stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוריהירו יאסואה
הערות שוליים

↑  Army Colonel Norihiro Yasue, the Man Jews Will Never Forget, WORLD INSIGHT, ‏2022-01-24 (באנגלית)
↑  רותם קובנר, יפן ומעורבותה במלחמת העולם הראשונה: מכוח איזורי למעצמה עולמית בתוך ארבע שנים
↑  Meron Medzini, Under the shadow of the rising sun
↑  Flight to Shanghai, 1938-1940: The Larger Setting, Avraham Altman and Irene Eber
↑  Herbert Mitgang, Tokyo Documents of 30's Relate Plans for Resettling Jews in Asia
↑  ユダヤの人々 /. [Yudaya no hitobito. “The Jewish People.” By], www.kestenbaum.net
↑  Naoki Maruyama, LL.D, Japan’s Early Encounters with the Zionist Movement
↑  Roman Malek, From Kaifeng to Shanghai: Jews in China, Routledge, 2017-07-05, ISBN 978-1-351-56629-2. (באנגלית)
↑  Gerald David Kearney, Jews Under Japanese Domination, 1939-1945, Shofar 11, 1993, עמ' 54–69
↑  Naoki Maruyama, Japan’s Early Encounters with the Zionist Movement
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358705305171  CiNii: DA17304338  ISNI: 0000 0000 2886 2607  LCCN: n86051710  NDL: 00095536  NLK: KAC2020I1145  VIAF: 38393086   WorldCat (עם VIAF): 38393086
נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 20

נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 20 מייצגת את איטליה בתחרויות כדורגל בינלאומיות עד גיל 20. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית.
היסטוריה

נבחרת איטליה עד גיל 20 מבוססת למעשה על נבחרת איטליה עד גיל 19 של השנה הקודמת ופועלת בעיקר כנבחרת המיועדת לבחירה לנבחרת עד גיל 21, ומספקת פיתוח בינלאומי נוסף לשחקנים צעירים.
הנבחרת מתחרה על הטורניר הרשמי היחידי שלה, גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 של פיפ"א, בהתאם לתוצאות נבחרת איטליה עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19. התוצאה הטובה ביותר שהשיגה נבחרת איטליה בגביע העולם עד גיל 20 היא המקום השלישי שהושג בעונת 2017. איטליה הצליחה להעפיל לראשונה לשני גביעי עולם עד גיל 20 ברציפות לאחר שזכתה בקבוצה שלה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2018, ולאחר מכן סיימה במקום הרביעי במונדיאל בשנה שלאחר מכן.
בכל עונה הקבוצה משתתפת בעיקר בטורנירי ידידות, בהם ניתן גם לבחור שחקנים מעל גיל. נבחרת איטליה עד גיל 20 השתתפה עד 2017 בטורניר ארבע האומות השנתי עם גרמניה, שווייץ ופולין (שהחליפה את אוסטריה).
מאז עונת 2017-2018, נבחרת איטליה עד גיל 20 משתתפת בליגת העל השנתית עד גיל 20, שהורחבה לשמונה משתתפים.
הישגי הנבחרת באליפות העולם עד גיל 20 > בגביע העולם עד גיל 20

| גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> שנה | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> סיבוב | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> מק' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> מש' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> נ' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> ת' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> ה' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> זכות | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תוניסיה 1977 | שלב הבתים | 12 | 3 | 0 | 2 | 1 | 1 | 3 |
יפן 1979: לא העפילה
| אוסטרליה 1981 | שלב הבתים | 16 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 |
מקסיקו 1983: לא העפילה
ברית המועצות 1985: לא העפילה
| צ'ילה 1987 | רבע גמר | 5 | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 3 |
ערב הסעודית 1989: לא העפילה
פורטוגל 1991: לא העפילה
אוסטרליה 1993: לא העפילה
קטר (מדינה) 1995: לא העפילה
מלזיה 1997: לא העפילה
ניגריה 1999: לא העפילה
ארגנטינה 2001: לא העפילה
איחוד האמירויות הערביות 2003: לא העפילה
| הולנד 2005 | רבע גמר | 7 | 5 | 2 | 1 | 2 | 10 | 8 |
קנדה 2007: לא העפילה
| מצרים 2009 | רבע גמר | 7 | 5 | 2 | 1 | 2 | 9 | 9 |
קולומביה 2011: לא העפילה
טורקיה 2013: לא העפילה
אוסטרליה 2015: לא העפילה
| קוריאה הדרומית 2017 | מקום שלישי | 3 | 7 | 3 | 2 | 2 | 10 | 9 |
| פולין 2019 | מקום רביעי | 4 | 7 | 4 | 1 | 2 | 8 | 5 |
| ארגנטינה 2023 | סגנות | 2 | 7 | 5 | 0 | 2 | 13 | 8 |
| סה"כ | 8/22 | 8/22 | 44 | 19 | 8 | 16 | 57 | 52 |
מתים לזה

