stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל הומינר
הערות שוליים

↑  מיכל גור-אריה רביקוביץ, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏2019-04-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527098505171  VIAF: 308278731   WorldCat (עם VIAF): 308278731 
לוח זיכרון על קיר ביתו במאה שערים
תיאור מצרים

משלחת החוקרים במצרים בניצוח נפוליאון; ציור מ-1835
תיאור מצרים; שער הכרך הראשון, 1809
"הרהיט המצרי" שנוצר במיוחד לאחסנה ולהצגה של כרכי תיאור מצרים; בתמונה: הרהיט בספריית הסנאט בארמון לוקסמבורג
מפה כוללת של מצרים וארץ ישראל; נערכה על סמך סקר ז'אקוטן מ-1799 ונדפסה ב-1818
תיאור מצרים; שער הכרך הראשון של המהדורה השנייה, 1820

תיאור מצרים (בצרפתית: Description de l'Égypte) הוא כותרהּ של סדרה מרובת כרכים, שיצאו לאור בצרפת בין השנים 1809–1829 ותיעדו בכתובים ובאיורים את כל ההיבטים של מצרים העתיקה והחדשה, כפי שנסקרו ונודעו בתחילת המאה ה-19.
סקר מצרים (1798–1801)

הסקר של מצרים, שפורסם לפרטיו בכרכי "תיאור מצרים", נערך בפקודת נפוליאון בונפרטה על ידי משלחת המדעים והאמנויות הצרפתית (Commission des sciences et des arts) (צר'). המשלחת, שאליה חברו טובי המלומדים של צרפת, נוסדה במרץ 1798, והיא התלוותה לצבא הצרפתי במסע למצרים ולארץ ישראל בשנים 1798–1801. אנשי המשלחת, מתמטיקאים, כימאים וקרטוגרפים, בוטנאים וזואולוגים, נודעו בכינוי "savants" – הידענים. לצדם טרחו מהנדסים, מודדים ומתורגמנים, וכן ציירים ותחריטנים שיצרו אלפי איורים של נופים, אתרים וממצאים. המשלחת אורגנה כיחידה צבאית. אנשיה קובצו בחמש קטגוריות וכל אחד ואחד מהם קיבל דרגה צבאית והוקצה לו תפקיד צבאי מלבד המשימה המדעית. ב-22 באוגוסט 1798, פחות מחודשיים אחרי הנחיתה באלכסנדריה, נחנך בקהיר מכון מצרים (Institut d'Égypte), דוגמת המכון של צרפת, במטרה "לדאוג לקידומה ולהפצתה של הנאורות במצרים". על החלק הקרטוגרפי של סקר מצרים הופקדו מודדים ומהנדסים בראשות הקולונל פייר ז'אקוטן, שערכו בכלי מדידה משוכללים לתקופתם מיפוי טופוגרפי של עמק הנילוס מאשדי אסואן בדרום, דלתת הנילוס וחוף ארץ ישראל עד צור וצידון בצפון.
תוצאות הסקרים והמחקרים נערכו ונכתבו במשך שנים אחדות בידי מלומדים במסורת מסעי התגליות, מתוך הביטחון במדע ובהיגיון שהִשרו ערכי עידן הנאורות וברוח "האנציקלופדיה הגדולה".
מהדורות וכרכים

