stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפול קבוצתי
הגורמים הטיפוליים של יאלום

ארווין יאלום, פסיכיאטר, חוקר, סופר ומרצה אמריטוס באוניברסיטת סטנפורד בתחומי הטיפול הקבוצתי ואקזיסטנציאליזם, מגדיר בספרו "טיפול קבוצתי: תאוריה ומעשה" 11 גורמים מרפאים הפועלים בכל תהליך של טיפול קבוצתי, ומהווים יתרונות ביחס לטיפול פרטני:
אוניברסליות – הכרה בכך שהחוויות והרגשות משותפות לכל חברי קבוצה, וכן כי פעמים רבות מדובר בקשיים אוניברסליים. אוניברסליות מסייעת להסרת תחושת בדידות בקרב חברי הקבוצה, לאימות החוויות שלהם וכפועל יוצא מכך, להעלאת ההערכה העצמית.
אלטרואיזם – קבוצה היא מקום בו החברים יכולים לעזור אחד לשני, והחוויה של נתינה לאחר יכולה להעלות את ההערכה העצמית ולעזור בפיתוח דרכי התמודדות אדפטיביות ופיתוח הכישורים הבינאישיים.
הפחת תקווה – בקבוצה מעורבת, עם משתתפים בשלבי התפתחות או התאוששות שונים, חברי הקבוצה יכולים לקבל השראה ועידוד ממשתתף שהצליח להתגבר על הבעיות עמן הם עדיין נאבקים.
הקניית מידע – אמנם זה אינו בדיוק חלק מהתהליך הטיפולי, אך לעיתים קרובות משתתפים מדווחים שהיה מאוד מועיל ללמוד מידע עובדתי מחברי הקבוצה. לדוגמה, על טיפול אפקטיביים, או על שירותים בהם הם השתמשו.
חזרה מתקנת על החוויה המשפחתית המרכזית – לעיתים קרובות משתתפים מזהים באופן לא מודע את המטפל הקבוצתי וחברי קבוצה אחרים עם הוריהם ואחיהם, בתהליך שהוא צורה של העברה, ספציפית לפסיכותרפיה קבוצתית. הפרשנויות של המטפל יכולות לעזור לחברי הקבוצה להשיג הבנה של השפעת חוויות ילדות על האישיות שלהם, מה שיכול לסייע להם, ללמוד להימנע באופן לא מודע מדפוסים אינטראקטיביים חוזרים מהעבר אשר אינם מסייעים, ואף מפריעים, במערכות היחסים בהווה.
פיתוח טכניקות חברתיות – הגדרת הקבוצה מספקת לחברים בה סביבה בטוחה ותומכת ללקיחת סיכונים על ידי הרחבת רפרטואר ההתנהגויות הבין אישיות ושיפור המיומנויות החברתיות.
חיקוי (מודלינג) – חברי קבוצה יכולים לפתח כישורים חברתיים באמצעות התבוננות וחיקוי המטפל, המנחה או חברי קבוצה אחרים. לדוגמה, שיתוף ברגשות אישיים, הבעת אמפתיה, ותמיכה באחרים.
לכידות – עלתה הצעה שזה הגורם הטיפולי העיקרי, ממנו נגזרים הגורמים האחרים. בני אדם הם עדר חיות, עם צורך אינסטינקטיבי להשתייך לקבוצות, והתפתחות אישית יכולה להתרחש רק בהקשר הבין אישי. בקבוצה מלוכדת כל החברים מרגישים תחושת שייכות, קבלה ותיקוף אישי.
גורמים קיומיים – למידה שעל האדם לקחת אחריות על החיים שלו, ואת ההשלכות של ההחלטותיו.
קתרזיס – חוויית ההקלה ממצוקה רגשית דרך ביטוי הרגש בצורה חופשייה ונטולת עכבות. כשחברי הקבוצה משתפים ברגשותיהם בפני קהל תומך וקשוב, הם עשויים לחוש הקלה מתחושות אשמה, חרדה ובושה כרוניות.
למידה בין אישית – ישנה עליה ברמת המודעות העצמית כתוצאה מהאינטראקציה עם חברי הקבוצה, שנותנים משוב על התנהגות החבר ועל השפעתו על אחרים.
ראו גם

קבוצה חברתית
טכניקת הקבוצה הנומינלית
תאוריית הזהות החברתית
צורך בהשתייכות
תאוריית קיום-השתייכות-צמיחה
לקריאה נוספת

ארווין יאלום ומולין לשץ', טיפול קבוצתי: תאוריה ומעשה, הוצאת כנרת בשיתוף מאגנס, 2007.
ג'וסט דרוסט וסידני ביילי, עבודה קבוצתית טיפולית עם ילדים, הוצאת אח, 2004.
מכבי תל אביב (כדורסל נשים)