מתים לזה (באנגלית: Crave) הוא מחזה פרי עטה של המחזאית והבמאית הבריטית שרה קיין.
ההפקה

המחזה הופק בידי תיאטרון פיינס פלאו, שקיין הייתה אורחת שלו למשך שנה הצגת הבכורה שלו הייתה בתיאטרון טרוורס, אדינבורו, ב-13 באוגוסט 1998, במסגרת פסטיבל אדינבורו, שנערך אותה שנה, בבימויה של ויקי פיטרסטון. הבכורה באנגליה התקיימה בתיאטרון רויאל קורט בספטמבר 1998. בהמשך הוצג בדבלין, בברלין ואחר-כך ביתר העולם.
הוא הוצג בתחילה תחת שם העט מארי קאלוודון. קיין השתמשה בשם העט כדי שלא יקשרו אותו עם השם שיצא לה במחזותיה הקודמים כמי שמציגה אלימות על הבמה. "מתים לזה" הוא המחזה הרביעי שכתבה קיין, אותו הקדישה לסופר מארק ראוונהיל.
מבנה

המחזה שיקף שינוי סגנוני בגישתה של קיין מעבודותיה הקודמות, בכך שהוא השתמש בסגנון פואטי, לא-ליניארי. הוא בולט בהיעדר אלימות על הבמה, מה שהיה סימן ההיכר בעבודותיה הקודמות של קיין; היא המשיכה בסגנון זה בעבודתה האחרונה, "פסיכוזיס 4.48".
הדיאלוג הוא  אינטרטקסטואלי, ולפעמים לא ברור למה מתייחסת כל שורה. הגישה לטקסט נופלת בעיקר על כתפיו של הבמאי. המחברת לא מספקת הקשר, הוראות במה או תיאורי דמויות. המין והמגדר של ארבע הדמויות (A, B, C ו-M) ניתן לזיהוי רק באמצעות ההקשר בתוך המחזה.
בסגנונו הוא מושפע מהמחזה Attempts on Her Life של מרטין קרימפ (1997), שמוותר לחלוטין על תפאורה וסיפר. קיין כתבה על הערצתה לעבודתו הקודמת של קרימפ.
נושאים ורמיזות

"מתים לזה" ממשיך את עיסוקה של קיין בכאב האהבה, אותו חקרה במחזותיה הקודמים, אולם מבחינה סגנונית הוא שונה מהם. המחזה מכיל מספר נושאים אפלים, המוצגים כסוגיות הפוקדות את ארבע הדמויות – נושאים כמו אונס, גילוי עריות, פדופיליה, אנורקסיה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, רצח והתאבדות.
קיין משלבת מספר רמיזות ספרותיו בטקסט המחזה, למשל ל"ארץ הישימון" של ת"ס אליוט. היא גם מתייחסת מספר פעמים לתנ"ך, במיוחד באמצעות דמותו של "A".
בעת כתיבתו קיין החשיבה את המחזה ל"חסר התקווה" ביותר מבין מחזותיה, שנכתב בתקופה שהיא איבדה את "האמונה באהבה".
מארי קאלוודון

שם העט "מארי קאלוודון" מבוסס על "מארי", שמה האמצעי ועל הכפר קאלוודון האטץ', באסקס, בו קיין גדלה. 

קיין כללה בתוכניות המחזה את הפיסקה הביוגרפית הבדויה הזו:
"מארי קאלוודון היא בת עשרים ושתיים. היא גדלה בגרמניה במגורי הכוחות הבריטיים ושבה לבריטניה בהיותה בת שש עשרה על מנת להשלים את חוק לימודיה. היא נשלחה ללמוד בקולג' סנט הילדה, אוקספורד, לאחר השליש הראשון כצעד שלא ניתן להביעו במילים. דאדאיזם  בחדר האוכל של הקולג'. סיפוריה הקצרים פורסמו במגוון כתבי עת ספרותיים אירופיים והיא פרסמה כרך של שירה Onzuiver (בהולנדית: 'לא טהורה') בבלגיה והולנד. הצגת הבכורה שלה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו הייתה ב-1996, מאורע ספונטני, בפני קהל של איש אחד. מאז שעזבה את הולווי, היא עבדה כנהגת מונית, נגנת בלהקת מאניק סטריט פריצ'רז וכמנחה ברשת הBBC. כיום היא מתגוררת בקיימברידג'שיר עם החתול שלה גרוטובסקי."
המחזה בתרבות הפופולרית

