stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא רומיאו 90
"אלפא רומיאו 90" > תאוצות

תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 8.4 שניות (מנוע V6 בנפח 2,393 סמ"ק המפיק 156 כ"ס)
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 8.9 שניות (מנוע 1,962 סמ"ק המפיק 128 כ"ס)
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 9.7 שניות (מנוע 1.8 ליטר)
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 10.8 שניות (מנוע טורבו דיזל V6 בנפח 2,393 סמ"ק המפיק 110 כ"ס)
תמונות

"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
"אלפא רומיאו 90"
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו ג'ולייטה (1977)
אלפא רומיאו אלפתא
הערות שוליים

↑  https://it.motor1.com/features/197896/alfa-romeo-90/ "אלפא רומיאו 90"] it.motor1.com/features
↑  "אלפא רומיאו 90" .automobilismo.it/epoca-alfa-romeo-alfa-90
↑  "אלפא רומיאו 90" automoto.it/catalogo/alfa-romeo/alfa-90
↑  "אלפא רומיאו 90" - תמונות cargurus.com/Cars/Alfa-Romeo-90-Overview
אלונים

מגדל המים בקיבוץ
קטע מחזית "בית עלית הנוער" בתכנון זיוה ארמוני וחנן הברון
אַלּוֹנִים הוא קיבוץ בצפון עמק יזרעאל, ליד קריית טבעון, המשתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ, שעלה לקרקע במיקומו הנוכחי בשנת 1938, נמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
תהליך העלייה על הקרקע > הקמת קבוצת הרועים

בעקבות קריאתו של אלכסנדר זייד, מאנשי השומר, להקים קבוצת רועים שתסייע בידו לשמור על אדמות קרן קיימת לישראל באזור שייך אבריק, הגיעו ביום שלישי, י"ד באב תרצ"ה, 13 באוגוסט 1935, שלושה צעירים - חברי תנועת הנוער העובד, אל תחנת קריית חרושת של רכבת העמק. עם הזמן הצטרפו אל שלושת המתיישבים הראשונים חברים נוספים והם התגוררו בשלושה צריפים בפאתי קריית-חרושת.
מקימי הקבוצה התקיימו מעבודות מזדמנות מחוץ ליישוב (עבודות חוץ) וחיו בצמצום רב. במקביל, עסק הקיבוץ המאוחד, בהכנת תגבורת לקבוצה הצעירה - קבוצת עולים צעירים מגרמניה שהתחנכה בעין חרוד, והייתה תחילתו של מפעל עליית הנוער. העולים שהתחנכו בעין חרוד מפברואר 1934, הפכו במהרה לחלק מ"קבוצת הרועים". בכ"ג בטבת תרצ"ו, 18 בינואר 1936 התאחדו הקבוצות בקריית חרושת ובן-יום שילשה החבורה את מספרה והגיעה לכדי 70 חברות וחברים. ליד הצריפים הוקם מחנה אוהלים שהלך והתרחב. המיזוג והשילוב היו מהירים מאוד ואף נוצרו חברויות בין ילידי הארץ לבין ילידי גרמניה.
תהליך העלייה על הקרקע > המעבר לשייך אבריק

