stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייקום סנטר

| --- | --- |
 
 כינוי:  "Loud City" "The Thunderdome" "The Peake"
 על שם:  Paycom 
 שמות קודמים:  פורד סנטר (2002–2010) אוקלהומה סיטי ארנה (2010–2011)  צ'ספיק אנרג'י ארנה (2011–2021)
 מיקום:  ארצות הברית אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  35°27′48″N 97°30′54″W﻿ / ﻿35.463333°N 97.515°W﻿ / 35.463333; -97.515
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 בעלים:  ForumNet S.p.A
 מפעיל:  SMG 
 אדריכל:  ליידוס 
 קבוצות:  אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 מושבים:  18,203
 ממדי משטח:  40,000 מטרים מרובעים
 paycomcenter.com
 he
 
פייקום סנטר (באנגלית: Paycom Center, בעבר נקרא פורד סנטר (באנגלית: Ford Center) וצ'ספיק אנרג'י ארנה (באנגלית: Chesapeake Energy Arena), הוא אולם ספורט רב-תכליתי השוכן בעיר אוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ארצות הברית. תכולת האולם עומדת על 18,203 מקומות ישיבה. האולם משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל מליגת ה-NBA אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
עצלנות

"משל החיטה והעשב", ציור מאת אברהם בלומרט, 1624: השטן זורע עשב במקום בו נזרעה כבר חיטה, בזמן שהאיכרים העצלנים שוכבים לישון במקום עבודתם.
עצלנות (או עצלות) היא התנהגות המאפיינת אדם שלא מבצע את מטלותיו, כמו עבודה או לימודים, ומבכר את המנוחה. העצלנות הפוכה לחריצות. אדם שיש לו נטייה לעצלנות מכונה "עצלן" או "עצל".
העצלנות מתוארת כהתנהגות שלילית ביהדות, נחשבת כאחד משבעת החטאים בנצרות, והיא אחד מחמשת המעצורים בבודהיזם.
עצלנות כתפיסה

לאורך השנים בני האדם נוטים לראות את העצלנות כתכונה שלילית, כאשר מנסים להבין ולהסביר את מעשיו של האדם, המתייחסים לשלושה מרכיבים, אשר מהווים את העצלנות. הראשון מביניהם הוא, ביצועיו של האדם, השני הוא יכולות (נתפסות) של אדם או תנאים מוקדמים וקושי במשימה קיימת והשלישי מדבר על המוטיבציה (הנתפסת) של הפרט והמאמץ שמושקע במשימה נתונה. למרכיבים אלה מוצגות שתי נקודות מבט, אשר נוגעות לאפיון אחרים כעצלנים. האחת היא גישת היוריסטיקה והטיות של עמוס טברסקי ודניאל כהנמן, אשר מדברת על כך שבני האדם מבצעים שיפוטים יומיומיים על בסיס מידע שנגיש עבורם באותו הרגע על האדם, אך לרוב מידע זה מטעה מפני שלשיפוט על עצלנות דרוש ידע על הרגשות, המחשבות והמוטיבציה של האדם הנידון, שאינם נגישים במיוחד. נקודת המבט השנייה היא תאוריית הייצוגים החברתיים של מוסקוביץ', אשר בוחנת כיצד יחידים מאופיינים כעצלנים בהקשר חברתי, תרבותי ומשווה את מעשיו וחווייתו האישית של האדם עם מגוון ארוך של נורמות וערכים. לכן, לפני שנמהר לאפיין אדם כעצלן יהיה עלינו לשאול מהם המחסומים העומדים בפניו שאינם נראים לנגד עניינו? הכרה במחסומים אלו תהייה הצעד הראשון לשבירת התפיסה של המושג "עצלנות".
עצלנות ואושר

אנשים מאושרים יותר כאשר הם בתעסוקה מאשר הם בטלים, גם כאשר התעסוקה נכפית עליהם. הם נרתעים משעמום וחוששים מבטלה, מחפשים חוויות מגוונות, ורואים את העבודה כסגולה. כמו כן, אנשים בטלים עוסקים לעיתים קרובות בעיסוק הרסני. תעסוקה והתגברות על עצלנות יוצרות תחושת הערכה עצמית ושביעות רצון פנימית, בעוד היגררות אחריה יכולה להוביל לדיכוי עצמי. עצלנות יכולה להעניק הנאה וסיפוק רגעיים ומידיים כתוצאה מהתחמקות מהחובות, אך לאחר מכן תגיע הרגשת תוכחה פנימית והלקאה עצמית.
לך אל הנמלה עצל

בספר משלי קיים קטע המדבר בגנות העצלנות, ומזכיר את הנמלה כדוגמה לחריצות:
לֵךְ אֶל נְמָלָה עָצֵל; רְאֵה דְרָכֶיהָ וַחֲכָם.

