stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס פרסי אנני ה-41
זוכים ומועמדים > פרסים כלליים מרכזיים

בתחום הקולנוע, "לשבור את הקרח" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, "השג לך סוס!" זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר, "דחליל צ'יפוטלה" זכה בפרס סרט הטלוויזיה הטוב ביותר, ו"עוגת חתונה" זכה בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר.
בתחום הטלוויזיה, "הנסיכה סופיה הראשונה" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לגיל הרך, "הרפתקאות פין וג'ייק" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לילדים ונוער וסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר למבוגרים.
בנוסף, בתחום משחקי הווידאו, "The Last of Us" זכה בפרס משחק הווידאו הטוב ביותר.
| הסרט הטוב ביותר | הסרט הקצר הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "לשבור את הקרח" (אולפני ההנפשה של וולט דיסני) "מכתב למומו" (GKIDS)  "גנוב על המיניונים" (Illumination Entertainment)  "ארנסט וסלסטין" (Les Armateurs)  "בית ספר למפלצות" (פיקסאר)  "הקרודים" (אולפני ההנפשה של דרימוורקס)  "הרוח העולה" (סטודיו ג'יבלי):  "השג לך סוס!" (אולפני ההנפשה של וולט דיסני) "כלבלב" (Illumination Entertainment)  "ויקטוריה גלוריה" (מועצת הקולנוע הלאומית של קנדה)  "אמא שלי היא מטוס" (Acme Filmworks)  "The Numberlys" (מונבוט)
סרט הטלוויזיה הטוב ביותר: סרט הסטודנטים הטוב ביותר
 "דחליל צ'יפוטלה" (מונבוט) "הקשבה היא מעשה של אהבה" (חיילי סיפור)  "טרמפ על מטאטא" (קסם האור)  "צעצוע של סיפור: ההסתבכות" (פיקסאר):  "עוגת חתונה" (Filmakademie Baden-Wuerttemberg) "ביצה או תרנגולת?" (Ringling College of Art and Design)  "קלרקינד" (Filmakademie Baden-Wuerttemberg)  "מיס טוד" (Kristina Yee)  "להעביר את ההר" (Kirsten Lepore)  "SEMÃ•FORO" ‏(University of Southern California)  "הסופי הקש" (Ringling College of Art and Design)  "נאמנויות ועיזבונות" (CalArts)
סדרת הטלוויזיה הטוב ביותר לגיל הרך: סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לילדים ונוער
 "הנסיכה סופיה הראשונה" ("ערוץ דיסני ג'וניור") "חבורת הגופים" ("ערוץ ניק ג'וניור")  "דוק רופאת צעצועים" ("ערוץ דיסני ג'וניור")  "ג׳סטין בדיוק בזמן" ("ערוץ דיסני ג'וניור")  "הרפתקאות פיטר הארנב" ("ניקלודיאון"):  "הרפתקאות פין וג'ייק" ("Cartoon Network") "היזהרו מבאטמן" ("Cartoon Network")  "גרוויטי פולס" ("ערוץ דיסני")  "קונג פו פנדה: אגדת המגניבות" ("ניקלודיאון")  "רגולר שואו" ("Cartoon Network")  "סקרדי הסנאי" (YTV)  "הטיטאנים הצעירים" ("Cartoon Network")  "האגדה של קורה" ("ניקלודיאון")
סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר למבוגרים: משחק הווידאו הטוב ביותר
 "פיוצ'רמה" ("קומדי סנטרל") "ארצ'ר" ("FX")  "ההמבורגרים של בוב" ("FOX")  "טרון: מרד" ("דיסני XD")  "עיר המנועים" ("דיסני XD"):  "האחרון מבינינו" ("Naughty Dog") "Diggs Nightcrawler" (מונבוט)  "גנב זעיר" (5 ANTS)
זוכים ומועמדים > פרסים מיוחדים מרכזיים

פיל טיפט, קאטסוירו אוטומו וסטיבן ספילברג זכו בפרס על שם וינזור מקיי, ואליס דייוויס זכתה בפרס על שם ג'ון פוראי.
הערות שוליים

↑  Patrick Warburton To Host Annie Awards, באתר Deadline, ‏15 בנובמבר 2013
1 2 3 4 5 6  41st Annual Annie Awards Live Blog: ‘Frozen’ Wins Best Animated Feature, באתר Deadline, ‏1 בפברואר 2014
יונה מוריץ

