stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ויס דידונטו
קרירה מוזיקלית

הקרירה המוזיקלית של דידונטו נעצרה כאשר הצטרפה לתוכנית הזמרים באופרת סנטה פה (1992) ולתוכנית האומנים הצעירים של יוסטון גראנד אופרה. במשך שלוש שנים היא עסקה בשינויי טכניקה ובשיפור קולה. לאחר שסיימה את לימודיה ביוסטון, ניסתה לקבל חוזה באחד מבתי האופרה בעולם ורק בפריז הצליחה. הופעתה הראשונה במטרופולין בניו יורק הייתה בהיותה בת 35 וגם את חוזה הקלטות הראשון קיבלה רק בהיותה בת 33. פריצת הדרך האמנותית שלה התרחשה בין השנים 1999 ל-2002, במהלכן התקדמה מאלמוניות מוחלטת למעמד של כוכבת בינלאומית והפכה לאחת המצו-סופרן הקולורטורה המבוקשות ביותר של תחילת המאה ה-21.
מ-1999 ועד היום, הופיעה דידונטו בבתי אופרה חשובים רבים, ביניהם המטרופוליטן אופרה, לה סקאלה, יוסטון, האופרה של פריז, התיאטרון הלאומי בטוקיו, בית האופרה המלכותי בקובנט גרדן בלונדון, התיאטרון הגדול בז'נבה ובפסטיבלים רבים ברחבי העולם. הופעתה ב-2009 בתפקיד רוזינה באופרה של רוסיני "הספר מסביליה" באופרה המלכותית בלונדון, זכתה לפרסום רב, לאו דווקא מוזיקלי. דידונטו שברה את רגלה במערכה הראשונה, אך למרות הכאבים העזים המשיכה בהופעתה עוד שלוש שעות עד סיום האופרה ורק אז התפנתה לטיפול בבית חולים.
כמה מהצלחותיה הגדולות ביותר היו ברפרטואר הבארוק, במיוחד האופרות של הנדל, ביניהן אלצ'ינה, אריודנטה, דג'נירה (הרקולס), אלמירה (פלורידנטה), וססטו (ג'וליו צ'זארה), ובבל קנטו באיטלקית. הביקורות תיארו את הופעותיה כבולטות בטוהר קול הנוצץ, הטכניקה מעולה ויכולת דרמטית בעחת עוצמה רבה. בנוסף לרפרטואר הברוק דידונטו מצטיינת גם בתפקידים של קלילות והומור, כגון הגיבורות בקומדיות של רוסיני. היא גם שרה תפקידים רבים של מוצרט, ביניהם כרובינו (נישואי פיגארו) ודונה אלווירה (דון ג'ובאני), ובעוד היא התרחקה מוורדי ופוצ'יני. הרפרטואר שלה כולל גם את ברליוז, בליני ומלחינים עכשוויים כמו מייקל דאוג'רטי וג'ייק הגי (האחות הלן ב"איש מת מהלך"). דידונטו גם בעלת רפרטואר רחב בשדה השיר האמנותי. הרסיטלים שלה כוללים מגוון יצירות, מדואטים של הנדל לשירים ספרדיים, לידר של שוברט, שירים של פורה, שירים מאת ברנשטיין ושירים אמריקאים אחרים.
דיסקוגרפיה

דידונטו מרבה להקליט בחברות חשובות, בהן - Virgin Classics, EMI, Hyperion, Naxos, Avie, Archiv, דויטשה גרמופון TDK ועוד. הדיסקוגרפיה הרחבה שלה כוללת שבעה אלבומי סולו, בנוסף להקלטות עם אמנים אחרים.
במהלך הקריירה שלה הקליטה דידונטו כ-30 תקליטורים בהם הייתה סולנית או השתתפה עם זמרים אחרים. כן השתתפה בארבע קלטות וידאו ובשני אלבומים המוקדשים רק לה. בין הקלטותיה החשובות נמצאות אופרות מאת הנדל, מוצרט, ויוואלדי, ברליוז וג'ק האגי. במסגרת השיר האומנותי הקליטה בין השאר את מסע החורף מאת שוברט בלווי יניק נזה סגין, שירים מאת פאיה, גרנדוס ואחרים, שירי עם אמריקניים ויצירות מאת ברנשטיין וקופלנד, שירים מאת רוסיני וקנטטות מאת היידן, בלווי עם המלווה אנטוניו פפאנו ועוד.
פרסים

