stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Witcher (סדרת משחקים)
משחקי הסדרה > משחקי ספין-אוף > The Witcher Battle Arena

משחק MOBA (זירת קרב מרובת משתתפים) שפותח על ידי Fuero Games והופץ על ידי CD Projekt RED. המשחק יצא בצפון אמריקה לאייפון בדצמבר 2014 וחודש לאחר מכן, בינואר 2015, שוחרר גם לאנדרואיד וליתר העולם. התמיכה במשחק הסתיימה לאחר ששרתי המשחק נסגרו ב-31 בדצמבר 2015, פחות משנה לאחר יציאתו.
משחקי הסדרה > משחקי ספין-אוף > GWENT: The Witcher Card Game

משחק קלפים ממוחשב המבוסס על המשחקון הבדיוני "גוונט" שהוצג במשחק השלישי וזכה לפופולריות בקרב מעריצי המשחק, שהצליחו בסופו של דבר לשכנע את CD Projekt לשחרר את המשחקון כמוצר עצמאי. המשחק יצא ב-2018 למחשב האישי ולקונסולות, וב-2019 ו-2020 ל-iOS ולאנדרואיד בהתאמה. המשחק זמין הן בתצורת שחקן יחיד והן כמשחק מרובה משתתפים.
משחקי הסדרה > משחקי ספין-אוף > Thronebreaker: The Witcher Tales

המשחק פותח ושוחרר על ידי CD Projekt RED ב-2018 בסמיכות ל-GWENT. המשחק הוא משחק תפקידים ופאזלים בו השחקן נכנס לדמות של מיב שהיא מלכת ליריה וריויה שהודחה בהפיכה של אנשי החצר שלה. ויחד עם קומץ נאמנים היא עוברת מסע בין המדינות השכנות עד אשר היא מצליחה להשיב לעצמה את הכיסא, המשחק זכה לתשבחות ולביקורות חייבויות מאוד על הגרפיקה המיוחדת והמשחקיות המעולה. המשחק למעשה מרחיב את Gwent בכך שמערכת הקרב בו היא משחק קלפים מבוסס תורות הדומה ל-Gwent. עלילת המשחק מתרחשת באותו העולם ובאותו ציר זמן של המשחק הראשי אבל איננה קשורה בצורה ישירה. המשחק יצא גם לקונסולת נינטנדו סוויץ'.
משחקי הסדרה > משחקי ספין-אוף > The Witcher: Monster Slayer

משחק מובייל, מבוסס מיקום במציאות רבודה, שמפותח על ידי Spokko והופץ ביולי 2021 ל-iOS ולאנדרואיד. במשחק זה השחקן נכנס לנעליו של מכשף, ועליו למצוא מפלצות בסביבתו הקרובה ולהילחם בהן.
משחקי הסדרה > משחקי ספין-אוף > Roach Race

משחק דו-ממדי בסגנון ארקייד בו השחקן שולט על סוסתו של גראלט, רואץ', הרוכבת במסלול ישר ועליה לחמוק ממכשולים שונים בדרך. המשחק היה זמין כמיני-משחק בתוך Cyberpunk 2077 אך בספטמבר 2022 יצא כמשחק עצמאי לחנויות האפליקציות של iOS ואנדרואיד.
משחקי הסדרה > מדיות נוספות

בנוסף למשחקי הווידאו האלו, יצאו גם מספר משחקים שולחניים המתרחשים בעולם בו מתרחשת סדרת המשחקים, וביניהם משחק ההרפתקה The Witcher Adventure Game (אשר יצא על ידי חברת Fantasy Flight Games) ומשחק התפקידים השולחני The Witcher Role-Playing Game, אשר פותח על ידי CD Projekt RED בשיתוף פעולה עם R. Talsorian Games (המוציאים לאור של סדרת משחקי התפקידים השולחניים סייברפאנק).
הערות שוליים

↑  The Witcher [Gameplay], IGN (באנגלית)
↑  The Witcher 3: Wild Hunt - Official Website, The Witcher 3: Wild Hunt - Official Website (באנגלית)
↑  Robert Purchese, Seeing Red: The story of CD Projekt, Eurogamer, ‏17 במאי 2015 (באנגלית)
↑  The Witcher 2: Assassin of Kings video leaked, possibly, Destructoid, ‏18 בספטמבר 2009
↑  "Edge Special List: The 100 Greatest Video Games". Edge. September 2015.
↑  Stuff's Best Games Ever: The 50 greatest games of all time, Stuff.tv
↑  The 500 best games of all time: 500-401, מגזין Polygon
ארוחת ערב