בחודש אפריל 1936 החל המרד הערבי ברחבי ארץ ישראל. תנאי המחיה, קשיי אבטחת המקום והרצון שלא להשאיר את משפחת זייד לבדה בשייך אבריק הובילו את חברי הקבוצה להעתיק את מקום מגוריהם לחצר בית זייד בחודש יוני 1936. לאחר המעבר כל חברי היישוב התגוררו באוהלים. מתבן ישן שימש כחדר אוכל, ואת המים הובילו ממעיין יצחקיה שלמרגלות הגבעה. בנוסף לעבודות השמירה והמרעה, עסקו חלק מהחברים בחשיפת מערות הקבורה הקדומות שנתגלו בסמוך, הלא הן בית שערים התלמודית. באוקטובר 1936 נקנה עדר העיזים הראשון.
בינואר 1937 קיבלו חברי הקבוצה ההחלטה להצטרף לקיבוץ המאוחד ולהגדיל את היישוב באמצעות קליטה נוספת ומעבר ליישוב עצמאי. בעקבות החלטה זו החלו להיקלט בפברואר של אותה שנה עולים מקיבוצי ההכשרה של תנועת החלוץ בפולין. קליטתם של עולים אלו לא הייתה חלקה מכיוון שהם נראו גלותיים בעיניהם של חברי הקיבוץ הוותיקים והיו בחלקם מבוגרים יותר. בנוסף הצטרפו גם קבוצות נוספות של ילידי הארץ.
בערב פסח תרצ"ו, 26 במרץ 1937, הסתיים המעבר למחנה העצמאי בשייך אבריק (כיום גבעה בקריית עמל). הוקם צריף חדר האוכל, הוקמו אוהלים וצריפים רבים. למחנה כבר הייתה צורה של קיבוץ בהתהוותו: מגדל שמירה מעץ, צריפים ואוהלים, ענפי שירות הוקמו וחדר האוכל היה מוגן מפני צליפות הפורעים הערביים.
תהליך העלייה על הקרקע > ההתיישבות במיקום הקבע

בסיוון תרצ"ז הוחלט לקרוא ל"קבוצת הרועים" בשם קיבוץ אלונים, על שם העץ השליט באזור הגבעות. חברי הקיבוץ השתלבו בארגון ההגנה באזור ועוסקים בשמירה ובאבטחת הנקודה והסביבה.
עם הזמן הלך וגדל הקיבוץ והחלה בעיה של תעסוקה בקרב חבריו, יחד עם מחסור באדמות חקלאיות עבור ענפי הקיבוץ. בינואר 1938 נחרשו אדמות קוסקוס (קריית טבעון) במבצע התגייסות של טרקטורים רבים ושל עשרות זוגות בהמות שהגיעו מרבים מיישובי הצפון.
חצי שנה לאחר מכן, בכ"א בסיוון תרצ"ח, 20 ביוני 1938, החלו חברי הקיבוץ להתיישב בקוסקוס תחתית (אזור הכניסה לקיבוץ של ימינו). במסגרת עליית חומה ומגדל הוקמה נקודה זו עם חומת אבנים, מאבני הבניינים העתיקים של הכפר ג'ידה, ולא עם לוחות עץ וחצץ. אבנים אלה ישמשו מאוחר יותר לבניית חדר-האוכל הראשון והבתים הראשונים בסביבתו. הקבוצה חייתה בשתי נקודות, בקוסקוס תחתית ובשייך אבריק. מצב זה נמשך כשנתיים והביא לקשיים רבים בתחומי החיים השונים.
בי"ב בתמוז תרצ"ח, 11 ביולי 1938 נרצח אלכסנדר זייד בדרכו לאספה בשייך אבריק. מספר חודשים לאחר מכן, בכ"ג בתשרי תרצ"ט, 18 באוקטובר 1938, הונחה אבן הפינה לחומה בנקודת הקבע על הגבעה ב"קוסקוס עילית". החומה הגנה על אוהלי המגורים, אוהל חדר האוכל, צריף המרפאה וטנק המים. מחוץ לחומה הוקם בית הביטחון (הבית הלבן) וחמש עמדות מבוצרות. מאוחר יותר הוקם מגדל השמירה באזור רמת הדסה לאבטחת הסביבה, וגם מגדל המים באלונים, המהווה עד היום את הסמל של הקיבוץ.
בכ"ב בכסלו תרצ"ט, 15 בדצמבר 1938, נולד הילד הראשון באלונים, אילן-אלכסנדר בנם של נעמי ודוד מלכא, שנקרא על שמו של אלכסנדר זייד.
התפתחות הקיבוץ

