stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוך עוזר
הערות שוליים

↑  אודות הפולמוס בהרחבה- בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, חלק ב' עמ' 375- 422.
↑  בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא חלק ב' עמ' 282.
↑  ישעיהו וולפסברג-אביעד, אה"ו, בתוך: ערים ואמהות בישראל, מוסד הרב קוק ירושלים תש"ח בעריכת הרב מיימון, עמ' 37.
↑  יחזקאל דוקקעס, אוה למושב, קראקא תרס"ג, עמ' 93; ישעיהו וולפסברג-אביעד, אה"ו, עמ' 37; ראובן דב דסלר, שנות דור ודור, ארטסקול, ירושלים תשע"ג חלק ד' עמ' 194.
↑  ישעיהו וולפסברג אביעד, דיוקנאות, עמ' 19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1053187661  VIAF: 309618212   WorldCat (עם VIAF): 309618212
המסע המופלא (סרט, 1963)

| --- | --- |

הכרזה העברית של הסרט משנת 1980
 מבוסס על:  המסע המופלא מאת שילה ברנפורד
 בימוי:  פלטשר מארקל
 הופק בידי:  ג'יימס אלגר וולט דיסני
 תסריט:  ג'יימס אלגר
 עריכה:  נורמן ר. פאלמר
 שחקנים ראשיים:  אמיל גנסט ג'ון דרייני טומי טוויד סנדרה סקוט
 מדבבים:  רקס אלן (קריינות)
 מדבבים בעברית:  אורי זהר (קריינות)
 מוזיקה:  אוליבר וולאס
 צילום:  קנת' פיץ'
 מדינה:  ארצות הברית קנדה
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה הפצות
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בנובמבר 1963 ישראל3 ביולי 1965
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות:  4.2 מיליון דולר
 תרגום לעברית:  עמוס קינן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המסע המופלא (באנגלית: The Incredible Journey) הוא סרט הרפתקאות משנת 1963 בהפקת סרטי וולט דיסני שמבוסס על ספר בעל אותו שם מאת שילה ברנפורד. הסרט מגולל אחר הרפתקאותיהם של לואת' הלברדור רטריבר, בודג'ר הבול טרייר וטאו החתול סיאמי, בעודם יוצאים בצוותא למסע של 480 ק"מ דרך חבלי ארץ לא נושבים בקנדה, בחיפוש אחר בעליהם. צוות השחקנים האנושי של הסרט כולל את אמיל גנסט, ג'ון דרייני, טומי טוויד וסנדרה סקוט, לצד רקס אלן שנתן את קולו לקריינות הסרט.
הסרט הופץ לקולנוע ב-20 בנובמבר 1963 בידי בואנה ויסטה הפצות, והרוויח 4.2 מיליון דולר. היה זה הסרט האחרון אותו הלחין אוליבר וולאס, שהלחין את סרטי דיסני משך זמן רב, שמת חודשיים לפני הפצת הסרט.
בישראל, סרט זה יצא ב-3 ביולי 1965 והיה הפקת הדיבוב הראשונה בעברית שנעשתה. את הסרט קריין אורי זוהר, שהחליף את קריינותו של רקס אלן, בעוד יתר הסרט נשאר באנגלית. הסרט יצא לאחר מכן בגרסתו המדובבת המקורית בשנת 1988 על קלטות וידאו.
עלילה

