stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנים חדשות בברכת חתנים
להלכה

השולחן ערוך והרמ"א, הזכירו את כל שלוש השיטות שהזכרנו.
באבן העזר מעתיק השולחן ערוך את לשון הרמב"ם בדעת הראשונים, ומוסיף את דעת התוספות: "ויש אומרים שאפילו היו בשעת החופה ושמעו הברכות, אם לא אכלו שם עד עתה, מקרי פנים חדשות ומברכים בשבילם ז' ברכות אחר ברכת המזון", ומוסיף ש"כן פשט המנהג". בסעיף הבא מסביר שמדובר במי שמרבים עבורו בסעודה, והיא שיטת התוספות, ואם כן, השולחן ערוך לא סובר כדעת הרמב"ם. הרמ"א מוסיף את דעת הרמב"ן והר"ן: "ויש אומרים דאם היו שם פנים חדשות, אף על פי שאין אוכלין שם, מברך בשבילם לילה ויום".
להלכה > ברכת חתנים בשבת

השולחן ערוך פסק: "ויש אומרים דשבת ויום טוב ראשון ושני הוי כפנים חדשות בסעודת הלילה ושחרית, אבל לא בסעודה שלישית, וכן פשט המנהג". הלכה זו מתאימה לדעת התוספות והרא"ש, כמו שפסק השולחן ערוך בסעיף קודם, והרמ"א מוסיף שנהגו לברך אפילו בסעודה שלישית: "ועכשיו נהגו במדינות אלו לברך ז' ברכות בסעודה ג'". הלכה זו, כמו שהעיר בערוך השולחן, מתאימה לשיטת הרמב"ן והר"ן.
אמנם, הרמ"א מציע טעמים אחרים למה מברכים בסעודה שלישית: "ואפשר משום דרגילים לבא פנים חדשות; ויש אומרים מטעם דרגילין לדרוש, והדרשה הוי כפנים חדשות". ב'ערוך השולחן' העיר שכיום אין דורשים, ואין מנהג להביא פנים חדשות, ולמרות זאת נוהגים לברך בסעודה שלישית, וביאר שמברכים בשביל ריבוי המאכלים שמביאים לכבוד סעודה שלישית. במקום שאין מביאים מאכלים מיוחדים, ואין שם פנים חדשות, יש להקפיד לדרוש בתורה, שכן ”מִשְׁפְּטֵי ה' אֱמֶת צָדְקוּ יַחְדָּו” (תהלים יט י).
במצב (הנפוץ יחסית), שהסעודה השלישית נמשכת לתוך הלילה, ושבת היא היום השביעי לאחר החתונה, בלילה של מוצאי שבת, מדובר כבר ביום השמיני. בשערי תשובה כתב שכאשר סעודת יום החול נמשכת לתוך הלילה, אין לברך ברכת חתנים. אולם, בנוגע למוצאי שבת יש אומרים שיש לברך את הברכות, הן בגלל עניין תוספת שבת, והן משום שהולכים אחר תחילת הסעודה.
בפועל, המנהג הרווח הוא שלא לברך ברכת חתנים כאשר הסעודה נמשכה לתוך הלילה, גם במוצאי שבת.
להלכה > קטן ואשה

הרמב"ם פסק: "שאין מברכין ברכת חתנים אלא בעשרה גדולים ובני חורין"
גם בדברי הריטב"א הביא "שאין פנים חדשות אלא למי שראוי להימנות בעשרה של ברכת חתנים" ודין זה של עשרה הוא מניין גברים.
מאידך, לפי שיטת התוספות, נראה שאשה וקטן מסוימים שיש בהם תוספת וריבוי שמחה ייחשבו לפנים חדשות מפני שיש יש בנוכחותם ריבוי שמחה.
הפתחי תשובה, הביא להלכה את שיטת הריטב"א, בשם ספר זכור לאברהם, ופוסקים אחרים הסכימו עמו. אולם החתם סופר פסק שקטן ואשה יכולים להיחשב פנים חדשות, בתנאי שמרבים שמחה עבורם, וכן הורה הרב אלישיב. יוצא אם כן שהדבר שנוי במחלוקת גם בין פוסקי זמנינו.
להלכה > דינים נוספים

