stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
די-קיור
תחומי המחקר

המחקרים הנתמכים על ידי העמותה מתחלקים ל-4 תחומים:
גנטיקה ואפידמיולוגיה
תאי בטא
מניעת סוכרת
סיבוכי סוכרת ותנגודת לאינסולין
דינו שקוורץ

דינו שקוורץ (בקרואטית; Dino Škvorc, נולד ב-2 בפברואר 1990) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רודאר ולנז'ה.
קריירה

שקוורץ שיחק בכול נבחרות הנוער של קרואטיה, רשם 4 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וסומן כפוטנציאל גדול. גדל במחלקת הנוער של הקבוצה הקרואטית ווראזדין בה שיחק בין השנים 2007 ל-2011 וצבר בשורותיה 58 הופעות ושני שערים. בחודש יוני 2011, אחרי שלא קיבל את שכרו מקבוצת האם, התיר השחקן את חוזהו מול ווראזדין וחתם על חוזה לחמש עונות בקבוצת הפאר הקרואטית דינמו זאגרב.
בתחילת אוגוסט 2011 הושאל לקבוצת לוקומוטיבה, בשורותיה רשם 8 הופעות, ואחרי חצי עונה, בחודש ינואר 2012, התיר את חוזהו מול דינמו זאגרב וזאת לאחר שלא רשם אפילו הופעה אחת במדי הקבוצה. בפברואר 2012, עבר שקוורץ לקבוצה הבלגית מכלן, אך גם בשורותיה לא רשם הופעה אחת ובתום העונה הסתיים חוזהו במועדון.
בקיץ 2012 הגיע לישראל, וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים, במדיה שיחק עונה אחת. שקוורץ הגיע לקבוצה יחד עם דומיניק גלאבינה הקרואטי.
בקיץ 2013 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2014 עבר לאוניברסיטאטה קלוז' מליגת העל הרומנית.
בקיץ 2015 חזר לישראל, וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא מליגת העל הישראלית.
בקיץ 2016 חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית.
באפריל 2017 חתם בספליט. בפברואר 2018 חתם באלאשקרט ירוואן הארמנית. ביולי 2018 חתם בבודפשט הונבד. ב-23 בינואר 2020 חתם ברודאר ולנז'ה.
דווייט דייוויס

| --- | --- |

דווייט דייוויס
 לידה:  5 ביולי 1879 סנט לואיס מיזורי, ארצות הברית
 פטירה:  28 בנובמבר 1945 (בגיל 66) וושינגטון די. סי.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בן או בת זוג:  פאולין סבין (1936–28 בנובמבר 1945) הלן ברוקס דייוויס (1905–1932) 
 צאצאים:  אליס ברוקס דייוויס 
 יד חובטת:  שמאליות (גב היד)
 פעילות כמקצוען:  1895–1902 (כ־7 שנים)
 יחידים
 דירוג שיא:  5 (1900)
 שיאי גראנד סלאם
 וימבלדון:  1901
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  1898, 1899
 
דווייט פילי דייוויס האב (באנגלית: Dwight Filley Davis, Sr.;‏ 5 ביולי 1879 – 28 בנובמבר 1945) היה טניסאי ופוליטיקאי אמריקאי. הוא זכור בעיקר כמי שייסד את תחרות גביע דייוויס הבינלאומית שקרויה על שמו. בין השנים 1925–1929 הוא כיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית וקודם לכן, משנת 1923 הוא שימש כעוזר מזכיר המלחמה.
קורות חייו

דווייט פילי דייוויס נולד ב-5 ביולי 1879 בסנט לואיס מיזורי. סבו, אוליבר דווייט פילי, היה ראש עיריית סנט לואיס בין השנים 1858–1861. בן דודו, שונסי איב פילי, כיהן גם הוא כראש עיריית סנט לואיס בין השנים 1863–1864.
קריירה ספורטיבית

דייוויס התמודד בגמר ה-All-Comers ליחידים באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ב-1898 ו-1899. לאחר מכן הוא התמודד יחד עם הולקומב וורד בתחרות הזוגות לגברים וזכה באליפות זו שלוש פעמים ברציפות בין השנים 1899–1901. השניים הגיעו לגמר הזוגות באליפות וימבלדון 1901. דייוויס גם ניצח בתחרות המכללות ליחידים ב-1899, עת היה סטודנט בקולג' הרווארד.
ב-1900 ייסד דייוויס תחרות טניס בינלאומית חדשה ותרם את גביע הכסף שהוענק לזוכים בה. התחרות נקראה בתחילה "אתגר הטניס לואן הבינלאומי" שמאוחר יותר נקראה גביע דייוויס לכבודו. דייוויס היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית אשר ניצחה בשתי התחרויות הראשונות שנערכו בשנים 1900 ו-1902. הוא גם היה קפטן הנבחרת האמריקאית במשחקים בשנת 1900.
דייוויס השתתף באולימפיאדת סנט לואיס ב-1904. הוא הפסיד בסיבוב השני בתחרות היחידים ובתחרות הזוגות הפסידו הוא ושותפו ראלף מק'קיטריק ברבע הגמר.
קריירה צבאית