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1937  (בת 87) קייב, ברית המועצותברית המועצות
 שם לידה:  Юнна Пинхусовна Мориц 
 מדינה:  אוקראינהאוקראינה
 מקום לימודים:  מכון גורקי לספרות, Chelyabinsk gymnasium number 1 
 שפות היצירה:  אוקראינית רוסית
 סוגה:  משוררת, סופרת, מתרגמת
 צאצאים:  Dmitri Glinski 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד (27 ביולי 1987)  Andrei Sakharov Prize for Writer's Civic Courage (2004)
 www.owl.ru/morits/
 
יונה מוריץ (ברוסית: Ю́нна Мо́риц;באנגלית Yunna Morits; נולדה ב-2 ביוני 1937), היא משוררת, מתרגמת שירה ופעילה סובייטית ואוקראינית עטורת פרסים.
ביוגרפיה

מוריץ נולדה בקייב, ברית המועצות (היום, אוקראינה) במשפחה יהודית. אביה פנחס מוריץ, נכלא תחת משטר סטלין. יונה סבלה בילדותה משחפת וגדלה במחסור וקושי בהרי אורל במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 היא נסעה ללמוד במוסקבה, שם הושעתה לזמן קצר מהאוניברסיטה בשל העמדה הביקורתית של שיריה על ההמפלגה הקומוניסטית. שירה היה מחווה לטיציאן טבידזה, משורר גאורגי שהוצא להורג על ידי סטלין ב-1937 ב-1961, היא התפרסמה רבות בזכות האוסף שלה על הצפון הרחוק, "כף התשוקה", המבוסס על מסעה על סיפון שוברת קרח ארקטית, והיא הייתה בין המשוררים הצעירים הבודדים החביבים על אנה אחמטובה.
מאז שנות ה-60 היא נודעה גם בזכות תרגומיה הפיוטיים לרוסית משפות רבות (תרגומים אלה, שהוזמנו על ידי הוצאות לאור סובייטיות, עסקו לעיתים במסרים פוליטיים לחופש). היא העבירה לדפוס ברוסית משוררים כמו מויסי טויף, קונסטנטין קוופי ופדריקו גרסיה לורקה.
בשנים מאוחרות יותר, היא משכה קוראים צעירים רבים עם שירת ילדים, שחלקם, כמו יצירתה למבוגרים, נודעו לקהל ההמונים באמצעות חמשירים שנפוצו על ידי זמרים ומנגינת גיטרה. יצירות אחרות שלה שפורסמו כוללות סיפורים קצרים, כתבות, ולאחרית ימיה גם גרפיקה.
היא הייתה חברה מייסדת במספר ארגונים ליברליים של אינטליגנציה אמנותית, כולל בחלק הרוסי של PEN הבינלאומי. הייתה חברה בוועד הפועל הרוסי של PEN ובוועדת זכויות האדם שלה. היא זכתה במספר פרסים יוקרתיים.
פוליטיקה

לאחר 2014 הפכה מוריץ לתומכת בכיבוש הרוסי של דונבאס וחצי האי קרים. חלק מהשיריה האחרונים מעבירים רגשות המתנגדים לרוסופוביה, ולתמיכה המערבית באוקראינה .
לקריאה נוספת

שירה רוסית לאחר המלחמה, בעריכת דניאל וייסבורט, ספרי פינגווין, לונדון, 1974,מסת"ב 0-14-042183-1
שירת רוסיה, בעריכת ל. גולדברג וא. שלונסקי, תל אביב 1942 (מהדורה פקסימילית תשמ"ג)
הערות שוליים

1 2 3  Soviet poets are heard in Philadelphia, by New York Times, 1989.
↑  ""Мозгами свеж ковчег Донбасса": Юнна Мориц написала новый стих".
↑  "Юнна Мориц: А не надо грозным басом разговаривать с Донбассом". 17 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Юнна Мориц: Так думаю и так я говорю
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304203805171  PLWABN: 9810606259405606  BIBSYS: 90559563  BnF: cb16220627f (data)  GND: 103487484  ISNI: 0000 0001 1007 2727  LCCN: n85009192  MusicBrainz: aebd7df2-1028-4b76-b3bf-2ce6f5231944  NKC: js20020812552  NLK: KAC201770661  NTA: 073937258  SUDOC: 130640999  VIAF: 117048554   WorldCat (עם VIAF): 117048554
יחסי אוסטרליה–טורקיה

| יחסי אוסטרליה–טורקיה |
| --- | --- |
אוסטרליה: טורקיה


אוסטרליה: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 783,562
אוכלוסייה
26,778,707: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 12,659
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אוסטרליה–טורקיה הם יחסי החוץ בין חבר העמים של אוסטרליה לרפובליקה של טורקיה. יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1967. לאוסטרליה יש שגרירות באנקרה מאז 1968, קונסוליה כללית באיסטנבול וקונסוליה בצ'נקלה. לטורקיה יש שגרירות קנברה מאז 1967 ושתי קונסוליות כלליות במלבורן ובסידני .
אנדרטה במפרץ ANZAC ; הנצחה לאבדן של אלפי חיילים טורקים וחיילי אנזא"ק בגליפולי
בין טורקיה לאוסטרליה אין סוגיות שנויות במחלוקת. הקהילה הטורקית המתגוררת באוסטרליה מהווה גשר של ידידות בין שתי המדינות.
היסטוריה > מערכת גליפולי

