stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסם כניסה לשוק

חסם כניסה לשוק הוא מונח כלכלי שמשמעותו המכשולים העומדים על דרכם של חברה או פרט המבקשים לפעול בשוק מסוים.
ישנם סוגים רבים של חסמים לכניסה לשוק, חלקם טכניים וחלקם שרירותיים. במקרים רבים, קיימים מספר חסמים בו-זמנית:
חסם ידע: חסם כזה קיים כאשר לצורך פעילות בשוק מסוים נדרש ידע מסוים אותו יש להשיגו לפני שניתן יהיה להחל לפעול בשוק או להתחיל לפעול בו ביעילות. הצורך בלמידה, פורמלית או לא, כדי להתחיל לפעול בשוק היא דוגמה טיפוסית לחסם ידע. לדוגמה, אדם המבקש לפתוח פיצרייה נדרש ללמוד כיצד מכינים פיצה, היכן קונים את חומרי הגלם המתאימים, מה הדרך הנכונה לפרסם פיצרייה, וכן הלאה.
חסם אמצעי ייצור: חסם כזה קיים כאשר לצורך פעילות בשוק מסוים נדרשים אמצעי ייצור שיש להשיגם לפני שניתן יהיה להחל לפעול בשוק. לדוגמה, כדי לפתוח פיצרייה יש צורך בתנור לאפיית פיצות; כדי לחלק עיתונים יש צורך במכונית חלוקה או אופניים, וכן הלאה. חסם אמצעי ייצור קיים גם כאשר הכניסה לשוק כרוכה בתשלום גבוה מיוחד.
חסם רישיון: חסם כזה קיים כאשר לצורך פעילות בשוק מסוים נדרש רישיון מיוחד, שבלעדיו הפעילות בשוק לא תצלח או שאינה חוקית. לדוגמה, אדם המבקש להיות רופא או עורך-דין נדרש לקבל רישיון מיוחד לכך מטעמה של גילדת הרופאים או עורכי-הדין.
חסם מכסה: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק מסוים אפשרית רק למספר מוגבל במכוון של אנשים. דוגמה טיפוסית אחת לכך היה קיומו של נומרוס קלאוזוס, שהגביל את מספרם של היהודים שיכלו ללמוד מקצועות מסוימים. דוגמה אופיינית אחרת היא הגבלת מספר הרישיונות להפעלת מונית.
חסם מעמדי: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק מסוים מותרת רק לבעלי מעמד מסוים או אסורה על בעלי מעמד מסוים. פעמים רבות, החסם המעמדי מקושר עם חסם אמצעי ייצור. לדוגמה, בימי הביניים, כדי להיות אביר נדרש אדם להיות בעליו של אמצעי ייצור בדמות סוס, חסם שהיה משמעותי ביותר עבור רוב אנשי התקופה.
חסם גבולות: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק מעבר לגבול כלשהו אסורה או מוגבלת באופן אחר. דוגמה טיפוסית לחסם גבולות הם מכסים.
חסם רגולטורי: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק כרוכה בעמידה במגוון תנאים אותם מעמיד רגולטור. דוגמה טיפוסית לכך יכולות להוות התקנות שקובע רגולטור בתחום התקשורת או הרפואה. דוגמה אחרת היא הדרישה מרופאים או עורכי-דין לעמוד בשלבי התלמדות ממושכים (סטאז').
חסם ביורוקרטי: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק כרוכה בעמידה בתנאים ביורוקרטיים שונים. לרוב, חסם זה אינו פורמלי, אך למרות זאת קיומו ממשי ביותר. דוגמה טיפוסית לחסם ביורוקרטי הוא הליכי הרישיון הממושכים לביצוע פעולות מסוימות, הגבלות שרירותיות מטעם פקידים, וכדומה.
חסם עלויות-תחרות: חסם כזה קיים כאשר הכניסה לפעילות בשוק כרוכה בעלויות מיוחדות הנגרמות בגלל פעולתם של מתחרים בשוק. דוגמה אחת לכך היא הצורך להתמודד עם מתחרים קיימים בשוק המפרסמים ביד רחבה את מוצריהם, מצב בו מתחרים מוכרים את מוצריהם במחיר נמוך במיוחד, או מצב בו מתחרים מנסים לשכנע סוחרים וספקים להימנע משיתוף פעולה עם מתחרה חדש.
קיומם של חלק מחסמי הכניסה לשוק הוא טבעי, במובן זה שפעילות בשוק מסוים כרוכה בדרך כלל בהשקעת הון מסוים ורכישת ידע מסוים כדי שאפשר יהיה לפעול בו ביעילות. במקרים רבים אחרים, עם זאת, החסמים הם שרירותיים ונובעים מפעולתה של גילדה, מתחרים קיימים, או ממשלה המעוניינים להגביל את התחרות באמצעות הגבהת חסמי הכניסה לשוק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283007405171  GND: 4125820-4  LCCN: sh85011959
זכויות להט"ב באיווה

