stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב סאסירתי
רקע

הסכסוך בין בגרט הרביעי למצביאו לשעבר, ליפריט הרביעי, הדוכס רב העוצמה של דוכסות קלדקארי, התגלע עוד במהלך המערכה על טביליסי (1037–1040), שנשלטה בידי אמירות טביליסי. בשנת 1041 חתם המלך, בעצת יריביו של ליפריט, על הסכם שלום עם האמיר ג'עפר השלישי (1032–1046), יריב מושבע של הדוכס. בתגובה מרד ליפריט, ועזר לטוען לכתר, אחיו למחצה של בגרט, דמטרה, לנסות ולתפוס את כס המלוכה. מאמציו של ליפריט עלו בתוהו, והוא סיים את פעולות האיבה כנגד בגרט כשהוא מקבל את התואר "הדוכס גדול של כארתלי" והותיר את בנו כבן ערובה למלך.
זמן קצר לאחר מכן חידש ליפריט את המרידה, כשהוא מבקש את עזרת האימפריה הביזנטית. בעזרת התמיכה של הביזנטים וצבא ממלכת קאחתי-הרתי, שחרר ליפריט את בנו, והזמין את הטוען לכתר, הנסיך דמטרה, לרשת את כס המלוכה. הנסיך דמטרה נהרג בתחילת המלחמה, אך למרות זאת המשיך ליפריט להילחם בצבא המלך.
הקרב

הצבא המלכותי הונהג על ידי המלך בגרט עצמו וכלל גם גדוד ורנגים שמנה כ-700 חיילים, שהיו ככל הנראה חלק מהמשלחת של הוויקינג ממוצא שוודי, אינגבר המרחיק נדוד. על פי כרוניקה גאורגית עתיקה, התמקמו הוויקינגים בבאשי, שליד מקור נהר הריוני במערב גאורגיה. מטרת המשלחת הייתה, כפי הנראה, מציאת דרכי מסחר, אולם ייתכן כי למשלחת הייתה מטרה הקשורה למלחמה בין רוס של קייב לקונסטנטינופול שהתקיימה באותו זמן. מאחר שבגרט הרביעי היה אויב הביזנטים, חברו אליו הוויקינגים (הידועים לגאורגים כוורנגים) במטרה ללחום לצידו.
ההערכה כי שנת הקרב הייתה ב-1042 תואמת את זמן ההגעה המשוער לגאורגיה של משלחת הוויקינגים, הנזכרים בכתובים הגאורגיים כמי שעזרו לבגרט בקרב זה.
הקרב התקיים ליד הכפר סאסירתי והכוחות המלכותיים נחלו תבוסה ונסוגו מערבה. ליפריט השתלט על מצודה אסטרטגית, מצודת ארטנוג'י (כיום בטורקיה), והפך לשליט בפועל של המחוזות הדרומיים והמזרחיים של גאורגיה.
רק בשנת 1059 הצליח בגרט להחזיר את שליטתו בממלכה ולהחיל בה את ריבונותו, כשהוא מכריח את הדוכס המורד לצאת לגלות בקונסטנטינופול.
הערות שוליים

↑  דמטרה היה בנו של גיאורגי הראשון ואלדה האלנית
קובץ INF

קובץ INF הוא קובץ להתקנת תוכנה או מנהל התקן, שבשימוש מערכות ההפעלה של חלונות. הקובץ שכיח בהתקנת מנהלי התקנים לרכיבי חומרה. לחלונות יש את התוכנה IExpress, המשמשת ליצירת התקנה הנעזרת בקובצי INF. קובץ ה-INF מהווה חלק מה-Setup API של חלונות, ומ-Windows Installer היורשת שלה. בנתיב ב-C:\windows\inf מאוחסנים קובצי INF שונים.
מבנה

הקובץ בנוי כקובץ טקסט פשוט. המבנה של קובץ INF דומה למדי למבנה קובץ INI. הוא מכיל מקטעים המגדירים את אופן העתקת הקבצים, רישום מפתחות ב-Registry, וכדומה.
כל קובצי ה-INF מכילים מקטע המציין את גרסת החלונות לה מיועד הקובץ ([Version]), וכן חתימה שבחלונות 9x היא $CHICAGO$ ובחלונות NT, 2000, וXP‏ היא$WINDOWS NT$. רוב שאר הקובץ מותאם באופן מיוחד לרכיב המותקן. קובץ INF יכול לדוגמה להכיל את השורות הבאות:
[autorun]
open=example.exe
או
[autorun]
open=example.bat
icon=cd.ico
הערות שוליים

