stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבר בשכמה

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  826084 
 MeSH:  אין ערך
 סיווגים
 ICD-10:  S42.1 
 ICD-11:  NC12.1 
 
שבר בשכמה הימנית
שבר בשכמה (באנגלית: Scapular fracture) הוא שבר בעצם השכם שבכתף. עצם השכם ממוקמת פנימית בגוף והיא מוגנת על ידי שכבה של שרירים ולכן היא נפגעת לעיתים נדירות. כאשר מתרחש שבר בשכמה, ניתן להסיק כי האדם היה נתון לכוח רב שהופעל עליו, ולכן ניתן לצפות שתופיע גם טראומה גופנית קשה בחזה. הסיבה הנפוצה ביותר לשבר בשכמה היא תאונת דרכים ברכב, אך לעיתים השכמה תישבר בעקבות מכות לאזור או נפילה. התסמינים העיקריים של השבר הם כאב עז, רגישות ותנועה מופחתת באזור הפגוע.
סימפטומים

שבר בשכמה מתרחש רק ב-3%-5% ממקרי השברים בכתף, וב 1% מכל מקרי השברים. בדומה לסוגים אחרים של שברים, שבר בשכמה לרוב יתבטא בכאב מקומי לאזור השבר, חוסר יכולת להזיז את היד בעיקר בתנועת הרחקה, רגישות באזור, שריטות באזור הנפגע, נפיחות וצליל של קצוות העצמות המתחככות זו בזו. מכיוון ששברים בשכמה פוגעים בתנועת הכתף, לאדם עם שבר מסוג זה תהיה יכולת מופחתת להזיז את מפרק הכתף. מכיוון ששבר בשכמה לרוב מלווה בפגיעות נוספות, התסמינים של השבר עלולים להתערבב עם התסמינים של הפגיעות הנוספות.
במצב של שבר בשכמה, אחד או יותר מחלקי השכמה הבאים ישבר:
גוף השכם (ב 50% - 60% מהמקרים)
צוואר השכם (ב 25% מהמקרים)
החלל הגומתי (באנגלית: Glenoid)
זיז החרטום (באנגלית: Coracoid process)
זיז שיר הכתף (באנגלית: Acromion)
בעקבות העוצמה הרבה שבעקבותיה יתפתח שבר בשכמה, בכ־20% מהמקרים שבר בשכמה ילווה בפציעות מסכנות חיים נלוות, כתוצאה מהטראומה החזקה, והתסמינים עשויים להיות מוסווים על ידי פציעות אלו. הפציעות הנוספות הנפוצות הן פציעות באזור עמוד השדרה, הגולגולת ובבית החזה. פגיעות במפרק הכתף, ביניהן שבר בשכמה, קשורות לעיתים קרובות גם לפגיעות עצביות ודורשות אבחון והערכה של מקלעת הזרוע שהיא אוסף עצבים הנמצא קרוב לאזור הכתף. כ-13% ממטופלים עם שבר באזור הכתף סובלים גם מפגיעה במקלעת הזרוע. עצב השחי ועצב רום עצם השכם נמצאים בסיכון מיוחד, אך לרוב אי אפשר להעריך את תפקודם המוטורי, בגלל הכאב בתנועה במפרק הכתף.
סיבות

מכיוון שעצם השכמה מכוסה בשרירים ועור, לרוב, כדי שייווצר שבר בשכמה נדרש כוח רב שיופעל על האזור. השכמה תישבר כתוצאה מטראומה גופנית חזקה ופתאומית, הנגרמת לרוב מתאונת דרכים. רוב מקרי שבר השכמה יגרמו בעקבות תאונת דרכים ברכב, אך לעיתים יגרמו גם בעקבות תאונות אופנוע או תאונות אופניים במהירות גבוהה. במקרים נוספים אך יותר נדירים, השבר ייגרם כתוצאה מנפילה (לרוב נפילה כאשר היד מושטת קדימה), וכן מכה לאזור. מקרים אלו לרוב יתרחשו בתאונות ספורט כגון רכיבה על סוסים, נסיעות אופניים אתגריות, סקי וכולי.
סיבה נוספת לשבר בשכמה היא התחשמלות או פרכוס אפילפטי. במצבים אלו, כתוצאה מהפרכוס, נוצר מצב בו השרירים נמשכים לכיוונים שונים בעוצמה ובאותו הזמן, וכתוצאה מכך נגרם לחץ על העצם והיא נשברת. סיבה נוספת להיווצרות שבר בשכמה היא בהחייאת לב-ריאה - החזה נדחס באופן משמעותי בעקבות הלחץ המופעל עליו, ולכן אחד הסיבוכים של טכניקה זו הוא שבר בשכמה.
אבחון

