stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוויפיז
חברי הלהקה

טלן וטנן הסתייעו במספר מוזיקאים בהרבה הופעות והקלטות, ביניהם מגן טוהי, קייטי קורטיס, בראד גורדון, ג'ון פלאוור ופרנק לנז.
דבורה רות "דב" טלן (באנגלית: Deborah Ruth "Deb" Talan) נולדה במסצ'וסטס ב-27 בינואר 1968. למדה באוניברסיטת בראון והשתתפה בלהקת האוניברסיטה "Chattertocks". לאחר מכן עברה לאורגון והייתה חברה בלהקת "Hummingfish" במשך שש שנים. הוציאה ארבעה אלבומי סולו.
סטיבן ג'וניור "סטיב" טנן (באנגלית: Steven J. "Steve" Tannen) נולד בניו יורק סיטי בשנת 1968. למד באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2000 הוציא אלבום בכורה בהוצאה עצמית, Big Señorita, ולאחריו יצא לסיבוב הופעות. באחת ההופעות פגש את דב טלן. ב-2003 הוציא אלבום סולו שני, Stopped At a Green Light.
ב-2007 נישאו טלן וטנן ובאוקטובר אותה שנה נולד בנם הבכור. בהמשך נולדו לזוג עוד שני ילדים.
בדצמבר 2013 אובחנה טלן בסרטן השד. לאחר ניתוח וכימותרפיה הגיעה ביוני 2014 לרמיסיה.
בתחילת שנת 2020 התגרשו.
דיסקוגרפיה

Happiness ‏(2003)
Say I Am You ‏(2006)
Hideaway ‏(2008)
Be My Thrill ‏(2010)
Sirens ‏(2015)
הערות שוליים

↑  HIDEAWAY באתר Rosebud
↑  Deb Talan on Divorce, The Weepies’ Last Stand and Her First Caffè Lena Show in 16 Years (Exclusive)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 59d34d63-e209-4f26-8a09-b08d12202082
היפאסטרום

| היפאסטרום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: היפאסטרום
שם מדעי
 Hippeastrum ‏הרברט, 1821
הִיפֵּאַסְטְרוּם (שם מדעי: Hippeastrum) הוא סוג של צמח נוי, גאופיט רב שנתי. על הסוג נמנים 70–75 מינים וקרוב ל-600+ בני כלאיים הגדלים מפקעות, כולם שייכים למשפחת הנרקיסיים (Amaryllidaceae) שמקום גידולם הטבעי הוא באזורי אקלים טרופי ואקלים סובטרופי של אמריקה מארגנטינה בדרום עד למקסיקו ובאיי אמריקה המרכזית. מינים אחדים מאופיינים בשל צורתם הגנדרנית.
הצמחים פופולריים ובעלי משתלות ומוכרי פרחים נוהגים לכנות אותם בשם אמריליס יפהפה, פרח הגדל בטבע בדרום אפריקה. ואילו הצמח "היפאסטרום", כאמור, מקורו הוא מדרום אמריקה ומרכזה. פריחתו הפתאומית של הצמח וצבע הארגמן העז של פרחיו יוצר במקום הימצאו אווירת חג ולכן מחירו של הצמח, במקומות מסוימים, עולה פלאים, לפני כל חג, בתנאי שיובטח כי יפרח במועד.
כללית

ה"היפאסטרום" הוא צמח פקעת פופולרי הגדל בתוך הבית. הפקעת עדינה ואין לחשוף אותה לקור. חוץ מהגבלה זו, הצמח נוח לגידול ונותן פיצוי נאה למאמץ נמוך. בייחוד לאלה האוהבים פריחה בבית: במרבית ארצות העולם - בחודשי החורף בארץ ישראל - באביב. בכמויות אפשר למצוא את הצמח בגינות. ל"היפהסרום" שושנת עלים ירוקים ופרחים בצבע ארגמן או ורוד. גודלן של הפקעות הוא בקוטר של 5–12 ס"מ. הפקעת מפתחת שניים עד שבעה גלדים וכך הפקעת המלאה היא בגודל של 30–90 ס"מ אורך ו-2.5-5 ס"מ רוחב. מבנה הצמח הוא חלול, 30-75 ס"מ גובה, 1-2 ס"מ קוטר. מספר הפרחים תלוי במין, 2 עד 15 פרחים, בגודל של 13–20 ס"מ כל אחד. לכל פרח 6 אבקנים: 3 חיצוניים ו-3 פנימיים. לפקעת של הצמח דרושה קרקע אוורירית וככל שהטמפרטורה החיצונית גבוהה יותר על הקרקע להיות מאווררת יותר.
גידול לנוי

