stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנה גולן
מבחר ממאמריה ומחקריה של גולן

המבקר מחפש את האמן. מאזנים: ירחון לספרות, כרך כ"ו, גל' 3 (1968), עמ' 216–219.
ניתוח הפרק "החולה", שהופיע גם כסיפור בספר "המארב", מתוך ספרה "גבר, אשה תעודת זהות", הוצ. חורב" 2004, ע' 253–257
ביוגרפיה וספרים – "לקסיקון היסטורי של הסופרים העברים מאז תש"ח (1948"), ערך: ד"ר משה גרנות, הוצאת אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל בשיתוף עם "דני-הוצאת ספרים", 2009
"כשאמא ואבא היו ילדים" על סיפוריה של עפרה אליגון. חדשות אהוד בן עזר מס' 467, 3 באוגוסט 2009
מי מפחד מ"אתה חברה שלי" של יונה וולך, דברים בבית-הסופר באירוע ליום האישה, 16 במרץ 2010, חדשות אהוד בן עזר, גיליון 621, 28 בפברואר 2011
מיניות וארוטיקה בשירי ארץ ישראל החלוצית של שלונסקי – הפרדוקס הגדול של המיניות והארוטי. חדשות אהוד בן עזר, גיליון 648, 2 ביוני 2011
"שיינדל" כותבת מכתב ליאירה גינוסר: בעקבות הופעת ספר שיריה "שיינדל" (עמ' 38–40) מאזנים, כרך פ"ה, גל' 3 (אב תשע"א, אוגוסט 2011)
"הלקסיקון ההיסטורי של הסופרים העברים מאז תש"ח" – מפעל של איש אחד או: מה היה המנוע שהניע את משה גרנות למסע הביו-ביבליוגרפי הגדול?, חדשות אהוד בן עזר, מכתב עיתי לֵילִי חינם מאת סופר נידח, גיליון מס' 761. 19 ביולי 2012
"מן הריק אל האין סופי" – על ספרו של פרופ' הלל ברזל: "שירה והתגלות", הוצאת עקד 2011, התפרסם ב"עתון 77", גיליון 362, אוגוסט-ספטמבר 2012
ביקורת על יצירתה של ד"ר ארנה גולן

משה גרנות, הנפילים שהיו בארץ, על ספרה של ארנה גולן "ילדה של קיבוץ", עקד 2012, 335 עמ', חדשות אהוד בן עזר מס' 764, 30 ביולי 2012
עלי קדם, ילדה של קיבוץ - היו גם נקודות אור, קיבוץ קיבוץ, 19 בספטמבר 2012.
אהוד בן עזר, "ילדה של קיבוץ" לארנה גולן, ספר מכונן ואמיתי לעומת הXXX שבני קיבוץ מטילים במכורתם, ארנה גולן: "ילדה של קיבוץ", הוצאת עקד, תל אביב 2012. 335 עמ'
בלפור חקק, בעבותות של קסם - ארנה גולן — וספרה "בעבותות הביקורת"
ברעם אשל, עינת, על "בעבותות הביקורת". הקולות והצבעים של הרפובליקה הספרותית. קשר, גל' 36 (סתיו 2007), עמ' 186–187.
חנה יעוז. על "גבר, אישה, תעודת זהות" "גבר, אשה, תעודת זהות": שיחה עם ד"ר ארנה גולן על ספר מחקר בשירה ובפרוזה. פסיפס, גל' 59 (2004–2005)
גבריות, נשיות ומשא הזהות - לקסיקון הספרות העברית
שמאי גולן, על סיפורי קובץ "חופה": חמש נשים דוברות אל הסופר שברא אותן
אנה לנגפוס

| --- | --- |

אנה לנגפוס, אפריל 1966
 לידה:  2 בינואר 1920 לובלין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  12 במאי 1966 (בגיל 46) פריז, צרפת 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות באנייה 
 שפות היצירה:  צרפתית, פולנית 
 יצירות בולטות:  Les Bagages de sable 
 פרסים והוקרה:  פרס גונקור (1962)  Charles Veillon prize in the French language (1960) 
 
