stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רהובות ביץ'

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  דלאוור דלאוור
 מחוז:  מחוז סאסקס
 תאריך ייסוד:  1873 
 שטח:  4.260054 קמ"ר
 גובה:  4.8 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,108 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  38°42′57″N 75°04′59″W﻿ / ﻿38.715833333333°N 75.083055555556°W﻿ / 38.715833333333; -75.083055555556 
 אזור זמן:  UTC-4
 https://www.cityofrehoboth.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רהובות ביץ'(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רהובות ביץ'(למפת דלאוור רגילה) דובר וילמינגטון ניוארק מידלטאון ניו ג'רזי פנסילבניה מרילנד האוקיינוס האטלנטי  נהר דלאוור רהובות ביץ'(למפת דלאוור מוגדלת) דובר וילמינגטון ניוארק מידלטאון ניו ג'רזי פנסילבניה מרילנד האוקיינוס האטלנטי  נהר דלאוור רהובות ביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רהובות ביץ' (באנגלית: Rehoboth Beach) היא עיירה במחוז סאסקס (אנ'), מדינת דלאוור על חוף האוקיינוס האטלנטי.
העיירה משמשת יעד פופולרי לחופשה, במיוחד לאנשים אמידים מוושינגטון די.סי. ופילדלפיה ויש בתי קיץ רבים, כולל אחד בבעלות נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
בית החוף של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן והגברת הראשונה ג'יל ביידן ברחובות ביץ'.
אטימולוגיה

מקור השם אינו ידוע בוודאות. ייתכן שמייסדי העיירה הדתיים התכוונו לקרוא לה בשם תנ"כי. המילה "רחובות" מופיעה שלוש פעמים בתנ"ך כשם מקום רחב ידיים: באר שחפר יצחק בארץ גרר (ספר בראשית, פרק כ"ו, פסוק כ"ב), עיירה בארץ אדום (ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק ל"ז) ואחת מערי אשור (ספר בראשית, פרק י', פסוק י"א). אם כי, המפרץ הסמוך נקרא רחובות ביי (אנ'), לפחות מאה שנים לפני הקמת העיירה.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

באתר הארכאולוגי וילגוס (אנ'), שהוצף, נמצאו סימנים מעידים להתיישבות פרהיסטורי.
עד שהגיעו האירופים הראשונים לאזור במאה ה-17, קו החוף היה מאוכלס בשבטי אינדיאנים.
לחץ מצד מתיישבים אנגלים והולנדים גרם להכחדת חלק מהאינדיאנים, חלקם נדדו לאזורים אחרים ורק מיעוטם נשארו באזור.
ב-1664 כבש את האזור הדוכס מיורק, אחיו הצעיר של המלך צ'ארלס השני והוא הפך לחלק מהמושבות של אמריקה האנגלית ומאוחר יותר הבריטית במחוז הקולוניאלי של פנסילבניה. מאוחר יותר, הדוכס העניק אחזקות לבעלי קרקעות שונים שהחזיקו מעמד עד המאה ה-19.
היסטוריה > המאה ה-19

העיירה נוסדה בשנת 1873 כ- "Rehoboth "Beach Camp Meeting Association על ידי אגודה של הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית של ווילמינגטון, דלאוור, כאתר נופש למפגשים. האגודה התפרקה בשנת 1881, ובשנת 1891הוקמה במקום "קייפ הנלופן סיטי" ("Cape Henlopen City"). בשנת 1893 שונה שם העיירה לשמה הנוכחי.
ב-1878 הגיעה לעיירה מסילת רכבת שאפשרה למבקרים להגיע מכל רחבי האזור, לנפוש בחוף הים.
היסטוריה > המאה ה-20

