stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופת מעות ארץ הקודש
הערות שוליים

↑  קופת מעות ארץ הקודש נזכרה באיגרת של מנחם מנדל מוויטבסק, ד באדר תקמ"ב (1782) (ליקוטי אמרים, מכתב ה, בתוך: פרי הארץ, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום))
↑  איגרות בעל התניא עמ' ח-ט
↑  איגרות בעל התניא, עמ' כו-כז
↑  נזכר לראשונה בתפקיד זה באיגרת של מנחם מנדל מוויטבסק מחודש אדר תקמ"ב (1782) (יעקב ברנאי, איגרות חסידים מארץ ישראל, עמ' 93). האזכור האחרון המתוארך משנת תקס"ה (1805), איגרת הקודש עמ' קכח.
↑  איגרת הקודש עמ' ד, ו. איגרת הקודש חלק ב, עמ' א-ב.
↑  איגרת הקודש עמ' ו, ט.
↑  יהושע מונדשיין, כרם חב"ד, 4, א, עמ' 29–76. (תרגום תעודות מאורכיון התובע הכללי בפטרבורג הקשורות במאסרו של רבי שניאור זלמן מרוסית)
↑  אגרות בעל התניא, עמ' קה-קו
↑  אגרות בעל התניא, עמ' קפג-קפד
| רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| פעילות ציבורית ומושגים | קופת מעות ארץ הקודש • כולל חב"ד • תקנת המקוואות של בעל התניא • חג הגאולה • פדה בשלום |  |
| ספריו | ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן • אגרות קודש אדמו"ר הזקן • שו"ת אדמו"ר הזקן |  |
| ניגונים שידוע שחיבר | ניגוני רבי שניאור זלמן: "ארבע בבות" • "אלי אתה" • "אבינו מלכנו" • "קול דודי"  • "שלוש תנועות" • "ניגון דבקות לתפילות ראש השנה" • "ניגון צאינה וראינה" • "ניגון לקראת שבת" • "ניגון דבקות חב"ד לתפילות שבת" • "כאיל תערוג" • "ניגון ישן" |  |
| רבו ומשפחתו | המגיד ממזריטש (רבו) • ישראל ברוך פוזנר (אביו) • סטערנא (אשתו) • דובער שניאורי (בנו ממשיכו, ה־2 בשושלת) • חיים אברהם שניאורי (בנו) • משה שניאורי (בנו) • דבורה לאה (בתו) • פרידא (בתו) • רחל (בתו) • יהודה לייב מינוביץ' (אחיו) • מנחם מנדל שניאורסון (נכדו שגידל, ממשיכו וה־3 בשושלת) • משפחת שניאורסון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007361211505171
דרפנוזאורוס

| דרפנוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פרוטורוזאוריה
משפחה:: Drepanosauridae
סוג:: דרפנוזאורוס
מינים
 Drepanosaurus unguicaudatus
שם מדעי
 Drepanosaurus ‏פינה, 1979

דרפנוזאורוס (שם מדעי: Drepanosaurus; מילולית: "לטאת מגל") הוא סוג של זוחל דיאפסידי קטן מקבוצת הפרוטורוזאוריה אשר חי במשך הטריאס העליון. המאובנים שלו התגלו באיטליה וכנראה גם בארצות הברית, סביב ניו מקסיקו וניו ג'רזי, והם תוארו למדע ב-1979 בידי החוקר גיובני פינה (Giovanni Pinna).
מאפיינים

זוחל דמוי-לטאה זה הגיע לאורך 45 עד 50 סנטימטרים והיה קרוב ללפידוזאורים המודרניים ובנוסף היה כנראה שוכן עצים בעל זנב מסתלסל כשל זיקית ועצמות עצם הגומד דמויות מגל, מהם קיבל את שמו. נמצאו ממנו רק שרידי גוף וזנב אך ללא גולגולת או צוואר, כך שקשה לשער איך התקיים. עם זאת מבנה החוליות מזכיר למספר חוקרים גוף של דוב נמלים וייתכן שהתנהל בצורה דומה והיה אוכל נמלים בעל לשון ארוכה וטפרים חזקים ומעוקלים. חוקרים אחרים סוברים שהיה צמחוני בעל זנב כשל קוף עכביש ומכנים אותו "לטאת קוף" וכמה חוקרים אף סוברים שחי במים.
זוחל זה היה קרובו הרחוק של הלונגיסקואמה בעל החוליות הזקורות.
גלריה

מאובן דרפנוזאורוס
מאובן דרפנוזאורוס
דלקת מפרקים

| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 מיקום אנטומי:  מפרק 
 תסמינים:  דלקת במפרק 
 טיפול:  salsalate  sulfasalazine  certolizumab pegol  tofacitinib  רמיקייד  ustekinumab  טוסיליזומב  ריטוקסימאב  אפרמילסט  דיקלופנק  דולוקסטין  פרדניזון  בופרנורפין  מתוטרקסט  הידרוקסיכלורוקווין  golimumab  אדלימומאב  meclofenamic acid  חומצה אלפא-לינולנית  גאבאפנטין  מתילפרדניזולון  פרגאבאלין  meloxicam  אבטספט  leflunomide  סלקוקסיב  etanercept 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D001168
 
