stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבזק אור חולף

הבזק אור חולף הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר שאנן סטריט, סולנה של להקת "הדג נחש", כיוצר עצמאי. האלבום יצא במרץ 2007 בלייבל "עננה", השייך לחברת "הד ארצי" בהפקתו המוזיקלית של אבי ליבוביץ'. האלבום שונה מאוד מאלבומיה של להקת "הדג נחש" והוגדר על ידי סטריט כאלבום שנעשה על מנת "להתמודד עם דברים שלא התאים להתמודד איתם במסגרת הלהקה". סטריט, שכתב את מילות השירים, תכנן ששליבוביץ' ילחין אותם עבור זמרים אחרים, אך ליבוביץ' שכנע אותו כי הוא אמור לבצע אותם בעצמו.
באלבום מתארחים מספר רב של אמנים: חוה אלברשטיין בשיר "נפשי" שמילותיו נכתבו במאה ה-14 על ידי עמנואל הרומי, תמר אייזנמן בשיר "חורק", דנה עדיני בשיר "Share" וגליה ירון וזוהר עזרא ששרים בשיר "בכוח הדמיון". עזרא שר גם בשיר "הסערה" החותם את האלבום, שיר שנכתב והולחן על ידי אהובה עוזרי.
תוכני האלבום עוסקים במגוון רחב של נושאים - השירים "סדרה אמריקנית" ו"Share" עוסקים במחאה אקטואלית - פוליטית, בשיר "אשה אחת" משולב טקסט בערבית שנכתב בסיועו של סייד קשוע ויש בכך ניסיון לחבר בין תחושת היחיד למציאות הפוליטית. השיר "כאב הראש הזה" עוסק במותה של טובה, אחותו של שאנן סטריט שנפטרה ממחלת הסרטן
רשימת השירים

|  | שם השיר | מילים | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | על הגבול | שאנן סטריט | 2:54 |
| 2 | בכוח הדמיון (עם גליה ירון וזהר עזרא) | שאנן סטריט | 3:38 |
| 3 | מכירים את זה | שאנן סטריט | 3:31 |
| 4 | נפשי (עם חוה אלברשטיין) | עמנואל הרומי | 3:42 |
| 5 | סדרה אמריקנית | שאנן סטריט | 4:29 |
| 6 | נעלי הבית | שאנן סטריט | 5:03 |
| 7 | סדרה ישראלית | שאנן סטריט | 1:42 |
| 8 | Share (עם דנה עדיני) | שאנן סטריט | 3:50 |
| 9 | אשה אחת | גל תורן | 2:41 |
| 10 | חורק (עם תמר אייזנמן) | שאנן סטריט | 4:19 |
| 11 | כאב הראש הזה | שאנן סטריט | 5:24 |
| 12 | הבזק אור חולף | שאנן סטריט | 3:26 |
| 13 | הסערה (עם זוהר עזרא) | אהובה עוזרי | 2:35 |
משתתפים באלבום

שאנן סטריט - מילים שירה
אבי ליבוביץ' - לחן, עיבוד, קלידים, טרומבון
חוה אלברשטיין - שירה
תמר אייזנמן - שירה, קולות רקע
דנה עדיני- שירה, קולות רקע
גליה ירון - שירה, קולות רקע
זוהר עזרא - שירה, קולות רקע
רון אלמוג - תופים
גיא אדריאן - גיטרה בס
יניב טייכמן - עוד, גיטרה אקוסטית, סאז
גליה חי- ויולה
איילת בק - כינור
הדר כהן - כינור
מיה בלזיצמן - צ'לו
דודוש קלמס - ווקודר, סינתיסייזר
יאלי סטריט - בסון
להאזנה

הבזק אור חולף - כל שירי האלבום בערוץ היוטיוב הרשמי של שאנן סטריט
הערות שוליים

↑  רונית מזרחי ומושיק לין בגובה העיניים עם שאנן סטריט, זמן ירושלים, 26 בפברואר 2010
↑  אור ברנע, זה לא בִמקום, זה ליד, באתר ynet, 5 ביולי 2007
↑  יוסי חרסונסקי, ביקורת על הדיסק "הבזק אור חולף, באתר חרסונסקי מיוסיק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 1c4bc172-e355-4f0a-a64b-e2ed3707c368
הייפא אל-מנסור

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1974 (בת 50) Al Zulfi governorate, ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 השכלה:  אוניברסיטת סידני  האוניברסיטה האמריקאית בקהיר 
 פרסים והוקרה:  פרב קריסטל (2019) 
 
הייפא אל-מנסור (בערבית: هيفاء المنصور, בתעתיק מדויק: היפאא' אלמנצור; ‏ נולדה ב-10 באוגוסט 1974) היא במאית קולנוע סעודית-אמריקאית. היא האישה יוצרת הסרטים הראשונה בערב הסעודית, ונחשבת לאחת הבמאיות המוכרות והשנויות במחלוקות ביותר במדינתה.
ביוגרפיה

