stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוטופקסי

| --- | --- |
הר הגעש קוטופקסי
הר הגעש קוטופקסי
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי
 גובה:  5,897 מטר
 מדינה:  אקוודור אקוודור
 מיקום:  דרומית-מערבית לקיטו
 רכס הרים:  הרי האנדים
 מספר הר געש:  =1502-05
 התפרצות אחרונה:  15 באוגוסט 2015
 העפלה ראשונה:  1872
 מסלול ההעפלה הקל:  הצד הצפוני: קרחון/טיפוס בשלג
 קואורדינטות:  0°40′50″S 78°26′16″W﻿ / ﻿0.68056°S 78.43778°W﻿ / -0.68056; -78.43778
  (למפת אקוודור מוגדלת) קיטו גואיאקיל קואנקה מצ'אלה צ'ימבורסוקולומביה פרוקוטופקסי(למפת אקוודור רגילה) קיטו גואיאקיל קואנקה מצ'אלה צ'ימבורסוקולומביה פרוקוטופקסי
קוטופקסי (בספרדית: Cotopaxi) הוא הר געש פעיל הממוקם כ-45 ק"מ דרומית לקיטו, אקוודור. זהו ההר השני בגובהו באקוודור, מגיע לגובה של 5,897 מ'. יש לו מבנה סימטרי של חרוט המתרומם מרמה בגובה 3,800 מ' ורוחב של 23 ק"מ בבסיסו. לקוטופקסי יש אחד הקרחונים המעטים בקו המשווה הקיימים בעולם המתחיל בגובה 5,000 מ'. ביום בהיר ניתן להבחין בו בקלות מקיטו. הוא שייך לשרשרת הרי הגעש הנמצאים סביב הלוח הפסיפי הידועה בתור טבעת האש. לשם ההר פירושים שונים בשפות שונות: בקצ'ואה פירושו "מבול של אש", בקאריב פירושו "מלך המוות", בקאיאפה פירושו "קולר בוער" ו"כס מלכות הירח" בשפת האינדיאנים המקומיים.
היסטוריה של ההר

ההר כובד כ"מקום קדוש" על ידי אינדיאנים תושבי המקום עוד לפני תקופת האינקה במאה ה-15. סגדו לו כ"מביא הגשם" כערובה לפוריות האדמה ובו זמנית פסגתו נחשבה למקום מושב האלים.
האירופאי הראשון שניסה לטפס לפסגה היה אלכסנדר פון הומבולדט ב-1802, אך הוא הגיע רק עד לגובה של 4,500 מ'. ב-27 בנובמבר 1872 הגיעו אירופאים בפעם הראשונה לפסגה. כיום חברות תיירות רבות מציעות את שירותן בטיפוס ההר הכולל נסיעה עד לגובה 4,300 מ' וטיפוס לבקתה הראשונה בגובה 4,800 מ'. הטיפוס נחשב לטיפוס קל יחסית בדרגה (F/PD). כמו כן החברות מציעות טיפוס עד לבקתה הראשונה וירידה באופניים לאורך כל המדרון.
פעילות געשית

הקוטופקסי הוא אחד מהרי הגעש הפעילים הגבוהים בעולם. טענות שזהו הר הגעש הפעיל הגבוה ביותר אינן נכונות שכן הר הגעש ליוליאקו השוכן בגבול ארגנטינה וצ'ילה גבוה ממנו ונרשמו בו פעילויות געשיות למרות שמידת פעילותו שנויה במחלוקת.
למעלה מחמישים התפרצויות מתועדות מאז 1738. מספר רב של עמקים נוצרו מזרימת הבוץ המקיפה את ההר. הדבר מהווה סכנה חמורה לאוכלוסייה, למבנים ולשדות שסביב ההר.
הסכנה הגדולה ביותר בהתפרצות אלימה של ההר תהיה זרימת הקרח מהקרחון. פיצוץ גדול עלול להחריב את כל היישובים בפרברי קיטו, אזור המאוכלס בכמיליון תושבים. עיר נוספת הנמצאת בסכנה היא לטקונגה הממוקמת דרומית להר.
הערות שוליים

↑  אתר Global Volcanism Program
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4320750-9  NKC: ge1007536
קוטי

| --- | --- |
סמל קוטיסמל קוטי

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז איוואנו-פרנקיבסק איוואנו-פרנקיבסק
 גובה:  328 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,067 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  48°15′N 25°10′E﻿ / ﻿48.250°N 25.167°E﻿ / 48.250; 25.167
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקוטי(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקוטי(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהקוטי(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהקוטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוטי (באוקראינית: Кути; בפולנית: Kuty; ברומנית: Cuturi, קוטורי; ביידיש: קיטעוו, קיטוב) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבאוקראינה, על גדת נהר צ'רמוש, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

