stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הימנים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מתיו קונטינטי
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  פוליטיקה אמריקנית
 תקופת התרחשות:  1921-2022
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Basic Books
 תאריך הופעה ראשונה:  19 באפריל 2022
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סלע מאיר
 תאריך:  תשפ"ג (2023)
 תרגום:  יובל סימן-טוב
 מספר עמודים:  494
הימנים, מהרדינג עד טראמפ: מאה שנות מאבק שמרני בארצות הברית (באנגלית:The Right: The Hundred-Year War for American Conservatism) הוא ספר מאת העיתונאי והוגה הדעות האמריקני מתיו קונטינטי (אנ'), העוסק בהיסטוריה ובתהליכים האידאולוגיים שעיצבו את השמרנות האמריקנית מאז שנות העשרים של המאה ה-20 בתקופת הנשיא הרדינג, ועד לשנות העשרים של המאה ה-21 בתקופת הנשיא טראמפ.
הספר סוקר תקופות ומשברים תוך התמקדות בגישות, רעיונות ומאבקים פנימיים במחנה השמרני, זרם שהתפתח במקביל לעלייתה של הפרוגרסיביות, והאתגרים שהציבה בפני ערכי היסוד של החברה האמריקנית. הספר מנסה לנתח את התפתחותה של שמרנות לא רק כזרם פוליטי אלא גם כאסכולה תרבותית ואידאולוגית באמצעות ניתוח מעמיק של רעיונות, דמויות מפתח, ומוסדות תקשורתיים שהיו בעלי השפעה מכרעת על עיצוב דעת הקהל ועל מסלול המפלגה הרפובליקנית.
הספר מציג את הדינמיקה הפנימית של המאבקים בין קבוצות שונות, החל מהתנגדות לרפורמות אידיאליסטיות וכלה בהתמודדות עם כוחות פופוליסטיים במפלגה הרפובליקנית. בתוך כך, קונטינטי מנתח את התפקיד המשמעותי של מוסדות התקשורת והמחקר - כתבי עת, עיתונים ואתרי דעה - בהפצת רעיונות והשפעה על השיח הציבורי. התיאור ההיסטורי נע בין תקופות שונות, מהמהפכה של 1932 ועד לתקופת הנשיאות של רייגן, ועובר גם בהרחבה על השינויים שחלו בעידן טראמפ.
הספר יצא בתרגום עברי, בשנת התשפ"ג בהוצאת סלע מאיר, ותורגם על ידי יובל סימן-טוב.
תוכן הספר

קונטינטי בוחן מספר רבדים:
תוכן הספר > 1. אידאולוגיה ומבנה חברתי

ניתוח מעמיק: קונטינטי בוחן את המבנה הרב-שכבתי של המחנה השמרני, ומציג אותו לא כמאגר עמדות פוליטיות בלבד, אלא כתופעה דינמית המושרשת בזהות תרבותית ופוליטית עמוקה.
תשתית תרבותית וחברתית: הספר עוסק בעקרונות ובמסגרות התרבותיות שעיצבו את השמרנות לאורך ההיסטוריה, תוך שהוא מתייחס גם לגורמים החברתיים שאפשרו את התפתחותה לאורך השנים.
תוכן הספר > 2. תפקידם של מוסדות התקשורת והמחקר

הפצת אידאולוגיה: הספר מדגיש את תפקידם הקרדינלי של המוסדות האינטלקטואליים—החל מהעיתונות היומית, דרך כתבי עת אקדמיים ועד מכוני מחקר—בעיצוב השיח הציבורי ובהכוונת הדינמיקה הפנימית של המפלגה הרפובליקנית.
השפעה מוסדית: קונטינטי מבהיר כי מוסדות אלו אינם רק צינורות להעברת רעיונות, אלא גם זירות שבהן מתנהלים ונפתרים מאבקים אידאולוגיים פנימיים, באופן שמחזק את יסודותיו האינטלקטואליים של המחנה השמרני.
תוכן הספר > 3. חשיבותה של אוריינות רעיונית

התמודדות עם שינויים טכנולוגיים: בעידן של שינויים טכנולוגיים וחברתיים מואצים, המחבר מדגיש את הצורך בשימור רמה גבוהה של אוריינות רעיונית בתוך המחנה השמרני.
גמישות אינטלקטואלית: היכולת לעבד, לפרש ולהביע רעיונות מורכבים נתפסת כיסוד חיוני להצלחה פוליטית, שכן היא מאפשרת לשמרנים להסתגל ולהתמודד עם אתגרי התקופה הדיגיטלית.
תוכן הספר > 4. מאבקי כוח פנימיים