↑  אנגלית: "INF file" או "Setup Information file" -קובץ מידע התקנה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קובץ CIF

קובץ מידע קריסטלוגרפי (באנגלית: Crystallographic Information File או בראשי תיבות CIF) הוא פורמט תקני של קובץ טקסט המייצג מידע קריסטלוגרפי, שנוסח על ידי האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה (IUCr). פורמט CIF פותח על ידי קבוצת עבודה על מידע קריסטלוגרפי ב-IUCr בתמיכת ועדת IUCr למידע קריסטלוגרפי וועדת IUCr לכתבי עת.
הפורמט של הקובץ פורסם לראשונה על ידי הול, אלן ובראון ב-1991‏ ועבר מאז עדכונים. הגרסה העדכנית כיום היא גרסה 1.1. המפרט המלא של הפורמט מצוי באתר IUCr. תוכנות מחשב רבות להצגת מבנה מולקולרי תומכות בפורמט זה, כולל Jmol.
פורמט זה קשור לפורמט mmCIF קיצור של CIF מקרומולקולרי, שנועד לשמש כאלטרנטיבה לפורמט PDB המשמש את בנק מידע החלבונים (Protein Data Bank). כמו כן קשורה לפורמט "מסגרת המידע הקריסטלוגרפי" (Crystallographic Information Framework), מערכת נרחבת של פרוטוקלי תקשורת המבוססים על מילוני נתונים וכללים יחסיים המבוטאים ביישומים ממחושבים שונים, כולל גם, אך לא רק, קובץ מידע קריסטלוגרפי ו-XML.
ראו גם

מאגר המידע המבני של קיימברידג'
הערות שוליים

↑  Hall SR, Allen FH, Brown ID (1991). "The Crystallographic Information File (CIF): a new standard archive file for crystallography". Acta Cryst. A47: 655–685.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Brown ID, McMahon B (2002). "CIF: the computer language of crystallography". Acta Crystallogr B. 58 (Pt 3 Pt 1): 317–24. PMID 12037350.
קונדוטיירי

פסל ברתולומאו קולאוני, פסלו של הקונדיטיירה של ונציה
קונדוטיירי (באיטלקית: Condottieri, נהגה: [kondotˈtjɛːri]; לשון רבים. ביחיד: קונדוטיירוֹ או קונדוטיירֶה) היו מנהיגיהם של ארגונים צבאיים, קבוצות מתנדבים או כנופיות שכירי חרב, ששימשו בקבלנות כצבאות בערי המדינה האיטלקיות בתקופת ימי הביניים המאוחרים ובעידן הרנסאנס.
רבים מפקודיהם השכירים של הקונדוטיירי לא היו איטלקים וערי המדינה נזקקו לשירותיהם בהיעדר נכונות של אזרחי המדינות לשירות צבאי.
צבאות הקונדוטיירי היו מורכבים בעיקרם מלוחמים רכובים וחמושים בנשק קר. הנשק החם שעמד לרשותם הסתכם בכמות זעומה של תותחים ורובי ארקבוז פרימיטיביים. בשנים האחרונות של תפקודם של צבאות הקונדוטיירי ברחבי איטליה יצא להם שם רע של אנשים בעלי נאמנות בעייתית למעסיקיהם. כמו כן, יוחס להם סגנון לחימה לא-יעיל שנועד במכוון להפחית את האפשרות לאבדות בנפש משני הצדדים. ניהול המלחמות האפקטיבי התנהל למעשה שלא בשדה הקרב אלא במזימות ותככים שקדמו לקרבות.
כניסתו של צבא יעיל יחסית למרחב האיטלקי, צבא צרפת של שרל השמיני בראשית המלחמות האיטלקיות, שם קץ לעידן הקונדוטיירי כאשר מחץ את הגנותיהן של כל ערי המדינה שעמדו בדרכו בכוח הארטילריה המהירה והיעילה יחסית שהציג. קרנם של הקונדוטיירי ירדה, אך המסורת של משמר שכירי חרב נשארה באיטליה עוד זמן רב, דוגמה לה הוא המשמר השווייצרי שפעל עד המאה ה-19 וחלק ממנו פעיל עד היום בהגנה על ארמון האפיפיור בקריית הוותיקן ברומא.
קונדואקן