קוטי נזכרת לראשונה בשנת 1469, ובשנת 1715 הוענקו לה זכויות עיר. עד חלוקת פולין הייתה העיירה בבעלות משפחת פוטוצקי, ובשנת 1772 נכללה 
גליציה שבאוסטרו-הונגריה
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי קוטי

יהודים ישבו בקוטי מעת שנוסדה כיישוב עירוני, וקיבלו היתר להקים בה בית כנסת ובית עלמין. עם כינון השלטון האוסטרי באזור, הוטלו על הקהילה בעיירה מיסים כבדים, שנותרו בתוקפם עד שנת 1868. מיוצאי העיירה נודע במיוחד רבי אברהם גרשון מקיטוב, גיסו של הבעל שם טוב. וכן הרב חיים דרוקמן, מרבני הציונות הדתית, שנולד בעיירה בשנת 1933. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 3,137 יהודים, ובתקופה זו נוסדו בה מספר ארגונים ציוניים, והוקם בה בית ספר עברי. בשנים אלה היגרו רבים מיהודי העיירה לארצות הברית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מהכיבושים הרוסיים ומהכיבוש הרומני של היישוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,900 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום תנועות נוער שונות. עם כיבוש העיירה בידי הצבא האדום בספטמבר 1939 הלאימו בה הסובייטים את העסקים הפרטיים, ואסרו על פעילות ציבורית יהודית ביישוב.
יהודי קוטי > בשואה

ב-1 ביולי 1941 נכבשה קוטי בידי הרומנים וההונגרים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך הטלת סכום כופר על הקהילה וגיוס יהודים לעבודות כפייה. בתקופה זו הובאו לעיירה יהודים שגורשו מקרפטורוס, ויהודי קוטי התגייסו לעזרתם. עם העברת השליטה בעיירה לידי הגרמנים, בספטמבר 1941, הגבירו אלו את הגזירות על יהודיה, חייבו אותם בענידת סרט זרוע, החרימו רכוש רב, הטילו סכומי כופר גבוהים על הקהילה, העלו את מכסות עובדי הכפייה היהודים, והטילו על היהודים מגבלות תנועה. בחורף 1942-1941 מתו רבים מיהודי העיירה ממגפת טיפוס הבהרות. מעת לעת רצחו האיכרים האוקראינים יהודים מהעיירה שניסו להשיג מזון בשדות הסביבה, או לחצות את הגבול לרומניה.
ב-10 באפריל 1942 פשטו על העיירה אנשי ס"ס מקולומיאה, מלווים בשוטרים אוקראינים, והחלו בירי אקראי ביהודיה ובסריקת בתי היהודים ביישוב. במהלך האקציה העלו אלו באש את בתי היהודים, תוך שריפת יהודים רבים בחיים וירי בנמלטים מהבתים. בסך הכל נרצחו במהלך האקציה כ-950 יהודים. ב-24 באפריל 1942 הוצאה פקודת גירוש לכ-500 יהודים מהעיירה שלא היו בידיהם אישורי עבודה, ואלו נצטוו לעבור לגטו קולומיאה, כאשר רבים מהם נרצחו עוד בדרך לעיר.
כ-800 היהודים שנותרו בעיירה גורשו ממנה לגטו קולומיאה ב-7 בספטמבר 1942, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר רצח 18 בעלי מלאכה יהודים שעוד הושארו בקוטי, הוכרזה העיירה באופן רשמי כ"נקייה מיהודים". עד לשחרור העיירה בידי הסובייטים המשיכו הגרמנים לערוך מצוד אחר יהודים מסתתרים בסביבתה. מבין היהודים הבודדים מהעיירה ששרדו את השואה אף יהודי לא שב להתגורר בה.
רוברט בר יצחק

