stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק באנה
פילמוגרפיה נבחרת

הטירה (1997)
צ'ופר (2000)
בלאק הוק דאון (2001)
הענק (2003)
מוצאים את נמו (2003)
טרויה (2004)
מינכן (2005)
לשחק עם המזל (2007)
אבי רומולוס (2007)
בת בולין האחרת (2008)
סטארטרק (2009)
מרי ומקס (2009)
אשתו של הנוסע בזמן (2009)
אנשים מצחיקים (2009)
האנה (2011)
המלכודת (אנ') (2012)
השורד האחרון (2013)
מעגל סגור (אנ') (2013)
לילה מסוכן (2014)
שעה של גיבורים (2016)
הכתובים הסודיים (2016)
כתבים מיוחדים (2016)
קינג ארתור: אגדת החרב (2017)
הבצורת (2020)
הביתה! (2021) – דיבוב
ים של זיכרונות (2023)
A Sacrifice‏ (2024)
כוח הטבע: היעלמות (אנ') (2024) - גם מפיק
זכרונות של חילזון (2024) - דיבוב
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

ג'ון הנבל (2018–2019)
הערות שוליים

↑  Wills, Dominic. Eric Bana - Biography. Tiscali Film & TV. Retrieved 15 March 2008.
↑  "Chopping & Changing". Who Weekly. 22 October 2001.
↑  Woods, Stacey. "First Buzz: The Incredible Hulk". Elle Magazine. February 2002.
1 2  Hopkins, Mark. "Eric Hits Hollywood". GQ Magazine (Australian edition). April 2002.
↑  Mathews, Jack. "Beast for the Eyes". New York Daily News. 20 June 2003. Retrieved 31 May 2006.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1999: ראסל דייקסטרה (פרי רך) 2006: שיין ג'ייקובסון (קני) | פרסי מכון הקולנוע האוסטרלי – השחקן הראשי הטוב ביותר   2000: אריק באנה (צ'ופר) 2007: אריק באנה (אבי, רומולוס)  | הבא: 2001: אנתוני לפאליה (לנטנה) 2008: וויליאם מקאינס (שמיים ללא גבולות) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444616505171  PLWABN: 9810656659705606  BIBSYS: 4103342  BNE: XX1553121  BnF: cb141525494 (data)  GND: 140496661  ISNI: 0000 0001 1479 5658  LCCN: no2002052752  MusicBrainz: 869b0aed-172a-4a1a-a3bc-312c7a9484d9  NKC: xx0048611  NTA: 230039863  SUDOC: 083316647  Trove: 1457719  VIAF: 107188336   WorldCat (עם VIAF): 107188336
גביע אסיה בכדורגל 1996

