stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ארנן

| --- | --- |

אברהם ארנן, לפני 1948
 לידה:  29 בדצמבר 1930 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  23 באפריל 1980 (בגיל 49)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אברמ'לה
 השתייכות:   ההגנה  הפלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1947–1979 (כ־32 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת מטכ"ל  ראש מחלקת איסוף באמ"ן  ראש המחלקה הטכנולוגית באמ"ן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 הנצחה
 קרן ארנן  שנת שירות משימתית על שם תת-אלוף אברהם ארנן בקיבוץ פלמ"ח צובה
 
אלוף אהרן יריב וסא"ל אברהם ארנן, 1965
אברהם ארנן (29 בדצמבר 1930 – 23 באפריל 1980) היה מייסדה של סיירת מטכ"ל ומפקדה הראשון.
ילדותו

ארנן נולד בירושלים בשם אברמ'לה הרלינג לנחמה ואליעזר-דב הרלינג, במשפחה דתית. הוא היה דור שלישי בארץ, נכד ליעקב יוסף הרלינג, שהיה מראשי אגודת ישראל בירושלים. בבעלות משפחתו היה מלון ורשבסקי בכיכר ציון. אברהם היה הצעיר מבין שמונה אחים. אחד מאחיו יעקב, נהרג בהתקפה על שיירת העשרה בדרך לגוש עציון. הוא למד בבית-הספר של תנועת המזרחי, ובבית-הספר "בגרות", ולמד שנתיים באוניברסיטה העברית. הוא היה חבר ומדריך בתנועת הצופים ויצא להכשרה חקלאית בקיבוץ. תחביבו העיקרי היה סיירות.
פעילותו הביטחונית > במלחמת העצמאות

בגיל 16 הצטרף ארנן להגנה. כעבור שנתיים, עם פרוץ המאורעות בירושלים בשנת 1948, עבר קורס מ"כים, הוצב בגדוד מוריה של חטיבת עציוני של החי"ש, והשתתף בקרבות במרבית הגזרות בירושלים. הוא לחם בעטרות, בנווה יעקב, בשייח' ג'ראח ובימין משה ונפצע קל בניסיון לפרוץ לעיר העתיקה דרך שער יפו. השתתף בארגון השיירות לשכונות הספר של העיר ובמבצעי נחשון ומכבי לפריצת הדרך לירושלים הנצורה.
בתקופת המצור על ירושלים, הצטרף ארנן, בעקבות אחיו יהודה ומשה, לפלמ"ח. הוא הוצב בגדוד הפורצים של חטיבת הראל בפיקודו של מוטקה בן-פורת. בקרב לכיבוש הר ציון נפצע. לאחר שהחלים חזר לגדוד, לחם בקרבות עשרת הימים ושוב נפצע ליד הר-טוב.
אחר כך, בזכות ידיעת יידיש, פיקד על מגויסי גח"ל. במבצע חורב היה ארנן מפקד מחלקה.
פעילותו הביטחונית > בקהילת המודיעין