המפגש הראשון של טורקיה ואוסטרליה היה במערכת גליפולי, זירת מלחמה קשה, אך עם זאת, ג'נטלמנית. חיילי מדינות ההסכמה מן האימפריה הבריטית, צרפת ורוסיה נחתו בגליפולי לאבטח מעבר דרך הדרדנלים, מתן מסלול ימי לרוסיה, וסיוע לחברה בברית. הקרב יצר קשר של כבוד הדדי, הערצה וחברות בין טורקיה לאוסטרליה.
ההיסטוריה בין שתי המדינות מהווה בסיס חזק לחיזוק והעמקת היחסים ביניהם בכל תחום. דוגמה לחמימות בין מדינות טורקיה לאוסטרליה הודגמו בהודעתו של מוסטפא כמאל אטאטורק, שנשלחה לאמהות האוסטרליות והניו זילנדיות בשנת 1934 והיא כדלקמן: "אותם גיבורים ששפכו את דמם ואיבדו את חייהם ... הם עכשיו שוכבים באדמה של מדינה ידידותית. לכן תנוח בשלווה. אין שום הבדל בין הג'וננים לממחמטים שבהם הם שוכבים זה לצד זה כאן במדינה שלנו ... אתם האמהות ששלחו את בניהן מארצות רחוקות, נגבו את דמעותיכם. בניכם שוכבים כעת בחיקנו ונמצאים בשלום. לאחר שאיבדו את חייהם על הארץ הזו הם גם הפכו לבנים שלנו. "
קרבות צ'נקלה מוזכרים מדי שנה ב- צ'נקלה ב-24–25 באפריל, בהשתתפות רחבה של אנשים אוסטרלים וטורקים כאחד. באוסטרליה ובניו זילנד, כמו גם בכמה מדינות בדרום האוקיינוס השקט האחרים, מתקיים חג אירוע לאירוע, המכונה יום אנזא"ק. זהו תאריך חשוב בלוח השנה האוסטרלי והניו זילנדי, ומנציח את הקרבנות של חיילים אוסטרלים וניו זילנד בכל הקרבות והמלחמות. באופן מסורתי במדינות אלה, נצפתה אזכרה בסביבות השעה 5:30 לפנות בוקר, המכונה יום אנזא"ק. זוהי מחווה סמלית בפני הכוחות שנחתו על חצי האי גליפולי עם שחר. בשנת 1985, 70 שנה לאחר הקרב, הכירה ממשלת טורקיה באופן רשמית בשם מפרץ אנזא"ק, במקום בו נחתו הכוחות.
היסטוריה > מאז מלחמת העולם הראשונה

במרץ 2019, ראש הממשלה אוסטרליה סקוט מוריסון גינה "פזיזות" והערות "מאוד מעליבות" שנעשו על ידי נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן. ארדואן הראה שוב ושוב וידאו שצילם היורה במסגד בכרייסטצ'רץ' לתומכיו בעצרות הקמפיין בבחירות לרשויות המקומיות, ואמר כי אוסטרלים וניו זילנדים שהגיעו לטורקיה עם רגשות אנטי-מוסלמים "יישלחו בחזרה בארונות קבורה כמו שסביהם נשלחו" במהלך מערכת גליפולי במלחמת העולם הראשונה.
יהודה צבי הירש אייכנשטיין

רבי יהודה צבי (הירש) אייכנשטיין (ה'תקנ"א, (1791) - ז' בחשון ה'תר"ח, 17 באוקטובר 1847) היה אדמו"ר חסידי בדור השני בשושלת זידיטשוב.
ביוגרפיה

