stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
י"ג 503
היסטוריה > בעל חצור

היחידה הוקמה במיקומה הנוכחי בשנת 1975 והחלה לפעול כיחידת בקרה אווירית בשנת 1978.
היוזמה להקמת יחידת הגילוי 503 על פסגת הר בעל חצור התגבשה בשנת 1972, כשנה וחצי לפני מלחמת יום הכיפורים, אך יצאה לפועל רק באוקטובר 1974 כאשר קצין אג"מ יו"ש למפקד נפת רמאללה פרסם צו תפיסה לאתר.
הכשרת הבסיס החלה בינואר 1975 כאשר 20 חיילים הכשירו את האתר לפריסה קבועה. אנשי גרעין שילה של גוש אמונים עבדו עבור צה"ל בהקמת הגדר ההיקפית, והקימו מחנה עבודה בבסיס נטוש של הלגיון הירדני ששכן בסמוך. נקודה זו הפכה ליישוב עפרה.
היחידה הוקמה רשמית כיחידה קבועה בסוף 1977. פעילות מבצעית של היחידה החלה בשנת 1978 במשימות בקרה וגילוי מכ"ם שסיפקו גיבוי וכיסוי על פערים מבצעיים בין יחידות אחרות. ב-9 במאי 1982, כחודש לפני מבצע שלום הגליל, הוכרזה היחידה כיב"א וניתנה לה האחריות לבקרה אווירית במרכז הארץ, מקו בסיס פלמחים לקו חדרה.
ב־1985 החליט ראש ענף תעבורה בחיל האוויר, סא"ל אריה גלעד, לבטל את האחריות האזורית של היחידה, ששטחה הוחזר לאחריות יב"א 506 הצפונית, וזאת משיקולי בטיחות טיסה. באפריל 1985 שבה 503 לתפקד כיחידת בקרה (י"ב) משימתית.
בשנות התשעים החל מערך הברה לקיים קורסים מתקדמים משותפים לשתי היב"אות, כגון קורס בקרי תקיפה, ביחידה 503.
בשנת 2002 הפכה "יחידת בקרה 503" ל"יחידת גילוי 503" והמשימה שלה הוגדרה כאחראית על אספקת תמונה אווירית ויכולות קשר לחיל האוויר. מרכז ההדרכה המתקדם הועבר לי"ב 528 בבסיס עובדה.
ב־2022 הוקמה ביחידה פלגת זאבי הפסגה של מערך ההגנה הקרקעית.
ב־2023 הוכללה היחידה בגדוד הגילוי 503, הכולל גם את י"ג 511 וטל שמיים. גדוד הגילוי כפוף למפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה 517).
מפקדי היחידה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם> סטלה מאריס | תקופת כהונה> סטלה מאריס | הערות> סטלה מאריס |
| --- | --- | --- |
| סג"ם שמעון זהבי | 25 במאי 1952 |  |
| סרן יוסף דרוך | 1954 |  |
| סרן יהודה אפשטיין | 1954 |  |
| סרן משה נמרוד | 1955 |  |
| סרן משה ארן (מ"מ) | 1956 |  |
| סרן מנחם זהבי | 1959 |  |
| רס"ן אלישיב ברוש | 1962 |  |
| רס"ן אריה רביב | 1964 |  |
| רס"ן יצחק ברקן | 1967 |  |
| רס"ן אורי עובד | 1968 |  |
| סרן ישראל יוספיון | 1968 |  |
בעל חצור
| רס"ן אביגדור שבתו | 1978 | קצין טכני אשר פיקד על היחידה בחצי שנה הראשונה לאחר הקמתה |
| סא"ל יונה ארבל | 1978–1979 |  |
| סא"ל יאיר כפרי | 1979–1981 |  |
| סא"ל גידי אלון | 1981–1983 |  |
| סא"ל רן כץ | 1983–1985 |  |
| סא"ל מיכאל טייכר | 1985 |  |
| סא"ל משה אבירן | 1987 |  |
| סא"ל שי דוברין | 1989 |  |
| סא"ל אלי סולם | 1991 |  |
| סא"ל אבי נבות | 1993 |  |
| סא"ל מאיר בן שיה | 1995 |  |
| סא"ל ציון פינץ | 1997 |  |
| סא"ל נועם | 1999 |  |
| סא"ל משה מנור | 2001 |  |
| רס"ן יהורם | 2003 |  |
| רס"ן שוקי | 2005 |  |
| רס"ן הראל | 2007 |  |
| רס"ן דקל | 2009 |  |
| רס"ן שי | 2011 |  |
| רס"ן טל | 2012 |  |
| רס"ן ניר | 2014 |  |
| רס"ן ש'  |  ?–2019 |  |
| רס"ן נ'  |  ?–2023 |  |
לקריאה נוספת

