stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי סין–צ'ילה

| יחסי סין–צ'ילה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: צ'ילה


סין: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 756,102
אוכלוסייה
1,418,507,662: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 16,956
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה נשיאותית

נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ונשיא סין שי ג'ינפינג בבייג'ינג.
יחסי סין–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין לצ'ילה, אשר החלו באופן רשמי ב-15 בדצמבר 1970.
היסטוריה

היחסים בין הרפובליקה העממית של סין וצ'ילה החלו ב-15 בדצמבר 1970, זמן קצר לאחר בחירתו של סלבדור איינדה, וצ'ילה הפכה למדינה הראשונה בדרום אמריקה שהכירה בממשלת הרפובליקה העממית של סין. בעקבות ההפיכה הצבאית בצ'ילה (1973) אשר הפילה את ממשלת איינדה, סין הייתה רק אחת מתוך שתי מדינות קומוניסטיות (השנייה הייתה רומניה) אשר לא ניתקו את קשריהן עם המשטר החדש של אוגוסטו פינושה, בשל מעורבותו של האחרון בהמשך מדיניות סין האחת. כתוצאה מכך, סין בחרה שלא להחזיר את השגריר שלה בצ'ילה.
המשך הקשר נבנה על פרגמטיזם ואי-הפרעה. סין תמכה בטענת צ'ילה של ריבונות על אנטארקטיקה, ובתורה, צ'ילה איפשרה לסינים להקים את תחנת המחקר הכותל הגדול בשטח טריטוריאלי של צ'ילה לפי טענתה. היה גם ניסיון מיזם משותף לייצור נשק בין Norinco ו-FAMAE, שמטרתו צמצום התלות הצבאית של צ'ילה בארצות הברית. פינושה טיפח את מערכת היחסים שלו עם סין. פינושה ביקר בסין בשנים 1993 ו-1997.
בעקבות סיום המלחמה הקרה ולאחר נפילת משטר פינושה ב-1990, היחסים בין שתי המדינות נמשכו, כאשר הממשלה החדשה של צ'ילה המשיכה במדיניות של סחר חופשי, ותמכה בצירוף סין לארגון הסחר העולמי.
היחסים בין שתי המדינות

צ'ילה היא אחת המדינות הראשונות של אמריקה הלטינית אשר החלה בחילופי סחר וכלכלה עם סין לאחר מלחמת האזרחים הסינית. הסחר הדו-צדדי בין המדינות החל כבר בשנת 1961, כאשר סין הקימה את משרד החדשות המסחרי של תאגיד הייבוא והייצוא הסיני. בשנת 1965 הוקם מחדש כמשרד המסחרי של מועצת סין לקידום הסחר הבינלאומי.
מאז כינון יחסים דיפלומטיים בשנת 1970 התפתחו היחסים הכלכליים הדו-צדדיים במידה ניכרת. צ'ילה הפכה לשותפה המסחרית השלישית בגודלה של סין באמריקה הלטינית לאחר ברזיל ומקסיקו. היקף הסחר הבילטרלי קבע שיא של 2.565 מיליארד דולר בשנת 2002.
הייצוא הסיני לצ'ילה הוא בעיקר בתחום הטקסטיל, הלבוש, הקרמיקה, הכימיקלים והרפואה, הכלים והאלקטרוניקה.
היצוא הצ'יליאני לסין הוא בעיקר נחושת, נתרן, עיסת נייר, מוצרי דגים ועץ, והוא התרחב גם ליין אדום, אצות ימיות, אשלגן סולפט ותוצרת פירות.
צ'ילה וסין חתמו על הסכם סחר חופשי בשנת 2006.
בשנת 2009 הסחר הדו-צדדי הגיע ל-17.4 מיליארד דולר. הייצוא הצ'יליאני הסתכם ב-23 אחוז מכלל היצוא של צ'ילה.
יחסים עכשוויים

חברה סינית רכשה את השליטה בחברת SQM, אשר היא יצרן הליתיום בצ'ילה ומפיקת הליתיום הגדולה בעולם.
יחסי גרמניה – הרפובליקה המרכז-אפריקאית

| יחסי גרמניה – הרפובליקה המרכז-אפריקאית |
| --- | --- |
גרמניה: הרפובליקה המרכז-אפריקאית


גרמניה: הרפובליקה המרכז-אפריקאית
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 622,984
אוכלוסייה
84,431,715: 5,376,135
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 2,555
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 475
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי גרמניה–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
סקירה כללית

