stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליפיצה (סז'נה)
היסטוריה

מאז המאה ה-14 ועד ל-1947, ליפיצה הייתה משויכת מוניציפלית לרשות המקומית של טריאסטה, איטליה. כאשר קרל השני, ארכידוכס אוסטריה החליט לייסד חוות הרבעה חדשה במאה ה-16, סוסים מגזע ספרדי נחשבו לזן המשובח ביותר. קרל השני החליט בשנת 1578 לפתח גזע סוסים חדש במעון הקיץ הנטוש של הבישוף של טריאסטה. אזור הגידול נבחר מכיוון שרמת הקראסט דמתה בנופה ובאקלימה לאזור אנדלוסיה שבספרד. ב-1581 נרכשו 24 סוסות ו-6 סוס הרבעה.
תחת שלטונו של הקיסר יוזף הראשון (1711 - 1705) נבנו בניינים חדשים בליפיצה, וביניהם אורווה לסוסים וקפלה. באותה תקופה נסללו דרכים וניטעו יערות.
ב-1802 ספגה החווה רעידת אדמה, נפגעו בה בניינים, וסוסים הדרים בה נהרגו. בעקבות הסכם השלום של שונברון ב-1809, סופחו לצרפת העיר טריאסטה ואזור קרניולה, צעד שאילץ את הקיסר להסיג עדר של 289 סוסים מליפיצה לפצקו שליד מזה-הגייש בהונגריה. הסוסים הגיעו לפצקו ב-27 ביוני 1809 ונשארו שם עד 1815.
מכרה פחם פעל ממזרח ליישוב משנת 1778 עד 1817. כריית פחם המשיכה במקום שוב בשנת 1857 ובמועדים מאוחרים יותר, אך נחשבה לא כלכלית ולכן הופסקה.
משנת 1991, עם הכרזת העצמאות של סלובניה, הכפר משתייך למדינה זו.
חוות הסוסים בליפיצה

בליפיצה נוצר גזע הסוסים ליפיצן. גזע סוסים זה פותח בימיה של המלכה מריה תרזה שבעלה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, התעניין בגידול סוסים.
בתקופה שבין 1797 ל-1815 חוותה החווה קשיים רבים. ב-22 במרץ 1797 נאלץ עדר של למעלה משלוש מאות סוסים לברוח בפעם הראשונה מהצבא של נפוליאון, שחדר דרך האזור הוונציאני לעבר קרניולה ושטיירסקה. העדר הועבר לסקשפהרוואר שבהונגריה. לאחר חתימת הסכם קמפו פורמיו ב-17 באוקטובר 1797 הוחזר העדר בשלום לליפיצה.
המלכה אליזבת ביקרה בחווה באוקטובר 2008. היה זה ביקורה הראשון בסלובניה. המלכה אליזבת קיבלה במתנה סוס ליפיצני, כמתנה מן העם הסלובני. הסוס הושאר בחווה לאור בקשה שיישאר בה ויטופל בשמה. החווה כוללת כעת גם מלון, כמו גם את מוזיאון ליפיקום המוקדש להיבטים שונים של הרבעה וגזע הליפיצן. בחווה מתקיימים כיום סיורים מודרכים ומופעי ראווה.
הערות שוליים

↑  LIPICA STUD, באתר thinkslovenia
↑  White stallion presented to Queen באתר BBC,‏ 22 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge597256 
סוסים בחוות הסוסים בליפיצה
אקטיביזם

ערך זה עוסק במונח במדעי החברה. אם התכוונתם למונח במדעי המחשב, ראו .
פעילי זכויות אדם במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות במהלך צעדה של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח ב-1963
אַקְטִיבִיזְם (מאנגלית: Activism; בעברית: פְּעִילָנוּת) מורכב ממאמצים לקידום, עיכוב או הכוונה של שינויים ומצבים חברתיים, פוליטיים, כלכליים או סביבתיים על ידי נקיטת עמדה ופעולה פומבית. אקטיביזם היא פעולה של יחידים המתארגנים יחד על מנת להביא לשינוי מהותי בחברה. הוא יכול להתבטא על ידי פעולות יומיומיות המשקפות אמונה בעמדה מסוימת, או על ידי מספר פעולות קיצוניות בודדות.
יש מגוון סוגים של אקטיביזם, כגון אקטיביזם דרך קמפיין פוליטי, חרם צרכנים, שביתת עבודה, שביתת רעב, הפגנה ומחאה.
כדי לעודד אקטיביזם ומעורבות לשינוי חברתי, יש צורך הן בכוחות הפועלים מחוץ לממסד ומאתגרים אותו כגון: ניירות עמדה, הפגנות, חשיפת אי סדרים ועוד, והן בכוחות הפועלים מתוך הממסד ומשתמשים בתשתיות הקיימות לקידום ערכים אלה.
סוגי האקטיביזם

