stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיאדת השחמט 1980
התחרות הפתוחה > תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | אנטולי קרפוב ,לב פולוגייבסקי, מיכאל טל, יפים גלר, יורי בלשוב, גארי קספרוב | 39 |
| 2 | הונגריה הונגריה | לאיוש פורטיש, זולטאן ריבלי, גאולה סקס, אישווטן צ'ום, איוון פרגו, יוסף פינטר | 39 |
| 3 | יוגוסלביה יוגוסלביה | לובומיר לובוייביץ',בוריסלב איבקוב, ברונו פרמא, בויאן קרייצ'ה, סלבולוב מריאנוביץ',פרדרג ניקוליץ' | 35 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | לב אלבורט, יאסר סיירבן, לארי קריסטיאנסן,ג'יימס טאריין, ניק דה פירמיאן, לאוניד שמקוביץ' | 34 |
| 5 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | ולסטימיל הורט, יאן סמייקל, וולסטימיל יאנשה, יאן פלכטקה, לובומיר פטשניק, יאן לצ'ינסקי | 33 |
| 6 | אנגליה אנגליה | אנטוני מיילס, מיכאל סטין,ג'ון נאן, ג'ונתן ספילמן, ריימונד קאין,ג'ונתן מסטל | 32.5 |
| 7 | פולין פולין | אלכסנדר שנפיק, ולודימר שמיד, יאצק בילק, ירז'י פוקויובצ'יק, יאן פרז'בויניק | 32 |
| 8 | ישראל ישראל | ולדימיר ליברזון, נתן בירנבוים, יהודה גרינפלד, יעקב מוריי, שמעון כגן | 32 |
| 9 | קנדה קנדה | ז'או חבר, לורנס די, דניאל ינופסקי, מילן בוקדינוב, זבונקו ברנשיץ', דניס אלן | 32 |
| 10 | הולנד הולנד | יאן טימן, גנאדי סוסונקו, הנס ראה, קריסטיאן לנגבק, ג'ון ואן דר ויל, גרט ליגטרינק | 32 |
התחרות הפתוחה > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | ויליאם חוק (איי הבתולה הבריטיים) עם תוצאה 11.5 מ-14 (82.1%) | סייפודין קנני (קניה) עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%) | אוגניו טורה (הפיליפינים) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%) |
| הלוח השני | אירו רנטנן (פינלנד) עם תוצאה 9.5 מ-13 (73.1%) | יאסר סיירבן (ארצות הברית) עם תוצאה 8 מ-11 (72.7%) | דרק הריס (ברמודה) עם תוצאה 7 מ-10 (70%) |
| הלוח השלישי | חוזה ווילהריאל (מקסיקו) עם תוצאה 9 מ-11 (81.8%) | אדם קוליגובסקי (פולין) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) | מוחמד חאן (הודו) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) |
| הלוח הרביעי | אישטוון צ'ום (הונגריה) עם תוצאה 7 מ-9(77.8%) | יפים גלר (ברית המועצות) עם תוצאה 6.5 מ-9(72.2%),  הארי שוסלר (שווייץ) עם תוצאה 6.5 מ-9(72.2%),  קריסטיאן לנגווק (הולנד) עם תוצאה 6.5 מ-9(72.2%)  ויוהאן גורמקטיג (בלגיה) עם תוצאה 6.5 מ-9(72.2%) |  |
| לוח עתודה ראשון | יורי בלשוב (ברית המועצות) עם תוצאה 7.5 מ-10 (75%) | ביורן טילר (נורווגיה) עם תוצאה 6 מ-8 (75%) | יעקב אוס-חנסן (דנמרק) עם תוצאה 8 מ-11 (72.7%) |
| לוח עתודה שני | פרדגר ניקוליץ' (יוגוסלביה) עם תוצאה 6.5 מ-8 (81.3%) | אנריו בוגר (מלטה-2) עם תוצאה 8 מ-10 (80%) | גארי קספרוב (ברית המועצות) עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%) |
התחרות הפתוחה > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
ולדימיר ליברזון (2545) 2+,5=,2-
נתן בירנבוים (2455) 3+,4=,4-
יהודה גרינפלד (2455) 6+,2=,3-
יעקב מוריי (2440) 6+,1=,4-
שמעון כגן (2400) 3+,0=,3-
דוד ברנשטיין (2360) 4+,4=0-
הנבחרת סיימה במקום 8.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
נגד פרגוואי 0:4 - ניצחון
נגד קנדה 1:3 - ניצחון
נגד ארגנטינה 1:3 - ניצחון
נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד
נגד אנגליה 2.5:1.5 - הפסד
נגד הפיליפינים 2:2 - תיקו
נגד בולגריה 2.5:1.5 - הפסד
נגד צרפת 2:2 - תיקו
נגד קולומביה 1:3 - ניצחון
נגד קובה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד רומניה 3:1 - הפסד
נגד דנמרק 2.5:1.5 - הפסד
נגד נורווגיה 1:3 - ניצחון
נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון
התחרות לנשים

