stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל
תקופת המנדט הבריטי

24 באפריל 1920 – לאחר מלחמת העולם הראשונה ובעקבות תבוסת האימפריה העות'מאנית התקיימה באיטליה ועידת סן רמו בהשתתפות מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה. הוועידה החליטה למסור את השלטון בארץ ישראל לידי המנדט הבריטי. המנדט יכנס לתוקף באופן רשמי בשנת 1922.
4–7 באפריל 1920 – מאורעות תר"פ: ערביי ארץ ישראל תקפו את היישוב היהודי בגליל (מאורעות תל חי) ובשכונות יהודיות בירושלים במסגרת חגיגות נבי מוסא. במהלך המאורעות נרצחו 5 יהודים ונפצעו 216. לפורעים הערבים היו 4 הרוגים ו-18 פצועים.
1–7 במאי 1921 – מאורעות תרפ"א: סדרה של פרעות אלימות מצד ערביי ארץ ישראל נגד היישוב היהודי בארץ האוכלוסייה היהודית ביפו ובאזורים הסמוכים ליפו. במהלך המאורעות נרצחו 47 יהודים ונפצעו 140. לפורעים הערבים היו 48 הרוגים ו-73 פצועים מירי של הצבא הבריטי ושל מגינים יהודים על התוקפים.
11 בספטמבר 1922 – תחילת שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל על פי שיטת מנדט חבר הלאומים.
11 ביולי 1927 – רעידת האדמה בארץ ישראל: מתרחשת רעידת אדמה חזקה שהמוקד שלה היה באזור צפון ים המלח. רעידת האדמה פגעה קשות בערים ירושלים, יריחו, רמלה, לוד, טבריה ושכם.
1929 – מאורעות תרפ"ט: סדרה של פרעות אלימות, מעשי טרור ורצח מצד ערביי ארץ ישראל נגד היישוב היהודי בארץ ישראל. במאורעות נרצחו 133 יהודים ו־339 נפצעו, ויישובים וקהילות ברחבי ארץ ישראל ננטשו ונחרבו; הבולט שבהם היה חברון, בה אירע טבח.
1936–1939 – המרד הערבי הגדול: נערך מרד מאורגן בתחומי ארץ ישראל המנדטורית במסגרתו ערביי ארץ ישראל דרשו עצמאות משלטון המנדט הבריטי, עצירת גל ההגירה של יהודים בעלייה החמישית, והתנגדות להקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל. אלימות הערבים דחפה את הבריטים להגדיל את תמיכתם בתביעות הערבים כאשר בהמשך ממשלת בריטניה אשררה את מדיניות הספר הלבן תגביל באופן חמור את עליית היהודים ותגביל משמעותית רכישת קרקעות בבעלות ערבית, בידי יהודים.
29 בנובמבר 1947 – האספה הכללית של האו"ם מאמצת את תוכנית החלוקה לפיה אזור המנדט הבריטי על ארץ ישראל יחולק לשתי מדינות, יהודית וערבית, ולשטח בין-לאומי באזור ירושלים.
ראו גם

היסטוריה של ארץ ישראל
לוח התקופות בארץ ישראל
היסטוריה של עם ישראל
הכרונולוגיה המקראית והמסורתית – הערך כולל תיארוך משוער של אירועים מכוננים במקרא
ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו

| --- | --- |
 לידה:  1454 
 פטירה:  12 ביוני 1516 (בגיל 62 בערך) דסאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  מרגרטה ממינסטרברג (1494–?) 
 
ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (בגרמנית: Ernst von Anhalt; ‏1454 - 12 ביוני 1516), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ושליט דוכסות אנהלט-דסאו.
ביוגרפיה

ארנסט נולד בשנת 1454, היה בנו של גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, ואשתו הרביעית אנה מלינדוב-רופין, בתו של אלברכט השביעי, רוזן לינדוב-רופין.
בשנת 1473 מת אביו, וארנסט ירש את נסיכות אנהלט-דסאו יחד עם אחיו גאורג השני, זיגיסמונד השלישי, ורודולף הרביעי, בלא כל חלוקה של השטחים.
מותם של זיגיסמונד השלישי בשנת 1487, גאורג השני בשנת 1509, ורודולף הרביעי בשנת 1510 ללא יורשים, הותירו את ארנסט כשליט יחיד של אנהלט-דסאו. ב-12 ביוני 1516 מת ארנסט בדסאו, ובניו יוהאן החמישי, גאורג השלישי ויואכים הראשון ירשו את נחלותיו.
משפחתו