שלוש החיות היו שייכות למשפחת האנטר - הבול טרייר הקשיש, בודג'ר, היה כלבו של הבן, פיטר בן האחת-עשרה, מאז הגיע כגור קטן ביום הולדתו הראשון של הילד. פיטר לא זכר יום בחייו ללא בודג'ר והיה קשור אליו בכל לבו. החתול הסיאמי, טאו, היה בן-טיפוחיה של אליזבת בת התשע, ואילו לואת', הלברדור הזהוב, היה כלבו הנאמן ועמיתו לצייד של ג'ים. כשנודע למשפחת האנטר שיהיה עליהם לנסוע לאנגליה לחודשים אחדים, משום שאבי המשפחה, ג'ים, הוזמן לקיים סדרת הרצאות באוניברסיטה בריטית, הייתה דאגתם הראשונה לחיות המחמד האהובות שלהם, וג'ון לונגרידג', ידיד משפחה והסנדק של בתם, אליזבת, קיבל על עצמו לארחן בביתו ולדאוג להן עד שובם לקנדה.
כשג'ון לונגרידג' יוצא למסע ציד עם ידידים, הוא משאיר את החיות להשגחתה של סוכנת הבית, מרת אוקס, ובעלה, שאמורים להגיע אל הבית זמן קצר אחר צאתו לדרך, אך לואת' סבור אחרת. הוא מחליט לנצל את ההזדמנות לצאת למסע משלו ולקחת את ידידיו הטובים לחפש ולמצוא את אדוניהם, שנעלמו זה מכבר. בודג'ר וטאו אינם מודעים לתוכניתו, אך הם מקבלים את הנהגתו ללא ערעור ויוצאים בעקבותיו למסע, שאת אורכו וקשייו אינם יכולים להעלות בדעתם. כשגברת אוקס מגיעה אל הבית ומוצאת אותו ריק, היא מניחה שלונגרידג' שינה את דעתו והחליט לקחתם עמו, הנחה שגויה שמתחזקת כשהיא מוצאת רק את החלק הראשון של הודעתו אליה, לאחר שהפתק השני התעופף אל האח ועלה באש. וכך, בלי שיהיה איש מודע להיעדרה, יוצאת השלישייה המוזרה בעקבות חושיהם, המנחים אותם מערבה, למרחק 480 ק"מ.
במהלך מסעם נתקלים השלושה בקשיים ובסכנות. נאמנותם עומדת לא פעם למבחן, אך קשר הידידות והמחויבות ביניהם איננו ניתק לעולם. טאו, הצייד הזריז והמיומן, מכלכל את בודג'ר הזקן והעיוור למחצה, ואף מציל את חייו בהיתקלות עם דובה וגורה. לאורך הדרך פוגשות החיות בני אדם - פגישות שונות ומגוונות, שאחת או שתיים מהחיות בתורן מתנסות בהן בעוד האחרות אינן לוקחות בהן חלק, כך שגם כאשר מתחילים להגיע דיווחים אל משפחת האנטר וג'ון לונגרידג' בחיפושיהם הנואשים אחרי השלושה, לא ברור מה גורל החבורה כולה.
טאו ניצל ממוות הודות למשפחה פינית שבתה הצעירה מוצאת אותו טבוע למחצה וחסר הכרה על שפת הנהר ומביאה אותו הביתה. זמן מה הוא נשאר בבית מציליו, משום שהמים גרמו לו לחירשות, אבל כשהשמיעה חוזרת אליו, הוא מסתלק ורץ לחפש את חבריו, שהתרחקו בינתיים מן הנהר.
לואת' נפגע בהיתקלות עם דרבן, וקרוב למוות ברעב בגלל הקוצים התקועים בלחיו, כשעקשנותו של בודג'ר מביאה את הכלבים אל ביתם מכניס האורחים ואוהב החיות של בני הזוג מקנזי. מקנזי שולף את הקוצים מפני הלברדור ואשתו מאכילה את שני הכלבים המורעבים. את טאו אין הם רואים כלל, אך הוא מסתנן מדי לילה אל מרבץ הכלבים הסגורים באורווה ומשחרר אותם, להפתעתו של מקנזי הפוגש אותם בחצר מדי בוקר.
לבסוף, לאחר שהם צולחים בשלום את כברת הדרך האחרונה, הקשה מכולן, מגיעים השלושה אל בעליהם האוהבים למפגש מאושר ונוגע ללב.
דמויות ושחקנים

אמיל גנסט - ג'ון לונגרידג'.
ג'ון דרייני - פרופסור ג'יימס האנטר.
סנדרה סקוט - ננסי האנטר.
מריון פינלייסון - אליזבת האנטר.
רונלד קוהון - פיטר האנטר.
טומי טוויד - נזיר.
רוברט קריסטי - ג'יימס מקנזי.
בת' לוקרברי - נל מקנזי.
בת' עמוס - גברת הואקס.
אריק קלברינג - ברט הואקס.
יאן רובס - קארל נורמי.
סים יאגו - הלבי נורמי.
מאפי הבול טרייר - בודג'ר.
רינק הלברדור רטריבר - לואת'.
סיין החתול סיאמי - טאו.
רקס אלן / אורי זוהר - קריינות.
הפקה

לפני תחילת ההפקה, המפיק ג'ק קאופר ביקר את ברנפורד בפורט ארתור (אנ') בכדי לצלם את מרחבי האזור הכפרי לצורך בחירת מקום צילום מתאים שיתאים לאזור ככל הניתן. דבר זה היה הכרחי כיוון שהעונה הייתה קצרה מדי באונטריו בכדי לצלם בפרק הזמן הנדרש.
היו שלושה מטפלים לבעלי החיים - האל דריסקול שהיה אחראי על הלברדור, ביל קוהלר שהיה אחראי על הבול טרייר ואל נימלה שהיה אחראי על החתול הסיאמי.
ברנפורד הייתה עם צוות הסרט למשך שבוע, ובמהלך גם סשן שבו צולם החתול הסיאמי "דג בנחל, ומנחית את מציאתו המתנופפת עם כפתו המהירה והמקצועית" לבקשת הבמאי.
רימייק

