stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל חזני
ביוגרפיה > בחיים הפוליטיים

חזני נבחר לראשונה לכנסת השנייה בשנת 1951, וכיהן בה ברציפות עד ליום פטירתו, באמצע ימיה של הכנסת השמינית, בשנת 1975. חזני כיהן כחבר כנסת מטעם סיעת הפועל המזרחי, והחל משנת 1955, עם איחוד תנועת המזרחי והפועל המזרחי – כחבר כנסת מטעם סיעת המפד"ל. חזני כיהן כחבר הוועד הפועל של ”הפועל המזרחי” וחבר הנהלת המפד”ל.
הוא כיהן בכנסת השנייה והשלישית כחבר בוועדת הפנים, והחל בכנסת השלישית ועד הכנסת השביעית כיהן ברציפות כחבר בוועדת הכספים, והיה מעמודי התווך של ועדת הכספים, (ולאחר מכן של ועדת השרים לענייני כלכלה), וממעצבי המדיניות הכלכלית והפיננסית של מדינת ישראל[דרוש מקור]. בנוסף היה סגן יו"ר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
לאחר הבחירות לכנסת השביעית וכינון ממשלתה השנייה של גולדה מאיר, נבחר חזני ב-22 בדצמבר 1969 לכהן כסגן שר החינוך והתרבות. כסגן שר החינוך יישר הדורים עם השר הממונה[דרוש מקור].
כהונתו בתפקיד נמשכה מספר חודשים, ובסבב התפקידים הפנימי שהתקיים בסיעת מפד"ל לאחר פטירתו של יו"ר המפד"ל, השר חיים משה שפירא, נבחר חזני ב-1 בספטמבר 1970 לראשונה כחבר הממשלה, בתפקיד שר הסעד.
בכהונתו כשר הסעד נודעה ברבים דאגתו וחרדתו לחלשים ולחסרי האונים שבחברה הישראלית, נזקקי הסעד, ללא הבדל בין יהודים לשאינם יהודים[דרוש מקור]. כשר הסעד הנהיג גישה של סעד ממלכתי לנזקקים, בזכות ולא בחסד, והעלה, באמצעות מאבקים רבים על תקציבו, את משרד הסעד לדרגה של אחד מן המרכזיים שבמשרדי הממשלה[דרוש מקור].
בתפקידו זה, החל חזני גם לגייס מתנדבות לשירות לאומי, בשנת 1970. שנה לאחר מכן, העביר חזני בממשלה החלטה להכיר במפעל ההתנדבות של השירות הלאומי, ולעודדו. בעקבות החלטה זו הוקמה האגודה להתנדבות בעם. חזני אף הציע למנוע מבנות שהצהירו ולא עשו שירות לאומי את הלימוד באוניברסיטאות.
במסגרת המשא ומתן על הקמת הממשלה ה-16 בראשות גולדה מאיר, לאחר הבחירות לכנסת השמינית, היה חזני בצד של ותיקי המפד"ל שחייבו הצטרפות לממשלה. הוא טען שאין טעם לעמוד על שינוי החוק בסוגיית מיהו יהודי וכי ישיבה באופוזיציה לא תביא לתוצאה טובה יותר. הוא טען שמצב החירום במדינה לאחר מלחמת יום הכיפורים מחייב השתתפות בממשלה. אולם לאחר שהושבע כחבר בממשלה החדשה הודיע שההצטרפות לממשלה הייתה טעות והתפטר ממנה ב-4 באפריל 1974. במשך כשבעה חודשים שב חזני לכהן כחבר כנסת מן המנין, ועם הצטרפותה המאוחרת של המפד"ל לממשלתו של יצחק רבין, ב-29 באוקטובר 1974, שב חזני לכהן כשר הסעד, עד ליום פטירתו.
חזני הלך לעולמו בפתאומיות באמצע נאומו, בחנוכת מרכז הסהר האדום לנשים מוכות בג'נין, הובא למנוחות בהלוויה ממלכתית בבית הקברות בהר הזיתים.
מפרסומיו

מדוכן הכנסת (בעריכת אריה האן, 1965)
הטיפול הפרלמנטרי בתקציב המדינה והפיקוח על ביצועו (1966)
מאמרים בעיתון "הצופה" בענייני דת ומדינה, חקלאות והתיישבות, חברה וכלכלה.
הנצחתו

על שמו של השר מיכאל חזני נקרא היישוב נצר חזני בגוש קטיף, שהוקם תחילה כהיאחזות נח"ל בשנת 1973, ולקראת אזרוחה של ההיאחזות, הוסב שמה בחודש שבט ה'תשל"ז (פברואר 1977), בהסכמת ראש הממשלה יצחק רבין, לנצר חזני. בעקבות פינוי היישוב במסגרת תוכנית ההתנתקות באוגוסט 2005, הוקם בשנת 2010 יישוב חדש באותו שם במועצה אזורית נחל שורק.
ביישוב אלון שבות שבגוש עציון נקרא על שמו רחוב ראשי, "מעלה מיכאל", כאות הוקרה על כך שהוא תמך ועזר הרבה בהקמת היישוב.
כמו כן, נקרא על שמו של השר חזני בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה של משרד הרווחה, הממוקם בבניין דימול ברמת גן. מדי שנה מעניק משרד הרווחה את פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה, ליחיד או צוות שהצטיינו בשיפור השירותים החברתיים.
על שמו רחובות בבאר שבע, חדרה, קריית מוצקין ובנתיבות.
לקריאה נוספת