מכבי תל אביב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה ארצית מרכז, הקבוצה נוסדה בשנת 1957, והתמודדה בעבר בליגת העל בכדורסל נשים והתפרקה לאחר עונת 2002/03. הקבוצה זכתה 11 פעמים באליפות, ו-12 פעמים בגביע המדינה. ו-5 פעמים סגנית מחזיקת הגביע. הקבוצה הוקמה מחדש בקיץ 2023.
היסטוריה

התואר האחרון שבו זכתה הקבוצה היה הדאבל (אליפות וגביע) מעונת 1975/1976
המעמד הגבוה האחרון שהגיעה אליו הקבוצה היה גמר גביע המדינה ב-4 באפריל 1990, בו הפסידה לקבוצת בני יהודה (65-64), מסל ניצחון של אלומה גורן 2 שניות לסיום.
בסיום עונת 1992/93 ירדה הקבוצה לראשונה מאז הקמתה, לאחר 35 שנים, מהליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז) לליגה הארצית. מאז הקבוצה איבדה את הדומיננטיות שלה והתנדנדה בין הליגה הראשונה לשנייה.
תארים

אליפות המדינה (11):
1957/1958, 1958/1959, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1975/1976
גביע המדינה (12) (שיא):
1958/1959, 1961/1962, 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1968/1969, 1970/1971, 1971/1972, 1973/1974, 1974/1975, 1975/1976
שחקניות עבר בולטות

אורלי קסטן
רונית שרף
פנינה ברייאלובסקי
רחל ריימן
אביבה ליכטבלאו-בלס
רחל גזסטר
אדיה בארנס
שרה אלוני
נאוה ליפשיץ
ישראלה מלחי
רות זבליבסקי
תמר שומכר
צילה אופנטיר
מלכה ברש
הערות שוליים

↑  מערכת, ‏חדש בכדורסל: קבוצת נשים בשם מכבי תל אביב, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2023
↑   אריה ליבנת, "הסתובבתי באינסטינקט וזרקתי". שנה אחרי ההפסד הטראומטי, היא זכתה בגביע היסטורי, באתר הארץ, 4 באפריל 2020
↑  שרה ליבוביץ-דר, איך נפלו גיבורות, חדשות, 26 במרץ 1993
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'ורדי קרויף

ז'ורדי קרויף לצד דניס ברגקאמפ במדי נבחרת הולנד, 1996
יוהאן ז'ורדי קרויף (בהולנדית: Johan Jordi Cruijff, נהגה יוהאן יורדי קְרַאוּף; נולד ב-9 בפברואר 1974 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר קטאלני-הולנדי, ומאמן כדורגל בהווה, ושימש כמנהלה הטכני של ברצלונה מהלה ליגה. בנו של הכדורגלן והמאמן לשעבר יוהאן קרויף.
קריירה כשחקן

קרויף החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אייאקס ב-1981. ב-1988 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה שם החל אביו לשמש כמאמן ראשי של הקבוצה הבוגרת. ב-1992 רשם את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק בליגה הספרדית השנייה בכדורגל. כעבור שנתיים, ב-4 בספטמבר 1994, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשית כשאביו עומד על הקווים. בסך הכל שיחק 54 משחקים במדי ברצלונה וכבש 11 שערים.
עם עזיבתו של אביו את ברצלונה ב-1996 עזב גם ז'ורדי וחתם במנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה במנצ'סטר יונייטד רשם בניצחון 0–3 על וימבלדון (משחק שזכור בעיקר בשל השער שכבש דייוויד בקהאם מחצי מגרש). בשני המשחקים הבאים כבש קרויף שער אחד. הוא המשיך לשחק באופן קבוע עד סוף נובמבר, כשנפצע בברכו וחזר רק במרץ כדי לזכות עם קבוצתו באליפות. בעונת 1997/1998 קרויף שוב נפצע, הפעם בקרסולו, ושיחק רק 5 משחקי ליגה ולא כבש אף שער. בעונה הבאה שיחק קרויף חמישה משחקים נוספים וכבש פעמיים לפני שהושאל לסלטה ויגו לשארית העונה. קרויף חזר למנצ'סטר לעונה שאחריה (1999/2000), ושיחק 8 משחקי ליגה ו-4 נוספים באירופה. ב-30 ביוני 2000 פג חוזהו של קרויף במנצ'סטר יונייטד והוא חזר בהעברה חופשית לדפורטיבו אלאבס.
בסך הכול רשם קרויף באנגליה 34 הופעות ליגה בלבד בארבע שנים, בעיקר בגלל פציעותיו התכופות.
עם אלאבס הגיע קרויף לגמר גביע אופ"א 2001. במשחק הגמר מול ליברפול, לאחר שהיו פעמיים בפיגור שני שערים (2:0 ו-3:1), חזרו הבסקים בזכות שער שוויון של קרויף בדקה ה-88 (4:4) ששלח את המשחק להארכה. בהארכה שער עצמי העניק לליברפול את הניצחון ואת הגביע.
קרויף המשיך באלאבס עד לירידת המועדון ליגה בעונת 2002/2003, אז חזר לעיר ברצלונה ושיחק באספניול עונה אחת.
בין השנים 2004–2006 קרויף לא שיחק בצורה סדירה לאחר פציעה משמעותית בברכו, והוא התאמן כדי להישאר בכושר בברצלונה אתלטיק.
לאחר מספר שנים במטאלורג דונצק האוקראינית סיים את הקריירה ככדורגלן בוולטה המלטזית בשנת 2010, ובעונתו האחרונה בקריירה שימש גם כעוזר למאמן הקבוצה טון קאנן.
לזכותו תשע הופעות ושער אחד במדי נבחרת הולנד.
כמאמן וכמנהל ספורטיבי

