stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורטויס (טנק)
הערות שוליים

↑  חברת רכב שפיתחה במלחמה טנקים לצבא הבריטי, ביניהם הקרוסיידר.
1 2  Fletcher, David. The Universal Tank: British Armor In The Second World War, HMSO 1993
↑  Armor in Focus - A39 Tortoise Heavy Assault Tank
| רק"מ של חבר העמים הבריטי מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | ויקרס סימן 3-2 • ויקרס סימן 5-4  • ויקרס סימן 6  • טטררך |  |
| טנקי שיוט | סימן 1 • סימן 2 • סימן 3 • סימן 4 • קובננטר • קרוסיידר • קאבליר • קנטאור • קרומוול • צ'לנג'ר • קומט • ראם (קנדה) • גריזלי (קנדה) • סנטינל AC1 (אוסטרליה) •  שרמן פיירפליי |  |
| טנקי חי"ר | מטילדה סימן 1 • מטילדה סימן 2 • ולנטיין • צ'רצ'יל |  |
| משחיתי טנקים | ארצ'ר • אכילס |  |
| תומתי"ם | בישופ • סקסטון (קנדה) |  |
| נגמשי"ם | זחלילית אוניברסלית • נגמ"ש לויד • נגמ"ש קנגורו (קנדה) |  |
| כלי רכב משוריינים |  שריונית AEC • שריונית ביוורטה • שריונית קובנטרי • שריונית דיימלר • שריונית גאי • שריונית האמבר • שריונית לנצ'סטר • שריונית מוריס CS9 • שריונית רולס-רויס • שריונית רובר (אוסטרליה) • שריונית מרמון הרינגטון (דרום אפריקה) • שריונית פוקס (קנדה) |  |
| רכבי סיור משוריינים | שריונית סיור דיימלר דינגו • שריונית סיור האמבר • שריונית סיור מוריס • שריונית סיור דינגו (אוסטרליה) • שריונית סיור איירונסייד • שריונית סיור אוטר (קנדה) • שריונית סיור S1 (אוסטרליה) |  |
| משאיות משוריינות | ביסון • ארמדילו • בדפורד • C15TA (קנדה) • ‏AEC |  |
| רק"ם נסיוני | הארי הופקינס • אלקטו • אוונג'ר • צנטוריון • בלאק פרינס • טוג • אקסלסיור • ואליאנט • טורטויס • סקופילד (ניו זילנד) • שריונית רינו (אוסטרליה) |  |
הטורטויס מוצג במוזיאון הטנקים באנגליה.
טווח של פונקציה

פונקציה  f מ- X ל- Y. האליפסה הכחולה  Y היא הטווח של  f, הצהובה היא התמונה של  f, והאדומה היא התחום שלה.
במתמטיקה, טווח של פונקציה אחד משלושת המרכיבים של פונקציה, לצד תחום וכלל התאמה. הטווח, הוא קבוצת כל הפלטים שהפונקציה מחזירה. בסימון  f\colon X\rightarrow Y הטווח של הפונקציה  f הוא הקבוצה  Y.
הגדרה

באופן פורמלי, טווח הוא חלק מפונקציה  f, אם  f מוגדרת על ידי השלשה הסדורה  (X,Y,G) כאשר  X הוא התחום של  f,  Y הטווח שלה ו- G כלל ההתאמה ביניהם.
ההבדל בין טווח לתמונה

טווח של פונקציה הוא מונח שונה מתמונה של פונקציה. התמונה מוגדרת להיות קבוצת כל האיברים מהצורה  f(x), כאשר  x נע על פני איברי התחום  X, נקרא התמונה של  f. באופן בלתי פורמלי, הטווח הוא קבוצת כל האיברים שהפונקציה יכולה להגיע אליהם, ואילו התמונה היא קבוצת כל האיברים שהפונקציה אכן מגיעה אליהם. היות שתמונה של פונקציה היא תת-קבוצה של הטווח שלה, היא לא בהכרח שווה לטווח. כלומר, ייתכן שקיימים איברים בטווח שלמשוואה  f(x)=y אין פתרון עבורם. אם התמונה והטווח של  f שווים, אז  f היא פונקציה על.
דוגמאות

