stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ידותון הלוי החבר
הערות שוליים

↑  עזרא פליישר, "לסדרי התפילה בבית הכנסת של בני ארץ ישראל בפוסטאט", אסופות ז (תשנ"ג), עמ' רמד–רנה.
↑  אליצור, שירי רבי ידותון, עמ' 307–308
↑  השאלה הוהדרה ותורגמה על ידי פרידמן, "מעריב של שבת" (להלן, 'קישורים חיצוניים'), עמ' 147–149.
↑  האמנה נדפסה ותורגמה על ידי פרידמן, 'מחלוקת לשם שמיים', עמ' 252–253
↑  השאלה והתשובה נדפסו ותורגמו במאמרו של מרדכי עקיבא פרידמן "התנגדות לתפילה ולמנהגי תפילה ארץ ישראליים בשאלות ותשובות שמן הגניזה (מתשובותיו של ר' יוסף ראש הסדר)", בתוך כנסת עזרא: אסופת מאמרים מוגשת לעזרא פליישר, ירושלים תשנ"ה, עמ' 69–102.
↑  פרידמן, מחלוקת לשם שמיים, עמ' 273–274.
↑  מרדכי עקיבא פרידמן, ‏זעקת שבר על ביטול אמירת הפיוטים – בקשה לפנות לסולטן, פעמים 78 (חורף תשנ"ט), עמ' 128–147; אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 306–307.
↑  רבי אברהם בן הרמב"ם, המספיק לעובדי ד', על פי תרגומו של פרידמן במאמרו מחלוקת לשם שמיים עמ' 256–259.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 303
↑  עזרא פליישר, "השלמות לקובץ שירי הצימודים של יהודה אלחריזי לכבוד נכבדי קהל הקראים בדמשק", קבץ על יד יח (כח; תשס"ה), עמ' 208–209.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 309
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 309–310.
↑  לפיוטים הנאמרים לפני "עזרת אבותינו", המחובר "לאין אלוהים זולתך", קוראים פיוטי "זולת"
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 311–315.
↑  שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים תשס"ח, עמ' 155–156.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 320–321.
↑  להשערת אליצור העובדה שרבי ידותון רצה לחרוז בשמו של מי שלמענו נכתב השיר, היא הסיבה לכך שכאן שם האב נכתב בפיוט במפורש ולא בכינוו 'פלוני'
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 322–324.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 324–325.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 329–332.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 325–326.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 326–328.
↑  שמחה אסף, קינות על פטירתם של גדולי ישראל, מנחה ליהודה: מוגש להרב יהודה ליב זלוטניק ליובלו הששים, בעריכת שמחה אסף, יהודה אבן-שמואל ור' בנימין, מוסד הרב קוק, ירושלים תש"י, עמ' 162–166, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  אלחנן ריינר, ‏עלייה ועלייה לרגל לארץ ישראל: 1099–1517, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית בירושלים תשמ"ח, עמ' 39, באתר Academia.edu.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 302.
↑  על זה דמעות נזלו: מותו של משה הלוי בן לוי, בדף "גניזת קהיר – היסטוריה של היום יום", באתר פייסבוק.

הקינות על אחיו ואביו נדפסו על ידי שולמית אליצור במאמרה 'אבל אישי ונחמת העם בפיוטים קדומים', גנזי קדם, כרך ז, עמ' 16–24.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 302–304.
↑  ראו: עזרא פליישר, תפילה ומנהגי תפילה ארץ ישראליים בתקופת הגניזה, ירושלים תשמ"ח, עמ' 161–320.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 303.
↑  אליצור, שירי ר' ידותון, עמ' 307–308.
↑  יוסף יהלום ונאויה קצומטה, יוצרות ר' שמואל בן הושענא, כרך א, עמ' 109.
↑  נדיה וידרו, Muslim and Christian calendars in Jewish calendar booklets.
↑  אליצור, אבל אישי, עמ' 22.
↑  על קורות חייו ראו Alan Elbaum, Assembling a Life: Several Dozen New Fragments on Moshe b. Levi ha-Levi, Genizah Research Unit, Fragment of the Month, April 2020, Cambridge University Library;

 וראו עוד אצל יוסף יהלום ונאויה קצומטה, יוצרות ר' שמואל בן הושענא, כרך א, עמ' 109–113; ואצל אליצור, אבל אישי, עמ' 22–23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008637987905171  VIAF: 32159335423712962868   WorldCat (עם VIAF): 32159335423712962868
עידו ריקלין

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 58 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 עיסוק:  במאי תיאטרון ואופרה, מחזאי ומתרגם
 מקום לימודים:  Royal Central School of Speech and Drama, London
 בן זוג:  ניצן הורוביץ
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי פרס קרן רבינוביץ' לתרגום מחזות על-שם עדה בן-נחום
 
