stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו בכור חזן
התמודדות עם המודרניזציה

התמורות שחלו בעולם בעקבות המודרנה חוללו שינויים בכל תחומי החיים, והשפיעו הן על הפרט והן על הקהילה, תהליכי החילון והתפתחות הטכנולוגיה השפיעו גם על הקהילות היהודיות, ניתן לחלק בין הקהילות היהודיות בארצות 'אשכנז' לבין הקהילות היהודיות בארצות האסלאם: בעקבות המימד האנטי דתי אשר שימש מרכיב מרכזי בתהליכי המודרניזציה האירופית הנוצרית והשפיע רבות גם על הקהילות היהודיות בארצות 'אשכנז', עברו הקהילות טלטלה עזה והתפצלו למחנות – "אורתודוקסיה" הטוענת לרציפות מלאה עם היהדות אשר קדמה למודרנה, והתאפיינה בשמירה על מאפייני היהדות המסורתיים וסגירות בעקבות החשש מרפורמה, ומנגד קמו זרמים אשר קראו במודע למידה זו או אחרת של שינוי בהלכה, והיו גם רבים אשר התרחקו מהיהדות – 'חילונים'.
אך בקהילות היהודיות בארצות האסלאם נשמרה המסגרת הקהילתית למרות תהליכי החילון, ואנשים, הן יהודים והן מוסלמים, אשר סיגלו להם הנהגות ורעיונות מודרניים לא התרחקו מן הדת אלא בררו את דרכם בין מנהגי העבר להנהגות ההווה, ועל כן לא ראתה ההנהגה הרבנית צורך להגיב במתקפה או בהסתגרות כנגד תמורות הזמן.
רבי אליהו אשר צפה את השינויים אשר התרחשו בקהילות היהודיות בעולם בעקבות המודרנה, ואשר ראה חובה להתייחס לשינויים אלו כחלק מתפקידו כאיש הלכה, אף שבארצו לא היה המצב גרוע כמו הארצות אחרות, ופעל רבות לתת מענה לכל בעיה ושינוי אשר נוצרו בעקבות המודרנה, בעיקר ביחס להתרופפות העשייה ההלכתית, בעיות אישות והתפתחות הטכנולוגיה. כמו כן העלה רבי אליהו על הכתב בעיות אלו ואחרות בספרו "זיכרון ירושלים".
רבי אליהו האמין כי פתרון יסודי לבעיות הכלל-עולמיות ימצאו רק בדיון וקבלת החלטות של כל גדולי הדור, וכמו שכתב בספרו "תעלומות לב"
ודעת לנבון בנקל, כי בדבר גדול כזה – כמו בעניינים נחוצים אחרים אשר הזמן ומצב עמנו דורש תיקון – אין ביכולתנו להוציא משפט לאשורו, בלתי אסיפת רבנים גדולים...אך דבר זה אשורנו ולא קרוב,כי בני עליה מרבני זמננו, אשר לבם דוי בצרת צאן מרעיתם, הם מועטים, ואולי גם כן דבריהם אינם נשמעים... רואה אני, כי לא אני בן חורין לכבוש את נבואתי, והחובה מוטלת על כל הרבנים שבכל הארצות לבקש ארוכה ומרפה. אולי בהתאסף ראשי עם רבני הגלילות...
ואכן בשנת תרס"ג, 1903, נערך בקראקא כנס רבנים עולמי ורבי אליהו היה נשיאו, מאות רבנים הוזמנו אך ברגע האחרון החליט רב העיר קראקא לבטל את הכנס, בעקבות לחץ של מתנגדיו, ומברקים נשלחו למוזמנים, עשרות הרבנים, אשר הקדימו להגיע, התכנסו ודנו בבעיות השעה הקשות וגיבשו עמדות משותפות בהתייחסות אליהן. רבי מנחם מנדל לאנדא היה ממתנגדיו הגדולים של הכנס ובספר "תעלומות לב" מביא רבי אליהו את ביקורתו החריפה כנגד התהליכים והתכנים אשר נדונו בכנס, ודן בם.
התמודדות עם המודרניזציה > במצרים

