stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוסנה סרייבו
שחקנים בולטים

בוסניה והרצגובינה מירזה דליבאשיץ'
סרביה סבטיסלב פשיץ'
סרביה ראטקו רדובאנוביץ'
מונטנגרו זארקו ואראיץ'
בוסניה והרצגובינה ננאד מרקוביץ'
בוסניה והרצגובינה פרדראג דנילוביץ'
ארצות הבריתבוסניה והרצגובינה ג'יי. אר. ברמר
דמיטרי בוגאייב

דמיטרי אלכסנדרוביץ' בוגאייב (ברוסית: Дми́трий Алекса́ндрович Бога́ев; נולד ב-24 בינואר 1994, אחטובינסק, רוסיה) הוא כדורגלן, המשחק כמגן בזבזדה סנקט פטרבורג.
קריירה

בוגאייב החל לשחק כדורגל בגיל עשר שנים. מאמנו הראשון היה ואלרי זאינולין. סקאוטים של "זניט" הבחינו בו והחל משנת 2011 שיחק באקדמיה של המועדון. בהרכב האקדמיה זכה בגביע העיר. תחילה שיחק בעמדת החלוץ, משנת 2014 — כקשר ימני.
שיחק לראשונה באליפות הנוער בשנת 2012, במשחק המחזור השלישי נגד צסק"א מוסקבה, כשעלה כמחליף במקום אלכסיי פנפילוב. באוגוסט 2013 צורף לסגל קבוצת המילואים "זניט-2", ששיחקה בליגה השנייה. ב-2015, אנדרה וילאש-בואש לקח אותו להרכב הקבוצה הבוגרת וב-23 בספטמבר במשחק הגביע הרוסי עשה את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד "וולגה" טבר, כשעלה כמחליף בדקה ה-78 במקום אלכסנדר ריאזנצב. ב-9 בדצמבר עלה מהספסל בדקה 82 במקום אניוקוב במשחק הששי של שלב הבתים בליגת האלופות נגד "גנט". ב-5 ביולי עזב את המועדון כאשר החוזה שלו פג.
ב-24 באוגוסט 2016 הועבר עד סוף העונה הושאל ממועדון פלאנגה, מהליגה הליטאית השנייה למועדון ליגת המשנה "טוסנו", שבו שיחק בעמדת הקשר. באותו היום ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק 32 האחרונות של הגביע הרוסי נגד דולגופרודני (1:0).
ב-15 ביוני הוא 2017 חזר לזניט-2, לאחר שחתם חוזה עם המועדון למשך שלוש שנים.
תארים

גביע רוסיה: 2016
הערות שוליים

↑  Дмитрий Богаев: «После слов Радимова про позор были в шоке, конечно» — Сборная России по футболу
↑  ДМИТРИЙ БОГАЕВ: «ПРЕКРАТИЛИ СРАВНИВАТЬ С АЗАРОМ, КОГДА Я СТАЛ ЗАЩИТНИКОМ»
↑  Дмитрий Богаев, Рамиль Шейдаев и Павел Киреенко покидают «Зенит»
↑  ДМИТРИЙ БОГАЕВ И ПАВЕЛ КИРЕЕНКО — НОВИЧКИ «ТОСНО»!
↑  Футбольный клуб «Тосно» — Игроки
↑  Дмитрий Богаев продолжит карьеру в «Зените»
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלקנסטרו קאנטו

פלקנסטרו קאנטו (באיטלקית: Pallacanestro Cantù), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר קאנטו שבצפון איטליה, המשחקת בסרייה א' 2, הליגה השנייה בכדורסל האיטלקי.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1936, זכתה פעמיים בעברה בגביע אירופה לאלופות, ב-1982 גברה בגמר על מכבי תל אביב 80-86 וב-1983 גברה על בילי מילאנו 69-68.
קאנטו היא אחת הקבוצות היחידות באירופה שזכתה בכל שלושת גביעי אירופה השונים. תור הזהב של הקבוצה היה בין השנים 1973–1983 אז זכתה הקבוצה ב-9 גביעי אירופה השונים: 3 פעמים ברציפות בגביע קוראץ', 4 פעמים בגביע אירופה למחזיקות גביע מתוכם 3 פעמים ברציפות ופעמיים ברציפות בגביע אירופה לאלופות. בשנים שלאחר מכן ירדה הקבוצה מגדולתה.
במשך השנים, החליפה הקבוצה את שם הספונסר שלה 25 פעמים. וכך נקראה בשמות רבים.
משחקיה הביתיים נערכים בארמון הספורט פיאנלה (Palasport Pianella), המכיל 3,910 מקומות ישיבה, שלא מתאים לתקנון היורוליג, הדורש 5,000 מקומות מינימום. את משחקי היורוליג שלה בעונת 2011/12 קיימה הקבוצה בפלאדסיו, אולם בן 8000 מקומות הממוקם בעיירה דסיו הסמוכה לקאנטו.
תארים והישגים

