stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חורבן ותלישות
הרקע לכתיבת המאמר

במסגרת עבודתו במחלקה לענייני הנוער, השתתף ברל כצנלסון בסמינר מדריכים של "הנוער העובד והלומד" שנערך בשפיה בעת חופשת הקיץ, בחודש אב תרצ"ד, ושם נודע לו כי מדריכים בתנועת הנוער המחנות העולים הוציאו את חניכיהם למחנה קיץ בליל תשעה באב. בי"ד באב של אותה שנה (26 ביולי 1934), פרסם כצנלסון בעיתונו 'דבר' את המאמר "חורבן ותלישות", שבו הביע זעזוע מהמעשה, שאותו ראה כעדות לפשיטת רגל רוחנית.
תוכן המאמר

המאמר מתחיל בהכרה כי הוצאת החניכים למחנה קיץ בתשעה באב לא אירעה במזיד, אלא מתוך אי-ידיעה; אלא שאי-הידיעה, לפי כצנלסון, רעה אף היא.
שמעתי כי אחת מהסתדרויות הנוער קבעה את יציאת חבריה למחנה קיץ באותו לילה שבו מבכה ישראל את חורבנו, את שעבודו ואת מרי גלותו.

[...] אין להעלות על הדעת כי הם עשו זאת מתוך ידיעה מה הם עושים. אולם אי-ידיעה זו כשהיא לעצמה היא המעוררת מחשבות נוגות על רמתם התרבותית ועל ערך פעולתם החינוכית של כמה ממדריכי הנוער.
בהמשך מביע המחבר זעזוע משכחת ההיסטוריה והמורשת היהודית:
הדור אשר שתה את קובעת (רעל) הגלות והשעבוד יותר מכמה וכמה דורות שקדמו לו, הדור אשר הוחזר בחוזק-יד אל הרגשת החורבן והגירושים, הדור אשר כל טעם חייו הוא בזה שישמש גשר מן החורבן והגלות אל חיי עצמאות וחירות – האם הדור הזה יתחנך לייעודו על ידי שכחת יום אבל עמו?
כצנלסון ממשיך:
מה ערכה ומה פרייה של תנועת-שחרור שאין עִמה שָרשיות ויש עִמה שִכחה, אשר תחת לטפח ולהעמיק בקרב נושאיה את הרגשת המקור ואת ידיעת המקורות, היא מטשטשת את זכרון נקודת המוצא ומקצצת בנימין, אשר דרכן יונקת התנועה את לשדה? 

כלום היינו עוד מסוגלים כיום הזה לתנועת-תקומה לולא היה עם ישראל שומר בלבו בקשיות-עורף קדושה את זכר החורבן? לולא היה מייחד בזכרונו ובהרגשתו ובהליכות-חייו את יום החורבן מכל הימים? זהו כוחו של הסמל החיוני המגובש והמפרה בקורות-עם.

אלמלא ידע ישראל להתאבל במשך דורות על חורבנו ביום הזיכרון, בכל חריפוּת ההרגשה של מי שמתו מוטל לפניו, של מי שאִבֵּד אך זה עתה את חירותו ואת מולדתו, לא היו קמים לנו לא הס ולא פינסקר, ולא הרצל ולא נורדוי, ולא סירקין ולא ברוכוב, ולא א. ד. גורדון ולא י. ח. ברנר. ויהודה הלוי לא היה יכול ליצור "ציון הלא תשאלי" וביאליק לא היה יכול לכתוב את "מגִלת האש".
המאמר מסתיים בדיון בסמלים העומדים לנגד עיני החברה היהודית-ישראלית. בפסקת הסיום משתמש כצנלסון במילים "החורבן" ו"התלישות", שהעניקו למאמר את שמו:
הלא בימינו מרבים לדבר, ובהסתדרויות נוער בפרט, על ערכם החִנוכי של סמלים. מדוע, איפוא, לא תדע שום הסתדרות נוער לעטוף ביום זה את דגליה אבל? [...] האמנם אין אנו מסוגלים אלא להשתמש בסמלים שאולים בהקפה, בסמלים שאין עִמם אלא העתקה וחיקוי, והעיקר, הסכמה מן החוץ? האמנם אין אנו מסוגלים אלא לחיים תלושים, לתרבות תלושה ולסמלים תלושים? 

