stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישם גרין האריס
ביוגרפיה

האריס נולד ב-10 בפברואר 1818, והתחנך באקדמיית קאריק בוינצ'סטר טנסי, עד גיל 14. לאחר מכן עבר לפריס, טנסי, שם הצטרף לאחיו והפך לפקיד בחנות. ב-1838 הוא עבר לריפלי, מיסיסיפי, אזור שבדיוק נפתח למתיישבים חדשים לאחר שנחתם חוזה עם האינדיאנים. עם כספים שאחיו נתן לו, הקים עסק בריפלי. לאחר שלוש שנים מכר את העסק וחזר לפריס.
לאחר שחזר לפריס, האריס החל ללמוד משפטים. בשנת 1841 הוסמך ללשכת עורכי הדין והקים פרקטיקה משפטית רווחית. הוא יהיה אחד מעורכי הדין הפליליים המובילים במדינה.
בשנת 1847, נכנס האריס לפוליטיקה כאשר הדמוקרטים המקומיים שכנעו אותו להתמודד נגד מועמד המפלגה הוויגית לסנאט הממלכתי של טנסי. באוגוסט 1847, מועמד המפלגה הוויגית פרש מהמרוץ כאשר הערות נגד המלחמה שנאמרו על-ידו פגעו בכל מועמדי המפלגה. המועמד החדש הגיע. והאריס הביס אותו בקלות.
זמן קצר לאחר שנכנס לסנאט המדינה האריס תמך בהחלטה שגינתה את "וילמוט פרוביסו" Wilmot Proviso)) שהייתה הצעה (לא מוצלחת) בשנת 1846 בקונגרס ארצות הברית לאסור עבדות בשטח שנרכש ממקסיקו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו. הסכסוך סביב הצעה זו היה אחד האירועים המרכזיים שהובילו למלחמת האזרחים האמריקנית.
בשנת 1849, האריס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא בילה את מרבית זמנו בתקיפת "הפשרה של 1850" (Compromise of 1950), סדרה חוקים העוסקים בסוגיית העבדות בשטחים שכבשה ארצות הברית ממקסיקו במלחמת ארצות הברית-מקסיקו בשנת 1848,.
האריס זכה בכהונה שנייה ב-1851 ולאחר מכן בחר לא לרוץ בשנת 1853, לאחר שהמפלגה הוויגית השתלטה על בית המחוקקים של טנסי, וחילקה בצורה לא הוגנת את המחוזות כדי להביא לתוצאות הרצויות להם.
בשנת 1856, נבחר האריס לחבר האלקטורים עבור ג'יימס ביוקנן. זה העניק להאריס הכרה כלל-ארצית במסע הבחירות של ביוקנן. בשנת 1857 נפצע המושל אנדרו ג'ונסון בתאונת רכבת והוא לא הצליח להמשיך בקדנציה שלו. האריס נבחר להחליף את ג'ונסון כמועמד דמוקרטי וזכה בבחירות מאוחר יותר באותה שנה. האריס התמודד בהצלחה גם בבחירות של שנת 1859.
ביוגרפיה > תקופת מלחמת האזרחים

במהלך הקמפיין לנשיאות 1860, האריס, אשר תמך במועמדותו של ג'ון ברקינרידג' הצהיר כי על מדינת טנסי לשקול פרישה אם "קנאים פזיזים של הצפון" יצליחו להשתלט על הממשלה הפדרלית. בעקבות בחירתו של לינקולן, האריס ביקש מהמחוקקים לקיים משאל עם האם המדינה צריכה לפרוש. ההצעה הועלתה להצבעה בפני תושבי טנסי, ונדחתה ב־68,000 לעומת 59,000 קולות.
לאחר הקרב על פורט סאמטר, לינקולן הורה לטנסי לספק 50,000 חיילים. האריס קרא את תשובתו לקהל בנאשוויל והצהיר כי "לא ישלח איש מטנסי", ואמר שהוא מעדיף לכרות את זרועו הימנית מאשר לחתום על הצו. שבוע לאחר מכן האריס עמד לפני בית המחוקקים בטנסי וטען, כי האיחוד נהרס על ידי "המדיניות העקובה מדם והרודני של הנשיאות", וקרא לסיומן של קשרי מדינת טנסי עם ארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן המחוקקים אישרו להאריס להיכנס לקשר עם מדינות הקונפדרציה של אמריקה.
בסוף שנת 1861 צבא האיחוד פלש לטנסי, תוך ארבעה חודשים גורש האריס מנאשוויל וחבר לכוחות הקונפדרציה. הוא המשיך להוציא צווים כמושל, אף על פי שמונה מושל צבאי חדש והתקיימו בחירות להחלפתו של האריס. למרות זאת האריס המשיך לפעול כמושל טנסי. לאחר המלחמה נמלט למקסיקו כאשר הוצא צו כנגדו. בצו זה נאמר "עיניו עמוקות וחודרות – דוגמה מושלמת ללב של בוגד- עם קמטים של שד על מצחו. מחקריו על ביצוע פשעים הביאו לו קרחת מוקדמת וזקן אפור." התיאור ניתן על ידי המושל החדש של טנסי שקיווה להתגרות האריס.
עם שאר הקונפדרציה, ניסה האריס לערוך איחוד עם הקיסר מקסימיליאן של מקסיקו. כאשר מקסימיליאן הודח מהשלטון, האריס נמלט לאנגליה ב-1867. מאוחר יותר באותה שנה הצהיר מושל טנסי שהוא מבטל את הצו, האריס חזר לטנסי. נאמר שהמושל, שפגש את האריס בנאשוויל עם חזרתו, הצהיר "כל עוד המנורה ממשיכה לבעור, החוטא האכזר ביותר יכול לחזור".
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