עידו ריקלין (נולד ב-1966) הוא במאי תיאטרון ואופרה, מחזאי ומתרגם ישראלי. מאז 2019 הוא מכהן כדרמטורג של האופרה הישראלית.
ביוגרפיה

ריקלין, יליד ישראל, הוא בוגר בית הספר "תלמה ילין" ובית הספר המלכותי המרכזי לדיבור ולדרמה (Royal Central School of Speech & Drama) בלונדון. משנת 1991 משמש כמורה וכבמאי בבית-צבי. הוא היה במאי הבית בתיאטרון הבימה בשנים 1994–1995, ובמאי הבית בתיאטרון באר שבע בשנים 1995–1997. ביים הצגות רבות בתיאטראות בישראל ובאירופה, רבים מהמחזות הללו גם תרגם לעברית.
בשנת 2010 זכה בשני פרסי התיאטרון הישראלי על כתיבת המחזה והבימוי של ההצגה "הרוזן ממונטה כריסטו" בתיאטרון באר שבע. כמו כן זכה בפרס קרן רבינוביץ לתרגום מחזות על-שם עדה בן-נחום, על תרגומו למחזה המצליח "מר גרין".
ב-2010 החל את פעילותו ארוכת השנים בתחום האופרה, שזכתה לשבחים רבים. הוא ביים את האופרה "שתיקתו של ברוך", מאת אלה מילך-שריף, בבית האופרה של בראונשווייג בגרמניה. לאחר מכן הוצגה האופרה גם בישראל. ב-2015 ביים באופרה הישראלית את האופרה "האדונית והרוכל" מאת חיים פרמונט, על פי הסיפור מאת ש"י עגנון וליברית מאת צרויה להב, ואת האופרה "שיץ" מאת יוני רכטר על-פי המחזה מאת חנוך לוין. ב-2018 ביים את האופרה "חלום ליל קיץ" של בנג׳מין בריטן על פי המחזה מאת ויליאם שייקספיר.
ב-2019 התמנה לדרמטורג של האופרה הישראלית.
ב-2021 ביים באופרה הישראלית את ״העטלף״ מאת יוהאן שטראוס, ואת ״האיטלקייה באלג׳יר״ מאת רוסיני. ב-2022 ביים את האופרה ״אלצ׳ינה״ מאת הנדל. בשנת 2023 כתב את הליברית לאופרה ״תיאודור״ על חייו של הרצל, מאת יונתן כנען. ריקלין גם ביים את הפקת הבכורה של "תיאודור" באופרה הישראלית. האופרה צולמה ונערכה לסרט שהוקרן באירועים שונים בעולם. בשנת 2024 כתב את הליברית לאופרה ״אלמה״ על חייה של אלמה מאהלר, מאת אלה מילך-שריף, שהוצגה בבכורה עולמית ב-Volksoper של וינה.
משנת 2020 משמש כחבר סגל במסלול לבימוי באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

ריקלין חי בתל אביב עם בן-זוגו זה שנים רבות, שר הבריאות לשעבר ניצן הורוביץ.
עבודות בימוי - אופרה ותיאטרון

האופרות חלום ליל קיץ, האדונית והרוכל, שיץ, העטלף, האיטלקייה באלג׳יר, אלצ׳ינה, תיאודור (האופרה הישראלית)
האופרה שתיקתו של ברוך (תיאטרון בראונשוייג, גרמניה)
מחלת נעורים, השושנה המקועקעת, רוקדים בלונאסה (תיאטרון הבימה)
עולמה של איימי, ציפור שחורה, יום במותה של ג'ו (התיאטרון הקאמרי)
היורשת (תיאטרון בית-ליסין)
הרוזן ממונטה כריסטו, המון רעש על לא כלום, גלילאו, הגיבן מנוטרדם, רוחות, עפיפונים, גן הדובדבנים, פילדלפיה אני בא!, פרלוד לנשיקה, הפסנתר של ברטה, הפקר (תיאטרון באר שבע)
אוהבים ומובסים, שירת הלוויתן, אמא לא מרשה, הפלייבוי של עולם המערב, הגנרל של השטן, אבות ובנים, הברבור, מעגל הגיר הקווקזי, מלחמת טרויה לא תפרוץ, עקומים, הלילה הקצר ביותר בשנה, אובססיה, פנטזיה (תיאטרון הספרייה)
חלום ליל קיץ (התיאטרון הלאומי הגרמני, ויימאר)
אנה גלקתיה (תיאטרון דארמשטאדט)
רומיאו ויוליה (תיאטרון היידלברג)
כטוב בעיניכם (מדיטק)
בין המחזות שתרגם

