stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלטה

| --- | --- |
 מדינות:  אירלנד, אירים בתפוצות
 אזורים:  מדוברת בידי נוודים
 דוברים:  86,000
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  שפה מעורבת
 קוד שפה:  sth 
 קוד ISO 639-3:  sth 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שלטה היא שפה המדוברת בפי כמה עשרות אלפי נוודים אירים באירלנד ובארצות הברית. השפה מבוססת על אירית, אך יש בה שינויים שנועדו להקשות כמה שיותר על מי שאינם משתייכים לקהילת הנוודים האיריים[דרושה הבהרה][דרוש מקור]. חוקרי שפות תיעדו את השפה מאז 1870, כשהעבודות הראשונות אודותיה פורסמו בשנות 1880 ו-1882 על ידי צ'ארלס לילנד . מומחים שונים לשפות הקלטיות העריכו שהשפה הייתה קיימת עוד מהמאה ה-13.
הערות שוליים

↑  Kirk, J. & Ó Baoill (eds.), D. Travellers and their Language (2002) Queen's University Belfast ISBN 0-85389-832-4
↑  Meyer, Kuno. 1909. The secret languages of Ireland. Journal of the Gypsy Lore Society, New Series, 2: 241-6.
| שפות קלטיות |
| --- | --- | --- |
| יבשתיות | גאלית עתיקה |  |
| גוידליות | גאלית אירית (שלטה) • גאלית סקוטית • גאלית מאנית |  |
| בריתוניות | ברטונית • ולשית • קורנית |  |
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7652984-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמואל פרלמן (עורך)

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1887 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  29 בנובמבר 1958 (בגיל 71) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס טשרניחובסקי 
 
שמואל פרלמן (10 בינואר 1887 – 28 בנובמבר 1958) היה מתרגם ישראלי, עורך העיתונים "הארץ", "העולם", "דואר היום" ועוד. מעורכי הוצאות הספרים "הספר" ו"לִגבולם", במסגרתן ערך ספרים רבים.
ביוגרפיה

