stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכבי סקציה מעלות תרשיחא
היסטוריה

לכל אורך שנותיו המועדון שיחק בעיקר בליגות הנמוכות של הכדורגל הישראלי. בעונת 2004/2005, המועדון עלה בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה א', אחרי שסיים במקום הראשון בליגה ב' צפון. את עונת הבכורה שלו בליגה א' צפון המועדון סיים במקום ה-6, אך בעונה שלאחר מכן המועדון ירד בחזרה לליגה ב'. בסוף עונת 2010/2011 המועדון עלה מליגה ב' אל ליגה א' בפעם השנייה בתולדותיו. בעונת 2011/2012 רשם המועדון את הישג השיא שלו לאורך ההיסטוריה כשסיים במקום ה-4 בליגה א' צפון. עם זאת, עונה לאחר מכן הוא ירד שוב בחזרה לליגה ב', לאחר שהקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה.
בעונת 2013/2014 רשם המועדון הישג מרשים במפעל גביע המדינה בכדורגל בעת ששיחק בליגה ב', הליגה הרביעית בכדורגל הישראלי, אחרי שגברה הקבוצה על הפועל בקה אל גרבייה 4:2, לאחר מכן ניצחה שני מועדונים מהליגה הלאומית: הכח עמידר רמת גן בתוצאה 0–3, ואחר כך את הפועל פתח תקווה בתוצאה של 2-1, והגיע עד לרבע הגמר הגביע. ברבע הגמר הובסה הקבוצה 0–8 על ידי מכבי פתח תקווה (מליגת העל), באצטדיון המושבה. בכך הפכה מכבי סקציה מעלות תרשיחא הפכה לקבוצה הראשונה והיחידה מהליגה הרביעית בישראל שמעפילה עד לשלב רבע גמר גביע המדינה.
באותה העונה בליגה, המועדון סיים במקום השלישי בליגה ב' צפון א', ועל ידי זה הוא זכה בכרטיס לפלייאוף העלייה, לאחר שנאבקה עם מועדון כדורגל אחוה כפר מנדא, הפועל שפרעם, ומכבי אחי איכסאל על הכרטיס. הקבוצה התמודדה מול הפועל דליית אל כרמל בפלייאוף העלייה, ניצחה 5–6 בפנדלים לאחר תיקו מוחלט, ועלתה לליגה א' בפעם השלישית בתולדותייה.
בעונת 2015/16 הקבוצה סיימה במקום ה-15 בליגה א' צפון וירדה לליגה ב' שוב.
הערות שוליים

↑  ליגה ב' צפון 2004/05, באתר ONE ‏
↑  ליגה א' צפון, 2005/06, באתר ONE ‏
↑  ליגה ב' צפון א' - 2010/2011, באתר ההתאחדות לכדורגל ‏
↑  דורון בן דור, ‏סנסציה: צפו במעלות מדיחה את הפ' פ"ת עם 1:2, באתר ONE‏, 11 בפברואר 2014
↑  סיון גולדנברג, ‏צפו ב-0:8 האדיר של מכ' פ"ת על מעלות בדרך לחצי, באתר ONE‏, 25 במרץ 2014
↑  ליגה ב' צפון א' - 2013/2014, באתר ההתאחדות לכדורגל ‏
↑  פרטי המשחק הפועל דלית אל כרמל - מכבי סקציה מעלות תרשיחא, באתר ההתאחדות לכדורגל ‏, 15 במאי 2014
↑  בני אילת ומעלות/תרשיחא ירדו לליגה ב' - באתר דאבל פס
נבחרת אינדונזיה בכדורגל

נבחרת אינדונזיה בכדורגל, הידועה בכינוי "Merah Putih" היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אינדונזיה. למרות גודלה של המדינה ומספר תושביה הרב היא אינה נחשבת לנבחרת טובה במיוחד ביבשת אסיה אך היא אחת הנבחרות היחידות מדרום-מזרח אסיה שיכולה להתהדר בכך שהצליחה לנצח את נבחרת תאילנד.
היסטוריה

