stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתובות על גלוסקמאות
כתובות עבריות וארמיות > כתובות מפורטות

כתובות ובהן מידע רב יותר, על הנפטר, על עיסוקו, ייחוסו, מקצועו, מוצאו או פרט שזיהה אותו בתוך קהילתו, וכדומה. למשל:
62 – הגדם
200 – שמעון בנה הכלה (=בונה ההיכל)
226 – חלת (=גלוסקמת) שלום ברת שאול די שברת (=שהתקשתה ללדת?), שלום ברתא
430 – שלבידוד (=של בית דוד)
777 – פלטיא מן ירושלם (=פליט מן ירושלים)
871 – יהוחנה ברת יהוחנן בר תפלוס הכהן הגדול
קיימות כתובות ובהן לשון אזהרה מפני פתיחת הגלוסקמה או הקבר, מפני הוצאת דבר מה, ואולי בעיקר כנגד הכנסת דבר מה (כגון הוספת עצמות של נפטר נוסף אל זה שעצמותיו כבר קיימות בגלוסקמה). האזהרה מלווה באחת מן המלים שמציינות נדר, כגון 'קרבן'.
70 – אבא דוסתס, דוסתס אבונה ולא למפתח
כוכה דנה עביד לגרמי אבהתנה, אריך אמין תרתין ולא למפתח עליהון (=הכוך הזה עשוי לעצמות אבותינו, אורכו שתי אמות, ואין לפתוח עליהם).
כל די אנש מתהנה בחלת (=גלוסקמה) הדה קרבן אלה מן דבגוה (=כל דבר שאדם נהנה מן הגלוסקמה הזו, הוא קרבן לאלוהים מזה שקבור בתוכה)
ראו גם

גלוסקמת מרים ברת ישוע
לקריאה נוספת

בועז זיסו ויובל גורן, "גלוסקמת מרים ברת ישוע בר קיפא כהן ממעזיה מבית אמרי", קדמוניות, 142, 2012, עמ' 84–87
רוני רייך, "כתובת על גבי גלוסקמות מקבר משפחת קיפא בירושלים", קדמוניות, 99, 1992, עמ' 114–115
L.Y. Rahmani, A Catalogue of Jewish Ossuaries: In the collections of the State of Israel, The Israel Antiquities Authority and the Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, 1994
לאוטרו די לוליו

לאוטרו פדריקו די לוליו (בספרדית: Lautaro Federico Di Lollo; נולד ב-10 במרץ 2004) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כמגן בבוקה ג'וניורס.
קריירה

די לוליו החל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של בוקה ג'וניורס, והוא נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת ביולי 2022, בבמסגרת ניצחונה בתוצאה 2-1 על אסטודיאנטס לה פלאטה.
נבחרת לאומית

בינואר 2023, די לוליו נכלל בסגל ארגנטינה עד גיל 20 על ידי המאמן חאבייר מסצ'ראנו לטורניר קופה אמריקה עד גיל 20 בקולומביה.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאוטרו די לוליו".
לאוטרו אקוסטה

לאוטרו חרמן אקוסטה (בספרדית: Lautaro Germán Acosta; נולד ב-14 במרץ 1988 בגלו שבפרובינציית בואנוס איירס בארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בלנוס.
קריירת משחק

אקוסטה החל לשחק במחלקת הנוער של לנוס. הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-2006 במסגרת אליפות האפרטורה לשנה זו ובמהרה הפך לשחקן הרכב, למרות גילו הצעיר. הוא מילא תפקיד מרכזי בזכייתה של הקבוצה באפרטורה 2007. אקוסטה מצטיין במהירות וביכולת טכנית גבוהה.
ב-28 במאי 2008 פרסמה סביליה על כי תרכוש את כרטיסו תמורת 7 מיליון אירו. במסגרת העסקה, יעבור אחיו רודריגו יחד איתו לסביליה ויצטרף לסביליה אתלטיקו, קבוצת הבת של המועדון המשחקת בליגת המשנה בספרד.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

אקוסטה נחשב לאחד הכישרונות המבטיחים בכדורגל הארגנטינאי ושיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה. במהלך אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20 כבש אקוסטה את שער הניצחון של ארגנטינה הצעירה במחזור האחרון שהעניק לנבחרתו את הזכות להשתתף במשחקים האולימפיים בקיץ 2008.
אקוסטה היה שותף לזכייה במונדיאל הנוער שנערך בקנדה בשנת 2007. הוא היה בסגל הנבחרת האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2008) בה זכתה ארגנטינה במדליית הזהב וכבש שער אחד.
אקוסטה זכה לזימון בכורה לסגל נבחרת ארגנטינה מהמאמן חורחה סמפאולי, ואת הופעת הבכורה ערך ב-31 באוגוסט 2017, בשוויון 0-0 מול אורוגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
תארים

