stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר גביע אופ"א 2000
סיכום המשחק > הארכה ופנדלים

שתי הקבוצות עלו למחצית השנייה כשבאמתחתן שני חילופים נוספים (כל קבוצה ערכה חילוף אחד בלבד בזמן החוקי). ארבע דקות מפתיחת ההארכה, איבדה גלאטסראיי את גאורגה חאג'י בכרטיס אדום ישיר. הקשר הרומני נאבק על כדור מול טוני אדמס סמוך לרחבה של ארסנל. חאג'י תפס והכה את אדמס מאחור, מה שהוביל להרחקתו הישירה מהמשחק. אדמס ספג כרטיס צהוב על חלקו בקטטה. גלאטסראיי הגיבה מיד עם חילוף כפול שעיבה את חוליית הקישור.
ההרחקה הובילה ללחץ של ארסנל על שערה של גלאטסראיי, בניסיון להכריע את ההתמודדות. אוברמארס החמיץ מכשישה מטרים לאחר מסירה של הנרי, שבעצמו היה קרוב להכריע את המשחק עם נגיחה סמוך לתיבת החמש שנהדפה על ידי טפארל. גם נוואנקוו קאנו סיכן את השוער הברזילאי, כשחדר לרחבה מימין. הבעיטה הראשונה שלו נעצרה על ידי טפארל, שהגיב היטב גם לכדור החוזר של קאנו. יכולת שיא של השוער, שהשאירה את גלאטסראיי במשחק.
בסיומן של 120 דקות, שוויון 0-0 ודו-קרב בעיטות עונשין.
ארגון פנבה כבש ראשון לגלאטסראיי. מהצד השני בעט דאבור שוקר ימינה, טפארל זינק נכון אך לא הגיע, והכדור פגע בחלקה הפנימי של הקורה, אך המשיך להתגלגל על סף השער ולא נכנס. החמצה לארסנל בבעיטה הראשונה. שוקור בבעיטה לחיבור וריי פארלור בכדור שטוח ומדויק לפינה כבשו את הבעיטה השנייה. אומיט דבאלה כבש בקלילות את הבעיטה השלישית של גלאטסראיי וקבע 3-1. הבא לבעוט, פטריק ויירה, שלח כדור עז שניתז מהמשקוף, החמצה שנייה לארסנל בדו-קרב.
גאורגה פופסקו, הבועט הרביעי של גלאטסראיי, שלח את הכדור חזק ושטוח לפינה השמאלית, ולא הותיר סיכוי לארסנל. 4-1 לגלאטסראיי בסיום, זכייה טורקית ראשונה אי פעם בתואר אירופי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במאי 2000 | טורקיה גלאטסראיי | 0 - 0‏ה | אנגליה ארסנל | אצטדיון פארקן, קופנהגן, דנמרק צופים: 38,919 שיפוט: ספרד אנטוניו לופס נייטו |
| 17 במאי 2000 |  | (סיקור) |  | אצטדיון פארקן, קופנהגן, דנמרק צופים: 38,919 שיפוט: ספרד אנטוניו לופס נייטו |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | ארגון פנבה    הקאן שוקור    אומיט דבאלה    גאורגה פופסקו  | 4 - 1 | דאבור שוקר    ריי פארלור    פטריק ויירה  |   |
סיכום המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              גלאטסראיי :               ארסנל 
לידס יונייטד - גלאטסראיי, חצי גמר גביע אופ"א, משחק הגומלין
גרגורי קיידנוב

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1959 (בן 64) ברדיצ'ב, אוקראינה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב- אמן (מ-1988)
 מד כושר מרבי:  2646 (אוקטובר 2002)
 מד כושר נוכחי:  2534 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, ארצות הברית
 
גרגורי קיידנוב (ברוסית: Григорий Кайданов‏; נולד ב-11 באוקטובר 1959 בברדיצ'ב) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-27 בארצות הברית לפי מד כושר.
קורות חיים

