stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניר בן-טל
מחקר

את תזת הדוקטורט שלו עשה בן-טל בהנחייתו של פרופ' נמרוד מויסייב מהטכניון, בנושא "דינמיקה לא-ליניארית קוונטית של מערכות שאינן תלויות בזמן ושל מערכות בעלות תלות מחזורית מחזוריות". המחקר סוכם בתשעה פרסומים מדעיים. במסגרת הדוקטורט בן-טל חקר, בין היתר, תופעה קוונטית שנקראת יצירת הרמוניות מרובות (multiple harmonic generation). בקרנה של מדיום לא ליניארי באור לייזר בעל תדירות מסוימת, המדיום פולט פוטונים (אור) בתדירות המקורית וכן במכפלות שלמות של תדירות זו (הרמוניות). במחקרו, בן-טל פיתח שיטה המבוססת על תאוריית פלוקה (אנ') לחישוב ההסתברות לפליטת פוטונים בהרמוניות השונות. במאמר המשך, בן-טל ושותפיו הוכיחו באופן מתמטי שהסיבה לכך היא סימטריה בהמילטוניאן של המערכת והדגימו זאת באופן חישובי.
במסגרת הפוסט-דוקטורט שלו, במעבדה של פרופ' ברי הוניג (אנ') באוניברסיטת קולומביה, בן-טל השתמש במודל המס הרציף של פואסון-בולצמן (אנ') שפותח במעבדה, וממצאיו פורסמו בשנים-עשר מאמרים שונים. הוא התמקד בעיקר בחקר של אינטראקציות בין פפטידים לממברנות. יחד עם שותפיו, בן-טל ניתח את היציבות של פפטידים סליליים בממברנה מבחינה אנרגתית . חישוביו הראו שהעברה של השלד הפפטידי הפולרי ממדיום מימי לממברנה השומנית כרוכה בעונש אנרגייתי גדול, אפילו כאשר קישרי המימן ממומשים באופן מיטבי, ושהשרשרות הצידיות של החומצות האמיניות צריכות להיות הידרופוביות מספיק בכדי לפצות על העונש. מחקרו גם הראה שאין כמעט אינטראציות אלקטרוסטטיות בין זוגות של פפטידים סליליים חוצי-ממברנה, כל עוד הקצוות הפולריים שלהם נותרים במים (המצב המועדף אנרגתית), ושתרומות לא-פולריות (כגון אריזה צפופה בהתאמה גאומטרית) הן הגורם הדומיננטי לאינטראקציה. בעבודות נוספות, בן-טל ושותפיו הראו שמודל הממס הרציף מסביר באופן כמותי, ובהתאמה יפה לניסיון, את האינטראציה של פפטידים בסיסיים (המכילים את החומצות אמיניות ליזין וארגינין) קצרים עם ממברנות ביולוגיות בעלות מטען שלילי.
בתחילת דרכו בחוקר עצמאי באוניברסיטת תל אביב בן-טל המשיך להשתמש במודל הממס הרציף לחקר האינטראקציות של פפטידים נוספים עם ממברנות ביולוגיות, ובהמשך גם אינטראקציות של מולקולות תרופה, הורמונים, וכולסטרול עם ממברנות.
מתחילת המילניום בן-טל ושותפיו חוקרים חלבונים ממברנלים. המחקר כולל פיתוח שיטות לחיזוי מבנה ותנועה בחלבוני ממברנה, וכן שימוש בשיטות אלה ואחרות להבנת הקשר מבנה-תפקיד ומנגנון פעולה בחלבוני ממברנה.
קבוצת המחקר שלו באוניברסיטת תל אביב (במשותף עם קבוצות המחקר של פרופ' איתי מרוז ופרופ' טל פופקו מאוניברסיטת תל אביב) פיתחה שיטה בשם ConSurf למיפוי של מידת השימור האבולוציוני על פני שטח של חלבון על מנת לזהות ולהבליט את אזורי האינטראקציה שלו. שיטת ConSurf הינה מדויקת במיוחד משום שהיא מבוססת על מידול אמפירי של התהליך האבולוציוני, כולל שימוש מפורש בעצים פילוגנטיים.
בן טל זוכה פרס נאט"ו לשנת 2018 של תוכנית מדע לשלום וביטחון בהגנה רדיולוגית וגרעינית (CBRN) עבור הפרויקט שלו "טרנספורטר אנתרקס MntABC: מבנה, דינמיקה תפקודית ופיתוח תרופות".
בשנת 2022 הוא היה שותף בכתיבת הספר "ממולקולות לתאים: מוצא החיים על כדור הארץ", אשר עוסק בתחילת החיים על כדור הארץ. במהלך הקריירה שלו הוא פרסם מאמרים בכתבי עת מדעיים וכן ספרי לימוד מדעיים כמו "מבוא לחלבונים: מבנה, תפקוד ותנועה".
בשנים האחרונות, בשיתוף עם פרופ' רחל קולודני מאוניברסיטת חיפה, חוקר את מרחב החלבונים בניסיון להבין טוב יותר את הקשר בין רצף החומצות האמיניות של החלבון, המבנה שלו, תפקידו ומנגנון הפעולה שלו במטרה לגלות כיצד החלבונים הפציעו במהלך האבולוציה.
פעילות פוליטית

