מקאפנסחאט
היסטוריה של התגליות בעמק מקאפנסחאט

עמק מקאפנסחאט תואר כאתר המכיל את אחד הריכוזים הפלאונטולוגיים הגדולים ביותר של האבולוציה האנושית בעולם. האיסוף באתר החל בשנת 1925, כאשר מורה בית הספר המקומי, וילפרד איצמן (Wilfred Eitzman), שם לב לתגליות כתוצאה מפעילותם של עובדי מחצבת אבן הגיר. כמה מאובנים נשלחו אל האנתרופולוג ריימונד דארט, שיזם חקירה שיטתית ב-1947. איצמן גם גילה את מה שכונה "חלוק מקאפנסחאט" (Makapansgat pebble) הקשור לעצמות המאובנים. חלוק האבן המתוארך לפני 3 מיליון שנים עוצב בתהליך טבעי בצורת פנים אנושיות, ומשערים כי האוסטרלופיתקוס מצא אותו ונשא אותו מהמקור שבו נתגלה למערת מקאפנסחאט. משערים שחלוק אבן זה מייצג את הדוגמה העתיקה ביותר הידועה של חשיבה סימבולית בהומינידים המוקדמים.
בסלעים שפרופסור דארט קיבל ממר איצמן התגלו, בין היתר, עצמות מאובנות מושחרות שהובילו אותו להאמין שנשרפו. על אף שלא נמצאו בתחילה שרידים הומינידיים או כלי אבן, הוא הגיע למסקנה כי אלה שרידי עצמות שנשרפו במדורות, ולכן מקאפנסחאט היה מקום של התיישבות הומינידית מוקדמת. דארט כינה את ההומינידים הראשונים שהתגלו באתר "אוסטרלופיתקוס פרומתאוס" (Australopithecus Prometheus) על שמו של הגיבור היווני המיתולוגי שגנב את האש מן האלים. לאחר מכן התברר שהסימנים השחורים היו כתמי מנגן ו"אוסטרלופיתקוס פרומתאוס" הוכר כפרט של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס. לאחר ניתוח של 7,159 עצמות מאובנות, סיכם דארט כי בעידן לפני שנתגלו כלי האבן, השתמשו היצורים הללו בכלים שנעשו מעצמות, שיניים וקרניים, וכינה את תרבותם התרבות האוסטאודונטוקרטית (Osteodontokeratic Culture). בעקבות התפתחות המחקר הטפונומי והארכאוזואולוגי שמאפשר ללמוד את היסטוריית ההתרבדות והשימוש בעצמות, דעתו של דארט איננה מקובלת יותר.
בשנת 1936 התבקשה ועדת המונומנטים ההיסטוריים (Historical Monuments Commission) להכריז על מערת מקאפן כמונומנט לאומי, והפרופסור קלרנס ואן רייט לאו (Clarence van Riet Lowe), מזכיר הוועדה ומנהל הסקר הארכאולוגי של דרום אפריקה (Archaeological Survey of the Union of South Africa), ביקר באתר בשנת 1937. הוא בחן את המערה ההיסטורית, וגילה בקרבת מקום פיר נטוש של המחצבה שחתך דרך מערה שהתמלאה בשפכים מהפיר. בשפכים אלו הוא ראה עצמות מאובנות, כלי אבן, ומה שנתפס כשכבות אפר המייצגות מדורות עתיקות. בהתחלה הוא התייחס אליה כחלק ממערת מקפאן, אך מאוחר יותר הוא שינה את שמה ל"מערת המדורות".
מחקר נוסף בחודשים יוני ואוקטובר 1937 חשף את מערת הקשת בענן. באתר ביקרו קלרנס ואן רייט לאו, ריימונד דארט ורוברט ברום (Robert Broom). ה. ב. ס. קוק (H. B. S. Cooke) מהמחלקה לגאולוגיה של אוניברסיטת ויטווטרסראנד ערך סקר גאולוגי של האזור (1941) ואחריו ביצע ל. ק. קינג (L. C. King) סקר ב-1951.
ביולי 1945 הוביל פיליפ טוביאס (Phillip V. Tobias) קבוצה של סטודנטים לעמק, שם גילו את "מערת הצבוע" (Hyaena Cave) ליד האתר של ואן רייט לאו. בהמשך מורד העמק, הם אספו לסת תחתונה מאובנת גדולה של סוסיי מתוך מערה הסמוכה למחצבה שנקראה מאז "מערת לסת הסוס" (Cave of the Horse's Mandible).
לאחר תגליות אלו, חילק ד"ר ברנרד פרייס (Bernard Price) מענק מחקר שנועד לביצוע חפירות שיטתיות, שהחלו במערת המדורות ב-1947, בניהולם של גיא גרדינר (Guy Gardiner), ג'יימס קיצ'ינג (James Kitching) ואחיו בן (Ben) ושיפרס (Scheepers). אחת התגליות המשמעותיות ביותר הייתה של בן, לסת תחתונה השייכת לסוג "הומו" משכבה 3. בשנת 1953, התמנה ד"ר ר. ג'. 'מייסון (R. J. Mason) לעמוד בראש החפירות. הרצף הסטרטיגרפי נקבע בשנים 1953–1954.
אחרי שהאחים קיצ'ינג גילו קופסת מוח של אדם-קוף בערימות הפסולת של המחצבה בשנת 1947, ארגן דארט מבצע למיון ידני של ערימות הפסולת של המחצבה כדי לאתר כמות גדולה ככל האפשר של חומר הכולל מאובנים. לאחר 45 שנות מחקר, זוהו וקוטלגו מאות אלפי מאובנים מאתר זה.
בריאן מגווייר (Brian Maguire) חקר אבנים שהובאו למערות בתקופה הפרהיסטורית (1965, 1968, 1980). הוא הסיק שהם נועדו לסיתות כלי אבן ותיארך אותם סביב לפני 2.3–1.6 מיליון שנים. עם זאת, ניתוח שנעשה מאוחר יותר הראה שמידע זה שגוי.
חפירות שנערכו באתרים בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000 נעשו על ידי קבוצות אלה:
בית ספר שדה מקאפנסחאט, הפועל במשותף על ידי קיי ריד (Kaye Reed) מהמכון של המוצא האנושי (Institute of Human Origins) באוניברסיטת המדינה של אריזונה (ארצות הברית) וקווין קוייקנדאל (Kevin Kuykendall) מאוניברסיטת ויטווטרסראנד, ולאחר מכן אוניברסיטת שפילד (בריטניה);
מיזם מחקר הפליסטוקן התיכון של מקאפן (Makapan Middle Pleistocene Research), המנוהל על ידי אנתוני סינקלייר (Anthony Sinclair) ופטריק קוויני (Patrick Quinney) מאוניברסיטת ליברפול (בריטניה) ומאוחר יותר ג'ון מקנאב (John McNabb) מאוניברסיטת סאותהמפטון (בריטניה).
אלף לאתהאם (Alf Latham), ג'ינט וור (Ginette Warr) מאוניברסיטת ליברפול ואנדי הריס (Andy Herries) מאוניברסיטת לה טרובה (אוסטרליה) עשו מחקרים גאוכרונולוגיים וסטרטיגרפיים לטובת שני המיזמים.