stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע בין כוכבים: הסרט
עלילה

ה"אנטרפרייז" מעוצבת מחדש, וקפטן ג'יימס טי קירק מקודם לדרגת אדמירל וכעת משמש כממונה על המבצעים במפקדת פדרציית הכוכבים המאוחדת שבכדור הארץ. ישות חייזרית עצומה בגודלה מתגלה בגבול חלל הקלינגונים בצורת ענן אנרגיה, ועושה את דרכה לעבר כדור הארץ. היא משמידה שלוש ספינות חלל קלינגוניות וגם תחנת פיקוח של הפדרציה. ספינת החלל אנטרפרייז נשלחת לחקור, וקירק מקבל חזרה את הפיקוד על צוות הספינה, למורת רוחו של מפקדהּ הנוכחי, קפטן ווילארד דקר. מתגלות תקלות במערכות הירי החדשות ובמשגר של האנטרפרייז, שהורג איש צוות - מה שיוצר מתחים נוספים בין קירק לדקר. הבעיות נפתרות כאשר מגיע קומנדר ספוק הוולקני, שחזר מטקס ה"קולינאר" בעולם ביתו וולקן. ספוק לא הצליח לסיים את טקס ה"קולינאר", באומרו כי מצא עדות לתודעה, שקיימת כנראה בישות החייזרית שהתגלתה. הוא קיווה שימצא תשובות לכך אם יצטרף חזרה לצוות האנטרפרייז, בעודם עורכים מסעם לעבר גבול החלל הקלינגוני.
האנטרפרייז מגיעה לענן האנרגיה ושורדת את מתקפתו הראשונית, שלאחריו נכנסת לתוכו. צוות הספינה מגלה כי בתוך הענן שוכנת לה ספינה שמושכת אותם לכיוונה. גשוש חייזרי מופיע על סיפון האנטרפרייז ומתקיף את ספוק לאחר שזה מנסה למנוע ממנו גישה למידע. הגשוש חוטף אישה מהצוות, לוטננט איליה, שמוחלפת על ידי רובוט שמגלה שהוא נשלח על ידי ישות בשם "ויג'ר" על-מנת ללמוד "יחידות פחמן" (בני אדם). דקר מתקשה לתקשר עם הרובוט, שכן הרובוט היה למעשה כפיל של האישה, שאיתה היה לדקר מערכת יחסים רומנטית.
בינתיים ספוק יוצא לחלל, מתוך כוונה לאחד מוחות עם הספינה החייזרית באמצעות טלפתיה. הוא מגלה שהספינה עצמה היא "ויג'ר", מכונה חיה. בנוסף, ספוק מגלה שאין ב"ויג'ר" כל רגש.
בהמשך מסעה של ה"אנטרפרייז" למרכז הישות החייזרית, "ויג'ר" מתגלה כגשוש מדעי (בדיוני) של סוכנות נאס"א בשם "וויאג'ר 6", ששוגר במאה ה-20. הגשוש נמצא בידי גזע חייזרי של ישויות תבונתיות ששינו את תכונות המחקר שלו לצורכי למידה עצמאית. בסרט מרמזים שהגשוש מקבל מעמד כמעט אלוהי, בכך שהוא אגר כל כך הרבה מידע שנהיה בעל תודעה עצמאית משלו. ספוק מגלה, כי חסרה ל"ויג'ר" היכולת למצוא תכלית לקיומו, ובכך להשלים את משימתו. לבסוף, "ויג'ר" מתאחד עם גופו של דקר (בשל הזכרונות הקיימים בו של חברת הצוות איליה) ונעלם למימד אחר.
שחקנים ראשיים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
ויליאם שאטנר: אדמירל ג'יימס "ג'ים" טי קירק
לנרד נימוי: קומנדר ספוק
דפורסט קלי: קומנדר (דוקטור) לאונרד "בונס" מקוי
ג'יימס דוהן: קומנדר מונטגומרי "סקוטי" סקוט
ג'ורג' טקיי: לוטננט קומנדר היקארו סולו
וולטר קניג: לוטננט פאבל צ'כוב
נישל ניקולס: לוטננט קומנדר אוהורה
מייג'ל בארט: לוטננט קומנדר (ד"ר) כריסטין צ'אפל
גרייס לי וויטני: ג'ניס ראנד
סטיבן קולינס: קפטן וילארד דקר
פרסיס קאמבאטה: לוטננט איליה
הפקה