כרכי "תיאור מצרים" ראו אור בהפקה ממשלתית בשתי מהדורות עיקריות. המהדורה הראשונה, "הקיסרית" (Édition Impériale), הופקה בדפוס בשנים 1809 עד 1818. המהדורה השנייה – "המלכותית" (Édition Royale), ראתה אור בשנים 1820 עד 1829 בחסות המלך לואי השמונה-עשר וממשיכו שארל העשירי. לכמה מן הכרכים בשתי המהדורות היו גירסות אחדות. הרוח החיה בעריכת "תיאור מצרים" היה המהנדס, הקרטוגרף והארכאולוג אֶדמֶה-פרנסואה ז'וֹמאר, שליווה את הפקת הסדרה בכל שנותיה, תחילה כמזכיר המערכת ומ-1807 ועד 1830 – כעורך הראשי.
המהדורה הראשונה החזיקה 9 כרכים של מאמרים כתובים ו-13 כרכים של לוחות איורים שהאחרון בהם הכיל את קובץ המפות. כל אלה נחלקו לשלושה נושאים: עתיקות (Antiquités), מצרים בת התקופה (État modern) וטבע הארץ (Histoire Naturelle). כל מה שראו עיניהם של אנשי המשלחת המדעית קוטלג באורח שיטתי, מופה ותואר בדקדקנות, מהמקדשים, האובליסקים והפסלים הקדומים ועד צמחים ובעלי חיים. מאות אומנים טרחו על הפקת יותר מ-2000 איורים בנושאים שונים בפיקוחם של אנשי המשלחת המדעית. מועד ההוצאה לאור של הכרך הראשון נקבע לשנת העשור להפיכת 18 בברימר. הכרך השני נדפס בשנת 1812. בעריכתו של פייר ז'אקוטן הופקו 47 גיליונות בקנה מידה 1:100,000, מתוכם 6 גיליונות שיוחדו לארץ ישראל. היה זה מיזם המיפוי הראשון של מצרים ושל ארץ ישראל שנערך על סמך מדידות טריאנגולציה, והוא היווה בסיס למיפוי האזור במרוצת המאה ה-19. נפוליאון לא התיר את פרסום המפות, בטענה שהן מכילות סודות צבאיים, והן ראו אור בשם "אטלס גאוגרפי" (Atlas géographique) רק אחרי הרסטורציה הבורבונית – ב-1818 במסגרת המהדורה הראשונה וב-1826 כחלק מהמהדורה השנייה.
המהדורה השנייה של "תיאור מצרים" ראתה אור בשנים 1820–1829 וכללה 37 כרכים. המהדורה נועדה להפצה מסחרית במחיר נוח יחסית. המאמרים נדפסו על גיליונות קטנים יותר מאלה של המהדורה הראשונה, ובשל כך נדרשו כרכים רבים יותר. האיורים נדפסו בשחור-לבן, פרט לאיור השער הצבעוני שעוצב מחדש והציג אתרים היסטוריים ואנדרטות עתיקות, ללא זכר להסְמלה הנפוליאונית שמילאה את שער המהדורה הראשונה.
הערכה וביקורת

התרומה של "תיאור מצרים" לחקר התרבויות והגאוגרפיה של המקומות שאליהם פלש נפוליאון האפילה על ההישגים הצבאיים של מסע המלחמה הכושל. מסע נפוליאון למזרח, פרסום חיבורו של ויוואן דנון כבר ב-1802 וההוצאה לאור של פרטי הסקר הנרחב של מצרים – הציתו עניין עז בתרבות העתיקה. ההיקסמות ממנה גאתה והשיקה את המירוץ לשוד ולרכישות של עתיקותיה. השראת סקר מצרים ניכרה במערב באמנות הדקורטיבית, באדריכלות ובספרות. אחת מתוצאותיו המרכזיות הייתה לידת האגיפטולוגיה המודרנית, בייחוד לאחר גילוי אבן רוזטה בידי חיילי נפוליאון ופענוח כתב החרטומים המצרי על ידי שמפוליון.
אדוארד סעיד הציג את הסקר המדעי הצרפתי של מצרים, בהתאם להשקפתו, כ"דגם המובהק של הפקעה מדעית באמת של תרבות אחת בידי תרבות אחרת, חזקה יותר לכאורה, שכן עם כיבוש מצרים בידי נפוליאון החלו תהליכים בין המזרח למערב, שעדיין שולטים בפרספקטיבות התרבותיות והפוליטיות שלנו בימינו. המשלחת הנפוליאונית, היא ומצבת הדעת הקולקטיבית שלה, 'תיאור מצרים' (Description de l'Égypt), נתנו במה או מסגרת לאוריינטליזם, שכן מצרים, ובעקבותיה ארצות האסלאם האחרות, נתפסו כמחוז החי, המעבדה והתיאטרון לידע אפקטיבי של המערב על האוריינט."
ראו גם

המערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל
פייר ז'אקוטן
Commission des Sciences et des Arts
הערות שוליים

↑  השם המלא: Description de l'Égypte, ou Recueil des observations et des recherches qui ont été faites en Égypte pendant l'expédition de l'armée française (תיאור מצרים, או אוסף תצפיות ומחקרים שנעשו במצרים במהלך מסע הצבא הצרפתי)
↑  בעת ייסודה מנתה המשלחת 167 חברים, ורק 16 מתוכם לא הגיעו למצרים
↑  כונתה גם "מהדורת פאנקוק" משמו של המו"ל – Panckoucke
↑  קובץ המפות הדיגיטלי באתר אוניברסיטת היידלברג
↑  אטלס ישראל, ירושלים, מהדורת תשט"ז, כרטוגראפיה I/5
↑  "מסעות במצרים התחתית והעילית ב-1798 ו-1799" (בצרפתית)
↑  אוריינטליזם (עברית: עתליה זילבר), עם עובד, 2000, עמ' 44–45
תיאורידזין

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  370.153741 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  N05AC02 
 מספר CAS:  50-52-2
 PubChem:  5452
 ChemSpider:  5253
 
