stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיימון במברגר
מושל יוטה

משהתפנה במברגר מההתיישבות היהודית החקלאית הכושלת, הוא התלבט זמן מה אם לרוץ לסנאט של ארצות הברית, אך לבסוף בחר במירוץ לכהונת מושל יוטה. במברגר היה יהודי במדינה שמרבית תושביה מורמונים וריצתו למושלות המדינה אף עוררה אנטישמיות חבוייה בקרב אחדים מתומכי מתחריו. בין הבוחרים אף הופצה בשלב מסוים קריקטורה אנטישמית שלו, בה תואר עם אף "יהודי" גדול וסממנים אנטישמיים מובהקים נוספים. המורמונים חושבים את עצמם לבני ישראל האמיתיים ולפיכך היו ביניהם למרבה האבסורד אף שכינו את במברגר, "גוי". למרות כל זאת, במברגר התגבר הן על האנטישמיות והן על השתייכותו למיעוט דתי קטן וב-1916 ניצח בבחירות לכהונת מושל יוטה והיה למושל הרביעי שלה, היהודי הראשון ועד כה היחיד שכיהן בתפקיד וכמו כן המושל הלא מורמוני והדמוקרט הראשון. שלום רוזנפלד כתב על הסיבות לתמיכת המורמונים בו: "במברגר נודע ברבים כמי שאינו שותה אלכוהול ואינו מעשן ואף לא העסיק במפעליו עובדים ששתו או עישנו."
מאבקו העיקרי בבחירות למושלות יוטה היה דווקא בבחירות המקדימות בתוך המפלגה הדמוקרטית. יריבו היה המיליונר המורמוני, איל מסילות הברזל והמכרות כמוהו, אלפרד מק'קון. בסיבוב ההצבעה הראשון בוועידת המפלגה הדמוקרטית לא הצליח איש משני המיליונרים לזכות ברוב. לקראת הסיבוב השני עלה על הבימה אחד מראשי הכנסייה המורמונית של יוטה ובנאום נרגש קרא לצירי הוועידה הדמוקרטית להימנע מהצבעה על רקע דתי, אלא אך ורק לגופו של מועמד ודעותיו. התוצאה הייתה ניצחון של במברגר היהודי על מק'קון המורמוני בוועידה שרוב גדול ממצביעיה היו מורמונים. משניצח בבחירות המקדימות הייתה דרכו של במברגר לניצחון בבחירות הכלליות סלולה וקלה והוא הביס את יריבו הרפובליקני ברוב גדול.
במברגר כיהן קדנציה אחת בלבד (ינואר 1917 - ינואר 1921) ונמנע מניסיון להיבחר שוב, אף על פי שנחשב למושל מצליח ביותר. הוא הצליח לאזן את תקציב המדינה שהיה בגרעון גדול עד בחירתו ולחם בשחיתות הממסד. הוא פעל לפתח את התעשייה במדינה כדי לספק את תוצרת המכרות ישירות לקליפורניה במקום לשלוח את חומרי הגלם למזרח לצורך עיבוד ומשם חזרה לקליפורניה. במקביל, הוא ותמך בהגבלת עבודת ילדים, הקטנת שבוע העבודה, הגבלת התעשייה למען טובת הציבור, זכות התארגנות לעובדים, זכות הצבעה לנשים, חינוך ציבורי לכל, איסור שתיית אלכוהול ונושאים פרוגרסיביים נוספים, שבאותה עת היו במרכז המחלוקות הפוליטיות בארצות הברית כולה.
לאחר סיום תקופת כהונתו חזר במברגר לעסקיו, אותם ניהל עד יום מותו כעבור חמש שנים, ב-1926. הוא נקבר בבית הקברות היהודי "בני ישראל" בסולט לייק סיטי. ביתו בסולט לייק סיטי הוא עד היום אחד מאתרי המורשת האמריקאית במדינת יוטה.
לקריאה נוספת

Powell, Allan Kent, ed., Utah Historical Encyclopedia: "Simon Bamberger," by Miram B. Murphy, Salt Lake City: Univ of Utah Press, 1994
הערות שוליים