ערך זה עוסק בארוחה כמשמעותה הרגילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארוחת ערב קטלאנית של יום שישי הטוב - בקלה עם ביצים קשות וצימוקים
ארוחת ערב היא הארוחה הנאכלת בשעות הערב, בדרך כלל הארוחה האחרונה ביום.
בישראל מקובלת ארוחת ערב קלה, הדומה בהרכבה לארוחת בוקר ישראלית, וכוללת ביצים, סלטים, לחם, גבינות ומיצים. חלופה לכך היא מאכל פחמימות המוגש חם, למשל טוסט, פיצה, פסטה. ארוחת ערב בשרית מקובלת פחות.
במדינות האנגלו-סקסיות כמו בריטניה, קנדה וארצות הברית, ארוחת הערב מוגשת בדרך כלל בשעות הערב המוקדמות, בין שש לתשע בערב. במקומות אחרים באירופה, כמו למשל ספרד, ארוחת הערב יכולה להיות מוגשת אפילו בעשר או אחת-עשרה בלילה. ארוחות ערב חברתיות עם אורחים וידידים יכולות גם הן להימשך מאוחר אל תוך הלילה.
ארוחת הערב היא לרוב הארוחה שמשמשת כשילוב של אוכל ובידור או מפגש חברתי, בין אם היא נאכלת במסעדה או בבית, כדי לחגוג אירועים שונים כמו חתונות או ימי הולדת, או אירועים רשמיים יותר בין אם ממלכתיים או פרטיים.
ארוחת ערב חגיגית כוללת לרוב שתי מנות לפחות, ועשויה להיות מוגשת עם יין. בסופה מוגש לעיתים קינוח. המנה העיקרית בארוחת ערב חמה תכלול בדרך כלל שילוב של בשר, פחמימות וירקות. ארוחות ערב רשמיות יכולות לכלול מנות רבות, לדוגמה: אפריטיף (משקה מתאבן), מתאבנים, מרק, סלט, פסטה, דגים, סורבה (לניקוי החיך), מנה עיקרית, צלחת גבינות, פירות, קינוח, דיז'סטיף (משקה קינוח) ואף סיגר.
קרלה אנדלובה וייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1908 פראג 
 פטירה:  27 ביוני 1984 (בגיל 76) קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, צ'כוסלובקיה, ישראל 
 מקצוע:  חייטת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (30 במאי 1978) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קרלה אנדלובה וייס
 
קרלה אנדלובה וייס (בצ'כית: Karla Andělová-Weisová; נולדה ב-1908 – נפטרה ב-27 ביוני 1984) הייתה צ'כית קתולית, חברה בתנועת ההתנגדות לנאצים בפראג. הוכרה כחסידת אומות העולם על סיכון חייה למען עזרה ליהודים והצלת ילד יהודי בשואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

קרלה הייתה צ'כית קתולית, תופרת בהכשרתה, ובעלת סלון לתפירה בפראג. באמצע שנות ה-30 הכירה צעיר ממוצא יהודי בשם פרדיננד וייס, בעל חנות נעלים בפראג שאשתו נפטרה עוד לפני המלחמה.
השניים התיידדו ולאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה הוא החל לעבוד אצלה. וייס היה פעיל בתנועת ההתנגדות לגרמנים. קרלה סייעה לו להכין חומרים אנטי-נאצים וכן שמרה בדירתה על רכוש של יהודים שנשלחו למחנות.
קרלה גם הסתירה במרתף ביתה כ-200 יהודים.
השניים נעצרו על ידי הגסטאפו והושמו במעצר. קרלה שכנעה את פרדיננד לא להודות, ולקחה על עצמה את כל האשמה מתוך מחשבה שכנוצרייה סיכוייה להינצל טובים יותר. פרדיננד נשלח לגטו טרזינשטדט.
היא נידונה ל-3.5 שנות מאסר והועברה מכלא פנקראץ (אנ') בפראג לדרזדן ולאחר מכן לוולדהיים. בתום תקופת מאסרה סירב הגסטאפו לשחררה והיא נשלחה לגטו טרזינשטדט. משם הועברה למחנה הנשים רוונסבריק.
קלרה פגשה במחנה נשים יהודיות שהכירה מכלא פנקראץ, שנהגו לכנותה "אנדלקה" (המלאך) על כך שעזרה להם. קלרה נהגה לשוחח עם הנערות האסירות, להעביר להן ידיעות ואף להזהיר אותן על כוונות הגרמנים לאסור ידידים וקרובים שלהן.
במחנה לקחה תחת חסותה ילד יהודי לאחר מות הוריו. היא החביאה אותו בבלוק הנשים ודאגה לו לאוכל.
במהלך מאסרה ברוונסבריק קלרה עונתה קשות בניסיון לגרום לה להסגיר מתנגדים לנאצים. היא מעולם לא מסרה מידע וכתוצאה מן העינויים האגן שלה נפגע והיא נותרה צולעת מאז.
לאחר המלחמה

