stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקים נגד עישון
חוקים נגד עישון לפי מדינה > גבון

בגבון נחקק חוק נגד העישון ב-21 במאי 2009. החוק אוסר עישון במקומות ציבוריים רבים, במקומות עבודה ובאמצעי תחבורה ציבורית, אך עם זאת - החוק מחייב ליצור אזורי עישון ייעודיים במקומות מסוימים, לרבות תחבורה ימית ורכבת, שדות תעופה, מסופי אוטובוסים, מסופי נהרות, מסופי ים ורכבת, בתי מלון, חנויות משקאות, דיסקוטקים, מועדוני לילה, בתי קזינו, מסעדות וסופרמרקטים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > גיאנה

בגיאנה ישנו איסור עישון במקומות ציבוריים, חללי עבודה פנימיים ותחבורה ציבורית.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > גיברלטר

ב-1 באוקטובר 2012 נחקק בגיברלטר חוק האוסר לעשן בכל השטחים הציבוריים הסגורים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > גמביה

ב-17 בדצמבר 2007 חתמה גמביה על אמנת הטבק של ארגון הבריאות העולמי. במסגרת זו, העישון נאסר בכל מקומות העבודה הסגורים, במקומות ציבוריים ובכל אמצעי התחבורה הציבורית. חל איסור כולל על פרסום וקידום מכירות מוצרי טבק. החוק אוסר גם על מכירת מוצרי טבק באמצעות מכונות אוטומטיות, איסור מכירה בבתי ספר, אצטדיונים, מתקני בריאות, מתקני תרבות ומקומות תפילה ציבוריים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > גרינלנד

מאז 2010 חל בגרינלנד איסור עישון במתקני אירוח, מסעדות, ברים, מועדונים, תחבורה ציבורית ובכל מקומות העבודה הפרטיים והציבוריים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > האי מאן

ב-30 במרץ 2008 נכנס לתוקפו חוק האוסר עישון באי מאן, הזהה בסעיפיו לחוק האוסר עישון באנגליה. באי קיים גם בית-הכלא הראשון באירופה האוסר עישון בכל שטחו.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו העישון אסור במקומות סגורים בהם ניתנים שירותים לציבור. החוק אוסר גם עישון במקומות בהם מטופלים ילדים וקשישים, מוסדות בריאות, מתקני חינוך ומתקני תרבות וספורט. עם זאת, העישון מותר באזורים ייעודיים בברים ובמסעדות. כל אריזות הסיגריות והסיגרים חייבות להציג שתי אזהרות בריאות, אך מוצרי טבק ללא עישון פטורים מסעיף זה.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > זמביה

בזמביה העישון אסור במקומות ציבוריים. העונש על עבירת החוק עלול להסתכם בקנס של 300 אלף קוואצ'ה זמבי ולהגיע לשנתיים מאסר בפועל.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > חוף השנהב

חוף השנהב חוקקה איסור נגד עישון ב-11 בנובמבר 2010. החוק אוסר עישון בכל המקומות הציבוריים הפנימיים, בכל מקומות העבודה הפנימיים ובתחבורה הציבורית. החוק אוסר גם מכירת מוצרי טבק באמצעות מכונות אוטומטיות ובאינטרנט, וגם אוסר מכירה בתוך 200 מטרים ממתקני חינוך, אצטדיונים, מתקני בריאות ומתקני תרבות. בנוסף, החוק אוסר על מכירת סיגריות בודדות ומכירת מוצרי טבק לאנשים מתחת לגיל 18.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > טוגו

החוק הנוגע לייצור, מכירה וצריכה של טבק ומוצריו הנגזרים נכנס לתוקפו בטוגו ב-14 בינואר 2010. העישון אסור בכל המקומות הציבוריים הסגורים, מקומות העבודה הסגורים ואמצעי התחבורה הציבורית למעט בבתי מלון, מסעדות, ברים, תחנות אוטובוס ציבוריות, מסופי מעבורות, מסופי ספינות, תחנות רכבת וטרמינלים אוויריים שבהם קיימים אזורי עישון.
אריזות מוצרי טבק חייבות להציג אזהרות בריאות, כשהטקסט צריך לכסות 65 אחוזים מכל שטח תצוגה עיקרי.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > ירדן

בירדן העישון אסור בבתי חולים, מרכזי בריאות, בתי ספר, בתי קולנוע, תיאטראות, ספריות ציבוריות, מוזיאונים, מתחמים ציבוריים ממשלתיים ולא ממשלתיים, אמצעי תחבורה, אולמות לטיסות נכנסות ויוצאות בשדות תעופה, אצטדיונים סגורים ואולמות הרצאות. ב-14 באפריל 2015 נסגרו שלושה בתי קפה בשל הפרת חוקי איסור עישון ובעליהם פנו לבית המשפט.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > ישראל

