stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואכים קמרריוס הבן
לקריאה נוספת

Melchior Adam, Vitae Germanorum Medicorum. Heidelberg, 1620, pp. 344–345.
Verzeichnis der im deutschen Sprachbereich erschienenen Drucke des XVI. Jahrhundert. Stuttgart: Anton Hiersemann, 1983 ff.
Wolf-Dieter Müller-Jahncke, “Camerarius d. J., Joachim,” in Literaturlexikon, ed. W. Killy, vol. 2, pp. 350–359.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272667505171  PLWABN: 9810549757205606  BNE: XX873817  BnF: cb12380674t (data)  CANTIC: a1132661x  GND: 119101459  ICCU: IEIV029614  ISNI: 0000 0001 0922 8851  LCCN: n82207975  LNB: 000215018  NKC: nlk20000082157  NTA: 070116237  RKD: 486732  SELIBR: 263772  SNAC: w6rr9c7b  SUDOC: 032858469  Trove: 916626  ULAN: 500066399  VcBA: 495/12616  VIAF: 88780715   WorldCat (עם VIAF): 88780715
יחסי אבחזיה–גאורגיה

| יחסי אבחזיה–גאורגיה |
| --- | --- |
אבחזיה: גאורגיה


אבחזיה: גאורגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,660: 69,700
אוכלוסייה
240,705: 3,807,418
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 30,536
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 8,020
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פרלמנטרית

יחסי אבחזיה–גאורגיה הם תיאור היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אבחזיה לבין גאורגיה. נכון למאי 2021, בין אבחזיה לגאורגיה מתקיימים יחסים עוינים, כאשר בדומה לרוב מדינות העולם - גאורגיה לא מכירה בעצמאות אבחזיה ורואה אותה כחלק מהשטח שלה.
היסטוריה > ההיסטוריה המוקדמת

מהמאה התשיעית לפני הספירה ועד למאה השישית לפני הספירה היה השטח של אבחזיה המודרנית חלק מהממלכה הגאורגית, ממלכת קולכיס, שהתחלפה בשנת 63 לפנה"ס לממלכת אגריסי. במאה השביעית הוקמה באבחזיה נסיכות אוטונומית על ידי האימפריה הביזנטית, סטטוס שהחזיק מעמד עד למאה ה-9, כאשר היא אוחדה עם הפרובינציה אימרתי והפכה לממלכה האבחזית. עם זאת, ישנן עדויות המציינות את אבחזיה מהמאה השמינית כנסיכות כוזרית, כאשר אם המלך לאו הראשון הייתה נסיכה כוזרית. במאות התשיעית-העשירית, ניסו המלכים גאורגים לאחד את כל הפרובינציות הגאורגיות, ובשנת 1001, המלך בגרט השלישי משושלת בגרטיוני, הפך למלך הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, כשלב ראשון בדרך לאיחוד כל הממלכות הגאורגיות.
היסטוריה > בתקופת האימפריה הרוסית

התפשטות האימפריה הרוסית, לתוך אזור הקווקז, שהחלה במאה השמונה-עשרה, הביאה לעימותים מתמשכים ברמות נמוכות בין המתיישבים הרוסים לבין השבטים הקווקזיים ילידי המקום. בסופו של דבר התפרצה מלחמת קווקז, שנסתיימה בכיבוש צפון הקווקז ומערב הקווקז על ידי רוסיה. רוב הנסיכויות הגאורגיות סופחו לאימפריה הרוסית בין השנים 1801–1864. גנרל ציציאנוב הביא את אבחזיה תחת חסות המנהל הרוסי, ובשנת 1810 הפכה אבחזיה למדינת חסות של האימפריה הרוסית. במהלך תקופה שנמשכה בין 1829 ועד 1842, היא סופחה לאימפריה הרוסית.
היסטוריה > בתקופת ברית המועצות

בחלוקה הפוליטית של הקווקז בתקופת ברית המועצות אבחזיה נחשבה לרפובליקה סובייטית עם ישות מדינית משלה.
המהפכה הרוסית של 1917 הביאה לייסודה של רפובליקה גאורגית עצמאית, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שהתקיימה עד לשנת 1921. במהלך קיומה של הרפובליקה סבלה המפלגה המנשביקית השלטת בגאורגיה מאי שקט באזור אבחזיה, אף על פי שהייתה לאבחזיה אוטונומיה מוגבלת. והביא לקיצה את העצמאות קצרת הימים של הרפובליקה. בעקבות זאת הפכה אבחזיה בתקופה שבין 1921–1931, לרפובליקה סובייטית בשם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה (אבחזיה אסס"ר). אף על פי שהייתה לאבחזיה אוטונומיה להלכה, היא הייתה כפופה לשלטון הסובייטי המרכזי בגאורגיה. הגאורגית הפכה לשפה הרשמית באוטונומיה. לברנטי בריה עודד את הגירת גאורגים לאבחזיה, ורבים עברו להתיישב בה כולל רוסים.
היחסים לאחר פירוק ברית המועצות