עבור הפונקציה  f\colon \mathbb {R} \rightarrow \mathbb {R}  המוגדרת על ידי כלל ההתאמה  f(x)\ =\ x^{2} הטווח של  f הוא  \textstyle \mathbb {R} , אבל  f לא מגיעה לשום מספר שלילי. לפיכך התמונה של  f היא הקבוצה  \textstyle \mathbb {R} _{0}^{+}; כלומר, הקטע  [0,\infty ).
דוגמה נוספת היא הפונקציה  g:  g\colon \mathbb {R} \rightarrow \mathbb {R} _{0}^{+} עם כלל ההתאמה  g(x)\ =\ x^{2}.
אף על פי שהפונקציות  f ו- g מתאימות לכל  x בתחום את אותו ה- y בטווח, הן פונקציות שונות, מכיוון שיש להן טווחים שונים.
נגדיר פונקציה שלישית  h על ידי כלל ההתאמה  h(x)={\sqrt {x}}. התחום של  h לא יכול להיות  \textstyle \mathbb {R} , אבל ניתן להגדיר בתור תחום את  \textstyle \mathbb {R} _{0}^{+}:  h\colon \mathbb {R} _{0}^{+}\rightarrow \mathbb {R} .
נבדוק את ההרכבות  h\circ f ו- h\circ g.
h\circ f אינו שימושי. התמונה של  f אינה ידועה; ידוע רק שהיא תת-קבוצה של  \textstyle \mathbb {R} . מסיבה זו, ייתכן ש- h, כאשר היא מורכבת עם  f, עשויה לקבל ארגומנט שלא מוגדר עבורו פלט. שהרי מספרים שליליים אינם איברים בתחום של  h, שהיא פונקציית השורש הריבועי. לכן הרכבה של פונקציה היא מושג שימושי רק כאשר הטווח של הפונקציה  f היא תת-קבוצה של התחום של הפונקציה  g.
הטווח משפיע על האם הפונקציה היא פונקציה על. הפונקציה היא על אם ורק אם הטווח שלה שווה לתמונה שלה. בדוגמה,  g פונקציה על בעוד  f לא. הטווח אינו משפיע על האם פונקציה היא חד חד ערכית.
דוגמה שנייה להבדל בין טווח לתמונה מודגמת על ידי העתקות הליניאריות בין שני מרחבים וקטוריים. בפרט, כל העתקות הליניאריות מ- \textstyle \mathbb {R} ^{2} לעצמו, שיכולות להיות מיוצגות על ידי מטריצות 2×2 עם מקדמים ממשיים. כל מטריצה מייצגת מפה עם תחום  \textstyle \mathbb {R} ^{2} וטווח  \textstyle \mathbb {R} ^{2}. עם זאת, התמונה אינה ודאית. לחלק מההעתקות עשויות להיות תמונה שווה לכל הטווח (במקרה זה המטריצות מדרגה 2) אך רבות לא. במקום זאת ממפות לתת-מרחב קטן יותר (מטריצות מדרגה 1 או 0). למשל, המטריצה: T={\begin{pmatrix}1&0\\1&0\end{pmatrix}} מייצגת העתקה ליניארית הממפה את הנקודה  (x,y) ל- (x,x). הנקודה  (2,3) אינה בתמונה של  T אבל היא עדיין בטווח, שכן ההעתקות הליניאריות הן מ- \textstyle \mathbb {R} ^{2} ל- \textstyle \mathbb {R} ^{2}. בדיוק כמו כל המטריצות בגודל 2×2,  T מייצגת איבר בקבוצה זו. בחינת ההבדלים בין התמונה לטווח יכולה לעיתים קרובות להיות שימושית לגילוי מאפיינים של הפונקציה המדוברת. לדוגמה, ניתן להסיק של- T אין דרגה מלאה, מאחר שהתמונה שלה קטנה יותר מהטווח.
תורת הקבוצות

בתורת הקבוצות רצוי לאפשר לתחום של פונקציה להיות מחלקה נאותה  X, ובמקרה אלו, אין דבר כזה שלשה סדורה  (X,Y,G). עם הגדרה כזו אין לפונקציות טווח, אף על פי שחלק מהכותבים עדיין משתמשים בו באופן לא רשמי, לאחר הצגת פונקציה בצורה  f\colon X\rightarrow Y.
הערות שוליים

↑  אלי לוין, אלגברה לינארית I (עמ' 128), האוניברסיטה הפתוחה, הגדרה 10.I, ‏1993
↑  אלי לוין, אלגברה לינארית I (עמ' 128), האוניברסיטה הפתוחה, הגדרה 12.I, ‏1993
חיים רומנו (מנהל)

