stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנק דיסקונט לישראל
היסטוריה > המאה ה-21

בשנת 2002 התרחש שוד בנק בסניף בתל אביב.
העשור הראשון של המאה ה-21 עמד בסימן הפרטת הבנק ומכירת החזקות המדינה בו. בשנת 2004 החל תהליך הפרטת הבנק, שהושלם ב-2006 עם רכישה של 26% ממניות הבנק על ידי קבוצת ברונפמן-שראן. באותה שנה נמכרו מניות גם לדויטשה בנק. בשנת 2010 מכרה המדינה את יתרת החזקותיה בבנק.
בשנת 2010 הושק כרטיס אשראי מפתח דיסקונט, המשלב תוכנית חיסכון המאפשרת לחסוך על כל רכישה בכרטיס האשראי, לצד הטבות והנחות למחזיקי הכרטיס.
בשנת 2012 מכר הבנק את תכלית תעודות סל לחברת דש בית השקעות לאחר שהמפקח על הבנקים הורה לו למכור את ההחזקות שלו בחברה (20%) עד שנת 2013.
בשנת 2015 יצא הבנק במבצע חדשני לגיוס בני משפחות תחת הכותרת "דיסקונט טוב למשפחה" ומציע להם מגוון הטבות המבוססים על הקשר המשפחתי.
בשנת 2017 רכש הבנק את אפליקציית התשלומים PayBox ושילב את פעילותה בבנק, במטרה לשפר את שרותי התשלומים ולהציע שירותים ללקוחות כלל הבנקים. באותה שנה היה לבנק הראשון בישראל שמשיק יכולות ושיתופי פעולה על בסיס תשתית הבנקאות פתוחה.
בשנת 2019 השיק הבנק את "עסקים +" – אפליקציה ייעודית ללקוחות עסקיים. מהלך זה משתלב בשורה של שירותים דיגיטליים מתקדמים ללקוחות פרטיים ועסקיים, אשר הקנו לבנק הכרה ארצית ועולמית, בזכייה בפרסים בתחרויות שונות. ביניהם, בתחרות EMEA Gartner Eye on Innovation 2018, תחרות מצטייני המחשוב, IT Awards, של אנשים ומחשבים לשנת 2017 ו-2018.
משרדי הנהלת הבנק המפוזרים במספר מבנים בגבעתיים ובתל אביב, ובהם מגדל בנק דיסקונט, צפויים להימכר והם יעברו למבנה חדש שיבנה במתחם האלף בראשון לציון לקראת שנת 2022.
בשלהי דצמבר 2021 הודיע הבנק על קמפיין רחב ששם דגש על השירות האישי של הבנק.
רותם סלע החלה לשמש כפרזנטורית של הבנק כחלק מקמפיין רחב של השקת השפה החדשה של בנק דיסקונט.
בין היתר הוצבו בכל רחבי הארץ שלטי חוצות עם תמונתה, תחת הכיתוב "רוצים אותך
יותר".
ב-2022 הוציא הבנק את פעילות פייבוקס לחברה נפרדת והכניס את שופרסל כשותפה לפעילות.
בדצמבר 2022 בתגובה לדבריה של חברת הכנסת אורית סטרוק הודיע יו"ר הדירקטוריון שאול קוברינסקי "לא נעניק אשראי למי שיפלה לקוחות, כך המובן מאליו יקבל תוקף רשמי".
פעילות למען הקהילה

בשנת 1980 הקים הבנק את קרן 'מפעלות דיסקונט' לתמיכה באומנות ישראלית.
הבנק נודע באוסף האמנות הרחב שלו, שהחל להבנות עוד בשנת 1962 כאשר הבנק נששלט על ידי משפחת רקנאטי, בעת שהבנק רכש יצירות אמנות של אמנים צעירים על מנת לתמוך בעשייה האמנותית בישראל. כיום כולל האוסף מעל לאלפיים יצירות במדיומים שונים כמו ציור, פיסול, צילום ומיצבי וידאו.
פרויקט "למען" – פרויקט במסגרתו מתנדבים עובדי דיסקונט על חשבון זמנם החופשי למען הקהילה.
הערות שוליים