↑  סיימון במברגר, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
↑  United States Has Two Jewish Governors, שיקגו סנטינל, 17 בנובמבר 1916
↑  המורמונים והיהודים, מעריב, 16 באוגוסט 1985
↑  Nominated for Governor of Utah, שיקגו סנטינל, 1 בספטמבר 1916
↑  בתוך עמי, הפועל הצעיר, 22 בדצמבר 1922
↑  הצעת המועמדות של הבית - 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438619805171  GND: 1192315510  ISNI: 0000 0000 3479 3820  LCCN: n96008364  SNAC: w6718s4p  VIAF: 9105183   WorldCat (עם VIAF): 9105183 
בית סיימון במברגר - אתר מורשת לאומית אמריקאית בסולט לייק סיטי, יוטה
נבחרת סרביה בכדורסל

| --- | --- |
סרביה

 מידע כללי
 הצטרפות:  1936
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  2       ‎+2‏
  - ניקוד פיב"א:  758.9
 מאמן:  סבטיסלב פשיץ'
 kss.rs
 
 משחק בינלאומי ראשון
 סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו 93 - 87 בולגריה בולגריה סופיה, בולגריה; 31 במאי 1995
 הניצחון הכי גדול
 סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו 128 - 61 סין הרפובליקה העממית של סין אטלנטה, ארצות הברית; 30 ביולי 1996
 ההפסד הכי גדול
 סרביה סרביה 92 - 129 ארצות הברית ארצות הברית מדריד, ספרד; 14 בספטמבר 2014
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  17 (הראשונה ב-1950)
 ההישג הטוב:  זהב: 1970, 1978, 1990, 1998, 2002   כסף: 1963, 1967, 1974, 2014, 2023   ארד: 1982,1986
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  13 (הראשונה ב-1960)
 ההישג הטוב:  זהב:1980   כסף: 1968, 1976, 1988, 1996, 2016   ארד: 1984, 2024
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  34 (הראשונה ב-1947)
 ההישג הטוב:  זהב: 1973, 1975, 1977, 1989, 1991, 1995, 1997, 2001   כסף: 1961, 1965, 1969, 1971, 1981, 2009, 2017   ארד: 1963, 1979, 1987, 1999
נבחרת הכדורסל הלאומית לגברים של סרביה (בסרבית: Кошаркашка репрезентација Србије) מייצגת את המדינה בתחרויות בינלאומיות. הדירוג הנוכחי של נבחרת סרביה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-2 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
נבחרת סרביה נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. סרביה הייתה בעבר חלק מנבחרות יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו. נבחרת יוגוסלביה זכתה חמש פעמים באליפות העולם בכדורסל (בשנים 1970, 1978, 1990, 1998, 2002) ושמונה פעמים באליפות אירופה בכדורסל (בשנים 1973, 1975, 1977, 1989, 1991, 1995, 1997, 2001). כמו כן, היא זכתה פעם אחת במשחקים האולימפיים בשנת 1980.
במהלך אליפות העולם לנבחרות בשנת 2010 שהתקיימה בטורקיה, התמודדו בשלב חצי הגמר נבחרות סרביה וטורקיה. סיום המשחק הוכרע בשנייה האחרונה על ידי סל שקלע שחקן טורקי אשר דרך על הקו כאשר הכדור היה בידיו, ואושר על ידי השופטים. בתחילת חודש יוני 2011 קיבלה ההתאחדות הסרבית מכתב התנצלות רשמי מפיב"א, בו מודה הארגון בטעות השיפוט.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
כרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
גרמניה הנאצית 1936: לא העפילה
בריטניה 1948: לא העפילה
פינלנד 1952: לא העפילה
אוסטרליה 1956: לא העפילה
| איטליה 1960 | מקום שישי | 8 | 4 | 4 |
| יפן 1964 | מקום שביעי | 9 | 6 | 3 |
| מקסיקו 1968 | מקום שני | 9 | 7 | 2 |
| גרמניה המערבית 1972 | מקום חמישי | 9 | 7 | 2 |
| קנדה 1976 | מקום שני | 7 | 5 | 2 |
| ברית המועצות 1980 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| ארצות הברית 1984 | מקום שלישי | 8 | 7 | 1 |
| קוריאה הדרומית 1988 | מקום שני | 8 | 6 | 2 |
כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
ספרד 1992: הושעתה
| ארצות הברית 1996 | מקום שני | 8 | 7 | 1 |
| אוסטרליה 2000 | מקום שישי | 7 | 4 | 3 |
כסרביה ומונטנגרו
| יוון 2004 | מקום 11 | 6 | 2 | 4 |
כסרביה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
| ברזיל 2016 | מקום שני | 8 | 4 | 4 |
יפן 2020: לא העפילה
| צרפת 2024 | מקום שלישי | 6 | 4 | 2 |
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 13 הופעות | 101 | 71 | 30 |
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
כרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
| ארגנטינה 1950 | מקום עשירי | 5 | 0 | 5 |
| ברזיל 1954 | מקום 11 | 5 | 1 | 4 |
צ'ילה 1959: לא העפילה
