stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיולה גל
קורות חיים

דיולה גולדשטיין נולד במשפחה יהודית, בנם של הסוחר ליפוט גל (גולדשטיין) ושל רוזה צוקרברג (1844–1908). את לימודיו סיים בעיר הולדתו. בגיל ארבע עשרה ברח לעיר שיקלוש שבטרנסדנוביה כדי להיות שחקן, שם גילם לראשונה ספר במחזה העממי צעיף צבעוני (Baboskendő) של דיולה מולנאר. עם זאת, הוריו הביאו אותו הביתה כדי להמשיך את לימודיו בתיכון. אחרי החזרה, הוא ברח בכל זאת פעמיים נוספות. לאיוש דוצי לקח אותו כשחקן נודד. במרץ 1882 חתם חוזה עם מנהל התיאטרון גאבור יאקאבפי. דיולה ויזווארי גילה אותו בהופעה של אמנים חובבים במוהאץ' ויעץ לו להירשם לאקדמיה למשחק, דבר שהוא עשה ב-1884, (כיום שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע), אך לא סיים את לימודיו. ב-1887 שיחק בקושיצה, נאג'ווארד, במשך שבע שנים אצל מור דיטרואי בעיר קולוז'וואר, ולאחר מכן בארד במשך שנתיים. בהתחלה גילם כל מיני טיפוסים, אבל הוא הצטיין בגילום אנשים זקנים. ב-1 בספטמבר 1896, בבודפשט, הוא נשא את אלוש לייכנר, בתם של מוריץ לייכנר ושל נטי קוטנר. בשנת 1896, חתם חוזה לפתיחה של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, שבו היה חבר בולט עד דצמבר 1901. באותה תקופה היה גם מרצה בבית הספר למשחק של תיאטרון הקומידיה. לאחר מכן הוזמן לתיאטרון הלאומי וקיבל גם תפקיד הוראה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. ב-30 ביוני 1916 חגג בארד את יום השנה ה-30 שלו כשחקן בתפקיד הראשי של המחזה "הקרדינל". ב-23 בספטמבר 1920 התפטר מתפקידו כמרצה באוניברסיטה. ב-27 באפריל 1929 מינה אותו שר התרבות לפרופסור מן המניין באוניברסיטה לדרמה. הוא לימד שם עד 1939. שרד את השואה, אך נפטר בבודפשט 13 יום בלבד לאחר שחרור העיר מהנאצים.
פרסים והוקרה

ב-21 באפריל 1923 הוענק לו התואר "חבר לנצח של התיאטרון הלאומי של בודפשט".
ב-29 בינואר 1927 חגג 25 שנה לחברותו בתיאטרון הלאומי, 40 שנה לקריירה האמנותית שלו ו-25 שנה להוראה באוניברסיטה למשחק. עוצר ממלכת הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי. העניק לו את העיטור הגבוה "צלב ההצטיינות ההונגרי".
תפקידיו החשובים

ג'ון פלסטף (שייקספיר) הנרי הרביעי
ריצ'רד השלישי (שייקספיר)
המלך ליר (שייקספיר, הופיע לראשונה ב-20 באפריל 1926)
שיילוק (שייקספיר: הסוחר מוונציה)
פולוניוס (שייקספיר: המלט)
הלמר (איבסן: נורה)
טרטופ (מולייר)
באומרט (האופטמן: האורגים)
קיסר (שאו: קיסר וקלאופטרה)
הרוזן מקנט
מנניוס
אוקליו (פלאטוס: ספל)
ברניק (עמודי התווך של החברה)
הלם (נורה)
טודורסקו (פעמונים אילמים)
סרני (בריגדיר אוצ'קאי)
פרופסור (תרנגול הזהב)
לואי ה-11
לצ'ט (עסקים זה עסקים)
קרלו מורטי (לא ישר)
פריול מוריס (סקנדל)
קולונל (בית)
נירו (עבדים)
באומרט (אורגים)
קרול (רוזמרסהולם)
רופא (גנרל)
יאנוש קרפטי (טייקון הונגרי)
Bourganeuf (אחרי גירושין)
Falstaff (Shakespeare: IV. Henrik)
III. Richárd (Shakespeare)
Lear király (Shakespeare, 1926. április 20-án játszotta először)
Shylock (Shakespeare: A velencei kalmár)
Polonius (Shakespeare: Hamlet)
Helmer (Ibsen: Nóra)
Tartuffe (Molière)
Baumert (Hauptmann: A takácsok)
Caesar (Shaw: Caesar és Cleopátra)
Kent gróf
Menenius
Euclio (Plautus: Bögre)
Bernick (Társadalom támaszai)
Helm (Nóra)
Todorescu (Elnémult harangok)
Szörényi (Ocskay brigadéros)
Professzor (Aranykakas)
XI. Lajos
Lechat (Az üzlet üzlet)
Carlo Moretti (Becstelenek)
Férioul Maurice (Botrány)
Ezredes (Otthon)
Néró (Rabszolgák)
Baumert (Takácsok)
Kroll (Rosmersholm)
Orvos (Tábornok)
Kárpáthy János (Egy magyar nábob)
Bourganeuf (Válás után)
מחזותיו

