stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריק הארלי
מלחמת העולם השנייה > איראן

כאשר הגיע הארלי לטהראן הוא עשה רושם רב בכך שנהג לחבוש כובעי בוקרים ודחה את כל כללי הטקס המקובלים, ורבים באליטה האיראנית שנצמדו לכללי הטקס הדיפלומטיים אמרו שהם מעולם לא פגשו דיפלומט כמו הארלי. ההיסטוריון האיראני-אמריקאי, עבאס מילאני, תיאר את הארלי כ"טיפוס מוזר ותמהוני" שהיה "מזועזע" מה"עוני העלוב בקרב העם ומהיחס המזלזל היהיר כלפי האוכלוסייה מצד השגרירים הבריטים והסובייטים". הארלי, שתיעב את הבריטים, חש שהאימפריה הבריטית הייתה כוח מרושע ביחסים הבינלאומיים והאמין שהנחשלות והעוני באיראן נגרמו מכך שהמדינה הייתה בתחום ההשפעה הבריטי. הוא נפגש לעיתים קרובות עם פקידי ממשל איראנים, במיוחד עם השאה הצעיר, מוחמד רזא שאה פהלווי, שעלה לכס המלכות שנתיים בלבד קודם לכן. הארלי קיבל את האחריות לארגון ההכנות מצד האמריקאים לועידת טהראן בנובמבר 1943. הוא קיבל את טענת הסובייטים שהתנהלה מזימה גרמנית לרצוח את הנשיא רוזוולט, חשש שהצריך את שהייתם של רוזוולט ושל אנשי המשלחת האמריקאית בשגרירות הסובייטית, מה שאפשר לסובייטים, ששתלו מכשירי האזנה בחדרים של האמריקאים, להאזין לדיוניהם.
לאחר ועידת טהראן קיים רוזוולט שיחה ממושכת עם הארלי בנוגע לעתידה של איראן ובקש את דיווחו. בדוח שלו טען הארלי שאיראן הייתה "ארץ עשירה במשאבים טבעיים", עם סיכויים מצוינים להפוך לאומה עם ממשלה "מבוססת על הסכמת הנשלטים". הארלי טען ששתי הבעיות המרכזיות של איראן היו האנאלפביתיות של רוב תושביה והמעמד הקולוניאלי למחצה שלה תחת ברית המועצות ובריטניה. הוא טען שאל לה לארצות הברית לבזבז כל כך הרבה דם וכספים כדי לשמור על האימפריה הבריטית המתפוררת. הוא סיכם את הדוח שלו באומרו שהמדיניות האמריקאית באיראן צריכה להוביל לשימת קץ להשפעות הסובייטית והבריטית על המדינה, לקידום האוריינות ולתמיכה בפיתוח הכלכלי. רוזוולט העביר את הדוח של הארלי לראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, עם הערה, "לעיניך בלבד, חביבה עלי בהחלט הגישה שלו".
מילאני טוען שרוזוולט העביר את הדוח כדי לבצע "תעלול", שכן הוא היה חייב לדעת שצ'רצ'יל לא יראה בעין יפה את הערותיו של הארלי בנוגע לתפקידה של האימפריה הבריטית באיראן. צ'רצ'יל, כצפוי, לא אהב את הגישה האנטי-בריטית שהובעה בדוח. בתשובתו לרוזוולט הוא כתב: "עלי להדגיש, בכל אופן, שהאימפריאליזם הבריטי הפיץ והוא ממשיך להפיץ את הדמוקרטיה בצורה רחבה יותר בהשוואה לכל שיטת ממשל משחר האנושות".
מלחמת העולם השנייה > ארץ ישראל

