stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר פרידמן
ביוגרפיה

פרידמן נולד בקורסק שברוסיה הסובייטית, בברית המועצות לשעבר. הוא סיים את לימודי המשחק באקדמיה לאמנויות תיאטרון במוסקבה. במשך 7 שנים שיחק בתיאטרון ממשלתי רפרטוארי ברוסיה. על משחקו במחזה "המהגרים" זכה ב"פרס הקומסומול". עלה לישראל בשנת 1991 עם משפחתו.
בישראל משחק פרידמן בין היתר בטלוויזיה, שיחק בתפקיד אורח בסדרה שמש, בתוכניות "ספי", "טיפול נמרץ", "טייק אווי", ב-"הקרב על תל חי" בתפקיד יוסף טרומפלדור. בשנת 2002 שיחק פרידמן בסדרת הטלוויזיה, "תיק סגור", ששודרה בערוץ 10. ב-2003 שיחק בסדרת הדרמה לנוער, "הילדים מגבעת נפוליאון", ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2004 שיחק פרידמן בדרמת הטלוויזיה, "מכתבים מרישיקש". בשנת 2005 שיחק פרידמן בסדרת הדרמה "מילואים". בשנים 2006–2007 שיחק פרידמן בשתי טלנובלות במקביל, "ילדות רעות" ו"האלופה", הדמויות שהוא מגלם בסדרות אלו הן דומות - מיליארדר רוסי שקונה תאגיד מצליח בישראל לשם מטרה מסוימת, יש הטוענים[דרושה הבהרה] כי דמותו מבוססת על ארקדי גאידמק. בשנת 2007 שיחק בסדרה "מסכים" המשודרת ב-yes, וגילם את דמותו של אולג. השתתף גם בקומדיה החינוכית "בלי גרביים". משנת 2009 משחק בסדרה "בין השורות" המשודרת בערוץ yes רדוגה ב-yes, שם הוא מגלם את דמותו של ארתור קרסיק.
משנת 1992 משחק ללא הפסקה בתיאטרון ישראלי בהצגות שונות בעברית. בין היתר שיחק בהצגת יחיד בשם "שם נולדתי" (אותה כתב וביים), אשר מבוססת על סיפור עלייתו לישראל, אותה הציג למעלה מ-1,800 פעמים על במות שונות בארץ. מופיע בישראל ומחוצה לה בהופעות שירה בליווי גיטרה בשפה הרוסית.
בשנת 1997 הפיק ערוץ 2 במסגרת הסדרה "תיבת תעודה" סרט תיעודי "ולדימיר" על קשיי קליטתו כשחקן עולה.
פרידמן משחק גם בקולנוע, בין הסרטים בהם שיחק "בית"ר פרובנס", "כנפיים שבורות", "קרקס פלשתינה" זוכה פרס אופיר, "ווייאז'" שזכה בפרס מיוחד בקאן, "החברים של יאנה" זוכה "פרס אופיר", "היה או לא היה", "אודות המוניטין", "איש החשמל", "שנת אפס", "קירות" "חובו של אהרון כהן" וב"שושלת שוורץ".
בשנת 2010 שיחק בדרמה "טרויקה" ובסרט "לנין באוקטובר".
בשנת 2011 השתתף בסדרה "אחת אפס אפס" סדרת המשטרה של ערוץ 10 בתפקיד אנטולי.
בשנת 2012 השתתף בסדרה "30 ש"ח לשעה" של הערוץ הראשון בתפקיד קוסטה.
ב-2016 גילם את יורם בסרטה של הגר בן אשר "הפורצת".
בשנת 2018 השתתף בסדרה מלכות של הוט 3 ובשנת 2019 גילם את פרופסור בולצמן בסדרה "ביום שהאדמה רעדה" מבית קשת 12 ושומר באיראן בסרט "המורה לאנגלית".
בשנת 2021 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "קופה ראשית" של ערוץ כאן 11 שם הוא גילם את יורי פשוטין.
בשנת 2024 שיחק בעונה השנייה של הסדרה הקומית "שנות ה-90" של ערוץ רשת 13 גילם את אולג זריצקי אבא של אלינה (כריסטינה רוז); וכן שיחק בסדרה "הצבי" שבה גילם את אריה ציפיס, אביה של פרומה, גיבורת הסדרה. על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2024 בקטגוריית שחקן משנה בסדרת דרמה.
פילמוגרפיה (קולנוע וטלוויזיה)