בן טל היה פעיל במחאה נגד הרפורמה המשפטית, במסגרת החזית הורודה ונעצר במהלך הפגנות ופעילויות מחאה מספר פעמים. כיום (2024) פעיל במסגרת המחאה למען הקדמת הבחירות ולמען קידום הסכם לשחרור החטופים הנמצאים בידי חמאס.
פיתון מים חום

| פיתון מים חום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פיתוניים
סוג:: פיתון מים
מין:: פיתון מים חום
שם מדעי
 Liasis fuscus ‏פטרס, 1873

פיתון מים חום (שם מדעי: Liasis fuscus) הוא מין של פיתון מים ממשפחת הפיתוניים המצוי בצפונה של אוסטרליה וכן בפפואה ניו גיני.
מאפיינים

מין זה גדל לאורך של 2-1.2 מטרים ויכול להגיע עד ל-3 מטרים. הוא בעל ראש רחב ושפתיים לבנות גדולות והקשקשים שלו בצבע חום-ירוק כהה עם בטן צהובה בוהקת. הוא נפוץ בצפונה של אוסטרליה מאזור ברום עד למאקאי. כמו כן נפוץ באיי צ'ארלס הארווי שמצפון לאוסטרליה, איים במצר טורס, דרום ומרכז פפואה ניו גיני ובכמה איים באינדונזיה.
הנחש חי הרחק ממקווי מים בדרך כלל ומצוי באזורי יערות, גדות נהר וסלעים. הם נינוחים בטבע, אך בשבי לעיתים תקפו את מטפליהם. הם ניזונים ממגוון חולייתנים, אך בנהר אדלאידי (אנ') שבאוטרליה הם ניזונים בעיקר מחולדות קופצות (Rattus colletti).
הערות שוליים

↑  פיתון מים חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פיתוניים |
| --- | --- | --- |
| פיתון קטן | פיתון צ'ילדרן • פיתון מנומר • פיתון גמדי • פיתון סטימסון |  |
| פיתון איריאן (סוג ומין יחיד) | פיתון איריאן |  |
| פיתון מפוספס | פיתון שחור-ראש • פיתון וומה |  |
| פיתון ביסמרק טבעתי (סוג ומין יחיד) | פיתון ביסמרק טבעתי |  |
| פיתון לבן-שפה (סוג ומין יחיד) | פיתון לבן-שפה |  |
| פיתון מים | פיתון מים חום  • פיתון מקלוט • פיתון זית |  |
| פיתון עצים | פיתון השיחים • פיתון בולן • פיתון ברדלי • פיתון עבה-קשקשים • פיתון אונפלי • פיתון השטיחים • פיתון עצים ירוק |  |
| פיתון | פיתון טימור • פיתון מלכותי • פיתון דם • פיתון הודי • פיתון בורמזי • פיתון אנגולה • פיתון ברונגרסמה • פיתון בורנאו • פיתון סלעים אפריקני • פיתון מרושת • פיתון מיאנמר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב לוינסקי

| --- | --- |
הרחוב והשוק
הרחוב והשוק
 מידע כללי
 על שם:  אלחנן ליב לוינסקי, סופר ציוני רוסיה
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  תל אביב
 רובע:  8
 שכונה:  נווה שאנן ופלורנטין
 
