stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון סורסוק
ההיסטוריה של המוזיאון

המבנה הוקם ב-1912 ברחוב סורסוק (אנ') שברובע רמייל (אנ') בביירות על ידי ניקולאס סורסוק (אנ') בתור בית מגוריו. ניקולס היה אספן תמונות וחפצי אמנות שהחזיק בביתו. עם מותו ב-1952 הוריש את ביתו לעיריית ביירות כדי שתפתח במקום מוזיאון לאמנות עתיקה ואמנות מודרנית. בצוואתו ביקש להקדיש אולם תצוגה לציירים לבנונים.
בתשע השנים עד פתיחתו הרשמית של המוזיאון הפך אותו נשיא לבנון, כמיל שמעון, למשכן אירוח עבור אורחים רמי מעלה.
ב-1957, עוד לפני פתיחתו הרשמית, הציג המוזיאון תערוכה במרכז אונסק"ו בביירות, שכללה 664 רפרודוקציות צבעוניות ממוסגרות של יצירות מאסיה, אירופה ואמריקה.
ב-1961 נפתח המוזיאון רשמית לקהל הרחב והציג קונספט של מרחב פתוח, שבו הוצגו התערוכות. מאז היפתחו הציג המוזיאון מעל 100 תערוכות.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, שפרצה ב-1975, נסגר המוזיאון מדי פעם אך הצליח להישאר פתוח רוב תקופה זו.
בשנת 2000 החלה הנהלת המוזיאון בתהליך תכנון של חידוש המוזיאון, על מנת להפוך אותו למוזיאון מודרני. תכנון השינוי נמסר לאדריכל הצרפתי ז'אן מישל וילמוט ולאדריכל הלבנוני ז'אק אבו חאלד. עבודות השיפוץ החלו ב-2008 והסתיימו ב-2014, וב-8 באוקטובר 2015 נפתח המוזיאון מחדש.
ב-4 באוגוסט 2020 נפגע המוזיאון בצורה משמעותית בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות. אירוע זה גרם לסגירתו של המוזיאון לתקופה ארוכה ולעבודות שימור ותיקון הנזקים ליצירות האמנות.
מבנה המוזיאון

מבנה המוזיאון מייצג אדריכלות לבנונית עם השפעות עות'מאניות ואיטלקיות (במיוחד מוונציה). המבנה הוקם באזור יוקרתי של ביירות וסביבו נבנו בתי יוקרה נוספים. המוזיאון כולל אולם תצוגה מרכזי בשם "אולם הסתיו" (Salon d'Automne). חזית המוזיאון מתאפיינת בגרם מדרגות כפול ומפואר ובחלונות מקושטים בויטראז'ים.
במהלך החידוש, שהחל ב-2008, הוגדל שטח המוזיאון מ-1,500 מ"ר ל-8,500 מ"ר, בעיקר על ידי חפירת ארבע קומות תת-קרקעיות, כדי לא לפגוע במבנה ההיסטורי. במסגרת הפרויקט נפתחו חללי תצוגה נוספים ונבנו ספריית מחקר, אודיטוריום, סדנת שחזור ומחסנים נוספים לאוספים אמנותיים, וכן חנות ומסעדה. היקף ההשקעה בפרויקט זה היה כ-12 מיליון דולר.
תערוכות ותצוגות

