stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפורוורד
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות, תל אביב, מחברות לספרות, 1968, עמ' 284
1 2 3 4  Christopher Gray, Streetscapes / The Jewish Daily Forward Building, 175 East Broadway; A Capitalist Venture With a Socialist Base, The New York Times‏, April 2, 2007‏
1 2  "Our history", אתר פארווערטס
↑  ידיעות אחרונות, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
↑  "The Victim of Success", Time, December 28, 1962.
↑  Eric Alterman, "Back to the Forward", The Nation, May 22, 2000.
↑  שינוי שמו של The Russian Forward ל-Forum
↑  Adventures of a Bad Researcher: The Mystery of the Last Yiddish Linotype | Yiddish Book Center, www.yiddishbookcenter.org
↑  Ariel Pollock, Boroughing: Das Forvert Building, The Current: Winter 2007
↑  גרשון זילברברג, מן המכבש אל המחשב, דבר, 30 במאי 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416573805171  GND: 4334058-1  VIAF: 178887273   WorldCat (עם VIAF): 178887273 
חלקו העליון של בניין ה-Jewish Daily Forward בן 10 הקומות, ב-175 ברודוויי, מנהטן. מבט מצפון
הפיגוע במסעדת מקסים

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

מסעדת מקסים, 2009
 תאריך:  4 באוקטובר 2003
 מקום:  חיפה
 מטרה:  מסעדת מקסים
 קואורדינטות:  32°48′46″N 34°57′20″E﻿ / ﻿32.812777777778°N 34.955555555556°E﻿ / 32.812777777778; 34.955555555556
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  חגורת נפץ
 הרוגים:  21
 פצועים:  51
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת חיפה מוגדלת) הפיגוע במסעדת מקסים(למפת חיפה רגילה) הפיגוע במסעדת מקסים(למפת הגליל המערבי רגילה) הפיגוע במסעדת מקסים(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הפיגוע במסעדת מקסים
 
הפיגוע במסעדת מקסים היה פיגוע התאבדות שביצע הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ביום שבת, 4 באוקטובר 2003, ב"מסעדת מקסים" בחיפה. בפיגוע נרצחו 21 אנשים.
רקע > המסעדה

מסעדת מקסים נמצאת במבואות הדרומיים של חיפה, ליד חוף הים. המסעדה, בבעלות משותפת של יהודים וערבים-נוצרים, מגישה תפריט ים-תיכוני הכולל בשר ודגים. למסעדה יש קהל סועדים קבועים נרחב, והיא מלאה בעיקר בימי שבת.
רקע > אינתיפאדת אל-אקצא וקריסת ההודנה

במרץ 2003 מינה ערפאת את אבו מאזן לראש ממשלת הרשות הפלסטינית. אבו מאזן פעל להשגת הודנה, שהוסכמה לבסוף ב־26 ביוני 2003 (לאחר ועידת עקבה). בתקופת ההודנה חלה ירידה גדולה בכמות הפיגועים, אך עדיין בוצעו מספר פיגועי התאבדות קטלניים. ישראל בתגובה המשיכה לפעול נגד מחבלים, שלטענתה היו בגדר "פצצות מתקתקות". ההודנה קרסה באופן מעשי ב־19 באוגוסט. שני הצדדים האשימו זה את זה בהפרת ההודנה – ישראל ציינה את הפיגוע בקו 2 בירושלים באותו יום (23 הרוגים, ביניהם 7 ילדים, ו-130 פצועים) ואילו הפלסטינים את חיסולם של מוחמד סידר ב־15 באוגוסט ושל אסמאעיל אבו שנב ב-20 באוגוסט. בעקבות קריסת ההודנה חידשה ישראל את מדיניות הסיכולים הממוקדים והחלה בסדרת פעולות ממושכת (אוגוסט–נובמבר) בחברון.
הפיגוע