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  20 בנובמבר 1980 
 תאריך סיום:  6 בדצמבר 1980 
 עיר:  ולטה 
 קבוצות משתתפות:  42
 מס' משתתפים:  162
 מס' משחקים:  861
 שיטה:  שווייצרית - 14 מחזורים
 → אולימפיאדת השחמט 1978 אולימפיאדת השחמט 1982 ← 
 
אולימפיאדת ה-9 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
התחרות לנשים > תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות |  | 32.5 |
| 2 | הונגריה הונגריה |  | 32 |
| 3 | פולין פולין |  | 26.5 |
| 4 | רומניה רומניה |  | 26 |
| 5 | גרמניה גרמניה המערבית |  | 24 |
| 6 | הרפובליקה העממית של סין  סין |  | 24 |
| 7 | ישראל ישראל |  | 23.5 |
| 8 | יוגוסלביה יוגוסלביה |  | 23.5 |
| 9 | בולגריה בולגריה |  | 23.5 |
| 10 | ברזיל ברזיל |  | 23.5 |
התחרות לנשים > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | מאיה צ'יבורדנידזה (ברית המועצות) עם תוצאה 11.5 מ-13 (88.5%) | ז'וז'ה פטרוביץ (הונגריה) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) | חנה ארנסקה (פולין) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%) |
| הלוח השני | נונה גפרינדשווילי (ברית המועצות) עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%) | מריה איוונקה (הונגריה) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%) | ברברה חונד (גרמניה) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%) (גמר ג') |
| הלוח השלישי | דניאלה נוטו (רומניה) עם תוצאה 7.5 מ-10 (75%) | מריה פוריבסקי (הונגריה) עם תוצאה 8 מ-11 (72.7%) | טרז שטדלר (יוגוסלביה) עם תוצאה 6 מ-9 (75%) |
| לוח עתודה | ננה יוסליאני (ברית המועצות) עם תוצאה 7.5 מ-9 (83.3%) | אגנשקה ברוסטמן (פולין) עם תוצאה 8 מ-11 (72.7%) | לאה נודלמן (ישראל) עם תוצאה 6.5 מ-9 (72.2%) |
התחרות לנשים > נבחרת ישראל

בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
אילנה דוד
לובה קריסטול (2155)
אולגה פודרז'נסקיה (2115)
לאה נודלמן (2070)
הנבחרת סיימה במקום 7.
להלן התוצאות:
סקוטלנד 0.5:2.5 ניצחון
ארגנטינה 1:2 ניצחון
רומניה 1.5:1.5 תיקו
אנגליה 1.5:1.5 תיקו
יוגוסלביה 1.5:1.5 תיקו
הולנד 1.5:1.5 תיקו
סין 1:2 ניצחון
ברית המועצות 2:1 הפסד
בולגריה 1.5:1.5 תיקו
ארצות הברית 1.5:1.5 תיקו
הונגריה 2:1 הפסד
פולין 2:1 הפסד
ספרד 1.5:1.5 תיקו
הודו 0.5:2.5 ניצחון
אחרון (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חנוך לוין 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פרוזה מקור, שירה מקור
 הוצאה
 הוצאה:  הספרייה החדשה
 תאריך הוצאה:  2003
 מספר עמודים:  414
 עורך:  מולי מלצר
 סדרה
 ספר קודם:  שירים - חיי המתים
 הספר הבא:  הרטיטי את לבי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002316547
 
אחרון הוא ספרו האחרון של חנוך לוין, שפורסם ב-2003 בהוצאת הספריה החדשה, כ-4 שנים לאחר שלוין הלך לעולמו. הספר הוא למעשה אוסף של טקסטים מכל התקופות ומשלל הסוגות שבהן כתב לוין: פרוזה, תסריטים ותסכיתים, מערכונים, שירים ופזמונים, שלא נכללו בכרכי כתביו הקודמים. הספר אינו כולל מחזות.
תוכן הספר