בנובמבר 1949 עבר ארנן קורס קציני חי"ר וקורס סיור. בשנת 1950 נשלח לפעילות מחתרתית במסגרת המוסד לעלייה ב' להעלאת יהודי עיראק דרך איראן. כשסיים את שירותו בינואר 1951 השתקע לזמן קצר בקיבוץ כברי.
ב-1953 חזר לשירות קבע ומונה למפקד הבסיס הצפוני של יחידת המודיעין 154 (ששינתה את שמה מאוחר יותר ל-504), שהפעילה סוכנים מעבר לגבולות המדינה. לאחר הפקת לקחי מרחב דרום של היחידה במבצע קדש, הקים ארנן את הגרעין הראשון של סיירת מטכ"ל, בה שילב מסתערבים מהפלמ"ח, לוחמים מיחידה 101 והצנחנים, נח"ל וחי"ר, בעלי חזות ורקע תרבותי מתאים, ובהם יצחק שושן, יאיר הררי, אלי גיל ("דאוד"), שארל לוי ("סאלם"), רמי סער, משה לוין (קוקלה), יצחק ג'יבלי ("הקטן"), יחיאל אמסלם, מפקד הצוות הראשון ביחידה, ומאיר הר-ציון. בתחילה נתקל ארנן בחוסר אמון ובחשדנות מצד ראשי אמ"ן ובכירי המטכ"ל, אולם בזכות עקשנותו הצליח להתגבר על קשיי ההקמה, וב-1958 הפכה היחידה לעצמאית במסגרת חיל המודיעין, עם ארנן בראשה.
בספטמבר 1960 יצא ארנן לשנת לימודים במכללה לפיקוד ולמטה, והוחלף על ידי יוסף קסטל בפיקוד על היחידה. עם שובו קיבל לידיו שנית את הפיקוד עד לשנת 1964, אז הוחלף על ידי סגנו, דב תמרי.
בהמשך יצא להשתלמות בחיל הנחתים האמריקני ולאחריה חזר לפקד על יחידה באמ"ן. קיבל את פרס ביטחון ישראל על תכנון מבצעי "חלוץ" ו"שרקרק" של סיירת מטכ"ל במצרים. כיהן כראש היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין מ-1966 עד אחרי מלחמת ששת הימים, בתפקידו הבא שימש כראש מחלקת האיסוף באמ"ן. בשנת 1968 נלווה לכוחות סיירת מטכ"ל במבצע תופת. בשנת 1972 מונה ליועץ לענייני טרור במשרד ראש הממשלה. במהלך מלחמת יום הכיפורים התנדב לשרת כעוזר במודיעין פיקוד הצפון. ב-1976 יצא לשליחות באפריקה, ועם שובו נתמנה למפקד בקורס מח"טים. השתחרר ב-1979 בדרגת תת-אלוף.
חייו

נישא לדליה, נולדו להם רמה ומיכל.
עמד במרכזה של חבורה גדולה של אנשי ביטחון ובוהמה, יוצאי הפלמ"ח ואנשי קהילת המודיעין. התעניין באדריכלות ואומנות ושלט בשפות רבות, ביניהן יידיש, ערבית, פרסית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית.
בשנת 1970 התגלה גידול סרטני במוחו של ארנן, אך הוא התעקש להתעלם מהמחלה ולהמשיך ולשרת בצה"ל.
לאחר פרישתו מצה"ל עבד כעוזר גנן בקיבוץ צובה. כן השתתף כיועץ מיוחד להפקת הסרט מבצע יונתן, בעזרת חברו יהורם גאון.
בשנותיו האחרונות נאבק במחלתו עד אשר נפטר בגיל 49 ב-23 באפריל 1980 ונקבר בחלקה הצבאית בהר הרצל.
על קברו נשא אהוד ברק, פקודו לשעבר, הספד ובו אמר:
לא בחותם היעילות והתכליתיות הצבאית (ניחנת), אלא בסימנה של רגישות אסתטית ליופי ולשלמות... איש בוהמה בעמקי נפשו, הלובש מדים רק מכורח מציאותנו. כל עשייה היא לאברהם מעשה יצירה... כולם מעוצבים בסימן הרגישות למגעה הבלתי מושג של איכות כמו-אמנותית.
יהושע שגיא כתב עליו במכתב תנחומים למשפחתו:
קשה למצוא במספר אצבעות של יד אחת את אנשי המודיעין שיצרו "יש מאין" ושיפרו באופן משמעותי ממש את הכושר האיסופי של המודיעין הישראלי. בתעוזה, במעוף, במקוריות חשיבה, בתחכום טכנולוגי, ומעל לכול בדבקות אין-קץ, הצליח אברהם לעקור הרים, להביא את האויב "לשטחנו" ואת עצמנו – ללב-ליבו של האויב. שנים תעבורנה עד אשר יפתחו את הגינזכים, שיאפשרו לנו לספר מעט מעוללות היצירה של אברהם ארנן בשירות המודיעין
יוצאי סיירת מטכ"ל הקימו קרן על שם ארנן, אשר נועדה להנצחת זכרו וזכר נופלי היחידה. הקרן מחלקת מדי שנה כ-20 מלגות לסטודנטים יוצאי היחידה ומעודדת התנדבות קהילתית.
לקריאה נוספת

אבנר שור, "חוצה גבולות: סיירת מטכ"ל ומייסדה אברהם ארנן", הוצאת כנרת (פרק מתוך הספר), 2008.
משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", הוצאת כתר, 2000.
הערות שוליים

