stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטלס (ספר מפות)
היסטוריה > אטלסים עבריים

אטלס ראשון בשפה העברית יצא לאור בשנת 1923, בהוצאת א"ג סירקין בברלין. האטלס, בשם "אטלס גאוגרפי לשמוש בתי ספר", תורגם לעברית בידי ד"ר אליהו אולשוונגר (אחיו של ד"ר עמנואל אולסוונגר), מאטלס שהכין הגאוגרף הגרמני פליקס לַמְפֶּה (Felix Lampe). האטלס כלל 18 מפות, ובהן מפת ארץ ישראל.
בשנת 1926 יצא לאור בהוצאת 'הספר' שבלונדון אטלס עברי מקורי בעריכתם של זאב ז'בוטינסקי וד"ר שמואל פרלמן. דוד זכאי שיבח אותו: "האטלס העברי הראשון, שמפתו מפה ולא סתם יריעה וצורות גאומטריות עליה, והצבעים אף הם צבעי מפה ממש, צורה אנושית-תרבותית המהנה את העין."
בשנת 1935 יצא לאור בהוצאת "אמנות" של שושנה פרסיץ אטלס עברי בעריכתו של אברהם יעקב בְּרָוֶר, והכרטוגרף האחראי היה מרקו עֵינִי, איש מחלקת המדידות של ממשלת המנדט. משה ברור, בנו של אברהם יעקב ברור, המשיך בדרכי אביו, ובשנת 1950 הופיעה המהדורה הראשונה של 'אטלס בְּרָוֶר' שבעריכתו. אטלס זה יצא לאור במהדורות שונות ובשמות שונים, ושימש במשך שנים רבות כאטלס העיקרי של תלמידי ישראל.
סוגים נוספים של אטלסים

בנוסף לאטלסים הכוללים מפות גאוגרפיות, מקובל השם "אטלס" גם לאוספים אחרים של מפות"
אטלס כוכבים, המכיל מפות של שמי הלילה.
אטלס היסטוריה, המכיל מפותת שמתארות אירועים היסטוריים. דוגמה לכך היא "אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל".
בהשאלה, אטלס הוא גם אוסף תמונות אשר בא להציג יחסים פיזיים בין הפרטים בתמונות, למשל אטלס של גוף האדם.
הערות שוליים

↑  ראו על חשיבות האטלס באתר ספריית הקונגרס: The Library of Congress – American Memory – Ortelius Atlas
↑  התייחסות לשם האטלס ומידע נוסף, באתר Norman B. Levental Map center, at the Boston Public Library
↑  ראו הרחבה בנושא באתר newadvent.org
1 2 3  אליהו הכהן, האטלסים הראשונים בשפה העברית, בבלוג "עונג שבת", 2 במרץ 2018
↑  יורם מלצר, האטלס העברי הראשון, ראשית המולדת, בלוג הספרייה הלאומית, 28 בספטמבר 2017
↑  ד.ז., אטלס עברי, דבר, 27 בנובמבר 1925
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295068605171  BNE: XX5216275  BnF: cb13162713r (data)  GND: 4143303-8  LCCN: sh85009231  LNB: 000234810  NKC: ph118653 
מפת האימפריה הפרסית, באטלס של אורטליוס
חלק 58 במהדורה השמינית של האטלס, 1891. ישראל ולבנון.
מבנה הגופים הפדרליים של הרשות המבצעת ברוסיה

מבנה הגופים המנהלים הפדרליים של הפדרציה הרוסית הוא רשימה של כל הגופים הפדרליים המהווים חלק מהרשות המבצעת ברוסיה.
מבנה הגופים מאושר על ידי נשיא הפדרציה הרוסית על פי הצעתו של ראש ממשלת הפדרציה הרוסית בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית משנת 1993. מבנה זה כפוף לאישור בכל שינוי של הממשלה (במהלך עבודת הממשלה נעשים בה שינויים שונים ואלה מצריכים את חתימת הנשיא)
הרשימה משקפת את השינויים שחלו ברשות המבצעת מאז 21 בינואר 2020 (צו נשיא הפדרציה הרוסית מספר 215 מיום 21 בינואר 2020).
גופים הכפופים לנשיא הפדרציה הרוסית

משרד הפנים של הפדרציה הרוסית
משרד הפדרציה הרוסית להגנה אזרחית, חירום וניהול אסונות
משרד החוץ של הפדרציה הרוסית
הסוכנות הפדרלית לענייני חבר המדינות העצמאיות, אזרחים שחיים מעבר לגבול ושיתוף פעולה הומניטרי בינלאומי
משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני
השירות הפדרלי לבקרה טכנית וייצוא
משרד המשפטים של הפדרציה הרוסית
שירות בתי הסוהר הפדרלי
שירות ההוצאה לפועל הפדרלי
שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית (שירות פדרלי)
שירות ביון החוץ של הפדרציה הרוסית (שירות פדרלי)
שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי של כוחות המשמר הלאומי של הפדרציה הרוסית
שירות האבטחה הפדרלי של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי
סוכנות הארכיונים הפדרלית
המינהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית (סוכנות פדרלית)
המינהל לענייני נשיא הפדרציה הרוסית (סוכנות פדרלית)
גופים המנוהלים על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית

