stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאולו מונטרו
קריירת משחק > נבחרת אורוגוואי

מונטרו זומן לראשונה לסגל נבחרת אורוגוואי על ידי המאמן לואיס קוביז'ה, עוד בטרם מלאו לו עשרים. הוא היה שותף לסדרה של ארבעה משחקי ידידות במאי 1991, הראשון שבהם כשעלה בהרכב נבחרתו בהפסד 1-0 לארצות הברית בדנוור. מונטרו פתח בהרכב הנבחרת בכל ארבעת המשחקים.
בשנים הבאות איבד מונטרו את מקומו בסגל, ובתוך שלוש וחצי שנים רשם הופעה אחת נוספת בלבד (תבוסה 5-0 לגרמניה באוקטובר 1993). טורניר מוקדמות מונדיאל 1998 היה הטורניר הראשון אליו היה שותף מונטרו כשחקן הרכב קבוע. הוא רשם 11 הופעות במהלך הטורניר, אך אורוגוואי כשלה להעפיל למונדיאל וסיימה במקום השביעי בלבד בבית. במהלך הטורניר כבש מונטרו את שער הבכורה שלו במדי אורוגוואי, בניצחון הביתי 2-0 על פרו ב-15 בדצמבר 1996.
מונטרו הוביל את סגל הנבחרת כקפטן בטורניר גביע הקונפדרציות 1997 בערב הסעודית, בו השתתפה אורוגוואי בזכות הזכייה בקופה אמריקה 1995, טורניר אליו לא זומן מונטרו. מונטרו רשם ארבע הופעות בטורניר גביע הקונפדרציות (החמיץ רק את משחקה האחרון של אורוגוואי בשלב הבתים), וסייע לנבחרתו לסיים את הטורניר במקום הרביעי. מונטרו היה קפטן הנבחרת גם בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002. אורוגוואי הצליחה לסיים במקום החמישי ולשחק בפלייאוף מול אוסטרליה על המקום בטורניר הגמר. מונטרו פתח בהרכב בשני המשחקים, כאשר אורוגוואי הפכה הפסד חוץ 1-0 עם ניצחון 3-0 ביתי והעפילה על חשבונה של אוסטרליה.
מונטרו זומן כקפטן לסגל אורוגוואי לקראת מונדיאל 2002. אורוגוואי נחשבה לנבחרת מוכשרת שעשויה להתקדם לשלבים המאוחרים של הטורניר, אך היא סיימה את דרכה כבר בתום שלב הבתים. מונטרו פתח כקפטן ושיחק לאורך כל משחקי שלב הבתים, שנפתחו בהפסד 2-1 לדנמרק והמשיכו בשתי תוצאות תיקו, 0-0 מול צרפת ו-3-3 מול סנגל.
לאורך כל הקריירה הבינלאומית שלו, שותף מונטרו רק פעם אחת בטורניר האליפות היבשתית, כשזומן על ידי המאמן חורחה פוסאטי לסגל אורוגוואי לקופה אמריקה 2004. במשחק הראשון בטורניר, מול מקסיקו, כבש מונטרו את שער השוויון של אורוגוואי שקבע 2-2 שתי דקות לסיום. הוא שותף גם בניצחון 2-1 על אקוודור במשחק השני, אך לא שותף בהפסד 4-2 לארגנטינה בסיום שלב הבתים. אורוגוואי ומונטרו העפילו מרבע הגמר לאחר ניצחון 3-1 על פרגוואי, אך הודחו על ידי ברזיל בדו-קרב בעיטות עונשין בשלב חצי הגמר. מונטרו לא שותף בניצחון 2-1 על קולומביה, שהעניק לנבחרתו את המקום השלישי בטורניר.
הטורניר האחרון של מונטרו במדי אורוגוואי היה מוקדמות מונדיאל 2006. כפי שקרה באותו הטורניר ארבע שנים קודם לכן, העפילה אורוגוואי מהמקום החמישי לפלייאוף מול אוסטרליה. מונטרו הוביל כקפטן את אורוגוואי לניצחון 1-0 בבית, וארבעה ימים אחר כך שוב פתח כקפטן במשחק החוץ בו הפסידה אורוגוואי 1-0. בדקה ה-81 הוחלף מונטרו בגלל פציעה, וראה את התוצאה נותרת על כנה בהארכה, ואת נבחרתו מפסידה 4-2 בדו-קרב הפנדלים ונותרת מחוץ למונדיאל 2006. בתום המשחק פרש מונטרו מהנבחרת כשלזכותו 61 הופעות וחמישה שערים בינלאומיים.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק, פתח מונטרו בקריירה קצרה כסוכן שחקנים. בינואר 2014 חזר למועדון נעוריו פניארול, שם היה למאמן במחלקות הנוער של המועדון. ב-11 בנובמבר 2014 נקרא לתפקיד המאמן הזמני של פניארול, במקומו של חורחה פוסאטי שהתפטר. מונטרו היה למאמן הקבוצה כחודש וחצי, עד ל-23 בדצמבר של אותה השנה, אז מונה פבלו בנגואצ'אה לתפקיד המאמן הקבוע.
ב-10 במרץ 2016, לאחר שבעה מחזורים בליגת המשנה הארגנטינאית, התמנה מונטרו לתפקיד מאמן בוקה אונידוס. מונטרו רשם הצלחה יחסית עם הקבוצה, ולאחר שלושה חודשים בלבד, ביוני 2016, קיבל הצעה להצטרף לאתלטיקו קולון מהליגה הבכירה. מונטרו השלים את מעברו לקולון, שם אימן במהלך הסיבוב הראשון של עונת 2016/2017, והוביל את הקבוצה למקום ה-12 במהלך תקופה זו.
ב-22 בדצמבר, חצי שנה לאחר שהחל לאמן את קולון, התפטר מונטרו מתפקידו, כאשר נשיא המועדון אישר כי ההתפטרות הגיעה על רקע מקצועי, וכי בידיו של מונטרו הצעות מקבוצות אחרות. ב-3 בינואר 2017 הוצג מונטרו רשמית כמאמנה החדש של רוסאריו סנטראל מהליגה הבכירה בארגנטינה.
ב-6 ביוני 2019 חזר מונטרו לאיטליה והתמנה לתפקיד המאמן בסמבנדטסה מהליגה האיטלקית השלישית. הוא פוטר מתפקידו ב-27 באוקטובר 2020, לאחר שרשרת הפסדים בתחילתה של עונת 2020/2021, אך חזר לתפקיד המאמן הראשי ב-11 בפברואר 2021, בעקבות התפטרותו של מאורו זירונלי. ביוני 2021 חזר לארגנטינה כמאמנה של סן לורנסו, אך סיים את תפקידו בחלוף ארבעה חודשים בלבד.
ב-28 ביוני 2022 חזר מונטרו ליובנטוס, בה כיכב כשחקן, לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של המועדון.
תארים