המוזיאון מציג מגוון של תערוכות, כשרבות מהן מתמקדות בציירים ערבים ובמיוחד לבנונים. תערוכות נוספים מציגות סוגי אמנות נוספים, כמו שטיחים, צילומים, קרמיקה, וכן סדרה של 15 הדפסי חיתוכי עץ יפניים מודרניים, שניתנו במתנה למוזיאון על ידי שגרירות יפן בלבנון. במוזיאון מוצגים הרהיטים המקוריים של ניקולאז סורסוק.
בין האמנים שיצירותיהם הוצגו במוזיאון ניתן למנות את שפיק עבוד (אנ'), מונה בסילי סאהנוי (אנ'), רפיק שרף (אנ'), סאלוה ראודה שוקר (אנ'), קייס ואן דונגן, פול גויראגוסיאן (אנ') ואחרים:
1969: אמנות פלסטית בשירות האדריכלות
1974: אמנות איסלמית
1993: מחווה לג'אן חליפה
1997: רטרוספקטיבה לעומאר אונסי (אנ')
1999: מחווה לז'ורז' שחאדה
2000:
תערוכה של מקס ארנסט
קולאז'ים וציורים של סרגיי פאראז'אנוב (אנ')
2003: רטרוספקטיבה למוסטפא פארוק (אנ')
2015: נופי ביירות, 160 שנים של תמונות
2016:
הנפילה, דניאל ג'נדרי (Danielle Genadry)
ציורי אסדור בזדיקיאן (צר')
תערוכה של עלי צ'רי (אנ')
אמנות ואקולוגיה
תערוכה של סוזאן הילר (אנ')
תערוכה של אדליטה חוסני-ביי (Adelita Husni-Bey)
2017
פבריק (תעשייה)
העולמות של ווילי ארקטינגי
געגועיו של האריר סרקינסיאן
ציונים וצבעים: מחווה לאמין אל באצ'ה
פירות שינה (מתוך הביאנלה של שרג'ה ה-13)
2018:
"המלאכה", תערוכה של מונירה אל קדירי (Monira Al Qadiri)
"סיפורו של עץ הגומי", תערוכתו של עבד אל קדירי (Abed Al Kadiri)
תערוכת צילומים של סיי טוומבלי
מייצג רב תחומי ŠamaŠ של זאד מאולטקה (אנ')
"יציאות חולפות", תערוכה
"אי-שקט בעבר", תערוכה
"דירות נטושות, תצוגת מערכות", תערוכת ציורים של גרגורי בוחקג'יאן (אנ')
2019:
"לור ומאזן: התכתבות", תערוכה
"מפעל האשליות: אוסף פואד דבאס ופרשנויות עכשוויות", תערוכה
"בעלבכ, ארכיון של נצח", תערוכה מבעלבכ
"פיקאסו ומשפחתו", תערוכה
"בנקודה הדוממת של העולם המתהפך, יש את הריקוד", תערוכה
ראו גם

ארמון סורסוק
משפחת סורסוק
הערות שוליים

↑   אסתר זנדברג, סצינת האמנות בביירות מתעוררת לחיים עם קצת עזרה מאדריכלי על, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2015
↑  נזק למוזיאון בעקבות הפיצוץ בנמל, באתר hyperallergic.com
↑  מוזיאון סורסוק מתאושש מהפיצוץ, באתר france24.com
↑  חידוש מוזיאון סורסוק, באתר aliph-foundation.org
↑  בעקבות לחצים נדל"ניים נהרסו רבים מאותם בתים והוחלפו ברבי קומות והמוזיאון הוא בין המבנים המקוריים היחידים שנשארו ברחוב סורסוק וסביבתו
↑  רטרוספקטיבה לעומאר אונסי, באתר lorientlejour.com
↑  תערוכת מקס ארנסט, באתר  lecommercedulevant.com
↑  תערוכת סרגיי פאראז'אנוב, באתר rdl.com.lb (צרפתית)
↑  רטרוספקטיבה למוסטפא פארוק, באתר lorientlejour.com
↑  תערוכת נופי ביירות, באתר libnanews.com
↑  ציורי אסדור בזדיקיאן, באתר life.executive-magazine.com
↑  אמנות ואקולוגיה, באתר artforum.com
↑  תערוכה של אדליטה חוסיין-באי, באתר lebtivity.com
↑  פבריק, באתר hospitalityservices.com.lb
↑  געגועיו של האריר סרקינסיאן, באתר universes.art
↑  ציונים וצבעים: מחווה לאמין אל באצ'ה, באתר artforum.com
↑  פירות שינה (מתוך הביאנלה של שרג'ה ה-13), באתר universes.art
↑  תערוכתה של מונירה אל קדירי, באתר trebuchet-magazine.com (צרפתית)
↑  תערוכתו של עבד אל קדירי, באתר mutualart.com
↑  מייצג רב תחומי ŠamaŠ, באתר lepetitjournal.com (צרפתית)
↑  תערוכת "אי-שקט בעבר", באתר onorient.com
↑  תערוכת "דירות נטושות, תצוגת מערכות", באתר hyperallergic.com
↑  התערוכה משקפת את ההרס שגרמה מלחמת האזרחים בלבנון
↑  תערוכת "בעלבכ, ארכיון של נצח", באתר albawaba.com
↑  תערוכת "פיקאסו ומשפחתו", באתר executive-bulletin.com
| משפחת סורסוק |
| --- | --- | --- |
| אישים | איבון קוקריין • ניקולס סורסוק (אנ') | מוזיאון סורסוק בביירות |
| אתרים בלבנון | מוזיאון סורסוק • ארמון סורסוק • רחוב סורסוק (אנ') • מלון סופר הגדול (אנ') | מוזיאון סורסוק בביירות |
| אתרים בארץ ישראל | בית סורסוק • חאן סורסוק • בירכת סורסוק | מוזיאון סורסוק בביירות |
| כללי | משפחת סורסוק • רכישות משפחת סורסוק (אנ') | מוזיאון סורסוק בביירות |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309185505171  BnF: cb12205992z (data)  GND: 3010495-6  ISNI: 0000 0001 2156 7477  LCCN: n85090673  SUDOC: 030695449  ULAN: 500307595  VIAF: 129923518   WorldCat (עם VIAF): 129923518
מילסטריט

