stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב טלס
כוחות > צבא טאנג

לאימפריה הסינית היה צבא חזק מאוד נכון לזמנה. הצבא התבסס על מערכת 'פובינג', מערכת צבאית שנבנתה מתוך מיליציות מקומית שניתן היה לגייס אותן במהירות בעת מלחמה. מקורה של מערכת ה'פובינג' בשושלת וויי המערבית של סין (535-556), ואומצה על ידי שושלת טאנג. הצבא כלל מערכת מיליציות שהוקצו לפי שטחים (לרוב לפי מחוזות) בהם לוחמים שגילם נע מ-21 עד 60. קצינים קיבלו עמלות מורחבות אך חיילים סדירים הוחלפו מתפקידם על סמך מקום מגוריהם ומרחקם מהבירה המחוזית. אנשים שהתגוררו 500 לי (לי אחד הוא חצי קילומטר) מהבירה שירתו חודש מכל חמישה, ואלו שהתגוררו מעל 2,000 לי משם שירתו חודש מכל תשעה בשושלת טאנג יחידות צבאיות אלו היו בשליטת משרד הצבא. שושלת טאנג הסדירה סך הכל 634 יחידות צבאיות, הנקראות ז'צ'ונגפו, שכל אחת מהן מורכבת מ-800 עד 1200 איש. כל ז'צ'ונגפו חולק ליחידות משנה, 'טואן' כללו 300 חיילים, 'דוי' של 50 חיילים, ו'הו' של 10 חיילים.
מערכת ה'פובינג' דרשה הוצאות ממשלתיות מועטות בלבד, מכיוון שמיליציות יכלו לפרנס את עצמן בעזרת חקלאות. החיילים עבדו על אדמתם במהלך עונות היבול, ולאחר מכן קיבלו אימונים צבאיים במהלך שאר עונות השנה. מערכת 'פובינג' יכלה לספק לצבא רק מערכות צבאיות קצרות משום שלוחמה מורחבת מנעה את טיפוח החקלאות שהכלכלה הייתה תלויה בו. המערכת ננטשה בהדרגה לטובת יחידות צבא קבועות במשרה מלאה במאה ה-8. במהלך קרב טלס היה הצבא הסיני מחולק בין יחידות סדירות למיליציות 'פובינג'.
כוחות > צבא הח'ליפות

האימפריה המוסלמית הוקמה מנוודים ערבים בחצי האי ערב אשר לאחר שכבשו את רוב המזרח התיכון החלו עם הזמן להתפתח מצבא נוודים לצבא מיושב. מאז מלחמות הרדה בהם הוסדר צבא האימפריה המוסלמית לגמרי רק מוסלמים נכנסו לשורותיו. הצבא הסתמך לרוב על חיל רגלים וחיל פרשים, בייחוד פרשים קלים. לכוחות חיל הרגלים ניתנו קסדה ושריון וכלי הנשק המוכרים היו מגן, חנית, חרב וחץ ומכיבושם המוקדמים הפכו המוסלמים מומחים באומנות יצירת מצור. צעדות צבאיות נערכו עם הפרשים מקדמה בעודם הראשונים לראות סכנה מתקרבת והראשונית להגיב בתנועה לאגפים בעודם רואים אותה. כל תנועה צבאית נעצרה בימי שישי.
הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב היה הראשון להסדיר את הצבא המוסלמי כמחלקת מדינה. תחת פיקודו של ח'אלד בן אל-וליד נוצרה יחידת "הצבא הנע", יחידת פרשים קלים אשר פעלה לרוב מאגפי המערך הצבאי והייתה מרכזית לניצחונות גדולים כגון המצור על דמשק (634). מערך השלטון תחת הראשידון והח'ליפות האומיית היה ריכוזי והצבא חולק למספר רב של חזיתות ומכאן שביד הממשל הריכוזי היה במהרה לנייד כוחות מצד זה לצד זה של האימפריה.
כוחות צדדיים

עקב סכסוך ממושך עם שושלת טאנג, האימפריה הטיבטית העבירה חלק מכוחותיה לתמוך בכוחות המוסלמים במרכז אסיה, הכוחות נעו מרמת טיבט אל הינדו-כוש ומשם אל מרכז אסיה איפה שהתחברו עם המוצב המוסלמי בקירוב לגבול המערבי של שושלת טאנג. האימפריה האויגורית הייתה מדינת חסות בפועל של שושלת טאנג, ועל כן תמכה בה במהלך המאבק אך לא הייתה תמיכה זאת מעבר לדיפלומטית. עמים טורקיים באגן טארים ניתנו כמעט מאה שנים לשליטה סינית אך גורמים פנימיים מתוכם תמכו בעצמאות משושלת טאנג ואף חברו למוסלמים במאבק.
הקרב > פעולות מקדימות

