stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטנלי מילגרם
עבודתו > ניסוי מילגרם

הניסוי של מילגרם הוא ניסוי נודע בפסיכולוגיה חברתית, שהעבודה עליו החלה ב-1961 וממצאיו פורסמו על ידי מילגרם ב-1974, כשעבד באוניברסיטת ייל. הניסוי בחן את נושא הציות לסמכות.
בתחילת הניסוי, החוקר הסביר למשתתף בניסוי ולשחקן שהתחזה למשתתף נוסף בניסוי שהם עומדים להשתתף במחקר שבוחן את היעילות של מתן עונש על למידה. התפקידים חולקו כך שהמשתתף האמין שהוא קיבל את תפקיד ה"מורה" באופן אקראי, בעוד המשתתף השני, השחקן, קיבל את תפקיד ה"תלמיד". המורה קיבל מטלות זיכרון פשוטות על מנת להעבירן לתלמיד, והונחה שבכל פעם שהתלמיד טועה, עליו לתת לו שוק חשמלי על ידי לחיצה על כפתור. נאמר לו שיש להעלות את עוצמת השוק ב-15 וולט לאחר כל טעות. למעשה לא ניתנו לתלמיד שוקים חשמליים כלל, אך התלמיד-השחקן הגיב כאילו ניתנה לו מכת חשמל. כאשר הגיעו לעוצמת שוק של 150 וולט, השחקן היה מבקש שהניסוי יסתיים, ונענה על ידי החוקר כי "הניסוי מצריך שתמשיך. אנא המשך." השחקן המשיך והפגין כאב וחוסר נוחות גדולים יותר ויותר. אם המורה לא היה מעוניין להמשיך בניסוי, החוקר היה מסביר לו שהוא, החוקר, לוקח על עצמו אישית את כל האחריות על תוצאות הניסוי ועל ביטחונו ושלומו של התלמיד, ושהניסוי דורש שהוא ימשיך.
מטרת הניסוי הייתה לבחון את מידת ההיענות של המשתתף לציית לסמכות שהורתה לו לבצע פעולה שעלולה להיות מנוגדת לערכיו או למצפונו.
בסדרה הראשונה של הניסויים שערך מילגרם, 65% מהמשתתפים נתנו את השוק החשמלי הגבוה ביותר, בעוצמה של 450 וולט, על אף שרבים לא הרגישו בנוח לבצע זאת. אף נבדק לא עצר לפני עוצמת שוק של 300 וולט. מסקנתו של מילגרם הייתה כי קיימת מוכנות קיצונית של אנשים לבצע כמעט כל דבר לפקודת גורם בעל סמכות.
תוצאותיו המפתיעות של הניסוי יצרו דיון ציבורי בנושא הציות לסמכות, בין השאר בהקשר להתנהגותם של הפקידים בשלטון הנאצי במהלך השואה - חוקרים כגון כריסטופר בראונינג טענו בעקבות הניסוי כי "מילוי הפקודות" שלהם היה תוצאה של דינמיקה חברתית שיכלה להיווצר בכל קבוצה, בעוד חוקרים כגון דניאל יונה גולדהגן טענו כי לא ניתן להקביל בין תנאי הניסוי לתנאים ששררו בשטח ויצרו רצח עם, ולכן ההסקה ממנו שגויה.
הניסוי עורר שאלות גם בנוגע לאתיקה של הניסוי והאתיקה של הניסוי המדעי בכלל. זאת בין היתר, משום שהמשתתפים בו השתתפו בניסוי בלא הסכמתם ומשום שאצל חלק מהם הוא גרם ללחץ נפשי כבד (גם אם הלחץ נבע מפעולותיהם החופשיות) ולירידה בהערכה העצמית. בימינו, רוב החוקרים היו מחשיבים ניסוי כזה כבלתי אתי. עם זאת, 84% מהמשתתפים שיצרו איתם קשר לאחר הניסוי ציינו שהניסוי היה מבחינתם התנסות חיובית, ו-15% נוספים ציינו שזו הייתה מבחינתם התנסות נייטרלית.
שלבי הניסוי עובדו לסרט קולנוע המבוסס על חייו של מילגרם בשם "הניסוי" משנת 2015, בכיכובו של פיטר סארסגארד.
עבודתו > שש דרגות של הפרדה