שלטון בריטי ישיר על מצרים והגירה יהודית מארצות אירופה הגדילו את השפעת המודרניוּת על הקהילות היהודיות. השלטון הבריטי הנהיג סדרי משטר ומשפט אירופיים מודרניים ויצר יציבות פנימית, שגשוג כלכלי, וקליטה מואצת של התפתחויות טכנולוגיות. וכן נתנו זכויות עודפות לבעלי נתינות אירופאית ובעקבות כך היגרו אלפי יהודים מאירופה למצרים. מהגרים אלו הביאו עימם הנהגות ואורחות חיים בעלי מאפיינים אירופיים והשפיעו רבות על אורח החיים בקהילות היהודית.
רבי אליהו אשר הנהיג את קהילת אלכסנדריה במשך עשרים שנה התמודד עם השינויים הרבים אשר חלו בקהילתו ובין כתביו ניתן למצוא את התייחסותו ופועלו בנושאים רבים ובכללם:
לבוש והופעה חיצונית של גברים ונשים, בעקבות אימוץ סגנון הלבוש האירופאי.
דרכי הבילוי והשפעתם על: זמני עריכת חופה, ריקודים מעורבים, ריבוי יצאניות יהודיות, ותקלות הלכתיות בעקבות ישיבה במסבאות.
חידוש מעמדו של בית הכנסת כמוקד לעשייה דתית ולחיזוק הקשר עם היהדות על ידי לימוד שיעורי תורה לנוער,הקמת מקהלה, עשיית קידוש של ליל שבת בבית הכנסת ועריכת חופות.
קבלת הקראים במצרים לקהל ישראל, היחס לממזרים מקורפו בעקבות התיישבותם במצרים. והיחס לנישואים בין יהודים לגויים וגיורם.
הגבלת סמכותו של בית הדין הדתי לענייני אישות בלבד, והיחס לסמכותו והשפעותיו של בית המשפט האזרחי.
הפקעת סמכותם החוקית של בתי הדין על יהודים בעלי נתינות זרה והשפעתם על בני הקהילה המקומית יצרו בעיות אישות כגון: קידושין פרטיים, עיגון, נישואים אזרחיים וכו', והפתרון החלקי שניתן על ידי תקנת הפקעת גירושין אם לא התקיימו מס' תנאים.
התפתחות התחבורה: הרכבת וספינת הקיטור, התפתחות תקשורת המונים: דואר וטלגרף, והשפעתם על ההלכה בנושאים שונים: דיני אבלות, כשרות מזון מיובא, דיני אישות ועוד.
שינוי סדרי הקהילה המקובלים בעקבות ההתפתחות העירונית ויציאה מהרבעים היהודיים לפרברים.
ספריו

בספריו הרבים של רבי אליהו באה לידי ביטוי גדולתו העצומה בתורה, רגישותו הרבה לבעיות הדור והמחויבות הגדולה למציאת פתרונות לתהליכים השונים אשר התרחשו בעולם היהודי בזמן החדש.
ספריו העיקריים הם:
ספריו > "תעלומות לב"

ספר שו"ת הבנוי על פי חלקי השולחן ערוך, ובו מרוכזות שאלות אשר הופנו לרבי אליהו ממקומות רבים בעולם: ארץ ישראל, סוריה, טורקיה, מרוקו, אנגליה, תוניסיה, פולין, יון, מלטה, תימן ועוד, והתכתבויות אשר ניהל עם חכמי ישראל ומארצות במזרח ובמערב. שאלות רבות עוסקות תהליכי החילון בקהילות היהודיות השונות, ומתוכנן ניתן ללמוד על הכבוד והערכה הרבה אשר חשו השואלים כלפי רבי אליהו, כפי שעולה מדבריו של רבי בכור חיים בן משה ביג'ראנו מרומניה
עת צרה היא ליעקב...על כן אחת אמרתי לראשי וטובי העיר פרנסי המדינה שאין לנו להשען אלא על איש יקר רוח ואמיץ לבב וכי כביר מצאה ידו בש"ס ופוסקים. ויען כי ידעתי מאז שאדוני הרב ידיו רב לו בכל חכמה ודעת ולמחיה שלחו אלוקים...על כן הנני מפיל תחינתי לפני מעלת כבוד תורתו...למען יודיענו אם יש איזה תיקון?...ונא אדוני ימהר יחיש מעשיהו כי עינינו לך תלויות...
תשובותיו של רבי אליהו בספרו מייצגות את דרכו ההלכתית בהתמודדותו עם בעיות דורו מתוך השקפת עולמו הייחודית, ואת התמורות אשר חלו על הקהילה היהודית במצרים.
ספריו > "זיכרון ירושלים"

מחזה הבנוי משש עשרה מערכות וכתוב בעברית מודרנית, מתובל בביטויים בשפה הצרפתית ושזורים בו שירים, משלים וחידות. סיפור המחזה מגולל את קורותיו של שד"ר צעיר בתוניסיה "הגֱר", המתארח אצל יהודי משכיל "האזרח" ומפגשיו עם דמויות נוספות המייצגות זרמים שונים בעולם היהודי: הגברת, הקצין, הנסיך, הנשיא, הנדבן ועוד.
המחזה, דרך הדיאלוגים בין הדמויות שבו בוחן מחודש את עיקרי האמונה היהודית ודרכי ההתמודדות עם בעיות העם היהודי בזמן המודרני, בחיבור זה מציג רבי אליהו את השינויים החלים בעולם היהודי כפי שנוכח במסעותיו בעולם כשד"ר, ומביא את דעותיהם של כל זרמי היהדות עימם נפגש אף שאינם מקובלות עליו. במחזה נידונים בין היתר הנושאים: נישואין אזרחיים, יין נסך ופת עכו"ם, יחס יהודי הגולה ליהודי ארץ ישראל, ייבום וחליצה, מעמדם של הנשים בחברה, לימוד שפות זרות, לימודי חול ולימודי קודש, לימוד נשים, שאלות פילוסופיות – שכר ועונש, דת ומדע ועוד.
בזכות ספר זה נתוודעו רבים מהרבנים לבעיות העולם היהודי ולחומרתן, לרגישותו של רבי אליהו לבעיות אלו והרגשת המחויבות אותה חש במציאת פתרונות הלכתיים.
ספריו > רשימת ספריו

