stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת גאורגיה
היסטוריה > כלכלת גאורגיה לאחר עצמאותה

שיקום כלכלת גאורגיה הופרעה על ידי הסכסוכים עם הבדלנים באבחזיה ודרום אוסטיה, תשתית כלכלית רעועה, התנגדות לרפורמה על ידי פלגים מושחתים וריאקציונריים, והמשבר הכלכלי ברוסיה ובאסיה. תחת שלטונו של הנשיא שוורדנדזה, הממשלה הצליחה, בכל זאת, להוביל את הכלכלה להישגים מרשימים: ריסון האינפלציה, השגת רוב יעדי קרן המטבע הבינלאומית שהופיעו בסקירה של 1998, וטיפול במערכת האשראי במדינה. כן הושגו יצירת מטבע לאומי יציב - לארי גאורגי, יצירת שוק פיננסי חופשי, הכנה לשלב השני להצטרפות לארגון הסחר העולמי (השלב הראשון כבר בוצע), חתימת הסכם המאפשר את פיתוחו של קו צינורות להובלת נפט מאזור הים הכספי לרוחב גאורגיה עד לים השחור, צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, וחקיקת חוק הבנקים המסחריים, אדמות ורפורמת מיסוי. אף על פי כן, כתוצאה מנפילה שהתרחשה בעקבות המשבר בכלכלת רוסיה ואסיה, גאורגיה לא הצליחה להגיע ליעדי קרן המטבע בשנים האחרונות.
הגירעון בתקציב גאורגיה קטן מרמה של 6.2% בשנת 1996 לרמה של 3.6% בשנת 1997. ההכנסה הלאומית אמנם עלתה מ-1996 ל-1997 אבל לא בשיעור המצופה. המוסדות הפיננסיים הבינלאומיים המשיכו לשחק תפקיד חשוב בהתוויית המדיניות הכלכלית הגאורגית. גאורגיה קיבלה מענקים רב-צדדיים ודו-צדדיים והלוואות בסך כולל של 116.4 מיליון לארי בשנת 1997 וגם ב-1998.
לאחר סיום שלטונו של שוורדנדזה, שהתאפיין לצד הישגיו גם בשחיתות שלטונית משמעותית, החלה התקדמות רבה לאחר הנהגת רפורמה מבנית. החלה ליברליזציה משמעותית במחירים ובמסחר, מעל ל-10,500 פרויקטים קטנים הופרטו, ולמרות שהפרטת חברות בינוניות וגדולות הואטה, מעל 1,200 מחברות אלה צורפו לקרן הון משותפת. החוק והצווים מבססים את הבסיס החוקי להליך של הפרטת נכסי מדינה, בשאיפה להקטין את מספר החברות המנוהלות על ידי המדינה. שירותים רבים שבעבר ניתנו על ידי המדינה הופרטו, ונכון ל-2012 הוצאות הממשלה נמוכות ומינימליות - רק 5 מיליארד דולר בשנה. במקביל להסרה המשמעותית של הפיקוח על כלכלת המדינה, שנטען כי הובילה לצמיחה בכלכלה, בוצעו גם מספר צעדים שנויים במחלוקת, כגון ביטול חוקי עבודה ושכר מינימום, קביעת מס הכנסה אחיד על כל דרגות השכר, ביטול הסיבסוד של לימודי יסוד ולימודים אקדמיים, ופיטורים המוניים בעקבות ההפרטה שעדיין מתבטאים ב-2012 בשיעור אבטלה גבוה של 16%.
הבנק הגדול במדינה TBC Bank נמצא בבעלות חלקית של בנק לאומי.
היסטוריה > צמיחת ענף התיירות בגאורגיה