אקטיביזם שמרני - משויך לקבוצות שמרניות המבקשות לשמור על כוחן או מעמדן וזאת על ידי נקיטת פעולות ישירות. למשל הקו קלוקס קלאן האמריקאי. קבוצות מסוג זה שואפות לשמר את ערכי העבר, ומתנגדות לקדמה. דוגמה לקבוצה כזו יכולה להיות האמיש.
אקטיביזם פרוגרסיבי - מנוגד לאקטיביזם השמרני ומופעל על ידי קבוצות היוזמות שינויים בצורה מואצת באופן התואם את תפישת עולמן. שינויים אלו מופנים כלפי חברה מסוימת, על ידי חינוך לערכים מסוימים והקמת צורות חברתיות והתאגדויות אלטרנטיביות (אקטיביזם קונסטרוקטיבי) או באלימות (דוגמת מהפכת אוקטובר).
הפעילות האקטיביסטית נעה על הציר שבין דרישה לשינוי מ"למעלה" לבין רצון לשנות מ"למטה". שינוי מלמעלה מתמקד בניסיון לאזן את מערכת הכוח והשליטה המונעת מצבירת כוח וממניעים אינטרסנטים. רוב ההתארגנויות האקטיביסטיות שעוסקות בפוליטיקה עוסקות בניסיון זה תוך יצירת מרחב ציבורי שמאפשר דיון ואינטראקציה בסוגיות אלו. שינוי מלמטה הוא אסטרטגיה של פעולה שנועדה למנוע מעשים שנויים במחלוקת וליצור תנאים רצויים לשגשוג חברתי. הוא מושג על ידי פעולות ישירות כמו שביתות, התבצרות במקום העבודה, חסימת דרכי גישה ועוד. צורה אחרת של שינוי מלמטה היא פעולות שמטרתן שינוי האופן בו פועלת וחושבת החברה.
ראו גם

אקטיביזם שיפוטי
אקטיביזם תקשורתי
הערות שוליים

↑  פְּעִילָנוּת, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph195477
פוקר F27

מדינות שהפעילו את המטוס:
בכחול בהיר - מפעילים אזרחיים
באדום - מפעילים צבאיים
בכחול כהה - מפעילים אזרחיים וצבאיים
המטוס בשירות פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס
פוקר F27‏ (Fokker F27 Friendship) הוא מטוס נוסעים מתוצרת יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר. המטוס מצויד בשני מנועי מדחף טורבו-פרופ.

המטוס טס לראשונה ב-24 בנובמבר 1955, והוא יוצר עד ראשית שנות השמונים.
פיתוח

פוקר החלה לפתח את המטוס בשנת 1950 במטרה להתחרות במטוס המוצלח באותה התקופה דאגלס DC-3. אב הטיפוס טס בנובמבר 1955, ונכנס לשירות בנובמבר 1958 בחברת התעופה אייר לינגוס.
בשנת 1956 החלה יצרנית המטוסים האמריקאית "Fairchild Aircraft", לבנות את המטוס ברישיון פוקר בארצות הברית. בשנת 1958 אף פיתחה גרסה למטוס משלה שכונתה Fairchild Hiller FH-227.
גרסאות

F27-100 גרסת הייצור הראשונה, במטוס 44 מושבים.
F27-200 לדגם זה מנוע משופר יותר.
F27-300 Combiplane שימש גם כמטוס מטען.
F27-300M Troopship גרסה צבאית עבור חיל האוויר המלכותי ההולנדי.
F27-400 למטוס זה דלת מיוחדת למטענים.
F27-400M גרסה צבאית עבור הצבא האמריקאי.
F27-500 דגם משופר ולו מנועים חזקים יותר, טס לראשונה בנובמבר 1967.
F27-500m גרסה צבאית.
F27-500F שיפור של דגם "500" עבור הצבא האוסטרלי.
F27-600 ו-F27-700 גרסאות למטענים גדולים.
F27 200-MAR ו-F27 Maritime Enforcer מטוסי סיור ימי.
FH-227 גרסה שיוצרה על ידי Fairchild בארצות הברית.
מפעילים צבאיים