מעת הטמנת הפקעות עד הפריחה עוברות שלוש שנים. על הפקעת לגדול באזור מוצל למחצה. יש חשיבות לשימוש במצע איכותי ומנוקז כהלכה. הצמח זקוק להשקיה מועטה. את הפקעת יש לשתול כשהיא מגיעה עד פני האדמה. הצמח הוא רב שנתי ויש להיזהר שלא לפגוע בשורשים הבשרניים.
הערות שוליים

↑  הבצל בנוי שכבות-שכבות של גלדים; הגלד הוא למעשה גלגול של עלה, שעבר התמחות לשמש כאיבר אגירה, ובהתאם התעבה ואיבד את הכלורופיל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532167505171
היפה והחיה (סרט, 1996)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "היפה והחיה"
 בימוי:  ריצ'רד סלפצ'ינסקי 
 הופק בידי:  דייוויד סי. פילד
 תסריט:  לאונרד לי, רוז פיליפס
 עריכה:  מרקוס בולטון, אן גלדנס
 מוזיקה:  גארי הארדמן
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה ברבנק
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  אוסטרליה 1996 ישראל 2006
 משך הקרנה:  כ-50 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפה והחיה (באנגלית: Beauty and the Beast) הוא סרט הנפשה אוסטרלי לכל המשפחה משנת 1996, המבוסס על סיפור עם צרפתי בעל אותו שם. הסרט בוים על ידי ריצ'רד סלפצ'ינסקי, נכתב על ידי לאונרד לי ורוז פיליפס, והופק באולפני ההנפשה ברבנק.
הסרט הופץ להקרנה ביתית ברחבי העולם ודובב לשפות שונות. הסרט הופץ לראשונה באוסטרליה בשנת 1996 בדיבוב אנגלי. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2006 בערוץ הילדים. אורך הסרט הוא כ-50 דקות.
תקציר העלילה

הסרט עוסק ביפהפייה, נערה צעירה ויפה שבגלל מעשי אביה נאלצה לחיות בארמון עם נסיך שנהפך לחיה בעקבות כישוף אכזרי. במהלך הסרט, רואים כיצד היפהפייה והחיה מסתדרים, וכיצד היא מסירה ממנו את הכישוף והופכת אותו בחזרה לנסיך יפה תואר.
דמויות ומדבבים > מדבבים באנגלית

טוני בלט
ג'ואנה מור
רובין מור
פול סמית'
דמויות ומדבבים > מדבבים בעברית

בימוי הדיבוב בעברית נעשה על ידי הדס מוזס.
דנה אברהם-סמו - יפהפייה
יורם יוספסברג - חיה
דב רייזר - אבא
נורית כהן - מרי
הדר שחף-מעיין - וואנה / נערה מסתורית
עידו מוסרי - ג'וליוס
זיו מאיר - מקסוול
עפרון אטקין - טרקינטון
המדינה ההלנית (1941–1944)

המדינה ההלנית (ביוונית: Ελληνική Πολιτεία) הייתה מדינת בובה של גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית שהוקמה במהלך הכיבוש של יוון על ידי מדינות הציר במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

