stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסטבן באטיסטה
קריירה

באטיסטה חתם כשחקן חופשי באטלנטה הוקס ב-12 בספטמבר 2005 וביצע את הופעת הבכורה שלו ב-2 בנובמבר של אותה השנה נגד גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונתו הראשונה בליגת ה-NBA העמיד באטיסטה ממוצעים של 1.8 נקודות ו-2.5 ריבאונדים, עם זמן משחק של 8.7 דקות למשחק ו-57 הופעות. הוא האורוגוואי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA אי פעם.
באטיסטה שיחק עם נבחרת אורוגוואי באליפות אמריקה בכדורסל 2007, שהתקיימה בין 22 באוגוסט ל-2 בספטמבר בלאס וגאס, ארצות הברית, ותרם בממוצע לנבחרתו 20.8 נקודות ו-12.4 ריבאונדים (הגבוה בטורניר) למשחק. באותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בריו דה ז'ניירו.
ב-26 בספטמבר 2007, חתם באטיסטה על חוזה בבוסטון סלטיקס. ב-16 באוקטובר של אותה השנה, שוחרר באטיסטה וחתם בו ביום במכבי תל אביב. באטיסטה נשא על גופייתו הצהובה במכבי תל אביב את המספר 15. בעונת 2007/2008 הוא הגיע עם מכבי תל אביב לשלושה משחקי גמר (ביורוליג, בליגת העל ובגביע המדינה) אך קבוצתו הפסידה בכולם, ובכך סיימה את העונה ללא תואר ואיבדה את אליפות ישראל לראשונה מזה 15 שנים.
לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בפתיחת עונת 2008/2009, שוחרר באטיסטה ממכבי תל אביב וב-28 בדצמבר 2008 חתם בקבוצה הרוסית טריומף ליוברצי. עם זאת, מספר ימים לאחר מכן עזב את רוסיה עקב תנאי האקלים הקשים במדינה. במאי 2009 חתם בפואנלברדה הספרדית. בינואר 2011 חתם במועדון הספרדי קאחה לבורל וביולי של אותה שנה חתם במועדון הטורקי, אנאדולו אפס.
אליהו פרומצ'נקו

אליהו פרומצ'נקו
לוחית זיכרון על הבניין ההיסטורי של בית החרושת עלית ברמת גן
אליהו פרומצ'נקו (נכתב גם פרומנצ'נקו) (1886/‏1888 - כ"ח בתשרי תשכ"ב, 8 באוקטובר 1961) היה תעשיין יהודי, מייסד המפעל לשוקולד "לאימה" (Laima) בלטביה (מפעל הממתקים הגדול בלטביה כיום) וממייסדי בית החרושת לשוקולד וממתקים "עלית".
קורות חייו