1 2 3  בנק דיסקונט לישראל בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  יהודה שרוני, מסע בעקבות אצולת הממון: לחיים קרסו יש מה להגיד לעשירים החדשים, באתר nrg‏, 28 באפריל 2009
↑  אסתי אהרונוביץ, הפטריארך, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2004
↑  הדר חורש, יואל קרסו: "אני מרגיש את הזנב שלי עולה באש; אני חייב לרוץ, אני צריך להוכיח את עצמי", באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2007
↑  הארי רקנאטי, רקנאטי אב ובנו, כנה, ירושלים, 1984
1 2  צבי לביא, ברקליס בישראל: סמל המנדט הבריטי חוזר לארץ, באתר ynet, 16 באוגוסט 2011
↑  צבי לביא, ‏הפשלה של קולט אביטל: שמות ערביים השתרבבו לדו"ח הוועדה לאיתור נכסי קורבנות השואה, באתר גלובס, 19 בינואר 2005
↑  גבורות: פורצים דרך כבר 80 שנה, בנק דיסקונט, 2016
↑  ל. יהודה רקנאטי ז"ל, הצופה, 14 באוקטובר 1945
↑  אודות חייו של הארי רקנאטי, מייסד מוזיאוני ראלי לאומניות, באתר rallimuseums, ‏18 בספטמבר 2012
↑  Lydia Aisenberg, The Ralli Museum of Modern Art offers visitors an artistic treat without the constraints of a traditional gallery., Jerusalem Post, ‏March 21st 2007
↑  Sharon Wrobel, Discount seeks to buy small NYC bank to expand its US activity, chairman tells Post, The Jerusalem Post, ‏August 13th 2009
↑  מתרחבת הקנייה בתעודות דיינרס, מעריב, 5 בנובמבר 1968
↑  דני רכט, ברקליס בנק (בנק מרכנתיל דיסקונט), באתר תל אביב 100 – האנציקלופדיה העירונית
1 2  אליצפן רוזנברג, בנקים ניידים, כספומטים ואפליקציות - 71 שנות בנקאות בישראל, באתר ynet, 9 במאי 2019
↑  אודות כאל, באתר כאל
↑  ג'ודי מלץ, ‏עירית ברגר(בנקאות): אף פעם לא לחזור על אותו דבר, באתר גלובס, 13 בספטמבר 1999
↑  עמיר קורץ, אריה מינטקביץ חוזר למשבר מניות הבנקים: "יפת אמר: אתם רוצים לקחת לי את העניבה?!", באתר כלכליסט, 19 באפריל 2018
↑  תכלית בית השקעות, באתר בנק אינפו
↑  תמר ברזילי, ההפרטה של בנק דיסקונט יוצאת לדרך, באתר ynet, 11 במרץ 2004
↑  הפרטת בנק דיסקונט הושלמה, באתר וואלה, 1 בפברואר 2006
↑  שלומי גולובינסקי, משא ומתן לילי בין המדינה לקבוצת ברונפמן על מכירת בנק דיסקונט, באתר הארץ, 12 בינואר 2005
↑  אלי שמעוני ועידו אפרתי, הושלמה מכירת מניות דיסקונט לדויטשה בנק, באתר ynet, 11 במאי 2006
↑  ההפרטה הושלמה: דיסקונט יצא מרשות המדינה, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2010
↑  אתי אפללו, 100 אלף תוכניות חיסכון "מפתח דיסקונט" נפתחו בתוך כחודש, באתר הארץ, 13 ביולי 2010
↑  רחלי בינדמן, בלעדי ל"כלכליסט": דש אייפקס חוטפת למגדל את תכלית מבין הידיים, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2010
↑  שיתוף פעולה עסקי-טכנולוגי: דיסקונט חתם על הסכם שיתוף פעולה עם חברת iCount המספקת פתרונות דיגיטליים לניהול עסקים קטנים ובינוניים, הודעה לעיתונות בנק דיסקונט, 15 באוגוסט2017
↑  Gartner Announces Winners of the 2018 Gartner Eye on Innovation Award, EMEA, Press release in Gartner site, November 5th 2018
↑  יוסי הטוני, בנק דיסקונט – אלוף האלופים בתחרות מצטייני המחשוב, באתר אנשים ומחשבים, 14 בפברואר 2019
↑  יוסי הטוני, מיהם אלופי האלופים של 2018?, באתר אנשים ומחשבים, 14 בפברואר 2019
↑  עירית אבישר, ‏דיסקונט ישקיע מיליארד ש' במטה חדש בראשל"צ | בלעדי, באתר גלובס, 3 בספטמבר 2018
↑  שני מוזס, ‏שופרסל חוברת לדיסקונט לשותפות בפייבוקס, באתר גלובס, 20 בינואר 2021
↑   אסא ששון, אלטשולר ו-AIG הצטרפו לדיסקונט: לא נעשה עסקים עם מי שיפלה לקוחות, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258109805171  ISNI: 0000 0001 2107 7371  LCCN: no88000127  VIAF: 125764680   WorldCat (עם VIAF): 125764680
נווה צדק

ערך זה עוסק בשכונה בתל אביב-יפו. אם התכוונתם לפרויקט להקמת מתחם כלא צבאי וקריה משפטית במחנה גור, ראו .
#invoke:תבנית מידע
שכונות שבזי ונווה צדק, נוף לילי
חלון טיפוסי שהתבלה, נווה צדק
גינה קהילתית נווה צדק. נוסדה בשנת 1983 בקרן הרחובות שטיין ושלוש
בית רחמים גורל ברחוב שלוש 30, 12-2007
גגות נווה צדק מגג בית הכנסת הספרדי ברחוב לילינבלום, 5-2012
נווה צדק היא השכונה היהודית הרשמית הראשונה מחוץ לתוואי חומות יפו. השכונה נוסדה ב-1887, כמה שנים לאחר שחומות העיר יפו נהרסו.
מבט מלמעלה על השכונות שבזי ונווה צדק
גבולותיה המקובלים כיום הם בצפון-מזרח רחוב פינס, בדרום-מזרח ואדי שבו עברה מסילת הרכבת יפו–ירושלים (כיום עובר בו הקו האדום של הרכבת הקלה ופארק המסילה), בדרום-מערב חניון מנשייה ובצפון-מערב רחוב שבזי.
תולדות השכונה > הקמת השכונה

