stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הים של דיראק
אנטי חומר

אולם דיראק ציין כי יכול להתקיים מצב בו כל רמות האנרגיה השליליות תפוסות, מלבד אחת. "חור" זה בים של אלקטרונים שליליים אמור להגיב לשדות חשמליים כאילו היה חלקיק חיובי. תחילה חשב דיראק "חור" זה לפרוטון, אולם רוברט אופנהיימר הצביע על כך שאלקטרון ו"חורו" אמורים לעבור איון: האלקטרון יורד לרמת האנרגיה של החור תוך שחרור עודף האנרגיה (ששווה לכל הפחות ל 2mec2) כפוטונים אנרגטיים; אם חורים אלו היו פרוטונים, אטומים יציבים לא היו קיימים כלל. הרמן וייל ציין כי חור אמור להתנהג כאילו הייתה לו אותה מסה כשל אלקטרון, בעוד מסתו של פרוטון גדולה פי 1800 מזו של אלקטרון. העניין נפתר לבסוף בשנת 1932 כאשר התגלה הפוזיטרון על ידי קארל דייוויד אנדרסון, אשר קיים את התכונות שנחזו ל"חור" של דיראק. את יצירת הפוזיטרון בתהליך שנקרא "יצירת זוג", בו פוטון אנרגטי הופך לזוג של אלקטרון ופוזיטרון. אפשר לראות זאת כמקרה בו פוגע פוטון אנרגטי באלקטרון שנמצא בים דיראק, ומעלה אותו לרמה חיובית, תוך כדי יצירת חור.
בעיות במודל ופתרונן

למרות הצלחתו, רעיון הים של דיראק אינו נתפס כאלגנטי במיוחד. קיומו של ים דיראק מצביע על קיומו של מטען חשמלי שלילי אינסופי הממלא את כל המרחב. כדי לפתור את הבעיה במקרה זה, יש להניח שהאלקטרונים בים אינם מייצרים שדה חשמלי כלשהו או תורמים לאנרגיה הכללית ולתנע הזוויתי של המערכת. כמו כן, הם אינם יכולים להגיב אחד עם השני, אחרת התגובות יהיו חזקות מכדי לשמר את מסקנות משוואת דיראק עבור האלקטרון.
הפיתוח של תורת השדות הקוונטית בשנת 1930 איפשר לנסח מחדש את משוואת דיראק בדרך אשר תתאר פוזיטרון כ"חלקיק אמיתי" ולא כ"חוסר בחלקיק", ובכך להפוך את הריק למצב בו שום חלקיק אינו נמצא, במקום ים אינסופי של חלקיקים. מחד גיסא, תמונה זו נחשבת למשכנעת יותר, בייחוד משום שהיא מאששת את כל תחזיותיו של מודל הים של דיראק, כדוגמת איון האלקטרון-פוזיטרון. מאידך גיסא, הניסוח החדש לא פתר את כל הקשיים אשר הופיעו בתאוריית הים של דיראק, ובמיוחד את בעיית האנרגיה האינסופית של הריק, אלא רק "מטאטא אותה אל מתחת לשטיח".
רעיונו של דיראק מתקיים במלואו בפיזיקה של מצב מוצק, כאשר מתייחסים לפס הערכיות במוצק כ"ים אלקטרונים". חורים בים אכן מתקיימים והם חשובים במיוחד על מנת להבין תכונות של מוליכים למחצה, אף על פי שלעולם לא מתייחסים אליהם כפוזיטרונים. שלא כמו בפיזיקה של חלקיקים, ישנה שכבה של מטען חיובי – המטען של סריג יוני – המבטל את השפעות השדה החשמלי של הים.
ראו גם

אנרגיה אפלה
קיטוב ריק
חלקיק וירטואלי
הפועל הצעיר (עיתון)