ב-31 במרץ 1943 יצא הארלי בטיסה מקהיר לתל אביב וב-2 באפריל הגיע לירושלים, שם הוא קיים פגישה עם דוד בן-גוריון, יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית. בפגישה זו שטח בן-גוריון את דרישת הסוכנות להעלאתם של מיליון וחצי יהודים, רובם ממרכז אירופה, לארץ ישראל, לשחרור הארץ מעול השלטון הבריטי ולהקמתה של מדינה יהודית עצמאית. בן-גוריון ביסס את הדרישות הללו על ההבטחה התנ"כית לארץ ישראל, על היותה של הארץ בשלטון יהודי בתקופה הרומית, על הצהרת בלפור ועל העובדה שיהודים ברחבי העולם השקיעו כספים בארץ. בדיווח שלו לנשיא רוזוולט ציין הארלי שאת הטיעון האחרון הדגיש בן-גוריון כסיבה מדוע על ארצות הברית לתמוך בדרישת התנועה הציונית.
בתשובה לטיעונים ההיסטוריים שבן-גוריון הביע כזכות העם היהודי על ארץ ישראל, השיב לו הארלי: "אם יש לכבד את טענות היהודים על בסיס רקע היסטורי, אזי יש להשיב את כל שטחה של האימפריה הרומית לאיטליה הפשיסטית". בנוגע לטיעון של הצהרת בלפור, דיווח הארלי לנשיא רוזוולט: "אמרתי למר בן-גוריון בפשטות שאמריקה לא תוכל לכבול את עצמה למדיניות חוץ על סמך הפירוש היהודי לפסוקי הברית הישנה".
בדברו על הצהרת בלפור, אמר בן-גוריון שגם ארצות הברית תמכה במתן מולדת לעם היהודי. "הזכרתי לו", דיווח הארלי, "שההחלטה המשותפת, שאליה הציונים התייחסו בביטחון כזה, העדיפה את הקמתו של בית לאומי ליהודים רק אם צעד זה לא יפגע בזכויותיהם של עדות לא יהודיות בארץ. אמרתי שתוכניותיהם של הציונים, אם הן תנחלנה הצלחה ביישוב הארץ בשני מיליון יהודים, יגרמו לכך שלפחות מיליון ערבים יועברו מעבר לגבולות הארץ כדי להתחיל את חייהם מחדש ואין אני יכול לקחת בחשבון שממשלת ארצות הברית יכולה להיות מחויבת לצעד שכזה".
את הדוח שהעביר הארלי לנשיא רוזוולט הוא סיכם: "מבלי לנסות לקחת אחריות על הבעיה היהודית-ערבית גם תוך כדי הכרה בכך שהמזרח התיכון היה והוא עדיין אזור השפעה בריטית, אני מאמין שאין יותר ביכולתה של בריטניה ליישב את הסכסוך הזה ודומים לו במזרח התיכון. במיוחד זוהי דעתי שהבריטים והאמריקאים חייבים להיות שותפים בהחלטה הסופית כנגד הקמתה של מדינה יהודית ועליהם לחלוק גם את האחריות על ההשלכות של החלטה שכזו".
מלחמת העולם השנייה > סין

על אף היותו חבר המפלגה הרפובליקנית, תמך הארלי לעיתים קרובות בממשל רוזוולט. לנשיא רוזוולט היה חוב פוליטי להארלי והוא מינה אותו לנציג מיוחד בסין. באביב 1944 פתחו היפנים במבצע איצ'י-גוֹ, המתקפה היפנית הגדולה ביותר בכל המלחמה, שכן טוקיו קיבלה החלטה "לחסל את העניין הסיני" באמצעות הוצאתה של סין מהמלחמה אחת ולתמיד. בהכנסתם למערכה של חצי מיליון חיילים, 800 טנקים, 70,000 עד 100,000 סוסים שגררו עגלות ו-12,000 עד 15,000 כלי רכב, שטפו היפנים שטחים נרחבים בסין. מאז 1938 נכנסו היפנים למבוי סתום בסין בשל מחסור בתשתית לוגיסטית, אך לאחר שש שנים של סלילת כבישים ומסילות ברזל, הייתה כעת ליפנים היכולת להכות עמוק לתוך שטחה של סין. במבצע איצ'י-גו כבשו היפנים את רוב שטחן של חנאן וחונאן ובסופו של דבר כבשו את העיר צ'אנגשה, משימה שהם כשלו בה בשלושה ניסיונות קודמים החל מ-1938. העיר הפכה לסמל של ההתנגדות הסינית ונפילתה הייתה למכה קשה למוראל הסיני. הצלחת מבצע איצ'י-גו העלתה אל פני השטח את העימות שתסס עד אז בין הגנרל הקשוח והשחצן ג'וזף סטילוול לבין הגנרליסימו העיקש באותה מידה והגאה צ'יאנג קאי שק. משבר זה הוביל את הנשיא רוזוולט לשלוח את הארלי לסין.
מלחמת העולם השנייה > סין > התפטרותו