השכונה נוסדה בשנת 1887, 22 שנה לפני ייסוד תל אביב, על ידי משפחות יהודיות שרצו לגור מחוץ ליפו הצפופה. שמה בא מדברי ירמיהו הנביא:”כֹּה-אָמַר ה' צְבָאוֹת, אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל, עוֹד יֹאמְרוּ אֶת-הַדָּבָר הַזֶּה בְּאֶרֶץ יְהוּדָה וּבְעָרָיו, בְּשׁוּבִי אֶת-שְׁבוּתָם:  יְבָרֶכְךָ ה'  נְוֵה-צֶדֶק, הַר הַקֹּדֶשׁ” (ירמיהו ל"א, כ"ב).
היוזמה להקמת השכונה באה מחברת "עזרת ישראל" מיפו, שהוקמה במטרה לפעול לטובת הציבור. החברה נוסדה על ידי אלעזר רוקח אחיו של שמעון רוקח. המפעל הראשון של החברה היה הקמת בית חולים לעניי העיר ולפועלי המושבות שביקרו אצל רופאי העיר.
פייבל כהנוב, שהיה מזכיר החברה, כותב, כי באחת האסיפות של מנהלי עזרת ישראל הוחלט לבנות שכונה יהודית חדשה על גבול יפו. הם קנו מגרש בין הפרדסים בדרך לירושלים וחילקו אותו לחלקות, אותן מכרו אחר כך לתושבי יפו. השכונה נועדה להיקרא בשם "נוה שלום", אך כאשר ניגשו לבנייה, הגיעו למסקנה כי לצורך חפירת באר מים יידרש מהם סכום כסף נכבד נוסף שאין ברשותם, ולכן נווה שלום הוקמה למעשה רק בשנת 1890.
נווה צדק הוקמה לבסוף בסיועו של אהרן שלוש שהיה בעל קרקעות על גבול יפו. שלוש הציע למכור לחברה מגרש לבניית השכונה החדשה והנחתו הייתה, שאם יתחילו לבנות שכונה על אדמתו יגדל היישוב היהודי מחוץ ליפו ויעלה ערך אדמותיו, ולפיכך הסכים למכור למנהלי "עזרת ישראל" אדמה בתנאי תשלום נוחים ובמחיר זול מאוד - עשרים אלף אמה בכאלפיים וחמש מאות פרנק שישולמו תוך שנה. שלוש היתנה כי עד מועד התשלום יש להתחיל כבר בבנייה. השטח חולק ל-48 חלקות בנות שלוש מאות אמה כל אחת, שנמכרו למעוניינים, ובנוסף הוקצו 5,600 אמה לסלילת רחובות ולצורכי ציבור; לשכונה החדשה קראו "נווה צדק".
מייסדי השכונה קבעו תקנות, אשר על פיהן אמורה להיבנות השכונה החדשה. בהקדמה לתקנון נאמר:
מספר העולים הבאים ליפו הולך וגדל, ושכר הדירה עולה ומגיע לסכום שקשה לעמוד בו;
רבים מהבאים לגור ביפו אינם בעלי אמצעים והם נאלצים לגור בצפיפות רבה;
יש צורך באוויר צח למען הבריאות;
ההחלטה להקמת השכונה באה בעקבות הניסיון הטוב בהקמת השכונות מחוץ לחומות בירושלים;
הניסיון בירושלים הראה כי מאות משפחות יכלו לרכוש שם בתשלומים בית בשכונות החדשות.
עם הזמן נבנו שכונות נוספות מסביב לנווה צדק, ובהן נווה שלום שנוסדה ב-1890 על ידי זרח ברנט, שכונת אחווה שקמה ב-1899 על ידי אגודת אחווה ושכונת אהל משה שנוסדה ב-1906 בעיקר על ידי יוצאי צפון אפריקה. שכונות אלה נבלעו עם השנים בנווה צדק.
שכונות מחנה יהודה (1896) ומחנה יוסף (1904) נוסדו על ידי עולים מתימן, וכעבור שנים התאחדו לשכונה אחת בשם שכונת שבזי, כשם הרחוב המפריד בינה לבין שכונת נווה צדק.
תולדות השכונה > מתחילת המאה ה-20

