stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ף לנדרי
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית > בחירותיו לתפקיד

בשנת 2010 התמודד לנדרי לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה לאחר שנציג המחוז המכהן צ'ארלי מאלנסון (אנ') ויתר על המושב כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית. לנדרי זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית בסיבוב שני שהתקיים ב-2 באוקטובר, בו ניצח את יושב ראש בית הנבחרים של לואיזיאנה לשעבר, האנט דאונר, עם 19,657 קולות לעומת 10,549 קולות (65%–35%).
ב-2012 איבדה לואיזיאנה מחוז קונגרס בעקבות הגירה שלילית שנבעה בשל הוריקן קתרינה והוריקן ריטה. מחוזו של לנדרי פורק ושטחו חולק בין שלושה מחוזות שכנים. לנדרי שובץ במחוז החדש יחד עם עמיתו הרפובליקני צ'ארלס בוסטאני מהמחוז השביעי השכן. המחוז החדש שמר על מספרו של מחוזו של לנדרי – השלישי – אך מבחינה גיאוגרפית ודמוגרפית היה קרוב יותר למחוזו של בוסטאני, ולנדרי שמר רק על השליש המערבי של מחוזו הישן. גופי התמיכה "איגוד האזרחים" והוועדה הפוליטית של פיליס שלאפלי הביעו את תמיכתם בלנדרי. ברבעון השלישי של 2011 הוביל לנדרי על בוסטאני בגיוס תרומות, עם 251 אלף דולר שגייס לעומת 218 אלף הדולרים של בוסטאני. לפי ועדת הבחירות הפדרלית בוסטאני הוביל מבחינת כספים זמינים, עם 1.1 מיליון דולר לעומת 402 אלף דולר של לנדרי.
בבחירות שהתקיימו ב-6 בנובמבר, פיגר לנדרי אחרי בוסטאני ב-45,596 קולות. בוסטאני הוביל בבחירות בנות חמשת המועמדים עם 139,123 קולות (44.7%); לנדרי קיבל 93,527 קולות (30%). הדמוקרט רון ריצ'רד זכה ב-67,070 קולות (21.5%). 7,908 קולות (2.5%) ו-3,765 קולות (1.2%) ניתנו לבריאן בריליו הרפובליקני ולג'ים סטארק הליברטריאני, בהתאמה. מאחר שאף אחד מהמועמדים לא קיבל רוב, בוסטאני ולנדרי עברו לסיבוב שני שהתקיים ב-8 בדצמבר. בוסטאני הביס את לנדרי עם 58,820 קולות (60.9%) לעומת 37,764 קולות (39.1%) ללנדרי. לנדרי ניצח בשלושה מתוך עשרת המחוזות ששכנו במחוז הקונגרס החדש, בהם מחוז הולדתו סנט מרטין, מחוז מגוריו ניו איבריה, ומחוז סנט מרי.
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית > כהונתו

במהלך כהונתו בקונגרס נודע לנדרי כתומך בתעשיית הנפט והגז הטבעי, וכמבקר חריף של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. במהלך נאום תוכנית העבודה הלאומית שנשא אובמה בספטמבר 2011, הניף לנדרי כרזה ועליה נכתב "קידוחים = מקומות עבודה" – מה שעורר דיון ציבורי ברחבי ארצות הברית. לאחר דליפת הנפט במפרץ מקסיקו התנגד לנדרי להגבלת האחריות של BP ותמך בפרויקט הגנת ההוריקנים במפרץ.
במסגרת ריאיון עיתונאי ביוני 2012 בתוכנית רדיו שהופקה על ידי "המרכז האמריקאי למשפט וצדק", טען לנדרי ללא בסיס כי ממשל אובמה "מעניק מצב מיוחד או פטורים למוסלמים שעוברים בדיקות ברשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית". ביולי שלאחר מכן הכריז על התנגדותו להקמת חוג ללימודי קהילת הלהט"ב באוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט, ומען מכתב לנשיא האוניברסיטה ג'ו סבואה בו תבע ממנו לבטל את החוג. סבואה מיאן להיעתר לדרישתו והשיב כי התוכנית "לא דרשה הקצאות תקציביות או משאבים מאזורים אחרים" וכי "לאוניברסיטה ישנה אחריות לספק באופן אובייקטיבי הזדמנות לחקירה, ניתוח והבנה של סוגיות חברתיות שנויות במחלוקת".
הערות שוליים

