ארזינג'אן
היסטוריה > ארמניה, החסות הרומית, הפרסית והביזנטית

בשנת 70 לפניה"ס יצאו הרומאים למסעות צבאיים לאנטוליה המזרחית וכבשו גם את ארזינג'אן. זמן קצר לאחר מכן, ב-68 לפנה"ס פונטוס כבשה את ארזינג'אן מידי הרומאים. במאות השנים הבאות, ארזינג'אן והאזור סביבה היו תחת שלטון  האימפריה הרומית, הביזנטים, הפרתים, והאימפריה הססנית. תחת שליטה פרתית ורומית האזור שנודע אז כ"חאצ'דיאנק" או ביוונית אקיליסנה (Ακιλισηνή) השתייך לממלכה ארמנית אוטונומית. בסביבות ארזינג'אן של ימינו היה קיים בעבר יישוב ארמני בשם ארז או אריזה, שנודע במקורות הביזנטים כקלטזנה או קלטזיני. בקרבת ארז בנו הארמנים הפגאנים מקדש לאלת הפוריות אנאהיט. במקדש זה נהגו אנשי המעמד הגבוה להשאיר את בנותיהם ואת בניהם שהגיעו לפרקם כמחווה לאלה והם היו משתתפים בו כקדשים בטקסי מין פולחני. במקדש ניצב פסל זהב גדול של האלה, שנשדד ונהרס בשנת 34 לפנה"ס על ידי חיילי מרקוס אנטוניוס. לפי אגאתאנגלוס, בשנת 287 לספירה כשביקר בארז על מנת להעלות קורבן לאלה אנאהיט, פגש כאן המלך הארמני טרדאט השלישי כהן דת בשם גרגוריוס שהיה נוצרי בסתר וביקש ממנו לערוך את טקס הקרבן. משסירב, נעצר גרגריוס, לימים ידוע כ"הקדוש גרגוריוס המאיר" בפקודת המלך ועונה. כעבור 14 שנה השתכנע המלך טרדאט להתנצר עם חצרו והרס את המקדש. מיקומו של המקדש אינו ידוע. נכסי המקדש הוענקו לגרגוריוס ובאזור קמו מנזרים נוצריים רבים. בשנת 384 לערך, מנואל ממיקוניאן שהפך לשליט בארמניה הכתיר שני אחים - ארשאק השלישי וואלארשאק כמלכים שותפים של ארמניה. ככל הנראה ארשאק השלישי קבע את מושבו בדווין בעוד ואלארשאק - קבע מושבו בארז. כעבור כשנתיים כשמת ואלארשאק לקח ארשאק השלישי את השלטון גם בארז. בשנת 387 לפי הסכם שלום שנחתם כאן, באקיליסנה, חילקו הרומאים והפרסים את ארמניה ביניהם. העיר ארז נפלה תחת חסות רומית ובהמשך ביזנטית, במה שנקראה "ארמניה הקטנה" המערבית (בלטינית - Armenia minor) תחת מלכותו של ארשאק השלישי. במזרח מינו הפרסים מלך אחר, חוסרוב השלישי ב-389 ניסה ארשאק לכבוש שטחים נוספים (ונאנד) אך נכשל וחזר לארז, בה מת. בהמשך הפכה ארמניה המערבית לחלק מהאימפריה הביזנטית. הביזנטים מינו בארז או אקיסילנה מושל בתואר "קומטיס" ומאוחר יותר "דוקס" או "קורופאלאטוס", כמו כן מועצה של נכבדים ארמנים - "נחאראר" בראשות גאזאבון משיראק. בשנים 480–484 הייתה העיר מושב המטה הכללי של המלך ואחאן השני מליקוניאן שנאבק בפרסים. במאה ה-5 במקורות ארמנים ("חיי משטוב משטוץ") נקראה העיר "יקגיאץ". למשך חמש מאות שנה לא מצוינים אירועים מיוחדים בה. מאוחר יותר קראו הארמנים לעיר בשם "ירזנקה".
בשנת 1000 היו תושבי העיר עדים למסע הצבאי של וסיליוס השני.
באותה תקופה כאורח של ויסיליוס ביקר בעיר האמיר מוחמד אל דאוולה אבו מנצור משושלת המרוואנים.
באילו נסיבות הוקמה כאן בישופות נוצרית לא ידוע בדיוק. באמצע המאה ה-5 לספירה, הבישוף של אקיליסנה היה יואניס, שנמנה עם חותמי הצו של הפטריארך גנאדיוס של קונסטנטינופוליס, שהוקיע את השמעוניים". בישוף אחר של העיר, בשם גאורגיוס או גרגוריוס מוזכר כ"בישוף של יוסטיניאנופוליס" והיה אחד מאבות ועידת קונסטנטינופול השנייה משנת 553. ב-681 הבישוף תאודורוס השתתף בוועידת קונסטנטינופול השלישית (681). בישוף זה נהג לחתום בתואר "בישוף של יוסטיניאנופוליס" או בישוף של האזור "אקלנזינה". ב-879 בישוף בשם גאורגיוס השתתף בוועידה הרביעית "הפוטית" של הכנסייה.
בשנת 629 העיר נכבשה על ידי הביזנטים בהנהגת הקיסר הרקליוס.
ב"רישומי הבישופויות" (Notitiae Episcopatorum) הדיוקסיה האוטוקפלית המקומית מוזכרת רק החל מהמאה ה-10. בסוף המאה ה-10. הבישופות הייתה בהתחלה כפופה לארכיבישופות של סבסטי (סיוואס של ימינו).
אחרי המאה ה-13 אין מידע על קיומם של בישופים קתולים בירזנקה-אקיליסנה והם אינם מוזכרים ב"רישומי הבישופויות". בימינו "אקיליסיני" רשומה כ"בישופות טיטולרית" (סמלית) של הכנסייה הרומית-קתולית.