stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוגו בק
קורות חייו

הוגו בק נולד במשפחה יהודית כבנם של דויד בק ושל שרולטה ברגר (1807–1880). את לימודיו התיכוניים השלים בעיר הולדתו, ולאחר מכן למד באוניברסיטאות פשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ואוניברסיטת וינה. בשנת 1865 קיבל דיפלומה במשפטים ותואר דוקטור, בשנת 1867 ניגש לבחינת לשכת עורכי הדין. ב-29 באפריל 1873 עזב את הדת היהודית והמיר את דתו לדת הלותרנית בכנסיית כיכר דיאק פרנץ בודפשט. בין השנים 1868-1892 עבד כעורך דין ויועץ משפטי. בין השנים 1892–1908 היה שופט של מועצת קוריה (בית המשפט העליון) ובין השנים 1908–1921 היה נשיא בית המשפט העליון. הוא היה גם נשיא מועצת הפטנטים ונשיא משותף של לשכת עורכי הדין ההונגרית.
אשתו הייתה אמיליה פולק (1843–1883), בתם של איגנץ פולק ובטי נשיץ, איתה התחתן בבודפשט ב-30 באפריל 1873.
יצירותיו הגדולות יותר

הערות מצד טיוטת הקוד המסחרי ההונגרי העוסק בעסקאות ביטוח (1874)
שנת 1876: פיסקת החוק מספר 27 שנערך על סמך מקורות רשמיים (1878)
רפורמות חקיקה בתחום הביטוח (בודפשט, 1890)
מחקרים בדיני ביטוח (בודפשט, 1891)
הצעת חוק על חברות ביטוח פרטיות (בהזמנת שר המשפטים (בודפשט, 1894)
הצעת חוק על חברות ביטוח פרטיות (בודפשט, 1896)
משפט מסחרי (עורך, בודפשט, 1905)
שטר חוב, פשיטת רגל ודיני פטנטים (עורך, בודפשט, 1906)
הרפורמה בדיני הפטנטים שלנו (בודפשט, 1909)
תרגומיו

Károly Beck: Mater Dolorosa (Pest, 1864)
אוסר: מתווה של תולדות העולם הכללי (פשט, 1864)
גר. הונולשטיין: התכתבות של מריה אנטוניה (פשט, 1865)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967.(לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gudenus János József: A magyarországi főnemesség XX. századi genealógiája I–V., Natura–Tellér Kft.–Heraldika, Budapest, 1990–1999
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Gutenberg nagy lexikon. Minden ismeretek tára. Budapest, Nagy Lexikon Kiadóhivatal, 1931-1932.
Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
Révai nagy lexikona. Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1911–1935.
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I. (Aachs–Bzenszki). Budapest: Hornyánszky. 1891.
Tolnai világlexikona. Budapest, Magyar Kereskedelmi Közlöny, 1912-1919.
Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 9/1927. folyószáma alatt.
↑  "Berger Sarolta gyászjelentése (1880)". נבדק ב-2021-01-22.
↑  A Budapest-Deák téri magyar egyházközség keresztelési anyakönyve, 66/1873. folyószám.
↑  "Uj kuriai tanácselnökök". Budapesti Hírlap. 1908-11-13. p. 12.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest-Deák téri magyar evangélikus házasságkötési akv. 14/1873. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3865 4078  LCCN: n2008013503  VIAF: 51156526   WorldCat (עם VIAF): 51156526
איליה דו בננל

| --- | --- |
צילום לוויין של איליה דו בננל
צילום לוויין של איליה דו בננל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  נהר ארגואייה; טוקנטינס
 קואורדינטות:  11°20′0″S 50°25′0″W﻿ / ﻿11.33333°S 50.41667°W﻿ / -11.33333; -50.41667
 סוג:  אי נהר
 שטח:  19,162 קמ"ר
 אורך:  350 ק"מ
 רוחב:  55 ק"מ
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ברזיל ברזיל (מדינת טוקנטינס)
 מגלה:  ז'וזה פינטו פונסקה
 תאריך גילוי:  26 ביולי 1773
  (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיאיליה דו בננל(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיאיליה דו בננל(למפת טוקנטינס רגילה) פלמס אראגואינה גורופי פורטו נסיונאל פראיזו אראגואצ'ינס מרניאו פ. באהיה גויאס מ. פארהאיליה דו בננל(למפת טוקנטינס מוגדלת) פלמס אראגואינה גורופי פורטו נסיונאל פראיזו אראגואצ'ינס מרניאו פ. באהיה גויאס מ. פארהאיליה דו בננל
 מיקום האי במדינת טוקנטיס
 
