stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריס דה מק-מהון
הקומונה הפריזאית והרפובליקה השלישית > תחילת כהונתו כנשיא

ב-24 במאי 1873 נבחר מק-מהון לנשיא צרפת על ידי רוב מלוכני באספה הלאומית. כהונת הנשיא נקבעה לשבע שנים. במשך כשנה וחצי הוביל מק מהון את הדיונים ליצירת חוקה רפובליקאית, שפורסמה בפברואר 1875. במרכזה של חוקת הרפובליקה החדשה עמדה דמותו של נשיא צרפת. פרלמנט בן שני בתים נוצר, וכן ממשלה בראשות ראש ממשלה שהייתה כפופה הן לנשיא והן לפרלמנט. אולם דווקא הנושא הנעדר מן החוקה, השאלה בדבר כינון המונרכיה מחדש וזהותו של מלך צרפת העתידי אם יהיה כזה (נכדו של המלך שארל העשירי, אנרי, המכונה "אנרי החמישי" או הנסיך פיליפ, רוזן פריז, נכדו של המלך לואי פיליפ), היה בראש סדר היום הציבורי. לפיכך נתפסה החקה כהסדר זמני.
הקומונה הפריזאית והרפובליקה השלישית > המשבר ב-16 במאי ולאחריו

ב-16 במאי 1877 ראה מק-מהון כי דעת הקהל נוטה לכיוון רפובליקני, וכי רעיון המלוכה נדחק לשוליים. הוא עשה ניסיון אחרון להציל את הרעיון המלוכני, פיטר את ראש הממשלה הרפובליקני, ז'יל סימון, ומינה במקומו את הדוכס אלבר דה ברוי המלוכני (Jacques-Victor-Albert, 4th duc de Broglie). האספה הלאומית סרבה לתמוך בממשלה החדשה ודיוניה הושהו על ידי הנשיא למשך חודש ובסופו של דבר פוזרה בחודש יוני בעזרת החלטה של הסנאט והוכרזו בחירות חדשות. בבחירות שנערכו באוקטובר 1877 זכה גוש השמאל הרפובליקני בראשותו של לאון גמבטה ברוב מוחץ ומק-מהון נאלץ להסכים להקמת ממשלת שמאל בראשות ז'ול-ארמאן דופור (Jules Armand Dufaure). לאחר בחירות נוספות בהן זכה השמאל הגיש מק-מהון את התפטרותו לפרלמנט ב-28 בינואר 1879.
את ארבע-עשרה שנותיו הנותרות בילה הרחק מהזירה הציבורית בטירת משפחתו במונקרסון (Montcresson) שבחבל הלואר. הוא נקבר בקריפטה של האינווליד בפריז.
הערות שוליים

↑  גנאלוגיה של משפחת מק-מהון
| נשיאי צרפת |
| --- | --- | --- |
| הרפובליקה הצרפתית השנייה | ז'אק-שארל דופונט דה ל'אור • לואי נפוליאון בונפרטה | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית השלישית | אדולף טייר • פטריס דה מק-מהון • ז'יל גרווי • מארי פרנסואה סדי קארנו • ז'אן קזימיר-פרייה • פליקס פור • אמיל לובה • ארמאן פלייר • רמון פואנקרה • פול דשאנל • אלכסנדר מילראן • גסטון דומרג • פול דומר • אלבר לברן | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית הרביעית | ונסן אוריו • רנה קוטי | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית החמישית | שארל דה גול • ז'ורז' פומפידו • ואלרי ז'יסקר ד'אסטן • פרנסואה מיטראן • ז'אק שיראק • ניקולא סרקוזי • פרנסואה הולנד • עמנואל מקרון | דגל צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295967005171  PLWABN: 9810535800105606  BnF: cb13557696p (data)  GND: 117518123  ISNI: 0000 0000 5098 7975  LCCN: nr91028717  Léonore: 240830  NTA: 175184607  RERO: 02-A003547056  SELIBR: 73342  SUDOC: 052487350  VcBA: 495/322351  VIAF: 24767114   WorldCat (עם VIAF): 24767114
פאבל סביניין

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1787 (יוליאני) 
 פטירה:  9 באפריל 1839 (יוליאני) (בגיל 51) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  מ-1813 
 
פאבל סביניין (ברוסית: Па́вел Свиньи́н;‏ 19 ביוני 1787 – 21 באפריל 1839) היה סופר, צייר ועורך רוסי פורה. הוא היה גיסו של אפולון מייקוב וחותנו של אלכסי פיסמסקי.
ביוגרפיה