קערת העץ, יתומים, מחלת נעורים, השושנה המקועקעת, חיזור גורלי, אין סוף (תיאטרון הבימה)
קיץ ועשן, לא כולל שינה, שידוך משמיים, ברוקלין בוי, דלתות נפתחות, הכל בגן, איזה יופי, פרק ב׳, הרולד ומוד (תיאטרון באר שבע)
מר גרין (תיאטרון הקאמרי)
המסיבה, כחול בוער, ביבר הזכוכית, הים הכחול העמוק, אנשים מקומות ודברים (תיאטרון בית ליסין)
בנות עובדות, הבוגר, של מי החיים האלה (תיאטרון חיפה)
כובע מלא גשם, הבחורים שלנו, טעות ברצח, מולי סוויני, ארץ אחרת, אורח לא צפוי, מחול המוות, מוריד הגשם (תיאטרון הספרייה)
שני חדרים (תיאטרון התקווה)
ועוד מחזות רבים עבור בית צבי
אופרות ומחזות שכתב

האופרה תיאודור (האופרה הישראלית)
האופרה אלמה (Volksoper, וינה)
״מאחורי הגדר״ על-פי הסיפור מאת חיים נחמן ביאליק (תיאטרון הבימה)
"הלילה הקצר ביותר בשנה", על-פי "העלמה יוליה" מאת אוגוסט סטרינדברג (תיאטרון הספרייה)
"אובססיה", על פי הספר "מסביב לעולם בשמונים יום" מאת ז'ול ורן (בית צבי)
"פנטזיה" על פי "סיפורי אלף לילה ולילה" (בית צבי)
"הרוזן ממונטה כריסטו" על פי אלכסנדר דיומא האב (תיאטרון באר שבע)
הגיבן מנוטרדם על פי ויקטור הוגו (תיאטרון באר שבע)
עפיפונים על פי רומן גארי (תיאטרון באר שבע)
"מומו", על פי הספר מאת מיכאל אנדה (מדיטק)
"אמיל והבלשים", על פי הספר מאת אריך קסטנר (מדיטק)
"אורה הכפולה", על פי הספר מאת אריך קסטנר (מדיטק)
"הכיתה המעופפת", על פי הספר מאת אריך קסטנר (מדיטק)
"היידי בת ההרים", על פי הספר מאת יוהנה ספירי (מדיטק)
"מלכת השלג", על פי הסיפור מאת האנס כריסטיאן אנדרסן (תיאטרון באר שבע)
"החתול במגפיים", (מדיטק)
גן אליעזר ילין

| --- | --- |

מבט לעבר ציר הירק וגן הכוזרי
 מידע כללי
 על שם:  אליעזר ילין 
 אדריכל:  ריכרד קאופמן 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רחביה 
 קואורדינטות:  31°46′29″N 35°12′53″E﻿ / ﻿31.77481389°N 35.21469444°E﻿ / 31.77481389; 35.21469444
  (למפת ירושלים מוגדלת) גן אליעזר ילין(למפת ירושלים רגילה) גן אליעזר ילין(למפת הרי ירושלים רגילה) גן אליעזר ילין(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גן אליעזר ילין
 
פסל של דב הלר בגן אליעזר ילין
גן אליעזר ילין (או גן רחביה) הוא גן ציבורי בשכונת רחביה שבירושלים, ברחוב רמב"ן.
היסטוריה

הגן תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן, אשר תכנן את שכונת רחביה, כגן משחקים עבור ילדים, המהווה את חלקו הדרומי של "ציר הירק" החוצה את השכונה. ציר הירק שיצא מגן זה לכיוון צפון, עבר דרך גן הכוזרי אל המקום בו תוכנן לעמוד בית הכנסת של השכונה, וכיום עומדת בו הגימנסיה העברית רחביה.
בעת הקמת השכונה, בשנות ה-20 של המאה ה-20, לא היו בשכונה ילדים צעירים, ועל כן החליט ועד השכונה להשכיר את המקום למגרשי טניס לרווחת תושבי השכונה (וכאמצעי נוסף להשגת תקציבים לוועד השכונה). השכרה זו הייתה למשך שלוש שנים, אולם בתום שלוש השנים התרגלו תושבי השכונה למגרשי הטניס וסירבו לוותר עליהם לטובת הקמת גן משחקים לילדים.
השופט גד פרומקין כותב בספרו:
"ראו חברי הטניס את המקום כי טוב, ולא רצו לעזבו ולטרוח ללכת למקום מרוחק. וכמה מחברי הטניס היו גם חברים בוועד והעבירו החלטה לרצונם של משחקי הטניס. ראיתי בזה קיפוח הילדים ופרשתי מועד השכונה שעמדתי בראשו"
בשל שימוש זה בגן זכה הגן לכינוי הגרמני: ה"טניס פלאץ" - "כיכר הטניס".
מקור הכנסה נוסף לוועד השכונה היה החכרת חלק משטח הגן לחנות פרחים הפועלת עד ימינו בקצהו המזרחי של הגן.
רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 נבנה במקום גן משחקים, אשר נקרא על שמו של מייסד השכונה אליעזר ילין.
בקצה המערבי של גן המשחקים נבנה קיוסק שעליו הוצב פסל של ג'ירפה מעשה ידי אברהם יכין, אחיו של בעל הקיוסק בעת שהוקם - עזרא יכין. הג'ירפה כונתה על ידי תושבי השכונה בשם "יאן ההולנדי" על שמו של חותנו של אברהם יכין - יאן ואן הולסט חסיד אומות העולם, והגן זכה לכינוי "גן הג'ירפה". לג'ירפה אין זנב, ויש שתי גרסאות מה עלה בגורלו של זנב הג'ירפה. יש הסוברים שמוטי גנבו. אך יש הטוענים שמוטי כלל לא גנב את הזנב מכיוון שלעולם לא היה זנב. אך מוטי גנב את הסולם שהיה מונח על הקיוסק לאפשר לג'ירפה לרדת.
כינוי נוסף של הגן הוא "גן הצפרדע" על שם פסל הצפרדע של דב הלר המצוי במרכז הגן.
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
אמנון רמון, "דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
שלט הגן
שילינג קנייתי