ב-1925 נסלל כביש מהיר מג'ורג'טאון (דלאוור) (אנ') מזרחה לכיוון רחובות ביץ' ובכך היא חוברה למרילנד ולוושינגטון הבירה.
בין השנים 1942 ל-1943 שימש נמל התעופה ברחובות ביץ' כבסיס אווירי ל"סיירת חופים" שסייעה בפעילות נגד צוללות של חיל הים הנאצי, במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי, במלחמת העולם השנייה. נמל התעופה נסגר בשנת 1987 ובמקומו הוקמה שכונת מגורים ובמקום מוצב שלט הנצחה.
העיירה מגדירה את עצמה לעיתים קרובות כ"בירת הקיץ של האומה" מכיוון שהיא יעד תכוף לחופשת קיץ עבור תושבי וושינגטון הבירה, והדינות הסמוכות: מרילנד, וירג'יניה ופנסילבניה. מלבד החופים והאטרקציות של העיירה, התושבים והמבקרים פטורים ממס קניה וחנויות אאוטלט מושכות קונים רבים.
רחובות ביץ' ידועה בין היתר גם כאחד ממקומות המגורים והנופש הפופולריים, הידידותיים ללהט"ב. והם מיוצגים במנהל העירוני.
גאוגרפיה

על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיירה שטח כולל של 1.6 מילים רבועים (4.1 קילומטרים רבועים), מתוכם 1.2 מילים רבועים (3.1 קילומטרים רבועים) הוא יבשתי ו 0.5 מילים רבועים (1.3 קילומטרים רבועים), המהווים כ-28.48% מהשטח, הוא מים.
אקלים

הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם ברחובות ביץ' הייתה ב-21 ביוני 1997, 39 מעלות צלזיוס. ואילו במהלך חודשי החורף, הטמפרטורה עלולה לרדת עד 24- מעלות (נרשם פעם אחת, ב-17 בינואר 1982.
דמוגרפיה

להלן טבלה עם נתוני התפתחות האוכלוסייה לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
אוכלוסייה לאורך השנים
| שנה | אוכלוסייה | %± |
| 1900 | 198 | — |
| 1910 | 327 | 65.20% |
| 1920 | 389 | 19.00% |
| 1930 | 795 | 104.40% |
| 1940 | 1,247 | 56.90% |
| 1950 | 1,794 | 43.90% |
| 1960 | 1,507 | −16.0% |
| 1970 | 1,495 | −0.8% |
| 1980 | 1,730 | 15.70% |
| 1990 | 1,234 | −28.7% |
| 2000 | 1,495 | 21.20% |
| 2010 | 1,327 | −11.2% |
| 2020 | 1,108 | −16.5% |
לפי הערכת הלשכה האמריקאית, בשנת 2021 התגוררו בעיירה 1,392 תושבים.
עם זאת, יש להזכיר שבמהלך עונת התיירות, אוכלוסיית העיירה מגיעה לכדי כ-25,000 איש ואלפים נוספים מתגוררים באזורים הסמוכים לה.
מנהל עירוני

