stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טירת היידלברג
לאחר החורבן > ריקבון איטי והתלהבות רומנטית

ב-1777 היה קרל תאודור לנסיך הבוחר מבוואריה בנוסף להיותו הנסיך הבוחר של פפאלץ והוא העביר את חצרו ממנהיים למינכן. טירת היידלברג תפסה אף מקום פחות מרכזי במחשבותיו והחללים בה שעדיין היו מקורים בגגות נתפסו על ידי בעלי מלאכה. עוד ב-1767 פורקו אבנים מהחומה הדרומית כדי שישמשו לבניית טירת שווצינגן. ב-1784 נסתמו חללי הקמרונות באגף על שם הנסיך אוטו היינריך והטירה בכללותה שימשה כמקור לחומרי בנייה.
כתוצאה מהארגון מחדש של הטריטוריות הגרמניות ב-1803, הפכו היידלברג ומנהיים לחלק מבאדן. קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, קיבל בברכה את התוספות לטריטוריה שלו, אף על פי שהוא ראה בטירת היידלברג כתוספת בלתי רצויה. המבנה היה בתהליכי ריקבון ותושבי העיר עשו שימוש באבנים, בעצים וחלקי ברזל מהטירה לצורך בניית בתיהם. הפסלים והעיטורים של הטירה שימשו גם הם למטרות דומות. המחזאי אוגוסט פון קוצבו הביע את כעסו ב-1803 על כוונתה של ממשלת באדן להרוס סופית את חורבות הטירה. בראשית המאה ה-19 הפכו חורבות הטירה לסמל התנועה הפטריוטית כנגד נפוליאון.
עוד לפני 1800, הגיעו למקום אומנים כדי לצפות בנהר בגבעות ובחורבות הטירה כמכלול אידיאלי. התיאור המוצלח ביותר של מכלול זה היה זה של הצייר האנגלי ויליאם טרנר ששהה בהיידלברג מספר פעמים בין השנים 1817 – 1844 ויצר ציורים רבים של העיר ושל הטירה. הוא וחבריו לתנועה הרומנטית לא היו מעוניינים בתיאורים נאמנים של המבנה ונתנו לעצמם יד חופשית ביצירותיהם. לדוגמה, בציורי הטירה של טרנר מתוארת הטירה במקום גובהה הרבה יותר במעלה הגבעה בהשוואה למקום בו היא ניצבה במציאות.
מושיעה של טירת היידלברג היה הרוזן הצרפתי, שארל דה גריימברג. הוא נאבק בממשלת באדן שראתה בטירה "חורבה ישנה עם שפע של עיטורים חסרי טעם ומתפוררים" וחתר לשימורו של המבנה. עד 1822 הוא שימש בהתנדבות כשומר הטירה והוא התגורר לזמן מה באגף הזכוכית (Gläserner Saalbau), שם הוא היה יכול לפקוח עין על חצר הטירה. זמן רב לפני שהחלו לשמר מבנים בגרמניה, היה דה גריימברג האדם הראשון שהביע עניין בשימור ובתיעוד של הטירה, רעיונות שמעולם לא עלו בדעתם של הרומנטיקנים. דה גריימברג ביקש מתומאס א. לגר להכין את המדריך הראשון לטירה. יחד עם ציורי הטירה שלו, שמהם הופקו עותקים רבים, קידם דה גריימברג את חורבות הטירה וכך משך תיירים רבים לעיר.
לאחר החורבן > תכנונים ושימור

השאלה אם יש צורך לשחזר את הטירה בשלמות נדונה במשך זמן רב. ב-1868 טען המשורר וולפגנג מילר פון קוניגסווינטר שיש לשחזר את הטירה במלואה והוביל לתגובות חריפות באספות הציבוריות ובעיתונות.
ב-1883 הקימה הדוכסות הגדולה של באדן את "משרד השדה של הטירה" בניהולו של יוזף דורם בקרלסרוהה, יוליוס קוך כמפקח הבניין המחוז ופריץ זייץ כאדריכל. המשרד הכין תוכנית מפורטת לשימור או לתיקון המבנה המרכזי של הטירה. עבודתם הושלמה ב-1890 וכתוצאה מכך החליטה ועדת מומחים מכל רחבי גרמניה שבעוד שבנייה מחדש, חלקית או מלאה, של הטירה היא בלתי אפשרית, שימור המצב הנוכחי בא בחשבון. רק בניין פרידריך, שחלקיו הפנימיים ניזוקו בשריפה, אך הוא לא חרב, היה אמור לזכות לשימור. עבודה זו התבצעה בין השנים 1897 – 1900 על ידי קרל שפר בעלות עצומה של 520,000 מרקים.
לאחר החורבן > חורבות הטירה והתיירות

