stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנגסטה ראפ
היסטוריה

בשנת 1986, בראשית תור הזהב, סקולי די (Schoolly D) מפילדלפיה הגדיר סגנון ראפ חדש – הארדקור היפ הופ (Hardcore Rap) – המאופיין בסגנון בוטה וגס ועוסק במודעות חברתית, סקס ופוליטיקה.
כשנה לאחר מכן, גנגסטר מלוס אנג'לס בשם אייס קיוב (ice cube), שחיבב מוזיקת ראפ ובפרט את ההארדקור היפ הופ, הוציא את האלבום (Rhyme pays) ובכך יצר זרם של הארדקור היפ הופ – הגנגסטא ראפ. הגנגסטא ראפ הוא ייחודי לחוף המערבי בארצות הברית (בעיקר קליפורניה) ואינו דומה להארדקור היפ הופ שמקורו בחוף המזרחי (ובין אמניו נמנים 50 סנט והנוטוריוס בי. איי. ג'י.). שירי הגנגסטא ראפ עוסקים בחיים בגטו ובמסרים מסוג "אל תתעסקו איתי", גזענות ומחאה נגד שוטרים בעיקר.
הראפרים שהפיקו מהסוגה את ההצלחה הגדולה והפכו אותו לפופולרי הם להקת הראפ N.W.A מקומפטון עם אלבומם "Straight Outta Compton" ב-1989. האלבום כלל שירים כגון "Fuck Tha Police" שגם הפך את האלבום לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר בכל הזמנים. ובשל תוכנו חברת ההקלטות של הלהקה, (Ruthless Records) קיבלה מכתב אזהרה מה-FBI שמזהיר את הלהקה מקנס גדול או שהייה בבית סוהר בתקן של השמצת מוסדות ביטחון המדינה. ה-N.W.A זכו לפופולריות רבה מאוד והיא העלתה את ז'אנר הגנגסטא ראפ למקום הראשון בכמעט כל מצעדי הראפ. גם טופאק שאקור שעבר מברוקלין, ניו יורק לסן פרנסיסקו שבקליפרניה נחשב לבסוף כ"גנגסטה ראפר" ולא כ"הארדקור היפ הופר" משום שהתחיל את הקריירה שלו ב-1991 כששהה בקליפורניה, ואילו טו שורט (Too Short) מאוקלנד התחיל את הקריירה שלו עוד לפני תקופת הגנגסטא ראפ (עוד בתקופת האולד סקול) וכאשר הגנגסטה ראפ הפך לפופולרי, שינה טו שורט את סגנון הראפ שלו לגנגסטא ראפ.
לאחר פירוק ה-N.W.A באוגוסט 1991, גם ד"ר דרה וגם אייס קיוב – שניים מחברי הלהקה המשיכו בקריירת גנגסטא ראפ מצליחה מאוד. דרה חידש את הגנגסטא ראפ כאשר הוסיף לה מקצבים של ג'י-פאנק (על שם ה-P-Funk של ג'ורג' קלינטון) ועם זאת צירף לה זמרים חדשים שיהפכו בעתיד ללהיטים, ביניהם סנופ דוג ודאז דילינגר. האלבום של ד"ר דרה מ-1992 "The Chronic" היה הפקת הג'י פאנק הראשונה והפך כמו Straight Outta Compton של ה-N.W.A לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים.
המון ראפרים כמו Compton's Most Wanted, Above The Law, סייפרס היל ועוד רבים נכנסו לסגנון הגנגסטה ראפ הפופולרי והפכו להצלחות. ב-1995 נפטר Eazy-E (מייסד ה-N.W.A) מאיידס ומוות זה היווה יום אבל לחובבי הגנגסטה ראפ.
שנה וחצי מאוחר יותר, טופאק נרצח, ויש הקושרים את סיבת הירצחו לסכסוכים עם יריבו הראפר ביגי סמולס. שני מקרי המוות הללו שיתקו לגמרי את ז'אנר הגנגסטה ראפ, ובסוף שנת 1996 ד"ר דרה הוציא לאור אלבום מחווה לזכר שני חבריו הטובים שמתו. אלבום זה סימל את סופו של ז'אנר הגנגסטה ראפ.
הגנגסטה ראפ נעלם והראפ הקשוח תפס תאוצה שוב לאחר הפסקה של כ-9 שנים, וממשיך גם היום עם ראפרים כמו פיפטי סנט, זירו ואמינם ואילו ראפרים כמו ד"ר דרה, אייס קיוב וסנופ דוג משייכים את עצמם בצורה לא רשמית כחלק מז'אנר ההארדקור היפ הופ.
11 לספטמבר, 2007 נחשב ליום שבו קניה וסט הרג את הגנגסטה ראפ – לאחר שאלבומו Graduation מכר 975,000 עותקים לעומת 691,000 העותקים שמכר אלבומו של 50 סנט — Curtis.
בעשור שלאחר מכן, גנגסטה ראפ התחלף בראפ רגשי יותר: עם עלייתם של אומנים כמו דרייק, קיד קאדי ואלבומים כמו 808s & Heartbreak של קניה וסט.
ראו גם > להקות גנגסטה ראפ

