stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העלייה השלישית
הערות שוליים

↑  דוד ה' שפירא, ראשיתה של ההעפלה, בתוך: אניטה שפירא, (עורכת), העפלה, מאסף לתולדות ההצלה, הבריחה, ההעפלה ושארית הפליטה, תל אביב: הוצאת עם עובד, תש"ן, עמ' 15–43.
↑  יהודה ארז, ספר העלייה השלישית, עמ' 6.
↑  יהודה ארז (עורך), ספר העלייה השלישית, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשכ"ד 1964, עמ' 6–7.
↑  בעקבות הפילוג בבית אלפא בשנת 1940 עברו חלק מחבריו לקיבוץ רמת יוחנן
↑  ⁨המועצה הראשונה של הפועל המזרחי⁩ | ⁨דאר היום⁩ | 27 אפריל 1922 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אריה פישמן, 'הפועל המזרחי 1921–1935', בתוך: אבי שגיא ודב שוורץ (עורכים), מאה שנות ציונות דתית – היבטים היסטוריים, הוצאת אונ' בר-אילן, רמת גן 2003, עמ' 303–318.קראו בכותר – מאה שנות ציונות דתית – היבטים היסטוריים, באתר kotar.cet.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554972405171 
הנחת שכבת "סולינג" – חצץ סלעים, לבנית כביש על ידי חלוצים בעמק יזרעאל בראשית שנות ה-20
בונים בחולות תל אביב, 1921
מחנה גדוד שומריה לרגלי הכרמל, 1920
יוסף טרומפלדור בראשית המאה העשרים
עין חרוד בראשית שנות ה-20
חלוצה בקבוצת דגניה א'
קבוצת עבודה בשכונת בורוכוב, 1922
הייזנבאג

בסלנג של תכנות מחשבים, הייזנבאג הוא באג שנדמה כאילו הוא נעלם או משנה את התנהגותו כאשר מנסים לחקור אותו. המונח הוא משחק מילים על שמו של ורנר הייזנברג, הפיזיקאי שטען לראשונה את אפקט הצופה של מכניקת הקוונטים, הקובעת כי פעולת ההתבוננות במערכת משנה בהכרח את מצבה.
דוגמאות

הייזנבאגים מתרחשים מכיוון שלניסיונות נפוצים לנפות שגיאות בתוכנית, כגון הכנסת הצהרות פלט או הרצתה עם מנפה שגיאות, בדרך כלל יש תופעת לוואי של שינוי התנהגות התוכנית בדרכים לא בולטות, כגון שינוי כתובות הזיכרון של משתנים וזמן ההרצה.
דוגמה נפוצה להייזנבאג היא באג המופיע כאשר התכנית עוברת את תהליך ההידור עם מהדר המבצע אופטימיזציה, אך לא מופיע כאשר אותה התכנית עוברת הידור ללא אופטימיזציה (מה שלעיתים מתבצע במהלך הרצתה עם מנפה באגים). באופן דומה, הייזנבאגים עשויים להיגרם על ידי תופעות לוואי בביטויי בדיקה המשמשים בטענות נכונות בשפות כגון C ו-++C, שבהן ביטוי הבדיקה אינו מוערך כאשר טענות נכונות כבויות בקוד הייצור (Production) באמצעות המאקרו NDEBUG.
סיבות נפוצות אחרות להייזנבאגים הן שימוש בערך של משתנה לא מאותחל (שעשוי לשנות את הכתובת או הערך ההתחלתי שלו במהלך ניפוי באגים), או בעקבות מצביע לא תקין (שעשוי להצביע על מקום שונה בזיכרון במהלך ניפוי באגים). מנפי באגים בדרך כלל מאפשרים שימוש בנקודות עצירה או מספקים ממשקים אחרים שגורמים לקוד נוסף לרוץ, וכתוצאה מכך עלולים לשנות את מצב התוכנית.
זמן הוא גורם נוסף להייזנבאגים, במיוחד ביישומים מרובי תהליכונים. הרצת תוכנית דרך מנפה באגים יכולה לשנות את זמני ההרצה של התוכנית בהשוואה להרצה רגילה. באגים רגישים לזמן, כגון תנאי מרוץ, עשויים שלא להתרחש כאשר התוכנית מואטת על ידי מעבר בין שורה לשורה באופן ידני במנפה הבאגים.
ניתן לראות בהייזנבאגים כמופעים של אפקט הצופה בתחום המחשבים. מתכנתים מתוסכלים עשויים להאשים בהומור את ההייזנבאג על מופע הירח, או (אם זה התרחש פעם אחת בלבד) עשויים להסביר זאת כשגיאה עקב חלקיקי אלפא או קרניים קוסמיות המשפיעות על החומרה.
מונחים קשורים

