stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי ברייס קניון
היסטוריה > חוקרי ארצות והתיישבות

ראשוני האמריקנים ממוצא אירופי החלו לחקור את האזור המרוחק שהגישה אליו הייתה קשה רק בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. סיירים מורמונים ביקרו באזור בשנות ה-50 של המאה ה-19 לאמוד את הפוטנציאל שלו לפיתוח חקלאי, ולשימוש כמרעה ולהתיישבות.
את המשלחת המחקר המדעית הרצינית הראשונה לאזור הוביל מייג'ור ג'ון וסלי פאוול מצבא ארצות הברית ב-1872. פאוול, יחד עם צוות של משרטטי מפות וגאולוגים, סקר את אזור הנהרות סווייר ווירג'ין כחלק מסקר גדול יותר של רמת קולורדו. שרטטי המפות שלו שימרו רבים משמות המקומות בפאיוט.
קבוצה קטנה של חלוצים מורמוניים הגיעו אחר-כך וניסתה להתיישב מזרחית לברייס קניון לאורך הנהר פאריה. ב-1873 החלה חברת הבקר קאנרה (Kanarra Cattle Company) להשתמש באזור למרעה של בקר.
הכנסייה המורמונית שלחה את המהגר הסקוטי אבנעזר ברייס ואשתו מרי ליישב אדמה בעמק פאריה משום המחשבה שכישורי הנגרות שלו יהיו מועילים באזור. משפחת ברייס בחרה לגור מתחת לאמפיתיאטרון ברייס, האוסף העיקרי של הודוס בפארק. ברייס רעה את הבקר שלו בתוך מה שכיום הוא גבולות הפארק, וחשב כי האמפיתיאטראות הם "חתיכת מקום לאבד בו פרות". הוא גם סלל דרך לרמה במטרה לכרות עצי הסקה ועצים לבניין, וחפר תעלת מים להשקות את יבוליו ואת בעלי החיים שלו. מתיישבים אחרים החלו לכנות מקום יוצא דופן זה "הקניון של ברייס" (Bryce's canyon) שהפך אחר-כך רשמית ל"ברייס קניון".
שילוב בין בצורת, רעיית יתר ושיטפונות אילצו את הפאיוט שנשארו לעקור מהאזור וגרמו למתיישבים לנסות את לבנות תעלת הטיה מאגן הניקוז של נהר סווייר. כשניסיון זה נכשל, רוב המתנחלים, כולל משפחת ברייס, עזבו את האזור. ברייס העביר את משפחתו לאריזונה ב-1880. המתיישבים שנשארו כרו תעלה באורך 16 קילומטרים מהיובל המזרחי של הנהר סווייר לעמק טרופיק (Tropic Valley).
היסטוריה > הקמת הפארק

