stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקיאן

אוקיאן (ברוסית:Океан, אוקיינוס) הייתה סדרת לוויינים מסוג חישה מרחוק שפותחה בברית המועצות ושיגורים נמשכו כמיזם רוסי-אוקראיני. המערך פעל באופן רציף משנת 1983 ועד לסיום פעולה של הלוויין האחרון בסדרה.
הלוויינים פותחו ב"משרד התכנון יוז'ני" בראשות מיכאיל יאנגל. מטרת הלוויין הייתה לספק מידע לחיזוי מזג אוויר, בחירת נתיב אופטימלי לאוניות הצי הסוחר, בדיקת מצב האוקיינוסים ומידע בנושאים סמוכים.
הלוויינים הראשונים פותחו על בסיס לווייני צלינה שפותחו באותו משרד.
משקל הלוויין האחרון בסדרה הגיע ל-6,360 ק"ג מהם כ-1,520 ק"ג של ציוד מדעי. הלוויין תוכנן לעבודה במשך 3 שנים. פאנל סולארי בשטח 32 מ"ר סיפק 1,700 ו"ט.
הלוויינים הראשונים שוגרו לחלל תחת שם "קוסמוס". תחנות קרקע לקבלת הנתונים היו בקרבת מוסקבה ובצ'רניהיב.
לווייני ניסוי שוגרו בשנים 1979 ו-1980. הם שוגרו מקוסמודרום פלסצק על ידי משגר ציקלון 3 והיו במשקל של כ-1700–1990 ק"ג.
בעקבות הצלחת הניסויים החלו שיגורים של לוויינים מבצעיים של סדרה "Okean-OE". הם בוצעו בשנים 1983 ו-1984. בשנת 1986 החלו שיגורים של דגם "Okean-O1". החל משנת 1988 הם שוגרו בשם "Okean" וספירה החל מ-"1". סך הכול מדגם זו שוגרו 8 לוויינים מהם לוויין ששוגר בשנת 1995 בשם "Sich 1" ונחשב ללוויין האוקראיני הראשון.
הלוויין אחרון בסדרה שוגר בשנת 1999 בשם "Okean-O 1". הוא שוגר מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם זניט 3 שנבנה באוקראינה. הוא פעל כשנתיים.
בשנת 2004 באוקראינה פותח לוויין לאותה מטרה ששוגר בשם "Sich 1M". הוא לא היה חלק של המיזם.
הערות שוליים

↑  "«Океан-О» — миссия выполнена. Уникальный спутник на космической орбите" (ברוסית). נבדק ב-2023-09-21.
אוקטנט (קבוצת כוכבים)

| אוקטנט octans |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים אוקטנט
 סמליות:  אוקטנט
 עלייה ישרה:  22 שעות
 נטייה:  °‏90-
 שטח נראה:  291 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־50
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  ν באוקטנט
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  3.73
 מערכות כוכבים גובלות:  אינדיאני  זיקית  טווס  טוקאן  נחש מים קטן  ציפור גן עדן  הר השולחן
 הערות:  לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל
 נראית בין קוי הרוחב °‏0 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש אוקטובר
אוקטנט היא קבוצת כוכבים חיוורת שצוינה לראשונה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי ומייצגת אוקטנט (אנ') – כלי ניווט שקדם לסקסטנט והיה בנוי על קשת באורך של שמינית מעגל ומכאן שמו. הקבוצה ראויה לציון בזכות העובדה שהקוטב הדרומי השמיימי נמצא בגבולותיה, כך שניתן לראותה מחצי הכדור הדרומי בכל חודשי השנה (העלייה הישרה והחודש המועדף לצפייה (המצוינים משמאל) מתייחסים לשלושת הכוכבים הבהירים ביותר בקבוצה). כוכב ה-σ באוקטנט הוא הכוכב קרוב ביותר לקוטב הדרומי השמימי שנראה לעין הבלתי-מזוינת, אבל הוא עמום מכדי לשמש לצורכי ניווט ובדרך כלל משתמשים בקבוצת הצלב הדרומי כדי למצוא את הדרום.
משום שהקבוצה הוגדרה לראשונה רק במאה ה-18 והיא נמצאת סביב הקוטב השמיימי הדרומי, היא לא הייתה ידועה לתרבויות האירואסיאתיות ולתרבויות אגן הים התיכון, ולכן אין אגדות הנוגעות לה בתרבויות אלו.
כוכב הדרום