בישראל בשנת 1983, והוא אוסר עישון במקומות ציבוריים כמסעדות, בתי קפה, פאבים, קניונים, בתי חולים, מרפאות, מקומות עבודה בהם קיימים יחסי עובד-מעביד, בתי ספר, תחבורה ציבורית, תחנות אוטובוס מקורות, מוסדות חינוך ועוד. בחלק ממקומות אלו ניתן לעשן רק בחדר נפרד לחלוטין, בתנאי שיש בו סידורי אוורור תקינים והעישון בו אינו גורם למטרד בחלקים אחרים של המקום.
בשנת 2008 הוצע חוק לאיסור עישון ב"מקום עבודה או שירות", גם כאשר אין בהם מקום יחסי עובד-מעביד, כולל צבא, משטרה, שירות בתי הסוהר וכן יחידות ביטחוניות ומפעלים ביטחוניים אחרים. בדיון שנערך בכנסת התנגד השר לנושאים אסטרטגיים אביגדור ליברמן וטען כי החוק "גובל בטירוף" וכי המעשנים "הפכו למיעוט נרדף". יצחק גלנטי משך את הצעת החוק לאחר שהסתמן כי לא יהיה לה רוב בכנסת.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > לבנון

מ-3 בספטמבר 2012, העישון בלבנון אסור במקומות ציבוריים סגורים כגון מסעדות, בתי קפה ובתי מלון. כל מי שיפר איסור זה יחויב בקנס של כ-100$, והמסעדה, בית הקפה או המלון יחויבו בקנס של בין 1300$ ל-4000$.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > מאוריציוס

ב-1 במרץ 2009 נכנס לתוקפו במאוריציוס חוק הקבוע כי העישון אסור לחלוטין בכל המקומות הציבוריים, מקומות העבודה ובתוך כלי הרכב אם הם נושאים אנשים שאינם הנהג.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > מלטה

באפריל 2004 העישון הוגבל בכל השטחים הציבוריים הסגורים במלטה, כולל תחבורה ציבורית, מועדונים ומסעדות, אם כי אזורי עישון ייעודיים מותרים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > ניו זילנד

המדינה נחשבת כחלוצה בכל הקשור להגבלת המכירה של טבק: כבר ב-1990 אסרה ניו זילנד על חברות סיגריה לתת חסות לספורטאים, וב-2004 אסרה את העישון בברים.
בשנת 2021 נקבע חוק שהחל משנת 2027 הגיל המותר לשימוש בסיגריות יעלה בכל שנה בשנה אחת, כאשר הכוונה היא שילידי שנת 2009 ואילך לעולם לא יגיעו לגיל בו יוכלו לרכוש סיגריות באופן חוקי, אולם בשנת 2023 החוק בוטל בעקבות חילופי ממשלות.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > פיג'י

בפיג'י חל איסור עישון במקומות ציבוריים, מרחבי עבודה פנימיים ותחבורה ציבורית. חדרי עישון ייעודיים מותרים בברים, פאבים ומועדוני לילה, מסופי שדות תעופה ומשרדים פרטיים.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > פרגוואי

מאפריל 2010 קיימת בפרגוואי הגבלה על עישון בכל האזורים הסגורים, כולל ברים ומסעדות.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > פרו

החוק נגד העישון בפרו נחקק בדצמבר 1993, והוא אוסר על עישון בכל מרחב ציבורי סגור, כולל תחבורה ציבורית.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > קומורו

חוק נגד עישון בקומורו נחקק ב-24 באפריל 2006. החוק אוסר לעשן במקומות ציבוריים רבים ובמקומות עבודה, אך מתיר אזורי עישון ייעודיים במקומות ציבוריים ובמקומות עבודה מסוימים, לרבות משרדים, ברים, מסעדות, בתי מלון ובתי קולנוע. העישון אסור בכל סוגי התחבורה הציבורית.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > קריית הוותיקן

ביולי 2002 חתם האפיפיור יוחנן פאולוס השני על חוק האוסר לעשן בכל המקומות הציבוריים ובכל מקומות העבודה הסגורים ברחבי קריית הוותיקן ובכל הנכסים החיצוניים של הכס הקדוש (אנ'). האיסור על עישון במוזיאונים, ספריות וכנסיות בשטח הוותיקן כבר היה בתוקף זמן רב קודם לכן.
בנובמבר 2017 אסר האפיפיור פרנציסקוס על מכירת סיגריות בכל רחבי קריית הוותיקן, אך מכירת סיגרים עדיין מותרת.
חוקים נגד עישון לפי מדינה > רואנדה