| --- | --- |

 משתמשים:  קניה קניה
 סמל:  KSh
 ISO 4217:  KES
 יחידות משנה
 1/100:  סנט
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  5, 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1,000 שילינג
 מטבעות בשימוש:  1, 5, 10, 20 ו-40 שילינג 50 סנט
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  3.2%
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של קניה 
 http://www.centralbank.go.ke
 → שילינג מזרח-אפריקאי 
 
שילינג קנייתי (אנגלית Kenyan shilling) הוא המטבע הנוהג בקניה מאז החליף את השילינג המזרח אפריקני ב-1966. השילינג הקנייתי מתחלק ל-100 סנט, וסובל מרמות גבוהות של אינפלציה.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רשת חינוך חב"ד

לוגו הרשת
רשת חינוך חב"ד (השם הרשמי: רשת אהלי יוסף יצחק ליובאוויטש בארץ הקודש, או בקיצור: "הרשת") הוא גוף המאגד את בתי הספר והגנים של חסידות חב"ד בישראל. ברשת 86 בתי ספר לבנים ולבנות, 35 תלמודי תורה, 11 בתי ספר על־יסודיים ו-456 גני ילדים. נכון לשנת 2021 מתחנכים ברשת כ-35000 ילדים.
רשת אוהלי יוסף יצחק פועלת בקרב אוכלוסיות שונות – ותיקים ועולים, בפריפריה ובמרכז ופונה לקהילת חב"ד בארץ לצד אוכלוסיות נוספות. לרשת שייכים גם בתי הספר היסודיים "שלהבות חב"ד", אליו משתייכים בתי ספר הפונים לכלל האוכלוסייה הישראלית ומשלבים ערכי יהדות ומסורת. בבתי ספר אלה לומדים בעיקר תלמידים מסורתיים ושאינם דתיים. כל מוסדות רשת חינוך חב"ד דוגלים בשיטת קבלה פתוחה ללא קשר למגזר אליו משתייכים התלמידים ובני משפחותיהם.
מוסדות הרשת שייכים לזרם החינוך הממלכתי דתי ומתוקצבים על ידה, אך יש לה מערכת תכנים משל עצמה, שמוכרת על ידי משרד החינוך. הרשת כוללת מכון להוצאת ספרי לימוד והעשרה למורים וילדים.
היסטוריה

בקיץ שנת ה'תש"י פנה הרב מנחם מנדל שניאורסון, חתנו של הרבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד, אל הרב זושא וילימובסקי והרב זלמן אבלסקי מעסקני חב"ד בארץ באותו זמן, וביקש לברר אפשרות הקמת רשת חינוכית חדשה הדומה לרשת שהקימו שלוחי חב"ד במרוקו.
הוא הציב שלושה תנאים להקמת הרשת: א. הקמת בתי הספר רק במקומות בהם אין אוכלוסייה דתית. ב. הקמת בתי הספר רק במקומות בהם אין בתי ספר דתיים אחרים. ג. שהרשת תהיה ממלכתית. הסיבה האחרונה היוותה את המניע העיקרי לקושי שבהקמת הרשת, ומסיבה זו אף הקימו היהדות חרדית רשת חינוך שאינה ממלכתית החינוך העצמאי.
הקמת הרשת התאפשרה הודות לשיתוף הפעולה בין רבני חב"ד למנהלי יד לאחים (שנקרא באותו זמן "הפעילים"), כך הכירו אנשי חב"ד עולים חדשים רבים בעיקרם מהמעברות השונות, והקימו בתי ספר בשבילם, משרד החינוך, התחייב להקים כיתה לכל קיבוץ של 25 תלמידים, וכך הקימו אנשי הרשת כיתות שונות במקומות שונים ברחבי הארץ, שהתרחבו בהמשך לבתי ספר.
בהקמת הרשת סייע שר החינוך שכיהן באותה התקופה ומי שהיה מקורב רבות לחסידות חב"ד מר זלמן שזר.
הרשת נפתחה עם ארבעה בתי ספר יסודיים: בזרנוגה שברחובות, יפו, כפר סבא וירושלים, ולאחר שנים ספורות נוספו אליה בתי הספר בקריית גת, תענך נס ציונה, ברוש ועוד. בשנות השמונים התרחבה הרשת על רקע פעולות השלוחים ובעקבות בתי חב"ד שנפתחו.
במשך השנים התווספו לרשת אף בתי ספר שאינם עונים לקטגוריות הראשונות של הקמת הרשת.
שמה של הרשת הוא כשמו של האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי בחסידות חב"ד.
פעילות הרשת > אגף תוכניות לימוד