הפיגוע תוכנן על ידי הג'יהאד האסלאמי בג'נין. אמג'ד עבידי הכין את חגורת הנפץ. סאמי ג'רדאת איתר את הנאדי ג'רדאת, עורכת דין בת 29 מג'נין, שארוסה ואחיה, חברי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, נהרגו כמה חודשים לפני כן בפעולה של צה"ל בג'נין וגייס אותה להשתתף בפיגוע כמחבלת מתאבדת. כמו כן צילם אותה לפני הפיגוע בסרט וידאו.
ביום שבת, 4 באוקטובר 2003, בשעה 14:10, נכנסה המחבלת למסעדה. המחבלת עברה את הקו הירוק בברטעה והוסעה על ידי מסיע של שוהים בלתי חוקיים לחדרה ומשם לחיפה, לטענתה כדי לבקר את אביה בבית חולים רמב"ם. בדרך עצרו המסיע והמחבלת לאכול במסעדה ולאחר סוף הארוחה המתאבדת פוצצה את עצמה בלב המסעדה. מעוצמת הפיצוץ נהרגו 15 אנשים ונפצעו עשרות סועדים. מאוחר יותר מתו מפצעיהם 6 אנשים נוספים, ובכך עלה מניין הנרצחים ל-21.
בפיגוע נרצחו בין השאר שתי משפחות בנות 5 נפשות כל אחת שכללו שלושה דורות, לרבות זקנים, ילדים ופעוטות. גם צוות המסעדה, שכולו היה ערבי-ישראלי, נפגע; 4 מעובדי המסעדה נרצחו, בהם המאבטח ואחד מבעליה.
בפיגוע נפצעו קל גם שלושה מאנשי קבוצת הכדורגל מכבי חיפה.
מסיע המחבלת נעצר בלילה שאחרי הפיגוע. הוא נדון ל-10 שנות מאסר על גרימת מוות ברשלנות, לאחר שזוכה מהאשמות של ניסיון רצח והריגה, כאשר בית המשפט קיבל את טענתו שלא ידע שמדובר במחבלת.
שחרורו של סאמי ג'רדאת, אחד האחראים לפיגוע ומראשי הג'יהאד האסלאמי בג'נין נחתם במסגרת עסקת החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל.
התגובות לאירוע

מנהיגים ברחבי העולם, בהם נשיא ארצות הברית, גינו את הפיגוע. הנשיא האמריקאי דאז, ג'ורג' ווקר בוש, כינה את הפיגוע "אקט מרושע של טרוריזם" והדגיש שמדובר במעשה מתועב שכוון כנגד משפחות שבסך הכול ביקשו לאכול ולנפוש בשבת.
התגובות לאירוע > התגובה הצבאית

גורמים במערכת הביטחון בישראל אמרו שהפיגוע בוצע תחת הכוונה סורית, ושההוראה ניתנה ממטה הג'יהאד האיסלאמי בדמשק. בתגובה, מטוסי חיל האוויר הישראלי הפציצו מחנה אימונים של מחבלים בעין-צאחב. כתוצאה מכך הורה בשאר אל-אסד להנהגת ארגון חמאס בסוריה, ובכלל זה ח'אלד משעל, לעזוב את סוריה.
התגובות לאירוע > תביעה משפטית

לאחר הפיגוע הגישו חלק מהפצועים ובני משפחה של נרצחי הפיגוע תביעה משפטית שהתבררה בבית המשפט המחוזי בחיפה בתיק 57066-01-16 נגד הרשות הפלסטינית, אש"ף, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ושותפים לפיגוע. השופטת פסקה פיצוי של כ-90 מיליון ש"ח לטובת המשפחות שנפגעו.
התגובות לאירוע > הנצחה

בסמוך למקום הפיגוע, ליד המסעדה, הוקמה אנדרטה הצופה אל הים, ועליה חקוקים שמות הנספים. האנדרטה נחנכה ב-2007 ועפר שטייר שאיבד את בנו בפיגוע הסביר:
אנחנו זוכרים את יקירנו כל הזמן. אבל האנדרטה נועדה להזכיר לציבור הישראלי והחיפאי מה קרה כאן. היא נמצאת בכניסה לחיפה וכל מי שנכנס לעיר או יוצא ממנה, רואה אותה ויודע מה קרה במקום הנורא הזה. האנדרטה ניצבת גם על שפת הים, וניתן לראות מבין עמודיה את האופק הכחול המעיד כי יש עתיד.
התגובות לאירוע > תמיכה במחבלת

ב-2005 פרסם העיתון אל-איאם שירי הלל לזכרה של המחבלת הנאדי ג'רדאת. ב-13 באוקטובר 2012 העבירה משלחת של ארגון מצרי בשם "איגוד עורכי הדין הערבים" למשפחתה של ג'רדאת את העיטור הגבוה ביותר על ביצוע הפיגוע, לציון גאוות עורכי הדין הערבים על הפיגוע. בראיון ב-8 באוקטובר 2019 בערוץ אל-קדס אל-יום שיבחו בני משפחתה של המחבלת את הפעולה. אחיה של המחבלת אמר:
מה ישראל אמרה? היא אמרה שהרגה ילדים תמימים.