דלקות מפרקים הן קבוצת מחלות הכוללות נזק למפרקי הגוף. דלקות מפרקים נחשבות לגורם המוביל לנכות קשה באוכלוסייה המבוגרת מ-65 אך תוקפות גם צעירים, ילדים ותינוקות בני יומם.
מחלות הגורמות לדלקת מפרקים יכולות להיות מחלות אוטואימוניות כדוגמת פסוריאזיס, מחלות על רקע שקיעת גבישים במפרקים ומחלות זיהומיות שונות לרבות דלקת מפרקים זיהומית. דלקת מפרקים ניוונית יכולה להתפתח בעקבות טראומה גופנית או זיהום במפרק או על רקע גנטי כשגנים מסוימים יכולים לפתח  את הדלקת, וכן שימוש מרובה במפרק או גיל מבוגר.
דלקות מפרקים מסווגות לפי מספר המפרקים ומיקום המפרקים המעורבים בדלקת. החלוקה הראשונה היא לדלקת מפרקים הפוגעת במפרק אחד (מונוארתריטיס, monoarticular Arthritis) לעומת דלקת מפרקים הפוגעת במספר מפרקים (פוליארתריטיס, Polyarticular Arthritis).
דלקות מפרקים הפוגעות במספר מפרקים מסווגות בשנית לכאלו הפוגעות בארבעה מפרקים או פחות של הגפיים (Peripheral oligoarticular), לדלקות מפרקים הפוגעות ביותר מארבעה מפרקים של הגפיים (Peripheral polyarticular) ולדלקות מפרקים הפוגעות גם בעמוד השדרה (Peripheral with axial involvement).
סוגים נפוצים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כמאתיים מחלות יכולות לגרום לדלקת מפרקים בצורות שונות.
ההופעות הנפוצות ביותר של דלקת מפרקים הן:
דלקת מפרקים ניוונית (osteoarthritis), מופיעה בכ-50% מהאוכלוסייה מעל גיל 60[דרוש מקור]
דלקת מפרקים שיגרונית (rheumatoid arthritis). מופיעה בכ-1% מהאוכלוסייה, מתפרצת בגילאים צעירים יותר
סוגים נפוצים > סוגים נוספים

דלקת מפרקים אידיפאופטית של גיל הילדות (Juvenile idiopathic arthritis). מופיעה בכ - 0.05% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 16
דלקת חוליות מקשחת (AS – Ankylosing Spondylitis)
דלקות מפרקים משולבות (המפרקים הפריפריים בשילוב עמוד השדרה) מסוג SpA spondyloarthropathy,
כגון: דלקת מפרקים פסוריאטית (PsA – Psoriatic Arthritis), הנגרמת בעקבות מחלת הפסוריאזיס
דלקת מפרקים בברך
אבחון

באבחון כאב מפרקי מבדילים בין כאב הנובע מהמפרק לכאב הנובע ממבנים אחרים ובין כאב דלקתי לכאב אחר.
אבחון דלקת מפרקים מתחיל בלקיחת אנמנזה מקיפה המבררת את סוגי התסמינים, חומרת וזמן הופעתם ומיקומם. תסמינים שכיחים בדלקות מפרקים הם כאב, נוקשות מפרקית, עייפות וחוסר יציבות מפרקית. ניתוח מאפייני התסמינים מאפשר להגיע לאבחון הבעיה, למשל כאבים חמורים המופיעים תוך מספר שעות במפרק אחד היכולים להעיד על שיגדון או כאבים המחמירים במאמץ ומוקלים במנוחה המעידים על בעיה מכנית (כמו דלקת מפרקים ניוונית).
הבדיקה הפיזיקלית כוללת את המפרקים הכאובים וכן מחפשת אחר סימנים אחרים (כמו חום ופריחה) היכולים להעיד על בעיה סיסטמית. בבדיקת המפרקים תרים אחרי סימנים שונים כמו סימני דלקת (נפיחות, אדמומיות, חום מקומי ורגישות), שינויים מבניים במפרקים ובסמוך להם וכן מעריכים את טווחי התנועה האקטיבים והפסיבים של המפרקים ואיכותם. זיהוי קרפטציות (תחושת או רעשי חיכוך מחוספס מהמפרק) למשל יכול להקל בזיהוי מבנה פגוע במפרק.
בדיקות רלוונטיות נוספות הן בדיקות דם, הדמיות ושאיבת נוזל מהמפרק. בדם תרים אחרי גורמים שונים היכולים להצביע על מחלה סיסטמית או על דלקות מפרקים מסוימות. הדמיות יאפשרו זיהוי שינויים גרמיים כמו התגרמות רקמות רכות, שחיקה, הופעת ציסטות ואובדן מרווחים מפרקיים. שאיבת הנוזל הסינוביאלי מהמפרק מאפשרת לזהות נוכחות של נוזל עודף וכן לבדוק את הנוזל עצמו אחר סימנים כמו דימום או עכירות ואחר סימנים מעבדתיים שונים.
ואולם, כצפוי ממחלה אוטואימונית, בה הגוף תוקף את עצמו, יש כארבעים אחוז של חולים, להם תוצאות של מדדי הדלקת בבדיקות הדם - תקינות, ובפועל גופם מלא בדלקת פעילה.
דבר שמטעה רופאים רבים וגורם להם שלא לאבחן נכון את החולים בדלקות מפרקים עד שלעיתים, יש צורך בהחלפת מפרק ורק לאחר הוצאת המפרק שנאכל על ידי הדלקת מבפנים, מבינים שיש דלקת מפרקים פעילה ולא מטופלת/מרוסנת.
טיפול

