stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איליווה
הערות שוליים

↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126407641X  ISNI: 0000 0005 0242 412X  MusicBrainz: a23888ba-2bf5-409b-8fed-8d9b544f175a  VIAF: 9145166007113875590008   WorldCat (עם VIAF): 9145166007113875590008 
הופעה עם להקת ליווי בפרנקפורט Festhalle כחלק מסיבוב ההופעות של "Schwarzes Herz" (2023).
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של בלארוס

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של בלארוס

 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של בלארוס
 השתייכות אזורית:  אירופה
 דרג נוכחי:  בית עולמי
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1994
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  27
 מפגשים:  105
 מאזן ניצחונות:  72 - 33
 שנים בבית העליון:  9
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  נטליה זברבה (24 - 7)
 מירב הניצחונות זוגות:  טטיאנה פוצ'אק (28 - 7)
 מירב הניצחונות סה"כ:  טטיאנה פוצ'אק (37 - 15)
 הזוג המצליח ביותר:  דריה קוסטובה וטטיאנה פוצ'אק (7 - 0)
 הכי הרבה שנים:  טטיאנה פוצ'אק (15)
 הכי הרבה מפגשים:  טטיאנה פוצ'אק (45)
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של בלארוס היא נבחרת הטניס של בלארוס המשחקת בבילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1994. בשנת 2017 העפילה הנבחרת לגמר גביע הפדרציה והפסידה בגמר 3-2 לנבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית.
נכון לשנת 2022 שיחקה בלארוס מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 105 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 72 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת בלארוס בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-120 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 44 מקומות לעומת דירוג קודם.. נכון לשנת 2022 הנבחרת נפסלה מהשתתפות בעקבות מלחמת רוסיה-אוקראינה.
תוצאות בגביע הפדרציה

1994 : בית עולמי
1995 : -
1996 : -
1997 : -
1998 : בית עולמי ב'
1999 : בית עולמי ב'
2000 : -
2001 : -
2002 : -
2003 : -
2004 : בית עולמי ב'
2005 : -
2006 : -
2007 : -
2008 : -
2009 : -
2010 : -
2011 : בית עולמי
2012 : בית עולמי ב'
2013 : בית עולמי ב'
2014 : בית עולמי ב'
2015 : בית עולמי ב'
2016 : בית עולמי א'
2017 : בית עולמי א'. הפסד בגמר
2018 : בית עולמי
2019 : בית עולמי
2020-21 : משחקי הגמר
2022 : השתתפות נפסלה
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולפנית בני עקיבא תל אביב

| --- | --- |

מבנה אולפנית בנ"ע ת"א, ברחוב ליליינבלום
מבנה אולפנית בנ"ע ת"א, ברחוב ליליינבלום
 אולפנה
 מוטו:  מצוינות עם נשמה
 תקופת הפעילות:  ה'תשל"ח–הווה
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  חני גולדמן
 באחריות:  מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא
 מיקום
 מיקום:  ליליינבלום 7, תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′43″N 34°46′06″E﻿ / ﻿32.062°N 34.768305555556°E﻿ / 32.062; 34.768305555556
 http://www.ulpanit-ta.co.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) אולפנית בני עקיבא(למפת תל אביב רגילה) אולפנית בני עקיבא(למפת גוש דן רגילה) אולפנית בני עקיבא(למפת גוש דן מוגדלת) אולפנית בני עקיבא  he אולפנית בני עקיבא תל אביבhe אולפנית בני עקיבא תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אולפנית בני עקיבא תל אביב היא אולפנית לבנות השוכנת ברחוב ליליינבלום בתל אביב והיא חלק ממרכז ישיבות בני עקיבא.
היסטוריה

האולפנית נוסדה בכ"ח באב התשל"ח, 31 באוגוסט 1978, על ידי קבוצת הורים מקומיים שביקשה להקים מוסד דתי לבנות בתל אביב ולא לשלוח את בנותיה לאולפנות בהן יש פנימיות. קבוצה של שמונה עשרה בנות היוותה את הנדבך הראשוני לפתיחת מסגרת חדשנית ניסויית - אולפנא לבנות ללא פנימייה. לפיכך, "בני עקיבא תל אביב" היא חלוצת האולפניות בישראל.
משכנה הראשון של האולפנית היה בבית כנסת "איחוד שיבת ציון" שברחוב בן-יהודה, ולאחר מכן עברה מספר מקומות וביניהם כיתת לימוד ברחוב שפע טל בתל אביב. כיום משכן האולפנית הוא בניין בית הספר תחכמוני לשעבר.
היסטוריה > ניהול האולפנית

