stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין הווארד
חייה > בחצר המלוכה

ב-1539 בזכות קשריה המשפחתיים, ובפרט בזכות דודתה, תומאס הווארד, דוכס נורפוק, קתרין הצטרפה לחצרה של אן מקלווה, אשתו הרביעית של המלך הנרי השמיני. כנערה צעירה ויפה משכה קתרין במהירות את תשומת לבם של רבים בחצר, ביניהם המלך הנרי השמיני עצמו ותומאס קולפפר. בשלביה המוקדמים של תקופתה בחצר, טרם הגעתה של אן, נראה כי המלך הנרי מצא בקתרין עניין רומנטי. פלירטוטים גלויים בין השניים היו שכיחים, אך אין עדויות ברורות לקשר אינטימי משמעותי באותה תקופה. במקביל להתקרבותה למלך, קתרין הווארד פיתחה מערכת יחסים מורכבת עם תומאס קולפפר, אחד מבני הלוויה של הנרי שהיה אף בן דודה (מצד אימה). קולפפר, שמשך אליו את קתרין, הביע את רגשותיו כלפיה והציע לה נישואים. עם זאת, עדויות מאוחרות מצביעות על כך שרגשותיו של קולפפר כלפי קתרין היו מורכבים ונעו בין אהבה לתאווה. קתרין, מצידה, דחתה את הצעותיו והעדיפה לשמור על מרחק מסוים. לנוכח דחייתה, קולפפר פנה לנשים אחרות בחצר המלכה. עלייתה של קתרין הווארד לחצר המלוכה נבעה משילוב של גורמים: חוסר שביעות רצונו של המלך הנרי השמיני מאן, כישלונו של תומאס קרומוול למצוא להנרי כלה חלופית, ושאיפותיה של משפחת הווארד לשחזר את השפעתה הפוליטית. עם התעצמות עניינו של המלך הנרי בקתרין, גברה השפעתו של הדוכס מנורפוק בחצר. נעוריה, יופיה וחיוניותה של קתרין משכו את תשומת לבו של המלך, שהיה מבוגר ממנה בהרבה. הנרי השמיני התבטא כי מעולם לא פגש אישה כה מרתקת. כעדות לכך, ניתן לציין את המתנות הנדיבות שהעניק לקתרין זמן קצר לאחר הגעתה לחצר, ביניהן אדמות ובדים יקרים. המענק הראשון המתועד רשמית ניתן לקתרין ב-24 באפריל 1540. בחצר המלוכה, קתרין הכירה את בתו של הנרי השמיני, הנסיכה מרי, והפכה לחברתה.
חייה > נישואיה להנרי השמיני

זמן קצר לאחר ביטול נישואיו של הנרי לאן, ב-28 ביולי 1540, נשא המלך את קתרין לאישה. נישואים אלה עוררו מחלוקת ציבורית, הן בשל גילה הצעיר של קתרין והן בשל קשרי משפחה קרובים בינה לאן בולין, אשתו השנייה של המלך שהוצאה להורג. הנרי, כך נראה, התעורר לחיים לאחר נישואיו והחל משכים קום שוב ויוצא לציד, והחל לאכול פחות על מנת למצוא חן בעיני אשתו הצעירה. אך קתרין, שהייתה נערה מתבגרת לא הייתה יכולה להתרצות לבעל מבוגר ממנה בשלושים ושתיים שנה, שמן להחריד, אשר ברגלו פצע פתוח ממנו נדף ריח ריקבון; בתמימותה פנתה קתרין למאהבים. היא החלה רומן עם תומאס קולפפר, השניים נעזרו בליידי רוצ'פורד (אלמנתו של ג'ורג' בולין, אחיה של אן שהוצא להורג באשמת ניאוף עם אחותו), והיא הבריחה את קולפפר לחדרה של המלכה בכל הזדמנות.
חייה > הדחתה והוצאתה להורג

במשך הזמן החלו מתגלים פרטי ילדותה המופקרת של קתרין, והחלה חקירה בנושא. באותו זמן קיבלה קתרין את פרנסיס דרהם לשירותה כמזכירה הפרטי, דבר שהחשיד אותה – לאחר שהתגלה דבר הרומן ביניהם. קתרין נעצרה והושמה במעצר בית. לאחר חקירה מאומצת גילו כי קתרין בגדה במלך עם קולפפר והיא נשלחה למצודת לונדון, שם חיכתה למשפטה. דרהם וקולפפר הוצאו להורג בטייברן ב-10 בדצמבר 1541. קתרין נמצאה אשמה בניאוף ובגידה במלך, והוצאה להורג ב-13 בפברואר 1542 בטאוור גרין. יחד עימה הוצאה להורג ליידי רוצ'פורד.
חייה > דיוקנאות

