stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכביה השמונה-עשרה

| --- | --- |

סמל המכביה השמונה-עשרה
 עיר מארחת:   תל אביב-יפו, ישראל
 מדינות משתתפות:  55
 ספורטאים משתתפים:  9,000
 טקס הפתיחה:  12 ביולי 2009
 טקס הנעילה:  22 ביולי 2009
 נפתח רשמית על ידי:  נשיא המדינה, שמעון פרס
 הדליק את הלפיד האולימפי:  ג'ייסון ליזאק
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון רמת גן
 → המכביה השבע-עשרה המכביה התשע-עשרה ← 
מדליות במכביה ה-18 מקדימה
מדליות במכביה ה-18 מאחור
המכביה השמונה-עשרה הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל, ביולי 2009, כחלק מסדרת אירועי המכביה.
במכביה זו השתתפו כ-6,000 ספורטאים מ-55 מדינות, ועוד כ-3,000 ספורטאים השתתפו בטקס הפתיחה.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון רמת גן ב-13 ביולי 2009 וטקס הסיום באמפי פארק בלטרון ב-23 ביולי 2009 ואת הטקסים הנחו גלית גיאת ומייקל הרפז.
הספורטאי הבולט שהשתתף במשחקים הוא השחיין האמריקאי ג'ייסון ליזאק האלוף האולימפי מבייג'ינג 2008 ואלוף העולם בעבר, שהדליק את לפיד המכביה.
ב-11 ביולי 2009 נערך ערב הגאלה המסורתי לכבוד המשחקים, ובמסגרתו הופיעה התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה בהיכל התרבות בתל אביב, וארחה את הפסנתרן מאריי פרחיה.
לראשונה התקיימו במהלך המכביה השמונה-עשרה תחרויות פתוחות לקהל הרחב, ובהן תחרויות חופים בחופי נהריה, נתניה, הרצליה, אשדוד ואשקלון, אירוע רכיבה על אופניים בפארק הירקון בתל אביב, מקצה טריאתלון ספרינט פתוח בטבריה שנערך במקביל לתחרויות הרשמיות, ומרוצים פתוחים במקצים של חצי מרתון, עשרה ו-2.15 ק"מ בנתניה.
במהלך המשחקים השתתפו הספורטאים בטיולים ברחבי הארץ ובמספר אירועי תרבות, שבהם נחשפו למאפיינים שונים של התרבות הישראלית, כמו המטבח, המוזיקה והקולנוע המקומיים.
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה

תחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה עשרה נערכו באצטדיון הדר יוסף בתל אביב.
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטיות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | ניקול גיטלין   קנדה קנדה | 11.83 שניות | ריטה פוגרלוב   ישראל ישראל | 12.09 שניות | ג'סיקה פורמן   ארצות הברית ארצות הברית | 12.38 שניות |
| ריצת 200 מטר | ניקול גיטלין   קנדה קנדה | 24.34 שניות | ריטה פוגרלוב   ישראל ישראל | 24.78 שניות | ג'סיקה פורמן   ארצות הברית ארצות הברית | 25.54 שניות |
| ריצת 400 מטר | סמנתה אדלברג   ארצות הברית ארצות הברית | 57.65 שניות | אלי גולדפרב   ארצות הברית ארצות הברית | 59.82 שניות | ג'ניפר רייצ'ל סימונס   בריטניה בריטניה | 1:00.13 דקות |
| ריצת 800 מטר | סמנתה אדלברג   ארצות הברית ארצות הברית | 2:13.64 דקות | דועה סלימן-חטיב   ישראל ישראל | 2:16.53 דקות | סרי גורדון   ארצות הברית ארצות הברית | 2:17.11 דקות |
| ריצת 1500 מטר | דועה סלימן-חטיב   ישראל ישראל | 4:39.68 דקות | מאור טיורי   ישראל ישראל | 4:41.54 דקות | מיגל אטיאס   ישראל ישראל | 4:47.40 דקות |
| ריצת 5000 מטר | מארי אליאס   ישראל ישראל | 17:49.71 דקות | קטרין פירס   ארצות הברית ארצות הברית | 18:33.52 דקות | ג'והן אליס אנקייר   בריטניה בריטניה | 18:53.40 דקות |
| ריצת 100 מטר משוכות | הלי מישאל   פינלנד פינלנד | 14.67 שניות | טל בן ארצי   ישראל ישראל | 15.26 שניות | דיה חי   ישראל ישראל | 15.77 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | ג'ניפר רייצ'ל סימונס   בריטניה בריטניה | 1:04.98 דקות | דריה לוקשין   ישראל ישראל | 1:06.36 דקות | קריסטינה וניושב   ישראל ישראל | 1:08.35 דקות |
| ריצת שליחות 4x100 | ישראל ישראל | 48.86 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | 49.72 שניות | - |  |
| ריצת שליחות 4x400 | ארצות הברית ארצות הברית | 3:58.18 דקות | ישראל ישראל | 4:08.51 דקות | - |  |
| קפיצה לגובה | מעיין פורמן   ישראל ישראל | 1.81 מטר | יוליה פושקריוב   ישראל ישראל | 1.78 מטר | שחף ברני   ישראל ישראל | 1.60 מטר |
| קפיצה במוט | ג'יליאן שוורץ   ארצות הברית ארצות הברית | 4.24 מטר | מורן עזיזי   ישראל ישראל | 3.94 מטר | אלי גולדפרב   ארצות הברית ארצות הברית | 3.60 מטר |
| קפיצה לרוחק | רותם בטאט   ישראל ישראל | 5.94 מטר | ניבה זיו   ישראל ישראל | 5.74 מטר | יפעת זליקוביץ'   ישראל ישראל | 5.13 מטר |
| קפיצה משולשת | יוליה פושקריוב   ישראל ישראל | 12.80 מטר | ניבה זיו   ישראל ישראל | 12.67 מטר | ג'וי קננגיסר   ישראל ישראל | 10.75 מטר |
| הטלת כידון | דורית נאור   ישראל ישראל | 44.28 מטר | נועה ברמן   ישראל ישראל | 38.06 מטר | גל ברגיג   ישראל ישראל | 37.78 מטר |
| זריקת דיסקוס | סיוון ג'אן   ישראל ישראל | 48.27 מטר | נדיה לוין   מקסיקו מקסיקו | 33.17 מטר |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | סיוון אבלי   ישראל ישראל | 14.58 מטר | סיוון ג'אן   ישראל ישראל | 13.20 מטר | אירנה ניסטור   ישראל ישראל | 9.63 מטר |
| יידוי פטיש | יבגניה זבולוטני   ישראל ישראל | 51.99 מטר | ליאור ברגר   ישראל ישראל | 34.89 מטר | פולינה עבדואלייב   ישראל ישראל | 28.88 מטר |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | דמיטרי ברסקי   ישראל ישראל | 10.57 שניות | טל מור   ישראל ישראל | 10.74 שניות | רם מור   ישראל ישראל | 10.79 שניות |
| ריצת 200 מטר | מיקי בר יהושע   ישראל ישראל | 21.63 שניות | טל מור   ישראל ישראל | 21.87 שניות | יבגני קולודני   רוסיה רוסיה | 22.16 שניות |
| ריצת 400 מטר | יורי שפסאי   ישראל ישראל | 48.09 שניות | דסטין אמרני   ארצות הברית ארצות הברית | 48.40 שניות | בצלאל מזרחי   ישראל ישראל | 48.52 שניות |
| ריצת 800 מטר | דסטין אמרני   ארצות הברית ארצות הברית | 1:50.05 דקות | אסמרו אררו   ישראל ישראל | 1:51.61 דקות | ג'פרי מריל   ארצות הברית ארצות הברית | 1:52.44 דקות |
| ריצת 1500 מטר | ימר גטהון   ישראל ישראל | 3:53.39 דקות | אסמרו אררו   ישראל ישראל | 3:55.07 דקות | נועם נאמן   ישראל ישראל | 3:56.77 דקות |
| ריצת 5000 מטר | קווין סילבר   ארצות הברית ארצות הברית | 14:52.02 דקות | ג'ייקוב הס   ארצות הברית ארצות הברית | 16:02.78 דקות | דייוויד הקסל   ארצות הברית ארצות הברית | 16:14.65 דקות |
| ריצת 10000 מטר | בריהון וובה   ישראל ישראל | 29:56.91 דקות | טסמה מוגס   ישראל ישראל | 30:01.18 דקות | ג'פרי ויינשטיין   ארצות הברית ארצות הברית | 33:18.96 דקות |
| ריצת 110 מטר משוכות | מיכאל אילין   ישראל ישראל | 14.80 שניות | איליה אליגולשוילי   ישראל ישראל | 15.88 שניות | - |  |
| ריצת 400 מטר משוכות | איאד מגדוב   ישראל ישראל | 53.52 שניות | איליה אליגולשוילי   ישראל ישראל | 53.69 שניות | יורי פלס   ישראל ישראל | 54.76 שניות |
| ריצת שליחים 4x100 | ישראל ישראל א' | 40.56 שניות | ישראל ישראל ב' | 41.17 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | 44.67 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 | ארצות הברית ארצות הברית   ארי מונוסון   בן אורבך   ג'פרי מריל   דסטין אמרני | 3:17.08 דקות | ישראל ישראל   יורי שפסאי   | 3:17.10 דקות |  |  |
| קפיצה לגובה | דמיטרי קרויטר   ישראל ישראל | 2.18 מטר | קונסטנטין קריניצקי   ישראל ישראל | 2.05 מטר | רוברט פלמן   ארצות הברית ארצות הברית | 1.65 מטר |
| קפיצה לרוחק | יוחאי הלוי   ישראל ישראל | 7.27 מטר | אנטולי מיננקו   ישראל ישראל | 7.08 מטר | גדי אוחיון   ישראל ישראל | 7.05 מטר |
| קפיצה משולשת | יוחאי הלוי   ישראל ישראל | 16.24 מטר | עוז ליפשיץ   ישראל ישראל | 15.63 מטר | ולדימיר בוריסנקו   ישראל ישראל | 15.13 מטר |
| קפיצה במוט | בריאן מונדשין   ארצות הברית ארצות הברית | 5.40 מטר | יבגני אולחובסקי   ישראל ישראל | 5.10 מטר | אלכסנדר אברבוך   ישראל ישראל | 4.95 מטר |
| הטלת כידון | עשהאל ארד   ישראל ישראל | 62.08 מטר | גבריאל אלבז   ישראל ישראל | 56.52 מטר | אביב שמעוני   ישראל ישראל | 54.16 מטר |
| זריקת דיסקוס | פליקס גרומדסקי   ישראל ישראל | 54.06 מטר | איגור בסוב   ישראל ישראל | 41.15 מטר | רוברט פלמן   ארצות הברית ארצות הברית | 31.95 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | איגור בסוב   ישראל ישראל | 14.88 מטר | שלומי בן שושן   ישראל ישראל | 14.30 מטר | שחר מוזר   ישראל ישראל | 13.43 מטר |
| יידוי פטיש | שלומי בן שושן   ישראל ישראל | 60.40 מטר | ויקטור זגינאיקו   ישראל ישראל | 60.27 מטר | פבל בליי   ישראל ישראל | 45.20 מטר |
המתחרים והזוכים > גולף

