stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפרים לאור
ביוגרפיה

נולד ב-1951 בברית המועצות, למשפחת ליקבורניקוב. עלה עם משפחתו לישראל ב-1960 וגדל במעברה באזור ראשון לציון. למד בפנימיה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1969 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר לאור הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש מפקד מחלקת טנקים. במלחמת יום הכיפורים היה לאור מפקד פלוגה בחטיבה 7, שבלמה את התקפות השריון הסורי במהלך קרב עמק הבכא, תחת פיקודו של אביגדור קהלני. על חלקו במלחמה הוענק לו צל"ש אלוף מאת אלוף פיקוד הצפון, רפאל איתן. בהמשך שימש לאור כמפקד גדוד 82, ופיקד עליו במבצע ליטני. לאחר מכן פיקד על חטיבת הראל, והיה מפקדה במהלך מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1987 מונה למפקד חטיבה 7. ב-1989 מונה לראש מחלקת התכנון המבצעי באגף המבצעים ושירת בתפקיד עד שחרורו ב-1991.
כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי להיערכות המדינה לטיפול ברעידת אדמה וכראש המגמה לגאוגרפיה של אזורי אסון באוניברסיטת חיפה.
משמש כראש המרכז לחקר אפר"ן - אירועי פתע רבי נפגעים במכון הטכנולוגי בחולון.
ב-2023 מונה לוועדת ההיגוי של "המשמר הלאומי הישראלי". הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת "הביטחוניסטים".
בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני במדיניות ציבורית ודוקטורט בניהול מקרי אסון שעשה בקינגס קולג' בלונדון.
גלריה

אל"ם אפרים לאור מקבל פרס הוקרה ממאיר דגן
אפרים לאור בהרצאה בשטח הצופה אל הכנרת
אפרים לאור ברמת הגולן על רקע מצגת עמק הבכא אפריל 2014.
הערות שוליים

↑  אפרים לאור, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  צל"ש האלוף שהוענק לרס"ן אפרים לאור, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה".
↑  מבצע ליטני, מתוך אתר "יד לשריון".
↑   עשרות אלפי טונות של דלק בקרבת בתי מגורים: אלו מוקדי הסיכון של מפרץ חיפה, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בדרך אל הלב

"בדרך אל הלב" הוא אלבום הבכורה של הזמר והשחקן הישראלי גולן אזולאי. את האלבום הוציאה לאור ב-13 באוגוסט 2009 חברת התקליטים פליי רקורדס. אף שיר שנכלל בו לא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים השונים, כמו מדיה פורסט ורשת ג'. בהקלטת האלבום השתתף דודו טסה.
רשימת רצועות

אדון מנהל
שינוי
רוקד ולומד
לונה
יונתי
לך
היית מלך
מצידי
בערב שישי
אשת חיל
שירת העשבים
הערות שוליים

↑  גולן אזולאי, קיוב איי. אל
אקסטר סיטי

מועדון הכדורגל אקסטר סיטי (באנגלית: Exeter City F.C) היא קבוצת כדורגל אנגלית המנוהלת על ידי אוהדיה ומייצגת את העיר אקסטר. מגרשה הביתי הוא אצטדיון סנט ג'יימס פארק שבאקסטר המכיל 9,000 מקומות.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1904 ושיחקה במגרש ישן ששימש לפיטום חזירים, מגרש סנט ג'יימס פארק. אצטדיון זה משמש אותה עד היום לאחר שעבר שיפוצים קלים.
בשנת 2002 מונה אורי גלר כיו"ר משותף של הקבוצה והחזיק בתפקיד עד שנת 2007.
בשנת 2004 עמדה הקבוצה בפני פירוק, אך מאבק עיקש של האוהדים מנע זאת. מאות אוהדים שילמו לפחות 500 ליש"ט כל אחד כדי לשלם את חובות הקבוצה. מירב הכסף הגיע מגביע ה-FA בו הגרילה אקסטר סיטי את מנצ'סטר יונייטד בסיבוב השלישי של המפעל. המשחק נערך בינואר 2005 באצטדיון אולד טראפורד לעיני 67,511 צופים. אקסטר סיימה בתיקו 0-0 כאשר היא הכניסה לקופת המועדון 653,511 ליש"ט.
בעונת 2021/2022 סיימה את הפוטבול ליג השנייה במקומות הראשונים ועלתה לליגת פוטבול ליג הראשונה, אשר נחשבת לליגה השלישית בחשיבותה באנגליה.
הערות שוליים

↑  קריירה שניה לאורי גלר - מונה כיו"ר קבוצת אקסטר האנגלית, באתר וואלה, 10 במאי 2002
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל אנגלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארון היקי

