stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פינוי בינוי
מיזמים שיצאו לדרך > רעננה

בשנת 2017 החל פרויקט פינוי בינוי ראשון בעיר, ברחוב ויצמן 127–133. הפרויקט כולל הריסת 48 דירות ישנות ב-4 בניינים ישנים והקמת 154 דירות חדשות במקומן ב-4 בניינים חדשים בני 10 קומות. מדובר במקדם של 3.2 דירות חדשות במקום כל דירה ישנה. באותה שנה אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה ברעננה עוד שלושה פרויקטים של פינוי בינוי.
ביוני 2019 החל פרויקט ה"פינוי-בינוי-פינוי" הראשון בארץ, ברחוב בורכוב ברעננה. פרויקט זה מחולק למספר שלבים, בשלב הראשון, פונו חלק מהדיירים לשכירות, בחלקה שפונתה יהרס המבנה הקיים ויבנו 2 בניינים חדשים אשר יאכלסו את הדיירים שפונו מהחלקה ויאוכלסו גם דיירים מהמבנים הסמוכים. בשלב השני, לאחר שבעלי הקרקע מהבניינים הסמוכים אוכלסו בדירתם החדשה שבשלב א' יהרסו הבניינים מהחלקות הסמוכות ויבנו 3 מבנים חדשים.
מיזמים שיצאו לדרך > באר שבע

בשנת 2014 יצא לפועל פרויקט פינוי בינוי ראשון בעיר, ברחובות וינגייט וגוש עציון בשכונה ג', צמוד למבואה הדרומית של המרכז הרפואי "סורוקה" וסמוך לאוניברסיטת בן-גוריון. הפרויקט כולל 370 דירות, במקום 15 דירות בשני מבני שיכון רכבת משנות החמישים, ובמבנה ישן נוסף שממוקמים על מגרש גדול בשטח של 15 דונם. השטח הגדול איפשר לתכנן את התוכנית שמקיימת יחס חריג של כמעט 25 דירות חדשות על כל דירה ישנה מפונה.
מיזמים שיצאו לדרך > ירושלים

מספר פרויקטים נמצאים בתכנון במסלול רשויות מקומיות, ביוזמת עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים בדרך חברון, שיכון המקשר, מרכז מסחרי נווה יעקב, רחוב הארזים בבית הכרם, בקרית יובל ובקטמונים.
ביוני 2018, החל פרויקט פינוי בינוי ראשון בעיר בשיכון המקשר, הכולל 6 בתי רכבת בהם כ-70 דירות ישנות, שנהרסו לטובת בנייה של 2 מגדלים בני 25 קומות עם 260 דירות חדשות.
מיזמים שיצאו לדרך > הרצליה

בנובמבר 2019, החל מיזם פינוי בינוי ראשון בהרצליה ברחובות מנדלבלט ואבן עזרא. את הפרויקט מובילה חברת מטרופוליס, ובמסגרתו היא הרסה כ-84 דירות ובונה במקומן כ-278 דירות חדשות.
בשנת 2021 החל מיזם פינוי בינוי ברחוב בר כוכבא שבשכונת נווה ישראל. את הפרויקט מובילה חברת ICR, ובמסגרתו היא הרסה 124 דירות ובונה במקומן כ-400 דירות חדשות.
בעיר מתוכננים מיזמי פינוי בינוי נוספים הנמצאים בשלבי אישור.
ראו גם

