stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרו רוברטסון
קריירת מועדונים > קווינס פארק

תוך התמקדות בלימודיו, היה רוברטסון על סף תחילת לימודי תואר ראשון באוניברסיטה. תכנון זה נקטע עקב זימונו לקבוצה הבוגרת של קווינס פארק, בעונת 2012/2013. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הבוגרת במסגרת גביע האתגר הסקוטי. במהלך עונה זו ערך רוברטסון 40 הופעות בכל המסגרות, והוביל את קבוצתו למקום השלישי בליגה הסקוטית הרביעית, תוך עליית ליגה. את שער הבכורה שלו כבש בהפסד 1–2 למזרח סטרלינגשר, ב-13 בנובמבר 2012.
קריירת מועדונים > דנדי יונייטד

ב-3 ביוני 2013 חתם רוברטסון בדנדי יונייטד, מליגת העל הסקוטית. באופן מיידי הפך לשחקן הרכב בקבוצה, כאשר את הופעת הבכורה שלו ערך במשחק פתיחת העונה, בתיקו מאופס מול פרטיק ת'יסל. ב-22 בספטמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו עבור דנדי, בתיקו 2-2 מול מאת'רוול, כאשר רץ מחצי המגרש של קבוצתו לעבר שער היריבה, וכבש בבעיטה שטוחה מ-20 מטרים. זמן קצר לאחר מכן חתם רוברטסון על חוזה חדש בדנדי, עד מאי 2016. בספטמבר 2013 נבחר לשחקן הצעיר המצטיין של הליגה הסקוטית. חודשיים מאוחר יותר נבחר לשחקן החודש בליגה הסקוטית. באפריל 2014 נבחר רוברטסון לכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית. מאוחר יותר נכלל בנבחרת העונה של הליגה הסקוטית.
באותה עונה העפיל עם קבוצתו לגמר הגביע הסקוטי, כולל ניצחון 1:3 על גלאזגו ריינג'רס בחצי הגמר, אך דנדי נכנעה בגמר לסט. ג'ונסטון.
קריירת מועדונים > האל סיטי

ב-29 ביולי 2014 נרכש רוברטסון על ידי האל סיטי מהפרמייר ליג, עבור 2.85 מיליון פאונד. רוברטסון חתם בהאל על חוזה לשלוש שנים. רוברטסון ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הפתיחה של עונת 2014/2015, בניצחון 0:1 על קווינס פארק ריינג'רס שבו רשם הצלה מקו השער. במהרה הפך רוברטסון לשחקן הרכב פותח, תוך זכייה בשחקן המצטיין של האל לחודש אוגוסט 2014. בעונת הבכורה שלו בשורות הקבוצה רשם 24 הופעות. בתום העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום ה-18.
רוברטסון בחר להישאר בהאל גם בצ'מפיונשיפ וב-3 בנובמבר 2015 כבש את שער הבכורה שלו במדי האל בניצחון 0–2 על ברנטפורד. בסיום העונה לקח חלק בגמר פלייאוף הצ'מפיונשיפ, בו ניצחה האל 0–1 את שפילד ונסדיי והבטיחה את חזרתה המיידית לפרמייר ליג.
בעונת 2016/2017 שיחק רוברטסון 33 משחקי ליגה. את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג כבש ב-1 באפריל 2017, בניצחון 1–2 על ווסטהאם יונייטד. בסיום עונה זו ירדה האל סיטי לצ'מפיונשיפ.
קריירת מועדונים > ליברפול

ב-21 ביולי 2017 חתם רוברטסון על חוזה ארוך טווח בליברפול, ששילמה עבורו 8 מיליון לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול ב-19 באוגוסט 2017, בניצחון 0–1 על קריסטל פאלאס. כבר במשחק הבכורה נבחר לשחקן המצטיין.
רוברטסון החל את עונת 2017/2018 כמחליפו של אלברטו מורנו, אך החל לשחק בהרכב הפותח עקב יכולתו הטובה, ופציעתו של הספרדי בחודש דצמבר. בניצחון 3–4 על מנצ'סטר סיטי ב-14 בינואר 2018, הפגין יכולות מצוינות, עקב כך זכה לתשואות רבות מצד אוהדי ופרשני כדורגל רבים. רוברטסון כבש את שער הבכורה שלו במדי ליברפול בניצחון 0–4 על ברייטון במשחק סיום העונה.
ב-1 בינואר 2018 חתם לחוזה ארוך טווח במועדון עד לשנת 2024.
בעונה זו לקח חלק רוברטסון בקמפיין המוצלח של ליברפול בליגת האלופות, וסייע לה להגיע עד לגמר ליגת האלופות 2018, בו הפסידה 1–3 לריאל מדריד.
ב-1 ביוני 2019 שוב לקח חלק בקמפיין של ליברפול בליגת האלופות שהפעם גם הסתיים בזכייה. רוברטסון שיחק 90 דקות במשחק הגמר בניצחון 0–2 על טוטנהאם.
במשחק הבית הראשון של ליברפול כאלופת אירופה בליגת האלופות לעונת 2019/2020, כבש רוברטסון את שערו האירופי הראשון בניצחון הדרמטי 4–3 על רד בול זלצבורג.
בסיום שנת 2019, נבחר לנבחרת השנה של אופ"א, יחד עם שלושה מחבריו לקבוצה, סאדיו מאנה, טרנט אלכסנדר ארנולד ווירג'יל ואן דייק.
בסיום עונת 2019/2020 זכה עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג תוך שהוא שובר את שיא הבישולים של שחקן הגנה בפרמייר ליג עם 12 בישולים, יחד עם חברו לקבוצה טרנט אלכסנדר ארנולד (13).
באוגוסט 2021 האריך את חוזהו בליברפול עד 2026.
נבחרת לאומית