ב-26 בנובמבר 1945, שעתיים לאחר פגישתו עם טרומן, הגיש הארלי מכתב התפטרות נוקב. במכתב כתב הארלי: "ביקשתי להחליף את אלו שהתנגדו למדיניות האמריקאית בזירה הסינית במלחמה. דיפלומטים מקצועיים אלו שבו לוושינגטון ומונו לתפקידים בחטיבות המזרח הרחוק וסין במחלקת המדינה כמפקחים עלי. חלק מאותם אנשים שאותם החלפתי מונו כממונים על המפקד העליון באסיה. בתפקידים אלו רובם המשיכו לצדד בקומוניסטים ובחלק מהזמן צידדו בגוש האימפריאליסטי בניגוד למדיניות האמריקאית". בנוסף לדבריו נגד דיפלומטים אלו, השתלח הארלי במעצמות "האימפראיליסטיות" של צרפת, בריטניה והולנד, שאותן הוא האשים בשמירה על שלמות האימפריות שלהן על חשבון האינטרסים האמריקאים.
שנותיו האחרונות

אף על פי שהארלי ניסה ב-1944 ליצור "חזית מאוחדת" בסין ובזמנים מסוימים חש אהדה כלפי מאו עצמו, כל זאת נשכח כאשר הוכר הארלי מחדש כחבר האגף הימני של המפלגה הרפובליקנית שמיד הפך מבחינתם של השמרנים באמריקה ל"קדוש מעונה", דיפלומט הגון ששותפיו לשליחותו חתרו תחתיו ביחד עם הסוכנים הסובייטים שהסתננו למחלקת המדינה ושלטו במדיניות האמריקאית בסין. השמרנים האמריקאים קיבלו לחיקם את הארלי, שכן הוא הציג את עצמו כדיפלומט רפובליקני מהימין הקיצוני שנאבק כנגד אותם גורמים במחלקת המדינה והיה להם נוח לשכוח את מאמציו להתיידד עם מאו, שכן הארלי הפך מבחינתם למכשיר בידיו של הממשל הדמוקרטי של טרומן.
תבוסת הלאומנים מידי הקומוניסטים במלחמת האזרחים ב-1949, תפסה את ארצות הברית בהפתעה וכך הפכה שאלת "אובדן סין" לסוגיה שגורה בהאשמות כנגד פקידי מחלקת המדינה שהיו אמונים על הקשרים עם סין. ב-1950, כאשר האשים הסנאטור ג'וזף מקארתי את מחלקת המדינה על היותה שורצת מרגלים סובייטים שהיו כולם "קומוניסטים והומואים" ושהיו אלו האחראים על כך שארצות הברית "איבדה" את סין, שיבח הארלי את מקארתי בנאום שנשא באותה שנה. הוא ציין שמאמציו לסייע לצ'יאנג קאי שק חובלו על ידי רוזוולט שאותו תיאר הארלי כבובה של המרגל הסובייטי אלג'ר היס. הארלי אמר שבפגישתו האחרונה עם רוזוולט במרץ 1945 הוא היה "קצת יותר משק עצמות" שלא גילה עניין בטענתו שמחלקת המדינה העבירה מידע ל"כוחות הקומוניסטים הסינים". הארלי סיים את נאומו בטענה שסטלין לא הפר שום הסכמים "מפני שבפחדנותנו נתנו לו כל מה שהוא רצה ועשינו זאת בסודי סודות... יאלטה הייתה התוכנית של מחלקת המדינה לכיבוש הקומוניסטי של סין!".
בשנים 1946, 1952 ו-1958 היה הארלי מועמד המפלגה הרפובליקנית לסנאט ארצות הברית מטעם ניו מקסיקו, אך בכל שלוש מערכות הבחירות הללו הוא הפסיד מול המועמד הדמוקרטי דניס צ'אווס. הוא ייסד את "חברת המינרלים המערבית המאוחדת" בסנטה פה. חבר זו הייתה מעורבת במאמצים לכריית האורניום באזור אגם אמברוזיה בניו מקסיקו בשנות ה-50.
פטריק הארלי נפטר בגיל 80 ב-30 ביולי 1963 בסנטה פה ונטמן בבית הקברות הלאומי שם.
מורשתו

