stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנטונזית תקנית
קנטונזית כשפה סינית

על אף שקנטונזית חולקת אוצר מילים נרחב עם השפה המנדרינית, שתי השפות הסיניות אינן מובנות הדדית, בעיקר בשל הבדלים פונולוגיים ודקדוקיים. הבדל בולט נוסף בין קנטונזית למנדרינית הוא אופן כתיבת המילה המדוברת. מעט מאוד דוברי קנטונזית בקיאים באוצר המילים הקנטונזי המלא בכתב. כתוצאה מכך, מילים רבות כתובות בצורה הדומה למנדרינית תקנית.
מאז 1909, שלטונות סין קידמו באופן עקבי את השפה המנדרינית ברחבי המדינה, ובמיוחד בחינוך ובתקשורת. זאת, בהתאם לצו שהוצא בתקופת שושלת צ'ינג. עם זאת, הרשויות במחוזות הקנטונזים בדרום סין, התנגדו לכך, וטענו ל"ייחודיות אזורית" של הקנטונזית, ולחשיבותה למסחר הפורה באזור. בין היתר מסיבה זו, עדיין נעשה שימוש בקנטונזית בחלק מכלי התקשורת הממשלתיים עד היום, להבדיל משפות סיניות אחרות שאינן מנדרינית.
אולם, בשנים האחרונות פועל הממשל בסין למזער את השימוש בקנטונזית במדינה. כך למשל, בשנת 2010 הוצע על ידי השלטון ששידורי הטלוויזיה במחוז גואנגג'ואו יגדילו את כמות התכנים המשודרים במנדרינית, על חשבון תוכניות קנטונזית. עצם הניסיון לקדם זאת, הוביל להפגנות במחוז, שבסופו של דבר הניאו את הרשויות מלהתקדם עם ההצעה. פעולות מסוג זה חיזקו את הזהות הלשונית של דוברי הקנטונזית ביחס לדוברי שפות סיניות אחרות.
הערות שוליים

↑  Sean Patrick Hopwood, Why Cantonese is Still an Important Chinese Language to Learn, Day Translations Blog, ‏2018-05-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Snow, Donald B. (2004). Cantonese as Written Language: The Growth of a Written Chinese Vernacular. Hong Kong University Press. p. 48. ISBN 9789622097094. ארכיון מ-2016-04-24. נבדק ב-2015-11-09.
↑  Minglang Zhou, Hongkai Sun (2004). Language Policy in the People's Republic of China: Theory and Practice Since 1949. Springer. ISBN 978-1402080388. ארכיון מ-2016-05-18. נבדק ב-2015-11-09.
↑  Yingjin Zhang, ed. (1999). Cinema and Urban Culture in Shanghai, 1922–1943. Stanford University Press. p. 184. ISBN 978-0804735728. ארכיון מ-2016-05-10. נבדק ב-2015-11-09.
↑  Chu, Yiu-Wai (2013). Lost in Transition: Hong Kong Culture in the Age of China. State University of New York Press. pp. 147–148. ISBN 978-1438446455.
↑  "Yuèyǔ bòyīn xū bào zhǔn mín hōng 'ruòzhì'" 粵語播音須報准 民轟「弱智」. Píngguǒ rìbào (בסינית). 2011-12-19. אורכב מ-המקור ב-2012-01-11. נבדק ב-2012-01-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283194205171  GND: 4197216-8  LCCN: sh85019816  NDL: 001117811  NKC: ph903812 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוז'ה אחמט יסאווי

| --- | --- |

 לידה:  1100? Sayram, קזחסטן 
 פטירה:  1166 (בגיל 66 בערך) טורקיסטן, ברה"מ 
 מדינה:  השושלת הקרא-ח'אנית 
 מקום קבורה:  המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי
קוז'ה אחמט יסאווי (או אחמד יסאווי; באוזבקית: Xoja Ahmad Yassaviy, בקזחית: Қожа Ахмед Яссауи'; נולד ב-1093 בסאיראם, נפטר ב-1166 בחזרט-י טורקסטן) הוא משורר ומיסטיקן סופי בן העמים הטורקיים, שהותיר חותם עז על התפתחות הצווים המיסטיים בעולם דוברי השפות הטורקיות. יסאווי הוא המשורר המוקדם ביותר שידוע כי חיבר שירה בניב טורקי. אחמט יסאווי היה חלוץ במיסטיקה פופולרית, ייסד את הטריקה (מסדר) הטורקית הראשונה, היסאוויה, שנפוצה במהרה ברחבי העולם דובר השפות הטורקיות.
רקע