אליפות ארגנטינה (2): 2007 (אפרטורה), 2016
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2016
קופה ביסנטנאריו: 2016
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2007
מדליית זהב אולימפית: אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
לימנודינסטיים

| לימנודינסטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: לימנודינסטיים
שם מדעי
 Limnodynastidae ‏Lynch, 1969

לימנודינסטיים (שם מדעי: Limnodynastidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
קרפדות אלה שסווגו ב-1969, השתייכו בתחילה למשפחת המיובטרכיים בתור תת-משפחה או אפילו שבט, אך הפכו לפי כמה מיונים למשפחה עצמאית.
הם חיים בטבע באוסטרליה, גינאה החדשה ואיים באוקיינוס השקט. הם יבשתיים בעיקרם וחלקם בעלי יכולת להתנפח לצורת כדור. חלקם ארסיים ומכוסים גבשושיות רעילות על עורם.
מיון

משפחה לימנודינסטיים (Limnodynastidae)
סוג ומין יחיד Adelotus brevis
סוג Heleioporus
סוג Lechriodus
סוג Limnodynastes
סוג Neobatrachus
סוג חפרית אוסטרלית (Notaden)
סוג Philoria
סוג Platyplectrum
Heleioporus eyrei
כל נדרי (מקס ברוך)

ערך זה עוסק ביצירה מוזיקלית. אם התכוונתם לתפילה הנאמרת בליל יום כיפור, ראו .
כל נדר - United States Marine Band, 2013
כל נדרי, אופוס 47 (Kol Nidrei), היא יצירה לצ'לו ותזמורת מאת המלחין הגרמני מקס בְּרוּך.
ברוך סיים את כתיבת היצירה ב-1880 בליברפול שבאנגליה בטרם פורסמה לראשונה בברלין בשנת 1881. מתכונת היצירה היא "אדג'ו על שתי נעימות עבריות לצ'לו ותזמורת עם נבל" והיא מורכבת מסדרות של וריאציות על שני נושאים עיקריים מן המוזיקה היהודית. הנושא הראשון, המעניק ליצירה את שמה, מקורו בתפילת כל נדרי, הפותחת את תפילות יום הכיפורים. בעיבוד של ברוך לנעימה, הצ'לו מחקה את קולו הרפסודי של החזן המזמר את נוסח התפילה בבית הכנסת. הנושא השני הוא ציטוט מתוך החלק האמצעי של המוזיקה שכתב אייזק נייתן לשירו של לורד ביירון "Oh! Weep for Those that Wept by Babel's Stream" ("בָּכוּ בָּכוֹ להולך", בתרגומו של שלמה מאנדלקרן) – על היושבים בגלות על נהרות בבל, מתוך הקובץ "מנגינות עבריות" (הכולל גם את הפואמה המפורסמת "ביופי תהלך" (She Walks in Beauty)).
ברוך היה פרוטסטנטי, והוא התוודע לראשונה לנעימת כל נדרי כשמורו פרדיננד הילר הביאו אל משפחת ליכטנשטיין, שראשה כיהן כחזן הראשי של ברלין. החזן אברהם יעקב ליכטנשטיין היה ידוע בקשריו הטובים עם מספר רב של מוזיקאים נוצרים, ועודד את התעניינותו של ברוך במוזיקת עם יהודית. יש אומנם המבקרים את היעדר הרגש היהודי ב"כל נדרי" הקונצרטנטי של ברוך, אך חשוב לזכור שברוך לא התיימר מעולם לכתוב מוזיקה יהודית; כל רצונו היה למזג השראה יהודית ביצירותיו הוא.
היצירה כתובה לכלים הבאים:
צ'לו סולו
2 חלילי צד
2 אבובים
2 קלרינטים
2 בסונים
4 קרנות
2 חצוצרות
3 טרומבונים
טימפני
נבל
כלי קשת
לימן (שיטת השקיה)