הן בני זמנו והן היסטוריונים מודרניים לא מציירים את דמותו של הארלי בחיוב. ההיסטוריון מייקל ברלי כתב,
מדיניות ארצות הברית לא בוצעה באופן ראוי על ידי שגרירה בסין החל מסוף 1944, מזכיר המלחמה לשעבר מהמפלגה הרפובליקנית, פטריק הארלי, אידיוט שתיין שנהג לקרוא קריאות מלחמה של שבט הצ'וקטאו. הוא התעלם מכללי הטקס הרגישים של סין, הוא פנה לצ'יאנג קאי שק בשם "מר שק" ולמאו דזה-דונג בשם "מוס דונג", במהלך מסעות שיועדו לגרום לשניים להתאחד כדי להעביר את סין אל קרש הקפיצה לעימות הסופי עם היפנים. בחוגים הקרובים למאו כונה הארלי "הליצן". עמיתיו הדיפלומטים האמריקאים כינו אותו "האלבטרוס".
להוציא את הרברט הובר עצמו, היה הארלי אחרון חברי הקבינט שלו שנותרו בחיים.
הערות שוליים

↑  Don Lohbeck, Patrick J. Hurley, Pickle Partners Publishing, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280817505171  BnF: cb16640889n (data)  ISNI: 0000 0000 2759 6108  LCCN: n86081381  NARA: 10572354  NTA: 070574413  SNAC: w6vt28bd  VIAF: 70411631   WorldCat (עם VIAF): 70411631 
הארלי מושבע לתפקיד מזכיר המלחמה של ארצות הברית, 1929.
הארלי (שלישי מימין) בפגישה עם צמרת המפלגה הקומוניסטית בצ'ונגצ'ינג, 1945.
הארלי ומאו בדרכם לצ'ונגצ'ינג, 1945.
2031

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2031 היא השנה ה-31 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2031 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

21 במאי - ליקוי חמה טבעתי ממחזור סארוס 138 צפוי להגיע לשיאו בשעה 07:16:04 ויראה באנגולה, הרפובליקה של קונגו, זמביה, טנזניה, דרום האוקיינוס ההודי, מלזיה ואינדונזיה.
14 בנובמבר - ליקוי חמה מעורב (בחלק מהמקומות ליקוי מלא ובחלק ליקוי טבעתי) ממחזור סארוס 143 צפוי להגיע לשיאו בשעה 21:07:31 ויראה באוקיינוס השקט ופנמה. ליקויים מעורבים הם די נדירים.
מייקל טרי

| --- | --- |

 לידה:  1934 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  31 במרץ 2018 (בגיל 84 בערך) מנהטן, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה 
 כלי נגינה:  ויולה 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל טרי (באנגלית: Michael Tree;‏ 19 בפברואר 1934, ניוארק, ניו ג'רזי – 30 במרץ 2018) היה ויולן יהודי-אמריקאי.
קורות חייו

לימודיו העיקריים של מייקל טרי התנהלו במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, ומורו לכינור ולוויולה היה אפרם צימבליסט. בגיל 20 הופיע לראשונה ברסיטל בקרנגי הול בניו יורק ואחר כסולן בכינור ובויולה עם תזמורות חשובות, ביניהן: תזמורת פילדלפיה, תזמורת בולטימור, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס והתזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי. כחבר מייסד בשלישיית מרלבורו וברביעיית גוארנרי, הופיע ברחבי העולם והקליט יותר מ-80 יצירות מוזיקה קאמרית. בין אלה בולטות עשר רביעיות וחמישיות פסנתר עם ארתור רובינשטיין. טרי היה חבר בסגל המורים של מכון קרטיס למוזיקה, הקונסרבטוריון למוזיקה של בארד קולג', בית הספר מנהטן למוזיקה, בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת מרילנד ואוניברסיטת רטגרס. הוא הופיע דרך קבע בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו.
טרי ניגן בויולה מסביבות 1750 של דומניקוס בוזאן מוונציה, איטליה ובוויולות מתוצרת בונה הכינורות המודרני, הירושי איצוקה היפני.
רשימת הקלטות

