stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדילים
ייצור

בתחילה קצוות חוטי השתי של האריגים שהורדו מהנולים, נקשרו בקשרים שונים כדי למנוע את פרימת קצוות חוטי השתי באריגים. במאה-ה17 נמצא שימוש חדש לגדילים על קצוות מדפי ספרים, כל פעם שהוציאו ספר מהמדף הגדילים שימשו לאיבוק מהיר.. תור הזהב של הגדילים היה בתקופה הוויקטוריאנית. כיסאות, שולחנות, כורסאות, ספות הכל כוסה בגדילים לעיתים בצבע הרהיט, לעיתים בצבעים שונים והכי טוב בצבע זהב. גדילים נקלעו לגדילים עבים יותר, וקושטו בעוד קישוטים.
באריגה ישנן שיטות שונות לקשירת או קליעת קצוות השתי כדי שהוא לא ייפרם.
יש אפשרות לארוג צעיף משולש, שבו השתי הופך לערב והערב לשתי, וקצותיהם הופכי לגדילים. מלבישים את השתי על הנול, חותכים קצה צד אחד של השתי חוט ואורגים אותו ואורגים לתוך השתי עם סיום האריגה, משאירים מרחק מהמוט שמחזיק את החוט. קושרים קשרים בין החוטים מקבלים צעיף משולש עם גדילים ארוכים.
שימוש

השימוש בגדילים כאמצעי עיצובי בבגדים החל כנראה באזור מסופוטמיה. עדויות לכך אפשר למצוא בפסלים, תגליפים וכתב המתוארך עד מ-3000 לפני הספירה.
בחפירות ארכאולוגיות בלאספוג (Lespugu) בצרפת נמצא פסלון של וונוס מהתקופה הפלאוליתית, מגולף מעצם, שבו האשה לובשת מעין חצאית עשויה מחוטים קשורים ומלופפים זה אחד על השני, התלויים על חגורת מותניים.
חצאיות - גדילים המורכבות משני סינרי גדילים מופיעות גם בבגדים לאומיים של הולאכיים ברומניה. במקדוניה ובאלבניה.
הגדילים כנראה שימשו את כל המעמדות, גברים ונשים כאחד, אך היו נפוצים יותר בבגדי נשים, לרוב בחצאיות או צעיפים. כיון שהגדילים היו לרוב קשורים מקצוות הערב של הבד הם היו עשויים כמו הבד מצמר או פשתן ובתקופות מאוחרות יותר גם מכותנה ומשי ובזמנים המודרניים גם מחוטים מעשה ידי אדם. שולי החצאית או הצעיף היו מעוטרים בגדילים ישרים או קלועים בדוגמאות מורכבות. לעיתים הגדילים היו חלק מהבגד שנגזר לרצועות ולעיתים בד שנוסף על הבגד המקורי.
תרבות נוספת שעשה שימוש בגדילים הם האינדיאנים ביבשת אמריקה. ההיסטוריה של סוג ביגוד זה לא ידועה, אך כנראה שבטים מסוימים נהגו להשתמש בגדילים מעור צבי בלבוש הטקסי. לאחר התפשטות האירופאים ביבשת נדחקו האינדיאנים מאדמותיהם וקשרי המסחר בין השבטים גדלו. בתקופה זו הפופולריות של לבוש עם גדילי עור גדלה מאוד ואף אומצה על ידי הבוקרים של אותה תקופה עד שבסביבות 1980 כל פריט ביגוד בעל גדילים נחשב כבגד עם מאפיינים אינדיאניים.
בגד סרוג או שמיכה סרוגה אינם זקוקים לקשירת גדילים, היות שהם נסרגים מחוט המשכי שאת הקצה שלו מעבדים לתוך הסריג. אך במשך השנים נוצרה אופנה של יצירת גדילים גם על סריגים, חלקם סרוגים ומשולבים בסריג תוך כדי היצירה וחלקם נוצרים על ידי קיפול חוט אחד או יותר שאותם מושכים דרך קצה הסריג, מעבירים את הלולאה המקופלת מעל לקצוות החוט ונוצר גדיל. היוצרים יכולים אחר כך להשאיר את הגדילים כמות שהם או לקלוע, לקשור, להוסיף חרוזים כאוות נפש היוצרים.
ראו גם