ב-1877, הדמוקרטים שוב שלטו בבית המחוקקים של טנסי והאריס נבחר לאחד ממושבי הסנאט של ארצות הברית. אחת המשימות המוקדמות ביותר שלו, בקונגרס ה-46 (1879–1881), הייתה הוועדה של מחוז קולומביה. המשימות לאחר מכן כללו את "הוועדה למחלות מגפה" בקונגרס ה-49 עד הקונגרס ה-52 (1885–1893) ואת הוועדה לתביעות מקרקעין פרטיות בקונגרס ה-54 (1895–1897).
בתקופת כהונתו הראשונה בסנאט הפך האריס למנהיגם של הדמוקרטים הבורבוניים של טנסי, אגף של המפלגה הדמוקרטית שתמך בדרך כלל בקפיטליזם של אי-התערבות laissez-faire וב"תקן הזהב". ככזה, האריס בילה את הקריירה המוקדמת שלו בסנאט כשהוא דוגל בבנייה קפדנית ובממשל מוגבל, בשמירה על זכויות המדינות ותעריפים נמוכים. בשנת 1884 התראיין על ידי הנשיא הנבחר גרובר קליבלנד לתפקיד בממשלה. בשנת 1887 נשא נאום חסר תקדים שנועד להגביל את כוחו של הנשיא לסלק את בעלי תפקידים מסוימים ללא אישור הסנאט. בשנת 1890 הוקיע האריס את הצעת החוק "לודג' ביל", שהגנה על זכויות ההצבעה עבור אפריקאים-אמריקאים בדרום, בטענה שהיא מפרה את זכויות המדינות.
אף על היותו "דמוקרט בורבון", היה האריס, שייצג מדינה אגררית, הגם "דמוקרט כסף", מתוך אמונה שמדיניות "כסף חופשי" תגן על חקלאים. הוא תמך בחוק בלנד – אליסון משנת 1878, אשר אישר לממשל הפדרלי לרכוש כסף כדי למנוע דפלציה במחירי היבול. הוא גם תמך בחוק "רכישת הכסף של שרמן" The Sherman Silver Purchase Act משנת 1890. בשנת 1893, הנשיא קליבלנד, היה מודאג מכך שחוק שרמן מדלדל את אספקת הזהב האמריקנית, וביקש את ביטולו. כאשר עלתה ההצבעה בסנאט באוקטובר, האריס, בתור נשיא המדינה, קידם פיליבסטר בתקווה למנוע את ביטול המעשה, אך לא הצליח. האריס, שלא היה ממורמר מביטולו של חוק שרמן, תמך בשנת 1896 במועמד לנשיאות ויליאם ג'נינגס ברייאן שלא הצליח להיבחר. האריס שירת בסנאט עד יום מותו ב-8 ביולי 1897. הוא נפטר בוושינגטון די. סי., ארצות הברית, ונקבר בבית עלמין אלמווד ממפיס, מחוז שלבי, טנסי, ארצות הברית.
האריס היה חבר במסדר הבונים החופשיים הוא התקדש בלשכת "פריס מספר 108" בפריס, טנסי. הוא נבחר לשמש כ"נואם הגדול" עבור הלשכה הגדולה של טנסי ב-1851.
הערות שוליים