הייפא אל-מנסור היא השמינית מתוך תריסר ילדיו של המשורר עבד א-רחמן מוחמד אל-מנסור (ער'). בילדותה, משפחתה נסעה לבחריין כדי לצפות בסרטים, מכיוון שבערב הסעודית לא היו בתי קולנוע. השחקן האהוב עליה באותה תקופה היה ג'קי צ'אן.
בעידודו של אביה, למדה הייפא ספרות השוואתית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
לאחר נישואיה לבראדלי ניימן (Bradley Neimann), דיפלומט אמריקאי, ב-2007, למדה תואר שני בקולנוע באוניברסיטת סידני, באוסטרליה.
ביוגרפיה > קריירה

היא החלה את הקריירה שלה כיוצרת סרטים בשלושה סרטים קצרים: "מי?", "מסע מר" ו"הדרך היחידה החוצה". האחרון, שהוא סרט תיעודי, זכה במספר פרסים באיחוד האמירויות הערביות ובהולנד.
בשנת 2005 ביימה את הסרט הדוקומנטרי "נשים בלי צל" שעוסק בחייהן של נשים במספר מדינות במזרח התיכון והוצג ב-17 פסטיבלי סרטים בינלאומיים. הסרט זכה בפרס פגיון הזהב לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים במסקט וצוין לשבח בפסטיבל הסרטים הערבי הרביעי ברוטרדם.
בשנת 2012, יצא סרטה העלילתי הראשון באורך מלא של אל-מנסור, "וג'דה", כתבה וביימה. הסרט, הפקה משותפת גרמנית-סעודית, הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2012. סרט זה היה הסרט הראשון באורך-מלא שצולם כולו בערב הסעודית, כמו גם הראשון שבוים בידי במאית אישה. וג'דה מספר את סיפורה של ילדה בת 11 הגדלה בפרוורים של ריאד, וחולמת לרכוב על אופניים ירוקים. וג'דה נבחר לייצג את ערב הסעודית בקטגוריית הסרט הזר בטקס פרסי האוסקר ה-86.
בשנת 2017 יצא סרטה הראשון בארצות הברית "מרי שלי", העוסק באהבתה של הסופרת מרי שלי למשורר פרסי ביש שלי.
בשנת 2018 ביימה את הקומדיה הרומנטית "מתעוררת".
בשנת 2020 יצא סרטה "המועמדת המושלמת", העוסק באישה המגישה בטעות טופסי התמודדות לראשות העירייה.
אל-מנסור ביימה מספר סדרות טלוויזיה טלוויזיה, וביניהם "עולם חדש", "ציפור אלוהים שבשמים" ו"הפראיות" של פריים וידאו.
חיים אישיים

התגוררה מספר שנים בבחריין עם בעלה, ברדלי ניימן דיפלומט אמריקאי ושני ילדיהם, אדם והיילי, ובשנת 2015 עברה עם משפחתה לקליפורניה.
פילמוגרפיה > קצרים

1997 - מי? (من؟)
2000 - מסע מר (الرحيل المر)
2001 - הדרך היחידה החוצה (أنا والآخر) - סרט תיעודי קצר
פילמוגרפיה > אורך מלא

2005 - נשים בלי צל (نساء بلا الظل)
2012 - וג'דה (وجدة)
2017 - מרי שלי (Mary Shelley)
2018 - מתעוררת (Nappily Ever After)
2019 - המועמדת המושלמת (المرشحة المثالية)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

2019 - עולם חדש - במאית פרק: "Putting on the Clothes"
2020 - Motherland: Fort Salem - במאית פרק: "Hail Beltan"
2020 - ציפור אלוהים שבשמים - במאית פרק: "Hiving the Bees"
2020 - הפראיות - במאית פרק: "Day Seven"
2022 - ארכיון 81 - במאית פרקים 5, 6.
הערות שוליים

↑  זאן ברוקס, מי אמר שבנות לא רוכבות על אופניים?, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2012
↑  הזוכים בפסטיבל ונציה 2013, אתר סינמסקופ.
↑  מאיר שניצר, פסטיבל קאן 2012: איך סרטו החדש של ווס אנדרסון?, nrg, 17.05.12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318365105171  PLWABN: 9810681041905606  BIBSYS: 14015323  BNE: XX5471785  BnF: cb167103216 (data)  CANTIC: a11983012  GND: 1049214900  ISNI: 0000 0004 1897 0101  LCCN: no2013104878  MusicBrainz: 6e56c581-b510-43f1-b997-297bea2e4e3e  NLK: KAC2019G4076  NTA: 369185080  RERO: 02-A025944928  SUDOC: 170000362  VIAF: 303935585   WorldCat (עם VIAF): 303935585
דוד זבה

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1968 (בן 56) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין 
 עיסוק:  מוזיקאי, מנצח, מעבד, מתזמר, מלחין, זמר, פסנתרן, קורפטיטור
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת סימפונט רעננה  האופרה הישראלית  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (2020)  פרס אנגל (2023) 
 