| --- | --- |
בר בעיירה
בר בעיירה
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 פרובינציה:  מנסטר מנסטר
 מחוז:  מחוז קורק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,555 (2016)
 קואורדינטות:  52°03′37″N 9°03′40″W﻿ / ﻿52.060277777778°N 9.0611111111111°W﻿ / 52.060277777778; -9.0611111111111 
 אזור זמן:  UTC
 www.millstreet.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מילסטריט(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מילסטריט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מילסטריט (באירית: Sráid an Mhuilinn; באנגלית: Millstreet) היא עיירה קטנה, במערב מחוז קורק, דרום אירלנד. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בעיר, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה 1,555 אנשים.
היסטוריה

ארנת "Green Glens Arena" אשר ממוקמת בעיירה, אירחה את אירוויזיון 1993, ובכך הפכה את מילסטריט לעיר הקטנה ביותר שאירחה את התחרות אי פעם.
תרבות

למרות אוכלוסייתה הקטנה, מילסטריט אירחה אירועים רבים. ארנה "גלנס" היא אחת ממרכזי הסוסים הגדולים ביותר באירלנד, ובנוסף, העיירה אירחה את מהדורת האירוויזיון לשנת 1993.
הכנסייה הקתולית בעיירה מוקדשת להילולת פטריק הקדוש.
ערים תאומות

צרפת פומרי לה ויקומט, צרפת (מ־1985)
תחבורה

מילסטריט היא חלק מקו הרכבת "Mallow - Killarney - Tralee" של רשת הרכבות האירית. תחנת הרכבת "מילסטריט" נפתחה בשנת 1853 ונסגרה לתנועת סחורות בשנת 1976.
הערות שוליים

↑  Census 2016 - Small Area Population Statistics (SAPMAP Area) - Settlements - Millstreet, Central Statistics Office, 2016
↑  Millstreet station, משרד התחבורה האירי, 31.8.2007
תחנת הרכבת "מילסטריט"
מיקוריזה

