stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לו שו'ן
הערות שוליים

↑  Tao Tang, History of modern Chinese literature, p. 82.
↑  לו שו'ן באתר www.kirjasto.sci.fi
↑  איל חיות-מן, "יומנו של משוגע: יש חדש במערב, באתר ישראל היום, 26 במאי 2022
↑  יומנו של משוגע | תשע נשמות, באתר הוצאת תשע נשמות, ‏2022-03-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264609505171  PLWABN: 9810679949005606  BIBSYS: 90748529  BNE: XX1104836  BnF: cb11913415x (data)  CANTIC: a11136820  CiNii: DA00316310  GND: 118574647  ICCU: CFIV054089  ISNI: 0000 0003 6868 2186  LCCN: n50047988  LNB: 000170287  MusicBrainz: 60fb92ed-fc59-476e-8683-b205f471b0b2  NCL: 000623250  NDL: 00312767  NKC: xx0003681  NLA: 36592739  NLG: 138328  NLK: KAC200105283  NSK: 000024930  NTA: 140099344  RERO: 02-A000107707  SELIBR: 72528  SNAC: w6wd67qm  SUDOC: 026995255  Trove: 1310614  ULAN: 500321773  VIAF: 29537230   WorldCat (עם VIAF): 29537230
הרטבה

ערך זה עוסק בנוזל במגע עם משטח מוצק. אם התכוונתם לתסמין של הטלת שתן לא רצונית, ראו .
טיפת מים על בד, אשר נהפך לבלתי ניתן להרטבה על ידי תהליך כימי.
איור 1: טיפת מים על משטח אידיאלי.
הרטבה היא היכולת של נוזל לשמור על מגע עם משטח מוצק. יכול זו נוצרת מאינטראקציות מולקולאריות, בזמן המגע בין השניים. מידת ההרטבה נקבעת על ידי מאזן הכוחות בין כוחות האדהזיה לבין כוחות הקוהזיה. הרטבה נוגעת לשלושת מצבי הצבירה של חומרים: גז, נוזל ומוצק. תופעת ההרטבה היא נושא מרכזי במחקרים בתחום הננוטכנולוגיה וננו-מדע עקב הופעתם של ננו-חומרים רבים בשני העשורים האחרונים (למשל גרפן
ננו-צינורית פחמן). הרטבה משחקת תפקיד חשוב מאוד בהתלכדות בין שני חומרים. הרטבה יחד עם כוחות פני השטח אחראית על מספר תופעות ביניהן אפקט הנימיות. צורתה של טיפה נוזלית היא כצורתה של ספרה קטומה או כיפה, ללא קשר למידת ההרטבה.
הסבר התופעה

כוחות אדהזיה בין נוזל למוצק גורמים לטיפת נוזל להתפשט על פני משטח. כוחות קוהזיה הפועלים בתוך הטיפה מנסים לצמצם את המגע בין הנוזל למשטח המוצק על ידי יצירת צורת הטיפה.
| זווית מגע | מידת  ההרטבה | מידת העוצמה של:> אינטראקציות  מוצק/נוזל | מידת העוצמה של:> אינטראקציות  נוזל/נוזל |
| --- | --- | --- | --- |
| θ = 0 | הרטבה מלאה | חזקות | חלשות |
| θ > 0   θ < 90° | מידת הרטבה   גבוהה | חזקות | חזקות |
| θ > 0   θ < 90° | מידת הרטבה   גבוהה | חלשות | חלשות |
| θ ≥ 90°   θ < 180° | מידת הרטבה   נמוכה | חלשות | חזקות |
| θ = 180° | אין הרטבה | חלשות | חזקות |
זווית המגע (θ), כמו שנראה באיור 1, היא הזווית הנוצרת בנקודת המפגש בין הפאזה הנוזלית לבין הפאזה המוצקה והפאזה הגזית. זווית ההרטבה נוצרת בעקבות השפעת כוחות האדהזיה והקוהזיה. ככל שהנטייה של נוזל להתפשט על פני משטח מוצק גדלה, כך זווית המגע קטנה. לכן, זווית המגע משמשת כאומדן הפוך למידת ההרטבה. זווית מגע אשר קטנה מ 90°
(זווית מגע קטנה) תצביע לרוב על מידת הרטבה גבוהה, כלומר הנוזל יתפשט על פני שטח רחב. זווית מגע גדולה מ 90° (זווית הרטבה גדולה) תצביע לרוב על מידת הרטבה נמוכה, כלומר הנוזל ישאף למזער את המגע בינו לבין המשטח המוצק ועל כן ישמור על צורת טיפה כדורית.
עבור מים, משטח עם מידת הרטבה גבוהה נקרא גם משטח הידרופילי ואילו משטח בעל מידת הרטבה נמוכה נקרא גם משטח הידרופובי. משטח בעל זווית מגע גדולה מ 150° יקרא משטח סופר-הידרופובי, במשטח מסוג זה שטח המגע בין טיפת הנוזל למשטח תהייה מזערית. הטבלה המצורפת מתארת את מידת ההרטבה וחוזק הקשרים בתוך הטיפה, ובין הטיפה למשטח.
משטחים בעלי אנרגיה גבוהה לעומת משטחים בעלי אנרגיה נמוכה

