stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן כספית
ביוגרפיה > פרסומים שנויים במחלוקת

בעקבות כתבה מאת כספית שפורסמה ב-21 ביולי 1995 ובה התקפה על התנועה לאיכות השלטון ואליעד שרגא העומד בראשה, נאלץ "מעריב" לפרסם התנצלות בולטת, שבה נאמר, בין השאר, "העובדות הפוגעות אין בהן אמת ונתפרסמו ללא בדיקה ראויה".
בשנת 1999 פרסם כספית מידע המעיד על קבלת שוחד מיני על ידי שופט בית המשפט העליון תאודור אור, בעת שזה כיהן בתפקיד שופט בית המשפט השלום ("פרשת אוחנה"). בהמשך, המידע הופרך.
ביוני 2009 הוציא דובר שגרירות ארצות הברית בישראל הכחשה לידיעה שפורסמה על ידי כספית, ובה הביא ציטוטים כביכול של הסנאטור לשעבר ג'ורג' מיטשל בגנות אופי יחסי ישראל וארצות הברית. הדובר כינה את ידיעתו של כספית "המצאה מוחלטת" ו"שערורייה" וציין כי הוא שותף לכעסו של מיטשל. בתגובה, פרסם בן כספית מאמר שכותרתו: "ג'ורג' מיטשל מכחיש – המציאות מוכיחה אחרת", ושם הציג מברק שנשלח מנציגות ישראלית גדולה בארצות הברית, שמאשר את גרסתו.
בשנת 2010 הגיש יוני קורן, עוזרו של שר הביטחון, תביעת דיבה נגד כספית ו"מעריב". בפשרה נקבע ש"מעריב" יפרסם התנצלות במדורו של כספית ויתרום 10,000 ש"ח לאגודה למען החייל.
בשנת 2010 הגישה רעיית ראש הממשלה, שרה נתניהו, תביעה בגין לשון הרע בשל פרסום כוזב בעיתון מעריב בו טען כספית כי נתניהו הייתה מעורבת בפיטורם של אנשי משק בבית ראש הממשלה, בהם אב שכול. באוקטובר 2017 הושג הסכם גישור בו נקבע כי על כספית לפרסם התנצלות וכי מעריב ישלם 50,000 ש"ח לכיסוי ההוצאות המשפטיות.
בדצמבר 2018 הגיש ראש הממשלה, בנימין נתניהו, תביעת לשון הרע נגד כספית, על שפרסם שנתניהו היה מעורב בהחלטה לשיפור תנאי הפרישה של היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, כדי להשפיע על בת זוגו של ינון, עו"ד עמית מררי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה. התביעה הסתיימה במאי 2023 בפשרה וכספית פרסם הבהרה לפיה לא ייחס לראש הממשלה כוונה לתת שוחד לינון או למררי, וכי נוכח עדותו של נתניהו הוא חוזר בו גם מדברים אחרים שפורסמו.
בדצמבר 2021 פרסם כספית טור ב"מעריב" שבו כתב בין היתר "שדמם של 45 נספי אסון מירון מרוח על ידיו" (של דרעי). אריה דרעי הגיש תביעת דיבה ובית המשפט חייב את כספית ב-28 באוגוסט 2023 לפצות את דרעי ב-40 אלף ש"ח בתוספת 20 אלף ש"ח הוצאות משפט.
כספית פרסם שהשר דודי אמסלם הודח מגדוד המילואים שבו שירתו שניהם. אמסלם הכחיש זאת וטען שכספית שיקר, וכינה את כספית "נוכל" ו"רכלן". בעקבות זאת הגיש כספית תביעת דיבה נגד אמסלם, ואמסלם הגיש תביעה שכנגד. בפברואר 2025 הסתיימו התביעות בכך שאמסלם וכספית חזרו בהם מדבריהם זה על זה.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

כספית הגיש מספר תוכניות טלוויזיה:
"בן ורוזן", יומן חדשות בערוץ 10, עם עמנואל רוזן
"רשת על הבוקר" בערוץ 2
"בנעלי בית" בטלוויזיה החינוכית (תוכנית ראיונות אחד על אחד)
"מבט בשניים" בטלוויזיה החינוכית, עם בילי מוסקונה לרמן (מגזין על ענייני נשים וגברים)
"יומן" בערוץ 1 של רשות השידור, עם איילה חסון
"עושים סדר" / "עושים סדר חדש" בטלוויזיה החינוכית (הגיש לסירוגין עם גל גבאי)
"הקשר הישראלי", בטלוויזיה החינוכית וערוץ 2 (תוכניות על פרשיות עבר ושערוריות ציבוריות)
בעשור השלישי של המאה ה-21, הוא מגיש את "פגוש את העיתונות" בערוץ 12 עם עמית סגל.
ביוגרפיה > תוכניות רדיו בהן נטל חלק