המילים "An Echo, A Stain" הזמרת האיסלנדית ביורק מתוך אלבומה Vespertine ב-2001, מבוססות על המחזה.
הערות שוליים

↑  article Guardian 21 September 1998
↑  quoted by Nils Tabert Playspotting: die Londoner Theaterszene der 90er 1998
↑  Vicky Featherstone, quoted by Simon Hatteanstone, Guardian 1 July 2000
↑  אודות שרה קיין, באתר של איין פישר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: dc18e44b-cf00-4a60-a564-c00eaab1d6bc
נמל התעופה אומסק-צנטראלני

נמל התעופה אומסק-צנטראלני (ברוסית: Аэропорт имени Дмитрия Карбышева) הוא נמל תעופה השוכן כ-5 ק"מ דרומית-מערבית לעיר אומסק שבסיביר, רוסיה.
היסטוריה

נמל התעופה נפתח באופן רשמי ב-17 במאי 1929, באותו יום נחתו שם שני מטוסים. ב-15 במאי 1931 נפתחה תנועה אווירית של נוסעים בין מוסקבה לנובוסיבירסק, דרך אומסק, במטוסי ANT-9 (אנ') בעלי שלושה מנועים. המטוסים היו מצוידים בתא נוסעים נוח ל-11 מושבים. משך הטיסה מאומסק למוסקבה היה 14 שעות, מאומסק לנובוסיבירסק 3 שעות. השנה הפכה האווירוסטיזציה של אומסק לרכזת.
בחורף 1931–1932, לראשונה, יוצאים מטוסים מאומסק לאובדורסק דרך טבדה. במהלך שנים אלה, הטייס הצעיר ו'מולוקוב, מראשוני הטייסים גיבורי ברית המועצות, שלט בדרכי הנשימה החדשות. בנייני שדה התעופה הראשונים היו מבני המטחנה הלא פעילה של הסוחר אמליאנוב. באותה שנה, באומסק, נוצר קישור תעופה מיוחד שהכפוף לניתוק הטיסות 210 של נובוסיבירסק.
מאז פברואר 1933 נכלל שדה תעופה אומסק בשירות תנועת הנוסעים החורפיים והובלת דואר.
בשנת 1934 הפך שדה התעופה אומסק למוקד מרכז בנתיב הכביש המערבי סיבירי. מספר עובדי סדנאות המטוסים מגיע ליותר מ-200 איש.
ב-8 באוקטובר 1958 נפתח טרמינל שדה תעופה חדש (לימים הפך בניין זה לטרמינל לטיסות פנים). היו שם חדר המתנה עם 100 מקומות ישיבה, מסעדה, דלפק מידע, שולחנות מזומנים, משרד לשמירת מזוודות וטלגרף. במקביל נבנה בניין בית מלון. בשנת 1970 נבנה טרמינל חדש שנועד לשרת 700 נוסעים בשעה. בשנת 1991 כמעט למיליון איש בשנה עברו בשדה התעופה. בקיץ נחתו יותר ממאה טיסות ביום.
בסוף שנות ה-80 הפך נמל תעופה אומסק לאחד הגדולים במזרח הרחוק הרוסי. ערי הצפון הרחוק, מרכז אסיה דרך אומסק חוברו דרך שדה תעופה זה. העיר הייתה קשורה ליותר מ-80 ערים של ברית המועצות. מטוסי ה-An-2 שהמריאו מנמל התעופה שימשו לא רק לתובלה אווירית של הנוסעים, אלא גם בעת ביצוע עבודות תעופה (משימות לביצוע טיפול רפואי חירום, הגנה על יערות מפני אש וכו').
מעלי גירה

| מעלי גירה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
שם מדעי
 Ruminantia ‏סקופולי, 1777

מַעֲלֵי-גֵּרָה (שם מדעי: Ruminantia) היא תת-סדרה של מכפילי פרסה שמשותפת להם מערכת עיכול המתאימה לעיכול תאית (צלולוז) באמצעות תהליך הנקרא העלאת גירה.
טקסונומיה

קבוצה טרגולינה (Tragulina)
משפחה איילוניים (Tragulidae)
משפחה Prodremotheriidae - נכחדה
משפחה Hypertragulidae - נכחדה
משפחה Praetragulidae - נכחדה
משפחה פרוטוצרטיים (Protoceratidae) - נכחדה
משפחה Archaeomerycidae - נכחדה
משפחה Lophiomerycidae - נכחדה
קבוצה פקוריים (Pecora)
משפחה אייליים (Cervidae)
משפחה Gelocidae - נכחדה
משפחה פלאומרכיים (Palaeomerycidae) - נכחדה
משפחה Hoplitomerycidae - נכחדה
משפחה קלימקוכרטיים (Climacoceratidae) - נכחדה
משפחה ג'ירפיים (Giraffidae)
משפחה אנטילוקפריים (Antilocapridae)
משפחה Leptomerycidae - נכחדה
משפחה איילי מושק (Moschidae)
משפחה פריים (Bovidae)
פיזיולוגיה של מעלי גירה

