stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואי בוסנאר
ביוגרפיה

בוסנאר נולד בעיר אקרן שבעמק הלואר בצרפת, ב-4 באוקטובר 1847. אביו, לואי-אנטואן בוסנאר, היה מנהל הטירה של אקרן, ואילו אמו אלואיז עבדה כמשרתת באותה טירה. בגיל 19 נסע ללמוד רפואה, אך קטע את לימודיו באמצעם כדי להתגייס לצבא הצרפתי ולהשתתף במלחמת צרפת-גרמניה (1870) כקצין רפואה.
זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, נאלץ בוסנאר להיכנע לכוח פרוסי בקרב שאמפיניי, חוויה משפילה שנצרבה בנפשו ונחשבה לימים ככזו שסייעה לעצב את הנימה הצרפתית-פטריוטית השזורה בסיפוריו. לאחר שהשתחרר מהצבא בדרגת סגן, השלים את לימודי הרפואה שלו, עבר לפריז והחל לעבוד כעיתונאי.
במשך עשר שנים בקירוב פרסם בעיתונים סיפורי מתח בלשון קלה ועממית וכן רומנים היסטוריים בהמשכים בנוסח אלכסנדר דיומא האב, שזכו לקהל קוראים עצום, בעיקר בקרב בני הנוער. ב-1880 יצא לסדרה של מסעות בארצות רחוקות - מרוקו, מרכז אפריקה, דרום אפריקה, אמריקה, האיים האנטילים ועוד -ששימשו לו מאגר לא-אכזב לשורת ספרי מסעות והרפתקאות רבי הצלחה.
מבקרים רבים הישוו את יצירתו לזו של סופר ההרפתקאות הנרי ריידר הגרד, ואף העניקו לו את התואר "הגרד הצרפתי". מבקר הספרות אוריאל אופק כתב עליו: "בוסנאר השכיל לשלב בספריו הרבים עלילה דרמטית רבת מתח, תיאורים ססגוניים של נופים אקזוטיים וטיפוסים אמיצי לב, כאשר על כל אלה שורה אווירת מרחבים. אין בסיפוריו עומק רב, אך יש בהם סגנון קל ובידור שווה לכל נפש".
ספריו של בוסנאר תורגמו לשפות רבות וחלקם נקראים עד היום. הוא הלך לעולמו בעיר אורליאן שבצרפת ב-11 בספטמבר 1910. לאחר מותו גברה הדרישה לספריו עוד יותר וברוסיה, למשל, תורגמו ארבעים מהם לשפה הרוסית ופורסמו ב-1911.
מספריו

"מסע מסביב לעולם של נער רחוב פאריסאי" (4 חלקים, 1880-1884) (צרפתית: Le tour du monde d'un gamin de Paris)
"הרובינזונים של גויאנה" (1882) (צרפתית: Les Robinsons de la Guyane)
"מפאריס לברזיל" (1886)
"צרפתי בקוטב הצפוני" (1888)
"אוצר הזהב" (1889, תרגום לעברית: ג. בן-חנה, 1949)
"הסרן שד משחת" (תרגום לעברית: אסתר וזאב זמירי, 1960)
הטרילוגיה "בעקבות מטמון המלכים", "בדרך לא דרך" ו"שודדי היהלומים" (1888-1890, תרגום לעברית: ק. קצנלסון, 1961)
"בין הפקירים" (תרגום לעברית: חנה עירונית, 1962)
"ללא פרוטה בכיס" (תרגום לעברית: חנה עירונית, 1964)
"ילדי רב החובל מריאון בארץ האסירים" (1894, תרגום לעברית: חנה עירונית, 1971)
"ילדי רב החובל מריאון נלחמים בשודדי הים" (1894, תרגום לעברית: חנה עירונית, 1971)
"ילדי רב החובל מריאון בארץ הפראים" (1894, תרגום לעברית: חנה עירונית, 1971)
הערות שוליים

↑  ‏חנה עירונית‏ (Q118927632)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463292105171  PLWABN: 9810616914905606  BNE: XX1211218  BnF: cb12108126h (data)  GND: 17310097X  ISNI: 0000 0001 0877 9125  LCCN: n88669936  LNB: 000140296  NKC: mzk2007395070  NLA: 35101412  NTA: 12968967X  SUDOC: 02945820X  Trove: 826811  VIAF: 22172294   WorldCat (עם VIAF): 22172294
ישו בין המורים

