stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדי רורק
ביוגרפיה > קריירה לאחר פירוק הלהקה

מיד לאחר פירוק להקת הסמית'ס, ניגנו רורק ומתופף הלהקה מייק ג'ויס עם הזמרת שינייד או'קונור.
רורק הופיע באלבומה של או'קונור (I Do Not Want What I Haven't Got"‏ (1990", יחד עם קרייג גאנון. רורק וגאנון גם סיפקו מקצבים לשני סינגלים של סולן להקת הסמית'ס לשעבר, מוריסי – Interesting Drug" ו-
"The Last of the Famous International Playboys", שיצאו ב-1989. רורק ניגן בשני אלבומיו של מוריסי שהוקלטו ב-1990, "November Spawned a Monster" ו-"Piccadilly Palare". הוא הלחין את שיריו של מוריסי
"Yes, I Am Blind" ,"Girl Least Likely To" ו-"Get Off the Stage".
בנוסף ניגן רורק והקליט עם להקת הפריטנדרס והופיע בחלק משיריהם באלבומם השישי, "Last of the Independents". הוא הופיע עם הפריטנדרס בסיבובי ההופעות שלהם במשך שנתיים. היו לו מספר שיתופי הפעולה עם עזיז איברהים מהסטון רוזס. כן הופיע במסגרת הלהקה "Moondog One" שכללה גם את פול ארתורז מאואזיס, ג'וני אוונס מבאפלו 66, ומייק ג'ויס. כן ליווה רורק בגיטרת בס את איאן בראון בסיבוב הופעות, והופיע באלבומו "The World Is Yours".
במרץ 1996 החלו רורק ומייק ג'ויס בהליכים משפטיים נגד מוריסי ומאר עבור קבלת תמלוגים. בהמשך המשיך ג'ויס בהליכי התביעה בעוד רורק יישב את תביעותיו מולם בתמורה ל-£83,000.
רורק ומנהלו דאז נובה רמן (Nova Rehman), ארגנו אירועי התרמה למען המלחמה במחלת הסרטן, בשם "Versus Cancer". ההופעות שבהן השתתף במסגרת אירועי ההתרמה ניתנו כתרומה לחקר המחלה. היוזמה הועלתה בעקבות מחלתם של אביו ואחותו של רמן. המופע הראשון התקיים בינואר 2006 וכלל איחוד בין רורק ושותפו לשעבר בלהקת הסמית'ס, ג'וני מאר. המופע השני התקיים במרץ 2007, ובו הוא ניגן עם הגיטריסט של אואזיס, פול ארתורז. עם זאת, מעורבותו של רורק פחתה בארגון מופעי הצדקה השלישי (2008) והרביעי (2009).
בשנת 2007 הקים רורק את להקת פריבאס (Freebass), עם נגני הבס לשעבר בלהקות סטון רוזס וניו אורדר. הלהקה התפרקה באוגוסט 2010.
בסוף 2009 עבר רורק לניו יורק, ושידר תוכנית רדיו בתחנת הרדיו האינטרנטית "East Village Radio".
באותן שנים עבד כתקליטן מועדונים עם אולה קורצקי (Olé Koretsky) תחת השם Jetlag.
רורק נפטר בגיל 59 אחרי מאבק בסרטן הלבלב, ב-19 במאי 2023, בניו יורק.
רורק היה ידוע כאוהד מושבע של קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
הערות שוליים

↑  ynet, אנדי רורק, הבסיסט של להקת הסמית'ס, הלך לעולמו בגיל 59, באתר ynet, 19 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5099040  BnF: cb14051711k (data)  GND: 134621018  ISNI: 0000 0000 5516 6842  MusicBrainz: 39ca91ba-e7b9-4e23-b0f0-1bed9d806810  NKC: xx0199844  VIAF: 24804113   WorldCat (עם VIAF): 24804113
אלן בראקס

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1971  (בן 53) פריז, צרפת
 שם לידה:  אלן קם
 שם במה:  Alan Braxe 
 מקום הקמה:  צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  פרנץ' האוס, אלקטרו
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  Vulture Music
 
אלן קם (בצרפתית: Alain Quême; נולד ב-9 ביולי 1971) הוא מוזיקאי אלקטרוני צרפתי. הוא ידוע בעיקר בשל שיתוף הפעולה שלו עם המוזיקאים פרד פאלק וכריס מנאס, ובשל היותו חלק מהשלישייה המוזיקלית סטארדאסט. ב-2005 הוציא את האלבום The Upper Cuts, אוסף של החומרים שהוציא בעבר. הוא בן דודו של המוזיקאי האלקטרוני הצרפתי די ג'יי פאלקון.
ביוגרפיה