מי שלא נוכח בסעודה - המנהג הנפוץ הוא שמי שלא היה נוכח בסעודה, אפילו אם היה נוכח בחופה, נחשב לפנים חדשות. מקצת פוסקים כתבו שטוב להחמיר שגם כזה שלא יהיה בחופה, אבל בספר "עזר מקודש" כתב שאין להחמיר בכך, כיון שנהגו כן.
מי שנכח בסעודה אבל לא היה בעת אמירת הברכות (חופה או ברכת המזון), יש אומרים שלא נחשב כבר כפנים חדשות ויש אומרים שעדיין נחשב כפנים חדשות שהקובע אם לא היה בעת הברכות
אדם חשוב - בשאלה כיצד להגדיר 'אדם חשוב' (כשיטת התוספות) שמרבים עבורה בסעודה, ביאר הרב אלישיב שאדם המתארח, והיו מגישים לו אוכל מיוחד, אזי נחשב לאדם חשוב.
בית החתן - הרב עובדיה יוסף פסק כי אין לברך ברכת חתנים אלא בבית החתן, וכמו שאר השיטות, רק אם יש עשרה גברים ושניים שהם פנים חדשות.
מלצר או מקבץ נדבות - הרב שלמה זלמן אוירבך הורה שאין להושיב מלצר ולצרפו כפנים חדשות, וציין מקרה של בתשעה אנשים שסעדו סעודת שבע ברכות, ובסוף הסעודה ביקר קבצן בבית לקבץ נדבות, והורה החזון אי"ש שאין לצרפו כפנים חדשות כיון שבמקרה כזה, אין בסעודה עבורו
השתתפות בסעודה - רוב אחרוני הפוסקים נוטים להקל (שלא כדעת התוספות והרא"ש) שלא חייבים שהפנים חדשות ישתתף בסעודה, אך ש"טוב להחמיר בדבר".
הערות שוליים

↑  אמנם לדעת התוספות, "ברכת חתנים" הוא ברכת האירוסין, ולא שבע ברכות
↑  מסכת כלה א א
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ז', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ח', עמוד א'
↑  מסכת כתובות, דף ז', עמוד ב', ד"ה והוא
↑  כתובות פרק א, סימן יג
↑  ס"ק י
↑  ב, א מדפי הרי"ף
↑  פרק יט, הלכה יא
↑  ג, א
↑  כתובות, שם
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות ברכות, פרק ב', הלכה י'
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ס"ב, סעיף ז'
↑  שם בסעיף ח'
↑  סעיף כט–ל
↑  קפח, ז
↑  כפי שנוהגים לעניין אמירת "רצה" בברכת המזון, עיין בשבט הלוי חלק א, סימן לט
↑  הלכות אישות י, ה
↑  ריטב"א, כתובות ז, ב
↑  עיין בקהילת יעקב (כתובות סימן ו), שעמד על חקירה זו
↑  אה"ע סימן סב, ס"ק יד
↑  כמבואר באוצר הפוסקים
↑  כתובות ז, ב, ד"ה במקהלות
↑  הובא ב'ישמח לב' אות שלט
↑  שו"ע סעיף ז
↑  סב, ח
↑  הרב שריה דבליצקי, שובע שמחות, א,יא. וכן פסק הרב רצאבי, והרב אליישיב
↑  ילקוט יוסף, חופה וקידושין פרק יז, סעיף כו
↑  ישמח לב, אות שמט
↑  ראה "שובע שמחות" פ"א, סימן ז
↑  ראה חלקת מחוקק ס"ק יא, קיצור שולחן ערוך קמט, ה, ועוד
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אבן אל-עבאס

| --- | --- |

 לידה:  619? מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  687? (בגיל 68 בערך) טאיף, ערב הסעודית 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון, ח'ליפות אומיה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
עבדאללה בן אל-עבאס (בערבית: عبد الله بن العباس, בקצרה: אבן עבאס) היה בן דודו של הנביא מוחמד ואחד מהצחאבה, חברי הנביא במסורת המוסלמית. אבן אל-עבאס מוצג כאחד מגדולי פרשני הקוראן, בעל ידע נרחב בהלכה ובחדית'. הוא נפטר בשנת 687, בימי הח'ליף האומיי עבד אל-מלכ. נכדו א-ספאח ייסד את השושלת העבאסית בשנת 750.
קורותיו