↑  Isham Green Harris, Find a Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278759005171  GND: 14197916X  ISNI: 0000 0000 8453 0308  LCCN: n85363573  SNAC: w68d0b9m  US Congress: H000243  VIAF: 67928809   WorldCat (עם VIAF): 67928809
אנטוניו קושטה

אנטוניו לואיש סנטוש דה קושטה (בפורטוגזית: António Luís Santos da Costa; נולד ב-17 ביולי 1961) הוא עורך דין ופוליטיקאי פורטוגזי, כיהן כראש ממשלת פורטוגל מ-26 בנובמבר 2015 עד לאפריל 2024, בעבר היה שר לעניינים פרלמנטריים (1997–1999), שר המשפטים (1999–2002), שר הפנים (2005–2007) וראש עיריית ליסבון (2007–2015). כמו-כן, היה אחד מסגני נשיא הפרלמנט האירופי (2004–2005). הוא נבחר לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הסוציאליסטית בפורטוגל בספטמבר 2014.
ב-7 בנובמבר 2023 הודיע קושטה על התפטרותו מראשות הממשלה בעקבות פרשת שחיתות. נשיא פורטוגל מרסלו רבלו דה סוזה הודיע שהוא מקבל את התפטרותו זמן קצר לאחר מכן.
ביוגרפיה

קושטה נולד ב-1961 בליסבון. הוא בנו של הסופר אורלנדו דה קושטה, שמוצאו פורטוגזי, הודי (אזור גואה), וצרפתי. אמו הייתה מריה אנטוניה פאלה, עיתונאית פורטוגזית ופעילה פמיניסטית.
קושטה למד משפטים בשנות ה-80 בליסבון. בתקופה זו החל בקריירה הפוליטית שלו, כאשר נבחר למועצת העירייה. מ-1988 עבד כעורך-דין תקופה קצרה, ולאחר מכן החל לעסוק בפוליטיקה באופן מלא.
תפקידו הראשון של קושטה בממשלה היה שר לעניינים פרלמנטריים, בממשלתו של אנטוניו גוטרש, בשנים 1997 - 1999. לאחר מכן כיהן כשר המשפטים מ-1999 ועד 2002.
קושטה היה חבר הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הסוציאליסטית האירופאית (PES), ועמד בראש הרשימה המפלגתית בבחירות 2004 לפרלמנט האירופי (לאחר מותו של ראש הרשימה, אנטוניו דה סוזה פרנקו). ב-20 ביולי 2004 הוא נבחר בתור אחד מ-14 סגני נשיא הפרלמנט האירופי. הוא שימש גם כאחראי על ועדת זכויות האזרח, המשפט וענייני הפנים בפרלמנט האירופי. הוא התפטר מתפקידו כחבר הפרלמנט האירופי ב-11 במרץ 2005, כאשר מונה לשר הפנים בממשלתו החדשה של חוזה סוקרטס בפורטוגל.
במאי 2007 התפטר קושטה מתפקידיו בממשלה, כדי להתמודד על ראשות עיריית ליסבון, בירת פורטוגל, מטעם מפלגתו. הוא נבחר לתפקיד ב-15 ביולי 2007, ולאחר מכן נבחר שוב ב-2009 וב-2013. מ-2014 שימש במקביל גם כמזכ"ל המפלגה הסוציאליסטית הארצית, לאחר שהביס את מנהיג המפלגה אנטוניו ז'וסה סגורו בבחירות הפנימיות, וקיבל 70% מהקולות. באפריל 2014 התפטר מתפקידו כראש עיריית ליסבון, כדי להתמקד במערכת הבחירות הכלליות שהתקיימה באוקטובר 2015, בה התמודד על ראשות הממשלה.
במהלך מסע הבחירות, קושטה התחייב להקל על מדיניות הצנע ולאפשר הכנסה פנויה גבוהה יותר במשקי הבית. הוא הציע להגביר את ההכנסות והצמיחה, ולקצץ מיסים, בטענה כי ניתן לאפשר גירעונות בתקציב ועדיין ליישר קו עם הקריטריונים של האירו. כמו כן, הוא התחייב להעלות מחדש מס ערך מוסף על מסעדות, צעד שלא נחשב פופולרי, ולהוסיף מספר הטבות לעובדי מדינה.
בבחירות שהתקיימו ב-4 באוקטובר 2015, זכתה הקואליציה השמרנית (שהייתה בשלטון מ-2011), ב-38.6% מקולות הבוחרים, בעוד המפלגה הסוציאליסטית זכתה רק ב-32.3% מהקולות. פדרו פאסוש קואליו נבחר שוב לראשות הממשלה. אך בתוך מספר ימים יצר קושטה ברית עם מפלגות שמאל אחרות (גוש השמאל, המפלגה הקומוניסטית הפורטוגזית ומפלגת "הירוקים"), דבר שיצר לקושטה רוב בפרלמנט, והביא להפלת הממשלה קצרת הימים ב-10 בנובמבר 2015. בעקבות זאת נבחר קושטה לראש ממשלת פורטוגל על ידי הנשיא אניבל קבאקו סילבה, ונכנס לתפקידו ב-26 בנובמבר.
בבחירות 2019 הגדילה מפלגתו של קושטה את כוחה, אך לא הצליחה להשיג רוב בבית המחוקקים. בעקבות זאת, יצר קושטה ממשלת מיעוט שנשענה על תמיכת חלק ממפלגות האופוזיציה. באוקטובר 2021, לא הצליחה הממשלה להשיג תמיכה בהצעת התקציב, ובנובמבר הוכרז, שבחירות בזק ייערכו בינואר 2022.
בבחירות בשנת 2022, זכתה המפלגה הסוציאליסטית ב-120 מתוך 230 מושבים באספת הרפובליקה – רוב מוחלט. על אף ההצלחה, ממשלתו השלישית של קושטה הסתבכה בשורה של סקנדלים פוליטיים והתפטרויות, וסקרי דעת הקהל הראו עד יוני 2023 על ירידה חדה בתמיכה בציבור.
ב-7 בנובמבר 2023, הודיעה התביעה הכללית של פורטוגל על חקירה בפרשת שחיתות, בעניין עסקאות הקשורות למכרות ליתיום ולמפעלים לייצור מימן. במסגרת החקירה, נעשה חיפוש בביתו של ראש הממשלה, ונעצרו ראש הסגל שלו ואישים אחרים הקרובים אליו. בעקבות זאת, הודיע קושטה על התפטרותו באותו היום.
חיים אישיים