על אותם מדריכי הנוער אשר בעולמם הרוחני חסרה הידיעה וההרגשה של יום החורבן, אפשר אולי ללמד זכות בנוסח הידוע: סלח להם, כי אין הם יודעים מה הם עושים. אבל על עצם העובדה, שבתוך תנועה כבירת-תכנים ועמוקת רגשות אפשר שהדרכת הנוער תהא נתונה בידי מי שאין להם חוש לאוצרות הרוח של האומה, לסמלים היסטוריים, לערכים תרבותיים ולאימפּוֹנדֶרָבּיליוּת נפשית – אין כפרה.
השפעת המאמר

המאמר הכה גלים ביישוב היהודי. כהוגה דעות ומעצב דעת קהל הייתה השפעה משמעותית לטענתו של כצנלסון כי הרעיון הציוני הסוציאליסטי לא היה מתעצב ללא המסורת המתמשכת של התודעה הלאומית, הכוללת בתוכה את זיכרון החורבן והכמיהה לתחייה ולבנייה מחדש של הלאום.
כצנלסון היה מהוגי הדעות המוערכים על דוד בן-גוריון, והשפיע עליו רבות. נטען שבן-גוריון לא קיבל החלטה חשובה מבלי לשמוע קודם את דעתו של ברל כצנלסון. למרות שלעיתים קרובות לא נהג בן-גוריון להקשיב לאחרים, הוא תמיד עמד בפני כצנלסון "כתלמיד בפני רבו". לאור זאת, לא מן הנמנע כי אף מכתב הסטטוס קוו שנכתב לימים על ידי בן-גוריון בענייני דת ומדינה בשנת 1947, הושפע במידה זו או אחרת מהגותו.
המתח שבין המורשת היהודית לזהות הישראלית החילונית, שבו עסק המאמר "חורבן ותלישות", ממשיך להתקיים עד ימינו.
הערות שוליים

↑  ברל כצנלסון, איש חינוך ותרבות, לקסיקון לתרבות ישראל
↑  הכוונה למעמד האינטליגנציה. "המשכילים"
↑  מקורות לא אכזב, מתוך במבחן, כתבים, כרך ו.
↑  פרק א: היישוב היהודי בארץ ישראל והתנועה הציונית, "לימודנט - תולדות עם ישראל" - יחידה שנייה.
↑  http://www.chagim.org.il/ListPages.aspx?catid=686#אריה בן-גוריון
↑  סבטלנה נטקוביץ', חורבן ותלישות / ברל כצנלסון - על היצירה, אתר תרבות.il‏, 8 באוגוסט 2013
↑  חיים גבתי, זכרונות, מה היה סוד כוחו של ברל כצנלסון, ארכיון מפלגת העבודה. בערוץ היוטיוב של ארכיון מפלגת העבודה, דקה 3.18 ואילך. הועלה לרשת ב-5 באוגוסט 2010
טא.אפ.טא סקופיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2018
 מדינה:  מקדוניה הצפונית
 אולם ביתי:  פרוזה ארנה (500 מושבים)
 ליגה:  ליגת העל המקדונית
 מאמן:  בורו סמילקובסקי
 צבעי תלבושת:  שחור לבן
 תארים
 אליפות הליגה המקדונית השנייה (2020)  הגביע המקדוני (2022)
 