מאז הקמתה ועד לשנת תשע"ד (2014) עמדה בראש האולפנית הרבנית יפה מגנס, אשת הרב יהושע מגנס אשר שימש במקביל כרב האולפנית, ואחיינית הרב אברהם צוקרמן. בשנת תשע"ה פרשו הרב והרבנית מגנס מניהול האולפנית, והמשיכו בתפקידי חינוך בירושלים: הרבנית דיקנית הסטודנטיות במכללה בית וגן, והרב כר"מ בישיבת מרכז הרב, תפקיד בו שימש לאורך שנות ניהול האולפנית. משנת תשע"ה עד לשנת תשע"ז (2015–2017) עמדה בראש האולפנית מיכל פלג, אשר עבדה כאשת חינוך מובילה באולפנת כפר פינס, והרב אחיה פרינס שימש כרב האולפנית. מאז שנת תשע"ז (2017) משמשת כראש האולפנית חני גולדמן, שהייתה לפני כן מנהלת בית הספר היסודי יפה נוף.
משנת תשפ"ה (2024) משמשת כראש האולפנית שקד מרוויס.
כמו כן הרב צבי יהודה דיקשטיין היה רב האולפנית בשנת תשע"ז (2017), למשך שנה אחת.
נכון לשנת 2019, מונה אולפנית תל אביב כ-180 בנות שלומדות בשכבות ז'–י"ב. התלמידות מגיעות מערי המרכז.
דרכו החינוכית של בית הספר

האולפנא מחנכת את תלמידותיה ברוח הציונות הדתית על-פי תורת הרב קוק:
"מטרת החינוך להכשיר את האדם בצורתו המתוקנת ולעשותו טוב וישר דרך תלמוד תורה...והקניית ידיעות אחרות, שמטרתן להכשיר את האדם לצורך קיומו"
באולפנית מושם דגש על חינוך תורני ותרומה חברתית, וכן מושם דגש על חיפוש ה"אני". האולפנית שואפת להעצים את תלמידותיה מבחינה אישית, תורנית ולימודית ומציאת ייחודן. היא פועלת להעצים את כישרונותיהן של הבנות, כגון בהצגת תערוכות אמנות בלובי האולפנית. האולפנית מכוונת להכנה המקסימלית להשתלבות בחברה הישראלית מתוך קדושה, גדלות מתוך ענווה.
תלמידות האולפנא מתנדבות במסגרות חוץ כגון בתי אבות, בתי ספר, בתי חולים ומוסדות לחינוך מיוחד.
בשנת ה'תשע"ג (2013) זכתה האולפנית בפרס החינוך הדתי.
דרכו החינוכית של בית הספר > בית ספר ניסויי

מזה כמה שנים שהאולפנית היא ניסויית, תחת הנושא: "מה הסיפור שלך, אדם? החיפוש אחר האני".
שאיפת הניסוי לנווט את התלמידה להתבוננות פנימית ולגילוי האני האמיתי שבה. האדם עסוק בקליטת מסרים חיצוניים. הציפייה שבעקבות התהליכים הרפלקטיביים שהתלמידה תעבור היא תצליח לשמוע את עצמה, ומתוך כך את זולתה. תהליך זה נעשה באמצעות כתיבת נרטיב, ובאמצעות כלים רפלקטיביים נוספים.
דרכו המקצועית של בית הספר

בבית הספר מגמות מורחבות במקצועות ביולוגיה, פיזיקה, כימיה, אמנות, ספרות, פסיכודרמה ומחשבים.
תוכנית הניסויי בבית הספר עוסקת בסוגיות של זהות אידאולוגית ודתית על רקע טלטלות שעברו על הציונות הדתית כגון ההתנתקות ובוחנת עם התלמידות היבטים שונים בחברה הישראלית הדמוקרטית.
קשר עם הבוגרות

הרב והרבנית מגנס שומרים על קשר עם בוגרות האולפנית, באמצעות מיילים חודשיים בנושאים אקטואליים ותורניים, שבתות מחזור, שבתות אצל בוגרות, וייעוץ והכוונה לבוגרות הרוצות בכך. במשך שנים רבות הנהיג הרב מגנס בביתם שבקרית משה בירושלים שיעור לבוגרות הצעירות של האולפנית. במקביל, וב-6 שנים האחרונות מעביר הרב שיעורים לבוגרות - החל ממחזור א' של האולפנית - בגבעת שמואל, בביתה של בוגרת מחזור א'.
משפחת מגנס מפעילה אף את "מדרשת בת-ציון" בקריית משה בירושלים, אשר גם אליה מגיעות בוגרות האולפנית.
קשר עם הבוגרות > ראו גם

