stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשכת סוכני ביטוח בישראל
המכללה לפיננסים וביטוח

המכללה לפיננסים וביטוח (בשמה הקודם - המכון להכשרת הסוכן) ע"ש שלמה רחמני של לשכת סוכני ביטוח בישראל הוקמה בשנת 1991 כמוסד להכשרת סוכני ביטוח והעשרתם המקצועית בתחומי הביטוח השונים.
המכללה ממוקמת בבניין לשכת סוכני ביטוח בישראל בתל אביב ויש לה אתרי לימוד נוספים בתל אביב ושלוחות בחיפה ובירושלים.
בשנים האחרונות הפכה המכללה למוסד הלימודים המרכזי בתחום הכשרת סוכני ביטוח והעשרתם המקצועית בתחומי הביטוח השונים. בשנת 2007 נפתחה במכללה גם המגמה הרב שנתית להכשרת עובדי חברות ביטוח וסוכנויות ביטוח (מיסודו של איגוד חברות הביטוח), דבר שגיוון את פעילויותיה וחיזק את מעמדתה של המכללה כיוצרת התשתית המקצועית עבור ענף הביטוח.
במשך שנות קיומה הרבות, צברה המכללה ניסיון רב ועשיר בלימודי ביטוח, הן מבחינת שיטות לימוד ייחודיות, והן מבחינת איכותיות המרצים וחומר הלימוד. במכללה מאמינים שמטרתה העיקרית היא לתרום בצורה המרבית להכשרתם המקצועית של חניכיה והדבר מתבטא בגישה האוהדת של הנהלת המכללה ועובדיה, באיכות המרצים, במחירי הקורסים וההשתלמויות וברמת הציונים. המכללה פועלת מכוח הגדרתה של לשכת סוכני ביטוח בישראל כחותם המקצועי של סוכני ביטוח בישראל ומשכך, רואה עצמה מחויבת לרמה מקצועית גבוהה ולערכים של האתיקה המקצועית.
המאבק בביטוח ישיר

מאז הקמתה של חלוצת הביטוח הישיר בישראל, איי.די.איי. חברה לביטוח, שהחלה לפעול בנובמבר 1994, מתנהל מאבק בין חברה זו ובין לשכת סוכני הביטוח. נקודת ציון במאבק זה הוא מסע הפרסום "שוקה", של איי.די.איי. חברה לביטוח, שהציג את סוכני הביטוח כנהנתנים ומיותרים. לשכת סוכני הביטוח ניסתה בדרכים שונות לעצור את מסע הפרסום, בטענה כי הם פוגעים בכבוד סוכני הביטוח (פנייה לבית המשפט, תלונה למפקח על הביטוח, תלונה לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו). בשנת 2014 הפיקה פרסומת נגדית, בכיכובו של אורן איילון, בעליה של סוכנות ביטוח בנתניה. בית המשפט המחוזי קיבל את עמדתה של הלשכה, והורה להפסיק את שידור פרסומות "שוקה", אך פסק דינו בוטל בערעור לבית המשפט העליון.
הערות שוליים

↑  רונית מורגנשטרן, "השאיר מורשת מפוארת": צער עמוק בעקבות מותו של סו"ב יוסי מנור, באתר מגזין "ביטוח ופיננסים", ‏15 במאי 2022
↑   אסא ששון, אריה אברמוביץ נבחר לנשיא החדש של לשכת סוכני ביטוח בישראל, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2013
↑  משה בנימין, התשובה של סוכני הביטוח: שולפים את "שוקה האמיתי" ויוצאים נגד ביטוח ישיר, באתר אייס, 2 בספטמבר 2014
 אסא ששון, הכירו את שוקה האמיתי: גר בסביון ומבלה בטיול ג'יפים בגיאורגיה, באתר TheMarker‏, 9 בספטמבר 2014
↑  ע"א 3322/16 איי.די.איי חברה לביטוח ואחרים נ' לשכת סוכני ביטוח בישראל ואחרים, ניתן ב־30 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309234305171
מגלוטרגוס

| מגלוטרגוס |
| --- | --- |
 גולגולת האנטילופה
תקופה
פליוקן- תחילת הולוקן כ-5,000,000–5,500 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: בובאלים
סוג:: מגלוטרגוס
מינים
 Megalotragus kattwinkeli  Megalotragus priscus  Megalotragus issaci
שם מדעי
 Megalotragus ‏הופן, 1932

