stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוחות ההגנה של ניו זילנד
זרועות > חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד

חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד (RNZF) מפעיל 50 כלי טיס, כולל את מטוס הסיור הימי לוקהיד P-3 אוריון, מטוסי C-130 הרקולס ומטוסי תובלה נוספים. לאחר שהוצאו מהשירות מטוסי A-4 סקייהוק ואארמקי MB-339, חיל האוויר לא מחזיק מטוסי קרב. תוכנית לרכישת 28 מטוסי F-16 פייטינג פלקון בוטלה על ידי ממשלת הלייבור בשנת 2000. לאחרונה הוזמן מסוק ה-NH90 כדי להחליף את מסוקי הבל UH-1. מטוסי האימון PAC CT/4 Airtrainer מיוצרים בייצור מקומי.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| חיילי צבא ניו זילנד בתרגיל - 2010 | רכב קרבי משוריין NZLAV של צבא ניו זילנד בתרגיל - יולי 2010 | ספינת הצי המלכותי של ניו זילנד HMNZS Te Kaha במצרי קוק יחד עם ספינות נוספות - אוגוסט 2011 | מטוסי חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד בואינג 757, 2 מטוסי הרקולס C130 ומטוסי P3k אוריון - מרץ 2009 |
שיתוף פעולה בינלאומי > מדיניות החוץ והביטחון של ניו זילנד

ניו זילנד מצהירה כי היא מחזיקה "כוח צבאי מינימלי ומיומן", אף על פי שהביקורות הציבוריות, כולל זו של "המפלגה הלאומית של ניו זילנד" (New Zealand National Party), כאשר היא באופוזיציה, טוענת שהסטנדרטים של כוחות הגנת המדינה ירדו מתחת להגדרה זו. עם אזור נרחב מאוד שמהווה את המרחב האסטרטגי שלה והמשתרע בין אוסטרליה לבין דרום-מזרח אסיה ומתחבר למרחב הפסיפי, ועם תקציב ביטחון שנסמך על אחוז אחד מהתוצר המקומי הגולמי, ניו זילנד שמה את מבטחה בשיתוף פעולה עם מדינות זרות, במיוחד עם אוסטרליה.
בהכירה בצורך לשפר את יכולות ההגנה שלה, הכריזה הממשלה ב-2005 על הקצאה נוספת של 4.6 מיליארד דולר ניו זילנדי במשך 10 שנים לצורך שדרוג התשתית והציוד של כוחות ההגנה ולהגדיל את כוח האדם הצבאי שלה. תוספת תקציבית זו מייצגת גידול של 51% בהוצאה על ביטחון מאז עליית ממשלת הלייבור ב-1999.
שיתוף פעולה בינלאומי > משימות שמירת שלום

ניו זילנד היא שותפה פעילה במשימת שמירת השלום העולמית. היא משתתפת באופן פעיל בחתירה לשלום, בפיוס בין הצדדים ובשיקום של איי שלמה ושל בוגנוויל השכנה. ניו זילנד שולחת נציגים המשתתפים בכוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני ותרמה למשימות שמירת השלום של האו"ם באנגולה, קמבודיה, סומליה, לבנון ובמדינות לשעבר של יוגוסלביה. כמו כן היא השתתפה בפעילות הכוח הרב לאומי במפרץ הפרסי. לניו זילנד יש מחויבות למשימת שמירת השלום במזרח טימור, על ידי השתתפותה בכוחות המשימה INTERFET, UNTAET, ו-UMAMET בין השנים 1999–2002, באמצעות משלוח גדוד חיל רגלים לשם. בתגובה לחידוש המתיחות במזרח טימור, נשלחו לשם כוחות נוספים כחלק מכוח רב לאומי. נכון להיום מחזיקה שם ניו זילנד מחלקת חיל רגלים וגורמי שיקום. ניו זילנד השתתפה בשתי קואליציות של נאט"ו: במשימה במדינות יוגוסלביה לשעבר (עד סוף 2004), ובמשימה שעדיין נמשכת באפגניסטן. בנוסף השתתפה ניו זילנד במשימה מטעם האיחוד האירופי (EUFOR) במדינות יוגוסלביה לשעבר החל מדצמבר 2004 ועד שפינתה את כוחותיה ביוני 2007 ובכך סיימה 15 שנות נוכחות ביוגוסלביה.
שיתוף פעולה בינלאומי > שיתופי פעולה עם צבאות זרים

ניו זילנד חולקת מתקני אימונים, מבצעת חילופי כוח אדם ותרגילים צבאיים משותפים עם הפיליפינים, תאילנד, אינדונזיה, פפואה גינאה החדשה, ברוניי, טונגה ומדינות נוספות בדרום האוקיינוס השקט. כמו כן היא חלק מהסכם ההגנה של חמש המדינות (Five Power Defence Arrangements – FPDA) שהיא חתומה עליו יחד עם אוסטרליה, בריטניה, מלזיה וסינגפור. כוח האדם של כוחות ההגנה של ניו זילנד משתתף גם במגוון רחב של תרגילים, ועידות וביקורים הדדיים.
שיתוף פעולה בינלאומי > שיתופי פעולה עם צבאות זרים > היחסים הביטחוניים עם ארצות הברית