בתחילת המאה ה-20 שגשגה השכונה והתגוררו בה סופרים ואנשי רוח רבים, ובהם הרב קוק (ששימש בין השנים 1904–1914 רבה של העיר יפו ומושבות ארץ ישראל שהוקמו בתקופת העלייה הראשונה והשנייה), הסופר ש"י עגנון, שלימים זכה בפרס נובל לספרות (התגורר בשכונה בשנים 1909–1912 והיטיב לתאר את הווייתה, נופיה ודמויותיה בספרו תמול שלשום), המורה ש. בן-ציון, הסופרת דבורה בארון, המוציא-לאור יוסף אהרונוביץ, הסופר יוסף חיים ברנר, הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ', המשורר דוד שמעוני והצייר נחום גוטמן (מהילדים הראשונים בשכונה, בנו של ש. בן-ציון). האמנית רחל גרא נולדה בשכונה זו.
בשכונה נבנה גם ראינוע עדן, הראינוע הראשון בארץ ישראל, שהחל לפעול בשנת 1914.
בימי מלחמת העצמאות הייתה נווה צדק, יחד עם שכונת שבזי ושכונת כרם התימנים שכנותיה, בחזית העימות בין יהודי תל אביב וערביי יפו. וחלק ממבניה אף שימשו את חברי האצ"ל כבסיסי פעולה. במהלך המלחמה ניזוקו חלק מבתי השכונה.
עם העלייה הגדולה של שנות החמישים שוכנו רבים מהעולים בבתי השכונה, אך השכונה נותרה מוזנחת משום שנתפסה מלכתחילה כפתרון דיור זמני. בשנות השישים של המאה ה-20 הייתה נווה צדק שכונה ענייה ומוזנחת ורבים מתושביה נטשוה. כשגובשה תוכנית מתאר לתל אביב, הוצע להרוס את רובה ולבנות על שטחה שורה של רבי קומות בין חוף הים למרכז העסקים הראשי במגדל שלום ובשדרות רוטשילד.
בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20 החלה מגמה של חזרה לשכונה, בעיקר של צעירים, ובהם אמנים רבים, שמצאו בנווה צדק סביבת חיים מתאימה לסגנון חייהם. התושבים החדשים החלו לשפץ את בתי השכונה ההרוסים, והפיחו בה רוח חדשה. בתקופה זו נוסד המרכז התיאטרוני בנווה צדק, אשר אכלס מחדש את המתחם הנטוש של בית הספר יחיאלי, והוקמה, בקרן הרחובות שלוש ושטיין, גינה קהילתית ששימשה כמקום מפגש והתכנסות לתושבים החדשים. הקמת התיאטרון והצביון החברתי החדש, הביאו למיקוד תשומת לב ציבורית בשכונה, ובעקבותיה, למודעות גוברת לחשיבות שימור אופייה המיוחד, ושימור המבנים ההיסטוריים שבה. בהמשך לכך, נגנזה בסוף שנות השמונים התוכנית להריסת נווה צדק, ובמקומה גובשה תוכנית חדשה, שבצד הבטחת שימור צביון השכונה, הגדילה באופן ניכר את זכויות הבנייה למגורים באזור. עם זאת, בנייה אשר כבר הספיקה להתממש במסגרת התוכנית הישנה, הביאה ללכידתה של נווה צדק בין רבי הקומות שליד הים (בית הטקסטיל, מלון דן פנורמה ומלון דייוויד אינטרקונטיננטל) לבין גורדי השחקים באזור תל אביב הקטנה (מגדל שלום, מגדל נווה צדק ומגדל בנק דיסקונט).
האתר הבולט ביותר בשכונה, שעבר תהליך שחזור ושימור, הוא מרכז סוזן דלל, בעבר בית הספר לבנים של חברת כל ישראל חברים ובית הספר לבנות של תנועת חיבת ציון, וכיום מתחם תרבות, בילוי ופנאי שכולל רחבה גדולה לאירועי חוצות, אולם חזרות ומופעים של להקת המחול בת-שבע ומסעדות. אתרים נוספים ששוקמו בשכונה הם "בית הסופרים" (בעבר מקום מגוריהם של אנשי רוח חשובים - יוסף חיים ברנר, דבורה בארון ויוסף אהרונוביץ - וכיום מוזיאון נחום גוטמן) ו"בית רוקח" (בעבר מקום מגוריו של שמעון רוקח, אחד ממייסדי השכונה, וכיום מוזיאון לתולדות השכונה וגלריה לפיסול).
שווקים בשכונה

בעבר פעלו בשכונה כמה שווקים, ביניהם: שוק היהודים (נווה צדק) (סוק אל יהוד), שוק נווה שלום, שוק שלוש (שוק שבזי). 
בעבר היה קיים גם: "שוק קח-תן " ששימש בתור "שוק החלפות" בתוואי מסילת הרכבת הישנה אל יפו.
השכונה כיום

