stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרשות הפלסטינית במשחקים האולימפיים לנוער
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של הרשות הפלסטינית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט, אתלטיקה, סיף ושחייה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה ושחייה. ספורטאי המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, סיימו במקומות האחרונים בתחרויות.
ראו גם

הרשות הפלסטינית במשחקים האולימפיים
הרשות הפלסטינית במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
הקשיבו חבריי

"הקשיבו חבריי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, מתוך אלבום האולפן ה-21 שלה, ימים של שמחה – חלק א'. השיר יצא לאור ב-11 במאי 2013, כסינגל השלישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. אחריו, יצא לאור ב-16 ביוני הסינגל הרביעי "געגועים".
השיר הגיע למקום השלישי במדיה פורסט, וה-11 ברדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אופיר כהן, הולחן על ידי פריד אל-אטרש והופק על ידי תמיר צור. יוסי חרסונסקי הפנה ביקורת מעורבת כלפי "הקשיבו חבריי" וכתב כי: "שרית היא שרית, משחקת אותה פריד אל-אטרש בעיבוד עם כל טוב מטעמי המזרח בהפקת המערב. אנחנו במערב, אבל אוהבים שמחניפים לנו בערב".
גם ברדיו קליק לים התיכון פורסמה כתבה אודות "הקשיבו חבריי" כאשר יצא לאור.
וידאו קליפ

האודיו הרשמי של "הקשיבו חבריי" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של שרית חדד ב-11 במאי 2013, ביום צאתו כסינגל. באודיו, ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר הצליח לצבור למעלה מחצי מיליון צפיות. ב-29 בספטמבר 2014 הועלתה ליוטיוב הופעתה של חדד עם שיר, שהתקיימה ביחד עם אייל גולן.
ההופעה של שרית חדד עם אייל גולן בביצוע השיר זכתה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-2.7 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 11 |  |
התזמורת הסימפונית של מאלמה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1925 
 malmolive.se/mso
 
התזמורת הסימפונית של מאלמה (בשוודית: Malmö SymfoniOrkester) היא תזמורת שוודית היושבת דרך קבע במאלמה. מאז 1985 מופיעה התזמורת בסדרת הקונצרטים העיקרית שלה ב-Konserthuset, אולם הקונצרטים, של מאלמה. בתזמורת 94 נגנים. תקופה מסוימת ניגנה הן בקונצרטים סימפוניים והן כתזמורת האופרה של מאלמה, אך משנת 1991 היא מייחדת את כל הופעותיה לקונצרטים סימפוניים בלבד.
תזמורת מאלמה נוסדה בשנת 1925 ומנצחה הראשי הראשון, עד 1929, היה ולתר מאייר-ראדון (Walther Meyer-Radon). הרברט בלומסטדט החזיק בתואר Huvuddirigent (מנצח ראשי) בעונת 1962-63. בין המנצחים האורחים הראשיים היו בּריאן פְּריסְטְמן (Brian Priestman) ‏ (1988-90), גילבֶּרט וארְגָה (Gilbert Varga) ‏ (1997-2000) ומריו ונזאגו (2000-03). מאז 2011, מנצחה הראשי של התזמורת הוא מארק סּוסְטְרוֹט (Marc Soustrot).
התזמורת הקליטה לחברות נאקסוס ו-BIS.
מנצחים ראשיים

ולתר מאייר-ראדון (1925-1929)
גאורג שנפויגט (1930-1947)
סטן-אקה אקסלסון (Sten-Åke Axelson) ‏ (1948-1961)
רולף אגופ (Rolf Agop) ‏ 1962-1964)
אליקום שפירא (1969-1974)
יאנוש פירסט (1974-1977)
סטיג וסטרברג (Stig Westerberg) ‏ 1978-1985)
ורנון הנדלי (Vernon Handley) ‏ (1986-1988)
ג'יימס דהפריסט (1991-1994)
פאבו ירווי (1994-1997)
כריסטוף קניג (2003-2006)
ואסילי סינאיסקי (Vassily Sinaisky) ‏ (2007-2011)
מארק סוסטרוט (2011)
הרשות הפלסטינית במשחקים הפאראלימפיים

