stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר הקונקורד
היסטוריה > המהפכה הצרפתית

בזמן המהפכה הצרפתית הוסר פסלו של לואי ה-15 מהכיכר, ושונה שם הכיכר ל"כיכר המהפכה" - "Place de la Révolution".
ממשלת המהפכה הקימה בכיכר גיליוטינה. האציל הראשון שהוצא להורג בכיכר היה המלך לואי ה-16 ב-21 בינואר 1793.
בהמשך הוצאו להורג בכיכר מארי אנטואנט, מאדאם דו בארי, ז'ורז' דנטון, אנטואן לבואזיה ומקסימיליאן רובספייר.
במהלך "שלטון האימים" שבקיץ 1794 הוצאו להורג בכיכר מעל 1,300 איש.
ב-27 ביולי 1795 שינתה הממשלה את שם הכיכר ל"כיכר הקונקורד". בשנת 1830 הפך השם לרשמי.
הכיכר כיום

היום מהווה הכיכר כיכר חשובה בפריז.
במרכזה עומד אובליסק לוקסור מצרי בן 3300 שנה, המתאר את ניצחונותיו של רעמסס השני. האובליסק הובא לפריז מלוקסור בשנת 1833 והוצב בכיכר על פי הנחיית המלך לואי פיליפ. הוא ניתן במתנה על ידי מוחמד עלי למלך צרפת אז לואי פיליפ.
בבסיס האובליסק מתוארים האמצעים המכניים שבהם השתמשו כדי להביא את האובליסק לכיכר - פעולה לא פשוטה בהתחשב בגובהו של האובליסק (23 מטרים), ובמשקלו (255 טון). גדוד של חיילים צרפתים עזרו בהצבתו. קצהו של האובליסק נגנב עוד במאה ה-6 לפני הספירה ולכן לא הובא לצרפת. במקומו הושם בשנת 1998 קצה מעוטר זהב.
בקצה הצפון מזרחי של הכיכר נמצאת שגרירות ארצות הברית (מערבית למלון "קריון"). בצפון הכיכר נמצאת כנסיית המדלן. בכיכר נמצאת הנהלת הפדרציה העולמית למכוניות (Fédération Internationale de l'Automobile) הקובעת את הכללים למרוצי מכוניות בעולם, ובהם מרוץ פורמולה 1.
הכיכר משמשת גם כאצטדיון כדורסל 3 על 3 באולימפיאדת פריז 2024
אובליסק לוקסור
הטריאנון הקטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון התענוגות 
 מיקום:  ורסאי 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1762
 תאריך פתיחה רשמי:  1762 
 אדריכל:  אנז'-ז'אק גבריאל 
 סגנון אדריכלי:  קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  48°48′56″N 2°06′35″E﻿ / ﻿48.81569°N 2.10972°E﻿ / 48.81569; 2.10972
 אתר רשמי
  (למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוהטריאנון הקטן(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוהטריאנון הקטן
 
חדר ה-Salle à manger
הבלדוודר בגן הטריאנון הקטן
הטריאנון הקטן (בצרפתית: Petit Trianon - פטי טריאנון) הוא ארמון קטן הממוקם בגנים של ארמון ורסאי, בסמוך לפריז.
היסטוריה

המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל במצוות לואי החמישה עשר עבור פילגשו מאדאם דה פומפדור, והוקם בין השנים 1762–1768.
מאדאם דה פומפדור נפטרה ארבע שנים לפני השלמת המבנה, והוא שימש את יורשתה - מאדאם דו בארי. עם עלייתו לשלטון של לואי השישה עשר בשנת 1774, הוענק הארמון וגניו למלכתו - מארי אנטואנט.
מארי אנטואנט השתמשה במבנה כארמונה הפרטי, ואירחה בו את ידידותיה. איש לא הורשה להיכנס למבנה בלי אישורה של המלכה.
תיאור המבנה

המבנה נבנה בתקופת המעבר בין סגנון הרוקוקו לסגנון הנאו קלאסי, בהתאם לסוף תקופת סגנון לואי החמישה עשר וסגנון לואי השישה עשר. הארמון בנוי בסגנון פשוט יחסית. המבנה סימטרי, ומעוטר בעמודים קורינתיים.
המבנה תוכנן כך שיהיה בו מגע מועט ביותר בין אנשי האצולה לבין המשרתים. בעת תכנון המבנה נבנה חדר האוכל כך ששולחן האוכל יורד על ידי מעלית לקומה התחתונה ויערך על ידי המשרתים מבלי שיראו זאת האורחים. בפועל, מתקן ההרמה לא שימש את מארי אנטואנט ופמלייתה. כמו כן, על מנת להגן על פרטיות המלכה, נבנו מראות חדר השינה של המלכה כך שניתן להזיזן וזאת על מנת למנוע מצב בו יוכלו לצפות במלכה מבעד לחלונות החדר.
ראו גם