החוק המרכזי נגד עישון ברואנדה נחקק ב-1 במרץ 2013. החוק אוסר לעשן בכל המקומות הציבוריים הסגורים, במקומות העבודה הסגורים ובתחבורה הציבורית, אך מאפשר לבעלים או למנהל המקום ליצור אזור עישון ייעודי בתוך המקום. אזורי העישון המיועדים חייבים לעמוד בדרישות טכניות מסוימות, כולל מערכת אוורור נפרדת.
הגבלות ספציפיות

במדינת קווינסלנד האוסטרלית העישון אסור בטווח של ארבעה מטרים מכניסות למבני ציבור, בטווח של 10 מטרים מגני משחקים לילדים, באזורי אוכל או שתייה מסחריים בחוץ, בחופים מסודרים ובכל אצטדיוני הספורט הגדולים.
הסכמים בינלאומיים נגד עישון

ב-1 במרץ 1995, אוסטרליה, קנדה וארצות הברית אסרו לעשן בטיסות בין מדינותיהן.
מדינות ללא חקיקה נגד עישון

במספר מדינות באפריקה, כגון הרפובליקה המרכז-אפריקאית, מלאווי, קמרון, צ'אד ועוד - אין רגולציה וחקיקה מסודרת נגד עישון במרחב הציבורי.
יחסי סינגפור–פקיסטן

| יחסי סינגפור–פקיסטן |
| --- | --- |
סינגפור: פקיסטן


סינגפור: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 796,095
אוכלוסייה
5,842,033: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,831: 1,341
משטר
רפובליקה: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי סינגפור–פקיסטן הם היחסים דו-צדדיים בין פקיסטן לסינגפור. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-17 באוגוסט 1966.
50 שנה של יחסים דיפלומטיים נחגגו בשנת 2016.
יחסים פוליטיים

פקיסטן רואה בסינגפור "ידידה כנה של פקיסטן". ראש ממשלת סינגפור לי שיינלונג כינה גם את פקיסטן ידידה של סינגפור.
שיתוף פעולה הומניטרי

שיתוף הפעולה ההומניטרי של סינגפור עם פקיסטן מתחיל כבר בשנת 1970, כאשר ציקלון בולה פגע במזרח פקיסטן. סינגפור שלחה משלחת רפואית של ארבעים וחמישה חברים בצבא סינגפור (SAF) למזרח פקיסטן. במהלך ביקור זה, SAF סיפק ציוד רפואי בשווי של כ-50,000 $, בעוד 15 טון מזון משומר הועברו למרכזי הסיוע המקומיים להפצתם לקורבנות.
במהלך השיטפונות בפקיסטן 2010 העניקה ממשלת סינגפור סיוע לפקיסטן בסכום של 100,000 דולר  ואילו ארגון הצדקה הסינגפורי Mercy Relief גבה צדקה בשווי של עד 500,000 דולר.  קאריס סינגפור, ארגון הומניטרי של הכנסייה הקתולית, תרמה 50,000 דולר, 800 מסנני מים; 10,000 שמיכות לקורבנות השיטפון בפקיסטן.  סינגפור סייעה גם לפקיסטן במהלך רעידת האדמה של קשמיר בשנת 2005.
יחסים כלכליים

סינגפור היא שותפת סחר חשובה של פקיסטן. היקף הסחר בין שתי המדינות נע סביב 2.5 מיליארד דולר. סינגפור ייצאה סחורות בשווי 2.124 מיליארד דולר בהשוואה לייבוא של 228 מיליון דולר מפקיסטן.
סינגפור היא גם אחת המשקיעות הגדולות בפקיסטן. עם השקעה בסביבות 2 מיליארד דולר.  זרוע ההשקעות הממשלתית בסינגפור Temas Holdings רכשה את חלקה הגדול של PICIC תמורת 339 מיליון דולר ביוני 2007 באמצעות בנק NIB, חברה בת של Temas Holdings. סינגטל סינגפור רכשה 30% ממניות פקיסטן ווריד טלקום תמורת 758 מיליון דולר ביוני 2007.
חברות פקיסטניות המחזיקות סניף בסינגפור כוללות את Pakistan International Airlines ו-HBL Pakistan.
פקיסטן שימשה גם בפיתוח התעשייה הימית הסינגפורית. לבקשת ממשלת סינגפור, מינתה פקיסטן את קפטן מוחמד ג'לאלודין סייד לסינגפור, שם היה המנהל המייסד של חברת הספנות NOL.
מחלוקת נמל גוואדר