מיקוֹריזה (mycorrhiza; על פי האקדמיה ללשון העברית: שֻׁתְּפָנוּת פטרייה–שורש) היא מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי הצמח.
מקור השם ביוונית: מיקו פירושו פטרייה, ריזה פירושו שורש.
תפטיר של פטרייה מסוג Amanita מסביב לקצוות שורשי צמח
רוב הפטריות מקיימות קשר מסוג זה, וקשר זה תורם לשני הצדדים. הפטרייה נהנית מספיגת הפחמימות מהצמח הפונדקאי בעוד הצמח סופג מינרלים מתפטיר הפטרייה. קורי התפטיר מכסים שטח פנים גדול וקולטים מינרלים חיוניים לצמחים. מרבית הצמחים אינם מתפתחים היטב בלי מיקוריזות, ועל כן חקלאים בדרך כלל מוסיפים נבגי פטריות לדשנים בתוספת לג'יברלינים ואוקסינים.
הזרימה הציטופלסמית של המיקוריזה מהירה בהרבה מאשר הלחץ האוסמטי הרגיל של השורשים ולכן המיקוריזה יכולה להעביר בין שורש לשורש מינרלים וחומרים חיוניים אחרים במהירות. המעבר של מינרלים עולה לפטרייה באנרגיה, כ"תשלום" הצמח מעביר לה סוכרים מהפוטוסינתזה ותוצרים אחרים כמו עמילן, ליפידים וחלבונים משורשי הצמח. כמו כן, הפטרייה מגנה על הצמח ממחלות ופתוגנים באדמה.
נהוג לחלק את המיקוריזות לשני סוגים עיקריים:
אקסומיקוריזות, שבהן הקורים אינם חודרים לשורשים אלא גדלים ברשת צפופה סביבם. מיקוריזות כאלו נפוצות באזורים ממוזגים, והן מגדילות את עמידותם של העצים בפני השינויים העונתיים.
אנדומיקוריזות נפוצות בהרבה מאשר האקסומיקוריזות, הן נוצרות בכ-80% מהצמחים הווסקולריים. בהן הקורים חודרים לתוך השורשים ורק כ-2–3 סנטימטרים של תפטיר יוצאים החוצה לקרקע. דבר זה מאפשר חיבור עמוק יותר בין תאי הצמח לתפטיר אך הוא בא במחיר שטח הפנים שיכלו להשיג באקסומיקוריזה.
יישומים מסחריים של המיקוריזה

טיפוח מיקוריזה בגידולים חקלאיים מעלה את היבולים, מונע זיהום מי תהום ויש לה תפקיד חשוב בספיחת גזי חממה לאדמה.
הערות שוליים

↑  שֻׁתְּפָנוּת פִּטְרִיָּה–שֹׁרֶשׁ במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑   נטע אחיטוב, פטרייה קטנטנה שפותחה בישראל עוקפת את הטכנולוגיה הכי מתקדמת בלכידת פחמן, באתר הארץ, 13 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555870705171  LCCN: sh85089197  NDL: 00565832  NKC: ph291272
מייק וינקלמן

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1981 (בן 43) פון דו לק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרדו 
 תחום יצירה:  אמנות דיגיטלית, עיצוב גרפי 
 www.beeple-crap.com
 
מייק וינקלמן (נולד ב-20 ביוני 1981), הידוע בכינויו Beeple או Beeple Crap, הוא אמן דיגיטלי אמריקאי, מעצב גרפי ואנימטור. וינקלמן ידוע בשימוש במדיות מגוונות לצורך יצירות קומיות ומעולם הפנטזיה, המספקות פרשנויות פוליטיות וחברתיות, תוך שימוש בדמויות מתרבות הפופ. כך עשה גם ביצירתו הבולטת, "יומיום: 5000 הימים הראשונים" (Everydays: the First 5000 Days), שהיא קולאז' של תמונות מסדרה שיצר בשם "יומיום" (Everydays). יצירה זו נמכרה ב-11 במרץ 2021 במחיר של 69,346,250 דולר, הסכום השלישי בגובהו בהיסטוריה אשר שולם עבור יצירת אמנות של אמן חי. זה אסימון חסר תחליף ראשון שנמכר במכירה פומבית על ידי בית המכירות כריסטי'ס.
ילדותו וחינוכו

