stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאן גולדין
תערוכות יחד נבחרות

רטרוספקטיבה של עבודותיה התקיימה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בשנת 1996 וכן הוצגה בברלין, אמסטרדם, שווייץ ופראג
רטרוספקטיבה של עבודתה התקיימה במרכז פומפידו בשנת 2002 וכן הוצגה בלונדון, מדריד, פורטו פורטוגל, טורינו וורשה
ספריה

The Ballad of Sexual Dependency. New York: Aperture, 1986.
Cookie Mueller (exhibition catalogue). New York: Pace/MacGill Gallery, 1991.
The Other Side. Perseus Distribution Services, 1993.
Vakat. Cologne: Walter Konig, 1993.
Desire by Numbers. San Francisco: Artspace, 1994.
A double life. Zurich: Scalo, 1994.
Tokyo Love. Tokyo: Hon don do, 1994.
The Golden Years (exhibition catalogue). Paris: Yvon Lambert, 1995.
I'll Be Your Mirror (exhibition catalogue). Zurich: Scalo, 1996. .
Love Streams (exhibition catalogue). Paris: Yvon Lambert, 1997.
Emotions and Relations (exhibition catalogue). Cologne: Taschen, 1998.
Ten Years After: Naples 1986-1996. Zurich: Scalo, 1998. .
Couples and Loneliness. Tokyo: Korinsha, 1998.
Nan Goldin: Recent Photographs. Houston: Contemporary Arts Museum, 1999.
Nan Goldin. 55, London: Phaidon, 2001.
Devils Playground. London: Phaidon, 2003.
Soeurs, Saintes et Sibylles. Editions du Regard, 2005.
The Beautiful Smile. Göttingen: Steidl, 2007.
Variety: Photographs by Nan Goldin. Skira Rizzoli, 2009.
Eden and After. London: Phaidon, 2014.
הערות שוליים

1 2  Nan Goldin | artnet, www.artnet.com
↑  Solomon, Deborah (1996-10-09). "Nan Goldin: Scenes From the Edge". Wall Street Journal. ISSN 0099-9660. נבדק ב-2017-02-21.
1 2  BOMB Magazine — Nan Goldin by Stephen Westfall, bombmagazine.org (באנגלית)
1 2  "Nan Goldin | American photographer". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2017-02-22.
1 2 3 4 5  https://www.guggenheim.org/artwork/artist/nan-goldin, www.guggenheim.org (באנגלית)
1 2  O'Hagan, Sean (2014-03-22). "Nan Goldin: 'I wanted to get high from a really early age'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-02-22.
↑  Nan Goldin: The Ballad of Sexual Dependency | MoMA, The Museum of Modern Art (באנגלית)
↑  Nan Goldin, Nan Goldin: The Ballad Of Sexual Dependency, Aperture, 2005
↑  AnOther. "Nan Goldin and Nobuyoshi Araki's Tokyo Love". AnOther (באנגלית). נבדק ב-2017-02-22.
↑  Garratt, Sheryl (2002-01-05). "The dark room". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-02-23.
↑  Nan Goldin Illuminates the Short-Lived Magic of Childhood, Time
↑  הטאגסשאהו.
1 2  exhibit-E.com, Nan Goldin - Matthew Marks Gallery, www.matthewmarks.com (באנגלית) (ארכיון)
↑  "MacDowell will honor Nan Goldin | New Hampshire". UnionLeader.com (באנגלית). נבדק ב-2017-02-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261988005171  PLWABN: 9810603471405606  AAG: 8316  BIBSYS: 90986179  BnF: cb13178837p (data)  CANTIC: a11383483  CiNii: DA0817138X  GND: 119083701  ISNI: 0000 0000 8113 6735  KulturNav: 68d79998-a08b-41e0-b252-a561cc6ad046  LCCN: n86081484  LNB: 000146881  MusicBrainz: 76c02652-dc06-4bbb-b6a5-75434075c8f8  NDL: 00467287  NGV: 27707  NKC: jn20000601972  NLA: 35089031  NSK: 000404673  NTA: 072955732  PIC: 4923  RERO: 02-A003305731  RKD: 207425  SELIBR: 230958  SNAC: w6x3662w  SUDOC: 035281804  Trove: 823274  ULAN: 500105338  VIAF: 34597987   WorldCat (עם VIAF): 34597987
בני ישראל הבריטים