אלה הן ההקלטות של מייקל טרי, נוסף להקלטות המוזיקה הקאמרית עם רביעיית גוארנרי:
בטהובן, סרנדה לחליל, כינור וויולה עם יוג'יניה
ופנחס צוקרמן (קולומביה)
בולקום, "יבוא הערב" עם בניטה ואלנטה וסינתיה ריין (סנטאור)
ברהמס, סונאטות לוויולה עם ריצ'רד גוד (נונסאץ') (1981)
ברהמס, שלישיית קרן עם מיירון בלום ורודולף סרקין (סוני קלאסיקל)
ברהמס, חמישיית ויולה בסול מז'ור עם אייזק שטרן, צ'ו-ליאנג לין, חיימה לארדו ויו-יו מה
ברהמס, שישיות מיתרים עם אייזק שטרן, צ'ו-ליאנג לין, חיימה לארדו, יו-יו מה ושרון רובינזון (סוני)
מנדלסון, שמינייה עם חיימה לארדו, אלכסנדר שניידר, ארנולד שטיינהארדט, ג'ון דאלי, סמיואל רודז, לסלי פרנס ודייוויד סויר.
מוצרט, דואטים לכינור וויולה עם הכנרת טושייה אטו (נונסאץ')
מוצרט, קונצ'רטנטה עם חיימה לארדו, כינור ובניצוח אלכסנדר שניידר על תזמורת פסטיבל מרלבורו (קולומביה)
שמידט, חמישיית פסנתר עם לאון פליישר (פסנתר), ג'ואל סמירנוף, ג'וזף סילברסטיין ויו-יו מה. (סוני קלאסיקל)
היאבקות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |

 היכל:  היריד האולימפי
 תאריך התחלה:  12 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  14 באוקטובר 2018
 מתחרים:  110 (60 נערים ו-50 נערות)
 → 2014 
טורנירי ההיאבקות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו ביריד האולימפי בין ה-12 ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מחמישה טורנירים לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית שבכל טורניר התמודדו 6 מתאבקים, חמישה טורנירים לנערים בסגנון היאבקות חופשית שבכל טורניר יתמודדו 6 מתאבקים וחמישה טורנירים לנערות בסגנון היאבקות חופשית שבכל טורניר התמודדו 10 מתאבקות.
לוח זמנים

| תאריך | יום | שעת התחלה | תחרות |
| --- | --- | --- | --- |
ה'תת"א

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
ה'תת"א (5,801) ובקיצור תת"א – היא שנה עברית  אשר תחל ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 2040, ותסתיים ביום כ"ט באלול, 25 בספטמבר 2041.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 22 שעות ו-12 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחג. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 6 במחזור העיבור ה-306. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 5 (סימנה הלבא) במחזור השמש ה-208.
שנה זו היא שנת 1,972 לחורבן הבית, ושנת 2,352 לשטרות.
מדינת ישראל תחגוג ביום העצמאות ה'תת"א 93 שנות עצמאות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997).
ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004).
י' באייר חל בשבת, ולכן יום הרצל נדחה ליום ראשון י"א באייר.
2036

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2036 היא השנה ה-36 במאה ה-21. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 2036 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

אם אפופיס יעבור ב־13 באפריל 2029 דרך אזור בחלל המכונה "חור המנעול", כלומר הוא יעבור במרחק שכיום מוערך בתור 30,399 ק"מ מפני כדור הארץ, בסטייה של 800 מטרים לכל היותר, הוא יילכד בכוח הכבידה של כדור הארץ, וייכנס איתו לתהודה מסלולית, שתגרום להתנגשות כמעט ודאית ב-13 באפריל 2036, אחרי שש הקפות של אפופיס סביב השמש ושבע הקפות של כדור הארץ סביבה. תצפיות של מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק, בשילוב מידע ממצפה הכוכבים מגדלנה בניו מקסיקו שבארצות הברית ומערכת Pan-STARRS בהוואי, הורידו את הערכת הסיכוי להתנגשות ב-2036 ל-1:10,989,000.
2027

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2027 היא השנה ה-27 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2027 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

2 באוגוסט – ליקוי חמה מלא יתרחש בצפון ומזרח יבשת אפריקה (אנ'), כמעט מלא בתצפית מישראל.
7 באוגוסט – האסטרואיד (137108) 1999 AN10 יחלוף במרחק של 388,960 ק"מ (241,520 מייל) מכדור הארץ.
האי בוגנוויל, המהווה מחוז אוטונומי של מדינת פפואה גינאה החדשה צפוי להתנתק מהמדינה ולהפוך למדינה עצמאית.
פתיחת שלושה קווי רכבת ישראל: מסילת ראש העין - אריאל, מסילת חיפה–נצרת ומסילת ראשון לציון – מודיעין.
הערות שוליים