וינקלמן גדל בצפון העיר פונד דו לק, בוויסקונסין. בנעוריו וינקלמן לא שאף להיות אמן. בשנת 2003 הוא סיים את לימודיו במדעי המחשב באוניברסיטת פרדו. במהלך לימודי תואר ראשון בילה את רוב זמנו הפנוי בעבודה יצירתית על פרויקטים של סרטים דיגיטליים קצרים וכפי שתיאר זאת: "אמנות דיגיטלית מופשטת מוזרה". לאחר סיום לימודיו עבד וינקלמן כמעצב אתרים, ובזמנו הפנוי המשיך לעבוד על הפרויקטים היצירתיים שלו, אותם כינה: Beeple stuff.
קריירה אמנותית > "יומיום"

וינקלמן החל את סדרת "יומיום", הכוללת סיום יצירת אמנות אחת בכל יום, ב -1 במאי 2007. מאז הוא לא החמיץ יום אחד של יצירה. וינקלמן סיפר כי המשיך ליצור אף ביום חתונתו ובימי הולדתם של ילדיו. הפרויקט החל בהשראת טום ג'אד, אשר יצר ציור בכל יום, במשך שנה. וינקלמן חשב שזו תהיה דרך מועילה לחדד את כישורי הרישום שלו. בשנים שלאחר שנת היצירה הראשונה הוא התמקד לאורך שנה שלמה במיומנות, או מדיום אחד. כך את שנת 2012 הקדיש ל-אדובי אילוסטרייטור ואת שנת 2015 ל-4D-Cinema. עבודותיו של וינקלמן מתארות לעיתים קרובות עתיד דיסטופי. פעמים רבות הוא עושה שימוש בדמויות מוכרות מן התרבות הפוליטית או מהפוליטיקה כדי ליצור סאטירה על אירועים בזמן הווה.
חלק מיצירותיו של וינקלמן שולבו באוסף אביב/קיץ 2019 של לואי ויטון.
קריירה אמנותית > יצירות מסחריות

וינקלמן יצר מאות לולאות וי.ג'יי(אנ'), והוציא אותן לאור ברישיון חופשי של Creative Commons. היות היצירות ברישיון חופשי הביאה לכך שאמנים רבים השתמשו בהן כרקע חזותי לקונצרטים, כך עשו אריאנה גרנדה, ג'סטין ביבר, צ'יילדיש גמבינו וניקי מינאז'. כך אף היה באירועים שונים, בהם: פרסי הווידאו קליפים של MTV ושני מופעי סופרבול. וינקלמן ביצע עבודות גם עבור מותגים גלובליים, כולל נייקי, אפל, ו-Space X.
קריירה אמנותית > מכירות אסימונים חסרי תחליף

וינקלמן החל למכור אסימונים חסרי תחליף ליצירות אמנות אשר הבעלות בהם מאומתת באמצעות בלוקצ'יין, באתר Nifty Gateway באוקטובר 2020. אחת מן היצירות הללו, Crossroads, השתנה לאחת משתי הנפשות, בהתאם לתוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. היצירה נמכרה תמורת 66,666.66 דולר ונמכרה שוב, תמורת 6.6 מיליון דולר, בפברואר 2021.
"יומיום: 5000 הימים הראשונים", קולאז' של תמונות מסדרת "יומיום", הועמד למכירה פומבית בכריסטי'ס ב־25 בפברואר 2021 ונמכר תמורת למעלה מ-69 מיליון דולר ב־11 במרץ 2021. "יומיום" הוא ה-NFT הראשון שנמכר על ידי בית מכירות פומביות בולט, והוא פריט המכירה הראשון בחברת כריסטי'ס שאת תמורתו ניתן לשלם באתריום.
חיים אישיים

וינקלמן מתגורר בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. הוא נשוי ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