ציצית
הערות שוליים

1 2 3  Caroline Lebeau, Patricia Corbet (ע), Passementerie, Fabrics The Decorative Art of Textiles, London: THAMES AND HUDSON, 1994, עמ' 131-142, ISBN 0-500-01631-3. (באנגלית)
↑  אברהם א. לבנסטון ת ראובן סיוון, מילון מגידו החדיש, כרך J-Z, 1990, תל אביב: מגידו, 1989, עמ' 781. (באנגלית, עברית)
↑  פְרַנְזִים (מש), באתר מילון ספיר
↑  יעקב לביא עם חנן פרינץ, F, מילון גרמני - עברי, 1980, תל אביב: אחיאסף, לנגנשיידט, 1980, עמ' 243. (בעברית, גרמנית)
↑  איתן אבניאון, רפאל ניר, יהודית אוריין (ע), ג, מילה במילה אוצר המילים הנרדפות ניגודים ושדות סמנטיים, חולון: איתאב, 2000, עמ' 77. (בעברית)
↑  Peter Collingwood, Rug Finishes, Rug weavung Techniques beyond basics, 1990, Colorado USA: Interweave Press, 1990, עמ' 148, ISBN 0-934026-62-9. (באנגלית)
↑  Suzanne Baizerman and Karen Searle, Warp Protectors, FINISHES in the ETHNIC TRADION, USA: Dos Tejedoras, 1978, עמ' 13-24, ISBN 978-0932394125. (באנגלית)
↑  Wirginia West, Triangle Stole, Weavers` Wearables, Maryland USA: Wirginia West, 1979, עמ' 34-5. (באנגלית)
↑  Elizabeth Wayland Barber, The String Revolution, Women`s Work The FHE FIRST 20,000 YEARS, New York: W.W. Norton @ Company, 1994, עמ' 44, ISBN 0-393-31348-4. (באנגלית)
↑  Nicky Epstein, Trisha Malcolm (ע), fringes, Knitting on the Edge,ribs, ruffles, lace, fringes, floras, points&picots, USA: Sixth@Spring, 2004, עמ' 96-113, ISBN 1-931543-40-2. (באנגלית)
דיוויזיית התחלופה החמישית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 27 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית התחלופה החמישית (בגרמנית: 5. Ersatz-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית, במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ביוני 1915 כדיוויזיה זמנית בשם דיוויזיית בסדוב, על שם מפקדה, היינו פון בסדוב. היא הוקמה משתי חטיבות עצמאיות בעבר: חטיבת הלנדוור המעורבת ה-37 וחטיבת המלואים של התחלופה ה-2. הדיוויזיה הוסבה לדיוויזיית התחלופה ה-5 ביוני 1916. הדיוויזיה תפסה בתחילה עמדות הגנה באזור איסר]. באוקטובר 1916, היא הוכנסה לקרב הסום. לאחר מכן, היא תפסה עמדות באזור שמפאן עד דצמבר 1916, אז הועברה לחזית המזרחית. היא לחמה בליטא עד שביתת הנשק בחזית המזרחית, ולאחר מכן שימשה בתפקידי חיל המצב באסטוניה ובלטביה עד פברואר 1919. הדיוויזיה פורקה בפברואר 1919, במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה בדרגה רביעית, עם ערך לחימה בינוני בלבד.
מפקדים

היינו פון בסדוב (5 ביוני 1916–7 בנובמבר 1916)
אריך ובר (8 בנובמבר 1916–8 בדצמבר 1916)
גרהרד טאפן (8 בדצמבר 1916–4 בספטמבר 1917)
לאו זונטאג (5 בספטמבר 1917–2 בנובמבר 1917)
אריך פלדטקלר (3 בנובמבר 1917–3 בינואר 1918)
גאורג פון שטנגן (4 בינואר 1918–מרץ 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

↑  מסוף המאה ה-19, הצבא הפרוסי היה למעשה הצבא הגרמני, שכן בתקופת האיחוד הגרמני (1866–1871), מדינות הקיסרות הגרמנית התקשרו עם פרוסיה במוסכמות לגבי צבאותיהן. רק צבא בוואריה נותר אוטונומי לחלוטין ונכנס תחת שליטה פרוסיה רק בתקופת מלחמה.
דונאוולה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  sheet cake, עוגת ספוג 
 מוצא:  גרמניה 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  קמח, דובדבן חמוץ, קציפת חמאה, שוקולד, סוכר, חמאה, ביצה, אבקת קקאו 
 
