stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת פיקה
גורמים

הופעת התסמונת יכולה להתרחש בינקות, בילדות בתקופת הנעורים או בבגרות. עם זאת הופעה בילדות היא השכיחה ביותר. פיקה יכולה להופיע אצל ילדים כחלק מתהליך ההתפתחות הטבעי שלהם. אצל מתבגרים ומבוגרים היא נוטה להיות חלק ממוגבלות שכלית התפתחותית. נמצא שאנמיה, מחסור בהמוגלובין ובתאי דם אדומים, וכן רמה נמוכה של אבץ קשורים לצורות מסוימות של פיקה, כגון אכילת עפר, ויש מקרים בהם התופעה מופיעה אצל נשים בהריון.  הזנחה, היעדר פיקוח ועיכוב התפתחותי עלולים להעלות את הסיכוי להתפתחות התסמונת. אכילת עפר הייתה נפוצה בקרב עבדים בדרום ארצות הברית במאה ה-19.
אכילה של דברים שאינם מזון יכולה להתרחש על רקע של מגוון מצבים רפואיים והפרעות נפשיות. השילוב השכיח ביותר הנלווה לתסמונת הוא הפרעות הספקטרום האוטיסטי, ומוגבלות שכלית התפתחותית. שילוב עם סכיזופרניה אפשרי אך נדיר יותר. כמו כן יכולה תסמונת פיקה להופיע יחד עם טריכוטילומניה, והפרעת חיטוט בעור. התסמונת יכולה להופיע גם עם הפרעת אכילה נמנעת ומגבילה.
גורמים > סוגיות בין תרבותיות

בחברות מסוימות נהוג לאכול חומרים שאינם חומרי מזון כחלק מטקסים דתיים שונים. אכילה זו נחשבת כבעלת משמעות רוחנית ולעיתים רפואית (כחלק מצורת ריפוי של מרפאים עממיים שונים).
השפעה בריאותית

אכילת חומרים שאינם מזון יכולה להיות מסוכנת הן מפני שהיא יכולה לגרום להרעלות מסוגים שונים והן מפני שהיא יכולה לגרום לחסימות של המעי ובמקרים שבהם נאכלים חפצים חדים היא יכולה גם לגרום לנקב או קרע במעי (מצב שיכול להיות מסכן חיים). סכנות נוספות הן פגיעה בשיניים ובחניכיים, וכן חוסרים תזונתיים שונים. בנוסף, פיקה בדרך כלל מתלווה להפרעות נפשיות אחרות ולעיתים אף למחלות גופניות
שכיחות ואפידמיולוגיה

עדיין אין נכון להיום נתונים על שכיחות התסמונת. עם זאת ידוע ששכיחות התסמונת בקרב ילדים עם הפרעה שכלית התפתחותית גדלה ככל שחומרת המגבלה השכלית התפתחותית גוברת. התסמונת קיימת בשני המינים, ישנה גם צורה של התסמונת שמתרחשת במהלך הריון, אך מעט מאוד ידוע עליה. עוד ידוע שאצל חלק מהילדים המפתחים תסמונת זו יש אכילה של דברים ספציפיים בלבד, ואילו אצל ילדים אחרים לא.
אבחנה מבדלת

יש להבחין תסמונת זו ממספר תסמונות והפרעות נפשיות ורפואיות:
תסמונת קליין לוין, אנורקסיה נרבוזה, הפרעת זהירות, ופציעה עצמית לא אובדנית, המופיעה כתסמין של הפרעת אישיות.
טיפול

הטיפול בתסמונת זו צריך להיות מהיר. הטיפול נעשה על ידי צוות רב מקצועי הכולל רופא ילדים, עובד סוציאלי פסיכיאטר ואחות. צוות זה מבקר בביתו של הילד מברר את תנאי מחייתו והרגליו ועובד עם המשפחה לבדיקת המערכות הרגשיות הקשורות לילד ולטיפול בו.
בתרבות הפופולרית

בסרט המתח הפסיכולוגי "לבלוע" (אנ') משנת 2019, הדמות הראשית, הנטר קונראד (היילי בנט), מפתחת תסמונת פיקה בעודה הרה, על רקע קשייה להתמודד עם בעלה המנוכר ומשפחתו.
הערות שוליים