בתום המלחמה חזרה קלרה לפראג ולקחה איתה את הילד היהודי. הוריו של הילד נרצחו בתאי הגזים אך נמצא דוד מסלובקיה שהגיע ולקח אותו איתו. שם הילד אינו מוזכר בשום מסמך.
בפראג פגשה מחדש את פרדיננד, ששרד את הגיטו. הם נישאו והיגרו יחד לישראל. בישראל נולדה להם בת ששירתה בצה"ל. מאוחר יותר היגרה המשפחה לארצות הברית לקליפורניה.
הכרה והנצחה

ב-30 במאי 1978 הוענק לקלרה התואר חסידת אומות העולם וניטע עץ בגן חסידי אומות העולם ניטע עץ לכבודה ב-1978.
הערות שוליים

1 2 3  Brno Weather, Karla Andělová-Weisová
↑  עדותה של קרלה וייס, מראיין: חיים מס, ירושלים, 30.7.60, תיק מס' 1394, יד ושם.
↑  מתוך יומנה של הגב' קלרה וייס, מח' חסידי אומות העולם, תיק 1394 ארכיון יד ושם.
↑  ארכיון יד ושם, תיק מח' חסידי אומות העולם מס' 1394.
↑  (Karla Weiss (Czech, יד ושם
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרלה אנדלובה וייס".
שלט ליד העץ שניטע לכבודה בגן חסידי אומות העולם, יד ושם, ירושלים
קלרה בייץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 סרביה 
 פטירה:  1994 (בגיל 82 בערך) 
 מדינה:  סרביה 
 מקצוע:  מנהלת משק הבית 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (18 בפברואר 2007) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קלרה בייץ'
 
קלרה בייץ' (בסרבית: Klara Baic;‏ 1912 – 1994) היא חסידת אומות העולם סרבית, שהצילה יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

קלרה בייץ', הייתה סרבית נוצרייה ואם חד הורית למרג'יצ'ה, בת ה-12. בייץ' הסכימה לקחת תחת חסותה שני ילדים יהודים, מירקו דנברג בן ה-11 ופאול דנברג בן ה-8, בניהם של זוג רופאים יהודים ד"ר סטבן והילדה דנברג, שהובאו אליה על ידי דודם, שהתגנב אל הגטו והבריח אותם החוצה. ד"ר סטבן דנברג נתקל בקושי רב בחיפושיו אחר מקום מסתור לילדיו. הוא הצליח למצוא להם מקלט זמני אצל חבריה של אשתו, אבל רק ליום או יומיים בכל פעם. בעזרת הדוד, אחי אשתו, שפנה לכומר, שהיה בעל קשרים עם הפרטיזנים נוצר הקשר עם קלרה. הדוד הביא את הילדים לביתה ונתן לה סכומי כסף קטנים כדי לעזור לה בתשלום הוצאות מחייתם. הבן מירקו העיד שקלרה שיתפה אותם בכל מה שקורה ועשתה הכל כדי להצילם. קלרה קיבלה החלטה זו למרות החשש מפני ענישה חמורה למי שנותן מחסה ליהודים. קלרה הכינה מקום מסתור בחצר של שכנתה למקרה של חיפוש בית פתאומי או פשיטה. בתחילת ספטמבר 1944 היא עברה, יחד עם בתה והבנים, לבית של קרוב משפחתה, שם הם שהו עד לשחרור האזור באוקטובר 1944.
לאחר המלחמה