ארון ביוקנן היקי (באנגלית: Aaron Buchanan Hickey; נולד ב-10 ביוני 2002 בגלאזגו שבסקוטלנד) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ברנטפורד ובנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים

היקי גדל במחלקות הנוער של הארט אוף מידלות'יאן ושל סלטיק. ב-10 במאי 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הארט אוף מידלות'יאן, בהפסד 1–2 לאברדין במסגרת הליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-24 בספטמבר 2020 חתם היקי בבולוניה 1909 מהסרייה א'. ב-28 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על פארמה במסגרת הליגה לעונת 2020/2021.
ביולי 2022 חתם בברנטפורד מהפרמייר ליג. ב-7 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 2-2 עם לסטר סיטי.
קריירה בינלאומית

ב-24 במרץ 2022 ערך היקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פולין במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Hickey to Bologna באתר הרשמי של בולוניה 1909, 24 בספטמבר 2020 (באנגלית)
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1899 נסטון, נורווגיה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1981 (בגיל 81) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  Astrid Døvle 
 מדינה:  נורווגיה ושוודיה
 כינויים נוספים:  מאטה הארי הסקנדינבית
 ידועה בשל:  מרגלת עבור גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  עד ל-23 בפברואר 1944
 
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן (באנגלית: Astrid Døvle Dollis Dahlgren, נולדה בשם: Astrid Døvle‏ 9 בדצמבר 1899 – 27 בספטמבר 1981) הייתה רופאת שיניים נורווגית וסוחרת. לאחר שהפכה לשוודית בעקבות נישואיה עבדה עבור גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה ופעלה כנגד המחתרת הנורווגית. כונתה "מאטה הארי הסקנדינבית".
ביוגרפיה

דאלגרן נולדה בנורווגיה לאב רופא שיניים ולאם זמרת בתיאטרון ברגן. היא גדלה באוסלו. בשנת 1921 החלה ללמוד רפואת שיניים והמקורות חלוקים אם סיימה את לימודיה. ב-1926 היא הקימה חברה שפעלה עד 1931. היא נישאה לרופא שיניים נורווגי, לייף וו. דוליס, ונולדו להם שני בנים. ב-1939 הם נפרדו. בתקופה זו היא עסקה שוב במסחר וגם הקימה חברה על שמה שעסקה ביבוא ויצוא.
בשנת 1943 נישאה שוב לאיש עסקים שוודי בשם לארס אקסל דאלגרן. נישואים אלה העניקו לה אזרחות שוודית; באותה שנה היא נסעה לשוודיה כדי לגור עם בעלה החדש, בדיורסהולם. הנישואים הסתיימו בשנת 1947.
ריגול > נורווגיה

בשנת 1940 היא חברה למפלגה הנאצית הנורווגית - הנאציאל סאמלינג ונשכרה על ידם כדי לחשוף שחיתות בקרב הארגון.
במאי 1943 הצטרפה כחברה ל-SS הגרמני בנורווגיה. היא עבדה לראשונה עבור סגן השוטר גארד הולטסקוג במשטרת המדינה באוסלו ועסקה בשחיתות ב-NRK. זה הוביל לפיטורי פול מולר-פרנקן מ-NRK.
דרך הולטסקוג היא פגשה את רב-סרן "פריץ" פרידריך גיאורג פרייס מהמשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA Amt IV) בגסטפו שגייס אותה לשורות הגסטפו. דוליס בדקה שחיתות שעובדי נציבות הרייך הגרמני נחשדו בה. בתמורה היא קיבלה מפרייס מידע על תוכניותיו התעשייתיות של שר הפנים, ויליאם הגלין, להן התנגדה. דוליס חשבה שהיא יכולה להוכיח שיש לו אמא יהודייה ולהשתמש בכך כדי להזיק לו.
המידע הראשון שלה לפרייס על פעילויות בלתי חוקיות נגע למה שנקרא מקרה העיר Nittedal בשנת 1941. זה הוביל למעצרים של אנשי מפתח של המחתרת הנורווגית (מילורג), כולל מנהיג מילורג הראשון במזרח נורווגיה, מייג'ור הלפדן הנבורג-האנסן.
ההתנגדות הנורווגית הגדירה אותה כמרגלת ב-1941.
בסתיו 1941 הועלו האשמות כי דוליס הייתה מלשינה מסוכנת, בעיתונים נורווגים לא חוקיים, במגזין "חדשות נורווגיות" שפורסם בלונדון ובשידורי BBC מלונדון. היא גם נחשדה על ידי תנועת ההתנגדות בכך שחדרה לתנועת הפליטים מאולסון לשטלנד בחורף 1942.
ב-1942, דוליס ניהלה משחק פוליטי גדול יותר כשניסתה להחליף את ממשלת קוויסלינג בממשלה חדשה שתזכה לתמיכת הגרמנים. בהקשר זה, היא ניהלה קשר עם הבמאי גונאר שז'לדרופ ועם מזכיר הקבינט של המלך גיאורג פון טאנגן. דוליס טענה כי "מזכיר הממשלה פון טאנגן ערך לפני מותו [בדצמבר 1941] רשימה של אנשים שלדעתו יהיו הטובים ביותר עבור המדינה, אם היא תצליח להוציא את רוב השרים של קוויזלינג". נוסף על קוויזלינג, היה חשוב במיוחד להיפטר מהשרים אלברט ויליאם הגלין ויונאס לי.
ריגול > בשוודיה