בשנת 1993, יצרו אולפני דיסני עיבוד מחדש לסרט בשם "המסע המופלא - הביתה". בסרט השתתפו בתפקידי דיבוב דון אמיצ'י, סאלי פילד ומייקל ג'יי. פוקס שדיבבו את חיות המחמד, בניגוד לסרט הזה, בו לא נעשה דיבוב לדמות החיות. הסרט נותר נאמן לקו העלילה של הסיפוק, אך מוסיף גם עלילה שולית ובה הילדים מתמודדים עם הסתגלות לאב-חורג חדש. לכל שלושת חיות המחמד ניתן שם חדש, וכך גם גזעי הכלבים והחתול, שגם הפך מזכר בסרט זה לנקבה בסרט החדש. כמו כן, גילם של הלברדור (בגרסה המקורית) / גולדן רטריבר (בעיבוד המחודש) ושל הבול טרייר (בגרסה המקורית) / בולדוג אמריקאי (בעיבוד המחודש) מתחלף. לעיבוד החדש יש גם קול לחיות המחמד, איתו הן מתקשרות זו עם זו ומביעות את מחשבותיהן.
בניגוד לסיפור המקורי, חוצות חיות המחמד את הרי סיירה נבדה, ולא את יערות אונטריו.
לסרט נוצר אף סרט המשך בשנת 1996 בשם "אבודים בסן פרנסיסקו (המסע המופלא הביתה 2)".
מקומות צילום

פלגרייב, אונטריו.
אספדין, אונטריו.
אגם ורנון, אונטריו.
כפר מונו מילס, אונטריו.
גלן קרוס, אונטריו.
סקווים, וושינגטון.
מצוק סמית', טרבון, אורגון.
"אגם השדים", כביש נהרי האשד, אורגון.
הר "האחות" הדרומי (משלישיית הרי "האחיות" הגעשיים), אורגון.
מפלי וואקללה, אורגון.
הערות שוליים

↑  "המסע המופלא", מעריב, 1 ביולי 1965
↑  "All-time Film Rental Champs", Variety, 7 January 1976 p 48
↑  ⁨• "המסע המופלא' * ⁩ | ⁨למרחב⁩ | 4 יולי 1965 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/hbkr/1965/07/08/01/article/40
↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1965/07/12/01/article/35.3
↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/hadashot/1988/11/25/01/article/187
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n80088968  VIAF: 181036065   WorldCat (עם VIAF): 181036065
תהיה חזק

| --- | --- |

כרזה ראשונית של הסרט
 מבוסס על:  הריגת שלושת החטופים הישראלים בשג'אעייה
 בימוי:  דורון ערן
 הופק בידי:  דורון ערן
 תסריט:  תומר אלמגור, עמרי רוז
 עריכה:  יובל אור
 שחקנים ראשיים:  סלמה בלייר, שחר טבוך, ג'אד הירש, סטליו סבנטה, רוי וונגטאמה
 צילום:  דנור גלזר
 מדינה:  גאורגיה, ארצות הברית
 שפת הסרט:  עברית ואנגלית
 סוגה:  דרמה מלחמתית 
 מקום התרחשות:  עזה
 דף הסרט ב־IMDb
 
תהיה חזק (באנגלית: Stay Forte) הוא סרט דרמה־מלחמתית ישראלי בבימויו של דורון ערן, המתאר את סיפורם של שלושת הישראלים: אלון שמריז, יותם חיים וסאמר אל-טלאלקה, שנחטפו במהלך מתקפת חמאס ב-7 באוקטובר 2023 בדרום ישראל. לאחר שנחטפו, הם הוחזקו במנהרות בעזה, הצליחו להימלט, אך נהרגו בשוגג מאש כוחות צה"ל בעת שניסו לשוב לישראל.
הסרט מופק בתמיכת משפחות החטופים, במטרה להביא את סיפורם לתודעה העולמית. זהו אחד הסרטים העלילתיים הראשונים העוסקים באירועי 7 באוקטובר, והראשון שמתמקד בנושא החטופים.
נכון לפברואר 2025 עדיין לא פורסם מתי ישוחרר הסרט.
עלילת הסרט