נולד במינסק לדב ושרה פרלמן. אמו הייתה בת הרב משה אוקון, ראש ישיבה במינסק. פרלמן הוא מצאצאי הרב יחיאל הלפרין, מחבר "סדר הדורות".
פרלמן למד בחדר ובביתו בהדרכת סבו, ראש הישיבה, ועל-ידו הוסמך לרבנות בגיל צעיר מאוד. כמו כן השלים שיעורים פרטיים בגרמנית, רוסית ולימודים כלליים. בגיל 17 פרסם מאמרי ביקורת בכתבי העת "הדור" ו"השילוח". בעצת עורכי העיתונים יוסף קלוזנר ודוד פרישמן, נסע ללמוד בשווייץ, ובשנת 1911 סיים את לימודיו לתואר דוקטור בפילוסופיה באוניברסיטת ברן. בתקופת היותו סטודנט תרגם לעברית את היצירה "שלומית" של אוסקר ויילד עבור כתב העת "המעורר" בעריכת יוסף חיים ברנר.
ב-1912 התמנה פרלמן למנהל המשרד הראשי בברלין של "ההסתדרות לשפה ולתרבות העברית". ב-1914 היה ממארגני הקונגרס הציוני העולמי בווינה.
במשפט מנדל בייליס שהתקיים בקייב ב-1913, סייע פרלמן בהכנת החומר המדעי להפרכת מומחיותו לכאורה של עד התביעה נגד בייליס, הכומר פראנייטיס. שימש לצד ליאו מוצקין ככתב מטעם העיתונות הגרמנית, ופרסם פרוטוקולים מהמשפט. לאחר סיום המשפט, בו זוכה בייליס, סייע להעלאת בייליס ומשפחתו לארץ ישראל. פרלמן עלה בעצמו לארץ ישראל באפריל 1914.
לאחר הצטרפות האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה ב-1914, גורש פרלמן מהארץ מכיוון שהיה אזרח רוסי. הוא עבר למצרים, שם שימש כמנהל בית הספר העברי לפליטי ארץ ישראל שנוסד באלכסנדריה.
בסיום המלחמה, ב-1918, שב לארץ ישראל ושימש כעורך העיתון היומי העברי שנוסד אז, "חדשות הארץ", וששינה את שמו ב-1919 ל"הארץ". לצידו כתבו וערכו בעיתון זאב ז'בוטינסקי, אברהם לודויפול, משה סמילנסקי, יעקב פיכמן ועוד. בעקבות שינויים שנערכו בעיתון בסוף שנת 1921, עזב את העיתון ועבר לברלין.
ב-1923 שימש כעורך השבועון "העולם" בברלין. בשנת 1925 עבר לפריז ושם היה מעורכי הוצאת "הספר". הוא ערך ופרסם לצד ז'בוטינסקי את האטלס המדעי העברי הראשון, "כל-בו" לתלמידים, ספר לימוד בעברית שכלל נתונים מדעיים וגאוגרפיים (יצא מחדש בשנת 2005), ביוגרפיות של יהודים, מדריכים ומאמרים שונים.
בשנים 1926–1932 שימש דקאן ומרצה בקולג' העברי בבוסטון. ב-1932 חזר לארץ ישראל ושימש כעורך בשבועון "בוסתנאי", עד סגירתו באוקטובר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. ב-1933 ערך את העיתון "דואר היום". מסוף 1935 ערך את העיתון "הבוקר" במשך ששת החודשים הראשונים להקמתו.
ב-1940 ייסד את הוצאת הספרים "לִגבולם", שנועדה ל"כִּנוס מבחר יצירותיהם של יהודים מלשונות נכר", דהיינו הוצאת תרגומים עבריים ליצירות של יהודים (השם הוא אלוזיה לפראזה ”וְשָׁבוּ בָנִים לִגְבוּלָם” (ירמיהו לא טז)). במסגרת ההוצאה הוציא עשרה ספרים בעריכתו, מתוכם שני כתבי פרוזה של היינריך היינה שתרגם. עבור תרגום "כנסת הרומנטיקה: דת ופילוסופיה באשכנז" של היינה זכה פרלמן בפרס טשרניחובסקי ב-1944. בשנה זו גם החליף את יהושע חנא רבניצקי, לאחר מותו, כעורך הראשי של הוצאת "דביר".
פרלמן נפטר ב-1958 בתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
לקריאה נוספת

יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ט; שמואל פרלמאן, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך ב, עמ' 425.
לאה גולדברג, על שמואל פרלמן, בתוך: הינריך היינה, מסע הרץ; נוֹרדֶרנֶי (תרגם מגרמנית שמואל פרלמן), ירושלים – תל אביב: מוסד ביאליק על ידי מסדה, 1959.
"ד"ר שמואל פרלמן", בתוך: משה אונגרפלד, במעגלי יצירה: הוגים, משוררים, מספרים ומסאים: (מבחר מסות), תל אביב: עם הספר, תשל"ו 1975, עמ' 132 ואילך.
אב"א אחימאיר, "שמואל פרלמן: האטלס הראשון", בתוך: כתבים נבחרים, כרך ו: עין הקורא: סופרים וספרים, עיתונאים ועיתונים, תל אביב: הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, תשס"ג 2003, עמ' 221 ואילך.
הערות שוליים

↑  הספר בקטלוג הספרייה הלאומית., אטלס פרלמן-ז'בוטינסקי, 1925 (צפיה מקוונת מתוך בנין הספרייה הלאומית)
↑  פרס טשרניחובסקי, דבר, 30 בינואר 1945.
↑  שמואל פרלמן באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285931305171  PLWABN: 9811250686405606  GND: 127172351  ISNI: 0000 0000 6684 635X  LCCN: n98030188  NLA: 35649067  Trove: 1026559  VIAF: 79518420   WorldCat (עם VIAF): 79518420
שלדן ויליאמס

| --- | --- |

ויליאמס בשנת 2008
 לידה:  21 באוקטובר 1983 (בן 40) אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה חמישית, 2006 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2006–2008 2008–2009 2009 2009–2010 2010–2011 2011 2011–2012 2012–2013 2013–2015:  אטלנטה הוקס סקרמנטו קינגס מינסוטה טימברוולבס בוסטון סלטיקס דנוור נאגטס ניו יורק ניקס ניו ג'רזי נטס אלאן שאלון טיינג'ין גולד ליונס
שלדן דמאר ויליאמס (באנגלית: Shelden DeMar Williams; נולד ב-21 באוקטובר 1983) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2006–2015. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה בליגת ה-NBA הם 4.5 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות

ויליאמס נולד באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ולמד במידווסט סיטי הסמוכה. בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם ג'יי. ג'יי. רדיק. בעונת 2003/2004 קלע 12.6 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לצד רדיק, לואול דנג וכריס דוהון לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קונטיקט קלע ויליאמס 4 נקודות בלבד (1 מ-9 מהשדה), וקבוצתו הפסידה בתוצאה 78–79. בשנתיים הבאות המשיך ויליאמס להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 17.2 נקודות, 10.9 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק, אך בשתי העונות הודחה דיוק בשלב שמינית הגמר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). ב-11 בינואר 2006 רשם ויליאמס את הטריפל דאבל השלישי בתולדות דיוק, כשהשיג 19 נקודות, 11 ריבאונדים ו-10 חסימות במשחק מול אוניברסיטת מרילנד. בעונתו האחרונה באוניברסיטה זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בליגת המכללות, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), יחד עם רדיק. מחזיק בשיאי קבוצת דיוק עבור ריבאונדים בקריירה (1,262) ועבור חסימות בקריירה (422).
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2006 נלקח ויליאמס בבחירה החמישית, על ידי אטלנטה הוקס. בעונת הרוקי שלו קלע 5.5 נקודות והוריד 5.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בפברואר 2008, לאחר כעונה וחצי באטלנטה, הועבר יחד עם טיירון לו, לורנזן רייט ואנתוני ג'ונסון בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה למייק ביבי. ב-58 משחקיו עם הקינגס קלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 2009 נשלח לצד בובי בראון למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לרשאד מקנטס וקלווין בות'. עד לסיום העונה קלע 4.9 נקודות למשחק עבור הטימברוולבס.
לקראת עונת 2009/2010 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס. באותה עונה העפילה בוסטון לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4. ויליאמס עצמו שותף ב-8 מתוך 24 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 1.6 נקודות למשחק.
ביולי 2010 חתם על חוזה בדנוור נאגטס, ולאחר כחצי עונה הועבר לניו יורק ניקס במסגרת טרייד בין 3 קבוצות (בו הייתה מעורבת מינסוטה) אשר שלח לניקס גם את כרמלו אנתוני וצ'אנסי בילאפס.
בעונתו האחרונה ב-NBA,‏ 2011/2012, שיחק עבור ניו ג'רזי נטס וקלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2012 חתם על חוזה בקבוצת אלאן שאלון מליגת העל הצרפתית, אשר סיימה את עונת 2012/2013 במקום הרביעי. לאורך העונה קלע ויליאמס 12.8 נקודות בממוצע למשחק בליגה הצרפתית, ו-11.3 נקודות למשחק ביורוליג.
בשנים 2013–2015 שיחק בקבוצת טיינג'ין גולד ליונס מליגת העל הסינית, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 21.3 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק.
חייו האישיים

בנובמבר 2008 התחתן ויליאמס עם הכדורסלנית קנדיס פארקר, ובמאי 2009 נולדה להם בת משותפת בשם ליילה. בנובמבר 2016 נפרדו ויליאמס ופארקר, ובאפריל 2018 התגרשו באופן רשמי.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ויליאמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין דיוק לקונטיקט, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ויליאמס, באתר sports-reference.com
↑  סיכום המשחק בין דיוק למרילנד, באתר ESPN,‏ 12 בינואר 2006
↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת אוניברסיטת דיוק, 21 בספטמבר 2018
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2006, באתר basketball-reference.com
↑  ויליאמס נשלח בטרייד לסקרמנטו, באתר ESPN,‏ 16 בפברואר 2008
↑  מינסוטה מצרפת את ויליאמס ובראון, באתר ESPN,‏ 19 בפברואר 2009
↑  ויליאמס חותם על חוזה בבוסטון, באתר הקבוצה, 8 באוגוסט 2009
↑  דנוור מחתימה את ויליאמס וקרטר, באתר הקבוצה, 12 ביולי 2010
↑  אנתוני נשלח בטרייד לניו יורק, באתר הקבוצה, 22 בפברואר 2011
↑  ויליאמס חותם על חוזה בניו ג'רזי, באתר newsday.com,‏ 13 בדצמבר 2011
↑  ויליאמס חותם על חוזה בשאלון, באתר היורוליג, 28 באוגוסט 2012
↑  ויליאמס חותם על חוזה בטיינג'ין, באתר court-side.com,‏ 7 באוקטובר 2013
↑  ויליאמס ופארקר התגרשו באופן רשמי, באתר swishappeal.com,‏ 17 באפריל 2018
שערות ברניקי

