stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט בליכפלדט
ניסוח והוכחה

המשפט ניתן לניסוח בצורה הפשוטה ביותר בעבור קבוצת נקודות במישור האוקלידי. בעבור גרסה זו של המשפט, תהי  S קבוצה מדידה כלשהי, ויהי  A שטחה, אז נעגל את המספר הזה כלפי מעלה אל הערך השלם הקרוב ביותר  n=\lceil A\rceil  (פונקציית התקרה). משפט בליכפלדט קובע ש- S ניתנת להזזה כך שהעותק המוזז שלה מכיל לפחות  n נקודות עם קואורדינטות שלמות.
הרעיון הבסיסי של ההוכחה הוא לחתוך את  S לחתיכות על פי הריבועים של הסריג, ואז להזיז את כל אחת מהחתיכות הללו בוקטור שלם כך שהיא תימצא בתוך ריבוע היחידה אשר ראשית הצירים היא הפינה הימנית התחתונה שלו. ההזזה הזו עשויה לגרום לנקודות מסוימות להיות מכוסות יותר מפעם אחת, אך אם מחשבים את סכום השטחים של האזורים השונים תוך כדי שקלול הריבוי שלהם, אז השטח הכולל של הקבוצה נשאר ללא שינוי, ושווה ל- A. כדי להוכיח את המשפט, מספיק להוכיח שיש נקודה עם ריבוי  n. לשם כך, נניח בשלילה שכל נקודות ריבוע היחידה הן בעלות ריבוי של לכל היותר  n-1. אם זה כך, פירוש הדבר הוא ששטח הקבוצה הוא לכל היותר  n-1, פחות מ- A. לפיכך, נקודה כלשהי  p בריבוע היחידה חייבת להיות מכוסה בריבוי של לפחות  n. הזזה שתיקח את  p לראשית תיקח גם את  n הנקודות של  S שכיסו את  p לנקודות שלמות (נקודות סריג), וזה מה שנדרש.
באופן כללי יותר, המשפט תקף לקבוצות  d-ממדיות  S, עם נפח  d ממדי  A, ולסריג  d-ממדי שרירותי  \Lambda . בדיוק כשם שסריג היחידה הריבועי מחלק את המישור לריבועי יחידה, סריג שרירותי מחלק את המרחב לתחומים יסודיים (הנקראים מקבילונים יסודיים) עם התכונה שכל אחד מהתחומים האלו ניתן להזזה אל כל אחד מהאחרים על ידי חיבור של וקטור שלם. אם  L הוא הנפח ה- d-ממדי של המקבילון היסודי, אז משפט בליכפלדט קובע ש- S ניתנת להזזה כך שהיא תכלול לפחות  \lceil A/L\rceil  נקודות של  \Lambda .
יישומים > למת מינקובסקי

למת מינקובסקי, שהוכחה מוקדם יותר בהשוואה למשפט בליכפלדט (על ידי הרמן מינקובסקי), קובעת שכל קבוצה קמורה במישור בעלת סימטריה ביחס לראשית, עם שטח גדול מארבע (או קבוצה קומפקטית סימטרית עם שטח שווה בדיוק לארבע) מכילה נקודת סריג שונה מאפס. באופן כללי יותר, קבוצה בעלת סימטריה מרכזית ביחס לראשית ובעלת נפח גדול מ- 2^{d}L, מכילה נקודת סריג שונה מאפס.
אף על פי שהוכחתו המקורית של מינקובסקי הייתה שונה, בעזרת משפט בליכפלדט ניתן לתת הוכחה קלה ללמת מינקובסקי. תהי  X כל קבוצה קמורה בעלת סימטריה מרכזית עם נפח גדול מ- 2^{d}L. נשנה את קנה המידה של הצורה בפקטור שניים בכל הכיוונים כדי לקבל קבוצה שנסמנה  {\tfrac {1}{2}}X שהיא בעלת נפח גדול מ- L. לפי משפט בליכפלדט,  {\tfrac {1}{2}}X מכילה לפחות שתי נקודות  p ו- q אשר הפרש הקואורדינטות שלהן שייך לסריג (כלומר, הוא וקטור שלם). אם נהפוך על פניו את טיעון הכיווץ, אז  2p ו- 2q שייכים ל- X. מהסימטריה המרכזית נובע ש- -2q שייך גם ל- X, ומקמירות הקבוצה  X נובע שכל מיתר המחבר שתי נקודות בקבוצה מוכל בה במלואו. כיוון שכך, אמצע המיתר המחבר את  2p עם  -2q משתייך ל- X. אבל אמצע מיתר זה הוא הנקודה  -2q+{\frac {1}{2}}(2p-(-2q))=p-q, ועל פי הגדרת  p ו- q (שקיומן נובע ממשפט בליכפלדט), זוהי נקודת סריג.
יישומים > יישומים אחרים