(הלהקות המוזכרות ברשימה הוציאו את אלבומם הראשון בתקופת גנגסטה ראפ – 1987–1996)
213
Above The Law
Da Lench Mob
Tha Dogg Pound
N.W.A
סאוט' סנטרל קארטל
סייפרס היל
Compton's Most Wanted
Westside Connection
ראו גם > גנגסטה ראפרים

(הראפרים המוזכרים ברשימה הוציאו את אלבומם הראשון בתקופת הגנגסטה ראפ – 1987–1996)
איזי-אי
אם סי אייט
אי-40
אייס-טי
אייס קיוב
בי.ג'י נוקאווט
דאז דילינגר
הדי או סי
The Unknown DJ
די ג'יי קוויק
ד"ר דרה
Colio
וורן ג'י
טופאק שאקור
מאק 10
MC Ren
נייט דוג
פלי פל
סנופ דוג
ספייס 1
קיד פרוסט
קורופט
RBX
Rappin' 4-Tay
דאב סי
הערות שוליים

↑  The Day Kanye West Killed Gangsta Rap, Complex (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537651305171  LCCN: sh2006007673 
אייס קיוב
דגל ניגריה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  2 באוקטובר 1959
 מוטיבים עיצוביים:  דגל תלת-פסי אנכי ירוק-לבן-ירוק
 שם המעצב:  מייקל טאיוון אקינקונמי
 גרסאות נוספות

 
  דגל מדיני

 
  דגל הצי הצבאי

 
  דגל הצי המדיני

 
  דגל הצי האזרחי
 גרסאות היסטוריות

 
   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי  היסטורי
 הדגל הקולוניאלי של ניגריה בגרסתו האחרונה
דגל ניגריה (באנגלית: Flag of Nigeria) הוא דגלה הלאומי של ניגריה. הוא עוצב בשנת 1958 והונף לראשונה באופן רשמי ב-2 באוקטובר 1959.
המעצב היה סטודנט מאיבדאן בשם מייקל טאיוון אקינקונמי.
ראו גם

סמל ניגריה
המנון ניגריה
דיוויזיית הפרשים הראשונה (ארצות הברית)

| --- | --- |

סמל דיוויזיית הפרשים הראשונה
 America's First Team! (הנבחרת הראשונה של אמריקה)
 פרטים
 כינוי:  First Team
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  פורט הוד, טקסס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  13 בספטמבר 1921: חי"ר וחיל פרשים 1933: חרמ"ש 1965: חי"ר מוטסת – הווה (103 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה   מלחמת קוריאה   מלחמת וייטנאם   מלחמת המפרץ   הפלישה האמריקאית לאפגניסטן   מלחמת עיראק
 פיקוד
 יחידת אם:  הקורפוס ה-3
 דרגת המפקד:  מייג'ור גנרל
 מפקד נוכחי:  קווין אדמירל (אנ')
דיוויזיית הפרשים הראשונה היא דיוויזיית חיל רגלים קלה מוטסת, בצבא ארצות הברית. הדיוויזיה הוקמה ב-13 בספטמבר 1921 כדיוויזיית חי"ר. היא שירתה במערכות השונות של צבא ארצות הברית החל ממלחמת העולם השנייה (בזירת האוקיינוס השקט), מלחמת קוריאה ועד היום.
עם גיבוש הרעיון של דיוויזיית חי"ר יבילת אוויר באמצעות מסוקים, במהלך 1965, הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה קלה יבילת אוויר. היא מוכרת במיוחד בשל הקרבות שניהלה במלחמת וייטנאם, ובהם קרב יה דראנג ומבצע פגסוס להסרת המצור מעל בסיס הנחתים בקה סאן.
בין המפקדים הבולטים אשר שירתו בשורות הדיוויזיה ניתן למנות את הארי קינארד, ג'ון טולסון, בארי מקאפרי והרולד מור.
הגדוד ה-1 של חטיבה 7, דיוויזיית הפרשים הראשונה, נוחת בקרב יה דראנג
לקריאה נוספת

Moore, Harold G. & Joseph L. Galloway, We Were Soldiers Once… And Young. HarperTorch. ISBN 0-679-41158-5
הארולד ג' מור וג'וסף ל' גאלוויי, "חיילים היינו וצעירים!", הוצאת צה"ל/ פו"ם – המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח, 2006 (עובד לסרט "חיילים היינו" בשנת 2002).
ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.
הערות שוליים

