stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי
היסטוריה

אוניברסיטת טביליסי הוקמה מיד עם יסודה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ביום הזיכרון למותו של דוד הבנאי, 8 בפברואר 1918, והייתה אחת מהפעולות הראשונות של הממשלה המנשביקית שעמדה בראשה. מאוחר יותר, ב-5 בספטמבר 1995, הוקמה כנסייה בחצר האוניברסיטה, ונקראה על שמו של דוד הבנאי.
האוניברסיטה הוקמה על ידי ההיסטוריון ואיש האקדמיה הגאורגי, איוונה ג'ווחישווילי (אנ'). לפני כן הוא יסד יחד עם אנשי אקדמיה נוספים, בשנת 1917, את העמותה לייסוד אוניברסיטת טביליסי. מבין אנשי האקדמיה שפעלו להקמת האוניברסיטה ניתן למנות את גריגול אחוולדיאני, שלווה נוצובידזה, דימיטרי אוזנדזה, גריגול צרתלי, אקקי שאנידזה, אנדראה רזמדזה, יוסב קיפשידזה, פטרה מליקישווילי ואכוויתמה תאקאישווילי. פרופסור פטרה מליקישווילי, כימאי גאורגי נודע, היה הרקטור הראשון של האוניברסיטה, מינואר 1918 ועד דצמבר 1919. בטקס הכרזתו לרקטור הייתה באוניברסיטה פקולטה אחת בלבד. הוא הוחלף בתפקיד על ידי מייסד האוניברסיטה איוון גַ'ווָחִישׁווִילִי, שכיהן בתפקיד עד יוני 1926.
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה הייתה האוניברסיטה נתונה לביקורת מחמירה של הבולשביקים. באותה תקופה נוסדו על בסיס האוניברסיטה מוסדות אקדמיים רבים כמו האקדמיה הגאורגית למדעים ועוד. בשנת 1989 הוחלף שמה לשם הנוכחי שלה על שם מייסדה.
זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה של גאורגיה, בשנת 1991, הוחלף הרקטור המכהן, נודר אמר'לובלי בתמז גמקרלידזה, בלשן ואיש אקדמיה ידוע, ששימש בתפקיד חודשיים בלבד. הוא הוחלף, בספטמבר 1991, באותר ג'פרידזה, שהוחלף אף זמן קצר לאחר מכן על ידי רוין מטרוולי, ושנה לאחר מכן, לאחר לחץ שהופעל ובעבודה קשה, הוכרה האוניברסיטה כמוסד עצמאי. מעמד שאבד לה מאז שנת 1926.
בתקופת מהפכת הוורדים, בנובמבר 2003, הייתה קבוצה של סטודנטים מהאוניברסיטה פעילה בהנהגת התנועה.
כיום משמש המשפטן, גיאורגי חובואה, כרקטור האוניברסיטה מ-7 באפריל 2006. לפני כן הוא שימש כנשיא האקדמיה הגאורגית למדעים.
בוגרי האוניברסיטה

בין בוגרי האוניברסיטה נכללים:
נינו בורג'נדזה - יושבת ראש הפרלמנט של גאורגיה ונשיאה זמנית של גאורגיה, לשעבר
ארנולד צ'יכובאווה - בלשן ופילולוג גאורגי ידוע
לאדו גורגנידזה - ראש ממשלת גאורגיה לשעבר
איראקלי אוכרואשווילי - פוליטיקאי גאורגי, שר ההגנה של גאורגיה לשעבר
זוראב ז'ווניה - ראש ממשלת גאורגיה לשעבר
ולדיסלב ארדזינבה - הנשיא הראשון של הרפובליקה הבדלנית של אבחזיה
גיאורגי ארסנישווילי - ראש ממשלת גאורגיה בין השנים 2000-2001
הרצל באזוב - משורר ומחזאי יהודי-גאורגי
דוד קזרשווילי - שר ההגנה של גאורגיה לשעבר
גיגי אוגולאווה - ראש עיריית טביליסי
זוראב צ'יאברשווילי - ראש עיריית טביליסי לשעבר
גיאה נודיה - שר ההשכלה והמדעים של גאורגיה
תמור יעקובשווילי - השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים
זוראב נור'אידלי - ראש ממשלת גאורגיה לשעבר
נינו אבסדזה - עיתונאית ישראלית
איראקלי אלאסניה - פוליטיקאי גאורגי, לשעבר שגריר גאורגיה באו"ם
ניקה גילאורי - ראש ממשלת גאורגיה
דבורה ושמואל שניירמן - הוריו של אריאל שרון
חברי סגל