רבים מחברי הקיבוץ השתלבו במסגרות הביטחוניות של אותה תקופה. חלקם של החברים התגייס למסגרות הלגאליות: חיל הנוטרים, משטרת החופים ופלגות הלילה המיוחדות וחלקם למסגרות הבלתי לגאליות: חיל המשמר, חיל השדה ופלוגות השדה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה יצאו חברים אחדים לשירות בצבא הבריטי על יחידותיו השונות. חברים אחדים הצטרפו לשורות הפלמ"ח. באלונים שכן בסיסה של המחלקה הערבית של הפלמ"ח. בשנים 1943–1946 התמקם מטה הפלמ"ח באלונים והאזור שימש כמקום אימונים ומסתור של רבות מפלוגות הפלמ"ח בתקופות שונות.
באותה התקופה גדל הקיבוץ והצטרפו חברים נוספים מארצות רבות. באלול תש"ב, ספטמבר 1942 נפתח גן הילדים הראשון באלונים. ענפי המשק החלו לגדול ולהתפתח, נזרעו שדות, ניטעו עצים וגפנים, עדר הכבשים התרחב ואליו צורף עדר פרות לחלב ולבשר. עם סיום מלחמת העצמאות, קבלה אלונים שטחים חקלאיים נוספים באדמת עמק יזרעאל וכן מספר חלקות יער אלונים לשמירה ולמרעה.
עם השנים התפתחו באלונים מספר מפעלים שניסו לנצל את ענפי האלון כחומר גלם, ביניהם מפעל "ניצב" שייצר תחילה ידיות לכלי עבודה ואחר כך צעצועי עץ. בשנת 1960 הוקם מפעל "אלום" שעסק בייצור אביזרי פרזול מאלומיניום (ידיות לדלתות ועוד). בשנת 1976 הוקם מפעל "אלגת" שעוסק בציפויים שונים של חלקי אלומיניום לתעשייה הביטחונית.
בשנת 1978 נחנך בקיבוץ חדר אוכל חדש, שנבנה בסמוך למבנה חדר האוכל ששירת עד אז את הקיבוץ.
בשנת 1995 הוקם בצומת אלונים, בשותפות עם משקיע פרטי, קניון "חוצות אלונים", שהיה הקניון הראשון בתנועה הקיבוצית.
בשנת 2015 הוקם מגרש הכדורסל והטניס.
בשנת 2018 החלה בנייתה של שכונה חדשה, שכונת נופר.
הקיבוץ כיום

כיום מתבססת כלכלת הקיבוץ על מספר ענפי חקלאות: לול, מטע אבוקדו וגידולי שדה. רבים מהחברים עובדים מחוץ לקיבוץ.
קיבוץ אלונים הוא קיבוץ בהתחדשות, הקולט בנים ומשפחות בנים לחברות מלאה. בקיבוץ כ-180 משקי בית, כ-85 ילדי בית-ספר, 100 תושבים ובנים.
הקיבוץ ממוקם באזור בעל צמחיית עצי אלון ועצים רבים נוספים. ילדי הקיבוץ לומדים בבתי הספר של המועצה האזורית עמק יזרעאל בכפר יהושע, נהלל, יפעת ומזרע.
גלריה

צעצועי עץ מתוצרת הקיבוץ, שנות ה-50 של המאה ה-20
אולם האכילה בחדר האוכל
הכניסה אל חדר האוכל
חדר האוכל
הכניסה האחורית לחדר האוכל
הכניסה אל חדר האוכל
מבנה חדר האוכל הראשון שנבנה ב-1939 המשמש כיום כל-בו וארכיון
מבנה חדר האוכל הישן
מגדל הסילו בכניסה לקיבוץ
מגדל המים
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  קבוצת אלונים, דבר, 3 בנובמבר 1940
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593321605171
אנטוליה נוסאטי

אנטוליֶה נוֹסָאטִי (ברומנית: Anatolie Nosatîi; נולד ב-12 בספטמבר 1972) הוא פוליטיקאי מולדובי המשמש כשר ההגנה של מולדובה מאז 1 במרץ 2022.
ביוגרפיה

