stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארטזוסטרה
לקריאה נוספת

הרודוטוס, היסטוריה, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998
כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ו', 43.
↑  Mardonius
אנדרו דייוויס (תסריטאי)

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1936 (בן 88) Rhiwbina, קארדיף, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  בית הקלפים 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים  עמית החברה המלכותית לספרות 
 
אנדרו וינפורד דייוויס (באנגלית: Andrew Wynford Davies; נולד ב-20 בספטמבר 1936) הוא סופר ותסריטאי ולשי, המוכר בעיקר מסדרות הטלוויזיה שכתב "בית הקלפים" ו-"A Very Peculiar Practice", ומהעיבודים לרומנים "יריד ההבלים", "גאווה ודעה קדומה", "מידלמארץ'" ו"מלחמה ושלום". ב-2002 היה לעמית האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה.
ביוגרפיה

דייוויס נולד בשכונת ריבינה Rhiwbina שבקארדיף ויילס. הוא למד בבית הספר ויטצ'רץ' בקארדיף ואחר כך בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וסיים ב-1957 תואר BA באנגלית. הוא קיבל משרת הוראה בבית הספר היסודי סנט קלמנט בלונדון, שם לימד מ-1958 עד 1961. בשנים 1961 עד 1963 לימד בבית הספר המקיף וודברי דאון ברובע האקני של העיר לונדון. בהמשך היה מרצה במכללה לחינוך קובנטרי (אנ'), ואחרי כן באוניברסיטת ווריק.
ב-1960 כתב דייוויס לתוכנית הרדיו "Monday Night at Home" של ערוץ "BBC Home Service" יחד עם הרולד פינטר ואייבור קאטלר. ב-1964 כתב לראשונה מחזה לרדיו ובעקבותיו כתב מחזות רבים נוספים.
ב-1967 שודר בערוץ BBC1 המחזה "Who's Going to Take Me On?", הראשון שכתב דייוויס לטלוויזיה, במסגרת רצועת השידור "מחזה של יום רביעי". המחזות הראשונים שלו נכתבו במקביל לעבודתו בהוראה. רבים מהם שודרו במסגרת תוכניות אנתולוגיה כמו "Thirty Minute Theatre", ‏"Play for Today" ו-"Centre Stage". העיבוד הטלוויזיוני הראשון שלו היה סדרת הטלוויזיה "To Serve Them All My Days" על פי רומן באותו שם מאת ר' פ' דלדרפילד (אנ'). הסדרה "A Very Peculiar Practice" מהשנים 1986 עד 1988 היא דרמה קומית על חיי הקמפוס השואבת השראה מהקריירה שלו באוניברסיטה.
דייוויס ידוע בעיקר מסדרות טלוויזיה שהן עיבודים שעשה לרומנים קלאסיים כמו "גאווה ודעה קדומה" (1995) בכיכובם של קולין פירת' וג'ניפר אילי, "יריד ההבלים" (1998) ו"תבונה ורגישות" (2008). הוא כתב את התסריט להפקה של ה-BBC של המיני-סדרה "מידלמארץ'" מ-1994, ומתוכנן לכתוב עיבוד נוסף לסרט באותו שם המבוסס על הרומן.
דייוויס היה שותף ליצירת הסיטקום "Game On" יחד עם ברנדט דייוויס, והיה שותף לכתיבה של שתי העונות הראשונות ב-1995 וב-1996.
הפופולריות של סדרת הדרמה הפוליטית "בית הקלפים" המריצה את הסופר מייקל דובס לכתוב שני המשכים לרומן, שגם אותם עיבד דייוויס לטלוויזיה. בקולנוע היה שותף לכתיבת התסריטים של שני סרטי "ברידג'יט ג'ונס" המבוססים על הרומנים המצליחים של הלן פילדינג.
דייוויס הוא כותב פורה של ספרי ילדים. הספר הראשון שלו "Conrad's War" יצא לאור בהוצאת Blackie בשנת 1978. הוא זכה ב"פרס ספרי הילדים של הגרדיאן" לספר הטוב ביותר של השנה, שנבחר על ידי חבר שופטים שהם כותבי ספרי ילדים. עוד כתב לילדים את הספר וסדרת הטלוויזיה "אלפונסו בונזו" ואת ספרי ההרפתקאות "Marmalade Atkins" שגם שודרו כסדרת טלוויזיה. בנוסף כתב סיפורים כמו "Dark Towers" ו-"Badger Girl" לסדרה "Look and Read" של ה-BBC עבור תלמידי בתי ספר.
ב-2008 יצאו לאקרנים הסרטים "Affinity", עיבוד לרומן באותו שם מאת שרה וולטרס, ו"בחזרה לבריידסהד", עיבוד לרומן מאת אוולין וו. באותה שנה שודרה סדרת הטלוויזיה "דוריט הקטנה" של ה-BBC שזכתה בשבעה פרסי אמי, וזיכתה את דייוויס בפרס אמי לתסריט מצטיין למיני-סדרה.
התוכניות לעבד את הספר "דומבי ובנו" מאת דיקנס, ואת סדרת ספרי פליסר מאת אנתוני טרולופ בוטלו על ידי ה-BBC בעקבות החלטה שהתקבלה להתרחק מ"דרמת מצנפת".
ברשת ITV ביקשו לשחזר את הצלחת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" בסדרה חדשה בשם "מר סלפרידג'" שכתב דייוויס ובכיכובו של ג'רמי פיבן. העונה הראשונה בת 10 פרקים שודרה החל מ-6 בינואר 2013, ועד 2016 הופקו ארבע עונות לסדרה.
בינואר ובפברואר 2016 שודרה ב-BBC One מיני-סדרה "מלחמה ושלום", עיבוד שכתב דייוויס לרומן באותו שם מאת לב טולסטוי. בעקבות הצלחת הסדרה הוכרז ב-BBC שמתוכננת הפקה של הרומן "עלובי החיים" מאת ויקטור הוגו שוב בעיבוד של דייוויס.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1960 התחתן דייוויס עם דיאנה האנטלי. לבני הזוג יש בן ובת. הוא מתגורר בעיר קנילוורת' שבמחוז ווריקשייר.
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה ומיני-סדרות