יצאו לזכרו הקבצים הבאים:
שאול מייזליש, אבי ההתיישבות הדתית - סיפור חייו של השר מיכאל חזני, הוצאת דון, תל אביב (1978)
קובץ לזכרו של השר מיכאל חזני ז"ל, בתוך "שנה בשנה" תש"מ (1980), עמ' 450–464.
מאמרים בעיתון "הצופה" לזכרו בשנת העשור ובשנת הי"ג לפטירתו.
הערות שוליים

↑  "שבת בשבתו, פרשת פינחס, ה'תשס"ט
↑  ארכיון המדינה, HAZANI, michael of Petah Tikva - Application for a licence to carry a firearm - עמ' 15, באתר ארכיון המדינה
↑  זרח ורהפטיג, חוקה לישראל-בין דת ומדינה, עמ' 260 (הוצאת מסילות)
↑  ניסים משעל, בקרוב תידון הצעתי למנוע קבלת בנות שלא שרתו את המדינה, מעריב, 8 בפברואר 1971
↑  יהושע ביצור, המאבק על הצטרפות מפד"ל לממשלה מפלג את צמרתה, מעריב, 28 בפברואר 1974
↑  מ. מייזלס, המפד"ל החליטה: בגלל מצב החירום שנוצר בצפון - עלינו להצטרף לממשלה, מעריב, 7 במרץ 1974
↑  יהושע ביצור, השר חזני יגיש התפטרותו ביום שני. קובע: הצטרפות המפד"ל - "מישגה חמור", מעריב, 28 במרץ 1974
↑  מת שר הסעד מיכאל חזני, דבר, 3 ביולי 1975; המשך
↑  פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה
| שרי הרווחה והביטחון החברתי בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי הסעד   (1948–1977) | יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • פרץ נפתלי • יוסף בורג • מיכאל חזני • ויקטור שם-טוב • יצחק רבין • זבולון המר • משה ברעם |  |
| שרי העבודה והרווחה   (1977–2003) | מנחם בגין • ישראל כץ • אהרן אבוחצירא • אהרן אוזן • משה קצב • יצחק שמיר • רוני מילוא • אורה נמיר • אלי ישי • רענן כהן • שלמה בניזרי • אריאל שרון |  |
| שרי הרווחה   (2003–2007) | זבולון אורלב • אהוד אולמרט |  |
| שרי הרווחה והשירותים החברתיים   (2007–2016) | יצחק הרצוג • משה כחלון • מאיר כהן • בנימין נתניהו • חיים כץ |  |
| שרי העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים   (2016–2021) | חיים כץ • בנימין נתניהו • אופיר אקוניס • איציק שמולי |  |
| שרי הרווחה והביטחון החברתי   (2021 ואילך) | מאיר כהן • יעקב מרגי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307943505171  ISNI: 0000 0000 7096 3532  LCCN: n82253091  SUDOC: 250527340  VIAF: 43203319   WorldCat (עם VIAF): 43203319
פרצטמול

| --- | --- |

המבנה הכימי של פרצטמול
 
 שם IUPAC
 N-(4-hydroxyphenyl)acetamide
 שמות מסחריים בישראל
 אקמול/י, אבקמול/י, דקסמול, אברולט, אברול, פראמול, נובימול, רוקמול, פנדול ומכבימול
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C8H9NO2 
 מסה מולרית:  151.17 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  ~100%
 מטבוליזם:  90-95% בכבד
 זמן מחצית חיים:  1–4 שעות
 הפרשה:  בעיקר בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  מוגדר בסל הבריאות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון A (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 דרכי מתן:  אורלי, רקטלי, עירוי
 מזהים
 קוד ATC:  N02BE01 
 מספר CAS:  103-90-2
 PubChem:  1983
 ChemSpider:  1906
 
פרצטמול (באנגלית: Paracetamol) או אצטאמינופן (Acetaminophen) היא אחת התרופות הידועות והנמכרות ביותר בעולם. בישראל נמכרת תרופה זו, בין היתר, תחת השמות אקמול, דקסמול, אברולט (פתילות), רוקסט, אברול, פראמול, נובימול (טיפות מרוכזות), רוקמול, פנדול ומכבימול.
פרצטמול הוא משכך כאבים (תרופה אנלגֵזית) ותרופה מורידת חום (תרופה אנטי-פּירֵטית).
מבנה כימי

