stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמאל רדיקלי בישראל
היסטוריה > מתום האינתיפאדה השנייה ועד אחרי עופרת יצוקה

מאז 2005 פועלים חלק מארגוני השמאל הרדיקלי בישראל (כגון "קואליציית נשים לשלום") יחד עם ארגונים פרו-פלסטיניים בעולם, בקמפיין ה-BDS הקורא לחרם, משיכת השקעות וסנקציות נגד ישראל עד שזו תסיים את כיבוש יהודה, שומרון ועזה, תפרק את גדר ההפרדה ותסכים לשיבת פלסטינים אל תוך ישראל.
מלחמת לבנון השנייה פרצה בקיץ 2006 עקב חטיפת חיילי צה"ל על ידי חזבאללה. במלחמה זו היו מספר מקרי סירוב מצד חיילים. בעוד שהשמאל הציוני תמך במלחמה בתחילתה, השמאל הרדיקלי התנגד לה והאשים את ישראל בפשעי מלחמה כאשר זו הפציצה בלבנון, וארגן מספר הפגנות בנושא.
במבצע עופרת יצוקה, שנפתח ב-27 בדצמבר 2008, ולאחריו, פעל השמאל הרדיקלי בחריפות כנגד צה"ל. אל מול תמיכה רחבה במבצע בקרב מרבית סיעות הכנסת, ודרישה להרחיבו בקרב סיעות הימין, ניצבו כל הסיעות הערביות שהתנגדו למבצע מתחילתו וסיעת חד"ש היהודית-ערבית, כמו גם סיעת מרצ, שתמכה במבצע בתחילתו אך כבר בשלב מוקדם שלו, ב-30 בדצמבר, קראה להפסקת אש. ארגוני זכויות אדם בישראל מחו לאורך כל המבצע על היקף הפגיעה באוכלוסייה אזרחית, בעזה כמו גם בשטח ישראל, ובמיוחד על הילדים שנהרגו. כבר בימים הראשונים של הלחימה, האשימו בשמאל הרדיקלי את צה"ל ב"טבח" ו"שחיטה" של מאות חפים מפשע, וארגנו הפגנות כנגד ישראל. מספר עיתונאים המזוהים עם השמאל הרדיקלי מתחו ביקורת חריפה על ישראל והאשימו אותה בפשעי מלחמה ואף הצדיקו את ירי הרקטות ופעולות הטרור של חמאס כתגובה על מעשי צה"ל והסגר על רצועת עזה.
בתום המבצע אספו ארגונים שונים המזוהים עם השמאל, בהם ארגוני זכויות אדם, עדויות מפלסטינים על פשעי מלחמה שביצעה ישראל לכאורה במבצע, ותבעו לחקור את הקצינים המעורבים, ואף פתחו בגל של הוצאת צווי מעצר והגשת תביעות כנגד קציני צה"ל ובכירים בממשלת ישראל (בהם ציפי לבני) בחו"ל על מעורבותם במבצע. כאשר הוקם צוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה בראשות ריצ'רד גולדסטון סירבה ישראל לשתף פעולה עמו בטענה שהוא מוטה מראש נגד ישראל וכתב המנדט שלו לא כולל חקירת פשעי החמאס. לעומת זאת, ארגוני השמאל הרדיקלי שיתפו פעולה עם הוועדה ומסרו לה עדויות על פשעים לכאורה שביצעו חיילי צה"ל בפלסטינים. דו"ח גולדסטון שפורסם בעקבות הוועדה מתח ביקורת קשה על ישראל והאשים אותה בפגיעה מכוונת באזרחים, וגרם לישראל נזק קשה בזירה הבינלאומית. מעורבות זו של ארגוני שמאל ישראלים בדו"ח גולדסטון ספגה ביקורת שהגיעה לשיאה אחרי שתנועת "אם תרצו" פרסמה דו"ח המאשים את "הקרן החדשה לישראל" במימון רוב הארגונים הללו.
היסטוריה > בתחילת המאה ה-21