ינון מגל ובן כספית ב-103FM
בן כספית ואריה אלדד ב-103FM
חיים אישיים

כספית גרוש בשנית ולו בן מנישואיו הראשונים ושתי בנות מנישואיו השניים. הוא מתגורר בהוד השרון. אוהד קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב.
ספריו

בן כספית, חנן קריסטל, אילן כפיר, ההתאבדות: מפלגה מוותרת על שלטון, תל אביב: אביבים, תשנ"ו 1996 (על הפסד מפלגת העבודה בבחירות 1996)
השתתף בעריכת האלבום ישראל 50, שיצא לרגל שנת היובל של מדינת ישראל, יחד עם יהודה שיף, דני דור ואילן כפיר
בן כספית, אילן כפיר, נתניהו: הדרך אל הכוח, עורך: דני דור, תל אביב: אלפא תקשורת, 1997
בן כספית, אילן כפיר, ברק: חייל מספר 1, עורך: דני דור, תל אביב: אלפא תקשורת, תשנ"ח. (הופיע בתרגום לערבית)
בן כספית, חמקן: הסיפור האמיתי על אהוד ברק, עורך: רמי רוטהולץ, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, תשע"ג 2013
בן כספית, נתניהו - ביוגרפיה, עורך: איתי זיו, ידיעות ספרים, 2018
הערות שוליים

↑  בן כספית, ‏הכוכבים של "צוק איתן": כך פיצחו הטנקים את תשתית הטרור של חמאס, באתר מעריב אונליין, 25 באוגוסט 2014
↑  לי-אור אברבך, ‏בן כספית: "בן-צבי נפטר ממני בדרך עלובה; 'מעריב' ייקבר קבורת חמור", באתר גלובס, 8 בנובמבר 2012
↑  מאמריו של כספית באתר אל-מוניטור
↑  בן כספית, ‏נתניהו מסית נגד שופטי העליון, התקשורת, ואפילו נגד ראש מוסד מנוח, באתר מעריב אונליין, 10 בספטמבר 2017
↑  מיכל רז-חיימוביץ\', ‏כספית: "כל פרשיות נתניהו קשורות לחוסר יכולתו להוציא ארנק", באתר גלובס, 27 בנובמבר 2017
↑  בן כספית, ‏למה לא ביבי, באתר מעריב אונליין, 1 בפברואר 2015
↑  אבישי גרינצייג, ‏כך הפך העיתונאי בן כספית למקור משטרתי חוזר בתיקי נתניהו, באתר גלובס, 18 בינואר 2021
↑  בן כספית, חשש לניגוד עניינים חמור בוועדה לאיתור היועמ"ש, באתר nrg‏, 19 בנובמבר 2009
בן כספית, מינוי היועמ"ש החדש: פשיטת רגל מוסרית, באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2009
↑  עתם (י-ם) 43334-02-17 בן כספית נגד עיריית ירושלים ואחרים, ניתן ב-20 באוגוסט 2017
↑  בן כספית, ‏בסודיות מוחלטת: נתניהו והפרקליטות קיימו מגעים על עסקת טיעון | פרסום ראשון, באתר מעריב אונליין, 12 בינואר 2022
↑  בן כספית, ‏אהרן ברק תיווך: כך יזם נתניהו את הסדר הטיעון | בן כספית, באתר מעריב אונליין, 16 בינואר 2022
1 2  דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011, עמ' 209
↑  משה גורלי, אחרון שותפיו הרעיוניים של ברק בעליון, באתר הארץ, 15 במרץ 2004
↑  מיטשל זועם: פרסום שיקרי בעיתון מעריב, באתר "ישראל היום", 9 ביוני 2009
↑  בן כספית, ג'ורג' מיטשל מכחיש – המציאות מוכיחה אחרת, באתר nrg‏, 10 ביוני 2009
↑  ההתנצלות פורסמה בטורו של כספית ב"מעריב" ב-20 באוקטובר 2017
↑  בן כספית יתנצל: שרה נתניהו תקבל 50 אלף שקל, באתר nrg
↑  ת"א (ת"א) 51715-12-18 בנימין נתניהו נ' בן כספית
↑  טל שניידר, ‏נתניהו תובע 200 אלף שקל מבן כספית: "מנהל מסע השמצות מכוון נגדי", באתר גלובס, 23 בדצמבר 2018
↑  אורן פרסיקו, רגע לפני פסק דין: נתניהו התפשר עם כספית, באתר העין השביעית, 8 במאי 2023
↑  נטעאל בנדל, אבי לוי, בן כספית יפצה את אריה דרעי ב-40 אלף שקלים ויחוייב לשלם 20 אלף שקלים הוצאות משפט, באתר ישראל היום, ‏2023-08-28
↑  אורן פרסיקו, העיתונאי בן כספית יפצה את ח"כ אריה דרעי בשל הוצאת דיבה, באתר העין השביעית, 29 באוגוסט 2023
↑  אורן פרסיקו, העיתונאי בן כספית תובע את השר דודי אמסלם, באתר העין השביעית, 17 בספטמבר 2023
↑  אורן פרסיקו, "מובילי דעת בשיח הציבורי", באתר העין השביעית, 21 בפברואר 2025
↑  בנעלי בית, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
↑  מבט בשניים, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
↑  בן כספית ואשתו נפרדו, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2019
↑  גאווה של אבא: "בכיתי כמו תינוק, התפרקתי", באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2019
↑  בן כספית, ‏‏חוליגנים כבשו את הפועל תל אביב, באתר ספורט1, 16 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281392905171  BnF: cb13526636z (data)  GND: 1134899955  ISNI: 0000 0000 3082 3738  LCCN: n96111830  NTA: 176930779  SUDOC: 241421543  VIAF: 29691546   WorldCat (עם VIAF): 29691546
אורית איכילוב

