stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' לוקאס

ערך זה עוסק במפיק ובמאי קולנוע. אם התכוונתם לפילוסוף מרקסיסטי הונגרי, ראו .
| --- | --- |

ג'ורג' לוקאס, 2009
 לידה:  14 במאי 1944 (בן 80) מודסטו, קליפורניה, בארצות הברית
 שם לידה:  George Walton Lucas Jr. 
 סוגה מועדפת:  מדע בדיוני והרפתקאות
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 עיסוק:  תסריטאי קולנוע, במאי ומפיק קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה (1967)  Thomas Downey High School  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  תיכון דאוניי  מכללת מודסטו 
 בן או בת זוג:  מלודי הובסון (22 ביוני 2013–?) 
 צאצאים:  Amanda Lucas, Katie Lucas 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של קליפורניה (2009)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1978)  פרס אינקפוט (1977)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1981)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1982)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1984)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1990)  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (2005)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2006)  אגדות דיסני (2015)  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס מרכז קנדי  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' וולטון לוקאס הבן (באנגלית: .George Walton Lucas, Jr; נולד ב-14 במאי 1944) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי, המוכר בעיקר כיוצר סדרות סרטי הקולנוע מלחמת הכוכבים ואינדיאנה ג'ונס. לפי מגזין פורבס, מוערך הונו בכ-5.3 מיליארד דולר (נכון לדצמבר 2024).
חייו ופועלו

ג'ורג' לוקאס נולד בעיר מודסטו בקליפורניה שבארצות הברית, במשפחה קאתולית נוצרית בת שש נפשות ממוצא גרמני, שווייצרי, אנגלי וסקוטי. אביו ג'ורג' וולטון לוקאס האב בעל חנות למכשירי כתיבה, ואמו דורותי אלינור לוקאס לבית בומברגר היא בת למשפחה ידועה, ואחת מקרובותיה הייתה שרת החקלאות האמריקאית. בצעירותו היה לוקאס תלמיד בינוני למדי, ועיקר ענינו היה במרוצי מכוניות. הוא חלם להיות נהג מרוצים מקצועי ביום מן הימים, אך תאונת דרכים שעבר, אחרי שסיים את התיכון, קטעה את חלומו. לאחר פציעתו החליט להירשם לקולג', ולאחר מכן המשיך לאוניברסיטה.
לוקאס נרשם למגמת הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, זכה בפרס על סרט קצר שצילם. וב-1967 קיבל מלגה מחברת האחים וורנר להסרטת "הקשת של פיניאן" (1968), בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. קופולה ולוקאס חברו יחדיו והקימו חברת הפקה בשנת 1969. סרטה הראשון של החברה היה גרסה באורך מלא של סרט אחר של לוקאס, THX 1138, סרט שזיכה אותו בפרס שנתיים קודם לכן. הסרט מספר על עולם עתידני שבו אסור לבני אדם להראות רגשות או הבעות חיבה ואהבה. THX1138 הוא שמו של גיבור הסרט (שגולם על ידי רוברט דובאל) אשר מתאהב ומנסה לברוח מהעולם העתידי והטרגי.
לוקאס הקים חברה משלו - לוקאס פילם. בשנת 1973 כתב לוקאס וביים סרט מעין אוטוביוגרפי בשם "אמריקן גרפיטי". הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב ובחמש מועמדויות לפרס האוסקר.
מלחמת הכוכבים

בשנים 1973–1974 עבד לוקאס על התסריט לסרט מלחמת הכוכבים. את ההשראה לתסריט קיבל לוקאס מסדרת הקומיקס פלאש גורדון ומסרטי הסמוראים של אקירה קורוסאווה. לוקאס הקים שתי חברות שייעודן היה להפיק מעשית וטכנית את הסרט מלחמת הכוכבים – Industrial Light & Magic ו-SKYWALKER SOUND, אך כאשר החל להפיץ את התסריט בין האולפנים הוא נדחה. בסוף הסכימו אולפני פוקס המאה ה-20 להפיק את הסרט, אך דרשו קיצוץ של 40% משכרו של לוקאס כבמאי קולנוע. לוקאס הסכים, בתנאי שבמקום המשכורת יקבל 100% על זכויות הסחורה הנלווית לסרט. האולפנים קיבלו תנאי זה, מכיוון שחשבו שזכויות אלו לא יפיקו כסף בכל מקרה.
הסרט "מלחמת הכוכבים" היה לשובר קופות; בובות צעצוע וסחורות מכול סוג ומין יוצרו במקביל לסרט, החל בסבון, עבור בצעצועים וכלה אפילו בסדינים. לוקאס, שהיה המחזיק הבלעדי של הזיכיון, הפך בין לילה למולטי-מיליונר. הוא המשיך את הפקת סרטי הסדרה כמעט במימון עצמי, וללא צורך במימון מהאולפנים.
מלחמת הכוכבים > המשך סדרת מלחמת הכוכבים