↑  אבקה אלן, Attorney General Jeff Landry's LGBT views panned by brother — a gay man who 'can't remain silent', באתר The Advocate‏, 18 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  Congressional GOP race hits boiling point, באתר Daily Comet‏, 24 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  ג'רמי אלפורד, Candidate explains signature on search warrant, באתר Houma Today‏, 5 בספטמבר 2010 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: L000574 
דיוקנו של לנדרי בקונגרס ה-112, 2011
ריקה דיאלינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1931 (בת 93) הרקליון 
 שם לידה:  Ειρήνη Διαλυνά 
 מדינה:  יוון יוון
 מקום לימודים:  בית הספר לדרמה של התיאטרון הלאומי של יוון  האקדמיה לאמניות היפות, אתונה 
 בן או בת זוג:  nikos papadakos (1954–1964)  Nikos Chrysikopoulos (1983–2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריקה דיאלינה (ביוונית: Ρίκα Διαλυνά; נולדה ב-8 באוגוסט1931) היא שחקנית יווניה, מיס יוון לשנת 1954.
ביוגרפיה

דיאלינה נולדה ב-8 באוגוסט 1931 בהרקליון, כרתים.
בשנת 1954 הוכתרה כמיס יוון, ונשלחה לייצג את ארצה בתחרות מיס תבל שנערכה לונג ביץ', קליפורניה. בתחילה נדחתה בקשתה לקבל ויזה לארצות הברית, עקב היותה בעלת קשרים קומוניסטיים כביכול, זאת עקב חשד שאיירה ספר אודות הקומוניזם, מזכיר המדינה של ארצות הברית דאז, ג'ון פוסטר דאלס, התערב במקרה, והיא קיבלה אישור כניסה זמני למדינה, היא הגיעה לארצות הברית ימים ספורים לפני התחרות, שם עלתה לשלב חמש עשרה המועמדות הסופיות, לאחר מכן היא נישארה שם באופן קבוע.
היא הופיעה כשחקנית במספר רב של סרטי קולנוע, בין היתר הייתה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה האיטלקי "I mostri" לצד ויטוריו גסמן.
בשנת 1964 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "The Secret of Dr. Mabuse".
ב-1965 הופיעה בסרט ג'ולייטה של הרוחות.
בשנת 1982 הופיעה בקומדיה הרומנטית "מאהבי קיץ" לצד דריל האנה.
ב-2002 יצירת אמנות שיצרה הופיעה בגלריה בשדרת פארק.
ולדימיר צופאל

ולדימיר צוּפָאל (בצ'כית: Vladimír Coufal; נולד ב-22 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

צופאל החל את הקריירה שלו במועדון המקומי באניק אוסטרבה (Baník Ostrava), שם שיחק באקדמיה של המועדון, לפני ששוחרר בגיל 17 כיוון שנחשב קטן ממדים. בשנת 2009, לאחר שחרורו מבאניק אוסטרבה, הצטרף למועדון החובבים ŠSK Bílovec. בראיונות שונים על השנים ההן, אמר כי הוא האמין ששחרורו מבאניק הרס את ההזדמנות שלו להפוך לכדורגלן מקצועי ותיאר את תקופתו עם Bílovec כמי ששיחק "עם גברים בני 40, ששיחקו בתמורה לנקניקיות ובירה אחרי המשחק, כתירוץ לשתות אחרי העבודה".
קריירת מועדונים > הלוצ'ין

צופאל החל לבסוף את הקריירה המקצוענית שלו עם הלוצ'ין (FC Hlučín), וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה השנייה נגד דוקלה פראג (Dukla Prague) בספטמבר 2010 מיד לאחר יום הולדתו ה-18. במהלך עונת 2010–2011, רשם צופאל 14 הופעות במועדון.
קריירת מועדונים > אופבה (השאלה)

צופאל בילה את עונת 2011–2012 בהשאלה אצל מועדון אופבה, שם רשם 13 הופעות וכבש שער אחד עבור המועדון.
קריירת מועדונים > סלובן ליברץ

