stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנדיקוט סרוג מזרחי
תיאור

הבנדיקוט המזרחי הוא כיסאי קטן וצבעוני, שמזכיר מבחינה חיצונית את הנומבט אוכל הנמלים; מבנה גופו של הבנדיקוט קומפקטי ועגלגל, ראשו שטוח ומשולש וחוטמו זרבוביתי וצר. אוזניו גדולות וזקופות, עיניו חרוזיות ושחורות ואפו קטנטן וורוד. זנבו הקצר והדקיק דומה לזנב העכבר. רגליו דקיקות ובעלות טפרים מעוקלים וחדים, והאחוריות ארוכות וחזקות יותר מהקדמיות.
אורך ראשו וגופו של הבנדיקוט המזרחי 27–35 סנטימטרים, אורך זנבו 7–11 סנטימטרים ומשקלו 1.5-0.5 קילוגרם. הזכר גדול וכבד מן הנקבה, והאוכלוסיות הטסמניות נוטות להיות כבדות יותר מהאוכלוסיות היבשתיות. הכיס של הנקבה מכיל 8 פטמות ופתחו פונה אחורנית כדי למנוע ממנו להתמלאות בעפר במהלך החפירה.
הפרווה של הבנדיקוט קצרה, צפופה ורכה. צבעה הכללי נע בין חום חולי לחום-אפרפר, חום אדמוני, חאקי או אוכרה, כאשר פלג הגוף האחורי נוטה להיות כהה יותר עד כדי השחרה. סימן ההיכר של המין, הוא הסורגים הלבנים העבים שמופיעים על פלג גופו האחורי והכהה ומספרם מגיע עד לארבעה. לעיתים, הסורגים הבהירים יהיו בצבע זהה לשאר הגוף, בצורה שתבליט דווקא את הסורגים השחרחרים. הבטן, הרגליים והסנטר בצבע לבן שמנת או לבן בוהק. הראש בצבע זהה לגוף והחרטום והמצח כהים במקצת. סביב העיניים יש לעיתים משקפיים כהים.
ניתן להבדיל בנקל בין הבנדיקוט המזרחי לבין הבנדיקוט החוטמני שחופף איתו בטווח התפוצה, בכך שפרוותו של האחרון חדגונית וכהה ולרוב חסרת סורגים.
תפוצה

הבנדיקוט הסרוג מזרחי אנדמי לדרום-מזרח אוסטרליה; התפוצה העיקרית שלו כיום היא בצפון ומזרח האי טסמניה, עם אוכלוסיות קטנטנות יבשתיות בוויקטוריה סביב מלבורן; בעבר, טווח התפוצה ההיסטורי שלו השתרע על מרבית דרום-מערב ויקטוריה, עם גלישה קטנה לתוך אוסטרליה הדרומית.
הבנדיקוט המזרחי מאכלס ערבות-עשב, חורש ים-תיכוני ויערות אקליפטוס פתוחים שמנוקדים בכתמי מרעה; בנוסף, הוא מצוי בבתה חופית עם שיטה ובנקסיה ובסביבה כפרית. דרישות בית הגידול הם נוכחות כיסי סבך ועשב גבוה, ואספקת מים קבועה.
אקולוגיה