לאחר סיום המלחמה הנחיל נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, מהפכה כוללת במדינה, אשר נגעה, בין היתר, לחיזוק נושא התיירות והזמנת מבקרים ממדינות זרות אל גאורגיה. תשתיות רבות פותחו בעיר[דרושה הבהרה] על מנת לקדם את גאורגיה ממעמד של מדינה נחשלת לכיוון מערבי ומודרני יותר, לצד בניית בתי מלון מצד רשתות כדוגמת שרתון, הולידיי אין, ועוד. כמו כן, נבנו קניונים חדשים במדינה.
כיום נחשבת גאורגיה ליעד אטרקטיבי עבור תיירים, וענף התיירות הוא אחד משני גורמי ההכנסה העיקריים לקופת המדינה, לצד החקלאות. בשנת 2012 רשמה גאורגיה את הצמיחה הגדולה ביותר בתחום התיירות, כאשר רשמה עלייה של כ-39 אחוזים במספר התיירים המגיעים ממדינות זרות, והמספרים הגיעו ל-3.2 מיליון תיירים.
תיירים רבים נוהרים אל המדינה לאורך כל חודשי השנה, אך על פי המלצות רבות, התקופה האטרקטיבית ביותר לטיול לגאורגיה מבחינת אקלים ומזג אוויר היא בין החודשים יוני ועד ספטמבר. הסיבה לכך היא שמדובר בחודשים חמים יותר ביחס לשאר השנה ונוחים למטייל. בתקופת הסתיו מתקיימים פסטיבלים שונים במדינה, אירועים תרבותיים אחרים, וכן זוהי תקופת הבציר. בחורף עיקר הפעילות התיירותית בגאורגיה מתמקדת באזור ההררי של המדינה, שם יורדים שלגים ונפתחים אתרי סקי.
הערות שוליים

↑  מדד השחיתות העולמי, 2003
↑  מדד השחיתות העולמי, 2011
1 2  אביטל להב, תחייתה של גאורגיה: נס כלכלי או ניצול גלובלי?, באתר ynet, 11 במאי 2012
↑  אלינור פוקס, ‏המהפכה הגרוזינית, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2012
↑  מיכאל שיחור, הסוד של גאורגיה: גבוהה, נעימה, זולה וידידותית, באתר ynet, 10 ביולי 2011
| כלכלת מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין • המדינה האסלאמית  • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה   • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
לילי מייסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1987 (בת 37) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת צרפת
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
לילי מייסקי (באנגלית: Lily Maisky, נולדה ב-28 ביולי 1987) היא פסנתרנית צרפתייה.
ילדות ונעורים

לילי מייסקי נולדה לצ'לן מישה מייסקי בפריז ואחר עברה לבריסל. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל ארבע, אצל ליל טיימפו ובהמשך למדה אצל חגית קרבל, אולגה מוגילבסקי, ולריה שרוואנסקי, אילנה דווידס ואלאן וייס.
בין 2001 ל-2005 הייתה תלמידה בבית הספר למוזיקה ע"ש פרסל, שם למדה גם נגינת ג'אז.
קריירה

מייסקי יצאה לסיורי קונצרטים ברחבי אירופה ובמזרח הרחוק והופיעה בפסטיבלי מוזיקה רבים, בהם פסטיבל ורבייה, "פרוג'טו מרתה ארחריץ'", "שלזוויג הולשטיין", "יוליאן רחלין וידידיו" והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית באוטרכט, הולנד.
מייסקי הקליטה כמה תקליטורים לדויטשה גרמופון ול-EMT, וביצועיה משודרים לעיתים קרובות בתחנות רדיו באירופה ובאסיה. היא נהנית מנגינת מוזיקה קאמרית כמו גם מנגינת סולו ומופיעה בקביעות בנגינת דואו עם מישה מייסקי.
קבלה