| --- | --- |

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  טבסקו (מדינה) טבסקו
 ראש העיר:  טיטו קמפוס פיידרה[דרושה הבהרה]
 תאריך ייסוד:  1625 
 שטח:  10 קמ"ר
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  21,003 (2020)
 קואורדינטות:  18°03′55″N 93°10′27″W﻿ / ﻿18.065363333333°N 93.174300277778°W﻿ / 18.065363333333; -93.174300277778 
 אזור זמן:  UTC -6
 cunduacan.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קונדואקן(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קונדואקן(למפת טבסקו רגילה) וייארמוסה קארדנאס קומלקלקו פרונטרה מפרץ מקסיקו צ'יאפס קמפצ'ה ורא. וא. גואט.קונדואקן(למפת טבסקו מוגדלת) וייארמוסה קארדנאס קומלקלקו פרונטרה מפרץ מקסיקו צ'יאפס קמפצ'ה וראקרוס ואחאקה גואטמלהקונדואקן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קונדואקן (בספרדית: Cunduacán; ידועה גם כנטיבידד דה קונדואקן, בספרדית: Natividad de Cunduacán) היא עיר במדינת טבסקו אשר במקסיקו.
אוכלוסיית העיר מנתה בשנת 2010 19,923 תושבים, וראש העיר הוא טיטו קמפוס פיידרה.
קונדה נאסט טראבלר

| --- | --- |

 תדירות:  8 שנה 
 מו"ל:  הוצאת קונדה נאסט 
 תאריכי הופעה:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0893-9683
 www.cntraveler.com
 
קונדה נאסט טראבלר (באנגלית: Condé Nast Traveler) הוא כתב עת אמריקאי שמתפרסם בידי Condé Nast Publications. מקורו בדיוור שנשלח בידי מועדון דיינרס (Diners Club). מועדון שראשיתו ב-1953, שערך רשימות של בתי עסק שמשתמשים בכרטיס. הוא החל לכלול בתוכו פרסומות ב-1955. על מנת למשוך יותר מפרסמים, הוא נעשה כתב עת שלם, The Diners Club Magazine, ב-1960. מאוחר יותר הוא קרא לעצמו Signature. קונדה נאסט רכשו את Signature ב-1986, והשיקו אותו מחדש תחת שמו הנוכחי שנה אחרי כן.
כעת המגזין מתמחה בתיירות יוקרה וסוקר מלונות, מוצרים ושירותים יקרים. חלק גדול ממנו מיועד לתיירים עסקיים.
בנוסף לכתיבה אודות אתרים אקזוטיים שונים כך שהקוראים יוכלו לטייל אליהם, הוא גם מדרג מתקנים כמו בתי-מלון ושדות-תעופה. כותרת המשנה של כתב-העת היא "האמת בנסיעות". כתב העת היוקרתי מפרסם סקירות רק של בתי המלון הטובים ביותר בעולם, והפרסומות בו הן של מותגי יוקרה, בכללם שאנל, בולגארי, יגואר, מרצדס ודולצ'ה וגבאנה.
מדי אוגוסט קונדה נאסט טראבלר מציגים תקציר של אתרי התיירות המועדפים עליהם וכוללים גם סקירה כוללנית וגם מידע ייעודי על ארצות ואזורים מסוימים. אלו נקראים רשימת "Wendy Perrin's Top Travel Specialist".
קונדה נאסט טראבלר יוצא לאור במטה Condé Nast Publications ארצות הברית בכיכר טיימס 4, ניו יורק.
יש גם מהדורה בריטית, היוצאת לאור בידי משרדי קונדה נאסט בבית ווג בלונדון. ההבדל העיקרי בין שתי המהדורות הוא שהמהדורה הבריטית משתמשת בכתיב אנגלי עבור הכותרת: Condé Nast Traveller. המתכונת והתוכן הם דומים מאוד לאלו של המהדורה האמריקאית.
קובננטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק שיוט
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 יצרן:  אינגליש אלקטריק 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1939
 תקופת השימוש:  1940–1943 (כ־3 שנים) 
 דגם קודם:  טנק שיוט סימן 4
 דגם עוקב:  קרוסיידר
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  1,771 
 מידע טכני
 אורך:  5.79 מטרים (תותח קדימה)
 רוחב:  2.62 מטרים
 גובה:  2.24 מטרים
 משקל:  18 טון
 מהירות:  48 קמ"ש
 טווח פעולה:  160 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 340 כוח סוס
 שריון:  40-7 מילימטר פלדה
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 2 ליטראות 40 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע מקביל BESA‏ 7.92 מ"מ
 