בני ישראל הבריטים (באנגלית: British Israelites) הם בני כת המשויכת לנצרות המאמינה בכך שהשבטים הבריטים הקדמונים, קבוצות אתניות אירופיות קדומות אחרות, ובתי מלוכה אירופים, היו צאצאים ישירים של עשרת השבטים האבודים ובמקרים מסוימים של שבט יהודה. רוב המאמינים בעקרונות אלו מבססים את אמונתם על פירוש הניתן לפסוקי התנ"ך המתייחסים ליהודה ולישראל, ולגלות השבטים. התאוריה הורחבה מאוד ונעשה בה שימוש על מנת להצדיק את התנתקות הכנסייה האנגליקנית מן הותיקן בימי המלך הנרי השמיני בטענה שהבריטים הם צאצאי עשרת השבטים האבודים.
התנועה מעולם לא נשמעה למנהיג אחד, ולרוב לא היה בה מבנה היררכי. הדבר הוביל למגוון של אמונות ומנהגים המתייחסים לרעיונות הגנאלוגיים בשמם פועלת התנועה. רעיונות אלו הם שונים, ולעיתים סותרים. בדומה לאמונות ביהדות ובאסלאם הרעיון המרכזי של הדת הוא כי המאמינים בה הם צאצאיהם של אברהם, יצחק ויעקב. רוב המאמינים בעקרונות התנועה מסכימים כי רבים מבני עשרת השבטים האבודים הוגלו בידי סרגון השני מלך אשור, עם נפילת שומרון בשנת 721 לפנה"ס, ובסופו של דבר מצאו עצמם בצפון אירופה ובבריטניה ועם תהליך הקולוניזציה  האירופי הגיעו לבסוף לאמריקה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה וכיום מפוזרים ברחבי העולם.
אגדות ופולקלור

אגדות קדומות רבות בפולקלור הבריטי הקדום טוענות לקשר בין הבריטים לארץ הקודש. אלו כוללות, בין היתר, את האמונות הבאות:
הסיפור שיוסף הרמתי (על פי האגדה דודו של ישו) הגיע לקורנוול מעט לאחר צליבתו של ישו, וייסד שם קהילה נוצרית קדומה. לפי מסורות רבות, יוסף הרמתי נטל עמו לאנגליה את הגביע הקדוש, בו אגר את דמו של ישו.
הטענה כי אבן סקון, עליה הוכתרו מלכי סקוטלנד, אנגליה ובריטניה היא למעשה האבן עליה נרדם יעקב אבינו, כאשר חלם את חלומו ובו מלאכים עולים ויורדים בסולם.
הטענה כי הנביא ירמיה הגיע לאירלנד עם נסיכה מבית המלוכה של יהודה בשם "תיה תפי", וכי נסיכה זו שלטה באירים הקדמונים, וצאצאיה הם כיום מלכי בריטניה.
קטעים מן הספר המיתולוגי למחצה "Historia Regum Britanniae" אשר נכתב במהלך המאה ה-12 על ידי ג'פרי ממונמות', הקושרים את הבריטים עם אזור הים התיכון והמזרח התיכון ומפרטים גנאלוגיה של מלכי בריטניה המוקדמים.
אגדות על בואו של ברוטוס מטרויה אל בריטניה לאחר שריפתה של העיר טרויה, וייחוס מוצאו של ברוטוס לשבט בנימין.
טענתו של המלך הנרי השמיני כי הוא צאצא של המלך ארתור, וכי ארתור הוא דור שמיני ליוסף הרמתי.
הטענה כי שאול התרסי ביקר בבריטניה.
כל אחת מאגדות אלו צורפה לאמונת בני ישראל הבריטים. מבלי להתייחס לנכונותן או לאמיתותן, ניתן לראות בהם שורשים לאמונה עתיקת ימים של הבריטים בקשר דם בין הבריטים לתושבי ארץ ישראל המקראית.
בני הסאקה