לילי מייסקי ניגנה בחן, בעוצמה וביישוב-דעת, אות ומופת לשלמותה כמוזיקאית (...) בסגנון רוסי לאמיתו ניגנו המייסקים ברגש רב ונגינתם התקבלה בהתלהבות על ידי הקהל של אדינבורו.
ביקורת מוזיקה, פסטיבל אדינבורו
לילי מייסקי, שהפגינה בגרות מעבר ל-21 שנותיה, הייתה שותפה שוות-ערך בביצוע בביצוע אמיץ ומרגש.
"הסקוטסמן"
הביצוע היחיד שניצת באמת באש היה זה של מישה ולילי מייסקי, בסונאטה לצ'לו ברה מינור של דמיטרי שוסטקוביץ'
"הסנדיי טיימס"
מישה ובתו לילי, שהיא בבירור מוזיקאית אמיתית, יצרו מוזיקה באינטימיות הנובעת מרגש עמוק, באחדות-דעים מלאה, ובקסם האידיאלי של צליל, הנישא על כנפי נשימה משותפת. שני רבי-אמן מוזיקליים הראויים להערצה.
די ולט
כפסנתרנית צעירה, מנוסה, רגישה אך עצמאית, הציגה עצמה לילי מייסקי בפרינצרגנטנתיאטר כמחוננת ביותר. קשה להעלות על הדעת צמד מתואם יותר. היה זה קשר מוזיקלי עמוק עד תוך-תוכו, השניים היו השראה זה לזה ואף ביתר תכיפות, הסכימו זה עם זה ללא אומר ודברים.
"זוּדְדוֹיְטֶשה צֵייְטוּנְג"
... אבל אפילו היצירות שבהן ארחריץ' איננה מופיעה הן יוצאות מן הכלל, בייחוד שלישיית הפסנתר מס' 1 של שוסטקוביץ' עם הפסנתרנית לילי מייסקי, הכנרת אליסה מרגוליס והצ'לן מישה מייסקי.
"מדריך למוזיקה", בהתייחס לתקליטור EMI של פרוג'טו מרתה ארחריץ'.
הערות שוליים

↑  קומפטון מקנזי, כריסטופר סטון, גרמופון, עמ' 107 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401148305171  PLWABN: 9811357162305606  BnF: cb14202207h (data)  GND: 135507219  ISNI: 0000 0001 1937 3358  LCCN: no2011077120  LNB: 000339927  MusicBrainz: 79ef537c-ee8b-4f3f-9f90-0640e849dd3a  NKC: xx0229515  SUDOC: 159347521  VIAF: 88080689   WorldCat (עם VIAF): 88080689
לילי מרלן

ערך זה עוסק בשיר ממלחמת העולם השנייה. אם התכוונתם לסרט של הבמאי ריינר ורנר פאסבינדר, ראו .
| --- | --- |
 סינגל בביצוע לאלה אנדרסן
 יצא לאור:  אוגוסט 1939 
 שפה:  גרמנית, אנגלית 
 כתיבה:  הנס לייפ 
 לחן:  נורברט שולצה 
 
פסל זיכרון ללילי מרלן וללאלה אנדרסן בלנגאוג, איי פריזיה המזרחית, מקום מנוחתה האחרונה של אנדרסן
לִילִי מָרְלֶן (בגרמנית: Lili Marleen) הוא שיר גרמני מפורסם, אשר הפך לפופולרי ביותר משני עברי החזית במהלך מלחמת העולם השנייה. השיר עוסק בלילי מרלן, נערתו של חייל הממתינה לו מתחת לפנס בשער הבסיס, בפרידתם עם הישלחו לחזית ובגעגועיו העזים לנערתו אשר נותרה בעורף.
יצירת השיר

מילות השיר נכתבו בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, בידי הנס לייפ (Hans Leip‏; 1893–1983), מורה מהאמבורג שגויס לצבא האימפריאלי הגרמני. השיר התפרסם מאוחר יותר בשם "שירו של חייל צעיר על משמרתו" או "שירו של זקיף צעיר" (Das Lied eines jungen Soldaten auf der Wacht) והולחן בשנת 1938 בידי נורברט שולצה (Norbert Schultze). שמו המקורי של השיר המולחן היה "הנערה מתחת לפנס" (Das Mädchen unter der Laterne), אך הוא נודע בשמה של גיבורת השיר, לילי מרלן.
הצלחתו

