stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוריס לסינג
מספריה

העשב פוזם (1949) הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1984, תרגמה נורית פלד
מחזור של חמישה רומנים ילדי האלימות (1951 - 1959)
מרתה קווסט הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1987, תרגמה מרים יחיל-וקס
נישואים כהלכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1986, תרגמה ניצה בן-ארי
ארבעה שערים לעיר, הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1993, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד
אדווה מן הסערה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1988, תרגם רפאל אלגד
מוקף יבשה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1994, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד
קיץ בטרם חשכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1980, תרגמה רונית לנטין
חמש (1953)
בעקבות האנגלים (1960) הופיע בעברית בהוצאת כנרת 1987, תרגמה כרמית גיא
גבר ושתי נשים (1963)
מחברת הזהב (1962) הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 1962, תרגמה ג. אריוך
הפיתוי של ג'ק אורקני
תדריך ליורד שאול (1971)
זיכרונותיה של ניצולה (1974)
סדרת "קאנופוס בארגוס" (1979 - 1983)
שיקאסטה הופיע בעברית בהוצאת עם עובד (1984), תרגמה ג. אריוך
הטרוריסטית הטובה (1985) הופיע בעברית בהוצאת מעריב 1987, תרגמה נעמי כרמל
הילד החמישי (1988), הופיע בעברית בהוצאת 1994 תרגמה דורית לנדס
שוב, אהבה (1996), הופיע בעברית בהוצאת זמורה-ביתן, 2001, תרגמה מרים יחיל-וקס
בן, בעולם (2000), הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 2000, תרגמה דורית לנדס
האישה האחרת הופיע בעברית בהוצאת כנרת, 1984, תרגמה עמשי לוין
חשבון פשוט
החלום המתוק (The Sweetest Dream)
אוג (צמח)

| אוג |
| --- | --- |
 אוג משולש
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: אלתיים
סוג:: אוג
שם מדעי
 Rhus ‏לינאוס, 1753
אוֹג (שם מדעי: .Rhus L, סומק) הוא סוג של צמח במשפחת האלתיים, ובו כ-54 מינים הנפוצים בכל העולם ובעיקר במזרח אסיה, אמריקה הצפונית, דרום אירופה, אפריקה, אוסטרליה ואיי האוקיינוס השקט.
מיון

בצמחיית ארץ ישראל אוג הבורסקאים הוא מין יחיד בסוגו בישראל. שני המינים האחרים המצוינים מטה שויכו בעבר לסוג אוג אבל כיום הם משויכים לסוג סירסיה:
אוג הבורסקאים (Rhus coriaria) - נפוץ בחורש ים תיכוני
אוג קוצני (Rhus tripartita) - שיח לא מצוי במדבר יהודה וברצועת ספר המדבר, והוא משויך לסוג אחר ושמו המדעי (Searsia tripartita (Ucria) Moffett).
אוג מחומש (Rhus pentaphylla) - שיח נדיר מאוד, הגדל באזור רסס מי הים במישור החוף הצפוני (חוף הגליל), והוא משויך לסוג אחר ושמו המדעי (Searsia pentaphylla (Jacq.) F.A.Barkley).
מינים נוספים אוקלמו בישראל כצמחי נוי:
אוג איזמלני (Rhus lancea)
אוג בורצל (Rhus burchellii)
אוג גלוני (Rhus undulata)
אוג הקופל (Rhus copallina)
אוג חרוק (Rhus crenata)
אוג מחופה רשת (Rhus leptodictya)
אוג מכחיל (Rhus glauca)
אוג מעוין (Rhus rhombocarpa)
אוג משולש (Rhus trilobata)
אוג משונן (Rhus dentata)
אוג סיני (Rhus Chinensis)
אוג פנג'אבי (Rhus Panjabensis)
אוג פשוט (Rhus ovata)
אוג ריחני (Rhus aromatica)
ביהדות

העץ מוזכר במשנה במסכת פאה פרק א' משנה ה' בפירוט האילנות שהיו נפוצים בתקופתם בארץ ישראל וחייבים הם בפאת השדה.
הערות שוליים

↑  .Rhus L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  אוג (סירסיה) קוצני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  [אוג (סירסיה) קוצני https://flora.org.il/plants/seatri/], צמחיית ישראל וסביבתה
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994
נוף עתאמנה אסמאעיל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בפברואר 1981 (בת 43) באקה אל-גרבייה, ישראל 
 שם לידה:  نوف عثامنة 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת המדינה של אוהיו  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
נוף עתאמנה אסמאעיל (בערבית: نوف عثامنة اسماعيل; נולדה ב-27 בפברואר 1981) היא ערבייה-ישראלית, דוקטור למיקרוביולוגיה, שפית, יועצת קולינרית וזוכת העונה הרביעית של תוכנית המציאות "מאסטר שף" בשנת 2014.
ביוגרפיה