פרוזה - 46 קטעי פרוזה קצרים, בעיקר משנות ה-90.
קולף (1975) - תסריט; גרסה מוקדמת (שלישית) של התסריט שלבסוף הופק בתור פנטזיה על נושא רומנטי.
פנטזיה על נושא רומנטי (1977) - גרסת הסרט (העשירית) של התסריט.
תסכיתים ותסריטים - התסכית "תפסו את המרגל" (1967) והתסריטים "אנג'לה", "סיפור חניכות" ו"האהובה מפולניה".
שירים ופזמונים- 44 יצירות, כולל 20 שירים שפורסמו קודם לכן בספר הילדים "הילדה חיותה רואה ממותה".
מערכונים - 7 מערכונים, כולל 3 שעוסקים בדמויות צ'ופק ואפצ'יק שהופיעו בעבר בסדרת המערכונים איך צחקנו(בכרך "מערכונים ופזמונים 2 - הג'יגולו מקונגו")
ראשונים - 19 פזמונים ומערכונים מוקדמים שנכתבו בין 1965 ל-1970.
אחרונים - 21 שירים, כולל אלה שנכתבו על ערש דווי, ובפרט את שירו האחרון "הקומדיה הגדולה".
המהדורה המקורית של הספר כללה על עטיפתה את דיוקנו של לוין, ציורו של יגאל תומרקין. הספר חתם את סדרת כל כתבי חנוך לוין, ולכן גם הודפס בעיצובה האחיד.
לקריאה נוספת

גבריאל מוקד, "על הספר 'אחרון' מאת חנוך לוין", עכשיו, חוב' 69–70 (אביב תשס"ה 2005), עמ' 371–372.
הערות שוליים

↑  אחרון, חנוך לוין, באתר הספרייה החדשה
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אי הדינוזאורים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "העולם שאבד" מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  וויל מאוגניוט
 תסריט:  ג'ון לוי
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  DIC Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 בנובמבר 2002 ישראל 2014
 משך הקרנה:  כ-80 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  הנפשה, הרפתקאות, פנטזיה
 סרטים בסדרה:  DIC Movie Toons
 דף הסרט ב־IMDb
 
אי הדינוזאורים (באנגלית: Dinosaur Island) הוא סרט הרפתקאות ופנטזיה מונפש טלוויזיוני אמריקאי, אשר מבוסס על הרומן "העולם שאבד" מאת ארתור קונאן דויל שיצא לאור לראשונה בשנת 1912. הסרט בוים על ידי וויל מאוגניוט, נכתב על ידי ג'ון לוי, והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא השישי בסדרה.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון ב-10 בנובמבר 2002. בישראל הסרט הופץ לראשונה בשנת 2014 בדיבוב לעברית. אורך הסרט הוא כ-80 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר ארבעה בני נוער, אלכס, מרגרט, ליאו וג'קי, אשר משתתפים בתוכנית טלוויזיה הדומה ל"הישרדות". התוכנית מתרחשת באי באמריקה הדרומית בו מאוכלסים דינוזאורים, ביניהם סטגוזאורוס, טריצרטופס, ולוצירפטור, טירנוזאורוס רקס ופטרוזאורים. כמו כן מאוכלס באי הומו הביליס שגורם לנערים לקושי. במהלך הסרט הנערים מנסים לברוח מהאי, בעוד שהוא בסגנון תוכנית ריאלטי.
מדבבים

הסרט בדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| אלכס | פיליפ צ'ן | ג'ן פריימן |
| מרגרט | הילרי ויליאמס | מייה קדוש |
| ליאו | רונל טיפלר | קובי ליקורמן |
| ג'קי | אנדליה לאמאס | טליה ברקאי |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי גדי לוי ודן שצברג.
הערות שוליים