לבעלי חיים מעלי גירה יש מאפיינים פיזיולוגיים שונים המאפשרים להם לשרוד בטבע. תכונה אחת של מעלי גירה היא צמיחת שיניים מתמדת. במהלך העלאת הגירה, תכולת הסיליקה במספוא גורמת לשחיקה של השיניים. כדי לפצות על כך השיניים של מעלי הגירה ממשיכות לצמוח לאורך כל חייהם, בניגוד לבני אדם או בעלי חיים אחרים שאינם מעלים גירה, שצמיחת השיניים שלהם נעצרת לאחר גיל מסוים. לרוב מעלי הגירה אין שיניים חותכות עליונות; במקום זאת, יש להם כרית שיניים(אנ') עבה ללעיסה יסודית של מזון צמחי. מאפיין נוסף של מעלי גירה הוא קיבולת אחסון קיבתית גדולה המעניקה להם את היכולת לצרוך מזון במהירות ולהשלים את תהליך הלעיסה מאוחר יותר. תהליך זה ידוע בשם העלאת גירה, המורכב מהעלאת המזון מהקיבה, לעיסה מחדש, הוספת רוק, ובליעה מחדש. העלאת הגירה מצמצמת את גודל חלקיקי המזון, דבר שמשפר את התפקוד המיקרוביאלי ומאפשר למזון הנעכל לעבור בקלות רבה יותר דרך מערכת העיכול.
מעלי גירה ומשבר האקלים

מתאן מיוצר על ידי סוג של ארכאונים הנקראים "מתאנוגנים", הנוצרים בתוך קיבת מעלי הגירה, ומשתחרר לאטמוספירה. מתאן הוא גז חממה חזק עם פוטנציאל התחממות גלובלית של 86 בהשוואה לפחמן דו-חמצני בתקופה של 20 שנה.
כתוצר לוואי של צריכת תאית, הבקר מוציא מתאן, ובכך מחזיר את הפחמן שאספו הצמחים בחזרה לאטמוספירה. לאחר כ-10 עד 12 שנים, המתאן הזה מתפרק ומומר בחזרה לפחמן דו-חמצני. לאחר ההמרה ל-CO2, צמחים יכולים לבצע שוב פוטוסינתזה ולקבע את הפחמן בחזרה לתאית. מכאן, הבקר יכול לאכול את הצמחים והמחזור מתחיל שוב. למעשה, המתאן שמקורו בבקר אינו מוסיף פחמן חדש לאטמוספירה, אלא הוא חלק מהמחזור הטבעי של פחמן באמצעות מחזור הפחמן הביוגני.
בשנת 2010, התסיסה התוך קיבתית היוותה 43% מסך פליטות גזי החממה מכלל הפעילות החקלאית בעולם, 26% מסך פליטות גזי החממה מפעילות חקלאית בארצות הברית, ו-22% מכלל פליטות מתאן בארצות הברית. לבשר מגידול מבוית יש טביעת רגל פחמנית גבוהה יותר ביחס לבשרים אחרים או מקורות צמחוניים לחלבון, בהתבסס על מטא-אנליזה גלובלית של מחקרי הערכת מחזור חיים. 
ייצור  מתאן על ידי חיות המגודלות לשימוש כמזון, בעיקר מעלי גירה, מוערך ב-15%-20% מסך הייצור העולמי של מתאן, אלא אם כן החיות ניצודו בטבע. אוכלוסיית הבקר המגודלת לשימוש בתעשיות הבקר והחלב בארצות הברית  היא כ-90 מיליון ראש, כ-50% יותר משיא אוכלוסיית הבר  של ביזונים אמריקאים שמנתה כ-60 מיליון ראש בתחילת המאה ה-18, ששטח המחיה שלהם התפרס ברובו בצפון אמריקה באזור בו שוכנת כיום ארצות הברית.
מעלי גירה בהלכה

העלאת גירה היא אחד משני הסימנים הדרושים בבהמה כדי שתיחשב כשרה על פי התורה (הסימן האחר הוא נוכחות פרסה שסועה).
גלריה

ביזון אמריקני
ג'ירף מרושת
ראם הצבי
אנטילוקפרה
איילון ג'אווני
טאר ההימלאיה
יחמור אירופי
הערות שוליים

