stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bara bada bastu

"Bara bada bastu" ("בַּארָה בַּאדָה בַּאסְטוּ", בעברית: "פשוט ללכת לסאונה") הוא שיר של הלהקה וקבוצת הקומיקאים הפינית קאי, שיצא כסינגל ב-22 בפברואר 2025. השיר עוסק בתרבות הסאונה הפינית ומילותיו הן בשוודית ומשלבות גם מילים בניב "ורו", ממשפחת הניבים האוסטרובוטנים, אשר מדוברים על ידי בני המיעוט השוודי בפינלנד. השיר עתיד לייצג את שוודיה באירוויזיון 2025, לאחר שזכה במלודיפסטיבלן 2025.
רקע

במאי 2024 קיבלה קאי הזמנה ממפיקת התחרות של מלודיפסטיבלן, קארין גונארסון, להגיש שיר לתחרות. כדי להשתתף במלודיפסטיבלן, נדרש שלפחות אחד מכותבי השירים יהיה אזרח שוודי. הקבוצה בחרה באנדרס ורטהוב, כותב שירים שגם הוא, כמוהם, מגוון מאוד בז'אנרים. קאי ציינה שאחת הסיבות העיקריות לבחירת ורטהוב הייתה שהוא אחד מיוצרי השיר "Guld och gröna skogar" שבוצע על ידי האסה אנדרסון במלודיפסטיבלן 2015.
יחד, קאי ואנדרס הגיעו למסקנה שהשיר צריך להיות בנושא הסאונה, מכיוון שזוהי מסורת שקיימת בשוודיה ומקושרת גם לפינלנד.
תחרות הזמר של האירוויזיון > מלודיפסטיבלן 2025

תאגיד השידור השוודי (SVT) אירגן את "מלודיפסטיבלן 2025", תחרות לבחירת הנציג של שוודיה לאירוויזיון 2025. סך הכל התחרו 30 משתתפים, כאשר קאי הופיעה במהלך חצי הגמר הרביעי במאלמה ב-22 בפברואר 2025. קאי הגיעה למקום השני, והעפילה ישירות לגמר, שהתקיים בסטוקהולם ב-8 במרץ. בגמר, היא הגיעה למקום השני לאחר הצבעות השופטים הבינלאומיים, למקום הראשון בהצבעת הקהל, ולבסוף זכתה בתחרות עם 164 נקודות. תאגיד השידור השוודי דיווח שקאי קיבלה את מספר הקולות הגבוה ביותר בהיסטוריה של התחרות, ועקפה את 3,783,148 הקולות שקיבל השיר "Tattoo" של לורן במלודיפסטיבלן 2023.
עבור הופעתם במלודיפסטיבלן, חברי להקת קאי היו מוקפים בעצי אשוח אמיתיים ושרו את השיר מול מחסן עצים, שהפך מאוחר יותר לסאונה. בנוסף, פאלוקורב (נקניק שוודי) אמיתי נצלה על הבמה, רקדנים לבושים בחולצות פלנל חוטבים עצים, ובהמשך מחליפים למגבות. דווח כי בניית התפאורה עלתה סך הכל 166,000 קרונות שוודיות. עבור גמר המלודיפסטיבלן, נוספו להופעה לייזרים ומכונות עשן.
תחרות הזמר של האירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) עתיד לפצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2025 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. שוודיה שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-13 במאי.
טבלאות

| מדינה (2025) | המיקום הגבוה ביותר |
| --- | --- |
פינלנד: 1
שוודיה: 1
הערות שוליים