במסגרת אגף זה מופקות תוכניות לימודים ויוצאים לאור ספרי לימוד המותאמים לצורכי התלמידים באופן מדויק. התוכניות מופקות על ידי אנשי מקצוע מומחים בתחום המלווים לאחר הפקת התוכנית את צוותי בתי הספר ומקיימים פורומים למורים בתחומי הדעת השונים, השתלמויות ואף מפיקים חומרים נלווים במהלך השנה.
פעילות הרשת > אגף הורים וקהילה

לחינוכו של תלמיד שותפים רבים. בתי הספר של הרשת עובדים על שיתוף משמעותי של הורי התלמיד בהווי בית הספר ויצירת קשר משמעותי בין בית הספר למשפחת התלמיד. במסגרת אגף זה מופקים ערבי הורים וילדים, ימי פעילות משותפים, רבעונים לכל בית ספר ופרויקט ביקורי בית.
פעילות הרשת > אגף הכשרה והשתלמויות

לכל תוכניות הלימוד שמופקות ברשת מוקמות במקביל השתלמויות למורים שמלוות את תהליך ההטמעה של התוכניות בבתי הספר. אנשי הצוות של הרשת מעבירים השתלמויות הן בבתי הספר עצמם והן השתלמויות ארציות. בנוסף לכך קיימות ברשת השתלמויות המועברות בווידאו לרכזי התוכניות.
פעילות הרשת > אגף חינוך חברתי חסידי

על מנת שילד יוכל לבטא את כישוריו והחזון שלו וכדי שהחינוך היהודי והחסידי יוטמע בו, בית הספר צריך לספק לו סביבה מיטבית ותומכת. באגף זה שוקדים על פיתוח סביבת חינוך מיטבית, מעשירה ונעימה. באגף מפותחות תוכניות חברתיות וחסידיות השמות דגש על הנאת התלמיד מהתהליך, על פיתוח כישורים, העצמת התלמידים, נתינת אחריות לתלמידים והפיכתם לדמות משפיעה בבית הספר ובסביבתם.
פעילות הרשת > אגף העצמת השליחות בחינוך

מורה ברשת אינו רק מורה, הוא שליח. במסגרת אגף זה מועצמת במורים תחושת השליחות שבחינוך ומודגשת התחושה בית הספר הוא לא מקום עבודה אלא מקום שליחות. האגף מפעיל פרויקטים רבים להעצמת המורים כמו באנקט שליחות שנתי, שבת מעצימה למורות, מתנת לידה למורות ברשת, אתר אינטרנט, יומן למורה ועוד.
פעילות הרשת > אגף בינוי ופיתוח

מוסד לימוד צריך להיות מקום שנעים לשהות בו לכן תומכת הרשת בבינוי ופיתוח בתי הספר ברחבי הארץ. הן על ידי שיפוץ מסיבי בבתי הספר הזקוקים לכך או הרחבתם והן על ידי יצירת מרחבים לימודיים מעוצבים בתוך כותלי בתי הספר. באגף זה מופקים קירות תוכן ומרחבי לימוד המותאמים בקלות לכל בית ספר וכך יוצרים נראות מרשימה ומעשירה לקירות בתי הספר והופכים אותם לכלי חינוכי.
החזון החינוכי > נרות להאיר

החזון החינוכי של רשת חינוך חב"ד, כפי שהוגדר על ידי מייסד ונשיא הרשת הרבי מחב"ד, הוא לחנך התלמידים שיהיו 'נרות להאיר' - שיהיה לתלמיד את הכלים והערכים הנדרשים כדי לממש את כל יכולותיו אשר קיבל מה' יתברך, לטובת ההשפעה החיובית על סביבתו, בכל מקום בו הוא נמצא בהשגחה פרטית. החינוך צריך להיות כזה שהתלמיד מודע לכך שכל שאיפתו להתעלות היא לצורך תפקידו בעולם ולשם כך נדרש ממנו להתעלות בתמידות כנר.
החזון החינוכי > השליחות בחינוך