משרד הבריאות של הפדרציה הרוסית
משרד התרבות של הפדרציה הרוסית
משרד המדע וההשכלה הגבוהה של הפדרציה הרוסית
משרד המשאבים הטבעיים ואיכות הסביבה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום השימוש בטבע
הסוכנות הפדרלית למשאבי מים
סוכנות היערות הפדרלית
הסוכנות הפדרלית לשימוש במשאבי קרקע
משרד התעשייה והמסחר של הפדרציה הרוסית
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומדידה
משרד החינוך של הפדרציה הרוסית
משרד הפדרציה הרוסית לפיתוח המזרח הרחוק והאזור הארקטי
משרד החקלאות של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח וטרינרי ופיטו-תברואתי
סוכנות הדייג הפדרלית
משרד הספורט של הפדרציה הרוסית
משרד הבינוי והשיכון והשירותים הקהילתיים של הפדרציה הרוסית
משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה
הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית
סוכנות הכבישים הפדרלית
הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבת
הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות
משרד העבודה והרווחה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה
משרד האוצר של הפדרציה הרוסית
שירות המיסים הפדרלי
לשכת ההערכה הפדרלית (שירות פדרלי, שהוקם על ידי נשיא הפדרציה הרוסית ב-28 באוקטובר 2019)
השירות הפדרלי להסדרת שוק האלכוהול
שירות המכס הפדרלי
הגזברות הפדרלית (שירות פדרלי)
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה
המשרד לפיתוח דיגיטלי, התקשורת והתקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח על תקשורת, טכנולוגיית מידע ותקשורת המונים
הסוכנות הפדרלית לעיתונות ותקשורת המונים
סוכנות התקשורת הפדרלית
משרד הפיתוח הכלכלי של הפדרציה הרוסית
שירות ההסמכה הפדרלי
השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית
השירות הפדרלי לקניין רוחני
סוכנות התיירות הפדרלית
משרד האנרגיה של הפדרציה הרוסית
סוכנות האנרגיה הרוסית
גופים הכפופים ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית

השירות הפדרלי למלחמה במונופולים
השירות הפדרלי לרישום קרקעות וקרטוגרפיה
השירות הפדרלי לפיקוח על הגנת זכויות הצרכן ורווחת האדם
השירות הפדרלי לפיקוח על הבריאות
השירות הפדרלי לפיקוח על חינוך ומדע
השירות הפדרלי לפיקוח אקולוגי, טכנולוגי וגרעיני
הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה
הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית
הסוכנות הפדרלית לענייני נוער
סוכנות הלאומים הפדרלית
קפדוקיה

העיירה אוצ'היסר
קפדוקיה (בטורקית: Kapadokya, ביוונית: Καππαδοκία) היא חבל ארץ גאוגרפי והיסטורי במרכז רמת אנטוליה באסיה הקטנה שבטורקיה. המושג נזכר לראשונה בכתובות פרסיות מתקופת הממלכה האחמנית, בפרסית משמעותו "מקום הסוסים היפים", H-aspa-duja.
גאוגרפיה ותיחום