↑  טל טובי, הגאואסטרטגיה במאה ה21: היווצרותה של פרדיגמה חדשה, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה - אוניברסיטת חיפה, 2007, עמודים 39-41.
| ארצות הברית דיוויזיות צבא ארצות הברית  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות מוטסות | 11 • 13 • 17 • 80 • 82 • 101 • 108 |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 16 • 19 • 20 • 22 • 25 • 27 • 30 • 40 • 48 • 49 • 50 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 • 2 • 3 • 15 • 21 • 22 • 23 • 24 • 61 • 62 • 63 • 64 • 65 • 66 |  |
| דיוויזיות רגלים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 11 • 12 • 13 • 17 • 19 • 23 (אמריקל) • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 51 • 63 • 65 • 66 • 69 • 70 • 71 • 75 • 76 • 77 • 78 • 79 • 80 • 81 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 102 • 103 • 104 • 106 • 108 • הוואי • תעלת פנמה • הפיליפינים |  |
| דיוויזיות הרריות | 10  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604188205171  GND: 4498743-2  LCCN: n82066576  VIAF: 136062933   WorldCat (עם VIAF): 136062933 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגל נובה סקוטיה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  12 ביוני 1858
 קבלת מעמד רשמי:  10 במאי 2013
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן, צלב סאלטייר כחול, סמל סקוטלנד במרכז
 גרסאות נוספות:   דגל המשנה למושל של נובה סקוטיה
דגל פרובינציית נובה סקוטיה מבוסס על סמל הפרובינציה, המוצג במרכזו של רקע לבן ועל צלב אלכסוני כחול. דגל זה מהווה היפוך של דגל סקוטלנד בו מוצג צלב אנדראס הקדוש בצבע לבן על רקע של שדה כחול.
סמל נובה סקוטיה מתבסס על סמל האבירים של סקוטלנד - מגן מוזהב במרכזו אריה אדום, המקושט בפרח האירוס (fleur de lis).
הדגל נמצא בשימוש מאז 1858. ב-2013 גילתה תלמידה בת 11 שעסקה בעבודת בית ספר על המורשת של נובה סקוטיה, כי מעמדו של הדגל מעולם לא נקבע בחוק. במאי באותה השנה, משהובא העניין לידיעתו של אחד מחברי בית המחוקקים של נובה סקוטיה, יזם הלה חקיקה שתעגן את מעמדו. ב-10 במאי 2013 נכנס החוק לתקפו - כמעט 155 שנים לאחר שהדגל הונף לראשונה.
הערות שוליים

↑  ראו: חוק הדגל הפרובינציאלי, באתר בית המחוקקים של נובה סקוטיה.
|  דגלי קנדה |
| --- | --- | --- |
| דגלים לאומיים | דגל קנדה • הנס המלכותי • דגל האיחוד המלכותי • נס קנדה האדום |  |
| דגלי ממשל | דגל המושל הכללי • דגלי המשנים למושל קנדה |  |
| פרובינציות | אונטריו • אי הנסיך אדוארד • אלברטה • מניטובה • נובה סקוטיה • ניו ברנזוויק • ניופאונדלאנד ולברדור • ססקצ'ואן • קוויבק • קולומביה הבריטית |  |
| טריטוריות | הטריטוריות הצפון-מערביות • נונאווט • יוקון |  |
| דגלי ערים מרכזיות | אדמונטון • אוטווה • ויניפג • ונקובר • טורונטו • מונטריאול • קלגרי • ת'אנדר ביי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דואר קפריסין

תיבת דואר קפריסאית מהדגם הישן, בית הדואר, ניקוסיה.
תיבת דואר קפריסאית מודרנית
דואר קפריסין (ביוונית: Κυπριακά Ταχυδρομεία) הוא שירות הדואר הרשמי של קפריסין.
דואר קפריסין אמון על משלוח דברי הדואר ברחבי האי ומחוצה לו, וכמו כן על הנפקת הבולים הממלכתית מטעם ממשלת קפריסין.
ראשיתו של דואר קפריסין בעת היות האי מושבת כתר בריטית, משנת 1878, וכן ניתן לראות מורשת זו בתיבות הדואר הבריטיות הפזורות ברחבי קפריסין, שצבען הוחלף לצהוב בזמן שקפריסין קיבלה את עצמאותה בשנת 1960.
דברת (דיבור)

| --- | --- |
 תחום:  פסיכולוגיה 
 טיפול:  תרופות אנטי-פסיכוטיות  ליתיום 
 סיווגים
 ICD-10:  R47.8 
 