אֲשֶׁר אֵין-לָהּ קָצִין שֹׁטֵר וּמֹשֵׁל.

תָּכִין בַּקַּיִץ לַחְמָהּ; אָגְרָה בַקָּצִיר מַאֲכָלָהּ.

עַד-מָתַי עָצֵל תִּשְׁכָּב; מָתַי תָּקוּם מִשְּׁנָתֶךָ.

מְעַט שֵׁנוֹת, מְעַט תְּנוּמוֹת;  מְעַט חִבֻּק יָדַיִם לִשְׁכָּב.

וּבָא כִמְהַלֵּךְ רֵאשֶׁךָ; וּמַחְסֹרְךָ כְּאִישׁ מָגֵן.
ראו גם

פסיכולוגיה
דחיינות
שה"י פה"י
הערות שוליים

↑  Thomas Madsen, The Conception of Laziness and the Characterisation of Others as Lazy, Human Arenas 1, 2018-09-01, עמ' 288–304 doi: 10.1007/s42087-018-0018-6
↑  מה גורם לעצלנות? והאם קיימת בכלל עצלנות כרונית?, באתר Experts, ‏2020-05-26
↑  Christopher K. Hsee, Adelle X. Yang, Liangyan Wang, Idleness Aversion and the Need for Justifiable Busyness, Psychological Science 21, 2010-07, עמ' 926–930 doi: 10.1177/0956797610374738
↑  עצלות יכולה להוביל לדימוי עצמי נמוך ולדיכאון / פסיכולוגיה קלינית, באתר פסיכולוגיה, פילוסופיה וחשיבה על החיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560412405171  GND: 4153792-0  LCCN: sh85075413  NKC: ph231096
עתליה ברנר

ברנר, 2010
עתליה ברנר-עידן (נולדה ב-17 ביולי 1943) היא חוקרת מקרא ישראלית, פרופסור אמריטה בחוג ללימודי מקרא ותרבות עברית באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת אמסטרדם.
ביוגרפיה

ברנר נולדה בחיפה. סיימה תואר ראשון בשנת 1970 בלימודי מקרא ואנגלית באוניברסיטת חיפה, בשנת 1973 השלימה תואר שני בלימודי מקרא באוניברסיטה העברית ובשנת 1979 השלימה דוקטורט באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה. בשנת 1997 מונתה לפרופסור למקרא במחלקה לתאולוגיה ולימודי דת באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 2008 יצאה לגמלאות מאוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 2007 הצטרפה לסגל אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בון שבגרמניה. בין השנים 1979 ל-1994 לימדה במכללת אורנים.
במחקריה עוסקת ברנר בביקורת מקרא ויהדות מוקדמת מנקודת מבט פמיניסטית, גישה טראנס-דיסציפלינרית (על-תחומית) לחקר המקרא, הקשרים בין המקרא לתרבות, פילולוגיה שמית ושימוש בכלים ממוחשבים במדעי הרוח. ברנר לימדה מספר שנים במחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון.
בשנת 1988 יצא בעברית ספרה "אהבת רות: אשר היא טובה לך משבעה בנים", בהוצאת ספרית פועלים. הספר מתחקה אחר דמותן של נעמי ורות. הספר עוסק בעיצוב דמויותיהן והזיקה ביניהן. בחלקו השני הוא עוסק בסגנון ובלשון שבמגילת רות ותרומתם לקביעת זמן חיבורה של המגילה.
חברה באגודה הישראלית לחקר ההומור. ברנר גרושה ואם לבן אחד. מתגוררת בחיפה ובאמסטרדם.
מספריה

אהבת רות: "אשר היא טובה לך משבעה בנים", ספרית פועלים, 1988
נשים במקרא: תפקודים חברתיים ודפוסים ספרותיים, אוניברסיטת תל אביב - ההוצאה לאור, 2018
I AM: Biblical Women Tell Their Own Stories, 2004
The Intercourse of Knowledge: Love and Desire in the Hebrew Bible, 1997
כעורכת:
Are we amused?: humour about women in the biblical worlds, Continuum International Publishing Group, 2003
Series I and II of The Feminist Companion to the Bible (1993-2001).
הערות שוליים

↑  רשימת בוגרי האוניברסיטה העברית, דבר, 21 ביוני 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259060805171  BnF: cb121393994 (data)  CiNii: DA02927767  GND: 1045794821  ICCU: UFIV058718  ISNI: 0000 0000 8132 5560  LCCN: no2017002456  NDL: 00463746  NKC: xx0022526  NLA: 36543320  NTA: 069232695  SUDOC: 029854784  VIAF: 54183812   WorldCat (עם VIAF): 54183812 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פוסטינג