הבנדיקוט המזרחי חי בבדידות בטריטוריה קבועה שגודלה 3–25 דונם ופעיל בשעות הלילה. את שעות היום הוא מבלה בקן המוגן שלו ששוכן בתוך צמחייה סבוכה כדי למנוע את גילויו על ידי טורפים. הקן מורכב מגומה פשוטה באדמה עם כיפת עשבים מעליה, והבנדיקוט עשוי להשתמש במחילות נטושות של ארנבונים, גזעים חלולים או ערימות פסולת כאשר הם זמינים.
מעבר לעונת הרבייה, הבנדיקוט ממעט מאוד באינטראקציות חברתיות עם בני מינו, ואגרסיבי במיוחד כלפי בנדיקוטים מאותו הזוויג שפולשים לקינו; פולשים בגבולות הטריטוריה נסבלים יחסית, בפרט עם מדובר בגורים. כשהבנדיקוט חש מופרע או מאוים, הוא הופך לקולני במיוחד ומשמיע מגוון קולות במטרה להרתיע טורפים. הטורפים העיקריים של הבנדיקוט הם דורסי לילה, נחשים, נמיות כיס, דינגו, שועל אדום וחתול הבית. על מנת להגן על עצמו מטריפה, הבנדיקוט משתמש בזריזותו הרבה כדי להיעלם בסבך צפוף, ומסוגל לקפוץ לגובה מטר וחצי במקרה הצורך.
הבנדיקוט המזרחי מוגדר כאוכל-כל, אך חלק הארי של תזונתו מורכב מתולעי אדמה וחסרי חוליות (בפרט חיפושיות, צרצרים ותיקנים); פריטי מזון נוספים מהצומח כוללים שורשים, זרעים, דגניים, פירות יער ומכרסמים קטנים. הבנדיקוט מאתר את מזונו באדמה באמצעות חוש הריח; לאחר שזיהה רמשים קבורים, הוא משתמש בטפריו החדים ובחוטמו הזרבובי על מנת לנבור ולחפור לעבר המקום המבוקש.
לבנדיקוט קצב ריבוי גבוה, אולם הטורפים הרבים מובילים לתמותה גבוהה בקרב צעירים, ומעטים מצליחים להגיע לבגרות. הנקבה ממליטה 3–4 ולדות לאחר היריון קצרצר של 12 ימים, ובשנה אחת היא מסוגלת להמליט עד 5 פעמים בתנאים אידיאליים ומביאה לעולם בסביבות 16 ולדות בממוצע (להוציא שנות בצורת). הצאצאים מבלים בכיס של האם במשך 55 ימים. לאחר מכן, הם נגמלים ומבלים לצידה בקן עד כשבועיים בטרם ייצאו לעצמאות. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל 3 חודשים והזכרים בגיל 4–6 חודשים.
תוחלת החיים הממוצעת של הבנדיקוט המזרחי בטבע עד 3 שנים.
מצב

הבנדיקוט הסרוג מזרחי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאור הצטמצמות מתמשכת בטווח התפוצה ובבית הגידול, וירידה במספריו שהגיעה לשיעור של 30% במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. הירידה צפויה להחמיר לאור התפשטות מינים פולשים. הבנדיקוט המזרחי היה נפוץ בעבר על פני מישורי הבזלת הגדולים בוויקטוריה. עם הגעת המתיישבים האירופאים הוא נעלם במהירות מהיבשת עקב התפשטות טורפים פולשים כמו השועל האדום וחתול הבית, תחרות על מקורות מזון עם הארנבון המצוי והקנגורו האפור, שימוש בחומרי הדברה, דריסה בכבישים ובעיקר בגלל המרת ערבות העשב המישוריות לשטחי חקלאות או מרעה לכבשים. בדרך זו, תת-המין היבשתי איבד עד אמצע המאה ה-20 99% מבית הגידול המקורי שלו ועמד על סף הכחדה מוחלטת.
תוכנית השימור עבור תת-המין היבשתי הוקמה בשנת 1987,במהלכה נלכדו בנדיקוטים רבים מאוכלוסיית הבר האחרונה והועברה למתקן גידול בשבי במטרה להקים גרעין רבייה שישמש כבסיס להשבה לטבע בעתיד. פעולה זו הצילה את תת-המין מכליה שכן מספר שנים לאחר מכן האוכלוסייה האחרונה נכחדה. במהלך העשורים הבאים, שוחררו בנדיקוטים מגרעין הרבייה השבוי לשמונה אתרים בטווח ההיסטורי של המין ברחבי ויקטוריה, אולם ההשבה נכשלה לחלוטין בחמישה אתרים והגיעה להישג משמעותי רק בשניים. בשל כך, התוכנית לשימור התמקדה בהקמת גרעיני רבייה נוספים בשבי, עם גישה זהירה יותר בכל הנוגע להשבה לטבע.
הצוות האוסטרלי האחראי על ניהול תוכנית ההתאוששות של הבנדיקוט ביבשת, מורכב מנציגי סוכניות ממשלתיות, אוניברסיטאות, קבוצות שימור פרטיות ומתנדבים מקומיים. הגופים הללו משתפים פעולה במטרה לפתח וליישם פעולות לשיפור מצב המין. הפעולות העיקריות שמבוצעות כיום הן מיגור טורפים פולשים, עשבים פולשים וארנבונים מאתרי השבה לטבע, גידור ונטיעת עצים באתרים פוטנציאליים, ועריכת מחקרים אודות האקולוגיה, הביולוגיה ודרישות בית הגידול של הבנדיקוט כדי להעלות את סיכויי ההצלחה בהשבות עתידיות לטבע.
אף על פי שהוא סובל מהתכווצות בית הגידול, מצבו של תת-המין הטסמני טוב לאין ארוך והוא מצוי באזורים מוגנים רבים. רשויות השימור האוסטרליות מתמקדות בעיקר במניעת התבססות שועלים באי שהוכחו כבעלי השפעה קטלנית על תת-המין היבשתי. אומדן האוכלוסייה העולמי של תת-המין הטסמני עומד על 20,000-10,000 בנדיקוטים להערכה שמרנית, ועד 100,000 בנדיקוטים להערכה אופטימית. האוכלוסייה הכוללת של תת-המין הוויקטוריאני היא 400–700 בנדיקוטים.
הערות שוליים

