stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלומפונטיין
אתרים > מבנים שלטוניים

בית משפט העליון - מבנה שהוקם בשנת 1929, והוא בולט בין הבניינים בסביבתו בסגנונו המיוחד.
בית המשפט המחוזי - נבנה ב-1909 ועוסק בכל העניינים בשטח 'המדינה החופשית'.
בית ראסאדאל הראשון - נבנה בשנת 1949. הוא בנוי בצורה צנועה עם גג מכוסה בסכך וגללים של פרות. בעבר שימש ככנסייה, לאחר מכן שימש כבניין לפרלמנט ומאוחר יותר כבית ספר.
בית ראסאדאל - בית המחוקקים של המדינה החופשית. נבנה בסוף המאה ה-19 בסגנון קלאסי.
בניין העירייה - בניין הבנוי מאבן חול ותוכנן על ידי סר גורדון לייט. הבניין ממוקם בעיר הישנה שהוכרזה כאזור המיועד לשימור.
בניין הנשיאות הישנה - בניין ששימש כמשכן נשיא מדינת אורנג' החופשית'.
אתרים > מוזיאונים

המוזיאון הלאומי לספרות האפריקנרים - הבניין בו ממוקם המוזיאון שימש את הממשל של מדינת אורנג' החופשית. הבניין מזכיר סגנון בנייה הולנדי של המאה ה-19.
המוזיאון הלאומי - המוזיאון שמחזיק באוסף הגדול ביותר של מאובנים וחפצים ארכאולוגיים בדרום אפריקה.
Queen’s Fort Military Museum - מבצר שנבנה בשנת 1948 ושימש כמתקן של התותחנים של המדינה החופשית. במוזיאון מוצגים ממצאים מכל המלחמות באזור מאז שנת 1820.
מוזיאון לאומי לנשים - אנדרטה לזכר 45,000 נשים וילדים שנהרגו במחנות שבנו האנגלים בפאתי העיר.
מוזיאון התחמושת של דרום אפריקה - מוזיאון ובו שלל כלי נשק, מדים וכלי רכב צבאיים ששימשו לאורך ההיסטוריה.
Freshford House Museum - מוזיאון שנבנה על ידי ג'ון אדוארט הריסון על מנת לתאר את אורח החיים המקומי במאה ה-19.
אתרים > אחרים

"קינגס פארק" - הפארק הגדול ביותר בבלומפונטיין. נחנך ב-1925, ובזכות הפארק נקראת העיר "עיר הוורדים": יותר מ-4,000 ורדים נשתלו ב"גן הוורדים" בתחומי הפארק.
"מגדל לבוהנג" - בניין משרדים גבוה עם זכוכית צבעונית ובעל תצפית בקומה העליונה המשקיפה על כל העיר.
"win-spire Church" - כנסייה הולנדית ששופצה. הבניין נבנה ב-1880 ובה נשבעו אמונים שלושת הנשיאים האחרונים של "מדינת אורנג' החופשית".
"הכנסייה הראשית האנגלית" - נבנתה ב 1890. נחשבת עד היום ככנסייה הראשית של הקהילה האנגלית בבלומפונטיין.
"שמורת טבע מריה מורוקה".
"גן בוטני ושמורת הסחלב".
ג'ורג' אלן תומאס

| --- | --- |
ג'ורג' אלן תומאס ואתל תומפסון במשחק בדמינטון, בערך 1910
ג'ורג' אלן תומאס ואתל תומפסון במשחק בדמינטון, בערך 1910
 לידה:  14 ביוני 1881 Tarabya, טורקיה 
 פטירה:  23 ביולי 1972 (בגיל 91) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 הישג בולט:  היה מס' 15 בעולם בשנת 1922
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בין-לאומי 
 מד כושר מרבי:  2610 (ינואר 1923)
 מקצוע נוסף:  טניסאי, שחקן בדמינטון, כותב ספרי עיון 
 מדינה:  בריטניה
 פרסים והוקרה:  היה פעמיים אלוף אנגליה בשחמט ושבע פעמים אלוף אנגליה בבדמינטון.
 
