stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהירות מילוט מאריכות ימים
היסטוריה

המונח "מהירות מילוט מאורך חיים (longevity escape velocity)" נטבע על ידי הביוגרונטולוג אוברי דה גריי במאמר מ-2004, אך הקונספט היה נוכח בקהילת הארכת החיים לפחות משנות ה-70, כמו במאמרו של רוברט אנטון וילסון "התחנה הבאה, אלמוות". הקונספט הוא גם חלק מההיסטוריה הבדיונית המובילה לתוחלות חיים רב-מאתיות וצעירות בסדרת המדע הבדיוני "טרילוגיית מאדים" מאת קים סטנלי רובינסון. תומכים עדכניים יותר כוללים את דייוויד הובל, מייסד שותף של קרן מתושלח ואת הטכנולוג העתידן ריי קורצווייל, שקרא לאחד מספריו, "המסע הפנטסטי: לחיות מספיק זמן כדי לחיות לנצח", בהשראת הקונספט. השניים טוענים כי על ידי הפעלת לחץ נוסף על המדע והרפואה למקד מחקר בהגדלת גבולות ההזדקנות, ולא להמשיך בקצב הנוכחי, יותר חיים יינצלו בעתיד, גם אם התועלת אינה ברורה מיד.
הרעיון נהיה פופולרי עוד יותר עם פרסום הספר של אוברי דה גריי ומייקל ריי, "סיום ההזדקנות", בשנת 2007. דה גריי גם פופולריז את המונח "מתושלריות", שמתאר את אותו הקונספט.
תחזיות

ריי קורצווייל צופה שמהירות מילוט אריכות ימים תושג לפני שהאנושות תבין זאת. בשנת 2018, הוא חזה שהיא תושג בתוך 10–12 שנים, כלומר שהאבן דרך תתרחש בערך בין השנים 2028–2030. בשנת 2024, בכתיבה ל-The Economist, קורצווייל שינה את תחזיתו לשנים 2029–2035 והסביר כיצד בינה מלאכותית תסייע לדמות תהליכים ביולוגיים. אוברי דה גריי חזה באופן דומה כי לאנושות יש סיכוי של 50 אחוזים להגיע למהירות מילוט מאריכות ימים באמצע-סוף שנות ה-30 של המאה הנוכחית.
הערות שוליים

↑  "Actuarial Escape Velocity". The Futurist. 2008-03-25.
↑  Palmer, Raymond D. (12 בדצמבר 2022). "Three Tiers to biological escape velocity: The quest to outwit aging". Aging Medicine. 5 (4): 281–286. doi:10.1002/agm2.12231. PMC 9805293. PMID 36606268. there are three distinct classes of longevity and anti-aging technologies that are emerging globally, and the ability of each class is clearly apparent in fending off aspects of biological decay. Tier 3, however, reigns supreme in rejuvenation therapies that may make up future pathways to reach biological escape velocity. {{cite journal}}:  (עזרה)
מזומן הוא המלך

מזומן הוא המלך (באנגלית: Cash is king) הוא ביטוי המשמש לצורכי ניתוח עסקים או תיקי השקעות, המדגיש את חשיבותו של תזרים המזומנים לאיתנות הפיננסית הכוללת של עסק. מבחינת משקיעים עשוי הביטוי לשמש כתיאור היתרון בהחזקת שיעור ניכר של מזומן או נכסים לזמן קצר – נזילים. יתרון שימומש בעתות של נפילות בשווקים הפיננסים או לניצול הזדמנויות להשקעה. הביטוי מבטא עד כמה חיוני להותיר בידי עסק יתרות מזומנים זמינות לצורכי תפעול לזמן קצר, רכישות והשקעות.
נכסים בלתי נזילים, כגון יתרות חוב של לקוחות, משפיעים אמנם בצורה חיובית על ההון העצמי, אך אינם מבטיחים את יכולותיה של החברה לבצע תשלומים מיידיים לספקים או אף לעובדים בגין שכר. ללא יתרות מזומנים ומבלי יכולת לממש נכסים בזמן קצר, עלולה חברה להגיע אף לכדי הליך פירוק למרות הון עצמי חיובי.
המקור לביטוי "מזומן הוא המלך" אינו ברור. נעשה בו שימוש בשנת 1988 על ידי Per G Gyllenhammar, מנכ"ל VOLVO באותה העת, לאחר התרסקות שוק המניות בעולם שנה קודם לכן. הביטוי הוזכר על ידי אלכס ספנוס, מיליארדר אמריקאי שעשה את הונו בתחום הבנייה, ולעיתים הוזכר גם במאמרים של חברת מוטלי פול, חברה אמריקאית המתמחה בייעוץ השקעות במולטימדיה.
במהלך המשבר הפיננסי העולמי שהחל ב-2008, נעשה בביטוי שימוש נרחב כדי לתאר חברות שנאלצו להנפיק מניות בעל כורחן או שנקלעו לפשיטת רגל.
הערות שוליים

