stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פארק אודלני
היסטוריה

הפארק הוקם בשנת 1832 ובמתחמם פעל מכון ללימודי היערנות, אך חשיבותו פחתה עם השנים. לאחר מהפכת אוקטובר הוקם כאן מחדש מכון ללימודי יערנות (כיום ידוע כאוניברסיטת סנקט פטרבורג ליערנות, Санкт-Петербургский государственный лесотехнический университет).
בזמן מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד הפארק ניזוק מאוד ושוקם רק לאחר המלחמה.
בשנת 1999, הפארק צורף למונומנטים המזוהים כמורשת תרבותית ואובייקט של אדריכלות נוף ובשנת 2013 הוא הוכר כאתר מורשת תרבותית בעלת משמעות אזורית, המשמעות היא שהמתחם מאובטח על ידי ממשלת העיר. על התחזוקה השוטפת וטיפול מקיף בצמחייה ובתפעול בפארק אחראית חברת "פארק אודלני".
מאז תחילת המאה ה-20 שימש המקום כמתחם אימונים לקבוצות הכדורגל של העיר, כספורט סנקט פטרבורג. ב-1968 בחלק הצפוני של הפארק הוקם בסיס האימונים של מועדון הכדורגל "זניט" ואצטדיון "התקוות האולימפיות" שנבנה כאצטדיון ספרטק ושימש כמגרש הבית של ספרטק לנינגרד ומאוחר יותר שמו שונה לשמו הנוכחי, אצטדיון "התקוות האולימפיות". בפברואר 2012, נפתח מגרש החלקה עם מסלול מלאכותי של 333.3 מטר באצטדיון "התקוות האולימפיות". מתחם ההחלקה זמין גם לחובבי החלקה על הקרח. במתקן של זניט שלושה משטחי כדורגל, מרכז ספורט ברמה גבוהה המכיל אולם-התעמלות ומתקנים רפואיים (שנועדים לטפל בפציעות השחקנים). בשנת 2002 בוצע שיפוץ מסיבי והוא כולל גם משרדים, מתקני בידור וחדרי מנוחה עבור השחקנים.
הערות שוליים

↑  על שם האונייה "צ'ליוסקין."
↑  "רשימת החפצים החדשים שהתגלו לערכים היסטוריים, מדעיים, אמנותיים או תרבותיים אחרים"
↑  "Удельный парк стал объектом культурного наследия". Фонтанка.ру. 2013-03-14. נבדק ב-2013-03-15.
↑
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פאמפטרק

מסלול פאמפטרק בליבינגוורת', מדינת וושינגטון
פאמפטרק (מאנגלית: Pump track, מילולית "מסלול משאבה") הוא מתקן ספורט המשמש בעיקר לאימון בטכניקות של ספורט אתגרי, בפרט רכיבת שטח. הפאמפטרק משמש גם לתחרויות, והענף מוכר על ידי איגוד האופניים העולמי.
מבנה

הפאמפטרק בנוי מסלול סגור, המכיל תלוליות, שקעים ופניות חדות לרוב. מסלולי פאמפטרק יכולים להיות בנויים מאדמה מהודקת או מחומרים קשיחים כאספלט או בטון. גודל מסלולים נע בין 3 על 10 מטר ועד למסלולים שמשתרעים על שטח גדול מ-8,000 מ"ר. הגודל המינימלי למסלול פאמפטרק מאפשר בניה של מסלול "פרטי" בחצר אחורית או בתוך חנות אופניים. מסלולים גדולים משולבים לעיתים בפארקים עירוניים.
בנוסף למבנה הבסיסי של הפאמפטרק, ניתן להוסיף אביזרים שמגוונים את המסלול, כקירות גבוהים, נדנדות ועוד.
מסלולים הבנויים מחומרים קשיחים מאפשרים גם שימוש בסקייטבורד או גלגיליות.
טכניקה

הטכניקה המשמשת לאימון בפאמפטראק היא רכיבה על אופניים בעמידה, ללא שימוש בדוושות, אלא על ידי תנועות גוף אשר מעניקות את ההינע לאופניים ("פימפום"). העיקרון המרכזי הוא השארת מרכז הכובד של הגוף בגובה קבוע, כאשר הרגליים דוחפות את האופניים בירידות ומרפות בעליות. בנוסף, על מנת להתמודד עם הסיבובים החדים, מופנה המבט להמשך הסיבוב ו"מושך" את שאר הגוף להסתובב אחריו (טכניקה חשובה מאוד בספורט אתגרי לסוגיו).
אופניים