תיאורידזין (Thioridazin) היא תרופה אנטי פסיכוטית דור ראשון ממשפחת הפנוטיאזינים. התרופה משמשת לטיפול במצבי בפסיכוזה המתלווה למניה, סכיזופרניה ודמנציה. בשנת 2005 הורדה התרופה מהמדפים מאחר שגרמה להפרעות חמורות בקצב הלב, עם זאת חלופות גנריות עדיין נמכרות.
שימושי התרופה

התרופה שימשה בעיקר לטיפול בסכיזופרניה, שימוש משני של התרופה היה במצבים פסיכוטיים המתלווים לדמציה, זאת מאחר שהתרופה גורמת פחות לרעידות בהשוואה לתרופות מקבילות, ככל הנראה הודות להשפעות האנטיכולינרגיות שלה. לתרופה יש השפעה מרגיעה והיא מפחיתה תוקפנות בקרב מטופלים הנוטים להתנהגות אלימה.
תופעות לוואי

תופעת הלוואי המשמעותית ביותר, אשר בגללה הורדה התרופה מהמדפים, היא הארכת מקטע QT ובעקבות כך הפרעות קצב חמורות, כאשר השפעות התרופה תלויות מינון. תופעות לוואי נוספות הן ירידה בלחץ דם, לחץ דם תנוחתי (אורטוסטטי), שינויי פיגמנטציה בעין והתנוונות רשתית, חוסר יציבות העלולה לגרום לנפילות ושברים, ישנוניות וירידה בשורת תאי הדם הלבנים.
מנגנון פעולה

Thioridazin היא תרופה חוסמת רצפטורים לדופמין Dopamin receptors)) מסוג 2D, רצפטורים פוסט סינפטיים המצויים במח ולוקחים חלק בפעילות המזולימבית שלו, כתוצאה מכך הם מפחיתים הפרשת הורמונים מההיפותלמוס וההיפופיזה.
פרמקוקינטיקה

זמן מחצית חיים - 24 שעות
מטבוליזם- בכבד על ידי האנזימים .P450 ,CYP2D
אחוז התרופה הקשור לחלבונים - 95%
משך פעילות - 4–5 ימים
היסטוריה תרופתית

היצרן NOVARTIS הוריד את התרופה מהמדפים ברחבי העולם ביוני 2005 בעקבות תופעות הלוואי הלבביות החמורות שלה.
פעילות אנטיביוטית

Thioridazin נמצאה כבעלת יכולת טיפולית כנגד זנים אלימים (עמידים לתרופות) של שחפת, בנוסף לתרופה יכולת טיפולית כנגד זיהומים של זיהומי סטאף הארוס עמידים למתיצלין(MRSA) בשילוב עם תרופות ממשפחת הבטא-לקטמים. ההשערה היא שהתרופה מעכבת את שחרורו של האנזים בטא-לקטמז על ידי החיידק, אותו אנזים שאחראי לעמידות לתרופות ממשפחת הבטא-לקטמים.
תליקומיס

| תליקומיס |
| --- | --- |

תקופה
סוף מיוקן 11.608–7.246 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: דינומיסיים
סוג:: תליקומיס
מינים
 Telicomys giganteus  Telicomys gigantissimus  Telicomys amazonensis (?)
שם מדעי
 Telicomys

תליקומיס (שם מדעי: Telicomys) הוא סוג של מכרסם דמוי-קביה גדול נכחד ממשפחת דינומיסיים שנכחדה כולה למעט הפקרנה מאמריקה הדרומית, הקרובה לקביתיים. מאובני מכרסם זה התגלו בתצורות סולימואס (Solimões Formation) שבברזיל בשנת 1928.
תיאור

מכרסם פרהיסטורי זה חי בסוף תקופת המיוקן ואולי גם בתחילת הפליוקן בברזיל והגיע לגובה 2 מטרים ולמשקל חצי טון, אצל המין Telicomys gigantissimus. דבר זה הופך אותו לגדול שבכל המכרסמים, קטן רק מהפוברומיס (Phoberomys), הג'וספורטיגסי והבונה הענק מאמריקה הצפונית. הוא היה דומה במראהו לפרסתן עם רגליים ארוכות וחזקות שנועדו לריצה והיה בעל לסתות חזקות עם חותכות גדולות. הוא ניזון מצמחי מים ושיחים בערבות הקדומות ואולי היה מעט אמפיבי.
ששת דסמרקדיל

| --- | --- |

כתב ידו בענייני סוד העבור
 לידה:  קטלוניה
 מדינה:  כתר אראגון 
 השתייכות:  ראשונים יהדות ספרד
 רבותיו:  רמב"ן
 תלמידיו:  רבי יצחק דמן עכו
 בני דורו:  ריטב"א
 חיבוריו:  מאמרים בנושאים קבליים
 