ב-1915 התאמן דייוויס במסגרת "תנועת המוכנות" (Preparedness Movement) באחד מ"מחנות האימונים הצבאיים לאזרחים" (Citizens' Military Training Camp). בין השנים 1916–1917 הוא סייר באירופה כחלק מ"מועצת הרווחה במלחמה של רוקפלר". עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה התגייס דייוויס כטוראי במשמר הלאומי של מיזורי ובאוגוסט 1917 הוא הוסמך כקצין.
הוא נשלח לצרפת, קודם לדרגת מייג'ור והיה לשליש בבריגדת חיל הרגלים ה-69 של דיוויזיית חיל הרגלים ה-35. במהלך תקופה זו הוא עוטר בצלב השירות המצוין. לאחר המלחמה הוא היה לקולונל בצבא המילואים.
ב-1942 היה דייוויס המנהל הכללי הראשון והיחיד של "גיס המומחים של הצבא" (Army Specialist Corps) קצר הימים. עם פירוק היחידה הוא היה ליועץ בדרגת מייג'ור גנרל.
קריירה פוליטית

דייוויס למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, אף על פי שהוא מעולם לא עסק בעריכת דין. עם זאת, הוא היה פעיל פוליטית בעיר מקוריו סנט לואיס ושימש כמפקח על הפארקים הציבוריים של העיר בין השנים 1911–1915. במהלך התקופה בה שימש בתפקיד זה הוא הרחיב את מתקני הספורט בעיר ופתח את מגרשי הטניס העירוניים הראשונים בארצות הברית. בין השנים 1923–1925 הוא שימש כעוזר מזכיר המלחמה ובין השנים הוא כיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית, בשני התפקידים בממשלו של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'. לאחר מכן הוא כיהן בתפקיד המושל הכללי של הפיליפינים בתקופת ממשלו של הנשיא הרברט הובר.
חיים אישיים

ב-1905 נשא דייוויס לאישה את הלן ברוקס שהלכה לעולמה ב-1932. ב-1936 הוא נשא לאיש את פאולין סבין. משנת 1933 ועד מותו הוא נהג לבלות את החורפים בחווה ליד טלהסי, פלורידה. בתו של דייוויס, אליס ברוקס דייוויס הייתה נשואה לשגריר בריטניה בארצות הברית, סר רוג'ר מנקינס. בת אחרת שלו, סינתיה דייוויס, נישאה לבנקאי ויליאם מקצ'סני מרטין, שכיהן כיו"ר מועצת הנגידים התשיעי של הבנק הפדרלי, יותר מכל אדם אחר בתפקיד זה, (בין השנים 1951–1970).
דווייט דייוויס נפטר בביתו בוושינגטון די. סי. ב-28 בנובמבר 1945 לאחר שישה חודשי מחלה.
הוא כובד בכוכב ב"שביל התהילה של סנט לואיס" (אנ').
הערות שוליים

↑  "Dwight Filley Davis Family Tree".
↑  The Encyclopedia Americana (1920)/Filley, Chauncey Ives
↑  "Dwight F. Davis Olympic Results". sports-reference.com. Archived from the original on 2014-02-01.
↑  Dwight Filley Davis, Lieutenant Colonel, United States Army, Secretary of War, http://www.arlingtoncemetery.net/
1 2  Political Graveyard Genealogies
↑  St. Louis Walk of Fame. "St. Louis Walk of Fame Inductees". stlouiswalkoffame.org. Archived from the original on 2 February 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15802316x (data)  GND: 122838033  ISNI: 0000 0000 3227 1236  LCCN: n97046482  NARA: 10576038  SNAC: w64k14px  VIAF: 905560   WorldCat (עם VIAF): 905560
ד'ת"ן

ד'ת"ן (4450)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-20 בספטמבר 689 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 9 בספטמבר 690. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
האויב שבפנים: השמדה