נופה הייחודי של קפדוקיה הוא תוצר של תהליכים טבעיים בני מיליוני שנים. לפני כ-60 מיליון שנה נוצרו הרי הטאורוס שמדרום לקפדוקיה, ובד בבד נחרצה אנטוליה בשקעים ובעמקים. אלה התמלאו בלבה, טוף ובתוצרים געשיים אחרים שמקורם בהרי הגעש הסמוכים, ובמיוחד הר ארג'ייס והר האסאן (Hasan Dağı). העמקים החלו להיעלם באופן הדרגתי והאזור הפך לרמה. עם זאת, התוצרים הגעשיים שמילאו את העמקים נשחקו כתוצאה מהשפעת משקעים, רוחות, נגר עילי ותחתי ומשרע הטמפרטורות, ופיסלו תצורות נוף ייחודיות, שחלקן הנדמות למגדלים גבוהים וצרים, מכונות "ארובות הפיות".
במשך ההיסטוריה התייחס המונח "קפדוקיה" לתא שטח שממדיו ותיחומו המדויקים השתנו בהתאם לתקופה, ובהתאם לישויות עצמאיות או בלתי עצמאיות שנשאו שם זה. בתקופת הרודוטוס כיסה המושג את כל מרכז רמת אנטוליה מהרי הטאורוס בדרום ועד הרי צפון אנטוליה בצפון, ומהפרת במזרח ועד ימת טוז (Tuz Gölü - "ימת המלח") במערב. סטראבון לעומת זאת מסר תיאור רחב עוד יותר. בתקופת האחמנים כללה קפדוקיה גם את הרי צפון טורקיה, אך לאחר מכן חולק השטח לשני מחוזות נפרדים, ומחוז קפדוקיה הוגבל לשטחי רמת אנטוליה ללא ההרים שמצפון לה. החל בשנת 250 לפנה"ס התקיימה בקפדוקיה ממלכה עצמאית למחצה, אשר הייתה לבת בריתה של הרפובליקה הרומית, עד שבשנת 17 הפכה טיבריוס לפרובינקיה רומית.
מאז התקופה הרומית אין למושג משמעות מדינית או מנהלית מוגדרת, אך הוא משמש כמותג תיירותי המתייחס בדרך כלל לאזור העיר נבשהיר בהקשר הצר, ולתא השטח שבין הערים אקסראי ממערב ועד לקייסרי במזרח במובנו הרחב. בשנת 1985 הוכרזו המוזיאון הפתוח בכפר גרמה וסביבותיו, וכן סדרה של תצורות סלע וקרקע טבעיות ברחבי קפדוקיה, כמו גם מבנים שנחצבו על ידי אדם לצורכי מגורים, פולחן וצרכים ציבוריים, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

קפדוקיה יושבה על ידי החאתים ולאחר מכן על ידי החתים בתקופת הברונזה המאוחרת. לאחר שקיעתן של הממלכות החתיות החדשות השתלט קרויסוס מלך לידיה על חלקה המערבי של קפדוקיה, בעוד שחלקה שממזרח לנהר קיזילאירמאק נשלט על ידי מדי. בשנת 546 לפנה"ס תקף קרויסוס את הממלכה האחמנית, וכורש הכניעו והשתלט על כל אסיה הקטנה. במשך מאתיים השנים הבאות שלטו הפרסים בקפדוקיה, שהוגדרה מאז ימיו של דריווש הראשון כסאטרפה שהשתרעה מצפון להרי הטאורוס וממערב לפרת.
אלכסנדר מוקדון ניסה לכבוש את קפדוקיה בשנת 333 לפנה"ס אך נתקל בהתנגדות עזה מצד תושביה. הוא איגף אותה מדרום והמשיך בדרכו מזרחה לאורך חופי הים התיכון של אסיה הקטנה. אצילי קפדוקיה בחרו באחד מהם לשליט, וזה היה למלך אריארתס הראשון אשר שלט בקפדוקיה בין 332 לפנה"ס ל-322 לפנה"ס, ואף הרחיב את גבולה הצפוני עד לים השחור. שלושה מלכים שלטו בקפדוקיה אחריו, והרביעי, אריארתס הרביעי שמלך בין השנים 220 לפנה"ס-163 לפנה"ס, כרת ברית עם הרומאים כנגד הסלאוקים.
קפדוקיה ניצבה לצידה של רומא גם בעת מלחמות מיתרידטס שהכריז מיתרידטס השישי, מלך פונטוס על הרומאים, אך בשנת 93 לפנה"ס פלש אליה טיגרנס השני מלך ארמניה. הוא הדיח את מלכה ומינה מלך וסאל מטעמו. השלטון באזור התחלק בין ארמניה לפונטוס, ומצב דברים זה נשמר משך 30 שנים, עד שגנאיוס פומפיוס מגנוס הביס את פונטוס ואת ארמניה גם יחד בשנת 63 לפנה"ס. לאחר מכן שוב שלטו אצילים מקומיים בקפדוקיה, ואלה שמרו על אוטונומיה מסוימת עד שנת 17, עת סיפח אותה טיבריוס לאימפריה הרומית והפך אותה לפרובינקיה.
קפדוקיה הייתה למרכז חשוב של הנוצרים המוקדמים, ואלה חצבו בסלע הטוף כנסיות, מנזרים ומבנים ששימשו להם כמקום מסתור מפני רדיפות.
במאה ה-6 הייתה קפדוקיה לחלק מהאימפריה הביזנטית, והתגוררה בה קהילה גדולה של ארמנים. הביזנטים שלטו בקפדוקיה עד פלישת הסלג'וקים לאסיה הקטנה במחצית השנייה של המאה ה-11, ולאחר מכן היה האזור לחלק מסולטנות רום. עם התפוררותה של זו, שלטה ממלכת קיליקיה הארמנית באזור בתחילת המאה ה-13, אך לאחר מכן הייתה לחלק מהנסיכות הבייליקית של קרמנאואולו (Karamanoğlu). במאה ה-14 סופחה קפדוקיה לאימפריה העות'מאנית, וכיום היא חלק מטורקיה המודרנית.
אתרי קפדוקיה > הפארק הלאומי ההיסטורי והמוזיאון הפתוח של גרמה

