stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסימת מעיים
חסימת המעי הדק

הסיבות לחסימת מעי דק אצל בני אדם מבוגרים מחולקות באופן כללי לשלוש:
סיבות הקשורות לחלק החיצוני ולא לתוכן הפנימי של המעיים (extraluminal cause): כגון, הידבקויות של לולאות מעי (כתוצאה מניתוחים קודמים), בקע, גידולים ואבצסים.
סיבות הקשורות לדופן המעי עצמו: כגון גידולים ראשוניים של דופן המעי החוסמים את מעבר המזון בו.
סיבות הקשורות לתוכן המעי (intraluminal cause): למשל אבני מרה, גופים זרים ובזואר (חומרים כגון קליפת אפרסמון, שיער ועוד).
אצל ילדים, קיימות סיבות נוספות לחסימת מעיים, השכיחה מביניהן היא התפשלות מעיים.
הסיבות לחסימת מעי השתנו באופן דרמטי במהלך המאה הקודמת. בתחילת המאה ה-20, בקעים היוו את הסיבה השכיחה לחסימת מעיים מכנית (יותר ממחצית המקרים). כיום הסיבה העיקרית לחסימת מעיים היא הידבקויות הנוצרות לאחר התערבות ניתוחית כלשהי בחלל הבטן (בסביבות 60% מן המקרים כיום). הסיבה השנייה בשכיחותה אצל מבוגרים כיום היא תהליך גידולי, ואילו הסיבה השלישית היא בקעים. מחלת קרוהן היא הסיבה הרביעית בשכיחותה לחסימות מעי.
בשלב המוקדם של החסימה, מתגברות התנועתיות וההתכווצות של המעי במאמץ להעביר תוכן מעי אל מעבר לנקודת החסימה. העלייה בפריסטלטיקה של המעי אשר מתרחשת בשלב המוקדם של החסימה, קיימת הן בחלק המקורב (לפני ההיצרות) והן בחלק המרוחק (לאחר ההיצרות), ועל כן לעיתים יש שלשול של תוכן צואתי שעבר את נקודת החסימה עקב הפריסטלטיקה המוגברת.
בשלב מאוחר יותר, פוחתת פעולת המעי. עם הזמן, מצטברים בו מים ואלקטרוליטים אשר עלולים להביא להתייבשות ולהלם תת-נפחי. כך למשל, אם החסימה מקורבת יחסית (בשלב התחלתי של המעי), ההתיישבות תהיה מלווה בהיפוכלורמיה, היפוקלמיה ובססת מטבולית (ירידה בכמות יוני כלור, יוני אשלגן ויוני מימן בהתאמה) בשילוב עם עליה בהקאות. אם החסימה תהיה מרוחקת יותר (בשלב מתקדם של המעי), יצטברו נוזלים רבים במעי אולם הפרעות באלקטרוליטים תהיינה פחות דרמטיות.
כתוצאה מהחסימה ייווצר לחץ שילך ויגבר על דפנות המעי, אשר עלול להביא לחסימה בניקוז הוורידי, עליה של הסרעפת ודיכוי תהליך אוורור הריאות. החסימה כשלעצמה תביא להצטברות של חיידקים (השכיחים ביותר- Escherichia coli, Klebsiella pneumoniae, Enterococcus faecalis) ושיעורם יעלה באופן מהיר. הסיכון לאלח דם, נמק של המעי והתנקבותו (פרפורציה) עולה, ואיתו הסיכון לדלקת הצפק (דלקת של הצפק העוטף את המעי) מסכנת חיים.
תסמינים

הסימנים הקליניים של חסימת מעיים כוללים כאבי בטן עוויתיים, בחילות, הקאות, התרחבות בטנית, והחולה מציין כי אין צואה או יציאה של גזים כלל – בשלב מתקדם יותר. כאבי הבטן מגיעים במרווחים של כ- 4-5 דקות. בשלב מאוחר של המחלה החולה עלול להקיא תוכן צואתי.
בבדיקה פיזיקלית החולה יכול להיות עם טכיקרדיה ולחץ דם נמוך, אשר מרמזים על מידת ההתייבשות של החולה. חום יכול לרמז על חסימה כלואה (סטרנגולציה). הבטן מורחבת, ויש לבדוק אם קיימות צלקות ניתוחיות, אשר יכולות לרמז כי הסיבה לחסימה היא הידבקויות מעיים כתוצאה מניתוח בטני קודם. בהאזנה לבטן תישמע פריסטלטיקה ערה בשלב ההתחלתי של החסימה, ולאחר מכן לא תישמע פריסטלטיקה כלל. חלק מן החולים חשים רגישות במישוש עדין של הבטן. בבדיקה רקטלית יש לבחון סימנים לדמם אשר יכולים לרמז על גידול כמקור לחסימה, או למשל אוטם אשר הביא לחסימה.
בדיקות מעבדה והדמיה