נוף עתאמנה נולדה בבאקה אל-גרבייה, ישראל, לאם מורה לעברית ולאב רופא, כבת הבכורה למשפחה מוסלמית בת שלושה ילדים. היא מזדהה גם כפלסטינית.
היא למדה בבית הספר יסודי בישובה ובתיכון למדה ב"תיכון חדרה".
למדה לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב, והמשיכה לתואר שני במיקרוביולוגיה, כשאת השנה השנייה בתואר למדה באוניברסיטת המדינה של אוהיו שבארצות הברית. את תואר הדוקטור במיקרוביולוגיה ימית, קיבלה מהטכניון שבחיפה, ישראל.
בשנת 2014 התמודדה בריאליטי הבישול "מאסטר שף" בערוץ 2 של הזכיינית קשת, והגיעה בה למקום הראשון. תוכנית הגמר שודרה בשידור חי וזכתה לרייטינג גבוה של 42.7%.
קריירה

לאחר זכייתה בתוכנית המציאות הישראלית שינתה את עיסוקה. היא החלה לייעץ למסעדות בהכנת תפריטים מהמטבח הערבי, יצרה מתכונים ושיתופי פעולה מסחריים עם חברות ישראליות שונות, בהן סוגת וטרה, וכן לחברות מהמגזר הערבי בישראל. בנוסף, החלה לקיים סדנאות ללימוד בישול בסגנון המטבח הערבי המודרני, ומופיעה כשפית אורחת באירועים ובמסעדות.
במהלך שנת 2016 חברה למעדנייה כשרה בקיבוץ ניר אליהו, שילבה בתפריט אוכל ערבי פלסטיני עם מאפיינים מודרניים, והחלה לבשל במקום באופן קבוע.
משנת 2015 משמשת נוף עתאמנה אסמאעיל כמנהלת האמנותית של "פסטיבל א-שאם" שהחל בשנה זו, שמתקיים מאז בעיר התחתית בחיפה, ישראל, מדי שנה בחודש דצמבר, ומוקדש למטבח השאמי.
חיים אישיים

נוף עתאמנה אסמאעיל נשואה ואם לשלושה.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, נוף עתאמנה-אסמעיל זכתה בגמר מאסטר שף, באתר ynet, 5 באפריל 2014
↑    אלון הדר, "השפים הישראלים לא המציאו שום דבר", באתר "ידיעות אחרונות", 5 באוקטובר 2019
↑  תאווה לעיניים: 42.7% רייטינג לגמר מאסטר שף, באתר ‏מאקו‏, 6 באפריל 2014
↑  נוף עותאמנה איסמעיל, באתר חברת סוגת
↑  גלי וולוצקי,
 נוף אחר, באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2015
↑  ריטה גולדשטיין, ‏נוף עתאמנה אסמעיל מציעה אוכל ערבי כשר, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2016
↑  5 אירועים מומלצים לפסטיבל א-שאם לאוכל ערבי, באתר טיים אאוט, 7 בדצמבר 2016
גלנגל

| גלנגל |
| --- | --- |
 פקעת גלנגל בהכנה לבישול
מיון מדעי

קרצ׳אי (גלנגל נחות, Alpinia officinarum)
גָלַנְגַל הוא קנה-שורש מעובה של אחד מארבעה מינים שונים ממשפחת הזנגבילאים. יש לו שימושים קולינריים ורפואיים, ומקור מיניו השונים באינדונזיה וסין. משמש במטבחים שונים מדרום-מזרח אסיה: תאילנד ולאוס (למשל במרקים המפורסמים טום יאם וטום קה גאי), וייטנאם, אינדונזיה, הפיליפינים, מלזיה, מיאנמר ועוד. הגלנגל קשור בוטנית לזנגביל ודומה לו במראה, אך טעמם של השניים נבדל דיו כדי לתת טעמים שונים לתבשילים.
בישראל ניתן להשיג גלנגל בצורתו המיובשת: חתוך לרצועות או כתוש לאבקה, כפרוסות קפואות ובצורה חצי טרייה כמוחמץ במי מלח וכן במשתלות שונות.
המילה גלנגל מתייחסת לקנה-השורש של ארבעה מיני צמחים ממשפחת הזנגבילאים:
גלנגל גדול (שם מדעי: Alpinia galanga)
גלנגל נחות (Alpinia officinarum)
ג'ינג'ר חול (מכונה באינדונזית kencur; שם מדעי: Kaempferia galanga)
קרצ׳אי (מכונה באנגלית fingerroot; שם מדעי: Boesenbergia rotunda)
יש מדינות שבהן מבחינים בין המינים גלנגל גדול לבין גלנגל נחות, ואילו במדינות אחרות מתייחסים אל השניים כאל אחד.
בשימוש הקולינרי, הגלנגל עדין יותר בחריפותו מזו של ג'ינג'ר, מוסיף עומק ושכבות טעם שונות מאלו המאפיינות את הג'ינג'ר.
שימושים