הרכיב המרכזי באמונתם של בני ישראל הבריטים הוא האופן בו הם מפרשים את נדידת עשרת השבטים האבודים. על פי אמונתם כתובת ביסותון, כתובת רב לשונית מימי המלך דריווש הראשון, שתורגמה באמצע המאה ה-19 על ידי קצין צבא בריטי בשם הנרי רולינסון, מספקת את החוליה החסרה הקושרת את בני ישראל עם הבריטים. ג'ורג' רולינסון, אחיו הצעיר של הנרי רולינסון, הוא שקשר את בני הסאקה ובני הגימירי המופיעים בכתובת ביסותון עם בני ישראל הגולים
הכתובת קושרת את העם המכונה בפרסית עתיקה ובעילמית "סאקה", שהיה אחד משבטי הסקיתים, עם העם הידוע בבבלית כ"גימירי" או קימרים. קשר זה חשוב מכיוון שהאשורים התייחסו לממלכת ישראל בכתביהם כ"בית חומרי", כפי הנראה בהתייחסות לעמרי מלך ישראל.
הארכאולוג אי. ריימונד קאפט הראה את הדמיון בין דמותו של המלך יהוא המופיעה על האובליסק השחור, ולבושה בעטרה בנוסח מלכי הסאקה, ובין דמותו של מלך הסאקה המופיעה בכתובת ביסותון. למרות שיהוא הדיח את בית עמרי מהשלטון הוא נזכר בכתובות אשוריות כ"יהוא בן עמרי"..
סקירה כללית

אנשי בני ישראל הבריטים טוענים כי הסקיתים בני הסאקה נדדו לצפון ולמערב לאחר שכורש כבש את בבל. נראה כי אכן הסקיטים נהדפו אל הצפון והמערב על ידי שבטי סרמטים נודדים. היוונים זיהו את הסרמטים עם הסקיתים. על מנת להבדיל בין השניים הרודוטוס הציע לקרוא לסקיתים "סקיתים אמיתיים" ולסרמטים פשוט "סקיתים". הביטוי "סקיתים אמיתיים" או "Germain Scythian", ניתן לשיבוש  כ"סקיתים גרמנים".
המלומדים הקדמונים בדה ונרביליס וטקיטוס מסכימים שניהם כי לפני זמנו של ישו שבטים גרמנים וטבטונים החלו להגר לאיים הבריטיים ודחקו את הבריטים הקדמונים אל מערב בריטניה. המוקדמים ביותר ממתנחלים גרמנים אלו היו האנגלים והיוטים, ולאחריהם באה "הפלישה הסקסונית הגדולה" בין שנת 450 לספירה לשנת 600 לספירה, שלאחריה "הכיבוש הדני" (787–1070 לספירה). אלמנטים גרמניים אלו הגיעו לבריטניה מאותו אזור בו התיישבו הסקיתים בצפון אירופה, והביאו עמם חוקים ומנהגים הזהים, כך טוענים בני ישראל הבריטים, לאלו של העברים הקדמונים.  כמה ממנהגים אלו נחקקו על ידי אלפרד הגדול בספר החוקים המכונה "ספר יום הדין", הדומה להפליא, לטענתם, לפרקים כ' עד כג' לספר שמות. על פי המשפטן בן המאה ה-18 ויליאם בלאקסטון, בספרו המפורסם "הערות על חוקי אנגליה" ספרי ה"דום" של אלפרד הגדול והמנהגים העתיקים שקיבץ, הפכו לבסיס המשפט המקובל.
הבלשן בן המאה ה-19, המומחה ללשון הקלטית, ג'ון ריס טען כי הקלטים והסקיתים באו מאותו אזור דרום מזרחית לים השחור והיגרו מערבה לחופה המערבי של אירופה. הוא השווה את השם בו קוראים הולשים לעצמם, "קימרי" (Cymry) עם שמם של הקימרים, והציע כי השמות "איבריה" עבור ספרד, ו"היברניה" עבור אירלנד קשורים למילה "עברים".  יש שמצאו גם קשר בין מנהגי הקבורה של הסקיתים והויקינגים לעברים הקדמונים.
התאולוגיה של בני ישראל הבריטים

כמו ביהדות, טוענים בני ישראל הבריטים לקשר גנטי לעברים הקדמונים. אמונתם זו אינה מבססת עליונות שלהם כיחידים, או טענה לגאולה אישית, אלא את זהותם השונה כעם.
בשל האופי הבלתי מאורגן של התנועה, הדוקטרינות העיקריות שלה שונות ומגוונות, ויחידים בתנועה יכולים לאמץ כמה מתוכן ולדחות אחרות. לעיתים דוקטרינות אלו לובשות אופי קיצוני, כבמקרה של תנועת "הזהות הנוצרית" שחלק משורשיה באמונת בני ישראל הבריטים, המטיפה לכך שמי שאינו בן הגזע הלבן אינו בעל נשמה ואינו יכול להיגאל. בתאולוגיה זו, צאצאי עשרת השבטים האבודים זכו לחסדו של האל בזכות מוצאם כשלעצמו, ולעיתים מורחב חסד זה אף לבני הגזע הלבן כולו, ויגיעו אל גן העדן אך ורק בזכות זהותם הגזעית.
אך עיקר אמונת בני ישראל הבריטים היא כי בני העמים האנגלו-סקסים בבריטניה ובצפון אירופה הם צאצאיהם של העברים המוזכרים בתנ"ך.
התפתחות האמונה והתפשטותה