הטריאנון הגדול
כפר המלכה
מד מתח

שני וולטמטרים אלקטרוניים
מד מתח (וולטמטר) הוא מכשיר מדידה למדידת מתח חשמלי בין שתי נקודות במעגל החשמלי. מד המתח מחובר במקביל לרכיבים הנמדדים, ומדידת המתח במעגל מתאפשרת בעזרת העברת זרם דרך התנגדות המד (שצריכה להיות גבוהה ככל הניתן).
למעשה מודד המכשיר את הפרש הפוטנציאלים בין שתי נקודות. המדידה מוצגת על גבי תצוגה דיגיטלית או בצורה אנלוגית של מחט על גבי סולם ערכים.
למד מתח אופייני שני גשושים (Probe) בצבעי שחור ואדום. הגשוש השחור מסמן את הקוטב השלילי (מינוס) והגשוש האדום מסמן את הקוטב החיובי (פלוס). היפוך בחיבור הגשושים לצורכי מדידה לא תשפיע על התוצאה אלא על סימון הקוטב (כיוון זרימת המטען החשמלי).
בורחה הררה גונזאלס

בורחה הררה גונזאלס (בספרדית: Borja Herrera González; נולד ב-8 בינואר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בגואה.
קריירה

הררה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לאס פאלמאס, ממנה עבר להורקאן. בגיל 19, הצטרף לאוניון ויירה מהליגה הרביעית.
ב-31 בינואר 2014 הררה חתם בטודלאנו מהליגה השלישית. ב-12 ביולי 2014 חזר ללאס פאלמאס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-24 בספטמבר 2017 הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בהפסד 0–2 ללגנס במסגרת ליגת העל הספרדית. ב-25 בינואר 2018 הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסיום העונה.
ב-31 ביולי 2018 הררה חתם בראוס דפורטיו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-24 בינואר 2019 שוחרר מהקבוצה, עקב בעיות כלכליות וחתם באלבסטה.
ב-23 ביולי 2019 חתם במכבי נתניה מליגת העל, שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לספרד. ב-11 בדצמבר 2019 שוחרר מהקבוצה, לאחר שמיעט לשחק במדיה.
ב-6 באוגוסט 2020, חתם באנדורה.
בקיץ 2021 הררה חתם באוניאוניסטס. בינואר 2022 חתם בטמרסיטה מהליגה הספרדית השלישית.
ביולי 2022 חתם בהיידראבאד מליגת העל ההודית.
ב-12 ביוני 2023 הצטרף למזרח בנגל.
ב-30 בינואר 2024 הושאל לגואה עד לסיום העונה, בה התאחד עם מנולו מרקס שאימן אותו בלאס פאלמאס ובהיידראבאד.
הערות שוליים

↑  מאור רחמני, ‏בורחה הררה חתם לשנתיים במכבי נתניה, באתר ONE‏, 23 ביולי 2019
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמית: בורחה הררה שוחרר ממכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 11 בדצמבר 2019
חג שמח, מיסטר לורנס

| --- | --- |

כרזת פרסומת מקורית של הסרט
 מבוסס על:  The Night of the New Moon 
 בימוי:  נגיסה אושימה 
 הופק בידי:  ג'רמי תומאס 
 תסריט:  נאגיסה אושימה ופול מאיירסברג
 עריכה:  טומויו אושימה 
 שחקנים ראשיים:  דייוויד בואי, טום קונטי, ריושי סאקאמוטו וטקאשי קיטאנו
 מוזיקה:  ריושי סקאמוטו 
 צילום:  Tōichirō Narushima 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, יפן, ניו זילנד 
 חברת הפקה:  Recorded Picture Company 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל (ארצות הברית), סרטי פאלאס (בריטניה), אופטימום ריליזינג (DVD, בריטניה)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן 28 במאי 1983 ארצות הברית 2 בספטמבר 1983
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, יפנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט כלא, סרט חג המולד, סרט שמבוסס על ספרים, סרט להט"בי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   merrychristmasmrlawrence
 פרסים:  8
 דף הסרט ב־IMDb
 