"הסביבה האינטלקטואלית" של הפועל הצעיר בראשיתו. מימין: דוד שמעוני, י"ח ברנר, אז"ר וש"י עגנון (1910)
עמוד השער של "הפועל הצעיר", 12 במרץ 1968
הפועל הצעיר היה עיתון ארץ ישראלי, שנוסד על ידי מפלגת הפועל הצעיר בשנת 1907. עורכו הראשון של העיתון (עד שנת 1922) היה יוסף אהרונוביץ' ולאחר מכן יצחק לופבן. על-אף שיצא במסגרת מפלגתית, היה העיתון "רך" מבחינה אידאולוגית ולא דוגמטי וכופה את האידאולוגיה על התכנים. בראשיתו ראה "הפועל הצעיר" את טיפוח הספרות העברית כאחת ממטרותיו ובין הסופרים שפרסמו בו מפרי עטם נמנו ש"י עגנון, ר' בנימין, אז"ר, אברהם שמואל שטיין (א"ש שטיין), דוד שמעוני (שמעונוביץ'), יצחק וילקנסקי ומשה סמילנסקי, אשר ברש ויוסף חיים ברנר (שהיה, באופן יוצא דופן, גם חבר מערכת העיתון המתחרה, האחדות, של פועלי ציון). עגנון הזכיר את העיתון מספר פעמים בספרו "תמול שלשום".
הופעתו של "הפועל הצעיר" הופסקה באוקטובר 1915 וחודשה רק בסוף 1918, אחרי סיום מלחמת העולם ה-I. בידיעה בעיתון "חדשות מהארץ" ("הארץ") דצמבר 1918 נכתב: "הנני בא רק להכריז בפני קוראי "החדשות מהארץ" על הופעתו מחדש של אחד האורגנים הכי חשובים שיצאו לאור עד עתה בארץ וכל חובבי הספרות והחיים החדשים יקבלו הודעה זו בברכה ובשמחה."
עם האיחוד בין מפלגת אחדות העבודה ומפלגת הפועל הצעיר בשנת 1930 והקמת המפלגה המאוחדת מפא"י, הפך העיתון, שיצא במתכונת שבועית, להיות הביטאון הרשמי של מפא"י ביישוב ובשנות המדינה הראשונות. למרות היותו עיתון רשמי של המפלגה הובעו בו, בעידודו של עורכו לופבן, דעות אופוזיציוניות לקו המרכזי של המפלגה. בעיתון התפרסמו מאמרים מאת אנשי ברית שלום וכותבים אחרים שניגחו את הקו המרכזי האקטיביסטי של מפא"י ואת ראשיה.
בבואו לסכם 40 שנות הופעת "הפועל הצעיר" כתב לופבן, עורכו:
השחייה נגד הזרם... הייתה מסימניה הראשונים של במה זו... לא הרצון להיות פופולרי, לדבר אל יצר לבו של הרחוב, אלא הרצון להיות אמיתי ולחנך את הקורא ואת התנועה להכרת האמת, לתבונה, לשיקול דעת רציני ולאחריות, הייתה מגמתו של העתון הזה משך כל השנים. מעולם לא ערכו לו תשואות ולא מחאו לו כפיים, תמיד היה הוא כצנינים בעיני רבים, ואף בעדת אוהביו ובציבור שהוא שימש ומשמש לו כלי מבטא היה לא פעם מטרה לביקורת חמורה... במה לחינוך, להארה תרבותית ומוסרית, אך גם במת ריב ובמת מדון הייתה במה זו במשך ארבעים שנות קיומה.
העיתון נסגר בשנת 1970.
הערות שוליים

↑  אניטה שפירא, ברנר, עמודים 227 - 228. היא מכנה סופרים אלה כ"סביבה האינטלקטואלית" של העיתון
↑  שמואל יוסף עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 132
↑  מחבר=, הפועל הצעיר, חדשות מהארץ גליון ה- 13/12/1918 מופיע באתר עתונות יהודית הסטורית, 1918
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412816405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפועל דלית אל-כרמל