תיאורים על אתרי נוף אלו התפרסמו בציבור במאמרים בכתבי עת שיצאו לאור ביוזמת חברות הרכבות יוניון פסיפיק וסנטה פה ב-1916. אנשים כדוגמת המפקח על היערות ג'. וו. המפרי (J. W. Humphrey) פרסמו את נפלאות הנוף של האמפיתיאטראות של ברייס קניון, וב-1918 עוררו מאמרים שהתפרסמו בכתבי עת המחולקים בכל ארצות הברית עניין ציבורי. עם זאת, מספר המבקרים נותר נמוך בשל הגישה הגרועה לאזור המרוחק והמחסור במקומות לינה.
רובי סיירט (Ruby Syrett), הרולד באומן (Harold Bowman) ומאוחר יותר האחים פרי (Perry) בנו אכסניות צנועות, והציעו שירותי טיולים באזור. סיירט שימש אחר-כך כמנהל הדואר של ברייס קניון. מספר המבקרים הלך וגדל בהתמדה, ובתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 החלה חברת הרכבות יוניון פסיפיק להתעניין בהרחבת שירות הרכבת לדרום-מערב יוטה במטרה להכיל יותר תיירים.
במקביל החלו חסידי השימור להיבהל מהנזק שגרמו רעיית היתר, כריתת העצים והביקורים ללא פיקוח על המאפיינים השבריריים של ברייס קניון. עד מהרה קמה תנועה להגנה על האזור, ומנהל שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית סטיבן מאתר (Stephen Mather) הגיב בהצעה להפוך את ברייס קניון לפארק מדינתי. לעומת זאת, מושל יוטה ובית המחוקקים של מדינת יוטה, פעלו ליזום הגנה פדרלית על האזור. מאתר ויתר ושלח את המלצתו לנשיא וורן הרדינג, שב-8 ביוני 1923 הכריז על ברייס קניון מונומנט לאומי.
באותה שנה נסלל כביש על הרמה במטרה לאפשר גישה קלה לנקודות התצפית על האמפיתיאטראות. מ-1924 עד 1925 נבנתה אכסניית ברייס קניון (Bryce Canyon Lodge) מאבן וגזעי עצים מקומיים.
חברים בקונגרס של ארצות הברית החלו לפעול ב-1924 לשדרג את מעמד ההגנה על ברייס קניון ממונומנט לאומי לפארק לאומי במטרה להקים פארק לאומי ביוטה. תהליך שהובילה חברת הפארקים של יוטה להעברת בעלות על קרקעות פרטיות ובבעלות מדינת יוטה בשטח המונומנט לבעלות הממשל הפדרלי החל ב-1923. חלקת הקרקע האחרונה בגבולות של הפארק המוצע נמכרה לממשל הפדרלי ארבע שנים מאוחר יותר, וב-24 בפברואר 1928 הוקם הפארק הלאומי ברייס קניון.
ב-1931 סיפח הנשיא הרברט הובר את השטח הגובל בפארק מדרום, וב-1942 צורפו עוד 2,570 דונם. התוספת האחרונה הביאו את הפארק לגודל השטח הנוכחי של 145 קילומטרים רבועים. שביל שפת הקניון, כביש נופי שבשימוש גם כיום, הושלם ב-1934 על ידי חיל השימור האזרחי. הניהול של פארק התבצע מהפארק הלאומי ציון הסמוך עד 1956, אז החל לעבוד המפקח הראשון של ברייס קניון.
ב-1961 הוקמה אגודת לתולדות הטבע של ברייס קניון (Bryce Canyon Natural History Association). היא מנהלת את חנות הספרים בתוך מרכז המבקרים של הפארק והיא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד כדי לסייע לפעילויות הפרשניות, החינוכיות והמדעיות של שירות הפארקים הלאומיים בפארק הלאומי ברייס קניון. חלק מהרווחים מכל מכירות הספרים נתרמים ליחידות של שירות הפארקים. מאז שהוקם הארגון הוא תרם כשישה מיליון דולרים.
בתגובה על הגידול במספר המבקרים וגודש התנועה, יישם שירות הפארקים הלאומיים מערכת הסעות בחינם, בקיץ בלבד, ביוני 2000. בשנת 2004 החל תהליך השיקום על מערכת הכבישים המזדקנת והבלתי מספקת בפארק.
פעילויות

