stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרץ הונדורס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  הים הקריבי 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Belize River, Monkey River, נהר מוטגואה, אולואה 
 מדינות באגן הניקוז:  הונדורס הונדורס בליז בליז גואטמלה גואטמלה
 קואורדינטות:  16°09′05″N 88°15′06″W﻿ / ﻿16.1514°N 88.2517°W﻿ / 16.1514; -88.2517
  (למפת בליז מוגדלת) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו סן פדרו  אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  דנגריגה בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס הים הקריבימפרץ הונדורס(למפת בליז רגילה) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו סן פדרו  אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  דנגריגה בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס הים הקריבימפרץ הונדורס
 
מפרץ הונדורס הוא חלק מהים הקריבי, השוכן לחופי בליז, גואטמלה והונדורס (שעל שמה נקרא המפרץ). המפרץ משתרע מדנגריגה, בליז עד כ-200 ק"מ דרומית, ללה סייבה שבהונדורס.
פנים המפרץ מגודר במערכת שוניות המחסום בבליז, חלק ממערכת שוניות גדולה יותר הנפרשת מחצי האי יוקטן ועד לאיי המפרץ בהונדורס.
המפרץ מורכב מאוד, ומכיל בתוכו לגונות, יערות מנגרובים, שפכי נהרות ושרטונים היוצרים מערכת אקולוגית מורכבת ומגוונת להפליא. כמות המים הנשפכת למפרץ מוערכת ב-1232 מטר מעוקב לשנייה.
הערות שוליים

↑  http://www.iho-machc.org/urcp/proyecto_zmes/documentos/zmes_2english01.pdf
↑  http://journals.ametsoc.org/doi/pdf/10.1175/1525-7541%282003%29004%3C0985%3AHAVOWD%3E2.0.CO%3B2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565318105171  BNE: XX5419484  BnF: cb15419829v (data)  LCCN: sh85061838  VIAF: 243891216   WorldCat (עם VIAF): 243891216
אינקוויזיציה

ערך זה עוסק במוסד החקירות של הכנסייה הקתולית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גלילאו גליליי מול האינקוויזיציה הרומית
טקס "אוטו דה פה", ציור משנת 1475.
האינקוויזיציה (מלטינית: Inquisitio) הייתה מוסד חקירות שהקימה הכנסייה הקתולית, ובראשה האפיפיור גרגוריוס התשיעי במאה ה-13, בניסיון להיאבק בכתות מינות שפרחו באותה תקופה, בעיקר בערים.
חוקרי האינקוויזיציה סיירו – לבד או בזוגות – בערים ובכפרים, הסבירו להדיוטות את עיקרי האמונה הקתולית, שמעו וידויים והטילו עונשים על חוטאים שסירבו לחזור בהם מאמונתם גם לאחר שהובהר להם שהיא מנוגדת לעמדת הכנסייה. אם אדם השייך לכנסייה הקתולית עמד בסירובו לקבל עליו את דין הכנסייה, הוא היה מורשע בכפירה ומוסגר לידי השלטון החילוני, שהיה עשוי  להוציאו להורג. טקס האוטו דה פה, משפט והוצאה להורג בפומבי של כופרים, הוא אחד האירועים המזוהים עם האינקוויזיציה.
רוב המשפטים האינקוויזיטוריים היו על עניינים פְּעוּטים, והסתיימו בהטלת עונש סמלי כמו תפילה, צום או מסע צליינות קצר. על המוקד הועלו בעיקר נשים שנחשדו כמכשפות, ומומרים שנחשדו באי-נאמנות לנצרות, הן מרקע יהודי והן מרקע מוסלמי.
הליך החקירה האינקוויזיטורי נפתח בדרשה שנשא האינקוויזיטור לפני ההדיוטות. לעיתים הגיעו אינקוויזיטורים למקומות מרוחקים, שבהם הייתה ההשכלה הדתית דלה מאוד, והמפגש עם האינקוויזיטור היה המפגש הראשון של הציבור עם איש כנסייה. ואומנם, רבים מהאינקוויזיטורים היו בעלי השכלה אקדמית מהאוניברסיטאות. האינקוויזיטור הסביר את הדוֹגמה הכנסייתית, העניק ליישוב "תקופת חסד", שבה יכול כל אחד להתוודות מרצונו לפני האינקוויזיטור ולזכות למחילה ולייעוץ בענייני אמונה, ולהלשין על שכניו ובני משפחתו. בתום תקופת החסד, השתמש האינקוויזיטור במידע שאסף על-מנת לזמן בעצמו את נחקריו, ואף הייתה לו סמכות לזמן עדים שידווחו לו על אמונתם של שכניהם.
האינקוויזיציה השתמשה בעינויים כבדבר שבשגרה, ואף תיעדה את ההליך בפרוטוקולים מסודרים. המשפט בימי הביניים לא הכיר בעדויות נסיבתיות, והראיה הקבילה היחידה לאשמתו של אדם הייתה הודאתו. השימוש בעינויים היה אפוא אמצעי חיוני בעיני הכנסייה הקתולית, שהתירה אותם כבר במאה ה-13. כדי ליצור רושם של גוף הוגן, מסודר וצודק, הושמטו לרוב הליכי קבלת ההודאה מן הפרוטוקולים, אבל מן המקרים שבהם תועדו העינויים אפשר ללמוד שמשך העינויים הוגבל בזמן. הכנסייה אסרה על שפיכת דם במהלך העינויים, והאינקוויזיטורים המציאו שיטות עינויים מגוונות שלא הפרו את האיסור הזה.
האינקוויזיטורים היו לרוב נזירים מהמסדרים המנדיקנטים – להבדיל מהנזירים הבנדיקטינים, הם לא חיו סגורים בקהילות דתיות אלא פעלו בעולם החילוני.
עם קבלת העצמאות של המושבות הספרדיות בדרום אמריקה, הן ביטלו במהלך המאה ה-19 את מוסד האינקוויזיציה במדינות השונות (בשנים 1813–1825). בעקבות המהפכה הליברלית של 1820 בפורטוגל בוטלה האינקוויזיציה הפורטוגזית ב-1821, ובעקבותיה הלכה גם האינקוויזיציה בברזיל. בספרד הוצאה האינקוויזיציה מחוץ לחוק בשנת 1834.
האינקוויזיציה הרומית