יסאווי נולד כבנו של שייח' איברהים, שהיה ידוע באזור בשל מעשי הגבורה שלו ושנודעו אגדות רבות על אודותיו. בגיל שבע, לאחר שנותר יתום לאחר מותו של אביו, גידל את יסאווי ארסלן באבא, שהיה לו לאב רוחני. עד גיל שבע, כבר רכש אחמט יסאווי רמה גבוהה של רוחניות, ותחת הדרכתו של ארסלן באבא, אחמט הצעיר הגיע לרמה גבוהה של בגרות והחל בהדרגה לקנות את שמו במחוזות שונים כדמות רוחנית.
השפעה

בהמשך עבר אחמט יסאווי לבוכרה ולמד אצל המחנך הסופי הידוע יוסוף חמדני. יסאווי הקדיש מאמצים ניכרים להפצת האסלאם ברחבי מרכז אסיה ולימד מספר תלמידים באזור. הפואמות שלו יצרו ז'אנר חדש בספרות הטורקית של מרכז אסיה והשפיעו על משוררים דתיים רבים במאות הבאות. יסאווי הפך את העיר יאסי (טורקיסטן) למרכז לימוד עיקרי בעבור תושבי הערבות הקזחיים, ובגיל 63 פרש לחיי התבוננות (קונטמפלציה). הוא חפר לעצמו מרתף תת-קרקעי שבו בילה את שארית חייו. החוקר הטורקי חסן בסרי צ'נטיי (Hasan Basri Çantay) ציין כי "היה זה מלך סלג'וקי שהביא את רומי, המשורר הסופי הגדול, לקוניה; והיה זה בתקופת הסלג'וקים שאחמט יסאווי, סופי גדול אחר, חי והגה. השפעתם של שני מורים מופלאים אלו ממשיכה להתקיים עד היום."
מורשתו

בין השנים 1389 ו-1405 בנה המצביא טימור לנג מאוזוליאום באתר קברו של אחמט יסאווי בטורקיסטן. דרך היסאוויה שייסד המשיכה להיות בעלת השפעה במשך כמה מאות לאחר מותו, והשייח'ים של היסאוויה החזיקו בעמדה בכירה בבתי המשפט של בוכרה עד המאה ה-19. בקרב הסופים שפועלים לפי היסאוויה ניתן להבחין באלמנטים שמאניסטיים רבים יותר מכל תורה סופית אחרת.
ניתן למצוא סופים יסאווים גם בקשמיר. הם הגיעו לקשמיר מטורקיסטן בדרך המשי בהובלתו של חזרט אמיר-י-כביר מיר סעיד עלי חמדני. רקע היסטורי על התורה היסאווית ניתן למצוא בספר "סילסלאי יסאווי", שנכתב בידי פירזדה מוחמד שאפי יסאווי, זקן בני משפחת יסאווי היושבים בקשמיר. הספר כתוב באורדו.
האוניברסיטה הקזחית-טורקית הראשונה והליקיאון (בית ספר גבוה) הראשון נקראו על שמו של אחמט יסאווי: אוניברסיטת אחמט יסאווי וחוק'ה אחמט יסאווי ליססי, בהתאמה.
הסופר והמחנך הסופי הנקשבנדי אידריס שאה מציין את אילן היוחסין של אחמט יסאווי ב"ספר הספרים".
הערות שוליים

↑  Ro'i, Yaacov (2000). Islam in the Soviet Union: From the Second World War to Perestroika. New York: Columbia University Press. p. 373. ISBN 0-231-11954-2. נבדק ב-2013-04-09.
↑  "Encyclopædia Britannica (2007): Related Articles to "Ahmed Yesevi, or Ahmad Yasawi, or Ahmed Yasavi (Turkish author)", accessed March 18, 2007". Britannica.com. נבדק ב-2013-04-09.
↑  I.Melikoff, 'Ahmad Yesevi and Turkic popular Islam', EJOS, VI (2003), No. 8, 1-9, ISSN 09286802
↑  Y. N. Öztürk: The Eye of the Heart (Redhouse Press Istanbul 1988), p.49
↑  John L. Esposito, ed., The Oxford Encyclopedia of the Islamic World, Volume 1, New York: Oxford University Press, 1995, p. 271
↑  "Hasan Basri Çantay, "Chapter 7: Islamic Culture in Turkish Areas", in Islam — The Straight Path: Islam Interpreted by Muslims by Prof. Kenneth W. Morgan, Published by The Ronald Press Company, New York 1958". Religion-online.org. אורכב מ-המקור ב-2013-04-11. נבדק ב-2013-04-09.
↑  Devin Deweese "The Politics of Sacred Lineages in 19th-century Central Asia: Descent groups linked to Khwaja Ahmad Yasavi in Shrine Documents and Genealogical Charters" International Journal of Middle Eastern Studies Vol.31 (1999) pp507-530
↑  "The Sacred Sites of Kyrgyzstan", Cholpon K. Dyikanova, Taalaibek K. Dyikanov, Jarkyn B. Samanchina (eds.), Bishkek, 2004-2005, p. 8, citing Demidov, 1988, p. 3
↑  "Ahmet Yesevi University Official Site". Yesevi.edu.tr. נבדק ב-2013-04-09.
↑  Hoca Ahmed Yesevi Lisesi Official Site(הקישור אינו פעיל)
↑  Shah, I: The Book of the Book (Octagon Press), p.9 ISBN 978-0-900860-12-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270284305171  BnF: cb13321412v (data)  GND: 119043882  ISNI: 0000 0001 1079 0841  LCCN: n82233569  NKC: jn20020122008  NTA: 132851954  SUDOC: 128057181  TDVİA: ahmed-yesevi  VIAF: 98317185   WorldCat (עם VIAF): 98317185
קונקציוניזם