אנה לַנְגְפוּס (בפולנית: Anna Langfus; שם נעוריה: אנה-רֶגינה שטֶרנפִינקֶל (Anna-Regina Szternfinkiel);‏ 2 בינואר 1920 – 12 במאי 1966) הייתה סופרת ומחזאית יהודייה ממוצא פולני שהתגוררה וכתבה בצרפת. ביצירתה עסקה בשואה ובניצוליה. זכתה בפרס גונקור, הפרס הספרותי החשוב ביותר בצרפת.
קורות חיים

נולדה וגדלה בעיר לובלין שבפולין במשפחה יהודית מבוססת. התחתנה בגיל שמונה-עשרה ונסעה עם בעלה (יקוּבּ רייס) ללמוד הנדסה בבית הספר לטקסטיל בוֶורוְויֶה (בלגיה). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שהתה עם בעלה בביקור בפולין ונאלצה להישאר שם. הייתה בגטו לובלין ואחר כך בגטו ורשה. לבסוף מצאה מחבוא יחד עם בעלה בחלק הארי של ורשה, ואילו הוריה, שנותרו בגטו ורשה, נעלמו ב-1943. במשך זמן מה פעלה במחתרת הפולנית, עד שנעצרה על ידי הגסטאפו. נחקרה ועונתה בכלא נובי דבור (Nowy Dwor), ואף חזתה בהוצאתו להורג של בעלה. הועברה לכלא בפלונסק, ממנו שוחררה על ידי הצבא האדום. חזרה ברגל ללובלין ושהתה בה עד אמצע 1946.
הגיעה לצרפת כפליטה בשנת 1947. עבדה תחילה בבית יתומים ובהוראת מתמטיקה וחייתה בחוסר כול. בינואר 1948 נישאה לאהרון לנגפוס (1911–1995), יהודי מלובלין, ניצול השואה שהיה בגטאות ובמחנות. באותה שנה נולדה בתם מריה.
לנגפוס התגוררה תחילה בפנטין (עיר קטנה בסמוך לפריז) בתנאים קשים. בסוף שנות ה-50 עברה לסארסֶל, עיר בפרבריה הצפוניים של פריז, שם הייתה מעורבת בחיי התרבות של העיר ובפעילויות השונות של המוסדות היהודיים במקום. בין השאר הייתה חברה בקבוצה בשם Judaïsme français ("יהדות צרפתית"), שביקרה בארץ ובכלל זה ביד ושם.
לנגפוס נפטרה בשנת 1966 ליד פריז מהתקף לב, בגיל ארבעים ושש.
יצירתה

לנגפוס החלה לכתוב בגיל צעיר וכבר בהיותה בת חמש-עשרה הופיעו סיפורים מפרי עטה בכתבי-עת פולניים.
לאחר הגעתה לצרפת מצאה את מקומה בקרב אנשי התיאטרון בפריז, ובשנת 1953 כתבה את המחזה הראשון שלה Les Lépreux ("המצורעים"), שהשחקן והבמאי הצרפתי סשה פיטואף (Sacha Pitoëff) העלה על הבמה ב-1956. המחזה, שעסק במעצר ובהוצאות להורג של יהודי פולין ב-1941, היה קשה לצפייה עד כדי כך שצופים רבים עזבו את האולם במהלך ההצגה.
לנגפוס כתבה עוד מחזות, אך נראה כי דווקא בסיפורת מצאה דרך להעיד על הזוועות שעברו על היהודים בשואה. היא כתבה שלושה רומנים:
הרומן הראשון שלה, Le Sel et le soufre ("גפרית ומלח"), רומן אוטוביוגרפי שהציג את תלאותיה במהלך מלחמת העולם השנייה, ראה אור בשנת 1960, ואיכויותיו הספרותיות משכו מיד את תשומת הלב של המבקרים ושל ציבור הקוראים. באותה תקופה זו הייתה היצירה היחידה על אירועי השואה שכתבה אישה.
הרומן השני, Les Bagages de sable (בתרגום חופשי: "משא החול"), הופיע בשנת 1962. ברומן זה משתמשת לנגפוס בהרפתקת אהבים שהוחמצה כדי לתאר את מצוקתו של ניצול השואה שאינו מצליח לחזור לשגרת החיים.
הרומן השלישי, Saute Barbara ("קפצי, ברברה"), הופיע בשנת 1965, ועוסק אף הוא בנושא זה.
בשנת 1963, בעת הופעה בפני ועידת ויצו, אמרה:
כדי לבטא במילים את הזוועות שעברו היהודים במהלך המלחמה, הייתי חייבת ליצור יצירה ספרותית. המשימה הייתה קשה מנשוא.
לנגפוס כתבה גם מחזות, תסכיתים ונובלות, העוסקים כולם באימי השואה ובקשיים של הניצולים. לא פעם נהגה להביע את צערה על כך שאינה מסוגלת לכתוב אלא על השואה. בהופעותיה הפומביות, בכנסים, בתוכניות רדיו ובראיונות בעיתונות, היא נשאלה לא פעם על הצורך בעדות הכתובה ועל הצורה שיש לתת לה. ובאחת מתשובותיה אמרה:
כיצד אפשר לתאר באמצעות מילים של בני אנוש מציאות שהאדם אינו יכול לתפוש? צריך שקט. הרבה שקט בין המילים כדי שנוכל לשמוע את קולם של הקורבנות.
יצירותיה תורגמו לשפות רבות ובהן: אנגלית, גרמנית, איטלקית, ספרדית, פולנית ורוסית.
פרסים