עבדאללה בן אל-עבאס נולד במכה בשנת 617 לאל-עבאס ואשתו לֻבַאבָה בנת אל-חארת'. עם היוולדו נלקח לבית מוחמד והלה בירך אותו והרטיב את לשונו במעט מרוקו. במהלך התבגרותו הוא שירת את מוחמד וסייע לו במלאכות בית כמו שאיבת מים מהבאר לצורכי טהרה. אבן עבאס היה מבני לווייתו הקרובים של הנביא; הוא נהג להתפלל עמו ולהצטרף אליו למסעותיו, לפגישותיו ולהטפותיו. באופן זה, כך מסופר, זכה אבן עבאס לצבור ידע רב בענייני קוראן והלכה, בעידודו הפעיל של בן דודו הנביא.
בשנת 632 אבן עבאס ועלי טיפלו בנביא על ערש דווי, והיו עדים לניסיונו הכושל להשאיר אחריו צוואה. לאחר פטירתו ניסו אבן עבאס ואביו לתבוע את חלקם בירושתו, אך נושלו ממנה בידי אבו בכר בטענה ש"נביאים לא משאירים אחריהם ירושות". הח'ליף השני עומר בן אל-ח'טאב נהג להתייעץ עמו רבות בענייני הלכה. לאחר פטירתו של עמר עלה לכס הח'ליפות עת'מאן בן עפאן. אבן עבאס הסתייג ממנו, ולאחר מותו תמך בהתלהבות בח'ליף הרביעי עלי בן אבי טאלב, בן דוד אחר של הנביא, כנגד יריבו האומיי מעאויה. לאחר הפסקת הלחימה בין הצבאות בקרב צפין פרשו ממחנה עלי קבוצה גדולה של אנשים אשר ראו בהסכמתו לבוררות עם מעאויה חטא כנגד רצון האל. אבן עבאס הצליח לשכנע חלק משמעותי מהם לחזור בהם ממריים.
לאחר תבוסת עלי ורציחתו בשנת 661 עלו האומיים לשלטון. אבן עבאס נמנע מלהישבע אמונים למעאויה אך לא מרד ובכך נשאר סמל מאחד לקהילה המוסלמית. לאחר מותו של מעאויה בשנת 680 הוא אולץ תחת לחץ ניכר להישבע אמונים לבנו של מעאויה, יזיד. אבן עבאס התגורר בחג'אז כל חייו, ועם פרוץ המרד של עבדאללה בן א-זביר בו הוא גונה בהתייחס לעיוורונו:
לבבות חלק מהאנשים עיוורים כמו עיניהם, באשר הם מתירים את נישואי העונג
[דרוש מקור]
אבן עבאס נפטר בשנת 687 בטאיף במהלך שיעור דת והוא בן 70.
למדנותו

אבן עבאס נהג להתלוות למוחמד וללמוד ממנו הלכה וקוראן. מסופר כי מוחמד נהג להתפלל ולבקש מאללה שילמד אותו את "הידע של הספר (הקוראן)". לאחר מות מוחמד מסופר עוד כי אבן עבאס נהג לבקר את הצחאבה השונים ולאסוף מסורות מפי הנביא. הוא נהג לאמת אותן כנגד 30 מעמיתיו, ורק אז היה מקבלן כמהימנות. אבן עבאס נהג ללמד רבים מבני דורות ההמשך שיעורים בהלכות מלחמה, טהרה, ירושה, דקדוק, קוראן, חדית' ופרשנות בהקדישו לכל נושא יום בשבוע. 
מסופר כי יום אחד שמע שאחד מחברי הנביא מחזיק במסורת שלא מוכרת לו. בספרות ההלכה מתואר המעשה הבא מפי אבן עבאס עצמו[דרוש מקור]:
הלכתי אליו בזמן מנוחת אחר הצהרים. פרשתי את גלימתי על האדמה לפני הכניסה לביתו וחיכיתי שיתעורר. הרוח נשבה אבק עליי בזמן שחיכיתי שייצא. אם רציתי הייתי יכול לבקש את רשותו להיכנס והוא לבטח היה נותן אותה, אך העדפתי להמתין עד שייצא מביתו רענן. כשהתעורר לבסוף ויצא מביתו הוא ראה אותי במצב זה ואמר "הוי בן דודו של הנביא! מה קרה איתך? אם היית שולח אליי הייתי לבקשני הייתי בא אליך. השבתי (אבן עבאס): "אני הוא זה שצריך לבוא אלייך, כי ידע שמבקשים לא בא מעצמו". אז ישבתי עימו ולמדתי ממנו את המסורת
אבן עבאס זכה לכבוד רב והכרה בידי הקהילה המוסלמית כבר בגילו הצעיר. מסופר מפי סעד בן אבו אל-וקאץ (אחד מחברי הנביא ולימים מצביא ומושל כופה בעיראק)
מעולם לא ראיתי אדם שהיה מהיר ממנו להבין, שהיה בעל ידע ובינה גדולים יותר מאשר אבן עבאס. ראיתי את עומר מזמן אותו לדון בבעיות קשות בפני הוותיקים שלחמו בבדר מקרב האנצאר והמוהאג'רון. אבן עבאס דיבר ועומר לא התעלם מדעותיו
ג'ונתן מילר

| --- | --- |

ג'ונתן מילר ב-1988
 לידה:  21 ביולי 1934 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בנובמבר 2019 (בגיל 85) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' (1956)  אוניברסיטת קיימברידג' (1960)  אוניברסיטת ברמינגהאם (1960)  קולג' סנט ג'ון  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר ארנולד האוז 
 מעסיק:  יוניברסיטי קולג' לונדון, אוניברסיטת סאסקס 
 פרסים והוקרה:  עמית המכללה המלכותית לרופאים של אדינבורו (1998)  עמית האגודה הלינאית של לונדון  Knight Bachelor (2002)  עמית הקולג' המלכותי לרופאים (1997)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1983)  מדליית אלברט (1990)  פרס אוליבייה 
 