בשנות השישים מילגרם ביצע סדרת ניסויים שמטרתם הייתה לבחון את יחסי הקרבה ברשת האנושית. הניסוי המפורסם ביותר, שנקרא בתרבות הפופולרית "שש דרגות ההפרדה", פורסם כמאמר בשם "בעיית העולם הקטן" ב-1969, יחד עם עמיתו ג'פרי טראוורס מאוניברסיטת הארוורד.
בניסוי זה, מילגרם ניסה לבחון מה תהיה אורך השרשרת האנושית שתוכל לקשר שני אנשים רנדומליים בארצות הברית. מילגרם בחר כיעד איש עסקים מבוסטון ושלח 296 חבילות לתושבים "אקראיים" (ראו ביקורת על הניסוי בערך "תופעת העולם הקטן") מבוסטון ומאומהה (Omaha), נברסקה וביקש מהם להשתתף במחקר. החבילות כללו תקציר של המחקר, מידע על אנשי היעד, גלויות, וסדרת הוראות.
ההוראות ביקשו מאנשים אליהם הגיעו הגלויות לשלוח גלוית מעקב לאוניברסיטת הרווארד כדי לעקוב אחר החבילות, ולנסות לקרב את החבילה לאנשי היעד באופן הבא: אם האדם שקיבל את הגלויה מכיר את איש היעד באופן אישי, עליו לשלוח לו את החבילה ישירות. אחרת, עליו לשלוח את החבילה לאדם שיש לו עמו היכרות אישית, ושלדעתו הוא יוכל לקרב את החבילה לאיש היעד.
האמונה המקורית הייתה שעשויים להידרש מאות אנשים כדי להעביר את החבילות, ושיש לניסוי סיכויי הצלחה נמוכים, כי מספיק רק אדם אחד שלא ישתף פעולה כדי לשבור את השרשרת. בסופו של דבר, 217 שרשראות ביצעו לפחות העברה אחת של החבילה לכיוון היעד ומתוכן הגיעו 64 מהחבילות ליעדיהן. באמצעות גלויות המעקב ידע מילגרם כמה אנשים דרושים היו כדי להעביר את החבילות. כך הוא מצא שהמספר החציוני של המתווכים שנדרשו כדי להעביר את החבילות ליעדיהן הוא 5.2, ובמעוגל – "שש דרגות של הפרדה".
עבודתו > סיראנואיד

בשנת 1977 מילגרם החל בהליך ניסיוני שנועד להמחיש את רעיון החיבור בין גוף לנפש שתיאר אדמון רוסטאן במחזהו סיראנו דה ברז'ראק. בסיפור, סיראנו מספק לכריסטיאן מילות אהבה, וכך הם מחזרים במשותף אחר רוקסן (משום שכל אחד בנפרד לא היה מסוגל, בעקבות המגבלות הפיזיות והלשוניות שלהם, לעשות זאת בכוחות עצמו).
מילגרם אימן אנשים לחזור, בזמן אמת, על משפטים ספונטניים שנאמרים על ידי "מקור" מרוחק באמצעות שידור רדיו דיסקרטי במהלך דו-שיח עם מגיבים נייטרליים. כמחווה לסיראנו, הוא כינה את שילוב מילותיו של ה"מקור" וגופו של הדובר "סיראנואיד". במחקריו, המגיבים לא הצליחו לגלות כי האדם עמו הם מדברים רק חוזר על מילים שנאמרות על ידי צד שלישי ומייחסים לו, במישרין ובעקיפין, אישיות שיחתית. מילגרם כינה את התופעה "אשליה סיראנית". האשליה נותרה קיימת גם בנסיבות בהן התקיים פער גדול בין הדובר למקור, למשל בניסוי בו מילגרם עצמו שימש כ"מקור" לילדים בני 11 ו-12 שרואיינו על ידי מורים (שלא היו מודעים לתרמית) שהתבקשו להעריך את יכולתם האיטלקטואלית של הילדים.
מילגרם קיווה ששיטת ה"סיראנואיד" יכולה להתפתח לכדי אמצעי עמו ניתן לחקור תופעות הקשורות להתנהגות חברתית ותפיסה עצמית (למשל, סטראוטיפים מבוססי גזע, מין וגיל וקבלה חברתית). אף על פי שהוא המשיך לפתח את השיטה במהלך 1984 (שנת מותו), הוא מעולם לא פרסם מאמר רשמי בו הוא מפרט את תוצאות ניסויי ה"סיראנואיד".
ב-2014, פסיכולוגים חברתיים מבית הספר לכלכלה של לונדון, שחזרו את ניסוייו הראשונים של מילגרם. אמן בריטי בשם רוב מיטשל, בהשראת ניסויו של מילגרם, חקר האם ה"אשליה הסיראנית" יכולה להתקיים כשקיים פער גילאים גדול בין הדובר למקור, כשמורים, ללא ידיעתם, העבירו שיעורים לילדים עם "מקור" מבוגר. שימוש ב"סיראנואידים" נעשה גם בסיטואציות בהן לנבדקים נאמרו משפטים של אנשים שהם מכירים דרך אנשים זרים.
הערות שוליים