דַּבֶּרֶת (בלועזית: לוגוריאה, logorrhea או Logorrhoea; מיוונית: λογορροια, "שטף מילים") היא דיבור מופרז. במובן הרפואי, הכוונה לפטפטת יתר, פעמים רבות בשפה חסרת היגיון או קוהרנטיות, על רקע הפרעה נפשית, כגון מאניה.
במובן הלא-רפואי, הכוונה לשימוש בלשון מליצית, מכבירת מילים ומיותרת על מנת לגרום למסר פשוט או טפשי להראות כאינטלקטואלי, ובגסות עוקצנית מכנים אותה "שלשול וורבלי" או "שלשול של הפה".
דברת בהפרעות נפשיות וניורלוגיות

דברת היא הפרעת שפה שמופיעה בשלל בעיות פסיכיאטריות או נוירולוגיות כמו אפזיה, סכיזופרניה קטטונית ואפקט לבילי. הדברת יכולה להופיע במלמול חדגוני, קטפזיה, שינוי אקראי של נושאי שיחה וכדומה. הגורמים לדברת עדיין אינם ברורים דיים, אך נראה כי מקורה הוא באונה המצחית, שככל הידוע קשורה לשפה והגייה. כמו כן, הדיבור הלא מאורגן משקף לרוב את הפגיעה שהתרחשה במהלך החשיבה בהפרעות אלו.
דברת בתרבות

בספרו מ-1946, "פוליטיקה והשפה האנגלית", לגלג ג'ורג' אורוול בשימוש המיותר, אבנורמלי ומסווה של מילים, מה שמתקשר לדברת.
דגל נורדריין-וסטפאליה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי, דגל הצי האזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5 או 1:2
 הונף לראשונה:  1948
 קבלת מעמד רשמי:  10 במרץ 1953
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור ירוק-לבן-אדום
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני
 דגלים היסטוריים   :     דגל פרובינציית הריין 1922-1946      דגל פרובינציית וסטפאליה 1815-1946
דגל נורדריין-וסטפאליה הוא דגלה של המדינה הגרמנית נורדריין-וסטפאליה. הדגל הונף לראשונה בשנת 1948 עם כינונה של המדינה הגרמנית אך הוכר חוקית כדגל המדינה רק ב-10 במרץ 1953.
הטריקולור החלק משמש כדגל האזרחי של המדינה ואילו כדגל מדיני לשימושם של מוסדות הממשלה משמש דגל המושחת בסמל המדינה.
בחירת הצבעים נבעה משילוב בין דגלי הפרובינציות הפרוסיות ריין ווסטפאליה.
ראו גם

סמל נורדריין-וסטפאליה
דוכס ונציה

| --- | --- |

דיוקנו של הדוג'ה לאונרדו לורדאן. לראשו "כתר הדוכסים" (ה-corno ducale) המסורתי, ציור מעשה ידי ג'ובאני בליני, משנת 1501 לערך, (הגלריה הלאומית שבלונדון).
 תחום שיפוט:  הרפובליקה של ונציה 
 מעון:  ארמון הדוג'ה 
 ייסוד המשרה:  697 
 איוש ראשון:  פאולו לוצ'יו אנאפסטו
 איוש אחרון:  לודוויקו מאנין
 תאריך ביטול המשרה:  12 במאי 1797
 
הדוג'ה או דוכס ונציה (באיטלקית: Doge, בוונטית: Doxe, מלטינית: Dux - "מנהיג צבא" או "דוכס"), היה תוארו של העומד בראשות הרפובליקה של ונציה. הדוג'ה כיהן הן בראש הסנאט הוונציאני, והן כשופט עליון של הרפובליקה.
נושאי המשרה נבחרו לכל ימי חייהם מבין משפחות האצולה של העיר. על פי הנוהג המקובל, נבחר בעל ההשפעה הרבה ביותר מבין זקני האצולה, כאשר לרוב נבחר אציל בא בימים, על מנת שכהונתו תימשך זמן קצר (ותמנע ממנו לרכוש השפעה רבה מדי שתביא להעברת התפקיד לבן משפחה אחר).
היסטוריה > ראשון הדוג'ים

על פי ה"כרוניקום ונטום" ("Chronicon Venetum" - "דברי ימי ונציה") ספרו של ההיסטוריון יוחנן הדיאקון, שנכתב בשנת 1000 לערך, ראשון נושאי התואר דוכס ונציה, נשא תואר זה בשנת 700 לערך. הדוכס החליף את המנהיגים של ההתיישבויות השונות באזור לגונת ונציה, ולמעשה שימש נציגו של קיסר רומא המזרחית, אשר באופן רשמי שלטה בלגונה. בדומה לתפקיד הקיסר, גם הדוג'ה עמד בראש המערכת הצבאית, השלטונית, המשפטית והדתית של יישובי הלגונה.
היסטוריה > בחירת הדוג'ה