"ישו בין המורים" (1303-1305) פרסקו מאת ג'וטו בקפלת סקרובני.
ישו בין המורים או מציאת ישו הנער בבית המקדש (בלטינית: Jesus in templo sedentem in medio doctorum) הוא אירוע מחיי ישו הצעיר כפי שסופר ב"ברית החדשה". זהו מוטיב נפוץ באמנות של העולם הנוצרי המערבי.
לפי הבשורה על-פי לוקאס, בגיל 12 נלקח ישו לירושלים על ידי הוריו למטרת עלייה לרגל לרגל הפסח. לאחר העלייה לרגל חזרו מרים ויוסף לביתם במחשבה כי ישו חזר לביתם לפניהם. אולם, בהגיעם לשם גילו שהוא איננו. לאחר שלושה ימים נמצא ישו כשהוא יושב בבית המקדש בחברת חכמים ("המורים") ומנהל שיחה בה הפגין את ידענותו הגדולה:
וַיְהִי בִּהְיוֹתו בֶּן־שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה וַיַּעֲלוּ (יְרוּשָׁלַיִם) כְּמִשְׁפַּט הֶחָג׃  וַיִּמְלְאוּ הַיָּמִים וַיָּשׁוּבוּ וַיִּוָּתֵר הַנַּעַר יֵשׁוּעַ בִּירוּשָׁלַיִם וְהוֹרָיו לֹא יָדָעוּ׃ וַיֹּאמְרוּ עִם־חֶבֶל הָאֹרְחִים הוּא וַיֵּלְכוּ כְּדֶרֶךְ יוֹם וַיְבַקְשֻׁהוּ בֵּין הַקְּרוֹבִים וְהַמְיֻדָּעִים׃  וְלֹא מְצָאֻהוּ וַיָּשֻׁבוּ יְרוּשָׁלָיִם לְבַקְשׁוֹ׃  וַיְהִי מִקֵּץ שְׁלשֶׁת יָמִים וַיִּמְצָאֻהוּ בַּמִּקְדָּשׁ וְהוּא ישֵׁב בְּתוֹךְ הַמּוֹרִים וְשֹׁמֵעַ אֲלֵיהֶם וְשֹׁאֵל אֹתָם׃  וְכָל־הַשֹּׁמְעִים אֹתוֹ תָּמָהוּ עַל־שִׂכְלוֹ וְעַל־תְּשׁוּבֹתָיו׃  וַיְהִי כִּרְאוֹתָם אֹתוֹ וַיִּשְׁתּוֹמֲמוּ וַתֹּאמֶר אֵלָיו אִמּוֹ בְּנִי לָמָּה כָּכָה עָשִׂיתָ לָּנוּ הִנֵּה אָבִיךָ וְאָנֹכִי בְּעַצְּבַת־לֵב בִּקַּשְׁנוּךָ׃  וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם לָמָּה זֶּה בִּקַּשְׁתֶּם אֹתִי הֲלֹא יְדַעְתֶּם כִּי אֶהְיֶה בַּאֲשֶׁר לְאָבִי׃  וְהֵם לֹא הֵבִינוּ אֶת־הַדָּבָר אֲשֶׁר דִבֶּר אֲלֵיהֶם׃
תיאור דומה מופיע בכתב היד החיצוני "הבשורה על פי תומאס".
כריש חול קטן-שיניים

| כריש חול קטן-שיניים |
| --- | --- |
 כריש חול קטן-שיניים
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: עמלצאים
משפחה:: כרישי חול
סוג:: אודונתספיס
מין:: כריש חול קטן-שיניים
שם מדעי
 Odontaspis ferox ‏ריסו, 1810
תחום תפוצה


כריש חול קטן-שיניים או כְּרִישׁ-שֵׁן אֵימְתָנִי (שם מדעי: Odontaspis ferox) הוא מין כריש ממשפחת כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ.
מאפיינים

כריש זה מצוי בעיקר בימים טרופיים עמוקים, אך לעיתים מגיע למים הרדודים. כריש זה יכול לצלול לעומק של יותר מ-800 מטרים.
אורכו של כריש זה מגיע ל-4.1 מטרים ומשקלו ל-290 ק"ג. הוא בעל ראש גדול ומוארך מעט עם זימים גדולים, גוף חלק עם סנפירים קטנים, בעיקר ליד הזנב הקטן וצבעו אפור עד אפור בהיר. הוא מזכיר את המין כריש חול נמרי, אך קטן יותר והלסתות והשיניים קטנות יותר.
הכריש נפוץ בעיקר בימים טרופיים אך, גם בממוזגים וגם צולל לעומקים קרירים ומצוי בסמוך לקרקעית הים. זהו טורף-על הניזון מדגי גרם שונים, בעיקר מדגי ורודן וממליחים, סילוניות, סרטנאים שונים ואף מדגי סחוס קטנים אחרים. הוא קורע את הטרף בעזרת השיניים המשוננות שלו.
הערות שוליים

↑  כריש חול קטן-שיניים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ האקדמיה ללשון
כריש שצולם במפרץ מקסיקו
כשל הסתברות קודמת