בקיץ 2010 מונה קרויף למנהל הספורטיבי של קבוצת א.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית, ותחת ניהולו הגיעה הקבוצה לליגה האירופית.
ב-13 באפריל 2012 סוכם על מינויו של קרויף לעמדת המנהל הספורטיבי של מועדון הכדורגל הישראלי מכבי תל אביב. קרויף הביא בין היתר להחתמתו של מאמן קבוצת הנוער של ברצלונה, אוסקר גארסיה, לעמדת מאמן מכבי תל אביב. צעד זה התברר כהצלחה גדולה כאשר כבר בעונתם הראשונה בקבוצה, 2012/2013, זכתה מכבי תל אביב באליפות המדינה לראשונה מזה עשר שנים.
במסגרת תפקידו במכבי תל אביב, היה קרויף אחראי על מדיניות הרכש של המועדון בשיתוף עם מאמן הקבוצה ובעליה, מיטשל גולדהאר. בעונתו הראשונה החתים מספר שחקנים משמעותיים, ביניהם מהראן ראדי, איתן טיבי, קרלוס גרסיה, ראדה פריצה וערן זהבי, אשר תרמו רבות להישגי הקבוצה בעונה זו. על הישגיו במכבי תל אביב העניק לו ערוץ הספורט את תואר "איש השנה בספורט" לשנת 2013.
במהלך עונת 2013/2014 הגיעה הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית ואף העפילה משלב הבתים לשלב הנוקאאוט במפעל, בפעם הראשונה בתולדות מכבי תל אביב. בסוף העונה זכתה הקבוצה, עם פאולו סוזה בעמדת המאמן, באליפות שנייה ברציפות שלושה מחזורים לפני סיום הליגה.
בתחילת עונת 2014/2015 התמודדה מכבי תל אביב במוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית. הקבוצה, שאירחה את משחקי הבית בקפריסין בשל הירי לישראל באותה התקופה, לא הצליחה להעפיל לשלב בתים של מפעל אירופי כלשהו. מאמן הקבוצה, אוסקר גארסיה שהחליף את פאולו סוזה, עזב את תפקידו, ומונה במקומו המאמן פאקו אייסטאראן (בזמן שבין התפטרותו של גרסיה למינויו של פאקו למאמן, שימש ז'ורדי כמאמן הזמני למשחק אחד). תחת אייסטאראן זכתה הקבוצה בטרבל שהורכב מאליפות, גביע המדינה וגביע הטוטו. לקראת סיום העונה האריך קרויף את חוזהו במכבי תל אביב לשנתיים נוספות.
בעונת 2015/2016 תחת המאמן סלאבישה יוקאנוביץ' מכבי העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות. כמה שבועות לאחר תום הקמפיין עזב יוקאנוביץ' את מכבי תל אביב לפולהאם ובמקומו מינתה מכבי תל אביב את המאמן ההולנדי פיטר בוס שעזב בסוף העונה לטובת מועדון הכדורגל ההולנדי אייאקס.
בעונת 2016/17 תחת המאמן שותא ארבלדזה מכבי העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית שבסיומו הודחה. במהלך העונה פוטר ארבלדזה מאימון הקבוצה, ובמקומו שימש ז'ורדי שוב כמאמן הזמני עד מינויו של ליטו וידיגל. בסוף העונה פוטר וידיגל, וקרויף מונה למאמן הקבוע. ב-14 בדצמבר 2017 זכה קרויף עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו, התואר הראשון שלו כמאמן. ב-27 במרץ 2018 הודיע קרויף שיעזוב את מכבי תל אביב בסיום עונת 2017/18, לאחר 6 שנים במועדון.
ב-8 באוגוסט 2018 מונה קרויף למאמן צ'ונגצ'ינג ליפאן מליגת העל הסינית.
ב-14 בינואר 2020 מונה למאמן נבחרת אקוודור. קרויף עזב את אימון אקוודור ביולי 2020 עוד בטרם העביר אפילו אימון אחד.
ב-14 באוגוסט 2020 מונה למאמנה של קבוצת פ.צ. שנזן מליגת העל הסינית.
ב-3 ביוני 2021 מונה למנהלה הטכני של ברצלונה מהלה ליגה.
הערות שוליים

