stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי צבי מאנה
הערכת שירתו והשפעתה > השפעת שירתו

אף על פי שמאנה חיבר יחסית מעט שירים, ואת יצירתו הגדולה, המחזה "תקוה לאובד", לא השלים; לשירתו, גם אם לכאורה כמעט לא הרגישו בה, הייתה השפעה גדולה. הוא היה המשורר האהוב על טשרניחובסקי בילדותו, שירי הטבע של ביאליק חוברו בהשראתו, והשפעתו ניכרת על שירתו של יעקב פיכמן. למעשה הדור הראשון שלאחר חיבת ציון נתחנך על שירת מיכ"ל, יל"ג, ומאנה. כתב צבי קרול: "סמויה הייתה השפעתו על הדור החדש, העולה בשמי-ספרותנו, כמעט בלתי-מוחשית; אך בחשאי הכה גלים עזים, ובו תקועים שורשיהם של ביאליק, טשרניחובסקי, ושניאור".
הסביר שמואל צבי זצר: "סוד השפעתה הגדולה של שירתו הלירית של מאנה מונח באותה הבלתי-אמצעיות, שבה מתגלית רוחו של המשורר ביצרי-רוחו, באותו הטון הנפשי, שאנו שומעים בכל שורה ושורה משיריו הנוגים, באותו הרוח הכהה המרחף עליהם, באותה ההתרכזות העמוקה, ששירה זו מתרכזת בעולמו הפנימי של המשורר".
השיר "משאת נפשי" (יחד עם שירו "עם עולם" שנדפסו ב"כנסת ישראל" של שפ"ר) היה בזמנו אחד מהשירים המושרים ביותר בפי העם היהודי במזרח אירופה ובמושבות בא"י (במיוחד בחדרה). ביאליק, בהיותו בישיבת וולוז'ין, היה מזמרו ברוב רגש ובכליון נפש, ובעקבותיו חיבר את שירו "אל הציפור". ב-"ספר כנור ציון", ספר השירים הלאומיים ששוררו בערי א"י ומושבותיה, שנערך על-ידי אברהם משה לונץ ויצא לאור בשנת תרס"ג (1903), השיר "משאת נפשי" הוא השיר השני בספר (לאחר "התקוה" של נפתלי הרץ אימבר).
כעבור דור-שניים השיר של מאנה נשכח משהו. סיפר צבי יעבץ בראיון: "השיר העברי הראשון שלי לא היה 'אל הציפור' (של ביאליק), אלא שיר של משורר שהיה אהוב על סבא שלי ('משאת נפשי' מאת מאנה)... כשהגעתי ארצה הלכתי לרחוב מאנה. אף ילד לא ידע מי זה מאנה, ואני גדלתי עליו". לא עבר זמן רב, והשיר "משאת נפשי" נעשה שוב פופולרי. לאה גולדברג, למשל, מצטטת בית ממנו ברומן פרי עטה והוא האור. ב-1957 השיר הוקלט בעיבוד יחזקאל בראון על ידי הזמר רן אלירן, וב-1962 בעיבוד יהודה שרת על ידי מקהלת קול ישראל; הושמע על ידי שמעון בר במופע "אנו נהיה הראשונים" (1963) וכן בביצוע תזמורתי, שניהם בעיבודו של ד"ר חנן וינטרניץ. הלחן היווה רקע פתיחה מוזיקלי לתוכניות "שרתי לך ארצי" בעריכתם של אליהו הכהן ודן אלמגור, ששודרו בטלוויזיה בשנות השבעים. בשנת 1995 עיבד את השיר גיל אלדמע. כן הולחנו והוקלטו שיריו "עם עולם", "ליל שימורים", ו-"צל צלמי". להלן הלחן המוכר של "משאת נפשי":
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
תכונות יצירתו > הידידות ביצירת מאנה