טנגו רוסי – 1996
ולדימיר – 1997, סרט תיעודי על חייו של שחקן
קרקס פלשתינה – 1998
ווייז' – 1998
החברים של יאנה – 1999
ספי – 1999
חובו של אהרון כהן – 1999
הקרב על תל חי – 1999
איש החשמל – 2000
אני פורים – 2000
טייק אווי – 2001
כנפיים שבורות – 2002
אתה חייב לעשות מזה סרט – 2002
בית"ר פרובנס – 2002
טניה 403 – 2003
תיק סגור – 2003
איש החשמל – 2003
היה או לא היה – 2003
להשתחרר מסוזי - 2003
הילדים מגבעת נפוליאון – 2004
מכתבים מרישיקש – 2004
שנת אפס – 2004
בלי גרביים – 2004
שושלת שוורץ – 2005
כמו דג בלי מים – 2005
מילואים – 2005
כתב פלילי – 2005
ילדות רעות – 2006
האלופה – 2006 - 2007
נס – 2006
החיים זה לא הכל – 2007
ילדי CCCP‏ – 2007
גירושים נפלאים – 2008
מגדלים באוויר – 2008
בין השורות – 2009
חמש שעות מפריז – 2009
קירות – 2009
לנין באוקטובר – 2010
טרויקה – 2010
רוק בקסבה – 2011
סלסה תל אביב - 2011
אחת אפס אפס – 2011
30 ש"ח לשעה – 2011
הפיגוע (ישראל/לבנון) – 2012
חברים מצרפת – 2012
פנסיון פראכט - 2014
הפורצת – 2016
בני ערובה – 2016
מתים לרגע – 2017
מתנקש אמריקאי – 2017
מלכות – 2018
ביום שהאדמה רעדה – 2019
המורה לאנגלית – 2019
קולות רקע – 2019
שטיסל – 2020
קופה ראשית (עונה שלישית) – 2021
כפולים (עונה שלישית) – 2022
שנות ה-90 (עונה שנייה) – 2024
הצבי – 2024
הערות שוליים

↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458330305171  BnF: cb16752841h (data)  GND: 106220428X  ISNI: 0000 0004 3491 5209  LCCN: no2010202864  SUDOC: 152503943   WorldCat (עם LCCN): no2010-202864
שרה וינו-אלעד

| --- | --- |

שרה וינו-אלעד במהלך הפגנה של "שלום עכשיו"
 לידה:  26 באוגוסט 1971 (בת 53) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה (שרית) וינו-אלעד (נולדה ב-26 באוגוסט 1971 בבאר שבע) היא שחקנית, זמרת ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשם חיה-שרה (שרית) וינוגרד. החלה דרכה המקצועית בין השנים 1986 -1989, בלהקת "צעירי תל אביב". לאחר שירותה הצבאי, החלה ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי" וסיימה את לימודיה ב-1992. ההצגה "הבן של יעקוב", בבימויה זכתה ב-2009 בפרס ראשון בפסטיבל תיאטרונטו.
בשנים האחרונות היא מטפלת בשיטת הטיפול נשימה מעגלית.
קריירה > תיאטרון

השתתפה במחזמר "שיקגו" ב"בית צבי", בהצגות "מלך היהודים", "משרתם של שני אדונים", "זעקי ארץ אהובה", "האחיות רוזנצוויג" ו"תעלולן ספקן" בתיאטרון הבימה, "המורדים" בתיאטרון הקאמרי, "חלום ליל קיץ" ו"ים, יבשה, ים" בתיאטרון צוותא, "ארוחה עם חברים", "מה עושים עם ג'ני" ו"אבודים ביונקרס" בתיאטרון בית ליסין, והמחזה "גילי" מאת אורנה יקיר.
ב-2008 הופיעה בבימת הקאמרי במחזות הזמר "כנר על הגג" כגולדה ובמחזמר "סאלח שבתי" כפרידה בשיתוף עם תיאטרון שדרות. השתתפה גם בתפקידים ראשיים בהצגות "משפחה חמה", "סוף טוב" ו"חברות הכי טובות" מאת ענת גוב, ובהצגה "האסיר בלב העיר" מאת ניל סיימון בתיאטרון הקאמרי. ב-2012 שחקה בהצגה "פופר" מאת חנוך לוין, בבימוי מוני מושונוב, בתיאטרון הקאמרי. ב-2015 החלה להשתתף בהצגה "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר בתיאטרון באר שבע.
קריירה > קולנוע

