stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצת הכנסים של מדעי המתמטיקה

מועצת הכנסים של מדעי המתמטיקה (באנגלית: The Conference Board of the Mathematical Sciences, בראשי תיבות: CBMS) היא ארגון גג של תשע עשרה אגודות מקצועיות במדעי המתמטיקה בארצות הברית שאחת מהמטרות העיקריות של כל אחת מהן היא הגדלת והפצת הידע באחד או יותר ממדעי המתמטיקה. המועצה והאגודות החברות בה מוכרות על ידי האיחוד המתמטי הבינלאומי (IMU) כחברות המתמטיות הלאומיות עבור מדינתן. ה־CBMS נוסד בשנת 1960 כארגון היורש לוועדת המדיניות למתמטיקה בת שישה ארגונים (שהוקמה על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה והאיגוד האמריקאי למתמטיקה כוועדת מדיניות המלחמה בשנת 1942) וארגון הכנסים של מדעי המתמטיקה בשנת 1958. בנוסף לייצוג המתמטיקה האמריקאית ב־IMU, המועצה משמשת כאפיק תקשורת בין האגודות החברות בה לבין ממשלת ארצות הברית, ומתאמת פרויקטים משותפים של האגודות החברות בה.
מטרת המועצה לקדם הבנה ושיתוף פעולה בין ארגונים לאומיים אלה כך שהם עובדים יחד ותומכים זה בזה במאמציהם לקדם מחקר, לשפר את החינוך ולהרחיב את היישומיים במתמטיקה. מדיניות המועצה עוסקת במגוון תחומים, כגון
לספק פורום לדיון בסוגיות הנוגעות לכל קהילת מדעי המתמטיקה.
מתן מוקד לפעולות שיתופיות ולתמיכה הדדית בין האגודות החברות.
לארגן ולמקד פונקציות חדשות לקהילת מדעי המתמטיקה.
לשמש ארגון שאליו יכולים הממשלה, התעשייה, דיסציפלינות אחרות וקרנות פרטיות לפנות למנהיגות והשתתפות של מדעי המתמטיקה ולייעוץ..
לשמש נקודת ייצוג למדעי המתמטיקה בפני סוכנויות ממשלתיות, אגודות מקצועיות אחרות וקרנות פרטיות.
חברי המועצה

להלן רשימת החברים נכון לשנת 2020:
אגודת בנימין באנקר (BBA) (1986)
אגודת האקטוארים (SOA) (1949)
איגוד מחנכי המורים למתמטיקה (AMTE) (1992)
איגוד מפקחי המדינה למתמטיקה (ASSM) (1960)
האגודה האמריקאית למתמטיקה של מכללות דו-שנתיות (AMATYC) (1974)
האגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS) (1882)
האגודה האמריקאית לסטטיסטיקה (ASA) (1839)
האגודה ללוגיקה סמלית (ASL) (1936)
האגודה למתמטיקה יישומית ותעשייתית (SIAM) (1951)
האגודה לנשים במתמטיקה (AWM) (1971)
האיגוד האמריקאי למתמטיקה (MAA) (1915)
האיגוד הלאומי למתמטיקאים (NAM) (1920)
המוזיאון הלאומי למתמטיקה (MoMath) (2009)
המועצה הארצית למורי המתמטיקה (NCTM) (1920)
המועצה הארצית למפקחים על המתמטיקה (NCSM) (2007)
המכון לחקר ביצועים ומדעי הניהול (INFORMS) (1995)
המכון לסטטיסטיקה מתמטית (IMS) (1935)
נשים וחינוך למתמטיקה (WME)
TODOS: מתמטיקה לכולם (TODOS) (2003)
הערות שוליים