בוהרבאג, לעומת זאת, הוא "באג טוב ומוצק". כמו מודל האטום של בוהר, הוא אינו משנה את התנהגותו ומתגלה יחסית בקלות.
מנדלבאג (על שם הפרקטל של קבוצת מנדלברוט) הוא באג שהדברים שמייצרים אותו הם כל כך מורכבים שהם גורמים להתנהגות שלו להיראות כאוטית ואפילו לא דטרמיניסטית. מונח זה מתייחס גם לבאג שמציג התנהגות פרקטלית על ידי חשיפת באגים נוספים. ככל שהמתכנת נכנס עמוק יותר לתוך הקוד כדי לתקן אותו, כך הוא מוצא יותר באגים.[דרוש מקור]
שרדינבאג (על שם ארווין שרדינגר וניסוי המחשבה שלו) הוא באג שמופיע בתוכנה רק לאחר שהמתכנת שם לב שהקוד לא היה אמור לעבוד מלכתחילה.
הינדנבאג[דרוש מקור] (על שם אסון הינדנבורג) הוא באג בעל השפעה קטסטרופלית.
הערות שוליים

↑  "The Jargon File: heisenbug".
↑  "Java toString() override with initialization as a side effect" (אורכב 30.12.2014 בארכיון Wayback Machine)
↑  CATB.org, "phase of the moon"
↑  Goshgarian, Gary; Exploring Language, HarperCollins College Publishers, 1995
↑  "Such transient software failures have been given the whimsical name 'Heisenbug' because they disappear when reexamined. By contrast, 'Bohrbugs' are good solid bugs." (IEEE Computer Group News, Volume 24, Numbers 7–12, 1991)
↑  "The Jargon File: Mandelbug". Catb.org. נבדק ב-2013-09-05.
↑  "The Jargon File: Schroedinbug". Catb.org. נבדק ב-2013-09-05.
נפילת קאבול (2021)

נפילת קאבול הייתה כיבושה של העיר קאבול, בירת אפגניסטן, על ידי כוחות הטליבאן ב-15 באוגוסט 2021. נפילת העיר הייתה שיא המתקפה הצבאית שהחלה במדינה במאי 2021 נגד הממשלה האפגנית. כיבוש העיר התרחש שעות לאחר שנשיא המדינה אשרף גאני נמלט מהמדינה. רוב ערי הבירה של מחוזות אפגניסטן נפלו ברצף במהלך נסיגת הכוחות האמריקאיים במסגרת הסכם דוחה (אנ') שנחתם בפברואר 2020 בין ארצות הברית לטליבאן.
הערכות קהילת המודיעין האמריקאית קבעו במקור כי קאבול עשויה ליפול בתוך חודשים או שבועות לאחר נסיגת הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן, אם כי המצב הביטחוני הידרדר במהירות, מה שהוביל את נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן להודות ב-16 באוגוסט כי "הדבר התפתח מהר יותר משציפינו".
המשא ומתן בין משלחת הטליבאן לבין גורמים באפגניסטן נמשך. הטליבאן דרש העברת שלטון שקטה, והממשלה הכריזה על נכונותה לעמוד בכך, והעדיפה העברת סמכויות על ממשלת מעבר, בעוד שהטליבאן שואף לכניסה ישירה שלהם לשלטון. במדינה נותרו מספר כוחות נאט"ו המספקים אבטחה לפינוי של אזרחי מדינותיהם ושל אזרחים אפגנים המבקשים להימלט מהמדינה.
רקע

ב-1 במאי 2021, הטליבאן וקבוצות מיליטנטיות בעלות בריתה החלו במתקפה נרחבת במדינה, במקביל לנסיגת רוב הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן. לאחר תבוסתו המהירה ברחבי המדינה, הצבא האפגני (אנ') נותר במצב של כאוס, ורק שתי יחידות נשארו בתפקוד באמצע חודש אוגוסט: גיס 201 (אנ') ודיוויזיה 111, שתיהן ממוקמות בקאבול. עיר הבירה עצמה נותרה מכותרת לאחר שכוחות הטאליבן כבשו את הערים מיחטרלם (אנ'), שראנה (אנ'), גרדז (אנ'), אסדבאד (אנ') וערים נוספות, וכן מחוזות במזרח. בימים שקדמו לנפילה, התחזיות בנוגע למצב הביטחוני של קאבול החמירו במהירות. הערכת מודיעין אמריקאית מתחילת אוגוסט מצאה כי קאבול יכולה להחזיק מעמד מספר חודשים, אך כחמישה ימים לפני שהטליבאן הגיע לקאבול, המודיעין הניח שהבירה תחזיק מעמד "30 עד 90 יום", ותוך יומיים, המודיעין הניח מחדש שהעיר תיפול תוך שבוע.
הלחימה והתמוטטות ממשלת אפגניסטן

