stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל באדן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   עיצוב שהיה בשימוש בעבר, אך כיום לא בשימוש
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  1871 (גרסת הביקולור)   1891 (גרסת הטריבנד)
 קבלת מעמד רשמי:  1947
 הונף לאחרונה:  1952
 מוטיבים עיצוביים:  טריבנד צהוב-אדום-צהוב
 גרסאות נוספות:     דגל באדן 1871 - 1891
דגל באדן מציג שילוב של פסים בצבעי צהוב ואדום, צבעיה ההרלדיים של המדינה הגרמנית ההיסטורית באדן.
ביקולור בצבעי אדום-צהוב ששמש כדגלה של הדוכסות הגדולה של באדן (1806 - 1918) בשנת 1871 ובשנת 1891 שונה לתצורת טריבנד צהוב-אדום-צהוב. בעקבות שקיעתה של המונרכיה בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיך הדגל להיות דגלה של רפובליקת באדן עד לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 וביטולם של כל הסמלים הלאומיים הגרמניים.
לאחר מלחמת העולם השנייה חצייה הדרומי של באדן נכלל באזור הכיבוש הצרפתי ונקרא בשם דרום באדן, ודגל באדן ההיסטורי נקבע כדגלה ושימש אותה עד לפירוקה של המדינה ואיחודה אל תוך המדינה המודרנית באדן-וירטמברג בשנת 1952.
הערות שוליים

↑  באדן-וירטמברג באתר אנציקלופדיה קולומביה
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
דגל בהוטן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  המאה ה-19
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור אלכסוני אדום-כתום, דרקון מזרחי לבן
דגל בהוטן (בדזונגקה: ཧྥ་རན་ས་ཀྱི་དར་ཆ) הוא דגלה הלאומי של בהוטן. הדגל קיים בצורה דומה מאז המאה ה-19, והגיע לצורה הנוכחית בשנת 1960. הדרקון הוא "דרוק" או "דרקון הרעם", ומסמן את היותה של בהוטן נודעת בשם ארץ הדרקון בדיאלקטים טיבטיים מקומיים. העצמים בטופרי הדרקון הם תכשיטים, המסמלים עושר. הצבעים מחולקים ומסמלים את המלוכה החילונית (צהוב), והדת הבודהיסטית (כתום). הדרקון לבן כדי לסמל טוהר.
דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הכתום – 40.7% ממנו צבועים בכתום.
ראו גם

סמל בהוטן
המנון בהוטן
דמעותיה המרות של פטרה פון קאנט

| --- | --- |

 בימוי:  ריינר ורנר פאסבינדר 
 הופק בידי:  ריינר ורנר פאסבינדר, מייקל פנגלר 
 תסריט:  ריינר ורנר פאסבינדר 
 עריכה:  Thea Eymèsz 
 שחקנים ראשיים:  Margit Carstensen אווה מאטס Katrin Schaake Irm Hermann חנה שיגולה Gisela Fackeldey 
 מוזיקה:  ג'וזפה ורדי 
 צילום:  מיכאל בלהאוס 
 מדינה:  גרמניה 
 חברה מפיצה:  New Yorker Films, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביוני 1972 
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אמנותי, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דמעותיה המרות של פטרה פון קאנט (בגרמנית: Die bitteren Tränen der Petra von Kant) הוא סרט גרמני משנת 1972, בבימויו של ריינר ורנר פאסבינדר, המבוסס על מחזה פרי עטו. לסרט לוהקו נשים בלבד, ועלילתו מתרחשת בביתה של הדמות הראשית, פטרה פון קאנט. הסרט עוקב אחרי ההתפתחויות והשינויים במערכות יחסיה עם נשים אחרות. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-22.
עלילה

