stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע דייוויס 1960
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 27 קבוצות, כולל ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, מצרים, דרום אפריקה וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 10-12 ביוני | רבע הגמר 10-12 ביוני | רבע הגמר 10-12 ביוני |  |  | חצי הגמר 15-17 ביולי | חצי הגמר 15-17 ביולי | חצי הגמר 15-17 ביולי |  |  | משחק הגמר 29-31 ביולי | משחק הגמר 29-31 ביולי | משחק הגמר 29-31 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה איטליה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'ילה צ'ילה | 2 |   |   | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  איטליה איטליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| סקרבורו, בריטניה, דשא | סקרבורו, בריטניה, דשא | סקרבורו, בריטניה, דשא | סקרבורו, בריטניה, דשא |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בלגיה בלגיה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 5 |   |   |   |   |   |   |   | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  איטליה איטליה | 3 |  |  |
|   | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר |   |   |   |   |   |  |  שוודיה שוודיה | 2 |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דנמרק דנמרק | 0 |   |   | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר | בוסטד, שוודיה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  צרפת צרפת | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| דיסלדורף, גרמניה המערבית | דיסלדורף, גרמניה המערבית | דיסלדורף, גרמניה המערבית | דיסלדורף, גרמניה המערבית |   |   |  |  שוודיה שוודיה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  שוודיה שוודיה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > בית המזרח

הבית כלל 6 נבחרות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 4-6 באפריל | רבע הגמר 4-6 באפריל | רבע הגמר 4-6 באפריל |  |  | חצי הגמר 22-24 באפריל | חצי הגמר 22-24 באפריל | חצי הגמר 22-24 באפריל |  |  | משחק הגמר 27-29 במאי | משחק הגמר 27-29 במאי | משחק הגמר 27-29 במאי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  הפיליפינים הפיליפינים |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |   | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן |   |   |  |  יפן יפן | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 |   |   |   |   |   |   |   | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 3 |  |  |
|   | קולומבו, ציילון, חימר | קולומבו, ציילון, חימר | קולומבו, ציילון, חימר | קולומבו, ציילון, חימר | קולומבו, ציילון, חימר |   |   |   |   |   |  |  הודו הודו | 0 |  |  |
|   |  |  הודו הודו | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  סרי לנקה ציילון | 0 |   |   | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  הודו הודו | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  תאילנד תאילנד | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  תאילנד תאילנד |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחקים בין מנצחי הבתים

המשחקים נערכו במהלך נובמבר-דצמבר 1960 באוסטרליה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |   איטליה איטליה |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | פרת', אוסטרליה, דשא | פרת', אוסטרליה, דשא |
|  |  |  |   |  |  איטליה איטליה | 3 |
|  |  |  |   |   |   ארצות הברית ארצות הברית | 2 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | בריזביין, אוסטרליה, דשא | בריזביין, אוסטרליה, דשא |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |   |  |  |
|  |  הפיליפינים הפיליפינים | 0 |   |   |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק על התואר

| אוסטרליה   אוסטרליה   4 | אוסטרליה   אוסטרליה   4 | סידני, אוסטרליה   28-26 בדצמבר 1960  דשא | סידני, אוסטרליה   28-26 בדצמבר 1960  דשא | איטליה   איטליה   1 | איטליה   איטליה   1 | איטליה   איטליה   1 | איטליה   איטליה   1 | איטליה   איטליה   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | אוסטרליה | ניל פרייזר |  | 4 | 6 | 6 | 6 |  |
| 1 | איטליה | אורלנדו סירולה |  | 6 | 3 | 3 | 3 |  |
| 2 | אוסטרליה | רוד לייבר |  | 8 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | איטליה | ניקולה פייטרנג'לי |  | 6 | 4 | 3 |  |  |
| 3 | אוסטרליה | רוי אמרסון/ניל פרייזר |  | 10 | 5 | 6 | 6 |  |
| 3 | איטליה | ניקולה פייטרנג'לי/אורלנדו סירולה |  | 8 | 7 | 2 | 4 |  |
| 4 | אוסטרליה | רוד לייבר |  | 9 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | איטליה | אורלנדו סירולה |  | 7 | 2 | 3 |  |  |
| 5 | אוסטרליה | ניל פרייזר |  | 9 | 3 | 6 | 2 |  |
| 5 | איטליה | ניקולה פייטרנג'לי |  | 11 | 6 | 1 | 6 |  |
ישראל בגביע דייוויס

