stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוקטור לרפואה
הערות שוליים

↑  2.4. "דוקטור לרפואה" (M.D.) ו"דוקטור לרפואת שיניים" (D.M.D), באתר studentsadmin.huji.ac.il
↑  רפואה כללית - רישוי מקצוע, באתר GOV.IL
↑  University of Glasgow - Schools - School of Medicine, Dentistry & Nursing - About us - A Significant Medical History - 18th Century, www.gla.ac.uk
↑  הפקולטה לרפואה, באתר medicine.ekmd.huji.ac.il
↑  יהודיות רופאות, הצפירה, 12 ביוני 1903
↑  עבודות גמר - ביה"ס לרפואה, באתר med.tau.ac.il
↑  אתר המתמחים | ההסתדרות הרפואית בישראל | מקצועות התמחות וסילבוסים, באתר www.ima.org.il
↑  הסדרת ההכשרה הקלינית של רופאים בין מערכת הבריאות ובין האקדמיה, פורסם על ידי משרד הבריאות, שנת 2018 (עמוד 475).
↑  סטאז' ברפואה בישראל, באתר משרד הבריאות, אגף לרישוי מקצועות רפואיים, ‏2021
↑  לימודי רפואה בתכנית ארבע שנתית, באתר לימודים בישראל, ‏2023
↑  לימודי רפואה: מה בדיוק לומדים?, באתר דבר העובדים, ‏2023
↑  גלי וינרב,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'‏90 אלף שקל בשנה: בית ספר חדש לרפואה יוצא לדרך, ולא כולם מרוצים, באתר גלובס, 19 באוגוסט 2023
↑  מהפכה במערך לימודי הרפואה בישראל - החל משנת תשפ"ד תוספת של 130 סטודנטים לרפואה, באתר המועצה להשכלה גבוהה, ‏2022
↑  נשקלת אפשרות לסגירת התכניות האמריקאיות ללימודי רפואה בישראל, באתר Doctors Only, ‏2022
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'רוני לינדר,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'יעד ריאלי? המדינה רוצה להכפיל את מספר הסטודנטים לרפואה בתוך עשור, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2023
↑  ישי אלמקייס, 2,000 סטודנטים תוך עשור: היעד של משרד הבריאות להעלאת מספר הרופאים, באתר מקור ראשון, ‏2023
ריח מנטה

| --- | --- |
 סוגה:  מוזיקלית
 בימוי:  נתן מנספלד אלי בן דוד
 מנחים:  ירון אילן
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר פרקים:  325
 הפקה
 אורך פרק:  70 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 33 הערוץ הראשון ערוץ 24
 תקופת שידור מקורית:  1997–2006
 
ריח מנטה היא תוכנית זמר מזרחי, ים-תיכוני ישראלית ששודרה בערוץ 33 בין השנים 1997–2006. לאורך כל שנות התוכנית הנחה אותה המנחה ושדרן הרדיו ירון אילן.
התוכנית שמה דגש על מתן הזדמנות לאמנים לא מוכרים מתחום הזמר הים-תיכוני ודומה בסגנונה לבטברנה שהנחה שמעון פרנס. בין אלו שרשמו בה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלהם נמנים הזמרים: שרית חדד, מושיק עפיה, אתי לוי, שלומי סרנגה, מאיה בוסקילה ועוד. כמו כן, הצמד סטלוס ואורן חן חברו לראשונה כצמד בתוכנית ובעקבות החיבור המוצלח הוציאו כעשרה תקליטים יחדיו. חיבור נוסף בתוכנית היה בין להקת המטאל הישראלית "ריח מטאל" לבין אמני הז'אנר המזרחי, כמו מרגלית צנעני, אביבה אבידן, אלי לוזון, אבנר גדסי ועוד.
בשנת 2002 החלה התוכנית להיות משודרת בימי שישי בערב בערוץ הראשון, ושם זכתה להצלחה יחסית ולמדרוג של כ-11 אחוזים. בשנת 2005 הייתה התוכנית מועמדת לפרס מסך הזהב בקטגוריה "חביבת הקהל". עם הפסקת הפקת התוכניות המקוריות בערוץ 33 בשנת 2006 הסתיימה התוכנית.
שם התוכנית "ריח מנטה" נקראה כך, כשירה של הזמרת מרגלית צנעני, מתוך האלבום "מנטה" שיצא בשנת 1989.
המנחה ירון אילן החל להגיש בשנת 2007 בערוץ 24 תוכנית דומה הנושאת את השם, "מנטה ב-24" ובשנת 2009 עבר אילן לערוץ 10 שם הוא הגיש את תוכנית דומה בשם, "מנטה".
הערות שוליים