נוסאטי נולד ב-12 בספטמבר 1972. ב-1993 התגייס לצבא מולדובה. הוא למד באקדמיות צבאיות במולדובה, באוקראינה ובארצות הברית. הוא שירת בכוח שמירת שלום בעיראק, שימש כמפקד גדוד, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה ומנהל שונים במטה הכללי המולדובי. ב-2020 הוא פרש מהצבא.
ב-6 באוגוסט 2021 הציגו נשיאת מולדובה מאיה סנדו וראש הממשלה נטליה גבריליצה את נוסאטי כמועמדן לתפקיד שר ההגנה. כעבור שבועיים ביקר בקייב במהלך יום העצמאות האוקראיני ונפגש עם מקבילו האוקראיני אנדרי טאראן במטרה לחזק את הסולידריות בין שתי המדינות.
הערות שוליים

↑  Miniștrii Apărării ai Republicii Moldova și Ucrainei au discutat despre cooperarea bilaterală sectorială
אנגולה במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
אנגולה
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  ANG
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
אנגולה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער אנגולי לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער האנגולים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של אנגולה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה אנגולה עד כה. המשלחת כללה 21 ספורטאים שהתחרו בחמשה ענפי ספורט: אתלטיקה, כדוריד, כדורסל, קאנו/קיאק ושחייה. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בתחרויות השונות.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 15 ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה וכדוריד. גם באולימפיאדת נוער זאת לא זכתה המשלחת במדליה. אולם, נבחרת הבנות בכדוריד שמרה על המקום החמישי בטורניר בדומה לאולימפיאדת הנוער הקודמת.
ראו גם

אנגולה במשחקים האולימפיים
אנגולה במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אנדריי קלראשו

| --- | --- |

אנדריי קלראשו בסוף שנות ה-60
 לידה:  30 במאי 1922 בוטושאן, רומניה
 פטירה:  1 במאי 2014 (בגיל 91) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  רומניה, ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדריי קְלְרָאשוּ (ברומנית: Andrei Călăraşu;‏ 30 במאי 1922 – 1 במאי 2014) היה במאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה רומני-ישראלי, מראשוני הבמאים בטלוויזיה הישראלית.
קורות חיים

קלראשו נולד בשם ברנרד גרוֹפֶּר (Bernard Gropper) בבוטושאן שברומניה לזלמן ואתי גרופר. הוא גדל ביאשי עם שני אחיו בבית אמיד. האם נפטרה כשברנרד היה בן 8. אביו היה הבעלים של שתי תחנות דלק והיו לו מניות במפעל האריגה, וסיפר לילדיו שצבר שלושה מיליוני לאי.
קורות חיים > תקופת השואה

בפרעות יאשי (1941) נספו אביו ואחיו. כמו יהודים אחרים ביאשי, גם בני משפחת גרופר נדרשו להתייצב במשטרה, שם ירו בהם (הוא נפגע ברגלו ובראשו, אך פגיעות לא חמורות) והניצולים רוכזו בתחנת הרכבת. הוא הועמס לרכבת בהמות צפופה וסגורה יחד עם אביו, אחיו ורבים אחרים והם הוסעו לכיוון קלראש. בתוך הקרונות החלו הנוסעים למות מצפיפות יתר ומצמא. ברנרד שתה את השתן של אביו ושל אחיו ולאחר מכן התעלף. במעבר הרכבת דרך רומאן היא נעצרה שם וכעבור זמן מה ויוריקה אגריצ'י, שלימים הוכרזה חסידת אומות העולם, בעזרת מלכת רומניה, אילצו את השלטונות לפתוח את קרונות הרכבת ולפנות מהם את המתים. גרופר פונה כגופה, אך גילה סימני חיים ולכן הוצא מבין הגופות. בהמשך הוסעו הניצולים לקלראש, שם נוקו והולבשו על ידי היהודים המקומיים, שגם טיפלו בברנרד ובפצעיו. הוא נשלח לעבודת כפייה מיולי עד סוף נובמבר 1941. לאחר מכן חזר לביתו ביאשי שנהרס ונשדד, שם שהה עד תום המלחמה.
קורות חיים > התקופה הקומוניסטית ברומניה