רוברטסון זומן לראשונה לסגל נבחרת סקוטלנד עד גיל 21 באוקטובר 2013. הוא ערך את הופעת הבכורה כאשר נכנס כמחליף בניצחון 1–2 על סלובקיה.
רוברטסון זומן לראשונה לסגל נבחרת סקוטלנד הבוגרת לקראת משחק ידידות מול פולין ב-5 במרץ 2014. הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה, בניצחון נבחרתו 0–1. גורדון סטראכן, המאמן הלאומי, אמר על רוברטסון לאחר המשחק: "אנדי נכנס, והפעם הראשונה שנגע בכדור הייתה כאשר הרים כדור ל-30 מטרים. חשבתי לעצמי שזה פנטסטי. לחלוטין אין תחום אפור. 'אני הולך לעשות מה שאני רוצה לעשות'. אהבתי לראות את הנגיעה הראשונה הזו בכדור". רוברטסון פתח לראשונה בהרכב הנבחרת הלאומית בתיקו 2 - 2 עם ניגריה, ב-28 במאי 2014.
את שער הבכורה שלו במדי הלאומיים כבש רוברטסון בנובמבר 2014, במשחק ידידות, בהפסד 1–3 לאנגליה.
ב-3 בספטמבר 2018 מונה רוברטסון לקפטן הנבחרת הסקוטית על ידי המאמן אלכס מקליש.
חיים אישיים

רוברטסון מאורס לרייצ'ל רוברטס אשר ילדה ב-26 באוגוסט 2017 את בנם רוקו, בינואר 2019 נולדה להם בת בשם אריה.
במרץ 2018 העניק רוברטסון חולצה חתומה של חברו לקבוצה, רוברטו פירמינו, לילד צעיר אשר תרם את דמי הכיס שלו לבנק מזון. במכתב שכתב לילד, טען רוברטסון כי "אף אחד לא רוצה את החולצה של המגן השמאלי, לכן הבאתי לך את החולצה של 'בובי'".
תארים

אליפות אנגליה: 2019/2020
ליגת האלופות - 2018/2019
הסופר קאפ האירופי - 2018/2019
גביע העולם למועדונים: 2019
גביע הליגה האנגלי: 2021/2022, 2023/2024
הגביע האנגלי: 2021/2022
מגן הקהילה: 2022
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית - 2013/2014
נבחרת העונה בליגת העל הסקוטית - 2013/2014
שחקן החודש בליגת העל הסקוטית - נובמבר 2013
השחקן הצעיר של החודש בליגת העל הסקוטית - ספטמבר 2013
נבחרת השנה של אופ"א - 2019
יוסף דב כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1882 לערך ה'תרמ"ב לערך על יד ניאסוויז', האימפריה הרוסית, האימפריה הרוסית
 פטירה:  6 באפריל 1962 ב' בניסן ה'תשכ"ב חדרה, ישראל, ישראל
 מקום קבורה:  חדרה
 תאריך עלייה:  1924
 מקום פעילות:  זסלאוויה, חדרה
 תקופת הפעילות:  ? – 6 באפריל 1962 
 תלמידיו:  הרב ישעיהו משורר
 
הרב יוסף דב כהן (סביבות ה'תרמ"ב, 1882 – ב' בניסן ה'תשכ"ב, 6 באפריל 1962) היה רבה של זסלב במשך כ-20 שנה ורבה של חדרה במשך כ-36 שנה.
תולדות חייו