| ברזיל 1963 | מקום שני | 9 | 8 | 1 |
| אורוגוואי 1967 | מקום שני | 9 | 6 | 3 |
| יוגוסלביה 1970 | מקום ראשון | 6 | 5 | 1 |
| פרגוואי 1974 | מקום שני | 7 | 6 | 1 |
| הפיליפינים 1978 | מקום ראשון | 10 | 10 | 0 |
| קולומביה 1982 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| ספרד 1986 | מקום שלישי | 10 | 8 | 2 |
| ארגנטינה 1990 | מקום ראשון | 8 | 7 | 1 |
כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
קנדה 1994: הוחרמה כחלק מהסנקציות שהוטלו עליה בעקבות מלחמת יוגוסלביה
| יוון 1998 | מקום ראשון | 9 | 8 | 1 |
| ארצות הברית 2002 | מקום ראשון | 9 | 7 | 2 |
כסרביה ומונטנגרו
| יפן 2006 | מקום 11 | 6 | 2 | 4 |
כסרביה
| טורקיה 2010 | מקום רביעי | 9 | 6 | 3 |
| ספרד 2014 | מקום שני | 9 | 5 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2019 | מקום חמישי | 8 | 6 | 2 |
| הפיליפינים יפן אינדונזיה 2023 | מקום שני | 8 | 6 | 2 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 17 הופעות | 136 | 98 | 38 |
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
כרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
שווייץ 1935: לא העפילה
לטביה 1937: לא העפילה
ליטא 1939: לא העפילה
שווייץ 1946: לא העפילה
| צ'כוסלובקיה 1947 | מקום 13 | 5 | 2 | 3 |
מצרים 1949: לא העפילה
צרפת 1951: לא העפילה
| ברית המועצות 1953 | מקום שישי | 11 | 6 | 5 |
| הונגריה 1955 | מקום שמיני | 11 | 4 | 7 |
| בולגריה 1957 | מקום שישי | 10 | 4 | 6 |
| טורקיה 1959 | מקום תשיעי | 7 | 6 | 1 |
| יוגוסלביה 1961 | מקום שני | 10 | 8 | 2 |
| פולין 1963 | מקום שלישי | 9 | 8 | 1 |
| ברית המועצות 1965 | מקום שני | 9 | 8 | 1 |
| פינלנד 1967 | מקום תשיעי | 9 | 6 | 3 |
| איטליה 1969 | מקום שני | 7 | 6 | 1 |
| גרמניה המערבית 1971 | מקום שני | 7 | 6 | 1 |
| ספרד 1973 | מקום ראשון | 7 | 7 | 0 |
| יוגוסלביה 1975 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| בלגיה 1977 | מקום ראשון | 7 | 6 | 1 |
| איטליה 1979 | מקום שלישי | 9 | 6 | 3 |
| צ'כוסלובקיה 1981 | מקום שני | 10 | 8 | 2 |
| צרפת 1983 | מקום שביעי | 7 | 4 | 3 |
| גרמניה המערבית 1985 | מקום שביעי | 8 | 5 | 3 |
| יוון 1987 | מקום שלישי | 8 | 5 | 3 |
| יוגוסלביה 1989 | מקום ראשון | 5 | 5 | 0 |
| איטליה 1991 | מקום ראשון | 5 | 5 | 0 |
כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
גרמניה 1993: הוחרמה כחלק מהסנקציות שהוטלו עליה בעקבות מלחמת יוגוסלביה
| יוון 1995 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| ספרד 1997 | מקום ראשון | 9 | 8 | 1 |
| צרפת 1999 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| טורקיה 2001 | מקום ראשון | 6 | 6 | 0 |
כסרביה ומונטנגרו
| שוודיה 2003 | מקום שישי | 7 | 3 | 4 |
| סרביה ומונטנגרו 2005 | מקום תשיעי | 4 | 2 | 2 |
כסרביה
| ספרד 2007 | מקום 14 | 3 | 0 | 3 |
| פולין 2009 | מקום שני | 9 | 6 | 3 |
| ליטא 2011 | מקום שמיני | 11 | 5 | 6 |
| סלובניה 2013 | מקום שביעי | 11 | 6 | 5 |
| צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015 | מקום רביעי | 9 | 7 | 2 |
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום שני | 9 | 7 | 2 |
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום תשיעי | 6 | 5 | 1 |
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 34 הופעות | 271 | 194 | 77 |
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
| שם | גובה | עמדה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| אלכסה אברמוביץ' | 1.92 | PG/SG | סרביה פרטיזן בלגרד |
| בוגדן בוגדנוביץ' | 1.96 | SG | ארצות הברית אטלנטה הוקס |
| מרקו גודוריץ' | 1.96 | SG/SF | טורקיה פנרבחצ'ה |
| וניה מארינקוביץ' | 1.98 | SG | ספרד סאסקי בסקוניה |
| סטפן יוביץ' | 1.98 | PG | ספרד באסקט סרגוסה |
| אוגנן דובריץ' | 2.00 | SG/SF | איטליה וירטוס בולוניה |
| דיאן דווידובאץ | 2.03 | SF/PF | סרביה הכוכב האדום בלגרד |
| ניקולה יוביץ' | 2.08 | PF | ארצות הברית מיאמי היט |
| בורישה סימניץ' | 2.11 | PF | ספרד באסקט סרגוסה |
| פיליפ פטרושב | 2.11 | PF/C | ארצות הברית פילדלפיה 76' |
| ניקולה מילוטינוב | 2.13 | C | יוון אולימפיאקוס |
| דושאן ריסטיץ' | 2.14 | C | ספרד טנריפה |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
↑  פיב"א התנצלה על טעות שיפוט מ-2010, באתר ערוץ הספורט, 4 ביוני 2011
פריץ זרניקה