הפועל דלית אל-כרמל, הידועה גם כהפועל מועין דלית אל-כרמל על שמו של שחקן העבר מועין רשאד חלבי שנהרג במלחמת יום כיפור, היא קבוצת כדורגל ישראלית מהיישוב הדרוזי דלית אל-כרמל, המשחקת, נכון לעונת 2022/2023, בליגה ג (יזרעאל).
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1972 והגיעה לשיאה כששיחקה שנתיים בליגה הארצית (הליגה השנייה דאז) בתחילת שנות התשעים, כאשר נתמכה כלכלית על ידי המועצה המקומית, שבראשה עמד פהמי חלבי (אחיו של מועין), מה שאפשר לקבוצה להשקיע שחקני חיזוק רבים. בעונת 1993/1994 הורשעה במתן שוחד בניסיון להטות תוצאת משחק לטובתה, במהלך העונה הקודמת, בניסיון להישאר בליגה הארצית. לקבוצה הופחתו חמש נקודות ליגה, ובסיום העונה היא נשרה לליגה א'. במהלך השנתיים הבאות הקבוצה הידרדרה שתי ליגות נוספות, ובכך רשמה ירידה של שלוש ליגות רצופות בשלוש שנים מהליגה הארצית אל ליגה ג' (הליגה הנמוכה בישראל).
בשנת 1997, שנה לאחר שהקבוצה רשמה את ירידת הליגה השלישית ברציפות שלה, הצליחה להעפיל חזרה לליגה ב', ומאז שיחקה ברציפות בליגה ב' עד עונת 2009/2010. בעונת 2008/2009 סיימה הקבוצה את העונה במקום השני והתמודדה על העלייה לליגה א'. במשחקי המבחנים לעליה לליגה א' ניצחה הקבוצה את משחקה הראשון כשגברה על קבוצת אחווה חיפה מליגה ב' צפון א', אך הפסידה למכבי כפר קרע שנשארה בליגה א' צפון, והשאירה את הפועל דלית אל-כרמל לעוד שנה בליגה ב'.
במרץ 2010 הבטיחה הפועל דלית אל-כרמל את עלייתה לליגה א' אחרי 15 שנות היעדרות, לאחר ניצחון 5–0 על הפועל ערערה. בסיום עונת 2013/2014 נשרה הקבוצה בחזרה לליגה ב', לאחר הפסד למכבי מעלות מליגה ב' במסגרת משחקי המבחן.
בסיום עונת 2018/19 נשרה הפועל דליית אל כרמל לליגה ג' אחרי שהפסידה במשחק מבחן למכבי אום אל-פחם שעלתה במקומה לליגה ב'.
שנתיים מאוחר יותר חזרה הפועל דליית אל כרמל לליגה ב.
הערות שוליים

↑  מכבי אום אל-פחם שלחה את הפועל דלייה לליגה ג
↑  הפועל דלית אל כרמל עלתה לליגה ב'
החברה לפיתוח מזרח ירושלים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית, ציבורית
 מייסדים:  עיריית ירושלים, משרד התיירות
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 משרד ראשי:  רח' שלומציון המלכה 18, ירושלים
 בעלות:  מדינת ישראל על ידי משרד ירושלים והתפוצות 66% עיריית ירושלים 33%
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 מוצרים עיקריים:  בינוי, מקרקעין ושיכון
 הכנסות:  37,366,466 ש"ח בשנת 2011
 רווח:  3,316,785 ש"ח בשנת 2011
 עובדים:  30
  
 www.pami.co.il
 
החברה לפיתוח מזרח ירושלים בע"מ, הידועה גם כפמ"י, היא חברה ממשלתית העוסקת בטיפוח תיירות באזור העיר העתיקה בירושלים. החברה, שהוקמה בשנת 1966, נועדה לפתח את מזרחה של ירושלים המערבית; אזור שכונות ימין משה ומשכנות שאננים, בגבול שביתת הנשק עם ממלכת ירדן (קו התפר העירוני שחצה את העיר בין 1948 ל-1967).
החברה עוסקת בעיקר בתפעול וניהול של מספר אתרי תיירות בירושלים; מתחם חוצות היוצר, הגן הארכאולוגי ירושלים, טיילת החומות, הכיכר הרומית בשער שכם, מערת צדקיהו, ומוזיאון רכבל הר ציון.
היסטוריה