אליפות איטליה (4): 1996/1997, 1997/1998, 2001/2002, 2002/2003
הגביע הביניבשתי: 1996
הסופר קאפ האירופי: 1996
הסופר קאפ האיטלקי (3): 1997, 2002, 2003
גביע האינטרטוטו: 1999
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | פניארול | אורוגוואי ליגת העל האורוגוואית | 14 | 0 | - | - | - | - | - | - | 14 | 0 |
| 1992 | פניארול | אורוגוואי ליגת העל האורוגוואית | 20 | 1 | - | - | - | - | - | - | 20 | 1 |
| 1992/1993 | אטאלנטה | איטליה סרייה א' | 27 | 2 | 2 | 0 | - | - | - | - | 29 | 2 |
| 1993/1994 | אטאלנטה | איטליה סרייה א' | 30 | 0 | 3 | 0 | - | - | - | - | 33 | 0 |
| 1994/1995 | אטאלנטה | איטליה סרייה ב' | 34 | 2 | 3 | 0 | - | - | - | - | 37 | 2 |
| 1995/1996 | אטאלנטה | איטליה סרייה א' | 23 | 0 | 6 | 0 | - | - | - | - | 29 | 0 |
| 1996/1997 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 26 | 0 | 3 | 1 | 11 | 1 | 2 | 0 | 42 | 2 |
| 1997/1998 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 26 | 0 | 5 | 0 | 7 | 0 | 1 | 0 | 39 | 0 |
| 1998/1999 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 22 | 0 | 2 | 0 | 9 | 0 | 1 | 0 | 34 | 0 |
| 1999/2000 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 28 | 0 | 2 | 0 | 10 | 0 | 0 | 0 | 40 | 0 |
| 2000/2001 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 23 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 23 | 0 |
| 2001/2002 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 16 | 0 | 4 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 27 | 1 |
| 2002/2003 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 21 | 0 | 0 | 0 | 13 | 2 | 1 | 0 | 35 | 1 |
| 2003/2004 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 19 | 1 | 1 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 26 | 1 |
| 2004/2005 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 5 | 0 | 1 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 12 | 0 |
| 2005/2006 | סן לורנסו | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 14 | 1 | - | - | - | - | - | - | 14 | 1 |
| 2006/2007 | פניארול | אורוגוואי ליגת העל האורוגוואית | 21 | 1 | - | - | - | - | 1 | 0 | 22 | 1 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 369 | 8 | 32 | 1 | 69 | 4 | 6 | 0 | 474 | 13 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת אורוגוואי> שנה | נבחרת אורוגוואי> הופעות | נבחרת אורוגוואי> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 4 | 0 |
1992: 0
| 1993 | 1 | 0 |
1994: 0
| 1995 | 4 | 0 |
| 1996 | 5 | 1 |
| 1997 | 10 | 1 |
| 1998 | 1 | 0 |
| 1999 | 4 | 0 |
| 2000 | 6 | 1 |
| 2001 | 9 | 0 |
| 2002 | 4 | 0 |
2003: 0
| 2004 | 6 | 2 |
| 2005 | 7 | 0 |
| סה"כ | 61 | 5 |
פאקראץ