ניתן לעשות צילום רנטגן של הבטן ולראות חסימת מעיים בכ-60% מן המקרים. ממצאים אופייניים בצילום בטן כוללים לולאות מורחבות של המעי הדק ללא עדות להרחבה של המעי הגס. ניתן לראות פלסי אוויר- נוזל בצילום או אף את הסיבה לחסימה (למשל, אבני מרה או גופים זרים). 
אם אין אבחנה וודאית של חסימת מעיים לאחר צילום בטן, יש לערוך CT אשר מהווה בדיקה רגישה יחסית לחסימה מלאה של המעיים ולקביעת מיקום החסימה וסיבת החסימה, אולם הוא פחות רגיש אצל חולים בהם החסימה חלקית. 
בדיקות מעבדה נחוצות על מנת להעריך את מידת ההתייבשות של החולה- יש לבדוק מהן רמות הנתרן, כלור, אשלגן, ביקרבונט וקריאטינין. כתוצאה מההתייבשות עלולה להיות עליה בהמטוקריט לאור ריכוז הדם. כמו כן יש לבדוק האם קיימת עליה בתאי הדם הלבנים (לויקוציטוזיס) אשר עלולה לרמז על סטרנגולציה (אולם אינה חייבת).
טיפול

מרבית החולים עם חסימת מעיים מאובחנים כבעלי חסימה פשוטה, ללא סיבוכים. בחלק מן המקרים, החסימה כוללת כליאה של חלק מהמעי (סטרנגולציה) ומביאה לירידה באספקת הדם לאותו החלק עד לאוטם של החלק עצמו. סטרנגולציה כרוכה בעליה בתחלואה ובתמותה ומשום כך יש לאבחנה בשלב מוקדם – הסממנים כוללים טכיקרדיה, חום, לויקוציטוזיס, ובטן קשיחה.
הטיפול כולל החזרת נוזלים במתן תוך-ורידי היות שהחולה מאבד נוזלים ואלקטרוליטים. יש לעקוב אחר מתן השתן של החולה. כמו כן ניתנת אנטיביוטיקה רחבת טווח.
בנוסף לטיפול האמור לעיל, יש להקל על החסימה עצמה על ידי הכנסת זונדה נזו-גסטרית (naso-gastric tube). בחלק מן המקרים, ובייחוד במקרים בהם החסימה היא חלקית, טיפול כאמור יספק ולא יהיה צורך בניתוח.
טיפול > ניתוח

באופן כללי, חולים עם חסימת מעיים מלאה יזדקקו לניתוח. הסיבה לחסימה עצמה מובילה לגישה הניתוחית. כך, למשל, חולים שיש להם חסימת מעיים כתוצאה מהידבקויות יטופלו על ידי המסת או התרת ההידבקויות; חולים בעלי הרניה כלואה יעברו תיקון של ההרניה, וכן הלאה. לעומת זאת, הטיפול אצל חולים בהם החסימה נובעת מתהליך גידולי מורכב יותר, בייחוד כאשר הגידול שלח גרורות. במצבים כאלו לעיתים נמנעים מכריתת חלקי המעי הנגועים בגידול ורק משחררים את החסימה עצמה.
חסימה של המעי הגס

חסימה של המעי הגס יכולה להיות מסווגת כחסימה דינמית, הנובעת מבעיה מכנית, או חסימה שאינה דינמית. חסימה דינמית מאופיינת על ידי חסימה של המעי הגס, המביאה לעליה בהתכווצויות המעי על מנת להקל על החסימה עצמה. חסימה שאינה דינמית אינה מאופיינת בתנועתיות מעיים, ולרוב מקושרת לירידה או לחוסר תנועתיות של המעי הדק והקיבה. 
סרטן המעי הגס מהווה את הסיבה העיקרית לחסימת המעי הגס בארצות הברית, בעוד שבמדינות כגון רוסיה, אירופה המזרחית ואפריקה, הסיבה העיקרית המובילה היא וולוולוס (פתלת המעיים). 
כ- 2% עד 5% מן החולים בסרטן המעי הגס בארצות הברית מפתחים חסימת מעי גס. סיבות אחרות לחסימה כוללות צואה החוסמת את המעבר, גופים זרים, דלקות כגון קרוהן, דיברטיקוליטיס ואחרות, מחלת הירשפרונג, איסכמיה, הקרנות, התפשלות של המעיים והיצרויות. הידבקויות הן סיבה נדירה לחסימה של המעי הגס (שלא בדומה לחסימת המעי הדק).
חסימה של המעי הגס > קליניקה