מסתגפים, מחזמר ב-3 מערכות. מחבר שותף יוז'ף דויד. המלחין אדן פרקש. 24 באפריל 1894 בית האופרה המלכותי ההונגרי
מעיין הפיות, מחזה בשלוש מערכות.
צחק, ליצן! דרמה במערכה אחת; נכתב על ידי ברנהרד. בכורה: 1 בינואר 1915, תיאטרון אורניה.
האם שיחקתי טוב?, טרגיקומדיה במערכה אחת.
גילוי הקלפים, דרמה במערכה אחת. 28 ביולי 1917 ארד.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון התיאטרון ההונגרי)
Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. II. kötet (Favartné – Komjáti Ferenc). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. [1929]. 91. o. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שפפלין. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. [1929].
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 25738/1881. Névváltoztatási kimutatások 1881. év 6. oldal 27. sor
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 2024/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-12.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 2024/1945. folyószáma alatt.
↑  "Gál Lipótné Zuckerberg Rozália halotti bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári halotti akv. 221/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 709/1896. folyószáma alatt.
מוסרות

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
מוסרות (גם מסורה) הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מתחנות (ה28 במספר) בני ישראל במסעם לאחר יציאת מצרים.
בני ישראל הגיעו למוסרות לאחר שהיו בחשמונה, וממסורות המשיכו לבארות בני יעקן, בדרכם לארץ ישראל: ”וַיִּסְעוּ מִמֹּסֵרוֹת וַיַּחֲנוּ בִּבְנֵי יַעֲקָן” (ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"א).
סדר המסעות

בספר דברים חזרה התורה על פירוט מסעות בני ישראל במוסרות אך בשינוי סדר המסעות: ”וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל נָסְעוּ מִבְּאֵרֹת בְּנֵי-יַעֲקָן מוֹסֵרָה; שָׁם מֵת אַהֲרֹן וַיִּקָּבֵר שָׁם, וַיְכַהֵן אֶלְעָזָר בְּנוֹ תַּחְתָּיו” (ספר דברים, פרק י', פסוק ו').
בתלמוד ירושלמי התקשו בדברי הפסוק, שהרי אהרן מת ונקבר בהור ההר, ואילו בפסוק זה נאמר שמת במסורה. מלבד זה התקשו בסתירת הפסוקים כאשר בספר במדבר כפי שהובא לעיל נאמר שבני ישראל נסעו ממסורות לבני יעקב, ואילו בספר דברים נאמר שנסעו מבארות בני יעקן למוסרה.
בתלמוד ישבו את שתי הקושיות בכך שלאחר שנסתלקו ענני הכבוד במיתת אהרן בהור ההר, שהגינו על בני ישראל, פחד בני ישראל ממלחמה עם כנען מלך ערד, ורצו לחזור לאחריהם למצרים, וחזור בפועל עד לבני יעקן, ומשם הלכו שוב למוסרה, עד שנלחמו בהם שבט לוי והחזירו אותם חזרה, ובמלחמה זו הרג שבט לוי מבני ישראל שמונה משפחות ובני ישראל הרגו מבני לוי ארבע משפחות, לאחר מעשה זה הבינו בני ישראל שמה שגרם להם למלחמה זו ולהרוגים הוא מפני שלא ספדו לאהרן הכהן. לכן מיד ערכו הספד בעודם במסורה, לכן נכתב בפסוק כאילו מת אהרן במוסרה.
פרשני המקרא כתבו ליישב את סתירת בפסוקים בדרכים אחרות, על פי פשוטו של מקרא:
הרשב"ם על התורה כתב ליישב הסתירה בפשוטו, שכוונת התורה "נסעו מבארות בני יעקן מוסרה" היינו מבני יעקן שליד מוסרה, או מבני יעקן שהגיעו לשם ממוסרה.
בפירוש האבן עזרא כתב ליישב ש"מוסרות" הוא מקום אחד, אך מוסרה הוא מקום אחר. אך הרמב"ן דחה פירושו, וכתב שדרך התורה לשנות במעט את שמות המקומות והאנשים.
הערות שוליים