האופניים המומלצים לאימון בפאמפטרק הם אופניים ללא מתלים, ועם שלדה קשיחה. קיימים דגמי אופניים שתוכננו במיוחד על מנת להתאים לפאמפטרק.
תחרויות

ברחבי העולם התארגנו תחרויות וליגות מקומיות לתחרויות פאמפטרק. בשנת 2018 התקיימה בארקנסו אליפות העולם הראשונה בחסות רד בול, בהשתתפות 67 רוכבים. בתחרות ניצחו דייוויד גראף וכריסטה ון ניידרהאוזן, שניהם משווייץ.
היסטוריה

שורשיו של הפאמפטרק נטועים במסלולים האתגריים ששימשו את רוכבי ה-BMX של שנות ה-70 וה-80. מסלולי הפאמפטרק הראשונים נבנו באוסטרליה ב-2002. המסלול הראשון בארצות הברית נבנה ב-2004 בחנות האופניים "Fix" בבולדר, קולורדו, על ידי רוכב דאונהיל מקצועי בשם סטיב וונץ. כיום ניתן למצוא מסלולי פאמפטרק במדינות רבות נוספות. בישראל נבנה מסלול הפאמפטרק הראשון ב-2007, בכפר אחים.
ראו גם

סקייטפארק
הערות שוליים

↑  Book: Welcome to Pump Track Nation – Lee Likes Bikes (באנגלית אמריקאית)
↑  https://www.redbull.com/int-en/event-series/pump-track-world-championship/
↑  Pumpin’: An Introduction to the World of Pump Tracks, Adventure Sports Journal, ‏2009-10-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  מפמפמים את הפאמפטרק: אל תקראו לזה פארק אופניים, תקראו לזה מתקן אימונים, באתר ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג, ‏2014-10-04
רכיבה בפאמפטרק
ערבית חג'אזית

| --- | --- |
 מדינות:  ערב הסעודית (אזור החג'אז)
 דוברים:  6,000,000
 שפת אם:  6,000,000
 כתב:  אלפבית ערבי
 משפחה:  אפרו אסיאתית שמית שמית תיכונה שמית תיכונה דרומית ערבית  ערבית חג'אזית
 לאום:  ניב ערבית ולכן אינו ״רשמי״ באף מדינה
 קוד ISO 639-3:  acw 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
ערבית חג'אזית (בערבית: اللهجة الحجازية), הידועה גם כערבית מערב־ערבית, היא הניב הערבי המדובר באזור המערבי של ערב הסעודית. על אף שבמובן הצר של המילה יש שני ניבים שונים המדוברים באזור החג'אז, אחד על ידי הבדווים ועל ידי השבטים הכפריים, ואחד המדובר בפי האוכלוסייה העירונית, המונח לרוב מציין את הניב העירוני, המדובר בערים כמו ג'דה, מכה, ינבוע ואל-מדינה. מחוץ לחצי האי הערבי, קרוב הניב החג'אזי יותר לניבים של צפון סודאן ושל מצרים העליונה.
הניב החג'אזי העירוני

נקרא גם הניב החג'אזי יושב הקבע. זוהי הצורה המשויכת לרוב עם המונח ״ערבית חג'אזית״, והוא מדבר במרכזים העירוניים של האזור, במקומות כמו ג'דה, מכה ואל-מדינה. על אף שלרוב הניבים הבדווים שונים לחלוטין מהניבים העירוניים בשפה הערבית, קבוצת דיאלקטים זו מפגינה תכונות של שני הסוגים.
הניב החג'אזי העירוני > מאפייני הניב הבדווי

המאפיינים הבולטים ביותר של הניב הבדווי הם:
הקאף (ق) של הערבית הקלאסית היא קולית ונהגית כ־/ɡ/ (כמו במילה העברית ״גַּג״ ובמילה האנגלית "get").
בערבית החג'אזית לא משתמשים בשלילה כפולה, ואינה מצרפת את חלקיק השלילה -sh כדי לשלול פעלים (בערבית חג'אזית Ma A'rif, בניגוד ל־Ma'rafsh המצרי וה־Bi'rafish בערבית פלסטינית. משמעות הביטוי היא "איני יודע")
מודוס האיסור של הערבית הקלאסית משומר בצורת הציווי (la taruuh ״אל תלך״).
סיומות השייכות לרוב משומרות בצורותיהן הקלאסיות. לדוגמה, beitakum (״הבית שלכם״).
הניב החג'אזי העירוני > מאפייני הניב הקבוע