נולד ליצחק פרומצ'נקו בעיירה פורחוב (Порхов) שבמחוז פסקוב שברוסיה. הוא נשא לאשה את שרה חנה לבית קופילוב.
פרומצ'נקו החל בייצור ממתקים בביתו שברוסיה ופתח שם עסק בשנת 1918. בעקבות המהפכה הקומוניסטית ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה עזב את רוסיה ועבר ללטביה. בשנת 1921 הקים פרומצ'נקו, יחד עם השותפים אליהו קופילוב ודוד מושביץ (מושיוב), מפעל לייצור שוקולד. בשנת 1925 התמזג המפעל עם מפעל שוקולד מקומי והוקמה חברת "לאימה" (אנ') בריגה בירת לטביה. המפעל הצליח והתרחב והעסיק בשנת 1930 כ-500 עובדים. מוצריו נמכרו בהצלחה בשוק המקומי ואף יוצאו למדינות רבות, בעיקר לצרפת, בריטניה, מצרים וארץ ישראל.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה פרומצ'נקו לארץ ישראל עם משפחתו והביא עמו מכונות ייצור, מומחים לשוקולד והון. באותה שנה רכשו פרומצ'נקו, קופילוב ומושביץ שטח ברמת גן, גייסו משקיעים נוספים והחלו בהקמת בית חרושת לממתקים. המיקום נבחר בגלל הקרבה לעיר תל אביב והימצאות השטח מחוץ לעיר, שאפשר למפעל להתרחב, במידת הצורך. באביב 1934 החל הייצור בבית החרושת.
בשנת 1937 חיסלו פרומצ'נקו ושותפיו את עסקיהם בלטביה. ממשלת לטביה קנתה את מפעל לאימה מידי השותפים ומיזגה אותו עם מפעל מתחרה. פרומצ'נקו הקים מפעל לממתקים וחנות גם בביירות, שאותם הצליח למכור לפני פרוץ מלחמת העצמאות.
פרומצ'נקו החליט על הקמת שיכון לעובדי עלית בסמוך לבית החרושת. המיזם כלל הקמת מאה דירות, צרכנייה ובית כנסת על שטח של 13 דונם בשכונת "תל בנימין" שברמת גן. במרץ 1951 החלה חלוקת הדירות הראשונות בשיכון. עם סיום הבנייה נמסר השטח לידי הקרן הקיימת לישראל. קופילוב, מבעלי עלית, תרם תרומה פרטית להקמת ספרייה בשיכון.
בשנת 1954 היה פרומצ'נקו שותף בהקמת בית החרושת "פרי-סוכר" בגבעתיים. בשנת 1956 הקימו בני הזוג פרומצ'נקו קרן לסיוע למשפחות שכולות. פרומנצ'נקו הקים בצפת את בית החרושת לסוכריות "שחל". במאי 1958 חנך פרומנצ'נקו את מפעל עלית לייצור קפה נמס בצפת. באותה שנה רכשה עלית את בית החרושת לממתקים "צ.ד." ברמת גן. בנוסף היה פרומצ'נקו שותף במפעל השימורים "פרימן" שפעל ברמת גן ושימש כמנהלו.
היה חבר בהנהלת התאחדות התעשיינים בישראל.
אליהו פרומצ'נקו נפטר בתל אביב בשנת 1961, ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק.
שני בניו, יעקב ואבא פרומצ'נקו, היו בעלי שליטה בעלית. הבן, אבא פרומצ'נקו, המשיך את ניהול החברה.
משפחתו הנציחה את שמו בשנת 1963 בתרומה של 250,000 לירות להרחבת הספרייה המרכזית של רמת גן.
הספרייה עברה למשכנה החדש (ברחוב חיבת ציון) בשנת 1967 ונקראת על שמו.
על שמו קראה עיריית צפת רחוב לזכרו. כמו כן נוסדה קרן פרסים על שמו מטעם התאחדות התעשיינים לתעשיינים מצטיינים.
יש לו משפחה קרובה - רחוקה אשר הם שומרי תורה ומצוות וממשפחות המייסדים של כפר חב"ד משפחת סודקביץ אשר הסבתא היא בת דודה ראשונה של אליהו (שם משפחתה הוא פרומצ'נקו)ולה יש 2 בנים ו2 בנות שהקימו משפחות בכפר חב"ד סודקביץ-קוק-שירמן.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "אליהו פרומצ'נקו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3577.
↑  על פי הדף אליהו פרומנצ'נקו באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  אליהו פרומצ'נקו, באתר BillionGraves
אנדריי סווצ'ניקוב

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 2000 (בן 24) ברנאול, רוסיה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 משקל:  88 קילו
 גובה:  1.88 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח
 עמדה:  חלוץ אגף
 נבחר בדראפט:  2018 (מקום 2) קרוליינה הוריקנס
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 מועדון:  מוסקגון לאמברג'אקס (2016-17) בארי קולטס (2017-18) קרוליינה הוריקנס (2018-הווה)
אנדריי איגורביץ' סווצ'ניקוב (ברוסית:Андрей Игоревич Свечников; נולד ב-26 במרץ 2000), הוא שחקן הוקי קרח רוסי בעמדת חלוץ אגף, המשחק בקבוצת קרוליינה הוריקנס מה-NHL.
קריירת משחק > תחביב

סווצ'ניקוב החל את הקריירה הצעירה שלו בצפון אמריקה עם המוסקגון לאמברג'אקס מליגת ההוקי של ארצות הברית (USHL).
הוא חתם על מכרז עם הלאמברג'קס במאי 2016, בין השאר בשל הקרבה לקבוצת ליגת ההוקי האמריקאית (AHL) של אחיו בגראנד ראפידס, מישיגן.
בעונת 17–2016, הוא הוביל את הקבוצה בהבקעות וסיים במקום השישי הכללי בליגה.
נבחר לקבוצת All-USHL והוכרז בתור רוקי השנה של USHL.
סווצ'ניקוב נבחר ראשון בסך הכל בדראפט היבוא של ליגת ההוקי הקנדית (CHL) 2017 על ידי הבארי קולטס מליגת ההוקי של אונטריו (OHL).
במהלך העונה הראשונה שלו במועדון, הוא רשם 40 שערים ו-32 אסיסטים ל-72 נקודות ב-44 משחקים.
הוא זכה בפרס משפחת אמס בתור טירון השנה. בסוף העונה, הוא היה המחליק הצפון אמריקאי בדירוג העליון על ידי לשכת הצופים המרכזית של NHL עבור דראפט הכניסה הקרובה ל-NHL.
בדראפט, קרוליינה הוריקנס בחרו בסווצ'ניקוב במקום השני הכללי. ב-30 ביוני הוא חתם על חוזה לשלוש שנים עם הקבוצה.
קריירת משחק > קריירה מקצועית