עקב מדיניות הכיבוש של המוסלמים התנגשו הכוחות במוצבים המערביים של שושלת טאנג. המאבק הראשון בין כוחות שושלת טאנג לכוחות בית אומיה התרחש בשנת 715 בעמק פרגנה (כיום מחולק בין קירגיזסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן) ועל אף תמיכה מצד האימפריה הטיבטית הכוחות המוסלמים נפלו בקרב נגד הכוחות הסינים העדיפים והיה עליהם לסגת. שנתיים אחר כך הסינים שלחו אל הגבול צבא של שכירי חרב קרלוקים (עם טורקי בצפון אגן טארים שהיה תחת שלטון טאנג) שהביסו את הכוחות המאוחדים של הערבים והטיבטים המוצבים ליד טשקנט (כיום עיר הבירה של אוזבקיסטן).
סדרה של מרידות פנימיות הפריעו להתפתחות הצבאית של בית אומיה, בתחילת 750 מרד האשמיה תחת א-ספאח הפיל את הח'ליפה האומיי מרואן השני (אנ') בקרב הזב והעלה לשלטון את הח'ליפות של בית עבאס תחת א-ספאח, אשר העביר את מרכז השלטון שלו מדמשק אל בגדאד. הכוחות הסינים ידעו ככל הנראה על האי-שקט הפנימי המתרחש באימפריה המוסלמית ותכננו להשתמש בו לכיבוש כל מרכז אסיה. בשנת 747 הגנרל הסיני באזור הגבול המערבי, גאו שיאן-שי, החל לנוע בראש כוחותיו דרומה נגד עיר-המדינה גילגיט (כיום בגילגיט-בלטיסטן), בת ברית של האימפריה הטיבטית. לאחר ניצחונו על גילגיט גאו המשיך לכבוש ולספח ערי-מדינה בגבולות הינדו-כוש, היה זה הפתיח של מערכה סינית אשר תכננה לכבוש את כל מרכז אסיה.
הקרב > קרב טלס

באותו הזמן ערי-המדינה של פרגנה וטשקנט היו במאבק אזורי ממושך. כוחות הפרגנה שלחו קריאה לעזרה מהסינים ובאביב 750 גאו שיאן-שי צעד בראש כוחותיו צפונה, הביס וסיפח את טשקנט לתוך האימפריה הסינית ובתמורה השלטון בפרגנה ניתן לחסות סינית. להנהגה בטשקנט לא הייתה ברירה אלא לקרוא לעזרה מהמוסלמים. הכוחות המוסלמים באזור, אשר הוצבו מדרום לימת אראל תחת פיקודו של זיאד בן-סליא, החלו לנוע לאורך נהר טלס אל עבר טשקנט. בהתקרבות המוסלמים החלו כוחותיו של גאו שיאן-שי לסגת מזרחה בשביל להתאחד עם בעלי הברית הקרלוקים ברכס טיין שאן.
הקרב לבסוף החל במחצית השנייה של שנת 751 על הגבול המודרני של קירגיזסטן-קזחסטן. הרישום הסיני והרישום הערבי של הקרב שונים לגמרי אחד מהשני בנוגע למה שהתרחש. לפי המקורות הערבים לכל צד היו 100,000 חיילים בעוד המקורות הסינים טוענים שהיו 30,000 פרשים מצד טאנג ו-20,000 פרשים מצד הח'ליפות. הקרב התרחש על גדות מספר רכסי הרים אדירים במרחק של אלפי קילומטרים ממרכזי הממשל של כל אחת מאותן אימפריות. ההכנות לקרב היו מעטות מאוד ולפי ההערכה המקובלת היו לכל צד בין 30,000 ל-50,000 חיילים. כוחותיו של זיאד היו כמעט כולם ערבים אך כללו יחידת רגלים טיבטית שתמכה בהם וכוחות גקטורקים אנטי-סינים שגם כן הצטרפו לשורות צבא הח'ליפות. צבאו של גאו שיאן-שי כלל ברובו מגויסים ממרכז סין ותומכים מקומיים מעמק הפרגנה. המקורות לא ברורים לגבי האם הקרלוקים היו ביחד עם כוחותיו של גאו שיאן-שי בתחילת הקרב או שלא הצטרפו לשורותיו כלל. רוב הצבא הסיני היה בנוי מחיל רגלים כבד בעוד לכוחות הח'ליפות היה מספר שווה של חיל רגלים ופרשים.
הצבאות נפגשו ממערב לנהר טלס וישנם שני תיאורים להליך הקרב:
תיאור ראשון: זיאד הסדיר את כוחותיו במבנה סטנדרטי, קשתים מקדימה, חיל רגלים בעל חניתות מאחוריהם, פרשים כבדים באגפים ושומריו האישיים עם חיל הפרשים הקלים מאחורה. גאו הסדיר את הקשתים ונושאי החיצים מקדימה, את נושאי הכידונים והחניתות בשורה אחריהם, שומריו האישיים עם הפרשים הקלים מאחורה ופרשים קרלוקים באגפים. שלושת ימי הקרב הראשונים היו כמעט זהים; הכוחות הסינים תקפו על גבי שדה הקרב וקשתיהם הנחיתו פגיעות קשות על מקבילם המוסלמים. לאחר מכן נסוגו הקשתים לאחור וחילות הרגלים נפגשו ראש בראש. עליונות השריון הסיני הביאה לפגיעה קשה ברגלים המוסלמים. כוחות הפרשים תקפו מהאגפים והיה על גאו להוציא את הפרשים הקלים בשביל למנוע פעולה נרחבת של הפרשים המוסלמים נגד חילות הרגלים.
ביום הרביעי לקרב הפרשים הקרלוקים בגדו בכוחות הסינים ותקפו אותם מהאגפים, עם התקדמות מוסלמים ישירה לאורך שדה הקרב היה על הסינים לסגת בעוד כוחותיהם מתפרקים תחת הלחץ. בין 10,000 ל-20,000 ערבים נהרגו בקרב כמו גם 30,000 סינים ורק כוחות הפרשים הקלים והשומרים האישיים של גאו הצליחו לסגת בבטחה.
תיאור שני: לא הכוחות הסינים ולא הכוחות המוסלמים העזו לתקוף אחד את השני ובמשך ארבעה ימים שלמים היו בכוננות לקראת תקיפה מצדו של האויב. בעודם בכוננות אחד נגד השני, צבא שלישי וקטן בהרבה, המורכב מפרשים קרלוקים, עמד מהצד השני של נהר טלס ולא הצטרף לאף צד במאבק. בבוקר היום החמישי הקרלוקים חצו את נהר טלס ותקפו את כוחות טאנג מהגף השמאלי. בעודם רואים את התקיפה על הסינים, המוסלמים יצאו ותקפו את הכוחות הסינים ישירות. לא ברור האם הקרלוקים והמוסלמים תכננו את שיתוף הפעולה הזה מלחתחילה אבל בסופו של דבר הצבא הסיני התפרק כמעט לגמרי ורק כמה אלפי חיילים סינים שהיו קרובים אל גאו באגף הדרומי שרדו את הקרב ונסו חזרה לשטחים בחזקת שושלת טאנג.
הקרב > לאחר הקרב