אבל הם שרפו לנו את הלב. כאשר אחי נהרג, האם הם לא הרגו משפחה שלמה?
התגובות לאירוע > התקרית בשוודיה

בינואר 2004 עמד הפיגוע בלב של תקרית דיפלומטית-אמנותית בין ישראל לשוודיה בעקבות מיצב אמנותי של האמן הישראלי לשעבר, דרור פיילר ושל רעייתו גונילה חולד-פיילר, שהוצג במוזיאון ההיסטורי הלאומי בסטוקהולם בתערוכה "עושים שינוי", שליוותה כינוס בינלאומי בנושא מניעת רצח עם. ביצירה, שנקראה "שלגיה ושגעון האמת", צפה סירה ועליה תמונת המחבלת בתוך בריכה מלאה בנוזל אדום, בליווי מוזיקה, וטקסט המשלב מעין אגדה על שלגיה עם סיפור הפיגוע, ממניעיה של המחבלת לנקמה על מות אחיה וארוסה, דרך ביצוע הפיגוע, ועד אזכור הנרצחים הישראלים. שגריר ישראל בשוודיה, צבי מזאל, זעם על המיצג ופגע בו פיזית (על ידי ניתוק החשמל, והשלכת זרקור לבריכה) בטענה שהוא מפאר את הטרור ופוגע במשפחות השכולות. במיוחד הוא הביע את זעמו על הופעת המיצב דווקא בהקשר של מניעת רצח עם. ממשלת ישראל ואריאל שרון בראשה גיבתה את השגריר והוא זכה לתמיכה רבה בקרב הציבור הישראלי והמשפחות השכולות. לעומת זאת, עוררה החבלה ביקורת בשל הפגיעה בחופש הביטוי ובחופש האמנותי על ידי נציג רשמי של מדינת ישראל.
הערות שוליים

1 2  ע"פ 9826/05 ג'מאל מחאג'נה נ' מדינת ישראל, ניתן ב־9 ביולי 2008
↑  הותרו לפרסום שמות כל 19 הרוגי הפיגוע במסעדת "מקסים" בחיפה, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2003
↑  פרסום לציבור בעניין שחרור אסירים ועצירים בטחוניים במסגרת מתווה לשחרור חטופים, באתר משרד המשפטים
↑  אור פוליאקוב, ציוץ בדבר שחרורו של ג'רדאת, באתר X
↑  זאב שיף, איתות לסוריה על החלטה ישראלית להרחבת המאבק בטרור, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2003
↑  עמוס הראל‏, יעלון: נשוב ונתקוף מטרות בסוריה, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2003
רן רוזנברג, ‏"מהקוקפיט אפשר היה לראות בבירור את האורות של דמשק", באתר חיל האוויר הישראלי, ביטאון חיל האוויר, גיליון 153 (254), 1 באוקטובר 2003
↑  אהרן זאבי-פרקש ודב תמרי, "ואיך נדע? מודיעין, מבצעים, מדינאות", הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמודים 230–231
↑  אהרן זאבי-פרקש ודב תמרי, "ואיך נדע? מודיעין, מבצעים, מדינאות", הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמוד 125
↑  קרוב למאה מיליון שקל פיצויים למספר משפחות מנפגעי הפיגוע במסעדת מקסים | מגפון ניוז Megafon News, באתר מגפון ניוז Megafon News, ‏4 בינואר 2021
↑  אחיה ראב"ד, אחרי 3 שנים נחנכה האנדרטה להרוגי "מקסים", באתר ynet, 19 באפריל 2007
↑  Khaled Abu Toameh, Arab Lawyers Union honors Palestinian suicide bomber, באתר הג'רוזלם פוסט, 13 באוקטובר 2012 (באנגלית)
↑  בני משפחתה של המחבלת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים, משבחים את פעולתה, המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
האנדרטה לזכר הנרצחים בפיגוע במסעדת מקסים
אורן אלמוג, שנפצע והתעוור בפיגוע כשהיה בן 10, ושכל את סבו וסבתו, אביו, אחיו ובן דודו
האודה לשמחה

האודה "אל השמחה" (בגרמנית: An die Freude), המוכרת בדרך כלל בשם האודה לשמחה, היא אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר פרידריך שילר, וכן שמו של העיבוד לאודה המופיע בפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית מאת לודוויג ואן בטהובן. פרק זה בסימפוניה התשיעית של בטהובן משמש מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי, אך בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד, ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים.
האודה מדגישה, בפאתוס רב, את האידיאל של חברת בני אדם שוויונית שבה שוררות שמחה ואחווה.
שילר היה מקורב לבונה החופשי כריסטיאן גוטפריד קרנר, אשר פרסם את מהדורת כל כתביו לאחר מותו, במהלך השנים 1812 עד 1816. לפי בקשתו כתב שילר בשנת 1785 בכפר גוהליס שבקרבת לייפציג את האודה "לשמחה" והקדישה ללשכת הבונים החופשיים "שלוש החרבות" שבדרזדן. כבר מיד לאחר פרסומה זכתה האודה לפופולריות רבה, והרבו לצטט ממנה.
בסימפוניה התשיעית של בטהובן