ישנם שני סוגים עיקריים של משטחים איתם יכולים נוזלים לבוא במגע.
באופן מסורתי משטחים מוצקים חולקו לשני סוגים, אלו בעלי אנרגיה גבוהה ואלו בעלי
אנרגיה נמוכה. האנרגיה היחסית של מוצקים נקבעת לפי התכונות הטבעיות של המוצק עצמו.
מוצקים כגון מתכות, זכוכית וחומרים קרמים ידועים כחומרים חזקים מכיוון שהקשרים
המולקולרים (קשרים קוולנטיים, יונים או מתכתיים) חזקים מאוד. על מנת לפרק קשרים
אלו ולשבור את החומר יש צורך להשקיע כמות אנרגיה גדולה ועל כן מוצקים אלו נקראים "בעלי
אנרגיה גבוהה". רוב הנוזלים מגיעים להרטבה מלאה כאשר הם באים במגע עם משטחים
בעלי אנרגיה גבוה.
הסוג השני של מוצקים הוא קריסטלים חלשים (למשל הידרוקרבון), במוצקים אלו הקשרים בין המולקולות הם קשרים פיזיים (קשרי ואן דר ואלס, קשר מימני) חלשים יותר. מכיוון שהקשרים המרכיבים את המוצקים האלו חלשים יחסית, יש צורך במעט
אנרגיה על מנת לשבור אותם ועל כן הם נקראים "בעלי אנרגיה נמוכה". כאשר נוזלים באים במגע עם משטחים מסוג זה הם יכולים להגיע להרטבה חלקית או מלאה, תלוי בסוג הנוזל
.
משטחים בעלי אנרגיה גבוהה לעומת משטחים בעלי אנרגיה נמוכה > הרטבה במשטחים בעלי אנרגיה נמוכה

משטחים בעלי אנרגיה נמוכה מגיבים לרוב עם נוזלים על ידי כוחות פיזור
(ואן דר ואלס). ויליאם זיסמן היה זה שמצא מספר ממצאי מפתח בנושא:
זיסמן גילה ש cos θ גדלה בצורה ליניארית בזמן שמתח הפנים של הנוזל (γLV) יורד. בעקבות גילוי זה זיסמן פיתח קשר ריבועי בין cos θ למתח הפנים (γLV) עבור מגוון נוזלים אורגניים. כאשר γLV נמוך ו θ קטנה מידת ההרטבה של משטח גדלה. זיסמן קבע שכאשר cos θ = 1 מתקבל מתח הפנים הקריטי של המשטח (γc). מתח הפנים הקריטי הוא פרמטר חשוב מכיוון שהוא קריטריון של המוצק בלבד. כאשר יודעים את מתח הפנים הקריטי של מוצק ניתן להעריך את מידת ההרטבה של אותו משטח.
מידת ההרטבה של משטח נקבעת על ידי ההרכב הכימי החיצוני של המוצק.
ההבדל במידת ההרטבה בין משטחים הדומים אחד לשני בתכונות הכימיות נובע מאריזה שונה של האטומים במוצק. למשל מוצק בעל שרשראות מסועפות יהיה בעל מארז אטומי פחות טוב ממוצק בעל שרשראות ישרות.
משטחים אידיאלים

משטח אידיאלי הוא משטח שטוח, קשיח, חלק, הומוגני ואשר עבור זווית המגע שלו אין אפקט חשל. העובדה שאפקט החשל עבור זווית המגע אינו מתקיים משמעו שזוויות המגע המתקדמת
והנסוגה שוות. במילים אחרות, ישנה זווית מגע יציבה תרמו דינמית אחת. כאשר מניחים טיפת נוזל על משטח אידיאלי, נוצרת זווית הרטבה כמתואר
באיור 1. בנוסף, על משטח אידיאלי הטיפה תחזור לצורתה המקורית אם תופרע על ידי גורם
חיצוני . מצב זה קורה רק במשטחים אידיאלים, כלומר במקרים בהם הממשקים בין שלושת
הפאזות קבועים ובשיווי משקל.
משטחים אידיאלים > שלושת הפאזות - השאיפה לאנרגיה מינימלית

באיור 3 ניתן לראות את הנקודה בה נפגשות שלושת הפאזות. במצב של שיווי
משקל, סך כל הכוחות ליחידת אורך הפועלים על הקו המחבר בין שלושת הפאזות חייב להיות אפס. רכיבי סך הכוחות בכיוון הממשקים
נתונים על ידי המשוואות הבאות:
כאשר β ,α ו θ הן הזוויות הנראות באיור 3
ו γij הוא מתח הפנים בין הפאזות המתאימות. קשר זה
מבוטא גם באמצעות משולש הנקרא "משולש ניומן", כמתואר באיור 4. משולש
ניומן מקיים את הקשר הגאומטרי לפיו  \alpha +\beta +\theta =2\pi , אם מוסיפים לקשר זה
את חוק הסינוסים והקוסינוסים ניתן לקבל קשר בין הזוויות הללו ומתח הפנים בין
הפאזות. מכיוון שמתחי הפנים מיוצגים במשולש על ידי צלעותיו, לפי משפט גאומטרי
מתקיים γij < γjk + γik. משמעות המשפט שכל
אחד ממתחי הפנים קטן מסכומם של השניים האחרים. אם שלוש פאזות אשר באות במגע לא
מקיימות כלל זה, מצב של שיווי משקל כמתואר באיור 3 לא יתקיים.
משטחים אידיאלים > קשר יאנג - פישוט למישור גאומטרי