שיריו, מאמריו, ובמיוחד מכתביו, הם מעין וידוי-נפש בו מאנה שופך את נפשו ללא כחל וללא שרק בשיח אוהב לפני ידידיו. ואמנם לידידות, במובנה הנעלה והכללי ביותר, מקום מרכזי ביצירת מאנה. בשיר "נסיעה אל אבותי" הוא כותב: "האח! לבי רועש, דמי רותח! / אל הורי, אל הורי אקרב לרגעים! / כל רגשי אהבה בי החליפו כח: / אל הורי, אל הורי הנכם נישאים!". בשיר "אהבה ואחוה": "רק אתה אח יקר תרגיש שמחתי / רק אתה תתור כל חדרי ליבתי / כי לבבך כלבבי אהבה ידע / וכנפשי נפשך אהבה נמלאה". בשיר "על הרי וילנא": "חושי נפשי למעונך בשאון קרת / וקחי קסת סופרים, עט גם גיליון! / שפכי רגשותיך, נפש נערכת / אל אוהביך שלחי מיטב הגיון". בשיר על המנגן הזקן המסכן: "הוי, זקן נפלא, נא עמך אלכה! / אני אשיר שירי יוצאים מקרב / אתה תך בנבל בוקר וערב / כי אחים נחנו כמוני כמוך!".
כך כתב במאמרו "הגיון על הבדידות" על אהבה שאינה תלויה בדבר:
בעל לב רגש לא ימצא לו מנחם בישימון. חיי הנפש הם האהבה, התשוקה והתקוה, הנמצאים רק בין בני האדם. אשרי הגבר אשר מצא לו אוהב נאמן בדרכי החיים. אוהבו ימתיק לו מרורות המקרים, הם ילכו שלובי זרוע ויגיעו למטרתם. בנאומים נעימים יאמץ כוחותיו אשר אפסו מעצר רעה ויגון, ובמתק חכו יעורר בקרבו התשוקה לחיות, גם התקוה לקוות על ימים יוצרו... האהבה בת אל חי, היא נשמת האדם בתבל; היא הציר אשר עליו יסב כל מפעליו ומעשיו, רגשותיו, מחשבותיו וכל כחות נפשו; היא תעודדהו עת עמודי גוו ירופפו, תאַמצהו, תחזקהו ללחום נגד פגעי הזמן לחתור להגיע למטרתו; היא תעיר בקרבו תקותו, תעיר מיתרי כנורו השבור, כנור נחמתו השבור לרסיסים מתגרת הזמן. קול נעים יהמה באוזניו, שפך רגשות עדינות, רכות וענוגות; קול נחמד מתהלך ברוח הגיון ואזנו שומעת; קול משתפך מתוגה נעימה לצלצלי קול תרועה, קול הולך וחזק מדממה דקה לקול תרועת הידד! נפש האדם תצא למרחב יה, דמי עורקיו ירוצו בחפזון, וכמקיץ מתרדמה עמוקה כן יראה אור.
הסביר אליעזר שטיינמן: "אין מאנה מתכוון לידידות באשר היא-היא, אלא באשר היא וגם הוא, באשר היא כל-בה. היא לו משא נפש, שורש כל הגיגיו, שמן משחת הקודש לחיי העולם הזה... כל פסוק בקולמוסו על הנושא הזה מצווה ואומר: הקורא, עמוד, הקשב, כאן סח אני לפניך על דבר העומד ברומו של עולם". מאנה סיכם זאת נהדר בשירו "על תמונתי לידידי":
קַח נָא זֹאת הַתְּמוּנָה,

לְאוֹת אַהֲבָה וֶאֱמוּנָה,

גַּם לִבִּי גַּם רוּחִי

נְתוּנִים פֹּה עִם לוּחִי!
תכונות יצירתו > הפרוזה של מאנה

אם שירה סימן-היכר לנעורים ופרוזה חותם הבגרות, הרי שכשם ששירתו של מאנה מפליאה ברעננותה, כן הפרוזה שלו מפתיעה בטעם זקנים שבה. ואם בשיריו, התוכן עיקר ויש פחות תשומת-לב לענייני צורה, הרי שהפרוזה שלו, המאחדת שירה צרופה עם ביקורת מעמיקה וחריפה, שלמה בתוכנה ובצורתה ובסגנונה. קטעי פרוזה רבים של מאנה, בין במאמריו בין במכתביו, הם קטעי פיוט נפלאים, בהם הצליח להשתחרר מכבלי משקל וחרוז, ולפרוש כנפיים מעלה. ממאמריו במיוחד ראויים לציון מאמרו "על חכמת השיר והמליצה", שלמרות היותו תרגום, רוחו וסגנונו של המשורר מפעמים בו; והמאמר "הגיון על הבדידות", פרק שירה מזהיר ומסה מחקרית חודרת, סיכום תמציתי של השקפתו. מכתביו, בהם מאנה מעודד את נפשו ואת ידידיו, הם פרק שירה בפני עצמו.
ראו גם

