יחסי ארצות הברית – בנגלדש
היסטוריה

המגעים בין בנגלדש לארצות הברית היו מוגבלים בתקופת השלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוקמה סוכנות קונסולרית של צ'יטאגונג בידי הקונסוליה האמריקנית בפורט ויליאם. במלחמת העולם השנייה, כוחות צבא וחיל אוויר אמריקניים הוצבו במזרח בנגל כחלק מחזית בורמה.
ארצות הברית הקימה קונסוליה כללית בדאקה ב-29 באוגוסט 1949, בעקבות חלוקת הודו ומזרח בנגל והפכה למזרח פקיסטן. מורים אמריקנים, אדריכלים, ועובדי סיוע ביקרו בעיר הבירה של מזרח פקיסטן בשנות ה-60.
במהלך מלחמת השחרור של בנגלדש ב-1971, אזרחים אמריקאים, בהובלת הקונסול הכללי בדאקה, ארצ'ר קדם, שלחו סדרה של מברקים המפרטים את הזוועות שבוצעו בידי הצבא הפקיסטני נגד אזרחים, סטודנטים ואנשי רוח. הם התנגדו למדיניות הממשל של ניקסון, שהעלימה עין מרצח העם, בשל הברית האמריקאית הקרובה עם החונטה הצבאית בפקיסטן. כמו כן, בתוך ארצות הברית השתנתה דעת הקהל נגד המדיניות של הנשיא ניקסון באשר למדיניותו בבנגלדש. כמו כן, מחוקקים דמוקרטים ורפובליקנים, ובהם טד קנדי, פרנק צ'רץ' ואחרים, גינו את הבית הלבן על שתיקתו בנושא ה"דיכוי השיטתי" במזרח פקיסטן. דמויות תרבות אמריקניות כמו המשורר אלן גינסברג והזמרת ג'ואן באאז קידמו את המודעות למלחמה בבנגלדש. הקונצרט למען בנגלדש אורגן בניו יורק על ידי מוזיקאים בריטיים, אמריקנים והודים; והשתתפו בו סמלים אמריקאים כמו בוב דילן. על אף שהקונגרס האמריקני הטיל אמברגו נשק על פקיסטן, הבית הלבן הפר את האמברגו בשולחו משלוחי נשק סודיים לחונטה הצבאית בפקיסטן. כאשר הודו התערבה בדצמבר 1971, הבית הלבן שיגר נושאת מטוסים למפרץ בנגל. פעילי שלום חסמו כמה משלוחי נשק בכמה נמלים בצפון מזרח ארצות הברית. דיפלומטים בנגלים בשגרירות פקיסטן בוושינגטון די.סי, ערקו והפעילו שליחות של הממשלה הזמנית של בנגלדש.
לאחר שחרורה של בנגלדש בדצמבר 1971 ונסיגת הכוחות ההודים במרץ 1972, הכירה ארצות הברית רשמית במדינה העצמאית החדשה ב-4 באפריל 1972 והבטיחה סיוע של 300 מיליון דולר. הרברט ד. ספיבק היה הנציג הדיפלומטי האמריקאי של ארצות הברית בדאקה באותה עת. ארבעה ימים לאחר מכן הסכימו ארצות הברית ובנגלדש לכונן יחסים דיפלומטיים ברמה של שגרירות. הקונסוליה הכללית שודרגה באופן רשמי לשגרירות ב-18 במאי 1972. היחסים בין בנגלדש לבין העולם המערבי בהנהגתה של ארצות הברית השתפרו באורח דרמטי בסוף שנות ה-70, כאשר נשיא בנגלדש זיאור רחמן שינה את המדיניות הסוציאליסטית של הממשלה הראשונה שהוקמה לאחר העצמאות, ושיקם את השוק החופשי. ב-1983 הוזמן לבית הלבן לפגישה עם הנשיא רונלד רייגן השליט הצבאי, סגן-אלוף חוסיין מוחמד ארשאד. הנשיא רייגן שיבח את דאקה על תפקידה במלחמה הקרה, וציין כי ”ארצות הברית מבקשת להריע לבנגלדש, חברה במדינות הבלתי-מזדהות על גישתה הקונסטרוקטיבית לנושאים אזוריים וגלובליים. כדאי לצטט כמה דוגמות: בנגלדש הביעה בבירור את אומץ ליבה ונחישותה בתגובותיה נגד התוקפנות באפגניסטן וקמבודיה. היא גם לקחה חלק בהנהגה וההקמה של הארגון לשיתוף פעולה אזורי בדרום אסיה. גוף שנועד לבנות אזור משגשג ויציב יותר עבור תושבי דרום אסיה”
ארצות הברית היא אחת משותפות הפיתוח העיקריות של בנגלדש מאז העצמאות, ומספקת למעלה מ-6 מיליארד דולר באמצעות USAID מאז 1972. היא סייעה בהקמת תשתיות חשובות במדינה, כולל סיוע של נאס"א לחקר החלל ולחישה מרחוק (SPARRSP) וכור מחקר TRIGA בוועדת האנרגיה האטומית של בנגלדש.
חתן פרס נובל לספרות מוחמד יונוס זכה במדליית החירות הנשיאותית ובמדליית הזהב של הקונגרס, העיטור הגבוה ביותר בארצות הברית.
בנגלדש היא בעלת ברית אמריקאית גדולה בדרום אסיה. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון רחב של נושאים ביטחוניים, אזוריים ובינלאומיים, נגד הטרור ושינוי האקלים. בנגלדש הייתה שותפה מרכזית ביוזמות הפיתוח הבינלאומיות העיקריות של ממשל אובמה, כולל ביטחון התזונה, הבריאות ואיכות הסביבה. הסכם אסטרטגי נחתם בין שתי המדינות ב-2012. שגרירת ארצות הברית בבנגלדש מרתה ברניקאט תיארה ב-2015 את היחסים כ"תוססים, רבי-פנים ובלתי נמנעים".
מדיניותה של ארצות הברית ביחס לבנגלדש מעודדת יציבות פוליטית, זכויות אדם ודמוקרטיה. ארצות הברית רואה בבנגלדש כבעלת ברית מוסלמית מתונה מקרב מדינות האסלאם. למרות שהיחסים הם מצוינים באופן מסורתי, ארצות הברית מתחה ביקורת חריפה על הממשלה בבנגלדש בשל חוסר כבוד לשלטון החוק, דיכוי חופש העיתונות והפרות זכויות אדם בידי כוחות הביטחון, לטענתה. עקב הבחירות הכלליות ב-2014 אותן החרימה מפלגת האופוזיציה העיקרית, ארצות הברית נתנה כתף קרה לבנגלדש.
על פי דיפלומטים אמריקאים, מדיניות ארצות הברית בבנגלדש מבוססת על "שלושת הדי", כלומר דמוקרטיה, פיתוח ומלחמה בטרור.