stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי סרביה–קזחסטן
ביקורים רשמיים

הביקור הממלכתי הרשמי הראשון של נשיא סרבי בקזחסטן נערך בין 6 ל-7 באוקטובר 2010 על ידי בוריס טאדיץ'. באותה הזדמנות חתמו סרביה וקזחסטן על הסכם סחר חופשי ועל הסכם לביטול דרישות הוויזה בין שתי המדינות.
טדיץ' ביקר באסטנה ב-1 וב-2 בדצמבר 2010 במהלך פסגת OSCE.
בין 27 ל-29 באוגוסט 2015, נשיא סרביה טומיסלב ניקוליץ' ביקר בקזחסטן. לגבי הביקור ציין, "התחלנו היום ביקור רשמי בקזחסטן מתוך רצון ברור לראות את הידידות שלנו, הקיימת בין עמנו במשך זמן רב מאוד והיא איתנה ויציבה, מחוזקת עוד יותר על ידי יחסים כלכליים טובים, ולמצוא לא רק משקיעים לסרביה, אלא גם שוק ליצרנים סרבים בקזחסטן".
הנשיא הקזחי נורסולטן נזרבייב ערך את הביקור הרשמי הראשון של ראש מדינה קזחי בבלגרד בין 23 ל-25 באוגוסט 2016. נזרבייב נפגש עם הנשיא ניקוליץ' ועם ראש הממשלה אלכסנדר ווצ'יץ' ונחתמה עסקה על ייצוא פטור ממס של מכוניות פיאט שיוצרו בסרביה לקזחסטן, וטומיסלאב ניקוליץ' זכה בעיטור מסדר הידידות הקזחי מדרגה ראשונה. הנשיא נזרבייב הביע תמיכה בהסכם סחר חופשי בין סרביה לאיחוד הכלכלי האירואסייתי. נערך טקס במהלכו נחשף פסל של המשורר הקזחי ז'מבול ז'באיולי בבלגרד החדשה ליד המשרד Energoprojekt, וקבוצת זמרים קזחיים ביצעו את השיר "Luckasta si ti" מאת מירוסלב איליץ'.
ראש ממשלת סרביה ווצ'יץ' שהה באסטנה ב-14–16 בנובמבר 2016 וחנך רחוב על שם הממציא הסרבי-אמריקאי ניקולה טסלה בגדה השמאלית של נהר האשים. בטקס השתתף ראש עיריית אסטנה אסט איסקשב שדיבר בפני הקהל על אנדרטת ג'באיב שנפתחה מוקדם יותר בבלגרד.
נשיא סרביה, אלכסנדר ווצ'יץ', שהה באסטנה ביוני 2017 והתכוון לבקר באקספו 2017 אך נאלץ לקצר את הביקור, שכן אשתו תמרה החלה ללדת ב-9 ביוני.
בין 8 ל-10 באוקטובר 2018, הנשיא ווצ'יץ', כמו גם חמישה שרים וראשי ערים של בלגרד ונובי סאד ביקרו באסטנה. ווצ'יץ' זכה בעיטור מסדר הידידות בדרגה ראשונה מהנשיא נזרבייב, ולנזרבייב הוענק עיטורמסדר הרפובליקה של סרביה בדרגה ראשונה על ידי ווצ'יץ'. ווצ'יץ' ביקש מקזחסטן לפתוח שגרירות בסרביה. ב-9 באוקטובר ווצ'יץ', דראגומיר קאריץ' וראש ממשלת קזחסטן, באחיצ'ן סגינטייב, חנכו את בנייתו של "BK טסלה פארק אסטנה", פרויקט דיור בשטח של 210 הקטאר הממוקם בין שדרת אולי דלה והעיירה טלמן באסטנה. שווי הפרויקט הוא כ-500 מיליון דולר, והוא צפוי להיבנות בין 2018 ל-2023 על ידי קבוצת BK שהוקמה על ידי אחיו של דראגומיר, בוגולוב קאריץ'.
יחסי סרביה–צרפת

| יחסי סרביה–צרפת |
| --- | --- |
סרביה: צרפת


סרביה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
77,474: 643,801
אוכלוסייה
6,724,294: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
75,187: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,181: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי סרביה–צרפת הם יחסי החוץ בין סרביה לצרפת. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 בינואר 1879, בין הרפובליקה השלישית הצרפתית לממלכת סרביה. שתי המדינות חברות באו"ם, מועצת אירופה, שותפות לשלום, והארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE). לאחר תקופת ניתוק קצרה שנגרמה על ידי הפצצת נאט"ו על יוגוסלביה ב-1999, כוננו מחדש היחסים הדיפלומטיים של צרפת עם סרביה (אז הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) ב-16 בנובמבר 2000. מאז 2006 סרביה משקיפה בארגון לה פרנקופוני.
בצרפת חיים בין 70,000 ל-100,000 אנשים ממוצא סרבי.
הביקור הרשמי האחרון של נשיא צרפת בסרביה התקיים ביולי 2019, אז יצא נשיא צרפת, עמנואל מקרון, לסרביה.
היסטוריה