מיכל בן-ארי, ‏על פסגת ההר: יחידת הגילוי של חיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי, 9 בינואר 2019
יהונתן מרוז, ‏על ההר, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 באוגוסט 2010
הערות שוליים

↑  שלומי אבידר, מערך הבקרה: העיניים של המדינה", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998, מסת"ב ISBN ISBN 9650509682 או מסת"ב 9789650509682 (להלן: אבידר), עמ' 24–27
↑  אבידר, עמ' 43
↑  אבידר, עמ' 43, 47–49
↑  אבידר, עמ'43, 59
↑  אבידר, עמ' 96–97
↑  אבידר, עמ' 98–99
↑  אבידר, עמ' 128–129
1 2 3  איבדר, עמ' 185–187
1 2  מיכל בן-ארי, ‏על פסגת ההר: יחידת הגילוי של חיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי, 9 בינואר 2019
1 2  אבידר, עמ' 210–212
1 2  אבידר, עמ' 225
↑  אבידר, עמ' 247–248
↑  מיכל פומרנץ, עמית מרצ'לי, ‏המטרה לנגד עיניהם: מצטייני יום העצמאות 2023, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 באפריל 2023
| בסיסי צה"ל במחוז יהודה ושומרון |
| --- | --- | --- |
| בסיסים פעילים | אוגדת אזור יהודה ושומרון • מחנה אפיק • מחנה אריה • מחנה ברווז • מחנה בקעות • מחנה דביר • הר מנוח • הר עיבל • מחנה חורון • י"ג 503 (בעל חצור) • מחנה ישי • מבוא שילה • מג"ב יריחו • מול נבו • בסיס נבי מוסא • מחנה עופר • מחנה ענתות • מחנה עציון • מחנה פלס • מצודת יהודה • פלס נח"ל • מחנה קדום • שדמה • מחנה תבץ |  |
| בסיסים שנסגרו או שננטשו | בסיס אדוריים • בה"ד 4 • מחנה בזק • בט"ר חת"ם (שבי שומרון) • מחנה גדי • מחנה דותן • בסיס חמאם אל-מליח • מחנה חנן • מחנה יוסף • נח"ל צרי • בסיס סנור • מחנה קציף • מחנה שלח |  |
פיליפס אידווו

פִילִיפְּס אוֹלָאוֹסֶבִּיקַן אִידוֹווּ (באנגלית: Phillips Olaosebikan Idowu; נולד ב-30 בדצמבר 1978) הוא אתלט בריטי ממוצא ניגרי, סגן האלוף האולימפי (בייג'ינג 2008) ואלוף עולם (ברלין 2009) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

אידווו נולד להורים ניגרים ברובע האקני שבלונדון. בבית הספר הוא גילה את כישרונו בכדורסל ובפוטבול, אולם תחום הספורט שבו הצליח בצעירותו יותר מכול היה אתלטיקה. בשנת 1997 זכה באליפות אנגליה לבתי ספר במקצה הקפיצה המשולשת ובאליפות איגוד האתלטיקה החובבני, וכן הגיע למקום רביעי באליפות אירופה לנוער.
בשנת 2000 סיים במקום שישי באולימפיאדת סידני ובשנה שלאחר מכן סיים במקום תשיעי באליפות העולם באדמונטון. במדליה הראשונה שלו בתחרות מסדר גודל עולמי זכה במשחקי חבר העמים הבריטי ב-2002, שם זכה במדליית כסף וקבע שיא אישי של 17.68 מ'. באותה שנה סיים במקום חמישי באליפות אירופה.
בשנת 2003 נפצע אידווו בברכו, פציעה אשר הצריכה ניתוח ואשר השביתה אותו למשך כל העונה. שאיפתו לחזור לכושר לקראת אולימפיאדת אתונה לא התממשה, כאשר פסל בשלוש קפיצותיו בגמר באותה אולימפיאדה.
במרץ 2006 זכה אידווו במדליית הזהב במשחקי חבר העמים במלבורן, אולם מאוחר יותר באותה שנה סיים רק במקום החמישי באליפות אירופה בבירמינגהאם. בשנת 2007, בהיעדרו של האלוף האולימפי כריסטיאן אולסון משוודיה, זכה אידווו באליפות אירופה באתלטיקה באולם בבירמינגהאם, תוך שהוא קובע שיא אליפות חדש של 17.56 מ'. ביוני אותה שנה זכה בתחרות ליגת הזהב באוסלו, ובחודש שלאחר מכן כבר נמנה עם שלושת קופצי המשולשת הטובים בעולם.
ביוגרפיה > אלוף עולם באולם