אלן בראקס החל לנגן בקלרינט ובצ'לו בגיל צעיר. בסוף שנות ה-80 הפך לדי ג'יי בפריז. הוא החל להפיק מוזיקת דאנס משלו באמצעות מיקסר, קומפרסור ו-Emu SP1200 בלבד.
בתוך שנה, הדמואים המוקדמים של בראקס משכו את תשומת לבו של תומא בנגלטר, וסינגל הבכורה של בראקס, "Vertigo", שוחרר בשנת 1997 דרך חברת התקליטים Roulé של בנגלטר. בשנת 1998 החליטו בראקס, בנגלטר ובנג'מין דיימונד להקים פרויקט משותף בשם סטארדאסט, והסינגל שלהם "Music Sounds Better With You", שיצא באותה שנה, הפך ללהיט ומכר מעל 3 מיליון עותקים.
בעקבות הצלחה זו, הקים בראקס בשנת 1999 חברת תקליטים משלו, Vulture Music, והוציא שיתופי פעולה עם הדי ג'יי והמפיק פרד פאלק. הוא גם עשה רמיקס למספר של אמנים פופולריים ומחתרתיים כאחד, רשימה שכוללת את ביונסה, טסט איסיקלס ופורד & לופטין. במהלך שני העשורים הבאים, זיכויי ההפקה של בראקס וההוצאות שלו תפחו לכמעט 100 כותרים.
בעודו מתקרב ליום השנה ה-20 להצלחת הלהיט של סטארדאסט ולהשקה של Vulture Music, בראקס הפשיט את הסטודיו שלו מכל הדברים הדיגיטליים, והחל להתנסות בסינתיסייזר מודולרי של בוצ'לה, המהדהד את המינימליזם של המערך הראשון שלו, והתוצאה היא גב מופשט יותר, צליל אלקטרוני אנלוגי פשוט ודליל יותר. זה הביא את The Ascent EP, שיצא בשנת 2019, עם ארבעה רצועות.
בקיץ 2021, אלן בראקס, יחד עם הנריק אולסן, הוציא את Another Life, תחת הכינוי Saudade, במיניסטרי אוף סאונד. השיר הופק על ידי האל ריטסון (The Young Punx). השיר הוא חזרה לצלילי הפרנץ' האוס של סוף שנות ה-90.
בשנת 2022, די ג'יי פאלקון ואלן בראקס הוציאו לראשונה מוזיקה חדשה בחברת תקליטים חדשה, Smugglers Way, חותם של דומינו רקורדינגס, שמתכוונת לשחרר מוזיקת פרנץ' האוס חדשה וישנה מהצמד ומאמנים אחרים. בנוסף לכך, הצמד הודיע כי השניים החלו ליצור מוזיקה כצמד בשם בראקס + פאלקון, עם סינגל ראשון במרץ, מיני-אלבום ראשון באוגוסט ב-2022. סינגל הבכורה שלהם כולל שירה של פנדה בר. הוצאה מחודשת של אלבום האוסף של בראקס, The Upper Cuts, יצא ב-Smugglers Way בנובמבר 2023.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2005: The Upper Cuts - אלן בראקס וחברים
2007: Vulture Music Mixed By Alan Braxe
2023: TBA – בראקס + פאלקון
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2013: Moments in Time EP - אלן בראקס עם הספיימס
2019: The Ascent EP
2021: Silence at Sea
2022: Step By Step EP - בראקס + פאלקון
2023: Step By Step Remixes EP
דיסקוגרפיה > סינגלים

1997: "Vertigo"
2000: Running - "Intro" / "Most Wanted" - אלן בראקס & פרד פאלק
2002: "Palladium" / "Penthouse Serenade" - אלן בראקס & פרד פאלק
2003: "Love Lost" - אלן בראקס & פרד פאלק
2004: Rubicon – "Rubicon" / "Arena" / "Chrystal City" - אלן בראקס & פרד פאלק
2005: "You'll Stay In My Heart" - אלן בראקס & פרד פאלק בהשתתפות Savage
2007: "Lumberjack" - אלן בראקס & כריס מנאס
2008: "Addicted"
2008: "Nightwatcher (Show Me)" - אלן בראקס בהשתתפות קילה קלה ופאלון
2013: "One More Chance" – אלן בראקס עם הספיימס
2013: "Bonus Beat One"
2019: "Words"
2022: "Step By Step" / "Creative Source" - בראקס + פאלקון
הערות שוליים