לאחר שהשאיר רושם רב במשחקו בליגת המשנה עם הלוצ'ין ואופבה, הוחתם על ידי מועדון ליגת העל הצ'כית סלובן ליברץ ב-2012, לאחר ריב מתוקשר עם קבוצת ספרטה פראג, שראתה בו כמחליף לאונדז'יי קושניר היוצא, שהצטרף לליברץ בעצמו בקיץ 2012. אף על פי ששיחק עבור ספרטה פראג במשחק ידידות לפני העונה מול ויקטוריה ז'יז'קוב, בחרה ספרטה להחתים את פבלו גיל על פני צופאל.
במהלך עונתו הראשונה בליברץ שיחק בעשרה משחקי ליגה. בעונתו השנייה בקבוצה, עונת 2013–2014, הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה עם 21 משחקים. במהלך שלוש העונות הבאות, שיחק צופאל בקבוצה בעקביות, ורשם 57 הופעות בליגה, עם שמונה הופעות נוספות בגביע, עבור ליברץ.
העונה האחרונה שלו בליברץ הייתה מרשימה. כקפטן הקבוצה, הוא רשם 30 הופעות במועדון והבקיע שני שערים, הופעות אלו גם זיכו אותו בזימון והופעת בכורה בנבחרת צ'כיה. הוא שיחק בליברץ במשך שש עונות, רשם יותר מ-150 הופעות וזכה יחד עם קבוצתו בגביע הצ'כי ב-2015.
קריירת מועדונים > סלביה פראג

תצוגת המשחק המרשימה של צופאל בסלובן ליברץ זיכתה אותו במעבר לאחד מהמועדונים הגדולים בצ'כיה, סלביה פראג. ב-1 ביולי 2018 הצטרף לסלביה פראג בחוזה לשלוש שנים, תמורת עמלה מדווחת של 18 מיליון קורונות. עם מעברו לסלביה פראג התאחד עם המאמן יינדז'יך טרפישובסקי, ששיחק תחתיו בעבר בסלובן ליברץ.
במהלך עונת 2018–2019 רשם 28 הופעות במדי סלביה פראג, כבש שלושה שערים ועזר להוביל את הקבוצה לזכייה בליגת העל הצ'כית. בעונה הבאה, 2019/2020, הוא רשם 32 הופעות נוספות וכבש עוד שלושה שערים בעונה שהושעתה לחודשיים, עקב מגפת הקורונה. במהלך העונה הזו, צופאל וסלביה פראג שמרו על אליפות הליגה הצ'כית הראשונה. במהלך עונת 2020/2021, רשם חמש הופעות עבור סלביה פראג לפני שעבר לווסטהאם יונייטד ולליגת העל, ושיחק את משחקו האחרון עבור המועדון בהפסד 1–4 במוקדמות ליגת האלופות מול המועדון הדני מיטיולן.
קריירת מועדונים > וסטהאם יונייטד

ב-2 באוקטובר 2020 הצטרף לווסטהאם יונייטד האנגלית תמורת תשלום של 5.4 מיליון ליש"ט, חתם על הסכם לשלוש שנים, והתאחד עם חברו לנבחרת צ'כיה תומאס סוצ'ק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם בניצחון 3–0 מול לסטר סיטי ב-4 באוקטובר 2020. צופאל בישל שבעה שערים לווסטהאם במהלך העונה הראשונה שלו בליגה האנגלית, מקום שני רק אחרי אהרון קרסוול. הצמד בישל יותר שערים מכל צמד אחר בפרמיירליג בעונת 2020/2021. צופאל סיים במקום השני בפרס "פטיש השנה" של ווסטהאם לעונת 2020–2021, אחרי בן ארצו סוצ'ק.
ב-7 ביוני 2023 נצחו צופאל ווסטהאם את פיורנטינה 2-1 במסגרת גמר הקונפרנס ליג וזכו בתואר האליפות.
קריירה בינלאומית

ב-2014 רשם שתי הופעות בנבחרת צ'כיה עד גיל 21.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה הבוגרת ב-11 בנובמבר 2017 במשחק ידידות נגד קטאר. ב-4 בספטמבר 2020 כבש את שערו הראשון עבור צ'כיה, כשהבקיע את שער הפתיחה במשחק שהסתיים בתוצאה 1–3 מול השכנה סלובקיה במסגרת ליגת האומות של אופ"א. הוא היה חבר בנבחרת צ'כיה ליורו 2020 שהודחה ברבע הגמר על ידי דנמרק. ב-16 בנובמבר 2021 מונה לקפטן צ'כיה בפעם הראשונה, בניצחון 2–0 במסגרת מוקדמות גביע העולם נגד אסטוניה.
נכלל בסגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2024.
חיים אישיים