פרס שרל וִויוֹן (1961) על ספרה "גפרית ומלח".
פרס גונקור (1962) על ספרה "משא החול".
ספריה בתרגום לעברית

גפרית ומלח; מצרפתית: אלה אמיתן; ערוך בידי יו"ט לוינסקי, תל אביב: מור, תשכ"ג 1963. (2 כרכים)
אחרון העדים, תסכית, תרגם גיל סדן (תורגם בשנות השישים. לא מצוין מוציא לאור)
דמותה במדיה האמנותית

ספרו של ז'או-איב פוטל - Les Disparitions d Anne Langfus (העלמויותיה של אנה לנגפוס) - מסה ביוגרפית
הערות שוליים

↑  ראו: "קפצי, ברברה": רומאן חדש של אנה לאנגפוס, בעלת פרס גונקור, מעריב, 16 ביולי 1965.
↑  ד. גלעדי, הפרס – לאנה לאנגפוס: סופרת יהודיה זכתה בפרס גונקור, מעריב, 20 בנובמבר 1962.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264360005171  PLWABN: 9810627138005606  BIBSYS: 65981  BnF: cb13541779q (data)  GND: 106276484  ISNI: 0000 0001 1078 4118  LCCN: n91010724  NKC: xx0016173  NTA: 070903778  SUDOC: 121678563  VIAF: 95219143   WorldCat (עם VIAF): 95219143
אנטואן ע'אנם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוגוסט 1943 ביירות, הרפובליקה הלבנונית תחת המנדט הצרפתי 
 נרצח:  19 בספטמבר 2007 (בגיל 64) סין אל-פיל, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  אוניברסיטת סן-ז'וזף  אוניברסיטת ליון (1896-1969)  Jean Moulin University - Lyon 3 
 מפלגה:  הפלנגות הנוצריות 
 
אנטואן ע'אנם (בערבית: أنطوان غانم; 10 באוגוסט 1943 - 19 בספטמבר 2007) היה פוליטיקאי וחבר פרלמנט לבנוני, חבר במפלגת הפלנגות שנרצח. בוגר אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות, בעברו היה מרצה למנהל עסקים וכן כיהן בפרלמנט הלבנוני במהלך שתי תקופות כהונה מטעם מחוז בעבדא שבהר הלבנון. אמור היה להשתתף שבוע אחרי הירצחו בישיבת פרלמנט לשם בחירת הנשיא הבא של לבנון, תפקיד שאליו היה מועמד בעצמו, לאחר שנה בה הפרלמנט לא כונס ואף חזר לשם כך ללבנון יומיים לפני הירצחו, לאחר ששהה מחוץ למדינה מחשש לחייו.
ההתנקשות בחייו