איליה דו בננל (בפורטוגזית: Ilha do Bananal, אי מטעי הבננות) הוא אי הנהר הגדול ביותר בעולם. שטחו כתשעה עשר אלף קמ"ר וכולו נמצא במדינת טוקנטינס שבברזיל. האי נוצר על ידי התפצלות של נהר ארגואייה לשני נהרות המתאחדים מחדש בהמשך. דרום האי מהווה מעין שמורה לשבטי האינדיאנים של הקרז'ס והז'אוואס, כמו כן מתגוררים בו חוואים ברזילאים. צפון האי מהווה פארק לאומי. מצד מערב גובל האי במדינת מאטו גרוסו ושם נמצא גם היישוב סאו פליקס דו ארגואייה שהוא הגדול באזור. מצפון לו מצוי השבט האינדיאני הטפירפה. הפארק מיוער ברובו. לאורך הנהר מצויים שטחי הדיג הטובים בעולם לדגים של מים מתוקים, בעיקר של דגי פיררוקו וטוקונרה.
האי התגלה על ידי ז'וזה פינטו פונסקה (ספ') ב-26 ביולי 1773.
פסלון קרמיקה שנמצא באי
ג'ון רוברטסון ריד

| --- | --- |

ג'ון ריד: דיוקן של ג'ון קמפבל
 לידה:  6 באוגוסט 1851 
 פטירה:  10 בפברואר 1926 (בגיל 74) המפטון, הממלכה המאוחדת 
 
ג'ון רוברטסון ריד (באנגלית: John Robertson Reid‏; 6 באוגוסט 1851 – 10 בפברואר 1926) היה צייר סקוטי שבילה את חיי עבודתו המוקדמים בסארי, ולאחר מכן מתחילת שנות ה-80 בקורנוול בדרום מערב אנגליה הפראי.
ביוגרפיה

הוא הפך לנשיא אגודת האמנים הבריטיים ב-1886 ושל אגודת הפסלים, והציירים ב-1898. תפקידים אלה העניקו לו כניסה לחברה הלונדונית, ומתחילת שנות ה-1900 הפך את לונדון לביתו. בשנותיו המאוחרות של ריד, סר ווינסטון צ'רצ'יל הצעיר נהג לצייר בחוץ בחברת ריד.
הוא התאמן אצל ג'ורג' צ'למרס וויליאם מקטאגרט. סגנונו הבוגר הושפע מנושא הציור של הנטורליזם הכפרי (סר ג'ורג' קלוזן) והריאליסטים הצרפתים (ז'ול בסטיאן-לפאג') והוא גם הושפע מעט מהאימפרסיוניזם.
הוא מצא את ההצלחה הראשונה עם סצנות טבעיות באזור הכפרי של סארי, והיה בולט באותה תקופה בציור הסצנות במקום עצמו, תוך שימוש באנשים מקומיים שכירים שהופיעו בסצנה. הוא גם צייר סצנות בולטות של משחקי קריקט כפריים, שאחת מהן מכילה פרטים המעניינים היסטוריונים של הספורט. זהו משחק קריקט כפרי, שצויר בשטח בחלק האחורי של בית הבאר, בווסט סאסקס.
גם אחיותיו, ליזי ריד ופלורה מקדונלד ריד (1879–1929 לערך), היו אמניות. ריד היה דודו רבא של סר נורמן ריד, מנהל גלריית טייט.
הערות שוליים

↑  Art UK | Discover Artworks, artuk.org (באנגלית)
↑  Arrest of a Smuggler, web.archive.org, ‏2008-05-17
↑  Liverpool Museum podcast, www.liverpoolmuseums.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AAG: 66  GND: 1050971310  ISNI: 0000 0000 6707 5163  LCCN: nr93032861  RKD: 66058  SNAC: w66m59pg  ULAN: 500012769  VIAF: 58955339   WorldCat (עם VIAF): 58955339
מי רוצה להיות מיליונר?