שני עצים לזכר המצי"ר
התנועה הרומנטית
שיר תיאורי
לקריאה נוספת

שאול פנחס רבינוביץ, ר' מרדכי צבי מאנע, ב-"כנסת ישראל", שנה שנייה, ורשה תרמ"ח, ע' 353–354.
אריה לייב שיינהויז, תולדות מרדכי צבי מאנע, בספר "כל כתבי מרדכי צבי מאנע", ורשה: תושיה תרנ"ז.
תולדות ותמונת המשורר המצי"ר מאנע, בחוברת השנייה של "אוצר החכמה והמדע לספרות ישראל", ניו-יורק תרנ"ד.
מרדכי רבינזון, שירת הטבע, בספרו: סַפרותנו החדשה, וילנה: הוצאת רוזנקרנץ ושריפטזטצר, תרע"ג.
מרדכי רבינזון, המצי"ר מאנה וסביבתו, בספר זיכרון לקהילת רדושקוביץ, ע' 143–146, תשי"ג.
שמואל צבי זצר, מרדכי צבי מאנע, בתוך "הצפירה", גליונות רכז-רכח, אוקטובר 1911.
יעקב פיכמן, מאנה, בספרו בבואות: דברי ביקורת, אודסה: מוריה 1919.
יוסף קלוזנר, משורר וצייר, בתוך "הצפירה", תרנ"ז גיליונות 139, 146-142.
שמואל לייב ציטרון, הצייר המשורר מ. צ. מאנה (פרקי זכרונות), ב-"גלים", ח' ו-כ"ז סיון תרפ"ט.
צבי קרול, בצלו של יל"ג, ב-"העולם", 18 בפברואר 1937.
שלום שטרייט, המצי"ר מאנה, בתוך "פני הספרות", ספר ראשון, תל אביב: דביר תרצ"ט, ע' 127–133.
אליעזר שטיינמן, פלג זך, בתוך מאזניים, ט"ז באדר א', ז' באדר ב' תש"ח (1948).
אליעזר שטיינמן, חתן-שירה, ב-"דבר", 3 ו-10 בפברואר 1939.
חיים תורן, המצי"ר מאנה, בתוך מאזניים, ניסן, אייר, סיון, תש"ו (1946).
יעקב רימון, מרדכי צבי מאנה (מאה שנים להולדתו), בתוך "הצופה", מאי 1959.
אליהו הכהן, "משאת נפשו של המשורר המצייר", "עתמול", כרך א', חוברת 1, אפריל 1975.
הלל ברזל, חדוות המראות: מרדכי צבי מאנה, בספרו "שירת חיבת ציון", ע' 66–94, תל אביב תשמ"ח (1987).
אבנר הולצמן, מרדכי צבי מאנה: המשורר כצייר. מהות: כתב-עת ליצירה יהודית, קובץ י"א (1994), עמ' 68–93.
עזריאל גינציג (אנ'), לזכרו של המשורר העברי מרדכי צבי מאנה, קרקוב 1898 (בגרמנית).
ש"י עגנון, מאמר על כתבי מאנה, בתוך "דער יודישע וועקער", מאי 1906 (ביידיש).
יעקב בן ישורון, השירה הרוסית והשפעתה על השירה העברית, תל אביב: דביר 1955.
עוזי שביט, המהפכה הריתמית, ע' 48–53, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג (1982).
הערות שוליים

↑  משה צינוביץ, מיר - תולדות ישיבת מיר, תל-אביב: מור, תשמ"א
↑  מרדכי רבינזון, רדושקוביץ: ספר זכרון, המצי"ר מאנה וסביבתו, תל-אביב: ארגון יוצא דרושקוביץ בישראל, תשי"ג
↑  מרדכי רבינזון, ספרותנו החדשה, וילנה: רוזנקרנץ ושריפטזטצר, תרע"ג
↑  יעקב פיכמן, יעקב שטיינברג, מאזניים ל"ד, תרצ"ח
1 2  צבי קרול, בצלו של יל"ג (לשנת החמשים למות מרדכי צבי מאנה), העולם, 18 בפברואר 1937
↑  שלמה שפאן, מסות ומחקרים, תל-אביב: קרני, תשכ"ד
↑  י. י. גלס, משקל עלוב, הד ליטא 12, ט"ז סיון תרפ"ד
1 2 3 4 5  אליעזר שטיינמן, חתן-שירה, דבר, 3 בפברואר 1939
1 2 3  יעקב פיכמן, בבואות: מאנה, אודסה: מוריה, תרע"ט
↑  אברהם לוינסון, מאמרים ומסות: בעיות התרבות בימינו, תל-אביב: עם עובד, תשט"ז
1 2 3  שמואל צבי זצר, מרדכי צבי מאנע, הצפירה, גליונות רכז-רכח, אוקטובר 1911
↑  ירון צור, ראיון עם פרופסור צבי יעבץ, זמנים: רבעון להיסטוריה, סתיו 2007
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך גיל אלדמע, "משאת נפשי", (עבוד), (זמר), משירי "חיבת ציון", לפי מקור זה הלחן עממי, (נושא ישן: משורר, נושא ישן: עופות, יונה, נושא ישן : הרכב מקהלה (ס.א.), נושא ישן : חיבת ציון) מרדכי צבי מאנה, 1862, מתוך ספר השירים לתלמיד ב', מפעל תרבות וחינוך, 1995, (עמוד 27)
↑  רן אלירן, משאת נפשי - 1967, באתר YouTube
↑  חיים תורן, המצי'"ר מאנה, מאזנים, סיון תש"ו
↑  מיכה יוסף לבנזון, שירי בת ציון, וילנה: פיראזשניקאוו, תרס"ב
1 2  אליעזר שטיינמן, פלג זך, מאזניים, יא-יב, אדר א' ואדר ב', תש"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296076005171  PLWABN: 9810671578005606  GND: 1052557368  ISNI: 0000 0000 6697 4765  LCCN: nr97001262  NTA: 302325891  SELIBR: 246322  VIAF: 29437284   WorldCat (עם VIAF): 29437284 
ארבעת בתים ראשונים
תרגום פושקין מתוך מאמר של מאנה על חכמת השיר והמליצה
אפולינרי גורבסקי, פריחת התלתן, 1896
שער "כנסת ישראל" תרמ"ז - בציור מאנה
יעקב נוסבאום, נוף כנרת (1934)
בייליניצקי-בירוליה, אביב (1899)
מתוך "תקוה לאובד"
איוואן אייווזובסקי, דמויות על חוף מואר ירח (1858)
דיוקנאות מאנה ואנשי/נשות רדושקוביץ
דויטשלנדסברג (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  שטיריה שטיריה
 בירת המחוז:  דויטשלנדסברג 
 שטח:  863.5 קמ"ר
 גובה:  557 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  60,821 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  46°49′23″N 15°15′00″E﻿ / ﻿46.823°N 15.25°E﻿ / 46.823; 15.25 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.bh-deutschlandsberg.steiermark.at, https://www.bh-deutschlandsberg.steiermark.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דויטשלנדסברג (בגרמנית: Deutschlandsberg) הוא מחוז בדרום מדינת שטיריה שבאוסטריה.
במחוז 15 ערים ועיירות:
| --- | --- |
 אייביסוולד  באד שוונברג  גרוס סנקט פלוריאן  דויטשלנדסברג  וטמנשטטן  ויס  לנך  סנקט יוזף:  סנקט מרטין אים זולמטל  סנקט סטפן אוב שטיינץ  סנקט פטר אים זולמטל  פלפינג-ברון  פראואנטל אן דר לסניץ  פרדינג  שטיינץ
דן סטיבנס