דידונטו מופיעה בקביעות באולמות הקונצרטים המובילים בעולם וזכתה בפרסים רבים על הופעותיה ותרומתה לשירה האופראית ולשיר האמנותי.
להלן רשימת חלק מהפרסים בהן זכתה:
פרס ARIA (פרסים להכרה באמנות אינדיבידואלית), אשר ניתן מדי שנה ל"אמנים ווקאליים אמריקאים בעלי יכולת יוצאת דופן והבטחה שאין להכחישה"
2002: פרס ריצ'רד טאקר
2003: פרס הבכורה של האופרה העירונית של ניו יורק של ריצ'רד גולד
2006: פרס הזמר, חלק מפרסי המוזיקה השנתיים של האגודה הפילהרמונית המלכותית.
2007: פרס בוורלי סילס של מטרופוליטן אופרה
2010: פרס ECHO Klassik לזמר השנה
2010: פרס גרמופון לרסיטל השנה לרוסיני: קולברן, המוזה
2010: פרס גרמופון לאמן השנה
2012: היכל התהילה של גרמופון
2012: פרס גראמי לסולו הווקאלי הקלאסי הטוב ביותר עבור הקלטת הסולו שלה
2013: פרס ECHO Klassik לזמרת השנה
פרס מוזיקאי השנה המוזיקלי של אמריקה 2013
תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר ג'וליארד לשנת 2014
2014 חברות כבוד באקדמיה המלכותית למוזיקה
פרס ההצטיינות של Mu Phi Epsilon לשנת 2014
זוכה פרסי המוזיקה הקלאסית הבינלאומית לשנת 2015 לרסיטל ווקאלי
2015 המגזין Limelight עבור "הקלטת השנה באופרה"
2015: פרס ECHO Klassik לזמרת השנה
2016: פרס גראמי לסולו הקולי הקלאסי הטוב ביותר
2017: פרס ECHO Klassik לזמרת השנה
2017: פרס גרמופון לרסיטל השנה: במלחמה ושלום: הרמוניה באמצעות מוזיקה
2018: פרס לורנס אוליבייה על הישג יוצא דופן באופרה.
חיים אישיים

ג'ויס פלהרטי נישאה בגיל 21 לאלכס דידונאטו, זמר אופרה, ממנו קיבלה את שם משפחתה, בגיל 21. הם התגרשו לאחר 14 שנות נישואים. בעלה השני היה המנצח האיטלקי לאונרדו ורדוני, אותו הכירה בפסטיבל האופרה של רוסיני ב-2003. הם נישאו באוגוסט 2006 והתגוררו בקנזס סיטי, קנזס. נישואיהם הסתיימו ב-2013.
הערות שוליים

1 2 3 4  Joyce DiDonato (Mezzo-soprano) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
1 2  You are being redirected..., www.operanews.com
1 2 3 4  Joyce DiDonato: Not just Joyce from Kansas, the Guardian, ‏2014-09-19 (באנגלית)
1 2  Joyce DiDonato Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
1 2 3  Joyce DiDonato, Discogs (באנגלית)
↑  Opera singer breaks a leg on stage, Classical Music (באנגלית)
↑  Joyce DiDonato Breaks a Leg - Literally, WOSU News, ‏2009-07-10 (באנגלית)
↑  אריאל הירשפלד, אריאל הירשפלד | כך הפכה זמרת האופרה ג'ויס די-דונאטו לדיווה מסוג חדש, באתר הארץ, 18 בפברואר 2010
↑  Recordings – Joyce DiDonato, joycedidonato.com
↑  Joyce DiDonato — People — Royal Opera House, www.roh.org.uk
↑  You are being redirected..., www.operanews.com
↑  Various - Best Of Klassik 2010 (Die Grosse Gala Der Echo-Klassik Preisträger) (באנגלית), נבדק ב-2022-10-29
↑  Gramophone Awards 2010 - the short list | gramophone.co.uk, web.archive.org, ‏2010-09-04
↑  Intermusica - News, www.intermusica.co.uk
↑  ECHO Klassik | Detailansicht, web.archive.org, ‏2015-09-19
↑  ECHO Klassik | Award Winners, web.archive.org, ‏2017-07-30
↑  Recital | gramophone.co.uk, web.archive.org, ‏2017-10-01
↑  Joyce DiDonato Marriages and Divorces, www.strictlyweddings.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447078605171  PLWABN: 9810531784005606  BNE: XX5042722  BnF: cb145851806 (data)  CANTIC: a19548400  CiNii: DA15180981  GND: 12890206X  ICCU: LO1V332893  ISNI: 0000 0001 1478 2080  LCCN: no2002006936  MusicBrainz: 15e4f8a1-09f7-40c7-b9b1-93fa65b869ea  NKC: xx0100447  NTA: 357296524  RERO: 02-A011021033  SNAC: w6fj3pjz  SUDOC: 082989591  VIAF: 100327989   WorldCat (עם VIAF): 100327989
ג'ון מקינלי

ג'ון מקינלי (באנגלית: John McKinley;‏ 1 במאי 1780 –  19 ביולי 1852) היה סנאטור מטעם אלבמה ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ראשית חייו