צופאל נולד בכפר לודגירזוביץ' שבצ'כיה. אמו של צופאל, אלנה דרביאנה, ייצגה את נבחרת ההתעמלות של צ'כוסלובקיה באולימפיאדת הקיץ 1988. שני אחיו של צופאל, פטר ויאנה, הם מחליקים אמנותיים.
צופאל נשוי לאנה קופאלובה, איתה החל לצאת כשעוד שיחק בסלובן ליברץ. ולדימיר והאנה נישאו ב-2017 בטקס חתונה פרטי בצ'כיה. לזוג שני ילדים, בן שנולד ב-2016 ובת שנולדה ב-2020.
תארים > קבוצתיים

סלביה פראג
אליפות צ'כיה: 2018–19, 2019–20, 2020–21
הגביע הצ'כי: 2018–19
וסטהאם יונייטד
קונפרנס ליג: 2022–23
תארים > אישיים

מדליית הזהב של יאן מסריק: 2021
הערות שוליים

↑  Nominace reprezentace na přípravný kemp před EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'כית, 28 במאי 2024 (בצ'כית)
| נבחרת צ'כיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי |  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי | צ'כיה |
| נבחרת צ'כיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק |  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק | צ'כיה |
אינדיבידואליזם

ציור של רוברט אקמן, 1873
אינדיבידואליזם (מילולית, "בלתי ניתן לחלוקה". בעברית: יְחִידָנִיוּת) הוא מונח המתאר פילוסופיה פוליטית שנהגתה בתקופת הרנסאנס המדגישה את ערכו של הפרט וריבונותו על חייו, ועל פיה הפרט נתפס כיחידה העומדת בפני עצמה; הוא ייחודי, אוטונומי ועצמאי. אחת משאלות היסוד העיקריות במחשבה המדינית מאז ומעולם, דרך הרנסאנס, דרך הנאורות ועד ימינו היא שאלת מהות היחסים בין היחיד לחברה, בין האינטרסים האנוכיים של היחידים לאתיקה ולפרקטיקה הציבורית. השאלה כיצד, מצד אחד, כל אחד מהיחידים ימלא אחר רצונותיו האינדיבידואליסטים, ומצד שני כיצד המרחב הציבורי לא יהפוך לג'ונגל כמאמר חז"ל "הוי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה איש את רעהו חיים בלעו." חברה אזרחית היא שקלול של המניעים האנוכיים של היחידים החיים בה. קיומה של חברה אזרחית פעילה וחופשית הוא סוד קיומה של הדמוקרטיה.
אינדיבידואליסטים תומכים במימוש מטרותיו ורצונותיו של הפרט, מעריכים עצמאות ודוגלים בכך שהאינטרסים של הפרט יקבלו עדיפות על פני אלו של המדינה או של הקבוצה החברתית, תוך התנגדות להתערבות חיצונית באינטרסים של האדם על ידי החברה או על ידי מוסדות כמו הממשלה. הגישה המנוגדת לאינדיבידואליזם מכונה קולקטיביזם. פילוסופיה אינדיבידואליסטית מנתחת תופעות חברתיות באופן אוניברסלי כיחסי גומלין בין פרטים בעלי רצון חופשי. אינדיבידואליזם אינו בהכרח שולל את חברותו של אדם בהתאגדות מסוימת, אך לא יראה את בחירות הפרט כמוכתבות משייכות זו. גישות ליברליות שוללות את הכפפת טובתו של היחיד למען "טובת הכלל", אך מגבילות את חופש הפרט למעשים שאינם פוגעים בפרטים אחרים.
דוגמה לפילוסופיות אינדיבידואליסטיות הן הליברליזם והאגואיזם האתי. דוגמה לפילוסופיות המתנגדות לאינדיבידואליזם הן הסוציאליזם, הלאומנות ורוב סוגי האנרכיזם (למעט אנרכיזם אינדיבידואליסטי וקפיטליסטי).
שאלת השפעת האינדיבידואליזם על רמת האושר של החברות שאימצו אותו מציגה תמונה בעייתית. מחקרי האושר מעלים ברובם כי דווקא הפרטים בחברות שבהן קיימת שייכות קבוצתית חזקה מאושרים יותר.[דרוש מקור] בנוסף, קיימת טענה שחברות אינדיבידואליסטיות פגיעות יותר למשברים.
הערות שוליים

