stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להק המשלוח האווירי 83 (חיל האוויר המלכותי)

| --- | --- |

 שניים חזקים יותר A Deux Plus Forts
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי
 סוג:  חיל משלוח אווירי
 בסיס האם:  בסיס חיל האוויר אל-עודייד (קטר)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1943 – הווה (81 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת אפגניסטן
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד האוויר של חיל האוויר המלכותי
 יחידות בת:  4 כנפות ויחידות נוספות
 דרגת המפקד:  מפקד להק (מקביל לקולונל)
להק המשלוח האווירי 83 (באנגלית: No. 83 Expeditionary Air Group) הוא להק בחיל האוויר המלכותי האמון על יחידות המוצבות ברחבי המזרח התיכון.
מפקדת הלהק נמצאת תחת פיקוד האוויר ויושבת כיום בבסיס חיל האוויר אל-עודייד (קטר). הלהק כולל ארבע כנפות משלוח אוויריות (Expeditionary Air Wings) המוצבות במספר בסיסים ברחבי המזרח התיכון והים התיכון; בקטר, עומאן, איחוד האמירויות הערביות ובקפריסין. יחידות הלהק לוקחות חלק במספר מבצעים ופעולות ברחבי הזירה, בין היתר הם לחמו מבצע שיידר כנגד כוחות המדינה האסלאמית ומבצע שומר השגשוג כנגד כוחות ציר ההתנגדות.
היסטוריה

הלהק הוקם במקור במהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1943, כחלק מחיל האוויר הטקטי השני (2TAF) בתור להק 83 (מרוכב). ערך הפלישה לנורמנדי הורכב הלהק מעשרה כנפות שכללו סך הכל 29 טייסות קרב, תקיפה קרקעית, סיור, ותצפית ארטילרית. לאחר שפורק ב-1946 הוא הוקם מחדש ב-1952 כלהק 83 כדי להוביל את יחידות חיל האוויר הטקטי השני בגרמניה, בתקופה זו כלל הלהק חמישה כנפות שפיקדו על 14 טייסות במספר בסיסי חיל האוויר המלכותי ברחבי גרמניה המערבית, עד שפורק שוב ב-1958.
ב-1 באפריל 2006 הוקם הלהק מחדש בתור להק המשלוח האווירי 83, כדי להוביל את הפעילות האווירית של בריטניה במזרח התיכון. הפעילויות כוללות בין היתר את מבצע קיפיון (Kipion) שמהווה את הנוכחות הימית של בריטניה במזרח התיכון וכחלק ממנו גם מבצע שומר השגשוג והלחימה כנגד ארגון החות'ים; ומבצע שיידר (Shader) שנמשך מאז 2014 ומהווה את ההתערבות הצבאית נגד המדינה האסלאמית (דאעש).
מבנה

כנף המשלוח האווירי 901 - אל-עודייד, קטר.
כנף המשלוח האווירי 902 - מוסאנה, עומאן.
כנף המשלוח האווירי 903 - אקרוטירי, קפריסין.
כנף המשלוח האווירי 906 - אל מינאד, איחוד האמירויות הערביות.
ראו גם

להק 1 (חיל האוויר המלכותי)
להק 2 (חיל האוויר המלכותי)
לידיה בקר

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1827 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 ביולי 1890 (בגיל 63) ז'נבה, שווייץ 
 שם לידה:  Lydia Ernestine Becker 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תפקיד:  פעילת זכויות נשים 
 חתימה:   
 
שמה של לידיה בקר בחלק התחתון של אנדרטת אלו שעשו שינוי, בבית הקברות קנסל גרין
נשים בוטניסטיות במאה ה19 וראשית המאה העשרים, ביניהן לידיה בקר
לידיה ארנסטין בקר (Lydia Ernestine Becker;‏ 1827-1890) הייתה מנהיגה בתנועת הסופרג'יזם המוקדמת בבריטניה, מדענית חובבת שהתענינה בביולוגיה ואסטרונומיה. היא מפורסמת בכך שייסדה והוציאה לאור את כתב העת "הז'ורנל לסופרג'יזם נשי" בין השנים 1870–1890.
ביוגרפיה