↑  גדעון כ"ץ, שיחה עם שמעון פרנס ואביהו מדינה, 17 באפריל 2013
התחנה המרכזית של כרמיאל

| --- | --- |

 מיקום:  כרמיאל
 אתרים סמוכים:  תחנת הרכבת כרמיאל
 שירות אוטובוסים:  לרוב חלקי ישראל
 קואורדינטות:  32°55′22.55″N 35°17′58.81″E﻿ / ﻿32.9229306°N 35.2996694°E﻿ / 32.9229306; 35.2996694
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) התחנה המרכזית של כרמיאל(למפת הגליל המערבי רגילה) התחנה המרכזית של כרמיאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של כרמיאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של כרמיאל
תחנה מרכזית כרמיאל נמצאת בכניסה הראשית לעיר כרמיאל. היא מהווה חלק חשוב ממערך התחבורה הציבורית בצפון ישראל.
הקמת התחנה

לפני הקמת התחנה התחנה הראשית בעיר מוקמה בסמוך לקניון כיכר העיר. מיקומה היה לא נוח מבחינת תנועת האוטובוסים ומבחינת הנוסעים. היא לא כללה כל שירות למעט קופה ומודיעין, לא היו בה רציפים או ספסלים, והיא יכלה לאכלס רק אוטובוס אחד אשר חסם נתיב תנועה.
כדי לייעל את השירות ולהגדיל את כמות האוטובוסים העוברים בעיר, הוחלט להקים מסוף בכניסה לעיר שימש כחניון חנה וסע. עם הקמת המסוף החדש הוקמו בתוכו 5 רציפים עירוניים ו-9 רציפים בינעירוניים. המסוף אפשר לאוטובוס מגיע להיכנס למסוף לאסוף במהרה נוסעים ולהמשיך בנסיעתו בזמן מינימלי ובלא צורך להיכנס אל עומק העיר.
התחנה בכרמיאל היא תחנה חשובה בציר חיפה-עכו-צפת-קריית שמונה, אשר משמשת את כל הקווים הנוסעים מחיפה לעכו בדרכם לצפת, קריית שמונה, חצור הגלילית ושאר יישובי אצבע הגליל וכן בכיוון ההפוך. כמות הקווים העוברים בתחנה אינה גדולה באופן כללי וכמות הקווים אשר מתחילים את נסיעתם מכרמיאל מועטה. בין הקווים אשר מתחילים מכרמיאל ניתן למנות יעדים כגון: חיפה, עכו, נהריה, טבריה, ירושלים, תל אביב ונצרת.
בצמוד לתחנה המרכזית הוקמה ב-20 בספטמבר 2017 תחנת הרכבת כרמיאל, אשר הגדילה את תעבורת הנוסעים בתחנה המרכזית. עם הקמתה רציפי האוטובוס העירוניים והבינעירוניים של התחנה המרכזית עברו לרציף גדול ומקורה הסמוך לתחנת הרכבת.
בית הדין הפלילי הבין-לאומי

| --- | --- |
סמל בית הדין הפלילי הבין-לאומיסמל בית הדין

 מאפיינים
 שטח שיפוט:  החברות החתומות על חוקת רומא
 מדינה:  האומות המאוחדות
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  17 ביולי 1998 – הווה (26 שנים)
 גאוגרפיה
 כתובת:  האג, הולנד
 קואורדינטות:  52°06′20″N 4°19′04″E﻿ / ﻿52.105555555556°N 4.3177777777778°E﻿ / 52.105555555556; 4.3177777777778
 icc-cpi.int
 he
 
המדינות החברות בבית הדין הפלילי הבין-לאומי, בירוק. המדינות שחתמו על הצטרפות וזו עדיין לא אושררה, בכתום.
בניין בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג
בית הדין הפלילי הבין-לאומי (באנגלית: International Criminal Court; בראשי תיבות: ICC) הוא בית משפט בין-לאומי היושב בעיר האג שבהולנד ופועל מתוקף חוקת רומא שנחתמה בשנת 1998. נכון לפברואר 2025, בחוקה חברות 125 מדינות.
בית הדין הפלילי הבין-לאומי עוסק באחריותם הפלילית של יחידים לארבעה סוגי פשעים: פשעי השמדת עם, פשעים נגד האנושות, פשע מלחמה ופשע נגד השלום. זאת, להבדיל מבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ), העוסק בסכסוכים בין מדינות.
בית הדין מוסמך לדון בעבירות העומדות בשלושה תנאים: הן מצויות בסמכותו העניינית, הן בוצעו לאחר 1 ביולי 2002 – זמן הקמתו, ומתקיימת לגביהן לפחות זיקה אחת מתוך הרשימה הבאה:
העבירות בוצעו בשטח של אחת מהמדינות החברות בבית הדין.
העבירות בוצעו על ידי אזרחים של אחת מהמדינות החברות בבית הדין.
מדינה שאינה חברה בבית הדין הסכימה אד הוק לשיפוטו.
מועצת הביטחון של האו"ם הפנתה את העניין לבית הדין.
על פי סעיף 77 לחוקת רומא, בית הדין יכול לגזור את העונשים הבאים:
מאסר למספר מוגדר של שנים, אשר לא יעלה על 30 שנים; או מאסר עולם כאשר החומרה הקיצונית של הפשע והנסיבות האישיות של האדם המורשע מצדיקים זאת.
קנס
חילוט הכנסות, רכוש ונכסים הקשורים במישרין או בעקיפין במעשה פשע, בלי לפגוע בזכויות של צדדים שלישיים.
סמכות שיפוט

