stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוח אוחוצק
הערות שוליים

↑  מיקום חלק מהשקעים מבוסס על מפה זו
↑  The 27 May 1995 Ms 7.6 Northern Sakhalin Earthquake: An Earthquake on an Uncertain Plate Boundary
↑  Can the Okhotsk plate be discriminated from the North American Plate?
↑  Independent active microplate tectonics of northeast Asia
↑  צומת משולש – נקודת מפגש המשותפת לשלושה לוחות טקטוניים, ר' מילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה
↑  Seismotectonic Manifestations in the Southeastern Chersky Range Zone and its Continuation on to Kamchatka
1 2  Seismicity of the Earth 1900—2007, Kuril-Kamchatka Arc and Vicinity באתר USGS
↑  Seismic imaging of the Amur–Okhotsk plate boundary zone in the Japan Sea
1 2  Deformation of the Northwestern Okhotsk Plate: How is it happening?
| טקטוניקת הלוחות |
| --- | --- | --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס  • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה |  |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי  • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |  |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |  |
מפה טופוגרפית של השדה הגעשי קליוצ'בסקוי (Ключевской) בקמצ'טקה
לשכת המצורעים

לשכת המצורעים הייתה לשכה בבית המקדש בה טבלו המצורעים לפני הבאת קורבנות טהרתם. לשכה זו שכנה בעזרת הנשים, ובה היה בית טבילה. המצורע העומד להיטהר בפתח העזרה בשער ניקנור היה טובל בבית הטבילה בטרם ישלים את טהרתו, ויביא את קורבנותיו.
מקום הלשכה

בית הטבילה נקבע בעזרת הנשים בזווית הצפונית מערבית. יש מי שמסביר בטעם הדבר, שקורבנות המצורע הם קדשי קדשים ושחיטתם בצפון, ועל כן המצורעים היו מגיעים לטבול ולהתכונן להבאת קורבנותיהם, ועשו זאת בצפון מערב בסמוך למקום שחיטת הקורבן בעזרה.
הטובלים בלשכה זו

לשכת המצורעים נקראת כך משום שהמצורעים הבאים להיטהר היו טובלים במקווה שהיה שם, זאת, בטרם יכניסו את בהונותיהם לטהרה בשער ניקנור. יש אומרים, שלא רק מצורעים טבלו שם אלא כל הנכנס לעזרה היה טובל שם, אפילו אם היה טהור. אלא שבתחילה כשבנו את המקווה הועידו אותו לטבילת המצורעים, ועל כן נקראה הלשכה בשם זה. רק לאחר מכן נקבע הסדר, שאף הטהורים הרוצים להיכנס לעזרה יטבלו שם.
שימושים נוספים ללשכה

יש מי שמסביר, שבלשכה זו היו המצורעים ממתינים לבוא הכהן המלווה אותם לשער ניקנור, שם היה סדר טהרה מיוחד למצורע להשלמת טהרתו. עוד יש מי שכתב, שהמצורעים היו מבשלים בלשכה זו את קורבנותיהם.
הערות שוליים

↑  משנה מידות ב, ה. בפירוש הר"ש כתב שלשכה זו לא נתקדשה, ותמה עליו התוספות יום טוב, שהרי לעזרת הנשים מותר למצורע הנטהר להיכנס, שמחוסר כיפורים מותר בכניסה לשם; ונראה שכוונתו כמו שמתרץ החק נתן, שלא נתקדשה בקדושת עזרת ישראל, למרות סמיכותה לשם.
↑  תפארת ישראל שם אות מז.
↑  תוספתא נגעים ח, ט; יומא ל, ב.  ראה ערך 'טהרת המצורע'.
↑  דעת חכמים בתוספתא שם, ובגמרא שם יש אפשרות שזו דעת רבי יהודה, ויש אפשרות בדעתו שמצורעים אינם טובלים שם אלא רק שאר הנכנסים.
↑  תוספות שם ד"ה רבי (וראה הסבר אחר בהערה הבאה).
↑  הבית השני בתפארתו עמוד קכח (ועל כן אף אם אנשים אחרים היו טובלים שם, עדיין שם זה ראוי ללשכה זו).
↑  תבנית היכל ספר ב פרק ו אות לח; וראה בפירוש עזרת כהנים על מידות (מהדורת תורת המקדש) עמוד שסא; וראה עוד בערך טהרת המצורע.
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
לוקיוס אורונקוליוס קוטה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־1 לפנה״ס רומא העתיקה 
 פטירה:  54 לפנה״ס בלגיה 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת גאליה 
 
