stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רגשות מזויפים
הערות שוליים

↑  מרגול - רגשות מזויפים, באתר yosmusic.com
1 2 3  מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2012-07-21), מרגלית צנעני - רגשות מזויפים, נבדק ב-2018-09-19
↑  אסף נבו, ‏תחזיקו חזק: רוני דלומי חוזרת למצעד, באתר ‏מאקו‏, 26 ביולי 2012
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
1 2  אסף נבו, ‏למרגול אין כוח ל"רגשות מזויפים", באתר ‏מאקו‏, 22 ביולי 2012
↑  "מרגול - רגשות מזויפים". יוסמיוסיק. 2012-07-22. נבדק ב-2018-09-19.
↑  רגשות מזויפים (באנגלית), 2012-01-01, נבדק ב-2018-09-19
↑  רגשות מזויפים - Single par מרגלית צנעני (בצרפתית), 2012-01-01, נבדק ב-2018-09-19
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד

| --- | --- |

קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד
 לידה:  4 בספטמבר 1796 ורטר, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1750-1801)
 פטירה:  2 בספטמבר 1884 (בגיל 87) בון, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 השתייכות:  פרוסיה הצבא הפרוסי הקיסרות הגרמנית צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1811–1871 (כ־60 שנה)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד מבצר מיינץ מפקד הדיוויזיה ה-7 מפקד הקורפוס ה-7 מפקד הקורפוס ה-8 מפקד ארמיית האלבה
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות מלחמת שלזוויג השנייה מלחמת אוסטריה–פרוסיה
 עיטורים
 פור לה מריט
 
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד (בגרמנית: Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeld;‏ 4 בספטמבר 1796 – 2 בספטמבר 1884) היה גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמות איחוד גרמניה.
ביוגרפיה

ביטנפלד נולד בעיר ורטר שבתורינגיה ב-4 בספטמבר 1796. הוא היה נצר למשפחה פרוסית עתיקת יומין אשר נזכרת במסמכים כבר משנת 1246. אביו היה הגנרל יוהאן אברהרד ארנסט הרווארת פון ביטנפלד (1753–1833), אשר לחם בשורות הצבא הפרוסי במלחמות צרפת המהפכנית ובמלחמות הנפוליאוניות. אמו הייתה יוהנה פרדריקה אוגוסטה פון ארנסטדט (1765–1851), ושני אחיו היו הגנרלים הנס הרווארת פון ביטנפלד (1800–1881) ופרידריך הרווארת פון ביטנפלד (1802–1884).
פון ביטנפלד התגייס לצבא הפרוסי כמוסקטר ב-15 בפברואר 1811. בין השנים 1813-1815 הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף בקרבות ליצן, דרזדן, לייפציג ופריז. בשנת 1835 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1839 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-1 של המשמר, ונטל עמו חלק חשוב בדיכוי מהפכת מרץ 1848 בברלין, שפרצה במסגרת אביב העמים. בשיאה של המהפכה, ללילה אחד בין 18 ל-19 במרץ מונה פון ביטנפלד למפקד הטירה המלכותית. בשנת 1850 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-16. בשנת 1852 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1854 מונה למפקד המבצר של מיינץ.
בשנת 1856 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-7 (הווסטפלי). בשנת 1864 מונה לראש מטהו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם עם הקורפוס שבפיקודו במלחמת שלזוויג השנייה, וב-29 ביוני 1864, הביס את הדנים בקרב אלס שהיה הקרב הגדול האחרון של המלחמה. על פעולותיו, עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-21 באוגוסט קיבל את צלב האבירים של המסדר הצבאי של מריה תרזה מטעם האימפריה האוסטרית.
ב-29 ביוני 1865 מונה למפקד הקורפוס ה-8. עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה מונה למפקד ארמיית האלבה שכללה את הקורפוסים ה-7 וה-8. הארמייה שלו נעה אל ממלכת סקסוניה לצד הארמייה הראשונה בפיקודו של הנסיך פרידריך קרל, וכבשה את דרזדן. ב-22 ביוני 1866 נעה הארמייה שלו אל בוהמיה, וכבשה את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב. הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר לפקד על הקורפוס ה-8, ומאוחר יותר הועבר לפקד על המחוז הצבאי ה-7. מ-1867 עד 1870 הוא היה חבר ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית.  הוא לא פיקד על כוחות במלחמת צרפת–פרוסיה, אולם מילא תפקידי ניהול ומטה חשובים. בשנת 1871 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל.
עוד באותה שנה הוא פרש מהצבא וחי בבון עד מותו ב-2 בספטמבר 1884 יומיים לפני יום הולדתו ה-88.
משפחתו

