שמעון אגסי
ביוגרפיה > פועלו בתורה ובקהילה

כבר עוד בהיותו תלמיד ישיבה צעיר כבן 17 החל לעיין בתורת הקבלה, והמשיך לעיין ולהעמיק בה יחד עם ידידו הרב יהודה פתייה. האסון של מות בנו אהרון, והדרך שבה מצא הבנה לסיבת אסון זה, הובילה אותו להעמקת יתר בתורת הקבלה, משנמצא הפתרון לשאלת אסון השכול על ידי חכם יוסף חיים בתורת הגלגול. הרב שמעון החל לקרוא בספר "שער הגלגולים" שכתב הרב חיים ויטל תלמידו של האר"י וכתב עליו פירוש נרחב. הוא כתב מספר גרסאות, האחת רחבה ומעמיקה יותר מחברתה. אחרי כ–10 שנים, התפרסמה הגרסה האחרונה תחת השם "בְּנֵי אהרון" ונדפסה בבגדאד בבית הדפוס של ידידו הטוב חכם עזרא ראובן דנגור בשנת 1908. הספר לא היה לשם מכירה והופץ חינם בין חכמי בגדאד וירושלים ויתר התפוצות ביניהן תימן ורוסיה רבתי וצפון אפריקה ועוד.
במקביל, המשיך בלימודו ובעיסוקו (המצומצם) במסחר, וזאת על מנת לא להתפרנס מלימוד תורה. הוא כתב דרושים, קונטרסים של הלכות ודינים, הערות בתורת הקבלה ושאלות שהופנו אל הרב יוסף חיים.
הוא נשא דרשות ב"ישיבת חכם יצחק" - בה למד לאחר מדרש בית זלכה.
במקביל לכתיבת הפירושים ל"שער הגלגולים" המשיך הרב שמעון ללמוד תלמוד וקבלה, לכתוב דברי פרשנות לספר "עץ החיים" ולחבר דרשות ופרושים למסכתות שונות. ביחד עם החכם יחזקאל עזרא אליה הוא ערך מחדש, הוסיף הערות ופירושים בסוגריים, והוציא לאור את ספרו של הרב עבדאללה סומך "זבחי צדק".
קשריו המסחריים והחברתיים התרחבו גם מחוץ לבבל ואנשים רבים ביקשו עזרה ועצה מפיו.
בשנת ה'תרנ"ט הוא הפך את הבית שירש מאביו לבית כנסת ויותר מאוחר נתרם הבית לאגודה הציבורית על מנת שישמש בית ספר מקצועי.
בין מכריו היה גם נדיב ועשיר ידוע בשם מאיר אליהו ובין הנדיב הזה לבין הרב שמעון שררו יחסי הערכה והשפעה רבים. מכספי תרומתו נבנה בבגדאד בית חולים וכן פעילויות נוספות. אחד מהמפעלים שהולידה ההכרות הזאת היה הקמת ישיבה מיוחדת לרבנים.
באותה התקופה גדלה השפעתה של הרוח האירופית בעיקר בתחום ההשכלה. הממשלה העות'מאנית הקימה בתי ספר תיכוניים ועל-תיכוניים, וחברת כל ישראל חברים הקימה את "אליאנס". כל אלה קרצו לאנשי הקהילה. אחת מתוצאות הלוואי הייתה – מספר הולך וקטן של לומדי תורה ורבנים. כדי לעמוד בפרץ הלך הרב שמעון לחברו מאיר אליהו וביקש ממנו להקים ישיבה מיוחדת להכשרת רבנים ולפרנס את הלומדים בה. הנדיב נתן את הסכמתו לכך בתנאי שהרב שמעון יהיה מורה ומפקח על הישיבה הזאת. כאשר הוקמה הישיבה, נבחרו ללמוד בה 10 תלמידים מצטיינים ממדרש בית זילכה שקיבלו שעורים בשעות הבוקר מפי הרב שמעון ואחר הצהריים מפי חכם צדקה. מקצועות נוספים שנלמדו בה הם טורקית וערבית (לצורך משא ומתן עם הממשל). לאחר פטירתו של הנדיב הרב מאיר אליהו בשנת 1910, הסכימה משפחת אליהו, בהשפעת הרב שמעון, להמשיך ולתמוך במפעל הזה אך רק לזמן קצר. הפסקת התמיכה על ידי משפחת אליהו העמידה בסכנה את המשכיות קיומה של הישיבה והיה צורך למצוא אמצעי מימון חלופיים.
ביזמתו של הרב שמעון הוקמה אגודת "תומכי תורה" בשנת תרע"ב. בראש האגודה עמדה הנהלה בת שבעה חברים ותקנונה אושר על ידי הממשל הטורקי. היא הצליחה לאסוף סכומים נכבדים מכספי תרומות שמהם פירנסה את התלמידים, ושילמה משכורות למורים.
כאמור, התפשטה השפעתה של התרבות האירופית גם על הקהילה היהודית. בית הספר לבנות "אליאנס" ובתי הספר הטורקיים היו לצנינים בעיני הציבור היהודי הדתי . ב-1909 שנת פטירתו של הרב יוסף חיים, הנהיג השלטון הטורקי גיוס חובה וגייס לשורותיו גם חיילים יהודיים. חיילים אלה נאלצו לשאת בעונשים על שסירבו לאכול מהאוכל הלא כשר שהוגש להם ועל כך שסירבו לעבוד בשבת. בגילוי דעת שמפרסם הרב שמעון הוא "מהלל את עמידתם הגאה של חיילים אלה ומגנה את כניעתם של תלמידים לבתי הספר או של פקידים ממשלתיים שעבדו בשבת".
אותה השנה הייתה שנה נוספת של בצורת שגרמה להאטה גדולה בעסקי המסחר. "הרב שמעון נקרא לקרוע את רוע הגזרה. וביום ג' ט' באדר תרע"ג דרש בבית הכנסת הגדול דרוש שנמשך כארבע שעות. הייתה זאת דרשה מרשימה שזעזעה רבים מבין מאזיניה ובעקבותיה רבים חזרו בתשובה. "לא עברו ימים רבים וארובות השמים נפתחו וגשמי ברכה ירדו בשפע." בעקבות מאורע זה שוב פנו ראשי העדה לרב שמעון וביקשו ממנו לשאת את דרשותיו ברבים אך גם אז הוא סירב.
בשנת תרע"ד – 1914 דרש הרב שמעון דרשה נוספת ברבים לכבוד גמר השתלמות התלמידים של ישיבת תומכי תורה. בקהל הרב שהצטופף בחצר בית הכנסת מאיר אליהו נכחו גם מנהל בית הספר אליאנס וחבר המורים. נושא הדרשה היה ערכה של יראת שמים כיסוד מוסד לביטחונו של האדם ולקיומה של החברה. יש לשער שדרשה זו היא בעצם סיכום התלבטויותיו של הרב שמעון ודרך הכרעתו לעניין קיום מצוות הייבום שקיים הרב שמעון בבנו עזרא-ציון מספר חודשים קודם לכן.