↑  אסף שפירא, הרחבות לפרק 2: באמת עולם קטן? האמת על עולם הרשת, באתר NETfrix, ‏2020-02-09
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265315505171  PLWABN: 9810539725605606  BIBSYS: 90164501  BNE: XX1032217  BnF: cb123997405 (data)  CiNii: DA00815423  GND: 12410343X  ISNI: 0000 0001 2135 7672  LCCN: n50082722  LNB: 000025923  NDL: 00450020  NKC: jn19990005715  NLK: KAC200902874  NTA: 074226436  SNAC: w6mb30nh  SUDOC: 033096244  Trove: 922115  VIAF: 61632899   WorldCat (עם VIAF): 61632899 
החוקר (ח) משכנע את הנבדק (נ) לתת שוקים חשמליים כואבים לנבדק אחר, שהוא למעשה שחקן (ש). נבדקים רבים המשיכו במתן השוקים למרות תחינותיו של השחקן
נגמ"ש

נגמ"ש (ראשי תיבות של נושא גייסות משוריין או נוֹשֵׂאת גְּיָסוֹת מְשֻׁרְיֶנֶת) הוא רכב קרבי משוריין (רק"ם), שמטרתו העיקרית היא תובלה ממוגנת של כוחות אל שדה הקרב ובחזרה ממנו. בעברית, המונח נגמ"ש ציין את רוב הרקמ"ים הזחליים שאינם טנקים או תומ"תים (אך במקרים רבים מבוססים על תובת טנק) ובצה"לית משמש גם כשם נרדף ל-M-113 (דגם נגמ"ש קל אמריקאי שמשרת בצה"ל באלפי כלים).
לנגמ"ש גלגלי קל מקובל לקרוא שריונית. נגמ"ש הלחימה, שהופיע לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-20, משלב יכולת נשיאת גייסות של נגמ"ש, עם חימוש ועוצמת אש כשל טנק קל, מחליף מאז את הנגמ"ש, כשהוא מוסיף לרשימת המשימות של הכלי לחימה משמעותית בשדה הקרב, באופן אורגני מלא עם יחידות הרגלים אותם הוא מוביל. נגמ"שים ייעודיים נוספים הם נגמ"שי פיקוד, נגמשי נ"ט, ציוד עבירות כגון גשרים ואסדות, רפואה ופינוי, חוליה טכנית, נשיאת חימוש ארטילרי, ומשימות נוספות.
היסטוריה והתפתחות הנדסית

נגמ"שים הופיעו לראשונה בסוף מלחמת העולם הראשונה אך היו מעטים. במלחמת העולם השנייה רוב התעבורה הלוגיסטית נעשתה באמצעות משאיות, ג'יפים וזחל"מים (זחל"ם = זחלי למחצה) שיתרונם במהירות אך היו חסרי מיגון מספק.
מטרותיו המקוריות של הנגמ"ש הייתה תובלת הכוח בסביבה עוינת כאשר יש חשש למארבי צלפים, ירי נק"ל, רסיסי ארטילריה ומטענים קלים. הנגמ"ש היה מצויד במנוע שעוצמתו כזו של אוטובוס עירוני ויכול היה לשאת בין 10–12 חיילים על ציודם האישי, בנוסף לצוות המתפעל, ציוד הנגמ"ש והמיגון. הנגמ"ש היה ממוגן בשריון לכלי רכב שהורכב מלוחות מתכת עבים ונשא חימוש קל - בדרך כלל מספר מקלעים. כדי לאפשר לנגמ"ש תנועה מהירה ויכולת ציפה, מיגון הנגמ"ש היה קל במתכוון, ונועד להגן על הצוות בעיקר מפני ירי נשק קל ורסיסים בלבד. יכולתו להגן מפני נשק נ"ט הייתה מועטת.
גם לנגמ"ש M-113 האמריקאי וגם לנגמ"ש הרוסי BMP-1 יכולת אמפיבית מלאה, כאשר ההנעה במים נעשית ללא כל עזרים חיצוניים, אלא באמצעות תנועת הזחלים בלבד.
נגמ"שים שתוכננו לתנאי שטח קשים כיערות דרום אסיה והמדבריות של מדינות ערב היו בדרך כלל זחליים, ונגמ"שים שתוכננו לקרבות בתנאי דרכים סלולות ושטחים עירוניים - היו גלגליים.
הנגמ"ש המודרני הראשון היה ה-M-113 האמריקני שהופעל במלחמת וייטנאם. נגמ"שי M-113 הגיעו לישראל במסגרת הסיוע הנרחב שקיבלה מארצות הברית במלחמת יום כיפור ודחקו בהדרגה את הזחל"מים החוצה מהשירות.
בעקבות ההצלחה של הנגמ"שים הוגבר מאוד השימוש בתובת הנגמ"ש כפלטפורמה למערכות נשק ופיקוד שונות כגון מכ"מים ניידים, רכבי קישור, פיקוד ובקרה ואפילו נ"מ (M163 VADS ו"מחבט"). על חלק מהנגמ"שים אפשר להתקין גם אמצעי פריצה והנדסה, ולהשתמש בהם כרכב הנדסה קרבית. הפומ"ה הישראלית היא דוגמה טובה לנגמ"ש הנדסה קרבית.
בעקבות תפוצתו הנרחבת של ה-RPG (מטול רקטות נגד טנקים) והגידול בקרבות בשטח בנוי, הוגבר הצורך לשפר את המיגון של הנגמ"ש כדי להגן על אנשי הצוות ממטענים חלולים, טילי נ"ט ומוקשים מאולתרים. התוצאה הייתה פיתוח נגמ"שים כבדים (נגמ"כים) כמו האכזרית, הנמ"ר והנגמ"שים מבוססי שוט (כגון הנגמחון והנקפדון) הישראלים, והבראדלי האמריקני.
הבראדלי והנמ"ר, בניגוד לנגמ"ש הקלאסי, משמשים גם כ"נגמ"ש לחימה" (IFV) - כלי שייעודו העיקרי לא רק הובלת חי"ר אלא מתן פלטפורמת לחימה לחיילים שבתוכו, כך שיוכלו גם להילחם מבלי לצאת החוצה. בבראדלי ישנו צריח החמוש בתותח אוטומטי 30 מ"מ וכוורת ל-2 טילי נ"ט או טילי נ"מ. ואילו בנמ"ר מותקנת עמדת נשק "קטלנית" המתופעלת מתוך הכלי החמושה במקלע כבד בראונינג 0.5 (בקליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו) או במקל"ר 40 מ"מ, וכן במרגמה 60 מ"מ ומקלעי מאג 7.62 מ"מ.
דגמי נגמ"שים