יישומים רבים של משפט בליכפלדט, כגון השימוש בו להוכחת למת מינקובסקי, חותרים למציאת נקודת סריג שונה מאפס בעבור קבוצה גדולה מספיק, אך כזאת שאינה קמורה. בהוכחת למת מינקובסקי, קשר המפתח בין הקבוצות  X ו- {\tfrac {1}{2}}X אשר גורם להוכחה כולה לעבוד הוא העובדה שכל ההפרשים בין זוגות של נקודות (כלומר ההפרשים בין הווקטורים המתאימים לנקודות) ב- {\tfrac {1}{2}}X משתייכים ל- X. אף על פי כן, בעבור קבוצה  X שאינה קמורה, ייתכן מצב בו ההפרש בין זוג נקודות של  {\tfrac {1}{2}}X אינו שייך  X, מה שהופך את הטכניקה של הוכחת למת מינקובסקי ללא שמישה. ניתן במקום זאת למצוא את תת-הקבוצה הקמורה והסימטרית ביחס לראשית הגדולה ביותר  K\subset X, ואז להפעיל את בלמת מינקובסקי לגבי  K, או באופן שקול להשתמש במשפט בליכפלדט לגבי  {\tfrac {1}{2}}K. אף על פי כן, במקרים רבים לקבוצה לא קמורה  X יש תת-קבוצה  Y\subset X שהיא גדולה יותר מ-הפענוח נכשל (SVG (אפשר להפעיל MathML בעזרת הרחבת דפדפן): תשובה בלתי־תקינה ("Math extension cannot connect to Restbase.") מהשרת "http://localhost:6011/he.wikipedia.org/v1/":): {\displaystyle \tfrac{1}{2}K}
, אשר כל ההפרשים בין זוגות נקודות שלה שייכים ל- X. כאשר זה המקרה, גודלה הרב יותר של  Y בהשוואה ל- {\tfrac {1}{2}}K מוביל לחסמים טובים יותר לגבי השאלה כמה גדולה צריכה להיות הקבוצה  X כדי להבטיח שהיא תכיל נקודת סריג.
בעבור תחום כוכבי סימטרי ביחס לראשית, ניתן להיעזר בחשבון הווריאציות, כדי למצוא את הקבוצה הגדולה ביותר  X' אשר כל ההפרשים בין נקודות שלה שייכים ל- X. יישום מעניין אחד של הטכניקות הללו הוא לבעיה של קירובים דיופנטיים סימולטניים, שנוגעת לשאלה איך לקרב קבוצה של מספרים אי-רציונליים על ידי מספרים רציונליים שלכולם יש מכנה זהה.
הכללות

משפטים אנלוגיים למשפט בליכפלדט הוכחו עבור מבנים גאומטריים אחרים מסריגים, ומראים שתחומים גדולים מספיק מכילים נקודות מהמבנים גם במקרים אלו. אלו כוללים משפטים עבור חבורות פוקסיות, ועבור ריצופים ארכימדיים.
ראו גם

משפט מינקובסקי
משפט פיק
הדגמה של היתרון של משפט בליכפלדט בהשוואה ללמת מינקובסקי בכל הנוגע למציאת נקודות סריג בתחומים לא קמורים. לתחום הצהוב  Y בצד שמאל יש שטח 1, כך שניתן להזיזו כך שיכסה שתי נקודות של כל סריג ששטח התחום היסודי שלוו הוא 1, כמו הסריג האדום. לפיכך התחום הכחול בצד שמאל, X=Y-Y, שהוא קבוצת כל ההפרשים בין זוגות נקודות ב- Y, מכיל, כאשר הוא ממורכז בראשית, נקודת סריג שונה מאפס. בניגוד לכך, למלבן הכחול  K שבצד ימין, שהוא תת-הקבוצה הקמורה הגדולה ביותר של  X, יש שטח קטן מדי כדי שלמת מינקובסקי תבטיח שהוא יכיל נקודת סריג שונה מאפס, ובדומה לכך המלבן הצהוב  {\tfrac {1}{2}}K שבתוכו הוא קטן מדי בשביל שמשפט בליכפלדט יהיה תקף לגביו.
מפרץ אנדוורד