- ד. סנדלסון דרום אפריקה דרום אפריקה
המתחרים והזוכים > טניס

- ג. ולקין דרום אפריקה דרום אפריקה
המתחרים והזוכים > כדורגל

תחרות גברים
| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: ארגנטינה ארגנטינה 
: בריטניה בריטניה 
: ישראל ישראל 
ראיין אדליי שהיה חבר נבחרת ארצות הברית נחתם לאחר המשחקים בהפועל באר שבע.
תחרות נשים
| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: ארצות הברית ארצות הברית 
: ישראל ישראל 
: קנדה קנדה
המתחרים והזוכים > כדורסל > גברים

| מקום | מדינה |
| --- | --- |
: ארצות הברית ארצות הברית
: ישראל ישראל
: קנדה קנדה
4: ארגנטינה ארגנטינה
5: צרפת צרפת
6: רוסיה רוסיה
7: ברזיל ברזיל
8: גרמניה גרמניה
9: יוון יוון
10: מקסיקו מקסיקו

ארצות הברית ארצות הברית 95 - 86 ישראל ישראל
קלעים (ארצות הברית): דן גרינפלד - 25, סתי הייבן - 20, אבי פוגל - 19, טוד גולדן - 8, בריאן קונאן - 6, דאק רוזין - 5, סטיב פרל - 4, דן דיליג'רו - 3, דסטין וילאפג - 2
קלעים (ישראל): אבי בן שימול - 22, ניצן חנוכי - 16, דורי אסף - 13, יוני ניר - 13, דניאל גור אריה - 8, אלכס צ'וברביץ' - 7, איתי גרינבוים - 5, ערן אסנטי - 2
קנדה קנדה 93 - 72 ארגנטינה ארגנטינה
המתחרים והזוכים > כדורת דשא