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  Resident Evil
 בימוי:  ראסל מולקאי 
 הופק בידי:  פול וו.ס. אנדרסון ג'רמי בולט רוברט קולצר ברנד איצ'ינגר סמואל הדידה
 תסריט:  פול וו. אס. אנדרסון 
 עריכה:  ניוון האווי
 שחקנים ראשיים:  מילה יובוביץ' אלי לרטר עודד פהר איאן גלן אשנטי כריסטופר איגן לינדן אשבי
 מוזיקה:  צ'רלי קלאוזר
 צילום:  דייוויד ג'ונסון
 מדינה:  גרמניה הממלכה המאוחדת צרפת קנדה ארצות הברית
 חברת הפקה:  Screen Gems Constantin Film  Davis Films Impact Pictures
 חברה מפיצה:  Sony Pictures Releasing
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 21 בספטמבר 2007
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט זומבים, סרט פוסט-אפוקליפטי, גירלס ויד' גאנס, סרט אימה, סרט מדע בדיוני, ביו־פאנק 
 תקציב:  45 מיליון דולר
 הכנסות:  149.9 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   residentevil3
 סרט קודם:  האויב שבפנים: אפוקליפסה
 סרט הבא:  האויב שבפנים: החיים שאחרי
 סרטים בסדרה:  האויב שבפנים האויב שבפנים: אפוקליפסה האויב שבפנים: השמדה האויב שבפנים: החיים שאחרי האויב שבפנים: הגמול האויב שבפנים: פרק הסיום
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
האויב שבפנים: השמדה (באנגלית: Resident Evil: Extinction) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2007 בבימויו של ראסל מולקהי ובכתיבתו של פול וו.ס. אנדרסון. סרט זה הוא סרט המשך ישיר ל"האויב שבפנים: אפוקליפסה" והשלישי בסדרת האויב שבפנים, המבוססת על משחקי הישרדות האימה Resident Evil של חברת קאפקום. הסרט עוקב אחר אליס (בגילומה של מילה יובוביץ') שעושה את דרכה לאורך ערבות מדבר מוהאבי בדרכה לאלסקה יחד עם קבוצת ניצולים מהעיר ראקון סיטי, כדי להימלט מאפוקליפסת הזומבים. לצידה של יובוביץ' מככבים גם אלי לרטר, עודד פהר, אשנטי, כריסטופר איגן, לינדן אשבי ואיאן גלן.
הסרט יצא לאקרנים ב-21 בספטמבר 2007. עם תקציב של כ-45 מיליון דולרים, הסרט זכה להכנסות של 149 מיליון דולרים.
שחקנים ראשיים

מילה יובוביץ' - אליס
אלי לרטר - קלייר רדפילד
עודד פהר - קרלוס אוליברה
איאן גלן - ד"ר אלכסנדר אייזקס
אשנטי - האחות בטי
מייק אפס - לויד ג'פרסון "ל.ג'יי" וייד
ספנסר לוק - קיי-מארט
כריסטופר איגן - מייקי
ג'ייסון או'מרה - אלברט וסקר
לינדן אשבי - צ'ייס
גשר סוורן

| --- | --- |
גשר סוורן כפי שהוא נשקף מהצד האנגלי
גשר סוורן כפי שהוא נשקף מהצד האנגלי
 מידע כללי
 סוג:  גשר תלוי, גשר, גשר 
 שימוש:  מעבר כביש M48 בן 4 נתיבים, ומסלול אופניים לאומי מספר 4
 כתובת:  סוורן 
 מיקום:  בין דרום-מערב אנגליה לדרום-מזרח ויילס מעל שפכי הנהרות סוורן וואיי לתעלת בריסטול
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1961 – 8 בספטמבר 1966 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  8 בספטמבר 1966 
 חברת בנייה:  חברת ג'ון הווארד, חברת ויליאם ארול, קליוולנד ברידג' אנד אינג'נירינג ודורמן לונג
 מבנה:  גשר תלוי
 חומרי בנייה:  פלדה ובטון
 עלות:  8 מיליון לירות שטרלינג
 אדריכל:  פרימן, פוקס ושות'
 מידות
 אורך:  1,600 מטר
 גובה:  47 מטר
 מידע טכני
 מפתחים:  3 
 מִפְתָּח מרבי:  988 מטרים
 קואורדינטות:  51°36′36″N 2°38′25″W﻿ / ﻿51.6099°N 2.64026°W﻿ / 51.6099; -2.64026
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים גשר סוורן(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים גשר סוורן(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גשר סוורן(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גשר סוורן
 