בשנת 1960 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת צ'ילה. כמו בשנת 1959 המשחק של גביע דייוויס נערך בתל אביב.
| ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | תל אביב, ישראל   29 באפריל - 1 במאי 1960  משטח קשה | תל אביב, ישראל   29 באפריל - 1 במאי 1960  משטח קשה | צ'ילה   צ'ילה   4 | צ'ילה   צ'ילה   4 | צ'ילה   צ'ילה   4 | צ'ילה   צ'ילה   4 | צ'ילה   צ'ילה   4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 9 | 4 | 6 | 6 |  |
| 1 | צ'ילה | פטריסיו רודריגס |  | 7 | 6 | 4 | 2 |  |
| 2 | ישראל | אריה אבידן-וייס |  | 1 | 1 | 2 |  |  |
| 2 | צ'ילה | לואיס איילה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | אריה אבידן-וייס/אלעזר דודמן |  | 2 | 1 | 0 |  |  |
| 3 | צ'ילה | ארנסטו אגירה/לואיס איילה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | ישראל | אריה אבידן-וייס |  | 6 | 5 | 0 | 5 |  |
| 4 | צ'ילה | פטריסיו רודריגס |  | 2 | 7 | 6 | 7 |  |
| 5 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 2 | 1 | 1 |  |  |
| 5 | צ'ילה | לואיס איילה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
זו הייתה התחרות האחרונה בה השתתף אריה אבידן-וייס, שהיה חלק מהנבחרת מאז שנת 1949.
ריקו

ערך זה עוסק בכלב. אם התכוונתם לחוק פדרלי בארצות הברית נגד הפשע המאורגן, ראו .
ריקו (אנגלית: Rico;‏ 1994–2008) הוא כלב מסוג בורדר קולי שהתפרסם בחדשות בעקבות מחקר, שערכה האנתרופולוגית ג'וליין קמינסקי ממכון מקס פלאנק בלייפציג.
המחקר

כלבי בורדר קולי הם תוצאה של ברירה מלאכותית שנועדה ליצור כלבים המגיבים בתחכום לפקודות קוליות, ומשמשים לפיכך ככלבי רועים אידיאליים. המחקר החל לאחר שבעליו של הכלב דיווח כי ריקו מזהה יותר מ-200 חפצים על פי שמותיהם. קמינסקי בדקה את יכולות הכלב ובמאמר שפרסמה בכתב העת Science קבעה כי הטענה נכונה: ריקו החזיר בממוצע 37 מתוך 40 חפצים, והצליח לזכור את השמות שניתנו לחפצים עד ארבעה שבועות לאחר החשיפה האחרונה אליהם.
קמינסקי שללה את האפשרות שהצלחתו של ריקו נבעה מאפקט הנס החכם על ידי נקיטת הליך ברור: 200 העצמים שריקו הכיר בשמותיהם מוינו בצורה אקראית לעשרים קבוצות, כל אחת בת עשרה חפצים. בזמן שהבעלים חיכה עם ריקו בחדר אחד, בחר עורך הניסוי קבוצת חפצים ופיזר אותם בחדר נפרד. לאחר מכן יצא עורך הניסוי מהחדר עם החפצים והצטרף לכלב ולבעליו בחדר השני. הוא הנחה את הבעלים להחליט על חפץ מסוים ולהורות לריקו שילך לחדר השני להביא אותו, תוך שימוש בשמו של החפץ. אחרי שהביא חפץ אחד מהחדר עם החפצים לחדר עם האנשים, התבקש ריקו להביא חפץ נוסף.
ריקו הצליח בניסויי זיהוי שמות החפצים במידה כזאת, שאוצר המילים שלו התברר כבר השוואה לזה של קופי אדם מאומנים, דולפינים, אריות ים ותוכים.
ריקו גם הגיב נכון למילה חדשה בפעם הראשונה שנחשף אליה, תוך שימוש בכושר שהתגלה כמקבילה כלבית ליכולת "המיפוי המהיר" שמפגינים אנשים: תוך שימוש במנגנונים שתוארו לעיל, חפץ חדש הוצג לצד שבעה חפצים שריקו כבר הכיר. ריקו התבקש להביא את החפץ, שצוין בשם שלא שמע לפני כן. ריקו החזיר את החפץ החדש, והשתמש ככל הנראה בהליך של הוכחה בדרך השלילה.
פול בלום, בעל טור ב-Science מאוניברסיטת ייל, שמתמחה בדרך שבה ילדים רוכשים הבנה סמנטית ולשונית, כתב על המחקר ש"עבור הפסיכולוגים, כלבים הם אולי השימפנזים החדשים." עם זאת הוא הצביע על כך שילדים מסוגלים ללמוד מילים ביותר מדרך אחת, בעוד שריקו לומד רק כאשר הוא מקבל גמול חיובי אם הביא את החפץ הנכון.
שאלות שנותרו פתוחות