המטופל אינו מסוגל להעביר צואה או גזים לאורך המעי הגס, יחד עם התרחבות של הבטן והופעת כאבי בטן. המעי הגס מתרחב בגז, מתוכו כשני שלישים מורכבים מאוויר שנבלע ולא השתחרר (אירו-פאגיה), וחלקו האחר מהצטברות חיידקים. כמו כן המעי הגס מתמלא בצואה ובנוזלים. אם החסימה נגרמה כתוצאה מבקע או פתלת של המעי, תיתכן בעיה באספקת הדם או סטרנגולציה, אשר עלולה להתפתח לנמק.
הטיפול הניתוחי נבחר בהתאם לסיבת החסימה. אם ישנו גידול בחלחולת, אשר מביא לחסימה עצמה, יועדף שחרור החסימה על ידי הוצאת לולאת מעי לסטומה- loop coleostomy, לאחר מכן מתן טיפול נאו-אדג'וונטי לגידול, ותכנון ניתוח להסרת הגידול עצמו לאחר מתן הטיפול הכימותרפי. במקרה של גידול במעי העקול, הניתוח יכול לכלול כריתה של המעי העקול עם הוצאת חלק מעי מקורב מהסטומה, וסגירת החלק המרוחק מהסטומה (הניתוח ע"ש הרטמן), או לחלופין כריתת המעי העקול וביצוע השקה בין שני חלקי המעי בצד המקורב ובצד המרוחק לחלק שנכרת.
חסימה שאינה דינמית, או פסאודו-חסימה, נקראת גם תסמונת אוגילבי- Ogilvie's syndrome- זהו תיאור של התרחבות המעי הגס יחד עם סימנים ותסמינים של חסימה, אולם בהיעדר סיבה לחסימה עצמה. הסיבה להרחבה ראשונית של המעי אינה ידועה במרבית המקרים, כאשר בחלקם המועט הסיבה היא הסננה של תאים ממאירים לעצבים סימפתטים. סיבה נפוצה יחסית למצבים כאלו היא משנית ללקיחת תרופות כגון אופיאטים, תרופות נוירולפטיות, מצבים מטבוליים חריפים, זאבת, סקלרודרמה, תסמונת אהלרס-דנלוס מחלת פרקינסון ומחלות אחרות. האבחנה היא על ידי הדמיה עם חומר ניגוד- כך ניתן להבחין באופן טוב יחסית בין חסימה מכנית, לחסימה שאינה על רקע מכני. גם כאן, הטיפול אשר ניתן בתחילה הוא naso-gastric tube לצורך הקלה על החסימה עצמה, מתן נוזלים תוך ורידי ותיקון אלקטרוליטרי, בנוסף לטיפול בנאוסטיגמין (הפועל באופן פראסימפתומטי ומביא למעבר צואה וגזים במעי. 90% מן החולים מבריאים לאחר טיפול במתן נאוסטיגמין, כאשר לפני מתן התרופה יש לשלול חסימה מכנית על מנת לא לגרום לנקב כתוצאה מלחץ מוגבר על המעי במתן נאוסטיגמין. כמו כן יש לנטר את החולה היות שאחת מתופעות הלוואי של התרופה היא ברדיקרדיה.
חומצה גלוטמית

חומצה גלוטמית (מכונה גם גלוטמט) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
מבנה

החומצה הגלוטמית דומה בהרכבה לחומצה אספרטית, חומצת אמינו אחרת, אלא שבשייר שלה קיימות שתי קבוצות מתילן (CH2) ולא אחת. השייר של חומצה גלוטמית מורכב, אם כן, משתי קבוצות מתילן ומקבוצת קרבוקסיל (COOH). החומצות גלוטמית ואספרטית הן חומצות האמינו היחידות בעלות שייר חומצי. קבוצת הקרבוקסיל נוטה לאבד את אטום המימן שלה, ומכאן חומציותה. כשהדבר מתרחש, הוא הופך ליון קרבוקסילט (-COO), ואז נהוג לקרוא לתרכובת "גלוטמט" (Glutamate). כך קורה ב-pH נייטרלי (7).
המטען החשמלי של גלוטמט הוא 1-, עקב יון הקרבוקסילט השלילי.
צפיפות החומר 1.46 גרם לסמ"ק, המסיסות במים - 7.5 גרם לליטר.
חומצת האמינו גלוטמין היא נגזרת של החומצה הגלוטמית. השייר שלה מורכב מקבוצת אמיד (CONH) במקום קבוצת קרבוקסיל. היא נוצרת כשהחומצה הגלוטמית מגיבה עם אמוניה. עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין גלוטמין או חומצה גלוטמית - Glu - וכן סימול קצר - E.
היסטוריה ושימושים