מאז התיישבות יהודים בשכונת שייח ג'ראח ב-2009 התנהלו במשך כשנתיים, מדי שבוע, הפגנות כנגד ייהוד מזרח ירושלים ודרישה לפנות את היהודים משם מצד פעילי שמאל ופעילים פלסטינים. ההפגנות אורגנו ברובן על ידי תנועת "סולידריות" היהודית-ערבית ובשיאן מנו כמה אלפי משתתפים.
בעקבות רצח בני משפחת פוגל באיתמר ב-2011 השתתפו פעילים של מספר ארגוני שמאל רדיקלי ישראלים, בהם "יש גבול", "קואליציית נשים לשלום", "גוש שלום", "הוועד הישראלי נגד הריסת בתים" ו"המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית" שראו את פעילות כוחות הביטחון בכפר עוורתא כברוטלית מדי, בביקור מחאה בכפר לאות הזדהות עם תושביו. לאחר מכן התברר שהרוצחים יצאו מכפר זה.
אחרי מכתב פומבי ששלח פרופ' ג'רלד שטיינברג, חבר המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים לרחל ליאל, מנכ"לית הקרן החדשה לישראל, ובו קבל כנגד ארגון השמאל הרדיקלי "קואליציית נשים לשלום" המשתתף בקמפיין ה-BDS נגד ישראל וכנגד תמיכת הקרן בו, הודיעה ב-15 במאי 2011 "הקרן החדשה לישראל" על הפסקת הזרמת המענקים ל"קואליציית נשים לשלום" ודרשה מהם להסיר את שמה מרשימת התורמים באתר. בתגובה האשימה הקואליציה את הקרן בכניעה למסע ההסתה שמתנהל נגד ארגוני השמאל וזכויות האדם וקראה לתומכיה להרים תרומה כדי לפצות על הפסקת המימון.
גם כיום[דרושה הבהרה] נמשכים הניסיונות להפיץ בציבור הישראלי דעות ואינפורמציה אלטרנטיביות, בין היתר באמצעות אתרי אינטרנט כמו "אינדימדיה ישראל" (חלק מרשת אינדימדיה), "הגדה השמאלית" ו"מחסום". כמו כן מתפרסמות כתבות רבות בעיתונות המודפסת והאינטרנטית. פעילים רבים בשמאל הרדיקלי הם גם פעילים למען זכויות בעלי חיים ואיכות סביבה.
ביקורת על השמאל הרדיקלי

בקרב רבים בציבור הישראלי רווחת עמדה שלילית כלפי השמאל הרדיקלי, אותו רואים מבקריו (הן מן הימין והן מן גורמים אחרים בשמאל) כקיצוני. חלק מאנשי הימין (בהם חברי כנסת, אנשי ציבור רבים ואף ידוענים) שרואים באנשי השמאל הרדיקלי בוגדים, ואת התנגדותם להגדרת מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ומכלול פעולותיהם לפגיעה במדינת ישראל, הן במישור הבינלאומי בקידום חרמות אקדמאיות וכלכליות על ישראל והן בקידום תביעות משפטיות כנגד פוליטיקאים ישראלים, כחתירה לחיסול המדינה.
רווחת הטענה שהשמאל הרדיקלי עיוור לאלימות נגד ישראלים. מצד חוגי הימין נשמעת ביקורת על כך שהשמאל הרדיקלי ממעט לגנות את הטרור הפלסטיני ולעיתים אף מצדד או תומך במבצעיו, ושארגוני השמאל הרדיקלי המגנים באופן כללי פעולות טרור ואלימות נגד אזרחים מפרסמים את הגינויים כלפי הטרור הפלסטיני בלשון רפה, בהשוואה לביקורת על ישראל. בעקבות, זאת, הואשם השמאל הרדיקלי פעמים רבות בתמיכה בטרור פלסטיני המופנה נגד חפים מפשע.
מבקרים של השמאל הרדיקלי טוענים כי הוא מגנה באופן אוטומטי וגורף פעולות רבות, בהן הקמת מחסומים, הטלת עוצר, פעולות חישוף, הריסת בתים וסיכולים ממוקדים, שאחרים רואים כחיוניים למלחמה בטרור, וכי גינויים אלו אינם מוצדקים ופוגעים במאבק של ישראל בטרור על ידי פגיעה בדעת הקהל והפעלת לחץ כנגד ישראל המקל על הטרוריסטים לפעול. בנוסף, גינויים אלו מוצגים כעדות לחוסר הרגישות של השמאל הרדיקלי לחיי ישראלים וכצביעות, לאור יחסו של השמאל הרדיקלי לטרור הפלסטיני.
עוד נשמעת הטענה שבפעולות הפצת המידע של השמאל הרדיקלי, הן בישראל והן בעולם, מוצג מידע לא מדויק, מסולף או חלקי, ולעיתים אף מידע שקרי. נטען גם שלפעמים בוימו אירועים והוקצנו סיפורים על אכזריות צה"ל.
כמו כן, ביקורת קשה הושמעה כנגד השמאל הרדיקלי בעקבות תחקיר שפורסם ב"עובדה" בו תועדו שלושה פעילי שמאל רדיקליים, בהם עזרא נאווי בכיר בתעאיוש ונסר נוואג'עה, תחקירן "בצלם", מסגירים פלסטינים שרצו למכור קרקע לאזרחים ישראלים לרשות הפלסטינית, תוך ידיעה שהרשות הפלסטינית עלולה לענות אותם וייתכן אף להרוג אותם, ולפחות במקרה אחד רצחה בעינויים את אחד הפלסטינים שמסר נאווי. התחקיר עורר סערה גדולה בציבור והשמאל הרדיקלי ספג ביקורת הן על ממצאי התחקיר והן על תגובתו לתחקיר.
עיתונאים ואנשי ציבור מן הימין ומן המרכז (ואף אישים המזדהים עם השמאל הציוני כמו בן-דרור ימיני ואמנון רובינשטיין) הביעו ביקורת על אנשי שמאל רדיקלי ישראליים, בטענם כי בהתקפותיהם בחו"ל על מדיניות ישראל הם יוצקים דלק על מדורת האנטישמיות. מירב הביקורת מתמקדת באקדמאים מן השמאל הרדיקלי כגון טניה ריינהרט, לב גרינברג, אילן פפה, ג'ף הלפר, ניב גורדון ודומיהם שפעילותם זכתה להבלטה עקב השתתפותם בעצומות נגד מדיניות ישראל, מאמרים חריפים שפרסמו ותמיכת חלקם בחרם אקדמי על ישראל. כמו כן, תמיכת אנשי השמאל הרדיקלי והשתתפותם במאבק המשפטי, המנוהל בישראל ומחוצה לה, נגד בכירים בצבא ובממשלה והדבקת התואר "פשעי מלחמה" על מעשיהם נתפסות כ"חציית קו אדום".
רבים בשמאל המתון חוששים שפעולותיו של השמאל הרדיקלי גורמות ויגרמו לפגיעה במעמדו ובתדמיתו של השמאל כולו בדעת הקהל של הרוב הציוני.
ראו גם

