stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריארכיה
שימוש מודרני

הפילוסוף ג'ון לוק, שהיה אחד ההוגים המרכזיים של "עידן הנאורות" וטבע את המושג "זכויות טבעיות", ביקר בחריפות את המבנה הפטריארכלי המסורתי בספרו "שתי מסכתות על ממשל מדיני". לוק טוען שהאדם הראשון לא קיבל זכות לשלטון אבסולוטי. טיעוניו, המופיעים במסכת הראשונה מנסים להוכיח כיצד הטענות של הוגים אחרים ובראשם סר רוברט פילמר, מחבר הספר "פטריארכיה: על זכותם הטבעית של המלכים" אינן תקפות. הוא מתייחס לטענות שלו בספרו של פילמר ומפריך, לתפיסתו שהזכות לשלטון לא ניתנה מתוקף אקט הבריאה, לא מתוקף זכות שהוענקה על ידי האל, לא מתוקף עונש השעבוד של חוה, ולא מתוקף האבהות. לגבי חוה, לוק טוען שאלוהים לא ציווה על אדם לשלוט בה, אלא רק צפה את העתיד כי חולשתן של הנשים תביא לשליטת הגברים בהם. לוק מודה כי על פי עשרת הדיברות ילדים מצווים לכבד את אביהם, אך מציין כביקורת על פילמר, כי הילדים אינם מחויבים לכבד את האב בלבד, אלא את שני ההורים. מכאן, על פי לוק, שמצוות כיבוד אב ואם אינה יכולה להוות בסיס לשלטון אבסולוטי של האב.
על פי לוק זכות ההורים לשלוט בילדיהם ניתנת להם רק כל עוד הילדים צעירים מידי מכדי לשלוט בעצמם; היא אינה מהווה זכות אבסולוטית, אלא זכות למשמורת. כחלק מטיעון זה לוק מבקש להפריך את האנלוגיה בין אבהות לבין בעלות על קניין.
על פי לוק, גם אם היינו מקבלים את הטענה של פילמר כי האדם הראשון קיבל מאלוהים את הזכות למלוך באופן אבסולוטי, אין בסיס לטענתו שזכות זו עוברת בירושה. עוד הוא טוען כי גם אם הייתה הזכות הזו עוברת בירושה, לא הייתה לגיטימציה לקחת אותה בכוח, ולכן על מנת לדרוש ציות צריכים המלכים כיום להראות כי הם קיבלו ירושה זו מהאדם הראשון.
לביקורת של לוק על פילמר במסכת הראשונה יש חשיבות בהיסטוריה של הרעיונות המדיניים כיוון שהיא מהווה ביקורת הן על הרעיון של זכותם האלוהית של מלכים והן על פטרנליזם מדיני.
ביקורת זו היוותה את הבסיס להתייחסות המודרנית לזכויות הילד, שכן מדובר באחת הביקורות שסייעו לעצב את תפיסת הילד כיצור אוטונומי בניגוד לתפיסתו כנכס או רכוש המשפחה.
שם התואר "פטריארכלי" משמש בחברות מודרניות בשנות האלפיים לתיאורם של מרכיבים שונים במבנה הסמכות השלטת במוסדות חברתיים מסורתיים שבהם מעמד האשה עדיין נחות. הפמיניזם יוצא במלחמה כנגד הסדר הפטריארכלי בחברה, וארגוני נשים פועלים לשינוי המצב מיסודו באמצעות מאבק ממושך לקידום זכויות האישה.
צורת המשפחה ההפוכה היא המטריארכיה - האומרת שהמשפחה מתנהלת לפי ערכים מטריאכליים (אימהיים).
ראו גם

פטריארך
מטריארכיה
קיריארכיה
תפקידי מגדר
חלוקת תפקידים במשפחה
הפרדת עיסוקים מגדרית
הערות שוליים

↑  אַבְהָתָנוּת במילון גאוגרפיה אנושית (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  Lois Tyson, Critical Theory Today, 2012-09-10 doi: 10.4324/9780203479698
↑  R. W. Connell, Julian Wood, Globalization and Business Masculinities, Men and Masculinities 7, 2005-04, עמ' 347–364 doi: 10.1177/1097184x03260969
↑  Peter Laslett, John Locke: Two Treatises of Government, Cambridge: Cambridge University Press, 1987
↑  סר רוברט פילמר, פטריארכיה : על זכותם הטבעית של מלכים, באתר אמזון, סריקת מקור
1 2  Holly Brewer, By birth or consent : children, law, and the Anglo-American revolution in authority, Chapel Hill: University of North Carolina Press, 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529571405171  BNE: XX526163  GND: 4044914-2  LCCN: sh85098727  LNB: 000052770  NKC: ph561680
סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן

סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן שבמסגרתו תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ויוון, ואשר התנהלה בין 6 באפריל 1941 ל-1 ביוני אותה שנה.
סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה > עתודת ה-OKH

עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה:
דיוויזיית הפאנצר ה-4 - בפיקוד ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף
דיוויזיית הפאנצר ה-12 - בפיקוד יוזף הרפה
דיוויזיית הפאנצר ה-19 - בפיקוד אוטו פון קנובלסדורף
הדיוויזיה הקלה ה-100 - בפיקוד ורנר זאנה
הדיוויזיה הקלה ה-101 - בפיקוד אריך מרקס
סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה > הארמייה השנייה

הארמייה השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט מקסימיליאן פון וייכס:
הקורפוס ההררי ה-49 - בפיקוד לודוויג קיבלר:
הדיוויזיה ההררית ה-1 - בפיקוד הוברט לאנץ
הקורפוס ה-51 - בפיקוד הנס-וולפגנג ריינהרד
הדיוויזיה ה-132 - בפיקוד רודולף זינצניך
הדיוויזיה ה-183 - בפיקוד בנינגוס דיפולד
הקורפוס הממונע ה-46 - בפיקוד היינריך פון ויטינגהוף:
דיוויזיית הפאנצר ה-8 - בפיקוד אריך ברנדנברגר
דיוויזיית הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידריך קיהן
הדיוויזיה הממונעת ה-16 - בפיקוד זיגפריד הנריצי
עתודת הארמייה:
הקורפוס ה-52 - בפיקוד קורט פון בריזן:
הדיוויזיה ה-169 - בפיקוד קורט דיטמר
הדיוויזיה ה-197 - בפיקוד הרמן מייר-רבינגן
הדיוויזיה ה-125 - בפיקוד וילהלם שנקנבורגר
סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה > הארמייה ה-12

הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם ליסט:
הקורפוס הממונע ה-40 - בפיקוד גאורג שטומה:
דיוויזיית הפאנצר ה-9 - בפיקוד אלפרד פון הוביקי
חטיבת האס אס ה-1 - בפיקוד יוזף דיטריך
הדיוויזיה ה-73 - בפיקוד ברונו בילר
הקורפוס ההררי ה-18 - בפיקוד פרנץ במה:
דיוויזיית הפאנצר ה-2 - בפיקוד רודולף וייל
הדיוויזיה ההררית ה-5 - בפיקוד יוליוס רינגל
הדיוויזיה ההררית ה-6 - בפיקוד פרדיננד שרנר
הדיוויזיה ה-72 - בפיקוד פרנץ מאטנקלוט
הרגימנט ה-125 - בפיקוד אריך פטרזן
הקורפוס ה-30 - בפיקוד אויגן אוט:
הדיוויזיה ה-50 - בפיקוד קרל-אדולף הולידט
הדיוויזיה ה-164 - בפיקוד יוהנס פולטמן
עתודת הארמייה:
הקורפוס ה-50 - בפיקוד גאורג לינדמן:
הדיוויזיה ה-46 - בפיקוד קרל קריבל
דיוויזיית הפאנצר ה-16 - בפיקוד הנס הובה
סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה > ארמיית הפאנצר הראשונה

ארמיית הפאנצר הראשונה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אוואלד פון קלייסט:
הקורפוס הממונע ה-14 - בפיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים:
דיוויזיית הפאנצר ה-5 - בפיקוד גוסטב פהן
דיוויזיית הפאנצר ה-11 - בפיקוד לודוויג קריוול
הדיוויזיה ההררית ה-4 - בפיקוד קרל אגלזר
הדיוויזיה ה-294 - בפיקוד אוטו גבקה
הקורפוס הממונע ה-41 - בפיקוד גאורג-הנס ריינהרדט:
דיוויזיית האס אס ה-2 - בפיקוד פאול האוסר
הרגימנט הממונע גרוסדויטשלנד - בפיקוד וילהלם-הונולד פון שטוקנהאוזן
הקורפוס ה-11 - בפיקוד יואכים פון קורצפלייש:
הדיוויזיה הממונעת ה-60 - בפיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט
הדיוויזיה ה-76 - בפיקוד מקסימיליאן דה אנגליס
הדיוויזיה ה-198 - בפיקוד אוטו רטיג
ראו גם

המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה
הפלישה ליוגוסלביה
הקרב על יוון
אדריאנוס השני

האפיפיור אדריאנוס השני (בלטינית: Adrianus II;‏ 792 – 14 בדצמבר 872) היה האפיפיור מ-14 בדצמבר 867 עד מותו בשנת 872. הוא היה בן למשפחת אצולה רומאית והפך לאפיפיור בגיל מתקדם, למרות התנגדותו.
ביוגרפיה