σ באוקטנט שנמצא כמעלת קשת מהקוטב הדרומי השמיימי הוא ענק צהוב במרחק של כ-270 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 5.4, כלומר ניתן לראותו בעין רק בתנאי צפייה מיטביים. במאה ה-19 היה הכוכב קרוב יותר ברבע מעלה לקוטב הדרומי וכיום בשל תנועת הנקיפה שלכדור הארץ הקוטב הדרומי השמיימי מתרחק ממנו לאזור ללא כוכבים הניתנים לצפייה בעין.
אופטרינגן

| --- | --- |
סמל אופטרינגןסמל אופטרינגן

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ארגאו ארגאו
 מחוז:  זופינגן
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  12.85 קמ"ר
 גובה:  419 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,791 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  1,000 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°19′N 7°55′E﻿ / ﻿47.317°N 7.917°E﻿ / 47.317; 7.917
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.oftringen.ch/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אופטרינגן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אופטרינגן(למפת קנטון ארגאו רגילה) אראו וטינגן ווהלן ריינפלדןאופטרינגן(למפת קנטון ארגאו מוגדלת) אראו וטינגן ווהלן ריינפלדןאופטרינגן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אופטרינגן (בגרמנית: Oftringen) היא עיר במחוז זופינגן שבקנטון ארגאו שבשווייץ.
היסטוריה

העדות הקדומה ביותר לנוכחות אנושית בסביבתה של אופטרינגן הם ממצאים פזורים שנתגלו מהתקופה המזוליתית. כמו כן נמצאו חווה מהתקופה הרומית בהצטלבות של שתי דרכים וכמה יישובים אלמאנים פזורים. העיר של היום מוזכרת לראשונה במקור משנת 924 בשם Ofteringa. הכפר היה תחת ריבונותם של רוזני פרובורג בימי הביניים עד 1299, אז הם הועברו לריבונותו של בית הבסבורג. לאחר הכיבוש של ארגאו על ידי הקנטון של ברן ב-1415, הייתה אופטרינגן חלק מארגבורג. עד 1798 היא הייתה חלק מקנטון ברן וככזאת היא עברה את הרפורמציה הפרוטסטנטית ב-1528. ב-1667 הוקמה בעיר חצר כנסייתית. ב-1663 הוקם בה בית הספר הראשון וב-1740 נוסף בית הספר השני. בית הספר המחוזי נבנה ב-1969 – 1970. עד 1920 הייתה אופטרינגן חלק מכנסיית הרובע של זולפינגן, אז היא הפכה לכנסיית רובע עצמאית. ב-1933 – 1934 נבנתה הכנסייה.
מאז הרחבתה של רשת הדרכים של קנטון ברן במאה ה-18 הייתה אופטרינגן למפגש הדרכים בין ברן לבין ציריך ובין בזל לבין לוצרן. בנוסף, מאז 1856 העיר נמצאת על קו הרכבת בין אולטן לבין לוצרן, למרות שהתחנה ממוקמת בארבורג. מסילת הרכבת בין אראו לבין זולפיגן נבנתה ב-1875 – 1877 על ידי חברת הרכבות הפדרלית. ב-1914 הוספה תחנת הרכבת בקונגולדיגן.
מרכז העיר הועבר לצומת הדרכים ברן-ציריך בזל-לוצרן כאשר כמה בתי עסק התפתחו תוך כדי ניצול של התרחבות היקף התנועה במקום. ב-1825 החל תהליך התיעוש עם הקמתו של מפעל נייר ולאחריו הוקמו מפעלי טקסטיל לאורך הנהר. במאה ה-20 נכנסו לאפטרינגן מפעלי התעשייה הכימית ותעשיית המתכות. ב-1920, כ-65% מהעובדים בעיר הועסקו במגזר התעשייתי. לאחר שב-1967 וב-1980 נבנה מחלף הכבישים A1 ו-A2, נבנו באופטרינגן כמה מכרזי קניות ועסקים ממגזר השירותים. מספר המשרות בעיר גדל מ-1,430 ב-1950, ל-3,233 ב-1990. בראשית המאה ה-21 היווה המגזר החקלאי כמקור ל-4% בלבד ממספר המשרות, בעוד שמגזר השירותים  תפס יותר מ-60%. בין השנים 1945 – 1970 גדלה האוכלוסייה בעיר באופן כה מהיר עד שבשנת השבעים הייתה אופטרינגן העיר המאוכלסת ביותר במחוז זופינגן.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה של אופטרינגן הוא 12.85 קמ"ר. מתוכו 35.6% משמשים למטרות חקלאיות, 33.9% הם שטחים מיוערים, 30.7% הם שטחים בנויים ו-0.1% הם  שטחים בלתי מעובדים. העיר שוכנת במחוז זופינגן, על גדתו המזרחית של נהר וויגר התחתון. היא כוללת את הכפר אופטרינגן המקורי וכמה כפרים קטנים ובתי חווה המפוזרים בסביבה. בקצה הצפוני של העיר שוכנות חורבותיה של טירת אלט-וורטבורג.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסייתה אופטרינגן 13,210 תושבים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  הערך אופטרינגן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554919405171  BnF: cb15114750p (data)  GND: 4390917-6  HDS: 001819  LCCN: n80099530  MusicBrainz: 74333344-bb5c-4898-a293-11779036cb7b  VIAF: 167830381   WorldCat (עם VIAF): 167830381
אופטר סטר רידר