↑  KAJ går till final i Mello: ”Helt magiskt”, Svenska Yle, ‏2025-02-22 (בשוודית)
↑  Vi badar bastu och dansar med KAJ: ”Aldrig vågat drömma om det här”, Svenska Yle, ‏2025-02-26 (בשוודית)
↑  KAJ toppar Spotifylistan också i Finland, Svenska Yle, ‏2025-02-25 (בשוודית)
↑  ”Vörådialekt deras främsta vapen”, Hufvudstadsbladet, ‏2024-11-26 (בשוודית)
↑  KAJ has won 'Melodifestivalen' and will represent Sweden in Basel, eurovision.tv, ‏2025-03-08 (באנגלית)
↑  Schlagerfesten, Poddtoppen (בשוודית)
↑  Jonny Huggare Smeds, Låtskrivaren bakom "Bara bada bastu" har segervittring - "Kan gå hela vägen", vasabladet.fi (בשוודית)
↑  Melodifestivalen Bilder, video och texter för media, De tävlar i Melodifestivalen 2025, media.melodifestivalen.se (בשוודית)
↑  S. V. T. Nyheter, Kaj vinner Melodifestivalen 2025, SVT Nyheter, ‏2025-03-08 (בשוודית)
↑  Kaj slog röstrekord i Melodifestivalen, DN.se, ‏2025-03-09 (בשוודית)
↑  Vedträ som mikrofon och bastumössa – här är alla detaljer i KAJ:s bidrag, www.aftonbladet.se, ‏2025-02-22 (בשוודית)
↑  Mello-Pontus: ”En refräng som inte kommer att lämna mitt huvud på en månad”, Skånska Dagbladet, ‏2025-02-22 (בשוודית)
↑  Vedträ som mikrofon och bastumössa – här är alla detaljer i KAJ:s bidrag, www.aftonbladet.se, ‏2025-02-22 (בשוודית)
↑  Så mycket har KAJ:s bastu kostat – och det händer efter sändning, www.aftonbladet.se, ‏2025-03-08 (בשוודית)
↑  Hela arenan ska förses med rök under KAJ:s nummer, www.aftonbladet.se, ‏2025-03-06 (בשוודית)
↑  The Rules of the Contest 2025 | Eurovision Song Contest, eurovision.tv, ‏2018-10-31 (באנגלית)
↑  How to watch the Semi-Final Draw for the Eurovision Song Contest 2025, eurovision.tv, ‏2025-01-27 (באנגלית)
↑  Neil Farren, 🇨🇭 Eurovision 2025: Semi-Final Allocation Draw Held in Basel, Eurovoix, ‏2025-01-28 (באנגלית בריטית)
↑  Listat, Musiikkituottajat (בפינית)
↑  Chart – Sverigetopplistan (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: cb23e0a2-cc87-48de-8778-6533e407def0 
קאי מבצעת את השיר במלודיפסטיבלן 2025
יוסי פרוסט

| --- | --- |
פרוסט, 2007
פרוסט, 2007
 לידה:  5 בספטמבר 1937 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  16 במרץ 2025 (בגיל 87) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הכפר הירוק 
 בן או בת זוג:  בתיה פרוסט 
 
יוסי בלהקת הנח"ל בתכניתה "לא לצאת מן הכלים", שני משמאל לצד גברי בנאי, 1959
יוסי (יוסף) מנחם פרוסט (5 בספטמבר 1937 – 16 במרץ 2025) היה זמר ישראלי. שימש כמנכ"ל עמותת "אמנות לעם" ומנכ"ל מינהל התרבות במשרד החינוך. היה מעורב בייסוד שורה של פסטיבלי תרבות בערי הפריפריה, בין היתר: "פסטיבל עכו לתיאטרון אחר" (1980), "חגיגות הזמר העברי בערד" (1983), "פסטיבל גוונים במחול" (1984), "פסטיבל ג'אז בים האדום" (1987) ו"פסטיבל המשוררים במטולה" (1998).
חיים אישיים

פרוסט היה נשוי לבתיה פרוסט, מתורגמנית רב-לשונית שהקימה את המחלקה למתורגמנות באוניברסיטת בר-אילן, עד למותה בינואר 2025. אב לשלושה - עדי, במאי טלוויזיה, איתי, פרקליט בכיר בפרקליטות מחוז תל אביב, ומיכאל, מוזיקאי. נפטר במרץ 2025.
דיסקוגרפיה

שירי נח"ל (הוצאת "זימרה", שירי תוכניותיה הראשונות של הלהקה)
שירי נח"ל - סדרה מס' 2
"עד מאה ועשרים" - סדרה מס' 3
"שירי נח"ל" (להיטים מתוך ששת התקליטים הראשונים של הלהקה שיצאו ב"הד ארצי").
"שירי נח"ל" (ישראפון, שירי התוכנית "טיפת הדבש")
"שמש במדבר"
"להיטי הנח"ל" (אוסף מס' 1, להיטים מתחילת שנות החמישים עד שנת 1963).
שמעון בר, רחל אטאס ולהקת זמרים בשירי נעמי שמר, ישראפון 1959
"הרעות" – 120 שירי געגועים לארץ ישראל של פעם, מדיה דיירקט
הערות שוליים