אדריאנוס נולד בשנת 792, וב-14 בדצמבר 867 נבחר לאפיפיור במקום ניקולאוס הראשון. הוא המשיך, אם כי עם פחות אנרגיה, את המדיניות של קודמו ניקולאוס הראשון. לותר השני, מלך לותרינגיה, שמת בשנת 869, השאיר את אדריאנוס כדי לתווך בין המלכים הפרנקים במטרה להבטיח לקיסר הפרנקי לואי השני את ירושתו של לותר השני, אחיו של לואי. אדריאנוס ביקש לשמור על יחסים טובים עם לואי, שכן המערכות האחרונות בדרום איטליה היו בעלי פוטנציאל לשחרר את האפיפיורות מהאיום הנשקף על ידי המוסלמים.
פוטיוס, הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול, זמן קצר אחרי המועצה שבה הכריז על התצהיר נגד ניקולאוס הראשון, גורש מהפטריארכיה על ידי קיסר חדש, בסיליוס המקדוני, שאהב את יריבו איגנציוס. המועצה האקומנית (שנחשבת למועצה הקתולית השמינית על ידי הכנסייה הקתולית) התכנסה כמועצה הרביעית של קונסטנטינופול כדי להחליט בעניין זה. במועצה זו אדריאנוס יוצג על ידי נציגים אשר ניהלו את גינויו של פטיוס ככופר, אבל לא הצליחו להגיע להבנה עם איגנטיוס בנושא שיפוט על הכנסייה הבולגרית.
בדומה לקודמו ניקולאוס הראשון, נאלץ אדריאנוס להכיר בעניינים חילוניים בהתערבותו של הקיסר לואי השני, שהציב אותו תחת פיקוחו של ארסניוס, הבישוף של אורטה, יועצו הסודי, ואחיינו של ארסניוס אנסטסיוס, הספרן.
אדריאנוס התחתן בנעוריו עם אישה בשם סטפניה, אשר ילדה לו בת, ושניהם עדיין חיו בעת בחירתו, ולאחר מכן גרו איתו ארמון הלטראנו. בשנת 868, הם הובלו ונרצחו על ידי בנו של ארסניוס, אלות'ריוס, אשר התחתן בכפייה עם הבת.
אדריאנוס מת ב-14 בדצמבר 872 אחרי חמש שנים בדיוק לכהונתו כאפיפיור, ויוחנן השמיני נבחר לאפיפיור במקומו.
הערות שוליים

↑  Loughlin, James. "Pope Adrian II." The Catholic Encyclopedia Vol. 1. New York: Robert Appleton Company, 1907. 21 September 2017
↑  Christopher Kleinhenz (2 אוג' 2004). "Hadrian II, Pope". Medieval Italy: An Encyclopedia. Routledge. ISBN 9781135948795. Hadrian sought to alienate no one in Rome, while also maintaining good relations with Louis II, whose campaigns in the south might free the papacy from the threat posed by the Muslims. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Riche, Pierre, The Carolingians
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ניקולאוס הראשון | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: יוחנן השמיני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257442505171  BnF: cb137533429 (data)  CANTIC: a10477172  CiNii: DA04912432  GND: 118700014  ISNI: 0000 0000 7820 9868  LCCN: nb2007020690  NKC: xx0025958  NTA: 07249509X  VcBA: 495/45932  VIAF: 288685466   WorldCat (עם VIAF): 288685466
אבראהים מחלב

אבראהים רֻשדי מחלב (בערבית: إبراهيم رشدى محلب; נולד ב-12 באפריל 1949) הוא פוליטיקאי מצרי שכיהן כראש ממשלת מצרים וכיום הוא יועצו של נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי לענייני הפרויקטים הלאומיים. בעבר כיהן מחלב כשר השיכון של מצרים.
מחלב היה ראש ממשלת מצרים תחת כהונתו של ממלא מקום נשיא מצרים עדלי מנסור ולאחר מכן המשיך לכהן בתפקיד אחרי הבחירות לנשיאות מצרים ב-2014.
ביוגרפיה

אבראהים מחלב נולד בקהיר.
מחלב נכנס לראשונה לפוליטיקה כאשר היה לחבר במפלגה הלאומית הדמוקרטית עד המהפכה במצרים ב-2011. לאחר ההפיכה במצרים ב-2013, הודח נשיא מצרים מוחמד מורסי וחאזם אל-בבלאווי היה לראש ממשלת מעבר. בממשלה זו מונה מחלב להיות שר השיכון. לאחר התפטרותו של אל-בבלאווי, הנשיא הזמני עדלי מנסור הטיל על מחלב את מלאכת הרכבת הממשלה. מחלב הצליח בכך, ואמר כי ממשלו "עובד יחד על מנת להחזיר את האבטחה והבטיחות למצרים ולרסק את הטרור בכל פינות המדינה". מחלב הבטיח לשקם מחדש את כלכלת מצרים. יום לאחר השבעתו, הוא אמר כי הביטחון הוא הנושא המרכזי שאליו צריך לשאוף וקרא להפסקת המחאות והשביתות.
בזמן כראש ממשלה הוא מינה בכירים רבים המשתייכים לכנסייה קופטית. מחלב מינה את תאודורוס השני לתפקיד האפיפיור של הכנסייה הקופטית.
לאחר כניסתו הרשמית של עבד אל-פתאח א-סיסי לנעלי נשיא מצרים, מחלב מונה מחדש לתפקיד ראש הממשלה ב-17 ביוני 2014. ב-19 בספטמבר 2015 הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה. לאחר התפטרותו ועד היום (2017) הוא יועצו של הנשיא א-סיסי לענייני הפרויקטים הלאומיים.
הוא דובר ערבית, אנגלית וצרפתית.
ראו גם