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1888 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  10 במרץ 1966 (בגיל 77) אמרספורט, הולנד 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  הולנד
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אמסטרדם  אוניברסיטת חרונינגן 
 מנחה לדוקטורט:  Andreas Smits 
 מוסדות:  אוניברסיטת חרונינגן (1915–1920)  אוניברסיטת חרונינגן (1920–1920) 
 תלמידי דוקטורט:  Clasine van Winter, Bernard Roelof Andries Nijboer, Hendrik Groendijk, Harold Hopkins, Herman Johannes de Boer, Christoffel Jacob Bouwkamp 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (26 באפריל 1956)  פרס נובל לפיזיקה (1953)  מדליית רמפורד (1952) 
 בן או בת זוג:  Dora van Bommel van Vloten (28 בינואר 1930–16 בפברואר 1945)  Lena Koperberg-Baanders (12 בפברואר 1954–?) 
 צאצאים:  Frits Zernike 
 תרומות עיקריות
 מיקרוסקופ קונטרסט-פאזה משפט קיטרט-זרניקה
 
פריץ זרניקה (בהולנדית: Frederik "Frits" Zernike;‏ 16 ביולי 1888 - 10 במרץ 1966) היה פיזיקאי הולנדי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1953 על המצאת מיקרוסקופ קונטרסט-פאזה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו והשכלתו