הליגה האיטלקית :
אליפות (3): 1968, 1975, 1981
מקום שני: 1980, 2011
חצי גמר: 2002, 2013
הגביע האיטלקי :
גמר: 1997, 2003, 2011, 2012
חצי גמר: 2004, 2005
הסופרקאפ האיטלקי :
זכייה (2): 2003, 2013
גמר: 2012
גביע אירופה לאלופות :
זכייה (2): 1982, 1983
גביע אירופה למחזיקות גביע :
זכייה (4) (שיא משותף): 1977, 1978, 1979, 1981
גביע קוראץ' :
זכייה (4): 1973, 1974, 1975, 1991
הגביע הבין-יבשתי בכדורסל :
זכייה (2): 1975, 1982
אולג ורטניקוב

אולג אלכסנדרוביץ' ורטניקוב (ברוסית: Оле́г Алекса́ндрович Верете́нников; נולד ב-5 בינואר 1970, רוודה, מחוז סברדלובסק) הוא כדורגלן סובייטי-רוסי, ששיחק כקשר התקפי, חלוץ; כיום הוא עוזר מאמן ברובין קאזאן. חבר במועדון גריגורי פדוטוב (רשימת השחקנים הרוסיים שהבקיעו יותר מ-100 שערים בקריירה). אביר מסדר הידידות (1998). בדצמבר 2012 הוענק לו תואר הכבוד "אגדת הכדורגל של וולגוגרד" אחרי שהבקיע 141 שערים במדי רוטור וולגוגרד בליגת העל הרוסית בכדורגל והוא גם סגן מלך השערים בכל הזמנים של הליגה הרוסית, עם 143 שערים בסך הכל. שיחק במדי רוטור משנת 1992 ועד 2000.
קריירה > קריירת מועדונים