רשימת בוגרות האולפנית
הערות שוליים

↑  אודות האולפנית, באתר האולפנית
↑  זוכת פרס החינוך הדתי תשע"ג: אולפנית בני עקיבא תל אביב, ערוץ 7
↑  גנים ובתי ספר ניסויים, אולפנית ת"א, אגף מחקר ופיתוח, בתי ספר ניסויים ויוזמות
ההחלפה האמריקנית הגדולה

דוגמה להגירת מינים בין שתי האמריקות. הצלליות בצבע ירוק-זית מסמלות את המינים שהיגרו מאמריקה הדרומית לצפונה. הצלליות הכחולות מסמלות את המינים שהיגרו בכיוון ההפוך
ההחלפה האמריקנית הגדולה הייתה אירוע פָּלֵאוֹזואוגאוגרפי חשוב שבו מינים רבים של בעלי חיים יבשתיים היגרו מאמריקה הצפונית דרך מרכז אמריקה לאמריקה הדרומית, וכן בכיוון ההפוך, מאמריקה הדרומית לאמריקה הצפונית. הגירה זו התאפשרה לאחר שפעילות געשית יצרה גשר יבשתי בין אמריקה הצפונית לדרומה, הידוע כמצר פנמה. ההגירה הגיעה לשיאה כשלושה מיליוני שנים לפני זמננו, במהלך המחצית השנייה של הפליוקן.
החיבור היבשתי השפיע בעיקר על הזואוגאוגרפיה של יונקים, אך העניק הזדמנות להגירה גם לעופות קצרי מעוף או נטולי יכולת תעופה, לזוחלים, לדו-חיים, והשפיע אפילו על הדגים.
התהליך גרם ליחסי גומלין שלא יכלו להתקיים לפני כן, בין בעלי חיים מהאזור הנאוטרופי והנארקטי.
רקע גאולוגי

מדע הגאולוגיה, החוקר את השינויים שחלו בקרום כדור הארץ, מחלק את תולדות כדור הארץ ליחידות זמן ארוכות הנקראות "עידנים". אלה מחולקים לפרקי זמן קצרים יותר הנקראים "תורים", ואלה מחולקים ל"תקופות" הבנויות מ"גילים". לכל פרק זמן כזה נבחר שם משלו. עידן המזוזואיקון (מיוונית "עידן החיים האמצעי") התקיים במשך כ-180 מיליוני שנים, מלפני 245 מיליוני שנים ועד לפני 65 מיליוני שנים. בתחילת עידן המזוזואיקון התקיימה יבשת-על המכונה "פנגיאה", שבה היו כל היבשות מחוברות זו לזו. כחלק מתהליך נדידת היבשות (או טקטוניקת הלוחות), התפצלה פנגיאה במהלך העידן לשני חלקים, צפוני בשם "לאוראסיה" ודרומי בשם "גונדוונה". התהליך המשיך גם בתור השלישון (שבוטל) וגונדוונה התפרקה אף היא ליבשות קטנות יותר: אוסטרליה, אנטארקטיקה, אמריקה הדרומית ואפריקה. התהליך לא היה חד ומהיר, אלא התאפיין בהתרחקות איטית מאוד של היבשות אחת מהשנייה, שבמהלכה הן היו קרובות יותר ופחות זו לזו ושטחי המגע והקרבה ביניהן השתנו שוב ושוב.
רקע אקולוגי

לנדידת יבשת השפעה נרחבת על האזורים שסביבה ועל המתרחש בתוכה. אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא שינויי האקלים שחלים בה כתוצאה ממיקומה החדש. כך לדוגמה זרמי ים או רוחות משפיעים על האקלים וכתוצאה מכך אזורים הופכים לצחיחים יותר או לרוויי משקעים, דבר שמשנה את בתי הגידול הקיימים ומשפיע על הצומח ועל החי ביבשת שהיו מורגלים עד אז לתנאי אקלים שונים.
שינויי המרחק בין יבשות משפיע גם על יחסי הגומלין בין האורגניזמים. אם אזור מסוים היה בקרבת טורפים וגודל האוכלוסייה הנטרפת היה מווסת כתוצאה מכך, הרי שהתרחקות של היבשת עשויה להרחיק טורפים וההשפעה על אוכלוסיית הטרף היא משמעותית. במצב הפוך תיתכן אוכלוסייה שלא הייתה צריכה להתמודד עם טורפים או שפיתחה אמצעי הגנה יעילים, אך התקרבות ליבשת אחרת תפגיש אותה עם טורפים חדשים שעלולים לפגוע בה. גם צמחים תלויים לעיתים בצמחים אחרים שגדלים בסביבתם או בבעלי חיים שמסייעים להפיץ את זרעיהם, והתרחקות מהם או שינוי בתפוצתם כתוצאה משינויים אחרים, כגון שינויי אקלים או הופעת מינים מתחרים, עשויים לגרור מהפך במצב החי והצומח שתלויים אחד בשני.
רקע אקולוגי > האקלים באמריקה הצפונית

האקלים באמריקה הצפונית הוא מגוון מאוד וכולל סוגי אקלים רבים באזורים שונים.

