stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס אונרי
מידע כללי

לרוב נהוג לקבץ את הסימנים בקבוצות של 5 (למשל, על ידי מתיחת קו על כל ארבעה סימנים) לצורך שיפור הקריאות, בדומה לשימוש בפסיקים הנפוץ בשיטה העשרונית כדי להפוך מספרים גדולים דוגמת 100,000,000 לקריאים יותר.
חיבור וחיסור הם פשוטים למדי בשיטה האונרית - כדי לחבר שני מספרים פשוט צריך לצרף את סדרות הסימנים שמייצגות את שני המספרים יחד. כדי לבצע חיסור די לכתוב את המחוסר מעל המחסר ולמחוק את החלק המשותף. לעומת זאת, חילוק וכפל הם מסובכים וקשים יותר לביצוע.
בשיטה האונרית אין סימן מוסכם המשמש לייצוג אפס כפי שקיים בבסיסי הספירה האחרים - אם הייתה ספרה עבור אפס, הבסיס היה למעשה בינארי, שכן היה מכיל שתי ספרות. לכן לאפס מתייחסים בצורה עקיפה, על ידי אי כתיבת מספר במקום שבו מצפים שיופיע. הדבר אינו ייחודי לשיטה האונרית - גם בשיטות ספירה מתקדמות יחסית דוגמת הספרות הרומיות אין סימן לאפס.
בהשוואה לשיטות ספירה המבוססות על מיקום, שיטת הספירה האונרית היא מסורבלת ולא משתמשים בה עבור חישובים גדולים. עם זאת, לעיתים משתמשים בה במדעי המחשב כאשר מדברים על מחלקות סיבוכיות, הסיבה היא שבבסיס אונארי, על מנת לייצג את המספר N - דרושים לנו N תווים, בעוד שבשביל להציג את המספר N בכל בסיס אחר שאינו אונארי, דרושים לנו c*logN תווים, כאשר c הוא קבוע שתלוי בבסיס שנבחר (אך לא ב-N), ההבדל הגדול בין כמות התווים בין בבסיס אונארי לעומת בסיסים אחרים משמש אותנו על מנת לבצע אבחנות לגבי המשאבים שבעיה מסוימת עלולה לדרוש על מנת לפתור אותה, לדוגמה אם האלגוריתם שלנו מקבל כקלט מספר טבעי N ומבצע N צעדים, אזי אם הקלט יכתב בבינארית, מספר הצעדים שהאלגוריתם יעשה הוא מעריכי בגודל הייצוג של הקלט (שכן אנו זקוקים ל־logN תווים והאלגוריתם ביצע N צעדים), ואם הקלט יכתב באונארית, מספר הצעדים שהאלגוריתם יעשה הוא ליניארי בגודל הייצוג של הקלט, השאלה "איך אנחנו מגדירים לפי איזה בסיס נייצג מספרים" תלויה בבעיה, והיא חלק מהגדרת הבעיה, לעיתים אנו נתקלים בבעיות שנחשבות קשות לפתרון (במובן של כמות משאבים גבוהה) ואז מסתכלים על ה"גרסה האונארית" של הבעיה, בה כל מספר מיוצג בבסיס אונארי, ומגלים שאותו אלגוריתם בדיוק שפעל מקודם בסיבוכיות מעריכית, פועל כעת בסיבוכיות פולינומית, נשים לב שהבעיה עצמה לא השתנתה, וגם לא האלגוריתם, פשוט שינינו את "חוקי המשחק" על ידי הגדרה של איך אנחנו מייצגים את הקלטים, וההחלטה הזו היא חלק מהגדרת הבעיה.
לדוגמה, הבעיה של פירוק מספר לגורמים דורשת, ככל הידוע, זמן ריצה שהוא יותר מאשר פולינומי בגודל הקלט כאשר הקלט הוא מספר הנתון בבסיס בינארי, וגודל הקלט נמדד על פי מספר הספרות (ולכן הוא לוגריתם על בסיס 2 של המספר עצמו שהועבר). לעומת זאת, אם המספר יועבר בבסיס אונרי, זמן הריצה יהיה ליניארי בגודל הקלט (שיהיה שווה במקרה זה לגודל המספר). בצורה זו לא נחסך זמן, אלא פשוט נבחרת דרך אחרת למדוד בה את הסיבוכיות של הבעיה.
ראו גם