הרשות הפלסטינית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הרשות הפלסטינית חלק מעולם.
אל המשחקים שנערכו בסידני בשנת 2000 שלחה הרשות הפלסטינית משלחת של שני ספורטאים, גבר ואישה. המשלחת זכתה במדליית ארד אחת, בה זכה האתלט חוסאם עזאם בתחרות ההדיפת כדור ברזל (קטגוריה F53) עם תוצאה של 6.84 מטרים. במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) זכה עזאם במדליית כסף פאראלימפית בתחרות זו עם תוצאה של 7.82 מטרים, וומוחמד פאנונה זכה במדליית הארד בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 6.59 מטרים.
ראו גם

הרשות הפלסטינית במשחקים האולימפיים
הרשות הפלסטינית במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  רשימת המשתתפים בהמשחקים הפאראלימפיים סידני באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Men's Shot Put F53
↑  ATHENS 2004 Paralympic Games Men's Shot Put F53
↑  https://www.paralympic.org/athens-2004/results/athletics/mens-long-jump-f13 Athletics - Men's Long Jump F13
התזמורת הסימפונית של טורונטו

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1922 
 מדינה:  קנדה קנדה
 מיקום:  טורונטו, אונטריו, קנדה
 אולם קונצרטים:  אולם רוי תומסון
 מנצח:  גוסטבו חימנו
 www.tso.ca
 
אולם רוי תומסון: אולם הבית של התזמורת
התזמורת הסימפונית של טורונטו (באנגלית: Toronto Symphony Orchestra) היא תזמורת סימפונית קנדית, שמושבה בעיר טורונטו שבקנדה.
400,000 איש באים מדי שנה לקונצרטים שלה והם משודרים לעיתים קרובות ברדיו קנדה.
התזמורת נוסדה בשנת 1922 ומנגנת באולם רוי תומסון. לפני כן ניגנה באולם מאסי, משנת 1923 עד 1982.
התזמורת מקיימת נוכחות בינלאומית איתנה, שנבנתה בהיסטוריה של סיורי קונצרטים, ביניהם מסע עתיר הצלחות באירופה באביב 2000, והקלטותיה נמכרות ברחבי העולם.
במאי 2017 התארחה התזמורת הסימפונית של טורונטו לסיור קונצרטים בישראל כאורחת בסדרת הקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מנהלים מוזיקליים

לואיג'י פון קוניטס (1922 - 1931)
ארנסט מקמילן (1931 - 1956)
וולטר זוסקינד 1956 - 1965)
סייג'י אוזאווה (1965 - 1969)
קארל אנצ'רל (1969 - 1973)
אנדרו דייוויס (1975 - 1988)
גינתר הרביג (1988 - 1994)
יוקה-פקה סאראסטה (1994 - 2001)
פיטר אונדג'ן (2004 - 2018)
גוסטבו חימנו (2021 - ממשיך)
הנייטרליות האירית

הרפובליקה של אירלנד הייתה מדינה נייטרלית ביחסיה הבינלאומיים מאז שנות השלושים של המאה ה-20. הקווים המאפיינים נייטרליות זו השתנו לאורך השנים והיא נעשתה שנויה במחלוקת מאז שנות השבעים. מבחינה היסטורית, אירלנד לא נמנתה על הצדדים הלוחמים במלחמת העולם השנייה ומעולם לא הצטרפה לנאט"ו, למרות שבמהלך המלחמה הקרה הייתה אירלנד אנטי-קומוניסטית ולא נמנתה על המדינות הבלתי-מזדהות. התאימות של הנייטרליות האירית עם חברותה באיחוד האירופי הייתה נקודת מחלוקת במשאלי העם בנוגע לחברותה של אירלנד באיחוד מאז שנות התשעים. הצהרתה של ממשלת אירלנד על אמנת ניס במסגרת דיוני מועצת אירופה ב-2002 בסביליה, הביאה לידי הכרה את מדיניותה המסורתית של אירלנד של נייטרליות צבאית ושיקפה את הסגנון הצר של ממשלות אירלנד לדורותיהן. יש המגדירים את הנייטרליות האירית במובנים רחבים ביותר, ככאלה שיש להם מחויבות לפיתוח הבינלאומי, לנושא שמירת השלום ולפירוק הנשק.
תפישת הנייטרליות האירית