טנק השיוט סימן 5 "קובננטר" (A13 סימן 3) (באנגלית: Covenanter) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח בשנת 1939 ונכנס לשירות בין השנים 1940–1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. הקובננטר היה החמישי בסדרה של טנקי השיוט ששירתו בשנות המלחמה הראשונות, הוא היה הראשון שפותח עם שם ייחודי. השם "קובננטר" מתייחס לקובננטורים שהיו קבוצה דתית בסקוטלנד, בדומה לטנקי השיוט שבאו אחריו השם נבחר משום שהתחיל באות "C" המסמנת "שיוט" (Cruiser).
ייצור הקובננטר החל בשנת 1939 לפני שנבנו אבות טיפוס לבחינת הכלי, כתוצאה מכך בעיות מכניות רבות התגלו בטנק והוא מעולם לא נשלח לשירות בשדה הקרב, במקום זאת הוא שימש לאימונים והגנה מקומית בבריטניה. הבעיה העיקרית של הקובננטר הייתה מערכת קירור המנוע, שגם לאחר החלפתה נותרו תקלות רבות, וטנקי הקובננטר נטו להתחמם ולהתקלקל באופן תמידי.
למרות הבעיות הרבות בכלי, יוצרו סך הכל 1,771 כלים ששימשו כאמור לאימון, ניסוי בציוד חדש וכפלטפורמה לטנקי גישור וכדומה. הכלי הוצא משירות בשנת 1943 כאשר הוא הוחלף החל משנת 1940 בקרוסיידר (טנק שיוט סימן 6).
דגמים עיקריים

קובננטר סימן 1: הדגם המקורי.
קובננטר סימן 2: הוספת רדיאטור (מבוסס על שמן) לקירור המנוע.
קובננטר סימן 3: התקנה של שני רדיאטורים, שינוי מקום צינור המפלט והוספת פילטרים לאוויר.
קובננטר סימן 4: שדרוג הקלאץ'.
כלים מבוססים על הקובננטר:
קובננטר CS: טנק 'סיוע קרוב' (Close Support), בעל תותח הוביצר 76.2 מ"מ ששימש בעיקר לירי פצצות עשן לסיוע בקרב.
קובננטר OP פיקוד: טנק פיקוד ותצפית (Observation Post)
קובננטר AMRA נגד מיקוש: הוספת מיקון נסיוני בקדמת הטנק לפיצוץ מוקשים ויצירת מעבר לכלים הבאים.
לקריאה נוספת

George Forty, World War II Tanks, London: Osprey Automotive, 1995
קוליאקאן

| --- | --- |
סמל קוליאקאןסמל קוליאקאן

מבט מהאוויר על קוליאקאן
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  סינלואה סינלואה
 ראש העיר:  Sergio Torres Félix
 תאריך ייסוד:  29 בספטמבר 1531 
 שטח:  65 קמ"ר
 גובה:  64 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  808,416 (2020)
  ‑ צפיפות:  10,396 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  24°47′25″N 107°23′16″W﻿ / ﻿24.790277777778°N 107.38777777778°W﻿ / 24.790277777778; -107.38777777778 
 אזור זמן:  UTC -7
 www.culiacan.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קוליאקאן(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו קוליאקאן(למפת סינלואה רגילה) מסטלאן לוס מוצ'יס גואסבה אסקואינפה דה אידלגו לה קרוס אל פוארטה דורנגו האוקיינוס השקט  מפרץ קליפורניה  ב. ק. ד.  נאי. סונורה צ'יוואווהקוליאקאן(למפת סינלואה מוגדלת) מסטלאן לוס מוצ'יס גואסבה אסקואינפה דה אידלגו לה קרוס אל פוארטה דורנגו האוקיינוס השקט  מפרץ קליפורניה  ב. ק. ד.  נאיאריט סונורה צ'יוואווהקוליאקאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוליאקאן רוסלס (בספרדית: Culiacán Rosales), או בקיצור קוליאקאן (‏האזנהקובץ:CuliacánPronunciation.ogg‏Ⓘ‏), היא בירת מדינת סינלואה במקסיקו.
היסטוריה

במקום בו נמצאת כיום העיר הייתה קיימת התיישבות ילידית בשם "קולוואקאן" (שם אשר ממנו התפתח השם "קוליאקאן") במשך מאות שנים לפני בואם של הספרדים במאה ה-16.
ב-1531 הקפיטן הספרדי נוניו דה גוסמאן ייסד במקום את סן מיגל דה קוליאקאן. במאות הבאות קוליאקאן נותרה עיר קטנה יחסית.
ב-1823, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, קוליאקאן קיבלה מעמד של עיר והיא נכללה בשטחי מדינת אוקסידנטה. ב-1830 מדינת אוקסידנטה פוצלה למדינות סונורה וסינלואה, וקוליאקאן נבחרה להיות בירת סינלואה.
בשלב מסוים שם העיר שונה לקוליאקאן רוסלס כהוקרה לאנטוניו רוסלס, שהיה איש צבא מקסיקני ומושל מדינת סינלואה.
כלכלה

