stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין מידה לאדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סטיבן ג'יי גולד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע פופולרי
 נושא:  אינטליגנציה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1981
 מספר עמודים:  386
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת דביר
 תאריך:  1992
 תרגום:  עמוס כרמל
 סדרה
 ספר קודם:  The Panda's Thumb 
 הספר הבא:  Hen's Teeth and Horse's Toes 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001260723
 
אין מידה לאדם (באנגלית: The Mismeasure of Man) הוא ספרו של המדען האמריקאי היהודי סטיבן ג'יי גולד שיצא לאור בשנת 1981. הספר סוקר ומבקר את השיטות והמניעים העומדים בבסיס הדטרמיניזם הביולוגי - האמונה ש"ההבדלים החברתיים והכלכליים בין קבוצות אנושיות - בראש ובראשונה גזעים, מעמדות ומינים - יסודם בתכונות ייחודיות תורשתיות ומולדות, והחברה, בהקשר זה, היא השתקפות מדויקת של הביולוגיה"
הספר מותח ביקורת קשה על מה שמהווה לטענת גולד את הנושא המרכזי של הדטרמיניזם הביולוגי, הניסיון "לאמוד את ערכם של פרטים וקבוצות על ידי מדידת אינטליגנציה בכמות אחת ויחידה". גולד דן בשתי טכניקות חשובות בניסיון לאמוד כמות כזו, קרניומטריה, היא מדידת עצמות הגולגולת, ובמיוחד קיבולת הגולגולת, הנתפסת כמדד לאינטליגנציה, ומבחני אינטליגנציה. גולד תיאר שיטות אלו כסובלות משני כשלים חמורים. הראשון - "המחשה, או נטייתנו להפוך מושגים מופשטים לישויות". ישויות אלו כוללות את הגורם היסודי של מנת המשכל המכונה "גורם g", שעמד בבסיס מחקרים פסיכולוגיים רבים. הכשל השני, על פי גולד, הוא "דירוג - או נטייתנו לסדר וריאציה מורכבת על פני סולם עולה בהדרגה".
הספר מתח ביקורת על "הפשטתה של האינטליגנציה כישות אחת ויחידה, מיקומה במוח, כימותה כמספר אחד לכל פרט, והשימוש הנעשה במספרים האלה כדי לדרג בני אדם בטור אחד ויחיד של ערך, מתוך מגמה קבועה להראות שהקבוצות המדוכאות והמקופחות - ברמה של גזעים, של מעמדות או של מינים - נושאות עימן את נחיתותן מטבע בריאתן, וראויות, בתור שכאלה, למעמדן".
בשנת 1994 הוציאו ריצ'רד הרנסטיין וצ'ארלס מורי את ספרם "עקומת הפעמון", בו הם יצאו להגנת מבחני האינטליגנציה מפני התקפותיו של גולד בספר "אין מידה לאדם". גולד הגיב בשנת 1996 במהדורה שנייה ומעודכנת של הספר שכללה התייחסות נרחבת לטענות בספר "עקומת הפעמון".
מהדורה עברית של הספר, בתרגום ד"ר עמוס כרמל, יצאה לאור בשנת 1992 בהוצאת דביר.
תוכן הספר > מחקרים מוקדמים

החלקים הראשונים של הספר מוקדשים לניתוח ביקורתי של המחקרים המוקדמים שניסו למצוא את הבסיס התורשתי לאינטליגנציה, כמו מחקרי הקרניומטריה, המדידה של קיבולת הגולגולת והיחס של תוצאתה לתכונות שכליות. גולד טען שהבסיס למחקרים אלו היה ביסוסה של דעה קדומה יותר ממה שהיה רצון לידע מדעי, וכי במספר מקרים חוקרים כסמואל ג'ורג' מורטון, לואי אגסי ופול ברוקה כשלו בכך שהשתמשו בתוצאות אותן קיוו לקבל כחלק מהליך ההסקה המדעי. כן מתייחס חלק זה של הספר לכמה תאוריות מודרניות העוסקות בדטרמיניזם מדעי, בדומה או במקביל לאותם מחקרים מוקדמים, ומנסה להפריכן.
תוכן הספר > מחקרים מוקדמים > מונוגניזם ופוליגניזם