↑  לי-טל תייר, ששה ימים וזיכרון, ביטאון ביבשה גיליון 2, ‏ יוני 2007.
↑  עפר דרורי, מבצע "חלוץ" ומבצע "שרקרק".
↑  אבנר שור, חוצה גבולות: סיירת מטכ"ל ומייסדה אברהם ארנן, הוצאת כנרת, 2008, עמוד 281.
↑  חגי מן, מודיעין פיקוד הצפון בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים
↑  עוזבים את צה"ל: 2 אלופים, 9 תא"לים, מעריב, 2 בפברואר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303866205171  ISNI: 0000 0000 4545 5050  LCCN: no2008153042  VIAF: 12133698   WorldCat (עם VIAF): 12133698
דניאל דה רידר

דניאל רובין פרדריק דה רידר (בהולנדית: Daniël Robin Frederick de Ridder; נולד ב-6 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא ישראלי-יהודי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

דה רידר נולד באמסטרדם לאם ישראלית ולאב הולנדי. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. לקראת עונת 2003/2004 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון וב-21 בינואר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק מול רודה. את השער הראשון שלו בליגת העל ההולנדית כבש ב-16 במאי 2004, מול וילם II. בתום העונה הראשונה שלו בקבוצה הבוגרת זכה עם אייאקס באליפות.
לקראת עונת 2005/2006 עבר דה רידר לסלטה ויגו הספרדית, שם שיחק ב-17 משחקים בעונה הראשונה שלו במועדון ושלושה משחקים בעונה השנייה, שבסיומה ירדה הקבוצה לליגה השנייה בספרד.
דה רידר השתייך לסגל הנבחרת הצעירה של הולנד, איתה זכה באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006, וכן בשנת 2007. בזכייה השנייה היה דה רידר אחד השחקנים המשמעותיים בנבחרת ההולנדית ובמשחק הגמר בישל שלושה שערים בניצחון 1-4 על סרביה. מספר שנים לאחר מכן ביקש דה רידר להצטרף לסגל נבחרת ישראל, אך בקשתו לא אושרה על ידי פיפ"א מכיוון ששיחק בנבחרת הצעירה של הולנד.
לקראת עונת 2007/2008 עבר דה רידר לברמינגהאם מהפרמייר ליג האנגלית ולאחר עונה אחת חתם בוויגאן. בוויגאן רשם 18 הופעות בעונה הראשונה שלו בקבוצה. בתחילת העונה השנייה שלו לא נכלל דה רידר בהרכב באף משחק ולקראת חלון ההעברות של ינואר 2010 ביקש לעזוב את המועדון.
ב-20 בינואר 2010 הודיעה הנהלת הפועל תל אביב שסיכמה על השאלת דה רידר עד סוף העונה, בה נאבקה הקבוצה על האליפות. דה רידר חתם בקבוצה כעבור יומיים ובסוף העונה סייע לה לזכות בדאבל. את שער הבכורה שלו במדים האדומים כבש במחזור הראשון של הפלייאוף העליון, בניצחון 0-1 על בני יהודה, לאחר שקבוצתו נותרה בעשרה שחקנים, ובכך למעשה הציל את סיכויי קבוצתו לזכות בתואר האליפות. את שערו השני בקבוצה כבש במחזור ה-33 מול מ.ס. אשדוד.
בתום תקופת השאלתו עזב את ישראל וחזר לוויגאן, אך שוב לא קיבל שם הזדמנות לשחק ולקראת עונת 2011/2012 חתם בגראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית. בחודש נובמבר 2011 היה מועמד לתואר שחקן החודש בשווייץ.
ב-23 באוגוסט 2012 חזר להולנד אחרי שבע שנים וחתם בהירנביין. דה רידר כבש שלושה שערי ליגה, אך בינואר 2013 נפצע ולא חזר יותר לשחק, עד שבתום העונה שוחרר מהקבוצה. לאחר שנה בה לא שיחק כלל, חתם ב-21 בינואר 2014 בקבוצת וואלבייק מהליגה הבכירה בהולנד, במדיה ערך עד תום העונה עשר הופעות בהן כבש שני שערים. לקראת עונת 2014/2015 חתם בקבוצת קמבור מאותה הליגה, ובמדיה ערך 21 הופעות וכבש שני שערים. ביוני 2015 שוחרר מהקבוצה וביולי 2015 פרש ממשחק פעיל.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 21: 2006, 2007
אליפות - 2003/2004
אליפות - 2009/2010
גביע המדינה - 2009/2010
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, דניאל דה רידר סיכם בהפועל תל אביב, באתר וואלה, 20 בינואר 2010
↑  לי בוץ, דניאל דה רידר נחת: "באתי לכמה חודשים", באתר ynet, 21 בינואר 2010
↑  לי בוץ, דניאל דה לידר: 0:1 להפועל ת"א על בני יהודה, באתר ynet, 17 באפריל 2010
↑  דניאל דה רידר חתם בגראסהופרס, באתר וואלה, 9 ביולי 2011
↑  בעז גורן, ‏דניאל דה רידר מככב בשווייץ: מעריכים אותי פה, באתר ONE‏, 2 בדצמבר 2011
↑  סוף לנדודים? דה רידר חתם בהירנביין, באתר nrg מעריב, ‏ 23 באוגוסט 2012
תומר בן-יוסף