עוגת דונאוולה בתבנית האפייה שלה
דוֹנָאוּוֶלֶה (תרגום מילולי מגרמנית: "גל הדנובה") היא עוגה הנאפית בתבנית שטוחה וגדולה ופופולרית בגרמניה ובאוסטריה. העוגה מורכבת משכבות של עוגת פאונד ושל שוקולד היוצרים את בסיסה ומעניקים לה מראה גלי. לעוגה מוסיפים דובדבנים מלוחים ומצפים אותה בקרם חמאה ובזיגוג שוקולד.
שמה של העוגה נובע מצורת הגלים של השכבות שלה ומן הציפוי המעוגל שלה. בגרמנית, יש לעוגה שם נוסף והוא "Schneewittchenkuchen", כלומר "עוגת שלגייה". שם נוסף לעוגה הוא "Schneewittchentorte" שפירושו "סכימה צבעונית" והוא מתייחס לצבעי העוגה שהם שחור, לבן ואדום כפי שמתוארת דמותה של שלגייה באגדה מאת האחים גרים.
הכנה

בסיס העוגה הוא למעשה עוגת פאונד, עוגה הנאפית מכמות שווה של קמח, חמאה, ביצים וסוכר. את הבלילה מחלקים לשניים, ולאחד מחצאיו מוסיפים קקאו. את שתי השכבות מכניסים לתבנית אפייה כאשר התבליל עם הקקאו נמצא מעל התבליל הרגיל, וביניהם מכניסים דובדבנים חמוצים. בזמן האפייה, הדובדבנים שוקעים וכך בסיס העוגה מקבל מראה גלי. לאחר שהעוגה מתקררת, מצפים אותה בשכבה של קרם חמאה ובזיגוג שוקולד, אותם לרוב מערבלים בעזרת מזלג כדי ליצור תבנית של גלים או מעגלים.
אטימולוגיה

לקראת סוף המאה ה-19, לאחר תערוכה עולמית בפריז, התפרסמה מאוד המנגינה גלי הדנובה. באותה תקופה הוקמה חברת Dr.Oetker Donauwellen, שיווקה ערכה להכנת העוגה, ערכה שזכתה לשם המפורסם בתקופה, "גלי הדנובה".
הערות שוליים

↑  גלי עוגת דנובה (דונובל) - 4 מתכונים
| רשימת עוגות |
| --- | --- | --- |
| עוגות חמאה | עוגת מזון השטן • עוגת חמאה דביקה • עוגת פאונד |  |
| עוגות גבינה | אוסטקהקה |  |
| עוגות שוקולד | עוגת היער השחור • עוגת צ'נטילי • עוגת שוקולד ללא קמח • עוגת פאדג' • עוגת גאראש • עוגת שוקולד גרמנית • עוגת ג'ופרה • קלאדקהקה • עוגת שוקולד מותך • זאכרטורטה • טורטה קפרזה • טורטה סטבלי • פיטיבייה • אקלר |  |
| עוגות פירות | לחמנייה שחורה • בולו ריי • עוגת גזר • עוגת גנואה • עוגת דובדבנים • עוגת דאנדי • טארט טאטן • עוגת ירח • פנפורטה • שטרודל • עוגת תפוחים יהודית • עוגת תות |  |
| עוגות שכבות | עוגת מזון מלאכים • באקויט גאטאו • דאקוויז • דובוש • טורט אסטרהאזי • עוגת חלב חם • עוגת קייב • עוגת מריה לואיז • קרמשניט • עוגת הנסיכה • פרינצרגנטנטורטה • עוגת קשת בענן • קק לאפיס סראוואק • ספקקואק • טורט |  |
| עוגות חלולות | באומקוכן • קורטוש • סקאז • ספטטאקהקה • טרדלניק |  |
| עוגות ספוג | באן בו • עוגת באטנברג • בוסטון קרים פאי • שארלוט • עוגת שיפון • דונאוולה • קארנץ • פרנץ' פנסי • עוגת צפרדע • עוגת למינגטון • מדריה • מנטאקאדס • עוגת שיש • עוגת אופרה • עוגת פנדן • עוגה עטופה בנייר • עוגת קטיפה אדומה • עוגת ראם • שורטקייק • עוגת תבלינים • טרס לצ'ס • עוגה הפוכה • עוגת אגוזים וקפה • עוגת דבש |  |
| עוגות בצק עלים | טארט טאטן • סנט אונורה • פיטיבייה • שטרודל |  |
| עוגות קצף | עוגת מזון מלאכים • קסטלה • ז'נואז • בישקוט • עוגיית מדלן • מקצפת • רולדה |  |
| עוגות שמרים | עוגת אקלס • באבקה • לחם בננה • עוגת בנבורי • דובשנית • עוגת וולש • עוגת עקיצת הדבורה • פאנדורו • צ'ורליי • עוגת קברות זבובים • ראם באבה • שטראוסקלוצ'ן • עוגת תמר מצוי ואגוזים |  |
| עוגות אחרות | עוגת יום הולדת • עוגת חתונה • עוגת ליל כל הקדושים • ברמברק |  |
דוריס סלסדו