האם, הילדה דנברג, שרדה את אושוויץ וחזרה לסובוטיצה. בהמשך היגרה עם בנה מירקו (לימים מייקל דנבר) לארצות הברית. הבן פאול דנברג היגר לשוודיה.
הכרה והנצחה

ב-18 בפברואר 2007 הכיר יד ושם בקלרה בייץ' כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בעיר בלגרד בסרביה. נפטרה ב-1 בינואר 1994.
הערות שוליים

1 2 3 4  קלרה בייץ', יד ושם, The Righteous Among The Nations
1 2 3  מכתב מאת דלה טריאסיק-מיקוסקה על קלרה ברייץ', תיק מס' M.31.2/11011, עמוד 6–9, ארכיון יד ושם
↑  קלרה בייץ', סרביה, סיפוריהן של נשים שהצילו יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלרה בייץ'".
לידיה (גלטה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1928 ויקטורובקה, מחוז אודסה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית 
 פטירה:  20 במאי 2020 (בגיל 91) נוף הגליל, ישראל 
 מדינה:  אוקראינה, ברית המועצות, ישראל 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (29 בדצמבר 1992) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  לידיה קרימר
 
לידיה (גָלֵטָה) קרימר', בלידה לידיה האלֶטה ‏; 7 בנובמבר 1928, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות – 20 במאי 2020, ישראל) הייתה אוקראינית חסידת אומות העולם, שהצילה יחד עם אביה יהודים במלחמת העולם השנייה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

לידיה גלטה (האלטה) ואביה איוון חיו בכפר ויקטורובקה במחוז אודסה באוקראינה. ב-17 באוגוסט 1941 כבשו הכוחות הגרמנים ביחד עם הכוחות הרומנים את האזור והקימו מחנה עבודה אליו נשלחו יהודי האזור. לידיה ואביה הבריחו מזון ליהודים שעבדו במחנה.
ב-1942 במחנה אקמצ'טקה פגשה לידיה את משפחת סושון. אם המשפחה פרדריקה הייתה רופאה ידועה מאודסה שנכלאה במחנה ביחד עם שני בניה ליאוניד וסרגיי ואמה יקטרינה. בעבר הייתה מיילדת לאנשי הכפר באזור זה. איוון עזר למשפחת סושון לעבור למחנה אחר ליד ויקטורובקה. לידיה המשיכה לסייע למשפחה באספקת מזון, כגון, קמח, תירס ומלח ונהגה לעודד את רוחם של היהודים הכלואים במחנה.
במרץ 1944 כאשר החלה נסיגת הנאצים וגבר האיום על חיי היהודים במחנה, לידיה נחלצה לעזרת משפחת סושון ודאגה להעברתם למחבוא באסם ביתה. היא סיפקה להם אוכל ודאגה להזהיר אותם כאשר החיילים הנאצים התקרבו לאזור. לידיה המשיכה להסתיר את המשפחה עד להגעת הצבא האדום ב-28 במרץ 1944.
לאחר המלחמה

לידיה ואיוון נשארו בקשר טוב עם משפחת סושון שחזרה להתגורר באודסה. לידיה פנתה ללימודי סיעוד בהשראת הרופאה פרדריקה סושון. היא עזבה את הכפר ועברה לאודסה ובתקופת לימודיה התגוררה אצל משפחת סושון. עם סיום הלימודים נישאה לנחום קרימר, אלמן יהודי ניצול שואה ועברה תהליך גיור.
בשנות ה-90 עלו בני הזוג לארץ השתקעו בנוף הגליל. שם היא פגשה את סרגיי ממשפחת סושון שהצילה ושניהם מסרו את עדותם על אירועי השואה. לידיה נפטרה ב-20 במאי 2020 בגיל 91 והובאה למנוחות בבית הקברות בנוף הגליל.
הכרה והנצחה

לידיה גלטה (קרימר) ואביה איוון גלטה הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם ב-29 בדצמבר 1992. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף של יד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של לידיה, אותר קברה ונקבעה עליו לוחית זיכרון.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 62.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Galeta Ivan ; Daughter: Kolesnikova Lidia (Galeta), יד ושם
1 2  עדות של ליאוניד סושון, אל ארגון יד ושם 20 באפריל 1991, ארכיון יד ושם תיק 5564
↑  לידיה (גָלֵטָה) קרימר, באתר יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
קברה של לידיה (גלטה) קרימר
מיכאל פרייליך