מבין חברי הסגל הידועים היו:
ליה אבולדזה
גיולי אלאסניה - אימו של מיכאיל סאקשווילי
ארנולד צ'יכובאווה
סימון ג'נשיה
איוון ג'ווחישווילי
שלווה נוצובידזה
דימיטרי אוזנדזה
גריגול צרתלי
גיאורגי צרתלי
אכוותימה תאקאישווילי
סנדרה רואלופס
הערות שוליים

↑  מאפריל 2006
↑  קורות חייו של הרקטור, באתר הרשמי של האוניברסיטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301091505171  GND: 5194533-2  ISNI: 0000 0001 2034 6082  LCCN: n81063151  NKC: kn20100316022  VIAF: 138323566   WorldCat (עם VIAF): 138323566
ג'ורג' קלוני

| --- | --- |

קלוני, 2024
 לידה:  6 במאי 1961 (בן 63) לקסינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  George Timothy Clooney 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סינסינטי  Augusta High School  אוניברסיטת נורת'רן קנטאקי  Beverly Hills Playhouse 
 בן או בת זוג:  אמל קלוני (27 בספטמבר 2014–?)  אליזבטה קנאליס (2009–2011)  Céline Balitran (1996–1999)  קריסטה אלן (2002–2004)  Kimberly Russell (1995–1995)  סטייסי קיבלר (2011–2013)  קלי פרסטון (1987–1988)  ליסה סנואודון (2005–2006) 
 צאצאים:  אלכסנדר קלוני, אלה קלוני 
 פרסים והוקרה:  2  פרסי אוסקר 3 פרסי גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
קלוני בפסטיבל קאן, בשנת 2000
ג'ורג' טימותי קלוני (באנגלית: George Timothy Clooney; נולד ב-6 במאי 1961) הוא שחקן, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה שני פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

ג'ורג' קלוני נולד בלקסינגטון שבקנטקי, ארצות הברית, למשפחה קתולית אדוקה ממוצא אירי, גרמני, ואנגלי. הוריו הם נינה ברוס (לבית וורן) וניק קלוני, אחיה של רוזמרי קלוני. לאחר שעזב את המכללה בה למד, עבר ללוס אנג'לס לנסות למצוא עבודה כשחקן בתעשיית הסרטים.
קלוני גדל כקתולי קפדני, אך אמר ב-1998 שהוא לא יודע אם הוא מאמין "בגן עדן, או אפילו באלוהים". הוא התחיל את לימודיו בבית הספר בפורט מיטשל, קנטקי. אחר כך המשפחה עברה לאוהיו, שם למד בבית ספר ציבורי, במייסון, אוהיו, מ-1968 עד 1974; ובית הספר קתולי, שם שימש כנער מזבח. המשפחה חזרה לקנטקי כשג'ורג' היה באמצע כיתה ז'. בחטיבת הביניים פיתח קלוני שיתוק על שם בל, מצב רפואי המשתק חלקית את הפנים. המחלה חלפה תוך שנה. בראיון ללארי קינג הוא ציין כי "כן, זה עובר. זה לוקח בערך תשעה חודשים. זה היה השנה הראשונה בתיכון, שהייתה תקופה גרועה שחצי הפנים שלך משותקים". הוא גם תיאר תוצאה חיובית אחת של המצב: "זה כנראה דבר נהדר שזה קרה לי כי זה אילץ אותי לעסוק בסדרה של צחוק על עצמי. ואני חושב שזה חלק חשוב בלהיות מפורסם".
לאחר שהוריו עברו לאוגוסטה שבקנטקי למד קלוני בתיכון אוגוסטה. הוא שיחק בייסבול וכדורסל, אף ניסה לשחק בייסבול מקצועי עם סינסינטי רדס בשנת 1977, אך הוא לא עבר את הסיבוב הראשון של בחירת השחקנים ולא הוצע לו חוזה. הוא למד באוניברסיטת צפון קנטקי בין השנים 1979 ל-1981, והתמחה בעיתונאות, ולמד בקצרה מאוד באוניברסיטת סינסינטי, אך לא סיים אף אחד מהם. הוא הרוויח כסף במכירת נעלי נשים, ביטוח מדלת לדלת, עובד בבנייה וקטיף טבק.
ביוגרפיה > קריירה > השנים הראשונות