הפעלת סמכות השיפוט של בית הדין מותנית בכך שהפשעים הם בסמכותו המהותית ושהם בוצעו בעת שחוקת בית הדין הייתה בתוקף לגבי המדינות הרלוונטיות. תנאי מקדמי לכך שבית הדין יפעיל את סמכותו הוא שהפשעים לכאורה בוצעו בשטח מדינה שהסכימה לקבל את סמכות בית הדין (על ידי הצטרפות לחוקה או אד הוק), או על ידי אזרח של מדינה שהסכימה לקבל את סמכות בית הדין (על ידי הצטרפות לחוקה או אד הוק), או שהעניין הופנה לבית הדין בהחלטה של מועצת הביטחון.
פשעים בסמכות השיפוט של בית הדין

אמנת רומא קובעת ארבע קטגוריות שיפוט שלבית הדין יש את הסמכות לשיפוט לגביהן. אנשים יכולים לעמוד לדין רק על פשעים המפורטים בחוקה. בסעיף 5 בחוקה מופיעות ארבע קטגוריות של פשעים המפורטים בהמשך החוקה: רצח עם (סעיף 6), פשעים נגד האנושות (סעיף 7), פשעי מלחמה (סעיף 8) ופשע נגד השלום (סעיף 8 bis). בנוסף, סעיף 70 מגדיר "עבירות נגד מערכת החוק", המהווה קטגוריה חמישית של פשעים שעליהם אינדיבידואלים יכולים לעמוד לדין.
פשעים בסמכות השיפוט של בית הדין > רצח עם

סעיף 6 מגדיר פשע רצח עם כפי שמופיע באמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם. האמנה מגדירה חמישה מעשים הנעשים "מתוך כוונה להשמיד קבוצה לאומית, אתנית, גזעית או דתית או חלק ממנה":
הריגה חברי קבוצה;
גרימת נזק חמור, בגוף או בנפש, לחברי הקבוצה;
העמדת חברי הקבוצה, בכוונה תחילה, בתנאי-חיים שיש בהם כדי להביא לידי השמדתם הגופנית, כולה או מקצתה;
שימוש באמצעים שכוונתם למנוע ילודה. מניעת המשכיות בכפייה;
העברת ילדי הקבוצה לקבוצה אחרת בדרך כפייה.
פשעים בסמכות השיפוט של בית הדין > פשעים נגד האנושות

סעיף 7 לאמנת רומא, מגדיר פשעים נגד האנושות כמעשים "שבוצעו במסגרת התקפה נרחבת או שיטתית המכוונת נגד כל אוכלוסייה אזרחית". הסעיף מפרט 11 פשעים בודדים:
רצח.
השמדה.
שעבוד.
הגלייה או העברה כפויה של אוכלוסייה.
כליאה או שלילה חמורה אחרת של חירות פיזית בניגוד לכללי היסוד של המשפט הבין-לאומי.
עינויים.
אונס, שעבוד מיני, זנות כפויה, היריון כפוי, סירוס או עיקור בכפייה, או כל צורה אחרת של אלימות מינית בעלת חומרה דומה.
רדיפת קבוצה או קולקטיב מסוים/ת המבוססת על שיוך פוליטי, גזעי, לאומי, אתני, תרבותי, דתי, מגדרי בהתאם להגדרת מונח זה בפסקה (3) של סעיף זה, או על בסיס אחר אשר הוכר באופן אוניברסלי כאסור על פי המשפט הבין-לאומי, כאשר הרדיפה מבוצעת בקשר לאחד המעשים המנויים בפסקה זו או לאחד הפשעים בתחום סמכות השיפוט של בית המשפט.
העלמה כפויה של אנשים.
פשע האפרטהייד.
מעשים אחרים בלתי אנושיים בעלי אופי דומה המכוונים לגרום לסבל רב, או לחבלה חמורה לגוף או לבריאות נפשית, פסיכולוגית או פיזית.
פשעים נגד האנושות יכולים להתבצע לא רק בזמן מאבק מזוין. למשל, פגיעה משטר רודני באזרחים. ב-2011 נערכו הפגנות במספר ערים בלוב של מתנגדי השלטון. סייף אל־אסלאם קדאפי, שהיה אז ראש ממשלה בפועל, הורה להפעיל כוח קטלני נגד המפגינים. חלקם נרצחו, נכלאו ונפצעו. הוא הואשם על ידי בית הדין בפשעים נגד האנושות מסוג רצח ורדיפה.
פשעים בסמכות השיפוט של בית הדין > פשע תוקפנות