רבי ששת מדסמרקדיל היה מקובל מתלמידי הרמב"ן אשר התפרסם בשל גישתו הרציונלית לגלגולי נשמות. מכונה גם רבי ששת מקטלוניה.
ביוגרפיה

לא ידועים הרבה פרטים על תולדותיו. כל שידוע הוא שלמד אצל רמב"ן והגיע לעכו לשאול אותו שאלות בענייני גלגול נשמות.
תלמיד הרמב"ן, רבי יצחק דמן עכו, מזכירו בספרו מאירת עיניים:
"אמר לי מורי כי באחרית ימי הרב הלך רב ששת אליו לעכו ושאל ממנו הסוד, ואמר, כי לא היה זוכר בו, כי אמר שהיה סומך בבחרותו על חדודו ולא השגיח לרמוז אותו"
.
גם רבי יהושע אבן שועיב בבאורו לפירוש הרמב"ן לתורה מביא ממנו מספר פירושים.
משה שטיינשניידר שיער שבכל מקום שרבי שם טוב בן גאון מזכיר "דעת החכם" כוונתו לרבי ששת., אך גרשום שלום חלק על זיהוי זה.
גרשום שלום פרסם מקבץ מתורתו אשר ליקט מכתבי תלמידי הרמב"ן, וכן מכתב יד בעיקר בענייני גלגול, בדרך רציונלית.
דעותיו של דסמרקדיל בגלגולים הם חדשניות, פרשנות מקורית ולא כפי ששמע מרבותיו. לדעתו הגלגול הוא עונש לרשעים בלבד – עונש אשר פותח להם גם אופציה לתיקון. דסמרקדיל כותב שעל פי הקבלה הגלגול גם אצל הבינונים, אך אינו נראה כן על פי השכל, ועל כן קובע שהגלגול בבינונים אפשרי אך אינו ודאי. לטענתו האומר שיש גלגול אצל צדיקים הוא מוציא "דיבה גדולה".
לטענתו, בעת התחיה כל נפש מגולגלת תקבל רוח חדשה שלא הייתה בעת הבריאה. דעתו זו היא דעת יחיד.
משה אידל חלק על שלום וטען שכתב היד אינו לרבי ששת דסמרקדיל, וייתכן שהוא לרבי ששת אביו של רבי יצחק בן ששת, כמו כן ציין לכתבי יד נוספים של דסמרקדיל. אידל סיכם את דבריו, "וראויה סוגיה זו לידון בהרחבה".
בספרייה הלאומית קיימים מספר כתבי יד שלו בענייני גלגול, בעניין צדיק ורע לו ועוד.
לקריאה נוספת

גרשום שלום, לחקר תורת הגלגול בקבלה במאה הי"ג, תרביץ, טז, עמ' 135, באתר JSTOR
משה אידל, שרידים מתורתו של ר' ששת תלמיד הרמב"ן, בתוך, קריית ספר נח תשמ"ג עמ' 192 – 193.
משה אידל, ‏פירוש לא ידוע לסודות הרמב"ן, דעת, 2 - 3 תשל"ח - תשל"ט, באתר Academia.edu
ישראל תא שמע, על כמה ספרים אבודים מימי הביניים, מחקרים בספרות התלמודית מוגשים לשאול ליברמן, ירושלים תשמ"ג עמ' 216–218.
חביבה פדיה, הרמב"ן, התעלות: זמן מחזורי וטקסט קדוש, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשס"ג, עמ' 101 - 102.
הערות שוליים