התחדשות עירונית
פרויקט שיקום שכונות
הערות שוליים

↑  עינת פז-פרנקל, "אם ידחפו פינוי־בינוי, המחירים יוכלו לרדת", באתר כלכליסט, 24 באפריל 2014
↑  אבי בר-אלי, "אזרח לא יכול להאמין בתוכנית כשזה לוקח כל כך הרבה זמן. זה פשוט נורא", באתר הארץ, 6 באפריל 2006
↑  מסלול רשויות מקומיות
↑  הטבות מס בהתחדשות עירונית
↑  הזכות לסרב לעסקת פינוי בינוי, באתר כל זכות
↑  שלומית צור, ‏סיכונים בהתחדשות עירונית: חוסר וודאות, חוסר ניסיון וסחטנות, באתר גלובס, 26 בפברואר 2018
1 2   אריק מירובסקי, מפוני פרויקט פינוי-בינוי בבאר שבע יקבלו 2 דירות במקום הדירה שיפנו, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2014
↑  דור עצמון, התחדשות עירונית - הסיכונים שלא מדברים עליהם, באתר ביזפורטל, 8 ביוני 2023
↑  הבדיקות ההכרחיות של בעלי דירות ועו"ד מטעמם לפני התקשרות בהליך התחדשות עירונית, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2023
↑  ע"א 3511/13 רגינה שורצברגר נ' שלום מרין ואחרים, ניתן ב־24 ביולי 2014;
שלומית צור, ‏העליון: דיירת שסירבה לפינוי-בינוי תפצה את שכניה בחצי מיליון שקל, באתר גלובס, 27 ביולי 2014
↑   צבי זרחיה, שתי הצעות החוק של איילת שקד אושרו בקריאה ראשונה: "דייר סרבן" ו"חוק המעאכרים", באתר TheMarker‏, 29 בפברואר 2016
↑  נמרוד בוסו, כישלון הפינוי-בינוי: במקום להאיץ בנייה של אלפי דירות – מספר הפרויקטים צנח, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2017
↑   נמרוד בוסו, נהרס המבנה האחרון במתחם פרויקט פינוי בינוי של מצלאווי בקריית אונו: בכך יושלם פרויקט הפינוי-בינוי הראשון שיצא לדרך בישראל, אשר החל לפני 13 שנה, במסגרתו נבנו 515 דירות חדשות במקום 170 יחידות בבנייני רכבת, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2014
↑   נמרוד בוסו, כך הורסים עשרה בניינים בנוה שרת במסגרת פרויקט פינוי בינוי, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2014
↑   נמרוד בוסו, עיריית ת"א כפתה את היזם על התושבים - ואישרה פרויקט פינוי-בינוי גרנדיוזי בנווה שרת: במסגרת הפרויקט ייבנו מגדלים בני 26 קומות ובהם 1,159 דירות, במקום 450 דירות שייהרסו, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2017
↑  קריית האמנים ראשון לציון, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2013
↑  שלומית צור, ‏154 דירות חדשות: פרויקט פינוי-בינוי ראשון ברעננה יצא לדרך, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2017
↑  מירב זיגלמן, פרויקט פינוי בינוי במתחם גאולה בקרית שרת, באתר צומת השרון רעננה, 4 בספטמבר 2017
↑  הילה ציאון‏, ירושלים מתחדשת: התוכניות העתידיות לפינוי בינוי בבירה, באתר וואלה, 5 במאי 2017
↑  הילה ציאון‏, צפו בהריסות: פרויקט פינוי בינוי ראשון בירושלים יצא לדרך, באתר וואלה, 21 ביוני 2018
↑  שרון יונתן, ההריסה החלה: פרויקט הפינוי בינוי בנווה ישראל יצא לדרך, באתר "שרון און ליין", 22 ביוני 2021
בניין בשכונת קריית שפרינצק שבחיפה, שפונה מדייריו בטרם הריסתו
אלי הירש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוקטובר 1962 (בן 62) 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  משורר, עורך ספרותי, מבקר ספרות ומתרגם
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ה
 http://www.elihirsh.com
 
אלי הירש (נולד ב-8 באוקטובר 1962 בפתח תקווה) הוא משורר, עורך ספרותי, מבקר ספרות ומתרגם ישראלי. חתן פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשע"ה.
ביוגרפיה

ב-1979 פרסם לראשונה שירים אחדים בכתב העת סימן קריאה. בשנות השמונים למד פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, והשלים תואר ראשון בתחום בהצטיינות יתרה. אחר כך עבד כמתרגל בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה. באותו עשור החל גם לכתוב במקומונים ובעיתונים, על פי רוב בענייני ספרות. ב-1985 ערך, יחד עם שלושה משוררים נוספים, את גיליונו היחיד של כתב העת "מקום". מספר שנים לאחר מכן, מונה הירש למבקר הספרים של "העיר" ושימש בתפקיד שש שנים.
ב-1994 עבר למוסף התרבות של מעריב, ושימש כמבקר הספרים של העיתון. ב-1998 סיים את עבודתו במעריב ועבד במשך שלוש שנים כעורך עצמאי. ב-2001 מונה לעורך הראשי של הוצאת מודן, וב-2003 עבר להוצאת חרגול, בה הוא משמש מאז כעורך ספרי המקור. בחרגול מופקד הירש על הסדרה הייחודית "חרגול פלוס". במשך עשור (2007–2018) כתב טור שבועי על שירה במוסף הספרות של ידיעות אחרונות. ב-2007 החל להנחות סדנאות לכתיבה שירה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. ב-2016 השלים תואר שני בפילוסופיה, גם הוא מאוניברסיטת ת"א.
במהלך השנים ערך הירש כמאתיים ספרי שירה ופרוזה, וכתב מאות מאמרי ביקורת ומסות ספרותיות, רובם פורסמו בעיתונות היומית. חתן פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשע"ה.
שירתו