תומר בן יוסף (נולד ב-2 בספטמבר 1979 בפתח תקווה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

תומר בן יוסף גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה ובסוף שנות התשעים עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק עד שנת 2005, כשהוא מבסס את מעמדו בהרכב הקבוצה ורושם 201 הופעות במדיה.
לקראת עונת 2005/2006 עבר בן יוסף לשחק בבית"ר ירושלים, במדיה היה שותף לזכייה בשתי אליפויות, שני גביעי המדינה וגביע הטוטו. לאורך השנים נאבק בן יוסף על מקום בהרכב עם שמעון גרשון ואריק בנדו, ולא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן מוביל בקבוצה. בסך הכל שיחק בבית"ר ירושלים 7 שנים, בהם שותף ב-124 משחקים וכבש 4 שערים.
ב-2 בספטמבר 2012 חתם בן יוסף לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב, אך לא זכה לדקות משחק במדי הקבוצה, ובתום עונת 2012/2013 שוחרר מהמועדון. בן יוסף לא מצא קבוצה חדשה והמשיך לקבל שכר מהפועל תל אביב עד תום חוזהו, עת פרש ממשחק פעיל.
ב-18 בפברואר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן. עד שנת 2007 רשם 7 הופעות במדי הנבחרת.
תארים

אליפויות: 2006/2007, 2007/2008
גביע המדינה: 2007/2008, 2008/2009
גביע הטוטו: 2009/2010
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן ואלמוג שריד, תומר בן יוסף חתם בהפועל תל אביב, באתר nrg מעריב, ‏ 2 בספטמבר 2012
↑  שירי אלג'ם, ‏הקול מהיציע: העונה שתומר בן יוסף ירצה לשכוח, באתר ONE‏, 9 במרץ 2013
↑   עירד צפריר, תומר בן יוסף, פרשת ואף אחד לא ידע? "כן. די, 35", באתר הארץ, 30 בספטמבר 2014
קוסטה קונקורדיה