קונקציוניזם (באנגלית: Connectionism; מכונה גם: עיבוד מבוזר מקבילי, חישוביות עצבית) הוא גישה במדעי הקוגניציה ששואפת להסביר את התהליכים המנטליים באמצעות מבנים רשתיים בדומה לרשתות נוירונים מלאכותיות. המבנים הרשתיים במודלים הקונקציוניסטיים ממפים דפוס נוירולוגי נתון (הקלט) לדפוס אחר (הפלט) באמצעות הקשרים בין הנוירונים, כאשר ההפעלה של נוירון על ידי נוירון אחר נקבעת לפי עוצמת הקשר ביניהם. עוצמות הקשרים הן ערכים מספריים שמתעדכנים לפי הניסיון, וכך מתבצע תהליך למידה. זאת לעומת גישות סימבוליות, אשר מבססות את התהליכים המנטליים על ייצוגים מנטליים נפרדים זה מזה והחוקים המפורשים שחלים ביניהם.
קיים, עם זאת, ויכוח באשר לנושא הגישה הקונקציוניסטית והקשר שלה עם הגישה הסימבולית: האם הן מתחרות זו בזו, או שמא הגישה הקונקציוניסטית עוסקת בשכבות עיבוד נמוכות יותר, ובפרט בקשר בין החומרה (המוח) למנטליות, ולכן לא קיימת סתירה בין הגישות. לפי הפרשנות השנייה, רשתות קונקציוניסטיות יכולות לבסס ייצוגים מנטליים נפרדים זה מזה וכללים חישוביים מפורשים אשר חלים עליהם.
המחקר הקונקציוניסטי מבוצע ברובו באמצעות סימולציות ממוחשבות, אשר מדמות תהליכים מנטליים. הסימולציות מדגימות את היכולת לבצע תהליכים מנטליים באמצעות המודלים הקונקציוניסטיים, וכן את תופעות הלוואי שנובעות מאופן העיבוד המשוער.
עקרונות הגישה הקונקציוניסטית