↑  ישורון של קובאק שנה ששית חלק הגרמני עמ' 95
↑  על טענה זו הרחיב במאמרו פירוש לא ידוע לסודות הרמב"ן, דעת, 2 - 3 תשל"ח-תשל"ט עמ' 124 - 126, באתר Academia.edu
↑  על טענה זו ראו ישראל תא שמע, על כמה ספרים אבודים מימי הביניים מחקרים בספרות התלמודית מוגשים לשאול ליברמן ירושלים תשמ"ג עמ' 218-219
↑  נדפס לאחר מכן בתוך ספר, מגנזי המכון לתצלומי כתבי יד עבריים, הספרייה הלאומית, ירושלים תשנ"ו, עמ' 97.
↑  נדפס גם בספרו כנסת מחקרים חלק ב עמ' 209, גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  כתב יד זה נדפס אצל שלום הנ"ל, וכן על ידי דניאל אברמס, "ספר הבהיר" לוס אנג'לס תשע"ד, עמ' 49.
| ראשוני המקובלים בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| חוג פרובנס | אברהם בן דוד מפושקירה • יצחק סגי נהור • אשר בן דוד •  יהודה בר יקר |  |
| חוג גירונה | רמב"ן • עזרא ועזריאל בני שלמה • יעקב בן ששת |  |
| חוג קסטיליה | משה מבורגוס • טודרוס בן יוסף אבולעפיה |  |
| ספרד | יצחק אבן סהולה • יצחק אבן לטיף • ברוך התוגרמי • אברהם אבולעפיה |  |
| חוג הזהר | משה די ליאון • יוסף ג'יקטיליה • יוסף אנג'לט • בחיי בן אשר • יוסף בן שלום אשכנזי • יוסף הבא משושן הבירה •  דוד בן יהודה החסיד |  |
| בעקבות הזהר | יצחק דמן עכו • מנחם רקנאטי • שם טוב אבן גאון • יהושע אבן שועיב • פרץ הכהן |  |
ראשוני המקובלים נוספים
| רמב"ן |
| --- | --- | --- |
| כתביו | פירוש הרמב"ן לתורה • חידושי הרמב"ן לתלמוד • מלחמות ה' • תורת האדם • השגות לספר המצוות לרמב"ם • דרשות הרמב"ן • איגרת הרמב"ן • אגרת הקודש • איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת |  |
| אירועים בולטים | ויכוח ברצלונה (פבלו כריסטיאני • חיימה הראשון, מלך אראגון) • פולמוס הרמב"ם |  |
| רבותיו | רבי יהודה בר יקר • רבי נתן בן מאיר |  |
| חבריו | הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • בן בלימה • רבי יונה גירונדי • משפחת רמב"ן |  |
| מתלמידיו | רא"ה • רשב"א • רבי שמואל הסרדי • רבי יצחק דמן עכו • רבי יצחק בן טודרוס • רבי ששת דסמרקדיל • רבי יצחק בן אברהם מנרבונה • רבי דוד בונפיד • רבי מאיר המעילי • רבי נתן בן יוסף • רבי משה דאשקולה גירונדי |  |
| חוקרי הרמב"ן | שרגא אברמסון • משה הלברטל • שלם יהלום • יהונתן יעקבס • עודד ישראלי • יעקב שלום ליכט • מרים סקלרץ • חביבה פדיה • עמוס פונקנשטיין • חיים דוב שעוועל • יצחק אונא |  |
| אתרים על שמו | בית כנסת הרמב"ן (הרובע היהודי) • בית כנסת הרמב"ן (קטמון) • קבר הרמב"ן • מערת הרמב"ן • רחוב רמב"ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407686805171
תלם אמונה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  יוסף עזרן
 אפיון:  מפלגה דתית - חרדית
 כנסות:  הכנסת השלוש עשרה
 אותיות:  ת
 שיא כוחה:  מנדט אחד (כסיעת פורשים)
 נוצרה מתוך:  ש"ס
 
תלם אמונה הייתה מפלגה שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת ה-14 על ידי חבר הכנסת הרב יוסף עזרן.
הרב עזרן פרש ממפלגת ש"ס בשלהי הכנסת השלוש עשרה והיה לח"כ יחיד.
לקראת הבחירות לכנסת ה-14 שהתקיימו ב-1996 הודיע הרב עזרן על התמודדותו לכנסת בראשות מפלגת תלם אמונה. במקום השני ברשימה הוצב הרב יחזקאל אסחייק. המפלגה, שנתמכה על ידי הרב הליטאי שמואל אוירבך,[דרוש מקור] קיבלה 12,737 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. בפרסומי תעמולת הבחירות של המפלגה נטען שהיא נתמכת על ידי הרב חיים קניבסקי.
הערות שוליים

↑  הספרייה הלאומית, מספר פריט 700129444
שנות ה-50 של המאה ה-15

שנות ה-50 של המאה ה-15 היו העשור השישי של המאה ה-15, החלו ב-1 בינואר 1450 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1459.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

2 באפריל 1453 – מתחיל המצור על קונסטנטינופול (איסטנבול של ימינו) על ידי העות'מאנים
29 במאי 1453 - כיבוש קונסטנטינופול - צבא האימפריה העות'מאנית בהנהגת הסולטאן מהמט השני כובש את העיר קונסטנטינופול ומביאים בכך לסופה של האימפריה הביזנטית.
17 ביולי 1453 – קרב קסטיליון – ניצחון צרפתי על האנגלים. הקרב הגדול האחרון של מלחמת מאה השנים
21 ביולי 1456 – המצור על בלגרד ניצחון ההונגרים על הטורקים. עצירת התפשטות הטורקים לאירופה ל-70 שנים
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

מלחמות השושנים:
22 במאי 1455 – מלחמות השושנים נפתחות בקרב סנט אולבנס הראשון בו מנצח ריצ'רד דוכס יורק את נאמני הנרי השישי
23 בספטמבר 1459 – מלחמות השושנים: קרב בלור הית': כוחות בית יורק בפיקודו של ריצ'רד נוויל מנצחים את כוחות בית לנקסטר
12 באוקטובר 1459 – מלחמות השושנים: ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק נמלט לאירלנד לאחר שכוחות מלוכניים כובשים את טירתו בלדלו. נוויל, האציל מווריק, נמלט לקאלה
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