ערך זה עוסק במי רוצה להיות מיליונר? בגרסתו הבריטית המקורית. אם התכוונתם לגרסתו הישראלית, ראו .
| --- | --- |

הלוגו הישראלי של מי רוצה להיות מיליונר (2020)
 מבוסס על:  Who Wants to Be a Millionaire? 
 סוגה:  שעשועון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר פרקים:  5,639 
 הפקה
 חברת הפקה:  מעגלות הפקות
 הפצה:  Sony Pictures Television 
 אורך פרק:  40 דקות
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 1998 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 millionaire.itv.com/home/
 
מדינות בהן שודרה התוכנית על גרסאותיה
מי רוצה להיות מיליונר? (באנגלית: ?Who Wants to Be a Millionaire) הוא שעשועון טלוויזיה מצליח המשודר ברשתות טלוויזיה בשפות שונות. הגרסה הבריטית המקורית שודרה לראשונה ב-4 בספטמבר 1998, ברשת ITV בהנחיית כריס טרנט, שהגיש את פרק הסיום שלו ב-11 בפברואר 2014, ולאחריו הופסק שידורה ב-ITV. פורמט התוכנית הוא הפורמט הנמכר ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה ובסך הכל הופקו מעל 100 גרסאות מקומיות, והוא אחד הגורמים לפריחה של תוכניות המציאות בעשור הראשון של שנות ה-2000.
היסטוריה

את פורמט התוכנית יצרו דייוויד בריגס, מייק ווייטהיל וסטיבן נייט, שיצרו קודם לכן מספר שעשועוני טלוויזיה. תחילה קיבלה התוכנית את השם "Cash Mountain", אך אחר כך הוחלט לקרוא לה על שם שיר של קול פורטר, מתוך הסרט "היי סוסייטי" משנת 1956, בכיכובם של פרנק סינטרה וסלסטה הולם.
לאחר שהושקה הגרסה המקורית של השעשועון, מספר אנשים טענו כי הם יצרו את פורמט, וכי חברת ההפקה סלדור (Celador) הפרה את זכויות היוצרים שלהם. חלקם הגישו תביעות משפטיות, אך כולן נדחו.
מפיק הטלוויזיה הבריטי, פול סמית', העלה לראשונה את הרעיון למכור את זכויות השידור בשוק הבינלאומי. הוא פיתח סדרה של סטנדרטים עבור גרסאות בינלאומיות שהבטיחו שהם משקפים מקרוב את המקור הבריטי. למשל, כל המארחים נדרשו להופיע על המסך כשהם לבושים בחליפות ארמאני, כפי שעשה כריס טרנט בבריטניה; על המפיקים נאסר לשכור מלחינים מקומיים ליצירת מוזיקה מקורית, במקום להשתמש באותה מוזיקת ליווי בה השתמשה הגרסה הבריטית; ומערכת התאורה ועיצוב התפאורה היו אמורים להיות זהים לגרסה הבריטית. עד סוף שנת 2000 הופקו גרסאות ב-35 מדינות בעולם. בשנת 2003, דעיכה בפופולריות של "מי רוצה להיות מיליונר" פגעה ברווח השנתי של חברת המדיה אווסקו, שהחזיקה ב-49% ממניות "קומפליט קומיוניקיישנס" בעלת חברת ההפקה סלדור.
במרץ 2006 הודיע חברת סלדור כי היא מבקשת למכור את הזכויות העולמיות לסדרה, יחד עם שאר ספריית התוכניות הבריטיות שלה, כשלב הראשון של מכירת חטיבות הפורמט וההפקה של החברה, תמורת יותר מ-100 מיליון ליש"ט (173 מיליון דולר). החברה ההולנדית 2waytraffic רכשה בסופו של דבר את הפורמט ואת כל התוכניות האחרות של סלדור. שנתיים לאחר מכן רכשה חברת סרטי סוני את 2waytraffic תמורת 137.5 מיליון ליש"ט. מאז סרטי סוני מחזיקה ברישיון לפורמט התוכנית, ואילו דיסני – ABC טלוויזיה מקומית, חברת המכירות והפצת התוכן הביתי של חברת וולט דיסני שולטת בגרסה האמריקאית ללא תלות בסוני. במהלך 2010 רכשה חברת תיא הישראלית 30% מחברת אווסקו הבריטית, חברה ציבורית שהחזיקה בחלק מהבעלות בחברת סלדור מפיקת "מי רוצה להיות מיליונר?". ביולי 2010, זכתה החברה בתביעה בסך 50 מיליון דולר נגד חברת וולט דיסני בגין אי קיום הסכם. בדצמבר 2013, מימשה תיא את ההשקעה ברווח של 80 מיליון שקל.
כללי המשחק