בסתיו 1943 נסעה דוליס לשוודיה מטעם פרייס. אחת הסברות היא שעל מנת לקבל אשרת כניסה לשוודיה, היא נישאה ללארס אקסל דאלגרן וקיבלה אזרחות שוודית. בשוודיה היא הייתה אמורה לנהל משא ומתן בשם בעלי ספינות נורווגיות על השתלטות גרמנית על מספר ספינות חדשות שנבנו. בעלי האוניות נאלצו לעשות זאת כדי לשחרר עמיתים מהשבי בגרמניה. בשנת 1954 אישר פרקליט המדינה קרל לוס שדוליס השתתפה, באופן פעיל, בניסיונות לשחרר מספר בעלי אוניות נורווגיות מהשבי הגרמני ולשחרר גם את איינר גרהרדסן ממפלגת הליבור.
בשוודיה, היא סיפקה לגרמנים מידע על נורווגים בגלות, כולל קומוניסטים. נאמר עליה שהיא גם ריגלה בשדות תעופה מחוץ לסטוקהולם וגטבורג, ובאזורי הגבול עם נורווגיה. אומרים שהיא גם מיפתה את מנהיגי ארגון הסיוע השוודי. גרסה נוספת טוענת כי בסטוקהולם פנה אליה בלש שוודי והיא הסכימה לרגל אחרי נורווגיה עבור הרשויות השוודיות. היא חשפה, בין היתר, מפה של מיקומי התחמושת הגרמניים.
ריגול > מעצר וכלא

השוודים חשדו שהיא נשלחה על ידי הגרמנים לאסוף מידע על סודותיהם הצבאיים. דאלגרן נעצרה בגבול, ב-23 בפברואר 1944 כשניסתה לעזוב את המדינה באופן בלתי חוקי עם "שותף נורווגי". היא נעצרה בחשד לריגול ואיסוף מודיעין על ידי השירות החשאי השוודי. הם תיארו אותה כ"אחד הסוכנים הצפוניים המסוכנים ביותר של הגסטפו הגרמני". בית המשפט המחוזי של נורדמרק בעיריית ארג'ננג (Årjäng) גזר עליה שנתיים של עבודת כפייה. היא שוחררה מכלא הנשים ב-ווקסיו ב-1946. אזרחותה השוודית הצילה אותה מהסגרה לנורווגיה ב-1945.
תפקידה כמרגלת לא היה ברור, אם כי היו נגדה האשמות שונות שהוגשו על ידי שלושה ארגונים שונים, כולל המחתרת הנורווגית. עורך הדין הנורווגי, אלברט ויזנר, שאגב, בעצמו נענש על בגידה לפי סעיף 86 לחוק הפלילי, הוזמן על ידי דאלגרן לכתוב את הביוגרפיה שלה בניסיון להסביר שהיא לא הייתה מודיעה של השלטונות הגרמניים.
פרשת הבגידה נגד דוליס בוטלה ב-1954 לאחר בחינה נוספת של הראיות. אולם בשנת 1979, שוב הייתה מחלוקת לגבי תפקידה במהלך המלחמה בקשר לטענות בספרו של ההיסטוריון סבר קילדשטדלי (1959). בספר היו, בין היתר, טענות שדוליס שיתפה פעולה עם הנרי רינן, סוכן גסטפו נורווגי, ידוע לשמצה.
דוליס מתה בשוודיה בשנת 1981.
לקריאה נוספת

פרייזר, טור (2007). נשים בשירותים חשאיים: מודיעין בנורדים במהלך מלחמת העולם השנייה (בנורווגיט). הקפלה. מסת"ב 978-82-02-27462-7.
שירות המידע השוודי (1944). חדשות משוודיה. הקונסוליה הכללית של שוודיה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  פרופ' תור פרייזר, אסטריד דובל דוליס, באתר האנציקלופדיה הנורווגית גדולה (בנורבגית)
↑  Astrid Dovle DOLLIS-DAHLGREN: Norwegian. A qualified dentist, British National Archives, ref. KV 2/554, Retrieved 14 April 2016
1 2  News from Sweden, Swedish Information Service, Swedish Consulate General, 1944, עמ' 158
↑  ביורן האוג, הרבה ברזלים באש במבט לאחור על חיים מקצועיים פעילים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1130813843  SNAC: w6xf1tqd  VIAF: 4643149368843085980008   WorldCat (עם VIAF): 4643149368843085980008 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אסטריד דובלה דוליס דאלגרן".
ארון וולף