היחסים בין גרמניה לרפובליקה המרכז אפריקאית הם טובים אך חלשים. גרמניה סגרה את שגרירותה בבירה בנגי בשנת 1997 ומאז שגרירות גרמניה בקמרון אחראית על המדינה.
שגרירות הרפובליקה המרכז-אפריקאית בבון (בירת גרמניה המערבית) פשטה את הרגל ב-1980.
גרמניה, אף על פי שאינה מעמידה כוחות למשימת השלום של האו"ם MINUSCA לשלום או לתוכניות אימונים של האיחוד האירופי לכוחות המזוינים של הרפובליקה המרכז אפריקאית, מעניקה סיוע משמעותי להקלת המשבר ההומניטרי. בתקופה 2017–2019 העמיד משרד החוץ הפדרלי 75 מיליון אירו לסיוע הומניטרי, מה שהפך את גרמניה לתורמת הדו-צדדית השנייה בגודלה.
גרמניה עוסקת בתחום ההתייצבות ומשנת 2006 שילמה 138 מיליון אירו לקרן האו"ם לבניית השלום המשמשת גם למימון פרויקטים ברפובליקה המרכז אפריקאית, למשל, לקידום פיוס ודיאלוג פוליטי.
מאז הושק שיתוף הפעולה בפיתוח מחדש בשנת 2014, גרמניה העמידה לרשותם כ-145 מיליון אירו, לרבות לצעדים שאורגנו על ידי תוכנית המזון העולמית ולמאמצים לבנות מחדש את מערכת הבריאות הלאומית.
גרמנית נלמדת כשפה זרה שנייה בחלק מבתי הספר התיכוניים במדינה. ברפובליקה המרכז אפריקאית אין מוסדות תרבות או חינוך גרמניים.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מיוצגת ברפובליקה המרכז-אפריקאית באמצעות שגרירותה ביאונדה, קמרון.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית מיוצגת בגרמניה באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת.
יחסי סין–קולומביה

| יחסי סין–קולומביה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: קולומביה


סין: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 1,138,910
אוכלוסייה
1,418,507,662: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 6,856
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

יחסי סין–קולומביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של קולומביה. יחסים דיפלומטיים כוננו ב-1980. שתי המדינות חברות בקבוצת ה-77 ובאו"ם.
היסטוריה

מגעים מוקדמים בין סין לקולומביה מתוארכים לימיה הראשונים של האימפריה הספרדית ביבשת אמריקה ובפיליפינים. במאות ה-16 וה-17, אנשים וסחורות שנסעו בין סין לספרד עשו זאת בדרך כלל דרך הפיליפינים, שם היה יישוב סיני גדול, ומשם דרך סחר הגליאון של מנילה למקסיקו. משם, סחורות ושירותים רבים המשיכו הלאה ללימה (בפרו המודרנית) ועשו עצירת ביניים בשטחי קולומביה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כוננה קולומביה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין (טאיוואן) בשנת 1949. במהלך מלחמת קוריאה קולומביה והרפובליקה העממית של סין נלחמו בצדדים מנוגדים בסכסוך.
בספטמבר 1977, קבוצה של קולומביאנים מכל הקשת הפוליטית והאידאולוגית ומכל המקורות החברתיים התארגנו באגודת הידידות של קולומביה–סין, שהחלה לפעול לצד ארגון מקביל שהוקם בסין ומטרתם הייתה בכינון יחסים בין סין לקולומביה על בסיס מדיניות סין האחת, ולהרחיב מרחב ההכרה התרבותית וההיסטורית ללא קשר לשיוך פוליטי או אידאולוגי.
ב-7 בפברואר 1980 כוננה קולומביה יחסים דיפלומטיים עם סין וניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם טאיוואן לפי מדיניות סין האחת. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, נערכו פגישות בדרגים גבוהים והתחזקו קשרי ידידות בתחומים שונים כמו שיתוף פעולה רב-צדדי, טכני, חינוכי, תרבותי, צבאי, כלכלי ומסחרי ועוד.
בשנת 1985, ראש ממשלת סין ג'או דזה-יאנג, ביקר בקולומביה, והפך לראש הממשלה הסיני הראשון שביקר במדינה. במהלך ביקורו, ג'או נפגש עם נשיא קולומביה בליסריו בטנקור. בשנת 1996, נשיא קולומביה ארנסטו סמפר ביקר בסין, והפך לנשיא קולומביה הראשון שביקר בסין. בשנים שלאחר מכן היו מספר ביקורים רמי דרג נוספים בין מנהיגי שתי המדינות.
סין היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של קולומביה בעולם (אחרי ארצות הברית). בשנת 2020, שתי המדינות חגגו 40 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מסין לקולומביה
ראש הממשלה ג'או דזה-יאנג (1985)
סגן הנשיא שי ג'ינפינג (2009)
ביקורים רמי דרג מקולומביה לסין
הנשיא ארנסטו סמפר (1996)
הנשיא אנדרס פאסטראנה אראנגו (1999)
הנשיא אלווארו אוריבה (2005)
סגן הנשיא פרנסיסקו סנטוס קלדרון (2006)
הנשיא חואן מנואל סנטוס (2012)
הנשיא איוואן דוקה (2019)
הסכמים דו-צדדיים