קני השורש של מיני הגלנגל נמצאים בשימוש במטבחי דרום מזרח אסיה השונים במגוון צורות - כתושים לעיסה במשחות קארי, חתוכים לטבעות לתיבול מרקים, קצוצים גס לתבשילים וכו'.
בימי הביניים גלנגל נחות היה בשימוש נרחב גם באירופה לתיבול מאכלים ואף משקאות אלכוהוליים וחומץ. בעוד השימוש בו במערב אירופה דעך משמעותית במהלך השנים, גלנגל נחות עדיין משמש לתיבול וודקות מזרח אירופאיות מסוימות.
במזרח התיכון גלנגל נחות מכונה "חולינג'אן" ומשמש לעיתים לחליטות צמחים.
הערות שוליים

↑  galangal, n., Oxford University Press, 2023-03-02
↑  גלנגל | סאנוק, בלוג על אוכל תאילנדי, באתר סאנוק, בלוג על אוכל תאילנדי | סאנוק, בלוג על אוכל תאילנדי, ‏2009-03-19
↑  גלנגל, באתר משתלת ולך
| עשבי תיבול ותבלינים קולינריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • עלי דפנה • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • כוסברה • עלי קארי • שמיר • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • נענע • אורגנו • פטרוזיליה • רוזמרין • מרווה (סייג') • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) • לענה (טרגון) • קורנית (תימין) |  |
| תבלינים | פלפל אנגלי • אניס • פלפל שחור • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • הל (אנ') • פלפל חריף (פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש(אנ') • חלפניו • טבסקו) • קינמון • ציפורן • כמון (קצח תרבותי) • שבת ריחני (שמיר) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • שום • זנגביל • חזרת הגינה • לימון פרסי • שוש קירח (ליקוריץ) • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי • מוסקט • אבקת בצל(אנ') • פפריקה • פלפל פרואני • זרעי רימון • זרעי פרג • זעפרן • שומשום • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • כורכום • ואסאבי • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | בהרט • ברבר • בוקה גרני • צ'אט מסאלה • אבקת קארי • דקה • תערובת חמשת התבלינים • גאראם מסאלה • אבקת שום(אנ') • מלח שום(אנ') • אריסה • חוויאג' • ארב דה פרובאנס •  חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • פאמפקין ספייס • ראס אל חנות • שארנה סול • טאביל • טנדורי מסאלה(אנ') • זעתר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרידת פרי הדר

גרידת תפוז
גרידת ליים
קליפת מנדרינה מיובשת שניתן להשתמש בה כתבלין צ'נפי (אנ').
גרידת פרי הדר (באנגלית: zest) מיוצרת על ידי גירוד או חיתוך מקליפת פירות הדר (כגון לימון, תפוז, אתרוג וליים) טרייה, מיובשת, מסוכרת או כבושה במלח. את הגרידה ניתן להוסיף למאכלים בשביל להוסיף טעם.
במונחים של האנטומיה של הפירות, הגרידה מתקבלת מהאפיקארפ של הפרי, כאשר האפיקארפ והמסוקארפ מרכיבים את קליפתו של הפרי.
הכנה

לשימוש קולינרי משתמשים במגרדה, מגררת, מקלף ירקות, סכין לחם, או אפילו מכונת גירוד (אנ') בשביל לחתוך או לגרד את האפיקארפ מהפרי. דרך נוספת היא לפרוס את קליפת הפרי, ולחתוך את המסוקארפ של הפרי.
המסוקארפ, החלק הלבן של הקליפה מתחת לקליפה, עשוי להיות מריר, ולכן רצוי לא להוסיף אותו למאכל. ייתכן ובפרי יהיה מעט מסוקארפ, ולכן כדאי להשתמש בכל קליפת הפרי.
שונות בין פירות