לימן בנגב, בקיץ
לימַן (ביוונית: λιμήν - נמל) הוא מערכת ללכידת מי שיטפונות הנוצרת מסוללת עפר מלאכותית הנבנית באפיק נחל אכזב, בעיקר באזורים מדבריים או מדבריים למחצה. סוללות העפר יוצרות את צורת האות "ח" כאשר המפתח פונה אל מעלה אפיק הנחל. כיום, נוטעת קק"ל בשטח הלימן עצים, בדרך כלל אקליפטוסים, שיטים, ינבוט, וושינגטוניה, אשל ולעיתים גם מינים נוספים. הגומה אוצרת את מי הגשם או מי נגר עילי ומשקה את העצים.
את השיטה פיתחו היערנים יוסף ויץ ובני וירצברג, בהשראת שיטות השקיה נבטיות, במסגרת עבודתם באגף הייעור של קק"ל באזור הדרום.
ניתן לראות לימנים רבים בצדי הדרכים בנגב ובערבה, אף על-פי שרבים מהם הורדו והקרקע יושרה כאשר הוחלט על סלילת כביש ראשי או מסילת רכבת במקום, ועל-כן קשה לראות כאלו בקרוב לאזורים מיושבים.
ישנו שימוש בלימנים גם במערכות חקלאיות המדמות מערכות טבעיות, כגון יערות מאכל או חלקות אגרופורסטרי, במטרה להכניס למערכת בית גידול נוסף המעשיר את המגוון הביולוגי וכך תומך בבריאות ויציבות המערכת.
ראו גם

שיח
הערות שוליים

↑  יפית בר און, מדבר ומדבור  (מחרוזת לחיפוש במסמך: נקודות חן ירוקות בנוף המדברי)
↑  הלימנים בנגב, מסמך מדיניות של קק"ל, עמ' 4
↑  מים הם המלך - חלק ב' | בידיים, ‏2012-02-20
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לודברג

| --- | --- |
דגל לודברגדגל לודברג
הכיכר המרכזית בלודברג
הכיכר המרכזית בלודברג
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:   ואראז'דין
 שטח:  7.02 קמ"ר
 גובה:  157 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,477 (31 באוגוסט 2021)
  ‑ במטרופולין:  8,478 (2011)
  ‑ צפיפות:  493 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  46°15′N 16°36′E﻿ / ﻿46.250°N 16.600°E﻿ / 46.250; 16.600
 אזור זמן:  UTC +1
 http://ludbreg.hr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי לוּדְבֶּרְג(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי לוּדְבֶּרְג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לוּדְבְּרֶג (בקרואטית: Ludbreg) היא עיירה ורשות מקומית בצפון קרואטיה, השוכנת במחוז ואראז'דין, 28.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת המחוז ואראז'דין.
היסטוריה

תיעוד בכתובים ליישוב בשם לודברג מצוי החל מהמאה ה-13 עת נשלט המקום על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. בהמשך, במהלך המאה ה-15 מתואר היישוב כעיר שוק אזורית. ב-1532 נכבשה לודברג על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית והיא נותרה בחזקת העות'מאנים עד מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עת עברה לידי ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ. במהלך שלטונו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה קיבלה לודברג זכויות עיר והקיסר אף ביקר והתארח בה. בהמשך, עברה העיירה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכח חוזה טריאנון.
בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית לממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועברה לודברג לשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. ב-1945, שוחררה העיר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה. בתקופה היוגוסלבית הפכה לודברג למרכז תעשיית רעפים וקרמיקה וכן היו באזור מספר רב של טחנות רוח.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו במחוז קרבות בין צבא יוגוסלביה ובין כוחות הצבא הקרואטי. ב-17 בספטמבר 1991 נסוג הצבא היוגוסלבי מהאזור, ולודברג עברה לשלטון קרואטי.
במקום נמצאו כדורי אבן בני 65 מיליון שנים אשר הוצבו מול בניין הממשל בעיר. הכדורים נוצרו על ידי חדירת חול ומלט לתוך הסלע באמצעות תגובות כימיות, והם יכולים להיות בצורות ובהרכבים שונים.
הקהילה היהודית