כלכלת קוליאקאן מסתמכת על מסחר במוצרים מחלקים אחרים של סינלואה, כמו מוצרים חקלאיים ודגים מאזורי החוף, חקלאות בפני עצמה, הכוללת בין היתר גידול עגבניות, מלפפונים, פלפלים, אבטיחים, מנגו, סויה, אורז, חיטה ודורה, גידול מקנה ותיירות.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של סינלואה והאוניברסיטה הקתולית של קוליאקאן.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי הפדרלי של בצ'יגואלטו, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.
קפלר-10b

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  קפלר 10
 קבוצת כוכבים:  דרקון
  ‑ עלייה ישרה:  285.67942245537670 מעלה
  ‑ נטייה:  50.24130600481639 מעלה
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת חוץ-שמשי
 תאריך גילוי:  10 בינואר 2011 
 מגלה:  טלסקופ החלל קפלר 
 שיטת גילוי:  transit method 
 מקום גילוי:  טלסקופ החלל קפלר 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  0.01660604137 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.06 
 זמן הקפה:  0.8374914887±0.0000001783 יממה
 נטיית מסלול:  85.1±4.3 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  1.489±0.037 רדיוס כדור הארץ
 ממדים:  18,600±383 קילומטר
 מסה:  3.57±0.53 מסת ארץ
 אלבדו:  0.58 
 מסדי נתונים
 Extrasolar Planets Encyclopaedia:  רדיוס כדור הארץ/ דף נתונים
 SIMBAD:  דף נתונים
 
הדמיה של קפלר 10B
קפלר 10-בי (באנגלית: Kepler-10b) הוא כוכב הלכת הארצי הראשון שהתגלה מחוץ למערכת השמש על ידי טלסקופ החלל "קפלר". קפלר 10-בי נתגלה לאחר מספר חודשים של איסוף נתונים במהלך משימת "קפלר" של נאס"א, שמטרתה לגלות כוכבי לכת דמויי כדור הארץ העוברים מול הכוכבים אותם הם מקיפים.
קפלר 10-בי שוכן קרוב מאוד לכוכב שלו, קפלר 10, וכתוצאה מכך חם מדי מכדי לאפשר קיום של צורות חיים. התגלית של כוכב הלכת פורסמה על ידי נאס"א ב-10 בינואר 2011.
גילוי כוכב הלכת

סוכנות החלל האמריקאית, נאס"א, שלחה טלסקופ מיוחד, שנקרא על שם האסטרונום הגרמני, יוהאנס קפלר, ותפקידו היה להגיע לידי איתור של כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש.
במבט על עצמת האור של כוכב - שמש, במקרה הזה, הכוכב קפלר 10, ניתן לראות שהעוצמה משתנה באופן מחזורי. פעם ביום, בערך, העוצמה יורדת מעט.
הסיבה לכך היא שעצם כלשהו, במקרה הזה כוכב לכת, עובר בין הכוכב לבין המתבוננים, ואז יורדת עוצמת האור. כך גילו את כוכב הלכת קפלר 10-בי, שהמיוחד בו שהוא כוכב הלכת הראשון שהתגלה, בעל קרקע מוצקה.
תכונות

קפלר 10, הכוכב שמכיל בתוכו את קפלר 10-בי, ממוקם 560 שנות אור ממערכת השמש שלנו והוא נמצא בתוך קבוצת הכוכבים דרקון. קפלר 10 בערך באותו גודל כמו השמש שלנו, עם גיל מוערך של 12 מיליארד שנים.
כוכב הלכת קפלר 10-בי הוא כוכב הלכת הראשון שנמצא במסלול של הכוכב קפלר 10. בעקבות זאת, הוא כוכב הלכת מסדר B של קפלר 10.
קפלר 10-בי בעל קוטר של פי 1.4 משל כדור הארץ, ומסה גדולה פי 3.33 יותר מזו של כדור הארץ. הוא מאוד קרוב במסלולו לשמש שלו. הוא מקיף אותה פעם ביום. הוא מאוד חם, כ־1,800 מעלות קלווין. כך שגם ברזל יהיה במצב נוזל על פניו. אין אפשרות לחיים על כוכב לכת זה.
טלסקופ החלל קפלר