ב-20 בינואר 1494 התחתן ארנסט בקוטבוס עם מרגרטה ממינסטרברג-אלס, בתו של היינריך הראשון, דוכס מינסטרברג-אלס, ונכדתו של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, מלך בוהמיה, ממנה היו לו ארבעה בנים:
תומאס מאנהלט-דסאו (1503).
יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט (1504–1551).
גאורג השלישי, נסיך אנהלט-דסאו (1507–1553).
יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1509–1561).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו   בית אסקניה   נולד:1454 מת:12 ביוני 1516
| גאורג הראשון | נסיכות אנהלט-דסאו   1473–1516   בשיתוף עם גאורג השני,   זיגיסמונד השלישי, ורודולף הרביעי | יוהאן החמישי   גאורג השלישי   יואכים הראשון  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136926339  VIAF: 81189696   WorldCat (עם VIAF): 81189696
אנדראס, נסיך ליינינגן

אנדראס, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Andreas Fürst zu Leiningen; נולד ב-27 בנובמבר 1955) הוא נסיך גרמני, וכיום ראש בית ליינינגן.
ביוגרפיה

אנדראס נולד ב-27 בנובמבר 1955 בפרנקפורט, לאמיך קיריל, נסיך ליינינגן ולאיליקה, דוכסית אולדנבורג, בתם של ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט. קרל אמיך הוא היה צאצא של המלכה ויקטוריה והצאר אלכסנדר השני, וכן צאצא של מלכי שוודיה מבית ואסה, וצאצא של שני אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה, קרל, נסיך ליינינגן ופאודורה, נסיכת ליינינגן. כתוצאה מכך, קרל אמיך הוא צאצא של כל שלושת ילדיה של ויקטוריה, הדוכסית של קנט.
בשנת 1991 התחתן אחיו קרל אמיך, נסיך ליינינגן בנישואים מורגנטיים, ובעקבות כך נישל אותו אביהם מהירושה. באותה שנה מת אביו, ואנדראס הפך לראש בית ליינינגן.
משפחתו

ב-5 באוקטובר 1981 הוא התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת הנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר ואורטרוד, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
פרדיננד, נסיך הכתר של ליינינגן (נולד ב-1982), התחתן עם ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה.
אולגה, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1984).
הרמן, נסיך ליינינגן (נולדה ב-1987), התחתן עם איזבל הויבאך.
הערות שוליים

↑  Genealogisches Handbuch des Adels (2004), Volume 133, p. 249, 251.
↑  ויקטוריה לואיזה היא בתו של פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה, ונכדתו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1078651000  VIAF: 253144782958876846250   WorldCat (עם VIAF): 253144782958876846250
צלילה טכנית

צולל שחזר מצלילה בעומק 183 מטר
צלילה טכנית היא צלילה מקצועית, שמטרתה עבודה, שיקום, ואחזקה תת-ימית כמו גם חילוץ והצלה ומחקר תת-ימי.
הצלילה הטכנית מתבצעת לעיתים לעומקים החורגים מהמותר בצלילה ספורטיבית ועלולה לחשוף את הצולל לסכנות בטיחותיות מעבר לאלו הקשורות בדרך כלל לצלילה ספורטיבית. הסיכון עשוי להיות מופחת על ידי הקניית מיומנויות מתאימות, ידע וניסיון, ושימוש בציוד ונוהלי עבודה ובטיחות מתאימים. ניתן לפתח את הכישורים באמצעות הכשרה והתנסות מיוחדים בקורסים ייעודיים לצלילה טכנית ומקצוענית. הציוד כולל לעיתים קרובות גזי נשימה שאינם אוויר או תערובות נייטרוקס.
היסטוריה

ניתן לייחס את האזכור הראשון של המונח צלילה טכנית לכותרת השער של המהדורה הראשונה של מגזין "AquaCorps", בראשית 1990, שכותרתו "צלילת הייטק" מאת ביל המילטון.
המונח צלילה טכנית מיוחס למייקל מנדונו, שהיה עורך מגזין הצלילה "aquaCorps Journal". המונח, צלילה טכנית, הוא מאוחר יחסית, אם כי צוללנים עוסקים במה שכיום מכונה צלילה טכנית במשך עשרות שנים.
הגדרות