גשר סוורן (באנגלית: Severn Bridge, בוולשית: Pont Hafren), לעיתים קרוי גשר סוורן-וואי (Severn–Wye Bridge), הוא גשר תלוי למעבר כביש מהיר המופעל על ידי הייווייז אינגלנד, והחוצה את הנהרות סוורן ווואי בין אוסט (Aust) בדרום גלוסטרשייר באנגליה לבין צ'פסטו במונמות'שייר בדרום-מזרח ויילס, דרך ביצ'לי (Beachley), שהוא חצי אי בין שני הנהרות.
הגשר הוא בנקודת החצייה ההיסטורית של הסוורן בין אנגליה לוויילס, ובנייתו ארכה שלוש וחצי שנים בעלות של 8 מיליון לירות שטרלינג. הגשר החליף את מעבורת אוסט (Aust Ferry). הגשר נחנך ב-8 בספטמבר 1966 במעמד אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, ששיבחה אותו כ"שחר של תקופה כלכלית חדשה עבור דרום ויילס". במשך שלושים שנים עבר כביש M4 על הגשר. הגשר קיבל מעמד של בניין רשום מדרגה I ב-26 בנובמבר 1999.
עם השלמת מעבר סוורן השני (Second Severn Crossing), הידוע גם כ"גשר הנסיך מוויילס" (Prince of Wales Bridge), שונה שם קטע הכביש המהיר מאולווסטון (Olveston) באנגליה עד למגור (Magor) בוויילס לכביש M48.
מרכיבים

מעבר גשר סוורן מורכב מארבעה מבנים (מפורטים מכיוון אנגליה לוויילס): גשר אוסט (Aust Viaduct), גשר סוורן (Severn Bridge), גשר ביצ'לי (Beachley Viaduct) וגשר ואיי (Wye Bridge). גשר אוסט וגשר סוורן קיבלו מעמד של בניין רשום מדרגה I ב-26 בנובמבר 1999. בעוד גשר ואיי וגשר ביצ'לי קיבלו מעמד של בניין רשום מדרגה II ב-29 במאי 1999.
מרכיבים > גשר אוסט

גשר אוסט בן 157 מטרים הוא גשר קורה כפולה בחתך קופסה עם מיסעה מבטון, מצוק אוסט (Aust Cliff) לסמך הראשון של גשר סוורן, שהוא מבנה בטון רחב וממנו עולים על גשר סוורן.
מרכיבים > גשר סוורן

גשר סוורן שוכן קרוב למקום שממנו יצאה מעבורת אוסט שקדמה לו. הגשר הוא גשר תלוי בתכנון קונבנציונלי, שבו המיסעה נתמכת על ידי זוג כבלים התלויים בין שני מגדלים. ב-1966 נשזרו הכבלים שתמכו במיסעה מתיילים באורך כולל של 29,000 קילומטרים. כל אחד מהכבלים הראשיים היה מורכב מ-8,322 תיילים בני 5 מילימטרים. מאפיין יוצא דופן של הכבלים התומכים במיסעה והמחוברים לכבלים הראשיים הוא שהם אינם אנכיים, כמו במרבית הגשרים התלויים, אלא מסודרים בצורת זיג זג. מטרת סידור זה הוא ניסיון לצמצם תנודתיות, כמו השימוש הבולט במשככי סטוקברידג' על הכבלים. אורך הגשר הוא 1,600 מטרים הכוללים את המפתח המרבי בן 988 מטרים בין המגדלים ושני מפתחים צדדים באורך 305 מטרים. המגדלים מתרוממים לגובה של 136 מטרים מעל פני המים בשיא גובהם בממוצע, והם בנויים מקורות במבנה קופסה חלולה. המיסעה היא מסבך בצורת קופסה בפרופיל אווירודינמי יחד עם מסלולי אופניים והולכי רגל הבנויים כזיזים המחוברים למסבך. צורת הגשר נקבעה על ידי המתכננים פרימן, פוקס ושות' כתוצאה מבדיקות במנהרת רוח של גשר כביש פורת', לאחר שהמודל המקורי של מנהרת הרוח נהרס בטעות. חלקי המיסעה נבנו במפעלי חברת מאביי בצ'פסטו הסמוכה, וכל אחד מהקטעים בני ה-132 טון הושט במורד הנהר עד שהועלה למקומו.
מרכיבים > גשר ביצ'לי

גשר ביצ'לי בן 745 המטרים הוא במבנה גשר מסבך בצורת קופסה בדומה לגשר סוורן אבל הוא נתמך על סמכי פלדה כשהוא חוצה את חצי האי ביצ'לי מעל למחנה של הצבא הבריטי, קסרקטין ביצ'לי (Beachley Barracks), שבו שוכן גדוד הרובאים הראשון (1st Battalion, The Rifles).
מרכיבים > גשר ואיי