אחרי המלחמה הכיר את  אולגה לבית מישקביץ בבית הספר, שבו שימש כמדריך. השניים נישאו באירוע צנוע בבית הוריה ב-1946. קלראשו התחיל לימודי רפואה, אך לאחר שנה עבר ללמוד באקדמיה לאמנות התיאטרון ביאשי. בשנת 1948 עברו בני הזוג לבבוקרשט, שם סיים את לימודיו באקדמיה לאמנות התיאטרון בבוקרשט והוסמך כבמאי. הוא שינה את שם משפחתו ל-Călăraşu (קלראשו), לזכר העובדה שהקהילה היהודית של העיר קלראש (Călăraşi) הצילה אותו מרכבת המוות כשעמד למות; השם הרומני גם סייע לביסוס מעמדו כבמאי. בשנות ה-50 וה-60 עבד כבמאי בתיאטרון ולאחר מכן בקולנוע וברדיו. בין סרטיו הפופולריים הייתה הקומדיה "הלו? זו טעות במספר!" (Alo? Ați greșit numărul!‎) משנת 1958. קיבל אותות הוקרה מממשלת רומניה על עבודתו. לימד בפקולטה לטלוויזיה ולקולנוע בבוקרשט.
גם בתקופת השלטון הקומוניסטי נעצר קלראשו, פעם ראשונה כשסירב להיות מלשין למען השלטונות ופעם שנייה לאחר שדחה את ניסיונה של בתו של השליט, גאורגה גאורגיו-דז', לככב בסרט בבימויו.
קורות חיים > בישראל

בשנת 1965 עלה לישראל עם רעייתו ומשפחתה והשתקעו בהרצליה. הוא למד עברית באולפן עקיבא. לאחר חבלי קליטה החל את הקריירה שלו בארץ בבימוי "הקמצן" בתיאטרון "אהל" ובהמשך ביים תסכיתים בגלי צה"ל. השחקן ניקו ניתאי שימש כעוזרו.
ב-1970 התקבל לבית צבי שם ייסד את החוג לקולנוע וטלוויזיה ושימש כראשו.. בסביבות 1968 נמנה עם צוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית, וכבמאי ברשות השידור, בטלוויזיה וברדיו, במשך כ-30 שנה ביים מאות תוכניות וכן מופעים רבים. בין השאר ביים הופעות של להקת "הגשש החיוור" בטלוויזיה, וכך התגלגל שמו לדמות הקבלן הרומני במערכון "המוסך" של להקה זו. היה שליח הטלוויזיה הישראלית ברומניה וערך סרטי תעודה על חיי היהודים שם.
בשנת 2011 הדליק משואה ביום השואה וקיבל פרס על מפעל חיים מארגון אמ"י.
התגורר בתל אביב. נפטר ב-2014, בגיל 92. הותיר את רעייתו אולגה (קוקה).
במלאת שנה למותו, נערך במאי 2015 אירוע "זוכרים את אנדריי קלארשו" בסינמטק תל אביב, בהשתתפות שחקנים רבים ובנוכחות שגרירת רומניה בישראל.
הערות שוליים

↑  Supravieţuitor al Pogromului: "Vreau să fac România să râdă din nou" ריאיון עם קלראשו בפורטל הידיעות evz.ro (ברומנית)
↑  S-a întors din Infern. “Au început să ne bată. Pe mine m-au împuşcat în picior şi în cap, dar a ieşit glonţul într-o parte” email print 2 באתר jurnalul.ro (ברומנית)
↑  טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה | במאים עולים-חדשים – לבמה וותיקה, מעריב, טור 1, 23 באפריל 1967.
↑  ד. גולן, הבמה שנתרוקנה, מעריב, 10 במרץ 1967
↑  יורם קניוק, הקמצן מאת מולייר (בתיאטרון "אוהל"), דבר, 8 בפברואר 1968
↑  נדידות ותכניות בתיאטרון, דבר, טור 3, 10 במאי 1967
↑  צדי צרפתי ועודד תאומי יקבלו אות הוקרה מאמ"י, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2011
↑  אנדריי קאלאראשו באתר "אבלים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528926605171  GND: 1076689841  ISNI: 0000 0004 4751 2871  LCCN: no2015097014  VIAF: 315207477   WorldCat (עם VIAF): 315207477
אלפא רומיאו GT