ניתן לאבחן ולזהות את רוב השברים של עצם השכמה בצילום רנטגן בחזה. עם זאת, ניתן לפספס את השבר בשכמה בצילום ולכן זו לא דרך האבחון היחידה. פגיעות קשות באזור הכתף אשר לרוב נלוות לשבר בשכמה עלולות להסיח ולהסוות את הפציעה בשכם, ועל כן לא תמיד ניתן לאבחן באמצעות צילום רנטגן בלבד. עד 43% משברי שכמה בקרב חולי טראומה אינם מזוהים ברדיוגרפיה הראשונית של החזה.
שבר בשכמה נחשב לאחד מהשברים הקשים ביותר לזיהוי בעזרת צילומים רדיוגרפים. ניתן לזהות שבר בשכמה בצילומים חזה וכתף רדיוגרפיים סטנדרטיים אשר לרוב מבוצעים עבור כל אדם אשר עבר טראומה קשה, אך הרבה משברי השכם מוסתרים בצילומים אלו על ידי הצלעות. לכן, אם יש חשד לפציעה בשכמה, תמונות ספציפיות יותר של השכמה יילקחו. קושי נוסף בזיהוי השבר בצילומים רדיוגרפיים הוא חוסר שיתוף פעולה של המטופל אשר גורם לתזוזה בעת הצילום ועל כן התמונה המתקבלת אינה מדויקת. הכרות עם מאפייני הצילום והחריגות שלו מאפשרת לרדיולוגים לאבחן ולאפיין טוב יותר את שבר זה.
סריקות טומוגרפיות ממוחשבות תלת־ממדיות נחשבות לתקן הזהב באבחון שבר בשכם. סריקות אלה מומלצות לשברים מורכבים והם מאפשרים לרופאים להעריך את גודל השבר, מיקומו המדויק, זווית תזוזת העצמות של קווי השבר וכן לאשר את מיקומה של עצם הזרוע ביחד לחלל הגומתי. במידת האפשר, יבחנו הרופאים את הכתף והגפיים העליונות כשהמטופל יושב או עומד, כדי לתת גישה טובה לזרועה האחורית, דבר שקשה כאשר המטופל שוכב במיטתו.
טיפול

הטיפול ההתחלתי כולל מתן תרופות נגד כאבים וכן עצירת התנועה באזור הכתף. בטיפול מאוחר יותר ישתמשו בפיזיותרפיה. בנוסף, כדי להקל על הכאב, ישתמשו בקרח על האזור הפגוע. בטיפול הפיזיותרפיסטי, יבוצעו תרגילי תנועה באזור הפציעה לפחות כשבוע ממועד הפציעה. בעבר, שברים בשכמה טופלו ללא התערבות ניתוחית, אך דבר זה השתנה וכיום בחלק מהמקרים יבוצע ניתוח באזור השבר.
הטיפול בשבר ייקבע על פי עוצמת השבר וגודל התזוזה של העצם. יותר מ-90% משברים בשכמה הם שברים עם תזוזה מועטה של העצם, ואלה מחלימים מהר יותר ללא התערבות כירורגית. לפיכך, רוב השברים הללו יטופלו ללא פרוצדורה ניתוחית. הצורך בניתוח יקבע על פי גודל התזוזה, והשפעת ההחלמה על תנועת מפרק הכתף. במקרים בהם לא נדרשת התערבות כירורגית, השבר יטופל על ידי קיבוע שיימשך לפחות שבועיים. במהלך תקופת הקיבוע, לעיתים חווים המטופלים נימול ושיתוק זמני באזור הנפגע. ישנם שברים בגוף עצם השכמה בהם העצם זזה אשר עשויים להחלים באופן לא תקין, אך לא תמיד חוסר התקינות יפריע בעתיד לתנועת הכתף הפגועה ועל כן לא תמיד יבצעו ניתוח במצב זה. לעומת זאת, שברים בזיזי השכמה או בחלל הגומתי משפיעים באופן ישיר על תנועת מפרק הכתף, ועל כן יש צורך שיחלימו בצורה תקינה. על כן, במקרים בהם יש חשש שהחלמה לא תקינה של העצם תפריע לתנועת המפרק, יבצעו ניתוח בצוואר השכמה או בחלל הגומתי. לאחר הניתוח, על המטופלים להפעיל ולאמן את אזור הכתף עד שהשבר מתאחה באופן סופי.
ראו גם

עצם השכם
טראומה גופנית
כתף
שבר (רפואה)
לקריאה נוספת

Cole, P. A., Gauger, E. M., & Schroder, L. K. (2012). Management of scapular fractures. JAAOS-Journal of the American Academy of Orthopaedic Surgeons, 20(3), 130-141.
Goss, T. P. (1995). Scapular fractures and dislocations: diagnosis and treatment. JAAOS-Journal of the American Academy of Orthopaedic Surgeons, 3(1), 22-33.
Cole, P. A., Freeman, G., & Dubin, J. R. (2013). Scapula fractures. Current reviews in musculoskeletal medicine, 6(1), 79-87.
הערות שוליים