שירתו של הירש מתמקדת בזיכרון: האישי, התרבותי, והזיקה ביניהם. בכל אחד מספריו הופך הזיכרון - של אדם אהוב שנפטר, מסורת ספרותית שנשכחה או נוהג תרבותי שהושאר מאחור - למסע של חיפוש ושיבה, שמהלכו זוכה המקור האבוד ללידה מחדש בדמות חדשה, באמצעות השירה. שירתו מבקשת לחבר בין זמנים שונים, בהיותה ממוקמת בזמן ונטולת זמן בעת ובעונה אחת.
שניים משיריו, "אמא שלי" ו"מזמור מספר שלוש", הולחנו ובוצעו על ידי להקת DXM. לאחר הביצוע בשבוע השירה בתיאטרון צוותא ב-1988, הופצו השירים בקלטת שנושאת את שם מחברם. הופצה גם קלטת וידאו, שנקראה "אלי הירש בהופעה".
חיים אישיים

הירש מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
ספריו > כתיבה

רעש, הוצאת "עכשיו", 1986
טיול בשלושה: סיפור מסע בתשעים-ושש סונטות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997
מוזיקה חדשה, חרגול ועם עובד, 2008
גני תל אביב התלויים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013
שברים ורעש, הוצאת קשב לשירה, 2016
משהו מעבר לאושר, הוצאת הקבוץ המאוחד, 2024
ספריו > תרגום

חניף קוריישי, הבודהה מהפרברים, זמורה-ביתן 1993
סול בלו, גניבה, זמורה-ביתן 1994
ג'ון אפדייק, בק: הספר, זמורה-ביתן 1995
ג'ון דוס פסוס, מנהטן טרנספר, עם עובד 1995 (יחד עם דן דאור)
פול אוסטר, מר ורטיגו, עם עובד 1996 (יחד עם דן דאור).
הערות שוליים

↑  אלון אלטרס, רובי שונברגר וחזי לסקלי
↑  חרגול, חרגול - על הסדרה, באתר www.xargol.co.il
↑   מאיה בז'רנו, כן ככה זה היה, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313178205171  GND: 1112964517  ISNI: 0000 0000 6660 5089  LCCN: n93086148  VIAF: 12613262   WorldCat (עם VIAF): 12613262
ויליאם ברוק

ויליאם אמרסון ברוק (באנגלית: William Emerson Brock‏; 14 במרץ 1869 – 5 באוגוסט 1950) היה חבר הסנאט של ארצות הברית דמוקרטי מטנסי בין השנים 1929 עד 1931.
ביוגרפיה

ברוק נולד ב-14 במרץ 1869 במחוז דייווי, קרוליינה הצפונית, והיה בנם של מרי אן (האוול) וריצ'רד אמרסון ברוק. הוא למד בבית ספר ציבורי ועסק בחקלאות עד 1894. לאחר מכן הוא עבר לוינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית, והפך לפקיד בסופר.
מ-1896 עד 1901 עבד כמוכר טבק. בשנת 1909 הוא עבר לצ'טנוגה, טנסי. בצ'טנוגה, ברוק התערב בייצור ממתקים, וגם היה לו מעורבות בתחומי ביטוח ובנקאות. בנוסף הוא הפך לנאמן של אוניברסיטת צ'טנוגה (כיום אוניברסיטת טנסי בצ'טנוגה), אוניברסיטת אמורי והנרי, וגם מכללת מרתה וושינגטון.
ב-2 בספטמבר 1929, מושל טנסי, הנרי הוליס הורטון, מינה את ברוק למושב שהתפנה בסנאט האמריקני בשל מותו של לורנס ד. טייסון; הורטון הציע לראשונה את המינוי לסנאטור לשעבר לוק לי, שסירב למינוי. ב-4 בנובמבר 1930 נבחר ברוק להשלמת כהונה זו. הוא לא התמודד לתקופת הכהונה המלאה של שש השנים באותו זמן, וכהונתו כסנאטור אמריקאי הסתיימה ב-3 במרץ 1931. החליף אותו קורדל הול.
לאחר שעזב את הסנאט, חזר ברוק לעסקי ייצור הממתקים שלו בצ'טנוגה ונשאר מעורב בעסקי הייצור עד מותו ב-5 באוגוסט 1950. הוא נקבר בבית הקברות פורסט הילס בצ'טנוגה.
נכדו של ברוק, ביל ברוק, היה חבר רפובליקני בבית הנבחרים של ארצות הברית וחבר הסנאט של ארצות הברית מטנסי.
מוטורולה מוביליטי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  מוטורולה 
 תקופת הפעילות:  4 בינואר 2011 – הווה (14 שנים) 
 חברת אם:  לנובו 
 מיקום המטה:  שיקגו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  טלפון סלולרי 
  