לסרביה ולצרפת היסטוריה של יחסים כנים וחיוביים. אלה התערערו באופן דרסטי כתוצאה מהשתתפותה של צרפת בשנת 1999 בהפצצת נאט"ו על יוגוסלביה, ובמלחמת קוסובו, אולם הם השתפרו מאז שנת 2000.
הקשר העתיק ביותר שתועד בין שני הצדדים היה נישואיהם של המלך הסרבי סטפן אורוש הראשון והלן מאנז'ו הצרפתית. המגעים החשובים הראשונים של הצרפתים והסרבים החלו רק במאה ה-19 כאשר סופרי המסעות הצרפתים כתבו לראשונה על סרביה. במאה ה-19, קאראג'ורג'ה, מנהיג המהפכה הסרבית, שלח מכתב לנפוליאון בונפרטה ובו הביע את הערצתו למנהיג הצרפתי, ואילו בפרלמנט הצרפתי נשא ויקטור הוגו נאום וביקש מצרפת לסייע לסרביה ולהגן על האוכלוסייה הסרבית מפני פשעים עות'מאניים. לאחר מכן התפתחו במהירות היחסים הדו-צדדיים, כך שהתושבים בסרביה ראו ב"צרפת האדירה" חברה גדולה, שיכולה הייתה להגן עליהם מפני העות'מאנים ובית הבסבורג. היחסים בין סרביה לצרפת המשיכו להשתפר עד מלחמת העולם הראשונה, אז הגיע "המאבק המשותף" נגד אויב משותף לשיאו כששתיהן היו חלק ממדינות ההסכמה. לפני המלחמה זכתה צרפת באהדת האוכלוסייה הסרבית על ידי בניית מסילות ברזל, פתיחת בתי ספר צרפתיים, קונסוליה ובנק צרפתי. כמה מלכים סרבים מתקופה זו למדו באוניברסיטאות בפריז, כמו גם חלק גדול מהדיפלומטים העתידיים. הסרבים נחשבו לפרנקופילים, מכיוון שכל הפעילויות הללו הרחיקו אותם מהאימפריות העות'מאנית והבסבורגית. הברית הסרבית-צרפתית עד שנת 1914 אף איימה על הנטייה המסורתית כלפי האימפריה הרוסית. עזרה הומניטרית וצבאית רבה נשלחה על ידי צרפת לסרביה במלחמת העולם הראשונה, כולל עזרה בפינוי ילדים, אזרחים וצבאיים בסוף המלחמה ותמיכה בכותרות העיתון הצרפתי. גם כיום פעולות אלו נותרות טבועות בתודעה הקולקטיבית של מספר גדול של סרבים. בשנת 1964, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וצרפת חתמו על הסכם סחר דו-צדדי בן 6 שנים, אשר סיפק ליוגוסלביה את אותם תנאי סחר שצרפת העמידה למדינו החברות ב-OECD שתורמות להמשך פיתוח היחסים היוגוסלביים עם הקהילה הכלכלית האירופית.
היסטוריה > קוסובו

כאשר הכריזה קוסובו על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, צרפת הפכה לאחת המדינות הראשונות שהודיעה רשמית על הכרה בקוסובו הריבונית. בעקבות הדיווח בוויקיליקס, צרפת הבהירה כי סרביה לא יכולה להיכנס לאיחוד האירופי בלי להכיר בעצמאות קוסובו. צרפת השתתפה בהפצצת נאט"ו ביוגוסלביה ב-1999, שהביאה לממשל של האו"ם בקוסובו ואז לעצמאות קוסובו בסופו של דבר. בצרפת יש כיום 1,368 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בנאט"ו, כחלק מכוח קוסובו. במקור היו 7,000 חיילים צרפתים בכוח.
שיתוף פעולה

עם חתימתו של ההסכם על השלמת אמנות בינלאומיות ב-26 במרץ 2003, הושלם הליך איחוד מעמד האמנה בין שתי המדינות. בין האמנות, החשובים שבהם הם: ההסכם להגנת ההשקעות (1974); ההסכם למניעת מיסוי כפול (1974); האמנה לביטוח לאומי (1950); ההסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1964); ההסכם לתעבורת דרכים (1964). בשנת 2005 היקף הסחר בין המדינות היה 453,827 מיליון דולר. נשיאי סרביה וצרפת, בוריס טאדיץ' וניקולא סרקוזי, חתמו בפריז באפריל 2011 על הצהרה פוליטית שנועדה לתמוך בשילוב סרביה באיחוד האירופי.
יחסי סרביה–פורטוגל

| יחסי סרביה–פורטוגל |
| --- | --- |
סרביה: פורטוגל


סרביה: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
77,474: 92,090
אוכלוסייה
6,724,294: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
75,187: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,181: 27,546
משטר
רפובליקה