יש לשים לב כי האפיקארפ והמסוקארפ משתנים בהתאם לגנטיקה של הפרי. ניתן למצוא פירות, כגון מנדרינות, שבהם רוב הקליפה היא אפיקארפ. לפומלות ולאתרוגים, יש מסוקארפ עבה יותר. המסוקארפ של פומלות, אשכוליות ותפוזים, הוא בדרך כלל מריר יותר. המסוקארפ של אתרוגים, ליים פרסי וקי ליים, הוא מתון יותר. יש לשים לב כי המסוקארפ הוא אכיל, וניתן להשתמש בו כאשר מכינים פירות מסוכרים.
שימושים

פעמים רבות משתמשים בגרידה להוספת טעם וריח למאפים ולממתקים שונים, כגון פשטידות, עוגות, עוגיות, ביסקוויטים, פודינגים, מגדנים (אנ'), סוכריות ושוקולדים. הגרידה נוספת גם למנות מסוימות, למרמלדות, לרטבים, לסורבטים ולסלטים.
הגרידה היא מרכיב מרכזי במגוון תבלינים חמוצים ומתוקים, כולל לימון כבוש, צ'אטני, ומרמלדה. ליקרי לימון, כגון ליקור דה אורו (ספ') ולימונצ'לו, דורשים גרידת פרי הדר.
ניתן למצוא את הגרידה כקישוט במספר קוקטיילים, כגון אולד פאשנד ומרטיני יבש. לקבלת טעם וריח מקסימליים לקוקטיילים, כגון יין מתובל, משתמשים בסכין בשביל הגרידה.
ראו גם

לימונן
הערות שוליים

↑  Bender, David (2009). Oxford Dictionary of Food and Nutrition (third ed.). New York: Oxford University Press. pp. 215. ISBN 978-0-19-923487-5.
↑  "Orange & Orange Juice". www.citrusbr.com. Brazilian Association of Citrus Exporters. ארכיון מ-2020-01-21. נבדק ב-2021-02-18.
↑  Karp, David (13 במרץ 2014). "The wild and elusive Dancy". Market Watch. Los Angeles Times. ארכיון מ-2021-03-21. נבדק ב-7 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seidemann, Johannes (13 ביוני 2005). World Spice Plants. ISBN 9783540222798. ארכיון מ-2021-05-19. נבדק ב-2021-08-16. {{cite book}}:  (עזרה)
| עשבי תיבול ותבלינים קולינריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • עלי דפנה • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • כוסברה • עלי קארי • שמיר • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • נענע • אורגנו • פטרוזיליה • רוזמרין • מרווה (סייג') • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) • לענה (טרגון) • קורנית (תימין) |  |
| תבלינים | פלפל אנגלי • אניס • פלפל שחור • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • הל (אנ') • פלפל חריף (פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש(אנ') • חלפניו • טבסקו) • קינמון • ציפורן • כמון (קצח תרבותי) • שבת ריחני (שמיר) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • שום • זנגביל • חזרת הגינה • לימון פרסי • שוש קירח (ליקוריץ) • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי • מוסקט • אבקת בצל(אנ') • פפריקה • פלפל פרואני • זרעי רימון • זרעי פרג • זעפרן • שומשום • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • כורכום • ואסאבי • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | בהרט • ברבר • בוקה גרני • צ'אט מסאלה • אבקת קארי • דקה • תערובת חמשת התבלינים • גאראם מסאלה • אבקת שום(אנ') • מלח שום(אנ') • אריסה • חוויאג' • ארב דה פרובאנס •  חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • פאמפקין ספייס • ראס אל חנות • שארנה סול • טאביל • טנדורי מסאלה(אנ') • זעתר |  |
קצח תרבותי

| קצח תרבותי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: נוריתאים
משפחה:: נוריתיים
סוג:: קצח (Nigella)
מין:: קצח תרבותי
שם מדעי
 Nigella sativa ‏לינאוס, 1753
Nigella sativa
זרעי הקצח
קצח תרבותי (שם מדעי: Nigella sativa) נקרא גם קצח הגינה, הוא צמח חד-שנתי עשבוני במשפחת הנוריתיים שמקורו בדרום-מערב אסיה. הקצח משמש כתבלין וכצמח מרפא.
מאפיינים