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  רולף אנדוורד 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°50′00″S 62°39′00″W﻿ / ﻿64.833305555556°S 62.65°W﻿ / -64.833305555556; -62.65
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אנדוורד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אנדוורד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אנדוורד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אנדוורד
 
מפת מצר ז'רלאש. מפרץ אנדוורד נמצא במרכז המפה.
מפרץ אנדוורד (באנגלית: Andvord Bay) הוא מפרץ רחב בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של המפרץ 17 קילומטרים, ורוחבו 6 קילומטרים.
המפרץ ממוקם בין ראש בנדן ונקודת דות'יירס.
המפרץ נשפך את מצר ז'רלאש.
תיירות

בשטח המפרץ מצוי מפרצון המכונה "נמל נקו" (באנגלית: Neko Harbour), המשמש כאתר יעד לספינות טיולים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בשנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
היסטוריה > מקור השם

ז'רלאש נתן למפרץ אנדוורד את שמו.
מפרץ אנדוורד נקרא על שמו של רולף תורינסון אנדוורד (Rolf Thorsteinson Andvord), אייל ספנות נורווגי, שהיה קונסול בלגיה בקריסטיאניה (אוסלו) באותה עת.
ז'רלאש נתן למפרץ נקו את שמו.
מפרץ נמל נקו נקרא על שמה של ספינת ציד לווייתנים סקוטית בשם "נקו", אשר צדה באזור בין השנים 1911–1924.
לקריאה נוספת

• Lundesgaard, Ø., B. Powell, M. Merrifield, L. Hahn-Woernle, and P. Winsor, 2019, , J. Phys. Oceanogr., 49, 1485–1502, https://doi.org/10.1175/JPO-D-18-0119.1
• J. B. Anderson, , PP 126 - 129
• Reuters, , July 18, 2019
• Zhihua Zhang, Editor, , 2019 Feb 6. doi: 10.1371/journal.pone.0211107
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
מפרוטילין

| --- | --- |

מבנה כימי של מפרוטולין
 שם IUPAC
 N-Methyl-9,10-ethanoanthracene-9(10H)-propanamine
 שמות מסחריים בישראל
 Melodil
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C20H23NO0 
 מסה מולרית:  277.18305 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  66–70%
 מטבוליזם:  כבד
 זמן מחצית חיים:  6 שעות
 הפרשה:  שתן (57%) ודרכי מרה (30%)
 בטיחות
 מעמד חוקי:  AU: S4 (Prescription only) BR: Class C1 (Other controlled substances)[4] US: ℞-only
 דרכי מתן:  פומי
 מזהים
 קוד ATC:  N06AA21
 מספר CAS:  10262-69-8
 PubChem:  4011
 ChemSpider:  23719117
 
מפרוטילין (באנגלית Maprotiline) היא תרופה נוגדת דיכאון, ממשפחת נוגדי דיכאון טריציקליים. המשמשת לטיפול במצבי רוח ונפש כגון דיכאון, חרדה, הפרעות טורדניות כפייתיות (OCD) והפרעות אכילה.
בישראל נמכרת התרופה תחת השמות המסחריים מלודיל (Melodil) ולודיומיל (Ludiomil).
היסטוריה

מפרוטילין פותחה לראשונה בשנות ה-60 על ידי חברת התרופות Ciba (כיום נוברטיס). היא אושרה לשימוש בארצות הברית בשנת 1974, ובישראל בשנת 1976.
מנגנון הפעולה

מפרוטילין פועלת על ידי חסימת טרנספורטרים לניורוטרנסמיטרים סרוטונין ונוראדרנלין, ומונעת את ספיגתם חזרה לתאי העצב. נוירוטרנסמיטורים אלו ממלאים תפקיד חשוב בוויסות מצב הרוח, החרדה וההתנהגות.
התוויות

מפרוטילין מאושרת לטיפול במצבים הבאים:
דיכאון קליני
הפרעת חרדה
הפרעה טורדנית כפייתית
הפרעת אכילה
הפרעת שינה
כאב נוירופטי, כולל כאב פולינוירופטי אצל חולי סוכרת ואצל כאלה שאינם חולי סוכרת.
מפרוטילין יכולה לשמש גם לטיפול במצבים אחרים שאינם מאושרים על יד ה-FDA, כגון כאב כרוני ופיברומיאלגיה.
מינון ומתן

