stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יששכר דוב קאהן
הערות שוליים

↑  חרף שמו "כהן" – לא היה כהן (ראו בנימין סופר, ארץ בנימין, ירושלים תשל"ח, עמ' רמ-רמא, ולעומתו יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' נד).
↑  'ארד'ו-סאנט-ג'ורג' (ערדא-סענדזשארץ)', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה, ירושלים תשס"ט, עמ' 46
1 2  יקותיאל צבי זהבי, בימי מצור ומצוק, ירושלים תשנ"ג, עמ' 19–20; יהודה שוורץ, מורשת רבני הונגריה, חדרה תשמ"ז, עמ' 105–206
↑  יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' רה-רו; בינת יששכר, יו"ד סי' נה-נו
↑  תל תלפיות, תרס"ד, עמ' 170 ([יב, יט] תמוז תרס"ד, עמוד אחרון)
↑  יקותיאל צבי זהבי, בימי מצור ומצוק, ירושלים תשנ"ג, עמ' 81–82
↑  תל תלפיות יב, עמ' 200 [יב, כב, חצי אב תרס"ד]
↑  על אודותיו ראו: הרב ישכר בעריש עסטרייכר, 'רבי גרשון מענדל קאהן הי"ד אב"ד ע. סענזשארץ', עלי זיכרון 41, כ"ג כסלו תשע"ח, עמ' נב-נז
↑  יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' יא ועמ' 245
↑  ראו: מארמארוש – ספר קהילה, תל אביב תשמ"ג, עמ' 387
↑  'ר' שלמה זלמן ב"ה יהודה ליכטנשטיין', בתוך: יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' 147
↑  לקט זה נדפס בנפרד מחדש תחת הכותר "לקוטי מוסר מספר יערות דבש" בארצות הברית תשל"ה ובני ברק תשמ"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308971605171  ISNI: 0000 0003 7041 851X  VIAF: 237062956   WorldCat (עם VIAF): 237062956
שיר של יום חולין

שיר של יום חולין הוא שיר שנודע בביצועה של הזמרת אילנית, שכתבה המשוררת והפזמונאית רחל שפירא והלחין יאיר רוזנבלום. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג' ולמקום התשיעי במצעד השנתי של תחנה זו לשנת ה'תשל"ו. כמו כן, השיר בגרסתה הגיע גם למקום ה-79 ב"מצעד של המדינה" לשנת 2009 (ה'תש"ע).
בסוף שנת 2019 פורסם על ידי אקו"ם כי הוא השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל בשני העשורים מאז שנת 2000.
בשנת 2023 דורג בעשירייה הפותחת במצעד ה-75 למדינת ישראל.
רקע

השיר נכתב במקור לפסטיבל "חגיגת הזמר העברי" שנערך במוצאי יום העצמאות ה'תשל"ו. באותה שנה לא נערך פסטיבל הזמר והפזמון, והפסטיבל התקיים במתכונת לא תחרותית, שבמסגרתה ביצע כל אמן שיר מוכר ושיר חדש. השיר הופיע באלבומה של אילנית תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים, ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הזמרת. הוא דורג במקום התשיעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לאותה שנה.
תוכן השיר

השיר מדבר על אהבת אישה לאיש. זוהי אהבה צנועה, פשוטה, לא צעקנית ולא חגיגית. אהבה שבשגרה, כפי שמרמז שמו של השיר: "שיר של יום חולין". למעשה, המילה "אהבה" מופיעה בשיר רק באופן אחד, לאחר מילת תנאי ("אִם יש בי אהבה") ובאופן שאינו מוחצן ("אם יש בי אהבה היא תאמֵר בשקט").
בשיר שלושה בתים. כבר בבית הראשון נראה כי הקשר בין הדוברת לבן זוגה הוא קשר של שגרה, כמעט של ברירת מחדל. "ניסינו לעזוב, אבל אני יודעת/ אנחנו נשארים שנה אחר שנה".
בבית השני מתארת הדוברת את ניסיונותיה להגיע אל בן זוגה. "אני למענך כל בוקר מלקטת/ פרטים קטנים, שמחות קטנות של יום חולין". נראה כי יש לדוברת ספקות, האם ניסיונותיה יעילים, האם יש בהם טעם, והיא שואלת "האם אתה משיב, האם אתה עונה לי?"
הבית השלישי הוא בית של השלמה. נראה כי למרות השגרה, היעדר הניצוצות, ההתלבטויות, עדיין יש קשר רגשי עז בין הדוברת לבן זוגה. היא משלימה עם רגשותיה ועם המצב, עם העובדה שרגשותיה יכולים להתבטא גם בשגרה:
גרסאות כיסוי