אגדת המלך ארתור (1979) The Legend of King Arthur
(1980) To Serve Them All My Days
(1981) Dark Towers
דיאנה (1984) Diana
(1984) Badger Girl
(1986–1988) A Very Peculiar Practice
אהבת אם (1989) Mother Love
בית הקלפים (1990) House of Cards
(1992) Anglo-Saxon Attitudes
(1992) The Old Devils
שלום אדוני המלך (1993) To Play the King
מידלמארץ' (1994) Middlemarch
(1995) Game On (עם ברנדט דייוויס)
גאווה ודעה קדומה (1995) Pride and Prejudice
(1995) The Final Cut
(1996) Wilderness
מול פלנדרס (1996) The Fortunes and Misfortunes of Moll Flanders
(1997) Bill's New Frock
יריד ההבלים (1998) Vanity Fair
רעיות ובנות (1999) Wives and Daughters
(2000) Take a Girl Like You
העולם על פי מלמוט (2001) The Way We Live Now
דניאל דרונדה (2002) Daniel Deronda
דוקטור ז'יוואגו (2002) Doctor Zhivago
מגעים אסורים (2002) Tipping the Velvet
הוא ידע שהוא צודק (2004) He Knew He Was Right
בית קדרות (2005) Bleak House
קו היופי (2006) The Line of Beauty
מנזר נורת'אנגר (2007) Northanger Abbey – כחלק מעונת ג'יין אוסטן ב-ITV
חדר עם נוף (2007) A Room with a View
פאני היל (2007) Fanny Hill
תבונה ורגישות (2008) Sense and Sensibility
דוריט הקטנה (2008) Little Dorrit
סאות' ריידינג (2011) South Riding
מר סלפרידג' (2011) Mr Selfridge
בית הקלפים (2013) House of Cards
קווירק (2014) Quirke
משורר בניו יורק (2014) A Poet in New York
מלחמה ושלום (2016) War & Peace
עלובי החיים (2019) Les Misérables
סנדיטון (2019) Sanditon
פילמוגרפיה > מחזות טלוויזיוניים

(1965) Who's Going to Take Me On?
(1970) Is That Your Body, Boy?
(1973) No Good Unless It Hurts
(1974) The Water Maiden
(1975) Grace
(1975) The Imp of the Perverse
(1976) The Signalman
(1976) A Martyr to the System
(1977) Eleanor Marx
(1977) Velvet Glove
(1978) Fearless Frank
(1978) Renoir My Father
(1981) Bavarian Night
(1983) Heartattack Hotel
(1985) Baby I Love You
(1985) Pythons on the Mountain
(1987) Inappropriate Behaviour
(1988) Lucky Sunil
(1989) Ball Trap on the Cote Sauvage
(1991) Filipina Dreamgirls
(1992) A Very Polish Practice
(1993) Anna Lee
(1993) Harnessing Peacocks
(1994) A Few Short Journeys of the Heart
אמה (1996) Emma
(1998) Getting Hurt
(1998) A Rather English Marriage
אותלו (2001) Othello
המלכה הלוחמת (2003) Boudica
(2005) Falling
פרשת צ'טרלי (2006) The Chatterley Affair
(2007) The Diary of a Nobody
פילמוגרפיה > קולנוע