התוכנית היא שעשועון טריוויה, שבו על המשתתף לענות על שאלה באמצעות זיהוי התשובה הנכונה מתוך ארבע תשובות שמוצגות לפניו. השעשועון מתחיל בשאלות קלות בסכומים קטנים ועם התקדמותו גדל קושי השאלה, ועימו גדל סכום הפרס הנזקף לזכות המתחרה. אם ענה המתחרה נכונה על השאלה הראשונה, הוא יזכה ב-100 ש"ח (אם מביאים כדוגמה את הגרסה הישראלית), על השנייה 200 וכן הלאה ל-300, 500, 1,000 (תחנת מילוט ראשונה), 2,000, 4,000, 8,000, 16,000, 32,000 (תחנת מילוט שנייה), 64,000, 125,000, 250,000, 500,000 ועד מיליון - הפרס המרבי.
בשעשועון זה יש סיכוי וסיכון: בכל שלב יכול המשתתף, לאחר שמוצגת לו השאלה, להודיע שברצונו לסיים את השתתפותו בשלב זה, ולקבל את סכום הזכייה שנזקף לזכותו. לחלופין הוא יכול לבחור לענות על השאלה. אם ענה נכון, יוגדל סכום הזכייה שנזקף לזכותו, ואם טעה, תפסק השתתפותו, והוא יזכה בסכום שנזקף לזכותו בתחנת המילוט האחרונה שבה עבר.
לסיוע בבחירת התשובה הנכונה עומדים לרשות המשתתף, לאורך כל התוכנית, שלושה גלגלי הצלה: הקהל (שאלה המופנית לקהל באולפן), 50-50 (מספר התשובות המוצעות קטן מארבע לשתיים) וחבר טלפוני (המשתתף מצלצל לחבר בעל ידע ותוך 30 שניות עליו לסיים להתייעץ איתו לגבי התשובה). בשנת 2006 נוסף "גלגל הצלה" חדש החל משאלה שישית, שאם המתחרה בוחר בו, עליו לוותר על אחד משלושת הגלגלים האחרים. הגלגל החדש הוא האפשרות להחליף שאלה בשאלה אחרת, לאחר שרואים אותה. המשתתף יכול להחליט לגבי סדר ניצול גלגלי ההצלה, ושימוש נכון בהם מגביר את סיכויי המשתתף לשרוד כמה שיותר במשחק ולזכות בסכום גבוה.
בגרסה האמריקאית היו בספין אוף מי רוצה להיות סופר מיליונר (פרס של 10 מיליון דולר) שני גלגלי הצלה נוספים, החל משאלה מספר 11:
מועצת שלושה - פאנל של שלושה מומחים, אשר אחד מהם זכה במיליון דולר בתוכנית קודמת, דנים בתשובות והמתחרה נעזר בדעתם.
ניסיון כפול - לבחור תשובה, ואם היא שגויה לבחור אחרת.
המשתתף יושב על כיסא מול מנחה התוכנית, אבל כדי לזכות ולהגיע לשבת מול המנחה, עליו להתמודד תחילה בשלב מוקדם בתוכנית עם עוד תשעה מתמודדים כמוהו, בשאלת זריזות, אשר רק זה שעונה עליה נכונה והכי מהר, זוכה לשבת על כיסא המתחרה מול המנחה. כדי להצליח בתוכנית על המתחרה להיות בעל ידע וכן זריזות בשלב המוקדם, חוש אסטרטגי לגבי אופן השימוש בגלגלים, אינטואיציה וקור-רוח.
בסדרת מחקרים שערך על התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר?", הראה חוקר התקשורת אמיר חצרוני כיצד במדינות שונות מפיקי התוכנית מתעלמים מההנחיות הנוקשות של מפיצי הפורמט, על מנת שהתוכנית תזכה להצלחה. כך, למשל, בערב הסעודית נמצא כי מרבית השאלות עוסקות בנושאי דת ומסורת.
גרסאות ופורמטים