אם נחליף את פאזה במשטח קשיח, כמתואר באיור5, אז β = π, מכאן נובע שהמשוואה השנייה של רכיבי הכוחות מצטמצמת למשוואת יאנג
\gamma _{SG}\ =\gamma _{SL}+\gamma _{LG}\cos {\theta }
משוואה זו מקשרת בין מתח הפנים של שלושת הפאזות: מוצק, נוזל וגז. מתוך משוואה זו ניתן לחזות את
זווית המגע של טיפת נוזל על משטח קשיח מתוך הידע שלנו על האנרגיה המשטחית של שלושת
הפאזות המעורבות. כמו כן משוואה זו תקפה גם כאשר הפאזה הגזית מוחלפת בפאזה נוזלית
אחרת אשר באה במגע עם טיפת הנוזל.
משטחים אידיאלים > משטחים חלקים וזווית המגע של יאנג

משוואת יאנג מסתמכת על כך שהמשטח המחליף את פאזה קשיח ושטוח לחלוטין. למעשה במציאות משטחים אינם
אידיאלים, ואנו נטפל פה בשני מקרים כאלו: המקרה של משטחים מחוספסים (ראה משטחים
מחוספסים לא אידיאלים) והמקרה של משטחים חלקים שעדיין מציאותיים (נוקשים באופן
סופי). גם במשטחים חלקים אידיאליים תתקבלנה מגוון רחב של זוויות מגע עבור טיפה
שינועו מזווית המגע המתקדמת,  \theta _{\mathrm {A} }, עד לזווית המגע
הנסוגה,  \theta _{\mathrm {R} } . זווית המגע עבור
מצב של שיווי משקל ( \theta _{\mathrm {c} }) ניתנת לחישוב בעזרת
 \theta _{\mathrm {A} } ו-  \theta _{\mathrm {R} } על ידי הנוסחה שהוצגה בתדמור
כאשר,
משטחים אידיאלים > משוואת יאנג - דופרה ומקדם ההתפשטות

משוואת יאנג-דופרה (תומאס יאנג 1805, לואיס דיפרה 1855) קובעת כי γSG ו- γSL אינם יכולים להיות גדולים מסכומם של שתי
האנרגיות המשטחיות האחרות. מתוך מגבלה זו נובעת המסקנה כי הרטבה מלאה מתקבלת כאשר
מתקיים γSG > γSL + γLG ואילו אפס הרטבה מתקבלת כאשר מתקיים γSL > γSG + γLG. עבור מצבים אלו אין
למשוואת יאנג-דיפרה פתרון עבור זווית מגע בתחום שבין 0 ל-180°, דבר זה מעיד כי אין
מצב שיווי משקל עבור מקרים אלו.
פרמטר מועיל לאמוד את מידת ההרטבה הוא פרמטר ההתפשטות S,
כאשר S > 0, הנוזל מרטיב לחלוטין את המשטח (הרטבה מלאה).
כאשר S < 0, ישנה הרטבה חלקית.
מתוך שילוב של הגדרת פרמטר ההתפשטות וקשר יאנג מתקבלת משוואת
יאנג-דיפרה:
ניתן לשים לב כי למשוואה זו ישנו פתרון פיזיקלי עבור θ רק כאשר S < 0.
משטחים מחוספסים לא אידיאלים