↑  בנדיקוט סרוג מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539321205171 
איור של בנדיקוטים מזרחים.
פוחלץ של בנדיקוט זכר.
איור של בנדיקוטים מזרחים.
ג'יימס וילסון קרמייקל

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1799 ניוקאסל, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  2 במאי 1868 (בגיל 68) סקרבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 
ג'יימס וילסון קרמייקל (באנגלית: James Wilson Carmichael‏; 9 ביוני 1800 – 1868) היה צייר ימי בריטי.
ביוגרפיה

קרמייקל נולד בניוקאסל על הטיין, נורת'מברלנד, ב-9 ביוני 1800, בנו של ויליאם קרמייקל, נגר בספינה. הוא יצא לים בגיל צעיר, ובילה שלוש שנים על סיפונה של ספינה ששטה בין נמלים בספרד ופורטוגל. בשובו, למד בחברת בניית ספינות. לאחר שסיים את לימודיו, הוא הקדיש את כל זמנו הפנוי לאמנות, ובסופו של דבר ויתר על עסקי הנגרות, ופירנס את עצמו כאמן רישום וצייר מיניאטורות.
הציור ההיסטורי הראשון שלו שמשך תשומת לב ציבורית היה "הקרב בין השנון לצ'ספיק", שנמכר תמורת 13.65 פאונד. לאחר מכן הוא צייר את ה"הפצצה של אלג'יר" עבור בית טריניטי, ניוקאסל, עבורו קיבל 40 גינאה  הציור עדיין נמצא בבית טריניטי, יחד עם ציור הניצולים ההרואיים מהאוניה "Excellent" בקרב על קייפ סנט. וינסנט, צייר בשיתוף עם ג'ורג' באלמר.
עבודה מוקדמת חשובה נוספת הייתה "נוף ניוקאסל" שעבורו שילם לו התאגיד העירוני 100 גינאה. במהלך הפיתוח מחדש של מרכז ניוקאסל, קרמייקל עבד עם האדריכל ג'ון דובסון כדי לייצר כמה עבודות משותפות, כולל ציורים עם עיצובים לתחנה המרכזית ולשוק גריינג'ר.  הוא גם שיתף פעולה עם ג'ון בלקמור להפקת ספר מאויר על ניו-קאסל ומסילת הברזל ב-1836.
שמו מופיע לראשונה כמציג ב-1838, כאשר תרם ציור שמן, של מפרץ נאפולי, לחברה המלכותית של אמנים בריטים (RBA). הוא הציג גם ציורי שמן וגם צבעי מים באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA).
הוא חי בניוקאסל עד 1845 בערך, אז עבר ללונדון, שם כבר היה ידוע כצייר ימי מיומן. בשנת 1855, במהלך מלחמת קרים הוא נשלח לאזור הבלטי לצייר רישומים עבור העיתון אילוסטרייט לונדון ניוז. הציור שלו על "הפצצת סואומנלינה", שהוא היה עד לה במהלך משימה זו, הוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות ונמצא באוסף המוזיאון הימי הלאומי (NMM).
מאוחר יותר הוא עבר לסקרבורו, שם נפטר ב-1868.
בתו אנני נישאה לוויליאם לוסון תומאס בנו של מתווך ספינות ואמן מצליח, אשר, נסער מהיחס לאמנים בעיתונות, הקים ב-1869 את העיתון "גראפיק" שהייתה לו השפעה עצומה בעולם האמנות.
גלריה

קולרקואסט מהדרום, 1845
‏אה"מ ארבוס ואה"מ טרור באנטארקטיקה, 1847
הפצצת סואומנלינה, 1885
מול החוף ההולנדי, 1858
הערות שוליים