יחידה חוזרת
שיטות שונות לרשום את המספר 8 בבסיס אונרי
בג"ץ מחויבות לשלום וצדק חברתי

בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר היא עתירה לבג"ץ שדנה בהליכים ובהגבלות המהותיים של הפגיעה בזכות לקיום בכבוד והוגשה כנגד הקיצוץ בקצבאות הבטחת הכנסה, שנעשה בחוק ההסדרים במשק המדינה. בטענה, כי השינוי שבוצע מהווה פגיעה בזכות החוקתית של מקבלי הגמלאות לקיום בכבוד. בג"ץ דחה את העתירה ברוב דעות, הואיל והבין את הזכות החוקתית לקיום בכבוד כזכות מצומצמת המתמצה בזכות לקיום בתנאים מינימליים בלבד.
רקע

העתירה הוגשה על ידי עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי. הדיון בה אוחד עם דיון בעתירה נוספת, שהגישו האגודה לזכויות האזרח, התנועה למלחמה בעוני ושני עותרים פרטיים (בג"ץ 888/03). העתירות תקפו את חוקיותם של השינויים שבוצעו בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדיה התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג–2002. בין ההסדרים נכללה שורת תיקונים לחוק הבטחת הכנסה שבמסגרתם הוחלט על צמצום היקף גמלאות הבטחת הכנסה (בממוצע ב-30%). הטענה העיקרית שהועלתה נסבה סביב העובדה כי, צמצום הגמלה מהווה לפגיעה בכבוד האדם, ערך המעוגן בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, התשנ"ב–1992.
בית המשפט דן בשאלה חוקתית בעתירה זו, והיא: האם פגע התיקון בחוק הבטחת הכנסה בזכות המעוגנת בזכות בחוק יסוד? התשובה לשאלה מפסק הדין היא שלילית.
טענות הצדדים > טענות העמותה

התיקון שנעשה בחוק ההסדרים יוביל את הזכאים לגמלה אל מתחת לסף תנאי קיום מינימלי הכרחי, ובכך נפגעת זכותם לקיום בכבוד. הקיצוץ שיעשה בגמלאות הבטחת ההכנסה בשילוב עם "גזרות" נוספות המוטלות על שכבת האוכלוסייה החלשה, יובילו אותם אל מתחת ל"קו העוני" ותאפשר להם קיום פיזי דחוק ומדכא. אין ספק כי, במצב זה נפגע כבוד האדם. פגיעה הסותרת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינת רווחה. הפגיעה בכבוד האדם אינה מידתית ואין כל קשר וביסוס רציונלי לטענת המדינה, כי התיקונים שבוצעו בחוק יובילו את העידוד בזכאים לצאת למעגל העבודה.
מה גם, בטרם ביצוע התיקונים בחוק לא נבחנו אמצעים פוגעניים פחות והליך חקיקת החוק נעשה באופן חפוז, כאשר שונו בו עמודי תווך במערך הסוציאלי בישראל
חוק הבטחת הכנסה תכליתו להבטיח כי רמת הקיום של תושבי מדינת ישראל מעוטי-האמצעים לא תביא לפגיעה בכבוד האדם שלהם, אלא תאפשר להם להתקיים בכבוד ולהמשיך ולנהל אורח חיים תקין.
הקיצוץ שיעשה יוביל לפגיעה חמורה בכבודם ונוגד את חוק היסוד-כבוד האדם וחירותו.
טענות הצדדים > טענות שר האוצר והמוסד לביטוח לאומי

