stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלווה של מוצא אחרון
ביבליוגרפיה

Bordo, M.D. "The Lender of Last Resort: Alternative Views and Historical Experience." Economic Review 76, no. 1 (1990): 18-29.
Capie, F. "Can there be an International Lender of Last Resort?" International Finance 1, no.2 (1998): 311-325.
Diamond, D. "Financial Intermediation and Delegated Monitoring." Review of Economics Studies 51, no.3 (1984): 393-141.
Fischer, S. "On the Need for an International Lender of Last Resort." Essays in International Finance 220 (200): 1-32.
Fischer, Stanley. "On the Need of an International Lender of Last Resort," January 3, 1999, www.imf.org/external/np/speeches/1999/010399.htm (accessed: July 4th, 2010)
Freixas, X. Giannini, C. Hoggarth, G. and Soussa, F. "Lender of Last Resort: What Have We Learned Since Bagehot?" Journal of Financial Services Research 18, no. 1 (2000): 63-84.
Guttentag, J. and Herring, R. "The Lender of Last Resort in an International Context." Essays in International Finance 151 (1983): 1-30.
Humphrey, T.M. "Lender of Last Resort: The Concept in History." Economics Review, (1989): 8-16.
Humphrey, T.M. "The Classical Concept of the Lender of Last Resort." Federal Reserve Bank of Richmond’s Economic Review, (1975): 2-9.
Humphrey, T.M. and Keleher, R.E. "The Lender of Last Resort: A Historical Perspective." Cato Journal 4, no. 1 (1984): 275-321.
Jacklin, C. and Bhattacharya, S. "Distinguishing Panics and Information-Based Bank Runs: Welfare and Policy Implications." Journal of Political Economy 96, no. 3 (1988): 568-592.
Sachs, J. and Radelet, S. "Lender without Limit." The Economist, October 8th, 1998, http://www.economist.com/node/168133 (accessed: July 5th, 2010).
Schwartz, A.J. "Earmarks of a Lender of Last Resort." In Financial Crises, Contagion and the Lender of Last Resort, edited by. C. Goodhart and G. Illing, 449-460. Oxford: Oxford University Press, 2002.
The Economist editorial, "All for One." The Economist, March 11th, 2010, http://www.economist.com/node/15664086 (accessed: July 4th, 2010).
Vollmer, U. "Do We Need a European Lender of Last Resort?" Intereconomics 44, no.1 (2009): 59-68.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563042205171  BnF: cb12489570h (data)  GND: 4466442-4  LCCN: sh85075975  SUDOC: 034104771
מקדש סטורנוס

שרידי מקדש סטורנוס
מקדש סטורנוס (בלטינית: Templum Saturni או Aedes Saturnus) הוא מקדש שהיה ממוקם בפורום של רומא העתיקה. המקדש הוקדש לאל הרומי סטורנוס - אל החקלאות.
המקדש, הממוקם בקצהו המערבי של הפורום, הוא אחד המקדשים העתיקים ביותר שהיו בפורום. המקדש הוקם בין השנים 501 לפנה"ס ו-498 לפנה"ס.
הקמת המקדש

לפי חלק מהמקורות ההיסטוריים, המקדש הוקם על ידי המלך טרקוויניוס סופרבוס ולפי מקורות אחרים על ידי לוקיוס פוריוס, אולם ייתכן כי המקורות המשייכים את המבנה ללוסיוס מתייחסים להרס המקדש נהרס במאה הרביעית לפני הספירה בשריפה ובנייתו מחדש.
השרידים הנוכחיים של המקדש מקורם במקדש השלישי שנבנה במקום, לאחר שהמקדש השני נהרס בשריפה בשנת 283.
תיאור המקדש

לפי מקורות היסטוריים בתוך המקדש עמדה דמות האל המכוסה צעיף, שבידו מגל. הכיסויים המכסים את פסל האל הוסרו רק ב-17 בדצמבר כל שנה - חג הסטורנאליה.
שימושים

המקדש שימש כמקום אוצר האימפריה הרומית (aerarium) ובו הוחזקו רזרבות הזהב והכסף של האימפריה, וכן החותמות הרשמיות.
מרטין גריי

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1922 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  24 באפריל 2016 (בגיל 93) Ciney, Province of Namur, בלגיה 
 שם לידה:  Mieczysław Grajewski 
 מדינה:  פולין, ארצות הברית, צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 www.martin-gray.fr
 