במהלך המאה ה-18 היגרו מספר משפחות יהודיות אשכנזיות ככל הנראה מבורגנלנד והתיישבו בלודברג. קהילה מאורגנת החלה לפעול במקום עם מעבר האזור לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית, במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1890 הוקמה חלקה יהודית בבית העלמין העירוני וב-1895 הוקם בית כנסת קהילתי. ב-1921 מנתה הקהילה 105 נפשות. ראש הקהילה היה ד"ר ליאון שלזינגר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוקמה בעיירה אגודה ציונית בשם "בני ציון". בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 82 נפשות.
במהלך המלחמה, לאחר העברת השליטה באזור לממשלת הבובות של האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. החל ממאי 1941 גורשו בני הקהילה ביחד עם יהודי המחוז למחנה הריכוז קֶרֶסְטִינֶץ ובהמשך לגוספיץ'. משם גורשו למחנות ההשמדה ידובנו ויסנובאץ ונרצחו. ב-1948 נמכר מבנה בית הכנסת והוסב לבית מגורים. נכון ל-2011 עדיין עמד על תילו. נכון ל-2011, היו בחלקה היהודית בבית העלמין 28 מצבות ומאוזולאום משפחתי אחד. הכיתוב על המצבות הוא בעברית, גרמנית וקרואטית.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין בקרואטיה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקרואטיה (באנגלית).
1 2  הקהילה היהודית בלודברג, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודי 165.
↑  CROATIAWEEK, 65-million-year-old stone balls discovered in Ludbreg, ‏21-3-2019
↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה, באתר heritageabroad.gov, עמוד 18 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge684241  VIAF: 170497166   WorldCat (עם VIAF): 170497166
לימנונקטיס מקרודון

| לימנונקטיס מקרודון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: דיקרוגלוסיים
סוג:: Limnonectes
מין:: לימנונקטיס מקרודון
שם מדעי
 Limnonectes macrodon ‏דומריל וביברון, 1841

לימנונקטיס מקרודון (שם מדעי: Limnonectes macrodon) היא מין של צפרדע ממשפחת הדיקרוגלוסיים החיה בטבע רק באינדונזיה באיים ג'אווה וסומטרה. הצפרדע מצויה סביב לנחלים וגדות נהרות ביערות גשם ובהם היא מתרבה. הצפרדע תוארה ב-1841 בידי החוקרים אנדרה מרי קונסטון דומריל וגבריאל ביברון ומשמעות שם המין הוא: "macro odon" - (מילולית: "גדול ניבים"), עקב השיניים הגדולות דמויות הניבים לאורך אחורי הלסת התחתונה.
צפרדע גדולה יחסית, חסונה ובעלת רגליים חזקות וירכיים שריריות. אורכה הוא כ-70 מ"מ אך פרטים גדולים נצפו גם בגודל 150 מ"מ. הצפרדע בעלת גוף לח בצבע חום בהיר עד אדמדם עם כתמים כהים לאורכה והיא בעלת ראש גדול וחוטם מעט מוארך. לעיתים מבלבלים בינה לבין המין Limnonectes blythii, המצוי גם במזרח אינדונזיה.
הצפרדעים פעילים ביערות הגשם בקרבת מקווי מים ולעיתים נעים אחרי פילים ומטילים ביצים בגומות שיצרו רגליהם, בהם מים עומדים רדודים המהווים הגנה לראשנים והם חסרי דגים טורפים.
הצפרדע מצויה כיום בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות ועקב פגיעה במקום חיותה המיימי.
ראו גם

צפרדע הסרטנים - צפרדע קרובת משפחה.
הערות שוליים

↑  לימנונקטיס מקרודון באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישיבת נהרדעא