רוב המבקרים בפארק צופים בנופים באמצעות נסיעה על כביש נופי, אשר מספק גישה ל-13 נקודות תצפית על האמפיתיאטרות. בברייס קניון יש חמישה עשר מסלולי הליכה מסומנים ומתוחזקים שניתן לטייל בהם בתוך פחות מיום (זמן הלוך ושוב מתחילת השביל). בין השבילים: מערת מוסי (Mossy Cave, שעה אחת), שביל השפה (Rim Trail)‏ (5–6 שעות, יציאה מכל מקום על שפת הקניון), לולאת בריסטלקון (Bristlecone Loop, שעה אחת, יציאה מנקודת ריינבו) וקווינס גארדן (Queens Garden‏, 1–2 שעות, יציאה מנקודת סאנרייז) הם טיולים קלים עד בינוניים. לולאת נאוואחו (Navajo Loop‏, 1–2 שעות, יציאה מנקודת סאנסט) וטאואר ברידג' (Tower Bridge‏, 2–3 שעות, יציאה צפונית לנקודת סאנרייז) הם טיולים ברמה בינונית. לולאת פיירילנד (Fairyland Loop‏, 4–5 שעות, יציאה מנקודת פיירילנד) ולולאת פיקאבו (Peekaboo Loop‏, 3–4 שעות, יציאה מברייס פוינט) הם טיולים הדורשים יכולת גופנית טובה. כמה משבילים אלה מצטלבים, מה שמאפשר למטיילים לשלב מסלולים לטיולים מאתגרים יותר.
הפארק כולל גם שני שבילי הליכה המיועדים ליותר מיום אחד וכוללים לינה בשטח: לולאת שביל ריגס ספרינג (Riggs Spring Loop Trail) שאורכו 14.2 קילומטרים והשביל שמתחת לשפה (Under-the-Rim Trail), שאורכו 37 קילומטרים. שניהם דורשים רישיון לינה בחיק הטבע. בסך הכל יש כ-80 קילומטרים של שבילי הליכה בפארק.
יותר מ-15 קילומטרים של שבילי סקי המסומנים, אבל לא מתוחזקים זמינים משבילי פיירילנד, פאריה והשפה. 30 קילומטרים של שבילי סקי מתוחזקים מצטלבים קיימים ביער הלאומי דיקסי ואכסניית רובי הסמוכים.
האוויר בפארק הוא כה צלול עד כדי כך שבמרבית הימים אפשר לראות מנקודות התצפית יווימפה (Yovimpa) וריינבואו (Rainbow) את הר נאוואחו ואת רמת קאיבאב, הרחוקים כ-140 קילומטרים משם באריזונה. בימים בהירים במיוחד אפשר אף לראות את הרי השולחן בלאק מסה (Black Mesas) במזרח אריזונה ובמערב ניו מקסיקו הרחוקים כ-260 קילומטרים משם.
החשכה בשמי הלילה בפארק היא בדרגה 7.4, אחד המקומות החשוכים ביותר באמריקה הצפונית. אפשר לצפות בלילה ב-7,500 כוכבים, בעוד שבמקומות אחרים אפשר לצפות בפחות מ-2,000 כוכבים בשל זיהום אור, ובמרבית הערים הגדולות רק בכמה עשרות. שומרי הפארק מארגנים אירועי צפייה בכוכבים ותוכניות בערב על אסטרונומיה, חיות ליליות והגנה על שמי הלילה. פסטיבל האסטרונומיה של ברייס קניון נערך בדרך כלל ביוני, ומושך אליו אלפי מבקרים. לכבוד פסטיבל אסטרונומיה זה כונה אסטרואיד 49272 בשם הפארק הלאומי.
יש שני אתרי מחנאות בפארק, אתר נורת (North Campground) ואתר סאנסט (Sunset Campground). לולאה A באתר נורת פתוחה כל השנה. לולאות נוספות ואתר סאנסט פתוחים משלהי האביב ועד תחילת הסתיו. דרך נוספת ללינה בפארק היא אכסניית ברייס קניון בת 114 החדרים.
לקריאה נוספת

Harris, Ann G.; Tuttle, Esther; Tuttle, Sherwood D. (1997). Geology of National Parks. Iowa: Kendall/Hunt Publishing. ISBN 0-7872-5353-7.
Kiver, Eugene P.; Harris, David V. (1999). Geology of U.S. Parklands. New York: Jonh Wiley & Sons. ISBN 0-471-33218-6.
Tufts, Lorraine Salem (1998). Secrets in The Grand Canyon, Zion and Bryce Canyon National Parks. North Palm Beach, Florida: National Photographic Collections. ISBN 0-9620255-3-4.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: ref duplicates default (link)
DeCourten, Frank (1994). Shadows of time : the geology of Bryce Canyon National Park. Photographs by John Telford, illustrations by Hannah Hinchman. Bryce Canyon, Utah: Bryce Canyon Natural History Association. ISBN 9781882054060.
Sprinkel, Douglas A.; Chidsey, Thomas C., Jr.; Anderson, Paul B., eds. (2010). Geology of Utah's parks and monuments (Third ed.). Salt Lake City, Utah: Utah Geological Association. ISBN 9780980048919.
הערות שוליים

