חוג בריסק
היסטוריה

שורשי זרם זה החלו מרבני בריסק רבי יהושע לייב דיסקין (המהרי"ל דיסקין) וממלא מקומו רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, ה"בית הלוי". רבנים אלו היו נחשבים למחמירים בהלכה. כמו כן, הם בלטו במלחמתם בהשכלה. שניהם בלטו מלבד בעיסוקם ברבנות, גם בלימוד גמרא מעמיק, אך בסגנון לימודם השתייכו לאסכולה הישנה בסגנון האחרונים (כמו הפני יהושע) אם כי המהרי"ל דיסקין נחשב לבעל סגנון לימודי חריף יותר.
לאחר פטירת ה"בית הלוי", מילא את מקומו ברבנות בנו רבי חיים. רבי חיים הוא למעשה אבי החוג, והנהגתו ודעותיו מהוות את דרך החוג. רבי חיים היה אישיות מקורית, הוא חידש דרך לימוד אשר השפיעה עמוקות על דרך הלימוד בישיבות ליטא, והיא הבסיס (בשינויים) לדרך הלימוד המקובלת במרבית הישיבות כיום. הוא היה בעל דעות מקוריות ובעל השקפת עולם ברורה, הן בחלקה האמוני של היהדות והן במישור האקטואלי כמו התייחסות לתנועת הציונות.
לאחר פטירתו מילא את מקומו ברבנות בריסק בנו רבי יצחק זאב, המכונה "הרב מבריסק". רבי יצחק זאב המשיך את דרכו של אביו, הן בדרך הלימוד והן בהנהגותיו והשקפותיו, ובמקביל פיתח את שיטת בריסק, כמו גם את נושא ההחמרה ההלכתית.
גם צאצאים אחרים של רבי חיים המשיכו בדרכו הלמדנית, כך בנו הרב משה סולובייצ'יק ונכדו הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, וכן נכדו הרב משה סולובייצ'יק מציריך.
שיטת הלימוד של בריסק התפשטה ברחבי ליטא, ולאחר מלחמת העולם השנייה בכל העולם. תלמידי רבי חיים מישיבת וולוז'ין למדו את שיטתו ובהמשך פתחו ישיבות שלמדו בשיטה זו, בהם הרב שמעון שקופ (שפיתח והרחיב את השיטה בדרכו) ראש ישיבת גרודנה (ליטא), הרב ברוך בר ליבוביץ (שנחשב לתלמידו המובהק), ראש ישיבת כנסת בית יצחק (קמניץ), הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלובודקה, הרב אלחנן וסרמן, ראש ישיבת ברנוביץ', הרב אליעזר יהודה פינקל, ראש ישיבת מיר והרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת עץ חיים. הרב ליבוביץ' והרב וסרמן נודעו גם כתלמידיו בהשקפה. בנו הרב יצחק זאב מסר שיעורים בעירו, ותלמידים מרחבי ליטא התקבצו ללמוד אצלו, בדרך כלל לאחר מספר שנים שלמדו בישיבתם והיו נחשבים לתלמידים מובחרים.
בזמן מלחמת העולם השנייה עלה רבי יצחק זאב לארץ ישראל והתיישב בירושלים. סביבו החלו להתקבץ חכמי ירושלים ופליטי יהדות אירופה, והיו לתלמידיו. הוא גם החל למסור שיעורים מדי פעם בביתו. בהמשך הוא פתח כולל אברכים בו למדו תלמידי חכמים ממקורביו, כדי שיהיה לבניו מקום לימוד לאחר סיום לימודיהם בישיבת עץ חיים. בתקופה זו, השפעתו התרחבה גם לנושאי השקפה והלכה, ותלמידיו היו שומעים ממנו את דעותיו ביחס לציונות ולבעיות השעה. בין תלמידיו הבולטים אשר הושפעו גם מהשקפת עולמו היו הרב שך והרב משה שמואל שפירא. גם מאנשי העדה החרדית באו לשמוע את דעותיו.
בסוף ימיו החל בנו רבי יושע בער למסור שיעורים, ובהמשך התפתחה מסגרת זו לישיבת בריסק, שיועדה לבחורים שסיימו שלוש שנים בישיבה גדולה. בהמשך נפתחו ישיבות גם על ידי אחיו, הרב דוד סולובייצ'יק והרב מאיר סולובייצ'יק, וכן כוללי אברכים ובתי כנסת בראשות בני משפחה נוספים.
ישיבות בריסק קלטו בחורים רבים מארצות הברית, אשר הושפעו מדרך בריסק (יותר מהתלמידים הישראלים שבדרך כלל הגיעו להשתלם לתקופה קצרה בשיטת הלימוד), ולאחר חזרתם לארצות הברית, פרסמו והשפיעו את דרך בריסק בקרב הזרם הליטאי בארצות הברית. מספר רבנים ליטאיים בולטים בארצות הברית הם תלמידי בריסק, והשפעתם מרובה, כמו הרב אליהו דב וכטפוגל.
באופן מעשי הזרם מורכב ממספר מעגלים. המעגל האדוק, המונה בעיקר בני משפחה ותלמידים מקורבים במיוחד, מתייחד בכל המאפיינים של החוג, ובנוסף כולל גם התנהגות אישית מאופיינת. מעגלים נוספים כוללים אישים שהושפעו במידה מרובה או מועטת מהשקפת העולם המחמירה, או מדרך הלימוד או מפסיקת ההלכה המחמירה.