stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטובוס
הערות שוליים

↑  ד"ר נגה פורת, האוטו שלנו, בבלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, יולי 2011
↑  מיכאל גרינצויג, אומניבוס אבטובוס ועגלה מכונית - על מקצת מונחי תחבורה בעברית בראי העיתונות, עת-מול, גיליון 226
↑  פגישה עם רוני קובן עונה 8 | פרק 9 - גיל חובב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 26 בפברואר 2024
↑  באיזה אוטבוס ניסע היום?
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292397305171  BNE: XX525483  GND: 4043533-7  LCCN: sh85018245  NARA: 10636884  NKC: ph118687 
אוטובוס דו קומתי
אוטובוס בין עירוני מבפנים
אוטובוס תלמידים אמריקאי
רבי אבא דמן עכו

רבי אבא דמן עכו (לעיתים: רבי אבא דעכו) היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי שהתגורר בערים עכו וקיסריה.
מתלדותיו

רבי אבא דמן עכו היה מנהיג היישוב היהודי בעכו. הוא תיקן תקנות בתחום כשרות המזון, כשחייב השגחה צמודה על מוצרי מזון שנפרקו בנמל עכו (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ד, עמוד ב').
בתקופה מאוחרת יותר, כנראה בשל מיקומה של עכו על גבול ארץ ישראל, עזב את עכו וירד דרומה, לקיסרין. בקיסרין בנה בית מדרש גדול ונקלע לחובות. רבי אבהו הציע למנותו לראש הישיבה במקומו, תואר שהמחזיק בו הוכר אז כראש מוסרי התורה בדורו, אך נראה שההצעה לא התממשה. רבי אבהו החשיב מאוד את מידת הענווה שלו, כיוון שלא הקפיד אם האמורא שלו, שתפקידו היה לומר בקול רם את מה שלחש לו רבי אבא, היה נותן לדין נימוק שונה מזה שרבי אבא לחש לו.
ממאמריו באגדה

מלבד תקנתו בדבר פיקוח על מוצרי מזון, לא נשתמרו דברי הלכה בשמו. אך השתמר מאמר אחד בתחום האגדה, לזיהוי מינו של עץ הדעת:
רבי אבא דעכו אמר: אתרוג היה, ההוא דכתיב (בראשית ג) "ותרא האשה כי טוב העץ למאכל", אמרת, צא וראה איזהו אילן שעצו נאכל כפריו? ואין את מוצא אלא אתרוג.
לקריאה נוספת

צבי גרץ, דברי ימי ישראל, ח"ב, עמ' 378
מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא דמן עכו", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 6
הערות שוליים

↑  "רבי אבהו אימנו רבנן עליה לממנייה ברישא, כיון דחזיה לר' אבא דמן עכו דנפישי ליה בעלי חובות, אמר להו: איכא רבה". תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ', עמוד א'.
↑  אהרן הימן, תולדות תנאים ואמוראים (להלן "קישורים חיצוניים"), מסיק כך מהעובדה שאינו מוזכר באגרת רב שרירא גאון כחלק מרצף מוסרי התורה מדור לדור.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ', עמוד א'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
דער מארגען זשורנאל

