stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמנציה עם גופיפי לואי
טיפול > תרופות > תסמינים נוירופסיכיאטריים

תסמינים נוירופסיכיאטריים של דמנציה עם גופיפי לואי (תוקפנות, חרדה, אדישות, אשליות, דיכאון והזיות) לא תמיד דורשים טיפול.  קו ההגנה הראשון בהפחתת הזיות הראייה הוא הפחתת השימוש בתרופות דופמינרגיות, שעלולות להחמיר הזיות.  אם מופיעים תסמינים נוירו-פסיכיאטריים חדשים, נבדק השימוש בתרופות (כגון תרופות אנטי-כולינרגיות, תרופות נוגדות דיכאון טריציקליות, בנזודיאזפינים ואופיואידים) שעשויות לתרום לתסמינים אלו.
טיפול > תרופות > הפרעות שינה

פציעות במהלך חלימה הן בעדיפות טיפולית.  ניתן לטפל בחוסר שינה כרוני עם מלטונין.  תרופות שינה מוערכות בקפידה עבור כל פרט, שכן הן נושאות סיכון מוגבר לנפילות, ישנוניות מוגברת בשעות היום והחמרת קוגניציה.  מלטונין עשוי להיות מועיל יותר במניעת פציעות,  והוא מציע חלופה בטוחה יותר, מכיוון שקלונאזפאם יכול לייצר הידרדרות קוגניציה,  ולהחמיר דום נשימה בשינה.
טיפול > תרופות > תסמינים אוטונומיים

ייתכן שיהיה צורך בהפחתת המינון של תרופות אנטי-פסיכוטיות דופמינרגיות עם יתר לחץ דם אורתוסטטי, ולעיתים ניתן להפסיק תרופות ללחץ דם גבוה.  כאשר הטיפול הלא-תרופתי לתת לחץ דם האורתוסטטי מוצו, פלודרוקורטיזון, דרוקסידופה, או מידודרין אפשרויות,  אך תרופות אלה לא נחקרו במיוחד עבור דמנציה עם גופיפי לואי. ריקון הקיבה מעוכב עלול להחמיר על ידי תרופות דופמינרגיות, ועצירות יכולה להחמיר על ידי אופיאטים ותרופות אנטיכולינרגיות.  אנטגוניסטים מוסקריניים המשמשים לתסמינים בדרכי השתן עלולים להחמיר את הפגיעה הקוגניטיבית אצל אנשים עם דמנציה בגוף לואי.
טיפול > מתן הטיפול

מומלץ ללמד את המטפלים כיצד לנהל תסמינים נוירו-פסיכיאטריים (כגון תסיסה ופסיכוזה).  בגלל התסמינים הנוירו-פסיכיאטריים הקשורים לדמנציה עם גופיפי לואי, הדרישות המוטלות על המטפלים גבוהות יותר מאשר באלצהיימר,  אך החינוך למטפלים לא נחקר בצורה יסודית כמו במחלת אלצהיימר או פרקינסון.  גורמים התורמים לנטל המטפל בדמנציה עם גופיפי לואי הם תנודות רגשיות,  אדישות,  פסיכוזה, תוקפנות, תסיסה והתנהגויות לילה כמו פאראסומניה,  המובילות לאובדן עצמאות מוקדם יותר מאשר אלצהיימר.  מטפלים עשויים לחוות דיכאון ותשישות, והם עשויים להזדקק לתמיכה מאנשים אחרים.  בני משפחה אחרים שאינם נוכחים בטיפול היומיומי עשויים שלא לראות את ההתנהגויות המשתנות או לזהות את הלחץ על המטפל, וקונפליקט יכול להיגרם כאשר בני המשפחה אינם תומכים. חינוך המטפל מפחית לא רק את המצוקה עבור המטפל, אלא את הסימפטומים עבור הפרט עם הדמנציה עם גופיפי לואי.
פרוגנוזה

נכון לשנת 2021, לא ידועה תרופה לדמנציה עם גופיפי לואי.  הפרוגנוזה לדמנציה עם גופיפי לואי לא נחקרה היטב; למחקרים המוקדמים היו מגבלות מתודולוגיות, כגון גודל מדגם קטן והטיית בחירה .  יחסית לאלצהיימר ודמנציות אחרות, דמנציה עם גופיפי לואי מוביל בדרך כלל לשיעורים גבוהים יותר של נכות, אשפוז ומוסדות, ותוחלת חיים נמוכה יותר ואיכות חיים, עם עלויות טיפול מוגברות.   דיכאון, אדישות והזיות ראייה תורמים לירידה באיכות החיים.  הירידה עשויה להיות מהירה יותר כאשר הגן קיים, או כאשר אלצהיימר או הסמנים הביולוגיים שלו נמצאים גם הם.  החומרה של תת-לחץ דם אורתוסטטי מנבאת גם פרוגנוזה גרועה יותר.  ליקויים חזותיים-מרחביים בשלב מוקדם של דמנציה עם גופיפי לואי נחשבו כמנבאים של ירידה מהירה,  אך מחקרים עדכניים יותר לא מצאו קשר.
אפידמיולוגיה