ביצוע השיר בשנת 1939 בידי לאלה אנדרסן, וכן בידי מרלן דיטריך, סייעו לפופולריות הגואה של השיר. זאת על אף התנגדות לו מצד המפלגה הנאצית, ובמיוחד התנגדותו של יוזף גבלס, שר התעמולה הממונה על התעמולה הנאצית, אשר הובילו אף לאיסור השמעתו של השיר בראשית שנות ה-40 בשל המסר האנטי-מלחמתי המשתמע ממילות השיר. לאחר כיבוש בלגרד בידי גרמניה בשנת 1941, הפך רדיו בלגרד לתחנת שידור של הצבא הגרמני ששידוריה נקלטו ברחבי אירופה והמזרח התיכון. התחנה שידרה את השיר לראשונה ב־18 באוגוסט 1941 והגנרל פלדמרשל ארווין רומל, ששמע את השיר ואהב אותו, הורה לתחנה לשלבו באופן קבוע בשידוריה. כתוצאה מכך שידרה התחנה את השיר בביצועה של אנדרסן, שהפך לסימן ההיכר של התחנה, בכל ערב בשעה 21:55 והפכה את השיר לפופולרי ביותר, תחילה בצפון אפריקה, ולאחר מכן בכל החזיתות.
השיר אומץ בידי חיילי בעלות הברית בחזית האיטלקית, ולחנו שימש לשיר ה-D-Day Dodgers. גרסה אנגלית של השיר בוצעה לראשונה, ככל הנראה, בידי אן שלטון (Anne Shelton) אולם במהרה הופיעו לו גרסאות כיסוי רבות. השיר עובד לגרסאות בכ־50 שפות שונות, וחודש שוב ושוב גם לאחר סיום המלחמה. השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים האמריקאי בשנת 1944 ונכנס לרשימה שנית בשנת 1968. השיר נכנס לרשימת השירים המושמעים גם בגרמניה בשנת 1981 וביפן ב־1986. גרסת הכיסוי החדשה ביותר לשיר הוקלטה בידי להקת The Divine Comedy האירית ב-2006. חברת התקליטים העצמאית Bear Family הוציאה אוסף מיוחד בן 7 תקליטורים ובו 195 גרסאות שונות לשיר.
השיר תורגם לשפות רבות, בין השאר - תורגם לעברית על ידי זאב גייזל ואברהם עוז. שרון חזיז הקליטה לראשונה בעיבוד פופ את השיר בעברית ב-1995 באלבומה "בת הקוסם" ובתרגום של אהוד מנור.
גרסה עברית

להלן הגרסה העברית לשיר, בתרגום אברהם עוז (1982):
לילי מרלן
מוּל פְּנֵי הַשַּׁעַר

מוּל צְרִיפֵי הַגְּדוּד

שָׁם נִצַּב אֵי פַּעַם

פַּנָּס בְּרֹאשׁ עַמּוּד.

אִם שָׁם בַּחוּץ פַּנָּס עוֹד יֵשׁ,

שׁוּב לְיָדוֹ עוֹד נִפָּגֵשׁ

כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.



שְׁנֵי צִלֵּי גּוּפֵנוּ

יֵרָאוּ אֶחָד,

עָצְמַת אַהֲבָתֵנוּ

גְּלוּיָה לַכֹּׁׁל מִיָּד.

אֵיךְ עוֹד נֹאהַב וְנִתְרַגֵּשׁ

יִרְאוּ כֻּלָּם כְּשֶׁנִּפָּגֵשׁ

כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.



שׁוּב קוֹרְאִים לַדֶּגֶל:

יוֹצְאִים לִפְעֻלָּה!

אִי אֶפְשָׁר לָסֶגֶת,

פְּרִידָה כֹּה אֻמְלָלָה!

שָׁמָּה מַמְתִּין לִי הַתּוֹתָח,

אֲבָל עָדִיף לִהְיוֹת אִתָּךְ

אִתָּךְ, לִילִי מַרְלֶן.



הַפַּנָּס יוֹדֵעַ

אֶת שֵׁמַע כַּף רַגְלֵךְ,

וַאֲנִי גּוֵֹעַ

כֹּה רָחוֹק מִמֵּךְ.

אִם לֹא אָשׁוּב, אִמְרִי: מִי אָז

יִפְגּשׁ אוֹתָךְ מוּל הַפַּנָּס?

כֵּן, מִי, לִילִי מַרְלֶן?



גַּם מִן הַשֶּׁקֶט

בֵּין שׁוֹכְנֵי עָפָר

עוֹד נַפְשִׁי חוֹשֶׁקֶת

בְּפִיךְ הַנֶּהְדָּר.