על אף שבני ישראל הבריטים מצטטים כתבי יד עתיקים על מנת להוכיח כי שורשיה של אמונתם עמוקים, נראה כי התורה החלה להתפתח בזמן המהפכה האנגלית ובמיוחד בתקופת האמונה "הרסטורציוניסטית" בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים. ג'ון סאדלר, המשפטן הבריטי בן המאה ה-17 פרסם ספר בשם "זכויות הממלכה" ב-1649. סאדלר היה מזכירו הפרטי של אוליבר קרומוול, גילה עניין ביהודים וביהדות, והיה ידידו של מנשה בן ישראל. בספרו שאל בפירוש את השאלה האם הגיעו בני עשרת השבטים האבודים אל העולם החדש. בסוף המאה ה-18 בתקופה בה משל בכיפה האקלים הפוליטי של ה"מילריאניזם", האמונה כי שינוי גדול עתיד להגיע בקרוב, הפכה אמונת בני ישראל הבריטים לאידאולוגיה מובחנת הודות לכתביהם של ריצ'רד בראת'רס וג'ון וילסון. בתקופה זו נכתבו ספרים רבים המתארים את התאוריה. בראת'רס, שהחל לפעול בסוף המאה ה-18 היה הראשון שביסס תאוריה מסודרת של ישריאליזם בריטי, אך טיעוניו נראו כבלתי מבוססים, שכן היה אדם קיצוני שסבל ממחלת נפש. וילסון, שפעל בשנות ה-40 של המאה ה-19 השתמש בפירוש פסוקים מהתנ"ך ובפרשנות היסטורית, והשתמש בטיעונים הגיוניים.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 עובדו רעיונותיו של וילסון וקיבלו צורה מסודרת. וילסון המשיך להטיף בפומבי, אך לא קמו מוסדות רשמיים או תנועה מסודרת בהנהגתו. בני ישראל הבריטים נראו לעיתים כמשעשעים, לעיתים כמרתקים, אך לא פיתחו מבנה היררכי עד לסוף המאה ה-19, כאשר החלו לעלות המנהיגים אדוארד היין ואדוארד ווילר בירד.
ב-1919 קמה "הפדרציה העולמית של ישראל הבריטית" (British-Israel-World Federation) בלונדון. בתקופה זו אזרחים בריטים רבים היו קשורים בארגון. אחד מהידועים שביניהם היה ראש ממשלת ניו זילנד ויליאם מאסי. ארגון זה ממשיך לפעול עד היום, ממקום מושבו במחוז דרהאם, ומקיים סניפים מקומיים במקומות רבים באיים הבריטיים ובעולם כולו.
תומכים מודרניים בתנועה

הפרופסור רוג'ר ראסק (1906–1994), אחיו של מזכיר המדינה האמריקני דין ראסק היה מטיף ידוע לתורת "בני ישראל הבריטים". הוא היה מורה בבית ספר ומרצה לפיזיקה באוניברסיטה פנסילבניה.
הכומר ארנולד מורי מייסד "כנסיית הרועה", מוסד ללא כוונת רווח הרשום במדינת ארקנסו, אימץ אף הוא את אמונת "בני ישראל הבריטים". הטפותיו של מורי משודרות לרחבי העולם באמצעות לווין.
כמה מהקבוצות התומכות בתורתו של המטיף האוונגליסטי הרדיופוני הרברט וו. ארמסטרונג מאמצות אף הן את הדוקטרינה של "בני ישראל הבריטים". ארמסטרונג ייסד את "כנסיית האל הרדיופונית" ב-1934 והטיף עד מותו ב-1986. בספרו "מסתורי הדורות" ב-1985 כתב כי "האשורים התיישבו במרכז אירופים, והגרמנים, ללא ספק, הם צאצאי האשורים". ארמסטרונג טען כי תאוריות אלו חשובות להבנת נבואות יום הדין במקרא. כיום "כנסיית האל העולמית" אותה ייסד ארמסטרונג נטשה אמונות אלו.
בבריטניה עצמה, התאולוגיה של "בני ישראל הבריטים" עדיין נשמרת על ידי מספר כנסיות פנטקוסטליסטיות.
בשל התפשטות האימפריה הבריטית, מאמיני "בני ישראל הבריטים" נמצאים ברחבי העולם, אך במיוחד במדינות חבר העמים הבריטי כקנדה, ניו זילנד, אוסטרליה ובליז. במדינות בהן יש אוכלוסיות רבות ממוצא בריטי וצפון אירופי כארצות הברית, דרום אפריקה וארגנטינה ישנן קבוצות מאמינים. על אף שאין מידע סטטיסטי מדויק, נראה כי רבים המאמינים בתאוריה מחוץ לבריטניה, מאשר בבריטניה.
ביקורת התאוריה