פטרה פון קאנט היא מעצבת אופנה ידועה, מברמן. הסרט מתרחש כמעט כולו בחדר השינה שבביתה. פטרה הייתה נשואה פעמיים, ונישואיה הסתיימו במוות או בגירושים. בעלה הראשון, פייר, היה אהבתה הגדולה, והוא נהרג בתאונת דרכים בזמן שפטרה הייתה בהריון. נישואיה עם בעלה השני נגמרו במרירות הדדית. פטרה חיה עם מעצבת אחרת, מרלן, ומתייחסת אליה באופן סדיסטי, כאל שפחה.
בפתיחת הסרט, מרלן מעירה את פטרה, ועוזרת לה להתלבש. פטרה מדברת עם אמה בטלפון, בזמן שהיא ממשיכה לדרוש שירותים ממרלן, כולל שתרקוד עבורה ריקוד מפתה. פטרה מזמינה אליה אורחים, אותם מרלן מאחרת. בין האורחים, קארין, שהגיעה לאחרונה מאוסטרליה. פטרה מייד נמשכת אליה, ומזמינה אותה לבוא לחיות אצלה כדי ללמוד לדגמן. השתיים מתאהבות, אך אי התיאום ביניהן ניכר מהר מאוד. הרקעים המשפחתיים שלהן שונים מאוד - לקארין סיפור משפחתי טרגי, בעוד לפטרה הייתה ילדות מאושרת.
קארין מספרת לפטרה שהשאירה את בעלה בסידני, ומתכוונת להתגרש ממנו. אך לאחר זמן קצר מתברר שהם נשארו בקשר, והוא הגיע לציריך. קארין רוצה לנסוע אליו, ומבקשת מפטרה לממן לה את הנסיעה. פטרה נותנת לה יותר כסף מאשר בקשה, ומשתכרת.
ביום הולדתה, פטרה שותה לשוכרה, ומחכה לטלפון מקארין. בת דודה, סידוני, מגיעה לביקור ומספרת לה שקארין נמצאת בברמן. בידיה מתנת יום הולדת, בובה קטנה עם שיער בלונדיני, כמו של קארין. פטרה שופכת את כעסה על אימה, ולרי, ובפרץ זעם שוברת את הכלים שמרלן הכניסה לחדר להגיש בהם כיבוד לאורחות. היא טוענת שיש לה זכות לשבור כל מה שהיא קנתה, ושהרגשות שלה כלפי קארין אינם שיגעון חולף, אלא אהבת אמת. ולרי, שעד כה לא הייתה מודעת לקיומה של קארין, נמצאת בהלם מהמחשבה שבתה מאוהבת באישה.
מאוחר יותר, פטרה שוכבת על מיטתה ומתפייסת עם ולרי. היא מודה שרצתה להחזיק בקארין ולא באמת לאהוב אותה. קארין מתקשרת מפריז ורומזת לפטרה ששתיהן יוכלו שוב להיות ביחד. פטרה אומרת למרלן שיש לה הרבה על מה להתנצל בפניה, אך מרלן - אשר הגשימה את הפנטזיות המזוכיסטיות שלה דרך פטרה - אורזת מזוודה, לוקחת את הבובה, ועוזבת.
הדמויות

פטרה פון קאנט - מארגיט קרסטנסן
מרלן - אירם הרמן
קארין תים - חנה שיגולה
ולרי פון קאנט - ג'יסלה פקלדיי
גבריאל פון קאנט - אווה מאטס
סידוני פון גרסנאב - קטרין שאקה
עיבוד לאופרה

המחזה, בגרסת התרגום לאנגלית של דניס קלנדרה, עובד לאופרה על ידי ג'רלד בארי. הופעות הבכורה של האופרה היו בדבלין ולונדון ב-2005.
דמעות של מלאכים

דמעות של מלאכים הוא פזמון שכתב דן מינסטר והלחין יוני רכטר. השיר בוצע במקור על ידי ההרכב "ארבע-עשרה אוקטבות" שכלל את יוני רכטר, אבנר קנר והמתופף זוהר לוי, ויצא לאור בשנת 1975.
רקע

השיר נכתב על ידי דן מינסטר והולחן על ידי יוני רכטר בעודם לומדים יחד בתיכון. הוא הוקלט עבור האלבום היחיד שהוציא ההרכב, והיה לשיר המצליח ביותר ממנו.
שלישיית "אף אוזן גרון" הקליטה את השיר. השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה.
אריק איינשטיין ביצע את השיר אף הוא בשנת 1977 והוא נכלל באלבומו מאותה השנה שנקרא "אנשים אוהבים לשיר", שתיעד שתי הופעות שקיים. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי רכטר.
בשנת 1979 נכלל השיר באלבום "באופן קבוע וחד פעמי" שתיעד את המופע שהועלה על ידי יוני רכטר ויהודית רביץ.
אסתר עופרים ועפרה חזה ביצעו כל אחת אף הן גרסאות כיסוי משלהן.
"דמעות של מלאכים" נכלל ברפרוטאר השירים המושרים בימי זיכרון. השיר בביצועו המקורי נכלל באלבום האוסף "שלום, חבר" שיצא לאחר רצח יצחק רבין.
השיר בספרי תווים