משטחים אמיתיים אינם חלקים או קשיחים לחלוטין ואינם מאופיינים
בהומוגניות כימית בניגוד למשטחים אידיאליים. בעקבות הבדלים אלו בין משטחים אמיתיים
לאידיאליים נובעת תופעה המכונה "חשל זווית המגע". "חשל זווית
המגע" מוגדר כהפרש בין זווית המגע המתקדמת (θa) וזווית המגע הנסוגה.
במילים אחרות, "חשל זווית המגע" הוא למעשה ההזזה של קו
המגע, כמתואר באיור 3, על ידי התפשטות או התכווצות הטיפה. איור 6 מתאר את זווית
המגע המתקדמת והנסוגה. זווית המגע המתקדמת מוגדרת כזווית המקסימלית היציבה, ואילו
זווית המגע הנסוגה מוגדרת כזווית המינימלית היציבה. תופעת "חשל זווית
המגע" מתרחשת מכיוון שעבור משטח לא אידיאלי מקיימות מספר רב של זוויות מגע
יציבות מבחינה תרמו דינמית. מגוון זה של זוויות מגע יציבות תרמו דינמית מוכר גם
כמצבים מטה סטאביליים.
תנועה של הגבולות בין הפאזות, אשר קשורה לזוויות מגע מתקדמות ונסוגות,
ידועה כהרטבה דינמית. כאשר קו מגע מתקדם, מתכסה יותר ויותר מן המשטח בנוזל, זווית
המגע גדלה בהדרגה לפי מהירות ההתקדמות של קו המגע. כאשר מהירות ההתקדמות של קו
המגע גדלה ללא גבול, זווית המגע גדלה, וכאשר היא מתקרבת ל 180°
בפאזה הגזית מתחילה להיגרר בשכבה דקה בין הפאזה הנוזלית והגזית. אפקט זה של חוסר
שיווי משקל קינטי נוצר כאשר קו מגע נע מהר כל כך עד אשר הרטבה מושלמת לא מתקיימת.
מצב מוכר של חוסר אידיאליות במשטחים הוא משטחים בעלי טקסטורה מחוספסת.
אפיון טקסטורה מחוספסת של משטח יכולה להתחלק לשתי קטגוריות: הומוגני (אחיד) או
הטרוגני (מגוון). משטר הרטבה הומוגני מתקיים כאשר הנוזל ממלא את החריצים מפני
המשטח. משטר הרטבה לא הומוגני מתקיים כאשר הנוזל לא חודר לכל החריצים ונוצר משטח
המורכב מכמה חלקים, למשל משטח שחלקו מוצק וחלקו אוויר. ונזל וקאסי-בקסטר הם שני
המודלים העיקריים המנסים לאפיין את ההרטבה של משטחים בעלי טקסטורה מחוספסת. מודלים
אלו תקפים רק תחת ההנחה שהטיפה גדולה מאוד ביחס לסדר הגודל של חספוס המשטח.
משטחים מחוספסים לא אידיאלים > מודל ונזל

מודל ונזל (רוברט נ. ונזל 1936) מתאר משטח הרטבה הומוגני, כמתואר
באיור 7. המודל מוגדר על ידי המשוואה הבאה עבור זווית המגע על משטח מחוספס :
כאשר *θ היא זווית המגע לכאורה אשר תואמת את מצב שווי המשקל היציב. יחס החספוס, r, הוא המדד, עד כמה
החספוס משפיע על משטח הומוגני. יחס זה מוגדר כיחס בין השטח האמיתי של המשטח לשטח
הנראה לעין.
θ היא זווית המגע של יאנג כמו שהיא מוגדרת עבור
משטח אידיאלי. אף על פי שהמודל של ונזל מראה שקיים ההבדל בין זווית המגע עבור משטח
מחוספס לזו של משטח אידיאלי, הוא אינו מתאר את תופעת "חשל זווית המגע".
משטחים מחוספסים לא אידיאלים > מודל קאסי - בקסטר

כאשר מתמודדים עם משטח הטרוגני, מודל ונזל לא מספיק כדי לתאר אותו. כאשר מעורבים מגוון של חומרים ישנו צורך במודל מורכב יותר על מנת למדוד כיצד משתנה זווית המגע. משטח הטרוגני, כמתואר באיור 8, ניתן לתיאור על ידי משוואת קאסי-בקסטר:
כאשר rf הוא יחס החספוס של המשטח הרטוב ו־f הוא החיכוך של החלק הרטוב במשטח המוצק. נשים לב
שכאשר f = 1 ו rf = r מתקבלת פשוט משוואת ונזל. מצד שני כאשר ישנם
הרבה חלקים שונים במשטח בעלי חספוס שונה, כל חלק מאופיין על ידי fi משלו. במצב כזה סכומם של fi הוא 1, ומשוואת קאסי-בקסטר נכתבת כך:
כאשר γ הוא מתח הפנים בין נוזל לגז, γi,sv הוא מתח הפנים בין מוצק לגז של כל רכיב ו- γi,sl הוא מתח הפנים בין מוצק לנוזל של כל רכיב.
מעניין הוא המקרה שבו טיפת נוזל מונחת על משטח ויוצרת בועות אוויר מתחתיה. מקרה זה,
מערכת בעלת שני מרכיבים, מתוארת עלי די המשוואה:
ההבדל העיקרי במקרה זה היא העובדה שאין מתח פנים בין מוצק לגז עבור
הרכיב השני. מצב זה קורה בעקבות ההנחה שהמשטח של האוויר החשוף נמצא כולו מתחת
לטיפת המים והוא המשטח הנוסף היחיד במערכת. בעקבות הנחה זו המשוואה עבור רכיב זה
מבוטאת כ  1-f_{1}.
משטחים מחוספסים לא אידיאלים > המעבר ממודל קאסי-בקסטר למודל ונזל