ב-15 באוגוסט 2021 הנחה פיקוד הטליבאן את כוחותיו לעצור את התקדמותם לעבר שערי קאבול, והצהיר כי לא ישתלט על העיר בכוח, על אף שכוחותיהם נכנסו לפאתיה. המקומיים דיווחו כי לוחמי הטליבאן מתקדמים לאזורים העירוניים למרות ההצהרות הרשמיות של מנהיגיהם. לאחר מספר עימותים, המורדים לכדו את בית הסוהר פול-צ'ארחי (אנ'), בית הסוהר הגדול באפגניסטן, ושחררו את כל האסירים, ביניהם אנשי המדינה האסלאמית ואל-קאעדה, על פי הדיווחים. לוחמי הטליבאן הניפו את דגלם בכמה אזורים בעיר, ודרשו מכמה שוטרים למסור להם את כל כלי הנשק שלהם. שדה התעופה בגראם ומתקן המעצר בפרוואן (אנ'), בו הוחזקו 5,000 אסירים, נפלו גם הם בידי הטליבאן.
לפחות 22 מטוסים של חיל האוויר האפגני (אנ') ו-24 מסוקים שהובילו 585 אנשי צבא אפגניים נמלטו לאוזבקיסטן. מטוס סופר טוקאנו (אנ') אפגני התרסק לאחר שחצה את הגבול, והשלטונות האוזבקיים פרסמו דיווחים סותרים על הסיבה לכך. בנוסף, שני מטוסים צבאיים אפגניים שעליהם מעל ל-100 חיילים נחתו בעיר בוח'תר שבטג'יקיסטן.
בהצהרה שמסר משרד הפנים האפגני נאמר כי הנשיא אשרף גאני החליט לוותר על השלטון וכי תקום ממשלת מעבר בראשות הטליבאן. לאחר מכן הלחימה גוועה, אם כי אזרחים רבים נותרו מפוחדים והתבצרו בבתיהם. בשעה 11:17 (זמן מרכז אירופה), דווח כי מנהלי המשא ומתן מטעם הטליבאן הגיעו לארמון הנשיאות כדי להתחיל בהעברת השלטון. אף על פי שהמשא ומתן היה מתוח, הממשלה הכריזה על נכונותה להיכנע לטליבאן על קאבול בצורה שקטה, וקראה לאזרחים להישאר רגועים. רשת אל-ערביה דיווחה כי תוקם ממשלת מעבר בהנהגתו של השר לשעבר עלי ג'לאלי (אנ'), אך מאוחר יותר הטליבאן הכחיש את הידיעה.
מאוחר יותר באותו יום, דיווחי חדשות מאפגניסטן ומהודו טענו כי הנשיא גאני עזב את אפגניסטן יחד עם סגן הנשיא אמרוללה סאלח; על פי הדיווחים, שניהם טסו לטג'יקיסטן. ארמון הנשיאות של קאבול, ארג, פונה על ידי מסוקים. באותו זמן, עבד אל-ע'ני בראדר, ממייסדי הטליבאן, הגיע לשדה התעופה בקאבול כדי להתכונן לקראת השתלטות הממשלה.
בשעה 20:55 (זמן מקומי) טען הטליבאן כי השתלטו על הארג, ממנו התפנה הנשיא גאני מוקדם יותר באותו יום. לפי הטענות, כל שאר עובדי הארמון התבקשו לעזוב לאחר עזיבתו של גאני. כתבים מאל-ג'זירה הורשו מאוחר יותר להיכנס לארג וראיינו מיליציות של הטליבאן.
בערך בשעה 21:12 (זמן מקומי), נמסר כי הטליבאן יכריז בקרוב על כינונה של האמירות האסלאמית של אפגניסטן בארג, ועל החזרה לסמליות הרשמית של ממשלת הטליבאן כפי שהייתה בשנים 1996 עד 2001. בסביבות השעה 23:00 (שעון מקומי) פרסם גאני ברשת החברתית פייסבוק כי הוא ברח בניסיון להימנע מקרב עקוב מדם וכי "הטליבאן ניצחו בשיקול הדעת של חרבותיהם ותותחיהם".
השפעה על אזרחים