| --- | --- |
פרופ' רוברט בר יצחק בביתו, נובמבר 2017
פרופ' רוברט בר יצחק בביתו, נובמבר 2017
 לידה:  7 באפריל 1924 איסטנבול, טורקיה
 פטירה:  26 באוקטובר 2018 (בגיל 94) רמת גן, ישראל
 לאום:  יהודי
 תאריך עלייה:  1963
 התמחות:  רפואת עיניים
 תואר:  דוקטור לרפואה
 תפקידים:  ראש החוג לרפואת עיניים, אוניברסיטת תל אביב
 מחלקות ובתי חולים:  אוניברסיטת איסטנבול   אוניברסיטת תל אביב   באוניברסיטה העברית בירושלים (בית הספר לווטרינריה ובית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי)
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים מטעם איגוד רופאי העיניים בישראל, 2015 הוקרה על פעילותו ותפקידו כראש החוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב, 2018
יום טוב "רוברט" בר יצחק (באנגלית: Yomtov Robert Barishak,‏ 7 באפריל 1924 - 26 באוקטובר 2018) היה רופא עיניים ישראלי, ממייסדי תחום הפתולוגיה של העין בישראל. הקים את המעבדה לפתולוגיה של העין בבית החולים תל השומר וניהל את מחלקת העיניים בבית החולים אסף הרופא, כיהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב, כראש החוג לרפואת עיניים בה בשנים 1974–1980 וכפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן היה ממקימי המחלקה לרפואת עיניים בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן, וממקימי מערך רפואת העיניים ברצועת עזה.
חייו ופועלו

יום טוב בר יצחק נולד ב-1924 למשפחה יהודית פשוטה באיסטנבול שבטורקיה. אביו היה מנהל חשבונות אשר שאף לתת לבר יצחק את החינוך הטוב ביותר. ב-1930 נשלח בר יצחק על ידי אביו לבית ספר צרפתי פרטי, קולז' סן בנואה, שם למד 12 שנים ורכש השכלה בצרפתית ובאנגלית. בילדותו החלו לקרוא לו בשם רוברט. בסיום לימודיו ב-1942 המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת איסטנבול. כשסיים את לימודיו ב-1948 המשיך לשנה אחת של שירות בצבא הטורקי. ב-1950 החל התמחות ברפואת עיניים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת אנקרה. ב-1947 התארס בר יצחק לרחל, והם נישאו ב-1951.
חייו ופועלו > אירופה וארצות הברית

בשנת 1955 היה בר יצחק מתמחה בכיר במחלקה לרפואת עיניים באוניברסיטת איסטנבול. באותן שנים העסיקו אותו שאלות על אודות תוחלת החיים ודרגת הממאירות של מטופלים הסובלים מסרטן מסוג מלנומה של הענבייה, אחת הרקמות בעין. הוא ניסה ללא הצלחה להדביק ארנבונים בגידול זה על ידי השתלתו בתוך העין. בעקבות שאלות אלו החליט לפנות ללימוד פתולוגיה של העין.
בשנת 1957 התקבל ד"ר בר יצחק לתוכנית חילופין כקלינאי אורח במטרה ללמוד פתולוגיה של העין במכון פּרוֹקטוֹר במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שם חקר את סרטן העין בתרביות תאים. ב-1959 המשיך בר יצחק למכון לחקר סרטן בבית החולים הממלכתי של דנמרק (אנ') בקופנהגן, שם עבד במשך חצי שנה כחוקר ולימד את הצוות על חקר סרטן תוך שימוש בתרביות תאים. בעת שהותו בפרוקטור פגש בר יצחק את ד"ר ולטר קורנבלוט, סגן מנהל מחלקת העיניים בבית החולים הדסה עין כרם, אשר הזמין אותו להמשיך את מחקרו על סרטן העין במעבדתו בישראל.
חייו ופועלו > ישראל