מרטין גריי (במקור מייצ'יסלב גרייבסקי, באנגלית: Martin Gray;‏ 27 באפריל 1922 – 25 באפריל 2016) היה סופר יהודי ניצול שואה. ספרו המפורסם ביותר היה "בשם כל בני ביתי", העוסק בביוגרפיה האישית שלו ובכמיהתו לדבוק בחיים על אף הטרגדיות שליוו את חייו.
קורות חיים

גריי נולד בוורשה בפולין בשם מייצ'יסלב גרייבסקי (Mieczysław Grajewski). את ילדותו העביר בבית פולני בורגני. לאחר פלישת הנאצים לפולין הועבר יחד עם מרבית הקהילה היהודית לגטו ורשה.
כדי להתמודד עם הרעב בגטו למד גרייבסקי את הדרכים פנימה והחוצה מהגטו ועוסק בהברחות מזון מהשכונות הפולניות לתוך הגטו. בספטמבר 1942, במהלך גירוש ההמונים מגטו ורשה, בחר מיוזמתו להצטרף לאחיו הקטנים ולאמו, שנלכדו במצוד אחר יהודים, ונשלח עימם למחנה ההשמדה טרבלינקה. בטרבלינקה נחשף לזוועות ההשמדה כאשר הועסק בקבירת גוויות הנרצחים בגז בבורות הקבורה ההמוניים. בסיועו של ידיד הצליח להימלט מן המחנה בתוך קרון מלא בבגדי הנרצחים, ולחזור לוורשה. שם פגש את אביו והשתתף במרד גטו ורשה ולאחר מכן הצליח להינצל ולברוח ליערות בהם לחם כפרטיזן נגד הנאצים. עם הכיבוש הסובייטי הוא הצטרף לצבא האדום.
לאחר סיום המלחמה, ב-1946, היגר לארצות הברית ושינה את שמו למרטין גריי. ב-1960 היגר לצרפת וחי בה עד מותו.
בשנת 1970 נספו אשתו וכל ארבעת ילדיו בשריפת יער בצרפת. בשנת 1976 נישא בשנית, והביא לעולם שלושה ילדים.
טענות לזיוף עברו בטרבלינקה ובמחתרת הפולנית

ההיסטוריונית הבריטית גיטה סרני (Gitta Sereny), שכתבה את אחד הספרים המפורסמים בנושא טרבלינקה, "אל תוך האפילה" (Into That Darkness), טענה שגרייבסקי מעולם לא שהה במחנה ההשמדה.[דרוש מקור] לטענתה, גרייבסקי, שהתעשר לאחר המלחמה מסחר בעתיקות מזויפות, התבסס על ספרו של ז'אן פרנסואה שטיינר (Jean-François Steiner) "טרבלינקה", והעתיק ממנו תיאורים שלא תאמו את המציאות ההיסטורית על פי ניצולי המחנה האחרים. כשהתעמתה סרני עם גרייבסקי, הוא ענה לה: "האם זה באמת משנה? האין הדבר החשוב שטרבלינקה היה קיים, שצריך לכתוב עליו, שצריך להראות שכמה מהיהודים היו גיבורים?"
בנוסף לכך, חבר בארגון פרטיזנים פולני שהשתתף בפשיטה מפורסמת שגרייבסקי טען שהשתתף בה, טען שגרייבסקי לא היה בין 16 המשתתפים בפשיטה, וזאת על סמך צילום של גרייבסקי מימי המלחמה.
ספריו

ב-1977 כתב את ספרו האוטוביוגרפי הראשון "בשם כל בני ביתי", המספר את קורות חייו מ-1922 עד 1970. הספר תורגם לשפות רבות, כולל לעברית. בתחילת שנות ה-80 הופק בצרפת סרט המבוסס על ספרו זה של מרטין גריי. הסרט יצא לאקרנים ב-1985 וזכה לפרסום רב.
ספרו השני, אוטוביוגרפי אף הוא, סוקר את חייו בין השנים 1970–1976.
גריי כתב 12 ספרים, וספר אחד נכתב על חייו.
לקריאה נוספת

מרטין גריי, בשם כל בני ביתי, ספרי חמד, 1977
הערות שוליים

↑  Marzena Woźniak-Łabieniec, "Pióro na mustrze". "Nowiny Literackie" w dokumentach cenzury, Pamiętnik Literacki, 2014 doi: 10.18318/pl.2014.1.9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590401605171  PLWABN: 9810599492905606  BnF: cb11905777k (data)  CANTIC: a10998445  GND: 118541730  ICCU: CFIV083378  ISNI: 0000 0001 1780 3887  LCCN: n79100459  MusicBrainz: ddf84611-951b-461a-afae-bc5cf8b46c1f  NKC: xx0018535  NLK: KAC199610681  NSK: 000125235  NTA: 070797420  SNAC: w6938ndx  SUDOC: 026901544  VIAF: 305868548   WorldCat (עם VIAF): 305868548 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטה של מרטין גריי בבריסל
מרטין גוטפריד וייס