עם תחילת התפוררותה של ברית המועצות בסוף שנות השמונים, צצה מתיחות אתנית בין הגאורגים והאבחזים עקב התקדמותה של גאורגיה לכיוון עצמאות. האבחזים שהתנגדו למהלך חששו כי הכרזה על עצמאות גאורגיה תוביל לחיסול האוטונומיה האבחזית, וטענו כי אבחזיה התבססה כרפובליקה סובייטית נפרדת. הוויכוח הוביל, ב-16 ביולי 1989, למאורעות אלימים בסוחומי.
ב-17 במרץ 1991, הטילה הרפובליקה הגאורגית חרם על משאל עם בשאלה האם לחדש את הקשר בין הרפובליקות הסובייטיות במסגרת ברית המועצות, שהוזמן על ידי מיכאיל גורבצ'וב. אולם 52.3% מאוכלוסיית אבחזיה, המהווים למעשה את כל הלא-גאורגים באוטונומיה, השתתפו במשאל העם, והצביעו ברוב מכריע של 98.6% על שימור מסגרת ברית המועצות. מאוחר יותר, ב-31 במרץ של אותה שנה, החרימו רוב הלא-גאורגים משאל העם על עצמאות גאורגיה, שזכה לתמיכה גורפת של רוב אוכלוסיית גאורגיה. מספר שבועות לאחר מכן, ב-9 באפריל, הכריזה גאורגיה על עצמאותה, בהנהגת הדיסידנט האנטי-סובייטי, זוויאד גמסחורדיה. תחת שלטונו של גמסחורדיה נרגעו הרוחות באבחזיה באופן יחסי, ונחתם הסכם לשיתוף השלטון בין האבחזים והגאורגים, תוך הבטחת ייצוג יתר לאבחזים בבית המחוקקים האבחזי.
ב-21 בפברואר 1992 הודיעה המועצה הצבאית השלטת בגאורגיה, על ביטול החוקה הסובייטית והחזרת חוקת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה משנת 1921. אף על פי שהחוקה החדשה לא אמרה זאת, פירשו אבחזים רבים את ההודעה כביטול מעמד האוטונומיה. ב-23 ביולי של אותה שנה, הכריזה הסיעה האבחזית במועצה העליונה של הרפובליקה הכריז על עצמאות מגאורגיה. הישיבה בה הוכרזה העצמאות הוחרמה על ידי הנציגים שהיו אתנית גאורגים, וההכרזה לא הוכרה על ידי אף מדינה בעולם. ההנהגה האבחזית נקטה במדיניות של נישול הפקידים הגאורגים ממעמדם, תהליך שלווה באלימות. בינתיים חיזק המנהיג האבחזי, ולדיסלב ארדזינבה, את הקשרים שלו עם חסידי הקו הנוקשה בפוליטיקה הרוסית והאליטה הצבאית של רוסיה והכריז כי הוא מוכן למלחמה כנגד גאורגיה.
היחסים לאחר פירוק ברית המועצות > מלחמת אבחזיה