הגדרת הצלילה הטכנית אינה צרה וחד משמעית, לפיכך יש כמה הגדרות לצלילה זו. בעבר נחשבה צלילת נייטרוקס לצלילה טכנית, אך עם הזמן החלו חברות המשווקות קורסים לצלילה ספורטיבית לכלול גם צלילות נייטרוקס במסגרת זו.
יש חברות צלילה שמסווגות צלילת מערות כצלילה טכנית.
IANTD (האיגוד הבין-לאומי של צוללנים טכניים): "צלילה טכנית היא מגוון ידע, מיומנויות וציוד מתאים, אשר בשילוב נכון מאפשרים לצוללי פנאי להגביר את בטיחותם מתחת למים וניתן להעסיקם בצלילות מים רדודים או מים עמוקים...".
NAUI (האיגוד הלאומי למדריכי צלילה) : "צלילה טכנית היא סוג של צלילה העולה על גבולות הבילוי האופייניים לצלילה ספורטיבית מבחינת עומק וזמן צלילה (זמן מינימלי). צלילה בטכנולוגיה כוללת שחרור לחץ מואץ ושימוש בתערובות גז משתנות במהלך צלילה".
PADI (אגודה מקצועית של מדריכי צלילה) מגדיר צלילה טכנית כ"צלילה שאינה צלילה מסחרית או בילוי קונבנציונלי, שבה הצלילה היא מעבר לגבולות הצלילה הספורטיבית ובה פעילות הכוללת אחת או יותר מהבאות: צלילה מעבר ל-40 מטר/130 רגל, צלילה בסביבה תקורה מעבר ל-40 מטר/130 רגל, מעל פני השטח או שימוש בתערובות גז מרובות בצלילה אחת".
TDI (האיגוד הבין-לאומי לצלילה טכנית) מגדיר צלילה טכנית ככל צלילה הכוללת שחרור לחץ, מכלי צלילה נוספים, גזי נשימה חלופיים, או סביבות מקורות כמו מערות.
| פעילות | צלילה ספורטיבית (צלילת פנאי) | צלילה טכנית |
| --- | --- | --- |
| צלילת עומק | עומק מרבי של 40 מטרים (130 רגל) | מעבר ל-40 מטרים (130 רגל) |
| צלילת לחץ | יש סוכנויות שמגדירות צלילה לבילויים כצלילה "ללא שחרור לחץ" כלומר ללא עצירות דקומפרסיה. | יש סוכנויות שמגדירות את הצלילה הטכנית כ"צלילת שחרור דקומפרסיה". |
| צלילת גז מעורב | אוויר ונייטרוקס | נייטרוקס, טרימיקס, heliox |
| צלילת מערות | חדירה מוגבלת ל"אזור אור" או 30 מטרים (98 רגל) ובתנאי שיש גישה ישירה לפני המים | חדירה עמוקה יותר, עשויה להיות כרוכה בניווט מורכב וללא גישה ישירה לפני המים |
| צלילה מתחת למשטחי קרח | יש סוכנויות לצלילה ספורטיבית שמתייחסות לצלילת קרח כצלילת פנאי | סוכנויות צלילה שונות רואות בצלילת קרח כצלילה טכנית. |
בארצות הברית מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית מסווג את הצלילה הטכנית שאינה תעסוקתית כ"צלילה ספורטיבית" כדי להימנע מתקינה. כך נוהגות הרשויות במספר מדינות נוספות, כולל דרום אפריקה.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית

צלילות טכניות נמשכות לרוב זמן רב יותר מהממוצע בצלילות פנאי. מכיוון שחובת דקומפרסיה מונעת מצולל לעלות באופן מיידי, יש צורך ביתרות של גזי נשימה. צוללנים טכניים בדרך כלל נושאים לפחות שני מקורות גז נשימה עצמאיים, שלכל אחד מהם מערכת אספקת גז משלו. במקרה של כשל בערכה אחת, המערכת השנייה זמינה כמערכת גיבוי. מערכת הגיבוי אמורה לאפשר לצולל לחזור בבטחה אל פני השטח מכל נקודה בצלילה המתוכננת, אך עשויה לכלול התערבות של צוללנים אחרים בצוות.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית > תערובות גז

ניתן לבצע צלילה טכנית באמצעות אוויר כגז נשימה, אך בדרך כלל משתמשים בתערובות גז נשימה אחרות לניהול בעיות ספציפיות. נדרש ידע נוסף כדי להבין את השפעות הגזים הללו על הגוף במהלך צלילה ויש צורך במיומנויות נוספות כדי לנהל את השימוש בהם בבטחה.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית > תערובות גז > תערובות להפחתת זמן הדחיסה