העיירה מנוהלת על ידי ראש עיירה ומנהל עיירה. נכון לשנת 2020, ראש העיירה הוא סטן מילס ומנהל העיירה הוא טיילור טדר.  ישנן מספר מחלקות, מועצות עירוניות, ועדות וועדות המפקחות על התפקודים היומיומיים של מנהלת העיירה. חלק מהפקידים הללו נבחרים ואחרים ממונים.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  delawareonline ¦ The News Journal ¦ Rehoboth Beach: Riding the changing tides, web.archive.org, ‏2006-01-27
↑  City of Rehoboth, About Rehoboth Beach, City of Rehoboth (באנגלית)
↑  "State of Delaware – Delaware Public Archives – Sussex County Markers". archives.delaware.gov. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Rehoboth Beach History - Riding an "Iron Horse" to the Nation's Summer Capital, Cape Gazette
↑  "About Rehoboth Beach". City of Rehoboth Beach. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Blazich, Frank A. Jr. (2020). "An honorable place in American air power": Civil Air Patrol coastal patrol operations, 1942-1943 (PDF). Air University Press. pp. 109–112. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  MacArthur, Ron (3 במרץ 2017). "Air war waged from Rehoboth Beach airport". Cape Gazette. נבדק ב-17 ספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rehoboth Beach, Delaware Directory & Map". Tanger Outlets. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Jacobs, Faye (2020). "A Wild Part of Our Gay History Is Gone". Letters From CAMP Rehoboth. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Rehoboth Beach, Fagabond (באנגלית אמריקאית)
↑  Wurman, Richard Saul (2007). Access Washington, D.C., Tenth Edition. HarperCollins. p. 223. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Rehoboth Beach, Delaware Population 2024, worldpopulationreview.com
↑  Intellicast | Weather Underground, www.wunderground.com
1 2  "U.S. Census website". United States Census Bureau. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  Murray, Molly (20 באוגוסט 2001). "Rehoboth Beach: Riding the changing tides". Wilmington, Delaware: The News Journal delawareonline. אורכב מ-המקור ב-27 בינואר 2006. נבדק ב-17 ספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Office of the Mayor". City of Rehoboth Beach. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  "City Manager's Office". City of Rehoboth Beach. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  "City Boards / Commissions / Committees". City of Rehoboth Beach. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
↑  "Departments". City of Rehoboth Beach. נבדק ב-17 ספטמבר 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555184205171  BnF: cb153047546 (data)  GND: 10360939-8  LCCN: n81102555  MusicBrainz: bdebc36f-9138-4397-a3df-bf8d206204c4  NARA: 10040336  SUDOC: 219426945  VIAF: 262841935   WorldCat (עם VIAF): 262841935 
שלט על ההיסטוריה של רחובות ביץ'.
מריו באנוז'יץ'

מריו באנוז'יץ' (בקרואטית: Mario Banožić; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא פוליטיקאי קרואטי ממפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי. מכהן כשר ההגנה מאז 23 ביולי 2020. בעבר כיהן כשר לנכסי המדינה בין השנים 2019–2020.
ביוגרפיה

באנוז'יץ' נולד בווינקובצי ב-10 במרץ 1979. ב-2002 השלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אוסייק, וב-2008 השלים תואר שני. הוא החל בקריירה ציבורית, וב-2009 מונה לראש מחלקת התיירות במועצת מחוז ווקוברסקו-סריים. שנה לאחר מכן מונה לעוזר ראש המחלקה האדמיניסטרטיבית לפיתוח אזורי ושיתוף פעולה בינלאומי במחוז. ב-2013 השלים את הדוקטורט שלו בכלכלה. באותה שנה מונה לראש שירות המומחים לביקורת פנימית של מחוז ווקוברסקו-סריים. ב-2018 הצטרף למפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי והפך לאחד מחברי הוועד המרכזי של המפלגה. ב-22 ביולי 2019 הוא מונה לשר לנכסי המדינה בממשלתו הראשונה של אנדריי פלנקוביץ'. ב-23 ביולי 2020 הפך לשר ההגנה בממשלתו השנייה של פלנקוביץ'.
מצב מעבר

פרופיל האנרגיה של תגובה כימית כללית בה המגיבים הופכים לתוצרים בעברם דרך מצב מעבר גבוה אנרגטית
בתגובות כימיות, מצב מעבר הוא שלב במהלך התגובה בו האנרגיה של המולקולות המגיבות נמצאת במקסימום מקומי או מוחלט. כלומר, זהו מצב מעורר אנרגטית שאינו יציב, אשר ממנו יכולה אנרגיית המגיבים רק לקטון. בתגובות כימיות לרוב יעברו המגיבים דרך מצב מעבר כלשהו לפני קבלת תוצרי התגובה, למעט בתגובות מיוחדות (barrierless reactions). מצב המעבר לכן מהווה מחסום אנרגטי לביצוע התגובה, וכדי לעבור אותו יש להשקיע אנרגיית שפעול כלשהי.
מפגש של שתי מולקולות מגיבים יכולה להסתיים בהיווצרות תגובה, או שלא. התוצאה הסופית תלויה במשתנים כמו האנרגיה הקינטית היחסית והאנרגיה הפנימית של המולקולות.
היסטוריה