↑  עיין להלן דעות שהם שני מקומות שונים
↑  ירושלמי יומא פרק א הלכה א
↑  פירוש רש"י ספר במדבר, פרק י', פסוק ו' וביתר פירוט בתלמוד ירושלמי מסכת סוטה פרק א הלכה י, ומדרשים.
↑  כן נכתב אף בפירוש ההדר זקנים שם.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תחנה קודמת: חשמונה | נדודי בני ישראל במדבר | תחנה הבאה: בני יעקן |
בצלאל רנשבורג

| --- | --- |
 לידה:  1760 Poběžovice, צ'כיה 
 פטירה:  25 בספטמבר 1820 (בגיל 60 בערך) פראג 
 מקום פעילות:  פראג
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בספטמבר 1820 
 רבותיו:  רבי ליב פישלס, רבי יחזקאל לנדא, רבי אלעזר קאליר, רבי בנימין זאב וולף בוסקוביץ
 תלמידיו:  זכריה פרנקל 
 
רבי בְּצַלְאֵל רנשבורג (תקכ"ב, 1762 - י"ח בתשרי תקפ"א, 26 בספטמבר 1820) היה למדן ופרשן התלמוד מן האחרונים, מחכמי פראג.
ביוגרפיה

נולד בשנת תקכ"ב לרב יואל ולריקל רנשבורג. רב יואל היה תלמידו של רבי מאיר פישלס. אמו ריקל מתה עליו בעודו ילד ואביו אז נישא בשנית לאשה בשם חנה והוא גדל אצל אמו החורגת. בהיותו בן שתים עשרה נשלח לשוואבך לישיבתו של הרב המקומי, הרב אהרן בן משה, (מחבר  הגהות "מנחת אהרן" על ספר "הארוך מש"ך"), ולמד שם במשך שלוש שנים. מגיל 15 למד בפיורדא אצל הדיין רבי יוסף הס, לימים רבה של קאסל ומדינת הסן ומחבר הספר "בן פורת יוסף" על ההפטרות. בשלהי ימיו בפיורדא, הגיע לכהן כרבה של העיר רבי צבי הירש חריף, חתנו של רבי רפאל הכהן כ"ץ, שכיהן עד אז כרבה של פוזנא, וגם אצלו למד רבי בצלאל תקופה קצרה.
מפיורדא נסע לפראג, ובה למד אצל הרב ליב פישלס בנו של רבי מאיר פישלס, שהיו ראשי ישיבה גדולה בפראג. רבו זה היה נחשב אצלו כרבו המובהק והוא מצטט פסקי הלכה מפיו מאות פעמים בספריו. לדבריו, גם רבו קבע חידושים שלו בכתביו. בתקופה זו היה תלמידו ומקורבו של רבי יחזקאל לנדא מפראג, אותו כינה "גדול האחרונים".
התארס עם פרומט קליניבורג, בת העיר פראג; לפי סיכום עם ארוסתו נסע לאחר אירוסיו לעיר קולין ובה היה תלמידו של רב העיר הרב אלעזר קאליר, מחבר "אור חדש", להשלמת לימודיו. שם השתהה כשנתיים, ולאחריהן עוד שנה בעיר איגר. עם סיום שנות לימודים אלו, שב לפראג ונישא לארוסתו, אביה פרנס אותם במשך עשר השנים שלאחר נישואיהם. בשנים אלו כתב וסידר לדפוס את חיבוריו "עמק סוכות", "פתחי נדה" ו"טהרת חולין". בשהותו בפראג לאחר נישואיו, היה גם תלמידו של רבי בנימין זאב וולף בוסקוביץ'. מידידיו בתקופת פראג: רבי אלעזר פלקלס, מחבר "תשובה מאהבה"; ורבי שמואל ליב קוידר, מחבר "עולת שמואל". את ידידו רבי אלעזר פלקלס, קיבל על עצמו כרב, לאחר פטירת רבותיו, הנודע ביהודה ורבי ליב פישלס.
הוא היה איש חסד והרבה לתת צדקה לעניים, בספרייתו הגדולה התארחו רבים מחכמי פראג, ולמחברי ספרים שבאו לבקש את הסכמתו, נהג להעניק גם סיוע כספי.
נפטר בפתאומיות בחול המועד סוכות, י"ח בתשרי תקפ"א, 26 בספטמבר 1820, בטרם מלאו לו ששים שנה, ולא הותיר אחריו ילדים.
ספריו