חלק מהמקומיים, בייחוד נשים, חששו מחזרת שלטון הטליבאן, וחלקם סיפרו כי הם מרגישים נבגדים ונטושים על ידי ממשלת גאני ובעלות הברית בנאט"ו. רחובות קאבול היו פקוקים ומלאים תושבים הממהרים לעבר שדה התעופה, אשר חלקם נטשו את כלי הרכב והמשיכו ברגל בין הרכבים. תורים ארוכים השתרכו מחוץ לשדה התעופה ולשגרירויות זרות, כאשר תושבים ממתינים בחום בתקווה שיוכלו להבטיח ויזות או טיסות אל מחוץ למדינה. תושבים שעבדו עם הממשלה ועם ארגונים בינלאומיים סיפרו כי השמידו את תעודות הזהות שלהם כדי להימנע מלהיות מסומנים על ידי הטליבאן, ורבים מאלה שנמלטו לשדה התעופה לא לקחו עמם רכוש. מיעוט של התושבים חגג את התקדמות הטליבאן. יום לפני הנפילה, מנהל מעבדת המדיניות באפגניסטן, טימור שרן, אמר לרדיו אירופה החופשית/רדיו חרות כי "כשעשיתי קניות בעיר היום הרגשתי שאנשים שרויים בתחושת תקיעות; תקועים בעתיד לא בטוח ואף פעם לא מסוגלים לחלום, לשאוף, לחשוב ולהאמין יותר". זריפה גפארי (אנ'), ראשת עיריית מיידן שר (אנ') לשעבר, שעבדה עם משרד הביטחון בקאבול, אמרה לתקשורת כי "אין מי שיעזור לי או למשפחתי. אני פשוט יושבת איתם ועם בעלי. והם יבואו בשביל אנשים כמוני ויהרגו אותי. אני לא יכולה לעזוב את המשפחה שלי. ובכל מקרה, לאן הייתי הולכת?"
עוד דווח כי מכירות הבורקה (המכונה באפגניסטן "צ'דארי") זינקו בימים שקדמו להגעת הטליבאן, והמחיר של כל יחידה עלה מכ-200 אפגני לכ-3,000 אפגני (כ-7.50 ש"ח ל-112 ש"ח), בשל החשש שהטליבאן יטיל את לבישתו מחדש כחובה על נשים ויסמן כמטרה נשים שסירבו. אישה אחת בקאבול סיפרה לגרדיאן כי סטודנטיות פונו ממעונות האוניברסיטה שלהן לפני שהטליבאן הצליח להגיע אליהן וכי נשים בעלות השכלה אוניברסיטאית ברחבי העיר מסתירות את התעודות. ח'לידה פופאל (אנ'), לשעבר קפטנית נבחרת אפגניסטן בכדורגל נשים, יעצה לשחקניות נבחרת הנשים לשרוף את המדים כדי להימנע מפעולות תגמול. חנויות בעיר החלו לקשקש על פרסומות המציגות נשים ולהסירן, וכרזות שעליהן תמונות של נשים הושחתו.
התושבים דיווחו על עלייה גדולה במחירי המזון. מספר רב של ספקים בקאבול ניסו לפרוע את מניותיהם בתקווה לגייס מספיק כסף כדי להימלט מהמדינה. כמו כן, הועלו חששות לגבי אלפי הפליטים שנמלטו מהתקדמות הטליבאן במקומות אחרים במדינה וכעת מצאו את עצמם תקועים בקאבול.
בערב יום הנפילה פרסם המוזיאון הלאומי של אפגניסטן (אנ') הודעה בפייסבוק בה נכתב כי המשך המצב יגרום "דאגה עצומה לבטיחות חפצי המוזיאון והסחורה עבור עובדי המוזיאון". צוותי הבריאות הניידים של ארגון הבריאות העולמי בעיר הפסיקו את פעילותם עקב חששות בטיחותיים וכי האספקה של ציוד רפואי דרך שדה התעופה נפגעה משמעותית.
ב-16 באוגוסט רוב רחובות העיר היו שוממים, למעט אלו המובילים לשדה התעופה, עם עסקים סגורים ומחסומי אבטחה של הצבא אשר אינם מאוישים. עם זאת, לוחמי הטליבאן נצפו צועדים עם דגלם ונשקם ומצלמים תמונות סלפי ליד אתרים חשובים בקבול. חיילי הטליבאן נצפו גם הם כשהם עוברים מדלת לדלת בחיפושים אחר עובדי ממשלה אפגניים ופעילי לזכויות אדם. בימים שלאחר הנפילה דיווחו מספר תושבים כי הטליבאן הטיל איסור על יציאת נשים מבתיהן ללא גבר מלווה וכי מספר עסקים בעיר שהיו בניהול נשים נסגרו. תחנות טלוויזיה מקומיות החלו לצנזר שידורי חוץ ובידור, בעוד גופי השידור הממשלתיים הפסיקו לשדר כמעט את כל השידורים, מלבד הצהרות הטליבאן והטפות אסלאמיות. הטליבאן החל גם לסלק נשים עיתונאיות מתפקידן.
תגובות

נשיא אפגניסטן לשעבר, חאמיד כרזאי, קרא בפומבי להעברת שלטון שקטה, והבטיח שהוא יישאר בקאבול יחד עם בנותיו.
ארצות הברית, גרמניה, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, קנדה, הודו ושוודיה פינו את שגרירויותיהן. סין, איראן, פקיסטן, רוסיה וטורקיה הודיעו כי אינן מתכוונות לסגור את השגרירויות שלהן. כמה ממשלות, בהן שוודיה, גרמניה ופינלנד, הודיעו כי הן עתידות להשהות את כספי סיוע הפיתוח לאפגניסטן. מדינות אחרות, כולל אלו שאין להן נוכחות דיפלומטית באפגניסטן, החלו או האיצו את המאמצים לסייע לאזרחיהן לעזוב את המדינה.
על פי נורת' פרס, אתר חדשות סורי, מורל הגופים הג'יהאדיסטים והקיצוניים באזורים כמו סוריה ועיראק, כולל תחריר א-שאם, עלה באופן דרמטי בעקבות נפילת קאבול. קולין קלארק, מנהל מחקר במרכז סופאן אמר כי הוא "צופה גל תעמולה כבד [מצד קבוצות ג'יהאדיסטיות], במיוחד לקראת יום השנה ה-20 לפיגועי 11 בספטמבר". השתלטות הטליבאן זכתה לתשואות גם בקרב קבוצות ימין רדיקלי בצפון אמריקה ובאירופה.
מיכאיל גורבצ'וב, מנהיג ברית המועצות שפיקח על הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן בשנת 1988, טען כי "נאט"ו וארצות הברית היו צריכות להודות בכישלון מוקדם יותר" וכי הקמפיין של נאט"ו באפגניסטן היה "מפעל כושל מלכתחילה" שהתבסס על "הגזמה של איום ורעיונות גאופוליטיים המוגדרים בצורה גרועה". זוכת פרס נובל מלאלה יוספזאי, ששרדה ניסיון התנקשות על ידי טהריק-אי-טליבאן פקיסטן (אנ') בשנת 2012, אמרה כי היא "בהלם מוחלט" ו"דואגת מאוד לגבי נשים, מיעוטים ופעילי זכויות אדם". הסופר האפגני ח'אלד חוסייני שיתף גם הוא את חששותיו לגבי עתיד זכויות האישה באפגניסטן והביע את תקוותו שהטליבאן לא יחזור "לאלימות ולאכזריות" של שנות התשעים. ארגון Human Rights Watch מסר כי "העמידה לצד נשים אפגניות במאבקן ומציאת כלים ללחוץ על הטליבאן והרצון הפוליטי לעשות זאת, היא המעט – המעט ביותר – שהקהילה הבינלאומית יכולה לעשות". ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מסר כי המצב הוא "טרגדיה שצריך היה לחזות ולמנוע" וקרא לממשלות "לנקוט בכל האמצעים הדרושים כדי להבטיח מעבר בטוח החוצה מאפגניסטן לכל מי שנמצא בסיכון על הכוונת של הטליבאן".
ניתוח