ארצות הברית ארצות הברית:
M8 (במסגרת מלחמת העולם השנייה)
M-113
M2\M3 בראדלי (נגמ"ש לחימה)
AAV או AAV7 ו-AAAV (נגמ"שים אמפיביים)
סטרייקר (נגמ"ש אופני)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת:
ווריור
גרמניה גרמניה:
פומה (נגמ"ש לחימה זחלי)
בוקסר (נגמ"ש אופני)
דינגו (נגמ"ש אופני)
פוקס
שועלית (נגמ"ש אב"כ)
ישראל ישראל:
M-113 ברדלס (במגוון תצורות משופרות של הנגמ"ש האמריקני)
מחבט (נשק) (נגמ"ש נ"מ)
אכזרית (מבוסס על טנק T-55)
נגמ"כים מבוססי שוט
נגמשוט
נגמחון
נקפדון
פומ"ה (פורץ מכשולים הנדסי)
נגמ"ש מרכבה (נמ"ר)
נמ"ר חי"ר
נמ"ר לחימה (בפיתוח)
נמ"רבולנס (נגמ"ש חיל הרפואה לפינוי פצועים)
נמ"ר פיקוד
נמ"ר אחזקה
נמ"ר הנדסי (נמר"ה)
אופק - נגמ"ש לתומכי לחימה על בסיס תובת מרכבה סימן 2
פר"ג - נגמ"ש לחיל החימוש ותומכי לחימה על בסיס תובת מרכבה סימן 3
איתן - נגמ"ש אופני
כרמ"ל - נגמ"ש לחימה מתקדם בשלבי פיתוח
ברית המועצות ברית המועצות ורוסיה רוסיה:
BMP-1
BMP-2
BMP-3
BMPT
BTR-50
BTR-60
BTR-70
BTR-80
BTR-T
BTR-D
MT-LB
צרפת צרפת:
VAB
שוודיה שוודיה:
CV90
ירדן ירדן:
תמסח (נגמ"ש)
מצרים מצרים:
פהאד (נגמ"ש אופני)
אוקראינה אוקראינה:
BTR-3
הערות שוליים

↑  לפי מילון מונחים צבאיים (צה"ל 1980)
↑  לנגמ"ש לחימה כוח אש שמשתווה לזה של טנק קל
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294808905171  GND: 7602172-5  NARA: 10675209  NKC: ph381264 
נגמ"ש M-113 תוצרת ארצות הברית, 1960. אחד הנגמ"שים הידועים בעולם והנפוצים בנאט"ו.
נגמ"כ (נגמ"ש כבד) נקפדון ישראלי. הנקפדון הוא אחד הנגמ"שים הממוגנים ביותר בעולם.
נגמ"ש לחימה (IFV) מדגם M2 בראדלי, צבא ארצות הברית.
נגמ"ש אופני סטרייקר עם מיגון "כלוב" ועמדת RCWS עם מקלע כבד.
נגמ"ש לחימה פומה, צבא גרמניה.
נגמ"ש מרכבה - נגמ"ש כבד תוצרת ישראל החמוש בעמדת קטלנית ומקלעים
נגמ"ש לחימה רוסי מדגם BMP-1.
נגמ"ש M-113 צה"לי, עם הסבה לאמבולנס
Resident Evil: Village