ערך זה עוסק בישיבה בבבל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ישיבת נהרדעא הייתה אחת הישיבות הגדולות בבבל, שהתקיימה לסירוגין, בתקופות שונות מתחילת תקופת האמוראים ועד לסוף ימי הגאונים. הוקמה על ידי האמורא שמואל, מגדולי חכמי בבל. על החכמים המפורסמים שעמדו בראש הישיבה נמנו שמואל, רב נחמן, ועוד.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שמואל הלך לנהרדעא וייסד בה את ישיבת נהרדעא, שבמרוצת הזמן ישבו בה אלפי תלמידים. ישיבה זו וישיבת סורא, שייסד רב בסורא, פתחו תקופה חדשה בתולדות היהדות, תקופה שבה הייתה בבל מרכז היהדות. לאחר פטירת רב, נוספו תלמידים רבים מישיבת סורא לישיבת נהרדעא, שבראשותו של שמואל, וזו הלכה וגדלה.
אף על פי שישיבתו של רב כהנא בפום-נהרא הייתה כפופה לישיבת סורא, עם פטירתו של רבא והלאה, הגיעו ראשי ישיבת נהרדעא, פעמים רבות, לבקר את רב כהנא בפום נהרא, וזאת כנראה מתוך כוונה לחזק את הקשר בין הישיבות. על חיזוק הקשרים בין נהרדעא לפום נהרא, מעידה העובדה שרב כהנא הספיד את רב זביד מנהרדעא בפום נהרא. הספד שנבע ככל הנראה מכיוון שרב כהנא היה גם תלמידו של רב זביד מנהרדעא. כך אנו מוצאים למשל, את רב נחמן מנהרדעא מגיע להתארח אצל רב כהנא מפום נהרא בערב יום הכיפורים, ייתכן שבא להתארח בישיבת פום נהרא ולהשתתף עימם בתפילות היום הקדוש.
בישיבה היו הנהגות מיוחדות שהונהגו על ידי ראשיה כדי לכבד את חכמי ארץ ישראל: כאשר בא אורח מארץ ישראל, הוא התכבד לתת שיעור בישיבה, במעמד ראש הישיבה וכל התלמידים. אחרי השיעור התפתח דיון ער וארוך, בו "התקיפו" התלמידים את האורח בשאלות לימודיות.
בין החכמים שלמדו בישיבת נהרדעא מוזכרים אמוראים מפורסמים, כמו רב שימי מנהרדעא, רב דימי מנהרדעא, רב זביד מנהרדעא, ואמימר. במקומות רבים בתלמוד מוזכרים שיטות של ישיבת נהרדעא, אך אמימר אמר: שלמרות היותו מנהרדעא, הוא סבור אחרת. לא ברור אם כוונתו שישיבת נהרדעא סבורה אחרת ולא כידוע, או שחשיבתו הייתה עצמאית.
אחרי פטירתו של שמואל, התפצלה הישיבה. הישיבה עצמה בראשות רב הונא תלמידו המובהק של רב עברה לסורא, ואילו תלמיד אחר של רב ושמואל, הוא רב יהודה הקים את ישיבת פומבדיתא.
במקרים מסוימים, בהם יש מחלוקת בין החכמים, אנו מוצאים את ישיבת נהרדעא נוהגים כרבה בר רב הונא, וייתכן שיש בכך קשר לשל היותו בנו של ראש הישיבה ואחד ממנהיגיה.
מהלך הפסיקה > המשפט העברי

ישיבת נהרדעא התאפיינה במהלך לימודי עצמאי משל הישיבות האחרות, הן בדיני האיסורים, והן בדיני המשפט העברי, תחום בו היא זכתה לעמוד במקום ראשון. ראש ישיבתה הראשון ומי שהקים אותה, שמואל היה ידוע בשם מומחיותו הנודעת בהלכות דיני ממונות, וזאת בשל היותו עסוק בישיבתו - ישיבת נהרדעא בהלכות ממונות כל היום, בניגוד לעמיתו וחבירו רב, שהיה עסוק יותר בדיני איסורים, בשל כך בכל מחלוקת של רב עם שמואל נפסקת ההלכה כשמואל, ובשל כך נקרא בתלמוד בכינוי שאפור מלכא, כלומר כמו ששאפור היה מלך, וכל שיצא מפיו במדינות פרס הכפופות אליו התקיים על ידי עבדיו, כך גם היה שמואל כעין מלך בדיני המשפט העברי, וכל פסק שיצא מפיו התקיים, מכיוון שההלכה תמיד כמותו.
כן גם תלמידו וממשיך דרכו רב נחמן, היה עסוק בדינים אלו, והתבטא על עצמו, שכל החכמים כולם לגבי בדיני ממונות - חשובים הם כנערים שלא הגיעו להוראה, כך התבטא לפי גרסה אחת, אף מול רב יהודה ראש ישיבת פומבדיתא ואכן ההלכה נפסקת כמותו בדיני ממונות בכל מקום.
הגמרא נוטה לשייך את דבריהם של ישיבת נהרדעא, ראשיה וחכמיה, כשיטה אחת משותפת, כך למשל מקשרת הגמרא בין דבריו של רב חמא, מחכמי ישיבת נהרדעא לדבריו של שמואל, ראש הישיבה ומקימה.
בדיני טוען ונטען חידשו חכמי ישיבת נהרדעא, כי אדם שבא לדין תורה וטען טיעון מסוים, ונתברר כי לפי טיעון זה הוא עלול לצאת בדין וידו על התחתונה, אין ביכולתו לחזור בו ולטעון טיעון אחר, אלא אין הוא יכול להוסיף על דבריו הראשונים כלום, גם אם בא לפרש אותם. כך למשל, דנו בישיבת נהרדעא באדם שבא ואמר כי קרקע מסוימת, שבו היה מוחזק שלוש שנים, שייכת לו כירושה מאבותיו. כאשר התברר שהדבר אינו נכון, הוא בא שוב ופירש את דבריו: לא התכוונתי שאכן הקרקע שלי מאבותי, אלא אכן קניתי אותה ממך, ו"שלי היא מאבותי" התכוונתי שסמוך ובטוח אני עליה זמן רב כאילו הייתה שלי מאבותי. במקרה כזה אנו מותירים את הפרשנות שלו הצידה, ופוסקים את ההלכה אך ורק לפי הטענה הראשונה שלו. אמימר אמר בתגובה לפסיקה זו, כי גם הוא משתייך לישיבת נהרדעא, ולמרות זאת סבור הוא כפי הדעה האחרת, שיכול אדם לחזור ולפרש את דבריו, גם לאחר שטען אותם, וכך נפסקה ההלכה.
מהלך הפסיקה > המשפט העברי > ועשית הישר והטוב