| --- | --- |

אורית איכילוב
 לידה:  1 באפריל 1941 (בת 83) רמת גן
 ענף מדעי:  סוציולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אהל שם (בית ספר)  מכללת לוינסקי לחינוך  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אורית איכילוב (נולדה ב-1 באפריל 1941) היא פרופסור אמריטה בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב, המתמחה בתחום הסוציולוגיה של החינוך.
חייה ופועלה

אורית איכילוב נולדה וגדלה ברמת גן. למדה בבית הספר היסודי "יהלום", בגימנסיה אהל שם, והוסמכה להוראה בסמינר לוינסקי. למדה לתואר הראשון בסוציולוגיה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים וולמדה לתואר שני ושלישי בסוציולוגיה באוניברסיטת העיר ניו יורק (City University of New York‏ (CUNY)). בשנת 1974 הצטרפה לסגל בית-הספר לחינוך, כיהנה כראש החוג למדעי החינוך, עמדה בראש הוועדה לתלמידי מחקר, ובהמשך נבחרה לייצג את אוניברסיטת תל אביב בוועדת הלסינקי.
פעילותה האקדמית של איכילוב היא בתחומי החינוך לאזרחות ולדמוקרטיה והחיברות הפוליטי. היא נבחרה לסגן נשיא האגודה הבינלאומית לפסיכולוגיה פוליטית, בשנת 2002/3: זכתה במלגה במכון המחקר - Woodrow Wilson International Center for Scholars ב-וושינגטון די. סי.; וב-2006/7 הייתה מדענית אורחת באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. איכילוב הוזמנה להרצות באוניברסיטת אוהיו, באוניברסיטת קולומביה, באוניברסיטת קולומביה הבריטית שבוונקובר, קנדה, ובאוניברסיטת לידס. הרצתה בכנס על חינוך לדמוקרטיה שאורגן על ידי האיחוד האירופי, מועצת אירופה ואונסק"ו בכנס על מעורבות נוער בפוליטיקה באוניברסיטת פרייבורג בשווייץ, בכנס על חינוך לדמוקרטיה באוניברסיטת גרנדה בספרד. הייתה חברה בצוות מומחים בארצות הברית לצורך הכנת נייר עמדה בנושא הגברת התעניינותם של בני נוער בנושאים חברתיים ופוליטיים, והגברת את השתתפותם בקהילה, הצוות נפגש באוניברסיטת סטנפורד, ובאוניברסיטת בראון. ביום העצמאות ה-75 של ישראל בשנת תשפ"ג 2023 זכתה בתואר יקירת העיר תל אביב-יפו
פעילותה הציבורית