הטיפול בדלקת המפרקים תלוי באבחנה ומציאת הגורם לדלקת. טיפולים נפוצים בדלקות מפרקים כוללים ריפוי בעיסוק פיזיותרפיה ופעילות גופנית וכן תרופות שונות כולל כימותרפיות וביולוגיות, בהתאם לסוג, אופי ועוצמת הדלקת. יש הנעזרים בטיפולים מתחום הרפואה המשלימה, כטיפול משלים לשיפור התנועתיות ולקידום הפוגה דלקתית.
התרופות יכולות להיות מכוונות לתסמינים כמו משככי כאב, מדכאי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID) וקורטיקוסטרואידים או מכוונות למחלות מסוימות כמו תרופות המדכאות את המערכת החיסונית (על ידי התערבות במרכיבי המערכת הגורמים לדלקת) או כאלו המפחיתות את רמת חומצת השתן בדם (לטיפול בשיגדון).
במקרים רבים, מדובר במחלה כרונית, שהטיפול בה מכוון להשגת האטה בקצב התפתחות המחלה, הפוגה זמנית בפעילותה או צמצום הפגיעה במפרקים, אשר לרוב בלתי הפיכה ועשויה להותיר את האדם עם מגבלות בתנועה. למעשה, הטיפול בדלקת נועד להשיג שימור או שיפור של אורח החיים והתפקודיות ודחייה ככל האפשר של הפגיעה האפשרית במפרקים.
במקרים מסוימים של פגיעה בלתי הפיכה במפרק וכפתרון אחרון, יש שמחליפים את המפרק הפגוע במפרק מלאכותי, במקרה שהדבר מתאפשר.
ראו גם

| --- | --- |
 זאבת  תסמונת רייטר  המוכרומטוזיס  דלקת מפרקים אידיופטית נעורים:  דלקת כבד  פסוריאזיס  שיגדון  ציסטה בברך על שם בייקר
הערות שוליים

↑  מהי דלקת מפרקים שגרונית | פייזר ישראל, באתר www.pfizerisrael.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294974805171  BnF: cb11974483w (data)  GND: 4068867-7  LCCN: sh85008121  NDL: 00564941  NKC: ph118623 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הרובע היהודי בדמשק

מפת העיר העתיקה של דמשק משנת 1855
הרובע היהודי בדמשק (בערבית: حارة اليهود) נמצא בחלק הדרום מזרחי של העיר העתיקה. הוא הוקם בשנת 635 לספירה לאחר כיבוש דמשק בידי הח'ליפה עֻמַר בִן אל-חַ'טַּאב. עד סוף המאה ה-19, היה הרובע מרכזה של הקהילה היהודית בדמשק.
העיר העתיקה של דמשק

דמשק היא העתיקה מבין הערים המאוכלסות באופן רצוף עד ימינו. היא הוקמה באלף השנייה לפני הספירה והייתה חלק מממלכות שונות.
בשנת 64 לפנה"ס, כאשר סוריה נכבשה על ידי פומפיוס והפכה לפרובינקיה רומית, העיר דמשק עברה תכנון מחדש שאת שרידיו אפשר לראות עד היום.
בתקופה זאת נבנו שני הרחובות מרכזיים החוצים את העיר: ממזרח למערב הדֵקוּמָנוּס המכונה כיום "הרחוב הישר" (בערבית: الشارع المستقيم,) ומצפון לדרום הקארדו שנהרס במהלך השנים. בהצטלבות בין הדקומנוס לקארדו הוקמה קשת ניצחון רומית המסמנת את אחד הגבולות של הרובע המוסלמי. העיר הוקפה בחומה ובה מספר שערים ונבנו בה מבנים רבים שאת שרידיהם אפשר לראות עד היום.
לאחר כיבוש העיר על ידי המוסלמים הוקמו בעיר העתיקה שלושה רבעים: הרובע המוסלמי, הרובע הנוצרי והרובע היהודי. בין הרובע היהודי לרובע הנוצרי עובר "הרחוב הישר" ובין הרובע היהודי לרובע המוסלמי עובר רחוב אל-אמין.
נטישת הרובע היהודי בדמשק

