stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי גרמניה–קולומביה

| יחסי גרמניה–קולומביה |
| --- | --- |
גרמניה: קולומביה


גרמניה: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 1,138,910
אוכלוסייה
84,431,715: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 6,856
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–קולומביה הם יחסי החוץ בין גרמניה לקולומביה, אשר קיימים מאז 1872.
סקירה כללית

הקונקיסטדור הגרמני אמברוזיוס איינגר (אנ') מת בשנת 1533 ליד צ'ינאקוטה בקולומביה. בשנת 1889 ייסד לאו ז. קופ, יליד אופנבך, את דויטשה בראוארי של סוסיידד קופ, שהיא כיום המבשלה הגדולה בקולומביה בשם מבשלת בוואריה (אנ').
בשנת 1919 נוסדה חברת התעופה הגרמנית-קולומביאנית (Sociedad Colombo Alemana de Transportes / SCADTA) כחברת התעופה השנייה הוותיקה ביותר שקיימת בעולם. ממשיכתה, אוויאנקה, היא חברת התעופה הקולומביאנית הגדולה ביותר כיום.
אנשים שנולדו בקולומביה ממוצא גרמני כוללים את המשורר לאון דה גרייף (1895–1976), היורה הספורטיבי הלמוט בילינגרודט (נולד ב-1949) וסוחר הסמים קרלוס לדר ריבאס (נולד ב-1949).
על פי משרד החוץ הפדרלי הגרמני, קיימות "מערכות יחסים ידידותיות וקרובות" בין המדינות שנים רבות. גרמניה תומכת בקולומביה בהתמודדות ובטיפול במלחמת האזרחים בקולומביה.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה ו-4 קונסוליות בארמניה, ברנקייה, סנטיאגו דה קאלי ומדיין.
קולומביה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בברמן, פרנקפורט, המבורג ושטוטגרט.
יחסי גרמניה–פרגוואי

| יחסי גרמניה–פרגוואי |
| --- | --- |
גרמניה: פרגוואי


גרמניה: פרגוואי
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 406,752
אוכלוסייה
84,431,715: 6,950,211
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 42,956
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 6,181
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית

יחסי גרמניה–פרגוואי הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של פרגוואי והרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן ב-1 באוגוסט 1862, אולם היחסים נותקו במהלך מלחמת העולם השנייה, וחודשו שוב ב-1 באוקטובר 1952.
גרמניה סייעה לפרגוואי במיוחד לאחר סיום הדיקטטורה בדרך לדמוקרטיה, הן בהתמודדות עם פשעי זכויות האדם שבוצעו במהלך הדיקטטורה והן ברפורמות חוקיות, חלקן מבוססות על המודל הגרמני. דמותה של גרמניה בפרגוואי חיובית במיוחד. מהגרים רבים מגרמניה (נכון לשנת 2018: כ-25,000 איש) תרמו להתפתחות המדינה, ומוכרת מחויבותה של הממשלה הפדרלית לפיתוח ומדיניות תרבות.
קשריה של פרגוואי עם האיחוד האירופי, בפרט באמצעות חברותה באזור הסחר החופשי מרקוסור, צמחו בהתמדה בשנים האחרונות. ספרד וגרמניה הן שותפות חשובות במיוחד בין המדינות החברות באיחוד האירופי. חילופי הסחר עם גרמניה מסתכמים בכ-270 מיליון יורו בשנה. בעיקר מיוצאים מגרמניה חלקי רכב, מכונות ומוצרים כימיים (כ-171 מיליון יורו), ולהפך, בעיקר חומרי גלם, בפרט זרעי שמן ופירות, מיובאים מפרגוואי (כ-99 מיליון יורו). אם לוקחים בחשבון משלוחים של חברות סניף גרמניות בברזיל, ארגנטינה או ארצות הברית לפרגוואי, התוצאה היא חדירת שוק גרמנית הרבה יותר.
פרגוואי היא אחת המדינות העניות בדרום אמריקה עם חוסר איזון סוציו-אקונומי גדול. אף על פי שרמת העוני ירדה בשנים מאז 2003, נעצרה הירידה בשנים האחרונות, ומספרי העוני הם סביב 20-25% (מתוכם העוני הקיצוני כ-5%). גרמניה ממשיכה בשיתוף פעולה עם פרגוואי בפיתוח תוך התמקדות בפיתוח כפרי וניהול משאבים בר קיימא. לאלו מתווספים אמצעים בתחום ההכשרה המקצועית.
מכון התרבות הגרמני-פרגוואי (מרכז גתה) באסונסיון תורם תרומה מוכרת לחיי התרבות של הבירה עם המגוון של קורסי השפה ואירועי התרבות שלה. בשנים האחרונות פרויקטים לשימור התרבות מומנו יותר ויותר על ידי הממשלה הפדרלית הגרמנית.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון ו-3 קונסוליות בסיודד דל אסטה, אנקרנסיון ונאו-חלבשטט. מאידך, פרגוואי מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בפרנקפורט, המבורג, מינכן ושטוטגרט.
יחסי גרמניה–צ'אד