ארון וולף (ביפנית: ウルフ・アロン; באנגלית: Aaron Wolf;‏ נולד ב-25 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, אלוף אולימפי מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2017).
ביוגרפיה וקריירה

וולף נולד בשנת 1996 בטוקיו. אמו של וולף היא יפנית ואביו אמריקאי.
בשנת 2015 זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי אולן בטור. בשנת 2016 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי ובמדליית ארד נוספת מגראנד סלאם באקו.
באליפות העולם בשנת 2017 שנערכה בבודפשט וולף זכה במדליית הזהב כאשר ניצח בגמר את ורלאם ליפארטליאני הגיאורגי לאחר שביצע תרגיל אוצ'י גארי שהעניק לו איפון.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה וולף במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד בווזארי לצ'ו גוהאם הקוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר שניצח באיפון את שאדי אלהנס הקנדי, הוא עלה לקרב על מדליית הארד בו גבר בניקוד ווזארי על אלמר גסימוב האזרי כאשר ביצע תרגיל סומי-אוטושי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, וולף זכה במדליית זהב. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום החמישי מבין המתחרים והחל את דרכו בשלב שמינית הגמר, שם ניצח באיפון את מוחמדקרים חוראמוב האוזבקי תוך דקה ו-20 שניות. ברבע הגמר הוא ניצח בווזארי את פיטר פלצ'יק הישראלי ובחצי הגמר ניצח שוב בווזארי את ורלאם ליפרטליאני הגיאורגי. בגמר וולף התמודד מול צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב. בתום כתשע דקות וחצי של קרב, ניצח וולף באיפון כאשר הטיל את יריבו על גבו לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בנוסף למדליה בתחרות האישית, וולף זכה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | גראנד פרי | אולן בטור | מונגוליה מונגוליה |
| 2015 | גראנד פרי | טשקנט | אוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2018 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריה הונגריה |
| 2018 | גראנד סלאם | אוסקה | יפן יפן |
| 2019 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריה הונגריה |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  הקרב מול ורלאם ליפארטליאני, גמר אליפות העולם 2017, אתר JudoInside
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל חצי כבד (גברים) |
| --- | --- | --- |
| עד 93 ק"ג | 1972: ברית המועצות שוטה צ'וצ'ישווילי   •   1976: יפן קזוהירו נינומיה |  |
| עד 95 ק"ג | 1980:  רוברט ואן דה ואלה   •   1984: קוריאה הדרומית הא היונג-ג'ו   •   1988: ברזיל אאורליו מיגל   •   1992: הונגריה אנטל קובאץ'   •   1996: פולין פאבל נסטולה |  |
| עד 100 ק"ג | 2000: יפן קוסיי אינווה   •   2004: בלארוס איהאר מקראו   •   2008: מונגוליה ניידנגין טובשינבאייר   •   2012: רוסיה טגיר חאיבולאייב   •   2016: צ'כיה לוקאש קרפאלק   •   2020: יפן ארון וולף   •   2024: אזרבייג'ן זלים קוטסוייב |  |
אסמכתא (דרשה)

אסמכתא היא הסמכת הלכה שמקורה בדברי חז"ל או בהלכה למשה מסיני על פסוק מן המקרא שאינו משמש לה מקור אלא רמז בלבד.
גדר האסמכתא