דוד (דודי) זבה (נולד בחיפה ב-13 באוגוסט 1968) הוא מוזיקאי, מנצח, מעבד, מתזמר, מלחין, קורפטיטור, זמר ופסנתרן ישראלי. משמש כראש המחלקה הווקאלית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, מנצח הבית בתזמורת סימפונט רעננה, מנהל מוזיקלי של מיתר אופרה סטודיו באופרה הישראלית. הוא חתן פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2020 וחתן פרס אנגל בתחום היצירה לשנת 2023.
פעילות מוזיקלית

זבה משמש מנהל מוזיקלי של "מיתר אופרה סטודיו" - הסטודיו לאמנים צעירים של האופרה הישראלית ומרצה בכיר וראש המחלקה הווקאלית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ומופיע דרך קבע בקונצרטים והקלטות בישראל ומחוצה לה כמנצח, כפסנתרן וכזמר.
בעל תואר מאסטר בקומפוזיציה ותואר אמן בזמרה בהצטיינות יתרה מהאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בת"א. למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל מנדי רודן. זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל, קרן "מוסט" והאופרה הישראלית החדשה, "המכון הישראלי לאומנות הזמרה" ובמקום ראשון בתחרות האקדמיה בזמרה.
זוכה פרס רוזנבלום לאומנויות הבמה מטעם לשנת 2020 וכן פרס אנגל בתחום היצירה לשנת 2023, שני הפרסים מוענקים על ידי עיריית תל אביב-יפו.
העשייה המוזיקלית של דוד זבה כוללת הלחנה, עיבודים מוזיקליים, תזמור, עריכה, תרגום וכתיבת לברית של אופרות ושירה אמנותית. ניהול מוזיקלי, הופעה על הבמה כמנצח, פסנתרן, זמר ומנחה וכן בהוראה אקדמית.
הלחנה, כתיבה, עיבודים ותרגום

דוד זבה כתב והלחין את האופרה "אליסה בארץ הפלאות" על פי סיפורו של לואיס קרול, עבור האופרה הישראלית שהעלתה אותה בניצוחו על בימתה ועל בימות רבות ברחבי הארץ, ובספטמבר בבית האופרה של וילנה בליטאית.
זבה כתב והלחין את האופרה "אמהות" המעניקה קול לנשים של ספר "בראשית", האופרה העלתה על בימת האופרה פרינג' במרכז תרבות מנדל, בפסטיבל האגם, באקדמיה למוסיקה בירושלים ובאופרה הישראלית וזכתה לשבחי הביקורות. על יצירה זו הוענק לו פרס אנגל לשנת 2023.
בין יצירותיו שבוצעו על הבמה: סוויטה לכינור ולתזמורת "שנות אור" -ביטוי מוזיקלי למחזור שירים שכתב בעקבות טיול שורשים כיומן מסע בזמן לחיים, לנופים ולניגונים שלפני השואה, סוויטה לפסנתר ותזמורת "מטריות בפריז" - הומאז' לקולנוע הצרפתי, מחזור שירים לסופרן וטנור "שיר השירים", מוזיקה לתיאטרון ועוד. 
הפרודיה ההומוריסטית על התפתחות האופרה והשיר האמנותי "אופרה בטירוף" שכתב והלחין הועלתה בביצועו כזמר כמופע סטנד-אפ יחיד בליווי הפסנתרנית אירית רוב, ומאוחר יותר בליווי חמש תזמורות שונות בארץ הועלתה מעל 150 פעמים והוקלטה וצולמה בכלי תקשורת בארץ ובעולם.
דוד זבה יצר מספר מופעי-קולאז' מוזיקליים: "אורפאוס פסיון" (לברית מקורית בעברית על פי אגדת אורפאוס למוזיקה מתוך יצירות ליטורגיות של באך), "חילול הקסם" (כתיבת לברית, עיבוד ותזמור על פי "חליל הקסם" של מוצרט), "הדיוות" (מופע סטנד-אפ אופראי עם הזמרות קרן הדר והילה בג'יו המתאר בהומור את הווי מאחורי הקלעים של עולם האופרה בצד ביצועים של אריות ושירים. המופע בוצע עם פסנתר וגם עם כמה תזמורות בניצוחו ובנגינתו של זבה).
דוד זבה התקין מספר תרגומים ועיבודים של לברית לשירה בעברית של אופרות לקהילה ולילדים כגון: "סינדרלה" / רוסיני ו"הספר מהתקווה" על פי "הספר מסביליה" / רוסיני, "שיקוי האהבה" / דוניצטי, "כרמן בת"א" על פי "כרמן" / ביזה, "נישואי פיגארו" / מוצרט. יצירות אלו בוצעו על בימות ברחבי הארץ בניצוחו. הן תורגמו ועובדו כחלק ממפעל האופרה הישראלית להנגיש את היצירה האופראית לילדים, לאפשר הופעות אופרה ברחבי המדינה ולשלב בהן באופן פעיל את הקהילה.
היחסים בין המילים והמוזיקה בשיר האמנותי ובאופרה והדרך בה השיר הכתוב והלחן גואלים ומעצימים זה את זה העסיקו את זבה עוד מילדותו, הוא חקר אותם בעבודת המאסטר שלו והרבה לתרגם מאז אופרות ושירים אמנותיים המקשיבים למוזיקה ומותאמים לדרישות הביצוע הקולי על הבמה.
בין היצירות שתרגם בדרך זו ואשר בוצעו על בימת האופרה ועל בימות נוספות: "העטלף" / יוהאן שטראוס, "המבול של נח" / בנג'מין בריטן, "מקהלת העבדים" מתוך "נבוקו" / ג'וזפה ורדי, קטע מקהלה מתוך "הנערה מהמערב" / פוצ'יני, דואט מתוך "דון ג'ובאני" / מוצרט, דואט מתוך "לה טרוויאטה" / ג'וזפה ורדי, כעשרים לידר של ריכרד שטראוס, "שירים ומחולות של מוות" של מוסורגסקי, שירים של רחמנינוב, צ'ייקובסקי ועוד.
דוד זבה כתב מאות רבות של עיבודים ותזמורים עבור מיטב האמנים בארץ (יהורם גאון, ריטה, להקת כוורת, אתניקס, מיקי גבריאלוב, יונתן רזאל, דוד ד'אור ועוד רבים אחרים) שנוגנו על ידי כל התזמורות בארץ.
ניצוח