| --- | --- |
 אלג'יריה חיל האוויר של אלג'יריה  אנגולה חיל האוויר של אנגולה  ארגנטינה חיל האוויר הארגנטינאי  אוסטרליה הצי המלכותי האוסטרלי  בוליביה חיל האוויר של בוליביה  מיאנמר חיל האוויר של מיאנמר  צ'אד צבא צ'אד  פינלנד חיל האוויר הפיני  גאנה חיל האוויר של גאנה  גואטמלה חיל האוויר של גואטמלה  איסלנד משמר החופים האיסלנדי  הודו משמר החופים ההודי  אינדונזיה חיל האוויר האינדונזי:  איראן חיל האוויר האיראני / צבא איראן  הולנד חיל האוויר ההולנדי  ניו זילנד חיל האוויר של ניו זילנד  ניגריה חיל האוויר הניגרי  פקיסטן חיל האוויר הפקיסטני / הצי הפקיסטני  הפיליפינים חיל האוויר הפיליפיני / הצי הפיליפיני  סנגל חיל האוויר של סנגל  ספרד חיל האוויר הספרדי  סודאן חיל האוויר של סודאן  תאילנד הצי התאילנדי  ארצות הברית חיל הצנחנים של ארצות הברית  אורוגוואי חיל האוויר של אורוגוואי   חיל האוויר של ביאפרה
תאונות ותקריות עיקריות

ב-7 במאי 1964 התרסקה בקליפורניה טיסה 773 של פאסיפיק איירליינס, בעקבות נוסע מתאבד שירה בטייסים. כל 44 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-10 ביוני 1960 התרסקה במאקאי (קווינסלנד) טיסה 538 של טראנס אוסטרליה איירליינס, 25 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו.
ב-8 בדצמבר 1972 התרסקה במולטאן טיסה 631 של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 22 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו.
ב-15 בספטמבר 1978 התרסקה טיסה של חיל האוויר הפיליפיני, 15 ששהו במטוס ו-17 על הקרקע נהרגו.
ב-26 במאי 1980 התרסקה טיסה של חיל האוויר הניגרי שנשאה משלחת דיפלומטית בשל סופת רעמים, כל השלושים איש ששהו במטוס נהרגו.
ב-4 באוגוסט 1984 התרסקה סמוך לדאקה טיסה של בימאן בנגלדש איירליינס, 45 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו.
ב-8 בדצמבר 1987 התרסקה טיסה של הצי הפרואני, בהתרסקות נהרגו 43 רובם שחקני כדורגל.
ב-19 באוקטובר 1988 התרסקה טיסה של חברת התעופה ההודית Vayudoot סמוך לגוואהאטי (אסאם), 34 נהרגו.
ב-11 בנובמבר 2002 התרסקה טיסה של חברת התעופה הפיליפינית Laoag למפרץ מנילה, 20 איש נהרגו.
ב-20 בפברואר 2003 התרסקה במערב פקיסטן טיסה של חיל האוויר הפקיסטני, בהתרסקות נהרגו 17 בהם קצין בכיר בחיל.
ב-10 ביולי 2006 עלתה באש במהלך ההמראה ממולטאן טיסה 688 של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 41 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו.
ב-6 באפריל 2009 התרסקה בבאנדונג טיסה של חיל האוויר האינדונזי, 24 איש ששהו במטוס נהרגו.
סרטן הרחם

| --- | --- |

 תחום:  אונקולוגיה 
 מיקום אנטומי:  רחם 
 טיפול:  prostaglandin E2  הידרוקסיקרבמיד  17α-hydroxyprogesterone  אטופוסיד  dactinomycin  doxorubicin hydrochloride 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  258148 
 סיווגים
 ICD-11:  2C78 
 
רקמת רחם עם גידול סרטני
סרטן הרחם (באנגלית: Uterine Cancer) הוא הסרטן השכיח ביותר של מערכת הרבייה הנשית. המונח מתייחס לכל סוג של גידולים ממאירים ברקמת הרחם. סרטן צוואר הרחם, אשר מופיע בחלקו התחתון של הרחם, הוא הסוג הנפוץ ביותר בעולם והשני בשכיחותו בקרב נשים במדינות מתפתחות, אם כי שכיחותו נמצאת בירידה משמעותית מאז כניסתן של בדיקות לגילוי מוקדם. הסרטן השני בשכיחות ברקמת הרחם הוא סרטן רירית הרחם, אשר מופיע בקרום הרירי המרפד את פנים הרחם, והוא הרביעי בשכיחותו בקרב נשים ממדינות מפותחות. ישנם גם סוגים נוספים של גידולים סרטניים נדירים ברקמת הרחם.
גורמי סיכון

גורמי הסיכון משתנים בין סוגי הסרטן השונים של הרחם אך השמנת יתר, גיל מבוגר ונגיף הפפילומה האנושי (HPV) מעלים את הסיכון לכלל הסוגים..
תסמינים

בתחילה, אין לסוגי המחלות השונים של סרטן הרחם תסמינים אך דימום נרתיקי לא סדיר, כאבים או תחושת מלאות באגן עלולים להופיע עם הזמן.
אבחון