בעוד שהגישה הסימבולית מתארת את התהליכים המנטליים ברמת מופשטות גבוהה ומנותקת מהרמה הפיזיקלית (בדומה לתיאור תוכנת מחשב במנותק מהחומרה), הרי שהגישה הקונקציוניסטית מקבלת את השראתה ממבנה המוח ומערכת העצבים. הגישה מתארת רשת, בדרך-כלל תלת-שכבתית: שכבת הקלט, שכבת הפלט ושכבת עיבוד חבויה. הרשת יכולה לבצע עיבודים שונים סימולטנית.
במאמרם, פלאוט וגונרמן מתארים חמישה עקרונות שמאפיינים את הרשת במודל הקונקציוניסטי:
ייצוגים מבוזרים: רוב המודלים הקונקציוניסטיים (אם כי לא כולם) מייצגים ישות נתונה (למשל, מילה או מושג) באמצעות דפוס פעילות רחב של נוירונים. כל דפוס מייצג ישות אחרת, ואותו הנוירון יכול להשתתף בדפוסים שונים וכך בייצוגים של מושגים שונים. הדמיון בין הישויות, אם כן, בא לידי ביטוי בדמיון בין דפוסי הפעילות שלהם.
שיטתיות: השיטתיות מתארת את הקשר בין הקלט לפלט, כלומר המידה בה לקלטים דומים יהיו גם פלטים דומים. המודלים הקונקציוניסטיים מאפשרים רמות שונות של שיטתיות, אך מערכת שיטתית (למשל, שפה עם משמעות דומה למילים דומות) קלה יותר ללמידה, ולכן רשתות קונקציוניסטיות נוטות להיות שיטתיות.
ייצוגים פנימיים (חבויים) נלמדים: כאמור, ברוב המודלים הקונקציוניסטיים לרשת ישנן שלוש שכבות, בהן שכבה פנימית. שכבת הקלט ממופה אל השכבה הפנימית, שממופה בתורה לשכבת הפלט. שכבת הביניים מאפשרת לייצר דפוסים מורכבים של עיבוד, ובין השאר לאפשר מיפוי של קלטים יוצאי דופן. הקשרים בין השכבות נלמדים מהניסיון, ואלו קובעים את הייצוגים הפנימיים. רוב המודלים הקונקציוניסטיים, אם כן, מתארים מערכת בעלת יכולת למידה כללית, וללא ידע מולד ספציפי. זאת לעומת גישות מתחרות אשר טוענות לידע מולד.
רכיביות: הרכיביות של הקלט מתייחסת למידה שבה ניתן לעבד בו כל חלק בנפרד, ללא תלות בעיבוד של החלקים האחרים. לדוגמה, כדי להבין את הביטוי "בלון ירוק" ניתן לעבד בנפרד את המילה "בלון" ואת המילה "ירוק", ולחבר בין המשמעויות בסוף. אך כדי לעבד את הביטוי "לשים לב", לא ניתן לעבד בנפרד את המילה "לשים" ואת המילה "לב", מפני שלצירוף יש משמעות חדשה, נפרדת משני חלקיה. בעוד שהגישה הסימבולית היא רכיבית ביסודה, ותופסת את הביטוי "לשים לב" כישות אטומית אחת ואת הביטוי "בלון ירוק" כחיבור של שתי ישויות נפרדות, הרי שהגישה הקונקציוניסטית מאפשרת רמות שונות של רכיביות: פעמים רבות העיבוד של המושג השלם יתבצע על ידי עיבוד של החלקים שלו עם מידה שונה של התייחסות זה לזה. דוגמה לכך היא הצירוף "בית ספר", אשר קשור, סמנטית, גם לבית וגם לספר, אך הוא איננו הרכבה פשוטה של שניהם. רמות ביניים כאלו של רכיביות אינן מתאפשרות, לכאורה, במודל סימבולי בו לכל ישות יש ייצוג נפרד ומובחן מהאחרים.
מנגנון יחיד: עבור סוג אחד של משימה, רשת יחידה מטפלת בכל המקרים. זאת בניגוד לגישות מתחרות, אשר מתארות לפעמים מנגנון אחד שמטפל במקרים סדירים ומנגנון נפרד שמטפל במקרים יוצאי דופן, או מנגנונים שונים שמטפלים בסוגים שונים של מקרים. הרשת הקונקציוניסטית, לעומת זאת, יכולה ללמוד לעבד קלטים ברמות שונות של שיטתיות, וכך לטפל גם במקרים הסדירים וגם במקרים יוצאי הדופן.
הגישה הקונקציונסטית לעיבוד מורפולוגי