את הרעיון להקמת חברה שתדאג פיתוח מזרח ירושלים הגו כבר ב-1962 ראש החברה הכלכלית לירושלים מרדכי שטנר (שכיהן עשור קודם לכן כממונה על פיתוח ירושלים מטעם משרד האוצר), ראש עיריית ירושלים מרדכי איש-שלום וראש החברה הממשלתית לתיירות טדי קולק (שב-1965 החליף את איש-שלום כראש העירייה). בתכנון המוקדם טיפל מנהל הלשכה המחוזית לתכנון בירושלים מטעם משרד הפנים, אלעזר געש.
החברה הוקמה ב-1966 על ידי הממשלה ועיריית ירושלים, כשמטרתה לפתח אזור בן כ-500 דונם בין העיר החדשה לחומת העיר העתיקה מרחובות שלמה המלך ודוד המלך בצפון ועד לאזור התחנה הראשונה ואבו תור מדרום, ועד לגיא בן הינום וקו שביתת הנשק. החברה נועדה להקים מרכז תיירות בידור ונופש באתר, קריית אמנים ועוד.
מעט לאחר הקמתה, ביוני 1966, תוקנה החלטת הממשלה והרחיבה את מטרות החברה לפיתוח אזורים אחרים בירושלים, בהם ליפתא, מלחה ועין כרם, וכן אזורים אחרים מחוץ לתחומי עיריית ירושלים, אשר לדעת שר התיירות קשורים בירושלים מבחינה תיירותית.
ב-2006 הטילה ממשלת ישראל על מנהל רשות החברות הממשלתיות להגיש לממשלה חוות דעת לקראת הפרטת וסיום מעורבות הממשלה בחברה. ההחלטה לא יושמה.
פרויקטים ומיזמים > שיקום שכונת ימין משה

אחד הפרויקטים הראשונים שבו עסקה החברה היה שיקום שכונת ימין משה. בשנת 1966, עם תחילת פעילותה פנתה לכמה אנשי רוח, אקדמאים ואמנים כדי לסייע להם לעבור לגור בבתי השכונה, במטרה לפנות את תושבי השכונה ולשנות את צביונה. בשנה שלפני מלחמת ששת הימים, עת הייתה השכונה שכונת ספר, התפנו תושביה בדרך כלל מרצון, ובתמורה קיבלו פיצויים שעל פי מחקר שנעשה על ידי בית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית, לא הספיקו כמעט בשום מקרה לרכישה דירה חדשה. תושבים אלו, ברובם מעוטי אמצעים שהתגוררו בימין משה בדמי מפתח, נאלצו לקחת הלוואות למימון רכישת דירתם החלופית ולשקוע בחובות. לאחר המלחמה, משהפכה השכונה לאזור מרכזי ומבוקש, ולאחר הניסיון המר של חבריהם, הם התנגדו לפינויים.
בשנת 1968 הודיע שר האוצר פנחס ספיר על הפקעתה של הקרקע לצורכי ציבור לפי פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור), והסמיך את החברה להשתמש בכל הסמכויות הנתונות לו לפי הפקודה. תושבי ימין משה עתרו לבג"ץ נגד ההפקעה בטענה כי אין שר האוצר רשאי להשתמש בפקודת הקרקעות, בשעה שישנו חוק בינוי-פינוי שמטרתו זהה, ופגיעתו בתושבים פחותה. עתירה זו נדחתה על ידי בית המשפט בנימוק ששני החוקים עומדים זה לצד זה ותכליותיהם שונות ושר האוצר רשאי להפעיל את החוק המתאים על פי שיקול דעתו.
מאז השלמת שיקום השכונה, החברה לפיתוח מזרח ירושלים עדיין אחראית לתחזוקת השכונה ותושביה משלמים לה דמי אחזקה בנוסף לארנונה.
פרויקטים ומיזמים > פיתוח מתחם חוצות היוצר

בשנת 1969 חנכה החברה את מתחם חוצות היוצר במבנים שבנה המושל הבריטי רונלד סטורס בראשית תקופת המנדט הבריטי כקריית אמנם. בין השנים 1948–1967 היה האזור שטח הפקר ובו חורבות ומוקשים בין שטח מדינת ישראל לשטח שהיה בשליטת ממלכת ירדן. לאחר 1967 שיקמה החברה את המקום וייעדה אותו למרכז אומנות. במבנים המשופצים נפתחו החל מראשית שנות השבעים 26 גלריות וסדנאות לאמנים ואומנים כגון ציירים, פסלים, אורגים, מנפחי זכוכית, אמני הדפס, קדרות, צורפות, עבודות עץ וכדומה.
בשנת 2009 החלה החברה ביוזמה לשינוי אופי המתחם ולמסחר אותו, בדומה לרחוב ממילא הסמוך. האמנים שמפעילים את הסדנאות נדרשו לפנות את המתחם. בשנת 2011 גובש הסכם שלפיו בשלוש השנים הקרובות לא יפונו האמנים מהסדנאות בהן הם פועלים.
פרויקטים ומיזמים > מיזמים נספים