השיטיונים בגוף לואי הם הצורה השנייה בשכיחותה של דמנציה נוירודגנרטיבית אחרי אלצהיימר נכון לשנת 2021.  דמנציה עם גופיפי לואי היא אחת משלושת הסוגים הנפוצים ביותר של דמנציה, יחד עם אלצהיימר ודמנציה וסקולרית.
היסטוריה

פרדריק לואי (1885–1950) היה הראשון שגילה את מצבורי החלבון החריגים בתחילת המאה ה-20.   בשנת 1912, בחן את מחלת פרקינסון. הוא תיאר ממצאים של גופי הכללה אלו בעצב הוואגוס, בגרעין הבסיס של מינרט ובאזורי מוח אחרים.  הוא פרסם ספר, The Study on Muscle Ton and Movement הכולל חקירות שיטתיות על הקליניקה, הפיזיולוגיה, הפתולוגיה והפתוגנזה של פרקינסון. בשנת 1923 ולמעט מאמר קצר אחד לאחר שנה, לא הזכיר שוב את ממצאיו.
חברה ותרבות

הסופר והמשורר הבריטי מרווין פיק מת ב-1968 ואובחן לאחר מותו כמקרה סביר של דמנציה עם גופיפי לואי במחקר משנת 2003 שפורסם ב-JAMA Neurology .  בהתבסס על סימנים בעבודתו ובמכתביו של הידרדרות מתקדמת, ירידה קוגניטיבית תנודתית, הידרדרות בתפקוד חזותי-מרחבי, ירידה בטווח הקשב והזיות ראייה ואשליות, ייתכן שהוא המקרה המוקדם ביותר הידוע בו נמצא כי דמנציה עם גופיפי לואי היה ההסבר הסביר לסיבת המוות.
בזמן התאבדותו ב-11 באוגוסט 2014, רובין ויליאמס, השחקן והקומיקאי האמריקאי, היה מאובחן כחולה במחלת פרקינסון.  לדברי אלמנתו, ויליאמס חווה דיכאון, חרדה ופרנויה גוברת.  אלמנתו אמרה שבנתיחה שלו נמצאה מחלת גופיפי לואי מפושטת,    בעוד שהנתיחה השתמשה במונח דמנציה מפוזרת בגופיפי לואי . דניס דיקסון, דובר האגודה לדמנציה של גופיפי לואי, הבהיר את ההבחנה בכך שדימנציה של גופיפי לואי נקראת בדרך כלל מחלת גופיפי לואי מפוזרים ומתייחסת לתהליך המחלה הבסיסי. לדברי דיקסון, "גופיפי לואי מוגבלים בדרך כלל בהפצה, אך בדמנציה עם גופיפי לואי, גופי לואי מפוזרים באופן נרחב בכל המוח, כפי שהיה במקרה של רובין ויליאמס".
כיווני מחקר

הזיהוי של סמנים ביולוגיים פרודרומליים עבור דמנציה עם גופיפי לואי יאפשר להתחיל טיפולים מוקדם יותר,  לשפר את היכולת לבחור נבדקים, למדוד יעילות בניסויים קליניים,  ולעזור למשפחות ולרופאים לתכנן התערבויות מוקדמות ומודעות להשפעות שליליות אפשריות כתוצאה שימוש בתרופות אנטי פסיכוטיות.  הקריטריונים הוחלטו בשנת 2020 כדי לעזור לחוקרים לזהות טוב יותר דמנציה עם גופיפי לואי בשלב הטרום-דמנציה.   הוצעו שלוש תסמונות של דמנציה עם גופיפי לואי: 1) פגיעה קוגניטיבית קלה. 2) דמנציה עם גופיפי לואי בהופעת דליריום; ו-3) דמנציה עם גופיפי לואי עם התחלה פסיכיאטרית.  שלוש התסמונות המוקדמות עשויות לחפוף.  נכון לשנת 2020, עדיין קשה להבחין בין דמנציה עם גופיפי לואי להופעת דליריום ופסיכיאטרית ללא סמנים ביולוגיים טובים יותר.  אף על פי כן, הפרעות פסיכיאטריות חמורות המתחילות מאוחר והזיות בלתי מוסברות יכולות להוות אינדיקציה לשקול דמנציה עם גופיפי לואי.
ראו גם

דמנציה
אלצהיימר
רובין ויליאמס
לקריאה נוספת

מאמר על דמנציה על שם גופיפי לואי: מידע למטופלים, משפחות ומטפלים (אנגלית).
פיליפ סקיילר