↑  מירי פז, לא רק בתל־אביב, דבר, 16 באוקטובר 1980
↑  שוש אביגל, עכו, סוכות חשמ"ד: תיאטרון אחר, כותרת ראשית, 21 בספטמבר 1983
↑  דני גוטפריד, אהבה בת 20, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2006
↑  שוש אביגל, רמלה, גוונים־במחול '84 - היבול: כ־30 מופעים, חלקם בביצוע בכורה, שתי סדנאות לאנשי מיקצוע ודיון מסכם על כוריאוגרפיה בארץ, כותרת ראשית, 29 באוגוסט 1984
↑  טל פרי, ‏אות "יקיר פסטיבל עכו" לישראל דורון ולמיכה יינון, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2009
↑  שוש אביגל, מלחמת התרבות ישראל־אמריקה, חדשות, 4 באוגוסט 1989
↑  הארץ, יוסי פרוסט פורש מניהול מוזיאון הילדים בחולון, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2002
↑  הארץ, יוסי פרוסט התפטר מתפקידו כיועץ השרה לבנת לענייני תרבות, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2003
↑  ציפי שוחט, יועץ התרבות של מג'אדלה פורש מתפקידו, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2008
↑  דליה קרפל, דו"ח מתרבות קורסת, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003
↑   תמר רותם, אופרת ראפ בראש המועמדויות של טקס פרסי הפרינג', באתר הארץ, 1 באוקטובר 2014
↑  ציפי שוחט, יוסי פרוסט יהיה מנכ"ל הזמרייה  ותחרות הנבל הבינלאומית, באתר הארץ, 9 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458467705171  MusicBrainz: 0ae770b8-c77c-43b5-a1ad-97dc108ba47a  VIAF: 345148874750349622797   WorldCat (עם VIAF): 345148874750349622797
עידן אלתרמן

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1971 (בן 53) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 עיסוק:  מוזיקאי וסטנדאפיסט
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
עידן אלתרמן (נולד ב-3 באוקטובר 1971) הוא קומיקאי, שחקן, סטנדאפיסט ומוזיקאי ישראלי. ידוע בעיקר בזכות היותו חלק מחבורת "פלטפוס", בזכות שיתוף הפעולה הקומי שלו עם אבי גרייניק ובגילומו את מיקי ברנשטיין בסיטקום "החיים זה לא הכל".
ביוגרפיה

נולד בחיפה לדורון אלתרמן, מהנדס אזרחי ולרחל אלתרמן, מתכננת ערים ומשפטנית, פרופסור בטכניון. סבו, אבי אמו, היה סיני לייכטר, היסטוריון וחוקר של הפולקלור, יליד קיילצה שבפולין, שחיבר וערך אנתולוגיה רחבת-היקף של שירי עם ביידיש.
את לימודי התיכון עשה אלתרמן במרכז חינוך ליאו באק. באותה עת השתתף ב"קבוצת התיאטרון לנוער" שפעלה בבית רוטשילד בעיר, בהדרכת הבמאי אילן תורן.
את שירותו בצה"ל, בין השנים 1990–1993, עשה בלהקת פיקוד מרכז.
בשנת 1992 החל להופיע יחד עם אבי גרייניק במופע "פגע וברח" שהיה "ערב במה פתוחה" לכישרונות צעירים במועדון "דומינו גרוס" בתל אביב. לאחר כחודשיים, גיבשו מופע בשם "ילדים סורגים לאלוהים" (משחק על שם הסרט "ילדים חורגים לאלוהים"). בשנת 1993 הופיע לצד גרייניק בערוץ הראשון בתוכנית "סופשבוע" בהנחיית דודו טופז, שם גילמו השניים במערכון את צמד הילדים איציק וחזי. ב-1994 החלו אלתרמן וגרייניק להשתתף בתוכנית הבידור והמערכונים "פלטפוס" בטלוויזיה החינוכית, בה פרצו השניים לתודעה. ב-2015 חזרו אלתרמן וגרייניק להופיע יחד במופע הסטנדאפ "ילדים סורגים לאלוהים 2".
ביוגרפיה > תיאטרון