החברה ניהלה מ-1985 את אתר עיר דוד עבור הקרן לירושלים עד ל-1991, כשהועבר לניהול החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי.
החברה מנהלת מ-1984 שלושה אתרי תיירות עבור עיריית ירושלים: הגן הארכאולוגי בירושלים, טיילת החומות ומערת צדקיהו. החברה מנהלת גם את אתר הכיכר הרומית בשער שכם ומוזיאון רכבל הר ציון.
פרויקטים ומיזמים > בשנות ה-2000

החל מסוף שנות ה-90 הורחבו משימות החברה, והחלו לכלול ניהול פרויקטים של פיתוח עירוני מטעם עיריית ירושלים. בין השאר:
פיתוח מספר אתרי תיירות בירושלים, כהכנה לקליטת גלי התיירים שהיו צפויים בשנת 2000, בתקציב של 27 מיליון שקל.
בשנת 2001, ניהלה פרויקט של יצירת ציורי קיר על מבנים בירושלים. ואת הקמת מרכז המבקרים על שם איתן ומרים דוידסון בגן הארכאולוגי.
בשנת 2002, ניהלה פרויקט להקמת מדרחוב בחלק מרחוב אגריפס, בקטע שבין הרחובות אליאש למלך ג'ורג'.
בשנת 2003, ניהלה את שיפוץ התחנה המרכזית של מזרח ירושלים, בעלות של 18 מיליון שקל.
בשנת 2006, ניהלה את פרויקט סלילתו של כביש חדש בגיא בן הינום בין בריכת הסולטן לסילוואן, בעלות של 24 מיליון שקל.
בין השנים 2006 ל-2010 ניהלה את פרויקט שיקום הר הזיתים בעלות של 100 מיליון שקל.
החברה ניהלה את הקמתו של אזור עסקים ושירותים בשכונת אום טובא, אך בפברואר 2020, ראש עיריית ירושלים, משה ליאון, הקפיא את התוכנית בשל התנגדות תושבים יהודים משכונת הר חומה הסמוכה. בין השאר טענו המתנגדים כי הקמת המרכז תביא ל"עירוב אוכלוסיות". המרכז תוכנן להשתרע על פני 134 אלף מ"ר, היה אמור לקום בשטח שצמוד לאום טובא, ולכלול עסקים, משרדים ושירותים כמו בנקים וקופות חולים.
הנהלה ושליטה

החברה נוצרה כשותפות בת 12,000 מניות, המחולקות למדינת ישראל על ידי שר התיירות (כיום על ידי משרד ירושלים ומסורת ישראל) (7,995 מניות), עיריית ירושלים (4,000 מנות) ומניה אחת להחברה הכלכלית לירושלים, החברה לפיתוח חוף ים המלח, חבל סדום וערד, החברה לפיתוח חוף אילת, החברה הממשלתית לתיירות ורשות הפיתוח. לאחר הפרטת החברה הכלכלית לירושלים באוקטובר 1989 עברה מנייתה לפיקדון במשרד האוצר.
על פי תקנון החברה, דירקטוריון החברה לא יפחת משישה חברים ולא יעלה על שנים עשר, שימונו על ידי בעלי המניות ביחס שווה למספר המניות (חבר לכל אלף מניות).
הנהלה ושליטה > שר אחראי

עם הקמת החברה ב-1966 היא שויכה למשרד התיירות והשר הממונה עליה היה שר התיירות.
במאי 1972 החליטה ממשלת ישראל להעביר את האחריות לחברה אל שר האוצר.
באפריל 2014 החליטה ממשלת ישראל להעביר ממשרד ראש הממשלה למשרד לירושלים והתפוצות את האחריות לחברה וקבעה כי השר הממונה על החברה יהיה השר לירושלים והתפוצות.
בין ה-19 במאי ועד ל-31 במאי 2015, בין העברת המשרד לירושלים והתפוצות למשרד התפוצות והקמתו המחודשת של משרד ירושלים, היה ראש הממשלה השר הממונה על החברה.
הוקון זיגרודסון

הוקון זיגרודסון (בנורדית עתיקה:  Hákon Sigurðarson, בנורווגית:  Håkon Sigurdsson;‏ 937 – 995) היה השליט דה פקטו של נורווגיה מ-975 ועד למותו.
ראשית חייו

