stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרכבת הקלה בירושלים
היסטוריה > בניית הקו הכחול

הקו הכחול תוכנן במקביל לקו האדום, אך הוסב למערכת אוטובוסים מהירה. בניית מסלולי הנת"צ החלו בשנת 2004 והסתיימו בשנת 2010. בעקבות הצלחת הקו האדום הוחלט לשדרג גם את הקו הכחול לרכבת קלה. השלמת התכנון המפורט של הקו ואישרו התעכבה במשך מספר שנים, עקב המאבק נגד הקמת מקטע הקו ברחוב עמק רפאים. לאחר מאבק משפטי ארוך, ב-19 באוקטובר 2020 אישרה הוועדה המחוזית את תוואי הקו במלואו.
באפריל 2020, ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה את מסמכי המיון המוקדם של המכרז להקמת הקו, בעלות מוערכת של 10 מיליארד שקל. ביולי 2021 ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה את מסמכי המכרז ובחרה חמישה ספקים שעומדים בתנאי הסף. מלבד הקו הכחול, המכרז כולל גם את הקו התכלת והקו הסגול. באוגוסט 2022 הוגשו 4 הצעות מחברות בינלאומיות למכרז, ולאחר עיכובים רבים, ב-21 בספטמבר 2023, הוכרזה קבוצת דן, דניה סיבוס, פסה וקומסה הספרדית, באמצעות חברת בת בשם Jtrain ltd, כקבוצה הזוכה. בתחילת שנת 2022 פורסם מכרז לביצוע המנהרה שהיא חלק מהקו הכחול, המנהרה שבין צומת בר-אילן למרכז העיר, ובמרץ 2023 הוכרז שהזוכה במכרז היא "אלקטרה תשתיות" ומשך הביצוע צפוי להיות 4.5 שנים.
בשנת 2021 החלו עבודות תשתית במסלול הקו שעובר בקצוות העיר. בדצמבר 2024, הפעלת הקו חולקה לשני שלבי הפעלה:
החלק הראשון: כולל את החלק הדרומי של הקו הכחול - מגילה עד מרכז העיר, ואת חלקו הדרומי של הקו התכלת - ממלחה ותלפיות למרכז העיר. לפי לוח הזמנים הוא צפוי להיפתח באוגוסט 2029.
החלק השני: כולל הפעלה מלאה של הקווים הכחול, התכלת והסגול, כולל המנהרה שבצפון העיר. חלק זה צפוי להיפתח בדצמבר 2031.
עד פברואר 2025, כמעט בכל מקטעי שלב ההפעלה הראשון כבר החלו עבודות התשתית, למעט מקטעי תלפיות, עמק רפאים ורחוב המלך ג'ורג', בהם עיכבה המשטרה את פריסת הסדרי התנועה.
ראו גם

רכבות קלות אחרות בישראל:
דנקל – הרכבת הקלה של גוש דן
נופית – רכבת קלה עתידית במחוזות הצפון וחיפה
הרכבת הקלה בבאר שבע – רכבת קלה עתידית בבאר שבע
מערכות הסעת המונים אחרות בישראל:
כרמלית – פוניקולר בחיפה
מטרונית – מערכת אוטובוסים מהירה בחיפה
אשדוד מטרו בס – מערכת אוטובוסים מהירה באשדוד
מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון – מערכת עתידית בנפת אשקלון
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים – הרכבת הקלה: מאה שנים של חלומות, חזונות, רעיונות ותוכניות; מסוף המאה ה-19 ועד שלהי המאה העשרים. ירושלים: עיריית ירושלים, 2003
קרל, נסיך ליינינגן (1898–1946)

קרל, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Karl Fürst zu Leiningen;‏ 13 בפברואר 1898 - 2 באוגוסט 1946) היה נסיך ליינינגן משנת 1939 עד מותו.
ביוגרפיה

קרל נולד בשטרסבורג (אשר מאוחר יותר הפכה לסטרסבור בצרפת) לאמיך, נסיך ליינינגן, בנם של ארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן ומריה, נסיכת באדן, ולפאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאופולדינה, נסיכת באדן. דרך אביו הוא היה צאצא של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה.
ב-25 בנובמבר 1925 התחתן קרל עם מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם הבכורה של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
בשנת 1939 מת אביו, וקרל ירש את תאריו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נאלץ להתגייס לוורמאכט, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי הצבא האדום. קרל סבל מרעב במחנה השבויים, וב-2 באוגוסט 1946 מת בסרנסק.
משפחתו