פרשנים ואנשי ציבור רבים תיארו את נפילת קאבול והרפובליקה האסלאמית כאסון משמעותי וככישלון עבור נאט"ו. הפוליטיקאי הגרמני ארמין לאשט, שר-נשיא נורדריין-וסטפאליה ויורשה של אנגלה מרקל בהנהגת ה-CDU/CSU (אנ'), הצהיר כי מדובר ב"כישלון הגדול ביותר שספגה נאט"ו מאז הקמתה וזהו שינוי עידן שאנו מתמודדים איתו". יו"ר ועדת החוץ הבריטית של הפרלמנט הבריטי, טום טוגנדהאט, הצהיר כי ההתמוטטות היא "אסון המדיניות הגדול ביותר מאז סואץ". העיתונאי ניק טורס (אנ') טען כי "ללא הערכה מחודשת אמיתית הפעם, ארצות הברית מסתכנת בנפילה לדפוסים שחוקים, שעלולים ביום מן הימים לגרום לכישלונות הצבאיים בדרום-מזרח ובדרום-מערב אסיה להיראות קטנים מאוד".
אולם חלקם דחו טענות על כישלון. בנאום בפני בית הנבחרים הבריטי ב-18 באוגוסט, טען ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון כי בריטניה הצטרפה "למשימה להכחיד את אל-קאעדה במדינה זו ולעשות כל מה שיכולנו כדי לייצב את אפגניסטן, למרות כל הקשיים והאתגרים שידענו שנעמוד בפניהם והצלחנו במשימת הליבה הזו", ובנוסף קבע כי "מה שלא נכון הוא לומר שממשלת בריטניה לא הייתה מוכנה או לא צפתה זאת".
נשיא ארצות הברית ה-45, דונלד טראמפ, הגדיר את נסיגת הכוחות כ"השפלה" הגדולה ביותר בהיסטוריה של מדינתו ואמר כי בתחילה היה מוציא את האזרחים והדיפלומטים האמריקאים, אחר כך את משתפי הפעולה האפגנים שלהם, את כל הציוד המתקדם של הצבא הלאומי האפגני שנתרם על ידי הצבא האמריקאי ובשלב האחרון מוציא את הצבא, כל זאת בתנאי שהטליבאן עומד בהסכם דוחה (אנ'). בנוסף, הנשיא לשעבר הביע את התנגדותו למדיניות ההתערבות של מדינתו, ומתאר אותה כ"החלטה איומה" להתערב במזרח התיכון, וכי היא לא שיפרה את המצב ב-20 השנים האחרונות.
ניתוח > גורמים > קריסת ממשלת אפגניסטן

הערכות קהילת המודיעין האמריקאית קבעו במקור כי קאבול עשויה ליפול בתוך חודשים או שבועות לאחר נסיגת הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן, אם כי המצב הביטחוני הידרדר במהירות, מה שהוביל את הנשיא ג'ו ביידן להודות ב-16 באוגוסט כי "הדבר התפתח מהר יותר משציפינו".
כמה גורמים אפגנים הטילו את האשמה לקריסה למרגלות ממשלת גאני. ראש מועצת הפיוס הלאומי האפגנית עבדאללה עבדאללה גינה את בריחתו של גאני מהמדינה וקבע כי "נשיא אפגניסטן לשעבר עזב את אפגניסטן והותיר את המדינה במצב קשה זה. אלוהים צריך להוכיח אותו על מעשיו". הגנרל ביסמילה חאן מוחמדי (אנ'), לשעבר ראש המטה של צבא אפגניסטן ושר הביטחון הזמני, צייץ בטוויטר "הם קשרו את ידינו מאחור ומכרו את המדינה. יקולל גאני וכנופייתו". מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, אמר כי "בסופו של דבר, ההנהגה הפוליטית האפגנית לא הצליחה לעמוד מול הטליבאן... כישלון זה של ההנהגה האפגנית הוביל לטרגדיה שאנו עדים לה כיום".
הקריסה הממשמשת ובאה של כוחות הביטחון הלאומי האפגניים (ANSF) (אנ'), וחוסר יכולתם לעמוד במתקפת הטליבאן היו גם כן מוקד לביקורת. נטען כי אף על פי שמאז 2001 ארצות הברית השקיעה למעלה מ-85 מיליארד דולר להכשרת כוחות הביטחון האפגניים וציודם, הכוחות האפגניים הוכיחו שהם חסרי יכולת, בלתי מתאימים ולא-מאומנים כדי להתמודד עם ההתקוממות המתקרבת.
ניתוח > גורמים > נסיגת נאט"ו