| --- | --- |
 פורמט:  ברודשיט 
 תאריכי הופעה:  1901–1971 (כ־70 שנה) 
 שפה:  יידיש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
דער מאָרגען זשורנאַל (קרי: "דֶר מוֹרגֶן ז'וּרנל", יידיש: עיתון הבוקר; באנגלית כונה Jewish Morning Journal) היה עיתון אורתודוקסי-ציוני אמריקאי, היומון הראשון ביידיש שזכה להצלחה רבה בארצות הברית. נוסד בניו יורק ב-2 ביולי 1901 תחת השם "דער יודישער מארגען זשורנאל", על ידי המו"ל יעקב ספירשטיין, שהיה גם עורכו הראשי.
צוות הכותבים שלו כלל את יחזקאל צ'ארלס וורטסמן, יעקב מגידוב, חיים מאליץ, אברהם מיכל שַרקַנסקי, גרשון ג'ייקובסון, משה זייפרט, י. פרידמן ופיטר ויירניק.
על אף שהעיתון נקט בקו דתי, הוא היה החילוני ביותר מבין העיתונים ביידיש באמריקה, וכן היה חסיד נלהב של האמריקניזציה למהגרים מרוסיה, שהיוו את רוב קוראיו. בשנת 1928 קוצר שמו ל"מארגען זשורנאל" לאחר שהתאחד עם ה"טאגבלאט". בשנות ה-50 התמזג העיתון עם "דער טאָג" (שיצא לאור גם בשבת. מאז המיזוג נקרא העיתון המאוחד גם בשם 'דער טאג מארגען זשורנאל') והמשיך לצאת לאור עד לסגירתו בשנת 1971 בשל ירידה בקהל הקוראים. בימי שבת הופיע רק הלוגו של "דער טאג" בעמוד הראשי.
העיתון היה היומון היידי האורתודוקסי היחיד במשך תקופה ארוכה, ונחשב ל"ניו יורק טיימס של האוכלוסייה היהודית באיסט סייד". בשיאו מכר 111,000 עותקים בשנת 1916.
הערות שוליים

↑  "מארגען זשורנאל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  יודישעס פאלקס - בלאט, באתר עמלנט
↑  Hasia R. Diner ,In the Almost Promised Land: American Jews and Blacks, 1915-1935, JHU Press, 1995
ערך זה הוא קצרמרבנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רבי אליעזר בן יעקב (השני)

רבי אליעזר בן יעקב השני היה לפי ההשערה תנא מתלמידי רבי עקיבא, שפעל בארץ ישראל בדור הרביעי של התנאים.
ההשערה בדבר קיומו

בספרות העוסקת בתולדות התנאים והאמוראים, מקובלת הייתה עד העת החדשה, ההנחה בדבר קיומו של תנא אחד בשם רבי אליעזר בן יעקב. ואולם הנחה זו עוררה קשיים; רבי אליעזר בן יעקב היה מוכר כתנא שחי בשלהי ימי בית המקדש השני ובתקופה שלאחר חורבנו (המאה הראשונה לספירה). בקטעים המיוחסים לו בתלמוד הוא מרבה למסור פרטים על בית המקדש ועבודתו, והתלמוד הבבלי אף מייחס לו את חיבורה של מסכת מידות, המתארת בפרוטרוט את בית המקדש השני. וישנן עדויות נוספות בכתבי חז"ל התומכות בהשערה לפיה הוא חי בימי הבית השני.
מאידך, במדרש בראשית רבה הוא נמנה בין אחרוני תלמידיו של רבי עקיבא: "שנים עשר אלף תלמידים היו לרבי עקיבא... וכולם בפרק אחד מתו... ובסוף העמיד שבעה: רבי מאיר, ורבי יהודה, רבי יוסי, ור' שמעון... ור' אליעזר בן יעקב". הוא מוזכר גם כמי שהשתתף בעיבור השנה עם תלמידי רבי עקיבא. כמו כן, בכמה מקורות מובאת דעתו לצד דעה של אחד מתלמידי רבי עקיבא הללו, ומשתמע שהיה בן דורם וחברם.
לאור זאת, שוררת הסכמה בין חוקרי העת החדשה, בהם הרבנים זכריה פרנקל ויצחק אייזיק הלוי, כי היו שני תנאים בשם רבי אליעזר בן יעקב, ואף הועלתה השערה בדבר קרבה משפחתית ביניהם.
לדברי הרב אהרן הימן, אף ביחס לחכם זה נאמר הכלל "משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי".
עם זאת, ישנם קשיים בהשערה זו, כמו למשל העובדה שהמשנה מביאה מדברי שני האישים ואינה טורחת לתת בהם סימן היכר, כמו "הזקן" או "הגדול" וכדומה. ואף נראה שחלק מהראשונים סברו שמדובר באדם אחד.
ראו גם

