stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דת' מטאל ברוטאלי
מאפיינים אומנותיים

הדת' מטאל הברוטאלי מאופיין בשירת גראולינג נמוכה, דיסטורשן כמעט אבסולוטי, תיפוף אגרסיבי, נגינה כבדה ומהירה והקצנה של האלמנטים של הדת' מטאל המסורתי. בסגנון זה, קיימת העדפה ברורה למהירות ומקצבים מורכבים על פני היבטים אחרים, כגון מלודיה וגוונים.
בנוסף, סגנון לירי המזוהה עם הדת' מטאל בכלל ועם הברוטאלי בפרט, הוא סגנון הגור (Gore), סגנון המתאר בדרך כלל סיפורים מחרידים של ממש, ומדבר על אלימות קיצונית, שחלקה אף דמיונית ומופרכת; רצח, אונס, קניבליזם, סאדיזם וזומבים. הלהקה שמזוהה יותר מכל עם סגנון הגור והדת' הברוטאלי בכלל, היא להקת קניבל קורפס, אשר מרבה להתעסק בטקסטים אלימים ובלתי שגרתיים, ואף בחלק מהמקומות בעולם אוסרים עליה לשיר חלק מהשירים בהופעות, בטענה שהם מסיתים לאלימות זוועתית.
מאפיינים אומנותיים > סלאם דת' מטאל

סלאם דת' מטאל (Slam Death Metal), הידוע גם בשם סלאמינג ברוטאל דת' מטאל (Slamming Brutal Death Metal), סלאמינג דת' מטאל (Slamming Death Metal), או פשוט סלאם (Slam), הוא תת-ז'אנר של דת' מטאל ברוטאלי. סלאם דת' מטאל מתאפיין בהתמקדות ב"סלאמס": קטעים בקצב איטי עד בינוני (כמו גם קטעים בסגנון ברייקדאון) הבנויים על ריפים כרומטיים תוך כדי עמעום מיתרים על ידי כף היד. סלאם דת' מתאפיין גם במקצבים ווקאליים ומקצבי תופים בהשראת היפ הופ, כמו גם אלמנטים של הארדקור פאנק. הליריקה והאסתטיקה הוויזואלית די דומה לזו של דת' ברוטאלי, אם כי סלאם דת' מטאל בדרך כלל לוקח את הגישה המקברית והאלימה של דת' מטאל ברוטאלי לרמות קיצוניות עוד יותר.
היסטוריה

הדת' מטאל הברוטאלי התפתח בתחילת שנות ה-90, כפועל יוצא של דת' מטאל. הרמזים הראשונים לדת' מטאל ברוטאלי הגיעו מלהקות כמו Cannibal Corpse,‏ Carcass,‏ Broken Hope ו-Mortician, שהחלו לדחוף את הדת' מטאל לרמות קיצוניות יותר, מה שעיצב את הסאונד של הדת' מטאל הברוטאלי. רק ב-1991 הופיע הדת' מטאל הברוטאלי, עם השחרור של Effigy of the Forgotten, אלבום הבכורה של Suffocation.
היסטוריה > סלאם דת' מטאל

ריף הברייקדאון של "Liege of Inveracity" של Suffocation נחשב לריף הסלאם הראשון בדת' מטאל. הלהקה Internal Bleeding נחשבת לחלוצה של ז'אנר הסלאם דת' מטאל, כאשר ב-1992 חברי הלהקה החלו להגדיר את המוזיקה שלהם כ"Total Fucking Slam", הרבה לפני שכל להקת דת' מטאל אחרת בכלל שקלה להשתמש במונח. אלבום הסלאם דת' הראשון הוא Voracious Contempt של Internal Bleeding, שיצא ב-1995.
רשימת להקות

Cannibal Corpse
Suffocation
Aborted
Dying Fetus
Nile
Cryptopsy
Defeated Sanity
Mortician
Deeds of Flesh
Pyrexia
Disgorge
Skinless
Katalepsy
Deranged
רשימת להקות > להקות סלאם דת'

Devourment
Internal Bleeding
Cephalotripsy
Abominable Putridity
Kraanium
Vulvectomy
Epicardiectomy
רשימת להקות > להקות מישראל