בתחילת אוגוסט 1992 השתלטו תומכי גמסחורדיה על מקטע של קו מסילת הברזל העובר בסמגרלו ובאבחזיה והמחבר את טביליסי לרוסיה. בנוסף לכך הם לקחו בשבי מספר פקידים בכירים של הממשל הגאורגי בנפת גאלי, ובכללם שר הפנים הגאורגי, רומן גוונצדזה (რომან გვენცაძე). ההנהגה הגאורגית החליטה על פעולה צבאית לשחרור החטופים וכיבוש המסילה. מאוחר יותר טען שוורדנדזה כי השיג את הסכמת ראש הפרלמנט האבחזי, ולדיסלב ארדזינבה, לפעולה. ארדזינבה מצידו התכחש לדברים.
כתוצאה מההחלטה נכנסו, בלילה של ה-13 באוגוסט 1992, כוחות המשמר הלאומי בפיקוד קיטובאני לאבחזיה, במטרה להשתלט על מסילות הברזל והכבישים הראשיים בנפה. הפעולה הצליחה והשבויים שוחררו. אולם גם לאחר שהושגו מטרות הפעולה המשיך קיטובאני במתקפה, והתקדם לכיוון סוחומי. כוחותיו של קיטובאני נתקלו בהתנגדות עזה ונעצרו. לאחר הפוגה קצרה, ב-18 באוגוסט 1992, חזר קיטובאני עם המשמר הלאומי ותקף את סוחומי. ממשלתו של ארדזינבה נאלצה להימלט צפונה אל העיר גודאותה. שוורדנדזה טען כי קיטובאני פעל על דעת עצמו, ובניגוד להוראותיו. קיטובאני טען כי הססנותו של שוורדנדזה מנעה ממנו להמשיך במתקפה ולכבוש את גודאותה, דבר שהיה עשוי להביא לסיומה של המלחמה בניצחון גאורגי. ישנה גרסה לפיה הרוסים הם שעודדו את קיטובאני במעשיו, על מנת ליצור עימות מזוין בגאורגיה, שיחליש את גאורגיה, ויסייע לאבחזים בהם תמכו. בשלב זה השתלטו כוחות הממשלה הגאורגית על חלקים נרחבים מאבחזיה, אך לא הצליחו לדכא את הבדלנים, והלחימה ברחבי החבל נמשכה עד ספטמבר 1993 בניצחון הבדלנים והאבחזים שהוביל לטיהור אתני של גאורגים מאבחזיה.
היחסים לאחר פירוק ברית המועצות > מלחמת גאורגיה–רוסיה

במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה, נלחמה אבחזיה יחד עם דרום אוסטיה ורוסיה נגד גאורגיה, מלחמה שנגמרה בניצחון הבדלנים שהביא לאיבוד שליטת גאורגיה במובלעותיה השונות בשטחים הבדלנים.
ראו גם

הסכסוך האבחזי-גאורגי
יחסי אבחזיה–רוסיה
יחסי גאורגיה–רוסיה
יחסי גאורגיה–דרום אוסטיה
יחסי ישראל–קרואטיה

| יחסי ישראל–קרואטיה |
| --- | --- |
ישראל: קרואטיה


ישראל: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 56,594
אוכלוסייה
9,961,867: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 21,375
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

קולינדה גרבר-קיטרוביץ' נשיאת קרואטיה בביקור בישראל ביחד עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין
בין מדינת ישראל והרפובליקה של קרואטיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1997, מספר שנים לאחר התפרקותה של יוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה, והיווסדה של קרואטיה כמדינה עצמאית. לישראל יש שגרירות רשמית בזאגרב, בעוד שלקרואטיה יש שגרירות רשמית בתל אביב, וכן ארבע קונסוליות כבוד בירושלים, אשדוד, קיסריה וכפר שמריהו. נכון לשנת 2013, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה בתחומים מגוונים, ובעיקר בתחום התיירות ההולכת וגוברת שבין שתי המדינות.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו בשנת 1997, בעקבות פרסום הצהרה משותפת לשתי המדינות בדבר רצונן למסד יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הצהרה זו באה בעקבות משא ומתן חשאי שנמשך מספר חודשים, בין מנכ"ל משרד החוץ הישראלי, איתן בנצור, לבין מנכ"ל לשכת נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן, חרבויה שריניץ', אשר נערך בבודפשט. במסגרת המשא ומתן החשאי, הביע טוג'מן את רצונו לקיים ביקור רשמי בישראל, ובהזדמנות זו להתנצל על הפשעים שביצעו בני העם הקרואטי בקהילה היהודית בקרואטיה במהלכה של מלחמת העולם השנייה. הדבר הגיע בתגובה להאשמות כנגד טוג'מן בדבר אנטישמיות והכחשת השואה, אשר הועלו כנגדו לאורך השנים.
במהלך חודש פברואר 2012, קיים נשיא קרואטיה, איוו יוסיפוביץ', ביקור רשמי בישראל, אשר במהלכו נשא נאום בכנסת. במהלך נאומו, הביע יוסיפוביץ' מחד תרעומת על אדישות העולם ביחס לאירועי הדמים בסוריה, ומאידך הביע התנצלות רשמית, בשם בני העם הקרואטי, על הפרעות בבני העם היהודי שנעשו ביהודי קרואטיה לאורך מלחמת העולם השנייה, בהשתתפות רבים מאזרחי קרואטיה. כמו כן, במהלך פגישתו עם נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, הבהיר הנשיא את רצונו לחזק ולהעמיק את הקשרים שבין שתי המדינות.
בדצמבר 2017, בהצבעה הקוראת לביטול הצהרת נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, להכרתה של ירושלים כבירת מדינת ישראל, קרואטיה הצביעה בניגוד למדיניות האיחוד האירופי, שהייתה לתמוך בהצעה, ונמנעה.
נשיאת קרואטיה קולינדה גרבר-קיטרוביץ' ביקרה בישראל ביולי 2015 וכעבור ארבע שנים ביולי 2019.
ב-27 באוקטובר 2023 הייתה קרואטיה אחת מ-13 המדינות היחידות שהצביעו לצד ישראל נגד החלטה ES-10/21 של העצרת הכללית של האו"ם הקוראת להפסקת אש הומניטרית במלחמת חרבות ברזל.
כלכלה, מסחר וביטחון פנים

