stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בסלובקיה
תנאי מחיה

אירוע הגאווה הראשון של סלובקיה התקיים ב-22 במאי 2010 בעיר הבירה ברטיסלאבה אשר במהלכו מעל 1,000 צועדים התמודדו מול קבוצות מפגיני נגד הומופובים. בעוד שכוחות המשטרה העירונית של ברטיסלאבה הפרידו בין שני הצדדים, מספר מפגינים חדרו אל תוך המצעד וזרקו אבנים אל עבר האירוע וריססו גז מדמיע נגד הצועדים. משתתפי המצעד נאלצו לבטל את הצעידה במרכז העיר אך חצו את נהר הדנובה בשטחה בהגנת המשטרה. לאחר מכן כ-28 מפגיני נגד נעצרו. האירוע השנתי שיפר מאז את הגדרות הביטחון שלו ונתמך על ידי שגרירויות זרות רבות. בברטיסלאבה ישנה סצנת להט"ב גלויה עם מספר ברים הומוסקסואלים ומועדוני לילה שפונים לחברי קהילת הלהט"ב המקומית.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1962)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1990)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2004)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2008)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 2016)
חוקים נגד פשעי שנאה שכוללים נטייה מינית:  (מאז 2013)
נישואים חד-מיניים: / (איסור חוקתי שמכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד משנת 2014, נישואים חד-מיניים שנערכו במדינות האיחוד האירופי מוכרים לצורך קבלת תושבות מאז 2018 בעקבות פסיקת בית הדין האירופי לצדק)
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): / (זכויות שותפות מוגבלות מאז 2018)
אימוץ משותף של זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ על ידי יחידים ללא קשר לנטייה מינית: 
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
זכות לשינוי מגדר בחוק: / (דה יורה מאז 1995, דה פקטו הכרה ניתנת לעיתים רחוקות מאוד בעקבות חוסר אסדרה בחוק מאז 2022)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (לאחר 12 חודשים של דחייה)
זהבה גל

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1948 (בת 76) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  אירופה,  ארצות הברית, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקום לימודים:  ג'וליארד, האקדמיה למוזיקה בירושלים
 עיסוק:  זמרת אופרה ופרוספור לקול
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  מצו-סופרנו
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית, צרפתית, אטלקית
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
זהבה גל (נולדה ב-29 באוגוסט 1948) היא זמרת אופרה, מצו-סופרן-קולורטורה, ופרופסור לפיתוח קול ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה

גל למדה במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה בירושלים, אצל בנימין אורן ויהלי וגמן. כמו כן, למדה פיתוח קול במסגרת פרטית אצל ג'ולייט מדיוני. בירושלים פגשה בזמרת המצו-סופרן האמריקאית ג'ני טוראל, שעודדה אותה לעבור לניו יורק כדי להמשיך ללמוד.
בשנים 1974–1978 למדה פיתוח קול אצל דניאל פארו ובמחלקת האופרה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. הוענקו לה מלגות שונות, וביניהן מלגה מלאה ללימודים ומחייה מקרן התרבות אמריקה-ישראל. בזמן לימודיה, הצטרפה למרכז האופרה בג'וליארד, הופיעה בתפקיד סוזוקי (Suzuki) במאדאם באטרפליי, בניצוח מיונג וון-צ'ונג. כמו כן, שרה שחרזדה-רוול עם הפילהרמוניה של ג'וליארד, בניצוחו של סיקסטין ארלינג. באותו קונצרט בקרנגי הול, הופיעה באריה-דואט מתוך המתאוס-פסיון "Erbrme Dich" של באך, עם הכנר אייזק שטרן. ב-1979 השתתפה בכיתת האומן של הטנור לוצ'אנו פברוטי בג'וליארד.
בשנת 1978 זכתה גל בתחרות בין לאומית לזמרה בפריז "Concours International de Chant de Paris" - בשני פרסים: הפרס הגדול (Grand-Prix), ובנוסף למענק הכספי, הוענק לה רסיטל דביו בפסטיבל אקס-אן-פרובאנס, בלוויו של הפסנתרן האמריקני לורנס סקרובאקס. באותה תחרות זכתה בפרס נוסף: הפרס הראשון לביצוע שיר אומנותי צרפתי של המלחין הצרפתי דריוס מיו. באותה שנה, הגיעה גם למקום שני בתחרות הרדיו הבווארי שבמינכן "ARD International Music Competition".
בשנת 1978 החלה את הקריירה האופראית בלה סקאלה שבמילאנו בתפקיד פיודור, בהפקה של בוריס גודונוב, מוסורגסקי, בניצוחו של קלאודיו אבאדו ובימויו של יורי ליובימוב, ושל הבאס הבולגארי ניקולאי גייאורוב. באותה עונה 1979, הוזמנה לאופרה בפריז לשיר בבוריס גודונוב, בניצוחו של סייג'י אוזאווה ובימויו של במאי הסרטים ג'וזף לוסי. בשנת 1984 שרה בבוריס גודונוב עם קלאדיו אבדו והתזמורת הסימפונית של שיקגו.
בשנת 1979 זכתה בתחרות "Young Concert Artists NY" בניו יורק שהעניקה לה אמרגנות אמריקנית ראשונה. באותה תחרות הוענקה לה אות הצטיינות על שם הזמרת קאתלין פרייר.
בשנת 1980 שרה את תפקיד "נערת הפרחים" באופרה "פרסיפל" מאת ריכרד וגנר, בפסטיבל זלצבורג, תחת שרביטו ובימויו של הרברט פון קאראיאן והתזמורת הפילהרמונית של ברלין. באותה שנה שרה בבית האופרה הלאומי באמסטרדם את תפקיד "סינדרלה" באופרה לה צ'נרנטולה מאת רוסיני.
בשנת 1981 שרה את "כרובינו" בנישואי פיגארו מאת מוצרט, בבית האופרה במונטה קרלו. בשנת 1987 שרה כרובינו בבית האופרה הוינאית ובפסטיבל סנטה-פה בניו מקסיקו.
בשנת 1994 עזבה את פריז ועברה להתגורר בניו יורק והחלה לעסוק בהוראה. היא הצטרפה לפקולטה הווקאלית בווסטמינסטר קוויאר קולג', שבפרינסטון, ניו-ג'רזי. היא לימדה שם כפרופסור חבר-נלווה למוזיקה במשך 21 שנים, עד שפרשה בשנת 2015. במקביל ניהלה סטודיו פרטי לזמרה בניו יורק.
בשנים 2002–2014 השתתפה בהדרכת סמינרים שנוהלו בווסטמינסטר קוויאר קולג' במסגרת "Saturday Seminars". הסמינרים נועדו לסטודנטים, זמרים, מנצחים ומורים לפיתוח קול, עם הרצאות וכיתות אומן, בנושא הפדגוגיה של אומנות השירה הקלאסית: יציבה, נשימה, תמיכה, אקוסטיקה ורגיסטרים- בליווי אנטומיה ופיזיולוגיה ודימויים, דיקציה וחשיבות השפה בשירה, שירת לגאטו, הכנת תפקיד תיאטראלי. סגנונם של הנדל-מוצרט-רוסיני וסגנון השירה היפה.
גל הוזמנה להרצאות וכיתות אומן באוניברסיטאות ובבתי ספר ידועים למוזיקה, כמו בית ספר מאנס למוזיקה בניו יורק, באוניברסיטאות קולומביה, ייל, פרינסטון, וראטגרס, בפרי-קולג' שבג'וליארד בניו יורק, בבית ספר למוזיקה באוניברסיטת "הארט" ובבית ספר למוזיקה "קאלבארי" בקונטיקט. בישראל הגישה כיתות אמן בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב ובמרכז למוזיקה ירושלים.
ביוגרפיה > תפקיד המפתח בקריירה שלה