| --- | --- |

Alfa Romeo GT
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  2003–2010
 יחידות שיוצרו:  80,382
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית קופה
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  Fiat C-platform (אנ') סוג "Fiat Type Two rev. 3"
 אורך:  4,489 מ"מ
 רוחב:  1,763 מ"מ
 גובה:  1,366 מ"מ (דגמי מנוע דיזל JTD)  1,362 מ"מ  1,355 מ"מ (דגמי מנוע V6)
 משקל:  1,395-1,485 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,596 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1.8 ליטר (מנוע בנזין, מנוע "אלפא רומיאו" מסוג "Alfa Romeo Twin Spark engine" (אנ'))  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 2.0 ליטר (מנוע בנזין, מנוע "אלפא רומיאו" מסוג "Alfa Romeo JTS engine" (אנ'))  V6 צילינדרים, 3.2 ליטר (מנוע בנזין, מנוע "אלפא רומיאו" מסוג "Alfa Romeo V6 engine" (אנ'))  4 צילינדרים, 1.9 ליטר (מנוע טורבו דיזל, מנוע פיאט-קרייזלר מסוג "JTD engine" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת חצי אוטומטית 5 מהירויות (Selespeed)  תמסורת חצי אוטומטית 6 מהירויות (Selespeed)
 מהירות מרבית:  200 קמ"ש (מנוע 1.8 ליטר (מנוע בנזין))  216 קמ"ש (מנוע 2.0 ליטר (מנוע בנזין))  243 קמ"ש (מנוע 3.2 ליטר (מנוע בנזין))  209 קמ"ש (מנוע 1.9 ליטר המפיק 150 כ"ס (מנוע טורבו דיזל)  216 קמ"ש (מנוע 1.9 ליטר המפיק 170 כ"ס (מנוע טורבו דיזל)
 מעצב:  Gruppo Bertone (אנ')
'אלפא רומיאו GT (באיטלקית:  Alfa Romeo GT) היא מכונית קופה המוגדרת כמכונית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו אשר יוצרה בין השנים 2003–2010.
אלפא רומיאו GT

"אלפא רומיאו GT" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה במרץ 2003.
2 דלתות.
5 נוסעים.
מנועים: מנועי בנזין, מנועי דלק.
מנוע הנעה קדמית.
קיבולת מכל דלק - 63 ליטר.
קוטר סיבוב מינימלי - 11.5 מטר.
אלפא רומיאו GT > דגמים "אלפא רומיאו GT"

"1.8 TS".
"2.0 JTS".
"3.2 V6".
"1.9 JTDm".
אלפא רומיאו GT > מנועים

מנועי בנזין
1,747 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-6,500 סל"ד.
1,970 סמ"ק המפיק 165 כ"ס ב-6,400 סל"ד.
3,179 סמ"ק המפיק 240 כ"ס ב-6,200 סל"ד.
מנועי טורבו דיזל
1,910 סמ"ק המפיק 150 כ"ס ב-4,000 סל"ד (מנוע "1.9 JTD 16v").
1,910 סמ"ק המפיק 170 כ"ס ב-3,750 סל"ד (מנוע "1.9 JTD 16v QV")
אלפא רומיאו GT > תאוצות

תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 10.6 שניות (מנוע 1.8 ליטר (מנוע בנזין)).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 8.7 שניות (מנוע 2.0 ליטר (מנוע בנזין)).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 6.7 שניות (מנוע 3.2 ליטר (מנוע בנזין)).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 9.2 שניות (מנוע 1.9 ליטר המפיק 150 כ"ס (מנוע טורבו דיזל).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 8.2 שניות (מנוע 1.9 ליטר המפיק 170 כ"ס (מנוע טורבו דיזל).
תמונות