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בת 66 בערך) בוגוטה, קולומביה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חורחה טאדאו לוסאנו  אוניברסיטת ניו יורק 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדריד (2019)  פרס ולאסקס לאמונת פלסטית (2010)  פרס נאשר  מלגת גוגנהיים 
 
"שיבולת" במוזיאון טייט מודרן.
דוריס סלסדו (בספרדית: Doris Salcedo; נולדה ב-1958) היא פסלת קולומביאנית המפסלת בסגנון מודרני. זוכת פרס רולף שוק לשנת 2017, וזוכת פרס פרמיום אימפריאלה לשנת 2024.
ביוגרפיה

סלסדו סיימה לימודי תואר באמנות באוניברסיטת חורחה טאדאו לוסאנו בשנת 1980. לאחר סיום לימודיה עברה לעיר ניו יורק שבארצות הברית וקיבלה תואר מוסמך באמנות מאוניברסיטת ניו יורק.
עם סיום לימודי בניו יורק שבה לבוגוטה והחלה ללמד באוניברסיטה הלאומית של קולומביה.
בשנת 2007 הוזמנה להציג את היצירה השמינית ב"סדרת יוניליוור" עבור אולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון. היצירה שהוצגה הייתה היצירה "שיבולת" - סדק שאורכו 167 מטרים על רצפת האולם.
בשנת 2017 זכתה בפרס רולף שוק לאומנות חזותית.
הערות שוליים

1 2  "Rolf Schock Prize Recipients 2017", The Royal Swedish Academy of Sciences, Retrieved 15 November 2018.
↑  Praemium Imperiale, Laureate, Doris Salcedo
↑  חגית פלג-רותם, ‏שיבולת בשדה הטייט מודרן, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2007
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509732105171  PLWABN: 9810719097105606  BIBSYS: 99044510  BNE: XX5600811  BnF: cb14525626j (data)  CiNii: DA13245463  GND: 120858665  ISNI: 0000 0000 8414 0908  LCCN: nr98003717  NDL: 001196877  NLK: KAC202297742  NTA: 239951824  RERO: 02-A006331329  RKD: 226432  SNAC: w69w863f  SUDOC: 059429399  ULAN: 500117678  VIAF: 117448324   WorldCat (עם VIAF): 117448324 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דונימיים

| דונימיים |
| --- | --- |
 Urophycis chuss
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: בקלאים
תת־סדרה:: Gadoidei
משפחה:: דונימיים
שם מדעי
 Phycidae ‏סווינסון, 1938

דונים סלעים
דונימיים (שם מדעי: Phycidae) היא משפחה של דגי גרם מסדרת הבקלאים בתוכה שני סוגים ו-11 מינים. בעבר הם היו חלק ממשפחת השיבוטיים הגדולה.
אורכם יכול לעלות על 60 סנטימטרים, והם בעלי ראשים גדולים ופיות בשרניים שמתחתיהם כמה זיזים, עיניים גדולות מותאמות לחשיכה וקרני סנפיר ארוכים מתחת לחזם. סנפירי השת יוצרים רצועה עד לזנב הדק, וסנפירי החזה שלהם קטנים.
מינים אלו מצויים בעיקר בחופי האוקיינוס האטלנטי וחלקם עולים לשפכי נהרות שונים. חלק מהמינים מצויים בחופי הים התיכון. הם חיים במים רדודים ומסתתרים במשך היום בין הסלעים, מעדיפים לצוד בלילות דגים ויצורי ים שונים.
מיון