 קואורדינטות:  32°03′31″N 34°46′32″E﻿ / ﻿32.058666666667°N 34.775444444444°E﻿ / 32.058666666667; 34.775444444444
  מפת מיקום  מפה מפורטת #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שוק לוינסקי - שנת 1960 מבט מכיוון מערב למזרח
התחנה המרכזית החדשה ברחוב לוינסקי
חמוצים בשוק לוינסקי
רחוב לוינסקי הוא רחוב מסחרי בתל אביב הקרוי על שמו של הסופר הציוני היהודי-רוסי אלחנן ליב לוינסקי. הרחוב מתחיל ברחוב אילת (חלק מדרך יפו-שכם ההיסטורית) ומסתיים בקצה דרך ההגנה שבסמוך לתחנת הרכבת תל אביב ההגנה.
הרחוב הוקם בשנות ה-20 במסגרת תוכנית המתאר של שכונת נווה שאנן שתכנן האדריכל יוסף טישלר. המתווה העירוני שיצר לשכונה, על בסיס כמה רעיונות חדשניים לתקופה שהושפעו מתוכניות המתאר של ריכרד קאופמן, היה דמוי מנורה בעלת תשעה קנים ורחוב לוינסקי במרכזה, מנקז אליו את כל שאר הרחובות.
בסוף שנות ה-60 החלה בנייתה של התחנה המרכזית החדשה של תל אביב בחלקו המזרחי של הרחוב, והיא נפתחה רק ב-1993. תחנה זו, שהיא אחד המבנים הגדולים בישראל ותחנת האוטובוסים השנייה בגודלה בעולם, מהווה גורם רב השפעה בחלק המזרחי של הרחוב ורבים טוענים שהיא הייתה הגורם המכריע בהידרדרות חלקים נרחבים של הרחוב בעשורים האחרונים והפיכת חלק זה, יחד עם השכונה כולה, לאזור מוכה פשע וזנות [דרוש מקור].
החל מתחילת שנת 2020 - שוק לוינסקי אשר ממוקם ברחוב זה הפך באופן רשמי למדרחוב לוינסקי, כאשר כל רחוב לוינסקי העובר בשוק פונה מכלי רכב ,נוסעים או חונים. כך  התאפשרה  גישה טובה ומרווחת לקהל האזרחים והלקוחות מדי יום בימים עמוסים.
שוק לוינסקי

הקטע בו עובר כיום השוק הקימעונאי-העירוני הקרוי "שוק לוינסקי" נחנך בתאריך 15 במרץ 1964 ושכנו בו דוכני מזון רבים. מטרתו של הקמת שוק זה הייתה לרכז את כל דוכני המזון המצויים בדרום תל אביב שחלקם עדיין מפוזרים כיום באזור זה. אבן הפינה לפתיחתו נערכה בתאריך 7 באוגוסט 1961. כיום אין בו הרבה דוכני מזון כבעבר ורובם של דוכני המזון הפכו להיות חנויות בקטע זה של הרחוב. השוק עובר בקטע הצר של הרחוב בין רחוב העלייה לבין רחוב השוק.
מדרחוב לוינסקי

בשנת 2022 הפך חלק מחלקו המערבי של הרחוב בין רחוב העלייה לבין רחוב הרצל לחסום בפני תנועת מכוניות לצורך הפיכתו למדרחוב בטווח הקרוב. חציו של קטע זה משמש את שוק לוינסקי.
חלקי הרחוב > החלק המערבי

החלק המערבי של הרחוב מרחוב אילת בסמוך למגדל נווה צדק ועד לרחוב העלייה הוא רחוב צר וחד סטרי הנע לכיוון מזרח, עם נתיב אחד לכל כיוון. הוא חלק מהרחובות של שכונת מרכז מסחרי - שכונת בעלי מלאכה שהוקמה בשנות העשרים. יש שמחשיבים את השכונה כחלק מפלורנטין. בקצהו המערבי של הרחוב בלוינסקי פינת מרכולת נבנה בניין מגורים בין כ-11 קומות החורג מסביבתו. חלקו של הרחוב מרחוב הרצל ועד לרחוב העלייה נסגר בדצמבר 2019 לתנועת כלי רכב ונשאר פתוח רק לרוכבי אופניים והולכי רגל.בחלק זה של הרחוב מרחוב השוק ועד רחוב עלייה פועל שוק הידוע כ"שוק לוינסקי". השוק הוקם במקביל להקמת שכונת פלורנטין הסמוכה על ידי יהודי סלוניקי שהחלו לעלות לארץ ישראל בשלהי שנות ה-20. עם השנים הצטרפו לסוחרי השוק גם בני עדות אחרות שהעשירו את ההיצע הייחודי. בשוק ניתן למצוא, בין היתר, חנויות ייחודיות של תבלינים, קפה תה, גבינות וכן מאפיות בסגנון יווני. השוק פופולרי במיוחד בקרב חובבי קולינריה ושוכנות בו גם עשרות מסעדות המתמחות בעיקר באוכל מזרח-אירופי, טורקי ופרסי. שפים רבים מרבים לערוך את קניותיהם בשוק זה המתחרה מבחינתם בשוק הכרמל בעיר.  בשנים האחרונות נפתחו בהתאם לאוכלוסייה הצעירה שגרה מסביב לשוק גם בתי קפה ופאבים.
חלקי הרחוב > החלק המזרחי