Lehavoth
Viscera Trail
Screwrot
Morbid Crucifixion
ראו גם

דת' מטאל
הערות שוליים

1 2  r/BrutalDeathMetal, reddit (באנגלית אמריקאית)
↑  Michelle Phillipov, Death Metal and Music Criticism: Analysis at the Limits, Lexington Books, 2012, ISBN 978-0-7391-6459-4. (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Slam Death Metal, Rate Your Music
↑  Lauren Wise, Discover Your Next Favorite Phoenix Metal Band at AZ Brutal Fest, Phoenix New Times (באנגלית)
↑  Lauren Wise, Discover Your Next Favorite Phoenix Metal Band at AZ Brutal Fest, Phoenix New Times (באנגלית)
↑  Hank Shteamer, Farewell, Frank Mullen: Suffocation's Death-Metal Maestro Goes Out on Top, Rolling Stone, ‏2018-11-19 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Who Invented Slam? | Internal Bleeding | The Originators of Slam, ‏2019-10-02 (באנגלית אמריקאית)
דבורה אילון סרני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  דצמבר 1906 
 פטירה:  18 בנובמבר 1991 (בגיל 84) 
 מדינה:  ישראל 
 
דבורה אילון-סרני (21 בדצמבר 1906 – 18 בנובמבר 1991) הייתה סופרת ומחנכת עברית, דוקטור לביולוגיה. אילון-סרני עבדה כמורה למדעי הטבע בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב. כתבה ותרגמה ספרים, ספרי לימוד ומאמרים בענייני ביולוגיה, בוטניקה וזואולוגיה.
ביוגרפיה

דבורה אילון-סרני לבית רבינוביץ, נכדתו של הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים, נולדה בירושלים בשנת 1906. כשסיימה את לימודיה בגימנסיה "הרצליה" נסעה לאיטליה ושם קיבלה תואר דוקטור לביולוגיה באוניברסיטת רומא. באיטליה נישאה לאנריקו סרני (אחיו הבכור של אנצו סרני) ובשנת 1930 נולדה בתם עדה איסקיה פרייה אלפונסה רחל (לימים, עדה פיינברג-סירני). עשרה חודשים לאחר הולדת בתם מת אנריקו במפתיע. אילון-סרני החליטה להיערך לקראת חזרה לארץ ישראל ועברה עם בתה לאוניברסיטה בפדובה, שם השתלמה בנושא של מחלות צמחים, תחום שהעריכה שיהיה בו צורך בישראל. בשנת 1934, משהשלימה את לימודיה, חזרה עם בתה לארץ. בשנת 1938 נישאה למורה ולמנהל בית הספר "אחד העם" בתל אביב, מנחם אילון.
ביוגרפיה > הוראה בגימנסיה העברית "הרצליה"

לאחר חזרתה ארצה, עבדה אילון-סרני בתחנת הניסיונות החקלאית ברחובות אך חשה צורך בעבודה שיש בה מגע אנושי. בשנת 1936, כאשר ביקרה בגימנסיה "הרצליה", הציע לה מנהל בית הספר, בן-ציון מוסינזון, לעבוד בבית הספר כמורה. אילון-סרני קיבלה את הצעתו ועבדה כמורה לטבע בגימנסיה במשך עשרים ושלוש שנים. אילון-סרני נחשבה למורה מרתקת ואהובה שהתלמידים הקפידו לא להחמיץ את שיעוריה. ניסיון לבטל את שיעוריה לאחת המגמות בבית הספר נתקל בהתנגדות התלמידים.
ביוגרפיה > כתיבה

כיוון שלא היו בנמצא ספרי לימוד במדעי הטבע, אילון-סרני כתבה ספרי לימוד בעצמה וכן תרגמה ספרים מדעיים לנוער, ביניהם "הלוחמים במוות", "ילדותם של בעלי החיים" ועוד. כתיבתה לילדים היא תוצאה של שיחה עם לאה גולדברג בשנת 1938. גולדברג הייתה אז מעורכי "דבר לילדים" והיא ביקשה מאילון-סרני רשימה לעיתון. הרשימה זכתה להצלחה ובעקבותיה באו רשימות נוספות וספרים. ספריה זכו לביקורות משבחות ונדפסו במספר מהדורות.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1955 מונתה אילון-סרני לנספחת בשגרירות ישראל בוושינגטון. תפקידה היה טיפוח הקשר עם ארגוני הנשים בארצות הברית והעברת הרצאות על ישראל באוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים. אילון-סרני שימשה בתפקיד זה שנה אחת. בנוסף לשליחות זו, אילון-סרני הצטרפה לנסיעות השליחות של בעלה, מנחם אילון, לברזיל ולמקסיקו, שם הרבו בעשייה חינוכית בקרב הקהילות היהודיות. בשנת 1961, במהלך שליחותם למקסיקו, נקראה לצאת בשליחות משרד החוץ הישראלי לקניה, כדי להקים שם, בשיתוף עם ממשלת קניה, מוסד להכשרת נערות לעבודה.
נסיעות אלה, כמו גם נסיעות נוספות של אילון-סרני, הולידו ספרי מסע על המדינות בהן ביקרה. הן גם הובילו להפסקות זמניות של ההוראה בגימנסיה, אך היא שבה לעבודתה עם חזרתה לארץ.
רשימת ספריה > ספרי קריאה ועיון