↑  Dental Anatomy of Ruminants
↑  Shindell, Drew T., Gregory Faluvegi, Dorothy M. Koch, Gavin A. Schmidt, Nadine Unger and Susanne E. Bauer. “Improved Attribution of Climate Forcing to Emissions.” Science 326 (2009): 716 - 718.
↑  Samantha Werth, "The Biogenic Carbon Cycle and Cattle", February 19, 2020, CLEAR Center - UC Davis.
↑  Inventory of U.S. Greenhouse Gas Emissions and Sinks: 1990-2014.
↑  Ripple, W., Smith, P., Haberl, H. et al. "Ruminants, climate change and climate policy." Nature climate Change 4, 2–5 (2014). https://doi.org/10.1038/nclimate2081
↑  Cicerone, R. J., and Oremland, R. S. (1988), "Biogeochemical aspects of atmospheric methane," Global Biogeochem. Cycles, 2( 4), 299– 327, doi:10.1029/GB002i004p00299.
↑  U.S. Fish and Wildlife Service. (1977). "The American buffalo." Rev. August 1977 [Washington]: Dept. of the Interior, Fish and Wildlife Service.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4189837-0  NDL: 00562949  NKC: ph115988
משתגע

| --- | --- |

 סינגל בביצוע נאור אורמיה
 מתוך האלבום תתני קצת ממך
 יצא לאור:  22 בנובמבר 2011
 שפה:  עברית
 אורך:  4:17
 חברת תקליטים:  Mobile1 Music
 כתיבה:  עוזי בוקובזה
 לחן:  אייל ניסים
 הפקה:  תמיר צור
"משתגע" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נאור אורמיה. את השיר הוציאה ב-22 בנובמבר 2011 לאור חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כרצועה ה-11 והאחרונה באלבום האולפן השני של הזמר, תתני קצת ממך.
על השיר

"משתגע" נכתב על ידי עוזי בוקובזה בהתאם ללחן שחיבר אייל ניסים. הפקתו המוזיקלית ביצע תמיר צור. לא הופק לו וידאו קליפ רשמי, אולם קטע אודיו שלו פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אורמיה ביום צאת השיר. הוא מלווה לתצלום קבוע של אורמיה בשחור-לבן. נכון ליולי 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מרבע מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 22 בנובמבר 2011 | הזרמת מוזיקה | Mobile1 Music |
הערות שוליים

↑  נאור אורמיה משתגע Naor Ormia, יוטיוב
| נאור אורמיה |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: נאור אורמיה • תתני קצת ממך
מיני-אלבומים: משהו אמיתי, Pt. 1
סינגלים: "מה שאת צריכה" • "משתגע" • "תני לי סימן" • "תצעק את זה" • "והיא תראה"
שיתופי פעולה: "בלילות"
ניצחונות (שיר)

"ניצחונות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה זהר. הוא יצא לאור ביוני 2013, בהוצאה עצמית, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, לחם אהבה (2013). את השיר כתבה והלחינה זהר להפקה של אסי איילון, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עלמה זהר והופק על ידי אסי איילון. בסמוך ליציאתו, פרסמה זהר בעמוד הפייסבוק הרשמי שלה, ”זה שיר שנכתב בעיצומה של המחאה החברתית כשהיה הפיגוע באילת. אני לקחתי את זה מאוד קשה, אנחנו היינו פה במאבק לשינוי חברתי אמיתי והפיגוע הזה פגע ישר בבטן הרכה. הרגשתי שכל-כך נמאס לי להיות תקועה במעגל האינסופי הזה של אלימות, שאין בו שום עתיד”.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 3 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | יוני 2013 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | הוצאה עצמית |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ניצחונות - עלמה זהר, נבדק ב-2023-08-11
↑  29.8.2013 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
| עלמה זהר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | דברי • שלושים ושלוש • לחם אהבה • פלא |  |
| מיני-אלבומים | חיים משוגעים |  |
| ערכים קשורים | "24 שעות" (ידיעות אחרונות) • "מקימי" • מאט זו (אח למחצה) |  |
| עלמה זהר – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| דברי | "עם הגב" • "אגו טריפ" • "שיר אהבה אינדיאני (Miguel)" • "דע" |  |
| שלושים ושלוש | "התרגשתי לקראתך" • "ממצרים" • "אוניות" |  |
| לחם אהבה | "מצב הרוח" • "ניצחונות" • "אושר גדול" • "צונאמי" |  |
| פלא | "אם" • "ילד יפה" |  |
| חיים משוגעים | "כחולת עיניים" • "דגים" • "תפתח" • "חיים שלי" • "על החיים ועל המוות" • "לב כנוע" |  |
| סינגלים אחרים | "כמה טוב שבאת הביתה" • "ברוש" • "1969" • "איפכא מסתברא" |  |
נמל התעופה אל-ח'ור