| --- | --- |

איווה, ארצות הברית
 מעמד בחוק:  הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות משנת 1978
 טרנסג'נדריות:  טרנסג'נדרים מורשים לשנות את מגדרם ללא צורך בניתוח לשינוי מין
 שירות צבאי:  להט"בים מורשים לשרת בכוחות המזוינים של ארצות הברית
 הגנה מפני אפליה:  החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  נישואים חד־מיניים חוקיים משנת 2009
 אימוץ:  אימוץ על ידי זוגות חד־מיניים חוקי משנת 2008
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד(כחלק מארצות הברית)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במדינת איווה שבארצות הברית התקדמו משמעותית במאה ה־21. נישואים חד־מיניים חוקיים באיווה מאפריל 2009, כשבית המשפט העליון במדינה קבע שהאיסור על נישואים כאלה מהווה אפליה נגד זוגות חד־מיניים. בנוסף, זוגות חד־מיניים באיווה מורשים לאמץ ילדים, וחוקי המדינה אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק

מדינת איווה ביטלה את החוק שאסר פעילות מינית בין בני אותו המין בשנת 1978.
הכרה בזוגיות חד־מינית

החל משנת 2003, איווה מספקת הטבות לבני זוג של הומוסקסואלים ושל לסביות שעובדים בעבודות ממשלתיות של המדינה.
ב־3 באפריל 2009 בית המשפט העליון של איווה אישר פה אחד החלטה של בית משפט במחוז פולק, לפיה המדינה חייבת להימנע מכל סוג של אפליה נגד זוגות חד־מיניים המעוניינים להירשם כנשואים. כתוצאה מכך, איווה החלה להנפיק רישיונות נישואים לזוגות חד־מיניים ב־27 באפריל 2009.
לאחר החלטת בית המשפט העליון, מספר קבוצות שהתנגדו לנישואים חד־מיניים פעלו לשינוי חוקת המדינה כך שתאפשר נישואים בין גבר ואישה בלבד. קבוצות אלו ניסו להעלות את הסוגיה להצבעה במשאל עם בבחירות האמצע של נובמבר 2010, אך בסופו של דבר הניסיונות כשלו ונישואים חד־מיניים נותרו חוקיים באיווה.
שלושה שופטים בבית המשפט העליון של איווה, שהצביעו בעד נישואים חד־מיניים, הודחו מתפקידם בבחירות אמצע הכהונה בנובמבר 2010 לאחר קמפיינים של קבוצות שהתנגדו לנישואים חד־מיניים. עם זאת, בנובמבר 2012 אחד השופטים שהודח מונה לבית המשפט העליון מחדש, לאחר קמפיינים של קבוצות שתמכו בעצמאות שיפוטית.
אימוץ והורות

החל משנת 2008, זוגות חד־מיניים באיווה מורשים לאמץ ילדים בעקבות החלטה של בית המשפט העליון במדינה. איווה מתירה אימוץ הן ליחידים והן לזוגות נשואים, ללא קשר לנטייה מינית.
אימוץ והורות > תעודות לידה ופטירה

ב־12 בדצמבר 2012 בית משפט באיווה דרש מהמחלקה לבריאות הציבור לרשום את שמן של שתי נשים, זוג לסביות נשואות, בתעודת הפטירה של בנן שמת לפני הלידה. באותו היום, בית המשפט העליון של איווה דן בערעור של המחלקה לבריאות הציבור נגד פסק דין בתביעה אחרת, שהורה לרשום את שמותיהן של שתי נשים כהורות בתעודת הלידה של בתן. ב־3 במאי 2013 בית המשפט העליון דחה פה אחד את הערעור של המחלקה לבריאות הציבור. לפי נימוקי בית המשפט, יש לרשום גם את שם האם הביולוגית וגם את שמה של בת זוגה בתעודת הלידה של בתן, כדי להבטיח שלשתי הנשים תהיינה זכויות משפטיות בסיסיות כאימהות כבר מרגע הלידה של בתן.
הגנה מפני אפליה