פיליפ ג'ון סקיילר (באנגלית: Philip John Schuyler;‏ 20 בנובמבר 1733 – 18 בנובמבר 1804) היה גנרל אמריקאי במלחמת העצמאות וסנאטור אמריקאי מניו יורק. בדרך כלל הוא ידוע בשם פיליפ סקיילר, בעוד שבנו ידוע בדרך כלל בשם פיליפ ג'יי סקיילר.
הוא נולד באולבני, פרובינציית ניו יורק, למשפחת סקיילר המשגשגת, שסקיילר לחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. הוא זכה בבחירות לאספה הכללית של ניו יורק ב-1768 ולקונגרס הקונטיננטלי ב-1775. הוא תכנן את הפלישה של הצבא הקונטיננטלי לקוויבק ב-1775, אך בריאות לקויה אילצה אותו להאציל את הפיקוד על הפלישה לריצ'רד מונטגומרי. הוא הכין את ההגנה של הצבא הקונטיננטלי למערכת סרטוגה ב-1777, אך הוחלף על ידי מייג'ור גנרל הורשיו גייטס כמפקד הכוחות הקונטיננטליים בזירה. שסקיילר התפטר מהצבא הקונטיננטלי ב-1779.
סקיילר כיהן בסנאט של מדינת ניו יורק במשך רוב שנות ה-80 של המאה ה-18 ותמך באשרור חוקת ארצות הברית. הוא ייצג את ניו יורק בקונגרס הראשון של ארצות הברית אך הפסיד בבחירות לסנאט במדינתו ב-1791 לארון בר. לאחר תקופה בסנאט של המדינה, הוא זכה שוב בבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנת 1797, כשהוא קשור למפלגה הפדרליסטית. הוא התפטר בשל בריאות לקויה בשנה שלאחר מכן. הוא היה אביה של אליזבת' סקיילר המילטון וחותנו של שר האוצר אלכסנדר המילטון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פיליפ ג'ון סקיילר נולד ב-20 בנובמבר 1733 באולבני, ניו יורק, לקורנליה ואן קורטלנדט (1698–1762) וליוהנס ("ג'ון") סקיילר הבן (1697–1741), הדור השלישי למשפחת סקיילר ההולנדית באמריקה. סבו מצד אמו היה סטפנוס ואן קורטלנדט, ראש העיר ה-17 של ניו יורק.
לפני שאביו מת בערב יום הולדתו השמיני, סקיילר למד בבית הספר הממלכתי באולבני. לאחר מכן, הוא התחנך על ידי מורים באחוזת משפחת ואן קורטלנדט בניו רושל. הוא שלט הן בהולנדית והן באנגלית מילדותו, ובשנת 1748 החל ללמוד אצל הכומר פיטר סטרופ בכנסייה הפרוטסטנטית הצרפתית ניו רושל, שם למד צרפתית ומתמטיקה. בזמן שהותו בניו רושל הוא גם הצטרף למספר משלחות סחר בהן פגש מנהיגי אירוקוי ולמד לדבר בשפת המוהוק.
סקיילר הצטרף לכוחות הבריטיים בשנת 1755 במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, הקים פלוגה פרובינציאלית והופקד כקפטן שלה על ידי בן דודו, לוטננט מושל ג'יימס דלנסי. ב-1756, הוא ליווה את הקצין הבריטי קולונל ג'ון ברדסטריט לאוסווגו, שם צבר ניסיון, שהסתיים כשהמוצב נפל בידי הצרפתים. סקיילר השתתף בקרבות אגם ג'ורג', נהר אוסוגו, קרילון ומבצר פרונטנק.
לאחר המלחמה, שלח ברדסטריט את סקיילר לאנגליה כדי להסדיר את תביעות ההחזר של ברדסטריט בגין הוצאות שנגרמו לו במהלך המאמץ המלחמתי, והוא נשאר באנגליה מ-1760 עד 1763. לאחר שחזר לאמריקה הבריטית הוא קיבל לידיו את הניהול של כמה חוות ומפעלים עסקיים בצפון מדינת ניו יורק, כולל מיזם עצים בסרטוגה. בנוסף, סקיילר היה אחראי על בניית טחנת הפשתן הראשונה במושבות האמריקאיות. סקיילר הפך לקולונל ומפקד של רגימנט מחוז מיליציה ב-1767. ב-1768 כיהן כחבר באספה של ניו יורק.
ביוגרפיה > המהפכה האמריקאית