| --- | --- |
כנסיית מראה עיירה מכיוון הנהר פאקרה (2012)
כנסיית מראה עיירה מכיוון הנהר פאקרה (2012)
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:   פוז'גה-סלאבוניה
 חבל ארץ:  סלאבוניה
 שפה רשמית:  קרואטית
 שטח:  311 קמ"ר
 גובה:  165 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  7,086 (31 באוגוסט 2021)
  ‑ במטרופולין:  8,460 (2011)
  ‑ צפיפות:  24 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°26′10″N 17°11′31″E﻿ / ﻿45.43611°N 17.19194°E﻿ / 45.43611; 17.19194
 אזור זמן:  UTC +1
 http://pakrac.hr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי פאקראץ(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי פאקראץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פָּאקְרָאץ (בקרואטית: Pakrac) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז פוז'גה-סלאבוניה לגדות הנהר פאקרה.
היסטוריה

היישוב מתועד לראשונה בכתובים מ-1237 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1542 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה העיר לחזקת ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ אשר סיים את המלחמה. בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עברה פאקראץ לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שינתה בהמשך את שמה לממלכת יוגוסלביה.
במקום התפתחו בהדרגה תעשיית טקסטיל ועץ, וכן הפך האזור מרכז חקלאי לגידול ענבי יין. ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך נמסר אזור פאקראץ לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. בשלהי 1944 שוחררה העיירה על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו. לאחר המלחמה נכללה פאקראץ בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה לחזקת קרואטיה.
הקהילה היהודית