דו"ח המפקח הכללי המיוחד האמריקאי לשיקום אפגניסטן שפורסם ב-17 באוגוסט מצא כי ארצות הברית "התקשתה לפתח וליישם אסטרטגיה קוהרנטית" למלחמה וכי "אם המטרה היא לבנות מחדש ולעזוב מדינה שיכולה לקיים את עצמה ולהוות איום קטן לאינטרסים הביטחוניים הלאומיים של ארצות הברית, התמונה הכוללת עגומה". הדו"ח מצא גם כי ארצות הברית תעדפה אינטרסים פוליטיים פנימיים במקום אינטרסים אפגניים, הפגינה בורות בהקשר המקומי, והוציאה מיליארדי דולרים על פרויקטים בירוקרטיים שאינם בני-קיימא.
דייוויד א. סנגר (אנ'), כתב הניו יורק טיימס, ניתח את ההחלטה של ג'ו ביידן לעזוב את אפגניסטן, וכתוצאה מכך את אופן נפילת קאבול, כתוצאה מארבע הנחות יסוד, או טעויות בחישוב: שיש מספיק זמן לפני שהממשלה האפגנית תתמוטט כדי שארצות הברית תיסוג, שלכוחות האפגניים יש "אותו דחף" לנצח כמו של הטליבאן, שיש "מערכת מתוכננת היטב לפינוי השגרירות" ואפגנים שסייעו לארצות הברית ומשפחותיהם, וכי אם הטליבאן יגיע לקאבול, תהיה "מלחמת אזרחים עקובה מדם, בלוק אחרי בלוק" ברחובותיה.
ניתוח > השוואות

פרשנים ואנשים רבים השוו את האירועים לנפילת העיר סייגון (אנ') בתום מלחמת וייטנאם באפריל 1975. חודש לפני הגעת הטליבאן לקאבול, דחה נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן את ההשוואה וקבע כי "הטליבאן אינו צבא צפון וייטנאם... לא יהיה שום מצב שבו תראו אנשים מוטסים מגג שגרירות ארצות הברית באפגניסטן. זה בכלל לא בר-השוואה".
העיתונאים טענו כי הערותיו של ביידן "לא התיישנו טוב", בעוד צוות השגרירות שרף מסמכים ו"מסוקים צולמו מרחפים מעל למתחם, מעבירים דיפלומטים לשדה התעופה" פחות מחודש לאחר מכן. אדמירל המשנה לארי צ'יימברס (אנ'), שנתן את הפקודה להוציא מסוקים מנושאת המטוסים מידוויי במהלך מבצע רוח תכופה (אנ') כדי לפנות מקום לנחיתת מטוסי מפונים נוספים שהגיעו מסייגון, אמר כי "מה שקורה עכשיו גרוע יותר ממה שקרה בווייטנאם", ופירט "[בווייטנאם] ניסינו להוציא כמה שיותר אנשים שעבדו איתנו כפי שיכולנו... באפגניסטן, אנו נוטשים את האנשים שתמכו בנו בזמן שהיינו שם".
ביום שהטליבאן נכנס לקאבול, מזכיר המדינה האמריקאי בלינקן דחה את ההשוואה לסייגון, וקבע בראיון לרשת ABC כי "ברור שזה לא סייגון. נכנסנו לאפגניסטן לפני 20 שנה עם משימה אחת בראש, והיא להתמודד עם האנשים שתקפו אותנו ב-11 בספטמבר, והמשימה הזו הצליחה".
מזכיר ההגנה האמריקאי לשעבר, ליאון פאנטה, השווה את נפילת קאבול לפלישה לפרץ החזירים בקובה בשנת 1961 ואמר כי "הנשיא קנדי לקח אחריות על המתרחש. אני ממליץ בחום לנשיא ביידן לקחת על עצמו אחריות... להודות בטעויות שנעשו". איברהים אל-מאראשי (אנ') מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן מרקוס (אנ'), השווה אותה למתקפה בצפון עיראק ב-2014, שבה דאעש השתלט על חלקים גדולים מעיראק והכריז על ח'ליפות, וטען כי הקריסה נגרמה על ידי הטלת "דוקטרינה צבאית אמריקנית נוקשה והיררכית" על הצבאות האפגניים והעיראקיים, כי הטליבאן ודאעש היו קבוצות חמושות ומלוכדות יותר, וכי ממשלות אפגניסטן ועיראק הנתמכות על ידי נאט"ו אפשרו לרשתות של חסות ושחיתות להשתרש".
התקשורת הציבורית בסין השוותה את המצב באפגניסטן ליחסיה של ארצות הברית עם טאיוואן. היא הטילה ספק במחויבותה של הראשונה להגן על האחרונה אם סין תחליט להשתלט על טאיוואן, שלטענתה היא המחוז שלה, בכוח. שר החוץ הסיני וואנג יי (אנ') אמר כי העולם צריך להנחות את הטליבאן באופן חיובי ולא ללחוץ עליו. מזכיר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה, ניקולאי פטרושב, השווה את המצב ליחסי אוקראינה–ארצות הברית וקבע כי "מצב דומה מחכה לתומכי הבחירה האמריקאית באוקראינה".
תוצאות