לידיה בקר נולדה במנצ'סטר, למשפחה ממוצא גרמני. כמו נערות רבות באותה תקופה, היא התחנכה בבית. הייתה לה סקרנות אינטלקטואלית, והיא למדה בעצמה בוטניקה ואסטרונומיה. בשנת 1862 כתבה מאמר מדעי בנושא צמחים שזכה במדליית זהב. אף על פי שהוריה, לא היו מעורבים, דודה הוא זה שעודד את עיסוקה במחקר. חמש שנים לאחר מכן היא הקימה את האגודה הספרותית לנשים במנצ'סטר .
בקר החלה להתכתב עם צ'ארלס דרווין, וזמן קצר אחר כך שכנעה אותו לשלוח מאמר לאגודה שהקימה. במהלך ההתכתבויות שלהם, בקר שלחה לדרווין מספר דגימות של צמחים מהשדות סביב מנצ'סטר, וגם עותק של ״ספר קטן״ שכתבה (״בוטניקה למתחילים״ 1864).
בקר היא אחת ממספר נשים מהמאה ה -19 שתרמו, באופן סדיר, לעבודתו המדעית של דרווין. ההתכתבות שלה ועבודתה המחקרית מעידות כי היה לה עניין מיוחד בצמחים ביסקסואליים והרמפרודיטיים, אולי הם נתנו לה עדות חזקה מהטבע שקיימת אלטרנטיבה רדיקלית לסדר החברתי והמיני הקיים.
בקר זכתה להוקרה בזכות תרומתה המדעית, ובשנות ה -60 של המאה ה -19 הוענק לה פרס לאומי עבור אוסף של צמחים מיובשים בטכניקה מיוחדת שהמציאה ששימרה את צבעיהם המקוריים. בשנת 1869 היא העבירה הרצאה מדעית בנושא בוטניקה בישיבת האגודה הבריטית לקידום המדע. הנושא היה השפעת זיהום פטרייתי על התפתחות מינית בזנים של צמח.
אף על פי שבוטניקה נותרה חשובה לבקר, אקטיביזם למען זכות בחירה לנשים, סופרג׳יזם; יחד עם מעורבות בקידום ועידוד חינוך מדעי לילדות ונשים הפכו לעניין המרכזי בחייה.
תפקידה בסופרג'יזם

בסתיו 1866 השתתפה בקר בישיבה השנתית של האגודה הלאומית לקידום מדעי החברה. היא מאוד התלהבה מההרצאתה של ברברה בודיצ'ון: "הסיבות לשחרור הנשים". ובעקבותיה התמסרה לנושא.
בינואר 1867 כבר כינסה את הישיבה הראשונה של ועדת הסופרג'יזם של מנצ'סטר, אחד הארגונים הראשונים מסוגו בבריטניה.
במנצ׳סטר היא הכירה את ד"ר ריצ'רד פנקהרסט, (שכונה "הדוקטור האדום") עורך דין וסוציליסט שהיה פעיל בקידום הסופרג'יזם. בקר תיארה אותו כ"גבר קטן, מאוד חכם, עם עמדות יוצאות דופן על החיים בכלל ועל נשים בפרט". ריצ׳רד פנקהרסט התחתן עם אמלין בשנת 1879.
מספר חודשים לאחר מכן, שמה של אשה אלמנה, בעלת חנות, לילי מקסוול, הופיע בטעות בפנקס הבוחרים במנצ'סטר. זה לא היה המקרה הראשון, אבל הייתה זאת הזדמנות טובה לקבל פרסום ולקדם זכות בחירה לנשים.
בקר ביקרה את מקסוול וליוותה אותה לקלפי. פקיד הקלפי מצא את שמה של מקסוול ברשימה ואיפשר לה להצביע. בקר החלה מייד לעודד נשים אחרות, ראשות בתי אב באזור, לעתור לרשויות כדי ששמן יופיע ברשימות. טענותיהן הוצגו בבית המשפט על ידי סר ג'ון קולרידג ' וריצ'רד פנקהרסט "בתיק שנקרא "צ'ורלטון נ'." לינגס", אך התיק נדחה.