ישנם הבדלים מהותיים בין הנייטרליות האירית לבין הטיפוס המסורתי של מדינות נייטרליות אחרות בעולם:
בעוד שחלק ניכר מהמדינות הנייטרליות (כמו שווייץ ושוודיה) מחזיקות כוחות צבא חזקים, כוחות ההגנה האירים הם כוח צבאי קטן יחסית המונה כ-9,500 איש.
בעוד שרוב המדינות הנייטרליות לא מאפשרות את פעילותם של צבאות זרים בתחומן, יש לאירלנד מסורת ארוכת שנים שבה היא אפשרה למטוסים צבאיים ממדינות שונות לתדלק בנמל התעופה שאנון. על פי חוק משנת 1952, רשאי שר החוץ באופן יוצא מן הכלל, להעניק רשות לכלי טיס צבאיים זרים לטוס מעל שטחה של אירלנד או לנחות בה. הרשות ניתנת בתנאי שכלי הטיס לא יהיו חמושים או לא יישאו כלי נשק, תחמושת או חומרי נפץ ושהטיסות המדוברות לא יהיו חלק מתרגילים צבאיים או פעילות מבצעית.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, ויתרה אירלנד על תנאים אלה במקרים בהם כלי הטיס עסקו בפעילות ליישומה של החלטה 1368 של מועצת הביטחון. ממשלת אירלנד הצהירה תמיד שההיתר למטוסים צבאיים לטוס בשמי אירלנד לא מהווה השתתפות בשום עימות צבאי והוא תואם לעמדה הנייטרלית והביאה כדוגמה את העובדה שכוחות של גרמניה הנאצית עברו מפינלנד לנורווגיה הכבושות על ידיה דרך שוודיה הנייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה.
מדינה נייטרלית מאפשרת גם לאזרחיה לשרת בצבאותיהן של מדינות אחרות. אירלנד לא אוסרת על אזרחיה לשרת בצבאות זרים ומספרים משמעותיים של אזרחים אירים שירתו ומשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה, ובמידה פחותה יותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובלגיון הזרים הצרפתי.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בספרד

על פי חוק שנחקק באירלנד ב-1937 נאסר על אזרחים אירים לנסוע לספרד כדי להילחם לצדו של כל אחד מהצדדים במלחמת האזרחים בספרד.
היסטוריה > המלחמה הקרה

במהלך המלחמה הקרה המשיכה אירלנד במדיניות הנייטרליות שלה. היא לא הצטרפה באופן רשמי, לא לנאט"ו ולא לברית ורשה. סירובה של אירלנד להצטרף לנאט"ו נבע מהסיבה שצפון אירלנד הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. אירלנד הציעה לכרות ברית נפרדת עם ארצות הברית, אך זו האחרונה סירבה. הצעה זו הייתה קשורה בחלקה עם סיוע בסכום של 133 מיליון דולר במסגרת תוכנית מרשל.
עם זאת, ב-1955 החל להתקיים ערוץ מידע סודי בין ממשלת אירלנד לבין ה-CIA. ערוץ זה הוקם על ידי ליאם קוסגרייב דרך השגרירות האירית בלונדון ודבר קיומו לא נחשף עד לדצמבר 2007. בשנים 1963-1962, במהלך משבר הטילים בקובה, אפשר ראש ממשלת אירלנד, שון למס, לערוך חיפושים אחר חומרי לחימה על מטוסים שעצרו לחניית ביניים בנמל התעופה שאנון בדרך ממדינות ברית ורשה לקובה.
משימות שמירת השלום

כוחות ההגנה האירים לקחו חלק פעיל במסגרת כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות, במיוחד בקונגו בשנות השישים, ולאחר מכן בקפריסין וביוניפי"ל.
מדיניות נוכחית