היקף הסחר ההדדי בין שתי המדינות עלה בצורה משמעותית לאורך העשור הראשון של המאה ה-21. בשנת 2007, בשעה שהיקף הסחר ההדדי בין שתי המדינות עמד על סך של למעלה ממיליארד דולר בשנה, הושקה לראשונה לשכת המסחר ישראל קרואטיה, בתמיכתם של אנשי עסקים מקרואטיה ומישראל.
בין השנים 2009-2007 התקיימו 6 פרויקטים משותפים לשתי המדינות, בתחומי ביו-רפואה וביו-טכנולוגיה, אופטיקה, איכות הסביבה וכימיה, אשר מומנו על ידי שתיהן במשותף.
בשנת 2009 הושקה לראשונה תוכנית משותפת, אשר נועדה לקדם את תחום המחקר והפיתוח המשותף לשתי המדינות, ולסייע בהוצאתם לפועל של פרויקטים עסקיים משותפים בין השתיים. כמו כן, בתאריך 31 במרץ 2011 הגיע ראש ממשלת קרואטיה, יחד עם שר הכלכלה הקרואטי, לביקור רשמי בישראל, אשר במסגרתו נפגשו עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, וכן עם שר התמ"ת, שלום שמחון, במטרה לבחון דרכים חדשות להרחיב ולהעמיק את הסחר ההדדי שבין שתי המדינות.
ב-26 בנובמבר 2020 אשררה ממשלת ישראל הסכם בינה לבין ממשלת הרפובליקה של קרואטיה, בדבר שיתוף פעולה בסוגיות של ביטחון פנים וביטחון הציבור.
קרואטיה נמנעה בהצבעה באו"ם ב-10 במאי 2024 על שדרוג מעמד הפלסטינים
יחסי הוותיקן – הרפובליקה המרכז-אפריקאית

| יחסי קריית הוותיקן – הרפובליקה המרכז-אפריקאית |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: הרפובליקה המרכז-אפריקאית


קריית הוותיקן: הרפובליקה המרכז-אפריקאית
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 622,984
אוכלוסייה
498: 5,376,135
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 2,555
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 475
משטר
תאוקרטיה: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי הוותיקן–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים הדיפלומטיים שבין הוותיקן לרפובליקה המרכז-אפריקאית כוננו באופן רשמי ב-13 במאי 1967.
האפיפיור פרנציסקוס ביקר באופן רשמי ברפובליקה המרכז-אפריקאית בנובמבר 2015 ושלח מסר של איחוד ואהבה לאומה, הוא קרא לאחות את הפצעים ממלחמת האזרחים שבמקום. האפיפיור נפגש בעת ביקורו עם נשיאת הרפובליקה המרכז-אפריקאית קתרין סמבה-פנזה.
נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית, פוסטאן-ארקאנז' טואדרה ביקר בוותיקן במסגרת ביקורו הראשון אי פעם במדינה אחרת בתפקיד, באפריל 2016. הנשיא הודה לאפיפיור פרנציסקוס על כך שביקר ברפובליקה בזמן התקופה הקשה ביותר בהיסטוריה שלה וקבע שבעקבות הבחירות הכלליות במדינה שהתנהלו בצורה סדירה והתהליך של החלשת הכוחות הצבאיים הנלחמים בה, המדינה בדרך להתאוששות.
ב-6 בספטמבר 2016 נחתם הסכם דו-צדדי בין שתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

הרפובליקה המרכז אפריקאית אינה מיוצגת בקריית הוותיקן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
הוותיקן מיוצג ברפובליקה המרכז-אפריקאית בדרג השגרירות באמצעות נונציו שהוא שלח לבנגי, בירת המדינה.
ראו גם