ב-23 במאי 1823 נישא ביטנפלד לאשתו הראשונה, קרולינה שולצה, אשר מתה ב-2 במאי 1828 בלי שילדה לו ילדים. ב-22 ביוני 1831 הוא נישא לסופי פון שולטן, בתו של הגנרל הפרוסי וילהלם פון שולטן. היא ילדה לו חמש בנות, וארבעה בנים שכולם שרתו בצבא הגרמני והגיעו לדרגות בכירות.
קרחון אפולו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אפולו 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  68°50′00″S 64°45′00″W﻿ / ﻿68.8333°S 64.75°W﻿ / -68.8333; -64.75
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אפולו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אפולו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אפולו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אפולו
 
קרחון אפולו (באנגלית: Apollo Glacier) הוא קרחון, בחוף באומן בארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 17 קילומטרים.
שיא גובהו של הקרחון 1,055 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיון צפון-מזרח, ונשפך אל חלקו התחתון של קרחון אפרודיטה, 4 קילומטרים ממזרח לחוף חצי האי האנטארקטי (שם נשפך קרחון אפרודיטה אל הים).
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

חלקו התחתון של הקרחון מופה לראשונה על ידי וו. ל. ג'י. יוארג, בהתבסס על תצלומי אוויר שצילם סר הוברט וילקינס בדצמבר 1928 ועל תצלומי אוויר שצילם לינקולן אלזוורת' בנובמבר 1935.
לאחר מכן צולם הקרחון על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בדצמבר 1947 (צילום אוויר טרימטרוגון).
בנובמבר 1960 נסקר הקרחון על הקרקע באופן גס על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של האל אפולו, אל הנוער והיופי הגברי במיתולוגיה היוונית.
קייזרין (אוניית מערכה, 1911)

| --- | --- |
אוניית הצי הקיסרי הגרמני "קייזרין"
אוניית הצי הקיסרי הגרמני "קייזרין"
 
 שרטוט של אוניית מערכה מסדרת קייזר. ניתן לראות את פריסת התותחים והמשניים. האזורים הכהים יותר הם האזורים המשוריינים
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני
 דגל הצי:  
 סדרה:  קייזר
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  הוואלדטסטוורקה-דוויטשה ורפט 
 תחילת הבנייה:  נובמבר 1910
 הושקה:  11 בנובמבר 1911
 תקופת הפעילות:  14 במאי 1913 – 21 ביוני 1919 (6 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי צוותה בסקפה פלו
 מיקום:  58°53′18″N 3°11′50″W﻿ / ﻿58.888341252073°N 3.1973040784489°W﻿ / 58.888341252073; -3.1973040784489 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 24,724 טון, מקסימלי: 27,000 טון
 אורך:  172.4 מטר
 רוחב:  29 מטר
 שוקע:  9.1 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשרים
 גודל הצוות:  1,084 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  14,600 ק"מ במהירות 12 קשר
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 28,000 כוחות סוס (97 מגה-וואט)
 צורת הנעה:  טורבינות
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון 350 מ"מ   צריחי תותחים 300 מ"מ   תותחים משניים 170 מ"מ   מגדל ניווט 350 מ"מ
 חימוש:  עשרה תותחים בקוטר 12 אינץ' (305 מ"מ)   14 תותחים בקוטר 5.9 אינץ' (150 מ"מ)   8 תותחים 3.5 אינץ' (88 מ"מ)
 