פוליטיקה של מצרים
גדי דנציג

| --- | --- |
גדי דנציג
גדי דנציג  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 בפברואר 1944 פלשתינה (א"י)
 נהרג:  16 במאי 1989 (בגיל 45) הפיליפינים
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1969–1989 (כ־20 שנה)
 עיסוק:  צלם קולנוע
 פרופיל ב-IMDb
 
גדי דנציג (7 בפברואר 1944 – 16 במאי 1989) היה צלם קולנוע ישראלי.
קורות חיים

נולד בקיבוץ שריד לסיומקה ורחל. בצבא שירת ביחידת בני המשקים של הנח"ל. בתחילה היה עוזר צלם והתקדם לתפקיד צלם ראשי. הוא צילם סרטים ישראליים עלילתיים ודוקומנטריים, וכן סרטים זרים.
ב־16 במאי 1989, בעת צילומי הסרט "מחץ הדלתא 2 - הקשר הקולומביאני" בפיליפינים ותוך כדי צילומים אוויריים, נהרג דנציג בהתרסקות מסוק יחד עם חמישה אנשים נוספים.
צילם חודש לפני מותו את הפרק "הבובה" בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן, "סיפורים לשעת לילה מאוחרת". היה זה סרט הטלוויזיה האחרון שצילם בישראל, טרם מותו. פרק זה בסדרה הוקדש לזכרו.
סרט נוסף שהוקדש לזכרו הוא הסרט "דרך הנשר" שביים אורי ברבש בשנת 1990, מספר חודשים לאחר מותו.
נטמן בבית העלמין בקיבוץ שריד, הותיר את אשתו רותי, שתי בנות ובן.
על שמו "פרס עדשת הזהב" של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה.
פילמוגרפיה

צלם:
מחץ הדלתא 2 (הקשר הקולומביאני) (1990)
סיפורים לשעת לילה מאוחרת (1987-1989)
שדות ירוקים (1989)
ילדי סטלין (1987)
תל אביב - ברלין (1987)
הקרב על הוועד (1986)
סוף שבוע מטורף (1986)
האינסטלטור (1986)
כל אהבותי (1986)
"פלאש" (1986)
השיגעון הגדול (1986)
חסמבה ושודדי הסוסים (1985)
אירית עירית (1985)
ילדי המדרגות (1984)
הפנימייה (1983)
יומן [תיעודי] (1983)
האיש שבא לקחת (1981)
סיפור אינטימי (1981)
חייך, אכלת אותה (1980)
מעגלים של שישבת (1980)
כוכב השחר (1980)
רובה חוליות (1979)
שרגא קטן (1978)
כמו חלום (1978)
המשכנע בע"מ (1973)
עוזר צלם:
סרט וארוחת בוקר (1977)
מיכאל שלי (1975)
יהלומים (1975)
צ'רלי וחצי (1974)
קוראים לי שמיל (1973)
פלוך (1972)
סלומוניקו (1972)
לאן נעלם דניאל וקס (1972)
בדואים בסיני [תיעודי] (1972)
חסמבה ונערי ההפקר (1971)
מלכת הכביש (1971)
מרגו שלי (1969)
Our House (שיר של מאדנס)

"Our House" הוא שיר של להקת הסקא הבריטית מאדנס, שיצא לאור בשנת 1982. בשנת 1983 זכה השיר בפרס איבור נובלו לשיר הפופ הטוב ביותר.
רקע

השיר יצא בנובמבר 1982 כסינגל המוביל מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה "The Rise & Fall" וזכה להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי פזמונים ברחבי העולם. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. Our House היה למצליח ביותר של מאדנס בארצות הברית, והשני בלבד של הלהקה שנכנס בארצות הברית ל-40 הגדולים.
מילות השיר מתארות סגנון חיים של משפחה ממעמד הפועלים בבריטניה.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר צולם בבית טורי ברחוב סטפנסון שבצפון-מערב לונדון, הבנוי בסגנון ויקטוריאני.
בקליפ נראים חברי הלהקה שרים ומנגנים בתוך סלון הבית, קוראים עיתון בשולחן האוכל היוקרתי בבית, בתוך הג'קוזי, כולל צילום של הבית גם מבחוץ. בנוסף הם מגלמים את בני המשפחה המוזכרים בשיר.
לאחר יציאת השיר