ב-9 במרץ 2008 זכה אידווו בתואר העולמי הראשון שלו, אליפות העולם באתלטיקה באולם, אשר התקיימה באותה שנה בוולנסיה. באליפות זו שבר את השיא הבריטי ואת שיא חבר העמים בקפיצה משולשת באולם של ג'ונתן אדוארדס. למרות הצלחתו באליפות העולם באולם ובמשחקי חבר העמים, בחר אידווו להחליף את מאמנו ועבר להתאמן תחת אסטון מור. באולימפיאדת בייג'ינג זכה אידווו במדליית הכסף בקופצו 17.62 מטר, 5 ס"מ פחות מתוצאתו של נלסון אבורה מפורטוגל.
ביוגרפיה > אלוף עולם

בתחילת עונת האתלטיקה של 2009 סבל אידווו שנית מפציעה בברכו ולא היה באפשרותו להגן על תוארו באליפות אירופה באולם. ברם, באוגוסט של אותה שנה באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה הוא זכה במדליית זהב תוך שהוא קובע שיא אישי חדש של 17.73 מטר, לפני נלסון אבורה (17.55 מטר) ואלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר). באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2010 זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 17.81 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, בשנת 2011 זכה אידווו במדליית כסף בתוצאה של 17.77 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית (17.96 מטר) ולפני ויל קליי, אף הוא מארצות הברית (17.50 מטר). באותה שנה מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לאתלטיקה.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים אידווו במקום 14 בתוצאה של 16.53 מטר ולא הצליח להעפיל לשלב הגמר.
ביוגרפיה > חייו האישיים

אידווו ידוע בשל אופיו האקסצנטרי. הוא מחליף תדיר את צבע שיערו, בעל פירסינג במקומות שונים בפניו וצוחק צחוק מתפרץ בולט. יש לו חברה בשם קרליטה ושני ילדים.
אברהם לזר

אברהם לזר ("בטו", 1923 – 7 באוגוסט 2020, י"ז באב ה'תש"ף) היה ראש מועצה אזורית דרום השרון בשנים 1981–1994.
קורות חיים

לזר נולד בסקופיה, יוגוסלביה למשפחה דתייה, מרובת ילדים. אחותו עלתה לישראל.
כשהיה בגיל שש הוא הצטרף לתנועת השומר הצעיר. בשנת 1941, עם פלישת הנאצים ליוגוסלביה, קבוצתו של לזר בתנועת הנוער, לקחה את ציוד הצופיות והצטרפה איתו לפרטיזנים. הם לחמו ביערות מונטנגרו. לזר נשבה בידי הגרמנים, בעת שרוב משפחתו נלקחה להשמדה. לזר עלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה.
לזר היה תושב קיבוץ רביבים ומשם עבר לגור בבצת, ומשם למושב שדי חמד. הוא שימש בתפקידים ציבוריים מגוונים. הוא נבחר לראשות מועצת דרום השרון בדצמבר 1981. בפעם השנייה בה נבחר לתפקיד, בינואר 1986, נציגי היישובים במועצה, בחרו בו פה אחד. הוא שירת בתפקיד עד שנת 1994 – ובתום הקדנציה השלישית פרש לגמלאות.
היה נשוי לטובה, ולזוג נולדו ארבעה בנים.
נפטר ב-7 באוגוסט 2020, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב שדי חמד.
הערות שוליים

↑  אברהם לזר באתר מודעות האבל "אבלים"
↑  אברהם לזר מספר את סיפורו באתר המועצה המקומית
↑  דרום השרון, מעריב, 16 בינואר 1986
↑  סיכום היסטוריית המועצה
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייק קונלי

ערך זה עוסק באתלט העבר. אם התכוונתם לבנו, כדורסלן ממפיס גריזליס, ראו .
מייקל אלכס "מייק" קונלי האב (באנגלית: .Michael Alex "Mike" Conley Sr ; נולד ב-5 באוקטובר 1962) הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) ואלוף עולם (שטוטגרט 1993) בקפיצה משולשת. הוא אחד משבעת הקופצים היחידים בהיסטוריה שהצליחו לעבור יותר מ-18 מטרים בקפיצה המשולשת.
ביוגרפיה

קונלי נולד בשיקגו, אילינוי. הוא למד באוניברסיטת ארקנסו.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכה קונלי במדליית ארד בקפיצה לרוחק כשקפץ 8.12 מטר, אחרי האמריקאים קרל לואיס (8.55 מטר) וג'ייסון גרימס (8.29 מטר).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה קונלי במדליית כסף בקפיצה משולשת כשקפץ למרחק 17.18 מטר אחרי בן ארצו אל ג'וינר (17.26 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בחודש מרץ 1987 באינדיאנפוליס, ארצות הברית זכה במדליית הזהב בקפיצה משולשת בתוצאה של  17.54 מטר. באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 17.67 מטר, אחרי ריסטו מרקוב מבולגריה שקבע שיא תחרות חדש של 17.92 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה קונלי במדליית ארד בתוצאה של 17.62 מטר אחרי בן ארצו קני הריסון (17.78 מטר) וליאוניד וולושין מרוסיה (17.75 מטר).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה קונלי במדליית זהב כשקבע שיא אולימפי חדש כשקפץ 17.63 מ'. הוא ניצח בתחרות בקפיצה של 18.17 מ' שלא הוכרה כשיא עולמי בגלל רוח גבית של 2.1 מטר לשנייה.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1993 זכה קונלי במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.86 מטר לפני לאוניד וולושין (17.65 מטר) וג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.44 מטר).
תארים והישגים