↑  Kat Bein, Stardust On The Gay Bars, Firings & Failures That Led To ‘Music Sounds Better With You’, Billboard, ‏2019-06-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ben Rogersonpublished, How Stardust made Music Sounds Better With You… and why it was their only release, MusicRadar, ‏2019-06-24 (באנגלית)
↑  Ryan Middleton, French Touch Pioneer Alan Braxe Relaunches Label With New EP 'The Ascent', Magnetic Magazine, ‏2019-11-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Legendary Producers Alan Braxe & DJ Falcon Join For First Collaborative Release As Braxe + Falcon | News | Domino, Domino Recording Company (באנגלית)
↑  Condé Nast, The Return of French House Pioneers Alan Braxe and DJ Falcon, Pitchfork, ‏2022-03-29 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Braxe + Falcon announce 'Step By Step Remixes' EP | News | Domino, Domino Recording Company (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 26b513d8-199c-492e-9be7-72c340e40214
שמואל זכאי

| --- | --- |

זכאי, יוני 2021
 לידה:  1963 (בן 62 בערך) עפולה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1981–2004 (כ־23 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גולני  מפקד גדוד 51  מפקד גדוד גפן  מפקד חטיבת כרמלי  מפקד בא"פ אליקים  מפקד עוצבת חירם  מפקד חטיבת גולני  מפקד עוצבת אדום  מפקד אוגדת עזה
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל נמל התעופה בן-גוריון מנהל רשות התעופה האזרחית
 
שמואל זכאי (נולד ב-1963) הוא תא"ל במיל' ואיש ניהול ישראלי. המכהן כמנהל רשות התעופה האזרחית. קודם לכן שימש כמנהל נמל התעופה בן-גוריון וכסמנכ"ל ברשות שדות התעופה. בשירותו הצבאי שימש מפקד חטיבת גולני, עוצבת אדום ואוגדת עזה.
לקריאה נוספת

אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
שמואל זכאי (במרכז) וגבי אשכנזי (משמאל) בדרום לבנוןעמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
עמוס הראל, אבי יששכרוף, המלחמה השביעית - איך ניצחנו ולמה הפסדנו במלחמה עם הפלסטינים, תל אביב: ידיעות ספרים, 2004, מסת"ב 9655117677
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, לקראת "שנת ההתנתקות": בצה"ל חוששים מרבנים וסרבנים, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2004
1 2  בן כספית, האזרח זכאי, מעריב, ‏3 ביוני 2005, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  אביחי בקר, אייזן פטון, הארץ, ‏ 10 בספטמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  שמואל זכאי, באתר גדוד הסיור של גולני.
↑  אמיר בוחבוט‏, המועמד מספר 1, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2014
↑  משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 116–117
↑  עמרי אסנהיים, אש צולבת, מעריב, כפי שהועלה באתר פרש
↑  יואב לימור, הלבנונים, באתר ישראל היום, 14 במאי 2020
↑  עמוס הראל, הרמטכ"ל דחה בקשת מח"ט בצפון להתפטר בעקבות תקריות שבהן נהרגו חיילים, הארץ,‏ 22 בנובמבר 1998, כפי שהועלה באתר פרש
↑  עמוס הראל, המבקר הזהיר: הנגמ"שים לא בטוחים - בצה"ל לא הסיקו מסקנות, באתר הארץ, 14 במאי 2004
↑  פליקס פריש, מפקד גולני: להדיח מפקדי הטירונים שנקלעו לשטח A, באתר ynet, 25 באוקטובר 2000.
↑  חדשות, דעות, תרבות, ספורט, כלכלה מהארץ והעולם, באתר ישראל היום
↑  עמוס הראל, הורי ה"מורדים" לא מסתפקים בקיצור העונשים, הארץ,‏ 1 בדצמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש
↑  עמוס הראל, מח"ט גולני: "נסראללה יודע מי הרג את בנו, הארץ,‏ 29 במאי 2000, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  שמואל זכאי, "לא היינו ברווזים", במחנה, ‏ 21 במאי 2010, עמוד 29.
↑  עמוס הראל, בצה"ל כועסים גם על זכאי, גם על התקשורת, הארץ,‏ 17 בפברואר 2000, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  חדשות נענע, מח"ט גולני: ארבע אימהות - ארבע סמרטוטות, באתר nana10‏, 16 בפברואר 2000
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, הערה למח"ט גולני בעקבות התבטאותו נגד "ארבע אמהות", באתר וואלה, 17 בפברואר 2000
↑  יואב לימור, אלי בוהדנה, נלכד מתכנן חטיפת סספורטס וסעדון, באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2001
↑  ‏פליקס פריש, הפתעה מהרמטכ"ל: דרגת תת אלוף, באתר ynet, 20 בנובמבר 2001.
↑  מאת עמוס הראל, אל"מ משה תמיר - מפקד חטיבת גולני, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2001
↑  אמיר בוחבוט, תא"ל זכאי מבקש לעבור תפקיד, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2004
↑  חילופי מפקדים בעוצבה, ערב ערב, מקומו העיר אילת, גיליון 2118,‏ 29 בינואר 2004
↑  גל פרל פינקל, איך באמת יודעים?, הבלוג על הכוונת,‏ 19 ביוני 2015
↑  הזקנה העיוורת והבלוף של צה"ל, באתר ynet, 23 בספטמבר 2005
↑  אמיר בוחבוט, הצד האפל של הצלחת צה"ל, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2005
↑  אמיר בוחבוט, ימי התשובה של צה"ל, באתר nrg‏, 12 באוקטובר 2005
↑  עמוס הראל, כבר לא צבא בתוך צבא, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2004
↑  חנן גרינברג, התקרית במורג: המ"פ יודח, הערה לתא"ל זכאי, באתר ynet, 17 בנובמבר 2004
↑  אילן מרסיאנו, הרמטכ"ל בחוץ וביטחון: זכאי לא דיבר אמת, באתר ynet, 9 בנובמבר 2004
↑  עמיר רפפורט, מלחמה אבודה מראש, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2004
↑  חנן גרינברג, הרמטכ"ל הורה לתא"ל זכאי לפשוט את מדיו, באתר ynet, 8 בנובמבר 2004
↑  עמוס הראל, בכירים לשעבר במערכת הביטחון קוראים לנהל מו"מ עקיף עם חמאס, באתר הארץ, 18 במאי 2008
↑   זוהר בלומנקרנץ, שר התחבורה אישר את מינויו של שמואל זכאי למנהל נתב"ג, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2014
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מנהל נתב"ג תא"ל במיל' שמואל זכאי הודיע על סיום תפקידו, באתר גלובס, 3 ביולי 2022
↑  השרה רגב החליטה למנות את תא"ל (במיל') שמוליק זכאי למנהל רשות התעופה האזרחית, באתר ערוץ 7, ‏2023-03-27
אמא (שיר של שולה חן)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע שולה חן ורונן בהונקר
 מתוך האלבום הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מס' 12
 יצא לאור:  1981
 סוגה:  שירי ילדים
 שפה:  עברית
 אורך:  3:45
 חברת תקליטים:  אמיר ואפרת (ישראדיסק)
 כתיבה:  שייקה פייקוב
 לחן:  שייקה פייקוב
 
"אמא" הוא שיר שכתב והלחין היוצר שייקה פייקוב וביצעו שולה חן, והילד רונן בהונקר בפסטיבל שירי הילדים ה-12, שנערך בחנוכה 1981. השיר זכה במקום הראשון בתחרות והפך ללהיט גדול.
הרקע לכתיבת השיר

השיר נכתב בהשראת הילד המבצע רונן בהונקר. ליוצר השיר שייקה פייקוב הגיעה קלטת של רונן הצעיר, דרך חברה משותפת שהכירה אותו בדימונה, ופייקוב התלהב מכישרונו. את השיר הוא כתב עבורו, בהשראת הקשר הקרוב בין בהונקר לאמו.
סיפור בחירת השיר

המבצעת המקורית שולה חן סיפרה: "באותה תקופה נפצעתי בהפקה של המחזמר 'ברנשים וחלומות' ולכן דחיתי את הפגישה שבה הייתי אמורה לבחור את השיר שאבצע בפסטיבל. לא נשארו לי שירים למעט אחד, שאף אחד לא רצה לבצע. ביקשתי מבעלי אבי קורן להקשיב לו. הוא האזין ואמר: 'אין לאף אחד שכל - זה השיר הזוכה', וכך היה".
הצלחת השיר בארץ ובעולם

בשנת 1982 בהונקר ביצע את השיר בתחרות בינלאומית בסיאול, וזכה גם שם במקום הראשון. גם במצעד הפזמונים השבועי ברשת ג' הגיע השיר למקום הראשון, שם שהה שבועיים. זה קרה במרץ 1982. במצעד השנתי לסיכום שנת תשמ"ב הגיע השיר למקום ה-14.
ביצועים נוספים