ג'ון מקינלי נולד במחוז קאלפפר שבווירג'יניה. בינקותו עברה משפחתו לקנטקי. הוא למד משפטים בקריאה עצמית וב-1800 התקבל ללשכת עורכי הדין של קנטקי. עם הסמכתו ועד 1819 הוא עסק בעריכת דין בפרנקפורט. לאחר מכן הוא עבר להאנטסוויל שבאלבמה.
קריירה

בשנים 1820–1822 שימש מקינלי כחבר בית הנבחרים של אלבמה. ב-1826 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, במקומו של הנרי צ'יימברס, שנפטר בעת כהונתו. הוא כיהן כסנאטור עד מרץ 1831. בשנים 1833–1835 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1837 הוא נבחר שוב לסנאט, אך כיהן רק מ-4 במרץ ועד להתפטרותו ב-22 באפריל, כאשר קיבל את מינויו של הנשיא מרטין ואן ביורן במינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כדי לאייש מושב חדש מתוך שניים בבית המשפט העליון שנוצרו על פי חוק של הקונגרס להגדלת מספר השופטים. ב-25 בספטמבר אותה שנה הוגש מינויו באופן רשמי וב-25 בספטמבר אושר המינוי על ידי הסנאט ומקינלי החל את כהונתו ב-9 בינואר 1838. מקינלי כיהן על כס השיפוט 14 שנים. הוא גם החזיק בבעלותו עבדים ובמפקד האוכלוסין של 1850 נרשמו בבעלותו 12 עבדים.
מותו

ג'ון מקינלי נפטר בלואיוויל ב-19 ביולי 1852, בגיל 72. על שמו נקרא יישוב באלבמה. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי.
הערות שוליים

↑  "Jones Construction, Brunswick GA". www.ShipbuildingHistory.com. 13 October 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357122505171  ISNI: 0000 0000 5159 7362  LCCN: nr94010618  SNAC: w6697vkd  US Congress: M000519  VIAF: 46642772   WorldCat (עם VIAF): 46642772
גולבוהור דוידובה

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1892 מחוז דאגסטן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 באפריל 1983 (בגיל 91) דרבנט, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי  מדליה על הגנת הקווקז 
 
גולבוהור דוידובה (רוסית: Гульбоор Давыдова; 8 במרץ 1892 –  9 באפריל 1983) היא בת עדת יהודי ההרים שנודעה במאבקה, נמרצותה ופעלתנותה. עם שמה נקשרים הגבורה והמאבק. מוצאה בדרבנט שבדאגסטן (אזור הקווקז), שם נולדה וחיה את חייה. חשיבותה במיתוס שנבנה על סיפורה, ובגבורה שהיא מייצגת עבור תושבי אזור הקווקז ובפרט עבור תושבי האזור היהודים.
בעלה נהרג במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1928 בעיירה חושממזיל (Хошмемзиль) שבדאגסטן בקשה להצטרף לקולחוז חדש, אך מקימי הקולחוז לא קיבלו אותה בטענה שאישה (בייחוד אלמנה) לא יכולה לעבוד בשווה לגבר. לאחר הדחייה הצטרפה לקולחוז קרסניה בטרצ'קה (Красная батрачка, העובדת האדומה), לשם אספה נשים אלמנות. כך בעצם הוקם קולחוז של נשים. קולחוז זה נקרא לאחר מכן על שמה של דוידובה.
קולחוז הנשים עבד בצורה טובה, עבודת הקטיפה הייתה טובה יותר מזו שבקולחוז הגברים, והייתה הצלחה גדולה יותר בקולחוז העובדות האדומות. לאחר זמן התאחדו שני הקולחוזים למשק שיתופי אחד.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הייתה גולבוהור ראש צוות בקולחוז פוט קומוניזמה (Путь коммунизма, "נתיב הקומוניזם") והפעילה אותו בכוח ובמרץ. בקולחוז היה חוסר בידיים עובדות, ולמרות זאת הוא המשיך לעבוד במרץ רב והיבול שהיה מוכר למדינה היה רב יותר מבתקופה שלפני המלחמה.
במלחמת עולם השנייה פקד את גולבוהור אסון נוסף ושניים מבניה נהרגו במלחמה. כעת הייתה גם אלמנה וגם אם שכולה.
לא פעם נבחרה להשתתף במועצות נבחרים, ועל שמה נקראו רחובות בדרבנט. כמו כן היא קיבלה אות "גיבור העמל הסוציאליסטי" על תרומתה למאמץ המלחמתי. בשנת 1980 המשורר חיזגיל אבשלומוב פרסם שירה על חייה.
גורט