יחסי החוץ של הוותיקן
מלחמת האזרחים ברפובליקה המרכז-אפריקאית (2012–היום)
יחסי הממלכה המאוחדת – הרשות הפלסטינית

| יחסי הממלכה המאוחדת – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: הרשות הפלסטינית


הממלכה המאוחדת: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 6,220
אוכלוסייה
69,242,094: 5,519,031
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 3,152

שר החוץ הבריטי ויליאם הייג נפגש עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בלונדון, 2013
הממלכה המאוחדת מקיימת קונסוליה כללית במזרח ירושלים כדי "לעבוד על אינטרסים פוליטיים, מסחריים, ביטחוניים וכלכליים בין בריטניה לשטחים הפלסטיניים". הקונסוליה הכללית "מייצגת את ממשלת בריטניה בירושלים, בגדה המערבית ובעזה".
היסטוריה

מאז מלחמת ששת הימים, הממשלה הבריטית פעילה להשגת הסדר מדיני של הסכסוך הסכסוך הישראלי-פלסטיני. נושא המדינה הפלסטינית הועלה כבר ביולי 1967 על ידי חבר הפרלמנט מטעם הלייבור פול רוז.
מרגרט תאצ'ר תמכה באופן כללי בקונפדרציה ירדנית-פלסטינית והייתה מוכנה לשקול מעורבות כלשהי של אש"ף בפתרון זה.
הכרה אפשרית ברשות הפלסטינית

בספטמבר 2011, בריטניה הודיעה שהיא תכיר ברשות הפלסטינית כמדינה, אך רק עם מעמד של משקיפה שאינה חברה, ולא כחברות מלאה, באו"ם. באוקטובר 2014, בית הנבחרים הבריטי העביר הצעה אשר קראה לממשלה להכיר בפלסטין כמדינה עצמאית. באוקטובר 2014 גם קראה ממשלת סקוטלנד להכיר ברשות הפלסטינית כמדינה עצמאית ולבריטניה לפתוח שגרירות. ג'רמי קורבין, לשעבר מנהיג האופוזיציה, הוא תומך ותיק למען מטרות פלסטיניות והתחייב שוב ושוב להכיר במדינה אם ייבחר.
יוסף דה לה וגה

| --- | --- |

 לידה:  1650 Córdoba Province, ספרד 
 פטירה:  13 בנובמבר 1692 (בגיל 42 בערך) אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד, ספרד 
 www.fese.eu
 
יוסף דה לה וגה (באנגלית: Josseph de la Vega;‏ 1650 – 13 בנובמבר 1692) היה סוחר, משורר ופילנתרופ יהודי-הולנדי ממוצא ספרדי-פורטוגזי. זכה לפרסום בזכות ספרו Confusion of Confusions, שנחשב לספר הראשון בהיסטוריה על בורסה לניירות ערך.
קורות חייו

יוסף נולד בשנת 1650 לערך, בעיירה אספחו שבמחוז קורדובה בספרד, למשפחה יהודית-פורטוגלית, בנם החמישי של אייזיק פליקס ואסתר דה לה וגה, אשר את שם משפחתה אימץ יוסף. יוסף היה בן למשפחת אנוסים. אביו נעצר ונכלא על ידי האינקוויזיציה הפורטוגזית. לאחר יציאתו מהכלא, ברח האב לאנטוורפן ואחר כך הגיע לעיר מידלברג שבהולנד. בצעירותו באמסטרדם, יוסף למד והתחנך אצל יצחק אבוהב דה-פונסיקה ומשה רפאל ד'אגילר.
למרות שמשפחתו דחפה אותו לעולם הרבנות, יוסף נעשה לסוחר מצליח ולמשורר ונבחר למספר תפקידי מפתח בקהילה היהודית והעסקית באמסטרדם. בשנת 1667, בהיותו בן 17 בלבד, השלים את כתיבת הדרמה הראשונה שלו בעברית בשם "פרדס שושנים", שפורסמה באמסטרדם בשנת 1673. יוסף נבחר כנשיא Academia de los Sitibundos, אשר נוסדה על ידי מנואל דה בלמונטה בשנת 1676. בשנת 1685, הקים מועדון דיבייט בתחום הספרות בשם Academia de los Floridos והפך למזכיר המועדון.
Confusion of Confusions