גשר ואיי הוא גשר מעוגן כבלים באורך 408 מטרים החוצה את הגבול בין אנגליה לוויילס המסומן באמצעות הנהר ואיי, 3 קילומטרים דרומית לצ'פסטו. הוא בנוי מקטע אחד ארוך מעוגן בכבלים עם שני מגדלים התומכים במיסעה ממרכז הכביש. המיסעה היא מסבך אורתוטרופי דומה לגשר סוורן, אבל נראה שונה כיוון שיש לו שני סטים של כבלים בכל אחד משני המגדלים. במקור היה סט אחד של כבלים בלבד, אבל אלו הוחלפו במהלך עבודות החיזוק. גשר ואיי נבנה על ידי חברת קליוולנד ברידג' אנד אנג'נירינג.
אגרה

זמן קצר לאחר שנפתח גשר סוורן, כתב המשורר הוולשי הארי וב (Harri Webb) את "האודה לגשר סוורן":
אגרת המעבר נגבתה בצד האנגלי, ורק מכלי רכב שפניהם מערבה מאנגליה לוויילס. עובדה זו הובילה כמה אנשים לתאר זאת כ"מס על הכניסה לוויילס", הן בהומור והן כחלק ממערכה רצינית יותר הדורשת לבטל את דמי המעבר. במקור, דמי המעבר ניגבו בשני הכיוונים, אבל הסידורים שונו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 במטרה לבטל את הצורך במערכת ביתני גבייה בכל כיוון, והפוטנציאל של התנועה הממתינה לשלם את דמי המעבר שתשתרע אחורה עד לגשר עצמו.
ב-1966 נקבע מס המעבר על שני שילינג ו-6 פני (בתקופה שלפני החלוקה העשרונית של הליש"ט, שווה ערך ל-0.125 ליש"ט) לכל כלי הרכב מלבד אופנועים שנהנו ממס מופחת בשיעור של שילינג אחד (0.05 ליש"ט). עבורכלי רכב קטנים ייצגה עלות זו חסכון של 7 שילינג (0.35 ליש"ט) על פני השימוש במעבורת שעלתה באותה תקופה 9 שילינג ו-6 פני (0.475 ליש"ט). אגרת המעבר הוגדלה מדי פעם וב-1989 כבר נדרשו משאיות עם מעמס מעל 1.5 טון ואוטובוסים לשלם 2 ליש"ט לכל כיוון בעוד שמכוניות שילמו 1 ליש"ט לכל כיוון. פיחות מטבע היה מאפיין של המדיניות המוניטרית של הממלכה המאוחדת בשנים שעברו, ומדד מחירי הקמעונאות (Retail Prices Index) שימש כאמצעי לחשב את ההשפעה של האינפלציה הכללית. אם אגרת המעבר על הגשר הייתה גדלה לפי קצב האינפלציה מספטמבר 1966, המועד בו חנכה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת את הגשר, היה מחיר המעבר המקורי של 0.125 ליש"ט עולה, נכון לסוף 2018, ל-2.30 ליש"ט לכל כיוון (או 4.60 ליש"ט לכיוון אחד).
נכון לספטמבר 2018 היה מס המעבר 5.60 ליש"ט למכונית, 11.20 לאוטובוס עד 17 מקומות או למשאית עד 3.5 טון ו-16.70 ליש"ט לאוטובוסים או משאיות כבדות מ-3.5 טון. אופנועים ובעלי תו נכה פטורים מתשלום האגרה, אם כי שניהם חייבים לעצור בביתני הגבייה על מנת לוודא את זכותם, ולאפשר למחסום להתרומם. הולכי רגל ואופניים פטורים מתשלום ויש להם מסלול מיוחד בצד הגשר. אגרת המעבר בגשר הנסיך מוויילס (המעבר השני של הסוורן) זהה, אם כי במקרה זה האגרה ניגבת בצד הוולשי של הגשר (אם כי עדיין לתחבורה הנכנסת לוויילס, לא לזו היוצאת מוויילס), במרחק רב מהגשר כך שאפילו תורים ארוכים מאוד לא מגיעים אליו. מערכת נוספת הידועה כ-Severn TAG מאפשרת לנהגים לשלם בצורה אלקטרונית מבלי שיצטרכו לעצור בביתני הגבייה. המערכת מאפשרת לבחור בין תשלום בגין כל חצייה (הזהה לתשלום הרגיל) או תשלום אחד לעונה המגלם בתוכו הנחה למי שחוצה יותר מ-17 פעמים את הגשר.
מ-2010 יכול התשלום להיעשות באמצעות כרטיס אשראי או כרטיס חיוב מיידי, אבל המשתמשים חייבים להקליד את קוד הזיהוי של הכרטיס, ולכן השיטה המומלצת היא עדיין תשלום במזומן כדי להימנע מעיכובים.
במשך שנים רבות הועלה מחיר אגרת המעבר כל שנה והגיע לשיא של 6.70 ליש"ט לרכב פרטי בינואר 2017 . לאחר מאבק ציבורי שנמשך שנים לבטל את אגרת המעבר, הודיע אלן קיירנס (Alun Cairns), השר הממונה על ענייני ויילס (Welsh Secretary) ביולי 2017 שאגרת מעבר תבוטל בסוף 2018, וטען כי הביטול יגדיל את הכלכלה של דרום ויילס בכ-100 מיליון ליש"ט בשנה. בספטמבר 2017 אישר קיירנס שאגרת המעבר תופחת בינואר 2018 כשיבוטל המע"מ מהתשלום, הבטחה זו אכן קוימה, ולראשונה מזה למעלה מעשרים שנה שמחיר האגרה הופחת.
ב-17 בדצמבר 2018 הגשר נפתח למעבר ללא אגרה.
לוחיות ומונומנטים