לאחר נפילת יוון מונה הגנרל גאורגיוס צוקולוגלו לראש ממשלת יוון החדשה ב-30 באפריל 1941. מכיוון שגאורגיוס השני, מלך היוונים עזב את המדינה ונחשב לראש הממשל היווני הגולה (והלגיטימי), המשטר החדש נמנע מכל התייחסות למלוכה היוונית והשתמש בשם המדינה ההלנית כשמה הרשמי של המדינה. צולאקוגלו, קצין רפובליקני ואנטי-מונרכיסטי, ראה בכיבוש של יוון על ידי מדינות הציר הזדמנות לבטל את המלוכה היוונית, והודיע על סיום המונרכיה עם כניסתו לתפקיד כראש המדינה ההלנית. קיומו של שלטון יווני "עצמאי" היה נחשב הכרחי על ידי מדינות הציר, על מנת לתת מראה כלשהו של לגיטימציה לכיבושם, אם כי מעולם לא ניתן לו יותר מתפקיד ייצוגי.
התשתיות המרכזיות במדינה נהרסו במהלך המלחמה. חומרי גלם ומצרכי מזון הופקעו, והממשלה נאלצה לשלם את עלות הכיבוש, מה שגרם לאינפלציה, שהוחמרה עוד יותר על ידי "הלוואת מלחמה" שיוון נאלצה להעניק לגרמניה הנאצית. דרישות, יחד עם המצור של בעלות הברית על יוון, הביאו במהלך חורף 1941–1942 ל"הרעב הגדול", שגרמה למותם של כ-300 אלף בני אדם.
המדינה ההלנית נחשבה לנטולת כל לגיטימציה פוליטית בקרב בני עמה, שראו בה ממשלת בובות. צוקולוגלו ביקש מהנאצים עצמאות פוליטית נרחבת יותר אך סורב פעם אחר פעם ועד מהרה איים להתפטר. ההחלטה על הקמת גוף שירות עבודה חובה שבמסגרתו היו אמורים יוונים להישלח לעבודות כפייה בגרמניה הייתה מאוד לא פופולרית במיוחד והאיצה את נפילת צוקולוגלו: ב-17 בנובמבר 1942 הוא פוטר והוחלף על ידי סגנו, קונסטנטינוס לוגוטטופולוס. הממשלה החדשה הודיעה כי כ-80,000 אזרחים יוונים ישלחו לגרמניה. הדבר הוביל להפגנות ולשביתות נרחבות, ובסופו של דבר ההחלטה בוטלה. לוגוטטופולוס, שהביע מחאה נגד האמצעים שנקטו שלטונות הכיבוש, פוטר בעצמו ב-6 באפריל 1943. כנגד רצונם של האיטלקים, שהעדיפו את שר האוצר סוטיריוס גוטסמאניס, החליף אותו יואניס ראליס, פוליטיקאי מונרכיסטי. ראליס נבהל מצמיחת ההתנגדות היוונית, שהונהגה על ידי המפלגה הקומוניסטית של יוון קיבל מהגרמנים להקים את גדודי הביטחון, שהיו יחידות חמושות שתקפו פרטיזנים.
המדינה ההלנית חדלה מלהתקיים לאחר נסיגת הכוחות הגרמניים ושחרור המדינה באוקטובר 1944 ובעקבות כך נאסרו מאות משתפי פעולה. הממשלה המחודשת פתחה בהליכים משפטיים נגד משתפי פעולה אך היא לא עשתה מאמצים גדולים להעניש אותם: הדבר תרם להסלמת האיבה הפוליטית ביוון, אשר בתורו היה חלק מהסיבות לפרוץ מלחמת האזרחים ביוון ולשחרור יוון על ידי בעלות הברית.
היסטוריה > ממשלת שיתוף פעולה גולה

לאחר שחרור יוון, הוקמה בווינה, במהלך ספטמבר 1944, ממשלה משתפת פעולה חדשה, שהוקמה על ידי שרי משתפי פעולה לשעבר. בראשה עמד השר לשעבר אקטור צירוניקוס. במהלך 1945, צירוניקוס נשפט על ידי בית משפט מיוחד למשתפי פעולה ונידון למוות. ב-10 במאי 1945 הוא נעצר בווינה על ידי כוחות בעלות הברית ונשלח ליוון, שם נכלא.
משתפי הפעולה בראשות ראליס הקים גדודי ביטחון, יחידות חיילים שלקחו חלק בסיוע לצבא הגרמני בלחימה בהתנגדות הפרטיזנית. עם זאת, הם ידועים בביצוע זוועות נגד האוכלוסייה האזרחית. קצין בשם גאורגיוס באקוס כיהן כשר הביטחון הלאומי.
הערות שוליים

1 2  Bernhard R. Kroener, Germany and the Second World War Volume V/II, Oxford University Press, 2003, p. 44
↑  Markos Vallianatos, The untold history of Greek collaboration with Nazi Germany (1941-1944)
↑  Charles R. Schrader, The withered vine: logistics and the communist insurgency in Greece, 1945-1949, Greenwood Press, 1999, p. 38
↑  Ο Ε.Τσιρονίκος υπέβαλε αίτηση χάριτος, Εφημερίδα «Εμπρός», Τρίτη 27 Αυγούστου 1946, σελίδα 5.
↑  Οι Τσιρονίκος και Ταβουλάρης συνελήφθησαν, Εφημερίδα «Ελευθερία», Παρασκευή 11 Μαΐου 1945, σελίδα 2.
↑  Ο Τσιρονίκος παρεδόθη χθες εις τας Ελληνικάς Αρχάς, Εφημερίδα «Εμπρός», Τρίτη 27 Αυγούστου 1946, σελίδα 5.
| מדינות הציר במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| מדינות הציר | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית • האימפריה היפנית האימפריה היפנית • איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית •  ממלכת הונגריה • ממלכת רומניה ממלכת רומניה • ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה |  |
| מדינות בובה יפניות |  הודו החופשית • הפיליפינים הרפובליקה הפיליפינית השנייה •  הקיסרות הווייטנאמית •  מדינת בורמה • מנצ'וקוו מנצ'וקוו •  מנגג'יאנג •  ממשלת ואנג ג'ינג-ויי •  ממלכת קמפוצ'יאה •  ממלכת לואנג פרבאנג |  |
| מדינות בובה גרמניות |  הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית •  המדינה הסלובקית • נורווגיה הממשלה הלאומית •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה • הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה •  ממלכת אלבניה •  ממשלת ההצלה הלאומית •  מקדוניה העצמאית •  צרפת של וישי |  |
| מדינות בובה איטלקיות |  ממלכת אלבניה •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה •  מונטנגרו האיטלקית |  |
היפוקמפוס