ב-1542 הקים האפיפיור פאולוס השלישי את "קונגרגציית הלשכה הקדושה" הידועה גם כאינקוויזיציה הרומית, כקהילת קבע של קרדינלים וגורמים נוספים. ללשכה הקדושה היו משימות שמירה והגנה על שלמות האמונה ובחינה ואיסור על דוקטרינות כוזבות ושגויות; הלשכה הקדושה הפכה לגוף הפיקוח על אינקוויזיציות מקומיות. הרקע להקמת "הלשכה הקדושה" היה ועידת טרנטו ומלחמתה של הכנסייה הקתולית בפרוטסטנטים. כוחה של הלשכה הצטמצם בעיקר למדינות איטליה ומעט נסיכויות קתוליות קטנות בסביבתה.
האינקוויזיציה הרומית אסרה להפיץ את כתביו של ניקולאוס קופרניקוס. המקרה המפורסם ביותר שבו פעלה היה משפטו של גלילאו גליליי ב-1633.
בשנים 1858 עד 1870 הייתה מעורבת בפרשת ניצורו בכפייה של אדגרדו מורטארה.
האינקוויזיציה הרומית קיימת עד היום[דרוש מקור] אך סמכויותיה קוצצו דרסטית והיא מחויבת לחוקי מדינת איטליה והאיחוד האירופי. המוסד שינה את שמו מספר פעמים. האפיפיור פיוס העשירי שינה ב-1908 את שמה של האינקוויזיציה ל"הקהילה הקדושה של הכס הקדוש". בשנת 1965 השתנה שמה של האינקוויזיציה ל"קהילה לדוקטרינת האמונה". בשנת 2022 שונה שמה ל"דיקאסטריה לתורת האמונה".
האינקוויזיציה הספרדית

האינקוויזיציה הצפון-אירופית פעלה בסמכות האפיפיורות. ואולם, במאה ה-15 הוקמה בספרד אינקוויזיציה עצמאית, וזו פעלה בסמכות המדינה. גוף חקירות זה היה תוקפני יותר, הן בשל הלהט הדתי הקיצוני ששלט בכנסייה הספרדית באותה תקופה הן בשל הרווח שהפיקה המדינה מהחרמת רכושם של המורשעים בכפירה או במינות. האינקוויזיציה הספרדית גם האריכה ימים הרבה יותר מבכל מדינה אחרת, וביטולה הרשמי חל רק בשנת 1834.
ראו גם

האינקוויזיציה הפורטוגזית
לקריאה נוספת

חיים ביינארט, אנוסים בדין האינקויזיציה, תל אביב: עם עובד, 1965.
הערות שוליים

↑  מירי אליאב פלדון, "הרפורמציה הפרוטסטנטית", האוניברסיטה המשודרת 1997, עמ' 74-75
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553132005171  BnF: cb12521930c (data)  CANTIC: a11797575  GND: 4027106-7  ISNI: 0000 0001 2331 2216  LCCN: sh85066549  NKC: ph121117  SUDOC: 034465936  TDVİA: engizisyon  VIAF: 312793836   WorldCat (עם VIAF): 312793836 
אוטו דה פה – העלאה על מוקד של נוצרים שנחשדו בכפירה (לעיתים היו אלו יהודים או מוסלמים מומרים שקיימו את דתם הקודמת בסתר).
רשת זרימה