יהודים הגיעו לפאקראץ במחצית השנייה של המאה ה-19 עת נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1875 הוקמו בית עלמין ובית כנסת קהילתיים. במועד זה התגוררו בעיירה 350 יהודים. מבין יהודי העיירה נמנו סוחרים קמעונאיים וסיטונאיים וכן תעשיינים. מבין המשפחות האמידות ניתן לציין את משפחות: אדלר, פיק, דרוקר, מאוטנר ושרנקר. בשלהי מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי אנשי הקאדר הירוק שפרקו עול ונגרם נזק רב לרכוש אישי וקהילתי. חלק מבני הקהילה עזבו את העיירה לבלי שוב.
ב-1921 נמנו בפאקראץ 282 יהודים וב-1931 מנתה הקהילה 209 נפשות. בקרב הקהילה הייתה פעילות ציונית ענפה. המשבר הכלכלי העולמי (1929) לא פסח על יוגוסלביה ובתוכה על הקהילות היהודיות. אחת מתוצאות המשבר הייתה תנועת הגירה פנימית לקהילות גדולות ומבוססות. וכך מספר בני הקהילה הלך וירד. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בפאקראץ 99 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ומסירת השלטון לאוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ורובם המוחלט נרצחו. ב-1947 התגוררו בפאקראץ 2 יהודים.
ב-1941 הוחרב מבנה בית הכנסת על ידי שלטונות האוסטאשה. ב-1958 הופקע השטח על ידי השלטונות היוגוסלביים. במועד זה הופקע גם שטח בית העלמין. נכון ל-2006 עמד בית העלמין על תילו. הוא היה מגודר ולא מתוחזק.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין בקרואטיה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקרואטיה (באנגלית).
1 2 3  הקהילה היהודית בפאקראץ, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 274.
↑  צילום בית הכנסת בפאקראץ, באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  בית העלמין היהודי בפאקראץ, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2006), באתר heritageabroad.gov, עמוד 20 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540431105171  GND: 4287859-7  LCCN: nr96000093  NKC: ge635073  SUDOC: 05266368X  VIAF: 160882283   WorldCat (עם VIAF): 160882283
עלי אסדאללה

עלי אסדאללה תאימן קמבר (בערבית: علي أسد الله ثايمن قمبر בתעתיק: עלי אסד אללה ת'אימן קמבר; נולד ב-19 בינואר 1993 במנאמה שבבחריין) הוא כדורגלן קטרי יליד בחריין המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת א-סד מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
קריירת מועדונים

אסדאללה גדל במחלקות הנוער של אל-מוחרק מליגת העל הבחריינית וא-סד מליגת העל הקטרית. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של א-סד.
קריירה בינלאומית

ב-23 בינואר 2012 ערך אסדאללה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בהפסד 0–5 לנבחרת שוודיה במשחק ידידות. ב-4 בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–3 על נבחרת כווית במסגרת אליפות מערב אסיה. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אסיה 2015.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות קטר (4): 2012/2013, 2018/2019 2020/2021, 2021/2022
גביע הליגה הקטרית (2): 2010/2011, 2019/2020
גביע אמיר קטר (5): 2014, 2015, 2017, 2020, 2021
הגביע הקטרי (3): 2017, 2020, 2021
גביע השייח' ג'אסם (3): 2014, 2017, 2019
ליגת האלופות האסיאתית (1): 2011
הערות שוליים

↑  Our national team squad for the #2022WorldCup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  Our final list for Asia 🏆 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 3 בינואר 2023 (באנגלית)
| נבחרת קטר – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש |  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס | קטר (מדינה) |
עלייתו של אפוקליפס

| --- | --- |

עטיפת החוברת The Rise of Apocalypse #3 מדצמבר 1996, אמנות מאת אדם פולינה.
 מידע קומיקס
 יוצר:  טרי קאבאנו, ג'יימס פלדר (כותבים) אדם פולינה, אנטוני ויליאמס (מאיירים)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  אוקטובר 1996 – ינואר 1997 (כ־93 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7851-0586-7
 מספר החוברות:  4
עלייתו של אפוקליפס היא מיני-סדרת קומיקס במהדורה מוגבלת שפורסמה בין אוקטובר 1996  לינואר 1997 על ידי מארוול קומיקס, הסדרה נכתבה על ידי טרי קאבאנו וג'יימס פלדר ואוירה על ידי אדם פולינה ואנטוני ויליאמס.
חלק ניכר מן העלילה עובד לסרט הקולנוע "אקס-מן: אפוקליפסה".
תקציר העלילה