אין דיוקן מאומת מתקופת חייה של קתרין הווארד. לא נמצאו עדויות תיעודיות המעידות על הזמנת דיוקן רשמי שלה. שתי מיניאטורות שנוצרו על ידי האמן הנס הולביין הצעיר זוהו במשך שנים רבות כשייכות לקתרין הווארד, אך זיהוי זה אינו מבוסס על ראיות מוצקות ונתון במחלוקת בקרב ההיסטוריונים. במיניאטורות המיוחסות לקתרין הווארד, היא מתוארת כשהיא עונדת תליון הדומה לתליון המופיע בדיוקן של ג'יין סימור מאת הנס הולביין. תליון זה מופיע גם בדיוקנאות נוספים של מלכות מבית טיודור, ביניהם דיוקן של המלכה קתרין פאר ודיוקן של ג'יין סימור.
הערות שוליים

↑  A’BECKETT, J., IN RE FORBES, Victorian Reports 25 VLR, 1876, עמ' 183–187 doi: 10.25291/vr/25-vlr-183
↑  J. RUSSELL SMITH, THE PERSIAN WALNUT, Journal of Heredity 7, 1916-02, עמ' 55–60 doi: 10.1093/oxfordjournals.jhered.a110630
↑  David G. Russell, Diversity breeds tolerance, Nature 546, 2017-06, עמ' 44–45 doi: 10.1038/546044a
↑  Gary A. Chase, Bruce S. Weir, Genetic Data Analysis: Methods for Discrete Population Genetic Data., Journal of the American Statistical Association 86, 1991-03, עמ' 248 doi: 10.2307/2289745
↑  Yves Sintomer, La fin de la démocratie des Modernes ?, Mouvements n° 89, 2017-02-21, עמ' 90–98 doi: 10.3917/mouv.089.0090
↑  drop-bar weir, Berlin, Heidelberg: Springer Berlin Heidelberg, 2014, עמ' 432–432, ISBN 978-3-642-41713-9
↑  T. G. Bonney, Macculloch, John, M.D. (1773–1835), Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2018-02-06
↑  Odalys J. Torres-Luquis, Sulma Mohammed, Abstract 2019A: TLR3 facilitate breast cancer metastasis to lymph node, Cancer Research 79, 2019-07-01, עמ' 2019A–2019A doi: 10.1158/1538-7445.am2019-2019a
↑  Janet M. Torpy, Portrait of a Lady, Probably a Member of the Cromwell Family, JAMA 306, 2011-12-28, עמ' 2647 doi: 10.1001/jama.2011.1751
1 2  Emily Friedman, Catalogue Entry: After Hans Holbein the Younger, Portrait of Hans Holbein, Indianapolis Museum of Art at Newfields, 2022
↑  John Ogden, The Pathogenesis of Slippage and Deformity in the Pediatric Lumbar Spine, Spine 28, 2003-04-01, עמ' 650–651 doi: 10.1097/00007632-200304010-00006
↑  Portrait of an Unknown Lady: Technical Analysis of an Early Tudor Miniature, British Art Studies
↑  Secrets of a Silent Miniaturist: Findings from a Technical Study of Miniatures Attributed to Isaac Oliver, British Art Studies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259433805171  PLWABN: 9810624046405606  BIBSYS: 1615360582024  CANTIC: a11254117  GND: 118721143  ISNI: 0000 0000 7818 7179  LCCN: n50056174  LNB: 000142696  NKC: jx20041026003  NTA: 126248508  SNAC: w6w48nsg  VcBA: 495/104217  VIAF: 84307163   WorldCat (עם VIAF): 84307163 
אישה לא ידועה המזוהה כקתרין הווארד, סוף המאה השבע עשרה.
רציף ויקטוריה ואלפרד

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מיקום:  קייפטאון 
 קואורדינטות:  33°54′11″S 18°25′22″E﻿ / ﻿33.903055555556°S 18.422777777778°E﻿ / -33.903055555556; 18.422777777778
 
 www.waterfront.co.za
  (למפת קייפטאון מוגדלת) רציף ויקטוריה ואלפרד(למפת קייפטאון רגילה) רציף ויקטוריה ואלפרד
 