רודיקה דן (עריכה), יוני רכטר: מנגינות, עמ' 6, הוצאת י. שרברק, 1981. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  בן שלו, לאן נעלם הפזמונאי דני מינסטר, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2012
↑  מיכל קליינברג, "דמעות של מלאכים": שירים ליום הזיכרון, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 17 בפברואר 2015
| יוני רכטר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | התכוונות (1979) • בגובה העיניים (1985) • מחשבות ואפשרויות (1995) • עוד סיפור (2003) • סביבנו (2017) • יוני ג'ירף (2020) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | האהבה פנים רבות לה (1976) • באופן קבוע וחד פעמי (1979) • קווים (1981) • משירי אברהם חלפי (1988) • האריה, היונה ותרנגולת כחולה (1992) |  |
| הופעות, אוספים ומארזים | העיקר זה הרומנטיקה (1991) • ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר (1991) • משירי יוני רכטר (2004) • בכל פעם שאני מנגן (2005) • העיקר זה המוזיקה (2012) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
| הרכבים | ארבע-עשרה אוקטבות • כוורת • הכבש השישה עשר |  |
| שירים | דמעות של מלאכים (1975) • עטור מצחך (1977) • הילדה הכי יפה בגן (1978) • ערב עירוני (1987) • קילפתי תפוז (1989) • ואלה שמות (1990) |  |
| הצגות ומופעים | אגדה בחולות (1979) • איתמר פוגש ארנב (2012) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • גידי גוב • אריק איינשטיין • אבנר קנר • עלי מוהר • יוסי בנאי • נורית גלרון • יהודית רביץ • רונה קינן • אסתר עופרים |  |
דונאיסקה סטרדה

האנדרטה לזכר הקהילה היהודית שהושמדה בשואה, המעוצבת כלוחות הברית שליבם נקרע.
האנדרטה הוקמה במקום שבו עמד בית הכנסת המרכזי של העיר שנחרב בהפצצה. האנדרטה ממוקמת ברחוב Námestie Jehudu Aszáda 7
דונאיסקה סטרדה (בסלובקית: Dunajská Streda, בהונגרית: Dunaszerdahely ובגרמנית: Niedermarkt; על ידי הקהילה היהודית כונתה דונא-סערדהעלי) היא עיר בדרום סלובקיה במחוז טרנבה שרוב תושביה הונגרים. עד לשואה היא נודעה בזכות הקהילה היהודית שלה ושתי ישיבות גדולות שהיו בה.
דונאיסקה סטרדה נמצאת במרכז שטח של 1,800 קמ"ר התחום בין שתי זרועות של הדנובה המתפצלות לפניה ומתמזגות שוב אחריה לערוץ הראשי של הנהר, שעיקרו אדמות לגידול חיטה ולמרעה.
משמעות השם דונאיסקה סטרדה היא "המקום של יום רביעי על הדנובה", המכוון לקיומו של יום השוק בעיירה ביום רביעי.
היסטוריה

העיירה מוזכרת בכתובים לראשונה בשנים 1253–1255 כעיירת שוק בשמות "Svridahal" ו-"Szerdahely". בשנת 1553 היא מוזכרת כעיירה מלכותית, אולם בשנת 1580 היא הועברה לידי משפחת הרוזן פאלפי. במהלך המאה ה-18 הייתה דונאיסקה סטרדה לבירה של תת-מחוז של מחוז פרשבורג והפכה לרשות מקומית עצמאית. עם הקמת צ'כוסלובקיה בשנת 1918 הוכללה בסלובקיה, אף שרוב תושביה היו הונגרים. בשנת 1938, עם התפוררות צ'כוסלובקיה, סופחה להונגריה, סיפוח שבוטל עם תום מלחמת העולם השנייה.
קהילה יהודית

ראשית הקהילה היהודית בסרדאהלי, כפי שכונתה אז, היה בסביבות שנת 1708, בהגירת יהודים ממוראביה בעקבות קשיי היהודים תחת שלטון מלכי בית הבסבורג ומרדיפות של פרנץ ראקוצי ההונגרי שמרד בבית הבסבורג, אל נחלתם של משפחת רוזני פאלפי מושלי מחוז פרשבורג. בשנת 1728 היו בסרדאהלי 19 משפחות יהודיות, ובינואר 1739 העניק הרוזן יאנוש פאלפי ליהודי המקום כתב זכויות שכלל הכרה ברב העיר, זכות לקיים מצוות, להקים בית כנסת ובית קברות, לסחור ולעסוק במלאכה באופן חופשי, וכן הבטחה כי לא ייענשו על ידי שופטים נוצרים בעונש חמור משהיה ניתן לנוצרי על אותה עבירה. כמו כן כלל כתב הזכויות קביעה של גובה המיסים שעל היהודים לשלם למושל.
האוכלוסייה היהודית בדונאיסקה סטרדה, שמנתה כמחצית מתושבי העיר, הושמדה רובה ככולה במהלך השואה, ובית הכנסת המרכזי שבה נחרב בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה. במקום שבו עמד בית הכנסת במרכז העיר, הוקמה אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שהושמדה, המעוצבת כלוחות הברית שליבם הרוס וקרוע. כיום גרות בעיר רק מספר משפחות יהודיות.
ילידי המקום