זרניקה נולד ב-16 ביולי 1888 באמסטרדם, הולנד. שני הוריו היו מורים למתמטיקה, אביו אף חיבר ספרי לימוד בתחום זה. זרניקה חלק באהבתו של אביו לפיזיקה וכילד נהג לעשות ניסויים בתחום זה. בשנת 1905 הוא החל לימודיו לתואר ראשון בכימיה כחוג ראשי וכן פיזיקה ומתמטיקה, באוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1908 זכה במדליית זהב מאוניברסיטת חרונינגן על עבודה בתחום הסתברויות. בשנת 1912 זכה בפרס מן החברה ההולנדית למדעים, על עבודה בתחום בוהק בגזים, תחום בו אף כתב את עבודת הדוקטורט שהוגשה בשנת 1915.
בשנת 1913 הוא הפך לעוזר מחקר של יקובוס קפטיין באוניברסיטת חרונינגן. בשנת 1914 הוא פיתח יחד עם ליאונרד אורנשטיין את משוואת אורנשטיין-זרניקה, המיושמת לחישוב פונקציות קורלציה בתאוריית הזורמים תחת הנחות קירוב שונות.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

עם סיום לימודי תואר שלישי, זרניקה קיבל משרת מרצה בפיזיקה תאורטית בחרונינגן ובשנת 1920 הוא הפך פרופסור מן המנין באותה אוניברסיטה.
בשנת 1930 זרניקה ניהל מחקר בתחום הרחבות ספקטרליות וגילה כי אותם קווים המכונים "קווי רוחות" המופיעים מימין ומשמאל לכל קו עיקרי בספקטרום נוצרים באמצעות סריג עקיפה, כאשר הפאזה שלהם מוסטת מזו של הקו העיקרי ב-90 מעלות. בשנת 1933, בקונגרס לפיזיקה ולרפואה שנערך בעיר וחנינגן, זרניקה הציג לראשונה את טכניקת קונטרסט פאזה במיקרוסקופיה. הוא הרחיב את שיטתו כדי לבדוק את צורת מראות קמורות. תגליתו שימשה כבסיס למיקרוסקופ קונטרסט פאזה הראשון שנבנה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
תרומה בולטת נוספת שלו בתחום האופטיקה קשור בתיאור יעיל של פגמים בדימות, או אברציות אופטיות במכשירי דימות כגון מיקרוסקופים וטלסקופים. ייצוג אותם פגמים בדימות התבסס בתחילה על תאוריה שפותחה על ידי המתמטיקאי הגרמני לודוויג זיידל במחצית המאה ה-19. הייצוג של זיידל היה מבוסס על הרחבת טור חזקות ולא איפשר הבחנה ברורה בין סוגים שונים וסדרי גודל שונים של פגמים. פולינום זרניקה(אנ') נותן פתרון לבעיה שנחקרה תקופה ארוכה של ה"איזון" האופטימלי של פגמים שונים במכשיר אופטי. מאז שנות ה-60 פולינום זרניקה נמצא בשימוש נרחב בתכנון עדשות, במטרולוגיה ובניתוח תמונות.
עבודתו של זרניקה עוררה עניין בתאורית קוהרנטיות(אנ'), במחקר מקורות אור קוהרנטיים בחלקם. בשנת 1938 הוא פרסם נגזרת פשוטה יותר למשפט ון קיטרט, הידוע היום בשם משפט קיטרט-זרניקה(אנ').
ביוגרפיה > מותו

זרניקה נפטר בבית חולים באמרספורט בשנת 1966, לאחר שהיה חולה בשנים האחרונות לחייו.
פרסים והנצחה

בשנת 1946 התקבל זרניקה כחבר באקדמיה ההולנדית המלכותית למדעים ואמנויות.
בשנת 1953 זכה בפרס נובל לפיזיקה על המצאת מיקרוסקופ קונטרסט-פאזה, אשר איפשר מחקר על המבנה הפנימי של התא ללא צורך בצביעה ובכך בהריגת התא.
קמפוס אוניברסיטת חרונינגן, מצפון לעיר, נקרא על שם זרניקה, כך גם מכתש זרניקה על הירח.
לירן כוהנר

| --- | --- |

כוהנר, 2007
 לידה:  20 בנובמבר 1988 (בת 36) ישראל ראשון לציון, ישראל 
 שם לידה:  לירן חיה כוהנר 
 מדינה:  ישראל 
 ידועה בשל:  מלכת היופי של ישראל (2007)
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן זוג:  גיא גיאור
 מספר צאצאים:  3 
 
לירן חיה כוהנר-גיאור (נולדה ב-20 בנובמבר 1988) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 2007.
ביוגרפיה