טא.אפ.טא סקופיה (במקדונית: Кошаркарски Клуб ТФТ) הוא מועדון כדורסל מהעיר סקופיה שבמקדוניה הצפונית המתמודד בליגת העל המקדונית בכדורסל. הישג השיא של המועדון הוא זכייה בגביע המקדוני
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2018 על ידי חובבים מאזור טאפטלידז שבסקופיה ונרשם בליגה השנייה במדינה, בעונת הבכורה של המועדון 2018/19 סיימה הקבוצה במקום ה-4 והעפילה לסיבוב הפלייאוף על העלייה לליגה הראשונה אך הקבוצה הודחה ונשארה לעונה נוספת בליגה השנייה, בעונת 2019/20 סיימה הקבוצה במקום הראשון ועם עצירת הליגה בעקבות מגפת הקורונה עלתה הקבוצה לליגה הראשונה.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה נרשמה הקבוצה לליגה הבלקנית.
בעונת 2021/2022 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע המקדוני לאחר ניצחון 80–66 על מזט סקופיה
הערות שוליים

↑  מקודונית ראשונה מצטרפת לליגה הבלקנית
↑  https://www.basketball24.com/north-macedonia/macedonian-cup/
טקס פרסי אוסקר ה-1

| --- | --- |

מיקום הטקס: ארוחת ערב פרטית במלון רוזוולט בהוליווד
 תאריך:  16 במאי 1929
 מיקום:  מלון הוליווד רוזוולט שבלוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  דאגלס פיירבנקס
 אורך הטקס:  15 דק' 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  כנפיים
 זכייה במספר הפרסים הרב:  הרקיע השביעי (3)   זריחה (3)
 מספר המועמדויות הרב:  הרקיע השביעי‏ (5)
 אתר רשמי
  2← פרס אוסקר
 
טקס פרסי אוסקר ה-1 (באנגלית: 1st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנים 1927 ו-1928.
הטקס נערך במלון הוליווד רוזוולט שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-16 במאי 1929, והונחה על ידי נשיא האקדמיה, דאגלס פיירבנקס. כרטיסים לטקס עלו כחמישה דולרים (69$ בשווי של היום) ובטקס נכחו כ-270 איש. הטקס ארך כחמש עשרה דקות. לואי ב. מאייר יצר את הפרסים. זהו טקס האוסקר היחיד שלא שודר ברדיו או בטלוויזיה.
במהלך הטקס חילקה האקדמיה את פרסיה הידועים כיום כפרסי אוסקר (15 פרסים הוענקו במהלך הטקס). הזוכים הוכרזו כשלושה חודשים לפני הטקס. כמה אומנים זכו למועמדות ללא ציון סרט ספציפי. בניגוד לטקסים האחרים, אמנים יכלו להיות מועמדים לפרס על מספר סרטים ולא רק על סרט בודד אחד.
הסרטים "הרקיע השביעי" ו"זריחה" זכו בשלושה פרסים כל אחד מהם. הסרט "כנפיים" זכה בשני פרסים. "זריחה" זכה בפרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר ואילו "כנפיים" זכה בפרס אוסקר להפקה הטובה ביותר (הידוע כיום בשם הסרט הטוב ביותר). שני הפרסים נחשבו לזהים בחשיבותם. החל מטקס פרסי אוסקר ה-2, האקדמיה ביטלה את הפרס הראשון.
רקע

בשנת 1927 האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) הוקמה על ידי לואי ב. מאייר שהיה ממקימי האולפן "מטרו גולדווין מאייר". מאייר רצה לחלק פרס החולש על תחומי המשחק, הבימוי, ההפקה, הכתיבה והטכנולוגיה. הוא ביקש מארט דיירקטור של "מטרו גולדווין מאייר", סדריק גיבסון, לעצב פסלון מיוחד לטקס. לאומנים נשלח מברק מיוחד כדי להכריז עליהם כמועמדים במהלך פברואר 1928. באוגוסט 1928 התכנסו חבר הנאמנים של האקדמיה כדי לבחור את המנצחים. אך לפי הבמאי קינג וידור מי שבחרו את פרס אוסקר להפקה הטובה ביותר היו מייסדי האקדמיה דאגלס פיירבנקס, סיד גראומן, לואי ב. מאייר, מרי פיקפורד וג'וזף שנק.
פרסים וזכיות