בשנת 1993 נבחרה איכילוב כחברת מועצת העירייה בתל אביב-יפו מטעם סיעתו של ראש העיר, רוני מילוא. איכילוב ניהלה מאבק נגד פתיחת אזורי הרישום בעיר וטענה כי מהלך זה יגביר את הקיטוב בין בתי הספר בצפון העיר ובדרומה, ויפגע בעיקר בתלמידים מרקע חברתי מקפח. היא נאבקה גם בבתי הספר הייחודיים בעיר שערכו קבלה סלקטיבית ומבחני מיון לתלמידים במעבר מגן הילדים לכיתה א'. במאבקיה הציבוריים נתמכה איכילוב על ידי עמותת "יחד" שהקימה ושאליה הצטרפו אנשי רוח, אנשי ציבור, ואנשי חינוך רבים. היא פרשה מהקואליציה העירונית והקימה סיעת יחיד במועצת העירייה. איכילוב סיימה את כהונתה במועצה בשנת 1998. בשנת 2023 קיבלה איכילוב את אות יקירת העיר תל אביב-יפו.
איכילוב הייתה חברה במליאת ועדת רוטלוי לבחינה הדין הישראלי בנוגע לזכויות הילד ועמדה בראש ועדת המשנה לחינוך. דו"ח ועדת המשנה לחינוך שהוגש לשר המשפטים ב-2003 כלל הצעת חוק "שוויון הזדמנויות בחינוך" וכן הצעות לתיקון "חוק זכויות התלמיד - 2000" באופן שיישם בצורה מלאה יותר, את עקרונות אמנת זכויות הילד.
החל מאפריל 2011 הייתה איכילוב חברה בוועד המנהל של המועצה הלאומית לשלום הילד. משנת 2003 הייתה איכילוב פעילה בקבוצה של מרצים באוניברסיטת תל אביב ששמה לה למטרה להבטיח שעובדים המועסקים באוניברסיטה באמצעות חברות קבלניות יזכו ליחס הוגן, ולשכר ומכלול הזכויות המגיעות להם כחוק. חברי הקבוצה, שהוקמה על ידי פרופסור אריאל רובינשטיין, חתן פרס ישראל לכלכלה, היו שותפים לדעה כי חזרה להעסקה ישירה של העובדים על ידי האוניברסיטה במקום העסקתם באמצעות חברות קבלניות, היא צורת ההעסקה ההוגנת ביותר.
תחומי מחקר > ספריה > עולמם הפוליטי של ילדים ובני-נוער

הספר פורס בפני הקורא את תהליכי התהוותן של אוריינטציות אזרחיות בקרב ילדים ובני-נוער, ואת תפקידם של המשפחה, בית הספר, אמצעי התקשורת ובני הגיל כסוכני חיברות פוליטי. הספר דן בחיברות הפוליטי במדינות להן מסורת ארוכה של משטר דמוקרטי, ובישראל כמדינה וכדמוקרטיה צעירה יחסית.
תחומי מחקר > ספריה > החינוך לאזרחות בחברה מתהווה

שאלת חינוכם של אזרחי העתיד העסיקה את מערכת החינוך העברית מראשיתה, עוד טרם הכרזת המדינה. הספר עוסק במגמות המרכזיות של דפוסי החינוך לאזרחות ובהתפתחותם בתקופת היישוב ובתקופת המדינה. למשל, אלו מסרים ערכיים טמונים בחומרי הלימוד, מהי המדיניות המנווטת את המעשה החינוכי, ולקראת איזה דגם של תפקיד האזרח מכשירה מערכת החינוך.
תחומי מחקר > ספריה > חינוך לאזרחות בדמוקרטיה

אסופת מאמרים של חוקרים ישראלים הדנים בהיבטים שונים של החינוך לאזרחות בדמוקרטיה בחברה הישראלית.
תחומי מחקר > ספריה > Political Socialization, Citizenship Education, and Democracy

מטרת הספר היא ליצור קשר בין שני תחומי דעת: תחום החיברות הפוליטי ותחום החינוך לדמוקרטיה. הנחת יסוד היא כי החיברות הפוליטי יכול להעשיר את תחום החינוך לדמוקרטיה ולסייע בחינוכם של אזרחי העתיד. הספר כולל מאמרים של חוקרים בתחום החיברות הפוליטי בארצות הברית ובישראל. החוקרים השתתפו בסדנה בינלאומית שאורגנה על ידי איכילוב. כל חוקר הציג בסדנה את הפרק שכתב, ובעקבות דיון ניסח גרסה סופית. החוקרים נתבקשו על ידי איכילוב להתייחס לתחום החיברות הפוליטי בהתבסס על-מספר הנחות:
התחום הפוליטי "פולש" ומנווט גם את תחומי החיים האינטימיים ביותר של הפרט, והחינוך לאזרחות חייב להקנות מודעות זו ולא להסתפק בראיית תפקיד האזרח כמוגבלת לתחום הפוליטי.
בעולם הגלובלי יש לפתח מודעות אזרחית גלובלית והבנה לגבי השפעתם של גורמים על-מדינתיים על חיי אזרחי המדינה. בכלל זה: מודעות לסביבה, זכויות אדם, סוגיות של שוויון וצדק חברתי.
החיברות הפוליטי אינו מסתיים בבגרות. זהו תהליך של התפתחות והשתנות לאורך כל מעגל החיים.
תחומי מחקר > ספריה > Between State and Church: Life History of a French-Catholic School in Jaffa

