stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדל נבוישה
היסטוריה

המגדל נבנה בתחילת המאה ה-15, במהלך תקופת שלטונו של הדספוט סטפן לזרביץ' (אנ'), ששלט בבלגרד מ-1403, והפך אותו לבירת סרביה. המגדל לא תפקד כמו מגדל עוז, וככל הנראה היה "המגדל של הרודן". עמדת השמירה של המבצר הוקמה ליד המנזר מנסיה (אנ'). מגדל זה נהרס מפיצוץ במהלך המצור על בלגרד (אנ') ב-1690, כאשר האימפריה העות'מאנית לקחו את השליטה על בלגרד מידי האוסטרים. הפיצוץ השמיד את החלק הגדול של קטע העיר הקטנה במבצר (אזור שבין "שער דפטרדר" לאנדרטת פובדניק (אנ') המודרנית), כולל המגדל עצמו.
לאחר שהשליטה על בלגרד חזר לאימפריה העות'מאנית, העות'מאנים החליפו את המגדל בצינוק. כתוצאה מכך, המגדל איבד את חשיבותו הצבאית. בשל התנאים האיומים והנוהג לחנוק את האסירים ולזרוק את גופתיהם דרך פתחי המגדל לנהרות שהוא נמצא לידם, הפך מגדל נבוישה לאחד הסמלים האפלים ביותר בבלגרד. השבוי המפורסם ביותר היה המהפכן והמשורר היווני ריגאס פראיוס, שנחנק יחד עם חבריו ב-1798. שליט בלגרד (אנ') מתודיוס (אנ') נהרג גם הוא במגדל ב-1801.
במהלך מלחמת העולם השנייה הביא הנהר סאווה גופות שצפו כל הדרך ממחנה הריכוז יאסנובאץ, כמעט 300 קילומטרים (190 מיל) במעלה הזרם. הדייגים הוציאו את הגופות מהמים וקברו אותם סביב המגדל. למרות זאת, גופות אלו אינן מסומנות.
ב-1948, לאחר החלטת אינפורמבירו (אנ') והפיצול היוגוסלבי-סובייטי, החלה בניית בונקר חדש באזור, כאשר בזמן הבנייה, התגלה ביצור עבה של מגדל נבוישה המקורי. הביצור נהרס, וב-1949 בניית הבונקר הסתיימה. הנקודה הגבוהה ביותר של הבונקר הייתה כיפת התותח ששימשה ליחידות הארטילריה והצבא. המבנה ננטש מאוחר יותר, ונפתח לציבור הרחב בדצמבר 2012, לאחר ששוחזר מ-2007 ועד לפתיחתו בעלות של יותר מ-1.4 מיליון אירו. בתוך המבצר, יש חלקים מהמלאי משנות ה-50 של המאה ה-20: דלתות בטיחות, מיטות, אוורור, מכלי מים וכו'.
גלריה

מגדל נבוישה, מבט ממצודת בלגרד
מגדל נבוישה
מגדל נבוישה
לוח הזיכרון של ריגאס פראיוס
מבט דרך חלון המגדל
הכניסה למוזיאון, לאחר השחזור
הערות שוליים

1 2 3  "Nebojša tower" (בסרבית). Kulanebojsa.rs. 2014. ארכיון מ-2018-12-04. נבדק ב-2020-10-09.
↑  Dictionary of Battles and Sieges: A-E, by Tony Jaques (ארכיון)
↑  N.C. (23 בדצמבר 2013). "Kula Nebojša: Biser Kalemegdana pored koga počivaju žrtve Jasenovca" (בסרבית). Telegraf.rs. ארכיון מ-2016-06-28. נבדק ב-2020-10-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  M.M. (19 בדצמבר 2015). "Kula Nebojša: Od ozloglašene tamnice do simbola Beograda" (בסרבית). Dnevno.rs. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Daliborka Mučibabić (19 בנובמבר 2010), "Sazvežđe grčkih i srpskih slobodara", Politika (בסרבית), ארכיון מ-2020-10-09, נבדק ב-2020-10-08 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Dimitrije Bukvić (29 בדצמבר 2011), "Kameni "mesojedi" ispod Kalemegdana", Politika (בסרבית) {{citation}}:  (עזרה)
עט נובע

עטים נובעים של חברת פרקר
עט נובע (באנגלית: Fountain pen) הוא עט בעל ציפורן מתכת ומכל דיו מימית.
העט שואבת את הדיו מהמכל והסימנים שמתווה הציפורן על הנייר נגרמים הודות לגרביטציה ולכח הנימיות. את המכל ניתן למלא באמצעות טפי, מזרק או מנגנון שאיבה פנימי דרך הציפורן, היוצר תת לחץ. יש גם עטים עם מחסניות דיו.
לעטים נובעים יכול להיות ערך כספי רב. יש אספנים המוכנים לשלם עשרות אלפי שקלים עבור עט נובע ממהדורה מיוחדת.
ציפורן העשויה, בין היתר, מאוסמיום, רותניום וטונגסטן
היסטוריה