ב־14 באפריל 1868, התקיימה הישיבה הציבורית הראשונה של האגודה הלאומית לסופרג׳יזם באולם גדול במנצ'סטר. שלוש הנואמות העיקריות היו אגנס פוצ'ין, אן רובינסון, ולידיה בקר. בקר העבירה החלטה שיש להעניק לנשים זכויות הצבעה באותם תנאים כמו לגברים.
לאחר מכן החלה בקר בסיור הרצאות בערי צפון מטעם האגודה. ביוני 1869 הצליחו בקר וחברותיה להשיג זכות הצבעה לנשים בבחירות לרשויות המקומיות . לאחר קמפיין שמטרתו להכליל נשים בוועד המנהל של בתי ספר, היא הייתה אחת מארבע נשים שנבחרו בשנת 1870 לוועד המנהל של בתי הספר במנצ'סטר. היא כיהנה בתפקיד עד יום מותה. באותה שנה הקימו בקר וחברתה ג'סי בוצ'רט את כתב העת "הז׳ורנל לסופרג׳יזם נשי" וזמן קצר אחר כך החלו לארגן סיורי הרצאות ברחבי בריטניה שבהן נשים היו אלו שנאמו, דבר נדיר באותה תקופה. בהרצאה בשנת 1874 במנצ'סטר שאורגנה על ידי בקר, אמלין פנקהרסט בת החמש עשרה הגיעה למפגש הציבורי הראשון שלה למען זכות בחירה לנשים.
"הז׳ורנל היה" כתב העת הפופולרי ביותר בנושא סופרג׳יזם בבריטניה של המאה ה -19. בספרו על התנועה: Votes for Women: The Story of the Battle רוג'ר פולפורד טוען: ההיסטוריה של העשורים משנת 1860 עד 1890, מבחינת הסופרג׳יזם היא ההיסטוריה של לידיה בקר. הז׳ורנל פרסם נאומים מרחבי הארץ, מתוך בית הנבחרים ומחוצה לו. בקר פרסמה את ההתכתבויות שלה עם תומכיה ועם מתנגדיה, במיוחד בשנת 1870, כשהצליפה בחבר בית הנבחרים מקרנארבונשייר לאחר שהצביע נגד הצעתה המאפשרת לנשים להצביע.
בשנת 1880, בקר ועמיתותיה למאבק ניהלו קמפיין למען זכותן של נשים להצביע לבית הנבחרים התחתון באי מאן. באופן בלתי צפוי הן הצליחו והבטיחו לראשונה זכות הצבעה לנשים באי בבחירות במרץ 1881.
בקר הפכה ליו"ר הוועדה המרכזית של האגודה הלאומית לזכות הצבעה לנשים. ארגון זה הוקם בשנת 1871 כדי לשדל את הפרלמנט. חברי הוועד האחרים כללו את הלן בלקברן, מיליסנט פוקט, ג'סי בוצ'רט, אווה מקלארן, מרגרט ברייט לוקאס, פריסילה ברייט ברייט מקלארן ופרנסס פאוור קוב .
היה שוני מהותני בראיית הנשיות בין בקר לפמיניסטיות אחרות בנות תקופתה. היא האמינה שאין הבדל טבעי בין האינטלקט של נשים וגברים, והייתה קול חשוב בקידום מערכת חינוך לא מבוססת מגדר בבריטניה.
בשונה מסופרג׳יסטיות אחרות היא דחפה לזכות הצבעה לנשים לא נשואות. בקר האמינה שנשים הקשורות לבעלים, ויש להן מקורות פרנסה יציבים, פחות נואשות להצביע מאשר אלמנות ורווקות. הגישה שלה הפכה אותה למטרה ללעג של כותבי טורי דעה, ופרשנות ושל ציירי קריקטורה בעיתונים.
מורשתה של לידיה בקר