3 בפברואר 1451 – מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית עולה לשלטון בפעם השנייה
1451 – הסולטאן הממלוכי הוציא צו להגנת המיעוט הארמני בירושלים.
19 באוקטובר 1453 – סיום מלחמת מאה השנים. ביבשת אירופה נותרה רק העיר קאלה בשליטת האנגלים
8 בינואר 1455 – אפיפיור ניקולאוס החמישי מפרסם הוראה לאפונסו החמישי, מלך פורטוגל לכבוש אדמות לא-נוצריות ולהקטין את האוכלוסייה הלא-נוצרית
8 באפריל 1455 – קליקסטוס השלישי נבחר לאפיפיור ה-209 לאחר מות ניקולאוס החמישי
7 ביולי 1456 – ז'אן ד'ארק מזוכה מאשמת כפירה במשפט חוזר הנערך 25 שנה לאחר מותה
20 בינואר 1458 – מתיאש הוניאדי מוכתר למלך הונגריה
19 באוגוסט 1458 – פיוס השני מתמנה לאפיפיור ה-210 לאחר מות קליקסטוס השלישי
11 בינואר 1459 – האפיפיור פיוס השני ממנה את ניקולאוס קוזאנוס למחליפו בפועל
25 במרץ 1459 – במסווה של סעודת יום ראשון הטוב של חג הפסחא, כינס ולאד המשפד שליט ולאכיה בטרגובישטה את האצילים הבויארים, שיפד רבים מהם למוות (עדויות של בני התקופה טוענות שכ-500), והחליף אותם בנאמנים לו
4 באפריל 1459 – חוזה שלום נחתם בין שטפן הגדול נסיך מולדובה למלך פולין, קזימיר היגלוני, במסגרתו מוותר שטפן על העיר חוטין לטובת פולין; דודו של שטפן שניסה לתפוס את השלטון, נמלט מפולין (בה מצא מקלט) לטרנסילבניה, אך נתפס ומוצא להורג בעריפת ראש
1 ביוני 1459 – בוועידה במנטובה (איטליה) מוחלט לחדש את מסעות הצלב נגד האימפריה העות'מאנית החל מה-26 בספטמבר; מאבקי כוחות בין מתיאש הוניאדי ופרידריך השלישי על השליטה באימפריה הרומית הקדושה מסכלים ניסיון זה
1459 – תחילת שלטונו של מחמוד שאה כסולטאן גוג'ראט (עד 1511). מתחילה תקופת שגשוג והתפשטות של הסולטנות
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > קולוניאליזם ואימפריאליזם

1459 – סרביה הופכת לחלק מן האימפריה העות'מאנית
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
12 בנובמבר 1459 – הוקמה אוניברסיטת בזל
1459 – ראו ג'ודהה מייסד את ג'ודפור בהודו
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה > מדע

1459 – פרה מאורו מצייר את מפתו המפורסמת - שרטוט מפה מדויק להפליא של העולם הישן בתוספת הערות רבות, המשקפות את הידע הגאוגרפי של זמנו.
מדע וטכנולוגיה > טכנולוגיה

1452 – המצאת הדפוס על ידי יוהאן גוטנברג.
23 בפברואר 1455 – יוהאן גוטנברג מדפיס את הספר הראשון בעולם (תנ"ך גוטנברג) במכונת דפוסמסתיימת הדפסתו של תנ"ך גוטנברג על ידי יוהאן גוטנברג
24 באוגוסט 1456 – מסתיימת הדפסתו של תנ"ך גוטנברג על ידי יוהאן גוטנברג
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > אדריכלות

1459 – תחילת בניית ארמון טופקאפי באיסטנבול
תרבות פופולרית > אופנה

אצל נשות אצולה המשיכה המגמה מהעשורים הקודמים ללבוש מתוחכם ומעוטר, כאשר חלק מהאופנות זולגות בהדרגה למעמד הביניים המתפתח.
אצל גברים בעלי מעמד הלבוש המקובל השתנה בהדרגה בעשור זה וכלל חולצות המכסות את כל הגוף.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