| --- | --- |

 מארחת:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 תקופת התחרות:  4 בדצמבר 1996 – 1996 
 מספר משתתפות:  12
 הזוכה:  ערב הסעודית ערב הסעודית (זכייה שלישית)
 מספר משחקים:  26
 מספר שערים:  80 (3.08 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  448,000 (17,231 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  איראן עלי דאי (8 שערים)
 השחקן המצטיין:  איראן ח'ודאדאד עזיזי
 → 19922000 ←
גביע אסיה בכדורגל 1996 של AFC נערך באיחוד האמירויות הערביות בין ה-4 בדצמבר ל-21 בדצמבר. ערב הסעודית ניצחה את המארחת, איחוד האמירויות הערביות במשחק הגמר שהתקיים באבו דאבי וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדותיה.
המדינות המשתתפות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  איחוד האמירויות הערביות | מארחת | 4 | 1992 | מקום רביעי (1992) |
|  יפן | אלופת גביע אסיה בכדורגל 1992 | 2 | 1992 | אלופת אסיה (1992) |
|  קוריאה הדרומית | מנצחת בית א' במוקדמות | 7 | 1988 | אלופת אסיה (1956, 1960) |
|  סין | מנצחת בית ב' במוקדמות | 5 | 1992 | סגנית (1984) |
|  תאילנד | מנצחת בית ג' במוקדמות | 2 | 1992 | מקום שלישי (1972) |
|  אינדונזיה | מנצחת בית ד' במוקדמות | 0 | – | – |
|  איראן | מנצחת בית ה' במוקדמות | 7 | 1992 | אלופת אסיה (1968, 1972, 1976) |
|  עיראק | מנצחת בית ו' במוקדמות | 2 | 1976 | מקום רביעי (1976) |
|  סוריה | מנצחת בית ז' במוקדמות | 3 | 1988 | שלב הבתים (1980, 1984, 1988) |
|  אוזבקיסטן | מנצחת בית ח' במוקדמות | 0 | – | – |
|  ערב הסעודית | מנצחת בית ט' במוקדמות | 3 | 1992 | אלופת אסיה (1984,1988) |
|  כווית | מנצחת בית י' במוקדמות | 5 | 1988 | אלופת אסיה (1980) |
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איחוד האמירויות הערביות | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 3 | 3 |
|  כווית | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 5 | 1 |
|  קוריאה הדרומית | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  אינדונזיה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 8 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איחוד האמירויות הערביות | 1 – 1 | קוריאה הדרומית   |
|  כווית | 2 – 2 | אינדונזיה   |
|  איחוד האמירויות הערביות | 3 – 2 | כווית   |
|  קוריאה הדרומית | 4 – 2 | אינדונזיה   |
|  איחוד האמירויות הערביות | 2 – 0 | אינדונזיה   |
|  כווית | 2 – 0 | קוריאה הדרומית   |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איראן | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 3 | 4 |
|  ערב הסעודית | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 3 | 4 |
|  עיראק | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 3 | 3 |
|  תאילנד | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 13 | -11 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ערב הסעודית | 6 – 0 | תאילנד   |
|  איראן | 1 – 2 | עיראק   |
|  ערב הסעודית | 1 – 0 | עיראק   |
|  תאילנד | 1 – 3 | איראן   |
|  עיראק | 4 – 1 | תאילנד   |
|  ערב הסעודית | 0 – 3 | איראן   |
שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יפן | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 1 | 6 |
|  סין | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0 |
|  סוריה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 | -3 |
|  אוזבקיסטן | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  יפן | 2 – 1 | סוריה   |
|  סין | 0 – 2 | אוזבקיסטן   |
|  סוריה | 0 – 3 | סין   |
|  אוזבקיסטן | 0 – 4 | יפן   |
|  יפן | 1 – 0 | סין   |
|  סוריה | 2 – 1 | אוזבקיסטן   |
שלב הבתים > הנבחרות שסיימו במקום השלישי בשלבי הבתים

בתום שלב הבתים נערכה השוואה בין הנבחרות שסיימו במקום השלישי, ושתי הנבחרות עם המאזן הטוב ביותר, עיראק וקוריאה הדרומית, עלו לשלב הנוקאאוט.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עיראק עיראק | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 3 | 3 |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 |
| סוריה (1980–2024) סוריה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 | -3 |
שלבי הנוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 15 בדצמבר - אבו דאבי | 15 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 15 בדצמבר - אבו דאבי | 15 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   איחוד האמירויות הערביות |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   איחוד האמירויות הערביות |  1 |   |   | 18 בדצמבר - אבו דאבי | 18 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |  |  |
|  |   עיראק |  0 |   |   | 18 בדצמבר - אבו דאבי | 18 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |  |  |
|  |   עיראק |  0 |   |   |   איחוד האמירויות הערביות |  1 |   |   |  |  |
|  | 15 בדצמבר - אל-עין | 15 בדצמבר - אל-עין |   |   |   איחוד האמירויות הערביות |  1 |   |   |  |  |
|  | 15 בדצמבר - אל-עין | 15 בדצמבר - אל-עין |   |   |   כווית |  0 |   |   |  |  |
|  |   כווית |  2 |   |   |   כווית |  0 |   |   |  |  |
|  |   כווית |  2 |   |   |  |  |   |   | 21 בדצמבר - אבו דאבי | 21 בדצמבר - אבו דאבי |
|  |   יפן |  0 |   |   |  |  |   |   | 21 בדצמבר - אבו דאבי | 21 בדצמבר - אבו דאבי |
|  |   יפן |  0 |   |   |  |  |   |   |   איחוד האמירויות הערביות |  0 (2) |
|  | 16 בדצמבר - דובאי | 16 בדצמבר - דובאי |   |   |  |  |   |   |   איחוד האמירויות הערביות |  0 (2) |
|  | 16 בדצמבר - דובאי | 16 בדצמבר - דובאי |   |   |  |  |   |   |   ערב הסעודית |  0 (4) |
|  |   קוריאה הדרומית |  2 |   |   |  |  |   |   |   ערב הסעודית |  0 (4) |
|  |   קוריאה הדרומית |  2 |   |   | 18 בדצמבר - אבו דאבי | 18 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |  |  |
|  |  ' איראן |  6 |   |   | 18 בדצמבר - אבו דאבי | 18 בדצמבר - אבו דאבי |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  ' איראן |  6 |   |   |   איראן |  0 (3) |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 16 בדצמבר - אבו דאבי | 16 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |   איראן |  0 (3) |   |   |  21 בדצמבר - אבו דאבי |  21 בדצמבר - אבו דאבי |
|  | 16 בדצמבר - אבו דאבי | 16 בדצמבר - אבו דאבי |   |   |   ערב הסעודית |  0 (4) |   |   |  21 בדצמבר - אבו דאבי |  21 בדצמבר - אבו דאבי |
|  |   ערב הסעודית |  4 |   |   |   ערב הסעודית |  0 (4) |   |   |   כווית |  1 (2) |
|  |   ערב הסעודית |  4 |   |   |  |  |   |   |   כווית |  1 (2) |
|  |   סין |  3 |   |   |  |  |   |   |   איראן |  1 (3) |
|  |   סין |  3 |   |   |  |  |   |   |   איראן |  1 (3) |
פרסים > השחקן המצטיין