רבי אליעזר בן יעקב
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אליעזר בן יעקב (השני)", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 42
יצחק אבן לטיף

| --- | --- |
 לידה:  1210? טולדו, ספרד 
 פטירה:  1280? (בגיל 70 בערך) טולדו, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית, עברית 
 
רבי יצחק בן אברהם אבן לַטִּיף (באנגלית: Isaac ibn Latif;‏ לפני 1244 – אחרי 1290) היה פילוסוף ומקובל מחכמי יהדות ספרד במאה ה-13.
קורות חיים

רבי יצחק אבן לטיף חי ופעל רוב ימיו בטולדו, לעת זקנתו (1290) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה נפטר ונקבר.
שיטתו התאולוגית כוללת מושגים קבליים אך בסיסה תואם לגישות הפילוסופיות בנות זמנו והוא נתפס בקרב חוקרי משנתו כנאופלאטוניסט. הוא היה ממעריצי הרמב"ם וכתביו הם כנראה המקור הראשון לאמרה המפורסמת אודותיו ”ממשה עד משה לא קם כמשה”. מצד מצדדי הקבלה שוללי הפילוסופיה, זכה ליחס אמביוולנטי: הריב"ש כתב כי ”נראה שראה הרבה בפילוסופיא והיה עם זה תוריי וחסיד”, אך הוא סבר כי בהבנת עשר הספירות סטה אבן לטיף מדרכו של הרמב"ן ותלמידיו, וכי שיטתו היא חידוש עצמי שלו ולא קבלה מרבותיו. גם המקובל רבי יהודה חייט הסתייג מתורתו בתחומים הנוגעים לקבלה וכתב כי ”בדברים הנוגעים לחכמת הקבלה, רגלו אחת בפנים ורגלו אחת מבחוץ (כלומר בפילוסופיה), לכן קצהו תראה וכולו לא תראה”.
ספריו

שער השמים - על מורה נבוכים לרמב"ם
צרור המור - אחד עשר פרקים בנושאים שונים
אגרת התשובה - על המחקר הפילוסופי
צורת עולם או צורת הארץ
רב פעלים - שמונים ושמונה מאמרים
פירוש על קהלת
פירוש על ספר איוב
גנזי המלך- סודות מעשה בראשית לפי חכמת הטבע
בה"ד 13

| --- | --- |

תג בה"ד 13
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  בסיס הדרכה (בה"ד)
 בסיס האם:  עיר הבה"דים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־76 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל המשטרה הצבאית חיל המשטרה הצבאית
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 מפקד נוכחי:  סא"ל זיו אייזלר
בית הספר למשטרה צבאית (מוכר גם כ-בה"ד 13) הוא בסיס הדרכה של כלל הכשרות חיל המשטרה הצבאית. הבה"ד ממוקם בקריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון, סמוך לצומת הנגב. הבה"ד היה הראשון שאכלס את קריית ההדרכה.
מפקד הבה"ד הוא קצין בדרגת סא"ל. מפקד הבה"ד הנוכחי הוא סא"ל זיו אייזלר.
היסטוריה

ב-1947 לקראת ההכרזה על הקמת המדינה, בוצעו ההכשרות בבסיס ארעי בקריית מאיר. ב-1948 עברו הכשרות החיל לשייח מוניס. לאחר מכן עבר למחנה ידין (צריפין) ובשנת 1969 עבר בה"ד 13 למחנה קדום בשומרון.
ב-1995 עבר בה"ד 13 למחנה גור (מחנה 'בית ליד' (מחנה 21)) ושם היה ממוקם עד מאי 2015. במחנה גור נמצא אתר ההנצחה לחללי המשטרה הצבאית.
במאי 2015 היה הראשון שאכלס את קריית ההדרכה על שם אריאל שרון (עיר הבהד"ים).
תגי היחידה