לפני 5000 שנים, תינוק נמצא במדבר המצרי על ידי חבורה של נוודים שודדים. הילד גדל ונקרא בשם עין סבאח נור על ידי מנהיג השבט, בעל, אשר מלמד את הילד את הישרדותם של החזקים. במהלך אותה תקופה, מצרים נשלטת על ידי פרעה ראמה-תות, אשר למעשה הוא הנוסע בזמן קאנג הכובש, שהגיע מהעתיד כדי להכתיר את עין סבאח נור כיורשו, בשל העובדה כי הילד יגדל ויהפוך למוטאנט החזק ביותר ואחד היצורים הידועים לשמצה בהיסטוריה. השבט של נור נהרס על ידי צבאות של תות. לפני שבעל מת, הוא אומר לנור כי הוא מיועד לדברים גדולים. נור מחפש נקמה ונוסע לעיר של ראמה-תות שם הוא מסתתר, מתחזה לעבד ומתאהב בנפרי, אחותו של אוזאימאנדיאס, הגנרל של תות. לבסוף נור נדחה על ידי נפרי, כשהיא רואה את פרצופו המעוות. הכוחות המוטאנטיים שלו מתעוררים, הוא משעבד את אוזאימאנדיאס בזמן שראמה-תות בורח. הוא מכנה את עצמו אפוקליפס ומתחיל לחסל את החלשים.
סרגיי איגנשביץ'

סרגיי ניקולאייביץ' איגנשביץ' (ברוסית: Серге́й Никола́евич Игнаше́вич; נולד ב-14 ביולי 1979 במוסקבה) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר רוסי ממוצא בלארוסי. תפקד לרוב כבלם קדמי, אך יכול היה לשחק גם כבלם אחורי, כמגן ימני וכקשר הגנתי. משיאני ההופעות במשחקי ליגת העל הרוסית בכדורגל עם 489 הופעות.
כיהן כמאמן קבוצת הכדורגל טורפדו מוסקבה מאז 18 ביוני 2020 עד 22 במרץ 2021. מספטמבר 2021 עד יוני 2024, היה למאמן בלטיקה קלינינגרד והוליך את הקבוצה להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל ואף לגמר הגביע הרוסי בכדורגל, בפעם הראשונה בתולדותיה.
ביוגרפיה

איגנשביץ' נולד ב-14 ביולי 1979, במוסקבה, ברית המועצות דאז. החל מכיתה ב' החל איגנשביץ' ללכת לחוג כדורגל. בשנת 1988 נרשם איגנשביץ' לבית הספר לכדורגל של טורפדו מוסקבה.
קריירת משחק > קריירת מועדונים

לאחר כ-10 שנים בבית הספר לכדורגל טורפדו, חתם איגנשביץ' בזנאמיה טרודה אורחובו-זויבו מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. לאחר עונה אחת ו-18 הופעות במדיה, חתם בקריליה סובייטוב סמרה, מדרום-מערב רוסיה. בעונתו הראשונה בקבוצה המעיט להופיע, אך בעונת 2000, הפך לשחקן הרכב וסייע לקבוצה להימנע מירידת ליגה, לאחר שסיימה במקום ה-14, אחד לפני ירידה.
עם סיום העונה חתם איגנשביץ' בקבוצת הצמרת, לוקומוטיב מוסקבה. משחק הבכורה של איגנשביץ' במדי לוקומוטיב היה ב-10 במרץ 2001. בעונתו הראשונה בלוקומוטיב זכה איגנשביץ' בגביע הרוסי. בעונת 2002 זכתה לוקומוטיב בפרמייר-ליג הרוסי, בשנה הראשונה שהליגה מתקיימת במתכונתה הנוכחית.
בפגרה שבין עונת 2003 לעונת 2004 עבר איגנשביץ' לצסק"א מוסקבה. הופעת הבכורה שלו בצסק"א הייתה ב-12 במרץ 2004, נגד מועדון הכדורגל מוסקבה. בין השנים 2005 ל-2008 שימש איגנשביץ' כקפטן הקבוצה. איגנשביץ' הרשים בהופעותיו בצסק"א והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר ברוסיה. בתחילת עונת 2010, זניט סנקט פטרבורג הביעה את התעניינותה באיגנשביץ', אך צסק"א סירבו למכור את אחד ממנהיגי הקבוצה. בחודש יולי 2010 ספרטק מוסקבה הביעה התעניינות באיגנשביץ', אך השחקן סירב לעזוב את צסק"א. ביולי 2018 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
קריירת משחק > נבחרת רוסיה