| שערות ברניקי Coma Berenices |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים שערות ברניקי
 סמליות:  שיערותיה של ברניקי, אשת תלמי השלישי
 עלייה ישרה:  12.76 שעות
 נטייה:  °‏21.83+
 שטח נראה:  386 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־42
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  β בשערות ברניקי
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  4.26
 מטר מטאורים:  קומה ברניסידים
 מערכות כוכבים גובלות:  אריה  בתולה  הדובה הגדולה  כלבי ציד  שומר הדובים
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏70- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש מאי
שערות ברניקי (Coma Berenices) היא קבוצת כוכבים בחצי הצפוני של כיפת השמים. הקבוצה מורכבת מצביר כוכבים ואין בה כוכבים עם בהירות נראית מדרגה קטנה מ-4. בעברית נקראת הקבוצה לפעמים גם "שערות שולמית". הקבוצה נקראה על שמה של אשתו היפה של תלמי השלישי - ברניקי. והיא אחת משתי קבוצות כוכבים פוליטיות ששרדו בשמים. השנייה היא קבוצת הכוכבים מגן (Scutum), שנקראה במקור "מגן סובייסקי" (ע"ש יאן סובייסקי, מלך פולין). למרות הזיהוי של צביר הכוכבים עם שערותיה של ברניקי, לא הוגדרה הקבוצה עד למאה ה-17, אז הופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר.
בקבוצה נמצא הקוטב הצפוני של שביל החלב, כלומר כאשר מסתכלים בכיוון הקבוצה, קו הראיה ניצב למישור הגלקסיה. כמו כן נמצא בה חלקו הצפוני של צביר הבתולה.
כוכבים מעניינים

α בשערות ברניקי הוא כוכב זוגי במרחק של 65 שנות אור, המורכב משני כוכבים צהובים המקיפים זה את זה במרחק של כ-10 יחידות אסטרונומיות עם זמן מחזור של כ-26 שנים. הבהירות נראית הכוללת של הזוג היא מדרגה 4.3.
β בשערות ברניקי הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה מאוד לשמש ובמרחק של כ-30 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4.3, כפי שתיראה השמש במרחק של 30 שנות אור.
צביר הכוכבים של שערות ברניקי כולל כ-30 כוכבים עם בהירות מדרגה בין 5 ל-6 המייצגים את מחלפות שיערה של ברניקי. הצביר קל לצפייה במשקפת.
גרמי שמים מעניינים נוספים

M53 הוא צביר כדורי במרחק של 60,000 שנות אור הנראה בטלסקופ ככתם עמום עם דרגת בהירות 8. במרחק של כמעלת קשת ממנו נמצא צביר כדורי נוסף - NGC 5053 העמום בהרבה.
M85 היא גלקסיית עדשה במרחק של כ-60 מיליון שנות אור. זו הגלקסיה הצפונית ביותר בצביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות ביותר בצביר עם בהירות נראית מדרגה 9.1.
M91,‏ M98,‏ M99 ו-M100 הן ארבע גלקסיות ספירליות השייכות לצביר הבתולה במרחקים בין 53 ל-63 מיליון שנות אור. לכולן בהירות נראית בין דרגה 9 לדרגה 10, כאשר M100 היא הקרובה ביותר והבהירה ביותר מביניהן.
NGC 4414 היא גלקסיה ספירלית נעדרת מוט שנמצאת במרחק של כ-62 מיליון שנות אור מכדור הארץ, אך אינה חלק מצביר הבתולה. ב-1974 נצפתה בה הסופרנובה SN 1974G, היחידה שתועדה בגלקסיה זו עד כה.
M64 היא גלקסיה ספירלית במרחק של 17 מיליון שנות אור, הנראית ככתם עמום בדרגת בהירות 9 בטלסקופ קטן. בטלסקופ גדול ניתן להבחין בכתם של אבק כהה בסמוך למרכזה המקנה לה צורת עין ובשל כך היא מכונה "גלקסיית העין השחורה".
מיתולוגיה