↑  ד"ר יגאל פת-אל, ביום ראשון בבוקר - ליקוי חמה חלקי בישראל, באתר ynet, 18 ביוני 2020
ה'תת"ו

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
ה'תת"ו (5,806) ובקיצור תת"ו – היא שנה עברית  אשר תחל ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 2045, ותסתיים ביום כ"ט באלול, 30 בספטמבר 2046.
המולד של תשרי חל ביום שני, 19 שעות ו-578 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 11 במחזור העיבור ה-306. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 10 (סימנה ילאז) במחזור השמש ה-208.
שנה זו היא שנת 1,977 לחורבן הבית, ושנת 2,357 לשטרות.
מדינת ישראל תחגוג ביום העצמאות ה'תת"ו 98 שנות עצמאות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
ארתור גולדברג

ארתור ג'וזף גולדברג (באנגלית: Arthur Goldberg;‏ 8 באוגוסט 1908 – 19 בינואר 1990) היה פוליטיקאי ומשפטן יהודי-אמריקאי, אשר היה מזכיר העבודה האמריקני, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית ושגריר ארצות הברית באו"ם.
קורות חיים > נעוריו ותחילת דרכו

גולדברג, הצעיר מבין שמונה אחים, נולד וגדל בצדה המערבי של שיקגו. הוריו היו מהגרים יהודים מפולין, אשר באו ממשפחה גדולה וידועה בעיירה אושוויינצ'ים. אביו, שהיה רוכל, מת ב-1916 ובעקבות מותו נאלצו אחיו של גולדברג לעזוב את בית הספר וללכת לעבוד כדי לפרנס את המשפחה. אך גולדברג, צעיר בני המשפחה, המשיך ללמוד בבית הספר וסיים את לימודיו בגיל 16.
התעניינותו של גולדברג בחוק ומשפט החלה בעקבות משפט הרצח מ-1924 של לאופולד ולוב, שני צעירים עשירים משיקגו שנצלו מעונש מוות בעזרת כספם, בכך ששילמו הון תועפות לפרקליטם קלרנס דארו. בשלב מאוחר יותר של חייו יצביע גולדברג על מקרה זה, בו ראה כיצד חוסר שוויון כלכלי-חברתי עלול להוביל ליישום בלתי-שוויוני של עונש המוות, כעל אחת הסיבות להתנגדותו לעונש מוות.
גולדברג רכש לעצמו מוניטין מכובד כסטודנט באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם למד משפטים. הוא סיים את לימודיו בשנת 1930. במהלך לימודיו, היה גולדברג פעיל באבוקה.
ב-1931 נישא גולדברג לדורותי קרגנס, סטודנטית לאמנות. לזוג נולדו שני ילדים, ברברה ורוברט.
קורות חיים > עורך דין ושר

גולדברג הפך לעורך דין בולט לענייני עבודה, וייצג עובדי עיתון משיקגו ששבתו בחלק ממאבק ארגון העובדים CIO. הוא עבד במשרד לשירותים אסטרטגיים כאיש הקשר עם תנועת המחתרת באירופה בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-1948 מונה גולדברג לפרקליט הראשי ב-CIO ושימש כמנהל המשא ומתן והיועץ המשפטי באיחוד הארגון עם ה-AFL ב-1955.
באותה תקופה הפך גולדברג לדמות מפתח במפלגה הדמוקרטית, והנשיא ג'ון קנדי מינה אותו לשני תפקידים חשובים: תפקידו הראשון היה שר העבודה, תפקיד אותו מילא בשנים 1961–1962; לאחר מכן מינה אותו קנדי לתפקיד שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בהחליפו את פליקס פרנקפורטר, שפרש בגלל מצבו הבריאותי הירוד.
קורות חיים > בית המשפט העליון