השיר זכה למספר רב של גרסאות כיסוי. בשנת 1998 הוציאה הזמרת ירדנה ארזי את אלבום האוסף "יש ונדמה", ובו נכללה גרסת דואט של השיר שהיא מבצעת עם הזמר אבי פרץ. באותה השנה, הקליטו גבי ברלין ומיכל טל גרסת כיסוי של השיר שנכללה באלבום "שירים הם חברים". בשנת 2004 ביצעה הזמרת שרית חדד גרסת כיסוי לשיר במסגרת שידורי ההתרמה של ארגון לתת (וגרסתה לשיר הגיעה למקום ה-27 במצעד השבועי של רשת ג'). הגרסה נכללה באלבום האוסף שלה "האוסף השקט". גרסה נוספת היא של הזמר מאור כהן, שיצאה בשנת 2008 במסגרת הפרויקט "עבודה עברית – מחווה ל-60 שנות יצירה מקורית". גרסה זו זכתה למספר השמעות רב, ואף זכתה במקום ה-21 במצעד השבועי של רשת ג', במקום ה-15 במצעד העברי השנתי בגלגלצ, ובמקום ה-21 במצעד המקביל ברשת ג'. לקראת יום הזיכרון תשפ"א יזמה משטרת ישראל גרסה חדשה, המבוצעת על ידי בני משפחה של שוטרים שנפלו על משמרתם, מלווים, בין היתר, על ידי שוטרות מנגנות בחליל צד ובכינור. בשנת 2015 פורסמה גרסתו הרשמית של עמיר בניון. בשנת 2016 ביצעו ארזי והגבעטרון את "שיר של יום חולין" וכללו אותו באלבום ההופעה "הוי ארצי מולדתי – המופע המשותף". ביולי באותה השנה, במלאת 40 שנים למבצע יונתן (אנטבה), ביצעה יובל דיין את השיר במסגרת הטקס הממלכתי שנערך בירושלים. בשנת 2017, במלאת 70 שנים לאילנית, ביצעה עמה אייל גולן את השיר בהיכל התרבות בראשון לציון.
בשנת 2018 ביצעה אודהליה ברלין את השיר במסגרת המופע "אוחילה". בשנת 2019 הקליטו פיטר רוט ומאור כהן את השיר במסגרת מופע בשידור חי שאירע בגלגלצ. בשנת 2020 ביצעה עינת שרוף את השיר במסגרת "ישראל מחוברת" של אקו"ם שאירע בנמל תל אביב. שרוף ביצעה את השיר בהופעה חיה בקיסריה מספר שנים קודם לכן. בשנת 2022 הקליטה אילנית ביחד עם דיין את השיר וביצעו אותו יחדיו במסגרת הופעה ששודרה ברשת 13.
גרסאות כיסוי > בתוכניות מציאות

השיר בוצע מספר פעמים על ידי מתמודדים בתוכניות מציאות. בשנת 2006 בעונתה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד" בוצעה גרסת דואט על ידי זהבית פסי ומאור פיניה, בשנת 2012 בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "The Voice ישראל" על ידי עומר טל, בשנת 2014 בעונה השלישית של "The Voice ישראל" על ידי ירדן פרץ, ובשנת 2021 בתוכנית "הכוכב הבא ולתת - דואט בהפתעה" על ידי שי המבר ואגם בוחבוט.
גרסאות כיסוי > בסדרות טלוויזיה ובהצגות

השיר בוצע מספר פעמים על ידי השחקנים בסדרות טלוויזיה ובהצגות שונות. בשנת 2018 בהצגה "מיקה שלי" בוצעו על ידי שחקני ההצגה. השיר בביצוע אילנית הושמע בסיום הפרק האחרון של הסדרה "גוף שלישי" ששודרה בקשת 12.
היידושאמשון

היידושאמשון (בהונגרית: Hajdúsámson) היא עיר במחוז היידו-ביהר שבמזרח הונגריה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קהילה יהודית