מיכאל פרייליך (Michael Freilich; נולד ב-17 באפריל 1980) הוא פוליטיקאי יהודי-בלגי, חבר במפלגת הברית הפלמית החדשה (N-VA). בעבר היה עורך ראשי של הירחון היהודי בשפה הפלמית 'Joods Actueel' (אנ').
ביוגרפיה

פרייליך, יליד אנטוורפן, הוא בן לאב בריטי ולאם בלגית, טרי דווידס, עורכת אחראית של העיתון Joods Actueel. פרייליך סיים את התיכון באנטוורפן, למד בישיבה בלונדון. אחר כך למד במכון לב בירושלים וקיבל תואר בשיווק. אחר כך למד במכללת תומאס אדיסון בניו ג'רזי וקיבל תואר בניהול עסקים.
קריירה

בין השנים 2000-2001 שימש כדובר 'הוועדה העולמית לצדק ושלום'. בשנים 2002–2004 ניהל פרויקטים בחברת הטלפונים הבלגית Tellink. בשנים 2004–2005 שימש כמנהל פיתוח עסקי בחברת הטכנולוגיה NDL.net. בין 2008 ל-2010 היה מנהל פיתוח עסקי בחברת הטכנולוגיה Europesales ובין 2009 ל-2011 מנהל תקשורת בחברת השיווק Infinity Belgium. ב-2012 הקים חברת חלונות, החברה נסגרה ב-2016. בין 2007 ל-2019 פרייליך היה העורך הראשי של Joods Actueel. בתפקיד זה הוצג לא פעם כדובר הקהילה היהודית.
קריירה פוליטית

בבחירות הפדרליות בבלגיה של 2019, פרייליך הוצב במקום החמישי ברשימת הבית עבור מפלגת N-VA, בשביל כך הוא התפטר מתפקידו כעורך הראשי של Joods Actueel. הוא נבחר עם 12,829 קולות העדפה וה-N-VA זכתה ב-24 מושבים, מה שהפך אותה לקבוצה הפוליטית הגדולה ביותר. בכך היה פרייליך ליהודי הדתי הראשון בלשכת הנבחרים.
דעות פוליטיות

הסכסוך הישראלי-פלסטיני: פרייליך הצהיר כי הוא אומנם איננו ישראלי, אך יש לו קשר רגשי ורוחני עם ישראל. פרייליך ציין שהוא פרו-ישראלי וגם פרו-פלסטיני. הוא גם מאמין שלפלסטינים יש זכות לשלום ולהגדרה עצמית, ולכן הוא בעד פתרון שתי המדינות.
איראן: פרייליך ידוע כמתנגד חריף לאיראן, וארגן הפגנות נגד משא ומתן של ממשלת בלגיה עם איראן על שחרור מחבל איראני.
חיים אישיים

נשוי לאשה בריטית, ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  בבחירות בבלגיה נהוג, שהפריימריז מתקיים בבחירות עצמן. כל אזרח מצביע בקלפי, על מחשב מיוחד, למפלגה מסוימת, ומציין על המחשב אילו מועמדים מתוך המפלגה הוא מעדיף. ההצבעות האלה קובעות את מעמדו של המועמד בתוך המפלגה.
↑  ציקי ברנדוין, חבר הפרלמנט החרדי הפגין נגד שחרור מחבל איראני, באתר כיכר השבת, ‏18 ביולי 2022
דורותי פילדינג

| --- | --- |
דורותי פילדינג בבית חולים צבאי בעיר וויורן בסוף אוקטובר 1914
דורותי פילדינג בבית חולים צבאי בעיר וויורן בסוף אוקטובר 1914
 לידה:  6 באוקטובר 1889 ווריקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 באוקטובר 1935 (בגיל 46) טיפררי, אירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  צ'ארלס ג'וזף או'הארה מור (5 ביולי 1917–?) 
 פרסים והוקרה:  המדליה הצבאית  כוכב 1914  צלב המלחמה 1914–1918  אביר במסדר לאופולד השני  מדליית הניצחון במלחמת העולם הראשונה 
 