קונלי זכה ב-16 תוארי NCAA בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת. הוא עדיין מחזיק בשיא לאומי של ארצות הברית בקפיצה משולשת באולם, 17.76 מטר.
קונלי זכה בפרס ע"ש ג'ים ת'ורפ באתלטיקה בשנים 1986 ו-1992.
בשנת 2004 נבחר קונלי להיכל התהילה באתלטיקה.
במסגרת תחרות הטבעות לאתלטים מפורסמים שנערכה מטעם פוט לוקר, בשנת 1992, מייק קונלי הטביע את ההטבעה הרחוקה ביותר בהיסטוריה, כשהטביע כחמישה סנטימטרים לפני קו העונשין.
משפחתו

אחיו של קונלי, סטיב, שיחק פוטבול במדי פיטסבורג סטילרס מליגת ה-NFL ובנו מייק קונלי ג'וניור הוא כדורסלן המשחק במדי יוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
נמס בגשם (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע יהודה פוליקר
 מתוך האלבום הילד שבך
 יצא לאור:  1995 
 שפה:  עברית 
 אורך:  4.58 דק' 
 כתיבה:  יעקב גלעד 
 לחן:  יהודה פוליקר 
 
"נמס בגשם" הוא שיר שכתב יעקב גלעד והלחין וביצע יהודה פוליקר. השיר נכלל באלבומו של פוליקר, "הילד שבך", שיצא לאור בשנת 1995.
השיר מתאר יחסי משפחה קשים, בעקבותיהם נוטש נער את בית הוריו ועובר לחיות ברחוב.
מילות השיר

מוטיב הגשם מלווה את השיר לכל אורכו.
השיר בנוי כבלדה בת ארבעה בתים. הבית הראשון, נפתח במילים "גשם יורד בחוץ, הוא לבד וקר לו". הבית מתאר נער המתקשר מטלפון ציבורי ברחוב, אך הוריו אינם מרימים את השפופרת. בסוף הבית מוסברת הסיבה לנוכחותו של הנער מחוץ לבית, בגשם, ומתוארת שיחה שהתקיימה עמו:
"היא אמרה לו: אל תגור פה

גם אבא שלו אמר.

אחד כמוך לא אצלנו,

לא ביקשנו עוף מוזר."
הבית השני נפתח במילים "גשם בחוץ ממשיך עוד לרדת". הוא מתאר את מצבו של הנער בימים אלה - כשהוא ישן על ספסל בגן ציבורי, ונראה כי הוא מוכרז כנעדר. בסוף הבית מבוארת השתלשלות בריחתו מהבית, כאשר בהמשך לשיחתו האחרונה עם הוריו, הוא עוזב את הבית כנער דחוי המבייש את הוריו, ומשאיר מעטפה ובה המילים:
"אחד כמוני לא יגור פה

עדיף לגור במלונה."
הבית השלישי בשיר, נפתח במילים "נמס בגשם, עף ברוח". המושג "נמס" מתאר תכונה של חומר, אשר עקב שינויים בסביבה אינו יכול עוד להישאר במצב הקבוע שבו היה קודם, והוא עובר בהדרגה פירוק לחלקיקים ושינוי צורני, עד שכבר אינו חומר מוצק. גשם אינו אמור להמיס בני אדם. לכן, מהווה ביטוי זה תיאור קיצוני למצבו של הנער, שאינו עומד עוד במצב, והוא הולך ו"נמס", ומשתנה, בעוד הגשם, או המצב הקשה, ממשיך. בית זה קצר יותר מהבתים האחרים בשיר, ומשמש כפזמון חוזר. 

הבית מסתיים במילים העשויות להעיד גם על אובדן אמונה:
"אם יש אלוהים פה

גם הוא היה קופא."
הבית הרביעי לא נפתח בתיאור הגשם, אלא במילים "השעה כבר מאוחרת". תיאור זה, המתאים גם מילולית לשעת הערב, עשוי לרמז גם על סוף הסיפור, ואולי על סופו הקָרֵב של הנער. בתחילת הבית הרביעי מתוארת ההתנהלות בבית ההורים: האם סיימה להתקלח ועטופה במגבת, האב הזמין סרט וידאו וארוחה, ואף נרדם מול "ערוץ המשפחה" בטלוויזיה. לכאורה תיאור של משפחה נורמטיבית.
בניגוד לתיאור משפחתי זה, ממשיך השיר לתאר את סופו הטרגי של הנער:
"גשם בחוץ והתנועה זוחלת

השליחים בדרך, שני שוטרים בדלת.