אחת השאלות המרכזיות בבלשנות היא שאלת הממשות של רמת העיבוד המורפולוגית: האם ישנו מנגנון קוגניטיבי (ובפרט, אזור מוחי) אשר מעבד את המבנה המורפולוגי של המילה, והוא נפרד מהעיבוד הסמנטי שלה, או שמא ניתן להסביר את העיבוד המורפולוגי במונחים של עיבוד פונולוגי וסמנטי בלבד?
הגישה הסימבולית המסורתית טוענת לקיומה של רמת עיבוד מורפולוגית נפרדת, שמפעילה כללים דקדוקיים על המורפמות (המילים הבסיסיות, המוספיות והשינויים הלשוניים). לדוגמה, אחד הכללים המורפולוגיים באנגלית קובע שהוספת הסיומת -ed לפועל משנה את המשמעות שלו והופכת אותו לפועל בזמן עבר. בהתייחס למילים יוצאות דופן, הגישה הסימבולית טוענת שהן מאוחסנות בלקסיקון בשלמותן (למשל המילה gave כצורת עבר של give), וחוסמות את הגישה אל העיבוד הדקדוקי. הדוגלים בגישה מצאו ראיות אמפיריות להפרדה זו.
לעומתה, הקונקציוניזם שולל את קיומה של רמת עיבוד מורפולוגית, וטוען שהעיבוד המורפולוגי הוא תוצאת לוואי של הקשר הנלמד בין העיבוד הפונולוגי/אורתוגרפי לעיבוד הסמנטי. על פי המודל הקונקציוניסטי של רומלהרט ומקללנד לנטיית עבר באנגלית (RMM), הרשת מקבלת בשכבת הקלט ייצוג פונולוגי של הפועל הבסיסי, ובאמצעות ערכי החיבורים של הרשת מפעילה בתגובה את הפלט, שהוא ייצוג פונולוגי של הפועל בצורת עבר. ערכי החיבורים נלמדים באמצעות דוגמאות רבות, ומעצבים את דפוסי הפעולה של השכבות החבויות. הייצוגים הפונולוגיים עצמם, לעומת זאת, הם מולדים ומייצגים את התכונות השונות של כל צליל (פונמה) ושל הצליל הקודם לו והצליל העוקב לו במילה. המורפולוגיה, לפי מודל זה, איננה רכיב עצמאי אלא היא תוצאה של מידת השיטתיות של הרשת.
מודל RMM, בסימולציה ממוחשבת, מקיים את עקומת-U של תהליך הרכישה בקרב ילדים: בתחילת תהליך הלימוד הרשת משתמשת רק בדוגמאות שלמדה, ללא הכללה, ולכן לא מבצעת טעויות. בהמשך הלימוד הרשת מתחילה לגבש חוקיות ומבצעת טעויות של הכללת יתר, בדומה להטיה השגויה "goed" כצורת עבר של "go" בקרב ילדים דוברי אנגלית, או להטיה "ביצות", כריבוי של "ביצה", בקרב ילדים דוברי עברית. בהמשך הרשת לומדת לטפל גם בדוגמאות יוצאות הדופן, ושוב חוזרת למספר מועט של טעויות.
מודל קונקציוניסטי אחר, של פלאוט וגונרמן, למד למפות ייצוג פונולוגי/אורתוגרפי של מילים לייצוג סמנטי, תוך שימוש ברשת עם שכבת ביניים. החוקרים לימדו את הרשת שתי שפות דיגיטליות שונות שהמציאו עבור המחקר: אחת בעלת מורפולוגיה עשירה (רמה גבוהה של רכיביות ושיטתיות), והשנייה בעלת מורפולוגיה ענייה. הם הראו שהמורפולוגיה העשירה הובילה לדפוסי הפעלה שיטתיים יותר בשכבת הביניים, וכן הדגימו שהרשת שלמדה את השפה העשירה-מורפולוגית הצליחה לעבור הטרמה מורפולוגית – תופעה אשר הודגמה במחקרי עבר בקרב דוברי עברית. הדפוסים השיטתיים בשכבת הביניים הם שאפשרו להטרמה המורפולוגית להתקיים, לפי הסבר החוקרים. עד למחקר של פלאוט וגונרמן, הטרמה מורפולוגית נחשבה לקושי עבור הגישה הקונקציוניסטית, מפני שהיא מצביעה לכאורה על תופעה שתלויה ברכיב מורפולוגי נפרד. לכן, המחקר של פלאוט וגונרמן תרם רבות לגישה הקונקציוניסטית כשהוא הראה שגם היא מסוגלת להסביר את התופעה. יתר על כן, המודל הקונקציוניסטי הצליח להסביר מדוע התופעה נמצאה רק בקרב שפות עשירות-מורפולוגית (כמו עברית) ולא בקרב שפות בעלות מורפולוגיה פשוטה יותר (כמו אנגלית).
הערות שוליים

↑  James Garson, Connectionism, 1997-05-18
1 2  David C. Plaut, Laura M. Gonnerman, Are non-semantic morphological effects incompatible with a distributed connectionist approach to lexical processing?, Language and Cognitive Processes 15, 2000-08, עמ' 445–485 doi: 10.1080/01690960050119661
↑  Steven Pinker, Michael T. Ullman, The past and future of the past tense, Trends in Cognitive Sciences 6, 2002-11, עמ' 456–463 doi: 10.1016/s1364-6613(02)01990-3
↑  On Learning the Past Tenses of English Verbs, The MIT Press, 1986
↑  Atira S. Bick, Ram Frost, Gadi Goelman, Imaging Implicit Morphological Processing: Evidence from Hebrew, Journal of Cognitive Neuroscience 22, 2010-09-01, עמ' 1955–1969 doi: 10.1162/jocn.2009.21357
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531894405171  BnF: cb12109918b (data)  GND: 4265446-4  LCCN: sh88001138
דניס שרדר

| --- | --- |

דניס שרדר, 2023
 לידה:  15 בספטמבר 1993 (בן 31) בראונשווייג שבגרמניה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 מספר:  17
 דראפט:  בחירה מספר 17, 2013 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2010–2013   2010–2013    2013–2018  2013   2018–2020   2020–2021   2021–2022   2022   2022–2023  2023–2024   2024   2024–2025   2025–:  ניו יורקר פנטום בראונשווייג ←אס ג'י בראונשווייג אטלנטה הוקס  ←בייקרספילד ג'אם אוקלהומה סיטי ת'אנדר לוס אנג'לס לייקרס   בוסטון סלטיקס   יוסטון רוקטס   לוס אנג'לס לייקרס   טורונטו ראפטורס ברוקלין נטס   גולדן סטייט ווריורס   יוטה ג'אז   דטרויט פיסטונס
 הישגים כשחקן
 השחקן המשתפר של העונה בליגה הגרמנית (2013) השחקן הצעיר של העונה בליגה הגרמנית (2013) השחקן המצטיין של המונדובאסקט (2023)
דניס מייק שרדר (בגרמנית: Dennis Mike Schröder; נולד ב-15 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הרכז בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA ובנבחרת גרמניה.
תחילת הקריירה