יהודים התיישבו לראשונה במקום בתחילת המאה ה-18 והתפרנסו ממסחר בשוק המקומי.
לקהילה היו חברה קדישא ובית קברות, בית כנסת, בית ספר ומוסדות צדקה.
במאי 1940 גויסו גברים יהודים מהיידושאמשון לעבודות כפייה במסגרת פלוגות העבודה ובקיץ 1941 נשלחו עובדי כפייה לחזית באוקראינה.
באפריל 1944 הועברו יהודי היידושאמשון למחנה ריכוז בחווה סמוכה לדברצן שם הוחזקו כמעט ללא מזון. באמצע יוני הועברו לבית חרושת ללבנים ליד העיר שם רוכזו כל יהודי המחוז. ב-24 ביוני חולקו היהודים לשתי קבוצות: האחת, ובה רוב יהודי היידושאמשון, שולחה למחנה ההשמדה אושוויץ, והשנייה נשלחה לאוסטריה לעבודות כפייה, ובמרץ 1945, הועברו למחנה טרזיינשטאדט. רוב אנשי הקבוצה השנייה נותרו בחיים.
אחרי המלחמה שבו לעיר 30 יהודים ששרדו וניסו לארגן מחדש את חיי הקהילה, אך במרוצת הזמן נטשו את המקום.
טבלת אוכלוסיית היהודים בעיר לפני השואה:
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 418 |  |
| 1880 | 333 | 4,058 |
| 1910 | 309 |  |
| 1920 | 334 |  |
| 1930 | 268 |  |
| 1941 | 216 | 7,322 |
| 1944 | 194 |  |
ילידי המקום

מיהאי לייטנר (1864-?) היה משפטן, יהודי-הונגרי, בוגר בית המדרש לרבנים בבודפשט.
איגנץ קונוש (1860–1945) היה בלשן, טורקולוג, הונגרי-יהודי חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
מיקלוש אדלר (1909 – 1965) היה צייר וגרפיקאי הונגרי-יהודי-ישראלי.
הרב יששכר בער קאהן (ה'תק"ץ – ה'תרפ"ג) היה רב הונגרי ופוסק הלכה.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 270 - 271
היידושאמשון, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 127–128. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  בית הקברות היהודי בהיידושאמשון
↑  דף קהילת היידושאמשון מתוך מפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588119905171  VIAF: 247843413   WorldCat (עם VIAF): 247843413
נס השירות הפעיל

אח"י חיפה (ק-38) מניפה את נס השירות הפעיל, תוקפת בפצצות עומק צוללת מצרית, ברקע מטוס  מיראז' 3 של חיל האוויר 9 יוני 1967.
טרפדת של חיל הים הישראלי שהשתתפה בקרב רומני. בהגדלת התמונה ניתן להבחין בנס השירות הפעיל, בקצה האנטנה הימנית.
נס שירות פעיל הוא דגל ימי צר וארוך המונף על כלי שיט צבאי, ומציין במרבית ציי העולם את היותו של כלי השיט בשירות פעיל. הגדרת המעמד שירות פעיל נעשית כאשר כלי השיט כשיר לפעילות, יש לו מפקד והוא מצוות בהתאם. הנס מיועד לכלי שיט בלבד ואינו בשימוש ביחידות חוף.
הנפת נס השירות הפעיל על הצוללת הגרעינית האמריקאית הוואי
הנס מונף גבוה יותר מכל דגל אחר על כלי השיט, ומוצב בראש התורן. כאשר ישנם מספר תרנים, מונף הנס בתורן האחורי, ובספינות קטנות הוא מונף בראש אנטנת הקשר הימנית. בצוללות חלים אותם עקרונות, אך לקראת צלילה יורד הנס, כמו גם שאר הדגלים, ויונף מחדש בעת הכניסה לנמל.
הנס יונף לאחר שהספינה בכשירות מלאה ולפי נוהלי היחידה כאשר הצוות אף עבר את האימון הראשוני. ההנפה תיעשה במסדר חגיגי בנוכחות כל אנשי הצוות וצוותי הספינות האחרות ביחידה. שלא כמו שאר הדגלים, הנס נשאר במקומו יומם וליל, בים ובחוף. הנס מוסר רק עם ביטול מעמד כלי השיט כפעיל, עקב יציאתו לשיפוץ כללי או מסיבות אחרות.
מנהגים נוספים

צורת הנס - במרבית הציים הנס צר וארוך. המקור לכך נובע מקרב דונגנס באמצע המאה ה-17 שבו ניצח הצי ההולנדי. מפקד הצי האנגלי רוברט בלייק העלה שוט מרכבה על ראש התורן, כמענה למטאטא שהניף האדמירל ההולנדי מארטן טרומפ.
בצי הגרמני אין דגל מיוחד במעמד של "נס שירות פעיל". עובדת כניסת כלי השיט לשירות מצוינת במסדר שבו מועלה דגל הצי במקביל לדגל הקצין הבכיר. והספינה מוכרזת על ידי המפקד הבכיר ככשירה לשירות.
בצי ההולנדי נהוג לערוך מסדר פרידה למפקד האונייה בעת סיום תפקידו. בעת המסדר מורד נס השירות הפעיל מהתורן על ידי הימאי הצעיר ביותר, ונמסר למפקד היוצא למזכרת. נס שירות פעיל חדש מונף לכבוד המפקד הנכנס.
בחלק מהציים, כמו בצי הצרפתי, נהוג להציג נס גמר השירות הפעיל (Decomissioning Pennant) במעמד חגיגי המציין את סיום השירות. הנס זהה בצורתו לנס שירות פעיל רגיל, אך אורכו מסמל את מספר השנים שכלי השיט היה בשירות עד העמדתו.
הערות שוליים