מגלוטרגוס (שם מדעי: Megalotragus) הוא סוג נכחד בן שלושה מינים של אנטילופה מתת-משפחת הבובאלים, שחיו בין הפליוקן לתחילת ההולוקן שלפני 5-0.055 מיליון שנה באפריקה. היא הוגדרה לראשונה ב-1932 בידי החוקר ההולנדי אגברט קורנליס ניקולאס ואן הופן (אנ').
אנטילופה זו הייתה קרובתם של הבובאל, הדאמאליסק והגנו המודרניים, אך הייתה גדולה מהם, הגדולה מכל הבובאלים, והגיעה לאורך 2.8 מטר, לגובה 1.4 מטר בכפתיים, ומשקלה הגיע ל-180–300 קילוגרם. ככל הנראה היא הייתה קרובה למיני הבובאל, והייתה בעלת מבנה קרניים הבולטות הפונות מעלה, ובעלות מבנה של נבל, המצוי אצל הבובאלים.
ייתכן שבהמה זו רעתה בסוואנות של הפליוקן והפליסטוקן בעדרים כמו הגנואים. היא חיה עד לתחילת ההולוקן, בתאריך משוער של 7,500 עד 5,500 שנים לפני הספירה. לא ברור ממה נכחדה, ייתכן שמציד אנושי או משינויי אקלימים.
לייני סלווין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1981 (בת 43) ברוקלין שבארצות הברית
 עמדה:  רכזת
 גובה:  1.70 מטר
 מספר:  5 
 מכללה:  אוניברסיטת פיטסבורג
 קבוצות כשחקנית
 2003 - 2004  2004 - 2005  2005 - 2006  2006 - 2008   2008 - 2010   2010 - 2013   2013 - 2014   2014 - 2016:  הפועל חיפה/מוצקין אלקטרה רמת השרון בשיקטאש אליצור רמלה אלקטרה רמת השרון אליצור רמלה מכבי מוצקין מכבי בנות אשדוד
 
לייני סלווין (נולדה ב-16 במאי 1981) היא כדורסלנית עבר ישראלית, ששיחקה בנבחרת ישראל בעמדת הרכזת.
ביוגרפיה

סלווין גדלה למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בילדותה עברה עם משפחתה לפלורידה. למדה סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג והייתה לשחקנית היחידה בתולדות המכללה שסיימה עם למעלה מ-1,000 נקודות, 400 אסיסטים ו-400 ריבאונדים. פרט לכך, היא נבחרה להיכל התהילה של הספורט היהודי בניו יורק. השתתפה במכביה בשנת 2001.
בשנת 2003 עלתה לישראל ושיחקה בהפועל חיפה/מוצקין בעונת 2003/2004, עמה הגיעה לחצי גמר פלייאוף ולגמר גביע. בעונת 2005/2004 זכתה בגביע המדינה ובגמר הפלייאוף עם קבוצתה אנדה רמת השרון, והייתה בעלת מספר האסיסטים הגבוה ביותר של הליגה הישראלית בעונה זו, עם ממוצע של 4.9 אסיסטים למשחק.
ב-2005 שיחקה בקבוצה הטורקית בשיקטאש. בהמשך שיחקה שנתיים באליצור רמלה, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2007/2006. הייתה מלכת האסיסטים של הליגה הישראלית בעונת 2008/2007 עם ממוצע של 4.4 אסיסטים למשחק. היא העפילה עם אליצור רמלה לחצי גמר ליגת יורוקאפ בעונת 2008/2007. אחר-כך שיחקה ארבעה חודשים בצסק"א מוסקבה בשנת 2008, ועברה לאלקטרה רמת השרון למשך שנתיים, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2010/2009.
בעונת 2010/2011 היא משחקת באליצור רמלה, עמה זכתה בגביע המדינה אחרי שניצחה את מכבי רמת חן בתוצאה 68-81. באותה עונה הייתה שותפה לזכייתה ההיסטורית של הקבוצה בגביע היורוקאפ; סלווין הצטיינה במשחק הגמר, בו ניצחה אליצור רמלה את קבוצת אראס הצרפתית.
במסגרת נבחרת ישראל, העפילה לאליפות אירופה ב-2007 וב-2009.
בתחילת עונת 2014/15 חתמה בקבוצת מכבי בנות אשדוד, סלווין פרשה ממשחק בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  רענן וייס, היסטוריה בכדורסל הישראלי: גביע אירופה לרמלה, באתר ynet, 24 במרץ 2011
↑  משה סידי, ‏‏סלווין פרשה מכדורסל כדי להקים משפחה, באתר ספורט1, 28 במאי 2016
העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה

העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה (באנגלית: Heroic Age of Antarctic Exploration) היה תקופה, שראשיתה בסוף המאה ה-19 וסיומה ב-9 בפברואר 1917, כשניצולי המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון, ירדו אל החוף בוולינגטון, ניו זילנד. ההיסטוריון אנט אלזינגה גורס תאריך מאוחר בהרבה, 1945, משום שלדעתו, מלחמת העולם השנייה הייתה נקודת המפנה בחקר אנטארקטיקה. במהלך תקופה זו נעשתה יבשת אנטארקטיקה למוקד מאמץ בינלאומי, שהביא לחקר מדעי וגאוגרפי אינטנסיבי, כאשר 17 משלחות מחקר יצאו מעשר מדינות לאנטארקטיקה.
המכנה המשותף למשלחות אלה היה מגבלות המשאבים שהיו זמינים לאנשיהן, לפני שפיתוח והתקדמות טכנולוגית בתעבורה ובתקשורת הביאו למהפכה בעבודת הגילוי והמחקר. עד אז, כל משלחת הייתה למעלל גבורה של כוח סבל ועמידות, שהעמידו את צוותה במבחנים עד גבול יכולותיהם הפיזיות והנפשיות, ולעיתים אף מעבר לו. הכינוי "הרואי", שהוצמד לתקופה זו במועד מאוחר יותר, הכיר בתלאות ובמכשולים שחלוצים אלה נאלצו להתמודד עמם, והיו שלא שרדו את הניסיון הקשה; במהלך תקופה זו, נספו 19 חברים במשלחות לאנטארקטיקה.
יתר על כן, התג ההרואי מבטא את הרומנטיקה שבה נהגו בנוף האנטארקטי. חוקרי העידן הזה נטבעו בזיכרון לא רק כמדענים וכימאים; כיצוקים בתבנית אחת - אובייקטיביים ומחושבים, מצד אחד, וגסי הליכות ובלתי מהוקצעים, מצד שני. אדרבא, האנשים האלה זכורים כמשוררים, צלמים ואמנים. ארנסט שקלטון נחשב במקרים רבים לגדול המשוררים מקרב חוקרי אנטארקטיקה. שירו, "סיפור הים" מזכיר את  "שירת יורד-הים הישיש" של סמיואל טיילור קולרידג', אף כי מאריי, סקוט, אמונדסן ורבים אחרים תרמו רבות לספרות ולאמנות האנטארקטית. יתרה מזאת, הביטוי האמנותי הזה שזור וכרוך לאין הפרד בלאומיות, שהובילה למלחמת העולם הראשונה, כך שאנשים אלה היו לא רק מגלי ארצות וחוקרים אלא גם גיבורי אומתם. לראיה, השורות הפטריוטיות הבאות, הכלולות ב"סיפור הים" של שקלטון:
מקום שם, על תרנים נרקבים, 

התנוססו דגלים לבנים מני אז,

אות הכבוד של חירות האנגלים

על כחול ימים באשר הם.
היכולת לבטא את התרשמותם מן הנוף האנטארקטי מבדילה חוקרים אלה מסתם יורדי-ים ועושה אותם לגיבורי העם, איש איש בארצו.
במהלך המשלחות האלה הגיעו חוקרי הארצות הן אל הקוטב הגאוגרפי והן אל הקוטב המגנטי. כיבוש חלוצי של הקוטב הדרומי הגאוגרפי היה למטרה ראשונה במעלה של כמה משלחות, והצידוק היחיד ליוזמתו של רואלד אמונדסן. עם זאת, זה לא היה ההיבט היחיד של משלחות לקוטב בתקופה זו; משלחות אחרות עבדו להשגת מטרות מוגדרות באזורים שונים של היבשת. כתוצאה מכל הפעילות הזאת, התגלה חלק גדול מקו החוף ומופה, וחלקים משמעותיים של פנים היבשת נחקרו. המשלחות גם צברו נתונים מדעיים ודגימות בכמויות גדולות, שהשתרעו על פני היקף רחב של דיסציפלינות מדעיות, שבחינתם וניתוחם יעסיקו את קהילות המדע בעולם למשך עשרות שנים.
מקרי מוות במהלך העידן ההרואי

