stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולט האזרד
ביוגרפיה > קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA 1964 נבחר האזרד על ידי לוס אנג'לס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA העפיל עם הלייקרס לגמר הליגה, אולם בשתי הפעמים הפסידה הקבוצה מול בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר. לאורך תקופתו עם הלייקרס, עד לסיום עונת 1966/1967, קלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נבחר האזרד על ידי סיאטל סופרסוניקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונתו היחידה בקבוצה העמיד ממוצעים של 24.0 נקודות, 6.2 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. ב-28 בדצמבר 1967 קלע שיא קריירה של 45 במשחק מול סן דייגו רוקטס. על אף הצטיינותו של האזרד, סיימה סיאטל את עונת 1967/1968 במקום ה-11 בליגה, אשר כללה אז 12 קבוצות.
באוקטובר 1968 הועבר האזרד בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה ללני וילקינס. לאורך 3 עונותיו באטלנטה קלע 14.3 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים בממוצע למשחק, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בעונות 1969 ו-1970.
ביולי 1971 הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. בעונתו היחידה במדיה קלע 15.8 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנים 1972–1974 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס וסיאטל סופרסוניקס, אך מיעט לשחק ותרם 4.3 נקודות למשחק בלבד. בסיום עונת 1973/1974 פרש האזרד ממשחק, בגיל 31.
ביוגרפיה > קריירת אימון

בשנת 1980 מונה האזרד למאמן קבוצת הכדורסל של מכללת קומפטון אשר בקומפטון, קליפורניה, ושנתיים לאחר מכן עבר לאמן את קבוצת אוניברסיטת צ'פמן אשר בעיר אורנג' הסמוכה.
בשנת 1984 מונה למאמן קבוצת UCLA, כ-20 שנה לאחר שזכה עמה באליפות המכללות כשחקן. בעונת 1986/1987 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, אך הודחה ממנו כבר בסיבוב השני, לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת ויומינג. השחקנים הבולטים של UCLA באותה עונה היו רג'י מילר ופו ריצ'רדסון. לאורך 4 עונותיו כמאמנה, רשמה הקבוצה מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-47 הפסדים (62.1%).
חייו האישיים

בקיץ 1972 התאסלם האזרד, ושינה את שמו למאהדי עבדול-רחמן (באנגלית: Mahdi Abdul-Rahman). על אף שינוי השם הרשמי, המשיך להיקרא בשמו המקורי – וולט האזרד – לאורך כל הקריירה המקצועית כשחקן וכמאמן כדורסל.
במרץ 1996 סבל משבץ מוחי, ובשנים הבאות חלה הרעה הדרגתית במצבו הבריאותי. ב-18 בנובמבר 2011 נפטר האזרד, בגיל 69, כתוצאה מסיבוכים בניתוח לב שעבר.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של האזרד ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2 3 4  ההודעה על פטירתו של האזרד, באתר לוס אנג'לס טיימס, 19 בנובמבר 2011
↑  סטטיסטיקות המשחק בין UCLA לדיוק, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של האזרד, באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו 1964, באתר USA Basketball
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1964, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה של שנת 1967, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין סיאטל לסן דייגו, באתר basketball-reference.com
↑  אטלנטה מצרפת את האזרד בטרייד, באתר הניו יורק טיימס, 13 באוקטובר 1968
↑  סטטיסטיקות האימון של האזרד בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - טוקיו (1964) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 בארנס •  5 בראדלי •  6 בראון •  7 קולדוול •  8 קאונטס •  9 דייוויס •  10 האזרד •   11 ג'קסון •  12 מקאפרי • 13 מאלינס •  14 שיפ • 15 וילסון • מאמן: איבה |  1  •  2  •  3  •  4 בארנס •  5 בראדלי •  6 בראון •  7 קולדוול •  8 קאונטס •  9 דייוויס •  10 האזרד •   11 ג'קסון •  12 מקאפרי • 13 מאלינס •  14 שיפ • 15 וילסון • מאמן: איבה | ארצות הברית |
השרירים התולעיים (כף יד)

| --- | --- |

 שיוך:  intrinsic muscle of hand 
 אספקה עורקית:  קשת כף היד השטחית, עורקי האצבעות הכפיים המשותפים, קשת כף היד העמוקה, עורקי האצבעות הגביים 
 עצבוב:  עצב התווך, עצב הגומד
 פעולת שריר:  flexion of the fingers, פשיטה של האצבעות 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (464) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  mm. lumbricales 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.065 
 TA2 (2019):  2532 
 FMA:  37385 
 