הוא החל את הקריירה שלו במדור הכדורגל של בית הספר לנוער "יונוסט" בעיר רוודה שבמחוז סברדלובסק עם המאמן ולרי סוקולוב. הוא שיחק עם קבוצת בית הספר בטורניר הנוער, שם הבחינו בו לוכדי הכישרונות של מועדון אורלמאש המקומי. בכיתה ו' עבר לבית הספר לנוער של אורמאלש, שם שיחק אצל ולרי וייטנקו, שהתפרסם בשנות השבעים כגדולי הכדורגלנים במועדון זה. את הופעת הבכורה שלו במדי אורלמאש ערך בשנת 1986 במשחק מול סבטוטכניקה ממורדוביה. מאז 1988 עבר לשחקן קבוע בהרכב הפותח. בהתחלה שיחק כקשר שמאלי, אך בסוף 1988 המאמן העבירו לעמדת הבלם.
הוא עבר לקבוצה המחוזית MTsOP (שהתבססה בפרבר של סברדלובסק, ורחניה פישמה). באחד המשחקים, הבחינו בו הסקאוט של מועדון הפאר צסק"א מוסקבה והוא הובא לשחק בקבוצת "צ'ייקה-צסק"א" (קבוצת בת ששיחקה בליגה השנייה). ורטניקוב עצמו לא רצה לעבור למוסקבה, כך שאחרי משחק לא מוצלח בגביע הסובייטי מול סוקול סראטוב הוא עזב מרצונו וחזר לסברדלובסק. אף על פי כן, הנהלת אורלמאש שכנע את השחקן לחזור למועדון הצבאי. לאחר 8 משחקים ששיחק ורטניקוב, המועדון קיבל הוראה לשלוח אותו ועוד כמה אנשים לחזק את מועדון סק"א רוסטוב, ששיחק בליגה הראשונה. בכל הזמן הזה, ורטניקוב המשיך להיקרא לצסק"א, אך לא ניתנו לו ערבויות שיחק בהרכב הקבוצה הבוגרת.
בסופו של דבר, הוא פתח את עונת 1991 עם אוראלמאש, שאך זה עלתה לליגה הראשונה. הוא חתם על חוזה לשנה עם המועדון, אחד מתנאי ההסכם היה מתן דירה. לאחר שסיפקו לו דירה, המועדון קיווה שזה יחייב את ורטניקוב להישאר עוד תקופה מסוימת ביקטרינבורג, אך היו לו תוכניות אחרות. בשנת 1992, בעזרת נשיא מועדון רוטור ולדימיר גוריונוב, עבר ורטניקוב לוולגוגרד. עם רוטור הוא העביר את שנותיו הטובות ביותר: ואת ההישגים הרבים שלו בקבוצה הביא במהלך שבע שנותיו במועדון (1992—1999). לדוגמה, במחזור השני באליפות רוסיה 1998 כבש ורטניקוב 5 שערים מול שיניק. במשחק זה הוא קיבל 9.5 נקודות מתוך 10 אפשריות מהעיתון ספורט-אקספרס. באותן שנים הבקיע 143 שערים ב-247 הופעות במדי רוטור והפך למלך השערים של הקבוצה והיה הראשון לזכות בפרס מלך השערים של ליגת העל הרוסית בכדורגל וזכה בתואר זה עוד פעמיים נוספות.
בשנת 2000 עזב ליוון, שם שיחק לזמן קצר באריס (סלוניקי) ואז שיחק בלירסה הבלגית, גם שם לא בהצלחה רבה.
לאחר שחזר מלירסה, שיחק בסוקול סראטוב. לאחר שהמועדון ירד מליגת העל, שיחק במועדונים שונים בליגה הראשונה, לאחר מכן בליגת העל הקזחית. הוא חזר לרוטור רק בשנת 2005, כשהמועדון התמודד בליגה השנייה. בסוף העונה הוכתר אולג לשחקן הטוב ביותר באזור הדרום בליגה השנייה. עם זאת, בשנה שלאחר מכן, מהתקשה להגיע להסכמות עם הנשיא גוריונוב, הוא נאלץ לעזוב את רוטור ולנסוע שוב לקזחסטן, שם שיחק במשך שתי עונות נוספות.
בעונת 2009 שיחק במועדון וולגוגרד, שהתמודדה בליגה השנייה; בנובמבר 2009 הוא הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה > בנבחרת הלאומית

במדי נבחרת רוסיה שיחק 4 משחקים רשמיים ומשחק לא רשמי אחד נגד נבחרת פיפ"א, שהוקדש למלאת 100 שנה לכדורגל הרוסי. השתתף בטורניר המוקדמות למונדיאל 1998.
קריירה > קריירת אימון

מאז פברואר 2010, שימש כעוזר למאמן הראשי של רוטור. בדצמבר 2010 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה למאמנים בקטגוריה ב'. ב-11 ביוני 2014 מונה למאמן רוטור וולגוגרד, עד אביב 2015. ב-17 ביוני 2015 הוא מונה לאמן את לוץ' אנרגיה מהעיר ולדיווסטוק, אך התפטר באוקטובר אותה שנה.
בעונת 2016/17 עבד כמאמן הראשי של קבוצת הנוער של אורנבורג. ביולי 2017 הוא חזר לקזחסטן, הפעם כחבר הצוות המאמנים של רוברט יבדוקימוב במועדון "טובול". בדצמבר 2017 עזב. ב-15 באוקטובר 2018, ביוזמתו של רוברט יבדוקימוב חזר לוולגוגרד ושימש כמאמן וסקאוט ב"רוטור". בשנת 2019 מונה למאמן קבוצת המילואים רוטור-2.
מאז 2020 הוא חבר בצוות האימון של רובין קאזאן והוא משמש כעוזרו של לאוניד סלוצקי.
קריירה > עמדה ציבורית