נייטרוקס הוא תערובת גז צלילה פופולרית, ובעוד שהיא מקטינה את העומק המרבי המותר בהשוואה לאוויר, היא גם מאפשרת זמן תחתון גדול יותר על ידי הקטנת הצטברות החנקן ברקמות הצולל על ידי הגדלת אחוז החמצן בגז הנשימה. גבול העומק של תערובת ניטרוקס נשלט על ידי הלחץ החלקי של החמצן, שבדרך כלל מוגבל ל-1.4 עד 1.6 בר, תלוי בפעילות הצוללן ומשך החשיפה.
נייטרוקס וחמצן טהור משמשים גם לשחרור לחץ מואץ.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית > תערובות גז > תערובות להפחתת הרעלת חנקן

לחץ מוגבר בשל עומק צלילה גורם לחנקן להיות נרקוטי (רעיל), וכתוצאה מכך מופחתת יכולת תגובה או חשיבה צלולה. על ידי הוספת הליום לתערובת הנשימה, ניתן להפחית את ההשפעות הללו, מכיוון שלהליום אין אותן תכונות נרקוטיות בעומק. תומכי הליטרוקס/טרימיקס (אנ') טוענים כי הסיכון המגדיר לעומק צלילה באוויר ונייטרוקס צריך להיות הרעלת חנקן, ומציעים שכאשר הלחץ החלקי של חנקן יגיע לכ־4.0 אטמ', המתרחש בערך 130 רגל (40 מטרים) באוויר, הליום הכרחי כדי להגביל את השפעות הרעלת החנקן.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית > תערובות גז > תערובות להפחתת הרעלת חמצן

צולל טכני הנושם אוויר רגיל (עם 21% חמצן) ייחשף לסיכון מוגבר להרעלת חמצן במערכת העצבים המרכזית בעומקים העולים על כ-180 רגל (55 מטרים). הסימן הראשון להרעלת חמצן הוא לרוב פרכוס ללא סימן מקדים אשר בדרך כלל מביא למוות כאשר ווסת הנשימה נופל והקורבן טובע. לעיתים רחוקות הצולל עלול להראות סימנים מוקדמים לפני הפרכוס. אלה יכולים לכלול הזיות חזותיות והזיות שמע, בחילות, עוויתות (במיוחד בפנים ובידיים), עצבנות וסחרחורת.
תערובות גז אלו יכולות גם להוריד את רמת החמצן בתערובת כדי להפחית את הסכנה להרעלת חמצן. לאחר שהחמצן מצטמצם מתחת לכ־18% התערובת מכונה תערובת היפוקסית מכיוון שהיא אינה מכילה מספיק חמצן לשימוש בבטחה על פני השטח.
סכנות בטיחותיות

אחד ההבדלים הבולטים בין צורות שונות של צלילה ספורטיבית לצלילות טכניות הוא הסכנות הבטיחותיות הנלוות לצלילה, שקשורות באופן מובהק לצלילה טכנית, והסיכון שלרוב, אך לא תמיד, גדול יותר בצלילה זו. סכנות הן הנסיבות העלולות לגרום נזק, והסיכון הוא הסבירות שהנזק יתרחש בפועל. הסכנות נובעות בחלקן מההיקף המורחב של צלילה טכנית מבחינת עומק וסביבת הצלילה העלולה לגרום להרעלת חמצן, הרעלת חנקן או פגיעה כתוצאה מתרכובת שגויה אחרת העלולה להשפיע לרעה על תפקוד הצולל הטכני. צמצום הסיכונים המשניים עשוי להשפיע גם על בחירת הציוד, אך הוא מבוסס בעיקר על מיומנות. הכשרה של צוללנים טכניים כוללת פרוטוקולי עבודה קפדניים ונהלים הידועים מניסיון כיעילים לטיפול במצבי הסיכון הנפוצים ביותר. צוללנים הבקיאים בנוהלי עבודה אלו ומיומנים בתרגול מצבי חירום נוטים פחות להיות מוצפים רגשית בנסיבות בהן הדברים אינם מתנהלים על פי התוכנית, ופחות נוטים להיכנס לפאניקה.
סכנות בטיחותיות > עומק צלילה