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1954 (בן 70) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
חיים רומנו (נולד ב-10 בספטמבר 1954) הוא מנהל ישראלי, לשעבר מנכ"ל חברת התעופה "אל על" ופרטנר תקשורת (מותגי Orange ו-012).
רומנו שירת בחיל הים ובתפקידו האחרון היה סגן ראש מספן כוח האדם (רמכ"א). לאחר מכן היה ראש מרכז תעסוקת אזרחים בצה"ל, ובשנת 1996 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה. בשנים 1996–1998 היה ראש אגף משאבי אנוש בשירות הביטחון הכללי. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש ותשתיות בחברת פרטנר תקשורת, בשנת 2000 מונה לסמנכ"ל שירות לקוחות, בשנת 2002 מונה לסמנכ"ל מכירות ושירות לקוחות, ובשנת 2004 מונה למשנה למנכ"ל החברה.
בעקבות השתלטותה של משפחת בורוביץ' על חברת התעופה "אל על", מונה רומנו ב-10 במרץ 2005 למנכ"ל החברה, ובדצמבר 2009 פרש מתפקידו.
ב-14 בספטמבר 2011 חזר לחברת "פרטנר תקשורת" כמנכ"ל החברה. במאי 2015 הודיע על פרישתו וב-1 ביולי אותה שנה סיים את תפקידו.
רומנו בוגר תוכנית ניהול לבכירים AMP באוניברסיטת הרווארד, בעל תואר BA במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב ו-MA במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
מאז סיום תפקידו בפרטנר התמקד רומנו בעסקיו הפרטיים, ובנוסף הוא משמש כמנטור למנהלים בכירים במשק, מייעץ ומלווה חברות בשלבים שונים ומרצה בתחומי ניהול, ניהול משברים, יחסי לקוחות ועוד.
רומנו מתגורר בגבעתיים, נשוי ואב לשניים.
טווח קשב

ילד מרוכז במשחק וידאו
טווח קשב הוא משך הזמן שאדם מסוגל להתרכז במשימה לפני שדעתו מוסחת. הסחת דעת מתרחשת כאשר תשומת הלב מוסטת באופן בלתי נשלט לפעילות, למחשבה או לתחושה אחרת. אימון קשב נחשב לחלק מחינוך הילד, ובא לידי ביטוי בפרט באופן שבו התלמידים מאומנים להישאר ממוקדים בנושא או בדיון במשך תקופות ממושכות, תוך פיתוח מיומנויות הקשבה וניתוח.
חלוקה לפי גיל

מדידת טווח הקשב המשוער של בני אדם תלויה במושא של תשומת הלב. ניתן להבחין בשני מושגים שונים בתחום - "קשב חולף" ו"קשב ממוקד". קשב חולף הוא תגובה קצרת טווח לגירוי שמושך או מסיח את תשומת הלב באופן זמני. החוקרים חלוקים בדעתם לגבי משך הזמן המדויק של טווח הקשב החולף האנושי, בעוד שקשב ממוקד הוא רמת הקשב שמביאה לתוצאות עקביות במשימה לאורך זמן. טווח הקשב המוערך של בני נוער ומבוגרים בריאים נעות בין 5 ל-6 שעות, כאשר כוללים איבוד וחידוש של הקשר המופנה כלפי אותו המושא. היכולת לחדש את תשומת הלב מאפשרת לאנשים להתרכז בדברים שנמשכים יותר ממספר דקות, כמו סרטים ארוכים.
לילדים יש טווח קשב קצר בהרבה, וככל שהילד מבוגר יותר, כך טווח הקשב שלו מתארך. טווחי הקשב הממוצעים לפני גיל 18 נראים כך:
גיל שנתיים: 4-6 דקות
גיל 4: 8-12 דקות
גיל 6: 12-18 דקות
גיל 8: 16-24 דקות
גיל 10: 20-30 דקות
גיל 12: 24-36 דקות
גיל 14: 28-42 דקות
גיל 16: 32-48 דקות
כאשר מודדים את זמן הקשב שאדם יכול להשקיע, סוג הפעילות שנבחרת למבחן עשויה להשפיע על התוצאות, מכיוון שאנשים מסוגלים בדרך כלל להתרכז במשך זמן ארוך יותר כאשר הם עושים משהו שנראה להם מהנה או מעורר מוטיבציה. זמן הקשב יהיה ארוך יותר אצל נבדק שבקיא בסוג הפעילות ומסוגל לבצע אותה בקלות, לעומת נבדק בעל קשיים בביצוע המשימה או נבדק שרק לומד כיצד לבצע אותה. עייפות, רעב, רעש ומתח רגשי מקצרים את טווח הקשב של הנבדק.
מחקר בנושא שכלל 10,430 גברים ונשים בגילי 10 עד 70 בדק את זמני הקשב לאורך החיים. המחקר דרש מהמשתתפים לבצע בדיקות קוגניטיביות באתר שאסף עליהם נתונים במשך שבעה חודשים. תוצאות המחקר מראות כי טווח הקשב נמצא בשיאו בשנות ה-40 המוקדמות לחייו של אדם, ולאחר מכן יורד בהדרגה בגיל המבוגר.
מדידה