 www.motorola.com
 
מוטורולה מוביליטי בע"מ (באנגלית:  Motorola Mobility LLC) היא יצרנית אלקטרוניקה המתמחה בייצור סמארטפונים ומכשירים ניידים אחרים הפועלים על גבי מערכת ההפעלה אנדרואיד. משרדי חברת מוטורולה מוביליטי ממוקמים במגדל מרצ'נדייז בשיקגו, אילינוי, והיא כיום חברה-בת בבעלות מלאה של תאגיד הטכנולוגיה הסיני, לנובו (Lenovo).
היסטוריה

מוטורולה מוביליטי הוקמה ב-4 בינואר 2011, לאחר פיצול של חברת מוטורולה בע"מ לשתי חברות נפרדות, כאשר מוטורולה מוביליטי נטלה על עצמה את קווי המוצרים המכוונים לצרכנים של החברה (כולל עסקי הטלפונים הניידים שלה, כמו גם המודמים הכבליים ותיבות הטלוויזיה בתשלום), בעוד מוטורולה סולושנס נטלה על עצמה את קווי המוצרים המכוונים לעסקים של החברה.
במאי 2012 רכשה גוגל את מוטורולה מוביליטי בסכום של 12.5 מיליארד דולר; המטרה העיקרית של הרכישה הייתה להשיג את פורטפוליו הפטנטים של מוטורולה מוביליטי, כדי להגן על יצרני אנדרואיד אחרים מתביעות משפטיות.
בעלותה של גוגל על החברה הייתה קצרה. בינואר 2014, הכריזה גוגל כי תמכור את מוטורולה מוביליטי ללנובו הסינית, בסכום של 6.91 מיליארד דולר. המכירה הושלמה ב-30 באוקטובר 2014. לנובו חשפה כוונה להשתמש במוטורולה מוביליטי כדרך להתרחב לשוק הסמארטפונים בארצות הברית. באוגוסט 2015, חטיבת הסמארטפונים הקיימת של לנובו נבלעה במוטורולה מוביליטי.
ראו גם

מוטורולה
מוטורולה סולושנס
הערות שוליים

↑  "China's Lenovo buys Google's Motorola business for US$2.9 billion". South China Morning Post. 30 בינואר 2014. נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hardy, Quentin. "Google Buys Motorola For Patent Parts". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2022-08-17.
פוליטיקה השוואתית

פוליטיקה השוואתית היא תחום מחקר במדע המדינה, העוסק בלמידה על ידי השוואה ומיון בין צורות שלטון וממשל ומערכות פוליטיות במדינות שונות.
מתודולוגיה

הפוליטיקה ההשוואתית בנויה על 3 מגמות:
מחקר פרטני של מדינות – כל מדינה בפני עצמה. יצירת מאגר של ידע עמוק על כל מדינה, שניתן להשתמש בו לצורכי השוואות.
השוואה מערכתית בין מדינות – בדיקת נושא מסוים לרוחב. הגדרת ההבדלים בין המדינות ומתן הסבר להבדלים אלו.
מתודולוגיה השוואתית – פיתוח שפה וכלים משותפים לכל החוקרים בתחום הפוליטי.
פוליטיקה השוואתית נוטה להתמקד בתהליכים ומבנים פנים-מדינתיים. כמו כן, היא משווה בין מערכות פוליטיות, מערכות פוליטיות תת-מדינתיות (אזוריות או מקומיות), ויחידות על-לאומיות (כגון ארגונים בינלאומיים ומרכיביהם). על מנת לערוך בדיקת פוליטיקה השוואתית בארצות אחרות, ישנו צורך בהבנת הרקע שלהן מבחינת היסטורית, חוקית, תרבותית ודמוגרפית. ללא שימוש בשיטת המחקר ההשוואתית, לא ניתן להגיע להכללות תקפות בנוגע לממשל ופוליטיקה - הניתוח ההשוואתי מאפשר לבדוק ולגזור את מהימנותן של הכללות אלו; כמו כן, הוא מאפשר להבין את היתרונות והחסרונות של מבנים ותהליכים פוליטיים במדינה נתונה ולייבא ממדינות אחרות. המחקר ההשוואתי אינו מספק תשובות בנושאים ערכיים (חירות, שוויון וכדומה).
היסטוריה