לשיר היו ביצועים רבים במהלך השנים. בין המבצעים השונים ניתן למצוא את: מאיה בוסקילה, נינט טייב ויהודה לוי, ציפי שביט, שימי תבורי, דודו אהרן, נתי לוי, שיר ביטון, צחי יונה, עמוס ברזל, שיקו חייק, מורן כרמל ושולה חן.
בשנת 2020, כ-40 שנה אחרי ששר את השיר בפעם הראשונה, החליט רונן בהונקר להקליט מחדש את השיר "אמא" ולהקדיש אותו לכל האמהות לנוכח תקופת הקורונה שהפרידה בין הורים מבוגרים לילדיהם מחשש להדבקה.
הערות שוליים

↑  אמא [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית
↑  יעקב בר-און, ‏רונן בהונקר מספר על החיים אחרי פסטיבל שירי הילדים, באתר מעריב אונליין, 29 בינואר 2023
↑  ״אמא״ רונן בהונקר (2020), באתר יוטיוב, ‏17 באפריל 2020
הסכם פריז (2015)

ראשי המשלחות לוועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים בפריז
הסכם פריז הוא הסכם שנקבע במהלך התכנסות ועידת האקלים של האו"ם, העוסק בהפחתת פליטת גזי חממה, מזעור הנזק הקיים ומימון הטיפול בפליטת גזי חממה על ידי מדינות העולם. ההסכם אושרר ב-12 בדצמבר 2015 במהלך ועידת האקלים בפריז ונחתם בשנת 2016. נכון לנובמבר 2017, חתמו על ההסכם 195 מדינות, ביניהן גם ישראל, שחתמה על ההסכם ב-22 באפריל 2016. הסכם פריז הוא הסכם המקיף בתחום האקלים הראשון בעולם.
מטרות

מטרות ההסכם הוא העצמת יישום אמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינוי אקלים (UNFCCC) שהושקה בפסגת כדור הארץ (1992), באמצעים הבאים:
הגבלת ההתחממות הגלובלית לפחות מ-2 מעלות צלזיוס עד שנת 2050, בהשוואה לתקופה הטרום תעשייתית - המאה ה-18. השאיפה היא להגביל את ההתחממות עד סוף המאה ה-21 ל-1.5 מעלות צלזיוס בלבד.
הגברת היכולת להסתגל להשפעות השליליות של שינויי האקלים וכן טיפוח העמידות בשינויי אקלים. והפחתת פליטות גזי החממה באופן שלא יפגע בייצור המזון
עידוד הזרמת כספים בתחום הפחתת פליטות גזי חממה ועמידות לשינויי אקלים.
בנוסף, ההסכם שואף לצמצום פליטת גזי חממה. ההתחייבות המרכזית של כל מדינה החתומה על הסכם פריז הוא להגיש תוכנית כל חמש שנים שבה יפורטו הדרכים שתנקוט כדי להתמודד עם שינויי האקלים.
האסטרטגיה להשגת המטרות כונתה 20/20/20: הפחתה של פליטת פחמן דו-חמצני (CO2) ב-20%, הגדלת נתח השוק של אנרגיה מתחדשת ב-20%, ועלייה ב-20% חסכון באנרגיה.
אימוץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ההסכם נכנס לתוקף לאחר שלפחות 55 מדינות אשררו את ההסכם. ישראל אשררה את הסכם האקלים בתאריך 14 בנובמבר 2016 והייתה למדינה ה-110 בעולם שאשררה את ההסכם הבינלאומי.
יישום

