stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת העצמאות של מקסיקו
קריסת השלטון האימפריאלי והעצמאות

איטורבידה שכנע את הקצינים המלכותיים להחליף צד ולתמוך בעצמאות, כמו גם את הכוחות המורדים הישנים מבני הגזע המעורב. עבור חלק מהמפקדים המלכותיים, כוחותיהם פשוט עזבו, חלקם חננו מורדים לשעבר. הפיקוד הצבאי העליון במקסיקו סיטי הדיח את המשנה למלך, חואן רואיס דה אפודקה ביולי 1821, והחליף אותו במשנה למלך זמני, הגנרל המלכותי פרנסיסקו נובלה. עד שמונה המשנה למלך החדש חואן אודונוחו, כמעט כל המדינה תמכה בתוכנית איגואלה. רוב החיילים ערקו לצבא שלושת הערבויות של איטורבידה והגורם הספרדי אבד. ב-24 באוגוסט 1821 חתמו נציגי הכתר הספרדי, כולל המשנה למלך החדש חואן או'דונוחו ואיטורבידה, על הסכם קורדובה, שהכיר בעצמאות מקסיקנית במסגרת תוכנית איגואלה. לאחר מכן התפטר או'דונוחו מתפקיד המשנה למלך. ממשלת ספרד הכחישה שלאו'דונוחו הייתה הסמכות לחתום על האמנה, אך האירועים בשטח ראו את איטורבידה וצבא שלוש הערבויות צועדים לתוך מקסיקו סיטי בניצחון ב-27 בספטמבר 1821. למחרת, הוכרזה עצמאות מקסיקו בהכרזת העצמאות של האימפריה המקסיקנית. תוכנית איגואלה והסכם קורדובה הביאו במהירות לברית של מורדים ומלוכניים לשעבר שהביאו להשגה מהירה של עצמאות כמעט ללא עימות צבאי נוסף. לאחר שהושגה עצמאות, הבקעים בין אינטרסים שונים צצו במהירות מחדש.
הקמת האימפריה המקסיקנית הראשונה

ב-27 בספטמבר 1821, צבא שלושת הערבויות נכנס למקסיקו סיטי, ולמחרת הכריז איטורבידה על עצמאותה של האימפריה המקסיקנית, כפי שכונתה מעתה ספרד החדשה. הסכם קורדובה לא אושרר על ידי הקורטס הספרדי. איטורבידה כלל סעיף מיוחד באמנה שהותיר את האפשרות של מינוי מונרך קריאולי להתמנות על ידי קונגרס מקסיקני אם אף חבר מתאים מבני המלוכה האירופי לא יקבל את הכתר המקסיקני. מחצית מעובדי הממשלה החדשים שמונו היו תומכי איטורבידה.
בליל ה-18 במאי 1822, צעדה ברחובות הפגנה המונית בראשות גדוד סלאיה, שעליו פיקד איטורבידה במהלך המלחמה ודרשה מהמפקד העליון שלהם לקבל את כס המלוכה. למחרת הכריז הקונגרס על איטורבידה כקיסר מקסיקו. ב-31 באוקטובר 1822, איטורבידה פיזר את הקונגרס והחליף אותו בחונטה אוהדת.
ניסיונות ספרדים לכבוש מחדש את מקסיקו

למרות יצירת האומה המקסיקנית, הספרדים עדיין הצליחו להחזיק בנמל וראקרוס שמקסיקו לא השיגה את השליטה בו עד 23 בנובמבר 1825. הניסיונות הספרדיים לבסס מחדש את השליטה על מקסיקו הגיעו לשיאם בקרב טמפיקו ב-1829, במהלכו כוח פלישה ספרדי כותר בטמפיקו ונאלץ להיכנע.
ב-28 בדצמבר 1836 הכירה ספרד בעצמאותה של מקסיקו במסגרת הסכם סנטה מריה-קלטראווה, שנחתם במדריד על ידי הנציב המקסיקני מיגל סנטה מריה ושר המדינה הספרדי חוסה מריה קלטראווה. מקסיקו הייתה המושבה לשעבר הראשונה שעצמאותה הוכרה על ידי ספרד; השנייה הייתה אקוודור ב-16 בפברואר 1840.
מורשת

