stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטניסלב מאצ'ק
ביוגרפיה

מאצ'ק נולד בשצ'ז'ץ שבקרבת העיר לבוב בגליציה (אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה). משפחתו הייתה בעלת שורשים קרואטים. הוא למד פילולוגיה באוניברסיטת לבוב. במהלך לימודיו עבר אימונים צבאיים בעיר מולדתו. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה קטע את לימודיו וקיווה להצטרף ללגיון הפולני של פילסודסקי, אך במקום זאת גויס לצבא האוסטרו-הונגרי. הוא שירת בחזית האיטלקית. ב-1916 הוסמך לקצין ובהמשך התקדם לתפקיד מפקד גדוד.
לאחר שביתת הנשק במלחמה חזר מאצ'ק לפולין שזה עתה קמה מחדש והצטרף לצבאה. הוא מונה למפקד גדוד והשתתף במלחמת פולין–אוקראינה. ב-1919 הקים פלוגת סער ניידת ומובחרת במסגרת הדיוויזיה ה-4, שלקחה חלק בקרבות הקשים ביותר של המלחמה. לאחר תום המלחמה קודם לדרגת רב-סרן והוצב בתפקיד מטה בארמייה הפולנית ה-2. לאחר פרוץ המלחמה הפולנית-סובייטית הוצב שוב לבקשתו לתפקיד קרבי והקים גדוד לוחם, שלחם גם הוא בקרבות קשים.
לאחר תום הקרבות החליט מאצ'ק להישאר בשירות צבאי. ב-1923 קודם לדרגת סגן אלוף ונשלח ללמוד בבית הספר הצבאי הגבוה בוורשה. לאחר מכן שירת כקצין מודיעין וב-1927 מונה לסגן מפקד חטיבה ובהמשך למפקד חטיבה בדרגת אלוף-משנה, תפקיד בו שירת עד 1934. ב-1935 הוצב בצ'נסטוחובה כסגן מפקד דיוויזיה. ב-1938 מונה בזכות ניסיונו הקרבי למפקד חטיבת הפרשים הממונעת ה-10, העוצבה הממונעת הראשונה בצבא פולין.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

לאחר הפלישה הגרמנית לפולין לחמה עוצבתו של מאצ'ק בדרום פולין. כשהיא חמושה בטנקים קלים ובשריוניות הצליחה במשך מספר ימים להאט את התקדמותם של כוחות גרמניים חזקים ולהסב להם אבדות רבות. בהמשך נאלצה החטיבה לסגת אל מעבר לגבול ההונגרי. החטיבה לא הפסידה בשום קרב ומאצ'ק זכה באהדת חייליו.
לאחר תבוסת פולין עשה מאצ'ק את דרכו לצרפת והצטרף לכוחות פולין במערב. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל ופיקד על המחנה הצבאי הפולני בברטאן, שם הכין דין וחשבון על טקטיקת הבליצקריג הגרמנית. הוא ניסה לארגן מחדש בצרפת את חטיבתו הממונעת, אך המפקדים הצרפתים לא גילו בה עניין ורק במרץ 1940 הקצו לה מספר טנקים מיושנים. לאחר תחילת הפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת במאי 1940 ניתן ליחידה הציוד הנדרש, אך לא הוקצה לה זמן לאימונים. מאצ'ק יצא לקרב עם חלק מן העוצבה, לחם בקרבת רנס אך לא יכול לכוחות הגרמניים הגדולים שפגש ונאלץ לסגת מערבה. ב-16 ביוני נחלה החטיבה ניצחון מקומי על הגרמנים, אך כעבור יומיים כותרה. חייליה נחלצו מן המצור ברגל לאחר שהשמידו את ציודם הנותר. רבים מחיילי החטיבה וביניהם מאצ'ק הצליחו לעבור לצרפת של וישי ומשם עשו את דרכם לבריטניה.
לאחר בואו לבריטניה הצליח מאצ'ק לשכנע את השלטונות הבריטיים לארגן עוצבה משוריינת פולנית. לאחר שני וחצי של אימונים הוקמה בסקוטלנד הדיוויזיה המשוריינת ה-1. תחילה היא הועסקה בהגנת חוף סקוטלנד. לאחר מכן צוידה בטנקי צ'רצ'יל ושרמן והחלה להתכונן להשתתפות בקרבות בפלישה המתוכננת לצרפת.
הדיוויזיה הגיעה לנורמנדי בסוף יולי 1944 ונכנסה ללחימה ב-8 באוגוסט תחת פיקוד הארמייה הקנדית הראשונה. היא נחלה הצלחה במספר קרבות והשתתפה בכיתור הגרמנים בכיס פאלז. בחודשים הבאים השתתפה הדיוויזיה בשחרור צרפת, בלגיה ודרום הולנד. הדיוויזיה שחררה את העיר ברדה שבהולנד ובזכות בקשת אזרחיה אסירי התודה ניתנה למאצ'ק לאחר המלחמה אזרחות כבוד של העיר. הדיוויזיה המשיכה ללחום בפלישה לגרמניה וקיבלה את כניעת הבסיס הימי הגרמני בווילהלמסהאפן, שהיו בו 200 כלי שיט של הקריגסמרינה.
מאצ'ק פיקד על הדיוויזיה ה-1 עד לתום המלחמה באירופה וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. לאחר שביתת הנשק הוא מונה למפקד הגיס הפולני ה-1 ולאחר מכן למפקד הכוחות הפולנים בבריטניה עד לפירוקם ב-1947.
ביוגרפיה > בגלות