מתחים סיעתיים: מעבר להשפעות החיצוניות, הימנים מתעמק גם בעימותים הפנימיים שמובילים לעיתים לפיצול בתוך המחנה השמרני.
עיצוב השיח הפוליטי: קונטינטי מנתח בקפידה כיצד מאבקי הכוחות הפנימיים—הנובעים מהתנגשות אינטרסים ומהבדלי גישה אידאולוגיים—משפיעים על הכיוון הכללי של התנועה, על תהליכי גיבוש מדיניות ועל הרטוריקה הציבורית שלה.
באמצעות בחינה מעמיקה של הדינמיקות הללו, הימנים אינו מסתפק בתיעוד היסטורי גרידא, אלא מציע גם ניתוח רלוונטי לדיון בן זמננו. תוך חקירה של אופני הפצת הרעיונות ושל התפתחות האוריינות הרעיונית, הספר מעניק תובנות מהותיות על האתגרים והטרנספורמציות המעצבות את השמרנות המודרנית.
ביקורות

הספר זכה להערכה על הצגת תמונה מורכבת ורבת-פנים של השמרנות האמריקנית, והדגשת ההבדלים בין שמרנות מבוססת ערכים לבין זרמים פופוליסטיים המתמקדים בשיטות הפצה תקשורתיות. קונטינטי טוען כי "תבוסותיו של הימין תמיד היו זמניות", ומציין כי תמיד היה ימין אמריקני שהתנגד לרפורמות אידיאליסטיות ולתשוקות המהפכה – תזה אשר מעודדת חשיבה מחודשת על אופני עיצוב המאבק הפוליטי בעידן הנוכחי. חלק מהביקורות שנכתבו על הספר תיארו אותו כ"שאפתני, מרשים ומדאיג", ושיבחו את ההיקף ההיסטוריוגרפי הנרחב של הספר, שמצליח להראות כיצד הסכסוכים הפנימיים בתנועה השמרנית הם ארוכי שנים.
בביקורת שפרסם עומר אריכא באתר "מידה", לאחר פרסום התרגום העברי של הספר, הוא טוען כי קונטינטי מתאר את הצלחתה של התנועה השמרנית האמריקנית, הנוובעת בראש ובראשונה מהתשתית האינטלקטואלית הענפה שלה, בניגוד לישראל שבה יש מוסדות וכתבי עת מעטים המזוהים עם הימין.
הערות שוליים

↑  The Right: The Hundred Year War for American Conservatism by Matthew Continetti, Matthew Continetti (באנגלית אמריקאית)
↑  Rauch, Jonathan (2022-04-19). "The Strange History of American Conservatism". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-02-16.
↑  Book Review | Book Review: The Right: The Hundred-Year War for American Conservatism, by Matthew Continetti, The Independent Institute
↑  The Right’s Forever War, City Journal (באנגלית)
↑  הימנים, באתר סלע מאיר
↑  Green, Lloyd (2022-04-30). "The Right review: conservatism, Trump, regret and wishful thinking". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-02-16.
↑  "The Struggle for the Soul of the GOP". The New Republic. ISSN 0028-6583. נבדק ב-2025-02-16.
↑  Jonah Goldberg, Continetti’s History of the American Right: A Review, Commentary, ‏May 17, 2022
↑  Swaim, Barton (2022-04-08). "Grumbles Left and Right: Two Books on the Past and Future of Conservatism". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2025-02-16.
↑  עומר אריכא,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'ביקורת ספר: הימנים, באתר מידה, ‏2023-10-06
אצבע

ערך זה עוסק באבר בגוף חלק מהחולייתנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  גוף של ייצורים חיים, גפיים, מבנה אנטומי 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (1926–1947) 
 
אֶצְבַּע היא חלק בכף היד או בכף הרגל (בה בעברית הן נקראות "בהונות") של דו-חיים, זוחלים עופות ויונקים. האצבע מסתיימת בחיפוי קרני הקרוי ציפורן. העור בקצות האצבעות מחורץ על ידי טביעות אצבעות, אשר שונות מאדם לאדם ואין שני אנשים בעלי טביעת אצבעות זהה.
מספר האצבעות