| יחסי גרמניה–צ'אד |
| --- | --- |
גרמניה: צ'אד


גרמניה: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 1,284,000
אוכלוסייה
84,431,715: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 642
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

שגרירות צ'אד בברלין
יחסי גרמניה–צ'אד הם היחסים בין גרמניה לבין צ'אד.
סקירה כללית

גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'אד ב-11 באוגוסט 1960, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. ההתקשרות של הממשלה הפדרלית היא חלק מגישה כוללת וכוללת שילוב של מדיניות חוץ, פיתוח וביטחון. האינטרס העיקרי של גרמניה בצ'אד הוא להמשיך ולפעול לבניית מדינה יציבה עם מוסדות תקינים, ממשל טוב וכבוד לזכויות אדם.
צ'אד דורשת סיוע הומניטרי פעם אחר פעם בשל כלכלה שברירית במדבר ובאזורי הסאהל במדינה, המושפעים מאוד מתנודות האקלים ומזג האוויר. גרמניה מסייעת להקל על סבלם של הנזקקים באמצעות ארגוני סיוע כגון תוכנית המזון העולמית של האו"ם, UNHCR והוועד הבינלאומי של הצלב האדום. פרויקטי ייצוב אזוריים שמים דגש מיוחד על אזור אגם צ'אד. תפיסת הייצוב הגרמנית מתמקדת בחיזוק התיאום והשיתוף האזרחי-צבאי וכן פעילות מתואמת של הקהילה הבינלאומית בהתייעצות עם מדינות שכנות. המטרה היא לבנות מחדש נוכחות מדינה חיובית באזורי עימות ובכך לספק גם אבטחה ושירותים לאוכלוסייה המקומית. צורות מסורתיות של שיתוף פעולה לפיתוח דו-צדדי הופסקו. מוקד שיתוף הפעולה בפיתוח הוא בחיזוק החוסן וביטחון המזון, כמו גם בשיפור פרנסת האוכלוסייה והפליטים המקומיים. בתחומי התרבות והמדע.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בצ'אד שגרירות בנג'מנה.
צ'אד מחזיקה בגרמניה שגרירות בגרמניה.
יחידה 684

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  יחידה 684 (684부대 בקוריאנית - שפת המקור)
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 שיוך:  חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה
 סוג:  כוחות מיוחדים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 אפריל 1968 – אוגוסט 1971 (כ־3 שנים)
 נוצרה מתוך:  הפלוגה ה 209 של חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה
 נתוני היחידה
 ייעוד:  התנקשות בחיי מנהיג צפון קוריאה קים איל סונג
 
יחידה 684 (בקוריאנית: 684부대) הייתה יחידה צבאית בחיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה. שמה הרשמי של היחידה היה "יחידה מס' 2325 בחטיבה ה-209" ( בקוריאנית: 2325부대 209파견대). היחידה הוקמה בהוראת נשיא דרום קוריאה פארק צ'ונג הי (PARK CHUNG HEE ) במטרה לבצע חיסול ממוקד במנהיג הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה הצפונית - קים איל-סונג. היחידה הוקמה באפריל 1968 ופורקה בסוף אוגוסט 1971.
רקע