↑  איך אומרים בעברית, באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  דוד אוחנה, החברה האזרחית ומבקריה, תרבות דמוקרטית 7, 2003, עמ' 9-48
↑  ר' חנינא סגן כהנים, משנה, פרקי אבות, עמ' פרק ג' משנה ב'
↑  "אין לך חופש הראוי לשמו אלא רק זה בלבד, המרשה לנו לבקש את טובתנו אנו לפי דרכנו אנו, כל זמן שאיננו מנסים למנוע מאחרים את טובתם הם או להפריע בעד התאמצותם להשיגה. כל אחד ואחד הוא השומר הנכון לבריאותו הגופנית, השכלית והרוחנית". ג'ון סטיוארט מיל, "על החירות"
↑   קורין דגני, מחקר: מדינה ששמה במרכז את היחיד - נפגעת קשה יותר ממשברים, באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548214905171  BnF: cb11948944q (data)  GND: 4131852-3  HDS: 027292  LCCN: sh85065686  NDL: 00566909  NKC: ph121070 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורן סגרון

אורן סגרון (נולד ב-12 ביולי 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת חלוץ בהפועל באר שבע ובנבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 21.
ביוגרפיה

נולד בבאר שבע לישועה ואסתר סגרון, ילידי תוניסיה. נשוי למור ואב לשני בנים.
תארים

גביע המדינה בכדורגל (1): 1996/1997
גביע הטוטו (1): 1995/1996
בעל (אל)

| --- | --- |

מצבת אבן (Baal au foudre) מאוגרית המתארת את בעל חובש כובע גבוה, מקורנן, עם שיער וזקן ארוכים, חגור חרב, מניף בימינו אלה ובשמאלו אוחז חנית ברק
 תפקיד:  אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים, אל החיים, שמרווה את פני האדמה
 כינוי:  זבול בעל ארץ, אלאין, רכב ערפת, אלאי קרדם 
 תרבות:  אמורים, כנענים, ישראלים, יהודאים, פיניקים (ובהשאלה גם למצרים ועמים אנטוליים קדומים)
 אלים מקבילים:  זאוס, יופיטר, סת, תרחונזס
 אב:  אל
 אם:  אשרה
 אחים:  ענת, ים, מות, שחר ושלם, ועוד
 בן או בת זוג:  עשתרת 
 
בעל (באמורית (משוחזר): baʿlu,‏ באלפבית אוגריתי: 𐎁𐎓𐎍, באלפבית כנעני: 𐤁𐤏𐤋) או בעל הַדֻּ הוא אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים, אל החיים, שמרווה את פני האדמה, במיתולוגיה הכנענית (והאמורית, הפיניקית והישראלית הקדומה). בעל מתואר כלוחם רב עוצמה הנאבק בכוחות הרעים שמנסים לכלות את העולם ולהשמידו. הוא בנו של אל ואחיהם של ים וענת, ובעלה של עשתרת. משמעות שמו אדון, והוא מתואר כאדון העולם.
בעל מתואר כלוחם גיבור, עשוי ללא חת, שאוחז בידו האחת אלה ובשנייה חזיז ברק, דורך על העננים, לראשו קרניים כאות לפריון, מרעים בקולו ברעם, ושוכן בהר צפון, שגשמי זעף כבדים יורדים בו מדי שנה. פולחן האל התקיים בצור, במיוחד תחת השם מלקרת (מלך הקרת – הקרת היא העיר צור), הוא "בעל צור". פולחן האל בעל חמן היה נהוג באימפריית קרתחדשת (קרתגו), שם שימש כאחד האלים הראשיים; הדבר מתבטא גם באונומסטיקון הפוני, למשל בשמות אישים מוכרים כגון המצביא המפורסם חניבעל ובשם אחיו עזרובעל.
שמותיו וכינויו

מהשירה האוגריתית מוכרים כמה מכינויו של בעל: "זבֻל בעל" (בעל הנישא, הרם), "זבול בעל ארץ" (=נשיא אדון הארץ), "רכב ערפת" (=רוכב עריפים, הם עננים, בדומה ל"רוכב ערבות" המקראי), "אלאין בעל" (=בעל החזק, האדיר, מהשורש ל־א־י/ה שמשמעו "חזק" והוא קשור לבקר), "אלאי קרדם" (=אדיר הגיבורים). בעל נחשב לאלוהי החיים, כפי שהוא מצהיר "אני הוא הזן אלים ואנשים". הוא מכונה גם "בן דגן", תואר בעל מורכבות מיתולוגית – שכן בעל ידוע כבנו של האל אל.
אפיפניוס מסלמיס, שנולד להורים יהודים באזור בית גוברין בתחילת המאה ה־4 לספירה, ציין את השמות העבריים של כוכבי מערכת השמש; שמו של גדול כוכבי הלכת במערכת השמש, צדק, היה χωχὲβ βάαλ – "כוכב בעל", בדומה לנוהג היווני והרומי לקרוא לכוכב זה על שם אלי הסער הגדולים זאוס ויופיטר.
שמותיו וכינויו > אפיתטים