תשעה-עשר אנשים מתו במשלחות לאנטארקטיקה בשנות העידן ההרואי. מהם, ארבעה מתו במחלות שלא היו קשורות להתנסויותיהם באנטארקטיקה ושניים נהרגו בתאונות בניו זילנד. ה-13 הנותרים נספו תוך כדי שירותם ביבשת אנטארקטיקה או סמוך אליה.
המשלחת האנטארקטית הבלגית : קארל אוגוסט וינצקה מנורווגיה, ב-22 בינואר 1898 באיי שטלנד הדרומיים, נסחף מעל הסיפון וטבע. אמיל דאנקו מבלגיה ב-5 ביוני 1898 בים בלינגסהאוזן ממחלת לב.
משלחת צלב הדרום: ניקולאי הנסן מנורווגיה ב-14 באוקטובר 1899 בכף אדייר ממחלת מעיים.
משלחת דיסקברי: צ'ארלס בונור, בריטניה, ב-2 בדצמבר 1901 בליטלטון הארבור, ניו זילנד בנפילה מתורן האונייה.
המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה: אלאן ראמזי, בריטניה, ב-6 באוגוסט 1903 באיי אורקני הדרומיים ממחלת לב.
משלחת טרה נובה: אדגר אוונס, ב-17 בפברואר 1912, לורנס אוטס ב-17 במרץ 1912, רוברט פלקון סקוט, 29 במרץ 1912, אדוארד אדריאן וילסון, ב-29 במרץ 1912, הנרי רוברטסון באוארס, 29 במרץ 1912 בחומת הקרח הגדולה, מרעב, קור ותשישות.
המשלחת הגרמנית השנייה לאנטארקטיקה: ריכרד ואסל, גרמניה, 8 באוגוסט 1912 בים ודל, מעגבת
משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה: אדוארד ניניס, בריטניה, 14 בדצמבר 1912 בארץ המלך ג'ורג' החמישי בנפילה לבתרון. זאוויר מרץ שווייץ, ב-7 בינואר 1913 מהיפרוויטמינוזיס A.
המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית (קבוצת ים רוס): ארנולד ספנסר-סמית', בריטניה, 9 במרץ 1916, מדף הקרח רוס, אניאס מקינטוש וויקטור הייוורד בריטניה, 8 במאי 1916, מצר מקמרדו, בנפילה אל בקיע בקרח הים.
משלחת שקלטון-רווט: ארנסט שקלטון, 5 בינואר 1922 בג'ורג'יה הדרומית ממחלת לב.
סוף העידן ההרואי

דעות שונות קיימות בשאלה, מתי הגיע העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה לסיומו. יש הרואים במשלחת "אנדיורנס" של ארנסט שקלטון את המשלחת האחרונה לאנטארקטיקה בעידן ההרואי. מתעדי היסטוריה אחרים מאריכים את התקופה עד לתאריך מותו של שקלטון, 5 בינואר 1922, ובכך קובעים את משלחת שקלטון-רווט, או משלחת "קווסט", כפרק האחרון בעידן ההרואי. לפי מרג'רי וג'יימס פישר, הביוגרפים של שקלטון: "לו היה זה אפשרי למתוח קו מפריד ברור בין מה שנקרא "העידן ההרואי של חקר אנטראקטיקה" לבין "העידן הממוכן", הייתה משלחת שקלטון-רווט עשויה להוות נקודה מתאימה ככל נקודה אחרת למתיחת קו כזה". עיתונאי שסקר את הספינה לפני שהפליגה דיווח "אביזרים! אביזרים! אביזרים בכל מקום!" אביזרים אלה כללו רדיו, קן צופה מחומם בראש התורן ו"אודוגרף", שיכול לרשום ולתעד את נתיב הספינה ואת מהירותה.
העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה היה "הרואי" משום שהיה מחוץ לזמנו לפני שהחל, מטרתו הייתה מופשטת כקוטב, הדמויות המרכזיות בו היו רומנטיות, גבריות ופגומות, הדרמה שלו הייתה מוסרית (משום שהייתה חשיבות לא רק למה שנעשה אלא גם לדרך בה נעשו הדברים), והאידיאל שלו היה כבוד לאומי. הוא שימש קרקע-מבחן לסגולות הגזע של אומות חדשות כגון נורווגיה ואוסטרליה, ובו נשמה אירופה את נשימתה האחרונה לפני שקרעה עצמה לגזרים במלחמה הגדולה.
ראו גם