בקר נפטרה מדיפטריה בעיירת הספא אקס לה בן בצרפת, בשנת 1890, בת 63 הייתה במותה.
עם מותה החליט צוות ז׳ורנל "הסופרג׳יזם הנשי" לסגור את העיתון.
אוסף ספרים של נשים, שכלל ספרים מאוסף הלן בלקברן, מאוספי חברותיה, וממקורות נוספים, אוגד בשני ארונות ספרים מעוטרים בפורטרטים של לידיה בקר ושל קרולין אשורסט ביגס. ארונות ספרים אלה הוענקו למכללת גירטון.
שמה של לידיה בקר בחרוט בחלק התחתון של אנדרטת מובילי הרפורמות (reformers) בבית הקברות קנסל גרין בלונדון.
השם והתמונה של בקר, לצד 58 שמות אלו שתמכו בזכות הבחירה לנשים, חרוטים על המסד של הפסל של מיליסנט פוסט בכיכר הפרלמנט, בלונדון.
המסמכים של לידיה בקר נמצאים בארכיון שלה בספריית הנשים של בית הספר לכלכלה בלונדון.
הערות שוליים

↑  Holton, p. 22.
1 2  Abir-Am, ed. by Pnina G.; Rossiter, Dorinda Outram (1989). Uneasy careers and intimate lives : women in science, 1789–1979 (2. pbk. pr. ed.). New Brunswick: Rutgers university press. ISBN 978-0813512563. {{cite book}}: |first= has generic name (עזרה)
↑  Harvey, J. (2009). "Darwin's 'Angels': The Women Correspondents of Charles Darwin". Intellectual History Review. 19 (2): 197–210. doi:10.1080/17496970902981686.
↑  "From L. E. Becker 28 December [1866]". Darwin Correspondence Project. University of Cambridge. נבדק ב-2019-02-18.
↑  "From L. E. Becker 28 May [1863]". Darwin Correspondence Project. University of Cambridge. נבדק ב-2019-02-18.
↑  "From Lydia Ernestine Becker 18 May 1863". Darwin Correspondence Project. University of Cambridge. נבדק ב-2019-02-18.
↑  "From Lydia Ernestine Becker 30 March 1864". Darwin Correspondence Project. University of Cambridge. נבדק ב-2019-02-18.
↑  'Women and Science' section of the 'Darwin & Gender' resources (אורכב 30.03.2013 בארכיון Wayback Machine) of the Darwin Correspondence Project
↑  Bernstein, S. D., '‘Supposed Differences': Lydia Becker and Victorian Women's Participation in the BAAS' in Clifford, D., Wadge, E., Warwick, A., & Willis, M. (eds.), Repositioning Victorian Society: Shifting Centres in Nineteenth-Century Scientific Thinking (London, 2006).
↑  Liddington and Norris, p. 70; Fulford, pp. 54–55.
1 2  Atkinson, Diane (2018). Rise up, women! : the remarkable lives of the suffragettes. London: Bloomsbury. pp. 6, 14. ISBN 9781408844045. OCLC 1016848621.
↑  Martin Pugh (2000). The March of the Women: A Revisionist Analysis of the Campaign for Women's Suffrage, 1866–1914. Oxford University Press. p. 21. ISBN 978-0-19-820775-7.
↑  Liddington and Norris, p. 71; Phillips, p. 103; Fulford, pp. 63–64.
↑  The Struggle for Suffrage, English Heritage
↑  Herbet, pp 37–38
↑  תבנית:Cite ODNB
↑  Phillips, p. 132.
↑  Bartley, Paula. Emmeline Pankhurst. London: Routledge, 2002. ISBN 0-415-20651-0. p. 22.
↑  Fulford, p. 78.
↑  Fulford, pp. 77–78.
↑  Herbet, P39.
↑  "Central Committee of the National Society for Women's Suffrage". Spartacus Educational (באנגלית). נבדק ב-2018-01-05.
1 2  "Lydia Becker – The Life and Times". Famous Chaddertonians. Chadderton Historical Society. 25 May 2008. Accessed on 6 August 2008.
↑  Elizabeth Crawford (2 בספטמבר 2003). The Women's Suffrage Movement: A Reference Guide 1866–1928. Routledge. pp. 194–. ISBN 1-135-43401-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Millicent Fawcett statue unveiling: the women and men whose names will be on the plinth". iNews. נבדק ב-2018-04-25.
↑  London School of Economics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1102378984  ISNI: 0000 0001 0780 6443  LCCN: n93101386  NLA: 46274773  NTA: 070259763  SNAC: w6v150nb  Trove: 1472872  VIAF: 45981310   WorldCat (עם VIAF): 45981310
כלי דם

| --- | --- |

 שיוך:  מחזור הדם 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי של גרנאט 
 מזהים
 לטינית (TA98):  vas sanguineum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.0.00.001 
 TA2 (2019):  3895 
 FMA:  63183 
 קוד MeSH:  A07.015 
 מזהה MeSH:  D001808 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0005847 
 
תרשים פשוט של מערכת הדם האנושית
כלי הדם הם איברים במערכת הדם שמעבירים דם בגוף. כלי דם הוא צינור חלול העטוף במספר רקמות. סוג הרקמה, עוביה וחוזקה משתנים בהתאם לסוג כלי הדם ומיקומו בגוף. כללית, כלי הדם הקרובים יותר ללב יהיו בדרך כלל רחבים יותר מכלי דם שנמצאים בקצות הגוף. נהוג לחלק את כלי הדם לשני סוגים עיקריים: עורקים, אשר מוליכים את הדם היוצא מהלב לרקמות וורידים אשר נושאים דם מן האיברים השונים בחזרה ללב.
שכבות כלי הדם

הגלימה הפנימית (Tunica intima): השכבה הדקה ביותר ומופיעה בכל סוגי כלי הדם. מורכבת מתאי אנדותל המצומדים זה לזה על ידי פוליסכרידים וחומר בין תאי. מתחת לאנדותל, כמו תמיד, ניתן למצוא רקמה חיבורית תחוחה, ומתחתיה שכבה של רצועות גמישות - למינה אלסטיקה אינטרנה - המשמשת גבול לגלימה הפנימית. נימים מורכבים מגלימה פנימית בלבד, כאשר בהם היא תופיע בצורת אנדותל בלבד.
הגלימה האמצעית (Tunica media): שכבה זאת עשויה גם היא מרקמת חיבור ופוליסכרידים, כאשר בעורקים יש בה חלק משמעותי ביותר של שריר חלק, המשמש לוויסות עובי כלי הדם על פי אותות המתקבלים ממערכת העצבים האוטונומית. בוורידים חלקו של השריר החלק קטן יותר, ולפעמים אינו קיים כלל. את שכבה זאת תוחמת מבחוץ הלמינה אלסטיקה אקסטרנה - שכבה דקה של סיבים אלסטיים.
הגלימה החיצונית (Tunica externa, Tunica adventitia): שכבה זאת עשויה כולה מרקמה חיבורית. בחתך היסטולוגי של כלי דם ניתן למצוא בתוכה גם עצבים וכלי דם קטנים שמספקים הזנה ונקראים ואזא וזורום (מלטינית - כלי הדם של כלי הדם). כלי הדם בהם שכבה זו עבה ביותר הם הוורידים הגדולים.
כאשר כלי דם מתחברים אחד לשני זה נקרא אנסטמוזה. האנסטמוזה מספקת דרך אלטרנטיבית קריטית במקרה שנתיב המעבר של הדם חסום.
התחום העוסק בחקר כלי הדם הוא אנגיולוגיה.
סוגים