נולד בסביבות 1882 (ה'תרמ"ב לערך) לר' משולם כהן בכפר סמוך לניאסוויז' שבאימפריה הרוסית. למד בישיבת וולוז'ין ובישיבת טלז, והוסמך לרבנות. נשא את שיינה בתו של הרב אליעזר גולדברג, רבה של רומנובה (אנ').
בשנת ה'תרס"ה (1905 לערך) החל לכהן כרב בזסלב הסמוכה למינסק, תפקיד שבו כיהן קרוב ל-20 שנה. בהיותו בזסלב היה בקשר קרוב עם רבי ירוחם פרלמן, "הגדול" ממינסק. ביקר לפרקים באנגליה, שבה התגורר אביו, ושם היה בקשר עם הרב שמואל יצחק הילמן, אב בית הדין בלונדון.
עלה לארץ בשנת 1924 בעקבות המהפכה הבולשביקית, והתיישב במושבה מגדיאל. הוא רכש חלקת אדמה במושבה, ולפרנסתו לימד שיעורים פרטיים בגמרא בתל אביב, בין השאר את ילדיהם של הרבנים מאיר בר-אילן וזאב גולד. בהשפעת שני אלו, התקבל בחורף 1926 (ה'תרפ"ו), למשרת רבה של המושבה חדרה. הוא ייסד את שירותי הדת במושבה, ובשנת 1937 היה ממקימי הישיבה המקומית, שלוחת ישיבת נובהרדוק, והיה ממנהליה (לימים, הפכה לישיבת כנסת יצחק הידועה עד היום כ"ישיבת חדרה").  דאג לענייני הדת גם במושבות הסביבה, ונהג לרכב על חמור כדי לספק שירותי דת  ולמנות רבנים ושוחטים בזכרון יעקב, בפרדס חנה, בכרכור, בכפר הרא"ה ועוד, וכן להקים בתי כנסת ומקוואות. הקים בחדרה בית ספר דתי. ב-1955 היה ממייסדי "ארגון רבני המושבות וערי השדה בישראל", וניהל אותו. בחדרה למד בשיעוריו הרב ישעיהו משורר הצעיר, ובהמלצתו נסע האחרון ללמוד בישיבת מרכז הרב.
הצטרף לרבנים אברהם יצחק הכהן קוק, אבא יעקב הכהן בורוכוב ומאיר ברלין ל"מסע המושבות" השלישי, בעוברו באזור חדרה. התכתב עם הרב קוק בענייני מצוות התלויות בארץ, והרב קוק כינהו "הרב החקלאי". כמו כן התכתב גם עם הרבנים איסר יהודה אונטרמן, צבי פסח פרנק (שעמו היו לו קשרי חיתון) ועוד.
היה "נשיא כבוד" של ארגון רבני השומרון, מרבני תנועת המזרחי הוותיקים וחבר חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי.
פעל לשכנוע אנשי מחתרות שלא להגיב לרדיפותיהם של אנשי היישוב המאורגן.
נפטר ב-6 באפריל 1962, ב' בניסן ה'תשכ"ב, ונקבר בחדרה.
לקריאה נוספת

'רבה של חדרה הג"מ יוסף דוב כהן זצ"'ל', קול תורה [טז, ח], אייר תשכ"ב, עמ' יט
הרב שאול ישראלי, הרב יוסף דב הכהן זצ"ל, בתוך: התורה והמדינה יג, עמ' תשלח-תשמ
הרב חיים זארצקי, זיכרון להולכים - הרב יוסף דוד הכהן, הצופה, 10 במאי 1962
יצחק אלפסי, 'כהן, יוסף דוב', בתוך: אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו, ירושלים תשס"א, עמ' 535–536
הערות שוליים

