stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוהר לבקוביץ
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  גיא גרימלנד, הסיפור של אמובי: מדירה באבן גבירול ועד אקזיט של 340 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 9 במרץ 2012
↑  מערכת Geekonomy, זוהר לבקוביץ חוזר לארץ, באתר Geekonomy - גיקונומי - פודקאסט שבועי על החיים עצמם, ‏26 בנובמבר, 2017
1 2  אסף גלעד, חגיגות אמובי: העובדים יקבלו 80 מיליון דולר בעקבות המכירה לסינגטל, באתר כלכליסט, 6 במרץ 2012
↑  הושלמו ליהוקי "הכרישים" לעונה החדשה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביוני 2017
1 2  יונתן כיתאין, ‏הפרסומאי הדר גולדמן ובעלי הפועל כפר סבא בין "הכרישים" של קשת, באתר גלובס, 19 ביוני 2017
↑  גיא גרימלנד, מנכ"ל אמובי זהר לבקוביץ הוא מנכ"ל הסטארט אפ של השנה; המשקיע של השנה - אראל מרגלית, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2011
↑  Ingrid Lunden, Amobee Buys Adconion For $235M And Kontera For $150M In Consolidation Play, Tech-crunch, ‏10 ביוני, 2014
↑  ליטל דוברוביצקי, "לופט גשפט", שזוהר לבקוביץ' ייסד את חברת האם שלה, בחובות של 14 מיליון שקל, באתר ynet, 29 במאי 2023
↑  Viva Sarah Press, ‎15 Israelis Making A Mark On Silicon Valley’s Tech Scene, Israel21c, ‏12 בינואר 2017
↑  אסף גלעד, זוהר לבקוביץ' זכה בתואר יזם השנה של קליפורניה לצד מייסד לינקדאין, באתר כלכליסט, 26 ביוני 2011
↑  זה רשמי: זוהר לבקוביץ התגרש, באתר ‏מאקו‏, 6 באוגוסט 2020
1 2  גיקטיים, קפה ב-50 אלף שקלים: על תופעת המנטורים בתשלום [דעה], באתר גיקטיים, ‏08 בדצמבר 2016
↑  גיל קרבס, סטארטאפ 101 : E-63 – המושב שמסמל את עולם הסטארטאפ, באתר גיקטיים, ‏03 באפריל 2011
↑  גיקטיים, CES איבדה את זה לגמרי [דעה], באתר 07 בינואר 2017
↑  יאיר טוקר, המליונר לא חשף את זהותו ו"גורש" מהבנק, באתר כיכר שבת, ‏09 בספטמבר,2017
↑  מיליונר ישראלי ניסה לפתוח חשבון ונזרק מהסניף, באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2017
↑  מערכת גיקטיים, ביטקוין ובלוקצ'יין הם ההונאה הכי גדולה של השנים האחרונות, באתר גיקטיים, ‏02 בנובמבר, 2017
↑   רותי לוי, אמת מטרידה: כמה משלמים יזמי היי-טק מתחילים כדי לשבת לכוס קפה עם משקיע?, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2016
↑  זוהר שחר לוי, PetPace היא הזוכה בתחרות הסטארט-אפ המבטיח לשנת 2015, באתר כלכליסט, 12 באוקטובר 2015
↑  אסף גלעד, 27 תובנות על החיים בעמק, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2016
1 2  אריק לוזון, אפשר לקבוע חד משמעית: היום הרבה יותר טוב מבעבר, בכל התחומים, באתר הגאולה, ‏19/01/2022
↑  נורית גרינגר, האם תצליח ישראל להיות המדינה השלישית בעולם שתנחת על הירח?, באתר israelilifeusa, ‏29 ביולי 2012
↑  אסף גלעד, "הטיסה הארוכה מסן פרנסיסקו לישראל מרחיקה משקיעים", באתר כלכליסט, 16 בינואר 2014
↑  כריש מגיע: לבקוביץ' הפך לנשיא גליל עליון, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2020
↑   אופיר דור, חברת L1ght של ה"כריש" זוהר לבקוביץ נסגרת: 22 עובדיה פוטרו, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2023
ויאצ'סלב קרבאייב