↑  Leland p. Lovette, NAVAL CUSTOMSTRADITION and USAGE, UNITEDSTATES NAVAL INSTITUTE, 1939, P 224
↑  ראו הסיירת ז'אן ד'ארק בוויקיפדיה באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000319939 
נס השירות הפעיל של חיל הים הישראלי
נס שירות פעיל של הצי היפני
נס שירות פעיל של הצי המלכותי הבריטי
נס שירות פעיל של הצי היווני
נס שירות פעיל של הצי המלכותי ההולנדי
נס שירות פעיל של הצי הנורווגי
נס שירות פעיל של הצי הפולני
סיירת האימונים של הצי הצרפתי Jeanne d'Arc מציגה את נס גמר השירות הפעיל (Decommissioning Pennant) שאורכו מציין את 46 השנים שבהן הייתה הז'אן ד'ארק בשירות.
יום פתוח

יום פתוח בתחנת סירות ההצלה של העיירה הולילייק בבריטניה, Hoylake Lifeboat Station
מתחם רישום ביום פתוח במוסד האקדמי SCAD בהונג קונג
יום פתוח הוא יום פעילות יזומה המתוכננת ומאורגנת על ידי ארגון או מוסד, במטרה להציג בפני המתעניינים את הפעילות וההישגים של הארגון, ולשווק אותו לקהל הרחב. ביום זה מתאפשרת גישה חופשית למתקני הארגון, שלרוב אינם פתוחים בפני הציבור, ומתקיימות בו פעילויות שונות בהן הארגון מוצג ומשווק בפני הקהל.
יום פתוח באקדמיה

ימים פתוחים מתקיימים לעיתים קרובות במוסדות אקדמיים שונים, במטרה להציג בפני המתעניינים בלימודים אקדמיים את אפשרויות הלימודים במוסד. היום הפתוח מתקיים במכללות ובאוניברסיטאות פעם בשנה או מספר פעמים בשנה, סמוך למועדי הרישום לשנת הלימודים האקדמית הבאה או לסמסטר הלימודים הקרוב.
במהלך היום הפתוח מוצגים תכנים הנלמדים במוסד האקדמי, הישגים של המוסד, מתקניו וכיתות הלימוד שלו ועוד. נערכים מפגשים עם סגל המרצים, סטודנטים ובוגרים, ומוצע ייעוץ אקדמי לבחירת מסלול לימודים, כך שאלו משמשים כממליצים או סוכני מידע עבור ציבור המתעניינים בלימודים. זאת במטרה להשפיע על המתעניינים לבחור בו כמוסד האקדמי ללימודיהם.
הפעילות מלווה בהגשת כיבוד קל, הרצאות והסברים על מוסד הלימודים בחוגים השונים, חלוקת חוברות מידע, ואפשרות לבקר במתקני הקמפוס פתוחים לרשות הקהל (לרבות כיתות לימוד, אולפני רדיו, מעבדות ועוד).
במהלך היום הפתוח נערכים מאמצי שיווק שונים, כגון שימוש בתמריצים להרשמה ביום הפתוח (חלק מהמוסדות האקדמיים מקנים הנחות בשכר לימוד או בדמי ההרשמה לנרשמים במהלך היום הפתוח), שירות ייעוץ אקדמי חינם למתעניינים, שימוש במסרים פרסומיים בתוך תחומי המוסד (כגון הצבת פוסטרים, שלטים, שימוש במותג ובצבעי המותג של המוסד, ועוד), פעילויות בילוי, פנאי ומופעים חיצוניים שונים, ועוד.
הצי הצרפתי

| --- | --- |

סמל הצי הצרפתי
 Honneur, patrie, valeur, discipline 
 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   הכוחות המזוינים של צרפת
 סוג:  חיל ים, מתמחה בלוחמה ימית
 בסיס האם:  Hexagone Balard 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1624–הווה (כ־400 שנה) 
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  37,000 (2021)   7,000 אזרחים (2021)
 ציוד עיקרי:  180 ספניות
 כלי טיס:  178
 פיקוד
 מפקדים:  הנשיא עמנואל מקרון   אדמירל ניקולא ווז'ור (מ-2023)
 