סקיילר נבחר לקונגרס הקונטיננטלי ב-1775 וכיהן עד שהתמנה למייג'ור גנרל של הצבא הקונטיננטלי ביוני. הגנרל סקיילר קיבל את הפיקוד על המחלקה הצפונית ותכנן את הפלישה לקוויבק. בריאותו הלקויה חייבה אותו להציב את ריצ'רד מונטגומרי בפיקוד על הפלישה. בשנת 1777, הוא שוב שירת בקונגרס הקונטיננטלי.
ביוגרפיה > המהפכה האמריקאית > מערכת סרטוגה

לאחר שחזר לפיקוד המחלקה הצפונית בשנת 1777, סקיילר היה פעיל בהכנת הגנה מפני מערכת סרטוגה, חלק מאסטרטגיית "ההתקפת שלושת הזרועות" של הבריטים לנתק את המושבות האמריקאיות לשניים על ידי פלישה וכיבוש מדינת ניו יורק. בקיץ 1777 הצעיד ג'ון בורגוין את כוחו הבריטי דרומה מקוויבק ודרך העמקים של אגמי שמפליין וג'ורג'. בדרך הוא כיתר את חיל המצב הקולוניאלי הקטן שכבש את פורט טיקונדרוגה בחיבור של שני האגמים. כאשר הגנרל סנט קלייר נטש את פורט טיקונדרוגה ביולי, הקונגרס החליף את סקיילר בגנרל הורשיו גייטס, שהאשים את סקיילר בהפרת חובתו. בשנת 1778 עמדו סקיילר וארתור סנט קלייר בפני בית משפט לחקירה על אובדן טיקונדרוגה, ושניהם זוכו.
המתקפה הבריטית נבלמה בסופו של דבר על ידי הצבא הקונטיננטלי בפיקודם של גייטס ובנדיקט ארנולד בקרבות סרטוגה. הניצחון ההוא, התבוסה הסיטונית הראשונה של כוח בריטי גדול, סימן נקודת מפנה במהפכה, שכן הוא שכנע את צרפת להיכנס למלחמה בצד האמריקאי. כשסקיילר דרש משפט צבאי כדי להגיב על האשמותיו של גייטס, הוא זכה לצדק אך התפטר מהצבא ב-19 באפריל 1779. לאחר מכן כיהן בשני מושבים נוספים של הקונגרס הקונטיננטלי ב-1779 וב-1780.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר

כפוליטיקאי בולט ומנהיג פטריוטי בניו יורק, סקיילר היה יעד לניסיון חטיפה לא מוצלח, אשר הובל על ידי ג'ון וולדן מאיירס ב-7 באוגוסט 1781. סקיילר הצליח לפנות את אחוזת אולבני שלו לפני הגעת החוטפים. סקיילר היה חבר מקורי באגודת ניו יורק של סינסינטי.
לאחר המלחמה, הוא הרחיב את אחוזת סרטוגה שלו לעשרות אלפי דונמים, והוסיף עבדים, חקלאים חוכרים, חנות וטחנות לקמח, פשתן ועצים. הוא בנה מספר סקונרים על נהר ההדסון, וקרא לראשונה "סרטוגה". לפי האגודה ההיסטורית של אחוזת סקיילר, היו כ-40 עבדים בין אחוזות אלבני וסרטוגה.
הוא היה חבר בסנאט של מדינת ניו יורק בין השנים 1780 ל-1784, ובמקביל היה המהנדס והמודד של מדינת ניו יורק בין השנים 1781 ל-1784. לאחר מכן חזר לסנאט הממלכתי מ-1786 עד 1790, שם תמך באופן פעיל באימוץ חוקת ארצות הברית.
בשנת 1789, הוא נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק לקונגרס הראשון של ארצות הברית, וכיהן מ-27 ביולי 1789 ועד 3 במרץ 1791. לאחר שלא נבחר מחדש ב-1791 והפסיד את מקומו לארון בר, הוא חזר לסנאט של המדינה מ-1792 עד 1797. ב-1797, הוא נבחר שוב לסנאט האמריקני וכיהן בקונגרס החמישי של ארצות הברית מ-4 במרץ 1797, עד להתפטרותו בגלל בריאות לקויה ב-3 בינואר 1798.
חיים אישיים