בקולנוע השתתפה ב"אלינור" של קרן ידעיה ב-1993, "מסוכנת" של שמי זרחין ב-1998 לצד משה איבגי וגילה אלמגור, "אור" של קרן ידעיה בשנת 2004 ו"נודל" של איילת מנחמי בשנת 2007. ב-2012 השתתפה, בתפקיד מיכאלה, בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק", ובסרט הקולנוע "רווקה פלוס". בשנת 2013 השתתפה בסרט "בננות" בתפקיד שרת התרבות. בשנת 2015 השתתפה בסרט "ציפורי חול". בשנת 2018 השתתפה בסרט "היום שאחרי לכתי" בתפקיד סיוון ובסרט "שרוכים". בשנת 2019 השתתפה בסרט "מריונטה".
קריירה > טלוויזיה

בשנת 1989 השתתפה במסגרת להקת צעירי תל אביב בסדרת הטלוויזיה "החופש האחרון". מאוחר יותר השתתפה בתוכנית ההמשך של "הקומדי סטור" "פרה פרה" כמשתתפת הנשית היחידה. כמו כן, השתתפה בתוכנית ההומור "זהו זה!" לצד מוני מושונוב וגידי גוב.
בין השנים 2003-2000 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" לצד רמי הויברגר וקרן מור בערוץ 2. הגישה והשתתפה לאחר מכן בתוכניות ומגזינים כמו "עושים חיים וטעים", "בעל בעל בית" ו"מת להיות". ב-2005 השתתפה ב"פיני הגדול" בביפ וב-2007 השתתפה בסדרתה של עירית לינור, "משמורת". ב-2008 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות" בערוץ הילדים, ב-2009 השתתפה במיני סדרה "תמיד אותו חלום". בשנת 2011 השתתפה בסדרה "ילדי ראש הממשלה". בשנת 2013 הופיעה בסדרה "המשרד". ב-2015 השתתפה בסדרות "משפחה שולטת" ו"הקלמרים".
ב-2018 השתתפה בסדרה "פמת״א".
ב-2019 השתתפה בסדרה "רק להיום" של ניר ברגמן. ב-2023 גילמה את מאירה בסדרה "איסט סייד" לצדו של יהודה לוי וכן שיחקה בסדרה "שישה אפסים".
ב-2024 שיחקה בסדרה "טיטו ורוחו" בתפקיד סמדר. על תפקידה בסדרה קיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית משנה בסדרת דרמה בשנת 2024.
קריירה > דיבוב ושירה

דיבבה סדרות וסרטים, ביניהם מולי וויזלי בסדרת סרטי "הארי פוטר", "היה היה - החיים", "עלילות טייני טון", "מסיפורי המלך בבר", "אנטול", "מלך האריות" בתפקיד נלה, "גופי הולך לקולג'", "טינקרבל" ו"טינקרבל והאוצר האבוד" בתפקיד הפיה מרי, "סמי הכבאי" בתפקיד אדלה פרייס, "משפחת סופר על", "פוקהונטס" בתפקיד נאקומה, "לילו וסטיץ'" בתפקיד נאני וב"טריקי שומר העולם", "משפחת סופר-על 2", ו"יחידת ההצלה של צ'יפ ודייל".
בשנת 1999 דיבבה את דמותה של טרק בסרט "טרזן".
בשנת 2000 קריינה בקלטות "בייבי שייקספיר", ו"בייבי ואן גוך" בסדרת קלטות הילדים "בייבי איינשטיין".
ב-1999 התנסתה בשירה, כשהשתתפה באלבומו של ניר פרידמן "מסתובב בשכונה שלי". בשנת 2001 זכתה לאהדה כזמרת כששרה, לצד חני פירסטנברג, בסדרה "הבורגנים" את השיר "דרכנו", (גרסת כיסוי לשיר של דני בסן), אשר היה ללהיט גדול. כמו כן הוציאה סינגלים, ביניהם "מה שיהיה יהיה", "שוקי", "כשאתה בהיי" ו"כמו רוח". לאחר שהד ארצי החליטו בשנת 2004 לוותר על הוצאת אלבומה, המשיכה את הקלטתו באופן עצמאי והוציאה סינגל חמישי, "כל הזמן".
קריירה > פעילות פוליטית

וינו-אלעד היא פעילה בולטת נגד הכיבוש הישראלי. בהקשר זה סרבה ב-2013 להופיע בהיכל התרבות באריאל כשחקנית בהצגה "חברות הכי טובות". הנחתה שלוש פעמים את טקס יום השואה האלטרנטיבי בתיאטרון תמונע. וינו-אלעד הייתה חברה במפלגת מרצ.
חיים אישיים