את תפקיד המפתח בקריירה שלה, "רוזינה" ב"ספר מסיביליה", ביצעה באחת-עשרה הפקות שונות:
בשנת 1980 שרה את "רוזינה" עם האופרה של סנטיאגו, צ'ילה. באותה שנה, שרה את אותו תפקיד בהפקה שונה, בקנדי סנטר בוושינגטון.
בשתי העונות 1981 ו-1982, הופיעה כ"רוזינה" בפסטיבל גליינדבורן באנגליה.
בשנת 1985 הופיעה עם האופרה הסקוטית.
בשנת 1987 שרה רוזינה עם בית האופרה הלאומי באמסטרדם, בהפקתו המיוחדת של הבמאי והמחזאי האיטלקי דריו פו.
בשנת 1987 שרה רוזינה בהפקה שונה בבית האופרה באוויניון בצרפת.
בשנת 1988 הופיעה בתפקיד רוזינה עם האופרה הישראלית החדשה ובאותה שנה עם האופרה של נונט.
בשתי העונות 1989 ו-1990, שרה את "רוזינה" בבית האופרה בפרנקפורט בניצוחו של אולג קטאני.
בשנת 1996 הופיעה כרוזינה עם בית האופרה של וויג'יניה, בנורפוק, ובוושיגטון
משנת 1981 התגוררה בפריז והופיעה בשתי עונות מלאות 1981, 1982, 1983 בתפקיד כרמן, בהפקתם המיוחדת של הבמאי פיטר ברוק והמלחין-המנצח מאריוס קונסטאנט, בגרסתם המיוחדת, המבוססת על האופרה כרמן של ביזה, "הטרגדיה של כרמן", שהועלתה בפריז, בתיאטרון בוף-דו-נור. ב-1983 השתתפה בסיור עם הלהקה בציריך שווייץ, והמבורג, גרמניה. בשנת 1983 כיכבה באחד משלושת הסרטים של ״הטרגדיה של כרמן״ שצולמו בו זמנית בתיאטרון בפריז לדרמה קולנועית מלאה.
הפסקול בביצוע זהבה גל, הופק לאלבום על ידי חברת EMI.
בשנים 1989, 1991, 1994 שרה את התפקידים ניקולאוס והמוזה "Nicklausse", ב"סיפורי הופמן" מאת אופנבאך באופרה הישראלית החדשה.
בשתי העונות של 1991–1992, הופיעה בתפקיד אורפאו, באורפאו ואורידיצ'ה מאת גלוק עם האופרה הישראלית
בשנת 1984 הופיעה בפסטיבל רוסיני בפזרו בתפקיד "איזולייא" באופרה "הרוזן אורי" מאת רוסיני.
בשנת 1985 שרה את תפקיד הילד באופרה הילד והקסמים מאת מוריס ראוול עם תזמורת הסוויס רומאנד בז'נבה, בניצוחו של ארמין ג'ורדן, בשידור טלוויזיוני ישיר באירופה.
ביוגרפיה > תפקידים וירטואוזים באופרות של גאורג פרידריך הנדל

בשנת 1983, שרה את תפקיד אריאודנטה בבית האופרה ננסי בצרפת, תחת שרביטו של ז'אן קלוד מלגואר, בהפקה של לה סקאלה עם הבמאי פייר לואיג'י פידזי.
בשנת 1985, לציון 300 שנה למותו של הנדל, שרה את תפקיד אריאודנטה, בהפקת לה סקאלה מילנו, בתיאטרון שאנז-אליזה בפריז עם אותה הפקה, הופיעה בבית האופרה בלוזאן בשווייץ
בשנת 1985, גל החליפה את תרזה ברגנצה בתפקיד "רינאלדו" באופרה "רינלדו", בהפקתו של "פייר לואיג'י פידזי" וניצוחו של צ'ארלס מקקראס בתיאטרון שאטלה בפריז.
בשנת 1986, הופיעה בתפקיד דג'אנירה באורטורה "הרקולס" של הנדל, בתיאטרון שאטלה בפריז בניצוחו של ז'אן קלוד מלגואר ותזמורתו.
בשנת 1991, שרה טזאו באופרה "Teseo" של הנדל, בקובנט-גרדן בלודון ובפסטיבל הקיץ של אתונה באודאון הרודס-אטיקוס, תחת שרביטו של ז'אן קלוד מלגואר ותזמורתו.
בשנת 1990, שרה את תפקיד אלמירה באופרה "פלורידנטה" עם המנצח אלן קרטיס בביצוע קונצרטנטי בטורונטו קנדה, וסן פרנסיסקו בקליפורניה.
בשנת 1986, הופיעה בתפקיד הצועניה סלוד באופרה "החיים הקצרים" של מנואל דה פאייה, בהפקתו הבימתית של במאי הקולנוע הספרדי פרננדו ארבאל, בתיאטרון ננסי בצרפת. עם אותה הפקה היא מופיעה בפסטיבל-לוזאן בשווייץ. ובאותה עונה, בננסי, צרפת, שרה צרלינה בדון ג'ובאני, בכיכובו ובימויו של רוג'רו ריימונדי.
בשנת 1986, הופיעה בתפקיד "אוקטביה" באופרה "קלאודיו מונטוורדי - הכתרתה של פופאה" בניצוחו של מישל קורבוז בבימויים של משה לייזר ופטריק קורייה בפסטיבל לוזאן, בשווייץ.
בשנת 1988, שרה "אסטאזי Astasi" באופרה טרארה מאת אנטוניו סליירי בקרלסרוהא גרמניה, ובפסטיבל שווייצרינגן, בניצוחו של "ז'אן קלוד מלגואר" ותזמורתו. ההפקה הוסרטה ע״י הטלוויזיה האוסטרית לווידאו מסחרי.
ביוגרפיה > קונצרטים