יהודים נטשו את הרובע היהודי בדמשק, במספרים קטנים, מיד לאחר קרות אירועי אנטישמיות כגון עלילת דמשק, בה הואשמו היהודים בשנת 1840 ברציחתו של הנזיר טומאסו ומשרתו המוסלמי לצורך שימוש בדמם לאפיית מצות, או במהלך מלחמת האזרחים (מרד הר לבנון), בשנת 1860, כאשר 200 מיהודי דמשק הואשמו ברצח נוצרים.
במפקד 1943 נמנו 11,000 יהודים בעיר. לאחר שסוריה קיבלה עצמאות בשנת 1944 נערכו הפגנות אנטי-ציוניות, והדבר הביא להגירה מואצת. ב־1947 נותרו בדמשק כ- 3,000 יהודים, מהם כשמונים אחוזים פועלים ורק חמישה אחוזים סוחרים. בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל, נפסקה הפעילות הקהילתית והציונית. הרובע היהודי הופצץ ועשרות יהודים נפצעו או נהרגו. יהודים פוטרו ממשרות ציבוריות, רכושם הוחרם ונאסר עליהם לקיים קשרים עם ארצות-חוץ או לעזוב את סוריה. למרות זאת, בשנת 1968 נשארו בדמשק רק כ-1,000 יהודים.
בעקבות ועידת מדריד (1991) ותחילתן של שיחות השלום באזור, הופעלו לחצים על נשיא סוריה חאפז אל-אסד לאפשר ליהודים הגירה. באפריל  1991 החלו מעט היהודים שנשארו בסוריה לעזוב את המדינה.
ב-2019 פרסם ה-Times of Israel שבסוריה לא נותרו יהודים, הכתבה גרמה לעיתונאית והצלמת הסורית ראניה קאטאף לערוך מחקר שכלל ראיונות עם 12 יהודים שהיא מצאה בדמשק, עם זאת לא ידוע אם נכון לאחרי נפילת משטר אל-אסד נותרו יהודים בדמשק.
שיקום הרובע היהודי

בתי היהודים הוחרמו ונמסרו לפליטים פלסטנים. חלקם נאתמו והוזנחו.
בשנת 1975, הרובע היהודי בדמשק הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו אתר מורשת אולמית.
לפני פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2011 היו תוכניות להפוך את אזור הרובע היהודי בדמשק לרובע אומנים אך התוכניות לא יצאו לפועל.
גלריית תמונות

מפת הרובע היהודי בדמשק, 1958. בתי כנסת: SyMn = בית הכנסת אלמנשה SynRq = בית הכנסת אל-ראקי SyFr = בית הכנסת אלפראנג'
בית משפחת פרחי
ציור של הצייר הבריט פרדריק לייטון, הרובע היהודי
בית הספר 'מכתאב ענבאר' בעיר העתיקה, אשר נבנה במאה ה-19 על ידי משפחת ענבאר והוחרם על ידי השלטונות העות'מאנים כשהמשפחה נקלעה לקשיים כלכליים
ראו גם

יהדות דמשק
דמשק
הערות שוליים

↑  Jewish Quarter (Harat Al-Yahud) at Damascus, Syria | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
↑  Damascus - the Ancient Town, romeartlover.tripod.com
↑  שמואל ב', פרק ח'
↑  מעשי השליחים פרק ט – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  קהילת יהודי דמשק, באתר dbs.anumuseum.org.il
↑  Damascus Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  שער בנימין - אלפרנג', באתר www.shaar-binyamin.com
↑  First Alliance Israelite Universelle School, Damascus, Syria | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
↑  הרב הראשי מ.ב. עוזיאל וג'אק מוסרי, דווח על הקהילות היהודיות בדמשק, בירות וצידון
↑  Ahren, Raphael. "Community is gone, but Putin claims to help Syrian Jews restore their holy sites". www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-07-06.
↑  Jewish Quarter (Harat Al-Yahud) at Damascus, Syria | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
בוצין אופקי

| בוצין אופקי |
| --- | --- |
 בוצין אופקי בגבעת נשר
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: לועניתיים
סוג:: בוצין
מין:: בוצין אופקי
שם מדעי
 Verbascum levanticum I.K.Ferguson ‏פרגוסון, 1971