ישנם סוגים שונים של כלי דם:
עורקים
אבי העורקים (Aorta, העורק הגדול ביותר, נושא דם מן הלב)
סניפים של אבי העורקים, כגון עורק הצוואר, עורק הכליה ועוד
עורקיקים (Arterioles)
נימים (כלי הדם הקטנים ביותר)
ורידונים (Venules)
ורידים
הוורידים הנבובים - שני הוורידים הגדולים ביותר, הנושאים דם אל הלב
ורידים גדולים כמו וריד הצוואר, וריד הכליה, וריד הכסל
כרומקאסט

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  סטרימר
 מפתח:  גוגל
 יצרן:  גוגל
 תאריך הפצה:  דור ראשון: 24 ביולי 2013   דור שני: 29 בספטמבר 2015   אולטרה: 6 בנובמבר 2016   דור שלישי: 10 באוקטובר 2018  Google TV‏: 30 בספטמבר 2020
 הקודם בסדרה:  נקסוס Q 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  Chrome OS 
 מסך:  1080p (דורות 1-3)  4K Ultra HD ‏ (אולטרה ו-Google TV)
 קישוריות:  Wi-Fi   HDMI   בלוטות' (דגמי Google TV)   שקע שמע 3.5 מ"מ / שקע מיני-TOSLINK   אתרנט (עם מתאם מתח אתרנט)
 מידות
 www.chromecast.com
 
דונגל כרומקאסט
כרומקאסט אולטרה
כְּרוֹמקָאסְט (באנגלית: Chromecast) היא סדרת מזרימי מדיה שפותחה על ידי גוגל. המכשירים, שתוכננו כדונגל Smart TV קטנים, יכולים לנגן תוכן אורקולי מוזרם באינטרנט בטלוויזיה בחדות גבוהה או במערכת שמע ביתית (אנ'). המשתמש שולט בהפעלה באמצעות מכשיר נייד (אנ') או מחשב אישי באמצעות אפליקציות סלולריות ואינטרנט התומכות בטכנולוגיית Google Cast, או על ידי הנפקת פקודות באמצעות Google Assistant. לחלופין, ניתן לשקף תוכן מדפדפן האינטרנט של גוגל כרום במחשב אישי או ממסך מכשירי אנדרואיד מסוימים.
היסטוריה > פיתוח

על פי גוגל, הכרומקאסט נוצר במקור על ידי המהנדס מג'ד בכאר. ההשראה שלו למוצר הגיעה בשנת 2008 לאחר שהבחין בנטיות הצפייה בסרטים של אשתו. באמצעות המחשב הנייד שלה, היא הייתה מחפשת סרט לצפייה בשירות סטרימינג ומוסיפה אותו לתור שלה, לפני שהיא מכבה את המחשב הנייד שלה ומשתמשת במכשיר גיימינג להפעלת הסרט בטלוויזיה. היא נקטה צעדים אלה מכיוון שמצאה שממשקי הטלוויזיה קשים לשימוש לחיפוש תוכן. בכר מצא כי התהליך כולו אינו יעיל ורצה לבנות ממשק מבוסס טלפון שיאפשר הפעלת וידאו בתצוגה גדולה באמצעות מכשיר חומרה קטן. לאחר שהצטרף לגוגל בשנת 2011 לעבודה על מוצרים ש"משנים את האופן שבו אנשים משתמשים בטלוויזיות שלהם", הביא בכאר את הרעיון למכשירי כרומקאסט. פיתוח המוצר החל בשנת 2012; בסוף אותה שנה, בכר הביא גרסת בטא של המוצר לבדיקה של הינדי. המכשיר הושק ביולי 2013.
היסטוריה > השקה