ערך זה עוסק בחלק במוח, מבנה דמוי סוסון-ים הנמצא באונה הרקתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  האונה הרקתית 
 מזהים
 לטינית (TA98):  hippocampus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.321 
 TA2 (2019):  5518 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_721 
 מזהה נרוניימס:  3157 
 FMA:  275020 
 קוד MeSH:  A08.186.211.180.405 
 מזהה MeSH:  D006624 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0019564 
 
מיקום ההיפוקמפוס במוח האנושי
ההיפוקמפוס
ההיפוקמפוס (בלועזית: Hippocampus) הוא אזור במוח והמבנה הגדול ביותר של המערכת הלימבית. ההיפוקמפוס נמצא בתוך האונה הרקתית (האונה הצדדית הסמוכה לעצם הרקה). לבני אדם יש שני היפוקמפוסים, אחד בכל צד של המוח.
השם היפוקמפוס ניתן לו משום הדמיון שיש לו לסוסון ים שוכב (ביוונית: היפוקמפוס).
להיפוקמפוס תפקיד בזיכרון וניווט. 
הוא מקבל מידע מהטגמנטום הגחוני כחלק מהמערכת המזולימבית של המוליך העצבי דופמין.
בנוסף לשלוחות הדופמינרגיות מהטגמנטום הגחוני, מגיעות להיפוקמפוס שלוחות דופמינרגיות גם מהחומר השחור.
ההיפוקמפוס מקושר לנטייה לחיפוש חידושים (אנ'), אשר מקשרת בין המוליך העצבי דופמין לבין היכולת היצירתית של האדם.
תפקיד ההיפוקמפוס בזיכרון

להיפוקמפוס יש תפקיד חשוב ברכישה של זיכרונות חדשים אודות עובדות ואירועים.
ההיפוקמפוס משתתף בתהליכים הקשורים לזיכרון לטווח ארוך ולכן פגיעה בו גורמת לפגיעה בזיכרון.
לדעת חוקרים מסוימים, ההיפוקמפוס הוא חלק ממערכת זיכרון גדולה של האונה הצדית, האחראי על זיכרון דקלרטיבי (זיכרון הצהרתי, זיכרונות אשר ניתן להביעם בצורה מילולית מפורשת - לרבות, למשל, זיכרון סמנטי בנוסף לזיכרון אירועי).
ישנן ראיות לכך שלמרות שצורות זיכרון אלו פעמים רבות נשארות לכל החיים, ההיפוקמפוס מפסיק למלא תפקיד קריטי ביצירת זיכרונות לאחר תקופה של התגבשות זיכרון (קונסולידציה). כאמור, התוצאה של נזק להיפוקמפוס מתבטאת בקשיים ביצירת זיכרונות חדשים (אמנזיה אנטרוגרדית), ולרוב גם משפיעה על הגישה לזכרונות שנוצרו לפני הנזק (אמנזיה רטרוגרדית).
תפקיד ההיפוקמפוס בזיכרון > השלכות של פגיעה בהיפוקמפוס על הזיכרון