איראן ח'ודאדאד עזיזי
פרסים > מלך השערים

איראן עלי דאי
פרסים > השוער הטוב ביותר

ערב הסעודית מוחמד א-דעיע
פרסים > הנבחרת ההוגנת ביותר

ערב הסעודית ערב הסעודית
עוז זהבי

| --- | --- |

זהבי, 2012
 לידה:  24 ביוני 1983 (בן 41) ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  שחקן, דוגמן, מדבב, מנחה טלוויזיה
 בן או בת זוג:  ליהי קורנובסקי (2005–2016) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
עוז זהבי (נולד ב-24 ביוני 1983) הוא שחקן, דוגמן, זמר ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

זהבי נולד בראשון לציון לאבי, יועץ מס, ויוספה. הוריו עברתו את שם משפחתם מ"גולדשטיין" לשם המשפחה הנוכחי.
הוא התגייס לצה"ל לחטיבת הצנחנים ושירת בחברון. ב-23 בספטמבר 2002, במהלך האינתיפאדה השנייה, הוצב בעמדת שמירה ב"סמטת תנובה" שבין מערת המכפלה לשכונת אברהם אבינו במסגרת אבטחת אירועי סוכות ביישוב היהודי בחברון, כאשר מחבל פתח באש לעברו ולעבר אזרחים בסמוך. זהבי, לדבריו, לא זיהה את מקורות הירי, הסתתר בעמדה וירה באוויר. בפיגוע נהרג שלמה יצחק שפירא ונפצעו ילדיו וזהבי נפצע קלות מרסיסים במרפקו, סבל בעקבות האירוע מהפרעת דחק פוסט-טראומטית וטופל פסיכולוגית. לאחר האירוע הועמד למשפט צבאי והודח מחטיבת הצנחנים ומתפקידי לוחמה משום שלא קם והסתער לעבר המחבל. בסופו של דבר, לאחר כשנתיים של שירות, זהבי שוחרר מצה"ל על ידי ועדה רפואית.
זהבי הוא בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, בו למד בשנים 2006–2009.
חיים אישיים

