העדפה מתקנת
השיח הציבורי על העדפה מתקנת > במוסדות חינוך

בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע במספר מקרים כי באופן עקרוני העדפה מתקנת המתייחסת לקבוצות גזע בתחום החינוך מפרה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, וכי על מנת שתהיה חוקתית עליה לעמוד במבחן מחמיר (Strict Scrutiny) המחייב את המוסדות להראות כי מדיניות ההעדפה המתקנת משרתת אינטרס ממשי וחשוב של המדינה (compelling interest), שהיא מתאימה באופן הדוק (Narrow tailoring) למימוש אינטרס זה ושלא קיימת מדיניות פחות בעייתית להשגת אותה המטרה (least restrictive means).
בשנת 1978 התקבלה פסיקה תקדימית של בית המשפט העליון ב"פסק הדין חבר הנאמנים של אוניברסיטת קליפורניה נגד באקה", שאישרה את חוקתיותה של העדפה מתקנת, אך אסרה על העדפה מתקנת באמצעות מכסות. הפסיקה עסקה בבקשתו של אלן באקה, שנחשב לבן בארצות הברית, להתקבל לבית ספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, לאחר שנדחה, אף על פי שציוניו עלו על אלה של מועמדים שחורים שהתקבלו. בית הספר לרפואה נקט בשיטה של מכסות למיעוטים, כך ש-16 מתוך 100 מקומות נשמרו למיעוטים. בחוות הדעה המרכזית קבע לואיס פאוול שהשגת גיוון במוסדות לימוד מהווה אינטרס חשוב של המדינה, ולכן העדפה מתקנת היא חוקתית ועומדת המבחן המחמיר ביותר של בית המשפט (Strict scrutiny), שבו יש לנקוט כאשר המדינה מקיימת מדיניות הקשורה לחלוקה לקבוצות גזע. עם זאת, על פי דעת הרוב, לבית הספר מותר להתייחס לגזע כאחד הקריטריונים מבין רבים, אך השימוש ב"מכסות גזע" לצורך העדפה מתקנת אינו חוקתי.
בשנת 2003 נתן בית המשפט את החלטתו בשני פסקי דין במקביל, פסק דין גרוטר נ' בולינגר (Grutter v. Bollinger; להלן "גרוטר") ופסק דין גרץ נגד בולינגר (Gratz v. Bollinger (להלן "גרץ"). בשניהם נידונו תוכניות להעדפה מתקנת באוניברסיטת מישיגן. בית המשפט קבע שתוכנית אחת, זו שנידונה בגרוטר, היא חוקתית, ואילו השנייה, זו שנידונה בגרץ, אינה חוקתית. שני השופטים המכריעים בפסקי דין אלו היו סנדרה דיי או'קונור וסטיבן ברייר, שתמכו בדעת הרוב בשני התיקים. התוכנית שנידונה בגרץ העניקה נקודות בונוס אוטומטית למתמודדים מקבוצות מיעוט, והשפוטים קבעו שהליך זה אינו עומד במבחן המחמיר של בית המשפט. מנגד, התוכנית שנידונה בגרוטר התייחסה למועמדים באופן הוליסטי יותר, תוך התייחסות לגזע כאחד מבין פרמטרים רבים שעומדים למבחן, ובית המשפט קבע שהליך זה הוא חוקתי. הפסיקה חידדה את הדרישות המשפטיות ממוסדות לימוד שרוצים להנהיג העדפה מתקנת, ובעקבותיה, עד 2023, ניסו מוסדות לימוד להנהיג תוכניות העדפה מתקנת הוליסטיות, שאינן "עיוורות" לגזע, אך גם אינן מעניקות יתרון אוטומטי למועמדים מגזע מסוים על פני מועמדים מגזע אחר.
מקרה אחר הוא עתירתן של אביגיל פישר ושירלי שימוביץ, אמריקאיות לבנות, אשר בשנת 2009 תבעו את אוניברסיטת טקסס אחרי שלא התקבלו ללימודים. לדברי פישר, הסיבה שנדחתה הייתה העדפה מתקנת והרקע היה גזעי בלבד. בשנת 2016, ברוב של 4–3 שופטים (אלנה קגן פסלה את עצמה מהשתתפות בתיק בעקבות מעורבותה בו קודם לכן כפרליקטת המדינה של ארצות הברית ואנטונין סקאליה נפטר זמן קצר לפני ההחלטה), פסק בית המשפט העליון שאוניברסיטת טקסס רשאית לבחון מועמדים על פי שיקולים הוליסטיים, לרבות שימוש בהעדפה מתקנת.
בפסק דין שניתן ב-29 ביוני 2023 קבע בית המשפט העליון ברוב של 6 שופטים מול 3, שתוכניות העדפה מתקנת באוניברסיטאות אוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית (אנ') אינה חוקתית ומפרה את התיקון ה-14 לחוקה. כל שישה השופטים שתמכו בדעת הרוב מונו על ידי נשיאים רפובליקניים והשלוש שהתנגדו מונו על ידי נשיאים דמוקרטיים. בדעת הרוב, שכתב נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון רוברטס, לא נאמר במפורש כי הפסיקה החדשה מבטלת את פסק דין גרוטר. עם זאת, בחוות הדעה המסכימה שכתב קלארנס תומאס נכתב כי "לכל דבר ועניין, גרוטר בוטל". השופטת סוניה סוטומאיור כתבה בדעת המיעוט שכתבה שפסק הדין "מתחפש" להחלה של הדין הקיים אך למעשה מבטל את פסק הדין גרוטר.
פרשנים, והשופטים עצמם, חלוקים בשאלה האם הפסיקה מ-2023 מבטלת לחלוטין את האפשרות להעדפה מתקנת בהקשר של גזע בקבלה למוסדות לימוד, ובעוד שברור כי למוסדות לימוד אין אפשרות להתייחס למידע משאלונים הממיינים על פי השתייכות לקבוצות גזע, ייתכן שהם יכולים להתייחס למאמרים של מגישי בקשות הדנים בהשתייכות זו. רוברטס כתב בדעת הרוב ש"כפי שכל הצדדים מסכימים, אין להתייחס לדבר בהחלטה זו כאיסור על אוניברסיטאות לשקול את הדיון של מגיש בקשה לגבי האופן בו גזע השפיע על חייו או חייה, יהיה זה בגלל אפליה, השראה, או כל דבר אחר". סוטומאיור כתבה שהצהרה זו של בית המשפט היא ניסיון "לשים ליפסטיק על חזיר". עם זאת, סוטומאיור כתבה שההחלטה משאירה מקום לשיקולים הוליסטיים בקבלה ללימודים מבלי להשתמש במיון סטודנטים לפי גזע, וש"על אוניברסיטאות להמשיך ככל יכולתן להשתמש בכלים שעומדים לרשותן לגיוס וקבלה של תלמידים מרקעים שונים בהתבסס על פקטורים שבהם החלטת בית המשפט אינה נוגעת ולא יכולה לגעת". בתגובה, רוברטס הוסיף לחוות דעתו הערה לפיה "על אף ההצהרות המנוגדות של דעת המיעוט, אוניברסיטאות לא יכולות פשוט לכונן, באמצעות מאמרים של מגישי בקשות קבלה ואמצעים אחרים, את המשטר שקבענו היום כי הוא אינו חוקי".