ב-1982 הלהקה ביצעה את השיר בהופעת אורח שלה בסדרה "The Young Ones".
בשנת 1985 שימש כשיר הפתיחה של סדרת הדרמה לילדים "Dodger, Bonzo and the Rest", כשהוא מבוצע על ידי צוות השחקנים בסדרה.
בין אוקטובר 2002 ל-אוגוסט 2003 הוצג, בוסט אנד שבלונדון, מחזמר משירי מאדנס בשם "our house". בהמשך הוצג ברחבי בריטניה.
בשנת 2012 הלהקה ביצעה את השיר בטקס נעילת אולימפיאדת לונדון.
הערות שוליים

↑  The 28th Ivor Novello Awards were presented by BASCA and sponsored by PRS; they were held at the Grosvenor House, London באתר theivors
↑  Madness באתר officialcharts
↑  שי להב, באמריקה לא שמעו על מאדנס, באתר ynet, 30 ביולי 2013
↑  מיירה באטרוורת', Its Madness! iconic terrace home featured in 1980s our house pop video sells for more £500k (suggs not included‏, באתר ה-דיילי מייל‏, 12 בנובמבר 2015 (באנגלית)
↑  Dodger, Bonzo and the Rest , באתר IMDb
↑  Exclusive: New casting announced for UK tour of Our House , באתר whatsonstage‏, 25 באפריל 2017
↑  אולימפיאדת לונדון 2012 ננעלה בטקס מרשים, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3e5aa388-0eda-464c-86e5-8e673c41ff38  MusicBrainz work: e3395ab7-ac73-3e20-a269-7e316bcc70ff
פרויקט Y

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  אילנה ברקוביץ' (עונה 1)   עדן הראל (עונה 2)
 משתתפים:  אליענה בקייר, דקלה קידר, קמילה פאליי, צ'ינו אלמיזרק, קאתי דרבקין, רן יצחקי, רוני עמר, אלון חמאוי ועוד
 זוכים:  פיראס חורי, הילה טוביאן
 ארץ מקור:  הולנד
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  עונה ראשונה - 59   עונה שנייה - 69
 הפקה
 מפיק:  ענב שנהר
 חברת הפקה:  סינרגיה, מאי טי וי תקשורת
 עורכים:  עורכת אחראית: לי ירדני עורכת ראשית: אילנית סימן טוב
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
 תקופת שידור מקורית:  2003–2004
פרויקט Y היא תוכנית המציאות הראשונה בישראל, אשר הופקה על ידי yes. התוכנית עקבה אחר 15 צעירים וצעירות. היא התבססה על הפורמט של התוכנית "האח הגדול", ששודרה לראשונה בטלוויזיה ההולנדית בשנת 1999 ומאז משודרת בקרוב ל-70 מדינות בעולם.
המשתתפים נכנסו לווילה גדולה למשך שלושה חודשים ללא יכולת לצאת ממנה או לתקשר עם העולם החיצון. במהלך התקופה עברו שיעורים וסדנאות הכשרה כדי להפוך למנחי טלוויזיה. הפרס לזוכה היה הנחיית תוכנית בערוץ YTV.
כללי פרוייקט Y

הווילה מאובזרת בכ-50 מצלמות, חלקן גלויות וחלקן מוסתרות. כל "דייר" מצויד במיקרופון אישי, אותו עליו לשאת עמו בכל שעות היום.
נמנע כל קשר של המשתתפים עם העולם החיצון, ובמקרי חירום רפואיים רופא מטפל במשתתפים בתוך הווילה, ובמקרים חריגים בבית חולים. המשתתפים אינם מחזיקים בטלפון מכל סוג, אין להם גישה לאינטרנט והם אינם צופים בטלוויזיה. אסור למתמודדים לדבר בלי המיקרופון האישי שלהם, כמו כן אסור למתמודדים לעשן בתוך הבית, אלא במקומות המיועדים לכך.
בכל שבוע המתמודדים מקבלים כמות של מזון, שתייה וסיגריות אשר ההפקה דואגת להכניס לווילה בזמן שהות המתמודדים בסדנאות.
במהלך שהותם בווילה, עברו שיעורים וסדנאות הכשרה כדי להפוך למנחי טלוויזיה, ארבעת המתמודדים שע"י המורים מקבלים את הציונים הנמוכים ביותר לאותו שבוע מועלים אוטומטית למועמדות להדחה.
הצופים בבית מתבקשים לשלוח מסרון למועמדים שהם רוצים שיישארו, והמועמד שמקבל את מספר המסרונים הנמוך ביותר מודח. הפקת התוכנית יכולה להכריז על כל הדיירים כמועמדים להדחה, והיא אכן עשתה זאת. בנוסף באפשרותה להודיע על שני מועמדים שיודחו.
כללי פרוייקט Y > דיירי הווילה