בשנים 2015–2016 היה זהבי בן זוגה של השחקנית ליהי קורנובסקי, כשבמשך כחצי שנה השניים אף היו מאורסים.
זהבי היה נשוי לשחקנית הגר דנון, בתם של השחקנים רמי דנון ותחיה דנון ולהם שתי בנות, בנובמבר 2024 הודיעו על גירושיהם.
ב-2015 הפך זהבי לטבעוני אחרי צפייה בתחקיר על בית המטבחיים דבאח שבדיר אל-אסד בחדשות 2, ובמרץ 2016 נשא את דברי הפתיחה בקונגרס הטבעוני השלישי. באוקטובר 2016 חזר לאכול בשר.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | שמש | עוז |  |
| 2004 | לנצח עם מיקי ברקוביץ' | לואיס |  |
| 2007–2010 | האי | סול / צ'יף / סול הצייד / אדם |  |
| 2009–2010 | הקרמבויז | עמי שפיץ |  |
| 2010 | נבלות | אפרים הצעיר |  |
| 2010 | חיים אחרים | יקיר חרות |  |
| 2010–2011 | עספור | יצחק "איציק" בן סולי |  |
| 2014 | הכל הולך | פאנליסט |  |
| 2014–2015 | זגורי אימפריה | אביאל גור (זגורי) |  |
| 2015 | ג'וני ואבירי הגליל | ג'וני קציר |  |
| 2018 | יש לה את זה | ליאור אלימלך |  |
| 2019 | תיק נעדר | ברק |  |
| 2019 |  פאנץ' | רני שיינרמן |  |
| 2020 | בת השוטר | רונן אשכנזי (איינשטיין) |  |
| 2022 | הבוגד | דן מלכה |  |
| 2022 | המדובב |  | (השתתף בעונה 2) |
| 2022 | העיר הטובה | אדם | מועמד לפרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2022) |
| 2023 | 4:20 | אסי בניסטי |  |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | לנצח עם מיקי ברקוביץ' | לואיס | אורי ענבר |
| 2010 | מיראל | אורח | ג'וליאן שנאבל |
| 2010 | התגנבות יחידים | אלון הראל | דובר קוסאשווילי |
| 2012 | הסיפור של יוסי | תום | איתן פוקס |
| 2013 | פרדייס קרוז | יוסי | מתן גוגנהיים |
| 2014 | על גבול התנהגות רעה | ארי | ג'ק מאדלר |
| 2014 | טוביאנסקי | בנימין ג'יבלי | ריקי שלח |
| 2016 | ארבע על ארבע | מוטי שרבט | שי כנות |
| 2016 | לעבור את הקיר | יוס | רמה בורשטין |
| 2020 | אנחנו המהפכה | אדם | מאור זגורי |
| 2021 | תוכנית א' | מנש | יואב ודורון פז |
פילמוגרפיה > מנחה

| שנה | סדרה | ערוץ | במאי | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פקין אקספרס | ערוץ 13 | לודו פופה | מנחה | סדרת ריאליטי |
הערות שוליים

↑  יוני פרת, ‏זאת ועוז: כל מה שרציתם לדעת על עוז זהבי, פלוס כמה דברים שלא, באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2010
↑  יאיר שלג, בחסות העוצר והאבטחה הכבדה – חגגו האלפים בחברון, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2002
1 2  איתי סגל, תור הזהבי, באתר ynet‏, 6 באפריל 2010
↑  אפרת וייס ופליקס פריש, אב נהרג ושלושה ילדיו נפצעו בפיגוע ירי בחברון, באתר ynet, 24 בספטמבר 2002
↑  יאיר שלג, בחסות העוצר והאבטחה הכבדה – חגגו האלפים בחברון, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2002
↑  אלון הדר, רוקד עם כאבים: ראיון עם עוז זהבי, באתר nrg‏, 15 באוקטובר 2010
↑   אילן לוקאץ', ‏שיער – אחרי 47 שנה – "שיער" עדיין עדכני, באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2015; במקור, מתוך "אולפן שישי" (הכתבה זמינה גם בערוץ ה-YouTube של התיאטרון הקאמרי)
↑  דודי כספי, לוס אנג'לס‏, אכזבה: NBC לא תפיק את "תמרות עשן", באתר וואלה, 14 במאי 2012
↑  נירית אנדרמן, סרט ההמשך של "יוסי וג'אגר" יתחרה בפסטיבל טרייבקה, באתר הארץ, 7 במרץ 2012
↑  אמיר בוגן, עוז זהבי בסרט שיביא שלום במזרח התיכון, באתר ynet, 10 בספטמבר 2014
↑  הנשיקה הלוהטת של עוז זהבי ואימרי ביטון, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2021
↑  ערן סויסה, פרסום ראשון: עוז זהבי שוב רווק, באתר ישראל היום, 15 בדצמבר 2016
↑  לילך מרקוביץ', ‏אחרי שבע שנות זוגיות ושתי בנות: עוז זהבי ואשתו נפרדים, באתר ‏מאקו‏, 3 בנובמבר 2024
↑  תחקיר דבאח בערוץ השני
↑  עוז זהבי בקונגרס הטבעוני, כתבה בחדשות הבידור
↑  הדס בשן, ‏"הנשים במשפחת זהבי הן אידיאליות, הבית נקי ועם אוכל טוב והן מאוד מועצמות", באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406809305171  GND: 1032288051  ISNI: 0000 0004 0017 2865  LCCN: no2013056232  SUDOC: 16946203X  VIAF: 296004996   WorldCat (עם VIAF): 296004996
מרטין גור