ממשלת פקיסטן העניקה בתחילה אחריות להפעלת נמל גוואדאר לנמל סינגפור (PSA), חברה בת של ממשלת סינגפור, בפברואר 2007 במשך 40 שנה,  בציפייה לנצל את מומחיות ה-PSA בפעילות ימית ולהגדיל את הסחר. PSA מפעילה 22 נמלים ב-11 מדינות. עם זאת, עד כה PSA לא הצליחה להפוך את הנמל לתפקוד מלא, להביא למסחר או לבצע את ההשקעה הנדרשת בסך 525 מיליון דולר במהלך חמש שנים שהיא הסכימה בתחילה, מה שמעלה כעת חשש בקרב ממשלות פקיסטן וסין. נמל גוואדר מומן ברובו על ידי ממשלת סין. סין העניקה עד 198 מיליון דולר מכלל המימון בסך 248 מיליון דולר לשלב הראשון בפרויקט.
האינטרס של ממשלת סין להפוך את נמל גוואדר לתפקוד מלא היה להשיג מסלול אספקה ימי רחב יותר, במיוחד למשלוח מכליות נפט מהמפרץ, מכיוון שאספקת משלוחים מנמל גוואדר יכולה להגיע למזרח סין דרך כביש קארקוראם המחבר בין סין לפקיסטן, או ממסלול אפשרי המחבר בין גוואדר לקשגר. הקמת קו הרכבת קשגר-גוואדר נשקלת גם היא. גוואדר רק 400 ק"מ ממצר הורמוז, קו אספקת נפט עולמי מרכזי, ו-1,500 ק"מ מקאשגאר, סין. המשמעות היא שמשלוח נפט צריך רק לנסוע למרחק כולל של 2,000 ק"מ ממיצר הורמוז לסין, לעומת 12,000 קילומטר של מרחק ימי מיצר הורמוז לנמל שנחאי דרך מצר מלאקה.
PSA סירבה עד כה להגיב לעיתונות כלשהי על מחלוקת זו. נמל גוואדר מבצעי לחלוטין ירחיב את קשרי הסחר הימי של סין, נוכחות ימי אפשרית באוקיינוס ההודי ואולי גם תפחית את נפח הים לכיוון סין ברחבי מצר מלאקה וסינגפור. ממשלת בלוצ'יסטן יזמה אתגר להפעלת הנמל בפני PSA בבית המשפט העליון של פקיסטן. ראש מטה חיל הים של פקיסטן, אדמירל נומן בשיר, קרא לבטל את הסכם הפעלת הנמל עם PSA, והציע להעביר את הפעולות לממשלת סין.
שיתוף פעולה צבאי

שיתוף פעולה צבאי של פקיסטן-סינגפור יכול להיחשב במידה רבה כנמוך ורובו באמתלה של תרגיל צבאי רב לאומי, מנדט שליחות האו"ם ומשימות הומניטריות.
פריסת חיל הרפואה של סינגפור SAF במזרח פקיסטן בשנת 1970 לצורך סיוע הומניטרי, מבצע פאלם, הייתה ההפעלה הראשונה של צבא סינגפור מעבר לים. עבור משימת שמירת השלום הראשונה בסינגפור, המשימה המיוחדת של האו"ם באפגניסטן (UNSMA), היו אנשי כוחות צבאיים של סינגפור באסלאמאבאד, מטה UNSMA.
ביולי - אוגוסט 2008, חיל הים של סינגפור וצי פקיסטן יחד עם צי רב לאומי אחר השתתפו בתרגיל KAKADU שאירח הצי המלכותי האוסטרלי כדי לשפר את יכולת הפעולה ההדדית בין כוחות ההגנה האזוריים באמצעות אימונים ימיים קונבנציונליים.
צי סינגפורי ופקיסטני השתתפו במשותף גם באקס פאסיפיק ריץ' בנובמבר 2007, שהוא תרגיל חילוץ צוללות שמטרתו לקדם הבנה טובה יותר ואת יכולת פעולה הדדית בקרב הצי המשתתף.
נציגויות דיפלומטיות

סינגפור מחזיקה בפקיסטן קונסוליה כללית בקראצ'י.
פקיסטן מחזיקה נציבות עליונה בסינגפור.
יוסף הכהן הרופא

| --- | --- |
 לידה:  20 בדצמבר 1496 מדינת האפיפיור אביניון, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  1575  (בגיל 78 בערך)  ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה
 תפקידים:  היסטוריון, רופא, רב 
 