יחסי סרביה–פורטוגל החלו בשנת 1917. פורטוגל מחזיקה בסרביה שגרירות שבלגרד, מאידך, סרביה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון. למרות התמיכה של פורטוגל בעצמאות קוסובו, ראש ממשלת סרביה, מירקו צבטקוביץ', היה להוט לשפר את שיתוף הפעולה הדו-צדדי. כמו כן, פורטוגל מגבה את הצטרפותה של סרביה לאיחוד האירופי (EU).
היסטוריה

פורטוגל כוונה יחסים דיפלומטיים עם ממלכת סרביה ב-19 באוקטובר 1917. היחסים המשיכו לאחר מכן עם ממלכת יוגוסלביה היורשת. הפורטוגזים הכירו בממשלה הגולה הסרבית לאחר הכיבוש הגרמני בשנת 1941. היחסים עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, שקמה בשנת 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה, כוננו רק בשנת 1974 לאחר מהפכת הציפורנים הפורטוגזית. לאחר פירוק ה-SFR של יוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה, פורטוגל שמרה על יחסים עם הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שבהמשך הפכה לסרביה ומונטנגרו ולבסוף עם הרפובליקה של סרביה לאחר שמונטנגרו הכריזה על עצמאותה ביולי 2006.
באפריל 1999, פורטוגל השתתפה בהפצצת נאט"ו על סרביה מבסיס האוויר Aviano באיטליה. פורטוגל גם סיפקה חיילים כחלק ממאמצי שמירת השלום של נאט"ו בקוסובו בשנת 1999. באפריל 1999 הגישה סרביה תלונה לבית הדין הבינלאומי לצדק על השימוש בכוח של פורטוגל ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. נכון לשנת 2007 היו לפורטוגל עדיין כ-300 חיילים בקוסובו.
הסכמים רשמיים

בדצמבר 1997 קיבל נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה סלובודן מילושביץ' את שר החוץ של פורטוגל, ג'יימה גמה, כדי לדון בחיזוק היחסים הדו-צדדיים.
בינואר 2002 חזר שר החוץ של פורטוגל, ג'יימה גמה, לרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במסגרת תפקידו בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה. OSSE עסקה בייצוב המצב בדרום סרביה בעקבות מלחמת קוסובו.
בנובמבר 2003 ביקר בפורטוגל נשיא סרביה ומונטנגרו סבטוזר מרוביץ'. במהלך ביקור זה הוא חתם על הסכם על רצף הסכמים דו-צדדיים בין ה-SFR של יוגוסלביה ופורטוגל, תוך הארכת הסכמים קודמים בנושא שיתופי פעולה תיירותיים, עסקיים, מדעיים וטכנולוגיים ושיתופי פעולה במידע.
ביולי 2005 ביקר שר ההגנה הפורטוגלי, לואיס אמדו, בסרביה ובמונטנגרו, שם דן בשיתוף פעולה צבאי עם עמיתו הסרבי.
במאי 2007 נתן שר החוץ של פורטוגל לואיס אמאדו תמיכה חזקה בשאיפות סרביות להצטרף לאיחוד האירופי.
ביולי 2007 ביקר בליסבון ראש ממשלת סרביה ווייסלב קושטוניצה.
באוקטובר 2008 הכירה פורטוגל בעצמאות קוסובו מסרביה. (ראו גם יחסי פורטוגל–קוסובו)
בנובמבר 2008 נפגש שר החוץ הפורטוגזי לואיס אמדו עם מקבילו הסרבי ווק ג'רמיץ' בבלגרד והביע את תמיכתו בהסרת השעיית הסכם סחר בין סרביה לאיחוד האירופי. באותו חודש פגש שר המדע והפיתוח הטכנולוגי הסרבי משלחת פורטוגזית ושוחח על שיתוף פעולה ביעילות אנרגיה, ננו-טכנולוגיה ותעשיית המזון, עם תוכניות לחתום על הסכם שיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה עד סוף 2008.
בפברואר 2009 נפגש שר ההגנה הסרבי דרגאן סוטנובץ' עם מקבילו הפורטוגלי נונו סבריאנו טייציירה. הם חתמו על הסכם על שיתוף פעולה ביטחוני ודנו בהצעה של נאט"ו סרביה.
ביוני 2009 נפגש ראש ממשלת סרביה, מירקו צבטקוביץ' עם יו"ר הפרלמנט, ג'יימה גאמה, ודן בשיפורים בשיתוף הפעולה הדו-צדדי.
יחסים כלכליים