גרמה (טורקית Göreme; יוונית Κόραμα) היא עיירה קטנה במרכזה של קפדוקיה ומתגוררים בה כ-2,000 איש. העיירה העניקה את שמה לפארק הלאומי ההיסטורי של גרמה (Göreme Tarihî Millî Parkı) המקיף את ליבה של קפדוקיה, וסמוך לה שוכן המוזיאון הפתוח של גרמה (Göreme Açık Hava Müzesi). בגרמה עצמה ובמוזיאון הפתוח מקבץ של כנסיות, מנזרים וקפלות החצובים בסלע הטוף הרך.
אתרי קפדוקיה > העיר התת-קרקעית דרינקויו

העיר התת-קרקעית של דרינקויו (Derinkuyu yeraltı şehri - "באר עמוקה") שוכנת 29 ק"מ דרומית לנבשהיר והיא העיר התת-קרקעית הגדולה בטורקיה. שמונה קומותיה משתרעות עד לעומק של 85 מטר, ומאז נפתחה למבקרים בשנת 1969 רק עשרה אחוזים משטחה נגיש לקהל הרחב. מעבר לחדרי המגורים יש בדרינקויו כנסייה גדולה בצורת צלב, אורוות, חדרי אחסון, חדרי אוכל, קפלות וחדרים לדריכת יין ושמן. 52 פירים סיפקו אוויר לתושבי העיר התת-קרקעית, ובקומה התחתונה משתרעים מאגרי מים טבעיים. אלה המשיכו וסיפקו מים לתושבי האזור עד שנת 1962, וייתכן שהעניקו למקום את שמו. ניתן היה לאטום את הכניסה אל המתחם באמצעות אבנים גדולות, וניתן היה אף לחסום את המעבר בין הקומות. העיר חוברה לערים תת-קרקעיות אחרות באמצעות מנהרות באורך של מספר קילומטרים. ייתכן שהעיר התת-קרקעית הוקמה בתקופת החתים המאוחרים או על ידי הפריגים במאה ה-7 לפנה"ס ובמאה ה-8 לפנה"ס, אך ברי שהורחבה בתקופה הביזנטית בין המאה ה-5 למאה ה-10.
אתרי קפדוקיה > העיר התת-קרקעית קאימאקלי

העיר התת-קרקעית של קאימאקלי (Kaymaklı yeraltı şehri) שוכנת כ-20 ק"מ דרומית לנבשהיר וכ-9 ק"מ צפונית לדרינקויו. רק ארבע מקומותיה של העיר פונו מפסולת ונפתחו לקהל בשנת 1964, ותושבי האזור עדיין עושים שימוש בחלק ממנהרותיה לשם אחסון. המנהרות בקאימאקלי צרות, משופעות ונמוכות יותר מאלה שבדרינקויו. בקומה הראשונה שוכנים כנסייה ואורווה. בקומה השנייה מספר קברים וכנסייה נוספת שלה שני אפסיסים ואגן טבילה. בקומה השלישית חדרי אחסון, גת לדריכת יין ושמן, מטבחים וסלע אנדזיט ששימש להתכת נחושת. הקומה הרביעית כוללת בעיקר מחסנים.
אתרי קפדוקיה > העיר התת-קרקעית אזקונק

העיר התת-קרעית של אזקונק (Özkonak Yeraltı şehri) שוכנת כ-20 ק"מ צפונית לאוונוס. היא התגלתה ב-1972 על ידי חקלאי מקומי, ויש בה עשרה מפלסים החצובים בסלע והמגיעים עד לעומק של 40 מטר. כמו בערים התת-קרקעיות האחרות יש באזקונק באר מים, מערכת אוורור, מרתפי יין ואבנים גדולות שחסמו את פתחי הכניסה אליה.
אתרי קפדוקיה > מנזר אסקיגומושלר

מנזר אסקיגומושלר (Eskigümüşler) סמוך לעיר נידה בדרום קפדוקיה ידוע בפרסקאות שבו שצוירו בין המאה ה-7 למאה ה-11. בכנסייה נמצא פרסקו מפורסם במיוחד של המדונה והילד, שבו נראית הבתולה כשחיוך על פניה. חדרי המגורים, המטבח, חדר האוכל, מאגרי היין והשמן, וכן הקריפטה, חצובים בסלע וערוכים סביב חצר פנימית. כניסתו הצנועה והמוסתרת של המנזר הובילה לכך שהשתמר היטב והתגלה מחדש רק בשנת 1963.
אתרי קפדוקיה > זלווה