הפרק הראשון של הספר מתייחס לגזענות באצטלה מדעית בתקופה שקדמה לביסוס תורת האבולוציה. בתקופה זו נחלקו החוקרים בין התומכים ב"מונוגניזם" (אנ'), היא התאוריה שהאדם נברא כגזע אחד, וההבדלים בין הגזעים נובעים מניוון, ובין  חסידי ה"פוליגניזם" (אנ'), התאוריה לפיה גזעי האדם הם מינים ביולוגיים שונים. בין היתר סקר את עבודת המדען האמריקאי לואי אגסי ובן זמנו סמואל ג'ורג' מורטון שתמכו בתאוריה הפוליגנית, וניסו למצוא לה ביסוס מדעי, תוך ניסיון לדירוג הגזעים השונים מבחינת איכותם ותכונותיהם השכליות.
הפרק כלל עיבוד מחודש לתוצאות מחקרו של מורטון על נפח הגולגולת, והראה כי התוצאות המקוריות היו מבוססות על נטאי ומניפולציה, הן בבחירת המידע והן בהטייה של התוצאות עצמן. גולד טען כי משנלקחות בחשבון הטיות אלו, אין כל בסיס לדירוג שערך מורטון לנפח הגולגולת של הגזעים השונים, כאשר הנפח הגדול ביותר נמצא אצל בני הגזע הלבן, לאחריו בני הגזע המונגולי, ובתחתית הדירוג השחורים.
בשנת 1988 התפרסם מאמר של החוקר ג'ון ס. מייקל, שבחן מחדש את עבודתו של מורטון לאור טענותיו של גולד בספר. המחקר מצא כי נתוניו של מורטון היו מדויקים יותר ממה שטען גולד, וכי על אף שעבודתו כוללת שגיאות והשמטות, היא מדויקת במידה סבירה ואין כל ראיה לכך ששיבש את הנתונים במכוון. עם זאת, על פי המאמר, בהיעדר הגדרה מדויקת ל"גזע", עבודתו של מורטון היא חסרת משמעות מבחינה סטטיסטית. על פי מייקל, עבודתו של מורטון היא פגומה, והסביבה התרבותית בה עבד הייתה גזענית, אך לא ניתן להראות קשר ברור בין שתי העובדות, כפי שניסה גולד להוכיח.
הפרק כולל אף דיון בניסיונות "מדעיים" אחרים למצוא הבדלים בין הגזעים, שיוכיחו כי המדובר בבריאה נפרדת, ובין היתר נסיונותיו של רופא דרומי בשם קרטרייט, לאבחן מחלות הנפוצות רק בין העבדים השחורים. קרטרייט איבחן שתי מחלות כאלו "דיסאתזיה אתיופיקה" המובילה לעצלות ולטמטום בשל חוסר אספקת דם למוח, ו"דראפטומניה" שהיא מחלת נפש המביאה לרצון בלתי נשלט של העבד להימלט מבעליו. עבודתו של קרטרייט נראית כיום נלעגת, אך המדובר בניסיון חלוצי לרתום את המדע לטובת מציאת הבדלים בין הגזעים שיצדיקו טיפול שונה.
תוכן הספר > מחקרים מוקדמים > קרניומטריה

הפרק השני של הספר כולל התייחסות לעבודתם של אישים כפול ברוקה שניסו לדרג קבוצות אנושיות על פי מדע הקרניומטריה במהלך המאה ה-19. הפרק מראה את הכשלים בשיטה זו, ומתייחס לעבודת האנתרופולוג האמריקאי פרנץ בועז שהראה כי מדידת גולגולות מסוג זה היא חסרת טעם, שכן במהלך חיי האדם משתנה מאוד נפח הגולגולת, וכי שינוי בסביבה עשוי להביא גם לשינוי במדד זה. הפרק מתייחס באופן ביקורתי לעבודתו של המדען ארתור ג'נסן שטען, בשנת 1979 כי יש מתאם בין ממדי המוח ובין מנת המשכל, ומסיים במחקרו של המדען הדרום אפריקאי פיליפ ולנטיין טוביאס שהראה כי אין כל בסיס מדעי אפשרי לבחינת הבדלים קבוצתיים בממדי המוח.
תוכן הספר > מחקרים מוקדמים > רקפיטולציה ואנתרופולוגיה קרימינלית

