פרידריך אנגלס
ביוגרפיה > שיבה לבריטניה

כדי לעזור למרקס עם "Neue Rheinische Zeitung Politisch-ökonomische Revue", כתב עת חדש שהופיע בלונדון, חיפש אנגלס דרכים לברוח מהיבשת ולנסוע ללונדון. ב-5 באוקטובר 1849, אנגלס הגיע לעיר הנמל האיטלקית ג'נובה, שם רכש כרטיס על "Cornish Diamond", בפיקודו של קפטן סטיבנס. מסע חציית הים התיכון המערבי, סביב חצי האי האיברי בספינת סקונר, ארך כחמישה שבועות. לבסוף, הגיעה הספינה ללונדון ב-10 בנובמבר 1849, עם אנגלס על סיפונה.
לאחר שובו לבריטניה, אנגלס חזר לעבוד בחברה במנצ'סטר בה היו למשפחתו מניות, על מנת לתמוך במרקס כלכלית בזמן שעבד על "הקפיטל". בניגוד לתקופתו הראשונה באנגליה (1843), הפעם היה אנגלס תחת פיקוח משטרתי. היו לו "בתים רשמיים" ו"בתים לא רשמיים" ברחבי מנצ'סטר בהם הוא גר עם מרי ברנס תחת שמות מזויפים כדי לבלבל את המשטרה. לא ידוע הרבה יותר, שכן אנגלס השמיד יותר מ-1,500 מכתבים בינו לבין מרקס לאחר מותו של האחרון כדי להסתיר את פרטי אורח החיים הסודי שלהם.
למרות עבודתו במפעל, אנגלס מצא זמן לכתוב ספר על מרטין לותר, הרפורמציה הפרוטסטנטית ומלחמת האיכרים המהפכנית של 1525, שכותרתו "מלחמת האיכרים בגרמניה". הוא גם כתב מספר מאמרים בעיתונים, כולל "המאבק למען חוקה קיסרית גרמנית" שהשלים בפברואר 1850 ו"על סיסמת ביטול המדינה ו'חברינו האנרכיסטים' הגרמנים" שנכתב באוקטובר 1850. באפריל 1851, הוא כתב את המניפסט "תנאים ותחזיות למלחמה של הברית הקדושה נגד צרפת".
מרקס ואנגלס גינו את לואי נפוליאון בונפרטה כאשר ערך הפיכה נגד הממשלה הצרפתית והפך לנשיא לכל חייו ב-2 בדצמבר 1851. אנגלס כתב למרקס ב-3 בדצמבר 1851, כינה את ההפיכה כ"קומית" והתייחס אליה כאל "ה-18 בברומייר", תאריך ההפיכה של נפוליאון הראשון ב-1799 על פי לוח השנה המהפכני. מאוחר יותר, מרקס שילב את ההגדרה האירונית הקומית של ההפיכה במאמרו עליה. הוא כינה את המאמר "ה-18 בברומייר של לואי בונפרטה", תוך שימוש בהגדרה שהציע אנגלס. מרקס גם השתמש בהגדרה של אנגלס על רעיון הרוח העולמית של הגל, כי ההיסטוריה מתרחשת פעמיים, "פעם אחת כטרגדיה ופעם שנייה כפארסה", בפסקה הראשונה של מאמרו החדש.
בינתיים, אנגלס החל לעבוד במפעל שבבעלות אביו במנצ'סטר כפקיד משרד, אותה משרה שמילא גם כנער בגרמניה, שם הייתה מבוססת חברת אביו. אנגלס התקדם בעבודתו עד שהפך לשותף בחברה ב-1864. חמש שנים לאחר מכן, פרש אנגלס מהעסק ויכול היה להתמקד יותר בלימודיו. בשלב זה, מרקס גר בלונדון, והם יכלו להחליף רעיונות דרך התכתבות יומיומית. אחד הרעיונות שבהם התעמקו אנגלס ומרקס היה האפשרות והמאפיין של מהפכה פוטנציאלית ברוסיה. כבר באפריל 1853, הם ציפו למהפכה "אריסטוקרטית-בורגנית" ברוסיה שתתחיל "בסנט פטרסבורג ותביא למלחמת אזרחים במרכז הארץ". המודל למהפכה כזו ברוסיה נגד השלטון הצארי למען ממשלה חוקתית הוצג על ידי מרד הדקבריסטים ב-1825.
למרות כישלון המרד נגד השלטון הצארי למען ממשלה חוקתית, אנגלס ומרקס ציפו למהפכה בורגנית ברוסיה שתתרחש, שתביא לשלב בורגני בהתפתחות הרוסית, שיבוא לפני השלב הקומוניסטי. עד 1881, התחילו אנגלס ומרקס להרהר בתהליך התפתחות ברוסיה שיביא ישירות לשלב הקומוניסטי ללא השלב הבורגני המתווך. ניתוח זה התבסס על מה שראו מרקס ואנגלס כמאפיינים יוצאי דופן של הקומונה הכפרית הרוסית או האובשצ'ינה. גיאורגי פלכנוב הטיל ספק בתיאוריה זו, והתבסס בטיעונו על המהדורה הראשונה של "הקפיטל" (1867), בטרם גילה אהדה לרעיון הקמונות הכפריות. מהדורות מאוחרות יותר של הטקסט מראות הזדהות גוברת של מרקס עם טיעונו של ניקולאי צ'רנישבסקי, שלדבריו יש אפשרות להקים סוציאליזם ברוסיה ללא שלב בורגני אם הקומונה הכפרית תשמש כבסיס למעבר.
ב-1870, אנגלס עבר ללונדון שם גר עם מרקס עד למותו ב-1883. ביתו של אנגלס בלונדון מ-1870 ועד 1894 היה ברחוב ריג'נט 122. באוקטובר 1894 הוא עבר לדרך ריג'נט פארק 41, פרימרוז היל, שם מת בשנה שלאחר מכן.
הדירה הראשונה של מרקס בלונדון הייתה דירה צפופה ברחוב דין 28, סוהו. מ-1856, הוא גר ברחוב גרפטון 9, קנטיש טאון, ולאחר מכן בבתים משותפים ברחוב מאיטלנד 41 בבלסייז פארק מ-1875 ועד מותו במרץ 1883.
מרי ברנס מתה לפתע ממחלת לב ב-1863, ולאחר מכן התקרב אנגלס לאחותה הצעירה לודיה ("ליזי"). הם חיו כזוג בגלוי בלונדון ונישאו ב-11 בספטמבר 1878, שעות לפני מותה של ליזי.