בעקבות תוכנית השימור שינתה השכונה את פניה והפכה לאזור מגורים מבוקש ולמוקד משיכה של תיירות פנים וחוץ. בתים רבים בשכונה שופצו או נבנו מחדש. רחוב שבזי, המפריד בין נווה צדק לבין שכונת שבזי, הפך לרחוב אופנתי שוקק חיים ובו חנויות מעצבי בגדים וכלי בית, גלריות לעבודות אמנות, בתי קפה, מסעדות ופאבים. נוסף לקבוצות תיירים רבות המסיירות בשכונה, היא מהווה סמל ומעין מוזיאון פתוח לימיה הראשונים של העיר העברית- וכך ניתן לראות אמנים רבים המשלבים את רחובות וסמטאות השכונה ביצירתם.
עם הפעלת המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב באוגוסט 2023 חזרה הרכבת לפעול בגבולה הדרומי של השכונה. באותה מסגרת בה הוקם פארק המסילה.
אתרים היסטוריים בשכונה > בית הסופרים - מוזיאון נחום גוטמן

שוכן ברחוב שמעון רוקח 21.
בבית זה התגוררו הסופרים יוסף חיים ברנר, יוסף אהרונוביץ ודבורה בארון. במשך שנים רבות הוזנח הבית ועמד בשיממונו, עד אשר שוקם בסיוע הקרן הקיימת לישראל ועיריית תל אביב. האגף הצפוני של המבנה שופץ והאגף הדרומי נבנה מחדש. במקום נחנך מוזיאון המוקדש לחייו ויצירתו של הצייר נחום גוטמן, יליד השכונה והצייר המזוהה ביותר עם תל אביב (גוטמן אף עיצב את סמל העיר תל אביב).
אתרים היסטוריים בשכונה > בית אהרן שלוש

שוכן ברחוב שלוש 32. 

את ביתו הראשון מחוץ לחומות יפו הקים אהרן שלוש בשנת 1883 בשכונת מנשייה, לימים משטרת מנשייה המנדטורית שפוצצה במלחמת העצמאות על ידי לוחמי האצ"ל. על פי המסופר בספרו של יוסף אליהו שלוש, "פרשת חיי", נכנסה המשפחה להתגורר בבית שבמנשייה בשנת 1887, סמוך למועד חתונתו, לאחר שהוספה לו קומה שנייה. לאחר הקמת נווה צדק החליט אהרן שלוש להעתיק את מקום מגוריו, ולשם כך בנה את הבית העומד עד היום ברחוב שלוש 32. לבית זה עברה המשפחה בשנת 1892. תחילה נבנה הבית כבית חד-קומתי. בראשית המאה ה-20 נוספה לו קומה שנייה, אשר נהרסה כליל בהפגזה מן הים בעת מלחמת העולם הראשונה בפברואר 1917 (הקומה נבנתה מחדש באופן חלקי בשנים מאוחרות יותר). בבית פעל בית הכנסת של משפחת שלוש ובסמוך לו הוקם בית חרושת "האחים שלוש" שהפעילו יוסף אליהו שלוש ואברהם חיים שלוש, בניו של אהרן שלוש. לאחר מותו של אהרן שלוש בשנת 1920 השכירה משפחתו את הבית לעיריית תל אביב שהפעילה בו את תחילה את בית הספר "תחכמוני" ולאחר מכן את בית הספר המעורב לבנים ולבנות. לימים ננטש המבנה לחלוטין והוא עמד בשיממונו במשך כמה עשורים עד שצאצאיו של אהרן שלוש מכרו את הנכס לגורמים פרטיים. בית הכנסת שמדרום לבית פעיל עד היום, ואילו שטח בית החרושת שמצפון לבית פונה מבתי המלאכה שפעלו בו (שער הכניסה לבית החרושת והחומה שהקיפה אותה נותרו על עומדם).
אתרים היסטוריים בשכונה > בית רחמים גורל

שוכן ברחוב שלוש 30 פינת רחוב יחיאלי 8. 

לבד מבית המידות של משפחת שלוש, מצוי בסמיכות אליו בית מידות נוסף, שהוקם על ידי סוחר הטקסטיל רחמים גורל, בן לאחת ממשפחות הסוחרים החשובות בארץ ישראל של סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. המשפחה, שעלתה מגאורגיה באמצע המאה ה-19, ביססה את מעמדה תחילה בירושלים, ועם ראשית התפתחות היישוב העברי בנווה צדק, עבר בן המשפחה רחמים גורל להתגורר בבית זה, והחל לסחור באזור יפו. הבית המקורי היה בית בעל חלל מרכזי ממנו יצאו לארבעה חדרי מגורים, מרפסת רחבה וגן רחב ידיים. בראשית המאה ה-20 התווסף למבנה אגף חדש ששינה מצורתו המקורית של הבית. באגף זה שוכנת כיום גלריית הקרמיקה "שלוש 30". עם התחדשות השכונה בסוף שנות ה-80, נקבע על חומת המגרש המערבית טריפטיכון בעיצובו של הגרפיקאי והאמן תושב השכונה וזוכה פרס ישראל דוד טרטקובר, המתאר את תולדות השכונה ואישיה.
אתרים היסטוריים בשכונה > בית שמעון רוקח

שוכן ברחוב רוקח 36. 