מסע בצפון (1943). מרחביה: ספרית פועלים (נעורים)
אומרים יש בעולם: פלאי פלאים מעולם החי (1944). מרחביה: ספרית פועלים (אנקורים)
מעשה בפלוגת ח"ץ (1953). תל אביב : הקריה, משרד החקלאות
גבורי הקטב : פרשת הגבורה וההקרבה של כבוש הקטב הצפוני והדרומי (1955). תל אביב: יבנה
פגישותי עם צמחים (1956). מרחביה: ספרית פועלים (אנקורים)
מסע במזרח הרחוק (1958). תל אביב: יבנה
אומרים יש בעולם: פלאי פלאים מעולם בעלי-החיים (1958). ספרית פועלים (אנקור)
על פני ברזיל: מסע בארץ הג'ונגל והקידמה (1960). תל אביב: יבנה
קניה המתעוררת: רשמי מסע (1964). תל אביב: יבנה
מקסיקו הקסומה: רשמי מסע (1968). תל אביב: יבנה
רשימת ספריה > ספרי לימוד

ביולוגיה כללית: פרקים: ספר ללומדים ולמשתלמים (1944). נכתב בשיתוף עם אלכסנדר ברש. תל אביב: מסדה
זואולוגיה: קורס הנלמד במחלקה שביעית בגמנסיה "הרצליה" [1945]. תל אביב: דפוס גסטטנר
חיי הצמח: קורס הנלמד במחלקה החמישית בגמנסיה "הרצליה" תל אביב (1945). תל אביב: מוציא לאור לא ידוע
קריפטוגמים: (עם ציורים). קורס הנלמד במחלקה שביעית בגמנסיה "הרצליה" תל אביב (1945). תל אביב: מוציא לאור לא ידוע
האדם: רשימות עזר לשעורים במחלקה VIII בגמנסיה "הרצליה" (1945). תל אביב: מוציא לאור לא ידוע
ביולוגיה כללית: פרקים : ספר ללומדים ולמשתלמים (1949). תל אביב: מסדה
חיי הצמח, תורת החי, גוף האדם [1950]. תל אביב : מכון ישראלי להשכלה בכתב ליד המרכז לתרבות ולחינוך
פרקים בבוטניקה: פיזיולוגיה של הצמח, צמחים ירודים (1957). תל אביב: יבנה
זואולוגיה סיסטמטית [1960]. נכתב בשיתוף עם אלכסנדר ברש. מוציא לאור לא ידוע.
בוטניקה סיסטמטית (1962). נכתב בשיתוף עם אלכסנדר ברש. תל אביב: בית-התלמיד שע"י הגמנסיה העברית הרצליה
הערות שוליים

↑  ג. קרסל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, כרך ראשון, 1965, עמ' 91–92
↑  אורה ערמוני, הספר שמתאר את קורותיה של הפלמ"חניקית עם הסיגריה, באתר mynet קיבוץ, ‏18 ביולי 2017 (ארכיון)
1 2 3  רות בונדי, המורה דבורה וסמל הנמלה, דבר, 12 ביוני 1981
1 2  ברוך בן-יהודה, ספורה של הגמנסיה "הרצליה", 1970, עמ' 548–554
↑  אוריאל אופק, עולם צעיר, מסדה, 1970, עמ' 42–43
↑  יפה קרינקין, מסע במזרח הרחוק, דבר, 19 בספטמבר 1958
↑  סוכנות ידיעות, דבורה אילון סרני נספחת בשגרירות ישראל בארה"ב, למרחב, 8 ביוני 1955
↑  מישראל לניירובי – דרך מכסיקו, מעריב, 24 בנובמבר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308085305171  GND: 1219946621  ISNI: 0000 0000 6692 2690  LCCN: nr96005756  VIAF: 14665683   WorldCat (עם VIAF): 14665683
האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  השומרון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 תאריך פירוק:  1993–1995
 קואורדינטות:  32°25′51″N 35°16′00″E﻿ / ﻿32.430833333333°N 35.266666666667°E﻿ / 32.430833333333; 35.266666666667
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים (למפת צפון השומרון רגילה) האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים 
 