מבקרי התאוריה טוענים כי גלות אשור כללה רק מספר קטן של בני ישראל. רבים מהם מפקפקים בנכונות המקורות העתיקים עליהם סומכים בני ישראל הבריטים, וכי יש לראות את אמונותיהם כדתיות ביסודן. כן טוענים המבקרים כי הקשרים הפילולוגיים והתרבותיים עליהם מצביעים בני ישראל הבריטים הם מקריים בלבד. המבקרים משייכים את אמונת בני ישראל הבריטים לקטגוריה של "פסאודו-היסטוריה".
המבקרים הצביעו על כך שהדת הרווחת בבריטניה הקדומה בטרם הגיעה לשם הנצרות הייתה הדת הדרואידית שאין לה קשר לאמונה היהודית, או לאמונה מונותאיסטית כלשהי.
בדיקות DNA מודרניות הראו קשר גנטי הדוק בין קהילות יהודיות שונות ברחבי העולם ובין היהודים לעמים שונים החיים במזרח התיכון (במיוחד באזור הלבנט ואף קשרים לסהר הפורה ולכורדים) שמתבטא בין היתר בהימצאם של חומרים בשם הפלוגרופ J1 ו-J2 בכרומוזום Y של היהודים, אך לא מצאו את ההפלוגרופים הללו או קשר גנטי בינם ובין הבריטים והחברה המערב אירופית שלה יש מיעוט ב-J1 שבהן מצוי ההפלוגרופ R1b.
הערות שוליים

↑  Traditions of Glastonbury by E. Raymond Capt Artisan Publishers
↑  אתר בייבלפרוב
↑  Francine Roche (1 January 2007). The Battle of the Books: An Attack on Nationalism. Accessed 2007-05-02.
↑  Traditions of Glastonbury by E. Raymond Capt Artisan Publishers
↑  George Rawlinson, note in his translation of History of Herodotus, Book VII, p. 378
↑  E. Raymond Capt, Missing Links Discovered in Assyrian Tablets Artisan Pub, 1985 ISBN 0-934666-15-6
↑  E. Raymond Capt, Missing Links Discovered in Assyrian Tablets Artisan Pub, 1985 ISBN 0-934666-15-6
↑  English Constitutional History from the Teutonic Conquest to The Present Time by Thomas Pitt Taswell-Langmead B.C.L., OXON., Stanhope prizeman in the University, 1866; Vinerian scholar in the University, 1867; and late professor of Constitutional Law and History, University College, London.  Third Edition revised throughout, with notes and appendices, by C. H. E. Carmichael, M.A., OXON., Taylorian Scholar in the University, 1862; corresponding member of the Society of Comparative Legislation, Paris.  Published by London: Stevens and Haynes, Bell Yard, Temple Bar.  Boston: Houghton, Mifflin, and Co., The Riverside Press, Cambridge. MDCCCLXXXVI  Chapter 1,
↑  La constitution de la Marche parait dans Tacite  see also Tac. Germ. c. vii.  Compare Tacitus' description of the Saxon "Mark" system with the ownership and societal definitions contained in Genesis, Exodus, Leviticus and Deut.
↑  Commentaries on the Laws of England by Willian Blackstone First Edition 1765 - 1769 Vol 1 section 3
↑  Early Celtic Britain pg 150 & 162-3
↑  They Came A Viking E. Raymond Capt M.A., A.I.A.,F.S.A. Scot.
↑   Nebel, A. et al.: "The Y Chromosome Pool of Jews as Part of the Genetic Landscape of the Middle East" p.1106
↑   Shen, P. et al.: "Reconstruction of Patrilineages and Matrilineages of Samaritans and Other Israeli Populations From Y-Chromosome and Mitochondrial DNA Sequence Variation"
↑   Nebel, A. et al.: "The Y Chromosome Pool of Jews as Part of the Genetic Landscape of the Middle East"
↑   Hammer, M. et al.: "Jewish and Middle Eastern non-Jewish populations share a common pool of Y-chromosome biallelic haplotypes."
↑  Wade, Nicholas (9 במאי 2000). "Y Chromosome Bears Witness to Story of the Jewish Diaspora". New York Times. נבדק ב-2010-04-27. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293894605171  LCCN: sh85005078
חדווה ושלומיק