הדור הראשון של כרומקאסט הושק בארצות הברית ב־24 ביולי 2013, ונמכר במחיר של -35 דולר. עם השקתו זכה להצלחה גדולה ואזל מחנות אמזון תוך כמה ימים. באוקטובר 2013 אפליקציית גוגל כרומקאסט הפכה לזמינה להורדה בישראל, אך לא הושקה רשמית.
הכרומקאסט זכה לשבחי המבקרים, אשר התפעלו מהפשטות שלו והפוטנציאל לתמיכה ביישומים עתידיים. ערכת פיתוח תוכנה של גוגל קאסט הופצה ב-3 בפברואר 2014, ומאפשרת לצדדים שלישיים לשנות את התוכנה שלהם כדי לעבוד עם כרומקאסט ועם מקבלי קאסט אחרים. על פי גוגל, מעל 20,000 יישומים מוכנים לגוגל קאסט היו זמינים החל ממאי 2015. למעלה מ-20 מיליון יחידות נמכרו ברחבי העולם בשנתיים הראשונות לאחר ההשקה, והכרומקאסט היה מכשיר הזרמת המדיה הנמכר ביותר בארצות הברית בשנת 2014.
במרץ 2014 הושקה גרסה בינלאומית עם תמיכה ב-50 שפות, ביניהם גם עברית. המכשיר הושק תחילה באירופה בבריטניה, צרפת וגרמניה. אחר כך בעשרות מדינות נוספות, בהן ישראל, במחיר של 200 שקל.
באוגוסט 2014 הוכרז על שירות יוטיוב מיוזיק שיהיה זמין לכרומקאסט (אם כי בפועל הושק שנה אחר כך).
היסטוריה > גרסאות משודרגות

בספטמבר 2015 הושק הדור השני של כרומקאסט, מעוצב בצורת דיסקית עגולה בצבעי אדום, שחור וצהוב, ממנה יוצא חיבור ה-HDMI לטלוויזיה. הדגם החדש כלל 3 אנטנות WiFi בניגוד לאחת בדור הראשון, ונוספה תמיכה בתדרי 2.4GHz ו-5GHz. בנוסף הושק דגם שמע בלבד, כרומקאסט אודיו, מכשיר הפועל עם רמקולים או מערכות אודיו ותחבר ישירות לכל חיבור אודיו סטנדרטי ומאפשר להזרים מוזיקה וקטעי אודיו מהרשת, מהסמארטפון ומהמחשב הביתי.
דגם בשם כרומקאסט אולטרה התומך ברזולוציית 4K וטווח דינמי גבוה הופץ בנובמבר 2016.
באוקטובר 2018 הושק הדור השלישי. הדגם האחרון, כרומקאסט עם Google TV, הופץ בספטמבר 2020 והוא הראשון בסדרת המוצרים שמציג ממשק משתמש אינטראקטיבי ושלט רחוק.
תכונות ותפעול

כרומקאסט מציעה שתי שיטות להזרים תוכן. הראשונה, באמצעות אפליקציות מובייל ואינטרנט התומכות בטכנולוגיית גוגל קאסט. השנייה, שיקוף של תוכן מדפדפן האינטרנט גוגל כרום הפועל במחשב אישי, כמו גם תוכן המוצג בחלק ממכשירי אנדרואיד. בשני המקרים ההפעלה מתבצעת באמצעות הכפתור "Cast" במכשיר השולח.
כשאין תוכן מוזרם, כרומקאסטים התומכים בווידאו מציגים עדכון תוכן הניתן להתאמה אישית על ידי המשתמש בשם "רקע" שיכול לכלול תמונות מוצגות ואישיות, גרפיקה, מזג אוויר, תמונות לוויין, תחזיות מזג אוויר וחדשות.
אם יציאות ה-HDMI של הטלוויזיה תומכות בבקרת חשמל לצרכן (אנ'), לחיצה על הכפתור "Cast" תביא לכך שכרומקאסט יפעיל את הטלוויזיה באופן אוטומטי ויחליף את כניסת האודיו / וידאו הפעילה של הטלוויזיה באמצעות פקודת CEC "הפעלה עם נגיעה אחת".
הערות שוליים

↑   סוכנויות הידיעות, גוגל מפתיעה עם מוצר חדש: סטרימר ביתי קטן וחדשני, באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2013
↑  יוסי הטוני, ‏גוגל מציגה: Chromecast – תכנים מהטלפון היישר לטלוויזיה, באתר "אנשים ומחשבים", 25 ביולי 2013
↑   סוכנויות הידיעות, הכרומקאסט של גוגל כובש השוק: אזל מאמזון ונמכר באי-ביי במחיר מנופח, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2013
↑  צחי הופמן, ‏אפליקציית גוגל כרומקאסט נפתחה להורדה בישראל, באתר גלובס, 20 באוקטובר 2013
↑  יניב אביטל, ‏גוגל מכריזה על אנדרואיד מרשמלו, כרומקאסטים חדשים וטאבלט חדש ומסקרן, באתר Geektime‏, 29 בספטמבר 2015
↑  רועי לטקה, ‏Chromecast זוכה לממשק עברי ולהשקה בינלאומית, באתר Geektime‏, 17 במרץ 2014
↑  צחי הופמן, ‏רק 200 שקל: הסטרימר של גוגל נחטף מהמדפים בישראל, באתר גלובס, 29 במרץ 2015
↑  הגרדיאן, YouTube Music Key: כ-20 מיליון שירים וסרטונים ב-10 דולר לחודש, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
↑  הילה חיימוביץ׳, ‏מה חושבים המבקרים על הכרומקאסט החדש?, באתר Geektime‏, 12 באוקטובר 2015
↑  יניב אביטל, ‏גוגל תציג את הדור השני של הכרומקאסט ודגם חדש למוסיקה בלבד, באתר Geektime‏, 20 בספטמבר 2015
כוחות האוויר והחלל של רוסיה