קצה הדרום
רשימת משלחות לאנטארקטיקה
הערות שוליים

↑  Kim Heacox, "Shackleton",National Geographic, pp, 168-178
↑  Kelly Tyler-Lewis, "The Lost Men", bloomsbury, 2006, ISBN 9780747584148,  p. 243
↑  באותו זמן הוכרה ברבים טענתו של רוברט פירי לכיבוש הקוטב הצפוני, שבשנים הבאות ערערו על אמיתותה. Rainer-K. Langner, Scott & Amundsen, Haus Publishing, English Translation, T. Beech ‏ p. 105
↑  Richard Hough, "Captain James Cook", Hodder & Stoughton, London 1994, p. 266
↑  http://www.nls.uk/collections/foreign/mountains/antarctica-2.html
↑  Huntford (Last Place on Earth) pp. 64–75
↑  "חומת הקרח הגדולה" נודעה בהמשך בשמה הרשמי, מדף הקרח רוס. השם הישן מוזכר בטבלה זו כזה שהיה בשימוש ב"עידן ההרואי"
↑  ארגון מורשת אנטארקטיקה
↑  קרסטן בורכגרווינק במילון הביוגרפי המקוון של אוסטרליה
↑  חישובים חוזרים שנעשו בתקופה המודרנית, בהתבסס על אנאליזה של תצלומים מאתר קצה הדרום, מלמדים, שייתכן וקו הרוחב היה למעשה '11 82° דרום. Crane, pp/ 214-15
↑  Preston, pp. 57-79
↑  Fiennes, p. 89
↑  אריך פון דריגאלסקי 1949-1865 http://www.south-pole.com/p0000085.htm
↑  http://gdl.cdlr.strath.ac.uk/scotia/gooant/gooant05.htm
↑  https://books.google.com/?=Jean-Baptiste+Charcot
↑  http://www.south
↑  http://gdl.cdlr.strath.ac.uk/scotia/gooant/gooant030202.htm
↑  https://books.google.com/?id=PYdBH4dOOM4C&pg=PA135&lpg=PA135&dq
↑  http://www.south-pole.com/p0000095.htm
↑  http://www.south-pole.com/p0000095.htm
↑  url=http://www.south-pol
↑  , ISBN 0 330 28816 4 Roland Huntford, "The Last Place on Earth", Pan Books" 1981 pp. 446-474
↑  https://web.archive.org/web/20080422100914/http://www.norway.org.uk/history/expolorers/amundsen/amundsen.htm
↑  580-595 ,543-546.Scott's Last Expedition Vol I pp
↑  Preston, pp. 184-205
↑  http://www.nmm.ac.uk/Scott
↑  Kim Heacox, "Shackleton", National Geographic, p. 60
↑  http://www.south-pole.com/p0000103.htm
↑  Beau Riffenburgh, "Racing with Death", Bloomsbury Publishing, London 2008
↑  http://www.adb.online.anu.edu.au
↑  אלפרד לנסינג, "אנדיורנס", ידיעות אחרונות, 2013, תרגום מרינה גרוסלרנר
↑  Tyler-Lewis, "The Lost Men", pp. 197-193
↑  Heacox, "Shackleton", pp. 182-3
↑  http://gdl.cdlr.strath.ac.uk/scotia/gooant/gooant03.htm
↑  http://www.coolantarctica.com
סר ג'ון מאריי
מאמה באלדה

מאמה סאמבה באלדה (בפורטוגזית: Mama Samba Baldé; נולד ב-6 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת החלוץ בברסט.
קריירת מועדונים