נבחרת אינדונזיה, תחת השם "נבחרת הודו המזרחית ההולנדית בכדורגל" הייתה הנבחרת האסייתית הראשונה שהשתתפה בגביע העולם בכדורגל כאשר העפילה למונדיאל 1938. הנבחרת האינדונזית הפסידה כבר במשחק הראשון 6:0 לנבחרת הונגריה וכיוון שהטורניר נערך בשיטת גביע, הלכה הביתה כבר לאחר הסיבוב הראשון. משחק זה נגד נבחרת הונגריה הוא המשחק היחיד בתולדות הנבחרת במשחקי הגביע העולמי אי פעם. בשנת 1958 ניסתה הנבחרת הלאומית להעפיל למונדיאל 1958 ואף עברו בשלב המוקדמות את נבחרת סין אך לאחר מכן נאלצה לשחק נגד נבחרת ישראל שנגדה לא הסכימה לשחק ונבחרת ישראל עלתה אוטומטית למשחק נגד נבחרת ויילס בו העפילה נבחרת ווילס למונדיאל 1958.
נבחרת אינדונזיה סבלה מריחוק מפיפ"א מאז שנת 1958 בגלל דעותיה הפוליטיות של מדינת אינדונזיה והנבחרת הושפעה מכך ישירות ובעקיפין. בשנת 1974 חזרה הנבחרת למפעל אך מאז לא הצליחה להגיע רחוק.
למרות הפוליטיקה, פגשה נבחרת אינדונזיה את נבחרת ישראל ב-30 במרץ 1972, במסגרת מוקדמות אולימפיאדת מינכן 1972. המשחק התקים בבורמה (כיום מיאנמר). בדקה ה-47 הבקיע ויקטור סרוסי שער ניצחון לישראל. בדקה ה-53 החטיא האינדונזי עבדול קדיר האינדונזי בעיטת עונשין מ-11 מטרים. מבין הישראלים קיבל צבי רוזן כרטיס צהוב, ובדקה ה-80 הורחק גיורא שפיגל בכרטיס אדום. פיפ"א לא הכירה במשחק זה כמשחק רשמי.
אינדונזיה ערכה את הופעתה הראשונה בגביע אסיה באיחוד האמירויות הערביות בגביע אסיה 1996 אך מתוך שלושה משחקים השיגה הנבחרת רק נקודה אחת בתיקו של שתי נקודות לכל נבחרת עם נבחרת כווית. ההופעה השנייה של הנבחרת הייתה בלבנון בגביע אסיה 2000 אך גם הפעם היא השיגה רק נקודה אחת מתוך שלושה משחקים. הנבחרת הצליחה להשיג מעט יותר בגביע אסיה 2004 שנערך בסין ובו הצליחה לנצח את נבחרת קטאר בתוצאה 1:2 וזהו הניצחון הראשון אי פעם של הנבחרת בגביע אסיה אך לצערה זה לא הספיק על מנת לעבור לשלב הבא.
אינדונזיה נמצאת בשנים האחרונות במומנטום טוב יחסית ואף הגיעה למקום שני 4 פעמים באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר בכדורגל). התואר היחיד של הנבחרת הוא ממשחקי דרום-מזרח אסיה בשנים 1987 ו-1991.
הדירוג הנוכחי של נבחרת אינדונזיה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-127 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 1,133.41 – ירידה של 2 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 76 נמדד לראשונה בספטמבר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 191 נמדד לראשונה ביולי 2016.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
כאיי הודו המזרחיים ההולנדיים
אורוגוואי 1930: לא נרשמה
הממלכה האיטלקית 1934: לא נרשמה
| צרפת 1938 | סיבוב ראשון | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 6 |
כאינדונזיה
ברזיל 1950: פרשה
שווייץ 1954: לא נרשמה
שוודיה 1958: פרשה במהלך המוקדמות
צ'ילה 1962: פרשה
אנגליה 1966: לא נרשמה
מקסיקו 1970: לא נרשמה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
ספרד 1982: לא העפילה
מקסיקו 1986: לא העפילה
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
צרפת 1998: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
גרמניה 2006: לא העפילה
דרום אפריקה 2010: לא העפילה
ברזיל 2014: לא העפילה
רוסיה 2018: הושעתה
קטר (מדינה) 2022: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 1/22 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 6 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל גביעי אסיה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הונג קונג (1876–1959) 1956: פרשה
קוריאה הדרומית 1960: פרשה
ישראל 1964: פרשה
איראן (1964–1979) 1968: לא העפילה
תאילנד 1972: לא העפילה
איראן (1964–1979) 1976: לא העפילה
כווית 1980: לא העפילה
סינגפור 1984: לא העפילה
קטר (מדינה) 1988: לא העפילה
יפן 1992: לא העפילה
| איחוד האמירויות הערביות 1996 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 8 |
| לבנון 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 7 |
| הרפובליקה העממית של סין 2004 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 9 |
| אינדונזיה מלזיה תאילנד וייטנאם 2007 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 4 |
קטר (מדינה) 2011: לא העפילה
אוסטרליה 2015: לא העפילה
איחוד האמירויות הערביות 2019: הושעתה
| קטר (מדינה) 2023 | שמינית גמר | 4 | 1 | 0 | 3 | 3 | 10 |
| ערב הסעודית 2027 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 5/18 | 16 | 3 | 2 | 11 | 13 | 38 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל

| אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סינגפור 1996 | מקום 4 | 6 | 3 | 1 | 2 | 18 | 9 |
| וייטנאם 1998 | מקום 3 | 5 | 2 | 1 | 2 | 15 | 10 |
| תאילנד 2000 | מקום 2 | 5 | 3 | 0 | 2 | 13 | 10 |
| אינדונזיה סינגפור 2002 | מקום 2 | 6 | 3 | 3 | 0 | 22 | 7 |
| מלזיה וייטנאם 2004 | מקום 2 | 8 | 4 | 1 | 3 | 24 | 8 |
| סינגפור תאילנד 2007 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 4 |
| אינדונזיה תאילנד 2008 | מקום 4 | 5 | 2 | 0 | 3 | 8 | 5 |
| אינדונזיה וייטנאם 2010 | מקום 2 | 7 | 6 | 0 | 1 | 17 | 6 |
| מלזיה תאילנד 2012 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 |
| סינגפור וייטנאם 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 7 |
| מיאנמר הפיליפינים 2016 | מקום 2 | 7 | 3 | 2 | 2 | 12 | 13 |
| איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה 2018 | סיבוב ראשון | 4 | 1 | 1 | 2 | 5 | 6 |
| סינגפור 2020 | מקום 2 | 8 | 4 | 3 | 1 | 20 | 13 |
| איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה 2022 | חצי גמר | 6 | 3 | 2 | 1 | 12 | 5 |
| סה"כ | - | 76 | 37 | 18 | 21 | 182 | 107 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
בישופות במברג

| --- | --- |


 
 היסטוריה
 הקמה:  ייסוד הדיוקסיה הקתולית של במברג
 תאריכי הקמה:  1007 
 פירוק:  חילוט שטחי הכנסייה בגרמניה והעברתם לנסיכויות חילוניות
 תאריכי פירוק:  1802 
 ישות קודמת:   דוכסות פרנקוניה
 ישות יורשת:   נסיכות הבוחר מבוואריה
 
הנסיכות-בישופות של במברג (בגרמנית: Hochstift Bamberg) הייתה מדינה כנסייתית של האימפריה הרומית הקדושה. מקורות הבישופות בדיוקסיה הרומית-קתולית של במברג שהוקמה בסינוד 1007 בפרנקפורט, בהוראת המלך היינריך השני להרחיב עוד יותר את התפשטות הנצרות בארצות הפרנקוניות. הבישופים קיבלו מעמד של חופשיות קיסרית בערך בשנת 1245 ושלטו באחוזותיהם כנסיכים-בישופים עד שהוכפפו לנסיכות הבוחר מבוואריה במהלך החילון הגרמני ב-1802.
המדינה

הבישופים של במברג קיבלו את התואר הנסיכותי על ידי הקיסר פרידריך השני מהוהנשטאופן לפני נידויו בידי האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בשנת 1245, לפיה הפכה הבישופות למדינה אימפריאלית, המכסה חלקים נרחבים מהאזור בבוואריה הנוכחי של פרנקוניה ("פרנקוניה הראשית").
כחלק מהחוג הפרנקוני (שטחים המקובצים יחדיו בתוך האימפריה הרומית הקדושה למטרות הגנה) משנת 1500 ואילך, שטח במברג גבל, בין היתר, בבישופות וירצבורג ממערב,  מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך ההוהנצולרנית והעיר הקיסרית החופשית נירנברג מדרום, מרקיזות ברנדנבורג-ביירוית ממזרח ודוכסות סקסוניה-קובורג הווטינית מצפון. במהלך המאה ה-18, היא התקיימה לעיתים קרובות בשיתוף עם הדיוקסיה השכנה של וירצבורג, ששליטיה מאז 1168 תבעו את התואר הארכאי של "דוכס פרנקוניה".
הנסיך-בישוף הופקד גם על שטחים גדולים בתוך דוכסות קרינתיה שהיו חשובים מבחינה אסטרטגית לחציית האלפים המזרחיים, כולל הערים פילאך, פלדקירכן, וולפסברג וטרוויזיו, הממוקמות בנתיב הסחר לוונציה, כמו גם קירכדורף דר קרמס בארכידוכסות אוסטריה. הקיסרית ההבסבורגית מריה תרזה רכשה את השטחים הללו ב-1759.
ב-1802, כחלק מ"החילון הגרמני" חילוק נכסי הכנסייה ובגרמניה והעברתם לשלטון חילוני, בוטלה בישופות במברג ושטחה סופח לנסיכות הבוחר מבוואריה. שטח הבישופות המסופחת היה 3,580 ק"מ, והתגוררו בה כ-207,000 תושבים.
היסטוריה > ייסוד הבישופות