סר ג'ונתן וולף מילר (באנגלית: Jonathan Wolfe Miller;‏ 21 ביולי 1934 – 27 בנובמבר 2019) היה יהודי-בריטי, רופא, במאי תיאטרון ומחזות אופרה, עורך ומגיש של תוכניות טלוויזיה בנושאי מדע, פילוסופיה, חברה ותרבות.
ג'ונתן מילר התפרסם במיוחד בעקבות סדרת הטלוויזיה "גופו של עניין" (1978). סדרה זו עסקה בהיסטוריה של הרפואה ובפילוסופיה של המדע, והיא נוצרה במסגרת הרשת הציבורית הבריטית BBC. הסדרה עוּבּדה מאוחר יותר לספר. תוכנית אחרת שהפיק במסגרת זו הייתה בנושא תיאטרון ועסקה ב-12 מחזות מאת ויליאם שייקספיר.
מילר ראה עצמו כאתאיסט והוא אף כתב והגיש סדרה בנושא זה - "אתאיזם - היסטוריה מקוצרת של חוסר-אמונה" ב-BBC‏ (2004).
בשנת 1983 קיבל מילר תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE), ובשנת 2002 קיבל תואר אבירות.
ביוגרפיה

ג'ונתן מילר נולד ב-1934 למשפחה יהודית מבוססת ברובע המפסטד בצפון לונדון. אביו, עמנואל מילר (1892–1970), היה פסיכיאטר שהתמחה בהתפתחות הילד. אמו, בטי מילר (שם נעורים: ספירו, 1910–1965), הייתה סופרת וביוגרפית. אחותו, שרה מילר, עבדה שנים רבות בטלוויזיה.
מילר למד מדעי הטבע ורפואה באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת לונדון. הוא סיים את לימודיו ב-1959 ועבד במשך שנתיים כרופא בבית חולים.
במקביל ללימודיו הוא עסק בדרמה והיה חבר בפוטלייטס - המועדון הדרמטי של אוניברסיטת קיימברידג'. במועדון זה החלו את דרכם גם יוצרים ושחקנים בריטים מוכרים אחרים, למשל: דאגלס אדמס, ג'ון קליז, אמה תומפסון, סשה ברון כהן ועוד.
ב-1960 הוא היה שותף בכתיבה ובהפקה של הרוויו (קברט) הסאטירי Beyond the Fringe, שהוצג תחילה במסגרת פסטיבל אדינבורו, ומאוחר יותר עבר לניו יורק. המחזה היה תחילת דרכם של שחקנים כמו אלן בנט, פיטר קוק ודאדלי מור. מילר עזב את צוות הקברט זמן-מה לאחר שעבר לניו יורק והחל לעבוד כמגיש ועורך של התוכנית "מוניטור" בבי-בי-סי. בין 1966 ל-1968 כתב וביים סרטים עבור בי-בי-סי, ביניהם עיבוד של אליס בארץ הפלאות עם מוזיקה של ראווי שנקר ועוד.
ב-1970 החל מילר לביים ולהפיק מחזות אופרה. ב-1978 הוא ביים גרסה של האופרה נישואי פיגארו לאופרה האנגלית הלאומית. במקביל הוא עסק בחקר ההיסטוריה של הרפואה באוניברסיטת לונדון, ושימש כסגן-נשיא של הארגון הבריטי למען זכויות הומוסקסואלים - Campaign for Homosexual Equality.
ב-1984 החל ללמוד נוירופסיכולוגיה באוניברסיטת מקמסטר בקנדה, ושנה אחר כך קיבל משרת עמית מחקר באוניברסיטת סאסקס.
בעשור הראשון של המאה ה-21 חזר לעסוק בבימוי. בין השאר ביים את האופרה אורפיאו מאת קלאודיו מונטוורדי, שהוצגה גם בפסטיבל ישראל ב-2007. וב-2011 ביים את ה"מתאוס פסיון" של באך בתיאטרון המלכותי הלאומי.
נפטר ב-27 בנובמבר 2019.
לקריאה נוספת

ג'ונתן מילר (עורך), מחשבות על מחשבות, תרגום: מאיר ויזלטיר, הוצאת עם עובד, 1986.
הערות שוליים