הממשלה הקומוניסטית שקמה בפולין שללה ממאצ'ק את אזרחותו הפולנית, עובדה שאילצה אותו להישאר בגלות במערב. ב-9 בספטמבר 1948 פרש משירות צבאי, אך נמנעה ממנו קצבת פרישה בריטית משום שלא שירת בכוחות המזוינים של בריטניה. בשל כך היה עליו לעבוד כברמן בבית מלון באדינבורו עד לשנות ה-60. הוא היה גם מטפל בבת שהייתה חולה כרונית.
אף שהתגורר בבריטניה שמר מאצ'ק על קשרים קרובים עם הולנד. הוא נחשב לגיבור בשטחים שאותם שחררה עוצבתו. לאחר זמן התברר כי הממשלה ההולנדית שילמה לו בהסתר (כדי לא לגרום מתח ביחסיה עם פולין וברית המועצות וכן בריטניה) קצבת גנרל קבועה עד תום חייו, זאת לאחר השתדלות מצד ראש עיריית ברדה, שחרד למצבו הכלכלי של מאצ'ק. ב-1965 נענה הציבור ההולנדי לבקשה של משפחת מאצ'ק ותרם כסף עבור טיפול רפואי לבת הגנרל.
ב-1989 פרסמה הממשלה הקומוניסטית האחרונה של פולין בראשות מייצ'יסלב רקובסקי (אנ') התנצלות בפני מאצ'ק. ב-1994 הוא עוטר בעיטור הפולני הגבוה ביותר - מסדר העיט הלבן (אנ'). הוא עוטר במספר רב של עיטורים פולניים נוספים ובעיטורים של בריטניה, הולנד, צרפת, בלגיה ורומניה.
מאצ'ק מת ב-11 בדצמבר 1994, בגיל 102. לפי בקשתו הוא נקבר בצד חייליו שנפלו בבית הקברות הצבאי הפולני בברדה שבהולנד.
בכל שנה ביום השחרור (אנ') מבקרת משלחת פולנית בברדה והעיר מקדישה חלק מחגיגות החג לחיילים הפולנים שנפלו.
הנצחה

בשנת 1997 נוסד מוזיאון על שמו של מאצ'ק בעיר ברדה.
בשנת 2018 נחנך פסל של מאצ'ק בעיר אדינבורו, בה התגורר. פסל אחר שלו ניצב בקרקוב שבפולין. שביל להולכי רגל ליד הבית שבו התגורר באדינבורו נקרא על שמו. אנדרטאות ולוחות זיכרון לכבודו ניצבים בערים סטדסקנאל שבהולנד וכן בוורשה ובגדנסק שבפולין.
חפצים ומזכרות רבים שהיו שייכים למאצ'ק ולדיוויזיה שלו נשמרים כיום במכון והמוזיאון על שם סיקורסקי שבלונדון.
סטניסלב סוסבווסקי

| --- | --- |

סטניסלב סוסבווסקי
 לידה:  8 במאי 1892 סטניסלבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  25 בספטמבר 1967 (בגיל 75) לונדון, בריטניה בריטניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה 
 השכלה:  האוניברסיטה היגלונית 
 צאצאים:  Stanisław Janusz Sosabowski 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי  צבא פולין
 תקופת הפעילות:  1913–1946 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרל דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הרגימנט ה-21 מפקד בריגדת הצנחנים העצמאית ה-1
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה המלחמה הפולנית-סובייטית מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה (2 במאי 1923)  צלב העצמאות (פולין) (9 באוקטובר 1933)  צלב ההצטיינות המוזהב (19 במרץ 1937)  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין (6 בנובמבר 2018)  אות אריה הברונזה ההולנדי (2006)  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה (1988)  Silver Laurel of the Polish Academy of Literature‎ (7 בנובמבר 1936)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1943)  Bronze Medal for Long Service  Silver Medal for Long Service  Knight Officer of the Order of the Crown (Romania)  מדליית ההגנה  קצין במסדר העיט הלבן  Cross of Merit with Swords  Gold Cross of Merit with Swords  מדליית המלחמה 1939–1945  עשור להשבת עצמאות פולין  צלב הגבורה  מדליית המלחמה 1918–1921  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  כוכב צרפת וגרמניה 
 