1 2  Fashion History Timelone, מיזם מטעם State University of New York
| עשורים במאה ה-15 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1400–1409 • 1410–1419 • 1420–1429 • 1430–1439 • 1440–1449 • 1450–1459 • 1460–1469 • 1470–1479 • 1480–1489 • 1490–1499 • >> |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 44f0d2bb-8b9e-42f2-8400-ed546676b49a 
המצור על בלגרד: הקרב על בלגרד ציור הונגרי מהמאה ה-19. במרכז, ג'ובאני דה קפסטראנו כשצלב בידו
פרה מאורו מצייר את מפתו המפורסמת
תומאס רוזינגרייב

| --- | --- |
 לידה:  1688 וינצ'סטר, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  23 ביוני 1766 (בגיל 78 בערך) דן לירי, אירלנד 
 מוקד פעילות:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
תומאס רוזינגרייב (באנגלית: Thomas Roseingrave;‏ 1688 – 23 ביוני 1766) היה מוזיקאי ונגן עוגב אנגלי-אירי.
חייו > המחצית הראשונה

רוזינגרייב נולד בווינצ'סטר, אך שנותיו הראשונות עברו עליו בדבלין, שם למד מוזיקה אצל אביו, דניאל רוזינגרייב. ב-1707 נכנס לטריניטי קולג' אך לא השלים את לימודי התואר. ב-1709 נשלח לאיטליה בתמיכתה הכספית של קתדרלת סנט פול כדי "לשפר את עצמו באמנות המוזיקה". בוונציה פגש את דומניקו סקרלטי והתרשם מאוד מנגינתו בצ'מבלו. הוא נסע בעקבותיו לנאפולי ולרומא ובהמשך חייו, הוציא לאור מהדורה של סונאטות מאת סקרלטי לצ'מבלו, שהביאה להתפתחות "פולחן סקרלטי" באנגליה.
רוזינגרייב הלחין יצירות אחדות באיטליה, בהן מזמור תפילה וקנטטה וכנראה חזר לאנגליה ב-1714. ב-1720 הפיק את האופרה של סקרלטי, Amor d'un'ombra e Gelosia d'un'aura, תחת השם "נרצ'יזו", בתיאטרון היימרקט, בתוספת שתי אריות ושני דואטים משלו. בשנת 1725 התמנה לנגן העוגב של כנסיית סנט ג'ורג' בכיכר הנובר. יצא לו שם של מאלתר מוכשר, בעיקר בפוגות. רוזינגרייב רחש כבוד רב למוזיקה של פלסטרינה והיה מיומן מאוד בכתיבה קונטרפונקטית. לדברי המוזיקולוג צ'ארלס ברני, הוא היה מסוגל לנגן את המוזיקה הקשה ביותר בקריאה ראשונה.
חייו > המחצית השנייה

בשנות ה-30' של המאה ה-18 הגיע רוזינגרייב לשיאו, בטכניקה ובמיומנות. ואולם, הקריירה המצליחה שלו באה אל קצה כשבקשתו לשאת לאישה גברת צעירה ששבתה את לבו נדחתה. אביה סירב להרשות לה להינשא למוזיקאי. לאכזבה הייתה השפעה פסיכולוגית על רוזינגרייב; דווח שהתנהגותו חרגה לעיתים מן הרציונלי, והוא הזניח את חובותיו. לבסוף פרש ממשרתו ויצא לדבלין. הוא מת ב-Dún Laoghaire בשנת 1766 ונקבר בחלקת משפחתו בחצר של קתדרלת סנט פטריק בדבלין.
הערכה

יצירותיו הטובות ביותר של רוזינגרייב נכתבו לכלי מקלדת והשפעתם של מלחינים אירופאים עליהן קטנה במיוחד. יצירות הצ'מבלו שלו משקפות פה ושם את השפעת סקרלטי, אבל היצירות לעוגב קרובות יותר לסגנון האנגלי של פרסל ובלואו. לעיתים הן כרומטיות מאוד, משקפות את הגישה הדיסוננטית של המוזיקה האנגלית, כמו בפנטזיות לוויול של פרסל. מתגלה בהן אי-סימטריות של פיסוק וצורה, שממנה עולה האפשרות של ביצועים מאולתרים, שבהם התפרסם. עוד כתב יצירות סולו לחליל וקנטטות איטלקיות. בני תקופתו מתחו לא פעם ביקורת על "ההרמוניה האכזרית, כפוית הטובה 
והמודולציות האקסטרווגנטיות והמופקרות שלו". רוב המלחינים האנגלים במאה ה-18 אימצו להם את הסגנון האיטלקי בנוסח הנדל, ואוהבי המוזיקה האנגלים התרגלו לנינוחות ההרמונית והצורנית של סגנון הגאלאנט. סביר אפוא שהמוזיקה של רוזינגרייב נשמעה לרבים אינטלקטואלית ומיושנת מדי.
מקור

פיטר הולמן: הערך "תומאס רוזינגרייב" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
תאודורה מתפרעת