↑  נדב צנציפר, ג'ורדי קרויף מונה למנהל הספורטיבי של מכבי ת"א, באתר ynet, 13 באפריל 2012
↑  "לא אשאר פה 10 שנים, אך יש עוד הרבה מה לעשות במכבי", באתר ערוץ הספורט, 1 בינואר 2014
↑  רז אמיר, ‏רשמית: ג'ורדי קרויף הוא מאמן מכבי תל אביב, באתר ONE‏, 14 ביוני 2017
↑  אחרי 6 שנים: ג'ורדי קרויף יעזוב את מכבי בתום העונה, באתר ערוץ הספורט, 27 במרץ 2018
↑  重庆官方宣布新帅上任 克鲁伊夫之子执掌斯威教鞭 (בסינית). Sina. 8 באוגוסט 2018. נבדק ב-8 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "להנות? באתי לנצח": קרויף הוצג באקוודור, באתר ערוץ הספורט, 16 בינואר 2020
↑  ה"עקיצה" של ג'ורדי: כך איכזב קרויף את אקוודור, באתר ynet, 21 ביולי 2020
↑  מערכת ONE, שוב בליגה הסינית: ג'ורדי קרויף מונה למאמן שנזן, באתר ONE, ‏14 באוגוסט 2020
↑  רשמית: ג'ורדי קרויף מונה למנהל הטכני של ברצלונה, באתר ynet, 3 ביוני 2021
| נבחרת הולנד – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 בלינד •  4 סידורף •  5 סטאם •  6 ר. דה בור •  7 טאומנט •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 הואקסטרה •  12 וינטר • 13 ניומן •  14 ויטסחה • 15 בוחארדה • 16 דה חוי • 17 קרויף • 18 דה קוק • 19 מולדר • 20 קוקו • 21 הספ • 22 ולדמן • מאמן: הידינק |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 בלינד •  4 סידורף •  5 סטאם •  6 ר. דה בור •  7 טאומנט •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 הואקסטרה •  12 וינטר • 13 ניומן •  14 ויטסחה • 15 בוחארדה • 16 דה חוי • 17 קרויף • 18 דה קוק • 19 מולדר • 20 קוקו • 21 הספ • 22 ולדמן • מאמן: הידינק | הולנד |
אדיב ג'השאן

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1943 (בן 81) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדיב ג'השאן בתוך אולם התיאטרון הערבי-עברי ביפו (2011)
אדיבּ ג'השאן (בערבית: أديب جهشان; נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, במאי ומדבב ערבי-ישראלי. מייסדו של "תיאטרון אל-סאראייא" ביפו, ומנהלו האמנותי של התיאטרון הערבי-עברי ביפו, יחד עם גבי אלדור ויגאל עזרתי. בשנת 2012 סיים את תפקיד המנהל האמנותי ואת המינוי קיבל מוחמד בכרי.
ביוגרפיה