הדוג'ה נבחר מבין אנשי משפחות האצולה של ונציה. לאחר שמספר דוכסים ניסו להביא לבחירת בני משפחתם אחריהם, נחקק חוק האוסר על דוג'ה להשפיע על בחירת הדוכס היורש אותו או להציע שם של יורש. בשנת 1172 הוחלט כי ועדה של 40 אנשי אצולה תבחר את הדוג'ה. חברי הוועדה נבחרו על ידי ועדה של ארבעה חברים מבין חברי המועצה הגדולה של ונציה. הוועדה הגדולה, שמנתה 12 חברים, נבחרה אף היא מדי שנה על ידי הסנאט הוונציאני. בשנת 1229 אירע תיקו בהצבעת חברי הוועדה, ועל כן תוקן מספר חברי הוועדה הבוחרת ל-41 אנשי אצולה.
בשנת 1268 שונתה שיטת הבחירה לבחירת הדוכס. שיטה חדשה זו נותרה בתוקפה עד נפילת רפובליקת ונציה בשנת 1797, כאשר נכבשה על ידי נפוליאון בונפרטה. מטרת שיטת הבחירה החדשה הייתה לצמצם ככל האפשר את השפעת משפחות האצולה החזקות ומניעת בחירה חוזרת של דוכסים מבין בני משפחות אלה.
על פי שיטת בחירה מורכבת זו, 30 מחברי המועצה הגדולה נבחרו בהגרלה. מבין 30 אלה נערכה הגרלה נוספת ונבחרו תשעה חברים. תשעה חברים אלה בחרו ועדה של 40 איש, מהם נבחרו בהגרלה 12 חברים, אשר בחרו 25 חברים מבין המועצה הגדולה. מבין 25 חברים אלה נערכה הגרלה ונבחרו תשעה חברים, אשר בחרו 45 חברים לוועדה. מבין 45 חברים אלה, נערכה הגרלה ונבחרו 11 חברים, ו-11 חברים אלה בחרו את 41 החברים בוועדת הבחירה של הדוכס.
לאחר בחירת הדוכס, ובטרם נשבע אמונים לתפקידו, הוצג הדוכס הנבחר לאנשי ונציה בקריאה: "זהו הדוג'ה שלכם, אם תרצו בו", והקהל הריע לאשר את הבחירה, כך נוצר מצג שלכלל אנשי ונציה השפעה על בחירת הדוכס, וכי הקהל יכול, אם אינו רוצה דוכס מסוים, גם למנוע את בחירתו בכך שאינו מאשרר אותה. בנוסף, טקס זה נועד להראות שהדוכס הנבחר הוא משרתו של כלל הציבור הוונציאני, ולא רק של משפחות האצולה.
היסטוריה > איזונים ובלמים

החל משנת 1268 החלה החוקה הוונציאנית (המנהגית) לכלול כללים שנועדו לכבול את כוחו של הדוכס. בין כללים אלה, לדוגמה, היה הכלל אשר דרש מהדוג'ה להמתין לנוכחות נושאי משרה אחרים בטרם פתח הודעות שהתקבלו מראשי מדינה זרים, וכן הדוג'ה לא הורשה לרכוש נכסים מחוץ לרפובליקת ונציה.
אף שהדוג'ה מונה לכל ימי חייו, המינוי נעשה לרוב בגיל מאוחר מאוד, במטרה למנוע מהדוג'ה לרכוש יתר כוח.
לאחר מותו של הדוג'ה, ועדת בדיקה (inquisitori - "אינקוויזיטורי") נערכה ובדקה את פעולתו, ואם נקבע כי התרשל במעשיו, פיצויים נלקחו מעזבונו לטובת הרפובליקה.
משכורתו של הדוכס הייתה קטנה, ונקבעה על ידי מועצת הרפובליקה. בשל עובדה זו הותר לדוכסים להמשיך ולעסוק במסחר.
היסטוריה > כללי טקס

לצד תפקידיו הפוליטיים והשלטוניים של הדוכס, נשא הדוכס מספר תפקידים טקסיים. הידוע שבהם היה תפקיד הדוכס בטקס הנישואים השנתי הסמלי שנערך בין העיר ונציה לבין הים. במהלך טקס זה, השליך הדוכס טבעת נישואין מהבקנטאור - הסירה הטיקסית, אל הים האדריאטי.
טקס זה נערך כדי להעלות על נס את כיבוש דלמטיה על ידי הדוג'ה פייטרו השני אורסאולו בשנת 1000, ונערך מדי שנה ביום העלייה לשמים.
בנוסף עמד הדוכס בראש התהלוכות הדוקליות שיצאו מכיכר סן מרקו.
החל מהמאה ה-14 לבש הדוכס לראשו את הכתר הטקסי של הדוכסים שכונה "corno ducale" - "כתר הדוכס". מדי שנה, ביום שני שלאחר חג הפסחא נערכה תערוכה מבזיליקת סן מרקו לכנסיית סן זכריה ובה העניק אב המנזר לדוכס כתר חדש שנוצר על ידי נזירות המנזר הסמוך לכנסייה.
היסטוריה > אחרון הדוג'ים