המונח באנטומיה המונה את מספר האצבעות בבעלי חיים מפותחים נקרא דקטיליה. למינים שונים של בעלי חוליות החיים על היבשה, יש מספר שונה של אצבעות בגפיהם. אולם, כמעט שאינם קיימים מינים שיש להם יותר מחמש ופרטים מוטנטים, שיש להם יותר מחמש, נדירים אף הם. במינים בהם יש פחות מחמש אצבעות בחלק או בכל הגפיים יש סימנים להתנוונותן במהלך האבולוציה. כך, למשל, אצל הסוס, חלק מהאצבעות התנוונו והשאר התחזקו. כך גם בוהן חתול הבית נעלמה, בניגוד לאגודלו ויש לו חמש אצבעות בכל אחת מגפיו הקדמיות וארבע בכל אחת מהאחוריות. בבני אדם הנורמה היא פנטדקטיליה המונה 5 אצבעות בכל גפה. אולם במקרים מסוימים עקב מחלות תורשתיות עלולות להופיע יותר מחמש אצבעות (פולידקטיליה) או פחות (אוליגודקטיליה), או מצב בו הולד יוצא לעולם כאשר שתי אצבעות שלו בכף היד, או בכף הרגל לא נפרדו ונותרו מחוברות, מצב המכונה סינדקטיליה.
התפתחות האצבעות

לכל בעלי החוליות היבשתיים יש אצבעות, וכל האצבעות של הדו-חיים, הזוחלים, היונקים והעופות המודרניים התפתחו ממינים קדומים יותר להם היו חמש אצבעות.
האצבעות הקדומות ביותר שנמצאו, אותרו על גבי מאובן דג שהשתמר היטב מלפני 380 מיליון שנים, ואלו היו אצבעות מקבילות לאצבעות המוכרות לנו מימינו, אולם האצבעות לא היו נפרדות זו מזו אלא היו צמודות בתוך הסנפיר. לדג היו עצמות סנפיר דקות בהמשך לעצמות האצבעות שישנם לחולייתנים בני ימינו, ועצמות סנפיר אלו נאבדו במהלך האבולוציה, בשלב מסוים של היציאה מין הים אל היבשה.
חוקרים מעריכים שלאצבעות היה יתרון אבולוציוני כבר בתוך המים, מכיוון שסייע לדג בתנועה, ולמשל, לאפשר לו לדדות במים רדודים ואולי אפילו לצלוח הליכה קצרה על היבשה.
בהמשך התפתחותם של המינים, כאשר החלה העלייה ההדרגתית אל היבשה, התפתחו בהדרגה גפיים המתאימות יותר להליכה מאשר לשחייה, והתפתחות זו השפיעה גם על התאמתן של האצבעות.
אצבעות האדם

| --- | --- |
 :  ראו גם – אצבעות כף הרגל
האדם הוא בין המינים להם שליטה בולטת במיוחד באצבעות. האדם השכיל לתרגם שליטה זו למגוון יתרונות מול בעלי החיים, כמו יצירת כלים ובהמשך אף כתיבה ואומנות.
אצבעות האדם > אצבעות כף היד האנושית ושימושיהן

היד משמשת לאחיזה, ושליטה מבוקרת באצבעות היא אחד המאפיינים של האדם.
אגודל – האצבע העבה. מיקומו של האגודל כאצבע נגדית לשאר האצבעות הוא המאפשר לאדם לתפוס חפצים ולהשתמש בכלים עדינים.
אצבע מורה – האצבע המשמשת להצבעה על כיוון או להצבעה על פריט מסוים, ולכן היא נקראת כך.
אמה – האצבע הארוכה ביותר.
קמיצה – נהוג לענוד טבעת נישואין על אצבע זו, ביד שמאל או ביד ימין (תלוי בתרבות).
זרת – מכונה גם קוטן. על אצבע זו ידועה אמרתו של רחבעם ”קָטָנִּי עָבָה מִמָּתְנֵי אָבִי” (מלכים א', י"ב, י').
באנטומיה, נהוגה גם ההתייחסות לאצבעות כ"ראשונה", "שנייה" וכן הלאה עד "חמישית", כאשר האגודל או הבוהן הגדולה הן האצבע הראשונה והזרת או הבוהן הקטנה הן האצבע החמישית.
אצבעות האדם > מידות האצבעות