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1905 Weiden in der Oberpfalz, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  29 במאי 1946 (בגיל 40) לנדסברג אם לך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
מרטין גוטפריד וייס (3 ביוני 1905 – 29 במאי 1946) היה המפקד האחרון של מחנה הריכוז דכאו. בנוסף, מאפריל 1940 עד ספטמבר 1942 פיקד על מחנה הריכוז נוינגמה, ומנובמבר 1943 עד מאי 1944 היה המפקד הרביעי של מחנה מיידנק.
ביוגרפיה

וייס נולד בויידן, גרמניה. אביו עבד עבור חברת הרכבת הבאוורית. היו לו שתי אחיות והוא חונך כקתולי. לאחר סיום לימודי החובה שלו, החל ללמוד הנדסת מכונות בעיר לנדשוט. הוא סיים את לימודיו בשנת 1924 ועבד במשך שלוש שנים וחצי עבור חברת חשמל בבאווריה. בקיץ 1926 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית וכן היה מהראשונים שהחלו לפעול לקידום האס אה והנוער ההיטלראי. לאחר מכן חזר לויידן והצטרף לאס אס.
איש אס אס

מאפריל 1933 וייס שירת במחנה דכאו, מנובמבר 1933 עד פברואר 1938 היה מהנדס המחנה. מחודש מרץ שובץ כשליש מפקד המחנה האנס לוריץ. בשנת 1934 נישא והביא לעולם שני ילדים.
באפריל 1940 קיבל פקודה להקים את מחנה הריכוז נוינגמה, ומנובמבר כיהן כמפקד של מחנה זה. אחד מיעדיו של מחנה נוינגמה היה להוות מחנה עבודה שיספק חומרי בניין להמבורג. כמו כן, מאפריל 1942 ועד יולי, פיקד על תת-מחנה ארבייטסדורף.
איש אס אס > מפקד דכאו

החל מיום 1 בספטמבר 1942 וייס כיהן כמפקד מחנה הריכוז דכאו. זמן קצר לאחר מכן, אוסוולד פוהל ביקר בחריפות את פועלו וטען כי תנאי האסירים במחנה היו ירודים מדי. בתגובה, וייס שיפר במעט את התנאים ששררו במחנה. הוא העביר מספר קאפואים ממחנה נוינגמה לדכאו. לקח חלק באקציית 14f13, אקציה שהייתה חלק מתוכנית האותנסיה, ובה נרצחו 342 בני אדם במרכז המתה בהרטיים. וייס שירת במחנה דכאו עד ליום 31 באוקטובר 1943.
בעת שפיקד על מחנה דכאו, 35 אסירים נתלו למוות ו-18 אסירים נרצחו בירי. לפני שהועמד לדין, טען בתוקף כי אסירים אלו לא היו אסירי מחנה הריכוז אלא אסירי הגסטפו. הוא אמר שהם נידונו למוות על ידי היינריך הימלר והמשרד הראשי לביטחון הרייך. טענות אלו היו שקריות ואף הפרו את חוקי העונשין של הנאצים במחנות הריכוז.
איש אס אס > מפקד מיידנק