צוותי החינוך ברשת חינוך חב"ד, פועלים מתוך תחושת שליחות המאפיינת את פעילות חב"ד בעולם כולו, אשר באה לידי ביטוי בהתמסרות בלתי מוגבלת, אהבה פנימית אמיתית לכל תלמיד ותלמידה, השקעה אין סופית בקידום התלמידים בלמידה וחינוך, כל זאת מתוך אמונה כי בכל תלמיד יש את כל הכישורים והיכולות הנדרשות לו כדי להצליח, ותפקיד הצוות החינוכי, הוא לגלות זאת ולעשות הכל כדי להתגבר על האתגרים העומדים בדרכו.
החזון החינוכי > ההורים כשותפים

מורי הרשת רואים את תפקידם כשליחות ועל כן הם חשים אחריות על התלמידים לא רק בשעות בית הספר. בפרויקט ביקורי בית יוצאים מורי הרשת במהלך השנה לביתם של התלמידים על מנת להכיר את משפחתו של כל תלמיד באופן אישי. בכל ביקור מעניק המורה מתנה חינוכית מיוחדת המופקת ברשת. הביקורים תורמים באופן משמעותי לחיזוק הקשר המשולש בין התלמיד, הוריו והמורה.
מנהלי הרשת

בראשות הרשת עמדו במשך השנים: הרב דוד חנזין, הרב מאיר בליז'נסקי, הרב אברהם פריז, הרב זושא וילימובסקי, הרב אורי בן שחר, הרב שלמה מיידנצ'יק, הרב זלמן אבלסקי, הרב משה סלונים, הרב מאיר פריימן, הרב שמואל חפר והרב ישראל בוטמן. כיום מנהל את הרשת הרב אליהו קריצ'בסקי. בראשות רשת הגנים של הרשת עומד הרב יעקב ליברמן.
הוצאה לאור

סיפורי חסידים לנוער, ב"כ
אותיות מאירות - 8 חוברות להוראת הקריאה על טהרת הקודש.
ראשונים בהלכה - חוברת לימוד להוראת ההלכה בכיתה א'.
הלכה בשמחה - חוברת ללימוד הלכה בכיתה ב'.
משפחה כהלכה - חוברת ותוכנית לימודים להוראת ההלכה בכיתות ג'-ד'.
הליכות והלכות (ב' כרכים) - קיצור שולחן ערוך של הרב שלמה גאנצפריד מעובד לילדים בתוספת מנהגי חב"ד וההלכות למנהג עדות המזרח.
מפתחות לבית המדרש - אלו מציאות, שתי חוברות להוראת ולימוד הגמרא בכיתה ד'.
מפתחות לבית המדרש - הכונס, שתי חוברות להוראת ולימוד הגמרא בכיתה ה'.
Why Don't We Do It in the Road?

| --- | --- |

 שיר בביצוע הביטלס
 מתוך האלבום The Beatles
 יצא לאור:  22 בנובמבר 1968
 תאריך הקלטה:  9 - 10 באוקטובר 1968
 סוגה:  רוק אנד רול, בלוז רוק
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  1:42
 חברת תקליטים:  אפל רקורדס
 כתיבה:  לנון-מקרטני
 לחן:  ג'ון לנון, פול מקרטני 
 הפקה:  ג'ורג' מרטין
 
Why Don't We Do It in the Road? (עברית: מדוע לא נעשה זאת בכביש?) הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום "The Beatles" משנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). זהו אחד השירים הקצרים של הלהקה, דקה ו-42 שניות בלבד. השיר בנוי בצורת בלוז 12 תיבות. גם בשיר זה כמו השיר הקודם באלבום, רק מקרטני וסטאר מנגנים בשיר ללא לנון וג'ורג' האריסון.
נכון לאפריל 2020 עומד מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי על כ-12 מיליון.
הקולוסוס מרודוס

| --- | --- |

ציור מהמאה ה-16 מאת מארטן ואן היימסקרק הממחיש את הפסל כניצב מעל הכניסה לנמל
 מידע כללי
 סוג:  lost sculpture, פלא תבל של העולם העתיק, פסל ענק, מבנה לשעבר 
 מיקום:  Ancient Rhodes 
 מדינה:  יוון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 284 לפני הספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  284 לפנה״ס 
 חומרי בנייה:  ארד 
 יוצר:  כארס מלינדוס 
 אדריכל:  כארס מלינדוס 
 מידות
 גובה:  33 מ' 
 קואורדינטות:  36°27′04″N 28°13′40″E﻿ / ﻿36.451111°N 28.227778°E﻿ / 36.451111; 28.227778
 he
 