האבחון לשני הסוגים העיקריים של סרטן הרחם מתבצע על ידי בדיקות הדמיה. הבדיקה לאבחון סרטן רירית הרחם מתבצעת באמצעות מכשיר אולטרה סאונד, והבדיקה לאבחון סרטן צוואר הרחם באמצעות קולפוסקופ. אם הבדיקות מעלות חשד להימצאות של גידול, תשלח הנבדקת לעבור ביופסיה. את סרטן צוואר הרחם ניתן לאבחן גם באמצעות בדיקה שנקראת משטח צוואר הרחם, וגם בבדיקה זו במקרה של תוצאות מחשידות תשלח הנבדקת לביופסיה. בנוסף באבחון לסרטן רירית הרחם מבצעים גם בדיקות דם.
טיפול במחלה

אם המחלה מתגלה בשלב מוקדם ניתן לרפא אותה באמצעות ניתוח להסרת הגידול. כאשר המחלה מתגלה בשלב מתקדם והסרטן התפשט אל מעבר לרקמת הרחם, ידרשו טיפולים מתקדמים יותר הכוללים שילובים של כימותרפיה, הקרנות וניתוחים נוספים.
אפידמיולוגיה

בשנת 2012 היו בעולם 58,000 מקרי מוות מסרטן הרחם, לעומת 45,000 בשנת 1990.
סרטן הרחם הוא הסרטן הרביעי הכי נפוץ בקרב נשים בבריטניה (בערך 8,500 נשים אובחנו כחולות במחלה ב-2011), והוא גורם המוות העשירי במספר מבין הסרטנים בקרב נשים (כ-2,000 מקרי מוות ב-2012).
אפידמיולוגיה > בישראל

מנתוני הרישום הלאומי לסרטן של משרד הבריאות עולה כי שכיחות סרטן צוואר הרחם בישראל (מתוקנן לגיל) לשנת 2010 היא 5 למאה אלף נשים (5.6 ו-2.3 ל-100,000 ביהודיות ובערביות, בהתאמה).
שכיחות המחלה בישראל נמוכה מהשכיחות המוערכת לשנת 2012 במרבית מדינות אירופה וארצות הברית -7.9, יוון 6.2, גרמניה 9.8 למאה אלף נשים, ודומים לאלו של קפריסין 5.2 ופינלנד 4.9 . השיעור הממוצע של התחלואה באירופה 13.4 למאה אלף.
שיעורי התמותה ממחלת סרטן צוואר הרחם בישראל לשנת 2010 (מתוקנן לגיל), על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והמרכז לבקרת מחלות של משרד הבריאות - 1.5 ו-0.9 ל-100,000 ביהודיות ובערביות, בהתאמה. הנתונים המקבילים לשנת 2011- 1.4 ביהודיות ו-1.0 בערביות, והם נמוכים משיעורי התמותה המוערכים לשנת 2012, במרבית מדינות אירופה וארצות הברית - 2.4, הולנד 2.1, צרפת 2.6, רוסיה 7.8, בריטניה 3 .2, וספרד 2.7 ל־100,000 נשים.
הערות שוליים

1 2  Jemal, A; Bray, F; Center, MM; Ferlay, J; Ward, E; Forman, D (2011). "Global cancer statistics". CA: A Cancer Journal for Clinicians. 61 (2): 69–90. doi:10.3322/caac.20107. PMID 21296855.
1 2 3  סרטן צוואר הרחם, באתר האגודה למלחמה בסרטן
↑  What is gestational trophoblastic disease? - Canadian Cancer Society, www.cancer.ca (באנגלית)
1 2 3  Hoffman, Barbara (2011). "Chapter 33. Endometrial Cancer". Williams gynecology (2nd ed.). New York: McGraw-Hill Medical. ISBN 978-0-07-171672-7.
1 2 3  Hoffman, Barbara L. (2011). "Chapter 30. Cervical Cancer". Williams gynecology (2nd ed.). New York: McGraw-Hill Medical. ISBN 978-0-07-171672-7.
1 2  סרטן (רירית) הרחם, באתר האגודה למלחמה בסרטן
↑  "WHO Disease and injury country estimates". World Health Organization. 2009. נבדק ב-11 נוב' 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rafael Lozano, Mohsen Naghavi, Kyle Foreman, Stephen Lim, Global and regional mortality from 235 causes of death for 20 age groups in 1990 and 2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010, The Lancet 380, 2012-12, עמ' 2095–2128 doi: 10.1016/S0140-6736(12)61728-0
↑  "Uterine cancer statistics". Cancer Research UK (באנגלית). 2015-05-14. נבדק ב-2018-12-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529640705171  LCCN: sh85141610  LNB: 000202062  NKC: ph257179 
Age-standardized מקרי מוות מסרטן הרחם ל-100,00 איש ב-2004 לפי מדינה.
  אין מידע
  מתחת 0.5
  0.5-1
  1-1.5
  1.5-2
  2-2.5
  2.5-3
  3-3.5
  3.5-4
  4-4.5
  4.5-5
  5-8
  מעל 8
שיש