וינו-אלעד גרושה ואם לשתי בנות ומתגוררת בהרצליה. לאחר שנים רבות שבהן הזדהתה כ"שרית", החלה להזדהות בשם "שרה".
בתה יהלי שיחקה בסדרה "ילדי בית העץ" בעונות 3–7.
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', פרס ראשון להצגה על "ילדי הגזזת" בתיאטרונטו, באתר ynet, 13 באפריל 2009
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
↑  רועי שרון, חברון: ההפגנה עברה בשקט, באתר nrg‏, 5 ביוני 2007
↑  אורין ויינברג, עכבר העיר אונליין, שחקניות ההצגה "החברות הכי טובות" ביקשו לבטל הופעתן באריאל, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2013
↑  שרית וינו אלעד בערב יום השואה: "מחוקקים לנו שוב את חוקי הרייך", באתר וואלה, 5 במאי 2016
↑  התחבר/י או הירשם/הירשמי כדי לראות., באתר www.facebook.com, באתר פייסבוק, 19 במרץ 2018
↑  זהר אליה, שרית וינו-אלעד מתאוששת ממשבר: "כמעט לא היה לי איפה לישון", באתר Xnet‏, 16 ביולי 2019
↑  ראיון של שרה וינו-אלעד עם טל ברמן לתוכנית היום שהיה בערוץ 13, 18.12.2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008880871905171  VIAF: 6159818783613812941   WorldCat (עם VIAF): 6159818783613812941 
שרה וינו אלעד בילדותה
שרה וינו-אלעד (משמאל) בחזרות להצגה "החולה המדומה", תיאטרון באר שבע, 2010
דורית לב-ארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במאי 1970 (בת 54) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 עיסוק:  שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון
 בן או בת זוג:  עמי סמולרצ'יק (1995–2001) 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
דורית לב ארי (נולדה ב-12 במאי 1970) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

בתו של שחקן התיאטרון שמעון לב-ארי. מגיל צעיר רצתה לב ארי להיות שחקנית, ובגיל 10 השתתפה בהצגה "מחכים לגודו". בשנת 1994 סיימה את לימודי המשחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב.
קריירה > קריירה בתיאטרון

בין תפקידיה בתיאטרון:
תיאטרון הקאמרי: "בשם האהבה" (ניקי), "חברות הכי טובות" (תרצה הצעירה), "כטוב בעיניכם" (סיליה), "טובים השניים" (פקידת קבלה).
תיאטרון חיפה: "ציד המכשפות" (מרי וורן), "החתונה האחרונה" (הכלה), "בעלים ונשים".
תיאטרון גשר: "כפר" (דיצה העז), "טרטיף" (מריאן), "שלוש אחיות" (נטשה), "אדם בן כלב", "בשפל", "האידיוט", "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".
תיאטרון הבימה: "אנה קארנינה" (דולי), "אוגוסט מחוז אוסייג'" (איווי/ברברה).
קריירה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 1992 שיחקה בתפקיד משני בעונה הראשונה של "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1997 שיחקה בסרט "אין שמות על הדלתות".
בשנת 1998 השתתפה בסדרה "פלורנטין" ובתפקידי אורח בסדרות "20 פלוס", "פאזל", "אהבה זה כואב", "המכון" ו"הפוך".
בשנת 2002 שיחקה בסדרה בנות בראון בתפקיד הראשי "דפי" לצד ירדן בר-כוכבא, אסי דיין, עליזה רוזן, ליאור אשכנזי וגולן אזולאי ובשנת 2004, השתתפה בסדרה "מיכאלה" בתפקיד נוגה פלד. הסדרה שודרה בערוץ 3 בכבלים.
ב-2008 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "המקום", והשתתפה בסרט "הכל מתחיל בים".
ב-2010 השתתפה בסדרה "טקסי דרייבר" המשודרת ב-yes בתפקיד ענת, אשתו של הרצל (דני שטג), והשתתפה בעונה השנייה של הסדרה "פולישוק".
בשנת 2012 השתתפה בסדרה הקומית "יום האם" המשודרת בערוץ 2 בתור גננת .
בשנת 2018 החלה לשחק את שוני סטרטינר בסדרה "קופה ראשית" בטלוויזיה החינוכית ובהמשך בערוץ כאן 11. ב-2021 שיחקה בסדרה "מותק בול באמצע".
בשנת 2023 שיחקה את דמותה של גיטל בסדרת האימה העל טבעית "מלאך משחית". באותה השנה שיחקה תפקיד אורח בסדרה "לבד בבית" בתפקיד השופטת. בשנת 2024 שיחקה בסדרה "אליצורה" בתפקיד אימה של אלכס ובסרט "לא יום ולא לילה".
חיים אישיים