ממשלת הקואליציה של 1994 לקחה על עצמה לא לחולל שינוי במדיניות הנייטרליות האירית מבלי לקיים משאל עם. בספר לבן שפרסמה ממשלה זו ב-1996, נאמר:
רובו של העם האירי תמיד הוקיר את הנייטרליות הצבאית של אירלנד והכיר בערכים החיוביים שהשפיעו עליה בעתות שלום ובעתות מלחמה. הנייטרליות הייתה מדיניותה של המדינה בעימותים אלימים והניחה את הבסיס למאמציה הרחבים של אירלנד לקדם את הביטחון והשלום הבינלאומיים.
מסמך זה המליץ על הצטרפות לשותפות לשלום של נאט"ו והשתתפות במשימות הומניטריות של האיחוד המערב-אירופי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Tonra et al. 2012, Preface: The Study of Irish Foreign Policy p.xix
↑  מתוך אתר האירכטס (הפרלמנט האירי)
↑  "Irish Statute Book, Statutory Instruments, S.I. No. 74/1952 – Air Navigation (Foreign Military Aircraft) Order, 1952". Irish Statute Book. Irishstatutebook.ie. Retrieved 26 October 2008.
↑  "Spanish Civil War (Non-Intervention) Act, 1937". Irish Statute Book. Retrieved 31 August 2010.
↑  Matthew McNamara, Matthew (2008). "The Challenge of the Irish Volunteers of World War II". K-Lines Internment Camp 1940–44. Retrieved 19 March 2010.
↑  Waite, John (27 December 2011). "Why Irish soldiers who fought Hitler hide their medals". BBC News. Retrieved 20 July 2012.
↑  Eamon de Valera's Response to Winston Churchill, RTE Archive, May 16th 1945
↑  UN Veto Lists.
↑  MacBride statement, March 1955.
↑  Ex Trinity student was CIA's Irish link, records show, http://www.boston.com, December 28, 2007
↑  Taoiseach authorised Shannon aircraft searches in 1962, http://www.indymedia.ie, December 28th 2007
↑  White Paper on Foreign Policy: Statements, Seanad Éireann Debate Vol. 147 No. 1, 24 April 1996
התזמורת הסימפונית של מינכן

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1945
 מייסד:  קורט גראונקה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  מינכן, גרמניה
 אולם קונצרטים:  אולם הפילהרמונית של הגסטייג
 מנצח:  ג'וזף בסטיאן
 אתר רשמי
 
התזמורת הסימפונית של מינכן (בגרמנית: Münchner Symphoniker) הוקמה בשנת 1945 בידי המנצח קורט גראונקה בשם "התזמורת הסימפונית גראונקה". מאז 1990 היא נושאת את שמה הנוכחי. בקונצרטים שהתזמורת מקיימת במסעותיה הקבועים בארצות חוץ היא מרבה לשתף סולנים צעירים וכישרונות ממקומות שונים, במטרה לעודד את דור הנגנים הבא. תזמורת מינכן הקליטה מוזיקה ליותר מ-500 סרטים, ביניהם המוזיקה של ג'רי גולדסמית ל-The Wind and the Lion, המוזיקה של כריסטופר יאנג ל-Hellbound: Hellraiser II  ופסקול הסרט שתיקת הכבשים שכתב הווארד שור. בעונת 2005-06 יצאה בתזמורת לסיור הראשון שלה בארצות הברית, בניצוח ובניהולו של פיליפ אנטרמון.
מנצחים ראשיים

ג'וזף בסטיאן (2023 - ממשיך)
קווין ג'ון אדוסיי (2014 - 2022)
גאורג שמהה (2006 - 2013)
הייקו מתיאס פרסטר (1999 - 2006)
כריסטוף סטפ (1998 - 1999)
קורט גראונקה (1945 - 1989)
הקשב