בשנת 1910, כחלק מהחגיגות לציון מאה שנה למרד אידלגו ב-1810, חנך הנשיא פורפיריו דיאס את האנדרטה לזכר הפרידה הפוליטית של מקסיקו מספרד, מלאך העצמאות בשדרת רפורמה. יצירת האנדרטה האדריכלית הזו היא חלק מהתהליך הארוך של בניית הזיכרון ההיסטורי של העצמאות המקסיקנית.
למרות שמקסיקו זכתה בעצמאותה בספטמבר 1821, ציון האירוע ההיסטורי הזה לא תפס מיד. בחירת התאריך לחגיגה הייתה בעייתית, כי איטורבידה, שהשיג עצמאות מספרד, הוכתר במהירות כקיסר מקסיקו. שלטונו קצר המועד מ-1821 עד 1823 הסתיים כאשר הוא נאלץ על ידי הצבא להתפטר. זו הייתה התחלה קשה עבור האומה החדשה, שהפכה את חגיגת העצמאות ביום השנה לצעידה של צבא שלושת הערבויות של איטורבידה לתוך מקסיקו סיטי בניצחון ליום פחות מושלם עבור אלה שהתנגדו לו. חגיגות העצמאות בתקופת שלטונו צוינו ב-27 בספטמבר. לאחר הדחתו, נשמעו קריאות להנציח את עצמאותה של מקסיקו בנוסח שבו חגגה ארצות הברית בסגנון מפואר את יום העצמאות שלה ב-4 ביולי. הקמת ועדה של גברים חזקים לציון חגיגות העצמאות, החונטה פטריוטיקה, ארגנה חגיגות הן ב-16 בספטמבר, כדי להנציח את ההכרזה של אידלגו ואת תחילת מרד העצמאות, והן ב-27 בספטמבר, כדי לחגוג עצמאות פוליטית ממשית.
בתקופת משטר דיאס (1876–1911), יום הולדתו של הנשיא חל בקנה אחד עם חגיגת העצמאות ב-15/16 בספטמבר. החגיגות הגדולות ביותר התקיימו וממשיכות לעשות זאת בכיכר המרכזית של הבירה, ה-zócalo, עם צלצול פעמוני הקתדרלה המטרופוליטנית של מקסיקו סיטי. בשנות ה-80 של המאה ה-19, פקידי ממשל ניסו להזיז את הפעמון שבו צלצל אידלגו ב-1810 כדי לאסוף בני קהילה בדולורס למה שהפך ל"גריטו" המפורסם שלו. בתחילה אמרו פקידי הפואבלו שהפעמון כבר לא קיים, אבל ב-1896, הפעמון, המכונה פעמון סן חוסה, נלקח לבירה. שמו שונה ל"פעמון העצמאות" והופעל על ידי דיאס. כעת הוא חלק בלתי נפרד מחגיגות יום העצמאות.
ישנן תוכניות להנצחת העצמאות ב-2021, וכן להנצחת הקמת הרפובליקה המקסיקנית ב-2024. אירוע 2021 מכונה "שלמות העצמאות".
ראו גם

היסטוריה של מקסיקו
הערות שוליים

↑  Hugh M. Hamill, The Hidalgo revolt : prelude to Mexican independence, Westport, Conn: Greenwood Press, 1966, 1981, עמ' 1
↑  כבר עם כיבוש מקסיקו הביאו הבדלי המעמדות להתנגדות מקומית כלפי המשטר הספרדי. התקוממות המקומית הראשונה החלה בשנת 1566 על ידי מרטין קורטס, בנו של הרנן קורטס.
1 2  Kirkwood Burton, The wars of Mexican independence 1808-1821, The history of Mexico, .Westport, Conn: Greenwood Press, 2000, עמ' 77-79
↑  סמכות השיפוט הצבאית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531559405171  LCCN: sh85084579  NKC: ph1163108 
Cristóbal de Villalpando, 1695. נוף של הארמון מאיור של מקסיקו סיטי, מראה נזק של ארמון המשנה למלך על ידי הפורעים משנת 1692 (מימין למעלה).
המשנה למלך חוסה דה איטוריגאריי, הופל בהפיכה על ידי קושרים בחצי האי בשנת 1808
מיגל אידלגו אי קוסטייה, מאת חוסה קלמנטה אורוסקו, הארמון הממשלתי של חאליסקו, גוודלחרה
כרזה עם דמותה של הבתולה מגוודלופה שנושאת על ידי הידלגו והמיליציה המתקוממת שלו. הבישוף הליברלי הנבחר מנואל עבאד אי קוויפו גינה את השימוש של המורדים בדמותה כחילול קודש.
עיירות על מסלול המערכה של אידלגו והאזורים שבהם התפשט המרד בשנת 1810–1811.
פינת ה-Alhóndiga de Granaditas ב-Guanajuato, שם טבחו המורדים בכל הספרדים שהלכו וחשבו שזה מקלט בטוח. לאחר הוצאתו להורג, ראשו של אידלגו היה תלוי בפינה אחת.
ב-28 בספטמבר 1810, אידלגו הוביל את המצור על Alhóndiga de Granaditas בגואנחואטו.
הכומר חוסה מריה מורלוס
פליקס מריה קאלחה, מפקד צבאי מלכותי ולאחר מכן משנה למלך של ספרד החדשה
מריאנו מטמורוס.
החותם הרשמי של החונטה העליונה
קונגרס Chilpancingo יום החתימה על החוק החגיגי של הכרזת העצמאות של צפון אמריקה. מורלוס עומד בקצה הימני, עם המטפחת הלבנה
ויסנטה גררו, מנהיג הגזע המעורב של המרד בדרום מקסיקו
גיליון מלכותי של Ferdinand VII Durango 8 Reales
אברסו דה אקאטמפאן, גררו ואיטורבידה יוצרים ברית, 1821.
דגל צבא שלושת הערבויות
ייצוג של מסטיזים ב"ציור קאסטה" מהתקופה הקולוניאלית.
ציור שמן של אגוסטין דה איטורבידה
דגל האימפריה המקסיקנית של איטורבידה, התבנית לדגל מקסיקו המודרני עם הנשר יושב על קקטוס. הכתר על ראשו של הנשר מסמל את המלוכה במקסיקו.
נייט ססטינה