זלווה (Zelve) שוכנת על מורדות גבעת אקטפה (Aktepe - "התל הלבן"), כ-5 ק"מ דרומית-מזרחית לאוונוס. באזור שלושה עמקים ששניים מהם מחוברים במנהרה, והוא נחשב לעשיר בקפדוקיה בריכוז תצורות הסלע המכונות ארובות הפיות. המקום שימש כמרכז נזירי בין המאה ה-9 למאה ה-11, והמשיך והיה נושב עד שנת 1952, עת נקבע כי הוא מסוכן מידי לקיום היישוב במקום. התושבים יושבו באקטפה הסמוכה, המכונה גם "זלווה החדשה" (Yeni Zelve), וב-1967 הוכרז המקום כמוזיאון פתוח. במקום מספר כנסיות והמנזר בזלווה שימש כמקום הכשרה לנזירים.
אתרי קפדוקיה > עמק אהלרה

עמק האהלרה (Ihlara Vadisi) שוכן כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית לאקסראי. אורכו של העמק הוא 16 ק"מ וקירותיו מגיעים במקומות מסוימים לגובה של יותר ממאה מטר. עמק האהלרה הוא תוצר התחפרותו של נחל מלנדיז (Melendiz çayı) שנודע בעבר בשם "פוטאמוס קפדוקוס" (Potamus Kapadukus). העמק כולו שנודע בעבר בשם פריסטרמה (Peristerma), רצוף בבתי מגורים ובכנסיות שנחצבו בסלע על ידי הנוצרים המוקדמים. אלה ניצלו את בדידותו של המקום ואת ההגנה שסיפק להם, והמקום המשיך ושימש כמקום מגורים גם בתקופה הביזנטית. הכנסיות הידועות בעמק הן כנסיית הניחוח (Kokar kilisesi) וכנסיית הנחש (Yılanlı Kilise), שתיהן מהמאה ה-9, כנסיית הקש של באהאדין (Bahaeddin Samanlığı Kilisesi) וכנסיית היקינתון (Sümbüllü Kilise), שתיהן מהמאה ה-10, כנסיית העמודים (Direkli Kilise) מהשנים 976–1025 וכנסיית גאורגיוס הקדוש (Aziz George Kilisesi) שמתוארכת לשנים 1283–1295. כיום שוכנים הכפרים אהלרה בדרומו של העמק, בליסרמה (Belisırma) במרכזו וסלימה (Selime) בדרומו.
אתרי קפדוקיה > אוצ'היסר

אוצ'היסר (Uçhisar - "מצודת פסגה") היא עיירה קטנה כ-8 ק"מ מזרחית לנבשהיר ובה כ-3,000 תושבים. העיירה ידועה בעיקר בזכות התל הגעשי הנישא במרכזה, והמכונה מצודת אוצ'היסר (Uçhisar kalesi). התל מחורר במסדרונות, מעברים ובחלונות, ונשקף ממנו נוף על הסביבה כולה.
יהדות קפדוקיה > קפדוקיה במקורות

במספר מקומות בתרגום אונקלוס ובתרגום השבעים זוהתה כפתור המקראית (כף תור), אחד מעמי המקור של הפלשתים, עם קפדוקיה. היו מחכמי התלמוד שזיהו את ממלכת מדי עם קפדוקיה.
"מדינת קפודקיא", קפוטקיא או קפוטיא מוזכרת פעמים רבות בספרות התנאית, כנראה מכיוון שישבה בה קהילה יהודית גדולה, וכן מספר תנאים ואמוראים שמוצאם משם, או שגרו בה. המקום משמש כדוגמה לארץ רחוקה; לדוגמה, ישנה התייחסות לכסף הקפדוקי (מעות קפודקיא) לעומת כסף ארצישראלי ותשלום בו, כאשר אשה מקפדוקיה מתגרשת שם או בארץ ישראל, וכן סיפורים על מקרים מיוחדים של הודעות גירושין ומוות, שעדותן הגיעה מרחוק. כמו כן קיימות אגדות על מקרים יוצאי דופן שקרו במקומות מרוחקים ("בסוף העולם"), והמיוחסות לקפדוקיה. לדוגמה, רבי יוחנן בן נורי אמר שמוכרחים להתיר הדלקת נרות שבת בנפט, כיון שזהו השמן היחיד שמצוי אצל יהודי קפודקיא: "מה יעשו אנשי קפודקיא ואין להם אלא נפט?".
בין היתר ביקרו רבי עקיבא, רבי נתן ורבי מאיר בקפדוקיא, ומוצאם של רבי ינאי ורב יהודה, ואולי גם שמואל היה משם. בבית העלמין היהודי ביפו ישנם קברים של יהודי קפדוקיה.
בפרשת יתרו שבמדרשי הזהר מוזכר, שרבי יהודה הלך מקפוטקיא ללוד, לפגוש ולנחם את רבי שמעון בר יוחאי, בליווי רבי חזקיה.
יהדות קפדוקיה > היסטוריה של יהודי קפדוקיה