חג שמח, מיסטר לורנס (באנגלית: Merry Christmas, Mr. Lawrence, ביפנית: Senjou no Merii Kurisumasu ובגרסאות אירופאיות רבות: Furyo) הוא סרט משנת 1983 בבימוי נאגיסה אושימה, בהפקת ג'רמי תומאס ובכיכוב דייוויד בואי, טום קונטי, ריושי סאקאמוטו וטקאשי קיטאנו. התסריט נכתב על ידי אושימה ופול מאיירסברג, בהתבסס על חוויותיו במלחמת העולם השנייה כשבוי מלחמה של הסופר לורנס ון דר פוסט שיצאו לאור בחיבוריו The Seed and the Sower (משנת 1963) ו-The Night of the New Moon (משנת 1970). המוזיקאי ריושי סאקאמוטו, ששיחק בסרט, כתב אף את הפסקול שלו.
עלילת הסרט

הסרט עוסק במערכות-היחסים בין ארבעה גברים במחנה שבויים יפני במהלך מלחמת העולם השנייה - ג'ק סליארס (בואי), שבוי מרדן בעל סוד אפל; קפטן יונוי (סאקאמוטו), מפקדו הצעיר של המחנה; ג'ון לורנס (קונטי), קולונל בריטי שחי ביפן ודובר יפנית שוטפת; וסמל הארה (קיטאנו), עמו מפתח לורנס מערכת-יחסים ייחודית.
אנשיו של קפטן יונוי מאמינים שסליארס הוא השטן שנשלח להשחית את נפשו של הקפטן ועל כן יש לחסלו כדי לשמר את הסדר הקיים. יונוי עצמו מכנה את סליארס שד ואכן אפשר לראות בסליארס את אויבה של ההומוסקסואליות המדוכאת של הקפטן. באותה המידה אפשר לראותו כאל, המשחרר את יונוי מדיכוי זה. זהותו של סליארס נחקרת דרך-קבע לאורך הסרט.
ביקורת

הסרט עוסק בדרכי-התקשורת בין תרבויות שונות. לורנס הוא היחיד שמסוגל לתקשר בפועל עם המפקדים היפניים, אך מפקדם של השבויים הבריטיים, קולונל היקסלי, רואה את הקשרים שטווה לורנס עם היפנים כבגידה. לכל תרבות קוד ההתנהגות שלה, שאין בני השנייה מסוגלים להבינו לגמרי. לורנס מהווה את הגשר המחפה על פער זה.
מניעים פסיכולוגיים ופסיכואנליטיים לדרך התנהגותם של אנשים בימי מלחמה, נבחנים אף הם בקפידה.
הן ריושי סאקאמוטו והן דייוויד בואי היו כוכבי-על בתרבויותיהם הם. תחושה חזקה של זהות לאומית נבנית בסרט. בסרט עצמו בעיקר נקודת המבט הבריטית זוכה להופיע, בניגוד ללאומיותו היפנית של הבמאי. הסרט מהווה עיסוק ללא משוא פנים בתקשורת בין-תרבותית ובכוחו השליט של היצר והאופנים הרבים והבלתי-צפויים בהם הוא עשוי להתבטא.
הערות שוליים

1 2 3 4  מאיר שניצר, קולנוע - שבוי שווה שובה - "חג שמח, מיסטר לורנס", במאי: נגיסה אושימה, תסריט: פול מאיירסברג, נגיסה אושימה (לפי ספר של לורנס ואן דר פוסט), צילום: טושירו נארושימה, מוסיקה: ריוצ'י סאקאמוטו, שחקנים: דייוויד בואי, תום קונטי, ריוצ'י סאקאמוטו, טאקשי, ג'ק תומפסון, כל העיר, 21 באוקטובר 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14063895  BNE: XX3969920  BnF: cb38294319w (data)  GND: 1076742645  LCCN: n91063754  SUDOC: 187405247  VIAF: 230659300   WorldCat (עם VIAF): 230659300
דקסטר פלטשר

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1966 (בן 58) אנפילד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של אנה שר 
 בן או בת זוג:  דליה איבלהופטייט (1967–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דקסטר פלטשר, 2013
דקסטר פלטשר (באנגלית: Dexter Fletcher; נולד ב-31 בינואר 1966) הוא שחקן ובמאי בריטי. פלטשר החל את הקריירה המשחק בגיל 7, והוא הופיע לאורך השנים במגוון סרטים וסדרות טלוויזיה כולל בסרט הפולחן של גאי ריצ'י "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים", בסדרה "מלון בבילון", במיני-סדרה "אחים לנשק" של רשת HBO, וכמו גם בסדרת הטלוויזיה לנוער "שיגעון של עיתון" בתחילת הקריירה. במהלך העשור השני של המאה ה-21 החל להתמקד בבימוי סרטים, וביים בין היתר את הסרטים "אדי הנשר" בשנת 2015 ו"רוקטמן" בשנת 2019.
ביוגרפיה