ב-25 בנובמבר 1925 התחתן קרל עם מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם הבכורה של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
אמיך קיריל, נסיך ליינינגן (1926–1992)
קרל, נסיך ליינינגן (1928–1990)
קירה, נסיכת ליינינגן (1930–2006), התחתנה עם אנדריי, נסיך יוגוסלביה
מרגריטה, נסיכת ליינינגן (1932–1994), התחתנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן
מכטילדה, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1936), התחתנה עם קרל אנטון בושר
פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן (1938–1999)
פיטר, נסיך ליינינגן (1942–1943)
הערות שוליים

↑  Genealogisches Handbuch des Adels, vol. 117, p. 265.
↑  Marlene A. Eilers, Queen Victoria's Descendants (Baltimore, Maryland: Genealogical Publishing Co., 1987). Hereinafter cited as Queen Victoria's Descendants.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16195861n (data)  GND: 1269739816  ISNI: 0000 0004 5096 203X  VIAF: 316737483   WorldCat (עם VIAF): 316737483
סדרני הדשא

| --- | --- |

סדרני הדשא, 1997  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מוקד פעילות:  ישראלנתניה, ישראל
 תקופת הפעילות:  1992 (2004 איחוד) – 2014
 סוגה:  פוסט פאנק
 חברת תקליטים:  NMC
 חברים
 מורג רובננקו - שירה  בן רכטמן - תופים  מיכה קפלן - בס  רונן חג'ג' - גיטרה
 חברים לשעבר
 יריב שילה - תופים
סדרני הדשא הייתה להקת פוסט פאנק ישראלית שפעלה בין השנים 1997-1992 והתפרסמה בזכות סגנונה המוזיקלי ושיריה הפרובוקטיביים.
נקודות ציון בחיי הלהקה > הקמת הלהקה (1992-1993)

הלהקה הוקמה ב-1992 בבית ספר תיכון בנתניה על ידי הזמרת מורג רובננקו, נכדת אחותו של עזר ויצמן, נינתו של מפעיל דוכן הגזוז הראשון בתל אביב בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 - "גזוז האחים רובננקו". רובננקו הייתה אז חברת מקהלת העפרוני שניהלה מיה שביט. היא פגשה את הבסיסט מיכה קפלן (שהיה בין 1996-1995 בסיסט להקת זקני צפת) ויחד אליהם הצטרפו הגיטריסט רונן חג'ג' והמתופף יריב שילה. רובננקו החליטה לפרוש ממקהלת העפרוני ואז הוקמה הלהקה. כיוון שחג'ג' היה בעברו סדרן בחירות וקפלן אהב את המילה "דשא", נקראה הלהקה סדרני הדשא (מתוך ריאיון לעיתון תל אביב).
הלהקה הושפעה מלהקות פאנק כמו בלאק פלאג, האסקר דו, דד קנדיז ואליס דונאט והחלה להופיע בבתי ספר ובמועדונים כמו רוקסן, הפינגווין, בבל והגדה השמאלית, שם נערכה הופעתה הראשונה, כשרובננקו לבושה בשמלה שחורה, מחזיקה בובת תינוק עם עורלה ולא נעה ממקומה על הבמה אף לרגע. הופעת הבכורה של הלהקה נעצרה לאחר שלמקום הגיעו שוטרים וניתקו את החשמל, עיכבו את שילה לחקירה וצרחו את המשפט "תכבו להם את התופים!", בטענה שהמוזיקה של הלהקה רועשת מדי. באותה שנה חיממה הלהקה את הופעתה של בייבס אין טוילנד במועדון הרוקסן.
נקודות ציון בחיי הלהקה > 1993 - הפריצה