בחלקיה הצפוניים ביותר של היבשת שוררים תנאי אקלים ארקטיים. דרומית יותר, ברוב שטחה של קנדה ואלסקה שורר אקלים תת-ארקטי, בעל משקעים לא רבים (380 מ"מ בשנה) וטמפרטורות נמוכות יחסית (10–20 מעלות צלזיוס). מרבית השטח הוא טונדרה שמשתרעת דרומה כמעט עד הימות הגדולות, כשהגבול הדרומי חופף באופן כללי את קו הרוחב 50° צפון. דרומית משם מתקיים אקלים יבשתי לח שמתאפיין במשקעים לאורך כל השנה ובהבדלים משמעותיים בין העונות, כאשר בקיץ הטמפרטורה הממוצעת היא 22° ובחורף 3°-. ברצועה המערבית שבין רכס קסקייד והאוקיינוס השקט האקלים הוא ממוזג ובחלק הדרומי של קליפורניה ים-תיכוני עם טמפרטורה ממוצעת של 10–23 מעלות ומעט משקעים. ברבע הדרום מזרחי של ארצות הברית שורר אקלים סובטרופי גשום בעל חורף יבש כשהטמפרטורה הממוצעת היא בין 4°C ל־13°C וקיץ חם (21°C - 26°C) ולח. מערבה משם ודרומה עד קווי הרוחב 21°-23° צפון שנמצאים במרכז מקסיקו, האקלים הוא צחיח וצחיח למחצה, כלומר בעל טמפרטורה שנתית ממוצעת גבוהה מ-18 מעלות וכמות משקעים שנתית נמוכה מ-200 מ"מ. דרומה משם מתקיימים אזורים קטנים של אקלים ימי ואקלים סובטרופי גשום, אך האקלים המשמעותי בחלקה הדרומי של מקסיקו ועד מצר פנמה הוא אקלים טרופי לסוגיו: אקלים משווני, אקלים סוואנה ואקלים מונסון טרופי.
רקע אקולוגי > האקלים באמריקה הדרומית

האקלים באמריקה הדרומית מגוון פחות מאשר בצפונה. בחלקה הצפוני שמשתרע דרומה עד קו הרחוב 20° דרום, ומהווה כמחצית משטחה, שוררים כל סוגי האקלים הטרופי: בעיקר אקלים סוואנה, עם שטחים גדולים של אקלים מונסון טרופי ואקלים משווני. בשוליים המערביים קיימת רצועה צרה של אקלים צחיח וכן בנקודות מעטות בצפון לחופי הים הקריבי. כמו כן, אזורים מוגדרים וקטנים יחסית בצפון מערב היבשת הם בעלי אקלים ים תיכוני או ימי ואזור אחד במזרח ברזיל הוא צחיח למחצה.
דרומית לקו הרוחב 20° דרום, ניתן לחלק את היבשת לחלוקה גסה של מזרח ומערב משני צידי קו האורך 64° מערב. במזרח שורר אקלים סובטרופי גשום ובמערב אקלים צחיח וצחיח למחצה. בפינתה הדרום-מערבית של היבשת שורר אקלים ימי.
חקר ההגירה

ההשערה שאירוע ההחלפה התקיים, הועלתה לראשונה ב-1876 על ידי "אבי הביוגאוגרפיה" אלפרד ראסל וואלאס שחקר ואסף דגימות מאגן האמזונאס בין השנים 1848–1852. אחרים שתרמו משמעותית להבנת אירוע ההחלפה במאה ה-20 היו פלורנטינו אמגינו (אנ'), ויליאם דילר מתיו (אנ'), ויליאם ברימן סקוט (אנ'), בראיין פטרסון (אנ'), ג'ורג' גיילורד סימפסון ודייוויד ווב.
אירוע ההגירה ניתן לאימות על ידי תצפיות פלאונטולוגיות, במסגרתן מגלים מאובני בעלי חיים ומתארכים אותם, וכן תצפיות על בעלי החיים הקיימים כיום באמריקות.
החלפות פאונה דומות אירעו מוקדם יותר בעידן הקנוזואיקון, כשתת-היבשת ההודית ואפריקה התחברו לאירואסיה לפני 50 ו-30 מיליון שנים, בהתאמה.
הפאונה האנדמית של אמריקה הדרומית