↑  Dinosaur Island, באתר MGM Movie Database
אולימפיאדת השחמט 1978

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  25 באוקטובר 1978 
 תאריך סיום:  12 בנובמבר 1978 
 עיר:  בואנוס איירס
 אתר:  River Plate
 שופט ראשי:  Paul Klein (אקוודור)
 קבוצות משתתפות:  66
 מס' משתתפים:  388 (מהם 61 רבי אמנים ו-60 אמנים בינלאומיים)
 מס' משחקים:  1848
 שיטה:  שווייצרית - 14 משחקים
 → 1976 1980 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-23 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בבואנוס איירס, שבארגנטינה, בין ה-25 באוקטובר ל-12 בנובמבר 1978.
התחרות הפתוחה > תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הונגריה הונגריה | לאיוש פורטיש, זולטאן ריבלי, גיולה סקס, אנדראש אדוריאן, אישווטן צ'ום, לאסלו וואדאס | 37 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | בוריס ספסקי, טיגראן פטרוסיאן, לב פולוגייבסקי, בוריס גולקו, אולג רומנישין, רפאל ואגניאן | 36 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | לובומיק קבלק, וולטר בראון, אנטולי ליין, רוברט ביירן, ג'יימס טאריין, ויליאם לומברדי | 35 |
| 4 | גרמניה גרמניה | רוברט היבנר, וולפגנג אונציקר, הלמוט פלגר, דרגה קלאוס, הנס הכט, אוטו בוריק | 33 |
| 5 | ישראל ישראל | רומן ג'ינג'יחאשווילי, ולדימיר ליברזון, שמעון כגן, יעקב בליימן, נתן בירנבוים, יהודה גרינפלד | 32.5 |
| 6 | רומניה רומניה | פלורין גאורגיו, ויקטור צ'וקלטיה, תאודור גיצסקו, מיכאי שובה, מיכאיל גינדה, אוקטב טרויאנסקו | 32.5 |
| 7 | דנמרק דנמרק | סבן חאמן, אולה יעקובסן, יאנס קריסטינסן, סטן פדר, קרסטן חוי, קאי בלום | 32 |
| 8 | פולין פולין | ולודימז' שמיד, אדם קוליגובסקי, אלכסנדר שנפיק, יאן אדמסקי, קריסטוף פיטל, אנדז'יי פיליפוביץ' | 32 |
| 9 | ספרד ספרד | חסוס דיאס דל קורל, ארטורו סלפמנקה, ריקרדו קלבו מנגס, חואן מיגל בלון לופס, פרנסיסיקו חבייר סנס אלונסו, מנואל ריבס פסטור | 32 |
| 10 | שווייץ שווייץ | ויקטור קורצ'נוי, ורנר חוג, אנדרה לומברד, היינץ וירטחנסון, אנדראס חאס, אדוין בנד | 32 |
התחרות הפתוחה > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | ויקטור קורצ'נוי (שווייץ) 9 מ-11 (81.8%) | אורסטס רודריגס (פרו) 8 מ-10 (80%) | אולף אנדרסן (שוודיה) 10 מ-13 (76.9%) |
| הלוח השני | אדם קוליגובסקי (פולין) 10 מ-13 (76.9%) | פטר ביאסס (קנדה) 9 מ-12 (75%) | אירו רנטנן (פינלנד) 8 מ-11 (72.7%) |
| הלוח השלישי | גאורגי טרינגוב (בולגריה) 8.5 מ-11 (77.3%) | לב פולוגייבסקי (ברית המועצות) 8 מ-11 (72.7%) | גיולה סקס (הונגריה) 8.5 מ-12 (70.8%) |
| הלוח הרביעי | גלו בורדונדה (הפיליפינים) 7 מ-9(77.8%) | חואן מנואל בלון לופס (ספרד) 10 מ-13(76.9%) | סיסרו בראגה (ברזיל) 8 מ-11(72.7%) |
| לוח עתודה ראשון | ג'יימס טריאן (ארצות הברית) 9.5 מ-11 (86.4%) | נתן בירנבוים (ישראל) 6 מ-9 (75%) | סילבינו גרסיה מרטינס (קובה) 8 מ-11 (72.7%) |
| לוח עתודה שני | ג'ון טורנר (איי הבתולה הבריטיים) 7.5 מ-9 (83.3%) | ווידה ז'אנג (סין) 6.5 מ-8 (81.3%) | רוברטו נברו (מקסיקו) 6 מ-8 (75%) |
התחרות הפתוחה > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
רומן ג'ינג'יחאשווילי (2550) 6+,5=,3-
ולדימיר ליברזון (2555) 1+,6=,2-
שמעון כגן (2465) 3+,2=,4-
יעקב בליימן (2440) 3+,3=,1-
נתן בירנבוים (2465) 4+,4=,0-
יהודה גרינפלד (2330) 2+,7=0-
הנבחרת סיימה במקום 5.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
נגד אקוודור 0:4 - ניצחון
נגד ברזיל 1.5:2.5 - ניצחון
נגד ספרד 3:1 - הפסד
נגד קנדה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד הפיליפינים 2:2 - תיקו
נגד צרפת 1.5:2.5 - ניצחון
נגד רומניה 2:2 - תיקו
נגד פינלנד 1:3 - ניצחון
נגד פולין 1.5:2.5 - ניצחון
נגד ברית המועצות 2:2 - תיקו
נגד קובה 0.5:3.5 - ניצחון
נגד ארצות הברית 2.5:1.5 - הפסד
נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד
נגד גרמניה 2:2 - תיקו
התחרות לנשים