אחרון הדוכסים היה לודוויקו מאנין, אשר אולץ לוותר על כיסאו ב-12 במאי 1797 בעקבות כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה. אף שלאחר תבוסת נפוליאון ניסתה ונציה להתנגד לשלטון האוסטרי בעיר על ידי הכרזה על הקמה מחודשת של הרפובליקה, לא נבחר דוכס חדש.
ראו גם

דוכס גנואה
הערות שוליים

↑  Mechanism Design in the Venetian Republic
|  ונציה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | האוניברסיטה הבינלאומית • הגטו • התעלה הגדולה • כיכר סן מרקו • מסטרה • בית הכנסת הספרדי • בית הכנסת האיטלקי • הארי'ז בר • קפה פלוריאן • קפה לאבנה • ריאלטו |  |
| כנסיות | בזיליקת סן מרקו • איל רדנטורה • סן ג'ורג'ו מג'ורה • סן זכריה • סן פולו • סנטה מריה דלה סאלוטה • סנטה מריה פורמוזה • סן סטאה • סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי • סן סלבדור • סן סמואלה • סנטה מריה דיי מיראקולי • סן ג'ורג'ו דיי גרקי • מדונה דל'אורטו |  |
| מבנים | ארמון הדוג'ה • הארסנאלה • הקמפנילה • פאלאצו בארבאריגו • פאלאצו ג'וסטי • פאלאצו גרימאני • פאלאצו דולפין מאנין • פאלאצו טייפולו • פאלאצו מורו לין • פאלאצו פונטאנה רצוניקו • פאלאצו פוסקארי • פאלאצו פוסקארי קונטריני • פאלאצו פיזאני גריטי • פאלאצו פיזאני מורטה • פלאצו פיזאני א סן סטפאנו • פאלאצו קאוואלי-פרנקטי • קא' דא מוסטו • פאלאצי בארבארו • פאלאצו דאריו • פונדאקו דיי טדסקי • קא' ונדראמין קאלרגי • קא' סגרדו |  |
| מוזיאונים | אוסף פגי גוגנהיים • גלריית האקדמיה • מוזיאון קורר • פאלאצו גראסי • קא' ד'אורו • קא' פזארו • קא' רצוניקו • פונדאקו דיי טורקי |  |
| גשרים | גשר האנחות • גשר האקדמיה • גשר החירות • גשר הציצים • גשר ריאלטו • גשר קלטרווה |  |
| איים עיקריים בלגונת ונציה | בוראנו • ג'ודקה • לידו • מוראנו • מצורבו • סן ג'ורג'ו מג'ורה • טורצ'לו • איים נוספים |  |
| אירועים | אקווה אלטה • הביאנלה • הרגאטה • פסטיבל הסרטים • קרנבל המסכות • טקס נישואי הים |  |
| רבעים | דורסודורו • סן מרקו • סן פולו • סנטה קרוצ'ה • קאנארג'ו • קסטלו |  |
| תחבורה | נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו • תחנת ונציה סנטה לוצ'יה • ואפורטו • המונורייל של ונציה • גונדולה • הרכבת הקלה של מסטרה • נמל ונציה |  |
ארמון הדוג'ה.
התהלוכה הגדולה של הדוג'ה, המאה ה-16.
מטבע זהב מתקופת ברתולומאו גראדניגו המתאר את הדוכס כורע לרגלי מרקוס הקדוש.
גנדי (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד אטנבורו
 הופק בידי:  ריצ'רד אטנבורו
 תסריט:  ג'ון בריילי
 עריכה:  ג'ון בלום 
 שחקנים ראשיים:  בן קינגסלי רוהיני הטנגאדי קנדיס ברגן אדוארד פוקס מרטין שין רושאן סת איאן צ'ארלסון
 מוזיקה:  ראווי שנקר ג'ורג' פנטון
 צילום:  בילי ויליאמס, רוני טיילור 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הודו, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Goldcrest Films, International Film Investors, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בנובמבר 1982
 משך הקרנה:  188 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, דרמה היסטורית, סרט דרמה, סרט פלאשבק, דרמה 
 תקציב:  22 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   gandhi
 פרסים:  שמונה פרסי אוסקר חמישה פרסי גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
גנדי (באנגלית: Gandhi) הוא סרט דרמה ביוגרפי בריטי-הודי משנת 1982, בבימוי ריצ'רד אטנבורו ובכיכובו של בן קינגסלי בתפקיד מהטמה גנדי. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובחמישה פרסי גלובוס הזהב.
עלילה