סווצ'ניקוב ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NHL ב-4 באוקטובר 2018, כשהוא ללא נקודות בהפסד 1–2 לניו יורק איילנדרס.
יום אחד לאחר מכן, הוא רשם את נקודת ה-NHL הראשונה שלו (אסיסט) בניצחון 1–3 על ה-קולומבוס בלו ג'אקטס.
ב-7 באוקטובר, סווצ'ניקוב כבש את שער ה-NHL הראשון שלו בקריירה במהלך ניצחון 5–8 מול הניו יורק ריינג'רס.
בכך, הוא הפך לשחקן הראשון שנולד בשנות ה-2000 שכבש שער ב-NHL. סווצ'ניקוב סיים את עונת הרוקי שלו עם 20 שערים ו-17 בישולים וביחד 37 נקודות. הוא גם רשם 5 נקודות ב-9 משחקי פוסט עונה.
ב-29 באוקטובר 2019, הפך סווצ'ניקוב לשחקן ה-NHL הראשון שכובש שער של מישיגן, כשהוא עושה זאת נגד דייוויד ריטיץ' בניצחון 1–2 על קלגרי פליימס.
הוא כבש שער דומה ב-17 בדצמבר נגד הויניפג ג'טס. הוא השתפר מאוד לעומת העונה הקודמת שלו, כבש 24 שערים ו-37 בישולים וביחד 61 נקודות.
ההוריקנים התאימו עם הריינג'רס בסיבוב המוקדמות של 2020. במשחק השני בסדרה, סבצ'ניקוב כבש שלושער במהלך ניצחון 1–4.
ההישג היה הראשון בהיסטוריה של זכיינית ההוריקנס לאחר העונה.
ב-26 באוגוסט 2021, הסכים סווצ'ניקוב לחתום על חוזה של שמונה שנים תמורת 62 מיליון דולר עם ההוריקנס.
ב-11 במרץ 2023, עונת 23–2022 של סווצ'ניקוב הסתיימה כאשר סבל מפציעה בברכו במשך סוף העונה, במהלך הפסד 0–4 מול וגאס גולדן נייטס.
הוא הופיע ב-64 משחקים, וצבר 23 שערים ו-32 אסיסטים עבור 55 נקודות במהלך העונה.
חיים אישיים

אחיו הגדול של סווצ'ניקוב, יבגני, נבחר בדראפט על ידי דטרויט רד וינגס בסיבוב הראשון של דראפט ה-NHL 2015.
אביו - איגור, עבד כרופא ילדים באי סחלין, אך לאחר רעידת האדמה של נפטגורסק ב-1995, ויתר על התרגול והעביר את משפחתו לברנאול שבסיביר, ומכר עוגות באזור.
אמו של סבצ'ניקוב, אלנה, עבדה בשתי עבודות: קבלה במגרש הוקי במהלך היום, וניקוי רצפות בלילה.
עם הקשר של אלנה למשטח ההוקי, שני בניה גילו עניין מוקדם בהוקי, וסווצ'ניקוב החל להחליק כשהיה בן 3.
על מנת לעזור לשני בניהם להתפתח בהוקי, איגור ואלנה עברו למוסקבה, אם כי לאחר שנה אחת הם גויסו על ידי אק בארס קאזאן, אז המשפחה עברה לקאזאן.
כאשר סווצ'ניקוב עבר למישיגן כדי לשחק ב-USHL, אלנה הצטרפה אליו, ועם יבגני ששיחק בקרבת מקום, כולם היו מבלים לעיתים קרובות יחד.
פרסים והוקרה

| פרס | שנה |  |
| --- | --- | --- |
NHL
| משחק אול-סטאר ב-NHL | 2023 |  |
קריירה בינלאומית
| אתגר A לאליפות צעירים - השחקן הכי ערכי | 2016 |  |
USHL
| קבוצה ראשונה באול-סטאר | 2017 |  |
| טירון השנה | 2017 |  |
OHL
| פרס משפחת אמס | 2017-18 |  |
הערות שוליים