סר ג'ורג' אלן תומאס  (באנגלית: Sir George Alan Thomas)‏ (14 ביוני 1881 - 23 ביולי 1972), שחמטאי אנגלי, שחקן טניס ובדמינטון. היה פעמיים אלוף אנגליה בשחמט ושבע פעמים אלוף אנגליה בבדמינטון. בשנת 1911 העפיל לחצי גמר זוגות גברים במשחקי הטניס באליפות וימבלדון. בשיאו היה במקום ה-15 בעולם, בסוף 1922 ותחילת 1923 עם מד כושר של 2610 
. בתחרות המוצלחת ביותר שלו, ניצה 1930 השיג מד כושר מוערך של 2648.
תומאס לא נישא מעולם, והבארונטיות שעברה לתומאס בירושה הסתיימה עם מותו. באנגליה העריצו אותו בזכות רמתו הספורטיבית.
שחמט

תומאס למד את משחק השחמט מאמו, שזכתה בתחרות הנשים לשחמט שהתקיימה בהייסטינגס בשנת 1895. 
 תומאס היה אלוף אנגליה בשחמט בשנים 1923 ו-1934. הוא חלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1934/5 ביחד עם אלוף העולם מקס אויבה ושחקן הצמרת סאלו פלור  לפני אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה ואלוף העולם לעתיד מיכאל בוטביניק שאת שניהם הוא ניצח במהלך התחרות. בתחרות מרגייט 1935 הגיע למקום השלישי. תומאס השתתף גם בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, אחת החזקות שהתקיימו עד אז.
|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | 07 | 08 | 09 | 10 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מקס אויבה | x | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | 1 | 6.5 |
| 2 | ג'ורג' אלן תומאס | 0 | x | ½ | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 6.5 |
| 3 | סאלו פלור | ½ | ½ | x | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 6.5 |
| 4 | חוסה ראול קפבלנקה | ½ | 0 | ½ | x | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 5.5 |
| 5 | אנדור לילינטל | ½ | 0 | ½ | 1 | x | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | 5 |
| 6 | מיכאל בוטביניק | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | x | ½ | 1 | 1 | 1 | 5 |
| 7 | רג'ינלד פרייס מישל | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | ½ | x | ½ | 1 | 1 | 4 |
| 8 | ורה מנצ'יק | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | ½ | x | ½ | 1 | 3 |
| 9 | ג'ורג' מרשל נורמן | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | x | 0 | 1.5 |
| 10 | סטיוארט מילנר ברי | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 1 | x | 1.5 |

|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | 07 | 08 | 09 | 10 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שמואל רשבסקי | x | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | 7.5 |
| 2 | חוסה ראול קפבלנקה | 0 | x | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 7 |
| 3 | ג'ורג' אלן תומאס | ½ | 0 | x | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 5 |
| 4 | ארנסט לודוויג קליין | ½ | ½ | ½ | x | ½ | 0 | 1 | 0 | 1 | ½ | 4.5 |
| 5 | אדוארד סרג'נט | 0 | 0 | 0 | ½ | x | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 4.5 |
| 6 | בריין פטריק ריילי | 0 | 0 | ½ | 1 | ½ | x | 1 | ½ | 0 | ½ | 4 |
| 7 | ויליאם פיירהורסט | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | x | ½ | 1 | 1 | 4 |
| 8 | סטיוארט מילנר ברי | ½ | 0 | 0 | 1 | 0 | ½ | ½ | x | 0 | 1 | 3.5 |
| 9 | ורה מנצ'יק | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | x | 0 | 2.5 |
| 10 | ז'ק מיזס | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | x | 2.5 |

תומאס זכה במדליית זהב אישית באולימפיאדת 1927, כאשר הביא לנבחרת אנגליה 9 ניצחונות ושש תוצאות תיקו ללא הפסד. באותו אירוע גם זכה עם  נבחרת אנגליה במדליית ארד קבוצתית. תומאס זכה גם במדליית כסף אישית באולימפיאדת 1931.
תומאס ניצח את אלופי העולם קפבלנקה, אויבה ובוטביניק, והצליח להשיג תוצאת תיקו עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שש פעמים, אך בסיכום תוצאותיו מול דרג אלופי העולם היו שליליות.
מול עמנואל לסקר הפסד אחד במשחק תחרותי (וניצחון מולו בשנת 1896, בהיותו בן 15, במשחק סימולטני). מול קפבלנקה +1 -5 =3 (ניצחון אחד, חמישה הפסדים, שלוש תוצאות תיקו), אלכין -7 =6,   יפים בוגוליובוב -5 =3, אויבה +1 -9 =2, פלור +2 -9 =4, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר +3 -9 =10.
תוצאת שוויון מול בוטביניק +1 -1,  מול ריכרד רטי  +3 -3 =1 ומול זיגברט טאראש +1 -1 =3 ותוצאה חיובית מול גזה מארוצי +3 -1 =5.
לתומאס הייתה תוצאה חיובית גם מול יריבו האנגלי הגדול פרדריק ייטס +13 -11 =13, תוצאה שלילית קטנה מול אלופת העולם לנשים ורה מנצ'יק +7 -8 =7 אך הפסד משמעותי מול אדגר קול +1 -9 =8.
בשנת 1950 העניקה לו פיד"ה דרגת אמן בינלאומי לשחמט, ובשנת 1952 דרגת שופט בינלאומי.
השתתפות באולימפיאדות השחמט