↑  Atheism - A Rough History of Disbelief
↑  הלונדון גאזט, מספר 49212, עמוד 8, 31 בדצמבר 1982
↑  הלונדון גאזט, הודעה על חלוקת תוארי אבירות, 15 באוגוסט 2003
↑  לארי רוטר | הניו יורק טיימס, אליס בארץ הפלאות: כבר לא הגרסה הילדותית של דיסני, באתר הארץ, 5 במרץ 2010
↑  Tom Service, L'Orfeo, The Guardian, ‏3 Nov 2003
↑  חגי חיטרון, במלאות לה 400, באתר הארץ, 6 ביוני 2007
חגי חיטרון, בשביל זה יש פסטיבל, באתר הארץ, 10 ביוני 2007
↑  חגי חיטרון, היצירה הגאונית האנטישמית ביותר, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2011
↑  Tim Ashley, St Matthew Passion – review, The Guardian, ‏20 Sep 2011
↑  פנינה בסכס, גיונתן הגדול - "מחשבות על מחשבות", ג'ונתן מילר, מאנגלית: מ. ויזלטיר; עם־ עובד, אופקים, כל העיר, 2 בינואר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270795505171  PLWABN: 9810690366105606  BnF: cb11916132d (data)  GND: 11905681X  ISNI: 0000 0001 1454 8251  LCCN: n50033692  MusicBrainz: 568b8a4d-49ea-49c4-9281-6e69cef13e9d  NDL: 00450072  NKC: vse2010578621  NLK: KAC201605076  NTA: 069719306  SNAC: w6vq76rt  SUDOC: 060796286  VIAF: 121315389   WorldCat (עם VIAF): 121315389
מתודולוגיית פיתוח תוכנה

בהנדסת תוכנה, מתודולוגיית פיתוח תוכנה או תפישת פיתוח היא סט מוסכם של עקרונות, תהליכים, פרקטיקות וכלים על פיהם מפותחות ומתוחזקות מערכות תוכנה. בהנדסת תוכנה יש כיום כתריסר מתודולוגיות עיקריות (קרי, שפורסמו ברבים וזכו לקבלה מסוימת בתעשייה), וכן מאות אחרות, משניות. המתודולוגיות נבדלות ביחסן למקצוע הנדסת התוכנה ("מהי הנדסת תוכנה?"), עקרונות היסוד, המיקוד (ניהול פרויקט, ארכיטקטורה, עיצוב ותכנות, הבטחת איכות), הטכניקות ובהיבטים נוספים. בשל גילו הצעיר של הענף ובשל ריבוי המתודולוגיות, אין עדיין הסכמה באשר למידת התאמתן של מתודולוגיות מסוימות לבעיות מסוימות, אם כי מקובל לחלק את המתודולוגיות למשפחות נפרדות. כלי עזר מקובל לבחירת מתודולוגיה מתאימה לפרויקט הוא סקלת קוֹבּרן.
מתודולוגיות קוויות

זוהי משפחה נאיבית של מתודולוגיות, המערבבות בין התוצר ההנדסי לפיתוחו. משפחה זו מבקשת לייחס את איכות התוצר ההנדסי לתהליכי הפיתוח של התוכנה. דהיינו, כשם שהתוצר ההנדסי (לדוגמה, מטוס) עומד בקריטריונים מחמירים של יעילות, עמידות ודיוק, כך גם תהליכי פיתוח התוכנה עצמם חייבים לעמוד ברמת קריטריונים דומים. החברה הבולטת במשפחה זו היא מתודולוגיית מפל־המים, המורה על פיתוח תוכנה בתהליך קווי, חד־כיווני הדומה לפס ייצור של מוצר הנדסי.
מתודולוגיות קוויות > תַכנת ותַקן

תכנת ותקן (ידועה גם בשם "מהר ומלוכלך") היא המתודולוגיה המקובלת ביותר לתחזוקת מערכות תוכנה כיום,[דרוש מקור] ובמידה מסוימת, גם לפיתוח מערכות חדשות. מתודולוגיה זו שמה דגש רב על המהירות שבה נעשים שינויים ותיקונים למערכת התוכנה, תוך התעלמות מודעת מנושאי התחזוקתיות והאיכות הפנימית של התוכנה. מתודולוגיה זו מאפשרת הוספה מהירה של פונקציונליות חדשה למערכת, אך מחייבת חיזוק של המבנים הפנימיים של התוכנה מעת לעת ועריכת בדיקות מקיפה. ללא האחרונים, שימוש עקבי במתודולוגיה זו יגרום בהכרח לשחיקה מעריכית באיכות הפנימית של התוכנה, עד לנקודה שבה עלות הוספת פונקציונליות חדשה תהיה שווה או גדולה לעלות בניית התוכנה כולה מחדש, שלאחריה אין הצדקה כלכלית להמשיך לתחזק את התוכנה.
מתודולוגיות קוויות > מפל־המים