וייס מונה לפקד על מחנה מיידנק לאחר שקודמו בתפקיד, הרמן פלורשטדט, הוצא להורג על ידי הנאצים לאחר שנמצא אשם במעילה ובגנבת רכוש וכספי האסירים. יומו הראשון של וויס כמפקד מיידנק היה 4 בנובמבר 1943. יום קודם לכן אירע במחנה טבח גדול ונורא. יותר מ-17,000 יהודים נרצחו באקציית ארנטפסט במהלך יום אחד. ישנם היסטוריונים הסבורים כי וייס נכח במחנה לובלין-מיידנק ביום הטבח, על מנת להתכונן לתפקידו החדש. ידוע כי ביומו הראשון כמפקד מיידנק היה אחראי על פינוי הגופות הרבות שהיו במחנה כתוצאה מהטבח ההמוני.
ב-18 במאי 1944, אוברשטורמבנפיהרר וייס קודם בדרגה. ב-1 בנובמבר 1944 הוא נשלח למחנה מוהלדורף. במחנה זה, ארגון טודט הקים 2 מפעלים תת-קרקעיים שתפקידם היה לייצר מטוסי קרב מדגם מסרשמיט Me 262 (מטוס הקרב הסילוני הראשון בעולם) בסיועם של עובדי כפייה ממחנה דכאו. מאחר שטייסי הלופטוואפה החלו לספוג אבדות קשות מול טייסי חיל האוויר הבריטי המלכותי, עובדי הכפייה נצטוו לפעול במרץ וביעילות. האסירים היהודים במפעלי המטוסים היו נתונים בסכנת המתה בגז אם תפוקתם הייתה איטית או לקויה. חלק מצאו את מותם מהעבודה במפעלים בעוד שאחרים מתו מטיפוס. אלו שהיו חלשים מדי מכדי לעבוד נשלחו למותם לאושוויץ. פועלו של וייס במוהלדורף אינו ברור, אך ידוע שמכל אנשי האס האס במחנה הוא החזיק בדרג הרם והבכיר ביותר.
באפריל 1945 וייס נכח במחנה דכאו. ב-28 באפריל וייס התייעץ עם שטנדרטנפיהרר קורט בכר כיצד עליו למסור את המחנה לידי האמריקאים, ביום שלמחרת נמלט מן המחנה.
משפט והוצאה להורג

וייס נלכד במינכן ביום בריחתו ממחנה דכאו, ה-29 באפריל 1945, על ידי קורפורל הנרי סנגר מגדודים התותחנים 292 של צבא ארצות הברית. הוא נשפט במסגרת משפטי דכאו שנפתחו ב-13 בנובמבר 1945. הוא נמצא אשם בפשעים נגד האנושות והוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג ב-29 במאי 1946.
מצפן (קבוצת כוכבים)

| מצפן Pyxis |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים מצפן
 סמליות:  המצפן של הספינה ארגו - ספינת הארגונאוטים
 עלייה ישרה:  9 שעות
 נטייה:  °‏30-
 שטח נראה:  221 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־65
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  α במצפן
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  3.7
 מערכות כוכבים גובלות:  ירכתי הספינה  מפרש  משאבה  נחש מים
 נראית בין קוי הרוחב °‏50 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש מרץ
מצפן היא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום - הקטנה והפחות בהירה מבין ארבע הקבוצות שאליהן פורקה קבוצת הכוכבים הספינה ארגו - ספינתם של הארגונאוטים (שלוש הקבוצות האחרות הן מפרש, ירכתי הספינה ושדרית). בקבוצה אין כוכבים בהירים ומעט אובייקטים מעניינים.
מיתולוגיה

מכיוון שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-18 אין לה מיתולוגיה משל עצמה. לפני כן היא הייתה חלק מהקבוצה ארגו (ראו ירכתי הספינה), אך אין זה סביר שבספינה מתקופת היוונים היה מצפן.
מרד בגדאד (1948)

מרד בגדאד (בערבית: انتفاضة الوثبة) היה מרד של סטודנטים קומוניסטים ודמוקרטים וצעירים כורדים בבית המלוכה העיראקי, שהתקיים בינואר 1948 בבירה בגדד. במהלך המרד נהרגו בסך הכל כ-300 עד 400 עיראקים. הסיבה לפרוץ המהומות הייתה כוונת הממשל לחדש את ההסכם האנגלו-עיראקי ולכאורה להפוך את עיראק לפרוטקטורט בריטי. בנוסף, כוח הקנייה של העובדים היה בשפל היסטורי, מה שהגביר את התסיסה בקרב הצעירים. מרבית המפגינים היו סטודנטים צעירים ועניים מפאתי הבירה, חלקם חברי המפלגה הקומוניסטית המקומית.
מהלך המרד