הסרט מתאר את מסעם של אלון שמריז, יותם חיים וסאמר טלאלקה, שלושה ישראלים שנחטפו מבתיהם בטבח שבעה באוקטובר והוחזקו בשבי במנהרות הטרור של חמאס בעזה. לאחר שהצליחו להימלט מהשבי, הם נהרגו בשוגג (בעקבות טעות בזיהוי) מירי צה"ל בטרם הצליחו לשוב לביתם בישראל.
צוות השחקנים

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
סלמה בלייר: חטופה אמריקאית
ג'אד הירש: חטוף אמריקאי
שחר טבוך: יותם חיים
תומר מחלוף: אלון שמריז
וואל חמדון: סאמר אל-טלאלקה
סטליו סבנטה: 
רוי וונגטאמה: 
הרצל טובי: 
ג'וני ערביד: 
שחף קהלני: 
עלי עלי: 
יערה עלי: 
לני ערן:
הפקה > רקע

הסרט מבוסס על סיפורם של יותם חיים, אלון שמריז וסאמר טלאלקה, שנחטפו לרצועת עזה במהלך טבח שבעה באוקטובר. שמריז וחיים נחטפו מבתיהם בקיבוץ כפר עזה, בעוד טלאלקה, תושב חורה, נחטף ממקום עבודתו בקיבוץ ניר עם. לאחר כ-70 ימים בשבי, השלושה הצליחו להימלט, לאחר שכוח של סיירת גולני הרג את החוטפים שלהם מבלי לדעת שהם מחזיקים חטופים במבנה. אך במהלך המנוסה, נהרגו מירי כוח גדוד 17 של צה"ל שזיהו אותם בטעות כמחבלים, ב-15 בדצמבר 2023.
הבמאי דורון ערן אמר לאחר התקרית: "החלטתי שזו חובתי האישית להנציח את סיפורם יוצא הדופן ומעורר ההשראה של שלושת החטופים – אלון, סאמר ויותם – ולחשוף באמצעותו את סיפורה של מדינת ישראל מאז פרוץ המלחמה ... שלושת החטופים מייצגים בעיני אומץ לב נדיר. הסרט נועד להנציח את סיפורם הבלתי נתפס ולא פחות מכך לספר לעולם על האתגרים והכאב, עימם מתמודדים אזרחי מדינת ישראל בשנה האחרונה".
הפקה > ליהוק

בסרט משתתפים שחר טבוך, וואל חמדון ותומר מחלוף בתפקידים הראשיים, לצד ג'אד הירש, סלמה בלייר וסטליאו סוואנט. בין חברי הקאסט הנוספים נמנים הרצל טובי, ג'וני ערביד, שחף קהלני, לני ערן (בתו בת ה-10 של הבמאי), סבינה שוורצבאום וטליה צוקרמן.
השחקנית סלמה בלייר, שחוזרת למסך בסרט זה לאחר הפסקה שלקחה מעולם המשחק, ציינה: "הסרט הזה הוא לא רק סיפור; הוא עדות לחוסן הרוח האנושית והקשרים המאחדים אותנו מול טרגדיה בלתי נתפסת". ג'אד הירש אמר, "אני מתכבד להיות חלק מהפרויקט החשוב הזה. זו אחת החוויות המרגשות ביותר בחיי. להשתתף בשיתוף הסיפור הזה עם העולם זה משהו כל כך חשוב לי באופן אישי. יש לי את מירב השבחים והכבוד לצוות הקולנוענים האמיץ הזה".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט נערכו בגאורגיה ובארצות הברית. חלק מסצנות השבי צולמו במערכת מנהרות שאורכה כקילומטר וחצי, הממוקמת מתחת למכללה הטכנולוגית של טביליסי.
במהלך הצילומים נכחו בני משפחות החטופים, אשר לקחו חלק בתהליך ההפקה. בין הנוכחים הייתה איריס חיים, אמו של יותם חיים, אשר הגיעה עם בתה, וכן בני משפחת שמריז. בני המשפחות הביעו התרגשות ותגובות רגשיות עמוקות לנוכח הצילומים. הבמאי דורון ערן מספר שחלק מצוות ההפקה והצילום בכה במהלך הצילומים.
ראו גם

הריגת שלושת החטופים הישראלים בשג'אעייה
טבח שבעה באוקטובר
מנהרות לחימה ברצועת עזה
דורון ערן
הערות שוליים