בשנת 1979, הופיעה במילאנו באטליה, עם תזמורת לה סקאלה בניצוחו של קלאודיו אבדו, בביצוע פולצ'ינלה סטרווינסקי.
בשנת 1979, הופיעה עם המנצח ארמין ג'ורדן ותזמורתו Orchestre de la Suisse Romande ברסיטל אריות נבחרות בז'נבה שווייץ.
בשנת 1980, הופיעה במיסה בדו מינור, מוצארט, בניצוחו של אדוארדו מאטה Eduardo Mata עם התזמורת הסימפונית הלאומית האיטלקית- RAI, שהוסרט בשידור אירופי ישיר-ארוביזיון, מקתדרלת אורבייטו באיטליה.
בשנת 1980, הופיעה עם הפילהרמונית של ניו יורק במרכז לינקולן בניו יורק, בניצוחו של דניאל בארנבוים בסימפוניה הדרמטית של ברליוז, "רומאו וז'ולייט".
בשנת 1982, הופיעה עם המנצח אדוארדו מאטה והתזמורת הסימפונית דאלאס, במרכז קנדי בוושינגטון די. סי. וכן בדאלאס שבטקסס בביצוע האריה הקונצרטנטית של מוצרט "Ch'io_mi_scordi_di_te?", והסוויטה של מנואל דה פאיה, "El_sombrero_de_tres_picos".
בשנת 1982, הופיעה עם המנצח אדוארדו מאטה אדוארדו מאטה עם התזמורת הלאומית "NAC" בקנדה, בביצוע "פולצ'ינלה" של סטרווינסקי.
בשנת 1983, שרה עם התזמורת הסימפונית של ברן בשווייץ בביצוע "שחרזדה" מאת מוריס ראוול, בניצוחו של אליהו עינבל. באותה שנה, הופיעה עם המנצח פייר בולז ב"פולצ'ינלה" של סטרווינסקי בפסטיבל בדרום צרפת.
בשנת 1985, השתתפה בביצוע בכורה עולמי של הסימפוניה הרביעית "נירות זיכרון" ("Memorial Candels"), מאת המלחין האמריקני בנג'מין ליס, לטקסט של נלי זק"ש, עם התזמורת הסימפונית של דאלס בניצוח אדוארדו מאטה ובשיתוף עם הכנר פנחס צוקרמן, במרכז קנדי בוושינגטון די. סי. ובקרנגי הול בניו יורק.
בשנת 1986, שרה את הרקווים של מוצרט עם המנצח אדו דה וארט עם התזמורת הסימפונית של פיטסבורג והתזמורת הסימפונית של יוסטון.
בשנת 1987, הופיעה בפריז, באולם Salle_Pleyel עם התזמורת הלאומית של צרפת, ב"שחרזדה" של מוריס ראוול עם המנצח ז'ק מרסייה.
בשנת 1990, חזרה לתזמורת הסימפונית של ברן, לביצוע סימפוניית "ירמיהו" מאת ליאונרד ברנשטיין, עם המנצחת דליה אטלס.
בשנת 1992, שרה את הסימפוניה השלישית של מאהלר עם התזמורת הסימפונית הרומנית הלאומית, בפריז, בניצוחו של הוגו ריינר.
בשנת 1993, שרה את הרקוויאם של מוצרט עם המנצח יואל לוי והתזמורת הקאמרית ההולנדית, בהיכל התרבות תל אביב.
בשנת 1997 הופיעה עם התזמורת הקאמרית של אוהיו עם "השירים היוונים" של מוריס ראוול.
בשנת 1998, 2000, 2002 שרה את הרקווים של מוריס דורופלה בכנסיית "הקולות של ההתעלות" בניו יורק, בניצוחו של דניס קין.
ביוגרפיה > קונצרטים > קונצרטים בישראל

בשנת 1979, הופיעה גל לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של זובין מהטה במבחר אריות של מוצרט ורוסיני.
בשנת 1983, חזרה להופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע שהרזאד מאת מוריס ראוול, בניצוחו של אליהו ענבל.
בשנת 1988, שרה עם זובין מהטה את הסימפוניה ה-9 של ביטהובן, בקונצרט גאלה לכבוד חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל.
בשנת 1996, הופיעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים, בנצוחו של תומאס הנגלברוק עם הקנטטה "לוקרציה".
בשנת 1991, חזרה לפילהרמונית לביצוע הסימפוניה הרביעית של מאהלר בניצוחו של גארי ברתיני.
כמו כן, הופיעה עם תזמורות ישראליות שונות, כמו התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הישראלית והקאמרטה הישראלית ירושלים בניצוחו של אבנר בירון. עם התזמורת הסימפונית חיפה שרה מספר פעמים בניצוחו של סטנלי ספרבר - במיסה בדו מינור של מוצרט, סטאבט-מאטר של רוסיני, "שהרזאד" של מוריס ראוול, ואריות אופראיות.
ביוגרפיה > רסיטלים