לשם האלוהות "בעל" הוצמדו אפיתטים שונים, לחלקם משמעות ברורה ולחלקם לא. מכתובות שונות "בעל־שמם" (בעל־שמים), שאזכורו המוקדם ביותר הידוע הוא בכתובת יחמלך מלך גבל מהמאה ה־10 לפנה"ס. האל ידוע גם מכתובת אזתוד, מהחוזה בין אסרחדון למלך צור בעל הראשון (Esarhaddon's Treaty with Ba'al of Tyre) (בתור dba-al sa-me-me), בכתובת בעלשמם, בשתי כתובות נדר ובכתובת קבורה לכהן מקרתחדשת. הוא אלוהי השמים (זהה לזאוס), כפי שמבאר פילון מגבל בתרגומו לכתבי סכניתן (שם מופיע השם כ־Beelsamen, בסיומת נ' בהשפעת הארמית, כמו בכתובת זכור ובכתובות ארמיות מתדמור ומחטרא – "בעל־שמין" (אנ')).
בין האפיתטים הנוספים שמשמעותם ידועה ניתן למנות את בעל צמד ובעל כרנתריש – "כרנתריש" הוא, כנראה, תעתיק מהמילה היוונית ΚΟΡΥΝΗΤΗΡΙΟΣ ‏(korynētērios), שמשמעותה "נושא המטה", ו"צמד" הוא סוג של נשק־מקל, המוכר מהמיתוס האוגריתי בו כושר וחסס "מנחית" צמדים ביד בעל להכנעת האל ים, וקרא את שמותיהם "יגרש" ו"אַימר", ובעל נושא המטה קשור גם לאל הסער של חלב. מאוגרית ומהמקרא ידוע הכינוי "בעל זבֻל" (בעל הנישא, הרם, משובש כ"בעל זבוב"), ומהכתובות הפיניקיות ידוע גם "בעל אדר" (בעל (ה)אדִּיר), "בעל אדן" (בעל אדון), ו"בעל עז" (במשמעות "אדון העוז").
תארים אחרים, אולי אפיתטים תיאוריים ואולי שמות מקומות, נמצאו גם הם בצמידות לשם האל בעל: בעל כר, בעל מגנם, ובעל גמל.
שמותיו וכינויו > בעלים מקומיים

בכנען התקיימו אלים מקומיים שונים, ששמותיהם לרוב (אך לא תמיד) הורכבו מהשם "בעל" + שם המקום: מכתובות פיניקיות – בעל חמון (חמון), בעל לבנון (לבנון), בעל צור (מלקרת – מלך הקרת, היא צור), בעל צידון (צידון), בעל כתי (מכתי), בעל חרן (מחרן, מכתובת ארמית); מהמקרא – בעל פעור, בעל חצור, בעל פרצים, בעל מעון, בעל גד, בעל חרמון ובעל תמר; ממקורות אחרים – בעל אֻגרת (אוגרית), בעל קרניים,[דרוש מקור] בעל כרמל (הוא "זאוס ההליופוליטני (אנ') הכרמלי" ביוונית).; האל בעל צפון (הר צפון) מוכר הן מהמקרא, הן מכתבי אוגרית, הן מכתובות פיניקיות והן מהחוזה בין אסרחדון למלך צור בעל הראשון (Esarhaddon's Treaty with Ba'al of Tyre) (כ־dba-al ṣa-pu-nu).
כוחותיו ופעולותיו

מקדש בעל באוגרית
הריסות המקדש
שחזור מבנה המקדש
בארץ כנען השחונה תפס בעל מקום מרכזי בשל המחסור בגשם, והוא מתואר כמי שהצליח לנצח בעזרת אחותו, האלה הלוחמת ענת, את האלים ים, אל הים והנהרות, ומות, אל השאול והמוות האחראי לעקרות ולבצורת, ולחזור להרוות את פני האדמה. משמו נגזר המושג חקלאות בעל – שהיא חקלאות התלויה בגשמים, לעומת חקלאות שלחין, שהיא חקלאות שבה תעלות מים שמקורן בנהר משקות את השדות.
בנותיו-נשותיו של בעל הן האלות אלת הערפל פדרי בת אור, אלת הטל טלי בת רב (=טלי בת גשם), ואלת העפר ארצי בת יעבדר.
לבעל שבעה נערים עוזרים שהחשוב בהם הוא גפן-ואוגר (=גפן ושדה).
כוחותיו ופעולותיו > בעלילות בעל וענת