כמו ניבים עירוניים (״קבועים״) אחרים, הניב החג'אזי העירוני הוא פחות מְשמר מן הניבים הבדויים ולכן נוטה לאבד צורות ותכונות קלאסיות רבות שעדיין קיימות בניבים בדויים רבים. בין אלו נכללים צורת הסביל הפנימי (שבערבית חג'אזית מוחלפת במשקל "anfa'al" או "yinfa'il"), הסימן המזהה של חוסר הידוע (״תנווין״), חוסר־התאמה בין מין ומספר וסימן המזהה הנקבי ״-n״. תכונות שמסווגות את הערבית החג'אזית כניב עירוני כוללות:
צורת ההווה הממושך (״Present Progressive״) מסומן על ידי /ɡaʕid/, /ʕammal/ או עם התחילית bi- (gaʕid/ʕammal yiktub או biyidrus, "הוא לומד").
העיצור הבין־שיני /θ/ ث (כמו באנגלית "three") לרוב נהגה כ־"t", בעוד שהעיצור הבין־שיני /ð/ ذ (כמו באנגלית "this") לרוב נהגה כ–"d" ולעיתים כ־"z" כמו במילה ("kazaba"). באזורים הכפריים העיצורים נשארים בין־שיניים.
בניגוד לניבים הבדויים, ההבחנה בין העיצורים הנחציים /dˤ/ ض ו־/ðˤ/ ظ לרוב נשמרים.
כבר אין משתמשים בסיומת ״-n״ בצורות הווה ברבים (לדוגמה yirkabu במקום yirkabun)
סיומות קניין לגוף השני הם -ak (זכר) או -ik (נקבה). בערבית סטנדרטית, הסיומות הן -ka או -ki, בהתאמה, בעוד שבניבים הבדויים הסיומות הן -ik אם -its או וריאציות של אלו.
הניב החג'אזי העירוני > תכונות נוספות

תכונות נוספות של הערבית החג'אזית הן:
בהשוואה לניבים שכנים, הערבית החג'אזית העירונית משמרת יותר תנועות קצרות של הערבית הסטנדרטית. דוגמות:
כינוי הגוף לגוף ראשון רבים הוא nihna (نحنا), בניגוד ל־ihna (إحنا) הנפוצים יותר או ל־hinna (حنّا) ו־inna (إنّا) הבדווים.
במטרה לציין מיקום, מילת היחס fee في עדיפה על b بـ (fee Makkah, במשמעות ״בְּמֶכה״). בניבים בדווים, ההעדפה משתנה לפי האזור.
ניתן להוסיף עיצור סדקי, סותם, אטום בסוף הברות סופיות המסתיימות בתנועה כאמצעי הדגשה.
סיומת הגוף הראשון היא -ni.
הניב החג'אזי העירוני > אוצר מילים

אוצר המילים החג'אזי העירוני שונה במידת מה מהדיאלקטים האחרים של חצי האי הערבי. לדוגמה, יש פחות מונחים המותאמים לחיי מדבר ויותר מונחים הקשורים למסעות ים ולדייג. בשל המקורות המגוונים של היושבים בערי החג'אז, קיימות שאילות רבות מהניב המצרי, הסורי והתימני. גם לחמש מאות של שלטון האימפריה העות'מאנית הייתה השפעה. בשל כך, הניב החג'אזי נחשב לניב בעל ״זיקות מעורבות״.
ניבים בדווים חג'אזיים

ניבי הערבית המדוברים בפי השבטים הבדווים של אזור החג'אז לא היו, באופן יחסי, מושא למחקר רב. עם זאת, אופן הדיבור של כמה שבטים מראה זיקה קרובה הרבה יותר לניבים בדווים אחרים, במיוחד לשכנים באזור הנג'ד, מאשר לאופן דיבורם של אלו בערי החג'אז. הניבים של ניבי החג'אז הצפוניים מתמזגים עם ניבי סיני וירדן, בעוד שהניבים של הדרום מתמזגים עם אלו של עסיר ושל נג'ד. קונפדרציות שבטיות רבות בנג'ד ובמזרח חצי האי הם לרוב מהגרים חדשים מהחג'אז, והם כוללים את שבט עתיבה, מטיר, חרב ובני חלד. בתקופות קדומות יותר, שבטים ערביים רבים אחרים גם הגיעו מהחג'אז, כולל בנו כנאנה, ג'הינה, בנו סלים וע'טפאן. בנוסף, לא כל הדוברים של הניבים הבדויים הללו הם באמת בדווים נוודים; חלקם פשוט יושב ביישובי קבע באזורים כפריים, ולכן מדברים ניבים הדומים לאלו של השכנים הבדווים.
לקריאה נוספת