כשל הסתברות קודמת, המכונה גם הזנחת הסתברות קודמת או כשל שיעור-הבסיס, הוא כשל בהיסק המתרחש כאשר נתונים ספציפיים משמשים לקבלה או דחייה של השערה (הסקה סטטיסטית),  תוך הזנחת ממצאים סטטיסטיים ביחס להסתברות (המכונים גם הסתברות פריורית או base rate).
דוגמאות > אבחנה רפואית > מחלות נפוצות באוכלוסייה

נדמיין ביצוע של בדיקה רפואית למחלה על קבוצה של 1000 נבדקים, שמתוכם 40% חולים במחלה. נניח כי לבדיקה יש הסתברות של 5% לתוצאה חיובית שגויה, בעוד ההסתברות לאי-זיהוי המחלה היא אפס. התוחלת של תוצאות הבדיקה היא 430 נבדקים שיזוהו כחולים (400 חולים באמת, ועוד 30 שהם 5% מתוך 600 הנבדקים הבריאים), ו-570 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אדם שקיבל תוצאה חיובית יכול להניח שהוא אכן חולה בהסתברות של מעל 93% (400⁄400+30).
דוגמאות > אבחנה רפואית > מחלות נדירות באוכלוסייה

נניח עתה כי אותה בדיקה בדיוק נערכת על קבוצה אחרת של 1000 נבדקים, שבה רק 2% חולים במחלה. התוחלת של התוצאות היא עתה 69 נבדקים שיזוהו כחולים (20 חולים באמת, ועוד 49 שהם 5% מתוך 980 הנבדקים הבריאים), ו-931 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אם אדם קיבל תוצאה חיובית, ההסתברות שהוא אכן חולה היא 29% בלבד (20⁄20+49). תוצאה זו עשויה להיראות לא הגיונית (עד כדי הגדרתה כפרדוקס) לנוכח הנתון שהבדיקה מדויקת ב-95% מהמקרים, ועל כן אנשים רבים יתעלמו מהאפשרות של תוצאת שווא ויסיקו שהם חולים.
ההשלכה האפשרית של כשל ההסתברות הקודמת היא שרופאים המנוסים בטיפול באוכלוסיות בסיכון גבוה עלולים להניח שמטופל שנמצא חיובי הוא אכן חולה, גם אם הוא שייך לקבוצה בסיכון נמוך, ולא לבצע בדיקות נוספות (כנדרש במקרה זה) אלא לדווח על מחלה ולהתחיל בטיפול, שעשוי להזיק למטופל.
דוגמאות > מחקר פסיכולוגי

בניסוי, התבקשו הנבדקים להעריך את ממוצע הציונים של סטודנטים היפותטיים. כאשר ניתנו להם נתונים סטטיסטיים רלוונטיים של ממוצע ציונים, נטו הנבדקים להתעלם מהם אם ניתן להם מידע תיאורי אודות הסטודנט, אף אם המידע החדש לא היה קשור כלל לביצועים הלימודיים שלו. ממצא זה שימש כדי לטעון כי ראיונות הם חלק לא נחוץ בהליך הקבלה של תלמידים למכללות, משום שהממצאים האמפיריים מראים כי המראיינים אינם מזהים מועמדים בעלי פוטנציאל להצליח בלימודים טוב יותר מאשר הסטטיסטיקה הבסיסית.
הפסיכולוגים דניאל כהנמן ועמוס טברסקי ניסו להסביר ממצא זה במונחים של היוריסטיקת ייצוגיות: לטענתם, הערכות של סבירות או סיבתיות מבוססות במקרים רבים על השאלה עד כמה תופעה אחת מייצגת תופעה אחרת, או קטגוריה.
ריצ'רד ניסבט טען כי הטיות ייחוס כמו טעות הייחוס הבסיסית הם מקרים של כשל כזה: אנשים עושים שימוש חסר ב"נתוני הקונצנזוס" (ההסתברות הפריורית) ביחס לאופן התנהגותם של אחרים במצבים דומים ומעדיפים במקומם ייחוס נטייתי, כלומר הנחה שהתנהגות ספציפית של אדם אחר נובעת מנטייה פנימית שלו ולא מהמצב הרגעי.
הערות שוליים

