מריה טנאסה
התחלת הקריירה

אחרי שעבדה בשנים 1932–1934 כקופאית בטחנת קמח ובמסעדה של האחים הרדאן בבוקרשט, הידועה גם כ"מזנון ב-7 ליי", בגיל 21, במאי 1934, התקבלה באודישן לתיאטרון הקיץ המוזיקלי "קרבוש" (ברומנית – "חיפושית") של השחקן והמפיק הנודע, קונסטנטין טנאסה, שלמרות שמו, לא היה קרוב משפחה שלה.
ב-2 ביוני הופיעה לראשונה על במת תיאטרון זה בהצגת ה"רוויו" "קרבוש-אקספרס" מאת ניקולאיה קיריצסקו.
באותה הצגה שמה הוסב זמנית על ידי מנהל התיאטרון ל"מרי אתנאסיו", ייתכן על מנת לא ליצור בלבול עם שם משפחתו שלו. מריה שרה בשישיה קולית שכללה מלבדה את ליה בוגדאן, מרצ'ל אמיליאן, מיליקה מיליאן, נאיה רומן ושטפאן גלודאריו, והם קטפו שבחים מהמבקרים.
בגיל 16 הסתבכה טנאסה בפרשת אהבים עם רופא שהביא להפלה. החוויה נותרה עם משקע רגשי בחייה מכיוון שבמשך חייה לא נולדו לה ילדים.
העיתונאי ולימים הבמאי סנדו אליאד (1979-1899), צעיר יהודי יליד מולדובה, פגש אותה ב"מזנון של שבע ליי" (Bufetul de șapte lei) בערב של גשם סוער והציע לה להתארח בדירת החדר שלו, לא רחוק מגן צ'ישמיג'יו. משם ניהל אליאד גם את האיגוד "ידידי ברית המועצות" שהוקם לא מכבר על ידי קומץ אקדמאים רומנים שעדיין תלו תקוות בשינויים הפוליטיים והחברתיים שחוללה מהפכת אוקטובר ברוסיה השכנה.
בחוג חבריו של אליאד עשתה מריה טנאסה היכרות עם אנשי רוח צעירים, חלקם סופרי אוונגרד. עמם נמנו משוררים כמו אאוג'ן ז'בליאנו, צ'יצ'רונה תאודורסקו, ראדו בואוריאנו והסופר שטפאן רול, בשמו האמיתי גאורגה דינו, אדם מצחיק ומלא שמחת חיים, שהפך לידיד קרוב. באמצעות סנדו אליאד היא הכירה גם את הרי בראונר, אתנומוזיקולוג וחוקר של הארכיון לפולקלור הרומני. הוא עזר לה להרחיב את הרפרטואר שלה בשירי עם אותנטיים רבים שאסף והקליט על פונוגרף בכל האזורים של רומניה ומריה קלטה אותם במהירות. בהתחלה נהגה מריה לשיר בפני האורחים במיוחד שלושה שירים - שיר קינה של הדוד שלה פאנה מפגראש שהתאלמן "Geaba mă mai duc acasa" (לשווא אלך הבייתה") Of zac (אה, אני נשכב לי) ו-Târâişul şarpelui("זחילת הנחש" או "מי שאוהב ונוטש", שהוקלט בשנת 1929 על ידי הרי בראונר, לדבריו, מפי אשה מן הכפר דרגוש, פגראש).
המלחין תאודור רוגלסקי והפסנתרן פיליונסקו מחוג חבריו של אליאד ובראונר הזמינו אותה לשיר ברדיו. בראונר הסביר לנגנים המלווים, הצוענים ברובם, שמצא לה (כמו נגן הצמבל קרליג (Cârlig) ונגן הקובזה מרין מרצנה (Marin Mărţână) לנגן בדיסקרטיות, שמא תיפגע איכות השמעת השירים והם אכן נשמעו להוראותיו. עם הרפרטואר המועשר שלה התחילה מריה טנאסה לשיר באחת המסעדות הידועות של בוקרשט (ככל בנראה ב"פארק לוקסנדרה") וריתקה והסעירה בקולה החם ורב הגוונים את מאזיניה אוהבי המוזיקה שהיו מגיעים לבוקרשט מכל רחבי רומניה.