ג'ורג' אלן תומאס שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בשבע אולימפיאדות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1927 |  | אנגליה | 12 מ-15 | 9+ 6= 0- | 80 | 3 קבוצתי, 1 אישי |
| 1930 |  | אנגליה | 5.5 מ-13 | 3+ 5= 5- | 42.3 | 8 קבוצתי |
| 1931 | 3 | אנגליה | 12.5 מ-18 | 8+ 9= 1- | 69.4 | 9 קבוצתי, 2 אישי |
| 1933 | 2 | אנגליה | 4 מ-11 | 3+ 2= 6- | 36.4 | 10 קבוצתי |
| 1935 | 2 | אנגליה | 8.5 מ-16 | 5+ 7= 4- | 53.1 | 12 קבוצתי |
| 1937 | 1 | אנגליה | 7.5 מ-17 | 2+ 11= 4- | 44.1 | 13 קבוצתי |
| 1939 | 2 | אנגליה | 3 מ-5 | 2+ 2= 1- | 60 | 16 קבוצתי |
בדמינטון

תומאס היה שחקן הבדמינטון המצליח ביותר אי פעם באנגליה. הוא זכה ב-21 תוארי אליפות אנגליה הפתוחה בין השנים 1906 ו-1928. ארבעה מהתארים הם בתחרות לגברים יחידים, תשעה בזוגות גברים ושמונה בזוגות מעורבים. 
תומאס נבחר להיות האדם הראשון בהיכל התהילה העולמי של הבדמינטון.
לקריאה נוספת

The art of badminton 1925
Badminton (Modern sports series) 1948
The Chess Games of Sir George Alan Thomasby Paige, Roger Leslie
ג'רום ברונר

| --- | --- |

ג'רום ברונר, 1936
 לידה:  1 באוקטובר 1915 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  5 ביוני 2016  (בגיל 100) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' (1947)  אוניברסיטת דיוק  אוניברסיטת הרווארד 
 מקצוע:  פסיכולוג
 מעסיק:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ניו יורק 
 תפקיד:  President of the American Psychological Association (1965–1965) 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1955)  Honorary doctorate Paris Descartes University (15 בנובמבר 1974)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נשאטל (2013)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (10 במאי 1974)  Award for Distinguished Contributions to Developmental Psychology (1975)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'ירונה (1997)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1958)  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  פרס בלצן (1987)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1962)  פרס א. ל. תורנדייק (1981)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של רוסאריו  Honorary Fellow of the British Psychological Society  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה האוטונומית של מדריד  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ג'רום סימור ברונר (באנגלית: Jerome Seymour Bruner;‏ 1 באוקטובר 1915 – 5 ביוני 2016) היה פסיכולוג קוגניטיבי יהודי-אמריקאי שתרם לפיתוח תאוריית הלמידה הקוגניטיבית.
ברונר נמנה עם קבוצת חוקרים שפעלה בתחילת שנות ה-50 באוניברסיטת ייל וסללה את המעבר מן הגישה הביהביוריסטית אל הגישה הקוגניטיבית. ברונר ועמיתיו הניחו שהאדם פועל על פי אסטרטגיות מכוונות, כלומר הוא מעלה ביוזמתו השערות באשר למהות המושג ותר אחר גירויים שיאפשרו לו לבחון את השערותיו.
ברונר הדגיש את החשיבות הרבה של ההקשר החברתי בנוגע להתפתחות הקוגניטיבית ובנוגע להתפתחות השפתית. הוא סבר כי הסביבה החברתית מהווה "מנגנון תומך לרכישת שפה", שמשלים את המנגנון המולד לרכישת שפה.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
משנתו

ברונר חקר רבות את האופן שבו ילדים לומדים ומסקנתו הייתה כי הם לומדים על ידי תהליך אותו כינה "פיגום" (scaffolding). 
באמצעות תהליך הפיגום, הילד מבנה את ידיעותיו בהסתמך על ידע שכבר יש ברשותו. תהליך הפיגום, לפי ברונר, נעשה על ידי הסביבה החיצונית, אשר מבנה את הסיטואציה ומאפשרת לילד להיענות לסביבה באופן מסתגל יותר. 
תמיכה זו כוללת מתן הדרכה, רמזים, משוב ועצות, הניתנים בהתאם לרמת היכולת העכשווית של הילד וגם בהתאם לרמת ההתפתחות המקורבת.[דרוש מקור]
כתביו