ישנם מבחנים רבים שמשמשים למדידת טווח הקשב באוכלוסיות שונות. חלק מהמבחנים מודדים יכולות קשב ממוקדות לטווח קצר (שהן בדרך כלל מתחת לנורמה אצל אנשים עם ADHD), ואחרים מספקים מידע על הקלות שבה מוסחת דעתו של הנבחן. מבחנים כמו מבחן אינטליגנציה וכסלר לילדים משמשים בדרך כלל לבדיקת בעיות הקשורות לקשב בילדים צעירים כאשר ראיונות ותצפיות אינם מספקים. מבחנים ישנים יותר, כמו מבחן הביצועים הרציפים (אנ') ומבחן מבוך פורטאוס (אנ'), הוכחו כבלתי אמינים על ידי מומחים בתחום. בדיקות כאלו זוכות לביקורת בדרך כלל על כך שאינן מודדות בדיוק את טווח הקשב, אינן מתאימות לאוכלוסיות מסוימות, או שאינן מספקות מידע שימושי מבחינה קלינית.
שונות בציוני מבחנים יכולה להיווצר על ידי שינויים קטנים בסביבת הנבחן. לדוגמה, הנבחנים בדרך כלל יצליחו להתמיד במשימה לפרקי זמן ארוכים יותר אם הבוחן נוכח באופן גלוי בחדר, מאשר אם הבוחן נעדר.
מחקר בתחום

במחקר שעסק בהשפעת המזג על טווח הקשב, רואיינו אמהות של 232 זוגות תאומים בקביעות על הדמיון ועל ההבדלים בהתנהגות שהפגינו התאומים שלהן במהלך הינקות והילדות המוקדמת. התוצאות הראו שלכל אחד מהמשתנים ההתנהגותיים של המזג היה קשר הפוך מובהק עם טווח הקשב. במילים אחרות, התאום בעל המזג הנוח יותר היה גם התאום עם טווח הקשב הארוך יותר הצליח להתמיד בביצוע פעילות מסוימת ללא הסחת דעת.
מחקר שבדק 2600 ילדים מצא שחשיפה מוקדמת לטלוויזיה (בסביבות גיל שנתיים) קשורה לבעיות קשב שמופיעות מאוחר יותר כמו חוסר קשב, אימפולסיביות, חוסר ארגון וקלות הסחת דעת. המתאם שנמצא אינו מסביר האם צפייה בטלוויזיה מגבירה בעיות קשב אצל ילדים, או האם ילדים הנוטים באופן טבעי לטווח קשב נמוך נמשכים באופן בולט לגירוי הטלוויזיה בגילים צעירים, או אם יש גורם אחר, כמו כישורי הורות, הקשורים עם הממצא הזה.
יתרה מזאת, בוצע מחקר שבחן את הקשר בין יכולת ההתמדה של ילדים בגיל הגן ובין הישגים מאוחרים יותר בבית הספר ובאוניברסיטה. המחקר ניתח את האפשרות של יכולת הקשב אצל ילדים לניבוי נתיבים התפתחותיים בגיל מאוחר יותר. המחקר מצא כי ילדים שנמצאו אצלם קשיים ביכולת הקשב, ביכולת לזכור הוראות ובהפגנת שליטה עצמית, מתקשים יותר בבית הספר היסודי ובמהלך התיכון. כמו כן, יכולת התמדה בקשב של ילדים בגיל 4 ניבאה באופן מובהק הישגים במתמטיקה ובקריאה בגיל 21 לאחר שקלול של הישגי הילד שנדגמו בגיל 7, כישורי אוצר המילים של הילד, מגדר ורמת ההשכלה של האם. היכולת של הורה ללכוד ולשמור את תשומת הלב של ילד בן שנתיים בצעצוע עשויה להיות חשובה. מיקוד תשומת הלב של ילד צעיר בחפצים במהלך משחק חופשי מאפשר להורים לתרגל עם ילדם שימוש בתשומת לב כדרך לעבור למצב רגשי חיובי.
ראו גם

קשב
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות
זרימה (פסיכולוגיה)
מיקוד יתר
קשיבות
מסר תת-ספי
הערות שוליים