↑  על אודותיו ראו: ד"ר אהרון דומניץ, 'עיירתי רומנובה', בתוך: סלוצק, תל אביב תשכ"ב, עמ' 252; ברוך דומניץ, 'הרב מרומנובה', שם, עמ' 253
↑  דב כהן, וילכו שניהם יחדיו
↑  ראו מכתב הברכה ששלח הראי"ה קוק לרגל מינויו מתאריך ו' באדר ה'תרפ"ו אצל הרב משה צבי נריה, כבוד התורה, סיני כרך 100, תשמ"ז, עמ' תרז-תרח.
↑  ראו לדוגמה: 'חדרה', ההד [ב, ג], אדר ב-ניסן תרפ"ז, עמ' יב
↑  ראו "לוח ירושלים" שנת תש"ט, עמ' רעט.
↑  הודעה מטעם הממונה על מחוז חיפה, הצופה 13 בפברואר 1955
↑  משה גברא, הרב משורר - חייו ותורתו, בני ברק תשע"ח, עמ' 22, 510 ו-847.
↑  מורן גל-און, 'אלה מסעי' - מסע הרבנים אל מושבות הגליל התחתון, "לטיל בין דפי ההיסטוריה"
↑  ראו למשל: משפט כהן סימן ח ; אגרות הראי"ה תרצ"א לג; "קול תורה" טבת תרצ"ד בהוספות; דעת כהן סימן צה (בעניין מקוואות) וסימן קצח (קבורת אפר גופות ועוד
↑  שבט מיהודה חלק ב אבן העזר סימן ד-ז, תשובות בעניין איסור סירוס.
↑  קובץ "הר המור" ט, עמ' 43 בעניין כשרות המולרד.
↑  ראו: ישראל ליב גן-צבי, המדריך לישראל הדתית, תל אביב תשי"ח, עמ' 20; ספר הציונות הדתית, כרך א, ירושלים תשל"ז, עמ' 451; יצחק אלפסי, דורשי ציון בפועל, ירושלים תשס"ו, עמ' 251.
↑  הרב יוסף דוד הכהן, חרות, 23 באפריל 1962
↑  הרב יוסף כהן ז"ל, הארץ, 8 באפריל 1962
מתי כספי (הפעמון)

מתי כספי (הפעמון) הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא לאור ב-1976.
רקע

אלבום הסולו השני של כספי יצא לאור בנובמבר 1976 ולווה בציפיות גבוהות לאחר הצלחתו של אלבומו הראשון, שרבים משיריו הפכו לקלאסיקה.
האלבום, ששבעה מלחניו נכתבו למילותיו של אהוד מנור, סיפק עדות לקשר ההולך ומתחזק בין שני היוצרים.
"הנה הנה" נכתב במקור ב־1975 להזמנת גלי צה"ל לאחר שכספי ומנור זכו בתוארי מלחין ופזמונאי השנה בהתאמה. זהו גם השיר היחיד שכתבו הצמד מנור-כספי באותו חדר: מנור מספר כי הם ישבו ביחד בדירתו החדשה שהייתה עדיין ריקה מרהיטים זולת הפסנתר. מתי ישב ליד הפסנתר והתחיל לנגן ומנור מספר שברגע ששמע את הלחן ידע כבר מהן מילות השיר. ההתעניינות של מנור באקורדים מסוימים שכספי השמיע בגיטרה הכתיבו בעצם את נושא השיר: היחסים בין השיר לבין מחבריו. באופן לא שיגרתי השאיר כספי באלבום את תחילת ההקלטה של השיר, שמאפשרת לשמוע את דו-השיח בין טכנאי ההקלטה למתי, המנגן בגיטרה.
"ברית עולם", שהפך אולי לשיר המזוהה ביותר עם כספי בשנות השבעים, זכה לביצועים נוספים לאחר מכן. ביצועו של כספי שומר על טון מינורי בהגשה, זולת בפזמון החוזר המהווה את נקודת השיא של השיר. השיר מבוסס על מנגינה שנכתבה לסרט "חגיגה בסנוקר".
מלבד "ברית עולם", שירים כ"עיר עצובה", "סוזי דולצינאה" ו"יום יום אני הולך למעונך" גם הם הפכו לשירים פופולרים בישראל. השיר "יום יום אני הולך למעונך" בוצע לפני הקלטתו לאלבום בערב שירי משוררים מס' 2 של גלי צה"ל ומשם נלקח לאלבום. ההרמוניות המינוריות המורכבות של "עיר עצובה", והג'אז-בוסה-נובה בשיר "סוזי דולצינאה" מראה את כיצד הושפע כספי ממוזיקת עולם בשנים אלו.
שיר נוסף שהולחן למילים של אהוד מנור, "חופשי", היה אמור להיכלל באלבום אך כספי בחר שלא להכניסו מסיבות של חוסר התאמה לטענתו.
"לא ידעתי שתלכי ממני" מושפע מ-"I Love You More Than You'll Ever know" של להקת דם, יזע ודמעות ודומה לו מאוד.
כפי שנהג באלבומו הראשון, מתי כספי, גם באלבום זה נוגנו רוב הכלים בידי כספי (גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, בס, תופים, קונגס, חליל, כלי הקשה, פסנתר, פסנתר חשמלי, סינטיסייזר, קלוינט, ויבראפון), אך חלק מהשירים שילבו נגנים מהתזמורת הפילהרמונית. באלבום השתתפו גם שלמה יידוב בנגינה על גיטרה חשמלית, וגידי גוב, אבנר קנר ושלישיית "קצה שדה" שליוו בקולות רקע. את הפתיחה לשיר "הנה הנה" מנגן שם טוב לוי בחליל צד, ובסוף השיר מאלתר כספי בנגינה בחליל עץ הקרוי "אלט", שהוא קצת יותר גדול מחלילית העץ הרגילה – 'סופרן'. כספי, שהושפע מסגנונו של סטיבי וונדר, עשה שימוש בקלווינט (אנ') בשיר "אין שלווה", בפעם הראשונה בה נעשה שימוש בכלי ייחודי זה בישראל.
את עטיפת התקליט עיצב דוד טרטקובר, שמצולם ומאויר בו פעמון אדום של דלת ועל תווית הפעמון כתוב "מתי כספי".
העבודה על האלבום נמשכה שנה. זולת שיר או שניים, הפכו הרבה משירי האלבום לנכסי צאן ברזל של התרבות הישראלית בעיני רבים. שירים נוספים מתוך האלבום שזכו לפופולריות עצומה הם "יום שישי חזר", "לא ידעתי שתלכי ממני", "אין שלוה" ו"יום יום אני הולך למעונך".
ב-2007 יצא אלבום "הפעמון" בהוצאה מחודשת בסדרת "סימני דרך" של NMC, ונוסף לו דיסק בונוס הכולל את הקטעים: "כשאלוהים אמר בפעם הראשונה" ועוד 5 שירים אחרים.
רשימת רצועות