בתורת הגרפים, רשת זרימה היא גרף מכוון, עם שני צמתים מיוחדים: צומת מקור וצומת בור, בו לכל קשת מוגדרת כמות הזרימה המקסימלית היכולה לעבור בה (פרוט בהמשך). ניתן להשתמש ברשתות זרימה כדי למדל זרימה של נוזל בצינורות, מעבר של מידע ברשתות תקשורת, מעבר של תנועה בכביש, זרם ברשתות חשמל, ועוד. לרשתות זרימה ישנם גם שימושים בפתרון בעיות נוספות כמו בעיית שידוך מקסימלי בגרפים לא מכוונים.
כל רשת זרימה מאופיינת על ידי גרף מכוון שמכיל שני צמתים מיוחדים - האחד משמש כמקור - המקום שממנו נובעת הזרימה, והשני משמש כבור - המקום שאליו מתנקזת הזרימה. כמו כן לכל קשת בגרף ישנו קיבול, שמתאר את כמות הזרימה המקסימלית שיכולה לעבור בה בפרק זמן נתון.
השאלה העיקרית שבה עוסקים כאשר חוקרים רשת זרימה היא מה הכמות הגדולה ביותר של זרימה שניתן להעביר מן המקור ועד לבור בפרק זמן נתון, ומה הדרך שבה ניתן לעשות זאת. בעיה זו מכונה "בעיית זרימת מקסימום". דרך מקובלת לפתרון שאלה זו היא הגדרה של פונקציה שמייצגת זרימה, ואז הפעלת אלגוריתם שבודק את הדרכים שבהן ניתן לשפר פונקציה זאת, עד אשר היא הופכת לאופטימלית.
הגדרה פורמלית > רשת זרימה

רשת זרימה מורכבת מגרף  \ G=(V,E), משני צמתים מיוחדים - המקור (Source)  \ s\in V והבור (Sink)  \ t\in V, ומפונקציית קיבול  \ c:V\times V\to \mathbb {R} ^{+}\cup \left\{0,\infty \right\} שמתאימה לכל זוג מסודר של צמתים את כמות הזרימה המקסימלית שיכולה לעבור מהראשון שבהם אל השני (כמות זו היא מספר אי שלילי, ויכולה להיות אינסוף). אם לא קיימת קשת מ- \ u אל  \ v, מניחים כי  \ c(u,v)=0.
ניתן להניח כי כל צומת ברשת נמצא על מסלול מהמקור אל הבור (אחרת ניתן להסירו בלי לשנות את קבוצת פונקציות הזרימה האפשריות). כמו כן, ההנחה כי יש רק מקור אחד ובור אחד אינה מגבילה - ניתן להפוך כל רשת זרימה עם מספר שרירותי של מקורות לרשת עם מקור יחיד על ידי הוספת צומת נוסף, "מקור-על", שיוצאת ממנו קשת עם קיבולת אינסופית אל כל אחד מהמקורות ברשת המקורית. בדרך דומה ניתן להוסיף גם "בור-על".
הגדרה פורמלית > זרימה