כוחות סינים נשלחו למנוע התפתחות של השפעה מוסלמית אך כמה שנים מאוחר יותר החל מרד אן לושאן במרכז סין והיה על הכוחות לשוב מעמדותיהם במרכז אסיה. המוסלמים העבאסים עצמם לא הצליחו להחזיק ולשלוט בשטחים זמן רב עם עליית ההשפעה הטורקית באזור.
תוצאות ומורשת

לאחר הקרב החלה לרדת ההשפעה של הבודהיזם באזור ועם איבוד חלק נרחב מהקשר בין סין ותת היבשת ההודית נוצרו מתוך השתיים שני זרמים שונים לגמרי של בודהיזם. הקרב הוסיף להשפיע על האסלאמיזציה של עמים טורקיים אשר בסופו של דבר יחלו בפלישות האימפריה הסלג'וקית אל המזרח התיכון. יתרה מכל, רשמים על הטכנולוגיה ליצירת ניירות, אשר נשמרה בסוד בידי הסינים עד לנקודה זאת, הגיעו לידי הח'ליפות העבאסית דרך הקרב ומצאו את דרכם אל המזרח התיכון ומאוחר יותר גם אירופה.
ראו גם

שושלת טאנג
בית עבאס
טרנסאוקסאניה
הערות שוליים

↑  Tang Dynasty Military, totally history
קרייסיס 2

| --- | --- |
עיצוב העטיפה הסופי
עיצוב העטיפה הסופי
 כללי
 תאריך הוצאה:  22 במרץ 2011
 סוגה:  משחק ירי בגוף ראשון, משחק התגנבות
 פיתוח:  Crytek
 הוצאה לאור:  Electronic Arts 
 ארץ מקור:  גרמניה
 הפצה:  EA Games
 עיצוב:  סטן הבלר
 סדרה:  קרייסיס 
 דרישות תוכנה
 גרסה:  1.8
 מנוע משחק:  CryEngine 3
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, משחק רשת
 דירוג:  ESRB: Mature PEGI: 16+
 פלטפורמות:  מחשב אישי, פלייסטיישן 3, Xbox 360
 מדיה:  DVD, הורדה דיגיטלית
 המשחק הקודם:  קרייסיס: ראש קרב
 המשחק הבא:  קרייסיס 3
 דרישות מערכת
 מעבד:  Intel Core 2 Duo 2.0 GHz, AMD Athlon 64 X2 2.0 GHz ומעלה
 זיכרון:  2GB (עבור חלונות ויסטה ומעלה נדרש 3GB)
 כרטיס מסך:  NVIDIA GeForce 8800 GT בעל 512 MB ומעלה; ATI/AMD Radeon HD 3850 512Mb RAM ומעלה
 מקום פנוי:  9 GB
 מערכת קול:  תואמת DirectX 9.0c
 בקרים:  מקלדת ועכבר, או בקר Xbox 360
 