| --- | --- |
 :  ראו גם – עלילות בעל וענת
על פי המתואר בשירת אוגרית, שלטונו של האל הזקן אל נחלש, וים דורש ממנו את השלטון. בעל יוצא למלחמת חורמה בים, בגרסה הקדומה המוכרת ביותר של סיפור מלחמת אל הסער בים, שהיה מוכר בצורות שונות גם בתרבויות אחרות של המזרח הקרוב הקדום. לאחר ניצחונו על אל הים ומפלצותיו מבקש בעל לבנות לו ארמון שיבסס את מלכותו על האלים ובני האדם. לצורך כך הוא שולח את משרתיו גפן־ואגר לאלה אשרה, אם האלים, שתשכנע את בן זוגה, אל, לתת הוראה לאל האומנות כשר-וחסס לבנות לו ארמון. כשר-וחסס בונה לו את הארמון. זמן לא רב לאחר שביסס בעל את שלטונו, קם עליו מות אל המוות ומאיים עליו שינסה להורגו. בעל נבהל ונכנע, ובלב כבד יורד לשאול להסגיר את עצמו למות. לאחר מותו של בעל פוקדים את הארץ בצורת ורעב. אל האבל מצר על מות בנו, קורע את בגדיו ומפזר עפר על ראשו, וגם האלה שמש אבלה. האלה ענת, אחותו של בעל, זועמת על מותו, מביסה את מות בקרב, ומקימה לתחייה את בעל. למרות שהובס על ידי ענת בקרב, אין באפשרות בעל וענת להרוג את מות לצמיתות כמו שאין להביס את המוות עצמו. על מות נגזר להכיר במלכותו של בעל כאל השולט, מלבד בעונת הקיץ, אז יורד בעל לשאול וחוזר לחיים בסתיו.
כוחותיו ופעולותיו > בעלילות אוגריתיות אחרות

בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לבעל מוקדש הקטע השני מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא "מרימ צפנ" (מרום צפון, הוא הר צפון). בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר שוב בעל, הפעם יחד עם דגן.
פולחן בעל בתקופת הברזל

השם "בעל" נמצא על כתובת פלשתית מעקרון: ”לבעל | ולפדי”, וגם בכתובת מתיאטרון רבת עמון (אולי כחלק משם תאופורי).
פולחן בעל בתקופת הברזל > בקרב הפיניקים

כוס מכתי, 1400–1230 לפנה"ס, המתארת באפריז האמצעי ציד שוורים; הצייד מזוהה עם האל בעל
הצייד אוחז בפגיון בידו ונאחז ברגלו האחורית של השור
בצד הנגדי, הצייד מאלף שור בחבל
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעולם הפיניקי בתקופת הברזל היה בעל אל מרכזי. האל הצורי המרכזי מלקרת (מלך הקרת, היא העיר צור) נקרא גם "בעל צור", ונעבד ברחבי הארצות והים בין צור לאגדר; בתחומי אימפריית קרתחדשת (וכן בחמון שבפיניקיה, ובממלכת שמאל) נעבד האל בעל חמון כאל מרכזי, יחד עם תנת, המכונה "פני־בעל".
פולחן בעל בתקופת הברזל > פולחן בעל בדת הישראלית הקדומה

בעל היה אחד האלים המרכזיים באמונה הישראלית הקדומה. כמתואר במקרא, לעיתים התקיים פולחן בו עבדו לאלוהי ישראל ולבעל כאחד, או שאף מיזגו ביניהם, כמקובל בעולם העתיק. דוגמה לכך יכולה אולי בסיפורי דוד מופיעה בסיפור מלחמתו בפלשתים: "וַיֹּאמֶר פָּרַץ יהוה אֶת אֹיְבַי לְפָנַי כְּפֶרֶץ מָיִם, עַל כֵּן קָרָא שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא בַּעַל פְּרָצִים" (שמואל ב, ה' כ').
פולחן בעל בתקופת הברזל > פולחן בעל בדת הישראלית הקדומה > בפרשנות היהודית הדתית