יוסף הכהן (ה'רנ"ז, 20 בדצמבר 1496 – ~ה'של"ה, 1575) היה רופא והיסטוריון יהודי.
קורות חיים

נולד בשנת 1496 (ה'רנ"ז) באביניון שבצרפת לאביו ר' יהושע, שבא לאביניון עם גולי ספרד. לאחר חמש שנים גורשו גם יהודי פרובנס, והם עברו לג'נובה שבאיטליה. שם למד ר' יוסף תורה והשכלה כללית. הוא שימש כרופא בערי איטליה השונות ובר"ח אלול שנת ה'רע"ח נשא לאשה את מרת פאלומה בתו של הרב אברהם בן משה הכהן רבה של בולוניה, ואחרי הנישואין ישבו יחד בנובי (אנ'). נולדו לו שלושה בנים שכולם נפטרו בחייו. תלאותיו נמשכו כאשר גורשו היהודים מג'נובה והוא עמהם. חיבר ספרים ושירים רבים, בתוכם ספרו "דברי הימים למלכי צרפת ולמלכי בית אוטומאן התוגר" אשר נדפס בסביונטה בשנת שי"ד. בהקדמה לספר הוא כותב כי מטרתו היא לתאר את צרות היהודים, אך בפועל הוא עוסק ברובו בענייני העמים, והוא למעשה הספר הראשון שנכתב בעברית ועניינו היסטוריה כללית.
ספרו העיקרי הוא עמק הבכא, המתאר את קורות עם ישראל. ר' יוסף הכהן השלים חיבור זה בשנת 1575 (ה'של"ה) כשהוא בן 79. יש האומרים כי שנה זו הייתה גם שנת מותו, ויש המאחרים את מותו בשלוש שנים.
חלק מכתביו נדפסו על ידי אחרים וחלק נשאר בכתב יד, כולל תרגומים מספרים בלטינית ובצרפתית.
לקריאה נוספת

היסטוריון בסערות רוחו : דמותו ואופיו של ההיסטוריון יוסף הכהן בעל עמק הבכא המשתקפים מקובץ איגרותיו האישיות / ערך והתקין עם מבוא והערות אברהם דוד. ירושלים : בית דוד, תשס"ה 2004.
Martin Jacobs, "Joseph ha-Kohen, Paolo Giovio, and Sixteenth-Century Historiography", in Cultural Intermediaries: Jewish Intellectuals in Early-Modern Italy, ed. David B. Ruderman, Giuseppe Veltri (Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 2004), 67-85.
Martin Jacobs, "Sephardic Migration and Cultural Transfer: The Ottoman and Spanish Expansion through a Cinquecento Jewish Lens," Journal of Early Modern History 21, no. 6 (2017): 516-542.
יוסף הכהן, ספר דברי הימים למלכי צרפת ובית אוטומאן/ ערך, ההדיר ופירש ראובן בונפיל, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2020
יוסף הכהן, ספר עמק הבכא/ ערך, ההדיר ופירש ראובן בונפיל, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2020
חיי יוסף: רומן היסטורי/ ראובן בונפיל, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2020
הערות שוליים

↑  כלשונו ב"דברי הימים", א, פיסקא תקכו (להלן "קישורים חיצוניים"): בשנה ההיא בראש חודש אלול בשנת שמנה ושבעים ומאתים וחמשת אלפים, לקחתי את פאלומה בת הרב ר' אברהם הכהן ז"ל לאשה, בהיותם בבולוניא, ונשוב אל נובי, אשר בגבולי גינובה, כי שם בית אבי זכרו לברכה, בעת ההיא".
↑  בערכו באנציקלופדיה היהודית (להלן "קישורים חיצוניים"): נפטר ב-1575 או זמן קצר מאוחר יותר.
↑  כך בערכו באנציקלופדיה יודאיקה, נפטר ב-1578.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270156305171  PLWABN: 9810558704105606  BIBSYS: 90294995  BNE: XX938077  BnF: cb11909005r (data)  CANTIC: a11502903  GND: 122750144  ISNI: 0000 0001 2029 5502  LCCN: n82020299  NKC: ola20231197340  NLA: 46933065  NLG: 141991  NTA: 067471994  RERO: 02-A000095546  SELIBR: 103206  SNAC: w62z58nt  SUDOC: 026940361  Trove: 1478284  VcBA: 495/1326  VIAF: 82204047   WorldCat (עם VIAF): 82204047 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב שטארק

| --- | --- |

יעקב שטרק 1906
 לידה:  1881 קרקוב, פולין 
 פטירה:  11 באוקטובר 1915 (בגיל 34 בערך) ירושלים, ארץ ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום לימודים:  בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ירושלים.
 תחום יצירה:  טיפוגרפיה, ציור
 