הייתה נשואה לשחקן עמי סמולרצ'יק במשך כשש שנים, עד שהתגרשו בשנת 2001. כיום היא נמצאת בזוגיות, ואם לשלושה ילדים.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקנית משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | "קופה ראשית" | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  דורית לב-ארי, באתר ניסן נתיב - בית הספר למשחק, ‏מחזור כ"ט 1995
↑  עמי פרידמן, 75 הסדרות שכל ישראלי חייב להכיר: בנות בראון, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2023
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
קפטן אמריקה

| --- | --- |

קפטן אמריקה, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Captain America Vol.6 #2 מאוגוסט 2011, אמנות מאת סטיב מקניבן.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Captain America Comics #1 (מרץ 1941)
 יוצרים:  ג'ו סיימון, ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  כריס אוונס ("היקום הקולנועי של מארוול") אנתוני מאקי ("הפלקון וחייל החורף") ואייט ראסל ("הפלקון וחייל החורף")
 מידע
 שם אמיתי:  סטיבן "סטיב" רוג'רס
 כינויים:  קפטן אמריקה, סטיב, נווד, הקפטן, קאפ, רוג'ר סטיבנס, סטיבן גרנט רוג'רס, ברט הנדריק, נשק I, "מניף המגן", זקיף החופש, הנוקם עטוף-הכוכבים, קרוסבונז, מלך העכבישים, סטיבי, רוג'ר גרנט, "בלונדי", נובה
 סטטוס:  חי
 מקום לידה:  ברוקלין 
 מקצוע:  איש צבא
 מומחיות:  קרב פנים אל פנים, אמנויות לחימה, קליעה, טקטיקן אמן
 כוחות:  הזדקנות איטית, יכולת החלמה מוגברת, מאפיינים פיזיים משודרגים מעל ומעבר לגבולות היכולת האנושית יכולת אקרובטית גבוהה, מיומנות באמנויות לחימה, קרב פנים אל פנים וטקטיקה, כוח רצון מוגבר, בעל מגן העשוי מסגסוגת פלדה-ויברניום בלתי שבירה
 כלי נשק:  מגן מסגסוגת פלדה-ויברניום בלתי שבירה
 חבר בקבוצה:  האוונג'רס
 חבר לשעבר בקבוצה:  S.H.I.E.L.D, הידרה (כפיל הקוביה הקוסמית), אילומינטי, האוונג'רס הסודיים, האוונג'רס המופלאים, האוונג'רס החדשים, הדפנדרס הסודיים, הפולשים, הגואלים
 אזרחות:  אמריקנית
 דמויות קשורות
 משפחה:  סטיבן רוג'רס (אב קדמון, מת) ג'וזף ושרה רוג'רס (הורים, מתים) ליאופולד זולא (בן מאומץ), מרגרט "פגי" קרטר (אישה)
 חברים:  טוני סטארק, נטשה רומאנוף, קלינט ברטון, ברוס באנר, ת'ור, הווארד סטארק, פיטר פארקר
 אויבים:  תאנוס, הגולגולת האדומה, הידרה (קומיקס)
 
קפטן אמריקה (באנגלית: Captain America) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות נוצרה על ידי הכותב ג'ו סיימון והמאייר ג'ק קירבי והופיעה לראשונה בחוברת Captain America Comics #1 ממרץ 1941 של חברת טיימלי קומיקס (קודמתה של מארוול קומיקס). דמותו של קפטן אמריקה עוצבה בתור חייל-על פטריוטי אשר לחם לצד בעלות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה, והיה לדמות הפופולרית ביותר של החברה בתקופת המלחמה. לאחר המלחמה חלה ירידה בפופולריות של גיבורי-העל, ופרסומן של חוברות קפטן אמריקה הופסקו בשנות ה-50. בשנת 1964, חברת מארוול החייתה מחדש את הדמות, שנשארה עמוד התווך של החברה במשך חמישה עשורים.
קפטן אמריקה לובש חליפה בעלת מוטיב של הדגל האמריקני ונושא מגן בלתי ניתן להשמדה בו הוא משתמש כנשק. האלטר אגו של הדמות הוא סטיב רוג'רס, בחור שברירי וחלש אשר שודרג מעל ומעבר לגבולות היכולת האנושית בעזרת נסיוב נסיוני כדי לעזור לממשלת ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. לקראת סיום המלחמה הוא הוקפא תחת הקרח וגופתו נשמרה בהקפאה קריוגנית עד אשר הוחייתה מחדש בזמנים המודרניים. אף על פי שדמותו של קפטן אמריקה הצטיירה לעיתים כאדם שנאבק לשמור על האידיאלים שלו מחוץ לתקופת הזמן שלו, רבים מכבדים אותו והוא הפך למנהיגה של קבוצת האוונג'רס.
דמותו של סטיב רוג'רס מדורגת במקום השישי ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN, וכן במקום ה-21 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו של סטיב רוג'רס בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה", "הנוקמים", "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון","קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" מגלם השחקן כריס אוונס.
היסטוריה פרסומית > תור הזהב