↑  Cash Is King - FOOL ON THE HILL, November 21, 2000
מאדאם מאסק

| --- | --- |

מאדאם מאסק, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת New Avengers Illuminati Vol.2 #4 מספטמבר 2007, אמנות מאת ג'ים צ'ונג.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כוויטני פרוסט: Tales of Suspense #98 (ינואר 1968) כמאדאם מאסק: Iron Man #17 (ספטמבר 1969)
 יוצרים:  סטן לי ג'ין קולן
 מידע
 שם אמיתי:  ג'ולייטה קריסטינה נפאריה
 כינויים:  וויטני פרוסט, קריסטין "קריסי" לונגפלו, אם הגדולה, המנהלת, בטאני קייב
 סטטוס:  פעיל
 מין:  נקבה
 כוחות:  ללא כוחות על מיומנת בקרב פנים אל פנים, צלפית מומחה, אסטרטגית, מיומנות ברובוטיקה
 חברה בקבוצה:  אדוני הרשע, הידרה
 חברה לשעבר בקבוצה:  צבא הפשע של הברדס תעשיות סטארק מעסיקת אנשי החיה המשמר הפנימי (יוצרת ומנהיגה) עבדה בשירות מרדכי מידאס הרוזן נפאריה וג'ספר סיטוול
 דמויות קשורות
 משפחה:  לוצ'ינו נפאריה (אב) רנטה נפאריה (אם, מתה) ביירון ולורטה פרוסט (הורים מאמצים, מתים)
מאדאם מאסק (באנגלית: Madame Masque, להבדיל מ-Mask, מסכה) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tales of Suspense #98 מינואר 1968 כוויטני פרוסט וכמאדאם מאסק בחוברת Iron Man #17 מספטמבר 1969, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ין קולן.
מאדאם מאסק הוא האלטר אגו של ג'ולייטה קריסטינה נפאריה, בתו של האריסטוקרט העשיר לוצ'ינו נפאריה ופושעת מיומנת בעצמה. היא אחת ממנהיגי צבא הפשע של הברדס, יחד עם הברדס עצמו וג'ון קינג. כמו כן, היא חובשת מסכה על מנת להסתיר את צלקותיה. את דמותה של וויטני פרוסט בעונתה השנייה של סדרת הלייב אקשן "הסוכנת קרטר" גילמה השחקנית ווין אברט.
ביוגרפיה בדיונית > לידה, חייה, שליטה על המאגיה והמסכה

ג'ולייטה קריסטינה נפאריה נולדה ברומא, איטליה ללוצ'ינו ורנטה נפאריה. רנטה מתה בלידת ג'ולייטה, ומתוך רצון שבתו תחיה חיים מכובדים, לוצ'ינו מסר את ג'ולייטה לביירון פרוסט, עובד עשיר בוול סטריט. ביירון קרא לילדה וויטני, וגידל אותה כבתו. בבגרותה, וויטני גדלה בחברה הגבוהה, והתארסה לפוליטיקאי רוג'ר ויין. לאחר מותו של אביה המאמץ, אביה האמיתי ניגש לג'ולייטה וגילה לה את עברה, והביע רצון כי היא תתפוס את מקומו כמנהיגת ארגון המאגיה, המבוסס באופן רופף על המאפיה של החוף המזרחי. בתחילה, ג'ולייטה סירבה. לאחר שרוג'ר דחה אותה כאשר גילה על קשריה בעולם התחתון, היא הסכימה להצעה והתאמנה כדי להפוך למוח קרימינלי ולוחמת מיומנת. כאשר אביה נכלא, ג'ולייטה תפסה את מקומו כמנהיגת המאגיה, ובתפקיד זה נאלצה להילחם באיירון מן. כאשר ברחה מפשיטה על תעשיות סטארק, המסוק בו ברחה התרסק והיא צולקה קשות אך ניצלה ממוות על ידי הפושע מרדכי מידאס, אשר העניק לה את מסכת הזהב שלה. היא נעשתה עובדת עבור מידאס, האובססיבי לזהב בדומה למידאס המקורי. עם מסכה זו, היא אימצה את האלטר-אגו מאדאם מאסק.
ביוגרפיה בדיונית > מאהבתו של איירון מן, השיבוט והמשמר הפנימי