הזכות לכבוד מעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והחובה המוטלת על המדינה היא: להגן על כבודו של האדם מפני מחסור בלבד. כלומר, חובת המדינה למנוע מחיה של אדם בתנאים חומריים משפילים ובמקרה זה, חובה זו לא הופרה. ככלל, הבטחת ההכנסה מהווה סיוע ותמיכה לשכבות החלשות, ואינה היחידה. על מנת לקבוע האם סיוע זה מקיים את חובתו לקיום אנושי יש לבחון את כלל השירותים הניתנים. לכן, ניתן להסיק כי הפחתה משיעור גמלה מסוימת אינה מהווה פגיעה בכבוד האדם. ההפחתה שבוצעה בגמלה נחוצה לצורך קיצוץ בתקציב המדינה, ומשלבת בתוכה מהלכים נוספים ובין היתר עידוד הזכאים ליציאה למעגל העבודה. גמלאות הבטחת ההכנסה הן אינן הערובה היחידה לשמירה על כבוד האדם, והקיצוץ שנעשה אינו מוביל לפגיעה אסורה בזכות חוקתית.
הכרעת בית המשפט

ביום 12 בדצמבר 2005 ניתן פסק הדין מפיו של השופט אהרן ברק ובדעת רוב של שישה שופטים וכנגד דעתו של השופט אדמונד לוי, נדחתה העתירה אשר המשיכה וביססה את ההכרה העקרונית בזכות לקיום בכבוד כזכות חוקתית במסגרת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
השופט אהרן ברק פסק כי על פי חוק יסוד כבוד האדם וחירותו לכל אדם יש הזכות החוקתית לדרוש ממדינתו כי תגן על כבודו. לדעתו של ברק, הזכות לקיום בכבוד, ככל שהיא נוגעת לתנאי מחייתו של אדם, מתמצית בהבטחת אמצעים חומריים מינימליים ולא מעבר לכך. להבטחת זכות זו מחויבת המדינה לספק רשת ביטחון מינימלית שתכליתה "...להבטיח שלאדם יהיה מזון ומשקה לקיומו; מקום מגורים, בו יוכל לממש את פרטיותו ואת חיי המשפחה שלו ולחסות מפגעי מזג האוויר; תנאי תברואה נסבלים ושירותי בריאות, שיבטיחו לו נגישות ליכולות הרפואה המודרנית."
הזכות לקיום בכבוד במדינת ישראל היא זכות חוקתית בעלת היבט "חיובי" מצומצם. כלומר, היא אינה מחייבת להעניק זכות לקבלת גמלה חודשית, לרבות גמלת הבטחת הכנסה. הדרך לבחון אם חוק פוגע בזכות יסוד חוקתית תעשה דרך מבחן התוצאה. במקרה זה תיקון החוק עומד במבחן התוצאה שהוא אישי, שכן לא ניתן לקבוע באופן גורף שקיצוץ בגמלאות הבטחת ההכנסה מהווה רשת ביטחון המגנה על הציבור הרחב.
השופטת דורית ביניש פסקה, כי אכן חובת המדינה לדאוג לאזרחיה לקיום בכבוד ולמרות התיקונים שבוצעו בחוק, כאשר הפועל היוצא הוא קיצוץ בהבטת ההכנסה לא יוביל למחיה בדוחק שכן, קיימות חלופות רבות המוענקות על ידי המדינה.
השופט מישאל חשין התמקד בתיקוני החוק בחקיקת משנה. לדבריו בית המשפט אינו יכול לפסול חקיקה זו. שכן, המדובר בעירוב סמכויות. הטענה כי חלה פגיעה בחוק יסוד לא מחייבת ביטול חקיקת משנה.
השופט אדמונד לוי פסק בדעת מיעוט כי הזכות החוקתית לקיום בכבוד, ככל שהיא נוגעת לתנאי מחייתו של אדם, אינה מסתכמת בסיפוק תנאי מחיה מינימליים הכרחיים על ידי המדינה ורשויותיה. לדבריו, נדבך "הקיום החומרי המינימלי" הוא רק חלק מזכות חיובית אשר היקפה נרחב יותר. כלומר, הזכות לקיום אנושי בכבוד אינה מעוגנת במשפט הפנימי בלבד אלא מוכרת בדין הבין-לאומי, שם זכות זו מוכרת כזכות ל"רמת חיים נאותה". מה גם, אין המדינה ורשויותיה רשאיות להסתפק במניעת מצוקה קיומית-חומרית בלבד, אלא שמחובתן לאפשר לאדם "תפקוד חברתי סביר בחברה בה הוא חי".
בית המשפט העליון פסק ברוב דעות כי דין העתירה להידחות. שכן, העותרים לא הצליחו לשכנע כי התיקונים שבוצעו בחוק מהווים פגיעה בכבוד האדם. התשתית העובדתית שהוצגה על ידי העותרים לא הספיקה כדי לשכנע את בית המשפט כי מתקיימת פגיעה בכבוד האדם, וכי תיקוני החוק סותרים את ערכיה את מדינת ישראל.
לקריאה נוספת