ניתן להשיג את התרופה בקפסולות (10 מ״ג, 25 מ״ג, 50 מ״ג או 75 מ״ג) או כזריקה תוך ורידית במינון של 25 מ״ג. המינון נקבע על ידי הרופא בהתאם למצב המטופל וחומרת התסמינים. המינון ההתחלתי המומלץ הוא בדרך כלל 25–50 מ"ג ליום, מחולק למספר מנות. ניתן להעלות את המינון בהדרגה עד למינון מקסימלי של 200 מ"ג ליום.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי הנפוצות ביותר של מפרוטילין הן:
פה יבש
עצירות
בחילות
טשטוש ראייה
סחרחורת
הפרעת שינה
עלייה במשקל
רעד
כאב ראש
בשבועות הראשונים לטיפול, מפרוטילין גורם לרגיעה ולכן יכול לשמש טיפול בחולים נסערים או בחולים עם סיכון אובדני.
תופעות לוואי פחות שכיחות אך חמורות יותר יכולות לכלול:
יתר לחץ דם
הפרעות בקצב הלב
פרכוסים
התוויות נגד

התרופה אינה משמשת לטיפול במקרים הבאים:
מטופלים המאובחנים עם גלאוקומה (לחץ תוך עיני)
מטופלים עם הפרעות בתפקוד הכליות או הכבד
מטופלים עם הפרעות בקצב הלב
מטופלים עם היסטוריה של פרכוסים
מטופלים הנוטלים תרופות נוגדות דיכאון מסוג MAOI
הריון והנקה

לנשים בהריון או מניקות מומלץ להתייעץ ברופא לפני נטילת מפרוטילין.
הערות שוליים

↑  Jacob Andersen, Anders S. Kristensen, Benny Bang-Andersen, Kristian Strømgaard, Recent advances in the understanding of the interaction of antidepressant drugs with serotonin and norepinephrine transporters, Chemical Communications (Cambridge, England), 2009-07-07, עמ' 3677–3692 doi: 10.1039/b903035m
מפרץ אלסקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  קופר, אלסק, סיל 
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  57°N 144°W﻿ / ﻿57°N 144°W﻿ / 57; -144
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורמפרץ אלסקה(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורמפרץ אלסקה
 
מפרץ אלסקה (באנגלית: Gulf of Alaska) הוא זרוע של האוקיינוס השקט המוגדר על ידי עיקול החוף הדרומי של אלסקה, ומשתרע מחצי האי אלסקה והאי קודיאק במערב, ועד ארכיפלג אלכסנדר במזרח.
המפרץ מורכב ממפרצים קטנים רבים, בעיקר בגבולו המזרחי. באחד מהם, מפרץ ליטויה, התפרץ בשנת 1958 הצונאמי המתועד הגדול ביותר אי פעם. כל קו החוף של המפרץ משופע ביערות, הרים וקרחונים.
אקולוגיה

על פי נתוני החיישן "SeaWiFS", נחשבת המערכת האקולוגית במפרץ אלסקה ליצרנית במיוחד - היא מייצרת ממוצע שנתי של למעלה מ-300 גרם פחמן למ"ר. ברחבי מפרץ אלסקה קיימים אלמוגים רבים, ואחד הנדירים שבהם, פרימנואה פסיפיקה, תרם לתיוגו של האזור כ"בית גידול בהשגחה מיוחדת".
מטאורולוגיה

במפרץ אלסקה מתחוללות סערות רבות, בהן יורדות כמויות גבוהות של שלג וקרח בדרום אלסקה, וכתוצאה מכך מצטברים ריכוזים גדולים של משקעים גם דרומית לחוג הארקטי. סערות רבות המתחוללות באזור זה נעות דרומה לעבר קולומביה הבריטית, מדינת וושינגטון ואורגון, ולעיתים מגיעות עד דרום קליפורניה, בעיקר בתקופת אל ניניו. חלק ניכר מהגשמים והשלגים העונתיים באזור הפסיפיק נורת' ווסט ובדרום-מערב ארצות הברית מגיעים ממפרץ אלסקה.
גבולות

על פי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, הגבול הצפוני של מפרץ אלסקה הוא חופה הדרומי של אלסקה, והגבול הדרומי הוא קו משורטט מקייפ ספנסר (שבפארק הלאומי גליישר ביי) במזרח, דרך המים הטריטוריאליים הצפוניים של דרום אלסקה וקולומביה הבריטית, ועד הנקודה הדרומית ביותר בים ברינג, כך שכל האיים הסמוכים כלולים במפרץ אלסקה.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מגדיר את גבולו הדרומי של המפרץ כקו העובר מדרום האי קודאק במערב עד מעבר דיקסון במזרח.
הערות שוליים