↑  Rudolf Beger, Present-Day Corporate Communication: A Practice-Oriented, State-of-the-Art Guide, Singapore: Springer Singapore, 2018, עמ' 18, ISBN 978-981-13-0401-9. (באנגלית)
↑  Charles Schaefer, Howard L. Millman, How to Help Children with Common Problems, Jason Aronson, Incorporated, 1994-07-01, עמ' 18, ISBN 978-1-4616-2882-8. (באנגלית)
↑  Robin Maconie, The Way of Music: Aural Training for the Internet Generation, Scarecrow Press, 2006-12-13, עמ' 100, ISBN 978-1-4616-7382-8. (באנגלית)
↑  David Cornish M.d, Diane Dukette Ph.d, The Essential 20: Twenty Components of an Excellent Health Care Team, Dorrance Publishing, 2009-10, עמ' 72-73, ISBN 978-1-4349-9555-1. (באנגלית)
↑  Normal Attention Span Expectations By Age, www.brainbalancecenters.com (באנגלית אמריקאית)
↑  David Cornish M.d, Diane Dukette Ph.d, The Essential 20: Twenty Components of an Excellent Health Care Team, Dorrance Publishing, 2009-10, ISBN 978-1-4349-9555-1. (באנגלית)
↑  Francesca C. Fortenbaugh, Joseph DeGutis, Laura Germine, Jeremy B. Wilmer, Sustained Attention Across the Life Span in a Sample of 10,000: Dissociating Ability and Strategy, Psychological Science 26, 2015-09, עמ' 1497–1510 doi: 10.1177/0956797615594896
1 2  Kedar Nath Dwivedi, Peter Harper, Promoting the Emotional Well Being of Children and Adolescents and Preventing Their Mental Ill Health: A Handbook, Jessica Kingsley Publishers, 2004-07-15, עמ' 87-92, ISBN 978-1-84642-011-5. (באנגלית)
↑  Ronald S. Wilson, Anne M. Brown, Adam P. Matheny, Emergence and Persistence of Behavioral Differences in Twins, Child Development 42, 1971-11, עמ' 1381 doi: 10.2307/1127905
↑  Dimitri A. Christakis, Frederick J. Zimmerman, David L. DiGiuseppe, Carolyn A. McCarty, Early Television Exposure and Subsequent Attentional Problems in Children, Pediatrics 113, 2004-04-01, עמ' 708–713 doi: 10.1542/peds.113.4.708
↑  The Washington Times https://www.washingtontimes.com, How TV can ‘rewire’ brains of tiny tots, The Washington Times (באנגלית אמריקאית)
↑  Megan M. McClelland, Alan C. Acock, Andrea Piccinin, Sally Ann Rhea, Relations between preschool attention span-persistence and age 25 educational outcomes, Early Childhood Research Quarterly 28, 2013-04, עמ' 314–324 doi: 10.1016/j.ecresq.2012.07.008
↑  Engineering National Academies of Sciences, Division of Behavioral and Social Sciences and Education, Youth Board on Children, Committee on Supporting the Parents of Young Children, Parenting Knowledge, Attitudes, and Practices, National Academies Press (US), 2016-11-21. (באנגלית)
טים ירנסן

| --- | --- |

טים ירנסן
 לידה:  21 באוקטובר 1951 (בן 72) דנמרק רנדרס, דנמרק
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השתייכות:  כוחות ההגנה של דנמרק
 תקופת הפעילות:  1978–2012 (כ־34 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 
טים סלוט ירנסן (בדנית: Tim Sloth Jørgensen;‏ נולד ב-21 באוקטובר 1951) הוא אדמירל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2008–2009.
ביוגרפיה

ירנסן נולד ברנדרס ב-21 באוקטובר 1951. ב-1978 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לקצינים של הצי המלכותי הדני בדרגת לויטננט ראשון. ב-1981 הוא הוצב בדיוויזיית סירות הטילים. ב-1983 הועלה לדרגת קפטן משנה, וב-1987 לדרגת קפטן. ב-1993 מונה לסגן מפקד הספינה נילס ז'ואל-קלסן. ב-1994 הוא מונה לתפקיד מנהלי במטה הכללי. ב-1995 הוא מונה למפקד קורפוס האמודאים. ב-1996 הועלה לדרגת קומנדר. בשנת 200 מונה למפקד פיקוד הצי, וב-2002 הועלה לדרגת אדמירל משנה. ב-2008 הוא החליף את הנס הלסו בתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) ובמקביל הועלה לדרגת אדמירל.
בתחילת שנת 2009 הסתבך ירנסן בשערורייה כאשר התגלה כי השתמש בכספי ציבור לצורך גינון דמוי פארק בחצר ביתו, וכן עבור שיפוץ משרדה של אשתו. בסופו של דבר הסכימה משטרת דנמרק לסגור את התיק לאחר שירנסן שילם מכספו את ההוצאות. בהמשך אותה שנה התפרסם ספרו של תומאס ראתסאק "Jæger – i krig med eliten" (צייד - במלחמה עם הכוחות המיוחדים). הצנזורה הצבאית ניסתה למנוע את פרסום הספר בטענה שהוא כולל מידע מסווג אודות הכוחות המיוחדים של דנמרק, אולם העיתון פוליטיקן (Politiken) פרסם אותו בספטמבר 2009. פרסום הספר גרר סערה במערכת הצבאית בדנמרק. הסערה התגברה כאשר התגלה כי באינטרנט התפרסם תרגום מחתרתי של הספר לערבית, מה שהגדיל את החשש שגורמי טרור יחשפו למידע המסווג שבספר. בעקבות הסערה נאלץ ירנסן להתפטר מתפקידו ב-4 באוקטובר.
חוק נזקי זרים