האודה "אל השמחה" מהווה את הבסיס לפרק האחרון בסימפוניה התשיעית של בטהובן, אשר השתמש בבתים הראשון והשלישי במלואם וכן בחלקים מהבתים השני והרביעי של האודה. אף שבטהובן הרבה להלחין את ההמנונים של שילר, הוא התלבט בתחילה אם לסיים את הסימפוניה בקטע מקהלה. ככל הנראה החליט לבסוף לטובת המקהלה בשלהי שנת 1823.
| --- | --- |
: האודה לשמחה 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
גם פרנץ שוברט הלחין בשנת 1815 את האודה כליד לסולנים ולפסנתר, דויטש 189, ואף הוא קיצר את הטקסט המקורי.
המנון מועצת אירופה והאיחוד האירופי

הבונה החופשי ומייסד התנועה הפן-אירופית(אנ'), הגראף ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי, הציע כבר בשנת 1955 את הלחן של בטהובן לאודה בתור המנון חדש לאירופה. מאז שנת 1972 משמשת המנגינה באופן רשמי בתור ההמנון של מועצת אירופה. מרבים לנגן את הקטע גם באירועים חגיגיים, כמו למשל בליל סילבסטר. לבקשתה של מועצת אירופה עיבד המנצח הרברט פון קאראיין שלוש גרסאות כליות: לפסנתר, לכלי נשיפה ולתזמורת. זו האחרונה משמשת מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי (לפנים הקהילה האירופית).
| --- | --- |
: ההמנון האירופי 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
האודה לשמחה - טקסט מקורי ותרגומים עברי

התרגום המוקדם ביותר הידוע הוא תרגומו של איש ההשכלה מאיר הלוי לטריס, אשר נכתב בשנת תר"כ (1860), אותו כינה "שיר הלולים אל הגילה". בנוסף נעשה עיבוד של להקת פיקוד המרכז, הנקרא "שיר של אחווה". נוסחים עבריים נוספים נמצאים באתר "זמרשת" בתחתית העמוד אלי גיל.
התרגום המוצג הוא תרגום מגרמנית של יצחק הירשברג, מתוך "בטהובן" של פאול בקר, הוצאת עדית, 1953.
שיר העמק של קדיש יהודה סילמן - שיר עברי על מנגינתו של בטהובן

המשורר והבלשן קדיש סילמן חיבר על המנגינה של לודוויג ואן בטהובן את "שיר העמק" הקדום שמילותיו:
זֶה הַזְּמַן עָשָׂה אֱלוֹהַּ

בּוֹ נָגִילָה וְנִשְׂמַח

יֶשַׁע לָנוּ מִגָּבוֹהַּ

בְּאַרְצֵנוּ פֹּה זָרַח.

עֵמֶק יִזְרְעֶאל טוֹב נוֹף הוּא

הוּא נִגְאָל, הֶאָח, הֶאָח!

בַּר וָפֶרִי יַעֲטֹף הוּא

אָנוּ בּוֹ עִמּוֹ נִפְרַח.



תַּחַת הַר וְהַר גִּלְבּוֹעַ

בְּנֵי "אַל טַל וְאַל מָטָר"

בָּאוּ חֲלוּצִים לִזְרֹעַ

נָבוּ, נָאווּ גַּיְא וָהַר.

יַד חָלוּץ, אִם רַק עָמָלָה

יַד הָעָם זֶה בֶּן אַל מוֹת.

אֲדָמָה אֲשֶׁר קֻלָּלָה

הִיא בְּרָכָה וּשְׂדֵה תְּרוּמוֹת.



מַה יִּשְׂגֶּה עוֹד כָּל הַשֶּׁטַח

עַם גָּדוֹל יָבוֹא לִירֹשׁ

יַעַל, יֵשֵׁב פֹּה לָבֶטַח,

עֹז לָבוֹשׁ, פָּרוֹץ, כָּבוֹשׁ!

אָח, אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵּיתֶךָ

הַלְּאֻמִּי, הָעָם הַנָּד!