מסופר כי העט הנובע הראשון יוצר לבקשת הח'ליפה אבו תמים מעד אל-מועיז ששלט במצרים במאה העשירית, וביקש עט שלא ילכלך.
יש הוכחות כי לאונרדו דה וינצ'י השתמש בעט נובע, אך אף עט מתקופתו לא נמצא. הכתב שלו החזיק מעמד, בניגוד לכתוב באמצעות טבילת נוצה בקסת, הדוהה לאורך הכתיבה, עד הטבילה מחודשת בקסת.
פיתוח העטים הנובעים היה איטי כי לא הבינו את תפקיד האוויר בפעולת העט. בראשיתה הייתה הדיו עתירת גושים ובלתי יציבה.
יצור מסחרי של עטים נובעים החל במאה ה-19. מאז הוזלו העטים ושווקו ברחבי העולם, תורמים לתפוצתן של אוריינות והשכלה.
עט תלת-ממד

דגם מטוס שנוצר באמצעות עט תלת-ממד
עט תלת-ממד הוא כלי שמשמש ליצירת דגמים (מודלים), חפצי בית ועוד.
נכון לשנת 2016 קיימים יותר מ-70 דגמים של עטי תלת-ממד של חברות שונות ביניהן: Scribller ,3Doodler, TLAT.
מבנה העט

מבנהו וצורתו של העט התלת־ממדי אינם מזכירים עט רגיל. עט רגיל מורכב מגוף, מכל דיו וראש בעוד שעט תלת-ממד מורכב כך:
בחלקו העליון מצויים שני פתחים: האחד משמש לכניסת חשמל דרך מתאם מסוג USB או מתאם חשמלי רגיל. השני משמש לכניסת הדיו, העשוי מפלסטיק מיוחד.
בהמשך, הוא מורכב מגוף עליו מצויים כפתורים ששולטים על מהירות הוצאת הדיו מהעט וכיוון הוצאת הדיו, שמיועד להוצאת הדיו מהראש או מפתח כניסת הדיו, במקרה שהוא "נתקע" שם.
כמובן שהעט מורכב גם מלוח בקרה ששולט על כל פעולותיו, אך ישנו גם צינור פלסטיק דקיק, שייעודו הוא להעביר את הדיו לראש הדיו. בנוסף קיים ראש הדיו, שמטרתו לחמם את הדיו שמגיע אליו מהצינור, ולהוציא אותו. הטמפרטורה הממוצעת בה מותך הABS היא 235 מעלות צלזיוס, בעוד שהPLA מותך כבר ב-210 מעלות. ישנו גם המאוורר שנועד כדי לקרר את הרכיבים שמתחממים. כדי שלא ישרפו כדאי לעשות הפסקה כל כ-15 כדי לתת למאוורר ולראש הדיו "לנוח" מעבודתם.
במתקדמים מהעטים התלת-ממדיים, ניתן למצוא מסך LCD המציג את הפעילויות שהעט מבצע: האם הדיו נתקע, הטמפרטורה או סוג הדיו שהמשתמש מזין לו.
עט תלת-ממד יכול להכין חפצים אמיתיים, תלת-ממדיים שהנפוצים ביותר מביניהם הם מוצרי צריכה לטלפון הסלולרי, כמו רמקול או כיסוי המעוצבים לפי בחירת המשתמשים ועלות הייצור שלהם נמוכה.
הדיו עשוי להיות מסוגים שונים: "ABS", שגם המדפסות התלת־ממדיות משתמשות בו, או  סוג נוסף של דיו בעל אותן תכונות הנקרא "PLA" ‏(Polylactic acid). גם במדפסת תלת-ממדית וגם בעט הדיו מגיע בצורת חוטי פלסטיק צבעוניים.
בתי הדין לעבודה

| --- | --- |

בניין בית הדין הארצי לעבודה בירושלים
 מידע כללי
 תחום שיפוט:  יחסי עבודה
 משרד אחראי:  משרד המשפטים
 תאריך הקמה:  1969
 חוק:  חוק בית הדין לעבודה
 תאריך כניסה:  2018
 ראש:  השופטת ורדה וירט לבנה
 מטה מרכזי:  ירושלים
 
בשיטת המשפט הישראלית מערכת בתי הדין לעבודה היא מערכת ייחודית של בתי דין שהוקמה מכוח חוק בית הדין לעבודה, תשכ"ט–1969. מערכת בתי דין זו היא ערכאת שפיטה עצמאית העוסקת בשפיטה בתחומי משפט העבודה והביטחון הסוציאלי (ביטוח לאומי, ביטוח בריאות ממלכתי ועוד).
היסטוריה

הצעות להקים בית דין לעבודה בישראל הועלו כבר בשנת 1957. בשנת 1957 הוקמה ועדה ציבורית בראשות שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון, שהמליצה על הקמתו של בית הדין לעבודה. אולם משהובא העניין בפני הממשלה בשנת 1964 התנגד לכך שר המשפטים דב יוסף ועל כן העניין נדחה למשך מספר שנים. חוק בתי הדין לעבודה הוגש שוב לכנסת על ידי שר העבודה יגאל אלון בשנת 1968, ואושר בתחילת 1969. בתי הדין לעבודה החלו פעולתם בספטמבר אותה שנה.
תחומי שיפוט