| --- | --- |

מרטין גור בהופעה, 2006
 לידה:  23 ביולי 1961 (בן 63) בסילדון, אנגליה
 שם לידה:  מרטין לי גור
 שם במה:  Mart 
 מוקד פעילות:  בסילדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 עיסוק:  חבר בלהקת "דפש מוד" וכותב השירים הראשי שלה
 סוגה:  סינת'-פופ • רוק אלקטרוני • גל חדש • רוק אלטרנטיבי
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, קלידים, גיטרה בס
 חברת תקליטים:  מיוט רקורדס 
 http://www.martingore.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מרטין גור בלוס אנג'לס, 1986
מרטין לי גוֹר (באנגלית: Martin Lee Gore; נולד ב-23 ביולי 1961 בבסילדון, אנגליה) הוא חבר בלהקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, וכותב השירים הראשי שלה.
דפש מוד

בעת נעוריו, הקים גור צמד בשם French Look, עם חברו לבית הספר, וינס קלארק. לאחר מכן, נוספו להרכב דייב גהאן ואנדרו פלטשר וכך נוצרה להקת דפש מוד.
עם עזיבתו של קלארק לאחר אלבום הבכורה ב-1981, הפך גור לכותב השירים העיקרי והוא כתב את רוב האלבומים של דפש מוד מאז ועד היום.
מלבד כתיבת השירים, גור מנגן בגיטרה ובקלידים. כמו כן, הוא עושה קולות רקע ולעיתים אף שר במקום סולן הלהקה, דייב גהאן.
דפש מוד > שירים של דפש מוד בביצועו של גור

רוב השירים של הלהקה מבוצעים על ידי דייב גהאן, אך בכל אלבום של הלהקה גור שר מס' שירים (בין 1 ל-5).
רשימת השירים שאותם גור שר, לפי אלבום:
מלבד שירים אלו, ישנם שירים שהם דואט עם דייב גהאן, ובחלק גדול מהשירים של הלהקה גור מבצע קולות רקע.
קריירת סולו

ב-12 ביוני 1989, הוציא גור מיני-אלבום בשם .Counterfeit e.p, וב-18 באפריל 2003, הוא הוציא אלבום באורך-מלא בשם Counterfeit².
שני האלבומים לא הכילו שירים מקוריים אלא ביצועים מחודשים בסגנון של דפש מוד לשירים של אמנים אחרים, ביניהם בוב דילן, דייוויד בואי וג'ון לנון. גור סיפר שאת החומרים המקוריים שלו הוא שומר לאלבומים של דפש מוד.
חיים פרטיים

ב-27 באוגוסט 1994 התחתן גור עם הדוגמנית סוזאן בויסוורט, ולזוג יש 3 ילדים (שנולדו ב-1991, 1995 ו-2002).
בינואר 2006 הזוג התגרש, וגור כתב את השיר Precious כדי לתאר את ההרגשה שילדיו חשים בעקבות הגירושין.
מלאני לינסקי

