לטבייה רוברסון
קריירה > 1990–2000: גירלז טיים ודסטיניז צ'יילד

בגיל תשע ניגשה רוברסון לאודישן מוזיקלי, שכולל ראפ וריקוד, ליצירת להקת בנות מקומית. שם פגשה את ביונסה נואלס, והשתיים הפכו לחברות טובות. נואלס ורוברסון הכינו יחד סרטון שירה וריקוד בשם "One Time", ואיתו הן ניגשו לאודישן. בבית הספר היסודי פגשה את קלי רולנד. לאחר ששמעה את קולה צירפה את רולנד ללהקה. תחילה הייתה רוברסון זמרת מחליפה היות שהתמקצעה בתחום הראפ בלבד, וקולה לא היה מפותח מספיק בשביל להופיע על במות. אולם היא למדה פיתוח קול והחלה להצטרף לנואלס ולרולנד בבמות. הלהקה השתתפה בתחרות הכישרונות Star Search כשכללו בה נואלס, רולנד, תמר דייוויס, רוברסון ושתי בנות דודה, ניקי ונינה טיילור. היא נקראה אז גירלז טיים, והפסידה באירוע ל-Skeleton Crew.‏ אביה של נואלס, מתיו, החל לנהל את הקבוצה מיד לאחר תוכנית הטלוויזיה. הוא צמצם אותה לרביעייה: נואלס, רולנד, רוברסון ולטויה לאקט. במרוצת שנותיה הראשונות בקריירת המוזיקה שלה שונה שמה של הלהקה מספר פעמים: "Somethin' Fresh",‏ "Cliché",‏ The Dolls", ו-"Destiny".‏ תחת השם האחרון הוחתמה אצל אלקטרה רקורדס. כמה חודשים לאחר מכן, טרם הוצאת אלבום בכורה, פרשו הבנות מחברת התקליטים עקב סכסוכים על אופיה של הלהקה המתפתחת. מתיו ניהל משא ומתן בדבר חתימת הלהקה בקולומביה רקורדס. לפני העסקה הקליטו חברותיה מספר רצועות באוקלנד שבקליפורניה בהפקת ד'וויין ויגינס מ-Tony! Toni! Toné!. בשנת 1997, לאחר כמה ניסיונות בה ראו מנהלי חברת התקליטים את הפוטנציאל המסחרי הגבוה שהיה לבנות, נכללה הרצועה "Killing Time" בפסקול של "גברים בשחור". בהמשך אותה השנה הוחתמה בקולומביה, תחת השם "דסטיניז צ'יילד". נואלס הייתה הסולנית הראשית, רולנד סולנית משנה ולאקט ורוברסון זמרות רקע. בתחילת 1998 פורסם אלבום הבכורה המשותף שלהן, Destiny's Child, בו נכללו הסינגלים "No, No, No" ו-"With Me". הרצועה "Illusions" נפתחה בקטע ראפ של רוברסון. מאוחר יותר ב-1998 "Get on the Bus" נכלל בפסקול Why Do Fools Fall in Love.
לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלהן התכנסו במהירות בנות הלהקה יחד עם מפיקים חדשים, דוגמת קווין בריגס ורודני ג'רקינס, באולפני הקלטות שונים. הם כתבו והקליטו את האלבום השני שלהן, The Writing's on the Wall, שהפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה. עם יציאתו נכנס למצעד הבילבורד 200 במקום החמישי ולמצעד ה-R&B במקום השני.‏ "Bills, Bills, Bills" פורסם ב-1999 כסינגל המוביל מתוך האלבום, והגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 – שירה הראשון של הקבוצה שמגיע להישג זה. The Writing's on the Wall יוחס לימים לאלבום הפריצה של דסטיניז צ'יילד, שכן מאז הפכו למפורסמות גם בקהלי יעד אחרים מאירופה ומארצות הברית, כמו יפן. ב-14 בדצמבר 1999 איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה בטענה שהוא שמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד והעדיף את נואלס ורולנד על פניהן. על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו רוברסון ולאקט, כשהווידאו קליפ של "Say My Name", הסינגל השלישי מ-The Writing's on the Wall פורסם, שהוחלפו על ידי שתי בנות. לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הלהקה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרה פרנקלין. ב-21 במרץ 2000 הגישו שתי הבנות תביעה משפטית נגד מתיו ושתי חברותיהן ללהקה לשעבר בגין הפרת הצהרות נאמנות וחוזי שותפות שנחתמו בין הצדדים. בעקבות כניסתן של הערכאות ביזו שני הצדדים במשפט זה את זה בכלי התקשורת. לקראת סוף שנת 2000 ביטלו רובסון ולאקט את חלק התביעה שלהן נגד נואלס ורולנד לאחר שהושגה פשרה ביניהן. אולם השתיים המשיכו במסע המשפטי שלהן נגד מתיו. במסגרת ההסכם בין הבנות נאסר על שני הצדדים לדבר זה על זה בפרהסיה.