וּכְשֶׁהָאֹפֶל יִתְפַּזֵּר

אֲנִי אֶל הַפַּנָּס חוֹזֵר

כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.
ראו גם

שירי מלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  הסיפור של לילי מרלן, מתוך כתב העת "חדשות בן עזר", קיץ 2009
↑  פרטי השיר באתר אקו"ם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4488600-7  MusicBrainz work: 10fd58cd-474a-3a66-971d-7a3a433ad65f  VIAF: 215953435   WorldCat (עם VIAF): 215953435
כרייה

מכרה הנחושת הגדול בעולם בצ'ילה. זהו מכרה מטיפוס בור פתוח
קרונית כרייה
כרייה היא פעולה של הפקת מחצבים בעלי ערך כלכלי מאדמת כדור הארץ.
לרוב הכרייה מתבצעת על ידי חפירה של עפרת המחצב מאזור גאולוגי העשיר בה ומכונה עורק.
עם החומרים הנכרים בעולם נמנים זהב, בוקסיט, פחם, יהלומים, ברזל, אבני חן, עופרת, אבן גיר, חול, ניקל, פוספט, מלח, בדיל, אורניום ומוליבדן.
למעשה, על האדם לכרות כל חומר שלא ניתן לגדלו בתהליך חקלאי, ובכלל זה כוללת הכרייה במשמעותה הרחבה גם הפקת מים, גז טבעי ונפט.
היסטוריה

המכרה העתיק ביותר הידוע הוא "מערת האריה" בסוואזילנד. באתר זה, המתוארך כבן 43,000 שנה חצבו בתקופה הפלאוליתית המטיט שנטחן להפקת פיגמנט אדום. אתרים מתקופה דומה בהם נחצב צור נתגלו בהונגריה ובהולנד.
מכרה עתיק נוסף של טורקיז נתגלה בוואדי מגרה שבחצי האי סיני והופעל על ידי המצרים הקדמונים. תאורים שיטתיים של שיטות כרייה והפקת מתכות החלו להופיע במאה ה-16. הספר החשוב ביותר De Re Metallica (על המתכות) נכתב בידי גאורגיוס אגריקולה בשנת 1556 והיה ספר ההדרכה המרכזי במשך 250 שנים אחר כך. ספר זה מתאר בפרוטרוט שיטות איתור מרבצים, חפירת מכרות, מנהרות ופירים הוצאת העפרות, שטיפתן במים וטחינת המחצבים באמצעות מכונות המונעות בזרם מים. את רוב התיאורים מלווים 270 תחריטי עץ מפורטים. אחד הנושאים שהעסיקו כורים (ונדון בפירוט בספרו של אגריקולה) הוא הוצאת מי תהום ממעמקי המכרה. הכורים גילו כי אי אפשר לשאוב מים ביניקה יותר מ-10 מטר ולכן יש להוציא מים ממכרה עמוק בכמה שלבי שאיבה. הבנת סיבתה של המגבלה הזו הביאה לגילוי הלחץ האטמוספירי.
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש באבק שרפה במכרה הייתה בסלובקיה ב-1627.
בארץ ישראל ישנן עדויות על כריית שטח של נחושת בבקעת תמנע בראשית התקופה הכלכוליתית, ובשנות החמישים של המאה העשרים פעלו באזור 10 מכרות, חלקם פתוחים וחלקם תת-קרקעיים. הכרייה בתמנע הופסקה סופית ב-1984 בשל אי כדאיות כלכלית.
שיטות כרייה

את שיטות הכרייה ניתן לחלק לשתי קבוצות:
כרייה בבור פתוח
חציבה
כריית שכבות
כרייה באמצעות לחץ מים
כרייה צידית או במדרון
פיר כרייה
כרייה בסלע קשה ("כריית חדרים")
קידוח
ישנן גם שיטות כרייה תאורטיות עתידיות, כגון כריית אסטרואידים.
השפעה על הסביבה

חברות כרייה מודרניות נדרשות לעמוד בתקנים מחמירים של איכות הסביבה ושיקומה, להבטחת השבת אזור המכרה למצבו המקורי או אף למצב טוב יותר מאשר לפני תחילת הכרייה.
בעבר המודעות וההקפדה היו נמוכות יותר, וכך הן גם כיום במדינות בעלות פיקוח רופף על איכות הסביבה. מכרות יכולים לגרום לנזק משמעותי לסביבה ולבריאות הציבור בשל פיזור של מינרלים רעילים בקלות יתרה מהסיגים הנותרים לאחר הפקת המחצב מהעפרה וזיהום מי התהום והגשם המחלחלים דרכם.
כמו כן, פעולות כרייה עלולות לגרום לשחיקת הנוף (בליה), היווצרות בורות ושקיעה בתת-הקרקע, פגיעה בבעלי חיים ובצומח וזיהום אבק נשימתי.
ראו גם