| --- | --- |
רחוב ברידג' בגורט
רחוב ברידג' בגורט
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 פרובינציה:  קונכט קונכט
 מחוז:  גולוויי
 שטח:  3.44 קמ"ר
 גובה:  43 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,644 (2011)
 קואורדינטות:  53°03′58″N 8°48′42″W﻿ / ﻿53.066°N 8.8118°W﻿ / 53.066; -8.8118 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי גורט(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי גורט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גורט (באנגלית: Gort; באירית: Gort Inse Guaire; תעתיק לעברית: "גורט אינצ'ה גואיירה" או "אי השדה של גואיירה") היא עיירה בדרום מחוז גולוויי במערב אירלנד. היא שוכנת צפונית לגבול עם מחוז קלייר על הדרך הראשית גולוויי - לימריק העוברת בכביש N18. גורט נמצאת בתחום טריטוריית שושלת המלוכה ההיסטורית היי פיכראך איינה (Uí Fiachrach Aidhne) וידועה גם בשמה הגאלי אירי הנוסף מוי איינה (Maigh Aidhne; מישורי איינה בעברית). היא מהווה חלק מדיוקסיית קילמקדואק השייכת לכנסייה הרומית קתולית ולדיוקסיית לימריק וקילאלו השייכת לכנסיית אירלנד, הגוף הכנסייתי השני בגודלו באי האירי, המסונף לכנסייה האנגליקנית.
היסטוריה

גורט שואבת את שמה האירי מהמילים gort (שדה), inse (אי), ו-Guaire, על שמו של גואיירה איינה מק'קולמן (Guaire Aidne mac Colmáin), מלכה בן המאה ה-6 של ממלכת קונכט, ופטרונו של הקדוש סט. קולמן מק'דואק (Saint Colman mac Duagh). במהלך ימי הביניים ראשי שבט קנל איידה נא'אכטר (Cenél Áeda na hEchtge), משפחת או'שונייסי, Ó Seachnasaigh, צאצאים של המלך גואיירה איינאך, Guaire Aidhneach, החזיקו בגורט כעיר המבצר העיקרית שלהם, באתר שבהמשך הזמן שימש לבניית אורוות סוסים. בסוף המאה השבע עשרה הופקעו אדמות משפחת או'שונייסי מהן והוענקו לסר תומאס פרנדרגאסט, הברונט ה-1 (Sir Thomas Prendergast, 1st Baronet), שנכדו היה ג'ון פרנדרגאסט סמית' רוזן גורט ה-1 (John Prendergast Smyth, 1st Viscount Gort). בשנת 1831, מנתה אוכלוסיית העיירה 3,627 תושבים, ו-563 בתים. רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד שהתרחש באמצע שנות הארבעים של המאה ה-19, צמצם במידה ניכרת את אוכלוסיית גורט.
מספר אתרים היסטוריים סביב גורט כלולים ברשימת האתרים והעתיקות של אירלנד. מנזר קילמקדואק (אנ') ומגדל עגול אירי עתיק נמצאים במרחק של כ-3 ק"מ (1.9 מייל) ממערב לגורט. טירת ראהאלי (אנ') שוכנת במרחק של כ-4.8 ק"מ (3 מייל) ממזרח לגורט.
תחבורה

תחנת הרכבת גורט (אנ') נפתחה לציבור ב-15 בספטמבר 1869 ונסגרה לתנועת סחורות ב-3 בנובמבר 1975 ולתנועת נוסעים ב-5 באפריל 1976. היא נחנכה מחדש ונפתחה לציבור בשנת 2010, כחלק מפרויקט חידוש קווי הרכבת במערב אירלנד. כביש M18 המהיר, החוצה את העיירה, נחנך ונפתח לתנועה ב-12 בנובמבר 2010.
גורט והקשר שלה לוויליאם בטלר ייטס

המשורר ויליאם בטלר ייטס, התגורר בטירת ת'ור בלילי (Thoor Ballylee), טירה אנגלו - נורמנית השוכנת במרחק של 7 קילומטרים צפונית מזרחית לעיירה גורט, אותה שיפץ באופן עצמאי באמצעות הונו האישי. טירה זו, על שלל מאפייניה הארכיטקטוניים, היוותה עבורו סמל אישי לרעיונותיו הפילוסופיים-פואטיים. ייטס היה נוהג לבקר לעיתים תכופות באחוזת קול פארק (Coole Park) ובביתה של ליידי אוגוסטה גרגורי, בעלת האחוזה ומאושיות התחייה הספרותית האירית של המאה ה-20, אשר הייתה ידידתו האישית שאיתה ניהל תכתובות ארוכות זה שנים רבות. האחוזה שוכנת לא הרחק מדרך גולוויי, קילומטר בלבד מהעיירה גורט.
דמוגרפיה