קייזרין (בגרמנית: SMS Kaiserin) הייתה האונייה השלישית בסדרה של אוניות המערכה מדגם "קייזר" של הצי הקיסרי הגרמני. השדרית של קייזרין הונחה בנובמבר 1910 במספנת Howaldtswerke בקיל. היא הושקה ב-11 בנובמבר 1911 והוכנסה לצי ב-14 במאי 1913. האונייה צוידה בעשרה תותחי 30.5 סנטימטרים (12 אינץ') בחמישה צריחים תאומים, ומהירות מרבית של 22.1 קשרים (40.9 קמ"ש). קייזרין הוקצתה לשייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח במשך רוב מלחמת העולם הראשונה.
יחד עם ארבע אחיותיה, קייזר, פרידריך דר גרוסה, קניג אלברט, ופרינצרגנט לואיטפולד, קייזרין השתתפה בכל פעולות הצי הגדולות של מלחמת העולם הראשונה, כולל קרב יוטלנד ב-31 במאי–1 ביוני 1916. האונייה הייתה מעורבת גם במבצע אלביון, התקפה אמפיבית על האיים שבשליטת רוסיה במפרץ ריגה, באוקטובר 1917. מאוחר יותר היא ראתה פעולה במהלך קרב מפרץ הלגולנד השני, בנובמבר 1917.
לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמה וחתימת שביתת הנשק בנובמבר 1918, במהלך המשא ומתן לשלום לאחר תום המלחמה ב-1918, היא נכלאה עם ספינות אחרות של צי הים הפתוח בסקפה פלו. ב-21 ביוני 1919 הורה מפקד הצי הכלוא, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, להטביע את הצי כדי להבטיח שהבריטים לא יוכלו לתפוס את הספינות. קייזרין נמשתה במאי 1936 ולאחר מכן פורקה לגרוטאות.
תכנון

קייזרין הייתה באורך כולל של 172.40 מטרים (565 רגל 7 אינץ') וההדחק המקסימלי שלה היה 27,000 טונות (26,570 טונות ארוכות) בתפוסה מלאה. רוחב האונייה היה 29 מטרים (95 רגל 2 אינץ') ושוקע האונייה היה 9.10 מטרים (29 רגל 10 אינץ') מקדימה ו-8.80 מטרים (28 רגל 10 אינץ') בירכתיים. היא הונעה על ידי שלושה סטים של טורבינות פארסונס, שהונעו עם קיטור על ידי 16 דוודי צינורות מים על פחם. בניסויים, תחנת הכוח הפיקה מהירות מרבית של 22.1 קשרים (40.9 קמ"ש). היא נשאה 3,600 טון (3,500 טון ארוך) של פחם, מה שאיפשר טווח מרבי של 7,900 מיילים ימיים (14,600 ק"מ) במהירות שיוט של 12 קשרים (22 קמ"ש).
הספינה הייתה חמושה בסוללה ראשית של עשרה תותחי SK L/50 בקוטר 30.5 ס"מ בחמישה צריחים תאומים. היא נפטרה מסידור הצריח המשושה הבלתי יעיל של אוניות מערכה גרמניות קודמות; במקום זאת, שלושה מתוך חמשת הצריחים הורכבו על קו האמצע, כאשר שניים מהם מסודרים בזוג ירי-על מאחור. שני הצריחים האחרים הוצבו בדירוג באמצע האונייה, כך ששניהם יכלו לירות יחד מטח דופן. האונייה הייתה חמושה גם בסוללה משנית של 14 תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45 בקזמטים באמצע האונייה. להגנה מטווח קרוב נגד סירות טורפדו, היא נשאה שמונה תותחי 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/45 בקזמטים. הספינה הייתה חמושה גם בארבעה תותחי נ"מ 8.8 ס"מ L/45. בנוסף, החימוש שלה כלל חמישה צינורות טורפדו בקוטר 50 ס"מ (19.7 אינץ'), כולם מותקנים בגוף הספינה; אחד היה בחרטום, וארבעת האחרים היו בצד הרוחב.
חגורת השריון העיקרית שלה הייתה בעובי 350 מ"מ (13.8 אינץ') במצודה המרכזית, והיה מורכב משריון מוצק של קרופ (KCA). צריחי תותחי הסוללה העיקריים שלה היו מוגנים על ידי 300 מ"מ (11.8 אינץ') של KCA על הצדדים והחזית. מגדל הניווט של קייזרין היה משוריין בכבדות, עם 400 מ"מ (15.7 אינץ') בצדדים. כמו בארבע האוניות האחרות בסדרה שלה, קייזרין נשאה רשתות נגד טורפדו עד לאחר קרב יוטלנד ב-1916.
היסטוריית שירות

