אחמד יאסין
ביוגרפיה > ראשיתה של האלימות

יאסין אימץ את הגישה המיליטנטית נגד ישראל בעקבות גל האסלאמיזציה הפוליטית שפקד את המזרח התיכון בסוף שנות ה-70 וראשית שנות ה-80. תהליך זה, שבא לידי ביטוי באירועים כמו המהפכה האסלאמית באיראן ורצח נשיא מצרים אנואר סאדאת בידי ארגון מוסלמים פונדמנטליסטים, הכה שורשים גם בתוך החברה הפלסטינית. בשנות ה-70 מספר המסגדים ברצועת עזה ובגדה המערבית הוכפל, ובצמרת ההנהגה הדתית של הווקף הצליחו להתברג בכירים מהאחים המוסלמים. כמו כן החלה נהירה לאסלאם בתוך מוסדות אקדמיים פלסטיניים, וכן בקרב סטודנטים ובעלי מקצועות חופשיים שסיימו את לימודיהם. באוניברסיטאות שהיו מזוהות עם השמאל והחילוניות קמו אגודות סטודנטים אסלאמיות שזכו להצלחות גדולות בבחירות המוסדיות. ברצועת עזה תהליך ההתעוררות האסלאמית היה מלווה גם באירועים אלימים. בשנת 1983 הוקם ברצועת עזה ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בידי פתחי שקאקי, שהכריז בריש גלי על פעילות אלימה לשם הגשמת מטרותיו. המוג'מע האסלאמי בראשות יאסין גם הוא החל להפעיל אמצעי אלימות, בשלב זה לא כנגד ישראל אלא דווקא כנגד הפלסטינים החילונים, ובייחוד אלו הקומוניסטים שנתפסו ככופרים וכמשתפי פעולה עם השלטונות הישראלים. בינואר 1980 הוצת משרד הסהר האדום ברצועה שבראשו עמד ממנהיגי התנועה הקומוניסטית הפלסטינית. בהמשך הוקמו מיליציות מטעם המוג'מע שכפו באלימות ברחובות עזה לבוש מוסלמי צנוע ואורח חיים הראוי לפי הדת.
המוג'מע בהדרגה חדר באלימות גם למוסדות ולארגונים ברצועת עזה שהיו מזוהים באופן מסורתי עם גורמים חילוניים. יאסין דרש מכל חבר במוג'מע להצטרף לאיגוד מקצועי שבתחום עיסוקו, ובאופן זה החל הגל האסלאמי לחדור למוסדות אלו. בשנת 1985 הצליח המוג'מע להשתלט על איגוד הרופאים ברצועה, והחדיר נציגים גם לאיגודים מקצועיים אחרים, וכן השתלט בהדרגה על ארגוני המורים והעובדים של אונר"א. גולת הכותרת של תהליך זה הייתה השתלטות המוג'מע על האוניברסיטה האסלאמית בעזה. גירוש הנהגת אש"ף ויאסר ערפאת מביירות בשנת 1982 גרם להפסקת המימון של אש"ף לאוניברסיטה, ואת זאת ניצל יאסין כדי להשתלט על המוסד. נשיא המוסד החילוני גורש בכוח ובמקומו מונו נושאי משרות דתיים. בבחירות הסטודנטיאליות שנערכו בינואר 1983 זכה המוג'מע ללמעלה ממחצית הקולות. מאז הניצחון של המוג'מע הפכה האוניברסיטה למעוז מסורתי של התנועה האסלאמית ברצועה. במרץ 1985 פרץ גל מהומות בתוך האוניברסיטה, שבמהלכו הוכו ונפצעו עשרות סטודנטים שהיו פעילים של פת"ח. מרצים וסטודנטים קומוניסטים נרדפו ביתר שאת, וחלק גורשו לצמיתות מהמוסד.
השלב הבא במפנה של יאסין לעבר פעילות ג'יהאד אקטיבית החל בשנת 1983, עם הקמת אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון (מילולית: "לוחמי הקודש הפלסטינים"), הזרוע הצבאית של האחים המוסלמים ברצועת עזה. החלטה זו נתקבלה אצל יאסין על רקע קריסתו של אש"ף במלחמת לבנון וכן בעקבות הטבח בסברה ושתילה. מטרת הארגון לפי יאסין הייתה הקמת חוליות צבאיות ואיסוף נשק, במטרה להכשיר כוחות שיילחמו בבוא הזמן נגד ישראל. בסוף אפריל 1983 הוקם הארגון בפגישה חשאית בביתו של יאסין, שבה נכחו גם עבד אל-רחמן תמראז, אבראהים מקאדמה ואחמד אל-מלאח. יאסין אחסן בביתו נשק שהארגון הצליח לרכוש מידי סוחרים, ובכלל זאת גם נשק גנוב של צה"ל. המימון לעסקאות הנשק הגיע בין היתר מתאי האחים המוסלמים בירדן.
ב-15 ביוני 1984 תפס השב"כ עשרות רובים ומקלעים בביתו של יאסין, וכן בסליק שנמצא במסגד הסמוך לביתו. בעקבות זאת נעצר יאסין ואתו שאר חברי אל-מוג'אהדון. במשפט שנערך באוגוסט בבית הדין הצבאי בעזה, נדון יאסין ל־13 שנות מאסר בשל החזקת נשק בלא רישיון, הקמת ארגון צבאי וקריאה לחיסול מדינת ישראל.
בזמן שהותו בכלא הכיר את סלאח שחאדה שלימים היה ממקימי תנועת חמאס. אף שנדון לשלוש-עשרה שנות מאסר, יאסין שוחרר מכלאו כעבור פחות משנה במאי 1985, במסגרת "עסקת ג'יבריל".
עם חזרתו לרצועת עזה המשיך יאסין לנקוט במדיניות האסלאמית האגרסיבית, אולם כדי שלא לפגוע במוג'מע האסלאמי פרש מנשיאות המוסד ובמקומו מונה איברהים אל-יאזורי. לשם המשך פעילות הטרור הקים יאסין בראשית 1986 ארגון צבאי חדש שמטרתו הייתה פעילות ג'יהאד כנגד סוטים מדרך האסלאם, כמו חנויות שמכרו אלכוהול או סרטים פורנוגרפיים. לארגון החדש, שכונה אל-מג'ד (מילולית: התהילה), גייס יאסין שניים מראשי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה האסלאמית. עד מהרה גויסו עשרות פעילים לאל-מג'ד, והוקמו חוליות לוחמים שהתחלקו לפי אזורי פעילות מוגדרים. יאסין התיר לאנשי הארגון, באמצעות פתווה, להוציא להורג משתפי פעולה פלסטינים עם ישראל. על סמך פסק זה הוצאו להורג ארבעה פלסטינים לפחות בשנים 1986–1987 בידי חברי הארגון. לימים התמזג הארגון בתוך הזרוע הצבאית של חמאס.