מאז שנת 1974 נעשו מספר ניסיונות כושלים להביא את מסע בין כוכבים למסך הגדול: הסיפור מאת הסופר הרלן אליסון על זוחלים חייזרים המשתלטים על תרבותם הקדומה של תושבי כדור הארץ, והתסריט "The Planet of the Titans", שעקב אחר שאיבתה של האנטרפרייז לתוך "חור שחור" ואל עבר קדום יותר שבו נהפכו לטיטאנים. התסריט נגנז לבסוף בשנת 1976. בזמן זה פותח רעיון לסדרה חדשה, "Star Trek Phase II", כמו גם תסריט לפרק פיילוט בשם "In Thy Name" שלא יצא לפועל, אולם מספר רעיונות נשמרו (כמו הרעיון לישות החייזרית הכמעט-אלוהית), ואף נשקלה יצירת סרט באורך מלא.
בעקבות הצלחת הסרט "מלחמת הכוכבים" בשנת 1977, נכנס התסריט לשלב הפקה סופי. הסרט לא התכוון לשמור על מאפיין אופרת החלל שקבע "מלחמת הכוכבים", אלא יותר את האווירה שנוצרה בסרט 2001: אודיסיאה בחלל משנת 1968, והוא עוקב אחר התסריט לפרק הפיילוט "In Thy Name" כסיפור מסגרת. אחד מבעיות ההפקה הראשוניות היו האפקטים המיוחדים.
בסרט זה היה חזות מראם המוכר של הקלינגונים לראשונה שונה מזה שבסדרה המקורית, דבר שעורר לבסוף הדים וספקולציות רבות בקרב המעריצים, מה שגרר הפקת פרקים אחדים ("חלל עמוק 9" ו"אנטרפרייז") שנועדו ליישב את הבעיה שנוצרה.
בשנת 2001 יצאה גרסת במאי ל-DVD, שבה רוברט וייז ערך מחדש את הסרט כדי שיהיה נאמן יותר לחזונו המקורי. לסרט נוספו אפקטים ממוחשבים שלא נכללו בסרט המקורי אלא רק באילוסטרציות מוקדמות שלא יצאו לפועל עקב אילוצי תקציב באותה עת. כמו כן, מספר בעיות המשכיוּת נפתרו. הסרט כלל גם שיפור בסאונד.
תקציב וביקורות

הסרט, שנעשה בתקציב של 35 מיליון דולר, הכניס מעל 82 מיליון דולר בארצות הברית ו-139 מיליון ברחבי העולם. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשלוש קטגוריות (תפאורה, אפקטים ומוזיקה). למרות הצלחה הקופתית הסרט זכה לביקורות מעורבות, שהשקיעו יותר מדי באפקטים המיוחדים, עלילה יבשה וחסר מתח.
אלמנטים הלקוחים מהסרט בסדרות השונות

ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" קיים סיפור דומה (The Changeling) של גשוש המחפש אחר תודעה עצמית, שהתפתח לכדי ממדים עצומים בידי ישויות חייזריות. בנוסף, בסדרת האנימציה משנת 1973, בפרק "One of Our Planets is Missing", סופר על מסעה של האנטרפרייז לתוך כוח אימתני השואב לתוכו כוכבי לכת אחרים.
בנובלה מאת ויליאם שאטנר, "The Return", ספוק כמעט ו"מוטמע" בידי הבורג, אך ניצל בזכות העובדה שמחשבתו אוחדה בעבר עם ה"ויג'ר". לפי שאטנר, הישות החייזרית שמופיעה בסרט היא צורתם הראשונית של גזע "הבורג".
הערות שוליים

↑  Awards for Star Trek: The Motion Picture (1979)‎, באתר IMDb
| מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית |
| --- | --- | --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | ויליאם שאטנר • לנרד נימוי • דפורסט קלי • ג'יימס דוהאן • ג'ורג' טאקיי • נישל ניקולס • וולטר קניג • מייג'ל בארט |  |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |  |
| דמויות משנה | הארי מאד • סאביק • סארק • חאן נוניאן סינג • כריסטופר פייק • כריסטין צ'אפל • זפרם קוקרן • קיילאס • ג'ניס ראנד • רוברט אפריל |  |
| גזעי חייזרים | אוריונים • אנדוריאנים • גורן • וולקנים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | אנטרפרייז • ג'נסיס • חולצה אדומה • טרנספורטר • יקום המראה • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • קוביאשי מארו • רביע גלקטי |  |
| ציטוטים | ‏"Where no man has gone before"‏ • "אני רופא, לא..." •  "שגר אותי למעלה, סקוטי" |  |
| סרטי הקולנוע | מסע בין כוכבים • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת |  |
| פרקים בולטים | The Menagerie • The City on the Edge of Forever • Spectre of the Gun |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4222669  GND: 123100777X  LCCN: n79122882  SUDOC: 22413700X  VIAF: 176600833   WorldCat (עם VIAF): 176600833
נייטרום