השם הכימי של פרצטמול, לפי כללי IUPAC, הוא פארא-אצטיל אמינופנול או N-אצטיל פארא-אמינופנול. ההדגשה מראה כיצד שני שמותיו הגנריים נובעים מהשמות הכימיים. השם אצטאמינופן נפוץ בעיקר בארצות הברית. נוסחתו הפשוטה של פרצטמול היא C8H9NO2 ונוסחת המבנה שלו: OH-C6H4-NH-COCH3.
מהשם ומתרשים המבנה ניתן לראות שפרצטמול מכיל כמה קבוצות פונקציונליות: במרכז המולקולה נמצאת טבעת בנזן, ולכן המולקולה היא ארומטית; לטבעת קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH), ולכן מדובר בפנול. בנוסף מכיל הפרצטמול קבוצת אצטיל (בדומה לאספירין; אצטיל (COCH3) הוא נגזרת של חומצה אצטית) הקשורה לקבוצת אמין (NH) בקשר אמידי. המונח "פארא" שבשם המולקולה מציין את מיקומן היחסי של הקבוצות הקשורות לטבעת הארומטית. במקרה שלנו, מדובר במיקומה של קבוצת ההידרוקסיל יחסית לקבוצת האמינו-אצטיל: בפרצטמול נמצאות שתי הקבוצות האחת מול השנייה, תצורה המכונה "פארא".
פרצטמול הוא מוצק גבישי לבן הניתך בטמפרטורה של 170 מעלות צלזיוס. המסה המולרית שלו היא 151.16 גרם למול וצפיפותו - 1.293 גרם לסמ"ק. קבוצת ההידרוקסיל הופכת את הפרצטמול לחומצה חלשה.
היסטוריה

עד לסוף המאה ה-19 נהוג היה להשתמש בקליפת עץ הצינכונה (Cinchona) לשם הורדת חום; מעץ זה הופק גם כינין, תרופה מסורתית לטיפול במלריה. במשך הזמן התמעטו עצי הקינכונה ונדרשה מציאתה של תרופה חדשה. ב-1886 פותח האצטאניליד (Acetanilide), אשר נוסחתו זהה לפרצטמול למעט קבוצת ההידרוקסיל החסרה בו, וב-1887 פותח הפנאצטין (Phenacetin), אשר במקום קבוצת הידרוקסיל מכיל קבוצת אתאוקסי (OCH2CH3). פרצטמול עצמו סונתז לראשונה כבר ב-1873, אך רק עשרים שנה מאוחר יותר שווק באופן מסחרי.
ב-1893 נתגלה פרצטמול בשתן של חולים שנטלו פנאצטין; ב-1899 התגלה כי פרצטמול הוא תוצר פירוק של אצטאניליד. שני ממצאים אלו זכו להתעלמות במשך עשרות שנים. רק בשנת 1946 התגלה שפרצטמול הוא המרכיב הפעיל בשתי התרופות שהוזכרו לעיל; מאחר שתרופות אלו סבלו מתופעות לוואי רבות, בהן גרימתה של מחלת דם הקרויה מתהמוגלובינמיה (ובה נפגמת יכולתו של ההמוגלובין שבתאי הדם האדומים לשאת חמצן), הופסק השימוש בהן ופרצטמול, נטול תופעות לוואי אלו, החליפן במהרה.
ב-1955 הוחל לשווק פרצטמול בארצות הברית תחת השם המסחרי טיילנול (Tylenol). בבריטניה, באסיה ובאוסטרליה נפוץ יותר השם המסחרי פנדול (Panadol).
פרצטמול ואספירין

בין שתי התרופות קיימים קווי דמיון רבים, אך גם הבדלים. שתי התרופות, אשר להן מבנה כימי דומה, פועלות לדיכוי האנזים ציקלואוקסיגנאז (COX; ראו ערך אספירין להסבר מפורט). אנזים זה אחראי במידה רבה לתפיסת תחושת הכאב במוח, ודיכוי האנזים מביא לשיכוך כאבים.
ההבדל בין פעולתן של שתי התרופות הוא שאספירין חוסם את האנזים באופן מוחלט, בשעה שפעולתו של הפרצטמול פחות דרסטית; בנוכחות מימן על-חמצני (מי חמצן, H2O2) מבוטלת השפעתו של פרצטמול על האנזים. במקומות מסוימים בגוף קיים ריכוז גבוה של מימן על-חמצני:
בטסיות הדם: הדם, אשר תפקידו הוא העברת חמצן לכל תאי הגוף, בא לפיכך במגע רציף ואינטנסיבי עם חמצן. אחד מתוצרי הלוואי של מספר מסלולים מטבוליים בהם משתתף חמצן הוא מימן על-חמצני.
בתאי מערכת החיסון, בעיקר בנויטרופילים: אלו הם תאים פגוציטיים (בלעניים), אשר בולעים חיידקים ופתוגנים אחרים אשר פלשו אל הגוף. הנויטרופיל מביא להרג החיידק הלכוד בתוכו באמצעות המסתו בעזרת חומרים מחמצנים חזקים, בהם מימן על-חמצני.
לפרטים נוספים על היווצרותו של מימן על-חמצני ביצורים חיים ראו: אל-אווירני.
היות שבתאים שהוזכרו לעיל קיים ריכוז גבוה של מימן על-חמצני, שכאמור משבש את פעולתו של הפרצטמול על האנזים COX, השפעתה של התרופה על תאים אלה מזערית. עקב כך, בניגוד לאספירין, לפרצטמול אין תכונות אנטי-דלקתיות (בדלקת משתתפים הנויטרופילים) ולא יכולת לדילול הדם (טסיות הדם אחראיות לתהליך קרישת הדם). בנוסף נעדרת בפרצטמול תופעת הלוואי העיקרית של אספירין: נזק לקיבה ובעיות במערכת העיכול; לפיכך השימוש בפרצטמול לשיכוך כאבים חלשים עד בינוניים מומלץ יותר מאשר השימוש באספירין.
דרך פעולתו של הפרצטמול נתגלתה רק בשנים האחרונות, והמחקר בנושא עדיין נמשך.
מנגנון פעולה