| --- | --- |

ססטינה בשנת 2017
 לידה:  12 במאי 1997 (בן 27) סנט מריס, פנסילבניה, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06
 מספר:  77
 מכללה:  אוניברסיטת באקנל (2015–2019)   אוניברסיטת קנטקי (2019–2020)
 דראפט:  לא נבחר, 2020
 קבוצות כשחקן
 2021   2021   2021–:  לונג איילנד נטס  הפועל חולון   מרקזפנדי דניזלי
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הבלקנית (2021)
 
נתן מייקל ססטינה (באנגלית: Nathan Michael Sestina; נולד ב-12 במאי 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר במרקזפנדי דניזלי.
קריירת תיכונים ומכללות

אביו של ססטינה, דונלד, הוא מורה לשעבר, מאמן כדורסל ואחראי אתלטיקה בתיכון קאמרון קאונטי. אימו רייצ'ל, היא גם מורה והייתה שחיינית באוניברסיטת אינדיאנה בפנסילבניה. יש לו ארבעה אחים ושני אחיו הגדולים, אנדרו וג'ייסון, שירתו בצבא ארצות הברית.
ססטינה נולד בסנט מריס שבפנסילבניה וגדל באמפוריום. בשנתו האחרונה בתיכון מחוז קמרון, ססטינה העמיד ממוצעים של 22.6 נקודות ו-14 ריבאונדים למשחק ונבחר לשחקן העונה של הליגה. הוא סיים את קריירת התיכונים שלו עם 1,703 נקודות ושיא התיכון עם 955 ריבאונדים.
ססטינה החל לשחק באוניברסיטת באקנל. בעונתו הראשונה סבל מפציעה בכתף לאחר ארבעה משחקים ופספס את שאר העונה, מה שגרם לו להפעיל על העונה חולצה אדומה שנותנת לו שנה נוספת לזכאות בקריירת המכללות. בעונתו השנייה במכללה, העמיד ססטינה ממוצעים של 4.8 נקודות ו-3.7 ריבאונדים למשחק ב-31 משחקים. בעונתו השלישית, ססטינה העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות ו-3.9 ריבאונדים ב-14.9 דקות למשחק. בעונתו האחרונה במכללה פתח בחמישייה באופן קבוע ונהנה מעונת פריצה, כשהוא מעמיד ממוצעים של 15.8 נקודות (שישי בליגה) ו-8.5 ריבאונדים למשחק (שני בליגה), מה שהכניס אותו לחמישייה השנייה של העונה. בתום העונה הודיע כי יעבור לאוניברסיטת קנטקי בשנתו האחרונה במכללות.
במשחקו הראשון במכללה, קלע ססטינה 7 נקודות והוריד 7 ריבאונדים בניצחון 62–69 על אוניברסיטת המדינה של מישיגן אשר דורגה ראשונה בליגה. במשחקו השישי בליגה, נגד אוניברסיטת לאמר, שבר ססטינה את פרק כף היד השמאלית והחמיץ שלושה משחקים. בזמן הפציעה העמיד ססטינה ממוצעים של 7.3 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק ב-27.8 דקות למשחק. ססטינה חזר באופן רציף ב-18 בדצמבר מול אוניברסיטת יוטה ולא קלע נקודה. משחק לאחר מכן מול אוניברסיטת המדינה של אוהיו, קלע ססטינה שיא עונתי של 17 נקודות בהפסד מכללתו 65–71. ב-18 בפברואר 2020, קלע ססטינה את הנקודה ה-1,000 שלו בקריירת המכללות במהלך משחק מול אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה בו קלע 13 נקודות. בעונתו האחרונה העמיד ססטינה ממוצעים של 5.8 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק ב-28 משחקים.
קריירה מקצועית