| --- | --- |

קוסטה קונקורדיה, 31 ביולי 2009
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית תענוגות
 צי:  Costa Cruises 
 חברת ספנות:  קוסטה קרוז
 סדרה:  קוסטה קונקורדיה
 אוניות בסדרה:  Costa Serena, Costa Pacifica, Costa Favolosa, Costa Fascinosa and Carnival Splendor
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fincantieri Sestri Ponente, איטליה
 הוזמנה:  19 בינואר 2004
 תחילת הבנייה:   2 בספטמבר 2005
 הושקה:  7 ביולי 2006
 תקופת הפעילות:  14 ביולי 2006 – 13 בינואר 2012 (5 שנים)
 אחריתה:  עלתה על שרטון מול מונטה ארג'נטריו והתהפכה ב-13 בינואר 2012. פורקה לברזל בג'נובה
 מיקום:  42°21′55″N 10°55′17″E﻿ / ﻿42.365278°N 10.921389°E﻿ / 42.365278; 10.921389   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמקום הטביעה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמקום הטביעה(למפת טוסקנה רגילה) פירנצה פראטו ליבורנו ארצו פיסטויה פיזה לוקה גרוסטו מאסה קרארה סיינה אמיליה-רומאניה מאר. אומבריה לאציו ליגו. ס הים הליגורי מקום הטביעה(למפת טוסקנה מוגדלת) פירנצה פראטו ליבורנו ארצו פיסטויה פיזה לוקה גרוסטו מאסה קרארה סיינה אמיליה-רומאניה מאר. אומבריה לאציו ליגו. ס הים הליגורי מקום הטביעה
 מידות
 הֶדְחֶק:  51,387 טון
 תפוסה:  114,147 
 מעמס:  114,500 טון
 אורך:  290.20 מטר
 רוחב:  35.50 מטר
 שוקע:  8.20 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  בשירות: 21.5 קשר, 39.8 קמ"ש   מרבית: 23 קשר, 43 קמ"ש
 גודל הצוות:  1,100
 מספר נוסעים:  3,700
 הנעה:  6 מנועי דיזל בהספק 75,600 קילוואט (101,400 כוח סוס)
 
הדופן הפגועה של קוסטה קונקורדיה
קוסטה קונקורדיה נטויה על צידה
קוסטה קונקורדיה (באיטלקית: Costa Concordia) הייתה אוניית תענוגות איטלקית בת 17 סיפונים וקיבולת של 3,700 נוסעים. בראשית 2012 עלתה האונייה על שרטון וטבעה חלקית כאשר היא נוטה על צידה. ב-2014 חולצה האונייה ונגררה לפירוק.
מבנה האונייה

האונייה נמצאת בבעלות חברת קוסטה קרוז, חברה בת של קבוצת קרניבל שבשליטת משפחת אריסון. קוסטה קונקורדיה הייתה מהאוניות הגדולות בעולם ואורכה הכולל היה 290.20 מטר ועלות בנייתה הסתכמה ב־450 מיליון אירו. הספא באונייה השתרע על שני סיפונים, וכלל בריכה פנימית. הסיפון העליון הכיל שתי בריכות שחייה, וגג הזזה מזכוכית, על מנת להבטיח לנוסעים נוף ים גם במזג אוויר סוער. האונייה שייטה בים התיכון.
טביעת האונייה

ב-13 בינואר 2012, במהלך הפלגה שגרתית מול חופי איטליה, עלתה האוניה על שרטון מול חופי מונטה ארג'נטריו וחור באורך של כ-50 מטרים נפער בצידה השמאלי. בעקבות חדירת מים, נטתה האוניה על צדה והחלה לשקוע, אולם לא טבעה כליל. מרבית הנוסעים חולצו ללא פגע, אך 32 נוסעים נספו ו-64 נוסעים נפצעו. התאונה אירעה בתשע בערב, שעתיים אחרי שהאונייה יצאה מנמל צ'יוויטווקיה בדרכה לסאבונה, תחנתה הראשונה בהפלגה מתוכננת בת שבעה ימים בים התיכון. בזמן האירוע, היו על סיפון האונייה 3,229 נוסעים ו-1,023 אנשי צוות.
הנזק לחברות הביטוח בעקבות התאונה מוערך במיליארד דולר. חברת "קוסטה קרוז" הציעה סך 11 אלף אירו לכל אחד מהנוסעים שלא נפגעו גופנית במהלך הטביעה והחילוץ, כפיצוי על אובדן חפצים אישיים ונזק נפשי. חלק מהנוסעים קיבלו הצעה זו, ואחרים שקלו הגשת תובענה ייצוגית לפיצוי גבוה יותר.
חילוץ האונייה