| --- | --- |
סמל
סמל
 פרטים
 כינוי:  חיל האוויר והחלל הרוסי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שיוך:  משרד ההגנה
 סוג:  זרוע האוויר והחלל
 בסיס האם:  מוסקבה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוגוסט 2015 – הווה (9 שנים)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים בסוריה  המבצעים הרוסי בסוריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  430,000 חיילים בשירות סדיר (נכון ל-2016)
 ציוד עיקרי:  לוויינים, טילי נ"מ, מטוסי קרב, מפציצים אסטרטגיים ומסוקים
 פיקוד
 יחידת אם:  הכוחות המזוינים
 דרגת המפקד:  גנרל-קולונל
 מפקד נוכחי:  ויקטור אפזלוב
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
דגל כוחות האוויר והחלל
תג השרוול של היחידה.
כוחות האוויר והחלל של רוסיה (ברוסית: Воздушно-космические силы, בראשי תיבות: ВКС) הוא חיל בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית שהוקם באוגוסט 2015 על מנת לאגד את חיל האוויר הרוסי וחיל החלל הרוסי תחת גוף אחד. החיל הפך למבצעי ב-1 באוגוסט 2015.
הכוחות מנוהלים על ידי המטה הכללי הרוסי ועל ידי הפיקוד הראשי של כוחות האוויר והחלל, כשבראשו המפקד העליון. מטה הכוחות שוכן במבנה משרד ההגנה הרוסי ברחוב זנאמנקה במוסקבה.
היסטוריה

| --- | --- |

 
 זרועות
  כוחות היבשה
  כוחות האוויר והחלל
  הצי הרוסי
  חיל הטילים האסטרטגיים
  חיל הצנחנים
  הכוחות למבצעים מיוחדים
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורים, מדליות ותוארי כבוד
 דרגות הפדרציה הרוסית
 המפקד העליון
 ראש המטה הכללי
 משרד ההגנה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של רוסיה
 היסטוריה של רוסיה
כוחות האוויר והחלל נוסדו לאחר כמה ניסיונות קודמים להקים גוף שיאחד תחת פיקוד אחד את חיל האוויר, חיל החלל וכוחות ההגנה האווירית. ברם, הניסיונות הראשונים בשנת 2009 ובדצמבר 2011 איגוד תחת קורת גג אחת את חיל החלל הרוסי ואת חילות ההגנה האווירית ולא כללו את חיל האוויר.
לאחר מינויו של סרגיי שויגו לתפקיד שר ההגנה של רוסיה קודמה תוכנית להקמת כוחות האוויר והחלל בצעד שנועד לייעל את פעילות חיל האוויר הרוסי, חילות ההגנה האווירית וחיל החלל והפעלתם תחת פיקוד מבצעי מאוחד.
טבילת האש הראשונה של הכוחות הייתה בעת המבצע הרוסי בסוריה מספטמבר 2015.
משימות

כוחות האוויר והחלל מבצעים שלל משימות, לרבות:
הפעלת כוחות ההגנה האווירית והחלל כתגובה לפגיעות מהאוויר והחלל;
הריסת אובייקטים ופגיעה בחיילי אויב תוך שימוש בנשק קונבנציונלי ולא קונבנציונלי;
הענקת תמיכה אווירית לכוחות הקרקע, באמצעות חיל האוויר הרוסי;
תקיפת מתקני שיגור של טילים בליסטיים של האויב, שעשויים לאיים על תשתיות לאומיות;
לספק את רמות הניהול הגבוהות ביותר תוך הסתמכות על מידע אמין על גילוי של טילים בליסטיים;
ניטור אובייקטים וחפצי חלל וזיהוי איומים מהחלל, ובמידת הצורך, לפעול כנגד איומים כאלה;
שיגור חלליות לחלל לצורך שימוש צבאי, שיגור לוויינים צבאיים;
תחזוקת מערכות לווייניות צבאיות ואמצעי שיגור ובקרה.
מבנה > חיל האוויר

חיל האוויר (ברוסית: Вое́нно-возду́шные си́лы ) הוא חיל אווירי שמטרתו לספק את ההגנה והתמיכה האווירית עבור צבא רוסיה
מבנה > חיל החלל

חיל החלל (ברוסית: Косми́ческие войска́) הוא סוכנות החלל הצבאית האחראית לניטור איומים מהחלל וביצוע שיגורים לחלל לצרכים צבאיים.
מבנה > כוחות נ"מ