ויאצ'סלב סרגייביץ' קרבייב (ברוסית: Вячеслав Сергеевич Караваев; נולד ב-20 במאי 1995) הוא כדורגלן רוסי, שמשחק כבלם במועדון זניט סנקט פטרבורג ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

קרבייב הוא בוגר בית הספר לכדורגל של צסק"א מוסקבה וערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי במדי צסק"א ב־2 בדצמבר 2013 במשחק נגד רוסטוב.
קרבייב הצטרף לדוקלה פראג מהליגה הראשונה בצ'כיה בהשאלה לעונה אחת במהלך קיץ 2014. ב־16 באוגוסט 2016 הוא חזר לצ'כיה וחתם בספרטה פראג.
ב-31 בינואר 2018, הוא חתם על חוזה ל-3.5 שנים בויטסה ההולנדית ששילמה עבורו 2.5 מיליון אירו.
בספטמבר 2019 חתם ל-4 שנים בזניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט ערך במשחק המחזור התשיעי נגד ארסנל טולה כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 במקום יורי ז'ירקוב, במשחק שבו קבוצתו גברה בניצחון 1–3. את שער הבכורה הבקיע בניצחון קבוצתו על רוסטוב במשחק המחזור ה-13 ב-19 באוקטובר 2019 שהסתיים בתוצאה 6:1.
קריירה בנבחרת

ב-11 במרץ 2019, הוא נקרא לנבחרת הלאומית למשחקי מוקדמות יורו 2020 נגד בלגיה ב-21 במרץ 2019 וקזחסטן ב-24 במרץ 2019. אך ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת רק ב-13 באוקטובר 2019 במשחק נגד קפריסין.
סטטיסטיקות > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צסק"א מוסקבה | 2013/14 | ליגת העל הרוסית | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 |
| צסק"א מוסקבה | סך הכל | סך הכל | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 |
| דוקלה פראג (השאלה) | 2014/15 | ליגה העל בצ'כיה | 29 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 29 | 0 |
| יאבלונץ (השאלה) | 2015/16 | ליגה ראשונה בצ'כיה | 29 | 3 | 0 | 0 | 4 | 0 | - | - | 40 | 3 |
| ספרטה פראג | 2016/17 | ליגה ראשונה בצ'כיה | 27 | 3 | 1 | 0 | 9 | 1 | - | - | 37 | 4 |
| ספרטה פראג | 2017/18 | ליגה ראשונה בצ'כיה | 3 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | 0 |
| ספרטה פראג | סך הכל | סך הכל | 30 | 6 | 3 | 0 | 11 | 1 | - | - | 44 | 4 |
| ויטסה ארנהם | 2017/18 | ארדיוויסי | 11 | 0 | - | - | - | - | 4 | 0 | 15 | 0 |
| ויטסה ארנהם | 2018/19 | ארדיוויסי | 33 | 1 | 4 | 0 | 4 | 0 | 3 | 0 | 44 | 1 |
| ויטסה ארנהם | סך הכל | סך הכל | 44 | 1 | 4 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 59 | 1 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2019/20 | הפרמייר-ליג הרוסי | 20 | 1 | 5 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 31 | 1 |
| זניט סנקט פטרבורג | 2020/21 | הפרמייר-ליג הרוסי | 25 | 3 | 1 | 0 | 5 | 0 | 1 | 0 | 32 | 3 |
| זניט סנקט פטרבורג | סך הכל | סך הכל | 45 | 5 | 4 | 6 | 0 | 11 | 0 | 1 | 63 | 4 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 184 | 12 | 21 | 0 | 31 | 1 | 9 | 0 | 245 | 13 |
תארים > קבוצתיים

ליגת העל הרוסית: 2013/14
תארים > קבוצתיים > זניט סנקט פטרבורג

ליגת העל הרוסית: 2019/2020, 2020/2021
גביע רוסי: 2019/2020
הסופר קאפ הרוסי: 2020
הערות שוליים