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  7 במאי 2021 
 סוגה:  משחק הישרדות-אימה
 פיתוח:  קאפקום 
 הוצאה לאור:  קאפקום 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  אנגלית, יפנית, ספרדית, רוסית 
 סדרה:  Resident Evil
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  RE Engine 
 מצבי משחק:  משחק מחשב מרובה משתתפים 
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 5, Xbox One, iOS, פלייסטיישן 4, Xbox Series X ו-Series S, Microsoft Windows, iPadOS 
 המשחק הקודם:  Resident Evil 7: Biohazard
 אתר רשמי
 
Resident Evil: Village (בתרגום מילולי לעברית: "האויב שבפנים: כפר") הוא משחק וידאו מסוגת הישרדות - אימה שפותח והופץ על ידי חברת קאפקום היפנית ומהווה משחק המשך למשחק הקודם בסדרה, "Resident Evil 7: Biohazard". המשחק ממשיך את עלילותיו של אית'ן וינטרס, כשלוש שנים לאחר מאורעות המשחק הקודם. אית'ן ומיה הביאו לעולם תינוקת בשם רוזמרי וחיים את חייהם בשלווה. לאחר מפגש כואב עם כריס רדפילד, אית'ן מוצא עצמו בכפר המאוכלס במפלצות מוטנטיות ועושה דרכו למצוא את בתו שנחטפה. למרות שהמשחק הוא משחק אימה, הוא שם דגש יותר גדול על אקשן בהשוואה לקודמו.
המשחק כולל בתוכו מצב מרובה משתתפים דרך רשת האינטרנט. המשחק הוכרז באירוע ההשקה של קונסולת ה-Sony Playstation 5 ושוחרר ב-7 במאי 2021 לקונסולות המחשב האישי, Playstation 4, Playstation 5, Xbox One, Xbox Series X/S ו-Stadia. המשחק קיבל ביקורות חיוביות ששיבחו את המשחקיות, האווירה והגיוון. למרות הביקורת השלילית על החידות ועל קרבות הבוס שבו. ההתרכזות בסגנון האקשן מאשר האימה קיבל ביקורות מעורבות.
משחקיות

בדומה לקודמו, המשחק משתמש במכניקת "גוף ראשון" (דהיינו, השחקן רואה את העולם דרך עיניו של אית'ן) ומתרחש בכפר אירופאי מושלג המתואר על ידי יוצרי המשחק כ-"אזור שאוחזר מהתקופה הוויקטוריאנית והרבה יותר גדול ועמוס ממפת המשחק הקודם" וניתן לטפס על בתים וגבעות שונות בכפר עבור לחימה נוחה יותר באויבים.
בניגוד למשחק הקודם בסדרה, משחק זה שם יותר דגש על פעולה וכעת אית'ן וינטרס (דמות הפרוטגוניסט במשחק הזה ובמשחק הקודם) מצויד ביותר כישורי לחימה לאחר אימונים שעבר בין המשחק הזה למשחק הקודם. האויבים העיקריים במשחק הם יצורים דמויי אנשי זאב בשם "לייקנים" והם לא רק זריזים וחכמים, אלא מסוגלים לתקוף בעזרת נשק ובלהקות, מה שמצריך מהשחקן לחשוב האם כדאי לו לבזבז תחמושת, לתקוף בעזרת אגרופיו או פשוט לברוח. בדומה למשחק "Resident Evil 4", ניתן להשתמש במחסומים כדי להתגונן מאויבים.
מערכת החפצים זהה למערכת מהמשחק "Resident Evil 4" ומציגה מזוודה לאחסון חפצים ואת היכולת להזיז ולהטות חפצים שונים עבור יותר מקום אחסון. השחקנים יכולים לקנות תחמושת, אספקה וחפצים שונים דרך סוחר בשם "הדוכס". השחקנים יכולים גם לצוד חיות שונות בכפר ולבשלן בעזרתו של הדוכס. אכילה במשחק נותנת לשחקנים יכולות שונות כגון הגנה יותר טובה וסיבולת חזקה יותר למתקפות. השחקנים יכולים לשמור את המשחק בכל מקום שיש בו מכונת כתיבה, מה שמחליף את מכשיר ההקלטה מהמשחק הקודם.
בדומה למשחק "Resident Evil 3", המשחק מכיל מצב מרובה משתתפים על גביי רשת האינטרנט המיועד לשישה שחקנים בשם "Resident Evil: RE: Vers", אולם, האפשרות למשחק מרובה משתתפים נדחתה עד לקיץ 2021.
מצב משחק שנקרא "Mercenaries" שהופיע במשחקי הסדרה הקודמים חוזר גם פה ומציג משחק בסגנון ארקייד.
רקע ועלילה