פוסטינג (באנגלית: Posting) או פוסטאד' (בגאלית סקוטית: Postadh) הוא מונח ששימש בעבר בסקוטלנד לתהליך כיבוס בגדים ייחודי, שמשמעו רמיסה ודריכה על הבגדים עם הרגליים, בדומה לתהליך דריכת ענבים.
מטרתו הייתה לבצע תהליך כיבוס יעיל יותר, בבגדים שהיה קשה יותר לכבס בעזרת כוח זרועות הידיים. בבגדי צמר, שמיכות או פשתן עבה, כאשר כוח הזרועות והחיכוך הידני לא הספיקו לכיבוס מיטבי ויעיל, נשות היילנדס נהגו להכניס אותם לאמבט או לגיגית עם מים, ולאחר מכן הניחו עליהן תחתוניות מקופלות, והחלו לדרוך עליהן בחוזקה עם רגליהן בתהליך ה"פוסטינג", אשר נמשך עד שכל חלקי הבגדים התנקו וכובסו בצורה אפקטיבית. בדרך כלל שלוש נשים ביצעו את הפוסטינג, כאשר אחת מהן הייתה דורכת בחוזקה באמצע הגיגית, ואילו השתיים האחרות התהלכו סביבה.
תהליך זה של דריכת בגדים עם הרגליים הצריך זמן ועמל רב, ובשל כך נזנח והוחלף בשיטות מכניות הצורכות פחות מאמץ וזמן, עת החלה המהפכה התעשייתית.
ראו גם

דריכת ענבים
מבטשה (טחנת מים)
הפרדת עיסוקים מגדרית
הערות שוליים

↑  המאמר נכתב בהתבסס על המילון של אדוארד דולי (אנ') הבריטי, בשפה הגאלית סקוטית (1911).
פאבל סוחוי

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1895 (יוליאני) גלובוקי, בלארוס 
 פטירה:  15 בספטמבר 1975 (בגיל 80) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  אווירונאוטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1915)  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה 
 מוסדות:  סוחוי  טופולב  המכון האווירוהידרודינמי המרכזי (רוסיה) 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין, דרגה 1 (1943)  עיטור הדגל האדום של העמל (2 בנובמבר 1938)  עיטור לנין (10 ביולי 1975)  עיטור לנין (16 בספטמבר 1945)  עיטור הכוכב האדום (22 בדצמבר 1933)  פרס לנין (1968)  עיטור אות הכבוד (13 באוגוסט 1936)  פרס הפדרציה הרוסית (1996)  מדליית הפטיש והמגל (9 ביולי 1965)  מדליית הפטיש והמגל (12 ביולי 1957)  פרס ברית המועצות (1975)  גיבור העמל הסוציאליסטי (9 ביולי 1965)  עיטור לנין (12 ביולי 1957)  עיטור מהפכת אוקטובר (26 באפריל 1971)  גיבור העמל הסוציאליסטי (12 ביולי 1957)  פרס סטלין 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
פאבל סוחוי (ברוסית: Павел Осипович Сухой;‏ 10 ביולי 1895 – 15 בספטמבר 1975) היה מתכנן מטוסים סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה אחראי על תכנון של כ-50 מטוסים מהם 34 נכנסו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי (2 פעמים), פרס לנין ופעמיים פרס ברית המועצות.
חייו

פאבל סוחוי נולד בכפר בקרבת ויטבסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית היום בבלארוס) למשפחה מורה ממוצא בלארוסי. הוא סיים גימנסיה בעיר הומל. ביוני 1915 סוחוי התחיל לימודים באוניברסיטה טכנית במוסקבה. בקיץ 1916 הוא התגייס ולחם בקרבות של מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 סוחוי שוחרר מהצבא וחזר להומל. תקופה מסוימת הוא עבר כמורה ובשנת 1920 החליט לחזור למוסקבה ולהמשיך את הלימודים שהופסקו.
לאחר סיום הלימודים סוחוי התחיל לעבוד במשרד לתכנון מטוסים בראשות אנדריי טופולב. בתקופה זו הוא היה אחראי על תכנון מספר מטוסי קרב. כמו כן הוא תכנן מטוסים לטיסות ארוכות במיוחד בהם ואלרי צ'קאלוב ביצע טיסה מברית המועצות לארצות הברית דרך אזור הקוטב הצפוני. טיסה זו הייתה מיוחדת במינה לתקופה זו. בשנת 1939 סוחוי עבר לעיר חרקוב והיה מהנדס ראשי ומתכנן מטוסים במפעל לייצור מטוסים בעיר זו. סוחוי לא היה מרוצה ממיקום המפעל שהיה מרוחק ממרכזי הפיתוח של התעופה הסובייטית. לבקשתו המפעל הועבר לסביבות מוסקבה ומעבר הסתיים במהלך שנת 1940. שנת 1949 הוא חזר למשרד של טופולב ומונה לסגנו. בשנת 1953 סוחוי הועמד במשרד תכנון עצמאי שהוקם מחדש.
בהיותו בראשות משרד תכנון עצמאי סוחוי תכנן מספר מטוסי קרב שהיו בסיס לעוצמת חיל האוויר הסובייטי. היא תכנן את מטוס ה-סוחוי Su-7 שהיה בין מטוסי קרב עם מנוע סילון הראשונים. המטוס האחרון שתוכנן בהתאם להנחיותיו היה סוחוי Su-27 שנכנס לשירות מבצעי כבר לאחר פטירתו.
פאבל סוחוי נפטר בשנת 1975 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
החל משנת 1995 אוניברסיטה טכנית בעיר הומל נקראת על שמו של סוחוי.
הערות שוליים