הפרק השלישי של הספר עוסק בביקורת הניסיונות לבסס את עליונות הגזע הלבן על תאוריית הרקפיטולציה ולפיה כל פרט עובר בשלב העוברי של התפתחותו צורות שונות המשקפות צורות בוגרות של אבותיו הקדמונים. מכך הסיקו כי הגזע הלבן הוא צורה מתקדמת ובוגרת יותר של הגזע השחור. כן סקר גולד באופן ביקורתי את עבודתם של אישים כצ'זארה לומברוזו שטען כי הנטייה לפשע היא מורשת וכי מי ש"נולד פושע" ניתן לזיהוי על ידי מאפיינים חיצוניים, שבבסיסם ההנחה כי הנטייה לפשע היא אטוויסטית, וכי בקרב הפושעים ישנה חזרה לתכונות של אבותיהם הקדמונים הניכרת הן בהתנהגותם והן במראם החיצוני. כן כולל הפרק התייחסות ביקורתית לתאוריה המודרנית ולפיה טריזומיה של כרומוזום Y אצל זכרים מביאה לנטייה להתנהגות אלימה ופלילית. הפרק מסיים באמירה שלפיה אין לחפש ספקולציות המבוססות על פילוסופיה דטרמיניסטית, אלא להעביר מן העולם את הגורמים לדיכוי ולפשע.
תוכן הספר > מדידת מנת משכל

חציו השני של הספר עוסק בנושא מדידת מנת משכל. הוא פותח בפרק המראה את ההיסטוריה הבעייתית של מדידת מנת המשכל בארצות הברית. הספר מתאר את מחקריו של אלפרד בינה, וכיצד סקאלת מנת המשכל שפיתח בצרפת, הגיעה לארצות הברית והפכה שם לכלי בידי חסידי הדטרמיניזם התורשתי. הפרק מתאר את עבודתם של פסיכולוגים ומדענים אמריקאים כהנרי ה. גודארד, לואיס מ. טרמן ורוברט מ. ירקס שפיתחו את הכלי המדעי שיצר בינה, וניסו לאבחן "רפי שכל", ולהוכיח כי תכונות הקשורות במשכל עוברות בתורשה, מה שהביא לנקיטת אמצעים אאוגניים כהגבלת ההגירה לקבוצות שנראו כנחותות. גולד מראה את הפגמים והכשלים הטבועים במבחנים שפיתחו המדענים האמריקאים, ואת הנטאי העמוק שהיה טבוע בהם.
גולד הסביר כי פעולות אלו של המדענים האמריקאים לוקות במספר כשלים. גם אם מנת המשכל היא תכונה בודדת ומדידה (ובהמשך הספר טוען גולד כי אין הדבר כך) הרי ש"בר הורשה" אינו "בלתי נמנע", וגם אם ניתן להוריש תכונה הקשורה למנת המשכל, הרי חינוך ותנאים ראויים עשויים לשפר את מנת המשכל. כן מראה גולד את הבלבול בין תורשה תוך קבוצתית ותורשה בין קבוצתית: לצד ההבדלים בין ערכים ממוצעים של משתנה מדיד בין קבוצות, יש הבדלים, משמעותיים אף יותר, בערכים בתוך כל קבוצה. גולד מתייחס אל הגובה כדוגמה, ומראה כי הבדלים בגובה הממוצע בין קבוצות יכולים להיגרם מתזונה באותה מידה שהם יכולים להגרם מתורשה. עמיתו של גולד, המדען האמריקאי ריצ'רד לוונטין, ידוע בשימוש בדוגמה זו בהקשר למבחני מנת משכל.
תוכן הספר > מדידת מנת משכל > מתאם סטטיסטי ותורשה