האם ריקו יכול להפגין הבנה של מילים בדרך שונה מהחזרת חפצים?
האם ריקו יבין הוראה לא להביא חפץ מסוים (באותו מובן של להגיד לילד "אל תיגע!" על דבר מסוים)?
האם ריקו יכול ללמוד לייחס שם לחפץ שאינו קטן וניתן לנשיאה?
האם ריקו יגיב למילה מסוימת בהצלחה גם כשהיא נאמרת בקול לא מוכר לו?
האם ריקו יגיב באותה צורה לצלילים שאינם דומים למילים?
טטיאנה ליאוזנובה

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1924 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  29 בספטמבר 2011 (בגיל 87) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 סוגה מועדפת:  ריאליזם סוציאליסטי, מלודרמה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1949–1998 (כ־49 שנים) 
 מקום לימודים:  המכון לקולנוע על שם גרסימוב (1949)  המכון לתעופה במוסקבה 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (9 במרץ 1996)  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית (1976)  עיטור הדגל האדום של העמל (1969)  האמנית העממית של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (4 בספטמבר 1974)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (20 ביולי 2009)  האמנית העממית של ברית המועצות (26 בספטמבר 1984)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (20 ביולי 1999)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (1969)  עיטור מהפכת אוקטובר (1982)  עיטור הידידות בין העמים 
 פרופיל ב-IMDb
 
טטיאנה ליאוזנובה (ברוסית: Татьяна Лиознова‏; 20 ביולי 1924 – 29 בספטמבר 2011) הייתה במאית קולנוע ותסריטאית סובייטית ממוצא יהודי. בשנת 1984 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות.
קורות חיים

טטיאנה ליאוזנובה נולדה בשנת 1923 במוסקבה למשפחה יהודית. אביה מויסיי היה יליד מושבה חקלאית יהודית בחצי האי קרים וגדל במליטופול. הוא היה מהנדס. לאחר פלישת נאצים לברית המועצות הוא גויס לצבא ברית המועצות ונהרג בדצמבר 1941. אשתו אידה גדלה במליטופול. היא איבדה במלחמה את בעלה ו-3 אחים. ליאוזנובה כל חייה התגוררה עם אימה שלה.
כאשר כוחות ורמאכט התקרבו למוסקבה ליאוזנובה עם אמה פונו לסברדלובסק. לאחר סיום לימודי בית ספר היא התקבלה ללימודים במכון לתעופה אך כבר אחרי הסמסטר הראשון עזבה ובשנת 1943 החלה לימודים במכון לקולנוע אצל סרגיי גרסימוב. לאחר לימודי הסמסטר הראשון מורים רצו להוציא את ליאוזנובה מלימודים אך היא שכנעה אותם והמשיכה בלימודי בימוי. בשנת 1948 ליאוזנובה הייתה עוזרת במאי בסרטו של גרסימוב.
בשנת 1949 ליאוזנובה סיימה את הלימודים והחלה לעבוד ב"אולפני גורקי" במוסקבה. תוך זמן קצר כחלק של המאבק נגד קוסמופוליטיות היא פוטרה. מספר שנים ביחד עם אמה ליאוזנובה עסקה בתפירת בגדים.
בשנת 1952 ביחד עם סרגיי גרסימוב, ביימה מחזה בתיאטרון וכטנגוב. בשנת 1953 היא הוחזרה ל"אולפני גורקי" ועבדה בהם עד לשנת 1982. את סרט קולנוע הראשון היא ביימה בשנת 1958.
בשנת 1963 ליאוזנובה ביימה סרט קולנוע על פעילות של טייסי ניסוי. הסרט זכה בפרס בפסטיבל קולנוע לסרטים על תעופה בצרפת. בשנת 1967 היא סיימה סרט "שלוש צפצפות ברחוב פליושצ'יכה" עם אולג יפרמוב וטטיאנה דורונינה בתפקידים ראשיים. בשנת 1968 סרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל בארגנטינה.
בשנת 1973 סיימה סדרת טלוויזיה "שבעה עשר רגעים של אביב" עם ויאצ'סלב טיכונוב בתפקיד ראשי. הסדרה זכתה להצלחה גדולה והפכה לנכס ברזל של תרבות סובייטית-רוסית. הקרנות חוזרות של הסדרה נמשכות גם כיום.
בשנים 1975–1980 לימדה במכון לקולנוע על שם גרסימוב בו למדה בצעירותה.
בשנת 1981 ביימה וכתבה תסריט של סרט מוזיקלי "הקרנבל" עם אירינה מורביובה בתפקיד ראשי.
בשנת 1986 סיימה בימוי של סרט טלוויזיה ב-3 פרקים עם עלילה אנטי-אמריקאית מובהקת. הוא הוקרן רק פעם אחת. זו הייתה העבודה האחרונה שלה כבמאית.
ליאוזנובה הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות משנת 1962. בשנת 1992 היא הייתה בין מייסדים של הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי ופעלה בו עד לפירוקה בשנת 1992. לפי עדותה התפרקות ברית המועצות ואיבוד כוחה של המדינה הקומוניסטית גרמו לה כאב גדול.
טטיאנה ליאוזנובה לא התחתנה ולא היו לה ילדים. כול חייה היא התגוררה ביחד עם אמה.
על פעילותה בתחום הקולנוע לליאוזנובה הוענקו מספר עיטורים ופרסים. בשנת 1984 הוענק לה תואר אמן העם של ברית המועצות. לפעילותה הוקדשו מספר סרטים תיעודיים.
נפטרה בשנת 2011 במוסקבה ונטמנה בבית העלמין דונסקויה החדש ביחד עם אימה שלה.
הערות שוליים