הראשון שבודד את החומצה הגלוטמית היה הכימאי הגרמני קרל ריטהאוזן (Karl Ritthausen) בשנת 1866, מחלבון גלוטן שבחיטה, ומכאן שמה. היא סונתזה לראשונה במעבדה בשנת 1890.
החומצה הגלוטמית מקנה למזונות טעם נוסף על ארבעת הטעמים הבסיסיים. כשגלוטמט מתרכב עם יון נתרן מתקבל מונוסודיום גלוטמט (Monosodium Glutamate, בראשי תיבות: MSG). הכימאי היפני איקוני קיקאדה מאוניברסיטת טוקיו גילה את מונוסודיום גלוטמט בשנת 1906 וכינה אותו "אוּמאמי" (בתרגום חופשי מיפנית: "טעים"). מונוסודיום גלוטמט הוא תוסף המזון הנפוץ ביותר בעולם.
פיזיולוגיה

החומצה הגלוטמית אינה "חומצת אמינו חיונית", שכן תאי גוף האדם מסוגלים לייצר חומצה זו בעצמם מחומצת אמינו אחרת.
בנוסף לתפקיד המבני של חומצה גלוטמית כמרכיב בחלבון, משמשת החומצה גם כמוליך עצבי במוח וכחומר מוצא ליצירת GABA, מוליך עצבי נוסף. החומצה הגלוטמית מפעילה הן קולטנים יונוטרופיים (NMDA, AMPA ו-Kainate) והן קולטנים מטבוטרופיים. החומצה הגלוטמית אינה יכולה לעבור בקלות מהמוח אל זרם הדם, ולכן תאי המוח הופכים אותה לגלוטמין ומנצלים אותה ליצירת אנרגיה.
בתאי צמחים וחיידקים פוטוסינתטיים מהווה החומצה הגלוטמית חומר מוצא לסנתוז הפיגמנט כלורופיל.
הערות שוליים

↑  ביוכימיה I: חלבונים, מבנה ותפקיד, עמוד 29, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, מהדורת ניסוי תשנ"ד - 1994
↑  תיקי גולן, ממכר: הטעם שגורם לכם להגיד "אני רוצה עוד", באתר ynet, 8 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531218405171  BnF: cb12267307z (data)  GND: 4113764-4  LCCN: sh85055379  NDL: 00562658  NKC: ph1235238
פטרישיה פרנסס גרייס

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1937 (בת 87) ולינגטון, ניו זילנד 
 שם לידה:  Patricia Gunson 
 מדינה:  ניו זילנד 
 פרסים והוקרה:  פרס נוישטדט הבין-לאומי לספרות (2008)  Prime Minister's Award for Literary Achievement (Fiction) (2006)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2023)  Exemplary/Supreme Award of the Te Waka Toi Awards (2016)  honorary doctor of Victoria University of Wellington (1989)  Distinguished Companion of the New Zealand Order of Merit (4 ביוני 2007)  עמית מסדר שירות המלכה (11 ביוני 1988)  Fellow of the Academy of New Zealand Literature 
 
פטרישיה פרנסס גרייס (באנגלית: Patricia Frances Grace;‏ נולדה ב-17 באוגוסט 1937) היא סופרת ילדים ומבוגרים מניו זילנד, הנחשבת לדמות עיקרית ודומיננטית בתהליך פיתוח ספרות בדיונית מאורית. גרייס זכתה לשבחים רבים, בעיקר על תרומתה לתרבות המאורית ועל קידומה של תרבות זו דרך ספריה. גרייס זכתה לפרסים רבים על עבודותיה, ביניהם: פרס הוברט צ'רץ' - פרוזה (1976), פרס ניו זילנד לספרות בדיונית (1987) ופרס נוישטט לספרות בינלאומית (2008). ספריה הידועים ביותר הם: "פוטיקי" (Potiki) מ-1986, "דוג-סייד סטורי" (Dogside Story) מ-2001, ו"תינוק אין-עיניים" (Baby No-Eyes) מ-1998.
קורות חיים

גרייס נולדה בעיר וולינגטון שבניו זילנד בשנת 1937 לאב נצר לשלושה שבטים מאוריים (נגאטי טואה, נגאטי ראוקאווה ותה אטיאווה), ואם אירית. שמה המלא בעת לידתה היה פטרישיה פרנסס גנסון.
בילדותה בילתה גרייס את חופשותיה עם משפחת אביה בחלקתם בפלימרטון (Plimmerton), שם הכירה את מנהגי העם המאורי ואת מסורותיו. גרייס הייתה לתלמידה המאורית היחידה שלמדה בבית ספר היסודי "סנט אנה", וחשה תמיד רגשות ניכור והתבדלות. היא אף ציינה באחד מראיונותיה שהייתה תלמידה שקטה יחסית בכיתה.
כשסיימה את שנות היסודי והתיכון שלה, למדה במכללת וולינגטון להכשרת מורים, ולאחר מכן קיבלה תעודת הוראה לאנגלית כשפה שנייה מאוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון.
בשנת 1957 עברה גרייס לגור בפלימרטון שבניו זילנד יחד עם בן-זוגה, קארהי ויארקי, שם גידלו את שבעת ילדיהם. בזמן חייה בפלימרטון, מעבר להיותה מורה לאנגלית, החלה לעסוק בכתיבה ספרותית כשהצטרפה לקבוצת כתיבה, בה כתבה סיפורים קצרים אותם שלחה לכתבי עת. סיפוריה הראשונים, כדוגמת ספרה הראשון, "וואיאריקי וסיפורים אחרים" (Waiariki And Other Stories) - מבוססים בעיקר על חוויותיה וזיכרונותיה מילדותה כנערה מאורית.
בשנת 1985, הוענקה לגרייס מלגת כתיבה מאוניברסיטת ויקטוריה. גרייס החליטה שהיא תוותר על עבודתה כמורה, ותקדיש את מרב זמן לעבודתה כסופרת. מאז החלטה זו, גרייס פרסמה ספרים רבים נוספים - רובם ככולם מנקודת המבט התרבותית-מאורית. חלקם תורגמו לשפות אחרות, כגון: גרמנית, ספרדית, הולנדית, פינית, צרפתית וכמובן מאורית.
נכון ל-2017, ספרה האחרון של גרייס הוא צ'אפי (Chappy), ספר אשר יצא לאור בשנת 2015.
פעילות מקצועית