החל מה-1 בנובמבר 1007, התקיים סינוד בעיר פרנקפורט אם מיין. נכחו בו שמונה ארכיבישופים ועשרים ושבעה בישופים, בראשות הארכיבישוף וויליגיס ממיינץ, וכן השליט האוטוני  היינריך השני, שנבחר למלך הרומאים ב-1002. המלך, לאחר שדיכא את מרד המרקיז היינריך משוויינפורט ב-1003, התכוון לחזק את שלטונו ולהקים דיוקסיה חדשה שתסייע בכיבוש הסופי של הפגאניות באזור הפרנקוני סביב במברג. אף על פי כן, מכיוון ששטחם של הוונדים בנהרות מיין העליון, ויזנט ואייש היה שייך לדיוקסיות וירצבורג מאז ארגון הבישופות הגרמנית התיכונה על ידי בוניפציוס הקדוש, לא ניתן היה להקים את הבישופות החדשה ללא הסכמת מועצת הכתר. הבישוף היינריך הראשון מווירצבורג היה מוכן להיפרד מחלק משטחו, שכן המלך הבטיח להעלות את וירצבורג לארכיבישופות ולתת לו מקבילה במיינינגן. הסכמתו של האפיפיור יוחנן השבעה-עשר הושגה להסדר זה, אולם העלאת וירצבורג לארכיבישופות התבררה כבלתי מעשית גם בשל הסתייגותו של וויליגיס, והבישוף היינריך הראשון חזר בו תחילה מהסכמתו.
אף על פי כן, לאחר כמה ויתורים נוספים, המלך היינריך השני השיג את ההסכמה להקמתה של הדיוקסיה של במברג מחלקים מהדיוקסיות של וירצבורג ומאוחר יותר מהדיוקסיה של אייכשטאט. במברג ניתן בתחילה פטור, כלומר היא הייתה כפופה ישירות לרומא. כמו כן, הוחלט כי אברהרד, קנצלר המלך, יוסמך על ידי הארכיבישוף וויליגיס ממיינץ, להיות ראש דיוקסיית אזור הגבול החדשה. לדיוקסיה החדשה ניתנו מתנות יקרות בסינוד שאושרו במסמכים, כדי להעמיד אותה על בסיס איתן.
היינריך רצה את הקפדנות של הנזירים של מועצת הקתדרלה של הילדסהיים - היינריך עצמו התחנך שם - מקושר יחד עם הכנסיות שבשליטתו, כולל הבישופות האהובה עליו בבמברג. שבעת הבישופים הבאים מונו על ידי קיסרי רומא הקדושה, ולאחר מכן הבחירה נעשתה על ידי מועצת הקתדרלה הפכה לכלל, כמו בכל בתי הנסיכים-הבישופים הגרמניים. יורשו המיידי של אברהרד, סוידגר ממורסלבן, הפך לאפיפיור בשנת 1046 בתור קלמנס השני. הוא היה האפיפיור היחיד שנקבר מצפון להרי האלפים בקתדרלת במברג. הבישוף הרמן הראשון פיקח על הקמת מנזר באנז בשנת 1070; הבישוף אוטו מבמברג (נפטר בשנת 1139) נודע כ"שליח הפומרנים".
היסטוריה > מדינה קיסרית

בתחילת המאה ה-13, הבישופים של במברג התערבו בסכסוך כס המלכות הגרמני בין שושלות ולף והוהנשטאופן: הבישוף אקברט מאנדך, בנו של הדוכס ברטהולד ממרניה, עמד בפני החשד שהיה מעורב ברצח פיליפ משוואביה בשנת 1208 ונאלץ להימלט זמנית לחצר ההונגרית של גיסו המלך אנדראש השני, מלך הונגריה. קרוב משפחתו פופו, בישוף מ-1238, הודח על ידי קיסר הוהנשטאופן פרידריך השני ב-1242.
הקיסר פרידריך השני מינה תומך מקומי, קאנון במברג, היינריך מבילברסהיים, לבישוף. הבישוף היינריך הפך לנסיך-בישוף הראשון; תחת שלטונו, הבישופות הפכה בהדרגה לנסיכות טריטוריאלית, והבישופים שלה קיבלו עדיפות חילונית הארכיבישופים של מיינץ. משנת 1305 לערך שימשה טירת אלטנבורג כבית מגורים משני. בשנת 1390 הבישוף למפרכט, קנצלר לשעבר של הקיסר קרל החמישי, רכש גם את מבצר גיכבורג. בתחילת המאה ה-15 נרשמו סכסוכים עזים עם מורדים הוסאטים כמו גם עם אזרחי במברג. הבישוף היינריך גרוס פון טרוקאו (נפטר בשנת 1501) נכנס לכמה קרבות עם קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית מבית הוהנצולרן.
היסטוריה > הרפורמציה הפרוטסטנטית