לאחר התפצלותה מגונדוונה בסוף עידן המזוזואיקון, נותרה אמריקה הדרומית יבשת מבודדת, דבר שאיפשר לפאונה בה להתפתח לצורות רבות אשר נכחדו ברובן בשאר כדור הארץ. סוגי היונקים האנדמיים לה, היו בתחילה מטאתרים ובכללם חיות כיס, וספרסודונטה (טורפים מטאתריים נכחדים), דלשינאים ומגוון קבוצות פרסתנים שנכחדו.
כמו כן, חיו שם חיות כיס ממשפחת האופוסום וקבוצות קטנות נוספות כגון מוניטאים ואופוסומים חדפיים. טורפים גדולים, קרובי משפחה של האופוסומים היו קיימים גם כן, כגון מינים מהסדרה ספרסודונטה שכללה מינים בעלי ניבי חרב (קבוצה זו משויכת למטאתריה הקרובה לכיסאים).
חיות הכיס היו היונקים הדרום אמריקנים היחידים שסווגו כאוכלי בשר. אי היעילות היחסית שלהם אפשרה לטורפים שאינם יונקים למלא תפקיד מרכזי יותר מהרגיל בשרשרת המזון. מיני הספרסודונטה חלקו את הגומחה האקולוגית לטורפים גדולים עם "עופות האימה" – הפורוסרקוסיים, שקרוביהם היחידים שקיימים עדיין הם הקריאמיים. בסוף המיוקן ריחפו בשמיים המעופפים המנוצים הגדולים ביותר שידועים, הארגנטוויס שמוטת הכנפיים שלהם הייתה 6 מטרים ומעלה וכנראה התקיימו משאריות הציד של טורפים מסדרת ספרסודונטה, כמו התיילקוסמילוס.
מספר מיני תנינאים דרום אמריקאים כמו הפורוסזאורוס, הגריפוסוכוס והמורסוכוס הגיעו לממדים גדולים במיוחד, עד 12 מטרים וחלקו את בית הגידול עם מין הצבים הגדול אי פעם, הסטופנדמיס בן 3.3 המטרים.
בקרב הדלשינאים, בנוסף לסוגים הקיימים היום (ארמדיליים, דוב נמלים ועצלנאים), היה קיים מגוון גדול של סוגים שכללו ארמדילי ענק, גליפטודוניים, מספר עצלנאי קרקע שחלקם הגיעו לגודל של פיל בן ימינו (כגון מגתריום) ומיני עצלנאים החיים למחצה במים (כמו התאלסוקנוס).
מינים מהסדרות נוטונגולאטויים וליטופטרנה התפתחו למגוון צורות ייחודיות כדוגמת המקרוקניה, מין דמוי גמל עם חדק קטן. נוצרו גם מינים דומים לאלו הקיימים כיום והם מהווים דוגמה לאבולוציה מתבדרת ולאבולוציה מתכנסת: לתואתריום (Thoatherium) היו רגליים כשל סוס בן ימינו, הפכירוקוס (Pachyrukhos) דמה לארנב, הומלודותריום היה דו-רגלי למחצה ובעל טפרים בדומה לכליקותריים והטריגודון בעל הקרן האחת היה נראה כקרנף. שתי הקבוצות החלו להתפתח בפליוקן תחתון (תחילת הפליוקן), ובמשך הזמן התפתחו למגוון צורות ואז התמעטו לפני ההחלפה הגדולה ונכחדו בסוף הפליסטוקן. מינים מסדרות הפירותראים והאסטרפותרים היו ייחודיים גם הם, אך שונים פחות והם נכחדו זמן רב יותר לפני ההחלפה.
הפאונה באמריקה הצפונית הורכבה ממינים האופייניים לחצי הכדור הצפוני: מינים מאינפרא-מחלקת השיליניים, ובכללם מיני בעלי חדק מקבוצת אפרותריה.
הגירות מוקדמות