בתי הדין לעבודה דנים בחמישה תחומים שבסמכותם:
כל תביעה אזרחית (ללא הגבלת סכום) שעילתה בסכסוך בין עובד למעסיק במסגרת יחסי עבודה או במשא ומתן לקבלה לעבודה.
יחסי עבודה: התאגדות עובדים, שביתות, יחסים שבין ארגוני עובדים לבין עצמם ובין ארגוני עובדים למעסיקים.
קופות גמל: סכסוך שבין עמית בקופת גמל ובין הקופה.
ערעור על החלטת גורם רגולטורי שבית הדין לעבודה הוסמך לדון בה, ובפרט ערעור על החלטה של המוסד לביטוח לאומי.
עבירות פליליות בתחום דיני העבודה.
מבנה מערכת בתי הדין לעבודה

במערכת בתי הדין לעבודה יש שתי ערכאות:
בית הדין האזורי: קיימים חמישה בתי דין אזוריים לעבודה, שסמכויות השיפוט שלהם מקבילות לסמכויות השיפוט של בתי המשפט המחוזיים.
בית הדין הארצי: מהווה ערכאת ערעור על פסקי דין של בתי הדין האזוריים. בנושאים מסוימים, בית הדין הארצי הוא הערכאה הראשונה. בתחום משפט העבודה, בית הדין הארצי לעבודה הוא הערכאה העליונה ולא ניתן לערער על פסיקותיו.
מחלוקת משפטית התקיימה בין נשיא בית הדין הארצי לעבודה, מנחם גולדברג, לנשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, בשאלת היחסים בין בית הדין לעבודה לבג"ץ. גולדברג, כקודמו בר-ניב, ראה את בית הדין הארצי לעבודה כערכאה עליונה בנושאים הנדונים בו. ברק, לעומתו, התיר עתירות לבג"ץ כנגד פסיקתו של בית הדין הארצי לעבודה. עמדתו של ברק התקבלה, וניתן לעתור לבג"ץ נגד בית הדין הארצי לעבודה, אולם רק בתנאי שישנה טעות בולטת מעל פני הפסק או סוגיה ציבורית המחייבת דיון מעמיק. את מילוי התנאים הללו קובע בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ. בדרך כלל עתירות מסוג זה נדחות על הסף, בנימוק שבג"ץ אינו ערכאת ערעור על פסיקתו של בית הדין הארצי לעבודה.
בעניינים אחדים, כמו בדיונים על פי חוק עובדים זרים וחוק שירות התעסוקה, ניתן להגיש בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון על החלטת בית הדין הארצי לעבודה ועל כן פנייה לבג"ץ נדחית על הסף.
| מחוז | בית הדין האזורי | נשיא/ה מכהן/ת | דיינים נוכחי | שלוחות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | נוף הגליל | מירון שורץ | 7 | קריית שמונה |
| מחוז חיפה | חיפה | יגאל גלם | 15 |  |
| מחוז תל אביב | תל אביב (במושבו בבת ים) | הדס יהלום | 33 | כפר סבא |
| מחוז ירושלים | ירושלים | שרה ברוינר ישרזדה | 10 |  |
| מחוז הדרום | באר שבע | צבי פרנקל | 8 | אילת ואשדוד |
| סה"כ |  |  | 73 |  |
הרכב השופטים

הרכב השופטים בבית הדין לעבודה ייחודי לבית משפט זה: בנוסף לשופט מקצועי הנדרש לעמוד באמות המידה לכשירות לכהן בבית משפט מחוזי בהתאם לחוק בתי המשפט, יושבים בדין כשופטים גם נציגי ציבור שמונו לתפקידם בידי שר העבודה והרווחה ושר המשפטים, לאחר היוועצות בוועדה בה יושבים שופט בית הדין הארצי לעבודה בדימוס, נציגי המשרדים, נציג ההסתדרות, נציג נשיאות הארגונים העסקיים ומנהלת תחום נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה. נציגי העובדים והמעסיקים אינם חייבים להיות בעלי השכלה משפטית, אך עליהם להיות בעלי ניסיון עשיר בתחום העבודה. ברוב ההליכים האזרחיים בבית הדין האזורי יושב בדין הרכב של שלושה שופטים: שופט מקצועי, נציג עובדים ונציג מעבידים. בבית הדין הארצי יושבים בדין ברוב ההליכים חמישה שופטים: שלושה שופטים מקצועיים, נציג עובדים ונציג מעבידים. בדיונים מסוימים מכונס הרכב מורחב בהתאם להחלטת נשיא בית הדין הארצי ובו חמישה שופטים ושני נציגי ציבור.
נכון לשנת 2019 מכהנים בבית הדין הארצי לעבודה 9 שופטים ו-26 נציגי ציבור, ובבתי הדין האזוריים 73 שופטים ורשמים ו-317 נציגי ציבור.
הרכב השופטים > נשיאי בית הדין הארצי לעבודה

| מספר | דיוקן | שם | תקופת הכהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | צבי בר-ניב | 1969 – 1 בינואר 1986 |
| 2 |  | מנחם גולדברג | 4 ביוני 1986 – 15 ביולי 1997 |
| 3 |  | סטיב אדלר | 15 בספטמבר 1997 – 15 בנובמבר 2010 |
| 4 |  | נילי ארד | 16 בנובמבר 2010 – 18 בדצמבר 2013 |
| 5 |  | יגאל פליטמן | 19 בדצמבר 2013 – 26 במרץ 2018 |
| 6 |  | ורדה וירט לבנה | 27 במרץ 2018 ואילך |
מנגנון ההידברות