נולד לרבי משה אייכנשטיין מסאמבור ׁ(התפלה למשה) ולבתו של רבי יהודה חריף. את דרכו החל רבי יהודה צבי בלמדו אצל דודו רבי צבי הירש אייכנשטיין מזידיטשוב (העטרת צבי) ומאוחר יותר נישא לבתו שרה. לאחר שהוסמך על ידי גדולי דורו החל רבי יהודה צבי לכהן ברבנות גלינא וברודשין וכעבור תקופה נתמנה לרבה של רוזדיל על שמה נקרא.
עם פטירת רבו וחמיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א נתמנה אחיו רבי ישכר בעריש אייכנשטיין לממלא מקומו, אולם כעבור שנה בלבד נפטר בז' בסיון ה'תקצ"ב ואז הוכתר רבי יהודה צבי כממלא מקום חמיו ודודו. במקביל אליו כיהן גם אביו רבי משה כאדמו"ר מזידיטשוב בסאמבור. בתקופה זו חיבר רבי צבי יהודה את ספריו "דעת קדושים" ו"עמוד התורה".
רבי יהודה צבי נפטר בז' בחשוון ה'תר"ח, ומאחר שלא השאיר אחריו בנים כי אם בנות, הוכתר בהוראת רבי ישראל מרוז'ין בן דודו רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב כממשיך השושלת.[דרוש מקור]
צאצאיו

הינדא (נפטרה כ"ג באלול), אשת רבי יעקב הגר מזבלטוב.
מרים (נפטרה י"ג בטבת ה'תרמ"ב), אשת רבי יעקב טויבש מזידיטשוב (בנו של הרב אהרן משה טויבש).
בריינדיל, אשת רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם האדמו"ר הראשון משינאווא.
רבקה, אשת בן דודה רבי שלמה טויב מראזלא.
ראו גם

חסידות זידיטשוב
טקס פרסי אנני ה-20

14 בנובמבר 1992
הסרט הטוב ביותר:

 תוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר:
טקס פרסי אנני ה-20 (באנגלית: 20th Annie Awards) היה טקס פרסי אנני הראשון שהכיר בהישגי האנימציה בקולנוע ובטלוויזיה בכללותה, כאשר במשך שני עשורים, טקס הפרסים הכיר רק בהישגים אישיים.
הטקס נערך ב-14 בנובמבר 1992. בטקס הוענקו פרסים עבור ההישגים הבולטים בתעשיית האנימציה בשנת 1991.
זוכים ומועמדים

הזוכים בקטגוריה מודגשים, ומופיעים ראשונים.
| הסרט הטוב ביותר | תוכנית הטלוויזיה המונפשת הטובה ביותר | פרסומת הטלוויזיה המונפשת הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| היפה והחיה - וולט דיסני תמונות הילדים של בבה - הייפריון, סרטי פרמאונט  הרפתקאות זאק וקריסטה בפרנגלי - אנימציית המאה ה-20, FAI, קרוייר | משפחת סימפסון - פוקס עולם סחרחר - וולט דיסני טלוויזיה  המופע של רן וסטימפי - ניקלודיאון  דארקווינג דאק - Disney Television Animation  עלילות טייני טון - אמבלין/וורנר ברוס | Hare Jordan - נייקי, וורנר ברוס Car Cover – לקסוס, Rhythm & Hues.  Cheese Pizza – הקרקרים של ריץ, ויל וינטון  Cowardly Baskets – ריבוק, Rhythm & Hues.  Fiesta – הקרקרים של ריץ, ויל וינטון  Mug – ביקאם, ויל וינטון  One Match – מאץ' לייט, Rhythm & Hues, Inc.  Spotlight Switch – דיאט סבן אפ, Duck Soup Productions  Stork – Baer Animation Company. |
פרסי שופטים > פרס ווינזור מקיי

פרס המוענק ליחידים כהוקרה לתרומה משמעותית לאמנות ולתעשיית ההנפשה
לס קלארק
סטן פרברג
דייוויד הילברמן
פרסי שופטים > הישג אישי יוצא מן הכלל בתחום האנימציה

גלן קיין
ג'ון קריקפאלוסי
דייוויד סילברמן
פרסי שופטים > תעודת הצטיינות

הכרה בתרומה לאמנות, למלאכה ולתעשייה של אנימציה
רוברט קלמפט ג'וניור
דייוויד פ. קריין
ג'ורג' פלטנשטיין
הערות שוליים

↑  "Archived copy". ארכיון מ-2016-02-08. נבדק ב-2016-02-06. {{cite web}}:  (עזרה)
טנארונגה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  21°19′S 136°32′W﻿ / ﻿21.317°S 136.533°W﻿ / -21.317; -136.533
 ארכיפלג:  איי טואמוטו
 שטח:  2.3 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  0 (2012)
 אזור זמן:  UTC-10
 מגלה:  פדרו פרננדש דה קיירוש, או יו קאמינג (אנ')
 תאריך גילוי:  1606 או 1828
  (למפת פולינזיה הצרפתית מוגדלת) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטטנארונגה(למפת פולינזיה הצרפתית רגילה) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטטנארונגה
 