הקצח נפוץ בדרום אירופה, מערב אסיה, צפון אפריקה והודו. הוא לא גדל בר בישראל אולם ניתן למצוא אותו כפליט תרבות בשולי דרכים ושדות מעובדים.
הקצח מגיע לגובה של 60-80 ס"מ. ענפיו זקופים העלים בצבע ירוק-אפרפר, דומים לעלים מנוצים פעמיים, אבל העלעלים לא מופרדים לחלוטין. העלים צרים וארוכים אך לא דמויי חוט.
הפרחים הם דו-מיניים, מופיעים בחודשים מרץ-מאי, עדינים, ובדרך כלל בצבע כחלחל או לבן, בעלי חמישה עד עשרה עלי כותרת.
הפרי הוא הלקט גדול ומנופח בנוי משלוש עד שבע קשוות, כל אחת מכילה מספר רב של זרעים.
זרעי הקצח הם חומים עד שחורים, ניתנים לאיסוף בחודשים יולי עד ספטמבר ומשמשים בתור תבלין. בלשון העממית השם קצח מתייחס לזרעים אלו, ולא לצמח המניב אותם.
הקצח מתפתח בקרקעות דלות באקלים צחיח ובתנאי שמש מלאה והוא עמיד בכפור. בסביבתו לא יתפתחו צמחים ממשפחת הקטניות.
בשימוש האדם

הקצח משמש כתבלין וכצמח מרפא מזה למעלה מ-2,000 שנה.
הוא מוזכר בתנ"ך בספר ישעיהו פרק כ"ח פסוק כ"ה: "הלוא אם שוה פניה והפיץ קצח וכמון יזרק".
בתקופת המשנה והתלמוד היה נפוץ גידול הקצח בכל חלקי הארץ, וזרעיו שימשו הן כתבלין על הלחם. והן כתרופה יעילה כנגד מחלות לב.
על סגולותיו הרפואיות נאמר בתלמוד (מסכת ברכות, דף מ'): "אמר רב חמא בר' חנינא: הרגיל בקצח אינו בא לידי כאב לב".
הוא משמש זה מאות שנים (כמקור מזון ומקור להפקת שמן) באסיה, במזרח התיכון ובאפריקה לצרכים רפואיים.
באסיה הוא מוכר כ"זרעי בצל שחורים". השימוש המסורתי בו הוא לצרכים של בריאות הריאות, מערכת העיכול, תפקוד הכליות והכבד, מערכת זרימת הדם, שיפור ההרגשה הכללית, שלשול ועוד מחלות רבים.
לפי הנטורופתיה, הקצח משמש לאיזון לחץ הדם, בטיפול בכאבים וגזים במערכת העיכול וכתרופה נגד תולעים במערכת העיכול.
כמו כן הוא גם משמש כתבלין ללחם.
קיים מחקר רפואי המאשר כי לקצח התרבותי השפעות רפואיות. חושבים שרוב ההשפעות קשורות למרכיב בשם תיימוקוויינון (thymoquinone). ההשפעות שנמצאו כללו הורדת לחץ הדם ושיפור הנשימה.
לקצח טעם חזק ומריר, וריחו החלש מזכיר ריח תות שדה. בישראל משתמשים בו לרוב במוצרי מאפה, ובמקומות אחרים בעולם גם לייצור סוכריות וליקרים.
בשימוש האדם > שמן קצח

שמן קצח טהור משמש בעיקר ברפואה אלטרנטיבית כנגד אלרגיות, אסתמה, מחלות עור כפסוריאזיס ודלקת עור אטופית, לחץ דם גבוה, בעיות במערכת העיכול, לאיזון המערכת החיסונית ולצרכים וטרינריים. את השמן המופק בכבישה קרה ניתן להשיג גם בצורת כמוסות.
דייב היינמן

דייוויד יוג'ין היינמן (באנגלית: David Eugene Heineman; נולד ב-12 במאי 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-39 של מדינת נברסקה בין השנים 2005–2015, וקודם לכן כסגן מושל נברסקה בשנים 2005–2001, תחת המושל מייק ג'והנס. היינמן התמנה לתפקיד המושל לאחר שג'והנס התפטר עם מינויו למזכיר החקלאות של ארצות הברית.
היינמן זכה לתקופות כהונה מלאות בנות ארבע שנים כל אחת בבחירות 2006 ובבחירות 2010. בשל כך, הוא הפך למושל נברסקה בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר, עם כמעט 10 שנות כהונה. חוקת נברסקה אוסרת על מושל לכהן שלוש כהונות מלאות, לכן היינמן לא יכול היה להתמודד על כהונה נוספת בבחירות 2014. הוא הוחלף על ידי איש העסקים פיט ריקטס.
ראשית חייו

היינמן נולד בפולס סיטי שבנברסקה, בנם של איירין (לבית לרקין) וז'אן ט. היינמן, מנהל מלאי בחברה "JCPenney". בילדותו התגורר במגוון מקומות במזרח נברסקה, ולבסוף למד בתיכון העירוני של העיר ואהו (Wahoo). בשנת 1970 השלים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. היינמן שירת בצבא ארצות הברית במשך חמש שנים, והשתחרר בדרגת קפטן. הוא בוגר תוכנית ההכשרה של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
תחילת דרכו הפוליטית