| שנה | רסיטל |
| --- | --- |
1978: רסיטל דביו באולם קרנגי, ניו-יורק, בליווי מיירון מקפרסון
1978: רסיטל דביו ארופאי בפסטיבל אקס-אן-פרובאנס, בלוויו של הפסנתרן האמריקני לורנס סקרובאקס
1979-1980: סדרת רסיטלים בארצות הברית בלוויו של הפסנתרן לורנס סקרובאקס
1980: רסיטל בתיאטרון אתנה בפריז, בליווי לורנס סקרובאקס
1982: רסיטל בתיאטרון אתנה בפריז, בלווי דלטון בולדווין
1988: רסיטל בפסטיבל למוזיקה עתיקה באינסברוק אוסטריה, בלווי אלן קרטיס
1990: רסיטל במוזיאון תל אביב לאמנות, ביצירות של הנדל- אריות אופראיות והקנטטה לוקרציה בליווי שלו עד-אל
1992: רסיטל בסטיבל למוזיקה באנקרה, טורקיה, בלווי יונתן זק
1993: רסיטל במוזיאון תל אביב לאמנות בלווי יונתן זק
1996: רסיטל במוזיאון תל אביב לאמנות בלווי עידית משולם
1997: רסיטל באולם אליס טאלי בניו יורק, בליווי מרטין כץ
2003: רסיטל במוזאון תל אביב לאומנות בלווי יונתן זק
הקלטות

ג'ואקינו רוסיני, "משה במצרים" - מנצח: קלאודיו סימונה, 1981 (CD), חברת דקה
אנטוניו סליירי, "Tarare" - הוקלט בפסטיבל שווצינגן, 1988 (DVD), חברת יורוארטס-ארטהאוז מוזיק
קלאודיו אבאדו מנצח על מודסט מוסורגסקי, התזמורת הסימפונית של לונדון, 1992 (CD), חברת RCA רקורדס
גדעון קליין, "Oeuvres Instrumentales et Vocales", מנצח: פאבריס פרמנטייה, 1994 (CD), חברת אריון
גאטנו דוניצטי, לילות קיץ והקנטטה תרזה וג'נפלדוני, חברת טזיס
מחאת ההמנון האמריקאי

| --- | --- |

 תאריכי המאבק:  14 באוגוסט 2016 – הווה (8 שנים) 
 
מחאת ההמנון האמריקאי החלה באוגוסט 2016, כאשר מספר ספורטאים אמריקאים הביעו מחאה כנגד אלימות משטרתית וגזענות באמצעות כריעת ברך בזמן ניגון ההמנון האמריקאי. בשנת 2017, הביעו שחקנים רבים מחאה נוספת כלפי הביקורת שמתח הנשיא דונלד טראמפ על אותם מוחים וכן על המדיניות בה נקט מאז שנכנס לתפקידו. יש האומרים כי המחאה נובעת ממניעים פוליטיים ופטריוטיים, בזמן שאחרים נוקטים עמדה יותר ביקורתית כלפיה, על כך שהיא משלבת נושאים פוליטיים באירועי ספורט ועל האופי האנטי-פטריוטי שלה.
מקור המחאה בהחלטתו של קולין קאפרניק, הקוורטרבק של קבוצת הפוטבול סן פרנסיסקו 49' (San Francisco 49ers), אחת מהקבוצות המשתתפות בליגת הפוטבול האמריקאית (NFL), שקרא לשבת על הספסל, ולאחר מכן גם לכרוע ברך בזמן ניגון ההמנון האמריקאי לפני משחקי פתיחת העונה של שנת 2016. במהלך השנים הבאות, מספר שחקני NFL מקבוצות שונות החלו לקחת חלק בפעולות מחאה דומות. ב-24 בספטמבר 2017, התעצמו והתפשטו מחאות הספורטאים לאחר שיותר מ-200 ספורטאים כרעו ברך בזמן ניגון ההמנון הלאומי בתגובה לקריאת הנשיא האמריקאי דונלד טראמפ "לפטר" את הספורטאים המוחים.
הסיבות למחאה

רפורמת מערכת המשפט היא אחת מהגורמים העיקריים שהובילו למחאת הספורטאים. קאפרניק החל למחות בעקבות רצח עצורים אפרו-אמריקאים על ידי המשטרה בזמן שאלו שהו במעצר. הרצח תפס תאוצה תקשורתית דרך תנועות למען שוויון זכויות בקרב קהילות אפרו-אמריקאיות (Black Lives Matter). באוגוסט 2016 אמר קאפרניק בריאיון שאינו מוכן לעמוד בהמנון של מדינה שמדכאת קהילות לא-לבנות, ושבעיניו, התעלמות מהמצב זו התנהגות אנוכית.
קריאת הנשיא טראמפ לפטר ספורטאים מוחים