ב-16 בספטמבר 2013, לאחר הכנות ממושכות, החלו שתי חברות המתמחות בחילוץ אוניות בחילוץ האונייה לקראת פירוקה. בשלב הראשון בחילוץ הועמדה האונייה על כנים מבטון שנבנו בקרקעית הים.
ב-26 בספטמבר 2013 נמצאו שתי גופות של בני אדם שנעדרו מאז האסון. השרידים נמצאו סמוך למבנה המרכזי של האונייה.
ב-2 בפברואר 2014 נהרג צוללן ספרדי בעת שעבד בחילוץ שרידי האונייה. הוא נחתך ממתכת חדה מתחת למים ודימם למוות. הצולל חולץ בהכרה, אך מאמצי ההחייאה כשלו.
ביולי 2014 הושלמה העברת האונייה למצב ציפה, לשם גרירתה לפירוק.
קברניט האונייה, פרנצ'סקו סקטינו, הועמד לדין, הורשע בהריגה ונדון ל-16 שנות מאסר.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, 5 גופות נוספות נמצאו בקוסטה קונקורדיה, באתר nrg מעריב, 22 במרץ 2012
↑  אסון קוסטה קונקורדיה: נזק מוערך של מיליארד דולר לתעשיית הביטוח, "עדיף", 25 בינואר 2012
↑  הפיצוי המוצע לנוסעים של קוסטה קונקורדיה: 11 אלף יורו לכל אחד, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2012
↑  AP, בדרך לגריטה: ה'קוסטה קונקורדיה' שוב צפה, באתר ynet, 14 ביולי 2014
↑  רויטרס, קוסטה קונקורדיה: 16 שנות מאסר לקפטן, באתר ynet, 11 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102482876X  LCCN: no2012080771  VIAF: 250757285   WorldCat (עם VIAF): 250757285
ישראל רמות

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1950 (בן 74) חפץ חיים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "רלי"
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד גדוד 932 (גרניט)  מפקד גדוד 202  מפקד חטיבה 5  מפקד חטיבת הנח"ל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 
ישראל (רלי) רמות (לנדסברג) (נולד ב-12 בדצמבר 1950) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת הנח"ל.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב רמות לצנחנים כמפקד מחלקה. במלחמת יום הכיפורים לחם רמות בקרב ואדי מבעוק כסגן מפקד פלוגה מסייעת בגדוד 202. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בצנחנים. בשנים 1978-1977 פיקד על פלחה"ן צנחנים. במבצע ליטני היה סגן מפקד גדוד 202, בעקבות הדחתו של מפקד הגדוד שבתאי פולג עקב אירוע חמור מונה לממלא מקומו. בשנים 1981-1980 פיקד על גדוד 932 (גרניט) של הנח"ל. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 202. רמות הוביל את גדודו במלחמת לבנון הראשונה, מהנחיתה של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של יורם יאיר, בחוף נהר האוואלי שמצפון לעיר צידון בלבנון, עבור בקרב על כפר סיל ועד לביירות. בהמשך שימש מפקד חטיבה 5. בשנים 1989-1988 פיקד על חטיבת הנח"ל.
לקריאה נוספת

יורם יאיר, אתי מלבנון - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990.
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ', הקרב שנשכח: כשגדוד 202 עצר 100 טנקים, באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2013.
↑  דורון אלמוג, ‏קרב ה-14 באוקטובר בגזרת ואדי מבעוק, מערכות 266, נובמבר 1978, עמוד 25 .
↑  רשימת מפקדי פלוגת ההנדסה החטיבתית של הצנחנים, באתר חטיבת הצנחנים.
↑  רשימת מפקדי גדוד 932 (גרניט), מתוך האתר הרשמי של חטיבת הנח"ל.
↑  רשימת מפקדי גדוד 202 של הצנחנים, באתר "חטיבת הצנחנים".(הקישור אינו פעיל, אקספלורר בלבד)
↑  אביתר אורן, "עצמאיים בשטח", במחנה, ‏ 06.06.2012, עמוד 35.
↑  יורם יאיר, אתי מלבנון - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמודים 115-126.
↑  עפר שלח, דורון אביטל: אני לא מאמין באשמה, nrg, ‏ 09.06.2008, "הגדוד, בפיקודו של ישראל (רלי) רמות, נחת יחד עם החטיבה כולה באוואלי, ומשם החל בתנועה שהסתיימה בפאתי ביירות".
↑  אל"ם ישראל רמות ינואר 88' - אפריל 89', מתוך האתר הרשמי של חטיבת הנח"ל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקי מלול

מיכאל "מיקי" מלול (נולד ב-13 ביולי 1985), הוא אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה בעבר (2009–2021). סיים במקום שישי באליפות העולם בשחייה ובמקום רביעי באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) במשחה ל-50 מטר  חזה.
ביוגרפיה