| --- | --- |

סטיבנס, 2019
 לידה:  10 באוקטובר 1982 (בן 42) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Daniel Jonathan Stevens 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  קולג' עמנואל  בית הספר טונברידג'  Holmewood House School 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל ג'ונתן "דן" סטיבנס (באנגלית: Daniel Jonathan "Dan" Stevens; נולד ב-10 באוקטובר 1982) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. זמר. דוגמן. תפקידו הידוע ביותר הוא של מת'יו קרולי בסדרת הדרמה של ITV "אחוזת דאונטון". לאחר מכן שיחק את הדמות של דייוויד הלר בסדרת גיבורי-העל "לגיון" מבית רשת FX, ושיחק בתור דייוויד במותחן "האורח", בתור סר לנסלוט דו לאק בסרט ההרפתקאות "לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר", בתור החיה/הנסיך בעיבוד הלייב אקשן לסרט "היפה והחיה", בדרמה המשפטית "מרשל", בדרמה הביוגרפית "האיש שהמציא את חג המולד", ובתור הזמר הרוסי אלכסנדר לומטוב בסרט "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga".
ביוגרפיה

סטיבנס נולד בעיירה קרוידון בדרום לונדון, ואומץ בלידתו על ידי זוג שהיו מורים במקצועם, והוא גדל בין היתר בוויילס ודרום-מזרח אנגליה. יש לו אח אחד הצעיר ממנו בשנתיים, אף הוא אומץ על ידי זוג אחר.
התחנך בפנימיית "טונברידג' סקול" בקנט, שם החל להתעניין בתיאטרון. הוא נבחן לתפקיד הראשי ב"מקבת'" אצל המורה שלו הסופר ג'ונתן סמית'. סטיבנס למד ספרות אנגלית ב"עמנואל קולג'" באוניברסיטת קיימברידג'. בהיותו באוניברסיטה היה חבר במועדון התיאטרון "פוטלייטס" ובאגודתו מרלו (Marlowe Society). צבר ניסיון על הבמה כשהופיע בתיאטרון הלאומי לנוער (National Youth Theatre). הוא צד את עינו של הבמאי פיטר הול כששיחק את מקבת' לצדה של בתו של הבמאי רבקה הול שגילמה את דמותה של ליידי מקבת'.
קריירה