עִם אוֹתֶךָ, עִם אֵתֶךָ

הֵנָּה בּוֹא לִחְיוֹת עַד עַד!
הערות שוליים

↑  שיר הלולים אל הגילה באתר פרויקט בן יהודה
↑  שיר של אחווה באתר יוטיוב
↑  זכויות היוצרים על התרגום שייכות ליורשים, יהואש הירשברג ושלומית קדם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4590404-2  LCCN: n86113990  MusicBrainz work: f7937fbe-c387-4a55-8839-feaad743ab00  VIAF: 187059293   WorldCat (עם VIAF): 187059293
יזרעאל (ארגון)

ארגון יזרעאל, מחנה פועלים תל מונד 1930
ארגון יזרעאל הוא ארגון המייסדים של כפר הס.
הרעיון להקים ארגון לצורך עלייה על הקרקע כמושב עובדים עלה ב-1924 בשיחה בין ניסן בורד ומרדכי תאני שעבדו כפועלים חקלאים בפתח תקווה. אליהם הצטרפו עוד שמונה וכך הפכו לקבוצה של עשרה מייסדים: מרדכי תאני, אהרון בן-יוסף, יהודה אבלסון, משה ברן (הדר), אברהם גוטקובסקי, ניסן בורד, דב גלונסקי, דוד דוקסין, יצחק מיטראני, יוסף ברגר ויעקב בן ציוני. במקביל התארגנה קבוצה אחרת של פועלים בחדרה שכללה את: חיים סגל, צבי בוטניק, ישראל לוין, יוסף יודלביץ, יעקב בורטניקר (בוקר), חיים גולדשטיין, יעקב זלצהנדלר, אברהם כפרי ושלמה ולדמן. לימים נוספו לקבוצה פועלים מזכרון יעקב, חיפה, מגדל ומקומות נוספים בארץ.
השאיפה של אנשי הארגון הייתה להקים מושב עובדים בעמק יזרעאל, כשני קילומטר מערבית לכפר יחזקאל, על אדמות הכפר הערבי "זירעין". בשל כך נקראה הקבוצה "ארגון יזרעאל". חלק מחברי הקבוצה אף הגיעו לכפר יחזקאל לצורך הכשרה ב-1925. באותה השנה החלו לבנות את העיר עפולה, שתוכננה על ידי האדריכל ריכרד קאופמן ושווקה כעיר המתוכננת הראשונה בישראל. בניין העיר עפולה משך אליו קבוצות פועלים רבות, ביניהן גם את קבוצת "ארגון יזרעאל". במהלך השהייה בכפר יחזקאל הצטרפו לארגון מספר חלוצים מכפר יחזקאל ביניהם: יצחק רוטברג, יעקב בקנשטיין ויעקב סורוקר. לקראת סוף 1926 היה משבר כלכלי שהשבית את מרבית הבנייה בעיר עפולה, וחברי ההכשרה עברו למקומות אחרים. לא כל חברי הארגון היו בהכשרה, מרביתם המשיכו להתגורר ביישובים שונים בארץ מחכים לבשורה לעליה על הקרקע.
במשך 5 שנים ניסו המוסדות לקנות מאנשי הכפר הערבי זירעין את האדמות ליישוב החדש ללא הצלחה. בשנת 1929 הקים הלורד אלפרד מונד את חברת מטעי ארץ ישראל כ-10 קילומטר דרומית לכפר סבא. שנה קודם ב-1928 הוצע לאנשי "ארגון יזרעאל" על ידי המרכז החקלאי, להעתיק את יישובם לאזור של חברת המטעים. באספה שהתקיימה בזיכרון יעקב באותה שנה החליטו אנשי הארגון לקבל את ההצעה. ראשוני כפר הס הצטרפו למחנה הפועלים של תל מונד בשנת 1929.
בהתאם לתקנון מושב העובדים כפר הס הייתה אמורה לקום על קרקע לאומית, שתירכש על ידי קק"ל. בשל מצוקה כלכלית של קק"ל באותם ימים, נדרש כל אחד ממתיישבי כפר הס לשלם 20 לירות ארץ ישראליות לקופת קק"ל לצורך רכישת הקרקע. לצורך כך הקים הארגון קופת מלווה וחסכון לחבריו, הקופה השקיעה עד 1930 כ-2,400 לא"י לרכישת קרקע להקמת משתלה, מפות ועוד. הסכום שניתן ממתיישבי כפר הס הספיק לכמחצית מערך הקרקע, ואת השאר השלימה קק"ל. בהתאם לתקנון מושב העובדים הקרקע נרשמה על שם קק"ל.
ב-1930 נחרש התלם הראשון באדמת כפר הס. לארגון הייתה משתלה עם 4,700 שתילי הדרים. ב-1931 החלו ראשוני המתיישבים לעבור להתגורר על אדמות כפר הס בשורת צריפים. במשך מספר שנים המשיך המושב להיקרא "ארגון יזרעאל", עד שבלחץ המרכז החקלאי שונה שמו ל"כפר הס" על שם הוגה הדעות הציוני משה הס. לימים רחוב הצריפים הראשון של כפר הס קיבל את השם "ארגון יזרעאל".
סקוט ארפילד

סקוט נתניאל ארפילד (באנגלית: Scott Nathaniel Arfield; נולד ב-1 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן סקוטי-קנדי המשחק בעמדת הקשר בפלקירק.
קריירת מועדונים