בהינתן רשת זרימה, רוצים לתאר זרימה ברשת בצורה פורמלית. זרימה באה למדל את מעבר החומר מהמקור אל הבור, דרך שאר צמתי הגרף. התכונה המאפיינת הבסיסית של זרימה היא שכמות הזרימה שנכנסת לצומת דרך הקשתות שנכנסות אליו חייבת להיות שווה לכמות הזרימה היוצאת ממנו דרך הקשתות היוצאות ממנו, כששני היוצאים מן הכלל הם המקור (שניתן להניח שרק יוצאת ממנו זרימה) והבור (שניתן להניח שרק נכנסת אליו זרימה).
בצורה פורמלית, ניתן לתאר זרימה על ידי פונקציית זרימה  \ f:V\times V\to \mathbb {R} . פונקציה זו מתאימה לכל זוג צמתים  \ (u,v) את כמות הזרימה מ- \ u אל  \ v (לכיוון יש חשיבות), כך שמתקיימים התנאים הבאים:
אנטי-סימטריה:  \ f(u,v)=-f(v,u)
שמירה על אילוץ הקיבול:  f(u,v)\leq c(u,v)
שימור הזרימה: לכל  \ u\neq s,t מתקיים:  \ \sum _{v\in V}f(u,v)=0
תכונת האנטי סימטריה נועדה להקל על הטיפול המתמטי ברשת הזרימה. מכיוון שזרימה שעוברת מצומת  \ u אל הצומת  \ v מתוארת על ידי מספר חיובי (כמות הזרימה שעברה), ניתן לחשוב על כך כאילו הזרימה עברה מהצומת  \ v אל  \ u (כלומר, בכיוון השני) אך בכמות שלילית. הדבר מקל, לדוגמה, על כתיבת האילוץ השלישי, ומאפשר לדבר על הזרימה בין שני צמתים בשני הכיוונים גם יחד, ולא רק בכיוון אחד, גם אם קיימת קשת ביניהם רק בכיוון אחד.
שימור הזרימה פירושו שכל הזרימה שנכנסה לצומת גם יצאה ממנו. מכיוון שזרימה שנכנסת לצומת מיוצגת על ידי מספר חיובי, וזרימה שיוצאת מהצומת מיוצגת על ידי מספר שלילי, הרי שמצב זה מתואר על ידי כך שסכום הזרימות שווה לאפס.
לכל זרימה מגדירים את ערך (או כמות או שטף) הזרימה בתור  \ |f|=\sum _{v\in V}f(s,v), כלומר כמות הזרימה נטו שיוצאת מן המקור. ניתן להראות בהתבסס על תכונות הזרימה כי כמות זו שווה לכמות הזרימה נטו שנכנסת אל הבור. על כן, ניתן לחשוב על ערך הזרימה בתור כמות הזרימה שעוברת ברשת הזרימה ביחידת זמן.
יש לשים לב כי פונקציית הזרימה מגדירה את כמות הזרימה נטו שעוברת בין שני הצמתים. לדוגמה, זרימה בגודל 5 שעוברת מצומת  \ u אל צומת  \ v אין פירושה בהכרח כי עוברות 5 יחידות של זרימה מ- \ u אל  \ v - ייתכן למשל כי בפועל עוברות 12 יחידות מ- \ u אל  \ v, ועוברות 7 יחידות מ- \ v אל  \ u, כך שהשינוי נטו בכמות החומר בשני הצמתים מתבטא בכך שעוברות 5 יחידות מ- \ u אל  \ v.
שיטת פורד-פלקרסון

שיטה מקובלת למציאת הזרימה האופטימלית (כלומר, בעלת הערך הגבוה ביותר) שניתן להעביר ברשת זרימה היא שיטת פורד-פלקרסון. השיטה היא סכמה כללית, וקיימים מספר אלגוריתמים, בעלי סיבוכיות זמן שונה, המממשים אותה.
הרעיון הבסיסי שעומד מאחורי השיטה הוא שיפור איטרטיבי: מתחילים עם פונקציית זרימה שנותנת ערך 0 לכל קשת, ולאחר מכן מחפשים דרכים לשפר אותה על ידי בדיקת מסלולים מהמקור אל הבור. אם מתגלה מסלול שבו ניתן להעביר עוד זרם, הפונקציה מתוקנת בהתאם לכך, והתהליך חוזר על עצמו עד שמתקבלת הפונקציה האופטימלית.
שיטת הרם-וקדם