כתביו שתורגמו לעברית:
ג'ירום ס' ברונר, תהליך החינוך, עברית: נפתלי גינתון, תל אביב: יחדו, 1965.
ג'רום ברונר, תרבות החינוך: מאמרים על חינוך בהקשר, תרגם מאנגלית אמיר צוקרמן, תל אביב: ספרית פועלים ('מחשבות על חינוך'), תשס"א 2000.
ראו גם

לב ויגוצקי
לקריאה נוספת

David Bakhurst, and Stuart G. Shanker (eds.), Jerome Bruner: Language, Culture and Self, London: Sage, 2001. (הספר בגוגל ספרים)
David Olson, Jerome Bruner: The Cognitive Revolution in Educational Theory, London: Continuum, 2007.
Keiichi Takaya, Jerome Bruner: Developing a Sense of the Possible, Dordrecht; New York: Springer, 2013. (הספר בגוגל ספרים)
הערות שוליים

↑  ארי נדלר, מבוא לפסיכולוגיה, כרך 2, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 62
↑  עדה בקר, עם מי שיחקת בגן היום? עולמם החברתי של ילדים בגיל הרך, מכון מופ"ת, עמ' 41
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305606305171  PLWABN: 9810572118105606  BIBSYS: 90108789  BNE: XX909197  BnF: cb11894332z (data)  CANTIC: a10828187  CiNii: DA00453129  GND: 118927051  ICCU: CFIV037982  ISNI: 0000 0001 2146 9148  LCCN: n79119142  LNB: 000044265  MGP: 290721  NARA: 10582119  NDL: 00434638  NKC: skuk0001871  NLG: 76978  NLK: KAC199603760  NTA: 068958226  SELIBR: 179444  SNAC: w6st8n04  SUDOC: 026756714  VIAF: 108296631   WorldCat (עם VIAF): 108296631
גן (נוי)

גן נוי באיטליה
גן נוי באנגליה
גַּן נוי הוא שטח פתוח מוגן על ידי אלמנט סגירה (גדר בנויה או חיה, קיר תומך, תעלה, הפרש מפלס), פרטי או ציבורי. גן נוי משמש לגידול צמחייה, לפנאי או לייפוי סביבת המגורים.
סוגי גנים

בעברית, המושג "גן" מתייחס למגוון סוגים של שטחים פתוחים פרטיים או ציבוריים וחופף באופן חלקי כמה מושגים נוספים:
פארק – בהתייחסות לרוב לגן גדול מאוד ואף לשמורת טבע גדולה. בכל מקרה שטח פתוח, בו האלמנט הצמחי הדומיננטי הוא העץ או שיחים גדולים.
גינה – מילה מודרנית המתייחסת לרוב לגן פרטי וקטן יותר. בשפות אחרות לדוגמה אין הבחנה בין "גן" ו"גינה".
חצר – שטח פתוח בעל קונוטציה שימושית יותר, לעומת נוי ופנאי בלבד. חצר היא לרוב חלק מהבינוי, ואינה בהכרח שטח ירוק, אם כי היא יכולה להיות גם חצר מגוננת.
בוסתן – גן פרטי בו גדל מגוון עצי-פרי והמכיל מקור מים. אין הגדרה חד משמעית המבדילה בין בוסתן לבין "פרדס", אבל בפרדס, בדרך כלל, קיים רק סוג עץ פרי אחד (מקביל למושג ביארא, בערבית, גן עצי פרי מסוג אחד עם באר או מקור מים).
גן הוא לרב שטח פתוח תחום, הקרוב לשטחים בנויים, או צמוד אליהם, ואשר הקמתו או הגדרתו ותיחומו הם מעשי ידי אדם. הגן נוצר על ידי תיחומו וגידורו של חלקת אדמה, כדי לאפשר בתוכו גידול צמחייה, שתהיה מוגנת מפני בעלי חיים ומפני נזק או גנבה בידי האדם. סוגי הגן העתיקים ביותר הם גני ירקות וגני עצי פרי, שלאחר מכן התפתחו גם לגני נוי.
מודל הגן הראשון הוא גן העדן, גן עצי פרי בו נהר אחד התפצל לארבעה נהרות: הפישון, הגיחון, החידקל והפרת. גן העדן המקראי הוא גן סגור, כך שלאחר גירוש אדם וחווה, נמנעה מהם ומכל אדם החזרה אליו. הכמיהה לשחזר את גן העדן המיתולוגי מבטאת שאיפת האדם לחזור למצב ראשוני אידיאלי. על כן, בכל תרבות המערב ובעולם המוסלמי, הקמת גן יש בה החזרת מרכיב מהמצב האידיאלי הראשוני. המיתוס משמש מסגרת כללית להקמת גנים במשך תקופות רבות. סגנון עיצוב הגן הושפע בכל תקופה מתפיסות לגבי היחס בין אמנות לטבע, ובתוקפה המודרנית, על ידי תפיסות חברתיות, כאשר החל ממחצית המאה ה-19, עם התפתחות התודעה הסוציאלית, הגן והפארק הציבורי נעשים בהדרגה חשובים יותר מהגן הפרטי. בעיקר במאה ה-20, מתפתחת תודעה של תכנון נוף למתחמים ציבוריים, כגון קמפוסים, בתי ספר, בתי חולים, בתי קברות, בתי מלון, טיילות, בנוסף לפארקים ציבוריים.
המילה "גן", היא חלק משמות של סוגי שימושים בגנים כגון גן שעשועים, גן חיות, גן בוטני, גן פסלים, גן אירועים וגן ילדים.
הטיפול בגנים נקרא גינון (או גננות) והוא מקצוע בו עוסקים גננים וכמו כן הוא גם תחביב ופעילות פנאי של אנשים רבים. מקצוע עיצוב ותכנון השטחים הפתוחים נקרא אדריכלות נוף, והוא תחום התמחות בפני עצמו, הכולל גם תכנון גנים.
גן נוי פרטי בזמננו