מעגל של חברים (1995) Circle of Friends
החייט מפנמה (2001) The Tailor of Panama
יומנה של ברידג'ט ג'ונס (2001) Bridget Jones's Diary (יחד עם הלן פילדינג וריצ'רד קרטיס)
ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים (2004) Bridget Jones: The Edge of Reason
בחזרה לבריידסהד (2008) Brideshead Revisited
שלושת המוסקטרים (2011) The Three Musketeers
ספרים

"Conrad's War" (בהוצאת Blackie and Son בשנת 1978) זוכה פרס הגרדיאן (אנ')
"Getting Hurt" (יצא לאור ב-1989), למבוגרים
"Dirty Faxes" (יצא לאור ב-1990), סיפורים קצרים
"B. Monkey" (יצא לאור ב-1992), ב-1998 עובד לסרט "מכורה לפשע"
"A Very Peculiar Practice" (יצא לאור ב-1986 בהוצאת Coronet) – רומן על פי העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה באותו שם
"A Very Peculiar Practice: The New Frontier" (יצא לאור ב-1988 בהוצאת Methuen)
מחזות תיאטרון

רוז (1980) Rose
פרין (1990) Prin
ספרי תמונות

אנדרו ודיאנה דייוויס כתבו שני ספרים לילדים
"Poonam's Pets" (יצא לאור ב-1990 בהוצאת "Methuen Children's"), עם איורים מאת פול דולינג
"Raj In Charge" (יצא לאור ב-1994 בהוצאת "Hamish Hamilton") עם איורים מאת דבי גליורי (אנ')
הערות שוליים

↑  "Middlemarch". IMDb. נבדק ב-5 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adam Dawtrey. "Sam Mendes shifts to comedy". Variety. נבדק ב-5 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Guardian children's fiction prize relaunched: Entry details and list of past winners". theguardian 12 March 2001. Retrieved 2012-08-01.
↑    Anita Singh,Anitasingh, ‏BBC period drama has gone downmarket, says Andrew Davies, The Telegraph, 28 September 2009
↑  ITV press release
↑  "BBC - BBC One announces adaptation of War and Peace by Andrew Davies - Media Centre". bbc.co.uk. נבדק ב-5 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Les Miserables to become six-part BBC drama". bbc.co.uk. 21 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429663905171  PLWABN: 9810647892905606  BIBSYS: 8002230  BNE: XX889852  BnF: cb12076825w (data)  GND: 123399831  ISNI: 0000 0001 1470 1156  LCCN: n79148244  LNB: 000281713  NDL: 00512779  NKC: pna2006327211  NLA: 36318080  NTA: 073306894  SNAC: w60g3s5j  SUDOC: 052449688  VIAF: 30083604   WorldCat (עם VIAF): 30083604
ארטי שו

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1910 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בדצמבר 2004 (בגיל 94) ת'אוזנד אוקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Arthur Jacob Arshawsky 
 שם במה:  Artie Shaw 
 מקום קבורה:  Valley Oaks Memorial Park 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1925 
 מקום לימודים:  תיכון הילהאוז 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט, סקסופון אלט, סקסופון סופרן 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס, Musicraft Records, בל רקורדס, קפיטול רקורדס, קולומביה רקורדס, בראונשווייג רקורדס 
 בן או בת זוג:  אווה גרדנר (1945–1946) אוולין קייס (1957–1985) Jane Cairns (1932–?) Margaret Allen (1934–?) דוריס דאולינג (1952–?) לנה טרנר (1940–1940) קתלין וינזור (1946–?) Betty Kern (1941–?) 
 צאצאים:  Jonathan Shaw 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2004)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  אמני הג'אז של NEA 
 www.artieshaw.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ארטי שו
ארתור ג'קוב ארשווסקי ידוע כארטי שו (באנגלית: Arthur Jacob Arshawsky;‏ 23 במאי 1910 – 30 בדצמבר 2004) היה קלרניתן ג'אז אמריקאי, מלחין, מנהיג להקה ושחקן.
ביוגרפיה