ניו זילנד חתומה על ברית ANZUS יחד עם אוסטרליה וארצות הברית, הסכם שנחתם ב-1951. לאחר חקיקה נגד נשק גרעיני בשנת 1986 שאסרה גישה לכלי שיט המונעים באנרגיה גרעינית או הנושאים כלי נשק גרעיניים, נסוגה ארצות הברית מהתחייבויותיה הביטחוניות כלפי ניו זילנד על פי הסכם ANZUS והפעילות שבמסגרת ההסכם הם כעת רק בין אוסטרליה לארצות הברית. על פי החקיקה האנטי-גרעינית, על כל ספינה להצהיר על נשק גרעיני בו היא מצוידת או על היותה מונעת באנרגיה גרעינית, כתנאי לאישור לכניסה למימיה של ניו זילנד. על פי המדיניות של "לא להכחיש ולא לאשר" שהייתה נהוגה אז על ידי ארצות הברית, נפסקו ביקוריהן של ספינות הצי של ארצות הברית בנמליה של ניו זילנד. למרות הוראה נשיאותית מספטמבר 1991 להסיר את כלי הנשק הגרעינים מהספינות, מהצוללות ומהמטוסים של הצי האמריקני, לא חודשו ביקורי הספינות. למרות סימנים של התקרבות מחדש של שתי המדינות בשנים האחרונות, היחסים הצבאיים בין ארצות הברית לבין ניו זילנד נותרו מוגבלים, אף על פי שפקידי ממשל אמריקנים בכירים התבטאו בחיוב בנוגע לתרומותיה של ניו זילנד בעימותים בעיראק ובאפגניסטן. ניו זילנד מקפידה לשמור על יחסים ביטחוניים קרובים עם אוסטרליה.
לאור מדיניותה האנטי-גרעינית של ניו זילנד, שיתוף הפעולה הביטחוני עם ארצות הברית, כולל תרגילים משותפים, הוגבל בואפן משמעותי מאז 1986, כאשר הושעו התחייבויותיה של ארצות הברית במסגרת ברית ANZUS כלפי ניו זילנד. עם זאת, שתי המדינות נותרו "ידידות טובות". בביקור בניו זילנד ביולי 2008, שדרגה מזכירת המדינה האמריקנית קונדוליזה רייס את היחסים באומרה: "ניו זילנד היא כעת ידידה ובעלת ברית". בעשור הראשון למאה ה-21 השתתפו כוחות ההגנה של ניו זילנד, לצדן של מדינות נאט"ו, במלחמה באפגניסטן, וב-2004 העניקה היחידה המובחרת של צבא ניו זילנד, הכוחות המיוחדים האווירים של ניו זילנד(NZSAS), אות הערכה יחידתי לנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, לציון "גבורה יוצאת מהכלל" בקרב.
ניו זילנד היא חברה בפורומים ABCA, לשיתוף פעולה בין צבאות, בפורום AUSCANNZUKUS לשיתוף פעולה בין חילות הים, בפורום לשיתוף פעולה אווירי בו חברים צבאות ארצות הברית, בפורום לשיתוף פעולה מודיעיני ('Five Eyes' ) ובפורום לשיתוף פעולה טכנולוגי (TTCP) בהם חברות ארצות הברית, בריטניה, קנדה אוסטרליה וניו זילנד.
ראו גם

צבא ניו זילנד
הצי המלכותי של ניו זילנד
חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מתוך ספר העובדות העולמי של ה-CIA
↑  מסמך מתוך אתר מחלקת המדינה של ארצות הברית
↑  מאמר מתוך אתר העיתון The New Zealand Herald מיום 8 בספטמבר 2008
↑  מידע מתוך אתר The Encyclopaedia of New Zealand
↑  מידע מתוך אתר The Encyclopaedia of New Zealand
↑  מידע שהותר לפרסום מטעם מחלקת הצי של ארצות הברית ב-6 בפברואר 2006
↑  מידע מתוך אתר ממשלת ניו זילנד
↑  כתבה באתר החדשות הניו זילנדי SCOOP מיום 26 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010635918705171  ISNI: 0000 0004 0483 4627  LCCN: no92016832  TePapa: 45876  VIAF: 151760566   WorldCat (עם VIAF): 151760566 
"מלחמת תורן הדגל"
חיילי צבא ניו זילנד עם נשק אנטי-טנקי גרמני שנלקח שלל - אוגוסט 1918
גדוד הרובאים המאורי - נובמבר 1940
חיילי צבא ניו זילנד וצבא אוסטרליה עולים על מסוק של הצי האמריקני במסגרת משימת שמירת שלום באיי שלמה - 2007
ספינות הצי המלכותי של ניו זילנד HMNZS Te Kaha ו- HMNZS Endeavour יחד עם משחתת דרום קוריאנית בפעולת תדלוק בלב ים במהלך תרגיל בהשתתפות חילות ים של 22 מדינות באוקיינוס השקט - יולי 2012
חיילי צבא ניו זילנד באפגניסטן - יולי 2009
שוויון מגדרי