בדצמבר 2018 התכנסה בקטוביץ שבפולין ועדה שגיבשה תוכנית פעולה מוגדרת ליישום מעשי של הסכם פריז. הנציגים הצליחו לגבש תקנות שלפיהן המדינות החברות בהסכם ימדדו, ידווחו ויאמתו את היקף פליטות גזי החממה שהן אחראיות לו.
בפברואר 2019 הודיעה ממשלת גרמניה על תוכנית ענק להפסקת השימוש באנרגיית פחם בתוך שני עשורים. גרמניה היא ענקית תעשייה שכמעט שליש מהאנרגיה בה היא משתמשת מיוצרת באמצעות פחם. בשל היקפה, תוכנית זו נחשבת לאחד הצעדים המשמעותיים ביותר שנעשו אי פעם על ידי מדינה בניסיון להילחם בשינויי האקלים.
בסוף שנת 2019 העריכו גורמים באו"ם, בהתאם לדו"ח תוכנית הסביבה של האו"ם (UNEP), שעל פי הממצאים העדכניים יש לעדכן את היעדים שנקבעו בהסכם פריז, שכן אלו לא יספיקו כדי למנוע את ההתחממות בקצב שנשאף אליו בהסכם פריז. בנוסף העריכו באו"ם שלא נעשה מספיק גם כדי לעמוד ביעדי ההסכם המקוריים, ושהמדינות החתומות עליו מתקשות להגיע ליעדים שנקבעו. עם זאת, דו"ח של צמיחת פליטת הפחמן לשנת 2019 הראה שאמנם גדלה כמות הפליטות, אך קצב הצמיחה קטן (גידול של 0.6% לעומת שנת 2018, זאת בהשוואה לגידול בשנה קודם לכן שעמד על 2.1%).
יציאה מההסכם

על פי סעיף 28 להסכם, צדדים בהסכם יכולים להודיע לאו"ם על יציאה מההסכם רק 3 שנים לאחר שההסכם נכנס לתוקף בעבור אותה מדינה.
יציאה מההסכם > פרישתה הראשונה, חזרתה ופרישתה השנייה של ארצות הברית

ביוני 2017 הודיע ממשל טראמפ על פתיחה בהליך לפרישתה של ארצות הברית מההסכם, שהייתה אחת ההבטחות המרכזיות של דונלד טראמפ מאז נכנס לבית הלבן, ובמקביל על פתיחה במשא ומתן מחודש על ההסכם "שיהיה הוגן יותר למשלמי המיסים של ארצות הברית". ב-4 בנובמבר 2020, יום לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית שבהן הפסיד טראמפ ליריבו הדמוקרטי ג'ו ביידן, הודיע הממשל על הפרישה מהאמנה. ההכרזה על פרישה מהסכם האקלים יצרה חזית של מעצמות העולם נגד המהלך.
ב-21 בינואר 2021, שעות לאחר שנכנס לבית הלבן, חתם ביידן על מכתב שמחזיר את ארצות הברית להסכמי האקלים, בתוך 30 יום. בנוסף, מינה ביידן כשליחו המיוחד לענייני אקלים את ג'ון קרי, שכיהן כשר החוץ של ארצות הברית בתקופת ממשל אובמה וסייע בניהול המשא ומתן על הסכם האקלים של פריז.
ב-21 בינואר 2025 שעות לאחר שנכנס לבית הלבן, חתם טראמפ על צו נשיאותי לפרישת ארצות הברית מהסכמי האקלים כפי שעשה בכהונתו הראשונה.
ביקורת

על ההסכם הובעה ביקורת. בין היתר על כך שכל מדינה שלחה מסמך התחייבויות אך המדינות לא נדרשו להזכיר גזי חממה בהתחייבויותיהן, וכל מדינה יכלה להתחייב לדבר מסוים שהיא כבר התחייבה לו בעבר, או לחלופין להתחייב לפחות ממנו. המסמך הפקיסטני בהסכם, לדוגמה, התחייב בסתמיות כי בשלב מסוים פקיסטן תגיע לשיא של פליטות פחמן, ומיד אחר כך תחל בירידה. בנוסף, גם סין והודו, המדינות שפולטות הכי הרבה פחמן דו-חמצני לאטמוספירה, לקחו על עצמן התחייבויות מעורפלות בלבד.
ראו גם