החל משנת 2007, חוקי מדינת איווה אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. העיר הגדולה ביותר במדינה, דה מוין, חוקקה תקנות נגד אפליות כאלו כבר בשנת 1991.
פשעי שנאה

חוק פשעי השנאה של איווה כולל פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית, אך אינו כולל פשעים שנעשו על רקע זהות מגדרית.
ב־8 במרץ 2016 הסנאט של איווה אישר חוק שנועד להוסיף זהות מגדרית לחוק פשעי השנאה. עם זאת, הצעת החוק נדחתה ללא הצבעה בבית הנבחרים, שרובו היה רפובליקני.
אף על פי שחוק פשעי השנאה של איווה אינו כולל פשעים שנעשו על רקע זהות מגדרית, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים כאלה החל משנת 2009.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר

טרנסג'נדרים באיווה מורשים לשנות את מגדרם החוקי באמצעות שליחת עתירה לבית המשפט. אין צורך בניתוח לשינוי מין לשם כך.
כמו כן, ניתן להנפיק תעודת לידה מתוקנת עם המין החדש לאחר קבלת הצהרות של רופא ושל כירורג, שלפיהן מינו של מבקש תעודת הלידה החדשה שוּנה כתוצאה מניתוח או מטיפול אחר.
טיפולי המרה

ב־17 במרץ 2015 הסנאט של איווה אישר חוק האוסר לבצע טיפולי המרה עבור קטינים, אך הצעת החוק נדחתה ללא הצבעה על ידי בית הנבחרים, שרובו היה רפובליקני.
ב־8 באפריל 2016 מועצת הרפואה של איווה הודיעה שהיא תשקול הצעה לאיסור שימוש בטיפולי המרה עבור קטינים להט"בים. ואולם, מועצת הרפואה דחתה עתירה של מועצת הייעוץ לנוער, שביקשה לחוקק חוק מנהלי שיאסור על רופאים באיווה לבצע טיפולי המרה עבור קטינים. במקום זאת, מועצת הרפואה הצהירה שהיא תקים ועדת משנה כדי לדון בנושא. ב־12 באוגוסט 2016 מועצת הרפואה סירבה לפעול לחקיקת האיסור.
ב־12 באוגוסט 2016 המועצה הפסיכולוגית של איווה דחתה הצעה שנועדה לאסור על מטפלים בעלי רישיון מהמדינה לעסוק בטיפולי המרה. חברי המועצה הפסיכולוגית הסכימו פה אחד שיש לאסור טיפולי המרה, אך טענו שבתי המחוקקים של המדינה צריכים לחוקק איסור כזה, ולא מועצה מקצועית. לדברי המועצה, כל אדם מורשה להגיש תלונה אם הוא חושש משיטות טיפול של פסיכולוג מסוים, וכל תלונה על פסיכולוג בעל רישיון שמשתמש בטיפולי המרה תיחקר לעומק.
דעת קהל

סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־59% מתושבי איווה תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־33% מתנגדים ו־7% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־68% מתושבי איווה תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־23% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־55% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־37% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
טבלת סיכום

| --- | --- |
הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות:  (משנת 1978)
חוקים נגד אפליה בהעסקת עובדים:  (משנת 2007)
חוקים נגד אפליה באספקת מוצרים ושירותים:  (משנת 2007)
נישואים חד־מיניים:  (משנת 2009)
התרת אימוץ ללהט"בים יחידים: 
התרת אימוץ לזוגות חד־מיניים:  (משנת 2008)
טיפולי המרה אסורים עבור קטינים: 
זכות לשינוי המגדר החוקי:
הערות שוליים