ב-30 ביולי 2020, חתם ססטינה בקייב באסקט מהסופרליגה האוקראינית. ב-13 באוקטובר חתם בניז'ני נובגורוד מהליגה המאוחדת של VTB, אך בעקבות ביטול העונה עקב מגפת הקורונה, שוחרר ססטינה לפני ששותף במשחק רשמי בקבוצה.
ב-1 בדצמבר 2020, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם ססטינה על חוזה לעשרה ימים בברוקלין נטס מליגת ה-NBA. לאחר שהוחלט לא להאריך את חוזהו בקבוצה, הוא חתם בלונג איילנד נטס, קבוצת הבת של ברוקלין מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-15 במרץ 2021, חתם ססטינה בהפועל חולון מהליגה הישראלית.
בעונת 2020/21 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב.
הערות שוליים

↑  משה ברדה, ‏יש רכש: נייט ססטינה חתם בהפועל חולון, באתר ONE‏, 15 במרץ 2021
↑  הפועל חולון זכתה באליפות הליגה הבלקנית, באתר ערוץ הספורט, 29 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נייט ססטינה".
נייט סילבר

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1978 (בן 46) איסט לאנסינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק, ויקר פארק 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת שיקגו  תיכון איסט לאנסינג 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מעסיק:  FiveThirtyEight, KPMG, Baseball Prospectus 
 פרסים והוקרה:  פרס פי בטא קפא במדע (2013)  פרס ובי 
 https://www.natesilver.net
 
נתנאל ריד (נייט) סילבר (באנגלית: Nathaniel Read Silver; נולד ב-13 בינואר 1978) הוא סטטיסטיקאי ובלוגר אמריקאי ממוצא יהודי. זכה לפרסום כמייסד וכעורך הראשי לשעבר של הבלוג FiveThirtyEight (מילולית: 538), אתר עיתונות מונחית נתונים הידוע בעיקר הודות לתחזיותיו לתוצאותיהן של בחירות.
קורות חיים

סילבר נולד באיסט לנסינג, מישיגן. אמו, סאלי (לבית טרון) היא פעילה חברתית ממוצא אנגלי וגרמני. אביו, בריאן דייוויד סילבר, הוא יהודי, פרופסור למדע המדינה, לשעבר יו"ר החוג למדע המדינה באוניברסיטת המדינה של מישיגן. סילבר תיאר את עצמו כ"חצי יהודי".
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו.
הקים לראשונה מערכת לחיזוי הביצועים והקריירה של שחקנים בליגת הבייסבול האמריקאית, ולאחר מכן מערכת לחיזוי תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית המבוססת על סקרים. ב-2008 הקים את FiveThirtyEight על פי המערכת. הבלוג נקרא על שם מספר החברים בחבר האלקטורים, הנבחרים, מכלל 50 המדינות. סילבר בנה מודל סטטיסטי שסוכם את כל הסקרים המבוצעים בכל מדינה בארצות הברית, תוך מתן משקל לכל סקר לפי מספר הנסקרים, התאריך בו בוצע, ולמוניטין של המכון הסוקר (לפי הצלחותיו בעבר). באתר הוא מציג את התוצאה הסטטיסטית הצפויה כפי שהיא עולה משקלול נתונים אלו.
לראשונה פעל הבלוג במערכת הבחירות בשנת 2008 והוא חזה את המנצח ב-49 מתוך 50 מדינות. בבחירות 2012 חזה סילבר נכונה את המנצח בכל 50 המדינות בארצות הברית. בבחירות 2016 חזה כי הסיכוי של דונלד טראמפ לנצח, כפי שהיה בסופו של דבר, הוא 29%, סיכוי גבוה יותר מאשר נתנו לו הסוקרים האחרים. בבחירות 2020 חזה נכונה את המנצח ב-48 מתוך 50 המדינות, על אף שבחלק מהמדינות המתנדנדות העריך יתר על המידה את ההפרשים בהם ביידן ניצח.
ב-2023 עזב את האתר fiveThirtyEight תוך שהוא לוקח עימו את הזכויות על מודל החיזוי מאז הוא מפרסם תחזיות בבלוג האישי שלו.
ב-2024 התחיל פודקסט יחד עם הסופרת ושחקנית הפוקר מריה קוניקובה בשם Risky Business, בו הם מדברים על נושאים שונים הקשורים לעולם קבלת ההחלטות, עם הקשרים לעולם הפוקר.
פרסים והישגים