ג'ולייטה פגשה את טוני סטארק, האלטר אגו של איירון מן. סטארק הראה דאגה לצלקותיה, ועבור הצלת סטארק, ג'ולייטה בגדה במידאס. סטארק עזב אותה בגלל עברה הפלילי, אך היא חזרה אליו במסווה של מזכירה בשם קריסטי לונגפלו. השניים גילו אחד לשני את זהויותיהם הסודיות, והחלו במערכת יחסים רומנטית. כאשר אביה של ג'ולייטה גסס לאחר שניסה להשיג כוחות על-אנושיים, ג'ולייטה שכרה את אנשי-החיה להביא את אביה אליה, ואז ביקשה מסטארק שיצור עבורו תרופה. כאשר נעשה ניסיון לכפות על סטארק למצוא תרופה באמצעות אלימות, סטארק החל בקרב נגד אנשי החיה. ג'ולייטה נדרשה להחליט לצד מי תעמוד: לצד אביה או מאהבה. כאשר התומך של אביה נפגם בקרב, ג'ולייטה התמלאה אשם וצער והשתגעה. מאוחר יותר, היא חוזרת כמנהיגת המאגיה ונלחמה באיירון מן וחבריו לעיתים קרובות.
בשלב מסוים, ג'ולייטה פיתחה פרנויה ושיבטה את עצמו. אחד משיבוטיה, מאסק, הפכה לבעלת ברית של האוונג'רס. ג'ולייטה יצרה משרתים רובוטיים, וביססה את שמותיהם על אלו של גאי פוקס, בנדיקט ארנולד, מרקוס יוניוס ברוטוס, וידקון קוויזלינג וג'יימס סקוט, דוכס מונמות' הראשון. היא כינתה אותם בשם "המשמר הפנימי", בהם נעזרה לעיתים. אחד מחברי המשמר, בנדיקטוס, לכד את השיבוט מאסק. מאסק ניסתה לשכנע את ג'ולייטה כי האוונג'רס הם נדיבים, ושעליה לחזור לסטארק. היא ממשיכה להיות דמות חשובה בעולם התחתון, אך כאשר אביה לוצ'ינו חזר והשמיד את בסיסה, היא נאלצה לסייע לאוונג'רס ולת'נדרבולטס נגד אביה. בסתר, ג'ולייטה תכננה לבגוד בשני הצדדים, היות שבגלל הפרנויה שלה חשבה כי הקבוצות זוממות להרוג אותה. מאסק ניסתה שנית לשכנע את ג'ולייטה לחזור למוטב, וכאשר ג'ולייטה סירבה, מאסק נלחמה במקומה. לוצ'ינו רצח את מאסק, וכאשר ראתה את צערו של סטארק, ג'ולייטה הבינה כי מאסק הייתה חברה של ממש באוונג'רס. היא הצטרפה לקרב, ומילאה חלק מרכזי בתבוסתו של אביה והתנערה מעברה הפלילי. היא סירבה להצעתו של מכה-II להצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס, אך לפני שעזבה, ביקשה ממכה-II להודות לשתי הקבוצות בשמה, ולאיירון מן בפרט.
ביוגרפיה בדיונית > הברדס

במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, הברדס צירף את ג'ולייטה לצבא הפשע שלו על מנת לנצל את הפיצול בין גיבורי-העל הנגרם כתוצאה מחוק רישום העל-אנושיים. היא הפכה לשנייה בפיקוד ומאהבתו של הברדס, ונלחמה יחד עם שאר צבא הפשע באוונג'רס החדשים. היא הובסה על ידי דוקטור סטריינג', ונלקחה למעצר של סוכנות S.H.I.E.L.D. קבוצת מסתננים מגזע הסקרול במסווה סוכני S.H.I.E.L.D ניסו לחקור אותה, וזאת על מנת שיוכלו להסתנן לצבאו של הברדס ביעילות. הברדס הגיע למקום, והרג את כל הסקרולים פרט לאחד. במקום לא ידוע, ג'ולייטה ושאר צבא הפשע גילו על תוכנית הפלישה המתקרבת, והאמינו כי היא תהווה איום על מטרתם. היא נראתה בקרב הסופי נגד הסקרולים, שנגמר במותה של מלכת הסקרולים על ידי נורמן אוסבורן.
במהלך אירועי שלטון אפל, אוסבורן שם פרס על ראשו של סטארק. הוא קרא לג'ולייטה באופן אישי, והציע לה מיקומי מחסני-נשק תוצרת סטארק על מנת ללכוד אותו. היא עקבה אחריו לרוסיה, שם עינתה את פפר פוטס. סטארק הגיע, והודה לג'ולייטה כי תמיד אהב אותה. כאשר נדרש לבחור בין פפר לג'ולייטה, סטארק בחר בפפר וברח לאפגניסטן. פפר הביסה את ג'ולייטה בקרב פנים אל פנים, ונכלאה בחליפת דינאמו הארגמן של סטארק. פפר התחזתה לה, דיווחה כי היא הרגה את פפר בלחימה, וחזרה לארצות הברית בשריון רסקיו, אשר מוקם במחסן השריונות אשר נרכש על ידי אוסבורן. ג'ולייטה חזרה, ונראתה כחלק ממתקפת פתע על האוונג'רס החדשים. כאשר הברדס תקף את דוקטור סטריינג' כדי להפוך למכשף העל, ג'ולייטה סייעה לו בהתמודדות עם כוחותיו של דורמאמו, הורידה את מסכתה והתוודתה על רגשותיה כלפיו. כאשר אוסבורן חידש את הציד על סטארק - אשר שהה במצב וגגטיבי מתמשך - ג'ולייטה שכרה את הרוח לחסל את סטארק, אך הוא נכשל.
במהלך המצור על אסגרד, ג'ולייטה נראתה כחלק מכוחות המצור. לאחר שלוקי נתן לברדס את אבני הנורן כתחליף לכוחותיו של דורמאמו, הוא לקח אותן בחזרה כדי לסייע לאוונג'רס נגד "הריק" שהשתלט על הסנטרי. ג'ולייטה עזרה לברדס לברוח, ויצאה איתו למסע בעקבות אביה, לוצ'ינו. האוונג'רס החדשים עקבו אחר השניים באמצעות ג'ון קינג הבוגדני, ולבסוף לכדו אותם. הם הובאו למריה היל, ששלחה אותם למאסר. במהלך "עידן הגיבורים", הברדס נמלט מכלאו, ואסף את יהלומי וכפפת האינסוף. באמצעות יהלום המציאות, הוא ריפא את צלקותיה של ג'ולייטה.
ביוגרפיה בדיונית > נגד מון נייט והוקאיי, אדוני הרשע

כאשר לוצ'ינו נפצע בקרב נגד מון נייט, הוא גייס את ג'ולייטה להביא אליו את ראשו של אולטרון. למרות שנרפאה, היא המשיכה להשתמש במסיכת הזהב שלה. למרות מאמציה, ג'ולייטה נכשלה והובסה על ידי מון נייט. במדריפור, היא השתתפה במכירה פומבית על קלטת המציגה את הוקאיי מתנקש בחיי דיקטטור מדינה באסיה. ג'ולייטה האמיתית התגלתה כבולה בחדר המלון שלה, וכי תלבושתה נגנבה על ידי קייט בישופ. לאחר הרס הקלטת, ג'ולייטה נדרה לנקום בבישופ. מאסק ניסתה ללכוד את בישופ, בכך שפיתתה אותה לביתה בקליפורניה וסיממה אותה. לאחר שבישופ ברחה והרסה את הבית, ג'ולייטה נשבעה לנקום שנית. מאוחר יותר, היא נראתה חברה בקבוצת אדוני הרשע של ברון זמו כיד ימינו של זמו.
הערות שוליים

↑  Tales of Suspense #98
↑  Iron Man #17
↑  Iron Man #116-117
↑  Avengers #393-399
↑  Avengers Vol.3 #32-33
↑  Avengers Vol.3 #34
↑  New Avengers #35
↑  New Avengers Annual #2
↑  New Avengers #46
↑  Secret Invasion #6-8
↑  Invincible Iron Man #12-17
↑  New Avengers #50
↑  New Avengers #52
↑  Invincible Iron Man #20-24
↑  Siege #3
↑  New Avengers #64
↑  New Avengers Finale #1
↑  Avengers Vol.4 #9
↑  Moon Knight Vol.3 #11
↑  Hawkeye Vol.4 #4-5
↑  Hawkeye Annual Vol.4 #1
↑  Avengers Undercover #1-10
מזוט