המתמודדים שנבחרו לשהות בווילה, כמקובל בפורמט האח הגדול, הם אנשים בעלי רקע ותכונות שונים זה מזה במידה רבה. שונות הדיירים מתבטאת בלאום, זיקה לדת, מוצא עדתי, מעמד חברתי, אזור מגורים, גיל, נטייה מינית ועוד. שונות זו מפיקה מעין מיקרו-קוסמוס לא מייצג של החברה הישראלית, וחלק מהמתחים המאפיינים אותה משתקפים גם בתוכנית. במהלך היום ניתן למתמודדים לספר מול המצלמה את מה שקורה בווילה ולהביע רגשותיהם בדומה לחדר הווידויים באח הגדול. בנוסף לרשות המתמודדים עומד פסיכולוג בכל זמן שהותם בווילה מחוץ לגבולות השידור.
העונה הראשונה

לאחר מבחני מיון שנערכו ביוני 2003 החלה העונה הראשונה החלה עם 15 מתמודדים. לאחר כחודש לאחר השהייה בווילה, החלו בהדחות. זוכה העונה הראשונה הוא פיראס חורי.
העונה הראשונה > מתמודדי העונה הראשונה

להלן רשימת המתמודדים לפי סדר, מהראשון שהודח למנצח:
שגיב לויפר - סולק עקב התנהגות פרועה
לאה גידברג
ליהי אזר
טוני ימין
דניאל גן-אל
שני ברזילי
יוגב ברזילי – פרש
צפנת ספרא
סירק מ. סבהאט – הודח בחצי גמר
אורן רוטמן – הודח בחצי גמר
קמילה פאליי – מקום חמישי
דקלה קידר – מקום רביעי
אליענה בקייר – מקום שלישי
צ'ינו אלמיזרק – מקום שני
פיראס חורי – הזוכה
העונה הראשונה > התרחשויות בולטות

שגיב לויפר סולק מהווילה לאחר התנהגות פרועה. שבר את המיקרופון והרג את הדגים שהיו באקווריום בעודו שיכור במסגרת מסיבה שההפקה ארגנה לדיירים.
יוגב ברזילי עזב את הווילה לאחר מריבות חברתיות ומשולש רומנטי.
בתחילת נובמבר, אחרי שבוע קשה שהתאפיין במתחים ובאווירה עכורה בין דיירי הווילה, החליטו מפיקי התוכנית לקצר אותה ביותר משבוע.
העונה הראשונה > לאחר הפרויקט

מתמודדים ספורים מהעונה הראשונה הצליחו למנף את הפרסום מהתוכנית להצלחה ממשית.
אליענה בקייר, שהגיעה למקום השלישי, הופיעה בתפקידים ראשיים בדרמות המוזיקליות "השיר שלנו" ו"ילדות רעות" וכן בסדרת הטלוויזיה "ראש גדול", וניצחה בתוכנית רוקדים עם כוכבים.
אורן רוטמן החל לעבוד כדגמן.
דקלה קידר החלה להנחות בערוץ הילדים וב-2006 השתתפה במחזמר "נסיך האגדות", וגם הצטלמה לפרסומות ל"קוטג'", "סופר סנטר", "אוקסי" ומעדני "קרלו".
פיראס חורי, הזוכה בעונה הראשונה, השתתף בתפקיד אורח בטלנובלה "האלופה" ושיחק בסרטים "המתקפה", "המקלט", הרי את מחודשת שלי" ובסרטו של ערן ריקליס, "עץ לימון" (בסצנה שלא נכנסה לסרט). בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי ה-12 שנערך ביוני 2008 זכה פיראס בפרס הראשון בתחרות התסריטים על שם אדם פלינט.
צ'ינו אלמיזרק, שהגיע אל המקום השני, הצטלם לפרסומות ל"אסקייפ", "שופרסל", "החתונה המושלמת" לצדה של השחקנית גאלה קוגן. כתב והוציא לאור ב-2009 ספר ילדים פרי עטו, "קפיץ וקפוץ" נזהרים בדרכים. שיחק בסדרת הדרמה "נבלות" ב-2010.
יוגב ברזילי, השתתף בסיטקום האירוטי "חשיפה" ששודר ב-yes במשך עונה אחת בלבד. באוגוסט 2008 נמצא מת בביתו בתל אביב לאחר שהתאבד.
העונה השנייה

לאחר מבחני מיון שנערכו במאי 2004 החלה העונה השנייה היו 16 מתמודדי. כבר בשבוע הראשון הודחו שניים: אימאן אל-אעבר הודחה לאחר שדיירי הווילה הצביעו נגדה, ופול דרי הודח בעקבות בעיות חוקיות (עבר פלילי אשר לא אִפשר את השתתפותו בתוכנית). מישל אשר הודחה על ידי ההפקה בעקבות מספר גורמים הוחזרה לאחר שלושה ימים, מה שהעלה חשד אצל המתמודדים כי היא שתולת ההפקה. מנצחת העונה היא הילה טוביאן.
העונה השנייה > מתמודדי העונה השנייה