בדומה לערכאות שיפוטיות אחרות הדנות בעניינים אזרחיים, לשופטי בתי הדין לעבודה האפשרות להציג בפני הצדדים הצעות פשרה טרם תחילת הדיון וההכרעה בתיק. עם זאת, בבתי הדין לעבודה מתקיימת גם פרקטיקה ייחודית בתיקים הנוגעים לסכסוכי עבודה ולשביתות, במסגרתה מכנס השופט את הצדדים ובאי כוחם בלשכתו, מחוץ לפרוטוקול, בהסכמתם ועל פי רוב לבקשתם, טרם הדיון בתיק. המטרה בפרקטיקה זו היא לעודד את הצדדים להידברות ולפתרון המחלוקות בדרך של משא ומתן. שיטה זו פותחה ושוכללה בייחוד על ידי השופט סטיב אדלר בשנותיו כנשיא בית הדין הארצי, והמשיכה להיות נהוגה גם בכהונותיהם של ממשיכיו. לדבריו של אדלר פרקטיקה זו שונה מהפרקטיקה של גישור שכן השופט אינו יושב עם כל אחד מהצדדים בנפרד.
בנובמבר 2018, מתח נציב הקבילות על השופטים אליעזר ריבלין ביקורת על הליך זה וטען כי לא נמצא מקור חוקי המסמיך את בתי הדין לעבודה לבצעו, וכי הוא מערבב בין תפקידו של השופט לתפקיד 'מגשר'. זאת, במסגרת בירור תלונה שהוגשה על ידי ארגון 'תחרות', לאחר דיון שהתקיים באופן זה בנושא זכות השביתה של עובדי הנמלים. בעקבות כך, הקימה נשיאת בית הדין הארצי לעבודה השופטת ורדה וירט ליבנה ועדה לבחינת ולהסדרת הנושא בהשתתפות הנשיאה בדימוס נילי ארד, שופטת ביה"ד הארצי לעבודה בדימוס רונית רוזנפלד, ונשיאת בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב השופטת אפרת לקסר.
מסקנות הוועדה והמלצותיה הוגשו לנשיאה וירט-ליבנה בפברואר 2019. במסגרתם, ציינה הוועדה כי בפניה הופיעו 36 גורמים בהם נשיאי בתי הדין לעבודה בעבר ובהווה, נציגי ארגוני עובדים ומעסיקים, נציגי פורום דיני העבודה בלשכת עורכי הדין, עורכי דין בולטים בתחום דיני העבודה הקיבוציים, וכן נציגי ארגונים דוגמת ארגון תחרות ופורום קהלת. מרבית הגורמים הביעו אמון במנגנון ההידברות והדגישו את חשיבותו למרקם יחסי העבודה בישראל ולצימצום שביתות. הוועדה הגיע למסקנה כי חוק בתי הדין לעבודה הקובע כי "בכל עניין של סדר דין שאין עליו הוראה אחרת בחוק זה או בתקנות לפיו, ינהג בית הדין בדרך הנראית לו טובה ביותר לעשיית משפט צדק" - מסמיך את בית הדין לעבודה גם לשימוש בכלי ההידברות. המלצות הוועדה הייתה להסדיר כלי זה באמצעות נוהל שיפורסם על ידי נשיאת בית הדין לעבודה.
בספטמבר 2021 אימצה הנשיאה את ההמלצות ופרסמה נוהל ליישום הידברויות בליווי שופטים בבית הדין לעבודה. הנוהל החדש מחדד כי ההידברות איננה גישור, ונאסר על השופטים להיפגש עם אחד מהצדדים בנפרד מהצדדים האחרים. כמו כן הובהר שהשימוש בכלי ההידברות יתאפשר רק בתנאי שהצדדים להליך מביעים הסכמתם לכך והיא נרשמת בפרוטוקול, וכן כי את עיקרי ההסכמות שהושגו בהידברות נדרש גם כן לכתוב ולציין בפרוטוקול הדיון.
לקריאה נוספת

אריאל לוין, משפט העבודה בישראל - סדרי דין וראיות בבתי-הדין לעבודה : (חוק בית-הדין לעבודה - תקנות בית הדין לעבודה - תקנות סדרי הדין ופקודת הראיות), פתח תקווה : אוצר המשפט, 2019. (הספר בקטלוג ULI)
שלמה יעקובוביץ, סדרי הדין בבית הדין לעבודה, הוצאת נבו, 2024.
ראו גם