↑  S Vijayendranath Nayak, Raghavendra Kini, Ujwala Shetty, Prasanna Kumar Rao, Roopashri Rajesh Kashyap, Gowri Bhandarkar, Pica - an eating disorder: A report and review, Department of Oral Medicine and Radiology, AJ Institute of Dental Sciences, Mangalore, Karnataka, India
↑  Naoya Takeda, Yuki Kishimoto, Osamu Yokota, Neurodegenerative Diseases, Springer, New York, NY, 2012, עמ' 300–316. (באנגלית)
↑  Rose, E. A., Porcerelli, J. H., & Neale, A. V. (2000). "Pica: Common but commonly missed". The Journal of the American Board of Family Practice. 13 (5): 353–8.
↑  אלכס דורון, דוקטור תציל אותי! מצעד המחלות המוזרות, באתר nrg‏, 20 בינואר 2013
1 2 3 4  American Psychiatric Association, Feeding and Eating Disorders, Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM–5), WDC: American Psychiatric Association, 2013, עמ' 329-331
↑  Rose EA, Porcerelli JH, Neale AV (2000). "Pica: Common but commonly missed". The Journal of the American Board of Family Practice. 13 (5): 353–8. PMID 11001006.
↑  Judith Rohde, Malte Christian Claussen, Bernhard Kuechenhoff, Erich Seifritz, Combined symptomatology of psychosis, pica syndrome, and hippocampal sclerosis: A case report, International Journal of Eating Disorders 46, 2013-01-01, עמ' 89–91 doi: 10.1002/eat.22064
↑  Ali Islek, Ersin Sayar, Aygen Yılmaz, Cem Boneval, A rare outcome of iron deficiency and pica: Rapunzel syndrome in a 5-year-old child iron deficiency and pica, The Turkish Journal of Gastroenterology: The Official Journal of Turkish Society of Gastroenterology 25, February 2014, עמ' 100–102 doi: 10.5152/tjg.2014.4051
1 2  חנן מוניץ (עורך), 26 הפרעות פסיכיאטריות בילדים ובמתבגרים, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, שישית, דיונון, 2013, עמ' 642-643
↑  Ashley Lombardo, ‘Swallow’ Is a Haunting Cinematic Portrait on Body and Control. Medtruth, May 15, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548402705171  LCCN: sh85101913 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אצטדיון מטלייף

| --- | --- |


 על שם:  MetLife 
 שמות קודמים:  אצטדיון מידוולנדס החדש
 מיקום:  ארצות הברית מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°48′49″N 74°04′28″W﻿ / ﻿40.813611111111°N 74.074444444444°W﻿ / 40.813611111111; -74.074444444444
 אבן יסוד:  5 בספטמבר 2007
 תקופת הפעילות:  10 באפריל 2010 – הווה (14 שנים)
 עלות הבנייה:  1.6$ מיליארד
 בעלים:  ניו יורק ג'טס (50%), ניו יורק ג'איינטס (50%)
 מפעיל:  ניו יורק ג'טס, ניו יורק ג'איינטס
 משטח:  דשא
 אדריכל:  ארכיטקטורה 360 
 קבוצות:  ניו יורק ג'טס, ניו יורק ג'איינטס
 מושבים:  82,500
  אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון מטלייף
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו ג'רזי מוגדלת) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיאצטדיון מטלייף(למפת ניו ג'רזי רגילה) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיאצטדיון מטלייף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון מטלייף (באנגלית MetLife Stadium) הוא אצטדיון פוטבול הממוקם במזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי. באצטדיון משחקות קבוצות שתי קבוצות פוטבול מליגת ה-NFL: ניו יורק ג'איינטס וניו יורק ג'טס. תפוסת האצטדיון היא עד 82,500 מקומות ישיבה במשחקי פוטבול. האצטדיון אירח את גמר הקופה אמריקה 2016, משחקי גביע האלופות הבינלאומי, את אירועי רסלמניה 29 ורסלמניה 35 של ארגון ה-WWE ובנוסף יארח את גמר מונדיאל 2026.
מ-1976 עד 2010 שיחקה קבוצת ניו יורק ג'איינטס באצטדיון ג'איינטס. הבנייה החלה ב-5 בספטמבר 2007 והסתיימה ב-10 באפריל 2010. עלות הבנייה של האצטדיון הסתכמה בכ-1.6 מיליארד דולר.
גלריה

משחק הבית הראשון של ניו יורק ג'טס באצטדיון
האצטדיון, משמאל, במהלך בנייה סמוך לאצטדיון ג'איינטס
חצי גמר קופה אמריקה 2024, ארגנטינה - קנדה
הפרעה התפתחותית בקואורדינציה