הצי הצרפתי (בצרפתית: Marine nationale française, נקרא באופן רשמי בצרפת הצי הלאומי ולעיתים נקרא לה רויאל) הוא הזרוע הימית של הצבא הצרפתי. שורשיו הם לפחות לפני 1624, והוא אחד מחילות הים העתיקים ביותר ולקח חלק מרכזי בהקמת האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. כיום הוא אחד משלושת הציים היחידים המוגדרים כ"צי מים כחולים" (Blue-water navy) - ציים בעלי יכולת פעולה רחבת טווח כבמימי האוקיינוסים השונים (השניים האחרים הם צי ארצות הברית והצי המלכותי הבריטי). תפקידי הצי כוללים הגנה על האינטרסים של צרפת בחו"ל, ושמירה על היציבות העולמית.
הצי כולל חמישה ענפים: מערך הכוח הפעיל, מערך הצוללות, מערך התעופה, חיל הנחתים (כולל קומנדו ימי), ומערך השיטור הימי.
כצי המוגדר כ"מים כחולים", הוא מפעיל מגוון רחב של אמצעי לחימה. ובכללם נושאת מטוסים בעלת הנעה גרעינית, צוללות מונעות גרעין כגון הצוללות הגרעיניות מסדרת ניצחון, פריגטות, ספינות ביון מתקדמות כגון דיופיי דה לום (A 759), ספינות סיור וספינות תמיכה.
המוטו של הצי הצרפתי – "כבוד, מולדת, גבורה, משמעת" (Honneur, Patrie, Valeur, Discipline) – חקוק על סיפונה של כל ספינה בצי.
היסטוריה

חיל הים הצרפתי ידוע בכינוי החיבה "לה רויאל" ("רויאל"). הסיבה אינה ידועה בבירור, וקיימות תאוריות שונות בעניין. יש הטוענים כי הדבר נוצר כתוצאה מהקשר המסורתי של הצי לבית המלוכה הצרפתי, אחרים אמרו כי לפני השם "הצי הלאומי" היה השם "רויאל", או פשוט בגלל מיקום המטה המרכזי שלו ברחוב רויאל (אנ') שבפריס.
היסטוריה > ימי הביניים

כציים רבים בימי הביניים, בצרפת ובמקומות אחרים, נבנה הכוח הימי בעתות מלחמה מספינות סוחר מגויסות. את שורשי הצי הצרפתי ניתן לראות בימי הביניים, כאשר בקרב הראשון שלו ניצח את הצי האנגלי בארנמיידן (אנ') ב-23 בספטמבר 1338. קרב זה היה גם הקרב הימי הראשון שבו השתמשו בארטילריה.
היסטוריה > המאה ה-17

הצי הפך לכלי משמעותי מכלל הכוח הלאומי של צרפת בסביבות המאה ה-17 עם המאמצים של הקרדינל רישלייה תחת ממלכתו של לואי ה-13, ושל קולבר תחת לואי הארבעה עשר. ביוזמתו של "מלך השמש" (כינויו של לואי ה-14), הצי הצרפתי זכה למימון רב וציוד מתקדם, אשר סייעו בהמשך במספר ניצחונות ובהם מלחמת תשע השנים אשר הייתה כנגד הצי המלכותי הבריטי והצי המלכותי ההולנדי. מצוקה כספית אילצה את הקטנת הצי הן בכמות והן בכוחו, ודבר זה אפשר לאנגליה ולהולנד להחזיר לעצמן את השליטה בים. לפני מלחמת תשע השנים, במלחמת צרפת-הולנד, הצליח הצי הצרפתי להכריע בקרב פלרמו (אנ') את הצי ששולב מהצי הספרדי וההולנדי.
הערות שוליים

↑  "דיופיי דה לום (A 759)" defense.gouv.fr/marine/equipements/batiments-de-soutien/batiments-specialises/d-experimentations/dupuy-de-lome-a-759
↑  "דיופיי דה לום (A 759)" web.archive.org/web
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299199805171  BnF: cb161915359 (data)  ISNI: 0000 0001 2104 2486  LCCN: n82129159  NKC: kn20030224011  SUDOC: 027298132  VIAF: 122335497   WorldCat (עם VIAF): 122335497 
מלחים צרפתיים
שרטון דוגר