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם סחר (1981); הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכני (1981); הסכם על "תוכנית הפרויקט למניעה והגנה מפני שריפות יער בקולומביה" (1997); מזכר ההבנה של שיתוף פעולה במאבק בסחר לא חוקי בסמים וחומרים פסיכואקטיביים ופשעים קשורים (1998); אמנה בדבר סיוע שיפוטי בעניינים פליליים (1999); הסכם על שיתוף פעולה כלכלי וטכני (2007); הסכם לקידום והגנה על השקעות (2008); הסכם למניעת גניבה, חפירות חשאיות וייבוא וייצוא לא חוקיים של מוצרי תרבות (2012); ואמנה בדבר העברת אישים שנידונו בבית משפט (2019).
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה.
קולומביה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בגואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי.
שגרירות סין בבוגוטה
שגרירות קולומביה בבייג'ינג
יחסי סרי לנקה – פורטוגל

| יחסי סרי לנקה – פורטוגל |
| --- | --- |
סרי לנקה: פורטוגל


סרי לנקה: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
65,610: 92,090
אוכלוסייה
23,135,235: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,357: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,646: 27,546
משטר
רפובליקה

יחסי סרי לנקה-פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סרי לנקה לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
היסטוריה

המגע הראשון בין סרי לנקה לבין הפורטוגזים התרחש ב-1505/1506, זה היה גילוי שנעשה באופן מקרי לחלוטין ודיסקרטי. לא נודע על הגילוי לשליטי המדינה. 12 שנים מאוחר יותר, ב-1517 התיישבו הפורטוגזים באזור באופן רשמי וסופי, והקימו באי מבצר.
בין הפורטוגזים לאזרחי סרי לנקה המקומיים התרחשו מספר מלחמות קשות ועקובות דם בהן טבחו הפורטוגזים בבני העמים הילידים ששכנו במקום. השליטה הפורטוגזית בציילון הופסקה בשנת 1658 סופית לאחר כיבוש הדרגתי של הקולוניה בידי הולנד, וכך יצירת ציילון ההולנדית.
נציגויות

פורטוגל אינה מיוצגת בסרי לנקה בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת בניו דלהי, בירת הודו. פורטוגל מיוצגת בדרג הקונסולרי בסרי לנקה באמצעות קונסוליית כבוד בקולומבו המעניקה שירותים קונסולריים לאזרחי המדינה.
סרי לנקה אינה מיוצגת כלל בפורטוגל, הן בדרג הקונסולרי והן בדרג השגרירות.
לקריאה נוספת

ק.מ דה סילבה, A History of Sri Lanka, הוצאת האוניברסיטה של קליפורניה, 1981.
יחסי סין–קירגיזסטן

| יחסי סין–קירגיזסטן |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: קירגיזסטן


סין: קירגיזסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 199,951
אוכלוסייה
1,418,507,662: 7,213,335
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 13,988
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 1,939
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

יחסי סין–קירגיזסטן הם יחסי החוץ בין סין וקירגיזסטן. החל משנת 1996, היחסים בין המדינות היו תחת אי ודאות מהותית עבור הממשלה בבישקק. אזור הסחר החופשי בנרין משך אליו מספר רב של אנשי עסקים סינים, שהגיעו לשלוט ברוב היבוא והיצוא של סחורות קטנות של הרפובליקה. רוב הסחר הזה הוא בסחר חליפין המתנהל על ידי קירגיזים אתניים או קזחים שהם אזרחים סינים. ממשלת קירגיזסטן הביעה דאגה בנוגע למספר הסינים שנכנסו לנרין ולחלקים אחרים של קירגיזסטן, אך לא ננקטו אמצעי מניעה נכון לשנת 1996.
הגירה