תג הבה"ד התחלף במהלך השנים. בשנת 1996 זכתה היחידה לתג עצמאי.
התג הראשון של חיל המשטרה הצבאית, בין השנים 1948–1951
תג פיקוד ההדרכה, בין השנים 1951–1979
תג מפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי, בין השנים 1979–1996
תג בה"ד 13, החל מ-1996
מדורי הכשרה > הכשרה ראשונית

במדור זה נמצאים הפש"צ (פלוגות שוטרים צבאיים), החיילים עוברים טירונות רובאי 02 מורחב ולו"ם (לוחמי המעברים) העוברים טירונות 03 של המשטרה הצבאית ובסופה מקבלים תעודת שוטר צבאי. בסיום ההכשרה הראשונית משובצים חיילי הפש"צ לתפקדים מקצועיים ועוברים הכשרה במדור הכשרות מקצועיות וחיילי לו"ם עוברים לסדיר לתפקידים במעברים.
מדורי הכשרה > הכשרות מקצועיות

במדור זה מתקיימים קורסי יסוד בתחומים הבאים: שיטור ותעבורה, כליאה, כליאת אויב, בילוש, חוקרים פליליים (כחלק מההכשרה הכוללת של חוקר פלילי), ליווים, וגחל"ת. בבה"ד קיימים סימולטרים מיוחדים לתפקידי השיטור ומתקן כליאה מדומה. בסיום ההכשרה משובצים החיילים בבסיסי החיל השונים.
מדורי הכשרה > מפקדים

במדור מפקדים מתקיימים קורסים מתקדמים בתחומים הבאים: קורס מ"כים רומח, קורס מגן (סמלים), קורס רגב (הכנה לקצונה), השלמה חיילית וקורס מ"פים.
הערות שוליים

↑  לילך שובל, בשבוע הבא: בה"ד 13 יעבור לעיר הבה"דים, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2015
1 2  מערך ההדרכה, באתר חיל המשטרה הצבאית
↑  מיכל גלברד, החלוצים, אתר צה"ל, 5 במאי 2015
רבי אבא מקרטיגנא

רבי אבא מקרטיגנא (או מקרתיגנא, קרתיגניא) היה אמורא ארץ ישראלי, בן הדור השלישי מן העיר קרטיגנין.
אזכוריו בתלמוד

הוא מצוטט רבות בתלמוד הירושלמי, בכינויים "רבי בא קרטיגנא", או "רבי בא קרתיגניא". הוא עסק בדבריהם של רבי יוחנן וריש לקיש. למשל, הוא הסביר את דעתו של רבי יוחנן שאין עונש מלקות על איסור חרישה בשמיטה, מפני שזהו לאו הבא מכלל עשה. במקום אחר הוא הקשה קושיה על ריש לקיש, ורבי לא תירץ את קושייתו.
רבי אבא הסביר כנגד מה תיקנו תשע ברכות בתפילת מוסף של ראש השנה: ”כנגד תשע אזכרות שכתוב בפרשת חנה, וכתיב בסופה ה' ידין אפסי ארץ.”. על פי גרסה זו, שמקורה בתלמוד הירושלמי, הקשר בין ראש השנה, יום הדין, לתפילת חנה, הוא הפסוק שבסופה, "ה' ידין אפסי ארץ" (שמואל א', ב', י'). בכתבי היד של התלמוד הבבלי מופיע מאמר דומה בשמו, המקשר בין חנה לראש השנה בדרך אחרת: ”כנגד תשע אזכרות שאמרה חנה בתפלתה, דאמר מר: בראש השנה נפקדה שרה, רחל וחנה”. בש"ס וילנא מופיע מאמר זה בשם רבי יצחק דמן קרטיגנין, אך כנראה גרסה זו שגויה ולא היה אמורא בשם זה.
מקום מגוריו