מפת אטול טנארונגה
טנארונגה או טנאניה, לפני כן נארונגה ובעבר האי מינטו (באנגלית: Tenarunga, Tenania, Narunga ו-Minto Island) הוא אטול נמוך, מיוער ולא מיושב בקבוצת אקטון בחלק הדרום-מזרחי של איי טואמוטו בפולינזיה הצרפתית. זהו חלק מאיי גמבייה מבחינת הממשל.
גאוגרפיה

טנארונגה ממוקם 15 קילומטרים צפונית-מערבית למאטוריוואבו, 6 קילומטרים מערבית לוואהנגה ו-1,375 קילומטרים דרום-מזרחית לטהיטי. יש לו שטח אדמה של 2.3 קמ"ר ושטח כולל (כולל הלגונה) של 5 קמ"ר. ישנם כמה בניינים ומזח הממוקמים בצד הצפון-מזרחי של האי, המצביע על מגורים קודמים או עונתיים.
הלגונה של האטול אינה נגישה מהים.
היסטוריה

התצפית המתועדת הראשונה של אטול זה נעשתה במהלך המסע הספרדי של הנווט הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קיירוש ב-5 בפברואר 1606 בשם Las Cuatro Coronadas ("ארבעת העטורים"), עם זאת, תצפיות אלה לא תועדו במלואן. ככזו, הגישה החד-משמעית הראשונה לאי נעשתה ב-14 במרץ 1828 על ידי החוקר יו קאמינג באונייתו ה-Discoverer שהנהיג סמואל גרימווד. הביקור הבא היה בשנת 1833 על ידי הנווט תומאס אבריל על ספינת הסוחר שלו Amphitrite ושוב בשנת 1837 על ידי לורד אדוארד ראסל, מפקד ה-HMS Actaeon, השם שניתן לקבוצה. בעבר הוא היה בבעלות אדם בשם קפטן ניקולס, אך הוא נפדה בשנת 1934.
פלורה ופאונה

האי הוא ביתם של מינים נדירים רבים, כולל הביצנית הפולינזית.
ראו גם

מאטוריוואבו
טנאררו
וואהנגה
קבוצת אקטון
אי בודד
לקריאה נוספת

Sailing Directions, Pub 126, "Pacific Islands" NIMA 2002; page-12
הערות שוליים

↑  "Population". Institut de la statistique de la Polynésie française. נבדק ב-23 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Relation: Tenarunga (1847368)". OpenStreetMap. נבדק ב-4 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Quanchi, Max; Robson, John (2005). Historical Dictionary of the Discovery and Exploration of the Pacific Islands. Scarecrow. p. xxiii. ISBN 9780810865280. נבדק ב-4 ביולי 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Brand, Donald D. The Pacific Basin: A History of its Geographical Explorations The American Geographical Society, New York, 1967, p.136.
↑  Kelly, Celsus, O.F.M. La Austrialia del Espiritu Santo.
↑  Pacific Island: Eastern-Pacific - Geographical handbook series, James Wightman Davidson and Naval Intelligence Division, editions Naval Intelligence Division, 1945, p.224.
↑  Archaeology of Mangareva and neighboring atolls by Kenneth Pike Emory, editions Kraus, 1971, p.58-60.
↑  Dahl, prepared by the International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Commission on National Parks and Protected Areas ; in collaboration with the United Nations Environment Programme ; based on the work of Arthur Lyon (1986). Review of the protected areas system in Oceania (Sept. 1986. ed.). Gland, Switzerland: IUCN. ISBN 9782880325091.
יחסי אוסטרליה–כווית

| יחסי אוסטרליה–כווית |
| --- | --- |
אוסטרליה: כווית


אוסטרליה: כווית
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 17,818
אוכלוסייה
26,778,707: 4,957,430
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 161,772
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 32,632
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה

יחסי אוסטרליה–כווית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין מדינת כווית.
סקירה כללית

אוסטרליה וכווית נהנות מיחסי ידידות ושיתוף פעולה. כווית מכירה בתמיכה בעצמאותה ובכנותה הטריטוריאלית של כווית שמספקת תרומתה של אוסטרליה לכוח הקואליציוני, אשר שחרר בשנת 1991 את כווית מהכיבוש העיראקי.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו רשמית בשנת 1974 ואוסטרליה פתחה שגרירות בכווית סיטי בדצמבר 2004. שר החוץ של אוסטרליה פתח רשמית את שגרירות אוסטרליה במתחם הנוכחי כשביקר בכווית ביוני 2008. ועדת הסחר האוסטרלית (Austrade) פתחה משרד בפברואר 2010. כווית שדרגה את משרד הקשר שלה בקנברה לשגרירות בינואר 2002 ופתחה משרד תרבות בשנת 2008.
סחר והשקעה