סטניסלב פרנצ'ישק סוסבווסקי (בפולנית: Stanisław Franciszek Sosabowski‏; 8 במאי 1892 - 25 בספטמבר 1967) היה גנרל דיוויזיה פולני אשר שימש כמפקד בריגדת הצנחנים העצמאית ה-1 במהלך מלחמת העולם השנייה. התפרסם בעיקר בשל חלקו בקרב ארנהם.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

סוסבווסקי נולד ב-8 במאי 1892 בעיר סטניסלבו, שנמצאה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. כיום שם העיר איוואנו-פרנקיבסק, והיא נמצאת בתחומי אוקראינה המודרנית. ב-1910 החל ללמוד בפקולטה לכלכלה באוניברסיטה היגלונית בקרקוב. עם זאת, בעקבות מותו של אביו ומצבה הכלכלי הקשה של משפחתו, הוא נאלץ לעזוב את האוניברסיטה ולחזור לסטניסלבו כדי לסייע למשפחתו. באותה תקופה הוא הצטרף לחוליות הרובאים הפולניות - מיליציה מחתרתית אשר פעלה למען עצמאות פולין מידי האוסטרו-הונגרים.
ב-1913 גויס סוסבווסקי לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה, וסוסבווסקי לחם בחזית המזרחית כנגד האימפריה הרוסית. ב-1915 הוא נפצע, ואת שארית המלחמה העביר בעורף. ב-1918 עזבו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים את פולין, והוכרז על הקמתה של הרפובליקה הפולנית השנייה. סוסבווסקי מיהר להתנדב לצבא הפולני החדש, אולם פצעיו מימי המלחמה טרם נקבעו, וקציני המיון קבעו שהוא אינו כשיר לשרת בחזית. תחת זאת, הוא הפך לקצין מטה במשרד המלחמה בוורשה.
ב-1922 החל סוסבווסקי ללמוד בבית הספר הצבאי בוורשה. לאחר שסיים את לימודיו שובץ במטה הכללי הפולני. ב-1928 הועלה לדרגת פודפולקובניק. בשנה שלאחר מכן הוא מונה לסגן מפקד רגימנט פודהיל. החל משנת 1930 היה גם פרופסור ללוגיסטיקה בבית הספר הצבאי בוורשה. בשנת 1937 הועלה סוסבווסקי לדרגת פולקובניק והיה למפקד גדוד הרגלים ה-9 של חיל המצב בזמושץ'. בינואר 1939 הוא הפך למפקד רגימנט הרגלים ה-21 היוקרתי "ילדי ורשה" בוורשה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה הנאצית לפולין. הרגימנט של סוסבווסקי הועבר לצ'חאנוב כדי לשמש כעתודה אסטרטגית עבור ארמיית מודלין. הרגימנט לחם בכמה קרבות כנגד הגרמנים, אולם ב-15 בספטמבר נסוג לוורשה. הגרמנים כיתרו את ורשה, והכוחות הפולנים נערכו לקרבות בתוך העיר. הרגימנט ה-21 הופקד על הגנת רובע פראגה. חיילי הרגימנט לחמו באומץ והצליחו להדוף את כל ההתקפות הגרמניות על הרובע, ואף לצאת למספר התקפות נגד. עם זאת, ב-29 בספטמבר נכנעה העיר.
סוסבווסקי נכלא במחנה שבויים ליד ז'יררדוב, אולם עד מהרה נמלט והסתתר בוורשה בשם בדוי. הוא הצטרף למחתרת הפולנית, אולם קיבל הוראה מממשלת פולין בגולה לעזוב את הארץ ולהגיע לצרפת, שם החל להתגבש צבא פולני גולה. לאחר מסע ארוך דרך הונגריה ורומניה, הוא הגיע לבסוף לפריז שם הפך לאחד ממפקדי הדיוויזיה הפולנית ה-4. הדיוויזיה כללה למעלה מ-11,000 גולים פולנים, אולם ממשלת צרפת סרבה לתת להם נשק. בעקבות פתיחת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, סיפקו הצרפתים לחלק מהפולנים נשק, אולם כבר היה מאוחר מדי. הגרמנים כבשו את מרבית צרפת, והפולנים נאלצו לסגת אל האוקיינוס האטלנטי. ב-19 ביוני 1940 הצליח סוסבווסקי להגיע לחוף עם 6,000 מאנשיו. עד מהרה הם התפנו לבריטניה.
בבריטניה, מונה סוסבווסקי למפקד הבריגדה ה-4. הבריגדה נועדה במקור לנקז אליה מגויסים פולנים-קנדים, אולם עד מהרה התברר שמספר המגויסים מקנדה קטן משחשבו. סוסבווסקי החליט על דעת עצמו להפוך את הבריגדה שלו לבריגדת צנחנים, הראשונה מסוגה בצבא הפולני. אי לכך, הוא שינה את שמה ל"בריגדת הצנחנים העצמאית ה-1". הגנרל הבריטי פרדריק בראונינג, הציע להעניק לסוסבווסקי דרגת גנרל ולמנות אותו למפקד דיוויזיה שתהיה מורכבת מבריגדות בריטיות בנוסף לבריגדה הפולנית שלו. סוסבווסקי סרב, מכיוון שרצה להישאר מפקד כוח פולני בלבד. ב-15 ביוני 1944 הוא העלתה אותו הממשלה הגולה לדרגת בריגדני גנרל.
עם פרוץ מרד ורשה, דרש סוסבווסקי שהבריגדה שלו תוצנח לעיר ותסייע למורדים. עם זאתף המרחק בין שדות התעופה בבריטניה לוורשה היה גדול מדי, והצבא האדום סירב לאפשר לפולנים להשתמש בשדות התעופה שלו. הבריגדה הועברה תחת פיקוד בריטי ויועדה להשתתף בפלישה העתידית לאירופה.
ביוגרפיה > קרב ארנהם