הרמב"ם וכן רבי יהודה הלוי בספר הכוזרי כתבו כי האסמכתא אינה אלא רמז שמטרתו לסייע לזיכרון. ואלה הם דברי הכוזרי:
כך בארו את הפסוק "ויצו ה' אלהים על האדם לאמר: מכל עץ הגן אכל תאכל" (בראשית ב:טז) כרמז לשבע מצוות שנצטוו בני נח, בדרשם: "ויצו - אלו הדינין, ה' - זה ברכת השם, אלהים - זו עבודה זרה; על האדם - זו שפיכות דמים, לאמר - זה גילוי עריות, מכל עץ הגן - זה גזל, אכל תאכל - זה אבר מן החי" (סנהדרין נו:). מה רב המרחק בין העניינים האלה ובין הפסוק הזה! אין זאת כי אם קבלה היה בידם עניין שבע מצוות אלו, וסמכוה על הפסוק הזה דרך 'סימן', למען הקל בזה על זכירת המצוות
הריטב"א תקף גישה זו, וכינה אותה "דעת מינות", וטען שהתורה עצמה התכוונה ללימוד האסמכתא, אלא שלא קבעתו חובה, ומסרה הדבר לחכמים, שאם ירצו יקבעוהו חובה.
כך דברי הריטב"א:
שכל מה שיש לו אסמכתא מן התורה העיד הקדוש ברוך הוא שראוי לעשות כן אלא שלא קבעו חובה ומסרו לחכמים, וזה דבר ברור ואמת ולא כדברי המפרשים האסמכתות שהוא כדרך סימן שנתנו חכמים ולא שכוונה התורה לכך, חס וחלילה, ישתקע הדבר ולא יאמר, שזו דעת מינות הוא, אבל התורה העידה בכך ומסרה חיוב הדבר לקבעו חכמים אם ירצו, כמו שכתוב ועשית את הדבר על פי הדבר אשר יגידו לך ולפיכך תמצא החכמים נותנין בכל מקום ראיה או זכר או אסמכתא לדבריהם מן התורה, כלומר שאינם מחדשים דבר מלבם, וכל תורה שבעל פה רמוזה בתורה שהיא תמימה וחס ושלום שהיא חסירה כלום
המהר"ל מפראג, בדומה לריטב"א, תקף את הגישה האומרת ש"אין לאותה מצווה (=שנלמדה באסמכתא) כלל שום עניין אל התורה באמת... כאלו היה זה מליצה בלבד", וכתב שהאסמכתאות הן ראיות מן המקרא לעקרון שעל פיו חכמים חידשו תקנות, אך אין הם מדאורייתא ממש כיוון שהם נלמדות מן הפסוקים ב'דרך רחוקה'.
אסמכתות שונות

דוגמאות לדינים כאלה:
נטילת ידיים. תקנת חכמים ליטול ידיים לפני סעודה, הוסמכה לפסוק "וכל אשר יגע בו הזב וידיו לא שטף במים" אף שהפסוק מתייחס לטהרה מוחלטת של הזב, דהיינו טבילה במקווה, והידים מופיעות בפסוק רק כדוגמה, הרי שחז"ל (תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ו, עמוד א') הסתמכו על לשון הפסוק כדי ליצור דין נטילת ידיים.
כתובה, דהיינו חיוב הבעל לפצות את אשתו בסכום כסף שיספיק לפרנסתה למשך שנה, אם יגרשנה או אם ימות, הוסמך על הפסוק "כסף ישקול כמוהר הבתולות" אף שבפשט הפסוק עוסק בכסף שהיה מקובל לתת כמוהר, היינו בזמן הנישואין, חז"ל הסתמכו על פסוק זה כדי ליצור כתובה בסכום דומה.
דוגמה לדרשה לדין שבא במסורת:
"שיעורים, היינו למשל, השיעור המינימלי של מאכל אסור, כגון דם, שאדם צריך לאכול כדי לעבור על איסור אכילה, הוא כזית. ביום כיפור הוא ככותבת (תמר). כל שיעורים אלו הם הלכה למשה מסיני, אבל חז"ל הסמיכו אותם על הפסוק "ארץ חטה ושעורה וגפן ותאנה ורימון, ארץ זית שמן ודבש" אף שברור שמהפסוק, אפילו היה מתייחס לשיעורים, לא יכולים היינו לנחש איזה שיעור משתייך לאיזה דין, וברור שהנושא מסתמך על המסורת, חז"ל רצו כנראה כדי להקל על זכרוננו, להסמיך את העניין על הפסוק."
לעיתים ישנה מחלוקת האם הדרשה ההלכתית היא בגדר דרשה או בגדר אסמכתא. כך למשל המחלוקת על גדר איסור ברכה לבטלה נובעת מהשאלה האם הפסוק שהובא בגמרא הוא מקור, והדין הוא דאורייתא או שמא הפסוק הובא כאסמכתא והדין הוא דרבנן.
מקור לקריאה נוספת

אייזיק הירש וייס, ראיה לדבר זכר לדבר, בית תלמוד, שנה ראשונה, ע' 16-12, וינה תר"ם.
הערות שוליים

↑  הרמב"ם בהקדמתו לפירוש המשנה: "אבל נסמכה זאת המצווה לזה הפסוק, כדי שיהא נודע ונזכר. ואינו מעניין הכתוב. וזה מה שאמרו "קרא אסמכתא בעלמא" בכל מקום שיזכירוה."
↑  לפי גרסא אחרת: העיר.
↑  רבי דוד בן שמואל הכוכבי כותב בספר הבתים מגדל דוד - ספר אמונה שער ד' פר ז': ..."ודע כי הדברים שהיו סומכין אותם למדרש תיבה או תיבות או אות מן האותיות, היה הדבר מבואר שהוא מקובל מסיני, ולהודיע זה ראוי לסמכם לתורה שבכתב. ומפני זה כשהסמיכה ההוא לא עלתה בידם אז הסכימה שהוא מדרבנן, ואמרו על זה מדרבנן ואסמכתא בעלמא. וכן לפעמים בדברים שהיו נודעים שהם תקנת חכמים היו מסמיכים אותה לתיבה מהתיבות שבכתוב, ויבארו שזה על צד הסמך".
↑  לפי גרסה אחרת: העירה.
↑  מהר"ל מפראג, באר הגולה, הבאר ראשון
אשר חננאל