בבחירות לנשיאות רוסיה 2012, תמך במועמד לנשיאות ולדימיר פוטין.
תארים > קבוצתיים

סגנות אליפות רוסיה: 1993, 1997.
גמר הגביע הרוסי: 1994/95.
גמר גביע אינטרטוטו: 1996.
תארים > אישיים

מלך השערים של כל הזמנים באליפות רוסיה (143 שערים).
מלך השערים של אליפות רוסיה במספר השערים לקבוצה: 141 ("רוטור")
מלך השערים של ליגת העל הרוסית בכדורגל: 1995, 1997, 1998
בעל שיא שערים לעונה אחת בליגת העל הרוסית (25 שערים ב-29 הופעות בעונת 1995)
אחד משני כדורגלנים (יחד עם ויקטור פנצ'נקו) שהצליח לכבוש 5 שערים במשחק אחד באליפות רוסיה
מלך השערים של כל הזמנים בגביע הרוסי
במשך יותר מעשר שנים הוא עמד בראש מועדון 100 המבקיעים הרוסים (מראשיתו ועד ל-28 בספטמבר 2013, אז עקף אותו אלכסנדר קרז'אקוב). ב-30 במרץ 2008, הוא כבש את השער ה-200 שלו.
חבר במועדון גריגורי פדוטוב (הכדורגלנים הרוסיים שהבקיעו יותר ממאה שערים בקריירה).
בשנים 1993, 1995, 1996 וב-1997, הוכר בתור שחקן הכדורגל הטוב ביותר ברוסיה, כשתפס את המקום השני (ספורט-אקספרס), בשנת 1998-המקום השלישי (ספורט-אקספרס).
זוכה פרס "המשחק ההוגן" על שם פיודור צ'רנקוב (1998)
מלך השערים של הליגה הסובייטית השנייה (1990)
חיים אישיים

אחיו הבכור הוא אמן ספורט בסקי קרוס קאנטרי. יש לו גם אחות בשם אולגה.
אשתו היא לריסה (נישאו בגיל 19), לשניים בן בשם פאבל (נולד ב-8 ביוני 1991) ובת טטיאנה (נולדה ב-7 בינואר 1997). פאבל הפך גם לכדורגלן מקצועני, שיחק בוולגוגרד, במדי רוטור ואנרגיה וולז'סקי.
הערות שוליים

↑  Указ Президента РФ от 31 августа 1998 г. № 1038
↑  "Учреждено звание «Легенда волгоградского футбола»". אורכב מ-המקור ב-2013-09-01. נבדק ב-2013-05-21.
↑  ורטניקוב: שוטרי תנועה צעירים לא מזהים אותי וקונסים
↑  Веретенников завершил карьеру
↑  Газета СПОРТ-ЭКСПРЕСС
↑  "Олег Веретенников получил тренерскую категорию «Б»". אורכב מ-המקור ב-2014-03-28. נבדק ב-2014-03-27.
↑  Веретенников стал главным тренером «Ротора»
↑  «Ротор» снялся с выступлений во 2-м дивизионе, клуб будет ликвидирован
↑  Веретенников возглавил «Луч-Энергию»
↑  «Контракт с „Тоболом“ закончился»
↑  Олег Веретенников возвращается в тренерский штаб «Ротора»
↑  В «Роторе» определились с ролью Олега Веретенникова
↑  "Почему вы стали доверенным лицом Путина?". Sports.ru. 2012-02-09.
↑  Олег Веретенников забил 200-й гол!
בוולגוגרד. 29 בספטמבר 2012
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל

ערך זה עוסק בטורניר כדורגל סובייטי. אם התכוונתם לטורניר הכדורגל המודרני, ראו .
| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1973
 מדינות משתתפות:  רוסיה הסובייטית
 יבשת:  אירופה
 