מלול נולד וגדל בראשון לציון. הוא החל לשחות בגיל 6 בקבוצת השחייה של מכבי ראשון לציון ושחה בקבוצת השחייה של מכבי קריית ביאליק. לאחר מכן העתיק את מגוריו לארצות הברית שם המשיך לשחות וללמוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה באטלנטה. לאחר מכן התחיל לעבוד בהום דיפוט והתחיל בפיתוח אפליקציות. כיום הוא יזם ובעלים שותף במספר חברות הזנק.
ביוגרפיה > 2003

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2003 סיים מלול במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.23 שניות, במקום 19 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.04 דקות ובמקום 32 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.26 דקות.
ביוגרפיה > 2005

בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכה מלול במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וסיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.60 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 24.34 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה הוא פסל.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בטריאסטה, איטליה בדצמבר 2005 סיים מלול במקום 12 במשחה ל-50 מטר חזה בשיאי אישי של 27.50 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום 33 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי של 1:01.63 דקות ובמקום 55 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי נוסף של 51.95 שניות.
ביוגרפיה > 2006

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2006 סיים מלול במקום 14 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.38 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 28.23 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום 55 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.44 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר אותה שנה סיים מלול במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.25 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. בנוסף, הוא סיים במקום 40 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.68 דקות.
ביוגרפיה > 2007 > שישי באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיים מלול במקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.19 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 27.92 שניות ובשלב חצי הגמר תוצאה של 28.09 שניות, היה זה הישג שיא לשחיין ישראלי באליפות העולם. נוסף לכך, הוא סיים במקום 47 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.72 דקות ובמקום 18 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אהוד סגל, גיא ברנע ושי לבנת בתוצאה של 3:42.96 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד באוגוסט אותה שנה סיים מלול במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.28 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר אותה שנה סיים מלול במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.28 שניות. בנוסף הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ביחד עם ברנע, סגל ולבנת בתוצאה של 1:37.18 דקות.
ביוגרפיה > 2008

באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 סיים מלול במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.48 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה ברייקה, קרואטיה בדצמבר אותה שנה סיים מלול במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 26.67 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2009

באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד בתחילת יולי 2009 סיים מלול במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.57 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 27.27 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה הוא סיים במקום 24 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.60 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה אף היא בווינגייט בחודש אוגוסט הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי בינלאומי חדש של 27.45 שניות, לפני דני מלניק (28.73 שניות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.76 דקות, אחרי תום בארי (1:02.61 דקות) ומלניק (1:02.75 דקות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול טורקיה בדצמבר אותה שנה סיים מלול במקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.46 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע ישראלי חדש של 26.42 שניות.
תארים והישגים

בשנת 2007 נבחר מלול לספורטאי השנה של ישראל בצוותא עם שחר פאר על ידי עיתון מעריב.
הערות שוליים

↑  מיקי מלול ושחר פאר קיבלו את פרס ספורטאי השנה של מעריב, 29 במאי 2007, אתר nrg
אנדרסון קופר

| --- | --- |

אנדרסון קופר, אוקטובר 2018
 לידה:  3 ביוני 1967 (בן 57) ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Anderson Hays Cooper 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  האוניברסיטה הלאומית של וייטנאם  טרומבול קולג'  בית הספר התיכון דולטון 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 עיסוק:  עיתונאי, מגיש חדשות, מנחה טלוויזיה
 מעסיק:  CNN, חדשות ABC, Channel One News 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס ויטו רוסו של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (2013)  פרס וולטר קרונקייט להצטיינות בעיתונות (2018)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (2022)  The Sidney Award (2010)  מסדר הכבוד וההצטיינות הלאומי של האיטי  פרס אלפרד דופונט-אוניברסיטת קולומביה  פרס אמי  פרס פיבודי 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  andersoncooper
 טוויטר:  andersoncooper
 ac360.blogs.cnn.com
 