Omar, Margaret K. (2000). Saudi Arabic: Urban Hijazi Dialect, Basic Course. San Fransisco: MPS Multimedia Inc. DBA Selectsoft. ISBN 0-88432-739-6.
Ingham, Bruce (1971). "Some Characteristics of Meccan Speech". Bulletin of the School of Oriental and African Studies. London: University of London. 34 (2): 273–297.
הערות שוליים

↑  Ingham, Bruce (1971). "Some Characteristics of Meccan Speech". Bulletin of the School of Oriental and African Studies. London: University of London. 34 (2): 273–297.
| שפות בישראל |
| --- | --- | --- |
| רשמית | עברית |  |
| מעמד מיוחד | ערבית (פלסטינית, בדווית) |  |
| ללא מעמד רשמי | רוסית • יידיש (יידיש מזרחית, יידיש מערבית) • אמהרית • תיגרינית • ארמית חדשה צפון-מזרחית • ארמית סורית • דומרית • אנגלית • צרפתית • גרמנית • לאדינו • רומנית • ספרדית • וכן: מדוברות אחרות |  |
| שפות סימנים | ישראלית (שס"י) • א-סייד • רוסית • כפר קאסם • אלג'יראית יהודית (ע'רדאית) • וכן שפות שמתועדות בימים אלה:מקור ערב א-נעים • אבו כף • אל-אטרש • עין מאהל |  |
| שפות שנכחדו | ניבי ארמית חדשה צפון-מזרחית • ברברית יהודית • כיילה (שפה) • קימנת |  |
ראו גם: מדיניות לשונית בישראל • שפות יהודיות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4745889-6
פופיגרוס

| פופיגרוס |
| --- | --- |
  למעלה, שריון מאובן של הצב למטה, שחזור של הצב
תקופה
אאוקן 50 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים ימיים
סוג:: פופיגרוס
שם מדעי
 Puppigerus

פופיגרוס (שם מדעי: Puppigerus) הוא סוג של צב ים קדום שחי בתקופת האאוקן לפני 50 מיליון שנה. מאובנים של צב זה נמצאו בארצות הברית, בריטניה, בלגיה, דנמרק ואוזבקיסטן.
מאפיינים

צב זה הגיע ככל הנראה לאורך של 90 סנטימטרים והגיע למשקל 9–14 קילוגרם בממוצע. הוא היה קרוב לצבים הימיים המודרניים בניגוד לצבי ים קדומים יותר ולעיתים גם גדולים יותר שחיו בקרטיקון. היה לצב שריון קמור ושטוח יחסית, עיניים מגודלות מאוד ומקור קרני. ייתכן מאוד שהיה הרביוור בדומה לצב ים ירוק. עצמות הרגליים האחוריות מרמזות על כך שהיה בנוי גם לחיים על היבשה ולא רק עלה לחופים להתרבות.
צב ים זה תואר על ידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ ב-1870.
צבי ים אלה נכחדו לחלוטין לאחר תקופת האאוקן.
פאן-בבילוניזם

מפה המציגה את אזור הסהר הפורה (באדום), מרחב גאוגרפי ותרבותי בו קוימו קשרי גומלין בין קהילות, ערים וממלכות במשך אלפי שנים.
סיפור אתרחסיס הבבלי על בריאת האדם והמבול, כתוב על לוח בכתב יתדות
איור של חזון יחזקאל בו נראים כרובים ומרכבת אש, מוטיבים מן המיתולגיה הבבלית
פאן-בבילוניזם (Panbabylonism) היא אסכולה במדע הדתות, אנתרופולוגיה ולימודי תרבות הטוענת שהתרבויות והדתות של המזרח התיכון והציוויליזציה שלהן בכללותה נגזרות במקור ממיתוסים בבליים שבתורם היו מבוססים על אסטרונומיה בבלית (אנ').
סקירה כללית