בשנת 1688 כתב אייזיק את יצירתו Confusion of Confusions. היא נחשבת לספר הראשון בעולם שנכתב על הבורסה לניירות ערך. על אף העובדה שהספר אינו מפרט את ההליך הטכני של מסחר בניירות ערך, הוא מתאר את ההיסטוריה של ספקולציות במניות ואת הכלים המתוחכמים של אותה תקופה אשר אפשרו לבצע זאת. הספר בנוי בצורה של שיחה בין פילוסוף, סוחר ובעל מניות. השיחה מתארת את דרך הפעולה של הבורסה לניירות ערך של אמסטרדם, שהייתה לבורסה הראשונה בעולם, את השחקנים השונים שלוקחים חלק במסחר ואת המורכבות הרבה הקיימת בתחום של ספקולציות במניות.
בספר מציין יוסף מספר הנחות יסוד בסיסיות הקשורות למסחר במניות:
אין להמליץ לאדם לקנות או למכור מניות, וזאת בשל העובדה כי היכולת לנחש נכונה מגמה של מניה שקולה למעשה כשפים.
יש לדעת לקבל רווחים בבורסה כמו גם חרטות. עדיף לדעת לקבל את מה שמגיע ליד, מאשר להמשיך ולסחור מנקודת הנחה שהמזל הטוב והנסיבות החיוביות ימשיכו.
רווח בבורסה משול לאוצר מכושף. רגע אחד יש ברשותך אבן חן, ורגע אחר האבן הופכת לפחם.
מי ששואף להתעשר בבורסה צריך שיהיה לו גם כסף וגם סבלנות.
מורשת

החל משנת 2000 מעניקה הפדרציה האירופאית לניירות ערך את "פרס דה לה וגה" כהוקרה לפועלו. הפרס ניתן לחוקרים אירופאים מצטיינים בנושא הבורסות לניירות ערך באירופה.
יחסי הממלכה המאוחדת – זימבבואה

| יחסי הממלכה המאוחדת – זימבבואה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: זימבבואה


הממלכה המאוחדת: זימבבואה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 390,757
אוכלוסייה
69,242,094: 16,713,567
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 26,538
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 1,588
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות זימבבואה בלונדון
יחסי הממלכה המאוחדת–זימבבואה הם יחסי החוץ בין בריטניה לזימבבואה.
היסטוריה > רודזיה

כחלק מהמרוץ לאפריקה, האזור המכונה כיום זימבבואה נתפס על ידי האימפריה הבריטית. האזור נקרא רודזיה על שם שר הכרייה הבריטי ססיל רודס. האזור היה בשליטת חברת דרום אפריקה הבריטית. בשנת 1923 הסתיים שלטון החברה ברודזיה והאזור הפך למושבת רודזיה הדרומית. ב-1965 הכריזה רודזיה על עצמאותה מהממלכה המאוחדת, הכרזה שלא נתפסה בעולם כחוקית. לאחר מלחמת הסבך הרודזי הארוכה ובידוד בין-לאומי רחב, הסכם בית לנקסטר שחתמו עליו ממשלת בריטניה ונציגי הצדדים הלוחמים קבע כי זימבבואה תהפוך למדינה עצמאית.
היסטוריה > זימבבואה

ב-18 באפריל 1980 קיבלה זימבבואה רשמית עצמאות מבריטניה.
בתחילה, זימבבואה נותרה חברת חבר העמים הבריטי. עם זאת, בישיבת ראשי הממשלה של חבר העמים בשנת 2002 הושעתה זימבבואה רשמית מחבר העמים. מאוחר יותר בשנת 2003, זימבבואה נסוגה רשמית מחבר העמים.
ב-18 בפברואר 2002 הודיע האיחוד האירופי על איסור נסיעה על הנשיא רוברט מוגאבה, שאסר עליו להיכנס לבריטניה.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה בזימבבואה שגרירות בהארארה.
זימבבואה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הוותיקן – כורדיסטן העיראקית

| יחסי קריית הוותיקן – כורדיסטן |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: כורדיסטן


קריית הוותיקן: כורדיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 191,660
אוכלוסייה
498: 28,000,000‏‏‏
תמ"ג (במיליוני דולרים)

תמ"ג לנפש (בדולרים)

משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי הוותיקן–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין קריית הוותיקן לבין כורדיסטן העיראקית. לקריית הוותיקן אין כל ייצוג בכורדיסטן העיראקית, ולכורדיסטן העיראקית אין כל ייצוג בקריית הוותיקן.
ביקורים רמי-דרג > ביקורים רמי-דרג מקריית הוותיקן לכורדיסטן העיראקית