דיולה צ'רמיי (במקור יהודה ברוק, בהונגרית: Csermely Gyula; דונאיסקה סטרדה, 5 ביוני 1866 – בודפשט, 23 באוגוסט 1939) היה עורך דין, סופר, מתרגם יהודי-הונגרי.
מרדכי אדלר Mordechai Adler (Mátyás) נולד ב־9.10.1915 בדונאסרדאהיי; דונאייסקה סטרדה.(Dunaszerdahely; Dunajská Streda) נפטר ב-7.5.2000 בחולון, ישראל. בעל אות המציל היהודי.
לאסלו בנש (נולד ב-1997) - שחקן כדורגל סלובקי שמשחק בנבחרת הלאומית ובקבוצת הכדורגל אוניון ברלין מהבונדסליגה
לקריאה נוספת

אברהם יששכר אנגל (עורך), בית העלמין של קהילת דונאסרדאהלי, ישראל תשס"ב
רנדולף ל. ברהם, דונסרדהיי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 336–337), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  ספר זיכרון לקהילת דונאסרדאהלי, עמוד 19
↑  ספר זיכרון לקהילת דונאסרדאהלי, עמודים 23–28
↑  "Születési bejegyzése a dunaszerdahelyi izraelita hitközség születési akv. 953/1866. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-14.
↑  Halotti anyakönyvi bejegyezése a Bp. I. kerület halotti akv. 1457/1939. folyószáma alatt
↑  מרדכי אדלר, באתר www.gvura.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540463805171  GND: 4365741-2  LCCN: nr94031131  MusicBrainz: fc17c1dc-a62f-4ea7-aa76-bda77fa5c61b  NKC: ge129103  VIAF: 156387145   WorldCat (עם VIAF): 156387145
דגל באדן-וירטמברג

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  11 בנובמבר 1953
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור שחור-זהב
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני
 דגלים היסטוריים   :     דגל וירטמברג-באדן  1946 - 1952
דגל באדן-וירטמברג הוא דגלה של המדינה הגרמנית באדן-וירטמברג. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור שחור-זהב.
הדגל הוכרז רשמית בפרק 24, סעיף 1 של חוקת באדן-וירטמברג. הצבע השחור מייצג את וירטמברג-הוהנצולרן ואילו הזהב את באדן, שלושת חלקיה ההיסטוריים של המדינה הגרמנית. לשימושה של ממשלת באדן-וירטמברג קיים דגל אזרחי המושחת בסמל באדן-וירטמברג.
טרם הקמתה של המדינה הניפה קודמתה וירטמברג-באדן דגל טריקולור בצבעי שחור-אדום-זהב (כצבעי דגל גרמניה) אולם, לבחירת הצבעים לשימוש בתוך המדינה לא היה קשר ליצוגם ההיסטורי של הצבעים אלא פשוט הוסף צבע הזהב לצבעי השחור והאדום של וירטמברג.  במקריות, צבעי האדום-זהב היו צבעיה ההרלדיים של באדן, וכך ניתן לטעות ולחשוב כי הדגל הוא שילוב צבעי השחור-אדום של וירטמברג והאדום-זהב של באדן.
ראו גם

דגל באדן
סמל באדן-וירטמברג
הערות שוליים

↑  חוקת באדן-וירטמברג (28 בנובמבר 1946) (בגרמנית)
↑  באדן-וירטמברג (1947 - 1952) באתר דגלי העולם (באנגלית)
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
גשר סנטאנג'לו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר קשת תחתית, גשר, גשר אבן, גשר להולכי רגל, גשר רומי 
 על שם:  מיכאל 
 מיקום:  רומא
 מדינה:  איטליה איטליה
 הקמה ובנייה
 חומרי בנייה:  אבן 
 יוצר:  אדריאנוס 
 אדריכל:  Decriannus 
 מידע טכני
 מפתחים:  5 
 מִפְתָּח מרבי:  18 מ' 
 קואורדינטות:  41°54′06″N 12°27′59″E﻿ / ﻿41.901803°N 12.46645°E﻿ / 41.901803; 12.46645
  (למפת רומא מוגדלת) גשר סנטאנג'לו(למפת רומא רגילה) גשר סנטאנג'לו
 