לירן חיה כוהנר נולדה וגדלה בראשון לציון. אביה, בנימין כוהנר, הוא צבר ממוצא טורקי. אמה, רונית (לבית אודי) היא צברית ממוצא מרוקאי ומצרי. לה אח צעיר בשם גל ואחות בשם עמית. אמה וסבתה השתתפו אף הן בצעירותן בתחרויות יופי. בילדותה, הייתה בחוגים רבים: דרמה, ריקוד, גלגיליות, ציור ופיסול, קרמיקה וקדרות, פנטומימה, ורכיבה על סוסים. חגגה את בת המצווה שלה בטיול ברחבי אירופה.
בגיל 18, בעת שהמתינה לגיוסה לצבא, השתתפה בתחרות מלכת היופי וזכתה בתואר לשנת 2007. לאחר זכייתה שירתה בצה"ל כמדריכה בביתן חיל האוויר בבסיס תל השומר. בעודה חיילת יצאה לייצג את ישראל בתחרות מיס וורלד שנערכה דאז בסין, אך לא העפילה לשלבים המתקדמים.
כוהנר למדה משחק בסטודיו של יורם לוינשטיין.
קריירה

כדוגמנית, כוהנר חתומה בסוכנות הדוגמנות "לוק". היא הצטלמה לקמפיינים של "אינטימה", "סבוקאלם" ולקטלוג של "גולף".
בתחילת 2008 היא לוהקה לצד מלכת היופי ילנה ראלף בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" בערוץ 2 של רשת. הן היו הצמד שהודח ראשון מהתחרות.
בשנים 2010–2011 שיחקה בסדרה הקומית "מה בכריש?" בערוץ הילדים אצל HOT, שבמרכזה צוות בידור בספינת תענוגות. לצדם של טל מוסרי ויניב פולישוק.
בשנת 2011 דגמנה בקטלוג בגדי הים של חברת "פלפל" לצד ירדן הראל. באותה שנה הנחתה את "סופר שטותניק", תוכנית הקיץ היומית של ערוץ ניקלודאון, יחד עם לי בירן. בנוסף, שיחקה בסדרה "החברים של נאור" בערוץ 10, בתור שרון.
בשנת 2013 נבחרה, כדוגמנית הבית של רשת ההנעלה "גלי", להוביל את קמפיין אביב-קיץ 2013. באותה שנה הנחתה את "סופר שטותניק" בערוץ ניקלודיאון. כמו כן, כוהנר השתתפה במופע חנוכה בשם "ג'ט לג". לאחר מכן, כיכבה בווידאו קליפ "Ultimate Viral Songs Mashup" למיקס של נוי אלוש. לפני כן, התארחה גם בתוכנית המתיחות "אמבוש" של עופר שכטר, בערוץ 10.
ב-2014 החלה להנחות בתוכנית "אולפן הילדים" בערוץ 20. באותה שנה, שיחקה בסדרה הקומית "עממיות" בערוץ 2 של רשת, בתור רעות. והצטלמה עבור קמפיין של בגדי ים של המעצב האופנה גדעון אוברזון, עבור חברת האופנה "קסטרו".
ב-2015 התארחה בתוכנית "גב האומה" בערוץ 10.
בין השנים 2013–2016 כוהנר שיחקה את תות בתוכנית "גן חיות" בערוץ ניקלודיאון.
ב-2017 גילמה את ג'סיקה בסדרה הקומית "נפלת חזק" בערוץ 10 ואת הפיה הטובה בהצגה "כוכבים מהספרים".
ב-2018 גילמה את אלינור בסדרה הקומית "שאטו עין כרם" בערוץ עשר.
חיים אישיים

17 בספטמבר 2015 נישאה לגיא גיאור, יוצא תוכניות המציאות "הרווק" ו"הישרדות". ב-30 באוגוסט 2018 ילדה את בתם הבכורה- שיה. ב-2 בפברואר 2021 ילדה את בתם השנייה- ארי. ב-8 באוגוסט 2024 ילדה את בתם השלישית- אמי. מתגוררים בתל אביב.
פעילה בעמותת "להושיט יד" הפועלת למען ילדים חולי סרטן, וכוהנר אף טסה עמם לחו"ל ל"טיולי חלומות" מספר פעמים.
הערות שוליים