סטיבנס הופיע בתיאטרון בבריטניה ובארצות הברית לצד פיטר הול. ב-2005 היה מועמד לפרס איאן צ'ארלסון על גילום דמותו של אורלנדו במחזה השייקספירי "כטוב בעיניכם". ב-2006 כיכב בעיבוד טלוויזיוני לרומן זוכה פרס בוקר "קו היופי" מאת אלן הולינגהרסט, בהפקה של ה-BBC. באותה שנה גילם את בליס סיימון במחזה "Hay Fever" מאת נואל קאוורד בבימויו של פיטר הול ולצידם של פיטר בולס וג'ודי דנץ'. עוד הופיע בעיבוד ל"דרקולה" כלורד הולמווד, ובסרט זוכה האמי "מקסוול" בתפקיד בזיל ברוקס.
ב-2008 השתתף סטיבנס במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן כשהוא מגלם את אדוארד פררס, ובהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "The Vortex" של נואל קאוורד. ב-2009 שיחק בסרט טלוויזיה על פי ספר מספרי מיס מארפל של אגאתה כריסטי. ביוני 2009 חזר להופיע בווסט אנד בתפקיד ספטימוס הודג' במחזה של טום סטופארד "ארקדיה" בתיאטרון הדוכס מיורק.
ב-2012 שיחק בשני סרטי קולנוע "Vamps" של איימי אקרלינג וב-"Summer in February".
סטיבנס כיכב בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" שכתב ג'וליאן פלוס בתפקיד מתיו קרולי, במשך שלוש עונות. הוא סיים את תפקידו בסדרה בסוף העונה השלישית.
בספטמבר 2016 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה הקומית "סדר אותי" ברשת HBO, שלפני כן הייתה סדרת רשת. ב-19 בינואר 2018 הסדרה שבה לעונה שנייה, וגם סטיבנס שב לתפקיד אורח.
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. באותה שנה שיחק גם במותחן "קולוסאל", לצדם של אן האת'וויי וג'ייסון בייטמן.
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי במותחן הפוליטי "גזלייט" אודות פרשת ווטרגייט, בגילומו של ג'ון דין, היועץ המשפטי של הבית הלבן תחת ממשלו של ריצ'רד ניקסון. הסדרה עלתה לשידור ברשת Starz במהלך 2022.
חיים אישיים

מאז 2009 הוא נשוי לזמרת ג'אז דרום אפריקאית, סוזי הארייט. לבני הזוג שלושה ילדים, בת שנולדה ב-2009, בן שנולד ב-2012, ובת נוספת שנולדה ב-2016.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Hilde | דייוויד קמרון |  |
| 2012 | המדריך לערפדית המאוהבת | ג'ואי |  |
| 2013 | קיץ בפברואר | גילברט אוונס | גם מפיק בפועל |
| 2013 | הרשות החמישית | איאן כץ |  |
| 2014 | האורח (אנ') | דייוויד קולינס | מועמדות לפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר |
| 2014 | הדרך לגיהנום | קני קריסטו |  |
| 2014 | הסנדלר | DJ |  |
| 2014 | לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר | סר לנסלוט |  |
| 2015 | הקרימינלים | נוח |  |
| 2016 | הכרטיס | ג'יימס |  |
| 2016 | קולוסאל | טים |  |
| 2016 | נורמן | ביל קאוויש |  |
| 2017 | היפה והחיה | החיה / הנסיך אדם |  |
| 2017 | אישור לשכב עם אחרים | וויל |  |
| 2017 | Kill Switch | וויל פורטר |  |
| 2017 | מרשל | לורין וויליס |  |
| 2017 | האיש שהמציא את חג המולד | צ'ארלס דיקנס |  |
| 2018 | הריח שלה | דני-משהו |  |
| 2018 | כופר נפשה | תומאס ריצ'רדסון |  |
| 2019 | לוסי בשמיים | דרו קול |  |
| 2020 | קול קדומים | האל |  |
| 2020 | הווילה | צ'רלי |  |
| 2020 | תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga | אלכסנדר למטוב |  |
| 2020 | ביקור מעולם אחר | צ'ארלס קונדומיין |  |
| 2021 | ארוויג והמכשפה | תומאס | דיבוב |
| 2021 | הגבר המושלם שלך | טום |  |
| 2022 | המפלצת מהים | אדמירל הורנאגולד | דיבוב |
| 2023 | הילד והאנפה | תוכי | דיבוב |
| 2024 | Cuckoo | מר קוניג |  |
| 2024 | גודזילה x קונג: אימפריה חדשה | טראפר |  |
| 2024 | מתוקה רצח | פרנק |  |
| 2025 | The Ritual | הכומר ג'וזף סטייגר |  |
| 2025 | Swiped |  |  |
| TBA | Onslaught |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | פרנקנשטיין | הנרי קלרוול | מיני-סדרה |
| 2006 | קו היופי | ניק גסט | מיני-סדרה |
| 2006 | דרקולה | לורד ארתור הולמווד | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2007 | מקסוול | באסיל ברוקס | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2007 | מיס מארפל | מייקל פייבר | פרק: "Nemesis" |
| 2008 | תבונה ורגישות | אדוארד פררס | מיני-סדרה |
| 2009 | בטבעת החנק | ד"ר פישר | סרט טלוויזיה של BBC One |
| 2010 | To Nisi | אד | פרק: "Pilot" |
| 2010–2012 | אחוזת דאונטון | מתיו קרולי | תפקיד ראשי (עונות 1–3); 25 פרקים |
| 2013 | אנשי המחר | טים | דיבוב; 3 פרקים |
| 2016–2020 | סדר אותי | קולין | 3 פרקים |
| 2015–2016 | סופרמנשן | באנסן | דיבוב; 2 פרקים |
| 2017–2019 | לגיון | דייוויד הלר | תפקיד ראשי (3 עונות); 27 פרקים |
| 2020 | קיפו ויצורי הפלא | סקרלמן / הוגו אוק | דיבוב; 20 פרקים |
| 2021 | סולוס | אוטו / טים | 2 פרקים |
| 2021 | הנסיך | הנסיך צ'ארלס / הנסיך פיליפ | דיבוב; 12 פרקים |
| 2022 | גיירמו דל טורו מציג: חדר הפלאות | אלו גלו | פרק: "The Outside" |
| 2022 | גזלייט | ג'ון דין | מיני-סדרה |
| 2022 | סנטרל פארק | אבא של ביטצי | דיבוב; 2 פרקים |
| 2022 | אהבה, מוות ורובוטים | נייג'ל / טכנאי | דיבוב; פרק: "Mason's Rats" |
| 2022 | ברוכים הבאים לצ’יפנדיילס | פול סניידר (אנ') | פרק: "An Elegant, Exclusive Atmosphere" |
| 2023–הווה | הפכים סולארים | קורבוטרון "קורבו" אופסיטס | דיבוב; 12 פרקים מועמד לפרס אנני לדיבוב הטוב ביותר בתוכנית טלוויזיה (2024) |
| 2023–2024 | The Milk Chug | ארדי | דיבוב; 8 פרקים |
| 2025 | יום אפס | איוון גרין | מיני-סדרה של נטפליקס |
| TBA | Among Us | בלו | סדרה אנימציה עתידית של CBS |
הערות שוליים