גרגורי קיידנוב נולד בברדיצ'ב, בשנת 1960 המשפחה עברה לקלינינגרד. בגיל 6 הוא התחיל לשחק שחמט בהדרכת אביו. בהמשך, הוא התחיל ללמוד שחמט באופן מסודר במועדון הפיונירים בעיר. בשנת 1963 קיידנוב ניצח באליפות רוסיה הסובייטית בשחמט לגילאי 14. לאחר סיום בית הספר קיידנוב נסע למוסקבה והתחיל לימודי הנדסה במכון למהנדסי תחבורה.
עוד בהיותו בברית המועצות הוא השתתף במספר תחרויות בינלאומיות. בעקבות כך, בשנת 1987 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1988 רב אמן.
בשנת 1991 קיידנוב ומשפחתו עברו לארצות הברית. בשנת 1992 הוא ניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית בשחמט. בשנת 1993 הוא נכלל בנבחרת ארצות הברית שזכתה באליפות העולם בשחמט לנבחרות.
גרגורי קיידנוב באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1996 ל-2006 השתתף גרגורי קיידנוב ב-6 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1996 | 4 | ארצות הברית | 2580 | 7 מ-11 | 5+ 4= 2- | 63.6 | 3 קבוצתי, 19 אישי |
|  1998 | 2 עת | ארצות הברית | 2625 | 5.5 מ-9 | 4+ 3= 2- | 61.1 | 2 קבוצתי, 14 אישי |
|  2000 | 4 | ארצות הברית | 2619 | 5 מ-9 | 3+ 4= 2- | 55.6 | 26 קבוצתי, 46 אישי |
|  2002 | 1 | ארצות הברית | 2646 | 4.5 מ-10 | 2+ 5= 3- | 45.0 | 41 קבוצתי, 85 אישי |
|  2004 | 4 | ארצות הברית | 2611 | 8 מ-10 | 6+ 4= 0- | 80.0 | 4 קבוצתי, 1 אישי |
|  2006 | עת | ארצות הברית | 2603 | 5 מ-7 | 4+ 2= 1- | 71.4 | 3 קבוצתי, 17 אישי |
הערות שוליים

↑  Kaidanov, Gregory - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גביע העולם למועדונים 2018

| --- | --- |

 מארחת:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 תקופת התחרות:  12 בדצמבר 2018 – 22 בדצמבר 2018 (11 ימים) 
 מספר משתתפות:  7
 הזוכה:  ספרד ריאל מדריד
 מספר משחקים:  6
 מספר שערים:  33 (5.5 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  98,429 (16,405 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ויילס גארת' בייל, קולומביה רפאל סנטוס בורה (3 שערים)
 → 20172019 ←
 
גביע העולם למועדונים 2018 נערך באיחוד האמירויות הערביות מ-12 בדצמבר עד 22 בדצמבר, והוא גביע העולם למועדוני כדורגל ה-15 במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הספרדית ריאל מדריד נציגת אופ"א אשר גברה במשחק הגמר על אל-עין מאיחוד האמירויות הערביות. הייתה זו הזכייה השביעית של מועדון ספרדי בטורניר.
הצעות לאירוח הטורניר

תהליך הגשת ההצעות לאירוח הטורניר החל בפברואר 2014 בה הוחלט שכל שנתיים יערך הטורניר במקום אחר לאחר שבשנים 2015–2016 נערך ביפן.
המדינות הבאות הגישו הצעות לארח את הטורניר:
ברזיל ברזיל
הודו הודו (ביטלה את הצעתה בנובמבר 2014)
יפן יפן
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
אצטדיונים

שני אצטדיונים נבחרו לארח את הטורניר: אצטדיון זאיד ספורט סיטי ואצטדיון חאזה בין זייד.
| --- | --- |

אצטדיון זאיד ספורט סיטי: אצטדיון חאזה בין זייד
מיקום: אבו דאבי: מיקום: אל-עין
תכולה: 43,000: תכולה: 22,717
קבוצות משתתפות