↑  אבי סדרינה,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏סיפורה של הישראלית שהואשמה בהברחת קוקאין וישבה בכלא בבוליביה הפך לסרט בין לאומי, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2024
1 2  נדב מנוחין‏, פרסום ראשון: הכוכבים מהוליווד שמצטרפים לסרט הישראלי על שלושת החטופים, באתר וואלה, 5 בפברואר 2025
1 2  אבי סדרינה,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏הסרט הקולנועי שינציח את סיפורם של שלושת החטופים, באתר ‏מאקו‏, 13 בדצמבר 2024
1 2  Marc Malkin, Selma Blair Returns to Acting With Three New Movies, Including Israel-Hamas War Drama ‘Stay Forte’ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2025-01-30 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  מאיה כהן, הכוכבת ההוליוודית תגלם תפקיד בסרט בהשראת עמית סוסנה, באתר ישראל היום, 5 בפברואר 2025
1984 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1984  בטלוויזיה |  |
< · 1982 · 1983 — 1984 — 1985 · 1986 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1984 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
5 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בלוקסמבורג. בתחרות זכתה שוודיה, עם שירם של שלישיית הרייס "Diggi-Loo Diggi-Ley".
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1984

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1984. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1984.
| תאריך עלייה לשידור | שם התוכנית / סדרה | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 בינואר | בית דין לילי | קומדיית מצבים | NBC |
| 22 בינואר | זאב מעופף | פעולה, ריגול | CBS |
| 19 במרץ | קייט ואלי | קומדיית מצבים | CBS |
| 30 ביולי | סנטה ברברה (אנ') | אופרת סבון | NBC |
| 15 בספטמבר | קיד וידאו | אנימציה | NBC |
| 15 בספטמבר | הזרבובים | הנפשה לילדים, הרפתקאות | NBC |
| 16 בספטמבר | מיאמי מחלק מוסר | דרמת פשע | NBC |
| 16 בספטמבר | פאנקי השובבה | קומדיית מצבים | NBC |
| 17 בספטמבר | הרובוטריקים | אנימציה, מדע בדיוני, פעולה, הרפתקאות | סינדיקציה |
| 18 בספטמבר | האנטר | דרמת פשע, פעולה | NBC |
| 19 בספטמבר | הדרך לגן העדן | פנטזיה, על-טבעי, דרמה | NBC |
| 20 בספטמבר | משפחת קוסבי | קומדיית מצבים | NBC |
| 20 בספטמבר | מי הבוס? | קומדיית מצבים | ABC |
| 30 בספטמבר | רצח במשיכת קולמוס | סדרה בלשית | CBS |
בישראל
| תאריך עלייה לשידור | שם התוכנית | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 בספטמבר | בלי סודות | תוכנית לימודית | הטלוויזיה החינוכית הישראלית |
| 9 בדצמבר | להיט בראש | מוזיקה | הטלוויזיה הישראלית |
| 14 בדצמבר | סיבה למסיבה | תוכנית אירוח | הטלוויזיה הישראלית |
| מרץ | שיישאר בינינו | ילדים ונוער | הטלוויזיה הישראלית |
במדינות אחרות
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | ארץ מקור | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בינואר | מסביב לעולם עם ווילי פוג | הנפשה לילדים, הרפתקאות | ספרד יפן | TVE1 |
| 9 בינואר | היהלום שבכתר | דרמה | הממלכה המאוחדת | ITV |
| 26 בפברואר | Spitting Image | סאטירה פוליטית מבוססת בובות, הומור שחור | הממלכה המאוחדת | ITV |
| 9 באוקטובר | תומאס הקטר וחברים | הנפשה לילדים | הממלכה המאוחדת | ITV |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1984

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בארצות הברית
19 במאי – משודר הפרק האחרון של "אי החלומות".
18 בספטמבר – משודר הפרק האחרון של "שלושה בדירה אחת".
24 בספטמבר – משודר הפרק האחרון של "ימים מאושרים".
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
11 בינואר – אושרי כהן, שחקן ישראלי
21 בינואר – רומי אבולעפיה, שחקנית ישראלית
31 בינואר – מיכאל אלוני, שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי
20 בפברואר – טרוור נואה, קומיקאי ומנחה טלוויזיה דרום-אפריקאי
8 באפריל – לירון ויצמן, אשת טלוויזיה ורדיו ישראלית
18 באפריל – אמריקה פררה, שחקנית ומדבבת אמריקאית
26 ביוני – אוברי פלזה, שחקנית, קומיקאית, מדבבת ומפיקת קולנוע אמריקאית
27 ביוני – קלואי קרדשיאן, ידוענית וכוכבת ריאליטי אמריקאית
8 ביולי – סיון קליין, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ומגישת רדיו ישראלית
26 ביולי – גאלה קוגן, שחקנית טלוויזיה ודוגמנית ישראלית
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
16 במאי – אנדי קאופמן, קומיקאי ושחקן אמריקאי (נולד ב-1949)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחידה 507