חברי האסכולה טוענים שלמעשה תרבויות המזרח הקדום לא היו תרבויות נבדלות, אלא הן היוו מערכת תרבותית אחת משותפת (בגרמנית: Weltanschauung); התרבויות אמנם הושפעו מממלכת בבל, אך הן נעשו חלק ממנה. אפילו התנ"ך, לטענתם, היה לא רק מושפע מהתרבות הבבלית, אלא ממש מוטמע מבחינת רעיונית בתרבות הכל-בבלית.
אסכולה קשורה היא "אסכולת התנ"ך-בבל", שטוענת שהתנ"ך והיהדות נגזרות ישירות מהמיתולוגיה הבבלית; שניהם צורות של היפרדיפוזיה בארכאולוגיה.
שתי התיאוריות היו פופולריות בגרמניה, והפאנבביליזם נשאר פופולרי החל מסוף המאה ה-19 ועד למלחמת העולם הראשונה. בין התומכים הבולטים של האסכולה היו: פרידריך דליטש, פטר ינסן, אלפרד ירמיאס והוגו וינקלר.
ב-1914 הציע הארכאולוג ג'יימס הנרי ברסטד מאוניברסיטת שיקגו, מייסדו ומנהלו של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו את המונח הסהר הפורה, לתיאור המרחב גאוגרפי והתרבותי בו קוימו קשרי גומלין בין קהילות, ערים וממלכות במשך אלפי שנים. מרחב המקשר בין בבל במסופוטמיה במזרח דרך אשור, פיניקיה, כנען ומצרים.
ב-1964 פרסמו במשותף האנתרופולוג וההיסטוריון הישראלי רפאל פטאי והסופר וחוקר המיתולוגיה הבריטי רוברט גרייבס את הספר "מיתוסיים עבריים: ספר בראשית". בספר נערכת השוואה בין סיפורי ספר בראשית לבין מיתוסים אחרים במיתולוגיה של המזרח הקדום, בהם סיפורי גן עדן ומיתוסים של מבול שהיו משותפים לכל תרבויות האזור. לטענתם סיפורי הבריאה דומים בקוויהם הכלליים לסיפורים דומים של בבל וכנען. ב-1989 פרסם פטאי מהדורה חדשה ומורחבת של הספר בשם "מיתוסים עבריים" (Hebrew myths).
ראו גם

אסטרותאולוגיה
נצרות ופגאניזם
מיתולוגיה השוואתית
דת השוואתית
דת מסופוטמיה
אלולים
"שתי הבבליות"
לקריאה נוספת

רפאל פטאי, רוברט גרייבס, מיתוסים עבריים: ספר בראשית, תרגום: משה אראל. תל אביב, הוצאת מסדה, 1967.
Anonymous. (1912). Some Recent Books on Panbabylonism. Studies: An Irish Quarterly Review 1 (3): 563–578.
G. H. Richardson. (1916). The Abuse of Biblical Archaeology. The Biblical World 47 (2): 94–99.
Bill T. Arnold and David B. Weisberg. (2002). "A Centennial Review of Friedrich Delitzsch's "Babel und Bibel" Lectures." Journal of Biblical Literature 121/3: 441–57.
הערות שוליים