מאז פרסום FiveThirtyEight זכה סילבר לפרסים והוקרה בעשרות מקרים. בין הבולטים שבהם:
סילבר הופיע ברשימת 100 המשפיעים של ה-TIME בשנת 2009
הבלוג של סילבר זכה בפרס ובי כבלוג הפוליטי הטוב ביותר
ספרו של סילבר "The Signal and the Noise" זכה בפרס של אמזון ונבחר לספר העיון של שנת 2012
עד 2018 העניקו 6 אוניברסיטאות לסילבר תואר דוקטור לשם כבוד
הערות שוליים

↑  Numbers nerd Nate Silver's forecasts prove all right on election night, הגארדיאן, ‏7 בנובמבר 2012 (באנגלית)
↑  Grading The 2016 Election Forecasts, BuzzFeed News (באנגלית)
↑  2020 Election Forecast, FiveThirtyEight, ‏3 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  Alex Weprin, With Nate Silver Exiting, ABC News Finds Its Next Data Guru in G. Elliott Morris, The Hollywood Reporter, ‏2023-05-19 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518829705171  PLWABN: 9810674269605606  BIBSYS: 12062494  BNE: XX5393865  CANTIC: a11907186  GND: 104122964X  ICCU: NAPV125783  ISNI: 0000 0000 8239 9633  LCCN: n2012043409  NDL: 001155913  NKC: ctu2013754105  NLK: KAC201422432  NSK: 000611010  NTA: 321702727  RERO: 02-A023692424  SUDOC: 170133826  S2AuthorId: 145758144  VIAF: 256089470   WorldCat (עם VIAF): 256089470
ניקה מליה

נִיקָנוֹר "נִיקָּה" מֶלְיָה (בגאורגית: ნიკანორ (ნიკა) მელია נולד ב-21 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כיו"ר התנועה הלאומית המאוחדת והיה חבר הפרלמנט מטעמה, מ-2016 עד 2019. הוא הוחלף על ידי בַּדְּרִי בָּאסִישְׁוִוילִי (אנ'). הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס.
הוא היה המועמד היחיד מהאופוזיציה שתפס את המקום הראשון בכל אחד מהסבבים של הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2020, אך הוא החרים ולא השתתף בסיבוב השני.
ביוני 2019 הוא שוחרר בערבות לאחר שהואשם בארגון או בניהול אלימות קבוצתית או בהשתתפות בה, במהלך ההפגנות ב-20–21 ביוני בטביליסי.
בדצמבר 2020, לאחר התפטרותו של גְּרִיגוֹל וַאשַׁאדזֶה (אנ'), הוא נבחר ליו"ר התנועה הלאומית המאוחדת.
ב-23 בפברואר 2021 כוחות מיוחדים ומשטרה הסתערו על משרדי התנועה ועצרו את מליה.
הערות שוליים

↑  "Nikanor Melia". Parliament of Georgia. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nikanor (Nika) Melia – United National Movement". Agenda.ge. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Genin, Aaron (2 ביולי 2019). "Georgian Protests: Tbilis's Two-Sided Conflict". The California Review (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Georgian Parliament Strips Opposition Lawmaker Of Immunity Over Violent Protests". www.rferl.org. נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Opposition party MP Nika Melia charged with violence at Tbilisi rally". Agenda.ge. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Opposition MP, charged with incitement to violence at Tbilisi rallies, released on bail". Agenda.ge. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nika Melia becomes new UNM party chair". Agenda.ge. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nika Melia elected new UNM head". OC Media. 26 בדצמבר 2020. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ნიკა მელია დაკავებულია
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתתיה גרג'י

ר' מתתיה גרג'י
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
רבי מתתיה גרג'י (1842, הראת – 29 בנובמבר 1917, ירושלים) היה פוסק, פרשן מקרא ומשנה, כרוניקאי, וממנהיגי קהילת יהודי הראת בסוף המאה ה-19. הוא עלה לארץ ישראל בהליכה מאפגניסטן בשנת 1906 ביחד עם משפחתו והתיישב בירושלים.
קורות חייו