שיטת הרם-וקדם (Push–relabel) מייצגת גישה שונה לפתרון בעיית זרימת המקסימום, שאינה דומה לשיטת פורד-פלקרסון. ניתן לממש אותה באופן יעיל כך שיתקבל אלגוריתם שזמן הריצה שלו הוא  \ O(|V|^{3}) - שיפור יחסי לזמני הריצה של מימושי שיטת פורד-פלקרסון עבור גרפים בעלי קשתות רבות.
ההבדל המרכזי בין שיטת הרם-וקדם ושיטת פורד-פלקרסון הוא ששיטת הרם-וקדם פועלת בצורה לוקלית ובכל איטרציה עוסקת רק בצומת בודד ובשכניו, בעוד ששיטת פורד-פלקרסון היא גלובלית ובכל איטרציה עוסקת בגרף כולו ומחפשת בו מסלולי שיפור. מכאן נובע היתרון היחסי של שיטת הרם-וקדם.
הרעיון הבסיסי שמנחה את השיטה הוא זה: בתחילה, מזרימים מן המקור את כמות החומר המקסימלית האפשרית - כלומר, מרווים את כל הקשתות היוצאות ממנו. התוצאה אינה פונקציות זרימה חוקית, שכן זרימה נכנסת לשכניו של המקור אך אינה יוצאת מהן, ולכן לא מתקיים אילוץ הזרימה - לצמתים הללו ישנה "זרימה עודפת". האלגוריתם עובר על צמתים בעלי זרימה עודפת ומעביר מהן חלק מהזרימה הלאה (זהו ה-"קדם" שבשם השיטה, ובאנגלית Push), עד אשר היא מגיעה אל הבור או חוזרת אל המקור. ניתן להראות כי כאשר לא יהיה באף צומת עודף זרימה, כלומר תתקבל זרימה חוקית, יתקיימו גם תנאי משפט זרימה-מקסימלית חתך-מינימלי, ולכן הזרימה שתתקבל היא אופטימלית.
כדי להבטיח את עצירת האלגוריתם במהירות, לא מתירים העברת זרימה מכל צומת לשכן שלו, אלא מגדירים כלל נוסף, המבוסס על תכונת "גובה" של הצמתים. בגרף בעל n צמתים נותנים תחילה לכל הצמתים פרט למקור את הגובה 0, ולמקור נותנים גובה n. לאחר ההזרמה הראשונית מהמקור לשכניו, מתקיים הכלל הבא: מותר לצומת להזרים רק לצומת שקטן ממש ממנו (ניתן לדרוש אף שהפרשי הגבהים ביניהם יהיו בדיוק 1). כדי לאפשר שימוש בכלל זה מגדירים פעולה נוספת שאותה האלגוריתם מסוגל לבצע - הרמת צומת כך שיהיה גבוה מכל שכניו הרלוונטיים (זוהי פעולת ה"הרם" שבשם השיטה, ובאנגלית Lift או Relabel). הגובה נבחר בתור הגובה המינימלי הדרוש שעבורו הצומת יהיה גבוה מכל השכנים שעוד ניתן להזרים אליהם (כלומר, שהקשת אליהם אינה רוויה).
במימוש הנאיבי של שיטת הרם-וקדם, האלגוריתם הוא כדלהלן:
הזרם מן המקור לשכניו את הכמות המקסימלית האפשרית שמתאפשרת על ידי קיבולי הקשתות המחברות ביניהם.
קבע את גובהו של המקור ל-n ואת גובה שאר הצמתים ל-0.
כל עוד קיימת זרימה עודפת עבור אחד הצמתים, בצע אחת משתי הפעולות הבאות עבורו:
פעולת "קדם" לאחד משכניו, אם ניתן (הקשת בין שני הצמתים לא רוויה, והצומת המזרים גבוה משכנו).
פעולת "הרם", אם ניתן (הצומת קטן או שווה בגובהו מכל השכנים שעוד ניתן להזרים אליהם).
מימוש זה מבטיח זמן ריצה של  \ O(|V|^{2}\cdot |E|). כדי להבטיח זמן ריצה של  \ O(|V|^{3}) משכללים את דרך הבחירה של הצומת שעליו יבוצעו פעולות ההרם-וקדם, כך שהאלגוריתם מתמקד בכל פעם בצומת בודד ומרוקן אותו לחלוטין.
יישומים > גרפים דו צדדיים

ניתן להשתמש ברשתות זרימה כדי למצוא שידוך מקסימום בגרף דו צדדי בזמן הדרוש לריצת אלגוריתם למציאת זרימת מקסימום.
בהינתן גרף דו צדדי המורכב משתי קבוצות צמתים  \ A,B, כך שכל קשת היא בין צומת השייך ל- \ A וצומת השייך ל- \ B, בונים רשת זרימה כדלהלן: ראשית, מוסיפים צמתים חדשים שישמשו כמקור וכבור:  \ s,t. כעת, מחברים בקשתות את  \ s לכל צומתי  \ A, ואת  \ t לכל צומתי  \ B. נותנים לכל הקשתות קיבולת 1. לא קשה להוכיח כי זרימת מקסימום ברשת זו משרה שידוך מקסימום בגרף המקורי, כאשר הקשתות שמשתתפות בשידוך הן אלו בהן עובר זרם.
לקריאה נוספת

תומאס ה. קורמן, צ'ארלס א. לייזרסון, רונאלד ל. ריבסט, מבוא לאלגוריתמים, הוצאת MIT (פרק 26), תורגם לעברית על ידי האוניברסיטה הפתוחה
שמעון אבן (1979), Graph Algorithms, הוצאת Computer Science Press
דוגמה לרשת זרימה. עבור כל קשת מתוארים הקיבול/גודל הזרם שמועבר.
דוגמה לרשת זרימה שמתקבלת לאחר הבניה
כרמי גילון

כרמי גילון (נולד ב-20 בינואר 1950) הוא איש ביטחון ישראלי, כיהן בעבר כראש השב"כ, שגריר ישראל בדנמרק, ראש מועצת מבשרת ציון, סגן נשיא לקשרי חוץ של האוניברסיטה העברית ויושב ראש חברת סייטיג'יק (Cytegic).
ראשית חייו