גלאפירה נסיכת קפדוקיה הייתה נשואה לאלכסנדר בנו של הורדוס. על-פי עדות נוצרית, בשלהי ימי בית שני ביקרה קבוצה מיהודי קפדוקיה בירושלים והתנצרה. הם הביאו את אמונתם לקפדוקיה אך נרדפו בשל כך. בסביבות שנת 200, בעת ש"העיר קפדוקיה" הומרה לנצרות בידי גרגורי תאומתורגוס, נמצאו שם 17 יהודים נצרנים. יהודי קפדוקיה מוזכרים בהרחבה בקדמוניות היהודים של יוסף בן-מתתיהו. 12,000 מיהודי קפדוקיה נטבחו בידי שאפור הראשון, מלך פרס, בכובשו את העיר במאה ה-3.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 העריכו השלטונות הטורקים ש-12% מהרכוש באזור זה הוא בידי יהודים. במסגרת פרעות איסטנבול ב-1955, ומלחמתו של השלטון במיעוטים היווני והכורדי, עזבו כ-3,000 מיהודי המקום והיגרו מטורקיה לארצות אחרות (עם כ-10,000 מיהודי טורקיה).
ראו גם

היסטוריה של טורקיה
הערות שוליים

↑  סומכוס, בתרגום לצמד המילים גם-מדים בספר יחזקאל. בתעוד קדום מאכד ועילם המקום נקרא על שם "כתף תוקע" ר' אודות קפדוקיה באתר תיירות מקומי (אנגלית)
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ו, עמוד א'
↑  ר' רשימת התייחסויות בספרות התושב"ע לקפדוקיה באתר האוניברסיטה העברית. וכן קפדוקיא במשנה באתר "חלקת השדה" של ישיבת אלון מורה
↑  זוהר חלק יג – ויקיטקסט
↑  על פי הספר מעשי השליחים פרק 2
↑  על בעיות עליה מאמר על יהודי קפדוקיה, באתר סנונית.
↑  ראו בערך יהודי גאורגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283348505171  BNE: XX452502  GND: 4029606-4  LCCN: sh85019995  NDL: 00565025  NKC: ge189076  VIAF: 237690107   WorldCat (עם VIAF): 237690107 
קפדוקיה באסיה הקטנה
אזקונק
מראה בזלווה
עמק האהלרה
מראה אווירי של אוצ'היסאר
גן החיות הלימודי חיפה

| --- | --- |
לוגו גן החיות 
טיגריסים לבנים בגן החיות הלימודי חיפה
 סוג:  גן חיות, מוזיאון פרהיסטורי, גן בוטני
 מיקום:  ישראל חיפה, ישראל
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים)
 שטח:  40 דונם
 מייסדים:  פנחס כהן
 מספר מינים:  96
 מספר פרטים:  500
 תצוגות עיקריות:  טיגריסים לבנים, מוזיאון פרהיסטורי, ביתן זוחלים
 מדיניות מגע:  Hands on
 בעלות:  עיריית חיפה
 קואורדינטות:  32°48′20.86″N 34°59′10.07″E﻿ / ﻿32.8057944°N 34.9861306°E﻿ / 32.8057944; 34.9861306
  אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות הלימודי חיפה
 
  (למפת חיפה מוגדלת) גן החיות הלימודי חיפה(למפת חיפה רגילה) גן החיות הלימודי חיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) גן החיות הלימודי חיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) גן החיות הלימודי חיפה he
 
סמליל קודם של גן החיות
גן החיות הלימודי חיפה ע"ש לואי אריאל גולדשמידט נמצא במדרונו הצפוני המיוער של נחל לוטם, במורדות גן האם במרכז הכרמל, ברחוב התשבי 124, חיפה.
היסטוריה

המכון הביולוגי, שכלל פינת חי קטנה, נוסד בשנת 1949 על ידי פנחס כהן, שהיה מראשוני המורים לטבע בחיפה.
תחילתו של המכון בגן חיות ולצדו מוזיאון במרתף של בית הכנסת המרכזי של מרכז הכרמל, ברח' דרך הים 10. במרתף עצמו הוקם חדר טבע שבו היו שיעורים לתלמידים והשתלמויות למורים. מרתף זה שכן מעל מערת בירינג - מערה של הולנדי בשם בירינג וממנה היה צופה על תנועות הצי העות'מאני והגרמני ודיווח משם על תנועות אלו לאנגלים.
בשטח אדמה קטן ליד המרתף הוקמה פינת חי קטנה אשר הלכה והתרחבה במהירות. הרעש של בעלי החיים הפריע למתפללי בית הכנסת, ובלחצם, בשנת 1952, הועברה פינת החי לואדי טאטר מיקומו הנוכחי של גן החיות והעירייה הקציבה 50,000 לירות להקמת מבנה למכון. בספטמבר 1953 הוחל בבניית המכון. באפריל 1955 נחנך האגף הראשון של בנין המכון הביולוגי בתוך השטח החדש של גן החיות. אחרי פטירתו של פנחס כהן ביולי 1956 הוחלט, כאות הערכה לפועלו, לקרוא למכון הביולוגי "בית פנחס".
היסטוריה > שיפוץ הגן