1 2  Bryce Canyon NP
↑  National Park Service Land Resources Division Listing of Acreage
↑  Kiver, page=523
↑  John W. Van Cott, Utah Place Names: A Comprehensive Guide to the Origins of Geographic Names
↑  John W. Van Cott, Utah Place Names, Page 211
↑  Rainbow Point - Bryce Canyon National Park, Utah - Scenic Vantage Point
↑  Bryce Canyon Fast Facts
1 2  Weather
↑  "Minimum of Minimum Temperature, Station id: 421006". wrcc.dri.edu. Western Regional Climate Center. 21 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NOWData - NOAA Online Weather Data". National Oceanic and Atmospheric Administration.
↑  "UT Bryce Canyon NP HQRS". National Oceanic and Atmospheric Administration.
↑  Hoodoos
↑  Grand Staircase
↑  Foundation Document: Bryce Canyon National Park
↑  Trees and Shrubs
↑  Mammals
↑  Bryce Canyon (archived home page)
↑  "Bryce Canyon National Park: Utah Prairie Dog". National Park website. National Park Service, US Department of the Interior. 22 בפברואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reptiles and Amphibians
↑  צעדי א., קרומי קרקע ביולוגיים ותפקידם במערכת אקולוגית מדברית. 1999. אקולוגיה וסביבה. 77-84 :2/3
↑  American Indian History
1 2  Pioneer History
↑  Bryce Canyon Lodge and Deluxe Cabins
↑  Park History
↑  "About Us". Bryce Canyon Natural History Association.
↑  2018 Park Map and Guide
↑  Easy Hikes
↑  Moderate Hikes
↑  Strenuous Hikes
↑  Backcountry Information
↑  Farview
↑  Astronomy & Night Sky Programs
↑  Lightscape / Night Sky
↑  Annual Astronomy Festival
↑  International Astronomical Union: Minor Planet. "Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (45001)-(50000)".
↑  Campgrounds
↑  Welcome to The Lodge at Bryce Canyon
אמפיתיאטרון ברייס מנקודת סאנרייז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536911405171  GND: 4472226-6  LCCN: sh91004723  NARA: 10038272  SUDOC: 034368329  VIAF: 238112142   WorldCat (עם VIAF): 238112142 
סחיפה של סלעי משקע יצרה קשתות טבעיות
פטישו של תור
יערות אשוח נרחבים בברייס קניון
עופר של אייל פרדי שחור-זנב בפארק
אבנעזר ברייס ומשפחתו התגוררו בבקתה זו מתחת לאמפיתיאטרון ברייס (סביב 1881)
אכסניית ברייס קניון (Bryce Canyon Lodge) נבנתה בין 1924 ל-1925 מחומרים מקומיים
מרכז המבקרים בחורף
נעלי שלג חובה לסיורים רגליים בחורף
רוכבי סוסים בפארק
הר הלל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,071 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל העליון
 רכס הרים:  הרי מירון
 קואורדינטות:  32°57′37″N 35°24′55″E﻿ / ﻿32.96027778°N 35.41527778°E﻿ / 32.96027778; 35.41527778
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) הר הלל(למפת הגליל העליון רגילה) הר הלל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הלל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הלל
 
הר הלל (בערבית: جَبَل العَرُوس, ג'בל אל-ערוס, הר הכלה) הוא הר דמוי חרוט בגליל העליון אשר נמצא בשמורת הרי מירון, כ-2 ק"מ ממזרח ליישוב בית ג'ן. ההר מתנשא לגובה של 1,071 מטר מעל פני הים, והוא מהגבוהים מפסגות הרי מירון והגליל. מפיסגת ההר יש תצפית על הרי מירון והסביבה. ההר נקרא על שם הלל הזקן, הקבור על פי המסורת במירון הקדומה. בקרבת ההר נמצא מעיין עין הזקן גם הוא על שם הלל, המהווה את תחילתו של נחל כזיב.
הצמחייה בהר עשירה ומגוונת, ויוצרת חורש ים-תיכוני צפוף. העץ הנפוץ בחורש הוא אלון מצוי. על העצים יש מטפסים רבים, ובהם זלזלת הקנוקנות, זלזלת מנוצה, יערה איטלקית, קיסוסית קוצנית ופואה מצויה. כמו כן ניתן למצוא בצידי השבילים בתקופת האביב מינים רבים של סחלבים כגון סחלב אנטולי, סחלב איטלקי וסחלב מצויר. בהר פורחת בחודש אפריל אדמונית החורש, צמח ייחודי הגדל בארץ אך ורק בהר הלל ובחלקו העליון של נחל כזיב. במורדותיו המזרחיים של ההר נסלל שביל, המוביל אל אתר הפריחה הייחודי של הפרח. אל השביל ניתן להגיע מהיישוב בית ג'ן ומהכפר עין אל אסד. בתחילת השביל נמצא חניון מוסדר ועמדת פיקוח של רשות הטבע והגנים. בעונת הפריחה, ממוקמים בה פקחים, שמכוונים את התנועה ומפקחים על המטיילים הבאים לחזות בפריחה של הפרח המוגן.
הקורפוס ה-86 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  19 בנובמבר 1942 – 28 באפריל 1945 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה הקרב על קן  קרב פאלז  הקרב על הבליטה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-80 (בגרמנית: LXXXVI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-19 בנובמבר 1942 בדרום מערב צרפת, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה ברונו בילר, וב-28 באוגוסט 1943 החליפו הנס פון אובסטפלדר. לאחר הפלישה לנורמנדי הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בספטמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עימה במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-30 בנובמבר 1944 מונה קרל פליכר למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 החליפו אריך שטראובה, שהיה חלק מארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות H. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G, וב-28 באפריל 1945 פורק הקורפוס.
מפקדים