↑  לפי הלוח היוליאני; 22 ביולי לפי הלוח הגרגוריאני
↑  Сухой Павел Осипович - Энциклопедия Москвы - Словари и Энциклопедии, endic.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810583412405606  GND: 119399997  ISNI: 0000 0000 5539 3172  LCCN: n85140195  NKC: mzk2005289694  VIAF: 59893389   WorldCat (עם VIAF): 59893389
פדרו ארטולה

פדרו מריה ארטולה אורוטיה (בספרדית: Pedro María Artola Urrutia, נולד ב-6 בספטמבר 1948 באנדואאין שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-בסקי ששיחק בעמדת השוער. ארטולה החל את הקריירה שלו במדי ריאל סוסיאדד בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1975 עבר לברצלונה, בשורותיה שיחק במשך 9 שנים וזכה עמה פעמיים בגביע המחזיקות ו-3 פעמים בגביע הספרדי. ארטולה נכלל בסגל נבחרת ספרד ליורו 1980, אך לא ערך אף הופעה במדיה. ארטולה נודע בכינוי "פיו" (Pello) ארטולה, הגרסה הבסקית לשם פדרו.
תארים > קבוצתיים

הגביע הספרדי (3): 1977/1978, 1980/1981, 1982/1983
גביע מחזיקות הגביע (2): 1978/1979, 1981/1982
הסופר קאפ הספרדי (1): 1983
גביע הליגה הספרדית (1): 1982/1983
תארים > אישיים

פרס ריקרדו זאמורה: 1977/1978
עמים הודו-אירופיים

התאוריות השונות בדבר מיקומה של ה"אוּר-היימאט" (ארץ המקור) של העמים ההודו-אירופיים
התפשטות השבטים ההודו-אירופיים, לפי היפוטזת קורגן
תפוצת גנים R1a (סגול) ו-R1b (אדום)
התפשטות המרכבה ממרכז אסיה
העמים ההודו-אירופיים הם אלה הדוברים שפות הודו-אירופיות, משפחת שפות גדולה ששפותיה דוברו במקור ברחבי אירופה ומרכז אסיה.
מקורה של התאוריה

מקורה של התאוריה בדבר הקשר בין העמים ההודו-אירופיים הוא בעיקרה תוצר של מחקרים אנתרופולוגיים, ובמיוחד חקר הבלשנות ההיסטורית אשר התמקדה בשנותיה המוקדמות בעיקר בשפות שמיות ובשפות ההודו-אירופיות, שהיו מוכרות יותר באירופה. בשלבים מאוחרים יותר ולאחר ניסוח התאוריה, הצטרף גם חקר האנתרופולוגיה הביולוגית לבחינתה. כל אלה סייעו בזיהוי פרוטו-תרבות של אוכלוסייה קדומה היפותטית אחת אשר דיברה שפה אם (פרוטו-שפה) משותפת.
לפי היפוטזת קורגן מתוארכת השפה האם הפרוטו-אירופית לסוף האלף החמישי ולתחילת האלף הרביעי לפנה"ס (התקופה הכלקוליתית), ולפי תאוריות אחרות לכמה אלפי שנים קודם לכן. לפי כל התאוריות האלה, בתקופה זו טרם התפצלה השפה האם ההודו-אירופית לענפיה העיקריים המוקדמים, ומכך מסיקים החוקרים על קיומה של פרוטו-אוכלוסייה הודו-אירופית היפותטית בתקופה זו.
האור-היימאט (ארץ המקור) ההודו-אירופית