| ההפקה הטובה ביותר | ההפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר |
| --- | --- |
 לוסיאן הוברד לסרטי פרמאונט – כנפיים הווארד יוז לסרטי פרמאונט – המחבט  ויליאם פוקס לסרטי פוקס – הרקיע השביעי:  ויליאם פוקס לסרטי פוקס – זריחה מריאן ס. קופר וארנסט ב. סצ'אודסאק לסרטי פרמאונט – צ'אנג: דרמה של טירוף  אירווינג תלברג למטרו גולדווין מאייר – ההמון
הבמאי הטוב ביותר, סרט קומדיה: הבמאי הטוב ביותר, סרט דרמה
 לואיס מיילסטון – שני אבירים ערבים טד ויילד – ספידי:  פרנק בורזייגי – הרקיע השביעי הרברט ברנון – סוארל וסאן  קינג וידור – ההמון
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 אמיל יאנינגס – הפקודה האחרונה ודרך כל בשר ריצ'רד ברת'מלס – דה נווז והפטנט של ילד העור:  ג'נט גיינור – הרקיע השביעי, מלאך הרחוב וזריחה לואיז דרסר – ספינה מגיעה  גלוריה סוונסון – מיס סיידי תומפסון
התסריט המקורי הטוב ביותר: התסריט המעובד הטוב ביותר
 עולם תחתון – בן הכט הפקודה האחרונה – ליוש בירו:  הרקיע השביעי – בנג'מין גלזר בסטי הזוהרת – אנתוני קולדווי  זמר הג'אז – אלפרד א. כהאן
הצילום הטוב ביותר: עיצוב התפאורה הטוב ביותר
 זריחה – צ'ארלס רושר וקארל שטראוס הרקדן השטני – ג'ורג' בראנס  הלהבה הקסומה – ג'ורג' בראנס  מיס סיידי תומפסון – ג'ורג' בראנס:  יונת השלום והסערה – ויליאם קמרון מאנזיאס הרקיע השביעי – הארי אוליבר  זריחה – רוחיאוס גילסי
הנדסת האפקטים הטובה ביותר: הכתיבה הטובה ביותר
 כנפיים – רוי פומארוי ללא ציון סרט ספציפי – ראלף האמראס  ללא ציון סרט ספציפי – נוגאט סלאטר:  ללא ציון סרט ספציפי – ג'וזף פארנאם ללא ציון סרט ספציפי – ג'ורג' מאריון ג'וניור  חייה הפרטים של הלנה – ג'רלד דאפי
פרס לשם כבוד

צ'ארלי צ'פלין
"על גיוון, משחק אמיתי, כתיבה, בימוי והפקה של הקרקס"
האחים וורנר
"על הפקת זמר הג'אז, החלוץ מתחום הסרטים המדברים ששינה את תעשיית הקולנוע"
סרטים עם מירב פרסים ומועמדויות

ששת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
5 מועמדויות: הרקיע השביעי
4 מועמדויות: זריחה (סרט)
2 מועמדויות: ההמון, מיס סיידי תומפסון, כנפיים והפקודה האחרונה
שלושת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות:
3 פרסים: הרקיע השביעי וזריחה
2 פרסים: כנפיים
אמיל יאנינגס, השחקן הטוב ביותר
ג'נט גיינור, השחקנית הטובה ביותר
צ'ארלי צ'פלין, זוכה פרס כבוד
טא' שביאש

טא' שביאש (במלטית: Ta' Xbiex) היא עיר זעירה לחופו המערבי של נמל מרסמשט בצפון-מזרחו של האי מלטה במלטה. היא שוכנת בחצי אי גבעי הבולט אל מימי הנמל, בין ערוץ מסידה מדרום וערוץ לצרטו מצפון, ושטחה 0.3 קמ"ר בלבד. בשנת 2005 מנתה אוכלוסיית העיר 1,846 תושבים.
היסטוריה