ישנם מספר היבטים של הזיכרון אשר אינם מושפעים מנזק בהיפוקמפוס – ובהם היכולת ללמוד מיומנויות חדשות (לדוגמה נגינה בכלי מוזיקלי), דבר המצביע על כך שיכולות כאלה תלויות בסוגים אחרים של זיכרון (זיכרון פרוצדורלי) ואזורים אחרים של המוח.
בעוד שאנשים עם פגיעה משמעותית בהיפוקמפוס יוכלו ללמוד לבצע מטלות חדשות, הם לא יהיו מסוגלים לזכור שהם עשו זאת..
דוגמה לכך היא המקרה של הנרי מולייסון הידוע בכינוי .H.M או ה"מ. בגיל 27 ה"מ עבר ניתוח להפחתת התקפי אפילפסיה, שבמהלכו הוסרו חלקים מן ההיפוקמפוס שלו. כתוצאה מכך הוא היה מסוגל לזכור רק אירועים מהעבר הרחוק שלו. בעקבות חוסר היכולת שלו לאחסן מידע חדש בזיכרון לטווח ארוך, הוא המשיך לחשוב כי הוא חי בשנת 1953 שבה התרחש הניתוח. עם זאת, הוא עדיין היה מסוגל ללמוד מיומנויות חדשות. מולייסון נחקר רבות מאז על ידי חוקרת המוח האמריקאית ברנדה מילנר.
למוליך העצבי אצטילכולין חשיבות בהתפתחות מחלת אלצהיימר, שהיא הפרעה הרסנית, המשפיעה על אוכלוסייה מבוגרת על ידי פגיעה בזיכרון ובתפקודים קוגניטיביים אחרים. נוירונים (תאי-עצב) במוח הקדמי, המייצרים אצטילכולין נוטים להדרדר בקרב חולי אלצהיימר, אשר כתוצאה מכך סובלים ממחסור במוליך העצבי. ככל שמיוצר פחות אצטילכולין, כך אובדן הזיכרון בקרב החולים גדול יותר. נזק להיפוקמפוס יכול להיווצר גם כתוצאה ממחסור בחמצן (אנוקסיה) וכן במקרי אנצפליטיס.
תפקיד ההיפוקמפוס בזיכרון מרחבי ובניווט

ההיפוקמפוס מקבל מידע מרחבי מהאונה הקודקודית.
ישנם ממצאים המצביעים על כך שההיפוקמפוס ממלא תפקיד באחסון ועיבוד מידע מרחבי. מחקרים שבוצעו על חולדות מצביעים על קיומם של נוירונים המכונים תאי מיקום (place cells) – תאים אלה פעילים כאשר החיה נמצאת באזור מסוים בסביבה, אזור זה מכונה השדה המרחבי של התא. גילוי תאים אלו הוביל לרעיון כי ייתכן שההיפוקמפוס מתפקד כמפה קוגניטיבית – ייצוג עצבי של המרחב הסביבתי – אשר מאפשר למצוא דרכים חדשות וקיצורי-דרך להגעה ממקום למקום. מחקרים בחיות הראו כי נדרש היפוקמפוס ללא פגם לביצוע משימות זיכרון מרחביות פשוטות (כגון מציאת הדרך חזרה למיקום חבוי).
ללא היפוקמפוס המתפקד בצורה מלאה, בני אדם אינם מסוגלים לזכור בצורה טובה מקומות בהם היו או איך להגיע למקומות אליהם הם מועדים. אנשים מסוימים מציגים יכולת טובה יותר מאחרים במציאת דרכים ובניווט. הדמיה מוחית מראה כיום כי לאנשים אלו יש היפוקמפוס פעיל יותר בזמן הניווט.
נהגי המוניות של לונדון נדרשים ללמוד מספר גדול של מקומות – ולדעת את הדרך הישירה ביותר ביניהם (להבדיל מנהגי המוניות הישראלים, עמיתיהם הלונדונים נדרשים לעבור מבחן נוקשה של ידע לפני קבלת הרישיון לנהוג באחת המוניות הלונדוניות המפורסמות). אחד המחקרים הראה כי חלק מההיפוקמפוס גדול יותר בקרב נהגים אלו, בהשוואה לציבור הרחב, וכי לנהגי מוניות מנוסים יותר יש היפוקמפוס גדול יותר. ייתכן כי לאנשים שמראש היה להם היפוקמפוס יחסית גדול יותר, היה קל יותר להפוך לנהגי מוניות. כמו כן נראה כי מציאת קיצורי דרך כדרך להתפרנס יכולה לגרום להיפוקמפוס שלנו לגדול. ההיפוקמפוס הוא אחד משני האזורים היחידים במוח שידוע שיש בהם תהליך של נוירוגנזה, צמיחת נוירונים חדשים במוח מפותח. האזור השני הוא פקעת ההרחה.
גלריית תמונות

ההיפוקמפוס דומה בצורתו לסוסון ים, ומכאן שמו.
מיקום ההיפוקמפוס ביחס לגולגולת האנושית.
ראו גם