שרדר החל לשחק כדורסל באופן מקצועני בקבוצת איי ג'י בראונשווייג ששיחקה בליגה השלישית ומשמשת כקבוצת משנה של ניו יורקר פנטום בראונשווייג מליגת העל הגרמנית בכדורסל (הקבוצה שינתה מאז את שמה לבאסקטבול לוון בראונשווייג). בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 2010/2011, רשם ממוצעים של 7.8 נקודות, 2.1 אסיסטים ו-1.6 ריבאונדים. בעונתו השנייה החל שרדר את פריצתו כשקלע 17.8 נקודות ומסר 6.7 אסיסטים בממוצע ב-23 משחקיו בעונה הסדירה. בעונה זו שיחק גם 30 משחקים בליגה הראשונה עבור ניו יורקר פנטום בראונשווייג וקלע 2.3 נקודות ומסר 0.7 ריבאונדים ב-8 דקות למשחק. בעונה הבאה, עונת 2012/2013, קיבל שרדר דקות משחק משמעותיות יותר בניו יורקר פנטום ותפוקתו עלתה בהתאם: הוא רשם ממוצעים של 12 נקודות, 3.2 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים ב-25 דקות. שרדר נבחר לשחקן המשתפר של העונה ולשחקן הגרמני הצעיר המצטיין של העונה בליגה הגרמנית הראשונה.
ב-2013 השתתף שרדר בנייקי הופ סאמיט, ולאחריו החליט להעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA של שנת 2013.
הקריירה ב-NBA > אטלנטה הוקס

בדראפט, שהתקיים ב-27 ביוני 2013, נבחר שרדר במקום ה-17 על ידי אטלנטה הוקס. ב-11 ביולי חתם על חוזה בקבוצה ושיחק במדיה בליגת הקיץ של ה-NBA. בין 4 ל-16 בדצמבר 2013 הוקצה שרדר לקבוצת בייקרספילד ג'אם מליגת הפיתוח של ה-NBA ולאחר מכן חזר לאטלנטה. בסך הכל רשם שרדר בעונתו הראשונה ב-NBA‏ 49 משחקים, בהם שיחק 13.1 דקות, קלע 3.7 נקודות ומסר 1.9 אסיסטים. בפלייאוף רשם שרדר 7 דקות בסך הכל.
שרדר שיחק בליגת הקיץ גם בקיץ 2014, אך בעונת 2014/2015 שרדר הפך למשמעותי יותר עבור קבוצתו. הוא הפך לרכז המחליף של אטלנטה וב-10 אף פתח בחמישייה, בעקבות היעדרו בשל פציעה של הרכז הפותח ג'ף טיג. בתקופה זו רשם שרדר שיא קריירה בנקודות ובאסיסטים, עם דאבל-דאבל של 24 נקודות ו-10 אסיסטים בהפסד קבוצתו 91-86 ללוס אנג'לס לייקרס ב-15 במרץ 2015. שרדר השתתף גם במשחק הכוכבים העולים במסגרת סוף שבוע האולסטאר. בסך הכל רשם שרדר בעונה זו 77 משחקים בהם שיחק 19.7 דקות, קלע 10 נקודות ומסר 4.1 אסיסטים. קבוצתו אטלנטה סיימה את העונה הסדירה עם המאזן הטוב ביותר במזרח.
בשל מעברו של טיג לאינדיאנה, היה שרדר לרכז הפותח של אטלנטה החל מעונת 2016/2017. הוא העלה את ממוצעיו ל-17.9 נקודות ו-6.3 אסיסטים, ובפלייאוף העלה רמה נוספת, וקלע 24.7 נקודות למשחק במדי ההוקס. בעונה שלאחר מכן קלע 19.4 נקודות למשחק, אך ההוקס סיימו במקום ה-15 במזרח.
הקריירה ב-NBA > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

ב-25 ביולי 2018, הועבר שרדר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר ביחד עם מייק מוסקלה, בתמורה לכרמלו אנתוני ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2022. בעונת 2019/2020 הצטיין עם ממוצעים של 18.9 נקודות ו-4.0 אסיסטים למשחק, וסיים במקום השני בהצבעות לפרס השחקן השישי של העונה ב-NBA, אחרי הזוכה מונטרז הארל.
הקריירה ב-NBA > לוס אנג'לס לייקרס