יחידות 

 - א. דימנט דרום אפריקה דרום אפריקה 

 - נ. קומין דרום אפריקה דרום אפריקה 

זוגות 

 - א. דימנט, מ. גמפל דרום אפריקה דרום אפריקה 

שלישייה 

 - נ. קומין, ס. קרוסט, ג'. שף דרום אפריקה דרום אפריקה 

רביעייה 

 - ב. ברז, מ. גמפל, ס. כץ, ס. לורי דרום אפריקה דרום אפריקה 

 - ס. קרוסט, מ. מוריס, ד. פוסטן, ג'. שף דרום אפריקה דרום אפריקה
יחידים 

 - ס. למפרט דרום אפריקה דרום אפריקה 

זוגות 

 - ס. פרידמן, ס. למפרט דרום אפריקה דרום אפריקה 

שלישייה 

 - ל. ברמן, ג'. דימנט, ב. קסל דרום אפריקה דרום אפריקה 

רביעייה 

 - ל. ברמן, ג'. דימנט, ס. פרידמן, ב. קסלדרום אפריקה דרום אפריקה
המתחרים והזוכים > סיף

- אלינה פרדמן (ישראל ישראל)
- ישראל ישראל (אלינה פרדמן, מאשה שימנוביץ')
המתחרים והזוכים > קראטה

- לוריס עפארה ישראל ישראל תחרות נשים עד 55 ק"ג וקבוצתית
- אילנה חליף ישראל ישראל תחרות נשים עד 65 ק"ג וקבוצתית
- מקסים גורלי ישראל ישראל תחרות גברים עד 84 ק"ג וקבוצתית
- נסים דוידוב ישראל ישראל תחרות גברים עד 60 ק"ג וקבוצתית
- עמרי ועקנין ישראל ישראל תחרות קבוצתית
- אנדריי מסלין ישראל ישראל תחרות קבוצתית
המתחרים והזוכים > קריקט

- דרום אפריקה דרום אפריקה
המתחרים והזוכים > רוגבי יוניון

| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: אוסטרליה אוסטרליה 
: בריטניה בריטניה 
: ארצות הברית ארצות הברית 
אוסטרליה אוסטרליה 19 - 16 בריטניה בריטניה
ארצות הברית ארצות הברית 43 - 3 ישראל ישראל
המתחרים והזוכים > שחייה

תחרויות השחייה של המכביה נערכו בבריכת השחייה של מכון וינגייט.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ישראל ישראל | 118 | 118 | 87 | 323 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | 49 | 53 | 52 | 154 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 15 | 10 | 14 | 39 |
| 4 | קנדה קנדה | 9 | 9 | 17 | 35 |
| 5 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 6 | 0 | 4 | 10 |
| 6 | צרפת צרפת | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 7 | אוסטרליה אוסטרליה | 4 | 3 | 8 | 15 |
| 8 | בריטניה בריטניה | 2 | 7 | 5 | 14 |
| 9 | מקסיקו מקסיקו | 2 | 4 | 8 | 14 |
| 10 | ברזיל ברזיל | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 11 | הולנד הולנד | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 12 | הונגריה הונגריה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 13 | ארגנטינה ארגנטינה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 14 | שוודיה שוודיה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 15 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 15 | גאורגיה גאורגיה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 17 | גואטמלה גואטמלה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 | פינלנד פינלנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 | צ'ילה צ'ילה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 | גרמניה גרמניה | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 21 | לטביה לטביה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 22 | הודו הודו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | קוסטה ריקה קוסטה ריקה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 24 | ונצואלה ונצואלה | 0 | 0 | 1 | 1 |
ראו גם

יהודים וספורט
יהודים במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לא נכלל בספירת המדליות
↑  ראשון בתחרות סיים ניקיטה לבדב מרוסיה שקפץ מחוץ לתחרות בתוצאה של 7.28 מטר
↑  עמית בכר קבעה בשלב המוקדמות במשחה ל-200 מטר פרפר שיא מכביה חדש של 2:16.71 דקות
| משחקי המכביה |
| --- | --- | --- |
| אירופה | המכביה האירופית הראשונה (אוסטרבה 1929) • המכביה האירופית השנייה (אנטוורפן 1930) |  |
| המנדט הבריטי | הראשונה (1932) • השנייה (1935) |  |
| מדינת ישראל | השלישית (1950) • הרביעית (1953) • החמישית (1957) • השישית (1961) • השביעית (1965) • השמינית (1969) • התשיעית (1973) •  העשירית (1977) • ה-11 (1981) • ה-12 (1985) • ה-13 (1989) • ה-14 (1993) • ה-15 (1997) • ה-16 (2001) • ה-17 (2005) • ה-18 (2009) • ה-19 (2013) • ה-20 (2017) • ה-21 (2022) |  |
| מכביות החורף | הראשונה (זאקופנה 1933) • השנייה (באנסקה ביסטריצה 1936) • השלישית (רופולדינג 2023) |  |
| משחקי יהדות התפוצות | משחקי מכבי אירופה • משחקי מכבי פאן אמריקה • משחקי המכביה האוסטרלית • משחקי המכביה האפריקאית •  משחקי מכבי JCC (צפון אמריקה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307418805171
יהודה בן-דוד

| --- | --- |

יהודה בן דוד ורעייתו סימון
 לידה:  11 במאי 1918 כ"ט באייר ה'תרע"ח אוהיו, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  10 בינואר 2010 (בגיל 91) כ"ד בטבת ה'תש"ע תל אביב, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1936–1960 (כ־24 שנים)
 דרגה:   סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 71 בחטיבה 7  ראש ענף תכנון המלחמה באגף התכנון  ראש חטיבת המחקר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 שגריר בסנגל ומאלי  קונסול כללי בפריז
 