גולד מקדיש את החלק האחרון של ספרו לניתוח המתאם הסטטיסטי ושיטת ניתוח הגורמים, שהן מהשיטות העיקריות בהן השתמשו הפסיכולוגים לביסוס התקפות של מבחני מנת משכל והורשת האינטליגנציה. למשל, על מנת לטעון כי מבחן מנת משכל מודד מדד אחד ויחיד לאינטליגנציה יש צורך במתאם גבוה בין תשובות לשאלות שונות. הורשתו של "g" דורשת שמשיבים למבחן, שיש ביניהם קשרי משפחה, יציגו מתאם גבוה יותר מאשר מבחנים של אלו שאין ביניהם קרבת משפחה ברמה זו.
גולד מפנה אל הכלל לפיו מתאם אינו מצביע על סיבתיות. לטענתו "ניתוח גורמים שייעשה במטריצת מתאם 5X5 הכוללת את הגיל שלי, את אוכלוסיית מקסיקו, את מחיר הגבינה השווייצרית, את משקל צב הים שאני מגדל בביתי ואת המרחק הממוצע בין הגלקסיות בעשר השנים האחרונות יספק רכיב ראשוני חזק..." אך לא ניתן להבין מכך שגילו של גולד או משקלו של צבו עולה בשל העלייה במספר אוכלוסי מקסיקו או בשל המרחק בין הגלקסיות. שנית, באופן יותר ספציפי, מתאם חיובי בין מנת המשכל של ילד ומנת המשכל של ההורה יכולה להיות עדות לכך שמנת המשכל עוברת בתורשה, או שהיא מושפעת מתנאים חברתיים וסביבתיים, מכיוון שאותו המידע יכול לשמש לתמיכה בשני הטיעונים, המידע כשלעצמו הוא חסר משמעות.
לדעת גולד ניתוח גורמים ראשיים אינו יכול להביא למסקנה בדבר קיומו של גורם משכל אחד ויחיד, שכן בסופו של דבר כל ניסיון להבין את הגורמים עצמם כעצמים מוחשיים או סיבות בעולם האמיתי נידון לכישלון, שכן המדובר אך בהפשטה מתמטית, וככזו ניתן להציג את אותן תוצאות עצמן במספר דרכים, הן כמראות על מדד אינטליגנציה אחד ויחיד (שגם לגביו לא ניתן לדעת אם הוא מציג תכונה העוברת בתורשה או תכונה המושפעת מן הסביבה) והן כמראות על מספר מדדים שווי עוצמה. הוא סוקר את עבודתם של צ'ארלס ספירמן וסיריל ברט שבאמצעות ניתוח גורמים ראשיים התיימרו למצוא את מנת המשכל המדידה בגורם יחיד g, שהוא תורשתי, מולד ומדיד. הוא מציג את הכשלים התאורטיים בעבודתם, וכן את פרשת המרמה בה היה מעורב ברט, שיש הטוענים כי זייף ביודעין נתונים מחקריים שנאספו, כביכול, על ידי נשים בשם הוארד וקונווי שלא היו ולא נבראו. כן הוא מתייחס לעבודתו של החוקר בן זמנו ארתור ג'נסן, תומך מודרני בתאוריית ה-g, ומבקר אותה.
פרסים בהם זכה הספר

הספר זכה בפרס "חוג מבקרי הספרים הלאומי" ליצירה לא-בדיונית בשנת 1981, ול"פרס הספר המצטיין" מ"האגודה האמריקאית למחקר לימודי" בשנת 1983. תרגומו של הספר לאיטלקית זכה ב"פרס איגלסיאס" ב-1991. בדצמבר 2006 בחר המגזין המדעי האמריקאי דיסקבר כמספר 17 ברשימת ספרי המדע הגדולים ביותר בכל הזמנים. ב-1998 בחרה הוצאת הספרים הידועה "מודרן לייבררי" בספר כמספר 24 ברשימת הספרים הלא בדיוניים הטובים בכל הזמנים
הערות שוליים

↑  סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם הוצאת דביר, 1992, עמ' 12.
↑  סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם הוצאת דביר, 1992, עמ' 12.
↑  סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם הוצאת דביר, 1992, עמ' 16.
↑  סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם הוצאת דביר, 1992, עמ' 16.
↑  סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם הוצאת דביר, 1992, עמ' 17.
↑  Michael, J. S. (1988). "A New Look at Morton's Craniological Research." Current Anthropology 29: 349-354
↑  אין מידה לאדם, 273
↑  Discover Editors (2006). "25 Greatest Science Books of All Time." Discover 27 (Dec. 8)
↑  American Library (1998). 100 "Best Nonfiction." July 20
אלי אלעזרא (איש עסקים)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1961 (בן 63) ארפוד, מרוקו 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
אלי אלעזרא (נולד ב-2 בינואר 1961) הוא איש עסקים ישראלי אשר מחזיק בחברת "אלעזרא החזקות", חברת השקעות השולטת בחברת הבנייה "אפרידר", חברת הליסינג "אלבר", וחברת הביטוח "הכשרה חברה לביטוח".
ביוגרפיה