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הצפוני 
 קואורדינטות:  55°15′N 3°30′E﻿ / ﻿55.25°N 3.5°E﻿ / 55.25; 3.5
 שטח:  17,600 קילומטר רבוע
 אורך:  260 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, דנמרק, הולנד, גרמניה 
 על שם:  dogger, bank 
  (למפת הים הצפוני מוגדלת) נורווגיה שוודיה דנמרק גרמניה הולנד בלגיה צר. הממלכה המאוחדת  איי שטלנד  אורקני האוקיינוס האטלנטישרטון דוגר(למפת הים הצפוני רגילה) נורווגיה שוודיה דנמרק גרמניה הולנד בלגיה צר. הממלכה המאוחדת  איי שטלנד  אורקני האוקיינוס האטלנטישרטון דוגר
 
שרטון דוגר (באנגלית: Dogger Bank, בגרמנית: Doggerbank, בהולנדית: Doggersbank) הוא שרטון המשתרע על שטח נרחב בקרקעית הים הצפוני, כ-100 קילומטרים מחופי אנגליה. שטחו כ-17,600 קילומטרים רבועים. אורכו של השרטון 260 קילומטרים מצפון לדרום ו-95 קילומטרים ממזרח למערב. עומק המים נע בין 15 ל-36 מטרים, כעשרים מטרים פחות מהים המקיף. מקור השם הוא מן המילה ההולנדית הישנה Dogge, שפירושה ספינת דיג.
גאוגרפיה וגאולוגיה

מבחינה גאולוגית, דומה השרטון למורנה, שנוצרה בתקופת הפליסטוקן. במהלך עידן הקרח האחרון היה האזור מחובר ליבשה, או אי; בשלב מסוים היה האזור חלק מגוף יבשתי שקישר בין האי הבריטי ליבשת אירופה. לקראת סוף עידן הקרח האחרון שקע כל האזור מתחת לים הצפוני. ספינות דיג הפועלות באזור העלו כמויות גדולות של כבול, הנוצר בביצות, וכן שרידים של ממותות וקרנפים, ולעיתים גם שרידים של חפצים הקשורים לציד, מתקופת האבן הקדומה. משערים שהשרטון מהווה את החלק הגבוה של דוגרלנד.
ב-1931 נמדדה מתחת לשרטון דוגר רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה אי פעם בבריטניה, בעוצמה של 6.1 בסולם ריכטר. מוקד הרעידה היה 23 קילומטרים מתחת לשרטון, והרעידה הורגשה בכל רחבי המדינות הגובלות בים הצפוני.
כזירת קרבות

אזור שרטון דוגר היה זירה לכמה קרבות ימיים. ב-5 באוגוסט 1781 התרחש בים מעל השרטון קרב בין הצי המלכותי הבריטי לצי ההולנדי. קרב זה היה חלק מהמלחמה האנגלית-הולנדית הרביעית והשיק למלחמת העצמאות של ארצות הברית, מכיוון שההולנדים תמכו במושבות המורדות. הקרב הסתיים ללא הכרעה, אך בהיבט האסטרטגי היה זה ניצחון בריטי. במלחמת העולם הראשונה, ב-24 בינואר 1915, התרחש במקום קרב שרטון דוגר בין סיירות המערכה של צי הים הפתוח הגרמני וסיירות המערכה של ה"גרנד פליט" הבריטי. הקרב הסתיים בניצחון בריטי. בספטמבר 1966 טבעה באזור צוללת גרמנית, ו-19 מלחיה וקציניה נספו באסון הימי הכבד ביותר שאירע לצי הגרמני מאז מלחמת העולם השנייה.
אזור דיג

שרטון דוגר הוא אזור עשיר בדיג, במיוחד בדגי בקלה ומליח. הים שמעל השרטון זוהה כסביבה ימית שבה מתפתחת כמות גדולה של פיטופלנקטון. האזור הוצע כשמורת טבע ימית.
הים הצפוני בראשית תקופת ההולוקן, לפני כ-10,000 שנה. אזור שרטון דוגר מחובר ליבשת כחצי אי.
לוריסיים

| לוריסיים |
| --- | --- |
 לוריס איטי סונדלי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
על־משפחה:: לוריסים
משפחה:: לוריסיים
שם מדעי
 Lorisidae ‏גריי, 1821