בין השנים 1990 ל-1994 שירת היינמן במועצת העיר פרמונט. לאחר מכן כיהן במשך שתי כהונות כגזבר מדינת נברסקה משנת 1995 ועד 2001. ב-1 באוקטובר 2001 מונה לסגן המושל ה-37 של נברסקה בידי המושל מייק ג'והנס, לאחר שדייוויד מאורסטאד התפטר כדי למלא את תפקידו כמנהל אזורי בסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום בממשל ג'ורג' ווקר בוש. בשנת 2002 נבחר היינמן לכהונה מלאה כסגן המושל של נברסקה, כחלק ממסע הבחירות של ג'והנס באותה השנה.
מושל נברסקה > כהונה ראשונה

ב-20 בינואר 2005, בעקבות התפטרותו של ג'והנס מתפקיד המושל לאחר שמונה למזכיר החקלאות של ארצות הברית בידי הנשיא בוש, התמנה היינמן למושל נברסקה. ב-11 באפריל 2005 הכריז היינמן כי יתמודד על כהונה מלאה בת ארבע שנים בבחירות 2006. הוא זכה לתמיכתו של הסנאטור צ'אק הייגל, אך ניצב בפני אתגר קשה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית מול מאמן הפוטבול לשעבר של נברסקה קורנהאסקרס וחבר הקונגרס טום אוסבורן (אנ'). בבחירות המקדימות גרף היינמן כ-49% מתוך יותר מ-197 אלף הקולות שנספרו, בעוד אוסבורן גרף 45%.
בבחירות הכלליות ב-7 בנובמבר 2006, ניצח היינמן את מועמד המפלגה הדמוקרטית דייוויד האן, עם 73.4% מהקולות לעומת 24.5 האחוזים של האן. על פי ניתוח של מסע הבחירות לתפקיד המושל ב-2006 מאת העיתון "Lincoln Journal Star", ניצחונו של היינמן התבסס על התנגדותו לארגון מחדש של בתי ספר כפריים מסוג "Class I" ובשל התנגדותו למתן שכר לימוד מוזל באוניברסיטאות לתושבים לא-רשומים, מה שסייע לו לזכות בקולות של מצביעים כפריים. גורם זה התגלה כקריטי בבחירות המקדימות. בעוד אוסבורן זכה ברוב באזורי אומהה ולינקולן, שהיוו יותר משני שלישים מהקולות בנברסקה, היינמן זכה בהפרש מספק במערב ובמרכז המדינה כדי להבטיח מועמדותו.
בשנת 2010 חתם היינמן על שני חוקים המגבילים הפלות. חוק אחד אסר על ביצוע הפלות מהשבוע ה-20 להיריון ואילך, בהתבסס על הטענה שעוברים בגיל זה מסוגלים לחוש כאב. החוק השני דרש שנשים המבקשות לבצע הפלה יעברו אבחנה להפרעות נפשיות.
מושל נברסקה > כהונה שנייה

בנובמבר 2010 נבחר היינמן לתקופת כהונה שנייה עם 73.9% מהקולות. יריבו, המועמד הדמוקרטי מייק מייסטר, גרף 26.1%. ביוני 2011 הפך למושל המכהן הראשון שהביע תמיכה במסע הבחירות הנשיאותי של מיט רומני בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012. ביולי 2011 עד יולי 2012 כיהן כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית.
בשנת 2012 עבד היינמן עם בית המחוקקים של נברסקה כדי להעביר את "חבילת הקלות המיסים הגדולה ביותר בתולדות נברסקה". באתר האינטרנט שלו תואר כמנהיג בתחום החקלאות של נברסקה, תוך ציון שהצליח להשיג עסקאות סחר לייצוא חיטה, סויה ומוצרים חקלאיים נוספים.
בינואר 2013 אישר היינמן מסלול מתוקן לקו צינור קיסטון שעקף את האזור הרגיש-סביבתית "גבעות החול" (Sandhills), אך עבר דרך אקווה אוגאלהלה (Ogallala Aquifer). הוא ניצל סמכות זאת בעקבות חוק מדינתי מ-2012 שאפשר לחברות צינורות נפט להציג את המיזמים שלהן ישירות למושל נברסקה, תוך עקיפת נציבות השירות הציבורי של המדינה. חוק זה אושר על ידי המערכת המשפטית של נברסקה, אף שבית משפט בערכאה נמוכה ביותר בלם אותו בעבר.
במרץ 2014, יחד עם התובע הכללי של נברסקה ג'ון ברונינג, צירף היינמן את נברסקה לתובענה ייצוגית שהגיש התובע הכללי של מיזורי כריס קוסטר נגד תקני ייצור הביצים של קליפורניה. בהודעה לעיתונות הצהיר היינמן: ”מדובר בהגנה על החקלאים והחקלאיות של נברסקה מפני הנטל הרגולטורי שעלול לפגוע בסחר בין-מדינתי.” באוקטובר 2014, שופטת פדרלית, קימברלי מולר, דחתה את התביעה נגד "הצעה 2" של קליפורניה שאסרה מכירת ביצי תרנגולות שהוחזקו בתנאים מגבילים יותר מאלה שאושרו על ידי בוחרי קליפורניה במשאל עם ב-2008.
באפריל 2014 חתם היינמן על חוק שהסיר את המילה "נשק חם" מרשימת הפריטים שמושל רשאי להשהות את השימוש בהם במהלך מצב חירום מדינתי. בינואר 2015 סיים היינמן את כהונתו כמושל נברסקה עקב הגבלת כהונה. הוא הוחלף על ידי פיט ריקטס.
הערות שוליים