היחסים בין שתי המדינות מעוכבים בשל העובדה שסין אינה רוצה בעצמאותה של קירגיזסטן, מדינה טורקית, מה שמעודד את התושבים הטורקים במחוז שינג'יאנג בסין, לרדוף אחר עצמאותם. יש איזשהו סנטימנט אנטי-אויגורי בקירגיזסטן. דניאר אוזנוב, שהפך לראש ממשלת קירגיזסטן ב-2009, זכה לשבחים מעיתוני קירגיזסטן רבים על ידי ביטוי החשש ב-1999 שקירגיזסטן תהפוך ל"אויגורסטן" באמצעות מזימה סינית לכאורה של מיזוג.  קירגיזסטן סירבה להתיר הקמת מפלגה אויגורית.
יחסי סחר

בשנות ה-90, הסחר עם סין גדל מאוד. חשוב במיוחד הייצוא המחודש של מוצרי צריכה סיניים לאוזבקיסטן השכנה (בעיקר דרך קאראסו באזאר בקארה-סו, מחוז אוש) ולקזחסטן ורוסיה (בעיקר דרך דורדו בזאר בבישקק).  בשל הזיקה הלשונית והתרבותית שלה לעם הסיני (במיוחד, חווי), קהילת דנגאן הקטנה של קירגיזסטן ממלאת תפקיד משמעותי במסחר. בכמה תחומים פוליטיים, הסיכוי לשליטה סינית עוררה געגועים לימי השליטה של מוסקבה.
נכון לשנת 2019, סין היא אחת מהשותפות הסחר והכלכליות העיקריות של קירגיזסטן. סין היא גם הנושה הבילטרלי העיקרי של קירגיזסטן. מערכת היחסים הכלכלית ביניהם היא מאוד אסימטרית שכן "בעוד שעבור סין הפרויקטים הבילטרליים בקירגיזסטן קטנים, הם משמעותיים עבור קירגיזסטן".
באזור אוקטורפן פועלת נקודת מעבר לרכב.
תביעות טריטוריאליות

סין תבעה שטחים נרחבים משטחה של קירגיזסטן, שהקיפו כמעט את כל המדינה. לפי ההיסטוריונים הסינים, במחצית השנייה של המאה ה-19, שושלת צ'ינג של סין נאלצה להתקשר במספר הסכמים לא שוויוניים שבהם הועברו אדמות הקירגיזים, במיוחד הצפון הקירגיזים, לידי האימפריה הרוסית ב-1863.
שיתוף פעולה

האירועים האחרונים בקירגיזסטן עוררו דאגה רבה לסין, לא רק בגלל סוגיית האויגורים, אלא גם בגלל בעיות בסחר בסמים. במהלך מהפכת הצבעונים של 2005 סין ראתה את ההתפתחויות בקירגיזסטן כה חשובות עד שהעלו את האפשרות להציב כוחות קרביים.
קירגיזסטן וסין ביצעו מספר פעמים תרגילים צבאיים משותפים. קירגיזסטן השתתפה מספר פעמים בסדרת התרגילים הצבאיים המשותפים של ארגון שיתוף הפעולה של שנחאי (בכותרת "שליחות השלום"), לצד רוסיה, סין, קזחסטן וטג'יקיסטן. קירגיזסטן השתתפה בתרגילים של 2010, 2012 ו-2014. קירגיזסטן השתתפה גם ב"תרגילי אנטי-טרור" של ה-SCO עם סין ומדינות SCO אחרות, ועשתה זאת לראשונה ב-2002 ולאחר מכן ב-2003, 2006 ו-2010.
יצחק בנטוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 הומנא, סלובקיה 
 נהרג:  25 במאי 1979 (בגיל 56 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסה ביו-רפואית, הנדסת מכונות 
 מוסדות:  רפאל – מערכות לחימה מתקדמות 
 בן או בת זוג:  מירטלה בנטוב 
 צאצאים:  Sharona Ben-Tov Muir 
 