ב-1993 שיחק (והשתתף בתרגום וכתיבת הגרסה העברית) במחזמר "חנות קטנה ומטריפה" שביימה שירילי דשא בהפקת אברהם דשא פשנל.
בתיאטרון בית ליסין, שיחק ב-1995 בהצגה "קידוש" שכתב וביים שמואל הספרי. ב-1999 שיחק בהצגה "סקפינו" - עיבוד מודרני ל"תעלולי סקפן" מאת פרנק דנלופ וג'ים דייל. ב-2007 שיחק במחזמר "אבניו קיו" מאת רוברט לופז וג'ף מרקס שביים משה קפטן. ב-2022 שיחק בהצגה "המחליפה" שביים ליאור אשכנזי.
בתיאטרון באר שבע, החל לגלם בשנת 2010 את אלן פליקס במחזה הקומי "שחק אותה סם" מאת וודי אלן שביים אילן אלדר בתיאטרון באר שבע, תחילה כמחליפו של גורי אלפי בתפקיד הראשי ולאחר מכן כשחקן קבוע. ההצגה הפכה לשלאגר הגדול ביותר בתולדותיו של תיאטרון באר שבע, הגיעה ל-260 הצגות בשנה הראשונה להופעתה וירדה מהבמות ב-2014 לאחר 300 הצגות. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה הטובה ביותר לשנת 2010.
בתיאטרון הבימה, גילם ב-2012 את יורם צוקרמן, רווק תל אביבי שמואס בחייו במחזמר "נתתי לה חיי" שכתב וביים מאור זגורי על פי שירי דני סנדרסון. ב-2013 גילם את טריפ בהצגה "ערי מדבר אחרות" שכתב ג'ון רובין בייטס וביים חנן שניר. ב-2014 שיחק בהצגה "הקמצן" מאת מולייר שביים אילן רונן.
בתיאטרון תל אביב, גילם ב-2019 גנב במחזמר "בילבי" שתרגמה סמדר שיר, וביים רפי ניב.
ב-2021 כיכב במחזמר "הסוף". המחזמר זכה בארבעה פרסי קיפוד הזהב לשנת 2021: בהם ההצגה הנבחרת ושחקן השנה לאלתרמן.
החל משנת 2022 אלתרמן משחק במחזמר "החבדניקים" בתיאטרון הקאמרי בתפקיד מרדכי.
בשנת 2024 יצא אלתרמן בסדרת הופעות סטנד-אפ, בהן מספר על ילדותו, נעוריו בחיפה, גרושיו ועוד. במופע משולבים שירים הומוריסטים בהם אלתרמן מלווה את עצמו.
בתיאטרון חיפה גילם ב-2024 את דמותה של דבורה בהצגה לשחרר את נחמה בבימויו של משה נאור
ביוגרפיה > טלוויזיה וקולנוע

ב-1995 גילם את נוני בסרטו של אסי דיין, "שמיכה חשמלית ושמה משה". שנה אחר כך, גילם את יונתן בסרט "לילה לבן", שכתב (לצד יואב הלוי) וביים ארנון צדוק.
ב-1997 גילם את רן בסרטו הנוסף של אסי דיין "מר באום".
בשנת 1998 שיחק בתפקיד רומנו בסדרה "טירונות" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש.
בשנת 2000 גילם את פיני בסרט "ההסדר" שכתב וביים יוסי סידר.
בשנים 1999–2000 הופיע יחד עם אבי גרייניק בדמויותיהם של צחי ומאיר בפינה קבועה בתוכנית האירוח "אברהם ויעקב" בהנחיית אברי גלעד וקובי מידן, אשר שודרה בערוץ 2.
ב-2001 החל להנחות לצד אבי גרייניק את תוכנית הטלוויזיה "כוכבי השכונה" בערוץ 2 (אשר שודרה עד שנת 2003), בדמויותיהם של "צחי ומאיר" מהתוכנית "פלטפוס". באותה שנה החל לגלם את מיקי ברנשטיין בקומדיית המצבים הפופולרית "החיים זה לא הכל" שכתב דניאל לפין וביים עדי בנימינוב. אלתרמן השתתף בכל 9 עונות הסדרה עד שנת 2011.
בין השנים 2004–2006 התארח בתוכנית "משחק מכור".
ב-2005 ביים, כתב והשתתף בסרט התיעודי "נמוך". הסרט, ששודר בערוץ 2 בשנת 2006, עסק באנשים ובילדים קטני קומה ובהשפעת גובהם על חייהם. בין השאר השתתפו בו הזמר ערן צור, הצלם אלכס ליבק והשחקן עפר שכטר. ב-2005 התארח בתוכנית "מכת מדינה". בין השנים 2007–2010 יצר (יחד עם יעל לבנטל ודנה עדן) ושיחק בתוכנית המערכונים "לא לפני הילדים". ב-2007 התארח בתוכנית "מועדון לילה".
ב-2008 גילם את ארתור בסרט האמריקני "אדם בן כלב" שכתב נח סטולמן (על פי ספרו של יורם קניוק) וביים פול שרדר. ב-2011 גילם את המנהל ירחמיאל מופרנץ בסדרה לילדים "יוני והמחוננים", שביים עופר ויצמן. ב-2012 השתתף בגרסה הישראלית של הקומדיה "נשואים פלוס" שביים עופר ויצמן.
ב-2006 הנחה תוכנית ראיונות אישיים עם קומיקאים בשם "עושים צחוק", אשר שודרה בערוץ 2. נוסף על כך, הנחה והשתתף בתוכנית "של מי השורה הזאת?" ששודרה בערוץ 10 ובתוכנית "הרצועה" בערוץ ביפ. בין השנים 2009–2010 השתתף בפאנל התוכנית "צחוק מעבודה".
בשנים 2008–2009 שיחק בשתי העונות הראשונות של התוכנית "שבוע סוף" ששודרה בערוץ 2 ברשת.
בשנת 2013 עלתה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "חדשות מהעבר", אותה הוא הגיש לצד מירי נבו. השתתף בסרטו של אורי בר-און, "10% ילדה שלי".
בשנת 2015 גילם אלתרמן את "פרצל" בתוכנית הילדים "דן ומוזלי" שכתבו שחר סיטנר ואור ישראלי וביימו אריה בן ציון ובובי לקס בטלוויזיה החינוכית הישראלית. באותה שנה שיחק בסרט "10% ילדה שלי" של אורי בר-און.
בשנים 2000–2001 הגיש את התוכנית "ציפורי לילה קולנועיות" לצד יאיר רוה בגלי צה"ל. בדצמבר אותה שנה, החל לכתוב טור אישי באתר "רשימות".
בשנים 2008–2010, הגיש את "צהריים בשניים", לצד יעל לבנטל ברדיו תל אביב.
ב-2017 החל שידור הסדרה לילדים "בית הכלבים", בה הוא מגלם את השכן הנרגן המכונה "יקי קקי".
בשנת 2019 גילם את אליהו בסדרת הטלוויזיה "המדובב".
בשנת 2023 יצא לאקרנים הסרט "העיר הזאת", בו הוא משחק את יד ימינו של הפושע "מנשה".
ביוגרפיה > מוזיקה