העלילה נכתבה לפי הסדר וכוללת את עלילת המשחק הראשי ואת עלילת ההרחבה.
רקע ועלילה > רקע

המשחק מתרחש כשלוש שנים לאחר אירועי המשחק הקודם. אית'ן וינטרס חי עם אשתו מיה ובתו בת החצי שנה רוזמרי בשלווה. באחד הלילות, כריס רדפילד חוזר לחייהם של הזוג וינטרס, רוצח את מיה לנגד עיניו של אית'ן וחוטף את אית'ן ורוזמרי אל עבר כפר מושלג באירופה. במהלך המשחק, אית'ן עושה דרכו ברחבי הכפר על מנת למצוא ולחלץ את בתו רוזמרי. הכפר מאוכלס במפלצות דמויות אנשי זאב ונשלט על ידי ארבעה "לורדים" מוטנטים, כל אחד מהלורדים שולט על הטריטוריה שלו בכפר ומנהיג את צבא המפלצות שלו: הגבירה אלקינה דמיטרסק, גבירה ערפדית גבוהה, שולטת בטירת דמיטרסק יחד עם שלוש בנותיה בלה, קסנדרה ודניאלה יחד עם צבא משרתות. הגבירה דונה בנויטנו שולטת על האזור סביב האחוזה שלה ומתקשרת בעזרת בובה רדופה בשם אנג'י. אדם בשם מורו המושיע שולט על שטח קטן בסמוך לכפר ובעל גוף המזכיר בן ים ויכולות אמפיביות. קארל הייזנברג, בעל היכולות לשלוט בשדות מגנטיים המנהיג את צבאו המכני באזור המפעל הנטוש בכפר. כל הלורדים במשחק כפופים למנהיגה בשם "האם מירנדה", מנהיגת הכפר שתושביו סוגדים לה.
רקע ועלילה > צילה של רוז

רוז, כעת נערה בת 16, הופרדה ממיה וכעת תחת הגנתו של כריס רדפילד. בבגרותה, רוז הפכה למנודה חברתית בגלל יכולותיה, אותם היא קיבלה מהעובש ומסתירה את כוחותיה. דיון, אחד מחברי הצוות של כריס, מספר לרוז שהוא עבר על מחקרה של מירנדה וגילה שקריסטל מיוחד מסוגל לטהר את רוז מכוחותיה. דיון מפציר ברוז להתחבר טלפתית לחתיכת העובש שיש ברשותו על מנת שתמצא את שאר מחקרה של מירנדה. רוז משתמשת בכוחותיה כדי להתחבר טלפתית לעובש ומגיעה בתודעתה לאזור המזכיר את טירת דמיטרסק, אך כעת כולה מכוסה בעובש ומלאה במפלצות, שתחת הנהגתו של הדוכס הורגות שיבוטים שלה ברחבי הטירה. רוז נעזרת בישות בלתי נראית שקוראת לעצמה "מייקל" המדריכה אותה ליעדה. מייקל מציע לרוז להתנתק מהעובש, אך רוז מתנגדת ורוצה להיפתר מכוחותיה. בעזרתו של מייקל, רוז נמלטת מהטירה, אך נופלת אל תוך שכבה עמוקה יותר של העובש.
רוז מוצאת את עצמה באזור המזכיר את אחוזת בנויטנו, שם היא חיה מחדש את זכרונותיה הטראומתיים ומתעמתת עם תחושת האשמה בנוגע לאובדן אביה. כדי לנחמה, מייקל לוקח אותה לאזור המדמה את הבית בו היא חיה בתור תינוקת. מנהיגת האזורים אותם רוז חוקרת מתבררת להיות אוולין, שמקנאה ברוז מכיוון שאוולין עצמה הייתה ניסוי כושל ולא רצוי. מייקל עוזר לרוז לברוח בשנית ומגיעה לאזור המזכיר את הכפר אליו היא נחטפה בינקותה על ידי מירנדה. בכפר, רוז מוצאת הקריסטל דרכו היא מצליחה להסיר את כוחותיה, אך מירנדה מתגלה בפניה ומגלה לה שדיון היה בסך הכל אשליה שלה שנוצרה כדי להוביל אותה אליה ואל העובש. עדיין רוצה להחיות את בתה אווה, מירנדה רוצה להשתמש ברוז, כעת חסרת הכוחות ככלי. מייקל מתגלה ומופיע כאית'ן, אביה של רוז שתודעתו נכלאה בעובש ועוזר לרוז לברוח. במהלך המנוסה, אית'ן נפצע ומפציר ברוז לברוח, אך רוז שוברת את הקריסטל ומקבלת את כוחותיה מחדש, בעזרתם היא מצליחה להביס את מירנדה. אית'ן מתנצל בפני רוז שהוא לא נכח בזמן גדילתה ואומר לה שהוא גאה בה. רוז מנתקת את הקשר הטלפתי מהעובש, מצליחה לחזור לעולם האמיתי ומבקרת בקברו של אית'ן. לאחר מכן היא נקראת אל משימה חדשה תחת ארגון לא ידוע. בזמן שהיא והמלווה שלה נוהגים מבית הקברות, דמות לא ידועה מתקרבת לרכבם.
דמויות > אית'ן וינטרס