בוצין אופקי (שם מדעי: Verbascum levanticum I.K.Ferguson) בעבר שמו היה "בוצינית אופקית". הוא צמח בר חד-שנתי או דו-שנתי או  רב שנתי נושא פרחים צהובים, גדולים וערוכים בתפרַחת ממשפחת הלועניתיים. מין זה תת-אנדמי מדרום טורקיה דרך סוריה ולבנון ועד צפון ישראל. בישראל צומח רק בכרמל על גבי מצוקים וסלעים ונחשב צמח נדיר ועל סף איום. הצמח פורח באביב בחודשים אפריל עד מאי. הוא נקרא בוצין אופקי כי עוקצי הפרחים ארוכים וגדלים אופקית לעמוד הפריחה. מלבד תכונתו הבולטת הזו שמבדילה אותו משאר צמחי הבוצין הוא מאופיין גם בעלי הגבעול נגדיים (העליונים לעיתים מסורגים), ב-4 אבקנים מכוסים שערות ארגמניות, ובפרחים בודדים בחיקי העלים שנישאים כאמור על עוקצים ארוכים מפושקים. הפרחים ממוקמים בניצב למישור הקרקע, כלומר הם בעלי עמדה אנכית ולא אופקית כשאר הצמחים בעלי פרחי גלגליים.
מאפיינים

הגבעול עגול, כמעט ואינו מסתעף, מכוסה על פי רוב שערות בלוטיות בחלקו העליון ולא שערות מסועפות (אין לו כלל שערות מסועפות, כמו לרוב מיני הבוצין).
כל העלים או חלקם נגדיים (העליונים לעיתים מסורגים), התחתונים ערוכים בשוֹשֶנֶת (rosette). בשושנת העלים צמודים על פי רוב אל פני האדמה ומרוכזים בצורה מעגלית ולוליינית מסביב לבסיס גבעול זקוף. העלים התחתונים גדולים הרבה יותר מעלי הגבעול, והם מנוצים לאונות. עלי הגבעול דמוי כינור, העלים העליונים משולשים או דמויי ביצה, שפתם משוננת, וקודקודם חד.
הפרחים דו-מיניים, ובלתי נכונים (כמעט סימטריים), בעלי עטיף כפול. הם בעלי שחלה עילית, מאוחי עלי כותרת ועלי גביע. הפרחים ממוקמים בניצב למישור הקרקע, כלומר הם בעלי עמדה אנכית ולא אופקית כשאר הצמחים בעלי פרחי גלגליים.
הפרחים צהובים ומרכזם ארגמני, גדולים, ערוכים אחד אחד בחיקי החפים לכל אורך גבעול התפרחת.
עוקצי הפרח וההלקט ארוכים פי 2 עד 3 מהגביע. עוקצי הפרחים הארוכים מפושקים (אופקיים לגבעול), ובעלי שערות בלוטיות.
הגביע קצר בעל 5 אונות שוות. הגביע משתייר גם בזמן הבשלת הפרי.
הכותרת גלגלית, כמעט סימטרית, בעלת 5 עלים וקוטרה 25 עד 30 מ"מ. חמשת עלי הכותרת פרושים לרווחה על מישור אחד ומאוחים בבסיסם, לכדי צינור כותרת קצר מאוד. עלי הכותרת (האונות) אליפטיות, חופות במקצת זו לזו. בלתי שווים במקצת. הפרח אינו בעל סימטריה רב-צדדית (מעגלית), אלא בעל סימטריה דו-צדדית בגלל שעלה הכותרת התחתון קטן יותר משאר עלה הכותרת.
השחלה עילית בעלת שני עלי שחלה, שתי מגורות ושיליה זוויתית. עמוד השחלה אחד, והצלקת בראשו דמוית גולה.
אבקנים 4, הזירים קבועים על הכותרת, במרכזה, לסירוגין עם אונות הכותרת והם אינם שווים באורכם, שלושת העליונים או כולם צמירים. הזירים של שני המאבקים אינם מחוברים אליהם באמצעם.
ההלקט, שבראשו נישא עמוד שחלה, עטוף בגביע משתייר וקצר ממנו. והוא נפתח בראשו על ידי 2 קשוות שהן שסועות לשניים.
הזרעים מרובים, קטנים, שחורים ומקומטים (בעלי גומות).
העלווה מצויה מתחילת נובמבר עד תחילת יולי. הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני. פרי ירוק מתחילת יוני ופרי מפיץ זרעים עד תחילת אוקטובר.
תפוצה

בוצין אופקי צומח בארצות המזרח התיכון: קפריסין, איים במזרח הים האיגאי, טורקיה, סוריה, לבנון וישראל. בישראל הוא גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד, באזורים סלעיים ועל גבי מצוקים, במחצבות נטושות ובחורש.
הערות שוליים

1 2  Verbascum levanticum I.K.Ferguson, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏6-2023
1 2 3  בוצין אופקי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏7-2023
1 2 3  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 403-407
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 594598
1 2  עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 94-95
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 400
בוצין אופקי, באתר צמח השדה
בוצין אופקי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
בוצין אופקי, באתר Tropicos (באנגלית)
בוצין אופקי, באתר GBIF (באנגלית)
בוצין אופקי, באתר The Plant List (באנגלית)
בוצין אופקי, באתר IPNI (באנגלית)
אקדיסוזואה

| אקדיסוזואה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
על־מערכה:: אקדיסוזואה
שם מדעי
 Ecdysozoa ‏אגילנדו, 1997