ניתן להגדיר צלילות טכניות כצלילות עמוקות יותר מ 130 רגל (40 מטרים) או צלילה בסביבה תקורה ללא גישה ישירה לפני השטח או לאור טבעי. סביבות כאלה עשויות לכלול מערות מים מתוקים ומלוחים וחללי פנים של ספינות טרופות. במקרים רבים, צלילות טכניות כוללות גם שחרור לחץ מתוכנן המבוצע במספר שלבים במהלך עלייה מבוקרת אל פני השטח בסוף הצלילה. ההגדרה המבוססת על עומק מתייחסת לסיכון הנגרם על ידי פגיעה הדרגתית בכשירות הנפשית עם לחץ חלקי הולך וגובר של חנקן. נשימה של אוויר בלחץ גורמת לנרקוזת חנקן שבדרך כלל מתחילה להפוך לבעיה בעומק של 100 רגל (30 מטרים) ומעלה, אך עניין זה הוא אינדיבידואלי ושונה בין צולל לצולל ולעיתים אף בין צלילה לצלילה. עומק מוגבר גם מגביר את הלחץ החלקי של החמצן וכך מגביר את הסיכון להרעלת חמצן. צלילה טכנית כוללת לרוב שימוש בתערובות נשימה שאינן אוויר להפחתת סיכונים אלה, והמורכבות הנוספת של ניהול מגוון תערובות נשימה מכניסה סיכונים אחרים ומנוהלת על ידי תצורת ציוד ואימון פרוצדורלי (אימון צלילה מיוחד למצבי חירום). להפחתת הרעלת חנקן, מקובל להשתמש בטרימיקס (אנ') הכולל הליום כדי להחליף חלק מהחנקן בתערובת הנשימה של הצוללן, או הליוקס (אנ'), שאין בו חנקן.
לחלופין ניתן להגדיר צלילות טכניות כצלילות בהן הצולל אינו יכול לעלות בבטחה ישירות אל פני השטח, עקב חובת עצירת דקומפרסיה או תקרה פיזית כמו במערות או ספינות טרופות.
סכנות בטיחותיות > תקרה פיזית

סוגים אלה של תקורה פיזית, או תקרה "קשה" או "סביבתית" יכולים למנוע מהצולל לעלות ישירות:
צלילת מערות –צלילה למערכת מערות.
צלילת קרח – צלילה מתחת לקרח.
צלילת ספינות – צלילה בתוך ספינה טרופה.
בכל שלושת המצבים הללו, קו מנחה או חבל הצלה מהכניסה לאתר הצלילה אל הצוללן הם השיטה הסטנדרטית להפחתת הסיכון לחוסר יכולת למצוא את הדרך החוצה. חבל הצלה קבוע לצוללן הוא אמין יותר מכיוון שלא קל לאבד אותו, והוא משמש לעיתים קרובות בעת צלילה מתחת לקרח, כאשר סביר להניח שהקו לא יתקע והמרחק קצר למדי, ויכול להיות מטופל על ידי אדם על פני השטח. הנחיות סטטיות מתאימות יותר כאשר חבל הצלה עשוי להסתבך במכשולים אשר בסביבה או על צוללנים אחרים בקבוצה, ועשוי להישאר במקום לשימוש לצלילות אחרות ההנחיות עשויות להיות ארוכות מאוד מקווי החיים, והן עשויות להיות מסועפות ומסומנות. קוים מנחים הם משמשים כתרגול סטנדרטי לצלילת מערות.
סכנות בטיחותיות > צלילה טכנית בראות מוגבלת במיוחד

צלילות טכניות במים שבהם ראיית הצוללן נפגעת קשות מתנאי ראות נמוכה, הנגרמת על ידי עכירות המים ותנאי תאורה נמוכים עקב עומק או סגירה ויזואלית באתרים כמו מערות וספינות טרופות, מחייבים מיומנות מקצועית רבה יותר. השילוב של ראות נמוכה וזרם חזק יכול לגרום לצלילות בתנאים אלה להיות מסוכנות ביותר, במיוחד בסביבה תקורה, ויש צורך במיומנות רבה יותר ובציוד אמין ומוכר כדי לנהל את הסיכון הזה. צלילה עם ראות מוגבלת עלולה לגרום לדיסאוריינטציה, מה שעלול להוביל לאובדן חוש כיוון, לאובדן שליטה יעילה בציפה וכו'. צוללנים במצבי ראות מוגבלים במיוחד, תלויים במכשירים שלהם כמו אורות צלילה, מדי לחץ, מצפן, מד עומק, טיימר, מחשב צלילה וכו', והנחיות להתמצאות ומידע.
בטיחות

צלילה טכנית כוללת היבטים מרובים של סוגיות בטיחות וסיכונים, שבדרך כלל מתאפיינים בחוסר גישה ישירה אל פני השטח, אשר עלולה להיגרם ממגבלות פיזיות, כמו סביבה תקורה, או פיזיולוגית, כמו חובת עצירת דקומפרסיה.
בטיחות > עצירת דקומפרסיה