ספר המתעד את תולדותיו של בית הספר הצרפתי הנוצרי קתולי "סנט ג'וזף" שהוקם על ידי מסדר הוראה קתולי בשלהי המאה ה-19, על-פי פנייתם של תושביה הקתולים של יפו. בית הספר היה צריך לנווט את דרכו, לתפקד ולשרוד תוך תהפוכות עמוקות שעברו על האזור ועל הכנסייה. בית הספר הוקם בשלהי התקופה העות'מאנית, פעל בתקופת המנדט הבריטי, והמשיך לפעול במדינת ישראל. בשנות החמישים למדו בו תלמידים יהודים רבים, בעיקר ילדי עולים מרומניה ובולגריה שהיו רגילים לשלוח את ילדיהם לבתי-ספר כנסייתיים בארצות מוצאם כדי לרכוש השכלה ראויה. בשנים האחרונות רוב התלמידים הם מוסלמים. כדי לשרת בני דתות שונות ויתרו המורים שהיו חברי מסדר הוראה קתולי (מסדר האחים) על הלבוש המיוחד, והסירו מבית הספר סמלים נוצריים. גם תוכנית הלימודים הותאמה לאוכלוסיות השונות, וסגל ההוראה של בית הספר כולל מורים "רגילים". ארגון "יד לאחים" ניהל מאבק נגד הכללתם של תלמידים יהודים בבית הספר וראה בכך ניסיון להביאם להמרת דת. אנדרה אליאס מזאוי, כיום פרופסור באוניברסיטת British Columbia בוונקובר שבקנדה, היה בוגר בית הספר ואף שמש בו פרק זמן כמורה. קשריו של מזאוי עם הנהלת בית-הספר ועם גורמים שונים בכנסייה הקתולית ובשגרירות הצרפתית בישראל, אפשרה להגיע למקורות ייחודיים ועשירים, כולל יומני מנהל בית-הספר שתיעד מדי יום התרחשויות בבית הספר וסביבתו. כך, למשל, תיעד המנהל את כיבוש יפו. בספר נכללות גם תמונות הממחישות את ההווי הבית ספרי בתקופות השונות לקיומו. הספר נכתב ביחד עם פרופסור אנדרה אליאס מזאוי.
תחומי מחקר > ספריה > Citizenship and Citizenship Education in a Changing World

ספר שהוא אסופת מאמרים שמטרתו הייתה לפתח פרספקטיבה משווה בתחומי החיברות הפוליטי והחינוך לאזרחות. המחקרים הכלולים בספר דנים בהשלכות שינויים גלובליים ותמורות שהתרחשו באזורים שונים ובארצות שונות על תפיסת מושג האזרחות ועל החינוך לאזרחות. המחקרים מתמקדים באפריקה, ניו זילנד, הונג קונג, ישראל, ארצות הברית, בריטניה, וארצות הגוש הסובייטי לשעבר: רוסיה והונגריה. איכילוב כתבה את ההקדמה לספר, ושלושה מפרקיו: פרק הדן בדפוסי תפקיד אזרח בעולם משתנה, פרק הדן בישראל ובקשיים של חינוך לאזרחות בדמוקרטיה אתנית רבת שסעים ופרק הסיכום. פרק הסיכום סוקר מגמות בינלאומיות הנוגעות לחינוך לדמוקרטיה, ומנסח עקרונות חדשים לארגון והפעלת החינוך לדמוקרטיה בעולם משתנה. הספר ראה אור כחלק מסדרת הספרים בעריכת פרופסור פיטר גורדון, מאוניברסיטת לונדון.
תחומי מחקר > ספריה > Political Learning and Citizenship Education Under Conflict

בספר זה מנסה איכילוב להבין את התהליכים שדרכם מתעצב ומשתנה עולמם החברתי והפוליטי של צעירים, תוך דגש על הכוחות המעצבים הפועלים במצבי קונפליקט. הפיתוח התאורטי מתבסס על תחומי דעת מגוונים כמו התאוריה הדמוקרטית, הספרות הענפה הדנה בשינוי חברתי לסוגיו, החיברות הפוליטי והחינוך לאזרחות. אחד הפרקים בספר מבוסס גם על נתוני המחקר הבינלאומי שערכה בישראל על אוריינטציות אזרחיות של בני נוער. תפקיד האזרח נתפס כגורם משותף המגשר על-פני זהויות עדתיות ואחרות, ויוצר מידה מסוימת של אחדות והסכמה בין אזרחים גם במצבים של שסעים וקיטוב. איכילוב מנסה להראות כי הגדרת תפקיד האזרח, עיצובו והחינוך לקראתו יכולים להוות מקור לקונפליקטים ומחאה, ואינם יוצרים בהכרח הסכמה ושותפות. היא ממפה את מעגלי הכוחות והגורמים הסביבתיים המעצבים עמדות והתנהגויות בתחום האזרחי והפוליטי, ומפתחת ראייה חדשנית של החינוך לאזרחות בעולם משתנה.
תחומי מחקר > הפרטה ומסחור בחינוך הציבורי בישראל