פלטשר נולד ברובע אנפילד של העיר לונדון. הוא למד בבית הספר למשחק "תיאטרון אנה שר". הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בתפקיד בייבי פייס בסרט "באגסי מלון" משנת 1976. בתיאטרון הופיע לראשונה בשנה שאחרי כן בהפקה של "חלום ליל קיץ". כשחקן ילד השתתף פלטשר בהפקות קולנוע בריטיות בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים כגון "יום שישי הארור", "איש הפיל" ו"הבאונטי". בהמשך שיחק בטלוויזיה בדמות ספייק תומסון, צעיר מרדן, בסדרת הטלוויזיה "Press Gang". ב-1991 שיחק בסדרה הקומית "Murder Most Horrid" בכיכובה של דון פרנץ'. בגלל המבטא האמריקאי שלו היו חלק מהמעריצים משוכנעים שהוא אמריקאי. פלטשר כיכב בסרטים "קאראווג'ו" (1986), "הסיפור שלי עם רייצ'ל" (1989), "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998), ובסרט "לאייר קייק" (2004). בסרט "שלמה" גילם את דמותו של רחבעם, וב-"Doom - הסרט" שיחק בתפקיד איש תקשורת המכונה "פינקי".
בטלוויזיה הופיע פלטשר בדרמה של רשת HBO "אחים לנשק", ובתפקיד משנה בדרמה ההיסטורית של ערוץ BBC One "המלכה הבתולה" משנת 2005. ב-1997 השתתף בווידאו קליפ של השיר "Some Kind of Bliss" של הזמרת קיילי מינוג. פלטשר כיכב בסדרת הטלוויזיה "מלון בבילון" המבוססת על ספרה של אימוג'ן אדוארדס-ג'ונס, שרצה במשך ארבע עונות עד לביטולה ב-2009. עוד הופיע בפרק "The Booby and the Beast" בעונה השנייה של הסדרה "רובין הוד" בדמות רוזן גרמני בשם פרידריך. ב-2008 שיחק בסדרת הרדיו "The Way We Live Right Now" עיבוד לרומן באותו שם מאת אנתוני טרולופ.
פלטשר הופיע בספין אוף של "Bo! Selecta" ספין בשם "A Bear's Tail" בדמות התסריטאי, אחרי שניק מורן גילם את הדמות בפרק הפיילוט. עוד שיחק בתפקיד קטן בפרק "Final Curtain" של סדרת הטלוויזיה "סדר חדש" של ה-BBC בדמות שחקן בשם טומי ג'קסון.
הוא הופיע בפרק "Walking Off Air" בסדרה "Boon" בתפקיד אדי קוטון.
ב-2009 שיחק פלטשר בסדרה "עברייני על" בתפקיד אביו של נתן יאנג, וחזר לגלם את הדמות בעונה השנייה בשנת 2010.
עוד ב-2009 כיכב בסרט הערפדים "Dead Cert" בבימויו של סטיבן לוסון.
ב-2011 שיחק פלטשר בתפקיד בלש המשטרה אדוארדס בסרט האפל הבריטי "Jack Falls" לצדם של ג'ייסון פלמינג ואלן פורד ששיחקו יחד איתו ב"לוק, סטוק ושני קנים מעשנים".
ב-2012 הופיע בתפקיד קטן בקומדיית האימה "Cockneys vs Zombies" בדמות בשם 'אבא מגווייר'.
הסרט הראשון בבימויו של פלטשר "ביל הפרוע" יצא לאקרנים ב-20 במרץ 2012. הסרט השני שביים הוא הסרט המוזיקלי "Sunshine on Leith" מאת סטיבן גרינהורן, המבוסס על שיריהם של להקת The Proclaimers, והוא יצא לאקרנים ב-4 באוקטובר 2013.
ב-2015 ביים סרט באורך מלא בשם "אדי הנשר".
ב-2019 ביים את הסרט "רוקטמן", המבוסס על חייו של אלטון ג'ון.
ב-1993 הנחה פלטשר את העונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "GamesMaster" של ערוץ 4. הוא היה אמור להופיע בתוכנית כאורח, אבל כאשר המנחה דומיניק דיאמונד עזב את התוכנית, התבקש להיות המנחה.
פלטשר הופיע פלטשר בפרסומות טלוויזיה של מקדונלד'ס. הוא הקליט את ספר השמע "The Game" מאת ניל שטראוס. כמו כן היה הקריין בתוכניות אחדות בערוץ דיסקברי.
ב-1998 השתתף פלטשר בהקלטת השיר "Here Comes the Flood" מהאלבום "Fin de Siecle" של להקת "The Divine Comedy".
ב-2014 היה המספר בתוכנית "Del Boys and Dealers" בערוץ BBC1.
ביוגרפיה > חיים אישיים