איור של פנים של כמה ממיני המשפחה
לּוֹרִיסִיִּים (שם מדעי: Lorisidae) היא משפחת פרימטים ננסיים החיים ברחבי יערות הודו ודרום-מזרח אסיה ואפריקה הטרופיים. הם מחולקים לשתי תת-משפחות: הלוריסים, בעלי העיניים הגדולות והגוף האיטי והם חיים בדרום-מזרח אסיה, והפוטויים בעלי הפרווה הכתומה והאף הארוך והם חיים באפריקה.
הם יצורים צמריים, בעלי עיניים גדולות המותאמות לחיים בחשיכה הלילית, אצבעות חזקות וטפרים המתאימים לסירוק פרווה. הם חסרי זנב כמעט לגמרי והם הרבה פחות ניידים מרוב הפרימטים. למעשה הם הפרימיטיביים ביותר מכל הפרימטים למעט הגלגויים. בנוסף יש להם חוש ריח חד, הנעדר משאר הפרימטים וגם שמיעה חדה ואוזניים גדולות.
הלוריסיים מותאמים לחיי עצים ויורדים מעט מאוד לקרקע. מזונם העיקרי הוא חרקים שונים אך הם יאכלו גם בעלי חוליות קטנים, ביצים ופירות.
במשפחה זו 5 סוגים:
תת-משפחה פוטויים (Perodicticinae )
פוטו זהוב (Arctocebus) - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד פוטו מצוי (Perodicticus potto)
סוג ומין יחיד פוטו חקיין (Pseudopotto martini)
תת-משפחה לוריסים (Lorinae )
לוריס קטן (Loris) - בו 2 מינים
לוריס איטי (Nycticebus) - בו 8 מינים
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
ליאופולד ויינשטיין

| --- | --- |

קברו של ליאופולד ויינשטיין יחד עם הוריו
 לידה:  6 באפריל 1886 א' בניסן ה'תרמ"ו וינה, אוסטריה
 פטירה:  8 בנובמבר 1948 (בגיל 62) ו' בחשוון ה'תש"ט וינה, אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מקום קבורה:  וינה, אוסטריה
 מקום מגורים:  וינה, אוסטריה אוסטריה (עד 1938, מ-1945)  לונדון, בריטניה בריטניה (1945-1938)
 מקצוע:  איש עסקים  אספן אמנות
ליאופולד ויינשטיין (6 באפריל 1886 – 8 בנובמבר 1948) היה איש עסקים ואספן אמנות אוסטרי שנרדף על ידי הנאצים בשל היותו יהודי.
ראשית חייו

ויינשטיין נולד לאברהם אדולף ולרייזל תרזה ב-6 באפריל 1886 בווינה. ויינשטיין פתח בווינה מפעל כלי זכוכית ותאורה בשם: "ליאופולד ויינשטיין ושות'".
אוסף האמנות

בבעלותו של ויינשטיין היה אוסף אשר כלל יצירות אומנות רבות של מגוון ציירים מפורסמים, ובהם: פרדיננד גאורג ואלדמולר, רודולף פון אלט, שינדלר, רנפטל, אוגוסט פון פטנקופן, ג'טל, וינדהאגר, האמפל ועוד.
תחת שלטון הנאצים

לאחר סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938, ויינשטיין נרדף על ידי הנאצים בגלל מוצאו היהודי. בעקבות כך, ויינשטיין ברח ללונדון והתיישב שם במשך כל שנות המלחמה.
ב-1938 פרנץ בוק קיבל על עצמו את הניהול הזמני של חברת הזכוכית של ליאופולד – "ליאופולד ויינשטיין ושות'". באותה שנה נגנבו מספר ציורים מהאוסף של ויינשטיין, בין השאר הציורים של פרדיננד גאורג ולדמולר ורודולף פון אלט. הציורים הגנובים נשלחו לאוסף העירוני של וינה ולמוזיאון ג'ואנאום.
בינואר 1939, ביקש קרל וגנר, מנהל המוזיאון ההיסטורי של וינה, להציג במוזיאון חפצי אמנות מהאוספים האריניים של ליאופולד ויינשטיין, כמו גם מאוספיהם של אוסקר בונדי, פרדיננד בלוך־באואר וסרינה לדרר.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזר ויינשטיין לווינה, שם גר עד מותו ב-1948. ויינשטיין לא נישא מעולם, ולא הותיר אחריו ילדים. יורשיו הגישו תביעות פיצויים על יצירות האומנות הגנובות, אך בפועל הוחזרו לידיהם יצירות בודדות מהאוסף. היצירה "בקתת הצוענים" של אוגוסט פון פטנקופן בפושטה הוחזרה ליורשיו של ויינשטיין ב-23 בנובמבר 2004.
לקריאה נוספת

Source Lillie, Sophie, "Was einmal war - Handbuch der entteigneten Kunstsammlungens Wiens," Vienna 2003, p.1295 f.
Restitutionsbericht 2007 - Kunst
ראו גם