מלון ויקטוריה ואלפרד ברציף ויקטוריה ואלפרד
רציף ויקטוריה ואלפרד (באנגלית: Victoria & Alfred Waterfront; או בקיצור רציף V&A (רציף וי אנד איי) (באנגלית: V&A Waterfront) הוא אזור נופש ופנאי בעיר קייפטאון שבדרום אפריקה, לחוף נמל מפרץ טייבל (נמל מפרץ הר השולחן) שבאוקיינוס האטלנטי, לרגלי הר השולחן.
שטח המתחם 1,214 דונמים, והוא ממוקם בתחום הנמל הפעיל הוותיק ביותר של דרום אפריקה. הוא פותח לשימוש כאזור פנאי ומגורים בתכנונו של אדריאן ואן דר ויוור ( Adrian van der Vyver), ששימר את המראה הוויקטוריאני של האזור. במתחם מבקרים יותר מ-23 מיליון איש מדי שנה, והוא אתר התיירות הפופולרי ביותר בדרום אפריקה; כך לדוגמה בדצמבר 2016 ביקרו במתחם כ-3 מיליון מבקרים, וב-31 בדצמבר 2016 ביקרו במתחם 180,000 מבקרים ביום אחד.
במתחם מצויים 22 אתרי מורשת לאומית של דרום אפריקה, 450 חנויות, 80 מסעדות, בתי קפה ופאבים ומספר מלונות ומוזיאונים.
היסטוריה

הנסיך אלפרד, בנה השני של המלכה ויקטוריה, ביקר במושבת נמל השולחן (Cape Colony harbour) בשנת 1860 בהיותו בן 16, עת שהיה צוער על אוניית הוד מלכותה יוריאלוס (Euryalus), והיה בן משפחת המלוכה הראשון שביקר במושבה. הנמל הצבאי שבמקום נקרא על שמו, ועל שם אימו בעקבות הביקור.
מסחר

במתחם 450 חנויות, ובהן חנויות אופנה, תכשיטים, מוצרי עור, אלקטרוניקה, ומזכרות לתיירים. כמו כן במתחם נמל פעיל.
פיתוח

אזור הממגורות של הנמל פותח בשנת 2017 והוקם בו מוזיאון זייץ לאמנות אפריקאית עכשווית.
אתרים במתחם

מוזיאון שאבונס באטרי
רציף המעבורות לרובן איילנד
אקווריום שני האוקיינוסים
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קייפטאון
הערות שוליים

1 2 3 4  נתונים סטטיסטיים
↑  תיאור המתחם
1 2  מידע תיירותי - סטיסטיקה והסברים על פיתוח המתחם
↑  ההיסטוריה של הנמל ושל רציף ויקטוריה ואלפרד
↑  תיאור פיתוח אזור הממגורות ועלויות הפיתוח
מגדל השעון שברציף ויקטוריה ואלפרד - נבנה בשנת 1882.
תבה ע'אורא

| --- | --- |

לי קרמיקה שהתגלו באתר שייכים לתקופת עובייד
 היסטוריה
 תרבויות:  תרבות חלף 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  אפרים אביגדור ספייזר 
 מיקום
 מדינה:  עיראק 
 קואורדינטות:  36°28′59″N 43°15′00″E﻿ / ﻿36.483°N 43.25°E﻿ / 36.483; 43.25
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. תבה ע'אורא(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. תבה ע'אורא
 
תבה ע'אורא (בערבית:  تبه غاورا, מוכר גם בשם טפה גאורה, מטורקית - Tepe: גבעה או תל, ומכורדית - گه‌وره‌ או gewre: גדול, קרי "תל גדול") הוא אתר ארכאולוגי בצפון מזרח עיראק. אתר זה היה מיושב בין השנים 1500-5000 לפנה"ס.
האתר

תבה ע'אורה שוכן ליד האתר של העיר העתיקה נינוה, 3.2 ק"מ מדור שרוכין ו-24 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר המודרנית מוסול. קוטרו של התל הוא 120 מטר, וגובהו 22 מטר.
בחפירות הארכאולוגיות התגלו 16 שלבי התיישבות שהראו שהתל היה מיושב משנת 5000 לפנה"ס לערך ועד 1500 לפנה"ס. באתר נמצאו קברים מהאלף ה-5 וה-4 לפנה"ס המתוארכים לתקופת אורוכ.
באתר נמצא המקדש הקדום ביותר שבו השתמשו ברכיב אדריכלי דמוי עמוד ובגומחות. אתר זה היה מיושב בתקופת חלף ולאחר מכן נמצאו בו השפעות של תרבות עובייד. באתר נמצא אקרופוליס מתקופת עובייד המאוחרת. הממצאים החשובים באתר היו מהקברים מתקופת אורוכ, האלף הרביעי לפנה"ס. בקברים נמצאו חפצי נוי מעוטרים בזהב, ראש זאב עשוי אלקטרום, קערות מגולפות עשויות שיש ואובסידיאן, מסרקים עשויים שנהב ולחות וחרוזים עשויים מלאפיס לאזולי. נמצאה כמות גדולה מאוד של טביעות חותם על חרס שמהוות מקור חשוב לתקופות אורוכ ועובייד.
התרבות שהתגלתה באתר בשכבות שתוארכו בין השנים 2900-3500 לפנה"ס, קיבלה את השם תקופת ע'אורה, על שם האתר.
המחקר הארכאולוגי