אנשיו של סוסבווסקי יועדו להשתתף במבצע מרקט גארדן - תוכנית שאפתנית של ברנרד מונטגומרי להשתלט על גשרים אסטרטגיים בהולנד, שבאמצעותם ניתן יהיה לפלוש לגרמניה עצמה במהירות. סוסבווסקי התנגד בחריפות למבצע. הבריטים תכננו להנחית את הצנחנים במרחק גדול מהגשרים, תוך הנחה שהכוחות הגרמניים באזור דלילים ונחותים. סוסבווסקי התנגד למרחק הגדול והסתמך על מידע שהגיע מהמחתרת ההולנדית על פיו במקום נמצאות שתי דיוויזיות פאנצר של הוואפן אס אס. עם זאת, לאחר שהתקבלה ההחלטה לצאת למבצע, סוסבווסקי היה נחוש שאנשיו ייקחו בו חלק.
בשל קשיים בתובלה, פוצלה הבריגדה לשניים. הכוח הראשון בפיקודו של סוסבווסקי עצמו, צנח בעיירה דריל ב-19 בספטמבר. כעבור יומיים צנחה שארית הבריגדה בעיירה גרייב. הקבוצה השנייה צנחה היישר אל תוך יחידה גרמנית שחנתה במקום ורבים נטבחו. הכוח הפולני היה אמור לחצות את נהר הריין באמצעות מעבורת ולחבור בארנהם אל הדיוויזיה המוטסת הראשונה (בריטניה). סוסבווסקי ניסה לחצות את הנהר שלוש פעמים, אולם הגרמנים הטביעו את המעבורת, והפולנים נאלצו לחצות בסירות גומי. מעברו השני של הנהר קיבלו הגרמנים את פניהם באש כבדה, ורק 200 חיילים פולנים הצליחו לחצות את הנהר ולחבור לכוחות הבריטיים שהיו נצורים בידי כוח פאנצר גרמני גדול. הפולנים ספגו אבדות כבדות. כמעט 40% מאנשיו של סוסבווסקי נפגעו. עם זאת, הוא טען שעדיין ניתן לנצח את המערכה באמצעות מתקפה מרוכזת של כוחות בריטיים ופולניים על העמדות הגרמניות לכל אורך הריין ההולנדי. עם זאת, הצעתו נדחתה, והכוחות נאלצו לסגת חזרה דרומה כשהגרמנים מזנבים בהם.
ב-5 באוקטובר 1944 קיבל סוסבווסקי מכתב ממונטגומרי, אשר בה שיבח מונטגומרי את לחימתם של הפולנים ובאופן אישי את מנהיגותו של ססווובסקי. עם זאת, ב-14 באוקטובר, שלח מונטגומרי מכתב חדש לפיקוד העליון הבריטי, אשר בו תקף את סוסבווסקי והאשים אותו בכישלון המבצע. ממשלת בריטניה, שבאותה תקופה ניסתה לשכנע את הפולנים להכפיף את עצמם לברית המועצות, השתמשה במכתבו השני של מונטגומרי כדי ללחוץ על הפולנים בוועידת מוסקבה. ב-27 בדצמבר הודח סוסבווסקי מתפקידו. הוא המשיך למלא תפקידי מטה בצבא הפולני הגולה עד 1948.
ביוגרפיה > אחריתו