לוקיוס אורונקוליוס קוטה (לטינית: Lucius Aurunculeius Cotta; נפטר ב-54 לפנה"ס) היה חייל ומפקד תחת פיקודו של יוליוס קיסר הידוע בעיקר בעקבות תפקידו במאבק נגד אמביוריקס בקרב אטואטוקה, כחלק ממלחמת גאליה. המעט שידוע לנו על קוטה נשאב בעיקר מהספר החמישי של קיסר אודות מלחמת גאליה, שמסביר את מעשיו של קוטה במהלך העימות.
אזכורו המוקדם ביותר, 57 לפנה"ס

קוטה מוזכר לראשונה בשנת 57 לפנה"ס, במהלך מתקפה של הגאלים על ביבראקטה, עיר שהייתה בשליטה של שבט האיידואים. במקרה זה מינה קיסר את קוטה ואת קווינטוס פדיוס (Quintus Pedius) למפקדי חיל הפרשים.
בשנת 55 לפנה"ס, במהלך הפלישה הראשונה של קיסר לאי הבריטי, קיבל קוטה יחד עם קווינטוס טיטוריוס סבינוס את הפיקוד על הצבא שנותר בגאליה. שני הלגאטוסים נשלחו לאזורים של שבטי המוריני והמנאפי. ב-54, לאחר שהביסו את שבט המנאפי, יצאו להקים מחנה לקראת החורף בפקודתו של קיסר, באזור האבורונים.
אטואטוקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה תרגום מלטינית, מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011). (גרסה דיגיטלית של הספר בפרויקט גוטנברג) (באנגלית)
| מלחמת גאליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים גאוגרפיים | הרפובליקה הרומית • גאליה • גאליה בלגיקה • גאליה אקוויטניה • האי הבריטי • גרמאניה |  |
| קרבות | קרב אראר • קרב ביבראקטה • קרב ווז' • קרב אקסונה • קרב סאביס • המצור על האופידום של האדוואטוקים • קרב אוקטודורוס • קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס) • כיבוש גאליה אקוויטניה במלחמת גאליה  •  כיבוש שטחי האונלים • פלישות יוליוס קיסר לבריטניה • קרב אטואטוקה • המצור על מחנהו של קיקרו • המצור על אוואריקום • המצור על גרגוביה • קרב לוטטיה • המצור על אלסיה • המצור על אוקסלודונום |  |
| שבטים גאלים, בריטונים וגרמאנים | הלווטים • איידואים • סואבים • נרווים • רמים • בלובאקים • אדוואטוקים • מנפים • מורינים • ונטים • אונלים • קוריוסוליטים • לקסובים • פיקטונים • קטובלאונים • אבורונים • אוסיפטים  • טנקטרים • קארנוטים • ארוורנים • סקוואנים • טרינובנטים |  |
| מנהיגים בולטים | מנהיגים בולטים |  |
| רומאים | יוליוס קיסר • טיטוס לאביינוס • פובליוס וטניוס • אולוס הירטיוס • סרוויוס גלבה • קווינטוס פדיוס • סאבינוס • לוקיוס קוטה • קווינטוס קיקרו • קראסוס • אלבינוס • רבילוס • מרקוס מאמורה • מרקוס קראסוס • מרקוס אנטוניוס • לוקיוס וורנוס  • דיוויקיאקוס • ולריוס פרוקילוס • טאסגטיוס |  |
| גאלים | ורקינגטוריקס • אורגטוריקס • דיוויקו • אריוביסטוס • גלבה • בודואוגנטוס • וירידוביקס • קסיוולאונוס • אינדוטיומארוס • אמביוריקס • קאטיבולקוס • אקו • קומיוס • ליטוויקוס • סדולוס • ורקאסיוולנוס • אפורידוריקס |  |
| ערכים נוספים | מלחמת גאליה (ספר) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102382700  VIAF: 64395449   WorldCat (עם VIAF): 64395449 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסטיאנה ג'ירלי