הפרש אורכי האצבעות נותן אינדיקציה לרמות ההורמון אסטרוגן, שהיו בדמה של האם בזמן ההריון.
אצבעות בתרבות האנושית > ספירה בעזרת האצבעות

נהוג גם לספור באמצעות אצבעות כף היד. שיטות ספירה שונות נהוגות במקומות שונים בעולם:
עד עשר - בהרמת אצבעות, בתרבות המערב המורחבת, דהיינו, כשכף-יד פרושה מייצגת את המספר חמש.
עד עשר בהורדת אצבעות, נהוג בפפואה גינאה החדשה, דהיינו, אגרוף מייצג 5.
עד 12, כשהספירה נעשית בכף יד אחת, ונספרים פרקי האצבעות (חוץ מן האגודל) כאשר האגודל מצביע אליהם, נהוג בעיקר בתרבויות צפון הודיות, מסורת הינדו-אירופית כנראה.
עד 31 בכל כף-יד, או עד 1023 בשתי ידיים - ספירה בינארית, נהוג בעיקר אצל מתמטיקאים בתחומים מסוימים של תורת המספרים ושדות סופיים.
עד 60, שיטה בבלית הדומה לשיטה בה סופרים עד 12. בשיטה הבבלית סופרים את פרקי האצבעות ביד אחת וכאשר מגיעים ל-12 מתחילים את הספירה מחדש ביד שספרה ומסמנים עם אצבע אחד ביד האחרת שתריסר פרקי אצבעות נספרו. חוזרים על הפעולה הזו עד שמסמנים עם היד האחרת חמש אצבעות.
אצבעות בתרבות האנושית > ביטויים

אצבע אלוהים - ייחוס אירוע לנוכחות או התערבות אלוהים.
כלל אצבע - היוריסטיקה, גישה לא-שיטתית לפתרון בעיות.
לא נקף אצבע - לא עשה דבר.
בעשר אצבעותיו - בעצמו, לבדו.
נתנו לו אצבע והוא רצה את כל היד - הציעו לו דבר אך הוא רצה יותר.
מסובב אותו על האצבע/מסובב אותו על אצבע אחת/מסובב אותו על האצבע הקטנה - מנהל שותו, מתמרן אותו, שולט בו.
אצבע קלה על ההדק - נטייה לירות, או לנקוט באמצעים אגרסיביים במהירות וללא שיקול דעת.
ניתן לספור על חמש אצבעות/עשר אצבעות/אצבעות כף יד אחת - ביטוי שבא להראות מיעוט מקרים של משהו.
שם אצבע על הדופק- קלע למטרה.
אצבע הגליל - כינוי לאזור גאוגרפי בצפון מזרח ישראל.
לא עשו אותו באצבע - הוא לא תמים.
ללקק את האצבעות - נאמר על אוכל טעים.
אצבעון - כינוי לאביזר תפירה.
מנות קטנות במיוחד מכונות באנגלית food finger ("אוכל אצבע").
אצבעות בתרבות האנושית > מיתוסים ואמונות טפלות

קיימת אמונה טפלה, נפוצה, לפיה מי שמצביע למעלה, אל הכוכבים, מסכן את עצמו בפציעה.
החזקת אצבעות: שילוב האמה על הקמיצה נחשב בתרבויות אירופאיות כמחווה המביאה מזל. מקור המנהג אינו ידוע בוודאות. יש הרואים בו מחווה נוצרית (יצירת צורה דמוית צלב). ייתכן שמקור האמונה הזו במחווה שנועדה להרחיק מכשפות ויצורים אחרים הנשלטים על ידי רוחות רעות. יש המשייכים את החזקת האצבעות לתקופה הקודמת לנצרות, אז נהוגה הייתה מחווה של הצלבת אצבעות כברכת "מזל טוב": המברך היה מניח את אצבעו מעל לאצבעו של מקבל הברכה ויוצר צורת X. יש המשייכים את מקור המחווה לקשתים האנגלים במלחמת מאה השנים, שסיגלו לעצמם מנהג לשלב את האצבע והאמה לפני שהשתמשו באותן שתי אצבעות למתוח את מיתר הקשת.
קיימות אגדות רבות הנוגעות למספר האצבעות המדויק של הדרקון הסיני האגדי, ולסיבות למספר זה, אך מספר אצבעותיו של הדרקון נע בין 3 ל-7.
ראו גם