נהוג למנות שלוש תקופות עיקריות בחקר הפוליטיקה ההשוואתית:
תקופה ראשונה: התקופה המסורתית שבין מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. התמקדות במוסדות הפורמליים של המדינה, ובעיקר במדינות הדמוקרטיות. הפוליטיקה נחשבה למשהו מצומצם, פורמלי, מכיוון שהתמקדו בממשלה, בחוקים וביחס בין רשויות השלטון. משפט חוקתי היה התחום הבולט במחקר ומוסדות המדינה נתפסו כשחקנים העיקריים.
תקופה שנייה: לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. מזוהה עם גבריאל אלמונד האמריקני, אשר יצא כנגד המחקר של מדינות דמוקרטיות בלבד והסתכלות רק על מוסדות. תקופה זו מאופיינת בהרחבת עולם המושגים והמחקר של הפוליטיקה ההשוואתי, וכן הרחבת התחום הגאוגרפי של הפוליטיקה ההשוואתית גם למדינות בעולם השלישי. התפתחה התפיסה לפיה הפוליטיקה רחבה הרבה יותר מהפוליטיקה החוקית-פורמלית המתקיימת במוסדות. התפתחו תאוריות כגון הקשר בין התפתחות כלכלית ויציבות דמוקרטית. במקום גישה מוסדית-חוקית הם פיתחו גישה רציונלית פונקציונלית.
תקופה שלישית: קמה בשנות השמונים של המאה ה-20 כביקורת על התקופה השנייה. המגמה מבוססת על מחקרים שטוענים כי זו הייתה טעות לזנוח את המוסדות הפורמליים של המדינה, וכי יש לבצע סינתזה בין שתי התקופות. המוסדות חוזרים להחקר, אך כחלק ממערכת פוליטית ריאלית כוללת. בתקופה זו נצפתה עלייה של מחקרים השוואתיים המתמקדים באזורים גאוגרפיים שונים. הפוליטיקה ההשוואתית כבר לא מעוניינת בגורמים היוצרים פוליטיקה מסוג מסוים, אלא בהשפעות של פוליטיקה מסוג מסוים: כגון מתי דמוקרטיות יציבות, מהן השלכות סוג המשטר וכדומה.
בין החוקרים הבינלאומיים המרכזיים בתחום גבריאל אלמונד, ארנד ליפהרט, סימור מרטין ליפסט, סמואל הנטינגטון, רוברט א. דאהל, ברינגטון מור, רנדולף ל. ברהם ואנדריי מרקוביץ'. חוקרים ומומחים ישראלים לפוליטיקה השוואתית כוללים את: משה הלינגר, נעמי חזן, אברהם דיסקין, גד ברזילי, משה מאור ועוד.
לקריאה נוספת

בנימין נויברגר, דמוקרטיות ודיקטטורות: רעיונות, הקשרים, משטרים, (האוניברסיטה הפתוחה, 2007-2004)
רוד הייג ומרטין הרופ: פוליטיקה השוואתית (תרגום על ידי חדוה ארליך, 2011)
מנחם הופנונג, סמכות, עוצמה והפרדת רשויות — ביקורת שיפוטית בישראל בפרספקטיבה השוואתית, נבו (הוצאה לאור)
פוליטיקה - כתב עת למדע המדינה וליחסים בינלואמיים, המכון ליחסים בינלאומיים על-שם לאונרד דייוויס, האונ' העברית בירושלים. גיליון מס' 23, אביב 2014
פול אנדרסון (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1978  (בן 46) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול אנדרסון (באנגלית: Paul Anderson; נולד ב-19 בנובמבר 1978) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד ארתור שלבי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם", אנדרסון בסרט "האיש שנולד מחדש", וסבסטיאן מורן בסרט "שרלוק הולמס: משחק הצללים".
ביוגרפיה