| --- | --- |

לינסקי, 2015
 לידה:  16 במאי 1977 (בת 47) ניו זילנד ניו פלימות', טראנאקי, ניו זילנד
 מדינה:  ניו זילנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון  New Plymouth Girls' High School 
 בן זוג:  ג'ימי סימפסון (2007–2012) ג'ייסון ריטר (2020–)
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מלאני ג'יין לינסקי (באנגלית: Melanie Jayne Lynskey; נולדה ב-16 במאי 1977) היא שחקנית ניו זילנדית. את הופעת הבכורה שלה על המסך עשתה בסרט "יצורים שמימיים" (1994) וזכתה לשבחים על גילומה של הרוצחת המתבגרת פולין פארקר. מאוחר יותר היא הופיעה בהפקות בינלאומיות שונות, כולל "עכשיו ולתמיד" (1998), "יחידה במינה" (1999), "גן הדובדבנים" (אנ') (1999), "חופשיות על הבר" (2000) ו"אין כמו אלבמה" (2002). לאחר המעבר לארצות הברית, לינסקי נודעה כשחקנית אופי, וזכתה להכרה בשל שילוב של פרויקטים קולנועיים כגון "חשיפה" (אנ') (2003), "גיבורי הדגל" (2006), "תלוי באוויר" (2009), "צלו של ביל" (אנ') (2009), "כמה טוב להיות פרח קיר" (2012) ו"אל תסתכלו למעלה" (2021).
בטלוויזיה, לינסקי זכתה לפרסום עם גילומה של רוז בסיטקום "שני גברים וחצי" (2003–2015) ברשת CBS, וגילמה את מישל פירסון בסדרה "כולנו יחד" (אנ') (2015–2016) ברשת HBO. לאחר שכיכבה בתור מולי סטרנד בעונה הראשונה של "קאסל רוק" (2018) ברשת הולו, לינסקי הופיעה בתור רוזמרי תומסון במיני-סדרה "גברת אמריקה" (2020) מבית FX וגילמה את בטי גור במיני-סדרה "קנדי" (אנ') (2022); גם הוא של הולו. כיום היא מגלמת את שאונה בסדרה "הצהובות" (2021–הווה) מבית שואוטיים, שעבורו הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה לשנת 2022.
ביוגרפיה

לינסקי נולדה בעיר ניו פלימות' בניו זילנד, לקיי לינסקי, אחות לשעבר, וטים לינסקי, מנתח אורתופדי. היא הבכורה מבין חמישה אחים, ויש לה שלושה אחים ואחות אחת. שם המשפחה שלה הוא אירי.
במהלך ילדותה, משפחתה של לינסקי עברה לאנגליה לשנה לפני שחזרה לניו זילנד. במהלך לימודיה בבית הספר התיכון הייתה מעורבת במחלקה לדרמה ובהצגות בבית הספר. לאחר התיכון למדה לינסקי באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון.
קריירה > 1994–2002: תחילת קריירת משחק

לינסקי עשתה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בגיל 16, בכיכובה לצד קייט וינסלט בסרט "יצורים שמימיים" של פיטר ג'קסון, מותחן דרמה פסיכולוגי. הסרט זכה לשבחים עם יציאתו לאקרנים בשנת 1994.
על כיכובה בסרט לינסקי נבחרה לשחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הסרטים של ניו זילנד בשנת 1995.
לאחר פער של שנתיים - שבמהלכן למדה באוניברסיטה, הייתה לה הופעת קמע בסרט "The Frighteners" של פיטר ג'קסון (1996). לינסקי השיגה תפקיד ראשי בסרט הדרמה העצמאי "Foreign Correspondents", שצולם בלוס אנג'לס ב-1997 וזכה לתשומת לב בזכות השימוש שלו במימון המונים, אסטרטגיה שנחשבה ל"פורצת דרך" באותה תקופה. באותה שנה, היא לוהקה לתפקיד אחותה החורגת של דרו ברימור בסרט "עכשיו ולתמיד". הסרט זכה להצלחה מסחרית עם יציאתו לאקרנים ב-1998.
ב-1999 הופיע לינסקי בארבעה סרטים: קומדיית הנוער "Detroit Rock City"; עיבוד ל"גן הדובדבנים" של אנטון צ'כוב; דרמת הגנגסטרים הבריטית "Shooters"; ולהיט הפולחן "יחידה במינה". לאחר מכן, לוהקה לתפקיד החברה הטוב ביותר של פייפר פראבו בקומדיה הרומנטית "חופשיות על הבר", וחזרה לניו זילנד כדי לככב בתפקיד אליס בסרט "Snakeskin", שהוקרן בפסטיבל קאן.
בשנת 2002, השתתפה בקומדיה הרומנטית "אין כמו אלבמה" לצד ריס וית'רספון. לאחר מכן, היא הופיעה לצד קייטי הולמס במותחן הפסיכולוגי "Abandon". באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה ב-"Rose Red", מיני סדרה שנכתבה על ידי סטיבן קינג.
קריירה > 2003–2011: תפקידי משנה ו"שני גברים וחצי"