קושטה נשוי למריה פרננדה גונסלבס טדו, מורה, מ-1987. לבני הזוג בן ובת.
הערות שוליים

↑  António Costa's Biography on the Portuguese Government's official webpage.
↑  Updated: Prime Minister resigns, Portugal News, November 7, 2023
1 2  Portuguese PM António Costa resigns over lithium deal probe, BBC News, 7 November 2023
↑  Then Came A Gandhi, outlookindia
1 2 3  Axel Bugge (October 4, 2015), Portuguese Socialist leader Costa candidate for PM Reuters.
1 2  Agence France-Presse (25 November 2015), Portugal gets Antonio Costa as new PM after election winner only lasted 11 days The Guardian.
↑  Axel Bugge (September 18, 2015), Portugal election race still in dead heat, no majority win: poll Reuters.
↑  Andrei Khalip (September 17, 2015), Portuguese PM and Socialist opponent clash over austerity as election nears Reuters.
↑  Axel Bugge (April 1, 2015), Lisbon Socialist mayor steps down to campaign for Portugal PM Reuters.
↑  Catarina Demony, "Portuguese parliament passes government legislative program, Reuters, October 31, 2019
↑  PSD volta a ficar à frente do PS em nova sondagem, Observador, 2 June 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812627974405606  GND: 1056028459  ISNI: 0000 0000 6859 3683  LCCN: n2012049726  SUDOC: 178144991  VIAF: 99157515   WorldCat (עם VIAF): 99157515
הר מונטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  524 מטר
 מדינה:  יהודה ושומרון 
 מיקום:  מדבר יהודה
 קואורדינטות:  31°44′07″N 35°20′42″E﻿ / ﻿31.7351475°N 35.3449173°E﻿ / 31.7351475; 35.3449173
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר מונטר(למפת הרי ירושלים רגילה) הר מונטר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר מונטר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר מונטר
 