קיצוניות ורדיקליזם
ימין רדיקלי בישראל
הכיבוש הישראלי
ההיסטוריונים החדשים
פסטיבל אקטיביזם
רשימת פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
פוסט-ציונות
אנטי-ציונות
לקריאה נוספת

מתן קמינר (עורך), השמאל העצמאי בישראל 1967–1993: אסופה לזכרו של נעם קמינר, ספרי נובמבר, 2019
ענת מטר, על דלות המוסר – מסה קריטית, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2019. (הספר המלא באתר כותר)
ביקורת
בן-דרור ימיני, תעשיית השקרים, הוצאת ידיעות ספרים
1706 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1705   1704  1703 |  דגל צרפת | 1706  בצרפת |  »»»  1707   1708   1709 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1706 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1706
שנת 1706 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 719 שנות לאום.
מנהיגים

לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
אירועים חשובים

23 במאי - קרב ראמיאי במלחמת הירושה הספרדית.
נפטרו

28 בדצמבר - פייר בל, פילוסוף (נולד ב-1647).
פרדינדד דה מרסין - גנרל (נולד ב-1656)
מותחן

ערך זה עוסק בסוגה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עטיפת ספר המתח "האדם הרעב"
מוֹתחן (באנגלית: Thriller) הוא סוגה המיושמת בספרות, בקולנוע ובטלוויזיה. הוא כולל מספר רב של תת-סוגות. המותחן מאופיין בשימוש בפעולה ובמקצב גבוה, ובדמות הגיבור או הפרוטגוניסט שהוא בעל תושייה וצריך לסכל את מזימותיו של נבל המצוי מצדו הבלתי מוסרי של המתרס, ולרוב גם בעל כוח או ממון רב יותר. בנוסף, יש שימוש באמצעים ספרותיים רבים כמו מתח, גורמי הסחה שונים וקליף האנגרים.
אפיון

מותחנים לעיתים מתרחשים בתפאורות חוץ: ערים, מדבריות, אזורי הקוטב או ימים ואוקיינוסים. הגיבורים ברוב סוגי המותחנים הם טיפוסים "קשוחים" שרגילים לסכנה. לרוב שוטרים, מרגלים, אנשי ים או טייסים, ולעיתים גם אזרחים רגילים שנקלעו למוקד הסכנה בטעות. לרוב גברים ולעיתים נשים.
לעיתים המותחנים חופפים לסיפורי מסתורין, כאשר הייחוד שבהם נובע מעלילתם הסבוכה. במותחן, הגיבור צריך לסכל את תוכניותיהם העתידיות של אויביו, ולא לפתור פשעים שכבר ארעו. לרוב סיפורי המותחנים מתרחשים בסדר גודל רחב: הפשעים שיש צורך בעצירתם הם מקרי רצח בשרשרת, מעשי טרור, התנקשויות, או הפלת הממשל. מוטיב הסכנה וכן עימותים אלימים הם אלמנטים עלילתיים תכופים. בשעה שסיפורי מסתורין מגיעים לשיאם בפתירת התעלומה, במותחנים נקודת השיא היא כאשר הגיבור מביס לבסוף את אויבו ובכך מציל את חייו או את חיי אחרים. במותחנים השאובים מסגנונות פילם נואר וטרגדיה, הגיבור מת במהלך הסיפור.
קיימות מספר הבחנות המבדילות את המותחנים מתת הסוגות האחרים כהרפתקאות, ריגול, מלחמה וכיוצא בזה. ראשית, מדובר בגישתם כלפי הנושא העלילתי ולא בעיסוק הבלעדי בו. הרבה מותחנים עוסקים במרגלים ובמעשי ריגול, אך לא כל סיפורי הריגול הם מותחנים. כך למשל, נובלות הריגול של ג'ון לה קארה דוחות את מוסכמות המותחן. שנית, מותחנים מצטלבים עם תת-סוגות אחרים שבדרך כלל לא קיים בהם אלמנט המתח: הסופר אליסטר מקלין הוא בין המוכרים שבסופרי המותחנים, אולם במרבית ספריו הוא מתעסק במלחמה שבין אדם לטבע.
תת-סוגות