↑  "Dan Stevens" (2013) The Tatler List, Condé Nast, UK
↑  The Academy of Science Fiction Fantasy and Horror Films, www.saturnawards.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319755905171  PLWABN: 9810635213805606  BIBSYS: 12002199  BNE: XX5338121  BnF: cb16631024w (data)  GND: 1042805296  ISNI: 0000 0000 4657 6073  LCCN: no2009011609  MusicBrainz: 13814034-936d-430e-8815-7df8ba74c6c0  NKC: xx0210202  NLK: KAC2020P3808  NTA: 391057391  SUDOC: 184392683  VIAF: 44133157   WorldCat (עם VIAF): 44133157
הקולבר ריפור

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה פארודיה חדשות
 יוצרים:  סטיבן קולבר ג'ון סטיוארט בן קרלין
 בימוי:  ג'ים הוסקינסון 
 מנחים:  סטיבן קולבר 
 שחקנים:  סטיבן קולבר
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  10
 מספר פרקים:  1447
 הפקה
 מפיקים בפועל:  סטיבן קולבר 
 חברת הפקה:  Spartina Productions, Busboy Productions, Comedy Partners 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קומדי סנטרל (ארצות הברית)
 תקופת שידור מקורית:  17 באוקטובר 2005 – 18 בדצמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 www.colbertnation.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סטיבן קולבר בסט הצילומים של התוכנית הקולבר ריפור, 2011
הקולבר ריפור (באנגלית: The Colbert Report) הייתה תוכנית טלוויזיה בת כחצי שעה, ששודרה בערוץ הקומדי סנטרל (Comedy Central) בארצות הברית בימות השבוע בין השעות 23:30 לחצות, מה-17 באוקטובר 2005 עד ל-18 בדצמבר 2014. הקולבר ריפור היא פארודיה סאטירית המבוססת פורמט תוכנית אירוח ודעות על נושאי היום; במקור התבססה על תוכניתו של ביל או'ריילי, The O'Reilly Factor. התוכנית הוגשה ונכתבה על ידי סטיבן קולבר, קומיקאי אמריקאי שביסס את דמותו כ"כתב שטח" קודם לכן בתוכנית הדיילי שואו (The Daily Show) של ג'ון סטיוארט. ניתן להתייחס לקולבר ריפור כספין אוף של הדיילי שואו.
לאור מעברו של סטיבן קולבר לרשת CBS כדי להחליף את דייוויד לטרמן בהנחיית התוכנית "The Late Show", הגיעה התוכנית לסיומה בדצמבר 2014.
מבנה התוכנית

פתיח מהיר בן כמה שניות, בו עובר קולבר על פינות היום, ומסיים במשפט "זהו הקולבר ריפור".
מוזיקת הפתיחה, בה מתנוססים סמלים אמריקאים רבים, כגון העיטם לבן-הראש המופיע על סמל הלאום, דגל ארצות הברית ואף מילות תואר פטריוטיות, המתחלפות מפעם לפעם.
פינות שונות, הקשורות בדרך כלל לאירועי היום. פינות אלו מתחלפות ומתחדשות תדירות. מעטות מהן מהוות נכס צאן ברזל בתוכנית, כגון המילה ("The Wørd"). ראו בהרחבה.
אורח משנה: פעמים רבות במהלך התוכנית מפנים זמן קצר לאירוח סלבריטאי המציג נושא רלוונטי כלשהו, או הבא להגיב לאחת מהפינות הקודמות. במקרה והאורח הוא פוליטיקאי הרץ למשרה כלשהי, נוהג קולבר לומר כי הוא קיבל את "הקפצת קולבר" בסקרים.
אורח: השליש האחרון של התוכנית מוקדש בדרך כלל לאורח ראשי, המקדם ספר או תקליט כלשהו. בדרך כלל קולבר ינסה לגרור את הדיון לעימות מילולי משעשע.
קטע סיום בן כמה שניות, בו קושר קולבר את הקטעים שהוצגו קודם לכן ונפרד מהצופים.
שם התוכנית