יש שזיהו את קרטיגינין עם העיר קרטחנה (Cartagena), אך רבים סוברים שמדובר בעיר קרתגו. לפי זיהוי זה הוא נקרא במקורות לועזיים רבי אבא מקרתגו[דרוש מקור].
לקריאה נוספת

שלום (בן יחזקאל) אלבק, ר' אבא קרטינאה, משפחות סופרים, ורשא תרס"ג, עמ' 110, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
הרב אהרן הימן, "רבי אבא מקרטיגנא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
"רבי אבא מקרטיגנא", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
יחיאל מיכל גוטמן ואברהם מרמורשטין, "אַבָּא (בָּא) קַרְתִּיגְנָאָה", אשכול - אנציקלופדיה ישראלית, כרך א', בעריכת יעקב קלצקין, הוצאת אשכול, ברלין-ירושלים 1929, עמ' 45, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא קרתיגניא", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 8–9
הרב יהודה אדרי, "ר' אַבָּא קַרְתִּיגְנָיָא", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 28, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק ח', הלכה א'; מסכת סנהדרין,  פרק ז', הלכה ה'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שבועות,  פרק ג', הלכה א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ב', הלכה ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ט, עמוד א'
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמוראים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אביעד שר שלום באזילה

| --- | --- |
 לידה:  1680? מנטובה, דוכסות מנטובה 
 פטירה:  1749 (בגיל 69 בערך) מנטובה, ממלכת הבסבורג 
 תקופת הפעילות:  ?–1749 
 
שער הספר אמונת חכמים, דפוס ווארשא
לוח שנה שהודפס בשנת ה'ת"ץ על ידי הרב באזילה במנטובה שבאיטליה
רבי אביעד שר שלום באזילה (מכונה השר שלום; ה'ת"מ, 1680 – ט"ו בתשרי ה'תק"ד, 3 באוקטובר 1743) היה רב וראש ישיבה, מקובל, מהנדס ואסטרונום יהודי-איטלקי. רבה של מנטובה.
קורות חיים

נולד במנטובה לרב מנחם שמשון באזילה שכיהן כרבה של העיר. למד אצל אביו ואצל רבי משה זכות ותלמידו רבי בנימין הכהן ויטאלי. בבגרותו דבק במקובל רבי יהודה בריאל שהיה לרבו המובהק. בשנת תפ"ט הוסמך לרבנות. בצעירותו רכש ידע רחב במדעים בני תקופתו, בדגש על אסטרונומיה והנדסה וחיבר חיבורים בתחומים אלו. רגיל היה לומר "כל החכמות למדתי במשך עשר שנים, אך חכמת התלמוד נער הייתי גם זקנתי ולא מצאתי כי אם שמץ מנהו".
לאחר פטירת אביו[דרושה הבהרה] עמד במקומו בראשות הישיבה במנטובה וכיהן כרב העיר, תשובותיו ההלכתיות משוקעות בכתבי בני דורו כמו "פחד יצחק" של רבי יצחק למפרונטי ושו"ת הרב"ך. בעת הפולמוס נגד רמח"ל נמנה עם תומכיו. באופן כללי נמנה עם מחנה המצדדים בקבלה והקדיש לנושא את ספרו "אמונת חכמים" (מנטובה ה'ת"ץ, 1730). בחיבור "מטפחת ספרים" כתב הרב יעקב עמדין הגהות על ספרו זה.
ביאורו על המחזה "תפתה ערוך" של רבו הרמ"ז, נדפס בוונציה ה'תע"ה (1715). מלבד חיבוריו, עסק גם בהגהת ספרים והכנתם לדפוס, הוא פיקח על הדפסת ספרי שולחן ערוך שנדפסו במנטובה בשנים תפ"ג-תפ"ד והגיה אותם, ויזם את הדפסת התנ"ך עם מנחת שי שיצאה לפועל רק לאחר מותו.
הערות שוליים