איציק ליכטנפלד, שניהל והפיק אז את זקני צפת, ראה את סדרני הדשא בהופעה והציע להם את עצמו כמנהל ויחצ"ן.
ב-1994 הוחתמה הלהקה על חוזה בחברת NMC. ליכטנפלד הביא את יובל שפריר כמנהל מוזיקלי, אך ניסיון זה לא עלה יפה, בין השאר בגלל רצונם של חברי הלהקה לעבוד עם ברי סחרוף. בהמשך ליכטנפלד חזר בתשובה והתרחק מעבודתו באולפן, מה שהביא להקפאת העבודה. הלהקה אף ניסתה להוציא שישה משיריה על גבי EP, אך ללא הצלחה. באותה שנה הקליטה הלהקה קלטת סקיצות שחלק משיריה יופיעו בהמשך באלבומה היחיד, וכן גרסת כיסוי לשיר "White Rabbit" של ג'פרסון איירפליין.
ב-1995 חזרה הלהקה לפעילות ונכנסה לאולפן ההקלטות עם ברי סחרוף כמפיק, ותוך ארבעה ימים בלבד הקליטה את האלבום, רובו בנגינה חיה. בקיץ של אותה שנה הייתה אמורה הלהקה להשתתף בפסטיבל ערד, אך הופעתה בוטלה ברגע האחרון לאחר האירוע שבמהלכו שלושה בני נוער נמחצו למוות בשל תדחוקת הקהל.
נקודות ציון בחיי הלהקה > יציאת האלבום רקוב (1997-1998)

באפריל 1997, אחרי תהליך מיקסים ארוך, הוציאה הלהקה את האלבום, שנקרא "רקוב", בהפקתו של סחרוף.
את רוב שירי האלבום כתבה רובננקו והלחינו חג'ג' וקפלן. השירים היו קצרים, מהירים, פרובוקטיביים, בוטים, חריפים ומלאי זעם, והלהיט הגדול מתוכו היה השיר "מוות לסמלת". מילותיו נלקחו באישורו של נתן זך משירו "שיר No טיפוסי" שנכתב בזמן מלחמת לבנון הראשונה, בתוספת שורה שכתב קפלן: "אני עבד, מוות לסמלת, זין לסמלת". מתוך האלבום יצאו השירים "קדרים באים" ו"בובה שמן" על גבי סינגל, ונוצרו שני קליפים לשירים "מריר" ו"קדרים באים".
האלבום - שהיה כעצם בגרון ל-NMC (שהייתה מחויבת בחוזה מול ליכטנפלד להוציא להקות שהחתים, אולם לא באמת תמכה בקו המוזיקלי שהציגה הלהקה) - נמכר ב-800 עותקים וזכה לקהל מעריצים מצומצם אך נלהב, כמו גם להתייחסות חיובית מצד מוזיקאים ומבקרי מוזיקה (ביניהם עלי מוהר, שהילל את הלהקה ואת הטקסטים החריפים של רובננקו בטורו האישי במקומון "העיר"), השיר "מוות לסמלת" ולהיטים נוספים בפוטנציה כ"החתול שלי", "פיפי" (בפ' רפה), "כולם פה מורדים", "עד להתפקע", "היוסף (חוות הדגים)" ו"במבי TOO". שבועות אחדים לאחר מכן הופיעה הלהקה בתוכנית "לילה גוב" עם השיר "פיפי" כשאת מקומו של יריב שילה, שפרש מהלהקה, תפס בן רכטמן, שניגן בתזמורת הצבא האדום בברית המועצות וישב שם בכלא בשל זיוף באחת ההופעות. גם גידי גוב הילל ושיבח את התקליט, אם כי נדמה שהקהל היושב באולפן לא בדיוק ידע איך לעכל את התופעה.
ביום שישי ה-13 ביוני באותה שנה ערכה הלהקה הופעת פרידה בפסטיבל נקסט. מתוכה הוקלטו השירים "אתה כמו אני" ו"בפל", שהושמעו לראשונה ברדיו הר הצופים ב-2008, באירוח של רובננקו יחד עם בן זוגה לשעבר, הזמר ירון גן. באותה הופעה התארח ברי סחרוף והלהקה ביצעה יחד איתו את "מוות לסמלת".
ב-2000 הופיעה רובננקו בתיאטרון הסימטה בפסטיבל "אינטימה נקסט" לכבוד יום האהבה עם שירי סדרני הדשא בעיבוד אינטימי. בהמשך השנה הקליטה רובננקו עם די ג'יי שלומי קאופמן את השיר "Amazona". השיר, למרות שמו, נכתב בעברית, והופיע באי.פי הבכורה של קאופמן "Israeli Voodoo" שיצא באותה שנה.
נקודות ציון בחיי הלהקה > 2004 - איחוד