דיני פניות ציבור במשרדי מדינת ישראל בנושאי ירושות וצוואות
הערות שוליים

↑  דרישה להקמת בתי דין מיוחדים לענייני עבודה, דבר, 4 באוגוסט 1957
↑  "חוק בי"ד לעבודה ולביטוח לאומי" יונח על שולחן הכנסת, מעריב, 2 בנובמבר 1967
↑  הצעה להקים מערכת בתי דין לעבודה, דבר, 6 ביולי 1964
↑  רפאל אלדור, ערכאה חדשה תופעל בספטמבר, מעריב, 31 במרץ 1969
↑  בתי דין לעבודה ־ מהיום, הצופה, 1 בספטמבר 1969
↑  חריג: סעיף 26(ג) לחוק בית הדין לעבודה קובע כי פסק דין בערעור לפי סעיף 26(ב) לחוק בית הדין לעבודה דינו לעניין ערעור נוסף כדין פסק דין של בית משפט מחוזי בערעור פלילי, ובמצב כזה ניתן להגיש לבית המשפט העליון בקשת רשות ערעור על פסק דינו של בית הדין הארצי.
↑  מנחם גולדברג, "על היקף הביקורת של בית המשפט העליון על פסיקתו של בית הדין הארצי לעבודה", הפרקליט ל"ח
↑  אהרן ברק, "ביקורת שיפוטית ואחריות ממלכתית - היקף הביקורת של בית המשפט העליון על פסיקתו של בית הדין הארצי לעבודה", הפרקליט ל"ח
↑  בג"ץ 2750/10 חן נ' בית הדין הארצי לעבודה, ניתן ב־15 באפריל 2010, סעיף 23
1 2  ניצן צבי כהן, ‏שלוחה חדשה של בית הדין לעבודה תחל לפעול באשדוד: "מנגישים את בית המשפט לדרום", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2025
↑  ניצן צבי כהן, ‏בית הדין לעבודה בתל אביב יפתח שלוחה חדשה בכפר סבא, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 ביולי 2022
↑  חוק בתי הדין לעבודה סעיף 3
↑  ניצן צבי כהן, ‏"נציגי הציבור מבטאים את הרגש של השטח": המודל הייחודי של בתי הדין לעבודה מציין 50 שנה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 בספטמבר 2019
↑  ניצן צבי כהן, ‏סערות בחוץ, פשרות בפנים: למה תידרש הנשיאה הנכנסת לביה"ד לעבודה?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בפברואר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏"הנציב יכול לדון באתיקה, אבל לא בפירוש חוק בית הדין לעבודה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בנובמבר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏נציב תלונות הציבור על שופטים: לביה"ד הארצי לעבודה אין סמכות להליכי גישור, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בנובמבר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏בית הדין לעבודה יסדיר הליכי גישור שנועדו למנוע שביתות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 בדצמבר 2018
1 2  ניצן צבי כהן, ‏״לסייע לצדדים להגיע לפתרון מוסכם״: פורסם נוהל חדש לביצוע הליכי הידברות בסכסוכי עבודה קיבוציים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בספטמבר 2021
| שופטי בית הדין הארצי לעבודה |
| --- | --- | --- |
| שופטים קבועים מכהנים | נשיאה: ורדה וירט לבנה • סגן הנשיאה: אילן איטח חנה אופק-גנדלר • לאה גליקסמן • סיגל דוידוב-מוטולה • אילן סופר • רועי פוליאק |  |
| נשיאים בדימוס | יגאל פליטמן • נילי ארד • סטיב אדלר • מנחם גולדברג • צבי בר-ניב |  |
| סגני נשיאים בדימוס | אלישבע ברק-אוסוסקין • יצחק אליאסוף • שאול קובובי • ישראל לוין |  |
| שופטים קבועים בדימוס | צבי טרלו • זאב נגבי • עדינה פורת • שמואל צור • עמירם רבינוביץ' • רונית רוזנפלד • מרטין אלטס • יוסף רייך |  |
ראו גם נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312829105171 
שופטי בית הדין הארצי לעבודה, בשורה תחתונה יושבים מימין לשמאל: שרת המשפטים איילת שקד, נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, נשיאת בית המשפט העליון מרים נאור, נשיא בית הדין הארצי לעבודה (עד מרץ 2018) יגאל פליטמן. עומדים: כאמל אבו קאעוד, אילן איטח, נשיאת בית הדין הארצי לעבודה (ממרץ 2018) ורדה וירט לבנה, לאה גליקסמן כוכבי, רונית רוזנפלד ורועי פוליאק. אפריל 2016
כס המותב באולם הדיונים הגדול בבית הדין הארצי לעבודה בירושלים
שופטי בית הדין הארצי לעבודה בעת הקראת פסק דין הטיפים, פסק דינו האחרון של הנשיא פליטמן.
אליסה (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1971 (בת 53) דיר אל אחמר, לבנון 
 שם לידה:  إليسار زكريّا خوري 
 מדינה:  לבנון, מצרים 
 השכלה:  האוניברסיטה הלבנונית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 השקפה דתית:  נצרות 
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה העולמית 
 