אקדיסוזואה (שם מדעי: Ecdysozoa) היא על־מערכה גדולה של חסרי חוליות הכוללת את מרבית בעלי החיים הקיימים כיום כמו פרוקי-רגליים, תולעים נימיות וכמה מערכות קטנות יותר. הקבוצה הוגדרה בשנת 1997 והיא שייכת לקבוצה קדמוני הפה (Protostomia) לצד הקבוצה ספירליה (Spiralia).
מאפיינים

המאפיין המשותף לבני הקבוצה אקדיסוזואה הוא קוטיקולה בעלת שלוש שכבות (ארבע שכבות בדובוני מים). מחקר משנת 2008 הוכיח שאקדיסוזואה היא קבוצה מונופילטית כלומר קבוצה המורכבת מאב קדמון משותף וכול צאצאיו.
מיון

אקדיסוזואה מחולקת לשלוש קבוצות קטנות יותר: נמטוידה (Nematoida) הכוללת את המערכות תולעים נימיות ותולעי שיער-סוס, סקדילופורה (Scalidophora) הכוללת את המערכות פריאפולידה, קינורהינכה ולוריסיפרה ופנרתרופודה (Panarthropoda) הכוללת את המערכות פרוקי-רגליים, נושאי ציפורניים, דובוני מים והקבוצה הנכחדת לובופודיה (Lobopodia). הקבוצה כוללת את המערכות הבאות:
תולעים נימיות (Nematoda)
תולעי שיער-סוס (Nematomorpha)
קינורהינכה (Kinorhyncha)
לוריסיפרה (Loricifera)
פריאפולידה (Priapulida)
נושאי ציפורניים (Onychophora)
דובוני מים (Tardigrada)
פרוקי-רגליים (Arthropoda)
הערות שוליים

↑  ITIS - Report: Ecdysozoa, www.itis.gov
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סימני ליל הסדר

סימני ליל הסדר הם סימנים שנכתבו, מן המאה ה-11 ואילך, על מנת לסייע בזכירת מהלך המצוות והפעולות שיש לקיים בליל הסדר. הסימן המוכר והנפוץ ביותר הוא קדש ורחץ, אך לאורך ההיסטוריה נכתבו עוד עשרות סימנים, ארוכים יותר וארוכים פחות. העיון בסימנים השונים, אף שבמקורם נכתבו למטרה טכנית, עשוי ללמד על דגשים שונים שראו המחברים בבניית סדרו של ליל הסדר.
חלק מן הסימנים נכתבו בידי חכמים ידועים, כדוגמת רבי יוסף טוב עלם, רבי יעקב בן שמשון, רבי יצחק השנירי, מהר"ם מרוטנבורג, יצחק בן שלמה אלאחדב, רבי זליקמן מבינגא, רבי ישראל איסרלן, ועוד. סימנים אחרים נכתבו בידי אישים בלתי ידועים, או ששם המחבר כלל אינו ידוע. מרבית הסימנים מצויים בכתבי יד של ההגדה של פסח, אך לעיתים הסימנים נכללו גם בחיבורים הלכתיים. לדוגמה, סימנו של רבי יוסף טוב עלם צוטט במחזור ויטרי, ב"עץ חיים" כלל רבי יעקב חזן מלונדון סימן שחיבר, בהגהות מימוניות הובא סימנו של מהר"ם מרוטנבורג, וסימנו של ר"י איסרלן (עם סימן נוסף) הובא בלקט יושר.
מטרת הסימנים