חלקו המזרחי של הרחוב מרחוב העלייה ועד לתחנת רכבת ההגנה, הוא ציר תחבורה מרכזי בעל שני נתיבים לכל כיוון. רחוב זה עובר במרכזה של שכונת נווה שאנן, המאופיינת באוכלוסייה רבה של מסתננים ופליטים מאפריקה ועובדים זרים. בהתאם לכך גם העסקים ברחוב בחלק המזרחי הם עסקים שמשרתים  בעיקר אוכלוסיות אלו. בלוינסקי פינת הר הציון נמצאת גינת לוינסקי. שהיו תוכניות להריסתה לטובת בית ספר לעובדים זרים. המבנה הבולט בחלק המזרחי של הרחוב הוא התחנה המרכזית החדשה השוכנת בלוינסקי 108. רוב המבנה הוקם בשלהי שנות השישים. אך נחנך רק בקיץ 1993.  לכן, עוברים בחלקו המזרחי של הרחוב הרבה  קווי אוטובוס המשמשים גם את באי התחנה המרכזית. חלק זה של הרחוב משמש הולכי רגל רבים  ההולכים בין התחנה המרכזית לתחנת הרכבת ההגנה הסמוכה. חלקו של הרחוב הצמוד לתחנה המרכזית עובר לגשר המקשר את האוטובוסים לקומות העליונות של התחנה המרכזית. הגשר משפיע על אופיו של הרחוב וגורם לרעש וזיהום רב הנוצר ממאות האוטובוסים העוברים עליו מדי יום.
טקסט הכותרת

עיריית תל אביב הציבה שתי לוחיות זיכרון ברחוב לוינסקי:
לוינסקי 79 - לוחית זיכרון של אצ"ל שהתקיף ב-23 באוגוסט 1944, תחנת משטרה בריטית ששכנה בבית זה.
לוינסקי 95 - לוחית זיכרון של ההגנה במקום שעמד בית הספר "ביאליק" ששימש לאימונים ולסליק.
לוחית זיכרון לוינסקי 79
לוחית זיכרון לוינסקי 95
הערות שוליים

↑  עודד ברנח, רחוב לוינסקי הופך למדרחוב, באתר Time Out תל אביב, ‏3 בדצמבר 2019
↑  איתי בלומנטל, עיריית תל אביב חזרה בה מכוונתה להקים בית ספר לילדי זרים בגינת לוינסקי, באתר ynet, 8 בדצמבר 2020
גינת לוינסקי
צומת הרחובות לוינסקי ודוד צמח בשכונת נווה שאנן, לצד הכניסה לתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, ותחת אחד מגשרי הגישה שמובילים אוטובוסים לקומות העליונות של התחנה. תושבים שנפגעו מבניית מערכת הגשרים של התחנה מנהלים מאבק משפטי ארוך בשל ירידת ערך דירותיהם.
צבי צפרירי

צבי צפרירי (נולד ב-1930) היה מנכ"ל רכבת ישראל ויו"ר חברת הפחם.
ביוגרפיה

צפרירי שירת בצה"ל והשתחרר לאחר מלחמת סיני בדרגת רב-סרן. בתחילת שנות ה-60 עבד במשרד הביטחון והוא הקים בו את היחידה להכוונת חיילים משוחררים. בהמשך היה נציג המשרד בלונדון ותפקידו האחרון טרם התמנה למנכ"ל הרכבת היה סמנכ"ל לתפקידים כלליים במשרד הביטחון.
ב-3 בנובמבר 1974 אושר מינויו למנכ"ל הרכבת. בתקופתו החליט צפרירי על הקמת מוזיאון רכבת ישראל בחיפה. לאורך כהונתו התבטא בפומבי כי על מנת שהרכבת תוכל להשלים פרויקטים עליה להפוך מיחידת סמך במשרד התחבורה לחברה ממשלתית בע"מ וכן מתח ביקורת על כך שרבים מקרונות הרכבת ישנים מאוד ולא בטיחותיים. במהלך כהונתו התרחש אסון הבונים.
ב-14 באוקטובר 1985 הגיש צפרירי מכתב התפטרות לשר התחבורה חיים קורפו, ההתפטרות נכנסה לתוקפה כחודשיים מאוחר יותר. לטענת צפרירי ההתפטרות נבעה מכך שלא אפשרו לו לממש את תוכניותיו לגבי הרכבת. בתגובה הגישו 28 חברי הנהלת הרכבת מכתב לשר התחבורה קורפו בו ביקשו להחזיר את צפרירי לתפקיד המנכ"ל.
לאחר פרישתו מרכבת ישראל מונה ב-1986 ליו"ר חברת הפחם.
הערות שוליים