↑  Kahneman, Daniel; Amos Tversky (1985). "Evidential impact of base rates".  In Daniel Kahneman, Paul Slovic & Amos Tversky (ed.). Judgment under uncertainty: Heuristics and biases. pp. 153–160.
↑  Kahneman, Daniel; Amos Tversky (1973). "On the psychology of prediction". Psychological Review. 80 (4): 237–251. doi:10.1037/h0034747.
| מסקנות לא-רלוונטיות (איגנורטיו אלנכי) וכשלים לוגיים |
| --- | --- | --- |
| כללי | דיקטו סימפליקיטר • אד נאוסאם • אקס סילנטיו • כשל הסתברות קודמת • בורות בלתי-מנוצחת • איש קש |  |
| פנייה אל הרגש | אד מטום • הסתמכות על החנופה • אד מיסריקורדיאם • בשם הלעג • לא הומצא כאן • אד אודיום • בשם ההומור • בשם הפטריוטיות • בשם הרצינות • בשם התועלת • כבוד בגלל קרבה |  |
| כשל גנטי | אד הומינם • אד ורקונדיאם • פנייה למניעים אישיים• אד אנטיקוויטם • אשמה בגלל קרבה • הרעלת בארות • רדוקטיו אד היטלרום • אד פופולום |  |
| אד קונסקוונטיאם | אד בקולום • בשם המשאלה |  |
| טווח ביניים | אבחנת פנטום • חשיבה בשחור לבן • מדרון חלקלק • דיקטו סימפליקיטר • אד טמפרנטיאם |  |
| כשלי סילוגיזם | איליקיט מיור • איליקיט מינור • כשל אמצע לא מופץ • מסקנה מחייבת מהנחה שוללת • כשל הנחות בלעדיות • כשל קיומי •  אישור מופרד • דיקטו סקונדום |  |
| נון סקוויטור | אישור הסוגר • הכחשת הפותח • חוסר עקביות |  |
| שגיאת דגימה | גורמים לא מבוקרים • היקש עצל • מדגם לא מייצג • היפרבולה היקשית • הכללה נמהרת • הקבלה שגויה • חיוניות מטעה • יותר מדי חריגים • כשל אי הכללה • עיסוי נתונים |  |
| כשלי הסחה | אד איגנורנטיאם • כשל נטורליסטי • פלוריום אינטרוגטיונום • משתי עוולות יוצא צדק • כשל התנגדויות זניחות |  |
| פנייה אל הסמכות | אד אנטיקוויטם • אד לזרום • אד נוביטם • אד קרומנם • בשם האינדיבידואליזם • בשם האמינות • מומחים לא מזוהים  • סמכות בלתי מעורערת • תמיכת המפורסם |  |
| שגיאות תצפית | דגימה מוטה • דגימה מוכתמת • הטיית הנסיין |  |
לאסלו קוזמה

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1902 מישקולץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 בנובמבר 1983 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1948)  Puskás Tivadar Award (1960)  פרס חלוץ המחשב (1996)  Puskás Tivadar Award (1975) 
 
לאסלו קוזמה (במקור קוהן (כהן), בהונגרית: Kozma László;‏ 28 בנובמבר 1902, מישקולץ – 9 בנובמבר 1983, בודפשט) היה מהנדס חשמל יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. הוא היה בין חלוצי המחשוב וקיבל על כך פרס של IEEE בשנת 1996.
ביוגרפיה

לאסלו קוזמה נולד למשפחה יהודית במישקולץ. בשנת 1921 הוא לא הצליח להתקבל ללימודי הנדסה בבודפשט בגלל מגבלות שהוטלו על קבלת יהודים בשל החוק האנטישמי הנומרוס קלאוזוס. תקופה מסוימת הוא עבד כחשמלאי. בשנים 1925–1930 הוא למד באוניברסיטה טכנולוגית בברנו אותה סיים עם תואר בהנדסת חשמל. הוא התחל לעבוד בסניף של International Telephone & Telegraph  באנטוורפן. הוא עסק בתחום טלפוניה. בשנת 1942 קוזמה חזר להונגריה. תחילה נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ובשנת 1944 קוזמה גורש למאוטהאוזן.
קוזמה חזר להונגריה באוגוסט 1945 במצב פיזי ירוד. הוא התקבל לעבודה בחברת חשמל מקומית כמהנדס חשמל. בשנת 1949 הוא נעצר על ידי השלטונות ונשפט ל-15 שנות מאסר משפט ראווה. הוא שוחרר בשנת 1954 תוך טיהור שמו וביטול כל האשמות. הוא התקבל לאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, מונה לפרופסור ועבד בה עד לשנת 1972. בשנים 1960–1963 הוא היה דיקאן של פקולטה לחשמל.
בשנים 1955–1957 קוזמה הוביל בניית מחשב הונגרי ראשון MESZ–1. המחשב היה בעל יכולת תכנות  והיה ציון דרך בפיתוח תעשיית המחשוב ההונגרית.
בשנת 1976 הוא התקבל כחבר מלא לאקדמיה ההונגרית למדעים (היה חבר בהתכתבות משנת 1961).
על הישגיו בתחום המדע וטכנולוגיה קוזמה קיבל פרס קושוט בשנת 1948 ופרסים הונגרים נוספים. בשנת 1996 הוענק לו פרס "חלוצי המחשב" של IEEE.
במהלך עבודתו באוניברסיטה הוא כתב מספר ספרים, לרבות ספר על טכנולוגיה חדשה עם אישטוואן ברטה.
כריש חול גדול-עין

| כריש חול גדול-עין |
| --- | --- |
 כריש חול גדול-עין שנתפס בהוואי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: עמלצאים
משפחה:: כרישי חול
סוג:: אודונתספיס
מין:: כריש חול גדול-עין
שם מדעי
 Odontaspis noronhai ‏מאול, 1955
תחום תפוצה