↑  Toy, Crawford H. (1910). "Panbabylonianism". Harvard Theological Review. 3 (1): 47–84. doi:10.1017/S0017816000005782. JSTOR 3142227.
↑  Brown, Peter Lancaster (2000). Megaliths, Myths, and Men: An Introduction to Astro-Archaeology (Dover ed.). Mineola, NY: Dover Publications. p. 267. ISBN 9780486411453.
↑  Gold, Daniel. (2003). Aesthetics and Analysis in Writing on Religion: Modern Fascinations. University of California Press. pp. 149-158. מסת"ב 978-0520236141
↑  Scherer, Frank F. (2015). The Freudian Orient: Early Psychoanalysis, Anti-Semitic Challenge, and the Vicissitudes of Orientalist Discourse. Kanarc Books. p. 18. מסת"ב 978-1-78220-296-7
↑  Abt, Jeffrey (2011). American Egyptologist: the life of James Henry Breasted and the creation of his Oriental Institute. Chicago: University of Chicago Press. pp. 193–194, 436. ISBN 978-0-226-0011-04.
↑  משה דור, גרייבס העברי, מעריב, 3 בינואר 1986
↑  "שותפות" בין פטאי לגרייבס על "מקור יווני" לבראשית, הַבֹּקֶר, 16 באוקטובר 1964
↑  מיתוסים עבריים קדומים, למרחב, 16 באוקטובר 1964
↑  בריאן מ' פאגן, ארכאולוגיה כהרפתקה, ספרית מעריב, 1990, עמ' 158
↑  האגודה הישראלית לאסטרונומיה, ‏אסטרונומיה בימי קדם – בבל1, באתר "הידען", 21 במרץ 2005
↑  יעקב קליין, "המקרא והספרות המסופוטמית: מסורות בראשית, ספרות החכמה וספרות הקינות", מתוך ספרות המקרא: מבואות ומחקרים (כרך שני) בעריכת צפורה טלשיר, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2011
1 2  רפאל פטאי, רוברט גרייבס, מיתוסים עבריים: ספר בראשית, תרגום: משה אראל. תל אביב, הוצאת מסדה, 1967
↑  Gelling, P. and Davidson, H.E. The Chariot of the Sun and Other Rites and Symbols of the Northern Bronze Age. London, 1969.
עולם היורה: נפילת הממלכה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפורו של מייקל קרייטון
 בימוי:  חואן אנטוניו ביונה
 הופק בידי:  פרנק מרשל פטריק קרולי בלן אטיאנזה
 תסריט:  קולין טרוורו דרק קונולי
 עריכה:  ברנט ווילפלנה 
 שחקנים ראשיים:  כריס פראט ברייס דאלאס הווארד ג'ף גולדבלום ג'יימס קרומוול רייף ספול ג'סטיס סמית דניאלה פינדה טד לוין ג'רלדין צ'פלין טובי ג'ונס
 מוזיקה:  מייקל ג'אקינו
 צילום:  אוסקר פאורה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל אמבלין אנטרטיינמנט The Kennedy/Marshall Company אולפני לג'נדרי
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 7 ביוני 2018  ישראל 7 ביוני 2018  ארצות הברית 22 ביוני 2018
 משך הקרנה:  128 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, הרפתקאות
 תקציב:  $432,000,000
 הכנסות:  1.309 מיליארד דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jurassicworldsequel
 סרט קודם:  עולם היורה
 סרט הבא:  עולם היורה: עולם חדש
 www.jurassicworld.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
עולם היורה: נפילת הממלכה (באנגלית: Jurassic World: Fallen Kingdom) הוא סרט קולנוע שובר קופות מסוגת מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של הבמאי הספרדי חואן אנטוניו ביונה ולפי תסריט של קולין טרוורו (במאי הסרט הקודם) ודרק קונולי שיצא בחודש יוני 2018. זהו הסרט החמישי בסדרת הסרטים "פארק היורה", העוסקת באי בו מדענים שיבטו דינוזאורים למטרות כלכליות.
סטיבן ספילברג שביים את שני הסרטים הראשונים בסדרה, שימש בסרט זה כמפיק בפועל. הצילומים התקיימו מפברואר עד יולי 2017 באנגליה ובהוואי.
בסרט ממשיך בכיכובם של גיבורי הסרט הקודם, כריס פראט וברייס דאלאס הווארד. גם ג'ף גולדבלום, שכיכב בשני הסרטים הראשונים בסדרה (ב-1993 וב-1997) חזר לשחק את ד"ר איאן מלקולם בהופעת קמע.
הטריילר הראשון לסרט יצא ב-7 בדצמבר 2017 והסרט יצא לאקרנים ביוני 2018 (כשבספרד יצא כבר ב-21 במאי 2018). בבריטניה ובישראל הסרט יצא ב-7 ביוני ובארצות הברית יצא ב-22 ביוני 2018.
בדומה לקודמו הסרט הפך לשובר קופות, וגרף הכנסות של למעלה מ-1.3 מיליארד דולר והיה לסרט השלישי המכניס ביותר ב-2018 וכן לסרט השני המכניס ביותר בסדרה, לאחר קודמו. הסרט נמצא במקום ה-16 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים.
צוות שחקנים ודמויות > שחקנים