הר מונטר
מבט מהרודיון על הר העזאזל.
הר מונטר (ג'בל מונטאר) המכונה גם הר העזאזל הוא הר במדבר יהודה, מזרחית לירושלים. גובהו 524 מטר מעל פני הים. פירוש שמו בערבית הוא 'הצופה', ואכן מפסגתו תצפית מרהיבה.
מקובל לזהותו עם צוק העזאזל - ממנו היו משליכים מדי שנה את השעיר לעזאזל ביום הכיפורים, על-מנת לכפר על עוונות עם ישראל.
הקיסרית אודוקיה, אשתו של הקיסר תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, שהתגוררה בירושלים משנת 442 עד 460 בנתה על פסגת ההר מגדל לכבודו של אותימיוס - ממנהיגיה הבולטים של נזירות מדבר יהודה. בשנת 511 ייסד סבאס על פסגת ההר מנזר בשם סכולאריוס. מנזר זה היה הגדול מבין המנזרים השיתופיים שבנה סבאס במדבר יהודה.
במקום שרידי חפירות ממלחמת העולם הראשונה, עת נכבש המקום על ידי כוח בריטי (גדוד לונדוני ממוצא סקוטי) שהשתייך ל-'חיל המשלוח המצרי' (שמו הרשמי של הצבא הרב-לאומי, בהובלה בריטית, שבראשו עמד הגנרל אלנבי) מידי כוחות האימפריה העות'מאנית ב-19 בפברואר 1918.
אמברוש נמני

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1852 פצל, הונגריה 
 פטירה:  13 בדצמבר 1904 (בגיל 52) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Neumann Ambrus 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (27 בספטמבר 1884–13 בדצמבר 1904) 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית 
 
אמברוש נמני (במקור עד 1871 נוימן, בהונגרית: Neményi Ambrus; פצל, 15 בנובמבר 1852 – בודפשט, 13 בדצמבר 1904) היה פוליטיקאי, עיתונאי יהודי-הונגרי, דודו של המתמטיקאי-פיזיקאי פול נמני.
קורות חיים

אמברוש נמני נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ז'יגמונד נוימן ושל יוליה קוֹהְן (כהן). לאחר שסיים את לימודיו בתיכון למד משפטים ומדע המדינה בווינה והיה אחד התלמידים החביבים על לורינץ שטיין שם. לאחר מכן שמע הרצאות של מרצים בקולג' דה פראנס ובסורבון בפריז במשך שנתיים. אחרי חזרתו להונגריה קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת בודפשט. בכניסתו למערכת היומון בבודפשט בשפה הגרמנית הפסטר לויד, הפך לכותב מאמרי המערכת. הוא יזם הקמת מספר מוסדות ללא כוונת רווח והפך גם לעמית העיתון "הסקירה של בודפשט" (Budapesti Szemle). בשנת 1878 כתב את המחקר שלו על ההיסטוריה התרבותית של "פרנסואה רבלה ותקופתו". בשנת 1880 פרסם את מאמריו שנאספו בשני כרכים שכותרתם הייתה "רישומים היסטוריים עכשוויים". בשנת 1881 נחבר נמיני לוועדת החקיקה של בודפשט וככזה עסק בעיקר בנושאי מזון ודיור. הוא כתב מאמר מרכזי בנושא שיכון מטעם הגוף המייצג הזה של בירת הונגריה שפורסם במהדורת מועצת העיר של בודפשט בשנת 1884. עבודתו המאוחרת יותר, "משמעת וסמכות פרלמנטרית" (בודפשט, 1885), דנה בזכות החסינות, ובשיקול הדעת של נשיא הפרלמנט. עבודתו "המדינה וגבולותיה" (1889) מראה את התפשטות התפיסות הסוציאליות הממלכתיות במוסדות המדינה ההונגריים. המחקר שלו "דמוקרטיה בספרות" הלך בכיוון דומה. יצירה מינורית שלו: "העיתונים והעיתונאים של המהפכה הצרפתית" הופיעה בהוצאת "הספרייה הזולה". כתביו שהופיעו בחו"ל: Hungaricae Res, שחשף את עסקי השולבריין (Schulverein-אגודות בית ספר ויש למונח משמעויות שונות) והוליד פולמוס חד באותה תקופה, כמו כן פורסמו מאמריו עיתונים שונים בנושאי:
Das moderne Ungarn - הונגריה המודרנית (ברלין);
Die Verstaatlichung der Eisenbahnen in Ungarn - הלאמת מסילות הברזל בהונגריה (לייפציג);
המאמרים פורסמו גם על ידי כתבי עת אנגלים, גרמניים, צרפתים ואמריקאים. בשנת 1884 נבחר נמיני כחבר באספה הלאומית והפך לחבר קבוע בבית הנבחרים מטעם המחוז שייצג. שם היה תחילה חבר בוועדות לענייני כלכלה ולענייני תחבורה ובהמשך בוועדת הכספים והיה פעיל מאוד בתפקיד זה. הוא היה גם חבר נספח בבלשכת המסחר של בודפשט.
נמיני הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
חייו האישיים