עיצוב תוכניות האולפן הבריטי שימש בסיס לבניית כל האולפנים העולמיים, אך אלו נבנו בווריאציות שונות. בעבר, ההמחאה לזוכה ניתנה במהלך התוכנית ונחתמה על ידי המנחה, אך רעיון זה ירד לאחר זמן מה.
מספר גרסאות שינו את פורמט המשחק: בגרסה האמריקאית ניתנה בעבר הקצבת זמן לשאלות - 15 שניות לשאלות 1–5, חצי דקה לשאלות 6–10 ו-45 שניות לשאלות 11–14, וזמן מצטבר לשאלת המיליון. לאחר ביטול פורמט זה, הוזז הכיסא ובמקומו הושם שולחן, והמשחק חולק ל-2 סיבובים: הסיבוב הראשון בו 10 שאלות אשר מקומם מוגרל וכן רמת הקושי שלהן, וכך הכסף נערם במצטבר, והסיבוב השני בעל 4 שאלות הנקרא "הסיבוב הקלאסי". הגרסה ההולנדית, למשל, נקראת "לוטו מיליונר", ומשמשת למעשה פרסומת ללוטו, עם כדורי הלוטו וסממנים שונים מפוזרים באולפן. הגרסה האוסטרלית הורידה את המנגינה המקורית של המשחק, והלחינה מנגינה משל עצמה, בפזמון זהה. כמו כן, שווי השאלות השתנה עם השנים, שלא כמו פעם (כמו בגרסה הישראלית), ירד מספר השאלות ל-12 בלבד ובהתאם גם פרסי השאלות.
שווי הפרסים השתנה מהפורמט הבינלאומי: ברוסיה הפרס המרבי הוא 3,000,000 רובל רוסי, באוסטרליה 5,000,000 דולר אוסטרלי, בהונגריה 40,000,000 פורינט, בגאורגיה 20,000 לארי גאורגי, באלבניה וקוסובו 50,000 אירו, במקסיקו 3,000,000 פסו מקסיקני, בגאנה הפרס 50,000 סדי גאני (עקב ערכו הנמוך של הפרס, התוכנית נקראת "מי רוצה להיות עשיר?"), בליגה הערבית 2,000,000 ריאל סעודי ובאזרבייג'ן 100,000,000 מאנאט אזרבייג'ני.
גרסאות ופורמטים > ספין אוף

למשחק מספר ספין אופים. הראשון נוצר באינדונזיה ונקרא "כיסא המיליונר החם", בו שישה מתחרים התחרו בו זמנית על הכסף, כשלעזרתם רק גלגל הצלה אחד והוא "עבור", המעביר את התור להבא בתור. התוכנית מזוהה בעיקר עם אוסטרליה.
ספין אוף נוסף של הסדרה הוא "50-50", על שם אחד מגלגלי ההצלה, ונוצר בשוודיה. בעתיד אמור להיות משודר הספין אוף גם בממלכה המאוחדת
גרסאות ופורמטים > גרסה אמריקאית

"מי רוצה להיות מיליונר" שודרה לראשונה בארצות הברית באוגוסט 1999, ברשת ABC. בעונת השידורים הראשונה שלה הפכה לאחת התוכניות הנצפות ביותר בתולדות הטלוויזיה האמריקאית, כאשר כ-28 מיליון צופים בממוצע צפו בשידור התוכנית. בסוף 2002 הודיעה חברת וולט דיסני (בעלת רשת ABC), כי תוריד את התוכנית מלוח המשדרים בתום עונת השידורים, נוכח ההידרדרות בדירוג התוכנית בטבלת הרייטינג. הסדרה שודרה אחר כך בתחנות מקומיות ולא בפריים טיים.
גרסאות ופורמטים > גרסה סינית