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה עצמאית
 מייסדים:  מאט אנאל, הת'ר סטאנקליף
 תקופת הפעילות:  10 באוגוסט 2004 – הווה (20 שנה) 
 מיקום המטה:  לונדון 
 משרד ראשי:  לונדון, אנגליה
 ענפי תעשייה:  משחקי דפדפן
 עובדים:  15
  
 www.nitrome.com
 
נייטרום (באנגלית: Nitrome Limited) היא חברת פיתוח משחקים עצמאית הממוקמת בלונדון, אנגליה. החברה מייצרת משחקים מבוססי טכנולוגית פלאש (המשחקים הפופולריים עברו לHTML5 בעקבות ירידת הפלאש מהאינטרנט). משחקיהם מזוהים בזכות השימוש בעיצוב בסגנון פיקסל ארט ומראה מצויר, לצד מוזיקה קליטה בתחילת כל משחק.
נייטרום הוקמה במקור על ידי מאט אנאל והת'ר סטאנקליף, שני מעצבים גרפיים שתכננו ליצור משחקים לטלפונים סלולריים. במקום זאת, החברה החלה בלקיחת עמלות עבור שימוש במשחקים שלהם ברשת והמשיכה כך מאז ועד היום, כשהם מייצרים עד שני משחקים חדשים בכל חודש. המשחקים של נייטרום נגישים באתר החברה ולעיתים גם באתרים מורשים אחרים כמו Miniclip PCH Games.
היסטוריה

הקמתה של נייטרום החלה בשיחה בין מאט אנאל והת'ר סטאנקליף שבה הציע מאט לייצר משחק עבור טלפונים סלולרים. למרות היסוסה של הת'ר, הצליח מאט לשכנע אותה בדבר סיכויי ההצלחה של הרעיון, והם התחילו לעבוד. האתר הזמני לפרויקטים העתידיים שלהם עלה לראשונה בשלישי באפריל, 2005, עם וידאו של "הוט אייר" (בעברית: אוויר חם), המשחק הראשון שלהם. ב-20 במאי, 2005, אחיו של מאט, ג'ון, הצטרף לצוות של נייטרום כדי לעזור עם אמנות הפיקסלים.
ב-12 בינואר 2021, הוסר הפלאש רשמית מכל הדפדפנים הפופולריים, מה שגרם לנייטרום להעביר את המשחקים החשובים שלהם לHTML5, נכון ל-19 ביוני 2022 - הועברו כ-20 משחקים לשפת התכנות הנתמכת.
המשחקים

באתר החברה, ניתן לצפות ברשימת המשחקים על פי שלוש קטגוריות עיקריות: המשחקים החדשים - 10 המשחקים החדשים ביותר של החברה, משחקים בנושא מתחלף-(חורף, יריות, חשיבה, מדע בדיוני וכו') ומשחקים מרובי משתתפים - משחקים שנועדו למצב מרובה משתתפים.
נייטרום ייצרה משחקים עבור MTV, Candystand ו-מיניקליפ. בעבר החברה גם יצרה משחקי פרסום, שכל מטרתם לקדם ולשווק מוצר ספציפי. החברה מאפשרת לבעלי אתרים לשים חלק מהמשחקים שלה באתרים שלהם תמורת עמלה מוגדרת מראש.
רוב המשחקים מחולקים לשלבים (בדרך כלל בין 15 ל-50) ובנוסף, מאפשרים לשחקן לחזור על כל שלב שהשלים עד כה, אפילו אם הפסיד לגמרי. משחקים מסוימים מציגים את הקונספט של "בוס" (בסוף 10 שלבים יש בוס חזק ומרכזי שצריך להילחם בו).
בתחילת 2009, נייטרום הצהירה שבסך הכול, יצרה כ-20 משחקים בשנת 2008.
נכון ליולי 2014, באתר החברה 131 משחקים.
המשחקים > משחק המאה