ב-12 באוגוסט 2004 התאחדה הלהקה להופעה חד פעמית יחד עם המתופף המקורי, ממנה הוקלט הביצוע לשיר "דני מת בדשא".
ב-2007 חזרו רובננקו וחג'ג' עם פרויקט חדש, שנקרא "שיבוטה". ההרכב ניגן שירים אקוסטיים ועדינים יותר מאלה של סדרני הדשא, אך לא זכה להאריך חיים.
ב-2009, אירחה להקת "השלוליות" במופע ההשקה לאלבומן היחיד "בית הקברות של פרנסיס" את רובננקו בדואט לשיר "במבי TOO" של סדרני הדשא. "השלוליות" הקליטו גרסה משלהן לשיר, ללא רובננקו.
ב-16 בינואר 2013 עלתה להורדה קלטת הסקיצות של הלהקה בתוספת השירים "בפל" ו"אתה כמו אני", שהוקלטו בהופעת הפרידה.
ב-2020, האלבום "רקוב" עלה לשירותי הסטרימינג, ביניהם דף הבנדקאמפ של חברת התקליטים נענע דיסק.
דיסקוגרפיה

קלטת סקיצות (1994, לא יצאה לאור)
רקוב (אפריל 1997)
הערות שוליים

↑  מתוך עטיפת הסינגל "באנו לערד" שהוציאה הזמרת אחינועם ניני לקראת הפסטיבל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 82b3cbc9-856f-40d7-acd0-c24baa9c63d4  VIAF: 128380346   WorldCat (עם VIAF): 128380346 
סדרני הדשא על שער פנזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים", בגיליון 17 שהוקדש להם ובו הודיעה רובננקו על פירוק הלהקה. האיור מבוסס על תצלום של הלהקה.
אלכסנדר גורצ'קוב

אלכסנדר גורצ'קוב
אלכסנדר מיכאיילוביץ' גורצ'קוב (ברוסית:  Александр Михайлович Горчаков;‏ 15 ביולי 1798 – 11 במרץ 1883) היה מדינאי רוסי, נסיך ממשפחת גורצ'קוב וכיהן גם כשר החוץ של רוסיה.
אלכסנדר גורצ'קוב נולד במשפחת אצולה בעיירה האפסלו באסטוניה של היום, אז בתחומי האימפריה הרוסית. אביו היה קצין והמשפחה שינתה מקום מגורים מספר פעמים. הוא רכש השכלה בליצאום (בית ספר תיכון) של צארסקויה סלו בו למד באותו שנתון עם אלכסנדר פושקין כחבר לספסל הלימודים. פושקין ציין שעוד בתקופת הלימודים גורצ'קוב היה מקובל חברתית וניבא את הצלחתו. בנוסף לכך הוא קיבל השכלה ספרותית שתרמה רבות ליכולת הרטורית שלו.
בתום לימודיו, בשנים 1820–1822 השתתף גורצ'קוב במשלחת דיפלומטית רוסית בראשות קרל רוברט נסלרודה ובסיומה התמנה למזכיר השגרירות בלונדון. עד לשנת 1833 הוא שירת בתפקידים שונים בשגרירויות ברומא, ברלין, פירנצה ווינה.
שרבוט של פושקין המתאר את גורצ'קוב
שגריר בארצות הגרמניות

בשנת 1841, נשלח גורצ'קוב לשטוטגרט להסדרת הנישואים של הנסיכה הגדולה אולגה (ביתו של ניקולאי הראשון) עם נסיך הכתר צ'ארלס מווירטמברג. לאחר הסדרת העניין גורצ'קוב נשאר בשטוטגרט במשך 12 שנים. בהיותו בגרמניה הוא עקב מקרוב אחר התנועות המהפכניות בה. בשנת 1850 בנוסף לתפקיד השגריר שמילא, הוא מונה למיופה כוח ליד הסיים הגרמני בפרנקפורט (הבית התחתון). ההשפעה הרוסית על הנעשה בגרמניה הייתה גדולה אז.
בשנת 1850 כאשר הוקמה מחדש הקונפדרציה הגרמנית, במקום הפרלמנט של פרנקפורט, מונה גורצ'קוב לקשר מול הפרלמנט שם. בהיותו בפרנקפורט גורצ'קוב התקרב לאוטו פון ביסמרק אשר באותה תקופה תמך באופן נלהב ביחסים קרובים בין גרמניה לרוסיה.
מלחמת קרים