על פי התנ"ך של משפחת סקיילר, ב-7 בספטמבר 1755, הוא התחתן עם קתרין ואן רנסלר (1734–1803) באולבני. לפי התנ"ך הוא נקרא "פיליפ יוהנס סקיילר" והיא כונתה "קתרינה ואן רנסלר". היא הייתה בתם של יוהנס ואן רנסלר (1707/08–1783) ואשתו הראשונה, אנגלטייה ליווינגסטון (1698–1746/47). יוהנס היה נכדו של הנדריק ואן רנסלר (1667–1740). אנגלטייה הייתה בתו של רוברט ליווינגסטון הצעיר. לפיליפ וקתרין היו 15 ילדים משותפים, שמונה מהם שרדו עד לבגרות, כולל:
אנג'ליקה סקיילר (1756–1814), שנישאה לג'ון בארקר צ'רץ' (1748–1818), לימים חבר פרלמנט בריטי.
אליזבת' סקיילר (1757–1854), שנישאה לאלכסנדר המילטון (1755/7–1804), לימים שר האוצר הראשון של ארצות הברית. אליזבת הייתה שותפה להקמת בית היתומים הפרטי הראשון בניו יורק.
מרגריטה "פגי" סקיילר (1758–1801), שנישאה לסטיבן ואן רנסלר השלישי (1764–1839), הפטרון השמיני.
קורנליה סקיילר (1761–1762), תאומה לג'ון ברדסטריט הראשון.
ג'ון ברדסטריט סקיילר (1761–1761), תאום לקורנליה.
ג'ון ברדסטריט סקיילר (1763–1764).
ג'ון ברדסטריט סקיילר (1765–1795), שנישא לאליזבת ואן רנסלר (1768–1841), אחותו של סטיבן ואן רנסלר השלישי שנישא לאחותו פגי.
פיליפ ג'רמיה סקיילר (1768–1835), שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ונישא לשרה רוטסן; לאחר מותה ב-1805, הוא התחתן עם מרי אנה סוייר.
יחד מת (1770–1770, לא הוטבל).
רנסלר סקיילר (1773–1847), שנישא לאליזבת טן ברוק, בתו של הגנרל אברהם טן ברוק.
קורנליה סקיילר (1776–1808), שנישאה לוושינגטון מורטון.
קורטלנדט סקיילר (1778–1778).
קתרין ואן רנסלר סקיילר (1781–1857), שנישאה תחילה לסמואל מלקולם (בנו של ויליאם מלקולם), ולאחר מכן לג'יימס קוקרן (1769–1848), בן דודה ובנם של ג'ון קוקרן וגרטרוד סקיילר, אחותו של פיליפ סקיילר.
ביתו הכפרי של סקיילר נהרס על ידי כוחותיו של הגנרל ג'ון בורגוין באוקטובר 1777. מאוחר יותר באותה שנה, הוא החל לבנות מחדש באותו אתר, שנמצא כעת בדרום סקיילרוויל, ניו יורק. בית מאוחר יותר זה מתוחזק על ידי שירות הפארקים הלאומיים כחלק מהפארק ההיסטורי הלאומי סרטוגה, והוא פתוח לציבור.
סקיילר מת באחוזת סקיילר באלבני ב-18 בנובמבר 1804, ארבעה חודשים לאחר שחתנו, אלכסנדר המילטון, נהרג בדו-קרב ויומיים לפני יום הולדתו ה-71. הוא נקבר בבית הקברות הכפרי של אלבני במננדס, ניו יורק.
אחוזת סקיילר, אשר נבנתה מ-1761 עד 1765
הבית הכפרי של סקיילר בשימוש המהפכה, בסקיילרוויל
מורשת > שמות מקומות

מיקומים גאוגרפיים ומבנים הנקראים לכבודו של סקיילר כוללים:
סקיילר, ניו יורק
סקיילרוויל, ניו יורק
מחוז סקיילר, ניו יורק, כמו גם מחוז סקיילר, אילינוי, ומחוז סקיילר, מיזורי
פורט סקיילר, ביצור צבאי שהחלו בבנייתו בשנת 1833 בקצה צוואר Throggs בברונקס, בו שוכן כיום מוזיאון התעשייה הימית והמכללה הימית של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק.
האקדמיה להישגים של פיליפ סקיילר (על שם סקיילר ובנו פיליפ) באולבני, ניו יורק (שינוי השם צפוי ב-2021)
מורשת > יצירות אמנות

סקיילר תואר על ידי ג'ון טראמבל בציורו משנת 1821 "כניעת גנרל בורגוין", התלוי ברוטונדת הקפיטול של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
מייג'ור גנרל פיליפ סקיילר, פסל ברונזה מאת הפסל ג'יי מאסי רינד, הוקם מחוץ לבית עיריית אלבני ב-1925. ביוני 2020, ראש עיריית אולבני, קתי שיהאן, חתמה על צו ביצוע להסרת הפסל ומסירתו ל"מוזיאון או מוסד אחר לתצוגה עתידית עם הקשר היסטורי מתאים", בשל בעלותו של סקיילר על עבדים. הפסל התבקש למחרת על ידי ראש עיריית סקיילרוויל, ניו יורק, שהציע להעבירו לבית סקיילר. בשעות הבוקר המוקדמות של 10 ביוני 2023, הפסל הוסר מהכן שלו לקרוואן והועבר למקום אחסון לא ידוע. לאחר הסרת הפסל ב-10 ביוני 2023, התגלתה מתחתיו קפסולת זמן בקופסת מתכת אטומה.
הערות שוליים