סוגת המותחן יכולה לכלול את תת-הסוגות המפורטים להלן, שכוללות בעצמן אלמנטים מסוגות אחרות:
מותחן ריגול. אלמנט שכיח: סוכן ממשלתי שנשלח לעצור גורמים עוינים/טרוריסטים מביצוע משימתם. 
דוגמאות עיקריות: "מרוסיה באהבה", וסדרות כ"משימה בלתי אפשרית", "מקגייוור", "ניקיטה", "זהות בדויה", "24".
מותחן פעולה. אלמנטים שכיחים: מרוץ כנגד השעון, אלימות מוקצנת, וגיבור ראשי. בסרטים אלה קיימים אלמנטים מסוגת המסתורין והפשע, אך אלה מפנים את מקומם לפעולה. 
דוגמה עיקרית: סרטי "ג'יימס בונד".
מותחן קונספירציה. אלמנט שכיח: קיומה של קבוצה יריבה שרק הגיבור המרכזי יודע את מניעיהם האמיתיים.
 דוגמאות עיקריות: "JFK תיק פתוח", "שלושת ימי הקונדור", "תאוריית הקשר".
מותחן פשע. אלמנטים שכיחים: שימוש נכבד במתח לביצוע פשעים, התמקדות בפושעים מאשר באנשי החוק, הדגשת פעולה על חשבון מניעים פסיכולוגיים. 
דוגמאות עיקריות: "שבעה חטאים", "כלבי אשמורת", "ספרות זולה", הסדרה "המגן".
מותחן דרמה. אלמנטים שכיחים: קצב עלילה איטי, התפתחות הדמויות, טוויסטים עלילתיים. 
דוגמאות עיקריות: "אמן האשליות", "יוקרה", הסדרה "נמלטים".
מותחן אסונות. אלמנט שכיח: התמודדות הגורם האנושי עם אסונות טבע ואסונות מסוגים שונים. 
דוגמאות עיקריות: "דוקטור סטריינג'לאב", "טיטניק", "הסינדרום הסיני", "טוויסטר".
מותחן אקולוגי. אלמנט שכיח: ניסיון הגיבור למנוע אסון אקולוגי או ביולוגי. 
דוגמאות עיקריות: "התפרצות", "על קרקע בוערת", "וולקנו".
מותחן רומנטי / מותחן ארוטי. דוגמאות עיקריות: "אינסטינקט בסיסי", "חיזור גורלי".
מותחן אימה. אלמנט שכיח: שימוש בגורם ההפחדה. 
דוגמאות עיקריות: סרטי "המסור", סרטי "יום שישי ה-13", סרטי "פסיכו".
מותחן משפטי. אלמנט שכיח: פתירת סכסוכים או מצבים בדיוני בית משפט. 
דוגמאות: הסרטים המבוססים על ספריו של ג'ון גרישם ("תיק שקנאי", "עת להרוג", "משחק המושבעים", "הפירמה"); הסדרה "חוק וסדר", "סנגור במבחן".
מותחן רפואי. אלמנט שכיח: פתירת משבר רפואי בידי הגיבור/הצוות הרפואי 
דוגמאות עיקריות: הסדרות "האוס", "ER", "האנטומיה של גריי".
מותחן פוליטי. אלמנט שכיח: שימור/שבירת האיזון הפוליטי והמדיני הנוכחי. 
דוגמאות עיקריות: "השליח ממנצ'וריה", "נשיא על הכוונת", "שבעה ימים במאי" והסדרה "הבית הלבן".
מותחן פסיכולוגי. אלמנט שכיח: שימוש בגורם הפסיכולוגי והנפשי לערעור מצב הגיבור, לעיתים גם שילוב אלמנטים של סרטי אימה. 
דוגמאות עיקריות: "זרים ברכבת", "ברבור שחור", "החוש השישי", "הכישרון של מר ריפלי", הסדרה "דקסטר".
מותחן על טבעי. אלמנט שכיח: שימוש הנבל המרכזי בכוח על טבעי, שילוב סוגת האימה בעלילת הסיפור. 
דוגמאות עיקריות: "בלתי שביר", הסדרות "תיקים באפלה", "באפי ציידת הערפדים", "האזור המת", "על טבעי".
מותחן טכנולוגי. אלמנט שכיח: שימוש בטכנולוגיה, לרוב צבאית, למטרות זדון. 
דוגמה עיקרית: "המרדף אחר אוקטובר האדום" של טום קלנסי.
ראו גם