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל (ברוסית: Кубок РСФСР по футболу) היה טורניר כדורגל אשר התקיים מ-1973 עד ל-1991 בין קבוצות רוסיה הסובייטית שהתמודדו בליגה השנייה של אליפות ברית המועצות.
הטורניר הוקם במלאת 75 שנה לכדורגל ברוסיה. ב-1978 הטורניר לא התקיים בשל טורניר הספרטקיאדה, כך גם בשנים 1979, 1982.
משחקי הגמר

| שנה | מחזיקת גביע | פיינליסטית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | וולקן | מאשינוסטרויטל פסקוב | 0:1 |
| 1974 | מטאלורג מגניטוגורסק | לוקומוטיב קלוגה | 1:2 |
| 1975 | וולגה קלינין | דינמו ברנאול | 1:2 |
| 1976 | אמור בלגוושצ'נסק | טרוד וורונז' | 0:2 (ה) |
| 1977 | פאקל וורונז' | צ'קאלובץ | 1:2 |
1978: לא נערך
1979: לא נערך
| 1980 | טורפדו טוליאטי | זנאמיה טרודה | 2:3 |
| 1981 | אירטיש | לוקומוטיב קלוגה | 0:5 |
1982: לא נערך
| 1983 | דינמו סטברופול | גאולוג טיומן | 0:4 |
| 1984 | גאולוג | טקסטילשצ'יק | 0:1 (ה) |
| 1985 | קרסניה פרסניה מוסקבה | גאולוג | 0:0, 0:2 |
| 1986 | טקסטילשצ'יק | טורפדו רובצובסק | 0:1, 1:5 |
| 1987 | זבזדה פרם | זורקי קרסנוגורסק | 2:1, 0:3 |
| 1988 | זניט איז'בסק | ספרטק נלצ'יק זבזדה אירקוצק | בית גמר |
| 1989 | אוקיאן נחודקה | זבזדה גורודישצ'ה | 1:2, 2:4 |
| 1990 | APK אזוב | בשסלמאש | 1:3, 0:2 |
| 1991 | סיביר קורגאן | קובאן בראניקובסקי | 0:2, 3:1 |
מחזיקות הגביע

| מועדון | אליפות | סגנות |
| --- | --- | --- |
| טיומן | 1 (1984) | 2 (1983, 1985) |
| פאקל וורונז' | 1 (1977) | 1 (1976) |
| טקסטילשצ'יק איוואנובו | 1 (1986) | 1 (1984) |
| וולקן פטרופאבלובסק-קמצ'טסקי | 1 (1973) | — |
| מטאלורג מגניטוגורסק | 1 (1974) | — |
| וולגה טבר | 1 (1975) | — |
| אמור בלאגובשצ'נסק | 1 (1976) | — |
| לאדה-טוליאטי | 1 (1980) | — |
| אירטיש אומסק | 1 (1981) | — |
| דינמו סטברופול | 1 (1983) | — |
| פרסניה מוסקבה | 1 (1985) | — |
| זבזדה פרם | 1 (1987) | — |
| זניט איז'בסק | 1 (1988) | — |
| אוקיאן נחודקה | 1 (1989) | — |
| APK אזוב | 1 (1990) | — |
| טובול קורגאן | 1 (1991) | — |
| לוקומוטיב קלוגה | — | 2 (1974, 1981) |
| פסקוב-2000 | — | 1 (1973) |
| דינמו ברנאול | — | 1 (1975) |
| סיביר נובוסיבירסק | — | 1 (1977) |
| זנאמיה טרודה | — | 1 (1981) |
| טורפדו רובצובסק | — | 1 (1986) |
| זורקי קרסנוגורסק | — | 1 (1987) |
| ספרטק נלצ'יק | — | 1 (1988) |
| זבזדה גורודישצ'ה | — | 1 (1989) |
| בשסלמאש נפטקאמסק | — | 1 (1990) |
| סלביאנסק סלביאנסק נה קובאני | — | 1 (1991) |
עובדות

אף אחת מהקבוצות המשתתפות לא זכתה בגביע יותר מפעם אחת.
רק קבוצת גאולוג טיומן העפילה שלוש פעמים לגמר הגביע (ואף עשתה זאת ברצף מ-1983 עד 1985), אך זכתה רק ב-1984.
בגמר שיחקו פעמיים קבוצת פאקל וורונז', מועדון טקסטילשצ'יק איוואנובו וקבוצת לוקומוטיב קלוגה, עם זאת, רק קלוגה הפסידה בגמר.
קבוצת זנאמיה טרודה, שהפסידה בגמר 1980, שיחקה גם בגמר גביע ברית המועצות בכדורגל ב-1962.
ראו גם

אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
אלכסנדר קלשצ'נקו

אלכסנדר קלשצ'נקו (נולד ב-2 בנובמבר 1995, ולאדיקווקז, צפון אוסטיה, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בתפקיד בלם בקבוצת טום טומסק מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
קריירה > קריירת מועדונים

מ-2012 עד 2013, הוא שיחק בקבוצת הנוער של אלאניה וגם שיחק משחק אחד בגביע הרוסי. בשנים 2013-2014, הוא שיחק במועדון אלאניה-ד' באליפות ה-PFL ושיחק 17 משחקים.
באוגוסט 2014 הוא עבר לקובאן כשבעונת 2014/15 הוא שיחק 29 משחקים והבקיע 3 שערים עבור נבחרת הנוער של הקבוצה מקרסנודאר.
את הופעת הבכורה שלו בהרכב הקבוצה הבוגרת בקובאן עשה ב-23 בספטמבר 2015 במשחק הגביע נגד שיניק ירוסלבל ואת הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי ערך ב-24 באוקטובר, כשעלה כמחליף במקומו של סרגיי טקאצ'יוב בדקה ה-76 של המשחק מול מורדוביה . בעונת 2015/16 הוא השתתף בחמישה משחקים בקובאן בליגת העל הרוסית בכדורגל .
בעונה הבאה הועבר לקבוצת המילואים של "קובאן" — "קובאן-2 ". בעונת 2016/17, הוא שיחק בעיקר באליפות ה-PFL, אבל הוא גם לקח חלק בחמישה משחקים של הקבוצה הבוגרת באליפות FNL . בעונת 2017/18, הושאר בקבוצה הבוגרת ושיחק עבורה 28 משחקים, עד לפירוק הקבוצה.
בקיץ 2018 הוא עבר למועדון הכדורגל "טום", כשהוא חתם על חוזה לשנתיים. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במדי טום ב-17 ביולי 2018 במשחק נגד פאקל וורונז'.
הערות שוליים

↑  "Статистика матча «Шинник» — «Кубань»". Официальный сайт РФПЛ.
↑  "Статистика матча «Мордовия» — «Кубань»". Официальный сайт РФПЛ.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדר קלשצ'נקו".
אסקיאל בארקו

אסקיאל בארקו (בספרדית: Esequiel Barco; נולד ב-29 במרץ 1999) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק בעמדת הקשר בספרטק מוסקבה.
קריירת מועדונים > אינדפנדיינטה

בארקו נולד בויז'ה גוברנדור גאלבס שבסנטה פה וגדל במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה, עד שעלה לקבוצה הבוגרת תחת המאמן גבריאל מיליטו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הארגנטינאית ב-28 באוגוסט 2016 נגד קבוצת בלגראנו. הוא הבקיע את השער הראשון שלו כשבועיים לאחר מכן, מול גודוי קרוס.
בעונת הבכורה שלו כבש ארבעה שערי ליגה בשלושים הופעות, ואף סייע לקבוצתו לזכות בגביע סודאמריקנה, לאחר שכבש את שער השוויון של קבוצתו במשחק הגומלין של הגמר מול פלמנגו, משחק שהסתיים בשוויון 1-1 וקבע 3-2 בסיכום שני המפגשים.
קריירת מועדונים > אטלנטה יונייטד

ב-19 בינואר 2018, הצטרף לאטלנטה יונייטד מליגת ה-MLS, תחת המאמן בן ארצו חרארדו מרטינו. סכום ההעברה הוערך בכ-15 מיליון דולר, ההעברה היקרה ביותר עד אז בתולדות הליגה. בארקו היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות, אך במשחק גביע ה-MLS 2018, משחק גמר הפלייאוף של העונה, הוא נכנס כמחליף רק בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות.
בארקו זכה בתואר שני בקבוצה, גביע קמפאונס 2019, אך שוב כמחליף בתוך תוספת הזמן, הפעם תחת המאמן פרנק דה בור. כשבועיים לאחר מכן זכה עם קבוצתו בגביע ארצות הברית הפתוח, כאשר הפעם פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 2-1 על מינסוטה יונייטד.
בארקו שותף פעמיים ברציפות במשחק האולסטאר של ה-MLS כחלק מנבחרת כוכבי הליגה, ב-2018 מול יובנטוס וב-2019 מול אתלטיקו מדריד.
קריירת מועדונים > ספרטק מוסקבה