בתיאור העתיק ביותר של היידלברג משנת 1465 מוזכר שאת העיר "פוקדים לעיתים קרובות זרים", אך העיר לא הפכה להיות מוקד משיכה לתיירים עד לתחילת המאה ה-19. דה גריימברג הפך את הטירה לנושא נפוץ על תמונות שבישרו את הופעתן של הגלויות. באותה עת ניתן היה למצוא את תמונות הטירה על גבי מזכרות כמו ספלים. תנועת התיירות לטירה קיבלה דחיפה עצומה כאשר קושרה היידלברג לרשת הרכבות ב-1840.
במאה ה-20 הפיצו אמריקאים את שמה של הטירה מחוץ לאירופה. כך ביקרו את הטירה לעיתים קרובות גם תיירים יפנים במסגרת טיוליהם לאירופה. בראשית המאה ה-21 מבקרים את היידלברג יותר משלושה מיליון תיירים בשנה. רוב התיירים הזרים מגיעים מארצות הברית ומיפן. מוקד המשיכה החשוב ביותר, על פי סקרים שנערכו על ידי המכון הגאוגרפי של אוניברסיטת היידלברג, היא הטירה ונקודות התצפית שעליה.
ראו גם

חבית הבירה של היידלברג
התיאור הראשון של הטירה, מתוך Kalendarium Hebraicum (חוכמת המזלות) של סבסטיאן מינסטר, 1527
הטירה וגני פפאלץ, ציור משנת 1650
חורבן העיר והטירה, 1693
ציור של הטירה מראשית המאה ה-19
ארי פייס

| --- | --- |

צילום משנת 1980
 לידה:  16 באפריל 1930 האג, הולנד 
 פטירה:  25 ביוני 2022 (בגיל 92) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השכלה:  אוניברסיטת אמסטרדם 
 מפלגה:  מפלגת העם ההולנדי למען חופש ודמוקרטיה, מפלגת העבודה 
 בן או בת זוג:  Eegje Schoo 
 
 
 פרסים והוקרה
 פרס האקדמיה המלכותית ההולנדית למדע ואומנויות (1993) 
 
ארי (אהרן) פייס (בהולנדית: Aäron (Arie) Pais; 16 באפריל 1930 - 25 ביוני 2022) היה פוליטיקאי וכלכלן יהודי הולנדי. היה פעיל במפלגת העבודה ההולנדית (PvdA) ואחר כך במפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD). כיהן כפרופסור באוניברסיטת אמסטרדם. בשנים 1977–1981 כיהן כשר החינוך והמדע בממשלת ואן אכט הראשונה כשר הליברלי הראשון לחינוך מאז מלחמת העולם השנייה. בהמשך היה תקופה ארוכה חבר בבית הראשון (הסנאט) של הפרלמנט ההולנדי ובשנים 1982–1988 סגן יושב ראש הבנק האירופי להשקעות EIB. לאחר מכן התגייס לפעילות להגנת בעלי החיים והיה ליושב ראש איגוד הצמחונים של הולנד.
קורות חייו

אהרן "ארי" פייס נולד באפריל 1930 בהאג. היה צאצא למשפחה יהודית פורטוגזית (ספרדית). יחד עם הוריו ואחותו הוסתר בימי השואה בעיר ברנוולד. שאר בני המשפחה נרצחו. פייס למד בנעוריו בגימנסיה ווסיוס באמסטרדם ולאחר מכן למד לימודי כלכלה באוניברסיטה. עבד בהמשך ככלכלן. עשה דוקטורט תחת הדרכתו של פיטר דה וולף (1962). בשנת 1948 הצטרף פייס למפלגת העבודה ההולנדית והתחיל את הקריירה הפוליטית כחבר במועצת העיר אמסטרדם מטעם מפלגה זו. אחרי שבדצמבר 1961 עזב את הלבוריסטים באפריל 1962 הצטרף למפלגה הליברלית - “מפלגת העם למען חירות ודמוקרטיה" (VVD). ב־1971 לה הצליח להיבחר כחבר בבית השני של הפרלמנט. בשנים 1974–1977 לימד כפרופסור לכלכלה ציבורית באוניברסיטת אמסטרדם. בספטמבר-דצמבר 1977 כיהן כחבר בבית הראשון של הפרלמנט (ה"סנאט") ובין אוקטובר-דצמבר 1977 עמד בראש ועדת הכספים שלו.
בשנים 1977–1981 כיהן ארי פיס כשר החינוך והמדע בממשלת ואן אכט הראשונה. כיורש התפקיד מהסוציאל-דמוקרט יוס ואן קמנאדה, היה פיס הליברלי הראשון שכיהן בתפקיד זה מאז מלחמת העולם השנייה. הוא ערך רפורמה של חטיבות הביניים ובתי הספר התיכוניים. לאורך כהונתו כשר התווכח רבות עם שר האוצר הנוצרי-דמוקרטי פרנס אנדריסן בנוגע לתקציב משרדו. בשנים 1981–1982 היה פייס חבר בבית הראשון של הפרלמנט ויושב ראש ועדת הכספים שלו. בשנים 1982–1988 כיהן כסגן יושב ראש הבנק האירופאי להשקעות EIB. התגייס להגנת בעלי החיים ונבחר ליושב ראש איגוד הצמחונים ההולנדים.
נפטר ביוני 2022 באמסטרדם.
חייו הפרטיים