1 2 3  Nugent-Bowman, Daniel (2018). "Number 2 is a Bullet". Sportsnet.ca. נבדק ב-15 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  USHL (1 במאי 2016). "Andrei Svechnikov signs tender with Muskegon Lumberjacks". USHL. נבדק ב-2 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Andrei Svechnikov Named USHL Rookie of the Year". USHL. 12 באפריל 2017. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "All-USHL Teams Announced". USHL. 13 באפריל 2017. נבדק ב-13 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosen, Dan (14 במרץ 2023). "Svechnikov of Hurricanes to have season-ending knee surgery". NHL.com. נבדק ב-16 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
סווצ'ניקוב ויאני גורדה מהסיאטל קראקן ב-2022.
אנדרטת המלחמה של אוסטרליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון צבאי, בית קברות, Government body of Australia, אתר מורשת היסטורי תרבותי, אתר הנצחה, מוזיאון לאומי, חברת הפקה 
 כתובת:  קנברה, Campbell 
 מיקום:  קנברה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 בספטמבר 1925
 תאריך פתיחה רשמי:  26 בספטמבר 1925 
 אדריכל:  אמיל סודרסטן 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 שטח:  25.49055242 הקטאר 
 קואורדינטות:  35°16′51″S 149°08′55″E﻿ / ﻿35.280815°S 149.148707°E﻿ / -35.280815; 149.148707
 www.awm.gov.au
  (למפת טריטוריית הבירה האוסטרלית מוגדלת) אנדרטת המלחמה של אוסטרליה(למפת טריטוריית הבירה האוסטרלית רגילה) אנדרטת המלחמה של אוסטרליה
 
מראה בנין האנדרטה מדרום
אנדרטת המלחמה של אוסטרליה (באנגלית: Australian War Memorial) היא מכלול של אנדרטה ומוזיאון צבאי השוכנים בעיר קנברה, בירת אוסטרליה. הם מוקדשים להנצחת זכרם של חללי אוסטרליה במלחמותיה מהמאה ה-19 ואילך ולהצגת ההיסטוריה הצבאית של המדינה במלחמות אלו.
תולדות האנדרטה

הוגה הרעיון להקמת האנדרטה היה צ'ארלס בין (Charles Bean), ההיסטוריון הרשמי של אוסטרליה למלחמת העולם הראשונה, בעקבות שהותו כמשקיף בשדות הקרב של אירופה ב-1916. ראשיתה של האנדרטה הייתה במחלקת רשומות המלחמה של אוסטרליה (Australian War Records Section), אשר הוקמה בשנה שלאחר מכן.
תחרות ארכיטקטונית להקמת האנדרטה נערכה ב-1927. לא נבחר בה זוכה, אך שניים מהמשתתפים - האדריכלים אמיל סודרסטן (Emil Sodersten) וג'ון קראסט (John Crust) - הוזמנו ליצור תוכנית משותפת, בכפוף לתקציב בנייה שהיה מוגבל עקב השפעות השפל הכלכלי בעולם בשנות השלושים. סודרסטן פרש מהפרויקט ב-1938, אך התכנון הושלם. האנדרטה נפתחה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביום הזיכרון, 11 בנובמבר 1941, במעמד המושל הכללי של אוסטרליה, הלורד גאורי. במהלך השנים הורחב מכלול האנדרטה המקורי.
מכלול האנדרטה ומיקומו

מכלול האנדרטה ניצב בחלקה הצפון-מזרחי של קנברה. קו ראייה ישיר מתקיים בינו לבין בניין הפרלמנט של אוסטרליה, הניצב כארבעה קילומטרים מדרום-מערב לה, מעבר לאגם בארלי גריפין, המשתרע במרכזה של העיר. לאורך יותר מקילומטר של קו זה משתרעת שדרת המצעדים אנזא"ק – השדרה הטקסית של העיר, שיש הרואים בה חלק ממכלול האנדרטה (אם כי רשמית אין זה כך). אחד מקצות השדרה נמצא בקרבת האנדרטה והקצה השני נח על חופו הצפוני של האגם.
מצפון-מזרח לאנדרטה מתנשא הר איינסלי (שגובהו 842 מטר מעל פני הים). בינו לבין האנדרטה משתרע פארק הזיכרון – החולייה האחרונה בדרך הזיכרון (Remembrance Driveway) - שרשרת פארקים וחניוני דרך, המתמשכת בין קנברה לבין העיר סידני, ומוקדשת לכבודם של 24 חיילי אוסטרליה שעוטרו בעיטור צלב ויקטוריה במלחמת העולם השנייה ובמלחמת וייטנאם.
בנייני האנדרטה שוכנים במרכזו של מתחם נטוע דשא וצמחייה שצורתו כמחצית עיגול. בעברו המערבי של מתחם זה ממוקם גן פסלים.
האנדרטה והמוזיאון שוכנים בבניין דמוי צלב לטיני בן שלושה מפלסים, שתוכנן בסגנון האר דקו. סמוך לראשו של הבניין ובמפלס נמוך ממנו נפתח ב-2001 בניין נוסף דמוי טרפז – בניין אנזא"ק - המחובר אליו ומהווה חלק מן המוזיאון.
במתחם האנדרטה לזכר החייל האלמוני מוצב פסיפס שנלקח מארץ ישראל מחורבת שלאל (כיום - גן לאומי אשכול). הפסיפס נלקח מהאתר על ידי אנשי גדודי אנזא"ק, בעת שלחמו על עזה במלחמת העולם הראשונה.
האנדרטה