מפל-המים היא מתודולוגיה ותיקה ורווחת לפיתוח מערכות תוכנה. המתודולוגיה מיוחסת בטעות לווינסטון רויס, שהציע את הגרסה המקורית של המתודולוגיה במאמר שפורסם בשנת 1970. עם השנים, נשתרשה פרשנות מוטעית למאמרו, והיא זו שמכונה כיום "מודל מפל-המים". בהקשרה ההיסטורי, המתודולוגיה נתפסה כתגובה לשיטות אד הוק של "תַכנת-ותַקן", שרווחו מאוד בשנות השישים של המאה ה-20 (ועדיין רווחות). במודל מפל-המים, פיתוח התוכנה מתבצע בתהליך שיטתי ולוגי, המורכב משלבים מוגדרים היטב, שאין לפסוח עליהם. השלבים מבוצעים באופן קווי, זה אחר זה, ובכל שלב יש מיקוד במשימה עיקרית אחת בלבד. יש דגש רב על איסוף וניתוח של הדרישות לפני תחילת הפיתוח, ואין חזרה לאחור בתהליך לאחר ששלב מסוים בו הסתיים. השלבים העיקריים בשיטה זו הם: איסוף וניתוח דרישות תוכנה, עיצוב תוכנה, מימוש (תכנות), בדיקות תוכנה, שילוב מערכות (אינטגרציה), התקנת תוכנה ותחזוקת תוכנה.
מתודולוגיות קוויות > מודל ה-V

מודל ה-V (אנ') שבו לכל שלב במהלך פיתוח התוכנה קיים שלב מקביל של בדיקות.
מודל זה אינו מודל בדיקות אלא מודל פיתוח, אך עם זאת, מודל זה מדגים איך פעילויות בדיקות התוכנה יכולות להשתלב בשלבי מחזור חיי הפיתוח.
המודל מגדיר 4 רמות פיתוח כאשר לכל רמת פיתוח קיימת רמת בדיקות אשר מתאימה לה.
רמות הפיתוח ורמות הבדיקה בהתאמה הן:
ניתוח הדרישות מצד הפיתוח אל מול בדיקות קבלה בצד הבדיקות.
עיצוב המערכת מצד הפיתוח אל מול בדיקות המערכת בצד הבדיקות.
עיצוב הארכיטקטורה מצד הפיתוח אל מול בדיקות האינטגרציה בצד הבדיקות.
עיצוב היחידות הבודדות/ מודולים וקידוד מצד הפיתוח אל מול בדיקות היחידה בצד הבדיקות.
בפועל, יכולות להיות יותר מ-4 רמות פיתוח אל מול 4 רמות בדיקה והדבר תלוי בארגון ובמתודולוגיה ויכול להשתנות בין פרויקט לפרויקט, אולם, הנפוץ ביותר הוא הבחנה בין 4 רמות.
יתרונות שימוש במודל מנקודת מבט של הבדיקות ושל הפרויקט בכלל:
תחילת תהליך הבדיקות בשלב מוקדם של הפרויקט- חסכון בכסף ובמשאבים לאורך זמן וכן תכנון זמן נכון.
מבנה נכון של בדיקות וכיסוי רב- כך שלכל שלב בפיתוח יש שלב מקביל בבדיקות. להשיג כיסוי בדיקות מקסימלי רב.
מתודולוגיות איטרטיביות

זוהי משפחה של מתודולוגיות, הרואות בפיתוח התוכנה תהליך מחזורי או ספירלי, שבו התוכנה נבנית בהדרגה, נדבך אחר נדבך. המתודולוגיות האיטרטיביות מייחסות חשיבות רבה לכלים, ארכיטקטורה וניהול התצורה, ושמות דגש על פיתוח החלקים המורכבים יותר מוקדם ככל האפשר, כדי להפחית את הסיכון בפיתוח.
מתודולוגיות איטרטיביות > Unified Process

Unified Process (או בקיצור "UP") היא מתודולוגיה, ששורשיה בעבודתו של בארי בם, והורחבה על ידי פיליפ קרוצ'טן, גריידי בוץ', ואחרים. המתודולוגיה הוצגה לראשונה בין השנים 1995–1998. UP אינה מתודולוגיה במובנה הקלאסי, אלא מסגרת מתודולוגית, שניתן להרחיבה ויש להתאימה לארגון או פרויקט מסוים. UP היא מתודולוגיה איטרטיבית, המורה על פיתוח תוכנה בתהליך מחזורי רב-שלבי. המתודולוגיה שמה דגש על ניהול הפרויקט, ניהול השינויים, הארכיטקטורה ותהליכי המידול של התוכנה. ייחודה של UP הוא בדרכים המובְנות בה, המאפשרות להתאימה לסוגים וגדלים רבים של פרויקטים לפיתוח תוכנה, החל מפרויקטים קטנים ולא-קריטיים ועד לפרויקטי-ענק לפיתוח מערכות קריטיות תומכות-חיים. הטכניקות העיקריות של המתודולוגיה כוללות פיתוח מחזורי תָחוּם-בזמן, ניהול השינויים באמצעות כלי ניהול שינויים ובקרת תצורה, ניהול הדרישות ומידול ויזואלי באמצעות UML.
מתודולוגיות זריזות