ההתנקשות בחייו של ע'אנם מצטרפת להתנקשויות בחייהם של רפיק אלחרירי ופייר אמין ג'ומאייל לפניו. בדומה להתנקשות בחיי רפיק אלחרירי, גם ע'אנם חוסל על ידי מכונית תופת שארבה לשיירה המאובטחת בה נסע. ההתנקשות בחייו של ע'אנם בוצעה ב-19 בספטמבר 2007, כאשר שיירתו עברה ברובע הנוצרי שממזרח לביירות באזור סין אל פיל, בסמוך למלון מטרופולין. מכונית התופת הכילה מטען של לפחות 35 ק"ג חומר נפץ וגרמה למותם של שישה אנשים נוספים ולעוד עשרות פצועים.
חבריו למחנה האנטי סורי הפנו אצבע מאשימה כלפי משטר אסד, בטענה כי הוא מנסה למנוע בחירת נשיא לבנוני שלא יענה לתביעות דמשק. לאחר ההתנקשות, נותרו 67 חברי פרלמנט בקואליציה, ולבחירתו של נשיא יש צורך ברוב של 65 מחוקקים. מחשש להתנקשויות נוספות שיאפסו את הרוב הזעיר, הסתגרו מחוקקים רבים מהקואליציה במלון מול הפרלמנט תחת אבטחה כבדה, בציפייה להצבעת הפרלמנט לנשיא ב-25 בספטמבר, שלבסוף לא נערכה עד מאי 2008.
אסמאא בנת אבי בכר

| --- | --- |

 לידה:  595? מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  נובמבר 692 (בגיל 97 בערך) מכה, האימפריה המוסלמית 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון, ח'ליפות אומיה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  אל-זוביר בן אל-עוואם 
 
אסמאא בנת אבי בכר (בערבית: أسماء بنت أبي بكر; 595–692) הייתה אחת מהצחאבה, ואחותה למחצה של עאישה.
ביוגרפיה

אסמאא נולדה בשנת 595 לספירה, לאבו בכר וקטילה בנת עבד אל-עזה. לאחר שהוריה התגרשו, היא נשארה לחיות עם אביה.
בסביבות שנת 610 לספירה, קיבלה על עצמה את האסלאם, והייתה בין הראשונים שנכנסו לאסלאם בהזמנת אביה.
כאשר מוחמד ואבו בכר מצאו מקלט במערת ת'ור מחוץ למכה בזמן הגירתם לאל-מדינה בשנת 622, הייתה אסמה נושאת אליהם מזון בחסות החשכה.
היא התחתנה עם אל-זוביר בן אל-עוואם זמן קצר לפני ההיג'רה.
בשנת 623, היגרה אסמאא לאל-מדינה.
אסמה ראתה שהשכנות החדשות שלה באל-מדינה היו "נשים כנות". היא הייתה אופה פשוטה, והן היו מכינות לה לחם.
היא ואל-זוביר הגיעו לאל-מדינה "ללא רכוש, וללא עוזרים, וללא כל אחיזה בנכסים מלבד סוס".
לאסמה ולזוביר היו שמונה ילדים: עבדאללה (שהיה לח'ליף בחצי האי ערב), אל-מונזיר, אסים, אל-מוח'יר, חדיג'ה. אום אל-חסן, עאישה, ואורווה.
אסמה הייתה אומללה בחייה הנשואים, כי אל-זובייר היה "הקנאי ביותר בעולם" והיה "קשוח איתה".
בסופו של דבר, אל-זוביר התגרש מאסמאא.
אסמה נפטרה בשנת 692, כמה ימים אחרי בנה שנהרג.
הערות שוליים

↑  Hamid, Abdul Wahid., Companions of the prophet, New rev. ed, Leicester, UK: Mels, 1998-
↑  Asma' bint Abu Bakr - SunnahOnline.com, sunnahonline.com
↑  The Oxford history of Islam, New York, N.Y.: Oxford University Press, 1999
↑  Jones, Jameelah., The Sahabiyat : the female companions of the prophet's era, London: Ta-Ha, 2006
↑  Child companions around the Prophet = Aṭfāl adabahum al-Rasūl, 1st ed, Riyadh: Darussalam, 2003
↑  Asma’ Bint Abu Bakr | Islamic History (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4963 9500  LCCN: nr2002002807  VIAF: 59015881   WorldCat (עם VIAF): 59015881
ארק (כפר)

| --- | --- |
סמל ארקסמל ארק

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת הווש
 שטח:  21.68 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  947 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°37′01″N 20°04′59″E﻿ / ﻿47.617°N 20.083°E﻿ / 47.617; 20.083 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://erk.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ארק(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ארק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארק (בהונגרית: Erk) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
על פי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית והוא מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1331.
יהודי ארק