↑  סרט תיעודי על ליאוזנובה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810700515705606  BnF: cb16057640m (data)  GND: 131930354  ISNI: 0000 0001 2126 4249  LCCN: n88165173  NTA: 37554853X  RERO: 02-A013853118  SNAC: w6p981ch  SUDOC: 150338562  VIAF: 30684363   WorldCat (עם VIAF): 30684363
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1964

| --- | --- |

אצטדיון מועדון הטניס וסט סייד
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  17 באוגוסט 1964 – 13 בספטמבר 1964 (28 ימים) 
 מספר תחרות:  84 
 עיר מארחת:  ניו יורק, בוסטון
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד מועדון הקריקט לונגווד
 זוכה:  גברים:רוי אמרסון (אוסטרליה) נשים:מריה בואנו (ברזיל) זוגות גברים:צ'אק מקינלי/דניס רלסטון (ארצות הברית) זוגות נשים:בילי ג'ין קינג /קארן סאסמן (ארצות הברית) זוגות מעורבים:מרגרט סמית /ג'ון ניוקומב (אוסטרליה)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1963 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1965 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1964 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. תחרויות זוגות גברים וזוגות נשים התקיימו במועדון הקריקט בפרברי בוסטון. הם החלו ב-17 באוגוסט והסתיימו ב-23 באוגוסט. תחרות הנשים, תחרות הגברים וזוגות מעורבים התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבניו יורק. הם החלו ב-2 בספטמבר והסתיימו ב-13 בספטמבר.
התחרות > תחרות הגברים

לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאים החזקים דורגו כדלקמן:
רוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), מנצח תחרות 1961, ניצח בתחרות
דניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
רפאל אוסונה (מקסיקו מקסיקו), מנצח תחרות 1963, הודח בחצי הגמר
צ'אק מקינלי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
פרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד בגמר
מנואל סנטנה (ספרד ספרד), הודח בסיבוב השני
ניקולה פייטרנג'לי (איטליה איטליה), הודח בסיבוב השני
ארתור אש (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי
מנצח אליפות 1963 רפאל אוסונה ממקסיקו הודח בחצי הגמר. רוי אמרסון מאוסטרליה שיחק במשחק הגמר נגד פרד סטולי מאוסטרליה וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 97 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות, 12 הטניסאיות החזקות דורגו כדלקמן:
מריה בואנו (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרויות 1959 ו-1963, ניצחה בתחרות
מרגרט סמית (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחת תחרות 1962, הודחה בסיבוב הרביעי
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה בסיבוב השני
ננסי ריצ'י (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
אן היידון ג'ונס (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחה ברבע הגמר
רובין אברן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
נורמה ביילון (ארגנטינה ארגנטינה), הודחה בסיבוב הרביעי
מנצחת תחרות 1963 מריה בואנו מברזיל שיחקה במשחק הגמר נגד קארול גרבנר מארצות הברית שלא הייתה מדורגת וניצחה ב-2 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות.  במשחק הגמר מנצחי תחרות 1963 צ'אק מקינלי/דניס רלסטון מארצות הברית שיחקו נגד גרהם סטילוול/מייק סנגסטר מבריטניה וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 41 זוגות. לקראת התחרות 5 זוגות החזקות דורגו כדלקמן:
מרגרט סמית/לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בגמר
בילי ג'ין קינג/קארן סאסמן (ארצות הברית ארצות הברית),  ניצחו בתחרות
מריה בואנו (ברזיל ברזיל)/דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
קרול גרבנר/ננסי ריצ'י (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ג'סטינה בריקה/קארול הנקס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
מנצחות תחרות 1963 מרגרט סמית/רובין אברן (אוסטרליה) שיחקו בזוגות שונות. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג/קארן סאסמן (ארצות הברית) שיחקו נגד מרגרט סמית/לסלי טרנרן (אוסטרליה) וניצחו אותן ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. לא בוצע דירוג של הזוגות החזקות.
במשחק גמר מרגרט סמית/ג'ון ניוקומב (אוסטרליה) שיחקו נגד ג'ודי טגארט/אד רובינוף (ארצות הברית) וניצחו אותם ב-3 מערכות. למרגרט סמית זה היה הניצחון השלישי ברציפות בתחרות זו באליפות ארצות הברית.
התחרות > ישראלים בתחרות

אלעזר דודמן ניצח בסיבוב הראשון של תחרות הגברים את ג'ון פיקנס ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם אוון דוידסון מאוסטרליה והפסדי ב-3 מערכות.
הערות שוליים

↑  מיקום תחרויות
רוי אמרסון, מנצח תחרות הגברים
מריה בואנו, מנצחת תחרות הנשים
אנצאריה

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  מחוז דרום לבנון
 נפה:  נפת צידון
 קואורדינטות:  33°24′45″N 35°16′45″E﻿ / ﻿33.4125°N 35.27916667°E﻿ / 33.4125; 35.27916667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןאנצאריה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןאנצאריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אנצאריה (בערבית: انصارية) היא עיירה לבנונית הממוקמת בנפת צידון שבמחוז דרום לבנון.
גאוגרפיה

העיירה אנצאריה נמצאת כ-66 ק"מ דרומית מביירות בירת לבנון, 19 ק"מ דרומית מהעיר צידון, ו-17 ק"מ צפונה מהעיר צור. גובהה של העיירה כ-144 מטרים מעל פני הים והיא משתרעת על פני שטח המוערך בכ-7.34 קמ"ר. השטח הסלעי למחצה הוא הרחבה טבעית של גבעות ג'בל אמל. העיירה משקיפה על הים התיכון וגובלת מדרום וממערב בעיירה אדלון, מצפון בעיירה אל-לוביה, וממזרח בעיירה באבליה. ממזרח לעיירה עוברת האוטוסטרדה של ביירות-דרום, וממערב לה עובר כביש החוף הראשי.
היסטוריה

באנסאריה ישנו מקדש היסטורי של "מוחמד אל-אנסארי", שיש משערים שמסיבה זו נקראת העיירה אנסאריה. במקדש מבקרים רבים מהעיירה ומהכפרים השכנים. העיירה מלאה במונומנטים היסטוריים, וניתן לחלק את האזורים הארכאולוגיים שלה לשלושה:
האזור המרכזי, בו נמצאים עדיין חלק מבתי העיר העתיקה. בעומק של שני מטרים נמצאו רצפת פסיפס ומטבעות שמקורם ככל הנראה מהתקופה הביזנטית. ייתכן ששרידים מבתי האבן מהריסות התקופה הביזנטית שימשו לבניית בתים.
האזור המזרחי נקרא יפד, וזוהי גבעת עפר שבה נמצאו סרקופגים מעופרת, מעוטרים בציורים של חזית מקדש. ייתכן ששטח זה הוא אזור קבורה.
השטח המערבי, שהוא מדרון המשקיף על הים, מכיל קברים חצובים בסלעים בצורת קשתית. יש שני חללים צדדיים מעוקלים, שם הוא הופך לצורת צלב.
נראה כי בתקופות קדומות חווה האזור רעידת אדמה חזקה שהרסה חלק גדול ממנו וקברה עתיקות רבות.
פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת

| --- | --- |

סמל פסטיבל "ג'אז בים האדום" שהתקיים עד שנת 2004
 סוג:  פסטיבל מוזיקה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  אילת 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  31 באוקטובר 1987 – הווה (37 שנים) 
 משך הפסטיבל:  4 ימים
 
פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת הוא פסטיבל ג'אז בין-לאומי, המתקיים מדי שנה בנמל אילת, מ-1987. לפסטיבל מוניטין בין-לאומי והוא מוכר היטב בקהילת הג'אז העולמית. הפסטיבל הוא אירוע הג'אז הגדול בישראל. במשך השנים שולבו בפסטיבל גם מופעים מתחום מוזיקת העולם וכאלו המשלבים סגנונות שונים של ג'אז.
היסטוריה > השנים הראשונות

הפסטיבל הראשון נערך בין 31 באוקטובר עד ל־3 בנובמבר 1987, בשם "ג'אז בים האדום" (כפרפרזה על הפסטיבל המפורסם "ג'אז בים הצפוני"), ביוזמת עיריית אילת ומשרד התיירות, במטרה לעודד את תיירות החורף לעיר. הפסטיבל נערך בתקציב של כ־300 אלף דולר בסיוע משרד החינוך והתרבות, אמנות לעם, רשות הנמלים, חברת צים, בנק דיסקונט (באמצעות קרן "מפעלות דיסקונט לתרבות ואמנות") ונותני חסות אחרים. הפסטיבל נערך בתוך נמל אילת וחברת "צים" הסכימה להעניק מכולות אשר הפכו את הנמל למתחמים שבהם הופיעו האמנים. את הפסטיבל יזם מנכ"ל עמותת "אמנות לעם" יוסי פרוסט מפיק הפסטיבל היה אבי יפרח ומנהלו האמנותי  דני גוטפריד ..
בין הנגנים שהגיעו מחוץ לישראל היו: הסקסופוניסט מייקל ברקר, טיטו פואנטה (אנ') ולהקתו, המתופף מל לואיס (אנ') ולהקתו ונגן החצוצרה רד רודני (אנ'). בין האמנים הישראלים שהשתתפו היו: שלישיית קדמה, תזמורת ביג בנד בהדרכת גורי אגמון, חמישיית יוסי לוי, אנסמבל מזרח מערב של ישראל בורוכוב, בני קונייבסקי ולהקתו, עדי רנרט ולהקתו, להקת הצד האחר ועוד. האמנים המשתתפים הופיעו בהתנדבות, כאשר הפסטיבל כיסה רק את הוצאות האירוח והטיסות. הוועדה האמנותית כללה את דני גוטפריד, אלברט פיאמנטה ואהרלה קמינסקי. הפסטיבל הראשון סבל ממכירת כרטיסים חלשה, ובסופו של דבר הגיע קהל של כ-2,000 צופים מתוך 8,000 על פי התכנון המקורי. בכל זאת הוחלט להפוך את הפסטיבל לאירוע שנתי, אך להעביר אותו לסוף אוגוסט. המפיק הראשון של הפסטיבל, היה אבי יפרח (באמצעות חברת מולטימדיה שבבעלותו) שהוביל אותו, יחד עם מנהלו האמנותי דני גוטפריד, מאירוע צנוע לאירוע שנתי רב משתתפים, ולפסטיבל הנחשב אחד מהחשובים בעולם הג'אז. בשנת 2000 כבר הגיע תקציב הפסטיבל לכ-4.5 מיליון שקל, ונרשמו 80 אלף כניסות למופעים.
הפסטיבל השני נערך בסוף אוגוסט 1988, בין הנגנים שהגיעו מחוץ לישראל היו: חמישיית נגן האלט סקסופון פיל וודס (אנ'), רביעיית ג'יימס מודי (אנ'), ג'ו פאס ולהקת רנדי ברקר. בפסטיבל 1989 אורח הכבוד היה הסקסופוניסט הבריטי קורטני פיין (אנ'). בפסטיבל 1990 אורח הכבוד היה הכנר סטפן גרפלי.
היסטוריה > בשנות ה-2000