מוצאם של קרוב ל-40% מתושבי העיירה אינו אירי ולפי נתוני מפקד 2006, כמעט רובם של המהגרים הוא ממוצא ברזילאי. בגורט ממוקמים מפעלים לעיבוד בשר, מפעלים שמעסיקים את רוב תושבי גורט שמוצאם מברזיל, אשר העדיפו להגר לאירלנד כדי לעבוד בשכר גבוה יותר מהשכר המשולם להם במפעלים שנמצאים בברזיל. בכתבה שפורסמה בביטאון האגודה ללימודי אירלנד-דרום אמריקה, הכתבת קלייר הילי מציינת: "רבים מהברזילאים החיים בגורט הם חלק מקהילה החיה ועובדת בעיירה, ובהדרגה הם משנים את אופי ומראה העיירה". הקהילה הברזילאית של גורט היא נוצרית - קתולית, והיא מנהלת את תפילותיה אחת לשבוע, ביום שבת, בפורטוגזית, בכנסייה המקומית שבעיירה.
הערות שוליים

↑  Irish Railways
↑  New Section of M18 is now opened - the 207 million euros project has succeeded
↑  Thoor Ballylee ~ Gort
↑  Thoor Ballylee - Yeats' Thin Place
↑  Coole Park -W.B. Yeats and Augusta Lady Gregory
1 2 3 4  Carnaval do Galway - The Brazilian Community in Gort, 1999-2006
↑  AREA PROFILE FOR TOWN - GORT CO. GALWAY
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567617705171  LCCN: n92013559  VIAF: 133833270   WorldCat (עם VIAF): 133833270
בתולת מגן

מותה של בתולת המגן הרבור בקרב מול ההונים
בתולת מגן (בנורדית עתיקה: skjaldmær) הוא כינוי לאישה לוחמת במיתולוגיה הנורדית ובפולקלור הסקנדינבי.
רקע

בתולות מגן מוזכרות בסאגות שונות וגם בגסטה דנורום ובסיפורים עממים אחרים מן התרבות הגרמאנית. דמות הוולקיריה המיתולוגית התבססה גם היא ככל הנראה על דמותה של בתולת מגן.
בסאגות הנורדיות מזוהות מספר בתולות מגן בשמן הפרטי כגון ברינהילד, הרבור, הנסיכה השוודית תורנביורג ועוד. בחלק מן הסאגות מוזכר כי נשים ששימשו כבתולות מגן עסקו כבר מילדותן בפעילות שנחשבה "גברית" כגון פשיטות ושוד של עוברי אורח ביערות כאשר הן לבושות בבגדי גברים, והן לחמו ונהרגו בקרבות.
בחלק מן הסאגות מתוארות בתולות מגן אשר משלבות את פעילותן כלוחמות עם תפקידים נשיים "מסורתיים" במשק הבית או כאלה החוזרות לגמרי לתפקידים ה"נשיים" לאחר סיום תפקידן כלוחמות. לטענת החוקרות ג'ודית יש וג'ני יוכנס (Judith Jesch, Jenny Jochens), יש בכך עדות לתפקיד שהן ממלאות כדמויות בפנטזיות של גברים ונשים, ומסמלות את הסיכון שבנטישת התפקוד המגדרי המסורתי.
רקע > אטימולוגיה

המילה "בתולה" במושג נובעת מכך שהדמויות הן לרוב של נשים צעירות ושל נשים שמסרבות להינשא או שמושאות בניגוד לרצונן. התמות המרכזיות באבטיפוס של "בתולות לוחמות" מכל סוג בפולקלור הן חתירה לקרב (לרוב מתוך נקמה), חוסר נכונותה של הדמות להינשא והיעלמותה של הדמות ברגע בו היא מתחתנת. בתולות מגן אמנם מקיימות יחסי מין ומתחתנות עם גיבורים, אולם לאחר שהן עושות כן - הן מפסיקות להיות בתולות מגן והופכות להיות פשוט נשים "נשיות", זאת משום שבתולות מגן לא יכולות להיות נשואות. לדוגמה: אודין העניש את בתולת המגן ברינהילד (Brynhildr) בכך שכפה עליה להתחתן, וברגע שהיא התחתנה - היא חדלה להיות בתולת מגן.
עדויות היסטוריות