| קבוצה> נכנסות בחצי הגמר | קונפדרציה> נכנסות בחצי הגמר | תואר> נכנסות בחצי הגמר | תאריך העפלה> נכנסות בחצי הגמר | השתתפויות (זכיות בכתב בולט)> נכנסות בחצי הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | אופ"א | אלופת אירופה 2017/18 | 26 במאי 2018 | 5 (2000, 2014, 2016, 2017) |
| ארגנטינה ריבר פלייט | CONMEBOL | מחזיקת גביע ליברטדורס 2018 | 9 בדצמבר 2018 | 2 (2015) |
נכנסות בסיבוב השני
| יפן קאשימה אנטלרס | AFC | אלופת אסיה 2018 | 10 בנובמבר 2018 | 2 (2016) |
| תוניסיה אספרנס | CAF | אלופת אפריקה 2018 | 9 בנובמבר 2018 | 2 (2011) |
| מקסיקו גוודלחרה | CONCACAF | אלופת צפון ומרכז אמריקה 2018 | 25 באפריל 2018 | 1 |
נכנסות בסיבוב הראשון
| ניו זילנד טים וולינגטון | OFC | אלופת אוקיאניה 2018 | 20 במאי 2018 | 1 |
| איחוד האמירויות הערביות אל-עין | AFC (מארחת) | אלופת איחוד האמירויות הערביות 2018 | 14 במאי 2018 | 1 |
המשחקים > שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בדצמבר 2018 | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | 3–3‏ה | ניו זילנד וולינגטון | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 15,279 שיפוט: יפן ריוג'י סאטו |
| 12 בדצמבר 2018 | שיאוטני  45'   דומביה  49'   ברג  85' |  | בארסיה  11'   איליץ'  44' | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 15,279 שיפוט: יפן ריוג'י סאטו |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | דיאקי    ברג    אל שחט    שיאוטני    קאיו  | 4–3 | אלן    קילקולי    איליץ'    ווטסון    גאלי  |   |
המשחקים > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בדצמבר 2018 | יפן קאשימה אנטלרס | 2-3 | מקסיקו גוודלחרה | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 3,997 |
| 15 בדצמבר 2018 | נאגקי  49'   סרג'יניו  69' (פ)   אבה  84' |  | סלדיבר  3'   לאו סילבה  90+4' (ע) | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 3,997 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בדצמבר 2018 | תוניסיה אספרנס | 3-0 | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 21,333 |
| 15 בדצמבר 2018 |  |  | אחמד  2'   אל שעאהאט  16'   אל אהבאי  60' | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 21,333 |
המשחקים > המקום החמישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 בדצמבר 2018 | תוניסיה אספרנס | 1–1 | מקסיקו גוודלחרה | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 5,883 |
| 18 בדצמבר 2018 | בלאילי  38' (פ) |  | סנדובל  5' (פ) | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 5,883 |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | בלאילי    מחני    חמם    בגיר    חניסי    דרבלי    קוליבאלי    דהאואדי  | 6–5 | סלדיבר    מרין    גודינס    ואן רנקין    סלסידו    פינדה    פונסה   בריסואלה  |   |
המשחקים > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 בדצמבר 2018 | ארגנטינה ריבר פלייט | 2-2‏ה | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 21,383 שיפוט: איטליה ג'יאנלוקה רוקי |
| 18 בדצמבר 2018 | סנטוס בורה  11',  16' |  | ברג  3'   קאיו  51' | חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 21,383 שיפוט: איטליה ג'יאנלוקה רוקי |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | סקוקו    קינטרו    פראטו    סנטוס בורה    פרס  | 5-4 | קאיו    שיאוטני    אל אהבאי    אבדולרחמאן    יאסלם  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בדצמבר 2018 | יפן קאשימה אנטלרס | 3-1 | ספרד ריאל מדריד | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 30,554 |
| 19 בדצמבר 2018 | דוי  78' |  | בייל  43',  53',   55' | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 30,554 |
המשחקים > המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בדצמבר 2018 | יפן קאשימה אנטלרס | 0–4 | ארגנטינה ריבר פלייט | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 13,550 שיפוט: איטליה ג'יאנלוקה רוגי |
| 22 בדצמבר 2018 |  |  | סוקוליני  24'   מרטינס  70'  90+3'   סנטוס בורה  89' (פ) | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 13,550 שיפוט: איטליה ג'יאנלוקה רוגי |
המשחקים > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בדצמבר 2018 | ספרד ריאל מדריד | 4–1 | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 40,696 שיפוט: ארצות הברית ז'איר מרופו |
| 22 בדצמבר 2018 | מודריץ'  14'   יורנטה  60'   ראמוס  78'   נאבר  90+1' (ע) |  | שיאוטני  86' | אצטדיון זאיד ספורט סיטי, אבו דאבי צופים: 40,696 שיפוט: ארצות הברית ז'איר מרופו |
פרסים

| כדור הזהב | כדור הכסף | כדור הארד |
| --- | --- | --- |
| ויילס גארת' בייל | ברזיל קאיו | קולומביה רפאל סנטוס בורה |
| --- | --- |
משחק הוגן: ספרד ריאל מדריד
גרגוריו בארבאריגו

| --- | --- |

גרגוריו בארבאריגו
 לידה:  16 בספטמבר 1625 ונציה, הרפובליקה של ונציה הרפובליקה של ונציה
 פטירה:  18 ביוני 1697 (בגיל 71) פדובה, הרפובליקה של ונציה הרפובליקה של ונציה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 תארים:  קרדינל, בישוף פדובה וברגמו
 ביאטיפיקציה:  6 ביולי 1761 על ידי קלמנס השלושה עשר
 קאנוניזציה:  26 במאי 1960 על ידי יוחנן העשרים ושלושה
 חג:  18 ביוני
הקדוש גרגוריו ג'ובאני גאספרה בארבאריגו (באיטלקית: Gregorio Giovanni Gaspare Barbarigo; ‏16 בספטמבר 1625 - 18 ביוני 1697) היה קרדינל, בישוף ברגמו ופאדובה. נחשב לפפאביל (מועמד מוביל לכהונה כאפיפיור) בקונקלוות (כינוסים לבחירת אפיפיור) של 1689 ושל 1691 אך לא נבחר מסיבות פוליטיות. נודע כמלומד ופטרון של אוניברסיטת פדובה. בשנת 1761 הוכתר כמבורך על ידי קלמנס השלושה עשר ובשנת 1960 הכתירו יוחנן העשרים ושלושה כקדוש.
תולדות חייו