ארי פיס היה נשוי לדיפלומטית והפוליטיקאית אחיה סכו (Eegje Schoo) שכיהנה בשנים 1982–1986 כשרה בלי תיק לשיתוף פעולה בפיתוח. גיסו היה העיתונאי הנדריק יאן סכו, עורך ראשי של כתב העת Elsevier וסגן עורך ראשי של היומון de Volkskrant.
ספרים

2016 - ספר זיכרונות: Omkijken-een logboek
אקלים בטיחות

אקלים בטיחות בארגון היא גישה חדשה יחסית, אשר על פיה הנהלת ארגון צריכה לעודד את העובדים לדווח על אירועי בטיחות, ולתגמל אותם על יזום תהליכים לשיפור הבטיחות. אקלים הבטיחות מעודד את המפעילים לדווח על ליקויים בתהליכים שעלולים לגרום לכשל, ומבטיח את ביטחונם האישי של המדווחים על ליקויים כאלו. במקום ועדות חקירה, ממנים ועדות תחקור, שתפקידן להסביר את נסיבות האירוע הבטיחותי, עם דגש על תנאי העבודה ועל תהליכי התפעול.
ההיבט הרעיוני > הגישה הפרואקטיבית

באופן מסורתי, המלחמה בתאונות מבוססת על הגישה הפרואקטיבית, שמחייבת פעילות מונעת ברמת הארגון וברמת הפרט. ברמת הארגון, אחריות ההנהלה היא ליצור תנאים שימנעו תאונות. ברמת הפרט, העובדים נדרשים לנהוג באחריות.
באקלים של הישרדות, עלולים מנהלים בכירים להרגיש עצמם נפגעים מחשיפה של ליקויים בתהליכים, ועלולים להתנקם באדם שדיווח על הליקוי. האשמת המפעיל שפעל בתום לב, על פי כללי ההתנהגות המקובלים בארגון, ולטובת הארגון, גורמת נזק רב לתהליכים של אבטחת בטיחות.
מחקרים של השנים האחרונות מראים שלא ניתן להסתפק בגישה הפרואקטיבית למניעת תאונות, מכיוון שההתנהגות הבטיחותית של העובדים מושפעת ביותר מאופן תגובת ההנהלה לאירועי בטיחות. בתהליכים המסורתיים של הפקת לקחים, ההנהלה מבקשת למנוע אירועי בטיחות עתידיים על ידי הרתעה, המבוססת על ענישת האדם שהיה סמוך למקום האירוע ברגע התרחשותו. ההנהלה מתייחסת אל העובד כאל "תפוח רקוב" שיש להרחיקו, כדי למנוע נזקים עתידיים. לצורך כך, ההנהלה נוהגת למנות ועדת חקירה, שתפקידה להצביע על התרשלות העובד במניעת האירוע.
ההיבט הרעיוני > ועדת חקירה

ועדות החקירה נוקטות בגישה של חוכמה לאחר מעשה, תוך התעלמות ממורכבות המצב בו היה נתון העובד המואשם בהתרשלות. לדוגמה, ועדת שימוע במשרד הבריאות החליטה להאשים את הצוות הרפואי במחדלי המערכת בעקבות מותה של יולדת, אף על פי ששחבר ועדת השימוע המליץ למשרד הבריאות להטיל את האחריות על המקרה על הנהלת בית החולים, כי "יהיה זה משגה להטיל את כובד האחריות למקרה זה על כתפיהם של אנשים מסורים ואחראיים אשר לא היו מסוגלים לתפקד כראוי בנסיבות שהוכתבו להם באותו לילה".
החלטת ועדות החקירה להאשים את העובדים במחדלי המערכת היא צפויה, מכיוון שהמנדט שלה אינו למנוע את התאונה הבאה, אלא לחלץ את הממונים על הבטיחות משיני הביקורת הציבורית. הציבור מעוניין לראות את המערכת מטהרת את עצמה מן הנגע שנחשף, כדי להבטיח שמקרים כאלה לא יקרו בשנית: למראה ראשים נערפים, הוא נרגע, כמו במקרה של הש"ג בקרית שמונה.
לציבור לא ברור מיהם האחראים למחדל, והוא סומך על ועדת הבדיקה. הציבור אינו מודע לכך שחברי ועדת הבדיקה הם נציגיהם של האחראים למחדל, והוא מקבל את המסקנה ש"הש"ג אשם". לציבור אין כלים לבדוק כיצד האשמת העובדים המעורבים באירוע אכן תורמת לבטיחות. העיתונות נסמכת על מידע מההנהלה, ובדרך כלל אינה מצליחה להצביע על האחראים, שבמסגרת תפקידם היו צריכים לדאוג לאבטחת הבטיחות, וצריכים להביא לשיפור הבטיחות.
ההיבט הרעיוני > השפעות שליליות