האנדרטה, המשתרעת לאורך זרועו הארוכה של בניין הצלב, כוללת שלושה חלקים: אולם הזיכרון, החצר והאכסדרות שמשני צידיה.
אולם הזיכרון הוא ליבו של המכלול כולו. זהו אולם מתומן גבוה, שבראשו כיפה עגולה, שהוא כעין מקדש (Shrine). רצפתו וקירותיו מצופים אבני מוזאיקה. בשלושה מקירותיו (הפונים למזרח, למערב ולדרום) נקבעו חלונות ויטראז' קשתיים. על ארבעת הקירות שביניהם מופיעות דמויות סמליות של אנשי הכוחות המזוינים של אוסטרליה.
ברצפת אולם הזיכרון נקברה ב-1993 גופתו של חייל אוסטרלי אלמוני, שהובאה מבית קברות צבאי בצרפת.
המוזאיקה והויטראז'ים שבאולם הם מעשה ידי האומן האוסטרלי נפייר וולר (Napier Waller), שאיבד את זרועו בקרב באירופה במלחמת העולם הראשונה וסיגל לעצמו את אומנותו לאחר מכן. הם הושלמו ב-1958.
לאורך זרועו הארוכה של בניין הצלב, לרגלי אולם הזיכרון, משתרעת חצר מלבנית פתוחה, ובה בריכת מים מלבנית, שבקצה האחד, במפלס פני המים, בוער לפיד אש-תמיד. שביל מקיף את הבריכה וסביבו נטועה צמחייה.
במפלס גבוה יותר משני צידי החצר הפתוחה משתרעות אכסדרות, שבקירותיהן הפונים אל הבריכה קבועות קשתות (Cloisters). על גבי לוחות ברונזה הקבועים בקירות האכסדרות הונצחו שמותיהם של 102 אלף האוסטרלים שנפלו במלחמות ארצם ממלחמת סודאן בשלהי המאה ה-19 ואילך. על גבי הלוחות אין מצוינות דרגות הנופלים, כסמל של שיויון הנופלים במותם. המבקרים במקום רשאים לנעוץ פרחי פרג אדומים לתוך החריצים שבין לוחות הזיכרון, ליד שמות הנופלים.
לקראת סגירת האנדרטה מדי יום מוזמנים המבקרים להאזין ליד הכניסה לה להקלטת נעימת האבל המוצב האחרון. בימים מיוחדים מנגנים את הנעימה חצוצרן ונגן חמת חלילים.
האנדרטה היא האתר הראשי בקנברה שבו נערכים טקסי הזיכרון לנופלים ביום הזיכרון וביום אנזא"ק, במעמד נציגי הממשלה הפדרלית של אוסטרליה, נציגי חבר העמים הבריטי ומדינות זרות ובראשן ניו זילנד.
המוזיאון

אולמות המוזיאון וחדריו משתרעים על פני מרבית שטח בניין הצלב, בשני מפלסיו הנמוכים, ועל פני בניין אנזא"ק.
המפלס האמצעי מוקדש כולו לחלקה של אוסטרליה בשתי מלחמות העולם, ובו גם תצוגה מיוחדת העוסקת במערכת גליפולי במלחמת העולם הראשונה. במפלס זה, מתחת לאולם הזיכרון, מצוי גם מדור מיוחד - אולם הגבורה - המוקדש לסיפוריהם האישיים ולכתבי העיטור של 96 האוסטרלים שעוטרו בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית. במקום מוצגים גם 61 מן העיטורים עצמם. עוד נמצא במפלס זה אולם התעופה, המשתרע גם על פני שטח בניין אנזא"ק. מוצגים בו מטוסים צבאיים, בעיקר ממלחמת העולם השנייה, ובהם מפציץ לנקסטר שלם, מטוס מסרשמידט 262 גרמני ומטוס זירו יפני. בבניין אנזא"ק מוצגים פריטי ציוד נוספים רבים הכוללים צוללת יפנית זעירה שהוטבעה במהלך פשיטתה על נמל סידני ב-1942.
המפלס התחתון של המוזיאון מוקדש בין השאר לתצוגה המתייחסת למלחמות ופעולות צבאיות של אוסטרליה לפני מלחמת העולם הראשונה ולאחר מלחמת העולם השנייה.
גן הפסלים