שוויון מגדרי מתאר מצב בו אין אפליה על רקע מגדרי. בכלל זה שוויון הזדמנויות, גישה זהה למשאבים, שותפות בכלכלה ובתהליכי קבלת החלטות ויחס חברתי זהה. על אף הדרישה לשוויון מגדרי, מיליוני אנשים בכל העולם סובלים מאפליה במימוש זכויותיהם האזרחיות, תרבותיות, כלכליות, פוליטיות וחברתיות.
על פי הגדרת יוניסף, "במצב של שוויון מגדרי, נשים וגברים, בנות ובנים – כולם נהנים מאותן זכויות, גישה למשאבים, הזדמנויות והגנות. זה לא אומר שנשים וגברים הם זהים, או שהם צריכים לקבל את אותו יחס."
כדי להשיג שוויון מגדרי יש לטפל בבעיות רבות הגורמות לפגיעה בזכויות נשים, בהן סחר בנשים, רצח נשים, אלימות נגד נשים, אפליית נשים ופערי שכר מגדריים. דו"ח של האו"ם מצא כי יחסית לגברים, נשים בעולם סובלות יותר מעוני, אנאלפביתיות ואלימות במשפחה, יש להן פחות גישה למקורות הכשרה ותעסוקה, פחות בעלות על נכסים, פחות אשראי כלכלי ופחות פעילות פוליטית.
אתגר השוויון המגדרי הוא החמישי מתוך שבע עשרה המטרות לפיתוח בר קיימא. דו"ח הפיתוח האנושי של האו"ם מפרסם מדי שנה מדד של שוויון מגדרי.
היסטוריה

קריסטין דה פיזאן ניסתה לקדם שוויון מגדרי בספרה "עיר הגבירות", משנת 1405. בספר היא כותבת שדיכוי נשים מבוסס על דעות קדומות שאינן הגיוניות, ומצביעה על תרומות משמעותיות של נשים לחברה.
השייקרים היו קבוצה של אוונגליסטים בארצות הברית שדגלו בשוויון מגדרי. הם הסתעפו מקהילת הקווייקרים בצפון מערב אנגליה לפני שהיגרו לארצות הברית בשנת 1774. קהילת השייקרים ניסתה לממש שוויון מגדרי בחיי היום יום, ובין השאר נבחרו גבר ואישה כמנהיגים, ג'וזף מייצ'ם ולוסי רייט. לאחר מותו של מייצ'ם בשנת 1796, רייט הפכה למנהיגת הקהילה עד למותה בשנת 1821. שוויון מגדרי היה ערך מרכזי אצל השייקרים, וחברי הקהילה השתתפו בפעילויות הגל הראשון של הפמיניזם, בהן תמיכה בזכות בחירה לנשים וזכות הקניין לנשים.
לאחר מלחמת העולם השנייה צברה תאוצה התנועה לשחרור האשה, ובמדינות רבות בעולם עלתה המודעות לנושא השוויון המגדרי. האו"ם וסוכנויות בינלאומיות אחרות הגדירו אמנות רבות המקדמות שוויון מגדרי. בין אמנות אלה נמנות ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, האמנה לביעור כל הצורות של אפליה נגד נשים (CEDAW) והחלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם. גם מועצת אירופה קיבלה החלטות דומות.
סקרי דעת קהל בעולם המערבי מצאו שרוב האוכלוסייה מייחסת חשיבות לשוויון מגדרי. השאיפה לשוויון מגדרי באה לידי ביטוי בתחומים רבים, בהם שוויון תעסוקתי בין המינים ושותפות הוגנת בתפקידי ההורות ובאחזקת הבית.
אחד האתגרים להשגת שוויון מגדרי הוא תפקידן של הנשים בהתאם לחוקי הדתות. השקפה נפוצה ביהדות, בנצרות ובאסלאם היא שלגברים ולנשים יש תפקידים מוגדרים בחברה, והם משלימים זה את זה. השקפה זו נוגדת לרוב את ההשקפות והמטרות של שוויון מגדרי.
בנוסף, במדינות לא-מערביות קיימת מחלוקת עמוקה בנושאי שוויון מגדרי. ברפובליקה העממית של סין נוצר מחסור בנשים באוכלוסייה בגלל תופעה של הפלה על בסיס מגדר ורצח תינוקות בנות. ביפן קיימת תנועה פמיניסטית שמנסה במשך שנים ארוכות לקדם את השוויון המגדרי, אך עדיין יפן מפגרת בנושא זה ביחס למדינות המערב. מעמד האישה באסלאם פוגע בשוויון המגדרי במדינות העולם המוסלמי.
בעיה נוספת נובעת מהקושי להגדיר מדד אחיד לשוויון מגדרי במדינה מסוימת, מכיוון שבמדינות רבות קיימת רמה גבוהה של שוויון מגדרי בתחומי חיים מסוימים אך לא בתחומים אחרים. למשל, בקוסטה ריקה חופשת הלידה לנשים ארוכה יותר מזו שבארצות הברית, ובמדינות אמריקה הלטינית המדיניות לטיפול במקרי אלימות נגד נשים טובה יותר מאשר במדינות הנורדיות.
יתרונות השוויון המגדרי