באנגלית, שם התוכנית מאוית ב-The Colbert Report (דו"ח קולברט). את שם המשפחה בחר קולבר לבטא ללא האות הסופית, אף על פי שמשפחתו מדרום קרוליינה אינה ממקור צרפתי (סבו, למשל, ביטא את שם המשפחה כקולברט). באופן הומוריסטי, נבחר לבטא את המילה ריפורט גם ללא ה-T הסופית. בתוך התוכנית הבדיחה המשיכה לפינות שונות, כגון הספור ריפור (The Sport Report).
פינות שונות

כשני שלישים מאורכה של תוכנית רגילה מוקדש לפינות השונות, מתחלפות מדי פרק. חלקן חוזרות לעיתים קרובות, אחרות יכולות להופיע פעם אחת או שתיים ותו לא.
המילה (The Wørd): לאחר קטע מעבר קצר, מתחיל קולבר להסביר על מילה חדשה בלקסיקון. לעיתים זו פרשנות מחודשת למילה קיימת, לעיתים הלחם של מילים או אף מילים חדשות. המסך מורכב משני חלקים: חציו מראה את קולבר על שולחן המנחה בעודו מדבר למצלמה, החצי השני הוא מסך כחול ועליו הערות שונות המפרשות בזמן אמת את דבריו של קולבר. לרוב הניגוד בין הדברים הנאמרים לבין הכתוב על הצד הכחול מהווה את הבדיחה. לאחר סיום התוכנית, הפינה המשיכה גם לתוכניתו החדשה לייט שואו עם סטיבן קולבר, תחת השם "The WERD".
קוף במנוסה (Monkey on the Lam): פינה בה מתחקה קולבר אחר בעלי חיים שנמלטו מגני חיות/בתי מטבחיים/מסעדות. החלה במהדורת קופים (הפתיח כלל קוף על כבש, היורה באקדח) והמשיכה במהדורת לובסטר.
לרמות את המוות עם ד"ר סטיבן ט' קולבר, דוקטורט באמנות (Cheating Death): פינת בריאות, בה עוקב קולבר אחר חדשות שונות הנוגעות לחולי אמריקאי. כל אחת מהם מגיעה עם הסבר משעשע ולבסוף המלצה: וקסאדרין, גלולות מחברת הרוקחות פרסקוט. אלו נמכרות בקופסאות גדולות ובעלות תווית צבעונית, הכוללת המלצה חמה של הד"ר קולבר. כל הנוטל אותן יזכה למזור שלם למחלה שהוצגה זה עתה. תגובות לוואי: גרועות מהמחלה. כל כמה פינות מגלה קולבר כי לצערו וקסאדרין הורדה מהמדפים בגלל בעיה שולית כלשהי (נניח, התפוצצויות לבביות קלות), וכעת משווקת תרופה אחרת במקומה, עם שם דומה באופן חשוד, ולעיתים תוויות זהות עם שינוי אות במרקר.
הורדת הכובע/אצבע מאשימה (Tip of the Hat/Wag of the Finger): פינה בה קולבר מוקיע/מהלל תופעה כלשהי, לרוב רצף של שלוש או ארבע. לא תמיד המהוללים יוצאים ללא בושה, והנזופים ללא הלל נסתר.
כלב האלפא של השבוע (Alpha Dog of the Week): פינה בה מהלל קולבר את תעוזתו ואומץ לבו של אדם כלשהו. לרוב תוך כדי הוא מצליח להשפיל אותו.
יריב ראוי (Formidable Opponent): קטע המצולם על מסך ירוק, ובו סטיבן קולבר מתווכח נמרצות עם היריב היחיד אותו הוא מכבד - הוא עצמו. הוא מגלם ברצף את שני בני השיח, כאשר אפקט ממוחשב פשוט הופך אותו מפונה ימינה לפונה שמאלה, ולעיתים משנה את צבע עניבתו.
מצעד האיומים (The Threatdown): מצעד של חמישה (ולעיתים יותר או פחות) איומים נוראים העומדים בפני העם האמריקאי. קולבר מאיים על קהלו בשלל אסונות ומפלצות העולות בתקשורת היומית (כגון חקיקות בקונגרס או שמועות על גרעין איראני), כאשר הבולטים ביניהם הם דובים ורובוטים, ובמקרה הנורא מכל - רובוטים דוביים!
קולבר פלטינום (Colbert Platinum): קטע המוגש למיליונרים ומעלה בלבד. פשוטי העם מתבקשים בפתיחתו לסור לכניסת המשרתים. הפינה עוקבת אחר תוכניות ומבצעים המפורסמים במציאות אך ורק לעשירים במיוחד (למשל גולגולת אדם המעוטרת במאות יהלומים), בדרך כלל בלעג רב.
הספור ריפור (The Sport Report): פינת הספורט של התוכנית, בה קולבר נותן פרשנות ספורט ועצות למגרש (למשל, בפוטבול יש לתת רובים לרכזים. כך הקבוצה השנייה תחשוב פעמיים לפני שתשלח מישהו לעבור את קו החצי).
קולברפסט (ColbertPest): בתור מחאה על פסטיבלי המוזיקה השונים, קולבר למשך שבוע הפך את תוכניותיו ל"קולברפסט". במסגרתן הוא אירח בין היתר את נגן הוייט סטריפס, ג'ק וויט
השפעת התוכנית