ערך זה עוסק בסוג של סלע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שיש
גושי שיש בקרארה
סרקופג שיש באתונה
מצבת שיש בספריית קלסוס (אנ') באפסוס
עיטורי שיש במסגד הגדול של קירואן
גושי שיש בתערוכה
שיש הוא סלע משקע ימי קרבונטי, לרוב קלציט ודולומיט, שעבר התמרה והתגבשות מחדש כתוצאה מחום או מלחץ במעמקי כדור הארץ. מרקמו חלק ומבריק והוא ניתן לליטוש.
שיש לבן נוצר מהתמרת סלע גיר או דולומיט העני מאוד בסיליקה, ואילו עורקים צבעוניים וכתמים בו נוצרים מאילוח בחול, תחמוצות מתכת שונות, טין, צור ועוד שהיו בין שכבות הגיר המקוריות.
כאשר שיש חשוף למזג האוויר, גשם חומצי מגיב עם הסידן הפחמתי שבשיש ויוצר חומצה קרבונית הגורמת לבלייה של השיש, דבר הניכר בפסלים ומצבות שיש עתיקות שלא הוגנו ממזג האוויר.
חציבת שיש

שיש נחצב ממחצבות שיש בגושים גדולים במגוון טכניקות כגון קידוח ופיצוץ, חיתוך בסילון מים או החדרת טריזים לחריצים הנחצבים בסלע. מרבית השיש בעולם נחצב באיטליה, סין, ספרד והודו. התפוקה העולמית נאמדה בשנת 2019 ב-316 מיליון טונו, אם כי למעלה ממחצית מהתפוקה אובדת בפחת בתהליך הייצור.
מחצבת שיש בראג'סטאן
גושי שיש קטנים במחצבה באי אוויה
ציוד לחציבת שיש
שימוש

היוונים נהגו לפסל פסלים משיש שהובא מאיים שבים האגאי ומהר פנדליקון שנמצא בצפון מזרח לאתונה ששימש לעיצוב המקדש פרתנון שבאתונה. איכות השיש לפיסול תלויה בגודל הגבישים היוצרים את השיש. כך, ככל שהגבישים קטנים, השיש נחשב מתאים יותר לפיסול. מקורות לשיש נחצבו בבלגיה, שווייץ, אירלנד, ארצות הברית ובהודו.
אמני הפיסול הרבו להשתמש בשיש מאזור קרארה שבצפון מערב איטליה. גם הרומאים בתקופה העתיקה נהגו להשתמש בשיש זה. במאה ה-16 פיסל מיכלאנג'לו בואונרוטי בשיש זה.
אבן השיש בצורתה המעובדת משמשת בעיקר עבור משטחים לחדרי מטבח וחדרי רחצה, חיפויי קירות דקורטיביים, דלפקים ושולחנות בר ושימושים ביתיים נוספים.
בארצות הברית

על פי הגדרת התקן האמריקני שיש הוא סלע גבישי שנוצר מאחד משלושת המינרלים: קלציט, דולומיט או סרפנטין.
בישראל

בתעשייה בישראל, המונח "שיש" משמש לתיאור משטח סלע מלוטש מסוגי אבן שונים, כגון גרניט או גיר (למשל "שיש חברון"), אף שמשטחים אלו אינם עשויים משיש על פי ההגדרה הגאולוגית.
מחצבות חפציבה הייתה המחצבה היחידה בארץ ישראל לשיש אמיתי. המחצבה נסגרה עוד לפני קום המדינה.
בלשון המקרא נקרא השיש שֵׁשׁ ("וְעַמּוּדֵי שֵׁשׁ מִטּוֹת זָהָב וָכֶסֶף...").
הערות שוליים

↑  ASTM c 503
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550870805171  BNE: XX532315  BnF: cb11976514t (data)  GND: 4168954-9  LCCN: sh85080941  NDL: 00561217  NKC: ph524161
מנוע פלזמה