נושאת המטוסים הרוסית אדמירל קוזנצוב מונעת במזוט וכתוצאה מכך פולטת עשן שחור הנראה למרחק.
מזוט הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.
מזוט הוא כל דלק נוזלי המשמש לבעירה בתנור, כבשן וכדומה לשם הפקת חום או המשמש במנוע להפקת חשמל.
המונח מזוט אינו כולל שמנים שנקודת הבזק שלהם היא 40°C, או שמנים המשמשים לפתיליה. המזוט יכול להיות תוצר של נפט גולמי, משקע של פעולות זיקוק, או תערובת שלהם. לכן סולר הוא סוג של מזוט.
נוהגים לחלק את המזוט לשישה סוגים, לפי טמפרטורת הרתיחה, הרכב וייעוד. מזוט מספר 1 ומס' 2 מיוחסים כמזוט מזוקק, ואילו מזוט מס' 4, מס' 5, מס' 6 מיוחסים כמזוט משקע. מזוט מספר 1 הוא קרוסין. מזוט מספר 2 הוא סולר. לעיתים מכונה "בונקר C" מזוט מס' 6.
מזוט במשמעותו המקובלת הוא הדלק המסחרי הכבד ביותר שניתן להפיק מנפט גולמי והוא כבד יותר מבנזין ומקרוסין. טמפרטורת הרתיחה של מזוט נעה בין 370 ל-600°C. המזוט מורכב משרשראות פחמימנים ארוכות (של בין 20 ל-70 אטומי פחמן). מזוט זה משמש להנעת ספינות ולהפקת חשמל.
המזוט נחשב לדלק מזהם ביותר. בהשוואה לסולר, ייצור חשמל ממזוט מוביל לפליטה תחמוצות גופרית בשיעור של פי 6 מסולר, ותחמוצות חנקן בשיעור של פי 2.
מסיבות היסטוריות של עידוד התעשייה, הבלו על המזוט נמוך במיוחד, ומגיע לשיעור של 1.4 אג' לליטר (להשוואה, הבלו על הסולר הוא 2.71 שקלים לליטר).
הערות שוליים

↑  בונקר משמעו גם מחסן לדלקים או פחמים.
1 2  ניתן להפחית את תעריפי החשמל על ידי השוואת המיסוי על סולר למיסוי על מזוט, אתר המשרד להגנת הסביבה
↑  עדכון שיעורי הבלו לינואר 2011, אתר התאחדות התעשיינים
| מוצרי דלק |
| --- | --- | --- |
| דלק מאובנים | בנזין • ביטומן • חולות זפת • כבול • מזוט • פרפינים • נפט • נפטא • סולר • פחם אבן • פחם עץ • פצלי שמן • קרוסין/דלק סילוני • RP-1 • גז טבעי |  |
| דלקים שאינם מחצביים | גז פחמימני מעובה • ביו דיזל • דלק גרעיני • עצי הסקה • אתנול • אנרגיה הידרואלקטרית • אנרגיה גאותרמית • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • הפקת אנרגיה מפסולת |  |
מבצרי הטבעת מתקופת הוויקינגים

מבצרי הטבעת מתקופת הוויקינגים (בדנית: Vikingetidens Ringborge) הם קבוצה של חמישה אתרים ארכאולוגיים של מבצרי טבעת ויקינגיים במקומות שונים בדנמרק. חמשת המבצרים הוכרזו יחדיו כאתר מורשת עולמית במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.
בהסבר להחלטה על הכרזת אתר המורשת נכתב:
חמשת האתרים הארכאולוגיים הללו מהווים מערכת של מבצרים מונומנטליים בצורת טבעת מתקופת הוויקינגים החולקים עיצוב גאומטרי אחיד. המבצרים באגרסבור, פירקט, נונאבגן, טרלבור ובוררין, שנבנו בין השנים 970 ו-980 לערך לספירה, היו ממוקמים אסטרטגית ליד נתיבי יבשה וים חשובים, וכל אחד מהם עשה שימוש בטופוגרפיה הטבעית של הנוף שמסביבם למטרות הגנה. הם הדגמה סמלית לכוחה הריכוזי של שושלת ילין, ועדות לתמורות החברתיות-פוליטיות שעברה הממלכה הדנית בסוף המאה ה-10.
שחזור של בית ויקינגי במבצר הטבעת של פירקט.
הערות שוליים

↑  The Cosmological Axis of Yogyakarta and its Historic Landmarks
1 2  Brown, Hannah; Goodchild, Helen; Sindbæk, Søren M. (2014). "Making Place for a Viking Fortress. An archaeological and geophysical reassessment of Aggersborg, Denmark". Internet Archaeology. 36 (36). doi:10.11141/ia.36.2.
מוסטפה פורמוחמדי

מוסטפא פורמוחמדי (בפרסית: مصطفی پورمحمدی; נולד ב-9 במרץ 1960) הוא פוליטיקאי ותובע איראני, שכיהן בתפקידים שונים בממשל האיראני. הוא היה שר הפנים מ-2005 עד 2008 ושר המשפטים מ-2013 עד 2017. לפי הדיווחים, פורמוחמדי מעורב בהוצאה להורג של אסירים ב-1988.
ביוגרפיה