בתקופה של ינואר-אוקטובר 2006 נאמד הסחר הדו-צדדי בין סרביה לפורטוגל בכ-12.7 מיליון דולר.
יחסי הולנד–יפן

| יחסי הולנד–יפן |
| --- | --- |
הולנד: יפן


הולנד: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 377,915
אוכלוסייה
18,258,432: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 34,088
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי הולנד–יפן (ביפנית: 日蘭関係, בהולנדית: Japans-Nederlandse betrekkingen) הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת הולנד לבין יפן.
היסטוריה > תקופת אדו

שתי המדינות קיימו לראשונה מגעים בשנת 1609 כאשר החלו ההולנדים לקיים יחסי מסחר עם כל אזור אסיה שממזרח ומדרום לסין בתיווך המלח האנגלי ויליאם אדמס. כשגילו ההולנדים את אינדונזיה בשנת 1602 הם הקימו את חברת הודו המזרחית ההולנדית וכאשר החלו לסחור עם יפן, זו נכנסה לתחום האחריות שלה. ההולנדים סחרו בעיקר בהיראדו בשנותיהם הראשונות במעורבות ביפן. הסחורות העיקריות שנסחרו באותה התקופה בין שתי המדינות היו תבלינים, טקסטיל, חרסינה ומשי.
כאשר עמים נוצרים רבים ביפן החלו למרוד בשנת 1637 במסגרת מרד שימבארה, תמכה הולנד בשוגונות טוקוגאווה, הצד האנטי-נוצרי. הצבא המאוחד של שוגונות טוקוגאווה הגיע לטירת הארה שבנגסאקי והטיל עליה מצור. הכוחות היפניים הקטנים ביקשו את עזרת ההולנדים בהפחדה ודיכוי המרד. ההולנדים נתנו להם בתחילה אבק שרפה, ולאחר מכן אף תותחים. בסופו של דבר, לבקשת השוגון, שלחו ההולנדים אף ספינת מלחמה, שעגנה מול הטירה. לאחר מכן פתחו היפנים וההולנדים בהרעשה ארטילרית על הטירה במשך 15 ימים, אך המטרה לא הושגה, והטירה לא נפלה. לאחר מצור בן שבועיים נסוגה הספינה ההולנדית, לבקשת היפנים, שראו בבקשת העזרה ממדינה זרה בדיכוי מרידה פנימית פגיעה בכבודם, וגם מכיוון שמן הטירה הגיע מכתב שזילזל באומץ לבם של החיילים היפנים. לאחר לחימה נוספת שוחררה יפן וחיילי השוגון הוציאו להרג את כל המורדים, וגירשו את כל הנוצרים הזרים, כולל הפורטוגלים, אויבם המושבעים של ההולנדים.
לאחר המרד השתלטו ההולנדים על עמדות מסחר נחשקות באזור אדו ונגסאקי, הגדולה שבהן היא האי המלאכותי דג'ימה. במהלך תקופת הבידוד היפנית, הסאקוקו, הייתה הולנד אחת המדינות היחידות, והיחידה מאירופה, שקיימה יחסי מסחר עם יפן, בין היתר דרך האי המלאכותי דג'ימה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