פלטשר נולד באנפילד. הוא יצא עם ג'וליה סוואלה שכיכבה לצדו בסדרה "Press Gang". הייתה לו מערכת יחסים עם השחקנית ליזה ווקר.
ב-1997 התחתן פלטשר עם במאית הקולנוע והתיאטרון הליטאית דליה איבלהופטייט (אנ'). השושבין שלו היה השחקן אלן ריקמן. לפלטשר יש שני אחים שאף הם שחקנים, גרהם פלטשר-קוק וסטיב פלטשר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Steptoe and Son Ride Again | ילד קטן |  |
| 1976 | באגסי מלון | בייביפייס |  |
| 1979 | יום שישי הארור | נער |  |
| 1980 | איש הפיל | הנער של בייט |  |
| 1984 | הבאונטי | תומאס אליסון |  |
| 1985 | המהפכה | נד דוב |  |
| 1986 | קאראווג'ו | קאראווג'ו הצעיר |  |
| 1988 | Didn't You Kill My Brother? | גנב אופניים |  |
| 1988 | The Raggedy Rawney | טום |  |
| 1989 | הסיפור שלי עם רייצ'ל | צ'ארלס הייווי |  |
| 1989 | משיכה קטלנית | מלקולם גרין |  |
| 1991 | All Out | אנג'לו |  |
| 1993 | Prince Cinders | פרינס סינדרס |  |
| 1996 | ג'וד | כומר |  |
| 1997 | האיש שידע מעט מדי | אוטו |  |
| 1998 | לוק, סטוק ושני קנים מעשנים | סואפ |  |
| 1999 | טופסי-טורווי | לואיס |  |
| 1999 | Tube Tales | ג'ו |  |
| 2000 | הפטריוט | חייט |  |
| 2002 | מתחת לפני המים | קינגסלי |  |
| 2003 | Stander | לי מק'קול |  |
| 2004 | The Secret of Year Six | מייק |  |
| 2004 | Layer Cake | קודי |  |
| 2005 | דום: הסרט | מרקוס "פינקי" פינצרובסקי |  |
| 2006 | טריסטן ואיזולדה | אוריק |  |
| 2007 | אבק כוכבים | פיראט |  |
| 2008 | Autumn | מייקל |  |
| 2010 | קיק אס | קודי |  |
| 2010 | Amaya | צרפתי |  |
| 2010 | Dead Cert | אדי כריסטיאן |  |
| 2011 | Jack Falls | הבלש אדוארדס |  |
| 2011 | Fedz | האנטר |  |
| 2011 | שלושת המוסקיטרים | אבא של דארטניאן |  |
| 2011 | ביל הפרוע | בארי המסתורי | גם כותב ובמאי |
| 2012 | Coven | מר שירס |  |
| 2012 | St George's Day | ליווי |  |
| 2014 | החבובות - מבוקשות |  | הופעת קמע |
| 2014 | Respectable: The Mary Millington Story | המספר |  |
| 2016 | Smoking Guns | פול מקווי |  |
| 2017 | Terminal | וינס |  |
| 2018 | עולמם הסודי של גמדי הגינה | רג'י | דיבוב |
| 2023 | בין הצללים | ראול | גם במאי |
| 2023 | אהבה ממבט ראשון | ואל | סרט קולנוע |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | עלובי החיים | גברוש ת'נרדייה | סרט טלוויזיה |
| 1989 | שיגעון של עיתון | ג'יימס "ספייק" תומסון | סדרת טלוויזיה |
| 1989 | The Bill | טוני גילספי | בפרק "The Strong Survive" |
| 1993-1994 | GamesMaster | מגיש | עונה 3 |
| 1997 | החמישייה הסודית | לו | סדרת טלוויזיה |
| 1997 | Solomon | רחבעם |  |
| 2001 | אחים לנשק | ג'ון מרטין | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 2003 | העסקה | צ'ארלי ולאן | סרט טלוויזיה |
| 2004 | The Virgin Queen | תומאס רדקליף, הרוזן השלישי מסאסקס |  |
| 2006–2009 | מלון בבילון | טוני קייסמור | סדרת טלוויזיה (32 פרקים) |
| 2007 | רובין הוד | הרוזן פרידריך | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2008 | New Tricks | טומי ג'קסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2009 | עברייני על | מייק יאנג | סדרת טלוויזיה |
| 2011 | White Van Man | איאן | סדרת טלוויזיה |
| 2013 | Death in Paradise | גרנט | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | כבוד הכומר | מייק טובין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | משפחה וצרות אחרות | גאס |  |
| 2020 | שונאים את סוזי | בנג'מין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | שם הסרט | בימוי | תסריטאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | ביל הפרוע | כן | כן |  |
| 2013 | Sunshine on Leith | כן | לא |  |
| 2015 | אדי הנשר | כן | לא |  |
| 2019 | רוקטמן | כן | לא |  |
| 2022 | ההצעה | כן | לא | מיני סדרה. ביים שני פרקים |
| 2023 | בין הצללים | כן | לא |  |
הערות שוליים