תפקידו הראשון של קלוני היה כניצב במיני סדרת הטלוויזיה Centennial בשנת 1978, שהתבססה על הרומן בעל אותו שם מאת ג'יימס א. מיצ'נר, שצולמה בחלקה בעיר הולדתו אוגוסטה שבקנטקי. התפקיד הראשי הראשון של קלוני הגיע בשנת 1984 בסיטקום E/R לזמן קצר (אין להתבלבל עם ER, הדרמה הרפואית בה כיכב אחר כך). הוא שיחק שיפוצניק בסדרה "עובדות החיים" והופיע כבלש בובי הופקינס, בפרק של הסדרה בנות הזהב. תפקידו הבולט הראשון היה תפקיד משנה בסיטקום רוזאן, בתפקיד המעביד של רוזאן בר, ואחריו תפקיד פועל בניין בסדרה "בייבי טוק", ותפקיד משנה בדרמה "גוף הראיות", ברשת CBS, בתפקיד הבלש ראיין ווקר.
ב-1988 שיחק קלוני בסרט האימה-קומדיה "Return of the Killer Tomatoes". ב-1990 כיכב בדרמה המשטרתית קצרת הימים של רשת ABC,‏ "Sunset Beat". במהלך תקופה זו, קלוני למד בבית הספר למשחק בבוורלי הילס במשך חמש שנים.
ביוגרפיה > קריירה > תקופת ER

קלוני זכה לתהילה כשגילם את ד"ר דאג רוס, לצידם של אנתוני אדוארדס, ג'וליאנה מרגוליס ונואה וייל, בסדרת הדרמה הרפואית "ER" מ-1994 עד 1999. לאחר שעזב את הסדרה בשנת 1999, הוא הופיע בהופעת אורח בעונה השישית וחזר שוב כאורח בעונה האחרונה של התוכנית. על עבודתו בסדרה, קיבל קלוני שתי מועמדויות לפרס אמי, לשחקן הראשי המצטיין בסדרת דרמה בשנים 1995 ו-1996. הוא גם קיבל שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בדרמה, בסדרת הטלוויזיה, בשנים 1995, 1996 ו-1997.
קלוני החל להופיע בסרטים בזמן שעבד על ER. תפקידו הראשון בהוליווד היה במותחן הקומדיה-פשע האימה From Dusk till Dawn, בבימויו של רוברט רודריגס, לצד הארווי קייטל. אחר כך שיחק בקומדיה הרומנטית "יום אחד" עם מישל פייפר, ומותחן האקשן The Peacemaker עם ניקול קידמן. קלוני לוהק לאחר מכן לגלם את דמותו של באטמן בסרט "באטמן ורובין" של ג'ואל שומאכר, שהצליח בקופות, אך קיבל ביקורות שליליות (קלוני עצמו כינה את הסרט "בזבוז כסף"). בשנת 1998 שיחק בסרט הפשע "רומן לא חוקי" בהשתתפות ג'ניפר לופז, שסימן את שיתוף הפעולה הראשון שלו מבין הבמאי סטיבן סודרברג. הוא גם כיכב בסרט "שלושה מלכים", במהלך השבועות האחרונים לחוזהו עם הסדרה ER.
ביוגרפיה > קריירה > לאחר ER