אצבעות כפופות במפרקיהן עם עצמות המסרק ובו זמנית ישרות במפרקים בין הגלילים. פועל יוצא של כיווץ השרירים התולעיים.ניתן לראות את השריר התולעי מתחת לכף היד (מנח האגודל בתמונה לא רלוונטי שכן אין שריר תולעי המתחבר אליו)
השרירים התולעיים (TA: Musculi lumbricales manus) הם ארבעה שרירים עמוקים בתוך כף היד. שריר תולעי אחד מחובר לכל אחת מארבע האצבעות התיכונות (לאצבע המורה, לאמה, לקמיצה ולזרת). כיווץ שריר תולעי מכופף את האצבע אליה הוא מחובר במפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב ובה בעת פושט את המפרקים שבין הגלילים של אותה אצבע.
תיאור

תחילתם של השרירים התולעיים בגידים של השריר כופף האצבעות העמוק. השרירים התולעיים הראשון והשני (של האצבע המורה ושל האמה) הם שרירים חצי נוצתיים והם מתחילים מהגידים המגיעים לאצבע המורה ולאמה בהתאמה. השרירים התולעיים השלישי והרביעי (של הקמיצה ושל הזרת) הם שרירים נוצתיים והם מתחילים כל אחד משני גידים. התולעי השלישי מתחיל מהגידים המגיעים לאמה ולקמיצה, התולעי הרביעי מתחיל מהגידים המגיעים לקמיצה ולזרת.
החלק המרוחק של כל שריר תולעי נאחז בחלק הצידי של מערכת הרצועות של האצבע אליה הוא מתחבר.
עצבוב

השרירים התולעיים הראשון והשני מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך עצב התווך.
השרירים התולעיים השלישי והרביעי מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
הקרב על הוויסלה

הקרב על הוויסלה נערך בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בתאריכים 29 בספטמבר 1914 - 31 באוקטובר 1914 בין צבאות האימפריה הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית ובין צבא האימפריה הרוסית. הקרב הסתיים בניצחון הרוסים.
רקע היסטורי

ב-1 בספטמבר 1914 פתחו הרוסים במתקפה בגליציה ותוך זמן קצר אילצו את הצבא האוסטרו-הונגרי לסגת נסיגה עמוקה. מבצר פשמישל נשאר נצור מאחורי קו החזית במשך כ-180 יום. כדי לעזור לאוסטרו-הונגרים ולעצור את האיום שהרוסים ימשיכו לכיוון האזור התעשייתי בשלזיה, הורה הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין לגנרל פאול פון הינדנבורג להעביר כוחות מפרוסיה המזרחית ולהתחיל במתקפה על הרוסים בסביבות ורשה.
הקרב

הינדנבורג פתח במתקפה ב-29 בספטמבר 1914 כשהוא עומד בראש ארבעה קורפוסים גרמניים, ולמחרת הצטרפה אליו הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה בפיקוד ויקטור דנקל. בתחילה הופתעו הרוסים ונסוגו תוך שהם סובלים אבדות ו-7,000 שבויים.
ב-9 באוקטובר 1914 הגיע הינדנבורג לנהר ויסלה והיה במרחק של 19 ק"מ מורשה. כאן החלה המתקפה לדעוך. הרוסים ריכזו כוח גדול ופתחו במתקפת נגד. מחוסר אפשרות לקבל תיגבורות החליט הינדנבורג ב-17 באוקטובר 1914 להפסיק את המתקפה ולסגת.
תוצאות

ב-1 בנובמבר 1914 נסוג הינדנבורג לקו שהיה לפני המתקפה. מתקפה גרמנית נוספת לעבר ורשה בקרב  לודז' נסתיימה ללא הכרעה ברורה. הגרמנים לא הצליחו לכבוש את ורשה אבל מנעו את המשך המתקפה הרוסית לעבר שלזיה.
המסור (סרט קצר)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס ואן
 הופק בידי:  דארן
 תסריט:  לי ונל ג'יימס ואן
 עריכה:  ג'יימס ואן ניל מונטית'
 שחקנים ראשיים:  לי ונל פול מודר קתרינה מת'רס דין פרנסיס
 מוזיקה:  צ'ארלי קלאוסר
 צילום:  מרטין סמית'
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Lions Gate Entertainment
 הקרנת בכורה:  2003
 משך הקרנה:  9:30 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  גור
 סרט הבא:  המסור
 סרטים בסדרה:  המסור (סדרת סרטים)
 דף הסרט ב־IMDb
 