בשנת 2007 אישרו לראשונה שלטונות הרפובליקה העממית של סין את הפקתה של גרסה מקומית, אך כספי הזכייה היו חייבים להיות מעוברים לצדקה.
גרסאות ופורמטים > גרסה ישראלית

הגרסה הישראלית עלתה לשידור תחילה בשם "מיליונר", במסגרת שידורי רשת בערוץ 2, ב-25 בנובמבר 1999, וזכתה תחילה לרייטינג גבוה של כ-27%. לאחר מספר עונות ירדה התוכנית מלוח השידורים באוקטובר 2003. בשנת 2006 רכש ערוץ עשר את הזכויות לפורמט, אך התוכנית זכתה לרייטינג נמוך, ושידורה הופסק לאחר שנה. בשני הערוצים בה שודרה, הנחה את התוכנית יורם ארבל.
המשתתף היחיד שזכה בפרס המרבי הוא יזהר נבו, איש מחשבים בעיסוקו ויליד שנת 1972, שעשה זאת באוגוסט 2000. "שאלת חצי המיליון" שלו הייתה: "מבין ארבעת המלכים האנגליים, מי מלך לפני כל האחרים?". נבו נעזר בחברו ההיסטוריון יזהר בן נחום כדי לענות על השאלה נכון. "שאלת המיליון" הייתה "מהו הספר הראשון בסדרת "הספורטאים הצעירים"?". נבו השתמש בגלגל ה-50:50 ונותר עם התשובות: "בעט אלון, בעט!" ו"הכדור בפנים...לא!". אז השתמש נבו בשיטת "עץ או פלי" כדי לבחור בתשובה "בעט אלון, בעט!" ובכך הפך לראשון והיחיד שזוכה במיליון ש"ח בתוכנית. שנים אחר-כך טען נבו בראיון טלוויזיוני, כי למעשה ידע את התשובה על    ה1שאלה האחרונה מיד כאשר הוצגה, אולם כדי ליצור עניין בתוכנית, הציג את בחירתו ככזו המבוססת לכאורה על הטלת מטבע.
המשתתפת המפורסמת ביותר שלקחה חלק בתוכנית בגרסתה הישראלית, כמשתתפת מן המניין, הייתה הסופרת והעיתונאית עירית לינור שזכתה בסכום של 250,000 ש"ח במאי 2000, שיא מקומי עד אותה תוכנית. היא פרשה בשאלה: "מי אמר במכס שאין לו מה להצהיר אלא רק על גאוניותו?" (התשובה: אוסקר ויילד), וכן השתמשה בחבר הטלפוני נועם זיו בשאלה: "מי כתב את האוטואמנציפציה?" (התשובה: יהודה לייב פינסקר).
התוכנית בישראל יצרה תקדים, כאשר בפעם הראשונה בטלוויזיה הישראלית מומש הסעיף בחוזה המשתתפים המתנה את קבלת פרס הזכייה בשידור התוכנית. מספר תוכניות אשר צולמו באולפני הרצליה לא שודרו בשל צניחת רייטינג והזוכים באותן תוכניות לא קיבלו את הפרס[דרוש מקור].
ביולי 2020, בעת התפשטות מגפת הקורונה חודשה התכנית בגרסה חדשה, העונה עלתה לשידור ב-16 ביולי בערוץ קשת 12 והנחה אותה ארז טל.
מרמה בתוכנית

בגרסה הבריטית התברר שאחד הזוכים במיליון בספטמבר 2001, צ'ארלס אינגרם, נעזר בחברו שיחד עמו היה בין עשרת המתמודדים בשלב הראשון בתוכנית. המתחרה היה חוזר שוב ושוב על התשובות שמוצגות לו, ובכל פעם שאמר את התשובה הנכונה, החבר השתעל בכוונה. באחת השאלות הוא אף נעזר באשתו לצורך מציאת התשובה הנכונה. חקירה נפתחה בעניין, והתוכנית לא שודרה עד לאחר תום המשפט. שלושת הנאשמים טענו לחפותם, אך נמצאו חייבים בדין ונגזרו להם עונשי מאסר על תנאי. מאוחר יותר הופק סרט דוקומנטרי שהראה את התרמית, עם קטעים מצילומי התוכנית, וראיונות עם גורמי מפתח בפרשה.
בשנת 2020, רשת השידור הבריטית, itv, העלתה סדרה עלילתית המבוססת על מקרה המרמה, הנקראת Quiz.
שאלות עם תשובות שגויות