בשנת 1997 הוציא לוקאס מחדש את הטרילוגיה (פרקים 4–6) של מלחמת הכוכבים בגרסה משוחזרת דיגיטלית, עם תוספות של אפקטים קוליים וכן מספר סצנות שנוצרו במחשב. באותה שנה החל להפיק את טרילוגיית המבוא של מלחמת הכוכבים (פרקים 1–3) הנותנים את הרקע לעלילה של הטרילוגיה הישנה.
בסרטים החדשים נעשה שימוש רב בצילום דיגיטלי ובאפקטים של מחשב. למרות הצלחתם הרבה בקופות, מעריצים רבים התאכזבו מהסרטים. נטען שהעלילה לא הייתה טובה דיה, שמשחקם של השחקנים גרוע, ושבסרטים הופיעו דמויות מעצבנות וילדותיות (כמו ג'אר ג'אר בינקס). עם זאת, הסרט החותם את הטרילוגיה "נקמת הסית'" (פרק 3) זכה לביקורות טובות יחסית לשני קודמיו.
ב-2012 רכשה חברת וולט דיסני את הזיכיון והחלה ביצירת סרטי המשך בהפקתה.
סרטים ופרויקטים נוספים

בשנת 1981 כתב והפיק לוקאס את סרטי אינדיאנה ג'ונס, יחד עם סטיבן ספילברג. בכך ביסס את מעמדו כאחד מיוצרי הקולנוע הפוריים והמוצלחים של הוליווד לדורותיה.
לוקאס ניצל את הרווח הרב שצבר מטרילוגיית מלחמת הכוכבים, כדי להקים מספר חברות הפקה בתחום הקולנוע, משחקי המחשב, האפקטים המיוחדים והסאונד הקולנועיים. בין החברות ההלו ניתן למנות את:
LucasFilm
LucasArts
Industrial Light & Magic
ועוד.
לוקאס היה מבין הדוחפים לשימוש בצילום דיגיטלי ולדגש על מערכת סאונד קולנועית של דולבי סטריאו.
לוקאס ניהל, בין השאר, חברה מצליחה של משחקי מחשב ווידאו (LucasArts) שהוציאה מגוון רב של משחקי מחשב מצליחים, חלקם מבוססים על מלחמת הכוכבים וחלקם משחקי הרפתקאה עם עלילה מקורית. בין המשחקים הבולטים נמנים: האורגים, אי הקופים, X-WING, Jedi Knight ועוד.
ב-10 בינואר 2017 פרסם לוקאס שהוא הולך לבנות את "מוזיאון המיליארד דולר" בפארק אקספוזישיון שבלוס אנג'לס, בעלות של מיליארד וחצי דולר. במוזיאון יוצג את האוסף הפרטי של לוקאס, הכולל מעל 10,000 יצירות אמנות, ומזכרות הקשורות למלחמת הכוכבים, כמו המסיכה המקורית של דארת' ויידר.
לוקאס פילם

בשנת 1971, הקים לוקאס את חברת ההפקה "לוקאס פילם". החברה נחשבת כאבן דרך בעולם האפקטים הקולנועיים, ואחת חברות ההפקה המצליחות בעולם. החברה הפיקה סרטים מצליחים כמו: "אינדיאנה ג'ונס" ו-"מלחמת הכוכבים". בשנת 2012, רכשה חברת וולט דיסני את החברה בשווי 4.06 מיליארד דולר.
חיים אישיים