מתתיה נולד ללאה ומרדכי גרג'י בשנת 1842 בעיר הראת שבאפגניסטן, בן למשפחה של רבנים מאנוסי משהד שהיגרו לעיר בשנת 1840 כדי שיוכלו לשוב ליהדותם. בנעוריו הוא זכה לחינוך מסורתי מקיף, ובהמשך שימש כדרשן, מורה וכאחד ממנהיגי קהילת יהודי הראת. כמנהיג קהילתי הוא נהג לעיתים לייצג את יהודי הראת בפני השלטונות האפגנים. כמו רבנים חשובים אחרים בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית הוא זכה לתואר מולא.
בשנת 1896 ר' גרג'י ובנו אשר גרג'י ערכו עלייה לרגל לירושלים מאפגניסטן, במסע שלקח עשרה שבועות. לאחר ביקורו בירושלים, בה שהה כשלושה חודשים, הוא חזר לקהילתו בהראת. בשנת 1906 יצא שוב מאפגניסטן, עלה לארץ ישראל באופן סופי והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת 1908 מונה לרב הראשי של הקהילות הבוכרית והאפגנית בעיר. יהודים בוכרים אמידים מימנו את הוצאתם לאור והדפסתם של ספריו.
ספריו כוללים את ספר "תהילות דוד" שכולל אוסף של דרשות על ספר תהילים, "ספר בית המקדש" שכולל פרשנות על המשנה, וספר "עונג לשבת" שכולל פרשנות ארוכה על התורה וספרי הנביאים. ספר "עונג לשבת" בן שלושה החלקים היה רחב-ההיקף בחיבוריו, ובאה בו לביטוי ידיעתו המעמיקה של הספרות היהודית לדורותיה. הספר יצא לאור בשלוש מהדורות, האחרונה שבהם יצאה לאור בשנת 2010. בראייה היסטוריוגרפית חיבורו החשוב ביותר הוא "קורות זמנים", כרוניקה יחידה במינה שמתארת את תולדותיה של קהילת יהודי הראת במאה ה-19 לאורך המאורעות הרבים שעברו עליה כחלק מהתהפוכות השונות של ההיסטוריה האפגנית. הכרוניקה נכתבה מנקודת מבטה של קהילה קטנה המנסה לשרוד ולעבור את המאורעות הגדולים, עלילות דם רבות ומקרי דיכוי. הכרוניקה קיימת בשתי גרסאות, אחת נכתבה בתקופת המאורעות עצמן, והשנייה חוברה בשנת 1913 בעוד שר' גרג'י בירושלים. הגרסה השנייה כוללת גם תיאורים של שנותיו של המחבר בארץ ישראל.
ר' מתתיה גרג'י נפטר בירושלים בשנת 1917. כמה מבניו, ביניהם הרב יוסף גרג'י והרב אשר גרג'י, היו לרבנים בהראת ובירושלים.
ספריו בדפוס

ר' מתתיה גרג'י, עונג לשבת, ירושלים, תשל"ו.
קורות זמנים : להרב מתתיה גרג'י מאפגאניסטאן, מהדיר: ראובן קשאני, ירושלים, תשל"א (1970).
לקריאה נוספת

ראובן קשאני, קורות זמנים להרב מתתיה גרג'י מאפגאניסטאן, שבט ועם ו', סדרה שנייה, תשל"א (1971), עמ' 136–159.
ראובן קשאני, מסעות הרב מולא מתתיה גרג'י מאפגניסטן לארץ ישראל, שבט ועם ד (תשמ"א), עמ' 263–289.
הערות שוליים

↑  יצחק בצלאל, עדה בפני עצמה - יהדות אפגניסטן וחיטובה בין עדות פרס ובוכרה, פעמים, 79, אביב תשנ"ט 1999, עמ' 32.
↑  ראה אודותיו באתר החכם היומי
משפט מייהיל-נרוד

בתורת השפות הפורמליות, משפט מייהיל-נרוד הוא משפט אשר מספק אפיון של משפחת השפות הרגולריות ומסייע להבנת המבנה של האוטומט המינימלי אשר מקבל אותן. המשפט נקרא על שם אניל נרוד וג'ון מייהיל אשר הוכיחו אותו בשנת 1958.
ניסוח פורמלי