ספרות בלשית - מתח (ז'אנר)
סיפורת אימה - אימה (סוגה)
קליף האנגר (Cliffhanger / Cliff-Hanger)
1712 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1711   1710  1709 |  דגל צרפת | 1712  בצרפת |  »»»  1713   1714   1715 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1712 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1712
שנת 1712 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 725 שנות לאום.
מנהיגים

לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
אירועים חשובים

24 ביולי – התרחש קרב דניין.
נולדו

28 בפברואר – לואי ז'וזף דה מונקאלם, מצביא ומפקד הכוחות הצרפתיים בצפון אמריקה ("צרפת החדשה") בזמן מלחמת שבע השנים (נפטר ב-1759)
12 בדצמבר – קרל אלכסנדר, נסיך לורן, נסיך וגנרל-פלדמרשל אוסטרי ששימש כמפקד הצבאות האוסטריים בתחילת מלחמת שבע השנים וכמושל ארצות השפלה האוסטריות (נפטר ב-1780)
נפטרו

12 בפברואר – מריה אדליידה, נסיכת סבויה, בתו של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה ואמו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת (נולדה ב-1685)
18 בפברואר – לואי, דוכס בורגונדיה, דופן צרפת (נולד ב-1682)
11 ביוני – לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, מפקד בצבא צרפת במלחמת תשע השנים ובמלחמת הירושה הספרדית, מרשל צרפת והדוכס השלישי מוונדום (נולד ב-1654)
13 ביולי – אייזק דה פורתאו, מוסקטר מגסקוניה בצרפת של המאה ה-17 (נולד ב-1617)
14 בספטמבר – ג'ובאני דומניקו קאסיני, אסטרונום איטלקי (נולד ב-1625)
קרב דניין
1709 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1708   1707  1706 |  דגל צרפת | 1709  בצרפת |  »»»  1710   1711   1712 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1709 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1709
שנת 1709 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 722 שנות לאום.
הנהגה

לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
אירועים

11 בספטמבר – קרב מאלפלאקט
נולדו

צ'ארלס דה ברוסס, סופר (נפטר בשנת 1777)
נפטרו

פסקל קולאס, מלחין (נולד בשנת 1649)
תיירי רוינרט, נזיר (נולד בשנת 1657)
לואי דה-ורג'וס, פוליטיקאי ודיפלומט (נולד בשנת 1629)
תומאס קורנלי, מחזאי (נולד בשנת 1625)
רוג'ר דה פיילס, צייר, חוקר, מבקר אמנות ודיפלומט (נולד בשנת 1635)
השיטה המדעית

השיטה המדעית היא שם כולל לטכניקות המשמשות במדע לחקר תופעות, צבירת ידע חדש או תיקון ושילוב של ידע קודם. הטכניקות, המאפשרות להכריע בין רעיונות, השערות ותפיסות שונות, כוללות הן אמצעים ושיטות מדידה והן כלים מחשבתיים של היקש לוגי. אחד הכלים החשובים ביותר בשיטה המדעית היא המתמטיקה, המאפשרת תיאור כמותי ומדויק של הנתונים והתצפיות, אנליזה של הנתונים (data) וגזירה של מסקנות ותחזיות כמותיות.
השיטה המדעית עברה התפתחות רבה במרוצת ההיסטוריה, וחלק מקפיצות הדרך הגדולות במדע נחשבות כנקודות מפתח בגיבושה של השיטה המדעית. כיוון שהיא עוברת התפתחות מתמדת, אין עליה הסכמה כוללת, באותו אופן שאין הסכמה כוללת לגבי מהו מדע. כך למשל, לדעת חלק מהעוסקים במדעי הטבע, חלק מהמחקרים בתחומים כדוגמת פסיכולוגיה וסוציולוגיה לוקים במתודולוגיה שלהם, משום שהשיטות המדעיות שבהן משתמשים ענפים אלו אינן ריגורוזיות מספיק. באותו אופן הוויכוח סביב ענפים הנחשבים כפסבדו-מדע, כגון הומאופתיה, עוסק לרוב בשאלה עד כמה מבוססים ענפים אלו על השיטה המדעית.
למרות הבדלים בפרוצדורות המחקריות בין תחומי המחקר השונים, קיימים מספר מאפיינים משותפים המייחדים את החקר המדעי ממתודולוגיות ידע אחרות. חוקרים מדעיים מנסים למצוא מודלים שיסבירו תופעות טבע על פי עקרון תערו של אוקאם: כלומר למצוא את המודל הפשוט ביותר המסביר את התופעות הנצפות. תאוריות אלו נבנות על בסיס לוגי ומתמטי, והדרך להכריע בין תאוריות שונות היא על ידי תכנון ניסויים לבחינתן. ניסויים גם נעשים בתחומים שבהם אין תאוריה, על מנת לצבור ידע שיאפשר בנייתם של הסברים ותאוריות. הדרישה הבסיסית מניסויים היא הדירות (reproducibility). בין המאפיינים המשותפים לתחומי המחקר השונים נמנית הדעה הנחרצת בדבר נחיצות האובייקטיביות בתהליך, כדי לצמצם פירוש מוטה של התוצאות. דרישה בסיסית אחרת היא תיעוד, ארכוב ושיתוף כל המידע ומתודולוגיית המחקר, כדי שיעברו ביקורת עמיתים בידי מדענים אחרים. כך מתאפשר למדענים לאמת את התוצאות על ידי ניסיון לחזור על הניסוי. הליך זה מאפשר קבלת אמת מידה סטטיסטית לאמינות המידע.
מודל בסיסי לשיטה המדעית המודרנית הוא:
השתמש בדמיון שלך – שקול את הבעיה ונסה להבינה. חפש הסברים קודמים; אם הבעיה חדשה לך, ואז
העלה השערה – כאשר דבר אינו ידוע, נסה לנסח את ההסבר, ולהסבירו לאדם אחר, או להעלותו על הכתב.
נסח תחזית על סמך ההסבר. אם 2 נכון, הצהר תוצאה של ההסבר.
בחן וחפש את היפוכה של התוצאה על מנת להפריך את 2. זוהי שגיאה לוגית לחפש את 3 כהוכחה ישירה ל-2. שגיאה זו מכונה אישור הסוגר.
התפתחות השיטה המדעית