אחת השאלות השנויות במחלוקת מתייחסת למיקומה המדויק של האור-היימאט (גרמנית Urheimat - "ארץ מקור") ההודו-אירופית. בהיעדר ראיות ישירות לקיומה של שפה אם הודו-אירופית ולקיומה של פרוטו-אוכלוסייה שדיברה בה, הוצעו תאוריות רבות בעניין מיקומה המדויק של ארץ המקור של העמים ההודו-אירופיים; וכפי שניסח זאת ג'יימס מלורי:
עם זאת לפי מלורי קיימות ארבע תאוריות עיקריות באשר למיקומה של ארץ מקור זו:
האזור הבלטי-פונטי - התקופה המזוליתית (8000 לפנה"ס).
אנטוליה - התקופה הנאוליתית המוקדמת (7000 עד 6000 לפנה"ס).
מרכז אירופה-הבלקן - התקופה הנאוליתית המוקדמת (5000 לפנה"ס).
ההיפותזה הקורגנית: בין הים השחור לים הכספי - התקופה הכלקוליתית המוקדמת (4500 עד 3500 לפנה"ס).
תאוריות אחרות מציעות את ארמניה, הודו או אירופה עצמה מקדמת דנא (מזה עשרות אלפי שנים).
ראו גם

שפות הודו-אירופיות
הערות שוליים

↑  Mallory, James P. (1997), "The homelands of the Indo-Europeans", in Blench, Roger & Matthew Spriggs, Archaeology and Language, vol. I: Theoretical and Methodological Orientations, London: Routledge.
↑  Mallory, James P. (1989), "In Search of the Indo-Europeans: Language, Archaeology, and Myth, London: Thames &" Hudson.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548212805171  BnF: cb11934445h (data)  LCCN: sh85065707  NKC: ph117629
פוסטומוס קומיניוס אורוכוס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־6 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־5 לפנה״ס 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 תפקיד:  סנאטור ברומא העתיקה (ערך בלתי־ידוע–ערך בלתי־ידוע)  לגאטוס (488 לפני הספירה–488 לפני הספירה)  קונסול (493 לפני הספירה–493 לפני הספירה)  קונסול (501 לפני הספירה–501 לפני הספירה)  טריבון צבאי (486 לפני הספירה–486 לפני הספירה) 
 
פוסטומוס קומיניוס אורוכוס (בלטינית: Postumus Cominius Auruncus) היה מגיסטראט רומאי, בן המאה ה-6 לפנה"ס.
ביוגרפיה

קומיניוס נבחר לקונסול בשנת 501 לפנה"ס יחד עם טיטוס לארטיוס פלאבוס.
הוא נבחר לתפקיד פעם שנייה בשנת 493 לפנה"ס יחד עם ספוריוס קסיוס ויסקלינוס. דיוניסיוס מהליקרנסוס ציין שמכיוון ששנת כהונתם החלה בעיצומה של נטישת הפלבס את רומא, הם נכנסו לכהונתם מוקדם מהרגיל, ולא נבחרו בבחירות רגילות. כמו כן במהלך כהונתם הסתבכה רומא במלחמה עם הוולסקים, עם שישב מדרום לרומא. קומיניוס, כבש את לונגולה (Longula), שהייתה אחת מעריהם החשובות, והביס כוח וולסקי נוסף שנע מכיוון אנטיום (Antium). הוא ניצל את התנופה, והטיל מצור על החשובה שבעריהם קוריולי (Corioli). אנשי קוריולי הזעיקו עזרה משאר ערי הוולסקים, וכוח וולסקי גדול נע מאנטיום במטרה לחלץ את העיר. בלית ברירה נאלץ קומיניוס לנטוש את המצור כדי להביס את הכוח, והותיר כמפקד המצור מפקד בשם טיטוס לארקיוס.
על פי המסופר, לארקיוס כמעט הובס, ורק גיחת פתע שיזם אחד מקציניו, גאיוס מרקיוס, שלאחר הקרב כונה "קוריולאנוס", סייעה ללכידת העיר. על פי פלוטרכוס, לאחר הקרב נע מרקיוס עם חלק מהחיילים שהשתתפו בקרב קוריולי, וסייע לקומיניוס לנצח בקרב נגד הוולסקים באנטיום. טיטוס ליוויוס מספר שתהילתו של מרקיוס הייתה גדולה אף יותר משל קומיניוס, ושבגלל מרקיוס נשכחו כל מעשיו וגבורתו של קומיניוס במלחמה.
לאחר מכן ידוע עליו מעט מאוד, דיוניסיוס מהליקרנסוס טוען שהוא היה אחד מהשליחים שנשלחו אל קוריולאנוס בניסיון להגיע למשא ומתן, כאשר זה האחרון שינה צדדים ותקף את רומא. עדות זו תואמת עדות מקבילה של פלוטרכוס על פיה: "שליחים אלו [שנשלחו אל קוריולאנוס] מחברי הסנאט היו ומידידיו של מרקיוס ומשום כך קיוו שאיש סודם ומודעם ישמח להם ויקבלם בסבר פנים יפות. אבל לא כך היה... מצאוהו יושב ביהירות ובקשיות לב שאין לעמוד בה. במעמד ראשי הוולסקים ציווה להם לומר מה בקשתם... השיב להם בכעס וברוגז".
קומיניוס נזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "קוריולנוס". בסרט "קוריולאנוס" משנת 2011 הוא מגולם בידי ג'והן קאני (John Kani).
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס, ספר שני, 18.
↑  דיוניסיוס מהליקרנסוס, קדמוניות רומא, ספר חמישי, 49.
1 2  טיטוס ליוויוס, ספר שני, 33.
↑  פלוטרכוס, "חיי קוריולאנוס", 8.
↑  פלוטרכוס, "חיי קוריולאנוס", 9.
↑  דיוניסיוס מהליקרנסוס, קדמוניות רומא, ספר שמיני, 22.
↑  פלוטרכוס, "חיי קוריולאנוס", 30.
↑  ויליאם שייקסיפיר, קוֹרְיוֹלָנוּס. תרגום דוד פרישמן.
↑  קוריולאנוס באתר IMDb
עמילן תירס