אשתו הייתה טרזיה קופיי (1864–1944), בתם של אדולף קופיי ושל רוזה דויטש, אותה נשא בבודפשט ב-17 באוקטובר 1880.
בנותיהם:
ארז'בט נמני (1882–?). בעלה היה ד"ר פאל מזאי, עורך דין.
ברטה נמני (1886–1945). בעלה היה ארנה טומור (1884–1944) היה רופא בכיר. שניהם ניספו בשואה.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט, 1967–1969
יוזף בוקור (עורך). הלקסיקון הגדול של פאלאס (1893–1897, 1998). ISBN 963 85923 2 X
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עמוד 641. גישה מקוונת
אמברוש נמיני בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Budapest, Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Budapest, 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny.
A Pallas nagy lexikona, az összes ismeretek enciklopédiája. 1-16 k. (17-18. pótk. Szerk. Bokor József). Budapest, Pallas-Révai, 1893-1904.
Toth, Adalbert: Parteien und Reichtagswahlen in Ungarn 1848-1892. München, R. Oldenburg Verlag, 1973. (Südosteuropäische Arbeiten 70.)
Révai nagy lexikona. Budapest, Révai, 1911.
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. Budapest, 1891-1914. Hornyánszky Viktor
Új Idők lexikona. Budapest, Singer és Wolfner, 1936-1942.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Budapest, Magyar Könyvklub. I. köt.
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1994
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1871. évi 29205. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1871. év 2. oldal 1. sor.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 2029/1904. folyószáma alatt".
↑  "Neményi Ambrusné halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1880/1944. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 336/1880. folyószáma alatt".
↑  "Neményi Erzsébet házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1328/1905. folyószáma alatt".
↑  "Neményi Berta halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 240/1945. folyószáma alatt".
↑  "Neményi Berta házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 513/1914. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810677329805606  BIBSYS: 6065982  CiNii: DA08712038  GND: 116910364  ISNI: 0000 0001 1000 9365  NKC: mzk2009533106  NTA: 152999477  RERO: 02-A018700386  SUDOC: 196935431  VIAF: 100848754   WorldCat (עם VIAF): 100848754
קמרון מונאהן

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1993 (בן 31) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 בן או בת זוג:  פייטון ליסט (2017–2019) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קמרון ריילי מונאהן (באנגלית: Cameron Riley Monaghan; נולד ב-16 באוגוסט 1993) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. התפרסם בשל תפקידו כאיאן גלאגר בסדרה "חסרי בושה" ובתור ג'רום וג'רמייה בסדרה "גות'האם".
ביוגרפיה

מונאהן נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה, לאם חד הורית, דיאן, מומחית לתביעות ביטוח במקצועה. זמן קצר לאחר לידתו עבר עם אימו לבוקה רטון, פלורידה. בגיל 10 עבר להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. בגיל 3 אימו שלחה תמונות שלו לסוכנות דוגמנות, הוא הופיע בקטלוג הדוגמנות הראשון שלו בגיל חמש והופיע בפרסומת הראשונה שלו בגיל שבע.
קריירה

הופיע לראשונה על המסכים בשנת 2002, בסרט הקולנוע "The Wishing Stone" בדמותו של אלכס. בשנת 2003 שיחק בסרט הטלוויזיה "איש המוזיקה", בו גילם את דמותו של וינת'רופ פארו. בשנת 2006 הופיע לצד אדם סנדלר בסרט "קליק", בתפקיד קווין או'דויל. ביצע מספר הופעות אורח בטלוויזיה, בין היתר בסדרה "מלקולם באמצע", בה גילם את חברו לכיתה של דיואי, צ'אד. כמו כן, הופיע ב"מספ7ים", ב"מנטליסט", ב"מונק", ב"שלושה נהרות", ב"הגליידס", ב-"NCIS", ב"ריזולי ואיילס", ב"Terriers", ב"פרינג'", ב"חוק וסדר: מדור מיוחד" ובסרט "נשף סיום" משנת 2011.
בשנת 2011 החל לשחק בסדרה הקומית הטלוויזיונית מבית שואוטיים, "חסרי בושה", בין הדמויות הראשיות בתפקיד של איאן גלאגר.
בשנת 2014 שיחק בסרט המדע בדיוני "המעניק" שמבוסס על נובלה בעלת שם זהה מאת הסופרת לויס לאורי.
ב-2015-2019 קמרון שיחק בתור ג'רום ולסקה וג'רמייה ולסקה שיחק בתור הג'וקר בסדרה גות'הם ג'רום היה סוציופת ולא שפוי, וג'רמייה היה אחיו התאום חי בתוך בונקר עד שג'רום מצא אותו והפך אותו למשוגע.
חיים אישיים