להלן רשימת המתמודדים לפי סדר, מהראשון שהודח למנצח:
אימאן אל-עבוד – הודחה על ידי חברי הווילה
פול דרי – סולק מן הווילה בעקבות התנהגות לא נאותה
תומר עודד
רועי ברוד
בל אגם
רפאל עמר
ליבי מרחב – הועלתה להצבעה על ידי גולשי האתר "תפוז אנשים" והודחה
אוהד מנדלבאום – פרש
אנה מייקל לנדסמן
אלעד נוחוביץ'
קאתי דרבקין - מקום שישי
רוני עמר - מקום חמישי
רן יצחקי - מקום רביעי
אלון חמאווי - מקום שלישי
מישל (מיכל) שפירא - מקום שני
הילה טוביאן – הזוכה
העונה השנייה > התרחשויות בולטות

בעונה זו, בשונה מהעונה הקודמת, נשבר המתח המיני בין המתמודדים כבר בלילה הראשון, כאשר קטי שוכבת עם רן ויום למחרת עם אלון. רפאל וליבי שהיו אקסים התחברו בשנית במשך העונה.
מישל אשר סולקה מהווילה (לכאורה בעקבות שבירת הפסיפס של אלעד ושבירת המיקרופון, אך למעשה בעקבות חשש למצבה הנפשי) הוחזרה לוילה לאחר מספר ימים בהם שהתה בבידוד ותחת השגחה פסיכולוגית. היא חשפה כי הסתירה, על דעת עצמה, פרטים לגבי זהותה (ששמה האמיתי הוא מיכל ושהיא בוגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב) ובכך העלתה חשד בקרב המתמודדים בדבר היותה שתולת הפקה. דבר נוסף שהעלה את החשד לכך שמישל שתולת ההפקה היה היותה חלק ממתמודדי הגמר כאשר מספרם היה שישה ולא חמישה כמתוכנן בכל עונה.
המתמודד פול דרי סולק מהווילה בעקבות מעורבות פלילית בחייו האישיים.
המתמודדת בל אגם זכתה לתשומת לב מיוחדת בשל סיפור חייה ומעצם היותה המתמודדת הטרנסקסואלית הראשונה בתוכנית ריאליטי ישראלית.
העונה השנייה > לאחר הפרויקט

לאחר העונה השנייה, בטרם יצאו משתתפי הפרויקט אל שוק הטלוויזיה, השתתפו מרביתם בתוכנית שנקראה "האוסף של יוסף" ובה מדי שבוע הם הציגו מערכונים פרי עטם, הקהל הצביע באמצעות הודעות SMS מי מהם שיחק במערכון הטוב ביותר.
ליבי מרחב השתתפה במספר פרקים של הסדרה "השיר שלנו" והקימה את להקת הבנות "סה טו".
בל אגם השתתפה במופע דראג של מועדון DIVA ושיחקה בתפקיד אורח בסדרות "אטלנטיקה" ו"יום האם".
מיכל (מישל) שפירא הופיעה בתפקידי אורח בסדרה "השיר שלנו" ו"סימני שאלה", השתתפה במחזמר "צלילי המוסיקה" והשיקה מופע של שירי ג'אז ומחזות זמר. השתתפה בתוכנית "בקרוב אהבה" בערוץ 2, בעקבותיה שחררה לרדיו את הלהיט "מה זה עצוב (הלואי שתמותי)", דואט עם אורי סלונים.
רוני עמר ניהלה בלוג אינטרנט במשך שנתיים, שם הביעה את דעותיה על נושאים אקטואליים, השתתפה בקמפיין של "איגוד מרכזי לנפגעי/ות תקיפה מינית בישראל" שכלל גם פרסומת לטלוויזיה, הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "השיר שלנו", "האלופה", "אולי הפעם" ו"מסודרים", והתמנתה לכתבת בפורטל האינטרנט MSN. כיום כותבת באתר Mako.
אלון חמאווי שיחק בסרט "הבועה", ובסדרות הטלוויזיה "קרוב לוודאי", "הכל דבש", ו"נבלות" והצטלם לפרסומת לפלאפון, והשתתף בגרסה הישראלית של "המשרד" ששודרה ביס. הצטלם בתפקיד ראשי לסדרות "אטלנטיקה", ו"השוטר הטוב".
עונה שלישית

בסוף שנת 2005, הודיעה חברת yes על סגירת ערוץ YTV, דבר שהוביל לדחיית עונה נוספת של הפרויקט.
בשנת 2006 החלו פרסומים על עונה שלישית, אך הדבר לא יצא לפועל והעונה השלישית נדחתה בשנית. הסיבה לדחייה הייתה חוסר רצון לשדר את התוכנית בסמוך למונדיאל. בדרך כלל נמשכת תוכנית המציאות שלושה חודשים במהלך הקיץ כולו והיה חשש מירידה בהתעניינות בחודש יוני בשל הגביע העולמי. בראשית 2007 החלו המיונים ל-15 המתמודדים לעונה השלישית והפרס היה וילה באי בודד, אך זו לא יצאה לפועל והפרויקט נגנז.
תביעת זכויות יוצרים