נולד בוונציה כבן רביעי במשפחתו, אביו היה סנטור של הרפובליקה של ונציה. משפחתו הייתה אחת ממשפחות הסוחרים העשירות והחזקות בעיר והחזיקה שני ארמונות על גדות התעלה הגדולה (אחד מהם הוא פאלאצו בארבאריגו). בין קרוביו היו שני קרדינלים ובין אבותיו שניים שכיהנו כדוג'ים (דוכסי ונציה), מרקו בארבאריגו ואגוסטינו בארבאריגו. הוא התחנך על ידי מורה פרטי ולמד פילוסופיה, מתמטיקה, לטינית, יוונית עתיקה ומוזיקה. ב-1643 התלווה לשגריר ונציה למינסטר לדיונים שהתנהלו שם לקראת שלום וסטפאליה ולאחר מכן המשיך וביקר בהולנד, פלנדריה ופריז לפני ששב ללימודים באוניברסיטת פדובה. במהלך שהותו במינסטר פגש בארבאריגו את שגריר האפיפיור לשיחות, הארכיבישוף פאביו קיגי (לימים האפיפיור אלכסנדר השביעי), שהפך למנטור שלו בהמשך חייו.
ב-1650 נכנס לפוליטיקה ונבחר לחבר מועצת הרפובליקה של ונציה (Collegio dei Savi) אולם חש שעיסוק זה אינו מושך אותו וב-1653 יצא לרומא על מנת להתייעץ עם הקרדינל קיגי. זה יעץ לו לבחור בקריירה בתחום המנהלי של הכנסייה הקתולית וכצעד ראשון לסיים את לימודיו לתואר דוקטור במשפט קאנוני. ב-25 בספטמבר 1655 קיבל בארבאריגו תואר דוקטור במשפט קאנוני ומשפט אזרחי ושלושה חודשים לאחר מכן הוסמך ככומר. באפריל 1656 הזמין אותו קיגי, כעת כבר האפיפיור אלכסנדר השביעי, לכהן כפקיד בבית הדין העליון של החותם הקדוש (Supremum Tribunal Signaturae Apostolicae), המוסד המשפטי העליון של העולם הקתולי. באותה עת לקח על עצמו גם את הטיפול בנפגעי מגפה שפגעה בטרסטוורה וטיפל בסעד לחולים ובקבורת הנפטרים.
ב-1657 מונה לבישוף ברגמו. באפריל 1660 הכתירו אלכסנדר השביעי לקרדינל. ב-1664 מונה לבישוף פאדובה. מתוך חזונו להמשיך במפעלו של קרלו בורומאו, אשר ייסד את המערכת הקתולית של סמינרים וקולג'ים להוראה והכשרה של פרחי-כהונה, פיתח בארבאריגו את הקולג'ים בשתי הדיוקסיות שלו (מרחבי שליטה של הבישוף) ברוח ועידת טרנטו שהחליטה לשפר את השכלתם של הכמרים והנזירים. כן תמך בלימודים גבוהים באוניברסיטאות ובפיתוח בתי דפוס. ב-1678 אישר לאלנה קורנרו פיסקופיה, תלמידת אוניברסיטת פדובה, לקבל תואר דוקטור לפילוסופיה (אך לא לתאולוגיה). בכך הייתה לאישה הראשונה לקבל תעודת דוקטור מאוניברסיטה. בין היתר נשא ונתן עם המלומד הדני ניקולאוס סטנו עד שהלה המיר את דתו לקתוליות ואף הוסמך אישית על ידי בארבאריגו לכומר (לאחר מכן יעץ בארבאריגו לאינוקנטיוס האחד עשר להסמיכו לבישוף).
לאחר מותו של אינוקנטיוס האחד עשר, שבארבאריגו היה אחד מיועציו הקרובים, התכנסה קונקלווה לבחירת יורשו. שמו של בארבאריגו הועלה כמקרה מבחן לבחירת קרדינל ונציאני. לבסוף נבחר קרדינל ונציאני אחר, פייטרו ויטו אוטובוני, שהיה לאפיפיור אלכסנדר השמיני. שלוש שנים מאוחר יותר, בקונקלווה של 1691, שהתכנסה לאחר מותו של אוטובוני, נחשב כבר בארבאריגו למועמד מועדף. מועמדותו נתמכה אמנם על ידי סיעת הקרדינלים השמרניים, אולם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה טען שבארבאריגו לא בא בחשבון משום שהוא ונציאני כקודמו בתפקיד, דבר שיעניק כוח פוליטי רב וממושך מדי לרפובליקה של ונציה. מאידך, גם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת דחה את מועמדותו, אך השניים לא יכלו להסכים על מועמד אלטרנטיבי. רק לאחר חמישה חודשים הצליחו הקרדינלים להסכים ולבחור את אנטוניו פיניאטלי לאפיפיור אינוקנטיוס השנים עשר.
בארבאריגו המשיך לפעול כבישוף עד מותו.
די עמבאַלד גוף פון די הייליקער
די טשאַפּעל פון גרעגאָרי באַרבאַריגאָ
פּאַדואַ קאַטהעדראַל
קאנוניזציה