בשנת 2006, בעקבות מלחמת לבנון השנייה, התקיים הפסטיבל במתכונת מצומצמת, לאחר ששישה מתוך עשרת ההרכבים הזרים שהיו אמורים להופיע בו ביטלו את השתתפותם בשל המצב הביטחוני, והפסטיבל קוצר מארבעה ימים לשלושה ימים.
בשנת 2007, במלאת 80 שנה להולדתו ו-40 שנה למותו של ענק הג'אז ג'ון קולטריין, התקיים מופע מיוחד בהשתתפות שישה אמני ג'אז בולטים, ובהם בנו של קולטריין, ראווי קולטריין (אנ').
בשנת 2008, פרש דני גוטפריד מתפקיד המנהל האמנותי וכמחליפו מונה ב-2009 אבישי כהן. באוקטובר 2011 פורסם כי הסקסופוניסט אלי דג'יברי ואיש הרדיו דובי לנץ נבחרו לשמש כמנהלים האמנותיים של הפסטיבל. השניים נכנסו לתפקיד לאחר שלוש שנים בהן ניהל כהן את הפסטיבל.
החל מינואר 2011 מתקיים פסטיבל ג'אז גם בחורף, תחת השם "ג'אז חורף בים האדום". המופעים נערכים באולמות בבתי מלון שונים בעיר. בקיץ 2011, נערכה הופעה מיוחדת של זמרת הג'אז האמריקאית הוותיקה דיאן ריבס.
בשנת 2012, הוקדם הפסטיבל בחודש ונערך בסוף יולי בשנה זו.
בשנת 2016, הוחלט לוותר הזמנת אמנים מהעולם (למעט הופעה של צ'יק קוריאה) ולהתבסס אך ורק על אמנים ישראלים. לפסטיבל, בהפקת אילן פקטור, הוזמנו מספר אמנים שאינם ג'זיסטים או ג'זיסטים מובהקים, ביניהם: אסתר עופרים ויוני רכטר, מרגלית צנעני עם להקת הימן בלוז, שלום חנוך והאורקסטרה של אבי ליבוביץ, שלומי שבן ואלון אולארצ'יק.
בשנת 2018, הסקסופוניסט ג'ושוע רדמן היה האורח המרכזי בפסטיבל, ומתי כספי הופיע עם הרכב הביג בנד של אייל וילנר.
בשנת 2020, מונה יוסי פיין למנהל האמנותי של הפסטיבל. אך בעקבות מגפת הקורונה בישראל, הוא נדחה לנובמבר, ותוכנן להיות עם אמנים ישראלים בלבד, אחר כך נדחה לפברואר 2021, ולבסוף נערך באפריל. בתאריכים 13-11 בנובמבר 2021 יערך הפסטיבל שוב עם מוזיקאים מחוץ לישראל.
מתכונת הפסטיבל

הפסטיבל מקיים כעשרה מופעים כל לילה במשך 3 ימים, כאשר במרבית הזמן מתקיימים במקביל שני מופעים. הלהקות המגיעות מחוץ לארץ מופיעות פעמיים (כדי לאפשר לקהל לראות את כל המופעים המופיעים במקביל) והישראליות מופיעות בחלקן פעם אחת ובחלקן פעמיים. הפסטיבל מציג כל שנה כתריסר הרכבים בין-לאומיים, מצמרת הג'אז העכשווי, ומספר דומה של להקות ישראליות.
בכל ערב, לאחר סיום ההופעות, מתקיים מופע משותף ("ג'אם סשן") עד עלות השחר על שפת בריכת אחד המלונות, בהשתתפות חלק מהאמנים האורחים בפסטיבל ומוזיקאים ישראליים. במהלך ימי הפסטיבל מועברות על ידי האמנים המשתתפים סדנאות וכיתות אמן.
בין האמנים אשר הופיעו במהלך שנות הפסטיבל נמנים: מייקל ברקר, רנדי ברקר, ויין שורטר, הרבי הנקוק, דייב ליבמן, ג'ורג' קולמן, רד רודני, ג'ון סקופילד, מישל פטרוצ'אני, צ'ארלי היידן, ג'ו הנדרסון, צ'יק קוריאה, דם, יזע ודמעות, טאוור אוף פאוור, מנהטן טרנספר, בטי קרטר, אבי לינקולן, דיאן ריבס, באד פלאס, טיטו פואנטה, גארי ברטון, צ'ארלס לויד, הירומי, טוטס טילמנס, ספיירוג'יירה, מייק סטרן, בילי קובהם ואחרים.