לוחית המנציחה את האנשים שאיבדו את חייהם בבניית הגשר
מונומנט המנציח את האדריכלים וחברות הבנייה של הגשר
הגשר זכה בפרס Civic Trust ב-1986
הגשר הוקדש לשלום כחלק מתוכנית לבלוב השלום של הגורו ההודי סרי צ'ימנוי ב-1991.
ביאורים

↑  באנגלית Highways England, חברה ממשלתית שתפקידה לתפעל, לתחזק ולשפר את הכבישים המהירים והכבישים הבינעירוניים של אנגליה
↑  באנגלית Stockbridge damper, מתקן שנועד לצמצם תנודות של כבל חשמל כתוצאה מהשפעת הרוח
↑  תרגום חופשי בניסיון לשמר את החריזה המקורית
↑  פרס הניתן למיזם אדריכלי, תכנון אורבני או תכנון נוף המשפר את איכות החיים של הקהילות המקומיות
דינוזאור!

| --- | --- |

כותרות הפתיחה באנגלית
 בימוי:  רוברט גואנט
 הופק בידי:  רוברט גואנט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקרנת בכורה:  5 בנובמבר 1985
 משך הקרנה:  60 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דינוזאור! (באנגלית: Dinosaur!) הוא סרט טלוויזיה דוקומנטרי אשר שודר בארצות הברית ב-3 בנובמבר 1985 ברשת CBS. הסרט עוסק במחקר ותיאור הדינוזאורים לאורך השנים ומציג תוך שימוש באפקטים מיוחדים את חיי כמה מהדינוזאורים של אמריקה הצפונית, מלווה בהסברים של פלאונטולוגים. הקריין של הסדרה הוא השחקן כריסטופר ריב.
חלק מהקטעים בסרט מבוססים על הסרט הקצר בן 10 הדקות, הראשון בו נראו דינוזאורים מדויקים "מפלצות פרהיסטוריות" מ-1984.
סרט זה זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשנת 1986 והשתמשו בחלקים ממנו לסרט התלת-ממדי 3D Dinosaur Adventure, אחד מפרקי הפלא שבחיות הפרא ומשחק המחשב של Microsoft Windows‏: Microsoft Dinosaurs.
עלילה