דורותי פילדינג, 1915.
ליידי דורותי מרי אוולין פילדינג-מור (6 באוקטובר 1889 – 24 באוקטובר 1935) הייתה אצילה בריטית אשר קיבלה עיטורים רבים במלחמת העולם הראשונה על תפקידה ההתנדבותי כאחות ונהגת אמבולנס בחזית המערבית. פילדינג זנחה את הייחוס האריסטוקרטי שלה והייתה האישה הראשונה שקיבלה את המדליה הצבאית על אומץ בשדה הקרב. היא קיבלה גם את עיטור כוכב 1914, עיטור "צלב המלחמה" הצרפתי ואת "מסדר לאופולד השני" מבלגיה כהוקרה על טיפולה בפצועים הבלגים.
ראשית חייה

דורותי פילדינג נולדה ב-6 באוקטובר 1889 לרודולף פילדינג, הרוזן התשיעי של דנבי, ולרוזנת של דנבי, ססיליה מרי פילדינג (לבית קליפורד). לפילדינג היו תשעה אחים ואחיות, שלושה אחים ושש אחיות. היא הייתה קרובת משפחחה רחוקה של הסופר הנרי פילדינג.
בילדותה התחנכה בביתה שהיה בניונהאם פאדוקס, בכפר מונקס קירבי שבמחוז ווריקשייר, וכן במנזר בפריז שם למדה צרפתית שוטפת.
במלחמת העולם הראשונה

בדומה לרבים מאחיה ואחיותיה, עם פרוץ המלחמה, פילדינג הרגישה בצורך למלא תפקיד במאמץ המלחמתי. שלוש מאחיותיה: הליידי קלייר, הליידי אליזבת ("בתי"), והליידי ויקטוריה, שירתו בצבא יחד עם אחיהם: רב-סרן רודולף (ויקונט פילדינג) ששירת במשמר קולדסטרים ושרד את המלחמה, יו פילדינג מהצי המלכותי הבריטי שנהרג ב-31 במאי 1916 בקרב יוטלנד, והנרי פילדינג, שגם הוא שירת במשמר קולדסטרים ונפטר ב-9 באוקטובר 1917 מפצעיו לאחר פעולה צבאית בפלנדריה, שלושה חודשים בלבד לאחר שאחותו עזבה את האזור.[דרוש מקור]
בספטמבר 1914, לאחר קורס הכשרה קצר בבית חולים בעיר רגבי, פילדינג נסעה לחזית המערבית בבלגיה, שם היא החלה לנהוג באמבולנסים כחלק מכוחות האמבולנס של מונרו. זו הייתה יחידה התנדבותית אשר כללה גם את מיי סינקלר, אלזי נוקר, ומאיירי צ'ישולם. יחידה זו כללה שיירות של אמבולנסים שנתרמו על ידי הצלב האדום הבריטי. הנהגות היו מפנות חיילים פצועים מהחזית שבין ניופורט, לדיקסמיוד, בלגיה, לבית החולים בוויורן, בלגיה. אף על פי שהייתה ממשפחה מיוחסת, לפילדינג הייתה התנהגות נוחה וקלה במלחמה, התנהגות שחצתה גבולות חברתיים. פילדינג התחבבה על כל מי שבאה עמו במגע, ממעמד המלוכה ועד ל"חיילים הפשוטים". נכתב כי הפסקות התה שהייתה נוהגת לקיים בחמש בערב בין הריסות העיר וויורן זכו לפרסום גדול בקרב הקצינים והחיילים הבלגים אשר שירתו שם.
ב-1916, הקומנדר (מקביל לסגן-אלוף) הנרי קרוסבי הלהן כתב מכתב המלצה על פילדינג. את המכתב קיבל הרוזן של אטלון, אלכסנדר קיימברידג', מפקד המשימה הבריטית בבלגיה. במכתב נכתב בין השאר:
אני מעז לטעון כי התנהגותה של הליידי דורותי פילדינג צריכה להיות מתוגמלת. הנסיבות לכך הן ייחודיות מאחר שזוהי יחידה מבודדת, שלא קיים בה ארגון רפואי לפינוי נפגעים וקורבנות מלבד היחידה ההתנדבותית הזו, ובגלל המחסור באמצעי תקשורת זה הכרחי לאמבולנסים להישאר במגע קרוב עם כלי הירייה בעודם בפעילות. לכן היא (פילדינג) נחשפה לעיתים תכופות לסיכונים שככל הנראה אף אישה אחרת לא חוותה. היא תמיד הפגינה נאמנות לתפקיד ובוז לסכנה, מה שהיה מקור להערצה לכולם. אני מדבר רק על סמך עבודתה עם תותחי המצור של חיל הים, אבל הוד מלכותך גם מודע לשירותיה הנאמנים לצבא הבלגי ולצבא הצרפתי.
ציטוט זה לבסוף גרם לפילדינג להיות האישה הראשונה שקיבלה את "המדליה הצבאית" (Military Medal - MM) על אומץ בשדה הקרב ב-1 בספטמבר 1916, כפי שצוין ב-The London Gazette. חמישה ימים לאחר מכן היא עוטרה במדליה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בטירת וינדזור. בנוסף לכך, פילדינג קיבלה את עיטור "מסדר לאופולד השני" ממלך בלגיה, אלברט הראשון כהוקרה על טיפולה בפצועים הבלגים.
במכתביה ששלחה לביתה בניוהאם פאדוקס באופן יומיומי, פילדינג הרהרה על אימת המלחמה וכן על הבעיות שעלו מהיותה אישה בחזית המתמודדת בין השאר עם רכילויות, פגזים, תרומות, כינים (שגרמו לרבות מהאחיות לגזור את שיערן ולהפכו לקצר), טיפולי רכב, והצעות נישואין מטרידות. לאחר שנתיים בחזית פילדינג נראתה עייפה, תשושה וחלשה.
פילדינג שירתה עם הכוחות בפלנדריה עד יוני 1917, ולאחר מכן חזרה לביתה בשביל להתחתן. ב-5 ביולי 1917 פילדינג התחתנה עם קפטן (מקביל לסרן) צ'ארלס ג'וזף הנרי אוהארה מור, מהעיר טיפררי שבאירלנד. פילדינג עברה לגור בוורלי, מידלסקס, שם בעלה הוצב בגדוד השני, המשמר האירי. אחרי ירח דבש קצר, פילדינג שבה לתפקידה באמבולנס, להובלת פצועים ברחבי לונדון.
השנים שלאחר המלחמה