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D019957
 סיווגים
 ICD-11:  6A04 
 
הפרעה התפתחותית בקואורדינציה (באנגלית: Developmental Coordination Disorder או בראשי תיבות: DCD), הידועה גם כדיספרקסיה התפתחותית, מתייחסת לליקויים וקשיים בקואורדינציה ובמיומנויות מוטוריות.
זוהי הפרעה ביכולת להפעיל ולרכוש מיומנויות מוטוריות, שיכולה לגרום לבעייתיות שנוצרת בעת תכנון של תנועה עדינה וגסה, קושי בהמשגה, קושי בקואורדינציה וקושי בביצוע מיומן של תנועות שאינן מוכרות. קושי זה מופיע כאשר המסרים מהמוח לא עוברים בצורה מדויקת או שעוברים בצורה חלקית אל הגוף.
אחוז הסובלים מדיספרקסיה התפתחותית באוכלוסייה הוא 5% - 6%.
הגדרה והיסטוריה > דיספרקסיה

דיספרקסיה התפתחותית היא קושי מסוים בלמידה ולכן פוגעת ומעכבת את התפתחות מיומנויות הקשב והלמידה. קושי בתכנון מוטורי.
ניתן לאבחן דיספרקסיה התפתחותית כאשר יש קושי בתחושה או קושי. בתנועה, כמו שקורה במחלת פרקינסון, שיתוק מוחין, טרשת נפוצה וניוון שרירים.
המונח דיספרקסיה בא מהמילים היווניות: "dys" שפירושה בעברית הוא לא תקין או לקוי, ו- "praxis" שפירושה בעברית הוא לעשות או להתנהג. 
הדיספרקסיה מורכבת משני מרכיבים עיקריים:
דיספרקסיה רעיונית – הקושי מתבטא ברמת הרעיון. כלומר, יכולת לבנות רעיון. (בתכנון רצף של תנועות מתואמות).
רמת התהליך – קושי בתכנון הרצף של התנועות.
דיספרקסיה מוטורית – הקושי בביצוע התוכנית או התנועה, רצף התנועות לא מתאים. לא נכון. למרות שהמוח יודע אותה. כלומר חוסר או אי דיוק בהעברת מסרים מהמוח לגוף.
הדיספרקסיה ההתפתחותית משפיעה על התכנון של מה לעשות וכיצד לבצע זאת באופן פיזי. זה בדרך כלל קשור לבעיות של מחשבה, תפיסה ושפה.
סוגי דיספרקסיה:
דיספרקסיה לשונית ואוראלית (Oral and verbal dyspraxia): קושי בהיגוי ובתכנון פעולות אוראליות. מאפייניה של הפרעה זו הם קשיים בתכנון ובביצוע של תנועת שרירי הדיבור לשם ייצור קול והגאים. בנוסף הפרעה זו גורמת לפגיעה אוראלית לא לשונית, כגון: ליקוק, לעיסה ומציצה.
דיספרקסיה בנייתית (Symbolical dyspraxia): קושי ליצור, לאסוף, להרכיב ולחבר בין חלקים. חוסר יכולת לנתח תנאי משימה וליצור סכמה לביצועה.
דיספרקסיה של מנחים (Postural dyspraxia): קושי להסתגל למנחים שאינם מוכרים או שאינם רגילים, הדורשים מידה מסוימת של תכנון תנועתי.
דיספרקסיה סמלית (Symbolical dyspraxia): קושי בייצוג סמלי של חפצים שונים או מכשירים למיניהם. למשל קושי בזיהוי שלטים שפרשנותם היא מטפורית או סמלית.
אפידמיולוגיה