בשנת 1968, על רקע המתיחות הגוברת בין צפון לדרום קוריאה על מעורבותן במלחמת וייטנאם, חדרו חברי יחידה 124, השייכת לכוחות המיוחדים של צפון קוריאה, אל דרום קוריאה כדי לבצע חיסול ממוקד בפארק צ'ונג-הי נשיא קוריאה הדרומית.
31 חברי היחידה חצו רגלית את האזור המפורז הקוריאני המפריד בין צפון לדרום קוריאה, על מנת להגיע לסיאול. מנהיג צפון קוריאה, שהקים את היחידה, קיווה שההתנקשות בפארק צ'ונג-הי תוביל להפיכה קומוניסטית בדרום קוריאה. לאחר שהיחידה נתגלתה בדרכה על ידי 4 חיילים ושוטרים, דיווחו הללו על כך לרשויות הביטחון. כתוצאה מכך, החלו חיפושים אחריהם. לבסוף חברי היחידה התגלו ליד הבית הכחול, מעונו של הנשיא, וקרב יריות נפתח בין כוחות היחידה לכוחות הביטחון הדרום קוריאנים. לאחר 9 ימים של מרדפים אחרי 31 חברי היחידה, רובם נתפסו. בתקרית נהרגו 26 חיילים ואזרחים דרום קוריאנים, 66 נפצעו ושלושה חיילים אמריקאים נהרגו.
הקמת היחידה

לאחר כישלון הפשיטה על הבית הכחול, פארק צ'ונג-הי החליט להקים יחידה צבאית שתכלול 31 לוחמים (בדומה ליחידה 124 הצפון קוריאנית) אשר מטרתה תהיה להתנקש בקים איל-סונג. שמה של היחידה, יחידה 684, נגזר מתאריך הקמתה: אפריל 1968. הלוחמים נבחרו מקרב פושעים לשעבר ופרחחים מהרחוב, בהבטחה כי לאחר ביצוע המשימה יזכו למחילה. כמו כן, נבחרו גם על פי מראם החיצוני, כפי שיאנג דונג-סו, מדריך לשעבר של יחידה 684, תיאר: "Intelligence officers approached the men who looked like they might have played sports and had a strong physique and recruited them...These people were either a shoeshine boy, a newspaper boy, a cinema worker or a bouncer." (דונג-סו, 2018).
לאחר מכן הועברו הלוחמים לאי סילמידו, אי לא מיושב הנמצא סמוך לעיר אינצ'ון בדרום קוריאה. האימונים היו ברוטאליים וחסרי רחמים, כאשר נאסר הן על הלוחמים והן על מאמניהם ליצור קשר עם העולם החיצון. במהלך האימונים 7 לוחמים נהרגו: על פי משרד ההגנה הלאומית הקוריאני שני לוחמים הוצאו להורג על ניסיון עריקה; לוחם אחד הוצא להורג כי איים על מאמנו, ושלושה נוספים הוצאו להורג או נהרגו לאחר תקרית בה הם ברחו מהאי ואנסו אישה מקומית. באוקטובר 1968 נקבע יום ה-ע ליציאה לביצוע המשימה. התכנון היה לצאת בספינות גומי לצפון קוריאה. תוך כדי ההכנות הגיעה ההוראה מהבית הכחול לבטל את המשימה. אין מידע על סיבות הביטול, אך ההערכה היא כי נשיא דרום קוריאה חשש מלהבעיר את האזור ולפגוע בדטאנט שבין ארצות הברית וברית המועצות. עם ביטול המשימה המשיכה היחידה להתקיים, אך תנאי ההעסקה של לוחמיה ומאמניה הופרו. על פי דו"ח שיצא בשנת 2006 נמצא כי שלושה חודשים לאחר שהוצבו בסילימידו, המפקדים הפסיקו לחלק משכורות למאמני היחידה וניתן להם אוכל ברמה נמוכה. מאמן לשעבר של היחידה העיד כי בשנתיים הראשונות להקמת היחידה מאמניה היו מפקדי אימונים, אך עם הזמן אלו השתחררו משירותם הצבאי והממשלה לא הפנתה משאבים להחליפם באנשים מקצועיים וחיילים זוטרים נשלחו להחליפם.
המרד