פטרישיה פרנסס גרייס נחשבת לדמות דומיננטית ביותר בפיתוח התחום הספרותי של בדיון מאורי. כל אחד מספריה מתייחס לדיונים וקשיים מרכזיים בתרבות המאורית, כגון: קונפליקטים בין ערכים מודרניים למסורתיים, יחסים במשפחה המאורית המודרנית וההשלכות של קולוניאליזם תרבותי. ספריה של גרייס מהווים מצד אחד, שופר לתרבות המאורית ומצד שני, מאפשרים לעולם המערבי להיחשף לתרבות ייחודית זו.
ספרה הראשון של גרייס הוא "ואיאריקי וסיפורים אחרים" (Waiariki And Other Stories), פורסם בשנת 1975 וכולל אוסף סיפורים קצרים שכתבה על זיכרונותיה וחוויותיה כילדה מאורית. "ואיאריקי וסיפורים אחרים" נחשב לספר הראשון שסופרת ממוצא מאורי פרסמה, וזכה ב-"פרס הוברט צ'רץ' - פרוזה, המוענק ל-"ספר הבדיוני המשובח" ביותר בשנת 1976.
לאחר הוצאת שני ספרים נוספים שנועדו לגיל המבוגר יותר, גרייס החליטה לעבור לתחום הספרות לילדים. ספרה הראשון בתחום זה היה "הקויאה והעכביש" (The Kuia And The Spider), ספר תמונות שעליו עבדה במשותף עם האמן רובין קאוקיווה, ושיצא לאור בשנת 1981. ספר תמונות זה זכה בפרס "ספר הילדים של השנה" והיה פריו הראשון של שיתוף פעולה פורה בין גרייס לקאוקיווה, במסגרתו נכתבו, עד כה, שני ספרים.
בשנת 1986 חזרה שוב לספרות מבוגרים, והוציאה ספר ששמו "פוטיקי" (Potiki) שזכה להוכרה רבה ותורגם לשפות רבות אחרות. "פוטיקי" זכה לאחר מכן בפרס ניו זילנד לספרות בדיונית.
בשנת 1992, גרייס הדפיסה את הרומן השלישי שלה, בשם "בני דודים" (Cousins), ובו עסקה בנושא הפמיניזם בקרב תרבות עמה. באחד הראיונות שלה על הספר, גרייס אמרה:
אני מרגישה מאוד בנח כאשר אני כותבת על נשים, במיוחד כאשר אני כותבת על דמויות של נשים מאוריות חזקות.
בשנת 2006, גרייס זכתה בפרס "סופרים מובילים שמונו על ידי ראש הממשלה להצלחה ספרותית", פרס המוקיר סופרים אשר תרמו תרומה משמעותית לספרות הניו זילנדית. בעת קבלת הפרס, ראש הממשלה - הלן קלארק, אמרה:
עבודתה של פטרישיה גרייס מילאה תפקיד מרכזי בהתהוותה של ספרות בדיונית מאורית. ככותבת רומנים, סיפורים קצרים וספרות ילדים, עבודתה מבטאת הכרה לערכים מאוריים בקהל בינלאומי רחב.
בשנת 2008, גרייס הוציאה לאור ספר שאחיה - בריאן גנסון - אייר, בשם "מריאה והאלבטרוס". באותה שנה, גרייס גם זכתה ב "פרס ניושטט לספרות בינלאומית".
רשימת ספרים