1 2 3 4  Trauma, 5th ed, New York: McGraw-Hill, Medical Pub. Division, 2004
1 2 3 4 5 6 7  Disorders of the shoulder : diagnosis & management, 2nd ed, Philadelphia: Lippincott Williams & Wilkins, 2007
1 2  Alan M. Ropp1 and Derik L. Davis1, Scapular Fractures: What Radiologists Need to Know
1 2  Scapula (Shoulder Blade) Fractures, orthoinfo
↑  Dr. Mayur B Vania, A retrospective analysis of extra articular glenoid neck fracture of scapula (A study of 20 cases), International Journal of Orthopaedics
1 2  M Rana, R Banerjee, Scapular Fracture After Electric Shock, Annals of The Royal College of Surgeons of England 88, 2006-3, עמ' W3–W4 doi: 10.1308/147870806X95203
1 2 3 4  Peter A. Cole, Gil Freeman, Jonathan R. Dubin, Scapular fractures, Curr Rev Musculoskelet Med
↑  , Scapular fractures may be caused by forceful contraction of divergent muscles elicited by a seizure or by electrical shock, Wiedemann
↑  Emergency radiology, New York: McGraw-Hill, Health Professions Division, 2000
1 2 3 4  Daniela Berritto, Antonio Pinto, Anna Russo, Fabrizio Urraro, Scapular fractures: a common diagnostic pitfall, Acta Bio-Medica: Atenei Parmensis 89, 01 19, 2018, עמ' 102–110 doi: 10.23750/abm.v89i1-S.7014
↑  Pramod B. Voleti,1 Surena Namdari,2 and Samir Mehta1, Fractures of the Scapula, hindawi
1 2  Lisa A. Miller, Chest wall, lung, and pleural space trauma, Radiologic Clinics of North America 44, 2006-03, עמ' 213–224, viii doi: 10.1016/j.rcl.2005.10.006
↑  Peter A. Cole, Erich M. Gauger, Lisa K. Schroder, Management of Scapular Fractures:, Journal of the American Academy of Orthopaedic Surgeons 20, 2012-03, עמ' 130–141 doi: 10.5435/JAAOS-20-03-130
↑  Gong-lin Zhang, Ming Zhang, [Surgical treatment of scapular fractures], Zhongguo Gu Shang = China Journal of Orthopaedics and Traumatology 21, 2008-04, עמ' 313–315
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צילום רנטגן המראה שבר בעצם הבריח ובשכם
שלמה גרודזנסקי

שלמה גרודזנסקי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
שלמה גרוֹדְזֶנסקי (בכתיב יידי: גראָדזענסקי; כ' בכסלו תרס"ה, 28 בנובמבר 1904 – כ"ב בשבט תשל"ב, 7 בפברואר 1972) היה עיתונאי, פובליציסט, מסאי ומבקר ספרות עברי ויידי ישראלי. בכתיבתו הגדיר וגיבש את גוף היצירות המרכזי בשירה העברית בדור שאחרי נתן אלתרמן.
תולדות חייו

נולד בגרודנו שבליטא, בתחום המושב היהודי של רוסיה (כיום בבלארוס), כבן בכור. למד בחדר מתוקן ובישיבה. ב-1917, כשהיה בן 12, היגר לארצות הברית עם אמו ובכך הסתיימו לימודיו הפורמליים, כיוון שנאלץ לפרנס את משפחתו. עם זאת היה אוטודידקט ואדם מעמיק, קרא ספרות עברית וספרות יידיש ולמד בעצמו פילוסופיה, שירה וסוציולוגיה באנגלית וביידיש.
בשנת 1924 עלה לארץ ישראל, שהה כשנה בפתח תקווה, ולאחר מכן חזר לארצות הברית. בשנת 1928 היה לעיתונאי בביטאון פועלי ציון בארצות הברית, "דער אידישער קעמפער", ומשנת 1932 היה לעורכו, תחילה בצוותא עם חיים גרינברג ולאחר מכן לבדו. בשנת 1949 ביקר במדינת ישראל וגיבש תוכנית לעלייה. ב-1951 עלה לישראל. שאר בני משפחתו נותרו בארצות הברית.
בישראל ערך את עיתון הערב של מפא"י, "הדור", בשנים 1952–1957 היה עורך הוצאת עם עובד; ב-1955 ערך כתב עת ספרותי, "אכסניה", שיצא רק בגיליון אחד.
מ-1958 ועד פרישתו ב-1970 היה חבר מערכת עיתון "דבר", ופרסם בו במשך שנים את הטור "ד' אמות". בשנת 1962 הקים את כתב העת הספרותי "אמות", אותו ערך עד סגירתו ב-1965. במקביל, היה מעורכי הבטאון של קבוצת "מן היסוד".
בשלוש שנות חייו האחרונות הגיש את תוכנית הרדיו "על כל פנים" בגלי צה"ל. אסופת שיחות מתוכניותיו ראתה אור לאחר מותו בספר "כל כל פנים" (עם עובד, 1975).
שלמה גרודזנסקי נפטר בשנת 1972 מהתקף לב במהלך טיפול רפואי, בן 67 במותו. נקבר בבית העלמין פינסקר בהרצליה.
הניח אישה, פרל, ושתי בנות: תרצה זנדבנק (אשתו של שמעון זנדבנק), ומרים טליתמן, מתרגמת. נכדתו היא העיתונאית והעורכת רחלה זנדבנק.
דעותיו והשפעתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספריו

געקליבענע שריפטן, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ד 1973. (ביידיש) (כל כתביו)
על כל פנים: שיחות רדיו (1969–1972) (הביאו לדפוס שמעון זנדבנק ואברהם יבין), תל אביב: עם עובד, תשל"ה.
אוטוביוגראפיה של קורא: מסות ורשימות על ספרות (ליקטו והביאו לדפוס שמעון זנדבנק ואברהם יבין), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ה.
תשומת לב: מאמרים ורשימות בענייני חברה (ליקטו והביאו לדפוס שמעון זנדבנק ואברהם יבין), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ו.
סולז'ניצין וסביבו.
ספריו > ספרים בעריכתו

חיים ארלאזאראוו בוך: צו זיין צענטן יארצייט; רעדאגירט פון שלמה גראדזענסקי, דטרויט: חיים ארלאזאראוו צווייג (137) יידיש נאציאנאלער ארבעטער-פארבאנד, 1944. (ביידיש)
ב’ קאצענעלסאן, שריפטן און רעדעס; רעדאקטירט פון שלמה גראדזענסקי, ניו יורק: שרון, 1945. (ביידיש)
Moshe Mosenson, Letters from the desert; Translated from the Hebrew by Hilda Auerbach, edited with an introduction by Shlomo Grodzensky, New York: Sharon Books, inc., 1945. ("מכתבים מן המדבר")
ספריו > תרגום

מ. ב. שטיין, ערד און הימל: געקליבענע כתבים; איבערגעזעצן צום דרוק שלמה גראדעזנסקי, תל אביב: לעצטע נייעס, תשכ"ז. (ביידיש)
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית, ספריית פועלים, תשכ"ה, כרך א', עמ' 500–501.
"שלמה גרודזנסקי", בתוך: ב. י. מיכלי, דמויות וצדודיות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"א, עמ' 149 ואילך.
דברים על שלמה: שלמה גרודזנסקי, כ בכסלו תרס"ה – כב בשבט תשל"ב, [ירושלים?: חמו"ל, תשל"ג].
הערות שוליים

↑  שלמה גרודזנסקי, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262043705171  GND: 1074898397  ISNI: 0000 0000 6666 576X  LCCN: n89658924  NTA: 300610807  VIAF: 32412310   WorldCat (עם VIAF): 32412310
שינקן

ערך זה עוסק בבשר ירך חזיר. אם התכוונתם לחרב יפנית, ראו .
.
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בשר חזיר, cold cut, תבשיל חזיר, whole-muscle cut 
 מרכיבים עיקריים:  ירך חזיר 
 
נתח שינקן עם ציפורן
חמון על לחם בשמן (בקטלאנית: Pa amb oli)
שרטוט של חלק החזיר ממנו מכינים שינקן
שִינְקֵן או שִינְקֵה (בגרמנית: Schinken; בפולנית: Szynką; באנגלית: Ham; מכונה גם הַאם) הוא בשר ירך ואחוריים של חזיר הניתן לבישול ולהגשה בהיותו טרי, אבל לרוב משומר בצורה כזו או אחרת. השינקן מוגש לרוב פרוס וקר ומשמש בין השאר כמילוי לכריכים.
שימור

ניתן לשמר שינקן על ידי שימור יבש או שימור לח. שינקן בשימור יבש שופשף בתערובת המכילה מלח וחומרים נוספים (בדרך כלל סודיום ניטראט וסודיום ניטריט). בארצות הברית משתמשים לעיתים גם בסוכר. לאחר מכן הבשר מיובש ומיושן. שינקן בשימור לח נכבש בתמיסת מלח, באמצעות השרייתו בה או הזרקת התמיסה. ההפרדה בין השיטות אינה חד-משמעית כיוון שישנן שיטות המתחילות בשימור לח וממשיכות ביישון יבש.
בארצות הברית רוב השינקן בשימור לח המצוי בסופרמרקטים הוא גרסת "האם עירוני" - תמיסת המלח מוזרקת לבשר לשימור מהיר המתאים לשיווק נרחב. השיטה המסורתית כוללת השריית הבשר בתמיסת המלח לתקופה מסוימת ולאחריה בדרך כלל עישון קל. בשיטה זו מייצרים את "האם וילשייר" האנגלי ואת "ז'מבון דה פארי" הצרפתי.
גרסאות שינקן בשימור יבש כוללות את ה"פרושוטו קרודו" האיטלקי ואת החמון סרנו וחמון איבריקו הספרדיים. בארצות הברית קיים "האם כפרי" שעשוי להיות מעושן או ללא עישון. באנגליה - "יורק האם". בגרמניה, "שינקן וסטפאלי" מעושן לרוב על גבי ערער. בבלגיה קיים "ז'מבון ארדנה" מעושן, בסין - "ז'ינחואה", ובבולגריה - "אלנסקי בט".
שינקן מעובד גם למוצרים נוספים כגון קציץ בשר משומר (המכונה "ספאם" או לוף). שינקן אפוי הוא מאכל מסורתי בחג הפסחא.
אזכורים תרבותיים