בנאום שנשא בעצרת באלבמה בספטמבר 2017, קרא הנשיא טראמפ לבעלי קבוצות בליגת ה-NFL לפטר שחקנים שיכרעו ברך בזמן השמעת ההמנון, ואף עודד צופים במשחקים לעזוב את האצטדיונים. טראמפ גם התבטא בחריפות לגבי קאפרניק, קרא לפיטוריו והתייחס למחאת השחקנים כזלזול במורשת.
טראמפ טען כי המחאות לא קשורות לגזע, אלא לכבוד, למדינה ולדגל. במשחקים שלאחר הצהרה זאת, כמות המשתתפים במחאה גדלה, עד שיותר מ-200 משתתפים נצפו מפגינים בצורה כלשהי. לאחר הגידול בכמות המשתתפים, הביקורת החלה לסטות מגזענות באמריקה לנשיא טראמפ.
בראיון שנתן במאי 2018, הצהיר טראמפ כי שחקן "חייב לעמוד גאה בזמן ההמנון הלאומי" ואחרת הוא לא אמור לשחק, ואף הציע שאולי אותו שחקן לא אמור להישאר במדינה. טראמפ תמך במדיניות החדשה של ה-NFL, שלפיה שחקנים חייבים לעמוד בזמן ההמנון או לחלופין להישאר בחדרי ההלבשה, אך הרגיש כי מדיניות זו אינה מספיק נוקשה.
ספורטאים מתחומים שונים מצטרפים למחאה

שחקנית הכדורגל האמריקאית מייגן ראפינו, כרעה בזמן השמעת ההמנון ב-5 בספטמבר 2016, על מנת לתמוך בקולין קאפרניק ובמה שהוא מייצג. ראפינו נקטה בפעולה דומה בזמן משחק ידידות של הנבחרת האמריקאית נגד תאילנד, זאת למרות הביקורת וההתנגדות של מאמנה ג'יל אליס ופדרציית הכדורגל האמריקאית למחאה זו. מחאה זו הובילה בסופו של דבר לדרישה שהשחקנים יעמדו בצורה "מכבדת" בזמן השמעת ההמנון.
בליגת הכדורסל האמריקאית (לגברים, ה-NBA) קיימת מדיניות הדורשת משחקניה לעמוד בצורה מכבדת בזמן ניגון ההמנון הלאומי, מה שלא מנע ממספר שחקנים משמעותיים להביע את תמיכתם במחאות שחקני הפוטבול דרך אמצעי התקשורת השונים. בריאיון ל"שרלוט אובזרבר" הביע כוכבה של קבוצת הכדורסל האמריקאית גולדן סטייט ווריורס, סטפן קרי, תמיכה בקולין קאפרניק ובמחאתו והביע ביקורת לגבי המציאות בה מצא עצמו השחקן המוחה בלי קבוצה, "הוא לחלוטין ראוי להיות ב-NFL. ברור שהעמדה שלו והמחאה הלא אלימה שלו, בזמן ששיחק בסן פרנסיסקו, די זיעזעו את העולם - ואני חושב שזה היה לטובה".
הערות שוליים