1 2 3  Iowa, באתר National Center for Transgender Equality
1 2 3 4 5  Nondiscrimination Laws, באתר oneiowa.org
1 2 3 4  Iowa Legalizes Same-Sex Marriage, באתר וושינגטון פוסט, 4 באפריל 2009
1 2 3 4 5  Iowa Adoption Laws, באתר FindLaw
↑  Same-sex couples begin marrying in Iowa on first day of legal gay marriage, באתר ניו יורק דיילי ניוז, 28 באפריל 2009
↑  Iowa voters oust justices who made same-sex marriage legal, באתר CNN‏, 3 בנובמבר 2010
↑  Iowa Supreme Court Justice David Wiggins is keeping his job, באתר Muscatine Journal‏, 7 בנובמבר 2012
↑  Iowa District Court for Polk County, Buntemeyer v. Iowa DPH
↑  Supreme Court hears birth certificate case involving same-sex parents, באתר radioiowa.com‏, 12 בדצמבר 2012
↑  Iowa Court: List Both Same-Sex Parents On Birth Certificates, באתר NPR‏, 3 במאי 2013
↑  Hate Crime Laws, באתר oneiowa.org
↑  Bill Adding Transgender Protections to Hate Crimes Law Passes Iowa Senate, באתר oneiowa.org‏, 8 במרץ 2016
↑  IA SF2284 | 2015-2016 | 86th General Assembly, באתר legiscan.com
↑  Obama signs hate crimes bill into law, באתר CNN‏, 28 באוקטובר 2009
↑  Iowa Senate votes to ban gay conversion therapy, באתר desmoinesregister.com‏, 17 במרץ 2015
↑  IA SF334 | 2015-2016 | 86th General Assembly, באתר legiscan.com
↑  Iowa Board of Medicine to study conversion therapy ban, באתר desmoinesregister.com‏, 8 באפריל 2016
↑  Iowa medical, psychology boards mull conversion therapy rule, באתר פוקס ניוז, 12 באוגוסט 2016
↑  Iowa Board of Psychology Votes Down Proposal to Ban Gay Conversion Therapy, באתר whotv.com‏, 12 באוגוסט 2016
↑  Iowa state board explains vote against banning conversion therapy, באתר LGBTQ Nation‏, 30 באוגוסט 2016
↑  Public opinion on same-sex marriage by state: Iowa, באתר המכון הציבורי לחקר דת (PRRI)
↑  Public opinion on LGBT nondiscrimination laws by state: Iowa, באתר המכון הציבורי לחקר דת (PRRI)
↑  Public opinion on religiously based refusals to serve gay and lesbian people by state: Iowa, באתר המכון הציבורי לחקר דת (PRRI)
| זכויות להט"ב בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| מחוז פדרלי | וושינגטון די. סי. |  |
| טריטוריות | איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים • גואם • סמואה האמריקנית • פוארטו ריקו |  |
לקטגוריה • לפורטל
מצעד הגאווה באיווה סיטי, 2014
חגיגות יום הניצחון בארץ ישראל

יצחק בן-צבי נואם בפני ההמון שהתכנס ליד בית המוסדות הלאומיים ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים ביום הניצחון
תהלוכת ניצחון בעפולה
ירושלים ביום הניצחון
חגיגות יום הניצחון בארץ ישראל הן החגיגות ההמוניות יום הניצחון (9 במאי) שנערכו ביישוב היהודי בארץ ישראל עם כניעת גרמניה הנאצית וניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
הרקע

הזירה האירופית במלחמת העולם השנייה, הסתיימה בכניעה ללא תנאי של גרמניה הנאצית, ב-7 וב-8 במאי 1945. ביישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה התקבל הניצחון בשמחה עצומה, מלווה בעצב על אובדן שני שלישים מהעם היהודי בשואה.
כבר מראשית שנת 1945 היה ברור כי קיצה של גרמניה הנאצית קרב והולך, ואינו אלא שאלה של זמן.
כשהחלה השנה הייתה מתקפת בעלות הברית במלוא עוצמתה. בבחזית מזרח תקף הצבא האדום. צבאות ארצות הברית ובריטניה תקפו בחזית המערבית ומדרום אירופה, בחזית איטליה.
ב-27 בינואר שחרר הצבא האדום את מחנה ההשמדה אושוויץ, בו נרצחו כמיליון וחצי אנשים, רובם יהודים, והזוועה נתגלתה במלוא עוצמתה. המתקפה נמשכה במלוא תנופתה עד לסיומה בקרב על ברלין שהחל ב-16 באפריל, והסתיים כמה ימים לאחר שהיטלר התאבד בפיהררבונקר בברלין, בכניעה ללא תנאי של גרמניה, ב-7 במאי לבעלות הברית המערביות ולמחרת לצבא האדום.
היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה השתתף במלחמה באמצעות מתנדבי היישוב לצבא הבריטי על כל זרועותיו ובאמצעות לוחמי הפלמ"ח שנטלו חלק במערכה בסוריה ובלבנון.
עם פרוץ המלחמה נותק הקשר של אנשי היישוב עם יהודי אירופה, אשר לרוב אנשי היישוב היו קרובי משפחה ביניהם. החרדה לגורלם הייתה רבה. לארץ החלו להגיע שמועות על דבר ההשמדה ההמונית, שאומתו בנובמבר 1942 על ידי אנשי היישוב שהוחזרו מאירופה הנאצית במסגרת עסקת חליפין שבה הם הוחלפו כנגד גרמנים מאנשי הקהילה הטמפלרית שהושבו לגרמניה. כחלק מתגובת היישוב היהודי בארץ ישראל לשואה נערכו הפגנות ועצרות עם ברחבי ארץ ישראל.
גם היישוב עצמו עמד בפני סכנה בתקופה שקיבלה את הכינוי "מאתיים ימי חרדה", שהחלה באביב 1942 כאשר קורפוס אפריקה בפיקודו של הגנרל ארווין רומל התקדם מזרחה בצפון אפריקה, כשמגמת פניו לכיוון תעלת סואץ. תקופה זו הסתיימה בנובמבר 1942, עם בלימת הכוחות הגרמניים על ידי צבאות בעלות הברית בפיקודו של מונטגומרי בקרב אל-עלמיין השלישי בנובמבר 1942. שנים רבות לאחר מכן התגלה כי הנאצים עשו הכנות לביצוע תוכנית להשמדת יהודי ארץ ישראל.
ממדי הפתרון הסופי נתגלו לאנשי היישוב עוד לפני יום הניצחון. ב-14 במרץ 1945 הוכרז על יום אבל ביישוב. העיתון "דבר", שהיה אז העיתון המרכזי של היישוב, הופיע באותו יום כשעמודו הראשון מוקף במסגרת שחורה ובמרכזו כתבה בכותרת "מאזן הדמים", בה פרסם לראשונה כי מספר הנספים הוא שישה מיליון..
כשנתבשרו אנשי היישוב על דבר הכניעה של גרמניה הנאצית פרצה שמחה המונית, מהולה בכאב על הכחדת בני משפחותיהם ויתר הנספים.
החגיגות > 7 במאי