פורמוחמדי נולד בקום ב-1960. עם זאת, אירנ"א מדווחת על שנת הולדתו כ-1959.
הוא למד פסיקה אסלאמית, ופילוסופיה אסלאמית בסמינר הגקאני בקום. הוא השלים את השכלתו במשפט אסלאמי במשהד, קום ובטהראן. הוא בעל תואר במשפטים ברמה ארבע ובמשפט אסלאמי, המקביל לדוקטורט.
פורמוחמדי היה תובע של בית המשפט המהפכני בבנדר עבאס, קרמנשה ומשהד מ-1979 עד 1986. לאחר מכן שימש כתובע בבית המשפט המהפכני של הכוחות המזוינים באזורי המערב ב-1986.
הוא מונה לסגן שר המודיעין בשנת 1987 תחת שר המודיעין דאז חוג'ת אל-אסלאם עלי פלאחיאן במהלך כהונתו של הנשיא לשעבר אכבר האשמי רפסנג'אני. הוא גם מונה למנהל מנהלת המודיעין הנגדי במשרד. בשנים 1997 עד 1998 שימש פורמוחמדי כמנהל מנהלת קשרי החוץ של המשרד. כהונתו כסגן שר המודיעין הסתיימה ב-1999.
בנוסף, הוא שימש בפועל סגן שר ההסברה בין השנים 1997 ל-1999. הוא גם כיהן כחבר וראש חבר הנאמנים של המרכז למסמכי המהפכה האסלאמית. הוא מונה על ידי המנהיג העליון, עלי ח'אמנאי לראש המחלקה הפוליטית והחברתית של משרדו ב-2003.
ב-24 באוגוסט 2005, מונה פורמוחמדי לשר הפנים על ידי נשיא איראן דאז מחמוד אחמדינז'אד. המג'לס אישר אותו כשר עם 153 קולות בעד. במאמץ לשים קץ למצוקת הפליטים, השתתף פורמוחמדי בפגישה של נציבות האו"ם לפליטים ב-10 באוקטובר 2006 בז'נבה, שווייץ. הוא הודח מתפקידו בממשלת איראן במאי 2008. הוא פוטר לכאורה בגלל שהודיע למנהיג העליון, האייתוללה עלי ח'אמנאי על אי-הסדרים בבחירות ללא הסכמתו של אחמדינז'אד.
לאחר מכן מונה פורמוחמדי לראש משרד הפיקוח הכללי של איראן. הוא הכריז על מועמדותו לבחירות לנשיאות 2013 במרץ 2013 אך פרש לטובת מנוצ'הר מותכי. ב-4 באוגוסט 2013, פורמוחמדי מונה על ידי הנשיא החדש שנבחר חסן רוחאני לשר המשפטים ואושר ב-15 באוגוסט על ידי המג'לס. ב-2 באוגוסט 2017 הוכרז שהוא לא יהיה חלק מהממשלה השנייה של רוחאני. הוא התמודד בבחירות לנשיאות איראן 2024.
הערות שוליים