הקיסר ניקולאי מצא כי שגרירו בווינה, הברון מיינדורף, אינו מעביר את מסריו הפוליטיים כראוי. אי לכך, בקיץ 1854 גורצ'קוב הועבר לווינה ובאביב 1855 הוא מונה לראש השגרירות שם.
באותה תקופה אוסטריה הפתיעה את הרוסים תוך החלטתה לתמוך באנגליה וצרפת ולפעול נגד הרוסים בקשר לאימפריה העות'מאנית. מצב השגריר בווינה היה לא נוח. לאחר מותו של הקיסר הרוסי סוכם על פתיחת ועידה לקביעת תנאים לסיום המלחמה. תודות למאמצי גורצ'קוב, אוסטריה התרחקה במהלך השיחות מצרפת ואנגליה והכריזה על עצמה כנייטרלית. עם זאת, אירועי המלחמה ובמיוחד נפילת סבסטופול שינו את עמדת האוסטרים והם שבו לעמדות המקוריות. האוסטרים החליטו לתמוך בדרישות מדינות המערב והרוסים נאלצו לקבל את התנאים ובפברואר 1856 בפריס נפתחה ועידה חדשה להסדרת תנאי סיום המלחמה. למרות שהשתתף בוועידה זו, נמנע גורצ'קוב בכוונה להוסיף את חתימתו לחוזה השלום לאחר זו של הרוזן אורלוב, שהיה הנציג הראשי של רוסיה. באפריל 1856 הקיסר החדש, אלכסנדר השני, שהכיר בחוכמה ובאומץ שגילה גורצ'קוב, מינה אותו לשר החוץ במקום הרוזן נסלרודה.
פעילותו כשר החוץ > לאחר מלחמת קרים

חוזה פריס מ-1856 סיים את תקופת הפעילות האקטיבית של הדיפלומטיה הרוסית באירופה. הוא הרגיש עמוק את גודל הנפילה של המדינה כי הוא היה במרכז העוינות. התרשמותו מוועידות וינה ופריס השפיעו על כל מהלך תפקודו במשרת השר. הוא שם למטרה לפעול בזהירות בתקופה הראשונה לאחר המלחמה, לגרום לאוסטרים לשלם על התנהגותם ולפעול לביטול הדרגתי של תנאי חוזה פריס.
בשנת 1856 הוא הצהיר שרוסיה לא תפעל נגד ממלכת נאפולי כי היא צריכה להתארגן מחדש לאחר המלחמה. בשנת 1859 הוא הצהיר שתקופת הרגיעה הסתיימה ורוסיה חזרה לפעילות אקטיבית בזירה הפוליטית.
המשבר הפוליטי באיטליה שהתרחש בשנת 1859 גרם לדאגה עמוקה אצל הרוסים. גורצ'קוב ניסה לפעול בזירה הדיפלומטית וגם כאשר ראה שהמלחמה בלתי נמנעת, הזהיר את המדינות הגרמניות מתמיכה באוסטריה. התיאום עם שגריר ברוסיה אוטו פון ביסמרק היה מלא וגרם להרגעת הרוחות. הרוסים הצהירו על התמיכה המלאה בצרפתים בעמדתם בהקשר לאיטליה. אומנם ההתקרבות לצרפת הייתה זמנית בלבד. לאחר ניצחונות של הצרפתים בקרבות נגד האוסטרים, התפייס גורצ'קוב עם הממשל האוסטרי.
בשנת 1860 גורצ'קוב מצא לנכון להזכיר לאירופה על המצב העמים הנוצרים תחת השלטון העות'מאני. הוא הציע לכנס ועידה חדשה שתבדוק שינויים של חוזה פריס בהקשר זה. הניסיון לא היה מוצלח ולא היה לו המשך.
באוקטובר 1860 הוא חזר לטפל בנושא האיטלקי. למרות המדיניות הנייטרלית הקודמת הוא התנגד לפעילות ברוטאלית של הממשל הסרדיני נגד המהפכנים המקומיים.
פעילותו כשר החוץ > יחסים עם פרוסיה