צולל בתום צלילה ארוכה או עמוקה עשוי להזדקק לביצוע הפסקות לחץ על מנת להימנע ממחלת האמודאים. גזים אינרטיים מטבולית בגז הנשימה של הצוללן, כמו חנקן והליום, נספגים ברקמות הגוף כאשר הצולל נושם את אותם הגזים בלחץ גבוה, בעיקר בשלב העמוק של הצלילה. גזים מומסים אלה חייבים להשתחרר באטיות מרקמות הגוף על ידי שליטה בקצב העלייה כדי להגביל את היווצרותן והתפשטותן של בועיות מיקרוסקפיות. זה נעשה בדרך כלל על ידי השהיה או "ביצוע עצירות" בעומקים שונים במהלך העלייה לפני השטח. רוב הצוללנים הטכניים נושמים תערובות גז נשימה מועשרות בחמצן כגון נייטרוקס וחמצן טהור מכיוון שהדבר מגביר את קצב הפחתת הגז האינרטי. הפחתת הגזים האינרטיים ממשיך במהלך מרווחי השטח (זמן שהות על פני השטח בין צלילה), שיש לקחת בחשבון בעת תכנון הצלילות הבאות. חובת דקומפרסיה מכונה גם תקרה "רכה", או "פיזיולוגית".
נושא בטיחות מרכזי הוא שאננות צוללנים ותיקים. ככל שצוללנים ותיקים מכירים יותר את הציוד, מתחילים להזניח רשימות ביקורת תוך כדי הרכבת והכנת הציוד לשימוש – נהלים שהם רשמית חלק מכל תוכניות ההכשרה ותוכניות רענון. יכולה להיות גם נטייה להזנחת תחזוקה לאחר הצלילה, ויש צוללנים שיצללו בידיעה שיש בעיות תפקודיות בציוד הצלילה, מכיוון שהם יודעים שיש בדרך כלל יתרות שתוכננו במערכת. יתרות אלו נועדו לאפשר סיום בטוח של הצלילה אם היא מתרחשת מתחת למים, על ידי ביטול נקודת כשל קריטית. צלילה עם ציוד שכבר יש בה תקלה, פירושה שיש באותה יחידת ציוד נקודת כשל קריטית אחת שעלולה לגרום למצב חירום מסכן חיים אם פריט אחר בדרך הקריטית ייכשל.
בטיחות > מצבי תאונה

מספר גורמים נפוצים בתאונות צלילה טכנית. הטכניקות והציוד מורכבים, מה שמגדיל את הסיכון לטעויות בהרכבת הציוד או השמטת חלקים קריטיים בהרכבת הציוד.
נסיבות הצלילה הטכנית בדרך כלל גורמות לכך ששגיאות או השמטות הן בעלות השלכות חמורות יותר מאשר בצלילה ספורטיבית, ויש נטייה לתחרותיות ולקיחת סיכונים בקרב צוללנים טכניים רבים שנראה כי תרמה לכמה תאונות מתוקשרות.
כמה שגיאות וכשלים נפוצים בתאונות צלילה טכניות כוללים:
כיוון שגוי של מתגי גזי נשימה בצלילה במעגל פתוח; הגז יכול להיות היפוקסי, עם סיכון לגרום להרעלת חמצן או להוביל לחץ יחסי גבוה מדי של חנקן, ומכאן להרעלת חנקן.
תרכובת גז שגויה במכל הצלילה וכתוצאה מכך היפוקסיה (חוסר חמצן) היפראוקסיה (עודף חמצן), הרעלת חנקן או לחץ נמוך מידי, בדרך כלל תוצאה של חישוב שגוי של כלל התערובות;
חישובים לא נכונים של צריכת גז ואי מעקב אחר השימוש ושינוי התוכניות במהלך הצלילה, הגורם לחוסר באספקת גזי הנשימה.
כשל בשליטה בזמן עלייה לפני השטח הגורם לחריגה משמעותית מגבולות צלילה בטיחותית.
הקפדה על עלייה מבוקרת לפני השטח הוא קריטי במהלך שחרור לחץ, כאשר חוסר היכולת להישאר בעומק הנכון עקב ציפה מוגזמת עלול להוביל כמעט בוודאות למחלת האמודאים וסיכון מוגבר לעלייה בטראומה של רקמת הריאות.
בטיחות > סטטיסטיקה של תאונות

קיימים נתונים מהימנים מעטים המתארים את הדמוגרפיה, הפעילויות והתאונות של אוכלוסיית הצלילה הטכנית. דו"ח ה-DAN משנת 2003 על מחלות אמודאים והרוגים בצלילה מצביע על כך ש-9.8% מכלל מקרי מחלת דקומפרסיה ו-20% ממקרי ההרוגים בצלילה בארצות הברית התרחש בצלילות טכניות.
הדרכות מקצועיות