מקור שמה של העיר אינו ברור. ייתכן כי מקורו במין של פטל המכונה במלטזית "שאובס" (Xawbas), במילה "טבשביש" (Tbexbix) שפירושה זריחה, או בצירוף המילים "טא' שביאק" (Tax-Xbiek) שמשמעותו "של הרשתות". תחילתה של העיר ככפר דייגים, וב-1948 החלה בה הקמתו של המנזר הכרמליטי. ב-1954 הונחה אבן הפינה לכנסייה היחידה בטא' שביאש הניצבת במרכזה הגאוגרפי. הכנסייה נחנכה ב-28 בנובמבר 1958 והוקדשה ליוחנן הקדוש של הצלב. ב-1969 הוענק לכנסייה מעמד של כנסיית רובע, ויום חגו של הקדוש החל ב-16 בנובמבר, נחוג בפסטה כמקובל במלטה.
העיר כיום

העיר נחשבת לאזור מגורים יוקרתי, ובה מספר וילות מהמאה ה-19. בערוץ לצרטו שמדרום לטא' שביאש שוכנת המרינה הגדולה ביותר במלטה, ובסמלה של העיר אשר אומץ באופן רשמי בשנת 1993, נראה הגה של ספינה. העיר מוקפת בטיילת (Ix-Xatt) הנמשכת בצורת פרסה לאורך חופה, ושוכנות בה מספר שגרירויות זרות, וכן משרדיהן של כמה חברות ספנות וטכנולוגיית מידע.
טקס פרסי אוסקר ה-4

| --- | --- |

 תאריך:  10 בנובמבר 1931
 מיקום:  מלון בילטמור, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  לורנס גרנט
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  סימרון
 זכייה במספר הפרסים הרב:  סימרון (3)
 מספר המועמדויות הרב:  סימרון‏ (7)
 אתר רשמי
 →3 5← פרס אוסקר
 
טקס פרסי אוסקר ה-4 (באנגלית: 4th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה שיצאו בין 1 באוגוסט 1930 ל-31 ביולי 1931.
"סימרון" היה המערבון הראשון שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, והוא יישאר היחיד שזכה בפרס זה במשך 59 שנים ( עד לזכייתו של הסרט "רוקד עם זאבים" ב-1991). הסרט קיבל אז 7 מועמדויות בשיא, והיה הראשון שזכה ביותר משני פרסי אוסקר. בנוסף, "סימרון" ו"נשמה חופשית" הפכו לסרטים הראשונים שקיבלו יותר ממועמדות אחת.
ג'קי קופר היה לשחקן הילד הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר, והוא החזיק בשיא זה כמעט 50 שנה. הוא היה המועמד השני הכי צעיר אי פעם והמועמד היחיד לפרס השחקן הטוב ביותר מתחת לגיל 18.
פרס השחקן הטוב ביותר הוענק לליונל ברימור שהיה לאדם הראשון שקיבל מועמדויות במספר קטגוריות, לאחר שהיה מועמד לבמאי הטוב ביותר על הסרט "מאדאם X" בטקס פרסי אוסקר ה-2. כמו כן הוא גם הזוכה בפרס השחקן הטוב ביותר היחיד אי פעם שנולד בשנות ה-70 של המאה ה-19.
במהלך הטקס אירע אחד מהרגעים הזכורים בתולדות האוסקר, שחקן הילד בן ה-9, ג'קי קופר, היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "סקיפי", נרדם על כתפיה של המועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר מארי דרסלר. מתי שדרסלר הוכרזה כזוכה בפרס, היה צריך להרפות את קופר אל חיק אימו.
זכיות ומועמדויות