כתב הכניעה של גרמניה הנאצית נחתם במטהו של הגנרל  אייזנהאואר המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה, בעיר ריימס שבצפון מזרח צרפת ב-7 במאי. לאחר החתימה התברר שהסובייטים, שחששו שהגרמנים יפסיקו הלחימה רק בחזית המערבית, דרשו חתימה נוספת בברלין. על כן ב-8 במאי נחתם כתב כניעה שני, בברלין, הכבושה על ידי הצבא האדום.
בתחילה הוחלט לפרסם את דבר הכניעה רק לקראת 9 במאי ונציגי העיתונות שנכחו בכניעה בריימס התבקשו לשמור את דבר הכניעה בסוד. אולם כתב סוכנות הידיעות אסושייטד פרס הפיץ במברק את דבר הכניעה, וכך נפוצה הידיעה לפני הזמן המתוכנן, ויום הניצחון באירופה נחגג ב-8 במאי, ולא ב-9 בו.
הידיעה על דבר הכניעה הגיעה לידיעת תושבי ארץ ישראל כבר בשעות אחר הצהרים של יום ב', 7 במאי. כבר באותו ערב יצאו העיתונים במהדורות מיוחדות. בתל אביב, בשעות הערב של 7 במאי, נחטפו המהדורות המיוחדות של העיתונים וההמונים יצאו לרחובות. נשמעו קריאות שמחה והונפו הדגלים של בעלות הברית והדגל הלאומי הכחול לבן. חיילים בריטיים שהיו במקום ביקשו מהנקהלים לתרגם להם את כותרות העיתונים. חיילים יהודיים שעברו ברחובות העיר הניפו את דגל הלאום על כלי רכבם. בשעת ערב מאוחרת, לאחר יציאת הקהל מבתי הקולנוע, גברו ההתקהלויות ברחובות. ונשמעו קריאות לעלייה חופשית. עד שעה מאוחרת אחרי חצות נשמחו קריאות הצהלה וקולות השירה.
בירושלים, בהגיע הידיעה, צבאו ההמונים במרכז העיר, ברחובות יפו ובן-יהודה ובכיכר ציון. מעל מרפסות הבתים הונפו הדגלים והוצגו בחלונות הראווה. עם חשכה גברה ההתקהלות. בניין קולנוע עדן הואר בתאורה גדולה. נשמעו קולות שירה, הלמות תופים ותקיעות בחצוצרות. פוצצו זיקוקין די-נור. מנהל כרמל מזרחי הורה לספק לעוברים ושבים אלפי ליטר יין מחביות גדולות שהוצבו בעיר.
בחיפה פשטה השמועה על דבר הכניעה בשעות אחר הצהרים וכשהגיע האישור על כך מתוספות העיתונים שהופצו בעיר, הונפו דגלי הלאום מעל המוסדות והבתים הפרטיים.
החגיגות > 8 במאי