ליל הסדר, הלילה הראשון של חג הפסח, הוא לילה גדוש במצוות (ארבע כוסות, הגדה, אכילת מצה ומרור, אמירת הלל ועוד) ובמנהגים. הפרטים הרבים שיש לבצע בלילה, והשוני הרב שלהם מן הסדר הרגיל בליל שבת או ליל חג, עלול להביא לבלבול או לשכחה. כדי לסייע למשתתפי הסדר בזכירת המצוות והפעולות השונות והסדר שבו יש לבצע אותן, נכתבו לאורך ימי הביניים סימנים רבים, שתפקידם לסייע בזכירת סדר הפעולות בליל הסדר.
מטרה זו מפורשת בספר הפרדס:
למען לא ישגה אדם בסדר תיקון הפסח כתיקון רבותינו יגרוס לו מסורת הללו
כדי שהסימן ימלא את תפקידו, היה עליו להיות זכיר וקליט, כך שמשתתפי הסדר יוכלו לזכור אותו בעל פה. לאור זאת, רוב סימני הסדר הם קצרים, ונכתבו בחרוזים, כדי שיהיה קל לזכור ולדקלם אותם. מלבד החריזה, לחלק מן הסימנים מאפיינים שיריים נוספים, כדוגמת השימוש באקרוסטיכונים שונים, או הכתיבה לפי משקל. כך למשל, הסדר המוכר "קדש ורחץ" בנוי מצלעיות בנות שתי מילים, כאשר הצלעיות חורזות ביניהן. סימנים אחרים בנויים כראשי תיבות של הפעולות, שיוצרות לעיתים מילה בעלת משמעות שתקל על הזכירה. למשל, בסדר אנונימי המופיע בהגדת צרפת ובאבודרהם, ראשי התיבות של מילות הסדר הן קֹנָךְ יֵהָנֶה מִּמָּךְ. הרמיזות בסימנים קצרים מעין אלה היו לפעמים סתומות מדי, ולכן כתבו ביאורים לפתרון הסימנים.
עם זאת, בשלב מסוים החלו לכתוב סימנים ארוכים למדי בחרוזים. כאלה הם למשל הסימנים של רבי ישראל איסרלן והמהרש"ל. סביר שסימנים אלה לא התיימרו להיות סימן זכירה בעל פה, וכותביהם ביקשו לחבר שיר הלכתי על הלכות ליל הסדר בקצרה, בעקבות הסימנים הקדומים.
קדש ורחץ

הסדר המוכר ביותר, והנפוץ עד היום ברוב ככל ההגדות, הוא "קדש ורחץ". הסדר נתחבר, ככל הנראה, בידי רבי שמואל מפלייזא, מבעלי התוספות:
קַדֵּשׁ וּרְחַץ / כַּרְפַּס יַחַץ / מַגִּיד רַחַץ / מוֹצִיא מַצָּה

מָרוֹר כּוֹרֵךְ / שֻׁלְחָן עוֹרֵךְ / צָפוּן בָּרֵךְ / הַלֵּל נִרְצָה
הסימן הוא מן הסימנים הקצרים: הוא מקדיש מילה בודדת לכל אחד משלבי הסדר, ואינו כולל הנחיות הלכתיות. הוא נכתב בשיטת השקילה הספרדית, במשקל המכונה "משקל התנועות", ובו כל שורה בת שמונה תנועות, ארבע בדלת וארבע בסוגר. הסימן כולל שתי שורות החורזות ביניהן בחרוז -צָה. הצלעיות הפנימיות בכל שורה חורזות בחרוז פנימי.
סדר זה זכה לתפוצה רחבה, והוא זה שנדפס בהגדות השונות. הוא הגיע למנהגי אשכנז, ספרד, תימן ורומא. בשל תפוצתו, נכתבו על הסימן פרשנויות רבות, הן על דרך הפשט, הן על דרך הרמז, הסוד והחסידות, שחרגו מתפקידו המקורי, הטכני, של הסימן. בשל פרשנות הסימן על דרך הסוד, יש המקפידים להכריז בקול את מילות הסימן במהלך ליל הסדר, כל מילה במקום שאליו היא רומזת. כך למשל נכתב בספר יסוד ושורש העבודה:
סימנא מילתא היא בהני חמש עשרה תיבות של הסדר, קדש ורחץ וכו', כי נרמזו בו סודות גדולים ונפלאים מאד. ועל כן בעבודה זו יאמר גם סימניה בפה מלא, דהיינו: קודם הקידוש יאמר 'קדש', וקודם רחיצה יאמר 'ורחץ', וכן כל הסדר עד 'נרצה' ועד בכלל"
לקריאה נוספת

יעקב ישראל סטל, ‏הציבי לך ציונים: רשימת סימני ליל הסדר שנדפסו, סגולה, 13 (פסח תש"פ), באתר Academia.edu
מקבץ של ארבעה עשר סימנים נדפסו בידי מנחם מנדל כשר, הגדה שלמה, בעריכת שמואל אשכנזי, ירושלים תשכ"ז, מבוא, עמ' 77–82.
סימנים רבים נוספים פורסמו בידי יעקב ישראל סטל במאמרים שונים:
יעקב ישראל סטל, ‏חמשה סימני ליל הסדר חדשים מכתבי יד, מוריה, לה [ז–ט] (תט"ו–תי"ז; ניסן תשע"ז), עמ' ג–יג, באתר Academia.edu
יעקב ישראל סטל, ‏ששה סימנים חדשים לליל הסדר מכתבי־יד, מוריה, לו [ד–ו] (תכ"ד–תכ"ו; ניסן תשע"ח), עמ' כ–ל, באתר Academia.edu
יעקב ישראל סטל, ‏ארבעה סימנים חדשים ליל הסדר מכתבי יד, סגולה, 12 (פסח תש"פ), באתר Academia.edu
יעקב ישראל סטל, שני סימנים לליל הסד והשלמותיו של ר' דוד הלבלר להם, מוריה לט [א–ג] (תנ"ז–תנ"ט; ניסן תשפ"ג), עמ' ד–יד, באתר אוצר החכמה
סימנים נוספים התפרסמו במפוזר במאמרים ובספרים שונים.
ביאורים