ג'השאן נולד בחיפה למשפחה בת שמונה ילדים, ארבע בנות וארבעה בנים. לאחר שסיים 9 כיתות לימוד (התשיעית בבית ספר תיכון עברי), החל לעבוד כשוליה של נגר והצטרף לנוער העובד הערבי.
בשנת 1963 הצטרף לחוג דרמה בבית הגפן בהדרכתם של אריה אליאס ודוד ברגמן. לאחר מכן עבר ללמוד בבית צבי, תוך כדי שהוא מתפרנס משטיפת רצפות והדחת כלים במסעדות.
בסיום לימודיו הצטרף לתיאטרון העממי בנצרת, שם העלה בשיתוף עם הבמאי אנטואן סאלח את המחזות "האב" ו"משרתם של שני אדונים. במחזה השני ראו אותו מהנהלת תיאטרון חיפה והוא קיבל תפקיד קטן במחזה "מורד ומלך" מאת ישראל אלירז בבימוי ראובן מורגן, יומיים לפני שעלתה הצגת הבכורה, שנערכה בפברואר 1968. אחר כך השתתף במחזה "סדום סיטי" מאת בנימין גלאי. התפקיד השלישי שקיבל בתיאטרון חיפה היה כניצב, בנוסף סבל מיחס עוין בעקבות פעולת כראמה שהתרחשה כמה חודשים קודם, והוא החליט לעזוב ולהקים תיאטרון משלו יחד עם מספר חברים.
ג'השאן הקים וניהל בשנת 1968 את "אל מסרח אל־נהאד" ("התיאטרון העולה"), שהיה מורכב מקבוצה של כ-20 שחקנים חובבים והציג מחזות בשפה הערבית. הקבוצה העלתה תוך זמן קצר שורה של מחזות דרמה, מחזות אבסורד, אוונגרד, הצגות ילדים וסאטירות, ביניהם: "רומולוס הגדול" מאת פרידריך דירנמט, הטייפ האחרון של קראפ מאת סמואל בקט, "הספר של בגדאד" אלפרד פרג, ושני מחזות של הסופר המצרי מחמוד דיאב "הבית העתיק" ו"הסערה". התיאטרון פעל באופן מאולתר במקומות שונים, קיבל כתרומות תלבושות ותפאורות, והעלה מחזות בכפרים שקודם לא ראו תיאטרון מעולם. באותן השנים החל ג'השאן גם להשתתף בתסכיתים בקול ישראל בערבית ובתוכניות בטלוויזיה בערבית.
בתחילת 1970, לאחר שהתיאטרון סבל מקשיים כספיים, הוא ביקש תמיכה רשמית וקיבל אישור לפעול בבית הגפן בחיפה. לאחר שאחת מההצגות של התיאטרון, "הסערה", עלתה בהצלחה בתל אביב, מנכ"ל תיאטרון "הבימה" גבריאל צפרוני (שהכיר את ג'השאן מזמן לימודיו ב"בית צבי"), הודיע כי התיאטרון הלאומי יאמץ את תיאטרון "אל־נהאד" ויספק לו תמיכה וסיוע. אך בפועל לא קרה דבר. בספטמבר 1971, הוכר התיאטרון רשמית וקיבל תמיכה כספית מעיריית חיפה ומשרד החינוך. ג'השאן גם קיבל מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל להשתלמות בבימוי בלונדון.
בתחילת 1974 תיאטרון "אל־נהאד" עזב את החסות של "בית הגפן" בחיפה והחל לפעול באופן עצמאי. ג'השאן הסביר שהסיבה לשינוי הייתה העובדה שבמסגרת "בית הגפן" כגוף ממסדי, התבקשו להופיע בהצגות בעזה ובגדה המערבית, כנציגי הממסד והם לא הסכימו. התיאטרון המשיך לפעול עוד כמה שנים, ובסופו של דבר התפרק מחוסר אמצעים. הוא פעל בסך הכל 9 שנים, ושחקנים ערבים רבים התחילו בו את דרכם בהם: מכרם חורי, יוסף אבו ורדה, סוהיל חדאד וסלווה נקארה.
בשנת 1998 ייסד את תיאטרון אל-סאראייא" ביפו, ולאחר מכן פנה אל יגאל עזרתי וגבי אלדור עם חלומו להקים תיאטרון מקצועי ביפו, עיר מגוריו. זאת לאחר שצפה בהצגה "סמטת הכיסאות הלבנים", שהעלו אלדור ועזרתי, וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל עכו. מאז לקח חלק בייסודו וניהולו האמנותי של התיאטרון הערבי-עברי ביפו שהוקם באותה השנה.
בשנת 2024 זכה בפרס שולמית אלוני - הוקרה מיוחדת על היותו "אישיות מרכזית בתיאטרון הערבי בארץ לאורך 50 שנה".
תפקידים כשחקן ובמאי > בטלוויזיה ובקולנוע

1979 - ג'ארכ קריבכ
1983 - קוני למל בקהיר
1984 - מאחורי הסורגים - ואליד
1986 - מלכה הכיתה - חיים
1988 - נישואין פיקטיביים - קאמל
1989 - אש צולבת - אבא של ג'ורג'
1990 - קריאת כיוון
1994 - הגמל המעופף
2002 - תמונה קבוצתית עם אישה
2002 - שתי דקות מפארדיס
2003 - הללויה - עאבד
2004 - מ.ק. 22 - עבד אבו ג'אמל (דיבוב)
תפקידים כשחקן ובמאי > בתיאטרון

משחק:
1967 - "האב" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג, בבימוי אנטואן סאלח, התיאטרון העממי בנצרת.
1967 - "משרתם של שני אדונים", מאת קרלו גולדוני, בבימוי אנטואן סאלח, התיאטרון העממי בנצרת.
1968 - "מורד ומלך" מאת ישראל אלירז, בבימוי ראובן מורגן, תיאטרון חיפה.
1968 - "סדום סיטי" מאת בנימין גלאי, תיאטרון חיפה.
בימוי:
2003 - "זיכרון", תיאטרון אל אל-סאראייא ביפו, במסגרת התיאטרון הערבי-עברי ביפו, הצגת יחיד בביצועו של  סלמאן נאטור.
2006 - "גבירותי ורבותי" מאת המחזאי הסורי מחמוד אלמאגוט, בתרגום ועיבוד של עימאד ג'בארין
2011 - אלחדיסה (בעברית: האירוע)
פרסים

