אפרים שמיר
ביוגרפיה

שמיר נולד באומסק, סיביר שבברית המועצות בשם יפים "פימה" שמוּקלר. בן לרפאל, רואה חשבון ואסתר, עקרת בית. בגיל שמונה עבר עם משפחתו לפולין וכאשר היה בן 17 עלה לישראל ועִברת את שמו לאפרים שמיר.
בצבא שירת בלהקת הנח"ל. התוכנית הראשונה שבה השתתף הייתה "בהיאחזות הנח"ל בסיני", שעלתה ב-1970. לצדו בלהקה היו מירי אלוני, ירדנה ארזי, לאה לופטין, עמוס טל שיר, רותי הולצמן ותמי עזריה. חבריו הנוספים למחזור זה היו דני סנדרסון, גידי גוב, אלון אולארצ'יק ומאיר פניגשטיין, שיחד עם שמיר היוו את הבסיס ללהקת כוורת, שלוש שנים אחר כך. ב־1971 השתתף בתוכניתה של להקת הנח"ל "הפלנ"חניק" לצד ירדנה ארזי, גידי גוב, יובל דורי, חיה פיק, שמעון ויצמן, יהודה עדר, ראובן גבירץ, ענת גוב, דורית פן (פרנדריך שדה) (לימים אופנאית מפורסמת), איציק בן מלך ועוד. בתוכנית זו היה שמיר למעשה הסולן הראשי ובין היתר בלט בשירים "מי היה החולם", "נאום תשובה לרב חובל איטלקי" ו"בלדה ליצחק שדה".
עוד בטרם השתחררו מהלהקה הצבאית הקימו שמיר ואולארצ'יק את הצמד "נו אז מה?" והקליטו שני שירים שיצאו בתקליטון. באותה תקופה שר שמיר מספר שירי סולו מחוץ ללהקה הצבאית, בהם "מיקה" שכתב והלחין יאיר רוזנבלום ו"לעוף איתך" של אהוד מנור ונורית הירש, שהופיע בסרט "כץ וקרסו". בשנת 1971 הלחין את שירו הראשון בעברית, "במדינת התפוז" למילותיו של עלי מוהר, שהופיע באלבומה של רבקה זהר "סבתא רבקה".
לאחר שהשתחרר מהצבא, הצטרף שמיר ללהקת "השניצלים" של דני סנדרסון, והשתתף בהקלטת האופרה "אופרת פוגי", שהייתה הבסיס ללהקת כוורת. בשנת 1973 הצטרף לכוורת, והיה חבר בה עד פירוקה בשנת 1976 (הוא הצטרף גם לכל מופעי האיחוד שלה בעשורים הבאים). בלהקה ניגן בגיטרה והלחין לה מספר שירים, בהם "לא ידענו מה לעשות" (יחד עם סנדרסון) מתוך "סיפורי פוגי", ומתוך "צפוף באוזן" את "העולם שמח", "ככה היא באמצע" (עם יצחק קלפטר), והמפורסם ביותר – "שיעור מולדת" (עם מילים מאת עלי מוהר) שהלחין עוד בפולין, ואיתו הופיע במבחן הבד ללהקת הנח"ל.
במקביל לחברותו בלהקה, היה שותף במספר פרויקטים נוספים: בשנת 1973 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון, שם שר את השיר "ליל חניה" שכתב נתן אלתרמן והלחין יאיר רוזנבלום, יחד עם ירדנה ארזי וחנן יובל בליווי שלישיית אף אוזן גרון. בשנת 1975 שר בתוכנית הרדיו "פגישות מוזיקליות" את השיר "ימים לבנים" (לאה גולדברג/שלמה יידוב), ובאותה שנה שר במופע גלי צה"ל "הכל זורם" עם להקת ארבע-עשרה אוקטבות. בשנת 1975 התחתן שמיר עם הזמרת אַסְתָּר שמיר (לבית הירשברג) והפיק את שיריה הראשונים, "עברתי רק כדי לראות" (שהלחין בעצמו) ו"בוא ונשחק במחבואים".
לאחר פירוק כוורת הצטרפו הזוג שמיר למופע של אריק איינשטיין "אנשים אוהבים לשיר". שם הם שרו חלק משיריהם, בהם "ערב של יום בהיר", "נכון את יפה", "העולם שמח" ו"שיעור מולדת". בשנת 1977 השתתפו השניים בהקלטות מספר אלבומים נוספים, כ"לימונדה" של דורי בן זאב ו"יחס חם" של דני ליטני.
באותה שנה, ב-10 בדצמבר 1977, יצא בחברת CBS אלבום הבכורה המשותף של שניהם, שנקרא "אפרים ואסתר שמיר". אפרים הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, פרט ל"בוא ונשחק במחבואים" שהלחינה אסתר. בין להיטי האלבום היו "ערב של יום בהיר", נכון את יפה" (שנכתב על אהבתו לחברתו ללהקת הנח"ל ירדנה ארזי ועל אי הסכמתה לזוגיות איתו), ו"להיות כוכב". לאחר יציאת האלבום יצאו השניים לסיבוב הופעות לבדם, ללא להקה מלווה.
בסוף שנת 1978 הקליטה אסתר שני שירים שעיבד לה אפרים, "מסיבות יום שישי" ו"התשמע ערפל", שהלחין סשה ארגוב. האחרון בהם בוצע כשיר רוק, על אף שארגוב הלחין אותו בסגנון קלאסי. באותה תקופה גם הקליטו ביחד חידוש לשירה של להקת הנח"ל "מחבואים" ("חפש אותי") שכתבה נעמי שמר. זמן קצר לאחר מכן הסתיימו נישואיהם, אך הם המשיכו לשתף פעולה מבחינה מוזיקלית. ב-1979 הופיע שמיר בתפקיד קטן בסרט "שלאגר" של אסי דיין.
בשנת 1980 הקים שמיר את להקת חמסין, יחד עם המתופף אלון הלל והבסיסט אוהד אינגר. בהפקתו של לואי להב, שרה הלהקה שירים בסגנון רוק-פאנק. שמיר הלחין את רוב שירי הלהקה. הביקורות ללהקה היו חיוביות, אך אלבומה והופעותיה לא זכו להצלחה מסחרית, והשלישייה התפרקה. בעקבות הכישלון נסע שמיר לארצות הברית. במקביל הלחין לגרושתו אסתר את השיר שכתבה "גבר ללילה אחד" אותו ביצעה במסגרת המופע "קוראים לזה אושר". השיר מופיע באלבומה הראשון "במקום הכי נמוך בתל אביב" שיצא ב-1982.