ברונו בילר (19 בנובמבר 1942 - 28 באוגוסט 1943)
הנס פון אובסטפלדר (28 באוגוסט 1943 - 30 בנובמבר 1944)
קרל פליכר (30 בנובמבר 1944 - 17 בדצמבר 1944)
אריך שטראובה (17 בדצמבר 1944 - 28 באפריל 1945)
סדר הכוחות > הקרב על קן

בקרב על קן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-276
הדיוויזיה ה-159
סדר הכוחות > מבצע מרקט גארדן

במהלך מבצע מרקט גארדן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-176
צוות קרב ולטר
רגימנט הצנחנים ה-6
חטיבת הפאנצר ה-107
דיוויזיית הצנחנים ה-7
הר הלבנון (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 נפות במחוז:  6
 בירת המחוז:  בעבדא
 על שם:  הר הלבנון 
 שטח:  1,985 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,531,000 (דירוג: 1, 2022)
  ‑ צפיפות:  879.93 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  33°50′00″N 35°32′00″E﻿ / ﻿33.833333333333°N 35.533333333333°E﻿ / 33.833333333333; 35.533333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז הר הלבנון (בערבית: محافظة جبل لبنان) הוא אחד מתשעת מחוזות לבנון. המחוז נמצא בחלק המערבי של לבנון לאורך חופי הים התיכון, ומחוז ביירות הוא מעין מובלעת בתוכו. הודות לקרבה הרבה לבירת המדינה, המחוז נהנה מפיתוח גבוה ביחס לשאר המדינה. הנוצרים מהווים את רוב אוכלוסיית המחוז.
בירת מחוז הר הלבנון היא העיר בעבדא, מקום מושבו של נשיא לבנון. נפות כסרוואן וג'בייל היו חלק מהמחוז עד 7 בספטמבר 2017, ואז הן הופרדו מהמחוז על מנת ליצור מחוז חדש, כסרוואן-ג'בייל.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שרר באזור רעב, שגרם למותם של כ-200 אלף תושבים.
נפות

מחוז הר הלבנון מחולק לארבע נפות:
נפת בעבדא (בעבדא)
נפת עאליי (עאליי)
נפת אל-מתן (ג'דיידה)
נפת שוף (בית א-דין)
השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל

השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל היא סוגיה כלכלית וחברתית, הנמצאת על סדר היום הציבורי בישראל. שיעור בעלי התואר האקדמי בקרב החרדים הוא מהנמוכים בישראל.
נתונים - תחומי לימוד ומספר הסטודנטים