ב-25 ביולי 2024 חתם על חוזה לשלוש שנים ועבר לספרטק מוסקבה. סכום ההעברה עמד על 14 מיליון יורו, מה שהפך להעברה השנייה הכי יקרה בתולדות ספרטק מוסקבה.
נבחרת ארגנטינה

בין השנים 2017 ל-2019 היה בארקו לחלק מנבחרת ארגנטינה עד גיל 20, וכבש במדיה שני שערים בתשע הופעות.
ביולי 2021 היה לחלק מסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו (2020). הוא פתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים, שהסתיימו בהפסד 2-0 לאוסטרליה, ניצחון 1-0 על מצרים, ושוויון 1-1 מול ספרד. הוא הוחלף בכל שלושת המשחקים, כולל חילוף במחצית המשחק מול ספרד. ארגנטינה סיימה שלישית בבית ולא העפילה לרבע הגמר.
תארים

גביע סודאמריקנה: 2017
גביע ה-MLS: 2018
גביע קמפאונס: 2019
גביע ארצות הברית הפתוח: 2019
ליגת העל הארגנטינאית: 2023
טרופאו דה קמפאונס: 2023
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2023
הערות שוליים

↑  "Argentina - E. Barco - Profile with news, career statistics and history - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-2016-09-05.
↑  Глеб Шевяков, Переход Барко стал вторым самым дорогим трансфером в истории «Спартака», Советский спорт, ‏25 июля 2024
מאליק היירסטון

| --- | --- |

היירסון במדי גלאטסראיי
 לידה:  23 בפברואר 1987 (בן 37) דטרויט שבמישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.98
 מספר:  0
 מכללה:  אוניברסיטת רנסאנס
 דראפט:  בחירה 48, 2008 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 2008   2010-2008   2011-2010   2013-2011   2014-2013   2016-2015   2016   2016:  אוסטין ספרס   סן אנטוניו ספרס   אוסטין ספרס   מונטפסקי סיינה   אולימפיה מילאנו   גלאטסראיי   א.א.ק. אתונה   הפועל ירושלים
מאליק סאמורי היירסטון (באנגלית: Malik Samory Hairston; נולד ב-23 בפברואר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי.
היירסטון, המשחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד, שיחק בליגת המכללות במדי אוניברסיטת אורגון בשנים 2004–2008. נבחר בבחירה ה-48 בדראפט ה-NBA 2008 על ידי פיניקס סאנס, והועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס. בנוסף שיחק באוסטין טורוס (קבוצת ליגת הפיתוח של הספרס), במונטפסקי סיינה ובאולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל, בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית בכדורסל ובא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית בכדורסל. ב-2016 חתם היירסטון בהפועל ירושלים לשנתיים אך כעבור זמן קצר המריא לארצות הברית עקב בעיה משפחתית ומאז לא חזר לקבוצה.
קרב סרטוגה