המועמדים הוכרזו ב-5 באוקטובר 1931. הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים.
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 סימרון – ויליאם לברון, עבור RKO מזרח לין – וינפילד שיהאן, עבור סרטי פוקס  חזית הנייר – הווארד יוז, עבור יונייטד ארטיסטס  סקיפי – אדולף צוקור, עבור סרטי פרמאונט  קרן הסוחר – אירווינג תלברג, עבור מטרו גולדווין מאייר:  נורמן טאורוג – סקיפי וסלי ראגלס – סימרון  קלרנס בראון – נשמה חופשית  לואיס מיילסטון – חזית הנייר  יוזף פון שטרנברג – מרוקו
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 ליונל ברימור – נשמה חופשית ג'קי קופר – סקיפי  ריצ'רד דיקס – סימרון  פרדריק מארץ' – משפחת המלוכה של ברודוויי  אדולף מנז'ו – חזית הנייר:  מארי דרסלר – מין וביל מרלן דיטריך – מרוקו  איירין דאן – סימרון  אן הארדינג – חג  נורמה שירר – נשמה חופשית
הסיפור הטוב ביותר: התסריט המעובד הטוב ביותר
 סיור הזריחה – ג'ון מונק סונדרס הפתח לגיהנום – רולנד בראון  צחוק – הארי ד'אבדי ד'ארסט, דאגלאס ז. דוטי ודונלד אוגדן סטיוארט  אויב הציבור – ג'ון ברייט וקובק גלסמון  כסף חכם – לוסיאן האברד וג'וזף ג'קסון:  סימרון – הווארד אסטרבוק, מבוסס על הרומן שכתבה עדנה פרבר החוק הפלילי – סיטון י. מילר ופרד ניבלו ג'וניור, מבוסס על המחזה מאת מרטין פלבין  חג – הוראס ג'קסון, מבוסס על המחזה מאת פיליפ בארי  הקיסר הקטן – פרנסיס אדוארד פרגו ורוברט נ. לי, מבוסס על הרומן שכתב ויליאם ר. בורנט  סקיפי – ג'וזף ל. מנקייביץ וסם מינץ מבוסס על הקומיקס שכתב פרסי קרוסבי
הקלטת הקול הטובה ביותר: עיצוב ההפקה הטוב ביותר
 מחלקת הסאונד של פרמאונט מחלקת הסאונד של מטרו גולדווין מאייר  מחלקת הסאונד של RKO גנרל  מחלקת הסאונד של סמואל גודווין הפקות-יונייטד ארטיסטס:  סימרון – מקס רי רק תדמיין – סטיבן גוסון וראלף האמרס  מרוקו – הנס דרייר  סוונגאלי – אנטון גרוט  אופסס! – ריצ'רד די
הצילום הטוב ביותר: 
 טאבו – פלויד קרוסבי סימרון – אדוארד קרוניאג'ר  מרוקו – לי גארמס  הזכות לאהוב – צ'ארלס לאנג  סוונגאלי – בארני מקגיל:
מספר מועמדויות ופרסים

שבעת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
* 7 מועמדויות: סימרון

* 4 מועמדויות: סקיפי ומרוקו

* 3 מועמדויות: חזית הנייר ונשמה חופשית

* 2 מועמדויות: חג וסוונגאלי
הסרט הבא קיבל מספר רב של זכיות:
* 4 זכיות: סימרון
ראו גם

1930 בקולנוע
1931 בקולנוע
הערות שוליים

↑  "The 4th Academy Awards (1931) Nominees and Winners". Oscars.org (Academy of Motion Picture Arts and Sciences). ארכיון מ-10 באוקטובר 2014. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
ויליאם לברון, ההפקה הטובה ביותר
ליונל ברימור, השחקן הטוב ביותר
מארי דרסלר, השחקנית הטובה ביותר
הווארד אסטרבוק, התסריט המעובד הטוב ביותר
טיסטלק

| --- | --- |
סמל טיסטלקסמל טיסטלק
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת איבראן
 שטח:  33.78 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,357 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  48°12′N 21°48′E﻿ / ﻿48.2°N 21.8°E﻿ / 48.2; 21.8 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://tiszatelek.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיסטלק(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיסטלק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיסטלק (בהונגרית: Tiszatelek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיסטלק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,501 תושבים ובשנת 2020 רק 1,357 תושבים.
על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו, האזור סביב הכפר היה מיושב כבר בתקופת הברונזה, הכפר עצמו הוקם בשנת 1954 לאחר שהתפצל מהכפר נג'הלאס.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת איבראן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | איבראן • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • נג'הלאס • פסב • טיסברצל • טיסטלק |  |
חיות המחמד הנשיאותיות של ארצות הברית