מנוע פלזמה ממרכז מחקר לואיס בקליבלנד, אוהיו בשנת 1961.
מנוע פלזמה במהלך מבחן טיסה.
חללית VASIMR
מנוע הנעת פלזמה הוא סוג של מנוע חשמלי רקטי היוצר דחף מפלזמה כמעט־נייטרלית. זאת בניגוד למנועי יונים, אשר מייצרים דחף על ידי חילוץ יון ממקור פלזמה והאצתו למהירויות גבוהות באמצעות רשתות של אנודות.
לרוב, מנועי פלזמה לא משתמשים ברשתות מתח גבוה או אנודות וקתודות כדי להאיץ את החלקיקים הטעונים בפלזמה, אלא משתמשים בזרמים ומתחים אשר נוצרים באופן פנימי בפלזמה. היונים אמנם יוצאים במהירויות נמוכות בגלל חוסר במאיץ בעל מתח גבוה, אך לסוג זה של מנועים יש מספר יתרונות. ראשית חוסר רשתות המתח הגבוה של האנודות מסיר אלמנט מגביל אפשרי כתוצאה משחיקת רשתות היון. שנית, פליטת הפלזמה היא "מעין נייטרלית", מה שאומר שיונים ואלקטרונים קיימים במספר שווה, דבר המאפשר רקומבינציה (שחלוף) של אלקטרון ביון בפליטה הגורמת לנטרול פלזמת הפליטה, המבטלת את הצורך בתותח אלקטרונים (קתודה חלולה). סוג זה של מדחף יוצר לעיתים קרובות פלזמה באמצעות תדרי רדיו של אנרגיית מיקרוגל, הנוצרים באמצעות אנטנה חיצונית. עובדה זו, בשילוב עם היעדר קתודה חלולה (הרגישה לכל מלבד לכמה גזים אצילים) מאפשרת את האפשרות המסקרנת של שימוש בסוג זה של מדחף במגוון עצום של חומרים יוצרי הנעה, מארגון, פחמן דו־חמצני, תערובות אוויר ועד שתן אסטרונאוטים.
מנועי פלזמה מתאימים למשימות מסע בחלל למרחקים ארוכים.
בשנים האחרונות, סוכנויות רבות פיתחו כמה צורות של מנועים המונעים בדלק פלזמה, וביניהן סוכנות החלל האירופית, סוכנות החלל האיראנית והאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, שפיתחו במשותף סוג מתקדם יותר של מנוע שתואר כמדחף שכבה כפול. עם זאת, סוג זה של מנוע פלזמה הוא רק אחד מני רבים.
סוגי מנועים > מנוע הליקון דו־שכבתי

מנוע הליקון דו-שכבתי משתמש בגלי רדיו כדי ליצור פלזמה ובזרבובית מגנטית כדי למקד ולהאיץ את הפלזמה.
מיני־מנוע הליקון מתאים במיוחד לתמרונים בחלל. הוא פועל על חנקן והמתקף הסגולי שלו גדול פי 10 בערך ממתקף סגולי של מנועים רקטיים.
סוגי מנועים > מדחפים מגנטו־פלזמיים דינמיים

מדחפים מגנטו־פלזמיים דינמיים (MPD) משתמשים בכוח לורנץ (כוח הנוצר כתוצאה מפעולת גומלין בין שדה מגנטי וזרם חשמלי) כדי ליצור דחף. המטען החשמלי זורם דרך הפלזמה בנוכחות שדה מגנטי גורם פלזמה להאיץ עקב הכוח המגנטי שנוצר.
סוגי מנועים > מדחפים מגנטו־פלזמיים דינמיים > מדחפי אפקט הול

מדחפי אפקט הול משלבים שדה מגנטי סטטי מקומי חזק הניצב לשדה החשמלי שנוצר בין האנודה במעלה הזרם וקתודה במורד הזרם הנקראת מנטרל, כדי ליצור "קתודה וירטואלית" (שטח של צפיפות אלקטרונים גבוהה) ביציאה של המכשיר. קתודה וירטואלית זו מושכת את היונים שנוצרו בתוך התמרון הקרוב יותר להאנודה. לבסוף אלומת היונים המואצת מנוטרלת על ידי חלק מהאלקטרונים הנפלטים על ידי מנטרל.
סוגי מנועים > מדחפי פלזמה השראותיים

מדחפי הפלזמה השראותיים משתמשים בכוח ponderomotive הפועל על כל פלזמה או חלקיק טעון הנימצא תחת השפעת אנרגיה אלקטרומגנטית חזקה כדי להאיץ את הפלזמה.
סוגי מנועים > סדרת SPT

ייצור סדרתי התחיל בברית המועצות בשנות ה־70. אחת הגרסאות המוקדמות, SPT-100 מיוצרת עכשיו ברישיון על ידי European Snecma Moteurs בשם PPS-1350. למנוע SPT-290 יש דחף של 1.5N, כוח של 5–30 קילוואט חשמל מתקף סגולי של 30 קילומטר לשנייה יעילות של 65% ומשקלו 23 קילוגרם.
סוגי מנועים > VASIMR