"אלפא רומיאו GT"
"אלפא רומיאו GT" דגם "TS"
"אלפא רומיאו GT"
"אלפא רומיאו GT"
"אלפא רומיאו GT"
"אלפא רומיאו GT"
"אלפא רומיאו GT"
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 147
אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו GT" autoblog.it/post/130839/alfa-romeo-gt
↑  "אלפא רומיאו GT" automoto.it/catalogo/alfa-romeo/gt
↑  "אלפא רומיאו GT" mitoalfaromeo.it/notizie/2011/09/06/alfa-gt-2004-2010-il-coupe-firmato-bertone
↑  "אלפא רומיאו GT" .rac.co.uk/drive/car-reviews/alfa-romeo/gt-coupe/gt-coupe
↑  "אלפא רומיאו GT" בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה במרץ 2003 italiaspeed.com/news_2003/geneva
↑  "אלפא רומיאו GT" מנוע 1,970 סמ"ק - ברושור alfaromeodownload.nl/prijslijst
אלפרד אינוק

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1988 (בן 35) וסטמינסטר, לונדון, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  קווינ'ס קולג'  בית הספר וסטמינסטר  Westminster Under School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלפרד לואיס אינוק (באנגלית: Alfred Lewis Enoch; נולד ב-2 בדצמבר 1988) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. ידוע בשל גילום דמותו של דין תומאס בסדרת סרטי "הארי פוטר", ולאחר מכן בתור ווס גיבינס  בדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" (2014–17) של רשת ABC.
ביוגרפיה

אינוק נולד ב-2 בדצמבר 1988 ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון. בנם של השחקן וויליאם ראסל (אנ') ושל אשתו השנייה, אתלין מרגרת לואיס, רופאה ברזילאית-ברבדית. יש לו שלושה אחים למחצה מנישואיו הקודמים של אביו, והוא מחזיק באזרחות בריטית וברזילאית כפולה.
הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר (אנ'), בית ספר ציבורי היסטורי בשכונת וסטמינסטר. לאחר מכן סיים את לימודיו בקווינס קולג' (אנ') של אוניברסיטת אוקספורד עם תואר ראשון בשפות מודרניות. אינוק הוא דובר שוטף של אנגלית, צרפתית, פורטוגזית וספרדית.
קריירה

ב-2001 לוהק בתור דין תומאס בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים". הוא גם דיבב את הדמות במשחק הווידאו שמבוסס על החלק הראשון של הסרט.
לאחר סרטי הארי פוטר, הופיע אינוק במספר הצגות בכל רחבי לונדון כולל "קוריולנוס", "טימון איש אתונה" ו"אנטיגונה". הוא גילם את ביינברידג', בפרק השני של העונה השלישית של הסדרה הבריטית "שרלוק". ביולי 2011, הגיע השחקן לקומיק קון של לונדון.
ב-2014, הוא לוהק לתפקיד הראשי של ווס גיבינס בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | הארי פוטר ואבן החכמים | דין תומאס |  |
| 2002 | הארי פוטר וחדר הסודות | דין תומאס |  |
| 2004 | הארי פוטר והאסיר מאזקבאן | דין תומאס |  |
| 2005 | הארי פוטר וגביע האש | דין תומאס |  |
| 2007 | הארי פוטר ומסדר עוף החול | דין תומאס |  |
| 2009 | הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם | דין תומאס |  |
| 2011 | הארי פוטר ואוצרות המוות – חלק ב' | דין תומאס |  |
| 2018 | Red | קן |  |
| 2020 | Executive Order | אנטוניו רודריגז |  |
| 2020 | Tigers | ריאן |  |
| 2022 | This Is Christmas | אדם |  |
| TBA | The Critic | טום טאנר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | ברודצ'רץ' | סם טיילור | פרק: "1.1" |
| 2013 | משפחה וצרות אחרות | אלכס | פרק: "3.7" |
| 2014 | שרלוק | ביינברידג' | פרק: "The Sign of Three" |
| 2014–17; 2020 | המדריך לרוצח | ווסלי "ווס" גיבינס | תפקיד ראשי (עונות 3-1) תפקיד אורח (עונות 4&6); 50 פרקים |
| 2018 | טרויה: נפילתה של עיר | איניאס | מיני-סדרה |
| 2019 | בידיים טובות | ג'יימי מק'יין | תפקיד ראשי (עונה 2); 4 פרקים |
| 2021 | המוסד | רייך סלדון | 4 פרקים |
| 2022 | הארי פוטר: בחזרה להוגוורטס | עצמו | ספיישל טלוויזיוני של HBO Max |
| 2023 | הזוג ממול | פיט | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| TBA | Miss Austen |  | מיני-סדרה עתידית של BBC |
הערות שוליים