ב-18 בנובמבר 2020 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, תמורת דני גרין וג'יידן מקדניאלס.
הקריירה ב-NBA > בוסטון סלטיקס

ב-10 באוגוסט 2021 הסכימו שרודר ובוסטון סלטיקס על חוזה חריגה של 5.9 מיליון דולר.
הקריירה ב-NBA > יוסטון רוקטס

ב-10 בפברואר 2022 הועבר בטרייד עם אנס פרידום וברונו פרננדו ליוסטון רוקטס תמורת דניאל תייס.
הקריירה ב-NBA > חזרה ללוס אנג'לס לייקרס

ב-16 בספטמבר 2022 חזר שרודר ללוס אנג'לס לייקרס וחתם לעונה אחת.
הקריירה ב-NBA > טורונטו וברוקלין

ב-30 ביוני 2023 חתם לשנתיים בטורונטו ראפטורס.
ב-8 בפברואר 2024 הועבר בטרייד לברוקלין נטס עם תדאוס יאנג תמורת ספנסר דינווידי.
הקריירה ב-NBA > גולדן סטייט ווריורס

ב-15 בדצמבר 2024 עבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס.
בנבחרת גרמניה

שרדר הוביל את נבחרת גרמניה בכדורסל לזכייה בגביע העולם בכדורסל 2023, וזכה בתואר הMVP של גביע העולם בכדורסל.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אטלנטה | 49 | 0 | 13.1 | 0.383 | 0.238 | 0.674 | 1.2 | 1.9 | 0.3 | 0.0 | 3.7 |
| 2014/2015 | אטלנטה | 77 | 10 | 19.7 | 0.427 | 0.351 | 0.827 | 2.1 | 4.1 | 0.6 | 0.1 | 10.0 |
| 2015/2016 | אטלנטה | 80 | 6 | 20.3 | 0.421 | 0.322 | 0.791 | 2.6 | 6.3 | 0.9 | 0.1 | 11.0 |
| 2016/2017 | אטלנטה | 79 | 78 | 31.5 | 0.451 | 0.340 | 0.855 | 3.1 | 6.3 | 0.8 | 0.2 | 17.9 |
| 2017/2018 | אטלנטה | 67 | 67 | 31.0 | 0.436 | 0.290 | 0.849 | 3.1 | 6.2 | 1.1 | 0.1 | 19.4 |
| 2018/2019 | אוקלהומה | 79 | 14 | 29.3 | 0.414 | 0.341 | 0.819 | 3.6 | 4.1 | 0.8 | 0.2 | 15.5 |
| 2019/2020 | אוקלהומה | 65 | 2 | 30.8 | 0.469 | 0.385 | 0.839 | 3.6 | 4.0 | 0.7 | 0.2 | 18.9 |
| 2020/2021 | לייקרס | 61 | 61 | 32.1 | 0.437 | 0.335 | 0.848 | 3.5 | 5.8 | 1.1 | 0.2 | 15.4 |
| 2021/2022 | בוסטון | 49 | 25 | 29.2 | 0.440 | 0.349 | 0.848 | 3.3 | 4.2 | 0.8 | 0.1 | 14.4 |
| 2021/2022 | יוסטון | 15 | 4 | 26.9 | 0.393 | 0.328 | 0.872 | 3.3 | 5.9 | 0.8 | 0.2 | 10.9 |
| 2022/2023 | לייקרס | 66 | 50 | 30.1 | 0.415 | 0.329 | 0.857 | 2.5 | 4.5 | 0.8 | 0.2 | 12.6 |
| 2023/2024 | ברוקלין | 29 | 25 | 32.0 | 0.424 | 0.412 | 0.797 | 3.5 | 6.0 | 0.6 | 0.3 | 14.6 |
| קריירה |  | 767 | 375 | 27.3 | 0.434 | 0.342 | 0.836 | 2.9 | 4.8 | 0.8 | 0.1 | 14.0 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אטלנטה | 2 | 0 | 3.5 | 1.000 | 1.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.5 |
| 2014/2015 | אטלנטה | 16 | 0 | 18.1 | 0.386 | 0.235 | 0.857 | 1.8 | 3.9 | 0.6 | 0.0 | 9.0 |
| 2015/2016 | אטלנטה | 10 | 0 | 19.1 | 0.452 | 0.343 | 0.846 | 1.9 | 3.6 | 0.4 | 0.1 | 11.7 |
| 2016/2017 | אטלנטה | 6 | 6 | 35.2 | 0.455 | 0.425 | 0.838 | 2.3 | 7.7 | 1.2 | 0.0 | 24.7 |
| 2018/2019 | אוקלהומה | 5 | 0 | 30.2 | 0.455 | 0.300 | 0.722 | 3.2 | 3.4 | 0.8 | 0.0 | 13.8 |
| 2019/2020 | אוקלהומה | 7 | 0 | 32.4 | 0.404 | 0.289 | 0.800 | 3.7 | 3.6 | 0.6 | 0.1 | 17.3 |
| 2020/2021 | לייקרס | 6 | 6 | 32.7 | 0.400 | 0.308 | 0.846 | 3.0 | 2.8 | 1.0 | 0.2 | 14.3 |
| 2022/2023 | לייקרס | 16 | 3 | 26.1 | 0.398 | 0.333 | 0.821 | 1.9 | 2.9 | 1.0 | 0.2 | 7.4 |
| קריירה |  | 68 | 15 | 24.9 | 0.420 | 0.325 | 0.823 | 2.3 | 3.7 | 0.7 | 0.1 | 11.9 |
הערות שוליים