↑  Griggs, Gary (April 9, 2011). "Tsunami rocked Alaska's Lituya Bay in 1958". Santa Cruz Sentinel.
↑  Stone Robert P; Shotwell S Kalei. (2007). "State of deep coral ecosystems in the Alaska Region: Gulf of Alaska, Bering Sea and the Aleutian Islands", In: Lumsden SE et al., eds. The State of Deep Coral Ecosystems of the United States. NOAA Technical Memorandum CRCP-3. Silver Spring, MD: 65–108.
↑  U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Gulf of Alaska
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293070905171  GND: 4307911-8  LCCN: sh85003160  NARA: 10043404  VIAF: 245127734   WorldCat (עם VIAF): 245127734
משפחת קוקיא

בית בנימין ורוזה קוקיה מאחורי בית טיכו
משפחת קוֹקְיָא (נכתב גם קוקיה) היא אחת המשפחות העשירות והידועות בירושלים. המשפחה מחזיקה נדל"ן (בתי דירות, חנויות ומשרדים) במגרשים רבים במרכז העיר בעיקר מצפון לרחוב יפו, בין רחוב החבצלת לרחוב שטראוס. המשפחה תרמה להקמת מספר מוסדות לרווחת הציבור, בהם בית חינוך עיוורים, בית היתומים דיסקין, בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי ועוד. המשפחה קשורה בקשרי עסקים ונישואין למשפחות ולירו ואלישר.
שורשי המשפחה

אבי המשפחה היה אפרים יעקב הלוי קוקיאשווילי (კოკიაშვილი) הספרדי, נצר למגורשי ספרד שגלו לגאורגיה שעלה לארץ ישראל בשנת 1870 מן העיר אחלציחה והתיישב ברובע היהודי. אפרים קוקיאשווילי שינה את שמו לקוקיא, רכש קרקעות ליד בית הכנסת האיסטנבולי וייסד בית כנסת וישיבה. ב-1877 הדפיס בדפוס ניסן ב"ק בירושלים חיבור על התורה ועל חמש מגילות בשם "ילקוט אפרים".
בני המשפחה היו חברים בכולל הספרדים ואת שירותי הדת שלהם קיבלו ממוסדות העדה, עד שעברו בשל סכסוך כספי לכולל האשכנזים. לאחר מספר שנים בהן היו שייכים למוסדות הדת האשכנזיים הקימו את כולל הגורג'ים (יוצאי גאורגיה) ואת החברה קדישא לבני עדת הגורג'ים.
דוד, פנחס ועזרא קוקיא

לאפרים היו שני בנים, דוד ויוסף. בעוד יוסף הרחיב את רכישת הבתים בעיר העתיקה, רכש דוד מגרשים רחבי ידיים בשדות הבור שמצפון לדרך הכרכרות מירושלים ליפו. השקעתו נחשבה לבזבוז כספי המשפחה משום שהקרקעות היו רחוקות מכל מקום ישוב. עם התפתחות העיר הפכו הקרקעות ליקרות ערך כיוון שנמצאו במרכזה. על קרקע זו הוקמה בין השאר ב-1932 התחנה המרכזית המודרנית הראשונה של ירושלים, כשיתוף פעולה של דוד עם קואופרטיב "המהיר" שאוטובוסיו נסעו לתל אביב ובאר שבע. לצד התחנה הוקם "בניין העמודים" (רחוב יפו 48-50) בשנת 1947, שסוחריו שכרו את חנויותיהם ממשפחת קוקיא. תוכנית הבניין כללה חמש קומות, קומת קרקע לחנויות ומעל ארבע קומות של משרדים, בפועל נבנתה רק קומת החנויות. בבעלות המשפחה גם בניין טרבלוס הסמוך (הקרוי על שם מסעדת טרבלוס שפעלה במבנה) ברחוב יפו 52 פינת רחוב שטראוס.
דוד קוקיא היה סוחר ובנקאי ואת עסקיו הוריש לשני בניו עזרא ופנחס. בנוסף לעסקי רכש קרקעות פנו עזרא ופנחס גם לעסקי המלונאות ויזמו את הקמת "מלון תל אביב" בכיכר ציון ברחוב יפו 44 (לאחר מכן נקרא מלון רון) ומלון "פלטין" במבוא שכונת אבן ישראל (ברחוב יפו 57).
יוסף, שנפטר בשנת 1915, היה ידוע כנדבן ובין השאר תרם להקמת אחד הבתים בכפר התימנים בשילוח.
ברחוב יפו 105 שכן ביתם של עזרא קוקיא ואשתו רבקה. הבית נבנה בתחילת המאה ה-20, בהמשך נהרס הבית ובמקומו הוקם מגרש חנייה לבאי שוק מחנה יהודה. בשנת 2018, הושלמה על שטח המגרש (יחד עם שטח רחוב יפו 103) בנייתו של פרויקט J-TOWER, מגדל מגורים בן 24 קומות.
בשנים 1944-45 רכש פנחס קוקיא קרקעות בחיפה, הקרקעות הופקעו על ידי עיריית חיפה בשנת 1971 לצורכי ציבור, לשם הקמת מבנים שישמשו בעיקר לצורכי ספורט, תיירות ונופש. בהמשך ייעוד הקרקע שונה לצרכים מסחריים והקרקע נמכרה ליזמים שונים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם על הקרקעות פרויקט הגלובוסיטי (מרכז בידור שכלל בתי קפה, מסעדות ובתי קולנוע) ומרכז קונגרסים בינלאומי חיפה. בני המשפחה תבעו את עיריית חיפה וההליך המשפטי שהגיעה לדיון עד בית המשפט העליון הסתיים בהסכם פשרה, שבמסגרתו הסכימה העירייה לשלם למשפחה פיצויים.
רוזה קוקיה ובנותיה