משחק המאה של נייטרום נקרא "נייטרום חייב למות!" (!Nitrome must die). העלילה מתחילה בילד שמשחק באחד ממשחקי נייטרום ומפסיד. הוא מתעצבן, ואז מתחיל לדבר בצ'אט עם חבר שלו, המתוסכל גם הוא מהפסדיו. שניהם מחליטים לחסל את נייטרום. הם מגיעים לבניין של נייטרום, בניין גבוה מאוד, שהאבטחה בו כבדה כל כך עד שכשציפור נוחתת על עליו יוצאת קרן לייזר ושורפת אותה. שני החברים מוצאים שני רובים בפחי האשפה ופורצים לבניין. אחראי האבטחה רואה את זה מחדרו, ומפעיל את האזעקה.
את המשחק אפשר לשחק במצב של שחקן יחיד או שני שחקנים (במצב של שני שחקנים אם אחד מהם מת השני יכול לעשות לו החייאה ולהחזירו לחיים, אבל עם מעט מאוד נקודות חיים). במהלך המשחק אפשר להשתמש ולאסוף כלי נשק ותחמושת מסוגים שונים: קליעים רגילים, חיצים, בקבוקי תבערה, אותיות N-I-T-R-O-M-E מתפוצצות, ואפילו אקדח פלוצים. המפלצות בכל שלב הן דמויות מהמשחקים הקודמים של נייטרום, ולפעמים גם ממשחקים שעוד לא יצאו אז. כל שלב מורכב מעשר קומות, כשבקומה העשירית יש בוס. רק אם מסיימים עשר קומות המשחק נשמר, ואם יוצאים ממנו אפשר יהיה לחזור רק עד השלב הראשון שאחרי הבוס האחרון שהובס. במשחק אפשר לאסוף גם יחידות הבראה, שמשקמות חלקית את מד החיים של השחקנים. לעיתים ישנם גם שלבי אתגר שבהם השחקנים מתמודדים אך ורק עם נשק ספציפי.
המשחקים > חמשת המשחקים השולטים של נייטרום

גלידה רעה 3 - המשיכו של המשחק הראשון והשני. כמות המשתתפים: 1-4
גלידה רעה 2 - המשיכו של המשחק הראשון. כמות המשתתפים: 1-4
תאומי חצי הקשת 2 - המשחק מסופר על שני חתולים אמיצים שהם בעצם תאומים. יום אחד החיידקים הפולשים כבשו את עולמם שלהם, אז החתולים התאומים הפעילו את כוחם בעזרת חצי הקשת ועשו הרפתקה. המשיכו של המשחק הראשון. כמות המשתתפים: 1-4
גלידה רעה - מסופר על חבורת גלידה שיודעים להקפיא את כל היצורים מבלי שהם ידרכו עליהם. כמות המשתתפים: 1-4
נייטרום חייב למות! - התיאור נמצא בכותרת של "משחק המאה". כמות המשתתפים: 1-2
הצוות

נייטרום התחילה עם שני חברים, מאט אנאל והת'ר סטאנקליף. רוב המשחקים שלהם נוצרים על ידי צוותים של שני משתתפים. האחד יוצר את העיצוב והסגנון והשני את התכנה. עיצוב המשחקים ויצירת השלבים מחולקים בין שני חברי הצוות. בסיום התהליך, נוספת גם מוזיקה על ידי אחד או שני מוזיקאי הבית של נייטרום. יצירה של כל משחק אורכת בסביבות חודש אחד. כל המשחקים נבדקים מראש על ידי שני המקימים.
כיום מעסיקה החברה כ-15 עובדים.
Nitrome Touchy

בשנת 2013 יצרה החברה אפליקציה חדשה.
מדובר על אפליקציה לאנדרויד ול-IOS, אשר מאפשרת לשחק ברוב המשחקים המוצעים באתר דרכה.
כל האפליקציה מבוססת על קלט ופלט. השחקן משחק בטלפון שלו כשלט או כקונסולה, ובו בזמן נשלחים אותות למחשב דרך ה-Wi-Fi. כך למעשה, השחקן שולט על ידי האפליקציה (אשר מדמה שלט) במשחק שמוצג על ידי מסך המחשב.
מרליס גר

מרליס אולסנר-גר (בגרמנית: Marlies Oelsner-Göhr; נולדה ב-21 במרץ 1958) היא אצנית מזרח גרמניה לשעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 2 זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ב-3 אולימפיאדות שונות, אלופת עולם בעלת 3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב, אלופת אירופה 3 פעמים ברציפות ושיאנית עולם בריצת 100 מטר (10.81 שניות). היא האתלטית הראשונה בהיסטוריה שירדה בריצה זו מתחת ל-11 שניות (10.88 שניות).
תוכנית האימרוץ

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב. גילוי זה הטיל צל כבד וחשד משמעותי לגבי תקפות השגי הספורטאיות המזרח גרמניות וגר בכללן.
גר נמצאה חיובית לסטרואידים אנדרוגנים בשנת 1975 בגיל 17.
הישגים ותארים

גר שיפרה במהלך הקריירה שלה 7 שיאי עולם חדשים, 3 מהם בריצת 100 מטר וארבעה בריצת שליחות 4x100 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.81 שניות (8 ביוני 1983), שיא עולם בעבר
ריצת 200 מטר: 21.74 שניות (1984)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 50 מטר: 6.12 שניות (1980)
ריצת 60 מטר: 7.07 שניות (1986)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
הערות שוליים