את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רוסיה ערך איגנשביץ' ב-21 באוגוסט 2002, במשחק ידידות נגד שוודיה. ב-7 ביוני 2003 כבש איגנשביץ' לראשונה במדי הנבחרת: צמד נגד שווייץ, במסגרת מוקדמות יורו 2004. ביורו 2008 היווה איגנשביץ' חלק חשוב בהרכבה של רוסיה, כאשר שיחק בארבעה משחקים (מתוך 5), וסיים עם נבחרתו במקום ה-3. איגנשביץ שותף גם ביורו 2012. במוקדמות מונדיאל 2014 איגנשביץ' שיחק בתשעה משחקים מתוך עשרה משחקי הנבחרת, שעלתה למונדיאל 2014 מהמקום הראשון בבית שלה, כשהיא מקדימה את פורטוגל וישראל.
שיחק במדי הנבחרת כמגן גם במשחקיה במונדיאל 2018 והיה לשחקן הרוסי עם שיא ההופעות בנבחרת: 126 בסך הכל. לאחר המונדיאל הודיע על פרישתו מכדורגל.
קריירת אימון

ביולי 2018 מונה למאמן קבוצת הנוער של צסק"א מוסקבה. ביוני 2019 מונה למאמן קבוצת הכדורגל טורפדו מוסקבה, שאך זה העפילה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך המינוי הרשמי הגיע רק ביוני 2020 כאשר במהלך עונת הבכורה שבה למד לקראת קבלת רישיון אימון הדריך את הקבוצה ניקולאי סאוויצ'ב. בהדרכתו סיימה טורפדו את העונה במקום הרביעי, כשהיא בהפרש 3 נקודות בלבד מהמקום הראשון. במרץ 2021 פוטר לאחר שנכשל להוביל את הקבוצה להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל.
בספטמבר 2021 מונה למאמן בלטיקה קלינינגרד. בתקופתו כמאמן הוליך את הקבוצה להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2023/2024, לראשונה מזה 25 שנה וכן להעפלה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל באותה עונה, לראשונה בתולדותיה.
חיים פרטיים

אביו של איגנשביץ' הוא בלארוסי, ואמו של איגנשביץ' היא צ'ובשית. איגנשביץ' נשוי בשנית, ולו ארבעה ילדים, כולם בנים. 2 מהם מנישואיו הראשונים (רומן ודימיטרי). מנישואיו השניים נולדו לו שני בנים - סרגיי וטימופיי.
תארים > קבוצתיים

הפרמייר-ליג הרוסי (1) - 2002
הגביע הרוסי (1) - 2001
הסופר קאפ הרוסי (1) - 2003
הפרמייר-ליג הרוסי (4) - 2005, 2006, 2012/2013, 2013/2014
הגביע הרוסי (6) - 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2012/2013
גביע אופ"א (1) - 2004/2005
הסופר קאפ הרוסי (5) - 2004, 2006, 2007, 2009, 2013
תארים > אישיים

אחד מ-33 השחקנים הטובים ביותר בפרמייר-ליג הרוסי (12) - 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012/2013
פולכריה

פּוּלְכֶרִיָה (ביוונית: Πουλχερία, בלטינית: Pulcheria;‏ 19 בינואר 399–453) הייתה בתם של קיסר ביזנטיון ארקדיוס ושל אליה אודוקסיה.
חייה