| --- | --- |

אשר חננאל ובתו קלייר בסופיה (1941)
 לידה:  1 ביולי 1895 שומן, נסיכות בולגריה 
 פטירה:  26 בספטמבר 1964 (בגיל 69) סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של סופיה 
 השכלה:  אוניברסיטת סופיה  אוניברסיטת וינה  בית המדרש לרבנים בברסלאו 
 מקום פעילות:  סופיה, ממלכת בולגריה הרפובליקה העממית הבולגרית
 תקופת הפעילות:  1928–1961 (כ־33 שנים) 
 רבותיו:  מיכאל גוטמן 
 בני דורו:  דניאל ציון, שמואל בנימין בכר
 פרסים והוקרה:  צלב הברזל, דרגה שנייה 
 
הרב ד"ר אשר יצחק חננאל (בבולגרית: Ашеp Ицхак Хананел;‏ 1 ביולי 1895, שומן, נסיכות בולגריה – 26 בספטמבר 1964, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה היסטוריון, הרב הראשי ליהודי סופיה, ובהמשך הרב הראשי של בולגריה. ב-1943 נאבק הרב חננאל ביחד עם הרב דניאל ציון להצלת יהודי סופיה מגירוש אל מחנות ההשמדה. לאחר עלייתו של הרב דניאל ציון לישראל, מונה לרב הראשי ליהודי בולגריה והחליט להישאר בבולגריה עם הקהילה הקטנה שנותרה בה. ב-1960 ביטל המשטר הקומוניסטי את משרת הרב הראשי וב-1961 הפקיע את בית הכנסת בסופיה מרשות הקהילה. הרב חננאל נקלע לעימות מול השלטונות, אשר בעקבותיו נשפט באשמת שווא ונכלא, תוך שמצב בריאותו הולך ומדרדר. לאחר לחץ בינלאומי כבד שוחרר הרב חננאל מהכלא וזמן קצר לאחר שחרורו, הלך לעולמו.
בממלכת בולגריה > ראשית הקריירה

אשר חננאל נולד בשומן למשפחת סוחרים ורבנים. סבו שכונה בקרב יהודי שומן "החכם חננאל", היה רבה של הקהילה, אם כי לא זכה למינוי רשמי והכרה מטעם השלטונות. אשר חננאל רכש השכלה יסודית בבית הספר של רשת כל ישראל חברים בעירו. במלחמת העולם הראשונה לחם כקצין בצבא הבולגרי, נפצע, עוטר בצלב הברזל – דרגה שנייה ונחשב גיבור מלחמה בולגרי. לאחר המלחמה סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סופיה, ויצא ללימודי תארים מתקדמים במשפטים באוניברסיטת וינה. ב-1920 החליטו ראשי יהדות סופיה להעניק לחננאל מלגת לימודי רבנות. חננאל הפסיק את לימודי המשפטים ונשלח לבית המדרש לרבנים בברסלאו, בו למד במשך 7 שנים. לאחר שעמד בהצלחה במבחני הגמר מונה לרב הראשי ליהודי סופיה ולאב בית הדין הרבני שבה.
בעת מינויו של חננאל היו חיי הדת של יהודי בולגריה בנסיגה. לאחר עזיבתו של הרב מרדכי אהרנפרייז שהפגין דומיננטיות רבה בתפקידו, לא מונה רב ראשי במשרה קבועה ובמקביל דחקה הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה את הרבנות לתפקיד משני בניהול הקהילות. תהליך החילון בשילוב התחזקות מעמדה של המפלגה הקומוניסטית, הוסיפו עוד לנסיגת חיי הדת. אשר חננאל ביצע רפורמות במנגנון הרבנות, הוא תרגם תפילות לבולגרית ולדינו וערך דרשות בקרב יהודי סופיה במסגרתן הטיף להתקרבות לדת, לשליחת בני הקהילה לבתי הספר העבריים ולא הממשלתיים ולמניעת התבוללות. מאבקו של חננאל לא זכה לגיבוי מלא מהנהגת יהודי בולגריה ככלל וסופיה בפרט והוא מיתן אותו בהדרגה. עם זאת, המשיך חננאל בפרסום ספרים וכתבים בתחום עיסוקו ובכללם הספרים: "התורה בדרשות", "הגדות מן התלמוד" ו"דמויות תנכיות".
דמותו של הרב אשר שילבה בין היותו גיבור מלחמה בולגרי ואיש דת משכיל גרמה למקובלתו בחוגים נרחבים בציבוריות הבולגרית. ב-1934, ביקר בסופיה אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה והתעכב לשיחה עם הרב חננאל שעסקה בקהילות היהודיות בשתי הממלכות. מסופיה יצא אלכסנדר הראשון לצרפת ושם נרצח.
בממלכת בולגריה > מלחמת העולם השנייה

