עמים מבודדים
יחסים עם זרים

ארגונים בינלאומיים הדגישו את חשיבות ההגנה על הסביבה והאדמות של העמים הילידים, את חשיבות ההגנה עליהם מניצול או התעללות, ואת החשיבות של היעדר מגע כדי למנוע התפשטות של מחלות מודרניות בקרבם.
ניצול היסטורי והתעללות בידי קבוצת הרוב הובילו ממשלות רבות להעניק לעמים המבודדים את אדמותיהם כמו גם הגנה משפטית. קבוצות ילידים רבות חיות ביערות לאומיים או בשטחים מוגנים, כגון Vale do Javari בברזיל או האי צפון סנטינל בהודו.
חלק ניכר מהמחלוקת בנושא העמים המבודדים- נבע מרצונן של ממשלות להפיק משאבי טבע מאדמות רבים בהם חיים לא מעט מאותם עמים מבודדים. בשנות ה-60 וה-70, הממשלה הפדרלית של ברזיל ניסתה להטמיע ולשלב קבוצות ילידים שחיות בג'ונגל האמזונס כדי להשתמש באדמותיהם לחקלאות. מאמציהם זכו לתערובת של הצלחה וביקורת עד שבשנת 1987, הקימה ברזיל את המחלקה לאינדיאנים מבודדים בתוך FUNAI (Fundação Nacional do Índio), סוכנות האינדיאנים של ברזיל. FUNAI הצליח בהבטחת אדמות מוגנות שאפשרו לקבוצות מסוימות להישאר יחסית מבודדות גם היום.
בקולומביה התוצאה הייתה אחרת, כאשר קבוצה אוונגליסטית יצרה קשר עם שבט הילידים "נוקאק". השבט קיבל בברכה מסחר ואף עבר למקום אחר לצורך קשר הדוק יותר עם המתיישבים. התוצאה הייתה התפרצות של זיהומים בדרכי הנשימה, עימותים אלימים עם סוחרי סמים, ומותם של מאות מבני הנוקאק, שהיוו למעלה ממחצית מבני השבט. בסופו של דבר, ממשלת קולומביה העבירה את השבט בכפייה לעיירה סמוכה שם קיבלו מזון ותמיכה ממשלתית, אך דווח כי הם חיים בעוני.
האיומים על שבט הנוקאק משותפים לרוב לכל העמים בבידוד, ובפרט רצונו של העולם החיצון לנצל את אדמותיהם. הניצול יכול לכלול כריתת עצים, הקמת חוות, חקלאות, ספקולציה באדמות, חיפוש נפט, כרייה, וצייד בלתי חוקי. לדוגמה, ב-2007, טען נשיא פרו דאז, אלן גרסיה, כי קבוצות מבודדות הן רק "בדיה של פעילי סביבה שמטרתה להפסיק את חיפושי הנפט והגז". כבר ב-2016, חברת בת סינית העוסקת בכרייה בבוליביה התעלמה מהסימנים לפיהם הם פולשים לשבטים מבודדים, וניסתה לטייח זאת. בנוסף לעיסוקים מסחריים, גם אחרים, כגון מיסיונרים, עלולים, מבלי משים, לגרום לנזק רב.
איומים אלה, בשילוב עם התקפות על ידי סוחרי קוקאין בלתי חוקיים, גרמו ב-2014 לקבוצה של אינדיאנים ב-אקרי ליצור קשר עם כפר ברזילאי ובעקבות זאת עם הממשלה הפדרלית של ברזיל. התנהגות זו מעידה על כך ששבטים רבים מודעים לעולם החיצון, אך בוחרים שלא ליצור קשר אלא אם הם מונעים מפחד או אינטרס עצמי. תמונות לוויין מצביעות על כך שחלק מהשבטים נודדים בכוונה הרחק מכבישים או מפעולות כריתת עצים כדי להישאר מבודדים.
פעילי זכויות ילידים דגלו לעיתים קרובות בגישה שיש להניח לעמים ילידים בבידוד לנפשם, וטענו כי מגע יפריע לזכותם להגדרה עצמית כעמים. מאידך גיסא, הניסיון בברזיל מצביע על כך שעמים מבודדים עשויים לרצות ביחסי מסחר וקשרים חברתיים חיוביים עם אחרים, אך בוחרים בבידוד מתוך פחד מקונפליקט או ניצול. ארגון המדינה הברזילאי National Indian Foundation (FUNAI) בשיתוף עם מומחים אנתרופולוגיים בחר ליצור קשר ראשוני מבוקר עם שבטים. הארגון מפעיל 15 עמדות מסחר ברחבי השטח המוגן בהן שבטים יכולים לסחור עבור כלי מתכת ובישול. הארגון גם מתערב כדי למנוע סכסוכים ולספק חיסונים. עם זאת, FUNAI מתח ביקורת על הרצון הפוליטי בברזיל, ודיווח כי קיבל רק 15% מהתקציב המבוקש לשנת 2014. בשנת 2018, לאחר קונצנזוס בין סוכני שטח, FUNAI פרסמה סרטונים ותמונות של כמה שבטים תחת חסותם. למרות שההחלטה גררה ביקורת, מנהל המחלקה לאינדיאנים מבודדים, ברונו פריירה, הגיב ואמר "ככל שהציבור ידע יותר ויהיה יותר דיון ציבורי סביב הנושא, כך יגדל הסיכוי להגן על אינדיאנים מבודדים ואדמותיהם". הוא גם אמר שהארגון מתמודד עם לחץ פוליטי גובר לאפשר לחברות מסחריות שימוש באדמות. הוא גם הצדיק את הצילום בכך שהסביר ש-FUNAI חוקר טבח אפשרי נגד שבט הפלכירוס.
מתוך הכרה בשלל הבעיות הכרוכות במגע, הגישו מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם ב-2009 והוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם ב-2013 הנחיות והמלצות אשר כללו את הזכות לבחירה בבידוד עצמי.
קיימים דיווחים על "ספארי אנושי" במקומות כמו איי אנדמן של הודו או גם בפרו, שבהם חברות תיירות מסייעות לתיירים לראות עמים מבודדים או גם עמים שיצרו קשר לאחרונה עם שאר האנושות. נוהג זה שנוי במחלוקת.