לאחר המלחמה, דורותי ובן זוגה חיו רוב הזמן בביתו של מור בדרום טיפררי שבאירלנד. נולדו לזוג ארבע בנות: רות', קליה, אדית' וג'ון, ובן אחד: ארתור. פילדינג נהייתה חברה ב"לגיון הבריטי המלכותי" ונשיאת התאחדות האחיות בטיפררי. היא המשיכה לעסוק בתחביב הציד שלה. בנוסף לכך, דורותי ובעלה החזיקו בסוס הרבעה וכן השתתפו במרוצי סוסים באנגליה ובאירלנד.
מותה

דורותי פילדינג נפטרה מאי ספיקת לב בטיפררי, ב-24 באוקטובר 1935 בגיל 46. גופתה הובאה לביתה שבווריקשייר ונקברה ב-27 באוקטובר בחלקת משפחתה בבית הקברות הקתולי במונקס קירבי.
עיטורים

המדליה הצבאית (Military Medal)
כוכב 1914 (Star 1914)
צלב המלחמה הצרפתי
מסדר "לאופולד השני" הבלגי
ראו גם

מלחמת העולם הראשונה
צלב המלחמה
אלברט הראשון, מלך הבלגים
החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
לקריאה נוספת

Atkinson, Diane. Elsie and Mairi Go to War: Two Extraordinary Women on the Western Front. Cornerstone. (2009)
Hallam, Andrew & Nicola Lady Under Fire on the Western Front: The Great War Letters of Lady Dorothie Feilding MM. Pen & Sword Military. (2010)
Mitton, Geraldine Edith, T'Sercles, Baroness Elsie, Chisholm, Mairi. The Cellar-House of Pervyse: A Tale of Uncommon Things from the Journals and Letters of the Baroness T'Serclaes and Mairi Chisholm. A.C. Black. (1917)
T'Serclaes, Elsie Baroness de. Flanders and Other Fields. Harrap. (1964)
Vanleene, Patrick. Op Naar de Grote Oorlog. Mairi, Elsie en de anderen in Flanders Fields. De Klaproos (2001)
Vanleene, Patrick. Fearless: Dorothie Feilding's War, 1914-1917. Academia Press/Lannoo (2015)
הערות שוליים