1 2  ⁨צבי צפרירי – מנכ״ל הרכבת⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 4 נובמבר 1974 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨_אושר מינוי צבי צפרירי' כמנהל הרכבות הממשלו ⁩ | ⁨דבר⁩ | 4 נובמבר 1974 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨מוזיאון הרכבת ירד מהפסים⁩ | ⁨חדשות⁩ | 23 יולי 1986 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨צבי צפרירי: אין לו סיכוי⁩ | ⁨חדשות⁩ | 20 אפריל 1984 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨רכבת ישראל מבקשת להיות רשות עצמאית ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 19 יוני 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨מנכ"ל הרכבת מצלע לעשותה חברה" בע"מ ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 15 ינואר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨מנכ"ל הרכבת דוחה תביעת הורי הילדים להקמת ועדת חקירה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 25 נובמבר 1985 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הטלוויזיה: נהג הקטר באסון ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 11 יוני 1986 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨בשדה אדום מדם היו מפוזרים עשרות ילדים? האוטובוס הועף 50 מטרים ונקרע לגזרים ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 12 יוני 1985 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨התפטר מנכ"ל הרכבת ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 15 אוקטובר 1985 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הנהלת הרכבת: רוצים רק את צפרירי | ⁨מעריב⁩ | 21 אוקטובר 1985 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨סין הציעה פחם לישראל ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 9 ספטמבר 1987 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨il'  ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 19 מאי 1986 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨חברת הפחם הלאומית ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 17 מאי 1988 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| יושבי הראש ומנכ"לי רכבת ישראל  |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | משה ליאון • יעקב אפרתי • דורון וייס • חוסאם בשארה • דן הראל • משה שמעוני |  |
| מנהלים כלליים | משה פייקוביץ' • אריה אפרתי •  בנימין גלבוע • מנחם סבידור • אברהם צוויק • יהודה רשף • צבי צפרירי • אליהו ברק • משה בר כוכבא (בריל) • יעקב שן צור • אהוד הדר • עמוס עוזני • יוסי שניר • יוסי מור • עופר לינצ'בסקי • יצחק (חקי) הראל • בעז צפריר • שחר איילון • מיכה מייקסנר • משה (שיקו) זנה |  |
כביש מהיר

ממאפייני כביש מהיר: הפרדה מפלסית והיעדר צמתים
ממאפייני כביש מהיר: מסלולי האצה והאטה ורדיוס סיבוב מינימלי מותר
ממאפייני כביש מהיר: הפרדת מסלולים
ממאפייני כביש מהיר: סימון נתיבים ושוליים
ממאפייני כביש מהיר: שילוט והבחנה בצבעיו
ממאפייני כביש מהיר: גדר בטיחות
כביש מהיר בשעת לילה
כביש מהיר או דרך מהירה או דרך מבוקרת גישה (בלעז: אוֹטוֹסְטְרָדָה) הם דרך לרכב מנועי המיועדת לזרימת נפח תנועה גדול במהירות גבוהה. כביש חייב לענות על קריטריונים מסוימים כדי להיחשב כביש מהיר. בישראל מקובל גם הכינוי "אוֹטוֹסְטְרַדָה" – נגזרת של המילה האיטלקית לכביש מהיר (Autostrada).
מאפייני כביש מהיר

העלייה עליו נעשית באמצעות מסלול האצה, והירידה ממנו – באמצעות מסלול האטה.
אין צמתים, רמזורים, מעברי חצייה או מפגשי מסילות ברזל לאורכו.
הצטלבות עם דרכים חוצות מתבצעת באמצעות מחלף.
קיימת הפרדה ברורה, רחבה ובלתי-עבִירה בין מסלולי כיווני תנועה מנוגדים.
מסלול כל כיוון כולל לפחות שני נתיבי תנועה.
השימוש בו אסור לסוגי תנועה מסוימים, ובכלל זה הולכי רגל, רכב לא מנועי ורכב מנועי איטי, כגון טרקטור.
כניסותיו ויציאותיו מסומנות בבירור בתמרור המגדירו ככביש מהיר.
שילוט ההכוונה לאורכו ואליו מובחן ברקע שצבעו כחול או ירוק בהתאם למדינה: בישראל, גרמניה, בצרפת ועוד – כחול; ביוון, בשווייץ, בקרואטיה, בשוודיה, בארצות הברית ובמדינות אחרות – ירוק.
תכנונו ותחזוקתו בסטנדרט גבוה מכבישים אחרים.
השוליים מסומנים בבירור ועומדים בתקן נדרש של רוחב, גובה ויציבות.
נמנעת עליית בעלי חיים, בני אדם וכלים חקלאיים מצידיו, וקיימים הסדרים נאותים לאפשר חצייתם ללא הפרעה לתנועה.
קיים רדיוס קשת עיקול מינימלי המותר בכביש.
קיימת רמת שיפוע מקסימלית עבור כל ק"מ לאורך הכביש.
קיימת רמת שיפוע מינימלית לרוחב הכביש (לכיוון חלקו הפנימי או החיצוני) לצורך ניקוז מים.
קיים עובי מינימלי של כל שכבות הביסוס של הכביש (קרקע, יסוד, וכיסוי).
כללים אלה, בעיקרון, נהוגים בכל העולם אך עשויים להשתנות, ממדינה למדינה על פי התקן הנהוג בה.
מאפייני כביש מהיר > דרך מסויגת גישה