מחקרים של השנים האחרונות מראים שהאשמת העובדים הזוטרים גורמת לנזק לבטיחות. העובדים האחרים רואים בעובד שנענש שעיר לעזאזל, שהאשמתו מאפשרת להנהלה להסיט את הדיון הציבורי ממחדלי בטיחות שקיימים בארגון. בטווח הקצר, הנזק הוא שההנהלה נמנעת מתהליך של הפקת לקחים מהאירוע, במטרה למנוע תאונות דומות בעתיד. בעקבות תאונת האימונים צאלים א' הוקמה ועדת בדיקה שמצאה כשלים בתפקוד של מספר קצינים ביחידה. ועדת הבדיקה התעלמה מדיווחים על ליקויים בהוראות הבטיחות שאיפשרו את הכשל. תיקון הליקויים נעשה רק כעבור שנתיים, בעקבות תאונת האימונים צאלים ב'.
בטווח הארוך, התייחסות כזו גורמת לנתק בין ההנהלה לבין העובדים בתחום של אבטחת הבטיחות: מחשש לכך שיואשמו, העובדים נמנעים מלדווח על אירועי בטיחות, מעלימים מידע חשוב שעשוי לסייע לשיפור הבטיחות, נמנעים מליזום תהליכים למניעת תאונות, ויוזמים פעילויות יקרות, במטרה להגן על עצמם במקרה של אירוע בטיחותי. לדוגמה, רופאים נוהגים להפנות מטופלים לבדיקות מיותרות "ליתר ביטחון", מחשש שיתברר כי טעו בדיאגנוזה. במקרה של תאונה, האנשים שהיו מעורבים בה, גם אם הם בטוחים בחפותם, מנסים לטשטש עובדות, מכיוון שהם יודעים שוועדת החקירה מחפשת עדויות במטרה להאשים את הש"ג.
אבטחת אקלים בטיחות

חוקר התאונות סידני דקר הצביע על הצורך בחקיקה שתגביל את ועדות הבדיקה ותחייב אותן לעסוק אך ורק בדרכים לאבטחת הבטיחות, ולא תאפשר להם להסיט את הדיון למישור הרשלנות האישית של העובדים. כדוגמה הוא ציין את החוק האווירי של נורווגיה, האוסר על שימוש במידע שהתקבל בוועדות החקירה למטרת הרשעת מי שסיפק את המידע. התקן המוצע נועד לשמש בסיס לחקיקה לאקלים בטיחותי.
אבטחת אקלים בטיחות > עקרון השיפור המתמיד

בתהליך אבטחת הבטיחות, הארגון נדרש להגדיר תהליך של שיפור מתמיד בתכונת החסינות של המערכת, על ידי זיהוי, אבחון והתמודדות בטוחה עם מצבים ואירועים בלתי צפויים. הכוונה היא שהמצבים והאירועים שהיו בלתי צפויים עד לאירוע הכשל, יהיו צפויים בגרסה המשופרת, ולפיכך ניתן יהיה להתמודד עימם בהצלחה בעתיד. עקרון השיפור המתמיד בארגון קובע את הצורך לחפש ולזהות אופני כשל, ולקיים תהליך של הפקת לקחים בכל מקרה של זיהוי אירוע שעלול להיחשב כבלתי צפוי.
אבטחת אקלים בטיחות > עקרון שיתוף המידע

אחד התורמים הקריטיים לאווירה של אמון העובדים בהנהלה הוא שיתוף המידע בנושאי בטיחות בכל הרמות. מודל לשיתוף מידע כזה הוא על ידי פרסום דיווחי העובדים על מפגעים בטיחותיים באתר אינטרנט של החברה, באופן שכל עובד שהיה מעורב באירוע בטיחותי יכול לוודא ולהיווכח שההתייחסות אליו היא הוגנת.
במודל משופר, העובדים מחויבים לפרסם את המפגעים אותם הם מזהים באתר האינטרנט, על פי המודל של ויקיפדיה. ההנהלה צריכה לעודד פרסום מפגעים על ידי העובדים, למנוע מצב בו העובדים יחששו לפרסם מידע כזה.
אבטחת אקלים בטיחות > עקרון אחריות הארגון