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  שמואל אימברמן ארנה ספקטור יהונתן גפן
 כותבים:  ארנה ספקטור ויהונתן גפן, על פי ספרו של אהרן מגד "חדווה ואני"
 בימוי:  שמואל אימברמן
 שחקנים:  מנחם זילברמן יעל אביב יוסי גרבר שלמה בר-שביט ליא קניג טוביה צפיר אברהם בן-יוסף הילית ישורון יהודה אפרוני שושיק שני ששי קשת אברהם הפנר
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 צלמים:  ניסים לאון (ניצ'ו)
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשות השידור (ערוץ 1)
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  16 באפריל 1971 – 2 ביולי 1971
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
חדווה ושלומיק היא סדרת טלוויזיה ששודרה בטלוויזיה הישראלית, באביב 1971, והייתה לאחת הסדרות העלילתיות הראשונות שהופקו בישראל.
הסדרה מבוססת על ספרו של אהרן מגד, "חדווה ואני", והיא עוסקת בזוג העוזב את הקיבוץ לטובת העיר הגדולה.
את תסריט הסדרה כתבה ארנה ספקטור, שעיבדה אותו יחד עם יהונתן גפן, ובמאי הסדרה היה שמואל אימברמן. מירי אלוני הופקדה על ביצוע שירי הנושא של הסדרה - "הבלדה על חדווה ושלומיק" ו"להיות לבד", שכתב יהונתן גפן והלחין יאיר רוזנבלום.
כששודרה לראשונה, בשנת 1971, הותקפה הסדרה על רמתה הנמוכה וה"לא חינוכית". אולם היא צברה תהודה ושודרה מספר פעמים על ידי הערוץ הראשון בשידורים חוזרים. במרץ 2005 יצאה לאור קופסת DVD עם פרקי הסדרה, המארז הראשון של סדרת דרמה ישראלית. פסקול הסדרה יצא על גבי תקליט.
עם סיום שידורי רשות השידור בשנת 2017, שיר הנושא של הסדרה היה לשיר האחרון ששודר בערוץ הראשון (למעט ביצוע שירת התקווה של עובדי הרשות). השיר שודר בגרסת כיסוי בביצועה של מארינה מקסימיליאן, כפי שהוקלט שנה לפני כן, ובליווי קטעים והקלטות משידורי הערוץ לאורך השנים.
שחקנים

יעל אביב - חדווה גפן
מנחם זילברמן - שלמה גפן (שלומיק)
ליא קניג - אריקה קרקובר, אמא של חדוה
אברהם בן-יוסף - יוליוס קרקובר, אבא של חדוה
יוסי גרבר - מישקה חודורוב, אמרגן יוצא קיבוץ
שושיק שני - אשת מישקה
יהודה אפרוני - יוסי, פרסומאי, בעלה של מירי, אחותה של חדוה
דבורה דותן - מירי, אשתו של יוסי, אחותה של חדוה
הלית ישורון - דניאל, בוהמיינית
אברהם הפנר - הרצל, מחבר שירים
טוביה צפיר - דותן, מעבד מוזיקלי
אריה מוסקונה - מיכה דרור, קצין צנחנים מהקיבוץ וחבר של שלומיק
ששי קשת - בוצי שאון, זמר
גבי עמרני - יעקב קדוש, שוטר
דודיק סמדר - נהג האוטובוס
טליה שפירא - "נערה עובדת" בבר
ביקורת

מבקרת התיאטרון הדה בושס אמרה:
"אנטי תרבות, פירושה, שארץ שלמה עוסקת ב"חדווה ושלומיק" אם לרעה ואם לטובה, והדבר נעשה לשיחת היום. אנשים שלא היו יודעים מעודם על קיומה של סדרה כזאת בתנאים אחרים, דנים בנושא שאין מה לומר בו. על כן "חדווה ושלומיק" היא אנטי-תרבות מעליבה... יעל אביב היא אמנם שחקנית נאה וסימפתית, ונדיר מאוד לחזות באישה יפה ומושכת על הבימה והמסך הישראליים - וגם זו נחמה. מנחם זילברמן לעומת זה, דומה מזוהה עם דמותו של שלומיק, הגאון התורן הישראלי המצוי, בעל המבט האטום, הבעת הפנים הקפואה וחסרת הרגישות, ואמרי השפר האינפנטיליים... חדווה ושלומיק נעשו לגיבורים של עולם ילדות. ואם אני זוכרת את גיבורי עולם הילדות שלי זה לדעתי אנטי חינוכי. אולי גם משום כך יש להרהר בטרם מעלים סדרות מסוג זה."
לקריאה נוספת