לאחר שעזב את "ER" הופיע במספר סרטים, בהם "אחי, איפה אתה?" ו"אושן 11". כן הופיע בסדרת הטלוויזיה "חברים" בהופעת אורח.
בשנת 2002 ביים את סרטו הראשון, "וידויים של מח מסוכן (אנ')", שהתאפיין בעושר ויזואלי ובבימוי וירטואוזי, וזכה לאהדת המבקרים. בשנת 2005 כתב וביים את סרטו השני, "לילה טוב ובהצלחה", שהביא את סיפור מאבקו של שדרן הטלוויזיה אדוארד מורו בסנטור ג'וזף מקארתי אשר רדף אחר קומוניסטים בארצות הברית בכלל, ובעולם הבידור בפרט. הסרט זכה להצלחה גדולה והביא לקלוני שש מועמדויות לפרס אוסקר. הסרט אף זכה בפרס התסריט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר בפסטיבל ונציה.
בשנת 2006 זכה קלוני באוסקר הראשון שלו, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו בסרט העצמאי "סוריאנה". הסרט מבוסס על ספרו של רוברט בייר, וקלוני מגלם בו את רוברט בייר, סוכן CIA, שתפקידו לאתר ולתפוס סוחרי נשק בלתי חוקיים, אך מבחין שהארגון שהוא עובד בו לא עושה את עבודתו כראוי.
בשנות ה-2000 שיחק קלוני בסרטי ההמשך "אושן 12" ו"אושן 13", וכן בסרטים מצליחים נוספים כגון "לקרוא ולשרוף" ו"תלוי באוויר".
בשנת 2008 הוא הופיע הופעת אורח בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון", עונה 20 פרק 4.
קלוני זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה על משחקו בסרט היורשים שיצא ב-2011, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו זה וכן מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על כתיבת התסריט לסרט משחקי שלטון.
ב-2013 זכה (כמפיק) בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, עבור הסרט ארגו. ב-2014 ביים את סרטו החמישי, "ציידי האוצרות", בו גם שיחק. הסרט עוקב אחר יחידה של בעלות הברית מתוכנית האנדרטאות, האמנות והארכיון שהוטלה עליה המשימה למצוא ולהציל יצירות אמנות ופריטים חשובים אחרים מבחינה תרבותית לפני שהנאצים יהרסו או יגנבו אותם, במהלך מלחמת העולם השנייה.
בינואר 2015 קיבל את פרס גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל על מפעל חיים.
ב-2017 ביים את הסרט "סודות הפרברים" על פי תסריט מאת האחים כהן. בתפקידים הראשיים שיחקו מאט דיימון, ג'וליאן מור ואוסקר אייזק. הסרט עוקב אחר חייו של סמנכ"ל כספים המתגורר בפרוור סברביקון, בזמן שבפרוור מתקיימות מהומות על רקע גזעי. למרות הביקורות החיוביות, הסרט היה כישלון קופתי. הוא היה בצוות מפיקים של סדרת "הליך תקשורתי".
ב-2019 עבד כבמאי, מפיק ושחקן בסדרה מלכוד 22.
ב-2020 ביים את הסרט "שמי חצות", סרט מדע בדיוני המבוסס על הרומן "שמי חצות" מאת לילי ברוקס-דלתון. הסרט עלה לצפייה דיגיטלית ב-23 בדצמבר 2020 על גבי שרתי נטפליקס, ותוך פחות מחודש צפו בו כ-72 מיליון צופים.
בשנת 2021 ביים והפיק את סרטו החדש "מסבאה אומנת"; דרמת התבגרות על פי תסריט מאת ויליאם מונהאן שמבוסס חלקית על ספר זכרונות של ג'. ר. מורינגר.
אקטיביזם ופעילות ציבורית > דעות פוליטיות

קלוני תמך בקמפיינים הנשיאותיים של ברק אובמה, בשנת 2008 ובשנת 2012. קלוני תמך בהילרי קלינטון לקראת הבחירות לנשיאות 2016, ובג'ו ביידן לקראת הבחירות לנשיאות 2020. הוא גם אירח ערב גיוס תרומות וירטואלי עבור ביידן, יחד עם אובמה, ב-28 ביולי 2020.
אקטיביזם ופעילות ציבורית > פעילות הומניטרית

קלוני מעורב בפרויקט Not On Our Watch, ארגון המתמקד בתמיכה באזורי אסון ובזכויות אדם, יחד עם בראד פיט, מאט דיימון, דון צ'ידל, דייוויד פרסמן וג'רי ויינטראוב. בפברואר 2009 ביקר בעיר גוז ביידה, צ'אד, יחד עם בעל הטור בניו יורק טיימס ניקולס ד. קריסטוף. בינואר 2010, הוא ארגן את חידוש תקשורת הטלפונים להאיטי, ואסף תרומות עבור קורבנות רעידת האדמה שהתרחשה שם.
במרץ 2012 כיכב קלוני, עם מרטין שין ובראד פיט, בהצגה של המחזה '8' של דסטין לאנס בלאק. שחזור מבוים של המשפט הפדרלי שביטל את האיסור של קליפורניה על נישואים חד מיניים, כעו"ד דייוויד בויס. ההפקה נערכה בתיאטרון וילשייר אייבל ושודרה ביוטיוב כדי לגייס כסף לקרן האמריקאית לשוויון זכויות. בספטמבר 2012, קלוני הציע במכירה פומבית ארוחת צהריים, לצורך גיוס תרומות לטובת רשת החינוך GLSEN. הפועלת ליצירת מרחב בטוח בבתי ספר לילדים שהם או עשויים להיתפס הומואים, לסביות, דו-מיניים או טרנסג'נדרים.
ב-7 באוגוסט 2020 תרמו ג'ורג' ואמל קלוני 100,000 דולר לשלושה ארגוני צדקה לבנוניים, לאחר הפיצוץ בנמל ביירות.
אקטיביזם ופעילות ציבורית > פעילות למען דרפור