מלאך נושא צלב - פסל מעשה ידי הפסל ברניני. תחתיו רשומות המילים Cuius principatus super humerum eius (ספר ישעיהו, 9).
גשר סנטאנג'לו (באיטלקית: Ponte Sant'Angelo), אשר בעבר נקרא גשר איליוס (בלטינית: pons Aelius) או גשר אדריאנוס, הוא גשר מעל נהר הטיבר ברומא המצופה באבן טרוורטין וכולל חמש קשתות מעל הנהר. כיום משמש הולכי רגל בלבד.
היסטוריה

הגשר נבנה בין השנים 134-139 מעל נהר הטיבר ברומא על ידי הקיסר הרומי אדריאנוס, על מנת לקשר בין מרכז העיר למאוזוליאום שבנה - כיום טירת סנטאנג'לו
בעבר השתמשו עולי רגל בגשר זה על מנת להגיע לבזיליקת פטרוס הקדוש ועל כן נקרא הגשר "גשר פטרוס הקדוש" (pons Sancti Petri). בתקופת כהונתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון שונה שם הטירה והגשר ל"סנטאנג'לו", בשל האמונה שהמלאך גבריאל הופיע על ראש הטירה והכריז על סופה של מגפת הדבר שפשטה בעיר.
בשנת 1450, בשל המון עולי הרגל, קרסו גדרות הגשר ורבים טבעו בנהר. בעקבות אירוע זה נהרס שער ניצחון רומי שעמד בפתח הגשר על מנת להרחיב את המעבר.
בשנת 1535 הציב האפיפיור קלמנס השביעי פסלים של השליחים פטרוס ופאולוס, ובהמשך נוספו פסלי ארבעה שליחים נוספים, וכן פסלי אדם, נח, אברהם ומשה, מעשי ידי הפסל רפאלו דה מונטלופו.
בשנת 1669, ביוזמת האפיפיור קלמנס התשיעי הוצבו פסלים חדשים עבור הגשר. הפסל ברניני תכנן הצבת עשרה פסלי מלאכים, אולם הספיק להקים שנים בלבד, ואלה לא הוצבו לבסוף על הגשר אלא ממוקמים כיום בכנסיית סנט אנדראה דלה פראטה.
רשימת המלאכים

מלאך עם עמוד (הפסל אנטוניו ראגי, תחתיו הכתובת: "Tronus meus in columna").‏
מלאך עם שוט (מעשה ידי הפסל לאזארו מורלי, תחתיו הכתובת: "In flagella paratus sum").‏
מלאך עם כתר קוצים (פסל מעשה ידי הפסל ברניני ובנו פאולו, כיום מוצג בכנסיית סנט אנדראה דלה פראטה. על הגשר העתק מעשה ידי פול נלדיני) תחתיו הכתובת: "In aerumna mea dum configitur spina".‏
מלאך עם צעיף (הצעיף של ורוניקה) (מעשה ידי הפסל קוזימו פנצ'לי, ותחתיו הכתובת: Respice faciem Christi tui)‏.‏
מלאך עם גלימה וקוביה (מעשה ידי הפסל פול נלדיני) ותחתיו הכתובת: "super vestimentum meum miserunt sortem").‏
מלאך עם סיכה (מעשה ידי הפסל ג'ירולמו לוצ'נטי) ותחתיו הכתובת: "Aspicient ad me quem confixerunt").‏
מלאך נושא צלב (פסלו של ארקולה פראטה) ותחתיו הכתובת: "Cuius principatus super humerum eius").‏
מלאך עם סופרסקריפט (העתק פסלו של ברניני, כיום מוצג בכנסיית סנט אנדראה דלה פראטה. על הגשר מעשי ידי הפסל ג'וליו קרטארי) תחתיו הכתובת: "Regnavit a ligno deus".‏
מלאך עם ספוג (מעשה ידי הפסל אנטוניו ג'ורג'טי) ותחתיו הכתובת "Potaverunt me aceto".‏
מלאך נושא חנית (מעשי ידי הפסל דומניקו גווידי) ותחתיו הכתובת: "Vulnerasti cor meum".
מבין הפסלים שקדמו לתוכניות השיפוץ של ברניני נותרו רק פסלי השליחים פטרוס ופאולוס
ראו גם