2007: זוכה פרס לנדאו בתחום התיאטרון
2008: זוכה פרס קיפוד הזהב ליוצרי הפרינג' בישראל על תרומה מיוחדת לעולם התיאטרון. ניתן לו על ”נחישותו ועקביותו למען קיומו של תיאטרון בשפה הערבית במדינת ישראל...הפרס ניתן על השילוב של עשייה אמנותית, עבודה חינוכית ומעורבות תרבותית המעוררת דיאלוג נטול פשרות.”
הערות שוליים

1 2 3  יואל דר, שחקן ערבי ראשון על בימה עברית, דבר, 16 באפריל 1968
↑  "מורד ומלך' הועלה בחיפה, דבר, 29 בפברואר 1968
↑  תמר אבידר, מסך ומסכה - אדיב גהשאן - שחקן ערבי בבמה עברית, מעריב, 26 בספטמבר 1968
1 2 3 4 5  עירית נחמני, שחקן ערבי חולם, חדשות, 17 בינואר 1988
↑  התיאטרון הערבי החדש יציג  את המחזה "רומולום הגדול', דבר, 13 בינואר 1970
↑  דוד זוהר, תיאטרון ערבי בחיפה, מעריב, 3 בנובמבר 1970
↑  התיאטרון הערבי בחיפהI תובע הכרה, על המשמר, 11 בינואר 1970
↑  יעקב העליון, הבימה מאמצת תיאטרון ערבי, מעריב, 21 בפברואר 1971
↑  יואל דר, בחיפה הוקם תיאטרון לערבים ולדרוזים, דבר, 5 בספטמבר 1971
↑  מילגת השתלמות לבמאי ערבי, דבר, 21 באוקטובר 1971
↑  אל־נהאד" הוכרז בחיפה " כתיאטרון ערבי עצמאי, דבר, 30 בינואר 1974
שרגא הר-גיל, התיאטרון העולה של השחקנים הערביים, מעריב, 4 בספטמבר 1974
↑  ציפי שוחט, עכבר העיר אונליין, לא עושים הצגות, באתר הארץ, 29 במרץ 2009
↑  לוטפי משעור, גם התיאטרון הערבי זקוק לסיוע, למרחב, 22 ביולי 1968
↑  שי בר-יעקב, "זיכרון" - על דוכן העדים, באתר ynet, 26 באוגוסט 2003
↑  מרב יודילוביץ', התיאטרון הערבי-עברי מציג: פסטיבל דרמה ערבית מודרנית, באתר ynet, 25 באפריל 2006
↑  ההצגה אלחדיסה, באתר התיאטרון הערבי-עברי ביפו
↑  רשימת הזוכים בפרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו לאומנויות הבמה, באת מפעל הפיס
↑  עכבר העיר, הצגת הפרינג' הטובה של 2008: התקלה, באתר הארץ, 27 במרץ 2009
↑  פסטיבל הפרינג' של קיפוד הזהב, באתר "הבמה"
ישראל באירוויזיון 1989

ישראל השתתפה באירוויזיון 1989 עם השיר דרך המלך בביצוע של גילי וגלית בעיר לוזאן במדינת שווייץ.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1989