↑  Timur Tinç (19 בינואר 2019). "Im Namen des Vaters" (בגרמנית). נבדק ב-25 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הארל זוכה בפרס השחקן השישי של העונה, באתר ESPN,‏ 5 בספטמבר 2020
↑  הלייקרס מצרפים את שרדר, באתר הקבוצה, 18 בנובמבר 2020
↑  Sources: Schroder to Celts on 1-year, $5.9M deal, ESPN.com, ‏2021-08-10 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1300858311  VIAF: 3510169442784325340007   WorldCat (עם VIAF): 3510169442784325340007
ישו
המקורות

התיעוד ההיסטורי הלא-דתי על ישו עצמו דל. מן המחקר ההיסטורי עולה כי כמו מנהיגים דתיים רבים אחרים, ישו עצמו לא כתב חיבור כלשהו והטיף את המסר שלו בעל-פה. רוב החומר על אודותיו מקורו בארבע הבשורות בברית החדשה, שנכתבו, על פי הסכמה כלל מחקרית, לפחות שני דורות אחרי זמן מותו המשוער כתיעוד של מסורות בעל פה שנמסרו כביכול ישירות מתלמידיו וקרוביו, במטרה להפיץ את האמונה בו ברחבי העולם.
על פי המחקר ההיסטורי, ישנם לפחות 54 ספרי בשורה על ישו, אם כי רק ארבע מן הבשורות עברו קנוניזציה והוכללו בברית החדשה. מתוכן שלוש הבשורות על פי מתי, לוקאס ומרקוס מכונות במחקר "הבשורות הסינופטיות" (עקב החפיפה הרבה ביניהן ניתן להציבן זו לצד זו) ולצדן ספר הבשורה על-פי יוחנן, שככל הנראה נכתב מעט מאוחר יותר. לפחות חמישים כתבי הבשורה הנוספים, המכונים "בשורות אפוקריפיות" (כלומר "חיצוניות" או "גנוזות"), נמצאים בידי החוקרים באופן מלא או חלקי; לדוגמה – הבשורה על פי תומאס, שנחשבת למוקדמת יחסית לבשורות שבספר הברית החדשה, ואין בה סיפור נרטיבי על חייו של ישו, כי אם ריכוז של אמרות שונות שכביכול אמר ישו, המוצג בה כ"בר אנש" וכמורה רוחני גרידא.
ההתייחסויות לישו במקורות ההיסטוריים הלא-דתיים (כלומר שאינם ספרי הבשורה או חיבורי השליחים) מעטות, ומהימנותן מוטלת בספק. יוסף בן מתתיהו מזכיר את ישו פעם אחת בספרו "קדמוניות היהודים", אך גם אזכור זה נכתב לפחות ארבעים שנה אחרי תאריך מותו המשוער של ישו, כהסבר לקיומם של הנוצרים ולא כעדות ישירה על חייו של ישו. כמו כן יש חשש שהאזכור כולל תוספות או שינויי נוסח נוצריים מאוחרים. לאור כל זאת, ערכו כמקור היסטורי נמוך. פליניוס הצעיר, סווטוניוס (בשנת 112) וטקיטוס בשנת 115 מזכירים את ישו, אך גם כאן בהקשר של הסבר פעילות הנוצרים וככל הנראה אינם מסתמכים על מקור עצמאי כלשהו.
בספרות היהודית המוקדמת (המקורות התנאיים) אין בנמצא כל אזכור לישו ולנוצרים הקדומים. לעומת זאת, במקורות התלמודיים והמדרשיים, מתקופת האמוראים, יש מספר אזכורים של "ישו" או תלמידי "ישו". הדברים נראים כהתייחסות לטענות או לכתבים נוצריים מאוחרים, ולא כתגובה לדברים שאמר ישו או לאירועים שנטל בהם חלק.