גורם עיקרי לכשלים ארגוניים הוא חוסר הגדרה או הגדרה חלקית ומעורפלת של אחריות וסמכויות במניעת הכשלים. ההנחה הסמויה היא שהמפעיל יכול למנוע את הכשלים, ושאם הוא לא הצליח בכך, הסיבה לכך היא התרשלות. לדוגמה, התקן IEC 60601-1-8 להתרעות במערכות רפואיות דורש לפרט בהוראות בספרות הנלווית למוצר פרטים, כגון אלגוריתמים, הדרושים לתפעול במצבים מורכבים, אותם מפתחי המערכת לא הצליחו להגדיר במדויק. כמו כן התקן מחייב את אנשי הצוות הרפואי לקרוא, להבין, ולפעול על פי הספרות הנלווית הנ"ל. ההנחה הסמויה היא שאנשי הצוות הרפואי ידעו להשתמש במידע זה בעבודתם השוטפת, וישכילו לפעול על פי ההגדרות והציפיות של אנשי הפיתוח, גם כשהם עובדים תחת לחץ זמן. בפועל, המפעיל יכול לעשות מעט מאוד למניעת הכשלים, והוא מתקשה להתמודד עם מצב חריגים עימם הוא לא זכה להתנסות.
עקרון אחריות הארגון אומר שהארגון צריך לפרסם הנחיות המגדירות את הכישורים ואת תרגולות התפעול, וליצור את התנאים בהם המפעילים יכולים וצריכים להשיג את הכישורים הללו, להגדיר הנחיות ולוודא שהמפעילים פועלים על פי ההנחיות, לזהות מצבי חריגה מההנחיות, להגדיר ולוודא תנאי הפעלה שיאפשרו מניעת כשלים, ולהגדיר תהליכים של הפקת לקחים.
תקינה

ת"י 18001
ת"י 18002 ליישום תקן 18001 בתעשייה
הצעה לתקן לאבטחת הפקת לקחים מאירועי בטיחות
התקן המוצע מיועד להניע את הנהלות הארגונים להעדיף את שיקולי הבטיחות על פני האינטרס האישי של חברי ההנהלה הממונים על הבטיחות. בין השאר, ההצעה כוללת נספח המגדיר מדרג של רשלנויות בתפעול.
הערות שוליים

↑  Sidney Dekker: The Field Guide to Understanding Human Error,
↑  רן רזניק, מנטה, מות גלית סעדה: הצוות יואשם ברשלנות חמורה, באתר ynet, 28 ביולי 2010
↑  אבי הראל, אבי הראל | כך לא מונעים רשלנות רפואית, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2010
↑  Sidney Dekker: Just Culture: Balancing Safety and Accountability
↑  Norwegian Air Law, Article 12–24.
↑  James Reason, Managing the Risks of Organizational Accidents
↑  L. Bainbridge, “Ironies of automation”, Automatica, Vol. 19, No. 6, pp. 775-779, 1983
↑  ת"י 18001 לניהול הבטיחות
↑  ת"י 18002 ליישום תקן 18001 בתעשייה
↑  הצעה לתקן לאבטחת תהליך הלימוד מאירועי בטיחות
דברים מוזרים קורים בספרים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דוקטור סוס 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  1960 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1980
 תרגום:  לאה נאור
 סדרה
 ספר קודם:  יום הולדת שמח! 
 הספר הבא:  לא רעב ולא אוהב 
 
דברים מוזרים קורים בספרים (באנגלית: One Fish, Two Fish, Red Fish, Blue Fish) הוא ספר ילדים משנת 1960 שנכתב ואוייר על ידי דוקטור סוס. הספר נחשב לספר ילדים קלאסי בספרות האנגלית, והוא נודע במיוחד בשל כך השימוש המוצלח בחריזה ובהומור אבסורדי, אשר נועדו לרתק את הקוראים הצעירים ולטפח מיומנויות אוריינות בקרב ילדים צעירים. הספר הוא אחד מספרי הילדים הנמכרים ביותר בארצות הברית אשר הפך לאורך השנים גם לספר פופולרי במיוחד במסגרות החינוך לגיל הרך במדינות דוברות אנגלית.
בשנת 1980 יצא לאור בישראל מהדורה מתורגמת לעברית של הספר בתרגומה של לאה נאור.
תקציר העלילה

העלילה מתמקדת בילד וילדה, וביצורים המדהימים הרבים שיש להם כחברים וחיות מחמד.
אזכורים בתרבות הפופולרית