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עמילן 
 מרכיבים עיקריים:  maize 
 
עמילן תירס
מודעת פרסומת לעמילן תירס משנת 1894
עֲמִילָן תִּירָס (קרוי גם קוֹרְנְפְלוֹר) הוא עמילן המופק מגרעין נבט התירס (Cereal Germ), ומהאנדוספרם של גרעיני הקלח. עמילן זה משמש לבישול, אפייה, הסמכת בלילות ורטבים, ייצור סירופ תירס, מניעת התגיישות באבקות (כגון אבקת סוכר) ועוד.
הרכב עמילן התירס עשוי להכיל כ-25% עמילוז ו-75% עמילופקטין. אבקת עמילן התירס המשווקת למאכל מכילה כמויות זעומות של שומן וחלבון, ומורכבת רובה ככולה מפחמימות.
הוספת מים או חלב לעמילן תירס יוצרת דייסה בעלת צמיגות משתנה, בתלות למהירות הגוף הנע דרכה. זוהי אחת מהדוגמאות השכיחות ביותר לנוזל לא-ניוטוני. הכנת תערובת ביחס של מנת מים לשתי מנות עמילן תירס תיצור חומר, שבלישה זריזה בידיים יתנהג כחימר מוצק, אך בזרימה איטית יתנהג כנוזל לכל דבר. בניסוי הוכח כי ניתן לרוץ על פניה של בריכה המלאה בנוזל זה, וכל עוד לא עוצרים ניתן להגיע מקצה אחד לאחר ללא שקיעה והירטבות בנוזל.
תהליך הייצור

עמילן תירס מופק מזן התירס Zea Mays Indentata הידוע כ-Dent Corn. גרעיני תירס מזן זה מכילים כשישים אחוז עמילן, חלקו קשה (עמילן בעל אחוז לחות נמוך) וחלקו רך (בעל אחוז לחות גבוה). קיימים זנים נוספים שיכולים לשמש לייצור עמילן תירס, כגון Zea Mays amylacea, המכיל בעיקר עמילן רך.
גרעיני התירס מושרים במשך 30 עד 48 שעות, במהלכן הם מתחילים לתסוס. גרעין הנבט מופרד מהאנדוספרם בגרעינים, והם נטחנים בנפרד בעודם רוויים. מתוך הבלילה ניתן לשטוף את העמילן ולהסירו. תערובת העמילן מוכנסת לצנטריפוגה על מנת להפריד את העמילן מהגלוטן וחומרים נוספים, ולייבשו. התוצר הסופי לרוב נארז כאבקה, אך ניתן להעביר אותו תהליכי מיון ועיצוב בהתאם לצורך. תוצרי הלוואי מכל שלבי התהליך יוצרים מספוא בהמות זול יחסית.
שימושים

עמילן תירס משמש כמעבה במרבית מוצרי הפודינג הנמכרים במרכולים; ניתן להכין ממנו בקלות פודינג ביתי, על ידי הרתחה בסיר כפול של חלב, עמילן תירס, סוכר וחומרי טעם וריח. על ידי הוספת מי ורדים, וניל וחלב ניתן להכין מעמילן תירס את קינוח המלבי.
ניתן להשתמש בעמילן תירס להסמכת רטבים ומרקים, בתנאי שממיסים אותו קודם לכן במים צוננים, בהם הוא מתמוסס היטב. ערבוב במים חמים עשוי ליצור גושים רבים. דרך נוספת לעודד מסיסות של עמילן תירס היא להוסיף גורם גבישי, כגון סוכר לא טחון לבלילה.
ניתן להשתמש בעמילן תירס כתחליף לטלק באבקה נגד גירוי עור לתינוקות.
ניתן להכין מעמילן תירס תערובות דליקות ונפיצות. עיסה דלילה במיוחד של עמילן תירס במים יכולה לשמש כדיו סתרים, שמתגלית רק בחשיפה לתמיסת יוד.
ביאור

