זכה טוקה במדליית הארד, בתוצאה של 1:46.30. כשמקדימים אותו דייוויד רודישה (1:45.84), ואדם קשצ'וט (1:46.30).
קריירה > 2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בחודש יולי, סיים במקום הרביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.74 דקות, 20 מאיות השנייה בלבד ממדליית ארד. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת ריו, סיים טוקה רביעי במקצה ובמקום ה-12 הכללי בחצי הגמר של ריצת 800 המטרים בתוצאה של 1:45.24 דקות, ולא עלה לגמר.
קריירה > אליפות העולם באתלטיקה 2017

באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים את המקצה המוקדם בתוצאה של 1.47.54 ולא הצליח להעפיל לחצי הגמר.
אנטיוכוס השלושה עשר

| --- | --- |
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השלושה-עשר
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השלושה-עשר
 לידה:  85 לפנה״ס 
 נהרג:  64 לפנה״ס (בגיל 21 בערך) חומס, רומא העתיקה 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 
אנטיוכוס השלושה-עשר פילדלפוס אסיאטיקוס ("אסייתי", ביוונית: Ἀντίοχος Φιλάδελφος Ἀσιατικός;‏ ? – 64 לפנה"ס) היה מאחרוני השליטים של הממלכה הסלאוקית.
אסיאטיקוס היה בנם של אנטיוכוס העשירי (איוסבס) והנסיכה המצרית קלאופטרה סלנה. קלאופטרה שימשה כעוצרת עבור הנער לאחר מות אביו (בשנה לא ודאית בין 90 ל-83 לפנה"ס). בשנת 83 לפנה"ס נכבשה ממלכת סוריה בידי טיגרנס הראשון (מלך ארמניה) ואסיאטיקוס ואימו איבדו את כוחם.
בשנת 75 לפנה"ס נסעה קלאופטרה, יחד עם אסיאטיקוס ואחיו, לרומא כדי לשכנע את הסנאט הרומאי להכיר בהם כמלכי מצרים וסוריה. הסנאט אומנם הכיר בזכויותיו של אסיאטיקוס על סוריה, אולם לא העניק עזרה ממשית במימושם. אסיאטיקוס שהה כשנתיים ברומא לפני שחזר למזרח והשתקע באסיה הקטנה. לאחר שטיגרנס הובס בידי הגנרל הרומי פומפיוס, הצליח אסיאטיקוס להשתלט על הממלכה והוא הוכר על ידי הרומאים כמלך-נתין בסוריה (69 לפנה"ס).
על שום שהייתו זמן רב בקיליקיה שבאסיה הקטנה עד שחזר לסוריה, קיבל את התואר "אסייתי".
תקופת מלכותו של אסיאטיקוס לא נמשכה זמן רב והוא סבל ממרידות באנטיוכיה וממלחמות קשות עם השבטים הנבטים והערבים בגבולותיו. בשנת 65 לפנה"ס הוא נשבה על ידי שמשי-גרם השליט הערבי של חמץ. הלה שחרר אותו בתחילת 64 לפנה"ס והוא חזר לכס המלכות לזמן מה, אולם באותה שנה פומפיוס הפך את סוריה לפרובינקיה רומית ואפשר לשמשי-גרם לשבות את אסיאטיקוס בשנית ולהרגו.
ניתן לומר כי מותו של אנטיוכוס השלושה-עשר סיים את שושלת בית סלאוקוס, למרות שבמשך זמן קצר שלט אחריו פיליפוס השני פילורומאיוס, בנו של פיליפוס הראשון.
הערות שוליים

↑  אברהם שליט, הורדוס המלך, עמ' 346, הערה 9.
אנטיוכוס השני

מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס השני
אנטיוכוס השני תאוס ("האל") (יוונית: Ἀντίοχος Β΄ ὁ Θεός‏; 286–246 לפנה"ס) היה מלך האימפריה הסלאוקית בין השנים 261 לפנה"ס ל־246 לפנה"ס לאחר אביו, אנטיוכוס הראשון. אימו הייתה הנסיכה המקדונית סטרטוניס, בתו של דמטריוס פוליוקרטס.
חייו