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מתי כספי.
| מתי כספי (הפעמון)> מס' | מתי כספי (הפעמון)> שם | מתי כספי (הפעמון)> מילים | מתי כספי (הפעמון)> משך | מתי כספי (הפעמון)>  | מתי כספי (הפעמון)>  | מתי כספי (הפעמון)>  | מתי כספי (הפעמון)>  | מתי כספי (הפעמון)>  | מתי כספי (הפעמון)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הנה הנה  | אהוד מנור | 05:28 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | גוגו  | אהוד מנור | 03:08 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | עיר עצובה  | תרצה אתר | 03:51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | יום שישי חזר  | אהוד מנור | 04:11 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ברית עולם  | אהוד מנור | 04:43 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אין שלווה  | אהוד מנור | 03:39 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | סוזי דולצינאה  | דליה רביקוביץ' | 03:10 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | לא ידעתי שתלכי ממני  | אהוד מנור | 05:43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | יום יום אני הולך למעונך  | יעקב פיכמן | 03:12 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | הגיטרה נרדמה  | אהוד מנור | 03:22 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 40:27 |  |  |  |  |  |  |
המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מתי כספי.
| הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס> מס' | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס> שם | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס> מילים | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס> משך | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  | הפעמון (2007) - סדרת "סימני דרך" - דיסק בונוס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | כשאלוהים אמר בפעם הראשונה  | נתן זך | 05:14 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אין שלווה  | אהוד מנור | 03:39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | איך זה שכוכב  | נתן זך | 04:15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ברית עולם  | אהוד מנור | 04:43 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | לא ידעתי שתלכי ממני  | אהוד מנור | 05:43 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | סוזי דולצינאה  | דליה רביקוביץ' | 03:10 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 26:44 |  |  |  |  |  |  |
שירים 1–5: מתוך הופעת אורח של מתי כספי בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט 1979.
שיר 6: מתוך תוכנית הטלוויזיה "נגני גיטרה" ששודרה ב-1975.
קרדיטים

גיטרה, בס, תופים, קונגס, חליל אלט, כלי הקשה, פסנתר, פסנתר חשמלי, סינטיסייזר, קלוינט, ויבראפון, שירה - מתי כספי
גיטרה חשמלית - שלמה יידוב
חליל צד - שם-טוב לוי
מיתרים וכלי נשיפה - נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קולות רקע - גידי גוב, אבנר קנר, שלישיית קצה השדה
צילום - ג'ראר אלון
עיצוב - דוד טרטקובר
טכנאי הקלטה ומיקס - משה הנוכוביץ' (כיום: הנורן)
עריכה וייעוץ מוזיקלי - לואי להב
הוקלט באולפני טריטון 1976, הוצאה מקורית CBS
הערות שוליים