הנושא הפולני הרחיק את הרוסים מהצרפתים אך חימם מאוד את היחסים עם פרוסיה. החל משנת 1862 ביסמרק תיפקד כראש הממשלה בפרוסיה. החל מתקופה זו היה תאום מלא בין הידידים הוותיקים - גורצ'קוב וביסמרק. בשנת 1863 הרוסים חתמו על הסכם עם פרוסיה שנתן לרוסים חופש פעולה נגד המורדים הפולנים. פעילות של צרפת, אנגליה ואוסטריה בתמיכת המורדים הפולנים התנגשה עם הפעילות הרוסית באזור. גורצ'קוב פעל בנמרצות והצליח לאצור את המתקפה הדיפלומטית.
בינתיים ביסמרק התקדם ביישום התוכניות שלו לאיחוד גרמניה. בהקשר זה הוא מנצל עד תום את התמימות של נפוליאון השלישי וידידות עם האימפריה הרוסית. ענייני פנים של גרמניה היו במרכז הפעילות הדיפלומטית. צרפת הציעה לכנס ועידה בינלאומית, גורצ'קוב באופן רשמי תמך ברעיון, אך בכל פעם ציין שצריך לדחות את המועד. בסופו של דבר מלחמת שבעת השבועות בין אוסטריה ובין פרוסיה פרצה שעד מהרה הסתיימה בניצחון מוחץ של הפרוסים. שיחות שלום התנהלו ללא התערבות מבחוץ.
ההצלחות הגדולות של פרוסיה בשנת 1866 עוד יותר חיזקו את הקשריה עם רוסיה. התנגדות אקטיבית של צרפת והתנגדות פסיבית של אוסטריה לתוכניותיו של ביסמרק גרמו לכך שהממשל הפרוסי היה מודע לחשיבות ברית עם רוסיה. הרוסים מצידם תמכו בפרוסים ללא התחייבויות מיותרות מצידם.
בסתיו 1866 החלו מהומות באיי יוון נגד השלטון העות'מאני. כתגובה אוסטרים החלו לתמוך ברעיון רוסי בהכנסת שינויים לחוזה פריס לקבלת הקלות לאוכלוסייה נוצרית שבשליטת הטורקים. גם האוסטרים וגם הצרפתים תמכו בהעברת מספר איים לשליטה יוונית. באופן מפתיע הרוסים התנגדו לרעיון, ודרישות יווניות לא הגיעו לסיכום חיובי. הסיבות לכך היו בפעילות פרוסית מאחורי הקלעים. לפרוסיה לא היה רצוי שהרוסים השיגו משהו במזרח לפני הגשמת התוכניות הפרוסיות בהקשר לצרפת.
בקיץ 1870 פרצה מלחמת פרוסיה צרפת. הרוסים תמכו בפרוסים ללא סייג, ואף לא דאגו לקבלת הטבות כל שהם במידה ופרוסיה אכן תנצח במלחמה. הרוסים הזהירו את אוסטריה מלעזור לצרפת ודאגו לחופש פעולה של פרוסיה בהקשר לפעילות צבאית ודיפלומטית. בסופו של דבר לאחר סיום המלחמה, פרוסיה הגשימה את המטרה האסטרטגית ממעלה ראשונה - איחוד גרמניה תחת הקיסר הפרוסי. הרוסים הצליחו להשיג ביטול סעיף 2 בחוזה פריס וקיבלו הרשאה להקים מחדש את הצי בים השחור. הנושא סוכם סופית במסגרת שיחות בלונדון בשנת 1871.
פעילותו כשר החוץ > לאחר איחוד גרמניה