במדינות רבות בעולם קיים דרג נוסף של כבישים, שמצד אחד אינם מהירים אך מצד שני יש בהם כמה מהמאפיינים של כביש מהיר. כבישים אלה נקראים דרכים מסויגות-גישה. הגדרתם של כבישים אלה משתנה ממדינה למדינה. המכנה המשותף לכבישים אלו ברוב המדינות הוא שגם בהם אין צמתים, רמזורים, מעברי חציה או מסילות ברזל והם ממוחלפים לכל אורכם. למרות זאת, בכבישים אלו לעיתים יש רק נתיב אחד לכל כיוון ולעיתים גם אין הפרדה בנויה בין הנתיבים. כמו כן, לעיתים המרחק בין המחלפים בכבישים אלו קטן יותר מהמרחק הדומה בכבישים מהירים. המהירות המרבית המותרת בדרכים אלה היא בדרך כלל נמוכה מזו שבדרכים מהירות. במדינות שבה קיימות דרכים מסויגות גישה ישנם תמרורים מיוחדים בכניסות וביציאות מדרכים אלה השונים מתמרורי הדרך המהירה. צבע השילוט וסימון מספר הכביש בדרכים אלו לפעמים זהה לאלו שבדרך מהירה, ולפעמים שונה; הדבר משתנה ממדינה למדינה.
בישראל לא קיימת הגדרה חוקית לדרכים מסויגות גישה.
מגבלת מהירות

כביש מהיר נועד אמנם לנסיעה מהירה, אך מגבלת המהירות בו (בין מרבית ובין מזערית) עשויה להשתנות ממדינה למדינה, מאזור לאזור, מכביש לכביש ואף ממקטע למקטע.
המדינה הידועה כליברלית ביותר בהתייחסה למהירות המקסימלית בכביש המהיר היא גרמניה, שם כבישים רבים נטולי מגבלת מהירות. אמנם, גם בכבישים שבהם אין מגבלת מהירות, מגדירה גרמניה, מהירות מרבית מומלצת של 130 קילומטר לשעה. המהירות המרבית המותרת ברוב מדינות אירופה נעה בין 110 קמ"ש ל-130 קמ"ש.
בישראל

בישראל ישנה הבחנה במוסדות התכנון בין דרך מהירה לדרך פרוורית מהירה או דרך פרוורית מעויירת. בעוד הדרכים המהירות הרגילות מיועדות לתנועה בינעירונית, הדרכים הפרווריות המהירות הן דרכים מהירות במטרופולין שהמרחק בין המחלפים בהן הוא קצר בהשוואה לדרכים מהירות בינעירוניות. דרכים מהירות בינעירוניות מיועדות בדרך כלל להכיל מהירויות נסיעה של 110–120 קמ"ש, ודרכים פרווריות מהירות מיועדות להכיל מהירויות נסיעה של 90–110 קמ"ש. למרות זאת, מבחינת חוקי התנועה, אין כל הבחנה בין דרך מהירה לדרך פרוורית מהירה. בדרכים שמוצב בכניסות אליהן תמרור "דרך מהירה" (ראו למטה את התמרור הראשון בפסקה "תמרורים ייחודיים או אופייניים לכביש מהיר") המהירות המרבית המותרת היא 110 קמ"ש, אלא אם כן הוצב תמרור המורה על מהירות מיוחדת, גבוהה או נמוכה מ-110 קמ"ש.
בישראל, שילוט הכוונה לכביש מהיר יהיה בצבע כחול, לעומת כבישים לא מהירים שבהכוונה אליהם השילוט הוא בצבע ירוק. ישנם קטעי כביש בישראל הממוחלפים לכל אורכם ולעיתים צבע השילוט שהוצב בהם הוא כחול. עניין זה מטעה רבים לחשוב שמדובר בכביש מהיר, אך הגורם החוקי בישראל הקובע כביש כדרך מהירה הוא התמרור "דרך מהירה" המוצב בכניסות אליו.
בישראל > רשימת הכבישים המהירים בישראל