השיטה המדעית, התפתחה במקביל להתפתחות המדע.
התפתחות השיטה המדעית > העת העתיקה – המדע הפרה־ניסויי

את ניצניו של המדע המודרני ניתן למצוא בתרבויות עתיקות רבות – מסמכים ממצרים העתיקה, כמו פפירוסים עתיקים, מתארים שיטות אבחון רפואי, ותרבויות קדומות רבות (כגון השומרים והבבלים) היו בעלות ידע רב באסטרונומיה. התפתחויות מדעיות היו קשורות הן לצרכים ממשיים, והן לצרכים דתיים ומיסטיים. לדוגמה, תרבויות רבות צפו בגרמי השמים כדי ליצור את לוחות השנה שלהן, שנשאו חשיבות ממשית בחקלאות לצד חשיבות טקסית בדת וחשיבות מיסטית באסטרולוגיה. בתרבויות הקדומות לא התקיימה ההבחנה בין מדע לבין אמונה ומיסטיקה, ותופעות הטבע הוסברו באמצעות מיתוסים ואגדות.
התפתחות השיטה המדעית > יוון העתיקה: התפתחות השיטה האקסיומטית

בראשית המאה ה-3 לפנה"ס יצא לאור באלכסנדריה הספר "יסודות" בן 13 הכרכים של אוקלידס. בספר הזה הונח הבסיס לשיטה האקסיומטית שפותחה ביוון העתיקה, ותהווה מכאן ואילך את הבסיס של המתמטיקה. על פי שיטה זו כל הידע המתמטי מבוסס על הוכחות, בשיטה של דדוקציה, שבה כל משפט מתמטי (theorem) מוכח על בסיס משפטים שכבר הוכחו, וכל המשפטים כולם נסמכים על סט מצומצם ככל האפשר של משפטי יסוד, הקרויים ״אקסיומות״. אף שמאז התקופה העתיקה המתמטיקה התפתחה רבות ונוספו אליה תחומים רבים, עקרונותיה הבסיסיים לא השתנו מאז ימי אוקלידס.
הפילוסוף אפלטון האמין שהמתמטיקה מתארת את "עולם האידאות", שעליו מבוסס עולמנו הפיזי. תפיסה זאת, הנקראת פלאטוניזם, ספגה ביקורת בכתביו של אריסטו. בראשית המאה ה-19, עם גילוין של גאומטריות לא אוקלידיות, איבדה הגאומטריה האוקלידית את מעמדה כגאומטריה הנכונה היחידה של העולם. עם זאת, עד היום מתמטיקאים רבים מחזיקים בתפיסה של אפלטון בנוגע למתמטיקה[דרוש מקור].
התפתחות השיטה המדעית > ימי הביניים: ראשית הגישה הניסויית