ההטרוגניות המאפיינת את קבוצת הילדים עם DCD וכן את אוסף ההגדרות והמינוחים אשר ניתנו להפרעה זו, מערימה קשיים על תהליך הזיהוי והאבחנה. נכון להיום, לא קיים כלי אבחוני מסוים אשר יש באפשרותו לכסות את הטווח הרחב של מיומנות מוטורית תוך בדיקת כלל המאפיינים המתארים ילדים עם DCD. לפיכך, חוקרים שונים עושים שימוש במגוון כלי הערכה של רמת הביצוע המוטורי, הליך אשר, בין היתר, משפיע על דיווחים בלתי אחידים בנוגע לתפוצת הילדים עם DCD. בנוסף, לא קיימת אחידות בנקודות החיתוך בכלי האבחון המיושמים לשם קביעת האבחנה של DCD ואי לכך מתקבלת שונות גבוהה בדיווחי ממדי התפוצה (Piek & Edwards, 1997).
נמצא כי הדיווחים נעים מ-5% ל-10%. מקורות אחרים מדווחים על כך כי התפוצה מגיעה ל-15.6% ואף עד ל-19% במדגם של ילדים בגיל 9. בכל אופן, הנתון הנפוץ ביותר בנוגע לתפוצה נע בין 5% ל-6% מכלל ילדי בית הספר היסודי. לפי ה-4-DSM התפוצה של ילדים עם DCD בין הגילאים 5 ל-11 שנים מוערכת "עד ל-6%", זאת בעוד שב-ICD-10 לא מופיע כל אזכור בנוגע לטווח התפוצה של ההפרעה. לפי הור ולרקין, ניתן להניח כי אחד מבין כל עשרה ילדים עלול להציג קשיים בקואורדינציה. חוסר אחידות קיים גם בדיווחים המתייחסים להבדלים בין תפוצת הבנים לבין תפוצת הבנות. ישנם דיווחים המצביעים על רוב מובהק של בנים, אשר מגיע אף ליחס של ארבעה – שבעה בנים לכל בת. זאת, בעוד שישנם מחקרים המדווחים על התפלגות שווה של בנים ושל בנות.
מעיון בממצאי התפוצה שנתקבלו במדינות שונות בעולם נמצא כי טווח התפוצה הוא בין 2.7% ל-16% (כולל ילדים עם בעיות מוטוריות בדרגת חומרה בינונית) (2.7% בהולנד, בניגריה,; 6.7% באוסטרליה,; 5% באנגליה, כש-10% נוספים מציגים בעיות דומות אך בדרגת חומרה בינונית,; 4% בסינגפור כש-12% נוספים בדרגה בינונית והוגדרו כ"ילדים בסיכון"; 4.9% בשוודיה כש-8.6% נוספים בדרגת חומרה בינונית.
גורמים סיבתיים

עדיין לא ידועים לנו הגורמים הסיבתיים להפרעה זו, אבל ההשערה הרווחת היא שהדיספרקסיה ההתפתחותית היא תוצר של אי בשלות של מערכת העצבים או שיבושים בחיווט[דרוש מקור].
אנשים הסובלים מהפרעה זו הם בעלי אינטליגנציה תקינה ומעלה, וקשייהם אינם נוצרים בגלל שיבושים בהתפתחות התנועתית או בעיות נוירולוגיות אחרות, אלא מקור ההפרעה נמצא בשלב מסוים בתהליך של איסוף וצבירה של מידע חושי - כלומר המשגת המידע, תכנון התנועה והביצוע שלה[דרוש מקור].
איתור ואבחון

על פי American Psychiatric Association משנת 1994, ההוכחה לקיומה של דיספרקסיה התפתחותית נקבעת כאשר לאדם מסוים יש חוסר במיומנויות התיאום התנועתי לביצוע פעולות שאמורות להיחשב כמתאימות לגילו ולרמת האינטליגנציה שלו והוא אינו סובל מהפרעות נוירולוגיות אחרות.
רמזים שמסגירים את קשייו של מי שסובל מדיספרקסיה הם: מגושמות כבדה וסרבול בתנועה, בניידות, במשחק, בדיבור וברכישת מיומנות. בנוסף "חשיבת יתר" ו"הסתכלות יתר" שאדם משקיע במטלה פשוטה יחסית לבני גילו מעוררות חשד לקיום ההפרעה.
טיפול

טיפול מוקדם בקשייהם המוטוריים של ילדים עם בעיות מוטוריות בדרגה בינונית וחמורה עשוי להפחית את ההשלכות השליליות שיש להפרעה זו בתחום הלימודי, הריגושי-חברתי ובכלל בתפקוד היומיומי. מאחר שקיימת חוסר הבנה בנוגע להפרעה זו, ובמקרים לא מעטים היא "מוחלפת" בבעיית מוטיבציה ואי רצון להשקיע מאמץ, הרי שאחד מהצרכים הראשוניים של הילדים עם DCD, של משפחותיהם ושל מוריהם - הוא ללמוד ולהבין את המשמעות של המונח DCD, את הסימפטומים של ההפרעה, ההשלכות הנלוות וכן על אפשרויות ההתערבות. יש להדגיש בפני הגורמים השונים כי תוכניות התערבות במסגרת בית ספרית על ידי מחנכי הכיתות וכן על ידי מורים לחינוך גופני עשויות להניב פרות – כל עוד קיימת אבחנה ברורה של מוקדי החוזק וכן של התחומים בהם הילד מציג קשיים. עוד ב-1975 טען גוביי כי לא חשוב מה נעשה, כל עוד משהו נעשה כדי לעזור לילד עם סרבול מוטורי. בעוד שהצהרה זו לא נתקבלה בעין יפה בזמנו, כיום נראה כי הכרה בקיומה של הבעיה מהווה מרכיב חשוב ומשמעותי לשם יישום תוכניות התערבות.
טיפול > דרכי טיפול

