ססיל רודס
היבטים פוליטיים

רודס רצה להרחיב את האימפריה הבריטית בגלל שהוא האמין שגזע אנגלו-סקסוני היה מיועד להצלחה. במה שהוא הסביר בתור "טיוטה של כמה מהרעיונות שלי" הנרשם ב-1877 בזמן שעוד היה סטודנט באוקספורד, רודס אמר על האנגליים, "אני טוען שאנחנו הגזע הראשון בעולם, וכמה שאנחנו מתיישבים ביותר מהעולם, ככה יותר טוב לאנושות. אני טוען שכל דונם שנוסף לשטחנו משמעו ההיוולדות של יותר מהגזע הבריטי שאחרת לא יכלו להתקיים."
רודס רצה ליצור איחוד מדינות בו כל המדינות הנשלטות על ידי בריטניה באימפריה יהיו מיוצגות על ידי הפרלמנט הבריטי. רודס ספציפית ציין בצוואה שלו שכל הגזעים ראויים ללמידה. נאצר שהוא רצה ליצור אליטה אמריקאית של מלכי-פילוסופים שיגרמו לארצות הברית להצטרף מחדש לאימפריה הבריטית. רודס גם כיבד והעריך את הגרמנים ואת הקיסר שלהם, הוא הרשה לסטודנטים גרמנים להיות כלולים במלגות רודס. הוא האמין שבסופו של דבר האימפריה המאוחדת (כולל אירלנד), ארצות הברית, וגרמניה ביחד ישלטו בעולם ויוודאו שישנו שלום תמידי.
היו דיונים על דעותיו של רודס על גזע; הוא תמך בזכות של ילידים אפריקאים להצביע, אבל מבקרים קראו לו "ארכיטקט של אפרטהייד" ו"עליונות לבנה", במיוחד מאז 2015. לפי מאגוביין, רודס היה "עצוב שבמחוז הבחירות של קייפ, אפרקאיים יכלו להיות יותר החלטיים אם יותר מהם התכוננו לזכות להצביע תחת החוק הנוכחי [הכוונה היא לזיכיון קייפ המוסמך]," עם רודס מתווכח ש"צריך להתייחס לילידי המקום כמו אל ילדים וסירבו לזיכיון. אנחנו חייבים לאמץ מערכת של דספוטיזם, כמו מה שעובד בהודו, ביחסים שלנו עם הברבריות בדרום אפריקה". רודס תמך בממשל בילידים האפריקאים הגרים במושבת קייפ " במצב של ברבריות וקביעות קהילתית" בתור "מרוץ נושא. אני לא הולך עד כדי כך רחוק כמו חבר בוויקטוריה מערב, שלא יתנו לאדם שחור הצבעה. … אם הלבנים ישאירו את המצב שלהם בתור הגזע העליון, יכול לבוא היום בו אנו נודה לכך שהילידים איתנו במצב הראוי להם.
לעומת זאת, ההיסטוריון ראימונד ק. מנסינג מציין שלרודס יש את המוניטין בתור האדם עם רוח אימפריאלית בריטית הכי מופת וראוותני, ותמיד האמין שהמוסדות הבריטים היו הכי טובים. ממנסינג טוען שרודס פיתח לאט קונספט ששונה במעט מהפדרציה האימפריאלית באפריקה, ושדעותיו הבשלות היו יותר מאוזנות וריאליסטיות. לפי מנסינג, "רודס לא היה ביולוגי או גזען קיצוני. למרות התמיכה שלו במה שהפך להיות הבסיס למערכת אפרטהייד, הוא נראה הכי טוב בתור תרבותי או גזען מינימלי". מנסינג 1986, עמ' 99-106.
על פוליטיקה מקומית בבריטניה, רודס היה תומך במפלגה הליברלית. ההשפעה המשמעותית היחידה של רודס היה התמיכה הגדולה שלו במפלדה הלאומנית האירית, כשבראשה צ'ארלס סטיוארט פארנל (1846-1891).
רודס עבד טוב עם האפריקנרים במושבת קייפ; הוא תמך בלימוד הולנדית באותה מידה כמו אנגלית בבתי ספר ציבוריים. בזמן שהיה ראש ממשלת מושבת קייפ, הוא עזר להוריד את רוב ההגבלות החוקיות שלהם. הוא היה חבר של ז'אן הופמאייר, המנהיג של האיגוד האפריקנרי, וזה היה הרבה בגלל התמיכה האפריקנרית בהפיכה שלו לראש ממשלת מושבת קייפ. רודס תמך בממשל עצמי עבור מושבת קייפ, ביחד עם ההעדפה שלו עבור השליטה באימפריה במתיישבים אזוריים ופוליטיקאים מאשר לונדון.
המשכיל וסופר זימבבואי פיטר גודווין, בזמן שמאוד ביקורתי על רודס, כותב שצריך לשפוט אותו ביחס לנקודות המבט התרבותיות וחברותיות של תקופתו, מניח שרודס "לא היה היטלר של המאה ה-19. הוא לא היה אדם חריג אלא אדם של זמנו…רודס והחלוצים הלבנים שלו באפריקה הדרומית כן התנהגו בצורה נבזית לפי הסטנדרטים של ימינו, אבל לא יותר גרוע מהמתיישבים הלבנים בצפון אמריקה, דרום אמריקה, ואוסטרליה; ובכמה מובנים יותר טוב, בהתחשב בכך שהשמדת הילידים באפריקה היה פחות שלם. לכל המושבות האפריקאיות הרשמיות שעכשיו נשלטות על ידי ילדי המקום, בניגוד לאמריקאים ובקטבים, רוב הילידים הלא מקוריים הושמדו."
גודווין ממשיך ואומר "רודס וידידיו מתאימים באופן מושלם לסביבתם ותואמים את המוסר (או את המחסור בו) בזמנו. כפי שכה שכיח המצבף היסטוריה פשוט עקבה אחרי כוח המשיכה של כוח אש מעולה."