VASIMR, או רקטת מגנטו-פלזמה בעלת מתקף סגולי משתנה (Variable Specific Impulse Magnetoplasma Rocket), פועל באמצעות גלי רדיו המייננים דלק לפלזמה ושדה מגנטי המאיץ את הפלזמה מהחלק האחורי של מנוע הרקטה ליצרת דחף. חברת אסטרה רוקט, שבסיסה ביוסטון, טקסס בעזרת חברה מבוססת NS קנדה Nautel, מייצרת מדחפים בעלי כוח של 200 קילוואט המייננים דלק על ידי גלי רדיו. חלק מהרכיבים והניסויים של "יורה פלזמה" נבדקים במעבדה הממוקמת בליבריה, קוסטה ריקה. פרויקט זה הוא בראשות אסטרונאוט נאס"א לשעבר, ד"ר פרנקלין צ'אנג־דיאז. לאחרונה הברית האווירית קוסטה ריקה הודיעה על שיתוף הפעולה שלה עם פרויקט זה על ידי פיתוח מכשיר תמיכה חיצוני ל־VASIMR המותאם לצד החיצוני של תחנת החלל הבינלאומית, וזאת כחלק מהתוכנית לבדיקת VASIMR בחלל, מבחן זה צפוי להתנהל בשנת 2016. מנוע 200 מגוואט אמור להפחית את משך הטיסה מכדור הארץ לצדק ושבתאי משש שנים לארבע עשרה חודשים, ואת משך הטיסה למאדים מ-6 חודשים ל־39 ימים.
ראו גם

מנוע יונים
שיגור לחלל
שיטות הנעה של חללית
הערות שוליים

↑  "מנוע פלזמה עובר בדיקה ראשונית". חדשות BBC. (באנגלית) 14 דצמבר 2005.
↑  "פיתוח מנוע הליקון דו־שכבתי" (באנגלית)
↑  אליזבת א. תומסון (2009). "רקטות MIT שואפת לדחיפות זולות יותר בחלל". MIT. (באנגלית) 24 יולי 2012.
↑  MIT (2009) "מדענים מפתחים תמרון פלזמה חדש".. UPI. (באנגלית) 24 יולי 2012.(הקישור אינו פעיל, 19.10.2019)
↑  Zyga, ליסה (2009)., "רקטת פלזמה יכול לנסוע למאדים ב־39 ימים" PhysOrg
VASIMR
משפחת אמבראר E-Jet E2

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 סוג:  מטוס סילוני צר גוף
 ארץ ייצור:  ברזיל
 יצרן:  אמבראר
 טיסת בכורה:  23 במאי 2016
 צוות:  2 טייסים
 משתמש ראשי:  סקיווסט איירליינס
 דגמים:  E175-E2 | E190-E2 | E195-E2
 מחיר:  E175-E2: כ-46.8 מיליון דולר (2013) E190-E2: כ-53.6 מיליון דולר (2013) E195-E2: כ-60.4 מיליון דולר (2016)
משפחת אמבראר E-Jet E2 היא משפחה של שלושה מטוסים צרי-גוף בעלי טווח בינוני שפותחו על ידי חברת אמבראר הברזילאית, כדי להחליף את קודמיהם, משפחת אמבראר E-Jet. במשפחה שלוש גרסאות מטוסים בעלות אותו גוף המטוס באורכים שונים ובכנפיים שונות, שני מנועי פראט אנד וויטני PW1000G בשני גדלים,מערכת בקרת טיסה טוס על חוט, בעלי מערכות אלקטרוניות אוויריות ותאי אחסון חדשים הגדולים יותר ב-40%. החברה הודיעה כי כל מושב יצרוך בין 16% ל-24% פחות דלק ו-15% עד 25% הוזלה בעלויות האחזקה.
התוכנית הושקה בסלון האווירי בפריז ב-2013. בגרסה הראשונה, הטיסה הראשונה של ה-E190-E2 התרחשה ב-23 במאי 2016. המטוס צפוי להיכנס לשירות עם Widerøe ב-24 באפריל 2018.
גרסאות > E175-E2

ה-E175-E2 בעל סביבות ה-80 המושבים הוא המטוס הקטן ביותר מבין משפחת אמבראר E-Jet E2. המטוס יוארך בשורה אחת מה-E175, וכך יכיל עד 90 הנוסעים. המטוס הראשון היה אמור להיכנס לשירות ב-2020, אבל הכניסה לשירות נדחתה בשנה לשנת 2021.
גרסאות > E190-E2

החברה מצפה כי דגם זה יאושר עד אמצע פברואר 2018, כאשר יותר מ-80% אושר כבר בנובמבר 2017. חברת התעופה Widerøe מתכננת להציג את המטוס ב-24 באפריל 2018 בטיסה בין ברגן וטרומסה, נורווגיה.
ה-E190-E2 יהיה באותו גודל כמו ה-E190, עם 114 מושבים.
גרסאות > E195-E2