היה חבר בלהקה "לולה" יחד עם אבי גרייניק, ירדן בר-כוכבא ויסמין קדר. אלבומה היחיד של הלהקה, "ימים של שקט", יצא בשנת 2000.
השתתף בהקלטת אלבום הילדים "ענן על מקל" משירי רינת הופר, יחד עם ירדן בר-כוכבא, טל בלכרוביץ' ודידי שחר וכן במופע המלווה. מלבד זאת מופיע במספר מופעים מוזיקליים עצמאיים, ביניהם מופע שירי רוק מתורגמים לעברית בשם "אלט שיפט", מופע מחווה לזמר דייוויד בואי כחלק מהרכב "העכבישים מפלוטו".
ביוגרפיה > חיים אישיים

אלתרמן היה נשוי למיה פרי, ששימשה בעבר כמנהלת הלשכה המשפטית של האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות. הם התגרשו לאחר כ-25 שנות זוגיות ולהם בת ובן. בעשור השלישי של המאה ה-21 אלתרמן מנהל זוגיות עם צמרת פירסט ומתגורר בשיכון בבלי.
הערות שוליים

↑  בידור - ילדים סורגים לאלוהים, חדשות, 6 ביולי 1993
↑  קרן נתנזון, כוכבי פלטפוס: "לא חשבנו שנהפוך לקאלט", באתר ynet, 5 באפריל 2013
↑  אור בר שלום, עכבר העיר, חברי פלטפוס מתאחדים אבל מבהירים: "חד פעמי", באתר הארץ, 5 באפריל 2013
↑  שוש אביגל, תיאטרון / יעקב כהן הוא היסטוריה  - "חנות קטנה ומטריפה" קובעת סטנדרט חדש בבידור, חדשות, 27 באוקטובר 1993
↑  קידוש - תיאטרון בית ליסין, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  סקאפינו - תיאטרון בית ליסין, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  טל פרי, ‏משחק אותה אלפי, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2010
↑  יובל בן עמי, עכבר העיר, שחק אותה סם: הצגה ששווה להגיע בשבילה לבאר שבע, באתר הארץ, 26 בינואר 2011
↑  טל פרי, ‏והזוכים הם: כל המאושרים בטקס פרסי התיאטרון 2011, באתר גלובס, 13 במאי 2011
↑  סיון שדמון, עכבר העיר, נתתי לה חיי: דני סנדרסון מעולם לא נראה יותר כמו וודי אלן, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2011
↑  מיכאל הנדלזלץ, "ערי מדבר אחרות": חוזה עבדות ושמו משפחה, באתר הארץ, 30 באפריל 2013
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, הקמצן: מפגש נדיר עם תיאטרון אמיתי, באתר הארץ, 10 ביולי 2014
 מיכאל הנדלזלץ, "הקמצן": פזרן מדי, באתר הארץ, 9 ביולי 2014
↑   ננו שבתאי, "הסוף": יכול להיות שההצגה תיהפך לקאלט, אבל היא מזכירה ערב דחקות של חברים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2021
↑  חגית גינזבורג, "הסוף" זכתה בפרס קיפוד הזהב להצגות פרינג', באתר הארץ, 26 בנובמבר 2021
↑  החבדניקים, באתר התיאטרון הקאמרי של תל-אביב, ‏2024-09-29
↑  רוגל אלפר, השורוק כבר שחוק, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2001
↑  עכבר העיר, אני נמוך גאה, באתר הארץ, 26 במרץ 2006
↑  רותה קופפר, עידן אלתרמן ויעל לבנטל יככבו בטלוויזיה המקסיקאית, באתר הארץ, 23 ביוני 2009
↑  רותה קופפר, יאיר ניצני יחליף את עידן אלתרמן ב"עושים צחוק", באתר הארץ, 15 באוגוסט 2006
↑  גילי איזיקוביץ, היוצרים של "ענן על מקל" מככבים בסדרת טלוויזיה חדשה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2014
↑  עידן אלתרמן ואלון נוימן מצדיעים לדיוויד בואי, באתר ynet, 31 באוגוסט 2012