↑  שיא עולמי במירוץ שליחות, דבר, 15 באוגוסט 1975
↑  בארפורט, מזרח גרמניה, דבר, 1 ביוני 1977
↑  אלסנר פרצה מחסום 11 שניות וקבעה 10.88, מעריב, 3 ביולי 1977
↑  יאשצ'נקו ואקרמן - ספורטאי השנה, מעריב, 5 בדצמבר 1977
↑  רק שיא עולמי אחד בהחל גברע אירופה באתלטיקה, מעריב, 14 באוגוסט 1977
↑  שישי ושבת בדיסלדורף, מעריב, 4 בספטמבר 1977
↑  IAAF WORLD CUP IN ATHLETICS
↑  1978 European Athletics Championships
↑  1982 European Athletics Championships
↑  1983 World Championships in Athletics
↑  1984 Summer Olympics boycott
↑  1986 European Athletics Championships
↑  Fear of the Future by Karin Helmstaedt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14344697
נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד

נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד היא הנבחרת לאומית של קוריאה הדרומית. הנבחרת זכתה במקום השני באולימפיאדה הביתי בשנת 1988 היא הנבחרת החזקה באסיה עם 9 זכיות באליפות היבשת. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום ה-11
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אסיה | משחקי אסיה |
| 1977 |  |  | 2 |  |
| 1978 |  | 4 |  |  |
| 1980 | לא השתתפה |  |  |  |
| 1982 |  | 2 |  | 3 |
| 1983 |  |  | 1 |  |
| 1984 | 11 |  |  |  |
| 1986 |  | 12 |  | 1 |
| 1987 |  |  | 1 |  |
| 1988 | 2 |  |  |  |
| 1990 |  | 12 |  | 1 |
| 1991 |  |  | 1 |  |
| 1992 | 6 |  |  |  |
| 1993 |  | 15 | 1 |  |
| 1994 |  |  |  | 1 |
| 1995 |  | 19 | 2 |  |
| 1996 | לא העפילה |  |  |  |
| 1997 |  | 8 |  |  |
| 1998 |  |  |  | 1 |
| 1999 |  | 14 |  |  |
| 2000 | 9 |  | 1 |  |
| 2001 |  | 12 |  |  |
| 2002 |  |  | 4 | 1 |
| 2003 |  | לא העפילה |  |  |
| 2004 | 8 |  | לא השתתפה |  |
| 2005 |  | לא העפילה |  |  |
| 2006 |  |  | 2 | 4 |
| 2007 |  | 15 |  |  |
| 2008 | 8 |  | 1 |  |
| 2009 |  | 12 |  |  |
| 2010 |  |  | 1 | 1 |
| 2011 |  | 2 |  |  |
| 2012 | 11 |  | 1 |  |
| 2013 |  | 21 |  |  |
| 2014 |  |  | 5 | 2 |
| 2015 |  | לא העפילה |  |  |
| 2016 | לא העפילה |  | 6 |  |
| 2017 |  | 10 |  |  |
| 2018 |  |  | 3 |  |
| 2019 |  | 22 |  |  |
| 2020 |  |  | 2 |  |
| 2021 | 8 | 31 |  |  |
| 2022 |  |  | 5 |  |
הערות שוליים

↑  https://www.ihf.info/member-federations/republic-of-korea/121 דירוג של האיגוד העולמי
↑  השתתפה נבחרת שכוללת שחקנים מקוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית
מרים מקבה

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1932 יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 פטירה:  9 בנובמבר 2008 (בגיל 76) Castel Volturno, איטליה 
 שם לידה:  Zenzi Miriam Makeba 
 שם במה:  Mama Africa 
 מוקד פעילות:  אלג'יריה, דרום אפריקה 
 תקופת הפעילות:  1953–2008 (כ־55 שנים) 
 סוגה:  מרבי, אפרופופ, ג'אז, מוזיקת עולם, רוק, township music 
 שפה מועדפת:  קוסה, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Strut Records, האחים וורנר רקורדס, רפרייז רקורדס, פיליפס רקורדס, Collectables Records, מרקורי רקורדס, קאפ, RCA ויקטור, Sonodisc 
 בן או בת זוג:  סטוקלי קרמייקל (1969–1978) יו מסקלה (1964–1966) 
 צאצאים:  בונגי מקבה 
 פרסים והוקרה:  מסדר איקמנגה (2009)  Order for Meritorious Service (2003)  מדליית השלום ע״ש אוטו האן (2001)  honorary degree from Spelman College (1991)  פרס פולר למוזיקה (2002)  South African Music Awards  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 www.miriammakeba.co.za
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים מקבה מגיעה לישראל, האמרגן יעקב אורי קיצוני משמאל, 1963
מרים מקבה (באנגלית: Miriam Makeba;‏ 4 במרץ 1932 – 10 בנובמבר 2008) הייתה זמרת דרום-אפריקאית, שגלתה שנים רבות מארצה בשל פעילותה בנושא זכויות האדם. מקבה, זוכת פרס גראמי, הייתה ידועה הן במולדתה והן ברחבי העולם, ובשל פעילותה הפוליטית יש שכינו אותה "מאמא אפריקה".
ביוגרפיה > נעוריה