כרמי גילון נולד למשפחת משפטנים ידועה משכונת רחביה שבירושלים. סבו, גד פרומקין, היה שופט בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי. סבתו, חנה פרומקין (בתו של אהרן אייזנברג, ממייסדי רחובות), הייתה נשיאת "בנות ברית" בירושלים. אביו, קולין גילון, היה פרקליט המדינה ואמו, סעדה, הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ואחיו, אלון גילון, שימש כמזכיר וכסגן רשם בבית משפט העליון וסגן מנהל מערכת בתי המשפט הישראלית. גילון למד בגימנסיה רחביה ובאקדמיה למוזיקה.
גילון החל את שירותו הצבאי ב-1968 בחיל השריון ואחר כך עבר לחיל התותחנים. הוא נפצע במלחמת ההתשה אך חזר לשירות צבאי. השתחרר מצה"ל בשנת 1971 והחל ללמוד מדע המדינה ומינהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972, במהלך לימודיו, גויס לשב"כ וביצע תפקידים רבים, החל בתפקיד מאבטח בשטח ועד לתפקידי מטה בכירים. בשנים 1980–1982 שהה בפריז. בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לעמוד בראש המחלקה היהודית בשב"כ, תפקיד בו שירת עד 1986. כראש המחלקה היה מעורב בלכידת יונה אברושמי וחשיפת המחתרת היהודית. במהלך פרשת קו 300 תמך גילון בבכירי השב"כ שחתרו להדחת ראש השב"כ אברהם שלום. גילון נחשב למקורב לראש השב"כ בעבר עמוס מנור.
בשנת 1987 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וסיים תואר שני במדע המדינה ומינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה, ב-1989 מונה לראש אגף הדרכה וב-1990 מונה למפקד מרחב צפון בשב"כ, תפקיד שבמסגרתו ניהל את פעילות השב"כ בלבנון. את עבודת המוסמך הגיש בשנת 1990 על הנושא "הפרת חוק ממניעים אידאולוגיים, בימין הקיצוני בישראל, על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי", עובדה שזכתה לתשומת לב בעת פרישתו מתפקידו. ב-1993 מונה לראש אגף מינהל ולוגיסטיקה. במהלך שנת 1994 כיהן במשך ארבעה חודשים כממלא מקום ראש השב"כ, תקופה בה ראש הארגון יעקב פרי היה בחופשת לימודים בארצות הברית. במרץ 1995 מונה, בהמלצת קודמו יעקב פרי, לתפקיד ראש השב"כ כאשר הוא מועדף על פני המועמד גדעון עזרא.
ראש השב"כ

תקופתו הקצרה בראשות השב"כ הובלטה בעיקר בשל רצח רבין. ב-4 בנובמבר 1995 נרצח יצחק רבין לאחר עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל אחרי כישלון של היחידה לאבטחת אישים, שלא מנעה מיגאל עמיר לשהות באזור הסטרילי, להתקרב לרבין ולירות בו מטווח אפס. באותה שעה שהה גילון בפריז, וכשחזר לישראל הגיש מיד את התפטרותו לממלא מקום ראש הממשלה שמעון פרס, אך הלה דחה את ההתפטרות במטרה למנוע זעזועים בארגון.
ב-6 בינואר 1996 חיסל השב"כ תחת פיקודו של גילון את יחיא עיאש, בכיר המבוקשים הפלסטינים באותה תקופה. החיסול בוצע על ידי טלפון סלולרי ממולכד שהוענק לעיאש בידי סייען שהיה מקורב אליו שסבר שהטלפון נועד לצורכי מעקב. כאשר עיאש ענה לטלפון שצלצל וסוכני השב"כ זיהו את קולו, המטען שבטלפון פוצץ והרג את עיאש במקום.
לאחר החיסול התפטר גילון ופרש בפברואר 1996. ב-28 במרץ 1996 פרסמה ועדת שמגר, ועדת החקירה לעניין רצח יצחק רבין, את ממצאיה, ובהם כתבה על גילון: "במילוי תפקידו לא שקד במידה נדרשת ולא פיקח כנאות על הארגון, ההיערכות, הדריכות, הכוננות והפעולה התקינה של אגף האבטחה בכל הנוגע ליחידה לאבטחת אישים שבו, ובפרט בקשר לאבטחת ראש הממשלה המנוח", וציינה כי החלטתו להתפטר תוך כדי עבודתה "משקפת את דעתנו ואיננו רואים צורך בהמלצה נוספת".
קריירה באזרחות