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  25 באוקטובר 1978 
 תאריך סיום:  12 בנובמבר 1978 
 עיר:  בואנוס איירס 
 קבוצות משתתפות:  32
 מס' משתתפים:  125 (כולל 7 רבי אמנים לנשים ו-22 אמנים בינלאומיים
 מס' משחקים:  672
 שיטה:  4 בתים ו-4 גמרים
 → אולימפיאדת השחמט 1976 אולימפיאדת השחמט 1980 ← 
 
אולימפיאדת ה-8 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
התחרות לנשים > תוצאות הגמר

| # | מדינה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 16 |
| 2 | הונגריה הונגריה | 11 |
| 3 | גרמניה גרמניה המערבית | 11 |
| 4 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 11 |
| 5 | פולין פולין | 10.5 |
| 6 | ספרד ספרד | 8.5 |
| 7 | בולגריה בולגריה | 8.5 |
| 8 | אנגליה אנגליה | 7.5 |
התחרות לנשים > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | מאיה צ'יבורדנידזה (ברית המועצות) 9 מ-11 (81.8%) | ג'יין גרוול(ויילס) 9.5 מ-12 (79.2%) (גמר ד') | בוריסלבה בוריסובה (שוודיה) 8.5 מ-11 (65%) (גמר ב') |
| הלוח השני | נונה גפרינדשווילי (ברית המועצות) 9.5 מ-11 (86.4%) | גרטרוד באומשטארק (רומניה) 10 מ-13 (76.9%) (גמר ב'),  מריה איוונקה (הונגריה) 10 מ-13 (76.9%) (גמר ג') |  |
| הלוח השלישי | ננה אלכסנדריה (ברית המועצות) 8 מ-10 (80%) | ברברה הונד (גרמניה) 9.5 מ-12 (79.2%) (גמר ב') | אנה יורצ'נסקה (פולין) 7.5 מ-10 (75%) (גמר ג') |
| הלוח עתודה ראשון | ילנה אחמילובסקיה (ברית המועצות) 10 מ-10 (100%) | פיה קרמלינג (שוודיה) 9 מ-11 (81.8%) (גמר ב') | הלן ווטקינס (ויילס) 6 מ-8 (75%) (גמר ד'),  דולי טסלי (ארצות הברית) 6 מ-8 (75%) (גמר ב') |
התחרות לנשים > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו נבחרת ישראל לא השתתפה.
אדר אלברס בלנטה

אֶדֶר פביאן אלברס בלנטה (בספרדית: Éder Fabián Álvarez Balanta; נולד ב-28 בפברואר 1993 בבוגוטה) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בקלאב ברוז' ובנבחרת קולומביה. שם משפחתו העיקרי הוא אלברס, אך הוא התפרסם בארגנטינה תחת שם משפחת אמו, בלנטה.
קריירה

אלברס התחיל לשחק בקבוצת הנוער של המועדון אקדמיה בבוגוטה עיר הולדתו ב-2010. לאחר שהסקאוטים של קבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית התרשמו ממנו, הוא עבר אל קבוצת הנוער שלהם ב-2011 וזכה אתם בגביע ליברטדורס עד גיל 20.
הודות לכישרונו והצלחתו בקבוצת הנוער אלברס עבר אל הקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט ב-2013 וזכה באליפות אחת (פינאל 2014), בגביע לאומי (קופה קמפאונאטו - סופרפינאל 2013/14), בגביע סודאמריקנה (2014), בגביע רקופה סודאמריקנה (2015), בגביע ליברטדורס (2015) ובגביע סורוגה בנק (2015).
ב-31 בינואר 2023 הושאל לשאלקה 04 עד לסיום העונה.
קריירה > נבחרת קולומביה

ב-2013 אלברס זומן לראשונה לנבחרת קולומביה. כעבור שנה הוא נכלל בסגל נבחרת קולומביה למונדיאל 2014.
תארים > קבוצתיים

גביע ליברטדורס עד גיל 20 (2012)
אליפות ארגנטינה (פינאל 2014)
קופה קמפאונאטו (סופרפינאל 2013/14)
גביע סודאמריקנה (2014)
גביע רקופה סודאמריקנה (2015)
גביע ליברטדורס (2015)
גביע סורוגה בנק (2015)
אליפות: 2016/2017
הגביע השווייצרי: 2016/2017
אליפות: 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2023/2024
הסופר קאפ הבלגי: 2021, 2022
אופיר בר עמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1969 (בן 54) חניתה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 בן או בת זוג:  דורי נאומנקו 
 