בנימוקיהם של חכמי ישיבת נהרדעא, אנו מוצאים הסתמכות רבה על הפסוק ”ועשית הישר והטוב בעיני ה'” ככלל מוביל לא רק בדינים בין אדם למקום, אלא גם ככלל מחייב במשפט העברי. כך למשל, בישיבת נהרדעא החמירו מאוד בדיני בר מצרא, שלפיה אדם שרוצה לקנות קרקע הסמוכה לשדהו, יש לו זכות קדימה לכל אדם אחר. לפי שיטת נהרדעא, יש זכות קדימה גם לאחיו של מי שיש לו שדה או שטח אחר סמוכה לקרקע הנמכרת; ולא עוד, אלא אף אם קיבל הלה את אישורו של האח או של בעל המצרא, פוסקים חכמי ישיבת נהרדעא שאין כל תוקף במכירה, עד שיקבל הלה אישור בכתב מהבר מצרא, כאילו הייתה קרקע זו שלו. לפי הסבר חכמי ישיבת נהרדעא, דין זה הוא מדין בר מצרא הנלמד מהפסוק "ועשית הישר והטוב", ולשיטתם פסוק זה מחייב אף זכות קדימה בשני אחים, ובניגוד לרב נחמן שסבור שדין הכפייה הוא רק משום חוצפה.
בדיון אחר, אנו מוצאים את חכמי ישיבת נהרדעא דנים בדין שומא – דבר שנישום ונגבה על ידי בית הדין, ולבסוף שולם הנתבע את החוב המוטל עליו, האם ניתן לתבוע להחזיר את החפץ עצמו לבעליו ולקבל תמורתו כסף, לפי חכמי נהרדעא עד שנה ניתן לתבוע לקבל את החפץ חזרה. אמימר, מראשי הישיבה, פסק שלעולם ניתן לתבוע להחזיר את החפץ ולא רק עד שנה, את פסיקתו זאת נימק בפסוק ועשית הישר והטוב.
מהלך הפסיקה > פסיקות באיסורים

לעומת זאת, בדיני איסורים אנו מוצאים גישה מקילה יותר של חכמי ישיבת נהרדעא. במסכת קידושין אנו מוצאים דעה שרב, ראש ישיבת סורא, העניש את כל מי שקידש אשה ללא שידוך קודם לכן, או מי שמקדש אשה במקום ציבורי, או מי שמקדש אשה על ידי קניין ביאה - במקום לקדש אותה בשני הקניינים האחרים - כסף ושטר, או מי שדר בבית חמותו - דבר העלול לגרום לקרבה אסורה בינו לבין חמותו, לעומת זאת לפי גרסת נהרדעא, רב הלקה רק את מי שקידש בלא שידוך ובביאה, כלומר שני תנאים כדי לקבל מלקות.
כמו כן, בהלכות קידוש לבנה, אנו מוצאים שלוש דעות בנודע לסוף זמן קידוש לבנה: עד שתתמלא פגימתה, עד שבעה ימים, עד שישה עשר ימים; כשהגישה המקילה מביניהם, שישה עשר ימים, היא של ישיבת נהרדעא הרא"ש פוסק כישיבת נהרדעא, מכיוון שהם הרבים. בנוסף: הם התירו לאכול ביצה שנולדה ביום טוב שני של ראש השנה.
ראו גם