אצבעות כף הרגל
אצבעות קסם
ברכידקטילי
מציצת אצבע
פולידקטיליה
אצבע הדק
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ד"ר יונת אשחר,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'עשו אותנו באצבע: האצבעות הקדומות ביותר, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 29 במרץ 2020
↑  תלמוד בבלי,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'מסכת פסחים,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'דף ק"י, עמוד א'
↑  What Is the Origin of Crossing Your Fingers for Luck? אתר Wise Geek.
| מפרקים עיקריים |
| --- | --- | --- |
| עמוד השדרה | צוואר • מפרק לסתי-רקתי • מפרק העצה והכסל |  |
| גפה עליונה | כתף • מרפק • שורש כף היד • אצבעות |  |
| גפה תחתונה | מפרק הירך • ברך • קרסול • אצבעות כף הרגל |  |
| סממנים חיצוניים בגוף האדם |
| --- | --- | --- |
| ראש וצוואר | קרקפת • פנים • מצח • רקה • עצם הרקה • עין • אוזן • תנוך • לחי • אף • פה • שפתיים • לשון • שיניים  • סנטר • גרגרת • עורף • גרון |  |
| גו | בית החזה • בית השחי • שדיים • פטמה • בטן • טבור • אגן • מותן • פות • פין • אשכים • גב • פי הטבעת |  |
| יד | כתף • זרוע • מרפק • אמה • שורש כף היד • כף יד • אצבעות (אגודל, אצבע מורה, אמה, קמיצה, זרת) • ציפורניים |  |
| רגל | עכוז • ירך • ברך • שוק • קרסול • כף רגל • סוליה (עקב, קשת, כרית) • אצבעות כף הרגל (בוהן) |  |
| עור | שיער • שיער פנים • ריסים • גבות • שער הערווה |  |
פורטל גוף האדם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531229805171  BnF: cb12086247r (data)  NKC: ph161658 
אצבעות היד משמשות לאחיזה
צילום רנטגן של כף יד שמאלית בת שש אצבעות של ילד בן 10, שנולד עם פולידקטיליה.
שימוש באצבע מורה לשם מיקוד תשומת הלב של הזולת.
שימוש בסימני אצבעות מוסכמים לצורך תקשורת בין צוללנים מתחת לפני המים.
יצחק, לבד, מחזיק מעמד

יצחק, לבד, מחזיק מעמד הוא אלבום האוסף הראשון של יצחק קלפטר. האלבום יצא בשנת 1993 על ידי NMC, וכלל שירים מהאלבום של צליל מכוון ומשלושת אלבומי הסולו הראשונים שלו.
השם של האלבום הוא חיבור של שמות שלושת אלבומי הסולו הראשונים שלו: "יצחק", לבד, ו"מחזיק מעמד".
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | האהבה שלי היא לא האהבה שלו  |   |
| 2. | היא עוברת  |   |
| 3. | אף אחד כבר לא מתגעגע  |   |
| 4. | אני ואת אז  |   |
| 5. | נפגשנו  |   |
| 6. | מה היא הדרך  |   |
| 7. | כוכבים הם רק טיפות בחושך  |   |
| 8. | טיול בתל אביב (אינסטרומנטלי)   |   |
| 9. | בואי שמש  |   |
| 10. | חופש, אהבה והבנה  |   |
| 11. | דמיון חופשי  |   |
| 12. | מחזיק מעמד  |   |
| 13. | ער בחלום  |   |
| 14. | הקשר בינינו חזק  |   |
| 15. | מתייאש לאט  |   |
| 16. | נוהג במכונית  |   |
| 17. | צליל מכוון  |   |
| 18. | שיר אהבה בדואי  |   |
| 19. | לוקח את הזמן  |   |
הערות שוליים