אופיר בר עמי (נולד ב-11 בנובמבר 1969 בקיבוץ חניתה) הוא זמר וגיטריסט, חבר בלהקת איפה הילד? ו"איבי הנחל".
ביוגרפיה

בר עמי הוא יליד קיבוץ חניתה. הוא החל לנגן בילדותו על כלים שונים, ביניהם בגיל 6 בחלילית, בגיל 7 על פסנתר ובגיל 13 על גיטרה.
בשנת 1990 הצטרף להרכב איפה הילד? עד שנת 1996, אז עבר ללהקת משחררי הסעיף. בהמשך לקח הפסקה ממוזיקה, עבר תהליך של התחזקות בדת, ובשנת 2008 הקים עם אחיו, המתופף גל ברעם את להקתו העכשווית, "איבי הנחל".
כיום בר עמי מתגורר קיבוץ בחניתה ובראש העין, הוא נשוי לשחקנית דורי נאומנקו ואב לשני ילדים.
להקות בהשתתפותו > איפה הילד

ב-1990 הצטרף ללהקת איפה הילד, יחד עם אסף שריג, חמי רודנר ואסף מרוז. בר עמי אחראי במסגרת "איפה הילד?" לכמה שירים, ביניהם הלהיט "אהובה הקטנה". באלבום שדים כתב והלחין את "אהובה הקטנה" ו "נכנס בך השד", באלבום בני המאה העשרים כתב והלחין את השיר "אור לבן" ובאלבום מתוק בחשכה כתב והלחין את השיר "עמוק נפלא". בשנת 1996 עזב את הלהקה. ב־2009 עם חזרת הלהקה להופיע חזר בר עמי להופיע עם הלהקה והוא מופיע על הבמות גם כיום.
להקות בהשתתפותו > משחררי הסעיף

בשנת 1996 עזב בר עמי את "איפה הילד" לטובת להקת "משחררי הסעיף".
להקות בהשתתפותו > איבי הנחל

בשנת 2008 הקים יחד עם אחיו גל ברעם את להקת הרוק האמוני "איבי הנחל" בהשראת הרבי נחמן מברסלב ויחד עם אחיו, המתופף גל ברעם ("האנשים"), נוצר אלבום שמשלב שירי אהבה והתחזקות עם רוק גיטרות בעל צליל חזק.
אלבום הבכורה "דרך חדש" משלב בתוכו טקסטים רוחניים בהשראת הרבי נחמן מברסלב, עם רוק גיטרות ישראלי, כממשיכי דרכם של אהוד בנאי ושולי רנד, אריאל זילבר והרב שלמה קרליבך.
בהרכב מנגנים לצד בר עמי (גיטרה חשמלית ושירה) גם בן סולומון (גיטרה חשמלית וקולות), בן ורד (גיטרה בס) וגל ברעם (תופים)
דיסקוגרפיה > עם איפה ילד

זמן סוכר (1993)
שדים (1994)
מסעותי עם עצמי (1995)
מישהו שומע אותי (1998) - אלבום אוסף
בני המאה ה-20 (2012)
מתוק בחשיכה (2017)
דיסקוגרפיה > עם איבי הנחל

דרך חדש (2014)
הערות שוליים

↑  זה מתוסבך: חמי רודנר חוזר לשירים של "השדים", באתר הארץ, 27 בינואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297944905171  VIAF: 298198921   WorldCat (עם VIAF): 298198921
אחראי מדיניות מידע ארגונית

אחראי מדיניות מידע ארגונית (באנגלית: Data Steward) היא משרה שהנושאים בה אחראים על מגוון היבטים שקשורים למאגרי מידע שנאספים בארגון כגון איכות המידע, ציות של המידע לנורמות ארגוניות, בינ"ל, מחקריות, לדרישות רגולטוריות שחלות על מאגרי מידע, למדיניות איסוף מידע, הנגישות אליו והשיתוף שלו. אחראי מדיניות מידע ארגונית מסייע לארגונים בהעברת מידע, במניעת טעויות במידע עצמו או באופן אחסונו. בנוסף חוקרים מסתייעים בתוצרים של העבודה של אחראי מדיניות מידע ארגונית בשלב הגישה והחיפוש של מידע.
תחומי אחריות

אחריות מדיניות מידע ארגונית עוסקת בשלל תחומים, כגון:
אחריות  על יישום מדיניות מידע סדורה באשר לדרכי איסוף המידע
אחריות על שימור רמת איכות גבוהה של מידע במאגרי המידע של הארגון
אחריות ראי על עמידה של מאגרי המידע של הארגון בדרישות רגולטריות, למשל זכויות פרטיות.
אחריות על מתן גישה נוחה למאגרי המידע
אחריות על הדרכה של עובדי הארגון בנושאים של איסוף, אבטחה, שימור, וגישה למאגרי המידע
אחריות על המטא דאטא של הנתונים.
סוגי תפקידים של אחראי מדיניות מידע ארגונית