הרעיון של מצב מעבר שיחק תפקיד מרכזי במרכזן של מגוון תאוריות מדעיות – בתחום קינטיקה כימית - בחישובי קבועים וקצבי תגובות. תורת מצב המעבר (אנ'), הידועה גם בשם תורת הקומפלקס המשופעל, בראשיתה בוססה על ידי איירינג (אנ'), אוונס (אנ') ופולאני באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. התאוריה של מצב המעבר מציגה עקרונות של הכימיה הקינטית שממשיכים להיות רלוונטיים עד היום.
הסבר

באופן עקרוני, תגובה כימית בין שתי מולקולות מתרחשת כאשר שתי מולקולות מתנגשות (אנ'), אך אין הדבר אומר בהכרח שהתגובה תקרה. התוצאה, אם תהיה תגובה או לאו, תלויה אפוא בכמה משתנים, ביניהם גם האנרגיה הקינטית היחסית, הכיוון היחסי והאנרגיה הפנימית של המולקולות המתנגשות. מצב המעבר מתאר את נקודת המקסימום על תרשים האנרגיה-תגובה לפי קואורדינטת תגובה. בנקודת המקסימום הזו מתקיים קומפלקס אקטיבי (אנ'), בלתי יציב, שממנו התגובה יכולה להמשיך או לחזור אחורה. מכאן שתורת מצב המעבר חשובה על מנת להבין את מושג ההפיכה.
צפייה במצבי מעבר

בגלל העובדה שצורון מצב המעבר מהווה נקודת אוכף על משטחי פוטנציאל, הריכוז של צורונים אלו בכלי תגובה הוא זניח בכל נקודת זמן, כיוון שנקודת אוכף שכזו תמיד מחוברת ישירות למצב נמוך יותר באנרגיה שאליו צורון מצב המעבר ישאף להתפרק. צורוני המעבר מצליחים להחזיק לאורך זמן קצר מאד של פמטו שניות (אנ'), ולכן נדיר להצליח לזהות אותם בניסויים. על אף זאת, טכניקות מתקדמות של אנליזה ספקטרוסקופית ובאמצעות מכשור מתקדם כמו FIRS (Femtochemical IR spectroscopy) מסוגלות לזהות צורונים קרוב מאד למצב המעבר. עם זאת, הבחנה בין צורונים של מצב מעבר וצורוני ביניים ראקטיביים יכולה להיות מאד מאתגרת, כיוון שפעמים רבות הם נמצאים בנקודות קרובות על גבי משטח הפוטנציאל.
קביעת הגאומטריה של מצב המעבר

על מנת לקבוע את הגאומטריה של מצבי מעבר, ניתן לחפש נקודות אוכף מסדר ראשון על גבי משטחי פוטנציאל (אנ') של המגיבים. נקודת אוכף מסדר ראשון היא קריטית באינדקס אחד על משטח הפוטנציאל, כלומר היא מייצגת מינימום לכל הכיוונים פרט לאחד. התהליך למציאת הנקודה מפורט במאמר על גאומטריה-אופטימיזציה (אנ').
פוסטולט המונד-לפלר

פוסטולט המונד לפלר (אנ') מציע שמבנה מצב המעבר התלת־ממדי דומה יותר לאחד מצדדי הריאקציה (תוצרים או מגיבים) אשר לו אנתלפיה גבוהה יותר, כלומר קרוב יותר אנרגטית למצב המעבר. אם מצב המעבר דומה יותר לחומרי המוצא, נקרא מצב זה "מוקדם" בעוד שאם הוא יותר דומה לתוצרים יקרא "מאוחר". הפוסטולט בעצם מציע שעבור תגובה אקסותרמית מצב המעבר יהיה "מוקדם", בעוד שעבור תגובה אנדותרמית מצב המעבר יהיה "מאוחר".   כתוצאה מכך, פוסטולט המונד-לפלר צופה מצב מעבר מוקדם לתגובה אקסותרמית ומצב מעבר מאוחר לתגובה אנדותרמית. פוסטולט זה נכון לרוב, אך ישנם כמובן יוצאים מן מהכלל.
ראו גם