לבישוף ה-39, גאורג שנק פון לימפורג, היה הליך לשיפוט של פשעי הון (גר') שנוסח על ידי יוהאן משוורצנברג ב-1507, שהפך מאוחר יותר למודל ל-Constitutio Criminalis Carolina עליו הוסכם בדיאט של אאוגסבורג ב-1530. הבישוף גאורג, אף שהיה איש סודו של הקיסר מקסימיליאן הראשון, נטה לתנועת הרפורמציה של מרטין לותר, שגרמה להתפרצות חברתית אלימה תחת יורשו ויגנד, ששלט בין השנים 1522 ל-1556. יתרה מכך, העיר סבלה קשות במלחמת המרקיזים השנייה (1552–1554), כאשר כוחותיו של אלברט אלקיביאדס כבשו חלקים נרחבים מהבישופות. לאחר המלחמה העמיד הבישוף את מבצר פורכהיים.
מ-1609 ואילך הנסיך-הבישוף יוהאן גוטפריד פון אשהאוזן, שנבחר גם הוא לבישוף וירצבורג ב-1617, ויורשו יוהאן גאורג פוקס פון דורנהיים נקטו צעדי קונטרה-רפורמציה חמורים. תחת שלטונם, באמברג גם הפכה לשמצה כמרכז של ציד מכשפות באימפריה הרומית הקדושה. בין הקורבנות הרבים של משפטי המכשפות במברג היו דורותיאה פלק וכן ראש עיריית במברג יוהנס יוניוס, מה שאף עורר התערבות של דיאט רגנסבורג ב-1630.
בינתיים, אחוזות במברג נהרסו במלחמת שלושים השנים. הבישוף יוהאן גאורג נמלט לאחוזותיו הקרינתיות הנידחות בשנת 1631 ויורשו פרנץ פון האצפלד גורש גם הוא, כאשר בישופי במברג ווירצבורג הוכנסו לסמכות השיפוט של הנסיך ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, שקיבל את התואר "דוכס פרנקוניה" מידיו של הקנצלר השוודי אקסל אוקסנסטירנה ב-1633. הנסיכים-הבישופים הצליחו לחזור ולהחזיר את רכושם לאחר תבוסתו של ברנרד בנורדלינגן ב-1634.
בשנת 1647 הקים הבישוף מלכיאור אוטו ווויט פון זלצבורג את אוניברסיטת במברג (לט'). בסוף המאה ה-17 יורשיו הקימו את מעון הקיץ הבארוק שלוס זיהוף והושלם מעון חדש בבמברג על פי תוכניותיו של לאונרד דינצנהופר. הנסיכים-הבישופים היו חייבים הון רב בשל ההוצאות במלחמת שבע השנים, ונאלצו למכור את האחוזות הקרינתיות לבעלי בריתם ההבסבורגיים ב-1759.
היסטוריה > חילון

במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, במברג נכבשה על ידי חיילים צרפתים והנסיך-הבישוף האחרון, כריסטוף פרנץ פון בוסק, ברח לפראג ב-1796. אף על פי שהוא חזר שוב בשנת 1800 ומינה את אחיינו גאורג קרל איגנץ פון פכנבאך צו לאודנבך כשליט שותף, הוא נאלץ להתמודד עם הכיבוש של הכוחות הבוואריים של הבוחר מקסימיליאן הרביעי יוזף בשנת 1802.
לאחר התפטרותו הרשמית של הבישוף כריסטוף פרנץ ב-29 בספטמבר 1802, אחוזות ונכסי במברג, כמו גם האוספים הנרחבים של המנזרים באנץ ומיכאלסברג או אוצר במברג עם כתר התבליט של היינריך השני, נתפסו על ידי נסיכות הבוחר מבוואריה. במהלך החילון הגרמני, שהוסכם על ידי הדיאט של רגנסבורג ב-25 בפברואר 1803 ("Reichsdeputationshauptschluss"), סופחה לבסוף במברג לבוואריה. משנת 1808 עד 1817 היה הכס פנוי; אך על ידי הקונקורדט הבווארי של השנה האחרונה היא הועלתה לארכיבישופות, עם וירצבורג, שפייר ואייכשטדט כדיוקסיות סופרגניות.
קתדרלת במברג
אלטנבורג, מעון הנסיכים-בישופים של במברג בין השנים 1305–1553
קתדרלת במברג עם הארמונות הישנים והחדשים של הנסיכים-הבישופים
טירת סיהוף ליד באמברג, מעון קיץ
סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה

שמואל לידרמן ואמיליה סלודקובסקה, 1985
אמיליה סלודקובסקה במוסד יד ושם, ברחבת חסידי אומות העולם - 1985
סטניסלב יסינסקי (Stanisław Jasiński) ובתו, אמיליה סלודקובסקה (Emilia Słodkowska) לבית יסינסקה, היו חסידי אומות עולם פולנים קתולים, אשר סיכנו את חייהם וחייהן של משפחותיהם בתקופת השואה כדי להציל יהודים מהשמדה על ידי הנאצים והלאומנים האוקראינים עוזריהם.
רקע

הכפר אוסדה מלה סידליצ'ה (פולנית: siedliszcze male, יידיש: קליין סעלישטץ') שכן בקרבת בירת מחוז קוסטופול, אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki), או אוסטאלצי (Ostaltsi) והייתה חלק מפלך ווהלין בדרום-מזרח פולין. האזור שייך ב-2020 לאוקראינה, ובירת המחוז נקראת באוקראינית קוסטופול, במחוז רובנו. הכפר עצמו נהרס לגמרי וכל השטח הוכרז כשטח צבאי.
בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, חוזה הנייטרליות בין ברית המועצות וגרמניה הנאצית, חולקה פולין בין שתי המעצמות. בהתאם לחוזה, נכבש האזור על ידי חיילי הצבא האדום ב-17 בספטמבר 1939. תחת השלטון הסובייטי הוחרם הרכוש הפרטי, ורבים מבעלי הרכוש הוגלו לסיביר. ב-22 ביוני 1941 תקפה גרמניה הנאצית את ברית המועצות במבצע ברברוסה, ואזור ווהלין נכבש על ידם בשבועות הראשונים של המתקפה. מצבם של היהודים הורע עוד יותר, ואל הגרמנים הצטרפו גם האוקראינים, שהחלו ברצף של צעדים נגד היהודים שכללו שוב מקרי שוד וביזה, אליהם התווספו במהירות גם מקרי אונס, עינויים ועבודות כפייה.
באוגוסט ובאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים מחוץ לקוסטופיל כ-1,870 יהודים, בשני מועדים נפרדים. לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו, אליו לא הועברו היהודים בכפרים החקלאיים הסמוכים. באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את כל יהודי העיר ביום אחד ליד כפר סמוך. באותו יום ערכו הגרמנים מיפקד במחנה העובדים בקוסטופיל. העובדים, בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier), התארגנו ובשעת המיפקד ברחו ליערות. רובם נתפסו ונרצחו, אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים.
ב-26 באוגוסט 1942 החל הוואפן אס אס הגרמני, מלווה במשטרת העזר האוקראינית, במבצע לגירוש כל היהודים מהמחוז. בתחילת ספטמבר החלה האקציה בכפרים הסמוכים לקוסטופול, במאלה סידליסצ'ה ובהמשך באנטונובקה. הגרמנים פשטו על בתי היהודים בלילה וריכזו אותם בפאתי העיירה. עד לשעות הבוקר לא נותר איש בחיים. פרט לאנשים בודדים, ביניהם שמואל לידרמן.. הניצולים המעטים התחבאו במסתור שהוכן מראש.
סיפור ההצלה

קבוצת הניצולים חברה לניצולים נוספים באחד היערות בסביבה, שנתפסה לאחר מצוד. הם נדרשו לחפור את קבריהם אולם כמה מהם נמלטו. כמה מהם נפגעו, אך האחים יוסף ושמואל לידרמן הצליחו להימלט והחליטו לנסות ולבקש מסתור אצל האיכר הפולני סטניסלב יסינסקי שהכיר את אביהם.
בשנת 1942 היה סטניסלב יסינסקי בן למעלה משמונים שנה ועיוור. הוא היה אלמן, והתגורר בבית בתו האמצעית אמיליה סלוטקובסקה. כשהגיעו יוסף ושמואל לידרמן לביתו של סטניסלב יסינסקי הוא זיהה אותם רק לפי קולם. במקום להזכיר להם את הצער שנגרם לו על ידי אביהם שהיה מראשי מועצת העיירה, קיבל אותם לביתו, הגיש להם עזרה ראשונה, אוכל ומקלחת חמה. הניצולים הסתתרו בבור שנחפר מתחת לאורווה. לאחר כשלושה שבועות הגיעו שני ניצולים נוספים שגם הם הוסתרו על ידי יסינסקי ובתו.
ההימלטות

