גלן טיילור
ביוגרפיה > קריירה

עד סוף שנות ה-30, טיילור התיישב במזרח איידהו בפוקטלו. הקמפיין הפוליטי הראשון שלו נערך ב-1938 על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני, אבל סיים רק במקום הרביעי בפריימריז הדמוקרטי.
טיילור התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית בשנת 1940 בבחירות מיוחדות למילוי כהונתו שנותרה של ויליאם בורה המנוח, אך הפסיד ליריבו ג'ון תומאס, עם 47.1 אחוזים לעומת 52.9 אחוזים שקיבל תומאס. על אף שסומן כ"סוציאליסט למחצה" ו"קומוניסטי", הוא התמודד שוב ב-1942 נגד תומאס והפסיד במירוץ צמוד יותר, 48.5 אחוזים לעומת 51.5 אחוזים. טיילור הפסיד בשתי מערכות הבחירות לתומאס בגלל התנגדות עזה של מנהיגי המפלגה הדמוקרטית במדינה. בין הבחירות, טיילור פרנס את עצמו כעוזר צייר וכעובד מתכת בקליפורניה.
בניסיון השלישי שלו להיבחר לסנאט, טיילור התמודד על המושב השני באיידהו ב-1944, וניצח בדוחק את הסנאטור המכהן השמרני ד. וורת' קלארק בפריימריז הדמוקרטי, ואת המושל קלרנס אלפרד בוטולפסן בבחירות הכלליות. טיילור, השחקן המקצועי הראשון שנבחר אי פעם לקונגרס, מעולם לא היה מזרחית לשיקגו לפני בחירתו.
בסנאט, טיילור, שנודע בכינויו "הקאובוי המזמר", רכש מוניטין של התנהגות אקסצנטרית. עם הגעתו לוושינגטון די.סי., טיילור רכב על סוסו, נאגט, במעלה מדרגות בניין הקפיטול של ארצות הברית. נאגט ליווה את טיילור גם במהלך סיור שערך ברחבי המדינה ב-1947, שבו הדגיש את פעילותו נגד מלחמות והתנגדותו למדיניות החוץ של ארצות הברית באותה תקופה.
כאשר טיילור עבר לוושינגטון כהכנה להשבעתו בינואר 1945, מחסור הדיור שנגרם בעקבות מלחמת העולם השנייה עדיין היה בעיצומו, ולכן הוא ומשפחתו התקשו למצוא מקום מגורים. בתגובה, טיילור, שהיה מוזיקאי ופזמונאי, עמד מחוץ לבניין הקפיטול האמריקאי ושר: "תנו לנו בית, ליד כיפת הקפיטול, עם חצר שבה שני ילדים יוכלו לשחק...", למנגינת השיר "Home on the Range". בעקבות כך הוצעו לו ולמשפחתו מספר מקומות להשכרה.
טיילור מונה לוועדת הבנקאות והמטבע לאחר שאמר לסנאטור רוברט פ. וגנר מניו יורק שהוא כשיר לתפקיד משום שהיה מפקיד בכמה בנקים. באוקטובר 1945 טיילור הגיש לסנאט החלטה "בעד יצירת רפובליקה עולמית". טיילור תמך בחקיקה שקידם הנשיא הארי טרומן ב-92% מהמקרים בין השנים 1945 ל-1947, אך חלק עליו בנוגע למדיניות חוץ.
ביולי 1946, בכינוס של גילדת עורכי הדין הלאומית בקליבלנד, אמר הסנאטור טיילור:
הצלחת המונופולים בהתנהלותם מול הקונגרס הנוכחי ניכרת בהריסת הפיקוח על המחירים, בהבטחת החזרי מס המבטיחים רווחים, בחסימת פרויקטי אנרגיה בעמקי נהרות הקולומביה והמיזורי, בהשהיית חוק שכר המינימום, ובהחלשת חוק קילגור לשיקום מ-1944 וחוק מארי לתעסוקה מלאה מ-1945.
המונופולים השפיעו במידה כזו על מדיניות החוץ שלנו עד שהיא משרתת את האינטרסים של המונופולים ואת מטרותיהם המונופוליסטיות.
בליל הבחירות ב-1946, טיילור טיילור עורר כותרות ארציות לכאורה לאחר ששבר את לסתו של מנהיג רפובליקני מקומי בשם ריי מקייג בלובי של מלון בבויסי. טיילור טען שמקייג כינה אותו בכינוי גנאי בוטה והכה אותו ראשון באגרוף ששבר את אפו. עם זאת, מקייג הכחיש את הטענות הללו. מקייג, שהיה בן 66, טען שבעודו שוכב על הרצפה, טיילור המשיך לבעוט בפניו, אך טיילור הכחיש גם את הטענה הטענה הזו. כאשר טיילור הפסיד בבחירות המקדימות של 1950, שלח לו מקייג מברק ובו כתב: "אולי שברת לי את הלסת, אבל אני שברתי לך את הגב!!!"
טיילור גם הסתכסך עם דמוקרטים אחרים מאיידהו, ולעיתים קרובות השמיע הערות ביקורתיות כלפי צ'ארלס גוסט, שהתפטר מתפקידו כמושל בנובמבר 1945 כדי שיורשו ימנה אותו למושב הפנוי בסנאט.
במהלך הבחירות המקדימות של הדמוקרטים ביוני 1946, הביע טיילור תמיכה גלויה ביריבו של גוסט, ג'ורג' א. דונרט, וכינה את גוסט המכהן "שמרן" ש"מתרועע" עם רפובליקנים בקונגרס.
בסנאט, נודע טיילור בנאומים ארוכים, שהיו לעיתים קרובות ביקורתיים כלפי מדיניותו של הנשיא הארי ס. טרומן, במיוחד בענייני חוץ. הדוקטרינת טרומן ותוכנית מרשל, מתוך אמונה ששני המהלכים מקרבים את ארצות הברית למלחמה עם ברית המועצות. טיילור היה ביקורתי הרבה פחות כלפי ברית המועצות בהשוואה לרוב עמיתיו בסנאט, ואף ציין פעם שאין צורך לבקר את מדיניות ברית המועצות כאשר ישנם 90 סנאטורים אחרים שעושים זאת מדי יום.