↑  CBMS, cbmsweb.org, About CBMS.
↑  CBMS, cbmsweb.org, Member Societies.
↑  CBMS, cbmsweb.org, BBA - Benjamin Banneker Association.
↑  CBMS, cbmsweb.org, SOA - Society of Actuaries.
↑  CBMS, cbmsweb.org, AMTE - Association of Mathematics Teacher Educators.
↑  CBMS, cbmsweb.org, ASSM - Association of State Supervisors of Mathematics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, AMS - American Mathematical Association of Two-Year Colleges.
↑  CBMS, cbmsweb.org, AMS - American Mathematical Society.
↑  CBMS, cbmsweb.org, ASA - American Statistical Association.
↑  CBMS, cbmsweb.org, ASL - Association for Symbolic Logic.
↑  CBMS, cbmsweb.org, SIAM - Society for Industrial and Applied Mathematics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, AWM - Association for Women in Mathematics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, MAA - Mathematical Association of America.
↑  CBMS, cbmsweb.org, NAM - National Association of Mathematicians.
↑  CBMS, cbmsweb.org, MoMath - National Museum of Mathematics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, NCTM - National Council of Teachers of Mathematics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, NCSM - Leadership in Mathematics Education.
↑  CBMS, cbmsweb.org, INFORMS - Institute for Operations Research and the Management Sciences.
↑  CBMS, cbmsweb.org, IMS - Institute of Mathematical Statistics.
↑  CBMS, cbmsweb.org, WME - Women and Mathematics Education.
↑  1CBMS, cbmsweb.org, TODOS -Todos: Mathematics for All.=
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259905505171  CiNii: DA00018607  ISNI: 0000 0001 0941 0055  LCCN: n79065685  VIAF: 1417159248276004870000   WorldCat (עם VIAF): 1417159248276004870000
לעוף מעל לשקיעה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 בימוי:  ג'יימס לפין
 מילות השירים:  מייקל קורי
 מוזיקה:  טום קיט
 תקופת ההתרחשות:  שנות ה-50
 שפה:  אנגלית
לעוף מעל לשקיעה (באנגלית: Flying Over Sunset) הוא מחזמר עם מילים לשירים מאת טום קיט, לחן מאת מייקל קורי ותסריט מאת ג'יימס לפין. המחזמר הוא תיאור בדיוני של מפגש בין אלדוס האקסלי, קלייר בות' לוס וקרי גרנט, בו הם השתמשו בסם LSD.
הפקות > קריאה (2015)

קריאה של המחזמר התקיימה באוגוסט 2015 בפרויקט אומנויות הכרם (Martha's Vineyard). צוות הקריאה כלל את כריסטין אברסולה שגילמה את לוס, וצוות שחקנים בהשתתפות בויד גיינס, ג'וליה מורני, טאם מוטו ודייוויד טרנר.
הפקות > ברודוויי (2021)

הצגות מקדימות של המחזמר החלו ב-11 בנובמבר 2021 בתיאטרון ויויאן באומונט (אנ'). ערב הפתיחה של המחזמר התקיים ב-13 בדצמבר 2021. ההפקה נסגרה ב-16 בינואר 2022, לאחר 36 הצגות מקדימות ו-35 הופעות רגילות.
צוות השחקנים כלל את כרמן קוזאק בתפקיד קלייר בות' לוס, הארי האדן-פאטון בתפקיד אלדוס האקסלי וטוני יאזבק בתפקיד קרי גרנט. את המחזמר ביים לפין עם כוריאוגרפיה מאת מישל דורנס, עיצוב תפאורה מאת ביוולף בוריט, עיצוב תלבושות מאת טוני-לסלי ג'יימס, עיצוב תאורה מאת בראדלי קינג ועיצוב סאונד מאת דן מוזס שרייר.
עלילה

לעוף מעל לשקיעה היא יצירה בדיונית המתרחשת בשנות ה-50, אשר נוצרה בהשראת חייהם של שלושה אנשים יוצאי דופן והישגיים - הסופר אלדוס האקסלי; המחזאית, הדיפלומטית וחברת הקונגרס, קלייר בות' לוס; ואגדת הקולנוע קרי גרנט - שכל אחד מהם התנסה במציאות בסם ה-LSD.
בצומת דרכים בחייהם מתכנסים השלושה ויוצאים לטיול בהשפעת הסם, בו הם מתעמתים עם מסתורי חייהם ועולמם.
צוות שחקנים