בחברה הנורדית של ימי הביניים כמו בחברות רבות אחרות הייתה קיימת הבחנה ברורה בין תפקידי הגברים ותפקידי הנשים. על אף זאת, בתקופה שקדמה לנצרות היה מעמדן החברתי של הנשים שווה לזה של הגברים באזורים אלה: הן יכלו לבחור לעצמן את בני זוגן לנישואין וגם להתגרש מהם.
נשים לוחמות לא היו ככל הנראה תופעה רחבה, אולם ברור כי היא התקיימה במקרים מסוימים, וניתן לקשר אירועים מן המציאות לתיאורי האגדות העממיות. התופעה נעלמה לחלוטין עם התבססות הנצרות כדת השולטת באזור.
ממצאים ארכאולוגיים מן התקופה, בה נקברו נשים כמקובל בתקופה זו, ביחד עם חניתות ומגנים, מוכיחים כי ככל הנראה גם הן השתתפו בקרבות ונהרגו בהם, אם כי יש צורך בבדיקות נוספות על מנת לאשר עובדה זו באופן מוחלט.
קיימות מספר עדויות אמינות כי בתקופה הוויקינגית שימשו גם נשים כלוחמות. ההיסטוריון הביזנטי יואניס סקיליציס (ביוונית: Ἰωάννης Σκυλίτζης) טען כי נשים השתתפו בשנת 971 בקרב בו תקף סוויאטוסלב, נסיך קייב את הביזנטים בבולגריה. כאשר הובסו הורנגים בקרב דורוסטולון, התברר כי בקרב ההרוגים נמצאו נשים חמושות רבות. נטען כי אחותו למחצה של לייב אייריקסון נטלה חלק בקרב נגד ילידים אמריקנים בוינלנד כאשר היא הרה, ונלחמה חשופת חזה וחמושה בחרב. לדברי סקסו גרמטיקוס לחמו בשנת 750 שלוש מאות בתולות מגן מן הצד הדני בקרב ברוולה (Bråvalla) בין מלך שוודיה ומלך דנמרק באזור גוטלנד. הוא מזכיר בין היתר את בתולת המגן לאגרתה, אשתו של רגנאר לודברוק, אשר הצילה אותו מתבוסה בקרב, כאשר עמדה בראש מתקפה לעזרתו.
ראו גם

ולקיריה
אמזונות
הערות שוליים

↑  Carol J. Clover, Maiden Warriors and Other Sons, The Journal of English and Germanic Philology, Vol. 85, No. 1 (Jan., 1986), pp. 35-49
↑  Self, K. M. "The Valkyrie’s Gender: Old Norse Shield-Maidens and Valkyries as a Third Gender." Feminist Formations, vol. 26 no. 1, 2014, pp. 143-172. Project MUSE
גדולה מהחיים (סדרת טלוויזיה צרפתית)

| --- | --- |

 ארץ מקור:  צרפת 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  52 
 הפקה
 מוזיקה:  דייוויד גאנה - D&A Factory
 שידור
 רשת שידור:  France 5
 תקופת שידור מקורית:  2009–2010 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גדולה מהחיים (באנגלית: The Small Giant; בצרפתית: La Petite Géante) היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית-סינית משנת 2008 אשר שודרה במקור בערוץ France 5. הסדרה נוצרה על ידי Alphanim (כיום נקראת Gaumont Animation) יחד עם Jiang Toon Animation, והופצה על ידי Cookie Jar Entertainment (כיום נקראת DHX Media). אורכו של כל אחד מ-52 פרקי הסדרה הוא כ-13 דקות. העונה הראשונה תורגמה לאנגלית על מנת שתופץ בארצות הברית.
בספטמבר 2010 הסדרה שודרה בערוץ Gulli הצרפתי. בישראל, הסדרה שודרה בערוץ הילדים ובערוץ לוגי.
דמויות

אמילי - ילדה בת 10 שגדלה לגובה של 3 מטרים.
אלמר באוקאן - ילד בן 11 שמשפחתו מארחת את אמילי. במהלך שהותה היא הופכת להיות אחותו הקטנה המאומצת.
פרד - ילד בן 10, נוטה להיות עצבני.
בטי - נערה שאמילי עוזרת לה לבנות בקתה.
ג'ונאס - ילד בו אמילי מתאהבת.
קינובי - תרמיל גב של אמילי בצורת דוב פנדה שמתעורר לחיים.
קאלאס קרדמוהן - ילדה בת 11 שמקנאת בגודלה של אמילי ומתחרה איתה על תשומת לבו של ג'ונאס.
ז'ורז' פאו-ג'ו - חבר של קאלאס ופיונה.
פיונה סוראיו - חברתה של קאלאס המעריצה אותה.
פרקים

שמות הפרקים בצרפתית:
Le collier d'Amalia
La fugue de Betty
Le Nid d'Aigle
Émilie la sorcière
La pêche aux crabes
Le protégé d'Émilie
Kinoubi vide son sac
L'inondation
La fête du renouveau
La mare aux esprits
La chasse aux papillons'
La guerre des cabanes
Mauvaises nuits
La majorette
Le secret d'Émilie
Les trafiquants
Le filet de Mendelssohn
Georges dans les nuages
La grande douche
Toile d'araignée
La nuit des oisiflores
Du gros poisson
La règle du jeu
Kakis en folie
Bain de boue
La relève
Tête de buffle
Une géante dans la nuit
Les gardes du corps
Un nouveau parfum
Le journal d'Émilie
La panne d'eau
Émilie fait son miel
La nuit des étoiles filantes
La fête d'Émilie
Le serpent à trois yeux
La poule perd la boule
Le labyrinthe des kakis
Georges passe à l'Est
Le rapt de Kinoubi
Votez pour moi
Le concours de cerfs-volant
Fred fait scission
Panier de crabes
L'arbre aux enfants
Le secret du Shaman
Mini Kinoubi
La lampe magique
La marchande
Quand les jumelles s'en mêlent
Le kaki de la justice
Callas a disparu
מדבבים