מכל ספריו הספיק להדפיס רק את ספרו "הורה גבר" על מסכת הוריות (פראג תקס"ב); שנים מחיבוריו אבדו: "עמק סוכות" על שתי מהדורותיו, ו"טהרת חולין" על מסכת חולין, שלפי עדותו נכתב במשך שבע שנים. ספרו "חכמת בצלאל - פתחי נדה" שרד בכתב יד, ונדפס בירושלים (מוסד הרב קוק, תשי"ז).
הערותיו והגהותיו על גיליון הש"ס שלו נדפסו בשתי מהדורות, אחת בספר מעשה רב על ידי גיסו הרב יהודה קליניבורג (פראג 1823) והשנייה בסוף ש"ס דפוס פראג שיצא לאור בשנת תר"ד ולאחר מכן על גיליון דפי התלמוד בש"ס וילנא תחת השם "הגהות ר"ב רנשבורג".
חיבורו "שדה צופים" על פסקי הרא"ש, שבו הוא מציין את הלכות הרא"ש הנובעות מסוגיות הגמרא בכל מסכת שמובאות בדבריו במסכת אחרת, נדפס בסוף כרכי התלמוד הבבלי, ובמהדורת עוז והדר בדפי הרא"ש.
תשובותיו מכתבי יד ומספרי רבני דורו, נדפסו בספר שו"ת וחידושי רבינו בצלאל רנשבורג זצ"ל, ירושלים: מכון ירושלים, תש"מ.
לקריאה נוספת

הרב יוסף בוקסבוים, הגאון רבי בצלאל רנשבורג זצ"ל, בתוך: שו"ת וחידושי רבינו בצלאל רנשבורג זצ"ל, ירושלים: מכון ירושלים, תש"מ. עמ' 25–55.
הערות שוליים

↑  ה"נודע ביהודה" העריך אותו אף הוא, וכך הוא כותב לו (שו"ת נודע ביהודה מהדורה תנינא או"ח סי' סה): "אהובי ידידי הבחור המופלא וחכים טובא... כל דבריך המה טובים ואף על פי כן... והנה לולא למענך אני עושה לא הייתי מזדקק להשגות אלו".
↑  בהסכמתו להדפסת ספרו של רבז"ו בוסקוביץ', "סדר משנה" (פראג תק"פ), הוא כותב על רבו זה: "הייתי לפניו כבן המתחטא לאביו ועושה לו רצונו, והוא גם היה לי לאב כל הימים... חי אני, שפעמים רבות נזדעזעו כל אברי ונרתעתי לאחורי, מרוב חריפותו ובקיאותו היה כגל של אגוזים וכבור סיד שאינו מאבד טיפה, כל חלקי הירושלמי והרמב"ם היו שגורים בפיו ועל לשונו הטהור".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303831205171  GND: 141602147  ISNI: 0000 0001 1691 0859  LCCN: n84190318  NKC: zmp2017939533  NTA: 304415251  VIAF: 97542260   WorldCat (עם VIAF): 97542260
פרארי דייטונה SP3

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2022–2024
 יחידות שיוצרו:  הייצור מוגבל ל-599 יחידות
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי מונזה SP1/2
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  מרכב קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,686 מ"מ
 רוחב:  2,050 מ"מ
 גובה:  1,142 מ"מ
 משקל:  1,485 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,651 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטומוספירי המספק 840 כ"ס ב-9,250 סל"ד ומומנט מרבי של 71.1 קג"מ ב-7,250 סל"ד.
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  340 קמ"ש
 תאוצה:  2.85 שניות
 קשר:  פרארי רומא, פרארי לה-פרארי, פרארי אנזו, פרארי 812 סופרפאסט, פרארי F8 טריבוטו ופרארי SF90 סטרדלה
 מעצב:  פלאביו מאנזוני
פרארי דייטונה SP3 (באיטלקית: Ferrari Daytona SP3) היא מכונית-על במרכב רודסטר, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי בייצור מוגבל (599 יחידות) משנת 2022 עד שנת 2024. היא נחשפה ב-20 בנובמבר 2021. היא השלישית בסדרת SP של פרארי אחרי פרארי מונזה SP1/2. כיומיים לאחר חשיפת הדייטונה כל 599 היחידות נמכרו, מחירה עומד על 2 מיליון אירו.
עיצוב

העיצוב של הדייטונה SP3 הוא עיצוב מיוחד לרכבי פרארי ומשלב אלמנטים מהעיצובים של מכוניות המירוץ הישנות של פרארי וכן מכוניות הספורט החדשות של פרארי (בניהם: פרארי רומא, פרארי לה-פרארי, פרארי אנזו, פרארי 812 סופרפאסט, פרארי F8 טריבוטו ופרארי SF90 סטרדלה). העיצוב החיצוני בעיקר בחלק האחורי כולל פסים ארוכים לאורך כל הפגוש האחורי אשר עוברים על הפנסיים האחוריים ומייצרים עיצוב נועז. פנים המכוניות גם כולל עיצוב מיוחד אך עדיין נשאר דומה יחסית לשאר רכבי פרארי האחרונים. בדגם השתמשה פרארי לרוב בסיבי פחמן להורדת המשקל. לדייטונה שתי כונסי אוויר בשני הצדדים כאשר אלו מיועדים לשפר את כוח האווירודינמי של המכונית.
גג המכונית נפתח.
מפרט טכני