נכון לראשית שנות ה-20 של המאה ה-21, החברה החרדית בישראל מהווה כ-12% מכלל האוכלוסייה. על פי תחזיות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עד שנת 2040 יהיה שיעור האוכלוסייה 20% ובשנת 2065 שיעור זה יגיע ל-32%.
בשנת 2000 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להקים שתי מכללות חרדיות אשר יענו לצורך של המגזר החרדי. בבני ברק הוקמה מכללת מבח"ר, ובירושלים קמה המכללה החרדית. לבוגרות ולבוגרים מוענקים תארים מטעם מוסדות אקדמיים שונים ברחבי הארץ, אך הלימודים מתקיימים במכללות עצמן, בליווי רבני ולצד מערך של שיעורי קודש. הגב האקדמי למכללות הגיע ממוסדות אקדמיים מוכרים כגון אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת חיפה אשר העניקו תארים דרך פלטפורמות אלו במגוון מסלולים. בנוסף קמו באישור המל"ג קמפוסים אשר ייועדו לבני המגזר החרדי ולאורחות חייו כגון מכללת אונו שהחלה בהענקת תארים במנהל עסקים ובמשפטים החל משנת 2001. יתר על כן, נפתחו עשרה מסגרות אקדמיות ייחודיות לחרדים באוניברסיטה העברית, במכללת רופין, בבצלאל, בטכניון, ועוד. במסגרות אלו לומדים יותר מ-1500 חרדים.
חוקרים רבים מסבירים את הגידול במספר הלומדות במוסדות אקדמיים בחדירת נורמות מודרניות אל תוך הקהילה החרדית, במצוקה הכלכלית ההולכת ומחמירה, בירידה ניכרת בתרומות של נדבנים מחו"ל, בתרבות השפע ובעלייה ברמת החיים, וכל זאת לצד הגידול במספר משקי הבית החרדיים ושיעור התעסוקה הנמוך בקרב החרדים.
על גורמים אלה נוסף השינוי במעמדו של מקצוע ההוראה: בעבר היה עיסוק זה פרנסתה העיקרית של האישה החרדית, אך כיום אין זה כך מכמה סיבות האחת היא הצורך בהכנסה גבוהה יותר; השנייה נובעת מכך שמשרד החינוך הגביל בשנים האחרונות את מספר רישיונות ההוראה בסמינרים; השלישית היא חוסר משרות בתחום זה ופתיחתם של מסלולים אקדמיים במקצועות מגוונים. כל אלה הביאו לעלייה במספר הנשים החרדיות הלומדות במוסדות אקדמיים ולהשתלבותן במשק הישראלי. שיעור הבחירה של נשים בלימודים הכלליים, במוסדות שאינם של 'בית יעקב', צומח משנה לשנה.
מנתוני הוועדה לתכנון ותקצוב עולה כי ב-2014 כ-2% מקרב הגברים החרדים בגילאי 25 עד 35 החזיקו בתואר אקדמי. המצב אצל הנשים החרדיות עמד על 8%. לעומת זאת, ל-28% מהגברים בני המגזר החילוני, היה תואר אקדמי מוכר ובקרב הנשים החילוניות 43% הן בעלות תואר אקדמי. תוכניות שונות אותן מקדמות ממשלות ישראל, מוסדות אקדמיה וארגונים חברתיים נועדו לצמצם פער זה בין המגזר החרדי והמגזר החילוני.
תחומי הלימוד שרבים מהסטודנטים החרדים בוחרים ללמוד באקדמיה מאופיינים ב-2 ערכים עיקריים: שהלימודים יהיו מוכווני מקצוע מבוקש בשוק התעסוקה, ושלא יפגעו בערכי היהדות החרדית.
משנת 2010, המקצועות הנלמדים ביותר בקרב הנשים החרדיות הם מנהל עסקים, מדעי החברה, חינוך, מדעי המחשב, מקצועות רפואיים, משפטים והנדסה. בקרב הגברים החרדים המקצועות הנלמדים ביותר הם: מדעי החברה, משפטים, מנהל עסקים, הנדסה, אדריכלות, מדעי המחשב, מדעי הרוח וחינוך.
בשנת 2020 עמד מספרם של הסטודנטים והסטודנטיות בני המגזר החרדי על 15,353.
קשיים

הסיבות לקשיים הן מגוונות:
הסתייגות בחברה החרדית מלימודים אקדמיים - החברה החרדית היא חברה סגורה ומתבדלת במטרה למנוע אובדן זהות.
היעדר לימודי ליבה ותעודת בגרות – בשנת 2014 רק כ-5% מהגברים החרדים וכ-16% מהנשים החרדיות בני 19–35 היו זכאים לתעודת בגרות, שהיא אחד מתנאי הקבלה ללימודים אקדמיים, לעומת המגזר הכללי שם עמד שיעור הזכאות על 50% ליהודים לא-חרדים ו-65% לנשים יהודיות לא-חרדיות.
גיל הסטודנטים החרדים הגברים לתואר ראשון גבוה בממוצע מגיל הסטודנטים הגברים היהודים הלא־חרדים. 42% מהם הם בני 30 ומעלה, לעומת 21% בלבד בקרב הסטודנטים הלא־חרדים. הסיבה העיקרית לפער זה היא גיל הפטור המאוחר משירות צבאי, שעומד על 26, לעומת גיל סיום השירות הצבאי של בנים 21.
פערים תרבותיים והרגלי למידה – קיים פער תרבותי משמעותי בין "התרבות החרדית" הכוללת ערכי ליבה שונים, קוד לבוש ומאפייני תרבות שונים וכן הרגלי למידה תורנית שונים מהמרחב התרבותי-אקדמאי. פערים אלה, מקשים על הבוגר החרדי לכניסה מיטבית בשערי האקדמיה[דרוש מקור].
קשיים כלכליים – רכישת השכלה ולימודים לתארים אקדמיים, דורשים זמן רב והשקעה מרובה מהסטודנטים. משפחות חרדיות רבות לא יכולות לשאת בנטל הכבד של שכר הלימוד, אשר בשילוב עם החסמים האחרים מאלץ את המשפחה החרדית לתעדף את הוצאותיה באופן שאינו מעודד לימודים אקדמאיים. לצד זאת, קיימת מערכות תמיכות ומלגות כקרן קמח התומכים המסייעים לסטודנטים חרדים בלבד.
הפרדה מגדרית – החברה החרדית אמונה על שמירת כללי צניעות במרחב הציבורי. כחלק מכללים אלו רואים בני המגזר החרדי את נושא ההפרדה בין נשים לגברים כחשוב מאוד בשמירת אורחות חייהם. הדבר נכון לתחומי האקדמיה כמו גם במרחבי עבודה נוספים כגון מקומות תעסוקה, תחבורה ציבורית, שירותי בריאות ועוד, במטרה להפחית את הממשק בין גברים לנשים. מוסדות לימוד רבים להשכלה גבוהה אינם מאפשרים לימודים נפרדים, ואילו מכללות המאפשרות לימוד נפרד יקרות במאות אחוזים משכר הלימוד האוניברסיטאי. נושא ההפרדה המגדרית יצר מורכבות גדולה וערער על מוסכמות חברתיות הנהוגות בחברות ליברליות ודמוקרטיות. הדבר יצר הד תקשורתי ומאבקים גדולים כנגד התופעה. התנגדויות אלו הובילו את המוסדות להשכלה גבוהה להידרש לסוגיית השוויון ובסופו של דבר הדברים הוכרעו בפסיקות שונות של בתי המשפט בישראל אשר עודד את הצדדים להגיע לפשרות בנושא זה.
הכנה ללימודים