טלסקופ החלל קפלר הוא טלסקופ המיועד לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ.
באמצעותו, נערכות תצפיות על יותר מ-100,000 כוכבים במטרה לגלות ליקויים מחזוריים של הכוכבים על ידי כוכבי לכת שמקיפים אותם. המשימה היא חלק מפרויקט דיסקברי של נאס"א הכולל משימות ייעודיות בעלות נמוכה, ונקראת על שמו של יוהאנס קפלר, אסטרונום גרמני בן המאה ה-17.
טלסקופ החלל "קפלר" של נאס"א גילה את כוכב הלכת הראשון מחוץ למערכת השמש שלנו.
דיאגרמה של טלסקופ החלל קפלר
קודון סיום

הקוד הגנטי. ברבע העליון הימני מוצגים שלושת קודוני הסיום
בגנטיקה, קוֹדוֹן סיום (או קודון טרמינציה) הוא קודון (צירוף של שלושה נוקלאוטידים) המופיע ב-DNA וב-RNA והמסמן למנגנון ייצור החלבונים כי בנקודה זו יש להפסיק את התרגום. קודון הסיום מסמן, לפיכך, את סופה של השרשרת הפפטידית (שרשרת חומצות האמינו) המסונתזת מגן מסוים.
בקוד הגנטי קיימים שלושה קודוני סיום: הקודון UAG מכונה באנגלית Amber ("ענבר"), UGA מכונה Opal ("אופאל"), ו-UAA מכונה Ochre ("אוכרה"). UAG היה הראשון שהתגלה והוא קרוי על שם אחד ממגליו, הביולוג האריס ברנשטיין (Harris Bernstein); פירוש שם משפחתו בגרמנית הוא "ענבר". הקודונים שהתגלו לאחר מכן קרויים, בדומה, על שם צבעים.
לשלושת קודוני הסיום אין בתא מולקולות tRNA תואמות, זאת בניגוד לכל שאר הקודונים. כשהריבוזום (האברון המשמש לסינתזת חלבונים) נתקל בקודון סיום, נשאר הקודון "חשוף", עקב היעדרה של מולקולת tRNA תואמת שתיצמד אליו. דבר זה מביא להיצמדותם של חלבונים הקרויים "גורמי שחרור", אשר מנתקים את הריבוזום מהשרשרת הפפטידית החדשה ומביאים לסיום התרגום.
מוטציות רבות בגנום של יצורים חיים ממירות קודון רגיל, המקודד לחומצת אמינו, בקודון סיום. מוטציה נקודתית בנוקלאוטיד בודד עשויה לגרום לכך, ומוטצייה זו קרויה מוטציית פסק. הדבר גורם לייצור חלבון קטוע ובמקרים רבים בלתי-פעיל. מספר מחלות תורשתיות באדם נגרמות כתוצאה ממוטציה הממירה קודון רגיל בקודון סיום. במקרה ההפוך גורמת מוטציה להמרה של קודון סיום בקודון רגיל; אזי מתקבל חלבון ארוך מהרגיל, אף הוא במקרים רבים בלתי-פעיל. קודוני הסיום התגלו באמצעות מוטציות מסוג זה.
ראו גם

מוטציית פסק
קפה פרוקופ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסעדה, בית קפה 
 כתובת:  13 Rue de l'Ancienne Comédie 
 מיקום:  הרובע השישי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1686
 תאריך פתיחה רשמי:  1686 
 קואורדינטות:  48°51′11″N 2°20′20″E﻿ / ﻿48.853055555556°N 2.33875°E﻿ / 48.853055555556; 2.33875
 www.procope.com
  (למפת פריז מוגדלת) קפה פרוקופ(למפת פריז רגילה) קפה פרוקופ
 
קפה פרוקופ (בצרפתית: Café Procope) ב- l'Ancienne Comédie, ברובע השישי של פריז הוא אחת מהמסעדות העתיקות בפריז. הוא נפתח ב-1686 בידי הסיציליאני פרנצ'סקו פרוקופיו די קולטלי, וקיבל את ההשראה מההיסטוריון פרוקופיוס, שספרו "אנקדוטה", שהיה ידוע עליו מזה זמן רב, התגלה בספריית הוותיקן ופורסם בפעם הראשונה בשנת 1623. הוא גולל את השערוריות של יוסטיניאנוס הראשון, קיסריתו הרקדנית לשעבר וחצרו.
היסטוריה