רומן המתאר את ילדותו ונעוריו של צ'ארלס בוקובסקי נקרא "שיפון עם שינקן".
ספר הילדים "לא רעב ולא אוהב" מאת דוקטור סוס נקרא במקור "Green Eggs and Ham" ("ביצים ירוקות וירך חזיר").
שינוי (הלכה)

המוציא כלאחר ידו, ברגלו, בפיו, ובמרפקו, באזנו, ובשערו, ובפונדתו ופיה למטה, בין פונדתו לחלוקו, ובשפת חלוקו, במנעלו, בסנדלו - פטור, שלא הוציא כדרך המוציאין
שינוי (גם 'כלאחר יד') הוא כינוי בהלכה לפעולה הנעשית שלא כדרכה. בחלק מהמצוות, כאשר אדם יעשה את המלאכה או האיסור כדרכם הוא יעבור על איסור מדאורייתא, אך כשיעשה בשינוי הדבר מותר. מכל מקום, חכמים אסרו, בדרך כלל, לעשות מלאכה בשינוי, שמא יבוא לעשות את האיסור כדרכו.
מקור הדין

בתלמוד נאמר: ”אמר רבי אבהו, אמר רבי יוחנן: כל איסורין שבתורה אין לוקין עליהן אלא דרך אכילתן. למעוטי מאי? אמר רב שימי בר אשי: למעוטי שאם אכל חֵלֶב חי שפטור".” חלב דרכו להיאכל מבושל, האוכלו חי שינה מדרך אכילתו ולכן פטור ואסור רק מדרבנן.
דין שינוי קיים אף במצוות עשה, כגון האוכל בליל הסדר מצה המחויה במים לא יצא ידי חובתו. וכן הנוטל ארבעת המינים כאשר לפחות אחד מהם אינו ניטל כדרך גדילתו.
במלאכות שבת

מקום נכבד תופס דין שינוי במלאכות שבת.
במשנה נאמר: ”המוציא, בין בימינו, בין בשמאלו, בתוך חיקו, או על כתפיו - חייב, שכן משא בני קהת. כלאחר ידו, ברגלו, בפיו, ובמרפקו, באזנו, ובשערו, ובפונדתו ופיה למטה, בין פונדתו לחלוקו, ובשפת חלוקו, במנעלו, בסנדלו - פטור, שלא הוציא כדרך המוציאין"” (משנה, מסכת שבת, פרק י', משנה ג').
חכמים למדו שהעושה מלאכה בשבת חייב דווקא אם עשה באופן של "מלאכת מחשבת", בדומה לאופן עשייתה במשכן, וזהו "משא בני קהת". העושה בשינוי לא עמד בגדרי מלאכת מחשבת, ולפיכך פטור.
לדוגמאות שפירטה המשנה יש להוסיף המוציא (ולחלק מהדעות, הוא הדין לשאר אבות מלאכה) על ראשו. כמו כן מלאכה שהדרך לעשותה בכלי ועשאה ביד הרי זה שינוי, וכן להפך. קביעת הדרך המקובלת לעשיית הפעולה היא לפי דרך העולם.
יוצאת דופן בגדרי שינוי היא מלאכת הכותב. במשנה, מסכת שבת, פרק י"ב, משנה ג' נאמר: ”הכותב שתי אותיות בין בימינו בין בשמאלו... חייב”, ופירשה אביי בגמרא: "בשולט בשתי ידיו", אולם ימני שכתב בשמאל פטור, וכן להפך. וכן כתב חיי אדם: "ומכל מקום, נראה לי דבין שעשה בימינו או בשמאלו חייב, חוץ מהכותב, דפטור בשמאל".
מן הדוגמאות המובאות לעיל ניתן לראות הבדל מהותי בגדרי שינוי בין דיני שבת לשאר דיני התורה: בשאר דיני התורה, כמו איסור חֵלֶב, אכילת מצה וארבעת המינים, ייחשב לשינוי רק שינוי שמצד הנפעל ("חפצא"). בדיני שבת גם שינוי שמצד הפועל ("גברא") ייחשב שינוי. כך כתב רבי אברהם מסוכטשוב בספרו "אגלי טל".
במלאכות שבת > היתרים על ידי שינוי