↑  "Rostov-CSKA game report". Russian Premier League. 2 בדצמבר 2013. נבדק ב-3 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dukla jde do ligy bez střelce Pospěcha, její cíle však sahají vysoko". idnes.cz (בצ׳כית). 22 ביולי 2014. נבדק ב-9 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Вячеслав Караваев перешёл в пражскую Спарту (ברוסית). PFC CSKA Moscow. 16 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "KARAVAEV VERSTERKT VITESSE" (בהולנדית). SBV Vitesse. 31 בינואר 2018. נבדק ב-31 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Вячеслав Караваев переходит в «Зенит»
↑  "Состав на Бельгию и Казахстан" (ברוסית). Russian Football Union. 11 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת רוסיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
ויליאם לאראבי

ויליאם לאראבי (באנגלית: William Larrabee;‏ 20 בינואר 1832 –  16 בנובמבר 1912) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה ה-13 בשנים 1886–1890.
ראשית חייו

ויליאם לאראבי נולד בלדיארד שבקונטיקט למשפחה ממוצא צרפתי הוגנוטי. אביו, אדם לאראבי, היה בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ואיש צבא מיומן, ששירת בהצטיינות במלחמת 1812. אמו הייתה האנה לבית לסטר.
לאראבי היה השביעי מבין תשעת ילדיהם של הוריו, והוא גדל בחווה של אביו בקונטיקט. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים עד שהגיע לגיל 19. בערך בגיל 15 הוא איבד את ראייתו בעינו הימנית לאחר שנורה בטעות כדור מרובה שהוא החזיק בידו. כתוצאה מכך הוא לא היה כשיר לסוגי קריירות שיכלו להתאים לגברים צעירים במעמדו בניו אינגלנד. לאראבי בחר להיות מורה. ב-1853, כשהיה בן 21, הוא עבר לאיווה בעקבות מותו של אחיו הגדול ג'ון, שחי באיווה ונפטר שם, וכן כדי לחיות עם אחותו הגדולה שגם היא חיה שם וכדי לחפש לעצמו שם הזדמנויות.
באיווה, לימד לאראבי בבית ספר במשך כמה שנים, אך זמן קצר לאחר הגעתו לשם, הוא היה לטוחן, בנקאי וחוואי מוצלח בעיר קרלמון. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא ניסה להתגייס, אך נדחה בשל נכותו. עסקיו שגשגו, ובסופו של דבר הוא היה לאחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר במדינה.
קריירה פוליטית

ב-1867 נבחר לאראבי לראשונה למשרה ציבורית. הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של איווה, לאחר שסייע לארגן את פעילותה של המפלגה החדשה במדינה. הוא נבחר לכהונות נוספות בסנאט המדינתי כמה פעמים, ובסופו של דבר היה ליושב ראש ועדת המיסוי והתקצוב רבת ההשפעה של הסנאט.
ב-1885 נבחר לאראבי כמושל אורגון, תפקיד בו הוא החליף את ביורן שרמן, ובו הוא כיהן שתי תקופות כהונה, מינואר 1886 ועד פברואר 1890.
סיסמת מסע הבחירות הראשון שלו היית "בית ספר על כל גבעה ושום בר בעמק". בבחירות הקודמות הוא התמודד מול הדמוקרט צ'ארלס וייטינג, שניסה להציג את לאראבי כקפיטליסט בלתי נלאה וכבעליהם של כמה חובות מקומיים. מערכת הבחירות הייתה צמודה יחסית, אך לאראבי זכה בסופו של דבר ב-175,504 קולות מול 168,502 הקולות של וייטינג.
לאחר שכיהן במשך שתי תקופות כמושל, פרש לאראבי לאחוזת משפחתו בקלרמון. לאחר פרישתו הוא שירת בכמה תפקידים ציבוריים זוטרים. בערוב ימיו הוא תמך בתאודור רוזוולט ובסיעה הפרוגרסיבית של המפלגה הרפובליקנית.
חיים אישיים