איכילוב ערכה ספר בעברית, שראה אור בהוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב בשנת 2010. בקובץ נבחנות המשמעויות החברתיות והחינוכיות של גילויי הפרטה מרכזיים בחינוך בראייה ביקורתית. פרקי הספר דנים, בהפרטת ההשכלה הגבוהה, הפרטת השירותים לילדים ובני-נוער בעלי צרכים מיוחדים, בתמורות בדפוסי ההעסקה של מורים (שחלקם מועסק על ידי חברות קבלניות), בחדירת עסקים לבתי הספר, ועוד.
משפחתה

איכילוב נשואה לכלכלן יהושע איכילוב (בנו של משה איכילוב, על שמו נקרא בית החולים איכילוב) ולהם בן ובת. בנה ארז, נשוי לסופרת יעל איכילוב. בתה תמר איכילוב היא עורכת תוכן של סדרות טלוויזיה (לרדת בגדול, משחקי השף, בואו לאכול איתי ועוד).
ספריה

איכילוב, א., עולמם הפוליטי של ילדים ובני-נוער. תל אביב: יחדיו, 1984.
איכילוב, א., החינוך לאזרחות בחברה מתהווה. תל אביב: ספרית פועלים, 1993.
איכילוב, א. (עורכת), חינוך לאזרחות בדמוקרטיה. אוניברסיטת תל אביב, היחידה לסוציולוגיה של החינוך והקהילה והוצאת מסדה ברמת גן 1993.
איכילוב, א. (עורכת), הפרטה ומסחור בחינוך הציבורי בישראל, הוצאת רמות, 2010.
Ichilov, O. (Ed.), Political Socialization, Citizenship Education, and Democracy. New York: Teachers College Press Columbia University, 1990.
Ichilov, O; Mazawi, A.E., Between State and Church: Life History of a French-Catholic School in Jaffa. Hamburg, Germany: Peter Lang, 1996.
Ichilov, O. (Ed.). Citizenship and Citizenship Education in a Changing World. London: Woburn Press. 1998.
Ichilov O., Political Learning and Citizenship Education Under Conflict. London & New York: Routledge. (Part of the series: Routledge Advances in International Relations and Global Politics), 2004.
Ichiliov O. The Retreat from Public Education: Global and Israeli Perspectives, Springer, 2009.
מאמרים נבחרים

איכילוב, א., מזאוי, א.(1997) "בחירה בחינוך ומשמעויותיה החברתית עבור הקהילה הערבית ביפו". מגמות, 38(3): 421-433.
איכילוב, א.(2001) "חינוך לאזרחות בעולם משתנה: מגמות בעולם ובישראל." עמ' 380–421 אצל י. עירם, ש. שקולניקוב, י. כהן, א. שכטר (עורכים), צמתים: ערכים וחינוך בחברה הישראלית. ירושלים: משרד החינוך.
איכילוב, א. (2003), "הפעלת תלמידים בקהילה והחינוך לאזרחות בדמוקרטיה: הפרויקט 'מחויבות אישית – שירות לזולת'." עיונים בחינוך, 5(2): 237-255.
איכילוב, א., ליבנה, ע., (2005). "דגמים של תפקיד אזרח בדמוקרטיה בחינוך העל-יסודי העיוני והמקצועי בישראל." מגמות, מ"ג(4): 729-757.
איכילוב, א. (2006). "הסוס הטרויאני של הגלובליזציה." עמ' 88–104 אצל דן ענבר (עורך), לקראת מהפכה חינוכית? ירושלים ותל אביב: מוסד ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד.
איכילוב כתבה את הערך "Political Education" ב־T. Husen; T.N. Postlethwaite (Editors-in-Chief), The International Encyclopedia of Education (2nd edition, Vol. 8). New York: Pergamon Press, 1994.
Ichilov, O. (2002). “Differentiated civics curriculum and patterns of citizenship education: Vocational and academic programs in Israel.” In D. Scott, H. Lawson (Eds.), Citizenship education and the Curriculum. Volume 3 in the International Perspectives on Curriculum Series (Series editor: David Scott). Westport, CT: Greenwood.
Ichilov, O. (2003). “Education and democratic citizenship in a changing world.” In D.O. Sears, L. Huddy, R.L. Jervis (Eds.), Oxford Handbook of Political Psychology. New York: Oxford University Press.
Orit Ichilov, (2003). “Teaching civics in a divided society: The case of Israel.” International Studies in Sociology of
Education, 13(3): 219-242.
Ichilov, O., Salomon, G. & Inbar, D. (2005). “Citizenship Education in Israel – A Jewish-Democratic State.” pp. 29–50 in R. Cohen-Almagor (ed.), Israeli Institutions at the Crossroads. London & New York: Routledge.
Orit Ichilov, (2005). “Pride in one’s country and citizenship orientations in a divided society: The case of the Israeli Palestinian-Arab and orthodox and non-orthodox Jewish Israeli youth.” Comparative Education Review, 49(1): 44-61.
Ichilov, O. (2007) “Civic Knowledge of High-School Students in Israel: Personal and Contextual Determinants.” Political Psychology, 28(4): 417-440.
ביבליוגרפיה