אלעזרא נולד בעיר ארפוד שבמרוקו ליעקב ועליזה אלעזרא, בהיותו בן שנה, עלתה משפחתו לישראל. הוא גדל במשפחה בת 10 נפשות, ששוכנה בדירת 40 מ"ר בשכונת שמשון באשקלון. סיים את לימודיו התיכוניים בעיר, ולאחר מכן התגייס לצה"ל לחיל השריון, שם שירת כמפקד טנק. אחרי שחרורו מצה"לי למד כלכלה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בגיל צעיר החל אלעזרא בפעילות פוליטית, תחילה בתנועת עודד, תנועה החברתית שקמה בשנות ה-60 של המאה ה-20 במטרה לקדם את תנאי ההשכלה של העולים החדשים מצפון אפריקה. בהיותו סטודנט היה אלעזרא עמית בתוכנית המלגות של אייסף - הקרן הבינלאומית לחינוך, אחר כך, נמנה עם פעיליו של אלי דיין, שכיהן כראש עיריית אשקלון וכחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה. דיין מינה את אלעזרא, בגיל 24 בלבד, כאחראי על פרויקט שיקום שכונות באשקלון. בגיל 29 קיבל אלעזרא את תפקיד מנכ"ל "החברה הכלכלית לאשקלון", חברה בבעלות העירייה שהוקמה באותה עת. פרויקט הדגל של החברה החדשה היה הקמת מרינה אשקלון.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1993, נבחר כסגן ראש העירייה וכממלא מקום של ראש העיר בני וקנין, אך ויתר על התפקיד, פרש מהחיים הציבוריים ועבר לעסקים פרטיים. תחילה כיזם בתחום הבנייה למגורים, בעיקר באזור הדרום. ב-1995 הקים את חברת "אלעזרא יוזמה והשקעות". בשנת 2001 רכש במכרז של רשות החברות הממשלתיות, תמורת כ-80 מיליון שקל, את חברת אפרידר, חברה ממשלתית, שנוסדה ב–1950 לפיתוח העיר אשקלון. תחילה חבר לאיש העסקים מוטי זיסר כשותף לעסקה, אך זיסר נסוג ממנה ואלעזרא הלווה את יתרת התשלום מבנק לאומי.
ב-2002, רכש את מלוא הבעלות בחברת אלבר מידי חברת דיסקונט השקעות ומנהליה הבכירים של אלבר, תמורת 268.5 מיליון שקל.
בפברואר 2006, חתם על הסכם עם "שותפות מרינה אשקלון", על הקמת קניון בן 9,000 מ"ר במרינה (שעל הקמתה היה אחראי בתור מנכ"ל "החברה הכלכלית לאשקלון"). בשנת 2013 רכש את אלעזרא את מלוא הבעלות על הקרקע, לאחר עיכובים רבים החל בהקמת הקניון בשנת 2015. הקניון נפתח בשם "מרינה מול" בסוף 2017. ביוני 2019 נפתח במקום גם מתחם אירועים בהשקעה של 25 מיליון שקל.
באוקטובר 2006, רכש את 82% ממניות חברת "הכשרת היישוב ביטוח", ממשפחת נמרודי תמורת 90 מיליון שקל. בנק מזרחי טפחות העניק לו מימון של 60 מיליון שקל, ויתרת הסכום מומנה ממקורות פרטיים. ב-2011, מחק את מניות החברה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שרכש את מניות הציבור ב-30 מיליון שקל.
במאי 2007, גייס אלעזרא בבורסה 300 מיליון שקל באיגרות חוב, לחברת ההחזקות שלו "אלעזרא החזקות". בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 2008, עלה חשש שאלעזרא לא יעמוד בהחזרי החוב, אך הוא הצליח למחזר את חובותיו ולעמוד בתשלומי האג"ח.
ב-2008 נכנס לראשונה לרשימת "500 האנשים העשירים בישראל" של המגזין TheMarker עם הון מוערך של כ-130 מיליון דולר.
בשנת 2016, רכש את מתחם "אלרוב סנטר" באשדוד, הכולל משרדים ופאוור סנטר, תמורת 248 מיליון שקל.
תפקידים

יו"ר מועצת המנהלים של "אלעזרא החזקות בע"מ"
יו"ר מועצת המנהלים של "אלבר שירותי מימונית בע"מ"
יו"ר מועצת המנהלים של "הכשרה חברה לביטוח בע"מ"
הערות שוליים