↑  "NYSM: Philip Schuyler". אורכב מ-המקור ב-2015-10-23. נבדק ב-2012-02-02.
↑  Gerlach, Don R. (1964). Philip Schuyler and the American Revolution in New York, 1733–1777. Lincoln, NE: University of Nebraska Press. p. 17. ISBN 9780598239891.
1 2 3 4 5  "Biography, Philip John Schuyler (1733–1804)". ARCE: Albany Rural Cemetery Explorer. Albany, NY: University at Albany SUNY and Albany Rural Cemetery. 2019. נבדק ב-2020-06-08.
1 2  Howard, Hugh (2012). Houses of the Founding Fathers. New York, NY: Artisan. p. 160. ISBN 978-1-5796-5510-5 – via Google Books.
↑  Lossing, Benson John (בפברואר 2009). The Life and Times of Philip Schuyler. Applewood Books. p. 219. ISBN 9781429016827. נבדק ב-2018-02-26. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Major General Arthur St. Clair". National Museum of the United States Army. 27 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McBurney, Christian M. (16 בינואר 2015). "THE PLOT TO KIDNAP SCHUYLER". Journal of the American Revolution. ארכיון מ-2020-04-24. נבדק ב-2020-05-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mansion, Schuyler (2016-06-05). "Schuyler Mansion State Historic Site: An Overview of Slave Trade in New Netherland, New York and Schuyler Mansion". Schuyler Mansion State Historic Site. נבדק ב-2020-12-14.
↑  "Republican Court: Elizabeth Schuyler Hamilton (1757–1854)". www.librarycompany.org. נבדק ב-2015-09-30.
1 2  Schuyler Family Bible, Collections of Schuyler Mansion State Historic Site, Albany, NY.
↑  Eliza Hamilton The Extraordinary Life and Times of the Wife of Alexander Hamilton by Tilar J. Mazzeo
↑  Schuyler, George W. (1885). Colonial New York: Philip Schuyler and His Family, Volume 2. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 282.
↑  Bielinski, Stefan. "Rensselaer Schuyler". New York State Museum. נבדק ב-2017-04-22.
↑  "This Day in History: Cornelia Schuyler and Washington Morton are married!". Facebook: Schuyler Mansion State Historic Site. 7 באוקטובר 2015. נבדק ב-2016-04-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philip Schuyler". Ancestry.com. נבדק ב-2016-04-08.
↑  Schuyler, George W. (1885). Colonial New York: Philip Schuyler and His Family, Volume 2. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 283.
↑  Williams, Michael (2020-06-19). "Slave-owner Gen. Philip Schuyler's name coming off Albany school". Times Union (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-14.
↑  Pitofsky, Marina (12 ביוני 2020). "Philip Schuyler statue to be removed from downtown Albany". The Hill. נבדק ב-2020-06-12. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mulholland, Mark (12 ביוני 2020). "Schuylerville wants statue Albany's mayor wants removed". WNYT-TV. Albany, NY. ארכיון מ-2020-06-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seiler, Casey; Franco, Jim (2023-06-10). "Albany's Schuyler statue removed". Times Union (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-06-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444421805171  GND: 140113967  ISNI: 0000 0000 7378 568X  LCCN: n50004144  NARA: 10583105  SNAC: w6xb3464  US Congress: S000154  VIAF: 33238608   WorldCat (עם VIAF): 33238608 
אשתו של סקיילר, קתרין ואן רנסלר, מתוארת בדיוקן על ידי וולטר רובינסון, בערך 1795
פסל במיקומו הקודם מחוץ לבית עיריית אלבני
ג'יימס קלינטון (פוליטיקאי)

ג'יימס גרהאם קלינטון (באנגלית: James Graham Clinton‏; 2 בינואר 1804 - 28 במאי 1849) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק מ-1841 עד 1845.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קלינטון נולד בליטל בריטיין, ניו יורק, ב-2 בינואר 1804, הוא היה בנם של מרי ליטל (1768–1835) ושל הגנרל ג'יימס קלינטון (1736–1812), מייג'ור גנרל במלחמת העצמאות האמריקאית. הוא היה אח למחצה של דוויט קלינטון (1769–1828), מושל ניו יורק השישי, וג'ורג' קלינטון הבן (1771–1809), חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, דרך נישואיו הראשונים של אביו למרי דה וויט (1737–1795). דודו היה ג'ורג' קלינטון (1739–1812), שכיהן כמושל הראשון והשלישי של ניו יורק בין השנים 1777 ל-1795 וסגן נשיא ארצות הברית בין השנים 1805–1812. סבו היה קולונל צ'ארלס קלינטון (1690–1773), קולונל אנגלו-אירי במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
קלינטון למד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית ניובורג. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1823 ועסק בכך בניובורג.
ביוגרפיה > קריירה