יצחק בנטוב (באנגלית: Itzhak Bentov;‏ 9 באוגוסט 1923 – 25 במאי 1979) היה מדען, ממציא, מיסטיקאי וסופר. במלחמת העצמאות, במסגרת שרותו בחיל המדע, תכנן את הטיל הראשון של מדינת ישראל. הוא היה מחלוצי מפתחי הצנתרים ואחר כך מראשוני תנועת הניו-אייג' בארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד בצ'כוסלובקיה ועלה במהלך מלחמת העולם השנייה לישראל. בארץ שירת בחיל המדע ואחר כך ברפא"ל. בשנת 1954 עבר לארצות הברית שם התמסר לעבודה על המצאותיו. בהכשרתו היה מהנדס מכונות והתמחה בהנדסה ביו-רפואית. הוא התמקד בפיתוח צנתרים ללב, ובשנת 1967 פיתח את הצנתר הגמיש הראשון  ובשנת 1971 רשם פטנט על צנתר המופעל מרחוק. הוא נכנס כשותף לחברת Medi-Tech Corporation שהייתה אחר כך לבוסטון סיינטיפיק, אחת מחברות הציוד הרפואי הגדולות בעולם.
בשנת 1977 יצא לאור ספרו Stalking the Wild Pendulum: On the Mechanics of Consciousness אשר עסק בהתפתחות התודעה מימי המפץ הגדול, תוך כדי שהוא מערב מטה-פיזיקה ורעיונות ממכניקת הקוונטים. אחר כך יצא ספרו "A brief tour of higher consciousness: a cosmic book on the mechanics of creation". הוא עסק במדיטציה מסוג קונדליני וטען כי הוא מסוגל לבצע מסעות חוץ גופניים.
הוא נהרג בתאונת מטוס בטיסה 191 של אמריקן איירליינס שיצאה מנמל התעופה שיקגו או'הייר בשנת 1979.
יחסי סרי לנקה – צ'ילה

| יחסי סרי לנקה – צ'ילה |
| --- | --- |
סרי לנקה: צ'ילה


סרי לנקה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,610: 756,102
אוכלוסייה
23,135,235: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,357: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,646: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי סרי לנקה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה הסוציאליסטית הדמוקרטית של סרי לנקה.
היסטוריה

פבלו נרודה היה הקונסול הכבוד של צ'ילה בציילון בין ינואר 1929 ליוני 1930. באותה תקופה, הוא הואשם בהתעללות מינית, אך אף על פי שהודה בכך, המקרה לא השפיע על הקריירה הדיפלומטית שלו.
יחסים כלכליים

צ'ילה היא היבואנית הגדולה ביותר של תה סרי לנקה באמריקה הלטינית, ותרבות התה הצ'יליאנית היא עם הצריכה הגבוהה ביותר לנפש באזור; בעוד סרי לנקה מייבאת מצ'ילה בעיקר מקרל, יין אדום וקרטון.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מיוצגת בסרי לנקה באמצעות שגרירותה בניו דלהי, הודו, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד בקולומבו.
סרי לנקה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה כללית בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי גרמניה – טרינידד וטובגו

| יחסי גרמניה – טרינידד וטובגו |
| --- | --- |
גרמניה: טרינידד וטובגו


גרמניה: טרינידד וטובגו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 5,128
אוכלוסייה
84,431,715: 1,508,631
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 28,140
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 18,653
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה ליברלית

יחסי גרמניה–טרינידד וטובגו הם היחסים הבילטרליים בין גרמניה לטרינידד וטובגו.
סקירה כללית

גרמניה תומכת באינטגרציה אזורית בקהילה הקריבית CARICOM, שטרינידד וטובגו היא החברה החזקה בה ביותר במונחים כלכליים.
במגזר הכלכלי, גורם מרכזי הוא ההתקשרות ארוכת הטווח של חברות גרמניות, אשר ביצעו שם השקעות משמעותיות (עד כה בסך הכל למעלה מ-4 מיליארד אירו), במיוחד בבניית מפעלים גדולים במגזר הפטרוכימי. הסכם קידום והגנה על השקעות דו צדדי נכנס לתוקף בשנת 2010.
בשיתוף הפעולה לפיתוח, לטרינידד ולטובגו קשרים עקיפים לגרמניה באמצעות הסכמים גרמניים עם הקהילה הקריבית CARICOM, שיתוף פעולה המתמקד בעיקר בקידום אנרגיה מתחדשת והתאמה לשינויי האקלים. טרינידד וטובגו לא סווגו כמדינה מתפתחת מאז 2011; לפיכך הופסק שיתוף הפעולה הרשמי לפיתוח דו-צדדי.
שותפויות להשכלה גבוהה בין אוניברסיטת איי הודו המערבית (UWI) לאוניברסיטאות גרמניות, כולל אוניברסיטאות פלנסבורג, דרזדן, וולפנביטל וקיל, התקדמו היטב. מכון ההכשרה המקצועית הממלכתי MIC עובד עם לשכת מלאכה ומסחר אאכן על קורסים להכשרת מערכות כפולות בתחום הנדסת רכב.
טובגו היא יעד פופולרי עבור תיירים גרמנים, המהווים את קבוצת המבקרים השלישית בגודלה, אחרי בריטים וקנדים. טיסות ישירות זמינות בין גרמניה לטובגו.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בטרינידד וטובגו שגרירות בפורט אוף ספיין.
טרינידד וטובגו מחזיקה בגרמניה 3 קונסוליות בבון, המבורג ומינכן.
יחסי גרמניה – הרפובליקה של קונגו