האונייה הוזמנה תחת שם החוזה ארזאץ האגן כתחליף לספינת הגנת החוף המיושנת האגן. קייזרין הונחה במספנת Howaldtswerke בקיל בנובמבר 1910. היא הושקה ב-11 בנובמבר 1911, ולאחר מכן הושלמה עבודת ההתאמה. בטקס ההשקה, אדמירל הנס פון קסטר נשא נאום והנסיכה ויקטוריה לואיזה השיקה את האונייה. צוות המספנה מסר את האונייה לצי ב-13 במאי 1913; היא נכנסה לשירות בצי למחרת. במהלך ניסויים נפגעו מנועי הטורבינה של האונייה, ובעקבות כך קייזרין לא הצטרפה לצי עד 13 בדצמבר 1913.
לאחר שהצטרפה לשייטת אוניות המערכה השלישית בדצמבר 1913, קייזרין השתתפה באימוני הצי השגרתיים. תרגילי השייטת נערכו בפברואר ולאחריהם תמרוני צי, שניהם בים הצפוני. הצי התאמן שוב במאי, הן בים הצפוני והן בים הבלטי. קייזרין עזבה את גרמניה ב-7 ביולי לשייט הקיץ השנתי לנורווגיה, אך הוחזרה בטרם עת ב-22 ביולי בגלל המתיחות הבינלאומית הגוברת בעקבות רצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד. עם החזרה לגרמניה, ב-24 ביולי הפליגה קייזרין לברונסבוטל, שם הייתה אוניית המערכה הראשונה שחצתה את תעלת הקייזר וילהלם שהועמקה לאחרונה. ההפלגה דרשה הקלה במשקל, ותוך קצת פחות משתים עשרה שעות קייזרין יצאה מתאי השיט בהולטנאו בקיל שם פגשה את שאר השייטת שלה. ב-31 ביולי חזרה כל השייטת לים הצפוני דרך התעלה. בחצות הלילה ב-4 באוגוסט הכריזה בריטניה, עם הצי הגדול החזק שלה, מלחמה על גרמניה.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