גן נוי פרטי מהווה חלק מהווילה, כלומר מחווה חקלאית, בה היה גם מבנה ראשי בעל חשיבות ייצוגית. הגן הפרטי בבית המודרני, הוא גלגול של גן הנוי הממוקם בתוך מערכת חקלאית, כאשר מערכת זו הלכה והצטמצמה במשך הזמן, ונעלמה כליל במתחם האורבני המורדני. בדרך כלל, יהיה נוח להקימו כאשר הבית צמוד לקרקע. אפשר עם זאת להקים אותו גם בקומותיו ומרפסותיו של הבניין. קיימת עדיפות לבניית גינה בקומת הגג. השטח הדרוש לגינה אינו חייב להיות גדול, אך חשוב שיהיה די מרחק בין שטח הגן לבין בית המגורים על מנת שלא יגיעו לבית מזיקים העשויים לגדול בגינה.
בגינה הפרטית מצוי מגוון רב של צמחים. הגיוון הוא חלק מהיופי שלה. לרוב היא תכלול פרטים מסוגי הצמחים הבאים: שיחים, בני שיח, מטפסים, צמחים ריחניים, צמחי צל, ורדים, קקטוסים ומעט עצים – תלוי בשטח המוקצב לגינה.
הטיפול השוטף בגינה כולל: תכנון הגינה – כולל החלק המוקצב לצמחים ואופן הצבתם בשטח, הכנת השטח לנטיעת השתילים, השקיה – בדרך כלל עם מיכשור אוטומטי, זיבול, גיזום ואיסוף פסולת – כולל זו הנזרקת על ידי העוברים ושבים.
הקשר של הגנן עם משתלה הוא קשר בסיסי. ממנה הוא רוכש שתילים, מתעדכן בשתילים חדשים, קונה את צורכי הגן ונענה בשאלות השוטפות.
ראו גם

חממה
בריכת נוי
גן יפני
גן אנגלי
גן צרפתי
גן סיני
תיאור ציורי מאוחר של הגנים התלויים בבבל
גן יפני
ג'רום חאבייר

| --- | --- |
 לידה:  1549 חאבייר, ספרד 
 פטירה:  27 ביוני 1617 (בגיל 68 בערך) גואה העתיקה, הודו 
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  אוניברסיטת אלקלה 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
ג'רום חאבייר (Jerome Xavier,‏ 1549 - 27 ביוני 1617), היה מיסיונר ישועי ספרדי בחצר המוגול של אכבר (1542–1605) ובנו ג'הנגיר. הוא בחר להיקרא ג'רום חאבייר.
ראשית חייו

ג'רום חאבייר נולד "בטירת אביו מיגל דה איזפלטה" בצפון מחוז נווארה, ספרד, בשנת 1549. דודו של חאבייר, סנט פרנסיס חאבייר, היה חבר קרוב של איגנטיוס מלויולה ומייסד שותף של אגודת ישו.
ב־7 במאי 1568, בגיל תשע עשרה, עם סיום תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת אלקלא, נכנס ג'רום לאגודה ישועית. את השנים שלאחר מכן בילה בלימוד פילוסופיה ותאולוגיה לפני שהוסמך לכומר בשנת 1575. לאחר ההסמכה העביר מספר שנים בהוראת "מקצועות יסוד" [2] בוויאראג'ו דה פואנטס בקואנקה, ספרד, לפני שנשלח מזרחה והגיע לגואה בספטמבר 1581.
עבודה מיסיונרית > שנים ראשונות