כשתלמי השלישי מלך מצרים יצא למלחמה, נדרה אשתו ברניקי השנייה להקריב את שערותיה היפות לאלה אפרודיטה, אם בעלה ישוב בשלום מהמערכה. מששב תלמי עטור ניצחון, מימשה את נדרה, אך ביום שלמחרת השערות נגנבו ממקדש אפרודיטה. האסטרונומים המלכותיים תירצו את היעלמותם בכך, שהאלה קיבלה את הקורבן והעלתה את השערות השמיימה.
גלקסיית העין השחורה בצילום של טלסקופ החלל האבל
שלומית (אופרה)

| --- | --- |

כרזה משנת 1910
 מידע כללי
 מלחין:  ריכרד שטראוס
 לבריתן:  ריכרד שטראוס 
 מבוסס על:  סיפור מקראי
 סוגה:  אופרה
 שפה:  גרמנית
 מספר מערכות:  1
 זמן התרחשות העלילה:  תקופת הורדוס אנטיפס
 מקום התרחשות העלילה:  ארץ ישראל
 תפקידים
 A Cappadocian  The Page of Herodias  Narraboth  Salome  Herodias  2 soldier  2 Nazarene  Jochanaan (John the Baptist)  A slave  5 Jews  Herodes 
 
שלומית (סלומה) (בצרפתית: Salomé) היא אופרה במערכה אחת של ריכרד שטראוס (אופוס 54, TrV 215). אורך האופרה הוא כשעה ו-40–45 דקות. הופעות היצירה לוו בדיונים סוערים ובשערוריות במשך שנים רבות.
הלברית היא התרגום הגרמני של הדוויג לחמן למחזה הצרפתי "Salomé" (אנ') משנת 1891 של אוסקר ויילד, בעריכת המלחין. שטראוס הקדיש את האופרה לחברו סר אדגר ספייר. האופרה מפורסמת (בזמן הופעת הבכורה שלה, הייתה "ידועה לשמצה") בזכות "ריקוד שבעת הצעיפים" (אנ'). הסצנה האחרונה נשמעת לעיתים קרובות כקונצרט של סופרן דרמטית.
הצגת הבכורה הייתה בשנת 1905 בדרזדן ב-9 בדצמבר.
תולדות האופרה