יחסי הסחר הם משמעותיים, עם פוטנציאל רב להרחבה נוספת בתחום האנרגיה (שירותים מקצועיים וציוד נלווה), חינוך, חקלאות, ייצור מתקדם, תיירות ושירותים אחרים. הסחר הדו-צדדי הסתכם ב-602.4 מיליון דולר בשנת 2017. כווית היא שוק משמעותי לייצוא אוסטרלי של חיטה, חלב, בקר, מזון ומוצרי חקלאות אחרים. לפני צאת תעשיית רכבי הרכב מאוסטרליה, כווית הייתה שוק משמעותי לרכבי נוסעים אוסטרליים. היבוא מכווית הוא כמעט כולו מוצרי נפט ודשנים.
בשנת 2017 נרשמו 1,124 הרשמות של סטודנטים כוויתים במוסדות אוסטרליים, הרוב במלגות ממשלת כווית. הקמת המכללה האוסטרלית של כווית בשנת 2004 ומכללת Box Hill מכווית בשנת 2007 סייעה בהרחבת הקשרים החינוכיים.
למעלה מ-1,000 אוסטרלים מתגוררים בכווית, המועסקים בעיקר בענפי החינוך, הבנקאות, הנפט והגז והביטחון. חברות אוסטרליות עם משרדים בכווית מתרכזות בעיקר בשירותי ניהול הנדסה ובנייה וחינוך.
ההשקעות של כווית באוסטרליה נאמדות בלמעלה מ-8.7 מיליארד דולר (2017), כולל השקעות משמעותיות של רשות ההשקעות של כווית (KIA) ושל החברה לחיפושי נפט זרים של כווית (KUFPEC). תחומי ההשקעה כוללים נדל"ן, בתי מלון, בנקאות ותחום הנפט והגז. לבית הכספים של כווית, אחד הבנקים האיסלאמיים הגדולים בכווית, יש משרד במלבורן, בעוד שחברות כווייתיות פרטיות, כולל Agility Logistics, Action Group Holdings ו- Al-Ghanim Group, השקיעו גם באוסטרליה.
התוכניות של כווית לפתח מגה-פרויקטים של תשתיות ולגוון את בסיס הכישורים של אזרחיה, מהוות הזדמנויות משמעותיות עבור חברות אוסטרליות. אנגלית מדוברת באופן נרחב ולכווית יש מכסי יבוא נמוכים. מספר מוצרי האוכל והמשקאות האוסטרלים בכווית גדל בשנים האחרונות. בנוסף, קיים עתיד לצמיחה במגזרים כולל בנייה, תשתיות, שירותי חינוך ובריאות.
עדיפות לממשלת אוסטרליה היא חידוש המשא ומתן על הסכם סחר חופשי עם המועצה לשיתוף פעולה במפרץ, כולל כווית.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה בכווית שגרירות בכווית סיטי.
כווית מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה.
יונתן גולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 52 בערך) קיבוץ אפק, ישראל
 מקום לימודים:  אקדמיה המלכותית לאמנות (2003) 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2000) 
 בת זוג:  רעות עירון
 מספר צאצאים:  2
 jonathangold.net
 
יונתן גולד (נולד ב-1972) הוא צייר ישראלי, המתגורר ויוצר בתל אביב. היצירה של גולד משקפת נקודת מבט עכשווית ביחס לציור המודרני ובמיוחד ביחס לציור הישראלי, והיא מרבה לעסוק בסיטואציה החברתית, למשל ביחס בין היחיד לקבוצה, בין נשים לגברים ובין הצייר לצופה.
ביוגרפיה

גולד גדל בקיבוץ אפק, ובגיל 16 עזב את מסגרת החינוך הפורמלית ועבר ללמוד אמנות בתוכנית לבני נוער במכללת תל חי. מאוחר יותר, בין השנים 1992–1995, עבד עם בני נוער במסגרות שונות. במהלך תקופה זו זכה בתחרות ליוצרים צעירים בתחומי האמנויות הפלסטיות, שמקיים מוזיאון הכט.
בשנת 1995 עזב גולד את הקיבוץ ועבר להתגורר בתל אביב, שם הציג תערוכת יחיד ראשונה (2001, "טיפוסים אידיאליים", גלריה רוזנפלד). בשנת 2001 נסע לאמסטרדם, הולנד, ללמוד ב-The Rijksakademie van beeldende kunsten, ולאחר שסיים את לימודיו עבר לברלין, גרמניה, שם המשיך ליצור ולהציג. בשנת 2007 שב לישראל ומאז הוא יוצר בתל אביב ומתגורר בה עם בת זוגו ושתי בנותיהם.
יצירה