היה נשוי למרשה גריפין בשנים 1969 עד 1983. ביוני 2013 התחתן עם אשת העסקים והמפיקה מלודי הובסון.
פילמוגרפיה חלקית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | שנה | מפיק | תסריטאי | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| THX 1138 | 1971 | לא | כן | כן | גם עורך |
| אמריקן גרפיטי | 1973 | לא | כן | כן |  |
| מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה | 1977 | כן | כן | כן |  |
| More American Graffiti | 1979 | כן | לא | לא |  |
| קגמושה | 1980 | כן | לא | לא | גרסה בינלאומית |
| מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית | 1980 | כן | Story | לא |  |
| אנדיאנה ג'ונס: שודדי התיבה האבודה | 1981 | כן | Story | לא |  |
| מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי | 1983 | כן | כן | לא |  |
| Twice Upon a Time | 1983 | כן | לא | לא |  |
| אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור | 1984 | כן | Story | לא |  |
| Mishima: A Life in Four Chapters | 1985 | כן | לא | לא |  |
| המבוך | 1986 | כן | לא | לא |  |
| Howard the Duck | 1986 | כן | לא | לא |  |
| Powaqqatsi | 1988 | כן | לא | לא | סרט דוקומנטרי |
| ווילו והנסיכה | 1988 | כן | Story | לא |  |
| Tucker: The Man and His Dream | 1988 | כן | לא | לא |  |
| המסע לעמק החלומות | 1988 | כן | לא | לא |  |
| אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון | 1989 | כן | Story | לא |  |
| Radioland Murders | 1994 | כן | Story | לא |  |
| מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום | 1999 | כן | כן | כן |  |
| מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים | 2002 | כן | כן | כן |  |
| מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' | 2005 | כן | כן | כן |  |
| אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח | 2008 | כן | Story | לא |  |
| מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים | 2008 | כן | לא | לא |  |
| The Nina Foch Course for Filmmakers and Actors | 2010 | כן | לא | לא | סרט דוקומנטרי |
| Red Tails | 2012 | כן | לא | לא |  |
| Strange Magic | 2015 | כן | Story | לא |  |
| אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל | 2023 | כן | לא | לא | מפיק בפועל |
לקריאה נוספת

זאב רב נוף, מסך גדול. הוצאת כתר 1982.
הערות שוליים

↑  Forbes, George Lucas (באנגלית)
↑  ג'ורג' לוקאס יקים את "מוזיאון המיליארד דולר" בלוס אנג'לס, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2016
↑  ynet, ג'ורג' לוקאס התחתן, באתר ynet, 24 ביוני 2013
↑  Murch, Walter, The Making of American Graffiti
↑  Also uncredited co-director, story concept, screenplay edits, editor, music supervisor, additional camera operator
↑  Pollock, Dale (25 ביולי 1979). "More American Graffiti Review". Variety. Reed Elsevier Inc. אורכב מ-המקור ב-23 בפברואר 2009. נבדק ב-27 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298656405171  PLWABN: 9810624621205606  BIBSYS: 90054546  BNC: 000035655  BNE: XX985182  BnF: cb11913565r (data)  CANTIC: a11858795  CiNii: DA05379828  GND: 119187876  ISNI: 0000 0001 2095 650X  LCCN: nr2002015365  LNB: 000066314  MusicBrainz: af3a8618-3362-4b82-9183-031f06221b86  NDL: 00448148  NKC: jn20001227115  NLA: 40396233  NLG: 69724  NLK: KAC199617136  NSK: 000193851  NTA: 069553734  SELIBR: 280988  SNAC: w6w96jnd  SUDOC: 026997126  Trove: 1446268  ULAN: 500278908  VIAF: 16738168   WorldCat (עם VIAF): 16738168
בתי המחסה מגדלנה

מכבסת מגדלנה באירלנד, ראשית המאה ה-20
בתי המחסה מגדלנה (באנגלית: Magdalene asylum; נודעים גם בשם מכבסות מגדלנה - Magdalene laundries) שימשו כבתים עבור נשים "שסטו מדרך הישר". הם נוהלו ברובם על ידי מסדרים נוצריים שונים מטעם הכנסייה הקתולית, ומשערים כי כ-30,000 נשים שולחו אליהם במהלך 150 שנות קיומם, לעיתים תכופות נגד רצונן. בית המחסה האחרון באירלנד נסגר ב-25 בספטמבר 1996.
חשיפה

קיומם של בתי המחסה לא זכה לתשומת-לב מרובה עד שנת 1993, כאשר מסדר נזירות בדבלין מכר חלק משטח המנזר לאיש נדל"ן. במנזר התגלו קבריהן הלא מסומנים של 155 של חוסות מהמוסד. הקברים אשר הוצאו מן האדמה, עברו שרפה ונקברו שנית בקבר משותף. הדבר עורר שערורייה ציבורית. ב-1998 שודר הסרט התיעודי "מין באקלים קר" בטלוויזיה הבריטית, אשר הציג ראיונות עם דיירות בתי המחסה מגדלנה לשעבר מרי נוריס, ג'וזפין מק'רתי ומרי-ג'ו מק'דונה, שהעידו על התעללות מינית, פסיכולוגית וגופנית מתמשכת, בזמן היותן בבידוד מהעולם החיצון למשך זמן בלתי מוגדר. כמו כן, תנאי המנזרים ואופן הטיפול בדיירותיהם הוצגו בסרט קולנוע עטור השבחים "האחיות מגדלנה" (2002), אשר נכתב ובוים בידי פיטר מולאן.
אחרון בתי המחסה נסגר בשנת 1996. ב-1999, נחשפו תופעות דומות בבתי הספר התעשייתיים של אירלנד, בכתבה ששודרה ברשת הטלוויזיה האירית RTE. ממשלת אירלנד הקימה ועדת חקירה לבדיקת ההתעללות בילדים, אך הקורבנות נתקלו במכשולים בירוקרטיים בניסיונם לקבל פיצויים. אף אחד מבתי המחסה מגדלנה לא הופיע ברשימת המוסדות שהשוהים בהם זכאים לפיצוי.
לקריאה נוספת