משפחה דונימיים (Phycidae)
סוג דּוּנִים (Phycis )
מין דּוּנִים מִכְמֹרֶת (Phycis blennoides)
מין Phycis chesteri
מין דּוּנִים סְלָעִים (Phycis phycis)
סוג Urophycis
מין Urophycis brasiliensis
מין Urophycis chuss
מין Urophycis cirrata
מין Urophycis earllii
מין Urophycis floridana
מין Urophycis mystacea
מין Urophycis regia
מין Urophycis tenuis
דיוויזיית השריון השנייה (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939–1941 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
דיוויזיית השריון השנייה של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית שריון בריטית שהוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נפרסה במצרים ביוני 1942 אך מעולם לא פעלה כמערך שלם ופורקה בינואר בשנה שלאחר מכן.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הקמת הדיוויזיה נדונה מאז תחילת 1939, מתוך כוונה להקים אותה על ידי פיצול דיוויזיית השריון הראשונה. מחסור בטנקים עיכב זאת עד לדצמבר 1939. במשך תקופה קצרה לאחר הקמתה, לא היו לדיוויזיה יחידות מוקצות עד שהוקצו לה חטיבת השריון הקלה 1 מהדיוויזיה המשוריינת ה-1, והחטיבה הכבדה 22 מפיקוד הדרום.
בתחילת 1940, דיוויזיית השריון הראשונה קיבלה עדיפות לציוד, והותירה את הדיוויזיה המשוריינת השנייה מצוידת ברובה בטנקים קלים. לאחר המערכה על צרפת, עם האיום של פלישה גרמנית לממלכה המאוחדת, עברה עדיפות הציוד לדיוויזיית השריון השנייה, שהועלתה לעוצמה מרבית. התוכנית הייתה להשתמש בדיוויזיה למתקפת נגד צלעותיו של כוח פלישה גרמני שחששו ממנו. באוגוסט 1940 הועבר גדוד משוריין מהדיוויזיה למצרים והוא הועבר לדיוויזיית השריון ה-7, אך הוא הוחלף באחר. באוקטובר הוחלט להעביר את שאר הדיוויזיה למצרים, כתגבורת לפיקוד המזרח התיכון.
לפני היציאה למצרים החליפה הדיוויזיה חטיבות עם דיוויזיית השריון ה-1. מכיוון שהחטיבה שהתקבלה בתמורה כללה רק גדוד שריון אחד, עוצמת הדיוויזיה צומצמה לשלושה גדודי שריון. עם הגעתו למצרים בדצמבר 1940, הדיוויזיה צומצמה עוד יותר על מנת לספק תמיכה במבצע זוהר, כוח משלחת ליוון. היחידות המנותקות כללו שני שלישים מטנקי הדיוויזיה, גדוד חי"ר ותמיכה ארטילרית. לאחר מכן עברו שרידי הדיוויזיה למחוז קירנאיקה בלוב האיטלקית, שנכבש במהלך מבצע מצפן. שאר הטנקים של הדיוויזיה היו שחוקים; הם תוגברו על ידי טנקים איטלקיים שנתפסו שהיו רעועים באותה מידה. במרץ, התקפת נגד גרמנית-איטלקית הובילה להשמדת הדיוויזיה ולנסיגת הבריטים מקירנאיקה, מלבד טוברוק. הקונצנזוס של ההיסטוריונים הוא שהדיוויזיה יכלה לעשות מעט כדי למנוע זאת, בהתחשב בנסיבות היותה מצוידת באופן חסר, אספקה גרועה, חסרה הכשרה מתאימה, ובעלת תקשורת לא מספקת ושרשרת פיקוד לא ברורה.
היסטוריה > המלחמה הקרה