הם מצאו אותו קפוא, חשבו שהוא נרדם,

בקצה החשוך של העיר על שפת הים."
רקע לכתיבת השיר

בסדרה הדוקומנטרית המהפכה הגאה הודה גלעד כי הושפע מאוד מהשיר Smalltown Boy של ההרכב ברונסקי ביט, שיצא בשנת 1984. בשירו של גלעד מופיעות רבות מהתמות שנמצאות בשיר האנגלי, ביניהן: נער הבורח מהבית על רקע נטייתו המינית, מוצא עצמו נטוש בגשם ומתאמץ לא לבכות.
בשנת 2013 פורסם במסגרת סדרת הטלוויזיה "משפחות", פרי יצירתם של תומר וברק היימן ששודרה בערוץ 8, הסיפור האישי של סער מעוז, הומו יליד הקיבוץ הדתי שדה אליהו. סיפורו כולל את יחסיו המורכבים עם משפחתו ואת היותו נשא של נגיף ה-HIV. במסגרת הסדרה תוארה ההיכרות האישית של גלעד עם מעוז. בסדרה מתגלה כי סיפורו של מעוז דומה במידה מסוימת לסיפור הנער עליו כתוב השיר, וכי חלק מהמשפטים בשיר, למשל המשפט: "אחד כמוני לא יגור פה / עדיף לגור במלונה" הן מילותיו של מעוז עצמו בעת שעזב את ביתו.
בריאיון בשנת 2021 אמר גלעד כי כתב את השיר על עצמו ועל יחסיו עם הוריו ולא על זהותו המינית: "אני שמח שאנשים הבינו את זה גם ככה (כשיר על זהות מינית), אבל לא על זה כתבתי את השיר. כתבתי 'עוף מוזר'. הייתי עוף מוזר להורי. לא הייתי הילד שהם פיללו אליו. יש הרבה מוזרויות. אנחנו יודעים על הרבה נערים שמצאו את עצמם מחוץ לבית כי ההורים סילקו אותם, או שהם לא רצו להישאר כי בבית היה סבל נורא. לצד קרבה גדולה, ביני לבין הורי היו המון עימותים. זה לא היה קשור לזהות המינית".
ביצוע

השיר יצא בסוף שנת 1995 במסגרת הוצאת אלבומו השישי, אלבום כפול, של יהודה פוליקר "הילד שבך".
בניגוד לשירים אחרים שהלחין יהודה פוליקר, מבוצעים כל בתי השיר, פרט לבית השלישי, כדקלום. הבית השלישי מושר על ידי יהודה פליקר, אך דקלום השיר נעשה על ידי המשורר יעקב גלעד עצמו, שפרט לשיר זה לא נהג להקליט עצמו בביצוע שירים.
השפעת השיר

אף שהזהות המינית אינה מוזכרת בו במפורש, והשיר מהווה ביטוי לכל נער הנוטש את בית הוריו בהיותו "עוף מוזר", הפך לאחד המייצגים של התופעה שבה הורים דוחים את ילדם עקב נטייתו המינית השונה. ככזה, הוא צוטט בתיאורי מקרים דומים ובכתבות על הנושא.
בתחילת שנות ה-2000 הומחז השיר והפך למחזמר, על ידי להקת "הכוכבים של איגי", קבוצת התיאטרון של ארגון הנוער הגאה, שבו תואר נער הומו הנזרק מבית הוריו.
בפיגוע הרצח בברנוער באוגוסט 2009, אירע מקרה דומה בעת שבני הנוער הפצועים, שחבריהם נרצחו, נדרשו להתמודד במקביל לפציעה גם עם חרדה מתגובת הוריהם וחבריהם לכיתה שלא ידעו על נטייתם המינית. חששם של חלק מהנערים היה מוצדק לאור תגובה קשה של חלק מההורים ובני המשפחות, שסירבו להגיע בשלב הראשוני לסעוד את מיטת בנם, או לאפשר את חזרתו לבית הוריו.
המראות הקשים הביאו בהמשך גם ליצירת הסרט "נמס בגשם", שנקרא אף הוא על שם השיר.
ייצוג שנות התשעים בשיר