ב-21 במאי 1943 החלו להימסר צווי הגירוש הראשונים ליהודי סופיה. במועד מסירת הצווים לא ידוע היה שהגירוש יתבצע רק לערי השדה ובני הקהילה והנהגתה סברו, שהם מיועדים להשלח למחנות ההשמדה. הנהגת הקהילה החלה בפעולה נמרצת במטרה למנוע את הגירוש. הרב דניאל ציון הכריז על יום 24 במאי כיום צום ותפילה ועם הרב חננאל נאמו בפני קהל אלפים בבית הכנסת שברובע יוצ'בונאר. לאחר הנאומים החל להקהל לנוע לכיוון ארמון המלך במטרה להפגין נגד הגירוש, אך ההפגנה פוזרה בכוח רב בידי המשטרה ומאות מבני הקהילה נעצרו. לאחר תום העצרת עזבו שני הרבנים את המקום והגיעו לביתו של המטרופוליט סטפן, שם נועדו עמו ועדכנו אותו על חומרת המצב. המטרופוליט סטפן התקשר לארמון המלך וביקש לשוחח עמו, אך בוריס השלישי עזב את ארמונו לבקתת הצייד שלו בהרי רילה ולא ניתן היה להשיגו. בהמשך, נאם המטרופוליט סטפן בפני קהל אלפים שבא לחגוג את חג קירילוס ומתודיוס ומחה על רדיפות היהודים. מביתו של המטרופוליט סטפן המשיך הרב חננאל לביתה של אקטרינה קרבלובה מקורבתו של המלך בוריס ולאחר פגישה נרגשת קיבלה מהרב חננאל מכתב אישי למלך בוריס, בו נכתב שיהודי בולגריה מוכנים להקריב את חייהם למען בולגריה, אך בתוך גבולות מולדתם. קרבלובה הוסיפה את בקשתה האישית מהמלך והעבירה את המכתב לארמונו.
לאחר פיזור ההפגנה שיצאה מרובע יוצ'בונאר הוציאה המשטרה הבולגרית פקודת מעצר לרב חננאל וב-25 במאי, הוא נעצר והובל למטה הקומיסריון לשאלות יהודיות. במטה התחולל עימות מילולי בינו לבין אלכסנדר בלב. בלב צעק על הרב חננאל ובין השאר ציין שיהודי בולגריה חותרים תחת בולגריה ואינם נאמנים לממלכה. הרב חננאל השיב לו שהוא קצין צבא בולגרי שנפצע במלחמה ועונד את צלב הברזל ובולגריה היא מולדתו, בדיוק כפי שהיא מולדתו של בלב. בלב נאלץ לשחרר את הרב חננאל על רקע היותו גיבור מלחמה בולגרי, תוך שהוא נאלץ להודות בפניו שלא יעלה בידו לגרש את יהודי סופיה אל מחוץ לגבולות בולגריה.
ברפובליקה העממית הבולגרית > כהונת הרב הראשי

ב-1947 הקים הקונסיסטוריון את המכון היהודי למדעים ובכלל זה ספרייה מרכזית לתרבות יהודית, מתוך מטרה לאסוף ולשמר שירים, אגדות, מסמכים ופולקלור. הרב חננאל, ד"ר אלי אשכנזי וד"ר מוריץ מרקוס הועמדו בראש המכון. בדצמבר 1948 עלה לישראל הרב דניאל ציון והרב חננאל מונה במקומו לכהונת הרב הראשי ליהודי בולגריה. חננאל בחר להישאר בבולגריה ולדאוג לקהילה המצומצמת שנותרה שם, משום שלדבריו בישראל כיהנו רבנים רבים ובבולגריה הוא היה היחיד שנותר. הרב חננאל היה הרב הראשי הראשון ליהודי בולגריה שהיה יליד המדינה, לאחר שורת רבנים, חלקם אשכנזים, שהובאו מחוץ למדינה, וכיהן בתפקידו עד 1960, מועד בו בוטלה משרת הרב הראשי.
ב-1949 הופקע המכון מרשות הקהילה היהודית ותכולתו הועברה לאקדמיה הבולגרית למדעים. במרץ 1949 אושר בפרלמנט הבולגרי חוק הדתות שקבע הפרדה מוחלטת בין דת למדינה. באותה השנה בוטלו מרבית ועדי הקהילות והוקמו ועדים אזוריים בסופיה, פלובדיב, בורגס ופלבן ובראשם הועמד הרב חננאל.
ב-19 במאי 1951 אושר בכפוף לחוק תקנון הדת היהודית ובמסגרתו הועברו כל הסמכויות בנושאי דת מהקונסיסטוריון ל"מועצה דתית יהודית מרכזית – להלן רבנות", אשר בראשה הועמד הרב חננאל והורכבה מ-5 נציגים. עוד הוקמו מועצות אזוריות שהיו כפופות למועצה המרכזית. ב-1955 פרסמה האקדמיה הבולגרית למדעים את שני כרכי ספרם של הרב חננאל וד"ר אלי אשכנזי, שעסק בהתפתחותם הכלכלית והתרבותית של עמי הבלקן במאות ה-16 וה-17, בהתאם לספרי שאלות ותשובות. הרב חננאל היה חבר באקדמיה הבולגרית למדעים. ב-15 ביולי 1956 הגיע הרב חננאל לביקור בישראל ונפגש עם נשיא המדינה יצחק בן-צבי. במהלך ביקורו ציין הרב בראיונות לעיתונות, כי בבולגריה אין אנטישמיות והשלטונות מעניקים יחס הוגן לבני הקהילה היהודית שנותרה במדינה.
ברפובליקה העממית הבולגרית > העימות מול השלטון הקומוניסטי, מאסרו ואחריתו