לאחר איחוד גרמניה, ביסמרק כבר לא היה מעוניין בהמשך ידידות עם גורצ'קוב. אכזבת גורצ'קוב בפעילות הידיד הישן שלו קיבלה ביטוי בכל הפעילות הדיפלומטית הרוסית בתקופה זו. רוסיה נכנסה לברית שלושת הקיסרים. כתוצאה מכך ידיה היו קשורות ופעילותה הייתה תלויה ברצונות של ברלין ווינה. אינטרסים של אוסטריה באזור הבלקן לא תמיד עמדו בקנה אחד עם האינטרסים הרוסים. גורצ'קוב חתם על מספר הסכמים שקשרו את ידיה של רוסיה לפני המלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ולא נתנו לה לנצל עד תום את הצלחותיה במלחמה זו.
בשנת 1875 רוסיה תמכה בצרפת והזהירה את פרוסיה מתחילת מלחמה חדשה נגד הצרפתים. ביסמרק נפגע אישית מהמהלך ובהמשך ציין לא פעם שפעילות הרוסית בשנת 1875 קיררה מאוד את היחסים בין המדינות.
באפריל 1877 הרוסים פתחו במלחמה נגד העות'מאנים. גם לאחר תחילת המלחמה, גורצ'קוב הציג אותה כפעילות למען אירופה ובכך לא נתן לרוסים להשיג את כל מטרות הלחימה. הוא הבטיח לאוסטריה ששינויים טריטוריאליים יהיו מזעריים. בהתאם להנחיות שלו השגריר בלונדון הבטיח שרוסים לא יכנסו לבלקנים - הבטחה זו הופרה לאחר מספר ימים.
בהתאם לחוזה סן סטפנו שטח בולגריה התרחב מאוד, אך תוספות לסרביה ולמונטנגרו היו מינוריות ובוסניה נשארה בשליטת הטורקים. היוונים לא קיבלו דבר. כל עמי הבלקן היו לא מרוצים מההסדר החדש. על רקע זה לרוסים לא הייתה ברירה מלהסכים לוועידה חדשה בברלין.
במהלך ועידת ברלין גורצ'קוב כמעט ולא השתתף בישיבות. הוא שם למטרה העיקרית את החזרת שטח בסרביה לרוסיה, וזאת תוך חילופי שטחים עם רומניה. למען האמת, הדיפלומטים הגרמנים תמכו בכל צעד רוסי. יחד עם זאת, לאור כך שדיפלומטיה רוסית פעלה ללא מטרות ברורות וללא הכנת דרכי פעולה, גם הגרמנים לא יכלו לעזור לה. גורצ'קוב שם בראש סדר עדיפויות ביטול סעיפים מסוימים של חוזה פריס משנת 1856. זאת ללא התייחסות עניינית לחשיבותם אלא רק בתוך מטרה למחוק את פגיעות העבר.
כל התנהלות הוועידה הביאה בסופו של דבר לכריתת ברית בין פרוסיה לבין אוסטריה בספטמבר 1879. מטרת הברית הייתה הגנה נגד האימפריה הרוסית.
יש לציין שמלחמת 1878 הייתה בניגוד לדעה של גורצ'קוב. הוא התנגד לה בכל תוקף וציין לא פעם שיוכל להבטיח אי-השתתפות מדינות אירופה רק במידה ולחימה תהיה קצרה והצבא הרוסי לא תעבור את הרי הבלקן. מעשית, המלחמה הייתה קשה וארוכה והצבא עבר את הרי הבלקן. הססנות של גורצ'קוב הביאה לכך שבזירה הדיפלומטית הרוסים לא הצליחו לנהל מדיניות ברורה ולא הצליחו לנצל במלואו את הישגיהם בשדה הקרב.
סיום הקריירה

בשנת 1880 עקב בעיות בריאות גורצ'קוב לא היה מסוגל להגיע לפתיחת פסל של אלכסנדר פושקין. זמן קצר לאחר מכך הוא נשאר האחרון בין שנתון הליצאום שעוד היה בחיים.
הקריירה הפוליטית שלו למעשה הסתיימה בוועידת ברלין. זאת למרות שבאופן פורמלי הוא היה בתפקיד שר החוץ. רק במרץ 1882 מונה שר חוץ אחר.
זמן קצר לאחר סיום השרות הוא נסע לגרמניה. גורצ'קוב נפטר בבאדן-באדן בשנת 1883.
2001 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2001  בטלוויזיה |  |
< · 1999 · 2000 — 2001 — 2002 · 2003 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2001 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
12 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בקופנהגן שבדנמרק. בתחרות זכתה אסטוניה, עם השיר "Everybody" ("כולם") בביצוע טאנל פדאר, דייב בנטון ו-2XL.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-2001

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 2001. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2001.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה / תוכנית | סוגה | רשת השידור המקורית | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 בינואר | החפרפרת | תוכנית מציאות | ABC |  |
| 12 בינואר | ליזי מקגוויר | דרמה קומית לנוער | ערוץ דיסני |  |
| 30 במרץ | קסם של הורים | אנימציה, קומדיה, פנטזיה | ניקלודיאון |  |
| 3 ביוני | עמוק באדמה | דרמה קומית, קומדיה שחורה, דרמה פסיכולוגית | HBO |  |
| 11 ביוני | אפקט הפחד | תוכנית מציאות, שעשועון | NBC |  |
| 10 באוגוסט | סמוראי ג'ק | אנימציה למבוגרים, הרפתקאות, פעולה, דרמה קומית, פנטזיה | Cartoon Network |  |
| 5 בספטמבר | המירוץ למיליון | תוכנית מציאות | CBS |  |
| 9 בספטמבר | אחים לנשק | דרמת מלחמה | HBO | מיני-סדרה |
| 26 בספטמבר | מסע בין כוכבים: אנטרפרייז | מדע בדיוני, פעולה, הרפתקאות | UPN |  |
| 30 בספטמבר | זהות בדויה | פעולה, ריגול, מותחן, מדע בדיוני, דרמה | ABC |  |
| 2 באוקטובר | סקראבס | קומדיית מצבים, דרמה רפואית | NBC |  |
| 16 באוקטובר | סמולוויל | פעולה, הרפתקאות, גיבורי-על, דרמת נוער | The WB |  |
| 6 בנובמבר | 24 | פעולה, דרמה, מותחן פשע, מותחן פוליטי, ריגול | פוקס |  |
סדרות חדשות ששודרו ב-2001 ברשתות הטלוויזיה האמריקניות בשעות הפריים טיים
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 2001. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2001.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה / תוכנית | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 בפברואר | לגעת באושר | אופרת סבון | ויוה |
| 4 ביוני | דקות של תהילה | דרמה | ערוץ 2 |
| 26 ביוני | שוטטות | קומדיית מצבים | ערוץ 2 |
| 2 ביולי | החיים זה לא הכל | קומדיית מצבים | ערוץ 2 |
| 4 בנובמבר | סיטי טאוור | אופרת סבון | ערוץ 2 |
| 16 בדצמבר | לחיי האהבה | אופרת סבון | HOT3 |
| 25 בדצמבר | הילדים מגבעת נפוליאון | דרמה | ערוץ הילדים |
|  | יצפאן | תוכנית אירוח | HOT3 |
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | ארץ מקור | ערוץ שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 ביולי | המשרד | קומדיית מצבים, מוקומנטריה | הממלכה המאוחדת | BBC Two |
| 12 בספטמבר | הכוכב הכחול | סרט טבע | הממלכה המאוחדת | BBC One |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2001