עם הגעתו להודו הפורטוגזית מונה האב ג'רום "למאמן הטירונים", [2] אך נאלץ לוותר במהירות על התפקיד עקב מחלה "כתוצאה מההפלגה הימית הקשה וצרות ההתאקלמות". לאחר התאוששותו החל חאבייר לעבוד על תרגום פורטוגזי לתולדות הישועים של האב אלסנדרו וליניאנו בהודו.
בתחילת 1584 מונה חאבייר כרקטור של מכללת באסין, אם כי בריאות לקויה הקשתה שוב את חובתו ואילצה את העברתו לאקלים הטוב יותר של קוצ'ין. שם כיהן באותו תפקיד בין השנים 1586 עד 1592. בערך בתקופה זו מונה לממונה על בית מגורי היישועים בגואה. בחירתו לתפקידו החדש הידקה את היחסים המתוחים שהיו בין הפורטוגזים לספרדים במושבה המזרחית. המתח של שלטון קסטיליאני השולט באוכלוסייה פורטוגזית הוקל כאשר קיסר מוגול אכבר (1542 - 1605) קרא למשלחת השלישית של הכמרים הישועיים לחצר ביתו וג'רום חאבייר נבחר לעמוד בראש המשלחת והגיע ללאהור ב־5 במאי 1595.
עבודה מיסיונרית > בחצר של אכבר

הגעתו של האב ג'רום ללאהור הייתה בחסות האירוח של אכבר שסיפק לו ולשני חבריו, האב עמנואל פינהירו והאח בנטו דה גויס, מגורים בארמונו שלו ו"נתן להם רופא מוסלמי שיורה להם את השפה הפרסית". בתקופת שלטונו של אכבר, ליווה האב ג'רום את הקיסר במשלחות שונות דרך מישור דקאן, ושהיה עד לכיבוש מצודת אסירגרה בינואר 1601.
לאחר הכיבוש עביר אכבר את מקום מגוריו הקבוע לאגרה, והעניק יציבות למשלחת, שאיפשרה לאב ג'רום "להקדיש חלק ניכר מזמנו ליצירת ספרות דתית נוצרית שנכתבה בשפה הפרסית.".
בערך באותה תקופה שמיסיונרים ישועים נוספים החלו להגיע להחליף את האב עמנואל והאח בנטו שנשלחו לחקור את הדרך המרכזית המובילה לקתאי. (סין) זה היה ההישג הגדול ביותר של האב ג'רום והישועים שנמצאו תחת הקיסר אכבר.
בזמן שחאבייר ליווה את הצבא, ושני חבריו המקוריים שנשלחו למקום אחר, הודיעו לו האב פרנצ'סקו קורסי (1573 - 1635) על האווירה המידלדלת של חופש הדת בלאהור בהשפעת "היחס הבלתי סובלני של המשנה למלך" במקום היחס הטוב של אכבר. לפיכך האב ג'רום ביקש שהקיסר ישלח את האב פינויירו המנוסה יותר ללאהור וישיג הוראה המעניקה חופש פולחן לנוצרים. פעולה זאת הייתה משמעותית, מכיוון שאכבר דחה בקשות קודמות של המיסיונרים לחזק את המיסיון באופן סמכותי באימפריה האיסלאמית.
חאבייר והקיסר התווכחו לעיתים קרובות בנושאים הנוגעים לדת, לרוב עקב חוסר אמונתו של אכבר באלוהות המשיח. בעוד שהתנצרות של הקיסר נראתה בלתי סבירה, חאבייר תלה תקוות עבור בנו סאלים, יליד 1569, שכונה סלים כאות כבוד כלפי השייח הסופי המיסטיקן סלים צ'שיטי (1478 - 1572) שבתו הניקה את סלים כילד - צאצאי חוואג'ה מוינודין צ'ישטי (1141–1230) שקברו נמצא באג'מר, רג'סטאן.
עבודה מיסיונרית > בחצר של ג'האנגיר

הנסיך סאלים קיבל את השם ג'האנגיר כשעלה על כס המלוכה. יחסו של אביו למיסיונרים נוצריים ודיון בדת בחצר המלכות שלו נמשך. שיעורי המרת דת היו נמוכים אף כי חאבייר ערך פעולות מסיונריות. ההצלחה הבולטת ביותר מבין כל הטבילות הנוצריות, בזמן שהופקד על המשימה היה של שלושת האחיינים של ג'האנגיר בקיץ 1610.
המרות אלה החזיקו מעמד זמן קצר בשנת 1613 "הנסיכים התנצרו, אבל החזירו את צלביהם [שניתנו להם עם טבילתם] לישועים". מעשה זה אישר את הפסימיות ההולכת וגדלה של האב ג'רום בנוגע למשימתו. ספקותיו באפקטיביות משימתו גדלו כשפרצה מלחמה בין האימפריות הפורטוגליות למוגול בסתיו 1613.
במהלך הסכסוך היה על חאבייר להגן על רכוש הכנסייה על ידי אחסנתם "בביתו של נוצרי עני". עם התקדמות המלחמה, הבטיחון הפך לדאגה עבור האב ג'רום, שהעביר את המיסיון ואת קהילתו מלאהור לאגרה בשנת 1614. כש"סיום המיסיון נראה ברור " השלום הוחזר בשנת 1615 והמסיון חידש את פעילותו שלפני המלחמה, אם כי בלי האב ג'רום שבפעם הראשונה מאז עזיבתו חזר לגואה," איש שבור".
אחרית ימיו