על פי מחקרים שנעשו בשנים האחרונות, נראה ששיטות הטיפול הכלליות, המסורתיות, לפיתוח אינטגרציה חושית, אימון תפיסתי-תנועתי או תפקוד קינסנטי לא עוזרות או משפרות את מצבו של מי שסובל מדיספרקסיה התפתחותית.
כיום סוברים החוקרים ששיטת הטיפול היעילה ביותר על מנת לטפל בהפרעה, היא שיטה טיפולית הממוקדת במיומנויות ייחודיות, בעלות מטרה מעשית, הנמצאות בחיי היומיום של הלוקה בהפרעה. שיטות אלו צריכות להתרכז יותר על הקניית דרכי פעולה קוגניטיביות יעילות לפתרון בעיות, ולהתרכז פחות בפיתוח ההיבט התנועתי של המיומנות.
ה-DCD נמצא בתחום התמחותם של נוירולוגים, מרפאים בעיסוק ובעלי המקצוע מתחום ההוראה והחינוך שפוגשים את האדם הדיספרקסי על בסיס יומיומי. תוכנית הטיפול היא אינדיבידואלית והיא מיועדת לאדם ספציפי, ועל צוות הטיפול ישנה חובת פיקוח עליה באופן קבוע.
לקריאה נוספת

מורין בון, סיוע לילדים עם דיספרקסיה, אח, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
Brenner, M.W., Gillman, S., Zangwill, O.L. and Farrell, M. (1967). Visuomotor disability in schoolchildren. British Medical Journal, 4,259-262.
Henderson, S.E. (1984). The Henderson revision of the Test of Motor Impairment. British Journal of physical Education,15,73-75.
Lam, Y.Y. (1982). Three views of motor performance in ESN(M) boys. Unpublished MA thesis. University of London, Institute of Education.
Schoemaker, M.M. (1992). Physiotherapy in clumsy children: An effect evaluation study (Thesis, State University of Groningen, The Netherlands). Groningen: Stichting Kinderstudies.
Stott, D.H., Moyes, F.A., & Henderson, S.E. (1984). Test of motor impairment. Slough, UK: National Foundation of Educational Research.
רפובליקת סאחה-יקוטיה

רפובליקת סַאחָה-יַקוטיה (ברוסית: Республика Саха-Якутия, ביקוטית: Саха Өрөспүүбүлүкэтэ) היא רפובליקה במזרח הרחוק הרוסי, המהווה חלק מהפדרציה הרוסית. בימי הצארים והקומוניזם ברוסיה נשלחו אינטלקטואלים לא רצויים לאזור נידח זה. בשנת 2024 התגוררו ברפובליקה 1,001,664 תושבים. יקוטסק היא בירתה.
שטח הרפובליקה הוא כ-3,100,000 קמ"ר, קצת פחות משטחה של הודו (כ-3.3 מיליון קמ"ר), וחיים בה כמיליון תושבים. מבחינת שטחה, סאחה-יקוטיה היא הגדולה ברפובליקות הפדרציה הרוסית ובסובייקטים הפדרליים שלה ולמעשה, היא היחידה המנהלית הגדולה ביותר בעולם שאינה מדינה עצמאית. לו הייתה מדינה, הייתה נחשבת למדינה ה-8 בגודלה בעולם (על פי השטח).
הכפרים ורחויאנסק ואוימיאקון הם המקומות המיושבים שנמדדו בהם מן הטמפרטורות הנמוכות ביותר. בפרט הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר היא 48 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בירת הרפובליקה היא העיר יקוטסק.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מראים על נוכחות התיישבות אנושית באזור כבר מהתקופה הפלאוליתית המוקדם. ברבע הראשון של המאה ה-17 קוזאקים הגיוע לשפת הנהר לנה והקימו מספר נקודות מבוצרות. בשנת 1784 האזור אורגן כאובלסט יאקוטסק של מושלות מזרח-סיביר.
לאחר מרד ינואר של שנת 1863 לאוזר הוגלו פולנים רבים שתרמו לחקר האזור.
בשנת 1922 הוקמה רפובליקה אוטונומית כחלק של רוסיה הסובייטית. התקוממות של שלטון סובייטי נמשכו במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 באזור התגלו מרבצי יהלומים ובהמשך גז טבעי ונפט.
בשנת 1990 הוכרז על הקמת רפובליקה כחלק של הפדרציה הרוסית. בשנת 1991 שמה שונה ל"סאחה (יקוטיה)".
בשנת 2019 הסתיימה בניית מסילת ברזל מדרום עד לתחנה אחרונה כ-30 ק"מ מעיר יקוטסק.
גאוגרפיה