שו נולד בניו יורק וגדל בעיר ניו הייבן בקונטיקט אשר בארצות הברית, וכבר בגיל 13 למד לנגן על סקסופון, ובגיל 16 עבר לקלרינט תוך כדי עזיבת מגוריו למען מסע הופעות בלהקה נגנים חדשה. הוא היה נשוי מספר פעמים, בין נשותיו הידועות היו השחקניות לנה טרנר, אווה גרדנר, אוולין קייס, והסופרת קתלין וינזור.
שו התפרסם ב-1938 כשניגן עם להקתו את שירו של קול פורטר "Begin the Beguine", ומשנות העשרים ועד שנות הארבעים פרחה הקריירה של שו באופן מרשים. בשנות החמישים עזב את תחום המוזיקה לטובת חווה חקלאית בספרד, כמו כן גרם לשערורייה גדולה לאחר שכינה את מעריציו "מטומטמים", יותר מאוחר הסביר כי התכוון רק לאלו אשר השתוללו יתר על המידה והתפרעו בהופעותיו. הוא היה חובב קריאה, ועם השנים כתב שני קובצי סיפורים, ובנוסף אוטוביוגרפיה אשר זכתה להצלחה רבה.
אליעזר בונה

| --- | --- |

אליעזר בונה בן 75, 1987
 לידה:  9 בפברואר 1912 זלוצ'ב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  25 ביולי 1990 (בגיל 78) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  כלכלה
 מקום מגורים:  פולין פולין, ישראל ישראל, צרפת צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 פרסים והוקרה:  נקרא על שמו רחוב בחיפה
 צאצאים:  נצה מובשוביץ-הדר 
 תרומות עיקריות
 כלכלה מדינית
 
אליעזר בונה (לשעבר באומן) (9 בפברואר 1912, זלוצ'ב שבפולין (כיום אוקראינה) – 25 ביולי 1990, חיפה שבישראל) היה כלכלן ישראלי, שעסק בהוראת כלכלה באוניברסיטת חיפה וחיבר שני ספרים בתחום זה. היה יושב ראש איגוד האקדמאים במדעי החברה והרוח בחיפה וראש אגף הארנונות והמסים בעיריית חיפה ומילא תפקידים נוספים בעיריית חיפה. יזם וערך את "ניבנו" - ביטאון העובדים בעיריית חיפה במשך שנים רבות.
ביוגרפיה > שנים ראשונות באירופה

אליעזר בונה (לשעבר ליאון הופמן באומן) נולד בשנת 1912 בעיירה זלוצ'ב שבחבל גליציה, פולין (בחלק שהיה בשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית, כיום אוקראינה) בשנת 1912 למשה, בעל מאפיה, וחיה-יטה (לבית הופמן).
בזמן מלחמת העולם הראשונה, ברחה המשפחה לאזור פראג עד תום הקרבות. חי בז'לוצ'ב עד גיל 18, ואז יצא ללימודי הנדסה בבית הספר הגבוה ללימודי טכנולוגיה בעיר מיטוויידה(אנ') שבחבל סכסוניה בגרמניה.
ב-1931 הפסיק בונה את לימודיו עקב החרפת פעולות הנאצים בגרמניה, ועבר ללמוד באוניברסיטת טולוז בצרפת.
בזמן לימודיו חסך כסף כדי לטייל במזרח התיכון, ובשנת 1932, הפליג באוניה פאטריה ממרסיי לביירות, ונכנס כהרפתקאה לארץ ישראל באופן בלתי לגאלי, על ידי חציית הגבול מלבנון לכפר גלעדי, ומשם לחיפה.
אביו משה באומן, אמו חיה-יטה, אחיו הבכור מוט'ל ואחותו סימה, שנשארו באירופה, נספו בשואה.
ביוגרפיה > שנים ראשונות בישראל

עם הגיעו ארצה, הגיע בונה לבת-גלים בחיפה אל מחנה האוהלים של גרעין "קיבוץ יוצאי גליציה" (שהקים את קיבוץ עין המפרץ לעתיד), ושם פגש את אשתו לעתיד, בתיה (בש'קה) לבית פריזנד.
בחודשים הראשונים בארץ, שהה בונה בקיבוץ, עבד כפועל בניין וכסוור בנמל חיפה ושיחק כדורגל בהפועל חיפה. לאחר 8 חודשים, בשנת 1933, עזב בונה את הקיבוץ, ועבד בקואופרטיב "הנמל", שעסק בהובלות בנמל חיפה ובצפון הארץ. לאחר מכן עבד כנהג משאית, כפועל בבית חרושת "וולפמן" למרצפות ואפילו כטפסן..
ב-1935 היה בין מייסדי קואופרטיב "המומחה", לייצור מרצפות, אך נטש אותו עקב חילוקי דעות, בינואר 1936, וחזר לעבוד כטפסן וכבנאי.
ב-1936 הצטרף ל"פלוגות הפועל", אשר שימשו כזרוע ביצועית-פוליטית של ההסתדרות, שאבא חושי ייסד ועמד בראשן. בונה שימש כמפקד בפלוגות הפועל וב-1945 ערך את עלון הפלוגות, בשם "דרכנו". הוא עזב את פלוגות הפועל לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