| יחסי גרמניה – הרפובליקה של קונגו |
| --- | --- |
גרמניה: הרפובליקה של קונגו


גרמניה: הרפובליקה של קונגו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 342,000
אוכלוסייה
84,431,715: 6,370,804
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 15,321
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 2,405
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–הרפובליקה של קונגו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של קונגו לגרמניה.
היסטוריה

היחסים בין הרפובליקה של קונגו לגרמניה הם טובים, אך לא אינטנסיביים. שגרירות גרמניה נסגרה בשנת 1997 כתוצאה ממלחמת האזרחים; היא נפתחה מחדש בשנת 2013. ההכנסה למדינה לנפש גבוהה באזור, וזו אחת הסיבות לכך שרפובליקת קונגו אינה שותפה לשיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי גרמני.
היחסים הכלכליים בין גרמניה לרפובליקה של קונגו אינם אינטנסיביים. רק כמה חברות גרמניות פעילות ברפובליקה של קונגו. משלחת של איגוד העסקים הגרמני-אפריקאי ביקרה לאחרונה במדינה בספטמבר 2014. גרמניה מייבאת נפט גולמי ועץ מרפובליקת קונגו ומייצאת מכונות, כלי רכב, מוצרי ברזל, מוצרים ביתיים ומוצרים כימיים לקונגו.
יחסי התרבות בין גרמניה לרפובליקה של קונגו אינם נרחבים במיוחד. גרמנית היא קורס אופציונלי בשבעה בתי ספר לדקדוק בברזוויל. באוניברסיטה מלמדים גרמנית רק כמקצוע משני.
באגן הקונגו מרחב היער השני בגודלו בעולם. גרמניה עובדת באמצעות ארגונים כמו CAFI (יוזמת היערות המרכז אפריקאית), COMIFAC (Commission des Forêts d'Afrique Centrale) ושותפות יערות אגן קונגו להגנה על יערות הגשם הטרופיים באזור. במסגרת זו מתוכננות תוכניות לביצוע פרויקטים ברפובליקה של קונגו על ידי Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ).
בין דרזדן לברזוויל קיימת ברית ערים תאומות. זה תפס תאוצה חדשה בעקבות ביקורו של ראש עיריית דרזדן בברזוויל בינואר 2019 וביקור חוזר של עמיתו בספטמבר 2019, שניהם בליווי משלחות גדולות.
נציגויות דיפלומטיות

הרפובליקה של קונגו מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה ברפובליקה של קונגו שגרירות בברזוויל.
יעקב אריה לייב טברסקי

רבי יַעֲקֹב אַרְיֵה לֵייב טְבֶרְסְקִי (כונה גם: ר' יעקב לייב או ר' יעקב לייבניו; ה'תר"ח – כ"ח באייר ה'תרע"ח) בן רבי אברהם מטריסק (המגיד מטריסק) שימש כאדמו"ר השני מטריסק.
ביוגרפיה

נולד לרבי אברהם טברסקי. לאחר נישואיו לפייגה בתו של רבי יוחנן מרחמסטריווקה המשיך להתגורר בטריסק. בשנת תרמ"ה עקב גזירות ממשלת רוסיה נאלצו אחיו רבי מנחם נחום מטריסק-בריסק ורבי מרדכי מקוזמיר לברוח מעיר מולדתם, ורק רבי יעקב לייב יכול היה להישאר עקב כך שהציג עצמו כלפי השלטונות כסוחר. ומאחר שמבין שלושת אחיו נשאר רק הוא בעיר נטל הוא את כתרו של אביו כאדמו"ר מטריסק אף שהיה הצעיר שבאחים.
בשנת תרס"ז העביר את חצרו לעיר קובל עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לרוונא. לאחר המלחמה נזדמן לשבות בעיר הרוביישוב, ובערב שבת באמצע טבילתו במקוה נפטר בכ"ח אייר ה'תרע"ח ושם נקבר.
בנו הצעיר רבי זאב עלה על כסאו בקובל שם כיהן באדמו"רות עד הריגתו במלחמת העולם השנייה.
צאצאיו