זהו ביתו של שמעון רוקח, ראש קהילת נווה צדק מהקמתה ועד 1922. היה ממקימי חברת "עזרת ישראל" שהקימה את השכונה, ייסד בה מוסדות ציבור, ואף רכש את השטח עליו הוקם בית הקברות שהיה אז מחוץ לעיר ונמצא כיום ברחוב טרומפלדור. הבית הוקם בשנת 1887 כחלק מסדרת הבתים הראשונה שהוקמה בנווה צדק. מאוחר יותר נוספה לו קומה נוספת שתכנן אדריכל אוסטרי. הוא היה מהמפוארים בשכונה וכלל כיפת נחושת. בניו של רוקח ואחיו היו גם הם פעילי ציבור. בנו, ישראל, כיהן כראש עיריית תל אביב משנת 1936 ולאחר מכן כשר הפנים. הפסלת לאה מג'רו מינץ, נכדתו של שמעון רוקח, רכשה את הבית בשנת 1984 ושיפצה אותו באופן עצמאי. כיום מוצגות שם עבודותיה ומוצגים הקשורים בתולדות המשפחה והשכונה.
אתרים היסטוריים בשכונה > בית אבולעפיה

שוכן בפינת הרחובות שלוש ורוקח. 

זהו ביתם של שלמה ורבקה אבולעפיה. הבית שימש כבית תרבות. שלמה, שהיה בקיא בשפה הערבית ובמנהגי המזרח, כונה המוכתר סלים, ולאחר מהפכת הטורקים הצעירים התמנה לנציג היהודים ביפו. שלמה הצטרף למייסדי אחוזת בית אך נפטר טרם הגרלת המגרשים, אשתו ושמונת ילדיהם עברו לביתם באחוזת בית. לאחר מות בעלה פיטרה את הפועל הערבי אך אישרה לו להשתמש בשם המשפחה, לימים ייסד את מאפיית אבולעפיה. בעליית הגג התגורר ש"י עגנון עם עלייתו ארצה.
אתרים היסטוריים בשכונה > קולנוע עדן

שוכן בפינת הרחובות פינס ולילינבלום.

בית קולנוע, שבנייתו החלה בשנת 1914 ביוזמת ראש העירייה הראשון של תל אביב מאיר דיזנגוף. זה היה הקולנוע (נקרא אז ראינוע) הראשון בארץ ישראל, והכיל 1,100 מקומות. הקולנוע הוקם על ידי מרדכי וייסר ומשה אברבנאל, ושמו הוצע על ידי הסופר ש. בן-ציון. הקולנוע היה פעיל עד שנת 1974. לאחר מכן נקנה המבנה על ידי בנק לאומי מתוך מטרה לשמרו ולהנציח את הקולנוע הישראלי, אך מזה שנים רבות הוא מוזנח.
אתרים היסטוריים בשכונה > הבתים התאומים

שוכן ברחוב פינס 30–32. 

בסמוך לקולנוע עדן ניצבים שני בתים תאומים (בתבנית מראה) שהיו שייכים בעבר למשפחת שלוש. את הבתים תכנן ובנה בשנים 1913–1914 הקבלן יוסף אליהו שלוש עבור נכדיו של אהרן שלוש, מרקו שלוש ומשה שלוש. בבתים אלה נעשה שימוש נרחב באלמנטים טרומיים מבטון מתוצרת בית החרושת של "האחים שלוש". בבית משה שלוש שברח' פינס 30 שכנה הקונסוליה הבולגרית בין השנים 1932–1940. מאוחר יותר שכן בו במשך שבע שנים (1960–1967) בית הספר לאמנויות רננים.
אתרים היסטוריים בשכונה > בית קנדינוף

שוכן ברחוב פינס 36. 

בהמשך רחוב פינס ניצב בית קנדינוף, משפחה אמידה שהייתה בעלת נכסים גם בשכונת הבוכרים וביפו. את הבתים תכנן עבורה בשנת 1925 האדריכל מגידוביץ.
אתרים היסטוריים בשכונה > גשר שלוש

שוכן ברחוב שלוש. 

גשר ברזל המחבר בין שכונת נווה צדק לדרך יפו (רחוב אילת) שנבנה מעל הוואדי שבו הונחה מסילת הרכבת יפו–ירושלים בשלהי המאה ה-19. אהרון שלוש נאלץ לחצות את הוואדי עם כרכרתו כדי להגיע ליפו, ובאחת הפעמים שניסה לחצות התהפך עם הכרכרה ונפצע. מושל יפו ששמע על המקרה ציווה להקים לכבודו את הגשר שלימים נקרא על שמו. בשנת 1918 נבנה הגשר מחדש כשהבריטים החלו להשתמש ברכבות גבוהות יותר (כיום עדיין ניתן להבחין בלבנים בולטות המסמנות את גובהו של הגשר המקורי). בעבר שכן בוואדי שמתחת לגשר פועל חניון (כפי הנראה בתמונה)ֿ, ומאז הפכה העירייה את הוודאי לטיילת בשם פארק המסילה.
אתרים היסטוריים בשכונה > מרכז סוזן דלל

שוכן ברחוב יחיאלי. 