(1975) Waiariki
(1978) Mutuwhenua: The Moon Sleeps
(1980) The Dream Sleepers
(1982) The Kuia And The Spider
(1984) Wahine Toa: Women Of Maori Myth
(1987) Electric City And Other Stories
(1992) Cousins
(1994) The Sky People
(1998) Baby No-Eyes
(2001) Collected Stories
(2001) Dogside Story
(2003) Earth, Sea, Sky: Images And Maori Proverbs From The Natural World Of Aotearoa New Zealand
(2004) Tu
(2006) Small Holes In The Silence: Short Stories
(2008) Maraea And The Albatrosses
(2011) Ned & Katina: A True Love Story
(2015) Chappy
(2015) Haka
הערות שוליים

↑  ריאיון עם גרייס, באתר Christchurch City Libraries
↑  Kathleen Kuiper, ביוגרפיה על חייה של גרייס, באתר Britannica
↑  Petri Liukkonen, ביוגרפיה על חייה של גרייס
↑  פרסי ראש הממשלה בתחומים שונים, באתר APPREB Home
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810573970905606  BIBSYS: 90409483  BNE: XX1060135  BnF: cb12313087s (data)  CiNii: DA05780927  GND: 121290034  ISNI: 0000 0001 2284 1925  LCCN: n85249522  NKC: jn19990002820  NLA: 35138543  NTA: 072415304  RERO: 02-A003312673  SELIBR: 299130  SUDOC: 032021925  TePapa: 57911  Trove: 838817  VIAF: 111994998   WorldCat (עם VIAF): 111994998
מעוף כלולות

קן נמלים
מעוף כלולות הוא שלב חשוב בהתרבותם של רוב מיני הנמלים, הטרמיטים וכמה מיני דבורים. במהלך הטיסה, מלכות בתולות מזדווגות עם זכרים ונוחתות כדי להתחיל מושבה חדשה, או במקרה של דבורי דבש, ממשיכות את רצף המושבה בכוורת קיימת.
הגרסה המכונפת של נמלים וטרמיטים ידועה כאלטות.
לפני הטיסה

מושבת נמלים בוגרת מייצרת מלכות בתולות וזכרים מכונפים מידי עונה הנקראים אלטים. ביצים לא מופרות מתפתחות לזכרים. ביצים מופרות מתפתחות בדרך כלל לפועלות עקרות נטולות כנפיים, אך עשויות להתפתח למלכות אם הזחלים זוכים לטיפול מיוחד.
תוך ימים ספורים לאחר שיצאו ממעטה הגולם, הזכרים "הופכים במהירות לטילים מיניים חד-תכליתיים". מלכות וזכרים צעירים נשארים במושבת האם עד שהתנאים מתאימים למעוף הכלולות. הטיסה דורשת מזג אוויר יבש מכיוון שגשם מפריע לחרקים מעופפים. מושבות שונות מאותו המין משתמשות לרוב ברמזים סביבתיים כדי לסנכרן את שחרורם של זכרים ומלכות כך שיוכלו להזדווג עם פרטים מקינים אחרים, ובכך להפחית את האפשרות לזיווג קרובים. ההמראה בפועל ממושבת האם מסונכרנת לעיתים קרובות לטיסה בקבוצות גדולות כדי להקטין את הסיכוי להיטרף על ידי עופות.
בזמן הטיסה

בדרך כלל המלכות והזכרים מתפזרים תחילה כדי להבטיח שההזוודגות תהיה עם פרטים ממושבות שונות. לאחר מכן המלכות משחררות פרומונים כדי למשוך זכרים. עם זאת, המלכות מנסות לעיתים קרובות להימלט מהזכרים, ומאפשרות רק לזכרים המהירים והטובים ביותר להזדווג. הזדווגות מתרחשת במהלך הטיסה.
מלכה אחת מזדווגת בדרך כלל עם כמה זכרים. הזרע מאוחסן באיבר ייעודי בבטן המלכה ונשמר לאורך כל חייה. מצב זה יכול להימשך עד 20 שנה, שבמהלכן ניתן להשתמש בזרע להפריית עשרות מיליוני ביצים.
אחרי הטיסה

הזכרים התפתחו למטרה יחידה של הזרעת המלכה. במהלך הזדווגות מהירה ואלימה, הזכר מפוצץ את איברי המין הפנימיים שלו בתא איבר המין של המלכה ומת במהירות.
המלכות שהזדווגו נוחתות ובמקרה של רוב הנמלים וכל הטרמיטים, מסירות את כנפיהן. לאחר מכן הן מנסות להקים מושבה חדשה. תהליך הקמת המושבה משתנה ממין למין, אך בדרך כלל כולל את חפירת החדר הראשון של המושבה ולאחר מכן הטלת ביצים לתוכו. החל משלב זה, המלכה מטילה ברציפות ביצים הבוקעות לזחלים, המיועדות אך ורק להתפתח לנמלים פועלות. המלכה בדרך כלל מזינה את השגר הראשון לבדו. לאחר הופעת הפועלות הראשונות, תפקידה היחיד של המלכה הוא הטלת ביצים.
למלכות הצעירות שיעור כישלונות גבוה במיוחד. במהלך שנות קיומה מושבת נמלים גדולה מאוד יכולה לשלוח מיליוני מלכות בתוליות. בהנחה כי המספר הכולל של מושבות נמלים באזור נשאר קבוע, בממוצע רק אחת מהמלכות הללו מצליחה. השאר מוצאות את מותן כתוצאה מטריפה (בעיקר על ידי נמלים אחרות), סכנות או כישלונות בגידול השגר הראשון בשלבים שונים של התהליך. הברירה הקפדנית הזו מבטיחה שהמלכה צריכה להיות כשירה במיוחד וגם בת מזל להעביר את הגנים שלה לדור הבא.
מלכה עם כנפיים.
מלכה עם כנפיה קרועות.
וריאציות