↑  אלעזרא החזקות בע"מ באתר מאיה
↑  יעל גל-און, "צריך לשכפל את אלי אלעזרא" – החברים הגיעו לפרגן בהשקת הספר "ריח הגויאבות", באתר "כאן דרום", 17 בספטמבר 2017
↑   גידי וייץ, יניב קובוביץ, מי באמת מנהל את אשקלון: ראש העיר שמעוני או איל ההון אלעזרא? תחקיר, באתר הארץ, 11 בפברואר 2015
↑  אלעזר לוין, ‏מוטי זיסר ואלי אלעזרא רוכשים את חברת הבנייה אפרידר ב-80.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 14 בפברואר 2001
↑  שלומית לן, אבי שאולי, ‏זיסר: "כואב לי שמספידים אותי אבל זה סגולה לחיים ארוכים", באתר גלובס, 11 בספטמבר 2011
↑  יורם גביזון, אלי אלעזרא נאלץ להגדיל ל-50% את היקף ההון העצמי שיממן את רכישת אלבר, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2002
↑  גיא ימין, ‏שותפות מרינה אשקלון תקים עם אלעזרא קניון בשטח 9,000 מ"ר במרינה, באתר גלובס, 19 בפברואר 2006
↑  שלומית צור, ‏אשקלון: חברת הביטוח הכשרה תבנה את קניון מרינה מול, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2015
↑  ג'ני פרנקל שלום, הכירו את מתחמי המסחר העתידיים של אשקלון, באתר "כאן דרום", 17 בספטמבר 2017
↑  25 מיליון ש"ח: אלי אלעזרא השיק מתחם אירועים במרינה מול, באתר "כאן דרום", 17 ביוני 2019
↑  הארץ, הושלמה מכירת הכשרה אחזקות ביטוח לאלי אלעזרא תמורת 90 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2006
↑  ערן אזרן, אלי אלעזרא מוחק את הכשרה ביטוח: ירכוש מניות הציבור ב-30 מיליון ש', באתר הארץ, 1 במרץ 2011
↑  אתי אפללו, לאלי אלעזרא יש 65 מיליון שקל להחזיר עד סוף 2008 - השאלה היא מאיפה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2008
↑  רון שטיין, ‏האם אלי אלעזרא זקוק לעזרה?, באתר גלובס, 18 בנובמבר 2008
↑   אורן פרוינד, אלעזרא לבעלי האג"ח: "ותרו על שעבוד מניות אלבר ואערוב אישית לחוב", באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2013
↑  מערכת, פרויקט 500 האנשים העשירים בישראל 2008, באתר TheMarker‏, 1 ביוני 2008
↑  שלומית צור, ‏אקירוב מוכר מרכז מסחרי באשדוד ב-248.5 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365871105171  VIAF: 37150940056126601328   WorldCat (עם VIAF): 37150940056126601328
טימותי קופרה

| --- | --- |

טימותי קפרה, 2008
 לידה:  9 באפריל 1963 (בן 61) אוסטין, טקסס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  McCallum High School  המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לעסקים של לונדון 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  2000–2020 (כ־20 שנה)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  244 ימים ושעה
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3
 ביוגרפיה בנאס"א:  טימותי קופרה
 משימות
 STS-127,‏STS-128,‏ סויוז TMA-19M
  /
 עיטורים
  מדליית השירות הראוי לשבח   כוכב הארד  מדליית האוויר   מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (פעמיים)
 
טימותי קופרה (באנגלית: Timothy Lennart Kopra;‏ נולד ב-9 באפריל 1963, אוסטין) הוא טייס ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

טימותי קופרה נולד באוסטין שבטנסי. מצד אביו הוא צאצא של מהגרים פינים שהגיעו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20. מבחינת האם הוא צאצא של מתיישבים גרמנים שהגיעו לאזור עמק האדסון בשנת 1710.
לאחר סיום בית ספר  בשנת 1981 קופרה למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית אותה סיים עם תואר ראשון במדעים בשנת 1985. בהמשך הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה בשנת 1995. בשנת 2013 הוא קיבל תואר שני נוסף במנהל עסקים.
לאחר סיום אקדמיה צבאית קופרה נשלח לקורס טיס אותו סיים בשנת 1986. הוא הוצב ביחידות שונות לרבות הדיוויזיה המוטסת ה-101 כטייס מסוק והשתתף במלחמת המפרץ.
בשנת 1998 קופרה החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון בתפקיד הנדסי.
שירות בתחום החלל