בשנת 1962 ביקר בר יצחק בישראל, במהלך ביקור זה הגיע להסכמה עם ד"ר קורנבלוט ומנהל המחלקה פרופ' יצחק מיכלסון לבוא לעבוד במחלקת העיניים ובמעבדה בהדסה. ב-1963 עלה בר יצחק לישראל והחל לעבוד כרופא וחוקר בהדסה בירושלים. חוסר ידיעת השפה העברית הקשתה על עבודתו, ואשתו עזרה לו ללמוד עברית בשעות הערב. ב-1964 נפתחה הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. ראש החוג לרפואת עיניים, פרופ' ריכרד שטיין, שהיה מנהל מחלקת עיניים בבית החולים תל-השומר ע"ש חיים-שיבא שסופח לפקולטה בתל אביב, מונה לראש החוג לרפואת עיניים. בשנת 1964 הוזמן בר יצחק על ידי הפרופסורים שטיין, חיים שיבא (מנהל בית החולים) ומשה וולמן (מנהל מחלקת הפתולוגיה) לפתוח מעבדת פתולוגיה של עיניים בתל השומר. באוקטובר 1964 החל בר יצחק את עבודתו בתל השומר והקים את המעבדה לפתולוגיה של העין. במשך השנים הרחיב את המעבדות ותרם להוספת מעבדת מיקרוביולוגיה של העין, מעבדת אלקטרורטינוגרפיה ועוד.
ב-1965 אבחן בר יצחק, בסיוע מחלקת הפרזיטולוגיה בהדסה, את המקרה הראשון של טוקסוקרה קניס בישראל. הטפיל מגיע לרוב מחשיפה לצואת כלבים שלא טופלו נגד תולעים, והוא אובחן בעין של ילד שעבר הוצאה של גלגל העין בעקבות חשד לסרטן רטינובלסטומה. לאחר מקרה זה פנו אל בר יצחק הפתולוגים של המכון הווטרינרי בבית דגן בבקשה לסיוע בביצוע פתולוגיה של העין בנתיחות שלאחר המוות בבעלי חיים. בשנת 1975 פנו הווטרינרים במכון לבר יצחק בבקשה לסייע באבחון מגפת עיוורון בקרב ברווזים בנגב. בר יצחק ועמיתיו אבחנו בברווזים מקרה של רטינופתיה על רקע אכילת צמח המכיל רעלן פוטוטוקסי.
ב-1968 החל בר יצחק לעבוד גם במרצה בכיר בחוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1970 הקים בר יצחק את בית החולים הראשון לרפואת עיניים ברצועת עזה. בין שנות ה-60 לסוף שנות ה-80 פעל בשליחות הממסד הרפואי הישראלי לאבחן, לנתח ולטפל בחולים במחלות עיניים בסיני, בעזה ובחברון ופעל בהם להכשרת צוותים מקומיים כך שיוכלו לספק רפואת עיניים ברמה נאותה.
בשנים 1978-1974 כיהן כראש החוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1976 מונה בר יצחק להיות מנהל מחלקת עיניים בבית החולים אסף הרופא. בהגיעו פתח בה מחלקה לפתולוגיה של העין. הוא ניהל את המחלקה עד פרישתו לגמלאות ב-1989.
ב-1985 הוחלט להקים את בית הספר לרפואה וטרינרית בבית דגן, ובר יצחק רצה לתרום להקמת מחלקה וטרינרית לרפואת עיניים. לאחר קבלת אישור מהדיקן, הוא נסע להשתלמות השוואתית בת ארבעה חודשים ברפואת עיניים של בע"ח בבית החולים הווטרינרי של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. בשובו הוא סייע בהקמת מחלקת רפואת העיניים בבית החולים הווטרינרי בבית דגן, ומאז הוא עובד בהתנדבות במחלקה. ב-1989, עם פרישתו, נסע בר יצחק חזרה לקליפורניה לשנת שבתון שבה בילה את זמנו עם רופאי עיניים וטרינריים ולמד את שיטות הבדיקה בבעלי חיים. הוא ניהל את המחלקה לרפואת עיניים וטרינרית בבית דגן מ-1990 עד 1994.
עד שנת 2018, השנה ה-95 לחייו, המשיך פרופ' בר יצחק להיות פעיל בחקר רפואת עיניים - הוא המשיך לסייע לתלמידים לדוקטורט בכתיבת תזה ובבניית מחקר, והמשיך לערוך כתבי עת בספרות המקצועית ולתרום לה במאמרים.
פרסים והישגים

במהלך שנות עבודתו פרסם פרופ' בר יצחק עשרות מחקרים בחקר העין ותרם לספרות המקצועית בכתיבת ספרים וכן פרקי ספרים.
ב-2015 הוענק לפרופ' בר יצחק פרס מפעל חיים מטעם איגוד רופאי העיניים בישראל.
ב-2018 הוענק לפרופ' בר יצחק פרס הוקרה על תרומתו לפיתוח ולקידום המחקר, ההוראה והפעילות בחוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
ראו גם

פרופ' רוברט בר יצחק - זכרונות כרופא עיניים ישראלי בתקופת השירות הצבאי. ריאיון עם בר יצחק על ידי בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי.
הערות שוליים