אנדרסון נולד בלונדון. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החליט לפתח קריירת משחק, ונרשם לאקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה. הוא התחיל להופיע במחזות שכתב ידידו גרגורי ברק, שסרט הבכורה שלו "71" יצא לאקרנים בשנת 2014. ב-2009 שיחק אנדרסון לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הבריטי "הפירמה".
הפריצה של אנדרסון הגיעה ב-2013 כשלוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם" של ערוץ BBC Two לגלם את ארתור שלבי, גנגסטר בברמינגהאם של אחרי מלחמת העולם הראשונה. מאז שיחק בתפקידים שונים בסרטי קולנוע כגון "בלב ים" של רון הווארד, "האיש שנולד מחדש", ו-Brimstone".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 |  | Engaged to Kill | האנטר |  |
| 2008 |  | Frankie Howerd: Rather You Than Me | רוג'ר |  |
| 2009 |  | The Firm | בקס |  |
| 2010 |  | The Basement | ג'ייק |  |
| 2011 |  | A Lonely Place to Die | כריס |  |
| 2011 | שרלוק הולמס: משחק הצללים | Sherlock Holmes: A Game of Shadows | קולונל סבסטיאן מורן |  |
| 2012 |  | Piggy | פיגי |  |
| 2012 | היחידה | The Sweeney | אלן |  |
| 2012 | תשוקה | Passion | דירק |  |
| 2014 |  | '71 | סרג'נט לסלי לואיס |  |
| 2014 |  | Electricity | בארי או'קונור |  |
| 2015 | אגדת האחים קריי | Legend | אלברט דונויו |  |
| 2015 | בלב ים | In the Heart of the Sea | קיילב צ'אפל |  |
| 2015 | האיש שנולד מחדש | The Revenant | אנדרסון |  |
| 2016 | ברימסטון | Brimstone | פרנק |  |
| 2017 |  | 24 Hours to Live | ג'ים מורו |  |
| 2017 | אויבים | Hostiles | קורפורל טומי תומאס |  |
| 2018 | רובין הוד | Robin Hood | גאי מגיסבורן |  |
| 2021 | סמטת הסיוטים | Nightmare Alley | חנון #1 |  |
| 2024 | ליפט | Lift | דונאל |  |
| 2025 | כנופיית ברמינגהאם | The Immortal Man | ארתור שלבי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 |  | Pink Serenade | ג'רמי פישר |  |
| 2005 | דוקטור הו | Doctor Who | ג'ייסון | בפרק "The Christmas Invasion" |
| 2007 | עדות אילמת | Silent Witness | סמל בילוש דייב ליסון | בפרק "Peripheral Vision" |
| 2008 | אפר לאפר | Ashes to Ashes | חשוד ברצח | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2008 | לואיס | Lewis | פרנק ספורטי | בפרק "The Great and the Good" |
| 2009 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | גרהם ספאט | בפרק "The Black Book" |
| 2011 | ההבטחה | The Promise | סרג'נט פרנק נאש | מיני-סדרה |
| 2011 | לואיס | Lewis | אליסטר דרלו | בפרק "Wild Justice" |
| 2013 | טופ בוי | Top Boy | מייק | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2013 |  | The Great Train Robbery | גורדון גודי | מיני-סדרה |
| 2013–2022 | כנופיית ברמינגהאם | Peaky Blinders | ארתור שלבי | תפקיד ראשי |
| 2021 |  | The Prince | הנסיך לואיס | דיבוב; 12 פרקים |
| TBA |  | The Gray House |  | סדרת טלוויזיה עתידית |
הערות שוליים

↑  "Interview with Paul Anderson". BBC.
↑  "Paul Anderson and Team Arthur". Interview Magazine. 12 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1093227907  ISNI: 0000 0001 0908 3779  LCCN: no2015105340  MusicBrainz: c923e005-a762-407d-9de3-f58972169f0a  SUDOC: 197113230  VIAF: 63277687   WorldCat (עם VIAF): 63277687
אופני BMX

מרוץ אופני BMX
פעלולים עם האופניים
אופני BMX (קיצור של Bicycle Moto-cross (X)) הם סוג אופניים המשמשים לספורט אתגרי. הספורט שנעשה עם האופניים כולל מרוצים על גבעות חול או קפיצות ופעלולים אקרובטיים באזורים מיוחדים לכך, בהם מוצבות רמפות, מכשולים ונקודות קפיצה. סגנון זה נקרא "סגנון חופשי" ("freestyle").
ספורט הרכיבה על אופני BMX החל בקליפורניה, ארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כגרסת אופניים למרוצים ופעלולים שנעשו עם אופנועי שטח. בהמשך שולבו ברכיבה בסגנון חופשי גם פעלולי סקייטבורד. הספורט צבר תאוצה, ויצרני אופניים החלו לייצר אופניים מיוחדים לצורך כך.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) צורף ענף מרוצי אופני BMX לתוכנית האולימפית. בתכנון הכפר האולימפי לאולימפיאדת לונדון (2012), יועד לו אזור מיוחד בולופארק סמוך לולודרום האולימפי.
בישראל נפתחו בשנים האחרונות מספר פארקי אופניים עירוניים המכונים גם "בייק-פארק" בעלי מסלולים ורמפות המתאימים גם לאופני BMX. הפארקים נפתחו בנתניה, חולון ומודיעין, פארקים נוספים יבנו בעכו וביקנעם ובהמשך גם בערים אחרות.
ראו גם