כריסטיאנה ג'ירלי (באיטלקית: Cristiana Girelli; נולדה ב-23 באפריל 1990) היא כדורגלנית איטלקייה המשחקת בעמדת החלוץ ביובנטוס ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

ג'ירלי החלה את הקריירה שלה במועדון הכדורגל מהעיר ורונה, שבשורותיו שיחקה במשך שמונה שנים, שבהן זכתה בעשרה תארים. בשנת 2013, היא חתמה בקבוצת ברשה, שבמדיה שיחקה במשך חמש עונות ואף הייתה סגנית מלכת השערים לעונת 15–2014 עם 27 כיבושים. מאז שנת 2018 היא משחקת בשורות יובנטוס.
קריירה בינלאומית

במרץ 2013, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת אנגליה. לאחר מכן, היא הפכה לחלק מהסגל האיטלקי ליורו 2013. היא לקחה חלק במונדיאל 2019, שבו הבקיעה שלושה שערים בניצחון 0–5 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת המחזור השני של שלב הבתים.
תארים

ברדולינו ורונה
אליפות איטליה (4): 2004/05, 2006/07, 2007/08, 2008/09
הגביע האיטלקי (3): 2005/06, 2006/07, 2008/09
הסופר קאפ האיטלקי (3): 2005, 2007, 2008
ברשה
אליפות איטליה (2): 2013/14, 2015/16
הגביע האיטלקי (2): 2014/15, 2015/16
הסופר קאפ האיטלקי (4): 2014, 2015, 2016, 2017
יובנטוס
אליפות איטליה (1): 2018/19
הגביע האיטלקי (1): 2018/19
מאניוס אקיליוס גלבריו (קונסול בשנת 191 לפנה"ס)

מאניוס אקיליוס גלבריו (בלטינית: Manius Acilius Glabrio; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי אשר שימש כקונסול בשנת 191 לפנה"ס.
ביוגרפיה