↑  Bar-Ishak, R, Stein, R, Larval granuloma of the retina simulating retinoblastoma, Harefuah 70, 1966, עמ' 196-199
↑  ראשי החוג לרפואת עיניים, באתר med.tau.ac.il
↑  המחלקה לאופטלמולוגיה – שאלות נפוצות ברפואת עיניים  בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי מיסודה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בית החולים מחזיק במחלקת רפואת חירום המתוחזקת על ידי וטרינר תורן למשך כל שעות היממה, באתר vethospital.huji.ac.il
↑  "הענקת תעודות הוקרה ומלגות". דוקטורס אונלי Doctors Only. נבדק ב-2018-03-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318167705171  BnF: cb122623846 (data)  CiNii: DA06482968  ISNI: 0000 0000 6646 1230  LCCN: no92022109  NKC: xx0300438  NLA: 36038607  NTA: 105027782  SUDOC: 113430655  VIAF: 94216592   WorldCat (עם VIAF): 94216592 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברט בר יצחק".
רוברט בר יצחק (מימין) ורופא העיניים האמריקאי הנודע פרופ' פיליפס טייגסון (Thygeson) במכון פרוקטור של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ב-1958
רוזטה (משקה)

| --- | --- |

 מוצא:  לוב, טריפולי
 צבע:  לבן
 טעם:  שקדים
רוזטה (באיטלקית: orgeat; אורצטה, אורזטה) הוא משקה ממותק המבוסס על רכז שקדים, ומוכר בעיקר בתוניסיה, בלוב ובאיטליה.
המשקה, שצבעו לבן חלבי, מוגש בדרך כלל צונן, והוא נעשה מתרכיז המופק משקדים. המשקה הקלאסי הופק מתערובת של שקדים מרים ומתוקים יחד, על ידי סחיטתם, בשילוב עם מי שעורה. הוא דומה בטעמו למרציפן, שאף הוא הופק במקורו משקדים מרים ומתוקים. ניתן להפיק משקה דומה גם מגלעיני משמש או שסק.
המשקה המסחרי מופק משקדים מתוקים ותוספי טעם. השימוש המסחרי בשקדים מרים אינו נפוץ מפני שהם מכילים כמויות נמוכות של ציאניד.
את הרוזטה אותה נהגו יהודים יוצאי תוניסיה ולוב לשתות בארץ מוצאם בימי הקיץ החמים, בחגים ובאירועים מיוחדים, ניתן למצוא כיום בישראל ברשתות השיווק השונות, בשווקים או אצל יצרנים פרטיים, המייצרים אותו בהכנה ביתית מסורתית.
הרוזטה קרובה באופייה למשפחת משקאות ההורצ'טה, משפחה של משקאות צמחיים מתוקים בעלי מרקם חלבי, שברחבי העולם מכינים אותם באופנים שונים מאגוזי נמר, מאורז, גרעיני מלון, שומשום, ועוד.
אטימולוגיה

השם נובע כנראה מהמילה הלטינית לשעורה, hordeum (שעורה), ולמונח הנגזר ממנו hordeaceus (עשוי משעורה). השעורה קשורה למסורת ים תיכונית של משקאות על בסיס דגנים, למרות שכיום רוב המשקאות מסוג זה אינם עשויים משעורה. שמות משקאות השקדים הורצ'טה ואורשטה (בספרד ובקטלוניה), orzata (באיטלקית), orgeat (בצרפתית ובאנגלית) ו-sumada (יוונית) נובעים מאותו מקור.
רוברט רנאן

רוברט רנאן אלבס ברבוסה (בפורטוגזית: Robert Renan Alves Barbosa; נולד ב-11 באוקטובר 2003 בברזיליה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-שבאב מהליגה הסעודית.
קריירת מועדונים

רנאן גדל במחלקות הנוער של נובוריזונטינו וואסקו דה גאמה. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית.
ב-10 בינואר 2023 חתם רנאן על חוזה לחמש שנים בזניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית. בשל מיעוט דקות משחק, בינואר 2024 הושאל למשך עונה אחת לקבוצת אינטרנסיונל מהליגה הברזילאית. בספטמבר 2024, הושאל לקבוצת אל-שבאב הסעודית.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ברזיל עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Zenit and Corinthians agree Summer and Winter transfers באתר הרשמי של זניט סנקט פטרבורג, 10 בינואר 2023 (באנגלית)
רוח אנאבטית