אנטיוכוס השני ירש ממלכה במצב מלחמה עם מצרים, שנמשכה לאורך חופי אסיה הקטנה (המלחמה הסורית השנייה). הוא ניסה גם לכבוש שטחים באזור תראקיה (אזור בדרום־מזרח אירופה הכולל את טורקיה האירופאית, צפון־מזרח יוון ודרום בולגריה). במהלך מלחמה זו קיבל את התואר "תאוס" ("אל" ביוונית).
בשנת 255 לפנה״ס פרש שליט המחוז (האחשדרפן) בבאקטריה (אזור בפקיסטן וחלק מאיראן), דיודוטוס, ממלכותו של אנטיוכוס והקים את הממלכה היוונית־באקטרית. ממלכה זו התרחבה והפכה לממלכה היוונית־הודית בשנת 180 לפנה״ס.
בפַּרתיה (אזור בפרס) הוא הפסיד את מרבית אדמותיו לארסאקֵס, מנהיג נוודים פרתי, בערך בשנת 250 לפנה״ס.
לאחר שבמלחמה הסורית הראשונה לא נוצר שינוי מהותי בין האימפריה הסלאוקית למצרים התלמיית, שיתף אנטיוכוס השני פעולה עם אנטיגונוס גונאטס מלך מוקדון, וכן עמים נוספים מאסיה הקטנה ומאיי הים האגאי, כמו רודוס, שרצו לבלום את ההתפשטות של הממלכה התלמית לאורך חופי אסיה הקטנה. במלחמה הסורית השנייה רוב העימותים התרחשו בזירה הימית של הים האגאי. ביבשה, אנטיוכוס השני, הצליח להעתיק את קו הגבול דרומה לאזור בין בירות לצידון. לבסוף בשנת 252 לפני הספירה נחתם הסכם שלום, שכחלק ממנו אנטיוכוס גירש את אשתו לאודיקֵה ונישא לברניקי, בִתו של תלמי השני. הסכם זה לא החזיק מעמד בגלל מאבקי החצר באימפריה הסלאוקית. אנטיוכוס השני מת במסתוריות בזמן ביקור באחוזה של אשתו הראשונה, לאודקי. היא במהרה הכריזה על בנה סלאוקוס השני, למלך על אסיה הקטנה, וכן היא שכנעה את אנשי החצר באנטיוכיה להרוג את ברינקה ואת בנה הקטן וּלהכתיר את בנה סלאוקוס השני כמלך האימפריה הסלאוקית, אירועים אלו הביאו לִפרוץ המלחמה הלאודיקית.
אן רונל

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1906 אומהה, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בדצמבר 1993 (בגיל 86) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ann Rosenblatt 
 שם במה:  Ann Ronell 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף, קולג' וייטון 
 עיסוק:  מלחינה • פזמונאית
 סוגה:  מוזיקה פופולרית, מחזמר 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Lester Cowan 
 פרופיל ב-IMDb
 
אן רונל (באנגלית: Ann Ronell; 28 בדצמבר 1906 –  25 בדצמבר 1993) הייתה מלחינה ופזמונאית אמריקאית. היא התפרסמה בזכות כתיבת השירים "Who's Afraid of the Big Bad Wolf?" ו-"Willow Weep for Me".
שנותיה הראשונות

רונל נולדה באומהה שבנברסקה, ארצות הברית, למוריס ומולי רוזנבלט. היא סיימה את לימודיה בתיכון המרכזי של אומהה בשנת 1923. לאחר מכן נרשמה לקולג' "ויטון", שממוקם במסצ'וסטס. אולם לאחר השנה השנייה לתוך לימודיה האקדמיים עברה למכללת רדקליף כדי ללמוד מוזיקה אצל וולטר פיסטון. ברדקליף החלה לכתוב מספר שירים למחזות שהועלו ולתרום כמה רעיונות לקידום התחום המוזיקלי במכללה. היא התיידדה עם המלחין ג'ורג' גרשווין, שהציע לה לשנות את שמה מרוזנבלט לרונל.
קריירה מוזיקלית