עם סיום המלחמה, עברה פולין מהכיבוש הגרמני לכיבוש סובייטי. סוסבווסקי הצליח ברגע האחרון להבריח מהארץ את אשתו ובנו, ויחד עמם התגורר בלונדון. הוא חי באלמוניות ועבד במפעל. הוא נפטר ב-25 בספטמבר 1967. ב-1969 הוחזרו עצמותיו לפולין ונטמנו בבית הקברות הצבאי פובונזקי.
בסרט "גשר אחד רחוק מדי" גולמה דמותו בידי ג'ין הקמן.
נחל נוקד

| --- | --- |

עץ שיטת הנגב בנחל
 מידע כללי
 שפך:  נחל בוקר 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל נוקד(למפת צפון הנגב רגילה) נחל נוקד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל נוקד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל נוקד
 
נַחַל נוֹקֵד הידוע בעיקר כנחל עץ, הוא נחל בנגב היורד ברכס חלוקים. הנחל ידוע בעיקר בעץ שיטת הנגב הגדול שנמצא בו, ומכאן קיבל גם את שמו נחל עץ. העץ נמצא כקילומטר  לכביש 40 וכביש 204. העץ מהווה את תחילתו של מסלולי הטיול בנחל.
הנחל נשפך לנחל בוקר, וממנו לנחל הבשור.
בסביבת הנחל ישנן שתי חורבות בנות כ-3,000 שנים אשר נמצאו בהן שרידים המתוארכים לתקופה.
באביב ישנה פריחה של צבעונים על מדרונות הנחל, והוא מושך אליו מטיילים רבים. המסלול בנחל מותאם להליכה רגלית ולאופניים.
הערות שוליים

↑  שחר שילה, חורבת חלוקים ונחל נוקד (נחל העץ) ברמת הנגב, באתר All About Jerusalem
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיאם בן יוסף

סיאם בן יוסף (בערבית: صيام بن يوسف, בצרפתית: Syam Ben Youssef; נולד ב-31 במרץ 1989 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן תוניסאי-צרפתי המשחק מאז 2017 בקבוצת קסימפשה בטורקיה, בעמדת הבלם.
קריירה

בן יוסף הוא בן לאב אלג'יראי ולאם תוניסאית. את הקריירה שלו החל במחלקת הנוער בסטיה הצרפתית. ב-12 באוגוסט 2009 חתם לשנתיים באספראנסה דה תוניס, איתה זכה ב-2 אליפויות, בגביע התוניסאי, ובמקום השני בליגת האלופות האפריקאית. בינואר 2012 חתם בלייטון אוריינט מהליגה השלישית באנגליה. בקיץ 2012 חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית.
ב-30 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בקון הצרפתית.
ב-6 ביולי 2017 חתם בקסימפשה מליגת העל הטורקית.
סימה סלונים

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1910 אחוזת בית, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1999 (בגיל 89 בערך) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת פריז 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1942)  פרס הרמן שטרוק (1955)  פרס הרמן שטרוק (1950)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1962) 
 
סימה סְלוֹנִים (1910 – 1999) הייתה ציירת ישראלית. הושפעה רבות מאסכולת פריז והייתה מהציירות הבולטות בארץ ישראל בתקופת הקמת המדינה ובעשורים הבאים. בשנות החמישים עברה יצירתה תהליך של הפשטה. זכתה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול.
ביוגרפיה