טירת סנטאנג'לו
הערות שוליים

↑  כיסא מלכותי הוא על עמוד
↑  תהלים ל"ז, 18, Sixto-Clementine Vulgate Ed.
↑  (תהילים ל"א 4, Sixto-Clementine Vulgate Ed.)
↑  אני מביט על פני מושיעי
↑  תהילים כ"א 19
↑  וְהִבִּיטוּ אֵלַי, אֵת אֲשֶׁר-דָּקָרו< (ספר זכריה י"ב, 10)
↑  ספר ישעיהו ט', 6
↑  האל ישלוט מן הצלב
↑  תהלים ס"ח 22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4107091-4  VIAF: 315161186   WorldCat (עם VIAF): 315161186 
מבט על הגשר מכיוון טירת סנטאנג'לו.
טירת סנטאנג'לו וגשר סנטאנג'לו המוביל אליה, בשעת לילה.
גשר סהר

גשר אבנט הירקן בארמון הקיץ, בייג'ינג
גשר סהר הוא סוג של גשר קשת המאופיין בקשת גבוהה מאוד ומשמש להולכי רגל.
מבנה

גשר זה מזוהה בעיקר עם הגנים הסיניים והיפניים. צורת גשר זו נבנתה במקור בסין ורק לאחר מכן אומצה ביפן.
צורת גשר זו התפתחה מתוך הצורך לאפשר להולכי רגל לחצות תעלות מים בד בבד לאפשר לדוברות לעבור תחתם. הגשר נחשב חסכוני במקום שהוא תופס בגדות התעלה, בזכות העלייה והירידה התלולות שלו. חיסכון בשטח זה מאפשר ניצול מרבי של השדות החקלאיים בגדות התעלה.
תכנון ממדי הקשת נובע מכך שהקשת והשתקפותה במים תיצור מעגל המסמל את הירח.
גלריה

גשר סהר מעץ ב"גן התה היפני" בפארק גולדן גייט שבסן פרנסיסקו, קליפורניה
מעגל הנוצר מקשת "גשר חונְגְגִ'י" והשתקפותו במים. הגשר ממוקם במועצה ננשון (Nánxún Qū), ג'ג'יאנג
ראו גם

גשר אבני מדרך
גשר זיגזג
הערות שוליים

↑  "What Is a Moon Bridge?". wiseGEEK. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boults, Elizabeth; Sullivan, Chip (2010). Illustrated history of landscape design. Hoboken, NJ: J. Wiley. p. 118. ISBN 978-0-470-28933-4.
↑  Ono, Kenkichi; Edwards, Walter. "full-moon bridge 偃月橋・円月橋". Japanese Garden Dictionary: A Glossary for Japanese Gardens and Their History. נבדק ב-2 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
| אדריכלות נוף וגינון |
| --- | --- | --- |
| סוגי גנים | איטלקי • אנגלי • יפני • מוסלמי • פרסי • צרפתי |  |
| אלמנטים בגינון ואדריכלות נוף | אלמנטים בגינון ואדריכלות נוף |  |
| אלמנטי מבניים | בלוודרה • גזיבו • פולי • פטיו • שער ירח |  |
| אלמנטי מים | בריכת השתקפות • בריכת נוי • גשר אבני מדרך • גשר זיגזג • גשר סהר • מפל מים מלאכותי |  |
| אלמנטי צומח | גינון יובשני • לבירינת • מדשאה |  |
דודאי בן נחמן

דודאי בן נחמן (הרב דוראי) היה מחכמי בבל של המאה ה-8 והגאון של ישיבת פומבדיתא בין השנים 761 עד 764. מעט ידוע על חייו. הוא היה אחיו של יהודה בן נחמן הידוע, גאון ישיבת סורא בין השנים 759 ו-762), ואיתו סייע במניעתו של מייסד יהדות הקראית, ענן בן דוד, להצליח להתרומם לכיסא של ריש גלותא אחרי מותם של שלמה בן חסדאי ויצחק איסקוי בן סולומון.
לקריאה נוספת