הכוחות נגד טילים ומטוסים (ברוסית: Войска противовозду́шной и противораке́тной оборо́ны) הם חיל נ"מ של רוסיה. בשנים 1992–1997 פעל כחיל עצמאי השווה ברמתו לחיל האוויר.
פיקוד

מפקדי כוחות האוויר והחלל מונו לראשונה בצו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מספר 394 מה-1 באוגוסט 2015.
פיקוד > מפקדים

| דרגה | שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| גנרל-קולונל | ויקטור בונדרב | 1 באוגוסט 2015 — 25 בספטמבר 2017 | תואר התפקיד הוא "המפקד העליון" |
| גנרל-לויטננט | סרגיי דרונוב | ספטמבר 2017 | ממלא מקום |
| גנרל-לויטננט | פאבל קורצ'נקו | ספטמבר — נובמבר 2017 | ממלא מקום |
| גנרל ארמייה | סרגיי סורוביקין | 22 בנובמבר 2017 — 23 באוגוסט 2023 | המפקד הראשון שמגיע מצבא היבשה הרוסי |
| גנרל-קולונל | ויקטור אפזלוב | 20 באוקטובר 2023 — | ממלא מקום מ-23 באוגוסט 2023 עד 20 באוקטובר 2023 |
הערות שוליים

↑  Воздушно-космические силы России приступили к службе., אינטרפקס
↑  Шойгу: «В России создан новый вид вооружённых сил — Воздушно-космические силы» // ТАСС
1 2  Новый вид Вооружённых Сил России – Воздушно-космические силы – приступил к несению боевого дежурства по воздушно-космической обороне // Управление пресс-службы и информации Минобороны России
↑  Штаб Воздушно-космических сил разместится на Арбате // אינטרפקס
↑  12 августа — 104 года Воздушно-космическим силам : Министерство обороны Российской Федерации
↑  Структура Вооружённых Сил Российской Федерации. Воздушно-космические силы. Задачи и главное командование.
↑  Главнокомандующим воздушно-космическими силами назначен Виктор Бондарев
נשיא רוסיה מעניק את דגל כוחות האוויר והחלל למפקד הכוחות, 17 במרץ 2016.
דגל המפקד העליון
כוח גס

במדעי המחשב, מתמטיקה וקריפטוגרפיה, כוח גס או תְּקִיפָה כּוֹחָנִית (לפי האקדמיה ללשון העברית) מאנגלית: Brute force, או חיפוש ממצה מאנגלית: Exhaustive search, מתייחס לתהליך או אלגוריתם שפועל באופן של ניסוי וטעייה של כל האפשרויות לפתרון בעיה נתונה עד למציאת הפתרון הנכון. מקור הביטוי בעובדה שבדרך כלל שיטה ישירה שאינה מנצלת קיצורי דרך אינטליגנטיים, דורשת הפעלת כוח לא מידתי או השקעת אנרגיה רבה בתקווה שהפתרון יימצא בסופו של דבר ולכן איננה נחשבת יעילה.
חיפוש ממצה

במדעי המחשב חיפוש ממצה מתאר טכניקות גנריות לפתרון בעיות מתמטיות המסתמכות על מיפוי שיטתי של כל הפתרונות האפשריים ובדיקה האם נמצא ביניהם פתרון לבעיה נתונה. לדוגמה אלגוריתם פירוק לגורמים של מספרים שלמים בשיטת חילוק ניסיוני (trial division) או מציאת מסלול המילטוני בגרף. בדרך כלל אלגוריתם חיפוש ממצה פשוט וקל ליישום ובסופו מובטח שיימצא הפתרון אם קיים, לכן שיטות כוח גס יכולות להיות שימושיות כאשר טווח החיפוש קטן, או כאשר קיימת היוריסטיקה המאפשרת לצמצם את טווח החיפוש לכדי גודל בר ביצוע כמו איזון זמן/זיכרון. או כאשר יש עדיפות לשיטות פשוטות וקלות ליישום על פני מהירות ביצוע. אלגוריתם כוח גס יכול לשמש גם כאלגוריתם ייחוס לצורך השוואת ביצועים.
המושג "כוח גס" תקף גם להוכחות מתמטיות שבהן השיטה להוכחה היא ביצוע חישובים ארוכים ומייגעים, אך ישירים, של כל המקרים האפשריים, במקום לחשוב על פתרון אלגנטי יותר. ההוכחה הראשונה של משפט ארבעת הצבעים מורכבת משני צעדים: ראשית מראים שכדי להוכיח את הטענה (המתייחסת לאינסוף מצבים), מספיק לבדוק אותה ב-1,936 מקרים מסוימים; אלו נבדקים ב'כוח', במחשב.
במקרה הגרוע בעיות NP קשות ניתנות לפתרון רק באמצעות חיפוש ממצה, אלא אם כן יתברר ש-P=NP.