בשיר ניתן למצוא ייצוגים שונים, הן תרבותיים והן טכנולוגיים, לשנות ה-90 של המאה ה-20 שבהן נכתב. על רקע העובדה כי השיר מצוטט ומוזכר מאז, לעיתים קרובות תוך התייחסות להומופוביה או לנוער עזוב, נושאים שהם אקטואליים גם כיום, בולט הפער בתחומים אחרים, בהם חל שינוי רב.
הנער בשיר מדבר ב"טלפון ציבורי", דרך התקשורת בתקופה בה השימוש בטלפונים סלולריים היה יקר מאוד ופחות שכיח. הוא שומע את קולה של אימו ב"מזכירה אלקטרונית". שם זה נזנח לימים, כיוון שאינו תקין פוליטית, והמכשיר כונה "משיבון". לימים הפכה טכנולוגיית תא קולי לחלק מובנה מהרשת, והשימוש במכשיר הפיזי משיבון הפך לנדיר. אזכור נוסף של התקופה יש בציון התוכנית "פופוליטיקה", מראשונות תוכניות ה"טוק שאו" הפוליטי בעברית בארץ, שהייתה בעלת רייטינג גבוה.
הנער מתואר בשיר שהוא ישן ב"גן הציבורי על הספסל מעל הים", והכוונה לגן העצמאות בתל אביב.
הנער בשיר משאיר מעטפה על השולחן בחדר ובה מכתב שכתב להוריו. בשנות התשעים, כשהטלפונים הסלולריים היו בתחילת דרכם, שליחת מסרוני SMS עלתה כסף, ואילו אפליקציות לשליחת הודעות, כגון ווטסאפ לא היו קיימות כלל, מאחר שמכשיר הטלפון החכם (סמרטפון) עוד לא הומצא. בהתאם לכך, באותה תקופה הייתה השארת מכתב, דרך תקשורת זמינה ומקובלת.
בהמשך השיר מוזכר כי האב הזמין "וידאו". מכשירי וידאו היו הדרך העיקרית לצפייה בסרטים בבית. המכשיר הפך לפופולרי מאוד בתחילת שנות ה-80 והמשיך להצליח עד סוף שנות ה-90. השימוש במכשיר הווידאו הלך והצטמצם מתחילת המאה ה-21, עקב המעבר לטכנולוגיות חלופיות בכלל, ובפרט DVD. לצד זאת מוזכר "ערוץ המשפחה", הידוע גם כערוץ 3 של שידורי הכבלים, שנחשבו לפופולריים וגם היו למונופול בשידורי טלוויזיה רב-ערוצית בישראל. זאת עד סוף שנות ה-90, אז עלתה לאוויר חברת הלוויין יס.
על רקע הייצוג התרבותי והטכנולוגי של שנות התשעים בשיר, ניכר הפער בין התחום הטכנולוגי, שעבר שינוי רב ומשמעותי, לבין היחס השלילי כלפי השונה, וההומופוביה בפרט, הקיים גם כיום במקרים רבים.
הערות שוליים

↑   בן שלו, כואב אבל יותר: יעקב גלעד חוגג יום הולדת 70 וחוזר לצמתים התרבותיים והאישיים המכריעים בחייו, באתר הארץ, 4 בפברואר 2021
↑  ערן רוזנצויג, ‏השיר שלנו: 12 שירים ישראלים שהפכו לפסקול של הקהילה הגאה, באתר ‏מאקו‏, 16 במרץ 2018
↑ לדוגמה:
נמס בגשם עף ברוח (או הלוואי שהילד היה מת), הבלוג "סופר מספר", מאת אבי סופר, לשעבר יו"ר אגודת הלהט"ב, ברשת החברתית של The-Marker‏
נוער הומו-לסבי בסיכון, מאת הפסיכולוג ג'רי לוינסון, באתר "פסיכולוגיה עברית"
↑  לדף הלהקה באתר gogay
↑  אורית נבון, ‏היי גיי, איפה אמא שלך?, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2009
↑  נועה קושרק, הפיגוע בבר נוער: "התקשרתי לאבא וסיפרתי שנפצעתי, הוא אמר: סוטה, חבל שאתה לא מת", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2009
↑  אודי יוגב, טכנולוגיות שעברו מן העולם, באתר ynet, 23 בינואר 2015
↑   הילה ויסברג, "הומופוביה קיימת גם במקומות שבהם לא היית מצפה למצוא אותה - כמו בהיי־טק", באתר TheMarker‏, 29 באוגוסט 2014
↑  "מוזיקה ישראלית" - ערוץ מוזיקה "חוקית" ב"יו טיוב", של חברות התקליטים אנ.אמ.סי והד-ארצי, להצגת שיריהן. הזכויות שמורות לחברות ולמבצעים
נער שנפלט מביתו בארצות הברית
עונת 2013/2014 בליגת האלופות

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון האור, ליסבון, פורטוגל (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  2 ביולי 2013 – 24 במאי 2014 (327 ימים) 
 מספר משתתפות:  32  (מתוך 76 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ספרד ריאל מדריד
 מספר משחקים:  125
 מספר שערים:  362 (2.9 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  5,712,646 (45,701 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו (17 שערים)
 → 2012/20132014/2015 ←
עונת 2013/2014 בליגת האלופות היא העונה ה-59 של ליגת האלופות, משחק הגמר נערך באצטדיון האור שבפורטוגל בו נצחה ריאל מדריד 1-4 את אתלטיקו מדריד. כריסטיאנו רונאלדו הוכתר כמלך השערים של הטורניר, לאחר שבמהלכו כבש 17 שערים.
מכבי תל אביב הייתה הקבוצה הישראלית היחידה שהשתתפה באליפות. הקבוצה הגיעה עד לשלב המוקדמות השלישי בו הודחה על ידי פ.צ. בזל משווייץ.
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות הראשון