בנוסף להוגנות, קיימים יתרונות נוספים לשוויון המגדרי.
ככל שהשוויון המגדרי עולה המדינה יותר יציבה ושלווה. כאשר נשים מעורבות בניהול סכסוכים ובגיבוש פתרון לסכסוכים התוצאה יותר יציבה, הוגנת ובת-קיימא. מעורבות נשים בהסכמי שלום מעלה סבירות להסכמות ומשפיעה לטובה על עמידות הסכם השלום. כשהשוויון המגדרי גבוה יותר עולה הסיכוי לפתרון סכסוכים בין לאומיים ללא אלימות וללא הסלמה ואם נעשה שימוש באלימות בסכסוך בינלאומי חומרתו פוחתת. נמצא גם שככל שיש יותר נשים בכוח העבודה של המדינה הסיכוי לקיום סכסוכים פנימיים בה פוחת.
עלייה בשיעור הנשים בעמדות הבכירות מגדילה את רווחיות החברה. נשים מצטיינות בסגנון ניהול משנה מציאות (transformational), שיתוף הפעולה בתוך קבוצה גובר עקב נוכחות נשית, נשים עדיפות או שוות ליכולות של גברים ב-7 מתוך 8 המאפיינים הנדרשים לניהול איכותי. שילוב נשים מאפשר לנרמל פרקטיקות של עבודה גמישה, שמשפרת את הביצועים של כלל העובדים. בחברות בהם קיים שוויות מגדרי שביעות הרצון של העובדים גבוהה יותר, מידת התחלופה נמוכה יותר ורמת השחיקה נמוכה יותר.
ממחקר של חברת מקינזי עלה שאם נשים בעולם היו משתתפות בשוק העבודה באופן זהה לגברים הדבר היה מוביל לתוספת של 26% לתמ"ג השנתי הגלובלי. נשים יזמות תורמות באופן ניכר לצמיחה כלכלית ולהפחתת העוני, והן נוטות להשקיע בחינוך, בבריאות ובתזונה של המשפחה יותר מגברים יזמים. בנוסף לשוויון מגדרי השפעה רבה על האפשרות לניעות חברתית.
קיים מתאם בין רמת האושר לרמת השוויון המגדרי במדינה. מדינות בהן מדד האושר העולמי גבוה יותר מתאפיינות בשוויון מגדרי גבוה.במחקר שבדק את השפעת השוויון המגדרי על שביעות הרצון בדמוקרטיות המתועשות נמצא כי שוויון מגדרי משפר משמעותית את שביעות הרצון מהחיים הן אצל גברים והם אצל נשים. אצל הנשים השיפור היה גדול מעט יותר. שוויון מגדרי משפיע לטובה על רמת הרווחה הנפשית ואת רמת הבריאות הן אצל מבוגרים והן אצל ילדים.
שוויון מגדרי נמצא כמפחית אלימות מצד גברים.
מאמצים לקידום שוויון מגדרי

בשנת 2010 הקים האיחוד האירופי את המכון האירופי לשוויון מגדרי בווילנה, ליטא, לקידום שוויון מגדרי ולמאבק באפליה מינית. בשנת 2015 פרסם האיחוד האירופי תוכנית פעולה בנושאים אלו.
שוויון מגדרי הוא חלק מתוכנית הלימודים בבריטניה ובמדינות רבות אחרות באירופה. בשנת 2006 גם קזחסטן הוסיפה נושא זה לתוכניות הלימודים במדינה.
שוויון מגדרי בא לידי ביטוי במגוון תחומים, בהם:
שוויון בגישה לשירותי בריאות.
מניעת מקרי אלימות נגד נשים ורצח נשים.
שוויון זכויות בין אמהות לאבות במשמורת ומזונות בהורות לאחר גירושין או פרידה.
שוויון בגיל הפרישה מעולם העבודה.
שוויון בתכנון משפחה (אנ').
זכויות רבייה, בהן הזכות להפלה מלאכותית.
מיגור מסורות עממיות הפוגעות בנשים, בהן נישואים בכפייה, רצח על חילול כבוד המשפחה, השחתת איבר המין הנשי וייבום.
שוויון בפעילות הכלכלית ובשותפות במקומות עבודה.
מיגור פערי שכר מגדריים.
שוויון במשך השירות הצבאי.
שוויון הזדמנויות בחינוך ושוויון בגישה למשאבי מערכת החינוך.
שוויון בייצוג בפוליטיקה ובגופי ממשל.
חלוקת תפקידים שוויונית והוגנת במשפחה.
מיגור תופעות של החפצה מינית בכלי התקשורת.
יידוע נשים וגברים אודות זכויותיהם המגדריות.
הטמעת חשיבה מגדרית.
באוסטרליה לדוגמה, שינו את חלק מהרמזורים להולכי הרגל לדמויות נשיות לתקופת ניסיון, על מנת לקדם שוויון בין המינים.
מאמצים לקידום שוויון מגדרי > שוויון בגישה לשירותי בריאות