החדירה לאמריקה הדרומית החלה לפני כ-40 עד 50 מיליון שנים באמצע תקופת האאוקן כאשר מכרסמים מתת-סדרת דמויי קביה הגיעו לאמריקה הדרומית. השינוי הגדול שבא בעקבות הפלישה, דחק כמה ממיני חיות הכיס וסייע להתפתחות ותפוצה של מינים שונים כגון קפיבארה, צ'ינצ'ילה, ויסקאשות (מעין ארנב דרום אמריקני) ודרבני העולם החדש. פלישה זו באה לפי רוב הדעות מאפריקה שהמעבר ממנה לצפון ברזיל היה קצר בהרבה מאשר היום, הודות למיקום היבשות אז. ייתכן שבעלי החיים המהגרים נעזרו בזרמי האוקיינוס ובאיים ראויים למגורים שבין מערב אפריקה למזרחה של אמריקה הדרומית. חציית האוקיינוס על ידי מין מסוים הוכתרה בהצלחה כאשר לפחות נקבה פורייה אחת צפה על גבי עץ סחופת או מנגרוב והגיעה ליבשה חדשה, אם כי מצוי יותר שקבוצת בעלי חיים מהגרת יחד. מכרסמים ממשפחת ההוטיים לדוגמה, היגרו כך והתיישבו בהמשך באיים הקריביים ונפוצו עד לאיי בהאמה. במשך הזמן, כמה מכרסמים כאלה התפתחו למינים גדולים יותר, (הוטיות ענק למשל) שהתחרו בפרסתנים שחיו כבר באמריקה הדרומית, תהליך שייתכן שתרם לאובדן ההדרגתי של מינים רבים בסוף אוליגוקן.
מאוחר יותר, היגרו באותה דרך גם פרימטים שהיו קטנים מספיק לצוף ולשרוד בתנאים קשים. כמו הקפיבארה, נחשבים קופי אמריקה הדרומית לענף פילוגנטי, אם כי מוצאם של כל קופי העולם החדש שקיימים היום הוא ממין אחד שהתקיים הרבה לאחר ההגירה, לפני כ-18 מיליוני שנים, בתחילת מיוקן.
בהמשך, מיני קופים דומים לטיטים היגרו דרך האיים לקובה, להיספניולה ולג'מייקה.
צבים הגיעו גם כן לאמריקה הדרומית באוליגוקן. במשך תקופה ארוכה רווחה ההשערה שהם היגרו מאמריקה הצפונית, אולם ממצאים חדשים מראים שהסוג צב נאוטרופי קרוב יותר לצב מפריק (Kinixys) האפריקני ואילו צב גופר (Gopherus) הצפון אמריקני קרוב ביותר דווקא לצב הודו-סין (Manouria) האסיאתי. במהלך ההגירה הצבים נעזרו ביכולתם לצוף במים כשראשם מעל המים וביכולתם לשרוד ללא מזון או שתייה עד שישה חודשים. הגירת הצבים המשיכה מאמריקה הדרומית לקריביים ולאיי גלאפגוס.
מיני חומטיים צפו וחצו כנראה את האוקיינוס האטלנטי מאפריקה לאמריקה הדרומית ולפרננדו דה נורוניה במהלך 9 מיליון השנים האחרונות.
בגלל כיוון הזרמים באוקיינוס התאכלסו האיים הקריבים בעיקר במינים מאמריקה הדרומית, אך היו גם יוצאים מהכלל.
היונקים הראשונים שהגיעו מאמריקה הצפונית היו ראקוניים שהיגרו דרך איי מרכז אמריקה לפני החיבור היבשתי בין האמריקות, לפני כ-7 מיליוני שנים. אלו היו השילניים הטורפים הראשונים באמריקה הדרומית. הרקוניים הדרום אמריקנים התפתחו למספר צורות שנכחדו, אך מוצא כל המינים הקיימים שם היום (כגון החוטמן) הוא אמריקה הצפונית. היונקים הבאים שהיגרו מאמריקה הצפונית לדרומה היו מיני פקאריים, בואשיים ואולי גם אוגריים. אחד משבטי האוגריים התפשט באותה דרך באנטילים הקטנים עד לאנגווילה.
באופן דומה, עצלנאי קרקע היגרו לאמריקה הצפונית דרך האיים לפני כ-9 מיליוני שנים לאחר שנפוצו באנטילים כבר מתחילת המיוקן, בעוד מינים אחרים של עצלנאים היגרו רק אחרי היווצרות הגשר היבשתי. הטיטאניס ממשפחת הפורוסרקוסיים היגר גם הם בצורה זו לפני כחמישה מיליוני שנים
.
סיבות להצלחה או כישלון

ההצלחה של המינים שהיגרו מאמריקה הצפונית, לעומת אלו שהיגרו בכיוון ההפוך, הייתה מבוססת בעיקר על תנאים גאוגרפיים שסייעו להם בשני תחומים:
אקלים – מלכתחילה כל המינים שעברו מיבשת אחת לשנייה, היו מוכרחים לעבור דרך פנמה, ולכן היו מותאמים לאקלים טרופי. אלו שהיגרו דרומה יכלו לאכלס שטחים נוספים מבלי להיתקל באקלים שונה במיוחד, כיוון שרוב שטחה של אמריקה הדרומית הוא בעל אקלים כזה. לעומת זאת, המהגרים צפונה נאלצו להתמודד עם אקלים יבש או קר יותר מרגע שעברו את החלק הדרומי של מקסיקו.
התפתחות המינים – היתרון השני שנגזר מההבדל הגאוגרפי הוא תהליך התפתחותם של המינים בשתי היבשות. במהלך עידן הקנוזואיקון חוברה כמה פעמים אמריקה הצפונית לאסיה באזור מצר ברינג, חיבור שאיפשר הגירה ואיחוד של פאונת שתי היבשות. החיבור בין אירואסיה לאפריקה תרם עוד יותר לגיוון המינים שהיגרו לאמריקה הצפונית. אמריקה הדרומית לעומת זאת, הייתה מחוברת לאנטארקטיקה ולאוסטרליה, יבשות קטנות בהרבה ובתקופה מוקדמת יותר. שוני זה גרם לכך שהמינים שבאמריקה הצפונית התפתחו בסביבה תחרותית ומגוונת יותר מאלו שבאמריקה הדרומית ולכן היו יעילים יותר מהם.
ביאורים