צי הים הפתוח, כולל קייזרין, ערך מספר סריקות וגיחות לים הצפוני. הראשונה התרחשה ב-2–3 בנובמבר 1914, אם כי לא נתקלו בכוחות בריטיים. אדמירל פרידריך פון אינגנול, מפקד צי הים הפתוח, אימץ אסטרטגיה שבה סיירות המערכה של קבוצת הסיור הראשונה בפיקודו של אדמירל פרנץ פון היפר יפשטו על ערי חוף בריטיות כדי לפתות חלקים מהצי הגדול לצאת לעברם, שם הם יושמדו על ידי צי הים הפתוח. הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי ב-15–16 בדצמבר 1914 הייתה המבצע הראשון מסוג זה. בערב 15 בדצמבר, צי הקרב הגרמני שכלל 12 דרדנוטים - כולל קייזרין וארבע אחיותיה - ושמונה פרה-דרדנוטים הגיעו לטווח של 10 מיילים ימיים (19 ק"מ) משייטת מבודדת של שש אוניות מערכה בריטיות. עם זאת, התכתשויות בין מסכי המשחתות היריבים בחושך שכנעו את אינגנול שהוא מתמודד עם הצי הגדול כולו. בהוראת הקייזר וילהלם השני להימנע מסיכון הצי שלא לצורך, אינגנול הפסיק את הקרב והפנה את צי הקרב חזרה לכיוון גרמניה.
קייזרין יצאה לים הבלטי לאימון שייטת בין 23 ל-29 בינואר 1915. עם החזרה לים הצפוני, האונייה נכנסה למבדוק בווילהלמסהאפן לצורך תחזוקה תקופתית, שנמשכה בין 31 בינואר ל-20 בפברואר. בעקבות אובדן SMS בליכר בקרב שרטון דוגר בינואר 1915, הקייזר פיטר את אינגנול מתפקידו ב-2 בפברואר. אדמירל הוגו פון פול החליף אותו כמפקד הצי. פול ערך סדרה של גיחות צי ב-1915 שבהן קייזרין השתתפה; קייזרין נכחה בגיחות ב-17–18 במאי, 29–30 במאי, 10 באוגוסט, 11–12 בספטמבר, ו-23–24 באוקטובר. השייטת השלישית השלימה את השנה עם סבב נוסף של אימוני יחידה באזור הבלטי בין 5 ל-20 בדצמבר.
ב-11 בינואר 1916 החליף אדמירל ריינהרד שר את פול, שסבל מסרטן הכבד. שר הציע מדיניות אגרסיבית יותר שנועדה לכפות עימות עם הצי הגדול הבריטי; הוא קיבל אישור מהקייזר בפברואר. המבצעים הראשונים של שר בוצעו בחודש הבא, ב-5–7 במרץ, עם סריקה ללא אירועים של ההופדן. ב-25–26 במרץ, ניסה שר לתקוף כוחות בריטיים שפשטו על טונדרן, אך לא הצליח לאתר אותם. גיחה נוספת לשונית הורנס בוצעה ב-21–22 באפריל.
היסטוריית שירות > הפעולות הבאות

ב-18 באוגוסט, ניסה אדמירל שר לחזור על המבצע מ-31 במאי; שתי סיירות המערכה הגרמניות המועילות - מולטקה ופון דר טאן - הנתמכות בשלוש דרדנוטים, היו אמורים להפגיז את עיירת החוף סנדרלנד בניסיון למשוך ולהשמיד את סיירות המערכה של ביטי. שאר הצי, כולל קייזרין, היו אמורים להפליג מאחוריהם ולספק חיפוי. הבריטים היו מודעים לתוכניות הגרמניות והוציאו את הצי הגדול לפגוש אותן, מה שהוביל לפעולה של 19 באוגוסט 1916. עד השעה 14:35, אדמירל שר הוזהר מפני התקרבותו של הצי הגדול, ומאחר שלא היה מוכן להיכנס לקרב מול כל הצי הגדול רק אחד-עשר שבועות לאחר הקרב ביוטלנד, הפך את כוחותיו ונסוג לנמלים גרמניים.
מבצע צי נוסף התרחש ב-18–20 באוקטובר, אם כי הוא הסתיים מבלי להיתקל ביחידות בריטיות. שבועיים לאחר מכן, ב-4 בנובמבר, קייזרין השתתפה במשלחת לחוף המערבי של דנמרק כדי לסייע לשתי צוללות U-20 ו- U-30 - שנתקעו שם. ב-1 בדצמבר אורגנו מחדש שייטות צי הים הפתוח; קייזרין ואחיותיה הועברו לשייטת אוניות המערכה החדשה שהוקמה, בעוד אוניות המערכה מסדרת קניג נותרו בשייטת השלישית יחד עם באיירן. בעת מעבר תעלת הקייזר וילהלם ב-14 במרץ 1917, קייזרין קורקעה. אחד מסנפירי השדרית שלה ניזוק וכ-280 טונה מטרית (280 טונות ארוכות; 310 טון קצר) של מים חדרו לאונייה. התיקונים נערכו במספנה הקיסרית בקיל בין 15 ל-18 במרץ. קייזרין חזרה לים הצפוני ב-30 במרץ ונשארה שם בשמירה עד 8 ביוני. ב-9 ביוני היא הפליגה לאזור הבלטי לסדרת תרגילים בת חודש, שהסתיימו ב-2 ביולי. היא חידשה את תפקידי השמירה במפרץ הגרמני ב-3 ביולי והמשיכה בתפקיד זה עד 11 בספטמבר, אז נותקה כדי להצטרף ליחידה המיוחדת שיועדה למבצע אלביון.
היסטוריית שירות > מבצע אלביון