יהודה בן-דוד (דודזון) (כ"ט באייר ה'תרע"ח 11 במאי 1918 – כ"ד בטבת ה'תש"ע 10 בינואר 2010) היה לוחם, בכיר בארגון ההגנה, סגן-אלוף בצה"ל, ראש חטיבת המחקר, שגריר ישראל בסנגל וקונסול כללי בפריז. כתב מספר ספרים הקשורים במגוון תפקידיו.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

הוריו של בן-דוד, ציפורה בריסקר מאודסה וזלמן דוידסון מפולין הכירו בארץ ישראל ונישאו ביפו.
במלחמת העולם הראשונה גורשו בשנת 1917 למצרים ועברו משם לאוהיו בארצות הברית, שם נולד בן-דוד. בסיום המלחמה, בשנת 1920, חזרה המשפחה לארץ. בן-דוד גדל בתל אביב הקטנה, את חוק לימודיו סיים בהצטיינות בבית הספר היסודי גאולה, והמשיך את לימודיו בבית הספר הריאלי-טכני מונטיפיורי. כנער הצטרף בן-דוד לתנועת הנוער הצופים, והתקדם לתפקיד ראשג"ד וסגן ראש שבט "צופי הקהילה" בראשות יעקב שפירא.
ביוגרפיה > בהגנה

בשנת 1936 הצטרף לשורות ארגון ההגנה, עבר קורס מ"כים במחנה האימונים ע"ש מאיר שפיה, ולאחר שהוסמך נשלח לתגבר את ההגנה על המושבה ראש פינה, ולאחר מכן חזר והדריך בשפיה.
בספטמבר 1938 נבחר להצטרף לפלגות הלילה המיוחדות בפיקודו של קפטן אורד צ'ארלס וינגייט, שפעלו באזור הגליל. הייתה זו תקופה קצרה אך אינטנסיבית במיוחד. יהודה בן-דוד עבר את 'הקורס לסמלים עבריים', בהדרכתו של וינגייט. בוגרי הקורס, וביניהם יהודה, פוזרו, כטוראים, בין יחידות בריטיות שונות, ויהודה סופח, עם חלק מבוגרי הקורס, לגדוד סאות' (דרום) סטפורד (South Stafford), אשר פעל באזור הגליל התחתון. אחרי מספר חודשים, הועבר עם כמה מחבריו לגדוד אלסטר רייפל (רובאי אלסטר, Ulster Rifle), אשר פעל באזור הגליל העליון, בשלהי תקופת המרד הערבי. אותם מסופחים שוחררו ב-1 באפריל 1939. לאחר מכן יהודה השתלב בתפקידי הדרכה שונים ב"הגנה".
בשנת 1941 נשלח לקורס מפקדי מחלקות (מ"מ) אשר התקיים בג'וערה.
בסיום מלחמת העולם השנייה השתתף בקורס קציני חבלה, ובאותה שנה יצא לאירופה עם משלחת שתכליתה הקמת בסיסי ארגון "ההגנה" באירופה, שם שירת כסגן מפקד ה"הגנה" בגרמניה. בשיא תקופת הפעילות של "ההגנה" באירופה מונה למפקד אזור צפון אפריקה וצרפת ולסגנו של מפקד "ההגנה" באירופה, נחום שדמי. במהלך שליחותו פגש את אשתו לעתיד, סימון וורצברג, ששימשה מזכירתו של מפקד המחתרת היהודית בצרפת, אברהם פולונסקי.
ביוגרפיה > בצה"ל