את הדגם ציידה פרארי במנוע האטומוספירי החזק ביותר שיש בעולם. מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטומוספירי המספק 840 כ"ס ב-9,250 סל"ד ומומנט מרבי של 71.1 קג"מ ב-7250 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.85 שניות והמהירות המרבית עומדת על 340 קמ"ש.
לגו

ב-24 במאי 2022 חשפה חברת לגו ערכת לגו לפרארי דייטונה SP3, היא כוללת 3,778 חלקים, היא מתנשאת לגובה של 15 ס"מ, אורך של 59 ס"מ ורוחב של 25 ס"מ. היא בנויה ממש כמו הדייטונה SP3 וכוללת תיבת הילוכים, מתלים ובלמים. מחיר הערכה עומד על 400 דולר והייצור יוגבל ל-5,000 ערכות.
הערות שוליים

↑  Ferrari Daytona SP3 Configurator Is Ready For Black Friday Shoppers, Motor1.com (באנגלית)
↑  Ferrari уже распродала все новые «Иконы», Motor1.com (ברוסית)
↑  Раскрыта Daytona SP3 – новая Ferrari ностальгической серии Icona, Motor1.com (ברוסית)
↑  Ferrari Icona serisinin yeni üyesi: Daytona SP3, Motor1.com (בטורקית)
↑  Ferrari, Daytona SP3'ün tüm örneklerini saniyeler içinde sattı!, Motor1.com (בטורקית)
↑  New mid-engined Ferrari Daytona SP3 packs 829bhp V12, Autocar (באנגלית)
↑  Ferrari Daytona SP3, l'Icona col V12 più potente di sempre: video, Motor1.com (באיטלקית)
↑  Ferrari Daytona SP3 - V12 de 840 ch pour la nouvelle Icona, Motor1.com (בצרפתית)
↑  Ferrari Daytona SP3: Der neue Icona mit 840 PS starkem V12, Motor1.com (בגרמנית)
↑  Oh yes, Lego has built a Ferrari Daytona SP3 Technic model, Top Gear, ‏2022-05-24 (באנגלית)
↑  New Lego Technic Ferrari Daytona SP3 Gets Working Gearbox, Pistons, Motor1.com (באנגלית)
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פרוקטוז 1,6-ביספוספטאז

הדמיה ממוחשבת של מבנה האנזים. ניתן לראות בתרשים שהאנזים בנוי מארבע יחידות. כל יחידה מכילה אתר קישור ל-F26BP, אשר מצויר בתרשים ליד האנזים בארבעה מקומות.
פרוקטוז 1,6 ביספוספוטאז הוא אנזים בכבד אשר הופך פרוקטוז-1,6-ביספוספט לפרוקטוז 6 פוספט במסלול הגלוקונאוגנזה, תהליך יצור של גלוקוז ממולקולות קטנות לא סוכריות. תפקידו של הפרוקטוז 1,6 ביספוספוטאז הפוך מתפקידו של הפוספופרוקטוקינאז (PFK), אך עם זאת שניהם חד כיווניים, כלומר האנזים אינו יכול לבצע את הפעולה ההפוכה לתפקידו.
פרוקטוז 1,6 ביספוספט, המצע של פרוקטוז 1,6-ביספוספטאז.
פרוקטוז 6 פוספט, תוצר התגובה המזורזת על ידי האנזים
חסר מולד של האנזים היא מחלה הכלולה בקבוצת מחלות אגירת הגליקוגן. חסר זה גורם לכך שבהיעדר אוכל לא תהיה אפשרות לכבד להשלים את הגלוקונאוגנזה ותיווצר רמה נמוכה של סוכר בדם או היפו-גליקמיה. ילדים החולים במחלה זו צריכים לקבל ארוחות פחממתיות קטנות ברווחים קבועים ובמיוחד בלילה. מעבר לכך אסור שתהיה בתזונתם סוכרוז, פרוקטוז וסורביטול. אי שמירה על כך עלולה לגרום להגדלת כבד בשל הצטברות תוצרי הביניים בתוכו.
האנזים מזרז את התגובה: {\ce {{D-fructose}- {1,6}bisphosphate + H2O <=> D-fructose -6phosphate + phosphate}}
ראו גם

פרוקטוז-1,6-ביספוספט
פרוקטוז 2,6-ביספוספט
גלוקונאוגנזה
פוספופרוקטוקינאז
פרוקטוז
היפוגליקמיה
יעקב קופל אלטנקונשטט