חוק נזקי זרים הוא חלק מהחקיקה האמריקאית (United States Code - 28 U.S.C. § 135), המקנה סמכות דיון לבתי המשפט המחוזיים הפדרליים בארצות הברית במקרים של עוולות נזיקין שבוצעו תוך הפרה של הדין הבינלאומי, על ידי מזיקים שאינם אזרחים אמריקאים. החוק לא היה בשימוש כמעט כלל עד לשנת 1980, ומאז החוק משמש לתביעות של זרים (שאינם אזרחים אמריקאים) התובעים פיצויים על הפרות של הדין הבינלאומי.
לשון החוק

לבתי המשפט המחוזיים הפדרליים תהיה סמכות לדון כערכאה ראשונה בכל עוולה נזיקית שבוצעה על ידי גורם זר תוך הפרת חוקי האומות או אמנה שארצות הברית היא צד לה.
היסטוריה והרקע לחקיקה

חוק נזקי זרים חוקק במקור כחלק מסעיף 9 לחוק השפיטה של ארצות הברית (Judiciary Act) בשנת 1789. מאחר שיש מעט מאוד התייחסות בפסיקה לחוק נזקי זרים, לא ניתן לומר בוודאות מה הייתה תכליתו המקורית של החוק . למעשה, בין השנים 1789–1980 רק בשני מקרים ערכאות שיפוטיות השתמשו בחוק זה כביסוס לסמכותם לדון במקרים של הפרת הדין הבינלאומי . יש הטוענים כי המניע לחקיקת החוק היה העדר סעדים משפטיים עבור אזרחים זרים השוהים בארצות הברית . כך למשל, בשני מקרים בין השנים 1784–1788 אזרחים זרים הותקפו בארצות הברית, אך אלה לא היה זכאים לסעד נזיקי לפי חוקי המדינות .
בפסק הדין בעניין פילרטיגה בשנת 1980 (Filartiga v. Pena-Irala ) קבע בית משפט פדרלי לערעורים (Second Circuit), כי יש לפרש את החוק בצורה רחבה. כלומר לפי הדין הבינלאומי בעת הדיון, ולא לפי הדין הבינלאומי אשר היה קיים בשנת 1789, וזאת על אף שהקונגרס הראשון שחוקק את החוק כנראה לא התכוון להחילו על דינים בינלאומיים שלא היו קיימים בתקופת חקיקת החוק, למשל האיסור על עינויים .
הקונגרס האמריקאי הבין את החשיבות במתן סעדים כנגד הפרות אישיות של חוקי האומות כבר בתחילת דרכו, בשנת 1781. מאחר שלקונגרס טרם הייתה סמכות לחוקק חוקים היכולים לאכוף את הדין הבינלאומי ולהעניש את מפריו, הוא העביר החלטה הממליצה למדינות עצמן להעניש פושעים העוברים על חוקי האומות ואמנות אשר ארצות הברית הייתה צד להן. הקונגרס אף המליץ למדינות לאפשר לנפגעי ההפרות להגיש תביעות נזיקיות כנגד המפרים, וכן הגשת תביעות על ידי הממשל הפדרלי כנגד המפרים בדבר החזרי פיצויים שהממשל שילם לניזוקים .
בשנת 1789, לאחר שהחוקה האמריקאית נכנסה לתוקף (17 בספטמבר 1787), הקונגרס השתמש בסמכותו החדשה לחוקק חוקים כדי לחוקק את חוק השפיטה. במסגרת חוק זה, שהובא על ידי חבר הקונגרס אוליבר אלסוורת' (Oliver Ellsworth), עוגנו אף ההמלצות משנת 1781 במסגרת סעיף 9 לחוק. החקיקה הקבועה בסעיף זה מכונה "חוק נזקי זרים". כאמור, חוק זה הופעל רק פעמיים על ידי ערכאות שיפוטיות, עד פסק הדין בעניין פילרטיגה בשנת 1980. פסק דין זה, שביסס מחדש את סמכותם של בתי המשפט הפדרליים לדון בתביעות נזיקין על פי חוק נזקי זרים, סלל את הדרך לעשרות תביעות נזיקין נוספות.
היקף החוק

מעולם לא ניתנה מסגרת משפטית קונקרטית הקובעת את היקפו של חוק נזקי זרים. מצב משפטי זה יצר חוסר ודאות בהלכה המעשית של החוק, דבר שהוליד קשיים ביישומו . בעשורים האחרונים, אי-הוודאות הלכה וגברה עם התביעות הרבות שהתווספו בבתי המשפט הפדרליים בארצות הברית מכיוון שבתי המשפט לא הצליחו לגדר את מתחם תחולת החוק. כיום, נראה שרוב המחלוקת ואי-הוודאות מתמקדות ב"הפרת חוקי האומות" ותחולת החוק על פעילות תאגידית ברחבי העולם.
היקף החוק > "הפרת חוקי האומות"