ארפילד, נולד בדקמונט שבסקוטלנד, לאם מקומית ואב יליד קנדי. ארפילד את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלקירק. ב-4 באוגוסט 2007, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 4–0 בחוץ בגרטנה. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בהפסד 2–4 לאינוורנס. בדצמבר 2007, זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של החודש בליגה הסקוטית. בפברואר 2008, ארפילד חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה. הוא רשם 35 הופעות בליגה וכבש 3 שערים. עונה לאחר מכן, כבש 10 שערים בכל המסגרות, 7 מתוכן בליגה. באוגוסט 2009, המילטון אקדמיקל הציע 100 אלף פאונד עבור כרטיס השחקן של ארפילד, אך נדחתה.
ב-24 במאי 2010, ארפילד סיכם בהאדרספילד טאון תמורת 400 אלף פאונד. ב-7 באוגוסט 2010, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו בהאדרספילד ערך בניצחון 3–0 נגד נוטס קאונטי. ב-11 בספטמבר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד לייטון אוריינט.
בקיץ 2013, ארפילד נבחן בברנלי ואף כבש בניצחון 0–3 נגד קורק סיטי במשחק אימון. כעבור 4 ימים, חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה. בברנלי, ארפילד לבש את החולצה עם המספר 37, לזכר של חברו של ארפילד קרייג גואנס, ששיחק איתו בקבוצת הנוער של אינוורנס ונהרג בתאונה בשנת 2005. ב-6 באוגוסט 2013, ארפילד כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 4–0 נגד יורק במסגרת גביע הליגה. בסיום העונה, ברנלי עלתה לפרמייר ליג וארפילד חתם לשלוש שנים נוספות במועדון. במשחק פתיחת העונה של עונה לאחר מכן, ארפילד הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג.
ב-14 במאי 2018, ארפילד חזר לסקוטלנד וחתם לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס. ב-7 באפריל 2019, ארפילד הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 3–0 מול מות'רוול.
ב-12 ביולי 2024 לאחר עונה אחת בשארלוט חתם בבולטון וונדררס.
ב-3 בפברואר 2025 חזר לפלקירק בה גדל. את הופעת הבכורה שלו ערך נגד פטריק ת'ייסל בה כבש שלושער. המשחק נגמר בניצחון 2-5 לפלקירק.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, ארפילד שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סקוטלנד, ואף בנבחרת המילואים שלה.
בפברואר 2016, ארפילד הגיש בקשה לפיפ"א, לייצג את קנדה, מולדת אביו וכעבור חודש הבקשה אושרה. ב-25 במרץ, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 למקסיקו. ב-7 ביולי 2017, ארפילד הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–4 נגד גינאה הצרפתית במסגרת שלב הבתים של גביע הזהב בכדורגל 2017.
תארים

גלאזגו ריינג'רס
ליגת העל הסקוטית: 2020/2021
גביע סקוטי: 2021/2022
תסמונת המעי הקצר

| --- | --- |

 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 תסמינים:  שלשול 
 טיפול:  מין  נאוטקס 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  931855 
 MeSH:  D012778
 סיווגים
 ICD-10:  K91.8 
 
תסמונת המעי הקצר (SBS), המוכרת גם כאי ספיקת מעי, מוגדרת ככישלון של מערכת העיכול לספוג רכיבי מזון, ומתבטאת בירידה במסת המעי התפקודי מתחת למינימום הדרוש לעיכול, ספיגת מזון ואספקת הצרכים התזונתיים. בקרב ילדים התסמונת עלולה לפגוע בהתפתחות, ובקרב המבוגרים - לגרום למצב של תת-תזונה.
בין הסיבות לאי ספיקת מעי ניתן למנות גורמים מולדים כגון דלקת מעי נמקית, גסטרוסכיזיס, פתלת המעי, מחלת הירשפרונג ועוד, וכן גורמים נרכשים כגון פציעה וניתוח לכריתת מעי נרחבת.
ניתן להגדיר את תסמונת המעי הקצר גם תסמונת תת-ספיגה הנובעת מכריתה נרחבת של המעי הדק. מידת תת-הספיגה תלויה באורכו של הקטע שנכרת, בקיומו של המסתם בין המעי הדק והמעי הגס (מסתם אילאוצקלי), ובאורך המעי הדק והגס שנותרו ללא פגיעה. אצל ילדים אורך המעי משתנה עם הגיל, ואובדן של עד כמחצית מהמעי הדק אינו גורם לחסרים תזונתיים. במבוגרים שנותרו עם פחות מ-200 ס"מ של מעי דק, מתפתחים חסרים תזונתיים, וניתן לראות באורך זה את סף ההגדרה של תסמונת המעי הקצר.
גורמים