| דמות | ברודוויי (2021) |
| --- | --- |
קלייר בות' לוס: כרמן קוזאק
אן/ ג'ודית': קנישה מארי פליסיאנו
אלדוס האקסלי: הארי האדן-פאטון
ד"ר האריס/ אבא: נהאל ג'ושי
רוזליה/ סופיה: אמילי פיננבורג
אוסטין/ משרתת: מישל רגוסה
ג'רלד הרד: רוברט סלה
מריה האקסלי: לורה שוףּ
ארצ'י ליץ': אטיקוס וור
קרי גרנט: טוני יאזבק
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרס דרמה דסק (אנ') | עיצוב במה יוצא מהכלל של מחזמר | ביוולף בוריט | זכייה |
| 2022 | פרס דרמה דסק (אנ') | עיצוב תאורה יוצא מהכלל למחזמר | בראדלי קינג | זכייה |
| 2022 | פרס דרמה דסק (אנ') | עיצוב הקרנה יוצא מהכלל | הפקות 59 | זכייה |
| 2022 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | כרמן קוזאק | מועמדות |
| 2022 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | עיצוב במה יוצא מהכלל | ביוולף בוריט | מועמדות |
| 2022 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | עיצוב תאורה יוצא מהכלל | בראדלי קינג | מועמדות |
| 2022 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | עיצוב הקרנה/ וידאו יוצא מהכלל | הפקות 59 ובנג'מין פירסי | מועמדות |
| 2022 | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | כרמן קוזאק | מועמדות |
| 2022 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | טום קיט ומייקל קורי | מועמדות |
| 2022 | פרס טוני | עיצוב הבמה הטוב ביותר של מחזמר | ביוולף בוריט והפקות 59 | מועמדות |
| 2022 | פרס טוני | עיצוב התאורה הטוב ביותר של מחזמר | בראדלי קינג | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Lincoln Center Theater, Flying Over Sunset, Lincoln Center Theater (באנגלית)
1 2 3 4  עמוד המחזמר באתר Playbill
↑  ROBERT VIAGAS, James Lapine, Tom Kitt and Michael Korie Working on New Musical About LSD, Playbill, ‏APRIL 14, 2016
↑  Holly Nadler, ‘Flying Over Sunset’ lifts off at the Vineyard Arts Project, The Martha's Vineyard Times, ‏2015-09-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  ANDREW GANS, Lincoln Center Theater's Flying Over Sunset Will Open This Fall; Intimate Apparel Sets 2022 Dates, Playbill, ‏MAY 13, 2021
↑  OLIVIA CLEMENT, Carmen Cusack, Harry Hadden-Paton, and Tony Yazbeck to Lead Cast of New Broadway Musical Flying Over Sunset, Playbill, ‏AUGUST 20, 2019
↑  LOGAN CULWELL-BLOCK, Clyde's, Company, SIX: The Musical Lead 2022 Drama Desk Awards; See the Full List of Winners, Playbill, ‏JUNE 08, 2022
↑  ANDREW GANS, Nominees for 71st Annual Outer Critics Circle Awards Announced, Playbill, ‏APRIL 26, 2022
↑  LOGAN CULWELL-BLOCK, 2022 Tony Award Nominations: A Strange Loop, MJ, Paradise Square Lead the Pack, Playbill, ‏MAY 09, 2022
לעוף מהתרגשות

| --- | --- |

 בימוי:  פדרו אלמודובר 
 הופק בידי:  אוגוסטין אלמודובר, אסתר גרסיה 
 תסריט:  פדרו אלמודובר 
 עריכה:  חוזה סלסדו 
 שחקנים ראשיים:  חאווייר קמארה ססיליה רות לולה דואניאס
 מוזיקה:  אלברטו איגלסיאס 
 צילום:  חוסה לואיס אלקאין 
 מדינה:  ספרד 
 חברת הפקה:  אל דסאו 
 חברה מפיצה:  סרטי סוני (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ספרד8 במרץ 2013 ישראל25 באפריל 2013
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט להט"בי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   imsoexcited
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לעוף מהתרגשות (בספרדית: Los amantes pasajeros) הוא סרט קומי ספרדי משנת 2013 בבימויו של פדרו אלמודובר, שגם כתב את התסריט. אלמודובר תיאר את הסרט כ"קומדיה קלילה ביותר".
עלילת הסרט מתרחשת כמעט כולה בחלקו הקדמי של מטוס נוסעים גדול, הטס בשמי ספרד בהמתנה לנחיתת חירום בעקבות תקלה טכנית שהתגלתה עם המראתו.
עלילה