הפרצטמול כמעט ואינו משפיע על דלקות ומנגנון התרופה לא לגמרי ידוע ונתון בוויכוח עד היום. ההערכה הרווחת היא שהוא פועל כנראה בעיקר על COX3 (מייצר פרוסטגלנדינים במוח), ומשום כך אינו גורם לתופעות הלוואי שקיימות בתרופות ממשפחת ה-NSAID'S.
ב-2011 העלתה קבוצה מקינגס קולג' בלונדון השערה כיצד הפרצטמול פועל. לפי מחקרם הפרצטמול פועל על חלבון הנמצא בתאי עצב, שבעבר חשבו שהוא גורם לתגובה לחומרים מגרים כמו בצל, חרדל, ואפילו גז מדמיע. המחקר שפורסם זיהה שחלבון הנקרא TRPA1 הנמצא על פני השטח של תאי עצב, מהווה גורם מרכזי באפקטיביות של פרצטמול. נמצא שעכברים שאין להם את המולקולה הזאת בתאי העצב, לא הראו הקלה בכאב בניסויי מעבדה שהשתמשו בפלטה חמה, ומדדו את הזמן שלקח לעכברים להסיר את רגליהם מעל המשטח החם.
בישראל

במשך שנים היה המותג "אקמול" של חברת טבע הצורה היחידה של פרצטמול שנמכרה בארץ. השם אקמול הוא שילוב של שם התרופה באירופה: Paracetamol ובארצות הברית: Acetaminophen, כך שהוא כולל את שתי האותיות הראשונות בשם האמריקאי (Ac) ואת הסיומת האירופית.
בשנות ה-80 נכנסה לשוק הישראלי "דקסמול" - מותג פרצטמול מתוצרת חברת דקסון. שני המותגים נמכרים כיום בווריאציות רבות, ובתוספת חומרים שונים, כדוגמת קוד אקמול, המכיל קודאין לשיכוך כאבים מוגבר, דקסמול סינוס לטיפול בהצטננות, ועוד. פרצטמול נמצא גם בעשרות תרופות אחרות, בהן מוסקול (להקלה על כאבי שרירים), קולדקס (להקלת הצטננות), ברונכולאט ואלגוליזין-פורטה (תרופה ששיווקה הופסק בישראל).
השם אקמול הפך בישראל למעין כינוי כללי למשכך כאבים. תפיסתו בציבור כתרופת פלא המסוגלת לעזור בכל מחלה, גרמה להיותו מוזכר לעיתים קרובות באופן היתולי בסאטירות ובמופעי בידור, בהקשר של הקלות המוגזמת שבה נוטים רופאים, במיוחד בצה"ל, לפתור בעיות רפואיות באמצעות מתן תרופה זאת.
מינון

התרופה משווקת כיום בעיקר בצורת גלולות בנות 500 מ"ג פרצטמול, אך גם בצורת סירופ ונרות, אותם צורכים בעיקר ילדים. המינון המקסימלי המומלץ של פרצטמול הוא 0.5-1 גרם ליום למבוגרים (3-4 פעמים ביום), לילודים: 10-15 מיליגרם לקילוגרם משקל גוף, ו-15 מ"ג ביום לילדים עד גיל 12. מינון העולה על 143 מ"ג לק"ג משקל גוף (כ-10 גרם (עשרים גלולות אקמול) לאדם השוקל 70 ק"ג) נחשב לרעיל. צריכה קבועה של אלכוהול מורידה את עמידות הגוף לפרצטמול, זאת עקב התפקוד הלקוי של הכבד; הרעלה עלולה אם כן להתרחש באלכוהוליסטים במינונים נמוכים יחסית.
תופעות לוואי