בשנת 2000 קופרה נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
בפברואר 2008 קופרה טס לחלל במשימה STS-127 במעבורת החלל אנדוור (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). הוא הצטרף למשלחת מס' 20 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של גנאדי פדאלקה ופעל בה במשך 60 ימים. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. קופרה חזר בטיסת STS-128 של מעבורת החלל דיסקברי בפיקוד פרדריק סטרקו.
קופרה היה אמור לטוס בטיסת STS-133 אך בעקות פגיעה בתאונת אופניים השתתפותו בוטלה.
בדצמבר 2015 קופרה טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-19M והצטרף למשלחת מס' 46 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סקוט קלי. לאחר סיום עבודת המשלחת קופרה מונה למפקד משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 186 ימים בחלל וביצוע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-13 שעות.
בשנת 2020 הוכרז שקופרה מונה לתפקיד ניהולי בכיר ב-MDA Corporation.
ריצ'רד סירפוס

| --- | --- |

ריצ'רד סירפוס, 1997
 לידה:  5 ביוני 1956 מאונט קלמנס, מישיגן
 פטירה:  29 בספטמבר 2018 (בגיל 62) Bear Valley Springs, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  Squadron Officer School 
 עיסוק בעבר:  טייס
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1990–1998 (כ־8 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  39 ימים, 3 שעות ו-18 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ריצ'רד סירפוס
 משימות
 STS-58,‏ STS-76,‏ STS-90
   
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  מדליית השירות הראוי לשבח   מדליית השירות הראוי לשבח של מחלקת ההגנה  צלב התעופה המצוינת  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
ריצ'רד סירפוס (באנגלית: Richard Alan Searfoss ;‏ 5 ביוני 1956, מאונט קלמנס, מישיגן - 29 בספטמבר 2018, קליפורניה) היה טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה

ריצ'רד סירפוס נולד בעיירה שבמישיגן וגדל בפורתסמות' שבניו המפשיר. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1979 הוא קיבל תואר שני במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנת 1980 הוא סיים קורס טיס והוצב בבריטניה כטייס "F-111 ארדוורק". בהמשך הוא חזר לארצות הברית, שירת במספר בסיסים וקיבל הסמכה כטייס ניסוי. בסך הכול הוא עשה כ-6,000 שעות טיסה.
שירות בתחום החלל

בשנת 1990 סירפוס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. בשנת 1993 הוא השתתף במשימת STS-58 כטייס של מעבורת החלל קולומביה (ג'ון בלאהה היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה בדיקת השפעת חוסר כבידה על פעילות ובריאות אנשי הצוות. במשימת STS-76 בשנת 1996 (קווין צ'ילטון היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל אטלנטיס. זו הייתה משימת המעבורת השלישית שעגנה בתחנת החלל מיר הרוסית והיא נשאה עימה את האסטרונאוטית שאנון לוסיד לשהייה ממושכת בתחנה. בשנת 1998 סירפוס היה מפקד צוות של STS-90 במעבורת החלל אטלנטיס. המשימה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים בעזרת מערכת ספייסלאב שתוכננה בסוכנות החלל האירופית וכבר הייתה בשימוש בעבר. בטיסה זו נבדקו השפעות חוסר כבידה על מערכת העצבים.
לאחר שירות בנאס"א

לאחר נאס"א זמן קצר סירפוס היה טייס בחברת "סאות'ווסט איירליינס" ואחר כך חזר לנאס"א כטייס ניסוי. בהמשך הוא השתלב בתעשיית החלל הפרטית. שנים רבות הוא עבד ב-XCOR Aerospace שתכננו כלי לשיגור לחלל. בשנת 2013 הוא מונה לטייס ניסוי ראשי של החברה. החברה פשטה רגל בשנת 2017.
אסטרואיד 13157 Searfoss נקרא על שמו.
חברים בלי מזל

| --- | --- |

 בימוי:  פרנסיס ובר 
 הופק בידי:  אליין פויר 
 תסריט:  פרנסיס ובר 
 עריכה:  אלברט יורגנסון 
 שחקנים ראשיים:  פייר רישאר  ז'ראר דפארדיה  קורין שארבי
 מוזיקה:  ולדימיר קוסמה 
 צילום:  אלכס פיליפס ג'וניור 
 מדינה:  צרפת, מקסיקו, מלטה 
 חברת הפקה:  גומון 
 חברה מפיצה:  גומון, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בדצמבר 1981
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט חבר'ה, סרט בלשים 
 סרט הבא:  Les Compères 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חברים בלי מזל (בצרפתית: La Chèvre) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1981 בכיכובם של פייר רישאר וז'ראר דפארדיה. תחילה הסרט יצא לאקרנים רק בצרפת אך עם הזמן הוא צבר הצלחה והחל שיווקו מסביב לעולם. לארצות הברית הוא הגיע רק בשנת 1985.
בשנת 1991 יצאה הגרסה ההוליוודית לסרט בכיכובים של מרטין שורט ודני גלובר.
עלילה