זנזילה מרים מקבה נולדה ביוהנסבורג בשנת 1932. אמה הייתה רופאה טבעית (סנגומה) משבט הסוואזי, ואביה, שמת כאשר הייתה מקבה בת שש, היה בן לקבוצת הקוסה. אמה של מרים עבדה במשק ביתה של משפחה יהודית ומרים התלוותה אליה. אם המשפחה היהודית גילתה את כישרונה של מרים וכיוונה את צעדיה הראשונים בתחום המוזיקה, כפי שסיפרה מרים מקבה עצמה, מאוחר יותר, במהלך טקס בו הוענק לה פרס ובו שרה לבאי הטקס המופתעים את השיר "יידישע מאמע". כילדה קיבלה את חינוכה המוזיקלי במכון קילמרטון בפרטוריה בו למדה שמונה שנים.
בתחילה יצאה מקבה למסעות הופעות עם קבוצות חובבים, אך בתחילת שנות ה-50 הפכה לזמרת מקצועית, והצטרפה ללהקת "Manhattan Brothers", בטרם הקימה להקה משלה לה קראה "העפרונים" ("The Skylarks"). הלהקה עירבה את סגנון הג'אז עם המוזיקה המסורתית של דרום אפריקה.
בשנת 1959 הופיעה במחזמר "קינג קונג" לצידו של יו מסקלה, שהיה לבעלה, עד לגירושיהם מספר שנים לאחר מכן. על אף שכבר בתקופה זו הייתה אמנית ידועה, והקלטותיה זכו להצלחות, עדיין קיבלה סכומים זעומים עבור הופעותיוה והקלטותיה. היא החליטה לנסות את מזלה בארצות הברית. בשנת 1959 הופיעה בסרט תעודה כנגד האפרטהייד בשם "שובי, אפריקה!" (Come Back, Africa). הופעתה בסרט, וכן הופעתה בהקרנת הבכורה של הסרט שהתקיימה בפסטיבל הסרטים בוונציה, הביאו לה את החשיפה הבינלאומית לה קיוותה.
ביוגרפיה > גלות

מקבה עברה ללונדון שם פגשה בהארי בלפונטה שסייע לה להשיג ויזה לארצות הברית. בארצות הברית התפרסמה בשורה של להיטים לרבות "פאטה פאטה", "שיר הקליק", ו"מאלאיקה". ב-1966 מקבה זכתה בפרס גראמי עבור הקלטת שיר העם או השיר האתני הטוב ביותר בשנה זו. בפרס זכתה בשיתוף עם בלאפונטה על התקליט "ערב עם בלאפונטה ומקבה". שירי התקליט התייחסו לסבלם של השחורים בדרום אפריקה תחת משטר האפרטהייד.
ב-1960 התרחש טבח שארפוויל, שבו נהרגו 69 מפגינים שחורים, ובהם גם 3 מבני משפחתה של מקבה. מקבה, בעודה בסיבוב הופעות בארצות הברית, ביקרה בחריפות את שלטון האפרטהייד. כפועל יוצא, שלטונות דרום אפריקה ביטלו את דרכונה.
זמן קצר לאחר מכן אמה נפטרה, אך שלטונות דרום אפריקה עמדו בסירובם לתת לה להיכנס, ומנעו ממנה להגיע להלווית אמה.
בשנת 1963 העידה בפני האומות המאוחדות על העוול שבמשטר האפרטהייד. לאחר מכן קיבלה הודעה כי אזרחותה הדרום אפריקנית בוטלה, וכי נאסר עליה לשוב למולדתה לעולם. בשלב זה היו למקבה תשע אזרחויות של מדינות שונות, ועשר אזרחויות של כבוד ממדינות אחרות. בשנת 1961 הועמדה מקבה לפרס גראמי לתגלית השנה.
בשנת 1968 נישאה לפעיל זכויות אדם אמריקני ממוצא טרינידדי בשם סטוקלי קרמייקל. הנישואים הביאו לסערה בארצות הברית, בשל היותו של קרמייקל מעורב בפעילויות של קבוצות כפנתרים השחורים. רבות מהופעותיה של מקבה בוטלו, וחברות התקליטים סירבו לעבוד עמה. כתוצאה מכך עבר הזוג לגור בגינאה שבמערב אפריקה, שם היו מקורבים לנשיא אחמד סקו טורה ורעייתו. מקבה נפרדה מקרמייקל בשנת 1973, והמשיכה להופיע בעיקר באפריקה, דרום אמריקה ואירופה. ידועה במיוחד הופעתה בשנת 1974 בקרב האיגרוף ההיסטורי בזאיר בין מוחמד עלי וג'ורג' פורמן. כן שמשה מקבה כנציגת גינאה באומות המאוחדות, ועל כך זכתה בפרס השלום על שם דאג המרשלד בשנת 1986.
לאחר מות בתה היחידה, בונגי מקבה, בשנת 1985 עברה מקבה לבריסל. בשנת 1987 הייתה בין המוזיקאים שהקליטו ביחד עם פול סיימון את האלבום החשוב "גרייסלנד" (Graceland), שהביא את המקצבים האפריקאים אל הקהל האמריקאי. זמן קצר לאחר מכן פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "מקבה: הסיפור שלי".
ביוגרפיה > שובה לדרום אפריקה