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1766 ב' באייר תקכ"ו אלטנקונשטאדט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  11 בדצמבר 1835 (בגיל 69) כ"א בכסלו תקצ"ו ורבובה, צ'כוסלובקיה 
 מקום פעילות:  ורבו, ממלכת הונגריה (כיום סלובקיה)
 תקופת הפעילות:  ? – 11 בדצמבר 1835 
 השתייכות:  יהדות הונגריה
 רבותיו:  רבי יוסף שטיינהארט, רבי הירש חריף, רבי יחזקאל לנדא, רבי מאיר ברבי
 תלמידיו:  רבי אברהם שאג-צוובנר, רבי אשר אנשיל יונגרייז, רבי חיים צבי מנהיימר
 חיבוריו:  חידושי יעב"ץ
 
 תפקידים נוספים:  רב העיר ורבו
 
רבי יעקב קופל אלטנקונשטט (או: אלטנקונשטאדט; נודע בכינוי ר' קופל חריף; ב' באייר תקכ"ו, 11 באפריל 1766, אלטנקונשטאדט, בוואריה - כ"א בכסלו תקצ"ו, 11 בדצמבר 1836, ורבו) היה רב וראש ישיבה, ממנהיגי יהדות הונגריה, רבה של העיר ורבוי, תלמידו של הנודע ביהודה, ומחבר הספר "חידושי יעב"ץ".
ביוגרפיה

נולד בשנת תקכ"ו בעיר אלטנקונשטאדט, בוואריה. משפחתו מתייחסת גנאלוגית למדינאי היהודי ופרשן המקרא דון יצחק אברבנאל, ואביו רבי צבי הירש בן שמואל אלטנקונשטט היה לפי עדות נכדו למדן גדול. בילדותו נסע לפיורדא ללמוד תורה אצל רבי יוסף שטיינהארט, רבה של העיר, שהיה אז בסוף ימיו; ואצל מחליפו בראשות הישיבה המקומית, רבי צבי הירש יאנוב ("ר' הירש חריף"). בשנת תקמ"ד החל ללמוד אצל רבי יחזקאל לנדא בפראג. הוא ותלמיד נוסף יחיד זכו מפי רבם לתואר "משוחרר", שמורה על הישגים לימודיים המאפשרים לתלמיד להסתדר בכוחות עצמו מבלי להזדקק לרבו.
בסוף שנת תקמ"ז התארס עם ליבלה בתו של ר' אברהם פעססעלס מהעיר שטאמפן, הוא התחתן רק לאחר שנה, ובשנה זו עבר לפרשבורג ולמד אצל רבה של העיר, רבי מאיר ברבי.
בערך בשנת תק"נ התמנה כרבה של קרלבורג, משרה בה החזיק עד שנת תקנ"ב, אז מונה כרבה של העיר ורבו. בשל חריפותו הרבה שהחלה להתפרסם, כינו אותו רבים "קופל חריף", כינוי זה דבק בו ונעשה לשימושי יותר משם משפחתו המקורי.
בוורבו הקים ישיבה, שהייתה הישיבה החשובה השנייה בהונגריה לצד ישיבתו של החתם סופר בפרשבורג. בישיבה זו למדו בדרך כלל כ-150 תלמידים, ובשנות כהונתו למדו בה כמה אלפים. שיעוריו התפרסמו בחריפותם, והיו מוקד משיכה לאורחים שבאו לימים ספורים כדי להאזין להם. לפי עדות תלמיד הישיבה הרב מאיר טויבר, אמר לו החתם סופר: ”יודע אני שהתלמידים הבאים מוורבו אינם מוצאים חפץ בשיעורי כמו בשיעורי הרב מוורבו”.
נפטר בפתאומיות בליל שבת פרשת וישב, כ"א בכסלו תקצ"ו (1835). החתם סופר הגיע במיוחד מפרשבורג להספידו.
חיבוריו

ספרו "חידושי יעב"ץ" על מסכת חולין, הודפס בפרשבורג לאחר פטירתו, בידי בנו רבי אברהם יחזקאל רייך מבנוביץ' (אנ'), בהסכמתו של החתם סופר. מלבד ספר זה הותיר אחריו בכתובים ובכתבי תלמידיו חידושים על כל הש"ס, ורשימות רבות בדברי אגדה.
תוכניתם של בני המחבר להדפיס את חידושיו למסכתות נוספות בתלמוד, עליה הכריזו בהקדמת הספר על מסכת חולין, לא יצאה לפועל. בתחילת המאה ה-21 החלו להדפיס מכתביו במסגרת מכון ירושלים, ובמסגרת פרטית בארצות הברית.
משפחתו