↑  חגיגה בסנוקר באתר של מתי כספי
↑  תקליט הפעמון, באתר הארץ, 26 באפריל 2006
| מתי כספי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מתי כספי (1974) • מתי כספי (הפעמון) (1976) • צד א' צד ב' (1980) • צד נוסף (1980) • סוף היום (1981) • מתי כספי שר סשה ארגוב (1982) • מתתיהו ואלכסנדר (1984) • ילדותי השנייה (1985) • צד ג' צד ד' (1987) • אחד לאחד (1988) • שירים במיץ עגבניות (1989) • בובה מתי (1992) • מתי (1993) • עולם אחר (1998) • דואטים (2000) • את האישה שלי (2005) • נפש תאומה (2010) • כמו בריקוד (2017) |  |
| אלבומי אוסף | כולם שרים את מתי כספי (1975) • בפעם הראשונה (1992) • מתי כספי ואהוד מנור: השירים הגדולים (1994) • חלומות שמורים (1995) • האוסף (1999) • בלדות (2003) • משירי מתי כספי (2003) • המיטב (2004) |  |
| שיתופי פעולה | לא אכפת להם (1970) • ארץ טרופית יפה (1977) • מאחורי הצלילים (1973) • קווים (1981) • שיר אהבה רחוק (1983) • מאחורי הצלילים 1984 (1984) • מאחורי הצלילים 2002 (2002) |  |
| תוכניות והופעות | שירי הבלקן (1980) • עמק הנהר האדום (1981) • ארץ טרופית משגעת (1987) • הופעה חיה בערד (1997) • מה זאת אהבה (2012) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 152210cd-6aef-31c7-80d9-c67eb35fc794
שלום שוורץ (כדורגלן)

שלום (שולם) שוורץ (8 במרץ 1951 - 16 באוקטובר 2014) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. שיחק בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

שלום שוורץ נולד בחדרה כבן לעולים חדשים מרומניה. הוא התגורר בשכונת יוספטל הסמוכה למגרש הפועל חדרה. היה שחקן נבחרת הנוער של ישראל. הוא שיחק תחילה בהפועל חדרה ועלה איתה לליגה הלאומית, הליגה הראשונה דאז. בשנים 1978 - 1981 שיחק בהפועל חיפה, ולאחר מכן בבית"ר תל אביב. שוורץ שיחק בנבחרת ישראל במשחקי עמי אסיה בשנת 1974 שהתקיימו בטהראן, והשתתף במשחק הגמר בו הפסידה ישראל 1:0 לנבחרת אירן. כמו כן שיחק במשחקי מוקדמות אולימפיאדת מונטריאול 1976 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכל שיחק 11 פעמים במדי נבחרת ישראל, בהם כבש שני שערים. שיחק 246 משחקים בהם כבש 36 שערים ובישל בישולים רבים.
לאחר פרישתו שימש זמן מה כמאמן קבוצת הנוער. לאחר מכן פנה לעסקים: מסעדנות ואולמי אירועים. ב-2003 התמודד בבחירות למועצת העיר חדרה כראש רשימה עצמאית, נבחר לתפקיד חבר מועצה והחזיק בתיק הספורט.
בחמש שנותיו האחרונות סבל ממחלת הסרטן ממנה נפטר.
שוורץ היה נשוי לרחל ואב לשלושה.
הנצחה

קבוצת הפועל חדרה נקראת החל מנובמבר 2015 על שמו, ובסמל הקבוצה שולב הכיתוב "שולם שוורץ".
הקבוצה מפעילה גם את פרויקט "פרחי שלום שוורץ" שבו מתאמנים מדי שבוע ילדים בהדרכת מאמני מחלקת הנוער שלה.
הערות שוליים

↑  שלום שוורץ הלך לעולמו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 16 באוקטובר 2014
↑  שלום שוורץ, שחקן נבחרת ישראל לשעבר, הלך לעולמו, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2014
ז'אן פרו

| --- | --- |

ז'אן פרו, 1956 (צילום: בנו רותנברג), אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
 לידה:  10 ביוני 1920 Landresse, צרפת 
 פטירה:  24 בדצמבר 2012 (בגיל 92) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Jean Joseph François Perrot 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת, ישראל
 מקום לימודים:  Lycée Victor Hugo (1938)  בית ספר הלובר (1945)  בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה (1946)  אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 מוסדות:  Paleorient (1970)  המרכז הלאומי למחקר מדעי (1946–1989)  המרכז הצרפתי למחקר בירושלים (1979–1989) 
 פרסים והוקרה:  פרס פרשיה שימל (1983)  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי  אביר במסדר הדקל האקדמי  אביר בלגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 חפירת האתר הנאטופי עינן בעמק החולה,  אתרים כלקוליתים בבאר שבע ארמון דריוש הראשון בשושן
 
ז'אן פרו (בצרפתית:  Jean Perrot, ‏10 ביוני 1920 – 24 בדצמבר 2012) היה ארכאולוג צרפתי, חפר בארץ ישראל באתרים מתקופות פרהיסטוריות, ותרם רבות להכרת התרבויות הפרהיסטוריות המאוחרות מהתרבות הנאטופית ועד וכולל התקופה הכלקוליתית.
תערוכת "איש הנגב" במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, 1956 - ממצאים מחפירות ז'אן פרו בביר אבו מטר
קורות חייו