תהליך הקאנוניזציה של בארבאריגו החל כבר ב-1716. בשנת 1761 הוכתר כמבורך על ידי קלמנס השלושה עשר. אמו של קלמנס, ויטוריה בארבאריגו, הייתה נצר למשפחתו של הקרדינל המבורך. בשנת 1960 הכתירו יוחנן העשרים ושלושה, שגדל בברגמו, כקדוש. יום חגו נקבע תחילה ל-17 ביוני, אך ב-1969 הועבר ל-18 ביוני.
גמר גביע אופ"א 1995

גמר גביע אופ"א 1995 היה השלב שנעל את טורניר גביע אופ"א לעונת 1994/1995. הוא שוחק בשני מפגשים במתכונת בית-חוץ, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר היא פארמה האיטלקית, שגברה על בת ארצה יובנטוס בתוצאה 1–2 בסיכום שני המפגשים. הייתה זו המהדורה ה-24 של המפעל.
היה זה גמר גביע אופ"א הכל-איטלקי השלישי בתולדות המפעל. קדמו לו משחקי הגמר של 1990 (פיורנטינה - יובנטוס) ושל 1991 (אינטר - רומא). למעט איטליה, רק שתי מדינות נוספות שלחו שתי נציגות לגמר המפעל (אנגליה ב-1972, גרמניה המערבית ב-1980).
פארמה זכתה בתואר לראשונה בתולדותיה, בהופעתה הראשונה בגמר המפעל. היא הייתה לנציגה האיטלקית השלישית ברציפות שזוכה בתואר (אחרי יובנטוס ואינטר מילאנו), והקבוצה האיטלקית הרביעית בסך הכול שזוכה בתואר לפחות פעם אחת (אחרי יובנטוס, אינטר ונאפולי). בסך הכול הייתה זו הפעם השביעית שנציגה איטלקית זוכה בגביע אופ"א. עבור פארמה הייתה זו הופעה שלישית ברציפות בגמר אירופי, לאחר שבשתי העונות החולפות הופיעה בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, ואף זכתה בתואר ב-1993. כמו כן, הייתה זו הפעם הראשונה בה פארמה פוגשת יריבה איטלקית במפעל אירופי בכיר, כאשר הפעם היחידה בה פגשה קבוצה איטלקית במסגרת אירופית הייתה ב-1993, אז זכתה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון על מילאן. עבור יובנטוס הייתה זו הופעה רביעית בגמר המפעל, והיא הגיעה אליו עם מאזן מושלם בשלבי הגמר בהם השתתפה - שלוש זכיות בתואר בשלוש הופעות בגמר. זכייה בתואר הייתה שווה ליובנטוס זכייה בטרבל, לאחר שהבטיחה באותה העונה את זכייתה באליפות איטליה, וחודש לאחר מכן זכתה בקופה איטליה, לאחר ששוב פגשה לגמר כפול את פארמה, אך הפעם הצליחה לגבור עליה 0–3 בסיכום שני המפגשים.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקום הליגה שלהן בעונת 1993/1994 בסרייה א'. פארמה סיימה את העונה במקום החמישי, ויובנטוס סיימה כסגנית האלופה, שש נקודות מעל פארמה ורק שלוש פחות מהאלופה מילאן.
במשחק הגמר הראשון באצטדיון אניו טרדיני בפארמה, גברה המארחת 0–1 על יובנטוס משער של דינו באג'ו בדקה החמישית. בגומלין, שנערך בסן סירו במילאנו (יובנטוס העתיקה את משחקי הבית שלה בשלב חצי הגמר ובגמר מסטאדיו דלה אלפי עקב מחלוקת עם בעליו של האצטדיון), עלתה יובנטוס ליתרון משער של ג'אנלוקה ויאלי בדקה ה-35, אך דינו באג'ו כבש פעם נוספת בדקה ה-53 וקבע שוויון 1-1 בסיום, ובסיכום שני המפגשים ניצחה פארמה 1–2 וזכתה בתואר.
הדרך אל הגמר