פרופ' שץ ותלמידי הכיתה העליונה בבצלאל, 1906. מימין: יעקב שטארק (עומד), אלברט רובין (יושב בצדודית), יעקב קנטרוביץ' (יושב לידו), שץ, ציפורוביץ' (יושב), שמואל לוי (עומד וידו על המותן), שמואל בן דוד (יושב בכיסא)
יעקב שטארק (1881 – 11 באוקטובר 1915) היה צייר וטיפוגרף עברי יליד פולין.
ביוגרפיה

יעקב שטארק נולד בקרקוב, פולין, בשנת 1881. בשנת 1906 עלה לארץ ישראל מגליציה והצטרף כתלמיד ל"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות". בשנת 1911 נשא לאשה את חנה (הניה) בן יעקב. בשנת 1912 נולדה בתם יהודית.
עיקר יצירתו היה בתחום הטיפוגרפיה. העבודות שיצר שטארק הושפעו מזרם ה-"אר נובו" וה"יוגנדסטיל" האירופי, כמו גם מעיצוב הערבסקות האיסלמיות.
ב-1908 לערך, יצר את העבודה סמל בצלאל, הדפס אשר פורסם כגלויה ומתאר את דיוקנו של מייסד בצלאל פרופ' בוריס שץ לצד דימוי בתי בצלאל (בניין בצלאל ההיסטורי ובניין בית הנכות), מנורות בית המקדש, ארון הברית וסמלים נוספים. הגלויה פורסמה על ידי יעקב בן דב כגלויה בטכניקה של הדפס אבן, כנראה לאחר מותו של שטארק, בשנת 1915.
בשנים 1913-1912 יצר שטארק את ציור-הקיר בנושא "עשרת השבטים" בבית הכנסת עדס בשכונת נחלאות בירושלים.
ב-1915 בעת מלחמת העולם הראשונה נפטר שטארק מדלקת ריאות.
נחום גוטמן שיער כי דמותו של שטארק שימשה את שמואל יוסף עגנון בתיאור דמותו של יעקב בלויקוף בספרו תמול שלשום.
גלריה

יעקב שטארק, סמל בצלאל, 1908, אוסף מוזיאון ישראל
יעקב, שטארק, ציורי קיר בבית הכנסת עדס, 1912-1913
יעקב שטארק, ציורי קיר בבית הכנסת עדס, 1912-1913
יעקב שטרק, איגרת חוב בנק אנגלא פלשתינה, 1908, אוסף "קדם" בית מכירות פומביות
יעקב שטארק, עטיפת הספר "ארץ אבותינו" של יהודה גרזובסקי, 1908, אוסף מוזיאון ישראל
יעקב שטארק, עיטורים, 1910, אוסף מוזיאון ישראל
יעקב שטארק, כריכה אחורית מתוך 'בצלאל: זיין פארגאנגאנהייט געגענווארט און צוקונפט' [בצלאל: תולדותיו, מהותו, עתידו], בהוצאת ציוניסטישע קאפיקע-ביבליאטעק [מס' 22], אודיסה, תר"ע [1910], אוסף מוזיאון ישראל
יעקב שטארק, השם ירחם, 1906, אוסף מוזיאון ישראל
יעקב שטארק, בעל החלומות, 1906, אוסף מוזיאון ישראל
יעקב שטארק, אקס ליבריס - יהודה גרזובסקי, 1906
יעקב שור (פלפולא חריפתא)

| --- | --- |
 מקום פעילות:  לוצק, בריסק
 פטירה:  תט"ו או תכ"ד
 השתייכות:  רבני פולין
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 רבותיו:  אביו, הרב אפרים זלמן שור
 תלמידיו:  הרב ישעיה הלוי הורוביץ בן הרב יעקב, מחבר "בית הלוי"
 חיבוריו:  "פילפלא חריפתא"
 
הרב יעקב שור (נפטר בתט"ו או תכ"ד) היה רב מפורסם בפולין בתקופתו שנודע כרבה של בריסק (היום ברוסיה הלבנה) ומחבר פילפלא חריפתא על מסכת סנהדרין.
ביוגרפיה