בשנת 1994 יצא לאור הספר "אבא אחד, שני אבות, אבא חום, אבות כחולים" ששמו קיבל השראה משם הספר.
שם הפרק ה-11 בעונה השנייה של סדרת האנימציה משפחת סימפסון, אשר שודר במקור בשנת 1991, ונקרא "One Fish, Two Fish, Blowfish, Blue Fish" (דג אחד, שני דגים, דג נפוח, דג כחול), קיבל השראה משם הספר.
שם הפרק ה-39 בעונה 11 של סדרת האנימה פוקימון, אשר שודר במקור ביפן בשנת 2008, ונקרא "One Team, Two Team, Red Team, Blue Team!" (צוות אחד, שתי צוותים, צוות אדום, צוות כחול!), קיבל השראה משם הספר.
שם הפרק השלישי בעונה השישית של הסדרה הפמליה, אשר שודר במקור בשנת 2009, ונקרא "One Car, Two Car, Red Car, Blue Car" (מכונית אחת, שתי מכוניות, מכונית אדומה, מכונית כחולה), קיבל השראה משם הספר.
הספר ומחברו מוזכרים גם בפרק של הסיטקום המפץ הגדול (עונה 5, פרק 7).
ראו גם

דוקטור סוס
הערות שוליים

↑  Valentine, Johnny; Sarecky, Melody (1994). One dad, two dads, brown dad, blue dads. Boston, MA: Alyson Wonderland. ISBN 1555832539.
↑  BBC - Cult - The Simpsons: Season Two Episode Guide - One Fish, Two Fish, Blowfish, Blue Fish, web.archive.org, ‏2003-10-04
↑  One Team, Two Team, Red Team, Blue Team!, www.pokemon.com (באנגלית)
בית הכנסת בניי-סיר-סן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ניי-סיר-סן 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1878
 תאריך פתיחה רשמי:  1878 
 אדריכל:  ז'וליין הירש, ז'רמין דברה, אמיל אולמן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-ביזנטית 
 
 קואורדינטות:  48°52′51″N 2°16′06″E﻿ / ﻿48.880801°N 2.268352°E﻿ / 48.880801; 2.268352
 www.synaneuilly.com
  (למפת פריז מוגדלת) בית הכנסת בניי-סיר-סן(למפת פריז רגילה) בית הכנסת בניי-סיר-סן he
 
בית הכנסת של ניי-סיר-סן במהלך הפגנה למען שחרורו של גלעד שליט
בית הכנסת של ניי-סיר-סן השוכן בעיר ניי-סיר-סן באזור איל-דה-פראנס, הוא בית הכנסת העתיק ביותר בפרברי פריז.
היסטוריה

עד לשנת 1869 התאספו יהודי ניי בבית פרטי (15 rue Louis-Philippe) שנקבע כבית תפילה. בשנת 1875 הקימו יוצאי אלזס-לוריין קהילה יהודית עצמאית, והחליטו לבנות בית כנסת. האדריכל היהודי הצעיר שזכה בפרס רומא, אמיל אולמן (1844–1902), הוזמן לתכנן את המבנה. בית הכנסת, שנבנה בסגנון נאו-ביזנטי, נפתח לקהל בשנת 1878 ב-rue Jacques Dulud. רבה הראשון של הקהילה היה סימון דֶבְּרֶה (1854–1939), שהיה אביהם של רופא הילדים המפורסם רוברט דברה (1882–1978) ושל האדריכל ז'רמן דברה (1890–1948), וסבו של ראש ממשלת צרפת תחת נשיאותו של שארל דה גול, מישל דברה (1912–1996).
בשנת 1930 כבר מנתה הקהילה כ-6,000 בני אדם. הצורך בהרחבת בית הכנסת הפך להכרחי, ועבודות התכנון הוטלו על האדריכלים ז'רמן דברה וז'וליין הירש. בית הכנסת המחודש נחנך ב-24 אוקטובר 1937. בשנת 1943 גורשו רבה של ניי, רוברט מאיירס ואשתו סוזן (נולדה באואר) לאושוויץ. מצבת זיכרון שהונחה במקום מנציחה את הגירוש של יהודי ניי, ואת מעשי האומץ של חסידי אומות העולם בניי. לוח זיכרון נוסף ברחוב אדואר נורטייה הסמוך, מנציח את שמותיהם של 17 ילדים בני 3–11 שנים אשר שוכנו במרפאה שנוהלה על ידי נזירות, וב-25 יולי 1944 נאספו וגורשו על ידי הנאצים למחנות הריכוז.
התקומה של הקהילה לאחר מלחמת העולם השנייה לוותה בקשיים רבים. הרב של ניי לאחר המלחמה, דוד פיירוורקר, פעל רבות במטרה ליצור חוגי לימוד לצעירי הקהילה. בתקופת כהונתו של יורשו, הרב אדוארד גורביץ, זרמו למקום מספר עצום של יהודי אלג'יריה שהזרימו חיוניות חדשה לקהילה. יום השנה המאה לבניית בית הכנסת נחגג בנוכחות של הרשויות וראש הממשלה לשעבר מישל דברה.
הרב אלקסיס בלום (צר') ירש את מקומו של הרב ג'רום כאהן, שנפטר בשנת 1988. עם יציאתו לפנסיה של בלום, מונה בשנת 2009 הרב מיכאל אזולאי, המכהן גם כחבר ועדת האתיקה הלאומית.
אדריכלות