גרעיני הבסיס
אמיגדלה
תפיסה מרחבית
היפוקמפוס (יצור מיתולוגי)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
1 2  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
↑  By Vaidya, Chandan J.; Gordon, Evan M. ROLE OF DOPAMINE IN THE PATHOPHYSIOLOGY OF ATTENTION׳DEFICIT/HYPERACTIVITY DISORDER Kar, Bhoomika Rastogi (Ed), (2013). Cognition and brain development: Converging evidence from various methodologies. APA human brain development series., (pp. 105-125). Washington, DC, US: American Psychological Association, xiii, 328 pp.
↑  Bertolino, A., Di Giorgio, A., Blasi, G., Sambataro, F., Caforio, G., Sinibaldi, L., ... & Dallapiccola, B. (2008). Epistasis between dopamine regulating genes identifies a nonlinear response of the human hippocampus during memory tasks. Biological psychiatry, 64(3), 226-234.
↑  Faust‐Socher, A., Kenett, Y. N., Cohen, O. S., Hassin‐Baer, S., & Inzelberg, R. (2014). Enhanced creative thinking under dopaminergic therapy in Parkinson disease. Annals of neurology, 75(6), 935-942.
↑  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
↑  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
↑  O'Keefe, John., The hippocampus as a cognitive map, Oxford: Clarendon Press, 1978
↑   מה המוח יכול ללמד אותנו על זיכרון?, סרטון  באתר יוטיוב
| המערכת הלימבית |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | קליפת המוח הלימבית: פיתול החגורה (פיתול החגורה הקדמי, פיתול החגורה הקדמי העליון), הפיתול הפארהיפוקמפאלי (אנ') • קליפת המוח הארובתית-מצחית • היפוקמפוס • פורניקס • אמיגדלה •  גרעין האקומבנס • היפותלמוס • הגופים הדדיים • תלמוס |  |
| תפקודים | רגשות • מוטיבציה • זיכרון • למידה • הרחה • תגובת הילחם או ברח • ויסות של מערכת העצבים האוטונומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560445205171  BnF: cb11983242q (data)  GND: 4642127-0  LCCN: sh85060982  NKC: ph1149966  TA98: A14.1.09.321
המנון הוותיקן

| --- | --- |

פרטיטורה של ההמנון
 מדינה:  קריית הוותיקן קריית הוותיקן
 שפה:  לטינית
 מילים:  אנטוניו אלגרה
 לחן:  שארל גונו
 תאריך מעמד רשמי:  1949
 ‏האזנהקובץ:United States Navy Band - Inno e Marcia Pontificale.ogg‏Ⓘ‏
ההמנון הרשמי של קריית הוותיקן הוא "מזמור ומארש האפיפיורות" (באיטלקית: Inno e Marcia Pontificale; בצרפתית: Marche pontificale). ההמנון חובר על ידי שארל גונו ב-1896 לחגיגת החצי-יובל לכהונתו של האפיפיור פיוס התשיעי. יצירה זו הייתה לפופולרית בין יצירותיו הראשונות.
ב-16 באוקטובר 1949 החליט האפיפיור פיוס השנים עשר להחליף את "מארש הניצחון" של ויקטורין הלמייר, שהיה ההמנון הקיים, בהמנון החדש - "מרש האפיפיורות". יצירתו של גונו הוצגה לראשונה בערב חג המולד של שנת 1949. באותו זמן כתב נגן העוגב של בזיליקת פטרוס הקדוש, אנטוניו אלגרה, את מילותיו של ההמנון באיטלקית על לחנו של גונו.
הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד

| --- | --- |

אולם ג'ורדן בקונסרבטוריון
אולם ג'ורדן בקונסרבטוריון
 קונסרבטוריון
 תקופת הפעילות:  1867–הווה (כ־157 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  595 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 :  750
 מיקום
 מיקום:  בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°20′28″N 71°05′11″W﻿ / ﻿42.341111111111°N 71.086388888889°W﻿ / 42.341111111111; -71.086388888889
 www.necmusic.edu
  (למפת בוסטון מוגדלת) הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד(למפת בוסטון רגילה) הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד(למפת מסצ'וסטס רגילה) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד(למפת מסצ'וסטס מוגדלת) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד
 
הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד (באנגלית: New England Conservatory of Music - NEC) הוא קונסרבטוריון פרטי ללימוד מוזיקה בבוסטון. המוסד הוקם בשנת 1867 והוא הוותיק מסוגו בארצות הברית.
פעילות

בבית הספר לומדים 750 תלמידים לתואר ראשון, שני ושלישי.
בין מורי בית הספר נמנים לואיס קראסנר, דורותי דיליי, דונלד מרטינו, אריק רוזנבליט, ריצ'רד שטולצמן, ג'ורג' אלן ראסל, בנג'מין זנדר, ברנרד גרינהאוס, גונתר שולר ורבים אחרים.
בין בוגרי בית הספר נמנים יצחק ידיד, מיכל טל, לוסיאנה סואוזה, סרג'יו קומיסיונה, לרוי אנדרסון, ססיל טיילור, איתמר גולן, הלל צרי, ערן קצנלנבוגן ורבים אחרים.
בית הספר הוא אתר היסטורי לאומי בארצות הברית ונחשב לאחד מבתי הספר למוזיקה היוקרתיים בעולם.
היפה והחיה: עולמה הקסום של בל