↑  דינה חלוץ, עידן אלתרמן על הפרידה מאשתו אחרי 25 שנה: 'היה בכי וכאב גדול', באתר Xnet‏, 2 באפריל 2019
↑  יפעת עמיאל,  עידן חדש - לא רק צחי מנווה חמציצים: עידן אלתרמן בסטנדאפ על רווקות בגיל 50, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב, 17 ביולי 2022
↑  דליה בן ארי, משווים אותה לבילי אייליש, ובינתיים היא שורפת את הרשת עם אבא. שירה אלתרמן בריאיון, באתר "את", 31 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427398105171  BnF: cb162686125 (data)  GND: 106217299X  LCCN: no2005091833  MusicBrainz: 44fc108a-f41d-4584-8e97-71faaf632b1c  SUDOC: 070504547  VIAF: 294749053   WorldCat (עם VIAF): 294749053 
עידן אלתרמן בהופעת סטנד-אפ במועדון הביט בחיפה, נובמבר 2024
אנחנו במפה

| --- | --- |

 סוגה:  סאטירה  מערכונים
 יוצרים:  אלי בן דוד עמרי עמית אדר מירום
 בימוי:  אלי בן דוד
 שחקנים:  שלישיית מה קשור, מוני מושונוב, צחי גראד, שירה נאור, אורנה בנאי, גורי אלפי, שרון שטרק, ששון גבאי, קובי פרג', ישראל אטיאס, קובי מימון, ירון ברלד, דב נבון, גאלה קוגן, שיפי אלוני, עומר דרור, גיה באר גורביץ'
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  31
 הפקה
 חברת הפקה:  סברס
 עורכים:  אלי בן דוד, גדי פורטנוי, יפעת תדמור, לירון לנגר, נדב לזר (עונה 2)
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT3, הוט קומדי סנטרל (ש.ח), HOT Plus (ש.ח), רשת 13 (ש.ח)
 תקופת שידור מקורית:  18 בנובמבר 2015 – 15 במרץ 2017
אנחנו במפה היא תוכנית טלוויזיה קומית-סאטירית ישראלית שעלתה לשידור בנובמבר 2015 בערוץ HOT3. הסדרה נוצרה על ידי אלי בן דוד, עמרי עמית ואדר מירום ומככבים בה שלישיית מה קשור (ציון ברוך, שלום מיכאלשווילי ואסי ישראלוף), מוני מושונוב, ישראל אטיאס, ירון ברלד, צחי גראד, שירה נאור, גיה באר גורביץ',  קובי פרג', אורנה בנאי, שרון שטרק וגורי אלפי. התוכנית מורכבת מסדרה של מערכונים בידוריים וסאטיריים, המציגים טיפוסים שונים בעולם הספורט הישראלי. העונה הראשונה צולמה בחודשים יוני-אוגוסט 2015. העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור בינואר 2017.
בניגוד לתוכנית סאטירת הספורט האחרת של היוצרים, "בובה של לילה", התוכנית אינה עוסקת במקרים אקטואליים או דמויות וקבוצות ספציפיות (על אף שבמקרים מסוימים נרמז קשר לדמות אמיתית או קבוצה מסוימת), אלא מתמקדת בדמויות סטריאוטיפיות המייצגות תופעות נפוצות - לרוב שליליות - בעולם הספורט הישראלי.
שם התוכנית נגזר מציטטה מפורסמת של טל ברודי.
שיר הפתיחה של התוכנית בעונה הראשונה היה "שיר המכביה", שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר לרגל המכביה האחת עשרה בשנת 1981, והוגש בביצועו המקורי, תוך שהוא מושר-כביכול בליפ סינק על ידי דמויות התוכנית. בעונה השנייה קטע הפתיחה התבסס על הנעימה "Jägerlatein" של המלחין הגרמני ג'יימס לאסט, ששימשה שנים רבות כפתיח התוכנית "מבט ספורט". קטע משיר הפתיחה מלווה גם את המעברים בין המערכונים, הכוללים ציטטות אמיתיות, בדרך כלל של אישיות ספורט, שמרמזות על תוכנו ונושאו של המערכון הבא אחריהן.
הערות שוליים