ביום ג', 8 במאי, הכריז הוועד הלאומי כי סדר היום ביישוב ביום ד', 9 במאי, יכלול את הדברים הבאים:
היום יהיה יום שבתון מעבודה ומלאכה.
יתקיימו בו תהלוכות ואסיפות עם.
התחבורה העירונית תופסק והחנויות תסגרנה בו משעה 4 אחה" ועד 7 בערב.
תתקיימנה בו תפילות בציבור בבתי הכנסת.
תהיה בו הפסקת לימודים בגנים ובבתי הספר.
העיתון "דבר" יצא באותו יום בכותרת ראשית במלוא רוחב עמודו הראשון:
החגיגות > 9 במאי

ב-9 במאי התקיימו תהלוכות ועצרות ניצחון ביישובי הארץ. ב-10 במאי תיאר אותן העיתון דבר תחת הכותרת הראשית בעמודו הראשון:
התהלוכה הגדולה ביותר בארץ התקיימה בתל אביב. דגלי הלאום הונפו על כל הגגות והמרפסות ותושבי תל אביב נהרו לרחוב אלנבי ממנו יצאה התהלוכה לעבר כיכר דיזנגוף. הצועדים נשאו כרזות עם סיסמאות על הניצחון, על הדרישה להקמת מדינה יהודית ובגנות  הספר הלבן ודגל שחור ועליו רשום באותיות לבנות "לזכר חללי עמנו". ההערכה הייתה שכמעט שליש מבני היישוב השתתפו בחגיגה. בשמחה השתתפו גם חיילים בריטים ואמריקנים וגם חיילים עבריים. קבוצות קבוצות הם עברו ברחובות תל אביב בשירה ובריקודים. בסיום התהלוכה התקיימה עצרת ענקית ליד בית הבימה. ראש העיר, ישראל רוקח, נשא דברים. הקהל הרב עמד דום למשך שתי דקות דומיה לזכר קורבנות השואה ולזכר חללי הבריגדה היהודית. תזמורת ניגנה את התקווה ואת ההמנון הבריטי. עם סיום העצרת הכללית יצאו הצועדים חברי ההסתדרות, ובראשם תנועות הנוער החלוציות, במצעד לעבר שפת הים, ושם התקיימה עצרת המונית נוספת. החגיגות נמשכו עד לשעה שלוש לפנות בוקר.
בחיפה השתתפו כ-30 אלף אנשים בהפגנה בהדר הכרמל. התהלוכה החלה בשעה 5 אחר הצהרים. בראשה צעדו אנשי ציבור, חיילים משוחררים, ימאים, אנשי שירותי ההגנה האזרחית ושירותי העזרה הראשונה, פועלים ובני נוער. הצועדים נשאו כרזות ועליהן סיסמאות בגנות הספר הלבן ובעד עלייה חופשית של שארית הפליטה.
אישי ציבור נשאו דברים. משה גוטל לוין, ראש ועד הקהילה, הזכיר את חללי העם העברי במלחמה ואבא חושי אמר:
העצרת ננעלה בשירת התקווה. שעות לאחר סיום העצרת עדיין התהלכו קבוצות חוגגים ברחובות.
בירושלים התרכזו בשעות אחר הצהרים כחמישים אלף איש במשולש הירושלמי של רחובות יפו, בן יהודה ו המלך ג'ורג' וברחובות הסמוכים. הם התלכדו לתהלוכה. בראש צעדו נכבדי העיר כשהם נושאים כרזה עטופת שחורים בה נכתב "יזכור עם ישראל את חלליו, לא ישקוט ולא ינוח עד אם תקום עצמאותו במולדתו". משני הצדדים נישאו הדגל הבריטי ודגל הלאום. אחריהם צעדו חניכי תנועות הנוער וקהל רב. פני התהלוכה היו לעבר בית המוסדות הלאומיים. שם נשא דברים יצחק בן-צבי, נשיא הוועד הלאומי. המעמד הסתיים בשירת "התקווה". התהלוכה המשיכה לעבר בית ההסתדרות לשמיעת נאומו של ראובן שרייבמן מזכיר מועצת פועלי ירושלים. בתום דבריו שר הקהל שוב את "התקווה" והתהלוכה התפזרה, אך ההמון המשיך לגדוש את הרחובות עד לשעת לילה מאוחרת. המונים נהרו גם אל הכותל המערבי שם נשאו תפילה מיוחדת שחוברה לכבוד יום הניצחון והעלו את זכר נספי השואה.
עצרות ותהלוכות דומות נערכו גם בכל יתר ערי הארץ ומושבותיה. בעמק יזרעאל הוכרז שבתון כללי בכל יישובי אזור הגלבוע ונערכה עצרת מרכזית בקיבוץ תל יוסף. בעפולה נערכה תהלוכה בה צעדו תושבי העיר והכבאים המתנדבים לבושי מדיהם הלבנים, כשהם נושאים את דגל הלאום, את דגלי בעלות הברית ואת דגל פולין, ארץ מוצאם של רוב תושבי עפולה באותה עת. אחרי נושאי הדגלים צעדו קצין המחוז הבריטי, יושב ראש המועצה המקומית. אחריהם צעדו תלמידי בתי הספר וכל הקהל.
החגיגות > 11 במאי