סלונים נולדה ביפו, דור חמישי בארץ ישראל למשפחה מוותיקות היישוב היהודי בחברון. נולדה לרב הראשי של הקהילה היהודית ביפו, הרב שניאור זלמן סלונים, ולרבנית חנה מינא סלונים. היא גדלה בשכונת מנשייה, ובהיותה בת למשפחה דתית, נאלצה בצעירותה להסתיר את עיסוקה בציור. בסיום לימודיה אף ביקשה אותה המורה לציור שלא להמשיך ולעסוק בתחום, אך היא התעקשה. ב-1934 החלה לרכוש השכלה מקצועית בתחום והתלמדה בהדרכתם של הציירים משה מוקדי ופנחס ליטבינובסקי. בסופי השבוע למדה מידיו של האמן יצחק פרנקל, אשר הביא עמו לאחר שהות בצרפת טכניקות ציור חדשניות.
בתמיכתה של אחותה מנוחה, ב-1935 הצליחה ללא ידיעת הוריה לעשות דרכה לצרפת. סלונים נהגה לשמור על קשר מכתבים הדוק עם הבית, אותם שלחה אל בית אחותה בחיפה ושם הוחלפו המעטפות ליצירת מראית עין שנשלחו מן הארץ. בכל אותה תקופה לא ידעה המשפחה דבר על הימצאותה באירופה.
בתקופת שהותה בצרפת במהלך 1936-1935 עבדה כאומנת במשפחה יהודית ולמדה ציור באקדמיה גראנד שומיאר בפריז. היא הצטרפה לקבוצת אמנים שהודרכה על ידי חיים סוטין, הושפעה ממנו רבות והושפעה ומאסכולת פריז. לאור הצטיינותה זכתה לצייר את דיוקנו של חיים סוטין, על ציור זה כתב לימים מבקר האמנות של עיתון על המשמר: "כאב, סבל, בדידות מביע דיוקנו של ח. סוטין .. נדמה כאן ביטוי נאות לנשמתו הדואבת של האמן הגדול". עוד במהלך שהותה בפריז השתתפה בתצוגה קבוצתית ראשונה בגלריה "לה ניבו" לצד יצירות של מרק שאגאל, רנואר ומאטיס.
בשובה לארץ ישראל לימדה סלונים לימודי ציור בבית הספר המשותף על שם אהרונוביץ' בכפר מל"ל. בתקופה זו (1936) השתתפה בתערוכה קבוצתית בתל אביב וזכתה למאמר ביקורת ראשון בעיתונות הכתובה, בה נכתב: "בעונג נשהה לפני יצירתה של סימה סלונים: "נוף בכפר נורמנדי". אם לדון לפי תמונה זו, הננו נפגשים באמן מפתיע, שיפה כוחו בציור ובצבע. דממה ועומק יש בנוף זה, החי בגוונים צנועים כל כך."
ב-1937 יצאה לבריטניה והוכשרה בהוראת אמנות. לאחר חזרתה לארץ ב-1938, התיישבה בחיפה וחיה בה עד 1953 כשהיא מעורה בחוג אמני חיפה והצפון. בשנים 1939-1938 לימדה בבית הספר האזורי של קבוצת דגניה א'. לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה לשירות פעיל בארגון ההגנה ושירתה במחלקה לעברית של הצנזורה.
ב-1953 נמנתה בין מייסדי כפר האמנים עין הוד וביתה היה באופן בלתי רשמי לתחנת קליטה עבור תושבים חדשים שהגיעו אל הכפר. שלא כמרבית חברי הכפר, בית המשפחה בכפר היה למושב הקבע בכל ימות השבוע ולא שימש רק כבית לסופי שבוע, בהם נהגה דווקא לעזוב את עין הוד ולנסוע אל בני משפחה על הר הכרמל. בראיון שנתנה ב-1964 אמרה על עין הוד: "השקט המופלא הזה... אני מצליחה להגיע שם לריכוז רב". סלונים גם המשיכה להתלמד במקום וב-1955 לערך השתתפה בקורס ליטוגרפיה שנלמד בכפר.
סלונים לימדה והעמידה תלמידים רבים, בהם דרורה אילון, יפה וייס-רוזנפלד, עובדיה שזר, אילנה צמחוני, יוסף דבורקין ואדיב כמאל. שנים רבות העבירה סדנאות בעין הוד והחל ב-1962 לימדה במסגרת הטכניון. בין השנים 1977-1964 לימדה בסמינר אורנים והדריכה קורסים לאנשי הוראה – מורות וגננות. ב-1972, זכתה למלגת שהייה בקריית האמנים הבינלאומית "הסיטה" שבצרפת.
סלונים נישאה בחיפה בי"ט באדר תש"א (מרס 1941) לראובן ורטנברג. היו הורים לבת יחידה, אריאלה.
תערוכות > תערוכות יחיד

גלריה טרקלין, חיפה, 1954.
בית האמנים, ירושלים, 1955.
במהלך 1959–1960 הציגה מיצירותיה במנצ'סטר, אנגליה ולאחר מכן עברו היצירות לתצוגה בהולנד ובשווייץ.
מוזיאון לאמנות חדשה, חיפה, 1964.
עין הוד
תערוכה רטרוספקטיבית, משכן לאמנות עין חרוד, 1976.
רטרוספקטיבה - דמויות ומראות, מוזיאון ינקו דאדא, 1993.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

התערוכה הכללית של אמני א"י, מוזיאון תל אביב, 1940. הוצגה יצירתה "ילדה בלבן".
התערוכה השנתית של אמני א"י, בית הבימה, 1944.
תערוכה באגודה להשתלמות במדע, 1945.
תערוכת החמישה, הר הכרמל, 1947.
תערוכה, גלריה כ"ץ, 1950.
תערוכת הים, חיפה, 1951. הוצגה יצירתה "נמל חיפה".
תערוכת אמני חיפה, המוזיאון העירוני, 1952.
תערוכת עשר שנות ציור ישראלי, מוזיאון תל אביב.
תערוכה כללית בעין הוד, 1962.
תערוכת אמני ישראל למען הביטחון, מוזיאון תל אביב, 1967.
פרסים