קרייסיס 2 (באנגלית: Crysis 2) הוא משחק פעולה ממוחשב השייך לז'אנר משחקי יריות בגוף ראשון, ומהווה המשך למשחק המצליח קרייסיס. משחק זה פותח על ידי חברת קרייטק והופץ על ידי אלקטרוניק ארטס במרץ 2011 למחשב האישי ולקונסולות המשחק. המשחק, שהיה הראשון להשתמש במנוע הגרפי CryEngine 3, הוא הכותר הראשון בסדרה שיצא לא רק למחשב האישי אלא גם לקונסולות הפלייסטיישן 3 ולXbox 360. המשחק הוא חלק שני מתוך טרילוגיה, כאשר החלק השלישי והאחרון יצא לאור שנתיים לאחר מכן, בשנת 2013.
פיתוח

המשחק הוכרז על ידי קרייטק בתערוכת המשחקים E3 של שנת 2009, ולמעשה היה בפיתוח כבר משנת 2007, מעט אחרי יציאת המשחק הראשון. כיוון שמפתחי המשחק היו מעוניינים לשחרר את המשחק גם לקונסולות ולא רק למחשב האישי, היה נדרש לבצע שינויים רבים במנוע המשחק CryEngine 2 ששימש את קודמו בסדרה, שהיה "כבד" מדי עבור הקונסולות, ולשם כך, השמיטו המפתחים מספר תכונות גרפיות שהיו במנוע כדי להקל על הרצת המשחק בקונסולות ועדיין להתעלות על קודמו, תוך כדי שמירה על יכולות הפיזיקה המתקדמות ועל ה"זוהר" שאפיין את המשחק הקודם. בכך נוצר המנוע CryEngine 3, שמאוחר יותר שימש גם את המשחק השלישי בסדרה. גרסת המחשב האישי של מנוע המשחק תומכת ב-DirectX 9 ו-11. עקב האופטימיזציה שעבר מנוע המשחק, המשחק נחשב להרבה פחות תובעני על מערכות מחשב מאשר קודמיו, קרייסיס וקרייסיס: ראש קרב, שנכון לזמן יציאת המשחק, עדיין שימשו כאמות מידה לבדיקת ביצועי מערכות מחשב (Benchmarking) למרות גילם המתקדם יחסית.
משחקיות

במשחק, השחקן מגלם את דמותו של "אלקטרז", חייל בחיל הנחתים האמריקני, המצויד, כמו גיבור המשחק הקודם, ב"חליפת נאנו 2.0" המהווה שדרוג של חליפת הנאנו שהוצגה במשחק הקודם. קרייטק ניסתה להימנע מיצירת משחק נוסף המתרחש בסביבה מיוערת, ולדבריה, המשחק מתרחש ב"ג'ונגל עירוני": העיר ניו-יורק ההרוסה והמופצצת, הנתונה לפלישת חייזרים. המשחקיות היא יותר ליניארית ופחות פתוחה מאשר המשחק הקודם, ומזכירה את המשחקיות של משחקי סדרת Call of Duty, ועם זאת, לשחקן עדיין נותרה הגמישות שהייתה לו במשחק הקודם לגבי הדרך בה ישלים את מטרותיו. לטענת קרייטק, קרייסיס 2 מציע יותר "אנכיות" עקב הימצאותם של גורדי שחקים בשלבי המשחק; השחקן יכול לנווט בתוך בניינים שונים, ומצויד ביכולות המקלות עליו לטפס על מבנים גבוהים ולצלוח מכשולים מבוססי-גובה.
בדומה לקודמו, המשחק מציג שני סוגי אויבים: אנושיים ולא-אנושיים. את הצבא הקוריאני, שהיה האויב האנושי במשחק הקודם, החליפו לוחמים העובדים עבור הצבא הפרטי של חברת C.E.L.L השומרת על הסדר בניו-יורק החרבה, מצוידים בחליפות מגן משוריינות ומסוגלים להשתמש במגוון כלי נשק וכלי רכב. החייזרים שייכים לגזע ה-Ceph דמוי הדיונון, מהלכים ברובם על שניים ונעזרים בחליפות שריון חיצוניות המעניקות להם כוח ומהירות על-אנושיים, והם מגיעים במגוון יותר רחב של סוגים ונחשבים לאינטליגנטיים יותר מאשר במשחק הקודם.
חליפת הנאנו שאפיינה את משחקי הסדרה עברה שינוי גדול לעומת הופעתה במשחק הקודם. תפריט הבחירה המעגלי שאיפשר בחירה של מצב פעולה מתוך 4 מצבים שונים נעלם, ובמקומו הוטמעו מצבי פעולה שונים של החליפה לתוך החליפה כך שיהיה ניתן להפעיל אותם בלחיצת מקש. את ארבעת המצבים שאפיינו את החליפה הקודמת, מחליפים כעת שני מצבים עיקריים:
Armor mode - זהו למעשה שילוב של Maximum Strength ו-Maximum Armor מהמשחק הקודם. הפעלת מצב זה תקיף את החליפה בשריון דמוי-קשקשים החוסם פגיעת קליעים ומגן על השחקן מפגיעות שונות תוך כדי הענקת כוח פיזי גדול יותר לשחקן, במחיר פגיעה במהירותו וזריזותו.
Stealth mode - שיפור של ה־Cloak mode מהחליפה הקודמת, שמעניק לשחקן יכולת הפיכה לבלתי נראה, ומשפר את יכולת ההתגנבות שלו.
שימוש בכל אחד משני המצבים האלו גורר אחריו צריכת אנרגיה מהחליפה, וכאשר האנרגיה נגמרת, החליפה חוזרת למצב ברירת המחדל שלה (Weapon mode) במטרה לחדש את האנרגיה.
המשחק הציג גם לראשונה אפשרויות לשיפור אספקטים מסוימים בחליפה. באמצעות איסוף רכיבים שונים מגופות חייזרים שהרג, יכול השחקן להתאים אישית את החליפה שלו ולהוסיף לה יכולות מיוחדות שונות בהתאם לסגנון המשחק שלו.
עלילה > רקע

עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2023, 3 שנים לאחר "מאורעות איי לינגשאן" שאפיינו את המשחק הקודם בסדרה, ומתרחשת ברובה בעיר ניו-יורק, שם דווחה התפרצות מסתורית של נגיף ממקור חוצני המכונה "וירוס מנהטן" וגורם להתפרקות מהירה של תאי הגוף. הבהלה שזורע הווירוס, יחד עם אימת החייזרים שפלשו לכדור הארץ במשחק הקודם, גורמת להיווצרותו של תוהו ובוהו בעיר, מה שגורם להכרזת משטר צבאי בעיר, ולהכנסת כוחות צבאיים מטעם "קריינט אכיפה ולוגיסטיקה" (Crynet Enforcement & Local Logistics, או בקיצור: CELL) הפועלים תחת תאגיד הענק "קריינט". על רקע זה, מפונה כליל האוכלוסייה האזרחית בעיר, בסיוע חיל הנחתים האמריקני, אליו משתייך בתחילת המשחק גיבור המשחק, חייל העונה לכינוי "אלקטרז".
ביקורות

הביקורות כרובן היו חיוביות, כאשר המבקרים ציינו לחיוב את הגרפיקה המעולה ואת המשחקיות המשופרת על פני המשחק הקודם, אך ציינו לשלילה את הליניאריות ומרחב הפעולה המצומצם שהוענק לשחקן בהשוואה לכותרים הקודם בסדרה (קרייסיס וקרייסיס: ראש קרב), וכן לכותר המוקדם יותר של קרייטק, Far Cry. סיכומי הביקורות, על פי אתר Metacritic, נעו בין 86 לגרסת המחשב, 84 לגרסת האקסבוקס ו-85 לגרסת הפלייסטיישן.
מבקרים רבים השוו בין המשחק לבין משחקי סדרת Call of Duty וציינו כי המשחק דומה להפליא במשחקיות ובפורמט הליניארי שלו למשחקי הסדרה. בנוסף לכך חלק ציינו לשלילה את הבינה המלאכותית ה"זוועתית" ואת מצב מרובה המשתתפים הנחות יחסית.
קרייסיס 2 זכה בטקס ה-Deutscher Computerspielpreis (טקס פרסי משחקי המחשב הגרמני) בפרס "המשחק הגרמני הטוב ביותר" של השנה.
הערות שוליים

↑  Crysis 2, Metacritic (באנגלית)
↑  Crysis 2 for Xbox, Metacritic (באנגלית)
↑  Crysis 2 for Playstation 3, Metacritic (באנגלית)
↑    Ashton Raze, ‏Crysis 2 review, The Telegraph, 22 March 2011
↑  Preisträger 2012: Deutscher Computerspielpreis, web.archive.org, ‏2012-04-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166675788 (data)
ראש ממשלת קרים

| --- | --- |


גוצאניוק, ספטמבר 2019
 איוש נוכחי:  יורי גוצאניוק
 תאריך כניסה לתפקיד:  20 בספטמבר 2019
 דרכי מינוי:  בחירת צירי מועצת המדינה של קרים
 תחום שיפוט:  רפובליקת קרים רפובליקת קרים
 כפוף:  לראש רפובליקת קרים
 מושב המשרה:  בית ממשלת קרים, סימפרופול
 משך כהונה קצוב:  5 שנה 
 ייסוד המשרה:  22 במרץ 1991
 איוש ראשון:  ויטאלי קוראצ'יק
 https://rk.gov.ru
 