פשעי תוקפנות או פשע נגד שלום הוא תכנון, ייזום או ביצוע של מעשה תוקפנות רחב היקף וחמור תוך שימוש בכוח צבאי של מדינה ריבונית. הגדרתו והיקפו של הפשע שנויים במחלוקת. אמנת רומא מכילה רשימה של מעשי תוקפנות העלולים להוליד אחריות פלילית אינדיבידואלית, הכוללים פלישה, כיבוש צבאי, סיפוח באמצעות שימוש בכוח, הפצצות, ומצור ימי. מעשה התוקפנות מהווה, מעצם טבעו, חומרתו או היקפו, הפרה ברורה של מגילת האו״ם. פשעי תוקפנות הם, בדרך כלל, פשעים היכולים להתבצע רק על ידי בעלי הכוח המעצבים את המדיניות, ולא על ידי אלה המבצעים אותה.
הגדרת פשע תוקפנות לא נכללה באמנת רומא במקור בשל חילוקי דעות בין המדינות בנוגע לנוסח. הגדרת פשע תוקפנת נדונה במשך שבע שנים, בין השנים 2003 ל-2010, והנוסח הוסכם בוועידה שנערכה בקמפלה, אוגנדה ביוני 2010. התיקון שמכליל את הגדרת פשע התוקפנות באמנה נכנס לתוקף ב־17 ביולי 2018. פשע התוקפנות מחייב רק את המדינות שאישרו את התיקון לאמנה הכולל פשע זה. נכון לספטמבר 2022, 43 מדינות אשררו את התיקון.
פתיחת חקירה בבית הדין הפלילי הבין-לאומי

בהתאם לסעיף 15 של אמנת רומא, כל אדם, קבוצה או ארגון יכולים לשלוח מידע על פשעים לכאורה או פשעים פוטנציאליים למשרד התובע (OTP) של בין הדין. לאחר בחינת התלונה, משרד התובע בודק האם היא בסמכות השיפוט של בית הדין. בשלב הבא, נבדק האם יש מספיק ראיות, חומרת הפשעים ואת אינטרס הצדק. במידה ונפתחת חקירה, התובע חייב לאסוף ולחשוף ראיות מפלילות ומזכות כאחד.
בישיבת קדם-משפט, השופטים בוחנים אם הראיות שנאספו מספקות על מנת להוציא צו מעצר ולנהל משפט. במקרה שיוצא צו מעצר, החשוד מובא להאג, מקום משכנו של בית הדין. במשפט, שופטי בית הדין שומעים את הראיות מהתובע, ההגנה ועורכי הדין של הקורבנות ואז פוסקים. אם החשוד נמצא אשם, נקבע גזר הדין והחלטה על פיצוי הקורבנות.
תובעי בית הדין הפלילי הבין-לאומי

כרים קאן 2021 – עד היום
פאטו בנסודה 2012 –2021
לואיס מורנו אוקמפו 2003 –2012
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי

בית המשפט הוציא את צווי המעצר הראשונים שלו ב-8 ביולי 2005, והדיונים הראשונים התקיימו בשנת 2006.
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו

חקירת בית הדין בקונגו עסקו בפשעים שתבצעו במלחמת קונגו השנייה ואחריה, הסכסוך באיטורי והסכסוך בקיוו (אנ'). המלחמה החלה ב-1998 ולמרות הסכם שלום בין הלוחמים ב-2003, הסכסוך נמשך בחלקים המזרחיים של קונגו במשך מספר שנים. באפריל 2004 פנתה ממשלת קונגו לבית הדין, וביוני 2004, התובע לואיס מורנו אוקמפו פתח רשמית בחקירה. צווי מעצר הוצאו לשישה מפקדים.
תומאס לובנגה דיילו מנהיג המורדים הקונגואי, מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הואשם והורשע בביצוע פשע מלחמה של שימוש צבאי בילדים ובנערים. הוא נדון ל-14 שנות מאסר.
בוסקו נטגנדה (אנ'), מנהיג מורדים מקונגו. הוא פיקד על הזרוע הצבאית של מיליציית "איחוד הקונגולזים הפטריוטים". רוב חברי המיליציה היו משבט המה. הם רצחו בבני הלנדו במזרח קונגו, ונלחמו איתם על השליטה באזור איטורי שעשיר במינרליים. הוא הואשם והורשע ב–18 סעיפים של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, הכוללים בין היתר, רצח, אינוס, עבדות מינית, וגיוס נערים מתחת לגיל 15. נדון ל-30 שנות מאסר.
ז'רמן קטנגה היה מפקד בחזית ההתנגדות הפטריוטית של איתורי. ב-2003 הוביל מתקפה בכפר בפרובינציית איטורי בקונגו שבמהלכה נהרגו לפחות 200 אזרחים, ניצולי המתקפה נכלאו בחדר מלא בגופות, ונשים ונערות שועבדו מינית. הוא הואשם בפשעים נגד האנשות ופשעי מלחמה. נדון ל-12 שנות מאסר.
מתיו נגודג'ולו צ'וי (Mathieu Ngudjolo Chui) היה קולונל בצבא קונגו ולפני כן מפקד בכיר בחזית הלאומית והאינטגרציונית ובבחזית ההתנגדות הפטריוטית של איתורי. ב-2003 נגודג'ולו הורה על תקיפה בכפר בוגורו שבקונגו. במתקפה נהרגו 200 בני אדם. על פי דיווחים, הקורבנות נשרפו חיים, נשים נאנסו ונלקחו כשפחות מין, ותינוקות הוטחו על קירות. הוא הואשם בפשעים נגד האנושות ובפשעי מלחמה. נגודג'ולו נעצר בתחילת 2008, ובדצמבר 2012 הוא זוכה מההאשמות בפשעי מלחמה על ידי הרכב של שלושה שופטים בראשותו של ברונו קוט, בנימוק שהתביעה לא הוכיחה מעבר לספק סביר שהוא אחראי לפשעים שבוצעו.
Callixte Mbarushimana בן שבט ההוטו ברואנדה שנחשד שהשתתף ברצח העם ברואנדה ב-1994. בספטמבר 2010 הוא הועמד לדין על פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה וכשנה לאחר מכן שוחרר משום שבית הדין לא מצא מספיק ראיות להעמידו לדין.
סילבסטר מודקמורה (Sylvestre Mudacumura) היה מפקד הכוחות הדמוקרטיים לשחרור רואנדה מאז הקמתה. מודקמורה היה סגן מפקד המשמר הנשיאותי של הכוחות המזוינים של רואנדה במהלך רצח העם ברואנדה ב-1994. מודקמורה היה מבוקש על ידי בית הדין הפלילי הבין-לאומי מאז 2012 בגין פשעי מלחמה ובהם רצח, הטלת מום, יחס אכזרי, אונס, עינויים, הרס רכוש, ביזה והתקפות מכוונות על אזרחים – פשעים שבוצעו, לפי הנטען, במזרח קונגו בין השנים 2009–2010. בספטמבר 2019 הכריז צבא קונגו כי כוחותיו הרגו את סילבסטר מודקמורה וכמה מפקודיו.
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי באוגנדה

