ג'נסיס (להקה)
היסטוריה > 1978–1996: עידן השלישייה, מעבר לפופ, הצלחה מסחרית ועזיבת קולינס

בתקופה זו השתנה הצליל של הלהקה מהקצה אל הקצה, מרוק מתקדם לצליל פופי. הלהקה ראתה שיפור בהצלחה המסחרית (ראו למשל In Too Deep). אחת הסיבות העיקריות לשינוי צליל הלהקה היא סיום תקופת הרוק המתקדם ועליית הפאנק (אופי הלהקה התאים יותר לסגנון הפופ רוק מאשר לפאנק). בנוסף, בשנים אלה החלה הלהקה להתחבר יותר לקהל האמריקאי.
לאחר עזיבתו של האקט את הלהקה, נותרו שלושה חברים בלבד, קולינס בתופים ובשירה, ראת'רפורד כגיטריסט הראשי בנוסף לגיטרה בס וגיטרת 12 מיתרים ובאנקס באותו התפקיד כבשנים הקודמות, על הקלידים. בהופעות נעזרו שלושת חברי הלהקה הנותרים בשני נגנים נוספים, צ'סטר תומפסון כמתופף ודאריל סטיורמר כגיטריסט ראשי.
בשנת 1978 יצא האלבום "...And Then There Were Three..." ("ואז הם נותרו שלושה", תוך התייחסות להפיכת הלהקה לשלישייה). האלבום הניב את אחד מלהיטיה הגדולים הראשונים של הלהקה, "Follow You Follow Me", שהיה לסינגל הראשון של הלהקה שהגיע למצעדים בארצות הברית.
בשנת 1980 יצא האלבום "Duke", הראשון של הלהקה להגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ולמקום גבוה גם במצעדים האמריקאים, והיה אלבומם המצליח ביותר מסחרית עד אז. מהאלבום יצאו הסינגלים "Duchess" (השיר הראשון של הלהקה בו נעשה שימוש במכונת תופים, אשר עליו הצהיר בנקס בתור אחד משירי הלהקה האהובים עליו ביותר), "Turn It On Again" ו-"Misunderstanding". בתקופה זו נקלעו נישואיו של פיל קולינס למשבר, בעקבותיו החל לראשונה לכתוב שירים אשר חלקם נכנסו לאלבום זה, בעוד אחרים נכנסו לאלבום הסולו הראשון והמצליח שלו שיצא מעט מאוחר יותר והחל גם קריירת סולו מצליחה. זאת לאחר שיצאו גם שני חברי הלהקה האחרים לקריירות סולו במקביל לפעילותם בלהקה. השירים Behind The Lines" ,"Duchess" ,"Guide Vocal" ,"Turn It On Again" ,"Duke's Travels" ,"Duke's End" היו בתחילה שיר אחד באורך של כחצי שעה ושמו "Duke Suite", אך לבסוף הלהקה החליטה לחלק את השיר משום שלא רצו שמעריצי הלהקה ישוו אותו לשיר "Supper's Ready" (שיר באורך של כעשרים דקות מתקופת גבריאל).
בשנת 1981 יצא האלבום "Abacab", אשר המשיך את הקו המעורב של פופ-רוק ורוק מתקדם של קודמו. גם אלבום זה זכה להצלחה מסחרית, ומתוכו יצאו הסינגלים "No Reply at All", שיר הנושא "Abacab" ועוד. אלבום זה היה האלבום הראשון שהוקלט באולפן הפרטי של הלהקה, "החווה" (The Farm), לכן הלהקה נהנתה מחופש בלתי מוגבל בזמן הקלטת האלבום. מאחר שלאחר הפקת האלבום נשארו מספר הקלטות של שירים נותרים, הלהקה החליטה להוציא אותם במיני אלבום תחת השם "3X3".
בשנת 1983 יצא האלבום "Genesis", הנושא בפשטות את שם הלהקה מאחר שנכתב במשותף על ידי כל חבריה ולא בנפרד. מהאלבום יצא הלהיט "Mama", עליו סיפר קולינס כי הושפע מקטע הצחוק בלהיט ההיפ-הופ "The Message" של גרנדמאסטר פלאש, וסגנון השירה של ג'ון לנון. בין הסינגלים הנוספים מהאלבום יצא גם השיר הפופי "That's All", אשר זכה גם הוא להצלחה. האלבום המשיך את הצלחתה המסחרית הגוברת של הלהקה, והגיע למקומות גבוהים במצעד הבריטי והאמריקאי. לאחר תום סיבוב ההופעות של האלבום "Genesis" פנו כל שלושת חברי הלהקה לפרויקטים עצמאיים, בחלקם שיתפו פעולה זה עם זה.
הלהקה הגיעה לשיא הצלחתה המסחרית עם האלבום "Invisible Touch", אשר יצא בשנת 1986. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים האמריקאי ולמקום הראשון במצעד הבריטי. שיר הנושא היה הראשון והיחיד של הלהקה לכבוש את המקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי. מהאלבום יצאו 4 סינגלים נוספים ובהם "Land of Confusion". הוידאו קליפ של השיר נוצר בעקבות גילויו של קולינס את דמותו כבובה בתוכנית הסאטירה הבריטית "Spitting Image", ופנייתו ליוצר התוכנית על מנת להפיק קליפ סאטירי המורכב כולו מבובות של חברי הלהקה ודמויות מפורסמות נוספות. הקליפ, הנחשב לאחד הטובים ביותר שהופקו לשיר של הלהקה, היה מועמד למספר פרסים וכן זכה בפרס גראמי.
מסע ההופעות של האלבום "Invisible Touch" היה הארוך והמצליח ביותר של הלהקה, והסתיים בארבע הופעות באצטדיון ומבלי, אשר להן נמכרו כל הכרטיסים. הופעות אלה גם תועדו והופצו למכירה בקלטות וידאו ומאוחר יותר ב-DVD. לאחר הצלחת הענק של האלבום פנו שוב חברי הלהקה לפרויקטים עצמאיים.
בשנת 1991 יצא "We Can't Dance", האלבום הראשון של הלהקה מזה 5 שנים. האלבום כלל את הלהיטים "Jesus He Knows Me", "I Can't Dance", "No Son of Mine", "Hold on My Heart" ועוד. הסינגלים "I Can't Dance", שלעג לפרסומות מאותה תקופה (ובפרט של חברת הביגוד "Levi's"), ו-"Jesus He Knows Me" שביקר את תופעת המטיפים האוונגליסטים הטלוויזיוניים בארצות הברית, לוו גם בווידאו קליפים הומוריסטים פופולריים וזכורים. האלבום זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ולמקום הרביעי במצעד האמריקאי. גם מסע ההופעות של אלבום זה זכה להצלחה הן בארצות הברית והן באירופה.
הלהקה תכננה הקלטת אלבום נוסף בשנת 1996, אולם אז הודיע קולינס על פרישתו מהלהקה. בכך הפך "We Can't Dance" לאלבום האחרון של הלהקה בהשתתפותו.