בן-דוד חזר לארץ והשתתף במלחמת העצמאות כמפקד גדוד 71 בחטיבה 7 בעת מבצע חירם. באותה שנה התגלה כי במהלך שירותו באירופה חלה בשחפת. חמש שנים נאבק בשחפת עד שנרפא ממנה.
ב-1950 הוענקו לבן-דוד דרגות סגן-אלוף והוא התמנה לראש ענף תכנון המלחמה באגף התכנון. שנתיים אחר כך נשלחה המשפחה לצרפת, ובן-דוד השתתף בקורס המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם). עם חזרתו ארצה הוצב בחיל המודיעין (אמ"ן), ושובץ לתפקיד באגף הנספחים הצבאיים כסגנו של שאול אביגור. יחד קיבלו משימה מיוחדת מראש הממשלה דוד בן-גוריון, לעמוד בראש ועדת חקירה שמטרתה לבחון את ייעודם, תפקידיהם ומבנם של שירותי המודיעין הישראליים.
בין השנים 1955–1958 היה ראש חטיבת המחקר באמ"ן, תפקיד אשר היווה את פסגת הקריירה הצבאית שלו. לאחר מכן התמנה לסגן הנספח הצבאי בפריז וקצין הקישור לשירותים החשאיים. ב-1960 השתחרר מצה"ל.
ביוגרפיה > בשירות החוץ

בן-דוד עבר לשירות החוץ והתמנה לשגריר הישראלי הראשון בסנגל והשגריר במאלי. ב-1970 מונה לקונסול כללי בפריז. ב-1976 פרש לגמלאות.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בן-דוד הקים את עמותת "מורשת בית סבא", יחד עם פרופ' יצחק הלברכט. במסגרת זו פעלו השניים להחדרת המודעות לחשיבות מורשת המשפחה היהודית, בין היתר בהבניה ובהטמעת פרויקט "שורשים" במערכת החינוך.
בעשורים האחרונים של חייו הקדיש את כל מרצו לכתיבה, וב-10 בינואר 2010 נפטר בתל אביב.
כתביו

גרגיר תירס לבן - שליחות באפריקה, הוצאת מערכות, תל אביב, 1967.
חרב בנכר - מעלילות ה"הגנה" באירופה 1945-48, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1978.
פלוגות האש נעות בלילה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1984.
ערכים הקשורים לארגון ה"הגנה" באירופה אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992.
שליחות ה"ההגנה" באירופה, מרכז לתולדות כוח המגן ע"ש גלילי ותג הוצאה לאור, 1995.
שישה ידידים ואחד שבגד, מערכת: קיבוץ דליה, 1999.
אש בגליל - סיפורים, מערכת: קיבוץ דליה, 2000.
קו צפת דמשק, מערכת: קיבוץ דליה, 2000.
בצל הקללה הסינית, מערכת: קיבוץ דליה, 2000.
צללים וצלילים - הגיגיו של נער-חייל 1939-48, מערכת: קיבוץ דליה, 2001.
ריגול בשחור לבן, מערכת: קיבוץ דליה, 2001.
ביד חזקה - אברהם פולונסקי והמחתרת היהודית בצרפת במלחמת העולם השנייה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2002.
לקריאה נוספת

נחום שדמי, קו ישר במעגל החיים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995.
צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור - הרזיסטנס היהודי בצרפת, שואה ותקומה 1940-49, העמותה לחקר כוח המגן ע"ש גלילי וצ'ריקובר מוציאים לאור, 2003.
יגאל שפי, סיכת מם-מם המחשבה הצבאית בקורסים לקצינים בהגנה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.
משה גבעתי. בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, הוצאת מערכת הביטחון ומערכות, תשנ"ד-1994.
פליטי השואה בשיירה לנמל סט שבצרפת בדרכם לאוניית המעפילים אקסודוס. צילם יהודה בן-דוד שהשתתף במבצע הבאת המעפילים.
ויקטור יעקובסון

| --- | --- |

ויקטור יעקובסון  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 באוקטובר 1869 סימפרופול, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1934 (בגיל 64) ברן, שווייץ 
 
ד"ר ויקטור (אביגדור) יעקבסון (ברוסית: Якобсон, Авигдор (Виктор Исаакович); ‏ 1869 סימפרופול, חצי האי קרים, האימפריה הרוסית – 23 באוגוסט 1934, ברן, שווייץ) היה מנהיג ודיפלומט ציוני ובנקאי, מראשי ציונות רוסיה, כיהן בתפקידים בכירים בהסתדרות הציונית. כימאי בהשכלתו. תמך בתנועה הלאומית הערבית מתוך רצון לראות את הציונות משתלבת באמנסיפציה הערבית ובתחיית הלבנט.
קורות חיים