↑  E. (Eneas) Mackenzie, A descriptive and historical account of the town and county of Newcastle upon Tyne : including the Borough of Gateshead, Newcastle upon Tyne : Printed and published by Mackenzie and Dent, 1827
↑  Corporate Entertainment, Historic Buildings Tours, Newcastle, UK - Trinity House - Historic Buildings, web.archive.org, ‏2014-02-19
↑  James Wilson Carmichael (1800 - 1868) | Co-Curate, co-curate.ncl.ac.uk
↑  J. W. (John Wilson) Carmichael, Views on the Newcastle and Carlisle Railway, Newcastle : Currie and Bowman ; Carlisle : Hudson Scott, and Thurnham ; London : C. Tilt, 1839
↑  Lambert, Andrew (2011). The Crimean War: British Grand Strategy Against Russia, 1853-56. London: Ashgate Publishing. pp. 24 5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb149711901 (data)  DSI: 10989  GND: 119514869  ISNI: 0000 0000 6661 580X  LCCN: n87813327  RKD: 15445  SNAC: w61552sw  ULAN: 500019808  VIAF: 32269984   WorldCat (עם VIAF): 32269984
גיבור (סרט, 2002)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'אנג יי-מו
 הופק בידי:  ג'אנג יי-מו 
 תסריט:  ג'אנג יי-מו 
 שחקנים ראשיים:  ג'ט לי, דוני ין
 מוזיקה:  טאן דון
 צילום:  כריסטופר דויל 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 חברת הפקה:  Sil-Metropole Organisation 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2002
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  מנדרינית
 סוגה:  סרט אמנויות לחימה, סרטי קונג פו, סרטי דרמה, סרטי פעולה, סרטי פנטזיה
 הכנסות:  177.3 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   hero02
 www.miramax.com/movie/hero
 דף הסרט ב־IMDb
 
גיבור (בסינית מסורתית: 英雄) הוא סרט אמנויות לחימה סיני משנת 2002, בבימויו של ג'אנג יי-מו ובכיכובם של ג'ט לי ודוני ין. הסרט צולם באתרים שונים בסין ומצטיין בייחודיות ויזואלית כאשר לכל סצנה צבע מיוחד המאפיין אותה.
עלילה

בסין העתיקה, מגיע פקיד שלטון מעיר קטנה בשם "חסר שם" לעיר הבירה של צ'ין כדי לפגוש את המלך. המלך שרד לא מכבר ניסיון התנקשות בידי שלושה מתנקשים ("שמיים ארוכים", "שלג מעופף" ו"חרב שבורה") ולכן נקט באמצעי הגנה מיוחדים כדי להגן על עצמו הכוללים איסור של קרבה אליו למרחק הקטן ממאה פסיעות.
חסר שם טוען כי הרג את שלושת המתנקשים והוא מציג את נשקם לראווה בפני המלך. המלך מתרשם מעניק לו מתנות לרוב ומתיר לו לשבת במרחק של עשר פסיעות ממנו ולספר את סיפורו.
חסר שם משחזר איך ניגש לשמיים ארוכים והזמין אותו לדו-קרב בו ניצח.
לאחר מכן הוא מגיע לבית ספר לקליגרפיה השוכן במדינת זאו, בו הוא פוגש את שלג מעופף וחרב שבורה.
חסר שם מבקש מחרב שבורה שיכתוב את המילה "חרב" על גבי בד גדול.
חרב שבורה ושלג מעופף היו נאהבים. חרב שבורה היה שבור לב כששמע מחסר שם שלשלג מעופף היה רומן עם שמיים ארוכים.
בתגובה לכך, חרב שבורה מקיים יחסי מין עם המשרתת שלו, ירח, רק כדי ששלג מעופף תראה אותם. שלג מעופף הורגת את חרב שבורה בהתקף של קנאה, דבר שגורם לירח לבקש נקמה על מותו של אדונה. ירח מתה בקרב מול שלג מעופף. למחרת, שלג מעופף נהרגת בידי חסר שם בקרב שנערך לעיני צבא המלך שתקף את בית הספר.
בתום הסיפור המלך מביע חוסר אמון בסיפור וזאת על בסיס היכרותו את חרב שבורה ושלג מעופף. המלך מאשים את חסר שם בכך שביים את הקרבות מול המתנקשים אשר מסרו את חייהם כדי שיוכל לזכות באמון המלך. המלך מעלה השערה כי שלג מעופף פצעה את חרב שבורה כדי למנוע ממנו למות בקרב הפומבי מול חסר השם. לפיכך המלך מסיק כי מדובר בקנוניה שמטרתה להתקרב אליו למרחק של עשר פסיעות.
חסר השם מודה כי הוא נתין של מדינת זאו וכי משפחתו נהרגה בידי חיילי צ'ין, בהמשך הוא מתאר את היכולת שלו המאפשרת שלו לתקוף ממרחק של עשר פסיעות. יכולת זו אפשרה לו לגבור על שמיים ארוכים, אך עם זאת להשאירו בחיים. הוא הציע זאת גם לשלג מעופף וחרב שבורה. שלג מעופף הסכימה לזייף את מותה בידי חסר שם והיא פצעה את חרב שבורה כדי שלא יפריע. חרב שבורה מבקש מחסר השם שלא יוציא את ההתנקשות לפועל כיוון שמלך צ'ין הוא האדם היחידי שיוכל להשליט שלום בממלכה ולאחד את כולם, והריגתו תוביל את סין לתוהו ובוהו.
המלך נרגש מאוד מהסיפור שכן האדם שניסה להרוג אותו בעצם הוא האדם שמבין אותו יותר מכולם. הוא משליך את חרבו לכיוון חסר השם ומפנה אליו את גבו. חסר השם מנתר לכיוון המלך אך ברגע האחרון מוותר ואינו הורג אותו. לאחר שחסר שם יוצא מעל פני המלך מבקשים חיילי המלך רשות להוציאו להורג והורגים אותו. בינתיים, מבינה שלג מעופף כי חרב שבורה שכנע את חסר שם לנטוש את המשימה, היא תוקפת אותו בזעם. חרב שבורה לא משיב מלחמה ומתיר לה להרוג אותו כדי שתבין את גודל אהבתו כלפיה. שלג מעופף ממוטטת ממה שעשתה ולכן היא נוטלת את חייה.
השחקנים