ההגרלה נערכה ב-24 ביוני 2013. הסיבוב הראשון נערך ב-2 ביולי והסיבוב השני נערך ב-9 ביולי 2013.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארמניה שיראק | 3 - 1 | סן מרינו טרה פנה | 3 - 0 | 0 - 1 |
| איי פארו סטריימור | 7 - 3 | אנדורה לוסאיטנוס | 2 - 2 | 5 - 1 |
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות השני

הסיבוב הראשון נערך ב-16 וב-17 ביולי והסיבוב השני נערך ב-23 וב-24 ביולי 2013.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלבניה סקנדרבו קורצ'ה | 1 - 0 | אזרבייג'ן נפטצ'י באקו | 0 - 0 | 1 - 0 (הארכה) |
| רומניה סטיאווה בוקרשט | 5 - 1 | מקדוניה וארדאר סקופיה | 3 - 0 | 2 - 1 |
| צ'כיה ויקטוריה פלזן | 6 - 4 | בוסניה והרצגובינה ז'לייזניצ'אר סרייבו | 4 - 3 | 2 - 1 |
| מונטנגרו סוטייסקה ניקשיץ' | 1 - 6 | מולדובה שריף טירספול | 1 - 1 | 0 - 5 |
| סלובניה מריבור | 2 - 0 | מלטה בירקירקארה | 0 - 0 | 2 - 0 |
| נורווגיה מולדה | 3 - 0 | אירלנד סלייגו רוברס | 1 - 0 | 2 - 0 |
| שוודיה אלפסבורג | 11 - 1 | לטביה דאוגבה דאוגבפילס | 7 - 1 | 4 - 0 |
| אסטוניה נומה קאליו | 2 - 1 | פינלנד ה.י.ק. הלסינקי | 0 - 0 | 2 - 1 |
| ליטא אקרנאס | 1 - 3 | איסלנד הפנרפיירדיר | 0 - 1 | 1 - 2 |
| פולין לגיה ורשה | 4 - 1 | ויילס דה ניו סיינטס | 3 - 1 | 1 - 0 |
| סקוטלנד סלטיק | 5 - 0 | צפון אירלנד קליפטונוויל | 3 - 0 | 2 - 0 |
| קרואטיה דינמו זאגרב | 6 - 0 | לוקסמבורג פולה אש | 5 - 0 | 1 - 0 |
| ישראל מכבי תל אביב | 4 - 1 | הונגריה גיור | 2 - 0 | 2 - 1 |
| בלארוס באטה בוריסוב | 0 - 2 | קזחסטן שחטאר קאראגנדי | 0 - 1 | 0 - 1 |
| בולגריה לודוגורץ ראזגרד | 4 - 2 | סלובקיה סלובן ברטיסלאבה | 1 - 2 | 3 - 0 |
| סרביה פרטיזן בלגרד | (ש)1 - 1 | ארמניה שיראק | 1 - 1 | 0 - 0 |
| איי פארו סטריימור | 2 - 9 | גאורגיה דינמו טביליסי | 1 - 6 | 1 - 3 |
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות השלישי > שלב המוקדמות השלישי של האלופות

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל מכבי תל אביב | 3 - 4 | שווייץ פ.צ. בזל | 1-0 | 3 - 3 |
| פולין לגיה ורשה | (ש)1 - 1 | נורווגיה מולדה | 1 - 1 | 0 - 0 |
| בולגריה לודוגורץ ראזגרד | 3 - 1 | סרביה פרטיזן בלגרד | 2 - 1 | 1 - 0 |
| רומניה סטיאווה בוקרשט | 3 - 1 | גאורגיה דינמו טביליסי | 2 - 0 | 1 - 1 |
| סלובניה מריבור | (ש)1 - 1 | קפריסיןאפואל ניקוסיה | 1 - 1 | 0 - 0 |
| סקוטלנד סלטיק | 1 - 0 | שוודיה אלפסבורג | 1 - 0 | 0 - 0 |
| אלבניה סקנדרבו קורצ'ה | 3 - 5 | קזחסטן שחטאר קאראגנדי | 0 - 3 | 3 - 2 |
| אוסטריהאוסטריה וינה | 1 - 0 | איסלנד הפנרפיירדיר | 1 - 0 | 0 - 0 |
| צ'כיה ויקטוריה פלזן | 10 - 2 | אסטוניה נומה קאליו | 4 - 0 | 6 - 2 |
| קרואטיה דינמו זאגרב | 4 - 0 | מולדובה שריף טירספול | 1 - 0 | 3 - 0 |
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות השלישי > סיבוב המוקדמות השלישי של הלא אלופות