לאחר תקופת זמן של שקט, פרצה מלחמת העולם השנייה, ושתי המדינות נלחמו בקרב איי הודו המזרחיים.
ב-8 בדצמבר 1941, בעקבות ההתקפה על פרל הארבור, הכריזה הולנד מלחמה על יפן. היפנים ניצלו את כיבוש מלאיה כקרש קפיצה להתקפה על איי הודו המזרחיים, וב-16 בדצמבר פתחו במתקפה על האי בורנאו הבריטי. גנרל היסאיצ'י טראוצ'י הוביל את "קבוצת ארמיות המשלוח השנייה" לנחיתה בעיר הצפונית מירי, שהייתה מרכז לזיקוק נפט. בהגיעם לאזור נוכחו לדעת כי הבריטים הנסוגים העלו באש את שדה הנפט. עם זאת, המשיכו היפנים להנחית כוחות בבורנאו, בסרייה (Seria), קוצ'ינג (Kuching), ג'סלטון (כיום קוטה קינבאלו) וסנדקן (Sandakan), שם נכנעו הכוחות הבריטים ב-19 בינואר 1942. כעת פנו היפנים לכיבוש האיים השטחים ההולנדיים.
התוכנית לכיבוש איי הודו המזרחיים ההולנדיים קבעה כי המתקפה תערך משלושה כיוונים שונים, על ידי שלושה כוחות. "הכוח המזרחי" ינוע מהאי ג'ולו (Jolo) ומדבאו (Davao) שבפיליפינים דרומה, וישתלט על האיים סולאווסי, אמבון וטימור, בעודו מחפה על אגפו המזרחי של "הכוח המרכזי". הכוח המרכזי היה אמון על כיבוש האי טאראקאן (Tarakan) הסמוך לבורנאו, והעיר באליקפאפאן (Balikpapan) בבורנאו עצמו, וכמו כן על סיוע ל"כוח המערבי," ויחדיו ישתלטו על האי פלמבאנג (Palembang), על שדות הנפט ושדות התעופה שבו. המתקפה נפתחה ב-11 בינואר, עם כיבוש האי טאראקאן.
על מנת להתמודד עם המתקפה היפנית, התאחדו האמריקאים, האוסטרלים, הבריטים וההולנדים תחת מפקדה אחת, בפיקודו של פילדמרשל ארצ'יבלד וייוול, ב-15 בינואר. אולם, כל צד במפקדה הציב מטרות שונות: הבריטים ראו בהגנה על סינגפור, בתור שער הכניסה לאוקיינוס ההודי, המקום החשוב ביותר באזור; האמריקאים והאוסטרלים ראו בהתקדמות היפנית דרומה כסכנה לאוסטרליה ולתוכניות למתקפת-נגד, ואילו ההולנדים ראו בסומטרה ובג'אווה את ביתם השני, שם חיו וסחרו במשך מעל לשלוש מאות שנה באמצעות חברת הודו המזרחית ההולנדית.
על אף איחוד הכוחות של בעלות הברית, עדיין נהנו היפנים מיתרון מספרי. הצי היפני שהשתתף בכיבוש איי הודו המזרחיים כלל את נושאות המטוסים היריו, אקאגי, קאגה סוריו וריוג'ו, ארבע אוניות מערכה, חמש סיירות כבדות, שלוש סיירות קלות ועשרים ושלוש משחתות. מולם, עמדו לרשות בעלות הברית שתי סיירות כבדות, שבע סיירות קלות, עשרים ושתיים משחתות, עשרים וחמש צוללות אמריקאיות ושש עשרה צוללות הולנדיות (שחסרו חלקי חילוף).
ב-28 בינואר, נפלה גם באליקפאפאן לידי היפנים, אך גם כאן העלו באש ההולנדים הנסוגים את שדות הנפט. אולם, עם התקדמותם דרומה, השתמשו היפנים בבסיסים שכבשו כבסיסי אוויר להוצאת מתקפות אוויריות על היעדים הבאים, וכך המשיכו בהתקדמותם. בתחילת פברואר, נפלה גם סומטרה לידי היפנים.
בימים שלאחר מכן, נחתו כוחות יפניים על האי ג'אווה, והחלו לסגור על הערים בטאוויה (כיום ג'קרטה), בה שכנה המפקדה המאוחדת, ובאנדונג, כמעט ללא התנגדות. כתוצאה מכך, ב-1 במרץ, התפרקה המפקדה המאוחדת של בעלות הברית, פחות מחודשיים מהקמתה. מפקד הכוחות ההולנדים הנותרים בשטח ידע כי לוחמת גרילה אינה אפשרית, שכן האוכלוסייה המקומית הייתה עוינת כלפי שליטיהם-לשעבר ההולנדיים, ועל כן, ב-8 במרץ, הורה לחייליו להניח את נשקם.
היסטוריה > כניעת יפן ואילך

בסופו של דבר הפסידה יפן במלחמה והולנד כבשה מחדש את אינדונזיה, עמדת המסחר החשובה ביותר שלה בדרום מזרח אסיה, למרות זאת, עד מהרה קיבלה אינדונזיה עצמאות בלחץ ארצות הברית על ההולנדים. ב-24 באוגוסט 2009 הוציאו היפנים הדפס חדש למטבע 5 אירו כדי לחגוג 400 שנים ליחסים בין שתי המדינות.
ייצוג

הולנד מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. הולנד מיוצגת ביפן גם בדרג הקונסולרי באמצעות 3 קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: נגסאקי, נאגויה, ואוסקה.
יפן מיוצגת בהולנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהאג, בירת המדינה האדמיניסטרטיבית. יפן מיוצגת בהולנד גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: אמסטרדם (הבירה החוקתית), ורוטרדם.
יחסי מלזיה–קיריבטי

| יחסי מלזיה–קיריבטי |
| --- | --- |
מלזיה: קיריבטי


מלזיה: קיריבטי
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 811
אוכלוסייה
35,663,114: 135,012
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 279
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 2,067