מראה האנדרטה (ללא הסלע ועליו שמות הנופלים), 1969
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הסלע מהאנדרטה הנושא את שמות הנופלים. הסלע משולב כיום באנדרטת חטיבה 188 ברמת הגולן
האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים הייתה אנדרטה שניצבה בצומת קבטיה בעמק דותן שבשומרון. האנדרטה הוקמה לאחר מלחמת ששת הימים לזכר 54 חיילי החטיבה (כיום - חטיבה 188) שנהרגו במהלך המלחמה. לאחר חתימת הסכמי אוסלו פורקה האנדרטה וחלק ממרכיביה שולבו באנדרטאות אחרות.
האנדרטה

האנדרטה הוקמה בצומת קבטיה בעקבות הקרבות שניהלה החטיבה באזור במהלך המלחמה נגד הצבא הירדני. הירדנים הפעילו בגזרה זו טנקים חדישים מדגם פטון M-47 מול טנקי השרמן המיושנים של צה"ל. בקרבות בשומרון נפלו 51 מתוך כלל חללי החטיבה במלחמה (שלושה נוספים נפלו בקרבות ברמת הגולן). האנדרטה נחנכה ביום השנה השני למלחמה.
המרכיב העיקרי באנדרטה היה תל של 54 אבני בזלת, כמספר הנופלים, אשר הובאו מרמת הגולן. על גבי התל הוצב סלע בזלת נוסף, שעליו נחרתו שמות הנופלים. משמאל לתל האבנים הוצב טנק M-47 ירדני שנלקח שלל על ידי החטיבה במהלך הקרב. צריח הטנק פנה אל התל ותותחו היה מורכן לעומתו. לפני התל והטנק נקבע שלט רחב שעליו נרשמה הכתובת: כבוד ותהילה לגיבורי עוצבת הפלדה אשר בדמם קידשו מולדת. מתחם האנדרטה גודר בגדר נמוכה סמלית שהורכבה מזחלי טנקים.
נוכחות האנדרטה במקום העניקה לצומת את הכינוי "צומת הטנק".
פירוק האנדרטה

לאחר חתימת הסכמי אוסלו בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית פורקה האנדרטה והוסרה ממקומה. הסלע שעליו נחרתו שמות הנופלים שולב באתר ההנצחה העיקרי של חטיבה 188 ברמת הגולן. הטנק הירדני הועבר למוזיאון יד לשריון שבלטרון, ואילו השלט הרחב שהוצב למרגלות האנדרטה שולב באנדרטת החטיבה בפארק עוצבות השריון בלטרון.
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, "עמק דותן", 'בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל', כרך א', תל אביב: בר, 1988
דייוויד ריצ'רדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  20 בדצמבר 2013 (בגיל 57 בערך) שווייץ 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1973 – 20 בדצמבר 2013 (כ־40 שנה)
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ריצ'רדס (באנגלית: David Richards;‏ 1956 – 20 בדצמבר 2013) היה מפיק מוזיקלי ומוזיקאי שווייצרי יליד אנגליה. היה הבעלים של אולפני מאונטיין, והפיק אלבומים רבים של קווין, דייוויד בואי ואמנים אחרים. ריצ'רדס ניגן גם בכלי מקלדת בכמה תקליטים. הוא עסק גם בהקלטות מוזיקה חיה באירועים כמו פסטיבל הג'אז של מונטרו.
ריצ'רדס נפטר ב־20 בדצמבר 2013 לאחר שהיה חולה זמן רב במחלה שלא פורסם מה היתה.
דיסקוגרפיה