קפטן אמריקה נוצר כדמות פוליטית גרידא בשנת 1941 על ידי הכותב ג'ו סיימון והמאייר ג'ק קירבי, לאחר שאלה התנגדו מבחינה מוסרית למעשיה של גרמניה הנאצית, בשנים שהובילו למעורבותה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. המהדורה הראשונה של Captain America #1 - שיצאה בתקופה שלפני המתקפה על פרל הארבור - הראתה את הגיבור מכה בפניו של אדולף היטלר. המהדורה מכרה קרוב למיליון עותקים וספגה ביקורות שנויות במחלוקת.
אף על פי שקדם לו גיבור-על פטריוטי בשם "המגן" של חברת ארצ'י קומיקס, קפטן אמריקה הפך לדמות הבולטת והחביבה ביותר בקרב גיבורי-העל שהוצגו בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. הדבר התבטא בעובדה היוצאת דופן לזמנה שהדמות כיכבה בסדרת חוברות משלה מאשר סדרת אנתולוגיה, כמו יתר הדמויות. פופולריות זו משכה את תשומת לבה של חברת ארצ'י קומיקס בשל הדמיון הרב שנושא המגן המשולש של הדמות לסמל שבחזה הגיבור של חברתם. כתגובה, גודמן וסיימון יצרו מגן מעוגל שהפך ברבות השנים לאלמנט מסורתי של הדמות. יחד עם שותפו הצעיר באקי, קפטן אמריקה נלחם בנאצים, יפנים ושאר איומים לאמריקה ולבעלות הברית. סטנלי לייבר, הידוע כעת כסטן לי, הציג מחדש את המגן ככלי הטלה החוזר לבעליו בחוברת השלישית של הסדרה.
סיימון וקירבי עבדו יחד על הכותר למשך עשרה גליונות, עד אשר עברו לחברת DC קומיקס בסוף 1941. צמד המאיירים אל אוויסון וסיד שורס החליפו אותם בשנים שלאחר מכן. עד לאמצע שנות ה-40, דמותו של קפטן אמריקה הופיעה גם בכותרי החוברות של All Winners Comics #1-19, Marvel Mystery Comics #80-84, 86-92, USA Comics #6-17 ו-All Select Comics #1-10.
בתקופה שלאחר המלחמה, הפופולריות של גיבורי-העל דעכה, וקפטן אמריקה הנהיג את חבורת מארוול הראשונה, All-Winners Squad. לאחר שבאקי נורה ונפצע, החליפה אותו חברתו של קפטן אמריקה בטסי רוס, שהפכה לגולדן גירל. סדרת הכותרים הסתיימה בחוברת מספר 73, ביולי 1949. חברת אטלס קומיקס - אחת החברות שתתאחדנה לכדי חברת מארוול - ניסתה להחיות את דמותו של קפטן אמריקה בכותר Young Men #24 מדצמבר 1953, יחד עם הלפיד האנושי המקורי ונאמור למשך ארבע חוברות. ניסיון החייאת גיבורי-העל נחל כישלון, וכותר הדמות בוטל בחוברת מספר 78 (ספטמבר 1954).
היסטוריה פרסומית > תור הכסף והארד