הקרן לשיקום מחצבות
איור מספרו של אגריקולה De Re Metallica
כרייה בשטח פתוח
לילי ליכטנטל

לילי ליכטנטל (נולדה בשנת 1935) הייתה שחיינית נבחרת ישראל, השחיינית הישראלית המהירה ביותר במשחה ל-100 מטר חופשי (1950), זוכת מדליית כסף מהמכביה השלישית (1950).
ביוגרפיה

ליכטנטל נולדה וגדלה במצרים. היא עלתה לישראל בהיותה נערה צעירה והתאמנה בקבוצות השחייה של הפועל חיפה ומכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים. ללילי אחות תאומה, אני, אף היא שחיינית מצטיינת בהפועל חיפה.
ביוגרפיה > 1950

בתחרות שחיה שנערכה בבריכת גלי הדר בחיפה בסוף יולי 1950 זכה ליטנטל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא הפועל חדש של 1:25.2 דקות חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפתח תקווה בתחילת ספטמבר היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי את התוצאה המהירה בישראל באותה שנה 1:22.1 דקות.
ביוגרפיה > 1950 > המכביה השלישית

בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בתחילת אוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר ביחד עם דפנה אורן, חוה שלמברג ונוגה למדני בתוצאה של 5:45.2 דקות, אחרי בריטניה (5:41.2 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי כללי וראשונה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.1 דקות.
ביוגרפיה > 1951

בתחרות שנערכה בחיפה בסוף יולי 1951 זכתה ליכטנטל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.5 דקות, לפני אחותה התאומה אני (1:30.2 דקות).
הערות שוליים

↑  צבי כתבי, טבלת השגי השחיה בישראל לשנת 1950, דבר, 17 בנובמבר 1950
1 2  שני שיאים בתחרות פתיחת העונה של "הפועל", על המשמר, 23 ביולי 1950
↑  שתי תחרויות שחייה בארץ, הַבֹּקֶר, 23 ביולי 1950
↑  מעריב לספורטאים - שלל של שיאים בשחיה, מעריב, 3 בספטמבר 1950
↑  ישראל בראש בסיכום בינתיים במכביה, הַבֹּקֶר, 4 באוקטובר 1950
↑  גביעי הכדורגל והשחיה - לישראל, הַבֹּקֶר, 6 באוקטובר 1950
↑  שחיה - תחרויות ארציות של "מכבי" בחיפה, באתר הארץ, 29 ביולי 1951
לואיס א. ג'ונסון

לואיס ארתור ג'ונסון (באנגלית: Louis Arthur Johnson;‏ 10 בינואר 1891 – 24 באפריל 1966) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כמזכיר ההגנה השני של ארצות הברית בין השנים 1949 – 1950. לפני כן הוא כיהן כעוזר מזכיר המלחמה בין השנים 1937 – 1940 וכמפקד הלגיון האמריקאי (ארגון ותיקי המלחמה) בין השנים 1932 – 1933.
ראשית חייו

לואיס ג'ונסון נולד ברואנוק, וירג'יניה למרסלוס וקתרין (לבית ארתור) ג'ונסון. את התואר שלו במשפטים הוא קיבל מאוניברסיטת וירג'יניה. לאחר סיום לימודיו הוא עבד כעורך דין בקלארקסבורג, וירג'יניה המערבית. בסופו של דבר פתחה הפירמה שלו, "סטפטאו וג'ונסון" משרדים בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית ובוושינגטון די. סי. ב-1916 הוא נבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית ושימש כמנהיג הרוב וכיושב ראש ועדת המשפט. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בצבא ארצות הברית בדרגת קפטן בצרפת, שם הוא חיבר דו"ח מפורט שהוגש למחלקת המלחמה של ארצות הברית על ניהול הצבא ורכש חמרי הגלם. לאחר המלחמה הוא חזר לעבודתו כעורך דין, היה פעיל בארגוני הווטרנים ושימש כמפקד "הלגיון האמריקאי".
עוזר מזכיר המלחמה