מרוץ אופניים
ספורט אתגרי
סקייטבורד
יהדות זימבבואה

יהדות זימבבואה (לשעבר רודזיה הדרומית, רודזיה) היא קהילה יהודית ותיקה שבשיאה מנתה כ-7,000 יהודים. כיום נאמד מספר היהודים במדינה בכ-300 איש, והקהילה המאורגנת הגדולה מונה כשלושים יהודים אירופאים מבוגרים.
במהלך המאה ה-19 היגרו יהודים אירופאים אל רודזיה ולאחר מכן שבו ממנה, הגירה זו הביאה ליצירתה של קהילת היהודים האירופאית בימינו בזימבבואה, קהילה שרוב ככל חבריה בני גילאים מבוגרים.
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20

במהלך המאה ה-19 בעיצומה של התקופה הקולוניאליסטית, הגיעו היהודים לקולוניה הבריטית רודזיה (כיום רפובליקת זימבבואה) יחדיו עם המתיישבים מאירופה. מאז שבריטניה החליטה להעניק עצמאות למושבה הבריטית, במטרה להקים מדינה עצמאית שתקרא זימבבואה, החלה תנועת עבירה המונית של התושבים האירופאיים שהיו בה למדינות אחרות. יחדיו עמם יצאו רוב היהודים.
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20 > תולדות הקהילה

ההתיישבות היהודית ברודזיה החלה עוד בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. בשנת 1894 החלו להגיע ראשוני היהודים מבריטניה ומליטא. בית הכנסת הראשון בסולסברי (כיום הארארה) נוסד ב-1895. בין השנים 1900 ל-1903 לערך היה ר' ירחמיאל שטינברג איש ארץ ישראל שירד לבדו כדי לפרנס אשתו וילדיו - הדמות הדתית המשמעותית בקרב יהודי המקום בהיותו אדם דתי וירא שמים, מה עוד שהבריטים ראו בו איש הגון כיוון שלא לקח לעצמו מאום מהמאפייה בה עבד אשר שירתה את הבורים שהפסידו במלחמה לבריטים. לאחר תקופה זו שב לארץ ישראל ונודע בכינויו "הצדיק ממוצא". בשנת 1911 נבנה בית כנסת מפואר בבולוואיו. בשנת 1920 היגרו יהודים יוצאי ספרד מהאי רודוס למושבה הבריטית לשעבר, ובשנת 1931 יסדו בבירה בית כנסת ספרדי. בשנת 1930 הגיעו יהודים מגרמניה. אל הקהילה הצטרפו מעט יהודים לאחר השואה. היהודים שהתיישבו בסולסברי ובבולאביו ייסדו תנועות נוער ציוניות ואף הוקם בית ספר יהודי בשם שרון בבירה ובית ספר בשם כרמל בבולוואיו.
הקהילה היהודית ברודזיה הייתה ייחודית בניסיונותיה להקים חוות חקלאיות המבוססות על עבודה עברית. בנוסף עסקו המתיישבים בענף היהלומים והתעשייה.
עם תחילת המאבק השחור וההידרדרות במצב הביטחוני בשנות השבעים, עזבו מירב היהודים את המדינה. קצב ההגירה היהודית הלך וגדל והגיע לשיאו ב-1961 [דרוש מקור]. רבים עזבו את המדינה בשנת 1979 סמוך להקמת רפובליקת זימבבואה. רוב היהודים שעזבו התיישבו בדרום אפריקה הסמוכה ואחרים בישראל, אוסטרליה ובריטניה.
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20 > המצב היום