חומר ביניים
אנרגיית שפעול
הערות שוליים

↑  Qualitative Kinetics - Kinetics and Collision Theory (harpercollege.edu), 15.4.77
↑  Collision theory - Controlling the rate - Higher Chemistry Revision - BBC Bitesize https://www.bbc.co.uk/bitesize/guides/z2gccdm/revision/2
↑  [4.7 The Collision Model of Chemical Kinetics - Chemistry LibreTexts https://chem.libretexts.org/Courses/Mount_Royal_University/Chem_1202/Unit_4%3A_Chemical_Kinetics/4.7_The_Collision_Model_of_Chemical_Kinetics
↑  What is the Difference Between a Transition State and an Intermediate? — Organic Chemistry Tutor https://www.organicchemistrytutor.com/topic/what-is-the-difference-between-a-transition-state-and-an-intermediate/
↑  Exploring Potential Energy Surfaces with Saddle Point Searches SpringerLink https://link.springer.com/referenceworkentry/10.1007/978-3-319-44677-6_28
↑  Frank Jensen (1999). Introduction to Computational Chemistry. England: John Wiley and Sons Ltd
↑  Hammond Postulate - An Overview of Hammond’s Postulate along with FAQs (byjus.com) https://chem.libretexts.org/Ancillary_Materials/Reference/Organic_Chemistry_Glossary/Hammonds_Postulate
↑  Alon Grinberg Dana, Kevin B. Moore III, Ahren W. Jasper, and William H. Green The Journal of Physical Chemistry A 	 123 (22), 4679-4692, DOI: 10.1021/acs.jpca.9b02217
מריו בנדטי

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1920 פאסו דה לוס טורוס, אורוגוואי 
 פטירה:  17 במאי 2009 (בגיל 88) מונטווידאו, אורוגוואי 
 שם לידה:  Mario Orlando Hardy Hamlet Brenno Benedetti Farrugia 
 מדינה:  אורוגוואי 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של מונטווידאו 
 שם עט:  Damocles, Mario Benedetti 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה, מחזה, מסה 
 זרם ספרותי:  דור 45 
 יצירות בולטות:  The Truce 
 תקופת הפעילות:  1943–2009 (כ־66 שנים) 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ואיאדוליד (1997)  הפרס הבינלאומי ע"ש מננדס אי פלאיו (2005)  Morosoli Award  מסדר פרנסיסקו דה מירנדה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אליקנטה  honorary doctor of the University of Havana 
 
מריו בנדטי (בספרדית: ‏Mario Benedettiקובץ:Mario Benedetti.ogg‏Ⓘ‏; ‏14 בספטמבר 1920 – 17 במאי 2009) היה סופר ומשורר אורוגוואי.
ביוגרפיה