רבי אברהם יחזקאל רייך ואשתו שרה שרל
מטילדה מאטל ובעלה רבי דוד ברד"ח
ייטל ובעלה רבי דוד ליב רוזנצוייג
רבי צבי הירש רייך
רבי משולם רייך
נכדו, הקרוי על שמו הוא הרב יעקב קופל רייך, רבה הראשי של הקהילה האורתודוקסית בבודפשט, ומראשי היהדות האורתודוקסית ההונגרית במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
מתלמידיו

רבים מרבני הונגריה היו תלמידיו של רבי קופל חריף. כך כתב הרב יקותיאל יהודה גרינוולד בספרו "פארי חכמי מדינתנו" (סיגט תר"ע): ”הגאון המובהק ומפורסם מאור הגולה, המפורסם בשם ר' קאפל חריף בן מו"ה צבי. רוב גדולי ישראל היו מתלמידיו, חריפותו מי ימלל...”. להלן חלק מתלמידיו:
רבי אברהם שאג-צוובנר, רבן של שאטלסדורף וקוברסדורף, ובסוף ימיו בירושלים
רבי חיים צבי מנהיימר, רבן של שאטלסדורף וורבו, ואונגוואר
רבי מאיר טויבר, מחבר "עין מאיר"
רבי צבי הירש פרלס ברודא, רב ודיין בוורבו (נפטר ח' בחשוון תרט"ו)
הרב דוד לייב זילברשטיין - רב וראש ישיבה בואץ.
רבי שלמה זילברשטיין מגרוסוורדיין, מחבר "אהל שלמה" (נפטר ט' בטבת תרס"ט)
רבי זליג פלונר, מו"ץ במאד (נפטר ה' בשבט תרמ"ח)
רבי שמואל שמלקא קליין, רבה של סעליש ומחבר "צרור החיים" (נפטר ט' באדר תרל"ה)
רבי אשר אנשיל יונגרייז, רבה של טשנגר ומחבר "מנוחת אשר"
רבי דוד שיק מברעזאווע אב״ד טוקאי ומח״ס ״אמרי דוד״ (נפ׳ ג׳ שבט תר״נ). בנו הצעיר של ה״אמרי דוד״ נשא לבתו של ה״מנוחת אשר״ שהיה ג״כ תלמיד של רבי קאפל חריף כנ״ל.
לקריאה נוספת

אברהם פריעדלער, זעקת שבר: על מות ... הרב ... קאפל אלטינקונשטאטד אב"ד ור"מ דק"ק ווערבויא, הנקרא בפי כל ר' קאפל חריף, אופן, 1836
בצלאל לנדוי והרב ישראל יוסף פרידמן, הגאון הגדול ר' קאפל חריף אב"ד ק"ק ווערבויא, קמ"ה שנה לפטירתו. המחנה החרדי, י"ג בכסלו תשמ"א, עמ' 31.
הערות שוליים

↑  לעיתים הוא מכונה בשם משפחת צאצאיו, "קופל רייך"; וכדי להבחין בינו לבין נכדו בעל אותו שם, יעקב קופל רייך, הוא מכונה "יעקב קופל רייך (הראשון)". במקורות מסוימים הוא מוזכר בשם רבי קופל קונשטט.
↑  לנדוי ופרידמן, ר' קאפל חריף, להלן בפרק "לקריאה נוספת".
↑  הקדמת הנכד, רבי אברהם יחזקאל רייך, לספר "חידושי יעב"ץ"
↑  רבי אליקים גץ שווערין, רבן של סבודקה ובאיה.
↑  לדברי האדמו"ר מבלאז'וב רבי ישראל שפירא, בין המתעכבים בעיר כדי לשמוע את שיעוריו היה גם רבי חיים הלברשטאם בצעירותו, בדרכו לחתונתו הראשונה עם רחל בתו של רבי ברוך תאומים-פרנקל. מצוטט אצל: לנדוי ופרידמן, ר' קאפל חריף, להלן בפרק "לקריאה נוספת".
↑  ווערבוי ורבניה, בתוך: יצחק וייס, שיח יצחק - שו"ת, ירושלים: מכון ירושלים, תשנ"ה. עמ' 12. הספדו של החתם סופר על רבי קופל חריף נדפס בספרו על התורה "תורת משה" בפרשת ויחי.
↑  לפי צבי הירש שווארץ, "תולדות רבינו", דרשות הרא"ש, עמ' יז, הערה 58, לא היה תלמידו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308068505171  GND: 139309543  ISNI: 0000 0000 7103 0347  LCCN: no2003121830  VIAF: 51657957   WorldCat (עם VIAF): 51657957
דון יוסף נשיא

| --- | --- |
 לידה:  1524 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  1579 (בגיל 55 בערך) איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, ממלכת פורטוגל 
 השכלה:  האוניברסיטה הישנה של לוון 
 תפקיד:  Category:Dukes of the Archipelago  Duke of Naxos 
 