↑  הטבלה מתבססת על הערך לוח הזמנים הגאולוגי וצומצמה כדי להראות בעיקר מאורעות שקשורים לערך.
↑  קיימות הערכות שונות לגבי מועד ההתנתקות או התנועה של כל יבשת. לדוגמה אנימציה של תהליך ההתפרקות של גונדוונה ואנימציה נוספת עם תאריכים שונים.
↑  נראה שכבר בגונדוונה היגרו חיות כיס מאמריקה הדרומית, דרך אנטארקטיקה לאוסטרליה בסוף עידן הקרטיקון או תחילת תור השלישון. מין אחד של חית כיס אמריקנית, מוניטו דל מונטה נחשב כקרוב יותר לחיות כיס אוסטרליות מאשר לחיות כיס אמריקניות אחרות.
↑  בעיקר הבוריהאיניים.
↑  ממשפחת הטרטורניסים.
↑  שבט Oryzomyini (אנ').
↑  בן משפחתו של הטוקסודון.
הערות שוליים

↑  על פי אנציקלופדיה בריטניקה
↑  על דייוויד ווב באתר המוזיאון ההיסטוריה של הטבע בפלורידה
↑  Mangels, J. (2011-10-15). "Case Western Reserve University expert uses fossil teeth to recast history of rodent" Cleveland Live, Inc.
↑  Poux, C.; Chevret, P.; Huchon, D.; De Jong, W. W.; Douzery, E. J. P. (2006). "Arrival and Diversification of Caviomorph Rodents and Platyrrhine Primates in South America" Systems Biology 55 (2): 228–244.
↑  ראו בעמוד 239, אם כי עלו השערות של הגירה דרך אנטארקטיקה ואולי גם אוסטרליה
↑  Le, M.; Raxworthy, C. J.; McCord, W. P.; Mertz, L. (2006-05-05) "A molecular phylogeny of tortoises (Testudines: Testudinidae) based on mitochondrial and nuclear genes" Molecular Phylogenetics and Evolution
↑  Carranza, S.; Arnold, N. E. (2003-08-05). "Investigating the origin of transoceanic distributions: mtDNA shows Mabuya lizards (Reptilia, Scincidae) crossed the Atlantic twice" Systematics and Biodiversity 1 (2): 275–282.
↑  ראו בקישורים חיצוניים, מאמר מ-NCBI
↑  McFadden, B.; Labs-Hochstein, J.; Hulbert, R.C., Jr.; Baskin, J.A. (2007). "Revised age of the late Neogene terror bird (Titanis) in North America during the Great American Interchange" Geology 35 (2): 123–126.
↑  באתר SciLogs
↑  תקציר מאמר על הדוב קצר הפנים ב-Journal of Paleontology
↑  ראו עמודים 6-7
↑  McDonald, H. G.; Harington, C. R.; De Iuliis, G. (September 2000). ‏"The Ground Sloth Megalonyx from Pleistocene Deposits of the Old Crow Basin, Yukon, Canada"
↑  Lessios, H.A. (December 2008). "The Great American Schism: Divergence of Marine Organisms After the Rise of the Central American Isthmus" Annual Review of Ecology, Evolution, and Systematics (Palo Alto) 39: 63–91.
↑  Jain, S.; Collins, L. S. "Trends in Caribbean Paleoproductivity related to the Neogene closure of the Central American Seaway" Marine Micropaleontology V. 63, Issues 1–2, 30 April 2007
↑  ראו בקישורים חיצוניים במאמרו של Marshall, עמ' 387
מפת האקלים באמריקה הצפונית, לפי שיטת סיווג האקלים של קפן
מפת האקלים באמריקה הדרומית, לפי שיטת סיווג האקלים של קפן
תיילקוסמילוס, טורף נכחד שהיה אנדמי באמריקה הדרומית
מקרוקניה
קפיבארה מצויה
שחזור של מיקסוטוקסודון
אופוסום וירג'יניה, הכיסאי היחיד ששרד באמריקה הצפונית לאחר ההגירה מאמריקה הדרומית
שלד של מגלוניקס
מפת האקלים באמריקה לפי שיטת קפן. ניתן לראות שאקלים טרופי בו חם כמעט כל השנה שורר ברוב שטחה של אמריקה הדרומית ובכל מרכז אמריקה, אך רק בחלק קטן מאמריקה הצפונית
נבחרת גביע הפדרציה של יוגוסלביה