מאידך, פרשנים דתיים טענו שלפני שהתפשטה בישראל עבודת בעל הכנעני, שימש הכינוי בעל, שמשמעו 'אדון', גם כתואר לאלוהי ישראל, ועל שמו נקראו צאצאי שאול ודוד.
גדעון יצא למלחמה נגד כהני בעל בעירו, ולאחר ניצחונו של גדעון שונה שמו ל"ירו־בעל" כדי להורות שיריב עמו בעל. אחד מבניו של שאול המלך נקרא "איש-בעל" וגם בניו של יהונתן בנו נקראים בשמות המעידים על פולחן בעל: "מריב-בעל" ו"מרי-בעל", כמו כן אחד מבניו של דוד המלך נקרא בשם "בעל-ידע". במקומות רבים במקרא שובש לגנאי הרכיב התיאופורי "בעל" לשם "בושת" (כמו "ירובשת" ו"איש בשת"), דבר המעיד על האידאולוגיה של כותבי המקרא או עורכיו נגד פולחן הבעל, כפי שפירשו רש"י ורד"ק.
בתקופתו של המלך אחאב נפוץ פולחן בעל באופן ניכר. המלכה איזבל, שהייתה נסיכה צידונית, עודדה את פולחנו, ולפי המתואר במקרא רדפה את נביאי ה'. אחד משיאי המאבק הנבואי בפולחן בעל התרחש בימי אליהו הנביא, שערך מעמד בהר הכרמל לאחר תקופת בצורת, והתעמת עם נביאי בעל במטרה להתעמת עִמו כאל הגשמים. לאחר כישלונם של נביאיו להוריד אש ולקבל את קורבנם (במסגרת תחנוניהם הלקו עצמם), והצלחתו של אליהו בכך, נטבחו נביאי בעל. הנרטיב המקראי מתאר כי בעקבות פולחן בעל נידון בית אחאב להשמדה, ובימי בנו יורם מרד יהוא בתמיכת הנביאים, והשמיד את פולחן בעל מממלכת ישראל.
שמות תאופוריים ישראליים המזכירים את בעל נמצאו בין חרסי שומרון. שברי טקסט דתי שנכתב על טיח והזכיר את האל בעל נמצאו בין כתובות חורבת תימן.
גלריה

צלמית ברונזה של בעל עם כובע גבוה ובתנוחה המכה (smiting position) האופיינית לו, מהמאות ה־16–12 לפנה"ס מהאקרופוליס של אוגרית
צלמית האל בעל עם כובע גבוה ומניף את ימינו בתנוחה מכה (ללא הנשקים האופייניים לו), ציפוי הזהב שרד רק על הראש והכובע, נמל אוגרית (מינת אל־בידה)
לוחית עם חריטת בעל עם שיער ארוך, חובש כובע גבוה ומניף את אגרופו, האקרופוליס של אוגרית
חותם גליל ועליו אל סער עם כובע גבוה, מקורנן, עם שיער ארוך, מניף אלה בימינו ואוחז חנית בשמאלו; האל דורך על שני הרים, "דרך על־בָמֳתֵי אָרֶץ", ומזוהה עם בעל־צפון
חותם גליל המתאר את בעל־הדֻּ עם שיער ארוך, מניף אלה ואוחז חנית, ממערב העיר התחתית של אוגרית
צלמית אלוהות יושבת מחצור, במקור היתה מצופה בכסף או זהב, חובשת כובע גבוה ומזוהה, כנראה, עם בעל. על הכובע תבליט מוטיב העץ והעזים. האלוהות היושבת היא מוטיב אומנותי, עם זיקה לספרות האוגריתית
מצבה בסגנון מצרי ומתוצרת מקומית שנמצאה במקדש בעל באוגרית, סביבות 1300 לפנה"ס, אותה הקדיש פקיד מצרי ל"סת צַפֻנַ" (כלומר, בעל צפון)
ראו גם

הדד
אדד
אל הסער האנטולי
עלילות בעל וענת
סת-בעל
מלחמת אל הסער בים
מיתולוגיה כנענית
לקריאה נוספת

נגה וגיא דרשן, המיתולוגיה הכנענית (מיתוסים 15), הוצאת מפה, תל אביב תשס"ט
נגה איילי-דרשן, תפוצתו של סיפור מלחמת אל הסער בים במזרח קרוב הקדום: מקורות, מסורות והיסטוריה, האוניברסיטה העברית, 2002.
Daniel E. Fleming, The Installation of Baal's High Priestess at Emar; a Window on Ancient Syrian Religion, Scholars Press, 1992, ISBN 1-55540-726-9