↑  הרב יעקב ישראל סטל משער שהצורך בסימנים עלה בשל העובדה שקודם המצאת הדפוס, בידי רוב משתתפי הסדרים לא הייתה הגדה שכתיבתה הייתה מסובכת ומחירה היה יקר.
↑  קדוש, נטילה, כרפס; יבצע, הגדה, נטילה, המוציא; מצה, מרור, כריכה.
סימן זה היה נפוץ למדי ונעשו בו שינויים רבים. באבודרהם נוספה המילה שמה, שרומזת לסוף הסדר: שמורה, מזון, הלל.
↑  יש המייחסים סימן זה לרש"י, אולם על פי כתב יד של אחד מתלמידי מהרי"ל שמצא שד"ל, מחבר הסימן הוא ר' שמואל מפלייזא, מבעלי התוספות.
הערות שוליים

↑  דניאל גולדשמידט, הגדה של פסח ותולדותיה, מוסד ביאליק תשכ"ט, עמ' 72.
1 2   הפיוט קדש ורחץ, באתר הפיוט והתפילה.
↑  יעקב שמואל שפיגל (מהדיר), הגדה של פסח פסח דורות, דיני ליל הסדר ופירוש על ההגדה לרבינו יצחק ב"ר שלמה אלאחדב, מכון בית אהרן וישראל תש"ס, עמ' ו–ז, באתר היברובוקס.
↑  ישראל מרדכי פלס, "סדר פסח לרבינו זעליקמן בינגא", בתוך: הרב אביגדור ברגר (עורך), חסד לאברהם, בני ברק תשמ"ט, עמ' מז–נא.
↑  יעקב ישראל סטל, ‏חמשה סימני ליל הסדר חדשים מכתבי יד, מוריה, לה [ז–ט] (תט"ו–תי"ז; ניסן תשע"ז), עמ' ג, באתר Academia.edu.
↑  מצוטט בידי הרב כשר, הגדה שלמה, עמ' 77.
↑  נדפס בין היתר בידי כשר, הגדה שלמה, עמ' 78 (סעיף ד).
↑  סטל, "הציבי לך ציונים", מס' 35. וראו: יעקב ישראל סטל (עורך), הרב שמואל אשכנזי, אגרות שמואל, ירושלים תשפ"א, חלק ב, אגרת תקצז, עמ' 858.
↑  ראו למשל מאמרו של יעקב ישראל סטל, ‏סימן 'קדוש ידי אדם' ופירושיו, סגולה, 2 (י"ג בניסן תשע"ט), באתר Academia.edu.
↑  יעקב ישראל סטל, ‏'כשבאין מבית הכנסת ליל שימורים': סימן חדש לסדר ליל פסח, מוריה, לז [א–ג] (תלג–תלה; ניסן תשע"ט), עמ' כב, באתר Academia.edu.
↑  הרב מנחם מנדל כשר, הגדה שלמה, ירושלים תשט"ו, עמוד 77; הגדת הרב ראובן מרגליות עמ' 13.
↑  הנוסח כאן כפי שנדפס בידי הרב מנחם מנדל כשר, הגדה שלמה, ירושלים תשכ"ז, חלק ב – הגדה, עמ' ב'; בעקבות רוו"ה, בהגדה של פסח, רעדלהיים תקפ"ב, דף ג.
 במרבית המקורות נכתב "רחצה" ולא "רחץ", אך הנוסח "רחץ" נקבע על ידם מחמת מבנה החריזה הפנימית בכל שורה.
↑  כשר, הגדה שלמה, עמ' 77.
אילנית ערבית

| אילנית ערבית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: אילניתיים
סוג:: אילנית
מין:: אילנית ערבית
שם מדעי
 Hyla felixarabica

אילנית ערבית (שם מדעי: Hyla felixarabica) היא מין מהסוג אילנית, השייך למשפחת האילניתיים, וחיה במזרח התיכון בשטחי ירדן, ערב הסעודית, תימן, סוריה, לבנון, וכן גם בישראל. מדענים מעריכים כי ישנן שתי אוכלוסיות נפרדות של מין זה - האחת בהרי תימן ובהרי עסיר של ערב הסעודית, והשנייה בישראל, סוריה, לבנון ובהרי ירדן.
בעבר, מדענים סברו כי האילנית הערבית הייתה תחת אותו המין ביחד עם האילנית המצויה, אך כיום, ההנחה הרווחת היא כי האילנית הערבית נפרדה מאוכלוסיית האילנית המצויה במזרח התיכון לפני כ-8.4 מיליון שנים, כאשר בקעת ים המלח נוצרה.
לקריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 259–262