המסור (באנגלית: Saw) הוא סרט אימה אוסטרלי קצר בן תשע דקות וחצי שיצא בשנת 2003. הסרט בוים על ידי ג'יימס ואן ונכתב על ידי לי ונל, שגם כיכב בסרט. באינטרנט הסרט הקצר מכונה "המסור 0.5". הסרט הקצר הפך לאחר מכן לסצנה בסרט "המסור", עם שוני סמית' כאמנדה יאנג לובשת את מכשיר מלכודת הדובים במקום דייוויד.
עלילה

גבר צעיר בשם דייוויד נמצא בחדר חקירות מדבר לקצין משטרה ללא שם. דייוויד כבול באזיקים ויש לו דם על פניו ועל חולצתו. הוא מעשן סיגריה. הוא אומר לקצין כי אחרי שהוא סיים את עבודתו כסניטר בבית חולים, הוא איבד את הכרתו ונלקח לחדר גדול.
בתוך החדר, דייוויד היה קשור לכיסא עם מכשיר גדול, מתכתי חלוד הנעול על ראשו. משמאלו הייתה טלוויזיה קטנה, אשר החלה לנגן וידאו המציג בובה מפחידה, בשם בילי, אשר מספרת לו כי המכשיר על ראשו היא "מלכודת דובים הפוכה", אשר מחוברת ללסתותיו ותקרע את פניו עם כוח גדול אם הוא לא יפתח את זה בזמן. הבובה מספרת לדייוויד כי המפתח היחידי לפתיחת המכשיר נמצאת בבטנו של שותפו לתא המת.
דייוויד מצליח להשתחרר מהקשר, אבל על ידי כך הוא מפעיל קוצב זמן שנמצא על גבו של המכשיר. בצדו השני של החדר, הוא מוצא את הגופה שהבובה הזכירה, אבל גם מגלה כי האיש בעצם חי, אבל נמצא תחת שיתוק. דייוויד נכנס לפאניקה ופותח את בטנו של האיש בכל מקרה. לאחר מציאת המפתח, דייוויד פותח את המכשיר ומשליך אותו על הרצפה.
דייוויד מתחיל לצרוח ולבכות באימה. בכניסה לחדר, הבובה מן הווידאו מופיעה על תלת אופן. הוא מברך את דייוויד על ששרד, ואומר לו כי הוא הוכיח שהוא אינו עוד כפוי טובה על היותו בחיים.
הסרט מסתיים עם השוטר שואל "האם אתה אסיר תודה, דוד?" שגורם לאיש הצעיר שוב להישבר. כשכתוביות הסיום מתחילות להופיע, העתק מדויק של חדר השירותים ששימש לאחר מכן בסרט המלא המסור מוצג, אך עם כמה הבדלים. חור הצצה קטן מוצג עם עין גלויה מאחורי זה, אשר היה רעיון חוזר במלכודת אחרת בהמסור.
צוות שחקנים

לי ונל - דייוויד
פול מודר - שוטר
קתרינה מת'רס - אחות
דין פרנסיס - קורבן משותק
קשר ל - המסור (2004) > דומה

היורש של הסרט הקצר, המסור באורך מלא, לווה תכונות אופי רבות מן הדמות דייוויד. לדוגמה: המשרה של זפ כסניטר בבית חולים ומלכודת הדובים ההפוכה שאמנדה יאנג הוכנסה במקום.
לי ונל כתב וכיכב בשני הסרטים, אף על פי ששיחק שתי דמויות שונות.
ג'יימס ואן ביים שני סרטים אלו.
הסרט הקצר - כמעט כולו, כולל דיאלוג מסוים וזוויות מצלמה, הועתק לסצנה בהמסור.
בסוף הסרט, מוצג חדר שירותים. חדר שירותים יהיה החדר הראשי בסרט באורך מלא.
חור הצצה מוצג בחדר השירותים. המסורית השתמש בחור הצצה כדי לצפות במשחקים של פול ומארק בסרט באורך המלא.
קשר ל - המסור (2004) > שונה

לי ונל שיחק את דייוויד בסרט הקצר, אבל הוא שיחק את אדם בהמסור.
פול מודר שיחק את התפקיד של הבלש, אבל דני גלובר גילם את אותו התפקיד בהמסור כדייוויד טפ.
לבילי הבובה יש קול והופעה שונה בסרטים.
חדר השירותים שנראה לזמן קצר בסוף הסרט גדול יותר ומציג מלכודת נוספת של המסורית.
המלכודת שדייוויד לובש הוא גרסה אחרת לאחד שאמנדה לובשת בהמסור.
ראו גם