ועידת קופנהגן
שביתת בתי הספר למען האקלים
הערות שוליים

↑  אי-פי, נציגים מ-175 מדינות חתמו על הסכם האקלים, באתר הארץ, 23 באפריל 2016
↑  U.S., China formally enter climate change deal, www.cbsnews.com, ‏SEPTEMBER 3, 2016 (באנגלית אמריקאית)
↑  צפריר רינת, ועידת האקלים אישרה את ההסכם ההיסטורי לבלימת ההתחממות הגלובלית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
↑  חרף הבטחת טראמפ: לפרישה מהסכם פריז לא יהיו השלכות מידיות לארצות הברית, באתר וואלה, 2 ביוני 2017
↑  "European 20-20-20 Targets". RECS International. אורכב מ-המקור ב-2 ספטמבר 2019. נבדק ב-13 אפריל 2019.
↑  שירות כלכליסט, ארה"ב וסין אישררו את הסכם פריז להפחתת פליטת גזי חממה, באתר כלכליסט, 3 בספטמבר 2016
↑  עדי חשמונאי‏, ישראל אשררה את הסכם האקלים: "מחויבים למאבק בהתחממות הגלובלית", באתר וואלה, 14 בנובמבר 2016
↑  Harvey, Fiona (2018-12-16). "What was agreed at COP24 in Poland and why did it take so long?". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-01-22., אתר הגרדיאן
↑   צעד היסטורי במאבק נגד שינויי האקלים: תוכנית הענק של גרמניה לגמילה מפחם, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2019
↑  שני אשכנזי, ‏כל מה שרציתם לדעת על פסגת האקלים ולא ידעתם איך לשאול, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2019
↑  רויטרס, הנשיא טראמפ: ארה"ב פורשת מהסכם האקלים, באתר הארץ, 1 ביוני 2017
↑  עומר כביר, ארה"ב פרשה אתמול מהסכם פריז, בינואר זה יכול להשתנות, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2020
↑  עמרי נחמיאס, טל שלו‏, גינויים לפרישת ארצות הברית מהסכם האקלים: "הפנתה את גבה לעולם", באתר וואלה, 2 ביוני 2017
↑   הארץ וניו יורק טיימס, מפשיל שרוולים: אלה הצווים וההוראות עליהם חתם נשיא ארה"ב הטרי ג'ו ביידן, באתר הארץ, 21 בינואר 2021
↑  Trump signs order on withdrawing U.S. from the Paris climate agreement again - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2025-01-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Paris Climate Fraud, נבדק ב-2021-09-30
↑   צפריר רינת, ביידן צפוי לשקם את המאבק במשבר האקלים, אך ספק אם ירחיק לכת, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2020
| משבר האקלים |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | איכות הסביבה • התחממות עולמית • קיימות • שינוי אקלים |  |
| יוזמות מדיניות בינלאומיות בולטות | ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים • הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים • התוכנית הסביבתית של האו"ם • ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים  • אג'נדה 21 • פסי התחממות |  |
| הסכמים מדיניים בינלאומיים | פסגת כדור הארץ (1992) • פרוטוקול קיוטו (1999)  • הסכם קופנהגן (2009) • הסכם פריז (2015) |  |
| גופים וארגונים אזרחיים בולטים בעולם | גרינפיס • הקרן העולמית לשימור חיות הבר • המרד בהכחדה • אנדה גלנדה |  |
| ראו גם | אירוע ההכחדה בהולוקן • אפקט החממה • הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים • חרדת אקלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1113618760
אל קינג

| --- | --- |

אל קינג, 2015
 לידה:  3 ביולי 1989 (בת 35) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 שם לידה:  טאנר אל שניידר
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות, פילדלפיה
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, פזמונאית
 סוגה:  קאנטרי, בלוז רוק, אמריקנה, רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  בנג'ו, גיטרה
 חברת תקליטים:  RCA
 http://www.elleking.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
טאנר אל שניידר (באנגלית: Tanner Elle Schneider; נולדה ב-3 ביולי 1989), הידועה בשם הבמה אל קינג (Elle King) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית. הסגנון המוזיקלי של קינג מכיל בתוכו בלוז רוק, קאנטרי ואמריקנה. קינג ידועה בשל להיטה הגדול ביותר בכל הקריירה שלה הנקרא, "Ex's & Oh's" אשר זכה להצלחה עולמית והפך לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנת 2015 ובכלל. הסינגל נכלל באלבום הבכורה שלה Love Stuff, שזכה גם כן להצלחה עולמית. קינג היא בתם של דוגמנית העבר לונדון קינג ושל הקומיקאי רוב שניידר.
קורות חיים

נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית להוריה, רוב שניידר ולונדון קינג. הוריה התגרשו ואמה נישאה מחדש. היא גדלה בדרום אוהיו. כשהייתה בת 9 אביה החורג הביא לה דיסק של להקת "All Girl Hard Rock". והיא ראתה בנקודה זו כרגע מכונן שלאחריו החליטה שהיא רוצה להיות מוזיקאית. באותה תקופה האזינה קינג לאומנים שונים, שהיוו לה השראה מוזיקלית כמו "בלונדי" ו"Runaways".
בנוסף הופיעה קינג, לצד אביה רוב שניידר בסרט "Deuce Bigalow: Male Gigolo". שלוש שנים לאחר מכן, כשהייתה בת 13, החלה קינג לנגן בגיטרה ומאוחר יותר למדה לנגן על בנג'ו. כשהייתה בת 17, ב-2006 שיחקה לצד אביה בסרט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.
קריירה