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הכסף של הקומיקס, תור הארד של הקומיקס
בשלהי 1963 הופיעה דמותו של קפטן אמריקה לצד הלפיד האנושי מארבעת המופלאים במהלך מפגן של השניים. בסיפור, שנכתב על ידי סטן לי ואויר על ידי ג'ק קירבי, קפטן אמריקה תואר כגיבור מלחמה אגדי שחזר אחרי שנים רבות של פרישה. הסיפור מסתיים בגילוי כי קפטן אמריקה הוא מתחזה בשם אקרובט, שהיה יריבו של הלפיד האנושי והובס על-ידו בחוברת Strange Tales #106. בפאנל האחרון של הסיפור הובהר שהיה זה מבחן כדי לראות אם הקוראים רוצים שקפטן אמריקה יחזור.
לאור תגובות נלהבות של קהל הקוראים, קפטן אמריקה הוצג רשמית מחדש בחוברת מספר 4 של האוונג'רס במרץ 1964, שבה הוסבר כי בימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה נפל רוג'רס מכלי טיס בלתי מאויש לתוך האוקיינוס האטלנטי והוקפא למשך תקופה ארוכה. עד מהרה הוא הפך למנהיג הקבוצה. בעקבות הצלחתם של גיבורי-על נוספים שהוצגו מחדש בתקופה זו, קפטן אמריקה הוצג כגיבור אשר נרדף על ידי זכרונות עבר ומנסה להתאקלם לחברה של שנות ה-60.
אחרי שהתארח לצידו של איירון מן בחוברת משותפת, קפטן אמריקה זכה לסיפור סולו משלו, שהציג מחדש את סיפור מקורה של הדמות בתקופת מלחמת העולם השנייה, לצד שותפו הצעיר באקי מתור הזהב של הקומיקס. קירבי אייר את כל הסיפורים - למעט שניים - של חוברות Tales of Suspense, ששינו את שמם ל-Captain America החל מחוברת מספר 100 (אפריל 1968). שנות ה-70 הביאו עימן סיפורים חדשים וגרסאות שונות לדמותו של קפטן אמריקה, בהם מספר גיבורי על לקחו על עצמם את זהותו לאחר שזה הוקפא. בשנים אלו שבו לאייר את הדמות ג'ק קירבי וסיד שורס, נוסף על ג'ון רומיטה האב וגיל קיין בין היתר. סדרה זו, שנחשבת בעיני חוקרים והיסטוריוני קומיקס ככרך הראשון של קפטן אמריקה, נמשכה כ-454 חוברות והסתיימה באוגוסט 1996.
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-40