Odontaspis noronhai
כריש חול גדול-עין (שם מדעי: Odontaspis noronhai) הוא מין נדיר של כריש ממשפחת כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ. הוא קרובו לסוג של המין כריש חול קטן-שיניים.
מאפיינים

כריש זה נתפס באורך של 3.3 מטר לנקבות ו-3.6 מטר לזכרים. הוא בעל גוף כבד עם חרטום בצורת חרוט, עיניים גדולות ללא עפעפיים המותאמות לראייה בחשיכה ולסת מלאה שיניים חדות מאיימות בתחתית הראש. על הגב גיבנת קטנה ומאחוריה 2 סנפירי גב וזנב ארוך ורחב. לכריש קשקשים נוקשים שצבעו אדום כהה עד חום-שחור ולעיתים ישנם פסים שחורים על הסנפירים.
כריש זה כמעט ולא נראה והוא חי בעומק של 60–1,000 מטר מתחת למים. הוא חי בימים טרופיים או ממוזגים חמימים והוא משוטט לו בחיפוש תמידי אחר טרף כמו דגים קטנים יותר ודיונונים, בדרך כלל כשהוא עולה בלילות אל פני המים לתפוס טרף. הדוגמאות שנמצאו ממנו התגלו באוקיינוס האטלנטי במדיירה, דרום ברזיל, טקסס, מזרח פלורידה והרכס המרכז-אטלנטי. באיי סיישל התגלו שיניים שכנראה שייכים למין זה ואולי נמצא גם בים סין הדרומי. באוקיינוס השקט התברר שהוא נודד לאורך איים כמו איי מרשל והוואי.
כריש זה איננו נידוג כמעט, עקב נדירותו והיותו שוכן מים עמוקים. לא ידוע מה מצבו סיכונו בטבע אך הוא נאסר לדיג בחופי ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  כריש חול גדול-עין באתר הרשימה האדומה של IUCN
לואי ביבלו

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1814 מורז', שווייץ 
 פטירה:  30 במאי 1888 (בגיל 74) מלבורן, אוסטרליה 
 מקום קבורה:  Boroondara General Cemetery 
 פרסים והוקרה:  מסדר הוורד 
 
לואי ביבלו (בצרפתית: Louis Buvelot‏; 3 במרץ 1814 – 30 במאי 1888), היה צייר נוף שווייצרי, שחי 17 שנים בברזיל ושהה 23 שנים באוסטרליה, שם השפיע על אסכולת היידלברג.
ביוגרפיה

ביבלו נולד במורז', ווד, שווייץ, בנם השני של פרנסואה סימון ביבלו, פקיד דואר, ואשתו ז'אן-לואיז, הייזר, מורה בבית הספר. לואי ביבלו (שלא אהב את שמו הפרטי ומעולם לא השתמש בו) עבד עם מרק-לואי ארלנד בלוזאן, וסביב 1834 המשיך את לימודיו בפריז אצל קמיל פלרס, צייר נוף ידוע. אחרי כמה חודשים שם, נדד לבאהיה שבברזיל שם עבד במטע הקפה של דודו. באוקטובר 1840 עבר לריו דה ז'ניירו ומשך את תשומת ליבו של הקיסר דום פדרו השני, שקנה כמה מתמונותיו ועיטר אותם את מסדר הוורד. בנובמבר 1843 התחתן ביבלו עם מארי-פליסייט, לבית לאלואט. ביבלו שב לשווייץ בשנת 1852 ובשנת 1856 הוענקה לו מדליית כסף על תמונה שהציג בברן. ביבלו שחי בברזיל, מדינה חמה, מצא את הקור של שווייץ מזיק לבריאותו ועזב את משפחתו והפליג מליברפול לכיוון מלבורן, אוסטרליה בשנת 1864.
קריירה באוסטרליה