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  יחידת הממשל
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־74 שנים)
 מלחמות:    מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד הצפון
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
יחידה 507 ידועה גם בשמות "יחידת הממשל", ו"מסיל"ה". היחידה היא יחידת ממשל ואוכלוסייה בפיקוד הצפון של צה"ל המתמחה ביצירת קשרים ותיאום עם אוכלוסייה אזרחית בשטחי אויב במהלך לחימה, לרוב מחוץ לגבולות מדינת ישראל. היחידה מורכבת בעיקר מקציני מילואים, ובעבר שירתו בה גם חיילי סדיר ואנשי קבע בפעילותה המבצעית. היחידה בייעודה המבצעי, נועדה לאפשר את רציפות התמרון בקרב היבשה המשולב, וכן הטלת רכיבי ממשל צבאי בהידרש לכך, בין השאר באמצעות יצירת קשר עם אוכלוסיית האויב, אזהרתו, והנעת אוכלוסייה מאזורי הלחימה אל מחוץ למעגלי הלחימה. בנוסף, קציני היחידה מקיימים דיאלוג עם גורמי ממשל אזרחיים, שייח'ים ומוכתרים מקומיים, כדי לתאם פעולות ושיתוף פעולה במטרה להבטיח את הצלחת המשימות הצבאיות ולהפחית סיכונים לכוחות צה"ל.
היסטוריה > הקמת היחידה

יחידה 507 (מסיל"ה), הידועה גם כיחידת הממשל הצבאי של פיקוד הצפון, הוקמה בתחילת שנות החמישים בעקבות הקמת הממשל והשלטון הצבאי בגליל והתפרסמה בעיקר במהלך מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982. שם תפקידה העיקרי היה ניהול הממשל הצבאי בדרום לבנון לאחר כיבושו על ידי צה"ל.
היסטוריה > משימות עבר

לאחר מלחמת ששת הימים (1967) והשתלטות על רמת הגולן הוקם ממשל צבאי ישראלי שניהל את האזור עד להחלת החוק הישראלי בגולן בשנת 1981. לאחר המלחמה צה"ל מינה מפקד צבאי לאזור, כפי שנעשה גם ביהודה, שומרון ועזה. כאשר הממשל הצבאי הופקד על ניהול חיי האוכלוסייה שנותרה בגולן (מג'דל שמס, מסעדה, בוקעתא, עין קיניא וע'ג'ר) אוכלוסייה שרובה דרוזית וכללה אף מיעוט עלווי, וכן על ניהול קרקעות, ביטחון וסדר ציבורי. הממשל פעל תחילה מבית הממשל בקוניטרה ופעל להסדיר את יחסי השלטון בעיקר עם האוכלוסייה הדרוזית-סורית שנותרה בגולן כאשר ניהול את השטח היה באמצעות צווים צבאיים, אשר הסדירו את השלטון המקומי, השימוש בקרקעות ואת הקשרים הכלכליים עם ישראל.
לאחר מבצע ליטני (מרץ 1978) בו צה"ל פלש לדרום לבנון במטרה לפגוע בתשתיות אש"ף נכבשו שטחים נרחבים בדרום לבנון, וצה"ל הטיל משטר צבאי זמני על האוכלוסייה המקומית במטרה למנוע פגיעה מיותרת באוכלוסייה המקומית תוך כדי מתן סיוע רפואי ואף אפשרויות מסחר מסוימות. הממשל האזרחי באזור המשיך להתקיים תחת שיתוף פעולה של ישראל עם צד"ל וכוחות מקומיים בתקופת רצועת הביטחון בתוך לבנון, שפעלו בחסות ישראל.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה (1982) פעלה היחידה בשיתוף פעולה עם יחידת הממשל הצבאי של פיקוד הדרום (יחידה 522) בניהול הממשל הצבאי בלבנון. היא הייתה אחראית על תיאום עם האוכלוסייה המקומית, ניהול ענייני היום-יום והבטחת היציבות באזורים שבשליטת צה"ל, לצורך כך הוקמו נפות ממשל בערים: צור, צידון, עאליי, בחמדון וביירות.
כמו כן היחידה פעלה במסגרת מבצעים רבים כגון: ענבי זעם, מבצע דין וחשבון, חומת מגן ודרך נחושה.
היסטוריה > משימות עבר > מלחמת חרבות ברזל