ג'ט לי – חסר השם
טוני לונג - חרב שבורה
מגי צ'ונג - שלג מעופף
צ'אן דאומינג - מלך צ'ין
דוני ין - שמיים ארוכים
ג'אנג דזה יי - ירח
הצלחה בקופות

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בדצמבר 2002 בהונג קונג. בשבוע הפתיחה הוא גרף 15,471,348 דולר הונג קונגי וסיים עם הכנסות של 26 מיליון דולר הונג קונגי. לאחר עיכוב ארוך, באוגוסט 2004, הוקרן הסרט בארצות הברית ב-2031 אולמות קולנוע וגרף בשבוע הפתיחה $18,004,319 ($8,864 לאולם). הסרט הגיע להכנסות של $53,710,019 בצפון אמריקה ולהכנסות כוללות ברחבי העולם של $177,394,432.
פרסים

כוריאוגרפיית הפעולה הטובה ביותר
פרס הקולנוע של הונג קונג לסינמטוגרפיה הטובה ביותר
פרס הקולנוע של הונג קונג לעיצוב התלבושות והאיפור הטוב ביותר
פרס הקולנוע של הונג קונג לניהול האמנותי הטוב ביותר
עיצוב הסאונד הטוב ביותר
פרס הקולנוע של הונג קונג לפסקול המקורי הטוב ביותר
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
פרס תרנגול הזהב לבמאי הטוב ביותר
פרס מאה הפרחים לסרט הטוב ביותר
פרס תרנגול הזהב לניהול האמנותי הטוב ביותר
פרס תרנגול הזהב לסרט בהפקה משותפת הטוב ביותר
פרס תרנגול הזהב לסאונד הטוב ביותר
גיא גרימלנד

| --- | --- |

גיא גרימלנד, יוני 2014
 לידה:  9 ביוני 1973 (בן 51) 
 מדינה:  ישראל 
 
גיא גרימלנד (נולד ב-9 ביוני 1973) הוא עיתונאי ובלוגר ישראלי, המשמש דובר חברת "אינטל ישראל". בעבר היה הכתב הטכנולוגי של TheMarker.
ביוגרפיה

למד בתיכון חדש בהרצליה. הוא בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בפסיכולוגיה.
בין השנים 2002–2004 היה עורך ב-MSN ישראל ובשנים 2004–2006 היה עורך ב"אנשים ומחשבים". בין השנים 2006–2012 היה כתב ב-TheMarker בנושאי טכנולוגיה, היי-טק, סטארט-אפים, והון סיכון וכלכלה.
החל משנת 2012 משמש כדובר חברת אינטל ישראל.
תושב ראש העין. נשוי לשרי קסל גרימלנד, מרפאה בעיסוק.
הערות שוליים