בית הכנסת היה במקור בצורת ריבוע, והכניסה למבנה פנתה לרחוב rue Jacques Dulud. עדיין קיימים שם שני הפביליונים מבית הכנסת המקורי שמכותרים בספר תורה, ובאמצעם קבוע שער שעליו הכיתוב מתהילים קי"ח, פסוק י"ט: פִּתְחוּ-לִי שַׁעֲרֵי-צֶדֶק; אָבֹא-בָם, אוֹדֶה יָהּ.
הבניין מכוסה בכיפה גדולה, המחוררת ב-24 חלונות. במהלך שיפוץ בית הכנסת בשנת 1930 הועברה הכניסה ל-rue Ancelle והוארכה הספינה המרכזית. לכניסה החדשה נוספה סדרה של שבע קשתות בצורת "עין שור" שמקיפים אותם מגן דוד. מגן דוד מעטר גם את תבנית לוחות הברית בשער הכניסה, וכן את ראשי העמודים. פנים המבנה מעוצב בסגנון שנות ה-30.
ועדת קדמי לבחינת התחרותיות בענף המזון

ועדת קדמי היא ועדה בין-משרדית לבחינת התחרותיות בענף המזון ומוצרי הצריכה.
הוועדה הנושאת את שמו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר שרון קדמי, הוקמה בקיץ 2011 על ידי שרי האוצר והתמ"ת בעקבות "מחאת הקוטג'" במטרה לבחון את רמת התחרותיות בשוק המזון על מקטעיו השונים. לוועדה גם ועדת משנה שעסקה באופן פרטני במשק החלב בישראל.
בעקבות המלצת הוועדה חוקק חוק חובת שקיפות מחירים ברשתות קמעונאיות.
המלצות הביניים

בנובמבר 2011 הגישה הוועדה מסקנות ביניים לשרי האוצר והתמ"ת לאחר שבחנה את מאפייני שוק המזון ופעלה לאתר כשלי שוק. במסגרת דיוניה נפגשה הוועדה עם גורמים שונים (יצרנים מקומיים, יבואנים, רשתות קמעונאיות ועוד). בין המלצות הביניים של הוועדה: הגבלת צמיחה של קמעונאים שנתח השוק שלהם הגיע ל-25% בשווקים שבהם הם פועלים, הגבלת הפרקטיקה המאפשרת לספקים מתן תמריצים לקמעונאים על מנת למנוע אפליית ספקים קטנים וצעדים שימנעו אפליית ספקים קטנים בשטחי מדף. כמו כן הגישה הוועדה שורה של המלצות ביניים בתחום הצרכנות שמטרתן - חיזוק המודעות הצרכנית.
המסקנות הסופיות של הוועדה פורסמו ביולי 2012 לאחר שהוועדה ערכה פגישות ושימועים לגורמים נוספים בענף ולאחר שחברת ייעוץ איתה התקשרה לצורך העניין הגישה גם היא את המלצותיה.
ראובן שיף

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1950 (בן 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
ראובן שיף (נולד ב-21 באפריל 1950) הוא יושב ראש וממייסדי הפירמה RSM שיף הזנפרץ ושות' רו"ח. כיהן כנשיא לשכת רואי חשבון בישראל.
שיף הוא מומחה למיסוי, ביקורת, חשבונאות, ייעוץ כלכלי ואסטרטגי, ניהול סיכונים, רגולציה וממשל תאגידי בחברות ציבוריות, פרטיות וממשלתיות. משמש כיועץ וכחבר בדירקטוריונים בחברות ממשלתיות, ציבוריות ופרטיות ומלווה משקיעים בזירה העסקית המקומית והבינלאומית. חבר בוועדות מקצועיות בתחומי המיסוי, החשבונאות וניהול סיכונים.
ביוגרפיה

ראובן שיף נולד וגדל בתל אביב. את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון. בוגר תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.
שיף  ייסד את פירמת RSM שיף הזנפרץ ושות' רו"ח המהווה כיום את אחת מהפירמות מהגדולות והמובילות בישראל לראיית חשבון, מיסים, ניהול סיכונים וביקורת פנים, ייעוץ עסקי וליווי עסקאות. הפירמה מונה כיום שבעה עשר שותפים ומעסיקה כ-170 עובדים וחברה ברשת הבינלאומית RSM – רשת ראיית החשבון המדורגת כ-6 בגודלה בעולם.
בשנים 2009–2006 כיהן רו"ח ראובן שיף כנשיא לשכת רו"ח בישראל והוביל רפורמות ומהלכי חקיקה משמעותיים בתחומי הביקורת, החשבונאות והמיסים וביניהם הטמעתה של התקינה החשבונאית הבינלאומית IFRS בקרב חברות ישראליות שלציבור יש בהן עניין.
ראובן שיף נשוי למיכאלה ואב לארבעה, מתגורר ברמת השרון.
פעילות עסקית