ה-E195-E2 מתחרה עם איירבוס A220-100. בפברואר 2016, הודיעה אמבראר כי החליטה להאריך את מוטות הכנפיים של ה-E195-E2 ב-1.4 מטר כדי ליצור כוח עילוי גדול יותר, יחד עם הגדלת משקל ההמראה המקסימלי בשתי טונות והרחבת טווח הטיסה בעד 830 ק"מ.
הגרסה הושקה ב-7 במרץ 2017 ואזול נתיבי אוויר ברזילאיים היה מפעילו הראשון. טיסתו הראשונה הייתה ב-29 במרץ 2017. אמבראר מתכננת להציג את האב טיפוס בסלון האווירי בפריז ביוני 2017, ולהכניס את המטוס לשירות במחצית הראשונה של 2019. המטוס יוגדל על ידי תוספת שלוש שורות מה-E195, והוא יוכל להכיל עד 144 מושבים.
גרסאות > הזמנות

| תאריך ההזמנה | מדינה | חברה | סוג מטוס> E175-E2 | סוג מטוס> E190-E2 | סוג מטוס> E195-E2 | הזמנות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 ביוני 2013 | ארצות הברית | סקייווסט איירליינס | 100 |  |  | 100 |
| 17 ביולי 2013 | ארצות הברית | ILFC |  | 25 | 25 | 50 |
| 19 ביולי 2014 | סין | Tianjin Airlines |  | 20 |  | 20 |
| 21 במאי 2015 | ברזיל | אזול |  |  | 30 | 30 |
| 15 ביוני 2015 | ארצות הברית | Aircastle |  | 15 | 10 | 25 |
| 11 ביולי 2016 | אינדונזיה | Kalstar Aviation |  | 5 |  | 5 |
| 16 ביולי 2016  או 17 באוגוסט 2017 | ישראל | ארקיע |  |  | 10 | 10 |
| 16 בינואר 2017 | נורווגיה | Widerøe |  | 3 |  | 3 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 100 | 68 | 75 | 243 |
מפרט

| גרסה | E175-E2 | E190-E2 | E195-E2 |
| --- | --- | --- | --- |
צוות טיסה: 2 טייסים
| קיבולת נוסעים (שתי מחלקות) | 80 | 97 | 120 |
| קיבולת נוסעים (מחלקה אחת) | 90 | 114 | 146 |
| אורך | 32.4 מ' | 36.2 מ' | 41.5 מ' |
| גובה | 9.98 מ' | 11 מ' | 10.9 מ' |
| מוטות כנפיים | 31 מ' | 33.7 מ' | 35.1 מ' |
| שטח כנפיים | 103 מ"ר |  |  |
| משקל המראה מקסימלי | 44,800 ק"ג | 56,200 ק"ג | 44,800 ק"ג |
| משקל נחיתה מקסימלי | 40,000 ק"ג | 48,730 ק"ג | 54,030 ק"ג |
| משקל מטען מקסימלי | 10,600 ק"ג | 13,080 ק"ג | 16,150 ק"ג |
| אורך ריצת המראה במשקל מקסימלי | 1,800 מ' (6,234 רגל) | 1,620 מ' (5,413 רגל) | 1,970 מ' (6,168 רגל) |
| אורך ריצת נחיתה במשקל מקסימלי | 1,300 מ' (4,265 רגל) | 1,315 מ' (4,314 רגל) | 1,400 מ' (4,593 רגל) |
מהירות מרבית: 870 קמ"ש (470 קשר, 0.82 מאך)
| טווח טיסה | 3,820 ק"מ | 5,200 ק"מ | 4,800 ק"מ |
רום טיסה מקסימלי: 41,000 רגל
| מנועים | 2× Pratt & Whitney PW1715G | 2× Pratt & Whitney PW1919G/21G/22G/23G | 2× Pratt & Whitney PW1919G/21G/22G/23G |
| קוטר המניפה | 142 ס"מ | 185 ס"מ | 185 ס"מ |
| דחף | 67 קילו-ניוטון (15,000 ליבראות דחף) כל מנוע  | 85 - 102 קילו-ניוטון (19,000 - 23,000 ליבראות דחף) כל מנוע  | 85 - 102 קילו-ניוטון (19,000 - 23,000 ליבראות דחף) כל מנוע  |
הערות שוליים

↑  Embraer march 2016 book Slideshare
E195-E2, שנקרא "Profit Hunter"
אמברר E195-E2 ה-"Profit hunter" (ציד הרווחים) בסלון האווירי בפריז, 2017 מלפנים
חללית לא-מאוישת

חללית לא־מאוישת (באנגלית: Unmanned spacecraft) היא חללית שאינה נושאת אנשים על סיפונה, ומשמשת לטיסות לא מאוישות.
לחללית לא־מאוישת יש שלוש רמות שונות של אוטונומיה (יכולת תפקוד עצמית):
שליטה מכדור הארץ בזמן אמת
אוטונומיה מוגדרת מראש
ניתוח מצב וקבלת החלטות על ידי בינה מלאכותית
סוגי החלליות הלא־מאוישות השכיחות ביותר הם: חלליות אספקה, גשושיות וחלליות הנושאת טלסקופים ולוויינים.