קרב סרטוגה (באנגלית: Battles of Saratoga) היה קרב בין הצבא הבריטי לבין הצבא הקונטיננטלי של המורדים האמריקאים, שהתקיים בספטמבר ובאוקטובר 1777, במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית. הקרב נחשב לניצחון סוחף של ארצות הברית, ונכנעו בו 6,222 חיילים בריטיים שפלשו לפרובינציית ניו יורק מהשטח שכיום הוא בתחום קנדה.
קרב סרטוגה היה סדרה של כמה קרבות, בהם שני קרבות שהתרחשו כ-14 ק"מ דרומית לסרטוגה שבמדינת ניו יורק, קרב חוות פרימן וקרב רמות במיס, וכן קרב בנינגטון שהתרחש כ-24 ק"מ מזרחית לסרטוגה. הכניעה של הגנרל האנגלי ג'ון בורגוין (John Burgoyne) שהיה מוקף בכוחות מיליציה אמריקאים גדולים בהרבה מכוחו שלו, התרחשה לאחר נסיגתו לסרטוגה.
כניעת הצבא הבריטי הבטיחה את המדינות האמריקאיות הצפוניות מפני מתקפות נוספות מצידם של האנגלים בקנדה, ומנעה את בידודה של ניו אינגלנד. תוצאה משמעותית של הקרב הייתה כריתת ברית בין ארצות הברית לצרפת וכניסתה של זו למלחמה נגד בריטניה. בכך גבר באופן ניכר כוחם של האמריקאים במלחמה.
הכוחות הבריטים שהשתתפו בקרבות כללו 3,300 בריטים, 3,900 שכירי חרב גרמנים, ו-650 קנדים ואינדיאנים, סך הכול כ-7,850 חיילים, תחת פיקודו של גנרל ג'ון בורגוין. הכוחות האמריקאים מנו כ-15,000 חיילי צבא ואנשי מיליציות מארבע מדינות, תחת פיקודם של הגנרלים הורשיו גייטס ובנדיקט ארנולד. כ-1,600 חיילים מהכוחות הבריטיים נהרגו, נפצעו או הוכרזו נעדרים, וכ-330 אמריקאים נהרגו או נפצעו. בתום הקרבות נפלו בשבי כ-6,200 איש מהכוחות הבריטיים.
רקע

מלחמת העצמאות האמריקאית התקרבה לסוף שנתה השנייה, והבריטים שינו את תוכניותיהם. הם החליטו לפצל את שלוש עשרה המושבות ולבודד את ניו אינגלנד ממה שלדעתם היו המושבות האמצעיות והדרומיות הנאמנות יותר. הפיקוד הבריטי הגה תוכנית לחלוקת המושבות בתנועת מלקחיים תלת כיוונית בשנת 1777. הצבת המערבית בפיקודו של בארי סנט לגר הייתה אמורה להתקדם מאונטריו דרך מערב ניו יורק, בעקבות נהר המוהוק, והצבת הדרומית הייתה אמורה להתקדם במעלה עמק נהר ההדסון מניו יורק. הצבת הצפונית הייתה אמורה להמשיך דרומה ממונטריאול, ושלושת הכוחות היו אמורים להיפגש בסביבת אלבני, ניו יורק, ולנתק את ניו אינגלנד משאר המושבות.
רקע > המצב הבריטי

הגנרל הבריטי ג'ון בורגוין נע דרומה ממחוז קוויבק ביוני 1777 כדי להשיג שליטה על עמק נהר ההדסון העליון. המערכה שלו נקלע לקשיים בעקבות ניצחון בפורט טיקונדרוגה. גורמים מהצבא הגיעו להדסון העליון כבר בסוף יולי, אך קשיי לוגיסטיקה ואספקה עיכבו את הצבא הראשי בפורט אדוארד. ניסיון אחד להקל על הקשיים הללו נכשל כאשר כמעט 1,000 חיילים נהרגו או נשבו בקרב בנינגטון ב-16 באוגוסט. יתר על כן, חדשות הגיעו לבורגוין ב-28 באוגוסט כי משלחתו של סנט לגר במורד עמק נהר המוהוק חזרה לאחור לאחר המצור הכושל על פורט סטנוויקס.
גנרל ויליאם האו לקח את צבאו מניו יורק דרך הים למסע לכבוש את פילדלפיה במקום לנוע צפונה כדי לפגוש את בורגוין. רוב תומכיו האינדיאנים של בורגוין נמלטו בעקבות ההפסד בבנינגטון, ומצבו נעשה קשה. הוא היה צריך להגיע למחוזות הניתנים להגנה בחורף, מה שדרש נסיגה חזרה לטיקונדרוגה או להתקדם לאלבני, והוא החליט להתקדם. לאחר מכן הוא ניתק בכוונה את התקשורת צפונה כדי שלא יזדקק לתחזק שרשרת של מאחזים מבוצרים מאוד בין עמדתו לבין טיקונדרוגה, והוא החליט לחצות את נהר ההדסון בעודו בעמדה חזקה יחסית. הוא הורה לברון רידזל, שפיקד על החלק האחורי של הצבא, לנטוש מוצבים מסקינסבורו דרומה, ולאחר מכן גרם לצבא לחצות את ההדסון מצפון לסרטוגה בין ה-13 ל-15 בספטמבר.