↑  מתוך "חדשות הבידור" באתר nana10
מוחמד יזבכ

שגיאות פרמטריות בתבנית:מנהיג 
פרמטרים [ השקפה דתית ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
| --- | --- |

 לידה:  1950 (בן 75 בערך) בודאי (בעלבכ), לבנון 
 מפלגה:  חזבאללה חזבאללה
 
מוחמד יזבכ (בערבית: محمد يزبك, תעתיק מדויק: מחמד יזבכ; נולד ב-1950) הוא איש דת לבנוני שיעי, ראש מועצת השריעה של "חזבאללה" ואחד ממייסדי הארגון.
ביוגרפיה

יזבכ נולד בשנת 1950, למשפחה שיעית בבודאי, כפר במחוז בעלבכ שבלבנון. הוא למד תאולוגיה בנג'ף שבעיראק כתלמידו של מוחמד באקר א-סדר.
פעילות טרור

לאחר שסיים את לימודיו בעיראק, חזר יזבכ ללבנון ב-1980 שם היה השתתף בהקמת חווזות, מוסדות דת שיעיים. לפני הקמת חזבאללה הוא היה חבר בתנועת "אמל".
עבאס מוסאווי, סובחי א-טופיילי ויזבכ, כולם מן הבקאע, חברו לאנשי משמרות המהפכה האיראנים שהגיעו לבקאע בשנים 1981–1982 והחלו בהקמת ההתארגנות שבהמשך נקראה חזבאללה. ב-1987 תמך יזבכ במרד טופיילי נגד אי-השוויון בחזבאללה לטובת אלה פעילים מדרום לבנון. בשנות ה-90 הפך יזבכ למנהיג בכיר בחזבאללה, באזור הבקאע. הוא הוציא פתוות בנוגע לפעילות חזבאללה שאחת מהן הייתה ב-2006 בנוגע לייצור פנטילין על ידי חזבאללה. באמצעות פתווה זו הותרו ייצור הסם ומכירתו, אך הפתווה גם דרשה שאיש מחברי חזבאללה לא יצרוך את הסם.
יזבכ הוא נציגו של המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, בבקאע. הוא אחראי על חלוקת המענקים הכספיים שהקצה משרדו של ח'אמנאי לחזבאללה. בנוסף, יזבכ הוא הנציג המיוחד של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה וחבר במועצה העליונה של חזבאללה, מועצת השורא. בשנת 2009 נבחר שוב יזבכ למועצת השורא. הוא מכהן גם כיושב ראש מועצת השריעה של חזבאללה, הידועה גם בשם הוועדה המשפטית העליונה.
עמדותיו

יזבכ שיבח את הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות ב-23 באוקטובר 1983, בהם נהרגו 241 אנשי צבא ארצות הברית. לטענתו, הפיגועים פגעו בשלטונה המוחלט של ארצות הברית וכן בצרפת. הוא גם הוסיף, "תנו לאמריקה ולישראל לדעת שיש לנו תאוות קדושים ושהמוטו שלנו הופך למציאות". הוא נוהג להשתמש באנלוגיה בין "קרב הגמל", מלחמת האזרחים הראשונה בקרב המוסלמים, לבין השימוש של חזבאללה בנשק בניסיון להפוך את ההתקפות החמושות של חזבאללה ללגיטימיות. בשנת 2012, הוא הוביל למתחים כשהחיה מחלוקת היסטורית בין סונים לשיעים כשמתח ביקורת פומבית על עאישה, בת זוגו השלישית של מוחמד.
ניסיונות התנקשות וסנקציות