1 2  "EVERYDAYS: THE FIRST 5000 DAYS". Christie's. נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Rapkin, Mickey (17 בפברואר 2021). "'Beeple Mania': How Mike Winkelmann Makes Millions Selling Pixels". Esquire (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Damiani, Jesse. "From Crypto To Christie's: How Beeple Put Digital Art On The Map—And Then Catalyzed Its Market". Forbes (באנגלית). נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A CGI Master Made a New Artwork Every Day for 10 Years. Here Are The Results". www.vice.com (באנגלית). נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baldegg, Kasia Cieplak-Mayr von (7 באוקטובר 2011). "Creativity Is Hustle: Make Something Every Day". The Atlantic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Meg (27 באוגוסט 2015). "This Illustrator Has Created A Picture A Day For The Last Eight Years". Fast Company (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, Avery (3 בינואר 2020). "Beeple on creating a zombie Mark Zuckerberg and flesh-eating Baby Yoda to examine the times". The Verge (באנגלית). נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Thaddeus-Johns, Josie (24 בפברואר 2021). "Beeple Brings Crypto to Christie's". The New York Times. נבדק ב-3 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Christie's Auction House Will Now Accept Cryptocurrency". Bloomberg.com (באנגלית). 18 בפברואר 2021. נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Howcroft, Elizabeth; Carvalho, Ritvik (1 במרץ 2021). "How a 10-second video clip sold for $6.6 million". Reuters. נבדק ב-3 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Solomon, Tessa (25 בפברואר 2021). "Beeple NFT Artwork Sells for $6.6 M. Ahead of Viral Christie's Auction". ARTnews. נבדק ב-26 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reyburn, Scott (11 במרץ 2021). "JPG File Sells for $69 Million, as 'NFT Mania' Gathers Pace". The New York Times. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1057017930  LCCN: no2024035319  VIAF: 4685161882028534100004   WorldCat (עם VIAF): 4685161882028534100004 
מתוך הסדרה "Everydays", יוני 2016
יצירה של מייק וינקלמן, 2015
מיקופלווה

| --- | --- |
סמל מיקופלווהסמל מיקופלווה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת בלפאטפלווה
 שטח:  14.41 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  640 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°03′18″N 20°19′12″E﻿ / ﻿48.055°N 20.32°E﻿ / 48.055; 20.32 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.mikofalva.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מיקופלווה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מיקופלווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מיקופלווה (בהונגרית: Mikófalva) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם במיקופלווה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 856 תושבים ובשנת 2023 רק 648 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-13 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי מיקופלווה

יהודים חיו במיקופלווה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 34 | 590 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 10 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 3 | 1,561 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי מיקופלווה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת בלפאטפלווה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בלפאטפלווה • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • מיקופלווה • מונושבל • נג'ווישניו • סילוואשווארד |  |
מטען מרחבי

באופטיקה של יונים (ion optics) מטען מרחבי (space charge) הוא מושג המציין את התפלגות המטען במרחב.
בחישוב מסלולי התנועה של חלקיקים טעונים, בקירוב ראשון מחושבת התנועה של כל יון בהשפעת השדות החשמליים והמגנטיים החיצוניים המופעלים עליהם, ואולם מכיוון שהיונים מפעילים כוחות חשמליים זה על זה - קירוב טוב יותר הוא לחשב גם את התפלגות המטען המרחבי ואת השדה החשמלי הנוצר בעקבות כך.
תופעת המטען המרחבי נצפית בחומרים דיאלקטרים (כולל בריק). בחומרים מתכתיים שבהם מטען זורם בחופשיות, המטען המרחבי מתפזר ומסוכך, כך שלכל רוחב המתכת ישנו פוטנציאל חשמלי אחיד.
תופעת המטען המרחבי נצפתה לראשונה על ידי תומאס אדיסון בניסויים בשפופרות ריק.
מיידוגורי

| --- | --- |

נמל התעופה הבינלאומי מיידוגורי (אנ')
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 מדינה:  בורנו
 תאריך ייסוד:  1907
 גובה:  320 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,110,000 (21 במרץ 2022)
 קואורדינטות:  11°50′00″N 13°09′20″E﻿ / ﻿11.833333333°N 13.1555555555555°E﻿ / 11.833333333; 13.1555555555555
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניגריה מוגדלת) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהמיידוגורי(למפת ניגריה רגילה) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהמיידוגורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיידוגורי (באנגלית: Maiduguri) היא בירתה של מדינת בורנו שבצפון-מזרח ניגריה. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 מתגוררים בעיר כ-1.11 מיליון תושבים.
היסטוריה