אורנה לביא-פלינט, ללכת אל, ללכת מ... דרמה ישראלית בטלוויזיה 1998-1968, הוצאת מאגנס, 2024
הערות שוליים

↑  דף האלבום באתר סטריאו ומונו
↑   מארינה מקסימיליאן - הבלדה על חדווה ושלומיק | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 03:28)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012281007205171
כסף ישן

כסף ישן (באנגלית: Old money; מכונה גם: Family cash,‏ Family Money או (מצרפתית) Vieux riche – בניגוד ל-"Nouveau riche", נובו ריש) הוא העושר המוּרָש של משפחות במעמד הגבוה (למשל, אצולה) או "אדם, משפחה או שושלת שיש להם עושר בירושה". בדרך כלל, המונח מתייחס לעשירים שהצליחו לשמור על עושרם במשך דורות רבים, ולעיתים קרובות נתפסים כאצולה דה פקטו בחברות שחסרות היסטורית מעמד אריסטוקרטי רשמי, כגון ארצות הברית.
בארצות הברית

הון, המוחזק על ידי יחיד או על ידי משק בית, מספק ממד חשוב של ריבוד חברתי משום שהוא יכול לעבור מדור לדור, כדי להבטיח כי צאצא של המשפחה יישאר יציב מבחינה כלכלית. משפחות עם "כסף ישן" משתמשות בנכסים שנצברו או בחסכונות כדי לגשר על הפרעות בהכנסה, ובכך לשמור על ניידות חברתית כלפי מעלה.
"כסף ישן" חל על המעמדות העליונים שעושרם מפריד בינם למעמדות החברתיים הנמוכים. על פי האנתרופולוג ויליאם לויד וורנר, המעמד העליון בארצות הברית בשנות השלושים נחלק בתוך עצמו למעמד העליון והתחתון. התחתון העליון היו "הכסף החדש", אלו שלא הגיעו ממשפחות עשירות מסורתיות, אלא הרוויחו את כספם מהשקעות ועסקים ולא מירושה. בניגוד למעמד העליון של "הכסף הישן". אלו שהיו עשירים במשך דורות, וחיו מירושות ורווחי מניות והשקעות קימות, ולא מעושר מרוויח, קרי פעיל ואקטיבי.
ראו גם

נובו ריש
הערות שוליים

↑  "Old Money" The American Heritage Dictionary of the English Language, Fourth Edition. Houghton Mifflin Company, 2004. 5 Nov. 2008. Dictionary.com
↑  Scholz, Claudia W.; Juanita M. Firestone (2007). "Wealth". In George Ritzer (ed.). Blackwell Encyclopedia of Sociology. Blackwell Reference Online. Malden, MA: Wiley-Blackwell
↑  Warner, William Lloyd (1960). Social Class in America: A Manual of Procedure for the Measurement of Social Status. Harper & Row
ארתור הנדרסון

ארתור הנדרסון (באנגלית: Arthur Henderson;‏ 13 בספטמבר 1863 – 20 באוקטובר 1935) היה פוליטיקאי סקוטי ממפלגת הלייבור, שכיהן בתפקידים פוליטיים רבים ובהם מנהיג האופוזיציה, מנהיג מפלגת הלייבור, חבר בית הנבחרים הבריטי (כמעט ברצף בשנים 1919–1935), מזכיר החינוך, מזכיר הפנים ושר החוץ.
זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1934.
ביוגרפיה