כשהגיע למלבורן בפברואר 1865, ביבלו התפרנס כצלם רחוב במשך שנה, אך עד מהרה חזר לציור. אשתו החדשה, קרוליין-ג'ולי בגווין, עזרה בהוראת צרפתית, והוא החל למצוא קונים לתמונות שלו, וג'יימס סמית' היה אחד הראשונים שמהם. בשנת 1869 קנו נאמני הגלריה הלאומית של ויקטוריה שתיים מתמונותיו, ובשנת 1870 שילמו 131 פאונד עבור "בריכת המים בקולרין". ב־1873, 1880 ו-1884 הוענקו לו מדליות זהב בתערוכות שהתקיימו במלבורן, והוא גם קיבל מדליית כסף בתערוכת פילדלפיה בשנת 1876.
המוניטין שלו התבסס, והוא המשיך לצייר בהתמדה עד מותו ב־30 במאי 1888.
הוא נקבר בבית העלמין בבורונדרה, שם הוקמה אנדרטה גדולה לזכרו.
הערות שוליים

↑  Streeton, Arthur (16 October 1934). Eaglemont in the Eighties: Beginnings of Art in Australia. The Argus.
↑  Jocelyn Gray, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: buvelot-abram-louis-3132  AGSA: 3044  BnF: cb14979213s (data)  DAAO: abram-louis-buvelot  GND: 1089398891  HDS: 022181  ISNI: 0000 0000 6662 1767  LCCN: n83166116  NGV: 1269  NLA: 36238820  PIC: 285903  RKD: 14536  SIKART: 4022876  SNAC: w6xq0f52  SUDOC: 276596129  Trove: 1234904  ULAN: 500026912  VIAF: 42115150   WorldCat (עם VIAF): 42115150
לאסלו צה

ערך זה עוסק בכדורגלן עבר. אם התכוונתם לשחיין, ראו .
לאסלו צה (בהונגרית: Czéh László; נולד ב-1 בפברואר 1968) הוא כדורגלן עבר הונגרי.
קריירה

צה התחיל את הקריירה שלו בקצ'קמטי מהליגות הנמוכות בהונגריה. בקיץ 1988 חתם בפצ'י עימה זכה בגביע ההונגרי בעונתו השנייה במועדון. בשנת 1992 חתם בפהרוואר (כיום MOL וידי) וכעבור שנתיים חתם בפרנצווארוש עימה זכה בדאבל. בקיץ 1995 חתם בבית"ר ירושלים שהייתה הקבוצה הראשונה שלו בישראל. במהלך העונה עזב את המועדון וחתם במכבי עירוני אשדוד. בעונת 1997-1998 שיחק במדי הפועל ירושלים והעפיל עמה לשלב גמר גביע המדינה, הראשון של ירושלים מאז 1973. צה כבש את אחד משערי הקבוצה בניצחון הדרמטי על הפועל תל אביב בשלב רבע הגמר באצטדיון בלומפילד. צה היה מלך השערים של עונת 1998/1999 בליגה הארצית עם 19 שערים והיה שותף לחזרה של נתניה לליגה הבכירה. בקיץ 2001 חזר למועדון נעוריו קצ'קמטי בו שיחק במשך שתי עונות שבסיומן פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של צה שתי הופעות בנבחרת הונגריה.
כריש יתדי

| כריש יתדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: Rhizoprionodon
מין:: כריש יתדי
שם מדעי
 Rhizoprionodon acutus ‏ראפל, 1837
תחום תפוצה


כריש יתדי (שם מדעי: Rhizoprionodon acutus) הוא מין של דמוי-כריש ממשפחת הכרישיים החי לאורך מזרח האוקיינוס האטלנטי והאזור האינדו-פסיפי בטווח שבין פורטוגל לדרום אפריקה ומזרחה עד סין, יפן, אינדונזיה וצפון אוסטרליה. לרוב הוא חי במים חמימים ורדודים כשבכמה אזורים הוא עולה למים מתוקים ובקמבודיה אף נצפה חי במי נהרות.
מאפיינים

לכריש יתדי מבנה רזה וארוך. אורכו הממוצע 80 עד 110 ס"מ ומשקלו 10 עד 17 ק"ג. פרטים גדולים מגיעים לאורך 178 ס"מ ומשקל של 22 ק"ג. לרוב הנקבות כבדות יותר מהזכרים. הכריש בעל גוונים אפורים עד סגולים-אפורים מלמעלה, לבן מלמטה והצידיים אפורים בהירים. הוא בעל עיניים גדולות, חוטם מוארך ופה בעל שורת שיניים חרוטיות המותאמות לתפיסת טרף. מסביב ללסת בולטים שישה חורי זימים. סנפירי החזה חדים ומשולשים וסנפיר הגב הקדמי גבוה וחרוטי כשסנפיר קטן נוסף מזדקר מצידי הזנב. הכריש משריץ צאצאים חיים, בין אחד לשמונה בהתאם למיקום ולעונה.
כריש זה נע לבד או בחבורות קטנות במים הרדודים הטרופיים בעומק של 200 מטרים בממוצע ומחפש במים עכורים או חוליים ולעיתים גם בכרי אצות או עשב ימי טרף של חסילונים, דגי גרם טרופיים וחלזונות ימיים. הטורפים העיקריים שלו הם כריש שחור-שוליים, כריש שחור-שוליים אוסטרלי וטורפים ימיים.
הכריש מצוי בסכנה עקב דיג יתר לבשרו והיתפסות ברשתות וכיום מצוי בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  כריש יתדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
יצחק שמעוני