| מספר הכביש | מסומן כמהיר בקטעים | מהירות מרבית מותרת> 120 קמ"ש | מהירות מרבית מותרת> 110 קמ"ש | מהירות מרבית מותרת> 100 קמ"ש | מהירות מרבית מותרת> פחות מ-100 קמ"ש | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   כביש 1 | ממחלף קיבוץ גלויות עד מחלף ענבה |  | לכיוון מזרח: לכל אורך הקטע המהיר לכיוון מערב: ממחלף ענבה עד מחלף גנות | לכיוון מערב: ממחלף גנות עד מחלף קיבוץ גלויות וכן בנתיב המהיר לכל אורכו, ממחלף בן-גוריון עד מחלף קיבוץ גלויות |  |  |
|   כביש 2 | ממחלף גלילות עד מחלף עתלית |  | לכל אורך הקטע המהיר |  |  | בעתיד, יסומן גם הקטע ממחלף עתלית עד מחלף חיפה דרום ככביש מהיר, ותועלה המהירות המותרת בו מ-100 קמ"ש ל-110 קמ"ש |
|   כביש 4 | ממחלף אשדוד עד מחלף חולון מזרח |  | ממחלף אשדוד עד מחלף מורשה | ממחלף עין הקורא עד מחלף חולון מזרח |  |  |
|   כביש 5 | ממחלף גלילות עד מחלף הכפר הירוק; ממחלף קסם עד מחלף שער שומרון |  |  | לכל אורך הקטע המהיר |  |  |
|   כביש 6 | ממחלף שוקת עד מחלף קמה, ממחלף מאחז עד מחלף עין תות וממחלף אליקים עד מחלף סומך | ממחלף בן שמן עד מחלף עירון | לכל אורך הקטע המהיר, למעט קטעים שבהם הותרה נסיעה ב-120 קמ"ש, ובמנהרות לאורכו | במנהרות חדיד, דליה, ניל"י ויקנעם |  | נבחנת העלאת המהירות המותרת ל-120 קמ"ש בקטעים מהירים נוספים; קטעי הכביש בצפון; |
|   כביש 9 | מצומת יער חדרה עד צומת חביבה |  | לכל אורך הקטע המהיר |  |  | הכביש נפתח לתנועה ביולי 2014; צומת חביבה עתיד להפוך למחלף |
|   כביש 20 | לצפון: ממחלף קיבוץ גלויות עד מחלף רשפון-געש; וכן לדרום בלבד: ממחלף משה דיין עד מחלף חולות |  |  |  | 90 קמ"ש: לכל אורכו | נקרא גם נתיבי איילון; דרך פרוורית מהירה; |
|   כביש 22 | לכל אורכו |  |  | ממחלף ההסתדרות עד מחלף כרי נעמן | 70 קמ"ש: ממחלף חירם עד מחלף גשר פז 90 קמ"ש: ממחלף גשר פז עד מחלף ההסתדרות | נקרא גם נתיבי המפרץ; דרך פרוורית מהירה |
| כביש 50 | ממחלף רוזמרין עד מחלף בנציון נתניהו |  |  |  | 80 קמ"ש לכל אורכו | נקרא גם כביש בגין או שדרות מנחם בגין |
|  כביש 70 | ממחלף גבעות אלונים עד מחלף סומך |  | לכל אורך הקטע המהיר |  |  | קטע הכביש המהיר החליף סימון בשטח, וכולו מסומן כעת ככביש 6 |
|  כביש 77 | ממחלף תל קשיש עד מחלף ישי |  |  | לכל אורך הקטע המהיר |  | תיבחן העלאת המהירות ל-110 קמ"ש, כולל סימון הקטע בין מחלף ישי למחלף המוביל לכביש מהיר |
|  כביש 431 | ממחלף מבוא איילון עד מחלף ענבה |  | ממחלף נס ציונה עד מחלף ענבה | ממחלף מבוא איילון עד מחלף נס ציונה |  | דרך פרוורית מהירה; נבחנת העלאת המהירות המותרת ל-120 קמ"ש ממחלף נס ציונה עד מחלף ענבה |
|  כביש 471 | ממחלף בר-אילן עד מחלף נחשונים |  | לכל אורך הקטע המהיר |  |  | דרך פרוורית מהירה |
|  כביש 531 | לכל אורכו |  |  | לכל אורכו |  | דרך פרוורית מהירה |
ראו גם

כבישי ישראל
אזור שירות
אוטובאן
הערות שוליים

1 2  התימרור במחלף עתלית שגוי וסותר את עצמו: לחולפים במחלף מדרום לצפון, לא מוצב תמרור המודיע על קצה דרך מהירה וגם לא צפונית מהמחלף עד חיפה, אך למתחברים לכביש במחלף לכיוון צפון – אין תמרור המודיע על כניסה לדרך מהירה. לחולפים במחלף מצפון לדרום מוצב תמרור המודיע על כניסה לדרך מהירה, וכן למתחברים לכביש במחלף לכיוון דרום.
↑   דניאל שמיל, בקרוב: המהירות המותרת בכביש 6 תעלה ל-120 קמ"ש, באתר TheMarker‏, 23 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562808305171  BnF: cb119310012 (data)  GND: 4003936-5  LCCN: sh85046515  NDL: 00566743  NKC: ph114388 
נתיבי איילון. 2024
פרה פרנקלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במאי 1981 (בת 43) דה מוין, ארצות הברית 
 שם לידה:  פרה לארון פרנקלין
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 סוגה:  R&B עכשווי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 www.missfarrah.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פרה פרנקלין (באנגלית: Farrah Franklin; נולדה ב-3 במאי 1981) היא זמרת R&B אמריקאית, שהייתה לתקופה קצרה חברה בלהקה דסטיניז צ'יילד. יחד עם מישל ויליאמס החליפה את לטבייה רוברסון ולטויה לאקט, שפרשו מהלהקה עקב סכסוכים משפטיים עם מנהלה. לפני שעזבה השתתפה במשך כמה חודשים בכתיבת השיר "Independent Women Part I", שירה היחידי של פרנקלין בלהקה. לאחר פרישתה הגיע השיר למקום הראשון בבילבורד הוט 100 במשך אחד-עשר שבועות רצופים.
שנותיה הראשונות