באוגוסט 2014, השליח הפרטי של האפיפיור נשלח לארביל.
חמישה חודשים לאחר מכן, במרץ 2015, השליח נשלח בשנית לבירה ארביל.
במרץ 2016, משלחת מקריית הוותיקן, שהונהגה על ידי הארכיבישוף אלברטו אורטגה מרטין, נפגשה עם הנשיא מסעוד בארזאני להודות לו על יחסו לנוצרים הכורדים במדינה.
בדצמבר 2018, הקרדינל מזכיר המדינה פייטרו פרולין ביקר בכורדיסטן העיראקית.
במרץ 2021, האפיפיור פרנציסקוס ביקר בכורדיסטן.
ביקורים רמי-דרג > ביקורים רמי-דרג מכורדיסטן העיראקית לקריית הוותיקן

הנשיא הכורדי מסעוד בארזאני נפגש עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני בנובמבר 2005, עם בנדיקטוס השישה עשר בפברואר 2011 ועם פרנציסקוס במאי 2014 בביקורים רשמיים בקריית הוותיקן.
ראש ממשלת כורדיסטן העיראקית, נצ'ירוואן בארזאני, נפגש גם הוא עם פרנציסקוס במרץ 2015 והם דנו על המשבר ההומניטרי בכורדיסטן העיראקית.
בינואר 2018, נצ'ירוואן בארזאני ביקר ברומא ונפגש עם פרציסקוס בשנית ושוחחו על המצב ההומניטרי בכורדיסטן.
בינואר 2020, ראש הממשלה הכורדי מסרור בארזאני נפגש עם האפיפיור לשם דיונים בילטרליים.
נציגויות

לקריית הוותיקן אין כל ייצוג בכורדיסטן העיראקית.
לכורדיסטן העיראקית אין כל ייצוג בקריית הוותיקן.
ראו גם

יחסי החוץ של הוותיקן
יחסי הממלכה המאוחדת – ונואטו

| יחסי הממלכה המאוחדת – ונואטו |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: ונואטו


הממלכה המאוחדת: ונואטו
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 12,189
אוכלוסייה
69,242,094: 329,625
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 1,126
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 3,417
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי הממלכה המאוחדת–ונואטו הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לבין ונואטו. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

האיים המרכיבים את ונואטו התגלו לראשונה על ידי הספרדים בשנת 1606 ואירופאיים חזרו לאיים בשנת 1778. השליטה באיים הייתה בידי האנגלים והצרפתים כקונדומיניום האיים ההברידיים החדשים, ושליטה קולוניאלית זו נמשכה עד שהאיים קיבלו עצמאות בשנת 1980. לאחר כניעת צרפת לגרמניה במלחמת העולם השנייה, הנציב התושב, אנרי סוטו, הוביל את ונואטו להצטרף אל שורות צרפת החופשית, ובאסיפה כללית ב-20 ביולי 1940 הוחלט על כך ברוב עם. אולם למרות פעולה זאת, שליטת גרמניה באיים התחזקה, ובריטניה הציבה ברחבי האיים כוחות מחבר העמים הבריטי על מנת להגן מפני פלישה יפנית.
לאחר שזכתה ונואטו בעצמאותה, כוננה עמה בריטניה יחסים דיפלומטיים, ובין שתי המדינות קיימים קשרים חמים וידידותיים.
נציגויות דיפלומטיות

ונואטו אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
בריטניה מחזיקה בוונואטו נציבות עליונה בפורט וילה.
יחסי הממלכה המאוחדת – הרפובליקה של קונגו

| יחסי הממלכה המאוחדת – הרפובליקה של קונגו |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: הרפובליקה של קונגו


הממלכה המאוחדת: הרפובליקה של קונגו
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 342,000
אוכלוסייה
69,242,094: 6,370,804
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 15,321
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 2,405
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי הממלכה המאוחדת–הרפובליקה של קונגו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של קונגו לבריטניה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1960, לאחר שקונגו קיבלה את עצמאותה מצרפת. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
נציגויות דיפלומטיות

הרפובליקה של קונגו אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
בריטניה מיוצגת ברפובליקה של קונגו באמצעות שגרירותה בקינשאסה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
יואש צידון

יואש צידון (צ'אטו) (28 בנובמבר 1926 – 8 ביולי 2015) היה מפעילי ההעפלה, מראשוני טייסי הקרב בחיל האוויר וחבר הכנסת בכנסת ה-12.
ראשית חייו