↑  יוסי הטוני, ‏העיתונאי גיא גרימלנד מונה לדובר אינטל ישראל , באתר "אנשים ומחשבים", 22 במרץ 2012
בניין הפרלמנט ההונגרי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין פרלמנט
 כתובת:  ליפוטווארוש 
 מיקום:  בודפשט
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1885–1904 (כ־19 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 אדריכל:  אימרה שטיינדל
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית
 מידות
 גובה:  96 מטר
 קואורדינטות:  47°30′25″N 19°02′44″E﻿ / ﻿47.506944444444°N 19.045555555556°E﻿ / 47.506944444444; 19.045555555556
 אתר רשמי
  (למפת בודפשט מוגדלת) בניין הפרלמנט ההונגרי(למפת בודפשט רגילה) בניין הפרלמנט ההונגרי
 
בניין הפרלמנט ההונגרי (הונגרית: Országház) הוא מקום מושבה של האספה הלאומית ההונגרית, אחד ממבניה הבולטים של בודפשט (הונגריה) ויעד תיירותי פופולרי מאוד. הפרלמנט שוכן בפשט ברובע בלווארוש-ליפוטווארוש, בגדה המזרחית של הדנובה, בכיכר לאיוש קושוט. המבנה בנוי בסגנון התחייה הגותית (נאו-גותי) ותוכנן על ידי האדריכל היהודי אימרה שטיינדל בסוף המאה ה-19. כיום זהו המבנה הגדול ביותר בהונגריה ובמרכזו כיפה עם צריח מחודד בגובה 96 מטר.
היסטוריה

את הפרלמנט תכנן האדריכל היהודי אימרה שטיינדל והוא בנוי בסגנון אקלקטי כאשר הסגנון השולט בו הוא נאו-גותי. הוא נבנה בשנים 1885–1904 לכבוד המילניום להולדת הונגריה (1896).
כאלף אנשים היו מעורבים בבנייתו, שבמהלכה השתמשו ב-40 מיליון לבנים, חצי מיליון אבני חן ו-40 ק"ג זהב. בניין זה היה המפואר והיקר ביותר באירופה בזמנו: במחיר הבנייה ניתן היה לבנות עיירה ל-30,000 תושבים.
בתקופת המשטר הקומוניסטי התנוסס מעל כיפת הבניין הכוכב האדום, אך הוא הוסר בשנת 1990.
כיום מהווה בניין הפרלמנט יעד תיירות פופולרי ומתקיימים בו סיורים מודרכים במספר שפות.
המבנה

בדומה לארמון וסטמינסטר, בניין הפרלמנט בנוי בסגנון הנאו-גותי; יש לו חזית סימטרית ביחס למרכזו וכיפה מרכזית. גם מבפנים הפרלמנט סימטרי ומכאן שיש לו 2 אולמות זהים. בעבר שימשו לבית העליון (חברי פרלמנט ממעמד האצולה) ולבית התחתון (חברי פרלמנט מקרב פשוטי העם). כיום משמש אולם הבית התחתון את הפרלמנט ההונגרי ואילו אולם הבית העליון מושכר על ידי הממשלה לכנסים, קונגרסים ולסיורים מודרכים.
אורכו של הבניין הוא 268 מטרים (879 רגל) ורוחבו 123 מטרים (404 רגל). פנים הפרלמנט כולל 10 חצרות, 13 מעליות, 27 שערים, 29 גרמי מדרגות ו-691 חדרים, מהם למעלה מ-200 משרדים. במרכז הבניין כיפה אדומה גבוהה, בראשה צריח מחודד ומסביבה צריחונים ותמיכות דואות. גובה הכיפה הגדולה, עטורת הצריח, הוא 96 מטר, לציון שנת 896 בה הגיעו השבטים המדיארים להונגריה. עם גובה של 96 מטרים (315 רגל), זהו אחד משני הבניינים הגבוהים בבודפשט, יחד עם בזיליקת אישטוון הקדוש.
החזית המרכזית פונה לנהר הדנובה, אולם הכניסה הרשמית והמרכזית היא מכיוון הכיכר שלפני הבניין בצד המזרחי שלו. אל הכניסה המרכזית מובילות מדרגות התחומות בין שני פסלי אריות. מבחוץ ומבפנים יש סך-הכל 242 פסלים על הקירות. בחזית מוצגים פסלים של שליטי הונגריה, מנהיגים טראנסלבניים ואנשי צבא מפורסמים. מעל החלונות מוצגות תמונות של שלטי האצולה של מלכים ודוכסים.
בצד המזרחי של הבניין, בכיכר לאיוש קושוט, מוצב פסלו של פרנץ ראקוצי,  ואילו בצד הדרומי מוצב הפסל של דיולה אנדראשי. שני האישים פוסלו, כשהם רכובים על גב סוסיהם.
אחד האזורים המפורסמים בבניין הוא האולם בעל 16 פאות (הקסדקוגנלי), יחד עם 2 האולמות (הבית העליון והבית התחתון) הסמוכים אליו. מתחת לכיפה שמור כתרו המקורי של אישטוואן הקדוש, השרביט המלכותי והחרב שלו. הכתר, המופיע גם בסמל הונגריה, מוצג באולם המרכזי משנת 2000.
מוצגים הנוספים בבניין כוללים את חלונות הוויטראז' וציורי הזכוכית אותם הכין האמן היהודי מיקשה רות'.
כתוצאה מעושרו הרב של הבניין ומעבודות היד הרבות בתוכו, הבניין כמעט תמיד נמצא בעבודות תחזוק ושחזור.
גלריית תמונות