↑    סמדר שיר, "ראיתי אותו עם ילדים ובבת אחת הבנתי שזה מה שאני רוצה", באתר "ידיעות אחרונות", 6 בספטמבר 2015
↑  רשת 13, מחובבת מדעים לכוכבת: 10 דברים שלא ידעתם על לירן כוהנר, באתר חדשות 13, 24 באוקטובר 2017
↑    סמדר שיר, "ראיתי אותו עם ילדים ובבת אחת הבנתי שזה מה שאני רוצה", באתר "ידיעות אחרונות", 6 בספטמבר 2015
↑  לאשה, לירן כוהנר, באתר ynet, 24 בינואר 2007
↑  ערן טל, עכבר און ליין, והזוכה היא: גלית גוטמן, באתר הארץ, 14 במרץ 2007
↑  יוני פרת, ‏יוצאים למירוץ, באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2009
↑  יפעת הללי, ‏מישהו לרוץ איתו, באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2009
↑  עכבר העיר, קצר וניוטון בערוץ הילדים: כל הבילויים עם הילדים השבוע, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2010
↑  יפעת הללי, ‏טובות השתיים: לירן כוהנר וירדן הראל בביקיני, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2011
↑  לירן כוהנר תוביל את הקמפיין של גלי, באתר פרוגי, ‏17 במרץ 2013
↑   Ultimate Viral Songs Mashup - Noy Alooshe Mash Up, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑   חגית גינזבורג, עכבר העיר, עממיות: נפילתה ונפילתה של הפרחה הסמויה, באתר הארץ, 27 בינואר 2014
↑   עכבר העיר, שולטות במגרש: לירז דרור ולירן כוהנר בבגדי ים, באתר הארץ, 4 במרץ 2014
↑  איתי שטרן, יכול להיות ש"שאטו עין כרם" תחזיר את הסומק ללחיי ערוץ 10, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2017
↑  עכבר רכילות | צילומים: ניר פקין, בלונד שולט: גיא גיאור ולירן כוהנר התחתנו, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2015
↑  רשת 13, מחובבת מדעים לכוכבת: 10 דברים שלא ידעתם על לירן כוהנר, באתר חדשות 13, 24 באוקטובר 2017
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
יהדות אנדורה

אנדורה במפת אירופה
יהדות אנדורה מתועדת החל מתקופת מלחמת העולם השנייה, בה הנסיכות שימשה מקום מעבר ליהודים שנמלטו מהנאצים. בעוד שחלק מהמהגרים השתקעו בה, מרביתם המשיכו לספרד ופורטוגל מתוך כוונה לעזוב את אירופה. בשנות ה-60, ובמיוחד בשנת 1967, הגיע אליה גל הגירה של יהודים, בעיקר מהעיר לראצ'ה שבצפון מרוקו. כ-100 יהודים ברחו ממרוקו בשל המתיחות בין ישראל למדינות ערב בסמוך למלחמת ששת הימים.
באנדורה יש כ-100 יהודים. מרביתם צאצאים של יהודים ספרדים ממרוקו, אך יש בקהילה גם יהודים מארגנטינה, ספרד וישראל, דוברי ספרדית, צרפתית וקטלאנית.
על פי דו"ח חופש הדת שמוציאה מחלקת המדינה של ארצות הברית, הקהילה היהודית באנדורה משולבת היטב בחברה ואינה חווה אפליה. אולם בדומה למצבם של מיעוטים דתיים אחרים, לקהילה אין בית קברות משלה. למרות שמתאפשר להם להיקבר בבתי העלמין הקיימים, העיריות אינן מקצות שטחי קבורה נפרדים באותם בתי עלמין לשימוש הקהילה היהודית. מסיבה זו, יהודי אנדורה קבורים בדרך כלל מחוץ לארצם, בעיקר בטולוז או ברצלונה.
רק בשנת 1998 הוקמה אגודה ליהודי אנדורה, זאת משום שעד אז אנדורה, שהיא מדינה קתולית, לא אפשרה הקמה של ארגונים יהודיים. בשנת 2000 פתחה הקהילה היהודית בית כנסת ומרכז תרבות.
בשנת 2024 הרב קותי קלמנסון התמנה לראשונה לרב לאחר כ-1000 שנה שלא היה רב יהודי באנדורה, הרב קותי הקים במקום בית חב"ד שנותן מענה לקהילה ולמטיילים היהודים.
ראו גם