בעקבות שיפור ביחסים בין צפון לדרום קוריאה, המשימה להתנקש בקים איל-סונג נזנחה, אך חברי יחידה 681 הונחו להישאר באי סילמידו בבידוד ללא יכולת לתקשר עם העולם. על רקע זה, ב-23 באוגוסט 1971, התארגן מרד של לוחמי היחידה ואלה פנו נגד מאמניהם. הם רצחו 18 מתוך 24 המאמנים שהיו על האי, החרימו ספינה וברחו ממנו. עם הגעתם לחוף השתלטו על אוטובוס על מנת להגיע לסיאול. הם נתקלו בכוחות ביטחון ומשטרה ואלו נלחמו בהם. מספר לוחמים התאבדו בזריקת רימון, נוספים נהרגו בפיצוץ האוטובוס, וארבעה שניצלו את הפיצוץ נאסרו, הובאו למשפט צבאי והוצאו להורג במרץ 1972.
תודעת הציבור

הממשל הדרום קוריאני הטיל חיסיון על פרטי יחידה 684 והמרד ב-1971, ומסמכים רבים אודותיהם הושמדו. בשנת 2003 יצא סרט בשם "סילמידו" אשר הפך לשובר קופות, והביא את המקרה לתודעה הציבורית. עד שנת 2001 קוריאה הדרומית הכחישה את השמועות על כך ששלחה מרגלים לצפון קוריאה, אך לאור התחממות היחסים בין שתי המדינות תחת מדיניות אור השמש, ממשלת דרום קוריאה החלה לאשר את קיומם של המרגלים, ואת קיומה של יחידה 684. בעקבות זאת משפחות אשר נפגעו מהמדיניות החשאית נגד צפון קוריאה החלו לצאת בקריאות לקבלת פיצויים מהממשלה. בשנת 2006 הוקמה ועדה על מנת שתוציא דו"ח רשמי לבדיקת מאורעות היחידה והמרד.. משפחות הקורבנות ממרד יחידה 684 תבעו את ממשלת דרום קוריאה על שפגעה בהם. תחילה ממשלת קוריאה סרבה להכיר בבני משפחותיהם כקורבנות משום שלא נכנסו לאדמת אויב, אך לבסוף בית משפט קבע שהמשפחות יפוצו בסכום של 217,000$. בפסק הדין נכתב כי: "The Silmido agents were not informed of the level of danger involved with their training, and the harshness of the training violated their basic human rights”, כמו כן, בית המשפט הכיר בעוגמת הנפש שנגרמה בעקבות הכחשת הממשלה עד שנת 2006.
בספטמבר 2018, עדכן שר ההגנה של דרום קוריאה סונג יונג מו על הקמת יחידה מיוחדת, יחידת חיסול, בדומה ליחידה 124 הצפון קוריאנית. ההודעה נועדה לשמש מסר למנהיג צפון קוריאה על רקע חידוש הניסויים הגרעיניים וניסויי הטילים של צפון קוריאה
הערות שוליים

↑  Balázs Szalontai, In the Shadow of Vietnam: A New Look at North Korea's Militant Strategy, 1962–1970, Journal of Cold War Studies 14, 2012-10, עמ' 122–166 doi: 10.1162/jcws_a_00278
↑  Sebastien Roblin, How North Korea's Crazy Commandos Tried to Kill South Korea's President, The National Interest, ‏2017-09-23 (באנגלית)
↑  KoreaTimes : Military Admits `Silmido Unit' for First Time, web.archive.org, ‏2006-05-13
1 2 3  hermes, The assassination squads of Korea, The Straits Times, ‏2018-01-21 (באנגלית)
↑  Annie I. Bang, Survivors recall tragic Silmido uprising-프린트화면, www.koreaherald.com, ‏6.4.2010
1 2 3  Ivan Watson and Jake Kwon CNN, How a plot to kill Kim Il Sung ended in mutiny and murder, CNN
↑  The Korea Herald, Survivors recall tragic Silmido uprising, www.koreaherald.com, ‏2010-04-06 (באנגלית)
1 2  Silmido agents’ families get $217,000, Korea JoongAng Daily
↑  Onishi, Norimitsu (2004-02-15). "South Korean Movie Unlocks Door on a Once-Secret Past". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-07-01.
יוסטוס איש טבריה