הארכאולוג הבריטי אוסטן הנרי לייארד חפר באתר חפירה קצרה לפני 1850. חפירות ממושכות יותר התקיימו ב-1927, 1931-1932 ו-1937-1936 על ידי משלחת בראשותו של הארכאולוג היהודי אמריקאי אפרים אביגדור שפייזר (אנ') ומשלחת נוספת שחפרה בין השנים 1936-1932, ו-1938-1937 בראשות צ'ארלס באך (Charles Bache). המשלחות היו של אוניברסיטת פנסילבניה ובית הספר האמריקאי לחקר המזרח.
הערות שוליים

↑  Tepe Gawra באתר MIT
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551841405171  NKC: ge606598  VIAF: 239659403   WorldCat (עם VIAF): 239659403
היסטוריה גדולה, בקטנה

| --- | --- |
 סוג:  קבוצת פייסבוק 
 תקופת הפעילות:  יוני 2014 – 2024 (כ־9 שנים)
 
היסטוריה גדולה, בקטנה הוא דף פייסבוק ופודקאסט ישראלי העוסק בהיסטוריה והוקם במטרה להנגיש את התחום.
פעילות

דף הפייסבוק הוקם ב-2014 על ידי שני סטודנטים לתואר שני בהיסטוריה, ניל בר (העת העתיקה) ועודד פוירשטיין (המאה ה-19), כאשר לאורך השנים השתתפו בו עוד 17 כותבים, בהם חן מלול (חוקת ארצות הברית), רוני אגסי (המזרח התיכון), רוני הירש (העת החדשה המוקדמת), ודור סער מן (היסטוריה של עם ישראל). לדף כ-90,000 עוקבים.
החל מ-2017 פורסמו חלק מתכני הקבוצה כבלוג באותו שם בעיתון הארץ.
הקלטות הפודקאסט החלו ב-2018, ובמהלך שש שנות פעילותו הוקלטו בו כ-300 פרקים, בהם השתתפו, בין היתר, ורד נעם, תמר עילם גינדין, איתי אנגל, דני אורבך. הפודקאסט זכה ל-30 עד 40 אלף האזנות מדי שבוע ונתמך על ידי סמסונג נקסט, ועל ידי המאזינים באמצעות פלטפורמת Patreon.
צוות היסטוריה גדולה בקטנה הודיע בשנת 2024 על סיום הפעילות לאחר כעשר שנים עקב עומס בחיים האישיים לצד הפגיעה בחשיפה שנבעה משינויים בפייסבוק.
סמל הקבוצה הוא Doge עם צווארון (Ruff) האופייני למאה ה-16.
הערות שוליים

↑  https://www.facebook.com/Diggstory/about_details
↑  היסטוריה גדולה, בקטנה באתר הארץ
↑   עודד פוירשטיין, עמוד הפייסבוק שניהלנו נסגר. זה מעיד לא רק עליי — אלא גם על הפלטפורמה, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2024
תבליט פסילאר

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  האימפריה החתית 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  37°39′30″N 31°53′45″E﻿ / ﻿37.65833333°N 31.89583333°E﻿ / 37.65833333; 31.89583333
  (למפת נפת קוניה מוגדלת) קוניה אקשהיר קולו ארגלי ביישהיר אנקרה אסקישהיר אפיונקרהיסאר אספרטה אנטליה קאראמאן מרסין נידה אקסראי נבשהיר קרשהירתבליט פסילאר(למפת נפת קוניה רגילה) קוניה אקשהיר קולו ארגלי ביישהיר אנקרה אסקישהיר אפיונ. אספרטה אנטליה קאראמאן מרסין נידה אקסראי נבשהיר קרשהירתבליט פסילאר(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט פסילאר(למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט פסילאר
 
קבר הסלע הרומי
העתק  התבליט במוזיאון לתרבויות אנטוליה באנקרה
תבליט פסילאר (בטורקית:  Kurt Beşiği, שמשמעותו היא "עריסת זאב") הוא פסל חתי גדול של אל הסער האנטולי השוכן ליד הכפר פסילאר (Fasıllar) כ-60 ק"מ מערבית לקוניה דרומית-מערבית לאגם ביישהיר (אנ') בנפת קוניה (אנ') בטורקיה. הפסל שוכב בודד על מידרון גיא הנמצא מעל לכפר ובו דרך המובילה אליו.
התבליט