כעבור כחודשיים, בנובמבר 1942, נודע ליסינסקי שמהלכות שמועות כאילו הוא מסתיר יהודים. מחוסר ברירה אספו ארבעת הנמלטים את מעט מטלטליהם ופנו ליער, שם הסתתרו בבונקר ששימש אותם עד תום המלחמה. הם התקיימו בעזרת עבודות מזדמנות אצל כמה איכרים ולעיתים גם גנבות. באחד הימים נרצחו שלושה מבין ארבעת הנמלטים, ורק שמואל לידרמן, שלא היה במקום מכיוון שחיפש עבודה, נותר בחיים.
אחרי המלחמה

זמן לא רב לאחר שחבורת הנמלטים עזבה את ביתו הוגלו בני משפחת יסינסקי לגרמניה לעבודות כפייה בחקלאות. אחרי המלחמה, ולאחר מות אביה, היגרו אמיליה ובעלה יוזף ושלושת ילדיהם לארצות הברית. שמואל לידרמן היה בין המעפילים באונייה י"ד חללי גשר הזיו אשר נשלחו לשהייה ממושכת במחנות המעצר בקפריסין. לבסוף זכה לעלות לישראל ולהקים בה את משפחתו. לאחר שנים התעניין מה עלה בגורל בני משפחת יסינסקי והצליח לאתרם בארצות הברית. לאחר זמן הוא הגיש בקשה למוסד יד ושם להכיר בהם כחסידי אומות העולם.
ב-28 בפברואר 1985 העניק מוסד יד ושם את התואר חסיד אומות העולם לסטניסלב יסינסקי (לאחר מותו), ולבתו אמיליה סלודובסקה, עבור אומץ לבם. במסגרת זו הוענקו להם מדליית חסידי אומות העולם הנושאות את שמותיהם, תעודת הוקרה, נטיעת עץ (תאנה) והוספת שמותיהם על קיר הכבוד בגן של חסידי אומות העולם במוסד יד ושם בירושלים, ב-28 פברואר 1985.
ביאורים

↑  משפחת לידרמן היהודית חיה ברווחה כלכלית וברשותה היו משק חי כמו גם בוסתן גדול, גידולי שדה ועוד. בבעלות המשפחה היו גם מספר חנויות והיא העסיקה רבים מן המקומיים, אוקראינים, פולנים וגרמנים.
↑  בשנת 1914, במלחמת העולם הראשונה, הסובייטים גרשו לסיביר קבוצת בעלי אחוזות גרמניים. סטניסלב יסינסקי השתלט על אחוזה גדולה של אחד הגרמנים המגורשים. כעבור כמה שנים, כבר בימי השלטון הפולני, פרץ סכסוך על הקרקעות ויעקב, אביו של שמואל לידרמן, בהיותו ראש המועצה, הגיש נגד יסינסקי תביעה לבית המשפט. בסופו של עניין יסינסקי הפסיד במשפט והוא ומשפחתו גורשו מביתם אולם לאחר זמן לא ארוך בעקבות ערעור לבית המשפט העליון בלובלין, קיבל יסינסקי בחזרה את ביתו בטענות שונות בהן התיישנות. מאוחר יותר נערכה התפייסו, עם יעקב לידרמן שהגיש נגדו את התביעה.
הערות שוליים

↑  ספר קוסטופול, 1967, בהוצאת ארגון יוצאי קוסטופול בישראל
↑  Avraham Klevan, transcription, editing and research by Ada Holtzman, "We Remember The Jewish Communities Of Poland" April 18, 2006. According to Article in YV Pinkas Hakehilot Vol V - p.147-148, the number of the Jews living in Małe Siedliszcze village (Kostopol county) in Wołyń Voivodeship (Volhynia) before the Ukrainian massacres amounted to 663 men, women and children. In the nearby village of Antonowka, the number of Jewish inhabitants is estimated at 750-482. Vol V - p. 45-46).
במפה הקטנה משנת 1939 הפרובינציה וולין וויוודה, אחת מבין חמש-עשרה הפרובינציות בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה. במפה הגדולה, אחד-עשר המחוזות של וולין וויוודה, ביניהם מחוז קוסטופול
מדליה חסידי אומות העולם
תעודת חסיד אומות העולם
עומר הופמן

| --- | --- |

 לידה:  1977 (בן 47 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  מאייר וסופר ספרי ילדים וקומיקס
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 בת זוג:  מאיה רשף
 https://ohoffmann.com/
עומר הופמן (נולד ב-1977) הוא מאייר, מחבר ספרי קומיקס, ומחבר ספרי ילדים ישראלי.
ביוגרפיה