הוא נזכר לראשונה כטריבון הפלבס בשנת 201 לפנה"ס, וכמי שהתנגד לקונסול של אותה שנה גנאיוס קורנליוס לנטולוס, אשר ביקש לשלול מסקיפיו אפריקנוס את הפיקוד על הכוחות הרומאיים בצפון אפריקה. בשנה שלאחר מכן הוא מונה לאחראי על המשחקים המקודשים (decemvir sacrorum). הוא היה פראיטור במהלך שנת 197 לפנה"ס, ובמסגרת תפקידו זה בנה פסלים בדמותם של קרס, ליבר וליברה. כמו כן אותה שנה הוא דיכא באכזריות, בראש לגיון שלם, התקוממות של עבדים שפרצה באטרוריה, והורה לצלוב את מנהיגי המרד.
הוא התמודד על משרת הקונסול בשנת 193 לפנה"ס, אולם נכשל. הוא השיג את המשרה בסופו של דבר בשנת 191 לפנה"ס, יחד עם פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה. אותה שנה הכריזה רומא מלחמה על אנטיוכוס השלישי מלך הממלכה הסלאוקית. מלחמה זו זכתה לכינוי "מלחמת אנטיוכוס". אנטיוכוס פלש ליוון, ובתגובה נשלח אקיליוס לשם עם 10,000 רגליים, 2,000 פרשים ו-15 פילים. הוא נחת באפולוניה וקבע את מפקדתו בלאריסה שבתסליה. מסע המלחמה של אקיליוס הגיע לשיאו בקרב תרמופילאי, אשר בסופו הובס אנטיוכוס ונאלץ לסגת מיוון.
לאחר הניצחון בתרמופילאי, פנה אקיליוס לטהר את יוון מהכוחות הפרו-סלאוקיים האחרונים. הוא תקף את הליגה האיטולית, והטיל מצור על הירקליאה. כיבוש העיר גרם לאיטולים לבקש הפסקת אש בת עשרה ימים, שבמהלכם הבהיר נציגו של אקיליוס לאיטולים את תנאי הכניעה. כאשר האיטולים שיגרו שליח שהודיע שהם מוכנים לקבל את התנאים ו"להימסר אל אמון הרומאים", הפתיע אותו אקיליוס בדרישה חדשה: למסור לידיהם את מנהיגיהם של בני בריתם. הנציג האיטולי מחה נמרצות כנגד הדרישה, שנתפסה בעיניו כהפרה של "מוסר היוונים". אקיליוס הסכים להאריך את שביתת הנשק בעוד עשרה ימים, וכשהאיטולים סירבו לתנאים, פתח במצור על נאופקטוס. עם זאת, בעצתו של טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס, הסכים להניח את המצור ולקבל את כניעתם המחודשת של האיטולים. עם סוף השנה הוא הוחלף בלוקיוס קורנליוס סקיפיו אסייתיקוס.
בשנת 189 לפנה"ס הוא הציג את מועמדותו למשרת הקנסור. היו לו סיכויים רבים לזכות בתפקיד, אולם דווקא בשל כך החל נגדו גל של השמצות. הוא הואשם בין היתר שגנב חלק מהשלל שלקח במלחמה. בשל כך, הוא פרש בסופו של דבר ולא ניגש לבחירות. מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 40.
↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, "M'. Acilius Glabrio", 1873
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 25.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 36.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים וחמישה, 10.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושישה, 1.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה). עמ' 506.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה). עמ' 506-508.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה). עמ' 508.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושבעה, 57.
ליליאן אטרר

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בת 76 בערך) פורשהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 
ליליאן אטרר (בגרמנית: Lilian Atterer; נולדה בפברואר 1948) היא דוגמנית גרמנייה.
ביוגרפיה

אטרר נולדה בפורשהיים כצעירה מבין ארבעה ילדים לזוג להורים שבבעלותם עסק יינות ומסעדה.
היא החלה ללמוד מוזיקה ופיתוח קול בקונסרבטוריון של נירנברג ובאותו זמן עבדה כדוגמנית.
ב-1968 נבחרה למיס גרמניה באירוע שנערך בבית מלון במינכן.
היא סיפרה שהשתתפה בתחרות אך ורק על מנת לקדם את קריירת הדוגמנות שלה וכלל לא ציפתה לזכות, עקב הזכייה נאלצה להפסיק עם תחום המוזיקה.
היא ייצגה את גרמניה במיס תבל 1968.
באותה שנה שרה עם ההרכב המוזיקלי "Orchester Maurice Pop" את הסינגל "Weil ich so sexy bin" (מפני שאני כל כך סקסית).
היא דגמנה במקומות כמו פריז וניו יורק.
ב-1971 השתתפה בתחרות מיס אירופה.
ב-1978 התארחה בפרק של סדרת המשטרה "Tatort".
היא לקחה חלק מספר פעמים בהנחיית תחרות מיס גרמניה.
ב-2005 השתתפה בפגישה מתוקשרת של זוכות מיס גרמניה.
ב-1972 הכירה את האדריכל רולף בוהרינגר ועברה עימו לבאדן-וירטמברג, ב-1976 הם נישאו והיא ילדה בת.
היא למדה עיצוב פנים.
מארק מאגיירובסקי

מארֵק גז'גוז' מאגיירובסקי (בפולנית: Marek Grzegorz Magierowski; נולד ב-12 בפברואר 1971 בביסטשיצה קלודזקה (אנ')) הוא עיתונאי ופובליציסט פולני. מכהן כשגריר פולין בארצות הברית החל מ-23 בנובמבר 2021.
ביוגרפיה