הוקון היה בנו של זיגרוד הוקונסון, רוזן לאדה והשליט של טרונדלג ושל הלוגלנד. אמו הייתה ברגיוט, בתו של תורה רגנולדסון, רוזן מור. על פי אדם מברמן הוא היה "מצאצאיו של איבר, ומגזע ענקים". בסאגות נטען שהוקון הוא צאצא מהשושלת האלוהית של סימינג, בנו של אודין. האבנים הרוניות של הרוזן הוקון שבשוודיה עשויות להתייחס אלי.
שלטונו

הוקון נעשה רוזן לאחר שאביו נהרג על ידי אנשיו של האראלד השני, מלך נורווגיה ב-961. לזמן מה הוא לחם לצדו של המלך האראלד, עד שנאלץ להימלט לדנמרק, שם מצא מקלט אצל האראלד "כחול השן". בדנמרק הוא היה שותף עם האראלד "כחול השן" כנגד האראלד השני.
ב-971 עמד הוקון מאחורי מותו של האראלד השני במסגרת קנוניה של האראלד "כחול השן", שהזמין את בנו המאומץ לדנמרק כדי לעניין אותו בשליטה בנחלות דניות חדשות. בין הוקון לבין אֶחָיו של האראלד השני ששרדו פרצה מלחמת אזרחים, אך הוקון יצא ממנה מנצח. לאחר מכן משל הוקון בנורווגיה כמלך וסאל של האראלד "כחול השן", אך בפועל הוא היה שליט עצמאי. הוקון תקף עבור האראלד את יטאלנד והרג את שליטה, הרוזן אוטר. כאשר היה הוקון בדנמרק, אילץ אותו האראלד לטבול לנצרות וסיפח אליו אנשי כנסייה שישובו איתו לנורווגיה ויפיצו בה את הנצרות. כאשר באה שעתו של הוקון לשוב לצאת לדרך הוא הורה לאנשי הכמורה לחזור לחוף.
בערך בשנים 973 – 974 הוא יצא לדנמרק כדי לסייע להאראלד "כחול השן" בהגנת ממלכתו כנגד אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כוחותיו של הקיסר הצליחו לחסום את ניסיונו של האראלד להסיר מעליו את עולם של הגרמנים. לאחר מכן לא שילם יותר הוקון מס לדנמרק.
הוקון היה מאמין אדוק באלים הנורדים הישנים וכאשר האראלד "כחול השן" ניסה לכפות עליו את הדת הנוצרית בשנת 975 לערך, הפר הוקון את בריתו עם דנמרק. ב-977 נמלט לחצרו של הוקון ולדימיר הראשון, נסיך קייב, קיבץ סביבו מספר רב ככל האפשר של לוחמים ויקינגים כדי להשיב לידו את העיר נובגורוד ובשובו בשנה שלאחר מכן הוא פתח במסע מלחמה כנגד יארופולק, נסיך קייב. ב-986 הובס צי פלישה דני של שכירי חרב ויקינגים בקרב הוירונגוור.
מותו

ב-995 פרץ עימות בין הוקון לבין אנשי טרונדלג (מרכז נורווגיה), כאשר הגיע לשם אולף טריגבאסון, שהיה נינו של האראלד הראשון, מלך נורווגיה. עד מהרה איבד הוקון את כל התמיכה שלו והוא נהרג על ידי עבדו וידידו, טורמוד קרק, בעודו מתחבא בחוות רימול שבמחוז מלהוס. לאחר מותו של הוקון זיגרודסון נמלטו שני בניו, אריק הוקונסון וסוון הוקונסון ומצאו מקלט אצל אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה.
הנה ימים באים (שיר של ישי ריבו)

הנה ימים באים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-8 באוגוסט 2017 כסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי של ריבו, שטח אפור, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי ריבו ומאור שושן. השיר הוא בסגנון הנשמה.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל למיליון השמעות.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ הרשמי של השיר, העלה ריבו לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר ב-8 באוגוסט 2017, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-10.4 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 19 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 26 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | כאן גימל | 28 |  |
הערות שוליים