1 2  "Dexter Fletcher". BBC Drama. נבדק ב-2 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dexter Fletcher answers your questions" (reprint on unofficial fansite). The Times. UK. 13 ביולי 2004. נבדק ב-22 בדצמבר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dexter Fletcher (I)
↑  Paul Brannigan receives Scottish BAFTA
↑  Steven Moffat & Julia Sawalha, Press Gang: Season 2 DVD audio commentary
↑  Graham Fletcher-Cook at the Internet Movie Database
↑  Steve Fletcher at the Internet Movie Database
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322189305171  PLWABN: 9810642120305606  BNE: XX1398114  BnF: cb14014460v (data)  GND: 134834003  ISNI: 0000 0001 1492 2602  LCCN: nr00001110  MusicBrainz: 20a178dd-ef4f-4e6a-8b02-d139118a3c2b  NKC: xx0078341  NLK: KAC201501720  NTA: 236178164  SUDOC: 078034078  VIAF: 59281702   WorldCat (עם VIAF): 59281702 
דקסטר פלטשר, 2024
מעון ניב

| --- | --- |

תמונה של אחד מהמבנים בחשיפה ממושכת משנת 2012
 מידע כללי
 סוג:  מוסד חינוכי 
 כתובת:  רח' עמק רפאים 45, 47 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1920
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־20 של המאה ה־20 
 מידות
 שטח:  3.6 דונם 
 קואורדינטות:  31°45′44″N 35°13′05″E﻿ / ﻿31.76224°N 35.21794°E﻿ / 31.76224; 35.21794
  (למפת ירושלים מוגדלת) מעון ניב(למפת ירושלים רגילה) מעון ניב(למפת הרי ירושלים רגילה) מעון ניב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מעון ניב
 
חלק ממתחם מעון ניב לשעבר, כיום משמש כמרכז המבקרים של האחים חסיד
מעון ניב הוא מתחם של שלושה מבנים חד-קומתיים ברחוב עמק רפאים בירושלים, ששימש עד 2005 מעון לילדים חירשים ונערות חוסות. נבנה בסוף שנות ה-20 על מתחם של 3.6 דונם. כיום המתחם נטוש ומיועד להקמת מרכזי פנאי ומלון בוטיק.
היסטוריה

מעון ניב היה מוסד לילדים חירשים בירושלים. המעון שימש כמקום מגורים לילדים חירשים בין הגילאים 10 ו-17. המעון נבנה בשנות ה-20 בתקופת המנדט הבריטי, בסגנון ערבי מסורתי.
היסטוריה > סגירת המעון

בשנת 2005 הוחלט בעיריית ירושלים כי המעון ייסגר והילדים הנמצאים בו יועברו לכפר הנוער אונים בכפר סבא. בזמן סגירת המעון חסו בו שמונה ילדים חירשים מרקע סוציו-אקונומי נמוך. מכיוון שכפר הנוער מאוכלס בלמעלה מ-200 תלמידים, רובם בני נוער, בעוד שחלק מהילדים במעון היו בגילאים נמוכים, קמה התנגדות לסגירת המעון והעברת הילדים מצד ההורים. ההתנגדות בעיקר הייתה נגד העברת הילדים לכפר הנוער אונים ולא למשפחתונים או חזקה פרטית אחרת, ופחות נגד סגירת המעון. כחלק מהמאמצים שלחה יושבת ראש ועד ההורים בירושלים אתי בנימין מכתב ליושב ראש ועדת החינוך של הכנסת נגד העברת הילדים למסגרות אחרות, אולם המאמצים עלו בתוהו.
אנחנו סוגרים את המעון בתזמון הנוכחי מאחר שהגענו להסכמה עם משרד האוצר, נציבות שירות המדינה וועד העובדים במקום לגבי סגירתו. אנחנו חוששים שאם לא נסגור אותו עכשיו, זה לא יתבצע אף פעם. בכוונת המשרד לטפל טיפול אישי בכל אחד משמונת הילדים האלה. יש להדגיש כי לא כל הילדים תושבי ירושלים והם מגיעים מכל הארץ ולחלקם המיקום החדש אף נוח יותר
היסטוריה > הקמת מרכז הבילוי