ב-17 באוגוסט קיימו הטליבאן את מסיבת העיתונאים הרשמית הראשונה שלהם בקאבול, כאשר הדובר זביהוללה מוג'אהיד (אנ') הצהיר כי הטליבאן מבקש "להבטיח לקהילה הבינלאומית, כולל ארצות הברית, כי אף אחד לא ייפגע באפגניסטן" וכי "לאחר התייעצויות שיסתיימו בקרוב מאוד, נהיה עדים להיווצרותה של ממשלה אסלאמית חזקה ומקיפה". ב-21 באוגוסט הגיע לקאבול מייסד הטליבאן והמנהיג הפוליטי שלו, עבד אל-ע'ני בראדר, לראשונה מזה יותר מעשור, כשהטליבאן החל במשא ומתן פנימי על אופן ניהול המדינה. בערב 18 באוגוסט הודיע משרד החוץ של איחוד האמירויות הערביות כי הוא קיבל את הנשיא גאני אל איחוד האמירויות מטעמים הומניטריים. ב-19 באוגוסט פרסם גאני סרטון המכחיש את הדיווחים כי הוא לקח עמו סכום כסף גדול בעת שנמלט וכי הוא מנהל משא ומתן על חזרה לאפגניסטן.
בימים שלאחר הנפילה החלו סוכנויות ממשלתיות אמריקאיות למחוק מאמרים ותמונות ציבוריים המציגים אזרחים אפגנים מאתרי האינטרנט שלהם, מחשש שמשטר הטליבאן עשוי להשתמש באתרים אלה כדי לזהות ולמקד אזרחים לצורך פעולות תגמול. הממשל האמריקאי הודיע גם כי הוא יקפיא נכסים בשווי של 9.5 מיליארד דולר השייכים לדה אפגניסטן בנק (אנ'), הבנק המרכזי באפגניסטן, כדי למנוע את הגישה של הטליבאן לכספים. גם קרן המטבע הבינלאומית הודיעה כי תמנע מהטליבאן גישה לזכויות משיכה מיוחדות.
מספר חברות מדיה חברתית, ביניהן פייסבוק ויוטיוב, הודיעו כי ימשיכו לאסור תוכן של הטליבאן מהפלטפורמות שלהן. בנוסף, פייסבוק הציבה תכונה המאפשרת לאפגנים לנעול את חשבונותיהם כדי למנוע מהטליבאן לרשום את המידע שלהם. הטליבאן גינה איסורים כאלה, וטען כי הדבר פוגע בזכותם לחופש הביטוי. ישנם דיווחים על גל של יצירת חשבונות חדשים פרו-טליבאן בטוויטר, אחת מחברות המדיה החברתית הבודדות שלא הטילו איסורים על הארגון, בימים שלאחר הנפילה.
תוצאות > פליטים