קדם-אירוויזיון 1989 הוא תחרות זמר לבחירת השיר הישראלי לאירוויזיון 1989, שנערך בלוזאן, שווייץ. התחרות התקיימה ב-30 במרץ 1989 באולפן הטלוויזיה בירושלים והונחתה על ידי שירה גרא ומשה בקר. השירים הוקלטו מראש בפלייבק מלא כדי לחסוך בתקציב, אולם בדיעבד ההחלטה הייתה בעייתית.
הזמרת חיה סמיר הייתה אמורה להשתתף בקדם אך פרשה לאחר ששמעה שלא תהיה הופעה חיה, ובמקומה הצטרפה לתחרות הזמרת אסנת זנו בת ה-15 ששרה בלהקה של קריית מלאכי והופיעה בפינות בזהו-זה באותה תקופה.
הצמד אופירה ורווית יוספי הופיעו בפעם הראשונה על במה, בעקבות ההצלחה בקדם הן המשיכו לעבוד על אלבום משותף והוציאו כמה שירים שזכו להצלחה.
להעמדה והתנועות של להקת מנגו בקדם בשיר "ידידיי" היה אחראי הבמאי צדי צרפתי.
ענת עצמון הופיעה לראשונה כזמרת בתחרות זו. השתתפותה בקדם התקבלה בהפתעה מאחר שעד אז עסקה במשחק בלבד, שלא כלל מחזות זמר. לאחר הקדם הוציאה שני אלבומים עם ירוסלב יעקובוביץ' והשתתפה שנית בקדם 1992, וגררה את דפנה דקל לבית המשפט על חריגה של 17 שניות בשיר
בלהקת "שם זמני" שליוותה את אבי דור השתתפו בין היתר מירון מניסטר, המלחין בפסנתר והשחקן משה בן בסט, לימים עידו מ"עניין של זמן" ו"עשרים פלוס". כמו ענת עצמון, גם אבי דור ניסה שוב את כוחו בקדם 1992, גם אז השיר נכתב על ידי מירון מניסטר.
מתוך 12 שירים נבחר השיר "דרך המלך" לייצג את ישראל באירוויזיון. השיר נכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב, והוא בוצע על ידי צמד הזמרים גילי נתנאל בן ה-12 וגלית בורג בת ה-21, שחברו יחד לצורך התחרות לצמד גילי וגלית. הצמד גבר על אמנים ידועי שם, כגון להקת חלב ודבש ואבי טולדנו, אשר ייצגו את ישראל באירוויזיון 1979 ובאירוויזיון 1982 בהתאמה.
תשומת לב מיוחדת משכה המתמודדת רומי הלחמי, זמרת לא מוכרת, שביצעה את שירה כשציור של עכביש גדול מעטר את כתפה. מי שאחראי על הציור הוא חיים צינוביץ', ששימש כנגן הגיטרה בלהקת הליווי של ורדינה כהן בתחרות.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1989 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | כותב | מלחין | מעבד | מקום | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | נסים גרמה | חולף לו עם הזמן | גרי אקשטיין | גרי אקשטיין | גרי אקשטיין | 5 | 31 |
| 02 | ורדינה כהן | שביל הזהב | תלמה אליגון-רוז | יזהר כהן | קובי אשרת | 9 | 12 |
| 03 | אסנת זנו | הגבול הוא השמיים | אהוד מנור | קובי אשרת | קובי אשרת | 9 | 12 |
| 04 | ענת עצמון | בחלום | מיכל ורד | ירוסלב יעקובוביץ' | ירוסלב יעקובוביץ' | 4 | 34 |
| 05 | חלב ודבש | אני מאמין | שמרית אור | קובי אשרת | קובי אשרת | 8 | 26 |
| 06 | מנגו | ידידיי | שמרית אור | אריק רודיך | אריק רודיך ותמיר קליסקי | 6 | 30 |
| 07 | אבי דור ולהקת "שם זמני" | מביט מהצד | אבי דור | מירון מינסטר | מירון מינסטר | 7 | 27 |
| 08 | אבי טולדנו | דיינו | אהוד מנור | אבי טולדנו | ננסי ברנדס | 2 | 60 |
| 09 | רומי הלחמי | איך זה קורה | חמוטל בן זאב | אבנר מיכאל | יאיר ואבנר מיכאל | 12 | 3 |
| 10 | עליזה אביב ורביעיית "אביב" | שלום על ארץ | דודו זר | דודו זר | בני נגרי | 11 | 4 |
| 11 | גילי וגלית | דרך המלך | שייקה פייקוב | שייקה פייקוב | שייקה פייקוב וננסי ברנדס | 1 | 68 |
| 12 | אופירה ורווית יוספי | לשמוח ולרקוד | יורם צדוק וזאב אולמן | יורם צדוק וזאב אולמן | יורם צדוק וזאב אולמן | 3 | 41 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1989 > החלק האומנותי

את החלק האומנותי מילאה להקת המחול "הורה אפרוחים ירושלים", שביצעה קטעי מחול בסגנונות שונים בהשתתפות עשרות רקדנים.
בהמשך הופיעה להקת הנח"ל במחרוזת שירי אהבה ים תיכוניים, בין חברי הלהקה היו יואב צפיר, מומי לוי, תומר שרון, שרון חזיז, דנה ברגר ושי זורניצר.
לבסוף אסנת וישינסקי הופיעה וביצעה חיקויים של זמרים שונים שהשתתפו בפסטיבל הזמר והפזמון, "האבא הרוחני" של הקדם אירוויזיון, כפי שכינו אותו המנחים.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1989 > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על ידי 6 ועדות שיפוט אזוריות הממוקמות ברחבי הארץ. כל ועדה חילקה לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, ,3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
| שם השיר | ירושלים והסביבה | אזור השרון | חיפה והצפון | דרום | השפלה | תל אביב וגוש דן | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חולף לו עם הזמן | 6 | 4 | 1 | 6 | 12 | 2 | 31 |
| שביל הזהב | 2 | 3 | - | 3 | - | 4 | 12 |
| הגבול הוא השמיים | 3 | 2 | 3 | - | 4 | - | 12 |
| בחלום | 5 | 8 | 5 | 5 | 6 | 5 | 34 |
| אני מאמין | 4 | 5 | 4 | 4 | 3 | 6 | 26 |
| ידידיי | 8 | - | 6 | 2 | 7 | 7 | 30 |
| מביט מהצד | - | 7 | 8 | 7 | 2 | 3 | 27 |
| דיינו | 10 | 10 | 12 | 10 | 8 | 10 | 60 |
| איך זה קורה | - | 1 | - | - | 1 | 1 | 3 |
| שלום על ארץ | 1 | - | 2 | 1 | - | - | 4 |
| דרך המלך | 12 | 12 | 10 | 12 | 10 | 12 | 68 |
| לשמוח ולרקוד | 7 | 6 | 7 | 8 | 5 | 8 | 41 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1989 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