לאחר סיבוב ההופעות הראשון של ריכרד שטראוס בצפון אמריקה בהצלחה מלאה כמנצח וכמלחין, החל לעבוד על שלומית בשנת 1905. העבודה נוצרה בהשראת חוויה תיאטרלית שנתיים קודם לכן.
"הייתי בברלין בתיאטרון קליינס (Kleines Theater) של מקס ריינהרדט כדי לראות את סלומה של ויילד. לאחר ההופעה פגשתי את הצ'לן היינריך גרינפלד.
»שטראוס, זה יהיה חומר האופרה עבורך!«
על כך עניתי, »אני כבר כותב אותו.«
כמעט במקביל, בא אליו ליברתן וינאי, אנטון לינדנר, כדי ליצור לברית אופרה מהמחזה של ווילד. עם זאת, שטראוס לא היה שבע רצון, שלומית בשום אופן לא רצתה להתחבר ללברית זו. בסופו של דבר עלה לו רעיון הצלה: מדוע לא להתחיל את האופרה כמו שהדרמה, מתחילה במילה? "איזו יפה הנסיכה שלומית הלילה."
הסיפור המקראי, הריקוד המפורסם של שלומית, קבלת הפנים ראשו הכרות של יוחנן המטביל, הפך לנושא של יצירות רבות באמנות, בספרות ובמוזיקה הנוצרית האירופית, בהן ציוריהם של גוסטב מורו, גוסטב קלימט, ברדסלי, יצירותיהם הספרותיות של גוסטב פלובר, אוסקר ויילד וז'וריס-קרל הויסמנס, האופרה של ז'יל מאסנה על בסיס יצירתו של פלובר, "הרודיאס" (1881, בריסל), או הטרגדיה של המחזאי פ' שמיט "סלומה", ועוד.
כיום, בהכרת שלומית של ויילד ושל שטראוס ובעקבות תורתו של זיגמונד פרויד, מאחורי הסיפור הטרגי ניתן למצוא גורמים פסיכולוגיים וגורמים מיניים, אם כי מאפיינים אלה בהיסטוריה של האמנות נכנסו לאגדות ורעיונות של שלומית די מאוחר, רק בשנת 1842. זה קרה כאשר הופיע אטה טרול של היינריך היינה, (Atta Troll: A Midsummer Night's Dream, long poem, written 1841–1846), ובו פרק 19 מציג את הרודיאס (אמה של שלומית), אשתו המופלאה של הורדוס אנטיפס.
גומרץ קארילה, חברו של ויילד, תיאר בשנת 1906 באלמנך של מינכן כיצד העסיקה את המשורר דמותה הבשר ודם של הנסיכה. איך היא הייתה, או אפילו יותר: איך היא צריכה להיות? ויילד רצה לנסוע לספרד כדי לראות את שלומית של טיציאן בפראדו. את התמונה שלפניה טינטורטו צעק: "סוף סוף מישהו מצייר בשר מתפתל!" הוא רצה לראות תמונות של סטנציוני וורונזה. לא חלף יום שהוא לא דיבר, שהוא לא חלם על הנסיכה היהודייה. הוא עמד מול חלון חנות תכשיטים במשך שעות כדי לבחור את התכשיטים שיתאימו באופן אידיאלי לגוף האלילה הדמיונית שלו. הוא גם לא מצא שהבדים השופעים ביותר בחנויות מספיקים בכדי לכסות את העירום המדהים של אחייניתו של הורדוס בסטייל. ערב אחד הוא עצר באמצע הרחוב ואמר פתאום, "מוטב להיות עירום לגמרי. אתה לא חושב? בלי כל הבגדים, אבל מכוסה בשפע של אבנים יקרות, טבעות, תכשיטים, פעמונים בשיער, על פרקי ידיה, סביב זרועותיה, סביב צווארה, ותכשיטים שיקיפו גם את מותניה. אני אפילו לא רוצה לשמוע על שלומית התמימה שהיא רק הכלי של אמה. לא, לא, שלומית יודעת מה היא עושה. לאונרדו דה וינצ'י צייר אותה כך ששפתיה שיקפו את אכזריות הלב".
תפקידים

| דמות | קול |
| --- | --- |
הורדוס אנטיפס מלך יהודה. לאחר מות אביו שימש כטטרארך הגליל והפראיה: טנור
הרודיאס, אשתו וגיסתו: מצו סופרן
שלומית, בתו החורגת ואחינית: סופרן
יוחנן המטביל: בריטון
מפקד המשמר: טנור
המשרתת של הרודיאס: אלט
היהודי הראשון: טנור
היהודי השני: טנור
היהודי השלישי: טנור
היהודי הרביעי: טנור
היהודי החמישי: בס
הנצרתי הראשון: בס
הנצרתי השני: טנור
החייל הראשון: בס
החייל השני: בס
קפדוקי: בס
עבד: סופרן/טנור
אורחים מלכותיים (מצרים ורומאים), ובני לוויה, משרתים, חיילים (כולם שקטים ולא מדברים)
אפיון

שטראוס סבר שדמותה של שלומית מזוהה עם ציורו על הבד של הצייר גוסטב קלימט. "זהב מנצנץ כזה צף לנגד עיני במהלך המכשור," אמר מאוחר יותר.
דיסקוגרפיה