מטבע מרודוס אשר נוצר בתקופה שהקולוסוס עמד והמטבע מציג את פניי האל הליוס ואולי אף את פני הקולוסוס
הקולוסוס מרודוס, כפי שנראה בדמיונו של הצייר
המחשה נוספת של הקולוסוס מרודוס
הקולוסוס מרודוס (ביוונית: Κολοσσός της Ρόδου) היה פסל ענק של אל השמש הליוס, שהוקם בעיר רודוס שבאי רודוס בין השנים 292 לפנה"ס עד 280 לפנה"ס על ידי האמן כארס מלינדוס. הפסל נחשב לאחד משבעת פלאי תבל, והוא חרב ברעידת אדמה לאחר 56 שנים.
הרקע לבנייה

לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס, החלה להתנהל מלחמת ירושה סביב הממלכה העצומה שהותיר אחריו. אנטיגונוס מונופתלמוס, אחד המנהיגים המקדוניים ששאף להשתלט על האימפריה, שלח את בנו דמטריוס פוליורקטס עם צבא בן 40,000 איש להתקיף את רודוס, בעלת בריתם של יריביו. צבאה של רודוס, שמנה כ-6,000 איש, היה בנחיתות מספרית רבה, אך הצליח לעצור את צבאו של דמטריוס ולהסיר לבסוף את המצור שהוטל על האי משך שנה. כאות הוקרה לאל הליוס, לו זקפו בני רודוס את הצלת האי, החליטו בני העיר לבנות את הקולוסוס העצום, ועל המלאכה הופקד האמן כארס מלינדוס.
הפסל

הפסל התנשא לגובה של כ-34 מטרים. בסיסו היה עשוי שיש, וגופו היה עשוי ברונזה וממולא בסלעים ששימשו לייצובו. השלל אותו תפסו בני רודוס, ובין השאר מגדל מצור מצופה ברונזה וכן כלי מלחמה אחרים, שימש את כארס בבניין הפסל. צורתו המדויקת אינה ידועה, אך נראה כי מדובר בפסל המתאר את האל הליוס כשהילה מעל ראשו, ידו האחת על מותנו השמאלית, וידו האחרת מצילה על עיניו. דעה אחרת סוברת כי הפסל החזיק לפיד בוער בידו, אותו הניף מעל לראשו. מיתוס נפוץ מתאר את הקולוסוס כעומד על שני בסיסים, כשרגליו מפושקות, והאוניות שהגיעו לנמל או יצאו ממנו, עברו בין רגליו. כפי הנראה מקורו של המיתוס הוא בשרטוט שנוצר במאה ה-16, המראה את הקולוסוס עומד בצורה כזאת. למעשה, בניית פסל בצורה כזו הייתה מעל ליכולתם של בני אותה התקופה, ולכן סביר כי מדובר באגדה.
החורבן

בשנת 228 לפנה"ס קרס הקולוסוס מרודוס כתוצאה מרעידת אדמה, 56 שנים לאחר שנבנה. למרות ששכב על הקרקע, נשאר הקולוסוס בגדר יצירה מרשימה, ונכלל ברשימת פלאי תבל של אנטיפטרוס מצידון, רשימה שאותה פרסם בשנת 140 לפנה"ס, שנים רבות לאחר קריסת הפסל. חורבנו הסופי של הקולוסוס הגיע בשנת 654 לספירה, כשהעיר רודוס נבזזה על ידי ערבים שמכרו את שרידי הפסל כגרוטאות.
הקמה מחדש

בשנת 2008 פורסם כי פסל הקולוסוס מרודוס יוקם מחדש בנמל העיר, בביצועו של האומן הגרמני גרט הוף ובמימון בינלאומי. הפסל החדש מיועד להתנשא לגובה של 60 עד 100 מטר, קרי להיות גבוה פי שניים או שלושה מהמקור. הוא אמור להיבנות בחלקו מכלי נשק מותכים ולהיות מוקדש לשלום. בעבר דובר על הקמת שחזור מדויק של הפסל המקורי, אך הפסל הנוכחי יהיה שונה ממנו. ניתן יהיה לבקר בתוכו, ובשעות החשיכה הוא יואר ויציג מופע אורקולי. העלות המשוערת של הפסל לפי עיתון "טו וימה" היא 200 מיליון אירו.
ב-2015 הועלתה תוכנית שאפתנית בהרבה לשחזור הפסל. על פי התוכנית הפסל החדש יתנשא לגובה של כ-152 מטרים. המבנה המרכזי יהיה בנוי מבטון ופלדה ומצופה לחלוטין בלוחות סולריים שיספקו אנרגיה. הפסל יאחוז בלפיד שישמש בתור מגדלור שיהיה ניתן לראותו במרחק של כ-55 קילומטרים, עד לחופי טורקיה, וכן נקודת תצפית. האוניות הנכנסות לנמל יעברו בין רגליו. עלות הבנייה מוערכת ב-270 מיליון דולר.
אזכורים בתרבות המודרנית