לוי גינצבורג וש. מנדלסון. "דודאי בן נחמן", האנציקלופדיה היהודית.
| גאונים |
| --- | --- | --- |
| ראשי ישיבת סורא | רב מר בר רב הונא • רב חנינא גאון (חיננאי) • רב הונא גאון (הונאי) • רב ששנא (משרשיא בר תחליפא) • רב חנניה הכהן מנהר פקוד (חיננאי) • רב נהילאי (הילאי) הלוי • רב יעקב הכהן מנהר פקוד • רב שמואל גאון • רב מרי הכהן מנהר פקוד • רב אחא גאון (סורא) • רב יהודאי בן נחמן • רב אחונאי (אהונאי) כהנא בן פפא • רב חנינאי כהנא בן הונא • רב מרי הלוי בן משרשיא • רב ביבוי הלוי • רב הילאי בן מרי • רב יעקב הכהן בן מרדכי • רב איבומאי • רב צדוק בן אשי (יצחק בן ישי) • רב הילאי בן חנניה • רב קימוי בן אשי • רב משה (משרשיא) גאון • רב כהן צדק בן איבומאי • רב שר שלום בן בועז • רב נטרונאי גאון • רב עמרם גאון • רב נחשון בן צדוק • רב צמח בן חיים • רב מלכא • רב האי בן נחשון • רב הילאי בן נטרונאי • רב שלום בן מישאל • רב יעקב בן נטרונאי • רב יום טוב כהנא בן יעקב • רב סעדיה גאון • רב יוסף בן יעקב בר סטיא • רב צמח צדק • רב שמואל הכהן בן חפני • רב דוסא בן סעדיה • רב ישראל הכהן בן שמואל • רב עזריה הכהן בן ישראל • רב יצחק |  |
| ראשי ישיבת פומבדיתא | רב חנן מאישקיא • רב מרי בר רב דימי • רב חנא (הונא) • רב רבה (רבא, ראבא) • רב בוסאי (בוסתנאי) • רב הונא מרי בן מר יוסף • רב חייא ממישן • רב רביא בן רב אביי (מורונאי) • רב נטרונאי בן נחמיה • רב יהודה גאון • רב יוסף גאון (בר כותנאי) • רב שמואל בן רב מרי • רב נטרוי כהנא בן אמונה • רב אברהם כהנא • רב דודאי בן נחמן (רב דוראי) • רב חנניא בן משרשיא • רב מלכא בר רב אחא • רב רבא (אבא) בר דודאי • רב שינוי • רב חנינאי כהנא בן אברהם • רב הונא הלוי בן יצחק • רב מנשה בן יוסף • רב ישעיה הלוי בן אבא • רב יוסף בן שילא משלחי • רב רברבי כהנא בן חנינאי • רב איכומאי (אחונאי) כהנא בן אברהם • רב יוסף בן אבא • רב אברהם בן שרירא • רב יוסף בן מר חייא • רב יצחק בן חנניה • רב יוסף בן רברבי • רב פלטוי בן אביי • רב אחא כהנא בן מר רב • רב מנחם בן יוסף בן חייא • רב מתתיהו הכהן בן רברבי בן חנינא • רב אבא (רבה) בן אמי בן שמואל • רב צמח בן פלטוי • רב האי בן דוד • רב קימוי בן אחאי • רב יהודה בן שמואל גאון • רב מבשר הכהן בן קימוי • רב כהן צדק בן יוסף • רב צמח בן כפנאי • רב חנניה בן יהודה • רב אהרן הכהן בן יוסף • רב נחמיה בן כהן צדק • רב שרירא גאון • רב האי גאון • רב חזקיה בן דוד |  |
| גאוני ישיבת ארץ ישראל | מר זוטרא בר מר זוטרא• רבי יהושפט בן יאשיהו • רבי צמח בן יאשיהו • רבי אהרן בן משה בן מאיר •  רבי אהרן בן מאיר • רבי אברהם בן אהרן • רבי אהרן הכהן גאון • רבי יוסף הכהן בן עזרון • רבי עזרון • רבי שמואל הכהן בן יוסף • רבי יוסי הכהן בן שמואל • רבי שמעיה גאון • רבי יאשיהו בן אהרן • רבי שלמה בן יהודה גאון • רבי דניאל בן עזריה • רבי אליהו הכהן גאון • רבי אביתר גאון • רבי שלמה הכהן גאון (השני) • רבי מצליח הכהן גאון • רבי משה בן נתנאל הלוי • רבי אברהם בן מזהיר • רבי נתנאל בן משה הלוי • רבי שר שלום בן משה הלוי • רבי עזרא בן אברהם • רבי אברהם בן עזרא גאון • רבי שר שלום בן אברהם • צדוק גאון |  |
| אחרים | רב יצחק מפירוז שבור • רב אחאי גאון משבחא • רב שמעון קיירא • רב ניסים גאון • רבנו חננאל |  |
תנאים  •  אמוראים  •  סבוראים  •  ראשונים  •  אחרונים
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגל בוואריה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  1945
 קבלת מעמד רשמי:  14 בדצמבר 1953
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור לבן-תכלת
 גרסאות נוספות:     גרסה נוספת
דגל בוואריה הוא דגלה של המדינה הגרמנית בוואריה. דגל בוואריה קיים בשתי גרסאות רשמיות מקבילות: הראשונה היא גרסה בתצורת ביקולור לבן-תכלת, ואילו השנייה בתצורת מעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן. שני הדגלים הללו מזוהים עם בית ויטלסבאך, אשר משל בבוואריה מהמאה ה-12.
שתי גרסאות הדגל, ללא כל סמל, נחשבות על פי חוק כדגלי בוואריה האזרחיים והמדיניים, ואילו גרסת הדגל המושחתת בסמל המדינה לא רק שנחשבת לא-רשמית, אלא גם אינה חוקית.
סמלה של חברת המכוניות הגרמנית BMW מבוסס על דגל זה.
ראו גם