↑  ישי ריבו, הנה ימים באים,, באתר יוסמיוסיק, ‏2017-08-10
↑  הנה ימים באים, נבדק ב-2020-03-13
1 2   ישי ריבו - הנה ימים באים | ishay ribo - hine yamim baim, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:28)
| ישי ריבו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | תוכו רצוף אהבה • פחד גבהים • שטח אפור • אלול תשע"ט • סוף חמה לבוא |  |
| אלבומי הופעה | במה קהל ואהבה |  |
| ערכים קשורים | NMC • דברי שיר • צמאה |  |
| ישי ריבו - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| תוכו רצוף אהבה | "תוכו רצוף אהבה" • "מטבע הדברים" • "קול דודי" • "הניסיון הזה" • "השבעתי" |  |
| פחד גבהים | "מקשה אחת זהב" • "מציל אותי כל יום" • "קול פעמונים" • "זוכר אני" • "אור החיים" |  |
| שטח אפור | "הנה ימים באים" • "לשוב הביתה" • "אחת ולתמיד" • "כל הזמן" • "לים" • "הבוקר יעלה" • "Comme Les Oiseaux" • "משגיח מן החלונות" • "אדון עולם" |  |
| אלול תשע"ט | "נפשי" • "הלב שלי" • "סדר העבודה" |  |
| סוף חמה לבוא | "פורחים לשובם" |  |
| במה קהל ואהבה | "לבחור נכון" • "ניצחת איתי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "ימין ה' רוממה" • "בן יקיר לי" • "נחכה לך" • "כתר מלוכה" • "סיבת הסיבות" • "תכף יפתח" • "לא נפסיק לחלום" • "אני שייך לעם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "והאמת" • "המסובב" • "כל מעייני" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 80c67d5b-aefb-46c8-8bcf-0bb4e924ca55
הוקון הראשון, מלך נורווגיה

הוקון האראלדסון (בנורווגית: Haakon Haraldsson, היה ידוע גם בכינוי האראלד הטוב, בנורדית עתיקה: Hákon góði, בנורווגית: Håkon den gode והוקון אדלסטיינפורסטר, בנורדית עתיקה: Hákon Aðalsteinsfóstri, בנורווגית: Håkon Adalsteinsfostre;‏ 920 – 961) היה מלך נורווגיה משנת 934 ועד למותו. הוא ידוע בשל ניסיונותיו להנהיג את הנצרות בנורווגיה.
ראשית חייו

הוקון היה בנם הצעיר של האראלד הראשון, מלך נורווגיה ושל פילגשו תורה מוסטרסטנג. הוא נולד בחצי האי הוקונשלה שבמחוז הורדלנד. האראלד היה נחוש בדעתו להרחיק את בנו הצעיר מדרך הרעה ולפיכך שלח אותו לחצרו של אתלסטאן, מלך אנגליה. הוקון גודל בחסותו של אתלסטאן, כחלק מהסכם שנעשה עם אביו ומסיבה זאת הוא כונה "אדלסטיינפורסטר". בחצר המלכות האנגלית התוודע הוקון לדת הנוצרית. עם הגיע הידיעה על מותו של אביו, צייד אתלסטאן את הוקון בספינות ובאנשים למסע מלחמה כנגד אחיו-למחצה, אריק "גרזן הדם", שטען לכתר מלכות נורווגיה.
מלך

עם שובו לנורווגיה, השיג הוקון את תמיכתם של בעלי הקרקעות על ידי הבטחה שנתן להם לוותר על זכותו להטיל מיסים. עד מהרה מצא עצמו אריק ללא תמיכה מכל הצדדים ונמלט מהארץ כדי להציל את חייו ואת חיי משפחתו. אריק נמלט לאיי אורקני ומאוחר יותר לממלכת יורוויק (יורק), ובסופו של דבר מצא את מותו בקרב ב-954.
ב-953 נאלץ הוקון להילחם בקרב אכזר כנגד בניו של אריק. הוקון ניצח בקרב שבו נהרג בנו של אריק, גוטורם. אחד הניצחונות המפורסמים של הוקון היו בקרב רסטרקלב, ליד האי פריי ב-955, בו נהרג בנו של אריק, גמלה. על ידי הצבת דגלים במרחקים גדולים אלה מאלה לאורך הרכס הוא יצר את הרושם שצבאו גדול יותר מגודלו האמיתי. הוא הצליח לשטות בבניו של אריק ולגרום להם להאמין שכוחותיו גדולים לאין שיעור. הדנים נמלטו ונטבחו על ידי צבאו של הוקון. ב-957 שבו בניו של אריק, בתמיכתו של גורם הזקן, מלך דנמרק, אך שוב הובסו על ידי צבאו המיומן של הוקון.
מותו