מריו בנדטי נולד בשנת 1920 בפאסו דה לוס טורוס, אורוגוואי. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו לגור במונטווידאו. לפני שפנה לעסוק בספרות עבד בנדטי בתור קצרן, קופאי, זבן, ספרן, עיתונאי, מתרגם, פקיד בחברה מסחרית ועובד ציבור. כך התוודע לקשת רחבה של אנשים ולמציאות החברתית העגמומית במולדתו, והיכרות מעמיקה זו מוצאת לה ביטוי נאמן ברבים מספריו. את דרכו הספרותית התחיל בנדטי במקביל לעבודתו כעיתונאי בשבועון "מַרְצָ'ה", שהיה אחד הפרסומים החשובים ביותר באורוגוואי בתחום הפוליטי והספרותי מאז היווסדו בשנת 1939 ועד סגירתו בהוראת השלטונות בשנת 1974. שיריו וסיפוריו הראשונים של בנדטי ראו אור כבר במחצית השנייה של שנות הארבעים, אבל יוצרם רכש את עיקר קוראיו הנאמנים רק בתחילת שנות השישים, עם פרסומם של הרומנים "ההפוגה" (1960) ו"תודה על האש" (1965). בשנת 1973, בעקבות ההפיכה הצבאית בארצו, גלה מארצו מסיבות פוליטיות ועד שובה של הדמוקרטיה לאורוגוואי חי כגולה, במשך כתריסר שנים, בעיקר בארגנטינה, בפרו, בקובה ובספרד. למן 1985 חילק בנדטי את חייו בין מדריד ומונטוידאו. בנדטי כתב מסות, סיפורים, שירה, מחזות, תסריטים, פזמונים, מאמרי ביקורת ספרותית ומאמרים עיתונאיים. הוא פרסם יותר מחמישים ספרים, ויצירתו תורגמה לעשרים ושלוש שפות. בעשרים שנות חייו האחרונות זכה בפרסים ולכיבודים רבים על כתיבתו, ועם מותו ב-17 במאי 2009 כתוצאה ממחלת הסרטן. הכריזה ממשלת אורוגוואי על יום אבל לאומי לזכרו. ספרו "ההפוגה" תורגם לעברית בידי רמי סערי וראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1996.
מריו ארפינו

| --- | --- |
מריו ארפינו
מריו ארפינו
 לידה:  20 ביולי 1937 (בן 87) טרוויזיו, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 מדינה:  איטליה 
 השתייכות:   חיל האוויר האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1956–2001 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל של צוות אוויר
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1 ביוני 1995)  קצין בכיר במסדר הצבאי של איטליה (30 במרץ 2001)  מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (27 בדצמבר 1984)  אביר במסדר הצבאי של איטליה (13 בספטמבר 1991)  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2 ביוני 1992)  מדליית כסף לכבוד תקופת שירות ארוכה בצבא איטליה  Maurician medal  בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
מריו ארפינו (באיטלקית: Mario Arpino‏; נולד ב-20 ביולי 1937) היה גנרל איטלקי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1999–2001.
ביוגרפיה

ארפינו נולד בטרוויזיו ב-20 ביולי 1937. ב-1956 הוא התגייס לחיל האוויר האיטלקי, וב-1960 קיבל רישיון של טייס קרבי. הוא שימש כמפקד הטייסת ה-551, וב-1973 מונה למפקד כנף קרב 71. ב-1974 החל לשרת במטה חיל האוויר ומילא תפקידים בכירים. ב-1977 הוא מונה למפקד הבריגדה האווירית ה-71. ב-1987 הוא הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה אווירית ומונה למפקד האקדמיה האווירית. באוקטובר 1990, הוא השתתף במלחמת המפרץ. ב-1991 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ביולי 1994 הוא מונה למפקד המרחב האווירי ה-1. ביוני 1995 הוא מונה למפקד חיל האוויר האיטלקי. ב-14 בפברואר 1999 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 2001.
לאחר שפרש מהצבא, ארפינו החל לעבוד בחברת התקשורת Vitrociset, ושימש כנשיא החברה עד 2012.
קרום רייזנר

| --- | --- |

חתך של איבר השבלול
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1054) 
 