↑  השם cornflour מציין בבריטניה עמילן תירס (שמיוחד בשמו cornstarch) ובארצות הברית מציין קמח תירס (שמיוחד בשמו cornmeal). בעברית השם התקבל ככינוי לעמילן תירס, כבבריטניה.
הערות שוליים

↑  TM 18-5www - ISI Technical Memorandum  on Production of Corn Starch, באתר International Starch Institute
↑  Confused About What Cornstarch Really Is?‎, באתר The Soap Kitchen
פאבל סבדומסקי

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1849 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בספטמבר 1904 (בגיל 55) דאבוס, שווייץ 
 מקום קבורה:  בית העלמין הפרוטסטנטי של רומא 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 זרם באמנות:  האומנות האקדמית 
 
פאבל סבדומסקי (ברוסית: Павел Сведомский;‏ 7 ביוני 1849 – 27 באוגוסט 1904) היה צייר רוסי ואחיו של אמן אחר, אלכסנדר סבדומסקי. פאבל סבדומסקי למד תחילה באקדמיה לאמנויות בדיסלדורף, ולאחר מכן במינכן בהדרכת אדוארד פון גבהרדט ומיהאי מונקאצ'י.
ביוגרפיה

סבדומסקי השתייך לאצולה הרוסית. יחד עם אחיו בילה את הילדות באחוזה המשפחתית מיכאילובסקי זבוד, הממוקמת במחוז פרם. בשנת 1870 פאבל נכנס לאקדמיה לאמנויות של דיסלדורף, אך למד שם חודשים ספורים בלבד. בני הזוג סבדומסקי נסעו יחד ברחבי אירופה עד שהתיישבו ברומא ב-1875. הוא מת שם ב-1904 ונקבר עם אחיו אלכסנדר בבית הקברות הפרוטסטנטי.
פאבל סבדומסקי צייר בז'אנרים שונים, בעיקר ציורי היסטוריה. הציור "מדוזה" (1882) נקנה על ידי פאבל טרטיאקוב כדי להיות מוצג בגלריה טרטיאקוב.
בעבודתו בקתדרלת סנט וולודימיר בקייב, צייר סבדומסקי את הצדדים הצפוניים והדרומיים של הקתדרלה, ויצר שש סצנות מחייו של ישו: תחיית לזרוס, כניסתו של ישו לירושלים, הסעודה האחרונה, הייסורים בגן. משפט פילטוס, הצליבה.
במהלך שנותיו האחרונות פנה סבדומסקי לנושאים רוסיים, וצייר את "הכלה המסכנה", "השריפה במוסקבה, 1812" (1879) ו"הוצאת ירמק להורג".
יצירותיו של סבדומסקי מפוזרות על פני מוזיאונים מרכזיים שונים.
גלריית טרטיאקוב מכילה חמישה מציוריו, ואילו הגלריה לאמנות מדינת פרם מחזיקה סקיצה לציור "תהלוכת הצלב", וכן "שתי נשים רומיות עם טמבורין וחליל".
גלריה

מדוזה, 1882
שתי רומאיות עם חליל וטמבורין, 1880
בדידות, 1884
סדנאת המסכות,1904
נגנים נודדים,
הערות שוליים

↑  Non-Catholic Cemetery in Rome databases: Swedomsky Paolo
↑  СВЕДОМСКИЙ ПАВЕЛ АЛЕКСАНДРОВИЧ
↑  Сведомские (художники), www.rulex.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810558468505606  BnF: cb14967536k (data)  GND: 143060880  ISNI: 0000 0001 0773 7257  LCCN: n2011043441  RKD: 76142  ULAN: 500068864  VIAF: 37188803   WorldCat (עם VIAF): 37188803 
פאבל סבדובסקי, נשים ליד המעיין, 1888
פויטין

פויטין
פויטין או פאיטה פויטין (בצרפתית: pailleté feuilletine, נהגה [paj.te fœj.tin]) הם שבבי ממתק פריך, העשויים מקרפים דקים ממותקים (עם נגיעות קרמל).
את בלילת הקרפ אופים במשך כמה דקות ולאחר האפייה מניחים לקרור. לאחר שהקרפים מתקררים הם נעשים פריכים. בשלב זה מכונים הקרפים בצרפתית: "crêpes gavottes" או "crêpes dentelles", וכאשר מפוררים אותם לשבבים מתקבלים הפויטין.
הפויטין הם בעלי טעם חמאתי וניתנים לצריכה בפני עצמם, אך בדרך כלל משמשים כדי להוסיף מרקם ייחודי למנות או מאפים אחרים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פויטין".
פ.צ. ציריך