דון יוסף נשיא (ידוע אף בשם ז'ואאו מיגז מנדס, בפורטוגזית: Dom João Migas Mendes; נולד בפורטוגל ב-1524 (תאריך משוער) ונפטר ב-1579 באיסטנבול) היה סוחר ומדינאי יהודי לבית משפחת האנוסים בנבנשתי/מנדס. לימים נהיה דמות בעלת השפעה בחצר האימפריה העות'מאנית בזמנם של הסולטאן סולימאן הראשון ובנו סלים השני, ולקח חלק מרכזי בניסיון שיקומה של טבריה.
ראשית חייו

נולד למשפחת יהודים אנוסים בליסבון שבפורטוגל וגדל כנוצרי קתולי, בשם ז'ואאו מיגז. שנת לידתו אינה ידועה, למעט עובדת היותו ילד קטן בשנת 1525, עת פטירת אביו אגוסטינו מיגז, אשר היה מדען בשירות בית המלוכה הפורטוגזי. אף על פרטי ילדותו המוקדמת לא ידוע הרבה, למעט זאת שגדל אצל קרוביו פרנציסקו וגרציה בנבנשתי/מנדס. פרנציסקו ואחיו דייגו בנבנשתי/מנדס היו בעליהם של עסקי מסחר ובנקאות גדולים בליסבון והיו בבעלותם סניפים בצרפת ובהולנד. בעקבות ייסוד האינקוויזיציה הפורטוגלית ב-1536 ולאחר מות פרנציסקו באותה השנה, עקרה המשפחה לאנטוורפן, שם דייגו ניהל את אחד מסניפי הבנק.
גרציה, אשר ירשה את בעלה, ניהלה את העסקים יחד עם אחיו דייגו, שנישא לאחותה, בריאנדה. בשנת 1543 נפטר דייגו וציווה למנות את שותפתו גרציה לאפוטרופוסית על כל רכושו. בזמן זה, ביקש קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהיה בעל חוב גדול לבנק המשפחתי, להשתמט מתשלום החוב על ידי האשמת דייגו המנוח ומשפחתו בהיותם יהודים בסתר, ואז לעקל את רכושם ולבטל את חובותיו על פי חוק. צו זה נדחה לשנתיים לפחות על ידי הלוואת כספים נוספים. במקביל, התבקש קרל החמישי על ידי אציל בשם פרנציסקו דה ארגון ללחוץ על דונה גרציה שתיתן לו לאישה את בתה ריינה. התמריץ של קרל למעשה זה נבע מהבטחתו של פרנסיסקו להעניק למלך הלוואה גדולה ללא ריבית.
ז'ואאו מיגז, אשר השלים בינתיים את לימודיו באוניברסיטת לויבן השכנה ב-1542, ברח יחד עם ריינה לוונציה לאחר יולי 1546, על מנת לחלץ את הבת מהנישואים. לשלטונות נמסר כי ריינה "נחטפה" על ידי מיגז, טענה שאף סייעה לאמה בניסיון צאתה מאוחר יותר לוונציה. בזמן הימצאותם בוונציה, החלה בריאנדה, אלמנתו של דייגו ואחותה של גרציה, לתבוע את חלקה בירושת בעלה. כשלא נענתה, הלשינה לסנאט של וונציה כי אחותה מעוניינת לעקור לטורקיה על-מנת לממש שם את יהדותה. רכושה של גרציה בוונציה עוקל והיא עצמה הוכנסה לכלא. בריאנדה אף שלחה שליח לאנרי השני, מלך צרפת, במטרה שיעקל את נכסי בנק מנדס (נשיא) אשר בתחום שליטתו, והוא אכן נמנע מלשלם את חובותיו למשפחה היהודית.
על מנת לחלץ את רכוש משפחתו, פנה ז'ואאו מיגז אל הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון וסיפר כי ברצונו להגר עם רכושו האדיר לטורקיה, אלא שממשלת וונציה מעכבת את הדבר. הסולטאן, שהיה מעוניין בביסוס בית המסחר העשיר בשטחו, לחץ על ממשלת וונציה שתשחרר את גרציה ורכושה. במקביל, נסע מיגז לצרפת, היכן שהיו לו יחסים טובים עם בית המלוכה בזכות תמיכתו הרחבה בכלכלתה ודרש את תמיכתה. מאמציו צלחו, גרציה שוחררה מן הכלא בשנת 1549, הרכוש הוחזר והמשפחה עברה להתגורר בפרארה, כיום באיטליה. ז'ואאו מיגז נישא לריינה, בתה של גרציה, ותוך המשך ניהול עסקיו בצרפת השיג כתבי המלצה מהשגריר הצרפתי די לאנסאק שבאיסטנבול אל הסולטאן העות'מאני.