סביניין, היה אנגלופיל, ולכן ליווה את אדמירל דמיטרי סניאבין במשלחת השנייה לאזור הים התיכון והועסק בקונסוליה הרוסית בפילדלפיה בין השנים 1811 ו-1813. הוא היה עוזר של הגנרל ז'אן ויקטור מארי מורו והיה נוכח במותו. ספרו הראשון, Sketches of Moscow and St. Petersburg 1813, הופיע לראשונה בפנסילבניה באנגלית. הוא השאיר את אחד התיאורים הכתובים הראשונים של מוזיקת הכנסייה השחורה בארצות הברית והשיק את פרסום המגזין הספרותי Otechestvennye Zapiski ב-1818.
סביניין היה ביחסי ידידות עם סופרים רוסים רבים, כולל פושקין וגוגול, וקידם את הקריירה של איכרים מוכשרים. בשנת 1830 עזב את הבירה והתיישב באחוזתו הכפרית ליד גליך. סביניין חיבר כמה רומנים ומחזות היסטוריים, מדריך לסנט פטרבורג ופרבריה (ב-5 כרכים, 1816–1828) וקטלוג של נשקיית הקרמלין (1826). האוסף האישי שלו, המכונה "המוזיאון הרוסי", הציג מספר ציורים יקרי ערך, פסלים, כתבי יד, עתיקות, מטבעות ואבני חן. הוא נמכר במכירה פומבית בשנת 1834.
כמזכירו של הנציג הדיפלומטי הרוסי בתחילת המאה ה-19, הוא צייר מספר צבעי מים של החיים באמריקה. מאוחר יותר פרסם ספר על התקופה הזאת.
הוא תיעד את החיים האמריקאיים, ומראה סצנות שהיו נחשבות לא תרבותיות או בלתי פורמליות בחוגים רבים באירופה. כגון עישון בנוכחות נשים, עישון בתוך הבית, גבר מוריד את החליפה בנוכחות נשים ועוד.
גלריה

הטבלה בפילדלפיה בזמן סופה
תפילה של מתודיסטים בפילדלפיה
העיר וושינגטון
גדודים עירוניים בפילדלפיה
חיי לילה בפילדלפיה
הערות שוליים

↑  Свиньин Павел Петрович - Биография, www.biografija.ru
↑  Darden, Robert (1996). People Get Ready: A New History of Black Gospel Music. New York: Continuum International Publishing Group. ISBN 0-8264-1752-3. Page 40.
↑  "Russian Humanitarian Encyclopaedic Dictionary"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594595905171  PLWABN: 9810570943505606  GND: 100564143  ISNI: 0000 0001 1645 8508  LCCN: n82055035  NKC: js20020925160  NTA: 070668124  RKD: 108878  SNAC: w6058x16  SUDOC: 124764533  ULAN: 500176559  VcBA: 495/275496  VIAF: 54496274   WorldCat (עם VIAF): 54496274 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאבל סביניין".
פאבל נחימוב

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1802 (יוליאני) Khmelita, רוסיה 
 פטירה:  30 ביוני 1855 (יוליאני) (בגיל 53) סבסטופול, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  St. Vladimir's Cathedral 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  בית הספר לקציני צי  מכון הצי הפטרבורגי 
 השתייכות:  הצי הרוסי הקיסרי 
 תקופת הפעילות:  מ-1818 
 דרגה:  קונטר-אדמירל, admiral, captain lieutenant, תת-אדמירל, לוטננט, אדמירל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת קרים  קרב סינופ  קרב נאווארינו  מלחמת העצמאות היוונית  המצור על סבסטופול 
 עיטורים
 עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה (1849)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1 (1847)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שנייה (1853)  אות מסדר העיט הלבן (1855)  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3 (1842)  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2 (1853)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 (1825)  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש (21 בדצמבר 1827)  מסדר סנטה אנה, דרגה 2 (1830)  מסדר אנה הקדושה, דרגה 1 עם חרבות  מסדר המושיע  מסדר האמבט  Order of Saint Anna, 2nd class with crown 
 
פאבל נחימוב (ברוסית: Павел Степанович Нахимов)‏ (5 ביולי 1802 - 12 ביולי 1855) היה אדמירל רוסי, בין המפקדים הרוסים הבולטים במלחמת קרים וכיהן כמושל צבאי של סבטופול במהלך המלחמה.
ביוגרפיה

פאבל נחימוב נולד בכפר בגוברניית סמולנסק. בשנת 1813 ביקש להתקבל לבית הספר לקציני חיל הים אך התקבל רק כעבור שנתיים. בשנת 1818, עם סיום הלימודים החל את השרות בצי הבלטי. בשנים 1821–1825 השתתף במסע סביב העולם. בשנת 1827 השתתף בקרב נברינו והיה אחראי על תותחנות באחת הספינות. בשנת 1828 קיבל לפיקודו את הקורבטה "נברין" שהייתה ספינת שלל טורקית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) היה חלק מהצי שהשתתף במצור על מצרי הדרדנלים. בשנת 1830 חזר לים הבלטי. בשנת 1834 הועבר לצי של הים השחור. בשנת 1852 קודם לפקד על קבוצת אוניות.
מלחמת קרים