צלילה טכנית דורשת ציוד והכשרה מיוחדים. ישנם ארגוני הכשרה טכנית רבים:
צלילה טכנית בין-לאומית (TDI)
חוקרים תת-ימיים גלובליים (GUE)
התאחדות הצלילה המקצוענית הבין-לאומית (PSAI)
האיגוד הבין-לאומי של צוללנים טכניים (IANTD)
האיגוד הלאומי למדריכים תת-ימיים (NAUI)
הזרוע הטכנית של האיגוד המקצועי של מדריכי צלילה (PADI)
תוכנית הצלילה הטכנית הבין-לאומית של Scuba Schools (SSI) (TechXR – Technical eXtended Range), הושקה בשנת 2005.
ראו גם

הרכבת צד (צלילה)
הערות שוליים

↑  על הטיפול במחלת הדקומפרסיה - בורות, הכחשה וכאבים לטווח ארוך
↑  טבלת דקומפרסיה (בולמן) ישראלית לצלילה טכנית עם אוויר דחוס
↑  alert-diver
צולל טכני בזמן עצירה בתחנת דקומפרסיה
צוללן טכני עם גזי דקומפרסיה במספר מכלי צלילה
צולל בתחנת עצירה לשחרור לחץ (דקומפרסיה)
הכשרת צוללנים טכניים
ברניקי (בת מרים)

ברניקי הייתה בתם של מרים, בתו של מלך יהודה אגריפס הראשון, ושל יוליוס ארכילאוס בן חלקיה (אולי חלקיה, מפקד הצבא וחברו של אגריפס). היא נולדה לאחר שנת 50 לספירה. לאחר שהוריה התגרשו, היא עברה עם אמה לחיות באלכסנדריה עם בעלה השני, דמטריוס האלבארכוס.
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, פרק ט, פסקה א, סעיף 355; ספר 20, פרק ז, פסקה א, סעיף 140.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, פרק ח, פסקה ג, סעיף 353.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלוני אבא

| --- | --- |

הכנסייה האוונגלית באלוני אבא. הוקמה בשנת 1916
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎152 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב שיתופי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 933 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 926 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אלוני אבא(למפת הגליל המערבי רגילה) אלוני אבא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלוני אבא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלוני אבא32°43′46″N 35°10′15″E﻿ / ﻿32.7295085356793°N 35.1708383730791°E﻿ / 32.7295085356793; 35.1708383730791  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל באדום - אלוני אבא בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.aloneyaba.org.il
אַלּוֹנֵי אַבָּא הוא מושב שיתופי בשוליים הצפוניים של עמק יזרעאל, בתחום המועצה האזורית עמק יזרעאל, כ-5 ק"מ מזרחית לקריית טבעון.
מקור השם

המושב קרוי על שמם של עצי האלון הרבים הגדלים במקום, וכן על שמו של אבא ברדיצ'ב, חבר הגרעין המייסד. ברדיצ'ב הוצא להורג במחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה, בשנת 1945, לאחר שנתפס בעת פעילותו בשליחות היישוב היהודי בארץ ישראל. הוא היה אחד מצנחני היישוב שיצאו לאירופה הכבושה על ידי גרמניה הנאצית, במסגרת התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ראשוני המתיישבים באתר היישוב אלוני אבא היו בני הדור השני של תנועת הטמפלרים הגרמנים, אשר רכשו את האדמות מידי משפחת טואני (ת'ווייני) הלבנונית והקימו במקום בשנת 1907 מושבה חקלאית קטנה ושמה "ולדהיים" (Waldheim, בגרמנית: "נווה-יער"). המושבה הוקמה בסמוך ליישוב הטמפלרי הנוסף בית לחם, ושניהם נעזבו כמעט לגמרי עם גירושם של הטמפלרים מארץ ישראל על ידי השלטון הבריטי, עקב היותם נתיני אויב (גרמניה הנאצית), במהלך מלחמת העולם השנייה. אחד מבני הטמפלרים תושבי המקום, פרידריך דיינינגר שאפר, השתתף במלחמת העולם השנייה במבצע אטלס – פעולתו הכושלת של כוח הקומנדו המוצנח של הוואפן אס אס, באוקטובר 1944.
לאחר כיבוש המקום על ידי כוחות ההגנה במלחמת העצמאות, הוא ננטש על ידי שרידי התושבים הטמפלרים. במקומם הגיע, עוד במהלך המלחמה, גרעין של חברי תנועת הנוער הציוני בשם "במאבק", שהורכב מצעירים יוצאי רומניה ואוסטריה. הם עלו למקום לאחר ארבע שנות גיבוש בהרצליה, והקימו קיבוץ בשם "נווה יער". כעבור שלוש שנים נוספות, ביוני 1951, בגלל אי שביעות רצון מפעילות חדר האוכל המשותף והחינוך המשותף לילדים, וכן בשל אי התאמה של בתי מושבת הטמפלרים, המרוחקים זה מזה, לחיי קיבוץ, הכריזו התושבים על היישוב כעל מושב שיתופי, ושינו את שמו ל"אלוני אבא", כדי להנציח את חברם שנהרג. במפות של משרד החקלאות משנות ה-50 מופיע השם "במאבק" ובית לחם הגלילית בשם "החורש".
במושב כ-43 בתי אב, ולצידם החלה בשנת 2008 הקמתה של שכונת "הרחבה", שבה 80 משפחות שתהיינה חלק מן הקהילה, אולם ללא שתתקבלנה כחברות באגודה השיתופית.
אלוני אבא בספרות