קלוני היה פעיל בקידום פתרון לסכסוך בדרפור. הוא דיבר בעצרת "הצלת דרפור" בוושינגטון, באפריל 2006. בילה יחד עם אביו עשרה ימים בצ'אד ובסודאן, כדי לצלם סרט טלוויזיה "מסע לדארפור", המתעד את מצבם של פליטי דארפור. הסרט התיעודי שודר בטלוויזיה בכבלים אמריקאית וכן בבריטניה ובצרפת. בשנת 2008 הוא הושק כ-DVD, כאשר ההכנסות נתרמו לוועדת ההצלה הבינלאומית של דארפור. בספטמבר של אותה שנה, הוא שוחח עם מועצת הביטחון של האו"ם, יחד עם זוכה פרס נובל אלי ויזל, במטרה לבקש מהאו"ם למצוא פתרון לסכסוך ולסייע לאנשי דרפור. בדצמבר ביקר בסין ובמצרים, כדי לבקש משתי הממשלות ללחוץ על ממשלת סודאן.
ב-25 במרץ 2007, הוא שלח מכתב גלוי לקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, וקרא לאיחוד האירופי לנקוט "פעולה החלטית" באזור, לאור כישלון נשיא סודאן עומר אל-באשיר לציית להחלטות האו"ם. קלוני הופיע גם בסרט הדוקומנטרי Darfur Now, סרט קריאה לפעולה לאנשים בכל רחבי העולם, שיצא בנובמבר 2007, כדי לעזור לעצור את משבר דרפור. בדצמבר 2007 קיבלו קלוני וחברו, דון צ'ידל, את פרס השלום מפסגת פרס נובל לשלום ברומא. בנאום הקבלה שלו, אמר כי "דון ואני ... עומדים כאן לפניכם ככישלונות. האמת הפשוטה היא שכאשר מדובר בזוועות בדארפור ... לאנשים האלה לא יותר טוב עכשיו מאשר לפני שנים...". ב-18 בינואר 2008 הכריזו האו"ם על מינויו של קלוני לשליח השלום של האו"ם, בתוקף 31 בינואר.
קלוני הגה ויחד עם ג'ון פרנדרגסט, פעיל זכויות אדם, מייסד פרויקט "מספיק" ויועץ אסטרטגי לפרויקט Not on Our Watch, את פרויקט זקיף הלוויין (SSP), לאחר טיול באוקטובר 2010 לדרום סודאן. מטרת SSP היא לפקח על פעילות מזוינת, לאיתור סימנים של מלחמת אזרחים מחודשת, בין סודאן לדרום סודאן, ולאתר ולהרתיע זוועות המוניות לאורך אזורי הגבול שם.
במרץ 2012, נעצר בהפגנה של פעילים אמריקאים למען דרפור, נגד נשיא סודאן עומאר אל באשיר, שנערכה מול שגרירות סודאן בוושינגטון, יחד איתו נעצרו על ידי המשטרה גם, אביו ניק, ובנו של מרטין לותר קינג.
חיים אישיים

קלוני יצא עם השחקנית קלי פרסטון (1987–1989). אחר כך, בשנים 1989–1993, היה נשוי לשחקנית האמריקאית טליה בלסם.
הוא גם ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ג'ינג'ר לין אלן. בשנת 1995, קלוני יצא עם קמרון דיאז ופרנסס פישר. קלוני יצא עם אשת הטלוויזיה הצרפתית סלין באליטראן (1996–1999). בשנת 2000 נקשר שמו לצ'רליז ת'רון וללוסי ליו. לאחר שפגש את הדוגמנית הבריטית ליסה סנודון בשנת 2000, ניהל איתה מערכת יחסים של חמש שנים בהפסקות. קלוני יצא עם רנה זלווגר (2001), ג'ניפר סיבל ניוסום (2002), קריסטה אלן (2002–2008), ולינדה תומפסון (2006). ביוני 2007, הוא התחיל לצאת עם שרה לארסון, אך בני הזוג נפרדו במאי 2008. ביולי 2009, קלוני היה במערכת יחסים עם השחקנית האיטלקית אליזבטה קנאליס עד שנפרדו ביוני 2011. ביולי 2011, קלוני החל לצאת עם סטייסי קיבלר, והם סיימו את מערכת היחסים ביולי 2013.
ב-21 בספטמבר 2007 נפגעו קלוני וחברתו דאז, שרה לארסון, בתאונת אופנוע בווהווקן, ניו ג'רזי, כאשר אופנועו נפגע ממכונית. נהג המכונית דיווח כי קלוני ניסה לעבור אותו מימין, בעוד קלוני סיפר כי הנהג סימן שמאלה, ואז החליט לבצע סיבוב פתאומי ימינה וחתך את אופנועו. ב-9 באוקטובר 2007, הושעו יותר מעשרים אנשי צוות במרכז הרפואי פאליסאדס, ללא שכר, בגין הסתכלות ברשומות הרפואיות של קלוני בניגוד לחוק הפדרלי. ב-10 ביולי 2018, קלוני נפגע שוב ממכונית בעת שנסע על אופנוע לסט לסרט שצולם בסרדיניה. הוא אושפז עם פציעות קלות.
קלוני התארס עם אמל עלם א-דין, עורכת דין בריטית ילידת-לבנון המתמחה בזכויות אדם, ב-28 באפריל 2014. הם נפגשו כאשר היא ייצגה את ממשלת יוון בפרשת שיש אלגין, והוא תמך בעמדתה בעודו מקדם את סרטו "ציידי האוצרות". באוגוסט 2014 הייתה אמל אלמודין אמורה להיות חברה בוועדת החקירה שהקים האו"ם לבדיקת פשעי מלחמה של מדינת ישראל כנגד הפלסטינים ברצועת עזה, במהלך מבצע צוק איתן של צה"ל (ראו: ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014), אך כמה שעות לאחר שהוצגה הוועדה שאושרה יחד עמה, דווח כי הוחלט מטעמה שתוותר ולא תיקח חלק בדיונים נוספים באותה עת.
ביולי 2014, לעג קלוני בפומבי לצהובון הבריטי "דיילי מייל", לאחר שטען כי אמה של ארוסתו אמל אלמודין (שהיא מוסלמית) מתנגדת לנישואיהם מטעמי דת. כאשר הצהובון התנצל על סיפורו השקרי, קלוני סירב לקבל את ההתנצלות. הוא כינה את העיתון "צהובון מהסוג הגרוע ביותר. כזה שממציא עובדות לרעת קוראיו". ב-7 באוגוסט 2014, קיבלו קלוני ואלמודין רישיונות נישואין ברובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון. אלאמודין וקלוני התחתנו רשמית ב-27 בספטמבר 2014, בוונציה, על ידי חברו של קלוני וולטר ולטרוני, ראש עיריית רומא לשעבר. ביוני 2017 נולדו להם תאומים לא-זהים, בן ובת.
פילמוגרפיה