| --- | --- |

יצחק שמעוני
 לידה:  7 בנובמבר 1926 א' בכסלו תרפ"ז ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 ביוני 2013 (בגיל 86) ב' בתמוז תשע"ב ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1938–2013 (כ־75 שנים)
 מספר צאצאים:  6 
 
יצחק (צחי) שמעוני (7 בנובמבר 1926 – 10 ביוני 2013) היה עורך, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי. מראשוני הטלוויזיה הישראלית ומנהלהּ.
ביוגרפיה

יצחק שמעוני נולד בירושלים בשכונת מוסררה, בן יחיד להורים שעלו לארץ ישראל מביאליסטוק שבפולין. המשפחה גרה בשכונת רחביה. ראשית דרכו של שמעוני ברדיו הייתה בשנת 1938, כאשר מנהל התוכניות בעברית של תחנת הרדיו המנדטורית "קול ירושלים", ד"ר אליעזר לובראני, קלט את שמעוני בן ה-12 כמשתתף בתוכניות הילדים של התחנה. שמעוני היה בוגר בית הספר "תחכמוני", "הגימנסיה העברית רחביה" והאוניברסיטה העברית בפיזיקה ובמתמטיקה.
שמעוני היה נשוי תחילה לטובה שמעוני (לבית שניידר), ממנה היה אב לשניים. לאחר מכן היה נשוי למרים אלון (עד למותה ב-2011), קריינית ועורכת תוכניות לשעבר בקול ישראל שעברה לתחום כתיבה לילדים, ולהם ארבעה ילדים.
הלך לעולמו ב-10 ביוני 2013 ונקבר בהר המנוחות לצד רעייתו, מרים.. אמרתו "התחלתי ולכן אסיים" מופיעה על מצבתו.
קריירה > ברדיו

לאחר שחרורו משירות בחיל המדע של צה"ל בתום מלחמת העצמאות, בחר שמעוני לחזור לרדיו וויתר על קריירה של מדען. תחילת פרסומו ברדיו הייתה בראשית שנות החמישים כשערך והנחה את "החידון המוזיקלי" של קול ישראל, ששודר מדי שבת לפני הצהריים וזכה להאזנה רבה ולקהל פותרים מתמיד. אות הזמן של החידון היה הנושא הפותח את בלט האיילות של פרנסיס פולנק. התוכנית שודרה במשך שנים ונמשכה במהלך שנות השישים. בין היתר שימש בקול ישראל כקריין ועורך תוכניות. מדי פעם שימש אף קריין חדשות. נמנה עם מקימי "הגל הקל" (כיום "רשת ב'").
לשיא פרסומו הגיע בתוכנית "שלושה בסירה אחת", שריתקה את מאזיני הרדיו במחצית השנייה של שנות ה-50. התוכנית שודרה אחת לחודש בשבת בצהרים, בעת שלקול ישראל הייתה רק תחנה אחת, והטלוויזיה הייתה עדיין בגדר חזון לעתיד. התוכנית זכתה להאזנת שיא ורחובות הערים והיישובים בארץ התרוקנו בעת שידורה.
תוכנית הרדיו "מחפשים את המטמון", שערך שמעוני ביחד עם נקדימון רוגל, זכתה להאזנה רבה ולשיתוף קהל המאזינים במכירה (בסכומים סמליים) של מידע למתמודד, שיסייע לו לגלות מטמון שהוטמן באתר כלשהו בארץ. זאת על פי רמזים שנכללו בכתב חידה, שפתרונו חשף פרשה מתולדות ארץ ישראל, היישוב ומדינת ישראל.
קריירה > מעבר לטלוויזיה