מאגיירובסקי בוגר אוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן (אנ'). למעלה מ-20 שנה שימש כעיתונאי, עורך ובעל טורים בעיתונות המרכזית בפולין. כתב וערך בנושאים מגוונים לרבות כלכלה, עסקים, ממשל ופוליטיקה. בשנת 2015 עזב את העיתונות ושימש במספר תפקידים במשרדו של נשיא פולין כמומחה וכיועץ לממשל ודיפלומטיה. בהמשך ניהל את משרד הדוברות והעיתונות במשרדו של נשיא פולין. מ-2017 שימש כסגן מזכיר המדינה במשרד החוץ בפולין, וביוני 2018 החל לשמש כשגריר פולין בישראל.
ב-15 במאי 2019 התרחשה תקרית דיפלומטית כאשר אזרח ישראלי ירק על מאגיירובסקי, על רקע גל מחאה בפולין סביב הרכוש היהודי שנגזל במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-30 בדצמבר 2019 הורשע היורק בתקיפה.
הוא נשוי לאנה אורנטובסקה-מאגיירובסקה, עם שני ילדים. מלבד פולנית, הוא דובר אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, פורטוגזית, קטלאנית, ועברית.
הערות שוליים

↑  Ambassador - Poland in Israel - Gov.pl website, gov.pl, ‏2020-01-13 (בפולנית)
↑  הצגת שגריר פולין בישראל, פרוטוקול מפגש מועדון רוטרי חיפה מתאריך 27 בנובמבר 2019
↑  אבי אשכנזי, דנה ירקצי וגיא אלסטר‏, "בושה לאזרחי המדינה": ישראלי נעצר בחשד שירק על שגריר פולין, באתר וואלה, 15 במאי 2019
↑  איתי בלומנטל, תושב הרצליה שירק על שגריר פולין הורשע בתקיפה, באתר ynet, 30 בדצמבר 2019
↑  אלון חכמון, אריק בנדר, יניר קוזין, ‏שגריר פולין הותקף; החשוד: "קראו לי יהודון", באתר מעריב אונליין, 15 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810604087905606  ISNI: 0000 0004 0837 9860  LCCN: nb2016022993  VIAF: 301065561   WorldCat (עם VIAF): 301065561 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשכת הנזירים

לשכת הנזירים הייתה לשכה בבית המקדש, בה היה הנזיר משלים את נזירותו. לשכה זו נמצאה בתחום עזרת נשים בקרן מזרחית דרומית, ושמשה את הנזירים המביאים את קורבנם בסיום ימי נזירותם. שם היו הנזירים מבשלים את שלמיהם, מגלחים את שיער ראשם, ושורפים את השיער באש הבוערת תחת סיר הבישול של השלמים.
צורת הלשכה

ככל ארבעת הלשכות שהיו בפינות עזרת הנשים – כך גם בלשכה זו לא היה גג, וכן הם עתידים להיות לעתיד לבוא, שכן נאמר בנביא: "ויוציאני אל החצר החיצונה, ויעבירני אל ארבעת מקצועי החצר... בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות...", ואין קטורות אלא שאינן מקורות.
מידותיה

גודלה היה כארבעים אמה על ארבעים אמה, ויש אומרים שארכה היה ארבעים אמה ממזרח למערב ורוחבה שלושים אמה מצפון לדרום, על פי האמור בנביא – "בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות ארבעים אורך ושלשים רוחב מדה אחת לארבעתם".
מקומה

כאמור לשכה זו הייתה בזווית דרומית מזרחית. ככל ארבעת הלשכות שהיו בפינות עזרת הנשים, הייתה לשכה זו בתוך חצר עזרת נשים, כלומר בזווית הפנימית. ויש מי שפירש שלשכות עזרת הנשים היו מחוץ לחצר.
כירת לשכת הנזירים

לפי המתואר במשנה הקפידו לעשות בלשכת הנזירים כירת בישול מיוחדת, שלא תבוא לידי טומאה. שכן, אבן כשלעצמה אינה מקבלת טומאה, אך אם האבן מטויחת בטיח היא מקבלת טומאה, וכאן בלשכת הנזירים, שהתורה הקפידה על טומאת הנזיר, הקפידו להכין כירה עשויה אבנים בלא טיח, ובכך אינה מקבלת טומאה. ולשון המשנה: "זו הייתה כירת הנזירים שבירושלים שכנגד הסלע", והסבירו הפרשנים, שאבני הכירה בלשכת הנזירים הוצבו על סלע ההר בלא טיח, ולכן האבנים לא נטמאו.
הערות שוליים