Combat Academy‏ (1986) – בתפקיד: מייג'ור ביף וודס.
גריזלי II: הטורף (1987) – בתפקיד: ללא קרדיט.
חזרה לבית ספר האימה (1987) – בתפקיד: אוליבר.
שובן של העגבניות הרוצחות! (1988) – בתפקיד: מאט סטיבנס.
Red Surf‏ (1990) – בתפקיד: ריימאר.
Unbecoming Age‏ (1992) – בתפקיד: מאק.
היבול (1993) – בתפקיד: טרנסווטיסט מסנכרן שפתיים.
מצאת החמה עד צאת הנשמה (1996) – בתפקיד: סאת' גקו.
'Curdled‏ (1996) – בתפקיד: סאת' גקו.
ביום בהיר אחד (1996) – בתפקיד: ג'אק טיילור.
באטמן ורובין (1997) – בתפקיד: באטמן/ ברוס וויין .
פיסמייקר (1997) – בתפקיד: לווטננט קולונל, תומאס דיוו.
רומן לא חוקי (1998) – בתפקיד: ג'ק פולי.
הקו האדום (1998) – בתפקיד: קפטן צ'ארלס בוש.
סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר (1999) – בתפקיד: דיבוב קולו של דוקטור גואש.
The Book That Wrote Itself‏ (1999) – בתפקיד: קפטיין בוש.
שלושה מלכים (1999) – בתפקיד: ארצ'י גייטס.
אחי, איפה אתה? (2000) – בתפקיד: אברט.
הסערה המושלמת (2000) – בתפקיד: בילי טיין.
אזעקת שווא (2000) – סרט טלוויזיה – בתפקיד: ג'אק גריידי.
ספיי קידס (2001) – בתפקיד: דבלין.
אושן 11 (2001) – בתפקיד: דאני אושן.
ברוכים הבאים לקולינווד (2002) (שחקן ומפיק) – בתפקיד: ג'רזי.
סולאריס (2002) – בתפקיד: כריס קאלווין.
וידויים של מוח מסוכן (2002) (שחקן ובמאי) – בתפקיד: ג'יימס בירד.
ספיי קידס 3: המשחק נגמר (2003) – בתפקיד: דבלין.
אכזריות בלתי נסבלת (2003) – בתפקיד: מיילס.
אושן 12 (2004) (שחקן ומפיק) – בתפקיד: דאני אושן.
לילה טוב ובהצלחה (2005) (שחקן, במאי ותסריטאי) – בתפקיד: פרד פרינדלי.
סוריאנה (2005) (שחקן ומפיק) – בתפקיד: בוב בארנס.
The Good German‏ (2006) – בתפקיד: ג'ייק גאייסאמר.
The Winter Hill Gang ‏ (2006) – בתפקיד: ג'ורג'.
מייקל קלייטון (2007) – בתפקיד: מייקל קלייטון.
אושן 13 (2007) – בתפקיד: דאני אושן.
לקרוא ולשרוף (2008) – בתפקיד: הארי פפארר.
מר שועל המהולל (2009) – בתפקיד: דיבוב קולו של מיסטר פוקס.
גברים שבוהים בעיזים (2009) – בתפקיד: קיד קאסאדי.
תלוי באוויר (2009) – בתפקיד: ראיין בינגהאם.
האמריקאי (2010) – בתפקיד: ג'אק / אדווארד.
משחקי שלטון (2011) (שחקן ובמאי) – בתפקיד: המושל מייק מוריס.
היורשים (2011) – בתפקיד: מאט קינג.
כוח משיכה (2013) – בתפקיד: מאט קובאלסקי.
ציידי האוצרות (2014) (שחקן ובמאי) – בתפקיד: פרנק סטוקס.
בחזרה למחר (2015) – בתפקיד: פרנק וולקר.
יחי הקיסר! (2016) – בתפקיד: ביירד וויטלוק.
מפלצת הכסף (2016) – בתפקיד: לי גייטס.
סודות הפרברים (2017) – בתפקיד: הבמאי ג'ורג' קלוני.
שמי חצות (2020) (שחקן ובמאי) – בתפקיד – ארגוסטין.
מסבאה אומנת (2021) (במאי ומפיק)
כרטיס לגן עדן (2022)
הבחורים בסירה (2023) – במאי ומפיק
הזאבים (2024) – בתפקיד: ג'ק, גם מפיק
Jay Kelly‏ (2025) - בתפקיד: ג'יי קלי.
הפלאש (2023) – בתפקיד ברוס ויין (באטמן)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