בונה החל את עבודתו בעיריית חיפה בשנת 1936 כפועל בניין ושימש כמזכיר ועד הפועלים היהודים בעירייה. ב-1941 התמנה למנהל עבודה, בהמלצת דוד הכהן (המקרה הבודד בו קודם פועל למשרת מנהל בעיריית חיפה, עד לקום המדינה). בסוף שנת 1944 התמנה למנהל אזור הר הכרמל, והיה אחראי לשירותי ניקיון, ביוב, מדרכות, כבישים, גנים וכו'. ב-1948 שימש כממונה על הספקת חומרי עבודה לכל פועלי המחלקות הטכניות במשרד מהנדס העיר. לאחר קום המדינה, שימש כמנהל עבודה במחלקת הדרכים.
לאחר הקמת המדינה עיברת את שם משפחתו מבאומן לבונה.
בשנת 1949 יזם את הוצאתו לאור וערך במשך 16 שנה את "ניבנו" – הביטאון החודשי של עובדי עיריית חיפה. נהג לפרסם כתבות בעיתון
"חיפה העובדת" - השבועון של מפ"ח - מועצת פועלי חיפה, ובדבר השלטון המקומי – דו-ירחון של המרכז לשלטון מקומי בישראל. כמו כן, שלח מכתבים למערכות עיתונים יומיים על נושאים שונים.
בשנת 1954 זכה במלגת השתלמות מטעם האו"ם ונשלח מטעם עיריית חיפה לארצות הברית, להשתלמות בת 6 חודשים בתחום התברואה העירונית. עם שובו לישראל התמנה לראש מחלקת התברואה בעיריית חיפה. הוא כיהן בתפקידים בכירים נוספים בעיריית חיפה, ובהם ראש המחלקה לפיתוח ולתיירות.
ב-1973 ערך את "לקסיקון רחובות חיפה" הראשון שיצא לאור בהוצאת המחלקה לפיתוח ותיירות של עיריית חיפה. מהדורה מעודכנת יצאה ב-1980.
ב-1973 התמנה כראש אגף הארנונות והמסים בעיריית חיפה.
היה חבר מפא"י משנת 1933, לאחר מכן היה חבר ברפ"י.
בונה הקים את ארגון יוצאי זלוצ'ב בישראל, עמד בראשו, וערך את ספר הזיכרון לנספים מהעיירה.
ביוגרפיה > לימודים ואקדמיה

בתחילת שנות ה-40, במשך שלוש שנים, למד בהתכתבות הנדסה מוניציפלית במכון הבריטי לטכנולוגיה בירושלים, בשפה האנגלית.
בונה למד בשנות החמישים המוקדמות בבית הספר למשפט וכלכלה בישראל, והשלים את הדוקטורט בכלכלה באוניברסיטת ליאון בצרפת, בשנת 1964.
בונה עסק בהוראת כלכלה באוניברסיטת חיפה ובבית הספר הריאלי.
ד"ר אליעזר בונה שימש כיושב ראש אגודת האקדמאים למדעי החברה והרוח (מח"ר) בחיפה.
כתיבה > ספרים

"לקסיקון רחובות חיפה" מהדורה ראשונה 3–1972. מהדורה נוספת יצאה לאור על ידי הוצאת חסך, בשנת 1980.
אחד העורכים של ספר קהילת זלוצ'ב (עורך משנה), תל אביב, תשכ"ז
The City of Zloczow, Zloczower Relif of America, April 1967, Editor: I. M. Lask, Ass. Editor: Dr. El. Boneh (Bouman)
קובץ סטטיסטי של העיר חיפה (עורך), הוצאת עיריית חיפה, 1971
חיבר שני ספרי עיון בסיסיים בכלכלה:
"תורת הכלכלה המדינית", יצא לאור על ידי הוצאת יבנה, בשנת 1960, מכיל 260 עמודים.
"עקרונות המטבע", יצא לאור על ידי הוצאת יבנה, בשנת 1962, מכיל 187 עמודים. בין יתר הפרקים: התפקידים היסודיים של הכסף, הבסיס המתכתי של אמצעי התשלום, אמצעי התשלום מנוהלים ומודרכים, ערך הכסף ומחירו, התורה הכמותית של הכסף, התורה הכמותית מבחינת ערך ההכנסות, התורה הכמותית מבחינת חשבון היתרות, הכסף בזירה הבינלאומית, הכסף בתנאי פיקוח והגבלות, התפתחות המטבע בארץ, מטבעות זיכרון, מטבעות חוקיים בארץ, כסף נייר של מדינת ישראל, ביבליוגרפיה עברית ולועזית, מפתח השמות והביטויים.
אחרי מותו של בונה, ראה אור הספר "איש אחד בדור מיוחד", שנערך על ידי נצה מובשוביץ-הדר וארנון בונה, ובו עשרות סיפורים אישיים ושירים מפרי עטו, אותם כתב למען בני משפחתו ולא פרסם.
משפחתו