קלינטון שימש כמנהל מחוז אורנג' ב-Chancery, ושופט של בית המשפט המחוזי בתביעות נפוצות.
הוא שימש כמנהל של חברת ציד הלווייתנים של ניובורג ושל הרכבת של דלאוור והדסון. קלינטון היה גם קולונל במיליציה של ניו יורק.
קלינטון נבחר כדמוקרטי לקונגרסים ה-27 וה-28, וכיהן מ-4 במרץ 1841 עד 3 במרץ 1845.  הוא כיהן כיו"ר הוועדה להוצאות ציבוריות (הקונגרס ה-28).  הוא לא הועמד לבחירה מחדש ב-1844, וחזר לעסוק בעריכת דין.
ביוגרפיה > מוות וקבורה

קלינטון מת בניו יורק ב-28 במאי 1849, בגיל 45. הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי בליטל בריטיין, ונקבר מחדש בבית הקברות וודלאון בניו וינדזור.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "CLINTON, James Graham - Biographical Information". bioguide.congress.gov. המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-10 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Campbell, William W. (1849), The Life and Writings of De Witt Clinton, Baker and Scribner, pp. x–xiv, ISBN 9780795010972, נבדק ב-9 בפברואר 2008 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "JAMES GRAHAM CLINTON | C-SPAN.org". www.c-span.org. נבדק ב-10 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clinton, James Graham, 1804-1849 - LC Linked Data Service | Library of Congress". id.loc.gov. נבדק ב-10 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008069722  SNAC: w6z92p30  US Congress: C000528  VIAF: 19488832   WorldCat (עם VIAF): 19488832
טל גלבוע

| --- | --- |

גלבוע, 2018
 לידה:  16 ביוני 1978 (בת 46) רעננה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  כפר סבא, ישראל
 פעילות בולטת:  פעילה למען זכויות בעלי חיים יועצת ראש הממשלה לזכויות בעלי חיים
 ידועה בשל:  זוכת האח הגדול עונה 6
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקצוע:  מאמנת כושר
 מפלגה:  הליכוד
 בן או בת זוג:  רועי שפרניק 
 מספר צאצאים:  3 
 
טל גלבוע (נולדה ב-16 ביוני 1978) היא אקטיביסטית ישראלית למען שחרור בעלי חיים. נמנית עם מייסדי תנועת "שחרור מוחלט" (בשמה הקודם "החזית לשחרור בעלי חיים") ועמותת "קירות שקופים" ומשמשת כיועצת לראש הממשלה בנימין נתניהו לזכויות בעלי חיים. זוכת העונה השישית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה

גלבוע נולדה, גדלה והתחנכה ברעננה. בתם של יונה ואיציק גלבוע. לאביה היה מפעל לנקניקים. את לימודיה התיכוניים למדה בתיכון "מטרווסט" ברעננה. בשנת 1996 התגייסה לצה"ל ושירתה כמשקי"ת ת"ש ובהמשך השירות כקצינת ת"ש בבה"ד 1 ובקריה שבתל אביב, והשתחררה ב-2001 בדרגת סרן. בעקבות מפגש עם רפתן פגשה את סבלן של הפרות וראתה הפרדת עגל מאמו. ב-2010, לאחר שנחשפה דרך הרשת החברתית לפרקטיקות בתעשיית המזון מן החי, הפכה לטבעונית.
ב-2014 השתתפה גלבוע בתוכנית הריאליטי "האח הגדול" וזכתה בגמר במקום הראשון. ב-2017 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "אמא מחליפה" יחד עם עינב בובליל. בפברואר 2018 ציינה בראיון אצל אופירה וברקוביץ' שהיא לומדת תורה אצל אסא קיסר. בחודש מאי 2018 השתתפה גלבוע בסרטון פרסומת בפייסבוק ל"זוגלוס", קו המוצרים הטבעוניים של חברת זוגלובק, נגדה מחתה בעבר.
באוגוסט 2016 הוזמנה גלבוע לבית הנשיא על ידי נשיא המדינה ראובן ריבלין, כאחת מ-30 האקטיביסטים המשפיעים במדינה. במרץ 2018 נכללה ברשימת 20 האקטיביסטיות המובילות בישראל לאותה שנה של "ליידי גלובס". באפריל 2018 נבחרה לאחת מ-70 נשים פורצות הדרך של המגזין "לאישה". ביוני 2019 מונתה גלבוע ליועצת האישית של ראש הממשלה בנימין נתניהו בענייני זכויות בעלי חיים.
במאי 2019 פסק בית משפט השלום בתל אביב כי על גלבוע לשלם הוצאות משפט, לאחר שתביעת לשון הרע שהגישה נגד מפעיל דף סאטירי בפייסבוק נדחתה.
באפריל 2021 השתתפה עם בן זוגה רועי בעונה השלישית של תוכנית המציאות זוג מנצח VIP, והם היו הזוג הראשון שהודח.
החל מנובמבר 2021 שימשה גלבוע כחברת פאנל בתוכנית האקטואליה "הפטריוטים", המשודרת ב"עכשיו 14", אך עזבה את התכנית במהלך שנת 2022.
פעילות למען זכויות בעלי חיים > החזית לשחרור בעלי חיים, שחרור מוחלט