קו העוני וזכות הקיום בכבוד, פרופ' אביעד הכהן, פרשת תצווה, פורים תשס"ד, גיליון מס' 159.
ריאיון עם הנשיאה (בדימוס) דורית ביניש, שירי רגב-מסלם וחגי קלעי, מעשי משפט, כתב עת למשפט ולתיקון חברתי, כרך ה 2013.
אקטיביזם חקיקתי וקיום בכבוד, אייל גרוס, 20 בדצמבר 2005.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר, ס(3) 464
↑  חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ס"ח התשנ"ב, עמ' 150; תיקון מס' 1-ס"ח התשנ"ד, עמ' 90
↑  בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר, פסקה 16 לפסק דינו של השופט ברק.
בורנה סוסה

בורנה סוסה (בקרואטית: Borna Sosa; נולד ב-21 בינואר 1998 בזאגרב שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת טורינו  ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים

סוסה גדל במחלקת הנוער של דינמו זאגרב. בסך הכל ערך 32 הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקרואטית, וזכה בשלוש אליפויות קרואטיה וארבע פעמים בגביע הקרואטי.
ב-14 במאי 2018 חתם סוסה על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם באייאקס.
ב-17 באוגוסט 2024 הושאל לטורינו.
קריירה בינלאומית

ב-1 בספטמבר 2021 ערך סוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות קרואטיה (3): 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
הגביע הקרואטי (4): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
הערות שוליים

↑  New signings for the coming season באתר הרשמי של שטוטגרט, 14 במאי 2018 (בגרמנית)
↑  Croatia Squad בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקרואטית, 9 בנובמבר 2022
↑  Croatia head coach Dalić presents preliminary EURO 2024 squad באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הקרואטית, 20 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2022 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
בית תיקון

"דרכה של זונה" (אנ') של ויליאם הוגארת. מול האקאבוט מכה בקנבוס בארמון בריידוול.
בית תיקון (באנגלית: House of correction) היה סוג של מוסד, שנבנה לאחר שהחוק להקלת העניים 1601 (אנ') הועבר בפרלמנט הבריטי. חוק זה אמר כי מקומות שבהם מי ש"לא היו מוכנים לעבוד", כולל נוודים וקבצנים, הוצאו לעבודה וללמידת נימוסים בבתי התיקון. בניית בתי התיקון באה לאחר העברתו של תיקון לחוק להקלת עניים 1601. עם זאת, בתי התיקון לא נחשבו כחלק ממערכת החוק, מפני שהחוק הבחין בין מיושבים עניים לנוודים עניים.
בית התיקון הלונדוני הראשון היה ארמון בריידוול, בתחילת המאה ה-16. בתי מידלסקס (אנ') ווסטמינסטר נפתחו בתחילת המאה ה-17.
עקב הרפורמה הראשונה במסע הנימוסים, היה גידול במספר בתי התיקון לקראת סוף המאה ה-17. בתי התיקון נקבעו ועל ידי חוקים רבים שעברוו בפרלמנט הבריטי, והם נועדו יותר כדרך ענישה על עבירות קלות ספציפיות.
עבריינים היו, בדרך כלל, מחויבים לבתי תיקון על ידי שופטי בית המשפט השלום, שהשתמשו בסמכויותיהם השיפוטיות, ביחס לעבירות קלות. בבתי התיקון של מידלסקס ווסטמינסטר, בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, האישומים הנפוצים ביותר נגד הנידונים היו זנות, גניבות קטנות ו"התנהלות רופפת, בטלה וחסרת סדר" (עבירה שהוגדרה באופן רופף שיכולה לכלול מגוון רחב של התנהגויות לא נכונות). למעלה משני שלישים מהנידונים היו נשים.
יותר ממחצית הנידונים שוחררו תוך שבוע, ושני שלישים מהם בתוך שבועיים. בנוסף למאסר בבתי תיקון, למעלה ממחציתם קיבלו מלקות, במיוחד אלו שנמצאו אשמים בגניבה, שוטטות, והתנהלות זימה והליכה לילית (זנות).
כמעט כל הנידונים נדרשו לעבוד בעבודה קשה, בדרך כלל בלהכות בקנבוס.
ב-1720, חוקק חוק שהתיר, למעשה, להשתמש בבתי התיקון למעצר לפני משפט של "נוודים, ופושעים אחרים, עבריינים ואנשים המואשמים בעבירות קטנות". בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18, הנידונים שהמתינו למשפט היוו, למעשה, יותר משלושה רבעים מהמחויבים לבתי מידלסקס ווסטמינסטר.
בית תיקון כיום