דוד זבה מנצח בקביעות בארץ ובעולם על רפרטואר רחב של יצירות (מוזיקה קלאסית, מוזיקה מסרטים, שירים ישראלים, מוזיקה עממית, יהודית ועוד). בישראל ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית רמת גן ותזמורת סימפונט רעננה.
בחו"ל ניצח זבה על התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג והתזמורת הפילהרמונית של פסקוב ברוסיה, התזמורת הסימפונית של יוסטון בטקסס, התזמורת הסימפונית של ממפיס בטנסי, הסינפונייטה רומאנה באיטליה, התזמורת הפילהרמונית של באקו באזרבייג'ן, התזמורת הסימפונית של אלמטי בקזחסטן תזמורת הפסטיבל של יוהנסבורג בדרום אפריקה ועוד.
כמנצח באופרה הישראלית ניצח על הפקות של "הספר מסביליה", "לה טרוויאטה", "מנון לסקו", "אליסה בארץ הפלאות" ועל הפקות קהילתיות של "חליל הקסם", "שיקוי האהבה", "סינדרלה", וכמו כן על הפקות רבות וקונצרטים אופראיים רבים עם מיטב זמרי האופרה בארץ.
עם תזמורת סימפונט רעננה, שהוא מנצח הבית שלה, מופיע זבה בקונצרטים מגוונים ברחבי הארץ, בהפקות משולבות עם הרכבים כליים שונים ועם מיטב הזמרים בישראל ובעולם, בפרויקטים מיוחדים, בהופעות הצדעה ומחווה למלחינים ולמשוררים, בקונצרטי פארק, קונצרטים מודרכים לבתי ספר, טקסים לאומיים ועוד. על סימפונט רעננה ניצח זבה בהופעות אומנים ידועי שם, אנריקו מסיאס, להקת B2, אמה שפלן, אסתר עופרים ועוד, ובסיורי קונצרטים בקנדה ופולין, בפסטיבל ימי הזמר בתיאטרון חולון, ובתוכניות טלוויזיה כמו המעגל עם דן שילון.
מקהלות הזמר: "זמר לך", "שירן", "רון חולון" (ובעבר גם "כרמל" ו"אדם לאדם") הופיעו בניהולו ובניצוחו בפסטיבלים ותחרויות בינלאומיות וזכו בפרסים.
הערות שוליים

↑  הזוכים בפרסי עיריית תל אביב-יפו 2023 באתר עיריית תל אביב-יפו
↑   אמיר מנדל, האופרה "אמהות" עושה תיקון לנשות התנ"ך, באתר הארץ, 6 ביוני 2021
↑  עמית סלונים‏, אין להן אלוהים: האופרה התנ"כית "אימהות" שוחטת פרות קדושות - וזה מעולה, באתר וואלה, 10 ביוני 2021
↑  "אמהות": אופרה ישראלית מקורית ומרגשת, באתר ynet, 10 ביוני 2021
↑  שנות אור/דוד זבה, נבדק ב-2021-09-21
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583288405171  ISNI: 0000 0004 5497 4150  LCCN: no2015122963  VIAF: 197144647696004085250   WorldCat (עם VIAF): 197144647696004085250
קוואנגמיונגסונג 3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  הוועדה הקוריאנית לטכנולוגיית חלל
 מפעיל:  הוועדה הקוריאנית לטכנולוגיית חלל 
 יצרן:  הוועדה הקוריאנית לטכנולוגיית חלל
 תאריך שיגור:  12 באפריל 2012 הלוויין השני: 12 בדצמבר 2012
 משגר:  אונחה
 אתר שיגור:  אתר שיגורים סוחה
 משימה
 סוג משימה:  לוויין חישה מרחוק
 לוויין של:  כדור הארץ
 אפואפסיד:  500 ק"מ
 פריאפסיד:  500 ק"מ
 משך המשימה הכולל:  12 באפריל 2012 – הווה (12 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  100 ק"ג 
 ערוצי תקשורת:  UHF
 