הנשיא ג'ו ביידן עם כלביו צ'אמפ ומייג'ור בחדר הסגלגל, פברואר 2021
סוקס בחדר התדרוך לעיתונאים בבית הלבן. שנת 1993
גרייס קולידג' עם לאדי בוי, טרייר איירדייל, ורוב רוי, קולי לבן
העלמה ביזלי, טרייר סקוטי שניתנה ללורה בוש על ידי בעלה
נשיאי ארצות הברית נטו להחזיק לעיתים קרובות חיות מחמד כשהם בתפקיד, או שחיות מחמד היו חלק ממשפחותיהם.
היסטוריה של כלבי הבית הלבן

פידו היה כלב של אברהם לינקולן, אך לא עבר לבית הלבן לאחר בחירתו.
הכלב הראשון בבית הלבן שקיבל סיקור בעיתונים היה הכלב של וורן ג. הרדינג, לאדי בוי.
חיות מחמד הוצגו גם בבחירות לנשיאות. הרברט הובר השיג "כלב משטרתי בלגי" (מלינואה בלגי), קינג תות, במהלך הקמפיין שלו ותמונות שלו עם הכלב החדש שלו נשלחו בכל רחבי ארצות הברית.
בשנת 1944 פרנקלין ד' רוזוולט התמודד לקדנציה הרביעית שלו כששמועות צצו כי הטרייר הסקוטי שלו, פאלה, הושאר בטעות בביקורו באיים האלוטיים. לאחר שעל פי החשד שלח בחזרה אוניות להצלת כלבו, רוזוולט זכה ללעג והואשם בכך שהוציא אלפי דולרים של משלמי מיסים כדי להחזיר את כלבו. בנאום שלאחר מכן אמר רוזוולט, "אפשר לבקר אותי, את אשתי ואת משפחתי, אבל אי אפשר לבקר את הכלב הקטן שלי. הוא סקוטי וכל הטענות האלה על הוצאת כל הכסף הזה רק הכעיסו את נפשו הקטנה." על פי הדיווחים, מה שכונה לימים "נאום הפאלא" סייע לו להבטיח את בחירתו מחדש לנשיאות.
ריצ'רד ניקסון הואשם בכך שהסתיר מימון סודי מבעלי הון שקיבל במהלך מועמדותו לתפקיד סגן הנשיא תחת דוויט ד' אייזנהאואר בשנת 1952. הוא נשא לטלוויזיה את "נאום הדמקה" שנקרא על שם הקוקר ספניאל שלו והכחיש שיש לו מימון מקרן חשאית של בעלי הון אך הודה, "יש דבר אחד שקיבלתי במתנה שאני לא מתכוון להחזיר." המתנה הייתה קוקר ספניאל שחור-לבן, בשם "דמקה", שניתנה לבנותיו. אף על פי שהיו דיבורים על נפילתו של ניקסון מהמרוץ, בעקבות נאומו הוא קיבל תמיכה גדולה ומיימי אייזנהאואר המליצה לו לפי הדיווחים להישאר מפני שהוא "אדם כל כך חם".
אוהבי בעלי חיים היו נסערים כאשר הנשיא לינדון ב. ג'ונסון הצטלם כשהוא מרים את שני הביגלים שלו כשהוא קורא להם "הוא" ו"היא", באוזניהם. כשאחרים לא הבינו את המהומה; הנשיא לשעבר הארי ס. טרומן אמר, "מה לעזאזל, המבקרים מתלוננים; כך מתמודדים עם כלבים."
ברק אובמה ומשפחתו גידלו בבית הלבן זוג כלבים - בו (כלב) וסאני, מגזע פורטוגזי מיוחד. דונלד טראמפ הוא הנשיא השלישי (האחרים היו ג'יימס פולק ואנדרו ג'ונסון), שלא החזיק כלב או חיית מחמד אחרת במעון הנשיא.
נשיא ארצות הברית הנוכחי הוא ג'ו ביידן, ועמו מתגוררים בבית הלבן שני כלביו צ'אמפ ומייג'ור. מייג'ור הוא הכלב הנשיאותי הראשון שאומץ. צ'אמפ ומייג'ור הגיעו אל הבית הלבן ב-25 בינואר 2021, חמישה ימים אחרי ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית. בראשית מרץ אותה שנה נשלחו הכלבים חזרה אל ביתו של ביידן בדלאוור, לאחר שהיו מעורבים בתקרית נשיכה של אחד מסוכני השירות החשאי של ארצות הברית. לאחר תקרית נשיכה נוספת של עובד שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, עברו השניים הכשרה לשהייה בבית הלבן. מייג'ור מבלה את רוב זמנו בבית משפחת ביידן בדלאוור. צ'אמפ נפטר ביוני 2021 ובמקומו הגיע קומאנדר, גור מגזע רועה גרמני. בינואר 2022 הצטרפה לבית הלבן החתולה וילו.
ראו גם