עם תחילת שידורי הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968 היה שמעוני בין ראשוני העורכים והמגישים בה. בין התוכניות אותן ערך והנחה היו תוכניות חידונים: "מקבילית המוחות" (משם הוא זכור במשפט "התחלתי ולכן אסיים..."), "משלושה יוצא אחד" והשעשועון המוזיקלי "אלגרו". כמו כן דיבב את סדרת האנימציה לילדים "ברבאבא".
באוגוסט 1968 מונה למנהל התוכניות של הטלוויזיה הישראלית, ושימש בתפקיד זה עד 1976. במסגרת הטלוויזיה הישראלית המשיך שמעוני בעריכתה והנחייתה של התוכנית "מחפשים את המטמון", אותה החל עוד בימי הרדיו, כשהפעם נוסף לה ממד חזותי.
מדי שנה הקריא שמעוני את הצבעת חבר השופטים הישראלי במסגרת תחרות הזמר של רשות השידור האירופית - האירוויזיון. ב-1980 מונה למנהל הטלוויזיה הישראלית; ברם, לאחר שמנכ"ל הרשות, טומי לפיד, התערב שוב ושוב בניהול הערוץ, התפטר שמעוני מתפקידו זה.
יצחק שמעוני היה המנחה בשנותיו הראשונות של פסטיבל הזמר והפזמון - תחרות שירים ששודרה בקול ישראל החל מ-1960 ולאחר מכן נמשכה בערוץ הראשון בטלוויזיה. הפסטיבל נערך במוצאי יום העצמאות, ובפועל נעל את אירועי היום.
בין חידושיו בשידור: תוכניות ישירות מ"תערוכת העשור" בירושלים, פיתוח שידורי הג'אז ברדיו עם מל קלר, הקלטות של סיפורים מוזיקליים ובהם: "טאבי הטובה", "פי-ווי הפיקולו", "בנות היער" ועוד.
הוקרה

כהוקרה לפועלו של יצחק שמעוני נערכה לכבודו תוכנית "חיים שכאלה" ששודרה בערוץ הראשון ב-8 ביוני 2007.
שמעוני זכה בפרס רשות השידור (פעמיים), פרס מונטה קרלו ופרס כינור דוד. זכה בתואר יקיר ירושלים לשנת ה'תשע"א.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, איש הטלוויזיה והרדיו יצחק שמעוני הלך לעולמו, באתר ynet, 11 ביוני 2013
↑  צבי לביא, יצחק ('צחי') שמעוני – מנהל התכניות העבריות בטי.ווי., מעריב, 9 ביולי 1968; י. שמעוני ימשיך שנה בתפקידו, דבר, 20 בפברואר 1972
↑  מוטי קירשנבאום - מנהל מחלקת התכניות בטלוויזיה, דבר, 1 ביוני 1976.
↑  טובה צימוקי, יצחק שמעוני נבחר מנהל הטלוויזיה, דבר, 11 במרץ 1980.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308380605171  ISNI: 0000 0000 6967 3001  LCCN: no2013058582  VIAF: 97486713   WorldCat (עם VIAF): 97486713 
יצחק שמעוני מנחה את התוכנית "שלושה בסירה אחת", 1957
כשל המצוקה היחסית

כשל המצוקה היחסית (נקרא גם פנייה אל הבעיה החמורה ביותר) הוא כשל לוגי מקבוצת כשלי אי-רלוונטיות מסוג מליח אדום המתרחש כאשר נעשה ניסיון להציג את התופעה הנדונה כתופעה בלתי חשובה שיש להתעלם ממנה, או כתופעה הרבה פחות שלילית מכפי שהיא על ידי השוואתה לתופעה בלתי רלוונטית הנתפסת כחמורה הרבה יותר. ההנחה בכשל המצוקה היחסית היא שהבעיות הנתפסות כחמורות ביותר בעולם מצדיקות התעלמות מבעיות הנתפסות כחמורות פחות. שימוש נפוץ בכשל זה נעשה באמצעות התגובה: "אבל יש ילדים רעבים באפריקה". כשל זה יכול לשמש גם כדי להציג תופעה באור שלילי על ידי הצגת התופעה הטובה ביותר.
מבנה

תופעה א' מוצגת
תופעה ב' מוצגת כמקרה החמור ביותר.
לכן, תופעה א' לא חשובה או לא חמורה.
או:
תופעה ב' מתרחשת והיא חמורה מתופעה א'.
לכן, תופעה א' מוצדקת.
דוגמאות

דוגמה א'
אדם א': צריך להיאבק נגד התעללות בבעלי חיים.
אדם ב': יש ילדים רעבים באפריקה, לכן יש לדחות את הטענה של אדם א'.
דוגמה ב'
אדם א': יש לקדם שכר שווה לנשים.
אדם ב': יש ילדים בסין שמשתכרים דולר ליום, לכן יש לדחות את הטענה של אדם א'.
ראו גם

משתי עוולות יוצא צדק
אי-רלוונטיות
בעיות העולם הראשון (אנ')
הערות שוליים

↑  Relative Privation, Logically Fallacious,Bo Bennett
↑  Red Herring, Department of Philosophy, texas state university
↑  Atheism: The Theological Default, Alex Chamden, Alain Marcel, 2015, P 118
↑  Appeal to Worse Problems, TV Tropes
↑  DS View: Fallacies, The student news site of University of North Dakota