התבנית הבסיסית שתוארה לעיל לא אופיינית לכל מיני הנמלים. בנמלי גדוד רק הזכרים הם אליטים, בעלי כנפיים. הם טסים ממושבת ההורים שלהם בחיפוש אחר מושבות אחרות בהן מלכות בתוליות חסרות כנפיים מחכות להם. מושבה עם מלכה זקנה ומלכה צעירה אחת או יותר, מתפלגת אז, כאשר כל מלכה מצליחה נוטלת חלק מהעובדים. הסיבה להתנהגות זו היא העובדה שלנמלי גדוד אין קן פיזי. המלכות אפוא תלויות לחלוטין בפועלות שיגנו עליהן.
וריאציה נוספת נמצאת במינים עם מושבות רב-מלכות, כמו בזן Solenopsis invicta של נמלי האש. הזכרים והמלכות הבתולות מזדווגים והמלכות בדרך כלל חוזרות למושבת האם, שם הן נשארות. תהליך זה מגדיל מאוד את אחוזי ההצלחה של מלכות בתוליות, ומאפשר ליצור מושבות או רשתות גדולות במיוחד של מושבות משתפות פעולה. המושבה הופכת גם לחסינה יותר מכיוון שהיא לא תלויה בהמשך תפקודה של מלכה יחידה, מה מאפשר למושבות של נמלי Solenopsis invicta להתבצר בסביבתם, ולהשיג עמדה דומיננטית במערכת האקולוגית. עם זאת, המחיר לכך הוא זיווג קרובים ואובדן היכולת להסתגל. חסרונות אלה עלולים לגרום לקריסה פתאומית באוכלוסייה כאשר הסביבה משתנה ובעקבות פלישת טורף או טפיל חדש.
יום מעוף הנמלים

"יום מעוף הנמלים" הוא כינוי לא רשמי ליום בו נמלים מלכות מגיחות מהקן כדי להתחיל את המעוף, אף שמחקר בשיתוף אזרחים הוכיח כי טיסות הנישואין אינן מסונכרנות באופן מרחבי או זמני במיוחד. עם זאת, מספר הנמלים שטסות בימים מסוימים יכול להיות גדול מספיק כדי להתגלות על ידי מערכות רדאר של שירותי מזג אוויר, הדומות לממטרי גשם.
ברוב מיני הנמלים, הזכרים עפים לצד המלכות, אף על פי שהם קטנים יותר ומורגשים פחות. המלכות עפות מסביב - חלקן עפות מרחקים ארוכים מאוד, אחרות רק כמה מטרים - ואז מזדווגות ונופלות לאדמה, שם הן מאבדות את כנפיהן ומנסות להקים מושבת נמלים חדשה. מסת החרקים המעופפים מושכת לעיתים קרובות את תשומת לבם של טורפים כמו ציפורים, ולעיתים קרובות ניתן לראות להקות ציפורים עטות על האוכל הזמין.
תופעה זו מתרחשת במושבות רבות בו זמנית כאשר תנאי מזג האוויר המקומיים מתאימים, כדי להפחית את יעילות הטריפה ולהבטיח כי למלכות ולזכרים ממושבות שונות יש סיכוי לפגישה ולהתרבות. מסיבה זו נוצר הרושם כי מדובר באירוע 'מתוזמן' או שהנמלים מתקשרות בדרך כלשהי. עם זאת, סביר להניח שאין תזמון בין המושבות השונות אלא שהתופעה היא תגובה נפוצה לטמפרטורה, לחות, מהירות הרוח ועונת השנה.
ראו גם