לאחר המראתו של מטוס איירבוס A340 של חברת "פנינסולה" ממדריד למקסיקו סיטי מגלים הטייסים תקלה טכנית בכן הנסע של המטוס. עקב כך הם ממתינים בשחקים למציאת מסלול לנחיתת חירום בספרד. שלושת דיילי מחלקת העסקים מרדימים את הנוסעים והדיילות של מחלקת התיירים, ונדרשים על ידי הטייסים לשעשע את הנוסעים המעטים של מחלקת עסקים שבחלקו הקדמי של המטוס. עלילת הסרט ממשיכה כמעט כולה באזור זה של המטוס.
שלושת הדיילים הם חוסרה (חאווייר קמארה) - הדייל הראשי, ושני עוזריו, פאחאס (קרלוס ארסס) ואויואה (ראול ארוואלו), שלושתם הומוסקסואלים מוחצנים, הפונים זה אל זה בלשון נקבה. קברניט המטוס אלכס (אנטוניו דה לה טורה) וטייס המשנה בניטו (הוגו סילבה) הם הטרוסקסואלים ונשואים, אך גם להם פעילות הומוסקסואלית שהם מנסים להסתיר.
נוסעי מחלקת העסקים הם ברונה (לולה דואניאס) בעלת יכולת ראיית הנסתר, הנוסעת למקסיקו על מנת להפעיל את כישוריה בשירות סוחרי סמים; נורמה (ססיליה רות), מלכת סאדו-מאזו המספרת שברשותה אוסף סרטים אינטימיים של ראשי הממשל הספרדי; מאס (חוסה לואיס טוריחו) בנקאי הנמלט למקסיקו לאחר שהתגלתה הונאת ענק שלו; אינפנטה (חוסה מריה יאספיק), המתגלה בשלב מתקדם של הטיסה כרוצח שכיר, שנשלח לרצוח את נורמה; ריקרדו גלאן (גיירמו טולדו), כוכב אופרות סבון; זוג טרי (מיגל אנחל סילבסטר ולאיה מרטי) היוצא לירח דבש.
כדי לבדר את הנוסעים (ואת עצמם) מבצעים הדיילים ליפ סינק מושקע לשיר "I’m So Excited" של האחיות פוינטר. הדייל הראשי, חוסרה, מרבה לשתות אלכוהול, חרף התנגדות הקברניט. עם התקדמות הטיסה מכינים הדיילים לנוסעי מחלקת העסקים קוקטייל שמרכיביו העיקריים הם שמפניה ומסקלין.
במטוס טלפון המאפשר שיחות עם הקרקע, אך עקב תקלה כל נוסעי מחלקת העסקים שומעים את שני צדדי השיחה. מאס מתוודה שבתו ברחה מהבית, ונורמה מסדרת לו שיחה אתה. בשיחה משכנע מאס את בתו לחזור הביתה לפגישה עם אמהּ. ריקרדו גלאן משוחח את ידידתו שאותה נטש, ומבלי שהתכוון לכך מונע ממנה להתאבד בקפיצה מגשר. הטלפון נשמט מידה בעת השיחה, היישר לסלה של רוכבת אופניים שחלפה מתחת לגשר, המתגלה כידידה אחרת של גלאן.
בסופו של דבר נמצא מסלול נחיתה, המטוס נוחת בשלום, ונוסעיו יוצאים ממנו באמצעות מגלשות החירום שלו.
שחקנים ראשיים

חאווייר קמארה: חוסרה, הדייל הראשי. הופיע גם בשני סרטים קודמים של אלמודובר, "דבר אליה", שבו גילם את התפקיד הראשי, ו"חינוך רע".
ססיליה רות: מלכת סאדו-מאזו, נוסעת במחלקת העסקים. הופיעה בשישה סרטים קודמים של אלמודובר: "פפי, לוסי, בום" (1980), "מבוך התשוקות" (1982), "הרגלים מגונים" (1983), "מה עשיתי שזה מגיע לי?" (1984), "הכל אודות אמא" (1999), "דבר אליה" (2002), ובסרטו המאוחר יותר "כאב ותהילה" (2019).
לולה דואניאס: ברונה, בתולה בעלת יכולת לראיית הנסתר, נוסעת במחלקת העסקים. דואניאס הופיעה גם ב"לחזור" וב"דבר אליה" של אלמודובר.
גיירמו טולדו: ריקרדו גלאן, כוכב אופרות סבון, נוסע במחלקת העסקים.
פאס וגה: אלבה
אנטוניו בנדרס: לאון, איש צוות קרקע בשדה התעופה שממנו ממריא המטוס - תפקיד קמע בתחילת הסרט.
פנלופה קרוז: ג'סיקה, נהגת של רכב המוביל מזוודות אל המטוס - תפקיד קמע בתחילת הסרט.
בנדרס וקרוז הופיעו בתפקידים בולטים ברבים מסרטיו של אלמודובר. על תפקידיהם הקטנים בסרט זה אמר אלמודובר: "ההיגיון מאחורי הרעיון שהשניים האלה הם שיפתחו את הסרט מחוץ למטוס, בתפקידים קטנים - אבל לא כאלה שאני מגדיר הופעות אורח מזעריות - היה שבתור חלק מהמשפחה האמנותית שלי הם יובילו את הצופים לתחילת הסיפור".
הפקה והפצה