אלבומים שהופקו על ידי ריצ'רדס:
Roger Taylor – Strange Frontier (1984)
Chris Rea – Shamrock Diaries (1985)
Jimmy Nail – Take It or Leave It (1985; single: "Love Don't Live Here Anymore")
Feargal Sharkey – Feargal Sharkey (1985; single: "Loving You")
Chris Rea – On the Beach (1986)
Queen – A Kind of Magic (1986)
Iggy Pop – Blah-Blah-Blah (1986)
Magnum – Vigilante (1986)
Virginia Wolf – Virginia Wolf (1986)
David Bowie – Never Let Me Down (1987)
The Cross – Shove It (1988)
Freddie Mercury and Montserrat Caballé – Barcelona (1988)
Queen – The Miracle (1989)
Queen – Innuendo (1991)
David Bowie – The Buddha of Suburbia (1993)
David Bowie – Outside (1995)
Queen – Made in Heaven (1995)
William Fierro – UNO (2013; Enregisterment, mixing and mastering, arrangements)
שונות:
Yes – Going for the One (1977; assistant engineer)
Queen – Live Killers (1979; assistant engineer)
Roger Taylor – Fun in Space (1981)
Queen – Live Magic (1986; recorded by Mack and Richards)
Brian May – Back to the Light (1992; engineer, recording, mixing: "Driven by You", "Last Horizon", "Just One Life")
Duran Duran – Duran Duran (1993; mixing)
Duran Duran – Thank You (1995; mixing: "Perfect Day")
Brian May – Another World (1998; additional recording: "Why Don't We Try Again"; mixing: "Another World")
Samael – Eternal (1999; recording, mixing)
David Bowie -Welcome to the Blackout (Live London ’78) (Mixed in 1979, released in 2018)
האנדרטה ליום האדמה בסח'נין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  יום האדמה 
 מיקום:  סח'נין 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  עבד עאבדי, גרשון קניספל 
 קואורדינטות:  32°51′43″N 35°17′47″E﻿ / ﻿32.861964203259°N 35.296361269319°E﻿ / 32.861964203259; 35.296361269319
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) האנדרטה ליום האדמה(למפת הגליל המערבי רגילה) האנדרטה ליום האדמה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה ליום האדמה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה ליום האדמה
 
האנדרטה ליום האדמה היא אנדרטה בסח'נין לזכר הרוגי אירועי יום האדמה ב-1976. האנדרטה תוכננה בשיתוף פעולה של גרשון קניספל ועבד עאבדי.
הקמת האנדרטה

ב־30 במאי 1976 הכריז הוועד הערבי להגנת הקרקעות על שביתה כללית כמחאה על הפקעת אדמות סח'נין לטובת הקמת העיר היהודית כרמיאל. ההכרזה זכתה להענות נרחבת בקרב ערביי ישראל ולוותה במחאות סוערות בסח'נין, עראבה ודיר חנא, לצד מקומות אחרים. משטרת ישראל לא הצליחה להתמודד עם ההפגנות ופנתה לעזרת צה"ל. בהפגנות נהרגו שישה מפגינים; ארבעה על ידי צה"ל ושניים על ידי המשטרה. שלושה מהם, ח'דיגה שואהנה, רג'א אבו ריא, וח'דר ח'לאילה נהרגו בסח'נין ועוד אחד, ח'יר יאסין, נהרג בעראבה. בנוסף נהרגו מוחסן טאהא בכפר כנא וראפת זוהירי במחנה הפליטים נור א-שמס. האירועים הביאו לציון יום האדמה בקרב ערביי ישראל ביום זה.
לאחר האירועים החליטה הוועדה למען ההגנה על הקרקעות להקים אנדרטה בסח'נין שתנציח את ששת ההרוגים, שמתוכם שלושה היו תושבי העיר. הוועדה יצרה קשר עם עבד עאבדי, באותם ימים אמן צעיר מחיפה, שיקים את האנדרטה. עבדי חשש שבשל העבודה על האנדרטה ירדף על ידי השלטון ולכן פנה לפסל גרשון קניספל להצטרף אליו בהקמת האנדרטה. האמנים יצרו שתי אנדרטאות זה ליד זה. האנדרטה הקטנה יותר מבין השניים היא פסל של מחרשה ומולה עומדת האנדרטה המרכזית והמסיבית המתעסקת ביחסים בין האדם לאדמה. האנדרטה בנויה בצורת סרקופג ובארבע פאותיו תבליטים, בצד אחד אנשים מושיטים יד אל האדמה בצורות שונות ובצד אחר אנשים שרויים על האדמה הנראים ללא רוח חיים. האנדרטה ממוקמת בבית הקברות המוסלמי, אך אין עליה סממנים דתיים למעט המילה שהיד, שהפכה להיות גם מונח חילוני בלאומיות הערבית והפלסטינית. בקדמת האנדרטה מופיעים שמות ההרוגים, מתחת לאלו ציטוט מהקוראן "הם הקריבו את עצמם שנוכל לחיות.." המהווה שימוש חילוני-לאומי בפסוק מהקוראן. מאורעות יום האדמה והקמת האנדרטה היו הפעם ראשונה שהלאום הפלסטיני וחיבורו אל האדמה קיבלו ביטוי במרחב הציבורי.
סיפורה של אנדרטה: יום האדמה בסח'נין עבד עאבדי וגרשון קניספל