ביום ו', 11 במאי, ערכה עיריית תל אביב חגיגת ניצחון בגן עירוני הסמוך סמוך לשדרות נורדאו. בחגיגה נוגנו על ידי התזמורת הארץ ישראלית ההמנונים הלאומיים של בריטניה, ארצות הברית, ברית המועצות, סין וצרפת וכן ההמנון הלאומי העברי. כן נוגנו יצירות של אלגר ובטהובן. ראש העיר, ישראל רוקח, נאם באירוע.
החגיגות > 13 במאי

ביום א', 13 במאי, אמורה הייתה להיערך באמפיתיאטרון שבהר הצופים עצרת מרכזית לרגל יום הניצחון. אלפי אנשים נהרו להר, אך בגלל חשש מגשם הופנו לאחד האולמות של האוניברסיטה העברית, אשר לא היה יכול להכיל את כולם ורק כמה מאות מהם זכו להיכנס פנימה. משני צדי הבמה התנוססו דגלי הלאום עטורים שחור. על הבמה הוצבו הדגל הבריטי ודגל הלאום ובתווך הוצב סמל הבריגדה היהודית. על הבמה ישבו חברי הנהלת הסוכנות היהודית והוועד הלאומי, הרבנים הראשיים, קצין המחוז הבריטי ונכבדים אחרים.
את דברי הפתיחה נשא דוד רמז, שקרא לאומות המנצחות לתמוך בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. בפתח דבריו אמר:
הרב הראשי הספרדי בן-ציון מאיר חי עוזיאל נשא דברי תפילה כשהקהל עומד על רגליו ורבים פורצים בבכי. אחריו נאם ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, משרד החוץ של המדינה שבדרך, משה שרתוק, מי שבעת המלחמה פעל להתנדבות היישוב לצבא הבריטי, והיה ממובילי המאבק להקמת הבריגדה היהודית. בדבריו בחר שרתוק להתרכז בנושא הגבורה של העם היהודי בתקופת המלחמה, והזכיר את מורדי הגיטאות, את התנדבות היישוב ואת החללים שנפלו בשדות הקרב. אחרון הדוברים היה משה סנה, ראש המפקדה הארצית של "ההגנה", שקרא לפתיחת שערי הארץ בפני ניצולי השואה.
בשנים שלאחר מכן