בחבר העמים של מסצ'וסטס, המונח "בית תיקון" נותר שם נרדף לכלא המדינה. הדבר נכון גם לגבי מדינת מרילנד. במחוז מילווקי (אנ'), ויסקונסין, קיים בית תיקון פעיל, שאינו נכלל כחלק ממתקן הכלא במרכז המחוז.
הערות שוליים

↑  "The 1601 Elizabethan Poor Law". www.victorianweb.org. ארכיון מ-2019-10-08. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Background - Houses of Correction - London Lives". www.londonlives.org. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2010-12-05. נבדק ב-2009-08-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DPSCS - Facility Locator". www.dpscs.state.md.us. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בית התיקון במחוז מילווקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4117696-0
בית תפילה

היכל קורל של בוקרשט, בית תפילה יהודי
הפרתנון באתונה, בית תפילה מתקופת יוון העתיקה
בית תפילה הוא מבנה המיועד לתפילות ולטקסים דתיים שונים.
לפי היהדות, אסור לזלזל בבתי תפילה, במקרה ודבר כזה קורה צריך לבקש סליחה מה׳.
לדתות בדרך כלל יש בית תפילה המיוחד להן. היהודים מתפללים בבתי כנסת (בעבר גם בבית המקדש), הנוצרים מתפללים בכנסייה, המוסלמים במסגד, וכך למרבית שאר הדתות בתי-תפילה משלהן. ישנם טקסים שנערכים במקומות ייחודיים בטבע, כגון טקסים הינדואיסטים על נהר הגנגס שבהודו.
בעבר, עובדי האלילים נהגו לשים פסל של אלוהיהם בבית התפילה, כגון המקדשים ביוון העתיקה. בחפירות שנערכו התגלו פסלים ודמויות בבתי הכנסת השונים המעידים על עבודה זרה שנעשתה במקום[דרוש מקור]. דוגמה לכך היא הצבת הפסל במרכז הבמה בכיוון התפילה.
בית התפילה הוא מקום שהשתנה באופן ניכר במהלך ההיסטוריה, והותאם לזמן ולתרבות. דוגמה להתפתחות היא נושא כיוון התפילה. ליהדות בתחילה לא היה כל כיוון מיוחד, אך עם הזמן השתרש הנוהג להתפלל לכיוון ירושלים ובית המקדש. בתחילה התפללו גם המוסלמים לכיוון ירושלים, אך לאחר בידול האסלאם מהיהדות שונה הכיוון ופנה למכה.
ביהדות ישנה הלכה האוסרת על יהודי להיכנס לבתי עבודה זרה, כך גם לכנסייה, אך לעומת זאת מותר להיכנס למסגד. זאת משום שהמוסלמים מאמינים באל אחד כמו היהודים, ואילו אמונת הנוצרים נחשבת לרוב הפוסקים כעבודה זרה.
ראו גם