לוגו אתר הקשב
אתר הקשב הוקם ופועל בהתנדבות למען שמירת זכויות חיילי צה"ל.
האתר הושק ב-7 במאי 2003 ביוזמת עורך דין רב-פקד סמי איליה, העובד כתובע פלילי בלשכת תביעות חוף באזור חיפה במשטרת ישראל, המשמש גם ממלא-מקום יו"ר הוועדה לענייני צבא וביטחון של לשכת עורכי הדין, ואב לחייל בשירות סדיר.
האתר מפרסם מידע על זכויות החיילים ומאמרי ביקורת על צה"ל, ומשמש כתובת לתלונות של חיילים והורים לחיילים, העוסקות בנושאים מגוונים, בהם מניעת טיפול רפואי, סיכון שלום חיילים, טרטור חיילים, השפלה, זלזול, הטלת מורא יחס לא הוגן ועוד.
צוות האתר מורכב כולו ממתנדבים, חלקם משפטנים, אשר עוסקים בתחום המשפט הצבאי. הצוות מטפל בעשרות פניות מדי שבוע.
האתר זכה להצלחה גדולה כמעט מיד עם עלייתו לרשת כאשר זכה במקום הראשון כאתר חברתי מוביל בסקר גולשי ynet לשנת 2003.
צוות האתר הוביל ליוזמת הצעת חוק – עצמאות נציב קבילות החיילים.
האתר זכה לפרסום רב כאשר ניסתה המשטרה לסגור אותו בלחץ של ראש אגף כוח אדם (אכ"א) בצה"ל גיל רגב.
הרקע להקמת האתר

הרקע להקמת האתר הוא אירוע בו נתפס בנו הלוחם במסדר עם כדור חסר במחסנית והוחלט לרתקו לשבוע ימים. איליה חשף סדרה של פגמים בהליך שהתקיים נגד בנו ומאז החליט לפעול לטיהור הצבא מעוולות דומות ואחרות.
מאבק צה"ל באתר

גורמים בצה"ל לא ראו בעין יפה את ניסיונו של עו"ד איליה להיות כתובת חליפית לנציב קבילות החיילים וקצינת פניות הציבור המופעלים על-ידו, ופתחו במערכה נגדו.
מאבק צה"ל באתר > גניזת ראיון ב"במחנה"

המאבק של הצבא באתר "הקשב" התחיל עם גניזת כתבה וריאיון שערך עיתון "במחנה" עם עו"ד איליה בנושא אתר "הקשב". גורמים ב"במחנה" טענו כי הכתבה נגנזה משיקולים מקצועיים, אך איליה טען כי הדבר נעשה בעקבות לחץ שהפעילו שלטונות צה"ל על העיתון הצבאי.
מאבק צה"ל באתר > הניסיון לסגירת האתר

ראש אגף כוח אדם, האלוף גיל רגב, לא אהב את הרעיון שגוף אזרחי באינטרנט יברר תלונות של חיילים. רגב התלונן בדצמבר 2003 בפני מקבילו במשטרת ישראל, ניצב אבי טילר, ראש אגף משאבי אנוש במשטרה, כי פעילותו של איליה באתר היא עבודה פרטית המנוגדת לתקנות.
טילר מינה את נצ"מ דני קופלר לקצין בודק. קופלר דחה את הטענה כי איליה מפעיל את האתר לאחר שעות העבודה, בהתנדבות ולמען הציבור, בנימוק כי שוטר נמצא בתפקיד בכל עת ולכן אין מצב של לאחר שעות העבודה, וקבע כי מדובר "בהתערבות בחיי ארגון אחר בלא סמכות חוקית", פעולה שהיא "התנהגות שאינה הולמת שוטר".
בעקבות הממצאים האלה החליט טילר, להעמיד את איליה לדין משמעתי, בשל הפרת ההוראה האוסרת לעסוק בעבודה נוספת אלא אם ניתן לכך אישור מאגף משאבי אנוש במשטרה. בנוסף, הורה פיקוד המשטרה לאיליה ב-1 ביולי 2004, לחדול לאלתר מלהפעיל את האתר, אף שטרם הועמד לדין. כאשר הורה פיקוד המשטרה לעו"ד איליה להפסיק להפעיל את האתר, הוקשחו ההוראות הפנימיות במשטרה הנוגעות לעבודה פרטית.
בעקבות ההוראה, העביר איליה את הניהול באתר לעו"ד רומן בריק, אשר יחד עם שאר צוות האתר המשיך את פעילות האתר. כמו כן, החליט איליה לעתור לבג"ץ על-מנת לבחון את חוקיות ההוראה וסבירותה.
מאבק צה"ל באתר > הניסיון לסגירת האתר > העתירה לבג"ץ