רוזה, בתו של הרב נסים אלישר ונכדתו של הרב יעקב שאול אלישר הראשון לציון המכונה יש"א ברכה נישאה לבנימין קוקיא, סוחר ובעל חנויות וקרקעות, בנו של יוסף קוקיא. בנימין היה נדבן שתרם למטרות שונות. בין השאר תרם מגרש להקמת בית עולים לתימנים בשנת 1923.
רוזה כתבה את שם המשפחה בה', וכך נהגו צאצאיה. בתה הבכורה, אסתרינה, נישאה לבנקאי נסים ולירו (בנו של חיים ולירו ואביו של פרופסור
אהרון ולירו) ובתה השנייה, רחל, נישאה למנשה אלישר. שתי המשפחות התגוררו זו בסמוך לזו: בשלהי המאה ה-19, ברחוב יפו 68, ביתו של הגביר חיים אהרון ולירו וברחוב הרב אג"ן 10 ביתם של רוזה ואפרים קוקיה ואחר כך בשכונת רחביה, בבית ולירו ובית אלישר, שהוקמו בסוף שנות ה-20.
צאצאים נוספים

יוסף קוקיה, בן לרוזה ובנימין, היה מנכ"ל משרד המשפטים בין 1952 ל-1968.
פרופ' אהוד קוקיה, נין למשה קוקיה, אחיו של אפרים קוקיא מחבר "ילקוט ספרים", שימש בין 2011 ל-2013 כמנכ"ל המרכז הרפואי הדסה.
אורי קוקיה, בן לאהוד קוקיה, כדורסלן עבר.
לקריאה נוספת

משה חננאל, הירושלמים, ירושלים 2007, עמודים 324 - 325
משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל כרך ב, עמ' 620
הערות שוליים

1 2  רותי יובל, קוקיא — מסחר, "תחבולה מידמה", חזרה לתפארת, כל העיר, 21 בנובמבר 1980
↑  אילן היוחסין של משפחת קוקיא, כל העיר, 21 בנובמבר 1980
↑  אריה דיין, למי שייך רחוב יפו?, כל העיר, 21 בנובמבר 1980
↑  רנית נחום-הלוי, ההיסטוריה מפנה את מקומה: רבי קומות במקום מבנים עותמאניים בירושלים, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2008
↑  יוסף קוקיא ז"ל, החרות, 28 במאי 1915
↑   אריק מירובסקי, תושבי החוץ ממשיכים לנטוש את ירושלים - אבל רוכשים את הדירות היקרות, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2017
↑  אבי שמול, שמיטת הקרקעות של עיריית חיפה: שינוי ייעוד של קרקע שהעירייה הפקיעה לפני 30 שנה, עלה לקופתה 5.5 מיליון שקל - עד היום, באתר הארץ, 28 בפברואר 2002
↑  דרשה, החרות, 9 ביוני 1916
↑  בית עולים לתימנים, דואר היום, 13 באוקטובר 1923
בניין העמודים ברחוב יפו, 1950
מפרץ אנוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  פרדיננד איזידור אנוס 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  66°57′S 67°30′W﻿ / ﻿66.95°S 67.5°W﻿ / -66.95; -67.5
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אנוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אנוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אנוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אנוס
 