שואת יהודי אוסטריה
עוצבת חירם

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  עוצבת חירם
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  חטיבה מרחבית
 בסיס האם:  מחנה גיבור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 מלחמות:    מבצע שלום הגליל   המערכה ברצועת הביטחון   מלחמת לבנון השנייה מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת הגליל עוצבת הגליל
 יחידות בת:  גדוד 134  גדוד 920  גדוד 7106  פלחי"ק 5161  הגמ"ר 9900 - כיתות הכוננות בגזרת החטיבה
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
עוצבת חירם (חטיבה 769, מכונה גם "החטיבה המזרחית") היא חטיבה מרחבית בעוצבת הגליל אשר אחראית על הביטחון השוטף בגזרה המזרחית של הגבול בין ישראל ללבנון, גזרה הכוללת בין השאר את אצבע הגליל ורכס רמים.
בסיס האם של החטיבה יושב במחנה גיבור בצפון קריית שמונה וכולל פלוגות ומחלקות מקצועיות כמו פלוגת רפואה, פלוגת קשר וסדנת טיפול לרכבים.
החטיבה השתתפה במבצע ליטני, מלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה, וכן השתתפה בלחימה ברצועת הביטחון ובחזית הצפונית בעת מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2022[דרוש מקור] פורסם המנון החטיבה, שאת מילותיו כתב איזי מן.
היסטוריה > הקמת החטיבה

עד מעט לאחר מלחמת יום הכיפורים היה מחוז מירון אחראי על פעילות הביטחון השוטף בגבול לבנון ממורדות החרמון ועד ראש הנקרה. עם התגברות פעילות המחבלים לאחר המלחמה, חולקה גזרת גבול הלבנון לשתי גזרות חטיבתיות: מחוז מירון שהיה אחראי על הגזרה המזרחית הפך לחטיבה מרחבית 769 ואילו בגזרה שממושב אביבים ועד לראש הנקרה הוקם ביוני 1974 חטמ"ר בירנית (שהפכה בהמשך לחטיבה 300).
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה

ב-6 ביוני החטיבה תחת פיקודו של שאול מופז, הוכפפה לאוגדה 36, על החטיבה הוטל לחצות את הליטני בגשר חרדלה לכיוון רמת נבטיה, אולם עקב מיקוש ומיכשול בצירים, לא הצליחה החטיבה להתקדם לכיוון רמת נבטיה, אולם עם זאת על ידי יצירת רושם שזוהי גזרת המאמץ העיקרי, הקלה מאוד על שאר כוחות האוגדה באזור גשר עקיה.
למחרת ב-7 ביוני לאחר כיבוש הבופור בידי חטיבת גולני, התקדמה החטיבה יחד עם כוח בפיקוד סגן מפקד חטיבת גולני גבי אשכנזי לכיוון העיר נבטיה, ועם ערב נכבשה העיר.
באותו ערב הגיעה החטיבה יחד עם שאר כוחות האוגדה לפאתי צידון וחברו לחטיבה 211 שהגיעה מכיוון דרום בציר החוף, ולכוחות אוגדה 96 שהונחתו מהים בשפך האוואלי.
ב-9 ביוני הוכפפה החטיבה בחזרה לאוגדה 91, והוטל עליה לטהר את השטח של מרחב נבטיה, החטיבה השלימה את המשימה במהלך השבוע שלאחר מכן.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל השתתפה החטיבה בהגנה על יישובי קו המגע בעקבות החשש מהצטרפות חזבאללה לפשיטה נוספת בחזית הצפונית. במשך חודשים ארוכים פיקדה החטיבה על כוחות ההגנה.
ב-1 ביוני 2024, נגרם נזק רב למחנה גיבור מפגיעה של רקטת בורכאן ששוגרה מלבנון.
ב-15 בספטמבר 2024 פיזרה החטיבה בדרום לבנון כרוזים הקוראים לתושבים לפנות את האזור. הפעולה נעשתה ללא אישור הפיקוד הבכיר, ובצה"ל הודיעו שיבצעו תחקיר בנושא.
במסגרת התמרון הקרקעי בדרום לבנון, נכנסו כוחות החטיבה לתוך שטח לבנון, ולחמו מספר שבועות בכפר כילא הסמוך למטולה, השמידו תשתיות תת-קרקעיות וטיהרו את השטח ממשגרי נ"ט ותמ"ס. כוחות גדוד 920 היו מהגדודים היחידים שהגיעו לנהר הליטני.