ב-9 בדצמבר 2005 ניצל יזבכ מהתנקשות בבעלבכ. פיצוץ מחוץ לביתו לא גרם לנפגעים.
מקורות זרים דיווחו כי מטרתו של "מבצע חד וחלק" ב-2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה הייתה לחטוף את יזבכ.
הממשל האמריקאי הטיל במאי 2018 סנקציות על יזבכ, לצד מנהיגי חזבאללה אחרים. ההכרזה נעשתה בשיתוף פעולה עם ערב הסעודית, הממלכה המאוחדת, בחריין, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות הערביות.
מגדל אינתיסאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מלון, דירות מגורים
 כתובת:  Sheikh Zayed Road
 מיקום:  דובאי
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2016–הווה (כ־9 שנים)
 אדריכל:  AE7 Associates
 מידות
 גובה:  520 מטר (1,760 רגל) מטר
 קומות:  111
 
 קואורדינטות:  25°13′27″N 55°16′57″E﻿ / ﻿25.224055555556°N 55.282611111111°E﻿ / 25.224055555556; 55.282611111111
 www.entisar.ae
  (למפת דובאי מוגדלת) מגדל אינתיסאר(למפת דובאי רגילה) מגדל אינתיסאר he
 
מגדל אינתיסאר (בערבית: برج انتصار; בתעתיק מדויק: ברג' אנתצאר) הוא גורד שחקים אשר נמצא בבנייה בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. בניית המגדל החלה בשנת 2016, הופסקה, והיא עתידה להסתיים בשנת 2028. במגדל ישכון מלון בעל 112 חדרים ו-444 דירות מגורים. גובה המגדל המתוכנן הוא 520 מטרים (1,760 רגל) והוא עתיד לכלול כ-111 קומות.
הערות שוליים

↑  http://www.meydan.ae/meydan-master/entisar-tower.html (הקישור אינו פעיל, 19 באוקטובר 2019)
↑  http://skyscrapercenter.com/building/entisar-tower/15289
ערך זה הוא קצרמרבנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אונס קבוצתי

הבולגרית המעונה, קונסטנטין מקובסקי, 1877
אונס קבוצתי הוא סוג של אונס בו מבוצע אקט מיני בכפייה על ידי יותר מאדם אחד, או כאשר האונס מבוצע על ידי אדם אחד ונוכחים במקום אדם נוסף או יותר אשר מסייעים לו, מעודדים אותו או צופים בו. בספרות המקצועית נקרא multiple perpetrator rape‏ (MPR).
אונס קבוצתי הוא סוג אחד של עבירת מין מתוך מכלול של עבירות מין קבוצתיות, והוא גם הנפוץ ביותר בעבירות אלו. השם לכלל הפגיעות המיניות בקבוצה הוא Multiple perpetrator rape sexual assault - MPRSA‏.
סקירה היסטורית

תחילת התיעוד של אונס קבוצתי הוא מזמנים של מלחמה; בתקופה הקדומה ואף בתקופה המודרנית המוקדמת, כמעט ולא קיימת התייחסות לאונס קבוצתי בזמנים של שלום ובחיי היום יום. תיעוד חריג של אונס קבוצתי, שהתרחש לאו דווקא בימי מלחמה ואף הוביל בעצמו למלחמת אזרחים עקובה מדם, מתועד אף בתנ"ך בתיאור מעשה פילגש בגבעה, בו פילגשו של איש לוי נאנסת באכזריות בידי אנשי העיר בה התארחה, ומתה כתוצאה מכך.
לאורך ההיסטוריה אונס נתפס במערכות משפטיות כפשע קניין כלפי אבי האישה, אחיה או בעלה, ולא כפשע נגד האישה. אונס קבוצתי בפרט הפך לפרקטיקה של אלימות נגד עמים שלמים. השלכותיו של האונס הקבוצתי הביאו לדה-מורליזציה של האויב. ישנו תיעוד היסטורי של מעשי אונס של גברים בנשים בעתות מלחמה. עידן הנאורות והתפתחות מדע הפסיכולוגיה והפסיכולוגיה החברתית בפרט, הפמיניזם והשיח החדש שהביא עמו, והשיח המוסרי לאחר שתי מלחמות העולם, היו גורמים עיקריים שהפכו את נושא האונס הקבוצתי באופן הדרגתי למושא מחקר שאינו תלוי רק בפרקטיקה של זמני מלחמה, אלא כחלק מהקשרים רחבים יותר.
למרות ההכרה באונס קבוצתי בזמן מלחמה לאורך ההיסטוריה, רק בשנות ה-90 אונס קבוצתי בעת מלחמה הוגדר כפשע מלחמה וכפשע נגד האנושות. לכן, מקרי אונס קבוצתי בעתות מלחמה שקדמו לעשור זה לא הובאו למשפט, והאנסים לא הועמדו לדין.
מאפיינים בדינמיקה של אונס קבוצתי

דינמיקה של אונס קבוצתי מתנהלת בדרך כלל בקבוצה של שני אנשים ומעלה המבצעים את האונס.