ג'ונסון שימש כתת-מזכיר המלחמה של ארצות הברית בין השנים 1937 – 1940 ובמסגרת תפקידו זה תמך באחידות מערכות ההדרכה והאמונים, בהתחמשות בחדש ובהרחבת פעילות ההתעופה הצבאית. הוא התעמת עם מזכיר המלחמה הבדלן, הארי היינס וודרינג בשאלת הסיוע הצבאי לממלכה המאוחדת. באמצע שנת 1940, לאחר שוודרינג התפטר ולאחר שנפילת צרפת חשפה את המצב הרעוע של ביטחונה של ארצות הברית, מינה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט את הנרי סטימסון לתפקיד מזכיר המלחמה במקום את ג'ונסון.
על רקע שאיפתו להתמנות לתפקיד מזכיר המלחמה, חש ג'ונסון שהוא נבגד על ידי הנשיא. במהלך המלחמה הוא לא החזיק בתחומי אחריות משמעותיים בתחום ההגנה, אם כי הוא הסכים עם מדיניותו של רוזוולט בנוגע לגיוס התעשייה למאמץ המלחמתי. מאוחר יותר הוא שימש כאפוטרופוס על נכסי זרים של פעילויותיה בארצות הברית של ענקית תעשיית הכימיה הגרמנית אי גה פארבן. ב-1942 שימש ג'ונסון לזמן קצר כנציגו האישי של הנשיא בהודו, עד שמחלת מעיים שלקה בה אילצה אותו להתפטר מתפקידו ולשוב לארצות הברית.
מזכיר ההגנה

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1948 היה ג'ונסון מגייס הכספי הראשי של מסע הבחירות של הנשיא הארי טרומן. התברר שהכספים שגויסו היו חיוניים מאוד לניצחונו של הנשיא בבחירות שנערכו בנובמבר. כמי שיצא ובא באופן סדיר בשערי הבית הלבן, גונסון לא רק שהמשיך לגלות עניין בנושאי ההגנה, אלא גם התמודד באופן פעיל על משרת מזכיר ההגנה. הוא גם היה תומך נלהב בשאיפתו של טרומן למתן את ההוצאה התקציבית על ההגנה. לאחר סדרה של עימותים עם מזכיר ההגנה, ג'יימס פורסטל, על הקיצוצים בתקציב ההגנה, ביקש הנשיא טרומן מפורסטל לסיים את תפקידו ובראשית 1949 מונה ג'ונסון תחתיו.
מזכיר ההגנה > מרד האדמירלים