| --- | --- |

Optare StarRider
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Optare (אנ')
 שנות ייצור:  1987–1994
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל אחריו:  Optare MetroRider (אנ')
 חברת אם:  Ashok Leyland (אנ')
 סיווג:  מיניבוס
 פלטפורמה:  מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz T2 811D"
 אורך:  7.00-8.00 מטר
 גובה:  2.90 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,972 סמ"ק המפיק 105 כ"ס (מנוע דיזל מתוצרת מרצדס בנץ)
 קשר:  מרצדס בנץ
אופטר סטר רידר (באנגלית: Optare StarRider) הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית האוטובוסים הבריטית Optare (אנ'), חברה בת של חברת ייצור הרכבים הכבדים ההודית Ashok Leyland (אנ'), אשר יוצר בין השנים 1987–1994 בבריטניה.
דגם "אופטר סטר רידר" נבנה על פי פלטפורמת מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz T2 811D", כולל מנוע הדיזל שהורכב בדגמי אופטר סטר רידר שהיה מתוצרת מרצדס בנץ.
"אופטר סיטי פאסר"

יוצרו 157 יחידות.
19-31 מושבים.
גוף הדגם נבנה ממסגרת פלדה עם סגסוגת אלומיניום.
מנוע מרצדס בנץ מדגמי "Mercedes-Benz T2" (אנ') מסוג "811 D", מדגמי מנוע "Mercedes-Benz OM 300 (klein)" (גר').
1 דלת כניסה באמצעות מדרגה.
123 יחידות מדגמי "אופטר סטר רידר" נרכשו על ידי "London Regional Transport" (אנ').
24 יחידות מדגמי "אופטר סטר רידר" נרכשו על ידי "Badgerline" (אנ') ותופעלו בעיר בריסטול.
דגם של "אופטר סטר רידר" השתתף בסדרת הטלוויזיה הבריטית "London's Burning" ששודרה בין השנים 1988–2002.
גלריית תמונות

"אופטר סטר רידר"
"אופטר סטר רידר"
"אופטר סטר רידר"
ראו גם

מיניבוס
אופטר סיטי פאסר
אופטר אולימפוס
הערות שוליים

↑  "אופטר סטר רידר" - פלטפורמה מרצדס archive.commercialmotor.com/search
↑  "אופטר סטר רידר" - תמונה flickr.com/photos/guy_arab
↑  "אופטר סטר רידר" - תמונות phototrans.eu/05,2447,0.html
↑  "אופטר סטר רידר" flickr.com/groups
↑  "אופטר סטר רידר" בסדרת הטלוויזיה הבריטית "London's Burning" imcdb.org
אדן בודור

אדן בודור (במקור קראוס, בהונגרית: Bodor Ödön; קאפובאר, 24 באוקטובר 1882 – בודפשט, 22 בינואר 1927) היה ספורטאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) בריצת שליחים 1600 מטר מעורבת (200 מטר, 200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר), אלוף אוסטריה (1902) בריצת מייל, 12 פעמים אלוף הונגריה בריצת 440 יארד (1908, 1909 ו-1911), בריצת 880 יארד (1906, 1909, 1910, 1911 ו-1912) ובריצת מייל (1905, 1906, 1908 ו-1910) ושיאן הונגריה בריצה (קבע 11 שיאים לאומיים). נוסף לכך, היה שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל, מאמן אתלטיקה ועיתונאי הונגרי-יהודי.
ביוגרפיה