בעבר שימש כבית הספר לבנים של חברת "כל ישראל חברים" וכבית הספר לבנות של תנועת חיבת ציון בניהולו של יחיאל יחיאלי, ובהווה משמש כמתחם תרבות, בילוי ופנאי שכולל רחבה גדולה לאירועי חוצות, אולם חזרות ומופעים של להקת המחול בת-שבע ולהקת ענבל ומסעדות.
אתרים היסטוריים בשכונה > בית אמזלג

שוכן ברחוב אמזלג 22. 

ביתה של משפחת אמזלג שהיו מאמידי היהודים בארץ. ביתם הוקם בקצה השכונה ובעקבות סלילת הרכבת, נחצה על ידי המסילה.
ראו גם

מרכז סוזן דלל
מגדל נווה צדק
לקריאה נוספת

מרדכי אלקיים, יפו, נוה-צדק: ראשיתה של תל אביב, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990. (הספר בקטלוג ULI)
פייבל כהנוב, "התרחבות היישוב ביפו הקמת שכונת נוה צדק, 1888 - 1887", בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך א', פרק נ"ו, עמ' 623–625.
נורית גוברין, "ספרות מתוך החול: נווה-צדק כערש התרבות הארץ-ישראלית", בתוך: זיוה שמיר ואבנר הולצמן (עורכים), נקודות מפנה בספרות העברית, תשנ"ג, עמ' 167–185.
הערות שוליים

↑  דוד הכהן, הווטרינר התאהב בבית שלוש

דוד הכהן, גאוות היחידה של משפחת שלוש מנווה צדק
↑  מאמר מורחב על תולדות הבית ברחוב שלוש 30
מוזיאון נחום גוטמן
שער הכניסה למפעל האחים שלוש
בית כנסת שלוש
פתחי החלונות בחזית המזרחית של הבניין (פתח הדלת הוא משנות ה-70)
בית רוקח
בית אבולעפיה שבו התגורר הסופר ש"י עגנון
חזית המבנה של קולנוע עדן כיום
הבתים התאומים, רחוב פינס 30–32
גשר שלוש בעוברו מעל הואדי ששימש את מסילת הרכבת יפו–ירושלים
מרכז סוזן דלל
שער הכניסה לבית אמזלג
עידן ליפר

| --- | --- |

עידן ליפר
 לידה:  17 באפריל 1979 (בן 45) ישראל פתח תקווה
 תחום יצירה:  במאי, מנהל מוזיקלי, מפיק, כותב ומלחין
עידן ליפר (נולד בפתח תקווה ב-17 באפריל 1979) הוא במאי, מנהל מוזיקלי, מפיק, כותב, מלחין ומורה ישראלי. ליפר הוא הבמאי והמנהל המוזיקלי של השכנים של צ'יץ' משנת 2006, והמקים והמנהל של "המסלול לתיאטרון ומחזות זמר", משנת 2012. למד בניו יורק ב-AMDA (American Musical and Dramatic Academy) ובבית הספר ג'וליארד.
ביוגרפיה

עידן ליפר נולד בפתח תקווה לאליעזר ואורלי ליפר. בגיל 10 עבר לגור עם משפחתו בניו ג'רזי בארצות הברית. בגיל 15 חזר לישראל, למד בבית הספר עמל ליידי דייוויס תל אביב והצטרף ללהקת השכנים של צ'יץ'. בשנת 2000 התגייס לצה"ל, ושירת ביחידת האבטחה בלשכת הרמטכ"ל.
משנת 2004, למד וסיים תואר ב-AMDA ומ-2005 למד וסיים לימודי קומפוזיציה בבית הספר ג'וליארד.
משנת 2013, ליפר נשוי לדורית ליפר והם הורים לשני בנים.
קריירה מקצועית

ליפר לימד בבית הספר למוזיקה סקאלה, בנושא הרכב מחזות זמר, בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים ובמכללה לאמנויות הבמה של חני נחמיאס.
ליפר הוא הבמאי והמנהל המוזיקלי של השכנים של צ'יץ' משנת 2006.
בשנת 2012 הקים את "המסלול לתיאטרון ומחזות זמר", ומאז משמש כמנהלו.
ליפר הקים סדנאות למפיקי תיאטרון ומופעים ולימד בקורסים בכתיבת מחזות זמר והגשת שיר.
הוא עסק בבימוי וניהול מוזיקלי של מעל 60 מחזות זמר בישראל ובעולם.
ליפר אחראי על הניהול האמנותי של המחזמר Penny Schwartz הידוע בארץ בשם בילי שוורץ מאת אוהד חיטמן, שזכה בפרס ההפקה הטובה ביותר עם טלי אורן ומיקי קם.
מחזמר מקורי בשם "Cursed" שכתב עם עמית צח, נמצא בתהליך של קריאות בניו יורק בימים אלה (תחילת 2020).
ב-2025 צפוי ליפר להפיק ולביים את המחזמר ״צפרדעים״ מאת סטיבן סונדהיים.
קריירה מקצועית > כמנהל "המסלול לתיאטרון ומחזות זמר"