רבי משה מרדכי טברסקי מטריסק – לובלין
רבי מנחם נחום טברסקי מטריסק – ווארשא
רבי דוד אהרן טברסקי מזאריק
רבי זאב טברסקי מקובל
שיינדיל אשת רבי משה בן רבי דוד מסקווירא, בזיווג שני נישאה לרבי ישראל הגר מוויז'ניץ.
חיקא אשת רבי נחום משה טברסקי אב"ד קובל
ריקל אשת רבי צבי אברהם מאליק חי בסוף ימיו בברוקלין
הערות שוליים

↑  מקובל שחמיה ר' אברהם אמר לה שאם תחתום שמה "פייגה" ב'ה' ולא "פייגא" ב'א' תזכה לארבעה בנים צדיקים
↑  ראו כאן בהרחבה בפורום היידי "אידישע וועלט פארומס"
↑  ראו כאן
↑  ראה אודותיו באתר "קדם kedem"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309132305171  VIAF: 297050622   WorldCat (עם VIAF): 297050622
יחסי דרום סודאן – הודו

| יחסי דרום סודאן – הודו |
| --- | --- |
דרום סודאן: הודו


דרום סודאן: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
644,329: 3,287,263
אוכלוסייה
12,004,788: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
11,998: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
999: 2,441
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי (מימין) נפגש עם נשיא דרום סודאן סאלווה קיר מאיארדיט בניו דלהי, 2015
יחסי דרום סודאן–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של דרום סודאן. הודו הכירה בדרום סודאן ב-9 ביולי 2011, היום שבו הפכה דרום סודאן למדינה עצמאית.
היסטוריה

הודו נשארה נייטרלית במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה (1962–1972) ומלחמת האזרחים הסודאנית השנייה (1983–2005). האזור האוטונומי של דרום סודאן הוקם בתום מלחמת האזרחים הראשונה. נשיא הודו פקרודין עלי אחמד ביקר באזור בדצמבר 1975, ונאם באספת העמים האזורית בג'ובה. לפי שגרירות הודו בח'רטום, "בסך הכל, הביקור בג'ובה הבהיר שלדרום סודאנים יש כבוד עמוק יותר להודו". המעורבות ההודית עם דרום סודאן גברה לאחר תום מלחמת האזרחים השנייה. שר המדינה ההודי לענייני חוץ EA Ahamed השתתף בחתימה על הסכם השלום המקיף ב-9 בינואר 2005 בניירובי.
משנת 2006, הודו החלה להזמין אזרחים דרום סודאנים להכשרה ותוכניות חילופין בהודו. הודו פתחה קונסוליה בג'ובה באוגוסט 2007. הודו הכירה רשמית בדרום סודאן ב-9 ביולי 2011, היום בו הכריזה על עצמאות, וסגן הנשיא מוחמד חמיד אנסארי השתתף בחגיגות יום העצמאות של המדינה בג'ובה. במכתב לנשיא דרום סודאן, סאלווה קיר מאיארדיט, כתב ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, "הודו מוכנה לחלוק את ניסיון הפיתוח שלה ולהושיט כל סיוע אפשרי לדרום סודאן. אני סמוך ובטוח ששיתוף הפעולה בינינו יצמח מכוח אל תוך הימים הקרובים לטובת ההדדית של שני העמים שלנו". ממשלת הודו הצהירה כי היא מוכנה לסייע בפיתוח תשתיות, הכשרת פקידים בבריאות, חינוך ופיתוח כפרי. גורם רשמי במשרד החוץ הצהיר, "הרכבנו מפת דרכים מוגדרת באמצעותה הודו יכולה לעזור לדרום סודאן". הקונסוליה הכללית בג'ובה שודרגה לשגרירות במרץ 2012.
הנשיא סאלווה קיר מאיארדיט השתתף בפסגת הפורום השלישית של הודו אפריקה בניו דלהי באוקטובר 2015, וכן קיים פגישה דו-צדדית עם ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי, הביקור הממלכתי הראשון של נשיא דרום סודאן בהודו.
יחסים כלכליים