מקדש
הערות שוליים

↑  הרב עובדיה יוסף, שו"ת יחווה דעת חלק ד סימן מה, וראו תשובתו של הרב פרופ' אליעזר ברקוביץ הובא ב'מילין חביבין' גיליון ד'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4033541-0 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בורנטורן

| --- | --- |

קו הרקיע של אנטוורפן. בניין בוּרנטורן מימין
 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב סכוּנמארקט 35, אנטוורפן
 מיקום:  אנטוורפן 
 מדינה:  בלגיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1929–1932 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1932 
 אדריכל:  יאן ואן הוּנאקר (Emiel van Averbeke Jan R. Van Hoenacker and Jos Smolderen)
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה:  112.5 מטר
 קומות:  26 
 קואורדינטות:  51°13′7″N 4°24′15″W﻿ / ﻿51.21861°N 4.40417°W﻿ / 51.21861; -4.40417
  (למפת בלגיה מוגדלת) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקסמבורג הים הצפוני בוּרנטורן  (למפת בלגיה רגילה) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקס. הים הצפוני בוּרנטורן  
 
בוּרנטורן (בהולנדית: Boerentoren) המוכר גם בשמו הרשמי מגדל KBC, הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב סכוּנמארקט 35, אנטוורפן, בלגיה. הבניין מתנשא לגובה של 112.5 מטרים והוא בעל 26 קומות. בזכות כך הוא הבניין השני בגובהו בעיר, אחרי קתדרלת אנטוורפן. הוא תוכנן בידי האדריכל, יאן ואן הוּנאקר (Jan Van Hoenacker), בסגנון אר דקו ונבנה בין השנים 1932-1929.
היסטוריה

הבניין נבנה במקור לגובה של 87.5 מטרים והיה גורד השחקים הגבוה באירופה עד שנת 1940, בה נפתח לציבור מגדל מרטיני תרזה בג'נובה, איטליה. בשנת 1954 הותקנה על גגו אנטנה, שהגביה אותו לגובה כולל של 112.5 מטרים. בזכות כך, היה גורד השחקים הגבוה בבלגיה עד שנת 1967. בשנת 1976 נבנו על גגו קומות בגובה של 8.3 מטרים שהביאו את הבניין לגובה כולל של 95.8 מטרים (ללא האנטנה).
ראו גם

גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין בוּרנטורן באתר CTBUH Skyscraper Database
↑  בניין בוּרנטורן באתר Emporis
↑  בניין בוּרנטורן באתר Skyscraperpage.com
↑  בניין בוּרנטורן באתר Structurae
בלוצ'יסטן (מחוז)

בלוצ'יסטן (בבלוצ'ית: بلۏچستان; באורדו ובפשטו: بلوچِستان) הוא מחוז בדרום-מערב פקיסטן. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא כוויתה. מחוז בלוצ'יסטן גובל במחוזות פנג'אב, סינד וח'ייבר פח'טונח'ווה, הנמצאים בצפון-מזרח המדינה. מחוז בלוצ'יסטן גובל גם באפגניסטן, באיראן, ובים הערבי בדרום. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2023, התגוררו במחוז כ-14.89 מיליון בני אדם כשהצפיפות היא כ-43 נפש לקמ"ר, ובכך הוא המחוז הדליל ביותר בפקיסטן.
שטח המחוז הוא 347,190 קמ"ר, ובכך הוא הגדול שבמחוזות פקיסטן. בחלקו המזרחי עובר גבול איראן–פקיסטן.
המחוז מאוכלס בעיקר על ידי בלוצ'ים, פשטונים וקהילות בראהוינים. יש קהילות קטנות יחסית של בלוצ'ים איראניים, האזארים, סינדים (אנ'), פונג'בים, ומתיישבים אחרים כגון אוזבקים, טורקמנים. המחוז מהווה ריכוז של זיכרים, שנאלצים לעזוב את הזרו בעקבות הרדיפות מתנועות אסלאמיות קיצוניות.
מקור השם בלוצ'יסטן בשם חבל הארץ בלוצ'יסטן, ומשמעו "ארץ הבלוצ'ים". למרות היותה בלתי מפותחת במידה רבה, הכלכלה המחוזית מאופיינת בעיקר על ידי המשאבים הטבעיים ושדות הגז הטבעי שנמצאים בה שאת תוצריה היא מספקת לכל רחבי פקיסטן. גם לנמל גוואדאר (אנ') יש תפקיד משמעותי בפיתוח הכלכלי של המחוז.
האקלים בבלוצ'יסטן הוא אקלים צחיח המתאפיין בקיץ חם מאוד ובחורף מתון.
מבחינה גאוגרפית בולטים בה רכסי הרי גרניט.
באזור פועל צבא שחרור בלוצ'יסטן שהוכרז על ידי ממשלת פקיסטן ארגון טרור.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
דגל המחוז: 
סמל המחוז: 
בעל החיים המחוזי: 
הציפור המחוזית: 
הצמח המחוזי: 
הפרח המחוזי:
הערות שוליים