בתחילת מלחמת קרים פיקד על הצי הרוסי בקרב סינופ. במהלך הקרב גרם לתבוסה מוחצת של הצי הטורקי. במהלך המצור על סבסטופול היה מפקד הצי והנמל. בפברואר 1855, לאחר הטבעת הצי, היה מפקד של החזית הדרומית של קו ההגנה הרוסי. ביוני 1855 קודם לדרגת אדמירל. ב-10 ביולי 1855 במהלך בדיקת המבצרים הקדמיים נפצע מירי צלף ונפטר לאחר יומיים. הוטמן בקתדרלת העיר.
הנצחה

בשנת 1928 פסלו בסבסטופול נהרס בהתאם לפקודת השלטונות. במהלך מלחמת העולם השנייה יוסיף סטלין החליט להחיות את זכרו. הוקמו פנימיות צבאיות ליתומים שנקראות על שמו. בשנת 1944 הוספו למערכת העיטורים הסובייטים עיטור נחימוב ומדליית נחימוב.
בשנת 1946 צולם סרט על חייו.
במשך שנים בצי הרוסי והסובייטי היו אוניות מלחמה שנקראו על שמו. כיום (2010) נמצאת בשרות סיירת גרעינית שנבנתה בשנת 1986. כמו כן אוניית נוסעים אזרחית נקראה על שמו.
ערביה (פרובינקיה רומית)

הפרובינקיות הרומיות-ערביה מודגשת
פרובינקיה ערביה הוא השם שניתן לשטח שהיה בעבר הממלכה הנבטית, לאחר סיפוחה לאימפריה הרומית בשנת 106 לספירה.
מקורות היסטוריים

המקור העיקרי שמדבר על הקמת הפרובינקיה הוא ההיסטוריון הרומי דיו קאסיוס, במאה ה-3 לספירה. הוא מספר שקורנליוס פאלמה נציב סוריה תפס את שטחי ערביה שליד פטרה והכפיף אותם לרומא. אמיאנוס מארקלינוס שחי במחצית השנייה של המאה ה-4 לספירה, מזכיר את ערביה שגובלת מצידה האחד בארץ הנבטים, שהפכה לפרובינקיה על ידי הקיסר טראיאנוס, שפעמים רבות שבר את גאוות תושביה בעת שאסרו מלחמה עם מדיה ועם הפרתים. מקורות נוספים הן כתובות וממצאים ארכאולוגיים שבהן מופיע השם פרובינקיה ערביה.
כיבוש הממלכה הנבטית והפיכתה לפרובינקיה

הקיסר טראיאנוס ניצל את מותו של המלך הנבטי רבאל השני בשנת 106 לספירה, ושלח שני לגיונות לכבוש את הממלכה. הלגיון השלישי קירנאיקה נע ממצרים לפטרה, והלגיון השישי פראטה נע מסוריה דרומה, וכבש את העיר בצרה (בוסרה בדרום סוריה). הכיבוש לא נתקל בהתנגדות חזקה מצד הנבטים. כיבוש הממלכה הנבטית היה הצעד הראשון של טראיאנוס בהשתלטות על השטחים במסופוטמיה. על מנת לחזק את שליטתו בפרובינקיה סלל טראיאנוס דרך שנקראה על שמו – 'ויה טראיאנה נובה'. הדרך החלה בעיר בוסרה בצפון והגיעה עד מפרץ אילת. כיבוש ערביה צוין על גבי מטבעות שמצד אחד מופיע טראיאנוס ומהצד השני גמל. המטבעות הוטבעו עד שנת 115 לספירה. בוסרה נקבעה כבירת  הפרובינקיה. לאחר הכיבוש אומץ השימוש ביוונית כשפת הממשל במקום הארמית והניבים הנבטיים שלה שנהגו בעבר.
שטחה של פרובינקיה ערביה