יהודים חיו בארק במאה ה-18 ובמאה ה-19 והחל משנת 1885 היו יהודי הכפר חלק מקהילת הווש. ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 28 | 1,127 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 2 |  |
| 1930 | 3 |  |
| 1941 | 3 | 1,656 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי ארק שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת הווש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | הווש • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קישקרה • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק |  |
אסטריט סלמני

אסטריט סלמני (בשוודית: Astrit Selmani; נולד ב-13 במאי 1997) הוא כדורגלן קוסובורי יליד-שוודיה המשחק בגטבורג מליגת העל השוודית, בהשאלה מהפועל באר שבע, ובנבחרת קוסובו.
קריירה

סלמני החל לשחק כדורגל במועדון של עיר הולדתו השוודית, מאלמה. בגיל 12 הוא נפצע ברצועה הצולבת ועזב את המועדון לטובת Kulladals IF. בגיל 17 הצטרף סלמני ל-BK Olympic, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים בליגה השוודית החמישית. בסך הכל הוא שיחק 37 משחקים וכבש 14 שערים עבור הקבוצה. לפני תחילת עונת 2016, סלמני הצטרף לאנגלומס מהליגה השנייה בשוודיה.
ב-17 ביולי 2016 סלמני הצטרף לקבוצת קריסטיאנסטד מהליגה השוודית השלישית.
ב-24 בנובמבר 2016 הצטרף לרוזנברג מהליגה השוודית הראשונה.
ב-8 בפברואר 2018 הצטרף סלמני לטורנס מליגת העל השוודית. חודשיים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על לונדס.
ב-21 בינואר 2019 חתם ב-Varbergs BoIS מהליגה השוודית השנייה. ב-30 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מיאלבי וכבש את השער היחיד של קבוצתו בניצחון 0–1. בסך הכל כבש סלמני 15 שערים ב-27 משחקי ליגה, והוביל את הקבוצה לעלייה ראשונה בהיסטוריית המועדון לליגה הבכירה.
את עונת 2020 סיימה ורברג במקום ה-11, בעונתה הראשונה אי פעם בליגה השוודית העליונה. במהלך העונה הבקיע סלמני 15 שערים ב-24 משחקים וסיים כסגן מלך השערים השני של הליגה, לאחר כריסטופר נימאן ("טוטה").
ב-18 בדצמבר 2020 עבר סלמני להמארבי בחוזה לארבע שנים, והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.
ב-18 ביולי 2022 חתם סלמני על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע, ששילמה תמורתו להמארבי 650 אלף אירו. ב-4 באוגוסט 2022 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון קבוצתו 2–0 בחוץ על לוגאנו במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האזורית.
ב-31 בינואר 2023 הושאל לקבוצה הדנית מיטיולן.
ב-11 באוגוסט 2023 חזר לשוודיה והושאל לגטבורג.
נבחרת קוסובו

סלמני, שנולד וגדל בשוודיה, הוא ממוצא אלבני-קוסובורי, ממיטרוביצה. הוא זכאי היה לייצג שלוש מדינות, אלבניה, קוסובו ושוודיה. ב-17 במרץ 2021 התאחדות הכדורגל של קוסובו הודיעה שסלמני החליט לייצג את נבחרתה הלאומית.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו נערכה ב-9 באוקטובר 2021 במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד שוודיה. ב-24 במרץ 2022 סלמני כבש את שערו הראשון עבור הנבחרת בניצחון במשחק ידידות 0–5 על בורקינה פאסו.
תארים