הסרט הופק על ידי אל דסאו חברת ההפקה של פדרו ואגוסטין אלמודובר. ההפקה מומנה במלואה באמצעות מכירות מוקדמות של הסרט. צילום הסרט החל ב-9 ביולי 2012 במדריד.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-8 במרץ 2013. הסרט נרכש להפצה בארצות הברית על ידי סרטי סוני.
פרשנות > שם הסרט

לשמו המקורי של הסרט, "Los amantes pasajeros", יש משמעות כפולה: "האוהבים הנמלטים" ו"הנוסעים המאוהבים". שתי משמעויות אלה לא באו לידי ביטוי בשם העברי, "לעוף מהתרגשות". בגרסתו האנגלית קרוי הסרט "I’m So Excited", כשם השיר שאותו מבצעים הדיילים בליפ סינק.
פרשנות > הסרט כאלגוריה למצבה של ספרד

הסרט, העוסק במטוס הנתון בסכנת התרסקות, נתפס גם כאלגוריה למצבה של ספרד, הנתונה בתקופת הפקת הסרט בסכנה של קריסה כלכלית, וסובלת מאבטלה גבוהה מאוד. כבר אלמודובר ציין זאת, באומרו:
שם חברת התעופה, "פנינסולה" (בספרדית: חצי אי) הוא רמז מובהק לחצי האי האיברי. "מראה הנוסעים הישנים, שהסרט חוזר אליו מדי פעם, מחדיר לתוכו דימוי פיוטי בעל אלמנטים סאטיריים, על חוסר מודעותם של הספרדים לסכנה שהם נתונים בה", מציין אורי קליין.
הערות שוליים

1 2  Ríos Pérez, Sergio (2012-07-10). "Pedro Almódovar returns to comedy with Los amantes pasajeros". cineuropa.org. Cineuropa.
1 2  נחום מוכיח, ותודה שטסתם אלמודובר: על "לעוף מהתרגשות", באתר nrg‏, 26 באפריל 2013
↑  אורי קליין, "לעוף מהתרגשות": אלמודובר על סף התמוטטות מנועים, באתר הארץ, 26 באפריל 2013
מוריס פודולוף

| --- | --- |
 לידה:  18 באוגוסט 1890 קרופיבניצקי שבאוקראינה
 פטירה:  24 בנובמבר 1985 (בגיל 95) ניו הייבן שבקונטיקט, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  הקומישינר הראשון של ליגת ה-NBA
 השכלה:  אוניברסיטת ייל
 תפקיד:  נציב ה-NBA (1949–1963) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הכדורסל 
 
מוריס פודולוף (באנגלית: Maurice Podoloff, באוקראינית: Моріс Подолоф;‏ 18 באוגוסט 1890 – 24 בנובמבר 1985) היה עורך דין ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, אשר עסק בניהול ארגוני כדורסל והוקי קרח. שימש כקומישינר הראשון של ליגת ה-NBA בין השנים 1946–1963. הוכר כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל בשנת 1974, והונצח במוזיאון יד לאיש הספורט היהודי בשנת 1989.
קורות חיים

פודולוף נולד למשפחה יהודית בעיר קרופיבניצקי שבאוקראינה, עת הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. בילדותו היגרה משפחתו לניו הייבן אשר בקונטיקט, ארצות הברית, ובבגרותו למד משפטים באוניברסיטת ייל.
בשנת 1926 הקים יחד עם אביו ושני אחיו את אולם "ניו הייבן ארנה", אשר הכיל כ-4,000 מקומות ישיבה ואירח משחקי הוקי קרח, קונצרטים ומופעי קרקס.
החל משנות ה-30 תרם במידה רבה לפיתוח ולשגשוג של ענפי ההוקי והכדורסל בארצות הברית; בשנת 1937 נתמנה לנשיא הראשון של ליגת ההוקי קרח המשנית AHL,  שאך זה נוצרה מאיחוד של שתי ליגות, ובשנת 1946, במקביל לעבודתו ב-AHL, נתמנה גם לנציב הראשון של ליגת ה-BAA. בשנת 1949 יזם פודולוף והוציא לפועל את מיזוג ה-BAA עם ליגת ה-NBL, והמשיך לשמש כנציב של ליגת ה-NBA שהוקמה כתוצאה מהמיזוג.
במהלך כהונתו כנציב ה-NBA התרחבה הליגה מ-11 קבוצות לשיא של 17 קבוצות, אך בהמשך הצטמצמה ל-9 קבוצות בלבד. בשנת 1954 מימש פודולוף ב-NBA את רעיונו של דניאל בייסון, הבעלים של קבוצת סירקיוז נשיונלס, להוספת שעון זריקות. "שעון ה-24" האיץ את קצב המשחק, שיפר את רמת המשחק והניב עניין מחודש של קהל הצופים ב-NBA. באותה שנה חתם פודולוף על חוזה לשידור משחקי ה-NBA בטלוויזיה, ובכך תרם במידה רבה להכרה ולפופולריות של הליגה ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1951 הטיל פודולוף על 32 שחקנים עונש השעיה מה-NBA לצמיתות, בגין מעורבות בפרשיית מכירת משחקים בליגת המכללות. בין השחקנים המושעים היו שחקני האולסטאר של אינדיאנפוליס אולימפיאנס אלכס גרוזה וראלף בירד, והבחירה הראשונה של דראפט 1951 ג'ין מלכיור (בולטימור בולטס).
בסיום עונת 1962/1963 עזב את משרתו כקומישינר ה-NBA, והוחלף על ידי ג'יי. וולטר קנדי. גביע פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA נקרא על שמו "גביע מוריס פודולוף" (Maurice Podoloff Trophy).
ב-24 בנובמבר 1985 נפטר פודולוף בבית החולים ייל-ניו הייבן, בגיל 95.
הערות שוליים