על שטחה של ערביה ניתן ללמוד לראשונה מתיאורו של הגאוגרף והאסטרונום קלאודיוס פטולמאיוס מאמצע המאה ה-2 לספירה. פטולמאיוס חיבר 'מדריך גאוגרפי' (אנ') - ספר עזר לעשיית מפות, ועל בסיסו נערכו שחזורים של מפה הכוללת את הפרובינקיות השונות והיישובים בתוכן. בערביה עוסק הפרק ה-17 מן הספר החמישי. בדרום מערבה גובלת הפרובינקיה במצרים והיא כוללת את מרכז ודרום סיני, כאשר צפון סיני נכלל במצרים. בצפון מערב היא גובלת ביהודה וכוללת את הנגב שמדרום לבקעת באר שבע. בעבר הירדן הפרובינקיה גובלת בצפון בסוריה. שני הגבולות האחרונים הפכו בשנת 135 לגבול אחד עם סוריה פלשתינה. במזרח ערביה גובלת במדבר שלא מצוין בקו ברור, עד מפרץ אילת. אלו הם הכפרים והערים שבתחומי הפרובינקיה: אבודה (עבדת), מליאתה, קלגואיה, ליסה, גובה, גיפסאריה, גרסה, פטרה, כרכמובה (כרך מואב, כרכ), נאוארה, זנאתה, אדרו, צוער, תאנה, נקלה, קלטארו, מוקה, אסבותה (חשבון), זיזה, מגוזה, מידבא, לודיה, רבאתמום (רבת מואב), אניתה, צוראתטה, בצרה לגיון, מסדה, אדרה, קורקי.
היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה ה-6 ערים בפרובינקיה ערביה. גאורגיוס מקיפרוס מנה במחצית השנייה של אותה מאה 30 שמות. אולם חלק מהם הם כפרים או אזורים.
ההיסטוריה של הפרובינקיה

במשך כל זמן קיומה של האימפריה הרומית, נשארה פרובינקיה ערביה נאמנה לקיסר, בעקבות נאמנות זו הגדיל הקיסר ספטימוס סוורוס את שטחה של הפרובינקיה לצפון, וכלל בה גם את האזור שנקרא כיום הר הדרוזים. בסוף המאה ה-3 לספירה מוזכרים במסמך הביזנטי Notitia Dignitatum יחידות צבאיות בפרובינקיה, כאשר הכוח העיקרי היה הלגיון השלישי קרינאיקה שישב בעיר הבירה בצרה. רוב היחידות איישו את הלימס הערבי (אנ'). בתקופה זו נמצא גם הלגיון העשירי פרטנסיס באילת, וכן נלקחו חלקים מפרובינקיה ערביה וסופחו לפרובינקיה פלשתינה סלוטאריס, בהם מרכז ודרום סיני, הנגב ודרום עבר הירדן. לדעתו של יורם צפריר הועברו שטחים אלו בתקופתו של הקיסר דיוקלטיאנוס, על מנת שלא לחזק את כוחו של דוכס ערביה, שהיה שולט בדיעבד בשני לגיונות, שישבו באילת ובבצרה. הפרובינקיה המשיכה להתקיים כחלק מהאימפריה הביזנטית, עד הכיבוש המוסלמי במאה ה-7 לספירה.
ההיסטוריה של הפרובינקיה > מושלי הפרובינקיה בשנים 135–305