| --- | --- |
 לידה:  35? טבריה, ישראל 
 פטירה:  100? (בגיל 65 בערך) הגליל, פרובינקיה יודיאה 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  עברית, קוינה 
 
יוסטוס איש טבריה היה היסטוריון, סופר ואיש ציבור יהודי ידוע בטבריה, שפעל בתקופת המרד הגדול ברומאים במאה ה-1 לספירה.
יוסטוס האיש וחינוכו

יוסטוס, בנו של פיסטוס, השתייך לאחת המשפחות המכובדות והעשירות שבפוליס הטבריאנית. כל הידיעות אודותיו שאובות מכתבי יוסף בן מתתיהו, ובעיקר בחיבורו האוטוביוגרפי "חיי יוסף", שנכתב במידה רבה, כתגובה לספרו של יוסטוס.
יוסטוס זכה לחינוך יווני מסודר כמקובל בקרב המשפחות האמידות, העירוניות ובמיוחד באלה המשתייכות לשכבת ההנהגה. הוא מתואר בפי יוסף בן מתתיהו כדמגוג מוכשר ובעל יכולת שכנוע, אם כי תוך שימוש באמצעי תרמית והונאה.
יוסטוס ההיסטוריון

יוסטוס היה היסטוריון בעל תפיסת עולם היסטוריוסופית יוונית. הוא כתב את תולדות מלחמת החורבן, כפי שעולה מ"חיי יוסף", באמצו לעצמו את הסגנון הרטורי והאופי הסיפורי התמציתי. חיבורו לא שרד ולא נמצא עד היום, וכל מה שנלמד עליו מצוי אצל "חיי יוסף". ישנם חוקרים הסבורים, כי בספריו של ההיסטוריון יוליוס אפריקנוס נעשה שימוש בספרו של יוסטוס.
העימותים בין יוסטוס לבין יוסף בן מתתיהו נבעו, לא רק מהמתח בין שני מנהיגים גליליים ובעלי תפיסות עולם שונות, אלא גם על רקע היסטוריוגרפי ומהותי: ספרו של יוסטוס הכיל כנראה האשמות כנגד יוסף בן מתתיהו, ואחת מהן נגעה, כך דומה, באחריותו של יוסף בן מתתיהו להצטרפותה של טבריה למעגל המרידה ברומאים, ואולי אפילו בגרירת יוסטוס עצמו למערבולת המרד.
ספרו של יוסטוס הקיף את כל המלחמה, לרבות המצור על ירושלים, אם כי יש להניח כי הלה התרכז בעיקר בתיאור הקרבות בגליל. העובדה שיוסטוס כתב על מאורעות שהתרחשו בחייו והוא היה אף חלק מהם, מעניקה לו מידה של מהימנות.
יוסטוס ההיסטוריון > אזכורו אצל דיוגנס ופוטיוס