יחסי מלזיה-קיריבטי הם היחסים הבילטרליים שבין פדרציית מלזיה לבין קירביטי.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לקיריבטי הגיעה לסך 1.74 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חלב, גומי, חמאה, מיץ פירות, שמן דקלים, מרגרינה, שמן קוקוס, לתת ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקיריבטי הגיעה לסך 3.54 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס, קופרה ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לקיריבטי הגיעה לסך 860 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חלב מרוכז, מרגרינה, חמאה, שמן דקלים, מכסי פלסטיק ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקיריבטי הגיעה לסך 51.8 אלף דולר אמריקאי והיא כללה קופרה בלבד.
ייצוג

מלזיה אינה מיוצגת בקיריבטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קיריבטי אינה מיוצגת במלזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוזף בוכר

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 1965 (בן 59) Friesach, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מפלגה:  הברית למען עתיד אוסטריה, מפלגת החירות האוסטרית 
 
יוזף בּוּכֶר (בגרמנית: Josef Bucher; נולד ב-19 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי אוסטרי ומנהיג הברית למען עתיד אוסטריה (BZÖ).
לאחר מותו של ירג היידר נבחר בוכר ליושב ראש המפלגה. הוא נבחר לתפקיד על ידי קונגרס המפלגה בלינץ ב-26 באפריל 2009.
בשנת 2011 מתח בוכר ביקורת בראיון על הממשלה האוסטרית הפדרלית וטען כי בשל חוסר נקיטת רפורמות על ידה התדרדרו רבים מבני מעמד הביניים לעוני.
בוכר הוא גרוש ואב לשניים. בבעלותו בית מלון.
יחסי סינגפור–קנדה

| יחסי סינגפור–קנדה |
| --- | --- |
סינגפור: קנדה


סינגפור: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 9,984,670
אוכלוסייה
5,842,033: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,831: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי סינגפור-קנדה הם הקשרים הנוכחיים וההיסטוריים בין קנדה לסינגפור. שתיהן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי. בסינגפור, קנדה מיוצגת על ידי נציבות גבוהה. שגריר סינגפור באו"ם בעיר ניו יורק הוא גם נציב העליון שאינו תושב בקנדה.
הקונסוליה הכללית (קונסוליה של כבוד) בוונקובר וטורונטו הן הנציגויות הדיפלומטיות של סינגפור בקנדה. בשנת 2014 הקונסוליה הכללית בטורונטו נסגרה באופן זמני, מה שהוביל להפניית השירותים לוונקובר או לניו יורק. הקונסוליה הכללית בטורונטו נפתחה מחדש בשנת 2015.
הקשרים הללו משופרים על ידי הקנדים הרבים המתגוררים בסינגפור, וכן על ידי 83,000 הקנדים שמבקרים בעיר המדינה מדי שנה.
היסטוריה

בשנת 1965 קיימה קנדה יחסים דיפלומטיים עם סינגפור, שזה עתה נפרדה ממלזיה, והפכה לאחת המדינות הראשונות שקיימו יחסים דיפלומטיים עם סינגפור.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין סינגפור לקנדה קיימו שתי המדינות מערכת יחסים חמה וידידותית ושיתפו פעולה בחינוך, מדע וטכנולוגיה, כלכלה וסחר, הגנה לאומית וחילופי כוח אדם. בשנת 1968 ערך ראש ממשלת סינגפור, לי קואן יו, ביקור בן 19 ימים באוניברסיטת קולומביה הבריטית בוונקובר, והפך לראש הממשלה הסינגפורי הראשון שביקר בקנדה. בשנת 1970 ביקר ראש ממשלת קנדה, פייר טרודו, בסינגפור, והיה בכך לראש ממשלת קנדה הראשון שביקר בסינגפור. כמו כן, ביקר גם במכון הפוליטכני בסינגפור במהלך ביקורו.
בשנת 2011, המושל הכללי של קנדה דייוויד ג'ונסטון ערך ביקור ממלכתי בסינגפור והיה למושל הקנדי הראשון שביקר בסינגפור. כשג'ונסטון ביקר בסינגפור, הוא התקבל בברכה על ידי נשיא סינגפור, טוני טאן, ונפגש עם ראש ממשלת סינגפור, לי הסיין לונג. טאן אמר באירוע הממלכתי כי סינגפור מברכת את ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר, שהודיע רשמית על השתתפותו בהסכם השותפות הטרנס-פסיפית (TPP) (אנ'), ומאמינה כי הסכם ההצטרפות של קנדה יחזק את השתתפותה הכלכלית של קנדה באזור אסיה-פסיפיק, ויאיץ את הקמת אזור הסחר החופשי באסיה-פסיפיק. טאן הביע גם את ביטחונו כי ביקורו של ג'ונסטון יכול להביא לגיבוש בין קנדה למדינות דרום מזרח אסיה לתרגול מטרות משותפות יחד.
בית הספר הבינלאומי הקנדי בסינגפור נפתח בשנת 1990.
יחסי כללה ומסחר