בתחילת ספטמבר 1917, בעקבות הכיבוש הגרמני של נמל ריגה הרוסי, החליט הצי הגרמני לחסל את כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה. הפיקוד העליון של הצי הקיסרי הגרמני (גר') תכנן מבצע לתפיסת האי הבלטי אסל, ובמיוחד את סוללות התותחים הרוסיות בחצי האי סורבה. ה-Admiralstab הוציא פקודות ב-18 בספטמבר למבצע משותף עם הצבא לכיבוש איי אסל ומון; המרכיב הימי העיקרי כלל את ספינת הדגל, מולטקה, וכן את שייטות אוניות המערכה השלישית והרביעית של צי הים הפתוח. יחד עם תשע סיירות קלות, שלוש שייטות סירות טורפדו ועשרות ספינות לוחמת מוקשים, כל הכוח מנה כ-300 ספינות, נתמכות על ידי למעלה מ-100 מטוסים ושישה צפלינים. כוח הפלישה הסתכם בכ-24,600 קצינים וחיילים. מול הגרמנים עמדו הפרה-דרדנוטים הרוסיות הישנות סלאבה וצסארביץ', הסיירות המשוריינות באיאן, אדמירל מקרוב ודיאנה, 26 משחתות, וכמה סירות טורפדו וסירות תותחים. חיל המצב באסל מנה כ-14,000 איש.
המבצע החל בבוקר 12 באוקטובר, כאשר מולטקה ואוניות השייטת השלישית ירו בעמדות רוסיות במפרץ טגה בזמן שקייזרין ושאר השייטת הרביעית הפגיזו סוללות תותחים רוסיות בחצי האי סורבה באסל. על קייזרין, יחד עם קייזר ופרינצרגנט לואיטפולד, הוטל להשתיק את התותחים הרוסים בהונדסורט שעל אסל, שהפגיזו את מולטקה. האוניות פתחו באש בשעה 05:44, ובשעה 07:45 הופסק הירי הרוסי וכוחות גרמנים נעו לחוף. יומיים לאחר מכן, סושון עזב את מפרץ טגה עם קייזרין, פרידריך דר גרוסה ופרינצרגנט לואיטפולד לתמוך בכוחות הקרקע הגרמניים המתקדמים בחצי האי סוורבה. על קייזרין הוטל לדכא סוללה רוסית בזראל, אם כי ערפל כבד עיכב אותה מלירות לעבר היעד שלה. הרוסים פתחו באש תחילה, אשר נענתה במהירות על ידי קייזרין וקניג אלברט. פרידריך דר גרוסה באה לעזרת שתי האוניות; שלוש אוניות המערכה ירו בסך הכל 120 פגזים בקליבר גדול במשך שעה. המטח הרוסי הרביעי כוון לעבר קייזרין, שהחלה לנווט בצורה לא יציבה כדי להימנע מירי הרוסים. הירי הכבד הניע את רוב צוותי התותחים הרוסים לברוח מעמדותיהם.
בליל 15 באוקטובר, קייזרין וקניג אלברט נשלחו לחדש את מלאי הפחם שלהם בפוטציג. ב-19 הצטרפה אליהם לזמן קצר בפוטציג פרידריך דר גרוסה, שהמשיכה לארנסבורג עם מולטקה. למחרת בבוקר הורה ויצה-אדמירל ארהרד שמידט לפזר את היחידה הימית המיוחדת ולהחזירה לים הצפוני. בהודעה למפקדת הצי, שמידט ציין כי "ניתן לנתק מיד את קייזרין וקניג אלברט מפוטציג לים הצפוני." לאחר מכן המשיכו שתי האוניות לקיל דרך דנציג; לאחר שהגיעו לקיל, הן חצו את תעלת הקייזר וילהלם בחזרה לים הצפוני.
היסטוריית שירות > פעולות אחרונות