ב-1861 נשא לאראבי לאישה את אנה מטילדה אפלמן. לבני הזוג נולדו שבעה ילדים. בתם הבכורה, ג'וליה, הייתה רעייתו של דון לתרופ לאב, לימים ראש עיריית לינקולן, בירת נברסקה.
בבעלותו של לאראבי הייתה ספריה גדולה והוא חיבב מאוד קריאה. הוא גם ביצע ניסויים בגידול פירות וחיבב מסעות. ב-1873 הוא ערך מסע של כמה חודשים לאירופה ולארץ ישראל. הוא ורעייתו העסיקו סטודנטית צרפתייה בשם מתילד לגלה (אנ'), לימים היסטוריונית, כאומנת לילדיהם בשנים 1895–1903. לגלה הייתה בת הלוויה והמורה של בתם והשפה המדוברת היחידה ביניהם הייתה צרפתית. לאראבי היה מתודיסט באמונתו הדתית.
ויליאם לאראבי נפטר בקלרמון ב-16 בנובמבר 1912 ונטמן לצד רעייתו בבית הקברות האקר של האל שבעיר.
הערות שוליים

↑  Iowa Heritage Illustrated. State Historical Society of Iowa. 2004, p. 8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277459305171  GND: 1183586981  ISNI: 0000 0000 8422 0940  LCCN: n88070833  NLG: 222841  SNAC: w68s5qmw  VIAF: 6478604   WorldCat (עם VIAF): 6478604
ולדימיר אנדרייב

ולדימיר וסילייביץ' אנדרייב (ברוסית: Владимир Васильевич Андреев;‏ 7 בספטמבר 1966 – 16 באפריל 2024) היה אתלט רוסי, זוכה מדליית ארד אולימפית (סידני 2000) וסגן אלוף אירופה (מינכן 2002) בהליכה ל-20 ק"מ.
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה שנערכה ביולי סיים במקום 13 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:25 שעות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בשטוטגרט שבגרמניה סיים במקום 19 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:27:01 שעות.
ביוגרפיה > 1999

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בסביליה שבספרד נפסל בהליכה ל-20 ק"מ.
ביוגרפיה > 2000

באולימפיאדת סידני שנערכה בספטמבר זכה במדליית ארד בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:27 שעות, אחרי רוברט קוז'ניובסקי מפולין (1:18:59 שעות) ונואה הרננדס ממקסיקו (1:19:03 שעות).
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה באוגוסט באדמונטון שבאלברטה, קנדה נפסל בהליכה ל-20 ק"מ.
ביוגרפיה > 2002 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שגרמניה זכה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בוצאה של 1:19:56 שעות.
ביוגרפיה > 2003

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בפריז שבצרפת נפסל בהליכה ל-10 ק"מ.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:21:53 שעות.
מותו

ב-16 באפריל 2024, בגיל 57, מת אנדרייב.
שיאים אישיים

10 ק"מ הליכה: 39:15 דקות (2003)
20 ק"מ הליכה: 1:18:32 שעות (1995)
הערות שוליים

↑  Скоропостижно скончался бронзовый призёр Олимпийских игр Владимир Андреев, Министерство физической культуры и спорта Чувашской Республики (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14221654
ויקטור נאסדקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1905 חרסון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באפריל 1950 (בגיל 45) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 פרסים והוקרה
 עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד  עיטור הכוכב האדום  עיטור הדגל האדום  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה 
 
ויקטור גריגורייביץ' נאסדקין (ברוסית: Виктор Григорьевич Наседкин;‏ 1905 – 19 באפריל 1950) היה בכיר בסוכנוית הביטחון של ברית המועצות, לוטננט גנרל, ראש הגולאג במשרד הפנים (1941–1947).
ביוגרפיה