ב-25 ביולי 2004 הגישו עו"ד סמי איליה ומרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם, באמצעות עו"ד אדם פיש, שעובד על התיק פרו בונו (לטובת הציבור, ללא תשלום), עתירה לבג"ץ נגד החלטת המשטרה להורות למפעיל אתר להפסיק את פעילותו, בטענה של פגיעה בחוק יסוד: חופש העיסוק.
בעתירה נכתב כי "דבר הפקודה שניתנה לעותר על ידי המשטרה לחדול מהפעלת האתר פורסמה ברבים וקיבלה הד ציבורי נרחב. באתרי האינטרנט השונים פורסמו מאות תגובות של אנשים מן היישוב, אשר ביקרו בחריפות את נתינתה. הקונצנזוס (הנדיר מאוד ברשת) של הציבור הרחב בדבר פסלות הפקודה והיותה בלתי ראויה מבחינה ציבורית, התגובות הספונטניות של הציבור, כשלעצמם תומכים בטיעוני עתירה זו ובפגיעת הפקודה באמון הציבור בצה"ל ובמשטרה. הציבור הרחב רואה בפקודה ניסיון של הממסד לסתום פיות תוך 'שיתוף פעולה', לתכלית בלתי ראויה, של רשויות מדינה".
ב-24 במרץ 2005 חזרו בהם העותרים מן העתירה בהמלצת בית המשפט, זאת מבלי לשלול את זכותם לתקוף את סבירות ההחלטה – אם תתקבל כזו – שלא ליתן לרפ"ק איליה היתר לעבודה נוסף (בג"ץ 6963/04).
הרמן לנגביין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1912 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 באוקטובר 1995 (בגיל 83) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה, גרמניה 
 מקצוע:  היסטוריון, שחקן, לוחם מחתרת, סופר, שחקן תיאטרון, פוליטיקאי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  פרס וינה לעיתונאות (1988)  חסיד אומות העולם (4 באפריל 1967) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  הרמן לנגביין
 
הרמן לנגביין (בגרמנית: Hermann Langbein);‏ (1912, וינה – 1995), היה אסיר אושוויץ, היסטוריון וחסיד אומות העולם מאוסטריה.
לפני המלחמה

לנגביין היה שחקן תיאטרון, קומוניסט בהשקפותיו ולחם כחבר בבריגדות הבינלאומיות למען הרפובליקנים ונגד פרנסיסקו פרנקו והלאומנים במלחמת האזרחים בספרד. לאחר המלחמה עבר לצרפת.
בתקופת מלחמת העולם השנייה

עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה במאי 1940 נשלח לנגביין למחנות ריכוז גרמניים, בהם דכאו ואושוויץ. בדכאו היה לנגביין מזכירו של רופא המחנה אדוארד וירטס והשתמש בקשריו כדי לסייע לאסירים יהודים. חלקם ניצלו מהמתה בזריקות רעל או בתאי גזים הודות לבקשתו של לנגביין. באושוויץ קיבלו מספר רופאים יהודים תפקידים בזכות התערבותו של לנגביין, תפקידים שעד אז נשמרו רק לפולנים או לגרמנים לא יהודים, מה שהציל את חייהם של חלקם. באושוויץ טען לנגביין בפני וירטס (שכעת היה הרופא באושוויץ) שרצח בתאי גזים של יהודים חולים עשוי לגרום לכך שיהודים חולים לא יתייצבו לדווח על מחלות, מחשש להירצחם, וכך יתפשטו מגפות באושוויץ גם בקרב סגל המחנה. וירטס השתכנע והמליץ בפני ארתור ליבהנשל, מפקד המחנה, לרצוח - מקרב היהודים ששרדו בסלקציות ההשמדה ונמנו כעת על סגל היהודים האסירים - רק יהודים שהם חולים אנושים.
באושוויץ וכן במחנות אחרים בהם היה כלוא, היה לנגביין בין מנהיגי המחתרת שבין חבריה היו בני לאומים שונים וכן יהודים. באוגוסט 1944 הועבר למחנה הריכוז נוינגמה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה לנגביין המזכיר הכללי של ארגון אושוויץ הבינלאומי (אנ') וכן מזכיר בארגון נוסף של אסירי מחנות הריכוז הנאציים. לנגביין כתב מספר ספרים על קורותיו בתקופת המלחמה. ב-1967 הכיר יד ושם בלנגביין כחסיד אומות העולם.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264259705171  PLWABN: 9810568282005606  BIBSYS: 4048177  BnF: cb11910945h (data)  CiNii: DA02843725  GND: 118569325  ISNI: 0000 0001 0934 043X  LCCN: n81037350  NKC: uk2011674453  NSK: 000215575  NTA: 06930064X  SELIBR: 275025  SNAC: w6p70rsv  SUDOC: 026964198  VIAF: 110012698   WorldCat (עם VIAF): 110012698 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוסטריה ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם הרמן לנגביין
הקלאסיקות של הארדנים

הקלאסיקות של הארדנים, הם שלושה מרוצי אופניים חד-יומיים שנערכים באמצע - מחצית שנייה של חודש אפריל בארדנים (בלגיה) ובלימבורג (הולנד). המרוצים מאופיינים בתווי גבעי הכולל טיפוסים באורך בינוני ואופייני לאזור הארדנים. שלושת המרוצים הם מרוצים חד־יומיים שנערכים בסמיכות ובשנים האחרונות הם מתרחשים בתוך 8 ימים.
אין תחרות רשמית המחברת בין שלושת המרוצים, אך בעבר הניקוד של שתי התחרויות שבוולוניה חוברו לסוף שבוע אחד שנקרא Week-end ardennais (סוף שבוע ארדני).
לוח זמנים

הולנד מרוץ אמסטל גולד (יום ראשון השלישי של אפריל)
בלגיה לה פלש ואלון (ביום רביעי שלאחר מכן)
בלגיה לייז'–בסטון–לייז' (יום ראשון הרביעי של אפריל)
סטטיסטיקה

הרוכבים היחידים שהצליחו לנצח בשלושת המרוצים באותה שנה הם האיטלקי דווידה רבלין (Davide Rebellin) בשנת 2004 והבלגי פיליפ ז'ילבר בשנת 2011.
ארבעה רוכבים אחרים זכו בכל שלושת המרוצים במהלך הקריירה שלהם, אבל לא באותה שנה. אלו הם הבלגי אדי מרקס, הצרפתי ברנאר אינו והאיטלקים דנילו די-לוקה ומיקלה ברטולי.
בטבלה למטה הרוכבים עם מספר הזכיות הגדול ביותר בשלוש התחרויות:
| מיקום | רוכב | מרוץ אמסטל גולד | לה פלש ואלון | לייז'–בסטון–לייז' | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בלגיה אדי מרקס | 2 | 3 | 5 | 10 |
| 2 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | 0 | 5 | 4 | 9 |
| 3 | איטליה מורנו ארג'נטין | 0 | 3 | 4 | 7 |
| 4 | בלגיה פיליפ ז'ילבר | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 5 | הולנד יון ראאס | 5 | 0 | 0 | 5 |
| 5 | איטליה דווידה רבלין | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 5 | צרפת ברנאר אינו | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8 | איטליה מיקלה ברטולי | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 8 | שווייץ פרדי קיבלר | 0 | 2 | 2 | 4 |
הערות שוליים

↑  קיבלר התחרה בתקופה שבה מרוץ אמסטל גולד עדיין לא היה קיים (המירוץ החל בשנת 1966, בעוד קיבלר פרש בשנת 1957)
השתנות חסומה

השתנות חסומה היא תכונה של פונקציות ממשיות. עבור פונקציות במשתנה אחד, פונקציה בעלת השתנות חסומה בקטע  \ [a,b] היא כזו שהשינוי הכולל שלה על ציר ה-y הוא סופי, ולכן היא גם חסומה בקטע.
הגדרה