הופמן נולד בשנת 1977 בתל אביב וגדל ברמת השרון.
הוא בוגר תיכון אלון ברמת השרון, ובוגר מחזור 2007 באקדמיית בצלאל, ירושלים במחלקה לתקשורת חזותית.
לאחר לימודיו החל לאייר בעיתונות. איוריו פורסמו בעיתונים ומגזינים מובילים בישראל ומחוצה לה, ביניהם Wall Street Journal, New York Times ,ידיעות אחרונות, מעריב, כלכליסט, ליברל, מגזין עיניים, ירחון אדם צעיר, ישראל היום. בין השנים 2011–2019 אייר טור קבוע במגזין G בעיתון גלובס.
עבודותיו הוצגו בעולם וזכו בפרסים רבים, ביניהם ציון לשבח ממוזיאון ישראל לאיור ספרי ילדים (2020, עבור "הסיפור על יואב ששלח את המשפחה שלו בדואר"), עיטור אנדרסן לאיור ספרי ילדים (2016 ,עבור הספר "חרדיל לא רגיל") ומדליית כסף מאגודת המאיירים האמריקאית (2014 ,עבור הקומיקס "Two Years In New York").
הופמן יוצר ועורך קומיקס, מרצה בתחום האיור והקומיקס במכללות שונות בישראל, בהן מנשר ותילתן. הוא מעביר קורסים בפלטפורמה המקוונת און-קורס.
כמו כן, הופמן הוא חלק מקולקטיב הקומיקס הישראלי "Humdrum", אשר מוציא לאור אנתולוגיות קומיקס אחת לשנה.
בשנת 2020 ערך (יחד עם הילה נועם) והפיק את אנתולוגיית הקומיקס הישראלית "Misdeeds" אשר כוללת 35 יוצרות ויוצרים, ויצאה לאור בהוצאת ברחש.
ספרי ילדים באיורו

נח בלי מח - נירה הראל, הוצאת קיבוץ מאוחד, ישראל 2012
אבא אכל דיסה - שהם סמיט, הוצאת כנרת זמורה-דביר, ישראל וגרמניה 2011 ,2012
נמרת - אורנה לנדאו, הוצאת כנרת-זמורה-ביתן, ישראל וארצות הברית 2012
חרדיל לא רגיל - חגי ברקת, הוצאת דני ספרים, ישראל 2013
משל על שועל - שהם שמיט, הוצאת כנרת זמורה-דביר, ישראל 2014
תינוקות לא מוצאים בסופר - אורנה לנדאו, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, ישראל 2014
חכמי חלם והירח - שלמה אבס, הוצאת עגור, ישראל 2017
מעשיות מבולבלות - גילה נגר, הוצאת ידיעות ספרים, ישראל 2017
חד קרן מסוג קרנף - אורית גידלי, הוצאת כנרת זמורה-דביר, ישראל 2020
The Fabulous Story of Fish and Chips - הלן בקר (Helaine Becker), הוצאת Green Bean Books, אנגליה 2021
מוכנה מוכנה - אורית גידלי, הוצאת כנרת זמורה-דביר, ישראל 2023
Professor D Take Control - דן אריאלי, הוצאת Lama, ישראל 2023
Hanukkah Upside Down - אליסה ברנט וויסמן (Elissa Brent Weissman), הוצאת Abrams Books, ארצות הברית 2023
קומיקס באיורו

1# - אנתולוגית קומיקס, הוצאה עצמית, ישראל 2015
Gang - אנתולוגית קומיקס, הוצאת ברחש, ישראל 2017
Hideout - אנתולוגית קומיקס, הוצאת ברחש, ישראל 2018
Thinking Wishful - אנתולוגית קומיקס, הוצאת ברחש, ישראל 2020
כתב ואייר

הסיפור על יואב ששלח את המשפחה שלו בדואר - הוצאת טל-מאי ומשכל, ישראל 2019
פעילויות נוספות

שנתיים בניו יורק - סדרת קומיקס, ארצות הברית 2013
Foreigner - מגילת קומיקס, Round not Square, גרמניה2019
Misdeeds - איור ועריכה, אנתולוגית קומיקס, הוצאת ברחש, ישראל 2020
Misdeeds 2 - איור ועריכה, אנתולוגית קומיקס, ישראל 2021