בניגוד לתבליטים חתיים אחרים, שנחצבו או גולפו באתרם על מצוק או סלע, תבליט זה נמצא בודד, שוכב על צידו, על המדרון משקיף על הכפר פסילאר. במקום לא נמצא כל אתר ארכאולוגי. אורכו של הפסל הוא 8 מטר ורוחבו 2.75 מטר. ומשקלו המוערך הוא כ-70 טון. והוא גולף מגוש סלע בזלת אחד שנלקח כנראה ממחצבה סמוכה. כנראה יוצריו התכוונו להעבירו למקום אחר.
הפסל מתוארך לתקופת המלך החתי תודחליאש הרביעי, שמלך בין השנים 1237–1209 לפנה"ס בתקופת האימפריה החתית. הפסל מתאר כנראה את האל תשוב שהיה אל הסער ומזג האוויר בתרבויות החורית והחתית. אל הסער מתואר עם כובע שעליו ארבע קרניים המזהות אותו כאל. ידו הימנית מורמת ואילו ידו השמאלית מופיעה רק כגדם לא גמור. הוא ניצב מעל ראשו של אל ההר. משני צידיו של אל ההר תבליט של אריה, כשרגל אחת של אל הסער ניצבת על ראשו של אל ההר, והשנייה על תבליט האריה השמאלי. חלק מהתבליט מגולף עם פרטים, וחלק אחר נעשה בגילוף גס.
החוקרים חלוקים בשאלה למה נמצא במקום זה תבליט זה. הארכאולוג ג'יימס מלארט הציע שתבליט זה, שפיסולו לא הסתיים ונמצא לא באתרו הסופי, היה מיועד במקורו להיות חלק מהאתר של אפלטון פינאר שנמצא 37 ק"מ משם, וכי מספר שברים שנמצאו באפלטון פינאר, יש להם דמיון לפסלי האריות בפסילאר, וכי פסל זה היה מיועד במקורו לעמוד מעל דיסק השמש הגדול המכונף בקיר ששרד שם.
רעיון אחר בקשר לתבליט, מתייחס למיקום הספציפי בו הוא נמצא על הדרך המובילה מהאזור בשליטת החתים, דרומה לכיוון האזור שנקרא בטקסטים החתיים אדמות לוקה (אנ'), החלק הדרום-מערבי של אנטוליה. אזור זה לא נשלט על ידי החתים והוא מזוהה עם החוקרים עם השטח של ליקיה. ייתכן והתבליט ציין פרשת דרכים, או אזור מקודש שבו נערכו טקסים דתיים.
במוזיאון לתרבויות אנטוליה השוכן באנקרה, נמצא העתק זקוף של התבליט.
הקבר הרומי

על המצוק שמעל המדרון שמול התבליט החתי, מופרד על ידי הגיא, נמצא קבר סלע מתקופת האימפריה הרומית. מימין לפתח הקבר החצוב, תבליט חצוב בסלע של סוס רתום ברתמה, הרוקע ברגלו הימנית. הקבר בנוי כקשת שאולי הכילה בעבר את פסלו של האדם שנקבר שם. משני צידי הפתח מחוברות לקשת שני עמודים קורינתיים. מתחת לפתח כתובת יוונית המציינת שהקבר מוקדש לגיבור הרווק לוקיאנוס. כתובת נוספת במקום עוסקת בכללי תחרות.
הערות שוליים

1 2 3  Fasıllar Monument
↑  Fasıllar Monument
↑  Proposed shape of Eflatunpınar Monument באתר .hittitemonuments.com
תבליט פירקטין

| --- | --- |
בתבליט אל הסערה, חתושיליש השלישי, אלת השמש חבת ופודוחפהבתבליט אל הסערה, חתושיליש השלישי, אלת השמש חבת ופודוחפה
 היסטוריה
 תרבויות:  חתים 
 נבנה:  המאה ה־13 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1880 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  38°16′18″N 35°37′54″E﻿ / ﻿38.27166667°N 35.63166667°E﻿ / 38.27166667; 35.63166667
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט פירקטין(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט פירקטין
 
חבת והמשרתת שלה, פודוחפה
העתק הכתובת במוזיאון קייסרי
תבליט פירקטין הוא תבליט חתי על גבי מצוק סלע, השוכן כ-50 ק"מ דרומית לעיר קייסרי בנפת קייסרי (אנ') במרכז אנטוליה בטורקיה. התבליט, הנושא אופי דתי, זוהה לראשונה ב-1880 בפירקטין (Firaktin) השוכנת על גדות נהר אנזל דיר (Enzel Dere), שהוא יובל של נהר הזמנטי (אנ'). הפילוסוף היווני סטראבון קרא לאתר דסטרקון (Dastarkon).
מיקום התבליט