בסוף תקופת אדריאנוס או בתחילת תקופת אנטונינוס פיוס, מושל הפרובינקיה היה אדם בשם גאיוס איליוס פוסקיאנוס. בשנת 142/3 המושל היה לוקיוס אמיליוס קארוס. בסוף שנות ה-40 המושל היה לוקיוס קלודיוס מודסטוס, שהיה קונסול רומי בשנת 152. משנת 150 היה מושל בשם לוקיוס אטידיוס קורנליאנוס, שבשנת 161 שימש מושל סוריה והובס על ידי הפרתים. בשנים 162–164 המושל היה פובליוס יוליוס גמיניוס מרקיאנוס. אחריו, בשנת 166, כיהן קווינטוס אנטיסטיוס אדוונטוס פוסטומיוס אקווילינוס. בשנים 177–179 המושל היה אדם בשם סוורוס, ובשנת 181 המושל היה יוליוס פרונטו.
בשנים 193–194 המושל היה פובליוס איליוס סוורינוס מקסימוס. ייתכן שבמקומו בא המושל מרקוס קייקיליוס פוסקיאנוס קרפריאנוס פלוראנוס, ששימש מושל לפני שנת 198. בשנים 200–202 המושל היה לוקיוס מאריוס פרפטואוס, שמאוחר יותר נעשה מושל דקיה. בשנים 204–208 המושל היה קווינטוס איאקיוס מודסטוס קרסקנטיאנוס. בתקופת ספטימיוס סוורוס ידוע שמו של מושל נוסף, קווינטוס סקריבוניוס טנקס. בתקופה שבין השנים 210–220 המושל היה לוקיוס אלפנוס אוויטיאנוס, שמאוחר יותר נעשה מושל פנוניה התחתית. בשנת 213/4 המושל היה סקסטוס פורניוס יוליאנוס. בתקופת השנים 213–221 ידוע שמו של המושל קווינטוס פלוויוס בלבוס. בשנת 218 המושל היה פיקה קיריאנוס, האוגוסטוס אלאגבאלוס הוציא אותו להורג משום שלא הצטרף למחנה תומכיו. בשנת 219 המושל היה פלוויוס יוליאנוס. בסוף תקופת שלטונו של אלאגבאלוס, הפרוקוראטור היה טימסיתאוס, שהיה גם ממלא מקום המושל. מאוחר יותר שימש כפרוקוראטור של פרובינקיה פלשתינה. ידוע כי בזמן מסוים בין השנים 180–220 שימש כמושל פובליוס פלוטיוס רומאנוס. בשנים 223–226 המושל היה קייקיליוס פליקס. בין השנים 223–235 שימש כמושל קלודיוס סולמניוס פקטיאנוס. לפני שנת 230 שימש כמושל אגנאטיוס ויקטור מריניאנוס, משום שבשנה זו כיהן כמושל מסיה העילית.
בשנת 237/8 המושל היה פרוקולוס יוליאנוס. בשנת 238/9 המושל היה מרקוס דומיטיוס ולריאנוס. בשנת 245/6 המושל היה קלודיוס קפיטולינוס. שני מושלים נוספים היו פומפוניוס סקונדיאנוס ואניוס פלאקוס, שככל הנראה כיהנו בתקופת הקיסרים הסוורים או בתחילת תקופת האנארכיה. בשנים 253–259, בתקופת ולריאנוס, המושל היה מרקוס איליוס אורליוס תאו, שבזמנו הועברו יחידות צבא לפרובינקיה מסוריה פלשתינה, ככל הנראה כדי להתכונן להתקפה הפרסית. מזמן זה ואילך כל המושלים באו ממעמד הפרשים והיו בעלי דרגת praeses. סמוך לשנת 259 המפקח היה ויויוס לופוס. בשנת 259/260 המפקח היה גלוניאנוס. בשנת 261/2 המפקח היה רופינוס ובשנת 262/3 המפקח היה יוניוס אולימפוס, שבשנת 270/1 היה מפקח מסיה התחתית. בשנת 263/4 ממלא מקום המפקח היה סטטיליוס אמיאנוס. בין השנים 264–284 יוליוס הרקליטוס שימש כמפקח. בשנת 274/5 המפקח היה איליאנוס. בשנת 278/9 המפקח היה פטרוס. אחרי שנת 264 אורליוס אנטיוכוס שימש מפקח, שייתכן שהוא אותו אורליוס אנטיוכוס שהיה מפקח באפריקה בתחילת תקופת דיוקלטיאנוס.
בתקופת שלטונו של דיוקלטיאנוס, ידוע שמו של המפקח דומיטיוס אנטונינוס. בתקופת השנים 293–305 ידועים שמות של שלושה מפקחים: אורליוס אסקלפיאדס, אורליוס פליקיאנוס ואורליוס גורגוניוס. בתקופת גלריוס ומקסימינוס דאיה, המפקח היה אורליוס איליאנוס. בסוף המאה ה-3 או בתחילת המאה ה-4, בסיאוס אסטור שימש מפקח.
לקריאה נוספת

נגב, אברהם, "הכרונולוגיה של התקופה הנבטית התיכונה", ידיעות בחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה לא (תשכ"ז) 1967, עמ' 189–202.
נגב, אברהם, "פרשיות בתולדות עבדת", אילת (קבץ): הכנוס הארצי השמונה-עשר לידיעת הארץ, ירושלים, תשכ"ג, 118–148.
יגאל ידין, "ממלכת הנבטים, הפרובינקיה ערביה, פטרה ועין גדי לאור התעודות מנחל חבר", אילת (קבץ): הכנוס הארצי השמונה-עשר לידיעת הארץ, ירושלים, תשכ"ג, 149–167.
D. Kennedy, The Roman army in Jordan, London 2000
G. W. Bowersock, "A Report on Arabia Provincia", The Journal of Roman Studies, Vol. 61, (1971), pp. 219-242
Karl Strobel, "Zu Fragen der frühen Geschichte der römischen Provinz Arabia und zu einigen Problemen der Legionsdislokation im Osten des Imperium Romanum zu Beginn des 2. Jh.N.Chr. Zu Fragen der frühen Geschichte der römischen Provinz Arabia und zu einigen Problemen der Legionsdislokation im Osten des Imperium Romanum zu Beginn des 2. Jh.N.Chr", ZPE 71, (1988), pp. 251-280
P.-L. Gatier, "La Legio III Cyrenaica et l'Arabie", in dans Les légions de Rome sous le Haut-Empire, I, Lyon, 2000, p. 341-344
A. Kindler, The Coinage of Bostra (Warminster 1983).
D. Kennedy originally, "Legio VI Ferrata: The Annexation and Early Garrison of Arabia", HSCP 84 (1980) 282-309
A. Negev, "Oboda, Mampsis and Provincia Arabia", Israel Exploration Journal 17, 1967, p. 46-55. ;
M.P. Speidel, "The Roman Army in Arabia", Aufstieg und Niedergang der romischen Welt II. 8 (Berlin/New York) 687-730
M.P. Speidel, and P. Weiß, "Das erste Militärdiplom für Arabia", ZPE 150 (2004), pp. 253-265.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק ג, 3. המשטר והמנהל הביזנטי בארץ ישראל (ירון דן), עמ' 297.
↑  יורם צפריר, ‏מדוע הועברו הנגב, דרום עבר הירדן וסיני מן הפרובינקיה ערביה לפרובינקיה פלשתינה בסוף המאה השלישית לספירה?, קתדרה 30, דצמבר 1983, עמ' 56-35
↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק א, 2. האימפריה הרומית והמנהל הרומי בארץ ישראל (משה דוד הר), עמ' 23.
↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק א, 2. האימפריה הרומית והמנהל הרומי בארץ ישראל (משה דוד הר), עמ' 36.
↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק א, 2. האימפריה הרומית והמנהל הרומי בארץ ישראל (משה דוד הר), עמ' 46.
↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק א, 2. האימפריה הרומית והמנהל הרומי בארץ ישראל (משה דוד הר), עמ' 54.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 027774171  VIAF: 238754610   WorldCat (עם VIAF): 238754610
פ.צ. קופנהגן