דיוויזיית השריון השנייה הפכה לחלק מארמיית הריין הבריטית (BAOR) בשנת 1976 והשתתפה בתרגיל נאט"ו Spearpoint 76. בשלב זה, שנמשך עד 1977, כללה הדיוויזיה חמש קבוצות קרב, טנקים ויחידות חי"ר ממוכנות, אשר אורגנו מחדש ללחימה משולבת.
דיוויזיית השריון השנייה הקימה את כוחות המשימה CHARLIE ו-DELTA. הרגימנט המלכותי הראשון של הדוכס מאדינבורו, רגימנט המלך ה-1, משמר הגרנדירים ה-2, רגימנט הטנקים המלכותי ה-4, משמר הדרגונים המלכותי ה-5 של אינסקילינג והלנסרים ה-17/21 היו כפופים לה לפעמים. לדיוויזיה היה כוח בזמן שלום של 8,500 איש, שאמור לגדול ל-14,000 במקרה של מלחמה. מפקדת הדיוויזיה הייתה בליבקה שבנורדריין-וסטפאליה, מפקדת כוח התקשורת בקסרקטין בירדווד ליד בונדה.
במסגרת הקורפוס הבריטי ה-1, דיוויזיית השריון השנייה תוכננה ללחימה מתמשכת מול כוחות טנקים עדיפים מספרית של הצבא הסובייטי. במקרה של מלחמה, ארמיית ההלם השלישית כנראה הייתה מתמודדת מולה. בעוד שהדיוויזיות ה-3 וה-4 הוקצו להן עמדות ישירות ב-VRV, דיוויזיית השריון ה-2 נשמרה מוכנה כעתודה מבצעית באזור האחריות העורפי של הקורפוס הבריטי ה-1. התרחיש של קרב שריון בקנה מידה גדול במישור צפון גרמניה תורגל באופן קבוע באזורי האימונים הצבאיים של מינסטר וברגן-הוהן.
הדיוויזיה כללה בעבר את משמר הגרנדירים ה-2, רגימנט הטנקים המלכותי ה-4 ומשמר הדרגונים המלכותי ה-5 של אינסקילינג, אך באוגוסט 1981 הוחלפו משמר הגרנדירים השני במשמר האירי ה-1 וביולי 1982 החליפו ההוסרים המלכותיים האיריים של המלכה את רגימנט הטנקים המלכותי ה-4. חטיבת השריון ה-12 כללה בתחילה את הרגימנט המלכותי הראשון של הדוכס מאדינבורו, הגדוד ה-1 של המלך והלנסרים ה-17/21. בינואר 1982 חוזקה הדיוויזיה על ידי ה-1st King's Own Scottish Borderers. ארגון מחדש נוסף בוצע במהלך אותה שנה. דיוויזיית השריון השנייה הוסבה לדיוויזיית הרגלים השנייה והוחזרה לבריטניה, שם החלה המפקדה בפעילות ב-Imphal Barracks ביורק. בדצמבר 1982 שונה שמה רשמית לדיוויזיית הרגלים השנייה.
מפקדים

מייג'ור-גנרל פרדריק הוטבלאק (15 בדצמבר 1939 – 17 באפריל 1940)
בריגדיר וילוובי נורי (17 באפריל 1940 – 10 במאי 1940)
מייג'ור-גנרל ג'סטיס טילי (10 במאי 1940 – 5 בינואר 1941)
בריגדיר ה. ב. לטהאם (16 בינואר 1941 – 12 בפברואר 1941)
מייג'ור-גנרל מייקל גמבייר-פארי (12 בפברואר 1941 – 10 במאי 1941)
לקריאה נוספת

וולף הקמן, "רומל באפריקה", הוצאת מערכות, 1987, עמ' 68–77
דוריס פיטשן

דוריס פיטשן (בגרמנית: Doris Fitschen;‏ נולדה ב-25 באוקטובר 1968) היא כדורגלנית עבר גרמנייה ששיחקה בעמדת הקישור. פיטשן נחשבת לאחת מהכדורגלניות הטובות ביותר בתולדות נבחרת גרמניה, שבה שיחקה שנים רבות כליברו.
קריירה > מועדונים

פיטשן נולדה ב-1968 בעיר זבן שבצפון גרמניה, וכבר בגיל תשע החלה לשחק כדורגל בקבוצות הילדים המקומיות. ב-1988 עברה פיטשן לקבוצה המקצוענית הראשונה בקריירה שלה - איינטרכט וולפסבורג. שנתיים לאחר מכן, הוקמה הבונדסליגה, ווולפסבורג הצטרפה לליגה הצפונית שלה. בעונה השנייה שלה בבונדסליגה, סיימה פיטשן כמלכת השערים של הליגה הצפונית (16 שערים), ואף כבשה את השלושער היחיד באותה עונה.
אחרי עונת השיא בוולפסבורג, חתמה פיטשן באלופת גרמניה דאז - ספורטפראונד זיגן, שם חברה לסילביה נייד ומרטינה ווס. היא שיחקה בקבוצה ארבע עונות, שבהן היא זכתה בשתי אליפויות גרמניה ובגביע אחד. ב-1996 עברה פיטשן לסגנית האלופה - פראונהיים. שנה לאחר מכן, קיבלה פיטשן הצעה גבוהה במיוחד מליגת העל היפנית, אך פראונהיים לא הסכימה לשחרר אותה מהחוזה. עם מעבר הקבוצה לפרנקפורט ב-1999, זכתה הקבוצה בדאבל, ושנה לאחר מכן הוסיפה עוד זכייה בגביע המדינה.
במרץ 2001 עברה פיטשן ל"פילדלפיה צ'ארג'", ששיחקה בליגת ה-WUSA האמריקאית שנוסדה באותה שנה. חודש לאחר מכן היא כבשה את השער הראשון בתולדות הליגה, במשחק הניצחון 0-2 מול "סן דייגו ספיריט". ב-30 ביולי 2001, במהלך משחק נגד "ניו יורק פאוור", שברה פיטשן את פרק כף היד והחליטה לפרוש ממשחק פעיל. אף על פי ששיחקה במעט משחקים באותה עונה, נבחרה פיטשן לשחקנית השנה של פילדפיה צ'ארג'.
קריירה > נבחרת גרמניה