Frances Finnegan, Do Penance or Perish: A Study of Magdalene Asylums in Ireland (2001)
Mary Raftery and Eoin O'Sullivan, Suffer the Little Children: The Inside Story of Ireland's Industrial Schools (1999)
הערות שוליים

↑  Frances Finnegan, Do Penance or Perish: A Study of Magdalene Asylums in Ireland (2001), p. 20.
↑  שם, עמ' 42.
↑  Arthur J. S. Maddison, Hints on Rescue Work, A Handbook for Missionaries and Superintendants of Homes (1898), מצוטט שם, עמ' 31.
מכבסת מגדלנה באנגליה, ראשית המאה ה-20
טכנציום

טכנציום (Technetium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Tc ומספרו האטומי 43. דמיטרי מנדלייב חזה תכונות רבות של יסוד זה, זמן רב לפני גילויו. בשנת 1937 נתגלה איזוטופ הטכנציום 97Tc, והיה ליסוד המלאכותי הראשון שנוצר במעבדה (מכאן שמו; ביוונית τεχνητός - טכנטוס - שמשמעו "מלאכותי"). בטבע טכנציום מופיע רק במכרות אורניום כתוצר פירוק של אטומי אורניום.
תכונות

טכנציום הוא מתכת כסופה אפורה ורדיואקטיבית. באוויר לח טכנציום מתחמצן ל-TcO2 או ל-Tc2O7. כשטכנציום נמצא בצורת אבקה הוא יכול לבעור. טכנציום מסיס בחומצה חנקתית, חומצה גופרתית, אבל לא בחומצה הידרוכלורית.
מתחת לטמפרטורה של 11.2K יש לטכנציום עומק חדירה מגנטי הגבוה ביותר לאחר ניאוביום.
שימושים > רפואה גרעינית

99mTc (ה-"m" מסמל איזומר גרעיני יציב למחצה; צורה זו של הטכנציום דועכת ל-99Tc, צורה פחות רדיואקטיבית, הפולטת קרינת בטא חלשה בלבד) זמן מחצית החיים שלו קצר ועומד על 6.01 שעות בלבד. זמן מחצית החיים הקצר מבטיח שהחולה יחשף פרק זמן קצר בלבד לקרינה המסוכנת ולכן אפשר להשתמש בו כסמן רדיואקטיבי לרפואה גרעינית. טכנציום מוזרק לגוף ולאחר מספר שעות משתמשים בציוד מיוחד שמאתר קרני גמא שנפלטות ממנו. הטכנציום נקשר לגידול סרטני ומכך ניתן להסיק שהמקום בו נמצא הריכוז הגבוה ביותר נמצא גם הגידול.
כשטכנציום משולב עם בדיל הוא נקשר לתאי דם אדומים וכך ניתן למפות את מערכת כלי הדם בגוף.
קרינה שנפלטת מ-99mTc נשמרת ברמה נמוכה על מנת לגרום כמה שפחות נזק.
שימושים > תעשייה

ל-95mTc יש זמן מחצית חיים של 61 ימים הוא משמש כסמן רדיואקטיבי בלמידת תנועותיו במערכות של בעלי חיים וצמחים. כמו רניום ופלדיום, טכנציום יכול להיות מועיל בזירוז בתגובות כימיות מסוימות, אבל הרדיואקטיביות שלו יכולה להוות בעיה כשמתחשבים בבטיחות.
נוכחות של היון TcO4- במים בריכוז נמוך (5×10-5 M) יכולה להגן על פלדה מקורוזיה, הריכוז הנמוך שנדרש מהווה יתרון על פתרונות אחרים כמו היון CrO42- שזקוק לריכוז גבוה פי עשרה על מנת להגיע לאותן תוצאות.
היסטוריה