בשנים שלאחר 1945 נערכו באופן לא סדיר אסיפות לרגל יום הניצחון, שנהגו לקיימן ב-8 במאי, יום הכניעה לבעלות הברית המערביות. בישראל המשיכו לחגוג את יום הניצחון. חוגי השמאל המשיכו לנהוג במסורת הסובייטית הרואה את 9 במאי, יום הכניעה לברית המועצות, כיום הניצחון. ב-9 במאי 1951 התקיימה עצרת חגיגית מטעם "הליגה לידידות ישראל-ברית המועצות", ביער הצבא האדום, ליד קיבוץ מעלה החמישה. שבהרי ירושלים. ראשיתה של ליגה זאת הייתה בליגה V, ארגון שהוקם ביישוב בשנת 1942 לתמיכה בברית המועצות, לאחר שזו הותקפה על ידי גרמניה הנאצית. בעצרת לא נטלה חלק כל הנהגת המדינה אלא השתתפו בה רק נציגי מפלגות השמאל מפ"ם ומק"י ונציגים דיפלומטיים של הגוש המזרחי.
ביום הזיכרון לשואה ולגבורה ב-1967 הוענק לנציגיהם של ארגוני הלוחמים בנאצים אות הלוחם בנאצים, מטעם משרד הביטחון, בטקס חגיגי שנערך בהשתתפות ראש ממשלת ישראל, לוי אשכול. בשנת 1985 הוקמה באתר יד ושם אנדרטה לזכר למעלה ממאתיים אלף הלוחמים היהודיים בצבא האדום שנפלו במלחמה ומאז מתקיים שם מדי שנה בשנה, ב-8 במאי, טקס חגיגי.
בגל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הגיעו לארץ כמיליון עולים, בהם כעשרים אלף ותיקי המלחמה ("וטרנים"), שנהגו להתכנס מדי שנה ב-9 במאי ולצעוד ברחובות ירושלים במדיהם שעליהם אותות המלחמה. בשנת 1995 פנה השר לקליטת העלייה, יאיר צבן, אל ועדת השרים לסמלים ולטקסים בבקשה לשלב את ה-9 במאי בלוח השנה של האירועים הממלכתיים של המדינה. באפריל 1996 קיבלה הממשלה את ההצעה וקבעה את ה-9 במאי כיום הניצחון הרשמי במדינת ישראל. בהחלטה נקבעו דפוסי החג לפיהם תיערך מדי שנה ב-9 במאי עצרת ממלכתית שנתית ב"יד ושם", אחת לחמש שנים תיערך עצרת גדולה ואחת לעשר שנים יתקיים אירוע המוני בשטח פתוח.
בשנת 2015, במלאת 70 שנה ליום הניצחון, חל 9 במאי בשבת. על כן נחגגו חגיגות יום הניצחון במועדים שונים שסביב 9 במאי. במוזיאון יד לשריון התקיימה עצרת ממלכתית ב-7 במאי. בתל אביב נערך ב-8 במאי אירוע הפנינג חגיגי של עולי ברית המועצות במתחם התחנה. בחיפה נערכה צעדת הווטרנים ב-8 במאי. בירושלים נערכה צעדת הווטרנים ב-10 במאי. במועדים דומים נערכו החגיגות ביתר ערי הארץ.
הערות שוליים

↑  מאזן הדמים, דבר, 14 במרץ 1945
↑  העמוד הראשון, דבר, 8 במאי 1945
↑  העמוד הראשון, דבר, 10 במאי 1945
חייס בלום

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1997 (בן 27) אמסטרדם, הולנד 
 שם לידה:  חייסברכט ת'יימן מתיאס בלום
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 פרופיל ב-IMDb
 
חייסברכט ת'יימן מתיאס "חייס" בלום (בהולנדית: Gijsbrecht Thijmen Matthias "Gijs" Blom; נולד ב-2 בינואר 1997) הוא שחקן הולנדי. הוא ידוע בשל תפקידו בסרט הדרמה "Boys" משנת 2014.
קריירה

בין השנים 2007–2009, הוא כיכב במחזמר "Ciske de Rat". בשנת 2011, חייס בלום קיבל את התפקיד הקולנועי הראשון שלו, בסרט העלילתי "Sonny Boy" מאת מריה פיטרס. בשנת 2012 שיחק בתפקידים קטנים בסרטים "Urfeld" ו-"Eine Frau verschwindet". בשנת 2014 הוא שיחק בסרט הדרמה "Boys", בו גילם את סיגר, הדמות הראשית. באותה שנה, יחד עם חבריו ומשפחתו, הוא הפיק סרט קצר בשם "Escapade", שבו הוא מגלם את הדמות ת'יימן, שקרויה על שם שמו האמצעי. סרטים בולטים אחרים בהם השתתף כוללים את "Kankerlijers", בו גילם את דמותו של אוליבייה, ו-"Nena" בבימויה של ססקיה דיסינג (הו'), בו גילם את קרלו. עוד באותה שנה, בלום השתתף בסרט "Analgesics", המבוסס על ספרו של קארי סלי. בהפקה הוא מגלם את הדמות קספר. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בספטמבר 2014.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Sonny Boy | וים |  |
| 2014 | Kankerlijers (הו') | אוליבייה |  |
| 2014 | Nena (אנ') | קרלו |  |
| 2014 | Pijnstillers (הו') | קספר |  |
| 2014 | Boys | סיגר |  |
| 2017 | Monk | פרדריק |  |
| 2018 | The Death & Life of John F. Donovan (אנ') | החבר של רופרט טרנר |  |
| 2019 | Vicious | קספר |  |
| 2019 | About That Life (אנ') | דאן |  |
| 2020 | הקרב הנשכח | מארינוס |  |
| 2021 | Dead & Beautiful | מייסון |  |
| 2021 | The Dutch Boys | אלכסנדר |  |
| 2022 | משהו ממני | יאן |  |
| 2024 | Invasie | ג'ק |  |