רונל, יחד עם דורותי פילדס, דנה סוסי וקיי סוויפט, הייתה אחת המלחינות והלבריתנית המצליחות ביותר של הוליווד ושל סמטת טין פאן. בשנת 1929 פרסמה את שיר הבכורה שלה בהופעה מקומית, Down By the River. בשנת 1930 כתבה את "Baby's Birthday Party". הוא נכתב במקור למחזמר, ורונל הציעה לכמה חברות פרסום להוציא אותו לאור באופן מסחרי ללא הועיל. לאחר מכן מצאה את חברת "Famous Music" שהסכימה להוציא לאור את השיר בפורמט מסחרי. בשנת 1932 הפיקה את השירים "Rain on the Roof" ו-"Willow Weep for Me", אותו הקדישה לגרשווין.
בשנת 1933 עברה רונל להתגורר בהוליווד, שם כתבה את השיר "?Who's Afraid of the Big Bad Wolf" יחד עם פרנק צ'רצ'יל. אותו השיר נכלל בפסקול של הסרט "שלושה חזירים קטנים". רונל התבלטה בהיותה אחת המלחינות והפזמונאיות היחידות באותה התקופה בה מרבית האישים שעסקו במלאכה זו היו גברים.
מורשת

עבודותיה של רונל היו משפיעות וחדשניות בתחום המוזיקה. ב-1942 הפכה למוזיקאית האישה הראשונה שכותבת ומלחינה את כלי שיריו של מחזמר בהפקת תיאטראות ברודוויי. "Willow Weep for Me", השיר המפורסם ביותר של רונל, הוקלט במרוצת השנים על ידי אמנים רבים, ביניהם בילי הולידיי, קאב קאלוויי, לואיס ארמסטרונג ואלה פיצג'רלד, ברברה סטרייסנד, פרנק סינטרה, נינה סימון, ננסי וילסון, ריי צ'ארלס, לנה הורן, ג'ולי לונדון, טוני בנט ושרה ווהן. ב-1949 הלחינה את הפסקול של סרטם של האחים מרקס, "מאושרים באהבה".
הערות שוליים

↑  Benjamin Sears, "Ann Ronell", American National Biography Online, 2000
↑  "Five women songwriters who helped shape the sound of jazz | OUPblog". Blog.oup.com. נבדק ב-2016-09-25.
↑  Bush, Lawrence (27 בדצמבר 2018). "December 28: Willow Weep For Me". Jewish Currents archive. נבדק ב-6 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tighe E. Zimmers (2009). Tin Pan Alley Girl: A Biography of Ann Ronell. McFarland & Co. ISBN 978-0786439058.
↑  Steve Huey, "AllMusic"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459647205171  PLWABN: 9810576677405606  BIBSYS: 1008377  BNE: XX1009570  BnF: cb138100919 (data)  CiNii: DA16030055  GND: 139443649  ISNI: 0000 0001 1945 0325  LCCN: n85342742  LNB: 000068929  MusicBrainz: 475e4df5-358a-45b3-89c9-e63d8de33aa2  NLA: 49283954  NSK: 000116605  NTA: 097506850  RERO: 02-A003758653  SNAC: w6vx8d1b  SUDOC: 163557586  VIAF: 101182977   WorldCat (עם VIAF): 101182977
אלכסנדר האלבארכס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־1 לפנה״ס אלכסנדריה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  69 
 מדינה:  רומא העתיקה, מצרים 
 תפקיד:  מושל 
 
טיבריוס יוליוס אלכסנדר (ידוע גם כאלכסנדר האָלָבָּארְכֶס) היה פקיד יהודי במינהל הרומאי שפעל במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה. אחיו היה הפילוסוף היהודי פילון האלכסנדרוני.