↑  Interior Minister Pour-Mohammadi and Iranian Human Rights Abuses U.S. State Department 11 October 2006
1 2 3 4 5  "Who's Who in Iranian Politics. Mostafa Pourmohammadi". IRD Diplomacy. 12 בדצמבר 2012. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Yonah Alexander; Milton M. Hoenig (2008). The New Iranian Leadership: Ahmadinejad, Terrorism, Nuclear Ambition, and the Middle East. Greenwood Publishing Group. p. 265. ISBN 978-0-275-99639-0. נבדק ב-28 ביוני 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Biography of Pour-Mohammadi, nominee for post of interior minister". IRNA via Global Security. 14 באוגוסט 2005. נבדק ב-16 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David E. Thaler; Alireza Nader; Shahram Chubin; Jerrold D. Green; Charlotte Lynch; Frederic Wehrey (2010). "Factionalism and the Primacy of Informal Networks". Mullahs, Guards, and Bonyads (PDF). Santa Monica: RAND Corporation. נבדק ב-29 ביולי 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Ministers of Murder: Iran's New Security Cabinet". Human Rights Watch. 15 בדצמבר 2005. נבדק ב-22 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Haeri, Safa (5 באוגוסט 2005). "Iran's new president presents and "undiscovered island"". Iran Press Service. Paris-Tehran. אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2019. נבדק ב-4 בפברואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Iran's Ministry of Intelligence and Security: A profile" (Report). Library of Congress, Federal Research Division. בדצמבר 2012. נבדק ב-5 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Potential Candidate Series: Mostafa Pourmohammadi". Iran Election Watch. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2013. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Anton La Guardia, Diplomatic Editor, ‏Rights group attacks Iran's 'ministers of murder', The Telegraph, 15 December 2005
↑  Kazemzadeh, Masoud (2007). "Ahmadinejad's Foreign Policy". Comparative Studies of South Asia, Africa and the Middle East. 27 (2): 423–449. doi:10.1215/1089201x-2007-015. S2CID 144395765.
1 2  "Iran's Inspectorate Chief to Run in Presidential Election". Fars News Agency. 17 במרץ 2013. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Iran: 17 proposed ministers receive votes of confidence, 4 rejected". Payvand. 25 באוגוסט 2005. אורכב מ-המקור ב-17 בנובמבר 2022. נבדק ב-1 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Iran's murderous mullah to attend UN meeting (אורכב 11.12.2008 בארכיון Wayback Machine) Persian Journal 10 October 2006
↑  Berti, Benedetta (29 באוגוסט 2008). "Ahmadinejad and the shifting political environment in Iran". Iran Times International. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Official: Uprisings in Region Inspired by Islamic Revolution". Fars News Agency. 12 בפברואר 2011. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Iranian Parliament Gives Vote of Confidence to Majority of Rouhani's Proposed Ministers". Fars News. 15 באוגוסט 2013. אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2015. נבדק ב-15 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
מבצר רפאע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ברדלס 
 מיקום:  רפאע
 מדינה:  בחריין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1812–הווה (כ־212 שנים)
 קואורדינטות:  26°07′04″N 50°33′46″E﻿ / ﻿26.117778°N 50.562778°E﻿ / 26.117778; 50.562778
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןמבצר רפאע(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןמבצר רפאע
 
מבצר רפאע (בערבית: قلعة الرفاع, בתעתיק מדויק: קלעת אלרפאע) הידוע גם כמבצר סלמאן בן אחמד אלפאתח (בערבית: قلعة سلمان بن أحمد الفاتح) הוא מבצר בעיר רפאע שבבחריין. המבצר יושב על מקום שהיווה נקודה אסטרטגית חשובה בעבר ועד 1869 שימש המבצר כמקום מושבה של ממשלת בחריין. בשנת 1993 שופץ המבצר בצורה משמעותית.
היסטוריה

הדעות חלוקות לגבי זמן בנייתו של המבצר. יש הטוענים כי הוא נבנה בשנת 1812 בתקופת שלטונו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה. מנגד יש הטוענים כי הוא נבנה במהלך המאה ה-17, תקופת שלטונה של האימפריה הספווית בבחריין ובמהלך המאה ה-19 הוסב להיות מגוריו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה.
מבנה

המבצר מורכב משלושה אזוריים מרכזיים היוצאים לחצר פנימית משותפת. בכל אחד מהאזורים קיימת חצר נוספת ממנה יוצאים המבנים השונים.
ליביו ברוטי

ליביו ברוטי (באנגלית: Livio Berruti;‏ נולד ב-19 במאי 1939) הוא אתלט עבר איטלקי, אלוף אולימפי (רומא 1960) ושיאן עולם בריצת 200 מטר (1960–1963).
ביוגרפיה

ברוטי נולד ב-1939 בעיר טורינו שבאיטליה. בנעוריו למד בבית הספר התיכון הציבורי "קמילו בנסיו די קאבור" (אנ') שבעיר הולדתו. עם סיום לימודיו החל ללמוד כימיה באוניברסיטת פדובה.
את הקריירה הספורטיבית שלו החל ברוטי ב-1957, בתקופת לימודיו באוניברסיטה. תחילה התאמן בקפיצה לגובה אך לאחר זמן קצר החליף לריצות קצרות. הקריירה העולמית נמשכה על 1968. בנוסף להישגיו הבינלאומיים היה ברוטי אלוף איטליה בריצת 100 מטר בשנים 1962-1957 ובריצת 200 מטר בשנים 1962-1957, 1965, 1968.
קריירת ספורט > 1959