| --- | --- |
יוגוסלביה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של יוגוסלביה
 השתייכות אזורית:  אירופה
 קפטן:  דורה רנגלובה
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1969
 שנה אחרונה:  1991
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  22
 מפגשים:  106
 שנים בבית העליון:  17
 הישג שיא:  חצי הגמר (פעמיים)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  דרגנה זאריץ' (17 – 7)
 מירב הניצחונות זוגות:  סברינה גולש (15 – 5)
 מירב הניצחונות סה"כ:  סברינה גולש (30 – 12)
 הזוג המצליח ביותר:  קטרינה מישי'ץ/סברינה גולש (6 – 0)
 הכי הרבה שנים:  מימה יאושובץ (11)
 הכי הרבה מפגשים:  דרגנה זאריץ' (31)
 
נבחרת גביע הפדרציה של יוגוסלביה היא נבחרת הטניס של יוגוסלביה ששיחקה בעבר בגביע הפדרציה העולמי והורכבה משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת שיחקה בגביע הפדרציה החל משנת 1969. תקופת השיא של הנבחרת הייתה בשנות ה-80. בשנת 1991 יוגוסלביה הפסיקה להתקיים והתפרקה למספר מדינות.
תוצאות בגביע הפדרציה

1969: סיבוב 1
1970: סיבוב 2
1971: רבע גמר
1972: -
1973: סיבוב 1
1974: סיבוב 1
1975: סיבוב 1
1976: סיבוב 2
1977: -
1978: סיבוב 2
1979: סיבוב 2
1980: סיבוב 2
1981: סיבוב 1
1982: סיבוב 1
1983: סיבוב 2
1984: חצי גמר
1985: סיבוב 2
1986: סיבוב 2
1987: סיבוב 2
1988: סיבוב 1
1989: סיבוב 1
1990: סיבוב 1
1991: סיבוב 1
ציון כהן (איש המוסד לעלייה ב')

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1916 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  21 בנובמבר 1986 (בגיל 70)
 מדינה:  ישראל
 כינוי:  חג'י
 בת זוג:  ציפורה כהן
 השתייכות:  ההגנה המוסד לעלייה ב'
ציון כהן (16 באפריל 1916 – 21 בנובמבר 1986) היה איש המוסד לעלייה ב' וממקימי מעוז חיים, בית הערבה וגשר הזיו. היה פעיל בהעלאת יהודי איראן ועיראק לישראל בשנותיה הראשונות של המדינה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, בן להורים ממוצא פרסי. הוא היה הבכור בין 12 אחיות ואחים.
המשפחה הייתה דתית ודלת אמצעים והם נהגו להתפלל בבית הכנסת "החורבה" בעיר העתיקה. כהן למד בחדר ולאחר מכן בבית ספר "דורש ציון" מול משטרת מחנה יהודה. מאוחר יותר המשיך ב"תלמוד תורה ירושלמי".
אביו אברהם העריץ את זאב ז'בוטינסקי ואף היה משומרי ראשו ולכן היה טבעי שגם כהן הצטרף לבית"ר. עם זאת, בגיל 14 הצטרף כהן להגנה בהשפעת קרוב משפחה, השופט אהרון חיים כהן שהצטרף למפא"י.
במהלך האימונים של ההגנה, בשל גילו הצעיר ומראהו הרזה, היכרותו הטובה עם השפה הערבית מהחיים בירושלים וצבע עורו הכהה, קיבל משימה ממפקד ההגנה בירושלים יעקב פת להיכנס למסגד עומר בזמן התפילות ולהקשיב לנאמר, כנער ערבי.
תנועת "מחנות העולים"

בהמשך הצטרף לתנועת "מחנות העולים", הפסיק את לימודיו והחל ללמוד את מקצוע השרברבות.
הוא החליט לצאת להכשרה, בין היתר בעקבות רצח ארלוזורוב, אותו הכיר בתנועה וממנו התרשם עמוקות. החיים בתנועה הרחיקו אותו ממנהגי הבית, ומשפחתו לא ראתה בעין יפה את בחירתו לצאת להכשרה.
בתום ההכשרה, גויס כאינסטלטור על ידי יהודה אלמוג לפלוגה שפעלה במפעל האשלג בסדום, במטרה להניח קו מים מסאפיה לסדום. העבודה הייתה בתנאי אקלים קשים ביותר.
ב-1937, יחד עם הגרעין שלו, השתתף בהקמת קיבוץ מעוז חיים, אחד מיישובי חומה ומגדל.