תוצאות שיבוצם של תלמידי רבעים 8,9 בחט"ב על פי בחירה - תשנ"ה. הדו"ח הוכן על ידי ד"ר אורית איכילוב, חברת מועצת העיר ת"א-יפו ויועצת ראש העיר לחינוך ע"ס נתונים שנמסרו על ידי מינהל החינוך ומשרד החינוך והתרבות בעקבות פסיקת בג"ץ (498/95) מיום 17/12/1995.
עתירה לבג"ץ נגד פתיחת אזורי הרישום בת"א: בג"ץ 832/96.
עיריית תל אביב-יפו, פרוטוקול ישיבות המועצה השש-עשרה
ישיבה מן המניין מס' 67 מתאריך כ' בכסלו תשנ"ז (1.12.96)
ישיבה מן המניין מס' 81 מתאריך כג' בחשוון תשנ"ח (23.11.97)
ישיבה מן המניין מס' 77 מתאריך כא' באב תשנ"ז (24.8.97)
ישיבה מן המניין מס' 88 מתאריך יג' בטבת תשנ"ח (11.1.98)
ישיבה לא מן המניין מס' 52 מתאריך ח' בטבת תשנ"ז (31.12.95)
כמו כן: פרוטוקול מס' 3 מישיבת הנהלת העירייה בתאריך (21.2.94)
הערות שוליים

↑  דו"ח הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה, דו"ח ועדת המשנה בנושא חינוך, ירושלים משרד המשפטים (2003)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262813905171  BIBSYS: 90569021  BnF: cb123466377 (data)  CiNii: DA06803857  GND: 1158746822  ISNI: 0000 0001 1064 6890  LCCN: n85077392  NTA: 325692904  RERO: 02-A003397720  SUDOC: 03243605X  VIAF: 59158210   WorldCat (עם VIAF): 59158210
הפיגוע בצומת בית ליד

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |

 תאריך:  22 בינואר 1995
 מקום:  צומת בית ליד
 מטרה:  חיילי צה"ל
 קואורדינטות:  32°19′25″N 34°54′14″E﻿ / ﻿32.32361111°N 34.90388889°E﻿ / 32.32361111; 34.90388889
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  חגורת נפץ
 הרוגים:  22
 פצועים:  66
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 מספר מפגעים:  2
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
 he
 
מראה כללי של האנדרטה לזכר חללי הפיגוע
פרט מתוך האנדרטה לזכר חללי הפיגוע
האנדרטה הזמנית לחללי הפיגוע בצומת בית ליד
הפיגוע בצומת בית ליד היה פיגוע התאבדות כפול שאירע בתחנת אוטובוסים מרכזית בצומת בית ליד ב-22 בינואר 1995 בו נרצחו 22 ישראלים (19 חיילים ואזרח אחד, שנהרגו במקום, ושני חיילים שמתו מפצעיהם לאחר שבוע ימים) ונפצעו 66 ביניהם אזרחים. לאחר הפיגוע התבררו סיפורי גבורת נפש אחדים. היה זה אחד הפיגועים הקשים שידעה מדינת ישראל והפיגוע הכפול הראשון.
הפיגוע