החוקרים ג'ק הורנר, רוברט בקר, פיליפ קורי ודייל ראסל מתארים את עצמות מספר דינוזאורים שנמצאו בארצות הברית וקנדה, בין השאר בתצורת הל קריק. כמו כן הם מראים את השינויים שנעשו לאורך השנים במודלי הדינוזאורים.
הסרט גם מציג שחזור של דינוזאורים שונים כמו זוג של אדמונטוזאורוסים אשר מזדווגים ומטילים ביצים. סטרותיומימוס רעב מגיע ושודד את מרבית הביצים עד שהאב רואה ומבריח אותו. הסטרותיומימוס נטרף בידי זוג דיינוניכוסים שארבו לו בסמוך. בקן נותרה רק ביצה אחת וההורים משגיחים עליה עד לבקיעתה. בהמשך האדמונטוזאורוס הצעיר מסתובב ביער ונתקל בטירנוזאורוס רעב הפונה אליו. הוא מזעיק את ההורים והאב מטיח בעזרת זנבו את הטירנוזאורוס ארצה וכך הם מסתלקים.
בהמשך נראים עדר של ברונטוזאורוסים (כיום כנראה שאפטוזאורוסים) הניזונים מצמרות העצים, תוך שימוש בצווארם הארוך.
בהמשך נראה הקטע מהסרט הקצר מפלצות פרהיסטוריות, בו פרט מונוקלוניוס (כיום כנראה שהיה מין של צנטרוזאורוס) המתרחק מהעדר שלו כדי לאכול פרחים ומתרחק עד שמוצא עצמות של אדמונטוזאורוס שנטרף. בעלי הפגר - טירנוזאורוס מגיע ונלחם באכזריות עם המונוקלוניוס שפוצע אותו עם קרנו ונפגע בגבו ובעטרתו. לא ברור מה קורה לבסוף אך סביר שהמונוקלוניוס נהרג.
בקטע האחרון נראה המטאוריט אשר נע מהחלל ופגע בכדור הארץ לפני 65 מיליון שנה. אחרוני הדינוזאורים לרבות משפחת האדמונטוזאורוסים נהרגים והצמחייה נובלת. בתוך השממה הזאת נראה מציץ מהחור אופוסום המבשר שהיונקים שרדו את ההכחדה הגדולה.
גולדן איגלס (TBTֹ)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  2016
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ליגה:  טורניר ה-TBT
 צבעי תלבושת:  כחול, זהב
 תארים
 אליפות - 2020
 
גולדן איגלס (באנגלית: Golden Eagles) היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשתתפת בטורניר ה-TBT. הקבוצה שיחקה לראשונה בטורניר ב-2016, הייתה סגנית האלופה ב-2019, וזכתה באליפות (ובפרס של מיליון דולר) ב-2020. סגל הקבוצה מורכב משחקני כדורסל מקצועיים שמתחרים מחוץ ל-NBA, רובם שיחקו כדורסל מכללות עבור קבוצת הכדורסל הגברים של מרקט גולדן איגלס. הקבוצה היא ישות עצמאית שנקראה על שם המכללה.
היסטוריה > טורניר ראשון: 2016 > משחקים

| תאריך | סיבוב | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 ביולי | אזורי | שיקגו | 92-95 | הופוויל ווריורס | מערב תיכון מס' 11 |
| 17 ביולי | אזורי | שיקגו | 97-70 | ספרטן הירוס | מערב תיכון מס' 3 |
| 22 ביולי | סופר 16 | פילדלפיה | 71-82 | ארמורד את'לט | מערב תיכון מס' 7 |
| 23 ביולי | רבע גמר | פילדלפיה | 89-81 | תמיד אמיץ | מערב תיכון מס' 9 |
היסטוריה > טורניר ראשון: 2016 > סגל

מוריס אקר טרנט לוקט
דווייט בורק ג'ראל מקניל
דווייט בייקס דריק ווילסון
ג'ו צ'פמן ג'מיל ווילסון
דבנטה גרדנר ווסלי מתיוס (מאמן)
מרקוס ג'קסון טראוויס דינר (עוזר מאמן)
דריוס ג'ונסון-אודום
היסטוריה > טורניר שני: 2017 > משחקים

| תאריך | סיבוב | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 ביולי | אזורי | פאוריה | 103-89 | מידווסט דרים סקווד | מערב תיכון מס' 16 |
| 9 ביולי | אזורי | פאוריה | 81-70 | Majerus SLU Crew | מערב תיכון מס' 8 |
| 22 ביולי | סופר 16 | ברוקלין | 84-77 | סגול ושחור | מערב תיכון מס' 4 |
| 23 ביולי | רבע גמר | ברוקלין | 81-56 | סקרלט ואפור | מערב תיכון מס' 2 |
היסטוריה > טורניר שני: 2017 > סגל

מוריס אקר טרנט לוקט
חואן טוסקנו-אנדרסון ג'ראל מקניל
לורנס בלקלדג' דריוס ג'ונסון-אודום
ג'ו צ'פמן ג'מיל ווילסון
דבנטה גרדנר ווסלי מתיוס (מאמן)
דווייט בורק טראוויס דינר (עוזר מאמן)
דווייט בייקס
היסטוריה > הופעת בפיינל פור: 2018 > משחקים

| תאריך | סיבוב | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 ביולי | אזורי | מילווקי | 78–67 | ג'וניז | מערב תיכון מס' 14 |
| 22 ביולי | אזורי | ברוקלין | 96–76 | האל אין | מערב תיכון מס' 11 |
| 28 ביולי | סופר 16 | אטלנטה | 73–66 | אבירי טלדגה | מערב תיכון מס' 15 |
| 29 ביולי | רבע גמר | אטלנטה | 90–86 | בוהימ'ס ארמי | מערב תיכון מס' 1 |
| 2 באוגוסט | חצי גמר | בולטימור | 85-60 | אוברסיז אליט | דרום מס' 1 |
היסטוריה > הופעת בפיינל פור: 2018 > סגל