בשנת 1883 יצא לאור שירה של המשוררת אמה לזרוס "The New Colossus" (הקולוסוס החדש). היצירה נחקקה על לוח מתכת בבסיסו של פסל החירות בניו יורק. שתי השורות הראשונות של השיר מתארות את הקולוסוס "הישן":
"Not like the brazen giant of Greek fame,

With conquering limbs astride from land to land..."
"לא כמו ענק הפליז, גיבור תהילת יוון,
ברגלים מנצחות-מפושקות מאדמה לאדמה..."
בשנת 1961 יצא לאור סרט בשם "הענק מרודוס" בבימויו של סרג'ו לאונה המתאר את ההתרחשויות ההיסטוריות סביב הפסל.
בשנת 2006 יצא לאור סרט בשם "חלום של פילים" בו מופיע הפסל.
על שם הקולוסוס נקראת קבוצת כדורסל יוונית מהעיר רודוס, מועדון הספורט קולוסוס רודוס.
בספר הקולוסוס מתעורר, של פיטר לרנג'יס הקולוסוס "משחק" תפקיד מרכזי, ובסוף הספר הוא אף מתעורר לחיים
בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO, ״משחקי הכס״ מופיע פסל דומה בכניסה לעיר בראבוס
קורט וונגוט מזכיר את הפסל בסיפורו "הנמלים המאובנות", בסוף פיסקה שביעית (של התרגום העברי של נדב דרור באסופה "תראה, ציפור" בהוצאת זמורה ביתן).
לקריאה נוספת

The Seven Wonders of the Ancient World נערך על ידי Peter A. Clayton,Martin Jessop Price, The Colossus of Rhodes
הערות שוליים

↑  Peter A. Clayton,‏ Martin Price‏ (.Ed), ‏The Seven Wonders of the Ancient World,‏ Routlage, ‏1988, pp. 137-124 (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
↑  הגרדיאן, גם יוון רוצה פסל חירות משלה, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2008
↑  הקולוסוס חוזר? פלא תבל ייבנה מחדש - בגובה פי 5, באתר ynet, 27 בדצמבר 2015
| שבעת פלאי תבל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| הפירמידה הגדולה של גיזה | הגנים התלויים בבבל | פסל זאוס באולימפיה | מקדש ארטמיס | המאוזוליאום בהליקרנסוס | הקולוסוס מרודוס | המגדלור באלכסנדריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16116108v (data)  GND: 4753734-6  LCCN: n2005034572  SUDOC: 136119271  VIAF: 206871447   WorldCat (עם VIAF): 206871447
הרמן סטאמפ

הרמן סטאמפ הבן (באנגלית: Herman Stump Jr.‏; 8 באוגוסט 1837 – 9 בינואר 1917) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי. הוא בולט בעיקר בזכות שירותו בסנאט של מרילנד וכחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

הרמן סטאמפ הבן  נולד ב-8 באוגוסט 1837 בחוות אוקינגטון במחוז הרפורד, מרילנד, והיה בנם של שרה (לבית ביאיס) וג'ון וילסון סטאמפ. בן דודו היה השופט פרדריק סטאמפ. הוא התחנך על ידי מורים פרטיים ולמד במכללת דלאוור. סטאמפ למד במכללת דלאוור ולמד משפטים עם בן דודו הנרי וו. ארצ'ר, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-11 בנובמבר 1856, והחל לעסוק בכך בבל אייר.
ביוגרפיה > קריירה

הוא הפך לעורך דין ידוע, והיה בולט בייצוג של כמה נאשמים בתיקי רצח, כולל תיקי הרצח של ויליאם סקוט קצ'ום וניקולס מקומס. הוא גם נעשה פעיל במיליציה של מרילנד, והגיע לדרגת קולונל. סטאמפ רכש מטע של בל אייר בשם "וייברלי", שם גידל בעלי חיים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

סטאמפ נבחר לסנאט של מדינת מרילנד ב-1878 וכיהן עד 1880. הוא כיהן כיו"ר הוועידה הדמוקרטית של המדינה ב-1879, והיה נשיא הסנאט הזמני ב-1880. הוא הובס בבחירות לסנאט של המדינה ב-1881 על ידי אדוארד מ' אלן.
בשנת 1888, סטאמפ נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן בקונגרסים ה-51 וה-52, מ-4 במרץ 1889 עד 3 במרץ 1893. הוא לא היה מועמד לבחירה מחדש ב-1892.
לאחר השלמת כהונתו האחרונה בקונגרס, מונה סטאמפ למפקח על ההגירה האמריקני על ידי הנשיא גרובר קליבלנד וכיהן מ-8 באפריל 1893 עד 16 ביולי 1897.
ביוגרפיה > חיים מאוחרים יותר

סטאמ עסק בעריכת דין בבל אייר עד לפרישתו ב-1902, ולאחר מכן המשיך להתגורר בווייברלי.