ב-2006 הוצגה בחיפה וביפו תערוכה שמתחקה אחר הקמתה של האנדרטה בסח'נין ב-1976, והכילה אלמנטים מתכנון האנדרטה וביניהם המודל הראשוני, הדפסים וציורים ואלו לצד צילומים מסח'נין בהפגנות יום האדמה לאחר הקמת האנדרטה. התערוכה לוותה גם בטקסטים שהופיעו במארז דפוס שיצא לאור ב-1978, וכלל מאמרים של סמיח אל קאסם, גרשון קנספל, עבד עאבדי ויהושוע סובול.
הערות שוליים

↑  תמיר שורק, Memory and Identity: The Land Day Monument, ISIM Newsletter, 2002
↑  טל בן צבי, סיפורה של אנדרטה: יום האדמה בסכנין  1976–2006 - עבד עאבדי וגרשון קניספל, באתר גלריית הגר
↑  סמיח אל קאסם, דם ואדמה, קטלוג -מארז 1978, באתר גלריית הגר
↑  יהושע סובול, ליצור יצירה משותפת, קטלוג -מארז 1978, באתר גלריית הגר
דוד משה רוזנבוים

ערך זה עוסק באדמו"ר הראשון מקרעטשניף בארץ ישראל. אם התכוונתם לנכדו האדמו"ר מקרעטשניף קריית גת, ראו .
רבי דוד משה רוזנבוים (מכונה לעיתים - מוהרד"ם) (י"א בתשרי ה'תרפ"ה, 9 באוקטובר 1924 – ט"ו בתמוז ה'תשכ"ט, 1 ביולי 1969) היה האדמו"ר השלישי של חסידות קרעטשניף, תחת הנהגתו השתקמה חסידות קרעטשניף בארץ ישראל לאחר השואה.
ביוגרפיה

נולד בתשרי תרפ"ה כבן הזקונים של האדמו"ר השני מקרעטשניף, רבי אליעזר זאב רוזנבוים ולחיה ביילא בתו של רבי ניסן חיים לנגנויער (חתן רבי אהרן אריה לייב לייפר).
בשנת ה'תש"ד, כשנשלח עם אביו למחנה השמדה באושוויץ, הסמיכו אביו לממשיך דרכו, והבטיח לו כי ינצל מהשואה היות שעם ישראל זקוק לו.
לאחר השואה הגיע לעיר סיגעט, שם מונה על ידי תלמידיו לאדמו"ר. בשנת ה'תש"ו התחתן עם אסתר רחל, בת אחותו סימא רייזל וגיסו רבי חיים מרדכי רוזנבוים מנדבורנה (נפטרה בחודש כסלו ה'תשל"ה בתאונת דרכים).
בסוף שנת 1946 (ה'תש"ז) עלה לישראל והתגורר בירושלים. במלחמת העצמאות נהרס ביתו מהפצצות הלגיון הירדני. לאחר שהתייעץ על כך עם רבי אהרון מבעלזא ועם "החזון איש" והם הסכימו לכך הוא עבר בתחילת שנות ה-50 לרחובות. הקים בעיר את ישיבת "שער אליעזר" על שם אביו, ואת מוסדותיו. כיום המקום הפך לקריית קרעטשניף.
התפרסם במיוחד במופתיו והמונים נהרו אליו כדי לזכות להתברך מפיו. כמו כן נודע בדרכו המיוחדת להלביש את המופתים בדרך הטבע ונהג לתת מרשמים לתרופות למרות שלא היה לו כל הכשרה רפואית לכך.
פעם התבטא רבי מנחם מנדל שניאורסון על ר' דוד משה ש"הוא מהאחרונים שקרבו יהודים לאביהם שבשמים כדרך הבעש"ט"...[דרוש מקור]
בכ"ב בסיוון ה'תשכ"ט נסע לפקוד את קברי אבותיו ברומניה, במהלך ביקורו חש ברע ונפטר בפתאומיות ביום שלישי ט"ו בתמוז. ארונו הובא ארצה, קודם הלווייתו הוכתרו בניו רבי מנחם אליעזר זאב ורבי ישראל ניסן רוזנבוים לאדמו"רים. בהלווייתו השתתפו אלפים רבים. הוא נטמן בחלקת קרעטשניף בבית הקברות ברחובות. על קברו הוקם אהל, ורבים פוקדים את המקום במשך כל השנה, לתפילה וישועה ובפרט ביום ה'יארצייט' ט"ו תמוז.
על שמו נקראים רחוב "האדמו"ר מקרעטשניף" ברחובות וכן הת"ת של החסידות בקריית קרעטשניף.
צאצאיו > בניו

רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים, ממלא מקומו.
רבי ישראל ניסן רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף - קריית גת. בעל הנועם ישראל.
רבי זיידא שמואל שמעלקא (י"ד בטבת ה'תשי"ב - כ"א באדר ב' ה'תשע"ד), האדמו"ר מביטשקוב.
רבי מאיר רוזנבוים, האדמו"ר מפרמישלאן.
רבי יוסף שלמה, אב"ד קרעטשניף מונסי.
הרב יצחק (נפטר בב' בחשוון ה'תשע"ב, ללא צאצאים).
יעקב יואל. נישא למלכה בת אחיו מנחם אליעזר זאב, התגרש ונתק את הקשר עם אחיו, נישא בשנית וכיום מתגורר בקריית שמונה.
צאצאיו > חתניו

רבי שלום מאיר טברסקי, האדמו"ר מפאלטישאן.
רבי יוסף דוד טייטלבוים, האדמו"ר מסאסוב.
רבי מרדכי יצחק לייפר, האדמו"ר מקאליש.
רבי פנחס הורוויץ, האדמו"ר משענדישוב בפלטבוש.
רבי מאיר הורוויץ, האדמו"ר מדז'יקוב מונסי.
רבי דוד דב מייזליש, מוייטצען.
לקריאה נוספת

ישיבת שער אליעזר, הרבי בישראל, רחובות, תשל"א.
מכון באהלי צדיקים, רבנו הקדוש מקרעטשניף, רחובות, תשע"ג.
ביאורים

↑  מורינו הרב ר' דוד משה
| שושלת נדבורנה |
| --- | --- | --- |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה בעבר | רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן • רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן • רבי מאיר מפרמישלאן • רבי יצחק מקאליש • רבי שלמה מפרמישלאן • רבי ישכר בער לייפר (נדבורנה) • רבי אהרן אריה לייב לייפר (נדבורנה) • רבי מרדכי לייפר  • רבי ישכר בער לייפר (סאטמר) • רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי איתמר רוזנבוים • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי שלמה איזקסון • רבי מאיר לייפר • רבי יוסף לייפר (פיטסבורג) • רבי חיים מרדכי רוזנבוים • רבי אברהם אבא לייפר • רבי אהרן יחיאל לייפר • רבי דוד משה רוזנבוים (רחובות) • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (ראחוב) • רבי ישכר בער רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי מאיר איזקסון • רבי צבי הירש רוזנבוים • רבי ישראל רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (חדרה) • רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים • רבי נתן דוד רוזנבוים • רבי ישראל ניסן רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (קליבלנד) • רבי מרדכי ישכר בער לייפר • רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) • רבי שמואל שמעלקא לייפר |  |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה כיום | רבי אליעזר זאב רוזנבוים (נדבורנה) • רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים • רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) • רבי דוד משה רוזנבוים (קריית גת) • רבי יחזקאל שרגא רוזנבוים (טערבישאן) • רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים • רבי חיים מרדכי רוזנבוים (טשרנוביץ) • רבי ניסן חיים רוזנבוים • רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (זוטשקא) • רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (ביתר עילית) • רבי יוסף נפתלי רוזנבוים • רבי ישכר בער לייפר • רבי משה מאיר לייפר • רבי משולם אליעזר לייפר • רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים • רבי יחיאל מאיר רוזנבוים • רבי חיים לייפר • רבי ברוך פנחס לייפר • רבי דוד צבי רוזנבוים • רבי משה רוזנבוים • רבי זונדל ישכר דב רוזנבוים • רבי יהודה רוזנבוים • רבי גדליה משה רוזנבוים • רבי שלמה רוזנבוים • רבי מרדכי רוזנבוים (ירושלים) • רבי מאיר לייפר (דינוב) |  |
| ענפים בשושלת | חסידות נדבורנה באניא • חסידות ביטשקוב • חסידות בישטינא • חסידות זוטשקא • חסידות חוסט • חסידות טמשוואר • חסידות טערבישאן • חסידות טשערנוביץ' • חסידות לינסק • חסידות מז'יבוז' • חסידות מיאלען • חסידות נדבורנה • חסידות סטניסלב • חסידות סטרוז'ניץ • חסידות פיטסבורג • חסידות פרמישלאן • חסידות קאליש • חסידות קליבלנד • חסידות קרעטשניף • חסידות ראחוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312968005171  ISNI: 0000 0004 3679 9715  LCCN: no2014111393  VIAF: 310626658   WorldCat (עם VIAF): 310626658
האחים טביאני