שיף מכהן כדירקטור חיצוני בדירקטוריון חברת החשמל לישראל וכן כחבר בוועדת ההשקעות של איילון חברה לביטוח. כיהן כחבר דירקטוריון ויו"ר ועדת הביקורת של "מנורה מבטחים פנסיה וגמל". שימש במשך למעלה מ-10 שנים כיו"ר הדירקטוריון של מרכנתיל שוקי הון בע"מ, כיו"ר ועדת ההשקעות של "אריה חברה לביטוח (מקבוצת כלל ביטוח), כדירקטור בחברות: נכסים מ.י, צבי צרפתי ובניו בע"מ, אמד פיתוח נדל"ן והשקעות בע"מ, וכיו"ר הדירקטוריון של המוסד לסקירת עמיתים של לשכת רו"ח בישראל.
פעילות ציבורית

בשנים 2009–2006 כיהן כנשיא לשכת רואי חשבון בישראל והוביל רפורמות ומהלכי חקיקה משמעותיים בתחומי הביקורת, החשבונאות והמיסים וביניהם הטמעתה של התקינה החשבונאית הבינלאומית IFRS בקרב חברות ישראליות. טרם מינויו לנשיא, כיהן רו"ח שיף כסגן נשיא הלשכה, כיו"ר ועד מרחב ת"א וכיו"ר ועדת הקשר של לשכת רו"ח עם רשות המיסים.
שיף מכהן כחבר ועדת הביקורת של הספרייה הלאומית של ישראל.
כיהן כיו"ר להב - לימודי הכשרה בניהול של הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.  כיהן כחבר הוועדה הציבורית המייעצת של מפעל הפיס, שימש במשך למעלה מ-9 שנים כחבר מועצת רו"ח – גוף סטטוטורי של משרד המשפטים, כיו"ר ועדת המיסים של לשכת רו"ח, כיו"ר מועצת להב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל, וכיו"ר ועדת המיסים של לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.
פעילות חברתית

שיף הוא נשיא רשת על"ה – עמותה המסייעת לילדים עם צרכים מיוחדים, חבר הנשיאות של עמותת "רפואה ושמחה " – מרכז סיוע לחולה ולנזקק, חבר הוועד המנהל ויו"ר ועדת הכספים ומשאבי אנוש של התיאטרון הקאמרי, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, .
מכהן כיו׳ר אגודת הידידים של עמותת ״אח גדול״ המסייעת לחיילים בודדים וכיו"ר אגודת הידידים של עמותת ״בית חם ״המסייעת  למשפחות מצוקה ברמת השרון וכמו כן כיהן כחבר הוועד המנהל של עמותת "שערים - מגשימים יהדות ישראלית" הפועלת למען חיזוק המורשת היהודית ובכלל זה השבת.
הערות שוליים

↑  RSM International
לייזר כחול

לייזר כחול הוא לייזר הפולט קרינה אלקטרומגנטית באורך גל שבין 405 ל-480 ננומטר, אשר העין האנושית רואה ככחול או כסגול.
קרניים כחולות מיוצרות על ידי לייזרים של גז כמו הליום-קדמיום (441.6 ננומטר) וכן ארגון (458 וב-488 ננומטר).
לייזרים מוליכים למחצה עם קרניים כחולות מבוססים בדרך-כלל על גליום III ניטריד (GaN בצבע סגול) או אינדיום גליום ניטריד (לעיתים קרובות בצבע כחול אולם יכול להופיע גם בצבעים אחרים).
בנוסף, ניתן ליצור לייזר כחול (אך לא סגול) ולייזר ירוק באמצעות הכפלת תדר של לייזר אינפרא אדום מלייזר מוליך-למחצה ומלייזר מוליך-למחצה במצב מוצק (DPSS, ראשי תיבות של Diode Pumped Solid State).
לייזרים מולכים למחצה אשר פולטים אורכי גל של 445 ננומטר שכיחים כיום כלייזרים ניידים (לייזר כיס). לייזרים אשר פולטים אורכי גל הקצרים מ-445 ננומטר מופיעים בצבע סגול (אך לפעמים נקראים לייזרים כחולים).
הלייזרים הכחולים הנפוצים ביותר הם הלייזרים המשמשים בנגני Blu-ray אשר פולטים באורך גל של 405 ננומטר (אור סגול), שאורך הגל קצר מספיק כדי לגרום לפלואורסצנציה בכמה חומרים אשר יוצרים באותו האופן אור נראה על ידי אור אולטרה סגול. אורך גל הקצר מ-400 ננומטר מסווג כאור אולטרה סגול קרוב.
עיקר השימוש בלייזר כחול הוא לרפואה.