↑  Nebraska Governor Signs Landmark Abortion Bills, באתר פוקס ניוז, 13 באפריל 2010 (באנגלית)
↑  אריק אולסון, Nebraska GOP Gov. Heineman cruises to re-election, באתר סיאטל טיימס, 2 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  About The Governo, באתר המאורכב של מושל היינמן (באנגלית)
↑  Obama Facing Rising Pressure on Keystone Oil Pipeline, באתר הניו יורק טיימס, 9 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  Lawsuit against California egg law dismissed - FDA report stokes debate over antibiotics - U.S. revokes special treatment for Canadian produce, באתר פוליטיקו, 10 במרץ 2014 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177294893  VIAF: 3779154983540667860004   WorldCat (עם VIAF): 3779154983540667860004 
היינמן (משמאל) עם מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית מייק ליוויט ומזכיר החקלאות מייק ג'והנס, 2006
מושל וירג'יניה לשעבר ג'רלד בלילס ומושל ויומינג ג'ים גרינגר בכנס להשכלה גבוהה של מרכז מילר ליחסי ציבור, 2010
יצחק סיניור טיג'ירה

| --- | --- |
 לידה:  1631 אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 פטירה:  15 ביולי 1705 (בגיל 74 בערך) 
 מקום קבורה:  בית חיים 
 
יצחק חיים בכיר טקסירה (או: מנואל יצחק טקסירה או: יצחק סיניור טיג'ירה; 8 בספטמבר 1631, ה'שצ"א – 15 ביוני 1705, ה'תס"ה) היה סוחר, תושב ומנהיג קהילה יהודית. הוא בילה חלק גדול מחייו בהמבורג.
ביוגרפיה

יצחק חיים טקסירה נולד לאביו אברהם סיניור טיג'ירה (גר'), שהיה מאנוסים, לאחר מות אביו בשנת 1666, הוא לבדו ירש את חברת המסחר והביטוח המצליחה של אביו.
כמו יעקב קוריאל לפניו, היה לו בית הארחה ייצוגי בקריינקמפ, אותו העמיד לרשותו כמקום מפגש קבוע לשליחים מחצרות מלוכה מכל רחבי אירופה. טקסירה נתן לעיתים קרובות סכומי כסף גדולים וקטנים לכנסייה ולרשויות כדי לשמור על רצונם הטוב. הוא סיפק נחושת לגג הכנסייה הראשית של סנט מייקל'ס, שהושלמה ב-1699, בשווי 10,000 טאלר, ועל כך לא קיבל שום תשלום.
ב17 יולי, 1659, כתבו לו מויניציאה אודות משפחה שנשבה.
טסקירה מימן את הישיבה שלו בהמבורג. ולפי צבי גרץ היה יעקב ששפורטש תלמיד הישיבה שם.
בהשקפתו הדתית היה חסיד של שבתי צבי, כמו רבים מקהילת האנוסים בהמבורג וחברי המוסד היו בין המנויים לאוסף הדרשות "Fin de los Dìas" מאת משה גדעון אבודיינטה, שיצא לאור בגליקשטאדט שבהולשטיין ובהמבורג ב-1666.
בשנת 1670 (ה'ת"ל) במהלך גירוש וינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שלחו טובי העיר, וביניהם רבה של העיר ר' גרשון אשכנזי, והדיין חגי חנוך פרנקל, מכתב אליו להשתדל אצל כריסטינה, מלכת שוודיה למנוע את הגירוש.
ממשלת דנמרק הציעה לו משרה כתושב בשנת 1692, אשר טסקירה קיבל שבע שנים מאוחר יותר. בגלל מחלוקות בין הסנאט של המבורג, האזרחים והפורטוגלים המתגוררים בהמבורג, טייקסיירה נסע לאמסטרדם בשנת 1699 יחד עם הנכסים המאוחסנים בבנקים, בכירים ובבורסה. זה גרם לסערה גדולה בבורסת המבורג ולקריסת שוק מניות. במקום מגוריו החדש הפך מיד לחבר הנהלה בקהילה המקומית.
יהודה לאון טמפלו שהיה לזמן קצר רב בהמבורג, הקדיש את התרגום הספרדי של תהילים "קדש הלולים", שיצא לאור באמסטרדם ב-1670/71 לשמו של טקסירה.
וגם הקדיש אנדריאס קמפה (גר') "Israëls erfreuliche Botschaft". המבורג, 1688, לשמו.
הערות שוליים