המארבי
הגביע השוודי: 2020/2021
הערות שוליים

↑  Här är ÄFF:s historiska U19-lag, HD (בשוודית)
↑  Officiellt: FC Rosengård värvar Astrit Seljmani, fotbolltransfers.com
↑  Selmani skriver på fyraårskontrakt, www.aftonbladet.se (בשוודית)
↑  יניב טוכמן‏, אסטריט סלמאני חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע: "תודה על האמון בי", באתר וואלה, 18 ביולי 2022
↑  איציק כלפי, ‏רשמית: חלוץ הפועל באר שבע הושאל למיטווילנד, באתר ONE‏, 31 בינואר 2023
↑  Selmani kan välja mellan tre landslag: ”Haft turen att slippa ta beslut”, fotbollskanalen (בשוודית)
↑  Selmani har gjort sitt landslagsval, www.aftonbladet.se (בשוודית)
בונאנו פיזאנו

| --- | --- |

 לידה:  לא ידוע פיזה, רפובליקת פיזה 
 פטירה:  המאה ה־12 
 תחום יצירה:  פיסול, אדריכלות 
 יצירות ידועות:  Porta di San Ranieri, מגדל פיזה 
 
בונאנו פיזאנו, שער סאן ראניירי, הקתדרלה של פיזה
בּוֹנאנוֹ פּיזאנוֹ (איטלקית:  Bonanno Pisano) היה פסל ואדריכל איטלקי בן המאה ה-12. נולד ונפטר בפיזה.
היה פעיל בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-12. בעיקר בפיזה. יצירתו התאפיינה בשילוב של אלמנטים ביזנטיים וקלאסיים רומיים/יווניים.
לפי ג'ורג'ו וזארי, בונאנו פיזאנו היה האדריכל הראשון של המגדל הנטוי של פיזה. אולם חלק מהחוקרים מטילים ספק בכך.
יצירותיו הפיסוליות הידועות העיקריות הן: שערי הברונזה של קתדרלת פיזה (1180; נהרסו בשריפה של 1595), שערי קתדרלת מונריאלה שליד פלרמו בסיציליה (1186), שער סאן ראניירי (San Ranieri) בטרנספט הימני של הקתדרלה של פיזה (אחרי 1186).
ביוגרפיה של בונאנו פיזאנו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
שערי קתדרלת מונריאלה שליד פלרמו
אלן סוקל

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1955 (בן 69) בוסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת פרינסטון  הרווארד קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  ארתור וייטמן 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 תלמידי דוקטורט:  Jose Soria, Robert Edwards 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 פרשת סוקל
 
אלן סוקל (באנגלית: Alan David Sokal) (נולד ב-24 בינואר 1955) הוא פיזיקאי אמריקאי, חבר סגל אוניברסיטת ניו יורק ובסגל אוניברסיטת לונדון.
סוקל ידוע במיוחד בשל פרשת סוקל, שבה פרסם מאמר בכתב העת Social Text, מגזין פוסטמודרניסטי שאוניברסיטת דיוק מוציאה לאור. 
המאמר נקרא: Transgressing the Boundaries: Towards a Transformative Hermeneutics of Quantum Gravity (בתרגום חופשי – מעבר לגבולות: לקראת פרשנות טרנספורמטיבית של כבידה קוונטית), והיה חסר כל משמעות – אוסף של ציטוטים חסרי משמעות של הוגי דעות פוסט-מודרניסטיים בצירוף שטויות פסבדו-מדעיות.
סוקל פרסם את העובדה שהמאמר היה שקרי (או פרודיה בלשונו), במאמר שפרסם בירחון לינגואה פרנקה. המהומה שנוצרה בעקבות זאת נחשבת לשיאן של מלחמות המדע, ויכוח בין הוגי דעות פוסטמודרניסטיים למדענים והוגי דעות שהתנגדו לפוסט-מודרניזם.
ב-1997 הרחיב סוקל ביחד עם ז'אן בריקמונט, פיזיקאי בלגי, את הביקורת שלו בספר שיצא בצרפת בשם "אינטלקטואלים מתחזים" (Impostures intellectuelles), ובארצות הברית בשם "נונסנס אופנתי" (Fashionable Nonsense) (אנ'). ב-2008 פרסם סוקל ספר נוסף, "מעבר לתרמית" (Beyond the Hoax) (אנ').
אמרי ולשמן