עובדות החיים (1987-1985) – בתפקיד: ג'ורג' בוראנט.
אקדמיית קרב (סרט טלוויזיה) (אנ') (1986) – בתפקיד: מייג'ור ביף וודס.
רוזאן – בתפקיד: בוקר ברוקס.
ER – בתפקיד: אייס / דאג רוס.
מלכוד 22 (2019) (במאי, מפיק ושחקן) – בתפקיד: שאיישקופס.
בנות הזהב – בתפקיד: בובי הופקינס
אלפונסו דייוויס

אלפונסו דייוויס (באנגלית: Alphonso Davies; נולד ב-2 בנובמבר 2000) הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדות המגן השמאלי והקיצוני בבאיירן מינכן מהבונדסליגה ובנבחרת קנדה.
קריירת מועדונים

אלפונסו נולד במחנה פליטים בגאנה למשפחה של פליטים ליברים והיגר לקנדה עם משפחתו בגיל חמש. לאחר ששיחק במספר מועדונים בעיר אדמונטון, הצטרף ב-2015 לבית הספר לכדורגל של ונקובר וייטקאפס.
ב-2016 שיחק בקבוצה ונקובר וייטקאפס 2 בליגת ה-USL (הליגה השלישית בארצות הברית וקנדה) והיה השחקן הצעיר ביותר שכובש בליגה זו. ביולי 2016 עבר לקבוצה הראשונה והיה לשחקן השני הכי צעיר ששיחק ב-MLS (שני רק לפרדי אדו).
ביולי 2018 נרכש על ידי באיירן מינכן תמורת 13.5 מיליון דולרים עם אופציה לבונוסים שיכולים להגדיל את סכום ההעברה ל-22 מיליון דולר, וסוכם כי הוא יחל לשחק בבאיירן מינכן בינואר 2019. ב-27 בינואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי באיירן מינכן בבונדסליגה כשנכנס כמחליף בדקות הסיום בניצחון 1–4 על שטוטגרט. ב-17 במרץ 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי באיירן מינכן, שהיה השער השישי בניצחון 0–6 על מיינץ 05 במסגרת הבונדסליגה. ב-16 ביוני 2020 שבר את שיא מהירות הריצה של הליגה הגרמנית כאשר רץ במהירות 36.51 קמ"ש.
ב-4 בפברואר 2025 האריך את חוזהו בבאיירן מינכן עד 2030.
קריירה בינלאומית