בגרסה הבריטית של תוכנית הטלוויזיה, הוצגה לאחד המתמודדים השאלה: "תאורטית, מהו מספר החבטות הנמוך ביותר בעזרתן ניתן לנצח מערכה במשחק טניס?". האפשרויות שהוצגו בפניו היו 12, 24, 36 ו-48. על פי חישובו של המתמודד נדרשות 4 חבטות כדי לנצח משחקון ושישה משחקונים כדי לנצח מערכה, לכן התשובה היא 24 חבטות. הוא בחר בתשובה זו וזכה ב-64,000 ליש"ט. העיתון הבריטי "דיילי מירור" פרסם למחרת כי תשובתו הייתה שגויה, כיוון שאפשר לנצח את משחקוני ההגשה של היריב מבלי לחבוט בכדור, אם הוא יבצע שגיאה כפולה בכל ניסיון הגשה. לכן, התשובה הנכונה היא 12 חבטות. על אף הטעות, המתמודד שמר את כספי הפרס.
הערות שוליים

↑  "Millionaire dominates global TV". BBC News. 12 באפריל 2005. נבדק ב-6 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Best-selling television format". Guinness World Records. נבדק ב-2024-01-06.
↑  "Who Wants to Be a Millionaire". Gameshow Hall of Fame. 21 January 2007. GSN.
↑  Lowry, Brian (2019-08-14). "How 'Who Wants to Be a Millionaire' changed the primetime TV rulebook". CNN (באנגלית). נבדק ב-2024-01-24.
1 2  סוכנויות הידיעות, "מי רוצה להיות מיליונר" גורפת מיליונים עבור אווסקו, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2000
↑  סוכנויות הידיעות, דעיכה בפופולריות של "מי רוצה להיות מיליונר" פגעה ברווח השנתי של חברת המדיה אווסקו, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2003
↑  רונן לב, ‏התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר?" עומדת למכירה ב-173 מיליון דולר, באתר גלובס, 2 באפריל 2006
סוכנויות הידיעות, חברת ההפקות הבריטית שיצרה את "מי רוצה להיות מיליונר?" מבקשת למכור התוכנית עבור 100 מיליון ליש"ט, באתר TheMarker‏, 2 באפריל 2006
↑  שרון שפורר, חברה אנגלית בה תיא השקעות מחזיקה כ-30% תקבל 50 מיליון דולר מוולט דיסני בגין אי קיום הסכם, באתר TheMarker‏, 8 ביולי 2010
↑   נתי טוקר, האקזיט של עמי גניגר: ירוויח 80 מיליון שקל מהשקעה בחברת מדיה בריטית, באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2013
רון שטיינבלט, ‏מי רוצה להיות מיליונר? עמי גניגר כבר הצליח, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2013
↑  The Millionaire Project
↑  פייננשל טיימס, ‏מיליונר אחרי 26 תוכניות, באתר גלובס, 6 בדצמבר 1999
↑  ניר נתן, לוס אנג'לס, ‏אף אחד לא מתקרב (בינתיים) למיליונר, באתר גלובס, 31 במאי 2000
שירות רויטרס ויעקב שרגל, ‏מי רוצה להיות מיליונר? דיסני, בזכות השעשועון, באתר גלובס, 25 בינואר 2000
↑  סוכנויות הידיעות, דיסני עשויה להוריד את התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" מלוח המשדרים של רשת הטלוויזיה איי.בי.סי, באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2001
↑  ניר נתן, לוס אנג'לס, ‏הלהיט הטלוויזיוני "מי רוצה להיות מיליונר" עושה עלייה לסין, באתר גלובס, 29 בינואר 2007
↑  אביבה קרול, ‏יורם ארבל ינחה את "מיליונר" ברשת, באתר גלובס, 12 באוקטובר 1999
↑  אביבה קרול, ‏בידור בראש: טופז, ארבל ושילון, באתר גלובס, 16 בדצמבר 1999
↑  רותה קופפר, מכל  הפורמטים  בעולם, באתר הארץ, 30 ביוני 2006
↑  רועי פינקלשטיין, יאיר לפיד חזר הישר לראש טבלת הרייטינג עם 22.1%; "גומרות הולכות" אחריו עם 21.9%, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2006
↑  אביבה קרול, ‏אכזבת המיליון: רייטינג של 21.4%, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2000
↑   בכתבתה של שירה פליקס "לאן נעלם המיליונר הטלוויזיוני הראשון?", מתוך התוכנית "פנים אמיתיות" בערוץ 10, 4 ביוני 2011; הכתבה באתר נענע10
↑  אסנת כותן, ‏250 אלף שקל. סופי!, באתר גלובס, 15 במאי 2000
↑   אריאנה מלמד, "מי רוצה להיות מיליונר": זה להיט הקיץ שידביק למסך משפחות בלילות הסגר, באתר הארץ, 17 ביולי 2020
↑  רותה קופפר, מי רוצה להיות מיליונר לרגע אחד, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009957546805171  GND: 4758073-2  VIAF: 513160978141617940005   WorldCat (עם VIAF): 513160978141617940005
יוהאן פון צווהל