כמה פרשנים צפו זינוק בכמות הפליטים הנמלטים מהטליבאן לאחר נפילת קאבול והרפובליקה האסלאמית, וכמה ממשלות הודיעו על תוכניות בימים שלאחר הנפילה לקלוט כמות מסוימת של פליטים. יותר מ-300,000 אזרחים אפגנים שעבדו עבור ארצות הברית נמצאים בסיכון של נקמה מצד הטליבאן. ב-17 באוגוסט הכריזה ממשלת בריטניה כי תקים תוכנית יישוב מחדש לעד 20,000 פליטים אפגנים, ותתעדף נשים, ילדים ומיעוטים. ב-19 באוגוסט הכריזה ממשלת פינלנד כי היא מתכננת להכפיל את מכסת הפליטים שלה כדי לקבל יותר פליטים מאפגניסטן. הפיליפינים הביעו גם הם את רצונם לקבל פליטים מאפגניסטן. נשיא הפרלמנט האירופי דוד ססולי קרא למדינות האיחוד האירופי לקחת את חלקן ההוגן של פליטים, וקבע כי האיחוד האירופי "יצטרך להראות שהוא דואג לכבד אתיקה". ממשלת ספרד הקימה מחנה פליטים זמני בבסיס חיל האוויר טוריין דה ארדוז (אנ'), שם ביקרו גורמים מהאיחוד האירופי, ביניהם נשיאת הנציבות האירופית אורסולה פון דר ליין ונשיא המועצה האירופית צ'ארלס מישל. פון דר ליין שיבחה את היוזמה של ממשלתו של סנצ'ס, וקבעה כי פעולותיה של ספרד מייצגות "דוגמה טובה לנפש האירופית במיטבה". נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שוחח עם סנצ'ס על מנת לאפשר שימוש בבסיסים הצבאיים רוטה ומורון כדי לאכלס זמנית את הפליטים האפגנים, תוך שבחים על "מנהיגותה של ספרד בשאיפה לתמיכה בינלאומית בנשים ובנות אפגניות".
עם זאת, כמה ממשלות החלו להצביע על יחס עוין כלפי פליטים. במסיבת עיתונאים הצהיר נשיא צרפת עמנואל מקרון כי צרפת צריכה "לצפות ולהגן על עצמה מפני גל מהגרים". ממשלת אוסטריה הודיעה כי לא תשהה את הגירושים לאפגניסטן, בניגוד למספר מדינות אחרות באיחוד האירופי. שר ההגנה האוסטרלי פיטר דאטון (אנ') רמז בראיון טלוויזיוני כי לאפשר לאזרחים אפגנים שעבדו עם ממשלת אוסטרליה לבקש מקלט באוסטרליה עלול להוות סיכון ביטחוני וכי "איננו יודעים מספיק על אותם אנשים". ממשלת אוזבקיסטן הזהירה כי היא תדחק בחומרה כל ניסיון לחצות את גבולה באופן בלתי חוקי. עם זאת, היא פתחה את שדה התעופה שלה בטשקנט לפליטים, שיופנו באופן מיידי לטיסות לברלין כחלק מההסכם שלה עם גרמניה.
ב-19 באוגוסט 125 שומרים בשגרירות בריטניה בקאבול קיבלו שיחת טלפון בה הודיעו להם כי הם מפוטרים ושאינם כשירים להגנה על בריטניה מכיוון שהועסקו באמצעות קבלן, GardaWorld, בניגוד לשומרים בשגרירות ארצות הברית שפונו.
ממשלת סבסטיאן פיניירה בצ'ילה הסכימה לקבל כעשר משפחות פליטים. במקביל, ממשלת קולומביה מתכננת לקבל באופן זמני עד 4,000 אזרחים אפגנים לבקשת ממשלת ארצות הברית.
תוצאות > התנגדות

עם נפילת קאבול, חברי הברית הצפונית לשעבר וכוחות אנטי-טליבאן אחרים שבפנג'שיר, בראשות אחמד מסעוד וסגן הנשיא לשעבר אמרוללה סאלח, היו להתנגדות המאורגנת העיקרית לטליבאן באפגניסטן. שגרירות אפגניסטן בטג'יקיסטן החליפה את דיוקנו הנשיאותי של גאני באחד של סאלח, והגישה לאינטרפול בקשה להנפקת צווי מעצר עבור גאני, יחד עם יועצו הראשי פאזל מחמוד ויועץ הביטחון הלאומי חמדולה מוהיב, באשמת גניבה מכספי האוצר האפגניים. מסעוד הודיע על רצונו לנהל משא ומתן עם הטליבאן.
ב-17 באוגוסט התקיימה מחאה קטנה של כמה נשים בקאבול בדרישה לשוויון זכויות לנשים, המחאה הראשונה של נשים נגד המשטר החדש. ב-18 באוגוסט התעוררו הפגנות גדולות יותר בהשתתפות גברים גם בשלוש ערים בשליטת פשטון המזרחית: ג'לאלאבאד, ח'וסת ואסדבאד (אנ'), בהן המפגינים הניפו את דגל הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן והורידו את דגל הטליבאן. בהפגנה בג'לאלאבאד פתחו הטליבאן באש, הרגו שלושה אנשים ופצעו למעלה מתריסר. ב-19 באוגוסט התפשטו הפגנות לחלקים שונים של קאבול, ביניהן מחאה אחת גדולה ליד נמל התעופה בקאבול, שם מכוניות ואנשים הניפו את דגל הרפובליקה, ואחת נוספת עם יותר מ-200 איש שהתאספו ליד ארמון הנשיאות בקאבול, עד שפוזרה באלימות על ידי הטליבאן. המחאות נמשכו גם בח'וסת ובאסדבאד, כאשר הטליבאן הפעיל אלימות לפיזורן בשני המקומות. באסדבאד דווח כי מספר המשתתפים בהפגנות מתנפח למאות.
ראו גם

השתלטות הטליבאן על אפגניסטן
מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
תהליך השלום באפגניסטן
נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן (2021)
נמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי
ביאורים

↑  Operation Allies Refuge (אנ')
↑  Operation Pitting (אנ')
אברהם יעקב אורלנסקי

הרב אברהם יעקב הכהן אורלנסקי (ה'תרל"ט, 1879 - י"ח באב ה'תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929) היה רבה הראשון של זכרון יעקב וחוקר תורני; מנרצחי הטבח בחברון במאורעות תרפ"ט.