יקוטיה היא בית למחצבי יהלומים רבים. היא מכילה בתוכה את יער הטייגה המזרח סיבירית. היא גובלת בחלקים האדמיניסטרטיבים של צ'וקוטקה, מגדן, חברובסק, אמור, עבר הבאיקל, בוריאטיה, אירקוטסק וקרסנויארסק. לצפונה ישנן מספר ארכיפלגים בהם האי הקפוא הנריטה הוא האי הצפוני ביותר. ידוע גם הארכיפלג של איי סיביר החדשים.
דמוגרפיה

אוכלוסיית הרפובליקה נכון שלנת 2024 מהווה 1,001,664 תושבים. בערים מתגוררים 66,73% מכלל התושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין בשנת 2021 יאקוטים מהווים 55.3% (כ-470 אלף), רוסים 32.3% (כ-277 אלף) ועמי צפון נוספים כ-4.5% (24 אלף).
אוכלוסייה רוסית יורדת בהתמדה מכ-550 אלף בשנת 1989.
התושבים הרוסים משתייכים בדרך כלל לכנסייה הרוסית הפרבוסלבית והם מהווים כ-37.8% מאוכלוסיית הרפובליקה.
האוכלוסייה הילידית החזיקה בעבר באמונה הטנגריסטית – האמונה השמאניסטית העתיקה של העמים הטורקיים בצפון מזרח אסיה. בהשפעת המתיישבים הרוסים יקוטים רבים התנצרו ואימצו שמות רוסיים, אולם רבים מוסיפים לקיים גם את המנהגים השמאניסטיים. הן השמאניזם והן הנצרות דעכו בתקופת השלטון הקומוניסטי, אך לאחר נפילתו החלו ניסיונות להחיות את המסורות העתיקות. עמי הצפון מהווים מעל ל-50% מאוכלוסיית האזור.
ממשל

הממשל אורגן לפי החוקה שאושרה בשנת 1992. הרשות המחוקקת היא האספה הממלכתית של רפובליקה סאחה הכוללת 70 חברים. הרשות במבצעת מנוהלת על ידי "ראש הרפובליקה" שנבחר לכהונה של 5 שנים בבחירות ישירות. בבחירות של שנת 2023 נבחר לכהונה השנייה אייסן ניקולייב.
כלכלה

התעשייה מרכיבה למעלה מ-50 אחוזים מהתמ"ג של רפובליקת סאחה ועיקרה מגיע מכריית מינרלים. מפעלי תעשייה מרוכזים בעיקר בבירה יקוטסק וכן בערים אלדן, מירני, נריונגרי, פוקרובסק ואודצ'ני. כריית זהב ויהלומים מהווים גם כן מרכיב חשוב בכלכלה וכך גם כריית אורניום, אשר נמצאת כיום בראשיתה. עתודות יהלומים בשטח הרפובליקה מהווים כשליש מעתודות העולמיות וכרייה מבוצעת על ידי חברת אלרוסה.
חלק מהאוכלוסייה הילידית של סאחה עוסקת בציד, דיג ורעִיית עדרי איילי צפון. חלק משמעותי מהכלכלה תופס גם הסחר בשנהב ממותות.
לשיפור המצב הכלכלי של האוכלוסייה המבוגרת בכפרי האזור הוקם בחקיקת הממשלה המקומית קרן אראל.
כלכלה > תחבורה