לאחר התפטרותו המשיך ונשא בתפקידי ניהול שונים בשירות הציבורי וגם נסע לארצות הברית ולמד בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד.
בשנים 1997–1999 כיהן כמנכ"ל אבנר חברה לביטוח. בשנת 2000 הוא כיהן כדירקטור מטעם הציבור בחברה והתפטר מהדירקטוריון בסוף שנת 2000 על רקע התנגדותו לרפורמה להכנסת תחרות בביטוח החובה. גילון טען שהרפורמה תעלה את מחירי הביטוח למבוטחים חלשים.
בסוף 1999 התמנה למנכ"ל מרכז פרס לשלום.
ביולי 2001 מונה לשגריר ישראל בדנמרק, דבר שגרר תביעה של פלסטינים אשר לטענתם עברו עינויים על ידי ישראל. אלו, יחד עם הוועד הבינלאומי לשיקום קורבנות העינויים היושב בקופנהגן, דרשו את מעצרו ברגע שידרוך באירופה באשמת פשעי מלחמה. דנמרק כיבדה את חסינותו הדיפלומטית וציינה כי אין אפשרות לפתוח בהליכים משפטיים נגד גילון.
לאחר סיום כהונתו כשגריר נבחר בבחירות ב-2003 לראש מועצת מבשרת ציון, כשקיבל 50% מקולות המצביעים. בתפקידו החדש נדרש גילון תחילה לבעיית החובות שצברה המועצה בתקופה בה כיהן קודמו בתפקיד ולמניעת השביתות של עובדי העירייה. עם כניסתו לתפקיד אישר תוכנית הבראה והחל בצמצום החובות, יחד עם זכייה לאהדה ברחבי המועצה. על אף התהליך אותו החל, החליט שר הפנים בסוף שנת 2006 למנות למועצה חשב מלווה, עקב חריגה של כ-8 מיליון שקלים בשנת 2006. גילון הודיע על התפטרותו בדצמבר 2006 בטענה כי לא היה מקום למינוי החשב, מאחר שהמועצה הייתה בתהליך ארוך של התאוששות ושרוב החוב נצבר לפני שהחל לכהן כראש המועצה, אך למחרת חזר בו מההתפטרות לאחר קריאות התושבים ופגישה אישית עם שר הפנים. בינואר 2007 התפטר גילון מראשות המועצה.
ביוני 2007 מונה לסגן נשיא לקשרי חוץ של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בינואר 2014 ביקר בדנמרק לשם קידום הסרט התיעודי "שומרי הסף", שבו השתתף, אך קיצר את ביקורו לאחר שארגון פרו-פלסטיני ביקש להוציא נגדו צו מעצר.
בשנת 2014 מונה ליו"ר חברת סייטג'יק (Cytegic), העוסקת באבטחת מידע.
בנובמבר 2022 מונה גילון ליו"ר מגדל ביטוח.
קריירה באזרחות > פרשנות ביטחונית ופוליטית > ביטחונית

ב-2005 גילון תמך בתוכנית ההתנתקות וטען שלאור האינטרס של הרשות הפלסטינית ושל חמאס להראות שהם שולטים בשטח, יישמר השקט ברצועת עזה בשנה הקרובה לאור מערכות הבחירות הקרובות. הוא אף נפגש, יחד עם האלוף יוסי פלד, עם הרב עובדיה יוסף בניסיון לשכנע אותו לתמוך בהתנתקות. עוד לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הוא העריך שהחמאס ינצח בבחירות ברצועת עזה, והתנגד למדיניות החיסולים של ישראל. לטענתו יש לנקוט בחיסול ממוקד ולא בחיסול ראוותני הפוגע גם בחפים מפשע, כהגדרתו. ב-2015 צוטט כי ״הכיבוש משחית ורואים את זה - באלימות במועדונים, בהתנהגות של הישראלי המכוער שהוצגה בסרטונים האחרונים. יש פה אווירה מאוד אלימה. הכיבוש הורס אותנו". בשנת 2023 טען גילון כי החמאס ניצח במבצע מגן וחץ מכיוון שממשלת ישראל הכירה לראשונה בעובדה שחמאס הוא הריבון ברצועה וביקשה את רשותו להילחם בג'יהאד האיסלאמי.
קריירה באזרחות > פרשנות ביטחונית ופוליטית > התייחסות לציונות הדתית ולחרד"לים

במשך שנים רבות הצהיר גילון כי הוא רואה סכנה באנשי הציונות הדתית. בנאום בפני סטודנטים בשנת 2013 טען כי רבנים עומדים מאחורי פעילות תג מחיר, והאשים את רשויות המדינה על שאינן עושות מספיק נגדה. בשנת 2020 הוא הוציא ספר, יחד עם יוסי שביט, בשם "משיח אכזר", המתאר תרחיש של מחתרת דתית קיצונית תחת חקירות השב"כ. בשנת 2023 טען כי הפוליטיקאים החרדים והחרד"לים הם איום קיומי על מדינת ישראל. ביוני 2023 טען בראיון כי ממשלת ימין מלא היא אסון למדינת ישראל, בגלל קיומן של מפלגות בממשלה אותן הגדיר כ"משיחיסטיות". ב-30 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל אמר ש"הימין הדתי בישראל – כמו חמאס, דאעש והאיראנים".
קריירה באזרחות > פרשנות ביטחונית ופוליטית > פוליטיקה ישראלית