לאחר כריתת חלק משמעותי מהמעי תיווצר תסמונת המעי הקצר.
סיבות נפוצות בילדים לניתוחים אלו הן חסימות מעי כגון חסימה מולדת (אטרזיה) ותסביב של המעי המלווה בנמק (Volvulus)), מומים מולדים בשלמות דופן הבטן כגון גסטרוסכיזיס ודלקת מעי נמקית (NEC) בפגים ובתינוקות צעירים. בפגים, NEC היא הסיבה השכיחה ביותר. סיבות שכיחות פחות בילדים הן ניתוחים כתוצאה מפגיעות טראומטיות במעי בשל פציעות שונות, מחלות גידוליות בבטן ומחלת הירשפרונג.
במבוגרים לעומת זאת הסיבות השכיחות לכריתה גדולה של המעי הן חסימות כלי דם ובעיות וסקולריות אחרות, מחלת קרוהן, גידולים וחסימת מעי. בנוסף, לעיתים המעי נפגע ותפקודו יורד משמעותית גם ללא כריתה ניתוחית בעקבות טיפולי הקרנות בחולי סרטן.
אבחון

תסמונת המעי הקצר מאובחנת בכל מטופל אשר עבר ניתוח בו נכרת חלק משמעותי מהמעי (לרוב יותר מ-50% מהמעי הדק) ואשר פיתח את התסמינים האופייניים לאחר הניתוח.
טיפול

הטיפול הראשוני לאחר הכריתה מושתת על מתן הזנה תוך ורידית והשלמת החסרים הנובעים מתת הספיגה. אצל חלק ניכר מהמטופלים ניתן להתחיל תוך שבועות עד חודשים מהכריתה בהזנה פומית עם הפחתה הדרגתית נלווית בהזנה התוך וורידית. להחזרה המוקדמת של ההזנה האנטרלית (כלומר, דרך המעי) חשיבות מכרעת בקידום יכולת ההסתגלות של המעי השארי והגברת הספיגה ממנו. האדפטציה (הסתגלות) מושתתת על התרבות תאי רירית המעי יחד עם התרחבות השריר בדופן המעי וגדילה של הקוטר שלו. כך שטח הפנים של המעי השארי גדל משמעותית ומאפשר להגביר את הספיגה של תוכנו.
את הגירוי להסתגלות זו גורמים החשיפה לחומרי מזון שונים בחלל המעי, כמו גם הפרשת מס' הורמונים, בעיקר Glucagon-like Peptide 2 (GLP2) והורמון גדילה.
גילוי ההשפעה של אותם הורמונים הביאו לניסיונות טיפוליים בתרופות חדשניות תוך כוונה להגביר את הסתגלות המעי. הטיפול בתרופות מהונדסות המחקות את פעילות ההורמונים הטבעיים הביא לתוצאות חיוביות אך קצרות מועד. הניסויים בהורמון גדילה והתרופה Teduglutide (אנלוג של GLP2) בוצעו בעיקר במבוגרים ועדיין חסרים מחקרים מספיקים לפני שניתן יהיה לקבוע אם טיפולים אלו אכן יעילים ובטוחים ליישום תדיר וארוך טווח בחולים עם תסמונת המעי הקצר.
דרך קלה יחסית למעקב אחר הסתגלות המעי היא מדידת רמות החומצה האמינית ציטרולין, המיוצרת על ידי רירית המעי. עליה ברמה שלה בפלזמה מעידה על עליה במסת תאי רירית המעי. חשוב לציין גם את המעבר לתמיסות המכילות שמן דגים כמקור השומן אשר מחליפות בשנים האחרונות את התמיסות בהם נהגו להשתמש בעבר – כאלו שהכילו שמן ממקור צמחי. השינוי נובע ממחקרים אשר הראו הפחתה משמעותית בהתפתחות מחלת כבד כאשר מקור השומן בתמיסה הוא שמן דגים אצל חולים הנזקקים להזנה תוך ורידית ממושכת. ההקפדה על שיטה אנטיספטית והכשרת מטפלים ייעודיים (לרוב, בני המשפחה של המטופל) כמו גם הטיפול במתן אלכוהול בריכוז 70% לתוך הצנתר הצליחו להפחית משמעותית את שכיחות זיהומי הדם בחולים אלו.
לעיתים נוצרת עם הזמן התרחבות של חלק מהמעי השארי הגורמת להחמרה בתסמינים. במקרים אלו קיימת אופציה ניתוחית בה מקטינים את קוטר לולאת המעי המורחב תוך הארכת מקטע המעי המורחב – בכך ניתן להפחית את התסמינים ולשפר במעט את הספיגה מאותו אזור תוך הגברת שטח הפנים של רירית המעי השארי.
חלק מהמטופלים יכולים לבסוף להיגמל לחלוטין מתמיכה של הזנה תוך ורידית. גורמים פרוגנוסטים חיוביים – הן לשרידות החולים והן לגמילה מהזנה פראנטרלית – הם אורך המעי השארי, היעדר פגיעה כבדית וקיום מסתם אילאוצקלי. קיום מעי גס לאחר הכריתה גם תורם לשיפור הפרוגנוזה. נוכחות פגיעה כבדית היא המדד הפרוגנוסטי השלילי המשמעותי ביותר, ולאחריה מעי שארי באורך של פחות מ-10% מאורך המעי המקור.
ראו גם