| --- | --- |

היפה והחיה: עולמה הקסום של בל
 מבוסס על:  היפה והחיה
 בימוי:  קולן בליין
 הופק בידי:  בוב קלין  דייוויד ו' קינג
 תסריט:  אליס בראון 
 שחקנים ראשיים:  דייוויד אוגדן סטירס רובי בנסון פייג' אוהרה אן רוג'רס ג'רי אורבך
 מדבבים:  פייג' אוהרה ג'ים קומינגס ג'רי אורבך רובי בנסון ג'ף בנט 
 מוזיקה:  הארווי כהן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Disney Television Animation Disney Video Premiere
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בפברואר 1998
 משך הקרנה:  70 דקות (מהדורה רגילה)  90 דקות (מהדורה מיוחדת)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, מעשייה, סרט פנטזיה 
 סרט קודם:  היפה והחיה 2: חורף קסום
 סרט הבא:  (אנ') Belle's Tales of Friendship
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפה והחיה: עולמה הקסום של בל או היפה והחיה 3 (באנגלית: Beauty and the Beast: Belle's Magical World) הוא סרט הנפשה משנת 1998 שהופק על ידי Disney Television Animation ו-Disney Video Premiere ומהווה פריקוול לסרט המצליח "היפה והחיה" משנת 1991.
סרט זה מבוסס על מספר סיפורים קצרים מקובצים יחד שנוצרו לצורך סדרת טלוויזיה שלבסוף לא נוצרה ובמקומה הקטעים הפכו לסרט. הסרט יצא ב-17 בפברואר 1998.
עלילה

תחילת הסרט מתרחשת במהלך האירועים של כליאתה של בל בטירתו של החיה טרם שחרורה. בסרט ישנם 4 סיפורים קצרים המלווים את כלי הטירה. בסיפור הראשון החיה עומד לסעוד עם בל אך דורש לפתוח את החלון ובל שרועדת מקור מבקשת שיסגור אותו. הוא אומר לה שמי שקר לו שייצא ובל נעלבת ומבקשת שיתנצל, מה שמרתיח את החיה מזעם. הוא דורש ממנה להתנצל ולחזור לארוחה תוך שהיא מתעלמת ממנו. ובסטר, הנוצה והפנקס כותבים מכתב פיוס בשם החיה בו הוא מתנצל לבל. בל נרגעת וחוזרת לארוחה אך החיה מתעצבן כשהוא שומע על כך ודורש להעיף את שלושתם מהטירה. לבסוף הוא מבין שכוונתם הייתה לטובה ומרשה להם לשוב.
בסיפור השני לומייר מתכונן לדייט הראשון שלו עם אפיפי המטלית המנוצה והוא מארגן יחד עם בל את השירה והאמירות שהוא חושב לומר לאפיפי. אך אפיפי מצוטטת להם בעודם בגן והיא בטוחה שבל מכשפת את לבו לרעה. בעודה מרוגזת היא מעליבה את לומייר ומחזרת אחרי שעוני, יריבו, מולו. בלילה של הדייט לומייר מזמין את אפיפי לנוע איתו לגינה וליסוע במרכבת שלג. אלא שהם מסתבכים וכמעט נופלים מהמרפסת אל חפיר גבוה. בעודם תלויים על ענף דק לומייר אומר לאפיפי שהוא אוהב אותה יותר מכולם. בל ועוד כלים רואים אותם ונערמים אחד על השני כדי להגיע אליהם בזמן ולבסוף מצליחים. אפיפי מבינה שהטיול והדיבורים של לומייר עם בל נעשו רק לכבודה.
בסיפור השלישי גברת תיון נכנסת לדיכאון עקב מזג האוויר הקר והחבורה מחליטה לערוך לה מסיבת הפתעה בשביל לעודד אותה. אלא שלמסיבה אחראים לומייר ושעוני ושניהם רבים על כל דבר והורסים כל חלק במסיבה: את סוג השירים וכלי השיר, את הפרחים שמאורגני לגברת תיון וכמעט מעירים את החיה שנרדם לאחר שעבד קשה בלילה, ואת הטעמים של העוגה למסיבה, אליהם מצטרפים גם שתי כפפות אפייה, אחת כחולה ואחת אדומה, והורסים את העוגה, למרות ניסיונותיה של בל למנוע זאת. גברת תיון מגיעה ומבינה שההפתעה שלה נהרסה וחוזרת לדיכאון. לומייר, שעוני וכל השאר מצטערים על ההפתעה ההרוסה ומחליטים ללמוד לקח ולעשות עוגה חדשה ומצליחים ואז גם חוזרת השמש.
בסיפור הרביעי והאחרון בל מתארגנת לארוחה עם החיה אך לחדרה נמלטת ציפור עם כנף פצועה והיא מתעכבת בחבישת הפצע שלה. החיה מתרגז שהיא מאחרת ופורץ לחדרה ואז מבחין בציפור. הוא קורא להעיף אותה מטירתו ובל מתחננת שישאיר אותה, מה שרק מרתיח אותו עוד יותר. הוא מתחיל לרדוף אחרי הציפור הפגועה עד שנופל במדרגות. בעודו על הרצפה הוא שומע את הציפור מצייצת מעל עמוד ומחליט במקום להבריח אותה, לכלוא אותה בכלוב כדי שתשיר לו. בל מנסה להסביר לו שהיא לא תשיר, אך הוא כולא את הציפור ודורש ממנה לצייץ, אך הציפור מבוהלת מדי. בל אומרת לו שהוא צריך להניח לה וכך היא תשיר לו.
בינתיים שעוני דורש משאר הכלים משמעת מוקפדת והכלים מתרחקים ממנו. כשהחיה מחליט שהציפור מספיק חזקה הוא מסיר ממנה את התחבושת ונותן לה לעוף, אך היא הייתה חלשה מדי והיא עומדת ליפול. החיה קופץ על הגג להציל אותה ויחד איתו שעוני. החיה תופס את הציפור וחוזר לטירה אך שעוני כמעט נופל מהגג הגבוה ורק בזכות חבריו שתופסים אותו עם סדין, הוא נשאר בחיים. לאחר מכן הוא לומד להיות פחות קשוח עם ידידיו והחיה לומד להיות יותר רחום ליצורים חלשים.
דמויות ומדבבים (בעברית)