עבור פונקציה  \ f:[a,b]\rightarrow \mathbb {R}  תהי  T חלוקה של הקטע בצורה הבאה:
נגדיר את ההשתנות של  f לפי  T להיות:
כעת נגדיר את ההשתנות הכללית של הפונקציה בקטע  [a,b] להיות:
V_{a}^{b}(f)=\sup _{T}\{v(f,T)\}
כאשר ההשתנות הכללית של  f בקטע היא ערך ממשי סופי,  f תיקרא "בעלת השתנות חסומה בקטע".
דוגמאות

הפונקציה  \cos x היא בעלת השתנות חסומה בקטע  [0,\pi ] ומתקיים שם  \ V_{a}^{b}(\cos x)=2.
כל פונקציה מונוטונית היא בעלת השתנות חסומה ומתקיים  \ V_{a}^{b}(f)=|f(b)-f(a)|.
כל פונקציה המקיימת את תנאי ליפשיץ היא בעלת השתנות חסומה שכן במקרה כזה קיים קבוע  K כך ש- V_{a}^{b}(f)\leq K(b-a).
פונקציית דיריכלה היא פונקציה חסומה שאינה בעלת השתנות חסומה. לכל n טבעי אפשר לבחור חלוקה T שבה יש n+1 נקודות רציונליות ואי-רציונליות לסירוגין ולקבל  v(T)=n.
הפונקציה  x\sin(1/x) המוגדרת כאפס באפס היא פונקציה רציפה וחסומה בקטע  [0,1] שאינה בעלת השתנות חסומה. אפשר לבנות סדרת חלוקות  (T_{n}) עם נקודות קרובות מספיק לאפס כך שהסדרה  v(T_{n}) היא סדרת הסכומים החלקיים של הטור ההרמוני המתבדר.
תכונות של פונקציות בעלות השתנות חסומה בקטע סגור

צירוף ליניארי של פונקציות בעלות השתנות חסומה הוא פונקציה בעלת השתנות חסומה.
פונקציה בעלת השתנות חסומה היא פונקציה חסומה: בהינתן נקודה  x\in [a,b], ניווכח כי בחלוקה של הקטע בנקודה אחת  T=\{a=x_{0}<x_{1}=x<x_{2}=b\}, מתקבל כי \ |f(x)|-|f(a)|\leq |f(x)-f(a)|\leq |f(x)-f(a)|+|f(b)-f(x)|=\sum _{i=1}^{2}|f(x_{i})-f(x_{i-1})|\leq V_{a}^{b}(f)
פונקציה היא בעלת השתנות חסומה אם ורק אם היא הפרש של שתי פונקציות מונוטוניות לא יורדות: אם  \ f פונקציה בעלת השתנות חסומה, הפונקציות
לפונקציה בעלת השתנות חסומה קבוצה בת מנייה של נקודות אי-רציפות וכולן מהסוג הראשון. נובע מההצגה כהפרש פונקציות מונוטוניות.
פונקציה בעלת השתנות חסומה גזירה כמעט בכל מקום והנגזרת שלה אינטגרבילית לבג. נובע מההצגה כהפרש פונקציות מונוטוניות.
אם  f רציפה בהחלט מתקיים:  V_{a}^{b}(f)=\int _{a}^{b}|f'|d\lambda  (אינטגרל לבג לפי מידת לבג).
התזמורת הסימפונית של מדיסון

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1925 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  מדיסון, ויסקונסין
 אולם קונצרטים:  אולם אוברטור במרכז אוברטור לאמנויות
 מנצח:  ג'ון דה מיין 
 http://www.madisonsymphony.org/
 
התזמורת הסימפונית של מדיסון (באנגלית: Madison Symphony Orchestra) שוכנת דרך קבע במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. מנצחה הוא ג'ון דה מיין, המכהן בתפקיד זה מאז שנת 1993. התזמורת נוסדה ב-1925 כהרכב קהילתי קטן והתפתחה לתזמורת בגודל מלא.