באלדה נולד בביסאו שבגינאה ביסאו, וזמן קצר לפני יום הולדתו העשירי עברה משפחתו לפורטוגל, שם החל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות ובשנת 2013 אף רשם משחק בקבוצה הבוגרת של סינטרנסה. בסיום עונה זו הצטרף למחלקת הנוער ספורטינג ליסבון, כאשר במקביל שיחק בקבוצת המילואים שלה.
בינואר 2015 הושאל לבנפיקה קסטלו ברנקו מהליגה השלישית.
בקיץ 2017 הושאל לאווש מליגת העל הפורטוגלית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד בלננסש. בפברואר 2019 הבקיע את שערו התשיעי בקבוצה ובכך הפך למלך שעריה בליגה הבכירה אי פעם.
ב-27 ביוני 2019 חתם לשלוש שנים בדיז'ון מליגת העל הצרפתית. ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לסנט אטיין.
ב-31 ביולי 2021 חתם בטרואה.
ב-30 באוגוסט 2023 הושאל לאולימפיק ליון לעונה אחת עם אפשרות רכישה בשווי שישה מיליון אירו. בסוף העונה נרכש על ידי ליון.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם בברסט.
קריירה בינלאומית

בשנת 2019 באלדה הצטרף לנבחרת גינאה ביסאו. ב-8 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אנגולה.
נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019.
נכלל בסגל נבחרת גינאה ביסאו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

הגביע הפורטוגלי: 2017/2018
הערות שוליים

↑  BACIRO CANDE ANUNCIA LISTA DOS CONVOCADOS COM 14 ESTREIANTES PARA O CAN'2024, בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל של גינאה ביסאו, 22 בדצמבר 2023 (בפורטוגזית)
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 נג'אק •  3 בורה •  4 מרסלו •  5 רודינילסון •  6 ת. דאבו •  7 ז'ז'יניו •  8 ז'אקיטה •  9 רומאריו •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 ר. דאבי • 13 מנדי •  14 סוארס • 15 ט. סילבה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 מ. קאנדה • 23 סה • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 נג'אק •  3 בורה •  4 מרסלו •  5 רודינילסון •  6 ת. דאבו •  7 ז'ז'יניו •  8 ז'אקיטה •  9 רומאריו •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 ר. דאבי • 13 מנדי •  14 סוארס • 15 ט. סילבה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 מ. קאנדה • 23 סה • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
מגלוזאורים

| מגלוזאורים |
| --- | --- |
 טורווזאורוס
תקופה
יורה תיכון-קרטיקון עליון 170–85 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
על־משפחה:: מגלוזאורים
שם מדעי
 Spinosauroidea

איור של סוקומימוס
מגלוזאורים (שם מדעי: Megalosauroidea) היא קבוצה של דינוזאורים תרופודים גדולים הכוללים 3 משפחות שחיו מאמצע היורה עד לסוף הקרטיקון לפני 170-85 מיליון שנה. הם השתייכו לקבוצת הטטנורים.
לבני המשפחה היו לסתות דקות יחסית ומלאות שיניים וייתכן שהם הותאמו לחיים על חופי ימים או נהרות ושלו מהם דגים או אף זוחלים ימיים קטנים. הגדול שבבני הקבוצה היה הספינוזאורוס שהיה גדול התרופודים והגדול שבכל טורפי היבשה אי-פעם. הוא הגיע לאורך של 6-18 מטר ולמשקל 7-20 טון.
מיון

משפחה פיאטזקזאוריים (Piatnitzkysauridae)
קבוצה Megalosauria
סוג סטריפטוספונדילוס (Streptospondylus)
משפחה מגלוזאוריים (Megalosauridae)
משפחה ספינוזאוריים (Spinosauridae)
ליינץ

| --- | --- |
סמל ליינץסמל ליינץ
מבט על העיר
מבט על העיר
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  טירול טירול
 מחוז:  ליינץ
 ראש העיר:  יוהנס היבלר
 שפה רשמית:  גרמנית 
 שטח:  15.94 קמ"ר
 גובה:  673 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,935 (2021)
  ‑ צפיפות:  312 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  46°49′47″N 12°46′11″E﻿ / ﻿46.829722222222°N 12.769722222222°E﻿ / 46.829722222222; 12.769722222222 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.stadt-lienz.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהליינץ(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.ליינץ(למפת טירול רגילה) אינסברוק קופשטיין טלפס קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.ליינץ(למפת טירול מוגדלת) אינסברוק קופשטיין טלפס קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.ליינץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לִיֵינְץ (בגרמנית: Lienz) היא עיר במדינת טירול שבאוסטריה, והעיר העיקרית באזור מזרח טירול (חלק מטירול). העיר נמצאת על גדות הנהרות איסל ודראו, ואוכלוסייתה מונה 11,844 תושבים נכון ל-2018.
העיר ממוקמת על צומת כבישים חשוב המחבר אותה לאלטו אדיג'ה (דרום טירול) ולקרינתיה.
בעקבות צמיחתה של העיר, כמה כפרים קטנים שהיו בעבר מחוץ לעיר הפכו לפרבריה.
התפתחות אוכלוסיית העיר