הוא התחרה כספורטאי ב-MÚE (איגוד השחייה ההונגרי), ב-BPTTSE (איגוד הספורט הרשמי של הדואר והטלגרף בבודפשט) ולאחר מכן ב-PSE (איגוד הספורט של הדוורים).
בשנת 1903 היה בודור חבר בנבחרת הונגריה בכדורגל.
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה בודור במדליית ארד בריצת שליחים 1600 מטר מעורבת (200 מטר, 200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר) ביחד עם פאל שימון, פרידייש מזאי ויוז'ף נאג'י בתוצאה של 3:32.5 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.4 דקות) וגרמניה (3:32.4 דקות). הוא רץ את 800 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:55.4 דקות, 2 עשריות השנייה לאט ממדליית ארד טוהשתתף בשלב חצי הגמר בריצת 1500 מטר.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוא השתתף בריצת 800 מטר בשלב המקודמות סיים שלישי במקצה (רק שני הראשונים עלו לשלב הבא) ולא עלה לשלב חצי הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:29.4 דקות.
חיים אישיים

לאחר פרישתו עבד בודור כפקיד דואר, וכן היה כתב בפשטי נפלו וב"העיתון של פשט", ועוד עיתונים. נוסף לכך עבד כמאמן אתלטיקה. הוא נפטר כתוצאה מתאונה קשה במשטח הקרח של פארק העיר.
שיאים אישיים

ריצת 440 יארד: 52.2 שניות (1908)
ריצת 880 יארד: 2:01.8 דקות (1912)
ריצת מייל: 4:40.6 דקות (1910)
לקריאה נוספת

לאסלו הבש: ספר הזהב של הספורט ההונגרי - בודפשט, 1982 - ISBN 963-253-572-3
הלקסיקון החדש של רוואי.
אנדרה קאליך - לאסלו פאפ - זולטאן שוברט: המשחקים האולימפיים 1896–1976 - בודפשט, 1977 - ISBN 963-253-526-X
יוזף קרסטני: היסטוריה אולימפית קטנה - בודפשט, 1988 - ISBN 963-282-024-X
לאסלו קוטשי - ארוין נידרמן: ההיסטוריה של התנועה האולימפית ההונגרית והאוסטרית לפני 1918 - פרסום האקדמיה האולימפית ההונגרית, בודפשט, 1990 - (ללא ISBN)
אתר האתלטיקה ההונגרית - אלופי הונגריה באתלטיקה לגברים
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kapuvári izr. hitközség születési akv. 10/1882. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1251756328  VIAF: 7311164539795632240008   WorldCat (עם VIAF): 7311164539795632240008 
קברו של אדן בודור ורעייתו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
Yet to Come (The Most Beautiful Moment)

"Yet to Come (The Most Beautiful Moment)" הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. השיר יצא לאור ב-10 ביוני 2022, דרך ביג היט אנטרטיינטמנט וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט, בתור הסינגל המוביל מאלבום האוסף הראשון שלהם, Proof. זה הסינגל הראשון שלהם בקוריאנית מאז Life goes on.
רקע וקומפוזיציה

ב-6 במאי 2022, הלהקה הכריזה על השיר וחשפה את עטיפתו. שם השיר מתייחס לסדרה "The Most Beautiful Moment in Life", המכונה גם "עידן ה-HYYH". הסדרה כללה כמה סרטים קצרים, כמו גם קו עלילה שהושג באמצעות 20 קליפים מחוברים זה לזה. השיר הוכרז כאחד משלושת הרצועות החדשות באלבום האוסף Proof.
מבחינה לירית, הלהקה משקפת את הקריירה שלה בתשע השנים הקודמות ומצפה לעתיד. הרצועה מוצאת את חברי להקה שוקלים "את הכל, מהשבחים שהוענקו להם לאורך השנים, את מטרתם ועתידם". השיר תואר כ"רצועת היפ הופ אלטרנטיבית עם קצב בינוני המכוון את המנגינה קדימה".
וידאו קליפ

ב-8 ביוני 2022, BTS פרסמו טיזר של הקליפ. הטיזר מראה כל אחד מחברי הלהקה מפנה לאחד מהקליפים שלהם בעבר, הממוקם במדבר חולי. הקליפ בן 4 הדקות יצא לאור ב-10 ביוני 2022.
הקליפ קיבל מועמדות לפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-65.
וידאו קליפ > תקציר