נולד בשנת 1905 בחרסון. בשנת 1920 התגייס לצבא האדום. מאז שנת 1921 שירת בגופי ביטחון המדינה. מאז 1935, עוזר לראש מחלקת התחבורה של המינהל הראשי לביטחון המדינה של משרד הפנים של ברית המועצות ומ-26 בפברואר 1941 עד 2 בספטמבר 1947 ראש הגולאג.
ב-16 בפברואר 1948 נשלח לפנסיה.
מת ב-19 באפריל 1950. נקבר בבית הקברות דונסקוי.
ונולי קרמונה

גרינו ונולי באסקט (באיטלקית: Guerino Vanoli Basket), ידועה גם בשם ונולי קרמונה (Vanoli Cremona), היא קבוצת כדורסל איטלקית מקרמונה, לומברדיה, המשחקת בסרייה א'.
היסטוריה > התחלה בליגות הנמוכות

גרופו טריבולדי באסקט נוסדה ב-1999 בסורסינה. הקבוצה העפילה עד מהרה לסרייה ב', הליגה השלישית. בהיעדר אולם מתאים לליגה זו עבר המועדון לאצטדיון המקורה הסמוך בקרמונה, תוך שמירה על הבסיס בסורסינה. לאחר חמש עונות בליגה השלישית, בעונת 2005/06 עלתה הקבוצה לליגה דואה, הליגה השנייה, בהדרכתו של המאמן אנדראה טרינקיירי. בשנה הראשונה בליגת המשנה סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הרביעי, אך הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי פאביה. בסוף העונה עזב טרינקיירי ליובקזרטה באסקט, והקבוצה הודחה על ידו בחצי גמר הפלייאוף בעונה הבאה. בעונת 2008/09 עלתה הקבוצה לסרייה א' לאחר שניצחה בפלייאוף את פאביה, קזאלה מונפראטו ודינמו סאסארי.
היסטוריה > עונות ראשונות בסרייה א' וחילופי בעלות

לאחר העלייה לסרייה א' הועברו משרדי הקבוצה לקרמונה. את עונתה הראשונה בליגה, עונת 2009/10, סיימה הקבוצה במקום ה-13, ובסיומה עזבו הג'נרל מנג'ר וסגן נשיא הקבוצה לברשיה לאונסה מהליגה השלישית.
בסיום עונת 2010/11, בה סיימה הקבוצה במקום ה-12, התפטר הנשיא סקונדו טריבולדי מתפקידו. בספטמבר 2011 תפס את מקומו אלדו ונולי, ששינה את שמה לגרינו ונולי באסקט על שם אביו. את העונות הבאות סיימה קרמונה במרכז-תחתית הטבלה, ובעונת 2014/15 השתתפה לראשונה בגביע האיטלקי בכדורסל, בו הפסידה בסיבוב הראשון לדינמו סאסארי.
היסטוריה > התבססות בליגה הראשונה ושנות השיא

עונת 2015/16 הייתה עונת השיא של המועדון עד אז, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בעונה הסדירה. היא אמנם הודחה ברבע גמר הפלייאוף על ידי רייר ונציה, אך הגיעה לחצי גמר הגביע (בו הפסידה לאולימפיה מילאנו).
בעונה הבאה סיימה קרמונה במקום ה-16 והאחרון בליגה, אך ניצלה מירידה לליגה השנייה בעקבות הדחתה של יובקזרטה באסקט מסיבות כלכליות. את עונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום השמיני, והגיעה לרבע גמר הפלייאוף ולחצי גמר הגביע.
עונת 2018/19 הייתה הטובה ביותר בתולדות המועדון: הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה, הגיעה לחצי גמר הפלייאוף בו הפסידה לאלופה בסופו של דבר רייר ונציה, וזכתה בגביע האיטלקי לאחר ניצחונות על פלקנסטרו וארזה 82–73, על וירטוס בולוניה 102–91 ועל ניו באסקט ברינדיזי 83–74 בגמר. דרו קרופורד נבחר ל-MVP של הטורניר.
היסטוריה > דעיכה, פירוק וירידה