במשך מספר שנים היה מקום ריק בין מוליבדן (יסוד 42) ורותניום (יסוד 44). מיקומו בטבלה המחזורית גרם לחוקרים לחשוב שיהיה קל יותר למצוא אותו מאשר יסודות חסרים אחרים. ב-1828 חשבו שמצאו אותו במכרה פלטינה והשם פוליניום ניתן לו. בסופו של דבר התברר שזה בסך הכול אירידיום לא טהור. דמיטרי מנדלייב חזה שלטכנציום יהיו תכונות כימיות דומות לאלו של מנגן ונתן לו את השם אקא מנגן.
ב-1877 כימאי רוסי בשם סרגיי קרן דיווח על גילויו של היסוד הנעלם במכרה פלטינה. הוא נתן לו את השם דאוויום. אחרי בדיקה של כימאי אנגלי התברר שהחומר שקרן גילה היה תערובת של אירידיום, רודיום וברזל.
יסוד 43 התגלה סופית בניסוי שנערך ב-1937, שבו מצא אמיליו סגרה מאוניברסיטת פלרמו את האיזוטופ 97Tc בדוגמה של מוליבדן (הדוגמה הופצצה בדאוטריום, איזוטופ של מימן). השם טכנציום ניתן על שם המילה "מלאכותי" בלטינית. טכנציום היה היסוד המלאכותי הראשון שהופק על ידי האדם.
צורה בטבע

מכיוון שטכנציום בלתי יציב, מעט ממנו נוצר באורח טבעי בקרום כדור הארץ בדעיכה של אורניום. ב-1999 דייוויד קארטיס העריך שקילו אורניום מכיל 1 ננוגרם טכנציום.
בנוסף לכך בשנת 1952 נצפה טכנציום באטמוספירות של ענקים אדומים בחלל (סוגים S-, M-, N-) בספקטרום הייחודי לו.
טכנציום בצורתו הטבעית הוא בעל זמן מחצית חיים של כמה מיליוני שנים, מה שבהכרח אומר שהטכנציום מיוצר על ידי הכוכב עצמו, ולא היה כשהכוכב נוצר מכיוון שגיל הענקים האדומים גדול בהרבה מגילו של הטכנציום. הדבר מעורר שאלות רבות מכיוון שעד היום לא ידוע על מנגון שיוצר טכנציום בליבת הכוכבים ובנוסף כורה אותו החוצה אל פני השטח שבו הוא נצפה.
אמצעי זהירות

כל האיזוטופים של טכנציום הם רדיואקטיביים, אך לא מהווים סכנה מכיוון שכמעט ולא נמצאים בטבע. לטכנציום אין תפקיד ביולוגי ובמצב נורמלי הוא לא נמצא בגוף האדם.
בילבי

ערך זה עוסק בגיבורת סדרת ספרי ילדים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

אינגר נילסון בתפקיד בילבי, 1972
 הופעה ראשונה:  Pippi Longstocking 
 יוצרים:  אסטריד לינדגרן 
 גילום הדמות:  אינגר נילסון, טומי ארין, Viveca Serlachius, Gina Gillespie 
 מידע
 כוחות:  חוזק-על 
 
שלט בשוודית המפרט את השמות השונים שניתנו לדמות ברחבי העולם. גילגי בעברית, שישי מלמטה
בילבי גרב-ברך, בילבי בת-גרב או גילגי גרב-גור (בשוודית: Pippi Långstrump) היא גיבורת סדרת ספרי הילדים הנושאים את שמה, שנכתבו על ידי סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן ואוירו במקורם על ידי אינגריד ואנג ניימן. הספר הראשון בסדרה, שיצא לאור ב-26 בנובמבר 1945, היה רב-מכר בשוודיה וברחבי העולם (לרבות בישראל), תורגם לשפות רבות, עובד למספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה והועלה פעמים רבות כמחזה. לספר יצאו שני ספרי המשך. דמותה של בילבי נחשבת לאחת הדמויות המצחיקות והאהובות בספרות הילדים העולמית.
שמה של בילבי

במקור השוודי נקראת בילבי "פיפי ארך גרב" (Pippi Långstrump) – שמה המלא הוא "Pippilotta Viktualia Rullgardina Krusmynta Efraimsdotter Långstrump", הכולל מספר משחקי מילים כגון "קרוסמינטה" שהוא מנטה ותורגם בצורות שונות: "גילגיגונדה ויקטואליה וילונונת פטרוזיליה בת אפרים גרב-גור" בתרגומה של אביבה חיים, ובתרגומה של דנה כספי משנת 2009: "בילבילוטה צידניה וילון-גלילה נענע-מסולסלה בת אפרים גרב-ברך". בשמה המקוצר ידועה הילדה כ"בילבי גרב-ברך" או "בילבי בת-גרב". בתרגום לעברית של סדרת הטלוויזיה השוודית משנות ה-70 כונתה "בילבי לא-כלום". בדיבוב העברי של הסרט המצויר מ-1997 בתרגומה של שפרירה זכאי נקראה "בילבילולה מולקולה מנקת-ארובות רוחצת-חלונות בתו של אפרים ארך-גרביים" או בשמה המקוצר כ"בילבי ארוכת הגרב". בדיבוב העברי של הסדרה המצוירת המבוססת על הסרט מ-1997 בתרגומו של שרון כהן נקראה "בילבילוטה דליקטזה בת גרב, בתו הקטנה של אפרים לא-כלום" או בשמה המקוצר, הזהה לסדרה מ-1969, "בילבי לא-כלום".
המשמעות בעברית של המילה "פיפי", שבשוודית משמעה ציוץ של ציפור, חייב את המתרגמים לשנות את שמה של הילדה. בתרגום הראשון לעברית של אביבה חיים שיצא לאור בשנת 1956 כונתה הילדה "גילגי". כאשר הופק סרט, היה צורך בשם הנהגה באופן דומה ויזואלית – באמצעות עיצורים דו-שפתיים, כך שיהיה דומה לתנועת השפתיים של הדמויות. לכן, במהדורות הספר שיצאו בתרגומים שונים משנות ה-70 ואילך, עבר השם שינוי נוסף, לשם "בילבי".
עלילה