המשפט מתבסס על יחס שקילות המוגדר בצורה הבאה: בהינתן שפה  L מעל אלפבית  \Sigma , היחס  R_{L} מוגדר מעל  \Sigma ^{*} בצורה הבאה:  xR_{L}y אם ורק אם לכל  z\in \Sigma ^{*} המילים   xz,yz שייכות שתיהן לשפה  L או ששתיהן אינן שייכות לשפה  L. כלומר:
xR_{L}y\Leftrightarrow \forall z\in \Sigma ^{*}(xz\in L\Leftrightarrow yz\in L).
מילה  z\in \Sigma ^{*} שאינה מקיימת תנאי זה נקראת מילה מפרידה או זנב מפריד בין   x,y.
משפט מייהיל-נרוד אומר כי מספר המצבים המינימלי באוטומט סופי דטרמיניסטי אשר מקבל את  L הוא כמספר מחלקות השקילות של  R_{L}. בפרט, אם קיימות אינסוף מחלקות שקילות לא קיים אוטומט שכזה, ולכן השפה אינה רגולרית. המשפט גם מתאר את מבנה האוטומט המינימלי המקבל את השפה במקרה שמספר מחלקות השקילות הוא סופי, ומספק דרך קונסטרוקטיבית לבנות אוטומט כזה במקרה שמחלקות השקילות ידועות לנו: מצבי האוטומט יהיו מחלקות השקילות (כשהמצב ההתחלתי הוא  \left[\epsilon \right]), המצבים המקבלים יהיו מחלקות שמיוצגות בידי מילים השייכות לשפה  L ופונקציית המעברים של האוטומט תוגדר על ידי  \delta (\left[x\right],a)=\left[xa\right] (קל להראות כי פונקציה זו מוגדרת היטב).
דוגמאות > שפה רגולרית

עבור שפת כל המילים שאורכן זוגי (כולל אורך אפס), קיימות עבור היחס  R_{L} בדיוק שתי מחלקות שקילות - מחלקה אחת היא קבוצת כל המילים מאורך זוגי, והמחלקה השנייה היא קבוצת כל המילים מאורך אי זוגי. כדי לראות זאת די לשים לב כי אם הזוגיות של אורך המילים  x,y זהה, היא נותרת כזו גם כאשר מוסיפים לשתיהן סיפא  z כלשהי. לכן, עבור כל שתי מילים בעלות זוגיות זהה מתקיים היחס  R_{L}. (ועבור מילים בעלות זוגיות שונה, לא מתקיים היחס).
מכאן ניתן גם ללמוד שהאוטומט המינימלי שמקבל את השפה מכיל שני מצבים, שהראשון שבהם הוא מקבל, והאוטומט מחליף מצב עם כל אות שהוא קורא.
דוגמאות > שפה שאינה רגולרית

ישנן מספר הוכחות לכך שהשפה  L=\left\{a^{n}b^{n}|n\in \mathbb {N} \right\} אינה רגולרית. הוכחה המתבססת על משפט נרוד מראה כי עבור היחס  R_{L} קיימות אינסוף מחלקות שקילות. לשם כך אין צורך למצוא את כל מחלקות השקילות או לכתוב אותן במפורש, אלא די להציג קבוצה אינסופית של מילים כך שאין שתי מילים מתוכה הנמצאות באותה מחלקת שקילות.
בהקשר של השפה הנוכחית, קבוצה כזו היא למשל  \left\{a,a^{2},a^{3},\dots ,\right\}. כדי לראות זאת די להראות כי עבור  m,n שרירותיים השונים זה מזה,  a^{n} ו- a^{m} אינם שייכים לאותה מחלקת שקילות - כלומר, קיימת מילה  z שמפרידה בינן. דוגמה למילה  z שכזו היא  z=b^{n}, שכן  a^{n}z=a^{n}b^{n}\in L ואילו  a^{m}z=a^{m}b^{n}\notin L.
רעיון ההוכחה

אם מספר מחלקות השקילות של  R_{L} הוא סופי, האוטומט שהוצג לעיל שמצביו הם מחלקות השקילות של  R_{L} מקבל את  L. כדי לראות זאת די להוכיח באינדוקציה כי לאחר קריאת המילה  w האוטומט יגיע למצב  [w]. מכיוון שהמצבים המקבלים הוגדרו בתור המחלקות שמיוצגות על ידי המילים ששייכות לשפה, ומכיוון שאם במחלקה יש מילה השייכת לשפה כל המילים בה שייכות לשפה, הדבר מבטיח את נכונות האוטומט.
מינימליות מספר המצבים של האוטומט הזה מתבססת על שימוש ביחס שקילות נוסף. בהינתן אוטומט כלשהו  A, היחס  R_{A} מתקיים עבור כל שתי מילים שקריאתן מביאה את האוטומט לאותו המצב. כלומר:
xR_{A}y\Leftrightarrow {\hat {\delta }}(q_{0},x)={\hat {\delta }}(q_{0},y).
מספר מצבי האוטומט  A הוא לפחות כמספר מחלקות השקילות של היחס  R_{A}, כי לכל מצב שניתן להגיע אליו באוטומט ניתן להתאים מחלקת שקילות שנציגתה היא מילה שמביאה את האוטומט למצב זה.
אם  L היא שפה רגולרית ו- A אוטומט כלשהו שמקבל אותה, ניתן להראות כי היחס  R_{A} מעדן את היחס  R_{L}, כלומר  R_{A}\subseteq R_{L}. מכך נובע שמספר מחלקות השקילות של  R_{L} קטן ממספר מחלקות השקילות של  R_{A}. בפרט, הוא סופי, ומספר מצבי האוטומט שמושרה על ידי  R_{L} קטן או שווה למספר מצבי האוטומט  A.
האבחנה לפיה  R_{A}\subseteq R_{L} נובעת מכך שאם  xR_{A}y אז לאחר קריאת שתי המילים יגיע האוטומט  A לאותו מצב, ועל כן לכל סיפא  z שקורא האוטומט לאחר מכן הוא יגיע גם כן לאותו מצב. כלומר, האוטומט יחזיר תשובה זהה על  xz ועל  yz לכל  z, ועל כן  xR_{L}y.
לקריאה נוספת