לפי מודל קאסי-בקסטר טיפת הנוזל נמצאת על משטח מחוספס כאשר ישנו אוויר לכוד מתחתיה. במהלך המעבר ממצב קאסי-בקסטר למצב ונזל כיסי האוויר הלכודים כבר אינם יציבים מבחינה תרמו דינמית. במצב זה מים מתחילים לחדור לחריצים במרכז והטיפה מקבלת צורה של "פטריה", כמתואר באיור 10. תנאי החדירה ניתן על ידי המשוואה
הבאה:
כאשר
θC היא זווית המגע הקריטית.
Φ היא השבר המגע של מוצק/נוזל כאשר הטיפה במגע עם המשטח.
r הוא מידת החספוס של המשטח (כאשר המשטח חלק, r = 1)
חזית החדירה מתפשטת על מנת להגיע למצב של מינימום אנרגיה משטחית עד שהיא מגיעה לגבולות הטיפה, במצב זה אנו במצב ונזל. זווית המגע בתהליך זה נעה בין 0 ל 90°.
מודל ונזל תקף עבור זווית מגע בין θC ל 90° . אם זווית המגע קטנה מ-θC אז חדירת המים לחריצים מתפשטת מעבר לגבולות הטיפה ויוצר פס מים על המשטח. באיור 11 מתואר המעבר ממצב ונזל למצב של פס מים על משטח. כאשר נוצר פס המים הוא מחליק את המשטח, בשלב זה מודל ונזל לא תקף יותר. במצב זה שיווי המשקל וקשר יאנג מתואר על ידי:
על ידי שינויים קלים בחספוס המשטח, ניתן לעבור בין המצבים של סופר הידרופוביות וסופר הידרופיליות. בדרך כלל, ככל שמשטח יותר מחוספס, הוא יותר הידרופובי.
דינמיקת התפשטות

כאשר מניחים טיפת נוזל על משטח חלק ואופקי, היא
אינה נמצאת במצב של שיווי משקל. לכן היא מתחילה להתפשט עד שהיא מגיעה לשיווי משקל
(מצב של הרטבה חלקית). כאשר טיפה מגיעה למצב זה יש לה רדיוס מסוים. כאשר לוקחים
בחשבון השפעות של אפקטים קפילריים, כוח הכבידה וצמיגות, רדיוס הטיפה כפונקציה של
הזמן מבוטא על ידי:
עבור מצב של הרטבה מלאה, רדיוס הטיפה בכל שלב מבוטא על ידי:
כאשר
γLG הוא מתח הפנים של הנוזל.
V הוא נפח הטיפה.
η הוא צמיגות הנוזל.
ρ היא צפיפות הנוזל.
g הוא קבע הגרביטציה.
λ הוא פקטור צורה, λ = 37.1 m−1.
t0 הוא זמן השהייה ניסיוני.
re הוא רדיוס הטיפה במצב של שיווי משקל.
ראו גם

ספיחה
גולגולת מכוירת

גולגולת מכוירת מביסמון
גולגולת מכוירת מיריחו שנמצאה בחפירות קתלין קניון. בעיניים שיבוץ של קונכית פי הכושי
גולגולת מכוירת מנחל חימר. גובה הגולגולת 18.5 ס"מ, רוחבה 16.5 ס"מ. דגם הרשת על חלקה העליון של הגולגולת עוצב על ידי אספלט. מוזיאון ישראל
גולגולות מכוירות הן גולגולות שנותקו מגוף המת ופוסלו תוך שימוש בטין, שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות בתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב' (9,500–8,000 שנים לפני זמננו). הגולגולות נשמרו בנפרד בקבוצות. המנהג הזה היה חלק מפולחן המתים. הגולגולות שכוירו היו גולגולות של בוגרים גברים. בכל האתרים הגולגולות נמצאו באזור המגורים, לרוב מתחת לרצפה.
הכיור

הגולגולות עברו שחזור פנים, תוך שימוש בטיח. הכיור נעשה לרוב בחלקה העליון של הגולגולת ללא הלסת התחתונה, אותה השאירו עם יתרת חלקי השלד. נמצאו גם גולגולות שבהן הלסת נשארה. נמצאו גולגולות שבהן בנוסף להיעדר הלסת התחתונה נעקרו גם שיני הלסת העליונה. הסרת הלסת התחתונה נתנה לגולגולת מראה נמוך ורחב יותר.
השחזור כלל שחזור העיניים באמצעות חומרים שונים. בתל יריחו שחזור העיניים נעשה באמצעות שיבוץ צדפים בארובת העין. בחלק נעשה שחזור של עיניים עצומות בטין. בביסמון הושארו העיניים חלולות, כך שהגולגולת נראית כמו מסכה. במספר אתרים בלבנט נמצאו גולגולות עם עיצוב של תווי פנים משכבות טין וסיד. טיפוס נוסף, הייחודי למערת נחל חימר (הסמוכה למקור של אספלט), הוא גולגולת שחלקה האחורי מחופה באספלט ועליו עיטור דמוי רשת העשויה מרצועות אספלט מגולגלות, ומשווה שיער או אריג לכיסוי ראש.
על פי מדידות שנעשו הגולגולות שכוירו היו רחבות מהממוצע באוכלוסייה, וגם הכיור עצמו ניסה לשוות להן מראה רחב יותר. החשיבות שייחסו לצורת הראש ניכרה גם בגולגולות שאינן מכוירות. בדיקת 206 גולגולות שנמצאו ביריחו הראתה ש-82 מתוכן עברו בצעירותן תהליך של עיוות על ידי לחיצת הראש בתוך סד.
אתרים