הנדרסון נולד ב-13 בספטמבר 1863 בגלאזגו שבסקוטלנד. אמו הייתה עקרת בית ואביו היה פועל טקסטיל אשר נפטר כאשר הנדרסון היה בן 10 בלבד. עם מות האב, עברו בני המשפחה לניוקאסל. בשנות נעוריו, עבד הנדרסון כפועל ואף גר שנה בסאות'המפטון. בשנת 1879 הפך הנדרסון למתודיסט ואף עבד כמטיף למספר שנים. בשנת 1892 החל לעסוק באיגודי העובדים. במסגרת עבודתו זו, ניסה הנדרסון להימנע ככל האפשר משביתות והציג קו פשרני יחסית.
בשנת 1908 נבחר הנדרסון להנהיג את מפלגת הלייבור, והחזיק בקדנציה ראשונה זו כשנתיים. הוא שב וכיהן בתפקיד זה עוד כפעמיים בשנים 1914–1917 ובשנים 1931–1932. בשנים 1915–1916 כיהן כשר החינוך בממשלתו של הרברט הנרי אסקווית'. עם עלייתו לשלטון של דייוויד לויד ג'ורג', הפך הנדרסון לשר בלי תיק. הנדרסון התפטר מתפקידו ב-11 באוגוסט 1917 לאחר שהצעתו לוועידה בינלאומית בנושא מלחמת העולם הראשונה נדחתה על ידי שאר הקבינט.
עם עזיבתו את הקבינט, הנדרסון התמקד ביצירת תמיכה עממית למפלגתו וחיזק את איגודי העובדים המקומיים. בתקופה זו הנדרסון רכש אהבה רבה דווקא אצל ולדימיר איליץ' לנין שהחשיב אותו כמועיל מאוד עבורו. בשנת 1924 כיהן כמספר חודשים כמזכיר הפנים תחת רמזי מקדונלד בממשלת הלייבור הראשונה בתולדות בריטניה. בשנים 1929–1931 כיהן הנדרסון כמזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. במסגרת תפקיד זה, הנדרסון חידש את היחסים הדיפלומטיים עם ברית המועצות וניסה לחזק את חבר הלאומים.
לאחר השפל הגדול הנדרסון ניסה בכל כוחו למנוע את סערות המלחמה המנשבות באירופה. בשל עשייה זו זכה בשנת 1934 בפרס נובל לשלום.
נפטר ב-20 באוקטובר 1935 בלונדון בגיל 72. של בניו שירתו במלחמת העולם הראשונה, כאשר אחד מהם אף נהרג במהלכה.
דניאל רוה

ערך זה עוסק בפילוסוף דניאל רוה. אם התכוונתם למחזאי והסופר, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 זרם:  פילוסופיה הודית, דקונסטרוקציה
 תחומי עניין:  פילוסופיה השוואתית, פילוסופיה של השפה, פילוסופיה של הפסיכולוגיה, פילוסופיה של הנפש, אסתטיקה, אתיקה, תרגום, פילוסופיה דיאלוגית
 עיסוק:  פילוסוף 
 הושפע מ:   פטנג'לי, שנקרה, קרישנה צ'נדרה בהטצ'ריה, שרי אורובינדו, דאיה קרישנה, ארינדם צ'קרברטי, סלמאן רושדי, ראם-צ'נדרה גנדי, ניטשה, דרידה,  ספיבק,  קריסטבה, בידרמן,  שרפשטיין, טאובר
 מדינה:  ישראל 
 
דניאל (דני) רוה הוא פילוסוף ומתרגם ישראלי, פרופסור בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו (אנ') בדלהי, הודו.
עבודתו

רוה עוסק במחקרו בסוגיות בפילוסופיה הודית קלאסית, בדגש על מסורות היוגה והאדויטה ודאנטה. כמו כן, הוא עוסק בפילוסופיה הודית עכשיות ובהשוואתה, הן למקורות הודיים קלאסיים, והן לפילוסופיה מערבית. בעבר השתתף רוה בסדנא הפילוסופית של דאיה קרישנה, פילוסוף הודי מודרני.
בנוסף, רוה עוסק בתרגום מהשפות הינדי וסאנסקריט, בשילוב מחקר בתחום הפילוסופיה של השפה והתרגום.
רוה תרגם לעברית את המהאבהארטה בגרסתו של ר"ק נראיין והוסיף לה הקדמה.
ספריו

חוטים פילוסופיים ביוגה של פטנג'לי הוצאת הקיבוץ המאוחד - סדרת קו אדום כהה בעריכת גיורא רוזן, 2010.
Exploring the Yogasutra - Philosophy and Translation, Continuum 2012
2016 Sutras, Stories and Yoga Philosophy, Routledge
2020 Daya Krishna and Twentieth-Century Indian Philosophy, Bloomsbury
ספריו > תרגומים

המהאבהארטה כפי שסופרה על ידי ר"ק נראיין, הוצאת בבל, 2004.
שיחון עברי-הינדי, הוצאת מעריב, 2011.