סמל בוואריה
הערות שוליים

↑  Whitney Smith (1975) Flags Through the Ages and Across the World
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
גלרט הקדוש

פסל בסקשפהרוואר של הבישוף גלרט הקדוש עם תלמידו, הנסיך אימרה הקדוש
היסטוריה של גלרט הקדוש בציורים ב"לגנדריום של בית אנז'ו" בהונגריה. משמאל לימין, למעלה: קבלתו של גלרט בידי המלך אישטוואן הקדוש. גלרט נזיר במקום מבודד. למטה: גלרט מתמנה לבישוף. גלרט מטיף לעם
מות הקדושים של גלרט בציורי ה"לגנדריום של בית אנז'ו". משמאל לימין למעלה: פגאנים תוקפים את פמליית הבישוף. גלרט נדחף מעל הגבעה למטה אל הדנובה. למטה: העגלה עם גופתו של גלרט יוצאת לדרך לצ'נאד. קבורתו של גלרט הקדוש בכנסייה בצ'נאד
הפסל של גלרט הקדוש על הגבעה, 1904
גלרט הקדוש (בהונגרית: Szent Gellért, הידוע גם כ"בישוף גרארדוס של צ'נאד", בשמו בלידה באיטלקית: ג'ורג'ו סאגרֶדו - Giorgio Sagredo או ג'ראלדו סאגרֶדו - Gerardo Sagredo, מאוחר יותר San Gerardo di Csanad, בלטינית: Gerardus Morosanae Ecclesiae או Csanadiensis episcopus‏, 23 באפריל 977 ונציה - 29 באוגוסט 1046 בודה), היה בישוף קתולי הונגרי, אחד מהראשונים בהונגריה, איטלקי לומברדי במוצאו, מבין מובילי התנצרותה של הונגריה. נחשב קדוש מעונה של הכנסייה הקתולית וחג הקרוי על שמו, מצוין ב-24 בספטמבר. היה אחת מהדמויות החשובות בהיסטוריה ההונגרית בימי המלך המייסד אישטוואן הקדוש. הוא נחשב גם כ"שליח ("אפוסטולוס") של הונגריה" והקדוש המגן של העיר בודפשט. מושבו כבישוף היה בעיירה צ'נאד, בימינו ברומניה, בצומת בין המדינות רומניה, הונגריה וסרביה של היום. גלרט כתב בלטינית את הספר העיוני הראשון בהיסטוריה של הממלכה ההונגרית.
רקע משפחתי ותחילת דרכו

גלרט נולד במשפחה של פטריקים מוונציה, ייתכן ממוצא לונגוברדי. לפי מרבית האגדות, שמו בטבילה היה ג'ורג'ו סאגרדו. ייתכן כי משפחתו הייתה בקשרי יחוס למשפחת צ'נטראניגו הידועה בוונציה, שמבניה קם גם דוג'ה אחד - פייטרו בארבולאנו צ'נטראניגו (1026–1031). בגלל מחלה קשה שלקה בה בילדותו, משפחתו הפקידה אותו בידי נזירי המנזר הבנדיקטיני באי סן ג'ורג'ו מג'ורה בוונציה. הילד החלים, אהב ללמוד וחלם לעלות רגל לארץ הקודש על מנת לקרוא בעצמו בספרים שכתב הירונימוס הקדוש בבית לחם. אביו ג'רארדו, יצא בזמנו לעלייה לרגל לארץ הקודש בשנים 990–995 ונרצח שם על ידי מוסלמים. ככל הנראה לזכרו, שונה שמו של הנער ג'ורג'ו לג'רארדו. אחרי סיום חוק לימודיו כולל הקוודריביום, הוסמך ג'רארדו הצעיר לכמורה ובהמשך נשלח על ידי אב המנזר, גוליילמו, ללימודים בבולוניה.
אחרי חמש שנות לימודים ואחרי מות האב גוליילמו, בשנת 1012 נבחר ג'רארדו לאב המנזר (abbate). אך לא שקט ולא נחה נפשו עד שלא הגשים את חלומו לעלות לארץ הקודש.