מוריס אקר ג'ייק תומאס
ווילי אטווד ג'ראל מקניל
לורנס בלקלדג' דריק ווילסון
קינמון באוורס ג'מיל ווילסון
אלגין קוק ברט פראל
טראוויס דינר ג'ו צ'פמן (מאמן)
היסטוריה > הופעה במשחק בגמר: 2019 > משחקים

| תאריך | סיבוב | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביולי | אזורי | ויצ'יטה | 89–72 | פורט הוד וונדד ווריורס | וויצ'יטה מס' 8 |
| 15 ביולי | אזורי | ויצ'יטה | 83–81 | טים קולורדו | וויצ'יטה מס' 4 |
| 26 ביולי | סופר 16 | ויצ'יטה | 88–80 | סיידליין קאנסר | וויצ'יטה מס' 6 |
| 29 ביולי | רבע גמר | שיקגו | 79–62 | ג'קסון TN אנדרדוגס | ממפיס מס' 8 |
| 2 באוגוסט | חצי גמר | שיקגו | 68–62 | טים הינס | גרינסבורו מס' 1 |
| 3 באוגוסט | גמר | שיקגו | 60–66 | כרמנ'ס קריו | קולומבוס מס' 1 |
היסטוריה > הופעה במשחק בגמר: 2019 > סגל

מוריס אקר ג'ייק תומאס
חואן טוסקנו-אנדרסו ג'ראל מקניל
לורנס בלקלדג' דריק ווילסון
אנדרו ראוזי ג'רוויס וויליאמס
קינמון באוורס ג'מיל ווילסון
אלגין קוק מו שרלו
דווייט בייקס ברט פראל
טראוויס דינר ג'ו צ'פמן (מאמן)
היסטוריה > אליפות: 2020

| תאריך | סיבוב | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 ביולי | אזורי | קולומבוס, אוהיו | 76–67 | טים CP3 | מקום 13 |
| 10 ביולי | אזורי | קולומבוס, אוהיו | 83–76 | ברות'רלי לוב | מקום 12 |
| 12 ביולי | סופר 16 | קולומבוס, אוהיו | 79–70 | רד סקאר | מקום 8 |
| 14 ביולי | רבע גמר | קולומבוס, אוהיו | 78–73 | סיידליין קאנסר | מקום 22 |
היסטוריה > אליפות: 2020 > סגל

מוריס אקר דריק ווילסון
לוק פישר ג'רוויס וויליאמס
אנדרו ראוזי ג'מיל ווילסון
דריוס ג'ונסון-אודום מו שרלו
אלגין קוק ג'ו צ'פמן (מאמןׂ)
דווייט בייקס
טראוויס דינר
היסטוריה > הגנה על התואר:2021

| תאריך | סיבוב>  | מקום | תוצאה | יריבה> קבוצה | יריבה> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביולי | סיבוב ראשון | פאוריה | 94–66 | B1 Ballers | אילינוי מס' 16 |
| 26 ביולי | סיבוב שני | פאוריה | 71–64 | משחקים עבור ג'ימי V | אילינוי מס' 9 |
| 28 ביולי | חצי גמר אזורי | פאוריה | 88–75 | אוטיזם ארמי | אילינוי מס' 5 |
| 31 ביולי | גמר אזורי | דייטון | 69–73 | בוהימ'ס ארמי | אילינוי מס' 3 |
היסטוריה > הגנה על התואר:2021 > סגל

מוריס אקר ונדר בלו
סקאר אנים דריק ווילסון
לוק פישר ג'רוויס וויליאמס
אנדרו ראוזי ג'מיל ווילסון
מאט לוג'סקי ג'ו צ'פמן (מאמןׂ)
אלגין קוק
טראוויס דינר
מאזן לפי שנים

| שָׁנָה | מיקום | נ' | ה' | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | מערב תיכון 6 | 3 | 1 | הפסד ברבע הגמר |
| 2017 | המערב התיכון 1 | 3 | 1 | הפסד ברבע הגמר |
| 2018 | צפון מזרח 3 | 4 | 1 | הפסד בחצי גמר |
| 2019 | ויצ'יטה 1 | 5 | 1 | הפסד בגמר |
| 2020 | מקום 4 | 4 | 0 | זכייה |
| 2021 | אילינוי 1 | 3 | 1 | הפסד ברבע הגמר |
| סה"כ | סה"כ | 22 | 5 |  |