אשתו בתיה בונה, ילידת העיירה בז'ז'ני, פולין (כיום אוקראינה), סיימה ב-1931 בהצטיינות, כיהודייה יחידה, את לימודיה בסמינר למורים בעיר הולדתה, ואז הצטרפה לגרעין השומר הצעיר של בני עירה בבת גלים. הייתה ממקימי קיבוץ עין המפרץ. היא הגיעה לארץ ישראל כתיירת, שבאה לראות את המכביה הראשונה בשנת 1932.
בתיה בונה הייתה מורה, ממפתחי בית הספר כי"ח-אליאנס בחיפה ונפטרה ב-6 באוקטובר 2002.
לאליעזר ובתיה בונה נולדו שני ילדים:
ד"ר ארנון בונה (יליד 1935), מהנדס מים בהכשרתו ומומחה לחקר ביצועים.
פרופ' נצה מובשוביץ-הדר (ילידת 1941), פרופסור אמריטה בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, כיהנה כמנהלת מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל בחיפה וכדקאנית הפקולטה לחינוך, למדע וטכנולוגיה, בטכניון.
הנצחה

על שמו של בונה נקרא בשנת 1994 רחוב בחיפה, בשכונת מפרץ חיפה.
הערות שוליים

↑  ד"ר מאיר סיוון, ייסודה של הסתדרות המח"ר: צעדים ראשונים, באתר הסתדרות המח"ר
↑  הספר תורת הכלכלה המדינית, באתר findabook
↑  ציוני דרך, באתר הפקולטה לחינוך, למדע וטכנולוגיה, בטכניון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311401405171  BnF: cb169453472 (data)  GND: 1180051203  ISNI: 0000 0004 0208 1975  LCCN: n83158368  VIAF: 297389870   WorldCat (עם VIAF): 297389870 
פספורט וחותמות נסיעה ללבנון
"תורת הכלכלה המדינית", יצא לאור על ידי הוצאת יבנה, בשנת 1963, מכיל 260 עמודים.
כריכת הספר "איש אחד בדור מיוחד" - לקט שירים וסיפורים מפרי עטו של ד"ר אליעזר בונה (1991) בעריכת נצה מובשוביץ-הדר וארנון בונה
אמות המים של רומא

שרידי אמות המים אקווה קלודיה ואקווה אניו וטוס משולבים בתוך החומה
אמות המים של רומא היו מערכת מסועפת ויעילה של אמות מים שסיפקו את המטרופולין הגדול של רומא העתיקה בכמויות גדולות של מים למחיה, להפעלת בתי המרחץ, להשקיית הגנים ושאר צרכים.
המידע על אמות המים של רומא מגיע מן השרידים הרבים שנותרו בשטח, ומספרו של סקסטוס יוליוס פרונטינוס שהיה נציב המים של רומא (Curator aquarum) בשלהי ימי המאה הראשונה לספירה. באחריותו של נציב המים הייתה תחזוקת אמות המים של רומא. פרונטינוס הגיע לתפקיד נציב המים בערוב ימיו, לאחר קריירה צבאית מזהירה במקומות שונים ברחבי העולם הרומי. פרונטינוס לא הסתפק במילוי תפקידו כנציב המים, אלא העלה על הכתב תיאור מפורט של תשע אמות המים של רומא שהיו קיימות ופעלו בימיו.  חיבור זה (De aquae ducti urbis Romae)  יחיד מסוגו המוסיף מידע רב על אמות המים ותחזוקתן.
אמות המים השונות