הסרט מספר את סיפור חייו של מהטמה גנדי, מנהיג פוליטי ורוחני הודי, שהוביל את תנועת העצמאות ההודית במאבקה נגד שלטון האימפריה הבריטית. הסרט מתחיל במאבקו למען זכויות אזרח בדרום אפריקה, עובר דרך התפתחות הסאטיאגרהא, פילוסופיה שמתריסה להתנגדות לא אלימה. הסרט גם מציג את פעולות המחאה שלו נגד השלטון הבריטי, מאסריו התכופים, שיטת ההפגנות הלא-אלימות שבהן נהג, בהשתתפות מאות אלפי תושבים, על מנת לסלק את האנגלים מהודו, תהליך התמודדותו באמצעות צומות על מנת להרגיע את האלימות בין הפלגים והדתות השונות בהודו, ועד לרציחתו בינואר 1948.
הפקה

הסרט הופק על ידי ריצ'רד אטנבורו, וצולם בהודו ובממלכה המאוחדת מ-26 בנובמבר 1980 עד 10 במאי 1981, בתקציב של 22 מיליון דולר. הסרט הופק במשותף על ידי חברות הפקה מהודו ומהממלכה המאוחדת.
פרסים

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ריצ'רד אטנבורו
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - בן קינגסלי
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - ג'ון בריילי
פרס אוסקר לצילום - בילי ויליאמס ורוני טיילור
פרס אוסקר לעיצוב תפאורה
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר
פרס אוסקר לעריכה - ג'ון בלום
פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב לשחקן ראשי בסרט דרמה - בן קינגסלי
פרס גלובוס הזהב לבימוי - ריצ'רד אטנבורו
פרס גלובוס הזהב לתסריט - ג'ון בריילי
פרס גלובוס הזהב לתגלית השנה - בן קינגסלי
גמר ליגת האלופות 2006

גמר ליגת האלופות 2006, הוא משחק כדורגל שהתקיים בסטאד דה פראנס שבפריז, בירת צרפת, ב-17 במאי 2006 והיווה את גמר ליגת האלופות לשנת 2006. המשחק נערך בין קבוצת ברצלונה הספרדית לבין ארסנל האנגלית, ונגמר בתוצאה 2:1 לברצלונה. הבקיעו סמואל אטו וז'וליאנו בלטי מקבוצת ברצלונה, וסול קמפבל מקבוצת ארסנל. כמו כן, שוער ארסנל ינס להמן הורחק כבר במחצית הראשונה.
לפני 2006, זכייתה האחרונה (והראשונה) בליגת האלופות של ברצלונה הייתה בשנת 1992. ארסנל שמעולם לא זכתה בתואר, העפילה לגמר מבלי לספוג שערים בעשרה משחקים רצופים, ובכך שברה את השיא של קבוצת מילאן שלא ספגה שערים שבעה משחקים רצופים.
שלבי הטורניר

שתי הקבוצות עלו אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות. ברצלונה עקב זכייתה באליפות הליגה הספרדית וארסנל עקב סיומה במקום השני בפרמייר ליג האנגלית. ברצלונה שיחקה את כל משחקי הבית שלה באצטדיון הקאמפ נואו שבברצלונה בעוד שארסנל שיחקה את משחקיה הביתיים באצטדיון הייבורי.
שלבי הטורניר > ארסנל

ארסנל שיחקה בבית ב' יחד עם אייאקס ההולנדית, ת'ון השווייצרית וספרטה פראג הצ'כית. את הבית היא סיימה במקום הראשון עם חמישה ניצחונות ותוצאת תיקו אחת (מול אייאקס אמסטרדם).
בשלב שמינית הגמר התמודדה ארסנל מול קבוצת ריאל מדריד הספרדית. במשחק הראשון ניצחה ארסנל בתוצאה 1:0, משער של תיירי הנרי ואילו המשחק השני נגמר בתוצאה 0:0.
בשלב רבע הגמר התמודדה מול קבוצת יובנטוס האיטלקית וניצחה במשחק הראשון 2:0, כאשר המשחק השני נגמר בתוצאה 0:0. בשלב חצי הגמר פגשה ארסנל את ויאריאל הספרדית. המשחק הראשון נגמר בתוצאה 1:0 לארסנל, בעוד שהמשחק השני נגמר בתוצאה 0:0 כאשר חואן רומן ריקלמה מוויאריאל מחטיא בעיטת עונשין מ-11 מטריםבדקה ה-89 של המשחק ובכך מעלה את ארסנל לגמר.
הבית של ארסנל
| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה ארסנל | 6 | 5 | 1 | 0 | 10 | 2 | 8 | 16 |
| הולנד אייאקס | 6 | 3 | 2 | 1 | 10 | 6 | 4 | 11 |
| שווייץתון | 6 | 1 | 1 | 4 | 4 | 9 | -5 | 4 |
| צ'כיהספרטה פראג | 6 | 0 | 2 | 4 | 2 | 9 | -7 | 4 |
שלבי הטורניר > ברצלונה