בנובמבר 2014 החל להתבטא במופגן בעניינים פוליטיים, בהפגנות של ״שלום עכשיו״ נגד חוק הלאום ונגד בנימין נתניהו. באוגוסט 2020 נפצע קל בעת פינוי מאהל מחאה נגד בנימין נתניהו בירושלים.
בראיונותיו אודות הרפורמה המשפטית בישראל, שמובילה ממשלת הליכוד, התבטא גילון שיש צורך בהתערבות אמריקנית על מנת לעצור את הרפורמה.
חיים אישיים

גילון נשוי לשרי ואב לשלוש בנות, מתגורר במבשרת ציון.
ספריו

שב"כ בין הקרעים, משכל - ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2000
האזרח כ', הוצאת קונטנטו, 2017
משיח אכזר, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2020
סוד אכזר, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2021
לקריאה נוספת

דרור מורה, שומרי הסף: שישה ראשי שב"כ מדברים, הוצאת ידיעות ספרים, תל אביב, 2014
יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012
הערות שוליים

↑  דרור מורה, שומרי הסף, תל אביב: הוצאת ידיעות ספרים, 2014, עמ' 124-127
1 2  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, ידיעות ספרים, 2012, עמ' 394–396
↑  דני רובינשטיין, כישלון צורב של מועצת יש"ע, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2005
↑  מאבקים נגד הצנזורה, באתר העין השביעית, 1 בינואר 1996
↑  יוסי מלמן, האשם הלא עיקרי, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2002
↑  בני ברק, הרפורמה בביטוח תייקר את ביטוח הרכב ב-15%, באתר ynet, 2 בינואר 2001
↑  איי אונליין, מנכ""ל אבנר, כרמי גילון פורש; יעמוד בראש מרכז פרס לשלום, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 1999
↑  עתי"ם, דנמרק: תביעה נגד כרמי גילון, באתר ynet, 18 באוגוסט 2001
↑  תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות לפי שמות היישובים, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003
↑  יהונתן ליס, כרמי גילון: "אינני מתפטר מתפקידי", באתר הארץ, 29 בדצמבר 2006
↑  יהונתן ליס, כרמי גילון התפטר מראשות המועצה, באתר הארץ, 29 בינואר 2007
↑  הודעות דוברות האוניברסיטה, 5 ביוני 2007
↑  אטילה שומפלבי, גילון טס לקידום "שומרי הסף" - וכמעט נעצר, באתר ynet, 11 בינואר 2014
↑  יניב הלפרין, ‏כרמי גילון עובר לסייבר: "זה תחום מסקרן שמאתגר אותי", באתר "אנשים ומחשבים", 14 במאי 2014
↑  אלמוג עזר, השמיני של אליהו: כרמי גילון מונה ליו"ר מגדל ביטוח, באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2022
↑   ציוץ של אלעד הומינר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 7 בנובמבר 2023
↑  חגי הוברמן, אחד שיודע, באתר ערוץ 7, 10 במרץ 2011
↑  ארצי חלפון, כרמי גילון: שוב מתעלמים מההסתה של הרבנים, באתר ynet, 20 בנובמבר 2004
↑  חן שליטא, ‏"הכיבוש הורס אותנו ורואים את זה בסרטוני הישראלי המכוער", באתר גלובס, 18 באפריל 2015
1 2  יעקב בר-און, ‏האם עלול להתרחש רצח פוליטי נוסף? "בוודאי! זה יקרה", באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2023
↑  ג'ואד בולוס, פלסטינים ישראלים, יש לכם בני ברית מפתיעים, באתר ynet, 30 במרץ 2020
↑  עוזי ברוך, 18 שנה אחרי - כרמי גילון מדבר, באתר ערוץ 7, 16 באוקטובר 2013
↑  אהוד פירר, המשיחיים החופשיים, באתר העין השביעית, 4 במרץ 2020
↑   רבבות הפגינו נגד ההפיכה המשטרית ברחבי הארץ, זה השבוע ה-20, באתר הארץ, 20 במאי 2023
איציק ברנדויין, כרמי גילון: "הפוליטיקאים החרדים והחרד"לים הם הג'יהאד היהודי", באתר ערוץ 7, 20 במאי 2023
↑  ראש השב"כ לשעבר כרמי גילון: "הימין הדתי בישראל – כמו חמאס, דאעש והאיראנים", באתר מעריב אונליין, 2 בינואר 2024
↑  103FM, ‏מפגינים נגד נתניהו מפונים בשעה זו ממאהל המחאה בבלפור. כרמי גילון נפצע, באתר מעריב אונליין, 20 באוגוסט 2020
↑  דסק קשת 12, ‏"התקווה האחרונה שלי הייתה ביידן", באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586822505171  BnF: cb16697307t (data)  ISNI: 0000 0004 1732 7755  LCCN: n00049174  SUDOC: 171164326  VIAF: 305117057   WorldCat (עם VIAF): 305117057