בגן הפסלים המשתרע ממערב לאנדרטה מצויות מספר ניכר של פריטים ואנדרטאות נוספים. בשבילי הגן משובצות לוחיות זיכרון מארד, המנציחות זרועות ויחידות של הכוחות המזוינים של אוסטרליה כמו גם אירועים צבאיים שונים. בגן ניצב צריח תותח של הספינה האוסטרלית בריסביין וכן קני תותחים אחרים. מוצבים בו גם מספר פסלים ובהם פסל החייל האוסטרלי במלחמת העולם השנייה, שהיה מוצב באולם הזיכרון קודם שנטמנה בו גופת החייל האלמוני. בשטח הגן נערכות מעת לעת תצוגות מיוחדות.
ראו גם

אנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה
היכל הזיכרון הממלכתי לחללי מערכות ישראל
הערות שוליים

↑  בנוסף לשתי מלחמות העולם עוסק המוזיאון בחלקה של אוסטרליה במלחמות וסכסוכים אלו: מלחמת הבורים; מלחמת קוריאה; מלחמת וייטנאם; אינדונזיה, מלזיה ובורנאו; מזרח טימור; מלחמות עיראק; מלחמת אפגניסטן; פעולות שמירת שלום במשך השנים.
↑  תוכניתו של סודרסטן לתחרות נחשבה למרשימה, אך היא חרגה מן התקציב לפרויקט. תוכניתו של קראסט הייתה ההצעה היחידה בתחרות שעמדה בתקציב זה.
↑  הלורד גאורי בעצמו היה גיבור מלחמה, שעוטר בעיטור צלב ויקטוריה בעקבות פעולתו במלחמת המהדי ב-1899.
↑  אחד הפריטים המוצגים במוזיאון הוא רצפת פסיפס שהובאה מארץ ישראל לאוסטרליה לאחר מלחמת העולם הראשונה. מקומה המקורי היה בשרידי כנסייה ביזנטית בחירבת שלאל (כיום חלק מן הגן הלאומי אשכול). לפירוט נוסף ראו, Emily Robertson, The Shellal Mosaic, באתר אנדרטת המלחמה האוסטרלית, 9 בינואר 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258183805171  BnF: cb16664876p (data)  ISNI: 0000 0004 0613 1108  LCCN: n50069264  SUDOC: 12741410X  VIAF: 158909256   WorldCat (עם VIAF): 158909256 
חצר האנדרטה במבט לדרום. במרכז התמונה נראה תורן הדגל הניצב על בניין הפרלמנט האוסטרלי
ויטראז' באולם הזיכרון
לוחות הנצחה באכסדרות
אליהו פלדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1919 בסרביה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  2002 (בגיל 83 בערך) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אליהו פלדמן (2002-1919) היה היסטוריון ישראלי, יליד בסרביה.
הוא כיהן כמרצה בכיר בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
נודע בעיקר במחקריו על תולדות יהדות רוסיה ויהדות בסרביה .
ביוגרפיה

אליהו פלדמן נולד ב-1919 במשפחה יהודית בקישינב, בחבל בסרביה שאוחד באותה תקופה עם ממלכת רומניה.
ב-1971 סיים עבודת דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1976 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב, בחוג להיסטוריה של עם ישראל.
ספרים

1971 - יהודי רוסיה ב-1905 בעיני דיפלומט אנגלי -
תולדות היהודים בבסרביה במאה הי"ט -- הוצאת האוניברסיטה העברית, ירושלים
1982 - בעלי מלאכה יהודים במולדאביה
1986 - The Russian Jews in 1905 through the eyes and camera of a British diplomat .Tel Aviv : Tel Aviv University
1999 - יהודי רוסיה בימי המהפכה הרוסית והפוגרומים הוצאת מאגנס, ירושלים
ראשית הסוציאליזם היהודי : לקט מקורות / סידר א' פלדמן.
כתבים נוספים:
, (1903)Plehwe and the Pogrom of Kishinev - Heawar, 17, Tel Aviv, Altera 1970
1974 - הדמות היישובית, הכלכלית והחברתית של יהדות רוסיה
British Diplomats and British Diplomacy and the 1905 Pogroms in Russia in Slavonic and East Europe Review 65, 1987
First Attempt of American Intervention on Behalf of the Russian Jews
The Question of the Jewish Emancipation in the Ottoman Empire and the Danubian Principalities after the Crimean War JSS 41 1979
צרור מכתבים מאת יהודי רומניה המבקשים להגר בשנת 1900
השתתף בכתיבת ערכים באנציקלופדיה העברית (חלק מהערך על סיביר (יהודים), על בוגדן פטריצ'ייקו חשדאו, באנציקלופדיה יודאיקה (בערך דוויצ'ון באלי), ב"פנקס קהילות רומניה"
הערות שוליים

↑  עבודת דיסרטציה, ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275659705171  LCCN: n83066547  VIAF: 78776184   WorldCat (עם VIAF): 78776184 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריך-נגן