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההוריקן (סרט, 1999)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Lazarus and the Hurricane: The Freeing of Rubin "Hurricane" Carter 
 בימוי:  נורמן ג'ואיסון 
 הופק בידי:  נורמן ג'ואיסון, תומאס בליס, ארמיין ברנשטיין, מרק אברהם, ג'ון קטצ'ם 
 תסריט:  דן גורדון, ארמיין ברנשטיין 
 עריכה:  סטיבן ריבקין 
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון (רובין קארטר) רוד סטייגר (ה. לי סרוקין) Mitchell Taylor Jr. (רובין קארטר) וסילוס ריון שאנון (לסרה מרטין) Judi Embden George T. Odom Terry Claybon Richard M. Davidson Rodney 'Bear' Jackson Ben Hernandez Bray Phillip Jarret טוניה פטנו פולביו צ'צ'רי Michael Justus Kenneth McGregor פרנק פרוקטור Jean Daigle Pippa Pearthree רוב אוונס סקוט גיבסון Gwendolyn Mulamba Robin Ward Joe Matheson Bill Lake Peter Wylie David Wm Gray John Christopher Jones Moynan King Ann Holloway דייוויד פיימר קלנסי בראון האריס יולין וינסנט פסטורה Badja Djola דבי מורגן ג'ון האנה דן הדייה דבורה קארה אונגר לייב שרייבר Gary DeWitt Marshall אל וקסמן Garland Whitt מרווין גולדסמית' John A. MacKay Donnique Privott ביל ריימונד Marcia Bennett Beatrice Winde Chuck Cooper Brenda Denmark ג'ו פרייזר בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג 
 צילום:  רוג'ר דיקינס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בספטמבר 1999 
 משך הקרנה:  146 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט כלא, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי 
 הכנסות:  $73,956,241
 הכנסות באתר מוג'ו:   hurricane
 www.the-hurricane.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ההוריקן הוא סרט ביוגרפי/דרמה אמריקאי משנת 1999. הסרט בוים והופק על ידי נורמן ג'ואיסון (אנ'). בסרט, דנזל וושינגטון מככב בתור רובין "הוריקן" קרטר, מתאגרף במשקל בינוני לשעבר, אשר הורשע שלא בצדק על רצח משולש בבר בפטרסון, ניו ג'רזי. הסרט מתאר את מעצרו של קרטר, את חייו בכלא, ואת האופן בו שוחרר על ידי אהבתו וחמלתו של נער מברוקלין בשם לסרה מרטין ושלושת מוריו.
התסריט הותאם לסרט על ידי ארמן ברנשטיין ודן גורדון מהאוטוביוגרפיה של קרטר הסיבוב השש-עשרה: ממתמודד מספר 1 עד 45472 ו-לזרוס וההוריקן: שחרור רובין "הוריקן" קרטר על ידי סם צ'ייטון וטרי סווינטון. הסרט זכה לביקורות חיוביות, אך קיבל ביקורת על אי דיוקים מפי כמה כלי תקשורת ומשתתפים במשפטים של קרטר.