דיוגנס לארטיוס (המאה ה-3), בספרו "חיי הפילוסופים", מצטט ב"חיי סוקרטס" את יוסטוס כמקור סמכות לידיעה מפוקפקת הקשורה להתערבות אפלטון במשפטו של מורו, אותה הוא מצטט מתוך ספרו "הזֵר" או "עטרת הראש".
זוהי ההתייחסות היחידה ליוסטוס על ידי סופר פגאני ודיוגנס אינו מציין שיוסטוס היה יהודי. נראה מכך שיוסטוס היה אחד הסופרים היהודים הראשונים שעסקו בנושאים לא-יהודיים.
סטפנוס מביזנטיון (המאה ה-6) הזכיר בערך "טבריה" במילונו הגאוגרפי את "יוסטוס, שכתב את ההיסטוריה של המלחמה היהודית נגד אספסיאנוס", כאיש הבולט מעיר זו.
פוטיוס, פטריארך קונסטנטינופול מהמאה ה-9, מזכיר רשימה כרונולוגית של מלכי היהודים מאת יוסטוס, שכללה את התקופה ממשה ועד אגריפס השני. פוטיוס מציין שסגנונו של יוסטוס מאוד תמציתי והוא משמיט מידע רב בעל חשיבות עצומה. לדבריו, מכיוון שיוסטוס סובל מ"הפגם הנפוץ" (או "האשמה המשותפת") בקרב היהודים, הוא אפילו לא מזכיר את ישו.
יוסטוס הפוליטיקאי

יוסטוס היה מחותן עם משפחתו של פיליפוס, מי שהיה מפקד בעל שם בצבאותיו של המלך אגריפס השני. פיליפוס עצמו נמנה עם משפחת הלוחמים, שבזמנו, בימי הורדוס המלך, הובאו מבבל, כפרשים וכקשתים, ונושבו בבשן כמושבה צבאית ("קשתי זמאריס" – "זמרי"). מושבה זו המשיכה לתפקד גם בימי אגריפס הראשון והשני, ושימשה להם משענת צבאית חשובה.
הקשר בין יוסטוס לבין אגריפס השני עולה מהעובדה שלפי יוסף בן מתתיהו שימש יוסטוס זמן מה בתור מזכירו של אגריפס השני. לקשר זה יש שורשים מצד אחד ותוצאות מן הצד האחר על אפיון דמותו של יוסטוס. היות יוסטוס חלק ממשפחת ההנהגה שבטבריה, שהייתה אצילה ועשירה, ובוודאי רקמה קשרים טובים עם השלטונות וכמו כן הייתה קשורה במישרין ובעקיפין לממלכת אגריפס (יוסטוס היה בן חסותו של אגריפס מראשית המרד), מעמידה את יוסטוס כמתנגד טבעי למרידה כנגד הרומאים. קבוצה זו, כמו גם בערים אחרות, ובעיקר בירושלים, מכונה בפי יוסף בן מתתיהו בשם "מפלגת השלום".
יוסטוס המורד

בשלב כלשהו בתקופת המרד הצטרף יוסטוס לגל המרידה, כנראה, כך יוסף בן מתתיהו, בעקבות השפעתו  של יוחנן מגוש חלב.
בטבריה פעלו בתקופת המרד שלוש סיעות: קבוצה אחת של נשואי הפנים, בהנהגת יוליוס קאפללה, בקשה לשמור אמונים לרומאים ולאגריפס, ולהרחיק עצמה ככל שניתן מעסקי מלחמה. הקבוצה השנייה, עממית, של פשוטי העם והספנים, ושהונהגה על ידי יהושע בן צפיא, בקשה ללחום ברומאים, והשלישית – שהונהגה על ידי יוסטוס, היטלטלה בין תמיכה להתנגדות. לבסוף, מטעמים אישיים של המנהיג וברצותו להתעשר מהמרד ולגבות הון פוליטי ממנו (כך על פי יוסף בן מתתיהו), בחרה לאחוז בחרב המרד והצטרפה לגליליים המרדנים.
אחת מפעולותיו העיקריות של יוסטוס היה לפעול בראש קבוצה של חמושים כנגד התחום הכפרי של צמד ערים מהדקאפוליס – גדרה (גדר) והיפוס (סוסיתא) – ולהעלותו באש. באופן זה גרר עצמו יוסטוס למרידה כנגד הרומאים, וזאת מכיוון שערי הפוליס ההלניסטיות במזרח היוו משענת חשובה, פוליטית, כלכלית, צבאית ואף תרבותית, לשלטון האימפריאלי הרומי. קשה לנתק את המהלך של יוסטוס מהמיתקפות ההדדיות שהתנהלו בין ערי פוליס לבין יישובים כפריים יהודים מיד עם פרוץ המרד, כמו בבית שאן, בעכו ועוד. קשה גם לנתק מהלך זה מהיריבות הקשה שבין גוש חלב (עירו של יוחנן הקנאי) לבין הסביבה ההלניסטית באזור, בשעה שמתחוור אפקט ההשפעה המרדני של יוחנן על יוסטוס.
בשעה שכוחותיו של אספסיאנוס פרצו לעבר הגליל על מנת לדכא את המרד, עבר יוסטוס למחנה המתנגד למרידה והצטרף לכוחותיו של המלך אגריפס.
לקריאה נוספת