מעיים
תסמונת
הערות שוליים

↑  תסמונת המעי הקצר, באתר בי״ח דנה דואק לילדים, בי״ח איכילוב
↑  ד"ר רענן שמיר, תסמונת המעי הקצר, באתר אינפומד, ‏2007
↑  ד"ר רענן שמיר,תסמונת המעי הקצר, האנציקלופדיה הישראלית לרפואה הוצאת ידיעות ספרים 2007
↑  פרופ' שמיר רענן, מעי קצר, תסמונת | Short bowel syndrome, המאמר נכתב כתרומת מידע לציבור
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מזכיר המדינה של ארצות הברית

.
מזכיר המדינה (באנגלית: Secretary of State) הוא תוארו של הממונה על מדיניות החוץ של ארצות הברית, העומד בראש מחלקת המדינה.
מחלקת המדינה היא אחת משלוש המחלקות המקוריות של ממשלת ארצות הברית, יחד עם מחלקת האוצר ומחלקת המלחמה. מזכיר המדינה נקרא במקור "המזכיר לענייני חוץ", אך ב-15 בספטמבר 1789 נוספו לו תפקידים גם בענייני הפנים של ארצות הברית, ועל כן שונה שם התפקיד והמשרד.
כיום, פרט לניהול ענייני החוץ, אחראי מזכיר המדינה על שמירת החותם של ארצות הברית, על שמירת כללי הטקס בבית הלבן, תשובות לפניות הציבור, על מינוי, התקשרות והנחיה של צירים וקונסולים של ארצות הברית ועל ניהול משא ומתן עם מדינות אחרות.
מזכיר המדינה הוא הרביעי בשרשרת הירושה של נשיאות ארצות הברית, אחרי סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים והנשיא הזמני של הסנאט. כפועל יוצא מכך, מזכיר המדינה הוא למעשה השר הבכיר ביותר בממשלתו של נשיא ארצות הברית, פרט לסגן הנשיא, אשר אינו מכהן בתפקיד שר.
במשך שנים נחשב תפקיד מזכיר המדינה למעין "קרש קפיצה" לנשיאות, אולם בהמשך עבר "תואר" זה לסגנות הנשיא. עם מזכירי מדינה שנבחרו לנשיאי ארצות הברית נמנים תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון, ג'יימס מונרו, ג'ון קווינסי אדמס, מרטין ואן ביורן וג'יימס ביוקנן.
האישה הראשונה שכיהנה כמזכירת המדינה היא מדליין אולברייט, ששירתה בתפקיד מ-1997 עד 2001.
מזכיר המדינה ה-72 והנוכחי של ארצות הברית הוא מרקו רוביו, חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן תחת הנשיא דונלד טראמפ שנכנס לתפקידו ב-21 בינואר 2025.
יעקב נחמני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1871 ה'תרל"ב מרקש
 פטירה:  1954 (בגיל 83 בערך) ה'תשט"ו מרקש
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מקום פעילות:  מרקש
 תקופת הפעילות:  ?–1954 
 תחומי עיסוק:  הלכה, דרושים, גמרא, קבלה
 רבותיו:  רבי אלעזר הלוי, רבי דוד סוויסא, רבי מרדכי אסבעוני
 תלמידיו:  רבי לוי סעדיה נחמני הרב יהודא ליאון אשכנזי
 בני דורו:  רבי יעקב חזוט, רבי יעקב דהאן, רבי אברהם אביטבול
 חיבוריו:  בית יעקב, לקח יעקב, מעט דבש, רוח יעקב, טוב טעם, מעין גנים
 בת זוג:  רינה לבית רובאס
 אב:  רבי שלמה נחמני
 צאצאים:  רבי לוי סעדיה נחמני
 
רבי יעקב נחמני (ה'תרל"ב 1871 - ט"ז סיון ה'תשט"ו, 6 במאי 1955) היה רב, מקובל ומחבר ספרים במרקש.