לפני השיפוץ עלו טענות, לא רק מחוגים התומכים ברווחת החיות, על צפיפות והעדר תנאי כליאה הולמים. לשם המחשת הבעיה השתמשה הנהלת גן החיות בכלוב הדובים.
בשנת 2002, בזכות תרומה של הנדבנים החיפאים משפחת אריאלי, עבר גן החיות שיפוץ משמעותי, בו הוחלפו כל התשתיות הישנות בחדשות ונבנו תצוגות חדשות ופתוחות לבעלי החיים השוכנים בגן, וכן כלל הכלובים הוחלפו והורחבו, דבר ששיפר את תנאי המחיה של החיות.
היסטוריה > תנאי הכליאה של החיות בגן

באוגוסט 2020, חברת מועצת העיר הילה לאופר מסיעת הירוקים פנתה בשאילתה לראש העירייה עינת קליש רותם בה כתבה:”גן החיות הוא כתם לעיר. הגן הוא מיושן, הכלובים הם קטנים לחלק מבעלי החיים, בעיקר הטורפים הגדולים, וחלק מבעלי החיים הכלואים פיתחו התנהגות כפייתית פסיכוטית עקב טיפול לקוי, חוסר בהעשרה, מקום קטן וכו. לא מעט תושבים מעידים כי הם שומעים את האריה האומלל והמדוכא מיילל בלילות. עד כמה שידוע לי, גן החיות הוצא בעבר מארגון גני החיות העולמי בשל אי עמידה בתנאי אחזקה, וכיום הוא שייך לאותו הארגון. אין פיקוח על מבקרים אשר מטיילים בגן, זורקים אוכל לבעלי החיים ומסכנים אותם”.
בתשובה לשאילתה כתבה קליש רותם שהיא "שותפה לביקורת על אופן ניהול גן החיות. יוקם צוות לבחינת המשך דרכו של גן החיות, בשיתוף פעולה עם כל הגורמים הרלוונטיים – רשות הטבע והגנים ומשרדי ממשלה".
בעלי החיים בגן

דגים:
דג תנין מפוספס
דג אוסקר
ברבוס ורוד (Pethia conchonius)
כריש כסף (Balantiocheilos melanopterus)
מילאוס שחור-מסורג (Myloplus schomburgkii)
שפמנון אדום-זנב
שפמנון אסייתי
פאקו חום (Myleus pacu)
סכין נוצה (Apteronotus albifrons)
קשתית (Melanotaenia)
אנציסטרוס (Ancistrus)
דו-חיים:
קרפדה ירוקה
צפרדע רפואית מצויה (Xenopus laevis)
צפרדע רידיבונדוס
זוחלים:
איגואנה ירוקה
אנקונדה צהובה
אפעה מגוון
ברודליזור גדול
זעמן מטבעות
זעמן שחור
חומט כחול-לשון מזרחי (Tiliqua scincoides)
חרדון אוסטרלי מזוקן
חרדון צב מצוי
כוח הנילוס
כרכן הקרינים
כרכן תירס
מטבעון מדבר
עכן חרטומים
עכסן גב-יהלום מזרחי
עכסן עכני
פיתון בורמזי
פיתון הודי
פיתון עצים ירוק
פיתון מלכותי
פיתון סלעים אפריקני
פיתון השטיחים
פתן שחור מצוי
צב אליגטור מצוי
צב ביצה מצוי
צב יבשה מצוי
צב יבשה דרבני
צבגון אדום-אוזן
צפע מצוי
קוברה מצרית
קמטן החורש
רב-חנק מלכותי
שממית מנומרת
שרף עין גדי
תלום-קשקשים מצוי
תנין היאור
עופות:
אוח מצוי
אורזית
אמו
אנפית בקר מערבית
אנפת לילה מצויה
אפודי הזהב
אפרור אפריקני
ארה ירוקת-כנף
ארה כחולה-צהובה
בז מצוי
ברווז מוסקובי
ברווז חד-זנב
ברווז לבן-לחיים
ברכייה
דיה מצויה
דררה ירוקה
דררה אלכסנדרונית
זברה פינק
חוגלה אדמונית
חוחית
חיוויאי הנחשים
חסידה לבנה
טווס הודי
כפן מצוי
לורי אפרורי (Pseudeos fuscata)
לורי אדום ראש (Eos Bornea)
לורי קשת
לילית מצויה
מגלן חום
מגלן קדוש אפריקני
מגלן שני
מנדרין סיני
נטה אדומת-ראש
נימפית מצויצת
נשר מקראי
עיט זהוב
עיט חורש
עיט ניצי
עיט צפרדעים
עקב עיטי
פורפירה כחולה
פלמינגו מצוי
פנינייה
פסיון מצוי
קוניור אדום-מסכה (Psittacara erythrogenys)
קוניור שמש
קורמורן גדול
קקדו מולוקי
קקדו צהוב-ציצית
קקדו קורלה ארוך מקור
רחם
שובל מלכותי
שקנאי מצוי
שליו יפני
שליו נודד
שליו סיני
תור יהלום
תנשמת לבנה
תרנגול בנקיבה
יונקים:
אריה
בבון מצרים
גירית הדבש
גמל חד-דבשתי
גנון דברזה
דוב חום סורי - זכר ונקבה
דורבן הודי
חוטמן חום
חמוס מבאיש - זוג
טיגריס בנגלי לבן - זכר יחיד, לאחר שאחותו מתה ב-2018.
טמרין זהוב-ידיים
טמרין לבן-קודקוד
לוטרה חסרת-טופר אסייתית
למור זנב-טבעת
למור חום
למור צווארון שחור לבן - שתי נקבות
מארה פטגונית
מרמוסט גמדי
נמר פרסי
סוריקטה
עטלף פירות מצוי
פוסה - זוג זכרים שהם הפוסות היחידות בגן חיות במזרח התיכון.
פנק
צבוע מפוספס
צ'ינצ'ילה ארוכת זנב
קנגורו אדום
קפוצ'ין מצויץ
קפיבארה מצויה
שועל מצוי
תן זהוב
סאקי לבן-פנים
למור מוכתר
חזיר בר אנטולי
המכון הביולוגי - בית פנחס