סטיבן בנט
פליסיטי דאנקן
קנדידה גובינס
לסלי הרקורט
סטיוארט מיליגן
דייב קיטשן
ג'ו לי
ג'ולייט פראג
ג'ון ורנון
בתולת הברזל

ערך זה עוסק במכשיר עינויים. אם התכוונתם ללהקת הבי מטאל, ראו .
בתולת הברזל ומבחר מכשירי עינויים
בתולת הברזל, המכונה גם "בתולת נירנברג", היא ארון ברזל הבנוי כדי לשמש לעינוי ולהריגה של אדם על ידי דקירת גופו בעצמים חדים (כגון סכינים, יתדות או מסמרים). הקורבן נאלץ להישאר עומד, מדמם קשות, מוחלש באיטיות ולבסוף מת משילוב של הלם ואיבוד דם או מחנק.
המתקן, שנבנה במאה ה-19 בנירנברג, נבנה לפי הבנה שגויה של מתקן מימי הביניים הנקרא "Schandmantel" ("מעטה קלון"), שהיה עשוי מעץ ופח ללא מסמרים ואשר נועד לעוטי קלון. מעטה הקלון לא הזיק לגוף, והשתמשו בו לענישה עבור מסיגי גבול או זונות, שנאלצו ללבוש אותו בציבור לזמן מסוים.
מאפיינים פיזיים

בתולת הברזל של נירנברג הייתה אנתרופומורפית. בחזית חלקה העליון גולפו פנים שקרוב לוודאי עוצבו על פי דמותה של מריה הקדושה.[דרוש מקור] גובה המתקן היה כ-2.1 מטר ורוחבו 0.9 מטר. בתולת הברזל צוידה בשתי דלתות שבצדן הפנימי עשרות יתדות חדות שניתן לשנות את מיקומן. היתדות מוקמו כך שישפדו את הקורבן עם סגירת הדלתות מבלי לפגוע באיברים החיוניים, וישאירו אותו חי ובמצב עמידה.
הנידון למוות הוחזק במרחב מצומצם מאוד כדי להעצים את דרגת הסבל שלו על ידי הבאתו למצב קלסטרופובי. התנועה הייתה כמעט בלתי אפשרית, וכאשר הקורבן נחלש ולא יכול עוד לשאת את משקל גופו, היו היתדות נשארות במקומן ופוצעות את גופו אף יותר.
לא ניתן היה לפתוח את שתי דלתות המתקן בה בעת. כך לא ניתנה לקורבן אפשרות להימלט בעת בדיקה או חקירה.
שימוש ידוע

לא ידוע על בתולת ברזל שנבנתה ושימשה לעינויים.
בתולת הברזל שבמצודת נירנברג נהרסה במתקפה אווירית ב-1944 סמוך לנירנברג, גרמניה.
בתולת ברזל נמצאה בעיראק סמוך למשרדי התאחדות הכדורגל העיראקית, שבו שכן משרד של עודאי חוסיין. חברים בנבחרת האולימפית העיראקית טענו שהמתקן היה בשימוש בעת שלטון סדאם והופעל נגד אלו שהסתכסכו עם עודאי.
ראו גם

שור הפליז
שיפוד
לקריאה נוספת

שילד, וולפגאנג (2000). Die eiserne Jungfrau.
יורגן שפלר. Zeitenblicke. Der Folterstuhl - Metamorphosen eines Museumsobjektes. נדלה ב-25 בינואר 2006.
Mondzauberin. Vortrag von Klaus Graf: Mordgeschichten und Hexenerinnerungen. נדלה ב-25 בינואר 2006.
הערות שוליים

↑  Aparisim Ghosh, Iron Maiden Found in Uday's Hussein's Playground, (2003), TIME.com
ג'ים פאלמר

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1945 (בן 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 עמדה:  מגיש פותח 
 מספר:  22
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1990
 קבוצות כשחקן
 1965–1967 1969–1984:  בולטימור אוריולס בולטימור אוריולס
 הישגים כשחקן
 6 השתתפויות במשחק האולסטאר (1970–1972, 1975, 1977, 1978) 3 זכיות בוורלד סיריס (1966, 1970, 1983) 4 זכיות בכפפת הזהב (1976–1979)
 
ג'יימס אלווין "ג'ים" פאלמר (באנגלית: James Alvin "Jim" Palmer; נולד ב-15 באוקטובר 1945) הוא שחקן עבר בבייסבול האמריקאי. בשנת 1990 נבחר להיכל התהילה של הבייסבול.
קריירה