סטיב רוג'רס נולד ב-4 ביולי 1918 בלואר איסט סייד ברובע מנהטן, ניו יורק לשרה וג'וזף רוג'רס, מהגרים איריים. אביו מת כשסטיב היה ילד ואמו מתה מדלקת ריאות בנעוריו. לפני שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה בתחילת 1940, סטיב היה סטודנט לאמנות יפה, בעל מראה גבוה וכחוש. בהיותו מודאג מעליית הרייך השלישי לשלטון, סטיב ניסה להתגייס לצבא האמריקני אך נדחה עקב מאפייניו הפיזיים. מאמציו משכו את תשומת לבם של הגנרל צ'סטר פיליפס ופרויקט "לידה מחדש", השואף לפתח את האמצעים ליצירתם של חיילים נעלים מבחינה פיזית. רוג'רס התנדב להיות נושא המחקר ולאחר סלקציה קדחתנית נבחר להיות שפן הניסיונות האנושי הראשון לנסיוב ה"סופר-חייל" שפותח על ידי ד"ר ג'וזף ריינשטיין, שם ששוכתב בהמשך לד"ר אברהם ארסקין.
רוג'רס מקבל זריקות ומנות לבליעה של הנוסחה, וכן נחשף לפרץ מבוקר של קרני ויטה שמפעילה ומייצבת את הכימיקלים בגופו. על אף שהתהליך היה מפרך, הוא הצליח לשנות את הפיזיולוגיה של רוג'רס ממצב שברירי ליעילות המקסימלית האנושית, ולשדרג את מאסת שריריו ואת הרפלקסים. ארסקין מצהיר על רוג'רס כי הוא גזע האדם החדש וכי הוא בן אנוש כמעט מושלם. התהליך אותו סטיב רוג'רס עבר שונה מגרסה לגרסה. בגרסה המקורית משנת 1941 הוזרקה לו הנוסחה. בגרסת Tales of Suspense #63 (מרץ 1965), קוד האתיקה של הקומיקס אסר על השימוש בסמים, ולכן הזריקה הוחלפה בשתיית הנוסחה. בחוברת מספר 109 הוצגו לראשונה קרני הויטה, על אף שצוין כי רוג'רס גם שתה את הנוסחה קודם לכן. הסיפור המחודש בחוברת מספר 255 שילב בין שלוש הגרסאות.
ארסקין סירב לרשום בכתב את המרכיבים לנוסחת ה"סופר-חייל". לכן, כשהמרגל הנאצי היינץ קרוגר יורה בד"ר ארסקין לאחר התהליך, שיטתו של ארסקין ליצירת חיילי-על נוספים מתה עמו. מעשיו הראשונים של סטיב רוג'רס לאחר שינוי הצורה שעבר היו לנקום את מותו של ארסקין. ממשלת ארצות הברית אינה מסוגלת ליצור חיילי-על נוספים ומבקשת למנוע את חשיפת התקרית. היא משתמשת ברוג'רס הן כמודיעין מסכל והן כסמל תעמולה כנגד ראש המפעילים הטרוריסטים, הגולגולת האדומה. למטרה זו, ניתנים לרוג'רס תלבושת המעוצבת לפי דגל ארצות הברית, מגן חסין כדורים, נשק אישי ושם הקוד "קפטן אמריקה". ניתנת לו גם זהות סודית כטוראי חיל רגלים שלומיאל במחנה אימונים בווירג'יניה. עד מהרה, רוג'רס מתיידד עם דמותג המחנה הצעיר, ג'יימס ביוקנן "באקי" בארנס.
בארנס מגלה אודות הזהות הסודית של רוג'רס ומציע לו לשמור על זהותו בסוד אם יהפוך לשותפו של קפטן אמריקה. במהלך הרפתקאותיהם המשותפות, נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט מעניק לרוג'רס מגן חדש, המחושל מסגסוגת פלדה וויברניום, חומר קשיח ובלתי ניתן להשמדה. המגן החדש קל כנוצה ומשמש את קפטן אמריקה ככלי הטלה אפקטיבי החוזר חזרה כבומרנג. הנשק הוכח כה יעיל שקפטן אמריקה מוותר על הנשק האישי שלו. למשך שנות המלחמה, רוג'רס ובאקי נלחמים נגד האיום הנאצי לבדם וגם כחלק מחבורת גיבורי העל "הפולשים".
בסוף אפריל 1945, בימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, קפטן אמריקה ובאקי מנסים לעצור את יריבם ברון זמו מלהשמיד כלי טיס בלתי מאויש נסיוני. זמו משלח את המטוס עם פצצה עליו כאשר רוג'רס ובאקי בעקבותיו. הם מצליחים לעלות על המטוס לפני שהוא ממריא, אך כאשר באקי מנסה לנטרל את הפצצה, היא מתפוצצת כשהמטוס באוויר. הנער נחשב למת, ורוג'רס נופל למימי האוקיינוס הקפואים. אף גופה אינה מתגלה ושניהם נחשבים למתים. בדיעבד נודע כי אף אחד מהם לא נהרג.
ביוגרפיה בדיונית > סוף שנות ה-40 ושנות ה-50

קפטן אמריקה הוסיף להופיע בקומיקס למשך השנים הבאות, כאשר הוא משתנה מגיבור מלחמת העולם השנייה הנלחם בנאצים לגיבור הנלחם באיום החדש של ארצות הברית, הקומוניזם. אולם, החייאתה של הדמות בשנות ה-50 הייתה קצרת מועד, ומאורעות שקרו בתקופה זו שונו מאוחר יותר כדי להראות שמספר דמויות פעלו תחת שם הקוד של קפטן אמריקה כדי להסביר שינויים שעברו על הדמות. ממשיכיו אלה של קפטן אמריקה נודעו כויליאם נסלונד וג'פרי מייס, הפטריוט המקורי.
אחד האחרונים שפעלו תחת זהותו היה ויליאם בורנסייד, סטודנט לחקר ההיסטוריה אשר היה כה אובססיבי למיתוס של קפטן אמריקה שהוא שינה את מראהו בניתוח פלסטי כדי להידמות לרוג'רס. זאת ועוד, הוא השיג לעצמו ולשותפו ג'ק מונרו עותק נאצי של נסיוב ה"סופר-חייל" אך לא הביא בחשבון את שילוב קרני הויטה הנחוצים לשינוי הצורה. כתוצאה מכך, הכימיקלים שהוזרקו לגופם החלו להשפיע על מוחם, בכך הופכים אותם לפרנואידים אלימים אשר חושדים שכל אזרח הוא חובב קומוניזם. הדבר לא עזר שמדובר בתקופה בה חלה הבהלה האדומה של שנות ה-50. לאחר שהוכח ששניהם איבדו את שפיותם, הם נלכדו והושמו בהקפאה קריוגנית ללא הגבלת זמן.