ארגון הבריאות העולמי הצביע על פערים גדולים בין גברים לנשים בגישה לשירותי בריאות. כדוגמה לפערים אלה נמנו נורמות תרבותיות לפיהן נשים לא מורשות לנסוע לבד לבית חולים או לרופא, והימנעות מאמצעי מניעה, הפוגעת בתכנון המשפחה. כל אלה גורמים נזק משמעותי לנשים.
גם השחתת איבר המין הנשי פוגעת בבריאות האישה, ונחשבת לשיטה של דיכוי נגד נשים. השחתת איבר המין הנשי נפוצה באפריקה, אסיה והמזרח התיכון. ארגון יוניסף העריך בשנת 2016 כי 200 מיליון נשים עברו הליך זה.
ביקורת

ביקורת על גישה המקדמת שוויון מגדרי הושמעה כבר בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, כשנוסחה ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. האיגוד האנתרופולוגי האמריקאי הזהיר אז כי המסמך מנוסח מתוך נקודת מבט מערבית, ועלול לפגוע במדינות שאינן מערביות. כמו כן טענו כי מדינות המערב אינן רשאיות להציב סטנדרטים מוסריים למדינות אחרות בעולם, מפני שהן עצמן היו מעורבות בקולוניאליזם ודיכוי. קידום השוויון המגדרי במדינות שאינן מערביות על פי סטנדרטים מערביים מוצג לעיתים כפעולה של "מושיע לבן" על ידי המבקרים.
חלק מהמבקרים מצביעים על שורת פגיעות בזכויות האישה במדינות העולם המערבי שאינן זוכות לתשומת לב מספקת, בהן תופעות של אונס, רצח נשים ואלימות במשפחה, ואי-שוויון משפטי בדיני המשפחה שהיו נהוגים בשווייץ, יוון, ספרד וצרפת, ובוטלו רק בשנות השמונים.
בראיון משנת 1975 סיפרה סימון דה בובואר על תגובות שליליות כלפי זכויות האישה שהושמעו על ידי אנשי שמאל, שהיא ציפתה שיהיו פרוגרסיביים ויתמכו בשוויון מגדרי ושינוי חברתי. באותו ריאיון היא גם הביעה ספקנות ביכולתם של ארגונים בינלאומיים להוביל שינויים כאלה.
יש בקהילה הפמיניסטית קולות המביעים ביקורת על ניסיונות להשיג שוויון מגדרי מבלי לאתגר מבנים חברתיים של שליטה גברית. בנוסף, קיימת ביקורת כלפי מדיניות השוויון המגדרי של האיחוד האירופי, לפיה היא מתמקדת באופן לא פרופורציונלי בניסיון לשלב נשים בפעילות ציבורית, אך מזניחה שילוב נשים במרחב הפרטי.
ראו גם

נשים בפוליטיקה הישראלית
התמודדות נשים בבחירות המקומיות בישראל
אפליית גברים
לקריאה נוספת

אי שוויון מגדרי - מדד המגדר העדכני במכון ון ליר
פרס רכטר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לאדריכלות
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  משרד התרבות והספורט 
 תקופת הפרס:  1962–הווה (כ־63 שנים) 
 נקרא על שם:  זאב רכטר, יעקב רכטר 
 
פרס רכטר הוא פרס על תכנון אדריכלי המוענק מדי שנתיים לזכרם של זאב רכטר ובנו יעקב רכטר בחסות משרד התרבות והספורט.
בחלוקת הפרס הוחל בשנת 1962, כאשר משרד השיכון, חברת עמידר ומשפחתו של זאב רכטר הקימו קרן לחלוקת פרס דו שנתי בסך 3,000 לירות, המוענק על ידי אגודת האדריכלים בישראל. לאחר מותו של יעקב רכטר בשנת 2001 הפרס נקרא גם על שמו, עבר לאחריות משרד התרבות והספורט וכולל שני פרסים: פרס עידוד לאדריכל צעיר בסך 10,000 ש"ח ופרס עבור הישג אדריכלי על מבנה או קבוצת מבנים משולבת, בגובה של 25,000 ש"ח. הפרס ניתן למבנה עד 10 שנים משנת הקמתו.
מקבלי הפרס