ירושלים והסביבה - מנחם פרי
אזור השרון - חיה בר-אל
חיפה והצפון - אמנון פאר
מחוז הדרום - גבי ינון
השפלה - מיכל גזית
תל אביב וגוש דן - דני לוינשטיין
באירוויזיון

ישראל הייתה השיר ה-2 בסדר ההופעה לאחר איטליה ולפני אירלנד בתום ההצבעה השיר קיבל 50 נקודות והגיע למקום ה-12 מתוך 22 מדינות שהשתתפו בתחרות. ישראל העניקה את ה-12 נקודות שלה ליוגוסלביה.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  אירלנד,  יוגוסלביה,  שווייץ | 21 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  איסלנד,  דנמרק,  פינלנד,  שוודיה | 20 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  גרמניה,  הולנד | 6 נקודות |
| 2 נקודות |  הממלכה המאוחדת | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  איטליה | נקודה אחת |
| סך הכל | 11 מדינות | 50 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  יוגוסלביה
10 נקודות:  פינלנד
8 נקודות:  אוסטריה
7 נקודות:  הממלכה המאוחדת
6 נקודות:  שוודיה
5 נקודות:  צרפת
4 נקודות:  שווייץ
3 נקודות:  קפריסין
2 נקודות:  נורווגיה
נקודה אחת:  דנמרק
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 1989
הערות שוליים

↑  יובל ניב, ואלה השירים לקדם אירוויזיון, באתר מעריב, ‏30 בינואר 1989
↑  הערב הקדם-אירוויזיון, באתר מעריב, ‏30 במרץ 1989
↑  יובל ניב, 11 לוזרים ואחד ללוזאן, באתר מעריב, ‏30 במרץ 1989
↑  מוריה קרסגי, ‏גלית עלתה על "דרך המלך", באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2009
↑  יובל ניב, חיה סמיר ו"מנגו" לקדם אירוויזיון, באתר מעריב, ‏8 בינואר 1989
↑  יובל ניב, חיה סמיר פרשה מהקדם אירוויזיון, באתר מעריב, ‏2 במרץ 1989
↑  "אסנת זנו תחליף את חיה סמיר ־ בקדם ארוויזיון". מעריב. 1989-03-07.
↑  טל פרי, זזה מקולות הרקע קדימה, באתר מעריב, ‏27 בינואר 1989
↑  יובל ניב, נקבע סדר שירי הקדם אירוויזיון, באתר מעריב, ‏27 בפברואר 1989
↑  קדם אירוויזיון 89', באתר מעריב, ‏24 במרץ 1989
↑  רק שלא יתחלף לו הקול, באתר מעריב, ‏31 במרץ 1989
↑  יובל ניב, בן 12 ישיר בקדם-אירוויזיון, ‏26 בינואר 1989
↑  איתי יעקב, קדם אירוויזיון: ההופעות הבלתי נשכחות בתולדות התחרות, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2005
↑  אבי מורגנשטרן, בלאגן בלוזאן: גילי וגלית נאבקים על מרכז הבמה, באתר מעריב, ‏2 במאי 1989
↑  אבי מורגנשטרן, גילי וגלית כבר לא ברוגז, באתר מעריב, ‏3 במאי 1989
↑  אבי מורגנשטרן, היוגוסלאווים ניצחו, באתר מעריב, ‏7 במאי 1989
1 2  Detailed voting results
ההתערבות הסיבירית

ההתערבות הסיבירית הייתה אחת מההתערבויות של ההסכמה המשולשת (אנטנט) במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. במבצע בין 1918 לבין 1922, הגיע כוח של מאות אלפי חיילים ממדינות האנטנט (רובם מהאימפריה היפנית) כדי לכבוש את אזור פרימוריה ולעזור לרוסים הלבנים להילחם נגד הצבא האדום הבולשביקי.
למרות שהחיילים ספגו אבדות לא משמעותיות בהשוואה למספרם, הם עזבו את האזור ב-1920, למעט היפנים. הצבא היפני הקיסרי, לעומת זאת, הוצב באזור עד 1922, ולאחר מכן הוא נאלץ לפנות את אזור החוף עקב לחץ של ארצות הברית של אמריקה והצלחות צבאיות סובייטיות.