אליסאר זכריה ח'ורי (בערבית: إليسار زكريا خوري, נולדה ב-27 באוקטובר 1972) ידועה בשם הבמה: אליסה, היא זמרת לבנונית, אחת הזמרות המפורסמות ביותר בלבנון, ואחת האמניות המוכרות ביותר בעולם הערבי.
מאז 2005 היא בין האמניות הנמכרות ביותר במזרח התיכון. ב-2005 היא הפכה לזמרת הלבנונית הראשונה שקיבלה את פרס המוזיקה העולמית לאמנית המזרח התיכון הנמכרת ביותר, פרס שקיבלה שוב ב-2006 וב-2010 נכון ל-2023 היא מכרה למעלה מ-30 מיליון אלבומים ברחבי העולם. אליסה היא גם אחת הסלבריטאים העשירים ביותר בלבנון, עם הון מוערך של למעלה מ-40 מיליון דולר. נכון לשנת 2019, לאליסה יש למעלה מ-50 מיליון עוקבים ברשתות החברתיות. בשנת 2018, היא הופיעה כשופטת ב־The Voice: Ahla Sawt, המהדורה הערבית של The Voice .
ביוגרפיה

אליסה נולדה בדיר אל-אחמר במחוז בעלבכ בלבנון, למשפחה נוצרית, לאב לבנוני ולאם סורית מוואדי אל-נסרה. אביה הוא המשורר זכריה ח'ורי. יש לה שלושה אחים ע'סאן, קאמיל וג'יהאד ושתי אחיות נורמה וריטה. היא גדלה בחבל בקאע עם משפחתה.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת לבנון עם תואר במדעי המדינה. אף על פי שהייתה בעלת תואר בפוליטיקה, היא התעניינה בנוסף ביצירת מוזיקה. לכן, לאחר סיום הלימודים, היא החליטה להמשיך בקריירה מקצועית בשואו ביזנס ובמוזיקה. כדי לשלב בהצלחה את התשוקה שלה לפוליטיקה ולתיאטרון, אליסה הצטרפה ל-Le Théâtre de Dix-Heures, קבוצת תיאטרון לבנונית.
קריירה > 1992–99: סטודיו אל-פאן, ואלבום הבכורה בדי דוב

הקריירה המוזיקלית של אליסה החלה ב-1992, כשזכתה במדליית הכסף ב-״סטודיו אל-פאן״, תחרות מוזיקה לבנונית.
אלבום האולפן הראשון שלה, "בדי דוב" (אנ') (אני רוצה להיעלם), יצא בלבנון בסוף 1998 והופץ מאוחר יותר ברחבי העולם הערבי על ידי EMI ב-1999. בסינגל הראשי של האלבום, היא שיתפה פעולה עם הזמר הספרדי ג'רארד פרר. באותה שנה, אליסה חתמה עסקה עם מותג השמפו הד אנד שולדרס בתור הפנים של החברה במזרח התיכון.
קריירה > 2000–2003: ואח'רתהא מעאכ ועאישאלכ

אליסה הוציאה את אלבומה השני, "ואח'רתהא מעאכ" (אנ') (עד המוות איתך) בספטמבר 2000. היא הייתה האמנית הערבית היחידה שהופיעה מול נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בתערוכת Stars Charity בדובאי. באותה שנה היא זכתה בפרס המוזיקה הלבנוני Murex d'Or (אנ') לאמנית הטובה ביותר.
אלבום האולפן השלישי שלה, "עאישאלכ" (אנ') (אני חיה בשבילך), יצא ביוני 2002. עבור הסינגל הראשי של האלבום, היא צילמה קליפ בפריז, בלבוש של כריסטיאן דיור. זו הייתה הפעם הראשונה שבית האופנה עבד עם אמן ערבי. הקליפ "אג'מל איסס" (ההרגשה הטובה ביותר) זכה בפרס המוזיקה הערבית לווידאו קליפ הטוב ביותר בדובאי. באותה שנה, אליסה חנכה את ה-Virgin Megastore של כווית עם סר ריצ'רד ברנסון. היא הופיעה בשיתוף פעולה עם הזמר האירי כריס דה ברג בדואט "לילות לבנון", שהופיע באלבומו משנת 2002 Timing is Everything.
קריירה > 2003–2006: הכרה נוספת, אחלא דוניא ובאסתנאכ