"זיכרון ירושלים" – יצא בליוורנו בשנת תרל"ד, 1874.
"תעלומות לב" – חלקו הראשון יצא בליוורנו בשנת תרל"ט, 1879, וחלק שני יצא בשנת תרנ"ג, 1893, חלק שלישי יצא בנא אמון בשנת תרס"ג, 1903 וחלק רביעי יצא בשנת תרס"ז, 1907.
"נווה שלום" – המכונה "מנהגי נא אמון", יצא בנא אמון בשנת תרנ"ד, 1894.
"ישמח לב" – יצא לאור בליוורנו בשנת תרל"ד, 1874.
"אספת דינים" – יצא בנא אמון בשנת תרס"ב, 1902.
"תהילה לדוד" – קונטרס לרגל חנוכת בית חולים באלכסנדריה, יצא בנא אמון בשנת תרנ"ב, 1892.
"דבר אליהו" – על סדר הגט, נתפרסם בתוך הספר "בן שלמה" של רבי שלמה חזן.
"זיכרון אליהו" – פירוש על "המקח והממכר" לרב האי גאון, מצורף לספרו "תעלומות לב".
"קונטרס הכללים" – כללים בפסיקת הלכה והכרעה בין תקדימים וסמכויות, מצורף לספרו "תעלומות לב".
"קונטרס ראשית לימודים" – תשובות ודברי תורה שחיבר בימי צעירותו, מצורף לספרו "תעלומות לב".
לקריאה נוספת

צבי זוהר, מסורת ותמורה – התמודדות חכמי ישראל במצרים ובסוריה עם אתגרי המודרניזציה 1880–1920, ירושלים: מכון בן צבי, תשנ"ג.
אליעזר בשן, "ר' אליהו חזן, רבן של טריפולי ואלכסנדריה, ויחסו להשכלה", בתוך: מ' זהרי ואחרים (עורכים), הגות עברית בארצות האסלאם, ירושלים תשמ"ב, עמ' 410–418.
יצחק בצלאל, 'פתחון פה ליהודייה במזרח: היחס לאשה ב"זיכרון ירושלים" לר’ אליהו חזן', בתוך: נ' אילן (עורך), עין טובה – דו-שיח ופולמוס במסורת ישראל (תשנ"ט), עמ' 197–223.
ירון הראל, “מבשר הציונות”? כי"ח והלאומיות היהודית-הדתית בחזונו של חכם בכור חזן. ההיסטוריה הארוכה של המזרחים (קובץ בעריכת אביעד מורנו, נח גרבר, אסתר מאיר-גליצנשטיין, עופר שיף) 2021, עמ’ 450-466.
Norman Stillman, Sephardi Religious Responses to Modernity (London: Harwood Academic Publishers, 1995), pp. 29-49
הערות שוליים