כריס פראט - אוון גריידי, מאלף הרפטורים שפעל בפארק לפני נפילתו וידידה של קלייר. קלייר משכנעת אותו לחזור לאי בגלל הרפטור האחרון ששרד. בסוף הסרט מאמץ את מייזי יחד עם קלייר.
ברייס דאלאס הווארד - קלייר דירינג, המפעילה הטכנית של הפארק מהסרט הקודם שחוזרת לאי במסע הצלה. משכנעת את ידידה אואן להגיע לאי. בסוף הסרט מאמצת את מייזי יחד עם אוון.
איזבלה סרמון (גר') - מייזי לוקווד, נכדתו של בנג'מין לוקווד החוברת לאוון וקלייר שמתבררת כשיבוט גנטי של בתו של לוקווד שנהרגה בתאונת דרכים. בסוף הסרט מאומצת בידי אוון וקלייר, במקום ללכת עם מילס. סרמון מגלמת גם את בתו המקורית של לוקווד שנהרגה בתאונת דרכים (מופיעה רק בתמונות).
ג'ף גולדבלום - ד"ר איאן מלקולם, מומחה לתורת הכאוס וגיבור הסרטים הראשון והשני. בסרט זה הוא משחק בתפקיד אורח בו הוא נותן חוות דעת קצרה לקונגרס בתחילת הסרט ובסופו.
רייף ספול - אלי מילס - עוזרו הנכלולי של לוקווד בניהול המסע ללכידת הדינזוארים ומכירתם והנבל הראשי בסרט. חונק את לוקווד למוות לאחר שמתגלה. בסוף הסרט נטרף בידי הטירנוזאורוסית וגופתו נחטפת בידי קרנוטאורוס.
ג'יימס קרומוול - סר בנג'מין לוקווד, איש עסקים זקן, מממן מסע ההצלה ואביה הביולוגי של מייזי. לוקווד היה שותפו של ג'ון המונד ביצירת "פארק היורה" אך המונד נפרד ממנו לאחר חילוקי דעות על שיבוט אנושי. לוקווד השתמש לאחר מות המונד בשיבוט, כדי "להחזיר" את בתו המתה לחיים. נהרג בחניקה בידי אלי מילס לאחר שהתגלה.
בי.די. וונג - ד"ר הנרי וו, הגנטיקאי הראשי שממשיך בדרכו מהסרט האחרון בשיבוט דינוזאורי כלאיים. פרנקלין משתק אותו בעזרת סם הרדמה שהוא מזריק לצווארו.
ג'סטיס סמית - פרנקלין ווב, מפתח מערכות מחשבים צעיר ופחדן המתלווה לאוון וקלייר במשימתם. עם זאת הוא משתק את ד"ר וו כדי להציל את זיה.
דניאלה פינדה - ד"ר זיה רודריגז, פלאו-וטרינרית צעירה המתלווה לאוון וקלייר במשימתם ועוזרת להציל את חייה של בלו.
טד לוין - קן וויטלי - המאבטח רודף הבצע שנשלח להוביל את מבצע ההצלה, בעודו לוקח שיניים מהדינוזאורים כגביע ציידים. מוצא את האינדורפטור ויורה בו, חושב שהוא הורדם כשלמעשה הוא מתחזה למת וכך מפתה אותו ללסתותיו והורג אותו.
ג'רלדין צ'פלין - איריס קרול, אחראית משק הבית של אחוזת לוקווד והמשגיחה של מייזי לוקווד (וגם של בתו הראשונה של לוקווד, ממנה נוצרה מייזי). מילס מפטר אותה לאחר רצח לוקווד, ובעיקיפין מציל את חייה.
טובי ג'ונס - גונר אוורסול - מנהל מכירות פומביות שמנהל את מכירת הדינוזאורים. נהרג במעלית בידי האינדורפטור.
פיטר ג'ייסון - שרווד, סנאטור וראש הוועדה המיוחדת לטיפול בדינוזאורים. מופיע בתחילה לצד איאן מלקולם בנאומו בקונגרס.
רוברט אמס - ג'ק, מפעיל מחשבים טכני וחלק מהחבורה שנשלחה להוביל את עצמות האינדונימוס. נטרף בידי המוסזאורוס, לאחר שנמלט מהטירנוזאורוסית.
מיכאל פפג'ון - קבלן של אינג'ן שהופיע גם בסרט הקודם.
ג'ון שווב - טכנאי צוללת. הוא נטרף יחד עם עמיתו בידי המוסזאורוס.
הפקה