1 2  דף ההנצחה של פודולוף באתר היכל התהילה של הכדורסל
1 2  דף ההנצחה של פודולוף באתר יד לאיש הספורט היהודי
1 2  ההודעה על פטירתו של פודולוף, באתר הניו יורק טיימס, 26 בנובמבר 1985
↑  על הסקנדל בליגת המכללות, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003
מחוז טופליצה

| --- | --- |

 מדינה:  סרביה סרביה
 בירת המחוז:  פרוקופליה
 תאריך ייסוד:  29 בינואר 1992 
 שטח:  2,231 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  91,754 (2011)
  ‑ צפיפות:  41.1 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°14′00″N 21°36′00″E﻿ / ﻿43.233333333333°N 21.6°E﻿ / 43.233333333333; 21.6 
 http://www.toplicki.okrug.gov.rs/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז טופליצה (בסרבית: Топлички округ) הוא אחד ממחוזות סרביה הממוקם בדרום המדינה. בירת המחוז היא פרוקופליה. במחוז ישנן 4 ערים ועיירות וכ-260 כפרים.
מגילת המקדש

קטע ממגילת המקדש
מגילת המקדש היא המגילה הארוכה מבין מגילות מדבר יהודה; אורכה הוא כ-8.15 מטרים. המגילה היא חיבור הלכתי, הכולל נוסח משוכתב של חלקים מן התורה. המגילה עוסקת במועדים ופרטי ההלכות של חגים ומועדים, מהם כמה שאינם מוכרים לנו כיום, הלכות בית המקדש ובניינו, באופן המשלים את הידוע לנו מן התורה לגבי בית המקדש, תורת המלך והלכות המינהל הציבורי. המגילה נכתבה בתקופה החשמונאית, והחוקרים חלוקים בשאלת מחברהּ, והאם המגילה הייתה שייכת לכת האיסיים. פרסומה של מגילת המקדש הסיט את מוקד המחקר של מגילות קומראן. עד פרסום מגילת המקדש חקרו רק חוקרים מעטים את ענייני ההלכה במגילות, ורוב החוקרים עסקו בעיקר בהיבטים התאולוגיים הקשורים לתוכנן של המגילות; ואולם לאחר פרסומה של מגילת המקדש, הם פנו לדון בהלכה המשתקפת במגילות שנמצאו בקומראן.
תולדות המגילה