כיום חיים בזימבבואה כ-300 יהודים, כמאה בהארארה, לשעבר סולסברי, שהיא עיר הבירה של זימבבואה, וכ-150 בבולוואיו (Bulawayo). ובודדים גרים ב"קווה קווה"(אנ') (KweKwe), "גרו" (Gweru)(אנ') ו"קדומה" (Kadom)(אנ'). רוב היהודים הגרים היום במדינה הם כאמור מבוגרים.
המוסד המרכזי של הקהילה בהארארה הוא בית אבות, אשר בו מתגוררים כ-30 יהודים. בימי חול בית האבות הוא גם בית הכנסת ומתקיימים בו תפילות שלוש פעמים ביום עם רב המקום. בשבת מתקיימת התפילה בבניין הקהילה.
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20 > הסתגלות בתי הספר

בית הספר היהודי "כרמל", אשר נוסד עבור ילדים יהודים, מונה 200 תלמידים, מתוכם רק 5 יהודים. ההורים הלא-יהודים מבקשים לבניהם מוסד חינוכי בעל רמה ומוצאים את בית הספר היהודי מתאים לכך. הלימודים מתחילים במסדר בוקר שבו כל הילדים אומרים מודה אני. ביום שישי נערכת קבלת שבת ומסיימים את הטקס בשירת התקווה. את הקידוש עורך ילד יהודי אך את ברכת המזון אומר תלמיד לא יהודי. אין לימודים בבית הספר בימי שבת וחגי מועד.
הרב אליהו בירנבוים, ראש תוכנית "עמיאל", השולחת רבנים לקהילות יהודיות ברחבי העולם והמבקר בעיקר בקהילות בהן מספר היהודים אינו רב, מציין כי בקהילות נוספות בעולם קיים מצב דומה: בבית ספר על שם אלברט איינשטיין בקיטו (אקוודור), בבית הספר היהודי בלה פס (בוליביה), בבית ספר בפורט אליזבת (דרום אפריקה) ועוד .
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20 > שריפת בית הכנסת

בערב יום כיפור ה'תשס"ג (2002) הוצת בית הכנסת הגדול של קהילת בולאוויו אשר הכיל 1,500 מקומות. בית הכנסת שהיה גאוות הקהילה נשרף כולו, אך ספרי התורה ניצלו. לאור הסיכוי הקלוש כי תוקם מחדש קהילה גדולה בעיר, הוחלט למכור את המבנה לכנסייה. הכנסייה הסכימה כי המקווה שבמבנה שבחצר יישאר לשימוש הבלעדי של היהודים. גורל דומה היה גם לבתי כנסת אחרים במדינה.
הגירה יהודית לרודזיה במאות ה-19-20 > שליחי סוכנות

בעבר (2001–2003) היו שליחים מטעם הסוכנות היהודית (פרויקט "ערבים"). אך כיום השליח לדרום אפריקה מוסיף לטפל ביהודי זימבבואה.
ראו גם

יחסי זימבבואה–ישראל
למבה
יהודי רוסאפה
הערות שוליים

1 2 3  מקור:אליהו בירנבוים
שגיאות פרמטריות בתבנית:ניווט קבוצות 
פרמטרים [ 1 ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
| יהדות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב (קהילת יהודי בנגאזי |  |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו • מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • קניה |  |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |  |
אביגדור (ארגנטינה)

| --- | --- |
סמל אנטרה ריוס

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  אנטרה ריוס אנטרה ריוס
 חבל ארץ:  מסופוטמיה
 שפה רשמית:  ספרדית
 תאריך ייסוד:  1936
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במושבה:  692 (2010)
 קואורדינטות:  31°11′00″S 59°25′00″W﻿ / ﻿31.18333333°S 59.41666667°W﻿ / -31.18333333; -59.41666667 
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט אביגדור(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט אביגדור(למפת אנטרה ריוס רגילה) פרנה קונקורדיה גואלגואיצ'ו קונספסיון דל אורוגוואי גואלגואי קוריינטס אורוגוואי בואנוס איירס סנטה פהאביגדור(למפת אנטרה ריוס מוגדלת) פרנה קונקורדיה גואלגואיצ'ו קונספסיון דל אורוגוואי גואלגואי קוריינטס אורוגוואי בואנוס איירס סנטה פהאביגדור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אביגדור (בספרדית: Colonia Avigdor, קולוניה אביגדור) היא עיירה ורשות מקומית בארגנטינה הממוקמת בפרובינציה של אנטרה ריוס במחוז לה-פז במרחק 497 קילומטר מהבירה בואנוס איירס. המושבה הוקמה בשנת 1936 כחלק מפרויקט ההתיישבות היהודית החקלאית בארגנטינה באמצעות חברת יק"א בראשות הברון מוריס דה-הירש.