1942 – פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב
1950 – פרס הרמן שטרוק, אגודת האמנים של חיפה והצפון. הפרס הוענק לסלונים על תמונת טבע דומם.
1955 – פרס הרמן שטרוק, אגודת האמנים של חיפה והצפון. הפרס הוענק על יצירתה "נמל עכו".
1958 – פרס מקומי, עין הוד
1959 – פרס מלאך, עין הוד
1959 – פרס המועצה הציבורית לאמנות, חיפה
1962 – פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב
1983- פרס הנגב, ירוחם
הערות שוליים

1 2  סימה סלונים באתר גלריה יפו לאמנות ישראלית
1 2 3 4  ראובן פלץ, מפגש עם סלונים, דה מרקר קפה, 9.3.2013
1 2 3 4 5 6 7 8 9  סימה סלונים, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
↑  תערוכות, דבר, 24 בינואר 1945
↑  תערוכת האמנים לזכר דיזנגוף, דבר, 17 בדצמבר 1936
1 2 3  קלר לכמן, סימה סלונים ומרים היימן ב"טרקלין", דבר, 5 במרץ 1954
1 2 3  תמר אבידר, "השיר הישראלי" בציור", מעריב, 13 בנובמבר 1964
1 2  אריה לרנר, סימה סלונים, דבר, 9 במרץ 1962
1 2  ד"ר ק. לכמן, תערוכת החמשה בהר הכרמל, דבר, 22 בינואר 1947
↑  קלר לכמן, תערוכות, דבר, 27 בנובמבר 1964
↑  דב שובל, תערוכות, משמר, 24 בינואר 1945
1 2  ד"ר קלר לכמן, עין הוד, דבר, 6 באפריל 1962
↑  אריה לרנר, סימה סלונים במקרא סטודיו, דבר, 1 ביולי 1955
↑  ד"ר קלר לכמן, אמני חיפה והצפון, דבר, 18 באפריל 1958
↑  ד"ר קלר לכמן, אולם חדש בעין הוד, דבר, 20 בפברואר 1959
1 2  אוה גולדמן, סימה סלונים מציגה בעין הוד, מעריב, 15 במאי 1970
↑  בבית האמנים בירושלים, דבר, 18 בנובמבר 1955
↑  דוד סילוורה, סימה סלונים מציגה יצירותיה במנצ'סטר, חרות, 18 בדצמבר 1959
↑  תערוכת הים בחיפה, דבר, 1 ביוני 1951
↑  תערוכת אמני חיפה, חרות, 1 בפברואר 1952
↑  פרס שטרוק של עיריית חיפה, דבר, 20 באפריל 1950
↑  הוענק פרס שטרוק לשני ציירים, דבר, 12 במאי 1955
↑  רחל אנגל, מה חדש בעין-הוד, מעריב, 27 ביוני 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273347  NLI: 987007268197105171  RKD: 329149  ULAN: 500480053  VIAF: 299420821   WorldCat (עם VIAF): 299420821
סטיוארט צ'ייס

| --- | --- |

סטיוארט צ'ייס תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 במרץ 1888 סומרסורת', ארצות הברית 
 פטירה:  16 בנובמבר 1985 (בגיל 97) רדינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  Hessian Hills School 
 
סטיוארט צ'ייס (באנגלית: Stuart Chase,‏ 8 במרץ 1888 - 16 בנובמבר 1985) היה כלכלן אמריקאי ממכון MIT, תאורטיקן חברתי, וסופר. כתביו עסקו בנושאים רבים ומגוונים, כגון סמנטיקה כללית וכלכלה פיזית. צורת החשיבה של צ'ייס עוצבה בהשראת הנרי ג'ורג', פילוסוף הכלכלה תורסטן ובלן והאגודה הפביאנית. צ'ייס העביר את שנות הקריירה הפוליטית המוקדמות שלו בתמיכה במגוון רחב של רפורמות: ה-Single Tax, זכויות ההצבעה של נשים בארצות הברית, פיקוח ילודה וסוציאליזם. ספריו המוקדמים של צ'ייס - The Tragedy of Waste (שנת 1925) ו-Your Money's Worth (שנת 1928) התפרסמו בשל הביקורת שנכתבה בהם כלפי פרסום תאגידים ושמירתם על הגנת הצרכן.
ראשית חייו