פ.צ. קופנהגן (בדנית: Football Club København או F.C. København, או פשוט FCK) הוא מועדון כדורגל דני מעיר הבירה, קופנהגן. המועדון הוקם ב-1992 כתוצאה מאיחוד של 2 מועדונים גדולים בקופנהגן. הקבוצה נחשבת למועדון הכדורגל הבולט ביותר בליגת העל הדנית ולזכות המועדון ישנם 14 תוארי אליפות ושמונה גביעים, והוא השתתף בליגת האלופות פעמיים בתולדותיו, ונחשב לאחד המועדונים הדניים המצליחים ביותר באירופה.
המועדון משחק באצטדיון פארקן, אשר מארח גם את משחקיה הביתיים של נבחרת דנמרק. מאז הקמת המועדון ב-1992 התפתחה יריבות מרה בין קופנהגן לבין היריבה העירונית ברונדבי, והמשחקים ביניהם המכונים הדרבי של קופנהגן או ה-"New Firm" (כרפרנס ל-"Old Firm"), והם נחשבים למשחקים החמים ביותר במהלך העונה בליגת העל הדנית.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1 ביולי 1992 כמיזוג בין קבוצת קופנהגן בולקלוב, שזכתה ב-15 אליפויות, לבין יריבתה העירונית, בולקלובן 1903, שזכתה בשבע אליפויות.
כבר בעונתה הראשונה זכתה הקבוצה המאוחדת באליפות דנמרק ובגביע האינטרטוטו האירופי. מגביע אופ"א הודחה לאחר הפסד לקבוצת אוסר הצרפתית. בעונה העוקבת הובילה בנקודה ערב המחזור האחרון, אך הפסד 2–3 לאודנסה בולדקלאב העניק את האליפות לסילקבורג.
בשנים 1995–2000 לא עמדה הקבוצה בציפיות בליגה המקומית ובאירופה, אך זכתה בשני גביעי מדינה (1995, 1997), בגביע הליגה (1998) ובסופרקאפ (1995), ורק בתחילת המאה ה-21 חזרה לפסגת הכדורגל הדני. בעונת 2000/2001 זכתה קופנהגן באליפות דנמרק, ולאחר מכן הצליחה להדיח את אייאקס אמסטרדם מגביע אופ"א לפני שהודחה על ידי בורוסיה דורטמונד הגרמנית.
בשנת 2002 הייתה הקבוצה קרובה לזכות בפעם השנייה ברציפות בתואר לאחר שהצליחה למחוק פער של עשר נקודות מיריבתה המרה ברונדבי, אך בסופו של דבר הפסידה את התואר בשל הפרש שערים נחות. קופנהגן זכתה באליפויות של השנים 2003, 2004 ו-2006 לאחר תחרויות עיקשות עם ברנדבי, וגם זכתה בגביע המקומי בשנת 2004 וברויאל ליג (גביע סקנדינביה) ב-2005 וב-2006.
בדצמבר 2005 הוחלף המאמן המצליח של הקבוצה, הנס בקה, בסטולה סולבקן, שחקן העבר הנורווגי של הקבוצה. לקראת עונת 2006/2007 חתם במועדון כוכב נבחרת דנמרק, ייספר גרונקיאר, והקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות, לאחר ניצחון 2–3 בסיכום שני משחקיה נגד אייאקס אמסטרדם במוקדמות הטורניר. הקבוצה הוגרלה ל"בית המוות" עם סלטיק הסקוטית, בנפיקה ליסבון הפורטוגזית ומנצ'סטר יונייטד האנגלית. הקבוצה סיימה אמנם במקום האחרון, אך השיגה ניצחונות מכובדים על מנצ'סטר ועל סלטיק. בסוף העונה זכתה קופנהגן באליפות שנייה ברציפות והוגרלה לשחק במוקדמות ליגת האלופות נגד אלופת ישראל, בית"ר ירושלים. לאחר התמודדות בת שני משחקים העפילה קופנהגן לשלב הבא בו התמודדה מול בנפיקה ליסבון על כרטיס לליגת האלופות, אולם קופנהגן הפסידה. משם עברה קופנהגן לגביע אופ"א שם הגיעה עד לשלב הבתים.
בעונת 2010/2011 הצליחה הקבוצה להעפיל בפעם השנייה בתולדותיה לליגת האלופות לאחר שהדיחה את רוזנבורג בשלב הפלייאוף. קופנהגן הוגרלה בבית עם ברצלונה, פנאתינאיקוס ורובין קאזאן והעפילה ממנו לשמינית הגמר אחרי ניצחון על רובין קאזאן, שני ניצחונות על פנאתינייקוס ותיקו מול ברצלונה. בשמינית הגמר הקבוצה הוגרלה נגד צלסי המפגש הראשון התקיים בפארקן בקופנהגן צלסי ניצחה 2–0 מצמד של אנלקה. משחק הגומלין הסתיים בתיקו ללא שערים ובכך סיימה קופנהגן את דרכה בליגת האלופות. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות התשיעית שלה שבעה מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת 2011/2012 הקבוצה השתתפה בשלב בפלייאוף של ליגת האלופות אולם נשרה ממנו במפתיע נגד אלופת צכיה ויקטוריה פלזן ובכך הוגרלה אוטומטית בשלב הבתים של הליגה האירופית, הקבוצה והוגרלה בבית עם סטנדרד ליאז', הנובר 96 ווורסקלה פולטבה. הקבוצה סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 הקבוצה השתתפה בשלב בפלייאוף של ליגת האלופות אולם הודחה על ידי ליל ובכך העפילה אוטומטית בשלב הבתים של הליגה האירופית, הקבוצה הוגרלה בבית עם סטיאווה בוקרשט, שטוטגרט ומולדה. הקבוצה סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
תארים