בילבי היא ילדה כבת תשע, ששערה הג'ינג'י אסוף בשתי צמות כה הדוקות עד שהן בולטות מצדי ראשה. פניה מנוקדות בנמשים, שמלתה מטולאת, והיא גורבת שני גרביים שונים זה מזה, ונועלת נעליים הגדולות בהרבה מכפי מידתה.
בילבי חיה בכפר שוודי קטן, בבית ישן המכונה על ידה "וילה וילקולה" (Villa Villekulla, מוכר כ"בית קונדס" בתרגום של אביבה חיים ו"וילה מצחיקולה" בתרגום של סדרת הטלוויזיה). יחד עמה חי קוף קטן מסוג קוף סנאי, ושמו מר נילסון, וסוס, המתגורר במרפסת. לבילבי אין כל קרובים מבוגרים הגרים עמה. אמהּ מתה בילדותה, ואיש אינו יודע היכן אביה. היא אומרת שאמה היא מלאך, ואביה הוא רב חובל של ספינה המפליגה בים הדרומי ומלך של ילידים. בילבי היא ילדה עשירה מאוד. היא מחזיקה בארגז גדול מלא מטבעות זהב, ובשידה עם מגירות רבות שבתוכן חפצים מיוחדים ויוצאי דופן.
בילבי מתיידדת עם ילדי השכנים, טומי ואניקה סטרגרן. השלושה מבלים בהרפתקאות רבות. אמם של טומי ואניקה, גב' סטרגרן, מסתייגת בתחילה מהתנהגותה יוצאת הדופן והבוטה של בילבי, המורדת בסמכות ולועגת למבוגרים, בהם גב' סטרגרן וחברותיה, אך לבסוף היא מבינה כי בילבי לא תסכן את ילדיה, וכי היא מעריכה את ידידותה עם ילדי משפחת סטרגרן מעבר לכל דבר שבעולם.
בילבי אינה הולכת לבית הספר ואינה נתונה למשמעתו של איש. כאשר טומי ואניקה משדלים אותה להגיע אל הכיתה ולנסות ללמוד שם, היא אינה מסתדרת עם הכללים הנהוגים בכיתה. עם זאת היא ניחנה בהיגיון בריא ובחוש צדק מפותח. היא מראה כבוד למבוגרים המתייחסים אליה ואל חבריה בכבוד ובהוגנות, אך מזלזלת ובזה למבוגרים המפעילים את סמכותם מבלי לכבד את הילדים. בילבי נוהגת להפליג בגוזמאות, אך רבות מהן מתבררות כאמת לאמיתה בסופו של דבר. כך, היא טוענת כי היא הילדה החזקה בעולם, אך כשמגיע הקרקס לעיירה היא מנצחת את "אדולף החזק", הקורא לכל תושבי העיירה להתמודד עמו. היא מנצחת גם גנבים שחדרו לביתה על מנת לגנוב את אוצרה, מארחת בעלי חיים נטושים, משחקת תופסת ומנצחת את השוטרים שבאו לקחת אותה לבית היתומים, ורוכשת את אמונם של המבוגרים כשהיא מצילה ילדים משריפה שפרצה בעיירה.
אביה של בילבי הוא רב החובל אפרים גרב-ברך (תורגם גם: אפרים גרב-גור). ממנו ירשה בילבי את חוזקה הרב. הוא היחיד בעולם המסוגל להתמודד עמה בתחרות של כוח. הוא רכש את וילה וילקולה על מנת שיהיה לבילבי בית לגור בו כאשר הוא מפליג בימים עם ספינתו. על אף שבילבי היא גם מלחית מעולה, היא הסכימה לגור בבית, ולא לחיות חיי יורדת ים, לאחר שאביה אבד בים. בילבי האמינה תמיד כי הוא עדיין חי, כי נסחף לאי בודד, ושם נהיה למלכם של הילידים, וכי יום יבוא והשניים ייפגשו.
בספרי ההמשך מסתבר כי אכן, אביה של בילבי נסחף לאי בודד, ושם הפך ל"צ'יף הלבן השמן" ומלך על הילידים. הוא שב לשוודיה על מנת להביא עמו את בילבי אל הים הדרומי, אך היא גילתה שהיא קשורה לבית ולידידיה החדשים טומי ואניקה, והחליטה להישאר ולגור בבית, על אף שלעיתים היא מפליגה בחברת ידידיה ואביה בספינתו של האב.
נסיבות כתיבת הספר