↑  The Encyclopædia Britannica: Volume III
↑  New Zealand Evening Post (1917) from The National Library of New Zealand
↑  1911encyclopedia.org
↑  Westley, F. C., The Spectator, (1919) Issues 4723-4748
↑  thepeerage.com
↑  American Journal of Nursing, Volume 17, Issue 1, pg 144>
↑  The New York Times Jan. 14, 1917
↑  Foster, R. and Cluley, C. (2000). Warwickshire Women: A Guide to Sources in the Warwickshire County Record Office Warks. CRO, Feilding Papers
↑  Leslie, J.H. (1919). An Historical Roll (with Portraits) of Those Women of The British Empire to Whom the Military Medal has been Awarded During The Great War, 1914–18, Part 1
1 2  British Journal of Nursing, 6 February 1915; p. 110
↑  The National Archives: Feilding Family of Newnham Paddox: CR 2017/C329 - CR 2017/C1388
↑  Salmon, Edward (1917). The British Dominions Year Book
↑  Hallam, Andrew and Hallam, Nicola (2010). Lady Under Fire on the Western Front: The Great War Letters of Lady Dorothie Feilding MM. Pen & Sword Military
↑  Butler, Patrick Richard (1920). A Galloper at Ypres: and Some Subsequent Adventures.T. Fisher Unwin. London. p. 168 (ISBN 0559519699/0-559-51969-9)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17035617b (data)  GND: 1232247480  ISNI: 0000 0001 1803 4530  LCCN: no2011039941  VIAF: 168979682   WorldCat (עם VIAF): 168979682
רבקה קפלן (וונדה פיסולה)

רבקה קפלן (ונדה פיסולה) (בלועזית: Wanda Pisula - Rivka Kaplan, נולדה ב-1907 ונפטרה ב-15 בינואר 1985) הייתה אישה פולנייה כפרית חסידת אומות העולם, שפעלה למען הצלת יהודים בשואה וקשרה את גורלה עם העם היהודי ומדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ונדה פיסולה הייתה ילידת הכפר שטוצקי ליד לובלין, נשואה ואם לבת שעבדה בחווה שבה הועסקו גם אסירים יהודים. במהלך העבודה התיידדה ונדה עם האסירים היהודים. כאשר האסירים גילו שהם אמורים להישלח למיידנק הם פנו אליה בבקשה להסתירם בביתה. ונדה הסכימה לעזור להם וביקשה את אישור בעלה. היא הכינה מחבוא עבורם במחסן מחוץ לבית.
ונדה הסתירה במחסן שמונה יהודים אליהם הצטרפו בהמשך שתי צעירות יהודיות. ונדה דאגה להם במשך שנה וחצי, טיפלה בהם וסיפקה להם מזון למרות הסכנה שתיתפס על ידי הגרמנים. בעקבות הלשנת השכנים נערך חיפוש בביתה אך לא נמצאו יהודים. ונדה התמידה בהסתרת היהודים למרות הסכנות והקשיים.
לאחר המלחמה

בסיום המלחמה התגרשה מבעלה ונישאה ליונה קפלן שהיה אחד היהודים שהסתתרו במחסן בחצר ביתה. השניים עזבו את פולין ועברו להונגריה. כעבור שנתיים הם עלו לישראל למושב בית אלעזרי וניהלו בו משק חקלאי. בישראל אימצה לעצמה את השם רבקה ואת שם משפחת בעלה קפלן. רבקה הלכה לעולמה בגיל 77 ונקברה בבית הקברות הלטיני ביפו.
הכרה והנצחה

בעדותו ביד ושם העיד יונה קפלן שהתייחסה אליו יותר טוב מאימו ושהסתתר אצלה עד סוף המלחמה. ב-24 ביולי 1975 הכיר יד ושם ברבקה קפלן (ונדה פיסולה) כחסידת אומות העולם. בטקס ביד ושם ניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ונדה. קברה אותר בבית הקברות הקברות הלטיני ביפו ונקבעה עליו לוחית זיכרון.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 174.
הערות שוליים

1 2  Kapłan Wanda (Pisula), יד ושם
1 2  גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 174
↑  וונדה פיסולה - רבקה קפלן | Wanda Pisula – Rivka Kaplan, באתר יד ושם
↑  יונה קפלן, עדות ליד ושם, המחלקה לגביית עדויות, ארכיון יד ושם תיק מס' 949.
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רבקה קפלן (וונדה פיסולה)".