יעקובסון נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים, בדרום האימפריה הרוסית. בנעוריו הצטרף לתנועת חיבת ציון. למד כימיה באוניברסיטת ברן ובברלין וקיבל תואר דוקטור. בברלין היה לאחד ממייסדי "אגודת הסטודנטים הציונים בברלין", יחד עם ליאו מוצקין, שמריהו לוין, נחמן סירקין ויוסף לוריא. משנת 1899 היה חבר בוועד הפועל הציוני וראש "לשכת המידע" הציונית ברוסיה. בעת הפולמוס על תוכנית אוגנדה היה בין ציוני ציון והתנגד בתוקף להקמת מדינה יהודית במקום אחר מאשר בארץ ישראל.
בשנים 1906–1908 כיהן כיו"ר סניף בנק אנגלו-פלשתינה בביירות. בין השנים 1908–1914 היה מנהל סניף הבנק בקושטא, בירת האימפריה העות'מאנית והיה למעשה הנציג המדיני של ההסתדרות הציונית בעיר. בתפקידו זה ניהל יעקובסון את מגעי התנועה הציונית עם השלטונות העות'מאניים ויצר קשרים עם הטורקים הצעירים שהשתלטו על המדינה ב-1908. באותה תקופה התכתב עם דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי ששקלו להציע ליהודי ארץ ישראל להתעת'מן (לקבל על עצמם אזרחות עות'מאנית), כמו כן הכיר בעיר את זאב ז'בוטינסקי.
בשנים 1911–1920 היה חבר ההנהלה הציונית.
בניגוד לדעת רבים, תמך יעקובסון בתנועה הלאומית הערבית מתוך ראייה לפיה יכולה התנועה הלאומית היהודית להשתלב ברוח המהפכנות, הקידמה והבנייה מחדש של הארץ על בסיס שוויוני בין יהודים לערבים. בשנת 1913 הוזמן והשתתף כציר בקונגרס הערבי הלאומי הראשון בפריז.
בימי מלחמת העולם הראשונה ניהל את משרד ההסתדרות הציונית בקופנהגן והטיף לתנועה הציונית לנקוט בנייטרליות. לאחר המלחמה עבר ללונדון כחלק מקבוצת מנהיגי התנועה הציונית שעברו לשם. היה ממארגני הוועידה הציונית של 1919 והשתתף בכינוסים של 26 בפברואר ו-1 ביולי 1919. לאחר מכן עבר לברלין, היה חבר הוועד הפועל הציוני המצומצם שישב בברלין וכיהן בשורת תפקידים בהסתדרות הציונית, בהם נציג התנועה ליד מטה חבר הלאומים בפריז ולאחר מכן בז'נבה.
בשנים 1925–1934 היה נציג ההסתדרות הציונית בפריז ושימש שם כנציג שלה לחבר הלאומים.
בשנת 1929, לפני מאורעות תרפ"ט, הציע יעקובסון, שהיה אז דיפלומט בכיר המקורב לחיים ויצמן, לחלק את ארץ ישראל לקנטונים יהודיים וערביים, ובסוף תהליך שיימשך כ-15 שנים, במהלכן יש לכוון את ההתיישבות היהודית כך שייווצרו ריכוזים בעלי רוב לאומי, תוקם מדינת קנטונים מאוחדת בנוסח שווייץ. תוכניתו של יעקובסון הכניסה לחשיבה המדינית הציונית את המונח "קנטון לאומי", אולם היא לא עלתה לדיון במוסדות הציוניים. בשנת 1932 הוא נטש את רעיון הקנטוניזציה. הוא הגיע למסקנה כי יש לחתור לריבונות יהודית בחלק מארץ ישראל והכין תוכנית מפורטת לחלוקת הארץ. הוא היה הנציג הציוני הראשון שהעלה את רעיון תוכנית החלוקה של ארץ ישראל.
בשנים 1933–1934 שוב היה חבר ההנהלה הציונית.
יעקובסון נפטר ב-23 באוגוסט 1934 בברן, בעת שהיה בדרכו לקונגרס בז'נבה. נקבר בבית העלמין היהודי בז'נבה (צר').
לקריאה נוספת

יוסי גולדשטיין, בין ציון לציונות: תולדות התנועה הציונית 1881–1914 האוניברסיטה הפתוחה, עמ 309.
הערות שוליים