הפגישה הראשונה של מובילי המהומות נערכה ב-3 בינואר. ההפגנות הראשונות נערכו ביום שלאחר מכן. כשהמפגינים הגיעו לבית הספר המקומי למשפטים, המשטרה החלה לפזר את ההפגנה בכוח. סטודנטים רבים נפצעו ושלושים ותשע נעצרו. ב-6 בינואר החלה שביתת סטודנטים. כיומיים לאחר מכן שחררו הרשויות את הסטודנטים שנעצרו והשביתה נפסקה.
ב-16 בינואר דווח כי הממשלה חתמה על הסכם פורטסמות'. החתימה הובילה לשביתה בת שלושה ימים במכללות ולפריצה מחדש של המהומות. ב-20 בינואר התקיימה צעדת סטודנטים רחבת היקף. לראשונה מאז תחילת התסיסה הצטרפו לסטודנטים קבוצות חברתיות אחרות – בעיקר תושבי השכונות העניות שבדרום מזרח העיר. ב-21 בינואר ההפגנות עלו מדרגה. המשטרה ירתה על סטודנטים שהעבירו את גופות אלה שנהרגו יום קודם. חברי הסגל בבית הספר לרוקחות ורפואה התפטרו מתפקידם. הפגנות התפשטו ברחובות כולל כאלה שאינם סטודנטים וקומוניסטים רבים. באותו לילה ביטל העוצר, עבד אל-אילה,  את הסכם פורטסמות'. היו מבין המפגינים שראו בכך ניצחון, והיו שרצו להמשיך בהפגנות עד הפלת הממשלה. בימים שלאחר מכך המפלגה הקומוניסטית המשיכה להתסיס בעד ההפגנות. בסוף החודש המשטרה שבה והפעילה כוח בפיזור ההפגנות, מה שגרם למותם של עשרות מפגינים.
בתחילת פברואר המחאה דעכה. עם זאת, באביב התרחשו מספר מחאות ושביתות. לאחר המחאות המפלגה הקומוניסטית דעכה אף היא, לאחר שנתקלה בקשיים כלכליים ומרבית מחבריה שנאסרו.
במהלך מרד בגדאד נהרג אחיו של המשורר מוחמד מהדי אל-ג'וואהירי, שכתב לזכרו את השיר "אחי ג'עפר", אחד משיריו המפורסמים. זמן קצר לאחר המרד הקריא את השיר במסגד בבגדאד לפני קהל של סונים, שיעים ויהודים.
ראו גם

רשימת סכסוכים במזרח התיכון בעידן המודרני
מרד היזידים (1935)
מקדש נאנחווה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקדש בודהיסטי 
 מיקום:  Qujiang District 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות סינית 
 קואורדינטות:  24°38′57″N 113°37′53″E﻿ / ﻿24.64916667°N 113.63138889°E﻿ / 24.64916667; 113.63138889
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמקדש נאנחווה(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמקדש נאנחווה
 
שער הכניסה הראשי למקדש נאנחווה
מקדש נָאנְחְווָה (במנדרינית תקנית: 南华禅寺, בפין-יין: Nánhuá Sì, תרגום מילולי לעברית: "מנזר דרום סין") הוא מנזר זן בודהיסטי שהתפרסם כמקום בו התגורר חְווֵי נֶנְג (慧能 ‏ Huìnéng ‏ 713-638), הפטריארך השישי של הזן בודהיזם באחרית ימיו. המנזר שוכן סמוך לעיירה צָאוֹשִׂי (漕溪), כ-25 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר שאוגואן שבצפון מחוז גואנגדונג שבדרום סין.
היסטוריה

המנזר נוסד בתקופת השושלות הדרומיות והצפוניות בשנת 502 בידי נזיר ממוצא הודי בשם גְ'איָאו סָאנְדְזָאנְג (智樂三藏) שבמקור כינה את המנזר "מקדש בָּאוֹלִין" (寶林寺). את פרסומו העיקרי קיבל המנזר כאשר בסוף המאה ה-7 ותחילת המאה ה-8 שהה בו חְווֵינֶנְג, היורש השישי והאחרון בשושלת האבות הקדומים של הזן בודהיזם, כשהוא שקוע במדיטציה במשך 36 שנה עד שזכה להארה. יורשיו הפיצו את תורתו (הידועה כיום כזן בודהיזם) ברחבי סין, קוריאה ויפן. שמו הנוכחי של המנזר ניתן לו בשנת 968 בתקופת שלטונו של טָאידְזוּ, קיסר סין (שלט 976-960) משושלת סונג.
האירופאי הראשון שביקר במקדש היה המיסיונר הישועי מטאו ריצ'י. ריצ'י ועוזרו, אנטוניו דה אלמידה (Antonio de Almeida), הגיעו למקום באוגוסט 1589 לאחר שהמושל החדש של המחוזות גואנגדונג וגואנגסי, לְיוֹ גִ'יוֶן (劉繼文 - Liu Jiwen) הורה להם לעזוב את ג'אוצ'ינג בה התגורר ריצ'י מאז הגיעו לסין ב-1583, אך הרשה להם להתגורר בשאוגואן. ריצ'י התרשם מהמקדש אותו כינה אותו "מפואר בגדלותו", מהמזרקה שבו ("תוכננה בחינניות, ונבנתה בצורה נפלאה") ומהגנים של המקדש, אך צפה בסלידה ב"שליחי השטן הסוגדים לאלילים" (הכהונה הבודהיסטית). השלטונות המקומיים הציעו לריצ'י ולאלמידה להתאכסן במקדש, אך הם העדיפו להתגורר בעיר, קרוב לאליטה ששלטה באזור.
האתר שופץ בפעם האחרונה בשנת 1934 תחת הנהגתו של שׂוּ' יוּ'ן (虛雲 ‏ 1959-1840 מחשובי הזן בודהיסטים במאות ה-19 וה-20).
תיאור האתר