רוח אנאבטית (מיוונית: "כלפי מעלה") היא רוח חמה הנושבת במדרון ההר לעבר הפסגה כתוצאה מחימום השמש. רוחות אלה נושבות בדרך כלל בימים בהירים, כשמזג האוויר רגוע.
כאשר מזג האוויר מתאים, מדרון הגבעה או ההר מתחמם על ידי קרינת השמש, ומחמם את האוויר הקרוב אליו. האוויר באותו הגובה, המרוחק יותר מההר, אינו מתחמם בגלל המרחק הגדול בינו ובין הקרקע. התופעה עשויה להתעצם אם השכבה התחתונה של הקרקע מוסתרת על ידי ההר ובכך מתחממת פחות.
מכיוון שהאוויר במדרון ההר או בפסגה חמים יותר (וצפוף פחות בגלל התרחבותו) מן האוויר הסמוך, עולה הראשון מעלה (קונבקציה). כתוצאה מכך נוצר אזור לחץ נמוך ובעקבותיו הפרש לחצים שמביא לזרימת אוויר מהמדרון אל הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית. תופעה נפוצה היא שהאוויר שעולה כתוצאה מהרוח מתקרר אדיאבטית (קירור של האוויר כשהוא עולה באטמוספירה), וכך מגיע לנקודת הטל, מתעבה ויוצר ענן קומולוס שיכול להוריד גשם ולעיתים אף יוצר סופת רעמים.
הרוח שנוצרת מהתופעה ההפוכה בדיוק נקראת רוח קטבטית, והיא מנשבת בלילה.
הערות שוליים

↑  Marine Meteorological Glossary
↑  American Meteorology Society Glossary
קרדאסים

| --- | --- |
גול מאסט, ההופעה הראשונה של קרדאסי ב-"מסע בין כוכבים"; מתוך "מסע בין כוכבים: הדור הבא"
גול מאסט, ההופעה הראשונה של קרדאסי ב-"מסע בין כוכבים"; מתוך "מסע בין כוכבים: הדור הבא"
 הופעה ראשונה:  הפרק "The Wounded" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שנת 1991
 נתונים
 טריטוריית מגורים:  רביע אלפא
לוגו "האיחוד הקרדאסי"
קרדאסיה פריים – כוכב הבית של הקרדאסים; מתוך "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הקרדאסים (באנגלית: Cardassians) הם גזע בדיוני של חייזרים המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". גזע זה הוצג לראשונה בשנת 1991, בפרק העונה הרביעית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא". מקורם של הקרדאסים הוא כוכב-הלכת "קרדאסיה פריים" אשר ברביע אלפא, והם מין דומיננטי במאבקי הכוחות שבין האימפריות השולטות ברביע זה. אימפריית הקרדאסים, הידועה בשם "האיחוד הקרדאסי", כבשה ושלטה על מינים רבים אחרים, בהם הבאג'ורנים (אשר מכנים את הקרדאסים בלעג "ראשי-כפיות"), אשר חיו תחת כיבוש קרדאסי עד לאמצע המאה ה-24. לאחר סיום הכיבוש של באג'ור, הקרדאסים הפכו לחלק משמעותי בעלילת הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", שכללה תיאור מלחמת הדומיניון (ביחד עם הקרדאסים כבני-בריתם) כנגד פדרציית הכוכבים המאוחדת. דמויות קרדאסיות רבות, בהן אילם גאראק, גול דוקאט, דמאר, טורה זיאל ואנברן טיין, מופיעות בסדרה בצורה בולטת.
הקרדאסים פותחו על ידי הכותבים של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" כדי לספק גזע אויב עימם גיבורי הסדרה יוכלו לתקשר, שלא כמו במקרה של הבורג, שם דרמה בין-אישית היא בלתי אפשרית, בשל חוסר האישיות והאינדיבידואליזם של גזע זה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוטוקו-אין

| --- | --- |

פסל הבודהה הגדול בקוטוקו-אין
 מידע כללי
 סוג:  מקדש בודהיסטי
 מיקום:  קמקורה
 מדינה:  יפן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1252 (הפסל) – הווה
 תאריך פתיחה רשמי:  1252 
 קואורדינטות:  35°19′01″N 139°32′09″E﻿ / ﻿35.316944444444°N 139.53583333333°E﻿ / 35.316944444444; 139.53583333333 
 kotoku-in.jp/en
 he
 