התופעה של ניתוק הגולגולת מיתר חלקי השלד וקבורתה במקום אחר זוהתה כבר באתרים מהתרבות הנטופית ומהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית א'. בתקופה הנאולית הקדם קרמית ב' התווספה גם תופעת הכיור של הגולגולת ועיצובה מחדש. החפירה הראשונה שבה נמצאו גולגולות מכוירות הייתה בשנת 1953 בחפירתה של קתלין קניון בתל יריחו. הממצא הראשון היה 7 גולגולות מתחת לרצפת בית. שתי גולגולות נוספות נמצאו מאוחר יותר בחדר סמוך. ב-6 מתוך 7 הגולגולות המכוירות עוטרו העיניים בצדף רגיל, כשהאישון מסומן על ידי חריץ. בכל הגולגולות למעט אחת החלק העליון היה חשוף. בגולגולת אחת נמצא פס שחור שאולי תפקידו היה לסמל את השיער בנוסף נצבע חלקן העליון של הגולגולות בפסי צבע אדום. בגולגולת אחת עוצבו העיניים באמצעות שיבוץ צדפים כגון קונכיית פי הכושי. הגולגולות נמצאו בערימה שנראתה לחוקרים סתמית. מקורן של הגולגולות התגלה בקברים אחדים מתחת לרצפת אחד המבנים. באחד הקברים נמצא ריכוז של 40 שלדים, שחלקם היה שלם ולחלקם הוסרו הגולגולות תוך השארת הלסת התחתונה. בשנת 1958 נמצאה גולגולת מכוירת נוספת בצפון התל, ונמצאו שלדים נוספים ללא גולגולות. גולגולת נוספת נמצאה בחפירותיו של ג'ון גרסטנג שנערכו בין השנים 1936-1930. סה"כ נמצאו בתל יריחו 19 גולגולות קבורות בקבוצות בקבורה משנית. מתוכן 14 גולגולות נמשחו בטיח או בצבע.
בביסמון נמצאו שתי גולגולות מכוירות מתחת לרצפת הבית, בכפר החורש נמצאה גולגולת אחת בבור מתחת לרצפת טיח. באתר יפתחאל הנמצא ליד מחלף המוביל נמצאו באוגוסט 2008 בבור הסמוך למבנה, 3 גולגולות מכוירות. בגולגולות אלה האף שוחזר במלואו, ובארובות העיניים שובצו 3 צדפות. במערת נחל חימר נמצאו גולגולות עם טיפול שונה, הפנים נשארו ללא כיור, ואילו על חלקה העליון של הגולגולת נמצא תבליט דגם של רשת עשוי מאספלט (חימר) שהוא חומר גלם טבעי שנמצא במקום. ממצא זה הוא ייחודי למקום זה. גם גולגולות אלה היו של גברים. ברוב הגולגולות הוסרו השיניים והלסת התחתונה. על הגולגולת נמשחה שכבת בסיס עשויה חימר ועליה תבליט הרשת.
גולגולות נוספות נמצאו בעין ע'זאל שבירדן שם נמצאו בבור 6 גולגולות, בתל רמאד ותל אסוואד שבסוריה, וכן בצ'טלהויוק וקושקהויוק באנטוליה, שם נמצאה גולגולת אחת בכל אתר.
משמעות ניתוק הגולגולת

הטיפול המיוחד בגולגולות, מיוחס על ידי החוקרים, על סמך הקבלות אנתרופולוגיות מתקופות מאוחרות יותר, לפולחן האבות. ההנחה של החוקרים היא שלחברות בתקופה הנאוליתית הקדם קרמית שהתפתחו והתרחבו, היו נחוצים סמלים שישמשו כגורם מלכד למשפחה או ליחידה חברתית גדולה יותר. בחברות אלה אבות המשפחה בחייהם ובמותם היוו גורם מלכד. הנפטרים היו נקברים בתנוחה מכווצת, לאחר תקופה הוצאו הגולגולות מהקבר תוך השארת הלסת עם יתרת השלד, הגולגולות עברו טיפול מיוחד ונשמרו באזור המגורים בקבוצות בכלי פולחן. לאחר זמן, מסיבות שונות כגון, נפטרים חדשים או שזהות הנפטרים נשכחה, נחפר בור ובתוכו הוטמנו הגולגולות. במספר אתרים בלבנט נמצאו גולגולות הטמונות מתחת לרצפות הבתים. ההשערה היא כי התופעה, שהייתה בתקופת המעבר להתיישבות בכפרים בדרך קבע, שימשה לפולחן אבות שחיזק את תחושת הבעלות על הקרקע.
שחזור פנים על בסיס גולגולת

במוזיאון הבריטי ביצע שחזור של גולגולת אדם נאוליתי על בסיס גולגולת מכוירת שנמצאה על ידי קתלין קניון ב-1953 בתל א-סולטאן שבאזור יריחו. המטרה הייתה לראות איך נראה אדם מהתקופה הנאוליתית. על פי השחזור, הגולגולת הייתה של אדם מבוגר.
לקריאה נוספת