התבליט נמצא בעמק תלול בין הר ארג'ייס וחלקם הדרומי של הרי האנטי-טאורוס, דרומית-מזרחית לעיר דבלי (אנ'). העמק שכן בעת העתיקה כנראה בשטחה של ממלכת כיזוואתנה ועברה בו דרך מעבר חשובה לקיליקיה ומשם לתוך סוריה, דרך המעברים גזבלי וקוצ'וק-גזבלי (Küçük Gezbeli). העמק הוא בעל אדמה פורייה, כולל מעיינות, והיה כנראה מיושב בצפיפות בתקופת הברונזה המאוחרת, תקופת הברזל והתקופה הרומית. בסביבת האתר נמצא קנקן מיקני שהגיע כנראה מקיליקיה. בין השנים 1880 ועד 1939 נמצאו באתר חמישה תבליטים מהתקופה החתית, יותר מאשר בכל מקום אחר באנטוליה. ארבעת התבליטים האחרים הם: תבליט האניירי, תבליט אימאמקולו (אנ'), ושני תבליטי טאשצ'י (אנ').
תיאור

גובהו של התבליט הוא 1.3 מטר ורוחבו 3.2 מטר לערך. התבליט נוצר במאה ה-13 לפנה"ס, בתקופת האימפריה החתית. התבליט פונה לכיוון צפון-מערב, לכיוון הרי ארג'ייס. הרים אלה נחשבו הרים קדושים בתקופה החתית. התבליט מחולק לשלושה חלקים.
חלקו השמאלי של התבליט מראה מצד ימין של חלק זה את המלך החתי חתושיליש השלישי (1267–1237 לפנה"ס) נותן מנחת נסך לאל הסער האנטולי תַרְחֻנְזַס, הנמצא משמאל, במוזגו מים מתוך קנקן מעוקל, לכלי הנמצא על האדמה. ביניהם נמצא מזבח מחורץ. המלך והאל נושאים על ראשיהם כובעים מחודדים, המסמלים אלוהות. המלכים החתים נחשבו לאלים לאחר מותם. סימול האלוהות בכובע מאפשר להניח שהתבליט נוצר לאחר מותו של חתושיליש, בתקופת מלכותו של בנו, תודחליאש הרביעי. מול כל אחד מהראשים נמצאת כתובת הירוגליפית לווית המציינת את שמה של הדמות.
בחלקו האמצעי של התבליט, מצד ימין מופיעה פודוחפה, אשתו המלכה של חתושיליש השלישי. היא לבושה מכף רגל ועד ראש בלבוש של כהנת, נוסכת נסך לאלת השמש חבת, המוצגת משמאל. ביניהם נמצא מזבח שעליו נמצאת ציפור או קנקן המעוצב כציפור. בחלק זה של התבליט רואים רק את קווי המתאר של הדמויות והתבליט חסר פרטים, בניגוד לחלק השמאלי של התבליט. ייתכן והעבודה על חלק זה בתבליט לא הושלמה.
בחלקו הימני השלישי של התבליט מופיעה כתובת גדולה בכתב הירוגליפי בלווית. הכתובת מתייחסת למלכה פודוחפה, שהייתה בתו של כהן מכיזוואתנה. הכתובת אומרת: ”המלכה הגדולה, הבת של ארץ כיזוואתנה, שהפכה לאל”. יופמיזם זה היה נהוג בתרבות החתית לציון אנשים שמתו.
על חלקו העליון של מצוק הסלע נמצאות שקערוריות ששימשו לנסך, המצביעות על כך שהאתר שימש לטקסים דתיים. מעל המצוק נמצאים שרידי מחצבות מהעת העתיקה. מספר מאות מטרים מצפון לתבליט נמצאים שרידי מבנה גדול, כ-30 על 28 מטר. לידו נמצאו גם שרידי שקערוריות נסך, שהיו כנראה קשורים גם הם לתבליט. כ-1.5 ק"מ ממערב - צפון-מערב לתבליט נמצא תל ארכאולוגי ששמו "תל פירקטין". התל שוכן במישור השיטפון של יובל אחר של נהר הזמנטי, ששמו קרה. התבליט נמצא קרוב למקום בו מתחברים שני הנהרות.
העתק מבטון של הכתובת נמצא במוזיאון קייסרי. העתק נוסף עשוי גבס נמצא במוזיאון פרגמון בברלין, גרמניה.
הערות שוליים