מגילת המקדש נתגלתה לראשונה בסוף ינואר או תחילת פברואר 1956, כנראה במערה 11 (11QT), על ידי בדואים משבט התעמרה. והייתה אצל סוחר העתיקות חליל איכסנדר שהין (אשר כונה 'כנדו'), שהתגורר בבית לחם והיה מעורב בקניית המגילות הראשונות עוד ב-1947. ב-8 ביוני 1967, במהלך מלחמת ששת הימים הגיעו לביתו אנשי יחידת המודיעין 504, ולקחו את המגילה. הטענה הייתה שהמגילה הגיעה לסוחר בניגוד לחוק הירדני. לאחר משא ומתן הסוחר פוצה בסכום של כ-115,000 דולר על ידי המדינה. עם פתיחת המגילה, התברר שהיא כוללת שישים ושישה טורים ושאורכה 8.15 מטרים. מכיוון שהעמוד הראשון לא נתגלה, יש לשער כי אורכה היה קרוב ל-9 מטר. היא גולגלה מן הפנים לחוץ בגלילה בודדת, כלומר הדף הראשון היה החיצוני בגלילה, והאחרון – הפנימי ביותר. המגילה מורכבת מ-19 יריעות גוויל (קלף) דקות ביותר, שנתפרו בעזרת חוטים, בכל יריעה שלושה או ארבעה עמודים.
עשר שנים לאחר רכישתה פרסם יגאל ידין מהדורה עברית של מגילת המקדש בשלושה כרכים, הכוללת מבוא מפורט, בייחוד בענייני הלכה, פירוש של כמעט כל מילה וכן כרך שלם של תצלומים. שש שנים לאחר מכן ראה אור הנוסח האנגלי של המגילה. מהדורה חדשה פורסמה על ידי אלישע קימרון ב-1996. קימרון השתמש בכל כתבי היד של המגילה, על כל קטעיהם, והצליח לקרוא הרבה אותיות שלא פוענחו על ידי ידין. קימרון העמיד קריאה הרבה יותר מדויקת ושלמה מזו של ידין, ואף הציע הרבה שחזורים חדשים, שהם שונים משחזוריו של ידין.
מחבר המגילה ורקע כללי

מגילת המקדש הועתקה על ידי סופר אחד, להוציא את היריעה הראשונה של המגילה, שככל הנראה התבלתה והוחלפה בימי קדם בידי סופר אחר. המגילה נכתבה עברית בכתב מרובע הרודיאני, בסגנון שידין הגדירו "כתב מהודר למחצה", ולכן כתב היד תוארך לתקופה ההרודיאנית. קטע מעותק אחר של מגילת המקדש מתוארך לתקופה החשמונאית, כלומר כמה עשרות שנים לפני הורדוס. לפיכך ולפי סימנים אחרים, תיארך ידין את המגילה למחצית השנייה של המאה השנייה לפנה"ס. מאחר שאחד מכתבי היד תוארך לסוף המאה השנייה לספירה, קבע ידין, שמגילת המקדש חוברה לפני שנת 100 לפני הספירה. את תאריך החיבור (להבדיל מתאריך העתקה) ניסה ידין לייחס לימי יוחנן הורקנוס הראשון (104–134) או מעט קודם לכן. הוא הבחין במגילה בכמה פולמוסים עם החשמונאים, ואף מצא בתורת המלך אזכור להריגתו של יונתן החשמונאי. דעתו הייתה כי המגילה נכתבה על ידי מחבר אחד. דעה שונה ומנוגדת לכך העלה החוקר הלמוט שטגמן, הוא טען כי מגילת המקדש שונה משאר המגילות מקומראן ביחסה החיובי למקדש, למלך ולכהונה. ולכן היא לא חוברה על ידי סופר שהיה שייך לכת קומראן. הוא סבר שיש לתארך את חיבור מגילה לתקופת עזרא ונחמיה, כלומר לאמצע המאה החמישית לפני הספירה. אולם טענתו איננה מקובלת על רוב החוקרים, אשר מעדיפים את תיארוכו של ידין. ידין טען כי המגילה חוברה על ידי מורה הצדק, מנהיגה ומייסדה של כת קומראן, בסביבות 150 לפנה"ס, וכי יש לזהות את מגילת המקדש כחיבור ה-'חוק ותורה' אשר שלח 'מורה הצדק' ל'כהן הרשע'. אולם טענה זו איננה מקובלת כיום על רוב החוקרים. חנן אשל לדוגמה טוען כי מגילת המקדש לא חוברה על ידי סופר שהיה שייך לכת היחד, לטענתו המגילה היא מגילה קדם כיתתית.
תוכן כללי של החיבור ומבנהו