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| שנה | שם |  | העבודה |
| 1962 | נחום זולוטוב |  | בית ההארחה בעבדת |
| 1964 | דוד רזניק והיינץ ראו |  | תכנון בית הכנסת בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם |
| 1966 | רם כרמי |  | תכנון המרכז המסחרי בבאר שבע |
| 1968-1969 | דניאל ועכסה חבקין |  | תכנון מעונות הסטודנטים בטכניון |
| 1970 | אברהם יסקי |  | תכנון בית החולים הרצפלד |
| 1972 | יצחק ישר ודן איתן |  | מוזיאון תל אביב לאמנות |
| 1974 | יהודה דרכסלר, מ. דוברובסקי, דרור סופר, יוסף קולודני ואמנון שוורץ |  | שכונת מעלות דפנה |
| 1976 | אריה ואלדר שרון |  | מוזיאון יד מרדכי |
| 1976 | אל מנספלד |  | תכנון שכונת סטלה מאריס בחיפה |
| 1984 | יוסף קולודני |  | התכנון העירוני של כפר סבא |
| 1988 | גרשון צפור |  | תכנון המרכז לבריאות הנפש באר שבע |
| 1990 | שלמה אהרונסון |  | תכנון ככרות מרכז סוזן דלל |
| 1992 | משה עצמון |  | תכנון כיכר אנטין בקמפוס אוניברסיטת תל אביב |
| 1994 | אולריק פלסנר, ארתור ספקטור ומיכה עמישר |  | בית גבריאל |
| 1996 | ברכה ומיכאל חיוטין |  | תיאטרון גבעתיים |
| 1999 | צבי הקר ורם כרמי |  | בית הספירלה ברמת גן ומוזיאון יד לילד בבית לוחמי הגטאות |
| 2000 | קיסלוב קיי אדריכלים (תאה קיסלוב, עולש קיי, ליאורה קיסלוב קיי) |  | מכללת קלישר לאמנות ע"ש ישראל פולק בשכונת כרם ישראל בתל אביב |
| 2002 | גבי שורץ |  | תכנון שכונת מגורים בכרמיאל |
| 2005 | עדה כרמי-מלמד |  | המרכז הבינתחומי הרצליה |
| 2006 | ברכה ומיכאל חיוטין |  | בית המשפט בחיפה |
| 2008 | משרד אדריכלים מייזליץ-כסיף |  | תכנון שיקום נמל תל אביב; פרס "אדריכל צעיר" לורד פלוק |
| 2010 | קימל אשכולות אדריכלים |  | תכנון בית הלוחם באר שבע |
| 2012 | דוד גוגנהיים ודניאל מינץ |  | תכנון בית הספר ללימודי שואה ביד ושם; פרס "אדריכל צעיר" לטלי חתוקה; ציון לשבח לאמיר לוטן |
| 2014 | דני לזר |  | תכנון בניין המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב; פרס "אדריכל צעיר" למיכאל יעקובסון |
| 2016 | אסף לרמן |  | המבנה המשופץ והמורחב של הספרייה באוניברסיטת חיפה; פרס "אדריכל צעיר" ליפעת פינקלמן ודבורה פדדה פינטו |
| 2018 | ברכה ומיכאל חיוטין |  | האקדמיה ע"ש פולונסקי במכון ון ליר בירושלים פרס "אדריכל צעיר" לדניאל שטרסבורגר |
| 2021 | ערן זילברמן |  | תכנון חטיבת ביניים בכפר סבא; פרס "אדריכל צעיר" לאיל עברי על תכנון מרחב למידה אלטרנטיבי בבית ספר בחולון |
| 2023 | זית לב אדריכלים |  | מרכז למצוינות בשחייה וספורט במועצה אזורית הערבה התיכונה;  פרס "אדריכל צעיר" לדניאל זרחי על תכנון בניין הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב |
הערות שוליים