הקיצוצים בתקציב ההגנה שהוביל ג'ונסון, שהחלו ב-23 באפריל 1949, הואצו לאחר שהוכרז על ביטול של בנייתה של נושאת העל בהדחק של 65,000 טונות והייתה אמורה להיקרא ארצות הברית. צי ארצות הברית תכנן את האונייה במשך כמה שנים ועבודות הבניה כבר החלו. ג'ונסון, בתמיכת רוב דחוק של חברי צוות המטות המשולבים ובתמיכתו של הנשיא טרומן, הדגיש את הצורך בקיצוץ תקציבי. לפחות ברמיזה, ג'ונסון הפיג את תקוות הצי להשתתף במבצעים אוויריים גרעיניים באמצעות שימוש בנושאת המטוסים. הן מחלקת הצי והן הקונגרס לא היו שותפים להתייעצויות בנוגע לביטול מיזם ה"ארצות הברית". התפטרותו הפתאומית של מזכיר הצי, ג'ון סאליבן, המחישה את הדאגה בנוגע לעתידם של חיל הנחתים ושל כוחות האווירייה הימית ונחישותו של ג'ונסון לחסל את השירותים הללו באמצעות תוכנית קיצוצים הדרגתית.
כשהם ניצבו בפני קיצוצים תקציביים בהיקף רחב כזה, התחרות בין הזרועות השונות של הכוחות המזוינים על יתרת התקציב הנותרת גדלה בהדרגה. ביטול מיזם ה"ארצות הברית" גרם להאצת מחלוקת מרה בין הצי לבין חיל האוויר שכונה גם "מרד האדמירלים". בשימוע בקונגרס ובאירועים ציבוריים אחרים, הגיבו נציגי הצי בכעס על צעדיו של ג'ונסון על ידי הצגת שאלות בנוגע ליכולותיו של המפציץ האסטרטגי האחרון של חיל האוויר, ה"קונבאייר B-36 פיסמייקר", לחדור למרחב האווירי של ברית המועצות. מנגד הציגו נציגי חיל האוויר נתונים שתמכו ביכולותיו של ה-B-36 והפחיתו בחשיבות תפקידן של ספינות השטח של הצי בעימותים צבאיים עתידיים.
לאחר מכן, הוכיחו מסמכים שנחשפו שבזמן מרד האדמירלים חיל האוויר צדק מבחינה טכנית בנוגע להערכתו המידית על יכולותיו של ה-B-36. באותה עת הוא אכן היה בלתי פגיע ובלתי ניתן ליירוט בזכות הגובה הרב בו הוא טס. עם זאת, ה-B-36 היה מטוס מעיצוב של התקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה ועד שהוא הפך למבצעי והועסק באופן מלא בכנפות ובטייסות של החיל, הוא הפך לפגיע למטוסי הסילון הסובייטים המודרניים, המיג-15 המיירטים, מטוס שמאוחר יותר הפתיע את האמריקאים כאשר הוא הופיע בשמי קוריאה הצפונית. מרגע שהם הועסקו בקרבות בקוריאה, שהתגלגלו להיות מלחמת קוריאה, תפקידם של מפציצי חיל האוויר של ארצות הברית הורחב בהשוואה לזה של מלחמת העולם השנייה לסיוע טקטי בשדה הקרב לכוחות הקרקע. המפציצים הכבדים של החיל באותה עת היו מטוסי ה-בואינג B-29 סופרפורטרס, ששירתו עוד במלחמת העולם בעוד שה-B-36 לא לקחו חלק בקרבות בקוריאה.
בסופו של דבר, הטיעונים של הצי לטובת נושאות המטוסים דוגמת "ארצות הברית" צלחו, אף על פי שלא מהסיבות המקוריות. אף על פי שהיו כישלון יחסי כגורם הרתעה גרעיני אסטרטגי, נושאות המטוסים העצומות הוכחו כמרכיב שלא יסולא בפז ככוח אווירי טקטי שמסוגל להגיע במהירות לשדות הקרב, שלא זקוק לאישורים לעבור בשמיהם של מדינות שונות או לצורך להתארח בבסיסי טיסה במדינות זרות. באופן אירוני, יורשיה של נושאת המטוסים שבנייתה בוטלה, נושאות המטוסים מדגם "פורסטל", ודגמים אחרים שבאו אחריהן, המשיכו לשרת בצי ארצות הברית גם במהלך המאה ה-21, והן מהוות את גרעין התקיפה שלו.
עם זאת, התפתחות מאיימת יותר, אם כי ידועה פחות בהשוואה לוויכוח על נושאות המטוסים, היה הצמצום המשמעותי שהוביל ג'ונסון בכוחן של ספינות הצי, בספינות הנחיתה ובציוד שנדרש למוכנותם של הכוחות הקונבנציונליים. ספינה אחר ספינה נגרעו ממצבת הצי בשל מחסור בתקציבים. הצי וחיל הנחתים, שבעבר היו הכוחות האמפיביים הבולטים בעולם, איבדו את רוב היכולות האמפיביים ואת ספינות הנחיתה שלהם שנגרטו או נמכרו כעודפים.
מזכיר ההגנה > המלחמה הקרה

תקופת כהונתו של ג'ונסון כמזכיר ההגנה עמדה גם בסימן התרחשותם של אירועים בינלאומיים רבי חשיבות שהצריכו החלטות ביטחוניות לאומיות מורכבות. הסגר על ברלין הסתיים במאי 1949, כאשר הרוסים הסירו אותו. ג'ונסון הצביע על הרכבת האווירית לברלין כניצחון טכנולוגי חשוב לעתיד תעבורת המטענים האווירית וכדוגמה לפירות שהניב תהליך ההאחדה. שבוע לאחר שנכנס ג'ונסון לתפקידו, חתמו ארצות הברית ו-11 מדינות נוספות על הסכם ההקמה של נאט"ו, שיצר ארגון אזורי שהפך ללב מערכת ההגנה המקיפה הקולקטיבית. לאחר כמה הסתייגויות ראשוניות, הביע ג'ונסון את תמיכתו בברית החדשה ובתוכנית לסיוע צבאי הדדי בין ארצות הברית ובין שאר חברות הברית.