↑  יצחק, לבד, מחזיק מעמד -, ‏2021-07-25
זבנג! (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  זבנג! 
 שיר הנושא:  "השיר שלי" בביצוע מופע הארנבות של ד"ר קספר
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  אורנה לביא-פלינט, יואב גורפינקל ושי כרמי-פולק
 כותבים:  קובי מחט ויואש בן אליעזר
 בימוי:  יריב הורוביץ 
 שחקנים:  ליאון רוזנברג, חיים אלמקיס, שירי גדני, אלעד קטן, איתן גרינשטיין, איריס אברמוביץ', סנדי בר, לירון לבו, נמרוד רשף, יוסי גרבר, סימון רוזנפלד, משה לניאדו, דן בלוך, דרור גבע, עדי עזרוני, תמר לוי
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  40
 הפקה
 חברת הפקה:  שידורי קשת 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת) ערוץ הילדים הוט בידור ישראלי
 תקופת שידור מקורית:  3 בספטמבר 1998 – 1999
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
זבנג! היא סדרת טלוויזיה ישראלית שהופקה ושודרה בין השנים 1998–1999 בערוץ 2, אשר התבססה על סדרת הקומיקס הישראלית המצליחה זבנג! עם שינויים קלים מהמקור. לאחר מכן, הסדרה שודרה בשידורים חוזרים בערוץ HOT בידור ישראלי ובערוץ הילדים.
עלילת הסדרה מתמקדת בחבורת תלמידי תיכון עירוני ל"א בתל אביב. דמויות הסדרה, בדומה לדמויות הקומיקס עצמו, מקצינות סטריאוטיפים ידועים (החנון, הבריון, מלכת השכבה, המורה המרשעת וכו').
שיר הפתיחה של הסדרה היה "השיר שלי" של מופע הארנבות של ד"ר קספר, ובכל פרק בוצעה גרסת כיסוי לשיר ישראלי מוכר (כולל שיר הפתיחה) על ידי להקת "הבריליאנטינס", שאותה גילמה להקת הזוהרים. תחת שם במה זה הוציאה הלהקה ב-1999 אלבום שכלל את כל הביצועים של הבריליאנטינס לצד קטעי קישור שנחתכו מתוך הסדרה.
הדמויות > הדמויות הראשיות

גל תיכון (ליאון רוזנברג) - המתבגר הממוצע וכוכב הסדרה. פופולרי ואהוב על כולם, אוהב לגלוש בים, מנגן על גיטרה חשמלית בלהקת הרוק "אחותי הצולעת" ובן זוגה של סיגל. יחסיהם הרומנטיים ופרידותיהם החוזרות של גל וסיגל מהווים אלמנט עלילתי שכיח בקומיקס. חברו הטוב ביותר הוא ג'ינג'י. בעל אח תאום בשם ירון ואחות גדולה בשם אסנת, אשר איננה מופיעה בסדרה. הוריו של גל הם רחל ויצחק. נפרד מסיגל בתחילת העונה השנייה, אבל חוזר אליה באמצע.
סיגל שגיא (שירי גדני) – החברה של גל. צמחונית, פמיניסטית לוחמת, מנהיגת סניף מרצ ומהירת חימה. סיגל תלמידה מצטיינת ואהודה על חבריה. מרבית הסכסוכים בינה לבין גל מתבססים על כך שסיגל איננה מוכנה לקיים יחסי מין עם גל ומרבה להטיף לו על כך. נפרדת מגל בתחילת העונה השנייה, אבל חוזרת אליו באמצע.
ג'ינג'י (רונן שגיב) (חיים אלמקיס) – דמות המתאפיינת באובססיה למין, ערמומיות ותחבולנות. על פי סדרת הטלוויזיה, הוא אוהד את קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב. המתופף של להקת אחותי הצולעת, על אף שבקומיקס הוא הבסיסט. במהלך סדרת הטלוויזיה הוא מפתח חברות קרובה עם הרצל.
מאיה שליט (סנדי בר) – פאם פאטאל בלונדינית. דוגמנית ומלכת הכיתה. באחד הפרקים מתואר כיצד הייתה בעבר ילדה דחויה ומכוערת בשם איה, אולם עברה מהפך תדמיתי בעזרת ניתוחים פלסטיים.
ירון תיכון (אלעד קטן) – אחיו התאום של גל. חנון מחשבים וטיפוס מופנם אשר אוהב לבצע ניסויים רבים במעבדה, שחלקם הגדול מסתיים בתאונות שונות. חובב מדע בדיוני. נתן למחשבו את השם "צביקה".
הדמויות > בני נוער נוספים ודמויות אחרות (דמויות משנה)