את עונת 2019/20, שהופסקה בשל מגפת הקורונה באיטליה, סיימה קרמונה במקום השישי, והגיעה לרבע גמר הגביע. ב-12 ביולי 2020 הודיע המועדון שהוא מתכוון לעזוב את הליגה לאחר תקופה של 11 שנים בגלל היעדר תמיכה כלכלית. עם זאת, ב-27 ביולי הודיעה הקבוצה שתישאר בסרייה א' לאחר שנמצאה תמיכה בגיוס כספים.
בעונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום ה-16 והאחרון וירדה לסרייה א'2, ממנה עלתה לאחר עונה אחת בלבד.
שחקנים

ארצות הברית קית' לנגפורד
ארצות הברית אי. ג'יי. רולנד
ארצות הברית ג'ייסון ריץ'
ארצות הברית גארי פורבס
ארצות הברית ג'יימס בל
ארצות הברית טו הולוואי
ארצות הברית דרון וושינגטון
ארצות הברית גייב יורק
ארצות הברית טיישון תומאס
איטליה סימונה פונטקיו
ארצות הברית טי. ג'יי. ויליאמס
ארצות הברית דרו קרופורד
איטליה מתאו ספניולו
הערות שוליים

↑  "LBAF8: Andrew Crawford il Panasonic MVP delle Final Eight" [אנדרו קרופורד ה-MVP של הפיינל אייט]. ספורטנו (באיטלקית). 17 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אבי סגל, ואנולי קרמונה משלמת את מחיר הקורונה, באתר ישראל היום, 13 ביולי 2020
↑  "Basket: Vanoli Cremona, fine della corsa. Serie A addio, mancano le coperture economiche" [כדורסל: ונולי קרמונה, סוף המרוץ. להתראות סרייה א', תמיכה כלכלית חסרה]. OASport.it. 12 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Vanoli Cremona announces they will play in LBA 2020-21". ספורטנדו.
ונרה 11

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 יצרן:  לאבוצ'קין
 תאריך שיגור:  9 בספטמבר 1978
 משגר:  מאיץ פרוטונים ובנוסף שלב עליון ושלב הימלטות
 אתר שיגור:  Baikonur Cosmodrome Site 81/23 
 משימה
 סוג משימה:  טיסה על פני כוכב הלכת נגה ונחיתה
 מסלול:  הליוצנטרי
 משך המשימה הכולל:  9 בספטמבר 1978 – 1 בפברואר 1980 (שנה) 
 מידע טכני
 משקל:  4940 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  11020
 מאגר המידע הלאומי:  1978-084A
 
ונרה 11 (ברוסית: Венера-11), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 11 שוגרה ב־9 בספטמבר 1978 ב־3:25:39 UTC. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
במהלך הטיסה לנוגה בוצע ניסוי סובייטי-צרפתי לגילוי ומדידה של קרינת גמא. לצורך כך הותקנו מכשירי מדידה ב"ונרה 11", ונרה 12 וחללית "פרוגנוז 7". מכשירי מדידה היו במרחק משמעותי ביניהם ולכן היה ניתן לבצע  טריאנגולציה לגילוי מקור הקרינה.
הגשושית התנתקה מפלטפורמת הטיסה ב־23 בדצמבר 1978 ונכנסה לאטמוספירה של נוגה יומיים מאוחר יותר ב־25 בדצמבר במהירות של 11.2 ק"מ לשנייה. במהלך הירידה היא הפעילה בלימה אווירודינמית ולאחריה מצנח בלימה שנסתיימה עם בלימה אטמוספירית. היא ביצעה נחיתה רכה על פני השטח ב06:24 שעון מוסקבה ב־25 בדצמבר, לאחר זמן ירידה של שעה בקירוב. מהירות הנחיתה הייתה 7-8 מטר לשנייה. מידע הועבר לפלטפורמת הטיסה להעברה מחודשת לכדור הארץ במשך 95 דקות אחרי הנחיתה.
רכב הנחיתה נשא ציוד לחקר הטמפרטורה והתרכובת הכימית של הקרקע ושל האטמוספירה. מכשיר שנקרא גרוזה זיהה ברקים בנוגה. לוונרה 11 ולוונרה 12 היו רכבי נחיתה עם שתי מצלמות שתוכננו להדמיית צבע, למרות שהספרות הסובייטית אינה מציינת אותן. המצלמות כשלו בהחזרת תמונות כאשר כיסוי העדשה לא נפרד לאחר הנחיתה עקב פגם תכנוני. גם מאבחן האדמה כשל. היה עליה כרומוטוגרף גז כדי לאמוד את הרכב האטמוספירה של נוגה ומכשירים לחקר קרינה סולרית מפוזרת. התוצאות שדווחו כללו הוכחה לרעם וברק וגילוי פחמן חד-חמצני בגבהים נמוכים.
הקשר עם הגשושית נותק ב-1 בפברואר 1980
הערות שוליים