| איטליה פארמה | איטליה פארמה | איטליה פארמה | איטליה פארמה | סיבוב | איטליה יובנטוס | איטליה יובנטוס | איטליה יובנטוס | איטליה יובנטוס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |  | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
| הולנד ויטסה ארנהם | 2 – 1 | 0 - 1 (ח) | 2 - 0 (ב) | סיבוב ראשון | בולגריה צסק"א סופיה | 8 – 1 | 3 - 0 טכני (ח) | 5 - 1 (ב) |
| שוודיה א.י.ק סולנה | 3 – 0 | 1 - 0 (ח) | 2 - 0 (ב) | סיבוב שני | פורטוגל מאריטימו | 3 – 1 | 1 - 0 (ח) | 2 - 1 (ב) |
| ספרד אתלטיק בילבאו | 4 – 3 | 0 - 1 (ח) | 4 - 2 (ב) | שמינית הגמר | אוסטריה אדמירה ואקר | 5 – 2 | 3 - 1 (ח) | 2 - 1 (ב) |
| דנמרק אודנזה בולדקלאב | 1 – 0 | 1 - 0 (ב) | 0 - 0 (ח) | רבע הגמר | גרמניה איינטרכט פרנקפורט | 4 – 1 | 1 - 1 (ח) | 3 - 0 (ב) |
| גרמניה באייר לברקוזן | 5 – 1 | 2 - 1 (ח) | 3 - 0 (ב) | חצי הגמר | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 4 – 3 | 2 - 2 (ב) | 2 - 1 (ח) |
הדרך אל הגמר > פארמה

פארמה החלה את דרכה במפעל בסיבוב הראשון מול ויטסה ארנהם ההולנדית. במשחקה האירופי הראשון באותה העונה נכנעה פארמה 0–1 בחוץ משער של ההולנדי הבינלאומי האנס גילהאוס בפתיחת המחצית השנייה. בגומלין הביתי איזן ג'אנפרנקו זולה את הדו-קרב עם שער בדקה ה-24. כעשרים דקות לסיום השלים זולה צמד וקבע 0–2 ביתי לפארמה, שמעפילה לסיבוב השני עם 1–2 בסיכום.
בסיבוב השני פגשה פארמה את א.י.ק סולנה השוודית. המשחק הראשון בחוץ הסתיים בניצחונה של פארמה, 1-0 משער של מאסימו קריפה כרבע שעה לסיום. בגומלין הביתי קבע לורנצו מינוטי יתרון לפארמה כבר בדקה החמישית. כעשר דקות אחר כך השלים צמד מהיר וקבע את תוצאת הסיום, 2-0 לפארמה, 3-0 בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר המתין לפארמה מפגש כפול מול אתלטיק בילבאו ספרדית. במשחק הראשון באצטדיון סן ממס נכנעה פארמה 0–1 משער של חוסה אנחל סיגנדה עם פתיחת המחצית השנייה. בגומלין הביתי מחקה פארמה את יתרונה של בילבאו עם שערים של זולה ודינו באג'ו, שקבעו 0–2 בהפסקה. עם פתיחת המחצית השנייה השלים באג'ו צמד וקבע 0–3, אך כעבור מספר דקות צימק אוסקר ואלס את התוצאה. בדקה ה-64 קבע פרננדו קאוטו 4-1 לפארמה, אך כעבור עשר דקות צימק ז'ולן גררו את התוצאה, 4-2 לפארמה. בילבאו חסרה שער אחד כדי להעפיל בזכות חוק שערי חוץ, אך לא מצאה עוד את הרשת. 4-3 לפארמה בסיכום שני המפגשים, בדרך לרבע הגמר.
ברבע הגמר פגשה פארמה את אודנזה בולדקלאב הדנית. במשחק הראשון בבית התקשתה פארמה למצוא את הרשת, עד שזכתה בפנדל עם פתיחת המחצית השנייה אותו תרגם זולה לשער הניצחון, 1-0 לפארמה בסיום. בגומלין לא נכבשו שערים, ופארמה העפילה עם ניצחון מינימלי של 0–1 בסיכום המפגשים.
בחצי הגמר המתינה לפארמה באייר לברקוזן הגרמנית. במשחק הראשון בחוץ קבע פאולו סרג'יו 1-0 ללברקוזן לאחר עשרים דקות. דינו באג'ו איזן עם פתיחת המחצית השנייה, וכעבור חמש דקות השלים פאוסטינו אספרייה את המהפך וקבע את תוצאת המשחק, 2-1 לפארמה. עם יתרון של שער אירחה פארמה את הגומלין, וכבר בדקה הרביעית העלה אספרייה את פארמה ליתרון. עשר דקות לתוך המחצית השנייה השלים אספרייה צמד, ובדקה ה-67 קבע זולה 0–3 לפארמה בדרך לגמר המפעל לראשונה בתולדותיה.
הדרך אל הגמר > יובנטוס