מונסראט קאבאייה (שלומית), שריל מילנס (יוחנן), ריצ'רד לואיס (הורדוס), רג'ינה רזניק (הרודיאס); התזמורת הסימפונית של לונדון, מנצח. אריך ליינסדורף (1968) RCA (סוני) GD 86 644 (2)
הילדגרד בהרנס (שלומית), חוסה ואן דאם (יוחנן), קארל-וולטר בהם (הורדוס), אגני באלצה (הרודיאס); התזמורת הפילהרמונית של ברלין, מנצח הרברט פון קאראיאן (1977) EMI 9 66832 2
לקריאה נוספת

Gilman, Lawrence (1907). Strauss' Salome: A Guide to the Opera, with Musical Illustrations. J. Lane.
Kennedy, Michael (2001).  Holden, Amanda (ed.). The New Penguin Opera Guide. New York: Penguin Putnam. ISBN 0-14-029312-4.
Del Mar, Norman (1962). Richard Strauss. London: Barrie & Jenkins. ISBN 0-214-15735-0.
הפוסטר של הבכורה בדרזדן, 1905
אליס גוסאלביץ' בתפקיד סלומה
שמואל כהן (משורר)

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1946 (בן 77) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
שמואל כהן (נולד ב-18 בנובמבר 1946) הוא משורר, סופר ילדים ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה

שמואל כהן נולד בירושלים. בצעירותו עסק בהדרכת נוער, שהגיע מחוץ לישראל. למד בבית ספר תיכון על שם הימלפרב בירושלים. את שירותו הצבאי בחיל השריון סיים בהצטיינות.
בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (סיים בשנת 1971) ומוסמך בעריכת דין. למד כתיבה יצירתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
שיריו התפרסמו בעיתונים יומיים ובכתב העת "מאזניים".
מרצה בתחומי הספרות, השירה, מחשבת ישראל וחוכמת הקבלה ועורך ומגיש מופעי תרבות, "באומר ובצליל", המשלבים סיפור, הרצאה וזמר.
חברויות ציבוריות בעבר ובהווה

חבר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל
בעבר יו"ר הנהלת בית הסופר על שם חיים הזז בירושלים
בעבר חבר ועדת ההוראה של האוניברסיטה העממית בירושלים
בעבר חבר הנהלת בית עגנון
בעבר חבר הנהלת האגודה למען החייל.
ספריו > ספרי שירה

"שירים אחרי הצהרים", הוצאת "כתר" (1996)
"לשמור את הזיעה קרוב לגוף", הוצאת "כרמל" (2003)
"הנשים של עשר בבוקר", הוצאת כרמל (2006)
"גשם על המלך ג'ורג'" הוצאת "קורות", קיבוץ ברעם (2014)
"כמה סימני דיו", הוצאת "עמדה" (2016)
"שני משוררים בעירנו", הוצאת "עמדה" (2018) (בשיתוף ד"ר צדוק עלון).
ספריו > ספרי ילדים

"סבא מנוף", הוצאת אבן חושן (2010)
"אגוז תמר ורוח בר", הוצאת צבעונים (2012)
"דמבי-דב ולהקת הבלט עלים", הוצאת אבן חושן (2014)
"בלטיקה וטואלטו", הוצאת צבעונים (2020)
חיים אישיים

כהן נשוי ואב לשלוש בנות ומתגורר ברמת גן
שמואל צבי דנציגר

רבי שמואל צבי דנציגר (תר"כ, 1860 - כ"ט בתשרי תרפ"ד, 9 באוקטובר 1923) היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תר"ע - תרפ"ד (1910 - 1923) נחשב בזמנו לאחד מגדולי אדמור"י פולין, וחסידיו נאמדו בעשרות אלפים.
ביוגרפיה