עיקר המטען מועבר באמצעות אוניות. ישנם שישה נמלי נהר ושני נמלי ים (בטיקסי וזליני מיס). ארבע חברות מטען, כולל חברת המטען הארקטית, פועלות ברפובליקה.
תחבורה אווירית היא העיקרית בהסעת אנשים. קווי תעופה מקשרים את הרפובליקה עם אזורים אחרים ברוסיה. ביקוטסק פועל נמל תעופה בין-לאומי.
שני כבישים ראשיים חוצים את הרפובליקה. הראשון הוא יקוטסק–בולשוי נבר ויקוטסק–קולימה. מסילת הברזל ברקקיט–אלדן נמצאת כרגע בשימוש והיא מקשרת את קו הבאיקל–אמור עם מרכזי התעשייה בדרום הרפובליקה.
השכלה

שני המרכזים העיקריים להשכלה גבוהה הם האוניברסיטה הפדרלית הצפון-מזרחית על שם אמוסוב (לשעבר "האוניברסיטה הממלכתית של יקוטסק") והאקדמיה החקלאית היקוטית.
הערות שוליים

↑  חוקת רפובליקת סאחה (יקוטיה), סעיף 46
↑  אחרי רוסיה, קנדה, הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית, ברזיל, אוסטרליה והודו.
↑  הבהלה לשנהב: ציידי הממותה נוהרים לסיביר, באתר ynet, 6 בינואר 2019
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559774205171  BnF: cb119404223 (data)  CiNii: DA14192974  GND: 4028452-9  ISNI: 0000 0004 0446 7783  LCCN: n92076067  MusicBrainz: 9795004e-e957-4fc2-8938-aef1b573b297  NDL: 00871187  NKC: ge134238  SUDOC: 027341054  VIAF: 220701102   WorldCat (עם VIAF): 220701102
אילמות סלקטיבית

| --- | --- |
 תחום:  בריאות הנפש
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  917147 
 סיווגים
 DSM-5:  312.23
 ICD-10:  F 94
 ICD-11:  6B06 
 
אילמות סלקטיבית (באנגלית: Selective Mutism) היא תופעה פסיכיאטרית המתאפיינת בכישלון מתמשך לדבר באופן תקין במצבים חברתיים מסוימים, למרות הצלחה בשימוש בדיבור תקין (או הרבה יותר קרוב לתקין) במצבים חברתיים אחרים. אילמות סלקטיבית נחווית בעיקר אצל ילדים ומתבטאת בחוסר יכולת לדבר במקומות ובהקשרים מסוימים, למשל בבית הספר, וזאת למרות שעשויות להיות לילד יכולות ורבליות מעולות בסביבת אנשים מוכרים. אילמות סלקטיבית עשויה להיות צורה קיצונית של פוביה חברתית.
אדם בעל אילמות סלקטיבית עשוי, שלא להצליח לדבר במוסד לימודיו אך כן להצליח לדבר, לפחות בלחישות, עם בני משפחתו הקרובים. במקרה בו לאדם בעל אילמות סלקטיבית יש הפרעה נוספת לשימוש בשפה (כמו גמגום, מבטא זר או אוטיזם), עדיין קיים הבדל דרמטי בהצלחתו להשתמש בשפה על פי ההרכב החברתי בו הוא נמצא. תופעה זו נפוצה בעיקר אצל ילדים.
היסטוריה

תופעה זו אובחנה בשנת 1877 על ידי פסיכיאטר גרמני, אך תוארה לראשונה בספרות המקצועית בשנת 1943, ולא נחקרה באופן שיטתי עד לשנת 1990. תופעה זו נקראה בעבר אילמות אלקטיבית (elective mutism) - אילמות מתוך בחירה, בגלל שנחשבה לאילמות רצונית; כיום ידוע שילדים הסובלים מאילמות זו אינם נמנעים מהדיבור בשל חוסר רצון אלא בגלל חוסר יכולת נפשית ולכן השם שונה ל"אילמות סלקטיבית" - אילמות בררנית.
איבחון

לפי ה-DSM 5, האילמות הסלקטיבית כוללת את המאפיינים הבאים:
א. כישלון מתמשך בדיבור במצבים ספציפיים במקומות בהם יש ציפייה גבוהה מהאדם (למשל בית ספר, מוסד השכלה גבוהה וכדומה) וזאת למרות שהאדם יכול לדבר במצבים ומקומות אחרים.
ב. ההפרעה מפריעה לתפקוד התעסוקתי והלימודי ופוגעת בהישגיות, או מפריעה לתקשורת החברתית.
ג. משך ההפרעה הוא לפחות חודש אחד (זמן זה אינו מוגבל לחודש הראשון בבית הספר).
ד. הכשל בדיבור אינו מיוחס להיעדר ידע, או יכולת להתבטא בנוחות בשפה הדרושה בסיטואציות חברתיות.
ה. ההפרעה אינה ניתנת להסבר טוב יותר על ידי הפרעות תקשורת כמו פגיעה בשטף הדיבור. כמו כן ההפרעה אינה תוצאה של אוטיזם, סכיזופרניה או הפרעה פסיכוטית אחרת.
שכיחות ואפידמיולוגיה