הסרטון מתחיל בכך שג'ונגקוק עושה תנועת יד כהתייחסות לסרטון Hwa Yang Yeon Hwa On Stage: Prologue של הלהקה. לאחר מכן המצלמה מתקרבת דרך אצבעותיו וחושפת את שבעת חברי הלהקה יושבים במדבר שומם, באותו סדר כפי שהיה בקליפ "Just One Day" משנת 2014. ג'ין נראה במשאית שבה השתמש בעבר בקליפ של "Run", מול פסל המלאך מ"Blood Sweat & Tears". גם הפסנתר החום והישן מהסרטון של שוגה "First Love" מופיע. המכולות הכחולות שעבר בהן RM ב-"Run" נמצאות כעת מולו, וג'יי-הופ עומד על הדיונות לצד הרכבת מ-Spring Day. החלק הראשון מסתיים במקום בו BTS התחילו לפני תשע שנים, כשהחברים עומדים יחד מול האוטובוס. שש שנים לאחר ש-V כיסה את עיניו של ג'ין בידיו בקליפ של "Blood Sweat & Tears", ג'ין מסיר את ידיו כדי להציג בפני V את סמל ההתחלה של BTS - אוטובוס בית הספר הצהוב מהקליפ הראשון שלהם, "No More Dream". הם לובשים בגדים לבנים בוהקים המשלימים את המראה השמח שלהם במקום האיפור הכהה והכבד שלבשו תשע שנים לפני כן. השביעיה חוזרת לאוטובוס, יושבת באותה תצורה כמו ב"Spring Day", ומוכנה לצאת ליעד הבא, שעדיין לא הושג.
הערות שוליים

↑  BTS announce new single ‘Yet To Come (The Most Beautiful Moment)’, NME, ‏2022-05-06 (באנגלית בריטית)
↑  BTS announce new single "Yet to Come (The Most Beautiful Moment)", Consequence, ‏2022-05-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  BTS Announce New Single “Yet to Come (The Most Beautiful Moment)”, www.yahoo.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Jack Irvin May 06, 2022 03:55 Pm, BTS Announce Release Date for 'Yet to Come' Music Video from Upcoming Anthology Album Proof, PEOPLE.com (באנגלית)
↑  BTS’ new single ‘Yet To Come’ offers poignant reflection and an optimistic invitation into the future, NME, ‏2022-06-10 (באנגלית בריטית)
↑  Past Meets Present: BTS Makes a Full Circle with 'Yet To Come', My Site, ‏2022-06-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Watch: BTS Sings That The Most Beautiful Moment Is “Yet To Come” In Hopeful Comeback MV, Soompi, ‏1654834337 (באנגלית)
↑  Watch: BTS Drops MV Teaser For New Title Track “Yet To Come (The Most Beautiful Moment)”, Soompi, ‏1654614654 (באנגלית)
↑  Glenn Rowley, Glenn Rowley, BTS Take a Stroll Down Memory Lane in ‘Yet to Come (The Most Beautiful Moment)’ Teaser: Watch, Billboard, ‏2022-06-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Althea Legaspi, Althea Legaspi, BTS Share Stylish New Video Alongside Anthology LP 'Proof', Rolling Stone, ‏2022-06-10 (באנגלית אמריקאית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022:‏ "Butter" ‏– BTS | פרסי המוזיקה של iHeartRadio – הווידאו קליפ הטוב ביותר  2023: ‏"Yet To Come" –‏ BTS | הבא: |
אוטו והלר

| --- | --- |

גנרל אוטו והלר
 לידה:  12 ביולי 1894 בורגוודל, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  5 בפברואר 1987 (בגיל 92) בורגוודל, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1913–1945 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-1   מפקד הארמייה השמינית   מפקד קבוצת ארמיות דרום
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל אוטו והלר (בגרמנית: Otto Wöhler;‏ 12 ביולי 1894 – 5 בפברואר 1987) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