מוסדות הלימוד להשכלה גבוהה במגזר הכללי מסתמכים בעיקר על ממוצע תעודת הבגרות והבחינה הפסיכומטרית, ואילו במגזר החרדי מתמקדים במכינה קדם אקדמית אשר סוללת את הדרך ללימודי התואר הראשון. מכינות אלו מכשירות את הלומדים בלימודי הליבה ומתמקדות גם בתחומי התואר הספציפי אותו מעוניין הסטודנט ללמוד. מכינות קדם אקדמיות פועלות היום כמעט בכל המכללות ובחלק גדול מהאוניברסיטאות, המכינות מאפשרות לבני המגזר החרדי המגיעים ללא לימודי ליבה, לקבל את הידע הנדרש תוך פרק זמן קצר על מנת להשתלב במוסד האקדמי.
שיעור הנשירה בקרב הגברים עומד על 47% אחוז, ואצל הנשים החרדיות שיעור הנשירה עומד על 45%. בקרב המגזר החרדי, הגברים נושרים יותר ממכינות קדם-אקדמיות לעומת הנשים.
פעילות למען ההשכלה הגבוהה במגזר החרדי

גורמים שונים בחברה זיהו את הקשיים הללו ושמו למטרה להגדיל את מספר הסטודנטים החרדים במוסדות השונים להשכלה גבוהה, זאת כחלק מחשיבות השתלבותם בשוק העבודה. על פי נתוני בנק ישראל לימודים אקדמיים עשויים להשפיע על השכר באופן ניכר, ומשכך יש לאתגר זה השפעה נרחבת על כלכלת ישראל.
אחד מהארגונים הבולטים בניסיון לשלב את המגזר החרדי בתחום זה הוא קרן קמח. מטרת הקרן היא לשלב את האוכלוסייה החרדית בשוק התעסוקה, בין היתר על ידי יצירת תוכניות שונות במוסדות להשכלה גבוהה אשר יעודדו תלמידים רבים להיכנס בשער האקדמיה. בנוסף פועלת הקרן על מנת לסייע כלכלית לסטודנטים וסטודנטיות אלו על ידי מלגות המחולקות באופן דיפרנציאלי ונגזרות מאיכות וביקוש התחום הנלמד.
בשנת 2022 זכתה עמותת אלומה במכרז של המל"ג בהפעלת מערך המלגות לסטודנטים וסטודנטיות בוגרי החינוך החרדי, ובמקביל בתוכנית המעטפת זרקור המלווה כל צעיר בוגר חינוך חרדי בייעוץ והכוונה, ליווי והכנה לתעסוקה תואמת השכלה, ופועלת בכלל הרשויות עם ריכוז אוכלוסייה חרדית ועם כלל המוסדות האקדמיים.
לקריאה נוספת

דגנית לוי, שילוב חרדים בהשכלה הגבוהה, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2021
יעקב לופו, מפנה בחברה החרדית הכשרה מקצועית ולימודים אקדמיים, מכון פלורסיימר למחקרי מדיניות, 2003
תהילה קלעג'י, התמודדות ההנהגה הרבנית עם תהליכי רכישת השכלה אקדמית בחברה החרדית בישראל, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2014
הערות שוליים