המסור
המסור (סדרת סרטים)
הערות שוליים

↑  "YouTube - Saw 0.5". YouTube. נבדק ב-2009-11-15.
| ג'יימס ואן |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | "המסור 0.5" • "המסור" • "דממת המוות" • "הרוע שבפנים" • "לזמן את הרוע" • "הרוע שבפנים 2" • "מהיר ועצבני 7" • "לזמן את הרוע 2" • "אקוומן" • "ממאיר" • "אקוומן 2: הממלכה האבודה" |  |
| סרטים שהפיק | "אנאבל" • "השד" • "הרוע שבפנים 3" • "כיבוי אורות" • "אנאבל: הבריאה" • "הרוע שבפנים: המפתח האחרון" • "הנזירה" • "קללת לה יורונה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| סרטים שהסריט | "המסור 3" • "הנזירה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| קומיקסים שכתב | "הגבר הממאיר" |  |
| ערכים קשורים | אטומיק מונסטר |  |
הר שולדר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר ברכס קירקווד באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,000 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך אלברט 
 קואורדינטות:  76°37′00″S 162°08′00″E﻿ / ﻿76.616666666667°S 162.13333333333°E﻿ / -76.616666666667; 162.13333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר שולדר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר שולדר
 
הר שולדר או הר שואולדר (באנגלית: Shoulder Mountain) הוא הר נישא סלעי, ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
המדרון הדרומי של ההר הוא מצוק סלע גבוה בצורת משולש.
גובהו של ההר 1,000 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-4,081 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מממוקם מצידו הצפוני של קרחון פריי התחתון, ובסמוך מדרום להר קריק.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית הצפונית (New Zealand Northern Survey Party), של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
משלחת הסקר הניו זילנדית הקימה תחנת סקר על פסגת ההר ב-28 באוקטובר 1957.
היסטוריה > מקור השם

משלחת הסקר הניו זילנדית הצפונית נתנה להר את שמו בשנת 1957.
שמו של ההר תיאורי.
להר צורת "כתף" ולכן הוא נקרא בשם זה. שולדר באנגלית משמעו "כתף".
לקריאה נוספת

• Ten Brink, U. S., B. C. Beaudoin, T. A. Stern, and S. Bannister, , https://s3.amazonaws.com/Antarctica/AJUS/AJUSvXXVIn5/AJUSvXXVIn5p33.pdf
• Shen, Weisen & Wiens, Douglas & Stern, Tim & Anandakrishnan, Sridhar & Aster, Richard & Dalziel, Ian & Hansen, Samantha & Heeszel, D. & Huerta, Audrey & Nyblade, Andrew & Wilson, Terry & Winberry, J.. (2017), , Geology. 46. 10.1130/G39555.1
• Giovanni Capponi, Chiara Montomoli, Stefano Casale & Matteo Simonetti (2020), , Journal of Maps, 16:2, 702-709, DOI: 10.1080/17445647.2020.1822218
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט SCAR של ממשלת אוסטרליה
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר הוא ההר ה-2,170 בגובהו באנטארקטיקה
| רכס קירקווד |
| --- | --- | --- |
| ההרים העיקריים ברכס קירקווד | הר אנדוור • מסיב אנדוור • גאוס • צ'טווינד • קלירי • קריק • שולדר |  |
| קרחונים | הדבלום • מוסון • פריי |  |
| קרחוני הדום | אואטס |  |
| רכסים | רכס בולפינץ' • רכס קצ'ם |  |
הר שחורת

| --- | --- |
הרי אילת ממבט עילי
הרי אילת ממבט עילי
 מידע כללי
 גובה:  586 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום הנגב
 רכס הרים:  הרי אילת
 קואורדינטות:  29°37′10″N 34°54′45″E﻿ / ﻿29.619444444444°N 34.9125°E﻿ / 29.619444444444; 34.9125
  (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןהר שחורת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןהר שחורת
 
הר שחורת הוא חלק מרכס הרי אילת, ונמצא בין נחל שחורת לנחל רודד. הוא נקרא כך בשל הסלעים השחורים הנמצאים בחלקו התחתון ותוחמים את נחל שחורת העובר למרגלותיו.
מבנה

הר שחורת הוא גוש נטוי המופרד בכל עבריו בקווי שבירה. חציו מורכב בעיקר מסלעי גיר ימיים ואילו חציו השני עשוי סלעי יסוד. המדרון הצפוני של ההר יורד בשיפוע מתון יחסית אל נחל שחורת ואילו מדרונו הדרומי צונח אל נחל רודד. בבסיסו של ההר יש שכבות אבן חול צבעונית.
גובה