בדצמבר 2003, אליסה חתמה על הסכם קידום מכירות לארבע שנים עם פפסי, והפכה לשגרירת המותג במזרח התיכון. בינואר 2004, היא הופיעה במסיבת עיתונאים של פפסי בלונדון, אנגליה לצד ביונסה, בריטני ספירס ופינק. לאחר מכן, היא צילמה שתי פרסומות בלוס אנג'לס של פפסי עם כריסטינה אגילרה עבור גביע העולם בכדורגל.
בשנת 2004, אליסה חתמה עם קבוצת הבידור הערבית הסעודית Rotana (אנ'), במסגרתה הוציאה את אלבום האולפן הרביעי שלה, "אחלא דוניא" (אנ') (העולם היפה ביותר). מתוך האלבום שני שירים הופיעו בפרסומות של פפסי. עד סוף 2004 נמכר האלבום בכ-3.4 מיליון עותקים.
בשנת 2005, אליסה הפכה לאמנית הלבנונית הראשונה שקיבלה אי פעם פרס מוזיקה עולמית לאמן הנמכר ביותר מהמזרח התיכון. הטקס התקיים בתיאטרון דולבי בהוליווד. בדצמבר 2005 היא קיבלה את פרס ה־Murex d'Or לאמן הלבנוני הטוב ביותר ואת הווידאו קליפ הטוב ביותר עבור "חובק ווג'אה". למרות ההצלחה האדירה, חשפה אליסה בראיון ב-2017 שהיא הרגישה שהאלבום הזה, למרות הפופולריות שלו, היה צעד אחורה מ"עאישאלכ".
ב-16 בפברואר 2006, היא הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה "באסתנאכ" (אנ') (מחכה לך). ב-15 בנובמבר, אליסה קיבלה את פרס המוזיקה העולמי השני שלה ברציפות על מכירת האלבום הזה. נכון לשנת 2006, "בסטנק" מכר 3.7 מיליון עותקים.
קריירה > 2007–2010: איאמי ביכ ותסדא במין

אלבום האולפן השישי של אליסה "איאמי ביכ" (אנ') (הימים שלי איתך) יצא ב-18 בדצמבר 2007. כולל אחד מהלהיטים הגדולים יותר של אליסה, "בטמון".
אלבום האולפן השביעי שלה, "תסדה במין" (אנ') (במה אתה מאמין) יצא ב-26 בדצמבר 2009 וכלל את "א באלי חביבי" (אני רוצה, יקירי...) ושיר בשם "תסדא במין". אליסה גרפה את פרס מוזיקת העולם השלישי שלה עבור האלבום.
בנובמבר 2010, היא זכתה בפרס "האמנית הערבית הטובה ביותר" בפרסי המוזיקה של ג'ורדן ופרס ה-Big Apple Music עבור "האמנית הטובה ביותר" במזרח התיכון כמה ימים לאחר מכן. "תסדא במין" זכתה לשבחי המבקרים על הנושאים השונים והאפלים יותר וההגשה הווקאלית החזקה יותר לאורך האלבום.
קריירה > 2012–2015: אסעד ואחדה, חאלת חוב ו-The X Factor

אלבום האולפן השמיני שלה, "אסעד ואחדה" (אנ') (המאושר ביותר), יצא ב-19 ביוני 2012. בדצמבר 2012, אליסה נבחרה להיות אחת השופטות של התוכנית "אקס פקטור הערבית". התוכנית שודרה בארבעת החודשים הראשונים של 2013. ב-23 ביוני 2013 קיבלה אליסה שני פרסי המוזיקה הלבנונית Murex D'or, עבור הזמרת הלבנונית הטובה ביותר והשיר הערבי הטוב ביותר עבור "אסעד ואחדה". במהלך קיץ 2014, אליסה הוציאה שיר בשם "חוק" (מה היה אם), שהלחין מרואן חורי.
אליסה הוציאה את אלבום האולפן התשיעי שלה "חאלת חוב" (אנ') (מצב של אהבה) ביולי 2014. היא הוציאה את הקליפ הראשון של "הוב כל היתי" (אהבת חיי) ב-12 בדצמבר 2014. היא חזרה לשמש כשופטת ב"X Factor " בעונתה השנייה ב-14 במרץ 2015.
אליסה הוציאה את גרסת הכיסוי שלה ל"המנון עיראק " ב-29 באפריל 2015, יחד עם הקליפ שלה. הקליפ השני מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה יצא ב-14 במאי 2015, עבור "יא מריאתי" (במראה). הקליפ של "חאלה חב" צבר יותר מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
קריירה > 2016–2017: סהרנא יא ליל

אליסה הוציאה במהלך קיץ 2016 את אלבום האולפן העשירי שלה "סהרנא יא ליל" (אנ') (נשארנו ערים כל הלילה). אף על פי שלא הוצא לאור כסינגל, הקליפ של "מטקובה ליק" (מיועד לך) צבר למעלה מ-120 מיליון צפיות (נכון לאוגוסט 2019) בעמוד היוטיוב הרשמי של Rotana, מה שהפך אותו לסרטון הנצפה ביותר בערוץ שלהם.
באוגוסט 2017, אליסה הוצגה בשער של המהדורה האנגלית של פורבס המזרח התיכון והופיעה בקונצרט כחלק מפסטיבל חגי ביירות 2017. ב-14 באוגוסט באותה שנה היא הוציאה רמיקס לשיר "אנה מג'נוני" (אני משוגעת) שיצא בעבר לפני 3 שנים. "אנה מג'נוני" סימנה את שיתוף הפעולה השלישי עם אחיה קמיל חורי וצבר יותר מחצי מיליון השמעות במהלך יומיים הראשונים ליציאתו. בתחילת ספטמבר פורסם כי אליסה תהיה אחת השופטות של "The Voice: Ahla Sawt" עונה 4 לצד הזמר האמירי אחלאם, הזמר הלבנוני אסי אל חלאני והזמר המצרי מוחמד חמאקי.
קריירה > 2018–הווה: אלא כל אללי ביחבוני וסאחבת ראי