מתודולוגיה זריזה (באנגלית: Agile) לפיתוח תוכנה היא מתודולוגיה איטרטיבית, שהותאמה לפיתוח תוכנה בצוותים קטנים, תוך שימת דגש על יעילות, זריזות ואיכות. משפחה זו מקבלת בברכה שינויים במפרטי התוכנה, ומתייחסת לפיתוח כאל משחק של שיתוף פעולה מוּכְוון-מטרה (בדומה לטיפוס הרים). המתודולוגיות במשפחה זו שמות דגש רב על סביבת עבודה מתאימה, זרימת מידע אוסמוטית בין חברי הצוות, ותקורה פורמלית־טקסית נמוכה. עקרונות היסוד של משפחה זו נקבעו במשותף על ידי רבים מהמובילים בחקר וביישום מערכות תוכנה, ופורסמו ברבים במנשר לפיתוח תוכנה זריז.
מתודולוגיות זריזות > Extreme Programming

eXtreme Programming (או בקיצור "XP") היא מתודולוגיה, שפותחה על ידי קנט בק, ומתוארת בספרו eXtreme Programming Explained, שיצא לאור בשנת 2000, ובספרים נוספים שצצו בעקבותיו. שמהּ ניתן לה בשל העובדה, שהשיטות המשמשות אותה הן מחמירות מאוד, ובעת פרסומה, נחשבו כקיצוניות יחסית לשיטות שהיו קיימות בתעשייה. המתודולוגיה, כפי שרומז שמהּ, מפרטת שורה של טכניקות בתחום התכנות, ופחות בתחומים אחרים של הנדסת תוכנה. מערכות המפותחות לפיה הן גמישות מאוד לשינויים, וניתן להרחיבן בקלות ובאופן בטוח. כדי להשיג גמישות זו, XP משתמשת בשיטת פיתוח מונחה-בדיקות, שעיקריה הם כתיבת דרישות המערכת כסט של בדיקות הניתנות להרצה, ופיתוח הבדיקות קודם לפיתוח הפונקציונליות. שיטה זו דורשת הבנה טובה של עקרונות תכנות מונחה-עצמים ומשמעת עצמית גבוהה.
מתודולוגיות זריזות > Crystal Clear

Crystal Clear היא מתודולוגיה, שפותחה על ידי אליסטר קוברן, ועקרונותיה מתוארים בספרים שפרסם החל משנת 1998. מתודולוגיה זו שמה דגש על יעילות בפיתוח ומפגינה סגלתנות רבה לשוני בדרכי העבודה האנושיות, כפי שאלה מתבטאות בפיתוח תוכנה על ידי מתכנתים. המתודולוגיה מפרטת עקרונות לתכנות נכון, אך מתמקדת יותר בעיצוב התוכנה וניהול הפרויקט. המתודולוגיה מתאימה לצוותים קטנים, המפתחים תוכנה שאינה תומכת-חיים. ייחודה של Crystal Clear הוא בקלות היחסית שניתן להתאימה לאילוצים המופיעים פעמים רבות בפרויקטים לפיתוח תוכנה (לדוגמה, העדרו של לקוח), ובמסגרת נוחה להרחבה גם לצוותים גדולים יותר.
מתודולוגיות זריזות > Scrum

Scrum היא מתודולוגיה זריזה לניהול פרויקטים לפיתוח תוכנה, שפותחה על ידי קן שוואבר ואחרים. המונח "Scrum" מקורו במשחק הרוגבי, שם הוא מתאר את הדרך שבה המשחק מתחיל מחדש, לאחר שהכדור יצא מהמגרש. הטכניקה של "התחלה מחדש" היא אחת מאבני היסוד של השיטה – פרויקט Scrum מתחיל את תהליך הפיתוח כל חודש מחדש. כלומר, פעם בחודש מסופקת תוכנה עובדת למשתמשים, והערותיהם, כמו גם הדרישות החדשות, מיושמות במחזורי הפיתוח העוקבים. כיום מקובל להשתמש ב־Scrum כמעטפת לניהול פרויקטים המפותחים במתודולוגיית XP ומתודולוגיות זריזות אחרות.
השוואה בין המשפחות

| נושא | מתודולוגיות קוויות | מתודולוגיות איטרטיביות | מתודולוגיות זריזות |
| --- | --- | --- | --- |
| תגובה לשינויים | גרועה | בינונית | טובה מאוד |
| משמעת נדרשת | נמוכה | בינונית | גבוהה מאוד |
| רמה מקצועית נדרשת | נמוכה | נמוכה עד בינונית | בינונית עד גבוהה |
| דגש על מסמכים (תיעוד) | כן | חלקי | לא |
| דגש על קוד עובד | לא | חלקי | כן |
| דגש על בדיקות אוטומטיות | לא | לא | כן |
| דגש על פיתוח מקצה-לקצה | לא | חלקי | כן |
| גודל צוות | אין מגבלה תאורטית | עד מאות | עד 14, ניתן להגדיל בשילוב עקרונות נוספים |
| קלות הטמעה | קל מאוד | בינוני עד קשה | קשה עד קשה מאד |
| מידת השימוש בתעשייה | רבה מאוד | נמוכה עד בינונית | מועטה |
| ותק | משנות ה-70 | משנות ה-90 | מתחילת המאה ה-21 |
ראו גם