פולכריה הייתה אחותו הגדולה של תאודוסיוס השני והחזיקה בעוצמה רבה כאשר הוכתר לקיסר בעודו ילד בשנת 408, אחרי מות ארקדיוס. היא נטלה את שבועת הבתולים, כדי להימנע ממצב בו ייכפו עליה נישואים, ונטתה להסתמך על תמיכת הקצינים הגרמאנים השונים שמינתה, כמו אספר (אנ') האלאני. בשנת 416 היה תאודוסיוס מסוגל לשלוט בעצמו, אך פולכריה שימרה עמדת השפעה חזקה, בין השאר משום שהוכתרה בעצמה לקיסרית בשנת 414.
באותה שנה גרמה לתאודוסיוס לסלק את כל הפגנים מהשירות הציבורי באימפריה. היא הייתה נוצרית אדוקה ותחת השפעתה הפכו גם תאודוסיוס ואשתו אליה אודוקיה (שהייתה פגנית) לנוצרים אדוקים.
בשנת 421 הכריז תאודוסיוס מלחמה על פרס בהשפעת פולכריה, ככל הנראה משום שהפרסים רדפו נוצרים. פולכריה לא התנגדה לאריאניזם, שהייתה אמונתם של השבטים הגרמאנים. תאודוסיוס תמך בתחילה בנסטוריוס, פטריארך קונסטנטינופול, אך פולכריה, בעזרת הארכיבישוף קיריליוס מאלכסנדריה שכנעה אותו לשוב לאמונה האורתודוקסית ונסטוריוס הוגלה בשנת 435. פולכריה גם שכנעה את אחיה להגלות את היהודים ולהחריב את בתי הכנסת שלהם בקונסטנטינופול.
בשנת 441 הצליח הסריס כריסאפיוס (אנ'), שקודם לכן הצליח לסלק את הפרפקט האהוד סירוס מפנופוליס (אנ') ואת אליה אודוקיה, אשת הקיסר, לשכנע את תאודוסיוס לסלק את פולכריה והשתלט במידה רבה על הקיסר. נטען, ויש מן הסתם ממש בטענה, שתאודוסיוס נהג בשנים אלו לחתום על צווים קיסריים בלי לקרוא אותם.
פולכריה עברה לחיות בשולי העיר קונסטנטינופול כנזירה. מספר חודשים לפני מותו של תאודוסיוס סר חינו של כריסאפיוס ופולכריה שבה והפכה גורם מרכזי בחצר הקיסרית. לפני מותו של תאודוסיוס בשנת 450 אורגן על ערש דווי הסדר להמשך שלטון שושלת תאודוסיוס באמצעות נישואים בין פולכריה לבין הגנרל הגרמאני פלביוס מרקיאנוס. הנישואים אורגנו בהסכמה שהגנרל יכבד את שבועת הבתולים של פולכריה בת ה-51. פעולתם הראשונה של הקיסר החדש ופולכריה הייתה להורות על הוצאתו להורג של כריסאפיוס באופן מבזה לפני שערי העיר.
בשנת 451 סייעה פולכריה לארגן את ועידת כלקדון לגינוי הנסטוריאניזם. הוועידה גם גינתה את החלטות סינוד רובר משנת 449 שתמכו במינות המונופיזיטית ובנזיר המונופיזיטי אוטיכס, שהודח והוגלה בהחלטת הוועידה. בכלקדון הכריזה פולכריה על פלביאנוס מקונסטנטינופול (אנ') כמרטיר, אחרי שהודח בסינוד רובר והומת בידי תומכי אוטיכס.
פולכריה מתה ביולי 453, כשהיא מותירה את כל רכושה לכנסייה.
הערות שוליים

↑  גיבון מעלה השערה שנפילתו של כריסאפיוס הייתה עשויה להיות אחת התוצאות של קשר כושל שיזם לרצוח את אטילה ההוני בעיניו. ייתכן ואטילה דרש את הוצאתו להורג כחלק מהתשלום בעבור הימנעות מפלישה לשטחי האימפריה המזרחית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293277505171  PLWABN: 9810531754705606  BNC: 000408973  CANTIC: a11402891  GND: 118793675  ISNI: 0000 0000 5539 2911  LCCN: n2002035675  NKC: js20051107014  NLG: 286015  NTA: 09587528X  SUDOC: 086082965  VIAF: 59880313   WorldCat (עם VIAF): 59880313
פאלקו