נקודתו הגבוהה ביותר של ההר מתנשאת לגובה של כ-586 מטרים מעל פני הים.
תצפית

בחלקו הגבוה של ההר נמצאת נקודה לתצפית אזורית מקיפה שכוללת את הרי אדום, דרום הערבה, הרי אילת, מפרץ אילת והערים עקבה ואילת. בצפון נחסם הנוף על ידי קו הרכס של הר שלמה והר יהורם. ממזרח אפשר לראות את חלקה הדרומי של הערבה ואת הרי אדום. התצפית מזרחה מתחילה ממורדות ההר וממשיכה לאזור מרכז הערבה-שמחולק באזור זה למספר עמקים (מלחות). מעבר למלחת עברונה אפשר לראות את נמל התעופה הירדני בבירור, מדרום לנמל ומעליו נמצאת גבעת ג'בל בקר שהיא אחת מהפסגות הגבוהות בירדן. במורדות ההר, מדרום לשדה התעופה הירדני, נראית העיר עקבה שבתיה נבנו על גבי נחל ואדי אל-יתם התוחם את ג'בל בקר מדרומו.
הערות שוליים

1 2  שם הספר:"אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל",מחבר:זאב וילנאי אריאל
1 2 3  אתר מסלולרי,שם המאמר:תצפית מהר שחורת, הוצאה לאור:8/2/2018.
↑  מחבר:יעקב דפני, שם הספר:"הרי אילת"
1 2  שם הספר:"אנצקלופדיה מפה,כל היישובים וכל האתרים בישראל"
ואן-לי, קיסר סין

הקיסר וָאן-לִי (萬曆 / 万历‏; 4 בספטמבר 1563 – 18 באוגוסט 1620) היה קיסר סין ה-13 במספר של שושלת מינג מה-19 ביולי 1572 ועד מותו ב-18 באוגוסט 1620. ואן-לי נולד כג'וּ יִיג'וּן (朱翊鈞), בנו של הקיסר הקודם, לוֹנְגצִ'ינְג. תקופת שלטונו בת ה-48 שנים הייתה הארוכה ביותר בתולדות שושלת מינג והתאפיינה בשקיעה מתמשכת של השושלת.
תחילת תקופת שלטונו (1582-1572)

ואן-לי עלה על כס הקיסרות בגיל 9. במשך עשר השנים הראשונות לשלטונו נעזר הקיסר הצעיר באחד המדינאים המוכשרים בתולדות סין, גָ'אנְג ג'וּ'גֶ'נְג (張居正). ג'אנג ג'וג'נג קבע את דרכה של סין ויישם את כישוריו ויכולתו כמנהלן מוכשר הוא שיקם את האוצר והבטיח שלום בגבולות. לאחר מותו של ג'אנג ב-1582 חש ואן-לי כי הוא חופשי מפיקוח על מעשיו וביטל רבים מהשיפורים שהכניס ג'אנג במינהל הסיני, אבל שמר עם זאת על השלטון הריכוזי שעתיד היה להיות בעוכרי הממשל בשנותיו האחרונות של ואן-לי. בסך הכל שגשגה כלכלת סין במהלך העשור הראשון לשלטונו ועוצמתה הצבאית התחזקה כפי שלא נראה בסין מאז הקיסר השלישי של שושלת מינג, יונגלה.
תקופת הביניים של שלטונו (1600-1582)