↑  נתונים מאתר נאס"א, דף 152
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ונרה 10 | תוכנית ונרה | הבא: ונרה 12 |
התאומים פריי

| --- | --- |

 הוצאה לאור:  יוביסופט
 הופעה ראשונה:  Assassin's Creed Syndicate
 מידע
 תאריך לידה:  9 בנובמבר 1847
 מקום לידה:  קראולי ווילס
 מקצוע:  מתנקש פעיל חברתי
 נטייה:  טוב
 כלי נשק:  אגרופן להב נסתר אקדח
 כלי רכב:  כרכרה רכבת קיטור
 חברוּת בקבוצה:  הנרי גרין
 סגנון לחימה:  אִגְרוּף
 אזרחות:  בריטית
 מקום מגורים:  לונדון
 דמויות קשורות
 אויבים:  מסדר הטמפלרים
ג'ייקוב ואיווי פריי, הידועים ביחד בתור התאומים פריי, הם צמד דמויות בדיוניות אחים-תאומים מזיכיון משחקי הווידאו Assassin's Creed של יוביסופט. הם מופיעים לראשונה כדמויות השחקנים של משחק הווידאו Assassin's Creed Syndicate משנת 2015, שבו הם מוצגים באמצעות לכידת ביצועים של פול עמוס (ג'ייקוב) וויקטוריה אטקין (איווי).
במסגרת ההיסטורית החלופית של הסדרה, שתי הדמויות חברות באחוות המתנקשים (ארגון בדיוני בהשראת מסדר המתנקשים האמיתי המוקדש להגנה על שלום וחופש) הפועל באנגליה הוויקטוריאנית בתחילת המהפכה התעשייתית השנייה. במשחק, התאומים נוסעים ללונדון כדי לבנות מחדש את סניף המתנקשים המקומי, שהושמד על ידי אויביהם, המסדר הטמפלרי, ולשחרר את העיר משליטתם. התאומים משיגים את ניצחונם על הטמפלרים על ידי הרחבת השפעתם על הגורמים הפליליים של העיר, וגיוס תמיכה מהמעמד התחתון שלה נגד אי השוויון המשתולל תחת שלטון הטמפלרים.
התאומים פריי עשו הופעות נוספות במשחקים ומדיות נוספות ברמות שונות של חשיבות. גם ג'ייקוב וגם איווי זכו לביקורות חיובית מהמבקרים, עם שבחים שהופנו לאישיותם הסותרת, מה שבא לידי ביטוי בסגנון המשחק האישי שלהם. איווי במיוחד קיבלה שבחים למעמדה כגיבורה נשית במשחק ראשי בסדרה (דמויות נשיות כבר קדמו לה אך במשחקי ספין אוף כמו אוולין דה גראנדפרה במשחק Assassin's Creed III: Liberation, וש'ו ז'ון בסרט הקצר Assassin's Creed: Embers ובמשחק Assassin's Creed Chronicles), ויצרה דיונים רחבים על ייצוג מגדרי בתוך הזיכיון מאז הופעתה הראשונה.
קונספט ועיצוב דמויות