פאלמר שיחק במהלך כל הקריירה שלו בליגה האמריקאית MLB, בין השנים 1965–1984, בקבוצה אחת, בולטימור אוריולס.
פאלמר שיחק בעמדת המגיש (פיצ'ר) הפותח. במהלך הקריירה שלו ניצח עם קבוצתו ב-268 משחקים, והפסיד ב-165. ממוצע נקודות הנגד שלו היה 2.86, והוא השיג 2,212 סטרייק-אאוט.
במהלך הקריירה השיג מספר שיאים אישיים. הוא ניצח 20 משחקים בעונה 8 פעמים: בשנים 73–1970 ו-78–1975. פאלמר הוא היחיד בהיסטוריה שניצח משחק בסדרת גמר בשלושה עשורים: 1966, 1970-1 ו-1983. הוא לא נתן לאף חובט לחבוט הום ראן עם רצים על כל הבסיסים (Grand Slam). כן היה הצעיר ביותר (קצת לפני גיל 21) לזרוק משחק שלם בלי לחטוף נקודה (shutout) במשחק גמר, ב-1966.
העונה הטובה ביותר שלו הייתה בשנת 1975. למרות שקבוצתו לא הגיעה לשלב משחקי הפלייאוף, הייתה זו עונה אישית טובה לפאלמר, בה השיג 23 ניצחונות ו-11 הפסדים, ממוצע נקודות נגד של 2.09, עשרה משחקים שלמים בלי לחטוף נקודה, וכן זכה בתואר הפיצ'ר הטוב ביותר בליגה.
מאז פרישתו של פאלמר ב-1984, קבוצת בולטימור לא הגיעה עדיין לסדרת גמר, כפי שהיה במהלך הקריירה שלו.
גדוליניט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Y2Fe2+Be2Si2O10 ("גדוליניט-(Y)")   Ce,La,Nd,Y)2Fe2+Be2Si2O10)‏ ("גדוליניט-(Ce)")
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  הגבישים פריזמתיים דקים באורך של עד עשרים וחמישה סנטימטרים (("גדוליניט-(Y)") או עד שני סנטימטרים ("גדוליניט-(Ce)") בחתך רוחב דמוי יהלום המסתיימים בכיפה משופעת, אבל בדרך כלל כמסה חסרת צורה. לעיתים כגוש אמורפי בשל תופעת המטאמיקטיזציה ("גדוליניט-(Ce)")
 צבע:  שחור בלבד ("גדוליניט-(Ce)"), שחור, שחור-ירקרק, חום או ירוק ("גדוליניט-(Y)")
 ברק:  זגוגי, שמנוני. גדוליניט בגוון שחור דומה לזפת
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה בגוון ירוק, אטום בגוון שחור
 פצילות:  בלתי מובחנת
 שבירה:  בלתי שווה עד דמוית קונכייה
 קשיות:  7-6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  4.7-4.0 ("גדוליניט-(Ce)" נמוך יותר)
 שרטוט:  ירוק-אפרפר
 מידע נוסף:  "גדוליניט-(Ce)" הוא רדיואקטיבי ולכן מטאמיקטי
 מינרלים נלווים:  אלניט, פלואוריט, זירקון, מונזיט ("גדוליניט-(Y)"). אגירין, אפטיט, מיקרוקלין, הלוויט, אפופיליט וצ'ווקיניט ("גדוליניט-(Ce)")
 סוגים
 "גדוליניט-(Y)"  "גדוליניט-(Ce)":  הסוג הנפוץ יותר, מכיל איטריום  סוג רדיואקטיבי, מכיל צריום
גדוליניט הוא שם קיבוצי של שני מינרלים נזוסיליקטיים (סיליקטים במבנה דמוי איים). שניהם מכילים בריליום וברזל וכן צריום ואיטריום בכמויות משתנות, כאשר המינרל המכיל בעיקר צריום מכונה "גדוליניט-(Ce)", והמינרל המכיל בעיקר איטריום מכונה "גדוליניט-(Y)". בשני המינרלים יכולים להשתתף גם עפרות נדירות כדוגמת לנתן, נאודימיום ואף סקנדיום. הגדוליניט שייך לקבוצת המינרלים הקרויה על שמו "קבוצת הגדוליניט" (הקרויה לעיתים גם קבוצת הדטוליט על שם המינרל דטוליט או קבוצת הדטוליט/גדוליניט).
שימושים

הגדוליניט משמש כמקור להפקת עפרות נדירות. כמו כן כיוון ש"הגדוליניט-(Y)" יוצר לעיתים גבישים פריזמתיים ארוכים בעלי חתך רוחב דמוי יהלום שגונם ירוק והם בעלי ברק, הוא מבוקש כמינרל במכירה לאספנים, למרות היותו נדיר.