אלאריק הראשון
תולדות חייו > מסע ביוון (395 - 397)

עם השינויים הללו באימפריה קיווה אלאריק לזכות במשרת מגיסטר מיליטום לאחת מהפרובינקיות החשובות של האימפריה. פלביוס רופינוס לא העניק לו את מבוקשו ואף מנע ממנו את קבלת "המתנות המקובלות", דמי הכופר השגורים ששילמה האימפריה לידידים-אויבים כדי למנוע מהם לפעול נגדה. אלאריק פנה ונקט את הצעד שאליו כמהו הלוחמים הוויזיגותים, שסברו כי "שלום ממושך" ינוון אותם, ויצא בראשם לחפש להם ארץ משלהם.
אלאריק פנה תחילה למסע ארוך של ביזה ברחבי האימפריה המזרחית. הוא צעד לקרבת קונסטנטינופול וכאן, לפי קלאודיאנוס, בא רופינוס למחנהו לבוש כגותי והגיע להסכם עם אלאריק. אם אכן כך, ואם משום שמטרתו הייתה אחרת, פנה אלאריק מקונסטנטינופול מערבה ולאחר מכן דרומה לתסאליה, עבר ללא הפרעה במעבר תרמופילי וחדר אל תוך יוון. במהלך שנת 395 עסקו הוויזיגותים בפיקוד אלאריק בביזה ביוון: הם בזזו את אטיקה ומגאריס, אך לא פגעו בתבאי וחסו על אתונה, ככל הנראה בעקבות קבלת דמי כופר נכבדים. בפלופונסוס בזז אלאריק את קורינתוס, ארגוס וספרטה, ומכר חלק ניכר מתושבי המקום לעבדים.
בנקודה זו יצא סטיליקו בראש כוח צבאי כדי להפסיק את מסע הביזה של אלאריק. על פי ההיסטוריון ג'. פ. בארי, היה המניע העיקרי של סטיליקו הרצון להבטיח לחלק המערבי של האימפריה את השליטה בפרפקטורה של איליריה, שכללה את יוון וארצות מרכז הבלקן (דקיה, פאנוניה, דלמטיה ומואסיה). המניעים המרכזיים של סטיליקו היו, ככל הנראה, הרצון בהבטחת מאגר החיילים העשיר של הרי איליריה ותראקיה, והרצון לצמצם את השטח שבשליטת יריבו רופינוס לפרפקטורת המזרח.
סטיליקו הביס את כוחות אלאריק בתסאליה, אבל כאן, על סף ניצחון מוחץ על הברברים, טוען קלאודיאנוס, הצליח רופינוס לדחוק את הקיסר ארקדיוס לכתוב לסטיליקו ולתבוע ממנו להשיב את הכוחות שגייס באיליריה לקונסטנטינופול ולשוב על עקבותיו בעצמו. סטיליקו נענה לתביעה, ככל הנראה משום שלא בטח בכוחו להתמודד ישירות מול קונסטנטינופול בשלב זה, או משום שאשתו סרנה וילדיו היו בקונסטנטינופול. לפי זוסימוס, הייתה הסיבה האמיתית ברית חשאית בין אלאריק לסטיליקו.
סטיליקו פנה לאחור והותיר את מרחבי יוון חופשיים להמשך ביזה של אלאריק, שהמשיך ושהה משך כל שנת 396 כ"אורח" באתונה ובחצי האי פלופונסוס. בתסאליה נפרד סטיליקו מהכוחות שהיו אמורים לשוב לקונסטנטינופול והפקידם תחת פיקודו של המפקד הגותי גאינס (Gaïnas). כאשר אלו שבו לקונסטנטינופול יצאו לקראתם, בהתאם למנהג, ארקדיוס ורופינוס, והחיילים רצחו את רופינוס (24 בנובמבר 395). לפי קלאודיאנוס, הסיבה לרצח הייתה כעסם של החיילים התראקים והיוונים על שרופינוס כפה על סטיליקו לסגת והפקיר את בני מולדתם. על פי פילוסטורגיוס וזוסימוס, בוצעה הפעולה על ידי גאינס, במצוות סטיליקו. כל המקורות מסכימים, עם זאת, שלרופינוס היו ככל הנראה שאיפות להפוך לקיסר בעצמו, כך שההתערבות הבוטה שייצג הרצח אומנם גרמה לאי–אמון עמוק כלפי סטיליקו וחשש ממנו, אך הרצח עצמו התקבל דווקא ברצון בבירה.
אחרי רצח רופינוס מונה לפרפקט הפראיטוריאני הסריס אאוטרופיוס. סטיליקו היה טרוד בהתמודדות עם השבטים הגרמאניים באזור הדנובה ועם התקוממות קונסטנטין, אך באביב 397 שב וצעד אל יוון ושוב הכה בכוחות אלאריק שם ודחק אותו אל הפינה, בהרים הסמוכים לפולוי על גבול אליס וארקאדיה בפלופונסוס. ככל הנראה, התכוון סטיליקו להפוך את אלאריק לשליט בחלק מאיליריה, כדי להביא את הטריטוריה החשובה תחת השפעת מערב האימפריה, וככל הנראה הגיע להסכם על כך עם אלאריק. השמועות על המרידה של גילדו בצפון אפריקה, שהייתה חשובה לרומא במיוחד כספקית תבואה, כפו עליו לשוב על עקבותיו בטרם השלים את המהלך.
אלאריק, עם הסכם מובטח ולא ממומש, חצה את מפרץ קורינתוס וצעד עם שלל ביזתו צפונה, לאפירוס, ושם, ככל הנראה, הגיע בשנת 397 להסכם דומה עם אאוטרופיוס ומונה למגיסטר מיליטום באיליריה או חלק כלשהו ממנה. סברת שליטי המזרח הייתה שאלאריק יישאר נאמן לשבועת האמונים האחרונה שלו, אחרי שמעל בקודמות, או מכל מקום לא ייטה על צידו של סטיליקו לעת עתה.