חוק נזקי זרים מגביל את תחולת החוק ל"הפרת חוקי האומות", אך פירושו של מונח זה אינו מוגדר בצורה מפורשת. כאשר תביעות התחילו לדרוש פיצויים נזיקיים בהתאם לחוק באמצע שנות ה-80, בתי המשפט הפדרליים הכריעו בצורה שונה. ה-Second Circuit נקטו בפרשנות רחבה שכללה מגוון עילות תחת החוק, בעוד ש ה-DC Circuit נקט בגישה מצומצמת יותר.
בשנת 2004, היקף תחולת החוק נידונה בפסק דין Sosa בבית המשפט העליון האמריקאי וקבע כי החוק מקנה לבתי המשפט סמכות שיפוט, אם ההפרות הן "ספציפיות, אוניברסליות ומחייבות", אך אינו מקנה עילה לפיצוי.
לאחר פסק הדין וקביעתו שהחוק אינו חל על מעשי עינויים במאסר קצר לא חוקי, בתי המשפט בארצות הברית ניסן למצוא גבולות גזרה רחבים יותר לתחולת החוק. הוכר כי החוק חל על מקרים של רצח עם, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, זיוף דרכונים והעלמות . כיום, עדיין אין הגדרה פרשנית אחידה לתחולת החוק.
היקף החוק > אחריות תאגידית תחת החוק

עד לאחרונה, פירוש התחולה הפרסונלית על החוק הייתה ברורה - רק על אדם או ישות משפטית, ולא מדינות (natural persons and legal persons). בשנת 2011, בית משפט פדרלי (Second Circuit) בעניין Kiobel התייחס לראשונה לאחריות תאגידית תחת החוק וקבע כי אין סמכות שיפוט על פעולות של תאגידים תחת החוק כיוון שהפרת זכויות אדם על ידי תאגידים אינו נחשב דין מנהגי . אולם, עם ההתפתחות בפסקי דין בבתי משפט פדרליים (Seventh, Ninth, Eleventh, DC Circuit), אחרים דווקא פסקו להפך והקנו סמכות שיפוט על בסיס החוק . בהתאם לפסקי הדין הללו, ניתן למנות שלושה מצבים בהם כנראה ניתן להתבסס על חוק נזקי זרים להקנות סמכות שיפוט של בית משפט אמריקאי: ראשית, כאשר תאגיד מפר נורמה "אוניברסלית" שבגינו פרט יכול לעמוד לדין מכוח עקרון הסמכות האוניברסלית; שנית, פעולה על ידי אורגן של תאגיד שעולה לכדי "אחריות מדינה"; שלישית, פעולה של תאגיד המסייעת לביצוע הפרות על ידי מדינה . בנוסף להחלטות המשפטיות בנושא, ניתן לראות מגמה דיפלומטית שמעודדת אחריות תאגידית על פעילות שמפרה נורמות בינלאומיות בתחום זכויות האדם עם פרסום ויישום דו"ח עקרונות על עסקים וזכויות אדם בשנת 2011 והפורום שנתי על עסקים וזכויות אדם במסגרת ה-Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights.
תיקים בולטים > Filartiga v. Pena-Irala

בשנת 1980 בית המשפט הפדרלי לערעורים (Second Circuit) נתן את פסק דינו בעניין פילרטיגה, מה שהפיח חיים בסעיפי החוק לנזקי זרים שנחשבו לרדומים ומסתוריים במידת מה . במקרה של פילרטיגה שני אזרחים פרוגוואנים המתגוררים בארצות הברית, ג'ואל פילרטיגה וביתו דולי, הגישו תביעה נגד קצין משטרה פרוגוואני לשעבר, נורברטו פנה-אירלה, המתגורר אף הוא בארצות הברית. התובעים יוצגו על ידי המרכז לזכויות חוקתיות (Center for Constitutional Rights), והם טענו כי הנתבע עינה ורצח את בנו של ג'ואל, ג'ואליטו, בשליחות הממשל בפרגוואי. לטענת התובעים, לבית המשפט הפדרלי בארצות הברית יש סמכות לדון במקרה זה לפי חוק נזקי זרים, מאחר שמדובר בהפרת דיני האומות. בית המשפט המחוזי הפדרלי שדן בתיק כערכאה ראשונה דחה את התביעה, וקבע כי לבית המשפט אין סמכות עניינית לדון בתיק זה, מאחר שיש לפרש באופן צר את המושג "חוקי האומות" המופיע בחוק, ולא ניתן להחיל פרשנות זו על עינויים שמדינה נקטה כנגד אזרחיה . התובעים ערערו, ואף ביקשו מנציגי משרד החוץ ומשרד המשפטים האמריקאי לחוות את דעתם לגבי פרשנות החוק ותחולתו על עובדות המקרה. כעבור מספר חודשים הגישו נציגי המשרדים חוות דעת משותפת, לפיה הם תומכים בהחלת סמכות בית המשפט הפדרלי במקרה זה. כעבור חודש קבעה ערכאת הערעור פה אחד כי חוק נזקי זרים מקנה לבית המשפט הפדרלי סמכות לדון במקרה זה.
המשמעות הישירה של פסק דין זה היא כי בתי משפט פדרליים בארצות הברית מוסמכים לדון בתיקים הקשורים לעניינים פנימיים של מדינות אחרות ולהתערב בריבונותם. מצב זה הוא לא מובן מאליו, והוא מעורר מחלוקת בקרב אנשי המקצוע והממשל .
תיקים בולטים > Sosa v. Alvarez-Machain