קוואנגמיונגסונג 3 (בקוריאנית: 광명성 3호‏, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: כוכב זוהר) הוא שמו של לוויין מתוצרת קוריאה הצפונית, ששוגר ב־12 באפריל 2012, אך לא הגיע לחלל בגלל כישלון המשגר.
הלוויין שוגר כחלק מהאירועים לציון יום הולדתו המאה של מייסד קוריאה הצפונית ושליטה הראשון, קים איל-סונג. על פי הצהרות דוברים רשמיים של קוריאה הצפונית, הלוויין הוא לוויין חישה מרחוק המצויד במצלמות, לשם ביצוע משימות שונות של הערכת יבול חקלאי.
הלוויין הוא בעל תצורה של תיבה, והוא עטוי תאים פוטו־וולטאיים לשם הפקת חשמל הנדרש לפעולתו במסלול. משך החיים המתוכנן ללוויין הוא שנתיים, והוא אמור להיות משוגר למסלול מעגלי קוטבי בגובה של 500 ק"מ.
NORAD, פיקוד ההגנה האווירית של ארצות הברית וקנדה, פרסם הודעה לפיה השלב הראשון של הטיל נפל כ־165 קילומטר ממערב לסיאול, וכי שני השלבים האחרים כשלו. גם קוריאה הצפונית הודתה בכישלון השיגור.
לוויין חלופי

הודעה רשמית של קוריאה הצפונית בדבר שיגור לוויין נוסף בשם זה במהלך חודש דצמבר 2012 פורסמה בראשית דצמבר. בהודעה הרשמית של ממשלת קוריאה הצפונית מצוין שמו של הלוויין כ־"קוואנגמיונגסונג 3-2".
הלוויין שוגר בהצלחה לחלל ב-12 בדצמבר 2012. למרות השיגור המוצלח, תצפיות על הלוויין הראו שהוא נמצא במסלול ללא שליטה.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, התפרק באוויר: צפון קוריאה כשלה בשיגור הטיל, באתר ynet, 13 באפריל 2012
↑  קוריאה הצפונית חוגגת את שיגור הלוויין, באתר nrg
↑  https://www.foxnews.com/world/astronomers-say-apparently-malfunctioning-north-korea-satellite-could-orbit-earth-for-years
התקיפה האווירית בקונדוז

| חלק ממלחמת אפגניסטן |
| --- | --- |

 תאריך:  4 בספטמבר 2009 
 סוג:  תקיפה אווירית 
 יעדים:  מכלית (משאית) 
 אבדות:  100 
 
מטוסים אמריקאיים מהסוג שבו השתמשו בתקיפה
חייל גרמני בקונדוז
שרידי מכליות הדלק לאחר התקיפה
מפלגות השמאל הגרמניות מוחות בבונדסטאג על התקיפה
שר ההגנה הגרמני פרנץ יוזף יונג היה מעורב בטיוח הפרשייה
התקיפה האווירית בקונדוז (בגרמנית: Luftangriff bei Kundus) הייתה הפצצה אסטרטגית שביצעו מטוסים אמריקאיים בקונדוז שבאפגניסטן ב-2009, ביוזמת גרמניה. התקיפה נודעה לשמצה בגלל מספר האזרחים הרבים שנהרגו בה. בעקבותיה נחלש מאוד מעמד הבונדסוור באפגניסטן, וגורמים שמאלניים בגרמניה דרשו להסיג את הכוחות הגרמניים הנמצאים שם מאז 2001. כמו כן בעקבות התקיפה פוטרו מספר אישים בולטים בצמרת הקצונה והפוליטיקה הגרמנית, ביניהם הרמטכ"ל וולפגנג שניידרהאן ושר ההגנה פרנץ יוזף יונג.
רקע

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, הכריזה ארצות הברית על תחילת מבצע חירות מתמשכת, שמטרתו הייתה הפלת שלטון הטאליבאן ואל-קאעידה באפגניסטן. ב-20 בדצמבר של אותה שנה הכריזה מועצת הביטחון של ארגון האו"ם על הקמת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי (ISAF). מדינות רבות הצטרפו לכוח, ובהן גרמניה תחת הקנצלר גרהרד שרדר. גרמניה שלחה קרוב ל-5,000 חיילים לאפגניסטן, כמות החיילים הגדולה ביותר אחרי ארצות הברית ובריטניה. למעשה, הייתה זו הפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה שחיילים גרמנים נוטלים חלק במלחמה של ממש.
התקיפה