↑  מידות ב, ה. רמב"ם הלכות בית הבחירה ה, ח; רמב"ם הלכות נזירות ח, ג.
↑  משנה מידות שם; רמב"ם שם ה, ז.
↑  יחזקאל מו, כא-כב, הובא במשנה מידות שם.
↑  משנה שם.
↑  פשטות לשון המשנה והרמב"ם שם; תפארת ישראל אות מא.
↑  יחזקאל שם פסוק כב. כך כתבו כמה פרשנים: רד"ק שם; פירוש הר"מ קזיס על מידות שם; שלטי הגיבורים פרק ג ופרק כה; עזרת כהנים מידות שם ד"ה של ארבעים ארבעים אמה. הר"ש במידות שם הסתפק, והביאו התוספות יום טוב.
↑  ציור הרמב"ם הלכות בית הבחירה בסוף פרק ה'; ציור בש"ס וילנא (דף מ, א); תוספות יום טוב מידות שם.
↑  ציור המובא בפירוש הרא"ש מידות שם; ציור בדפוס ווניציא. וראה עזרת כהנים מידות שם ד"ה וארבע לשכות.
↑  כלים ו, ב.
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
כריסטיאנה מאריאנה פון ציגלר

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1695 לייפציג, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 פטירה:  1 במאי 1760 (בגיל 64) פרנקפורט על האודר, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Christiane Marianne Romanus 
 מדינה:  גרמניה 
 
כריסטיאנה מריאנה פון ציגלר (בגרמנית: Christiana Mariana von Ziegler ‏ 28 ביוני 1695 – 1 במאי 1760) הייתה משוררת וסופרת גרמנייה. היא נודעת ביותר בטקסטים של תשע קנטטות, שיוהאן סבסטיאן באך חיבר אחרי חג הפסחא של 1725.
ביוגרפיה

כריסטיאנה מריאנה רומאנוס נולדה בלייפציג, שם שירת אביה כמאיור ב-1701. את הקריירה הספרותית שלה החלה לאחר מות בעלה השני, קפטן פון ציגלר, בשנת 1722. היא חזרה ללייפציג, שם חיה בבית המשפחה, הרומאנוסהאוס, עם אמה. אביה נשפם לתקופת מאסר ממושכת בגלל עבירות כספים. על אף הנסיבות המשפחתיות הקשות, היה הבית לסלון ספרותי ומוזיקלי. יוהאן כריסטוף גוטשד עודד את פעילותה כמשוררת. היא הייתה לחברה הראשונה באגודה הספרותית של גוטשד, "החברה הגרמנית" (Deutsche Gesellschaft).
ב-1741 נישאה בשלישית ופעילותה הספרותית נפסקה.
היא מתה בפרנקפורט על האודר.
לבריות