בשנת 2012 הוציאה לאור קינג את המיני-אלבום הראשון שלה הנקרא The Elle King EP. המיני אלבום לא זכה להצלחה אך כלל בתוכו את הלהיט משנת 2002 הנקרא, "(My Neck, My Back (Lick It". המיני אלבום כלל בתוכו ארבעה שירים ששלושה מתוך הארבעה כתבה קינג בעצמה, וקיבלה ביקורות פושרות על כתיבתה. בנוסף, קינג לקחה חלק בסיבובי ההופעות של הלהקות: Of Monsters and Men, Train ועם הזמר מייקל קיואנקה (Michael Kiwanuka).
ב-13 בפברואר 2015, הוציאה לאור קינג את אלבום הבכורה שלה, Love Stuff, אשר זכה להצלחה עצומה ברחבי העולם, כאשר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד 200, למקום ה-18 במצעד האלבומים הבריטי, למקום ה-7 במצעד האלבומים הקנדי, ולמצעדים רבים אחרים. האלבום הצליח להיכנס למצעדי סוף שנה בין השנים 2015–2016, והצליח להיכנס למצעד האלבומים החשוב ביותר הנקרא, בילבורד 200 ושם בשנת 2015 הגיע למקום ה-121, ובשת 2016 הגיע למקום ה-91. ב-23 בספטמבר יצא לאור הסינגל הראשון מן האלבום הנקרא, "Ex's & Oh's". תחילה לשיר יצאה תמונה לערוץ ה-Vevo של הזמרת אשר נכון ל-28 ביוני 2017, צברה למעלה מ-10 מיליון צפיות. לאחר כמה חודשים יצא הווידאו קליפ המלא אשר נכון ל-28 ביוני 2017, צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות והוא הווידאו קליפ הנצפה ביותר של הזמרת. הסינגל מכר למעלה מ-3,000,000 עותקים בארצות הברית והצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 ולהפוך לאחד מהסינגלים הנשיים המצליחים ביותר לאותה שנה. לאחר ההצלחה העולמית שזכתה קינג עם הוצאת האלבום והסינגל הראשון, הוציאה קינג שני סינגלים נוספים מן האלבום הנקראים; "Under the Influence", ו-"America's Sweetheart" אשר זכו להצלחה בינונית בעולם, אך לא שיחזרו את הצלחת הסינגל הראשון. בין היתר, הוציאה את "Wild Love".
בשנת 2018, הוציאה את אלבומה השני, Shake the Spirit. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "Shame" ו-"Baby Outlaw". בשנת 2021, הוציאה עם מירנדה למברט את "Drunk (And I Don't Wanna Go Home)". בשנת 2022, הוציאה את הלהיט "Worth a Shot" בליווי וידאו קליפ נלווה, שצולם בסגנון המערב הפרוע.
קריירה > משחק

בשנת 2009 שיחקה לצד אביה בקומדיה "דובדבן פרוע" בבימויה של דנה לוסטיג.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: Love Stuff
2018: Shake the Spirit
2023: Come Get Your Wife
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2012: The Elle King EP
2020: In Isolation
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס גראמי - הופעת הרוק הטובה ביותר יחיד או להקה | "Ex's & Oh's" | מועמדות |  |
| 2016 | פרס גראמי - שיר הרוק הטוב ביותר | "Ex's & Oh's" | מועמדות |  |
| 2016 | iHeartRadio Music Awards - שיר הרוק האלטרנטיבי של השנה | "Ex's & Oh's" | מועמדות |  |
| 2016 | Teen Choice Awards - בחירת שיר הרוק | "America's Sweetheart" | מועמדות |  |
| 2016 | CMA Awards - אירוע הוואקל של השנה | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | זכייה |  |
| 2017 | פרס גראמי - הופעת הקאנטרי הטובה ביותר יחיד או להקה | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | מועמדות |  |
| 2017 | ACM Awards - אירוע הוואקל של השנה | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | מועמדות |  |
| 2017 | CMT Music Awards - ווידאו קליפ של השנה | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | מועמדות |  |
| 2017 | CMT Music Awards - ווידאו קליפ שיתופי של השנה | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | מועמדות |  |
| 2017 | פרס המוזיקה של בילבורד - שיתוף הפעולה הטוב ביותר בקאנטרי | "Different for Girls" (בשיתוף דירקס בנטלי) | מועמדות |  |