האתר משתרע על שטח של 12,000 מ"ר, בתוך חורשת ברושים סיניים. הכניסה לאתר נעשית דרך שער מרשים המכונה "שער צָאוֹשִׂי", ויש בו כמה בניינים בודהיסטים מרהיבים, ובהם: היכל המלכים השמימיים, ההיכל הגדול, אולם כתבי הסוטרה, אולם האב הקדמון השישי, פגודת לִינְגגָ'או, ו-690 פסלי בודהה.
ההיכל המלכותי של המלכים השמימיים נבנה במקור ב-1474 בתקופת שושלת מינג (1644-1368) ונבנה מחדש בתופת שושלת צ'ינג (1911-1644). באולם מוצבים הפסל הקדוש של מאיטריה ומצדדיו מוצבים הפסלים הכבירים של ארבעת המלכים השמימיים כשהם אוחזים חפצי קודש. מעבר להיכל מצוי מבנה מגדל הפעמון שנבנה ב-1301 בתקופת שושלת יואן (1368-1271). בראשו תלוי פעמון מפליז שנוצק בתקופת שושלת סונג הדרומית (1279-1127). קוטר הפעמון 1.8 מטרים וגובהו 2.75 מטרים.
ההיכל הגדול נבנה במהלך שושלת יואן וניצב במרכז המקדש. הוא מקורה ברעפים מזוגגים, ומכיל את פסליהם של שקיאמוני (Sakyamuni - כינויו של בודהה המרפא) ואמיטאבה (Amitābha כינויו של בודהה השמיימי), כשהם מוצבים בגומחה באולם. פסלים מוזהבים אלו מתנשאים לגובה של 8.3 מטרים. בתוך ההיכל הגדול יש כ-500 פסלוני חמר של ארהטים בודהיסטים.
המקדש מכיל שרידים תרבותיים יקרי ערך; היוקרתי שבהם הוא פסלו של חְווֵי נֶנְג המצופה בלכה שחורה, לו סוגדים עולי הרגל בהיכל האב הקדמון השישי. על פי הסיפור נחנטה גופתו של הנזיר והבודהיסטים מאמינים כי פסל זה הוא בעצם המומיה של חְווֵי נֶנְג. כמו כן יש במקדש 360 דמויות ארהטים מגולפים בעץ שהם היחידים ששרדו מתקופת שושלת סונג הצפונית (1127-960) וגלימה נדירה המקושטת בשוליה ברקמה עדינה של 1,000 דמויות בודהיסטיות.
בחצר המקדש יש מעיין המכונה "מעיין תשעת הדרקונים" ולידו תשעה עצים מהמין Glyptostrobus pensilis ממשפחת הברושיים שגילם מוערך בכ-500 שנה.
הערות שוליים

↑  בזן בודהיזם מונים את היורשים הישירים של הבודהה החל מבודהידהרמה שהיה היורש ה-28 של בודהה והפטריארך הראשון של הזן בודהיזם ועד חְווֵינֶנְג שהיה הפטריארך השישי והאחרון המוכר (היורשים הבאים לא הוכרו רשמית).
↑  מספר זה נלקח מהקישור הראשון בקישורים החיצוניים. ויקיפדיה באנגלית נוקבת במספר 425 דונם.
↑  באסכטולוגיה הבודהיסטית מאיטריה (Maitreya) הוא הבודהה העתידי, בודהיסטווה שעתיד להופיע על פני כדור הארץ, ישיג הארה מושלמת וילמד את הדהרמה הטהורה
↑  בתאולוגיה הבודהיסטית, אדם שהצליח להשיג נירוואנה ולכן שבר את מעגל הסמסרה (גלגול הנשמות).
מגדל הפעמון במקדש נאנחווה
מצקת