↑  הלמ"ס, תחזית אוכלוסיית ישראל עד שנת 2065
↑  גלעד מלאך, 2014, על טהרת התואר,לימודים אקדמיים במגזר החרדי, מחקרי פלורסהיימר, האונ' העברית
1 2 3 4  התמודדות ההנהגה הרבנית עם תהליכי רכישת השכלה אקדמית בחברה החרדית בישראל
1 2  שנתון החברה החרדית בישראל 2021
↑  הוועדה לתכנון ולתקצוב, הנגשת ההשכלה הגבוהה למגזר החרדי, 2014
↑  הכנסת, מרכז המחקר והמידע, סיוע ממשלתי לאנשים מרקע חרדי בתחום ההשכלה הגבוהה
↑  גלעד מלאך, 2017, השתלבות מתבדלת חרדים אקדמאים במשק הישראלי
1 2  איתן רגב, 2016, אתגרים בהשתלבות חרדים בלימודים אקדמיים
↑   ליאור דטל, זינוק של 15% במספר הסטודנטים החרדים בתוך שנה; מספרם שולש בעשור, באתר TheMarker‏, 5 בספטמבר 2021
↑  המל"ג, התכנית הרב-שנתית לשילוב חרדים באקדמיה
↑  יקי אדמקר‏, רבנים מרכזיים על לימודי נשים: "שורפים יותר מכבשני אושוויץ", באתר וואלה, 3 בדצמבר 2015
↑  Traffico-Software Solutions, מלגות לחרדים דתיים - מצטרפים לאקדמיה הישראלית - אתר לימודים בישראל, באתר universities-colleges.org.il
↑  חיים זיכרמן, 2014, שחור לבן, מסע אל תוך החברה החרדית בישראל
↑  חגית סופר-פורמן, ניצה (קלינר) קסיר, "עמדות האוכלוסייה החרדית בנוגע להפרדה מגזרית ומגדרית בהכשרות ובלימודים מקצועיים", משרד העבודה הרווחה השירותים החברתיים, 2020
↑  שחר אילן, מבקר המדינה: שילוב החרדים באקדמיה נכשל, 76% מהגברים נושרים, באתר כלכליסט, 6 במאי 2019
↑  גיא נבון, השפעת הטרוגניות ההשכלה על השכר: עדות אמפירית מענף התעשייה, בנק ישראל, 2014
ודוטה

הסיטי של לונדון מעבר לנהר התמזה, קאנאלטו וֶדוּטה קלאסית מ-1747
וֶדוּטה (באיטלקית: Veduta - "מראה") הוא ציור מאוד מפורט בפרטיו, בדרך כלל רחב-יריעה, של נוף אורבני של עיר או של טבע.
הז'אנר של ציורי נוף החל בפלנדריה, שם אמנים כמו פול בריל (אנ') ציירו בסגנון וֶדוּטה כבר בתחילת המאה ה-16. במאה ה-17 ציירים הולנדים התמחו בציור מפורט ומדויק של ערים ונופים, אשר טיפחו את הגאווה של מעמד הביניים ההולנדי העשיר. אחד מהציורים המפורסמים מהתקופה הוא "נוף העיר דלפט" של יאן ורמיר.
כחלק מ"הטיול הגדול", שנהגו לערוך בני המעמד הבינוני-גבוה באירופה במאות ה-17 וה-18, נופים מפורסמים כמו התעלה הגדולה בוונציה והפורום ברומא היוו השראה לציורי וֶדוּטה רבים. במאה ה-18 הפכה ונציה למרכז של ציירי סגנון הוודוטה. בין היוצרים המפורסמים היו בני משפחת גוארדי ומשפחת קאנאלֶה (הציירים קאנאלטו וברנרדו בלוטו).
בין האמנים מהמאה ה-19 ניתן לציין את אנטוניטה ברנדייס. בהמשך המאה ה-19 התחלפה הגישה המנסה לתאר במדויק את נוף העיר, לגישה המחפשת יותר את הרושם האישי שהנוף עשה על האמן, והובילה להופעת האימפרסיוניזם.
הקתדרלה של קורדובה

המסגד-קתדרלה של קורדובה (בספרדית: Mezquita–catedral de Córdoba) הוא מבנה של מסגד מהמאה השמינית המכיל בתוכו כנסייה שנבנתה במאה ה-13. הכנסייה נקראת כיום בשם "הקתדרלה של עליית גבירתנו לשמיים" (Catedral de la Asunción de Nuestra Señora). המבנה המפואר מכיל מאפיינים של הארכיטקטורה המורית ובחלקים אחרים ארכיטקטורה של תקופת הרנסאנס. הוא הוכרז בשנת 1984 על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת ביחד עם המרכז ההיסטורי של העיר קורדובה.