ג'ון קרופר
קורות חייו > פעילותו במסגרת החברה המיסיונרית הכנסייתית > פעילותו בארץ ישראל

בשנת 1896, במסגרת תקופת שליחותו הראשונה, הגיע קרופר לעיר עכו וניהל במשך 3.5 שנים את המרכז הרפואי שהפעילה החברה המיסיונרית הכנסייתית האנגלית. במהלך תקופת שליחותו השנייה, בין השנים 1901 - 1908, פעל במוסדות החברה המיסיונרית בשכם וברמאללה ולעיתים תכופות גם בירושלים במרפאה של החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, אשר פעלה בעיר העתיקה.
ג'ון קרופר התכונן היטב לשליחותו בארץ ישראל. במסגרת הכנותיו התמחה באופתלמולוגיה, שכן שיעור היארעות מחלות העיניים היה גבוה מאוד במזרח התיכון. כמו כן למד ערבית על מנת שיוכל לתקשר ולבוא במגע בצורה מיטבית עם האוכלוסייה המקומית. בשנת 1906 הצטרף לתאולוג וחוקר המקרא, בנג'מין ויזנר בייקון (Benjamin Wisner Bacon), מאוניברסיטת ייל, למסע בעבר הירדן.
במהלך שהותו בארץ ישראל פרסם 35 מאמרים ודוחות לכתבי עת רפואיים בריטיים, בהם The Lancet ו-British Medical Journal, המבוססים על ניסיונו הרפואי האישי במסגרת השליחות. כך, בנוסף לניתוחי העיניים, מתאר קרופר בהרחבה רבה ניתוחים שונים שבוצעו לראשונה על ידו בארץ ישראל, דוגמת: ניתוח בית חזה בנער, ניתוחי חלל הפה, ניתוח בטן בנער שנפל מגג וניקב את שלפוחית השתן, ניתוח היגרומה ציסטית בתינוק בן 3 שבועות ורבים אחרים.
במקביל לפעולותיו הרבות בתחום הרפואה עסק במחקר על מחלת המלריה אשר הייתה נפוצה באותה התקופה ברוב חלקי הארץ. ג'ון קרופר הגיע לארץ ישראל בתקופה שבה המחקר המדעי אודות מחלת המלריה היה בראשיתו. בשנת 1900, בהיותו בבריטניה בחופשת מולדת, נחשף למספר מחקרים מלריולוגיים. הראשון, שפורסם בשנת 1897 על ידי סר רונלד רוס, הציג את אופן העברת מחלת המלריה של העופות באמצעות יתושים מהסוג אנופלס והשני, שפורסם בשנת 1899 על ידי ג'ובאני בטיסטה גרסי (Giovanni Battista Grassi), הציג את אופן העברת מחלת המלריה של בני האדם באמצעות יתושי האנופלס. בינואר 1901, עם שובו לארץ ישראל, יצא קרופר למסע הסקר הראשון לקביעת תפוצת היתושים הבוגרים ושל פגיותיהם בדרום סוריה וצפון הארץ (עמק החולה ומישור החוף הצפוני). במהלך מחקריו החלוציים בדק אילו מיני אנופלס מצויים באזור הלבנט בכלל ובחלקי ארץ ישראל השונים בפרט, סימן ביצות המהוות בית גידול ליתושי האנופלס והתייחס להיבטים האקולוגיים הקשורים בתפוצת מחלת המלריה, כגון: אפיון בתי גידול ומקומות דגירה וניטור ההתנהגות היומית של יתושי האנופלס בבורות המים באזור ירושלים. פרט לכך סקר ובחן את היעילות של האמצעים האנטימלריים של תקופתו, דוגמת: אטימת בורות ובארות מים והתקנת משאבות לפתחם, שתילת עצי אקליפטוס ומתן כינין כטיפול מונע. קרופר קבע כי שיטות אלה אינן יעילות ואינן מתאימות דיין לתנאים השוררים בארץ ישראל וטען כי השיטה המעשית היחידה היא חיטוי בורות ובארות המים באמצעות תרכובות גופרית, או מנגד הכנסת צלופחים למאגרי המים, כפי שהיה נהוג לעשות בתקופתו בצפון אפריקה (לימים הובאו דגי הגמבוזיה המצויה בתור אמצעי לוחמה ביולוגית יעיל כנגד יתושי האנופלס). בעקבות טענה זו נחשב קרופר לראשון אשר הציע לנקוט פעולה ישירה כנגד הגורם הבלעדי להפצת מחלת המלריה, הלא הם יתושי האנופלס.
ד"ר תאופיק כנעאן, רופא ומלריולוג בעצמו, ציין שקרופר היה הראשון שהנהיג בדיקות שיטתיות של משטחי דם לאיתור גורם מחלת המלריה בארץ ישראל. לשם כך החל ליישם שיטות צביעה חדישות, דוגמת צביעת רומנובסקי וגימזה. את תצפיותיו פרסם בשורה של עבודות, שבהן נעזר בכישוריו כאמן, להן צירף רישומים וציורים בצבע, המתעדים את מחזור חיי טפילי הפלסמודיום בתוך אריתרוציטים.
תרומתו של ג'ון קרופר בלטה בתחומי מיקרוביולוגיה נוספים. במהלך שהותו בארץ ישראל תיאר את המקרה הראשון של קדחת חוזרת אנדמית (קדחת המערות). תיאורו כלל גם תצפיות מיקרוסקופיות של חיידקי הסוג Borrelia, גורמי המחלה, בדם נער ירושלמי. כמו כן דיווח לראשונה על המצאות חולי גחלת בארץ ישראל ואבחן מחלות זיהומיות נוספות, כגון: אמביאזיס (Amoebiasis) הנגרמת כתוצאה מהדבקות בטפיל המעיים Entamoeba histolytica, שחפת הנגרמת כתוצאה מהדבקות בחיידקי Mycobacterium tuberculosis ועוד. לעיתים תכופות נהג לשלוח דגימות וממצאים מעבדתיים לאישור מומחים בבריטניה ובלבנון.