היחידה היא אחת היחידות הבודדות שפעלו בו זמנית בגזרות השונות (עזה, לבנון וסוריה) במהלך המלחמה ופעולותיה היו בעלות חשיבות גדולה להצלחת התמרון בלבנון ובסוריה. במהלך פעילות צה"ל בסוריה, קציני היחידה היו הראשונים להיכנס לשטח כדי לאפשר את משימות צה"ל ולקיים דיאלוג עם שייח'ים ומוכתרים סוריים מקומיים במטרה לתאם פעולות ושיח מול גורמים אזרחים במרחב בו פועל צה"ל.
היחידה ממשיכה למלא תפקיד מרכזי בפעולות צה"ל בשטחי לחימה בהם קיים מרכיב אזרחי של אוכלוסייה ותשתיות אויב ולא מעורבים, זאת במטרה להבטיח את הצלחת הפעולה הצבאית ולהפחית סיכונים לכוחות צה"ל.
ראו גם

הממשל הצבאי על ערביי ישראל
מתאם פעולות הממשלה בשטחים
העין של הורוס

עין הוודג'אט השמאלית, המסמלת את עין הורוס
העין של הורוס, המכונה גם עין וודג'אט השמאלית או עין וודג'אט, הספקולרית לעין של רע (עין וודג'אט הימנית), היא מושג וסמל בדת המצרית העתיקה המייצגת רווחה, ריפוי והגנה. שורשי המשמעות נובעים מהמאבק המיתי בין האל הורוס עם יריבו האל סת, שבו סת קרע או הרס את אחת מעיניו של הורוס או את שתיהן, והעין נרפאה לאחר מכן או הוחזרה להורוס בסיוע אלוהות אחרת, כמו תחות. הורוס הציע לאחר מכן את העין לאביו המנוח אוסיריס, וכוחה המחייה החזיק את אוסיריס בחיים שלאחר המוות. העין של הורוס הושוותה אפוא עם מנחות קבורה, כמו גם לכל המנחות שניתנו לאלוהויות בטקסי המקדש. העין עשיוה לייצג גם מושגים אחרים, כמו הירח, שהתמעוטו ומילואו הושוו לפגיעה ושיקום העין.
סמל העין של הורוס, עין מסוגננת עם סימנים בולטים, נחשבת כבעלת כוח מאגי מגן והופיעה לעיתים קרובות באמנות מצרים העתיקה. העין הפכה לאחד המוטיבים הנפוצים ביותר לקמעות ונותרה בשימוש מתקופת הממלכה הקדומה (בערך 2686-2181 לפנה"ס) ועד לתקופה הרומית (30 לפנה"ס - 641 לספירה). זוגות עיני הורוס צוירו על ארונות קבורה בתקופת הביניים הראשונה (2181-2055 לפנה"ס בערך) והממלכה התיכונה (בערך 2055-1650 לפנה"ס). הקשרים אחרים שבהם הופיע הסמל כוללים אסטלות אבן מגולפות וחרטומי ספינות. במידה מסוימת אומץ הסמל גם על ידי תושבי האזורים השכנים למצרים, כמו סוריה, כנען ובעיקר נוביה.
סמל העין הוצג גם כהירוגליף (📂). עד לא מכבר האמינו אגיפטולוגים כי הירוגליפים המייצגים חלקים מהסמל מייצגים שברים במתמטיקה המצרית העתיקה, אם כי השערה זו התערערה.
הערות שוליים

↑  Ritter (2002), pp. 297–311.
↑  Wilkinson 1992, pp. 42–43.
↑  Wilkinson 1992, pp. 43, 83.
↑  Pinch 2002, p. 131.
↑  Krauss 2002, pp. 193–194.
↑  Pinch 2002, pp. 64, 128.
↑  Wilkinson 1992, p. 43
↑  Eaton 2011, p. 238.
↑  Krauss 2002, pp. 193–195.
↑  Goebs 2002, pp. 45, 57.
מראי מקום