על אף תקופתו הקצרה יחסית בתפקיד, היה לגולדברג תפקיד מרכזי בעיצוב תורת המשפט של בית המשפט העליון, והשקפת עולמו הליברלית בנושאים חוקתיים הניעה את בית המשפט להחמרה עמוקה בנושא שמירת הזכויות החוקתיות. השקפתו באה לידי ביטוי בפסק הדין גריסוולד נגד קונטיקט, כשטען שהתיקון התשיעי לחוקת ארצות הברית תומך בזכות בלתי-מתפשרת לפרטיות.
ככל הנראה, השפעתו הגדולה ביותר של גולדברג על בית המשפט הייתה בנושא עונש המוות. ב-1963, טען גולדברג בתזכיר פנימי של בית המשפט העליון שהטלת עונש מוות מגונה בקהילה הבינלאומית וצריכה להיות מוגדרת כ"עונש אכזרי ויוצא דופן", ציטוט מהתיקון השמיני לחוקת ארצות הברית. גולדברג היה הראשון שהחזיק בעמדה זו. לפניו, בשום פסק דין של בית המשפט העליון לא נדונה השאלה האם עונש המוות מפר את התיקון השמיני לחוקה. בתמיכתם של שני שופטים אחרים, ויליאם ברנן וויליאם דוגלס, חלק גולדברג על החלטת בית המשפט שלא להוציא לפועל צו בירור (Certiorari) במשפט "רודולף נגד אלבמה", בו הוטל עונש המוות על מעשה אונס. גולדברג ציין את העובדה שעל פי סקר מטעם ארצות הברית בנושא עונש מוות, חמש מדינות בלבד השיבו כי הטילו עונש מוות במקרה אונס, ובנוסף, את העובדה ש-33 ממדינות ארצות הברית הוציאו את עונש המוות אל מחוץ לחוק. בספטמבר אותה שנה פנה גולדברג, במשותף עם הסנאטורים היהודיים אברהם ריביקוף ויעקב יעבץ, לנשיא קנדי בבקשה לבחון אפשרות של התערבות דיפלומטית אמריקנית למען יהדות ברית המועצות.
התנגדותו של גולדברג גרמה לעורכי דין ברחבי המדינה לחלוק על החוקתיות של הטלת עונש מוות. כתוצאה מכמות העתירות נגד חוקתיותו, עונש המוות הופסק בסוף שנות ה-60 ובשנות ה-70, ובפסק הדין "פורמן נגד ג'ורג'יה", השופטים, ברוב של 5 אל מול 4, ביטלו לחלוטין את עונש המוות במדינות ארצות הברית. ההחלטה נהפכה ב-1976, בתיק "גרג נגד ג'ורג'יה", בו החליטו השופטים לאשר עונש מוות בנסיבת כאלה או אחרות, אך הטלת עונש מוות על אונס הוצאה אל מחוץ לחוק ב-1977.
בתקופתו בבית המשפט העליון, שניים מעוזריו היו סטיבן ברייר, שופט בית המשפט העליון לעתיד, ואלן דרשוביץ, מומחה במשפט פלילי.
קורות חיים > המשך הקריירה

ב-1965 שכנע אותו הנשיא לינדון ג'ונסון לפרוש מתפקידו כשופט בית המשפט העליון ולהחליף את עדלי סטיבנסון בתור שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות. לאחר לחצים רבים קיבל גולדברג את הצעתו, בתקווה לפתיחה במשא ומתן לסיום הסכסוך המתמשך בווייטנאם, ואף התעמת עם ג'ונסון על מטרת מלחמת וייטנאם. בתקופתו התקבלה החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם שקראה להחזרת חלק מהשטחים שכבשה ישראל במלחמת ששת הימים. גולדברג הדגיש שההחלטה אינה מתייחסת לירושלים וש"קווי שביתת הנשק שחילקו את ירושלים איבדו את תוקפם". ב-1968, מתוסכל מהמשך המלחמה וכמה לחזור לבית המשפט, התפטר גולדברג מתפקיד השגריר. הוא הוזכר כמועמד לנשיאות בית המשפט העליון כאשר ארל וורן הודיע על פרישתו, אך הוחלט לתת את המשרה לאייב פורטאס, שמינויו בוטל לבסוף.
ב-1970 התמודד גולדברג על תפקיד מושל מדינת ניו יורק, אך הפסיד לנלסון רוקפלר. לאחר מכן חזר גולדברג לעסוק במשפטים בוושינגטון הבירה ושימש כנשיא הוועדה היהודית-אמריקאית. תחת הנשיא ג'ימי קרטר, נשלח גולדברג לשמש כנציג ארצות הברית בוועידת בלגרד לזכויות אדם ב-1977, ושנה לאחר מכן קיבל את מדליית החירות הנשיאותית.
ארתור גולדברג מת ב-1990 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  Chicago Chapter of Avukah, שיקגו סנטינל, 12 באוגוסט 1927
↑
↑  במכתב למערכת ה"ניו יורק טיימס", מ-6 במרץ 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271534005171  BIBSYS: 90321573  BnF: cb12292693m (data)  GND: 119478978  ISNI: 0000 0001 1475 6202  LCCN: n50034365  LNB: 000005575  NARA: 10679523  NKC: uk2018978502  NTA: 075079879  SNAC: w6zp4g15  SUDOC: 031773893  VIAF: 79087711   WorldCat (עם VIAF): 79087711 
ארתור גולדברג
היועץ האמריקאי ארתור גולדברג בישראל, 1969, מאוספי הספרייה הלאומית- ישראל.
דיוקנו הרשמי של גולדברג
נמל