הומברטו אלברז-מצ'יין הוא אזרח מקסיקני שסוכנים אמריקאים האמינו שהיה מעורב ברצח של סוכן של הרשות האמריקאית למלחמה בסמים (Drug Enforcment Agency - DEA) אמריקאי במקסיקו. מקסיקו סירבה להסגירו לארצות הברית, למרות האשמתו על ידי חבר מושבעים פדרלי. בתגובה, הרשות למלחמה בסמים חטפה את אלברז-מצ'יין לארצות הברית כדי להעמידו למשפט. אלברז-מצ'יין הועמד לדין בבית המשפט המחוזי בקליפורניה, והשופט זיכה אותו בעקבות כשלים פרוצדורליים של הממשל האמריקאי. לאחר שזוכה, אלברז-מצ'יין הגיש מספר תביעות נזיקין בעקבות חטיפתו, בין היתר כנגד סוסה - בכיר מקסיקני שסייע לחטיפתו. התובע טען כי הסיוע לחטיפתו מהווה עוולה המפרה את הדין הבינלאומי, ולכן קמה סמכות דיונית לפי חוק נזקי זרים. בית המשפט לערעורים (Ninth Circuit) קיבל את הטענה למעצר לא חוקי על פי חוק נזקי זרים, והתיק הגיע לדיון בבית המשפט העליון .
בית המשפט העליון האמריקאי דחה את התפיסה לפיה חוק נזקי זרים משלב באופן גורף את הנורמות של הדין הבינלאומי המנהגי לתוך המשפט הפדרלי, ושהחוק מציע איזושהי סמכות שיפוטית חדשה בענייני נזיקין שלא קיימת בחוק האמריקאי. כדי להכניס נורמות בינלאומית לחוק הפדרלי, נדרשת החלטה של הקונגרס לגבי הנורמה הספציפית. כלומר, חוק נזקי זרים הוא מוגבל ולא מציע בהכרח חידוש חוקי כלשהו .
תיקים בולטים > פרשת קיובל - Kiobel v. Royal Dutch Petroleum

בשנת 2004, מבקשי מקלט ניגרים אשר זכו למקלט בארצות הברית הגישו תובענה ייצוגית לבית המשפט הפדרלי בארצות הברית כנגד תאגיד של/רויאל דאץ' המאגד מספר חברות אשר היו מעורבות בקידוח נפט שהתבצע בצורה נרחבת במחוז אוגוני בניגריה מאז 1958. תושבי המחוז הפגינו כנגד פעולות התאגיד ודוכאו באכזריות על ידי השלטון הניגרי. לטענת התובעים תאגיד האנרגיה סייע לממשל הניגרי לפגוע במקומיים תוך הפרת הדין הבינלאומי, ולכן קיימת סמכות דיונית לבית המשפט המחוזי הפדרלי לפי חוק נזקי זרים. בערכאה הראשונה דחה בית המשפט הפדרלי המחוזי (מחוז דרום ניו-יורק) חלק מטענות התובעים, וקיבל את הטענה כי קיימת סמכות עקרונית לדון בתיק. שני הצדדים ערערו לבית המשפט הפדרלי לערעורים (Second Circuit), וזה קבע כי לא קיימת סמכות דיונית מאחר שהחוק הבינלאומי לא מכיר באחריות תאגידית . התיק הגיע לבית המשפט העליון האמריקאי, אשר קבע כי לא ניתן לדון במקרים חוץ-טריטוריאליים על פי חוק נזקי זרים. בית המשפט הסביר כי קיים עקרון לפיו לא ניתן לדון בעניינים הנמצאים תחת ריבונות של מדינה אחרת, והניסוח של חוק נזקי זרים לא גובר על עיקרון זה .
ראו גם

סמכות שיפוט אוניברסלית
אחריות תאגידית
האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות
סמכות שיפוט אקסטריטוריאלית
זכויות אדם
עקרונות האו"ם בדבר עסקים וזכויות אדם