והלר נולד ב-12 ביולי 1894 בבורגוודל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-167 (אלזס העליונה ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה שבה נפצע כמה פעמים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר והלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל באותה שנה מונה לקצין אג"ם קבוצת הארמייה ה-5.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה והלר לקצין אג"ם הארמייה ה-14, והשתתף עימה במהלך המערכה בפולין. ב-18 בדצמבר 1939 מונה והלר לראש מטה הקורפוס ה-17, והשתתף עמו בשלב השני במערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוקטובר 1940 מונה והלר לראש מטה הארמייה ה-11, והשתתף עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מקבוצת ארמיות דרום. ב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 פרש מתפקידו, וב-1 באפריל 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאוגוסט 1943 השתתף עם הקורפוס שבפיקודו בקרב לדוגה השלישי, ועל פעולותיו בקרב קיבל ב-14 באוגוסט 1943 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באוגוסט 1943 מונה למפקד פלגת הארמייה קמפף, שהפכה שבוע לאחר מכן לארמייה השמינית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום, ולחם עימה במהלך קרבות הנסיגה מדרום אוקראינה לרומניה במהלך 1943–1944. באוקטובר 1944 השתתפו הכוחות שבפיקודו בקרב דברצן, במהלכו כותרו 3 קורפוסים ניידים סובייטים וספגו אבדות כבדות, ועל  כך קיבל ב-28 בנובמבר 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, אולם היטלר סירב להעלותו לדרגת גנרל-אוברסט, משום שלא היה תומך של המפלגה הנאצית. ב-28 בדצמבר 1944 מונה והלר למפקד קבוצת ארמיות דרום, והנס קרייזינג החליף אותו בפיקוד על הארמייה השמינית. והלר פיקד על קבוצת הארמיות במהלך בלחימה במערב הונגריה עד ה-6 באפריל 1945. בסוף המלחמה נפל והלר בשבי בעלות הברית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשפט והלר במשפטי נירנברג על פשעי מלחמה, וב-27 באוקטובר 1948 נדון ל-8 שנות מאסר, אך בינואר 1951 שוחרר והלר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר והלר בבורגוודל עד למותו ב-5 בפברואר 1987.
אוכל במקום פצצות

אוכל במקום פצצות (באנגלית: Food Not Bombs ובקיצור FNB) היא תנועה שורשית של קולקטיבים עצמאיים המחלקים מזון צמחוני וטבעוני. האידאולוגיה של התנועה טוענת שסדר העדיפויות של תאגידי ענק וממשלות הוא שמאפשר רעב למרות השפע הקיים. במחאה על כך מחלקים הפעילים מזון שיועד לזריקה אותו הם משיגים מחנויות, מאפיות ושווקים.
אמונות ועקרונות

האמונות המרכזיות של התנועה הן:
אם ממשלות ותאגידים מסביב לעולם יחדלו מלהשקיע משאבים במלחמות ובתעשיית הנשק (שהיא התעשייה הגדולה ביותר בעולם), ובמקום זאת יפנו את המשאבים להאכלת הרעבים - אף אדם לא יישאר רעב. משפט מרכזי של התנועה הוא: "כמות הכסף שהעולם מוציא על חימוש לשבוע מספיקה להאכלת כל אוכלוסיית העולם למשך שנה".
יש מספיק מזון בעולם על מנת להאכיל את כל בני האדם, אבל כל כך הרבה מזון נזרק ללא צורך כתוצאה ישירה מהקפיטליזם והמיליטריזם.
"אוכל במקום פצצות" מנסה להסב את תשומת הלב לבעיית העוני וחסרי הבית בחברה באמצעות חלוקת המזון במקומות ציבוריים, ובכך מארגנת אספות של עניים, חסרי בית ונזקקים אחרים ומעודדת אווירה פתוחה וקהילתיות. בכך היא שונה מבתי תמחוי, אשר מרחיקים את העניים מעין רואה (מתוך מטרה לשמור על כבודם ופרטיותם של המעוניינים בכך), ובהם לא מקובל לשתף את הנזקקים עצמם בחלוקת המזון ולאכול עמם. התנועה מדגישה שהיא אינה תנועת צדקה או גוף דתי.
לתנועה ישנם שישה עקרונות יסוד:
מחזור של מזון
שאיפה לקבלת החלטות בקונצנזוס
מחויבות לאי-אלימות
מזון לכולם ללא אפליה
כל קבוצה היא אוטונומית
נקיטת פעולה למען שלום וצדק חברתי
התנועה פתוחה לכולם משתי בחינות: כל אחד יכול לעזור בהכנת האוכל וכל אחד יכול לאכול.
מבנה ארגוני