את ראשית האמפיריציזם – הגישה שהובילה לביסוס המדע על תצפיות וניסויים – נהוג לייחס למאה ה-17, תקופת המהפכה הקופרניקאית, אך את שורשיו ניתן למצוא כבר בעבודותיהם של מדענים מוסלמים בימי הביניים. מדענים אלו השתמשו בניסוי וכימות כדי להבחין בין תאוריות מדעיות מתחרות. דוגמה טובה לכך היא ניסוי האופטיקה בספר האופטיקה (1021) של אבן אל-היית'ם. אל היית'ם ניסה לבדוק את הסברה, שהאור נע בקווים ישרים.
על עבודה זו הוא כותב:
כיצד עובר האור דרך גופים שקופים? האור עובר דרך גופים שקופים בקווים ישרים בלבד. ...הסברנו זאת באריכות בספר האופטיקה שלנו. אך הרשו לנו להזכיר כעת דבר מה כדי להוכיח זאת באופן משכנע: העובדה שהאור עובר בקווים ישרים נצפית בקלות באורות החודרים לחדרים חשוכים דרך חורים. ...האור הנכנס נראה בבירור באבק הממלא את החדר
הדרך שבה הדגים אל היית'ם את נכונות הסברה הייתה הצגת מקל ישר, או חוט מתוח, לאורך קרן האור, וכך להראות כי האור נע בקו ישר. החידוש המרכזי בעבודה זאת הוא בהקדשת הזמן והמאמץ על מנת לבדוק בצורה ניסויית עובדה שנראתה כמובנת וברורה מאליה. גישה זו, המטילה ספק בכל טענה שלא אוששה בניסוי, נמצאת בבסיס השיטה המדעית. על אופן זה של החיפוש אחר האמת הוא כותב:
מחפשים את האמת למען האמת עצמה. אלה העוסקים בחיפוש אחר כל דבר למען עצמו אינם מתעניינים בדברים אחרים. מציאת האמת קשה, והדרך אליה דרך חתחתים...
הבישוף רוברט גרוסטסט, שפעל באנגליה בראשית המאה ה-13, היה ככל הנראה הראשון במערב שביצע ניסויים מבוקרים מתוך מטרה להוכיח או להפריך טענות המנוסחות באופן מדויק ומתמטי. הוא כתב על שיטת ה"הפרדה והרכבה", כלומר הסקת חוק טבע כללי מתוך תצפיות פרטניות, וגזירה של ניסויים פרטניים כדי לבחון את החוק הכללי. על אף שלא תמיד ביצע בעצמו את אשר הטיף לו, הרי שהציג למערב פרשנות קוהרנטית ראשונה של השיטה המדעית.
התפתחות השיטה המדעית > גישתו של בייקון

במאה ה-16 טען פרנסיס בייקון שעל מנת לחקור דברים יש לערוך ניסויים, לצפות בתוצאותיהם, ולבסוף לנתח את הממצאים ולהסיק מהם מסקנות. במקרים בהם אי אפשר לעשות ניסויים, ניתן בכל זאת לעסוק בתצפיות. לדוגמה, באסטרונומיה לא ניתן להגיע לכוכבים שנמצאים מעבר להישג ידינו, אך ניתן לערוך תצפיות ולהתבסס עליהן כדי להגיע למסקנות. כמו כן, ניתן להקיש מתהליכים המתרחשים על פני כדור הארץ על תהליכים המתרחשים בפלנטות אחרות.
התפתחות השיטה המדעית > המהפכה הקופרניקאית והמהפכה המדעית

במאה ה-16 הציג ניקולאוס קופרניקוס מודל מהפכני למערכת השמש, שלפיו כדור הארץ ושאר כוכבי הלכת מקיפים את השמש, ולא כפי שסברו עד אז, שכל גרמי השמיים מקיפים את הארץ. מודל זה, בשילוב התיקון של יוהאנס קפלר (שמצא שכוכבי הלכת נעים סביב השמש במסלול אליפטי ולא מעגלי), נתן הסבר פשוט יותר ומדויק יותר לתצפיות על תנועת הכוכבים. גלילאו גליליי הושם במעצר בעקבות תמיכתו במודל ההליוצנטרי של קופרניקוס, מכיוון שהוא סתר את עמדת הכנסייה, ואולם דור אחד מאוחר יותר התקבל המודל על דעת כלל הקהילה המדעית, וסימן שלב חשוב בהתפתחות המדע: ביסוס המדע על ניסוי ותצפיות, במקום על תפיסות לוגיות או מיסטיות שהיו מקובלות עד אז.
התפתחות השיטה המדעית > המתמטיזציה של המדע

אבן דרך במהפכה המדעית הייתה הנהגת המתמטיקה כשפת המדע, וככלי רב עוצמה לתיאור הנתונים והתצפיות, לניסוח חוקי הטבע ולאנליזה של המידע כדי להגיע למסקנות ולחיזויים. את השורשים לכך ניתן למצוא כבר אצל גליליי, אך מי שהפך את המתמטיזציה של המדע מאידיאל למעשה היה המתמטיקאי והפיזיקאי סר אייזק ניוטון בעבודתו "העקרונות המתמטיים של פילוסופיית הטבע", שייסדה את הפיזיקה הקלאסית והדגימה כיצד באמצעות מספר מצומצם של חוקי טבע וחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי ניתן להסביר בדיוק רב את תנועת כוכבי הלכת סביב השמש. חיבור זה המחיש את כוחה הרב של המתמטיקה ואת תפקידה ככלי הכרחי לחקירה המדעית.
אמת ואמונה