שמואל זקס ונסים פרנסיז, ‏אוטומטים ושפות פורמליות א, האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמ' 249-287
ניקו אולסק

ניקולאס אולסק (בספרדית: Nicolás Olsak; נולד ב-25 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי-ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

אולסק נולד למשפחה יהודית בבואנוס איירס בירת ארגנטינה, ובגיל 12 עבר עם משפחתו לארצות הברית וגדל בבוקה רטון שבפלורידה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 14, ובגיל 19 התחיל ללמוד כלכלה באוניברסיטת בלמונט ובמקביל שיחק בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בלמונט ברוינס בליגת המכללות.
בקיץ 2014 עלה אולסק לישראל במסגרת פרויקט תגלית, ולאחר שנבחן בקבוצת הפועל רמת השרון חתם במכבי יפו מליגה א' דרום, בהמלצתו של גיא עזורי. ב-12 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 5–1 על הפועל מחנה יהודה במסגרת גביע המדינה. ב-6 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–3 לסקציה נס ציונה.
בקיץ 2015 חתם בהפועל רמת השרון מהליגה הלאומית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 2–1 על הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך 32 הופעות בעונת 2015/2016.
ב-7 ביולי 2016 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול הפועל רמת השרון בגביע הטוטו שהסתיים בתיקו 1–1. ב-18 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–0 על הפועל רמת השרון. בסך הכול כבש שני שערים ב-29 הופעות בעונת 2016/2017, והיה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל, אף על פי שפתחה את העונה עם מינוס תשע נקודות.
ב-19 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע. ב-14 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 4–1 על בני יהודה. בסך הכול ערך 35 הופעות ליגה בעונת 2017/2018, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי בטבלה. בעונת 2018/2019 כבש שער אחד ב-29 הופעות ליגה, כאשר הקבוצה סיימה במקום הרביעי והגיעה לגמר גביע המדינה. בסיום עונת 2019/2020 הסתיים חוזהו והוא עזב את הקבוצה.
ב-10 באוגוסט 2020 חתם בוואלבייק מליגת העל ההולנדית.
ב-8 בפברואר 2021 חתם לחצי עונה בבית"ר ירושלים.
ב-31 במאי 2021 חתם במכבי פתח תקווה. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-12 באוגוסט 2022 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
ב-6 בפברואר 2023 חתם במכבי הרצליה מליגה א'.
ב-21 ביוני הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏‏אולסק: כשהגעתי לכאן חשבתי שתוך שנה אחזור לארה"ב, באתר ספורט1, 17 באוגוסט 2018
↑  ניקולאס אולסק חתם בנתניה, ורגוץ' מתקרב, באתר ONE‏, 7 ביולי 2016
↑  העברות בעולם, 10.8: ריאל מציעה את קרוס או איסקו בתמורה לדיבאלה, ברצלונה רוצה את ברנרדו סילבה, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2020
↑  גיא בן זיו, רשמית: ניקו אולסק חתם בבית"ר ירושלים, באתר ONE, ‏8 בפברואר 2021
↑  עמית קרקו, ‏בן רייכרט וניקו אולסק חתמו רשמית במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 31 במאי 2021
↑  רענן ברנובסקי ושלמה וייס‏, ניקו אולסק חתם לעונה בהפועל חדרה, נמני יעשה רוטציה בגביע הטוטו, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2022
↑  יונתן גינזבורג, ‏מגיע לליגה א': ניקו אולסק חתם במכבי הרצליה, באתר ONE‏, 6 בפברואר 2023