לאחר מות ג'אנג ג'וג'נג, החליט ואן-לי ליטול את השליטה על הממשלה כולה. בחלק מוקדם זה של תקופת שלטונו הפגין ואן-לי סממנים של קיסר הגון וחרוץ. כללית המשיכה הכלכלה לשגשג, וסין בתקופה זו הייתה מעצמה חזקה. שלא כמו ב-20 שנותיו האחרונות, נהג ואן-לי להשתתף בפגישות כל בוקר ודן בענייני המדינה. ב-18 השנים אלו של שלטון ואן-לי התרחשו שלוש מלחמות שהסתיימו בסופו של דבר בניצחונה של סין.
המלחמה נגד המונגולים. אחד מהמנהיגים המקומיים מאזור הגבול הצפוני התמרד וכרת ברית עם המונגולים במטרה להשתלט על סין. ואן-לי שלח שני מצביאים, אב ובנו, לי צ'נגליאנג ולי ז'וסונג, לטפל במצב שהסתיים בהצלחת הצבא הסיני.
טויוטומי הידיושי, דאימיו שהיה שליט יפן בפועל, תכנן לכבוש את סין וכשלב ראשון שלח בשנת 1592 צבא בן 200,000 איש שפלש לקוריאה, השער לסין ובת ברית ותיקה שלה. ואן-לי קיבל שלוש החלטות. הראשונה, לשלוח תגבורות לעזרת הקוריאנים. השנייה, אם הקוריאנים יאלצו לסגת לטריטוריה שתחת שלטון שושלת מינג לספק להם מקום להתיישבות. השלישית, להודיע לתושבי חבל ליאונינג הסמוך לקוריאה להתכונן למלחמה. שני הקרבות הראשונים הסתיימו בתבוסת חיל המשלוח הסיני בן ה-5,000 איש, שהיה קטן בצורה משמעותית יחסית לגודל צבא הפלישה בן ה-200,000 איש. בתגובה, שלח ואן-לי חיל משלוח בן 100,000 איש בפיקודם של הגנרלים סונג ולי ז'וסונג. בשיתוף פעולה עם הצבא הקוריאני וניצול ההצלחות של הצי הקוריאני שהביס שוב ושוב את הצי היפני וניתק בכך את קווי האספקה של צבא הפלישה הצליח חיל המשלוח להדוף את היפנים מקוריאה. ב-1597 עשו היפנים ניסיון חוזר להשתלט על קוריאה. בקרבות אלו היו לצבא מינג אבדות רבות, אבל ב-1598 מת הידיושי והיפנים איבדו את רצון להמשיך להילחם ולאחר מפלה ימית נוספת נסוגו מקוריאה.
מרד יאנג יין לונג. המרד פרץ כשואן-לי היה עסוק בלחימה כנגד יפן ולכן הוא שלח צבא בן 3000 איש בפיקודו של יאנג גוּאוֹ ג'וּ לדכא את המרד. הצבא נטבח בידי המורדים ויאנג גוּאוֹ ג'וּ נהרג. כשהמלחמה נגד יפן הסתיימה הפנה ואן-לי את תשומת לבו למרד. ושלח צבא גדול כנגד המורדים. בסופו של דבר הצליח מפקד צבא מינג לי הואו לונג להביס את צבאו של יאנג יין לונג לקחת אותו בשבי ולהובילו לבייג'ינג בירת סין.
בסיום תקופה זו הפסיק ואן-לי להשתתף בפגישות הבוקר של ממשלתו תופעה שסימנה את עשרים השנים האחרונות לשלטונו.
השנים האחרונות לשלטונו – "תקופת החלום"

בשלהי תקופת שלטונו חדל ואן-לי ליטול חלק בניהול ענייני המדינה. הוא השתתף בישיבות לעיתים רחוקות ובמשך תקופות ארוכות סירב לקבל לראיון את שריו או לקרוא דוחות שנשלחו אליו.
ההוצאות הצבאיות הגדולות שנבעו מניהול המלחמות כנגד יפן וכנגד המורדים הובילו למשבר פיסקלי. על מנת לממן את ההוצאות החליט ואן-לי על הגדלת המיסים ושלח לצורך כך סריסים שישמשו גובה מיסים במחוזות המדינה. רבים מהסריסים העבירו חלק מכספי המיסים לכיסם הפרטי. בנוסף לכך, הסריסים התנגשו עם המנהיגים המקומיים שגביית המיסים הייתה בתחום שפוטם עד אז, והממשל הפנימי התפורר. תוצאה ישירה להעלאת המיסים היו מרידות שהבולטת, ביניהם במחוז ווצ'אנג, ארכה שנתיים. ואן-לי אף סחט כספים מממשלתו, ובסופו של דבר מעמו, לתועלתו אישית גרידא. דוגמה בולטת לכך היא תשומת הלב והפיקוח האישי שניתנו לבניית קברו המפואר באתר קברי שושלת מינג שארכה כמה עשורים.
הטפות המוסר ששמע מפקידיו, הטענות והטענות שכנגד עייפו את הקיסר ואן-לי והוא התנכר לחלוטין לתפקידיו הממלכתיים. בסופו של דבר הוא החל לנקוט בטקטיקה נקמנית של חסימה או התעלמות מצורכי המנהל. במשך שנים הוא סירב לראות את שריו או לפעול על פי תזכירים שהוגשו לו. הוא סירב לבצע מינויים נדרשים, ובסופו של דבר שמן כל־כך שבקושי יכול היה לעמוד בלא עזרה. כל המדרג העליון של המנהל של קיסרות מינג סבל מחוסר איוש. בהתחשב בתפקידו הנדרש של הקיסר כציר המרכזי של המדינה, היווה מרד זה כנגד הבירוקרטיה פשיטת רגל של השלטון המרכזי. בסופו של דבר, במהלך "תקופת חלום" זו הלך והתפתח האיום העתידי של המנצ'ו. אזור מנצ'וריה היה אז בשליטת צאצאי שבטים טוּנגוּסים המכונים יוּרצֶ'ן. מנהיג אחד השבטים, נורהאצ'י, הצליח לאחד תחת שלטונו את כל השבטים והקים שושלת בשם ג'ין המאוחר (רמז לשושלת ג'ין שהקימו היורצ'ן במאה ה-12 שהובסה בידי המונגולים). בהדרגה כבש נורהאצ'י את המדינות השכנות (מונגוליה וקוריאה) ובסדרת קרבות מול צבא מינג העדיף מספרית, אך החלש יחסית השתלט על ליאונינג. סין ניצלה לזמן מה לאחר שנורהאצ'י נהרג מפגז תותח בקרב נינגיואן, שש שנים אחרי מותו של ואן-לי. בנו עתיד בסופו של דבר לכבוש את סין ולהקים את שושלת צ'ינג.
בשנת 1997 פרסם משרד ביטחון הציבור של סין ספר על בעיית הסמים ובו נטען כי בבדיקת גופתו של ואן-לי ב-1958 נמצאו שרידים של מורפיום המעידים על כך כי ואן-לי השתמש קבוע באופיום.
משפחתו