ערך זה עוסק בזמר פופ אוסטרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פאלקו ב-1986, עם השחקנית אורסלה מון
 לידה:  19 בפברואר 1957 וינה, אוסטריה 
 פטירה:  6 בפברואר 1998 (בגיל 40) פוארטו פלטה, הרפובליקה הדומיניקנית 
 שם לידה:  Johann Hölzel 
 שם במה:  Falco 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 סוגה:  מוזיקת פופ, רוק, מוזיקת היפ הופ 
 סוג קול:  בריטון קל 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה 
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט 
 פרסים והוקרה:  פרסי אמדאוס למוזיקה אוסטרית  עיטור הזהב להצטיינות של הלאנד וינה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.officialfalco.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוהאן הלצל (בגרמנית: Johann Hölzel;‏ 19 בפברואר 1957 – 6 בפברואר 1998) המוכר יותר בשם הבמה פאלקו (Falco) היה זמר פופ שפעל בעיקר בשנות ה-80. מחוץ למולדתו אוסטריה ולגרמניה, הוא נחשב לזמר של להיט אחד, בזכות הצלחתו הגדולה של הלהיט "Rock Me Amadeus" (אנ').
חייו

פאלקו נולד בווינה, נחשב לילד פלא ולמד בקונסרבטוריון של וינה. עם סיום לימודיו ב-1977, נסע לברלין ובמשך זמן קצר שימש כסולן של להקת פיוז'ן ששילבה ג'אז ורוק. עם שובו לווינה, כינה עצמו פאלקו, על שם גולש הסקי הגרמני פאלקו וייספלוג. הוא היה חבר בלהקות "Spinning Wheel" ו"Hallucination Company", ועד 1983 שימש כנגן הבס של להקת הרוק Drahdiwaberl.
ב-1982 הוציא פאלקו אלבום סולו ראשון, "Einzelhaft". השיר "Der Kommissar", שעסק בצריכת סמים, הפך ללהיט ואף זכה לשתי גרסאות כיסוי באנגלית. אלבומו השני, "Junge Roemer", לא נחל הצלחה מחוץ לאוסטריה ולגרמניה, ועל כן החליט לנסות להקליט גם באנגלית.
ב-1986 הגיע פאלקו לשיא הצלחתו. זמן קצר לאחר הקרנתו של הסרט עטור הפרסים "אמדאוס", הקליט את "Rock Me Amadeus", להיט דיסקו שזכה להצלחה בינלאומית. בארצות הברית שהה השיר בראש מצעד הוט 100 של בילבורד במשך שלושה שבועות. האלבום, "פאלקו 3", הגיע עד למקום השלישי ברשימת המכירות. במצעד הרית'ם אנד בלוז הגיע למקום השישי, שהיווה שיא עבור זמרים לבנים (רק ג'ורג' מייקל, רובין ת'יק ואמינם הצליחו, מאוחר יותר, להגיע להישגים גבוהים יותר). "Rock Me Amadeus" זכה להצלחה אף במדינות כרוסיה ויפן.
הסינגל השני מהאלבום, "Vienna Calling", זכה גם הוא להצלחה בינלאומית נאה כולל הגעה מקום 10 בבריטניה ומקום 18 במצעד בילבורד בארצות הברית.
הסינגל השלישי שהוציא במסגרת "פאלקו 3", "Jeanny", היה שיר שנוי במחלוקת, שנכתב מנקודת מבטו של אנס ורוצח, והוחרם בארצות הברית. במדינות אירופה נחל השיר הצלחה, אף שבגרמניה ובהולנד היו תקליטנים שסירבו להשמיעו.
האלבומים שהקליט בהמשך לא הצליחו מחוץ למדינות דוברות הגרמנית, גם כשכללו קוריוזים כמו דואטים עם בריג'יט נילסן וסינדי קרופורד.
ב-6 בפברואר 1998 נפצע בתאונת דרכים בעת ששהה בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית, ומת מפצעיו בתוך זמן קצר. נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.
פאוול וויצ'כובסקי

פאוול וויצ'כובסקי (בפולנית: Paweł Wojciechowski; נולד ב-6 ביוני 1989 בבידגושץ') הוא אתלט פולני, הוא אלוף עולם (טגו 2011) בקפיצה במוט.