פירוט תופעות לוואי ניתן למצוא בעלון לצרכן שבאתר משרד הבריאות. תופעות הלוואי עלולות להיות חמורות יותר בקשישים. אחת השכיחות היא סחרחורת. פרצטמול נספג בעיקר במעי הדק ומפורק בכבד; אי לכך מתרכזות רוב תופעות הלוואי של תרופה זו בנזק לכבד. הכבד מסוגל לנטרל כמות מסוימת של רעלים וכימיקלים ביחידת זמן נתונה. כשעבודתו של הכבד רבה - למשל לאחר שתיית אלכוהול, אשר מפורק בכבד - לא עומד האיבר בעומס ולא מסוגל לפרק את כל הרעלים. הללו מצטברים בו וגורמים נזק לתאיו. לפיכך, אין ליטול פרצטמול כדי לשכך כאבי ראש לאחר השתכרות (חמרמורת); במצב זה עדיף ליטול אספירין.[דרוש מקור]
פרצטמול עלול לגרום למספר תופעות לוואי אחרות: בחילה, תגובה אלרגית, אדמומיות או פריחה בעור, הזעה מרובה וירידה בלחץ הדם. לעיתים נדירות מאוד עלולה התרופה לגרום להתכווצויות של הסרעפת, דבר הגורם לסוג של אסתמה. תופעה נדירה נוספת היא שיבוש הייצור של מספר סוגים של תאי דם - מצב הקרוי תרומבוציטופניה (שיבוש בייצור טסיות דם) או לויקופניה (שיבוש בייצור תאי דם לבנים). בשנת 2011 קבוצה מאוניברסיטת וושינגטון פרסמה תוצאות של מחקר פרוספקטיבי שהראה ששימוש כרוני בפרצטמול (יותר מ-4 פעמים בשבוע למשך 4 שנים או יותר) מגדילה פי-שניים את הסיכוי לחלות בסרטן הדם.
למרות האמור לעיל נחשב הפרצטמול למשכך הכאבים הבטוח ביותר[דרוש מקור]. במינון מתאים, פרצטמול בטוח כתרופה לילדים ואף תינוקות, וזאת בניגוד לאספירין, המומלץ לבוגרים מעל גיל 18.
לעיתים נדירות התרופה עלולה לגרום לתגובות דרמטולוגיות קטלניות עקב תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, TEN או AGEP.
בנוסף לכל אלו, כמו עם כל משככי הכאב, עלול להיגרם נזק מעצם שיכוך הכאב. זאת כיוון שלכאב יש תפקיד חיובי בהתרעה על סכנה לפגיעה גופנית וכיוון שהכאב מסייע בהחלמה מפציעה בכך שהוא מאלץ מנוחה לאיבר הפגוע.
במאמר והצהרת קונצנזוס שפורסם בעיתון מקבוצת נייצ'ר בשנת 2021, דווח כי ניסויים בחיות ומחקרים אפידמיולוגיים מצביעים על כך שחשיפה בהריון לפאראצטמול עשויה לשנות את התפתחות העובר, מה שעלול להגביר את הסיכונים להפרעות נוירו-התפתחותיות (למשל ADHD, אוטיזם) ולהפרעות במערכות הרבייה והשתן. בשנת 2024 דווחו בעיתון JAMA (אנ') תוצאות מחקר אפידמיולוגי משוודיה שכלל השוואה בין אחים, ולפיו לא נמצא קשר בין נטילת פרצטמול בהיריון לבין הארעות אוטיזם, ADHD או מוגבלות שכלית של הילד.
הרעלת פרצטמול

פירוק רגיל של פרצטמול בכבד מתבצע בשלושה מסלולים; שניים מהם מביאים ליצירת תרכובות המפונות בשתן, ואילו השלישי מביא ליצירת תרכובת ביניים רעילה הקרויה NAPQI (ראשי תיבות של N-אצטיל-p-בנזוקינון אימין). תרכובת זו מנוטרלת על ידי הפפטיד גלוטתיון, שאחראי לנטרול חומרים מחמצנים רבים בתא. כשאדם צורך כמות גדולה של פרצטמול מתכלה מלאי הגלוטתיון ו-NAPQI מתחיל להגיב עם המולקולות המרכיבות את התאים. הראשונים להיפגע הם תאי האזור הצנטרילובולרי בכבד, אזור אנטומי שבו נמצאים התאים הרחוקים ביותר מוורידי הדם המביאים את החומר מהמעי. בתאים אלה קיים הריכוז הגבוה ביותר של האנזים המפרק את התרופה ל-NAPQI, והוא מצטבר בריכוזים גבוהים. מות התאים מתפשט במהרה לכל הכבד, דבר המהווה סכנת חיים.
במקרה של הרעלת פרצטמול משתמשים ב-N-אצטילציסטאין (בקיצור: NAC) לסתירת הרעל. תרכובת זו, המשמשת בעיקר כנגד שיעול וברונכיטיס, היא נגזרת פשוטה של חומצת האמינו ציסטאין, אליה קשורה קבוצת אצטיל. ציסטאין היא אחת משלוש חומצות האמינו המרכיבות את הגלוטתיון, כך שתוספת הציסטאין מקלה על הגוף לייצר גלוטתיון. בנוסף, ל-NAC עצמו ישנן יכולות אנטי-מחמצנות, והוא מגיב במידת מה עם NAPQI ומנטרל אותו. מתן NAC צריך להתבצע תוך 8 עד 10 שעות מזמן ההרעלה (אך במקרה של ספק יש לטפל ב-NAC בכל אופן), רצוי באופן תוך-ורידי.
רק 4% מהחולים שמפתחים נזק בכבד אמנם מתים מאי-ספיקה כבדית. רבים אחרים יסבלו מנזק כרוני בכבד, משתנה בחומרתו, עד כדי אי-ספיקה כרונית כבדית ושחמת הכבד. הגורם הראשי לכשלי כבד בארצות הברית הוא הרעלת פרצטמול.
בשנת 1982 מתו בשיקגו שבעה בני אדם לאחר שנטלו כמוסות פרצטמול, אך בדיקה מהירה העלתה כי אלמוני החליף את תוכן הכמוסות בציאניד, רעל קטלני ביותר, במינון של 65 מ"ג. החברה המייצרת, ג'ונסון אנד ג'ונסון, מיהרה להסיר מהמדפים גלולות פרצטמול מתוצרתה. המבצע עלה לחברה כ-100 מיליון דולר; החברה זכתה לשבחים על תגובתה המהירה והיעילה. הרוצח מעולם לא נתפס.
ראו גם