אחריות מדיניות מידע ארגונית בתחום של אובייקטים של מידע.
אחריות מדיניות מידע ארגונית בתחום של IT.
אחריות על יישום מדיניות מידע ארגונית.
סיוע בכתיבה של תוכניות ניהול מידע לצורכי מחקר במסגרת האקדמיה (DMPs).
יוזמות

יוזמת FAIR data principles נועדה להנגשת מאגרי מידע ומחקרים באופן שיאפשר שימוש חוזר בהם לצורך שימוש במחקרים. יוזמה זו המליצה על מספר כללים רלוונטיים עבור אחראי מדיניות מידע ארגונית, ביניהם הכללים בדבר תיעוד מלא של המטא-דאטא, קביעת דרכים ברורות לנגישות למידע באמצעות רישיונות שימוש, וכתיבת הסברים בדבר התהליך של דרכי איסוף המידע על מנת שיהיה ניתן לוודא את נכונותו ולשחזר את המחקר.
בשנת 2017 אוניברסיטת דלפט שבהולנד התחילה יוזמה שנקראה Data Champions ובמסגרתה חוקרים התנדבו להדריך חוקרים אחרים בנושאים של יצירת גיבוי למאגרי מידע שנאספו על ידי חוקרים במסגרת מחקרים. החוקרים סייעו לחוקרים ממגוון פקולטות.
לקריאה נוספת

Jacobsen, A., de Miranda Azevedo, R., Juty, N., Batista, D., Coles, S., Cornet, R., ... & Schultes, E. (2020). FAIR principles: interpretations and implementation considerations. Data intelligence, 2(1-2), 10-29.
Wilkinson, M. D., Dumontier, M., Aalbersberg, I. J., Appleton, G., Axton, M., Baak, A., ... & Mons, B. (2016). The FAIR Guiding Principles for scientific data management and stewardship. Scientific data, 3(1), 1-9.
Rosenbaum, S. (2010). Data governance and stewardship: designing data stewardship entities and advancing data access. Health services research, 45(5p2), 1442-1455.
Ingeborg Verheul, Melanie Imming, Jacquelijn Ringerma, Annemie Mordant, Jan-Lucas van der Ploeg, Martine Pronk, Data Stewardship on the map: A study of tasks and roles in Dutch research institutes, 2019-05-06
אברהם ציון

אין תמונה חופשית
אברהם ציון (נולד ב-1939 בעיראק) הוא עורך דין ונוטריון ואיש ציבור ישראלי. ציון הוא חבר סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון, כיהן בה כראש המחלקה לשמאות מקרקעין, כראש המרכז למשפט ותקשורת, כיו"ר ועדת משמעת, וכראש החטיבה המשפטית במחלקה הרב תחומית וכיום משמש כפרופסור אמריטוס של אוניברסיטת אריאל.
ביוגרפיה

ציון נולד ב־1939 בעיראק. הוא מצאצאי משפחתו של ר' יוסף חיים הידוע בכינויו "הבן איש חי", גדול הפוסקים של יהדות ספרד והמזרח במאה ה-19.  עקב פרעות הפרהוד שהתחוללו נגד היהודים בעיראק ביוני 1941, המשפחה נמלטה לבומביי שבהודו, שהייתה אז בשליטת האימפריה הבריטית, שם נשארה עד סוף מלחמת העולם השנייה. עלה לארץ ב-1951, סיים את לימודיו בתיכון עירוני ד' בתל אביב ב-1958. שירת בצה"ל כלוחם בחיל השריון. סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1964 והוסמך כעורך דין בשנת 1966. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1971. בין השנים 1973 עד 1990 שירת כשופט צבאי בדרגת סגן אלוף.
ביוגרפיה > קריירה