נולד לאביו הרב אפרים זלמן שור אב"ד בריסק ולובלין. מצאצאי רבי יוסף בכור שור. בתפקידו הרבני הראשון היה דיין בבית דינו של הרב אברהם בן רבי בנימין אהרן סלניק מחבר שו"ת "משאת בנימין". לאחר מכן נבחר להיות רבה של לוצק (היום באוקראינה), ובסוף ימיו נבחר לרבנות בריסק.
תשובות שלו פורסמו ב"שו"ת הגאונים בתראי", סימנים מ"ה ומ"ו.
בין התלמידים שהעמיד היה הרב ישעיה הלוי הורוביץ בעל ספר בית הלוי על כללי המיגו.
ספרו פילפלא חריפתא נדפס בשנת תנ"ג. השאיר אחריו תשובות בכתב יד ונזכר בספרים כמו "בית הלל" על השו"ע סימן ת', וחלקת מחוקק סימן י"ז, סימן קטן ע"ח. חידושים שלו צורפו לספר "דברי פנחס" של הרב פנחס מיכאל גרויסלייט שבידו היו תשובות של אביו בכתב יד.
חתנו הרב שאול בן הרב משה קצנלבוגן כיהן ברבנות בברודי, חלם ופינטשוב.
הערות שוליים

↑  אז שתי העיירות היו בפולין.
↑  החלק הראשון של השו"ת יצא לראשונה בטורקה תקכ"ד (1764) בשם שאלות ותשובת הגאונים בתראי. בצ'רנוביץ תר"ך (1860) יצא בשם שאלות ותשובות מהגאונים בתראי ודפוס צילום של הדפסה זו יצא בירושלים תשכ"ט.
↑  אין מדובר במחבר השל"ה המפורסם יותר שאביו היה הרב אברהם הורוביץ, אלא ברב אחר שאביו היה הרב יעקב וספרו "בית הלוי" יצא בוונציה תכ"ו.
↑  מאת הרב הלל בן הרב נפתלי הרץ. הספר יצא בשנת תנ"א.
↑  ספר הזיכרון לקהילת פינטשוב עמודים 117-116.
יחסי אנגולה – ארצות הברית

| יחסי אנגולה – ארצות הברית |
| --- | --- |
אנגולה: ארצות הברית


אנגולה: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,246,700: 9,833,517
אוכלוסייה
38,173,511: 345,891,750
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,723: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,219: 79,103
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי אנגולה–ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אנגולה לארצות הברית. יחסים אלה היו מתוחים במהלך מלחמת האזרחים באנגולה, כאשר ממשלת ארצות הברית גיבתה את האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA).
היסטוריה

בשנת 1975, אנגולה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל, ובשנת 1993 כיננה יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית. אחרי קבלת העצמאות, אנגולה חוותה 27 שנים של מלחמת אזרחים בין שתי הקבוצות הגדולות, שאחת מהן נתמכה על ידי ארצות הברית ודרום אפריקה, והשנייה על ידי ברית המועצות, קובה וסין. בשנת 2002 הסתיימה המלחמה.
באנגולה יש כוחות חמושים חזקים, ומבחינת עתודות הנפט היא השנייה בגודלה מבין המדינות מדרום לסהרה ויש לה פוטנציאל חקלאי גדול. למרות זאת, שני שלישים מהאוכלוסייה חיים בעוני. ארצות הברית עוזרת לאנגולה להוציא את אלפי המוקשים מהאדמה שנותרו ממלחמת האזרחים. בשנת 2009, מזכירת המדינה הילרי קלינטון הצהירה על אנגולה כ"שותף אסטרטגי" של ארצות הברית, ובכך אנגולה הפכה לאחת משלושת השותפות העיקריות של ארצות הברית ביבשת אפריקה (השתיים האחרות הן ניגריה ודרום אפריקה).
יחסים כלכליים

אנגולה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של ארצות הברית באפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר בגלל יצוא נפט. יבוא ארצות הברית מאנגולה כולל: מוצרי נפט ויהלומים. היצוא האמריקני לאנגולה כולל: מכוניות, מטוסים ומוצרי מתכת. ארצות הברית ואנגולה חתמו על הסכם סחר והשקעה שיעזור להרחיב את הסחר בין המדינות.
בשנת 2015 היצוא האמריקני לאנגולה הסתכם ב-1.23 מיליארד דולר והייצוא האנגולי לארצות הברית הסתכם ב-1.21 מיליארד דולר.
שגרירויות

שגרירות ארצות הברית ממוקמת במיראמר, לואנדה, אנגולה. שגרירות אנגולה ממוקמת בוושינגטון הבירה.
ראו גם