האחים טביאני
האחים טביאני (Taviani) הם ויטוריו (Vittorio) טביאני (20 בספטמבר 1929 – 15 באפריל 2018) ואחיו הצעיר פאולו (Paolo) טביאני (8 בנובמבר 1931 – 29 בפברואר 2024), היו צמד קולנוענים איטלקיים ידועים, אשר בחלק מסרטיהם הביעו את מחאתם נגד המלחמה, הפאשיזם, אודות חיי הנישואים והגירושין, המסורתיות נגד המודרניזם וחיי הפועלים העניים.
האחים טביאני למדו באוניברסיטת פיזה שבאיטליה. בתחילת הקריירה שלהם, עבד ויטוריו על קטעים קצרים בסרטיו של אחיו פאולו. בהמשך עבדו השניים במשותף, כאשר ב-1954 הוציאו את סרטם "סן מיניאטו" המספר על אירועי עירם תחת השלטון הנאצי. בתחילת שנות ה-60 יצרו את הסרטים "Un Uomo da bruciare", ו-"I Fuorilegge del Matrimonio" המביעים את סלידתם מטיפשותה של המלחמה, וזאת בבימוי משותף עם ולנטינו אורסיני. את סרטיהם יצרו כך שאת כתיבתם ביצעו האחים יחד ואילו את מלאכת הבימוי ביצעו בנפרד וללא התערבות האחד בעבודת השני. בשנות ה-70 ביימו את הסרטים "Allonsanfan", ו"פדרה פדרונה" (1979), שזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. ב־1982 זכו בפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן על סרטם "הלילה של סן לורנצו". ב-1984 הוציאו את סרטם "קאוס", שנחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר של הקולנוע האיטלקי, וב-1987 את סרטם הראשון באנגלית, "Good Morning Babylon".
ב-1994 שיחק ויטוריו תפקיד משנה בסרט "The True Life of Antonio H".
בשנת 2007 ביימו האחים את סרט הדרמה אודות רצח העם הארמני "חוות העפרונים" בכיכובם של מוריץ בלייבטרוי, פאס וגה ומוחמד בכרי.
ב-2012 זכה סרטם "קיסר חייב למות" בפרס דב הזהב.
ויטוריו נפטר ב-15 באפריל 2018, ופאולו נפטר ב-29 בפברואר 2024.
דבורה (כלי שיט)

"דבורה" של חיל הים הישראלי
סופר־דבורה סימן 3 של חיל הים הישראלי עוגנת במרינה הרצליה
"סופר דבורה סימן 3" של חיל הים הישראלי
ספינת דבורה סימן 3 אליסון דרייב
הדבורה היא סדרת ספינות סיור קלות מתוצרת מפעל רמת"א של התעשייה האווירית לישראל, המשמשות בפלגות הבט"ש של חיל הים הישראלי לפעילות ביטחון שוטף (בט"ש) ולסיכול פעולות טרור ימיות. כיום משרתות בחיל הים דבורות משלושה דגמים: דבורה סימן 1, סופר דבורה סימן 2 וסופר דבורה סימן 3.