↑  ראו דניאל קארפי ציון, 2003, סח, ב "פעילות הממונים על קופת פדיון שבויים שבוונציה בשנים 1654—1670", עמ' 218
↑  דברי ימי ישראל, חלק ח, עמ' 544.
↑  המכתב נדפס בתוך "אהל יעקב" - קיצור ציצת נובל צבי, סימן ע"ז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1053164823  VIAF: 309617607   WorldCat (עם VIAF): 309617607
רוסטיסלב יאנקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1930 אודסה, ברה"מ 
 פטירה:  26 ביוני 2016 (בגיל 86) מינסק, בלארוס 
 מדינה:  ברית המועצות, בלארוס 
 מקום קבורה:  Eastern Cemetery 
 תקופת הפעילות:  1951–2016 (כ־65 שנים) 
 מעסיק:  National Academic Drama Theatre Maxim Gorky 
 תפקיד:  member of the Council of the Republic of Belarus of the 2nd convocation  list of members of the Supreme Soviet of the Byelorussian SSR (1985–1990) 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות (1978)  State Prize of the Republic of Belarus (1998)  מסכת הזהב (2016)  מדליית פושקין (2007)  Order of Fatherland 2nd Class (4 בפברואר 2010)  Certificate of Honor of the Council of Ministers of the Republic of Belarus (2007)  Order of Fatherland 3rd Class (29 בדצמבר 2004)  honorary citizen of Minsk (2000)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין (1970)  Honored Artist of the Belarusian SSR (1963)  עיטור הידידות בין העמים (1991)  עיטור הדגל האדום של העמל (1971)  מסדר פרנציסק סקורינה (27 בינואר 2000)  עיטור אות הכבוד (1967)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציליסטית הבלרוסית (1967)  מדליית פרנסיסק סקארינה (1995)  Kryshtalnaya Paulinka (1993)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
רוסטיסלב איוואנוביץ' יאנקובסקי (5 בפברואר 1930 - 26 ביוני 2016) היה שחקן תיאטרון רוסי.
ביוגרפיה

הוא נולד באודסה ב-5 בפברואר 1930, למד בלנינגרד ופרץ לראשונה בתיאטרון הטג'יקי בשנת 1951. מאז 1957 עבד בתיאטרון הדרמה במינסק. יאנקובסקי נבחר בשנת 1978 לאמן העם של ברית המועצות. הוא היה אחיו הגדול של אולג יאנקובסקי. בנו איגור יאנקובסקי היה אף הוא שחקן. בשנת 1994 התמנה ליו"ר פסטיבל הסרטים הבינלאומי Listapad שבמינסק.
הוא מת במינסק ב-26 ביוני 2016 במינסק, בלארוס, בן 86.
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | כותר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | שני חברים שירתו | גאורגי |  |
| 1970 | ווטרלו | פלהוט |  |
| 1984 | מלאך נחושת | ליאו, הנגר |  |
| 1984 | הזמן והמסלולים | ג'רלד ת'ורנטון |  |
| 1985 | קרב מוסקבה | הגנרל וסילי סמירנוב |  |
| 1986 | קפיצה |  |  |
| 1986 | זעקת הדולפין | שר בממשלה |  |
| 1991 | הרוח | קונסטנטין גריגוריביץ' |  |
| 1992 | תשוקה מוטרפת, את עצמך נשרפת לי | ולדימיר פרנצביץ' |  |
| 1992 | יום שמשי בסוף הקיץ | פרופסור | סרט קצר |
| 1997 | חברו של המנוח | איגור לבוביץ' |  |
| 2005 | יועץ ממלכתי | הגנרל חרפוב |  |