באך עבר ללייפציג בשנת 1723 לקבל עליו את משרת מנצח המקהלה בכנסיית תומאס. בתפקידו זה חיבר מספר רב של קנטטות לביצוע בכנסיות העיר. יש ספק מסוים בשאלה, מי כתב את הלבריות לבאך בשנותיו הראשונות בלייפציג.
יהיה אשר יהיה הלבריתן המקורי, נראה שבאך חיפש לבריתן חדש ב-1724, וייתכן שאז פגש את ציגלר.
אלה הן תשע הקנטטות שבאך הלחין לטקסטים של ציגלר:
22 באפריל 1725, Ihr werdet weinen und heulen, BWV 103|Ihr werdet weinen und heulen, BWV 103
29 באפריל 1725, Es ist euch gut, daß ich hingehe, BWV 108|Es ist euch gut, daß ich hingehe, BWV 108
6 במאי 1725, Bisher habt ihr nichts gebeten in meinem Namen, BWV 87|Bisher habt ihr nichts gebeten in meinem Namen, BWV 87
10 במאי 1725, Auf Christi Himmelfahrt allein, BWV 128|Auf Christi Himmelfahrt allein, BWV 128
13 במאי 1725, Sie werden euch in den Bann tun, BWV 183|Sie werden euch in den Bann tun, BWV 183
20 במאי 1725, Wer mich liebet, der wird mein Wort halten, BWV 74|Wer mich liebet, der wird mein Wort halten, BWV 74
2006
21 במאי 1725, Also hat Gott die Welt geliebt, BWV 68
22 במאי 1725, Er rufet seinen Schafen mit Namen, BWV 175|Er rufet seinen Schafen mit Namen, BWV 175
27 במאי 1725 ‏ Es ist ein trotzig und verzagt Ding, BWV 176|Es ist ein trotzig und verzagt Ding, BWV 176
השאלה היא, מדוע פנה באך ללבריתנים אחרים. עדיין היו טקסטים של ציגלר שלא הולחנו. היא פרסמה מחזור של טקסטים לקנטטות בשנת 1728, אלה שבאך הלחין ואחרים שהוא לא הלחין.
ג'ון אליוט גרדינר סבור, שייתכן כי מנהגו של באך לתקן את הטקסטים שלה כדי להתאימם למטרותיו גרם למתח ביחסיהם. היה שוני קל בין הגרסאות שציגלר פרסמה לבין הטקסטים שהופיעו בקנטטות, וזאת, יש מקום להניח, כתוצטה מתיקונים שהמלחין הכניס בלבריות שהוגשו לו. נראה שהיו גם אי-אילו מקרים של ליקויי תקשורת, כשבאך מתאים את המילים של ציגלר למוזיקה שחיבר קודם לכן (כמו למשל ב-Er rufet seinen Schafen mit
Namen, BWV 175
הערות שוליים

↑  Christiane Mariane von Ziegler (Librettist) - Short Biography כריסטיאנה מריאנה פון ציגלר (לבריתנית) - ביוגרפיה קצרה
↑  כריסטופר וולף,, "המעבר בין המחזור השנתי השני לשלישי של קנטטות לייפציג של באך (1725). מו"ל - פרגרדיאן, עמ' 2
↑  "קנטטות ליום שני של חיטה", ג'ון אליוט גרדינר הולי טריניטי, לונג מלפורד, עמ' 12-10
↑  [sdg138_gb.pdf "קנטטות ליום שלישי של חיטה, הולי טריניטי, בלייתבורו, מו"ל באך קנטטות.קום, 2008]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437648605171  PLWABN: 9811516660105606  BIBSYS: 8050623  BNE: XX5664601  BnF: cb13925256x (data)  CiNii: DA12355794  GND: 121540243  ISNI: 0000 0000 6653 7418  LCCN: n86858151  MusicBrainz: 232b64c5-0ea3-4a0d-80b9-2469de757c35  NKC: mzk2009511800  SUDOC: 088083977  VIAF: 17409969   WorldCat (עם VIAF): 17409969 
רומנהאוז, בריהל, לייפציג, 1704
לוקיוס אמיליוס פאולוס (קונסול בשנת 219 לפנה"ס)