יהדות ספרד
יהדות מרוקו
הערות שוליים

1 2  Associació Cultural לאתר הקהילה היהודית של אנדורה (בספרדית)
↑  נכון לשנת 2005
1 2  אנדורה באתר משרד החוץ האמריקאי
↑  דו"ח חופש הדת הבינלאומי של אנדורה 2015 (באנגלית)
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד • ויילס) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
יצחק מאור

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 במרץ 1950 חיפה
 נהרג:  9 באוקטובר 1973 (בגיל 23) סיני, מצרים 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי בחיפה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1973 (כ־4 שנים)
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 קצין חיל רגלים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור המופת
 
יצחק מאור (27 במרץ 1950 – 9 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל בדרגת סגן, שלחם במלחמת יום הכיפורים בזירת הדרום ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה הוא עוטר לאחר המלחמה בעיטור המופת.
ביוגרפיה

יצחק מאור נולד בחיפה והשלים שם את לימודיו התיכוניים. היה פעיל בתנועת הצופים וחובב ספורט. השתתף בצליחת הכנרת.
בקיץ 1969 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין "מגל" של הנח"ל. עבר קורס צניחה צבאית, קורס מפקדי כיתות וקורס קציני חיל רגלים. הוא למד במרכז ללימודים קדם-אקדמאיים של הטכניון והתכוון ללמוד בו בפקולטה להנדסה אזרחית.
במלחמת יום הכיפורים

בפרוץ מלחמת יום הכיפורים נמנה מאור על אנשי גדוד המילואים 68 מחטיבת ירושלים, שאיישו את מעוזי קו בר-לב שלגדת תעלת סואץ, וספגו את מהלומת ההתקפה הראשונית של הצבא המצרי. מאור היה סגן מפקד מעוז חיזיון. ביום הראשון למלחמה, 6 באוקטובר, נפגע מפקדו והוא נטל את מקומו ונלחם עד שנפל ב-9 באוקטובר. תחילה נחשב לנעדר, ולאחר זמן נמצאה גופתו.
יצחק מאור הניח אם ושני אחים. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בחיפה.
בחודש מאי 1975 עוטר מאור בעיטור המופת לאחר מותו. בכתב העיטור תוארו מעשיו:
סגן מאור יצחק, גילה אומץ לב

סגן יצחק מאור ז"ל היה סגן-מפקד מוצב "חיזיון" שליד גשר "פירדאן" שבתעלת-סואץ. מוצב זה עמד מול ראש הגשר העיקרי של המצרים, בגזרה המרכזית, כשנמצאים בו פחות ממחלקה של לוחמינו. בהתקפה הראשונה נפגע קשה מפקד המוצב. סגן יצחק מאור ז"ל נטל את הפיקוד לידיו והצליח להדוף את ההתקפה הראשונה – ולכוחותינו אבדות רבות. מאוחר יותר הצליח כוח מצרי לחדור למוצב, והתפתח קרב פנים אל פנים. סגן יצחק מאור ז"ל בעצמו הסתער על המצרים ברימונים וניסה להדפם. המוצב בפיקודו של סגן יצחק מאור ז"ל, החזיק מעמד עד יום ג' (יומה הרביעי של המלחמה), תחת התקפות חוזרות-ונשנות של המצרים. בקרבות אלה נפל לבסוף. במשך כל הקרבות גילה כושר-מנהיגות מעולה ואומץ-לב למופת.
הנצחה

שמו של מאור הונצח על גבי מספר אנדרטאות: אנדרטת חללי גדוד 68 במלחמת יום הכיפורים; אנדרטה לנופלים מבית הספר הריאלי בחיפה; קיר הזיכרון לאנשי הטכניון שנפלו במערכות ישראל. חבריו הקימו אנדרטה ונטעו חורשה לזכרו על הר הכרמל. המרכז ללימודים קדם אקדמאיים של הטכניון הוציא חוברת לזכר תלמידיו שנהרגו, וביניהם מאור.
הערות שוליים

↑  סגן יצחק מאור ז"ל, באתר הגבורה
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יצחק מאור".