ביום ראשון בבוקר (בשעה 9:30), בשעה בה חיילים רבים נהגו לעמוד בתחנת האוטובוסים המרכזית שבצומת בית ליד בדרכם חזרה מחופשת השבת לבסיסים השונים, חדר מחבל מתאבד לבוש במדי צה"ל אל בין החיילים הממתינים ופוצץ את חגורת הנפץ במשקל של כ-10 ק"ג אותה נשא. מפיצוץ זה נהרגו תשעה חיילים ונפצעו אנושות עוד שלושה. אחת מתה בדרך לבית החולים, ושניים נוספים לאחר שבוע ימים.
לאחר כשלוש דקות פוצץ עצמו מחבל שני בין הפצועים, החיילים ועוברי האורח שנזעקו לטפל בנפגעי הפיצוץ הראשון. בפיצוץ זה קופחו חייהם של תשעה מן החיילים הנחלצים לעזרה, וכן של נהג משאית שבתאי מחפוד שחנה בסמוך. לאחר הפיגוע פצועים אחדים סיפרו שחייהם ניצלו בידי הנחלצים לעזרתם שגוננו עליהם בגופם. אחדים מן הנחלצים לעזרה קיבלו ציון לשבח ואותות גבורה או הצטיינות על פעולתם בעת ההתקפה.
הנחלצים לעזרה שנהרגו בנוסף לשבתאי מחפוד הם:
ענאן קאדור - חייל שלאחר מותו הוענק לו אות מצטיין החטיבה בידי נשיא המדינה
מאיה קופשטיין, שנחלצה לסייע למפקדה, אייל לוי, וזכתה בצל"ש אלוף ממשה קפלינסקי, מפקד פיקוד המרכז בשנת 2003
גלעד גל-און
החובש דוד בן זינו
דוד דמיאן רוסובסקי
יובל טוביה
סמל ראשון יחיאל (חיליק) שרביט, חייל חובש קרבי בחטיבת הנח״ל - בט"ז בשבט תשס"ג (ינואר 2003) העניק אלוף פיקוד המרכז לסמל יחיאל שרביט ציון לשבח אישי, אשר נמסר למשפחתו, "על חירוף הנפש, מימוש ערך הרעות תוך סיכון עצמי, אומץ לב, גילוי תושיה והיותו מופת ודוגמה״.
עילי דגן אמיר הירשנזון שקיבל בשנת 2003 את צל"ש מפקד פיקוד המרכז
רב"ט איתן פרץ, שהגן בגופו על מפקדו, עודד אברילינג'י, ובכך הציל את חייו, וקיבל צל"ש אלוף פיקוד צפון בשנת 2003.
כל ההרוגים, להוציא האזרח היחיד, היו חיילים וחיילות.
את הפיגוע תכנן והוציא לפועל עבד אל חלים בלביסי מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. בלביסי נעצר וטען בחקירתו כי הכין שלושה מטענים לפיגוע בבית ליד. בלביסי הוסיף כי הסתיר את המטענים בקרבת צומת בית ליד. עוד טען כי מחבל מתאבד אחד לא הגיע ולכן לא היה שימוש במטען השלישי. בלביסי מסר לחוקריו את מיקומו של המטען השלישי ומטען זה נמצא ופורק כשנה לאחר הפיגוע בבית ליד.
פתחי שקאקי אשר עמד בראש הג'יהאד האיסלאמי התרברב בריאיון ל"טיים" ממקום מושבו בדמשק על ההצלחה של הארגון בפיגוע זה. ב-26 באוקטובר 1995, תשעה חודשים לאחר הפיגוע בבית ליד, נורה שקאקי במלטה. על-פי המשטרה המקומית והדיווחים הזרים - הייתה זו ידה של מדינת ישראל ו"המוסד" אשר סגרו מעגל ובאו דין עם העומד בראש ארגון הטרור.
הנצחת החללים

לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה זמנית שהוצבה במרכז צומת בית ליד. עוברים ושבים נהגו לעצור לידה ולהתייחד עם זכר הנופלים. בשנת 2006 הועתקה האנדרטה למקום הקבע שלה בסמוך לאנדרטה הגדולה והיא מהווה חלק מאתר ההנצחה הרשמי.
לאחר למעלה מעשר שנים, ולאחר מכשולים רבים, הוקם אתר הנצחה לחללי הפיגוע כחצי קילומטר ממזרח לצומת בעיצובה של האמנית והיוצרת שרה קונפורטי, תושבת כפר יונה הסמוך. באתר מתאר פסל מתכת את עלייתן של 22 דמויות, שממדיהן הולכים וגדלים, בסולם השמיימה כסמל להתעצמותו של העם בתגובה למכות הנוחתות עליו.
בדצמבר 2018 עברה האנדרטה מספר שיפוצים.
ראו גם

פיגוע ההתאבדות הכפול בבגדאד (2021) - פיגוע בעל מאפיינים דומים שבוצע בעיראק