↑  תקוה ויינשטוק, אדריכל צעיר ובית בעבדת - זכו ב"פרס רכטר", מעריב, 15 בינואר 1963
↑  הוענק פרס רכטר לארכיטקטורה, דבר, 1 בפברואר 1965
↑  פרס רכטר הוענק לר. כרמי, דבר, 20 בפברואר 1967
↑  פרס ע"ש רכטר לאדריכלים ע. וד. חבקין, דבר, 13 במאי 1969
↑  פרס לאדריכל יסקי על תיכנון ביה"ח הרצפלד, מעריב, 4 בינואר 1971
↑  פרס רכטר יוענק היום, דבר, 19 בדצמבר 1972
↑  חולק פרס רכטר לאדריכלות, דבר, 31 בינואר 1975
↑  חולק פרס רכטר לארכיטקטורה, דבר, 25 בינואר 1977
↑  חגית פלג רותם, ‏"החברה היא הלקוח הסופי של האדריכל", באתר גלובס, 21 במרץ 2004
↑  משה צור, אדריכלים בוני ערים בע"מ, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בינואר 2012
↑  "גרשון ציפור"; "הארץ", 20/4/2007.
↑  "מת האדריכל גרשון צפור"; "הארץ", 13/12/2012.
↑  נעמה לנסקי, מלך הג'ונגל, באתר הארץ, 2 באפריל 2008
↑  עשור לתיאטרון גבעתיים, אתר הבמה, 30 בנובמבר 2008
↑  "כשאני מתבוננת בספירלה אני נרגעת", באתר הארץ, 5 במאי 2008
↑  אדריכל פרופ' רם כרמי, אתר פרס ישראל
↑  כנס היובל לכל בוגרי מחזור ל"א – 1959, אתר הטכניון
↑  אסתר זנדברג, פרס רכטר לאדריכלות לעדה כרמי-מלמד, באתר הארץ, 10 בפברואר 2005
↑  אסתר זנדברג, פרס רכטר לאדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין, באתר הארץ, 13 במרץ 2007
↑  עינב שיף‏, הוכרזו הזוכים בפרס רכטר לאדריכלות, באתר וואלה, 19 במרץ 2009
↑  מיכאל יעקובסון, קימל-אשכולות זכו בפרס רכטר, באתר Xnet‏, 19 ביולי 2011
↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרס ע"ש זאב ויעקב רכטר לאדריכלות לשנת 2012, אתר משרד התרבות והספורט, 26 בדצמבר 2012
↑  נעמה ריבה, דני לזר זכה בפרס רכטר לאדריכלות על תכנון בניין המחלקה לפיזיקה בבן גוריון, באתר Xnet‏, 9 בדצמבר 2014
1 2   נעמה ריבה, זוכה פרס רכטר לאדריכלות ל-2016: אסף לרמן, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2016
1 2   נעמה ריבה, האדריכלים ברכה ומיקי חיוטין — זוכי פרס רכטר לשנת 2018, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2018
↑  יוליה פריליק־ניב, פרס רכטר לאדריכלות לשנת 2023 הוענק למרכז למצוינות שחייה בקריית הספורט בערבה התיכונה, באתר ynet, 7 בינואר 2024
חיים פרלוק

אין תמונה חופשית
חיים פרלוק (נולד ב-27 באוגוסט 1953) הוא יו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות מאז 2009. היה גם יושב הראש הראשון של המועצה הזו בשנים 2003–2007. אל"ם (מיל'), רופא, היה מרצה בבית הספר לביטוח במכללה האקדמית נתניה, ובמרכז הבינתחומי הרצליה. הבעלים ויו"ר של קבוצת החברות פרלוק אחזקות רפואיות, ובהן "מדיטון" רשת מרכזים רפואיים, "מדישור", ו"מדיטון אדם".
קורות חיים

חיים פרלוק נולד בתל אביב. אביו, משה פרלוק, היה מראשי תנועת בית"ר בפולין ולאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1935 היה מוותיקי הציונים הכלליים וממקימי המפלגה הליברלית ומקורב למנחם בגין. חיים פרלוק הצטרף בצעירותו למפלגה הליברלית, יורשתה של מפלגת הציונים הכלליים, שמאוחר יותר התמזגה בליכוד. בשנות השמונים מילא תפקידים שונים ב"צעירי הליכוד", בין היתר כיהן כיושב ראש הדור הצעיר וב-1988 שובץ במקום ה-55 ברשימת מועמדי הליכוד לכנסת.
פרלוק הוא רופא בהכשרתו, בוגר של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ומומחה לחיתום רפואי. היה מרצה בבית הספר לביטוח במכללה האקדמית נתניה, היה מרצה במרכז הבינתחומי הרצליה ומכהן כרופא ראשי בחברות ביטוח אחדות. שימש דירקטור במספר חברות, בהן "דלק", "ניופארם", "מקסימה" ו"החברה הממשלתית לאיכות הסביבה". כיהן כיו"ר החברה העירונית "גני יהושוע". מכהן כמ"מ יו״ר הנהלת " קשת העמותה למען הקשיש". חבר דירקטוריון חברת המים הממשלתית - מקורות ומשמש כיו״ר ועדת החדשנות והטכנולוגיה של החברה, וחבר בוועדות הכספים, ביקורת והתפ״ת של החברה. הוא יו״ר עמותת בית החולים לחיות בר בספארי ברמת גן ומשמש כיו״ר עמותת הבוגרים של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. משמש גם כיו״ר עמותת החתמים ( בתחום הביטוח). חבר דירקטוריון קנט-קרן נזקי טבע, חברת הביטוח הממשלתית.דר׳ פרלוק משמש בקנט כיו״ר ועדת ביקורת, כיו״ר ועדת חדשנות וטכנולוגיה. 
ד"ר פרלוק מונה ע״י ממשלת ישראל ומשמש כיום מתחילת שנת 2023 כיו״ר המועצה לתרבות ואמנות של מדינת ישראל.
כאלוף-משנה במילואים, פרלוק שימש ראש מחלקת יק"רים (יחידות קישור רפואיות) בחירום. כיום משרת במבקר מערכת הביטחון.
נשוי לאורנה (לבית הוברמן) ואב לשלושה בנים.
קורות חיים > פעילותו בתחום התרבות והאמנות