"אוכל במקום פצצות" בנויה כאוסף של תאים עצמאיים אשר קיימים ביניהם קשרים רופפים. כל תא של התנועה מורכב מ-2 עד כ-12 פעילים, שמאמץ לעצמו מספר עקרונות יסוד, ומוציא לפועל אותו סוג פעולה, אך כל תא רשאי לקבל את החלטותיו בעצמו, בהתבסס על צורכי הקהילה. כמו כן, כל תא מקבל החלטות בקונצנזוס: כל אחד מבצע את עבודתו בצורה שווה לאחרים, ולכל אחד יש קול שווה בקבלת ההחלטות.
התנועה אוספת מזון שמיועד לזריקה מחנויות מכולת, מאפיות, אולמות ושווקים, מתוך הנחה שהמזון אינו מקולקל, אלא שהוא נזרק מכיוון שאספקה חדשה מגיעה למחרת. לאחר האיסוף, מכינים את המזון לארוחות קהילתיות ומחלקים לכל אדם במקום ועל בסיס קבוע. כתוצאה משיטת פעולה זו, הוצאות התנועה הן אפסיות והן באות בדרך כלל מכיסם הפרטי של החברים.
חוץ מאיסוף וחלוקת מזון חינם, רוב התאים מעורבים גם בפעילויות נגד העוני, נגד מלחמה, ומטרות פוליטיות נוספות. לפעמים הארוחות כוללות גם מתן חופשי של בגדים, החלפת ספרים, תיאטרון רחוב, מוזיקה, מעגלי תיפוף, גינון קהילתי ועוד; בכפוף לפעילות של כל תא.
מאחר שרוב התאים חולקים את אותם ערכים ופועלים בצורה עצמאית ובלתי היררכית, "אוכל במקום פצצות" ידועה בתור תנועה אנרכיסטית.
התנועה מאז הקמתה > שנות ה-80

תנועת "אוכל במקום פצצות" החלה דרכה בבוסטון ב-1980, כאשר פעילים של תנועת שלום נגד נשק גרעיני, שהפגינו נגד פרויקט גרעיני באזור, החלו לרסס בגרפיטי את הסיסמה "כסף לאוכל, לא לפצצות" ברחבי העיר. הסיסמה קוצרה ל"אוכל במקום פצצות", והפכה גם לשמה של הקבוצה. זמן קצר לאחר מכן, החליטה הקבוצה להוציא את סיסמתה אל הפועל. במהלך פגישה של מנהלי בנקים, אשר מימנו פרויקטים גרעיניים, הופיעה הקבוצה והחלה לחלק אוכל לקהל של כ-300 חסרי בית. זמן קצר לאחר מכן, החלה הקבוצה לבצע זאת על בסיס קבוע.
קבוצה שנייה של "אוכל במקום פצצות" נפתחה בסן פרנסיסקו בשנות ה-80 המאוחרות. תוך זמן קצר, קבוצה זו נתקלה במתחים עם המשטרה ונאבקה על מקומה עם ראשי העיר, ארט אגנוס ופרנק ג'ורדן, שנלחמו בתופעה של חסרי הבית בעיר - קהל יעד מרכזי של הקבוצה. ב-1988, בית המשפט הוציא צו שאוסר על הגשת אוכל בסביבת קניון מסחרי במקום, בטענה שההתקהלות שהחלוקה יוצרת מהווה מטרד. הקבוצה הפרה את הצו והמשיכה לחלק במקום אוכל לנזקקים, ופעיליה נעצרו על ידי המשטרה פעמים רבות. אגנוס טענה שהקבוצה מנצלת את הנושא של חסרי הבית על מנת להציג סוג של סדר עולמי רדיקלי חדש.
התנועה מאז הקמתה > שנות ה-90