שרה בהמשך במסעדות ומועדונים ידועים בבוקרשט, ביניהם "נפטון", "קפה וילסון",
הפארק ארו", "לותר", "קונטיננטל", "פריספה נאלטה" ("המרפסת הגבוהה") בככר אובור, וכו'.
באותה שנה הקליטה בחברת "ליפה" (LIFA) גם את השיר הראשון - הרומאנסה (ברומנית - רומאנצה) Mansarda ("חדר העלייה") מאת המלחין נלו מנזאטי. הקליטה בקיץ 1936 שיר עם בהוצאת התקליטים "קולומביה", תחת הדרכת האתנו-מוזיקולוגים קונסטנטין בריילויו והרי בראונר.
השמעת הבכורה שלה ברדיו אירעה ב-20 בפברואר 1938. בליווי הטראף (להקת לאוטרי של יון מטאקה מהמחוז ארג'ש (מחוז) ממונטניה, שרה אז מריה טנאסה בשידור חי שירי עם רומנים במסגרת התוכנית Ora satului ("שעת הכפר"): M-am jurat de mii de ori (אלפי פעמים נשבעתי),Șapte săptămâni din post (שבעה שבועות של צום), Ce-i mai dulce ca alvița (מה מתוק מן הנוגט?), Cine iubește și lasă (מי שאוהב ועוזב), Geaba mă mai duc acasă,‏ Mărie și Mărioară (מריה ומריאורה), Țigăneasca (צוענית) ו-Când o fi la moartea mea (כשיבוא יום מותי). לאור הבקורות הנלהבות וההד העצום אצל קהל המאזינים, התבקשה לשיר ברדיו מדי שבוע ושבוע.
ב-17 באוגוסט 1938 ריתקה מריה טנאסה בזמרתה את הקהל שהתאסף לרגל טקס סיום שיעורי הקיץ של האוניברסיטה העממית בוולני דה מונטה במחוז פרחובה, שבו מייסד הקורסים, ההיסטוריון ניקולאיה יורגה כינה אותה "פאסרה מייאסטרה" (צפור מופלאה) כשם מלכת הציפורים האגדית מהמיתולוגיה הרומנית שנתנה השראה גם לפסל קונסטנטין ברנקוש.
באותה שנה חתמה על חוזה עם תיאטרון "אלחמברה" של נ. ולדויאנו. ב-28 בספטמבר 1938 שרה במופע "הקונסטלציה של אלחמברה" את הלהיטים "Mi-am pus busuioc în păr (שמתי ריחן בשערותי) ו-Habar n-ai tu (אין לך מושג) מאת המלחין יון וסילסקו. מאוחר יותר הקליטה אותם בחברות "קולמוביה" (באולפניה בווינה) וב"קריסטל מישוניצקי" (לימים "אלקטרקורד").
ב-16 באפריל 1939 נסעה לתערוכה העולמית בניו יורק בשכונת "פלאשינג מידוס" ברובע קווינס. שרה שם בליווי התזמורת של גריגוראש דיניקו ונגן הנאי, פאניקה לוקה. במופעים ב"בית רומניה", חלק מביתן הרומני שם, היו נוכחים בין היתר, נשיא ארצות הברית שלעבר הרברט הובר, הסופר אנדרה ז'יד, יהודי מנוחין, יאשה חפץ, כמה ממפורסמי העם הרומני - המלחין ג'ורג'ה אנסקו, הסוציולוג דומיטרו גוסטי והפסל ברנקוש, שהיה מבוגר ממנה בכארבעים שנה ואיתו הייתה לה פרשת אהבה קצרה אך סוערת.