חיילי הבונדסוור קיבלו את הפיקוד על דיכוי הטאליבאן במחוז קונדוז בצפון המדינה. הגרמנים עשו ככל יכולתם להגן על המחוז, אף על פי שמאוחר יותר הואשמו בכך שהזניחו את השמירה. ביום שישי 3 בספטמבר 2009 בשעה 15:30, הועברו שתי מכליות דלק מטג'יקיסטן אל המחנות הגרמניים בקונדוז. לוחמי טאליבאן ובהם מתנדבים צ'צ'נים השתלטו על המשאיות באמצע הדרך, הרגו חלק מהנהגים בעריפת ראש, ושבו את האחרים. כבר בשעה 20:30 בערך ידע מפקד הכוחות הגרמניים באזור גאורג קליין על האירוע. על פי דיווחי מטוסים של חיל האוויר האמריקאי, המכליות המשיכו את דרכן ונתקעו בנהר באזור הכפר עומאר ח'יל. תושבים רבים התקבצו לידן אם לעזור ואם לשאוב דלק. הגרמנים חששו שמטרת הטאליבאן היא להשתמש בדלק לצורכי טרור; קליין קיבל דיווח מוטעה, ולפיו כל האנשים ליד המכליות הם טרוריסטים. הוא שלח הודעה למטוס F-15 אמריקאי להטיל שתי פצצות במשקל 225 ק"ג כל אחת על המשאיות.
הפקודה בוצעה יום לאחר מכן, ב-4 בספטמבר בשעה 1:49. ההפצצה יצרה פיצוץ גדול, שהתחזק בגלל בערת הדלק. מספר ההרוגים בפיצוץ לא הובהר עד היום. לטענת המושל האפגאני של קונדוז, נהרגו כ-90 בני אדם מתוכם 50 טרוריסטים ו-40 אזרחים. כמו כן הוא הוסיף שארבעה פעילים צ'צ'נים ובכיר בטאליבאן נהרגו. הערכות מאוחרות יותר דיברו על עד 179 הרוגים, בהם לפחות 40 אזרחים. גרמניה מצדה מסרה כי 57 לוחמי טליבאן נהרגו בתקיפה, וכי לא היו אזרחים בין ההרוגים. על דברים אלה חזר שר ההגנה הגרמני פרנץ יוזף יונג, שאמר בריאיון ל"בילד אם זונטאג" כי לא התקבל מידע על אזרחים שנפגעו.
המפקד העליון של כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן, הגנרל סטנלי מק'קריסטל, ביקר במקום התקיפה יחד עם צוות של עשרה חוקרים מטעם נאט"ו. חברי הצוות שוחחו עם שני פצועים מתושבי המקום, שאושפזו בבית חולים בקונדוז. לפני הגיעו למקום נפגש מק'קריסטל עם בכירים אפגאניים מקומיים. הוא הביע אהדה לנפגעים ואמר כי המלחמה בטאליבאן לא צריכה להיעשות על חשבון חייהם של אזרחים. "באתי הנה כדי לוודא שאנחנו פועלים בצורה המגינה על העם האפגאני מכל האיומים", אמר מק'קריסטל לבכירים.
השפעות

מסמכים שנחשפו מאוחר יותר העידו ששר ההגנה הגרמני יונג, וכן הרמטכ"ל שניידרהאן, ידעו היטב על התקיפה ועל כך שאזרחים רבים נהרגו בה, אולם טייחו את הפרשה והכחישו כל פגיעה באזרחים, בין היתר בשל הבחירות שהתרחשו כחודש לאחר מכן, במהלכן ניצחה המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) בראשות אנגלה מרקל, שיונג היה אחד מחבריה. יונג מונה לשר העבודה החדש, אולם כחודש לאחר מכן, ב-29 בנובמבר 2009, היומון הגרמני "בילד" חשף את קיומם של סרטון וידאו חשאי ודו"ח מודיעין, לפיהם ידעו בכירים בצבא הגרמני כי הפצצת מטוסי נאט"ו הביאה למותם של אזרחים חפים מפשע. לפי דו"ח של עדים מהמקום, שעות לאחר האירוע, נצפו במקום "שתי גופות של בני נוער", וכן דווח על טיפול בילדים פצועים בבתי חולים באזור.
באותו היום לאחר שהתפוצצה הפרשה כולה, התפטר שניידרהאן מתפקידו כרמטכ"ל, ובמקומו מונה פולקר ויקר. שר ההגנה החדש, קרל תיאודור צו גוטנברג (CSU - מפלגת האחות הבווארית של ה-CDU), נאם באותו היום בבונדסטאג והכריז כי שניידרהאן נכשל ולא דיווח בצורה מהימנה על התקרית, ולכן "שוחרר מתפקידו לפי בקשתו". בנוסף, התפטר בכיר נוסף במשרד ההגנה הגרמני, פטר וייכרט מזכיר ההגנה. יום לאחר מכן בעקבות לחץ, התפטר גם יונג והכריז: "אני לוקח על עצמי את האחריות הפוליטית על נוהלי הדיווח של ההגנה". את מקומו כשר העבודה מילאה אורסולה פון דר ליין. במקביל, תקפו חברי מפלגת השמאל הקיצונית די לינקה, את מרקל, ודרשו להוציא את החיילים הגרמניים מאפגניסטן. אם כי גאורג קליין שיזם את התקיפה יצא זכאי, משום שנקבע שהיו טעויות במודיעין שלו והוא לא ידע שהיו אזרחים באזור התקיפה.
הערות שוליים