↑  ישראל קולת, התנועה הציונית והערבים מתוך: הציונות והשאלה הערבית:קובץ מאמרים, הוצאת מרכז זלמן שזר.
1 2 3 4  אביבה חלמיש, מבית לאומי למדינה בדרך, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 157–158.
↑  מאיר חזן, מתינות, עם עובד 2009, עמוד 208
↑  Dr. Victor Jacobson gestorben, Palästina 1934, Heft 10 (Oktober 1934), S. 428, באתר Compact Memory (בגרמנית).
↑  אביגדור יעקבסון, דבר, 24 באוגוסט 1934.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523179605171  VIAF: 306250149   WorldCat (עם VIAF): 306250149
מחנה הריכוז קומפיין

| --- | --- |

צריפי המחנה כיום
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  צרפת
 מחוז:  קומפיין 
 שמות אחרים:  בגרמנית: פרונט-סטאלג 122
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1940
 תאריך סגירה:  אוגוסט 1944
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  שבויים בריטים, צרפתים ורוסים, אסירים פוליטיים ויהודים
 נתונים
 קואורדינטות:  49°24′09″N 2°48′29″E﻿ / ﻿49.4026°N 2.80802°E﻿ / 49.4026; 2.80802
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קומפיין(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קומפיין(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהקומפיין(למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהקומפיין
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה קוֹמְפְיין (בצרפתית: Le camp de Royallieu - Compiègne, הכינוי הנאצי: פרונט-סטאלאג 122) היה אחד ממחנות הריכוז והמעבר הגדולים ביותר בצרפת ליד העיר קומפיין, 75 קילומטר מצפון לפריז, שם נאסרו במהלך מלחמת העולם השנייה מיוני 1941 ועד לאוגוסט 1944 כ־54,000 איש, ביניהם: אסירים פוליטיים, קומוניסטים ויהודים. כ־45,000 אסירים גורשו מהמחנה למחנה ההשמדה "אושוויץ" ולמחנות ריכוז והשמדה נוספים.
היסטוריה של המחנה

המחנה הוקם לראשונה ב-1913 כמחנה צבאי ושימש במהלך מלחמת העולם הראשונה כבית חולים צבאי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, הקימו הצרפתים בית חולים צבאי בכמה צריפים לבנים ישנים בעיר קומפיין. שנה לאחר מכן, לאחר כניעתה של צרפת ביוני 1940, הפכו הגרמנים את המתקן למחנה שבויים לצרפתים ולאנגלים. לאחר מכן קיבל הגסטפו את השליטה במחנה והפך אותו ביוני 1941 ל"פרונט-סטאלאג 122", מחנה ריכוז קבוע לאסירים "עויני המשטר". האסירים הראשונים היו רוסים שנעצרו לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות. הצטרפו אליהם חודש מאוחר יותר אסירים "פוליטיים": אנשי איגודים מקצועיים, סוציאליסטים וחברי התנגדות קומוניסטיים שנעצרו באזור הכבוש. החל מפברואר 1942 העיד צו רשמי מקום ליהודים במחנה "למטרות גירוש" ו"כבני ערובה ליישום העתידי של צעדי תגמול".
היהודים רוכזו בחלק מהמחנה והופרדו מהצרפתים והרוסים על ידי גדרות תיל.
הגירוש הראשון של יהודים ואסירים פוליטיים מצרפת למחנות הריכוז הנאצים יצא ממחנה קומפיין. ביום שישי, 27 במרץ 1942 יצאה ממנו הרכבת הראשונה ועליה 1,120 יהודים שגורשו לאושוויץ. בין 1942 ל-1944 יצאו עשרים וששה משלוחים קטנים ועוד 12 גדולים. מעל 45,000 איש - לוחמי התנגדות, יהודים, אנשי איגודים מקצועיים ואחרים - נשלחו ממחנה קומפיין למחנות ריכוז וההשמדה בשטחי גרמניה הנאצית.
ההיסטוריון ניצול השואה אויגן קוגון תיאר את המגורשים שהגיעו מקומפיין לבוכנוואלד: "בקושי יכול לתאר את המצב בו האנשים האלה הגיעו. בקיץ 1943 הועמסו מאות צרפתים מהתחנה בויימאר יחד עם מתיהם. הם הועברו בקרונות בקר מקומפיין והיו לבושים בתחתונים או היה עירומים. לאחר מכן הם צעדו יחדיו לבוכנוואלד...".
בין עצורי המחנה היו דוד בריינין ואברהם ברלין, שאף ציירו את חיי היומיום בו.
המחנה נסגר באוגוסט 1944.
התכנסות אסירים במחנה, יוני 1942. ציור של דוד בריינין
תוכנית של קונצרט במחנה, מאי 1942. ציור של דוד בריינין
לאחר המלחמה

המחנה שימש את הצבא הצרפתי. בחודש פברואר 2008 נחנך אתר זיכרון בבניינים שעדיין קיימים, הכולל סרטונים, תיעוד תעמולה, קטעי עיתונות, מכתבים, הקלטת אודיו של ראיונות עם שני ניצולים ומסמכים המתארים את חיי היומיום במחנה (כולל שירים ותוכניות קונצרטים).