מצקת כסף, מסביבות 1877-1876
תרווד אלומיניום
מַצֶּקֶת או תַּרְוָוד היא כלי מטבח המשמש לערבוב וליציקת נוזלים מכלי בישול לכלי הגשה או לכלי בישול קטנים יותר.
צורת המצקת מזכירה כף אך היא עמוקה יותר ולה ידית ארוכה יותר המאפשרת לטבח להשתמש בה מבלי להסתכן בכוויה. השימוש במצקת נפוץ ביותר בהכנת מרק ורוטב אך בדרך כלל מצקת לרוטב תהיה קטנה יותר ממצקת רגילה.
בשפה העברית המילים מצקת ותרווד הן מילים נרדפות אך כיום נהוג להבדיל ביניהן לפי הצורה ואופן השימוש - המצקת עמוקה יותר מהתרווד.
ראו גם

מקפה
מעגל מודפס

דוגמה למעגל מודפס
מעגל מודפס (באנגלית: Printed Circuit Board, בראשי תיבות: PCB) הוא לוח שעליו מונחים רכיבים אלקטרוניים היוצרים מעגל חשמלי. החיבור בין הרכיבים נעשה הוספת מוליכים חיצוניים . את מקומם תופסים פסי נחושת שהודפסו על הלוח, שהוא מצע שאינו מוליך. מעגלים מודפסים אינם יקרים, ובדרך כלל מאוד אמינים.
המעגל המודפס בא להחליף שיטה ישנה לחיבור בין רכיבים אלקטרוניים באמצעות חוטים, שיטה ידנית שהייתה מסורבלת, יקרה ואיטית. כיום כמעט כל מערכת אלקטרונית מכילה מעגל מודפס בטכנולוגיה כלשהי.
היסטוריה

ממציא המעגל המודפס היה מהנדס יהודי-אוסטרי בשם פאול אייזלר (1907–1995), שנאלץ לברוח לאנגליה ב-1936. במשך עבודתו באנגליה יצר מעגל אחד כזה ב-1941 כחלק מסט רדיו. בסביבות 1943 החלו להשתמש בטכנולוגיה הזו בארצות הברית בצורה רחבה על מנת לייצר חיישן-קירבה לפיצוץ פצצות מעופפות של הגרמנים במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, בשנת 1948, שחררה ארצות הברית את ההמצאה לשימוש מסחרי. מעגלים מודפסים נעשו נפוצים בשימוש אזרחי אחרי אמצע שנות ה-50, לאחר תהליך ההרכבה האוטומטי אשר פותח בידי צבא ארצות הברית.
מבנה

מעגל חשמלי פשוט על כרטיס: כאשר מעגל חשמלי מכיל רכיבים רבים, הוא מסובך לבניה ולבקרת איכות. על כן בבניית מכשיר חשמלי ניתן לפרוס את רכיבי המעגל החשמלי על צידו האחד של לוח מבודד (צד הרכיבים), במקומות שסומנו להם מראש, ולחבר את הרכיבים בחוטים מוליכים. המעגל הופך אפילו פשוט יותר לבניה ולבקרה כאשר החוטים מצויים מצידו השני של הכרטיס וחלקי הרכיבים המולחמים אליהם מגיעים לצד זה של הכרטיס דרך חורים (צד ההלחמות).
מעגל מודפס: כאשר מחליפים את מרבית החוטים המוליכים בהדפסה של חומר מוליך על הכרטיס המבודד עצמו מקבלים מעגל מודפס. המעגל המודפס הפשוט ביותר כולל משטח מבודד כמו פיברגלס שאליו מוצמד גיליון נחושת לקראת הדפסה.
מעגל מודפס מודרני מיוצר בתהליך שבו מורידים משכבת הנחושת חומר כך שנשארים רק עקבות המוליכים המחברים בין הרכיבים האלקטרוניים. בנוסף, כאשר המעגל מכיל רכיבים בעלי "רגליים" מאונכות למעגל, המעגל יכיל קדחים שלתוכם יש להכניס את רגלי הרכיבים ולהלחים אותם.
מבנה > ייצור מעגל מודפס