דייוויס זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של קנדה ביוני 2017. הזימון הראשון היה למשחק ידידות נגד נבחרת קוראסאו ב-13 ביוני 2017. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-53 והפך לשחקן הקנדי הצעיר ביותר שמשתתף במשחק של הנבחרת הבוגרת בגיל 16 ועשרה חודשים. המשחק הסתיים בניצחון של הנבחרת הקנדית 1–2.
ב-27 ביוני הוא זומן לסגל הנבחרת הקנדית לטורניר גביע זהב 2017. ב־7 ביולי הוא שותף במשחק הראשון בטורניר והבקיע צמד שערים. הוא הפך לשחקן הקנדי הצעיר ביותר שמבקיע שער, השחקן הצעיר ביותר במבקיע בגביע הזהב והשחקן הראשון מהמאה ה-21 שמבקיע בטורניר גדול. המשחק הסתיים בניצחון 2–4 על נבחרת גיאנה הצרפתית. את הטורניר הוא סיים עם שלושה שערים שזיכה אותו בנעל הזהב (עם שני שחקנים נוספים) והיה לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בנעל הזהב של גביע הזהב.
נכלל בסגל נבחרת קנדה לטורניר מונדיאל 2022.
סגנון משחק

דייוויס מחזיק בשיא מהירות הריצה של הליגה הגרמנית שעומד על 36.51 קמ"ש. הוא משחק בעמדת המגן השמאלי אך יכול לשחק בעמדת הבלם ועמדת הקיצוני, עקב הקצב המהיר והמתפרץ שלו במגרש ויכולות הכדרור וההגבהות שלו.
חיים אישיים

דייוויס ניהל מערכת יחסים עם הכדורגלנית הקנדית ג'ורדין הויטמה, שמשחקת כחלוץ בקבוצת הנשים של פריז סן-ז'רמן, מאז ספטמבר 2017. הוא נקנס בספטמבר 2019 בסכום של 20,000 יורו על כך שהגיע באיחור לאימון קבוצתו באיירן מינכן, זאת לאחר שביקר את חברתו בפריז.
תארים

אליפות גרמניה (5): 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021,2021/2022, 2022/2023
הגביע הגרמני (2): 2018/2019, 2019/2020
ליגת האלופות (1): 2019/2020
הסופר קאפ האירופי (1): 2020
הסופר קאפ הגרמני (3): 2020, 2021, 2022
גביע העולם למועדונים (1): 2020
תגלית השנה בבונדסליגה: 2019/2020
הערות שוליים

↑  הפרופיל של אלפונסו דייוויס, באתר ונקובר וייטקאפ
1 2  דייוויס שבר את שיא המהירות בבונדסליגה כתבה מאתר dailyhive
↑  9 שחקנים מה-MLS בסגל נבחרת קנדה בגביע הזהב
↑  כתבה על דייוויס לאחר המשחק הראשון בגביע הזהב 2017, באתר goal.com
↑  Canada Soccer announces squad for FIFA World Cup Qatar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקנדית, 13 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת קנדה – גביע הזהב 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוטווילר •  2 ברול-גיארד •  3 מורגן •  4 קורנליוס •  5 ג'ונסון •  6 פייטה •  7 טייבר •  8 ארפילד •  9 לארין •  10 הויילט •   11 ל. מילר •  12 דייוויס • 13 האצ'ינסון •  14 קייה • 15 הנרי • 16 אוקלו • 17 כ. מילר • 18 בוריאן • 19 קבאליני • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 קראפו • 23 גודיניו • מאמן: הרדמן |  1 לוטווילר •  2 ברול-גיארד •  3 מורגן •  4 קורנליוס •  5 ג'ונסון •  6 פייטה •  7 טייבר •  8 ארפילד •  9 לארין •  10 הויילט •   11 ל. מילר •  12 דייוויס • 13 האצ'ינסון •  14 קייה • 15 הנרי • 16 אוקלו • 17 כ. מילר • 18 בוריאן • 19 קבאליני • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 קראפו • 23 גודיניו • מאמן: הרדמן | קנדה |
| נבחרת קנדה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן | קנדה |
| נבחרת קנדה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש | קנדה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2022142933  VIAF: 1074167025434953390003   WorldCat (עם VIAF): 1074167025434953390003
יוסף פוליאקוב

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1873 קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בנובמבר 1959 (בגיל 86) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יוסף פוליאקוב (שם לידה: Иосиф Лазаревич Поляков ; שם לאחר יציאה מרוסיה הסובייטית: Joseph Poliakoff; ‏ 24 באפריל 1873, קרמנצ'וג, גוברניית פולטבה, האימפריה הרוסית - 23 בנובמבר 1959, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה מהנדס רדיו ופיזיקאי יהודי, נתין רוסי, אזרח סובייטי ובריטי, ממציא בתחום הקולנוע הקולי, אוטומציה פוטו-אלקטרונית, טלקומוניקציה, מכשירי שמיעה וביפרים. פיתח את אחד ממכשירי השמיעה הראשונים.