קוטוקו-אין (高徳院) הוא מקדש בודהיסטי של פלג ג'ודו-שו, בעיר קמקורה שבמחוז קנאגאווה, יפן.
המקדש מוכר בזכות הבודהה הגדול של קמקורה, פסל ארד חיצוני גדול-ממדים של אמיטאבהה. המקדש הוא אחד מהאתרים ההיסטוריים בקמקורה וסביבתה הנכללים במועמדות להיות חלק מרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.
במקדש מבקרים כ-2 מיליון איש בשנה, מתוכם כ-10% תיירים זרים.
הבודהה הגדול

פסל הבודהה הגדול של קמקורה (鎌倉大仏, קמקורה דייבוצו) הוא פסל ארד רב-ממדים של אמיטאבהה, הנמצא בשטח המקדש. כשכוללים אף את בסיס הפסל, גובהו הוא כ-13.35 מטר ומשקלו כ-121 טון. על פי רישומי המקדש, בנייתו של הפסל החלה בסביבות שנת 1252, בתקופת קמקורה.
הפסל חלול, ומבקרים יכולים להיכנס לתוכו ולצפות בחלקו הפנימי. מבקרים רבים השאירו גרפיטי בחלקו הפנימי של הפסל. מאחורי הפסל ישנם ארבעה משטחים מארד בצורת עלי כותרת של פרח הלוטוס, שנוצקו במהלך תקופת אדו (1603-1868), עליהם חרוטים שמות התורמים שמימנו את יציקתם. בשלט בכניסה לשטח המקדש נכתב באנגלית וביפנית, "זר, מי שלא תהיה וכל אשר תהיה אמונתך, בהיכנסך למקום קדוש זה, זכור שאתה צועד על אדמה מקודשת מזה מאות שנים. זהו מקדש בודהה ושער לניצחי, ולכן יש להיכנס אליו ביראת כבוד".
הבודהה הגדול > היסטוריה

לפסל הארד הנוכחי קדם פסל בודהה ענק מעץ, שהושלם בשנת 1243 לאחר כחמש שנות עבודה. את המשאבים לבניית הפסל גייסו הגברת אינאדאנו צובונה והכוהן הבודהיסטי ג'וקו. פסל העץ נפגע מסערה שנים לא רבות לאחר מכן, והאולם שהכיל אותו נהרס; לכן הוצע להקים פסל חדש מארד, והכסף הדרוש לכך, כמו גם לבניית מקדש חדש שבו ישכן, גויס. ככל הנראה, את דמות הארד יצק אונו גורומון או טנג'י היסאטומו. נראה כי הפסל היה מצופה זהב במקור; עדיין ישנן עקבות של זהב על הלחי הימנית של הפסל.
האולם שהכיל את הפסל נהרס בסערה בשנת 1335, נבנה מחדש, נפגע שוב על ידי סערה בשנת 1369 ונבנה מחדש פעם נוספת. המבנה האחרון בו שוכּן הפסל נשטף בצונאמי בשנת 1495, בתקופת אשיקאגה. מאז ועד היום, פסל הבודהה הגדול נמצא באוויר הפתוח.
רעידת האדמה הגדולה של קנטו בשנת 1923 פגעה בבסיס הפסל, והוא תוקן בשנת 1925. תיקונים נוספים בוצעו בשנים 61–1960, אז חוזק הצוואר וננקטו אמצעים להגנה עליו מפני רעידות אדמה. בתחילת 2016 בוצעו על הפסל עבודות מחקר, שיקום ושימור.
הבודהה הגדול > מידות

משקל: 121 טון
גובה: 13.35 מטר
אורך הפנים: 2.35 מטר
אורך העין: 1.0 מטר
אורך הפה: 0.82 מטר
אורך האוזן: 1.9 מטר
רוחב (אזור הברכיים): 9.63 מטר
הערות שוליים

1 2  מידע על המקדש באתר הרשמי
↑  בקשת הצירוף באתר אונסקו
1 2 3  על שיפוץ הפסל באתר nippon.com
1 2 3 4 5 6  מידע על המקדש באתר Kamakura Today
1 2 3  איסו מוצו, קמקורה: עובדה ואגדה, עמ' 195
1 2 3  על פסל הבודהה הגדול באתר Kamakura Citizen Net
↑  ממדי פסל הבודהה הגדול באתר הרשמי של המקדש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00634450  VIAF: 294037984   WorldCat (עם VIAF): 294037984 
הבודהה הגדול של קמקורה
קאופמן גייסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1895 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באפריל 1948 (בגיל 53)
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  קפיצה משולשת
 