↑  יש אומרים שנולד בה'תר"ה, 1845. ראו למשל: 'יהודי המזרח בא"י' חלק ב' עמ' 248.
↑  Bar-Ilan University - אוניברסיטת בר-אילן (2014-08-25), חכם אליהו בכור חזן - מבשר ציונות? חזונו המדיני-הלאומי של אליהו חזן, רבה של קהילת טריפולי, נבדק ב-2024-07-07
↑  ירון הראל, מבשר הציונות?: כי"ח והלאומיות היהודית הדתית בחזונו של חכם אליהו בכור חזן, קריית שדה בוקר: מכון בן גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2021, 2021, עמ' 450–466, מסת"ב 978-965-510-137-9
↑  שו"ת תעלומות לב חלק א (יורה דעה סימן ל)
↑  אשר יצא לאור בספר בשם "קורות לוב ויהודיה".
↑  אבן העזר, נישואין, סימן א'.
↑  תעלומות לב חלק ג', סימנים ט"ז,י"ז, י"ח.
↑  "המאבק על דמותה הרוחנית של העדה היהודית בלוב במאה הי"ט" פורסם בספר "זכור לאברהם".
↑  מתוך הספר "כנסת ישראל ואחותה אלכסנדריה של מצרים", ירושלים, תרצ"ו,1936.
↑  אור המאיר עמ' ז.
↑  תעלומות לב חלק ד',נ"ה עמוד ד' עד נ"ו עמוד א'.
↑  תעלומות לב חלק ד' דף מ"ו עמוד ד'.
↑  בספרים: "נווה שלום" דף ט"ו,א'. "תעלומות לב" חלק ג' דף צ"ח,ג', ודף נ"ח, ג'.
↑  "תעלומות לב" חלק ג',דף נ"ח ב'.וחלק ב' סימן ג'.וחלק ב' דף ל"ח,ב'.
↑  "נווה שלום" דף ט"ז, א'.
↑  "תעלומות לב" כרך ג', דף ל"ט,ד'.
↑  "תעלומות לב" כרך ג',דף נ"ט,ב'.
↑  "תעלומות לב" חלק ד' סימנים ו - ז ומדף קכ"ג ואילך.
↑  "תעלומות לב" חלק ב' דף ל"ד, ב'.
↑  "תעלומות לב" חלק ג' דף מ"ה א'.
↑  "נהר מצרים" לרבי רפאל אהרון בן שמעון מדף קע"ב ואילך.
↑  "נווה שלום" דף מ"ה,ב'.
↑  "תעלומות לב" חלק ג' דף ק', ג'.
↑  "נווה שלו" דף ט"ו, א'. ודף י"ב, א'.
↑  תעלומות לב, חלק ג' דף נ"ה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב משה פארדו | רבנים ראשיים של אלכסנדריה | הבא: הרב אברהם אביכזיר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262564405171  PLWABN: 9810553804305606  GND: 141543086  ISNI: 0000 0000 7990 0773  LCCN: nr88001924  NTA: 303201843  VIAF: 34299290   WorldCat (עם VIAF): 34299290
דני א. אביכזר

| --- | --- |

תצלום של דני א. אביכזר משנת 2012
 לידה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקן קולנוע, במאי קולנוע ומפיק סרטים
 פרופיל ב-IMDb
דני א. אביכזר (מכונה: דני איי, באנגלית: Danny A. Abeckaser) הוא שחקן, במאי ומפיק אמריקאי יליד ישראל.
חיים מוקדמים

אביכזר נולד בישראל להורים ממוצא יהודי-ספרדי שעלו לישראל ממרוקו. אביכזר הוא השישי מבין שבעה ילדים. בשנת 1980 היגרה משפחתו לארצות הברית. ועברה לגור בברוקלין שם הוא גדל.
קריירה

בתחילת דרכו עבד אביכזר כאמרגן במועדוני לילה בניו יורק. במהלך אותה התקופה הוא תכנן אירועים רבים, ועבד יחד עם סלבריטאים רבים. הוא סייע באותה תקופה בין היתר לפתוח את המועדונים הפופולריים Avenue ו-Marquee בניו יורק. חוויותיו בסצנת חיי הלילה של ניו יורק שימשו כהשראה לסרט "Club Life" משנת 2015, בו היה שותף בכתיבת התסריט וכיכב.
קריירה > קריירת קולנוע

בתור שחקן
קריירת המשחק של אביכזר החלה בשנת 2001 כאשר הוא קיבל תפקיד קטן בסרט הקומדיה "מסודרים" בכיכובו של וינס ווהן. בהמשך הוא החל לקבל גם תפקידים קטנים נוספים בסרטים כמו "אלפא דוג", "אל תתעסקו עם הזוהן" ובסדרת הטלוויזיה "הפמליה". בשנת 2012 אביכזר גילם את דמותו של דינו לאפרון לצד מייקל שאנון ווינונה ריידר בסרט "אייסמן" אשר בוים על ידי הבמאי הישראלי אריאל ורומן. בשנת 2013 הוא קיבל גם תפקיד קטן בסרטו עטור השבחים של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט".
בשנת 2016 קיבל אביכזר את התפקיד הראשון לסרט בו כיכב בתפקיד הראשי - הסרט "A Stand Up Guy". בהמשך הוא שיחק גם בסרטים "Mob Town", "לנסקי", "I Love Us", "Inside Man", ו-"The Engineer".
בשנת 2019 אביכזר שיחק בסרט "האירי" של מרטין סקורסזה בסצנה עם רוברט דה נירו בה הוא גילם את לואי המלח.
בתור במאי
סרט הבכורה של אביכזר כבמאי היה הסרט "First We Take Brooklyn" אשר יצא לאקרנים בשנת 2018 ובו הוא גם כיכב לצד הארווי קייטל. לאורך השנים הוא ביים גם את הסרטים "I Love Us", "Blackjack: The Jackie Ryan Story", "Mob Town", "Inside Man", ו-"The Engineer".
בשנת 2024 אביכזר ביים ושיחק בסרט "Bardejov".
בתור מפיק
בשנת 2013 הקים את חברת ההפקות 2B Films הממוקדת בהפקת סרטיו. סרטו הראשון של אביכזר כמפיק היה הסרט "Holy Rollers" אשר יצא לאקרנים ב-2010 ובו הוא גם שיחק ובו גם כיכב השחקן ג'סי אייזנברג. לאורך השנים אביכזר היה גם מעורב בהפקת הסרטים "The Last Shaman", "Davi's Way", וכמו כן הפיק גם את הסרטים אותם הוא ביים.
חיים אישיים