במקרים מסוימים עשיית מלאכה בשבת בשינוי הותרה גם מדרבנן.
לצורך חולה שאין בו סכנה.
מלאכה שנאסרה מדרבנן ובתנאי שיש צורך גדול.
במלאכות בורר, טוחן ולש עשיית המלאכה כדרכה היא מרכיב מהותי בגדרי המלאכה. שינוי ניכר עשוי להתיר עשייתה אף מדרבנן.
לקריאה נוספת

אחיקם קשת, קובץ יסודות וחקירות, תשס"ו: "שלא כדרכו".
הרב גדליה פלדר, יסודי ישורון, אוצר הפוסקים, תשל"ו: עמ' 23.
הרב משה חיים שלנגר, יסודות הלכות שבת, ישיבת פורת יוסף: עמ' 133.
הרב יהושע ישעיה נויבירט, שמירת שבת כהלכתה, מוריה, תשל"ט: פרק י"ח א-ב.
הרב יעקב יחזקאל פוזן, קיצור הלכות שבת, פלדהיים, תשנ"ד: פרק ה' ז.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף כ"ד, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ה, עמוד ב' ורש"י שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ה, עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרנ"א, סעיף ב'
↑  חלקת מחוקק אבן העזר קכג, ה
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ב, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ד, עמוד ב'; משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ט', הלכה ח'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ב, עמוד ב' "הוצל"
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ב, עמוד ב'
↑  הלכות שבת כלל ט', ב. וראה משנה ברורה, סימן ש"מ, סעיף קטן כ"ב
↑  פתיחה, הערה ג', ד"ה "וכן מלאכה"
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שכ"ח, סעיף י"ז
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ז, סעיף ה'
שר"פ

שר"פ הוא שירות רפואי פרטי המסופק בתשלום במסגרת בתי חולים בישראל.
השר"פ מאפשר לחולה לבחור באופן פרטי רופא שיערוך לו בדיקה, אבחון או ניתוח, כששכרו משולם על ידי החולה (לרוב במימון ביטוחי השב"ן או ביטוחים מסחריים אחרים), זאת תוך שימוש בתשתיות בית החולים בו מועסק הרופא. קיומו של שר"פ במסגרת בתי החולים הציבוריים שנוי במחלוקת ציבורית עזה בישראל. כיום נאסר בישראל על קיום שר"פ ברוב בתי החולים הציבוריים (בתי החולים הממשלתיים ובתי החולים של שירותי בריאות כללית), והוא פועל רק בבתי חולים הציבוריים-עצמאיים.
אופן הפעילות

השר"פ מתבצע במגבלות שונות הקשורות בהסדרים בין כל רופא לבית החולים בו הוא מועסק ובתנאים שנקבעים ביניהם וללא התערבות של משרד הבריאות.
קיימים הבדלים רבים באופי הפעילות ובתנאיה בין בתי החולים:
בהדסה הרופא מועסק במשרה מלאה בבית החולים וגם עיסוקו ברפואה פרטית מחוץ לבית החולים עובר דרך משרד השר"פ, לעומת שערי צדק שהרופא אינו עוסק מחוץ למסגרת השר"פ ברפואה פרטית.
בהדסה בית החולים הוא הקובע את תעריף הטיפול, ובשערי צדק הרופא הוא הקובע.
בשני בתי החולים הפעילות בשר"פ מוגבלת ל-20% מסך כלל הפעולות המבוצעות בבית החולים.
תשלומי השר"פ מתחלקים בין הרופא לבית החולים, כשהחלוקה הרשמית של שכר הטרחה היא 80% לרופא ו-20% לבית החולים.
הרופאים הם מומחים בדרגת אקדמי בכיר ומעלה.
ויכוח ציבורי

על הפעלת השר"פ במתכונת הקיימת ועל הרחבתו לכלל בתי החולים הממשלתיים והציבוריים מתקיים ויכוח ציבורי לאורך השנים.
עיקרי טיעוני המתנגדים:
בחירת רופא בתשלום מנוגדת לעיקרון השוויון.
שיקולי רווח כספי יכולים לגרום לעיוות בחוות הדעת הרפואיות ולעודד טיפולים מיותרים.
שני מסלולי טיפול במסגרת בית חולים אחד גורמת לחוסר שוויון ולתחושה קשה.
קיום שר"פ יגרום להסטת פעילות מהמערכת הציבורית לפרטית כדי להגדיל רווחים.
טיפולים במסגרת שר"פ יינתנו ברמה גבוהה מאלו שבמערכת הציבורית.
הפרמיה בתוכניות השב"ן ובביטוחים השונים תעלה משמעותית אם יורחב הסדר השר"פ.
ניגוד עניינים בטיפול הרופא בין חולים משלמים לאלו שאינם משלמים.
הבחירה בשר"פ נעשית תחת לחץ וללא החלטה שקולה.
עיקרי טיעוני התומכים:
זכותו של האזרח לבחור לעצמו רופא מטפל על בסיס חוק כבוד האדם וחירותו
שימוש וניצול יעיל של המשאבים וציוד רפואי הקיימים במערכת הציבורית.
השר"פ יסיט משאבים ממערכת הרפואה הפרטית לזו הציבורית.
חלק מתשלומי השר"פ מיועדים להשקעה במערכת הציבורית ותורמים לקידומה.
חלק מתשלומי השר"פ משמשים למחקר ופיתוח.
מניעת טיפול סלקטיבי בחולים במסגרת פרטית על ידי קיומה במסגרת ציבורית.
זמינות הרופאים המומחים בבית החולים גם לאחר שעות העובדה הקבועות.
שימור הרופאים המומחים במערכת הציבורית ומניעת עזיבתם למערכות פרטיות.
ראו גם