יובנטוס פתחה את משחקיה בטורניר בסיבוב הראשון מול צסק"א סופיה הבולגרית. במשחק הראשון בסופיה העלה סרג'יו פוריני את יובנטוס ליתרון בדקה ה-35, אך פטר מיחטרסקי איזן דקה למחצית. בדקה השבעים השלים מילן רדוקאנוב מהפך מפתיע והעלה את המקומיים ליתרון 1–2. אלסנדרו דל פיירו איזן כעבור חמש דקות, אך בדקה ה-82 השלים מיחטרסקי צמד וקבע 2–3 מפתיע בסיום לצסק"א. לאחר המשחק מצאה אופ"א כי כובש הצמד מיחטרסקי שותף במשחק שלא כחוק, הפכה את התוצאה והעניקה ליובנטוס ניצחון טכני 0–3. הגומלין הפך לאחת מתצוגות היחיד המרשימות בתולדות הטורניר. פבריציו ראבנלי כבש את השער הראשון בדקה התשיעית וקבע את תוצאת המחצית. במחצית השנייה כבש ראבנלי בדקה ה-65, הוסיף שער נוסף ארבע דקות מאוחר יותר, את שערו הרביעי בדקה ה-81, ושתי דקות אחר כך השלים חמישייה אישית ונדירה, וקבע 0–5 ליובנטוס. מיחטרסקי צימק בדקה האחרונה, 5-1 ליובנטוס בסיום.
בסיבוב השני פגשה יובנטוס את מאריטימו הפורטוגלית, כשראבנלי ממשיך את כושר הכיבוש במוצלח שלו. במשחק הראשון בחוץ כבש את שער הניצחון בדקה ה-78 וקבע 0–1 ליובנטוס. בגומלין כבש ראבנלי צמד נוסף (34, 53), שהעלה את מאזנו לשמונה שערים בשלושה משחקים. פאולו אלווש רק צימק עשר דקות לסיום, 2-1 ליובנטוס במשחק ועם 1–3 בסיכום שני המפגשים, המשיכה הקבוצה לשמינית הגמר.
בשלב שמינית הגמר פגשה יובנטוס את אדמירה ואקר האוסטרית. המשחק הראשון נערך בעיר וינה, ובו עלתה יובנטוס ליתרון מהיר, משער של אנטוניו קונטה בדקה התשיעית. שבע דקות אחריו קבע רוברטו באג'ו 2-0, ולפני המחצית השלים צמד וקבע 0–3 ליובנטוס. עשר דקות בתוך המחצית השנייה כבש מיכאל בינדר את שערה המצמק של אדמירה, 3-1 בסיום. בגומלין הביתי קבע צ'ירו פרארה 1-0 ליובנטוס לאחר 17 דקות. אדמירה הצליחה לאזן כרבע שעה לסיום משער של גרד וימר, אך ג'אנלוקה ויאלי החזיר את היתרון ליובנטוס בדקה ה-86. 2-1 ליובנטוס בסיום, 5-2 בסיכום שני המפגשים.
ברבע הגמר הפגיש את יובנטוס מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. במשחק הראשון בחוץ קבע ג'יאנקרלו מארוקי 1-0 ליובנטוס בדקה ה-37, אך יאן פורטוק איזן בדקה ה-74 וקבע את תוצאת הסיום, שוויון 1-1 שהעביר את ההכרעה לטורינו. במשחק הגומלין לא נכבשו שערים עד לדקה ה-77, אז התעוררה יובנטוס, ועלתה ליתרון משער של קונטה. עשר דקות אחריו כבש ראבנלי, ובדקה האחרונה קבע דל פיירו 0–3 ליובנטוס, שממשיכה לחצי הגמר עם 1–4 בסיכום המפגשים.
בשלב חצי הגמר פגשה יובנטוס את בורוסיה דורטמונד, נציגה גרמנית שנייה ברציפות. במשחקה הביתי של יובנטוס, שהועתק לסן סירו במילאנו בעקבות חילוקי דעות בין ההנהלה לבין בעליו של הסטאדיו דלה אלפי, הצליחה הקבוצה להפגין אופי רב כששבה פעמיים מפיגור. שטפן רויטר קבע 0–1 בדקה השמינית, אך רוברטו באג'ו איזן עשרים דקות לאחר מכן. בדקה ה-71 חזרה דורטמונד להוביל משער של אנדראס מולר, אך יורגן קולר איזן שתי דקות לסיום. דורטמונד לא הצליחה לאסוף ניצחון, אך יצאה עם שני שערי חוץ מהמפגש לקראת הגומלין. בגומלין העלה פוריני את יובנטוס ליתרון בדקה השישית, אך ארבע דקות לאחר מכן איזן ז'וליו סזאר והחזיר את היתרון בשערי החוץ לדורטמונד. בדקה ה-21 כבש רוברטו באג'ו את שער הניצחון של יובנטוס, 2-1 במשחק ועם 3–4 בסיכום, העפילה יובנטוס לגמר גביע אופ"א הרביעי בתולדותיה.
סיכום המשחק > המשחק הראשון