ראש ממשלת קרים, רשמית יו"ר מועצת השרים של הרפובליקה של קרים הוא ראש הממשלה של הרפובליקה של קרים, (בעבר הרפובליקה האוטונומית של קרים באזור דרום אוקראינה) ובכך עומד בראש הרשות המבצעת של חצי האי והוא כפוף לראש הרפובליקה ולמועצת המדינה של קרים.
דרכי מינוי

עד 2014 ראש הממשלה, שמינויו הוצע על ידי הפרלמנט של קרים באישורו של נשיא אוקראינה ואושר אז על ידי פרלמנט קרים, שימש כראש מועצת השרים של קרים.
מאז 2014 ממונה ראש הממשלה על ידי ראש רפובליקת קרים, לאחר אישור מועצת המדינה של קרים (הפרלמנט המקומי). ראש הרפובליקה של קרים יכול לנהל בעצמו את ממשלת קרים, כפי שעשה זאת אקסיונוב בשנים 2014–2019, אך עליו לזכות באישור מועצת המדינה.
ראשי ממשלת קרים > סיפוח קרים ("קרים העצמאית")

| # | # | דיוקם | שם | תקופת כהונה | תקופת כהונה | שיוך מפלגתי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | - |  | אנטולי מוהליוב | 20 בפברואר 2014 | 27 בפברואר 2014 | מפלגת האזורים |
|  | - |  | סרגיי אקסיונוב | 27 בפברואר 2014 | 17 במרץ 2014 | תנועת האחדות הרוסית |
ראשי ממשלת קרים > רפובליקת קרים

| # | # | דיוקן | שם | תקופת כהונה | תקופת כהונה | שיוך מפלגתי | בחירות | ראש הרפובליקה | ראש הרפובליקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 (17) |  | סרגיי אקסיונוב | 17 במרץ 2014 | 9 בספטמבר 2014 | רוסיה המאוחדת | ללא |  | סרגיי אקסיונוב (מאז 2014) |
|  | 1 (17) |  | סרגיי אקסיונוב | 9 בספטמבר 2014 | 20 בספטמבר 2019 | רוסיה המאוחדת | I (2014) |  | סרגיי אקסיונוב (מאז 2014) |
|  | 2 (18) |  | יורי גוצאניוק | 20 בספטמבר 2019 | 1 באוקטובר 2019 | רוסיה המאוחדת | ‏II (2019) |  | סרגיי אקסיונוב (מאז 2014) |
|  | 2 (18) |  | יורי גוצאניוק | 1 באוקטובר 2019 | מכהן | רוסיה המאוחדת | ‏II (2019) |  | סרגיי אקסיונוב (מאז 2014) |
הערות שוליים

↑  Crimean parliament to decide on appointment of autonomous republic's premier on Tuesday, Interfax Ukraine (7.11.2011)
↑  Constitution of Crimea (אורכב 24.03.2018 בארכיון Wayback Machine)
↑  מינה עצמו לנשיא קרים.
↑  לא זכה להכרת ממשלת אוקראינה.
↑  (ברוסית) Small biography of Anatoliy Matviyenko, LIGA
↑  Regions and territories: Crimea, BBC News
↑  Crimean parliament dismisses speaker, head of government, Kyiv Post
↑  Ukrainska Pravda (באוקראינית)
↑  E-Crimea.info (ברוסית)
↑  Viktor Tarasovych Plakida (ПЛАКИДА ВИКТОР ТАРАСОВИЧ). Krym Politicheskiy. 08.12.2013
↑  Vasyl Dzharty of Regions Party heads Crimean government, Kyiv Post
↑  Помер прем’єр-міністр Криму Василь Джарти (באוקראינית)
1 2  Crimean parliament to decide on appointment of autonomous republic's premier on Tuesday, Interfax Ukraine
↑  Former Interior Minister Mohyliov heads Crimean government, Interfax Ukraine
↑  Yanukovych appoints Mohyliov to Crimean post, Kyiv Post
↑  מונה בזמן משבר קרים ומינויו לא אושר על ידי נשיא אוקראינה.
↑  "Crimean Parliament Dismisses Cabinet and Sets Date for Autonomy Referendum". The Moscow Times. 27 בפברואר 2014. נבדק ב-27 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Аксенов будет совмещать должность главы Крыма и премьера
↑  Премьер-министром Крыма стал Юрий Гоцанюк
קרב אווריאר