דבורת הדבש
הערות שוליים

↑  "How Does An Ant Colony Start". אורכב מ-המקור ב-2011-08-11. נבדק ב-2007-07-13.
↑  Bert Hölldobler, Edward O. Wilson (1990)The ants, p.176
↑  May R. Berenbaum (1996) Bugs in the system: insects and their impact on human, p.67
↑  Edward O. Wilson (2000) Sociobiology: The New Synthesis p.141
↑  "Can a queen lay eggs of certain types of ants at will?". אורכב מ-המקור ב-2011-07-19. נבדק ב-2007-07-13.
↑  "Flying ants plague London | Metro.co.uk". metro.co.uk. 2011. נבדק ב-12 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hart, Adam G.; Hesselberg, Thomas G.; Nesbit, Rebecca; Goodenough, Anne E. (2018). "The spatial distribution and environmental triggers of ant mating flights: using citizen-science data to reveal national patterns". Ecography. 41 (6): 877–888. doi:10.1111/ecog.03140.
↑  Hart, Adam (18 ביולי 2017). "Viewpoint: Is there such a thing as 'flying ant day'?". BBC News (באנגלית). נבדק ב-17 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Flying ants: Swarms appear on weather map as 'rain'". BBC News (באנגלית). 17 ביולי 2019. נבדק ב-17 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ants - Mating, Reproduction, And Life Span". Science Encyclopaedia.
↑  Boomsma & Leusink, J. J. & A. (1981). Weather Conditions during Nuptial Flights of Four European Ant Species. Springer in cooperation with International Association for Ecology. p. 236. JSTOR 4216453.
זכרים מכונפים של נמלים אורגות מתכוננים למעוף הכלולות
מלכה צעירה שמתחילה לחפור מושבה חדשה
נמלה מעופפת מקלגרי, אלברטה קנדה באוגוסט 2018.
נמלי ציטרונלה מסוג Lasius
נמלי ציטרונלה מסוג Lasius, מתכוננות למעוף הכלולות
סבא בישל מרק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  נירה הראל
 איורים:  עופרה עמית
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  2007
 
סבא בישל מרק הוא סיפור ילדים שנכתב על ידי נירה הראל ואויר בידי עופרה עמית. הספר יצא לאור בשנת 2007, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בסיפור מועברים מסרים על נתינה המותאמים לגיל הרך. הספר זכה בפרס "ספרות שווה" לשנת 2023.
תקציר העלילה

העלילה מתמקדת בסבא שחי לבדו, שנהג להאזין לרדיו ולקרוא עיתונים. על מנת להפיג את בדידותו, הסבא החליט לבשל מרק כדי לחמם את ליבו ואת בטנו. לאט לאט הבית התמלא באורחים שהגיעו לאכול מן המרק של סבא.
דמויות

הדמות הראשית הנמצאת במרכז העלילה היא הסבא. הוא מתואר כדמות גברית, מטפלת, נדיבה, חמה וחומלת. הוא מחפש אהבה וחמלה כדי שלא יישאר לבד ובודד.
מניע עלילתי

ניתן להבין לפי הכותרת שהספר שולח דרישת שלום. דרישת השלום הזאת חיונית מכיוון שהיא בונה לקורא מערכת ציפיות, מפתיעה ומעשירה את הטקסט. בנוסף היא מקבלת השראה מהילדים שסובבים אותה ומילדיה הפרטיים.
איורים

הצבעוניות המאפיינת את איוריה של עפרה עמית דוחקים מהם את הבדידות ואת העצב, ומשרים על היושבים סביב השולחן ועל הקוראים רוח של חִיוּת ועליצות.
מסרים

הסיפור מעביר מסרים רבים. הסבא הוא אדם בעל נתינה, אופטימיות ואכפתיות רבה. ניתן לראות זאת בהכנסת האורחים שמגיעה מהתורה כאשר הוא הכניס כל אורח שבא והנתינה עשתה לו שמח בלב, כך שמי שנותן מרוויח גם. בנוסף הספר מעורר ילדים רבים לאכול מאכלים שונים שאינם מכירים.
ביקורות

קוראי הספר טוענים כי הסיפור מעורר עצב מכיוון שהוא מדבר על זקנה ובדידות, אך מהר מאוד מתמלא בתקווה ובאחווה, הוא מלמד על נתינה והאושר ממנה. הספר מתואר על ידי הקוראים כחמוד ושובה לב. כתוב בשפה קלה ומובנת, המלווה באיורים נעימים, עם מסר יפה וחזק שהקוראים אהבו מאוד. הספר מומלץ לגילי 3+ מאת הקוראים, והכותבת ציינה כי הסיפור מיועד לילדים ומכוון אף להורים.
הערות שוליים

1 2 3  סבא בישל מרק, באתר תרבות שווה
1 2  סבא בישל מרק, באתר ספריית פיג'מה
1 2 3  המפרש, ספרות ילדים | סבא בישל מרק, באתר הַמִּפְרָשׂ
1 2  "לא הסכמתי שיתייחסו אל ספרות ילדים כנחותה", באתר ישראל היום
1 2  יעל דר, סבתא אולי בישלה דייסה, אבל המרק של סבא משביע יותר, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007
↑  תרצה שני, ספרים שיגרמו לילדיכם לאכול בריא, באתר ynet, 7 ביוני 2018
↑  סבא בשל מרק - נירה הראל