הוא היה בן זוגה של השחקנית פייטון ליסט החל מ-2017, אך הם נפרדו בשנת 2019.
היה בן זוגה של הדוגמנית והשחקנית סיידי ניומן בשנת 2014 ונפרדו בשנת 2015.
קמרון מונגהאן והדוגמנית לורן סירל נמצאים בזוגיות משנת 2020.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | The Wishing Stone | אלכס |  |
| 2005 | Brothers in Arms | טימי |  |
| 2006 | קליק | קווין או'דויל |  |
| 2006 | סנטה במשרה חלקית 3 | שוטר תנועה |  |
| 2007 | שלושת הבלשים | בוב אנדרוז |  |
| 2008 | כלב אבוד |  |  |
| 2009 | שלושת הבלשים 2 | בוב אנדרוז |  |
| 2009 | ירח קציר נוסף | ג'ק |  |
| 2011 | נשף סיום | קורי דויל |  |
| 2012 | 2nd Serve | ג'ייק |  |
| 2014 | Jamie Marks Is Dead | אדם מקורמיק |  |
| 2014 | האקדמיה לערפדים | מייסון אשפורד |  |
| 2014 | המעניק | אשר |  |
| 2014 | Mall | ג'ף |  |
| 2017 | The Year of Spectacular Men | רוס |  |
| 2017 | אמיטוויל: ההתעוררות | ג'יימס ווקר |  |
| 2018 | Anthem of a Teenage Prophet | לוק האנטר |  |
| 2019 | שלטונם של הסופרמנים | קון-אל / סופרבוי | דיבוב |
| 2022 | דרך פרדייז (אנ') | פינלי סטרלינג |  |
| 2022 | הורסת בלי חשבון | כריס דקר |  |
| 2025 | טרון: ארס |  |  |
| TBA | My Love Affair with Marriage | סרגיי | דיבוב |
| TBA | The White Devil | אנדרו טיילור |  |
| TBA | Wake | קאל פורסטר |  |
| TBA | Deliberation | תומאס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | איש המוזיקה | ווינט'רופ פארו | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2005–2004 | מלקולם באמצע | צ'אד | 6 פרקים |
| 2005 | על הסף | ג'וש פוסטר | פרק: "Blood of the Children" |
| 2005 | אווטאר: כשף האוויר האחרון | פוי ופינג | דיבוב; פרק: "The Fortuneteller" |
| 2006–2005 | מדריך ההישרדות של נד | פאלמר נויד | 3 פרקים |
| 2006 | מחשבות פליליות | ג'פרי צ'ארלס | פרק: "The Boogeyman" |
| 2007 | Shorty McShorts' Shorts | אנדי | דיבוב; פרק: "Flip-Flopped" |
| 2009 | מספ7ים | טוד | פרק: "Jacked" |
| 2009 | James Gunn's PG Porn | ילד צעיר #1 | סדרת רשת; פרק: "Helpful Bus" |
| 2009 | המנטליסט | אליוט | פרק: "Blood Brothers" |
| 2009 | Safe Harbor | לארי פארקר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2009 | מונק | דני קופר | פרק: "Mr. Monk's Favorite Show" |
| 2009 | שלושה נהרות | האודן | פרק: "Place of Life" |
| 2009 | פרינג' | טיילר קרסון | פרק: "Of Human Action" |
| 2010 | הגליידס | שיין קונרס | פרק: "Marriage is Murder" |
| 2010 | טריירס | קודי גרייס | פרק: "Pimp Daddy" |
| 2021–2011 | חסרי בושה | איאן גלאגר | תפקיד ראשי (11 עונות); 127 פרקים |
| 2011 | NCIS | ניק פייטון | פרק: "Out of the Frying Pan" |
| 2011 | ריזולי ואיילס | ג'ונתן מק'אנה | פרק: "Don't Hate the Player" |
| 2012 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אדי סנדואו | פרק: "Father's Shadow" |
| 2019–2015 | גות'האם | ג'רום ולסקה / ג'רמייה ולסקה | אורח (עונות 3-1); משני (5-4); 20 פרקים |
| 2017 | רחוב מרסי | טום פיירפאקס | 5 פרקים |
| 2018 | אהבה יומיומית | אהרון | פרק: "Gift from My Ex" |
| 2019 | בנו של זורן | ג'ף | דיבוב; פרק: "The Weekend Warrior" |
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811719942305606  BnF: cb16543467s (data)  GND: 1060765667  ISNI: 0000 0000 7122 4416  LCCN: no2009152229  NTA: 38366747X  VIAF: 100826941   WorldCat (עם VIAF): 100826941
ארתור בראון (פוליטיקאי)