פרו למד בבית הספר שליד מוזיאון הלובר (École du Louvre), הוא התמחה בארכאולוגיה של סוריה. בשנת 1946 הגיע פרו לשנת השתלמות לירושלים בבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה. בתקופה השתלמותו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בתל פארעה (צפון), שנוהלה על ידי הכמרים הדומיניקנים רולאן דה וו ולואי-איג ונסאן וכן בחפירות במדבר יהודה שנוהלו על ידי רנה נוויל.
בשנים 1951–1952 למד פרהיסטוריה במכון לפלאונטולוגיה אנושית, ובמוזיאון האדם בפריז. במסגרת לימודיו עבד עם פרנסואה בורד ואנדרה לרואה-גוראן, שהיו מגדולי הפרהיסטוריונים בצרפת.
לאחר סיום לימודיו, מונה בשנת 1952 למנהל משלחת המחקר הצרפתית בירושלים. הוא כיהן בתפקידו זה במשך 35 שנים.
החפירות הראשונות תחת ניהולו בארץ, היו באתרים ארכאולוגים של תרבות באר שבע מהתקופה הכלקוליתית. החפירה הראשונה הייתה חפירה קצרה באפריל–מאי 1952 בחורבת רקיק. אחר כך הוא חפר בביר אבו מטר ובביר ספאדי. באתרים אלה גילה מחילות תת-קרקעיות ובהם צלמיות משנהב, כלי בזלת מפוארים, וכן שרידים לעיבוד נחושת. ב-1956 התקיימה במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח התערוכה  "איש הנגב" שהציגה ממצאים מחפירתו בביר אבו מטר.
במשך השנים ניהל חפירות נוספות, ביניהן בתי קברות מהתקופה הכלקוליתית באזור ובן שמן ביחד עם דניאל לדיריי. פרו תרם רבות לידיעה על התרבות הנאטופית כאשר חפר באתר עינן שבעמק החולה בשנות החמישים והשבעים. בחפירה זאת גילה פרו כפר עם מבני אבן גדולים מהתרבות הנאטופית הקדומה (כ-15 עד 13 אלפי שנים לפני זמננו), מהמרשימים שנתגלו עד ימינו מתקופה זאת. כמו כן חשף פרו בעינן עשרות קבורות, ביניהן הקבורה המפורסמת של אישה וגור זאב או כלב. קבורה זאת משמשת עד היום כאחד הסמנים של ביותו הראשוני של הכלב. היה הראשון שחפר באתר הגושרים ובשנת 1959 חפר בחורבת מנים. בשנים 1960-1961 חפר באתר "חומת גן" ליד קיבוץ גת ועל גדות נחל הבשור כדי לבצע מחקר השוואתי לאתרים הכלכוליתיים ליד באר שבע.
בין השנים 1962–1967 חפר באתר מונחתה שבעמק הירדן התיכון. במקום נחשפו שרידי יישובים מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית ב', התרבות הירמוכית, ותרבות ואדי רבה.
בשנת 1980 פרסם ביחד עם לדיריי ספר על בתי הקברות של התקופה הכלקוליתית במישור החוף.
בשנת 1968, שנה לאחר פרישתו של רומן גירשמן, הגיע לראשונה לאיראן לעמוד בראש המשלחת הארכאולוגית הצרפתית 
(Delegation Archéologique Français - DAFI). במסגרת תפקידו חפר במספר אתרים ארכאולוגים. באיראן עמד בראש צוות של מומחים בדיסציפלינות שונות מצרפת, איראן וארצות הברית. פרו עבד באיראן עד שנת 1978. בין חפירותיו היה גם ארמון דריווש הראשון בשושן, בין תגליותיו היה גם פסלו חסר הראש של דריווש, הפסל נמצא במוזיאון הלאומי של איראן. בטורקיה חפר אתר פרהיסטורי מתרבות חלף.
בשנת 1973 ייסד ביחד עם ברנאר ונדרמרש (Vandermeersch) את כתב העת המדעי "Paléorient" (צר') העוסק בפרהיסטוריה של דרום-מערב אסיה. משנת 1975 יוצא כתב העת לאור מטעם "המרכז הלאומי למחקר מדעי" של צרפת (CNRS). כתב העת מתפרסם פעמיים בשנה.
בשובו לצרפת התמנה פרו למנהל המכון הלאומי למחקר מדעי וכמו כן כיהן כפרופסור באוניברסיטת סורבון-נובל (פריז III) (צר').
בשנת 1983 קיבל ביחד עם יגאל ידין ממוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל על תרומתם לארכאולוגיה של ארץ-ישראל וארצות המקרא.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה נשוי לתקופה מסוימת לשדרנית קול ישראל דרורה בן אב"י.
מבחר מפרסומיו