ההתיישבות הטמפלרית באלוני אבא שימשה רקע לספר "פונטנלה", פרי עטו של הסופר מאיר שלו, שהיה תושב היישוב עד מותו.
הכנסייה באלוני אבא

במרכז אלוני אבא שוכן מבנה מרשים של כנסייה אוונגלית, שהוקמה בשנת 1916, לאחר שחלק מהטמפלרים שבו אל חיק הכנסייה הלותרנית. המבנה הוקם בסגנון אדריכלות נאו-גותית, ואבני הבניין להקמתו הובאו מנחל ציפורי. המבנה שימש כבית תרבות מ-1948 עד 1971 ולאחר מכן נזנח. בשנת 2011 הוחלט לשפץ את המבנה ולהכשירו כמקום לעריכת הופעות וקונצרטים.
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, מגרמניה לארץ הקודש – התיישבות הטמפלרים בארץ-ישראל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1996.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  גליון מפה 'כפר יהושע' בהוצאת 'ההגנה', 1942, (גיליון 5), עם סימון היישוב, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מפה משנת 1949 עליה מסומן היישוב בשמו 'נוה יער', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  וואלדהיים היה לנווה יער, מעריב, 14 באפריל 1950
↑  י. לבבי, מואלדהיים עד אלוני אבא, מעריב, 13 בדצמבר 1956
↑  הכנסייה האוונגלית באלוני אבא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465732705171  MusicBrainz: f0c34b18-9f68-4de1-bc97-031f445c28df 
שלט אבן לזכרו של אבא ברדיצ'ב, אשר הוצב על אחד הבתים באלוני אבא.
אחמד סקו טורה

אחמד סקו טורה (בצרפתית: Ahmed Sékou Touré; ‏9 בינואר 1922 – 26 במרץ 1984) היה מנהיג פוליטי גינאי, נשיאה הראשון של גינאה (בצרפתית: République de Guinée) החל מעצמאותה משלטון קולוניאלי צרפתי ב-1958 ועד מותו, 26 שנים מאוחר יותר. טורה היה מנהיג פוסט קולוניאלי, החזיק בהשקפות לאומניות ורדיקליות והשאיר את חותם החזון הסוציאליסטי שלו על כל היבטי החיים של גינאה. על אף תרומתו הגדולה לעצמאות גינאה, טורה הנהיג משטר טוטליטרי שהתאפיין בדיכוי מתנגדיו.
תולדות חייו

אחמד סקו טורה נולד ב-9 בינואר 1922 בכפר פאראנה (Faranah) הממוקם על גדת נהר הניז'ר, במרכז גינאה. אחד משבעת הילדים שנולדו לאלפא ואמינטה טורה, איכרים עובדי אדמה. טורה טען כי הוא צאצא ישיר של סאמורי טורה, מנהיג צבאי בונה המדינה המוסלמי האגדי שניהל התנגדות מתמשכת נגד הכיבוש הצרפתי, עד לכידתו ב-1898. טורה חונך על דת האסלאם, הדת הדומיננטית בגינאה, למד בבית ספר קוראני (על פי הקוראן) בפאראנה ובית הספר היסודי הצרפתי בקאנקאן (Kankan).
בשנת 1936 נרשם למכללה הטכנית של ג'ורג' פוירט (Georges Poiret Technical College) בקונאקרי (Conakry), אך הורחק לאחר פחות משנה, בגיל 15 בעקבות שביתת מזון שארגן בקרב הסטודנטים.
לאחר מכן המשיך טורה את השכלתו דרך קורסי התכתבות ומחקר עצמאי, ועבד בעבודות נחותות. העדר בהשכלה פורמלית ובהכשרה מקצועית היווה עבורו מכשול במהלך חייו.
אחמד סקו טורה נישא פעמיים וסופר כי היה אב לכ-50 ילדים.