רשימת השמות שתחתם נמכר הפרצטמול במדינות השונות (בוויקיפדיה האנגלית)
הרעלת אספירין
הערות שוליים

↑  Prescott LF (במרץ 2000). "Paracetamol: past, present, and future". American Journal of Therapeutics. 7 (2): 143–147. doi:10.1097/00045391-200007020-00011. PMID 11319582. S2CID 7754908. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Paracetamol, assistpainrelief
↑  איתי גל, סוד רפואי: כך ממציאים שמות לתרופות, באתר ynet, 4 בינואר 2013
↑  טבע ישראל בע״מ, אקמול - עלון לצרכן, באתר מאגר התרופות, משרד הבריאות, ‏03/2022
↑  Roland B. Walter, Filippo Milano, Theodore M. Brasky and Emily White,"Long-Term Use of Acetaminophen, Aspirin, and Other Nonsteroidal Anti-Inflammatory Drugs and Risk of Hematologic Malignancies: Results From the Prospective Vitamins and Lifestyle (VITAL) Study",Journal of Clinical Oncology,May 9, 2011, doi: 10.1200/JCO.2011.34.6346
↑  אזהרת הFDA, ‏1 באוגוסט 2013
↑  Ann Z. Bauer, Shanna H. Swan, David Kriebel, Zeyan Liew, Hugh S. Taylor, Carl-Gustaf Bornehag, Anderson M. Andrade, Jørn Olsen, Rigmor H. Jensen, Rod T. Mitchell, Niels E. Skakkebaek, Bernard Jégou, David M. Kristensen, Paracetamol use during pregnancy - a call for precautionary action, Nature Reviews. Endocrinology 17, 2021-12, עמ' 757–766 doi: 10.1038/s41574-021-00553-7 (באנגלית)
↑  Viktor H. Ahlqvist, Hugo Sjöqvist, Christina Dalman, Håkan Karlsson, Olof Stephansson, Stefan Johansson, Cecilia Magnusson, Renee M. Gardner, Brian K. Lee, Acetaminophen Use During Pregnancy and Children's Risk of Autism, ADHD, and Intellectual Disability, JAMA 331, 2024-04-09, עמ' 1205–1214 doi: 10.1001/jama.2024.3172 (באנגלית)
↑  "5 Crisis Management Truths from the Tylenol Murders -" (באנגלית אמריקאית). 2012-10-04. נבדק ב-2017-09-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293983905171  BNE: XX550781  GND: 4250278-0  LCCN: sh85000454 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אצטאניליד, תרכובת הזהה לפרצטמול למעט קבוצת ההידרוקסיל החסרה בה
ברנארד ברודי וג'וליוס אקסלרוד (בתמונה) הראו כי אצטאניליד ופנאצטי מתפרקים לפרצטמול.
נרות פרצטמול
אצטילציסטאין, החומר הניתן לנפגעי הרעלת פרצטמול
ג'אמו וקשמיר (מדינה)

| --- | --- |
סמל ג'אמו וקשמירסמל ג'אמו וקשמיר

 מדינה:  הודו הודו
 מושל:  Mehbooba Mufti
 רשות מחוקקת:  האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר, המועצה המחוקקת של ג'אמו קשמיר
 מחוזות במדינה:  22
 בירת המדינה:  ג'אמו (נובמבר–אפריל) סרינגאר (מאי–אוקטובר)
 שפה רשמית:  אורדו
 תאריך ייסוד:  26 באוקטובר 1947 
 שטח:  222,236 קמ"ר
 גובה:  327 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  7,724
  ‑ הנקודה הנמוכה:  247
 תאריך נטישה:  30 באוקטובר 2019 
 סוג יישוב יורש:  טריטוריית איחוד
 יישובים יורשים:  טריטוריית האיחוד ג'אמו וקשמיר, לדאק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  12,541,302 (2011)
  ‑ צפיפות:  56 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  34°00′N 76°30′E﻿ / ﻿34°N 76.5°E﻿ / 34; 76.5 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 https://jk.gov.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       אזורי ג'אמו וקשמיר:      ג'אמו      קשמיר      לדאק tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'אמו וקשמיר (באורדו: جموں و کشمیر) הייתה מדינה שהתקיימה בצפון הודו, בהרי ההימלאיה מ-1952 עד 2019. היא גובלת בצפון ובמזרח בסין בחבלים שינג'יאנג וטיבט, במערב ובצפון-מערב בפקיסטן, ובדרום – במדינות הודו הימאצ'ל פרדש ופנג'אב. המדינה חולקה לשלושה חלקים עיקריים: ג'אמו, עמק קשמיר ולדאק.
הדתות הנפוצות בה היו אסלאם, הינדואיזם, בודהיזם וסיקיזם. השפות הרשמיות המדוברות בה היו קשמירית ואורדו. בנוסף להן דיברו בדוגרי (אנ'), הינדי, לדאקי, פוריג, טיבטית ואנגלית.
בירת הקיץ של המדינה הייתה סרינגאר ובירת החורף הייתה ג'אמו. ב-31 באוקטובר 2019 פוצלה לשתי טריטוריות איחוד, ג'אמו וקשמיר ולדאק.
היסטוריה > הסכסוך בקשמיר