אמרי ולשמן (באנגלית: Emery Welshman; נולד ב-9 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן גיאני-קנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצה הקנדית סיגמה
קריירת מועדונים

ולשמן נולד במיסיגוגה שבאונטריו, קנדה להורים ממוצא גיאני. ולשמן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סיגמה. בגיל 18 הצטרף לסיינה סיינטס. ולשמן נבחר לכדורגלן העונה בשנת 2010 כאשר כבש 13 שערים ב-16 משחקים. בשנת 2011 ולשמן חתם באורגון סטייט ביוורס.
בדראפט 2013, ולשמן נבחר במקום ה-16 על ידי טורונטו. ב-3 במרץ 2013 ולשמן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לונקובר וייטקפס.
בשנת 2014 ולשמן חתם בסיגמה מליגת מחוז אונטריו.
בפברואר 2015 ולשמן חזר ל-MLS וחתם בריאל סולט לייק ושיחק בריאל מונרכס, קבוצת המילואים של המועדון.
בינואר 2017 ולשמן חתם בפוארטו ריקו מה-NASL.
ב-3 בינואר 2018 ולשמן חתם בסינסינטי מה-USL. ב-16 במאי 2018, ולשמן הבקיע שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1–4 נגד דטרויט סיטי במסגרת הסיבוב השני של גביע ארצות הברית הפתוחה.
ב-8 במרץ 2019 ולשמן הושאל לפוגרה מליגת העל הקנדית.
ב-7 ביולי 2019 חתם בהפועל חיפה מליגת העל.
ב-23 בינואר 2020 חתם בבני סכנין מהליגה הלאומית. עד לסיום העונה, ולשמן תרם 3 שערים ב-15 משחקים והיה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל אחרי עונה אחת בלאומית.
ב-8 בינואר 2021, ולשמן חזר ללאומית וחתם בהפועל רעננה.
ב-14 בספטמבר 2021 חזר לפורגה.
קריירה בינלאומית

בינואר 2015 זומן לראשונה לסגל נבחרת גיאנה לקראת משחק הידידות נגד ברבדוס. במשחק זה, שנערך ב-1 בפברואר, ולשמן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ואף כבש את שער הבכורה שלו.
ב-13 באוקטובר 2018 ולשמן כבש שלושער בניצחון 0–8 נגד איי טרקס וקייקוס במסגרת ליגת האומות של אמריקה הצפונית. ולשמן השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2019.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏רשמית: אמרי וולשמן חתם בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 7 ביולי 2019
↑  מערכת ONE, ‏חוזר ללאומית: אמרי וולשמן חתם בהפועל רעננה, באתר ONE‏, 8 בינואר 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמרי ולשמן".
ארנה ברטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1878 סקשפהרוואר, הונגריה 
 פטירה:  6 באוקטובר 1956 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Braun Ernő 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב (1899) 
 חתימה:   
 
ארנה ברטה (במקור בראון, בהונגרית: Barta Ernő; סקשפהרוואר, 14 בפברואר 1878 – בודפשט, 6 באוקטובר 1956) היה צייר וגרפיקאי יהודי-הונגרי.
קורות חיים