אמונה לא חייבת להיות אמת, והאמת יכולה להיות בלתי-תיאמן. הדעות הקדומות שלנו משפיעות על התצפיות שלנו ועל האופן בו אנו מפרשים אותן. ספרו של ג'וזף נידהם, "מדע וציוויליזציה בסין", מציג את תמונת "הסוס המעופף" כדוגמה להבחנה שגויה המבוססת על אמונה: בציור, רגלי הסוס מוצגת כפרושות לפנים ולאחור, בעוד רצף תמונות הזואופרקסיסקופ של אדוארד מויברידג' מראות מציאות אחרת. לפיהן, כפי שניתן לראות משמאל, ברגע בו אף רגל אינה נוגעת בקרקע, כל הרגליים מקובצות יחדיו, ולא פרושות. נקודה זו מדגימה היטב את אזהרתו של פלק, לפיה אנו רואים מה שאנו מצפים לראות, עד שנקבל הוכחה שתסתור זאת. יישום חוזר ונשנה של השיטה המדעית יכול לסייע בזיהוי שגיאות בדעות קדומות אלו. לקהילה מדעית, שחבריה מחזיקים בדעות קדומות מגוונות, יתרון בהיבט זה על פני כל יחיד.
עיקרי השיטה המדעית

כאמור לעיל, נטען שהשיטה המדעית כמושג אינה קיימת, ואין מחלוקת על כך שהשיטה המדעית התפתחה לאורך השנים ומוסיפה להתפתח, וכן על כך שהשיטה המדעית שונה בענפים שונים של המדע. הפסקה הזאת באה לתאר את עיקר תפיסת השיטה המדעית עליה קיימת הסכמה רחבה בקהילה המדעית ובקרב פילוסופים של המדע.
המערך הבא של אלמנטים מתודולוגיים וארגון הפרוצדורות מאפיינים יותר את מדעי הטבע ופסיכולוגיה ניסויית, ופחות את מדעי החברה. במדעי החברה השיטות המתמטיות והסטטיסטיות של אימות ובחינת השערות עשויות להיות פחות נוקשות. בכל זאת, מחזור ההשערה, אימות וניסוח השערות חדשות ידמה למחזור המתואר בהמשך.
כל מרכיב בשיטה המדעית נתון לביקורת עמיתים כדי למנוע שגיאות וזיופים. פעולות אלה אינן כל עבודתם של המדענים, וישימות בעיקר למדעים הניסיוניים (כמו כימיה ופיזיקה). המרכיבים הללו נלמדים לעיתים במערכת החינוך.
השיטה המדעית אינה מתכון ותו לא; היא דורשת אינטליגנציה, דמיון ויצירתיות. השיטה גם מתקדמת ומשתנה ללא הרף, ומפתחת מודלים ושיטות יעילים, מדויקים ומקיפים יותר. לדוגמה, כאשר פיתח איינשטיין את תורת היחסות הפרטית ואת תורת היחסות הכללית, הן לא סתרו או הפריכו את "פרינציפיה" של ניוטון. למעשה, אם מתעלמים ממצבים של גדלים גדולים או קטנים במיוחד, או מהירות גבוהה במיוחד – תופעות שאותן ניוטון לא ראה, משוואות ניוטון נותרות על כנן. התאוריות של איינשטיין מרחיבות ומשכללות את התאוריות של ניוטון, ותצפיות המגדילות את ביטחוננו בהן גם מגדילות את ביטחוננו במשוואות המקורבות של ניוטון.
ניתן לסדר את השלבים הרשומים מעלה באופן הבא, כדרך פעולה:
הגדירו את השאלה
אספו מידע ומשאבים (ערכו תצפיות)
העלו השערה
ערכו ניסוי ואספו נתונים
נתחו את הנתונים
פרשו את הנתונים והסיקו מסקנות, המשמשות כנקודת התחלה להשערה חדשה
פרסמו תוצאות
בחנו מחדש (שלב המבוצע בדרך כלל על ידי מדענים אחרים)
המעגל האיטרטיבי בניסוח זה הוא בין שלב 3 עד 6, ובחזרה ל-3.
אף שדרך הפעולה לעיל מתארת שיטת השערה/בדיקה טיפוסית, מספר פילוסופים, היסטוריונים וסוציולוגים של המדע (הבולט שבהם – פול פייראבנד) טוענים כי לתיאורים מסוג זה של השיטה המדעית קשר קלוש לדרך שבה המדע פועל במציאות.
המודל ה"מבצעי" משלב את רעיונות ה"תעשייתיים" של עיבוד, הגדרה אופרטיבית, ואיכות היישום (Utility):
פרויקט "אבני הבסיס של המדע", מטעם כתב העת Science, בחר מספר מאמרים מדעיים מכתב העת, והאיר בהם הארות, לביאור היישום של השיטה המדעית בכל חלק של המאמר. כאן ניתן לקרוא דוגמה לכך, במאמר תחת הכותרת: Microbial Genes in the Human Genome: Lateral Transfer or Gene Loss?.