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה זניט סנט פטרסבורג | 6 - 0 | דנמרקנורסאלנד | 1 - 0 | 5 - 0 |
| טורקיה פנרבחצ'ה | 4 - 2 | אוסטריה רד בול זלצבורג | 1 - 1 | 3 - 1 |
| אוקראינה מטאליסט חרקוב | 3 - 1 | יוון פאוק סלוניקי | 2 - 0 | 1 - 1 |
| הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 5 - 0 | בלגיהזולטה ורכם | 2 - 0 | 3 - 0 |
| צרפת אולימפיק ליון | 2 - 0 | שווייץ גראסהופרס ציריך | 1 - 0 | 1 - 0 |
שלב המוקדמות > שלב הפלייאוף

מטאליסט חרקוב נפסלה מליגת האלופות 2013-14. עקב הטיית תוצאות משחקים. פאוק סלוניקי אשר הודחה על ידיה בסיבוב המוקדמות השלישי תפסה את מקומה.
שלב המוקדמות > שלב הפלייאוף > שלב הפלייאוף של האלופות

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטריהאוסטריה וינה | 4 - 3 | קרואטיה דינמו זאגרב | 2 - 0 | 2 - 3 |
| שווייץ פ.צ. בזל | 6 - 2 | בולגריה לודוגורץ ראזגרד | 4 - 2 | 2 - 0 |
| צ'כיה ויקטוריה פלזן | 4 - 1 | סלובניה מריבור | 3 - 1 | 1 - 0 |
| סקוטלנד סלטיק | 3 - 2 | קזחסטן שחטאר קאראגנדי | 0 - 2 | 3 - 0 |
| פולין לגיה ורשה | 3 - 3(ש) | רומניה סטיאווה בוקרשט | 1 - 1 | 2 - 2 |
שלב המוקדמות > שלב הפלייאוף > שלב הפלייאוף של הלא אלופות

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל סוסיאדד | 4 - 0 | צרפת אולימפיק ליון | 2 - 0 | 2 - 0 |
| יוון פאוק סלוניקי | 3 - 4 | גרמניה שאלקה 04 | 1 - 1 | 2 - 3 |
| פורטוגל פאסוס די פריירה | 3 - 8 | רוסיה זניט סנט פטרסבורג | 1 - 4 | 2 - 4 |
| איטליה מילאן | 4 - 1 | הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 1 - 1 | 3 - 0 |
| אנגליה ארסנל | 5 - 0 | טורקיה פנרבחצ'ה | 3 - 0 | 2 - 0 |
שלבי הנוקאאוט > שמינית הגמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה מנצ'סטר סיטי | 1–4 | ספרד ברצלונה | 0–2 | 1–2 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 3–2 | יוון אולימפיאקוס | 0–2 | 3–0 |
| ספרד אתלטיקו מדריד | 5–1 | איטליה מילאן | 1–0 | 4–1 |
| צרפת פ.ס.ז | 6–1 | גרמניה באייר לברקוזן | 4–0 | 2–1 |
| אנגליה צ'לסי | 3–1 | טורקיה גלאטסראיי | 1–1 | 2–0 |
| גרמניה שאלקה 04 | 2–9 | ספרד ריאל מדריד | 1–6 | 1–3 |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 5–4 | רוסיה זניט סנט פטרסבורג | 4–2 | 1–2 |
| אנגליה ארסנל | 1–3 | גרמניה באיירן מינכן | 0–2 | 1–1 |
שלבי הנוקאאוט > רבע הגמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ברצלונה | 1–2 | ספרד אתלטיקו מדריד | 1–1 | 0–1 |
| ספרד ריאל מדריד | 3–2 | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 3–0 | 0–2 |
| אנגליה צ'לסי | (ש)3–3 | צרפת פ.ס.ז | 1–3 | 2–0 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 2–4 | גרמניה באיירן מינכן | 1–1 | 1–3 |
שלבי הנוקאאוט > חצי הגמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 5–0 | גרמניה באיירן מינכן | 1–0 | 4–0 |
| אנגליה צ'לסי | 1–3 | ספרד אתלטיקו מדריד | 0–0 | 1–3 |
שלבי הנוקאאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במאי 2014 | ספרד ריאל מדריד | 4–1‏ה | ספרד אתלטיקו מדריד | אצטדיון האור, ליסבון, פורטוגל צופים: 60,976 שיפוט: הולנד ביורן קויפרס |
| 24 במאי 2014 | סרחיו ראמוס  90+3'   בייל  110'   מרסלו  118'   רונאלדו  120' | (סיקור) | גודין  36' | אצטדיון האור, ליסבון, פורטוגל צופים: 60,976 שיפוט: הולנד ביורן קויפרס |