ברצלונה שיחקה בבית ג' יחד עם ורדר ברמן הגרמנית, אודינזה האיטלקית ופנאתינאיקוס היוונית. את הבית היא סיימה במקום הראשון עם חמישה ניצחונות ותוצאת תיקו אחת (מול פנאתינייקוס).
בשלב שמינית הגמר פגשה ברצלונה את צ'לסי האנגלית, כאשר המשחק הראשון נגמר בתוצאה 2:1 לברצלונה ואילו המשחק השני נגמר בתוצאה 1:1. לשלב רבע הגמר התמודדה מול בנפיקה הפורטוגלית, וצמד המשחקים נגמרו בתוצאה של 0:0 ו 2:0 לטובת ברצלונה. בשלב חצי הגמר התמודדה מול מילאן האיטלקית כאשר המשחק הראשון הסתיים בתוצאה של 1:0 לברצלונה והמשחק השני נגמר בתוצאה של 0:0.
הבית של ברצלונה
| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ברצלונה | 6 | 5 | 1 | 0 | 16 | 2 | 14 | 16 |
| גרמניה ורדר ברמן | 6 | 2 | 1 | 3 | 12 | 12 | 0 | 7 |
| איטליה אודינזה | 6 | 2 | 1 | 3 | 10 | 12 | -2 | 7 |
| יוון פנאתינאיקוס | 6 | 1 | 1 | 4 | 4 | 16 | -12 | 4 |
הגמר

שתי הקבוצות העפילו לשלב הגמר מבלי שהפסידו במשחק בכל מהלך הטורניר. ברצלונה שיחקה במערך 4-3-3 כאשר אדמילסון משחק בעמדת הקשר האחורי. דקו וואן בומל הקשרים הקדמיים בעוד ארסנל שיחקה במערך 4-4-2. ליונל מסי לא היווה חלק מההרכב של ברצלונה עקב חזרתו מפציעה. הנריק לארסון ערך את אחד ממשחקיו האחרונים במדי ברצלונה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במאי 2006   20:45 | אנגליה ארסנל | 1–2 | ספרד ברצלונה | סטאד דה פראנס צופים: 79,610 שיפוט: טרייה הוגה (נורווגיה) |
| 17 במאי 2006   20:45 | קמפבל  37' |  | אטו  76'   בלטי  80' | סטאד דה פראנס צופים: 79,610 שיפוט: טרייה הוגה (נורווגיה) |
הגמר > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              ארסנל :               ברצלונה
הגמר > מהלך המשחק

לפני תחילת המשחק נערך טקס הפתיחה המסורתי של גמר ליגת האלופות. לאחר מכן הוצגו הרכבי הקבוצות וצוות השופטים. שריקת הפתיחה אירעה ב-20:45 על פי השעון המקומי, כאשר הכדור ניתן לשחקני ברצלונה לבעיטת הפתיחה.
הגמר > מהלך המשחק > מחצית ראשונה

המהלך הראשון היה שייך לארסנל ולתיירי הנרי שבעט כדור חזק אל עבר ויקטור ואלדס, שהדף את הכדור לקרן. מהקרן קיבלה ארסנל הזדמנות נוספת, אך גם בפעם הזו ידו של ואלדס הייתה על העליונה. האירוע המכונן של המשחק הגיע בדקה ה-18. לאחר מספר הזדמנויות לברצלונה שלא צלחו, הגיע סמואל אטו למצב של אחד על אחד מול להמן השוער, שנאלץ להכשיל אותו מחוץ לרחבה. למרות שבהמשך המהלך הגיע הכדור אל ג'ולי שבעט אותו לשער, החליט השופט שלא להעניק יתרון ולבטל את המהלך כולו, והוציא ללהמן את הכרטיס האדום. מיד לאחר מכן נכנס השוער המחליף מנואל אלמוניה במקום רובר פירס. חרף הלחץ שהפעילו שחקני ברצלונה, דווקא ארסנל הייתה זו שעלתה ליתרון ראשון במשחק, כאשר בדקה ה-35 הכשיל קרלס פויול את עמנואל אבואה באזור הקרן. הכדור החופשי שהוגבה לרחבה על ידי תיירי הנרי מצא את ראשו של סול קמפבל הבלם שנגח לשער. הקבוצות ירדו למחצית כאשר התוצאה הייתה 0:1 לארסנל, שכאמור החל מהדקה ה-20 שיחקה בעשרה שחקנים.