מערכת הבריאות בישראל
הערות שוליים

↑  א. גבע, לא כל החולים שווים, דבר, 25 באפריל 1975
1 2  יעקב העליון, משהו חולה ברפואה הציבורית, מעריב, 22 בדצמבר 1978
↑  יעקב העליון, שירות רפואי פרטי עומד להיכנס לקופת חולים בדלת האחורית, מעריב, 30 ביוני 1980
↑  רופאי קופת חולים דורשים שירות פרטי בבתי החולים, דבר, 19 במאי 1980
↑  הסת' האחיות נגד רפואה פרטית בבתה"ח, דבר, 29 במאי 1980
↑  אלמוזלינו: קופ"ח לא תתן בתה"ח לרופאים, דבר, 25 במאי 1980
תביעה לבדוק ההאשמות על תשלומים לרופאים בבית החולים בעפולה, דבר, 22 ביולי 1980
סערה בהסת' בגלל תביעת רופאי קופ"ח לשירות פרטי, דבר, 2 ביוני 1980
↑  שר"פ בתל אביב, מעריב, 3 בדצמבר 1986

הסתדרות מדיצינית הדסה, שלוחת הדסה ירושלים - עכשיו גם בתל אביב, מעריב, 22 באוקטובר 1986
↑   רוני לינדר, דז'ה וו בחסות שושנה ארבלי אלמוזלינו, באתר TheMarker‏, 9 באוגוסט 2013
↑  אבי כצמן, "הפתרון המושחת" - שר"פ / המחיר ידוע, דיסקרטיות לא תזיק, כותרת ראשית, 8 ביוני 1988
↑  אליקים רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה, חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה: מניעת רפואה פרטית בבתי חולים ממשלתיים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בפברואר 2002
↑  פסק הדין בתיק בג"ץ 4253/02 ו-4325/02, באתר בית המשפט העליון
↑   רוני לינדר-גנץ, הסכם חסר תקדים: אסותא תוותר על שר"פ באשדוד - וכמה היא תקבל מהמדינה?, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2016
↑  למסקנות דומות בנושא השר"פ כבר הגיעה ועדת טריינין אשר הגישה את מסקנותיה במאי 1988, אך לאור המשבר בתחום הבריאות ויחסי העבודה של הרופאים החליט ראש הממשלה יצחק שמיר על הקמת ועדה ממלכתית שבראשה עמדה גב' נתניהו.
↑  מסקנות הוועדה באתר הכנסת
↑  דו"ח אמוראי, באתר משרד הבריאות
↑  דו"ח ליאון, באתר משרד הבריאות
↑  מתווה ועקרונות הוועדה באתר משרד הבריאות.
↑  המלצות הוועדה, באתר משרד הבריאות.
↑  קיימים הסדרים נוספים בבתי החולים כמו טר"א שמאפשר גם לרופאים ללא קביעות לבצע שר"פ בתעריף נמוך יותר, וכן רב"א שבו המנתח נוכח בשעת הניתוח ללא התחייבות לביצוע הפרוצדורה בעצמו - שניהם בהדסה, וכן בשערי צדק קיים מסלול שנ"ם בו המטופל משלם גם עבור חדר הניתוח לבית החולים ושאר התשלום מתקבל על ידי הרופא בלבד.
↑  ד"ר מ. ישורון ברמן, הצעה שיש בה אפליה, דבר, 24 באוגוסט 1978
↑  מרדכי גרשטיין, חסרונות שרות רפואי חד ממדי, דבר, 29 בספטמבר 1978
שיכוך כאב