צ'ייס נולד ב סומרסורת', ניו המפשייר ב-8 במרץ 1888 לרואה חשבון ציבורי, הארווי סטיוארט צ'ייס, ואשתו - אהרונט רוו. משפחתו חיה בניו-אינגלנד מאז המאה ה-17. הוא למד ב-MIT בשנים 1907–1908 וסיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1910, כרואה חשבון ציבורי. לאחר סיום לימודיו,  הצטרף צ'ייס לפירמת ראיית החשבון של אביו בבוסטון. צ'ייס התחתן עם מרגרט האטפילד ב-1914, ונולדו להם שני ילדים. הוא ומרגרט התגרשו ב-1929, ושנה לאחר מכן הוא התחתן עם מריאן טיילר. צ'ייס נפטר ברדינג, קונטיקט, ב-16 בנובמבר 1985, בגיל 97.
קריירה

בשנת 1917 עזב צ'ייס את תחום החשבונאות ועבר למנהלת המזון של ועדת הסחר הפדרלית בוושינגטון די. סי, והצטרף לחברי-כיתתו לשעבר - הכתב וולטר ליפמן, ג'ון ריד, והמשורר ת"ס אליוט. במסגרת תפקידו בוועדה ערך צ'ייס  חקירות בנוגע לבזבוז ושחיתות, ביניהן בתעשיית אריזת הבשר עם אפטון סינקלייר.
בשנת 1921 הצטרף צ'ייס, לצד פילוסוף הכלכלה תורסטן ובלן, לענייני הTechnical Alliance, שלאחר מכן הפכו ל-"Technocracy Incorporated", תנועת ה-Technocracy. צ'ייס גם עבד עם לשכת העבודה - ארגון שסיפק שירותים לאיגודי פועלים וקואופרטיבים.
בשנת 1927 כתב צ'ייס את הספר Your Money's Worth, בו הוא מדבר על פרסומות שנכשלות בהעברת המוצר אותו הן פרסמו אל הלקוח שהזמין אותו.
בשנת 1932 כתב את הספר A New Deal, שלאחר מכן זוהה כבעל קשר לתוכניות כלכליות של נשיא ארצות הברית לשעבר - פרנקלין דלאנו רוזוולט. הוא גם כתב במגזין The New Republic, סיפור כיסוי בשם "A New Deal for America",  במשך השבוע בו נאם רוזוולט את נאום קבלת-הנשיאות-1932 שלו, בו הבטיח את עסקתו החדשה, אך לא ברור האם סמואל רוזנמן - כותב הנאום של רוזוולט - ראה את המגזין מלכתחילה.
ספרו משנת 1938 The Tyranny of Words היה פרסום השראתי מוקדם מאוד (אם לא הכי מוקדם, תוך עקיפת S. I. Hayakawa) של סמנטיקה כללית (על ידי אלפרד קורזיבסקי.
צ'ייס תמך בתנועת חוסר-ההתערבות הממשלתית של ארצות הברית, התנגד לחדירת ארצות הברית למלחמת העולם ה-2, והדגיש את עמדה זו בספרו The New Western Front (שנת 1939). לאחר המלחמה, צ'ייס התערב אישית במדעי החברה בהקשר לעבודה ולאיכות הסביבה. הוא כתב את The Proper Study of Mankind ב-1948, דרכו הוא הציג למספר מכללות את מדעי החברה.
במאמר משנת 1952 הנקרא "Nineteen Propositions About Communism", צ'ייס מתח ביקורת על ממשלת ברית המועצות, בטענה שלתושבים רוסים, איגודי סחר וחקלאים "לא היה כוח" בברית המועצות, למרות הטענות של תומכים בקומוניזם. צ'ייס גם הדיח את המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בתור "איום זעיר לנו, שבסך הכל מורכב מחבורה של תמהוניים עצבניים ואידיאליסטים טראגיים ולא מציאותיים". צ'ייס גם ציטט את הרברט פילבריק לגבי האפקט ש"הMcCarthyites והדמגוגים... הופכים את עבודתם של הFBI לקשה יותר על ידי בלבול בין החפים מפשע לאלו שבאמת אשמים."
בשנות ה-60, צ'ייס הציע את עזרתו למדיניות ה-Great Society של כהונתו של Lyndon B. Johnson.
קריירה > יועץ לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט

סטיוארט צ'ייס שירת בתור יועצו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
ציטוטים

צ'ייס ידוע בשל ציטוטו מסוף הספר A New Deal - "למה שהסובייטים יהיו אלו שיהנו מלעצב מחדש את העולם?" - כאזכור ל"ניסוי הסוציאליסטי" שהתרחש באיגוד הרפובליקות הסוציאליסטיות הסובייטיות (USSR).
ציטוטו מופיע בLanguage in Thought and Action של S. I. Hayakawa, בו נאמר "הגיון בריא הוא מה שאומר לנו שהעולם שטוח."