מפרץ אנוס (באנגלית: Hanusse Bay) הוא מפרץ רחב, בין החלקים הצפוניים של האי אדלייד, לבין חצי האי אירוסמית', שבאנטארקטיקה.
אורכו של המפרץ 37 קילומטרים בכיוון צפון - דרום.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה לראשונה ומופה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בין השנים 1908 - 1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
היסטוריה > מקור השם

שארקו קרא למפרץ על שמו של פרדיננד איזידור אנוס (Ferdinand Isidore Hanusse), שהיה מנהל מחלקת ההידרוגרפיה של חיל הים הצרפתי.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency  1992, , P 367
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
מרסל טיסראן

מרסל ז'אני אמיל טיסראן (בצרפתית: Marcel Jany Emile Tisserand; נולד ב-10 בינואר 1993) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הבלם ולעיתים בעמדת המגן הימני באל-אטיפאק ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירת מועדונים

את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו ערך ב-10 באוגוסט 2013 נגד בורדו. ב-20 בינואר 2014 הושאל לחצי שנה ללאנס מהליגה השנייה בצרפת וביולי הושאל לטולוז, שבה שיחק גם בקבוצת המילואים וגם בקבוצה הבוגרת במשך שנתיים.
ב-31 באוגוסט 2016 טיסראן חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצה מהבונדסליגה, אינגולשטאדט 04, ששילמה עבורו 5.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה במועדון, 2016/17, ירד טיסראן עם אינגולשטאט לבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2017 הושאל טיסראן לעונה אחת לוולפסבורג מהבונדסליגה, כחלק מעסקת המעבר של כריסטיאן טראש שעשה את הדרך ההפוכה לאינגולשטאט.
נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

טיסראן נולד בצרפת להורים קונגולזים, הוא יצג את נבחרת קונגו מתחת לגיל 19 בשנת 2012 ואפילו שימש כקפטן הנבחרת מתחת לגיל 20 בטורניר טולון. טיסראן ערך את הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק הידידות נגד רומניה בחודש מאי 2016.
הערות שוליים

↑  טיסראן מושאל ללאנס מהליגה השנייה
↑  טיסראן מושאל לטולוז
↑  טיסראן חותם באינגולשטאט
| נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – גביע אפריקה לאומות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 אנסקאלה •  4 איקוקו •  5 טיסראן •  6 קבנאנגה •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 אמבוקאני •  10 קבאנו •   11 בוטאקה •  12 בולינגי • 13 לומאסילה •  14 זאקואני • 15 מולומבה • 16 קודימבאנה • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 בוקילה • 20 מאגהומה • 21 מובאלה • 22 אמבמבה • 23 קיאסומבואה • מאמן: איבנגה |  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 אנסקאלה •  4 איקוקו •  5 טיסראן •  6 קבנאנגה •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 אמבוקאני •  10 קבאנו •   11 בוטאקה •  12 בולינגי • 13 לומאסילה •  14 זאקואני • 15 מולומבה • 16 קודימבאנה • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 בוקילה • 20 מאגהומה • 21 מובאלה • 22 אמבמבה • 23 קיאסומבואה • מאמן: איבנגה | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
| נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 מוזינגה •  4 אונגנדה •  5 טיסראן •  6 אקולו •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 בולינגי •  10 אמפוקו •   11 בולאסי •  12 מוקה • 13 אליה •  14 מסואקו • 15 לואינדמה • 16 מוסי • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 אסומבאלונגה • 20 מאגהומה • 21 שבאני • 22 אמבמבה • 23 מנדנדה • מאמן: איבנגה |  1 מטאמפי •  2 מפאקו •  3 מוזינגה •  4 אונגנדה •  5 טיסראן •  6 אקולו •  7 מולומבו •  8 מפוטו •  9 בולינגי •  10 אמפוקו •   11 בולאסי •  12 מוקה • 13 אליה •  14 מסואקו • 15 לואינדמה • 16 מוסי • 17 בקאמבו • 18 בוקאדי • 19 אסומבאלונגה • 20 מאגהומה • 21 שבאני • 22 אמבמבה • 23 מנדנדה • מאמן: איבנגה | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
נווין טיין לין

נווין טיין לין (בווייטנאמית: Nguyễn Tiến Linh; נולד ב-20 באוקטובר 1997 בווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בין דואונג מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
קריירת מועדונים