ג'אמו וקשמיר הייתה החלק בשליטה הודית בחבל קשמיר, שמחלוקת הודו בשנת 1947 עומד בסכסוך טריטוריאלי מתמשך בין הודו לבין פקיסטן.
קשמיר עמדה במרכזן של שלוש מלחמות בין המדינות: מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה ב-1947, בה פלשו כוחות לא-רשמיים בתמיכת פקיסטן לקשמיר, אחרי שהמדינה סופחה להודו על ידי המהראג'ה שלה, הארי סינג, אף על פי שהיה בה רוב מוסלמי. האו"ם הצליח להשיג הפסקת אש כשהמדינה מחולקת דה-פקטו בין פקיסטן (כשליש משטח קשמיר) והודו (כשני שלישים, כולל עמק קשמיר העשיר והפורה יותר). המדינה קיבלה את מרות הממשל המרכזי של הודו לעניינים מסוימים כבר ב־1947, והליך איחודה עם הודו התקדם עם הזמן. באפריל 1953 בוטלה גביית המס בין הודו למדינה, ובמאי 1953 חתם נשיא הודו ראג'נדרה פראסאד על צו המחיל את עיקרי חוקת הודו על החבל. ב־1957 אישרה הוועדה החוקתית של המדינה חוקה.
המלחמה השנייה על החבל הייתה מלחמת הודו–פקיסטן השנייה ב-1965, בה פלשו כוחות גרילה בתמיכת פקיסטן לקשמיר ההודית. אחרי חמישה שבועות של קרבות הושגה הפסקת אש בעזרת האו"ם. מקובל כיום לראות במלחמה זו ניצחון הודי, כיוון שפקיסטן נכשלה במטרתה לכבוש את קשמיר.
בחורף 1999, התרחשה מלחמת קרגיל, במסגרתה פלשו חיילים פקיסטניים לעיר קרגיל שבקשמיר, בתקופה שבה עמדות הצבא בהרים אינן מאוישות. הודו כבשה בחזרה את כל השטח שתפסה פקיסטן. במקביל פתחו הודו ופקיסטן במרוץ חימוש שבסופו פיתחו שתי המדינות נשק גרעיני. שרידי העימות ניכרים גם בימים אלה, בפיגועי טרור תכופים המתרחשים במדינה, וכן בעימותי גבול מוגבלים בין צבאות הודו ופקיסטן.
פוליטיקה וממשל

ג'אמו וקשמיר הייתה המדינה היחידה בהודו שנהנתה מאוטונומיה לפי סעיף 370 בחוקת הודו, ובעקבות כך היו לג'אמו וקשמיר דגל וחוקה.
שיטת השלטון במדינת ג'אמו וקשמיר הייתה דמוקרטיה פרלמנטרית וייצוגית. הפרלמנט שלה היה דו-ביתי כאשר האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר הייתה הבית התחתון בן 87 נציגים (באופן רשמי 111, אך 24 נשמרו לג'אמו וקשמיר שבשליטת פקיסטן) ו-36 במועצה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר, הבית העליון. למושל המדינה הייתה את הסמכות להציב שתי מועמדות נשים מטעמו, אם הוא סבור שלנשים אין ייצוג מספק. הפרלמנט במדינה היה היחיד בהודו שתקופת כהונתו היא 6 שנים, זאת בניגוד למקובל בשאר מדינות הודו בהן מקובלת תקופת כהונה 5 שנים.
עם הקמת המדינה היה תואר העומד בראשה ראש ממשלה (וואזיר-אי-אזאם) והונהגה בה מונורכיה חוקתית. במרץ 1965 שונה תואר ראש ממשלת המדינה לראש השרים, כמו שאר מדינות הודו, וראש המדינה הטקסי היה למושל.
בשנת 1990 התקבל חוק המעניק סמכויות מיוחדות לכוחות הביטחון המזוינים. חוק זה נתקל בהתנגדות עזה מצד הארגונים Human Rights Watch ואמנסטי אינטרנשיונל. דו"ח חירות בעולם העניק לג'אמו וקשמיר דירוג של "חופשי באופן חלקי".
באוגוסט 2019 אישר פרלמנט ההודי את החלטת ממשלת הודו לבטל את סעיף 370 בחוקה המעניק מעמד אוטונומי ייחודי למדינה זו. ההחלטה מפצלת את מדינת ג'אמו וקשמיר לשתי טריטוריית איחוד: לדאק וג'אמו וקשמיר שתהיינה כפופות ישירות לממשל הפדרלי. הארגון מחדש יצא לפועל ב-31 באוקטובר 2019 ובאותה עת חדלה המדינה להתקיים.
פוליטיקה וממשל > מחוזות