עקרון בסיסי: הלוח הבסיסי מצופה נחושת . מעכלים את הנחושת בכל האזורים שאינם מתוכננים כמוליכים, ונותרים רק החיבורים שבין הרכיבים המתוכננים. מנקבים חיבורים לרכיבים אותם מלחימים על גבי הכרטיס.
ייצור כרטיס בסיסי מורכב מ 10 שלבים:
תכנון: התכנון כולל את מכל מרכיבי המערכת שתורכב על הלוח, את החיבורים ביניהם ואת החיבורים החיצוניים וכן את  ההתאמה למארז או לחיבורים ללוחות נוספים . התכנון נעשה במערכת CAD ממוחשבת
הדפסת התוכנית  על שקף  מיוחד שיותאם לגודל הסופי. קווי החיבורים הרצויים צבועים ומונעים מעבר אור.
הכרטיס הבסיסי הוא לוח עשוי חומר מבודד המצופה בנחושת. חותכים למימד ולצורה הנדרשים לתוכנית.
מצמידים את השקף לכרטיס כציפוי ומקרינים בקרינה באור אולטרא-סגול. כל השטחים שאינם צבועים  מחדירים את הקרינה ויאפשרו לתמיסת המסה לפעול על הנחושת.
טובלים את הכרטיס תחילה בתמיסת NAOH ( פראוקסיד) המעכלת את הציפוי שהוקרן, כך שיישאר ציפוי רק על המוליכים המתוכננים.
לאחר שטיפה טובלים את הכרטיס בתמיסות המעכלות נחושת. הציפוי שנותר רק על המוליכים מונע המסת הנחושת, בעוד השאר מומס.  התהליך הוא: Cu + 2FeCl₃ → 2FeCl₂ + CuCl₂ כאשר תמיסת הברזל הכלורי משמשת לחמצון הנחושת.
מסירים את הציפוי שהגן על הנחושת  מפני ההמסה.
לאחר ביקורת ראשונה על שלמות החיבורים, מנקבים חורים בהתאם לרכיבים ולחיבורים החיצוניים הנדרשים.
מסמנים באמצעות הדפסת משי את סימול הרכיבים, המאפשר התאמה והלחמה אוטומטית . מצפים את הכרטיס בלכה להגנה.
הרכבת והלחמת הרכיבים אוטומטית .
מבנה > הדפס משי

המעגל המודפס לא חייב להכיל הדפס משי. הדפס המשי אינו קשור להדפס המוליך ההכרחי לפעולת המעגל. הדפס המשי על המעגל המודפס מסמן למי שמרכיב אותו, למי שמבקר את איכותו ולמי שמתקן איזה רכיב אמור להתחבר אל המעגל בכל נקודה ונקודה בו. לרכיבים השונים יש סימנים שונים המופיעים בהדפס המשי. למשל, הסימן C132 ליד סימן של עיגול שבאחד מקצותיו מופיע סימן + מורה שבשטח המעגל יש לחבר את הקבל האלקטרוליטי שמספרו הסידורי הוא 132 ואת רגלו החיובית של הקבל יש לחבר ליד סימן הפלוס.
מבנה > שכבות

מעגלים מודפסים כיום הם "רב- שכבתיים", כלומר מכילים יותר משכבה אחת של נחושת.
המעגל הבסיסי ביותר הוא דו-שכבתי ומכיל מוליכים משני צידי הלוח. נהוג לכנות את הצד עליו מונחים הרכיבים Component Side והצד שהיה נהוג לחבר את רגלי המוליכים Print Side. כיום ניתן לחבר רכיבים משני צידי הלוח על ידי שימוש ברכיבים בטכנולוגיית השמה משטחית (SMT).
מבנה > פדי חיבור וקדחי חיבור

נקודת החיבור של הרכיב במעגל המודפס קרויה פד (Pad). מבחינים בין שני סוגי פדים:
פד עם קדח (Through Hole) נועד לרכיבים עם רגליים הנכנסים לתוך הקדח, נקרא גם Deep בז'רגון המקצועי.
פד ללא קדח, נועד לרכיבים בטכנולוגיית SMT.
מעגל מודפס מכיל מספר סוגי קדחים:
קדח המשמש לחיבור הרכיבים באמצעות הלחמה.
קדח המשמש כחיבור מעבר בין שכבות הנחושת השונות (Via). קדחים אלה מצופים בחומר מוליך לשם העברת אותות ומתחים בין השכבות.
קדח בעל קוטר הקטן מ-0.1 מ"מ (Microvia) נועד לחיבור בין שתיים או שלוש שכבות צמודות.
רכיבים

מעגל מודפס מיועד להרכבה וחיבור של רבים ממרכיבי המעגל החשמלי. החלקים הנפוצים הם (ראו תמונות):
נגדים (מסומנים בהדפס המשי על ידי האות R)
קבלים אלקטרוליטים (מסומנים על ידי האות C וכן מסומן + למיקום הרגל החיובית שלהם)
סלילים (מסומנים ב-L)
מתנד גבישי
שבבים (המכונה גם צ'יפים או ג'וקים ומסומנים לרוב באותיות IC)
דיודות
דיודות לד
טרנזיסטורים
שנאים
ראו גם

מעגל משולב
הלחמה
לוח אם