מבט על החזית הראשית של בניין הפרלמנט מנהר הדנובה
בתאורת ערב
פרטי הכיפה הנאו-גותית והצריחים המחודדים
אולם הכנסים
מבט מהאוויר
בלילה
מבט מכיכר קושוט לאיוש
הכיפה הנאו-גותית עטורת הצריחונים והתמיכות הדואות
גלריית תמונות > תצלומים אוויריים

תצלום אווירי של חזית הכניסה הפונה לכיכר קושוט לאיוש
תצלום אווירי של החזית הראשית הפונה לדנובה
גלריית תמונות > פנים המבנה

אולם המליאה של האספה הלאומית
גרם המדרגות הראשי של בניין הפרלמנט
גרם המדרגות הראשי של בניין הפרלממט
ספריית החקיקה
פנים אחד החדרים בבניין
דגם קנה מידה של בניין הפרלמנט
הכתר, החרב והשרביט של אישטוון הראשון, מלך הונגריה, באולם הראשי
מבט אווירי על בניין הפרלמנט ההונגרי
בניין הפרלמנט ההונגרי לקראת שקיעה
מבט כולל על בניין הפרלמנט מהעבר השני של נהר הדנובה, מבאסטיון הדייגים.
הכתר, החרב והשרביט של אישטוון הראשון, מלך הונגריה.
פסל אנדראשי בחזית הדרומית של בניין הפרלמנט.
פסל ראקוצי בחזית הדרום מזרחית של בניין הפרלמנט.
מבט פנורמי על בניין הפרלמנט ההונגרי מנהר הדנובה.
מבט פנורמי בלילה על בניין הפרלמנט ההונגרי מנהר הדנובה, כאשר הוא מואר לראווה.
גיטרה פורטוגזית

| --- | --- |

משמאל: גיטרה קואימברה; מימין: גיטרה של ליסבון
 סיווג:  כלי מיתר
 קבוצה:  plucked necked box lute 
 
גיטרה פורטוגזית (בפורטוגזית: guitarra portuguesa) היא כלי מיתר בעל שנים-עשר מיתרי מתכת (שישה זוגות של מיתרים). זהו אחד מכלי הנגינה הבודדים שעדיין משתמשים במפתחות כיוון פרסטון. בכלי הנגינה משתמשים בעיקר לז'אנר המוזיקלי פאדו.
ישנם שני דגמים עיקריים: ליסבון - אשר מיועד בעיקר לליווי זמרות וקואימברה - המכוון נמוך יותר ובעל גוף גדול יותר ומיועד בעיקר לליווי זמרים.
בגיטרה פורטוגזית מנגנים בעזרת מפרטי ציפורניים מיוחדים בשם unhas (ציפורניים בפורטוגזית), על האגודל והאצבע המורה.
גוואליור