פרנקלין נולדה בדה מוין, בירת איווה, וגדלה בפרזנו שבקליפורניה. כיוון שלא פגשה את אביה הביולוגי, רודני אלן הרד, היא מחשיבה את לורנס בוהנון כאבא שלה. פרנקלין החלה לשיר בגיל שנתיים, בהשראת בוהנון, שניגן בגיטרה בס בלהקות מקומיות. הייתה לה גם תשוקה למשחק ולריקוד: בגיל שמונה, הופיעה בהצגות באודיטוריום הזיכרון של פרזנו. בנוסף, הייתה פרנקלין חברה במקהלת הקונצרטים בבית הספר התיכון המרכזי. בגיל 15 עזבה את פרזנו לטובת קידום הקריירה שלה, ועברה ללוס אנג'לס.
קריירה > 1999–2000: דסטיניז צ'יילד

בשנת 1999, בזמן שהתגוררה בלוס אנג'לס, הקליטה קולות רקע לשיר "Bills, Bills, Bills" של הדסטניז צ'יילד. באותה תקופה הייתה חברה בלהקה בשם "ג'יין דו", שהייתה בתהליכי פירוק. ב-14 בדצמבר איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה בטענה שהוא שמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד והעדיף את נואלס ורולנד על פניהן. על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו רוברסון ולאקט, שבווידאו קליפ של "Say My Name" (הסינגל השלישי מ-The Writing's on the Wall), הן הוחלפו על ידי שתי בנות אחרות. לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הקבוצה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרנקלין.
שישה חודשים לאחר הצטרפותה החליטה פרנקלין לעזוב את הקבוצה. שלוש הבנות שנותרו, ויליאמס, ביונסה ורולנד, טענו שעזיבתה נבעה מתחושות ההחמצה של הופעות הקידום והקונצרטים שבוטלו בעקבות הסכסוך המשפטי. ויליאמס הוסיפה וטענה כי פרנקלין לא יכלה להתמודד עם הלחץ שהופעל עליהן. פרנקלין, לעומת זאת, חשפה כי הסיבה לעזיבתה היא התשובות השליליות שקיבלה לאחר שניסתה להוביל כמה מהלכים אסטרטגיים לטובת הצלחת הדסטיניז צ'יילד.
קריירה > 2001–הווה: קריירת סולו

לאחר שעזבה את דסטניז צ'יילד החלה פרנקלין להתמקד בפיתוח קריירת הסולו שלה. בין השנים 2002–2003 הייתה חתומה בחברת התקליטים פו ריל, שם היא הקליטה שיר בשם "Get at Me" עם מתוד מאן. לאחר מכן הוחתמה בחברה אחרת, שהתפרקה בשנת 2005. בשנת 2006 הופיעה בפרק בסדרה "All of Us". היא צילמה וביימה סרט מתח עצמאי בשם "Eyes of Darkness", בו הופיע גם הראפר יאיו פלוני.
בינואר 2007 הופיעה עם חברותיה של הדסטיניז צ'יילד ב-E!, בסרט שתיעד את חוויותיהן. פרנקלין התעקשה שההנהלה התעלמה ממנה והתעלמה ממנה במהלך פגישות כששאלה שאלות לגבי הניכויים האדירים בתלושי השכר של הקבוצה. היא הוציאה סינגל בשם "Lollipop" ב-2008.
בשנת 2014 עברה פרנקלין מלוס אנג'לס לאטלנטה, בתקווה להתחיל מחדש את הקריירה שלה במוזיקה. היא הוציאה סינגל שיווקי בשם "Magic N Makeup" ב-15 בספטמבר 2015. הקליפ שלו פורסם
דרך ערוץ היוטיוב הרשמי שלה ב-24 בספטמבר 2015. בשנת 2016 הוציאה שיר בשם "Over". בשנת 2018 הופיעה עם הזמר לאקי הרמון בשיר "Build Me Up".