אלכס גיבני
חיים וקריירה

גיבני נולד בניו יורק, כבנם של הרייט (הארווי) והעיתונאי פרנק גיבני. הוא השלים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת ייל, ואחרי כן למד בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
קריירת העיתונות של אביו תרמה לכך שגיבני אימץ השקפה אנטי-ממסדית. הוא עבד במגזין טיים, ופוטר. בהמשך הוא פוטר גם מעבודתו בניוזוויק. לדברי גיבני "היה משהו באבי, באמא שלי, ואחר כך באבי החורג... אני חושב שכולם התנגדו לסמכות בדרכיהם המוזרות. וזה כנראה דבק גם בי."
הוא שימש כמפיק בפועל של הסרט התיעודי No End in Sight‏ (2007). סרטו "גונזו: חייו ועבודתו של ד"ר האנטר ס. תומפסון" (2008) הוא סרט תיעודי המבוסס על חייו של האנטר ס. תומפסון וסגנון העיתונות שלו "גונזו". גיבני הפיק את סדרת הטלוויזיה The Blues‏ (2003) (אנ') של PBS תחת המפיק הראשי מרטין סקורסזה, וכתב והפיק את "המאה הפסיפית" (1992) (שזכתה בפרס אמי). כמה סרטים שביים ו/או הפיק הוקרנו בפסטיבלי קאן, סאנדנס, טורונטו וטרייבקה.
בריאיון לרוברט ק. אלדר ל"הסרט ששינה את חיי", מייחס גיבני ל"מלאך ההכחדה" השפעה רבה על סגנון הצילום שלו:
["המלאך המשמיד"] אפל, אבל הוא גם מצחיק ומסתורי להפליא בדרכים שלא ניתן לצמצם להסבר פשוט ואנליטי. תמיד חשבתי שזה מה שטוב בסרטים – את הסרטים הכי טובים צריך לחוות; אי אפשר סתם לכתוב עליהם.
בריאיון לדייוויד פולין עבור בפסטיבל הסרטים של מיין (אנ'), גיבני שולל את הרעיון שעיתונאים יכולים להיות אובייקטיביים:
"האובייקטיביות מתה. אין דבר כזה אובייקטיביות. כשאתה עושה סרט, סרט לא יכול להיות אובייקטיבי.
סגנונו התיעודי של גיבני דומה לזה של קן ברנס – שבו יוצר הסרט מסתמך על עדויות של אנשים המעורבים בנושא ועל קריינות מפרשת.
סרטו "מונית לצד האפל" (Taxi to the Dark Side) הוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה 2007, שם זכה בתואר הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט חוקר את הריגתו של נהג מונית בבסיס חיל האוויר באגם באפגניסטן.
גיבני הוא הנשיא של חברת Jigsaw Productions, המפיקה סרטים עצמאיים, סרטים תיעודיים וסדרות טלוויזיה. ב-16 ביוני 2020, Imagine Entertainment, חברת הפקת סרטים, טלוויזיה ודוקומנטריים בניהולם של בריאן גרייזר ורון הווארד, רכשה חלק בעלות בחברה. גיבני זכה לכבוד על ידי התוכנית ללימודי קולנוע ייל על תרומתו לתרבות הקולנוע. בשנת 2010, אוטנה רידר רשמה אותו כאחד מ-"25 בעלי חזון שמשנים את עולמך".
סרטו מ-2013 We Steal Secrets: The Story of WikiLeaks, הוא מבט מקיף על ויקיליקס, ג'וליאן אסאנג' וצ'לסי מאנינג. ארגון ויקיליקס עצמו התנגד לאופן שבו גיבני תיאר אותו, וטען כי הסרט מסלף עובדות רבות. גיבני מצידו פרסם הפרכה לטענות הארגון. באותה שנה יצא סרטו "השקר של ארמסטרונג".
בשנת 2015 קיבל גיבני את פרס היצ'נס הראשון, שהוענק לכבודו של הסופר המנוח כריסטופר היצ'נס. גיבני שיתף עם היצ'נס פעולה בעיבוד קולנועי דוקומנטרי לספרו "משפטו של הנרי קיסינג'ר".
הפרויקטים האחרונים של גיבני כוללים עבודה על "השקר של ארמסטרונג" (על לאנס ארמסטרונג), Catching Hell (תרומה לסדרה "30 for‏ 30" של ESPN שמסתכלת על "The Inning" במשחק 6 בסדרת אליפות הליגה הלאומית 2003), "הולך ברור: סיינטולוגיה וכלא האמונה (Going Clear)", סרט דוקומנטרי על סיינטולוגיה), Dirty Money (סדרת דוקטורט החוקרת תאוות בצע ושחיתות תאגידים), The Looming Tower (סדרה בדיונית המבוססת על ספרו של לורנס רייט שבו הוא ביים את הפיילוט), ו"הממציא: Out for Blood in Silicon Valley", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב־2019.
בשנת 2023 הציג גיבני את החלק הראשון של סרט דוקומנטרי בן שני חלקים בפסטיבל הסרטים בברלין בשם "בּוּם! בּוּם! העולם נגד בוריס בקר", הנוגע לחייו של כוכב הטניס הגרמני בוריס בקר. במרץ 2023 הכריז שהוא עובד על סרט דוקומנטרי בשם "מאסק", על היזם אילון מאסק.
בשנת 2024 הוקרן בטורונטו לראשונה הסרט The Bibi Files שהפיק גיבני. הסרט מתמקד בראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ועוסק בין היתר גם במשפט המתנהל נגדו וברפורמה המשפטית. בדצמבר 2024, פורסם כי גיבני וחברת Anonymous Content עובדים על סרט דוקומנטרי חדש בשיתוף Jigsaw Productions שיתמקד ברצח של מנכ"ל UnitedHealthcare, בריאן תומפסון, שנורה למוות ב-4 בדצמבר במנהטן.