ארתור בראון (באנגלית: Arthur Brown‏; 8 במרץ 1843 – 12 בדצמבר 1906) היה סנאטור אמריקאי מיוטה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ארתור בראון נולד ב-8 במרץ 1843 בחווה בפרירי רונד, מחוז קאלאמזו, מישיגן. כשהיה בן שלוש עשרה עברה המשפחה לילו ספרינגס, אוהיו, שם למד במכללת אנטיוק, בה סיים תואר ראשון ב-1862. הוא המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת מישיגן, תוך שלמד גם בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן, והוא קיבל תואר שני ב-1863 ותואר LLB ב-1864. בראון עסק בעריכת דין בקלמזו, וגם נכנס לפוליטיקה כרפובליקני.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1879, הוא עבר לסולט לייק סיטי, טריטוריית יוטה, בתקווה להתמנות לתובע המחוזי של הטריטוריה. משלא התמנה, הקים במקום זאת משרד פרטי לעריכת דין.
כשהיה קרוב לארבעים ועורך דין מצליח, בראון הצטרף למפלגה הרפובליקנית ועלה בשורותיה. בשנת 1896 בית המחוקקים הרפובליקני ברובו בחר בו ובפרנק ג'. קנון כסנאטורים הראשונים של יוטה בסנאט האמריקני, תפקיד שהיה מבוקש על ידי אישים בולטים רבים מכיוון שהיה הפרס הפוליטי הגדול של המדינה. בראון כיוון לטווח הקצר, וכיהן בסנאט מ-22 בינואר 1896 ועד 3 במרץ 1897. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש וחזר לעסוק בעריכת דין בסולט לייק סיטי.
בראון היה גם בן דודו השני של הנשיא לעתיד קלווין קולידג' וחבר בכנסיית קהילת פיליפס, בסולט לייק סיטי.
ביוגרפיה > נשים, פילגשים ומוות

בראון התחתן לראשונה עם לידיה קון, ממנה נולדה לו בת, אליס. בראון התחתן מאוחר יותר עם איזבל קמרון לאחר שנפרד מלידיה ממנה נולד בן אחד, מקס.
לאחר מכן פגש בראון את אן מדיסון בראדלי שהפכה למאהבתו. איזבל שכרה בלש והאשימה את בראון והם נכלאו יותר מפעם אחת בגין ניאוף. ב-4 בפברואר 1903, בראון נמצא אשם בביזיון בית המשפט באי מילוי צו בית המשפט בסולט לייק סיטי לשלם לגברת בראון מזונות זמניים בסך 150 דולר לחודש.
ב-8 בדצמבר 1906, בראון נורה בוושינגטון הבירה על ידי פילגשו הוותיקה, בראדלי, שטענה כי היא אם ילדיו. בראדלי מצאה מכתבי אהבה לבראון מאסנת אן "אנני" אדמס קיסקדן (שחקנית שהייתה אמה של השחקנית מוד אדמס). בראדלי הניחה שלבראון היה רומן שני עם קיסקדן והתעמתה איתו במלון ראלי ברחוב 12 ליד שדרות פנסילבניה. באותו לילה, בראדלי ירתה בבראון. בראון מת מפצעיו ארבעה ימים לאחר מכן, בגיל 63, ונקבר בבית הקברות הר הזיתים, סולט לייק סיטי.
במשפט, התברר כי צוואתו של בראון התעלמה מבראדלי ושני הבנים שלטענתה נולדו ממנו, וחבר מושבעים סימפתי זיכה אותה בשל אי שפיות זמנית.
הרצח של בראון הוצג בפרק של "נשים קטלניות", שכותרתו "נקמה חסרת רחמים".