חקירת בית הדין באוגנדה היא חקירת פשעים שבוצעו על ידי צבא ההתנגדות של האל בעת התקוממות שהתרחשה בצפון אוגנדה ובאזורים שכנים מאז 1987. מפקדי צבא ההתנגדות מואשמים במעשי טבח, חטיפת אזרחים, שימוש בילדים כחיילים, שעבוד מיני, עינויים וביזה. ממשלת אוגנדה פנתה לבית הדין בשנת 2003, וב-2005 הוצאו צווי מעצר המעצר נגדי מפקדי צבא ההתנגדות.
ג'וזף קוני מנהיג "צבא ההתנגדות של האל", ארגון גרילה שניסה לכונן באוגנדה משטר תאוקרטי המבוסס על עשרת הדיברות. על פי מקורות שונים, קוני הורה לחטוף עשרות אלפי ילדים וילדות מבתיהם, ולהופכם לחיילים או לשפחות מין בארגונו. בשנת 2005 הוציא בית הדין הבין-לאומי צו מעצר נגד קוני בגין ביצוע, לכאורה, של פשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות, אך הוא עדיין לא נתפס.
אוקוט אודהיאמבו (Okot Odhiambo) היה מפקד בכיר בצבא ההתנגדות של האל באוגנדה. הוא נחשד כי תכנן רצח של כ-300 אזרחים במהלך מתקפה בפברואר 2004 על מחנה העקורים ברלוניו בצפון אוגנדה. המתקפה נחשבת אחד ממעשי הטבח הגדולים ביותר בהיסטוריה האכזרית של "צבא התנגדות של האל". ב-2005 הוציא בין הדין צו מעצר על שמו בגין, לכאורה, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, אולם לא נעצר. הוא נהרג באוקטובר 2013.
ראסקה לוקווייה (Raska Lukwiya) נחשב לשלישי בהיררכיה בצבא ההתנגדות של האל. הואשם ביחד עם מנהיגים אחרים של צבא ההתנגדות בפשעים נגד האנושות. ביוני 2005 הוצא נגדו צו מעצר מבית הדין. באוגוסט 2006 הוא נהרג בקרב עם כוח ההגנה העממי של אוגנדה (Uganda People's Defence Force).
וינסנט אוטי (Vincent Otti) שימש כסגנו של ג'וזף קוני בצבא. ביולי 2005 הוציא בין הדין צו מעצר על שמו. הוא הואשם ב-21 סעיפים של פשעי מלחמה וב-11 סעיפים של פשעים נגד האנושות. בנובמבר 2007 דווח כי קוני הוציא להורג את אוטי.
דומיניק אונגוון (Dominic Ongwen) היה מפקד בצבא ההתנגדות של האל וגויס כילד להילחם. אונגוון נחטף על ידי הצבא בגיל עשר והוכשר כחייל. הוא נחשב לחייל נאמן והתקדם בארגון. בגיל 18 קיבל דרגת מייג'ור וכעשור לאחר מכן קודם לבריגדיר. בתחילת שנות האלפיים פיקד, על פי החשד, על קרבות בצפון אוגנדה, שבהם נרצחו ונחטפו אלפי בני אדם. ביולי 2005 הוציא בית הדין צו מעצר על שמו. הוא הואשם בפשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה ובהם אונס, רצח וחטיפת ילדים. בינואר 2015 אונגוון הסגיר את עצמו לבית הדין. הוא הועמד לדין ונשפט ל-25 שנות מאסר.
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי ברפובליקה המרכז-אפריקאית

חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי ברפובליקה המרכז-אפריקאית היא חקירת פשעים שבוצעו על ידי חייליו של סגן נשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לשעבר, ז'אן-פייר במבה (אנ'). הוא אחת מהדמויות הפוליטיות הבכירות ביותר שהועמדה לדין בבית המשפט. הוא וחמישה מפקדים הואשמו בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
באוקטובר 2002, שלח במבה את חייליו לרפובליקה המרכז אפריקנית, בעקבות בקשת הנשיא, פוסטן-ארקאנז' טואדרה, לסיע בדיכוי מרד שהוביל מפקד הצבא לשעבר, פרנסואה בוזיזה. בדיכוי המרד, ביצעו אנשיו רצח המוני, אונס וביזה. בסופו של דבר נכשל במבה בניסיונות דיכוי המרד וטואדרה הודח מתפקידו. בשנת 2008, הוא נעצר בבלגיה והוסגר לבית הדין הפלילי. ב-2016, הוא הורשע בפשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה וכן בניסיון לשחד עד במשפט.
פסקי הדין נחשבו לנקודת ציון משפטית, מכיוון שזו הייתה הפעם הראשונה שבית הדין הפלילי הבין-לאומי הרשיע נאשם באונס או "מטיל אחריות על מעשי חייליו". הוא נידון ל-18 שנות מאסר. במבה ערער על גזר הדין ופסקי הדין. בערעור הוא טען כי לא הייתה לו יכולת לשלוט ב-1,500 החיילים וכי אין תיעוד המראה שהוא הורה לחייליו כיצד לנהוג. בדעת רוב שנתמכה על ידי שלושה מתוך חמשת השופטים, לשכת הערעורים של בית הדין קיבלה את טענתו של במבה. שאר הנאשמים במשפט ריצו עונשים קצרים ושילמו קנסות.
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בדרפור

חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בדרפור היא חקירת פשעים שבוצעו במהלך רצח העם בדרפור. החקירה נפתחה לבקשת מועצת הביטחון של האו"ם ב-2005. נכון ליוני 2019, חמישה חשודים נטרם נתפסו והועמדו למשפט: אחמד הארון (Ahmed Haroun), עלי קושייב (אנ'), עומר אל-בשיר, עבדאללה בנדה ועבד א-רחים מוחמד חוסיין.
הארון מואשם ב-20 פשעים נגד האנושות ו-22 פשעי מלחמה ובהם רצח, עינויים, פגיעה באוכלוסייה אזרחית ואונס. מעבר לכך, הוא מואשם על תפקידו בגיוס, מימון וחימוש מיליציית הג'נג'וויד. המיליציה תקפה אזרחים ובזזה ערים וכפרים במהלך התקפות.
ב-4 במרץ 2009, הוצא צו מעצר והוגש כתב אישום נגד אל-בשיר בבית הדין בהאג, כתב האישום כלל 7 סעיפים של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה אולם הוא לא כלל אישומים בעבירות רצח. השופט בבית המשפט ארקי קורולה (Erkki Kourula) הורה לבחון מחדש את האישומים והראיות על רצח העם. התובע אוקמפו, ציפה כי לאחר בחינת הראיות מחדש, ממצאים אילו עשויים להביא להאשמות בזמן קצר. בתגובה להוצאת צו המעצר, נשא אל-בשיר נאום ובו מתח ביקורת על אוקמפו וזילזל בהחלטת בית הדין. במהלך הדיונים שהתקיימו בשנת 2009, נמנע בית הדיון הבין-לאומי מלהאשים את אל-בשיר ברצח עם, בטענה שאין לכך ראיות מספיקות. אוקמפו, ערער על ההחלטה ובית המשפט קיבל את הערעור, והורה על חידוש הדיונים בפברואר 2010.
ב-12 ביולי 2010 הוציא בית הדין הבין-לאומי צו מעצר שני נגד אל-בשיר, שנוספו בו שלושה אישומים בגין רצח עם. בפסיקתם קבעו השופטים כי "יש לנו סיבות הגיוניות להאמין שאל-בשיר אשם בשלושה סעיפים של רצח עם שבוצע נגד שלוש קבוצות אתניות שונות בדרפור: פור, מסליט וזגהוואה. מדובר ברצח עם שבוצע במעשי הרג, ורצח עם שבוצע באמצעות פגיעות נפשיות ופיזיות קשות ומכוונות כדי להרוס חיי הקבוצות האתניות האלה".
עלי קושייב מואשם ב-31 פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות כמנהיג לשעבר של הג'נג'וויד. בפברואר 2007 הוצא נגדו צו מעצר וביוני 2020 הוא הסגיר את עצמו לבית המשפט. משפטו של עלי קושייב החל באפריל 2022.
בדצמבר 2014 חדלה התובעת הכללית של בית הדין הפלילי הבין-לאומי מפעילותה בתיק דארפור וזאת מפני שלטענתה, מועצת הביטחון של האו"ם לא עושה די כדי להביא את הנאשמים למעצר. אף על פי שעומר אל-בשיר ביקר בקניה, שאשררה את אמנת רומא, הוא לא נעצר ולא הועמד בדין על פשעיו. באמצע אפריל 2019, הארון, אל-בשיר וחוסיין נכלאו בסודן בעת תפיסת המשטר על ידי צבא סודאן. בתחילת נובמבר 2019, כוחות החופש והשינוי (קואליציה של ארגונים ומיליציות שהובילו את הפיכה בסודן, FFC), וראש ממשלת סודאן עבדאללה חמדוכ הצהירו כי אל-בשיר יועבר לבין הדין הפלילי. אולם, נכון לאפריל 2023, ממשלת סודאן טרם העבירה את אל-בשיר לידי בית הדין ולא ברור האם הוא נמצא במעצר. הארון ברח מהכלא בסודאן.
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בקניה

חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בקניה היא חקירת פשעים שבוצעו במהלך המשבר בקניה בין השנים 2007–2008. בדצמבר 2007, פרץ משבר פוליטי, כלכלי והומניטרי אלים בקניה לאחר שהנשיא לשעבר, מוואי קיבאקי, הוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות שנערכו ב-27 בדצמבר 2007. יריבו המרכזי, ראילה אודינגה ממפלגת התנועה הדמוקרטית הכתומה, טען שנערכה מניפולציה אלקטורלית. עמדה זו זכתה לאישור נרחב על ידי משקיפים בין-לאומיים, אך הם טענו ששתי המפלגות בבחירות ערכו מניפולציות. ועדת הבחירות של קניה הכריזה רשמית כי הנשיא המכהן מוואי קיבאקי נבחר מחדש אך תומכיו של מועמד האופוזיציה ראילה אודינגה האשימו את הממשלה בהונאת בחירות ודחו את התוצאות. התרחשו הפגנות ומהומות שהתפתחו ללחימה, בעיקר לאורך קווים שבטיים, ועקב זאת נהרגו לפי הערכות כ-1,200 בני אדם, ולמעלה מ-500,000 הפכו לעקורים פנימיים.
ב-31 במרץ 2010, רוב שופטי בית הדין הפלילי הבין-לאומי בקדם משפט, אישרו את בקשת התובע של ICC לפתוח בחקירה על הפשעים נגד האנושות שבוצעו בעקבות משבר הבחירות ב-2007. זוהי הפעם הראשונה שנפתחת חקירה ביוזמת תובע.
שישה בכירים בממשל בקניה הואשמו בפשעים נגד האנושות, כולם בכירים בממשל הקנייתי. ביניהם נשיא קניה, שרים ואנשי צבא. ב-15 בדצמבר 2010 נפתחו נגדו אוהורו קניאטה, וויליאם רוטו ובכירים נוספים כחשודים בפשעים נגד האנושות משום שתכננו, עודדו ומימנו את האלימות באזורי נאיוואשה ונאוקורו אחרי הבחירות לנשיאות ב-2007. בשנת 2012.[דרושה הבהרה] בעקבות זאת, הוא התפטר מתפקידיו המיניסטריאליים פרט מתפקיד סגן ראש הממשלה. ב-5 בדצמבר 2014 הודיע בית הדין הבין-לאומי כי ביטל את כתב האישום נגד קניאטה. התובעת פאטו בנסודה הסבירה כי אין בידיה מספיק ראיות כדי להוכיח מעבר לכל ספק סביר את אחריותו הפלילית של קניאטה. התובעת ציינה כי היא אינה מוציאה מן הכלל פתיחת המשפט מחדש אם תימצאנה עילות חדשות לאשמה נגדו. בית הדין הבין-לאומי הוקיע "שורה של מכשולים ניכרים" שהועלו בפני החקירה, במיוחד יוזמות רחבות מתוזמרות שהפעילו הטרדות, הפחדות ואיומים על העדים. כמו כן, ממשלת קניה לא העבירה לידי בית הדין ראיות (הכוללות תדפיסי חשבונות בנק והקלטות של שיחות טלפון) ועל כן שיבשה את החקירה.
ויליאם רוטו, שכיהן כסגן הנשיא, הואשם כי השתתף בתכנון וארגון פשעים נגד תומכי מפלגת האחדות הלאומית, כולל מתקפה של המון חמוש על מאמינים שברחו לכנסייה בכפר קימבה. הכנסייה הועלתה באש וחלק מהמאמינים מתו. רוטו טען שהשריפה קרתה "בטעות". באפריל 2016, בית הדין הודיע על ביטול כתב האישום בעקבות "שכיחות מטרידה של התערבות [בעדויות] העדים והתערבות פוליטית בלתי נסבלת".
חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי > חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בלוב

הסכסוך בלוב, כחלק מהאביב הערבי, שימש קרקע פורייה לשיתופי פעולה בין-לאומיים מצד תומכי קדאפי ומתנגדיו כאחד. פעולות רבות בוצעו במסגרת זו בכלל ומשפטיות-דיפלומטיות בפרט. במאי 2011 הגיש תובע בית הדין בקשה לערכאת קדם-משפט להוצאת צווי מעצר לנשיא לוב מועמר קדאפי, לבנו סייף אל-אסלאם ולראש המודיעין הלובי בשל פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות והשמדת עם שבוצעו לאחר 15 פברואר 2011. הצווים הוצאו זמן קצר לאחר מכן. צווי המעצר הוצאו בחשד לתכנון התקפות לא חוקיות, פיקוד עליהן והשתתפות בביצוען. בהתקפות נרצחו ונפצעו אזרחים לא חמושים. חרף ההאשמות הכבדות נגד קדאפי, החליט בית הדין לסגור את התיק נגדו לאחר שנרצח בידי כוחות המורדים בעיר סירת.
דווח כי מהירות ההגשה של הבקשות לצווים משקפת את המטרה העיקרית – לייצר דה-לגיטימציה להתקפותיו של הנשיא הלובי על אוכלוסייה אזרחית שמתקוממת נגדו, ולמשוך עריקים מהממשלה והצבא לכוחות האופוזיציה, ואף לשיתוף פעולה עם הגורמים הבין-לאומיים. הצווים התקבלו בשבחים, וכמעט כל מדינות המערב, וגם חלק ממדינות אפריקה, הבטיחו לשתף פעולה באכיפתם. האכיפה המדוברת עתידה הייתה להתבטא בסנקציות כלכליות, ניתוק קשרים דיפלומטיים עם ההנהגה בראשות קדאפי, שיתוף פעולה מודיעיני ותמיכה צבאית וכלכלית באופוזיציה. האיחוד האפריקאי, לעומת זאת, כינה את פעולת בית הדין הפלילי "מפלה", וקרא לחבריו להתעלם מהצווים. לאחר מכן עתר האיחוד האפריקאי למועצת הביטחון כדי להשהות את החקירה של בית הדין הפלילי.