ירון דן, "יוסף בן מתתיהו ויוסטוס מטבריה", בתוך: אוריאל רפפורט (עורך), יוסף בן מתתיהו: היסטוריון של ארץ-ישראל בתקופה ההלניסטית והרומית: קובץ מחקרים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ג, עמ' 57–78.
הערות שוליים

↑  ראו אצל גריוואלד י. י. "תולדות הכהנים הגדולים" עמ' ה' בסוף ההערה וכן בעמ' קלח בהערה.
↑  Diogenes Laertius, Vitae Philosophorum, II, Socrates, 41
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, CXVI. Diogenes Laertius, pp. 332-334
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II, CXXXVI. Julian, p. 570
↑  Photius, Bibliotheca, 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271600005171  GND: 102396809  ISNI: 0000 0000 2105 8771  LCCN: n79077601  VIAF: 35733164   WorldCat (עם VIAF): 35733164
יחסי אתיופיה–קנדה

| יחסי אתיופיה–קנדה |
| --- | --- |
אתיופיה: קנדה


אתיופיה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 9,984,670
אוכלוסייה
132,911,662: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,232: 53,718
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: מונרכיה חוקתית

יחסי אתיופיה–קנדה הם יחסי החוץ בין אתיופיה וקנדה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1956. קנדה פתחה שגרירות באדיס אבבה ב-1957, ואילו אתיופיה פתחה שגרירות באוטווה בשנת 1962. השגרירות באוטווה נסגרה בשנה שלאחר מכן בשל אילוצים כספיים ונפתחה מחדש רק ב-1989. בשנת 2021 סגרה אתיופיה שוב את שגרירותה באוטווה, אך בשנת 2022 היא נפתחה מחדש.
ראש ממשלת קנדה ז'אן קרטיין ביקר באתיופיה בשנת 2002. סגנית שר התחבורה והתקשורת באתיופיה ביקרה בקנדה בשנת 1995. נשיא בית המשפט העליון באתיופיה כמאל בדרי ערך ביקור רשמי בקנדה ב-2001.
קנדה היא סייענית חוץ משמעותית עבור אתיופיה. סיוע הפיתוח הרשמי של קנדה לאתיופיה בשנת 2007 הסתכם ב-90.52 מיליון דולר.
יבאסי

| --- | --- |

שוק ביבאסי (התמונה צולמה בין 1901 לבין 1905)
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור החוף
 ראש העיר:  מבואלה מבויה ז'אק
 גובה:  49 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,999 (2005)
 קואורדינטות:  4°27′00″N 9°58′00″E﻿ / ﻿4.45°N 9.96667°E﻿ / 4.45; 9.96667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-du-littoral/141-association/carte-administrative/littoral/nkam/558-yabassi
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה יבאסי(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה יבאסי(למפת אזור החוף רגילה) דואלה לום נקונגסמבה אדיאה הדרום המרכז המערב דרום-מערביבאסי(למפת אזור החוף מוגדלת) דואלה לום נקונגסמבה אדיאה הדרום המרכז המערב דרום-מערביבאסי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יבאסי (בצרפתית: Yabassi) היא עיר בקמרון שנמצאת באזור החוף.
גאוגרפיה

יבאסי ממוקמת כ-50 ק"מ מבירת האזור דואלה וכ-180 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (16 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,215 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (385 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (12 מ"מ גשם).
היסטוריה