ליגת העל הדנית:
אליפויות (15) : 1992/1993, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013, 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019, 2021/2022, 2022/2023
סגנויות (7): 1993/1994, 2001/2002, 2004/2005, 2011/2012, 2013/2014, 2014/2015, 2019/2020
הגביע הדני:
זכיות (9 ): 1994/1995, 1996/1997, 2003/2004, 2008/2009, 2011/2012, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2022/23
סגנויות (4): 1997/1998, 2001/2002, 2006/2007, 2013/2014
גביע הליגה הדני
זכיות (1) : 1996
סגנויות (2): 2005, 2006
הסופר קאפ הדני
זכיות (3): 1995, 2001, 2004
רויאל ליג (אליפות הכדורגל הסקנדינבית האזורית)
זכיות (2) : 2004/2005, 2005/2006
סגנויות (1): 2006/2007
הערות שוליים

↑  אוריאל דסקל, ‏חם בקופנהאגן, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2006
| קונפרנס ליג 2024/2025 |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | אנגליה צ'לסי • דנמרק פ.צ. קופנהגן • בלגיה גנט • איטליה פיורנטינה • אוסטריה ל.א.ס.ק. לינץ • ספרד ריאל בטיס |  |
| דרג ב' | טורקיה איסטנבול בשאקשהיר • נורווגיה מולדה • פולין לגיה ורשה • גרמניה פ.צ. היידנהיים • שוודיה יורגודן • קפריסין אפואל ניקוסיה |  |
| דרג ג' | אוסטריה ראפיד וינה • קפריסין אומוניה ניקוסיה • פינלנד ה.י.ק. הלסינקי • פורטוגל ויטוריה דה גימארייש • קזחסטן אסטנה • סלובניה אולימפיה ליובליאנה |  |
| דרג ד' | בלגיה סרקל ברוז' • אירלנד שמרוק רוברס • ויילס דה ניו סיינטס • שווייץ לוגאנו • סקוטלנד הארט אוף מידלות'יאן • צ'כיה מלאדה בולסלאב |  |
| דרג ה' | מולדובה פטרוקוב חנצ'שט • שווייץ סנט גאלן • יוון פנאתינאיקוס • סרביה באצ'קה טופולה • בוסניה והרצגובינה בוראץ באניה לוקה • פולין יגילוניה ביאליסטוק |  |
| דרג ו' | סלובניה נ.ק צליה • צפון אירלנד לרן • בלארוס דינמו מינסק • קפריסין פאפוס • איסלנד ויקינגור רייקיאוויק • ארמניה נואה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018058108  VIAF: 9328149296259180670005   WorldCat (עם VIAF): 9328149296259180670005
פוסטוסוכוס

| פוסטוסוכוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון 221–201 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: ארכוזאוריה
קבוצה:: Loricata
סדרה:: ראויסוכים
משפחה:: Rauisuchidae
סוג:: פוסטוסוכוס
מינים
 Postosuchus kirkpatricki  Postosuchus alisonae
שם מדעי
 Postosuchus ‏צ'אטרג'י, 1985
תחום תפוצה


פוסטוסוכוס (שם מדעי: Postosuchus) הוא סוג של זוחל גדול אוכל בשר מהקבוצה Loricata שבארכוזאוריה. הוא היה קרובם הרחוק של התנינאים, וקרובו של הפרסטוסוכוס, שקדם לו. הפוסטוסוכוס תואר ב-1985 ומשמעות שמו היא: "התנין של פוסט (אנ')" בטקסס, בו התגלו ממצאיו לראשונה.
מאפיינים

הפוסטוסוכוס חי לפני כ-201–221 מיליון שנה בתקופת הטריאס באמריקה הצפונית. הוא דמה במראהו לתנין יבשתי גדול עם לסתות גדולות מלאות שיניים. אורכו הגיע ל-4–5 מטרים, גובהו ל-1.5 מטרים ומשקלו ל-250–300 ק"ג. יצור זה היה איטי ובעל עור קשקשים עבה. בניגוד לתנינים המודרניים היה הפוסטוסוכוס מסוגל להתרומם על שתי רגליים כדי לנוע מהר.
הפוסטוסוכוס חי בטריאס המאוחר, בערבות היבשות של טקסס והאזורים סביבה, והיה טורף על גדול בתקופה שקדמה להופעת הדינוזאורים. הוא טרף יצורים קטנים ממנו כמו תראפסידים מהקבוצה דיצינודונטים (Dicynodontia) שהיו נפוצים בתקופתו וגם ארכוזאורים אחרים כמו הדסמטוסוכוס.
הפוסטוסוכוס נכחד לאחר תקופת הטריאס, יחד עם קרוביו.
בתרבות

הפוסטוסוכוס נראה בפרק הראשון שבסדרה "ללכת עם דינוזאורים", במשחקים "עולם היורה: המשחק" ו"Jurassic World: Alive" ובסרט "דינוזאור בחיים!".
ראו גם

ראוסוכוס - קרוב משפחתו מאמריקה הדרומית
פוסטושקה

| --- | --- |
סמל פוסטושקהסמל פוסטושקה
שוק הפשפשים של פוסטושקה
שוק הפשפשים של פוסטושקה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסט:  מחוז פסקוב מחוז פסקוב
 תאריך ייסוד:  1901 
 שטח:  11 קמ"ר
 גובה:  160 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,070 (2021)
 קואורדינטות:  56°20′00″N 29°22′00″E﻿ / ﻿56.333333333333°N 29.366666666667°E﻿ / 56.333333333333; 29.366666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניפוסטושקה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניפוסטושקה(למפת מחוז פסקוב רגילה) פסקוב וליקיה לוקי  אוסטרוב נוול אופוצ'קה פצ'ורי פורחוב דדוביצ'י נובוסוקולניקי אסטו. אגם פייפסי  לנינגרד נובגורוד טבר סמולנסק בלארוס לטביהפוסטושקה(למפת מחוז פסקוב מוגדלת) פסקוב וליקיה לוקי  אוסטרוב נוול אופוצ'קה פצ'ורי פורחוב דדוביצ'י נובוסוקולניקי אסטו. אגם פייפסי  לנינגרד נובגורוד טבר סמולנסק בלארוס לטביהפוסטושקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פוסטושקה (ברוסית: Пусто́шка) היא עיר במחוז פסקוב ברוסיה, הממוקמת על נהר קרופיה 191 ק"מ דרומית לעיר המחוז פסקוב.
העיר נוסדה בשנת 1901 עקב הקמת מסילת רכבת בין מוסקבה לריגה, וקיבלה מעמד של עיר בשנת 1925. השיוך המחוזי של העיר עבר שינויים רבים במשך 65 שנה, מכיוון שמדובר במחוז גבול והשינויים בו נעשו תכופים בשנים אלו. העיקר מהווה מרכז תעשייתי גדול לתעשיית חלב.