ב-961 נחתו שלושת בניו של אריק שנותרו בחיים על חוף הורדלנד מבלי להתגלות והפתיעו את המלך במשכנו בפיטייר. בקרב שהתנהל במקום נפצע הוקון פצעי מוות לאחר שניצח את בניו של אריק. זרועו של המלך נפצעה מפגיעת חץ ומאוחר יותר הוא מת מפצעיו. הוא נקבר בתל הקבורה של הכפר סיים שבתחומי העיר לינדס. לאחר מותו חיבר משורר החצר שלו שיר תהילה על נפילתו של המלך בקרב ועל קבלתו אל הולהאלה.
לאחר מותו של הוקון עלה לכס המלוכה הבכור מבין בניו של אריק שנותר בחיים כהאראלד השני, למרות שהייתה לו שליטה מועטה מחוץ לתחומי מערב נורווגיה. בסופו של דבר סבלה נורווגיה משנים של מלחמה. ב-970 פותה האראלד השני להגיע לדנמרק ושם נהרג במזימה שתוכננה על ידי הוקון זיגרודסון, שהיה בעל בריתו של האראלד "כחול השן".
הימין המאוחד (פולין)

| --- | --- |
 מדינה:  פולין 
 מנהיגים:  ירוסלב קצ'ינסקי
 תקופת הפעילות:  11 ביולי 2014 – 11 בנובמבר 2015 (שנה) 
 אידאולוגיות:  שמרנות, פופוליזם ימני
 צבעים רשמיים:  כחול
 
הימין המאוחד (בפולנית: Zjednoczona Prawica; ZP) היא ברית פוליטית שמרנית בפולין. היא עלתה לשלטון בעקבות הבחירות לפרלמנט ב-2015.
נוסדה בתחילה כקבוצה פרלמנטרית בין המפלגות "פולין ביחד" ו"פולין המאוחדת", הרכבה השתנה מספר פעמים מאז הקמתה וכיום נשלטת על ידי המפלגה הפוליטית השלטת של פולין, חוק וצדק. החל ממאי 2021, מלבד חוק וצדק ופולין המאוחדת, הקואליציה מורכבת גם מ"הרפובליקנים", סיעת "פיאסט" לצד תמיכה חיצונית של "קוקיז'15" .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 84147663143060552588   WorldCat (עם VIAF): 84147663143060552588 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מפלגות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקבינט של מלטה

הקבינט של מלטה הוא גוף קבלת ההחלטות הקולקטיבי של ממשלת מלטה, המורכב מראש הממשלה ומספר שרים שנבחרים על ידי ראש הממשלה מבין חברי הפרלמנט הנבחרים לראשות מחלקות הממשלה. מזמינים פרלמנטריים (המקבילים לשרים זוטרים) יכולים גם להיות מוזמנים להשתתף בישיבות הממשלה וכן בכירים אחרים בממשל. בראשותו עומד ראש ממשלת מלטה.
הרכב

| משרד | שר |
| --- | --- |
משרד הפנים והביטחון הלאומי: עמנואל מליא
משרד האקולוגיה, פיתוח בר-קיימא ושינויי אקלים: ליאו
משרד הכלכלה, ההשקעות והעסקים הקטנים: כריס קרדונה
משרד האנרגיה ושימור המים: מיזה קונרד
משרד לענייני אירופה: הריץ' לואי
משרד לעניינים בינלאומיים: ג'ורג' ולה
משרד החינוך והתעסוקה: אווריסט ברטולו
משרד האי גוזו: אנטון רפלו
משרד הבריאות: פארודז'יה גודפרי
משרד הדיאלוג החברתי, ענייני צרכנות וחירויות אזרחיות: דלה הלנה
משרד הסולידריות המשפחתית והחברתית: מארי לואיז קולייר
משרד התחבורה והתשתיות: מיזה ג'ו
משרד התיירות: כרמן וולה
משרד האוצר: סטיקלונה אדוארד
ראו גם

ממשלת מלטה
הפרלמנט של מלטה
נשיא מלטה
ראש ממשלת מלטה