לוקיוס אמיליוס פאולוס (בלטינית: Lucius Aemilius Paullus; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי רומאי. פיקד על הכוחות הרומאיים בקרב קאנאי ונהרג במהלכו.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של מרקוס אמיליוס פאולוס, בן למשפחת הקורנליי, אחת המשפחות החזקות ביותר ברומא. בנו היה לוקיוס אמיליוס פאולוס מקדוניקוס, ונכדו היה פובליוס קורנליוס סקיפיו אמיליאנוס. בת נוספת שלו הייתה אמיליה פאולה, שנישאה לפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, וילדה לו את קורנליה אפריקנה שהייתה אמם של האחים גרקכוס המפורסמים.
הוא מונה לקונסול בשנת 219 לפנה"ס יחד עם מרקוס ליוויוס סלינטור, ובמסגרת תפקידו זה נשלח למלחמה באיליריה. המלחמה הסתיימה בניצחון והשליט האילירי דמטריוס נמלט למוקדון. אולם פאולוס ועמיתו הואשמו שלא בצדק במעילה בשלל, וחויבו בתשלום קנס. פלוטרכוס טוען שדבר זה השפיע קשות על ביטחונו העצמי של פאולוס. הוא שימש כשגריר במשלחת לקרתגו בשנת 218 לפנה"ס במסגרת פרשת סגונטום.
בשנת 216 לפנה"ס הוא מונה שוב לקונסול כשעמו מכהן גאיוס טרנטיוס וארו הפופולרי אך חסר הניסיון. אותה תקופה בזז צבאו של חניבעל את אדמת איטליה בנחת. וארו רצה לצאת לקרב מכריע נגדו, אולם פאביוס מאקסימוס חשש מכך והפציר בפאולוס לנסות למנוע זאת: "נאמן אני עליך פאולוס יותר מווארו, אם אני מבטיחך שחניבעל יאבד פה באיטליה או יברח כפליט אם איש לא יילחם בו השנה. והרי גם עכשיו אף על פי שהוא נראה כמנצח וכאדוני הארץ, לא עברה אליו שום מדינה או עיר באיטליה. כנגד זה לא נותר בידו מן הצבא אשר הביא עמו מארצו אפילו שליש אחד." הוא הסביר לפאולוס שיש לנקוט באסטרטגיה של אדמה חרוכה שכבר הוכיחה את עצמה בעבר נגד חניבעל. פאולוס השיב לו: "כשאני מכוון את לבי כנגד נפשי פאביוס, נוח לי לעמוד בפני חניתות האויבים מלהיות תלוי שוב בגזר דינם של אזרחי עירי. אבל מאחר שהדבר נוגע למולדת אשתדל להיות מצביא טוב בעיניך מבעיני כל העומדים כנגדך בתוקף." אולם השפעתו של וארו הייתה גדולה יותר, ולמרות מחאותיהם של פאולוס ופאביוס קובץ צבא גדול של בין 40,000 ל-80,000 איש לצורך השמדת חניבעל.
מכיוון ששניהם היו קונסולים, וארו ופאולוס התחלפו בפיקוד מדי יום ביומו. פוליביוס טוען שווארו פיקד על הצבא ביום הקרב. אולם חלק מהחוקרים המודרניים חושדים שהוא שיקר משום שהיה מקורב לאחד מנכדיו של פאולוס. אולם ככל הנראה ממילא ההוראה לתקוף הגיעה מהסנאט ולא מאחד הקונסולים. וארו פיקד על האגף הימני ופאולוס פיקד על האגף השמאלי בקרב, הנודע כקרב קאנאי.
כנגד 80,000 הרומאים, הציב חניבעל 40,000 קרתגים. על פי המסופר במהלך הקרב פאולוס נפל מסוסו, בני לווייתו קפצו מסוסיהם כדי לעזור לו. כשראו זאת הפרשים האחרים סברו שהפקודה היא לרדת מהסוסים ולהילחם רגליים. ובזה אחר זה קפצו כולם. כשראה זאת חניבעל הפטיר: "לו היו נמסרים בידי אסורים בכבלים, לא הייתי שמח כל כך!" פאולוס נפצע קשה מחיצים, וישב על סלע וציפה למותו. אחד מידידיו קורנליוס לנטולוס זיהה אותו ונתן לו סוס כדי שיוכל רכוב ולהציל את עצמו. אולם הוא השיב: "לך לנטולוס, ואמור לפאביוס מאקסימוס והעד לפניו שאמיליוס פאולוס קיים את עצותיו עד הסוף. ולא הפר דבר מכל מה שהוסכם עמו. אבל תחילה נוצח בידי וארו, ואחר כך בידי חניבעל."
למרות נחיתותו המספרית הוכיח את עצמו חניבעל כמצביא מהשורה הראשונה. הקרב הסתיים בטבח נורא: בין 50,000 ל-60,000 רומאים נהרגו, ופאולוס ביניהם.