השנים האחרונות בחייו של האב ג'רום היו בפנסיה בגואה. הוא שוב מונה לרקטור, הפעם במכללת סנט פול. הוא רצה מאוד לחזור לספרד, אם כי לא היה בכוחו לבצע זאת. הוא טען שהוא "על סף המוות" וב־27 ביוני 1617, "הוא נשרף למוות בחדרו" בנסיבות שלא ידועות.
לא היה ידוע לו בעת מותו, כי נבחר לשמש כארכיבישוף של קרנאגנור, בקרלה, הודו.
הערות שוליים

↑  Camps, Arnulf (1957). Jerome Xavier S.J. and the Muslims of the Mogul Empire: Controversial Works and Missionary Activity. Switzerland: Nouvelle Revue de Science Missionaire.
↑  Camps (1957), p. 3
↑  Camps (1957), p. 4.
↑  Camps (1957), p. 5.
↑  Camps (1957), p. 6.
↑  Camps (1957), p. 7.
↑  Camps (1957), p. 8.
↑  Camps (1957), p. 10
↑  Camps (1957), p. 11.
↑  Camps (1957), p. 12.
↑  Camps (1957), p. 12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296996805171  BNE: XX980126  BnF: cb10741400j (data)  GND: 102523002  ISNI: 0000 0001 0900 0769  LCCN: n2005054604  NKC: ola2014845195  NTA: 069472696  SUDOC: 193057336  Trove: 1523670  VIAF: 51096485   WorldCat (עם VIAF): 51096485 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'רום חאבייר".
אימפריית המוגולים בזמן אכבר, 1605
השליט אכבר 1630
גספאר מונז'

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1746 בון, צרפת 
 פטירה:  28 ביולי 1818 (בגיל 72) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  גאומטריה דיפרנציאלית 
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז 
 מקום לימודים:  אקול פוליטקניק 
 מוסדות:  סורבון  École royale du génie de Mézières (1765–1783)  אקול פוליטקניק (13 באפריל 1816)  מכון ד'אז'יפט (23 באוגוסט 1798) 
 תלמידי דוקטורט:  ז'אן-ויקטור פונסלה, Joseph Diez Gergonne 
 פרסים והוקרה:  קצין גבוה בלגיון הכבוד (2 באוקטובר 1803)  מסדר כתר הברזל (1805)  הצלב הגדול של מסדר ראוניון (13 באפריל 1813)  72 השמות החרוטים על מגדל אייפל 
 בן או בת זוג:  Marie-Catherine Monge (12 ביוני 1777–?) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אנדרטת גספאר מונז' בעיר הולדתו בון (Beaune)
גספאר מונז', רוזן פלוסיום (בצרפתית: Gaspard Monge, Comte de Péluse;‏ 9 במאי 1746 – 28 ביולי 1818) היה מתמטיקאי צרפתי, ממציא הגאומטריה התיאורית (אנ'), המתמטיקה עליה מתבסס השרטוט הטכני. בשנים 1792–1793, במהלך המהפכה הצרפתית, כיהן כשר הממונה על הצי הצרפתי והקולוניות הצרפתיות. בתקופה זו היה מעורב במהפכה במערכת החינוך הצרפתית ונמנה עם מייסדי האקול פוליטקניק.
ראשית דרכו

מונז' נולד בבון (אנ') אשר במחוז קוט-ד'אור (אנ') שבחבל בורגון, אביו היה סוחר. תחילה למד בבית ספר של האטוריאנים (אנ') בעירו בון ולאחר מכן בבית הספר שלהם בליון, שם נהיה מורה לפיזיקה בהיותו בן 17.
לאחר סיום לימודיו ב-1764 חזר לבון, שם הכין שרטוט בקנה מידה גדול של העיר המוצג עד היום. קצין הנדסה שראה את השרטוט כתב על כך למפקד בית הספר הממלכתי למהנדסים במזייר (צר'), וזה העניק לו משרה כשרטט.
עבודתו