קייזר וקייזרין הוקצו לתפקידי סיור במפרץ ב-17 בנובמבר; הוטלה עליהם המשימה לספק תמיכה לקבוצת הסיור II (II SG) ולמספר שולות מוקשים. שתי סיירות קלות בריטיות, קליפסו וקאלדון, תקפו את שולות המוקשים ואת ה-II SG בקרב מפרץ הלגולנד השני. קייזר ואחותה התערבו ופגעו באחת מהסיירות הקלות. שתי האוניות ירו לזמן קצר בסיירת המערכה ריפאלס, אך אף אחד מהצדדים לא קלע פגיעות והמפקד הגרמני לא הצליח ללחוץ על ההתקפה. לאחר הפעולה, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר מתח ביקורת על מפקדה של קייזרין, קורט גראסהוף, על פיגור רחוק מדי מאחורי שולות המוקשים כדי לספק הגנה מספקת. לאחר מכן הוא שוחרר מהפיקוד על האונייה. קייזרין נכנסה למבדוק היבש לצורך תחזוקה ב-22 בדצמבר, והעבודה נמשכה עד 5 בפברואר 1918. הספינה השתתפה בגיחה חסרת התוצאות לנורווגיה ב-23–25 באפריל 1918, שנועדה ליירט שיירה מוגנת בכבדות בין בריטניה לנורווגיה; מודיעין גרמני פגום מנע מהגרמנים ללכוד את השיירה. לאחר שחזרה לנמל, היא חידשה את תפקידי השמירה במפרץ הגרמני. שייטת IV ביצעה אימון נוסף באזור הבלטי בין 18 ביוני ל-13 באוגוסט. סבב אחרון של תרגילים התקיים ב-22–28 באוקטובר.
היסטוריית שירות > גורל

קייזרין הייתה אמורה לקחת חלק בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להכניס לקרב את הצי הגדול הבריטי. על מנת לשמור על עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, התכוונו האדמירלים היפר ושר להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, לא משנה מה תהיה העלות עבור הצי. כתוצאה מכך, ב-29 באוקטובר 1918, ניתנה ההוראה לצאת מווילהלמסהאפן כדי לגבש את הצי בשפך היאדה, בכוונה לצאת למחרת בבוקר. עם זאת, החל מהלילה של 29 באוקטובר, מלחים בתירינגן ערכו מרד. התסיסה התפשטה לאוניות מערכה אחרות, מה שאילץ את היפר ושר לבטל את המבצע.
לאחר כניעתה של גרמניה בנובמבר 1918, רוב ספינות הצי שלה נכלאו בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר. לפני יציאת הצי הגרמני הבהיר אדמירל אדולף פון טרוטה לרויטר כי אינו יכול לאפשר לבעלות הברית לתפוס את הספינות, בשום תנאי. הצי נפגש עם הסיירת הקלה הבריטית קארדיף, שהובילה את הספינות לצי בעלות הברית שהיה אמור ללוות את הגרמנים לסקפה פלו. המשט האדיר כלל כ-370 ספינות מלחמה בריטיות, אמריקאיות וצרפתיות. לאחר שהספינות נכלאו, התותחים שלהן הושבתו באמצעות הסרת מכנסי התותחים שלהן והצוות של קייזרין צומצם ל-200 קצינים ומלחים. הצי נשאר בשבי במהלך המשא ומתן שהוליד בסופו של דבר את הסכם ורסאי.
עותק של הטיימס הודיע לרויטר כי שביתת הנשק אמורה להסתיים בצהריים ב-21 ביוני 1919, המועד שבו הייתה אמורה גרמניה לחתום על הסכם השלום. רויטר הגיע למסקנה שהבריטים מתכוונים לתפוס את הספינות הגרמניות לאחר תום שביתת הנשק. מבלי שידע שהמועד הוארך עד 23 ביוני, הורה רויטר להטביע את הספינות. בבוקר 21 ביוני עזב הצי הבריטי את סקפה פלו כדי לבצע תרגילי אימון, ובשעה 11:20 רויטר העביר את הפקודה לספינותיו. קייזרין טבעה בשעה 14:00; היא נמשתה לאחר מכן ב-14 במאי 1936 ונגרטה מאוחר יותר באותה שנה ברוזית'.
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
חיילים גרמנים נוחתים באסל, אוקטובר 1917
מפה של הספינות הטבועות המציגה את קייזרין (#16); לחץ לתצוגה גדולה יותר
קרחון אנדרסון (וושינגטון)