גולד עוסק בסיטואציה החברתית, למשל ביצירה "משמר הלילה". יצירה זו הוצגה בתערוכה "לינה משותפת: קבוצה ובקיבוץ בתודעה הישראלית" (2005, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו) ותוארה כ"מקרינה דממה והקפאה".
בתערוכה "רחף", (2010, גלריית אלון שגב) גולד הציג נקודת מבט על "התופעות המקומיות שבאות לידי ביטוי בארכיטקטורה ובמרחב הציבורי". הציורים בתערוכה זו מציגים מבנים קנונים על צוקים או הרים, המרחפים בחלל ומשרים אוירה אפוקליפטית.
גולד מציג נקודת מבט ביחס לציור הישראלי, למשל בהקשר של זיקה בין אנשים לחפצים. בשנת 2013 יצר גולד סדרת ציורי דליים המתייחסת לציור "מים" (1961) של שלום סבא. סבא מתואר כמי שצייר דברים בהקשר השימושיות האנושית וכמי שביקש ליצור ברית באמצעים גרפיים בין אנשים לחפצים. האוצר יהושע סיימון מתאר את גולד כמי שמעביר את הניסיון הזה "למציאות שבה השאלה ביחס לקונקרטיות החפץ מוטלת בספק".
בתערוכה "הילדים רוצים קומוניזם" (2016, מוזיאון בת ים לאמנות) יצר גולד ציור קיר ענק (180X500 ס"מ) אשר תיאר תור ארוך של אנשים. לדבריו של גולד "הרעיון לציור עלה לי בזמן שהייתי ביוון בזמן המשבר עם היורו, ישבתי והתבוננתי בתור ארוך של אנשים לכספומט, המראה הזכיר לי סיפורים על תורים מזמנים אחרים".
בתערוכה "ועדת קבלה" (2019, גלריית המדרשה) היצירה המרכזית מתארת דמויות יושבות מאחורי שולחן, כוועדה שחבריה עסוקים בעניינים אחרים. ביצירה זו גולד משתמש בעירום ככלי לביטוי יחסי הכוחות בסיטואציה החברתית. הדמויות, בחלקן המצויר מתחת לשולחן, ערומות כדי "... להדגיש את הדברים שבדרך כלל עושים מתחת לשולחן, כשבטוחים שאף אחד לא רואה...". גולד משתמש בעירום גם במערכת היחסים עם הצופים. בתשובה לשאלה "אז למה העירום?" השיב: "בין גבר עירום ואישה עירומה תמיד ייווצר מתח, זה תמיד ייצר אצלנו ציפיות".
העיסוק של גולד במעמד הנוכחי של ערכים ישראלים, כמו "עבודה" ו"לינה משותפת" וההתייחסות שלו לציור הישראלי הורחבו ביצירה "מתרחצות ירוק". יצירה זו היא טרפיטיך גדול ממדים שהוצג בתערוכה "אופק חדש לאופקים חדשים" (2016, משכן לאמנות, עין חרוד). האוצרת טלי תמיר בוחנת את ההתייחסות של יצירה זו ויצירות אחרות של גולד, כגון "צייר" (2014), ליצירות של יוחנן סימון, למשל "במקלחת" (1952) וציורי קיר שונים וליצירות של יוסף זריצקי, למשל ציורי יחיעם (1949-1951). תמיר מתארת את היצירה של גולד כמחברת זרמים שבעבר נתפשו כמנוגדים – אמנות ריאליסטית, סוציאליסטית עם אמנות מודרנית, מופשטת.
תערוכות

גולד הציג מעבודותיו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות ובמוזיאונים בישראל ובעולם, בין היתר:
תערוכות > תערוכות יחיד