בשנת 2003, לינסקי שיחקה את התפקיד של איימי ברנד - כתבת ב"ניו ריפבליק" - ב"חשיפה". מאוחר יותר באותה שנה, היא קיבלה את תפקידה של רוז, השכנה הערמומית אך החביבה של צ'ארלי הארפר (בגילומו של צ'ארלי שין) בסיטקום של רשת CBS, "שני גברים וחצי". לאחר שהופיעה בתחילה בפרק הפיילוט כהופעת אורח, לינסקי הפכה לדמות ראשית, והמשיכה להופיע לעיתים קרובות במהלך שתי העונות הראשונות של התוכנית. אף על פי שעזבה את צוות השחקנים הראשי בשנת 2005 כדי להתרכז בעבודת קולנוע  - היא המשיכה להופיע בסדרה עד סיומה בחודש פברואר 2015.
בשנת 2006 הופיעה לינסקי בסרט המלחמה בבימויו של קלינט איסטווד, "גיבורי הדגל". בשנה שלאחר מכן, היא גילמה את אחת הדמויות הראשיות - אישה שנואשת להתרחק מבעלה המתעלל - בסדרת הטלוויזיה "דרייב", אשר בוטלה על ידי FOX באמצע העונה הראשונה שלה.
בשנת 2008, ללינסקי היה תפקיד משנה במיני-סדרה המערבית בת שלושה חלקים, "Comanche Moon", ששודרה ברשת CBS. מאוחר יותר באותה שנה, היא חזרה שוב לניו זילנד כדי לככב בדרמה הרומנטית "Show of Hands", עליה זכתה במועמדות לשחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של קוואנטס.
לינסקי קיבלה ביקורות טובות בשנת 2009 על הופעתה בסרט "Away We Go", דרמה קומית בבימויו של סם מנדס, שם גילמה אישה שסבלה מסדרה של הפלות. לאחר מכן, היא כיכבה כאשתו של מאט דיימון, ג'ינג'ר, בדרמה הביוגרפית הקומית של סטיבן סודרברג "המודיע!".
כמו כן, ב-2009, לינסקי הופיעה כארוסתו ההריונית של אדוארד נורטון בקומדיה השחורה "צלו של ביל" של טים בלייק נלסון - וכאחותו הצעירה של דמותו של ג'ורג' קלוני בסרט "תלוי באוויר". האחרון, שביים ג'ייסון רייטמן, היה מועמד בשש קטגוריות - כולל הסרט הטוב ביותר - בטקס האוסקר ה-82.
בשנת 2010, ללינסקי היה תפקיד ב"Helena from the Wedding". בשנה שלאחר מכן, היא שיחקה לצד קורט ראסל בדרמת הספורט "משחק חוזר", וקיבלה שבחים על הופעתה בסרט "ווין ווין", שם שיחקה לצד פול ג'יאמטי.
קריירה > 2012–2016: מעבר לתפקידים ראשיים

ב-2012 הופיעה לינסקי לצד סטיב קארל בקומדיה "דרושה חברה לסוף העולם", והיה לה תפקיד בתור דודה הלן בסרט ב"כמה טוב להיות פרח קיר", דרמה המבוססת על רומן בעל אותו שם.
בשנת 2013, לינסקי כיכבה ב-"The Big Ask", דרמה קומית עצמאית. תפקידה הבא היה ב"חג מולד שמח", שם גילמה את קלי. הסרט משך תשומת לב בגלל היותו מאולתר כמעט לחלוטין. מאוחר יותר באותה שנה, היא הופיעה כחברה הטוב ביותר של איימי פולר בסרט "באים ביחד", ושיחקה בתפקידים ראשיים ב-"We'll Never Have Paris" ו-"Goodbye To All That". לאחר מכן, היא דיבבה את ביאטריס למיני-סדרה של Cartoon Network, "הגן המסתורי".
מ-2015 עד 2016, לינסקי גילמה את מישל פירסון בסדרה "Togetherness" של HBO, שהתמקדה בחייהם של שני זוגות שחיים תחת קורת גג אחת. התוכנית - שנוצרה על ידי האחים דופלאס - רצה במשך שתי עונות, וזכתה לשבחים על העלילה האינטימית שלה ועל ההופעות של צוות השחקנים שלה. ההופעה זיכתה את לינסקי במועמדות לפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה. במרץ 2016, פורסם כי HBO החליטה לא לחדש את הסדרה לעונה שלישית.
על תפקידה ב-"The Intervention", לינסקי קיבלה את פרס חבר השופטים הדרמטי האמריקאי להופעה אישית בפסטיבל הסרטים סאנדנס. הסרט היה הופעת הבכורה בבימויה של השחקנית קליאה דובאל, שכתבה את דמותה של אנני, אלכוהוליסטית עצבנית, במיוחד עבור לינסקי.
קריירה > 2017-הווה: המשך הקריירה, שבחים ו"הצהובות"