פ.צ. ציריך (בגרמנית: FC Zürich) היא קבוצת כדורגל שווייצרית, המייצגת את העיר ציריך. הקבוצה משחקת בליגת העל השווייצרית ברציפות מעונת 1990/1991.
הקבוצה נוסדה ב-1896 וזכתה בשלוש עשרה אליפויות, בעשרה גביעים, ופעם אחת בגביע הליגה. זוהי קבוצה בולטת בליגה השווייצרית והיא משחקת באופן קבוע במסגרות אירופיות.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1 באוגוסט 1896 על ידי שלושה מועדונים מקומיים. ציריך זכתה באליפות הסופר-ליג השווייצרי הראשונה שלה בעונת 1901/02, אך לא הצליחו לשחזר את ההישג עד עונת 1923/24.
בין השנים הללו, ציריך היו ב"שנות השממה", המועדון התקשה להתמודד במעלה הטבלה ובסופו של דבר ירד ליגה בעונת 1933/34, כאשר שיחקו בליגה השנייה עד שנת 1941. בעונת 41–1940, חזרו לליגה הראשונה, כשהם יורדים שוב ליגה הפעם בעונת 1945/46. כעבור שתי עונות, חזרו לליגה הראשונה, עד לעונת 57–1956 שבה חזרו לליגה המשנית. הם עלו בחזרה לליגה הראשונה כעבור שנתיים.
תקופה זו הייתה מכונה "שנות הזוהר" של ציריך. באותן שנים, המועדון היה בשליטתו של הנשיא האגדי, אדווין נאגלי, וכלל שחקנים כמו קובי קון, פריטץ קונזלי ועוד רבים. ציריך זכו בשבע אליפויות בין השנים האלה, כאשר שלוש מאליפויותיהם השיגו באופן רצוף בין השנים 1974–1976. המועדון זכה 5 פעמים בנוסף בגביע השווייצרי ופעם אחת בגביע הליגה השווייצרית. ציריך הצליחו גם במפעלים האירופים, כאשר הגיעו בעונת 64–1963 לחצי גמר ליגת האלופות לאחר שניצחו את גלאטסראיי בשמינית הגמר ואת פ.ס.וו. אינדהובן ברבע גמר והודחו על ידי ריאל מדריד ובעונת 77–1976 הגיעו שוב לחצי גמר ליגת האלופות, לאחר שניצחו את טורון פאלוסאורה בשמינית הגמר ואת דינמו דרזדן ברבע גמר רק שהפעם הפסידו לליברפול.
המועדון שב בחזרה לליגה המשנית בשנת 1988 וכעבור שנתיים חזר לליגה הראשונה. המועדון הגיע לשלב שמינית הגמר בגביע אופ"א בעונת 1998/99, אך הפסיד לרומא. המועדון זכה בשנת 2000 בגביע אחרי ניצחון בגמר על לאוזן, ובשנת 2005 אחרי ניצחון על לוצרן.
ב-13 במאי 2006 זכתה ציריך באליפות לראשונה מזה 25 שנה. בעונת החולפת הם זכו פעם שנייה באליפות ברציפות. בעונת 2008/09 חזרו לזכות באליפות לאחר עונה ללא זכייה. ב-21 באפריל 2014 זכתה ציריך בגביע השווייצרי כשגברה בגמר 0–2 על פ.צ. בזל בתום 120 דקות.
בעונת 2015/16 סיימה ציריך במקום העשירי והאחרון בליגה העליונה וירדה ליגה, אך שבה כעבור עונה אחת לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה השנייה בעונת 2016/17.
בעונת 2021/2022 זכתה הקבוצה באליפות ה-13 שלה, והראשונה מ-2009.
הישגי שיא באירופה

גביע אירופה לאלופות :
חצי גמר (2): 1963/1964, 1976/1977
הליגה האירופית :
שלב הבתים (2): 2011/2012, 2014/2015
גביע אופ"א :
שלב 32 האחרונות (1): 2007/2008
גביע אירופה למחזיקות גביע :
רבע גמר (1): 1973/1974
תארים

אליפות שווייץ (13): 1902, 1924, 1963, 1966, 1968, 1974, 1975, 1976, 1981, 2006, 2007, 2009, 2022
גביע שווייצרי (10): 1966, 1970, 1972, 1973, 1976, 2000, 2005, 2014, 2016, 2018
גביע הליגה השווייצרי: 1981