מיידוגורי הוקמה ב-1907 על ידי הבריטים כמחנה צבאי בעקבות סמיכות המקום לקמרון הגרמנית ולצ'אד הצרפתית, באזור בו שכנה מיידוגורי ההיסטורית, שהייתה בירת אימפריית קאנם בורנו.
משנות ה-60 התרחשו בעיר מהומות על בסיס אתני בשל ההרכב האתני והדתי של העיר, הכולל שבטים אתניים רבים שרובם מוסלמים, ומיעוט נוצרי. היו שם אירועים אלימים על בסיס דתי ב-1988 וב-2001. בפברואר 2006 היו בעיר מהומות רבות בעקבות פרסום קריקטורות מוחמד על ידי עיתונאי דני. במהומות נהרגו 15 קתולים על ידי מוסלמים, והוצתו 13 כנסיות.
הערות שוליים

↑  Nigeria: States & Agglomerations - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550541005171  BnF: cb144531411 (data)  GND: 4318204-5  LCCN: n81085347  MusicBrainz: c429514c-4b14-48c1-b0f7-f8790e6528a3  SUDOC: 099483246  VIAF: 148934191   WorldCat (עם VIAF): 148934191 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ניגריה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מים מתוקים

מפלי ניאגרה
מבנה השקוע בתוך בריכת מים מתוקים
מים מתוקים הם מים שיש בהם כמות נמוכה של מלחים מומסים, בעיקר מלח בישול, ובכך הם שונים ממי ים, שבהם כמות ניכרת של מלחים. למרות שמם, אין מתיקות במים אלו והכוונה היא שהם ערבים לשתייה. מקורם של כל המים המתוקים במשקעים מאדי המים שבאטמוספירה, שמגיעים לאגמים, נהרות ומאגרי מים אחרים ביבשה באופן ישיר או לאחר המסה של שלג או קרח (ראו מחזור המים בטבע). מים מתוקים חיוניים לקיומם של מינים רבים של בעלי חיים, בעיקר באזורים מדבריים.
מים מתוקים אינם בהכרח ראויים לשתייה בידי אדם – פעמים רבות נדרש טיהור שלהם ממזהמים כימיים או ביולוגיים לשם הפיכתם למי שתייה. הביקוש למים המתוקים חורג מעבר לשימוש השוטף של האדם ולצורך בהם בחקלאות. מערכות קירור רבות דורשות מים מתוקים לפעולתן התקינה, בין היתר קירור ליבותיהם של כורים גרעיניים ותחנות כוח המונעות בשרפה כגון תחנות גז טבעי ופחם. תהליכי ייצור מגוונים דורשים שימוש בכמויות משמעותיות של מים מתוקים כגון תהליכי ייצור של שבבי סיליקון, וגם תהליכים אחרים כגון כרייה.
גבישי זירקון עתיקים שנמצאו על ידי חוקרים בג'ק הילס (Jack Hills) שבאוסטרליה המערבית מעידים על קיומם של מים מתוקים בכדור הארץ לפני כ-4 מיליארד שנה. חקירת גבישי הזירקון זיהתה איזוטופים קלים של חמצן, שהם בדרך כלל תוצאה של אינטראקציה בין מים חמים ומתוקים לבין סלעים, המתרחשת כמה קילומטרים מתחת לפני כדור הארץ. התגלית תומכת בהשערה על פיה יבשות ומים מתוקים אפשרו היווצרות של חיים בתוך פחות מ-600 מיליון שנה לאחר היווצרות כדור הארץ.
המחסור במים מתוקים