בשנת 2010 עלתה תוכנית בעיריית ירושלים להפוך את מתחם שלושת המבנים ששמשו בעבר את מעון ניב למרכז בילוי. על פי התוכנית, המתחם ישמש כמקום כניסה ויציאה מחלקו העירוני של פארק המסילה, שישתרע לאורך תוואי מסילת הרכבת הישנה בירושלים. במסגרת התוכנית, ישופצו וישומרו שלושת המבנים הישנים ששימשו את מעון ניב, ובמקום יבנה מתחם בילוי הכולל בתי קפה ומסעדות. כמו כן, המקום ישמש כנקודת מוצא למסלולי טבע ממנה יהיה ניתן לצאת לפארק המסילה ולעמק פרי הר.
התכנית אמורה להפוך את המקום למרכז עירוני לשימושי תרבות, פנאי ובילוי לטובת הציבור הרחב... המתחם ישתלב במרחב הציבורי הקיים, יהווה עוגן תרבותי וציבורי ברחוב עמק רפאים ויתפקד כציר המחבר בין הרחוב לפארק המסילה. "במקום יקומו בתי קפה או מרכזי אמנות... זה יהיה מדרחוב לאחר שתיהרס הגדר ויתאפשר מעבר בין הבניינים
אולם, על אף התוכנית, בשנת 2011 פרסמה עיריית ירושלים מכרז למכירת המתחם לידיים פרטיות. על פי המכרז, המתחם ימכר ב-37.5 מיליון שקלים, והזוכה במכרז יקים בו מרכז תרבות ומלון בוטיק. בעקבות ההכרזה, המועצה לשימור אתרים דרשה לבטל את המכרז בטענה שלישראל אסור למכור נכסים היסטוריים שכאלו, ושיש חשש שהערך ההיסטורי של המקום לא יישמר.
הערות שוליים

1 2 3 4  מורן זליקוביץ', מעון חרשים ייחודי ייסגר: "מעבירים את הילדים כמו חפצים", באתר ynet, 8 בפברואר 2005
1 2 3  למכירה: עוד נכס היסטורי של ירושלים
1 2 3 4 5  תוכנית: מרכז בילוי יוקם בכניסה לפארק המסילה
↑  1קשת רוזנבלום, פרס קרוון לאדריכלות גנים יוענק למתכנני פארק המסילה בירושלים, באתר הארץ, 7 ביולי 2013
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מעון ניב".
אחד מהמבנים ששימשו בעבר את מעון ניב
ברירת שבטים

ברירת שבטים של לימפוציט: 
1) תא גזע המטופויטי עובר התמיינות וארגון מחדש של הגנום ליצירת 
2) לימפוציט לא בוגר עם קולטנים אנטיגניים רבים. הקולטנים, הנקשרים אל 
3) אנטיגנים מרקמות הגוף נהרסים, בעוד שהשאר מתפתחים ליצירת 
4) לימפוציטים לא פעילים. רובם לא יפגשו אף פעם 
5) אנטיגן זר מתאים, אבל אלו שכן יפגשו יופעלו ויצרו 
6) שבטים רבים של עצמם
תאוריית ברירת השבטים היא אחד המודלים המקובלים כיום להסברת יכולתה של מערכת החיסון להגיב לחדירה של אנטיגן, וכיצד סוגים שונים של לימפוציטים מסוג T ו-B נבררים כדי להשמיד אנטיגן מסוים שפלש לגוף האדם.
פיתוח התאוריה

ב-1954 הציג האימונולוג נילס ירנה תאוריה שטענה כי יש מגוון רחב של לימפוציטים בגוף לפני כל הדבקה. חדירתו של אנטיגן לגוף מסתיימת בהתאמתו של סוג אחד בלבד של לימפוציטים, ואותו לימפוציט מתחיל להתרבות ולייצר נוגדנים כנגד האנטיגן הפולש.
בחירה זו של סוג אחד בלבד של לימפוציט גורמת לכך שהוא ישובט (כלומר, ייצור קבוצה גדולה של תאי בת הזהים לו מבחינה גנטית) על מנת להבטיח כמות מספיקה של נוגדנים הדרושה כדי למנוע ולעכב את ההדבקה.
עבודה נוספת

האימונולוג האוסטרלי פרנק מקפארלן בארנט השתמש במודל זה, והיה הראשון שכינה אותו "תאוריית ברירת השבטים". בארנט הסביר שהזיכרון החיסוני הוא שיבוט של שני סוגים של לימפוציטים. שבט אחד מגיב מיידית ונלחם בהדבקה, בעוד שהשבט השני הוא בעל כושר שרידות גבוה יותר, ונשאר במערכת החיסון למשך זמן ארוך יותר, מה שגורם בסופו של דבר לחסינות כלפי האנטיגן. ב-1958 הראו גוסטב נוסאל וג'ושוע לנדרברג שתא B אחד מייצר תמיד רק סוג נוגדן אחד, וממצא זה היה הראיה הראשונה לקיומה של תאוריית ברירת השבטים.
תאוריות הנתמכות על ידי ברירת שבטים

