מיזורי (BB-63)
היסטוריה > מלחמת המפרץ (ינואר-פברואר 1991)

ב-2 באוגוסט 1990 עיראק, בראשות הנשיא סדאם חוסיין, פלשה לכווית. באמצע החודש נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש, שלח את הראשון מבין כמה מאות אלפי חיילים, יחד עם כוח חזק של תמיכה ימית, לסעודיה ולאזור המפרץ הפרסי כדי לתמוך בכוח רב לאומי בעימות עם עיראק.
השייט המתוכנן של מיזורי לארבעה חודשים מנמל לנמל ממערב האוקיינוס השקט, שאמור להתחיל בספטמבר בוטל רק כמה ימים לפני שהאונייה הייתה אמורה לצאת; לאחר השלמת השייט, האונייה הייתה אמורה להתחיל בתהליך השבתה. היא הוקפאה בציפייה להתגייס כשהכוחות המשיכו להסתובב במזרח התיכון. כחלק מההכנות ללחימה, הועברה לאונייה גזרת כלי טיס בלתי מאוישים של AAI RQ-2 Pioneer כדי לשפר את יכולתה לכוון את הירי. מיזורי יצאה ב-13 בנובמבר 1990 למים הסוערים של המפרץ הפרסי. היא עזבה את לונג ביץ', עם סיקור עיתונאי נרחב, ופנתה להוואי והפיליפינים לעבודות נוספות בדרך למפרץ הפרסי. לאורך הדרך היא עצרה במפרץ סוביק ובפאטאיה, תאילנד, לפני שעברה את מצר הורמוז ב-3 בינואר 1991. לפני תחילת מבצע "סופה במדבר" מאוחר יותר באותו החודש, התכוננה מיזורי לשגר טילי תקיפה יבשתיים של טומהוק ולספק תמיכה בירי ימי כנדרש. האונייה שיגרה את טיל הטומהוק הראשון שלה לעבר מטרות עיראקיות בשעה 01:40 בבוקר ב-17 בינואר 1991, ולאחר מכן 27 טילים נוספים במהלך חמשת הימים הבאים.
ב-29 בינואר, הפריגטה קורטס ליוותה את מיזורי צפונה. בפעולת ההפצצה הראשונה שלה בסופה במדבר, היא הפגיזה בונקר שליטה ובקרה עיראקי ליד הגבול הסעודי, הפעם הראשונה שבה ירו תותחי ה-16 אינץ' שלה בלחימה מאז מרץ 1953 מול קוריאה. [88] ספינת המערכה הפציצה את הגנות החוף בכווית הכבושה בליל ה-3 בפברואר, וירתה 112 פגזים מהתותחים הראשיים במהלך שלושת הימים הבאים עד שהוחלפה על ידי ויסקונסין. לאחר מכן ירתה מיזורי עוד 60 פגזים מחוץ לחאג'י ב-11־12 בפברואר, לפני שיצאה צפונה לאי פיילקה. אחרי ששולת מוקשים פינתה נתיב דרך ההגנות העיראקיות, הספינה ירתה 133 פגזים במהלך ארבע משימות הפצצה על החוף כחלק ממכת הנחיתה האמפיבית נגד החוף של כווית בבוקר של 23 ו-24 בפברואר. החבטות הכבדות משכו את תשומת הלב העיראקית; בתגובה לתקיפה הארטילרית של אוניית המערכה, ירו העיראקים שני טילי HY-2 Silkworm לעבר אוניית המערכה, אחד מהם התרסק זמן קצר לאחר השיגור. הטיל השני יורט על ידי טיל GWS-30 Sea Dart ששוגר מהמשחתת הבריטית אה"מ גלוסטר תוך 90 שניות והתרסק בים בערך 700 יארד (640 מ') מול מיזורי. זמן קצר לאחר מכן איתרו מל"טי פיוניר של ספינת הקרב את משגרי הטילים וניטרלו אותם באמצעות כחמישים פגזי 16 אינץ'.
במהלך המערכה, מיזורי הייתה מעורבת בתקרית אש ידידותית עם הפריגטה ג'ארט. על פי הדיווח הרשמי, ב-25 בפברואר, ה-Phalanx CIWS של ג'ארט ירתה על מוץ שנורה על ידי מיזורי כאמצעי נגד נגד טילי האויב, וקליעים תועים מהירי פגעו באוניית המערכה, אחד שחדר דרך מחיצה ופגע במעבר פנימי של האונייה. מלח אחד על סיפון מיזורי נפגע בצווארו מרסיסים וסבל מפציעות קלות.
במהלך המבצע סייעה מיזורי גם לכוחות הקואליציה שעסקו בפינוי מוקשים ימיים עיראקים במפרץ הפרסי. עד שהמלחמה הסתיימה, צוות האונייה השמיד לפחות 15 מוקשים ימיים.
בפעולות לחימה מחוץ לטווח כלי הנשק של אוניית המערכה ב-26 בפברואר, מיזורי ירתה בסך הכל 783 פגזים בקוטר שישה עשר אינץ' ושיגרה 28 טילי שיוט טומהוק במהלך המערכה, והחלה לפטרל בצפון המפרץ הפרסי עד להפלגה הביתה ב-21 במרץ. לאחר עצירות בפרימנטל והובארט, אוסטרליה, אוניית המערכה ביקרה בפרל הארבור לפני שהגיעה הביתה באפריל. היא בילתה את שארית השנה, באירוח מבקרים בין משימות אימון, שהאחרון בהם כולל "מסע זיכרון" ב-7 בדצמבר לציון יום השנה ה-50 להתקפת פרל הארבור ב-1941. במהלך הטקס הזה, מיזורי אירחה את הנשיא ג'ורג' בוש, הביקור הנשיאותי הראשון כזה עבור אוניית המערכה מאז הארי טרומן בספטמבר 1947.