↑  Pakistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567541805171  GND: 4541525-0  MusicBrainz: c0c3ef36-316b-4ff5-bc6b-2835cc3d4df7  NKC: ge200541  VIAF: 234773693   WorldCat (עם VIAF): 234773693 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פקיסטן ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
במראה ובחידות

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  משה גרשוני
 תאריך יצירה:  1986
 טכניקה וחומרים:  טכניקה מעורבת על נייר
 ממדים בס"מ
 אורך:  140
 רוחב:  100
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף הפניקס חברה לביטוח
"במראַה ובחידות" (1986) היא סדרה בת שבעה ציורים מאת האמן הישראלי משה גרשוני. הסדרה מכונה באנגלית "Through a Glass, Darkly" והיא מצוירת בטכניקה מעורבת על ניירות באורך 140 ס"מ וברוחב של 100 ס"מ. הסדרה נמצאת, נכון לשנת 2010 באוסף הפניקס חברה לביטוח.
הסדרה מהווה חלק מקבוצת יצירות המתייחסות אל היצירה "ארבעה שירים רציניים" מאת יוהנס ברהמס. האיקונוגרפיה של "במראה ובחידות" מתייחסת באופן פרטני אל אחד מן השירים הללו ובו מופיע טקסט מתוך האיגרת הראשונה אל הקורינתים שבהברית החדשה (בעיקר אל פרק יג' א-ג; יב-יד). ה"אהבה" מתוארת בפסוקים כמכשיר מרכזי להתקרבות ולידיעה של האל הנוצרי. גרשוני מצטט בציורים קטעים מתוך הטקסט. באחד מציורי הסדרה, לדוגמה, מצוטט הפסוק ”אם בלשונות אנשים ומלאכים אדבר ואין בי האהבה הייתי כנחשת הומה או כצלצל תרועה” כשהוא מופיע בתוך מעין אלמנטים מתפתלים. לעיתים נדמים אלמנטים מתפתלים אלו למעין סרט בד מתנופף.
לבד מן הטקסט מופיעים בציורים אלמנטים נוספים אשר היו אופייניים ליצירתו של גרשוני בתקופה זו כגון כוכבים, פנטגרם, סימני שאלה ועוד. אלמנט איקונוגרפי מעניין המופיע בחלק מציורי הסדרה היא הספרה 8. הדימוי הזה, אשר הופיע קודם לכן ביצירתו של אריה ארוך, מסמל את האינסוף. סמן איקונוגרפי אחר של כפילות עולה מתוך הקומפוזיציה של הציורים. ברבים מהם מופיעות צורות דומות או סמלים בצמדים.
הפרשנות האפשרית העולה מן האיקונוגרפיה שבעבודות אלו מצביעה על ניסיון של חיפוש זהות. בתוך המוטיבים והקומפוזיציה הבארוקית של העבודות, מתוך האקספרסיביות המתפרצת של משיכות המכחול מביע הטקסט את השאיפה לידע של "אהבה" ושל תשוקה גופנית אל הנשגב. "כי כעת מביטים אנחנו במראה ובחידות ואז פנים אל פנים: כעת יודע אני קצתו ואז כאשר נודעתי אדע אף אני: ועתה שלוש אלה תעמודנה האמונה והתקוה והאהבה והגדולה שבהן היא האהבה".
| משה גרשוני |
| --- | --- | --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי  (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
בורנו (ניגריה)