בשנת 2017 השתתפה במותחן הפשע של נטפליקס, "לא מרגישה בבית בעולם הזה", וההופעה של לינסקי זכתה לשבחים רבים על ידי המבקרים.
בשנת 2018 היה ללינסקי תפקיד מרכזי בדרמה העצמאית "סאדי", כשגילמה אישה שנאבקת לגדל את בתה בזמן שבעלה נמצא באפגניסטן. לאחר מכן, היא הופיעה בתפקיד הראשי של מולי סטרנד בעונה הראשונה של "קאסל רוק", סדרת אימה פסיכולוגית המבוססת על דמויות מהרומנים של סטיבן קינג. הסדרה עלתה בהולו ביולי 2018 וזכתה לביקורות חיוביות.
בין אפריל למאי 2020, לינסקי כיכבה יחד עם קייט בלאנשט במיני-סדרה בת תשעת החלקים "גברת אמריקה", דרמה פוליטית שבמרכזה הקריירה של הפעילה השמרנית פיליס שלאפלי.
בשנת 2021 לינסקי שיחקה את התפקיד הראשי של האנה בסרט הקומדיה "Lady of the Manor". בהמשך אותה שנה היא השתתפה בסרט הסאטירה-פוליטי "אל תסתכלו למעלה" שביים וכתב אדם מקיי עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס. עוד בשנת 2021 היא החלה לככב בסדרה "הצהובות" בתור שאונה, שעלתה לשידור ב-14 בנובמבר 2021 ברשת שואוטיים, היא מככבת בסדרה לצד כריסטינה ריצ'י וג'ולייט לואיס. לינסקי קיבלה שבחים הן מהמבקרים והן מהצופים ואף קיבלה מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה לשנת 2022.
בשנת 2024 שיחקה בדמותה של הסופרת הניו זילנדית הת'ר מוריס בסדרה הבריטית-אמריקאית "המקעקע מאושוויץ" ששודרה ברשת Peacock האמריקאית וברשת Sky Atlantic (אנ') הבריטית, המבוססת על הרומן באותו שם מ-2018.
חיים אישיים

בשנת 2001, לינסקי פגשה את השחקן האמריקאי ג'ימי סימפסון (אנ') במהלך צילומי המיני-סדרה "Rose Red", בו הופיעו שניהם. הם התארסו ב-2005 ונישאו ב-14 באפריל 2007, בכנסייה באגם הייז (אנ'), ליד קווינסטאון, ניו זילנד. לינסקי הגישה בקשה לגירושין מסימפסון ב-25 בספטמבר 2012, תוך ציון הבדלים בלתי ניתנים לגישור. הגירושין הסתיימו ב-23 במאי 2014.
בפברואר 2017, לינסקי הודיעה שהיא מאורסת לשחקן האמריקאי ג'ייסון ריטר, איתו היא יצאה ארבע שנים. בדצמבר בשנה שלאחר מכן, הם הפכו להורים לבת. הם התחתנו בשנת 2020. לינסקי מתגוררת עם משפחתה בלוס אנג'לס.
היא חברה קרובה של קליאה דובאל, אותה פגשה כשהופיעו יחד בסרט "יחידה במינה" משנת 1999. לינסקי הפכה לצמחונית בגיל עשר לאחר שלמדה על גידול כבשים, אך כעת הוא מזדהה כפסקטריאנית. היא סובלת ממיסופוניה.