אנדרסון הייז קופר (באנגלית: Anderson Hays Cooper; נולד ב-3 ביוני 1967) הוא עיתונאי, סופר ומגיש טלוויזיה אמריקאי. קופר הוא המגיש המרכזי של תוכנית החדשות של רשת CNN‏, "Anderson Cooper 360°", המשודרת בשידור חי מניו יורק. בנוסף, אנדרסון מגיש מבזקי חדשות ומופיע כמנחה אורח בתוכניות טלוויזיה נוספות. משנת 2011 מגיש גם תוכנית אירוח יומית שעוסקת בבידור ובלייף-סטייל.
קופר נחשב לאחד ממגישיה הבולטים של CNN בהיותו כתב שטח נמרץ אשר סיקר כמעט כל מלחמה, רצח עם ואסון טבע שבלטו בעולם מאז תחילת שנות ה-90. הוא נחשב לאחד מחלוצי ז'אנר ה"אימו-ג'ורנליזם" ("עיתונות רגשית") בארצות הברית, המאופיין בהבעת רגשות באופן חופשי בעת הדיווח החדשותי, דבר שהיה נדיר יחסית טרם תקופתו ובכך הוא שונה ממגישי החדשות המסורתיים.
ביוגרפיה

קופר נולד בניו יורק. הוא בנם הצעיר של הסופר והתסריטאי ויאט אמורי קופר והאמנית, המעצבת והציירת גלוריה ואנדרבילט. סבא רבא שלו בדרגה שלישית היה היזם האמריקאי הידוע קורנליוס ואנדרבילט, שעשה את עיקר הונו בתחומי הספנות ומסילות הרכבת. לקופר שני אחים למחצה הגדולים ממנו: כריסטופר וסטן סטוקובסקי. השניים נולדו לאימו מנישואיה למוזיקאי והמנצח לאופולד סטוקובסקי.
התנסותו הראשונה של קופר במדיה הייתה בגיל צעיר מאוד, כאשר כתינוק צולם על ידי הצלמת דיאן ארבוס עבור מגזין האופנה "הארפר'ס בזאר", ובגיל שלוש התארח בתוכנית The Tonight Show יחד עם אימו. בגילאי 10 עד 13 דגמן קופר עבור רשתות האופנה ראלף לורן, קלווין קליין ומרסיז.
אביו סבל משורה של התקפי לב, ובשנת 1978 מת באמצע ניתוח לב פתוח, בגיל 50. האירוע השפיע קשות על אנדרסון, שבדיעבד אמר כי הוא ואביו דומים לא רק במראה החיצוני ובחוש ההומור שלהם, אלא גם חולקים בדחף והאהבה שבסיפור סיפורים. בריאיון ל"ניו יורק" אמר קופר כי ספר שכתב אביו הוא עבורו "מדריך" כיצד היה רוצה שיהיה. אחיו הגדול, קרטר ואנדרבילט אנדרסון, התאבד בשנת 1988 כאשר אנדרסון היה בן 21. אימו כתבה בספר שהוציאה כי להערכתה ההתאבדות נעשתה תחת השפעת פסיכוזה שנגרמה לקרטר כתופעת לוואי לתרופה נגד אסתמה שנטל, סאלבוטאמול (ונטולין). אנדרסון אמר שלהתאבדות של אחיו היה משקל רב בבחירתו לעסוק בעיתונות.
אנדרסון סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "דלטון" שבניו יורק בשנת 1985, ובגיל 17 יצא לבדו לטיול באפריקה שם חלה במלריה ואושפז בקניה. לאחר שחזר לארצות הברית החל את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם למד מדעי המדינה ויחסים בין-לאומיים. הוא סיים כבוגר אוניברסיטה בשנת 1989. למרות שבמהלך לימודיו האקדמאים עבד כמתמחה בסוכנות הביון המרכזית (ה-CIA) ולא למד תקשורת או עיתונאות, הוא העדיף לפנות לתחום זה. לדבריו, ההחלטה נבעה מכך שהוא "מכור לחדשות ואקטואליה עוד מתקופתו ברחם...". לאחר שעבד זמן מה כעיתונאי בתחילת שנות ה-90 החליט קופר לעשות הפסקה ועבר להתגורר בווייטנאם למשך כשנה, במהלכה גם למד וייטנאמית באוניברסיטת האנוי. קופר העיד כי מאז שכח את השפה.