צידון נולד בעיר פוקשאן שברומניה. הוא עלה לארץ ישראל בתחילת שנת 1941 עם אחת הקבוצות האחרונות של עליית הנוער והתגורר בקריית ביאליק. למד כתלמיד חוץ בכפר הילדים והנוער אהבה, שהועבר מגרמניה לקריית ביאליק על מוריו ותלמידיו.
כאשר הבחין פרופ' פרנץ אולנדורף מהטכניון ביכולותיו, נשלח צידון ללמוד בבית הספר הימי שליד הטכניון במגמת קשר (רדיו). הוא סיים את לימודיו במאי 1945, והיה מיועד להישלח לאירופה במסגרת המוסד לעלייה ב'.
שירות צבאי > בחיל השדה

בשנת 1943 הצטרף צידון לחיל השדה (חי"ש) במסגרת "ההגנה". הוא שימש תחילה כאלחוטן ברשת "אבינועם" (רשת קשר מחתרתית טריטוריאלית שקישרה בין יישובים למפקדות אזוריות ולמפקדה הארצית) בתחנה המרכזת של גליל (בימינו פיקוד) הצפון. תוך כדי לימודים ושירות ב"אבינועם" עבר קורסים שונים ובהם: קורס מפקדי כיתות בקיבוץ גבע (קיץ 1944), קורס מפקדי מחלקות / מא"זים (מפקדי אזורים) בכפר המכבי ורמת יוחנן (חורף 1944), קורס חבלה וקורס קשר (בג'וערה) וקורסים נוספים כהכנה ליציאתו לאירופה.
שירות צבאי > בפלי"ם

לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, כשהוקמה הפלוגה הימית (פלי"ם) של הפלמ"ח הצטרף לשורותיה. ב-1945 נמנה עם הראשונים שנשלחו לאירופה בעיקר כדי להקים ולתפעל את רשת "הגדעונים" (רשת קשר מחתרתית בינלאומית ששימשה את המוסד לעלייה ב' כדי לקשר בין המפקדות בחו"ל, מחנות המעפילים, האוניות בים ומפקדת "ההגנה" בארץ). בנוסף יצא למגוון רחב של משימות כשהוא משתמש בזהויות שונות.
היה מלווה-גדעוני של אוניות המעפילים "תל חי" (מרץ 1946, הביאה 736 מעפילים בהפלגה ראשונה שהתבצעה אחרי מלחמת העולם השנייה מצרפת) ו"כנסת ישראל" (נובמבר 1946, הביאה 3,845 מעפילים מיוגוסלביה ובהם גם כ-600 מעפילי הספינה "אבא ברדיצ'ב" שטבעה). לקראת הפלגת "כנסת ישראל", פעל בהעברת מעפילים מרומניה ליוגוסלביה, בריכוזם ואימונם בזגרב, השתתף בהכנת האונייה להובלת מעפילים ומונה כאחראי על גזרת התנגדות לקראת המפגש עם הצי הבריטי.
שירות צבאי > במחנות המעפילים בקפריסין

בשלהי 1946 הגיע צידון למחנות המעפילים בקפריסין יחד עם מעפילי האונייה "כנסת ישראל" שנתפסה על ידי הצי הבריטי. עם הגעתו הקים במקום תחנת אלחוט מחתרתית שפעלה מתוך מחנות המעצר ואפשרה קשר עם מטה הפלמ"ח בארץ ישראל. במקביל היה ממונה על הברחת צוותי אוניות מעפילים שהיו עצורים במחנה. בסוף ינואר 1947 החליף את אריה קפלן (קיפי) כמפקד מטעם "ההגנה" על מחנות המעצר הבריטיים בקפריסין.
כמפקד הקים צידון את "שורות המגינים" – זרוע של "ההגנה" במחנות. המשימה הראשונית של "שורות המגינים" הייתה למנוע מהמעפילים, ששבו לחיות מאחרי גדרות תיל, לחזור למעמד הסביל של פליטים. המטרה הושגה באמצעות אימונים פרה-צבאיים (ומאוחר יותר - צבאיים) בתוך המחנות, הסברה ציונית ופעילויות מדודות אנטי-בריטיות כגון הפגנות, השגת הקלות, שליטה מסוימת על התור לשחרור/עלייה והשתלטות על הסדר במחנות.
בתחילת אפריל 1947 השתתף בפעולת החבלה שבוצעה באוניית הגירוש "אושן ויגור" בעת שהייתה בקפריסין. צידון היה השייט בסירה שנשכרה כדי להוביל את החבלנים יוסף דרור (יוסל'ה) ויוסף רום (יוסקה) והמוקשים המגנטיים לביצוע הפעולה. כאשר יצאו השלושה להפלגה הצטרפה אליהם גם ראיסה שרירא, אחות ישראלית במחנות, ולימים רעייתו של צידון, וזאת כדי להטעות את הבריטים במקרה שהסירה תיתפס.