בשנת 1990 שכנע נלסון מנדלה את מקבה לשוב לדרום אפריקה. בשנת 1992 הופיעה בהפקת הקולנוע הבינלאומית "סרפינה" שעסקה במהומות בסווטו בשנת 1976. כן השתתפה בסרט התעודה "אמנדלה: מהפכה בהרמוניה בת ארבעה חלקים" בה סיפרה על תפקידה בלחימה באפרטהייד.
בינואר 2000 התפרסם אלבומה "מולדת" (Homeland), שזכה להצלחה והיה בין המועמדים לפרס גראמי באותה שנה בקטגוריית "מוזיקת עולם". ב-2001 זכתה במדליית הזהב על שם אוטו האן בברלין על "שירותיה יוצאי הדופן לקידום השלום העולמי וההבנה הבינלאומית". בשנת 2002 זכתה בפרס פולר למוזיקה ביחד עם סופיה גובאידולינה. בשנת 2004 נבחרה להיות מספר 38 במשאל "מאה הדרום אפריקנים הגדולים", שערכה רשת הטלוויזיה הדרום אפריקנית SABC3. בשנת 2005 החלה בסיבוב פרידה ממעריציה, ושאפה להופיע בכל הארצות בהן הופיעה בחייה. בשלב זה מצבה הבריאותי לא היה שפיר, והיא סבלה מדלקת מפרקים.
ב-9 בנובמבר 2008 התמוטטה בעת ששרה בקונצרט בקזרטה באיטליה, שנערך לכבוד הסופר רוברטו סאביאנו, כאות הוקרה לעמידתו כנגד ארגון הפשע הקאמורה במחוז קמפניה. הרקע היה רציחתם של שישה מהגרים אפריקנים על ידי ארגון הפשע בספטמבר 2008, שהביאה למהומות בקרב קהילת המהגרים האפריקנים באזור. הקונצרט התקיים באווירה קשה, כאשר מארגניו עמדו תחת איומים על חייהם. מקבה הופיעה במשך כחצי שעה, והתמוטטה על הבמה אל מול הקהל לאחר ששרה את להיטה "פאטה פאטה". היא נלקחה לבית חולים מקומי, שם אובחן כי היא סבלה מהתקף לב. הרופאים לא הצליחו להצילה, ומותה נקבע ב-10 בנובמבר 2008.
ביוגרפיה > לאחר מותה