אשר קילר (איתן גרינשטיין) – גברתן חם מזג ובעל יכולת אינטלקטואלית מוגבלת. עימותיו עם ג'ינג'י הם מוטיב חוזר בעלילה, בדרך כלל כאשר זה נתפס בעיניו כמטריד את חברתו של אשר, יוספה. בסדרה היה לאשר אחות, שאותה ניסו לשדך לגל באחד הפרקים.
יוספה רוזנבלום (איריס אברמוביץ') – חברתו השופעת במיוחד של אשר, ממוצא רוסי. מוזכרת תדיר כחסרת כישרון בתחום הבישול. בסדרת הטלוויזיה היא הייתה מלכת הכיתה לפני שמאיה תפסה את מקומה.
גולן פינס (לירון לבו) – בחור יפה תואר. בעוד בקומיקס הוא מתואר פשוט כגרסה הגברית לדמותה של מאיה, בסדרת הטלוויזיה הוא מוצג כפסיכופת.
הרצל חזון (דרור גבע) – ערס, נער שחום עור, לבוש בבגדים צמודים ועונד תכשיטים. אוהד את קבוצת בית"ר ירושלים. למרות שהוא תואם את סטיגמת הערס המזרחי, הוא ממוצא פולני, ומתקשה להשלים עם עובדה זו. בסדרת הטלוויזיה, מוצאו הפולני מוחלף בזהות סודית של חנון, אותה הוא מאמץ לצורך הצלחה בפסיכומטרי והשגת עבודה. במהלך סדרת הטלוויזיה הוא מפתח חברות קרובה עם ג'ינג'י.
ניר לה-קוסטה (משה לניאדו) – סנוב עשיר ונרקיסיסט. מזלזל בחבריו לכיתה הנחותים ממנו במעמדם הסוציו-אקונומי, שונא את עידו. להבדיל מהקומיקס, בסדרת הטלוויזיה הוא מוצג כמקבילו ההומוסקסואל של ג'ינג'י. חובב אופנה, בגדים ומותגים.
עידו רמון (נמרוד רשף) – סולן להקת "אחותי הצולעת". בניגוד לקומיקס, בו הוא בעל אוצר מילים מוגבל (כשאינו שר, כל מה שהוא מסוגל לומר הוא "סקס, מין, רוקנ'רול!"), בסדרה עידו יודע לדבר ואף משתמש במטאפורות עמוקות, שרק גל ואביו מצליחים להבין. חבר של סיוון.
נגה כנען (תמר לוי) – חברתה והעוזרת האישית של מאיה. בעלת שתי קוקיות קצרות בשני צדי ראשה. בניגוד למראה שלה בקומיקס שהיא בעלת שיער מתולתל ארוך ומרכיבה משקפיים.
סיוון בר-רצון (עדי עזרוני) – נערה בעלת יצר מיני עז והתנהגות ליברלית. חברה של עידו. בסדרה מוצגת כמתחרתה של מאיה.
גילי "מגעילי" יפה-נוף (דן בלוך) – דמות גרוטסקית של נער מכוער וזב ריר, חובב סרטי אימה ודברים מגעילים. בניגוד לקומיקס, בסדרת הטלוויזיה הוא מוצג כבעל אוצר מילים דל ורמת חשיבה נמוכה.
סתיו חרוב/תאני (מאיה לאוב) - נערה דיכאונית במיוחד, וברת מזל. בניגוד לקומיקס, בסדרת הטלוויזיה היא מוצגת כחסרת ביטחון ורומנטיקנית.
שרון שמיר/אבשלום סולק (אבשלום פולק) - משוגע שברח מבית המשוגעים. חזק וכוחני. הופיע בפרק 22 בלבד. החברים נקשרים אליו בפרידה ומצדיעים לו. מתחזה לסרן בשם "אבשלום סולק".
האחים (קובי מחט ואורי טבק) - אין מידע ממש מוגדר על האחים הללו, לא צעירים, קשר מוחשי בין שניהם. שמם לא ידוע. נוטים לריב אחד עם השני.
ראש הממשלה (אורי פינק) - בא לבקר בבית הספר של הדמויות. זעפני מתרגשת לקראת בואו, מתכננת הכל ויש אפילו מסיבה לכבודו. ברגע האמת המסיבה מתפוצצת בגלל טעות קטנה.
היוצר (אורי פינק) - בפרק 23 גל וג'ינג'י עולים בחזרה לשמיים, כתוצאה מחוסר אמונה באלוהים. אורי פינק מכנה את עצמו, לא כאלוהים, אלא כיוצר, דימוי- היוצר ברא את יצירותיו והוא אלוהים להם.
שר החינוך (אורי פינק) - מופיע בפרק האחרון של הסדרה שבו בקשה זעפני שיעביר אותה מעירוני ל"א, ונמקה את הסיבות בדמות תלמידיה. לבסוף מחליט להשאירה שם.
הדמויות > סגל המורים