דני נדל, עצמות ורוח - מנהגי קבורה פרהיסטוריים בישראל, הוצאת המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס, 1992, עמ' 45-41
עופר בר יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב, ירושלים, הוצאת אריאל, 2008, עמ' 264-261
עופר בר יוסף, מבוא לארכאולוגיה של ארץ ישראל בתקופת המקרא, יחידה 2, עמ' 85, 89-88
אלי שילר (עורך), מאמר "יריחו הקדומה" - פרק "גולגולות יריחו" בתוך יריחו וסביבותיה, במסגרת "קרדום" דו-ירחון לידיעת הארץ, יולי 1983, הוצאת אריאל. עמ' 80-79
הערות שוליים

1 2  גולגולת מקושטת, באתר מוזיאון ישראל.
↑  אלי שילר (עורך), מאמר "יריחו הקדומה" - פרק "גולגולות יריחו" בתוך יריחו וסביבותיה, במסגרת "קרדום" דו-ירחון לידיעת הארץ, יולי 1983, הוצאת אריאל. עמ' 80-79
↑  דני נדל, עצמות ורוח - מנהגי קבורה פרהיסטוריים בישראל, הוצאת המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס, 1992, עמ' 42
↑  שלוש גולגולות מכויירות בנות כ-9,000 שנה נמצאו ביפתחאל 13 באוגוסט 2008, אתר רשות העתיקות
↑  Look Into the Eyes of a Neolithic Man in This Reconstruction באתר Seeker
↑  Neolithic Man’s Face Reconstructed באתר Archaeology,‏ 12 בדצמבר 2016
רינה פושקרנה

| --- | --- |

רינה פושקרנה
 לידה:  10 בפברואר 1959 (בת 65) הודו ניו דלהי, הודו
 סגנון בישול:  מטבח הודי
 מסעדות:  טנדורי מסעדות שנסגרו קוהינור  קוקונאט
רינה פושקרנה (נולדה ב-10 בפברואר 1959) היא יזמת, מסעדנית ואשת עסקים ישראלית ממוצא הודי, פעילה בענף המסעדנות, המייסדת והבעלים של רשת המסעדות ההודיות "טנדורי".
ביוגרפיה

רינה פושקרנה נולדה ב-10 בפברואר 1959 בניו דלהי שבהודו לקולונל ארג'ון סינג, הודי בן הדת הסיקית ששירת בצבא ההודי ולמת'ילדה (לבית יחזקאל סולומון), יהודיה ילידת יוצאי עיראק מהקהילה הבגדאדית של הודו (ראו ערך יהדות הודו). לרינה אחות תאומה, ריטה. מלבדן עוד שלושה אחים: האח אניל, האחות אניטה, והאחות המאומצת (בתו של אחי אביהן), מיטאנה. המשפחה נדדה בהודו בעקבות תפקידיו הצבאיים של האב, ופושקרנה גדלה ברווחה בבתים עם משרתים.
בגיל 16 התחתנה עם וינוד פושקרנה, הינדי בן 22 ממעמד הברהמינים, רב חובל בצי הסוחר. פושקרנה הפליגה עמו תשע שנים במהלכן למדה לבשל מהשפים שפגשה באוניות. באותה תקופה נולדו ילדיהם, הבת סרינה והבן קונאל.
פושקרנה ובעלה הפליגו יחד עם ילדיהם במקומות רבים בעולם, ביקרו בישראל מספר פעמים, עד שהחליטו, בשנת 1982 להשתקע בישראל.
פושקרנה דוברת אנגלית, עברית, הינדית, פנג'אבי, מראטהית וגוג'ראטית.
קריירה

בסביבות שנת 1979, פושקרנה ובעלה פתחו בלונדון מיניסטור בתל אביב מסעדה צמחונית קטנה בשם "איצ'יקדנה", שהגישה אוכל רחוב הודי. מלבד קהילות יוצאי הודו בישראל, הציבור הרחב בישראל לא היה מודע לתרבות, למטבח ולאמנות הקולינרית ההודית. מכיוון שהמסעדה לא הצליחה, היה וינוד מוכן לחזור לים. רינה שכנעה את וינוד לעשות ניסיון נוסף, אך הפעם לא צמחוני.
בני הזוג פתחו בשנת 1981, בכיכר דיזנגוף בתל אביב את מסעדת "טנדורי", שהגישה אוכל הודי. חלל המסעדה עוצב בסגנון הודי אותנטי ולעיתים קרובות התקיימו במקום גם הופעות של רקדנים וזמרים הודיים. היה זה הסניף הראשון מבין שש מסעדות ברשת "טנדורי" שנפתחו בישראל עד שנת 2000 ובהן שתי מסעדות כשרות: באילת ובירושלים (בשם קוהינור). בעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה נסגרו שלושה סניפים.
בשנת 2003 החלה פושקרנה לייצר אוכל הודי קפוא במפעלה "פרסקו" (לשעבר מפעל "שף הים") בקיבוץ אילון בשם "רינה'ס מזון טרי ואתני" ומכרה אותו ברשת מרכולים בישראל ואוכל קפוא כשר למרכולים ברחבי העולם.
לפושקרנה היו גם סניפים של רשת של אוכל מהיר שנקראה ניו דלהי, מסעדה תאילנדית בשם קוקונאט ומסעדת דגים בשם אטלנטיס בהרצליה.
נכון ל-2020 פעילים שני סניפים של רשת טנדורי: בהרצליה ובתל אביב. המסעדות מגישות אוכל הודי ממבחר מטבחים המותאם לחיך הישראלי.
בתחילת שנות האלפיים, פתחה פושקרנה בוטיק של בגדי מעצבים גדולים בכיכר טיראן בהרצליה פיתוח.
פושקרנה הייתה חברת המשלחת הישראלית בביקור הראשון של ראש ממשלת ישראל בהודו, אשר נערך בשנת 2003, בראשותו של אריאל שרון.
בשנת 2017, בעת ביקורו של נרנדרה מודי, ראש ממשלת הודו בישראל, הוזמנה פושקרנה לבשל עבורם ארוחה במעון הרשמי של ראש הממשלה.
בשנת 2018 הצטרפה לפמלייתו של בנימין נתניהו אשר ביקר בהודו, לציון 25 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
לקחה חלק בספר "אמא הודו, אבא ישראל" בעריכת הסופרת הישראלית ממוצא הודי אילנה שזור, אשר פורסם בשנת 2017 בהוצאת "קמודן מוכאדם" בבעלות הסופר הישראלי מקהילת הבני ישראל (הודו), אליעז ראובן-דנדקר.
קריירה > פעילות ציבורית