ב-11 ביולי 2018, אליסה הוציאה את הסינגל המוביל הראשון בשם "אלא כל אללי ביחבוני" (אנ') (לכל אלה שאוהבים אותי) מתוך אלבום האולפן האחד-עשר שלה באותו השם. ב-16 ביולי 2018, אליסה הוציאה סינגל פרסומי מהאלבום בשם "קרחני" (רוצה שתשנא אותי), לציון שיתוף הפעולה הרביעי עם אחיה קמיל חורי שעיבד את השיר. קמיל עיבד שני שירים נוספים באלבום: "מרידית אתימאם" (מחפשת תשומת לב) ו"אינתא ומאלי" (כשאתה איתי). כל שלושת השירים הם בניב הלבנוני.
ב-7 באוגוסט 2018, אליסה הוציאה את הקליפ של "אלא כל אללי ביחבוני" שבו בקליפ, אליסה חשפה שהיא אובחנה טופלה והחלימה מסרטן השד. הקליפ הפך ויראלי וצבר יותר מ-9 מיליון צפיות במהלך השבוע הראשון ליציאתו.
ב-10 באוגוסט 2018, אליסה הופיעה בקונצרט במסגרת פסטיבל חגי ביירות 2018. היא גם הופיעה קונצרט בתוניסיה. באוקטובר 2018, אליסה רמזה על בעיות אפשריות עם הלייבל Rotana עקב העסקה הבלעדית שלהם עם שירות הזרמת המוזיקה המבוסס בפריז דיזר, מה שגרם להסרה מיידית של כל הדיסקוגרפיה שלה משירותים דיגיטליים מקוונים כגון Anghami, סופטיפיי וiTunes. ב-22 באפריל 2019 היא הוציאה את הקליפ לשיר שלה "קרחני".
בנובמבר 2018, אליסה הודיעה בטוויטר שהיא החלה לעבוד על אלבום האולפן השנים-עשר שלה. ב-18 בינואר 2019, אליסה הופיעה במופע צדקה במצרים.
ב-18 באוגוסט 2019, היא הודיעה על פרישה מתעשיית המוזיקה באמצעות טוויטר, והצהירה שאלבום האולפן ה-12 שלה שייצא אז יהיה האחרון שלה ומתארת את תחום תעשיית המוזיקה כ"דומה למאפיה".
ב-18 ביולי 2020, היא הכריזה על אלבומה השנים-עשר "סאחבת ראי" (אנ') (דעה של אשה) והוציאה את הסינגל המוביל באותו שם ב-23 ביולי. האלבום יצא בלעדית בערוץ היוטיוב הרשמי של דיזר ורוטאנה במהלך עיד אל-אדחא ב-1 באוגוסט. השיר האחרון של האלבום כולל עטיפה בשפה הצרפתית של " Mourir sur scène " מאת האמנית האיטלקית-צרפתית ילידת מצרים דלידה.
חיים אישיים והשקפות פוליטיות

בשנת 2014, אליסה יצאה לרשתות החברתיות כדי לגנות את הזוועות שביצע דאעש נגד מיעוטים, והצהירה "אני לבנונית ואני נוצרייה גאה, בושה לאנשים כאלה". אליסה היא חסידה מוצהרת של זכויות נשים במזרח התיכון.
אליסה פועלת להעלאת המודעות לסרטן השד. היא חשפה את האבחנה הפרטית שלה בעבר ואת העובדה שניצחה את המחלה בשלב מוקדם. סרטון שפרסמה מסתיים בהודעה הבאה: "החלמתי, ניצחתי את המחלה ... גילוי מוקדם של סרטן השד יכול להציל את חייך... אל תתעלמי מזה, תתמודדי עם זה... תעשי זה לא רק עבור עצמך, אלא עבור יקיריך." רבים הללו אותה על "שבירת הטאבו" של המודעות לסרטן השד במזרח התיכון ובכל שהשפיעה על נשים להיבדק למחלה. באוקטובר 2018, היא נבחרה כשגרירה של קמפיין מודעות לסרטן השד בביירות.
ב-2020 ביקרה את ממשלת לבנון. היא תומכת במפלגת הכוחות הלבנוניים ומנהיגה סמיר ג'עג'ע, ותמכה בו לנשיאות לפני בחירתו של מישל עאון. ב-2021 קראה לסיים את הכיבוש האיראני בלבנון.
ב-2022 ספגה ביקורת על שהקליטה שיר עם סעד למג'רד, שהואשם בפריז בעבירות מין ונחלץ בסיוע בית המלוכה המרוקאי.