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו זכה בשלוש מדליות זהב, בריצת 100 מטר (10.5 שניות), בריצת 200 מטר (20.9 שניות) ובריצת שליחים 4X100 מטר (41 שניות לפני נבחרת מערב גרמניה (41.0 שניות).
קריירת ספורט > 1960 > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת רומא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.5 שניות, לפני לסטר קרני (אנ') מארצות הברית (20.6 שניות) ועבדוליה סיי (אנ') מצרפת (20.7 שניות). תוצאתו של ברוטי השוותה את השיא העולם שנקבע ביולי אותה שנה על ידי ריי נורטון (אנ') מארצות הברית. כבר בשלב המוקדמות הוא השווה את שיא העולם. שיא זה החזיק 3 שנים ונשבר על ידי הנרי קאר מארצות הברית (20.3 שניות). נוסף לכך, סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר.
קריירת ספורט > 1963

באוניברסיאדה, שנערכה בפורטו אלגרה שבברזיל, זכה בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר (10.56 שניות) ובריצת 200 מטר (21.60 שניות).
במשחקי הים התיכון שנערכובנאפולי שבאיטליה זכה בשלוש מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 200 מטר (21.1 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר (40.1 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר (10.6 שניות).
קריירת ספורט > 1964

באולימפיאדת טוקיו סיים במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.8 שניות ובמקום שביעי בריצת שליחים 4x100 מטר (39.5 שניות).
קריירת ספורט > 1966

באליפות אירופה, שנערכה בבודפשט שבהונגריה סיים במקום שביעי בריצת 200 מטר.
קריירת ספורט > 1967

באוניברסיאדה, שנערכה בטוקיו שביפן, זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר (39.8 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת 200 מטר (21.5 שניות).
במשחקי הים התיכון, שנערכו בתוניס שבתוניסיה אותה שנה זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר (21.2 שניות).
קריירת ספורט > 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי סיים במקום 15 בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.01 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך, סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x100 מטר (39.2 שניות).
אותות הוקרה

ב-2015 נחנכה ברומא "שדרת התהילה של הספורט האיטלקי" שהורכבה מ-100 אריחים הכוללים את שמות הספורטאים המשמעותיים ביותר בהיסטוריה של הספורט האיטלקי כשאחד האריחים נושא את שמו של ברוטי.
מזון B

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 הרכב:  האדרון
 סטטיסטיקה:  בוזון
 קבוצת שיוך:  מזון
 סמל:  B
 תכונות
 ספין:  0 ħ
 מספר לפטוני:  0
 מספר באריוני:  0
 מטען צבע:  0
 אינטראקציות:  הכוח החזק, אלקטרומגנטיות, הכוח החלש, כבידה
 הרכב קווארקים:  B+: ub B-: bu B0: db B0: bd
 אורך חיים:  B±: ‎1.638×10-12‎ שניות  B0: ‎1.52×10-12‎ שניות
 היסטוריה
 נצפה?:  כן
 תאריך גילוי:  1980
 ניסוי:  CLEO (אנ')
 מתקן:  CESR (אנ')
 מוסד:  אוניברסיטת קורנל
 
מֶזון B הוא מזון תחתי המכיל קוארק תחתון ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק תחתון ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם. מזוני B הם ההאדרונים התחתיים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי תחתיות. המסה של מזוני B טעונים היא 5,279.31 MeV. המסה של מזוני B נייטרליים היא 5,279.62 MeV.
אורך החיים של מזוני B טעונים הוא ‎1.638×10-12‎ שניות. אורך החיים של מזוני B נייטרליים הוא ‎1.52×10-12‎ שניות.
מזון B התגלה ב-1980 והדיווח הראשון על גילויו פורסם ב-12 בינואר 1981, בכתב העת Physical Review Letters. החלקיק התגלה בגלאי CLEO של מאיץ החלקיקים CESR (טבעת אחסון האלקטרונים של קורנל, Cornell Electron Storage Ring) באוניברסיטת קורנל. מזון B התגלה כשלוש שנים לאחר גילויו של המזון אופסילון, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק תחתון. אופסילון אינו חלקיק תחתי (התחתיות שלו היא 0), לעומת מזון B, הנושא תחתיות של 1 או מינוס 1.
מזוני B נייטרליים מצטיינים ביכולת להפוך מחלקיק אחד לרעהו בעל התחתיות הנגדית, כלומר, מ-B0 ל-B0 ולהפך. תופעה זו מכונה אוסקילציה, או תנודה, של מזוני B נייטרליים (B–Bbar oscillation). היא מהווה דוגמה לתנודת חלקיקים נייטרליים (neutral particle oscillation). תופעות אלו הן מקור חשוב למידע אודות הסיבות לקיומו של עודף החומר על פני האנטי-חומר ביקום.
ראו גם

קוארק תחתון
אופסילון (חלקיק)
מזון (חלקיק)