בשנת 2013, שנתיים וחצי לאחר שהפסיקה לצרוך מאכלים מן החי, החלה את פעילותה בתנועת החזית לשחרור בעלי חיים, שהייתה אחת ממקימותיה בישראל. כחלק מפעילות זו, השתתפה בהפגנות רבות שעוררו דיון ציבורי בנושא זכויות בעלי החיים. בעקבות תחקיר כלבוטק על התעללות בתרנגולים במשחטה של חברת זוגלובק, הפגינה בשנת 2013 עם פעילים נוספים שכבלו את גופם לשער המפעל. באותה שנה, הגנה כחלק מפעילותה ביוזמת 269life, על טקטיקות הפצת המסר של התנועה ובפרט על מיצג שנודע בשם מיצג המזרקות, ובו פעילים פיזרו איברי גוף של בעלי חיים במטרה לעורר מודעות למתרחש בתעשיית הבשר. כחלק מפעילותה נגד תאגידי המזון והקוסמטיקה נעצרה מספר פעמים, ביחד עם פעילים נוספים.
במרץ 2018 ערכה שינויים בתנועת החזית לשחרור בעלי חיים והקימה תנועה חדשה שנקראת שחרור מוחלט.
פעילות למען זכויות בעלי חיים > קירות שקופים

בשנת 2013 הקימה ביחד עם הצלם רועי שפרניק את הפרויקט "קירות שקופים", שנרשם כעמותה בשנת 2015, ועוסק בתיעוד תעשיית המזון מן החי בישראל. במסגרת פעילות העמותה, בשנת 2015 הרצו גלבוע ושפרניק את ההרצאות "קירות שקופים" ו"הון שלטון מזון". במאי 2015 העלו את ההרצאות ל-YouTube שם צברה ההרצאה "קירות שקופים" מעל לשני מיליון צפיות.
פעילות למען זכויות בעלי חיים > "האח הגדול" ולאחריו

גלבוע תויגה על ידי התוכנית עצמה כאקטיביסטית שתסרב לשבת לשולחן בו יוגש בשר. במהלך חודשי התוכנית היא קידמה את מסרי החזית לשחרור בעלי חיים, ובמהלך רוב הפרקים הערוכים אף לבשה את חולצת הארגון.
לאחר הזכייה בתוכנית עוררה גלבוע סערה כשחשפה חלק מטכניקות הצילום וההפקה של התוכנית ואף טענה שחברי הפקה רצו בזכייתה. ההשתתפות בתוכנית הפכה את גלבוע לאחת הפעילות המוכרות בישראל לזכויות בעלי חיים, ועל כן התגברה החשיפה לפעילותה. עם זאת נחשפה גלבוע גם להטרדות ואיומים ברשת החברתית. בשנת 2015 נוקבו צמיגי מכוניתה.
במקביל לפעילות השטח במדגרות, ובעקבות הפופולריות שצברה בתוכנית, החלה לכתוב טור קבוע באתר התוכן mako. הטור מוקדש רובו ככולו למען זכויות בעלי חיים.
בשנת 2014 בחרה בה רחל טלשיר לאחת מאנשי השנה בתחום המזון הבריא.
בחודש מאי 2017 יצא לאקרנים הסרט הדוקומנטרי "דם חם" על טל גלבוע, בבימויו של גיל גולן. הסרט צולם במשך ארבע שנים מ-2013, לפני ואחרי "האח הגדול", ומתאר את חייה האישיים של גלבוע ואת הקמת החזית לשחרור בעלי חיים. הקרנות הבכורה של הסרט היו בסינמטק תל אביב במסגרת פסטיבל דוקאביב ובערוץ 8. באוקטובר 2018 נבחר הסרט לסרט הדוקו הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים "צ'לסי" בניו יורק, ובאותה שנה נאמה גלבוע במצעד בעלי החיים שהתקיים בעיר.
פעילות למען זכויות בעלי חיים > הרדיו האינטרנטי

בחודש יוני 2016 החלה לשדר יחד עם רועי שפרניק את התוכנית "קירות שקופים" ברדיו קול החיות (רדיו אינטרנטי). התוכנית עוסקת בשחרור בעלי חיים. רועי וטל משתפים מהחוויות שלהם בתיעוד המשקים ומספרים על הפעילות למענם, משמיעים מוזיקה ומראיינים אורחים בשידור.