ארנה בראון נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ בראון ושל אסתר נוימן. הוא למד ציור דקורטיבי בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב) בשנים 1894–1899, ולאחר מכן למד בבתי הספר הפרטיים של הצייר הסלובני אנטון אז'בה ושל הוגו וולף במינכן עד 1903. שם הציג גם כמה מיצירותיו (רקדנית, יהודה) בשנים 1901–1902. בשנת 1900 הצטרף לתנועת האר נובו במינכן. ברטה התגורר בבודפשט משנת 1903 ולקח חלק בעבודת מושבת האמנים של סולנוק, ובין השנים 1907–1912 בילה בברלין ובדרזדן באמצעות מלגות. משנת 1912 נודע בבודפשט בזכות גרפיקת השעתוק (רפרודוקציה) והפוסטרים שלו, ובשנת 1916 פתח סטודיו גרפיקה עצמאי בבודפשט. הוא עיצב כרזה מרשימה בשם "תעבדו" בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. חוויותיו ממלחמת העולם הראשונה ביטא בסדרת הליטוגרפיות "שדות קרב שנאלמו" (1915), ומלחמת העולם השנייה קיבלה ביטוי אצלו ב"ריקוד מקברי" (Dance Macabre) מעובד בתיקייה גרפית אחרי המלחמה (1945–1946). מ-1932 ארגן מספר תערוכות גרפיקה קבוצתיות בדנמרק ובשוודיה. ברטה חי בהולנד בין השנים 1938–1939 וזכה במדליית מסדר בית אוראניה-נסאו על פועלו בתחום יחסי התרבות.
בעשור האחרון לחייו הוא צייר פסטלי נוף בשארושפטק. במיוחד ציורי פחם וגיר בעלי גוונים ובליטוגרפיה שמקבלים ביטויי סגולות הנטורליזם העדין, המסוגנן מעט, של ארנה ברטה. הוא אהב את סוגת סצנת הז'אנר, היו קרוב אליו מוטיבים של החיים בעוני העירוני והכפרי, אותם הנציח באווירה מאופקת ומלנכולית. ברטה אייר יצירות בעלות תוכן דתי (יהודי) בשנות ה-40. ב-1948 הציג תערוכה קולקטיבית בגלריה סלמאשי, ולאחר מכן ב-1949 בפסק (Fészek). עבודותיו מתאפיינות בנטורליזם מפורט. הגלריה הלאומית של הונגריה משמרת בעיקר את התחריטים והליטוגרפיות שלו.
אשתו הייתה אלה צ'רס (במקור: גולדברגר), איתה התחתן ב-15 ביולי 1906 בבודפשט. אווה ברטה היא ביתו.
עבודותיו > סדרות גרפיות ואלבומים

1915: שדות קרב שנאלמו
1925: לחם (ליטוגרפיה)
1927: תמונות חיים הונגריות, ריקודים הונגרים
1928: בודפשט (תחריט נחושת)
1930: אקווינקום (תחריט נחושת)
1945: פסטורלה
1945–1946: Dance Macabre
פרסים והוקרה

גראנד פרי בגרפיקה בתערוכת הסלון הלאומי, 1904
מדליית כסף בתערוכה העולמית של מילאנו, 1906
מדליית כסף בתערוכה הבינלאומית של סן פרנסיסקו, 1914
מסדר בית אוראניה-נסאו (על פועלו בתחום יחסי התרבות), 1939
תערוכותיו > תערוכות יחיד

1912 – סלון קנבש קלמן (Könyves Kálmán Szalon)
1945 – איורים לסימפוניה מס' 6 של בטהובן. מועדון פסק
1948 – גלריית סלמאשי (עם בתו, אווה ברטה)
1955 – אולם אדולף פנייש. בודפשט (קטלוג, עם הקדמה מאת אישטוואן זאדור)
1978 – תערוכת זיכרון, הגלריה הלאומית של הונגריה, בודפשט
תערוכותיו > תערוכות קבוצתיות נבחרות

1900 – הפרדה (Secession), מינכן
1901 – תערוכת חורף, הסלון הלאומי, בודפשט
1903 – ציור צבעי מים, רישום וחריטה, הסלון הלאומי
1904 – תערוכת גרפיקה, הסלון הלאומי
1916 – התערוכה החמישית של אגודת ציירי צבעי המים וציירי הפסטל ההונגרים, הסלון הלאומי
1922 – תערוכת חורף, היכל האמנות (בודפשט)
1929 – אגודת לאסלו פאל. תערוכה, הסלון הלאומי
1931 – תערוכת מאיירי עיתונים הונגרים, הסלון הלאומי
1947 – התערוכה ה-32 של בית האמנים תערוכה
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2090/1956. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 820/1906. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520899405171  PLWABN: 9810657577805606  GND: 1038572614  ISNI: 0000 0000 7960 742X  KulturNav: 9723529b-31a0-4688-823a-c756f07b552d  LCCN: no2015086227  NTA: 132190206  RKD: 98983  SUDOC: 165883219  ULAN: 500483880  VIAF: 121396861   WorldCat (עם VIAF): 121396861 
קברו של ארנה ברטה בבודפשט