1900: 4,549
1910: 6,532
1939: 8,458
1951: 10,096
1971: 11,741
1991: 12,359
2001: 12,079
2005: 12,042
2018: 11,844
ערים תאומות

ליינץ היא עיר תאומה של:
איטליה גוריציה, איטליה
ארצות הברית ג'קסון, ויומינג, ארצות הברית
טורקיה זלוק, טורקיה
מגלוכרוס

| מגלוכרוס> תקופה |
| --- | --- |
מיוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: חזיריים
סוג:: מגלוכרוס
מינים
 Megalochoerus humongus  Megalochoerus khinzikebirus  Megalochoerus marymuunguae
שם מדעי
 Megalochoerus

מגלוכרוס (שם מדעי: Megalochoerus; מילולית: "חזיר ענקי") הוא סוג נכחד של חזיר גדול אשר חי באפריקה במהלך תקופת המיוקן. הוא הוגדר ב-1993 בידי החוקר פיקפורד על סמך ממצאים שהתגלו בקניה ובאזורים קרובים במזרח אפריקה, אך גם בלוב, בפקיסטן ובטורקיה. בסוג זה נכללים 3 מינים: Megalochoerus humongus‏ ,Megalochoerus khinzikebirus ו-Megalochoerus marymuunguae, שני האחרונים הועברו לסוג זה מהסוג הקרוב קובנוכרוס. כמה חוקרים מעריכים שסוג חזיר זה שייך לסוג קובנוכרוס והוא בטל מספק. מספר חוקרים מניחים שהוא אינו חזיר אמיתי אלא שייך למשפחת האנתרקותריים.
סוג חזיר זה היה גדול מאוד ובעל רגליים ארוכות. הוא הגיע לאורך 3.8 מטר, לגובה של 2 מטר בכתפיים ולמשקל של מעל 1,600 קילוגרם, כך שהוא היה הגדול שבכל החזיריים מעולם. הוא היה בעל זוג ניבים ארוכים בקדמת לסתו ובעל זיזי עצם דומים לקרניים מעל הגולגולת בדומה לאלה של הקובנוכרוס. ככל הנראה הם שימשו לראווה וללחימה ביריבים, כמו אצל חזירי יבלות מודרניים. הרגליים שלו היו חסונות וגבוהות ותמכו בגוף הגדול.
הערות שוליים

↑  Bishop LC (2010) Suoidea. In: Werdelin L, Sanders WJ, editors. Cenozoic Mammals of Africa. Berkeley: University of California Press. pp. 821–842.
ליגת ההוקי הלילית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  הוקי קרח 
 תאריך ייסוד:  15 בדצמבר 2011 
 www.nhliga.org
 
ליגת ההוקי הלילית, ה-NHL (ברוסית: Ночная Хоккейная Лига‏, НХЛ בראשי תיבות) הוא ארגון ספורט חובבני רוסי שנוצר ב-15 בדצמבר 2011 ביוזמתו של ראש ממשלת הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין, בשיתוף שחקני הוקי חובבנים. עד 20 ביולי 2012 נקראה בשם "ליגת ההוקי החובבנית הרוסית" (RLHL).
כללים להשתתפות