גן החיות צמח מתוך המכון הביולוגי, אולם במהלך השנים הוא האפיל עליו ונמצא בהנהלה נפרדת.
המכון הביולוגי החל כמכון להכשרת והשתלמויות מורים לביולוגיה ומחקר אתולוגי. יוזמו היה פנחס כהן במהלך השנים שינה המקום פניו, מתקיימות בו השתלמויות מורים ספורות ולרוב הוא פונה ישירות לתלמידים.
המכון כולל:
מרכז ללימודי הטבע ובו: שעורי העשרה לבתי הספר בכל רמות הלימוד, תוכניות מיוחדות למחוננים ולכיתות מדעיות, השתלמויות למורים ולגננות, הדרכה לבתי הספר בהקמה והחזקה של פינות חי, הדרכת תלמידים בעבודות חקר וטיפוח יחס לבעלי חיים והדרכת תלמידי תיכון בעבודות אקולוגיות.
הגן הבוטני במכון הביולוגי מוקדש לצמחי הבר של החבל הים תיכוני בישראל. חלק מהגן הוא גן מים הכולל צמחי מים וגדה של הארץ. בחלקו התחתון של הגן הבוטני חלקת שרכים. בגן הבוטני מאות מינים, חלקם מינים הנמצאים בסכנת הכחדה. הגן מהווה המשך לצומח הטבעי בנחל לוטם.
המוזיאון לטבע תצוגות של פוחלצים במספר נושאים, ותצוגת חוליות ולסתות לווייתנאים. בחגים מתקיימות תערוכות מתחלפות על נושאי הקשר שבין חגי ישראל והטבע.
המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס הוא חלק ממוזיאוני חיפה ואף מנוהל על ידו, אולם ממוקם בבנין המכון הביולוגי. במקום תצוגה של דיורמות מחיי האדם הניאנדרטלי, ממצאים שנחשפו באתרים תת-ימיים באזור חיפה, ותערוכת קבע "עצמות ורוח" העוסקת במנהגי קבורה פרהיסטוריים.
פינת החי הלימודית במכון - בה מגוון של בעלי חיים המשמשים בשעורי המכון, וכמקור לבעלי חיים לבתי ספר. גידול בעלי החיים בפינה זו מאפשר הדרכה וליווי של בתי הספר המעוניינים בפיתוח פינת חי בית ספרית. בפינת החי אוגרים, גרבילים, ארנבונים, שרקנים, צ'ינצ'ילות, חולדים וקיפוד - מבין היונקים. תור צוחק, תוכונים וברווזים מבין העופות, ואיגואנות, זיקיות ושממיות מהזוחלים. כמו כן, שוכנים במקום הדו-חיים של ארץ ישראל, עקרבים, מקלונים וחרקים נוספים.
גן הילד

גן הילד הוא מוסד משלים להוראה וחינוך עבור ילדים עם מוגבלויות שונות.
הגן נמצא במתחם גן החיות בחיפה ומקנה העשרה טיפולית, בעיקר על ידי טיפול בעזרת בעלי חיים וכן טיפול בתחומים אחרים.
גלריה

טיגריס לבן
ארה כחולה-צהובה
צפע מצוי
חיוויאי הנחשים
צב יבשה מצוי
עכן חרטומים
קוניור שמש
גמל חד דבשתי