הסרט מתחיל בחופשה של בחורה צעירה ויפה בשם מארי (קורין שארבי) במקסיקו. בזמן שהיא מדברת עם אביה בטלפון היא נחטפת. האב, איש עסקים עשיר מצרפת שוכר את שירותיו של קאמפאנה, חוקר פרטי (ז'ראר דפארדיה). לאחר מספר שבועות של חיפושים החוקר חוזר ללא תוצאות והאב אובד עצות. פסיכולוג שעובד בחברת האב מציע רעיון. לפי התאוריה שלו ישנם אנשים ללא מזל בחיים, שקורות להם כל הזמן תאונות, ומארי היא אחת כזאת. הוא מסביר שבחברה עובד אדם, פרנסואה פאראן (פייר רישאר), גם הוא ללא מזל שקורות לו תאונות, ויכול להיות שאם יצטרף אל החוקר למקסיקו, הם יצליחו דרך התאונות שלו למצוא את מארי, כיוון שמה שקרה לה יכול לקרות גם לו. וכך יוצאים החוקר הפרטי והאיש שאינו יודע מה הסיבה שצירפו אותו למסע לאקפולקו. כבר במטוס מתחילות התאונות הקטנות והמצחיקות לקרות וכשמגיעים למקסיקו זה רק מחמיר. השניים יוצאים להרפתקאה כאשר הם מסתבכים עם פושעים מקומיים, שוטרים מושחתים ואף רבים ביניהם. בסופו של הסרט הם מוצאים את מארי בבית חולים בג'ונגל אליו הגיע פרנסואה לאחר שנפצע. בסצנת הסיום נראה שפרנסואה ומארי מתאהבים, והשניים עומדים על מזח שנופל לתוך הנהר וצף כרפסודה תוך שהם אוחזים ידיים.
ענת מלכין-עלמאני

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, האקדמיה למוזיקה של מאסטריכט 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
ענת מלכין-עלמאני היא כנרת ילידת ישראל, אשר היגרה לארצות הברית.
קורות חיים

החלה ללמוד נגינה בכינור בגיל 5, אצל אביה, אייזיק מלכין. אותה שנה היגרה משפחתה לארצות הברית ובגיל 6 כבר החלה להופיע בנגינת סולו עם תזמורות אמריקאיות. בגיל 10 יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי ראשון, עם תזמורות סימפוניות בנורווגיה, מקסיקו וקליפורניה.
בגיל 16 הופיעה לראשונה בקרנגי הול בניו יורק, בקונצרט בניצוח אלכסנדר שניידר. בהמשך הופיעה בקונצרטים וברסיטלים ברחבי העולם, בהולנד, ישראל, צרפת, קוריאה הדרומית, בריטניה וארצות הברית.
ענת הייתה תלמידתו של ג'וזף גינגולד והיא בוגרת בית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק. יש לה תואר מוסמך בהצטיינות מקונסרבטוריון מאסטריכט בהולנד. כיום היא נמנית עם סגל המורים לכינור בבית הספר מנהטן למוזיקה ו-The Academy of Music Festival בניו יורק.
ענת מופיעה גם עם אחותה, הכנרת ברכה מלכין, ב"מלכין דואו", שזכה בתחרויות רבות והופיע בישראל, איטליה וארצות הברית. היא מנגנת מוזיקה קאמרית בהרכבים שונים.
בתקופת לימודיה בג'וליארד, בגיל 19, עברה ענת תאונת דרכים קשה, שבה נפגעו כף ידה השמאלית ושכמה הימנית. במשך שמונה שנים עברה 12 ניתוחים וטיפולי פיזיותרפיה מרובים לתיקון הנזק.
ג'ון קספר

| --- | --- |

ג'ון קספר
 לידה:  9 ביולי 1943 (בן 81) גרינוויל
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אוניברסיטת פרדו  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  Chamblee High School 
 עיסוק בעבר:  טייס
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1984–הווה (כ־40 שנה)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  34 ימים, 9 שעות ו-52 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'ון קספר
 משימות
 STS-36,‏ STS-54,‏ STS-62,‏ STS-77
   
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  מדליית האוויר (11 פעמים)  צלב התעופה המצוינת (פעמיים)  לגיון ההצטיינות (פעמיים)  מדליית השירות בווייטנאם  מדליית השירות המצטיין של נאס"א (2)  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (4 פעמים)
 
ג'ון קספר (באנגלית: John Howard Casper;‏ נולד ב-9 ביולי 1943, גרינוויל) היה טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.