לאחר מבצע סיני סירב הרב חננאל לדרישת השלטונות להשתתף בכנס מחאה נגד ישראל ולפרסם גינוי כנגדה על רקע "תוקפנותה ופשעיה" בנימוק שהוא רב ולא פוליטיקאי.
ב-1960 ביטלו שלטונות בולגריה את משרת הרב הראשי ליהודי בולגריה וב-1961 הודיעו על הפקעת בית הכנסת מרשות הקהילה היהודית והפיכתו למוזיאון. הרב חננאל המשיך להפעיל את בית הכנסת ובמקום המשיכו להתקיים תפילות.
הרב חננאל נעצר באלול תשכ"א, אוגוסט–ספטמבר 1961. דבר מעצרו פורסם באוקטובר 1961 תוך ציון שהוא מואשם בעסקאות בלתי חוקיות במטבע זר. הג'ואיש כרוניקול הלונדוני טען שהמעצר בוצע על רקע ניסיון של קומוניסט יהודי להשתלט על הקהילה היהודית. פרסום אחר, שהוכחש, טען שהרב נאסר משום שסירב לחתום על צו להחרמת בית הכנסת. בנובמבר 1961 פורסם שיחד עם הרב חננאל נאסרה גיסתו שהואשמה בגניבת זהב מהמדינה והעברתו לידי הרב חננאל ושהרב מואשם בנוסף בגניבת תשמישי קדושה מבית הכנסת. מצבו הבריאותי של הרב התדרדר בזמן מעצרו והוא אושפז במשך 20 ימים בבית חולים. ב-4–5 בינואר 1962 נערך משפטו בו הורשע בהפיכת בית הכנסת למרכז ספסרות ועסקים, ושוחרר בערבות עד שמיעת ערעורו. לאחר משפטו, ביוזמת הקומוניסטים היהודים "הודח" הרב חננאל מכהונת רב בסופיה. באפריל 1962 נדחה ערעורו והוא הושב לכלא הרב חננאל היה חולה בסוכרת, מצבו הבריאותי הלך והדרדר ומאסרו עורר הדים נרחבים בעולם היהודי. הופעל לחץ כבד על הממשלה הבולגרית במישרין ובעקיפין לשחרר את הרב במהלך משפטו ולאחר מאסרו, ובין הפונים נחום גולדמן נשיא הקונגרס היהודי העולמי, אריה טרטקובר, הנהגת תנועת המזרחי יושב ראש מועצת גדולי התורה זלמן סורוצקין והרב הראשי ליהודי בריטניה ישראל ברודי.
נערכו מגעים דיפלומטיים בין ישראל לבולגריה במטרה לאפשר לרב חננאל לעזוב את בולגריה ולעלות לישראל, אך למרות המאמצים נותר הרב חננאל מסורב עלייה. בגבור הלחץ הבינלאומי, ערכו השלטונות הבולגריים לרב חננאל "משפט חוזר" והוא שוחרר מכלאו. בספטמבר 1964, הלך הרב חננאל לעולמו. הרב אשר חננאל הובא למנוחות בבית העלמין היהודי בסופיה.
משפחתו והנצחתו

חננאל היה אב לשתי בנות, אשר עלו לישראל וכן עלו אחיו ואחיותיו. אחד מניניו הוא דובי פרנסס.
ביולי 2024 נקרא רחוב בשכונת נווה אליעזר בתל אביב-יפו על שמו של אשר חננאל.