קפה פרוקופ, ברחוב שנקרא אז rue des Fossés-Saint-Germain-des-Prés, החל כבית קפה שם יכלו בני האצולה האופנתיים לשתות קפה, המשקה האקזוטי שהוגש בעבר במסבאות, או לאכול סורבה, מוגש בכוסות חרסינה בידי מלצרים בלבוש "טורקי" אקזוטי.
נשות הלווייה שהופיעו בקפה פרוקופ בימיו הראשונים נעלמו במהרה. ב-1689 נוסדה הקומדי פראנסז מעברו השני של הרחוב, מכאן שמו המודרני של הרחוב – ופרוקופ נודע כבית קפה :"תיאטרלי", ונותר כך. ב-18 בדצמבר 1752 שרוסו פרש לפרוקופ לפני שהסתיימה הצגת מחזהו האחרון, נרקיס, כשהוא מודע מאוד, כעת כשהעפיל לפסגת ההצלחה, הוא אמר בפרהסיה, כמה משעמם היה הכול על הבמה.
הייתה זו תערובת שאין לה אח ורע שהפתיעה מבקרים, אם כי אף אחד לא הבחין בהיעדרן של נשים. לואי, האביר ממאיי ב- Les Entretiens des caffés ציין בשנת 1702: "בתי הקפה הם מקומות נעימים ביותר, וכאלה שאדם יכול למצוא בהם את כל סוגי האנשים. שם ניתן למצוא אצילים צעירים, מנעימים את זמנם, שם ניתן לראות את המלומדים שבאו לנוח מכובד מעמסו של המחקר, שם ניתן להתבונן באחרים עתירי משמנים. אלה, בקול מורם, מהללים את כל שצריך לקלס, ומאשימים את כל שראוי לשבח. כמה מבדר לבעלי שאר הרוח להיות שופטי הטעם הטוב ולהחליט בטון תקיף מה בא על קיצו."
לכל אורך המאה השמונה עשרה, הייתה בראסרי פרוקופ מקום המפגש של הממסד האינטלקטואלי ושל ה-nouvellistes הרכילאים, ששיחותיהם נרשמו בדוחו"ות המשטרה.
לא כל האנציקלופדיסטים שתו ארבעים כוסות קפה כמו וולטר, שערבב את שלו בשוקולד, אבל הם נפגשו בפרוקופ, וכך גם בנג'מין פרנקלין, 

ג'ון פול ג'ונס ותומאס ג'פרסון.
אלן-רנה לסאז' תיאר את ההמולה בפרוקופ בספרו La Valise Trouvée ‏ (1740): "יש גאות ושפל בקורותיהם של כל האנשים, אצילים וטבחים, צלולים ושיכורים, תוהו ובוהו, כולם מפטפטים במקהלה לשמחת לב." 

"בערבוביה הדמוקרטית ההולכת וגוברת ראוי לציין שעדיין אין בנמצא נשים", ציין לואי-סבאסטיין מרסייה כמה שנים אחרי מותו של וולטר,
 וכך "נדמה כי כל עבודותיו של יליד פריז זה נעשו בשביל עיר הבירה. היא שעמדה עמד בראש מעייניו כשכתב. ביצירתו פנה אל האקדמיה הצרפתית, לקהלה של הקומדי פראנסז, לקפה פרוקופ ולחוג מוסקטרים צעירים. כמעט לא היה דבר אחר בטווח ראייתו."
המצנפת הפריגית, שתהיה לסמלה של החירות, הוצגה לראשונה בפרוקופ במהלך המהפכה. רובספייר והקורדליירים דנטון ומארה השתמשו כולם בבית הקפה כמקום המפגש שלהם. לקוח מפורסם אחר היה אלכסנדר פון הומבולדט, שאכל כאן ארוחת צהריים מדי יום במהלך שנות העשרים של המאה ה-19, החל מ-11.00 בבוקר עד לצהריים. קפה פרוקופ שמר על חותמו הספרותי. אלפרד דה מיסה, ז'ורז' סאנד, גוסטאב פלאנש, הפילוסוף פייר לרו', קוקי, עורכו של הלה מונד ואנטול פראנס היו כולם אורחים קבועים. בתקופת הקיסרות השנייה ביקר כאן דרך קבע אוגוסט ז'אן-מארי ורמורל מה-Le Reforme או לאון גמבטה

ודנו בתוכניתם לרפורמה חברתית.
קפה פרוקופ עבר שיפוצים והתחדשות ב-1988–1989 בסגנון המאה ה-18. הקירות נצבעו באדום בסגנון פומפיי, והותקנו בו נברשות בדולח, דיוקנאות סגלגלים של אישים ולקוחות בעלי שם מן העבר, ופסנתר. המלצרים הולבשו במדים מהפכניים לכאורה. הקפה הוותיק ביותר בפריז ממשיך לפעול מאז היווסדו ב-1686 ברחוב rue de l'Ancienne Comedie.
ראו גם

קפה ספרות (סנקט פטרבורג)
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003; עמ' 48, 194.
הפילוסופית, מאת פטר פרנגה, תרגום מגרמנית: יוסיפיה סימון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009
הערות שוליים