במאי 2022 התחתן בישראל בחתונה מתוקשרת עם מאי אלמקייס.
אביכזר פעיל במיוחד בארגוני צדקה והוא משמש כיו"ר של ארגון הצדקה "Rhonda's Kiss" המסייעת לחולי סרטן, וכמו כן הוא פעיל גם בארגוני הצדקה United Hazalah Emergency Relief Fund, ו-Together1Heart.‏
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | מסודרים | אמרגן מועדון | ללא קרדיט |
| 2004 | Point&Shoot | דני א. |  |
| 2006 | אלפא דוג | נער היספני |  |
| 2006 | Homie Spumoni | מלצר |  |
| 2006 | El Cantante | מהנדס אולפן |  |
| 2007 | Gardener of Eden | עמי |  |
| 2007 | The Education of Charlie Banks | קצין מעצר |  |
| 2008 | אל תתעסקו עם הזוהן | זאב |  |
| 2010 | Holy Rollers | ג'קי סולומון | הפיק |
| 2011 | Bucky Larson: Born to Be a Star | המגיש של AFA |  |
| 2012 | Freelancers | לואי |  |
| 2012 | אייסמן | דינו לאפרון |  |
| 2013 | הזאב מוול סטריט | ברוקר |  |
| 2015 | Experimenter | ברוורמן | הפיק |
| 2015 | Club Life | מארק | הפיק וכתב את התסריט |
| 2016 | A Stand Up Guy | סמי | הפיק |
| 2016 | The Curse of Sleeping Beauty |  | מפיק בפועל בלבד |
| 2016 | Marauders | אנטוניו ליאון |  |
| 2018 | First We Take Brooklyn | מיקי | כתב, הפיק, וביים |
| 2019 | האירי | Deadbeat |  |
| 2019 | Mob Town | ג'ו ברברה | הפיק וביים |
| 2020 | Blackjack: The Jackie Ryan Story |  | הפיק וביים |
| 2021 | לנסקי | גרג קונץ |  |
| 2021 | I Love Us | סמי סילבר | במאי |
| 2023 | הסמוי | רוי דה-מאיו | גם במאי ומפיק |
| 2023 | המהנדס | יעקב | גם במאי ומפיק |
הערות שוליים

↑  מיכל גלנטי‏, דני איי בלבן, באתר וואלה, 30 במאי 2022
↑  Eric Ortiz Garcia (9 בדצמבר 2019). "Interview: Danny A. Abeckaser Talks MOB TOWN, The Apalachin Mafia Meeting And THE IRISHMAN". Screen Anarchy. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Donnelly, Matt (20 בספטמבר 2017). "Martin Scorsese's 'The Irishman' Casts Former Nightlife Kingpin Danny A Abeckaser (Exclusive)". TheWrap. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Donnelly, Matt (20 בספטמבר 2017). "Martin Scorsese's 'The Irishman' Casts Former Nightlife Kingpin Danny A Abeckaser (Exclusive)". Yahoo! Entertainment. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grater, Tom (22 בדצמבר 2020). "Danny A. Abeckaser Signs With APA; Dystopian Thriller 'Go / Don't Go' U.S. Deal – Global Briefs". Deadline Hollywood. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Klein, Amy (13 במאי 2010). "Rolling with not so holy Chasidim". Jewish Telegraphic Agency. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Roberts, Sheila (30 באפריל 2013). "Danny Abeckaser Talks THE ICEMAN, His Role in THE WOLF OF WALL STREET, and His Movie THE LIFE". Collider. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Gustafson, Kristy (29 בנובמבר 2017). "First We Take (Hollywood): How One Man is Paving His Way to the Top". HuffPost. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brunner, Jeryl (5 בנובמבר 2019). "Danny A. Abeckaser Opens Up About the Time Robert De Niro Punched Him in the Gut While Filming The Irishman". Parade. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'It Was The Best Experience Of My Life': Actor Danny A. Abeckaser On 'The Irishman' & Robert De Niro". WLNY-TV. 1 בנובמבר 2019. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paltrowitz, Darren (23 באוגוסט 2019). "Israeli-American Actor Danny A. Abeckaser on Landing Gig on 'The Irishman'". The Jewish Journal of Greater Los Angeles. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אורית מרלין־רוזנצוייג, סיפור האהבה של הבמאי ההוליוודי דני איי והקונדיטורית מבאר שבע מאי אלמקייס, באתר ynet, 15 באוגוסט 2021
↑  "How Some of L.A.'s Biggest Hospitality Vets Rallied for Israel". Los Angeles Magazine. נבדק ב-26 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Danny A. Abeckaser: From 'The Irishman' to 'Mob Town'". Good Men Project. נבדק ב-16 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
אמוניטים