תקליט אריך-נֶגֶן
אריך-נֶגֶן (אנגלית: Long-Playing (LP)) הוא המונח העברי לתקליט פטיפון המסתובב במהירות של ⅓33 סיבובים לדקה. הוצג לראשונה ב-21 ביוני 1948 על ידי קולומביה מאסטרוורקס רקורדס, חברת בת של קולומביה רקורדס, ולימים סוני קלאסיקל רקורדס.
כשמשתמשים במונח אריך-נגן הכוונה היא בדרך כלל לתקליט ויניל רגיל בקוטר 30.5 סנטימטר (12 אינץ') עם זמן השמעה ממוצע של 25 דקות בכל צד ועם מספר שירים בכל צד. התקליט עטוף בנייר דק או בניילון בתוך אריזת קרטון מרובעת. על האריזה עיצוב גרפי, תמונות, מידע על תוכן התקליט, פרוט הקטעים בכל צד, ומשך הזמן של הקטעים.
אריך-הנגן מכיל בדרך כלל מוזיקה קלאסית, ג'אז ואלבומי מוזיקה פופולרית.
בתעשיית התקליטים אריך-נגן מתייחס למהירות  של ⅓33 סיבובים לדקה ולצפיפות חריצי התקליט בלבד ולא לקוטרו.
בשנות החמישים והשישים הודפסו בישראל תקליטים כאלה גם בקוטר של 17.5 סנטימטר (7 אינץ') ו-25 סנטימטר (10 אינץ').
פרטים טכניים

התקליטים ה"עכשוויים" קוטרם - 30.5 סנטימטר (12 אינץ'), עוביים - 1.3 מילימטר (0.05 אינץ') וקוטר המדבקה עליהן - כ-10 סנטימטר (4 אינץ').
אמירה בוזגלו

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1981 (בת 43) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  המסלול האקדמי המכללה למינהל 
 מעסיק:  רדיו תל אביב, קשת 12, ביפ 
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  amira.buzaglo.5
 טוויטר:  amirabuzaglo
 
אמירה בוזגלו
אמירה בוזגלו (נולדה ב-27 בינואר 1981) היא אשת תקשורת ופעילה חברתית המשמשת מלהקת, עורכת תוכן ומגישה בטלוויזיה וברדיו.
ביוגרפיה

אמירה בוזגלו נולדה וגדלה בתל אביב. למדה בתיכון עירוני ט' ביד אליהו, תל אביב, במגמת מדעים ביולוגיה וכימיה. בוגרת תוכנית חמד"ע להכשרת מצטיינים במדעים בשיתוף אוניברסיטת ת"א ותוכנית . את שירותה הצבאי עשתה כקצינת חינוך במודיעין שדה (גדוד 414).
בשנים 2003-2006 הייתה סטודנטית לתואר ראשון בחוג לתקשורת ומנהל עסקים במסלול האקדמי המכללה למינהל. את הלימודים סיימה בהצטיינות. בעת לימודי התואר הראשון הכירה את דרור רפאל, שבאותם ימים היה מרצה במכללה. בתום הלימודים, הציע לה רפאל להיות העורכת והמפיקה של "תוכנית הערב - עם שי ודרור" ברדיו ת"א 102fm. במשך שנה וחצי ערכה והפיקה את התוכנית. ומשם החלה גם להיות שדרנית רדיו קבועה.
תוכנית הרדיו של שי ודרור- החלה להיות מצולמת לטלוויזיה בעקבות יוזמה של המפיק דאז והמנחה כיום שי שטרן שהגה את הרעיון להפוך את תוכנית הרדיו ללייט נייט יומי בטלוויזיה. שם אמירה השתתפה כדמות קבועה, סייד קיק של המנחים של המפיקה שבפרונט, בהשראת שדרן הרדיו הווארד סטרן והמפיקה שלו.
שם החלה ההיכרות בין אמירה לשי שטרן, שהציע לה שנה לאחר מכן לעבור לתוכנית חדשה שלו "אל תשאל". כעבור שתי עונות אמירה עזבה את התכנית, ולוהקה לתוכנית הדוקו-רילאטי "בקרוב אהבה".
במקביל להופעות הקבועות על המסך, אמירה מתחילת דרכה ועד היום עובדת מאחורי הקלעים.
עבודתה הראשונה בטלוויזיה הייתה תחקירנית של ארז טל בשידורי חגיגות 40 שנה לטלוויזיה בתוכנית "רק בישראל" בהגשת ארז טל ואורנה בנאי.
שם גילתה לראשונה את מקצוע הליהוק (אנשים אמיתים שאינם שחקנים)- לפני שהיה מקצוע כזה בישראל. ארז טל שלח אותה ללהק קשישות חביבות לפינה חדשה לתוכנית שילהגו
על אותם כוכבים שמגיעים בכל תוכנית. אמירה יצאה וחיפשה בכל בתי האבות קשישים וקשישות מצחיקים ושם גילתה כמה היא נהנית ללהק אנשים.
בהמשך הדרך הפכה לעורכת תוכן בתוכניות השונות של קשת12, ערוץ24 ובערוץ ביפ.
שימשה גם חלק מצוות התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" במסגרת עבודה כעורכת תוכן של גיא פינס בתוכנית הרדיו שהייתה לו בשנים 2008-2009 ברדיו 99.
במסגרת עבודת עריכת התוכן, החלו להגיע גל של תוכניות ריאליטי לישראל, שעשועונים ודוקו-ריאליטי. צוותי התוכן נדרשו גם ללהק.
ב-2013 שימשה פרזנטורית של חברת האופנה "פיפה" דנמרק. שנה אחר כך, צולמה לקמפיין הפרסום להלבשה תחתונה של רשת לבני נשים "את".
ב- 2016 שיחקה כמנהלת ערוץ הילדים בסדרת הנוער "גאליס".
בבחירות 2024 התמודדה למועצת עיריית תל אביב-יפו ברשימתו של רון חולדאי והוצבה במקום ה-9.
ביוגרפיה > הגשה בטלוויזיה