2001, "טיפוסים אידיאליים", גלריה רוזנפלד;
2005, Haswellediger & Co, Gallery, New York;
2010, "רחף", גלריה אלון שגב, תל אביב;
2019, "ועדת קבלה", המדרשה לאמנות, רמת השרון.
2021, "בועט בדלי", משכן לאמנות עין חרוד.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2005, "לינה משותפת: קבוצה וקיבוץ בתודעה הישראלית", מוזיאון תל אביב לאמנות – ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו;
2005, Die Neuen Hebräer, 100 Jahre Kunst in Israel", Martin-Gropius-Bau, Berlin";
2007, "הביאנלה הראשונה לאמנות עכשיו", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית;
2007, "מלאכה בנים", מוזיאון חיפה לאמנות;
2008, Dramas: Real and Imagined", CTRL Gallery, Huston, Texas, USA";
2009, "הזוכים 2008, פרסי משרד התרבות והספורט, לאמנות ולעיצוב", משכן לאמנות עין חרוד;
2010, "מבחר מאוסף המחלקה לאמנות הצילום", מוזיאון ישראל;
2015, "אחרי עשרים שנה: עיצוב זיכרון רבין", HIT מכון טכנולוגי, חולון (2015);
2016, "הילדים רוצים קומוניזם", מובי – מוזיאוני בת ים;
2016, "אופק חדש לאופקים חדשים", המשכן לאמנות עין חרוד;
2016, "מדהים! מהמם! מופלא!", מוזיאון פתח תקווה לאמנות;
2016, "מחנה ציור 2016 פעילים", מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע;
2016, "בית ספר לאמנות: תערוכה לציון 70 שנה להקמת המדרשה לאמנות", מוזיאון תל אביב לאמנות – ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו;
2019, "פרא אדם וחיות אחרות", מוזיאון חיפה לאמנות.
מקורות נוספים

יהושע סיימון, נילי לנדסמן, שלומית אברמסון (טקסטים), קרן גרין (עריכה), יונתן גולד, ישראל: יונתן גולד, 2014.
ענת, רגב-גיסיס (עיצוב הקטלוג), סורין הלר (עוצר), יונתן גולד, אסי משולם – בין אתוס למיתוס, חיפה: מוזיאון הכט – אוניברסיטת חיפה, 2015.
שאול סתר, המהפכה מתחילה במוזיאון בת ים, באתר הארץ, 29 ביוני 2017
טלי תמיר, מוזיאון בצפון יום עיון "אופק חדש לאופקים חדשים", משכן לאמנות עין חרוד, 6.5.2016.
יונתן גולד ויניב שפירא, "יחידות דיור קטנות: יונתן גולד", גרנטה מגזין לספרות חדשה, גילון 3, 2015.
הערות שוליים

1 2 3   יום עיון "אופק חדש לאופקים חדשים" – טלי תמיר, יוחנן סימון, יוסף זריצקי, יונתן גולד: פרישה והצטרפות, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 31:51)
↑   שאול סתר, המהפכה מתחילה במוזיאון בת ים, באתר הארץ, 29 ביוני 2017
1 2 3  רעות ברנע, האמן יונתן גולד: "עירום תמיד יוצר ציפיות", באתר כלכליסט, 5 במאי 2019
↑  יונתן גולד ואסי משולם – בין אתוס למיתוס, מוזיאון הכט.
↑  תערוכות חדשות, באתר הארץ, 28 בפברואר 2001
1 2  יוני גולד, באתר saltarbutartzi.org.il
↑  2005, Die Neuen Hebräer, 100 Jahre Kunst in Israel (The New Hebrews A Century of Art in Israel), Martin-Gropius-Bau, Berlin
↑  טלי תמיר (עורכת ואוצרת), לינה משותפת: קבוצה וקיבוץ בתודעה הישראלית, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005
↑  אלי ערמון אזולאי, המקדשים הציוניים של יונתן גולד, באתר הארץ, 17 בפברואר 2010
↑  יהושע סימון, קרן גרין (ע), דלי סוציאליסטי, דלי סוציאליסטי (בתוך: יונתן גולד), ישראל: יונתן גולד, 2014, עמ' 53-54
↑  2016, "הילדים רוצים קומוניזם", מובי – מוזאוני בת ים
↑   MoBY | The Kids Want Communism | Jonathan Gold Interview, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:54)
1 2  יונתן גולד | Jonathan Gold, באתר www.israeliartists.co.il
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  דף האמן יוני (יונתן) גולד – תערוכות, באתר מוזיאון ישראל, מרכז המידע לאמנות ישראלית
↑  DOUGLAS BRITT, Two art exhibitions near end of Houston runs, Chron, ‏24.07.2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272378  NLI: 987007462955905171  ISNI: 0000 0000 5178 2808  LCCN: nr2004027596  RKD: 338620  ULAN: 500483375  VIAF: 59034643   WorldCat (עם VIAF): 59034643
יונה נבון

הרב יונה נבון (תע"ג, 1713 - ט"ז בשבט תק"כ, פברואר 1760) היה רב ותלמיד חכם בירושלים במאה ה-18, שד"ר, מחבר הספר "נחפה בכסף" ורבו של החיד"א.