במפגש הראשון באצטדיון אניו טרדיני, הציב מאמנה של פארמה, נביו סקלה, מערך של שלושה בלמים, עם שלושה שחקנים במרכז הקישור ושני חלוצים. מהבולטים בהרכב המארחת היו דינו באג'ו, שחקנה של יובנטוס לשעבר, שלושת הזרים פרננדו קאוטו, רוברטו סנסיני ופאוסטינו אספרייה, וכן ג'אנפרנקו זולה שפתח לצדו של אספרייה בחוד. מנגד, העלה מרצ'לו ליפי, מאמנה של יובנטוס, הרכב חסר, במיוחד עקב הרחקות בקו ההגנה של הקבוצה, כאשר שחקנים כגון צ'ירו פרארה ומורנו טוריצ'לי מושעים מההתמודדות. עם זאת, בחלק ההתקפי פתח ליפי בהרכב משופע כוכבים ובמערך של 4-3-3, אותו מעטרים, בין היתר, פאולו סוזה, דידייה דשאן ואנג'לו די ליוויו בקישור, ורוברטו באג'ו הקפטן שפתח בהתקפה מעט מאחורי פבריציו ראבנלי וג'אנלוקה ויאלי.
כבר בדקות הראשונות ניתן היה לראות את הקצב המהיר של שתי הקבוצות, אך גם את ההגנות המסודרות והקשוחות שהיו אופייניות לכדורגל האיטלקי בשנות התשעים. כבר בדקה החמישית מצאה פארמה ראשונה את הרשת, לאחר כדור עומק מסובב של זולה מצד שמאל אל כיוון צד ימין של הרחבה, כדור מסובב שעלה מעל לקו ההגנה ואליו הגיע ראשון דינו באג'ו. הקשר הקפיץ בנגיעה אחת והכניע בקלות את מיכאלאנג'לו רמפולה שיצא לכיוונו, 1-0 לפארמה כבר בדקה החמישית. שלוש דקות לאחר מכן נערך החילוף הראשון במשחק, כאשר כבר לאחר שמונה דקות נפגע אנטוניו בנאריבו ולא יכול היה להמשיך. רוברטו מוסי עלה במקומו. יובנטוס ניסתה להגיב והגיעה למצב טוב, לאחר שדשאן הכניס בכדור עומק את ויאלי בתוך הרחבה מצד שמאל, האחרון מסר למרכז הרחבה לראבנלי, שבעט בנגיעה סמוך לעמוד.
לפני פתיחת המחצית השנייה ערך ליפי חילוף ראשון, כאשר ויתר על הבלם מאסימו קאררה ובמקומו העלה את הקשר ג'יאנקרלו מארוקי. בפתיחת המחצית השנייה התקרבה פארמה לשער שני, אך נגיחה טובה של אספרייה נעצרה על קו השער על ידי רמפולה. מן העבר השני, יובנטוס החלה להשתלט על המשחק, לחצה לאחור את פארמה, אך התקשתה לעבור את קאוטו במשחק מצוין במרכז ההגנה, והשוער לוקה בוצ'י שהפגין יכולת גבוהה בין הקורות. יובנטוס התקרבה לשוויון עם בעיטת יעף של מארוקי מחוץ לרחבה, שנהדפה היטב על ידי בוצ'י. רוברט יארני הקשית כדור מעולה מצד שמאל אל כיוון תיבת החמש של פארמה, ויאלי בעט מהאוויר מקרוב ונעצר בתגובה מהירה של בוצ'י לקרן. יארני ניסה גם בבעיטה חופשית ממרחק אך הכדור העוצמתי החמיץ במעט את המסגרת.
בסיום, 1-0 לפארמה שמשיגה יתרון מינימלי לקראת הגומלין.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 במאי 1995 | איטליה פארמה | 1 - 0 | איטליה יובנטוס | אצטדיון אניו טרדיני, פארמה, איטליה צופים: 22,062 שיפוט: ספרד אנטוניו לופס נייטו |
| 3 במאי 1995 | דינו באג'ו  5' | (סיקור) |  | אצטדיון אניו טרדיני, פארמה, איטליה צופים: 22,062 שיפוט: ספרד אנטוניו לופס נייטו |
סיכום המשחק > המשחק הראשון > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              פארמה :               יובנטוס
סיכום המשחק > משחק הגומלין > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              יובנטוס :               פארמה
ג'יימס פאולדינג

ג'יימס קירק פאולדינג (באנגלית: James Kirke Paulding;‏ 22 באוגוסט 1778 - 6 באפריל 1860) היה סופר אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1838–1841.