אמות המים נבנו בשיטות שונות בחלקים השונים של האמה: על גבי קשתות, תת-קרקעיות, ועל פני הקרקע.
| שם האמה | שנות בנייה | אורך כללי  של האמה  בק"מ | אורך האמה  התת  קרקעית בק"מ | אורך אמה   על גבי  קשתות בק"מ | מוצא המים | טיב המים | גובה האמה  מעל פני  הים במטר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אקווה אפיה - Aqua Apia ‏ | 312 לפנה"ס | 17.6 | 16.8 |  | מעיינות בעמק האניו | מעולה | 20 |
| אקווה אניו וטוס - Aqua Anio vetus ‏ | 272 לפנה"ס | 64.0 | 63.6 |  | נהר האניו | גרוע | 48 |
| אקווה מרקיה - Aqua marcia ‏ | 140-144 לפנה"ס | 91.26 | 80.0 | 10.4 | מעיינות בעמק האניו | מעולה | 59 |
| אקווה טפולה - Aqua tepula ‏ | 126 לפנה"ס | 22.8 | 12.4 | 9.2 | מעיינות וולקניים בהרי אלבן | מי מעיין פושרים | 61 |
| אקווה יוליה - Aqua Iulia‏ | 33 לפנה"ס | 22.8 | 12.4 | 9.6 | הרי אלבן | מעיינות קרים  מטיב מעולה | 65 |
| אקווה וירגו - Aqua Virgo‏ | 19-21 לפנה"ס | 20.8 | 19.2 | 1.2 | מעיינות בעמק האניו |  | 20 |
| אקווה אלסיטינה - Aqua Alsietina ‏ | 2-10 לפנה"ס | 32.8 | 32.4 | 0.4 | אגם אלסיטינוס | גרוע ובלתי  ניתנים לשתייה. | 17 |
| אקווה קלאודיה - Aqua Claudia ‏ | 52-38 לספירה | 68.8 | 53.6 | 14 | מעיינות בסמיכות  למעיינות מרקיה | מעולה | 67 |
| אקווה אניו נובוס - Aqua Anio Novus ‏ | 52-38 לספירה | 86.4 | 72.8 | 11.2 | נהר האניו | גרוע | 70 |
| אקווה טריאנה - Aqua Triana ‏ | 117-109 לספירה | 59.2 | 59.2 |  | מי מעיינות  ליד האגם הסבאטיני | לא ידוע | 73 |
| אקווה אלכסנדרינה - Aqua Alexandrina ‏ | 226 לספירה | 22.4 | 12.8 | 2.4 | מעיינות בהרי סאסו בלו |  | 50 |
ניתן לראות כי צמיחתה של העיר לאורך הדורות חייבה להגדיל את כמויות המים שהוזרמו אל העיר. נוסף על כך הולכות האמות וגבוהות במפלסן, וזאת על מנת שניתן יהיה לספק מים זורמים גם לאזורים גבוהים בעיר הבנויים על גבעותיה של רומא.
אמות המים השונות > ספיקה

ספיקת מימיהן של האמות לא היה שווה וזאת מפני הנתונים הטכניים השונים שלהם. לכל אמה היה חתך בעל גודל שונה ושיפוע שונה שבהם תלויה הספיקה המרבית האפשרית. אקווה אלסיטינה עשויה הייתה לספק עד 0.12 מ"ק לשנייה (120 ליטר), ולעומתה אקווה אניו החדשה – בין 1.85-1.47 מ"ק לשנייה.
סך כל פוטנציאל אמות המים של רומא נע בין 6 ל 7.35 מ"ק לשנייה, שהם בין 520,000 מ"ק ל-635,000   מ"ק ליממה. זהו כמובן האופטימום. אמות מים הלכו ונסתמו עם השימוש מהשקעת קרבונטים ("אבן קומקום"), ונסתמו על ידי סחף. תופעות אלה חייבו תחזוקה מתמדת. אמות מים ניזוקו מדי פעם ואיבדו מים, והיה צורך להפסיק את הזרימה בהן לצורך תיקונים, ובתקופה הרומית גם שררה התופעה של גנבת מים.
לקריאה נוספת

יזהר הירשפלד, "אמות המים בעולם היווני-רומי", בתוך: עמית, הירשפלד ופטריך (עורכים), אמות המים הקדומות בארץ-ישראל, הצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1989, עמ' 27-3
הערות שוליים

↑  היום ימת מרטיניאנו מצפון-מערב לרומא
↑  המים נועדו לניקוי הרחובות של רומא, ולמופעי מים
↑  מצפון-מערב לרומא
11 אמות המים מסומנות באדום על גבי מפת העיר רומא
אלנה קונגוסט

אלנה קונגוסט (בספרדית: Elena Congost;‏ 20 בספטמבר 1987) היא אתלטית ספרדייה, אלופה פאראלימפית בריצת מרתון (ריו דה ז'ניירו 2016).
ביוגרפיה