| אמוניטים |
| --- | --- |
 
תקופה
דבון-קרטיקון, 410–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
תת־מחלקה:: אמוניטים
שם מדעי
 Ammonoidea ‏ציטל, 1884
אַמּוֹנִיטִים (שם מדעי: Ammonoidea) היא תת-מחלקה נכחדת של חסרי חוליות ימיים ממחלקת הסילוניות שהתקיימו בין תקופת הדבון עד לסוף הקרטיקון מלפני 410 עד 66 מיליון שנה מזמננו. קבוצה זו נכחדה ללא צאצאים אף שקרוביהם הנאוטילוסיים כוללים מספר מינים חיים. השם אמוניט פירושו: "קרני איל", בדומה לקרני האל המצרי אמון, שניחן בקרניים מסולסלות כמו של אילים.
מינים אלה שגשגו בימים הקדומים, דבר הנלמד מכמות המאובנים שהשאירו אף באזורים רחוקים מהים כיום (למשל בהרי האלפים). בישראל גם התקיימו אמוניטים (שחיו בים תטיס העתיק) וניתן לראות מאובנים שלהם ב"קיר האמוניטים" הסמוך ליציאה הדרומית ממכתש רמון, בנחל גלד ובצוקי תמנע.
סדרות

Anarcestida - מדבון
Clymeniida - מדבון עליון
Goniatitida - אמצע דבון–פרם עליון
Prolecanitida - דבון עליון–טריאס עליון
Ceratitida - פרם–טריאס
Ammonitida - יורה תחתון–קרטיקון עליון. ביניהם נכללו הסוגים סקפיטס והמין Parapuzosia seppenradensis.
תיאור

האמוניטים היו דומים מעט לתמנונים בעל זרועות מפותלים ושקועים בקונכיות מפותלות לסליל שטוח ועגלגל. הקונכייה הייתה בנויה מכמה תאים, ובכל שנה נוסף לה תא חדש. התאים המבוגרים היו מלאים בגז, וכך הייתה מסוגלת הקונכייה לצוף בים.
יצורים אלה היו בחלקם גדולים מהרבה מהרכיכות המודרניות. הגדול מביניהם היה המין Parapuzosia seppenradensis מגרמניה שהגיע לאורך 2.55 מ' ולמשקל 1,450 ק"ג.
גלריה

ריכוז מאובני אמוניטים בצוקי תמנע
אמוניטים מאובנים באתר קיר אמוניטים במכתש רמון
מאובן של Perisphinctes
איור של אמוניטים
הסימפוניה החמישית של בטהובן

הסימפוניה החמישית בדו מינור, אופוס 67 (מכונה גם "הגורל"), שכתב לודוויג ואן בטהובן בין השנים 1804–1808, היא מהמפורסמות ומהפופולריות שביצירות המוזיקה הקלאסית. הסימפוניה בוצעה לראשונה בשנת 1808 בתיאטר אן דר וין שבווינה, וזכתה לפופולריות תוך זמן קצר. מאז הייתה לאחת הסימפוניות המבוצעות ביותר באולמות הקונצרטים. א.ת.א. הופמן תיאר אותה כ"אחת היצירות החשובות ביותר בתקופתה".
הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים: אלגרו קון בריו, אנדנטה קון מוטו, וסקרצו מהיר (אלגרו) המוביל ללא הפסקה (attacca) לפרק הסיום, אלגרו. ידוע במיוחד מוטיב הפתיחה של הפרק הראשון הבנוי מארבעה תווים, 'קצר-קצר-קצר-ארוך', פעמיים בזה אחר זה ("סקוונצה"):
הסימפוניה, ובמיוחד מוטיב הפתיחה שלה, השתרשו בתרבות המערב גם בקרב קהל שאינו מאזין מובהק למוזיקה קלאסית. הדבר הביא לעיבודים מחודשים של חלקים מהסימפוניה בסרטי קולנוע, בסדרות טלוויזיה ובסגנונות של מוזיקה פופולרית כמו דיסקו, רוקנרול, ואפילו טכנו.
שימוש מפורסם במוטיב הפתיחה של הסימפוניה החמישית נעשה במהלך מלחמת העולם השנייה, כששירות השידור הבריטי, ה-BBC, פתח בו את מהדורות החדשות שלו. הרצף 'קצר-קצר-קצר-ארוך' ייצג את קוד המורס של האות "V" (עבור "Victory", ניצחון) — נקודה, נקודה, נקודה, קו.
כתב היד של היצירה שמור בספריית המדינה בברלין.
היסטוריה > הלחנה