מקורות המים המתוקים בעולם מתרוקנים מסיבות רבות, בהן הגידול באוכלוסייה האנושית, ההתחממות הגלובלית, בצורת, ניצול יתר של מאגרים קיימים ועוד. ככל שאוכלוסיית העולם תגדל, והיא צפויה לגדול ב-50% עד אמצע המאה ה-21, הביקוש למים מתוקים יגבר והמחסור יורגש בחלקים נרחבים יותר של העולם. כדי להתמודד עם הביקוש ההולך וגדל למים מתוקים מושקעים מאמצי פיתוח רבים שמטרתם לייעל את השימוש הקיים במים המתוקים מצד אחד ומנגד – להגדיל את היצע המים המתוקים באמצעים טכנולוגיים המאפשרים התפלה, מיחזור ושימוש חוזר במים המתוקים.
דגים

דגים מושפעים משיעור מלח הבישול המומס במים בהם הם חיים. רוב זני הדגים לא יכולים לחיות גם במים מתוקים וגם במים מלוחים, אף על פי שיש מספר מינים, כגון סלמון, שמסוגלים לכך. לדגי מים מלוחים יש גישה לכמויות לא מוגבלות של מלח, לכן המטבוליזם שלהם מנסה להוציא מגופם כמה שיותר מלח ולהשאיר בגופם כמה שיותר מים, בעוד דגי מים מתוקים עושים את ההפך – יש להם יותר מדי מים ופחות מדי מלח.
4 דגי מים מתוקים:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
ראו גם

התייבשות
הערות שוליים

↑  יוגב ישראלי, נחשפה העדות המוקדמת למים מתוקים בכדור הארץ, באתר ynet, 16 ביוני 2024
↑  Hamed Gamaleldien, Li-Guang Wu, Hugo K. H. Olierook, Christopher L. Kirkland, Uwe Kirscher, Zheng-Xiang Li, Tim E. Johnson, Sean Makin, Qiu-Li Li, Qiang Jiang, Simon A. Wilde, Xian-Hua Li, Onset of the Earth’s hydrological cycle four billion years ago or earlier, Nature Geoscience 17, 2024-06, עמ' 560–565 doi: 10.1038/s41561-024-01450-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553005305171  GND: 4058507-4  LCCN: sh85051939  NKC: ph341323
מטען קלע

מטען קלע בעיראק.
התהוות ראש החץ של מטען הקלע
מטען קלע הוא מטען חבלה בעל מבנה מעוגל המוצב לרוב בצדי דרכים או אל מול המטרה. הפאה המופנית לעבר המטרה היא בעלת מבנה כיפתי קעור; בעת הפעלת החנ"מ שבתוך המטען היא מתנתקת ומועפת במהירות קדימה בצורת קלע כבד העשוי מתכת.
טווח הקלע עשוי להגיע לעשרות מטרים ולחדור גם רכב קרבי משוריין שאיננו ממוגן בכבדות. בשתי זירות ידוע שנעשה בו שימוש רב, בלבנון על ידי ארגון החזבאללה נגד כוחות צה"ל, ובעיראק על ידי אנשי אל-קאעידה נגד הכוחות האמריקניים.
מיכל פיינבלט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוגוסט 1984 (בת 40) בני ברק, ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 משקל:  52 ק"ג 
 גובה:  1.62 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו
 משקל:  עד 52 ק"ג
 
מיכל פיינבלט (נולדה ב-26 באוגוסט 1984) היא ג'ודוקא עבר ישראלית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא ארבע פעמים אלופת ישראל וייצגה את ישראל באולימפיאדת אתונה 2004. פיינבלט גם ייצגה את ישראל בתחרויות החתירה במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020). היא הספורטאית הישראלית הראשונה שהתחרתה גם במשחקים האולימפיים וגם במשחקים הפאראלימפיים.
ביוגרפיה

פיינבלט נולדה בבני ברק להוריה תמר וראובן. בגיל 4 החלה להתאמן בהתעמלות ובגיל 11 החלה להתאמן במקביל גם בג'ודו במועדון של המאמן רמז ממיסטבלוב. כשהייתה בת 13, החליטה להתמקד בג'ודו ובנערותה החלה להתחרות בתחרויות בינלאומיות יחד עם נבחרת ישראל.