הלימודים בבית הספר הותרו לאריסטוקרטים בלבד לכן לא היה יכול להירשם כתלמיד לבית הספר. לאחר שנה בבית הספר, מונג' התבקש להכין תוכנית למבצר ולייעל את מערך ההגנה עליו. בניגוד לשיטה המקובלת עד אז של חישובי אורכים, מונז' המציא שיטה לפתרון הבעיה באמצעות שרטוטים. תחילה תוכנית זו לא התקבלה אך לאחר בדיקה הכירו ביכולותיו של מונז' ובערכהּ של עבודתו.
אחרי ששארל בוסו (אנ'), מורהו למתמטיקה, עזב את בית הספר במזייר, מונז' קיבל את תפקידו בינואר 1769, וב-1770 אף מונה למורה לפיזיקה ניסויית.
בשנת 1777 מונז' התחתן עם קתרין הואר (Huart), בעלת נפחייה, ולכך מיוחסת התעניינותו במטלורגיה. בשנת 1780 נבחר לתפקיד מודד באקדמיה למדעים בפריז, ובאותה העת החלה חברותו עם קלוד לואי ברטולה (אנ'). אחרי שלוש שנים שבהן עבד במקביל בפריס ובמזייר הוצע למונז' להחליף את אטיין בֶּזוּ (אנ') כבוחן של צוערים ימיים. לאחר שנה בשלושת התפקידים עזב את משרתו במזייר. בשנת 1786 פרסם ספר לימוד בסטטיקה בשם Traité élémentaire de la statique.
1789 ואילך

המהפכה הצרפתית שינתה לחלוטין את הקריירה של מונז'. הוא היה תומך נלהב במהפכה ובשנת 1792 מונה לשר הממונה על הצי הצרפתי והקולוניות הצרפתיות. מונז' כיהן בתפקיד בין 10 באוגוסט 1792 ל-10 באפריל 1793. כאשר הוועד לשלום הציבור ביקש מאנשי אקדמיה עזרה בהגנה על הרפובליקה, מונז' הקדיש את כולו למטרה וחיבר שני מאמרים Description de l'art de fabriquer les canons ואת Avis aux ouvriers en fer sur la fabrication de l'acier.
מונז' לקח חלק פעיל בהקמת האקול פוליטקניק ואקול נורמל סופרייר והיה בשניהם פרופסור לגאומטריה תיאורית. בשנת 1799 פורסם Géométrie descriptive. Leçons données aux écoles normales אשר התבסס על תמלול הרצאותיו ב-1795. יותר מאוחר פרסם מונז' את Application de l'analyse à la géométrie אשר הרחיב מעבר להרצאותיו.
החל ממאי 1796 עד אוקטובר 1797 מונז' שהה באיטליה עם קלוד לואי ברטולה וכמה אמנים לצורך בחירה של ציורים ופסלים אשר ניגבו כמס מערים באיטליה. במהלך שהותו שם התיידד עם נפוליאון בונפרטה. עם שובו לצרפת מונה למנהל של האקול פוליטקניק, אך בשנת 1798 נשלח לאיטליה למשימה שבעקבותיה הוקמה הרפובליקה הרומית (אנ') קצרת הימים.
לאחר מכן מונז' הצטרף למסע נפוליאון למצרים, ושם יחד עם ברטולה השתתף בעבודת משלחת המדעים והאמנויות הצרפתית (Commission des sciences et des arts) ואף מונה לנשיא מכון מצרים (Institut d'Égypte). מונז' וברטולה נילוו לנפוליאון במסעו לארץ ישראל ויחד עימו חזרו לצרפת אחרי כישלון המצור על עכו ב-1799. הוא מונה לנשיא משלחת המדעים והאמנויות הצרפתית שאנשיה המשיכו בעריכה ובהפקה של כרכי "תיאור מצרים". מונז' חידש את קשריו עם האקול פוליטקניק, מאמריו המאוחרים פורסמו בכתב עת של האקול פוליטקניק. עם הקמת הסנאט הקונסרבטיבי (אנ') מונה לחבר בגוף זה וקיבל את התואר רוזן פלוסיום, מונז'כיהן כנשיא הסנאט הקונסרבטיבי בשנים 1806–1807. לאחר נפילת נפוליאון נשללו ממנו תאריו.
מונז' מת בפריז ב-28 ביולי 1818 ונקבר במאוזוליאום בבית הקברות פר לשז, ולימים הועברו שרידיו משם לפנתאון של פריז.
פסל בדמותו של מונז' הוצב ב-1849 בעיר הולדתו בון שבבורגון. שמו של מונז' הוא אחד מ־מ-72 השמות שנחרטו בבסיס מגדל אייפל. ב-1990 הושקה ספינת טילים של חיל הים הצרפתי שנקראה על שמו "מונז'" (אנ').