נמל התעופה אל-ח'ור (בערבית: فرودگاه الخور) הוא שדה תעופה השוכן דרומית לעיר הגדולה אל-ח'ור שבקטר. שדה התעופה משמש בעיקר מטוסי תעופה כלליים וישנו במקום Fly In אחת לשנה מאז שנת 2008.
ה-Fly In של קטר הוא מטס שבו יכולים מבקרים אחדים לטוס במטוסים תמורת כסף, ומבקרים אחרים בשדה התעופה יכולים להתבונן במטס הראווה.
בנמל התעופה ישנן שתי חניות: הצפונית מסוגלת להכיל כשישה מטוסי ססנה 172 והדרומית מסוגלת להכיל כשני מטוסי ססנה 172.
הערות שוליים

↑  מידע על תעופה בקטר
↑  כתבה באתר "Doha News"
↑  אתר ה-Fly In
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משרת השליטים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אולג ריאסקוב 
 תסריט:  אולג ריאסקוב 
 שחקנים ראשיים:  דמיטרי מילר Elena Plaksina Rodion Yurin (Antoine V de Gramont) אנדריי ריקלין (אלכסנדר מנשיקוב) Olga Arntgolts מריה קוז'בניקובה Eduard Flyorov (קרל השנים עשר, מלך שוודיה) Yulia Mayboroda Dmitry Shilyayev (לואי הארבעה עשר, מלך צרפת) Andrey Sukhov (פיוטר הגדול) קסניה קניאזבה אלכסנדר בוכארוב Vladislav Demchenko (פיליפ השני, דוכס אורליאן) אלכסיי צ'אדוב ניקולאי צ'ינדיאקין Wałerij Malikow Evgueny Menishov 
 מוזיקה:  Sergey Chekryzhov 
 צילום:  דמיטרי ישונקוב 
 מדינה:  רוסיה 
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ 
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  131 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט מלחמה, סרט סייפים נועזים 
 תקציב:  6,600,000 $
 הכנסות:  11,900,000 $
 דף הסרט ב־IMDb
 
משרת השליטים (ברוסית: Слуга государев) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הרפתקאות ודרמה בבימויו ובהפקתו של אולג ריסאקוב, שגם כתב את התסריט. מככבים בו דמיטרי מילר ואלכסנדר בוחארוב ועלילתו מתרחשת על רקע מלחמת הצפון וקרב פולטבה. הסרט מבוסס על ספרו של אולג ריאסקוב באותו שם שיצא לאור בהוצאת Amfora בשנת 2006 (ISBN 978-5-367-00375-8).
בשנת 2008 הסרט היה מועמד לפרס MTV Russia לסרט הטוב של השנה. כמו כן, השחקן דמיטרי מילר קיבל את פסל "ורה" על תפקידו בסרט, במסגרת פסטיבל נובגורוד לסרטים היסטוריים. הסרט גם זכה בפרס כבוד בפסטיבל הסרטים ההיסטוריים במונצמבאנו, איטליה.
עלילה

השנה היא 1709 ורוסיה ושוודיה נתונות במצב מלחמה. מלך צרפת לואי הארבעה עשר שולח שני לוחמים לגלות: אנטואן דה לה בוש נשלח למחנהו של מלך שוודיה, קרל השנים עשר ושארל דה ברזה שנשלח למחנהו של קיסר רוסיה, הצאר פיוטר.
שתי הצרפתים מתמודדים מול סכנות גדולות בדרכם, הם עדים לקרב פולטבה משני צדי המתרס ושלל הרפתקאות נקרות בדרכם בעודם מנסים לחבור לכוחות הרוסים והשוודים.
שחקנים ודמויות

דמיטרי מילר – שארל דה ברזה
אלכסנדר בוכארוב – גריגורי וורונוב
אלכסיי צ'אדוב – אנדז'יי
קסניה קניאזבה – שרלוט דה מונטראס
דאריה סמיונובה – אנקה
ואלרי מליקוב – אנטואן דה לה בוש
אנדריי סוחוב – פיוטר הגדול
ולדיסלב דמצ'נקו – הדוכס פיליפ
דמיטרי שילאייב – לואי הארבעה עשר
רודיון יורין – הרוזן גיש
ניקולאי צ'ידיאייקין – בעל בית מרזח
ילנה פלקסינה – פראסקוביה
אולגה ארטונגולץ – המרקיזה גרטשן פון שומברג
איוואן שיבאנוב – המרקיז פון שומברג
אנדריי ריקלין – אלכסנדר מנשיקוב
אדוארד פלרוב – קרל השנים עשר
מריה קוז'בניקובה – משרתת
יוליה מאיבורודה – משרתת
שיווק