ערך זה עוסק בקרחון ברכס הרי אולימפיק, במדינת וושינגטון שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  וושינגטון 
 רכס הרים:  הר אנדרסון 
 קואורדינטות:  47°42′48″N 123°20′06″W﻿ / ﻿47.7132557°N 123.3349283°W﻿ / 47.7132557; -123.3349283
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון אנדרסון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון אנדרסון(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון אנדרסון(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון אנדרסון
 
קרחון אנדרסון או קרחון אנדרסן (באנגלית: Anderson Glacier) הוא קרחון בשטח הפארק הלאומי אולימפיק מדרום להר אנדרסון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם בתוך קרקס קרחוני.
מוצאו של הקרחון בגובה 1,900 מטרים מעל פני הים והוא זורם בירידה, יורד הפרש גבהים של 1,600 מטרים, ונשפך אל אגם קרחוני שגובהו 1,508 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה - נסיגת הקרחון

בין השנים 1927–2009 נסוג הקרחון ואיבד 90% מפני השטח שלו; נכון לשנת 2011 הקרחון כמעט נעלם לחלוטין.
היסטוריה - נסיגת הקרחון > השפעות תרבותיות ופוליטיות

לנסיגת הקרחון השפעות תרבותיות ופוליטיות בארצות הברית, ואף השלכות בינלאומיות:
האומה האינדיאנית קווינולט (Quinault Indian Nation), הסתמכה לאורך ההיסטוריה למחייתה על דיג בנהר קווינולט (בעיקר דיג סלמון). בעקבות נסיגת הקרחון, שהיה היובל העיקרי של הנהר, נהפך הנהר רדוד, ודגי הסלמון אינם שוחים בו. בשל כך איבדה האומה את מקור מחייתם ההיסטורי, ועליה להזיז את כפריה, בעלות גבוהה מאוד אשר אין ביכולתה לשאת בה.
כמו כן, ראש השבט איימה לאשר את פרוטוקול קיוטו להגנה על הסביבה, וזאת על אף שארצות הברית סירבה לחתום על אמנה בינלאומית זו; מאחר שבהתאם לאמנות בין השבטים האינדיאניים לארצות הברית, השבטים נחשבים כאומה ריבונית (סוברנית).
לבסוף האומה האינדיאני לא חתמה על פרוטוקול קיוטו, אולם האומה פנתה למדינות שהשתתפו בשיחות האקלים בפריז (Paris Climate Talks) ובקשה את עזרת המדינות שהשתתפו בדיונים.
לקריאה נוספת

• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, , Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
ASHLEY AHEARN, Facing Rising Waters, A Native Tribe Takes Its Plea To Paris Climate Talks, חדשות NPR
השפעת נסיגת הקרחון על השבטים האינדיאנים באתר ה- Northwest Indian Fisheries Commission
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי
↑  השפעת שינוי האקלים על קרחון אנדרסון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמרה של אשלי אהירן
↑  מידע על התכנסות השבטים האינדיאנים לדון בסכנות שינויי האקלים על תרבותם
↑  מידע על האמנות המקנות לאומות האינדיאניות ריבונות ועצמאות באזור
| קרחוני רכס ההרים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| קרחוני הר אולימפוס | אייס ריוור • בלו • ג'פרז • הו • וייט • יוברט • יומס |  |
| קרחוני הר אנדרסון | איל • אנדרסון • הנגינג |  |
| קרחונים על הרים אחרים ברכס | ליליאן • פיירצ'יילד • קארי • קוויטס • קמרון |  |