במשחקי הליגה משתתפות קבוצות חובבים לגברים, שעשויות לכלול משתתפים מעל גיל 18. התחרויות מתקיימות בשלוש חטיבות: "חובבים 40+", "חובבים 18+ ליגת התקווה" ו-"חובב 18+ ליגת החלומות". בליגות "חובבים 40+" ו-"חובבים 18+ ליגת חלומות", שחקנים שהתאמנו בבתי ספר המיועדים לילדים ונוער (SDYUSHOR) ובתי ספר לספורט לילדים ונוער (DYUSSH) להוקי שמעולם לא שיחקו בחייהם יכולים לשחק בקבוצות המאסטרים והקבוצות בבתי ספר להוקי - על פי חוקי ליגת הלילית יש להם מעמד של "תלמיד בית ספר לספורט". בליגת "חובבים 18+ ליגת התקווה", מופיעים רק חובבים שאינם נכללים בהגדרת "ילדי בית הספר לספורט". השתתפות "מאסטרים", כלומר שחקנים שהשתתפו בתחרויות הוקי קרח או הוקי רשמיים בקרב קבוצות גברים שהתקיימו בחסות פדרציית ההוקי הרוסית (למעט תחרויות דרגה "ב") עד 1982, כולל, אסורה.
הקבוצות של ליגת "חובבים 40+" מורשות להשתתף בקרב גברים מגיל 40 ומעלה. הקבוצה בגמר הטואניר צריכה להיות מורכבת מ-20 שחקנים המורכבים מ-19 ספורטאים ומאמן שחקן. אזרחי מדינות אחרות יכולים גם להשתתף בתחרות.
התחרות

התחרויות מתקיימות במטרה לפתח ולהעלות את הפופולריות של בהוקי ברוסיה במטרה למשוך ילדים, מתבגרים, נוער וקטגוריות אחרות באוכלוסייה לשיעורי הוקי פעילים. הניהול הכללי של התחרות מסופק על ידי ליגת הוקי הלילית עלה . יש 76 משרדים במחוזות רוסיה.
מדי שנה מקיימת הליגה את פסטיבל ההוקי הכל-רוסי בקרב קבוצות חובבים, הכולל תחרויות מוקדמות אזוריות ואת טורניר הגמר, שמאז 2013 נערך בסוצ'י מאז ומתמיד בחמישה מוקדי קרח של האתרים האולימפיים.
התחרויות מתקיימות בשני שלבים בהתאם לכללים הרשמיים של תחרויות ההוקי שאושרו על ידי משרד הספורט ברוסיה:
שלב I - שלב המוקדמות במחוזות הפדרציה הרוסית;
שלב II - שלב הגמר בהשתתפות הזוכים בשלב המוקדמות במחוזות הפדרציה הרוסית (נערך במאי, סוצ'י);
למרות מעמדה החובב של התחרות, נערכים משחקי שופטים, בשלושה רבעים של 20 דקות כל אחת, עם תמיכה רפואית, המשודרות בטלוויזיה המקומית ובאינטרנט. ערוץ KHL TV משדר מספר משחקי גמר הפסטיבל בסוצ'י.
בכל שנה, במסגרת גמר הפסטיבל בסוצ'י, מתקיים משחק גאלה של ליגת ההוקי הלילית בהשתתפות נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין. כך למשל, ב-7 במאי 2012 נערך משחק גאלה של גמר הפסטיבל הראשון בהשתתפות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. ראש המדינה הרוסית שיחק בה מיד לאחר סיום טקס השבעתו בקרמלין. נבחרת ההוקי החובבנית - משתתפי הפסטיבל, בו שיחק ולדימיר פוטין, ניצחה את נבחרת ותיקי ההוקי הלאומית.
גביע קרוטוב

הפרס הראשי של הליגה הלילית נקרא על שם ולדימיר יבגנייביץ' קרוטוב, אחד השחקנים הגדולים בהוקי הסובייטי, החלוץ של החמישייה האגדית של צסק"א ונבחרת ברית המועצות. זה גביע האתגר של ליגת "חובבים 40+".
מועדון מקארוב

בשנת 2015 הקימה הליגה מועדון סמלי של טובי המבקיעים באליפות, אשר נקרא על שם סרגיי מיכאילוביץ' מקארוב - מחזיק השיא של ההוקי קרח הרוסי שקלע באליפות המדינה, עבור הנבחרת הלאומית וב-NHL. חברי מועדון מקארוב הם שחקני הוקי חובבים שכבשו 150 שערים ומעלה במשחקי שלב המוקדמות והגמר. החבר הראשון במועדון צורף בתאריך 21 בינואר 2016 קשר קבוצת ויקטוריה (סטברופול) ואדים רוסאקוב.
כל אחד מחברי המועדון מקבל את "כוכב מועדון מקארוב" - פרס מיוחד בצורת כוכב עליו נחקקים שם השחקן והקבוצה, שבמדיה כבש את השער ה-150.
מועדון מקארוב בתחילת עונת 2019/20 הורכב מ-14 שחקני הוקי.
ראו גם

פדרציית ההוקי הרוסית
ליגת ההוקי היבשתית