כתיבת הסימפוניה החמישית ארכה זמן רב, יותר מארבע שנים. זאת מכיוון שבמהלך אותן שנים עסק בטהובן בכתיבת יצירות נוספות, בהן הגרסה הראשונה של "פידליו", הסונאטה לפסנתר "אפאסיונטה", שלוש רביעיות המיתרים "ראזומובסקי", הקונצ'רטו לכינור, הקונצ'רטו הרביעי לפסנתר, והסימפוניות הרביעית והשישית.
טיוטות ראשונות של הסימפוניה מתוארכות לשנת 1804, מיד לאחר מועד השלמת הסימפוניה השלישית, וסיום כתיבתה בשנת 1808 התרחש במקביל לסיום כתיבת הסימפוניה השישית, "הפסטורלית". בטהובן היה אז בשנות השלושים לחייו, וכבר סבל מחירשות חלקית.
היסטוריה > ביצוע בכורה

הסימפוניה החמישית בוצעה לראשונה ב-22 בדצמבר 1808 בתיאטר אן דר וין שבווינה, במסגרת קונצרט גדול ויחיד במינו שארך יותר מארבע שעות, קונצרט בטהובן, 1808. בטהובן ניצח על הקונצרט, שהוקדש כולו להשמעת בכורה של יצירותיו. שתי הסימפוניות, החמישית והשישית, הופיעו בתוכנית בסדר הפוך מהמוכר כיום: הסימפוניה החמישית צוינה כמספר 6, והשישית כמספר 5.
תוכנית הקונצרט המלאה כללה את היצירות הבאות:
הסימפוניה השישית
האריה הקונצרטית "הה, בוגד!", Op. 65
פרק ה"גלוריה" של המיסה בדו מז'ור
הקונצ'רטו הרביעי לפסנתר (נוגן בידי בטהובן בעצמו)
הסימפוניה החמישית
פרקי ה"סנקטוס" וה"בנדיקטוס" של המיסה בדו מז'ור
הפנטזיה הכוראלית
בטהובן הקדיש את הסימפוניה החמישית לשניים מפטרוניו: הנסיך לובקוביץ והרוזן רזומובסקי. ההקדשה הופיעה במהדורה המודפסת הראשונה שיצאה לאור באפריל 1809.
היסטוריה > קבלה והשפעה

ביצוע הבכורה, שסבל ממכשלות שונות, עבר כמעט ללא תגובה מצד המבקרים. התזמורת לא היטיבה לנגן – התקיימה חזרה אחת בלבד לפני הקונצרט – ובנקודה אחת במהלך ביצוע הפנטזיה הכוראלית, נאלץ בטהובן להפסיק את הנגינה ולהתחילה מחדש עקב טעות של אחד המבצעים. האודיטוריום לא היה מחומם, והקהל היה מותש מהקור ומאורך התוכנית. ביצוע אחר של היצירה, כעבור שנה וחצי, סוקר בהתלהבות בידי א.ת.א. הופמן, שתיאר את המוזיקה בדימויים דרמטיים:
קרני אור זוהרות בוקעות מבעד לעלטת הליל האופפת מקום זה, ואנו מרגישים בצללים כבדים הנעים סביבנו, סוגרים עלינו ועושים שמות בקרבנו עד שלא נותר בנו אלא כאב של כיסופי אין קץ - כיסופים, המכניעים כל עונג שצץ ועלה בצלילי החדווה ומשקיעים אותו במצולות. רק באמצעות הכאב הזה, המאכל אך איננו מכלה אהבה, תקווה וחדווה, המנסה לפקוע את סגור לבנו בשוועה רמה, חובקת-כל, הבוקעת ממעמקי הרגש והיצר, ממשיכים אנו לחיות, שבויים ביד רוחנו ושולטים בה גם יחד.
תוך זמן קצר כבשה הסימפוניה מקום מרכזי ברפרטואר הקונצרטים. בין השאר בוצעה בקונצרטי הפתיחה של התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בדצמבר 1842 ושל התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בנובמבר 1931. הסימפוניה היא בין המהפכניות שביצירותיו של בטהובן, יחד עם הסימפוניה השלישית, "הארואיקה", והסימפוניה התשיעית, "הכוראלית". היא נחשבה לפורצת דרך מבחינה טכנית ורגשית גם יחד, והייתה לה השפעה רבה על מלחינים ומבקרי מוזיקה. היא סיפקה השראה למלחינים כמו ברהמס, צ'ייקובסקי (בעיקר בסימפוניה הרביעית שלו), מאהלר והקטור ברליוז. נאמר עליה כי כל סימפוניה בעלת משמעות שנכתבה אחריה נוצרה בהשפעתה או כתגובה לה.
עם השנים הפכה הסימפוניה החמישית לאחת היצירות המוכרות ברפרטואר הקלאסי, ומוטיב הפתיחה שלה הפך למעין "אייקון" מוזיקלי המייצג מוזיקה קלאסית בכלל ואת יצירותיו של בטהובן בפרט.
מבנה