לקיסר ואן-לי היו שתי בנות זוג, הקיסרית שיאודוואן (?-1620) שלא ילדה בנים והקיסרית שיאוג'ינג (1612-1565) שמתה לאחר שילדה את טאיצ'אנג שעתיד היה להיות לזמן קצר הקיסר ששלט אחרי ואן-לי. נכדה, הקיסר טיינצ'י, קידם אותה לאחר מותה לתואר "אם הקיסר", לפיכך היא הוצאה מקבר הפילגשים הקיסריות ונקברה שוב בקברו של ואן-לי, קיסר מינג היחיד הקבור עם שתי נשים.
מורשת

תקופת שלטונו של הקיסר ואן-לי מייצגת את תהליך ההידרדרות של שושלת מינג. הוא היה שליט חסר מוטיבציה ותאב בצע שאפשר לארצו להתפרק בזמן שלטונו. תקופת שלטונו התאפיינה במצקות כלכליות, לחצים צבאיים, ומלחמות פנימיות בין פקידיו. אי שביעות רצון מחוסר המוסר בתקופה זו הביא קבוצה של משכילים נאו קונפוציאניים נאמנים לתורתו של ג'ו שי להקים את תנועת דונגלין, קבוצה פוליטית שהאמינה במוסר נעלה וניסתה להשפיע על הממשל בכיוון זה.
בשלהי שלטונו של ואן-לי החלו המאנצ'ו לפשוט על הגבול הצפוני של אימפריית מינג. פשיטות הביזה שלהם הובילו בסופו של דבר להפלת שושלת מינג ב-1644.
הקיסר ואן-לי מת ב-1620 ונקבר בקבר המכונה דינגלינג (定陵) שבאתר קברי שושלת מינג, צפונית לבייג'ינג. יחד איתו נקברו הקיסרית והפילגש האהובה עליו. על מנת למנוע שוד קברים, וכמקובל בסין, נחסמה הכניסה לאחר הקבורה בקיר אבנים וכל מכלול הקבורה כוסה בתל עפר גדול. בין 1956 ל-1958 חפרו ארכאולוגים סינים את תל הקבורה והגיעו לארמון התת-קרקעי ורובו פתוח כיום לביקור. כשהארכאולוגים פתחו את ארון הקבורה הם הופתעו לראות שהגופה לא נחנטה בשעווה כמקובל ובתוך הארון היה שלדו של הקיסר בלבד אם כי שערו הקשור בסיכות זהב עדיין נשמר כמו גם שרידים לזקנו. על ראש הקיסר היה כתר זהב והוא היה לבוש בגלימה מלכותית חגורה ומגפי ירקן.
במהלך מהפכת התרבות פרצו המשמרות האדומים אל המוזיאון שנבנה בצמוד לדינגלינג ב-1959, השחיתו חלק מהמוצגים, הוציאו את גופותיהם של הקיסר ואן-לי ושל פילגשיו, ולאחר ש"הוקיעו" את הקיסר (350 שנה אחרי מותו), שרפו את הגופות. כמסקנה מתוך מסכת אירועים אלו החליטה ממשלת סין כי לא יחפרו יותר אתרים ארכאולוגיים, אלא למטרות הצלה בלבד.
קברו של ואן-לי הוא אחד הקברים הגדולים ביותר בין הקברים שבאתר קברי שושלת מינג והוא אחד מארבעת הקברים הפתוחים כיום לציבור.
לקריאה נוספת