טיין לין גדל במחלקת הנוער של בין דואונג, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הווייטנאמית.
קריירה בינלאומית

ב-8 בנובמבר 2018 ערך טיין לין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בניצחון 3-0 על נבחרת לאוס במסגרת אליפות דרום מזרח אסיה. ב-24 בנובמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת קמבודיה במסגרת הטורניר.
הוא היה חלק מסגל נבחרת וייטנאם בטורניר גביע אסיה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  Every AFC Asian Cup 2019 Squad Revealed - Final 23-man lists באתר Goal, ‏ 28 בדצמבר 2018 (באנגלית)
| נבחרת וייטנאם – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 בוי טיין דונג II ‏ •  2 דו דוי מאן •  3 קואה נגוק האי •  4 בוי טיין דונג I ‏ •  5 דואן ואן האו •  6 לואונג סואן טרואונג •  7 נווין הוי הונג •  8 נווין טרונג הואנג •  9 נווין ואן טואן •  10 נווין קונג פואונג •   11 נאן ואן דאי •  12 נווין פונג הונג דוי • 13 נווין טואן מאן •  14 טראן מין וונג • 15 פאם דוק הוי • 16 דו הונג דונג • 17 הו טאן האי • 18 הא דוק צ'ין • 19 נווין קואנג האי • 20 פאם ואן דוק • 21 נווין טאן צ'ונג • 22 נווין טיין לין • 23 דאנג ואן לאם • מאמן: האנג-סאו |  1 בוי טיין דונג II ‏ •  2 דו דוי מאן •  3 קואה נגוק האי •  4 בוי טיין דונג I ‏ •  5 דואן ואן האו •  6 לואונג סואן טרואונג •  7 נווין הוי הונג •  8 נווין טרונג הואנג •  9 נווין ואן טואן •  10 נווין קונג פואונג •   11 נאן ואן דאי •  12 נווין פונג הונג דוי • 13 נווין טואן מאן •  14 טראן מין וונג • 15 פאם דוק הוי • 16 דו הונג דונג • 17 הו טאן האי • 18 הא דוק צ'ין • 19 נווין קואנג האי • 20 פאם ואן דוק • 21 נווין טאן צ'ונג • 22 נווין טיין לין • 23 דאנג ואן לאם • מאמן: האנג-סאו | וייטנאם |
נאווניתאים

| נאווניתאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: נאוניתיות
מחלקה:: נאוניתיות
סדרה:: נאווניתאים
שם מדעי
 Charales

נאווניתאים (אצות נאווניתיות; שם מדעי: Charales) היא סדרה בממלכת הצומח הקרובה לבני תת-ממלכת הצמחים. בדומה לאצות אין לאצות אלה התמיינות לרקמות, אך בניגוד ליתר היצורים המכונים אצות, איברי הרבייה של הנאווניתאים מוקפים תאים עקרים.
משלי איזופט

איור המשל על הכלב והשתקפותו
משלי איזופט (בצרפתית: Isopet) הם אוסף משלים בשם "איזופוס הקטן", שבהם גרסאות שונות למשלי איזופוס.
היסטוריה

השימוש בשם "איזופט" נעשה לראשונה במאה ה-12 על ידי הסופרת הצרפתיה מארי דה פרנס, אשר נטען כי עיבדה 102 משלים שתרגמה מיצירותיו של אלפרד הגדול, אולם קיימת מחלוקת באשר לטענה זו, היות שאין תיעוד למקור באנגלית עתיקה.
המשלים מגיעים ממגוון רחב של מקורות, ובמרכזם תכונות של בעלי חיים, חרקים ובני אדם. הם נשענים על אוספי איזופוס של רומולוס ובבריוס (Babrius), אך נכתבים בווריאציה שונה.
חלק מהסיפורים במשלי איזופט מופיעים בהם בפעם הראשונה וייחודם בכך שבמרביתם מופיעים בני אדם. חלק מהמשלים הם גרסה אחרת של סיפור מוכר, דוגמה לכך הוא משל "הכלב והשתקפותו", שבמרכזו כלב המגיע לנהר כשהוא אוחז בפיו עצם, כשהוא רואה בנהר את השתקפותו, הוא חושב שהוא מביט בכלב אחר עם עצם בפיו. מתוך כוונה לנסות ולקחת מהכלב האחר את העצם, הוא פותח את פיו, וכך מאבד בעצמו את העצם שהייתה אצלו. בסיפורו של איזופוס הכלב מחזיק בעצם, ובסיפורה של דה פרנס בגבינה.