נולד בעיירה טורצ'ין שבווהלין (כיום אוקראינה) לרבי יחיאל דנציגר, ממלא מקומו של רבי דוב בעריש מביאלה שהיה ממלא מקומם של רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יצחק מוורקא.
לאחר פטירת אחיו הישמח ישראל בשנת תר"ע (1909) ללא ילדים, הוכתר על ידי רוב חסידי אחיו לאדמו"ר.
עד הכתרתו כאדמו"ר, השתדל להסתיר את מעשיו, אך לאחר שהחל לכהן כאדמו"ר רבים הסתופפו בצילו. התאפיין בהנהגה רחימאית, היה ידוע כאוהב ישראל ועניו, תפילותיו היו ברגש רב בבכי ובתחנונים, ועשרות אלפי חסידי אלכסנדר שהיו פזורים בכל פולין קיבלו עליהם את הנהגתו. יסד את 'ישיבת בית ישראל' (על שם אחיו) באלכסנדר (אלכסנדרוב בשמה הפולני). ישיבה זו הייתה הראשונה מרשת הישיבות שנפתחו לאחר פטירתו על ידי בנו ברחבי פולין. ייסוד ישיבה לבחורים היה חידוש בזמנו, ועד אז היה נהוג בפולין שהבחורים לומדים ב'שטיבלאך'.
נפטר ביום שלישי כ"ט בתשרי תרפ"ד, ולמחרת הובא לקבורה בעיירה אלכסנדר לצד אביו ואחיו.
דברי תורתו נדפסו בספר "תפארת שמואל" על התורה ומועדים. הספר נלקט מהמאמרים שנאמרו בעריכת שולחנו בליל שבת ובסעודה שלישית. בשונה מספרו של אחיו, ספרו מבוסס על דרך חסידות פשיסחה, ובו דברי חסידות עמקניים המבוססים על תורת הקבלה, אבל גם נדפס בשפה פשוטה ומותאמת להמון עם.
לאחר פטירתו הוכתר בנו הבכור רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר כאדמו"ר הרביעי בשושלת חסידות אלכסנדר, וכיהן עד מלחמת העולם השנייה, בה נרצח בטרבלינקה.
ביוגרפיה > בנו רבי שרגא פייבל מראדום

בנו בכורו היה רבי שרגא פייבל מראדום. בעת מלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ד, התקדם הצבא הגרמני עד לקרבת העיר ראדום, בליל מוצאי שבת אחד, לקח רבי שרגא פייבל סידור ונר ויצא ביחד עם עוד חסידים למרפסת דירתו לקידוש לבנה, שכנים נוצרים העלילו עליהם לפני מפקדי הצבא הרוסי, שהם איתתו כביכול לאויב הגרמני, וקלגסי הצאר הרוסי עצרו אותם מיד. משנודע הדבר בעיר החלה השתדלות פעילה של אנשים נכבדים אצל השלטונות הרוסיים כאשר כולם העידו כי העצורים הם אנשים חפים מכל פשע, ומושלה הצבאי של העיר הבטיח לחקור בדבר, והיהודים חשבו שישמור את דברו ולא פנו לערכאה גבוהה יותר. אולם אותו רשע לא עמד בדיבורו. השכם בבוקר הובאו השלשה בפני בית דין צבאי שמצאם אשמים בריגול, ונשפטו למוות בתליה, ופסק הדין הוצא לפועל מיד באותו יום, יום ה' כי תצא י״ב אלול.
משפחתו

בנו בכורו רבי שרגא פייבל מראדום נרצח בצעירותו.
בנו רבי יצחק מנחם, ממלא מקומו, העקידת יצחק.
בנו רבי אברהם חיים, מראשי הישיבה באלכסנדר, נרצח אף הוא בשואה.
בנו רבי יעקב בונם, נרצח אף הוא בשואה, היה מהרבנים שבפורים תש"ג הסתתרו בבונקר עם רבי שלמה אלימלך רבינוביץ מזוויירצ'ה (בנו של האדמו"ר מקרימילוב).
חתנו היה הרב יצחק מאיר זינגר, אב"ד העיר אלכסנדר.
הערות שוליים

↑  ספר עשר זכיות עמ' מו, ובספר רועה נאמן עמ' רעז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310310905171  ISNI: 0000 0000 5088 5020  LCCN: nr91017843  VIAF: 21997513   WorldCat (עם VIAF): 21997513
שמואל לאנייאדו

| --- | --- |
 לידה:  1530 כנראה 
 פטירה:  1605 
 תקופת הפעילות:  ?–1605 
 
רבי שמואל (ב"ר אברהם) לאנייאדו "בעל הכלים", היה פרשן מקרא וראש הרבנים בארם צובא. חי בצפת ובארם צובא במאה ה-16 ותחילת המאה ה-17.