ב-4 באוקטובר 1986, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה פיטשן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה במשחק נגד דנמרק. במשחק עצמו ניצחה גרמניה 0-2, ואילו פיטשן התכבדה לכבוש את השער הראשון.
בקיץ 1989, אירחה מערב גרמניה את אליפות אירופה שנערכה בפעם השלישית בתולדותיה. פיטשן זומנה לטורניר והייתה לשחקנית הצעירה ביותר בסגל הגרמני. משחק הגמר של הטורניר שנערך מול קהל של 22 אלף צופים באוסנבריק הפגיש את שתי הנבחרות הטובות באירופה דאז, גרמניה ונורווגיה. גרמניה עמדה בציפיות של אוהדיה, הביסה את הנורווגיות 1-4, וזכתה באליפות בפעם הראשונה אי פעם. בסיום הטורניר, נבחרה פיטשן לשחקנית המצטיינת של האליפות.
ב-1991 השתתפה פיטשן עם גרמניה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין. באליפות אירופה זכו הגרמניות בתואר פעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 1-3 על נורווגיה בגמר. בגביע העולם, פתחה פיטשן בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של גרמניה, ולא החמיצה אף דקת משחק במהלכם. בטורניר עצמו, הודחה גרמניה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית, והפסידה במשחק על המקום השלישי 4-0 לשוודיה. למרות ההפסד בחצי הגמר, נבחרה פיטשן לאחת ממצטיינות הטורניר, ואף תוארה בתקשורת הסינית כ"גרסה הנשית של בקנבאואר".
בינואר 1995 נפצעה פיטשן ברצועה הצולבת הקדמית, ונאלצה להחמיץ את אליפות אירופה שנערכה בגרמניה (הגרמניות זכו בתואר) ואת גביע העולם שנערך בשוודיה. החזרה של פיטשן לנבחרת הייתה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה ב-1996. גרמניה הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר לאחר שסיימה עם ארבע נקודות בלבד, ופיטשן הגדירה את הטורניר כ"די חלש".
שנה לאחר מכן, זכתה פיטשן עם גרמניה בפעם השלישית באליפות אירופה. במהלך הטורניר, נפצעה קפטנית הנבחרת - מרטינה ווס, ואילו פיטשן התמנתה לתפקיד במקומה. במשחק הגמר ניצחו הגרמניות 0-2 את איטליה, ופיטשן נבחרה להרכב המצטיינות של האליפות. מספר חודשים לאחר מכן, ב-6 בנובמבר 1997, שיחקה פיטשן את המשחק המאה שלה בנבחרת, ובכך הייתה לכדורגלנית הגרמנית הרביעית (אחרי סילביה נייד, מרטינה ווס והיידי מוהר) שמגיעה להישג כזה.
בגביע העולם שנערך ב-1999 בארצות הברית, שיחקה פיטשן בכל ארבעת המשחקים של גרמניה. גרמניה, שסיימה את שלב הבתים במקום השני, הודחה כבר ברבע הגמר על ידי ארצות הברית, שבסופו של דבר זכתה בטורניר. שנה אחר כך, בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, זכו הגרמניות במדליית הארד, לאחר שגברו 0-2 על ברזיל.
הטורניר הבינלאומי האחרון של פיטשן עם נבחרת גרמניה היה אליפות אירופה שנערכה ב-2001. את שלב הבתים סיימו הגרמניות במאזן מושלם של תשע נקודות, ובחצי הגמר גברו 0-1 על נורווגיה משער של סנדרה סמיזק. במשחקה האחרון של פיטשן בנבחרת - גמר הטורניר נגד שוודיה, ניצחה גרמניה 0-1, ופיטשן זכתה להניף את הגביע בתור היותה קפטנית הנבחרת. ב-15 שנים בנבחרת גרמניה, שיחקה פיטשן ב-144 משחקים וכבשה 16 שערים.
מיד עם פרישתה, קיבלה פיטשן משרה במחלקת השיווק של התאחדות הכדורגל הגרמנית. ב-2011 היא מונתה לראש צוות השיווק של גביע העולם, שנערך באותה שנה בגרמניה.
דוריסקוס