ישיבת פומבדיתא
ישיבת סורא
לקריאה נוספת

יונתן גן אור, על מה חרבה נהרדעא? תהודה היסטורית בתלמוד הבבלי, מעגלים ה', תשס"ז 2007, עמ' 117–155.
הערות שוליים

1 2  ראו חיי היהודים בארץ ישראל,  עמ' 69 - 72.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ז, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ט, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ"ה, עמוד ב'.
↑  מוזכר במסכת יומא.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ל"א, עמוד א' ועוד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף נ', עמוד ב'.
↑  "אין, דכולי עלמא לגבי דידי דרדקא נינהו" תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ס"ו, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ז', עמוד ב'.
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ז', עמוד א' ושם ע"ב ובתוס' ד"ה נהרדעי.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ל"א, עמוד א', לפי הסבר הי"ד רמ"ה והרשב"א.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ק"ח, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ל"ה, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ב, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף נ"ב, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ו', עמוד א'
לאורה צ'ינצ'ייה

לאורה צ'ינצ'ייה מירנדה (בספרדית: Laura Chinchilla Miranda; נולדה ב-28 במרץ 1959) היא פוליטיקאית והאישה הראשונה, והיחידה עד כה, שכיהנה כנשיאת קוסטה ריקה. הייתה אחת מסגניותיו של הנשיא אוסקר אריאס סאנצ'ז ושרת המשפטים בממשלתו. הייתה מועמדת מטעם "מפלגת החירות הלאומית" לנשיאות קוסטה ריקה בבחירות 2010 וזכתה ב-46.76% מהקולות. היא האישה הששית בדרום אמריקה המכהנת כנשיאה. כיהנה בתפקיד מ-8 במאי 2010 עד 8 במאי 2014.
חייה

צ'ינצ'ייה נולדה ב-1959 במחוז כרמן, סן חוסה. אביה הוא רפאל אנחל צ'ינצ'ייה פאיאס ואמה אמילצה מירנדה קסטיו. בינואר 1982 נישאה למריו אלברטו מדריגאל דיאז והתגרשה ממנו ב-1985. יש לה ממנו בן, חוסה מריה ריקו צ'ינצ'ייה. ב-1996 החלה לצאת עם עורך דין ספרדי המחזיק באזרחות קנדית בשם חוסה מריה ריקו קואטו. השניים נישאו בשנת 2000.
בצעירותה עסקה צ'ינצ'ייה בפעילות מטעם ארגונים לא ממשלתיים באמריקה הלטינית ובאפריקה, וסייעה בקידום רפורמות בתחום המשפט וביטחון הפנים. ב-1994 נכנסה לחיים הפוליטיים, כשמונתה לסגנית שר בממשלתו של חוסה מריה פיגרס. ב-1996 מינה אותה פיגרס לשרה לביטחון הציבור. בשנת 2002 נבחרה לאספה המחוקקת מטעם מחוז סן חוסה.
בשנת 2006 מינה אותה נשיא קוסטה ריקה אוסקר אריאס לסגניתו, אך היא התפטרה מהתפקיד ב-2008, כדי להתכונן לבחירות לנשיאות בשנת 2010. ביוני 2009 בחרה בה מפלגתה, מפלגת החירות הלאומית (Partido Liberación Nacional) למועמדת מטעמה לנשיאות. בבחירות שנערכו ב-7 בפברואר גברה על שמונה יריבים וזכתה ב-46.76% מקולות הבוחרים (בקוסטה ריקה די ב-40% מקולות הבוחרים בסיבוב הראשון). בכך, הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד נשיא קוסטה ריקה. צ'ינצ'ייה נכנסה לתפקידה כנשיאת המדינה ב-8 במאי 2010. שני סגניה הם אלפיו פיווה ולואיס ליברמן.
עמדות פוליטיות

מפלגתה של צ'ינצ'ייה, ה-PLN, חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי. בשאלות של דת ומדינה עמדותיה של צ'ינצ'ייה שמרניות: היא התנגדה לתיקונים בחוקה שנועדו לאפשר את הפרדת הדת מהמדינה והביעה התנגדות לנישואים חד מיניים ולהפלות.
הערות שוליים