קאופמן גייסט (באנגלית: Kaufman Geist; ‏5 בפברואר 1895 – 21 באפריל 1948) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אלוף ארצות הברית (1921), סגן אלוף ארצות ה ברית (1923) וזוכה מדליית ארד (1922), שייצג את ארצות הברית במשחקים האולימפיים (אנטוורפן 1920) וסיים במקום 12 בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

גייסט נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק ועבד כרואה חשבון בניו יורק.
ביוגרפיה > 1920

באליפות ארצות הברית שנערכה בקיימברידג' ב-16 ביולי 1920 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.03 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14.21 מטר. באולימפיאדת אנטוורפן שנערכה ב-19 באוגוסט הוא סיים במקום 12 בתוצאה של 13.52 מטר.
ביוגרפיה > 1921

בתחרות שנערכה בג'רזי סיטי ב-19 ביוני 1921 הוא קבע תוצאה של 14.27 מטר.
ביוגרפיה > 1921 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בפסדינה, קליפורניה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.10 מטר.
ביוגרפיה > 1923

באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-1 בספטמבר 1923 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.10 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בניו יורק ב-8 בספטמבר הוא קבע תוצאה של 14.39 מטר
ביוגרפיה > 1924

בתחרות שנערכה בניו יורק ב-7 ביוני 1924 הוא קבע שיא אישי חדש של 14.46 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בווסט אורנג', ניו ג'רזי בספטמבר אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 13.21 מטר.
ביוגרפיה > 1925

בתחרות שנערכה בטרוורס איילנד, ניו יורק ב-20 ביוני 1925 הוא קבע תוצאה של 14.18 מטר.
רוח החופש

| --- | --- |

 בימוי:  לואיס בוניואל 
 הופק בידי:  סרז' זילברמן 
 תסריט:  לואיס בוניואל, ז'אן-קלוד קרייר 
 עריכה:  הלן פלמיאניקוב 
 שחקנים ראשיים:  אדריאנה אסטי לואיס בוניואל José Bergamín Marc Mazza Marcel Pérès Marianne Borgo Jenny Astruc Jean Degrave ג'ין רוג'רי Janine Darcey ז'אן שמפיון Jacques Debary מרי-פרנס פיסיי Marguerite Muni Pierre Maguelon Pierre-François Pistorio Chantal Ladesou Marius Laurey Pierre Lary Philippe Brigaud Philippe Brizard Patrick Lancelot פול לה פרסון Didier Flamand Hélène Perdrière Guy Montagné מוניקה ויטי מייקל לונסדייל מילנה ווקוטיץ' Anne-Marie Deschodt François Maistre אדולפו סלי ז'אן-קלוד בריאלי מישל פיקולי Julien Bertheau ז'אן רושפו הנס ורנר Pascale Audret Maxence Mailfort Bernard Verley Ellen Bahl Gérard Lemaire Claude Piéplu Bernard Musson Alix Mahieux André Rouyer Orane Demazis Agnès Capri פול פרנקר 
 צילום:  אדמונד רישאר 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברה מפיצה:  מוקפ 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 1974 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוח החופש או פנטום החירות (בצרפתית: "Le Fantôme de la liberté") הוא סרט קולנוע סוריאליסטי קומי משנת 1974 בבימוי של לואיס בוניואל. את התסריט כתב בוניואל יחד עם ז'אן-קלוד קרייר. הסרט הופק על ידי סרג' סילברמן, ומככבים בו אדריאנה אסטי, ג'וליאן ברת'או וז'אן-קלוד בריאלי. לסרט מבנה של עלילה לא ליניארית, הוא מורכב מאפיזודות נטולות הקשר, שמתחברות רק הודות לתנועה של דמוית אחדות מסיטואציה לסיטואציה. בונאל מפגין בסרט את הסאטירה וההומור האופייניים לו, בשילוב עם סדרה של אירועים מופרכים וסוריאליסטים, שנועדו לאתגר את הצופים ואת הנחותיהם המקדימות בכל הנוגע לרעיונות על יציבות חברתית, קונבנציות, מנהגים ותפיסת המציאות.
הערות שוליים

↑  "The Phantom of Liberty". IMDb. נבדק ב-19 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים צרפתיים ובנושא סרטים איטלקיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קתרין קאר

קתרין "קתי" קאר (באנגלית: Catherine "Cathy" Carr; ‏נולדה ב-27 במאי 1954) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חזה, בעלת 2 מדליות זהב אולימפיות. האלופה האולימפית הראשונה מניו מקסיקו.