כאשר מעצבים דמות למשחקי הסדרה, מובילי הפרויקט היו יוצרים סיפור רקע שצוותי הכתיבה והעיצוב שלהם יכולים לבנות ממנו, אם כי הרבה מהמידע הזה לעולם לא נחשף לשחקן. הרעיון ליישם שני גיבורים עלה בתחילת הפיתוח של המשחק, אם כי לכותבים לקח יותר זמן להגדיר את מערכת היחסים ביניהם ולבנות הבדל אמין בין אישיותם. לדברי המנהל הקריאטיבי מארק-אלקסיס קוט, הרעיון התפתח בסופו של דבר לזוג גיבורים תאומים, ולמערכת יחסים של אח ואחות שנגישה רגשית עבור שחקנים רבים, אך הצוות של יוביסופט עדיין לא חקר אותו באותו זמן. קוט הסביר שזו הדרך של הצוות שלו לגרום למשחק "להרגיש חדש ורענן" בזיכיון ודרך להימנע מ"לספר את אותו הסיפור", ותיאר את ג'ייקוב ואווי כ"בנויים מאפס" עם אישיותם המובחנת.
קוט אמר שהצוות הגיע להבנה בעת פיתוח הקונספט עבור גיבורי המשחק שהם יכולים לספר סיפור מעניין ומשעשע יותר דרך מערכת היחסים בין זוג אחים תאומים על ידי התעקשות על ההבדלים ביניהם. הסופרת מליסה מקקוברי הסבירה שהתאומים פריי תוכננו בכוונה להתקיים יחד כיחידה מתפקדת ובו בזמן להתבדל זה מזו. עבורה, מסירותה של איוי לעיסוקים אינטלקטואלים היא מראה לאישיותו הנבונה אך האימפולסיבית של ג'ייקוב, ולהפך. הצוות מצא שהאופי שלה כתאומה המבינה יותר והנגישה יותר מחמיא לאידאולוגיה ולהתנהגות של בן בריתם של התאומים המתנקש הנרי גרין, מה שהוביל למאמץ משותף של הכותבים לפתח את הקשר הרומנטי בינו לבין איוי. הניגוד מתרחב גם לאופן שבו כל אח ניגש למצבי לחימה: ג'ייקוב מעדיף גישה פשוטה יותר ואילו אחותו ממוקדת ומחושבת עם ביצוע התוכניות והמטרות שלה.
קונספט ועיצוב דמויות > ג'ייקוב פריי

הכותב הראשי של המשחק ג'פרי יוחלם ציין במהלך ראיון ב-2015 שהצוות נמנע בכוונה מלהעניק לג'ייקוב עניין של אהבה נשית בקו העלילה הראשי והציע שהוא צריך "להבין את עצמו במידה מסוימת" בעקבות שותפותו הקצרה עם מנהיג הכנופיה המתחרה מקסוול רוט. בראיון משנת 2015 שפורסם על ידי The Mary Sue, הסבירה מקקוברי ש"גישתו של ג'ייקוב לאינטראקציה אנושית שונה בתכלית" שהוא דוחף אחרים אחורה לפני שהוא יכול בכלל לשקול להביא אותם. מערכת יחסים מסורתית אינה הגיונית עבור ג'ייקוב שכן בה הוא אינו משקיע מאמץ מספק באינטראקציות בין אישיות.
מקקוברי ציירה אנלוגיה בין סגנונו של ג'ייקוב כמתקוטט מבולגן לשגרה של קומיקאי: למשל, ג'ייקוב יידע שהוא מצליח בקרב כשהוא צופה ביריב שלו נאבק, באותו האופן שבו קומיקאי מודע לעצמו יודע שהוא מצליח כשמתמודדים עם קהל מעריך, שמגיב בקולות ובצחוק לבדיחות שלו. במסגרת ההקשר הזה, הדיוק והסודיות סביב עיצוב הלחימה של איוי משקפים את הלך הרוח שלה כמי שמכוונת למשימה ומתייחסת ללחימה כחלק מתפקידה במקום להיות פעילות מהנה או מגרה, כמו גם את מסירותה כלפי דרך המתנקשים המסורתיות בניגוד לג'ייקוב, שמתענג על הובלת הכנופיה שלו לקרבות רחוב.