סקלת קוברן
ניהול מחזור חיי יישום
לקריאה נוספת

Kruchten, Philip, Kroll Per (2003). The Rational Unified Process Made Easy, Addison-Wesley, ISBN 0321166094
Larman, Craig (2003). Agile and Iterative Development: A Manager's Guide, Addison-Wesley, ISBN 0131111558
יוסף עבו עברון

| --- | --- |

 לידה:  1924 צפת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  12 בפברואר 2014 (בגיל 90 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסף עבו עברון (1924 – 12 בפברואר 2014) היה סופר ועיתונאי ישראלי, מוותיקי חבריה של אגודת העיתונאים בתל אביב (מ-1957).
ביוגרפיה

עבו עברון היה דור חמישי בצפת נצר למשפחת עבו מוותיקות היישוב הישן בגליל, והחזיק במסורת הוצאת ספר התורה בערב ל"ג בעומר מבית עבו לקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, יובל שנים, משנת 1964. את דרכו העיתונאית החל בשורות האצ"ל, שאליו הצטרף לאחר שפרש מהפלמ"ח.
בשנים 1957–1968 שימש כתב בכיר בעיתון "הבוקר" ועורך מדיני של שבועון "מבט חדש", ביטאונה של רפ"י (הפלג האקטיביסטי שפרש ממפא"י בשנות השישים בראשותו של דוד בן-גוריון). רבים מראיונותיו המדיניים באותה תקופה צוטטו בכלי התקשורת בארץ ובעולם, בפרט סדרת ראיונותיו עם בן-גוריון בשדה בוקר. בין היתר, שימש גם כסופר צבאי, וכתבותיו על קרבות האוויר במלחמת ששת הימים פורסמו במרבית כלי התקשורת בארץ וזיכוהו במכתב הוקרה אישי ממפקדת חיל האוויר. בשנים 1969–1991 שימש כדובר התעשייה הצבאית; ייסד וערך, בין היתר, את ביטאונה, "בתעש".
ספריו - "ביום סגריר" משנת 1969 (הוצאת אותפז) ו"סואץ 56 במבט חדש" (1986, הוצאת מודן) דנים בסיבות שהביאו למבצע קדש ב-1956. "התעשייה הביטחונית בישראל" 1980 ו"מגן ורומח" 1991 (הוצאת משרד הביטחון) מפרטים בהרחבה את תולדות הייצור הביטחוני בארץ וזיכוהו בפרס תע"ש של משרד הביטחון. ספרו, "גידי - המערכה לפינוי הבריטים מארץ ישראל" העוסק בעמיחי פאגלין, זרה אור חדש על אירועים דרמטיים בתקופת המחתרת - פיצוץ מלון המלך דוד, הפריצה לכלא עכו, פרשת הסרג'נטים ועוד - הספר זכה לדברי ביקורת חיוביים בכלי התקשורת ועורר פולמוס ציבורי היסטורי שמצא את ביטויו, בין היתר, מעל דפי המדור הספרותי של העיתון "הארץ" במשך מספר שבועות. לאחר שאורי אבנרי השוואה את פאגלין ל"מהנדס" יחיא עיאש וגרר שורה של מאמרי תגובה.
שימש כעורכו של מגזין מדיני לאומי באינטרנט, בשם מזכר. כתבותיו התפרסמו גם ב"מקור ראשון", בערוץ 7 ובמחלקה ראשונה.
ב-1987 העניק שגריר צרפת בישראל, אלאן פיירה בשם נשיאו, פרנסואה מיטראן, את תואר אביר מסדר הכבוד לעבו עברון על "שקידתו בטיפוח המסורת וקשרי הידידות בין ישראל לצרפת". בערב ל"ג בעומר ה'תשס"ב (2002) העניק ראש עיריית צפת עודד המאירי לעבו תעודת אזרחות כבוד של העיר צפת, "על שמירת המסורת והמשכיותה הנפלאה". בערב ל"ג בעומר תשע"ג 2013 העניק ראש עיריית צפת אילן שוחט לעבו שופר קרן מצופה כסף כסמל ליובל השנים שבהן החזיק את מסורת בית עבו.
ב-12 בפברואר 2014 הלך לעולמו.
ראו גם

העלייה לביריה