היצירה מחולקת לארבעה פרקים:
אלגרו קון בריו (מהיר ובהתלהבות) - Allegro con brio
אנדנטה קון מוטו - בקצב הליכה מהיר - Andante con moto
סקרצו: אלגרו - בעל אופי מבודח; מהיר - Scherzo: Allegro
אלגרו - מהיר Allegro
שלושת הפרקים הראשונים כתובים לשני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני, והרכב כלי הקשת הרגיל של התפקיד הראשון והשני בכינורות, ויולות, צ'לים וקונטרבאסים. בפרק הרביעי, מצטרפים פיקולו, קונטרה בסון ושלושה טרומבונים (אלט, טנור ובס). ביצוע היצירה נמשך כ-35 דקות.
מבנה > פרק ראשון

הפרק הראשון פותח במוטיב ארבעת הצלילים 'קצר-קצר-קצר-ארוך' (ראו לעיל), אחד מהמפורסמים ביותר במוזיקה המערבית. המוטיב חוזר בצורות שונות לאורך הסימפוניה ומאחד אותה מבחינה נושאית. מחלוקת שוררת בקרב מנצחים בנוגע לאופן נגינת ארבע התיבות הפותחות. יש שמנצחים עליהן במפעם אלגרו ברור; אחרים מנצלים את חירות הפרשנות להתייחסות כבדת משקל, ומנגנים את המוטיב במפעם איטי יותר והדור; ויש שמבצעים את שלושת צלילי הסול ושלושת צלילי הפה ב'מולטו ריטרטאנדו' (האטה בכל פסוקית של ארבעה צלילים), בהסתמך על סימן הפרמטה שמעל לכל תו רביעי.
הפרק הראשון הוא במבנה הסונאטה המסורתי, שבטהובן ירש מקודמיו, היידן ומוצרט (כשהרעיונות הראשיים שמוצגים בעמודים הראשונים עוברים פיתוח מפורט דרך סולמות רבים, עם חזרה דרמטית לקטע הפותח - הרפריזה - ברבע האחרון של הפרק). הפרק מתחיל בשני פסוקי פורטיסימו דרמטיים, המוטיב המפורסם, המשתלטים על קשב המאזין. לאחר ארבע התיבות הראשונות, משתמש בטהובן בחיקויים ובסקוונצות להרחבת המוטיב; חיקויים נמרצים אלה מתערבבים זה בזה בסדירות קצבית ברורה כל כך, עד שנראה שהם מפתחים מלודיה יחידה וזורמת. לאחר הגשר נשמעת תרועה קצרה של הקרנות, המהווה מעין הכרזה על כניסת הנושא השני. נושא זה כתוב ב-מי במול מז'ור, המז'ור המקביל, והוא לירי יותר, כתוב בפיאנו ומביא את מוטיב ארבע התיבות בליווי כלי הקשת. הקודה מבוססת שוב על מוטיב ארבע התיבות. קטע הפיתוח בא בהמשך, תוך שימוש במודולציות, סקוונצות וחיקוי, וכולל את הגשר. אחרי הרפריזה, מופיע קטע סולו קצר באבוב בסגנון כמו-אלתורי, והפרק מסתיים בקודה גדולה.
מבנה > פרק שני

הפרק השני, בלה במול מז'ור, הוא יצירה לירית בצורת וריאציה כפולה, כלומר שני נושאים מוצגים ומשתנים לסירוגין. לאחר הווריאציות ישנה קודה ארוכה. הבחירה בלה במול מז'ור אחרי פרק בדו מינור הייתה טכניקה פשוטה של בטהובן, והוא השתמש בה בסונאטה "הפתטית" וכן בסונאטה השישית לכינור (Op. 30, מס' 1).
הפרק פותח בהכרזת נושאו, מלודיה באוניסונו בנגינת ויולות וצ'לים, בליווי קונטרבסים. נושא שני מגיע במהרה, עם הרמוניה שמספקים קלרינטים, בסונים וכינורות, עם ארפג'ו משולש בוויולות ובקונטרבס. לאחר חזרה על הנושא הראשון בווריאציה, מופיע נושא שלישי, בתווים של 1/32 בוויולות ובצ'לי וכנגדו אמירה בחליל, אבוב ובסון. אחרי קטע ביניים, כל התזמורת משתתפת בפורטיסימו, לקראת סדרה של כמה קרשנדי, וקודה לסיום הפרק.