↑
↑
1 2 3  עשרות הרוגים בתקיפת נאט"ו בצפון אפגניסטן באתר ידיעות אחרונות.
1 2 3  70 הרוגים בהפצצת נאט"ו באפגניסטאן, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2009
↑
1 2 3  אסף אוני, בעקבות הרג האזרחים בתקיפת נאט"ו באפגניסטאן: רמטכ"ל גרמניה, וולפגנג שניידרהאה התפטר, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2009
↑  רמטכ"ל גרמניה הודח אחרי שהסתיר מידע באתר ידיעות אחרונות.
↑  שר גרמני התפטר עקב התקיפה באפגניסטן באתר ידיעות אחרונות.
↑
אלימות בכדורגל הישראלי

אלימות בכדורגל הישראלי מתייחסת לביטויי אלימות פיזיים ולא-פיזיים אשר מתרחשים במהלך אירועי כדורגל בישראל, בין אוהדים של קבוצות יריבות, בין אוהדים לספורטאים ואנשי סגל, בין כוחות הביטחון והאוהדים ולעיתים אף בין הספורטאים עצמם.
תרומת שירי אוהדים לאלימות בכדורגל

שירי אוהדים הם גבריים באופיים ובתכנם, משדרים מצ'ואיזם וולגאריות למרות הנוכחות הנשית ביציעים. יש בהם אלמנטים של נאצה, גזענות, השפלה וביזוי כלפי בני מיעוטים, כהי עור, בעלי נטיות מיניות שונות ויריבי הקבוצה בכלל. זה בא לידי ביטוי בשימוש בשפה גסה, קללות המשולבות במילות השיר, נהמות וקריאה לאלימות מפורשת המשולבת בתיאורים ציוריים ("שישרף לכם הכפר", "מוחמד מת", "שתהיה שואה למכבי") והכל בניגון נעימות מוזיקליות מוכרות וידועות.
תוכנית 'בועטים את האלימות והגזענות מהמגרשים' של הקרן החדשה לישראל מוציאה מדי שבוע דו"ח המסכם את האירועים החריגים והחיוביים במשחקי ליגת העל. הדו"ח מופק בעזרת המשקיפים של התכנית הנשלחים מדי שבוע למשחקי הקבוצות השונות ומדווחים על האירועים לרבות ציטוטים משירי אוהדים המעבירים מסרים אלימים.
שירי אוהדים באצטדיוני הספורט לא מעבירים רק מסרים אלימים, הם הפכו עם השנים לחלק בלתי נפרד מחווית הצפייה במשחקים. השירים מספקים צבע, אווירה, ומפגן תמיכה של אוהדים בקבוצתם. לשירים יש תפקיד חשוב בהגדרת הזהות בקרב האוהדים ובמאמצם להיות שונים, להיראות שונים, להיתפס כשונים ולבדל עצמם מקבוצות אחרות.
שירי אוהדים הם חלון ראווה של הקבוצה וסימן ההיכר שלה. פירוק הטקסט של השירים וניתוחם מלמד על תפיסת העולם של האוהדים בנוגע לתפקידם, לקבוצתם, לספורט והתרבות. באמצעות ניתוח שירים של אוהדי כדורגל וכדורסל בישראל, ניתן לזהות תפיסות שונות של אוהדי קבוצות ספורט. ממחקר שהתפרסם בשנת 2021 ניתן לזהות ערכים יציבים לאורך השנים כגון יחס עמוק לקבוצה וליריבותיה ויחס לגבריות הטבועה בספורט. בנוסף, ניתן לזהות תופעות חדשות כגון הקצנת השיח האלים, השנאה לאחר ויחס שלילי למסחור הספורט. כל אלה מבטאים שינויים חברתיים ותרבותיים בספורט ומחוצה לו. השירים מייצרים תחושת אחווה ושותפות גורל ומהווים מעין מבחן נאמנות של האוהדים, היכולים לבחור אם להיות צופים סבילים או אוהדים פעילים באמצעות הצטרפות לשירה. במידה רבה, השירים אף מייצרים אפקט טריטוריאלי על המגרש, עוצמת הקול מעידה על עוצמת האהדה. שירים מובילים לעלייה ברמת האגרסיביות של הצופים ולעלייה באלימות ובמתח במגרשים. שירי אוהדים מציבים את הקבוצה בראש סדרי העדיפויות של האוהדים, המבטאים מחויבות של אוהדים "מיום היוולדם ועד מותם", שירים מדגישים חשיבות הסמלים בעבור האוהדים. לשירים יש תפקיד חשוב בשימור המסורת והסמלים על פי רוב.
אלימות בין אוהדים ושחקנים