דוריסקוס (ביוונית: Δωρισκος, בלטינית: Doriscus) הייתה עיר עתיקה בתראקיה, לחופו הצפוני של הים האגאי.
היסטוריה

העיר שכנה במישור רחב-ידיים בעל אותו שם, בשפך הנהר הֶבְּרוֹס (כיום מאריצה).
דוריסקוס נפלה לידי הפרסים ללא התנגדות בסביבות 522 לפנה"ס, במהלך מסע המלחמה של דריווש הגדול מלך פרס אל סקיתיה וסיפוח ארצות הים השחור לתחומה של ממלכתו. דריווש אף בנה במקום מצודה מלכותית והשאיר בה חיל מצב פרסי גדול.
הרודוטוס מספר כי במהלך מסע המלחמה של חשיארש הראשון אל ארץ יוון ב-480 לפנה"ס, הייתה דוריסקוס המקום הראשון בו סקר המלך הפרסי את צבאו לאחר שחצה את ההלספונטוס. לאחר כישלון המסע ליוון נותרה דוריסקוס המקום היחיד בתראקיה ובהלספונטוס שהפרסים הוסיפו לאחוז בו, למרות כל ניסיונות היוונים לסלקם.
העיר, יחד עם תראקיה כולה, נותרה חלק מן האימפריה הפרסית עד 330 לפנה"ס.
ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס מזכיר את המצודה (Castellum) של דוריסקוס בתיאור מאורעות שנת 200 לפנה"ס, וכפי הנראה העיר כבר לא הייתה קיימת בימיו.
הערות שוליים

↑  Kuhrt (2007), p. 209; הרודוטוס, ספר ז', 59
↑  הרודוטוס, 7.59;‏ Tuplin (2003)
↑  הרודוטוס, ספר ז', 105–106
↑  Titus Livius, 31.16
דיוויזיית התחלופה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 27 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית התחלופה הרביעית (בגרמנית: 4. Ersatz-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית, במלחמת העולם הראשונה.  הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914. הדיוויזיה פורקה ב-1919, במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

דיוויזיית התחלופה ה-4 לחמה בתחילה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. היא נלחמה במערכה על הגבולות, לחמה בלורן ונגד קו ההגנה הצרפתי מננסי לאפינאל. בסוף ספטמבר 1914 הועברה הדיוויזיה מלורן לבלגיה, שם השתתפה במצור על אנטוורפן. לאחר נפילת אנטוורפן, כבשה הדיוויזיה את העיר והשתתפה בקרבות המשך בפלנדריה הבלגית. היא נלחמה בקרב על האיזר ולאחר מכן נכנסה לקו על האיזר עד נובמבר 1916. במהלך תקופה זו לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השני באפריל/מאי 1915 ובקרב על הסום באוקטובר 1916. היא החזיקה בתעלות באזור הסום מדצמבר 1916 עד פברואר 1917. לאחר לחימה לפני קו זיגפריד הגרמני, הדיוויזיה השתתפה בקרב אראס. בסוף מאי 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. ביולי היא התנגדה להתקפת קרנסקי הרוסית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה בהמשך במזרח גליציה. בדצמבר 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא לחמה בתעלות בפלנדריה ובארטואה עד אפריל 1918, אז נלחמה בקרב ארמנטייר, חלק מקרב הליס, הידוע גם בתור מתקפת ליס הגרמנית או קרב איפר הרביעי. הדיוויזיה נלחמה מאוחר יותר בקרב השני על המארן. המודיעין של בעלות הברית ראה בדיוויזיה דיוויזיה טובה למדי ב-1917, אך דירג אותה בדרגה שלישית ב-1918, וציין כי היא לא הבליטה את עצמה בקרבות 1918.