התוכנית פיתחה קהל מעריצים נאמן, וגרמה למספר תופעות תרבותיות יוצאות דופן, ביניהן:
השפעת התוכנית > על-שם סטיבן קולבר

סטיבן קולבר קיבל מספר אותות כבוד לאורך תוכניתו.
קריאת גוזל עיטם לבן-ראש על שמו, סטיבן ג'וניור. בהתאם, קולבר עקב אחר קורותיו של העיטם מקרוב, ואף הקדיש חלק מתוכניתו על מנת למנוע את מעברו של ג'וניור לקנדה.
קריאת הקמיע של נבחרת הוקי, הסגינאו ספיריט (Saginaw Spirit), על שמו. בובת הקמיע הייתה בדמות עיטם, ונקראה מחדש הסְטִיגֶל (הלחם של המילים סטיבן ואיגל). בהתאם, קולבר עקב בקנאות אחר עלייתה של הנבחרת בגביע ההוקי לנוער (OHL), ראיין את ראש העיר של הקבוצה המתחרה, ואף הופיע במדי הנבחרת.
הוצאת טעם מיוחד של גלידת בן אנד ג'רי על שמו, תחת הכינוי Stephen Colbert's Americone Dream. הגלידה היא בטעם וניל, פתיתי ופל וסירופ קרמל, ויצאה רק בשוק האמריקאי. מספר תוכניות הקדישו חלקים לגלידה זו, כולל אירוח של בן וג'רי, ומלחמת חורמה כנגד וילי נלסון, שזכה אף הוא לטעם גלידה מקביל (בטעם פאי אפרסקים).
ב-22 באוגוסט 2007 השיק ריצ'רד ברנסון, מייסד חברת וירג'ין, חברת תעופה חדשה (שלוחה של חברת וירג'ין אטלנטיק) בשם וירג'ין אמריקה. למטוס הראשון בסדרה הוא קרא "אייר קולבר". כתוצאה מכך הוא זכה לראיון בתוכנית, שפורסם ללא הפסק כל אותו שבוע. בראיון זה התפתחה אווירת שטות לא צפויה באולפן, ובמהלכה הביליונר וקולבר נקלעו לקרב מים.
השפעת התוכנית > שבירת פרק כף היד

בשנת 2007, באחד ממופעי החימום לפני-תוכנית, קולבר כשל בצעדיו ונפל מול המצלמות, סודק את פרק כף ידו. היד גובסה על ידי רופא, וקולבר ניצל את מלוא זמן ההחלמה - כשבועיים - על מנת להשיק קמפיין להעלאת מודעות לפרק כף היד. הוא החתים מועמדים לנשיאות, מנחי חדשות פופולריים ואף את דובר הבית הלבן על גבסו, וחילק להם בתמורה צמידי סיליקון אדומים ועליהם הכיתוב Wrist Strong. המטרה של אותם צמידים היא למשוך תשומת לב לפרק כף היד של העונד אותם, בדיחה על חשבון צמידי Livestrong שהוציא לאנס ארמסטרונג להעלאת המודעות לסרטן.
קמפיין העלאת המודעות הפך למוטיב עיקרי לאורך אותם שבועות, וכלל ראיונות, וידויים מול המצלמה ואף התמכרות למשככי כאבים ("וטרינר רשם לי את אלו"). במהלכה הראה קולבר עשרות קטעי וידאו של אלימות מיותרת כנגד פרקי כף יד (לרוב סרטי אמנויות לחימה), והסביר לקהל כי פרק כף ידם הוא יקר מפז, ואין לזלזל בו. הקמפיין הסתיים במכירה פומבית של הגבס המעוטר של קולבר, שהוסר בשידור חי על ידי רופאו. אף על פי שקמפיין Wrist Strong היה לא יותר מבדיחה חוזרת, כל ההכנסות ממכירה זו הלכו לצדקה אמיתית: בית חולים לנפגעי מלחמת עיראק.