פרוייקט Y, היא תוכנית בעלת פורמט דומה לתוכנית הריאלטי המצליחה בעולם האח הגדול, אשר הזיכיון לה בבעלות קבוצת אנדמול ההולנדית. סינרגיה, חברת ההפקות המפיקה את פרוייקט Y, לא רכשה זיכיון על התוכנית ועל כן אנדמול הגישה תביעה בגין הפרת זכויות הקניין והיוצרים כנגד סינרגיה ו-yes.
ראו גם

האח הגדול
הדור הבא 24/7
הערות שוליים

↑  מבחני מיון ל"פרויקט Y" ב-YTV, באתר הארץ, 2 ביוני 2003
↑  יואש פלדש, זוכה תוכנית המציאות "פרויקט Y": פיראס חורי, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2003
↑  מאת יואש פלדש, מפיקי "פרויקט Y" החליטו לקצר את התוכנית, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2003
↑  רותי זוארץ, ‏כוכב נופל, באתר גלובס, 19 בפברואר 2004
↑  אור ברנע, "רוקדים עם כוכבים": בקייר ודהן ניצחו, באתר ynet, 3 בינואר 2006
↑  שירות גלובס, ‏אורן רוטמן מפרויקט Y יוביל את קמפיין קולקציית החורף של וורסאצ`ה, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2004
↑   איתי שטרן, "רוב המזרחים הם גם קורבן של הציונות", באתר הארץ, 5 בדצמבר 2016
↑  מערכת "ערים", צ'ינו אלמיזרק מפרויקט וואי תרם את שיערו לחולות בסרטן, באתר ערים, ‏בפברואר 2020
↑  עכבר העיר, יוגב ברזילי שם קץ לחייו, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2008
↑  ענת באלינט, מבחני מיון לעונה הבאה של "פרויקט Y", באתר הארץ, 12 במאי 2004
↑  יואש פלדש, חיים בתוך קופסה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2004
↑  עמית שהם, מה למדנו מ"הכל דבש"?, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2007
↑  הגר בוחבוט, עכבר העיר, אטלנטיקה: רקוויאם לרוקנרול ירושלמי, באתר הארץ, 7 ביולי 2015
↑  ענת באלינט, תביעה נגד חברת יס: "פרויקט Y" מבוססת על "האח הגדול", באתר הארץ, 23 באוגוסט 2004
חקלאות בסין

תצלום אוויר של טרסות ביונאן, דרום־מערב סין
החקלאות בסין היא גורם מכריע בהתפתחות האומה הסינית. לפני כ־12,000 שנה החלה להתפתח בסין חקלאות פרימיטיבית שכללה צייד, דיג ומרעה, ועם הגידול באוכלוסייה הסינית והרחבת השטחים המעובדים הפכה החקלאות לעיסוקם העיקרי של הסינים ולמורשת תרבותית שתפסה מקום חשוב בפילוסופיה הסינית.
החקלאות הסינית התבססה בעיקר על גידולי דוחן, אורז, חיטה, קנבוס ומשי. במאה השנייה לספירה החלו הסינים לגדל תה, ובמאות ה־12 וה־13 נוספו הכותנה והסורגום. לאחר מכן נוספו גידולים נוספים, כגון בוטנים, תירס, תפוחי אדמה וטבק, כמקורות מזון משניים.
התפתחות חקלאות ראשונית, –221 לפנה״ס

בתקופה הנאוליתית החלו בני העמים המונגלואידיים בסין להתפרנס מציד, מגידול חיות מבויתות ומחקלאות פרימיטיבית. כתבים סיניים מסורתיים מן האלף הראשון לפני הספירה מתארים קבוצת גיבורים קדומים שהיו אבות החקלאות וסממני ציוויליזציה נוספים, אך אין עדויות ארכאולוגיות המאמתות את המסורות שבכתב.
במאה ה־7 לפני הספירה חלה התפתחות משמעותית בטכנולוגיה החקלאית בסין. הוקמו מפעלי השקיה גדולים ומתקנים לשליטה במי הנהרות, והונהג טיוב הקרקע, מיחזור זרעים ושימוש במחרשות רתומות לבהמות. במאה ה־5 לפני הספירה החל השימוש בברזל, ובעיקר ייצור כלי מלאכה ונשק מתכתיים, מה שאיפשר פיתוח כלים חקלאיים מתקדמים יותר.
עיבוד שדות אורז. צויר על משי, לפני 1353.
שימוש בבהמות. צויר לפני 1911.