המסלול לתיאטרון ומחזות זמר (ידוע גם כ"האקדמיה לתיאטרון ומחזות זמר") הוא מסלול מקצועי למשחק ולאומנויות הבמה. הלימודים בו נמשכים שנה ובסופה מקבלים הבוגרים תעודת שחקן. המסלול מקיים את פעילותו במרכז רוזין שבתל אביב. מדובר בבית הספר הראשון בארץ ששם לעצמו כמטרה עיקרית את נושא הכשרת השחקנים לז'אנר מחזות הזמר.
בשנת 2012, הקים ליפר את המסלול לתיאטרון בשיתוף פעולה עם עיריית תל אביב ובהנהלתו. המקום כולל אולם תיאטרון וחדרי סטודיו מקצועיים לשיעורי משחק, ריקוד ופיתוח קול. בית הספר מקיים קשרים הדוקים עם במאים ומנהלים בברודוויי, במטרה להתאים את תוכנית הלימודים לסטנדרטים של בתי ספר דומים ברחבי העולם.
הלימודים במסלול מחולקים לטרימסטרים, ובסוף כל טרימסטר עולה הפקה. בכל אחד משני הטרימסטרים הראשונים עולים התלמידים עם ערב "REVIEW", סקירה של הביצועים המוצלחים ביותר של מונולוגים או שירי מחזות זמר שהוגשו במהלך הטרימסטר. בשונה מקודמיו, בטרימסטר האחרון מעלים תלמידי המסלול הפקת מחזמר מלאה, בה הם מיישמים ומציגים את היכולות שרכשו לאורך השנה. הפקות אלה הן לעיתים הפעם הראשונה בה עולים אותם מחזות זמר בשפה העברית.
המסלול כולל מגוון רחב של מורים ומרצים הלוקחים חלק פעיל בתעשיית התיאטרון בארץ ובחו"ל. רשימה חלקית של המורים שלימדו במסלול לתיאטרון ומחזות זמר כוללת את אולה שור-סלקטר (משחק), עידן ליפר (הגשת שיר), דידי לובצקי (משחק מול מצלמה), חיים פנירי (פיתוח קול), נעה זהבי (ריקוד), ליסל בק (ריקוד), ניר זליחובסקי (משחק), פיליפ דומרב (משחק) ובן פרי (אימפרוביזציה). בנוסף מתקיימות כיתות אומן עם מורים בין-לאומיים כגון דארן כהן (המנהל המוזיקלי של שיקגו בברודוויי), סטיבן דקסטר (במאי בין-לאומי) ואיליין פטריקוב (מנהלת בית הספר לאומנויות הבמה בניו יורק).
מבחר מעבודותיו > הפקות מקצועיות

המחזמר ״Shadows", שעלה באוף ברודוויי - כתיבה, הלחנה, בימוי והפקה.
I Love to Hate You - בתיאטרון הסימטה הופעה וכתיבה
המחזמר "ימים רגילים" (אנ') רץ שנתיים בקאמרי - בימוי ומפיק
קונצרט של "ברי שר בהבימה" בהבימה - במאי ומפיק
בימוי של המחזמר "האגם" בתיאטרון גשר מאת מירית שם אור
קונצרט של המחזמר "רנט" בהבימה - במאי ומפיק
המחזמר "חמש השנים האחרונות" - בקאמרי - בימוי
המחזמר "אבניו קיו" - במאי, בהשתתפות מאיה לבני
בימוי של המחזמר "Ordinary Days" שעלה בתיאטרון Soho בווסט אנד (לונדון)
המחזמר "חנות קטנה ומטריפה" עם עדן אלנה זוכת האקס פקטור והכוכב הבא לאירוויזיון.
קונצרט "לא רק ירוקה", בכיכובה של טלי אורן (זוכת פרס התיאטרון הישראלי) ועדן אלנה, זוכת האקס פקטור והכוכב הבא לאירוויזיון
כתיבה למופע עם כוכבי ברודוויי בלינקולן סנטר בניו יורק
מבחר מעבודותיו > הפקות/תרגילי סיום ב"מסלול לתיאטרון ומחזות זמר"

קארי (אנ')‏- 2014
קומפני - 2015
מלצרית - 2016
אבניו קיו - 2017
אל אוון הנסן - 2018 זוכה בתואר המחזמר הטוב ביותר של בתי ספר בארץ ב-BrodwayWorld.com
קומפני - 2019
תווי חייו של הווארד בארנס - 2022
אל תוך היער (בקאמרי) - 2023
קומפני - 2024
מבחר מעבודותיו > הפקות של סדנאות

"לא משתגעים מאהבה"
"קומפני"
"סוויני טוד"
"ישראל 48" בית ספר רימון