מדבב באנגלית: טוד סולי.
מדבב ביפנית: הידנובו קיוצ'י.
הפרוטגוניסט של המשחק הראשי. בעלה של מיה ואביה של רוזמרי. לאחר האירועים בדולבי לפני שלוש שנים, אית'ן ומשפחתו (בסיועו של כריס רדפילד) עברו לאירופה במטרה להתחיל בחיים חדשים. אולם, השגרה המשפחתית נקטעת כאשר כריס רוצח את מיה וחוטף את אית'ן ואת רוזמרי לכפר אירופאי. במהלך המשחק אית'ן עושה דרכו בכפר במטרה למצוא בקבוקים שמכילים חלקים מגופה של רוזמרי ולעצור את האם מירנדה ומשרתיה מלהרוג את ביתו. אית'ן מגלה במהלך המשחק שהוא היה אמור למות בבית משפחת בייקר, אולם בגלל העובש גופו חזר לחיים והוא קיבל כוחות התחדשות. בסוף המשחק מקריב את עצמו ומפוצץ את כל הכפר והעובש הקיים בו, בכך הוא נותן לכריס הזדמנות לברוח מהכפר ביחד עם בתו.
בהרחבה "צילה של רוז" מתברר שלמרות מותו, תודעתו של אית'ן נכלאה בעובש והוא מסייע לרוז לנצח את האם מירנדה והשניים חווים סגירת מעגל.
דמויות > מיה וינטרס

מדבבת באנגלית: קאטי הו'אגן.
מדבבת ביפנית: אקארי היגוצ'י.
אשתו של אית'ן ואמה של רוזמרי. לאחר האירועים בדולבי, היא ומשפחתה עברו לאירופה במטרה להתחיל בחיים חדשים. מסתירה מאית'ן סוד במהלך המשחק ומסרבת לדבר על האירועים שקרו בבית משפחת בייקר. נרצחת בתחילת המשחק על ידי כריס רדפילד. אולם, לקראת סוף המשחק מסתבר שהמיה שנרצחה הייתה בעצם מירנדה בתחפושת ומיה האמיתית הוחזקה בשבי במעבדתה של מירנדה. בסוף המשחק מצליחה לברוח מהכפר יחד עם רוזמרי וכריס.
בהרחבה "צילה של רוז" מתברר שמיה גידלה את רוז עד גיל ההתבגרות ולאחר מכן האחרונה הופרדה ממנה על ידי כריס רדפילד במטרה לאמנה בשליטה על כוחותיה.
דמויות > רוזמרי וינטרס

מדבבת באנגלית (כנערה): ג'ניפר טיראדו.
מדבבת ביפנית (כנערה): יוריאן אוו.
בתם התינוקת של אית'ן ומיה וינטרס. נולדה עם העובש בגופה אותו קיבלה בתורשה מהוריה (שהם בתורם נדבקו במשחק הקודם). במהלך המשחק נחטפת על ידי כריס רדפילד שמנסה להציל אותה ממירנדה. מירנדה מנסה להשתמש בגופה על מנת להחיות לתוכו את בתה אווה שנפטרה. בסוף המשחק מוצגת כנערה מתבגרת שמשתמשת בכוחותיה בעבודתה בארגון לא ידוע.
רוזמרי היא דמות הפרוטוגניסט בהרחבה "צילה של רוז". כעת נערה מתבגרת הנלעגת על ידי חברותיה בגלל כוחותיה, רוז מנסה למצוא דרך להסיר ממנה את הכוחות ולהיות נערה רגילה. במהלך ההרחבה היא מתעמתת עם מירנדה בשנית ובעזרת תודעתו של אביה (שנכלאה בעובש) היא מצליחה להביסה ולהשלים עם ייעודה ויכולותיה.
דמויות > כריס רדפילד