חיות המחמד הנשיאותיות של רוסיה
הערות שוליים

↑  "Presidential Pet Museum". Presidential Pet Museum. אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2001. נבדק ב-16 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas, Nick (19 בפברואר 2018). "A salute to presidential pets". The Oklahoman (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The First Family's Pets". The Herbert Hoover Presidential Library and Museum (באנגלית). National Archives and Records Administration. 8 במאי 2017. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1944 Radio News, 1944-09-23 FDR Teamsters Union Address – Fala (27:45–30:08)". Internet Archive. נבדק ב-14 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fala, the dog who helped win a presidential election". National Constitution Center (באנגלית). 23 בספטמבר 2017. נבדק ב-17 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Anne Emig (Summer 2004). "Presidential pets of the past". K-State Perspective. K-state.edu. אורכב מ-המקור ב-12 בדצמבר 2012. נבדק ב-16 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רותם דנון‏, נשיא אחד ביום - ריצ'ארד ניקסון, באתר וואלה, 18 באוקטובר 2004
↑  DVM: The Newsmagazine of Veterinary Medicine; Oct2008, Vol. 39 Issue 10, p22-22, 2/3p
↑  Ethan Trex. "mental_floss Blog » The Bizarre History of White House Pets". Mentalfloss.com. אורכב מ-המקור ב-15 ביוני 2011. נבדק ב-16 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  למעלה מ-100 שנה: טראמפ הוא נשיא ארה"ב הראשון שאין לו כלב, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2020
↑  טראמפ מסביר שאין לו זמן לטפל בכלב
↑  שי רגב, ‏הבית הלבן מכשכש בזנב: הכירו את הכלבים הראשונים של אמריקה, באתר מעריב אונליין, 9 בנובמבר 2020
↑  זוהר צלח, ‏חיות המחמד חוזרות לבית הלבן, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2020
↑  ynet, הכלבים של ביידן הגיעו לבית הלבן, באתר ynet, 25 בינואר 2021
↑  ynet, בגלל נשיכה: הכלבים של ביידן הורחקו מהבית הלבן, באתר ynet, 9 במרץ 2021
↑  עושה צרות לביידן: מייג'ור נשך אדם - ימים אחרי שחזר לבית הלבן, באתר וואלה, 31 במרץ 2021
↑  מעריב אונליין, ‏חינוך נשיאותי: הכלבים של ביידן יעברו הכשרה לשהות בבית הלבן, באתר מעריב אונליין, 13 באפריל 2021
↑  "ברוך הבא לבית הלבן": ביידן הציג כלב נשיאותי חדש, באתר ynet, 21 בדצמבר 2021
↑  AP, מיאו, ביידן: הכירו את החתולה החדשה של הבית הלבן, באתר ynet, 28 בינואר 2022