קרב אווריאר (בארמנית: Ավարայրի ճակատամարտ) היה קרב שהתנהל ב-26 במאי 451 בין הארמנים לבין צבא האימפריה הסאסאנית באווריאר שבמישור וספורקן (בין גבול איראן המודרנית לימת ואן). הרקע לקרב היה מרד ארמני בכפיית האמונה הזורואסטריות הפרסית על ארמניה ודרישת הארמנים לחופש דת לקיים את אמונתם הנוצרית. על אף שהקרב הסתיים בתבוסה ארמנית, הוא נתפס בתודעה הארמנית כצעד של גבורה שהוביל בסופו של דבר לאשרור חופש הדת לארמנים והם חוגגים את ה-26 במאי כחג דתי.
רקע

ארמניה נכבשה על ידי האימפריה הסאסאנית בשנת 387. שליט האימפריה, יזדגרד השני, הנהיג מדיניות של כפייה דתית במסגרתה נאסר קיום פולחני הדת הנוצרית בארמניה, נהרסו כנסיות ארמניות ונרצחו כמרים. במקביל ביקש יזדגרד השני לקרב אליו את העילית של בני הלאומים השונים שבשליטתו ולכפות עליהם את דת הזורואסטריות הפרסית. אחד מבני העילית הארמנית ששירת בבירה קטסיפון היה ורטן ממיקוניאן. עם שובו לארמניה ב-450 התכחש ורטן לדת הזורואסטריות והחל להוביל את המרד הארמני למען הכרה אימפריאלית בנצרות הארמנית ולמתן חופש דת לארמנים לקיים את אמונתם הנוצרית.
קרב אווריאר

ב-26 במאי 451 התרחש קרב מכריע במסגרת המרד בין צבא האימפריה הסאסאנית לבין הארמנים. תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית הבטיח לסייע לארמנים ולתמוך בהם, אך הוא מת וכוחותיו לא הגיעו לשדה הקרב באווריאר שבמישור וספורקן (בצפון-מערב מחוז מערב אזרבייג'ן שבאיראן המודרנית). הצבא הארמני מנה כ-66,000 איש והיה מורכב מאנשי העם הפשוט, אך הונהג על ידי בני אצולה שזכו להכשרה צבאית ובהם פרשים שנחשבו לכוח צבאי מעולה. הצבא האימפריאלי הפרסי, מנגד, היה צבא סדיר, גדול פי שלושה וכלל יחידות מאומנות ומיומנות שכללו גם פילי מלחמה. לאחר לחימה אמיצה ונחושה מן הצד הארמני, נוצחו לבסוף הארמנים וורטן עצמו הוצא להורג יחד עם שמונה מקציניו.
לאחר הקרב

על מנת לכבות כליל את אש המרד, השליך השליט יזדגרד השני את האצולה הארמנית לכלא ומינה מושל תקיף. אולם אש המרד לא כבתה ומחתרת ארמנית המשיכה לפעול במשך עשרות שנים, מונהגת על ידי אחיינו של ורטן, והן ממיקוניאן. ב-484 הביא המרד הארמני לחתימת הסכם עם השליט הסאסאני בלש (אחיו ויורשו של פירוז הראשון, בנו של יזדגרד השני), אשר התיר חופש דת לארמנים, התיר להם לבנות מחדש את כנסיותיהם ואף מינה את והן ממיקוניאן למושל ארמניה.
השלכה נוספת של הקרב הייתה אי-השתתפותה של נציגות ארמנית בוועידת כלקדון שהתכנסה באותה שנה, דבר שגרם לפרישת הכנסייה הארמנית המונופיזיטית מן הזרם הראשי של הנצרות האורתודוקסית.
הערות שוליים

↑  קרב אווריאר, בספר היסטוריה ארמנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282444205171  LCCN: sh85010573
קרובקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פאדג', סוכרייה 
 מוצא:  פולין 
 מרכיבים עיקריים:  Opatów krówki 
 