↑  בהקדמת ספרו "אמונת חכמים" הוא כותב: "כל ימי גדלתי בין החכמים, הם הם כבוד מעלת אבא מארי זצ"ל, וכמהר"ר משה זכות, וכמהר"ר יהודה בריאל הוא היה רבי מובהק, וכמהר"ר בנימין הכהן, המה בצדקתם הורוני".
↑  שם כתב: "כי יודע כל שער עמי כי בימי חרפי למדתי חכמת הטבע וחכמת הכוכבים, עד שיצא לי שם בין הגוים בגלילות האלה".
↑  שם הגדולים, מערכת ספרים, ערך אמונת חכמים.
↑  תפתה ערוך, ויניציאה: ברגדין, תע"ה, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528627305171  GND: 142447072  ISNI: 0000 0000 4806 7993  LCCN: nr96007153  NTA: 304903000  VIAF: 12203149   WorldCat (עם VIAF): 12203149
אליהו מנחם מלונדריש

| --- | --- |
 לידה:  ד'תתק"ף
 פטירה:  ה'מ"ד (בגיל 64 בערך)
 מדינה:  ממלכת אנגליה ממלכת אנגליה
 אב:  משה בן יום טוב 
 
רבי אליהו מנחם מלונדריש (לפני ד'תתק"ף, 1220 - אביב ה'מ"ד, 1284) היה רב ופוסק הלכה מן הראשונים, איש עסקים ופעיל ציבורי בולט ביהדות אנגליה בימי הביניים.
אין לבלבל עם אליהו מלונדון (אנ') - אליהו כהן, פרסביטר יהודי אנגליה בין השנים 1243–1257, שכנראה התנצר בסוף ימיו, או עם רבי אליהו (Magister Elias) שהגיע לאנגליה רק ב-1309, לאחר פטירת רבי אליהו מנחם מלונדריש.
ביוגרפיה > רקע

רבי אליהו מנחם בן אנטרה ורבי משה מלונדריש נולד לאחת המשפחות הנכבדות בקרב יהודי אנגליה של ימי הביניים, רבים מבני משפחתו החזיקו בעמדות מפתח בקהילה גם בדור שלאחריו, עד גירוש יהודי אנגליה בשנת 1290. מוצא המשפחה, בניגוד לרוב המשפחות היהודיות באנגליה בתקופתה, היה מחבל הריינוס ולא מצרפת. אבי המשפחה היה רבי שמעון בן יצחק בן אבון, הנודע בשם "רבי שמעון הגדול ממגנצא"; נכד נינו, משה בן יצחק בן שמעון, היה היהודי הראשון מבני המשפחה שידוע כי התגורר באנגליה. הוא ניהל את עסקיו בבריסטול ואחר כך באוקספורד במחצית השנייה של המאה ה-12. בנו יום טוב המשיך בעסקיו אך הקדיש את רוב זמנו ללימוד תורה וחיבר ספר בשם "ספר התנאים" שאבד ועסק כנראה בהלכה ובדקדוק עברי. רבי משה בן רבי יום טוב מלונדריש, אביו של רבי אליהו מנחם, היה איש עסקים מלומד ומשכיל ומחבר ספרים.
רבי אליהו מנחם היה הראשון מבין שישה אחים, המפורסם שבהם מלבדו היה רבי ברכיה מניקולא, בנו אליהו נולד בלונדון או באוקספורד ונקרא כנראה על שם דודו הקדוש רבי אליהו מאורגיקא (יורק) שנרצח בפרעות ביורק בשבת הגדול של שנת 1190, ד'תתק"ן. שמו המלא היה אליהו מנחם, אך בכל ענייני המסחר שלו השתמש רק בשם אליהו (Elias).
ביוגרפיה > חייו ופועלו