יחסי החוץ של אנגולה
יחסי החוץ של ארצות הברית
יוסף הלוי (צייר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  9 בספטמבר 2009 (בגיל 86 בערך) 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 לאום:  ישראלי
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1962) 
 בן או בת זוג:  Mary Bauermeister 
 
יוסף הלוי (1923 – 9 בספטמבר 2009) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

יוסף הלוי נולד בשנת 1923 בתל אביב, דור ראשון לתימני ישראל, למשפחה אמידה ממוצא תימני. בנעוריו היה אלוף ישראל בריצות 400 ו-800 מטר ואף ייצג את פלשתינה נגד טורקיה ויוון בתחרויות ריצה ביוון ב 1947. בתקופת מלחמת העצמאות שירת בחטיבת קרייתי. לאחר שירותו הצבאי למד במדרשה לחינוך גופני ושימש כמורה לחינוך גופני בגימנסיה העברית "הרצליה" ובבית ספר בעיר נתניה. בשנות ה-50 למד אמנות במדרשה למורים לציור והחל לעסוק באמנות כמקצוע יחידי. בראשית שנות ה-70 היגר מישראל. בתחילה התגורר בגרמניה, ובשנת 1974 התיישב בהולנד, שם חי במשך 30 שנה, עד שבערוב ימיו שב לתל אביב.
את אמנות הציור למד הלוי באופן אוטודידקטי. יצירותיו המוקדמות אופיינו בגישה פיגורטיביות, באווירה "מזרחית" ובשימוש בדימויים כגון בעלי חיים, מלאכים ועוד. בסוף שנות ה-50 התגברה מגמת ההפשטה ביצירתו. החל משנות ה-80 החל ליצור בסקלת צבעים בהירה וצבעונית יותר. בעבודותיו המאוחרות שילב דימויים קליגרפיים דמויי כתב.
כיום יצירותיו מוצגות באוספים במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון לאומנות מודרנית בחיפה, במוזיאון יד לבנים בפתח תקווה, במוזיאון Stedelijk באמסטרדם, ובמוזיאון Rijksdienst Beeldende Kunst בהאג.
השכלה

מדרשה לחינוך גופני
1955-1953 המדרשה למורים לציור, תל אביב-יפו.
פרסים

1961 – פרס ההסתדרות לאמנות
1962 – פרס דיזנגוף (על ציור שמן בשם "חיה מכונפת").
הערות שוליים

↑  יוסף הלוי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  חולק פרס דיזנגוף לציור ולפיסול, חרות, 16 במאי 1962.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273663  NLI: 987007292003205171  ISNI: 0000 0003 6940 8349  LCCN: no2008058570  ULAN: 500484810  VIAF: 247019446   WorldCat (עם VIAF): 247019446
יוסף הכהן גאון (השלישי)

| --- | --- |
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 פטירה:  ד'תתי"ד ארץ ישראל
 השתייכות:  גאונים, ישיבת ארץ ישראל
 תפקידים נוספים:  אב בית דין 
 רבותיו:  אביו רבי שלמה הכהן
 בני דורו:  ר' דניאל בן עזריה, ר' אליהו הכהן גאון
 
רבי יוסף בן שלמה גאון (נפטר ב-ד'תתי"ד, 1053) חי ופעל בישיבת גאון יעקב כאב בית דין מסביב שנות ד'ת"ת (1039), היה אחיו של רבי אליהו גאון (רבי אליהו אחיו מילא את מקום אביהם רבי שלמה לכהן כראש ישיבת גאון יעקב). רבי יוסף נפטר בימי חנוכה, שנת 1365 למניין השטרות (ד'תתי"ד, 1053).
משפחתו

רבי יוסף השתייך למשפחה של כהנים שמיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה. היה בנו של רבי שלמה הכהן גאון, ואחיו של רבי אליהו. סדר ייחוסו כ"כיוסף השלישי" הוא על פי אבותיו שהשתייכו לישיבת גאון יעקב; יוסף הכהן גאון ריש מתיבתא של ירושלים שנות ד'תש"ל - ד'תש"מ (יוסף הראשון), בנו שמואל הכהן שגם הוא כיהן כריש מתיבתא בשנת ד'תשמ"ח, בן בנו יוסף הכהן (השני) כיהן כריש מתיבתא בערך שנת ד'תש"ס, ואחריו נינו שלמה הכהן שכיהן בערך שנת ד'תש"פ - ובניו של שלמה הכהן היו רבי אליהו הכהן גאון ואחיו רבי יוסף הכהן (יוסף השלישי).