מדבב באנגלית: ג'ף שיין.
מדבב ביפנית: הירוקי טוצ'י.
סוכן בכוח התקיפה "בלו אמברלה" והפרוטוגניסט של חלק מהמשחקים הקודמים בסדרה. לאחר האירועים בדולבי, עזר לאית'ן ומיה לעבור לאירופה וכעת הוא מנהיג צוות תקיפה מיוחד נגד נשקים ביולוגיים. בתחילת המשחק הוא רוצח את מיה (שהייתה בעצם מירנדה בתחפושת) וחוטף את אית'ן ורוזמרי אל עבר הכפר. במהלך רוב המשחק מניעיו נשמרים בסוד ואית'ן מנסה בקביעות להבין את הסיבות לרצח אשתו ולהגעתם לכפר. בסוף המשחק הוא מטמין חומר נפץ בליבת העובש ומציל את מיה ורוזמרי מהכפר.
כריס לא מופיע בהרחבה "צילה של רוז", אך מתברר שהוא הפריד את רוז ממיה במטרה לאמן אותה לשלוט בכוחותיה בתקווה שיום אחד היא תצטרף לצוות התקיפה.
דמויות > האם מירנדה

מדבבת באנגלית: מישל לוקס.
מדבבת ביפנית: סייקה קינושיטה.
דמות האנגוניסט הראשית במשחק. מירנדה נולדה במאה ה-19 והייתה מדענית שחקרה את העובש וסגולותיו. למירנדה הייתה בת קטנה בשם אווה שנפטרה בגלל השפעת הספרדית ומאז מירנדה מנסה להשתמש בעובש במטרה להחזירה לחיים ושאיפתה היא להשתמש בגופה של רוזמרי בתור כלי קיבול לאווה. במהלך חייה הארוכים הפכה למנטורית של אוסוולט אי. ספנסר, המייסד של חברת "אמברלה". בעזרת מחקריה על העובש, אוסוולד ייצר לראשונה את וירוס ה-T ובכך גרם לאירועי המשחקים הקודמים. מתבררת כאחת המדעניות שיצרו את אוולין (דמות האנטגוניסט מהמשחק הקודם) וכך גם את הלורדים ושאר המפלצות בכפר. מרוב קרבתה לעובש היא פיתחה כוחות על טבעיים שכוללים שינויי צורה ותוחלת חיים ארוכה. מנוצחת על ידי אית'ן בסוף המשחק.
מירנדה היא דמות האנטגוניסט הראשית גם בהרחבה "צילה של רוז" ולמרות שהיא הובסה, תודעתה עדיין כלואה בעובש ובעזרת כוחה היא מנסה לשכנע את רוז לוותר על כוחותיה ולהשתמש בה בשנית כדי להחיות את בתה אווה.
דמויות > הגבירה אלקינה דמיטרסק

מדבבת באנגלית: מגי רוברטסון.
מדבבת ביפנית: קיוקו אינו.
אנטגוניסטית משנית במשחק ואחת מהלורדים שמשרתים תחת האם מירנדה. אלקינה היא מפלצת עובש דמוית אישה ערפדית המתנשאת לגובה של יותר משני מטרים ויכולה להאריך את ציפורניה ללהבים כדי לתקוף. במקור היא אחת מהניסויים הכושלים של מירנדה בעובש ואחת מהלורדים האהובים עליה. אלקינה שולטת בטירת דמיטרסק ביחד עם שלוש בנותיה. במהלך הקרב עם אית'ן וחשיפתה לאור שמש היא הופכת למפלצת גדולה ומכונפת שאית'ן לבסוף הורג.
במסמכים שקשורים לאלקינה שמצויים במעבדה של מירנדה, נאמר שאלקינה סובלת ממחלה נדירה שביחד עם העובש בגופה, מצריכות ממנה לשתות דם אנושי כדי לשרוד (ומכאן תכונותיה הערפדיות).
דמויות > דונה בנויטנו

מדבבת באנגלית: אנדי נוריס.
מדבבת ביפנית: לא ידוע.
אנטגוניסטית משנית במשחק ואחת מהלורדים שמשרתים תחת האם מירנדה. דונה שולטת על אחוזת בנויטנו ומתקשרת בעזרת בובה בשם "אנג'י". במקור היא אחת מהניסויים הכושלים של מירנדה בעובש. במהלך הקרב נגדה, אית'ן נלחם נגד אנג'י ולבסוף לאחר שאית'ן הורס את אנג'י מתגלה שגם דונה מתה.
במסמכים שקשורים לדונה שמצויים במעבדה של מירנדה, נאמר שדונה סובלת מבעיות נפשיות.