בארנט ופיטר מדאוור עבדו יחד על הבנת הסבילות החיסונית, תופעה שמוסברת גם כן על ידי ברירת שבטים. סבילות חיסונית היא יכולתו של אורגניזם לזהות תאים מבלי להפעיל נגדם את מערכת החיסון, דבר המתרחש רק אם הזיהוי מתרחש בשלב מוקדם בהתפתחותו של האורגניזם.
בגוף קיים מגוון רחב של לימפוציטים שטווח יכולת הזיהוי שלהם נע מכאלה המסוגלים לזהות תאים עצמיים של הגוף (לימפוציטים סבילים), ועד לתאים שיפעלו גם נגד תאים עצמיים (בלתי-סבילים). אולם, רק התאים שאינם מגיבים כלפי תאים עצמיים שורדים את השלב העוברי של ההתפתחות. אם מתרחש בשלב העוברי זיהוי של רקמה לא-עצמית, הלימפוציטים שיתפתחו יהיו אלה שיתייחסו אל הרקמה כאל רקמה עצמית.
ב-1949 הציע בארנט שבהינתן תנאים מסוימים, ניתן יהיה להשתיל רקמות למקבלים זרים. עבודתו הובילה להבנה טובה יותר של מערכת החיסון ולהתקדמות גדולה מאוד בתחום השתלת האיברים. בארנט ומדאוור זכו במשותף בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ב-1960.
הערות שוליים

↑  Nossal, G. J. V. & Lederberg, J. 1958. Antibody production by single cells. Nature 181:1419-1420
"Biology in Context - The Spectrum of Life" Authors, Peter Aubusson, Eileen Kennedy.
Forsdyke, D.R. 1995. The Origins of the Clonal Selection Theory of Immunity (אורכב 30.07.2012 בארכיון Wayback Machine) FASEB. Journal 9:164-66
רוקמונד דנבר

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1973 (בן 51) ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו מקסיקו  התיכון הטכני של אוקלנד  מורהאוס קולג'  תיכון ולחו 
 מספר צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
 
רוקמונד דנבר (באנגלית: Rockmond Dunbar; נולד ב-11 בינואר 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כביינס בסדרת הטלוויזיה של רשת NBC‏, "Earth 2", קני צ'דווי בדרמה המשפחתית "Soul Food", כמו כן שיחק בדרמת הפשע של פוקס, "נמלטים". הוא גם גילם את שריף אלי רוזוולט, בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה", סוכן ה-FBI דניס אבוט בסדרה "המנטליסט", וסוכן ה-FBI אייב גיינס בסדרת הטלוויזיה "The Path".
ביוגרפיה

דנבר נולד בברקלי, קליפורניה. הוא למד בבית הספר התיכון הטכני באוקלנד וסיים את לימודיו במכללת מורהאוס לפני שעבר ללמוד במכללת סנטה פה ובאוניברסיטת ניו מקסיקו.
דנבר הצטלם לגיליון נובמבר 2003 של המגזין "פלייגרל" והמגזין TV Guide כינה אותו כאחד מ"50 הכוכבים הכי סקסיים בכל הזמנים".
קריירה > טלוויזיה

דנבר ידוע בתפקידו הראשי כקני צ'אדווי בסדרת הטלוויזיה "Soul Food". הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "נמלטים".
בשנת 2007 כיכב בדרמה הרפואית של TNT קצרת החיים "Heartland". הוא הופיע בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "תיבת נח" בתפקיד עצמו. כמו כן היה לו תפקיד בסדרה "חברות", בהמשך שיחק בסדרת הטלוויזיה "משחקות את המשחק".
תפקידי טלוויזיה נוספים שלו כוללים הופעות אורח בסדרות "Earth 2", "פליסיטי", "המתחזים", "שני בחורים ונערה", ו"חוף נורת'".
בשנת 2011 הצטרף כשחקן קבוע בסדרה "ילדי האנרכיה", כשריף החדש, אלי רוזוולט.
בשנת 2013 שיחק דנבר בדרמת הפשע של CBS "המנטליסט" בתפקיד סוכן ה-FBI דניס אבוט. בשנת 2018 הוא החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "מוקד 911" בתפקיד מייקל גרנט.
קריירה > קולנוע

הפרויקטים הקולנועיים שלו כוללים את הסרט Punks, שהצגת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2000 ו-Misery Loves Company, Sick Puppies, Whodunit.
בשנת 2008 שיחק בסרטו של טיילר פרי "המשפחה שמתפללת".