הסרט נמכר לשידור במדינות זרות תחת השמות הבאים:
אנגלית: The Sovereign's Servant; באירופה שווק בשם Battle of Poltava
גרמנית: Pakt der Bestien
צרפתית: Fantassins, seuls en première ligne
פורטוגזית: O Guerreiro Rei
אסטונית: Mitme isanda teener
פינית: Pultavan taistelu
שוודית: Slaget vid Poltava
צ'כית: Sluha jejího veličenstva
פולנית: Sługa dwóch panów
ספרדית: La Espada Del Rey
ליטאית: Mitme Isanda Teener
הערות שוליים

↑  דמותו של דה ברזה מבוססת על חייו האמיתיים של ז'אק מורו דה בראזה (Jean Moreau de Brasey) שנולד בשנת 1663 ומת בשנת 1723 שהיה קצין חיל הפרשים הצרפתי ושירת בצבא הרוסי הקיסרי משנת 1711 ונטל חלק בקרבות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית. יומניו תורגמו לרוסית על ידי אלכסנדר פושקין בשנת 1835.
מקאו

ערך זה עוסק באזור מנהלי מיוחד בסין. אם התכוונתם ללבע"ח/לציפור תוכי בעלי השם דומה, ראו .
מקאו או "מקאו – האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין" (במנדרינית: 澳门, בפין-יין: Aòmén, נהגה: אַװ-מֶן; בפורטוגזית: Macau) הוא חצי-אי לחופה הדרומי של סין, מערבית להונג קונג, מקאו מוגדרת כאחת משני אזורים מנהליים מיוחדים ברפובליקה העממית של סין (כשהשני הוא הונג קונג) כאוטונומיות-למחצה משאר המשטר הסיני. פירוש שמה המקורי בסינית הוא "שער הים".
מקאו נמצאת כ-70 ק"מ דרום-מערבית להונג קונג. במקאו תוחלת החיים הגבוהה בעולם, העומדת על כ-84.36, נכון לשנת 2009.
מקאו היא חבל הארץ הצפוף בעולם עם למעלה מ-21,000 אנשים לק"מ רבוע (נכון לספטמבר 2016).
היסטוריה

מאמצע המאה ה-19 ועד העברתה לריבונות סינית בשנת 1999, הייתה מקאו מושבה פורטוגזית. מקאו החלה להיות מיושבת בפורטוגזים בשנת 1557, והחל מ-1670 נחכר השטח מסין, על אף שלא הייתה העברת ריבונות רשמית. מקאו שגשגה כנמל ועמדה בניסיונות של ההולנדים לכיבוש במאה ה-17.
לאחר חילופי השלטון בפורטוגל ב-1640 התקראה מקאו בתואר: "Cidade do (Santo) Nome de Deus de Macau, Não há outra mais Leal" [תרגום: "עיר שמו (הקדוש) של האל, אין נאמנה ממנה"].
עם היווסדה של הונג קונג כמושבת כתר בריטית, העדיפו הספנים את מימיו העמוקים של נמל ויקטוריה, ומקאו ירדה ממעמדה כמרכז סחר אזורי. ב-1849 הכריזה פורטוגל על קולוניית מקאו כעצמאית מסין, הכרזה שזכתה להכרה סינית ב-1887.
בשנת 1955 הכריז שלטונו של אנטוניו דה אוליביירה סלזר על מקאו כפרובינציה של פורטוגל, יחד עם קולוניות פורטוגזיות אחרות. ב-1966 הוכרז משטר צבאי בעקבות הפרות סדר על רקע חיכוכים בין תושבי מקאו הסינים לשלטונות הפורטוגזים. בהמשך עברו התושבים הסינים לפעולות מחאה לא-אלימות לדרישת זכויותיהם, ובשנת 1967 נענו דרישותיהם. בזאת החל עידן של הגמוניה תרבותית סינית, ושליטה דה-פקטו של סין במקום.
לאחר מהפכת הציפורנים הדמוקרטית בפורטוגל בשנת 1974, החליט השלטון הדמוקרטי החדש לוותר על כל הטריטוריות שהחזיקה פורטוגל מעבר לים, אך סין נמנעה מלקבל לידיה את הריבונות על מקאו. בשנת 1976 הכריזה ממשלת פורטוגל על מקאו כעל "טריטוריה מיוחדת", והעניקה לה מידה רבה של עצמאות כלכלית ומנהלית. כמו כן הסכימו פורטוגל וסין לראות במקאו "טריטוריה סינית תחת מנהל פורטוגזי". בעקבות ההסכם בין הבריטים והסינים לגבי מעמדה של הונג קונג, הגיעו הפורטוגזים בשנת 1987 להבנה דומה עם הסינים לגבי מעמדה של מקאו כ"אזור אדמיניסטרטיבי מיוחד", הסדר שנכנס לתוקפו ב-20 בדצמבר 1999. בשנת 2005 הוכרז המרכז ההיסטורי של מקאו כאתר מורשת עולמית.
פוליטיקה