בשנת 2000 היצוא של סינגפור לקנדה עלה על 800 מיליון דולר, אך צנח לפחות מ-500 מיליון דולר בשנה שלאחר מכן. בשנת 2007 הגיע ליותר מ-1.2 מיליארד דולר, אך צנח לפחות ממיליארד דולר בשנת 2009. סינגפור מייצאת בעיקר מוצרים חשמליים וכימיים לקנדה.
בשנת 1995 היצוא של קנדה לסינגפור הסתכם בכ-300 מיליון דולר, ואז עלה ליותר מ־900 מיליון דולר בשנת 2009, ירד לכ-600 מיליון דולר בשנת 2012, ועלה ליותר ממיליארד דולר בשנת 2013. קנדה מייצאת לסינגפור בעיקר מכשירי חשמל, מתכות, ציוד תחבורה ומכשירים.
בשנת 2009 סך ההשקעה של קנדה בסינגפור עמד על 3.14 מיליארד דולר, כאשר למעלה ממאה חברות קנדיות הקימו משרדים בסינגפור, ויותר מ-40 חברות סינגפור הקימו משרדים בקנדה.
יחסי כללה ומסחר > מערכת יחסים תרבותית

בשנת 1995, חברו המדינות לשיתוף פעולה שמטרתו יישום תוכנית אימונים באנגלית בקמבודיה, לאוס ווייטנאם. שתי המדינות חתמו לאחר מכן על מזכר ההבנות בתוכנית האימונים במדינה השלישית בסינגפור וקנדה בשנת 1998. החל בנובמבר 2015, הספיקה התוכנית ליישם בסך הכל 66 פרויקטים שעסקו במשא ומתן באנגלית, כספים, אבטחת מזון, ממשל וסחר. 1,357 אנשים מ-15 מדינות השתתפו בתוכנית.
עד 2011 חתמו האוניברסיטאות בסינגפור על מזכר הבנות עם למעלה מ-20 מוסדות קנדים להשכלה גבוהה, הכוללים חילופי סטודנטים, ימי עיון וכנסים, שיתופי פעולה מחקריים וכדומה.
החל מיוני 2015 למדו אלפי סטודנטים מסינגפור בקנדה.
מערכת יחסים צבאית

חיל האוויר בסינגפור משתתף באופן קבוע בתרגיל מייפל פלאג שנערך בבסיס הצבאי קולד לייק באלברטה, קנדה. קנדה משתפת פעולה גם עם סינגפור באימוני טייסים, ביטחון ימי, אי הפצת נשק להשמדה המונית וטרור נגדי.
ביוני 2013 ביקר שר ההגנה הלאומית הקנדי פיטר מקיי (אנ') בסינגפור כדי להשתתף בדיאלוג שנגרי-לה (אנ').
יחסי טובאלו–צרפת

| יחסי טובאלו–צרפת |
| --- | --- |
טובאלו: צרפת


טובאלו: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
26: 643,801
אוכלוסייה
9,607: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
62.3: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,483: 45,527
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה סמי נשיאותית

יחסי טובאלו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הרפובליקה הצרפתית. עיקר היחסים בין שתי המדינות הם היחסים של טובאלו עם הקהילה הצרפתית מעבר לים - ואליס ופוטונה.
ביקורים מדרג גבוה

מר לטוואלה מטיה, שר האוצר של טובאלו, השתתף בפסגת צרפת-אוקיאניה השלישית בנומאה, קלדוניה החדשה ב-31 ביולי 2009. ב-27 באוגוסט 2011, נכח מושל טובאלו, בטקס הפתיחה של משחקי הפסיפיק בנומאה, קלדוניה החדשה, בנוכחות נשיא הרפובליקה הצרפתית ניקולא סרקוזי.
ראש ממשלת טובאלו, מר אנלה סופואגה, השתתף ברב שיח בין מדינות האוקיינוס השקט בהובלת נשיא הרפובליקה הצרפתית בנומאה, ב-17 בנובמבר 2014.
יחסי אינדונזיה–סוריה

| יחסי אינדונזיה–סוריה |
| --- | --- |
אינדונזיה: סוריה


אינדונזיה: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 187,437
אוכלוסייה
284,049,195: 24,908,268
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,827: 361
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אינדונזיה–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה הערבית הסורית. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות ובארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה לסוריה כוננו בשנת 1949, כאשר סוריה הייתה המדינה השנייה שהכירה באינדונזיה, מיד לאחר מצרים. אינדונזיה נהגה לתמוך בסוריה בסוגיית רמת הגולן ולשתי הממשלות ישנם תפיסות משותפות הקשורות לענייני פלסטין, עיראק ולבנון. במהלך מלחמת האזרחים, אינדונזיה סייעה לסוריה ושלחה לממשלה סיוע הומנוטארי בשווי 500,000 דולר.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לסוריה הגיעה לסך 25.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דבק, סבון, שמן דקלים, מרגרינה, מוצקי קקאו, נייר מצופה ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מסוריה לאינדונזיה הגיעה לסך 1.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה כבשים וזרעי תבלינים.
ייצוג