ענוגה זעפני (יוסי גרבר) – מורתם המרושעת של גל וחבריו שידועה לרוב כ"גברת זעפני". לובשת תמיד שמלה ירוקה. זעפני היא מורה סטריאוטיפית, המטילה שיעורי בית רבים ומנהלת את שיעוריה בצעקות רמות. מתוארת כדמות מטילת אימה וסאדיסטית. תוכנית הטלוויזיה עליה היא לא מוכנה לוותר היא "היפים והאמיצים". במהלך העונה השנייה היא מתגלה כטרגית וחסרת ביטחון.
המנהל זבולון חרצואלי (סימון רוזנפלד) – מנהל התיכון העירוני אשר תקוע בשלב הילדות. חובב סרטים מצוירים ואוהב לשחק בבובות של גיבורי על.
סידני אברהמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1885 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  14 במאי 1957 (בגיל 72) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' עמנואל  Bedford Modern School 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 הישגים
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor (1936)  Order of the Brilliant Star of Zanzibar (1924) 
 
סר סידני סולומון "סולי" אברהמס (באנגלית: Sir Sidney Solomon "Solly" Abrahams; ‏11 בפברואר 1885 – 14 במאי 1957) היה אתלט, עורך דין ושופט יהודי-בריטי. בתקופת האימפריה הבריטית כיהן כנשיא בית המשפט העליון של אוגנדה הבריטית, טנגניקה וציילון הבריטית (סרי לנקה). חבר במועצה המלכותית.
ביוגרפיה

אברהמס נולד כבן שני לאסתר ואיזק בברמינגהאם, למשפחה בת שלושה ילדים. אביו היגר לאנגליה מפולין הקונגרסאית. הוא עבד בתור איש כספים ונישא לאסתר, ילידת ויילס. אחיו הבכור של הרולד, סר אדולף אברהמס, היה לימים רופא ומייסד תחום מדעי הספורט בבריטניה. אחיו הצעיר הרולד אברהמס היה אלוף אולימפי (פריז 1924)) בריצת 100 מטר.
הוא למד בבית הספר המודרני של בדפורד בבדפורד ובעמנואל קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.
ביוגרפיה > קריירה באתלטיקה > 1906

באולימפיאדת אתונה הבלתי-רשמית הוא סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.21 מטר.
ביוגרפיה > קריירה באתלטיקה > 1909

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1909 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.53 מטר, אחרי טים הירן האלוף האולימפי (אולימפיאדת לונדון) בקפיצה משולשלת (6.81 מטר)(אנ')
ביוגרפיה > קריירה באתלטיקה > 1912

באולימפיאדת סטוקהולם הוא סיים במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.72 מטר.
ביוגרפיה > קריירה באתלטיקה > 1913

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1913 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.86 מטר.(אנ')
ביוגרפיה > קריירה באתלטיקה > לאחר פרישתו

אברהמס נבחר לנשיא מועדון האתלטיקה של לונדון (אנ') והיה ליהודי הראשון שכיהן בתפקיד.
ביוגרפיה > קריירה כשופט

הוא למד משפטים במידל טמפל וסיים בשנת 1909. הוא הצטרף לשירות הקולוניאלי. ב-1920 עבד כפרקליט הראשי בבגדד בעיראק המנדטורית וכיהן כנשיא בתי המשפט האזרחיים בבצרה ב-1921. לאחר מכן כיהן כתובע הכללי של זנזיבר (1922), אוגנדה הבריטית (1925) וחוף הזהב (גאנה; 1928).
ב-1933 אברהמס מונה לנשיא בית המשפט העליון של אוגנדה ולנשיא בית המשפט העליון של טנגניקה ב-1934. בשנים 1936–1939 כיהן כנשיא בית המשפט העליון של ציילון הבריטית.
ב-1941 נבחר למועצה המלכותית וכיהן בוועדה השיפוטית שלה.
חיים אישיים

אברהמס היה נשוי לרות באומן ונולדו להם שני ילדים, ואלרי ואנתוני אברהמס.
תארים

בשנת 1936 קיבל תואר אביר.