עם סיום תקופת ההתמחות מונה לעוזר לפרקליט מחוז תל אביב (פלילים), ועם שובו מלימודי הדוקטורט מונה לסגן פרקליט המדינה בתחום הפלילי. בשנת 1974 עבר לשוק הפרטי. התמחותו בעיקר במשפט פלילי, בדיני מקרקעין ובדיני תכנון ובנייה. הופיע בעתירות מינהליות בבג"ץ ובבתי המשפט לעניינים מנהליים, וכן בבתי המשפט לעניינים מקומיים ובבתי הדין הצבאיים. כמו כן ערך והוציא לאור חמישה כרכים בהוצאת סנונית של פסקי דין של בתי המשפט המחוזיים בשבתם כבתי משפט לעניינים מנהליים.
בשנת 1986, הקים ציון את המסלול האקדמי הראשון ללימוד שמאות מקרקעין באוניברסיטת תל אביב. כמו כן הרצה בפקולטאות למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה והמכללה למינהל. בשנת 2000 הצטרף כחבר סגל באוניברסיטת אריאל בשומרון והקים בה את המרכז למשפט ותקשורת ואת המחלקה לשמאות מקרקעין. בשנים 2015–2016 שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
כיהן כיו"ר מועצת השמאים, שממונה על פי חוק על הכשרת שמאים, הסמכתם ופיקוח על התמחותם. שימש יו"ר הדירקטוריון של החברה הממשלתית לפיתוח מפעלי תיירות (חפ"ת). כמו כן כיהן כחבר מועצת המנהלים של חברת כימיקלים לישראל, וכמו כן נבחר חבר דירקטוריון של המועצה לצרכנות, ועדת ההיתרים ועוד.
במשך למעלה מ-10 שנים שידר בתוכניות קבועות בקול ישראל וברשת ב' על ענייני אקטואליה[דרוש מקור].
כתב מספר טורי דעה בעיתון ישראל היום.
עמדותיו

בשנות ה-90 עמד ציון בראש חטיבת האקדמאים בליכוד. התנגד להסכמי אוסלו ולהתנתקות ומתנגד לפתרון שתי המדינות, ומתנגד לאקטיביזם שיפוטי ומבקר את התרחבות ההתערבות של בג"ץ בענייני הרשויות המחוקקת והמבצעת.
ספרו

Prostitution and the Law בהוצאת Faber & Faber ‏ (1977)
To Whom Was the Promised Land Promised בהוצאת Mazo Publishers  (2020)
הערות שוליים

↑  תמונה: כתב הטלוויזיה, איתן אורן, בחברת, אברהם ציון, ראש חטיבת האקדמאים ב-ליכוד, צלם: מרק קרוגליאק, באתר מכון ז'בוטינסקי בישראל, 1 בינואר 1992
↑  Prostitution and the law / Abraham A. Sion., הספרייה הלאומית
אי הדרכונים

| --- | --- |
מבט לכיוון מזרח של הצד הבחרייני של האי
מבט לכיוון מזרח של הצד הבחרייני של האי
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  המפרץ הפרסי
 קואורדינטות:  26°11′03″N 50°19′29″E﻿ / ﻿26.184248°N 50.3248501°E﻿ / 26.184248; 50.3248501
 ארכיפלג:  בחריין
 שטח:  0.88 קמ"ר
 אורך:  2.5 ק"מ
 רוחב:  0.6 ק"מ
 גובה מרבי:  3 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בחריין, ערב הסעודית 
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןאי הדרכונים(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןאי הדרכונים(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף אי הדרכונים(למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף אי הדרכונים
 
אי הדרכונים של המלך פהד (בערבית: جزيرة الملك فهد, "אי המלך פהד"), או בקיצור אי הדרכונים, הוא אי מלאכותי הנמצא בין בחריין לערב הסעודית, במרחק כ-25 ק"מ ממערב לבירת בחריין, מנאמה, השוכנת באי הגדול של בחריין. הוא הוקם כחלק מבניית גשר המלך פהד המחבר בין שתי המדינות.
היסטוריה

בנייתו של גשר המלך פהד, אשר נחנך בשנת 1986, כללה את בניית האי המלאכותי. תוואי הגשר נבחר כדרך הקצרה ביותר בין האי בחריין לערב הסעודית היבשתית. הוא נקרא על שמו של המלך פהד בן עבדול עזיז אל סעוד, שליט ערב הסעודית דאז.
גאוגרפיה

האי הוא חלק מדרך המלך פהד. בתחנת הגבול הנמצאת באי הוקמו בנייני רשות גשר המלך פהד ומנהלות ממשלתיות אחרות, כמו גם שני מסגדים, שני מגדלי משמר חופים ושני מגדלים בגובה של כ-65 מטרים ובראשם מסעדות. באי אף מוקצה שטח נרחב לגנים.
תחנת הגבול מורכבת למעשה משני איים המחוברים על ידי מצר יבשה, כאשר הצד המערבי סעודי והמזרחי בחרייני.
התושבים היחידים הגרים באי הם עובדי רשות גשר המלך פהד, שלנים בבניין הסגל במרכזו של האי.