קרוּבְקה (בפולנית: Krówka ‏האזנהקובץ:Pl-krówka.ogg‏Ⓘ‏, "פרה קטנה". ידועה במדינות חבר המדינות גם בהגייה הרוסית "קוֹרוֹבקה") היא סוכרייה חלבית פולנית, בעלת מרקם של טופי רך, הנחשבת לאחד הממתקים הפופולריים ביותר בפולין ובחבר המדינות, והיא מוכרת גם במדינות אחרות.
ייצור תעשייתי של קרובקה החל בידי פליקס פומורסקי (Feliks Pomorski) בפוזנן בשנות ה-20 של המאה ה-20. הסוכריות הבודדות נארזו בנייר שעליו התנוססה דמות פרה מזן הולשטיין, דבר שתרם לעלייה המהירה של הפופולריות שלה. במהלך מלחמת העולם השנייה גורש פומורסקי מפוזנן, ומיקם את חברת הייצור, שנקראה "קרובקי פומורסקי" (Krówki Pomorski), בעיר מילנובק (Milanówek) שממערב לוורשה. החברה המשיכה בייצור קרובקה גם בשנות המלחמה, שכן המצרכים הפשוטים היו זמינים למרות המחסור. כיום מיוצרת הקרובקה על ידי מספר חברות. באופן מסורתי העטיפה נצבעת בצבעי צהוב או חום, וכן שחור ולבן, ולשם פתיחתה משמשות שתי לשוניות משולשות.
הקרובקה מזכירה בטעמה ריבת חלב, ובדומה לה מייצרים אותה על ידי הרתחת עיסה העשויה מחלב, סוכר וחמאה. לעיתים מוסיפים לעיסה גם שמנת ווניל, או אף קקאו. לאחר שהעיסה מתקררת ומתמצקת במשך מספר ימים, ניתן לחתוך אותה לחתיכות קטנות, הנארזות בעטיפת נייר.
בישראל משווקת קרובקה תוצרת החברה האוקראינית רושן (Roshen).
הערות שוליים

↑  Historia firmy
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב אוושם

קרב אוושם (באנגלית: Battle of Evesham) היה אחד משני הקרבות המרכזיים במלחמת הברונים השנייה. הקרב התרחש ליד אוושם (אנ') שבווסטרשייר ב-4 באוגוסט 1265. במהלך הקרב הובסו סימון החמישי דה מונפור והברונים המורדים על ידי אדוארד הראשון, מלך אנגליה לעתיד, שהוביל את כוחותיו של אביו, הנרי השלישי, מלך אנגליה.
בקרב לואס זכה דה מונפור בשליטה בממשל המלכותי, אך לאחר עריקתם של כמה מבעלי בריתו הקרובים ובריחתו של הנסיך אדוארד מהשבי, הוא מצא את עצמו במגננה. הוא נאלץ להסיח את הכוחות המלכותיים באוושם והתמודד מול צבא בגודל כפול משלו. הקרב הפך במהרה לטבח; דה מונפור עצמו נהרג במהלכו וגופתו הושחתה. למרות שהקרב החזיר למעשה את הסמכות המלכותית, נמשכה התנגדות מפוזרת מצד הברונים עד לסיום המלחמה ב-1267.
רקע

לאחר ניצחונו בקרב לואס שנה קודם לכן זכה סימון דה מונפור בעמדה דומיננטית בממשלת ממלכת אנגליה. הוא גם החזיק את המלך הנרי השלישי, בנו הנסיך אדוארד ואחיו של המלך ריצ'רד מקורנוול במשמורתו. עם זאת החל תחום השפעתו להתכווץ במהירות, עקב אובדן של בעלי ברית מרכזיים: בפברואר נעצר רוברט דה פררס ונכלא במצודת לונדון. משתף פעולה חשוב עוד יותר, גילברט דה קלייר (אנ'), ערק לצידו של המלך במאי של אותה שנה. בסיועו של דה קלייר ברח הנסיך אדוארד מהשבי של דה מונפור.
כשלורדי הספר הוולשי מרדו גם הם כעת, ביקש דה מונפור את עזרתו של ל'ואלין אפ גריפיד', נסיך ויילס. הוא הסכים לעזור בתמורה להכרה מלאה בתארו ולהבטחה שיוכל לשמור על כל הישגיו הצבאיים. יהיו אשר יהיו היתרונות שברית זו עשויה הייתה להביא לדה מונפור, עלו לו הוויתורים הגדולים בפופולריות בבית. בינתיים הטיל אדוארד מצור על העיירה גלוסטר, שנפלה ב-29 ביוני. מטרתו של דה מונפור הייתה כעת להתאחד עם כוחותיו של בנו סימון הבן (אנ') ולהסחי את הצבא המלכותי, אך סימון הצעיר נע באיטיות רבה מדי מערבה מלונדון. בסופו של דבר הגיע סימון הבן למעוז הברוני של קנילוורת' (אנ'), אך אדוארד הצליח להסב אבדות גדולות לכוחותיו של סימון, שרבים מהם שוכנו מחוץ לחומות טירת קנילוורת'. משם הלך אדוארד דרומה, שם ב-4 באוגוסט, תוך שימוש בכרזות רבות שנתפסו בקנילוורת' כדי להונות את דה מונפור לחשוב שהתגבורת שלו מגיעה, הוא הצליח ללכוד את דה מונפור האב בנהר אבון (אנ'), לחסום את הגשר היחיד ובכך אילץ אותו להילחם ללא התגבורת של בנו.