קונגוסט נולדה במדריד, ספרד ומתגוררת בקסטידפלס (אנ'), ברצלונה. היא עוסקת בהוראה, ומתחרה באתלטיקה לנכים (קטגוריה T12) עקב לקות ראייה שנובעת ממחלה תורשתית שמדרדרת את ראייתה. בשנת 2009 אימצה אורח חיים טבעוני מטעמים אתיים, סביבתיים ובריאותיים. 80% מהתזונה שלה היא טבעונאית, ללא סוכר וגלוטן.
קריירה

בשנת 2002, התחרתה בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה לנכים (אנ') ודורגה במקום השביעי. בשנת 2003, דורגה במקום החמישי בקפיצה לרוחק ובריצת 100 מטר ב-EPC European Athletics Championships. באותה השנה, השתתפה ב-IBSA World Games Athletics וזכתה במדליית כסף במרוץ שליחים 4×400, ודורגה במקום החמישי בקפיצה לרוחק. בשנת 2004, השתתפה במשחקים הפאראלימפיים באתונה ודורגה במקום השביעי בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. בשנת 2008, השתתפה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג ודורגה במקום הששי בריצת 1500 מטר ובריצת 800 מטר. בשנת 2011, זכתה במדליית כסף באליפות העולם באתלטיקה לנכים (אנ') בריצת 1500 מטר. גם שנה לאחר מכן, זכתה במדליית כסף בתחרות זו בריצת 1500 מטר. בשנת 2012, זכתה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון במדליית כסף בריצת 1500 מטר (ילנה פאוטובה זכתה במקום הראשון). בשנת 2016, זכתה במדליית זהב במשחקים הפאראלימפיים בריו דה ז'נרייו בריצת מרתון עם תוצאת זמן של 3:01:43
בשנת 2011, זכתה בתואר הספורטאית הנכה של השנה מטעם Castelldefels sports awards. בשנת 2013, זכתה בעיטור Royal Order of Sports Merit (אנ').
הערות שוליים

1 2 3  CONGOST MOHEDANO, ELENA, Athlete's card, web.archive.org
↑  DISMANTING MYTHS, web.archive.org, JANUARY 23, 2016
↑  IPC ATHLETICS WORLD CHAMPIONSHIPS, paralympic.org
↑  MEDALLISTS BY EVENT, IPC ATHLETICS EUROPEAN CHAMPS, archive.org
↑  Athletics – Women's 1500m – T12 Final – London 2012 Paralympic Games, paralympic.org
↑  CONGOST Elena, paralympic.org
↑  Juegos Paralímpicos. Elena Congost, plata en Londres, la fuerza del optimismo, mujerhoy.com
↑  El paralímpico extremeño Enrique Floriano recibe la Medalla de la Real Orden al Mérito Deportivo, regiondigital.com
קונגוסט מגיעה ראשונה לקו הסיום בריצת המרתון – ריו דה ז'ניירו 2016
אלן דייוויד (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1941 (בן 82) מרתיר טידוויל, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אלן דייוויס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן דייוויס (באנגלית: Alan Davies; נולד ב-29 בדצמבר 1941) ידוע בשם הבמה אלן דייוויד, הוא שחקן ולשי, המוכר בעיקר מהופעותיו בתיאטרון ובטלוויזיה.
ביוגרפיה

דייוויד נולד במרת'יר טידפיל שבגלמורגן בוויילס.
אחרי שעבד בתיאטרון רפרטוארי עם תיאטרון בלגרייד שבקובנטרי ובתיאטרון ויקטוריה בסטוק, החל להופיע יחד עם הלהקה השייקספירית המלכותית. אתם הופיע בין השנים 1970 ל-2003. תפקידיו הבולטים ביותר הי בדמות טאצ'סטון במחזה "כטוב בעיניכם" (1977), תפקידים שונים בהפקה מחודשת משנת 1986 של המחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" ובדמות פולוניוס ב"המלט" (2001). דייוויד הופיע בקביעות עם התיאטרון המלכותי הלאומי, בתיאטרון אלמיידה ובתיאטרון רויאל קורט.
דייוויד מרבה להופיע בתוכניות טלווזיה בין השאר שיחק באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" ב-1973, הדרמה המשטרתית "היחידה" (1975), הסדרה "Virtual Murder" מ-1992, הסיטקום "Honey for Tea", ובפרק "The Unquiet Dead" של הסדרה "דוקטור הו" משנת 2005. עוד שיחק בתפקיד היריב של בויסי בסדרה הקומית "הדשא ירוק יותר" ב-2007 גילם את גריף בסדרה של ה-BBC "גאווין וסטייסי".
ביוגרפיה > חיים אישיים

דייוויד נשוי ולו שני בנים. הוא מתגורר בלונדון.