סוריה מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה מיוצגת בסוריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בדמשק, בירת סוריה.
ירג רוסקופף

ירג רוסקופף (בגרמנית: Jörg Roßkopf; נולד ב-25 במאי 1969) הוא שחקן טניס שולחן גרמני.
הישגיו הבולטים

באולימפיאדת ברצלונה זכה במדליית הכסף בתחרות הזוגות ובאולימפיאדת אטלנטה זכה במדליית הארד בתחרות היחידים. בסך הכל משנת 1988 ועד 2004 הוא השתתף ב-5 משחקים אולימפיים.
בגביע העולם בשנת 1998 זכה במקום הראשון. בתחרות זאת בשנת 2001 זכה במקום השלישי.
בגביע העולם לזוגות בשנת 1990 זכה במקום השני וב-1992 הגיע לשלב חצי הגמר.
באליפויות אירופה הגיע פעם אחת לשלב הגמר, ארבע פעמים לחצי הגמר ושלוש פעמים לשלב רבע הגמר.
יחסי סרביה–צ'ילה

| יחסי סרביה–צ'ילה |
| --- | --- |
סרביה: צ'ילה


סרביה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
77,474: 756,102
אוכלוסייה
6,724,294: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
75,187: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,181: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

שלט ברחוב על שמו של נשיא צ'ילה סלבדור איינדה בעיר סומבור בסרביה
יחסי סרביה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה של סרביה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו במקור בשנת 1935 עם ממלכת יוגוסלביה, והם התחדשו בשנת 1946. לאחר מלחמת העולם השנייה לאחר שתי הפרעות, בשנים 1947 ו-1973], הם התחדשו לבסוף במרץ 1990. במהלך תקופה זו חתמו ממשלות צ'ילה ויוגוסלביה על הסכם מסחר ותשלומים (1957, שונה בשנת 1960), הסכם תרבות (1967) והסכם לביטול אשרות תיירים (1978 ו-1979).
בשנת 1999, במהלך מלחמות יוגוסלביה, צ'ילה קיבלה פליטים ממה, אם כי כמעט כולם חזרו לאירופה עקב תנאי החיים הירודים בהם התקבלו בצ'ילה. לאחר סיום שלטונו של סלובודן מילושביץ', בשנת 2000, הכירה צ'ילה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. מהצד השני, צ'ילה איננה מכירה בעצמאותה של קוסובו. בהודעה לעיתונות שהתפרסמה ב-27 בפברואר 2008, משרד החוץ של צ'ילה קרא לשני הצדדים להגיע לפתרון באמצעות דיאלוג ודבקות בחוק הבינלאומי, והודיע כי ינתח את הדיונים המתקיימים במקרים רב-לאומיים. זה נחשב על ידי סרביה כתמיכה בשימור שלמות המדינה.
נכון לעכשיו, לשתי המדינות קיים מנגנון להתייעצויות פוליטיות, המקיימות פגישות כדי להתייחס להיבטים העיקריים של היחסים הדו-צדדיים ולדון בעמדות משותפות בארגונים בינלאומיים.
ביקורים רשמיים

שר החוץ הסרבי ווק ירמיץ' ביקר בצ'ילה בשנת 2010, לרגל חגיגות המאתיים של צ'ילה, כמו גם בשנת 2012. כמו כן, משלחת סרבית השתתפה בפסגת ראשי המדינה והממשלה של אמריקה הלטינית והאיים הקריביים והאיחוד האירופי (CELAC-EU) בסנטיאגו בינואר 2013, כאשר הנשיא טומיסלב ניקוליץ' ניצל את ההזדמנות לקיים פגישה דו-צדדית עם המארח, נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה. בשנת 2014 ביקר סגן ראש הממשלה ושר החוץ של סרביה, איוויצה דאצ'יץ', בצ'ילה, שם התקבל על ידי שר החוץ הצ'יליאני ארלדו מוניוס.
יחסים מסחריים

בשנת 2016, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-5.4 מיליון דולר, עם קצב צמיחה שנתי ממוצע של 20% בשנה שקדמה לה. הייצוא הסרבי לצ'ילה כולל בעיקר נייר אלומיניום, רהיטים ורכבי דיזל.