↑  Of Rocks and Water: An Archaeology of Place, נערך על ידי Omur Harmansah, הוצאת Oxbow Books,,‏ 2014, עמ' 155
↑  Place, Memory, and Healing: An Archaeology of Anatolian Rock Monuments מאת Ömür Harmanşah, הוצאת Routledge, ‏ 2014, עמ' 117
1 2  Of Rocks and Water: An Archaeology of Place, נערך על ידי Omur Harmansah, הוצאת Oxbow Books,,‏ 2014, עמ' 157
↑  Fraktin Relief באתר .hittitemonuments.com
אריאל רוזן-צבי

| --- | --- |
אריאל רוזן-צבי
אריאל רוזן-צבי
 לידה:  2 ביוני 1944 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  3 ביוני 1996 (בגיל 52) 
 ענף מדעי:  משפטים
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס צלטנר (1992) 
 תרומות עיקריות
 חקר דיני המשפחה והדין הדתי בישראל  חקר המשפט המנהלי והמשפט החוקתי
 
אריאל רוזן-צבי (1944 – 3 ביוני 1996) היה משפטן ישראלי, חוקר בולט בתחום דיני המשפחה, ודיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנים 1991–1996.
ביוגרפיה

נולד בישראל בשם אריאל דב רוזנצוייג. בתחילת שנות ה-70 השתתף בהקמתה של תנועת "עוז לשלום", שהוביל אבי רביצקי. זו הייתה תנועה דתית בעלת השקפה מדינית שמאלנית, ונחשבה כמקדימה לתנועת "מימד". הוא דגל בציונות דתית מושרשת וסובלנית עם חיבור לחברה ולאדם לפני החיבור לארץ ישראל השלמה.
בשנת 1986 פרסם יחד עם פרופ' אוריאל רייכמן וקבוצת פרופסורים למשפטים הצעת חוקה למדינת ישראל, בעקבותיה הוקם "הוועד הציבורי למען חוקה לישראל" ששם לו למטרה להיאבק למען כינון חוקה.
ב-1995 היה חבר בוועדת שמגר, ועדת החקירה הממלכתית, בעקבות רצח יצחק רבין ועמד בראש ועדת רוזן-צבי לקביעת שכרם של חברי הכנסת.
פרופ' רוזן-צבי נפטר ממחלת הסרטן בגיל 52.
לאחר מותו נקרא על שמו "המטה המשותף למען חופש דת לישראל ע"ש פרופ' אריאל רוזן-צבי ז"ל". גוף זה פועל למען חקיקתו של חוק יסוד: חופש דת לישראל, ולמען השגת שוויון חובות לאומי ובראשו הגיוס לצה"ל.
בשנת 1998 יצא לאור הספר "רב תרבותיות במדינה יהודית ודמוקרטית - ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל", בעריכת מנחם מאוטנר, אבי שגיא ורונן שמיר.
מחקריו