מגילת המקדש היא שכתוב של חלקים מן התורה הקנונית, למן המצווה לבנות את המשכן בסוף ספר שמות ועד לסוף החלק ההלכתי בספר דברים. המחבר ביקש לארגן את החומר שבספרים השונים של התורה מחדש וארגנו לפי נושאים. תוך כדי עבודתו שילב פירושים הלכתיים משלו, ולפעמים אף הוסיף משפטים שלמים. רק בעניין "תורת המלך" חיבר סעיפים ארוכים משלו.
מועדים ופרטי ההלכות של חגים ומועדים, מהם כמה שאינם מוכרים לנו כיום – טורים 13 עד 29 עוסקים במועדים. במגילת המקדש מופיעים שבעת ימי המילואים כחג קבוע מדי שנה, וכן שני מועדים חדשים: מועד ביכורי היין – התירוש – מועד שחל שבעה שבועות לאחר חג ביכורי החיטים, הוא חג השבועות. ומועד ביכורי השמן – היצהר – שחל שבעה שבועות אחרי מועד ביכורי התירוש. בנוסף מופיע מועד העצים בתאריך שונה מהמופיע במשנה, מסכת תענית, פרק ד', משנה ה'. תוך דיון בהלכות המועדים בא לידי ביטוי לוח השנה של הכת, לוח המבוסס על השמש ולא על הירח, כבלוח העברי במסורת הרבנית של ימינו. בלוח זה 364 יום בשנה, שהם בדיוק 52 שבועות, לכן כל המועדים חלים כל שנה באותו יום בשבוע. לוח זה בא לידי ביטוי בכתבים אחרים של הכת, למשל בספר היובלים, או בספר חנוך האסטרונומי. לדעת ברוך לוין, אין בסיס לטענה שבעל המגילה השתמש בלוח שונה מהלוח העברי, כיוון שלא נמצאו במגילה תאריכים מלבד המפורשים בתורה ואף לא הוזכרו המילים ממחרת השבת.
הלכות בית המקדש ובניינו, באופן המשלים את הידוע לנו מן התורה לגבי בית המקדש – טורים 3 עד 13 עוסקים בצווים הקשורים לבניית כלי המקדש, וטורים 30 עד 46 עוסקים בחצרות בית המקדש והלשכות. במקדש זה יהיו שלוש חצרות מרובעות מוקפות חומות. בחומה הפנימית צריכים להיות ארבעה שערים במרכז כל אחת מצלעות החומה, ואילו בחומה התיכונה והחיצונית יהיו 12 שערים שייקראו על שם שבטי ישראל. ממדיו של המקדש שתואר במגילה הם עצומים, והיו שווים לתחום ירושלים כולה בסוף ימי הבית השני, משער שכם ועד להר הזיתים. טורים 46 עד 49 עוסקים במספר הלכות הקשורות לירושלים. דוגמה להלכות אלו, הם האיסור על אכילת בשר תאווה בירושלים (כלומר בשר חולין שלא הובא כקורבן) והאיסור לקיים יחסי אישות בירושלים. שני איסורים אלו נבעו מתפיסה כי קדושת המקדש מקרינה על ירושלים כולה.
תורת המלך והלכות המנהל הציבורי המלכותי – טורים 56 עד 59 מוקדשים לתורת המלך. תורה זו עוסקת בנושאים הבאים: ארגון הצבא, בחירת שומרי ראשו של המלך, מועצת המשפט החייבת לפעול ליד המלך, באיסור על המלך לקחת לו יותר מאישה אחת, בחוקת השלל, ובדינים הנוגעים למלחמת רשות.
חשיבות החיבור והשפעתו על דורות מאוחרים יותר

מגילת המקדש שייכת לסוגה ספרותית שנקראת "מקרא משוכתב"; כלומר, המגילה משכתבת חזרה את התורה (להוציא ספר בראשית), תוך הבאת פרקים שלמים מהתורה ושינוי לשון הכתוב לגוף ראשון, כדי שלא יהיה ספק כי אלוהים אמר כתובים אלו, וכן היא מדגישה כי הדברים רק הועלו על הכתב בידי משה רבנו. השם המפורש נכתב בכתב רגיל, בניגוד לכמה מן המגילות האחרות שנמצאו בקומראן – דבר שלדעת ידין מלמד על העובדה כי בני הכת ראו בספר חלק מן התורה. עורך המגילה התמקד בשכתוב החוקים המופיעים בתורה במקומות שונים, וכמעט בכל פרשה במגילה שולבו מספר מקורות המופיעים בתורה. לצורך כך היה על המחבר לפרש את הקטעים השונים מהתורה, כך שהטקסט יהיה ברור ולא יהיו בו סתירות ואי-התאמות. כיוון שניתן להשוות את נוסח המגילה לתורה, ניתן לראות את דרכי עבודתו של עורך המגילה, ללמוד מה היה חשוב בעיניו, מה הוא הדגיש, מה הוא שינה וכיצד פתר את הסתירות שקיימות בתורה. פרסומה של מגילת המקדש הסיט את מוקד המחקר של מגילות קומראן. עד פרסום מגילת המקדש חקרו רק חוקרים מעטים את ענייני ההלכה במגילות, ורוב החוקרים עסקו בעיקר בהיבטים התאולוגיים הקשורים לתוכנן של המגילות, לעומת זאת לאחר פרסומה של מגילת המקדש הם פנו לדון בהלכה המשתקפת במגילות שנמצאו בקומראן.