ערך זה עוסק בנמל ים. אם התכוונתם לנמל תעופה, ראו .
טעינת מטען חקלאי בנמל אשדוד
מבט אל העגורנים בנמל חיפה, בצד ימין ניתן להבחין בקצה שובר הגלים של נמל הקישון
נמל דיג באיי פארו
נָמֵל הוא מעגן מעשה ידי אדם המשמש לטעינה ולפריקה של מטענים המובלים בכלי שיט, לרבות העלאה והורדה של נוסעים. השם "נמל" בעברית הוא תולדה של המילה היוונית "לימנוס" (λιμένας), שקוצרה ל"לימן".
לנמל השפעה ניכרת על אופייה של העיר שבה הוא נמצא, ולכן עיר כזו קרויה עיר נמל.
מאפיינים

תפקידי הנמל:
הגנה מפני זרמים, גלים, רוחות וסערות (באמצעות שובר גלים).
מתן אפשרות הצטיידות, טעינה ופריקה כולל גישה לדרכי תחבורה יבשתיות, שמאפשרות הובלת מטענים אל הנמל וממנו.
מתן אפשרות לתיקונים קלים
למיקום הנמלים אפשרויות אחדות, המשפיעות על תפקודם:
נמל השוכן לחוף ים, ומשמש לתובלה בין-לאומית. זהו הסוג הנפוץ ביותר של נמלים.
נמל השוכן על גדת נהר, ומשמש לתובלה פנים-ארצית לאורך הנהר, וכן לתובלה בין-לאומית דרך מוצא הנהר אל הים.
נמל השוכן לחוף אגם, ולכן התובלה בו מוגבלת לתחומי האגם. דוגמה לנמל כזה הוא נמל פורט בל לחוף אגם ויקטוריה שבמרכז אפריקה.
נמל על אי מלאכותי
סוגי נמלים:
נמל מעבר, נותן לספינות שבדרך שירותים כמחסה בסערה (ובעת העתיקה גם בלילה), מים, מזון, דלק. זהו גם מקום אליו מגיעות ספינות ונאספות לשיירות.
נמל שטעון, מקום בו ספינות טוענות ופורקות סחורות ונוסעים.
נמל צבאי, בסיס לספינת מלחמה
נמל עמוק-מים הוא נמל המאפשר גישה במים עמוקים (13 מטר לפחות).
ציוד שניתן למצוא בנמלים:
רציפי טעינה ופריקה, תדלוק ותיקונים (Pier)
מזחים (mole, dock)- מבנים הבאים במגע עם הים לידם עוגנות האוניות ובהן מתבצעת פעילות פריקה וטעינה
שטחי אחסנה פתוחים ומקורים
כלי רכב להעברת מטענים מהאוניות ואליהן
עגורנים
מחסני קירור
רציפים לסירות ולספינות דיג
מכולות סטנדרטיות הן בגודל 20 רגל ולכן מכונות Twenty-foot Equivalent Units) TEU) אולם ישנן גם מכולות בגודל 40 רגל ו־45 רגל. גובהן 8.5 רגל או 9.5 רגל ומשקלן מגיע ל־22.68 טון.
אחת הבעיות שנמל צריך להתמודד מולה היא הרבדת חול שעלולה לגרום לסתימת הנמל.