↑  Fortin, Jacey; Haag, Matthew (2018-09-04). "After Colin Kaepernick's Nike Deal, Some Salute Swoosh, Others Boycott It". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-06-10.
↑  NFL players protest during anthem; Colin Kaepernick, President Trump respond, www.sportingnews.com (באנגלית)
↑  Aaron Rodgers sticks up for player protests during national anthem, Packers Wire, ‏2018-08-08 (באנגלית)
1 2 3  Kevin Jackson: 'Kaepernick Effect' to Blame for NFL's Ratings Decline, Fox News Insider, ‏2017-09-23 (באנגלית)
↑  All you need to know about why NFL players are taking a knee and where it came from, The Independent, ‏2018-09-04 (באנגלית)
↑  Anthem kneeling isn't aimed at veterans, and other NFL protest misconceptions, USA TODAY (באנגלית)
↑  Mark Sandritter, All the athletes who joined Kaepernick’s national anthem protest, SBNation.com, ‏2016-09-11
↑  NFL player protests sweep league after President Donald Trump's hostile remarks, USA TODAY (באנגלית)
↑  Mark Joseph Stern, Ruth Bader Ginsburg’s Kaepernick Comments Spell the End of the Notorious RBG Myth, Slate Magazine, ‏2016-10-11 (באנגלית)
↑  Colin Kaepernick explains why he sat during national anthem, NFL.com (באנגלית)
↑  Brian Stelter, With 'son of a bitch' comments, Trump tried to divide NFL and its players, CNNMoney, ‏2017-09-23
↑  Graham, Bryan Armen; Pengelly, Martin (2017-09-24). "NFL players kneel for anthem in unprecedented defiance of Trump". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-06-10.
↑  How Cowboys, Packers reacted to national anthem, SportsDay, ‏2017-10-08 (באנגלית)
↑  Hoffman, Benjamin; Mather, Victor; Fortin, Jacey (2017-09-24). "After Trump Blasts N.F.L., Players Kneel and Lock Arms in Solidarity". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-06-10.
↑  Hoffman, Benjamin; Mather, Victor; Fortin, Jacey (2017-09-24). "After Trump Blasts N.F.L., Players Kneel and Lock Arms in Solidarity". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-06-10.
1 2  Trump says athletes who kneel during anthem 'maybe shouldn't be in the country', NBC News (באנגלית)
↑  Euan McKirdy CNN, Megan Rapinoe takes knee in solidarity with Kaepernick, CNN
↑  USWNT’s Rapinoe kneels for national anthem, SI.com (באנגלית)
↑  Zito Madu, U.S. Soccer banned Megan Rapinoe's national anthem protest without caring to understand it, SBNation.com, ‏2017-03-06
↑  Gary Washburn, Why don’t players have a problem with the NBA’s national anthem policy?, The Boston Blobe, ‏June 4, 2018
↑  Ynet ספורט, סטף קרי יוצא להגנת קולין קאפרניק, באתר ynet, 11 בספטמבר 2017
מחלקת ההגנה (אירלנד)

| --- | --- |


בניין מחלקת ההגנה
 מידע כללי
 מדינה:  אירלנד 
 תחום שיפוט:  אירלנד 
 תאריך הקמה:  22 בינואר 1919
 ממשלה:  ממשלת אירלנד
 שר:  סיימון קובני
 תאריך כניסה:  27 ביוני 2020
 מטה מרכזי:  Newbridge 
 אתר רשמי
 
מחלקת ההגנה (באנגלית: Department of Defence, באירית: An Roinn Cosanta) היא משרד בתוך ממשלת אירלנד, האחראית על יישום מדיניות הביטחון של אירלנד. בראשה עומד שר ההגנה, חבר הממשלה. השר עומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של כוחות ההגנה האירים, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לטישך ולנשיא (המשמש כמפקד העליון של הצבא). ראש המטה של כוחות ההגנה מדווח ישירות לשר.
מחלקת ההגנה נוסדה כבר בפגישה הראשונה של הדאל אירן ב-21 בינואר 1919. שר ההגנה הנוכחי הוא מיהאל מרטין ממפלגת פיאנה פול שנכנס לתפקידו ב-17 בדצמבר 2022.
זרים מושלמים (סרט ישראלי)

| --- | --- |
 מבוסס על:  זרים מושלמים 
 בימוי:  ליאור אשכנזי
 הופק בידי:  מיקי רבינוביץ' מאיה אמסלם שרון הראל משה אדרי
 תסריט:  נועה ארנברג גלית חוגי
 עריכה:  Ron Omer 
 שחקנים ראשיים:  מורן אטיאס יוסי מרשק שירה נאור רותם אבוהב חנן סביון גיא עמיר אבי גרייניק 
 מוזיקה:  דניאל סלומון 
 צילום:  Ofer Inov 
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  לייט סטרים ווסט-אנד פילמס סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  11 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  דרמה קומדיה
 דף הסרט ב־IMDb
 
זרים מושלמים הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה קומית, רימייק ישראלי לסרט האיטלקי עטור הפרסים "זרים מושלמים" משנת 2016, שיצא לאקרנים ב-11 בנובמבר 2021.
זהו סרט הביכורים של השחקן ליאור אשכנזי כבמאי.
הסרט הוא עיבוד ישראלי לסרט האיטלקי, שזכה לגרסאות בשפות שונות, ובהן יוונית, ספרדית, טורקית, צרפתית, קוריאנית, הונגרית, סינית, רוסית, פולנית, גרמנית, יפנית וערבית.
תקציר העלילה

שבעה חברים מתאספים לארוחת ערב. במהלך שיחת השולחן מציעה מארחת הערב לשחק משחק: המכשירים הסלולריים של כולם יהיו במרכז השולחן, וכל ההודעות, האימיילים והשיחות של כולם יהיו חשופים לשאר. המשחק מקבל בהדרגה תפניות חדות ואפלות יותר כאשר סודות המשתתפים בו מתחילים להתגלות.
צוות השחקנים והדמויות