Perrot, Jean., Et ils sortirent du paradis..., carnets d'un archéologue en Orient, 1945-1995, Editions de Fallois, 334 pages, 1997.
Perrot, Jean., Le palais de Darius à Suse: une résidence royale sur la route de Persépolis à Babylone, Presses de l'université Paris-Sorbonne, 520 pages, 2010
Perrot, Jean., Kempinski, Aharon., Avi-Yonah, Michael., Syria-Palestine: Perrot, J. From the origins to the Bronze Age, Nagel, 202 pages, 1979.
Perrot, Jean., Les langues dans le monde ancien et moderne, Paris, CNRS, 1981.
Perrot, Jean., Manessy, Gabriel and Valdman, Albert., Les langues dans le monde ancien et moderne, Volume 2, Centre National de la Recherche Scientifique, 1981
Perrot J., D. Ladiray, O. Soliveres-Massei 1988. Les Hommes de Mallaha (Eynan), Israël. Association Paléorient, Paris.
Perrot, Jean., Cohen, David., Les langues dans le monde ancien et moderne, Volume 3, Centre National de la Recherche Scientifique, 318 pages, 1988.
Perrot, Jean., La linguistique, Paris, P.U.F., 1989.
Perrot, Jean., Études de linguistique finno-ougrienne, Societie de linguistique de Paris, 2005
Perrot, J. and Y. Madjidzadeh, 2003 Découvertes récentes á Jiroft (sud du plateau Iranien), CRAIBL, pp. 1087-1102.
ראו גם

עינן
לקריאה נוספת

יוסף גרפינקל ועופר בר יוסף, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב, ירושלים: הוצאת אריאל, 2008, עמ' 327.
הערות שוליים

↑  Great archeologist and researcher of Susa, “Jean Perrot” dies at 92 אתר ‏ Tavoos
↑  תרבוח כלקוליטית, למרחב, 21 בינואר 1955
↑  תערוכת מוצגים ארכיאולוגיים בבאר שבע, חרות, 18 בדצמבר 1953
↑  קידוח מים עמוק בביר אל ספאדי, על המשמר, 4 בנובמבר 1954
יישוב יהודי קדום נתגלה בשטח העיר באר שבע, על המשמר, 12 בינואר 1955
חודשו החפירות בתל-אל-ספאדי, דבר, 1 בדצמבר 1955
↑  בנו רותנברג, גרזן עתיק־יומין הונף על ראשי, למרחב, 10 בפברואר 1956
↑  בכינוס הארצי לידיעת הארץ, הצופה, 20 באוקטובר 1959
↑  התגליות בחפירות עינן, הַבֹּקֶר, 2 בדצמבר 1956
↑  Davis, SJM, Valla, FR. "Evidence for domestication of the dog 12,000 years ago in the Natufian of Israel." Nature 276 (1978): 608-610.
↑  יואש ידידיה, ארמון נשכח על חוף הכנרת, על המשמר, 21 באוגוסט 1959
↑  ג'אן פארו חופר בשדות קיבוץ גת, על המשמר, 4 בדצמבר 1960
↑  אתר פלשתי גדול מהתקופה הכנענית נתגלה בחבל הבשור, למרחב, 26 באוגוסט 1960
חפירות ארכיאולוגיות בנחל בשור, חרות, 7 בדצמבר 1961
↑  חפירות בוואדי זיתה - בקרוב, למרחב, 2 בדצמבר 1960
↑  עזרא ריבליס, הושלמו מחקריו הארכיאולוגיים של ז' פרו על ראשית החקלאות בנגב, על המשמר, 4 בינואר 1962
↑  שאול הון, תרבות קדומה בעמק הירדן, מעריב, 15 באוגוסט 1969
↑  פינת הבולאי, מעריב, 5 במרץ 1971
↑  נפט סוכר ושושן הבירה, מעריב, 19 בדצמבר 1975
↑  על אודות כתב העת Paléorient
↑  Yadin and Perrot Share Israel Museum Archaeology Prize באתר Bas Library
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279390805171  BnF: cb121332475 (data)  CiNii: DA10534453  GND: 120108569  ICCU: VEAV485205  ISNI: 0000 0001 1051 3596  LCCN: n89629507  NTA: 070273642  RERO: 02-A012317469  SELIBR: 322044  SUDOC: 029781256  VIAF: 32031137   WorldCat (עם VIAF): 32031137 
↑
↑
קבורת אישה וגור זאב או כלב, התרבות הנאטופית הקדומה באתר עינן (התגלו בחפירות ז'אן פרו). אוסף מוזיאון האדם הקדמון