| --- | --- |
דגל גוואליורדגל גוואליור

 מדינה / טריטוריה:  הודו הודו
 מדינה:  מאדהיה פרדש
 שטח:  604 קמ"ר
 גובה:  196 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,069,276 (2011)
 קואורדינטות:  26°12′45″N 78°10′39″E﻿ / ﻿26.2125°N 78.1775°E﻿ / 26.2125; 78.1775 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 https://gwalior.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיגוואליור(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיגוואליור(למפת מאדהיה פרדש רגילה) בופאל אינדורגוואליור(למפת מאדהיה פרדש מוגדלת) בופאל אינדורגוואליור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גוואליור (בהינדי: ग्वालियर) היא עיר גדולה במדינה ההודית מאדהיה פרדש. העיר ממוקמת במחוז גוואליור. העיר ממוקמת כ-343 קילומטרים מדרום לדלהי, עיר הבירה של הודו. מספר התושבים בעיר היה 1,250,740 נכון ל-2011. גוואליור ממוקמת בגובה 196 מטר מעל פני הים.
העיר והמצודה שבה היו בעלי חשיבות רבה עבור ממלכות שונות לאורך ההיסטוריה ששלטו באזור צפון הודו.
ג'ון סלסטון

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1942 פולמר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 במרץ 2018 (בגיל 75) פולמר, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה, ביולוגיה, גנומיקה 
 מקום לימודים:  מכללת פמברוק (1963)  Yusuf Hamied Department of Chemistry (1966)  York House School  בית הספר טיילור למסחר  בית הספר לרפואה, אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מנחה לדוקטורט:  קולין ברנרד ריס 
 מוסדות:  אוניברסיטת מנצ'סטר  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מדליית דרווין (1996)  פרס דן דוד (2002)  Annual Review Prize Lecture (2002)  פרס רוזנסטיל (1997)  עמית כבוד (2017)  Knight Bachelor (2001)  פרס ו' אלדן ספנסר (1986)  מדליית ביילי (2003)  פרס אלפרד סלואן (2002)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2002)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2002)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2001)  מדליית אדינבורו (2001)  פרס ג'ורג' בידל (2000)  הפרס ההומינטרי ע״ש רוברט ברנס  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי 
 
ג'ון א. סלסטון (באנגלית: John E. Sulston;‏ 27 במרץ 1942 - 9 במרץ 2018) היה ביולוג בריטי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2002 (יחד עם סידני ברנר ורוברט הורביץ) על מחקריו בנושא שושלות יוחסין של תאים (cell-lineage) בתולעת ה-Caenorhabditis elegans. ייסד את מרכז סנגר בהינקסטון, בריטניה, ועמד בראשו בשנים 1992–2000, תקופת הרצפת הגנום האנושי. סלסטון היה חבר החברה המלכותית בלונדון, 
וכיהן כיו"ר המכון למדע, אתיקה וחדשנות באוניברסיטת מנצ'סטר.
ביוגרפיה

ג'ון אדוארד סלסטון נולד באנגליה ב-27 במרץ 1942. אביו היה כומר מוסמך בכנסייה האנגליקנית ואמו מורה לאנגלית. כנער למד מדעים ב-London Merchant Taylor's School, וקיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קיימברידג' בכימיה אורגנית בראשית שנות השישים. כתלמיד מחקר עבד בהנחייתו של קולין ריס (Reese) בקיימברידג' בנושא נוקלאוטידים, ולאחר מכן עם לסלי אורגל (Orgel) במכון סאלק בקליפורניה בנושא כימיה אורגנית מעשית. בשנת 1969 חזר לקיימברידג', למעבדה המפורסמת לביולוגיה מולקולרית, ה-LMB. בשנת 1966 נישא לדפנה (לשעבר בייט), ויש להם שני ילדים. בשנת 2001 הוכתר כאביר על תרומתו לפרויקט גנום האדם, וב-2002 חלק פרס נובל עם שותפיו למחקר התולעת, סידני ברנר (Brenner) ורוברט הורביץ (Horvitz).
מחקרי התולעת

בשנת 1969 החל לעבוד במסגרת ה-LMB עם סידני ברנר על תולעת ה-C. elegans (מין של נמטודה, תולעת עגולה), ולבסוף התמקד בחקר שושלות היוחסין של התאים בלרווה. החל משנת 1979 הוא הסתגר למשך שנה וחצי לצורך מחקרו המקיף- צפייה דרך מיקרוסקופ בכל חלקי העובר של התולעת, הם שושלת התאים העוברית השלמה. בשנת 1989 החלו סלסטון ושותפו רוברט ווטרסטון (waterston) מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס את פרויקט ריצוף גנום התולעת. הפרויקט הגיע לסיומו המוצלח ב-1998, ומהווה כיום אבן בניין בלימודי ביולוגיה.