אילמות סלקטיבית היא תופעה נדירה יחסית ולא נכללה בסקרים אפידמיולוגיים שנערכו באוכלוסיות שונות בשנים עברו. השכיחות המוערכת היא בין 0.03% ל-1%. השכיחות שווה ככל הנראה בין בנים ובנות.
שכיחות ואפידמיולוגיה > גורמי סיכון פרוגנוסטיים

אישיותיים: הגורמים האישיותיים לא ידועים מספיק. נראה שעכבות חברתיות משחקות תפקיד בהתפתחות ההפרעה. כמו כן ייתכן שתכונות כמו ביישנות. כמו כן ייתכן שכישורי שפה גם הם ממלאים תפקיד מסוים בהתפתחות ההפרעה.
סביבתיים: עכבות חברתיות של הורים יכולות לתרום להתפתחות ההפרעה. הורים לילדים עם אילמות סלקטיבית תוארו כהורים מגוננים מאוד וככאלה המנסים כל הזמן לשלוט בהתנהגות הילד. זאת בהשוואה להורים עם ילדים ללא אילמות סלקטיבית.
גנטיים ופיזיולוגיים: כיוון שיש מידה רבה של חפיפה בין תסמיני חרדה חברתית ובין תסמיני אילמות סלקטיבית, ההנחה המקובלת היא שיש לשתי ההפרעות מאפיינים גנטיים משותפים.
גורמים מאיצים: מעבר דירה, כניסה לבית ספר, קבוצת מיעוט לשוני, תגובות שליליות לדיבור הילד.
גורמים משמרים: בידוד חברתי של משפחה, דיאגנוזה שגויה, יחס מועדף, חוסר הבנה\ קבלת יתר, רמות חרדה גבוהות כשצריך לדבר.
שכיחות ואפידמיולוגיה > גורמים תלויי תרבות

ילדים שהיגרו מתרבות אחת לאחרת, ומסרבים להשתמש בשפה החדשה, לא יקבלו בדרך כלל אבחנה של אילמות סלקטיבית, אלא אם האילמות נמשכת גם זמן רב אחרי ההגירה.
מהלך ההפרעה

ההפרעה מופיעה בדרך כלל לפני גיל 5, אך לעיתים קרובות היא אינה זוכה לתשומת לב לפני שהילד מגיע לגיל המעבר לבית הספר. בגיל זה יש גידול באינטראקציות החברתיות וכן נדרשים כישורים חדשים כמו קריאה בקול רם וכדומה. הימשכות ההפרעה משתנה, ויש מי שההפרעה חולפת אצלם ללא טיפול. המשך ההפרעה אינו ידוע. בחלק מהמקרים, הסימפטומים של האילמות נעלמים, אך הסימפטומים של חרדה חברתית נותרים בעינם גם בבגרות.
תחלואה נלווית

ישנה תחלואה נלוית של הפרעות חרדה אחרות. בעיקר הפרעת חרדה חברתית. כמו כן תיתכן אילמות סלקטיבית על רקע של הפרעת חרדת נטישה, פוביה ספציפית, והפרעת התנגדות.
אבחנה מבדלת

הפרעות תקשורת: הגיל וכן העובדה שהפרעות תקשורת אינן סלקטיביות בדרך כלל ואינן מוגבלות לסיטואציות חברתיות ספציפיות.
הפרעות התפתחותיות כמו אוטיזם או מוגבלות שכלית התפתחותית, סכיזופרניה והפרעות פסיכוטיות אחרות: גם בסכיזופרניה יש תופעה של מיעוט דיבור, אך סכיזופרניה מאובחנת בגיל מאוחר בהרבה (בדרך כלל בעשור השני או השלישי לחיים). כמו כן בסכיזופרניה המצב לא יהיה מוגבל לסוג מסוים של סיטואציה חברתית.
חרדה חברתית: כאמור יש מידה רבה של חפיפה בין שתי הפרעות אלה. עם זאת תיתכן הפרעת חרדה חברתית גם ללא אילמות סלקטיבית.