ביולי 2015, לאחר שהסרט הקודם הפך לסרט השלישי המכניס ביותר בכל הזמנים (עד שנעקף בתחילת 2016 על ידי "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר") עם רווח של יותר מ-1.5 מיליארד דולר, אולפני יוניברסל הכריזו כי סרט המשך יֵצֵא לאקרנים ביוני 2018.
במהלך שיחות מוקדמות על הסרט הקודם בסדרה, "עולם היורה", הביע במאי הסרט הקודם, קולין טרוורו, בפני סטיבן ספילברג את רצונו לעשות מספר סרטי המשך לסדרה המצליחה. במאי 2015 הודיע טרוורו כי לא יביים את סרט ההמשך לעולם היורה, אך יהיה מעורב בהפקתו. בסופו של דבר הוא שימש כתסריטאי.
טרוורו רמז כי הסרט הבא יכול לכלול דינוזאורים בשימוש על ידי חברות אחרות למטרות בידור, חקלאות, רפואה, ומלחמה: "אני באמת אוהב את הרעיון כי קבוצה זו של גנטיקאים הם לא האנשים היחידים שיכולים להנדס גנטית דינוזאור... כאשר אתה חושב על ההבדלים בין אפל ו-PC - ברגע שמשהו הופך לקוד פתוח, ישנם כל מיני גופים ותחומי עניין שיכולים לנצל את הטכנולוגיה הזו".
כרזת הסרט מכילה את הציטוט המפורסם של ד"ר איאן מלקולם מהסרט הראשון בסדרה, "פארק היורה" – "Life finds a way" ("החיים ימצאו דרך" – אי-אפשר להחזיק את היצורים החיים בכוח) ומרמזת על שובו בסרט זה.
סרט המשך

ההפקה של "עולם היורה: נפילת הממלכה" הודיעה שהעלילה תמשיך בסרט המשך, תחת השם עולם היורה: עולם חדש, אשר עלה ב-10 ביוני 2022. הבמאי של הסרט יהיה קולין טרוורו (במאי הסרט "עולם היורה" ותסריטאי הסרט הנוכחי) והוא יהיה גם התסריטאי לצד דרק קונולי ואמילי כרמייק'ל. כמו כן סטיבן ספילברג ימשיך לשמש כמפיק בפועל. העלילה תמשיך להציג את דמויותיהם של אוון גריידי (כריס פראט) וקלייר דירינג (ברייס דאלאס הווארד). היוצרים הודיעו שייתכן שדמויות מהטרילוגיה המקורית אולי יחזרו לשחק, בדומה לג'ף גולדבלום (כד"ר איאן מלקולם). כמו כן הודיעו שבסרט זה לא יופיעו עוד דינוזאורי כלאיים.
בנוסף יצא בספטמבר 2019 סרט ספין אוף בשם "הקרב בביג רוק" המתרחש לאחר בריחת הדינוזאורים בסוף הסרט. בסרט זה לא נכללים השחקנים המקוריים אך הוא מבוים בידי טרוורו.
אזכורים לסרטי הסדרה

קלייר מופיעה בפתיחה נכנסת דרך מעלית בדומה להופעתה הראשונה בסרט "עולם היורה".
הסצנה בתחילת הסרט, בה קבוצת שכירי חרב מוצאת את עצמות האינדומינוס מוצגת גם בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון".
בפרק האחרון של "עולם היורה: מחנה הקרטיקון",  ברוקלין מספרת לדריוס על בריחת דינוזאורים מאחוזת לוקווד, בכך מזכירה את אירועי סוף הסרט.
בסרט מופיע הברכיוזאורוס המתרומם בעודו אוכל בסרט הראשון, כשבסרט זה הוא גווע באי הגעשי אל מול הספינה של אנשיו של מילס, תוך שאוון וקלייר צופים.
מופיע בסרט הג'יפ השבור מ"פארק היורה", עליו מזנקת "בלו" הרפטורית. בנוסף, המצלמה מתמקדת במראה הצדדית של הג'יפ, אזכור לסצנה בה הטירנוזאורוס רדף אחרי אלי, איאן ומולדון בסרט "פארק היורה".
הסרט שופך אור על ג'ון האמונד הבעלים הראשון של "פארק היורה" וחברו, בנג'מין לוקווד שפירקו את השותפות ביניהם בגלל רצונו של לוקווד לשבט את בתו.
לוקווד מציג תמונה של האמונד בביתו.
הסרט נפתח בחילוץ העצמות של האינדונימוס רקס, אשר היווה את דמות האנטגוניסט הראשית של "עולם היורה" ונטרף בידי המוזאזאורוס בסופו.
עלילת הסרט מזכירה מעט את עלילת "פארק היורה: העולם האבוד", במהלכה איש עסקים כריזמטי (לודלו/מילס) שולח אנשי צבא (טמבו/וייטלי) לאי כדי לתפוס דינוזאורים ולהביאם לאמריקה, כשהגיבורים (מלקולם ושרה/אוון וקלייר) מנסים לסכל את התוכנית ללא הצלחה.
בהופעת קמע מופיע בסנאט בתחילת ובסיום הסרט ד"ר איאן מלקולם, גיבור הסרטים הראשונים.