Eaton, Katherine (2011). "Monthly Lunar Festivals in the Mortuary Realm: Historical Patterns and Symbolic Motifs". Journal of Near Eastern Studies. 70 (2): 229–245. doi:10.1086/661260. JSTOR 661260. S2CID 163404019.
Goebs, Katja (2002). "A Functional Approach to Egyptian Myth and Mythemes". Journal of Ancient Near Eastern Religions. 2 (1): 27–59. doi:10.1163/156921202762733879.
Krauss, Rolf (2002). "The Eye of Horus and the Planet Venus: Astronomical and Mythological References". In Steele, John M.; Imhausen, Annette (eds.). Under One Sky: Astronomy and Mathematics in the Ancient Near East. Ugarit-Verlag. pp. 193–208. ISBN 3-934628-26-5.
Pinch, Geraldine (2002). Egyptian Mythology: A Guide to the Gods, Goddesses, and Traditions of Ancient Egypt. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-517024-5.
Ritter, Jim (2002). "Closing the Eye of Horus: The Rise and Fall of 'Horus-eye Fractions'". In Steele, John M.; Imhausen, Annette (eds.). Under One Sky: Astronomy and Mathematics in the Ancient Near East. Ugarit-Verlag. pp. 297–323. ISBN 3-934628-26-5.
Wilkinson, Richard H. (1992). Reading Egyptian Art: A Hieroglyphic Guide to Ancient Egyptian Painting and Sculpture. Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-05064-4.
לקריאה נוספת

Rudnitsky, Günter (1956). Die Aussage über "das Auge des Horus" (in German). Ejnar Munksgaard.
Westendorf, Wolfhart (1980). "Horusauge". In Helck, Wolfgang; Otto, Eberhard; Westendorf, Wolfhart (eds.). Lexikon der Ägyptologie (in German). Vol. 3. Harrassowitz. pp. 48–51. ISBN 978-3-447-02100-5.
קמע מקבר תות ענח' אמון, המאה הארבע עשרה לפני הספירה, המשלב את עין הורוס מתחת לדיסק וסמל סהר המייצגים את הירח
גביע ליידי בינג

| --- | --- |

גביע ליידי בינג
 ענף:  הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  1925
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 זוכה:  ארצות הברית ג'ייקוב סלייווין
 הכי הרבה זכיות:  פרנק בושה (7)
 
הגביע לזכר ליידי בינג (באנגלית: Lady Byng Memorial Trophy) הוא גביע שמוענק מדי שנה, מאז 1925, לשחקן ליגת ה-NHL שהפגין התנהגות ספורטיבית ומכובדת בשילוב עם רמה גבוהה של יכולת משחק.
נכון לחורף 2025, הגביע הוענק 89 פעמים ל-53 שחקנים שונים מאז 1925. הגביע המקורי נתרם לליגה על ידי אוולין בינג, אשת המושל הכללי של קנדה, ג'וליאן בינג, שהייתה מוכרת בתואר "ליידי בינג של וימי".
ההצבעה מתבצעת בתום העונה הסדירה על ידי סקר של איגוד עיתונאי ההוקי קרח, וכל בוחר בודד מדרג את חמשת המועמדים המובילים שלו בשיטת 10–7–5–3–1 נקודות. שלושה מועמדים נקראים והגביע מוענק בטקס פרסי ה-NHL לאחר פלייאוף גביע סטנלי.
במהלך ההיסטוריה, מספר שחקנים זכו בפרס יותר מפעם אחת, ביניהם ויין גרצקי, שזכה חמש פעמים; רד קלי ופאבל דציוק עם ארבעה זכיות; ובובי באואר, אלכס דלווקיו, מייק בוסי, מרטן סנט לואי ורון פרנסיס עם שלוש זכיות. אדם אוטס היה מועמד שש פעמים לגביע, אך מעולם לא זכה בו.
חמישה שחקנים זכו הן בגביע ליידי בינג והן בגביע הארט כ-MVP של הליגה באותה עונה: באדי אוקונור, בובי האל, סטן מיקיטה, ויין גרצקי וג'ו סאקיק. מיקיטה הוא גם השחקן היחיד שזכה בגביעי הארט, ארט רוס וליידי בינג באותה עונה, וכן ברציפות בעונות 1967 ו-1968. גם גרצקי, בובי האל ומרטן סנט לואי זכו בשלושת הפרסים הללו, אך לא באותה עונה. בובי וברט האל הם השילוב היחיד של אב ובן שזכו בגביעי הארט וליידי בינג.
ביל קוקנבוש, ג'ייקוב סלייווין, רד קלי ובראיין קמפבל הם המגינים היחידים שזכו בגביע ליידי בינג, כאשר קלי וסלייווין הם היחידים שזכו בו מספר פעמים. קלי מחזיק בשיא של שלושה כמגן. אחריו, אף מגן לא זכה בפרס במשך 58 שנים, שהסתיימו ב-2012 כשקמפבל זכה. אף שוער מעולם לא זכה בפרס.