| --- | --- |
דגל בורנודגל בורנו

 מדינה:  ניגריה ניגריה
 רשות מחוקקת:  Borno State House of Assembly 
 בירת המדינה:  מיידוגורי 
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  3 בפברואר 1976 
 שטח:  70,898 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  5,860,183 (2016)
 קואורדינטות:  11°30′N 13°00′E﻿ / ﻿11.5°N 13°E﻿ / 11.5; 13 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.bornostate.gov.ng/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מדינת בורנו היא מדינה באזור הגאופוליטי של צפון-מזרח ניגריה.
שטח

בורנו גובלת במערב ביובה לאורך כ-421 קילומטרים, בדרום-מערב בגומבה לאורך כ-93 קילומטרים, ובדרום באדאמאווה. הגבול המזרחי שלה מהווה חלק מהגבול הלאומי עם קמרון לאורך כ-426 קילומטרים. הגבול הצפוני שלה מהווה חלק מהגבול הלאומי עם ניז'ר לאורך כ-223 קילומטרים, בעיקר לאורך נהר קומדוגו-יובה, והגבול הצפון-מזרחי שלה מהווה את כל הגבול הלאומי עם צ'אד לאורך כ-85 קילומטרים. זו המדינה הניגרית היחידה שגובלת בשלוש מדינות. היא קרויה על שם האמירות ההיסטורית של בורנו, כשבירתה הישנה של האמירות, מיידוגורי, משמשת כעיר הבירה של מדינת בורנו. המדינה הוקמה בשנת 1976 כאשר המדינה הצפון-מזרחית לשעבר חולקה. בתחילה היא כללה את האזור שכיום הוא מדינת יובה, שהפכה למדינה נפרדת בשנת 1991.
בורנו היא המדינה השנייה בגודלה מבין 36 המדינות בניגריה, אחרי מדינת ניז'ר. למרות גודלה, היא המדינה האחת-עשרה באוכלוסייתה עם אוכלוסייה מוערכת של כ-5.86 מיליון נפש נכון לשנת 2016. מבחינה גאוגרפית, המדינה מחולקת בין סוואנת הסאהל החצי-מדברית בצפון וסוואנת סודן המערבית במרכז ובדרום, עם חלק מרמת מנדארה ההררית בדרום-מזרח. בצפון-מזרח הקיצוני של המדינה נמצא החלק הניגרי של אגם צ'אד ואזור האקולוגי של סוואנת האגם המוצפת; האגם מוזן על ידי נהר היובה המהווה את הגבול של המדינה עם ניז'ר עד שהוא מגיע לאגם. במרכז המדינה נמצא חלק מפארק הלאומי אגן צ'אד, פארק לאומי גדול המכיל אוכלוסיות של עגור כתר אדום-לחיים, צבוע נקוד, פרש אדום ואנטילופת סוס קצרת-קרן יחד עם עדרי מעבר של פילים אפריקאיים מהאחרונים שנותרו בניגריה. עם זאת, חלק מהפארק, יער סמביסה, נכבש במהלך המרד של בוקו חראם בתחילת שנות ה-2010 מה שגרם לרבים מבעלי החיים לברוח; בעלי חיים גדולים לא נראו עד 2019 ו-2020 כאשר עדר ענק של פילים נודדים חזר לבורנו.
מדינת בורנו מאוכלסת במשך שנים על ידי קבוצות אתניות שונות, כולל דג'וודה, גלבדה, גודוף, לאמאנג, מאפה ומנדארה באזור המרכזי; אפאדה, ידינה (בודומה), וקנמבו בצפון-מזרח הקיצוני; וואג'ה בדרום הקיצוני; וקבוצות קיבאקו, קאמווה, קילבה ומרגי בדרום בעוד שהקנורי והבגארה מתגוררים בצפון ובמרכז המדינה. דתית, רוב האוכלוסייה במדינה (~85%) הם מוסלמים עם מיעוטים נוצרים.