בשנת 2016 הוציאה הזמרת הצרפתייה ג'יין סינגל בשם Makeba, המהווה מחווה למרים מקבה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Miriam Makeba: 1960 - RCA LSP2267
The Many Voices Of Miriam Makeba: 1960 - Kapp KL1274
The World Of Miriam Makeba: 1963 - RCA LSP2750
The Voice of Africa: 1964 - RCA LSP2845
Makeba Sings: 1965 - RCA LSP3321
An Evening With Belafonte/Makeba (with Harry Belafonte): 1965 - RCA LSP3420
The Magic of Makeba: 1965 - RCA LSP3512
The Magnificient Miriam Makeba: 1966 - Mercury 134016
All About Miriam: 1966 - Mercury 134029
Miriam Makeba In Concert!: 1967 - Reprise RS6253
Pata Pata: 1967 - Reprise RS6274
Makeba!: 1968 - Reprise RS6310
Live in Tokyo: 1968 - Reprise SJET8082
Keep Me In Mind: 1970 - Reprise RS6381
A Promise: 1974 - RCA YSPL1-544
Live In Conakry - Appel A L'Afriqu: 1974 - Sonodisc SLP22
Miriam Makeba & Bongi: 1975 - Sonodisc SLP48
Live in Paris: 1977 - CD6508
Country Girl: 1978 - Sonodisc ESP165518
Comme Une Symphonie d'Amour: 1979
Sangoma: 1988 - WB 925673-1
Welela: 1989 - Gallo CDGSP3084
Eyes On Tomorrow: 1991 - Gallo CDGSP3086
Sing Me A Song: 1993 - CDS12702
Homeland, 2000 - Putumayo PUTU1642
Live at Berns Salonger, Stockholm, Sweden, 1966: 2003 - Gallo Music GWVCD-49
Reflecting, 2004 - Gallo Music GWVCD-51
Makeba Forever, 2006, Gallo Music CDGURB-082
דיסקוגרפיה > אוספים

The Queen Of African Music - 17 Great Songs (Miriam Makeba Album)|The Queen Of African Music - 17 Great Songs, 1987
Africa, 1991
Eyes On Tomorrow, 1991
The Best Of Miriam Makeba & The Skylarks: 1956 - 1959 recordings, 1998
Mama Africa: The Very Best Of Miriam Makeba, 2000
The Guinea Years, 2001
The Definitive Collection, 2002
The Best Of The Early Years, 2003
הערות שוליים

↑  איי.פי, מתה הזמרת והאקטיוויסטית מרים מקבה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2008
| זוכי פרס פולאר למוזיקה |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | פול מקרטני / המדינות הבלטיות (1992) • דיזי גילספי / ויטולד לוטוסלבסקי (1993) • קווינסי ג'ונס / ניקולאוס הרנונקור (1994) • אלטון ג'ון / מסטיסלב רוסטרופוביץ' (1995) • ג'וני מיטשל / פייר בולז (1996) • ברוס ספרינגסטין / אריק אריקסון (1997) • ריי צ'ארלס / ראווי שנקר (1998) • סטיבי וונדר / יאניס קסנאקיס (1999) |  |
| שנות האלפיים | בוב דילן / אייזק שטרן (2000) • ברט בכרך / רוברט מוג / קרלהיינץ שטוקהאוזן (2001) • מרים מקבה / סופיה גוביידולינה (2002) • קית' ג'ארט (2003) • בי. בי. קינג / ג'רג' ליגטי (2004) • ז'ילברטו ז'יל / דיטריך פישר-דיסקאו (2005) • לד זפלין / ואלרי גרגייב (2006) • סאני רולינס / סטיב רייך (2007) • פינק פלויד / רנה פלמינג (2008) • פיטר גבריאל / חוסה אנטוניו אבראו / אל סיסטמה (2009) |  |
| שנות ה-2010 | ביורק / אניו מוריקונה (2010) • רביעיית קרונוס / פטי סמית' (2011) • פול סיימון / יו-יו מה (2012) • יוסו נ'דור / קייג׳ה סאריאהו (2013) • צ'אק ברי / פיטר סלארס (2014) • אמילו האריס / אוולין גלני (2015) • מקס מרטין / צ'צ'יליה ברטולי (2016) • סטינג / ויין שורטר (2017) • מטאליקה / המכון הלאומי למוזיקה באפגניסטן (2018) • גראנדמאסטר פלאש / אן-סופי מוטר / מנגנים לשינוי (2019) |  |
| שנות ה-2020 | אנה נטרבקו / דיאן וורן (2020) • איגי פופ / אנסמבל אנטרקונטמפורן (2022) • כריס בלקוול / אנז'ליק קיג'ו / ארוו פרט (2023) • נייל רוג'רס / אסה-פקה סאלונן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275366305171  PLWABN: 9810636664505606  BIBSYS: 90848189  BNE: XX1012708  BnF: cb12113767r (data)  CANTIC: a12388026  CiNii: DA09672143  GND: 118830783  ICCU: CFIV098570  ISNI: 0000 0001 2025 4823  LCCN: n87875765  MusicBrainz: bc5c2918-4aba-4ef6-a245-100563a4487f  NARA: 10571210  NDL: 00470934  NKC: js20011212052  NLA: 35323394  NLK: KAC2020O7591  NTA: 07376034X  RERO: 02-A017747472  SELIBR: 316178  SNAC: w6cz7wgk  SUDOC: 029530601  Trove: 911660  VIAF: 49854255   WorldCat (עם VIAF): 49854255