בל - נערה שהתאהבה בחיה וגרה בטירתו (רינת גבאי)
החיה - נסיך שהתקלל והפך ליצור חייתי ועצבני (אסף פריינטא)
לומייר - ראש מלצרי הטירה שנהפך לפמוט (אלי גורנשטיין)
שעוני - מנהל משק הטירה שהפך לשעון (דב רייזר)
גברת תיון - ראש המטבחים של הטירה שהפכה לקנקן תה (יעל עמית)
צ'יפ - בנה של גברת תיון שהופך לכוס תה (יסמין עיון)
אפיפי האבקנית (מטלית נוצות) - לימור שפירא
פנקס - זיו מאיר
נברשת - נורית כהן
שו - שפרירה זכאי
טרה - יהויכין פרידלנדר
ובסטר / מערבל - עפרון אטקין
קריין / טובאלו - יוסי מאיר
עט / קונצרטינה - אבי חדש
מלתחה - דבי בסרגליק
שף בוש / בולינגהם - מיכה אוזין סליאן
המנדט (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  היסטורי, דוקומנטרי
 יוצרים:  אבי מרקדו-אטדגי, דני אשור, ירון ניסקי
 כותבים:  אבי מרקדו-אטדגי, ירון ניסקי, דני אשור
 בימוי:  ירון ניסקי, אבי מרקדו-אטדגי
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית, ערבית, אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3 (נכון לנובמבר 2022)
 הפקה
 מפיק:  שי גאני, ירון ניסקי, דייוויד לואי, יאיר סקלן, מיכל ספיר
 אורך פרק:  כ-55 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  27 באוקטובר 2022 – משודרת
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
המנדט – הימים בהם שלטו הבריטים בארץ ישראל היא מיני-סדרה היסטורית-דוקומנטרית המשודרת בתאגיד השידור הישראלי. הסדרה מגוללת את שורשי הסכסוך הישראלי-פלסטיני בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל.
הסדרה מבוססת על קטעי ארכיון שלא שודרו (בעיקר חומרי גלם מהסדרה עמוד האש), על פרוטוקולים סודיים של ועדת פיל, ועל ראיונות עם היסטוריונים ישראלים, ערבים ובריטים.
הסדרה נפתחת במילים: ”עכשיו, בזכות מחקרים פורצי-דרך, ראיונות נדירים עם המעורבים באירועים ומסמכים סודיים שנחשפו בעת האחרונה, אנחנו יכולים בפעם הראשונה לספר את הסיפור האמיתי שלא סופר מעולם ולענות על השאלות, איך ולמה הכל התחיל?”
קריין הסדרה הוא השחקן אוהד קנולר.
פרקי הסדרה

| מספר הפרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | קונפליקט צריך זירה | 27 באוקטובר 2022 |
| 2 | משכנים לאויבים | 3 בנובמבר 2022 |
| 3 | אימפריות נופלות | 10 בנובמבר 2022 |