בזמן השלטון הגרמני בקמרון, יבאסי הייתה מרכז מסחרי ועיר אסטרטגית. קרב יבאסי (אנ') התקיים ביבאסי בזמן מלחמת העולם הראשונה.
תנועה ותחבורה

יבאסי ממוקמת ליד הכבישים האזוריים P15 ו-P16.
הערות שוליים

↑  Troisième recensement général de la population et de l'habitat (3e RGPH, 2005), Bureau central des recensements et des études de population du Cameroun (BUCREP), 2010.
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561797905171  LCCN: n79057735  VIAF: 143053612   WorldCat (עם VIAF): 143053612 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרנס ריס

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1913 אפסום, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 בינואר 1996 (בגיל 82) הוב, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  מכללת בראדפילד  ניו קולג' 
 
ג'ון טרנס ריס (אנגלית: John Terence Rees; ‏28 באוגוסט 1913 - 29 בינואר 1996) היה שחקן ברידג' ותאורטיקן ברידג' בריטי. ריס נחשב לשחקן הבריטי הטוב ביותר בכל הזמנים ולאחד מהשחקנים והתאורטיקנים הטובים ביותר בכל הזמנים בעולם. ריס זכה באליפויות עולם ובאליפויות אירופה וכתב כ-90 ספרים.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ריס נולד במחוז סרי באנגליה בעיירה אפסום, הנמצאת קילומטרים מועטים מדרום-מערב ללונדון. הוא נולד להורים מהמעמד הבינוני. אביו של ריס היה בנקאי מויילס, שעזב את עבודתו והצטרף לעסקי ההסעדה של משפחת אשתו. אמו אן, ניהלה בית מלון בעיירה גילדפורד שבדרום-מזרח אנגליה. במלון שהיא ניהלה, היה גם מועדון ברידג', כך שהילד טרנס התחיל לשחק ברידג' בגיל 7. בשנות ה-30 למד ריס לימודים קלאסיים באוניברסיטת אוקספורד. בזמן לימודיו פגש שם כמה משחקני הברידג' המובילים בבריטניה: וולטר בולר (Walter Buller), איאן מקלאוד (Iain Macleod) והשחקן הטוב ביותר בבריטניה באותה תקופה מוריס האריסון-גריי (Maurice Harrison-Gray).
בשנת 1935 סיים את לימודיו. לאחר תקופה קצרה של עבודה בהארודס התחיל לעבוד בעיתון של יוברט פיליפס וביחד איתו כתב את ספר הברידג' הראשון שלו, שפורסם בשנת 1937. בעקבות הספר, מקצועו של טרנס ריס, לכל אורך הקריירה שלו, היה ברידג': משחק ברמות הגבוהות ביותר וכתיבה על המשחק.
חודשים מספר לפני מלחמת העולם השנייה, הצטרף ריס לארגון ההגנה נגד פשיטות אוויריות (Air Raid Precautions). בתקופת המלחמה לא גויס לצבא, אלא עבד במפעל של שחקן ברידג' בשם חואן פדרו (Pedro Juan), שייצר וילונות האפלה.
ביוגרפיה > קריירת הברידג'

ריס זכה בכל התארים החשובים האפשריים על פי הפירוט הבא:
אליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl) מקום ראשון בשנת 1955
מקום שני באולימפיאדה לקבוצות בשנת 1960 ומקום שלישי באולימפיאדה לקבוצות שנערכה במונטה קרלו. האולימפיאדה במונטה קרלו הייתה הפעם האחרונה שבה השתתף כשחקן פעיל בתחרות ברידג' בינלאומית.
מקום שני באליפות העולם הפתוחה לזוגות בשנת 1962
ארבע פעמים זכה באליפות אירופה בשנים 1948, 1949, 1954 ו 1963 .
ייצג את בריטניה אליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl) בשנת 1965 ובחמש אליפויות אירופה.
זכה 8 פעמים בתחרות החשובה ביותר בבריטניה הנקראת Gold Cup
באליפות אירופה לקבוצות בשנת 1981 בברמינגהאם היה קפטן שאינו משחק בנבחרת אנגליה.