בצעירותו נשלח לצרפת, כנראה לשאנץ (אנ'), ללמוד תורה בבתי המדרש של בעלי התוספות. בשנת 1251 כתב את פירושו למשנה ומאז התגורר בלונדון. במשך שלושים שנה עסק במסחר ובעסקי הון, הלווה כספים לאנשי הכנסייה, לאצילים ולאזרחים מן השורה, השקיע בנדל"ן ואף קיים קשרי מסחר עם המלך והמלכה. תיעוד ענף של פעילותו העסקית בשנים אלו השתמר. בשל קשריו עם ארמון המלוכה נפטר למשך כמה שנים ממסי דיור, ובהזדמנות אחרת הובטח לו כי לא יופעל נגדו הליך של שמיטת חובות שהיה מקובל אז לעיתים תכופות מטעם המלכות.
בימי מלחמת הברונים השנייה איבד רבי אליהו ומשפחתו נכסים רבים, בעיקר בשל אובדן שטרות משכנתא, אך הם לא נפגעו פיזית וכנראה נמלטו למשך תקופת המלחמה לנורמנדיה. הם חזרו לאנגליה רק לאחר תום הקרבות ושובו של הסדר לכנו. במהלך ההתאוששות הכלכלית שלאחר המלחמה זכה להטבות מס שונות ולהגנה חוזרת מפני שמיטת חובות שהופרה לעיתים. כאשר הוצרו צעדיהם הכלכליים של יהודי אנגליה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-13, קיבלו רבי אליהו מנחם ואחיו פטור מחלק מההגבלות. כך למשל, כאשר נאסר על יהודים למכור חובות של נוצרים אליהם לנוצרי אחר, קיבל רבי אליהו מנחם רישיון להעביר למלכה במחיר מוזל את חובותיו של נוצרי שחב לו כסף. בשנים שלאחר מכן נפטר בהדרגה מנכסיו תוך שימוש בהקלות שונות שאפשרו לו את הדבר למרות ההגבלות הקשות שהוטלו על מכירת נכסים וחובות בידי יהודים. מלבד עסקיו שימש גם כרופא.
במסגרת עסקיו טווה קשרים, מלבד קשריו עם בית המלוכה, גם עם ריצ'רד, רוזן קורנוול ועם שליח האפיפיור לאנגליה, החשמן אוטובואנו פיאסקי שכיהן לימים במשך חמישה שבועות בשנת 1276 כאפיפיור אדריאן החמישי (אנ'). כדיין ואב בית הדין של קהילת לונדון שישיבותיו נוהלו בביתו, זכו פסקיו לגיבוי רשמי של השלטונות האזרחיים שהחרימו את נכסיהם של יהודים שנודו בידי בית הדין, וקיבלו את החלטותיו לגבי הסכמי ממון בתוך הקהילה.
בקהילה היהודית נחשב רבי אליהו מנחם לגדול בתורה ופוסק הלכה, שמו מוזכר כר"מ מלונדריש או הרב מלונדריש, ודבריו צוטטו בידי גדולי הרבנים בתקופתו כמו רבי מרדכי בן הלל מנירנברג בספר "מרדכי" שלו. כתב פירושים למשניות ולתלמוד ופסקי הלכה. פסקי הלכה אחדים שלו נוהגים הלכה למעשה גם כיום. כנראה הייתה לו יד גם בענייני קבלה.
בעל תוספות יום טוב מצא מפירושי רבי אליהו לסדר זרעים, והוא כותב: "ובא לידי משניות מסדר זרעים כתובים בקלף, ועל כל משנה פירוש קצר, ונראה מתוכו שהוא נקצר מפירוש הר"ש, ואחר כל מסכתא כתובים קצת חדושים לפרש בעניין אחר, וחותם תמיד את שמו על כל חדוש אליהו".
הוא נפטר כנראה באביב 1284, ה'מ"ד.
בן אחיו, אבגרדן דילקריס, התמנה שלוש שנים לפני פטירתו לתפקיד כהן היהודים (אנ'), הרב הראשי הממונה מטעם השלטונות על יהדות אנגליה, והיה האחרון שכיהן בתפקיד זה לפני גירוש יהודי אנגליה.