שיכוך כאב (בלועזית: אַנַלגֶזיה או אנלגטיקה) היא דרך (לרוב תרופתית) להעלאת סף הרגישות לכאב אצל אדם הסובל מכאבים, מבלי שהאדם יגיע למצב אובדן הכרה ומבלי לפגוע בתחושת המגע. כאב הוא תגובה חושית של הגוף לנזק פיזי או לדלקת. שיכוך הכאב יכול להיעשות בדרך פרמקולוגית, או באחת ממגוון הדרכים המשלימות, והוא יכול להיות מקומי או לכלול את כל הגוף.
צורך בשיכוך כאב - הכאב הוא תשדורת של הגוף המיועדת להפנות את התודעה לבעיה גופנית. אולם לעיתים האדם מעדיף שהכאב ייפסק או שרמת הכאב תפחת באופן מלאכותי, לכן פותחו שיטות לשיכוך כאב. התייחסות לכאב כאל מחלה או בעיה בפני עצמה תורמת לתחושת הצורך בשיכוכו גם בקרב אנשי רפואה.
הרדמה - (או אלחוש; בלועזית: אנסתזיה) היא פעולה מכוונת של ערפול כל החושים לעיתים עד למצב של חוסר הכרה (הרדמה מלאה). ההרדמה נועדה לחסום תחושות בכלל וכאב בפרט. הרדמה שונה מאלחוש בכך שהיא פוגעת בכל התשדורת החושית ולא רק בחישת כאב. ביצוע ההרדמה מתבצע ברפואה המערבית בעזרת תרופות. גישות משלימות מציעות הרדמה על ידי דיקור, היפנוזה רפואית או שילוב של כמה מן השיטות.
קיימת גישה משלימה של ניהול כאב המציעה דרכים להפחית את רמת הכאב על ידי פעולות כגון היפנוזה או דמיון מודרך.
החלוקה הפרמקולוגית של תרופות לשיכוך כאב > אופיואיד

האופיואידים נקראים גם תרופות נרקוטיות, אלו הן נגזרות תרופתיות של אופיום: מורפין, קודאין, אוקסיקודון, פנטניל, מתדון ועוד. האופיואידים גורמים לתחושת אופוריה, שיכוך כאבים, דיכוי נשימתי (כולל שיכוך שיעול) דיכוי תנועתיות המעי (כולל עצירות) ותלות פיזית (התמכרות פיזית).
האופיואידים עוברים את מחסום דם מוח ופועלים בצורה ישירה על מערכת העצבים המרכזית על מנת לשכך כאב.
מנגנון: האופיואידים פועלים על חוט השדרה על ידי עיכוב של שחרור מתווכי כאב למוח. וישירות על סינפסות של הגרעין הקשתי (arcuate nucleus) במוח. פעולה כפולה זו הופכת אותם מאוד יעילים בדיכוי כאב. הם מפעילים רצפטורים לאופיאטים, בעיקר מסוג μ - מדכאי GABA. רצפטורים אלה אחראים על שיכוך כאב ותחושה טובה גם באופן פיזיולוגי. אופיואידים אנדוגניים (endogenous opioids) הם חומרים המופיעים באופן טבעי במוח, לדוגמה אנדורפינים.
אופיואידים משמשים בעיקר לטיפול בכאבים שאינם ניתנים לבלימה באמצעים אחרים, כטיפול ראשוני לפציעות טראומטיות קשות (למשל לפצועים בשדה הקרב), לחולי סרטן בשלבים מסוימים או סופניים של המחלה, בזמן ניתוח וכדומה. שיווק מאסיבי של אופיואידים בשיטות מפוקפקות מוכר כתורם למגפת האופיואידים, בה נפטרו כ-47,600 אמריקנים ממנת יתר ב-2017.
החלוקה הפרמקולוגית של תרופות לשיכוך כאב > מדכאי דלקת שאינם סטרואידים

NonSteroidal Anti-Inflammatory Drugs נקראים בקיצור NSAIDs. הקבוצה העיקרית והנפוצה של משככי כאבים. בהם: אספירין, איבופרופן (אדוויל, נורופן, אדקס ועוד), דיקלופנק (ולטרן, אביטרן ועוד) נפרוקסן (נקסין, פוינט וכו') ועוד רבים. כשמם כן הם, אינם רק משככי כאב אלא גם מדכאים את שאר התגובות הדלקתיות ובעיקר מורידים חום (אנטיפיורטיים).
מנגנון: ה-NSAIDs פועלים על ידי עיכוב (חלקם עיכוב תחרותי וחלקם עיכוב קבוע) של האנזימים ממשפחת ציקלואוקסיגנאז - Cyclooxygenase או בקיצור COX. אנזים זה הכרחי ביצור האנדוגני של פפטידים קצרים בשם פרוסטגלנדינים. הפרוסטגלנדינים אחראים על גירוי תחושת כאב, הגדלת חדירות הרקמה (בצקת), כיווץ הברונכי והצמדות טסיות דם (הגורמת לקרישת דם).
NSAIDs משמשים בעיקר לשיכוך כאבים קלים עד בינוניים והורדת חום. שימושים נוספים:
עיכוב הצמדת טסיות הדם (נקרא גם באופן שגוי "דילול דם"). בעיקר על ידי אספירין במינון נמוך של 75–100 מ"ג (קרטיה, טבעפירין, מיקרופירין ועוד).
שימוש כמשככי דלקת במחלות אוטואימוניות (בעיקר כקו ראשון או טיפול משלים).