ב-6 דצמבר 1975 במשחק ליגה ג' בין מכבי רחובות למכבי כפר גבירול נרצח השחקן מרדכי קינד על ידי אוהד הקבוצה היריבה. היה זה מקרה האלימות החמור ביותר מאז קום המדינה ובהתאם לכך ננקטה ענישה מחמירה - קבוצת מכבי כפר גבירול הורחקה לצמיתות ופורקה.
ב-3 בנובמבר 2014 "פוצץ" משחק הדרבי של תל אביב בליגת העל בין מכבי תל אביב להפועל תל אביב. המשחק הופסק עקב תקיפת ערן זהבי על ידי אוהד הפועל, שהוביל לעימות המוני בין שחקני 2 הקבוצות, שחקנים מחליפים וצוות מקצועי. זהבי הורחק לאחר שתקף את האוהד חזרה, והמשחק חודש. לאחר מכן המשחק בוטל ולא חודש עקב פריצת מספר אוהדי מכבי מיציע 10-11 שהובילה להתפרעות אוהדים אלימה. הקטטות בין אוהדי מכבי להפועל נמשכו גם למחרת, מחוץ לבית המשפט השלום שדן במעצרו של האוהד שתקף את זהבי.
אלימות מילולית ופיזית על ידי השחקנים

ישנם מקרים בהם האלימות פיזית בהם מעורבים שחקני קבוצות יריבות במהלך משחק, או בין שחקני אותה קבוצה.
בסוף מרץ 2012, בסיום משחק ליגת העל בו ניצחה מכבי פתח תקווה 2–1 את הפועל חיפה, התפתחה תגרה בין שחקני שתי הקבוצות. במהלך התיגרה נגח מאמן השוערים של מכבי פתח תקווה בפניו של שחקן הפועל חיפה עלי חטיב, ואחרי שנפל בעט בו יגאל ממן, בעל תפקיד במכבי פתח תקווה, מספר פעמים בראשו, בעוד חטיב שוכב על הרצפה. חטיב פונה לבית חולים. התקרית האלימה עוררה סערה רבה בכדורגל הישראלי, וחלק מהמעורבים בתקרית נעצרו ונפתחה נגדם חקירה משטרתית.
ב-20 באפריל 2012 בעקבות קטטה המונית במשחק הליגה הלאומית בין שחקני ואנשי קבוצות הפועל בני לוד והפועל רמת גן הודיע יו"ר ההתאחדות לכדורגל אבי לוזון על דחיית כל משחקי הכדורגל בליגות הבכירות, לרבות דחיית המחזור ה-35 של ליגת העל.
אלימות מצד שוטרים כנגד אוהדים

עקב המספר הרב של מקרי האלימות בקרב האוהדים, משטרת ישראל מנסה לשמור על היציעים ולנקות אותם מאלימות. במספר מקרים השתמשו השוטרים בכח מופרז כנגד האוהדים. בין היתר מקרה של עידו אסף בו נאלץ עידו לעבור ניתוח לכריתת אשך עקב הפגיעה בו ומקרה בו צולם שוטר התוקף אוהד בית"ר ירושלים.
תוכניות למניעת האלימות בכדורגל הישראלי

ב-2008 חוקק "חוק איסור אלימות בספורט" המיועד למיגור האלימות במגרשי הספורט. החוק מסמיך שוטרים וקציני משטרה להרחיק מאירוע ספורט אדם המפריע לסדר הציבורי או מתנהג באופן אלים. כמו כן מונה החוק רשימה של חפצים מסוכנים שאסורה הכנסתם לאירועי ספורט. סעיף 15 לחוק כולל איסור פלילי על התבטאות גזענית באירוע ספורט. העונש המקסימלי על התבטאות כזו לפי החוק הוא שנתיים מאסר. כמו כן מקנה החוק סמכויות לבתי-המשפט להוצאת צוי הרחקה מאירועי ספורט לתקופות ארוכות, עד שלוש שנים. התוכנית הניבה תוצאות מרשימות שלאחר יישום החוק בחצי הראשון של עונת 2010/11 בכדורגל כמעט 3 מיליון שקלים נחסכו על עלויות שיטור, כמות הסדרנים לא עלתה משמעותית ואפילו נרשמו פחות אירועים חריגים ופחות מעצרים.
לקריאה נוספת

מירה פרבשטיין, משה סמיונוב, אקולוגיה של אלימות בספורט: המקרה של הכדורגל בישראל, מגמות לב, 1990, עמ' 460-448.