לפני פרסום הספר עבדה כקצרנית בסטוקהולם, וזאת לאחר שגדלה בחווה באזור הכפרי של שוודיה. כתיבת הספר החלה כשבתה של לינדגרן, קארין, ביקשה ממנה, בשנת 1941, שתספר לה על "פיפי גרב-ברך", כששכבה חולה בדלקת ריאות. לינדגרן החלה לספר סיפורים על הדמות הדמיונית שהמציאה בתהּ, וראתה כי תגובות הילדה וחבריה, להם סופר הסיפור, הן חיוביות, והחליטה לנסות ולהוציאו לאור. בשנת 1944 העלתה את הסיפור על הכתב ושלחה אותו לאחד המוציאים לאור הגדולים בשוודיה, בונייר. לאחר זמן מה שב אליה הספר בדואר בלוויית מכתב דחייה סטנדרטי. לינדגרן לא אמרה נואש. לאחר שסיפור נוסף שכתבה זכה בפרס שני בתחרות ספרותית שארגן מוציא לאור בשם ראבן וסיוגרן (Rabén & Sjögren), ערכה מחדש את הספר, קיצצה ממנו קטעים, ושבה ושלחה אותו לתחרות בשנה שלאחר מכן (1945). הספר זכה במקום הראשון, יצא לאור בהוצאת ראבן וסיוגרן והיה להצלחה מיידית.
ב 2016 הופק סרט תיעודי חדש על לינדגרן. בסרט מספרת נכדתה על בנה שמחוץ לנישואים של סבתה, שהוא אביה של הנכדה (לבד מבנה הייתה ללינדגרן בת נוספת). בסרט נטען שלילדותו של בנה, שנמסר למשפחת אומנה בדנמרק, הייתה השפעה רבה על יצירתה של לינדגרן.
ניתוח ספרותי וביקורת