↑  בין אם פרוקופיו היה תוספת לשמו או לא, בנו, נקרא בשם מישל פרוקופ-קוטו Michel Procope-Couteau (1684–1753), היה רופא, בונה חופשי משנת 1727, וסופר, שנון ורודף תענוגות שנעשה הספרן של הפקולטה לרפואה בשלהי ימיו . (Gordon R. Silber, "In Search of Helvetius' Early Career as a Freemason" Eighteenth-Century Studies 15.4 (Summer 1982, pp. 421-441) pp 432ff.
↑  Jean Leclant, "Coffee and cafés in Paris, 1644-1693" in Robert Foster and Orest Ranum, eds., Food and Drink in History: Selections from the Annales (Baltimore) 1979).
↑  E. P. Shaw, "The Chevalier de Mouhy's Newsletter of 20 December 1752" Modern Language Notes 70.2 (February 1955, pp. 114–116), p. 116.
↑  Les cafés sont des lieux fort agréables et où l’on trouve toutes sortes de gens et de différents caractères. L’on y voit de jeunes cavaliers bien faits, qui s’y réjouissent agréablement ; l’on y voit aussi des personnes savantes qui viennent s’y délasser l’esprit du travail de cabinet ; l’on y en voit d’autres dont la gravité et l’embonpoint leur tiennent lieu de mérite. Ceux-ci, d’un ton élevé, imposent souvent silence au plus habile, et s’efforcent de louer tout ce qui est digne de blâme et de blâmer tout ce qui est digne de louange. Quel divertissement pour des gens d’esprit de voir des originaux s’ériger en arbitres du bon goût et décider d’un ton impérieux ce qui est au-dessus de leur portée!" Quoted in Paul Lacroix, Journaux et critiques littéraires au XVIIIe siècle (1878) (on-line text)
↑  מרגל משטרתי דיווח ב-1749 באחד מהסופרים הגסים Mairobert, שאחרי כן כתב את "הביוגרפיה" המשמיצה של Mme du Barry: "לדבר על ארגונו מחדש של הצבא, אמר Mairobert, בקפה פרוקופ שכל חייל שנקרתה בדרכו ההזדמנות צריך לפוצץ את בית המשפט לכל הרוחות, מאחר שההנאה היחידה שלו היא לטרוף אנשים ולשלוח לכלא חפים משפע." (quoted in Robert Darnton, "An Early Information Society: News and the Media in Eighteenth-Century Paris" The American Historical Review 105.1 (February 2000, pp. 1-35) p. 9 and note.
↑  ב-15 ביוני 1790, אחרי שהאספה הלאומית נעלה את ישיבתה כדי להתאבל על מותו של בנג'מין פרנקלין, ה"חברים האמיתיים של החרות" נפגשו בפרוקופ. M. de la Fite,, עורך דין, ניהל את טקס האזכרה לפני דיוקנו של פרנקלין, שהיה תלוי שם, ביחד עם אלו של וולטר ונכבדים אחרים (Daniel Jouve, Alice Jourve, and Alvin Grossma, Paris : Birthplace of the U.S.A.); Gilbert Chinard, "The Apotheosis of Benjamin Franklin Paris, 1790-1791" Proceedings of the American Philosophical Society 99.6, (December 1955), p 443.
↑  Arthur Morris, in Notes and Queries 16 August 1890:188.
↑  Mercier, Tableau de Paris, VI:222, quoted in Georges May, "The Eighteenth Century" Yale French Studies No. 32, Paris in Literature (1964, pp. 29–39), p.31.
↑  J. P. T. Bury, Gambetta and the National Defence: A Republican Dictatorship in France (New York) 1936.
↑  The Great Cafes of Paris
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1087301882  VIAF: 58144647639721874756   WorldCat (עם VIAF): 58144647639721874756 
בקפה פרוקופ; מאחור, משמאל לימין: המרקיז דה קונדורסה, לה הרפה, וולטר (עם זרועו מורמת) ודני דידרו
תפנים קפה פרוקופ בסגנון המאה ה-18
קרב סבולדר

קרב סבולדר (בנורווגית: Slaget ved Svolder) (נודע גם כקרב "סבולד", "סוולד") היה קרב ימי אשר התרחש בתיארוך לספטמבר 999 או 1000. הקרב התרחש במערב הים הבלטי על יד האי ההיסטורי סבולדר (כיום חלק מריגן) אשר במצר ארסונד בין ציו של אולאף טריגפאסון לבין קואליציה של מלכי דנמרק ושוודיה ועוד דוכס נורווגי.