בראש האזור המנהלי המיוחד של מקאו עומד "הרשות המבצעת" (בפורטוגזית: Chefe do Executivo de Macau), אשר ממונה על ידי הממשלה המרכזית של סין, לאחר שנבחר בידי ועדה. ראש המנהלת ממונה על 'ועד המנהלת', קבינט המונה 7–11 חברים.
בית המחוקקים של מקאו הוא "האספה המחוקקת", המורכבת מ-23 חברים, 8 מהם נבחרים, 8 נוספים מהם ממונים כנציגי קבוצות וארגונים, ועוד 7 שממונים על ידי ראש המנהלת. המועצה המחוקקת אחראית על חקיקה כללית.
המערכת המשפטית של מקאו מבוססת בעיקר על החוק הפורטוגזי. למקאו יש מערכת שיפוט עצמאית, הכוללת בית משפט גבוה – "בית המשפט לערעורים סופיים" (Tribunal de Ultima Instancia). השופטים נבחרים על ידי ועדה מיוחדת, וממונים על ידי ראש המנהלת.
גאוגרפיה

הטריטוריה המיוחדת של מקאו מורכבת מחצי האי מקאו שבים סין הדרומי, ששטחו 7,850 דונם והוא מחובר לסין במצר יבשה, ומהאיים טייפה (5,800 דונם) וקולואן (7,800 דונם). אורך קו החוף הוא כ-40 ק"מ. מקאו מרוחקת 60 ק"מ מהונג קונג ו-150 ק"מ מגואנגג'ואו בירת המחוז. חצי האי מוקף בנהר ג'וג'יאנג שהוא הנהר השלישי בגודלו בסין, ושפכו מגיע למזרחו של נהר סיג'יאנג.
האיים מחוברים ליבשת באמצעות גשרים, שנבנו במסגרת פרויקט ענק של ממשלת סין, שמטרתו להפוך את מקאו לאזור תיירות חוץ. כחלק מהפרויקט פועל במקום קזינו של חברה אמריקאית גדולה, ואתרי נופש רבים.
בעבר הייתה גם מקאו אי, אך היא חוברה עם השנים ליבשה. בחיבור היבשתי של מקאו וסין, באורך 340 מטר בלבד, מפרידה ביניהן חומת אבן עתיקה שנבנתה על ידי סין בשנת 1573, וגבול זה תקף עד היום.
שטחה של מקאו גדל בהתמדה עקב בנייה ועקב ייבוש חלקי ים נוספים והיא גדלה מ-15 קמ"ר בשנת 1972 ל-21.3 קמ"ר בשנת 1994; רוב הגידול מתרחש באיים. כמעט כל שטחה של מקאו הוא שטח עירוני מיושב בצפיפות.
האקלים הוא סובטרופי חם ולח עם ממוצע טמפרטורה שנתי של 25 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה מגיעה ל-30 מעלות מיוני עד ספטמבר. כמות המשקעים הממוצעת גבוהה מאוד, 2,030 מ"מ בשנה, ומקאו חשופה לסופות טרופיות שמקורם באוקיינוס השקט במהלך הקיץ.
כלכלה

כלכלת מקאו מבוססת בעיקר על תיירות, אך גם על טקסטיל, הימורים למיניהם, וייצור זיקוקין די-נור. הניסיונות לגוון את כלכלת מקאו הביאו לשיפור בתעשייה הזעירה, כגון בייצור צעצועים, פרחים מלאכותיים, ומוצרים אלקטרוניים למיניהם. תעשיית טקסטיל היא המקור של שלושה רבעים מרווחי הייצוא של מקאו, וההימורים מהווים יותר מ-40% מהתמ"ג.
יותר מ-8 מיליון תיירים ביקרו במקאו בשנת 2000. למרות המספר ההולך וגדל של תיירים מחוץ לסין, רוב התיירים שבאו למקאו הם אזרחים סינים.
במשך ארבע השנים האחרונות, שיעור הצמיחה של כלכלת מקאו הוא כ-10% בכל שנה.