בילבי שבתה את לבם של ילדים בזכות עצמאותה והרפתקנותה. היא ממשיכה בכך מסורת של ספרי ילדים המציגים דמות חיובית של יתום עצמאי, מוטיב ספרותי המאפשר לסופר כתיבת עלילה שבה הילד משוחרר ממגבלות עולם המבוגרים ומהמציאות הרגילה.
בילבי היא ילדה חופשית, משוחררת ממשמעת וממחויבות, החיה חיים עצמאיים מבלי שאיש יאמר לה מה לעשות. בכך היא מסמלת את תשוקתו הטבעית של הילד לעוצמה ולשליטה בעולם הסובב אותו. בילבי, בעלת המשאבים הכספיים הבלתי מוגבלים והכוח הפיזי הרב, היא התגשמות החלום הילדותי. היא אינה מודל לחיקוי, אלא הימלטות דמיונית מהכבלים והמגבלות שבעולמו של הילד. משמעות רבה יש לעובדה שניצחונותיה של בילבי, הילדה, הם לרוב על דמויות גבריות חזקות.
בילבי הושוותה לדמויות יתומים אחרים, שהופיעו בספרות הילדים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כגון אן שרלי, גיבורת "האסופית", או ג'רושה אבוט, הגיבורה של "אבא ארך רגליים". בניגוד להן בילבי מורדת בסמכות, אינה מקבלת את חוקי החברה, וגאה בהופעתה החיצונית יוצאת הדופן. היא הושוותה פעמים רבות לגיבורים אהובים אחרים בספרות הילדים כפיטר פן או תום סויר, אך לעיתים קרובות היא מושווית לאליס, גיבורת "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות". כאליס, היא אדם המגיע לעולם זר ומוזר לו, ועליו ללמוד את כלליו. אך בניגוד לאליס הקונפורמיסטית והמחונכת, המגיעה לעולם שכלליו כאוטיים, מביאה בילבי התנהגות כאוטית לעולם השואף לסדר. בכך, למעשה, בילבי היא אליס במהופך.
עם הופעתו בדפוס התקבל הספר בהתלהבות על ידי המבקרים המובילים בשוודיה. הספר נמכר במהדורות רבות, ובסמוך להופעתו הוקרא ברדיו והומחז. ב-1946 אף קיבלה לינדגרן פרס מטעם העיתון החשוב "סבנסקה דאגלבדט". באוגוסט 1946 נשמע קול בודד של מבקר חשוב בשם פרופסור יון לדנקוויסט, שכתב בעיתון אפטונבלאדט כי הספר הוא מגעיל, לא טבעי ופוגעני, ואין לחשוף אליו ילדים. הביקורת זכתה לפרסום רב בדיוק בעת שהספר השני יצא לאור. אך לאחר צאת הספר השלישי הוכרע הוויכוח, וסדרת הספרים התקבלה כיצירת מופת בתחום ספרות הילדים.
מחקר שהתפרסם באוניברסיטת גטבורג בשנת 2011, על ידי אווה וולסטרומס (בשוודית Eva Wahlströms), עורך לראשונה השוואה בין הכתיבה לילדים של אסטריד לינדגרן לבין זו של הסופרת והעיתונאית השוודית אסתר בלנדה נורדסטרום, שהחלה לפרסם סדרת ספרים על ילדה שובבה בשם אן-מארי לינדלוף כבר בשנת 1919. עד להופעת המחקר, נחשבה שנת 1945, כשנת ההופעה של סוגה חדשה בספרות הילדים בשוודיה. באותה שנה הופיעו מספר ספרים המתארים דמות נערית רעננה ומשוחררת, כשהבולטת ביניהם היא פיפי לנגסטרומפ של אסטריד לינדגרן. ספרה נחשב לחדשני הודות לדמות הילדה החופשית, המורדת בעולם המבוגרים ובחוקי הנימוס הנוקשים. החוקרת אווה וולסטרומס הניחה כי הדמות החדשה הזאת לא הגיעה ללא רקע מוקדם. לאחר קריאה נרחבת בספרות ילדים מהתקופה שבין מלחמות העולם היא גילתה כי כבר אחרי מלחמת העולם הראשונה תוארו בספרות השוודית דמויות כמו פיפי. היא ערכה ניתוח מפורט והשוותה בין פיפי של אסטריד לינדגרן לבין אן-מארי לינדלוף של אסתר בלנדה (וכמו כן לדמות מספריה של הסופרת הדנית קארין מיכאליס). הניתוח ההשוואתי של וולסטרומס מראה כי הדמויות הראשיות בספריהן של אסתר בלנדה ומיכאליס, ובאותה מידה פיפי לנגסטרומפ עוסקות בילד השובר נורמות ועצמאי. החוקרת מציגה במחקרה מגוון רחב של מאפיינים משותפים המביאים אותה למסקנה כי אסתר בלנדה היא למעשה החלוצה בתחום זה, והתפיסה כי 1945 הייתה השנה בה נולד ספר הילדים המודרני אינה רלוונטית עוד.
הספרים שנכתבו והצלחתם המסחרית

לינדגרן כתבה בשנות ה-40 שלושה ספרי "בילבי", המהווים את הבסיס לסדרה. ספרים אלו אוירו בידי המאיירת אינגריד ואנג ניימן שאיוריה הפכו למזוהים עם הסדרה:
"בילבי גרב-ברך" (Pippi Långstrump), ‏1945
"בילבי גרב-ברך מפליגה" (Pippi Långstrump går ombord) ‏ 1946
"בילבי גרב-ברך בים הדרומי" (Pippi Långstrump i Söderhavet) ‏ 1948
במהלך השנים יצאו ספרי תמונות רבים של בילבי, המבוססים לרוב על שלושת הספרים הראשונים, ומיועדים לקהל קוראים צעיר מאוד. ספר חדש, בשם "בילבי גרב-ברך ושוד עץ חג המולד" (Pippi Långstrump har julgransplundring) המיועד לקוראים בני 6 - 9 הנמצאים בראשית הקריאה, יצא לאור בשנת 1979.
הספרים תורגמו ליותר מ-60 שפות, ובהן עברית. נתונים שמסר המו"ל הגרמני של הספרים, בשנת 1988, מעלים כי הספרים נמכרו עד לשנה זו ב-4 מיליון עותקים בגרמניה ובלמעלה מ-40 מיליון בעולם כולו. בשנים שחלפו מאז לא דעכה הפעילות המו"לית סביב הספרים, והם ממשיכים להיות מופצים בשפות רבות. מהדורה חדשה, שבה החליפו ציוריה של המאיירת לורן צ'יילד את ציוריה ה"קלאסיים" של ואנג ניימן, יצאה לאור באנגלית בשנת 2007, ולאחר מכן יצאה לאור בשפות שונות נוספות, ובהן בעברית בשנת 2009.