בשנת 2004 הוענק לה תואר כבוד מלשכת המסחר ישראל-אסיה, על הבאת תרבות הודו לישראל.
פושקרנה היא חברת המועצה של מרכז ישראל-אסיה, נשיאת כבוד של המועצה המרכזית של ארגונים יהודים-הודיים בישראל, חברת הנהלה באגודת הידידות ישראל-הודו ומעורבת ביוזמות לקידום מנהיגות נשים.
חיים אישיים

לרינה ווינוד שני ילדים. הבת סרינה חיה בסינגפור עם משפחתה, הבן קונאל למד בישול בשווייץ, ניהל בעבר מסעדות בסינגפור וחי כיום בישראל עם משפחתו.
הערות שוליים

↑  על שם השיר ההודי המפורסם "Eechak Dana Beechak Dana".
↑  איתמר אייכנר, צ'פאטי ועדשים: הארוחה ההודית שאכל ראש ממשלת הודו בביקורו אצל ראש הממשלה ורעייתו, באתר ynet, 5 ביולי 2017
רינה פושקרנה ושלמה להט (צ'יץ')
דוד זית

אין תמונה חופשית
דוד זית (זִיסְקִינְד) (23 במאי 1922 – 16 באפריל 2006) היה היסטוריון ואיש חינוך ישראלי, איש הקיבוץ הארצי - השומר הצעיר.
ביוגרפיה

זית נולד בוורשה בירת פולין בשנת 1922. בנעוריו היה חניך בקן "השומר הצעיר". כחבר התנועה עלה לארץ ישראל בינואר 1938 על מנת ללמוד בכפר הנוער בן שמן. עם סיום לימודיו היה בין מייסדי קיבוץ להבות הבשן, שנוסד ב-1940 בכרכור, ועלה להתיישבות ב-2 בנובמבר 1945 בעמק החולה המזרחי, למרגלות הגולן. זית כיהן מספר פעמים כמזכיר הקיבוץ, יצא לשליחות מטעם מפ"ם לארגנטינה בשנים 1955–1957, היה מורה ומחנך בבית הספר התיכון "עינות ירדן" בקיבוץ עמיר, וניהל את מחלקת החינוך של הקיבוץ הארצי.
זית היה בין מייסדי יד יערי בגבעת חביבה - מרכז המחקר והארכיון של תנועת הנוער "השומר הצעיר", התנועה הקיבוצית "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר" ומפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם) - ושימש כמנהלו המדעי השני.
תואר דוקטור בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב הוענק לו בראשית שנות ה-80, ולאחר מכן פרסם מספר ספרים ומאמרים על תולדות "השומר הצעיר" והקיבוץ הארצי.
נפטר בלהבות הבשן ב-16 באפריל 2006, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ לצד אשתו רבקה שנפטרה חמש שנים לפניו.
מכתביו

ציונות בדרכי שלום, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, 1985
עם יוסף שמיר, מאיר יערי - דיוקנו של מנהיג כאדם צעיר, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, 1992.
חלוצים במבוך הפוליטי - התנועה הקיבוצית 1927-1948, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 1993
האוטופיה השומרית - השומר הצעיר בפולין 1921-1931, גבעת חביבה: יד יערי, 2002.
החולם והמגשים - פרקי חייו של מרדכי שנהבי, חלק ראשון, גבעת חביבה: יד יערי, 2006.
הדרך לאיחוד השמאל ב-1948, מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, ט"ז, תשמ"ו, עמ' 115–135.
יחסי הגומלין בין קיבוץ למפלגה (1919–1936), מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, י"ז, תשמ"ז, עמ' 87–104.
קיבוצי "השומר הצעיר" בחזית המושבה, מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, י"ג, תשמ"ב-תשמ"ג, עמ' 82–108.