פראמיט פאל צ'אודורי כתבה ב"הינדוסטאן טיימס" כי לדרום סודאן "יש מוקדי משיכה שונים, כפי שמציינים בספרות של משרד החוץ ההודי עצמו, בדרום סודאן "דווח כי יש (למעשה) כמה ממאגרי הנפט הגדולים ביותר באפריקה מחוץ לניגריה ואנגולה."  מאמר בדיילי טלגרף ציין שדרום סודאן היא "אחת המדינות העניות בעולם, אבל היא עשירה בנפט. גורמים רשמיים במשרד החוץ אמרו שלניו דלהי יש עניין רב בהגדלת השקעותיה בשדות הנפט בדרום סודאן, המחזיקה כעת ביותר משני שלישים משדות הנפט של סודאן המאוחדת בעבר."
הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות מוגבל, וסטטיסטיקות מדויקות אינן זמינות מכיוון שרוב הסחר מתבצע דרך מדינות שלישיות כמו קניה ואיחוד האמירויות הערביות. הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לדרום סודאן הן מוצרי צריכה ומשק בית, מוצרי מזון, תרופות, אופנועים ותלת גלגלים. הסחורות העיקריות שהודו מייבאת מדרום סודאן הן נפט ועץ.
בין השנים 2003 ו-2015 השקיעה ONGC Videsh Ltd סך של 2.5 מיליארד דולר בתעשיות הנפט של סודאן ודרום סודאן.
שומרי שלום הודים

החל מינואר 2016, שני גדודים של הצבא ההודי, או 2,000 איש, פרוסים בג'ונגליי ובנילוס העליון, שתי המדינות הגדולות בדרום סודאן, במסגרת משלחת האומות המאוחדות בדרום סודאן (UNMISS). 37 שוטרים הודיים נמצאים במדינה גם ומאמנים את שירות המשטרה הלאומי של דרום סודאן. אזרחים הודים נמצאים גם הם כחלק מ-UNMISS. גדודי הצבא ההודי היו מעורבים גם בפעילויות קהילתיות כמו ניהול מחנות רפואיים, תרומת ספרים למוסדות חינוך ובניית כבישים.
קצין בכיר אחד בצבא ההודי וארבעה חיילים נהרגו, וארבעה חיילים הודים נפצעו ב-9 באפריל 2013, כאשר קבוצה של 36 חיילים הודים שליוותה שיירה של האו"ם מפיבור לבור במדינת ג'ונגליי הותקפה על ידי מורדים. שני חיילים הודים נוספים נהרגו בהתקפה על בסיס האו"ם באקובו, מדינת ג'ונגליי ב-19 בדצמבר 2013, ושני חיילים נוספים נפצעו במהלך מתקפה על בסיס האו"ם בבור, מדינת ג'ונגליי באפריל 2014.
סיוע חוץ הודי

הודו התחייבה ל-5 מיליון דולר עבור בניית בית חולים בדרום סודאן בוועידת התורמים באוסלו באפריל 2005. הודו תרמה אוהלים ותרופות בשווי 100,000 דולר לסודאן ולדרום סודאן עבור מאמצי סיוע בהצפות בינואר 2008. כדי להגביר את תשתית ייצור החשמל הכמעט לא קיימת של דרום סודאן, הודו Central Electronics Limited השלימה פרויקט חשמול סולארי ליד ג'ובה בשנת 2011. בפברואר 2012, הודו ודרום סודאן חתמו על הסכם לכלול את האחרונה בפרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית. ONGC Videsh Ltd בבעלות המדינה תרמה 1,000 גפיים מלאכותיות לבעלי מוגבלויות ותיקי הכוחות המזוינים של דרום סודאן בשנת 2014.
ממשלת הודו גם הציעה להקים מרכז הכשרה מקצועית, פארק טכנולוגי כפרי ומרכז ייצור ופיתוח זרעים חקלאיים בדרום סודאן.
הודו היא יעד מרכזי עבור חולים דרום סודאנים המבקשים טיפול רפואי. אזרחי דרום סודאן זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
הודים בדרום סודאן

רוב הקהילה ההודית בדרום סודאן היגרה צפונה לסודאן בעקבות פרוץ מלחמת האזרחים השנייה ב-1983. נכון לינואר 2016, 700 אזרחים הודים התגוררו בדרום סודאן. חלקם בעלי עסקים בג'ובה. ההודים מחזיקים ומפעילים בתי מלון, חברות קידוחים, מכונות דפוס וחנויות כלבו. הקהילה הייתה בין הראשונות שהקימה עסקים כאלה בדרום סודאן החל בתחילת 2006. חלק מהאזרחים ההודים מועסקים בחברות שונות במדינה, וחלק קטן הם מיסיונרים נוצרים.
יש גם 2,000 שומרי שלום של צבא הודו, 37 שוטרים וכמה פקידים אזרחיים המוצמדים ל-UNMISS החל מינואר 2016.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בדרום סודאן שגרירות בג'ובה.
דרום סודאן מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.