↑  Patti Greco, Alfred Enoch on Abandoning His British Accent, Emma Watson, and "Legally Blonde", OCT 2, 2014, cosmopolitan.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011827705805171  GND: 1143052552  ISNI: 0000 0004 5287 1510  LCCN: no2015118523  SUDOC: 241442826  VIAF: 317285277   WorldCat (עם VIAF): 317285277
אלכסנדר קוז'ב

| --- | --- |

צילום מצעירותו
 לידה:  28 באפריל 1902 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 ביוני 1968 (בגיל 66) בריסל, בלגיה 
 שם לידה:  Александр Владимирович Кожевников 
 מקום קבורה:  Evere 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג   אוניברסיטת ברלין
 מוסדות:  משרד הכלכלה והאוצר של צרפת  אקול פראטיק דה אוטז אטיד  La contemporaine 
 זרם:  נאו-הגליאניזם   מרקסיזם מערבי   פנומנולוגיה אקזיסטנציאליסטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה פוליטית     פילוסופיה של הדת      תורתו של הגל  -  האידיאליזם הגרמני
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, פוליטיקאי 
 הושפע מ:  הגל, מרקס, סולוביוב, יאספרס, היידגר, קנדינסקי, אלכסנדר קוירה
 השפיע על:  סארטר, לאקאן, מוריס מרלו-פונטי, רמון ארון, דרידה, ז'ורז' באטאי, מישל פוקו, פוקויאמה
 מדינה:  האימפריה הרוסית   רוסיה הסובייטית   חסר אזרחות   צרפת
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
אלכסנדר קוז'ב  (צרפתית: Alexandre Kojève;‏ 28 באפריל 1902 - 4 ביוני 1968) היה פילוסוף ומדינאי צרפתי ממוצא רוסי.
קריירה

בין השנים 1933 ל-1939 נשא סדרת הרצאות באקול פראטיק דה אוטז אטיד, ובהרצאותיו ניסה לתת פרשנות ל"פנומנולוגיה של הרוח" של הגל.
להרצאותיו וכתביו הפילוסופיים של קוז'ב הייתה השפעה רבה על הפילוסופיה הצרפתית של המאה ה-20, בעיקר מאחר שהציג מחדש רעיונות הגליאניים לפילוסופיה הצרפתית. השתתפו בהן בין היתר ז'אן-פול סארטר, מוריס מרלו-פונטי, ז'אן איפוליט, גסטון בשלאר, רמון ארון, רמון קנו וז'אק לאקאן. שמונה שנים אחר כך, ב-1947, קנו הוציא לאור את ההרצאות.
בעבודתו במשרד הצרפתי לענייני כלכלה לאחר מלחמת העולם השנייה, היה קוז'ב אחד המתכננים הראשיים של השוק האירופי המשותף.
קוז'ב היה אדם בעל השכלה רחבה ושלט בשפות רבות, ובהן סנסקריט, סינית, דיאלקטים טיבטיים, צרפתית, גרמנית, רוסית, אנגלית, עברית, לטינית ויוונית קלאסית.
בשנות ה-90 עלתה השערה שקוז'ב היה מרגל סובייטי במשך יותר מ-30 שנה, אך היא לא הוכחה.
דודו, היה הצייר והתאורטיקן הנודע וסילי קנדינסקי. קוז'ב חיבר פרשנות ליצירותיו של דודו הקושרת בינו לבין הגותו של הגל.
לקריאה נוספת

בטי רויטמן, כמיהה לתהום: התשוקה למוות בהגות הצרפתית, הוצאת רסלינג, 2020