Huang, Ray. 1587, a Year of No Significance: The Ming Dynasty in Decline. New Haven: Yale University Press, 1981.
הערות שוליים

↑  כנהוג בוויקיפדיה, כל התאריכים לפני 1582 מוצגים לפי לוח היוליאני, כל התאריכים אחרי 1582 מוצגים לפי לוח הגרגוריאני.
↑  על פי הנהוג בשיטת שמות התקופות בסין, התחילה "תקופת ואן-לי" ב-2 בפברואר 1573 והייתה אמורה להסתיים אחרי מותו ב-21 בינואר 1621. אולם בנו, הקיסר החדש טאיצ'אנג, מת תוך חודש, לפני ה-22 בינואר 1621 שאמור היה להיות תאריך תחילתה של "תקופת טאיצ'אנג". הקיסר הבא טיינצ'י החליט לכן שתקופת ואן-לי תסתיים ב-27 באוגוסט 1620, היום האחרון בחודש השביעי בלוח השנה הסיני, על מנת לאפשר ל"תקופת טאיצ'אנג" להתמשך על פני חמשת החודשים שנותרו באותה שנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450318305171  GND: 129703214  ISNI: 0000 0000 6324 9963  KulturNav: 819bf0f7-fe72-48c0-befc-14c3db87818e  LCCN: nr92027516  NLK: KSH2002025836  NTA: 182190447  Trove: 1409524  VIAF: 77401128   WorldCat (עם VIAF): 77401128 
הקיסר ואן-לי בספינה הקיסרית
שרידי גופתו של ואן-לי כפי שנחשפה בקברו.
השולחן: עבודת כיתה

נעמי יואלי
מיקי מרמור
דינה בליי-שור
יוסי מר חיים
השולחן: עבודת כיתה היא יצירתה התיאטרונית של נעמי יואלי משנת 2009, המבוססת על מחזה עדויות "השולחן", והסיפור "מול הראי" של אידה פינק מתוך ספרה "כל הסיפורים", שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2004 בתרגום דוד ויינפלד.
אודות ההצגה

ב"השולחן", ארבעה עדים מעידים על אקציה שערך הגסטאפו בכיכר העיר בתקופת השואה, בה נרצחו 1,300 יהודים. העדים מתוחקרים ממרחק הזמן על ידי חוקר, המתשאל אותם על שולחן שהיה במקום והעדים חלוקים ביניהם לגבי עצם קיומו ואם היה קיים – לגבי מידותיו. פינק עבדה כמתרגמת ורשמת חקירות של ניצולי שואה ישראלים על ידי משפטנים גרמנים. בין השאר מבטא המוטיב של השולחן את הסתייגותה של פינק מכך שבחקירת רצח עם דרשו מעדים לזכור פרטים "אובייקטיביים". המחזה עוסק במתח בין הזיכרון האובייקטיבי – של העובדות שקרו, לבין הזיכרון הסובייקטיבי, המשתנה מאדם לאדם, לפי מידת הבנתו ורשמיו מהאירוע. הטקסט השני של פינק הוא הסיפור הקצר "מול הראי", המתאר רגע בחייה של אישה מאוהבת.
היצירה מתרחשת בחלל של כיתה. החוקר (מגולם על ידי יואלי) יושב בשולחן המורה והעדים יושבים מולו בכיסאות התלמידים. אחד מהעדים מלווה את ההצגה בנגינת פסנתר. החוקר מקרין שקפים של דימויים שונים, שניתנים לפרשנויות שונות, עיבודים דיגיטליים למפת העיר. בתחילת ההצגה הקהל קיבל חוברת ובה הטקסט של ההצגה, והוזמן להשתתף בקריאת אחת העדויות.
גרסה קודמת של "השולחן" הועלתה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא בשנת 2007.
ההצגה "השולחן: עבודת כיתה" הופקה במסגרת אי"ב (אגוד היוצרים העצמאיים בתיאטרון) ובתמיכת משרד התרבות ומפעל הפיס. ההצגה הוזמנה לחשיפה הבינלאומית לתיאטרון ישראלי 2010. מאז היא ממשיכה להופיע ברחבי הארץ.
יוצרים ומבצעים

יוצרת: נעמי יואלי.
מוזיקה ונגינה: יוסי מר-חיים.
פיתוח שפה חזותית ושקפים: ליאור לרמן.
עין שלישית: מרית בן-ישראל.
ייעוץ חלל: עמית דרורי.
ייעוץ תלבושות: נעה וידמן.
ייעוץ תאורה: אורי רובינשטיין.
הפקה: רויטל מלכה.