פרלוק מילא שורת תפקידים בתחום התרבות והאמנות, בהם יו"ר מדור התיאטרון במשרד התרבות והספורט, חבר הנהלת תיאטרון בית לסין, חבר מועצת הספרייה הלאומית, חבר בהנהלת האופרה הישראלית וחבר בוועד הנאמנים של פרס היצירה בתחום הציונות ופרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. מונה לראשונה במרץ 2004 לתפקיד יו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות על ידי השרה לימור לבנת. ב-2007 פרש מהתפקיד עקב חילוקי דעות עם השר החדש ראלב מג'אדלה והוחלף על ידי איש מפלגתו של השר יחיאל לקט. ב-2009, כשחזרה לימור לבנת, מונה שוב לתפקיד וב-2013 החליטה הממשלה להאריך את תקופת כהונתו בשנתיים נוספות, עד סוף 2015.
כיהן במשרד התרבות כיו"ר המדור למוזיקה, כיו"ר המדור למחקר ומורשת, כיו"ר המדור לתרבות ערבית, וכיו"ר המדור לתרבות בקהילה במועצה לתרבות. כיום (2015) מכהן כיו"ר המדור לפרינג', כראש מדור תיאטרון וכחבר מדור זמר עברי.
הערות שוליים

↑  רשימת המועמדים לכנסת השתים עשרה, באתר נבו.
↑  דבר יו"ר ארגון הבוגרים, חיים פרלוק, אתר אוניברסיטת תל אביב
↑  ידיעון לשנת 2010 אתר הבינתחומי
↑  רופאי המילואים החדשים בחיל, 9 בינואר 2014, אתר חיל הרפואה
↑  מינוי המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, החלטה מספר 1666 של ממשלת ישראל, משנת 2004, באתר של משרד ראש הממשלה (14 במרץ 2004)
↑  שירה בן-סימון, עכבר העיר, הממשלה אישרה את מינוי חיים פרלוק ליו"ר המועצה לתרבות ואמנות, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2009
↑  אתר משרד התרבות
פרס גרשם שלום

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לחקר הקבלה
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים 
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־34 שנים) 
 נקרא על שם:  גרשם שלום 
 
הפרס לחקר הקבלה ע"ש גרשם שלום הוא פרס המוענק בישראל מדי ארבע שנים לערך לחוקר או חוקרת המצטיינים בתחום הקבלה על כל תקופותיה וזרמיה. הפרס מוענק על ידי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, שהודיעה על ייסוד הקרן למימון הפרס בשנת 1991, על מנת להנציח את זכרו של גרשם שלום, אשר היה ממקימיה, "נשיאה השלישי, ומגדולי חוקרי הקבלה והמיסטיקה בארץ ובעולם".
קריטריונים ומידע נוסף

המועמדים לקבלת הפרס: המועמדים לקבלת הפרס צריכים להיות תלמידי דוקטורט, פוסט דוקטורנט, או חוקרים מוכרים בתחום הקבלה, ואין חשיבות להשתייכותם הדתית או הלאומית.
בחירת מקבל/ת הפרס: על מקבל או מקבלת הפרס מחליטה ועדה מיוחדת שממנה נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מועד הענקת הפרס: הפרס אמור היה להיות מוענק בפעם הראשונה בחודש פברואר 1992, לציון יום השנה העשירי לפטירתו של גרשם שלום, ומתאריך זה ואילך אחת לשלוש עד חמש שנים. בפועל, ניתן הפרס הראשון ב-5 בדצמבר 1991, יום הולדתו ה-94 של גרשם שלום, והוא ניתן אחת לארבע שנים לערך. גם הפרס לדניאל אברמס ניתן ביום 5 בדצמבר 2010, לציון יום הולדתו ה-113 של גרשם שלום.
סכום הפרס: גובה הפרס עמד תחילה על סך 30,000 ש"ח, אולם במשך השנים הוא הוגדל לסך של 45,000 ש"ח.
מקום הענקת הפרס: בית האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים: רחוב ז´בוטינסקי 43, כיכר אלברט איינשטיין, ירושלים.