מורן אטיאס - קרן רוזנר
חנן סביון - יורם
גיא עמיר - שלומי
רותם אבוהב - רויטל
יוסי מרשק - אילן רוזנר
שירה נאור - טליה
אבי גרייניק - שמש
אלונה צימברג - רומי רוזנר
הפקה

בדצמבר 2020 הסתיימו הצילומים לסרט.
הערות שוליים

1 2 3  אלי שגב, הסתיימו צילומי סרט הביכורים של ליאור אשכנזי, "זרים מושלמים", באתר אידיבי, ‏8 בדצמבר 2020
ונסן קולה

ונסן פלורן אנטואן קולה (בצרפתית: Vincent Florent Antoine Collet; נולד ב-6 ביוני 1963) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל צרפתי המאמן את פריז לבלואה מליגת העל הצרפתית ואת נבחרת צרפת.
קריירת משחק

קולה החל את קריירת המועדונים שלו בעונת 1980/81, ושיחק בליגה הצרפתית השלישית. לאחר מכן החל את הקריירה המקצועית שלו, בעונת 1981/82, עם לה-מאן סארת. עם לה מאן הוא זכה באליפות צרפת ב-1982.
בסך הכל, הוא שיחק 13 עונות בליגת העל הצרפתית במדי לה-מאן סארת, קאן ואסוול ליון-וילרבאן. לאחר מכן הוא בילה את ארבע העונות האחרונות של הקריירה המקצוענית שלו בליגה השנייה במדי לה האבר.
קריירת אימון

קולט הפך לראשונה למאמן כדורסל ב-1998. הוא היה המאמן הראשי של לה-מאן במשך שמונה שנים, בין 2000/01 ו-2007/08, והוביל את הקבוצה לאליפות הליגה הצרפתית 2006 ולגביע הצרפתי ב-2004, כמו גם לזכייה בגביע המוליכות של הליגה הצרפתית ב-2006. בזמן שהיה במועדון, הוא נבחר למאמן השנה של הליגה הצרפתית ב-2001 וב-2004, לפני שעזב את הקבוצה ב-2008.
בעונת 2008/09 הוא הוביל את אסוול ליון-וילרבאן לאליפות הליגה הצרפתית, הראשונה מאז 2002. בעונת 2015/16, הוא אימן את המועדון הצרפתי שטרסבורג והוביל אותו לגמר היורוקאפ 2016, בו הפסידה הקבוצה בסופו של דבר למועדון הטורקי גלאטסראיי. הוא גם זכה בפרס מאמן השנה השלישי שלו. לאחר אותה עונה החליטו קולה ושטרסבורג להיפרד, לאחר שחוזהו תם.
לאחר ששטרסבורג התחילה באופן מאכזב את עונת 2016/17, היא מינתה את קולה שוב למאמנה, ב-27 באוקטובר 2016.
ב-25 באוגוסט 2021, הוא חתם בפריז לבלואה מליגת העל הצרפתית.
קריירת אימון > בנבחרת צרפת

קולה מונה למאמן נבחרת צרפת הבוגרת בכדורסל במרץ 2009, לאחר קמפיין מוקדמות מאכזב ליורובאסקט 2009, שאילץ את הנבחרת להעפיל דרך סיבוב מוקדמות נוסף. לאחר שהוביל בהצלחה את נבחרת צרפת בסיבוב המוקדמות השני, הוא אימן את נבחרת צרפת בטורניר גדול, לראשונה, באליפות אירופה 2009. הוא הוביל את הנבחרת למקום החמישי שהקנה לה העפלה אוטומטית לאליפות העולם 2010, שם גם אימן את צרפת.
קולה הוביל את צרפת למדליית הכסף ביורובאסקט 2011, ואז שנתיים לאחר מכן אימן את הנבחרת והוביל אותה לזכייה הראשונה בתולדותיה, ביורובאסקט 2013 בסלובניה. צרפת המשיכה לזכות במדליות תחת הנהגתו, וזכתה במדליית הארד בגביע העולם 2014 וביורובאסקט 2015.
קולה גם אימן את צרפת באולימפיאדות 2012 ו-2016, שבשתיהן הודחה ברבע הגמר.
בתחילת 2020 הצהיר קולה כי בכוונתו להמשיך כמאמן ראשי של נבחרת צרפת. באולימפיאדת טוקיו 2020 ניצחה צרפת את ארצות הברית לראשונה באולימפיאדה, 83–76, בשלב הבתים. צרפת עלתה לגמר, שם הפסידה במשחק חוזר מול האמריקאים 82–87, וסיימה עם מדליית הכסף.