קרום רייזנר, הקרום הווסיטיבולרי או הקיר הווסטיבולרי (באנגלית: Reissner's membrane) הוא רקמת תאים הנמצאת בתוך איבר השבלול שבאוזן הפנימית, החוצצת בין שני מדורים בתוכו: מעלת הפרוזדור למעלת האמצע. יחדיו עם קרום נוסף, הנקרא הקרום הבזילרי הוא מתווה את מעלת האמצע, חלל מובחן הנמצא בין מעלת הפרוזדור למעלת התוף. חלל זה מלא בנוזל הנקרא הלימפה הפנימית (endolympha (אנ')), אשר מאופיין בתכונות כימיות המאפשרות את התפקוד התקין של האיבר על שם קורטי השוכן במעלת האמצע. תפקידו העיקרי הוא להוות חוצץ בררני בין מעלת הפרוזדור למעלת האמצע, ובכך לאפשר רק לחלק מהחומרים לעבוד דיפוזיה בין שני המדורים. מבחינה היסטולוגית הקרום בנוי משתי שכבות של אפיתל שטוח המופרדות על ידי שכבה בסיסית (Basal lamina (אנ')).
הקרום קרוי על שם האנטומאי הגרמני ארנסט רייזנר (אנ') (1824–1878).
ראו גם

מערכת השמיעה
מחסום דם-מוח
הגנגליון הספירלי
רבקה גולדברג

אין תמונה חופשית
רבקה (ריטה) גולדברג היא ציירת ומשוררת ישראלית. נולדה בשנת 1950 בלונדון, אנגליה, ועלתה ארצה בשנת 1975. מאז מתגוררת בירושלים.
השכלתה

בעלת דוקטורט בביוכימיה (אוניברסיטת קיימברידג'). למדה ציור בקיימברידג’ וכן באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, בירושלים.
חברת האגודה לאומנות חזותית בישראל מאז 1999.
תערוכות ויצירות

תערוכות יחיד:
אוניברסיטת קיימברידג’ (1971)
גלריה אלון, ירושלים (1981)
“נפש נופי ירושלים”, גלריית שרה איינשטיין, ירושלים (1996)
“מראה ירושלים”, גלריית יקר, ירושלים (1997)
גלריה טובה אוסמן, תל אביב (2000)
“צבעי נחמה”, תיאטרון שרובר, ירושלים (2002)
"פני ירושלים" בית האמנים, ירושלים (2010)
תערוכות קבוצתיות:
תערוכה לכבוד 50 שנה לעצמאות מדינת ישראל (גלריית ז’רר בכר, 1998)
תמונות מקומיות” (מוזיאון ישראל, 2001)
תערוכה לכבוד יום ירושלים במתחם ממילא החדש (עיריית ירושלים, 2008)
תערוכות בבית האמנים
הגלריה הפתוחה (תירוש), יפו
גלריית יקר.
עבודותיה כלולות באוספים פרטיים בישראל ובעולם.
עובדת בכתיבה ועריכה אקדמאית ומחברת שירה אנגלית.
משפחתה

נשואה לסופר שלום פרידמן. אם לשתים וסבתא לשמונה נכדים, כולם מתגוררים בירושלים.
רוייגי

| --- | --- |

בית חולים ברוייגי
 מדינה:  בורונדי בורונדי
 מחוז:  מחוז רוייגי
 שפה רשמית:  קירונדי, צרפתית
 גובה:  1842 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  44,220 (2012)
 קואורדינטות:  3°29′0″S 30°15′0″E﻿ / ﻿3.48333°S 30.25000°E﻿ / -3.48333; 30.25000
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בורונדי מוגדלת) בוג'ומבורה גיטגה מויינגה בורורי נגוזי רואנדה טנזניה קונגו אגם טנגניקהרוייגי(למפת בורונדי רגילה) בוג'ומבורה גיטגה מויינגה בורורי נגוזי רואנדה טנזניה קונגו אגם טנגניקהרוייגי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רוייגי (Ruyigi) היא עיר בבורונדי ובירת מחוז רוייגי. העיר שוכנת בגובה של 1842 מטרים מעל פני הים ונכון לשנת 2012 אוכלוסייתה עומדת על 44,220 תושבים.
הערות שוליים

↑  "World Gazetteer".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565090805171  LCCN: n91064209  VIAF: 127978299   WorldCat (עם VIAF): 127978299 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רבקה ברגמן

אין תמונה חופשית
רבקה (בקי) ברגמן (13 ביולי 1919 - 3 ביולי 2015) הייתה מחלוצות תחום הסיעוד במדינת ישראל. כלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה

ברגמן נולדה ב-13 ביולי 1919 בקנדה כבת זקונים בין שבעה ילדים. משפחתה הייתה היהודייה היחידה בעיר מגוריה. בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל והחלה הכשרה בבית הספר הממשלתי הבריטי לאחיות מוסמכות שבירושלים. עקב רמת הלימודים הנמוכה לטעמה היא הועברה על ידי הוריה להסמכה בבית החולים "הדסה". בשנת 1941 סיימה את לימודיה ועל אף שהוזמנה לקבלת מלגה לקורס מיילדות, בחרה בשנת 1942 לצאת ולעבוד במחנות פליטים באזור תעלת סואץ, שבהם שוכנו פליטים מיוגוסלביה ומיוון.
עבודתה בבית החולים המרכזי נמשכה עד תום מלחמת העולם השנייה, עת יצאה לסייע במחנות הפליטים בגרמניה. כשנה וחצי עבדה באזור רגנסבורג, בטרם עברה למינכן ושימשה אחות ראשית מטעם הג'וינט. קשריה עם הצבא האמריקני הביאו להגברת הסיוע לניצולים ולפליטים. בשנת 1947 ליוותה קבוצה של שמונים ילד בדרכם מאירופה למשפחות מאמצות ולקרובי משפחה בקנדה. בסיום השליחות שבה לישראל וכעבור ימים ספורים התגייסה למאמצי מלחמת העצמאות. בתקופת המלחמה שימשה אחות ראשית בבית החולים הצבאי "זיו" משך כחצי שנה, ולאחר קום המדינה שימשה אחות ראשית בבית החולים "אסף הרופא".
בסיוע מלגה למדה ברגמן לימודי תואר ראשון ושני באוניברסיטת ניו יורק ועמדה בחובותיה במשך שתי שנות לימוד בלבד, עד 1952. בשובה מונתה לאחות הראשית של מוסדות מלב"ן ובהם פגשה את פרופ' שמעון ברגמן, ונישאה לו בשנת 1953. בשנת 1961 יצאו יחד ללימודים בארצות הברית. ברגמן למדה לימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ועסקה בחיפוש אחר מודל שיאפשר לאחיות מעשיות לעבוד בשיתוף פעולה עם אחיות מוסמכות. כעבור שנתיים, שבה לישראל והייתה ממונה על הסיעוד בבריאות הציבור במרכז "הדסה" בקריית יובל, ירושלים.
בשנת 1968 פתחה אוניברסיטת תל אביב את החוג לסיעוד, הראשון מסוגו בארץ, וברגמן הוזמנה לעמוד בראש צוות ההיגוי של תוכנית הלימודים. ברגמן עסקה בחקר הסיעוד ונותרה פעילה בסגל החוג, בדרגת פרופסור.
בשנת 1999 הוענק לברגמן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
לקריאה נוספת

חוה גולנדר, עמיאלה גלוברזון, "פרופ' רבקה (בקי) ברגמן: חלוצת הסיעוד הגריאטרי בישראל", גרונטולוגיה, כרך לו', מס' 1 (2009), עמ' 155-163.
הספד לרבקה ברגמן מאת פרופ' חוה גולדנר, האחות בישראל מס' 198, אוקטובר 2015, עמ' 43.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258516405171  LCCN: n87828391  VIAF: 58137705   WorldCat (עם VIAF): 58137705
רבקה גוילי-ברוידא

רבקה גוילי בגינת ביתה שברמת השרון, שנות ה-70 של המאה ה-20
רבקה גְּוִילי-ברוידא (23 באוגוסט 1910 – 14 בספטמבר 1999) הייתה מלחינה, פסנתרנית ומורה למוזיקה ישראלית. ידועה במיוחד בלחניה לשירי ידידתהּ לאה גולדברג, ובהם בפרט "פזמון ליקינתון" (1940).