↑  Chrissie Long, Costa Rica to inaugurate first female president Saturday, Daily News, ‏6 May 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אוסקר אריאס |  נשיא קוסטה ריקה  2010–2014  | הבא: לואיס גיירמו סוליס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424087605171  GND: 1057284335  ISNI: 0000 0000 4944 3030  LCCN: nr95017482  NTA: 302264132  VIAF: 54038435   WorldCat (עם VIAF): 54038435 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כתר אוסטרי

מטבע משנת 1892, בעל ערך נקוב של 1 קרונה (מטבע ברונזה), עם דיוקנו של פרנץ יוזף (הוטבע במטבעה הממלכתית של הונגריה)
הכתר האוסטרי (בגרמנית: Österreichisch-Ungarische Krone; בהונגרית: Osztrák-Magyar korona) היה המטבע הרשמי של האימפריה האוסטרו-הונגרית, מ־1892 עת החליף את הפורינט אוסטרו-הונגרי ועד להתפרקותה של האימפריה האוסטרו-הונגרית ב־1918.
המטבע חולק ל־100 הלר (בהונגריה נקרא פילר) והיה שווה בערכו לחצי גילדן (ישן), וסומן באות K או Kr.
הכתר האוסטרי (קרונה) היה ההילך החוקי בכל מדינות הכתר שבקיסרות האוסטרו-הונגרית וגם בליכטנשטיין.
השם

הקרונה (עברית: כתר) היה מטבע נפוץ במונרכיות של אירופה. מקור השם בכתר, ובדיוקן המלכים על המטבע.
השם הרשמי של המטבע באוסטריה היה קרונה (Krone, ברבים: Kronen) ובהונגריה קורונה (korona), אולם על המטבע והשטרות הופיעו גם שמות המטבע שהיו שגורים בפי העמים האתניים שהרכיבו את האימפריה.
בצ'כית koruna, בפולנית והונגרית korona, באוקראינית корона, באיטלקית ולטינית corona, בסלובנית krona, בקרואטית krune, בסרבית круна וברומנית coroana.
היסטוריה

לאחר מספר כישלונות קודמים של אימוץ תקן הזהב (הצמדת המטבע למחיר הזהב) במדיניות המוניטרית של הבנק הלאומי של אוסטרו-הונגריה, הצליח שר האוצר האוסטרי סנדור ווקרלה בשנת 1892 להחליף את "סטנדרט הכסף" (הצמדת המטבע למחיר מתכת הכסף).
עם החלפת השיטה הוחלף גם הגילדן האוסטרי במטבע החדש, הכתר האוסטרי (קרונה). הכתר הונפק בערך של: 1 גילדן = 2 כתרים, וחולק ל־100 הלר.
הודות לשיטה החדשה, שמר המטבע על יציבות, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ הבנק המרכזי להדפיס כמויות נכבדות של כסף ללא כיסוי, על מנת לממן את המלחמה. דבר שגרם לאינפלציה וירידה דרסטית בערך הכסף.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר התפרקות האימפריה, היו תקוות שהמטבע ימשיך להיות ההילך החוקי המשותף במדינות החדשות שהוקמו. תקוות אלה התבדו בינואר 1919 כאשר הממלכות של סרביה, קרואטיה וסלובניה, החליטו להטביע מחדש את שטרות הכסף שהיו במחזור, בהגבלת סחירות הכסף לטרטוריה שלהם בלבד, מה שיצר למעשה כסף חדש על גבי השטרות הישנים.
על המטבע

הבנק הלאומי של אוסטרו-הונגריה הנפיק את המטבעות והשטרות של הכתר האוסטרי במגוון ערכים רחב. המטבעות הוטבעו במקביל במטבעה של וינה ובמטבעה המפורסמת קרמנקה שבהונגריה, ואילו שטרות הכסף עוצבו והודפסו בווינה. המטבע הונפק במספר סדרות ואף הונפק אחר התפרקות הקיסרות, והתמוטטות המטבע בשטר בעל ערך שיא הנקוב ב־10,000 כתרים.
על המטבע > מטבעות

המטבעות שהונפקו באוסטריה היו בעלי ערך נקוב של 1, 2, 10 ו־20 הלר (Heller) ו־1, 2, 5, 10, 20 ו־100 כתרים (Krone).
המטבעות שהונפקו בהונגריה היו בעלי ערך נקוב של 1, 2, 10 ו־20 פילר (Fillér) ו־1, 2, 5, 10, 20 ו־100 כתרים (Korona).
המטבעות היו עשויים ממגוון מתכות רחב: ארד, ברזל, ניקל, אלפקה, כסף ו־זהב.