בשנת 2007 השתתפה בתוכנית היומית "שי ודרור" בערוץ "ביפ" וזו הפעם הראשונה שהייתה בקדמת המסך.
בשנת 2009 החלה את שיתוף הפעולה עם שי שטרן והופיעה לצדו בתוכנית "אל תשאל" במשך שתי עונות בערוץ ביפ ובערוץ 2.
בשנת 2011 כיכבה בדוקו-ריאליטי "בקרוב אהבה" לצד סיגל שחמון, גאיה טראוב, גילי שם-טוב, מיכל שפירא וגלית לוי בהנחיית העיתונאי אירי ריקין ב"קשת".
הגישה בערוץ 10 את התוכנית היומית "מחוץ לבועה", העוסקת בענייני הפריפריה.
הנחתה תוכניות בערוץ 24: "שישי חי", "אמירה מחפשת", "השיר שלי", "24 עד הבית" ושידרה באופן קבוע במסגרת השידורים החיים בערוץ.
השתתפה כפאנליסטית בתוכניות "מה אתם אומרים" של קשת ערוץ 2, "הדיבור" עם אלירז שדה, "דיבור ישיר", בהנחיית גואל פינטו, "עולם הזהר", לצד איציק זהר בערוץ 24, ו"ג’ודי ואלירז" ברשת 13.
אחד האירועים הטלוויזיוניים שאליו נקלעה אמירה הוא עימות טלוויזיני מול פרופסור אמיר חצרוני שהתבטא בגזענות כלפיה ("לא היה קורה כלום אם ההורים שלך היו נשארים במרוקו ונרקבים שם"). העימות קרה במסגרת תוכנית הבוקר של הזכיינית "קשת", בהנחיית יואב לימור וגלית גוטמן. העימות סוקר בכלי תקשורת רבים ואף הגיע עד לדיון בכנסת. בשנת 2019 הוגשה כנגדה וכנגד הזכיינית קשת תביעת לשון הרע על ידי פרופסור חצרוני, אך זו נדחתה על ידי בית המשפט.
משנת 2015 מלמדת והגתה קורס "ליהוק ותחקיר" אשר מתקיים אצל הזכיינית "קשת" 12, בבית הספר למקצועות הטלוויזיה "מייק מדיה".
בשנת 2022 שיחקה את זמי מנהלת בית היתומים בסדרה "גדול עלינו" בערוץ "זום".
בשנת 2023 שיחקה שחקנית אורחת בסדרה "שקשוקה" בערוץ כאן חינוכית בתפקיד עצמה.
חיים אישיים

בשנת 2016 נישאה בוזגלו למשה בן שימול, לזוג שני ילדים. יונתן ומיקה.
הערות שוליים

↑  יפעת הללי אברהם, ‏ליהוק מפתיע: אמירה בוזגלו הצטרפה לרון חולדאי, באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2023
↑   אריאנה מלמד, לאף אחד לא אכפת מהפריפריה, כנראה שגם לא ליוצרי התוכנית עליה, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2016
↑  ערן סויסה, תביעתו של פרופ' אמיר חצרוני נדחתה, באתר ישראל היום, 23 ביוני 2022
אסטבן גוטפריד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במרץ 1965 (בן 59) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר  פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסטבן גוטפריד (נולד ב-31 במרץ 1965) הוא במאי תיאטרון, תסריטאי, מחזאי ושחקן ישראלי.