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד בולסלבסקי 
 הופק בידי:  אוורט ריסקין 
 תסריט:  מרי מקארתי, סטיב בוכמן
 עריכה:  אוטו מאייר 
 שחקנים ראשיים:  איירין דאן מלווין דאגלס
 מוזיקה:  ארתור מורטון
 צילום:  מורי גרסטמן
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה 
 הקרנת בכורה:  12 בנובמבר 1936
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תאודורה מתפרעת (באנגלית: Theodora Goes Wild) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1936, בבימויו של ריצ'רד בולסלבסקי, עם איירין דאן ומלווין דאגלס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על בחורה בעיירה שמרנית שמפרסמת ספרים נועזים מבחינה מינית, בשם עט הידוע רק לה ומו"ל שלה. זו הקומדיה הראשונה של איירין דאן שעד אז שיחקה בתפקידים דרמטיים. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אוטו מאייר היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
תקציר העלילה

תאודורה לין (איירין דאן) היא מורה בת 24 בעיירה לינצ'פילד בקונטיקט. היא גדלה מגיל שלוש אצל דודותיה הרווקות ומשמשת גם כנגנית עוגב בכנסייה. לכאורה בחורה צנועה וחסודה אך בתוכה יש אופי מתמרד. היא כתבה את הספר "החוטאים" תחת שם העט קרולין אדמס. הספר מלא בתיאורים מיניים ארוטיים והתפרסם בכל ארצות הברית. בעל העיתון המקומי, ג'אד ווטרברי (תומאס מיטשל) החל לפרסם אותו בהמשכים מה שהעלה את חמתן של הנשים החסודות בחוג לספרות בראשותה של רבקה פרי (ספרינג ברינגטון). הן מאלצות אותו להפסיק לפרסם את הספר או שיחרימו את העיתון והוא נכנע מחוסר ברירה.
רק המו"ל שלה יודע מי היא באמת. היא נוסעת אליו לניו יורק ובמשרדו היא נפגשת עם המאייר של הספר, מייקל גראנט (מלווין דאגלס), שמתחיל לחזר אחריה וכמעט מצליח אבל ברגע אחרון היא בורחת ממנו וחוזרת ללינצ'פילד.
מייקל מגיע ללינצ'פילד ומתחיל לחזר אחריה בשקדנות. הם יוצאים לאכול דובדבנים בטבע ולדוג דגים והיא מתאהבת בו. כשהוא מרגיש שהיא מאוהבת, הוא משאיר לה מכתב פרידה וחוזר לניו יורק.
תאודורה מגיעה לדירתו בניו יורק ואז מתברר לה שמייקל נשוי/פרוד מאשתו אגנס (לאונה מריקל) אביו ג'ון (הנרי קולקר) הוא סגן המושל והוא רוצה להימנע משערורייה ומציע לתאודורה לחכות שנתיים עד שאביו יסיים את תפקידו. תאודורה מסרבת ומשנה טקטיקה ולהתפרע. היא הופכה לדוגמנית ומגלה לכולם שהיא הסופרת קרולין אדמס שכתבה את רב המכר הלוהט והופכת לידוענית.
לנשף עם המושל היא מתגנבת, פוגשת את מייקל ומתווכחת אתו והם לרגע מתחבקים לנוכח מצלמות העיתונאים. הדבר מתפרסם בעיתונים ואגנס תובעת גט ממייקל, כעת הוא חפשי.
תאודורה חוזרת ללינצ'פילד וכל העיירה מקבלת אותה בשמחה. בבית מחכה לה מייקל ומפתיע אותה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| איירין דאן | תאודורה לין/קרולין אדמס |  |
| מלווין דאגלס | מייקל גראנט |  |
| תומאס מיטשל | ג'אד ווטרברי | בעל עיתון |
| ספרינג ברינגטון | רבקה פרי |  |
| הנרי קולקר | ג'ון גרנט | אביו של מייקל |
| לאונה מריקל | אגנס גרנט | פרודתו של מייקל |
תומאזו בנוונוטי

תומאזו בנוונוטי (באיטלקית: Tommaso Benvenuti;‏ 4 בפברואר 1838 - 26 בפברואר 1906) היה מלחין איטלקי.
בנוונוטי נולד בקאווארזרה, ונטו. את האופרה הראשונה שלו, "ואלנצה קנדיאנו", כתב בגיל 18. היא לא הוצגה מעולם, אם כי הגיעה לשלב של חזרות במנטובה. האופרות הבאות שלו, שש במספר, עלו על במות מרכזי אופרה חשובים באיטליה, אך לאחר הצלחות ראשוניות, נשמטו מן הרפרטואר, הן בתקופת חייו והן בזמן המודרני. מבין יצירותיו התקבלו בחיוב בעיקר "אדריאנה לקוברר", "גוליילמו שקספיר" ו"ביאטריצ'ה די זווביה".