ראש העיר מהמפלגה הדמוקרטית אך בעל הדעות השמרניות, פרנק ג'ורדן, ירש את מקומה של אגנוס והמשיך במאבקים נגד תופעת חסרי הבית. ב-1993 הכריז על "תוכנית מאטריקס" להתמודדות עם התופעה. התוכנית, שכללה בין היתר מתן דו"חות על קיבוץ נדבות "אגרסיבי", שתיית אלכוהול בציבור ולינה בציבור, עוררה התנגדות רבה כ"תוכנית שתוקפת את העניים". מספר ימים לאחר החלת התוכנית, שוטרים החלו להופיע באירועי חלוקת מזון של הקבוצה, בהם התאספו חסרי בית רבים, ולעצור מאות מפעילי הקבוצה. התוכנית של ראש העיר נכשלה לבסוף ולא פתרה את בעיית חסרי הבית בסן פרנסיסקו.
חסרי הבית היוו נושא מרכזי בבחירות בעיר בשנת 1995, והמועמד וילי בראון, שבסופו של דבר ניצח, הבטיח בין השאר להפסיק את ההתקפות על אירועי חלוקת האוכל של "אוכל במקום פצצות", ולפתור את בעיית חסרי הבית בדרכים אחרות. למרות הבטחתו, גם בתקופת כהונתו, נשלחה המשטרה לאירועים של הקבוצה ועצרה את פעיליה.
הכיסוי התקשורתי של האירועים בסן פרנסיסקו תרם להתפשטות הרעיון וקבוצות של התנועה החלו להופיע בכל העולם. לרוב לא נתקלו הקבוצות בהתנגדות מטעם הרשויות. התנועה המשיכה לצבור תאוצה בשנות ה-90, וערכה שלושה כנסים בינלאומיים. קבוצות של התנועה היו מעורבות גם בהפגנות רבות כנגד הגלובליזציה בסוף שנות ה-90.
התנועה מאז הקמתה > שנות ה-2000

ב-2002 וב-2003 היוותה התנועה חלק גדול מההפגנות נגד המלחמה בעיראק, וחילקה אוכל למפגינים.
במהלך הרצאה באוניברסיטת טקסס בשנת 2006, סוכן FBI רשמי הגדיר את "אוכל במקום פצצות" ואת "אינדימדיה" כארגונים שייתכן שקשורים לטרור.
בחודש אפריל 2007, המשטרה עצרה פעיל של התנועה עקב העובדה שהאכיל את חסרי הבית באורלנדו, פלורידה. הפעיל נאשם בהפרת חוק שנוי במחלוקת, כנגד האכלת קבוצות גדולות של אנשים עניים במרכז העיר. החוק מתיר לארגוני צדקה להאכיל למעלה מ-25 אנשים בו זמנית באזור עיריית אורלנדו, רק לאחר קבלת אישור, שאותו אפשר לקבל פעמיים בשנה. החוק נתמך על ידי בעלי עסקים מקומיים הטוענים כי חסרי הבית מרחיקים לקוחות, אך עורר התנגדות של ארגוני זכויות אדם אשר עתרו כנגדו בבית משפט. היום ישנם קרוב ל-200 קבוצות של "אוכל במקום פצצות" בכל העולם, מרביתן בצפון אמריקה.
בישראל

אוכל במקום פצצות בישראל אומץ על ידי התנועה האנרכיסטית המקומית וקבוצות "אוכל במקום פצצות" רבות שפעלו בארץ כללו מחאה נגד הכיבוש ביהודה ושומרון ורצועת עזה במסגרת הפעולה שלהם, לצד נושאים כמו עוני, טבעונות, זכויות בעלי חיים, איכות הסביבה, צדק חברתי ורבים אחרים. קבוצות שפעלו בארץ טוענות שכסף שמושקע בכיבוש ובמיליטריזם הישראלי היה יכול ללכת למטרות כמו האכלת הרעבים ודיור ציבורי.
בתחילת שנות ה-2000 הייתה קבוצה של "אוכל במקום פצצות" פעילה בתל אביב וחילקה אוכל טבעוני לכל דורש על בסיס שבועי בכיכר דיזנגוף ובשכונות הדרום, אך פעולתה נפסקה בשנים האחרונות. קבוצה חדשה קמה בתל אביב בשנת 2012, וגם היא פסקה מלפעול לאחר עשרה דוכנים. תא חדש החזיר את התנועה לפעילות בתל אביב בשנת 2016 ופועלת עד היום. מספר דוכנים גם הוקמו מדי פעם בירושלים, ברחובות ובחיפה.
ראו גם

פריגניזם
הערות שוליים

↑  עקרונות התנועה באתרם הרשמי
↑  WHY FOOD NOT BOMBS באתר התנועה
↑  התנועה באתר "Discover the Networks"
↑  סיפורים מההיסטוריה של התנועה
↑
↑  Panhandling in San Francisco באתר "שאלות גוגל"
↑  TWO CITIZENS ARRESTED FOR GIVING AWAY FOOD TO NEEDY באתר ארכיון האינטרנט
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr94003512  NKC: pna2015872326  VIAF: 135311821   WorldCat (עם VIAF): 135311821