מדינת ג'אמו וקשמיר הייתה מחולקת ל-22 מחוזות:
| אזור | שם | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'אמו | אודאמפור | 4,550 | 555,357 |
| ג'אמו | ג'אמו | 3,097 | 1,526,406 |
| ג'אמו | דודה | 11,691 | 409,576 |
| ג'אמו | סמבה | 904 | 318,611 |
| ג'אמו | פונץ' | 1,674 | 476,820 |
| ג'אמו | קתוע | 2651 | 615,711 |
| ג'אמו | קישטוואר | 1,644 | 231,037 |
| ג'אמו | ראג'ורי | 2,630 | 619,266 |
| ג'אמו | ראסי | 1,719 | 314,714 |
| ג'אמו | רמבאן | 1,329 | 283,313 |
| קשמיר | באראמולה | 4,588 | 1,015,503 |
| קשמיר | בדגאם | 1,371 | 755,331 |
| קשמיר | בנדיפורה | 398 | 385,099 |
| קשמיר | גנדרבאל | 259 | 297,003 |
| קשמיר | סרינגאר | 2,228 | 1,250,173 |
| קשמיר | פולוואמה | 1,398 | 570,060 |
| קשמיר | ענאנטנג | 3,984 | 1,069,749 |
| קשמיר | קולגאם | 1,067 | 423,181 |
| קשמיר | קופווארה | 2,379 | 875,564 |
| קשמיר | שופיאן | 612.87 | 265,960 |
| לדאק | לה | 45,110 | 147,104 |
| לדאק | קרגיל | 14,036 | 143,388 |
| סך הכל | סך הכל | 101,387 | 12,548,925 |
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש 22 מחוזות.
הדתות הנפוצות במדינת ג'אמו וקשמיר (נכון ל-2011)
אסלאם (68.31%)
הינדואיזם (28.43%)
סיקיזם (1.87%)
בודהיזם (0.89%)
נצרות (0.28%)
ג'יניזם (0.01%)
אחר (0.21%)
השפות הנפוצות במדינת ג'אמו וקשמיר (נכון ל-2011)
קשמירית (53.27%)
הינדית (20.83%)
פאהארי (דוגרי) (20.04%)
פנג'אבי (1.75%)
אחר (4.11%)
האוכלוסייה במדינה הייתה מגוונת מאוד, בקשמיר ובחלק המערבי של לדאק יש בעיקר מוסלמים, בג'אמו יש בעיקר הינדואים, ובלדאק ובזנסקאר בעיקר בודהיסטים.
בשנים 1989–1990 אולצו כ-350 אלף פנדיטים הינדואים לעזוב את קשמיר בעקבות פרעות מצד קיצונים מוסלמיים, ובכך היטו את הכף לשליטה דמוגרפית מלאה של המוסלמים בקשמיר.
מבין השפות הדומיננטיות במדינה ניתן למנות את האורדו, הינדית, פנג'אבי, פאהארי, דוגרי (אנ') ופשטו. האורדו נחשבת לשפה הדומיננטית ביותר במרחב הציבורי, ונחשבת לשפה "נייטרלית" במרחב המגוון מבחינה אתנית.
| --- | --- |
חלוקת האוכלוסייה על פי דת במדינת ג'אמו וקשמיר
חלוקת האוכלוסייה על פי דת בעמק קשמיר
אסלאם: 95%
הינדואיזם, אחרים: 4%
חלוקת האוכלוסייה על פי דת בג'אמו
אסלאם: 28%
הינדואיזם: 66%
סיקיות, אחרים: 4%
חלוקת האוכלוסייה על פי דת בלדאק
אסלאם: 44%
בודהיזם: 50%
הינדואיזם, אחרים: 5%
כלכלה

הכלכלה המקומית התבססה בעיקר על חקלאות. הזעפרן המקומי נמכר בכמויות גדולות ברחבי העולם ומביא למדינה מטבע חוץ אשר תורם רבות לצמיחה הארצית. היצוא החקלאי של ג'אמו וקשמיר כלל תפוחים, שעורה, דובדבנים, תירס, דוחן, תפוזים, אורז, אפרסקים, אגסים, זעפרן, דורה, ירקות וחיטה. זאת בעוד שהייצוא התעשייתי כלל עבודות יד ושטיחים. התעשייה הארצית סבלה מקשיים הכוללים שטח מאוד הררי ומחסור בחשמל.