שנים רבות עסק רוזן-צבי בתחום דיני המשפחה והדין הדתי בישראל, וכתב ספרים ומאמרים רבים. מחקריו וקביעותיו שימשו בסיס לפסקי דין מגוונים. כך למשל טען פרופ' רוזן-צבי כי השוואת נטל מזונות הילדים על שני ההורים פועלת לרעת האשה: "בתוך מערכת קיימת של אפליית האשה. היא מוסיפה נדבך לאפליה ומעמיקה את הפער בין כוח המיקוח העדיף של הבעל לבין זה של האשה. מה שנראה תיקון במבט נקודתי, הוא למעשה קלקול מנקודת המבט הכוללת".
כדי לתקן עיוותים במקרים בהם דיני המזונות המסורתיים אינם נותנים מענה ראוי, הציע רוזן-צבי להחיל את דיני היושר במשפט העברי, שמקורם בהוראת "ועשית הישר והטוב" (דברים, ו', י"ח) וכן "תעשה הטוב והישר" (דברים, י"ב, כ"ה). במאמרו "על כוח המשפט ועוצמתו מול מגבלותיו וגבולותיו", הסביר רוזן-צבי כי "באמצעות ערך היסוד של 'ועשית הישר והטוב' ניתן, במסגרת המשפט העברי, למלא לקונות במשפט, ניתן לפרש את הכתובים על ידי השלטת ערך היסוד האמור עליהם, וניתן להטיל חובות אינדיבידואליות החורגות משורת הדין, אך הופכות עם הזמן חלק בלתי נפרד ממנו".
הקדיש רבים ממאמריו לסוגיית מעמד האישה במשפחה בדין העברי, ומתח ביקורת נוקבת על המתרחש בתחום הגירושין בישראל. בין היתר כתב כי "בישראל הקושי להשיג גירושין שלא בדרך הסכמה הופך את הליך הגירושין למבחן של כוח עמידה בלחצים ולמאבק כוחות בין בני הזוג. תופעות של סחבת בערכאות השיפוט העוסקות בענייני גירושין פוגעות בצד החלש יותר, הפגיע יותר, הבלתי עמיד יותר, דהיינו באישה. גם תופעות של הימנעות מהכרעה והחזרת הצדדים להתחככות ולהתנגשות ביניהם פוגעות, בדרך כלל, באישה. תופעות כאלה מאריכות את ההליך, משאירות את הצד החלש חשוף יותר ללחצים ולסחטנות, מעניקות יתרון כלכלי ופסיכולוגי לצד החזק, ופוגעות עוד יותר בצד שכוח המיקוח שלו נחות יותר כבר בעמדת הפתיחה. משום כך הליכים פגומים, למרות פגיעתם הרעה לכל המתדיינים, פוגעים יותר באישה".
פעל רבות למציאת פתרון לבעיית העגונות ומסורבות הגט, ואף ניסח הסכם למניעת סרבנות גיטין. הסכם זה מתייחס לשלושה עניינים בעלי חשיבות מכרעת בהליך הגירושין:
חלוקת משאבים: בני הזוג מסכימים כי ניתן יהיה לחלק את הרכוש על פי החלטת בית המשפט, ולפי חוקי המדינה.
מניעת סרבנות גט: כל צד מתחייב לשאת במזונות מוגדלים אם יסרב לתת/לקבל גט מן הצד השני לפי בקשתו.
סמכות לבית המשפט: הצדדים מסמיכים את בית המשפט האזרחי לדון בכל ענייניהם.
פרופ' רוזן-צבי תמך בעמדת בית המשפט העליון, שסירב ליצור מוסד של נישואים אזרחיים, בטענה כי זהו עניינה של הכנסת. רוזן-צבי ראה בהימנעות זו תופעה חיובית, שכן לשיטתו, על בית המשפט להימנע מהכרעה במאבקים אידאולוגים, ולא לפגוע בשלד המרכזי של הדין הדתי שנקבע על ידי המחוקק כהסדר מחייב.
ככלל, מתח רוזן-צבי ביקורת על טשטוש הגבולות בין הרשות השופטת למערכות אחרות, ובמיוחד המערכת הפוליטית. מצב זה כונה בפיו "משפטיזציה של החיים". לדבריו, אין כמעט נושא בעל חשיבות לאומית בישראל שאינו מתגלגל עד מהרה אל פתחו של בית המשפט העליון. עניינים של מדיניות פנים מובאים בפני בית המשפט העליון זמן קצר לאחר שמעצבי המדיניות הכריעו בהם ולעיתים אפילו לפני כן.
חיים אישיים

לרוזן-צבי חמישה בנים:
פרופ' ישי - חוקר התרבות העברית.
פרופ' איסי - משפטן.
פרופ' בניה - מנהל המערך הנפרולוגי במרכז הרפואי רבין.
ד"ר אסף - רכז תושב"ע ומורה לתלמוד במדרשיית הרטמן לבנות.
אברי - עיתונאי.
חיבוריו

חיבר שני ספרים מרכזיים בתחום דיני המשפחה בישראל:
דיני המשפחה בישראל - בין קודש לחול, הוצאת פפירוס – בית ההוצאה באוניברסיטת תל אביב, 1990.
יחסי ממון בין בני זוג, הוצאת רמות – אוניברסיטת תל אביב, 1992
שני ספרים יצאו לזכרו:
רב תרבותיות במדינה דמוקרטית ויהודית - ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל (עורכים מנחם מאוטנר, אבי שגיא, רונן שמיר, הוצאת רמות, 1998
אריאל רוזן-צבי, דת ליברליזם משפחה וחברה: אסופת מאמרים (עורכים אריאל פורת, יעל סימון, הוצאת רמות, 2001
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  רב תרבותיות במדינה יהודית ודמוקרטית - ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל - גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  עיוני משפט י"ז 5, 13
↑  "בלי הבדל…זכויות של האדם בישראל", אוסף מאמרים לזכרו של חמן שלח. תל אביב. תשמ"ח.
↑  אריאל רוזן-צבי, "תרבות של משפט", עיוני משפט 17 (1992), עמ' 701
↑  זאב סגל, איזון הדדי בלי "הורדת ידיים", באתר הארץ, 26 במרץ 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305106105171  BnF: cb14505830x (data)  GND: 1130595307  ISNI: 0000 0001 0796 4281  LCCN: n83138556  RERO: 02-A003760125  VIAF: 1386997   WorldCat (עם VIAF): 1386997