| --- | --- |

גנרל יוהאן פון צווהל
 לידה:  27 ביולי 1851 אוסטרודה על ההארץ, ממלכת הנובר ממלכת הנובר
 פטירה:  28 במאי 1926 (בגיל 74) ברלין, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1870–1918 (כ־48 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-13   מפקד קורפוס המילואים ה-7
 פעולות ומבצעים
 מלחמת פרוסיה צרפת   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט עם עלי אלון
 
יוהאן "הנס" פון צווהל (בגרמנית: Johann "Hans" von Zwehl;‏ 27 ביולי 1851 – 28 במאי 1926), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון צווהל נולד ב-27 ביולי 1851, באוסטרודה על ההארץ שהשתייכה לממלכת הנובר. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-14 (פומרניה ה-3 - הגראף שוורין), ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1900 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-73 (הנובר - גנרלפלדמרשל אלברכט, נסיך פרוסיה). בשנת 1902 הועלה פון צווהל לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-30. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1909 הועבר פון צווהל לעתודת המילואים של צבא האימפריה הגרמנית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון צווהל למפקד קורפוס המילואים ה-7 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, והשתתף לאחר מכן במצור על מובז'. פון צווהל לחם עם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 השתתף עמו בקרב ורדן. ב-17 בדצמבר 1916 מונה פון צווהל למושל הצבאי של אנטוורפן, תפקיד אותו מילא עד סוף המלחמה, וב-25 בנובמבר 1918 פרש פון צווהל לביתו.
פון צווהל נפטר בברלין ב-28 במאי 1926 והוא בן 75 שנים.
ראו גם

הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קמילו גולג'י

| --- | --- |
קמילו גולג'י ב-1906
קמילו גולג'י ב-1906
 לידה:  7 ביולי 1843 קורטנו גולג'י, ממלכת לומברדיה-ונציה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  21 בינואר 1926 (בגיל 82) פאביה, ממלכת איטליה 
 ענף מדעי:  מדעי המוח
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום קבורה:  monumental cemetery of Pavia 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פאביה (1865)  Ugo Foscolo - Pavia 
 מוסדות:  אוניברסיטת סיינה (מאי 1876)  אוניברסיטת פאביה (1 בנובמבר 1876–1918) 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1906) 
 בן או בת זוג:  לינה אלטי 
 
שרטוט של ההיפוקמפוס שנערך על ידי קמילו גולג'י לאחר שנצבע בשיטת חנקת הכסף
קַמִילוֹ גוֹלְגִ'י (באיטלקית: Camillo Golgi‏; 7 ביולי 1843 – 21 בינואר 1926) היה רופא, פתולוג ופיזיולוג איטלקי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.