stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה רומא-צ'אמפינו
הערות שוליים

1 2  Rome Ciampino Airport, Italy (CIA), AirMundo (באנגלית)
↑  umbriasud, Riziero Rapanelli un ternano in guerra sui dirigibili, UmbriaSud Ieri, ‏2015-08-18 (באיטלקית)
↑  Simulated historical climate & weather data for Roma Ciampino Airport, meteoblue (באנגלית)
↑  Ciampino weather by month // weather averages, en.climate-data.org (באנלית)
↑  Giacomo Amati, Rome Ciampino: The Story Of Italy's Oldest Airport, Simple Flying, ‏2023-08-25 (באנגלית)
↑  History - AEROPORTI DI ROMA, AEROPORTI DI ROMA (באנגלית אמריקאית)
↑  Rome Ciampino Airport, Italy (CIA), AirMundo (באנגלית)
1 2  Rome/Ciampino Airport | SKYbrary Aviation Safety, skybrary.aero (באנגלית)
↑  Airport Statistics for Rome Ciampino Airport (CIA), www.italianairportguide.com (באנגלית)
↑  Ivanka Garcia Mancebo, Rome Ciampino Airport - How to get to Rome from Ciampino Airport, www.rome.net (באנגלית)
קטגוריה:איטליה: שדות תעופה
קטגוריה:רומא: מבנים
קטגוריה:רומא: תחבורה
דיוויזיית השדה השישית של הלופטוואפה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 בספטמבר 1942 – 27 ביוני 1944 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-6 (בגרמנית: 6. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה תוך שימוש בצוות קרקע עודף של הלופטוואפה ושירתה בחזית המזרחית מסוף 1942 עד יוני 1944, אז הושמדה במהלך מבצע בגרטיון.
היסטוריה

דיוויזיית השדה השישית של הלופטוואפה, אחת ממספר דיוויזיות שדה של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), הוקמה באמצע שנת 1942 באזור תמרון הכוחות של גרוס-בורן, בפיקודו של אוברסט ארנסט ובר. הדיוויזיה נועדה לשרת כחי"ר, ולוחמיה נמשכו ברובם מצוות הקרקע העודף של הלופטוואפה. בנובמבר 1942, היא הוקצתה לקבוצת ארמיות מרכז בחזית המזרחית והוצבה בגזרה ליד ויטבסק.
בנובמבר 1943 הועברה האחריות על הדיוויזיה לידי הצבא ושמה שונה לדיוויזיית השדה השישית (L). גדודי היגר שלה הפכו לרגימנטים היגר ה-52, ה-53 וה-54. בתחילת השנה שלאחר מכן, היא קיבלה חלק מהצוות שנותר בחיים של דיוויזיית השדה השלישית (L), שזה עתה פורקה. בקיץ 1944, דיוויזיית השדה הרביעית (L) עדיין הגנה על ויטבסק כחלק מהקורפוס ה-53 בארמיית הפאנצר השלישית. כשהצבא האדום החל במתקפת ויטבסק-אורשה במהלך מבצע בגרטיון ב-22 ביוני 1944, הוקף הקורפוס תוך ימים. הדיוויזיה כותרה בוויטבסק ולאחר מכן הושמדה כשמפקדה, הגנרל רודולף פסל, נהרג בפעולה.
מפקדים

ארנסט ובר (ספטמבר–נובמבר 1942)
רודיגר פון הייקינג (נובמבר 1942–נובמבר 1943)
רודולף פסל (בנובמבר 1943–27 ביוני 1944)
הערות שוליים

| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
בוריס אינו

בוריס אינו טקאנג (בצרפתית: Boris Enow Takang; נולד ב-30 במרץ 2000 בקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת די. סי. יונייטד מליגת ה-MLS האמריקאית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים

אינו גדל במחלקות הנוער של אקולה דה פוטבול בראסריס דו קמרון ופורטו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות המילואים של פורטו ושל לאנס.
ב-15 ביוני 2021 חתם אינו במכבי נתניה מליגת העל הישראלית. ב-17 בדצמבר החליטה נתניה לממש את האופציה. ב-16 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 2-4 נגד מכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במועדון ערך 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים. בינואר 2023 זכה ביחד עם המועדון בגביע הטוטו לעונת המשחקים 2022/23.
ב-22 ביולי 2024 הועבר אינו לקבוצת די. סי. יונייטד מליגת ה-MLS האמריקאית.
ב-14 באוקטובר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בניצחון 0-1 נגד קניה, בו אינו כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
תארים

ליגת האלופות לנוער (1): 2018/2019
גביע הטוטו (1): 2022/2023
הערות שוליים

↑  מערכת ספורט 1, ‏‏מפורטו לישראל: קשר קמרוני צעיר חתם במכבי נתניה לעונה אחת, באתר ספורט1, 15 ביוני 2021
↑  תומר חבז, ‏נתניה צפויה לממש את האופציה על בוריס ינו, באתר ONE‏, 17 בדצמבר 2021
איתמר מיכאלי

| --- | --- |

בבית העלמין בחולדה, באזכרה לחללי שיירת חולדה, 29.3.2024
 לידה:  1988 (בן 36 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הפנימייה הצבאית לפיקוד 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד קורס קציני שריון  מפקד פלס"ר 7  מפקד גדוד 75  מפקד גדוד 196  מפקד חטיבה 10
 פעולות ומבצעים
 מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות
 עיטורים
   צל"ש מפקד חטיבה
 
איתמר מיכאלי (נולד ב-1988) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המשמש מפקד חטיבת הראל.
ביוגרפיה

מיכאלי בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה במחזור נ״ב (2006). ב-2006 התגייס לחטיבה 7 ובה מילא את רוב תפקידיו. ב-2014 מונה למפקד פלוגת קורס קציני שריון, עליה פיקד במהלך מבצע צוק איתן כאשר סופחה לגדוד הסיור של חטיבת הצנחנים. ב-21 ביולי, במהלך היערכות לפשיטה בחאן יונס, נתקל כוח מסיירת צנחנים ונפגע. מיכאלי הגיע עם הטנק שלו אל מרחב ההיתקלות, זיהה את המחבלים והסיר את האיום מעל הלוחמים. על פעולתו זו הוענק לו צל"ש מח"ט הצנחנים.
בתום תפקידו כמפקד קורס קציני שריון מונה לסגן מפקד גדוד 82. בשנים 2016–2018 פיקד על פלס"ר 7. בשנים 2019–2021 פיקד על גדוד 75. בשנים 2021–2023 פיקד על גדוד 196 בחטיבה 460. ב-2023 מונה למפקד חטיבת הראל.
הערות שוליים

↑  שאול נגר, ‏גיבור מקומי: סרן איתמר מיכאלי - סיפורו של צל"ש מח"ט, שריון 48, דצמבר 2015, באתר "יד לשריון"
↑  צל"ש המח"ט - סרן איתמר מיכאלי, באתר הגבורה
ג'ילי ביני

| --- | --- |

Geely Binyue
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ג'ילי
 שנות ייצור:  2018 - היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  קרוסאובר
 פלטפורמה:  BMA platform
 אורך:  4,330 מ"מ
 רוחב:  1,800 מ"מ
 גובה:  1,609 מ"מ
 משקל:  1,290-1,548 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 3 צילינדרים, 998 סמ"ק המפיק 136 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מגדש טורבו)  4 צילינדרים, 1,477 סמ"ק המפיק 177 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מגדש טורבו) מנועים היברידים 4 צילינדרים, 1,477 סמ"ק  (14 כ"ס מנוע חשמלי, 190 כ"ס מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1,477 סמ"ק  (82 כ"ס מנוע חשמלי, 258 כ"ס מנוע בנזין)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת 7 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (DCT)
 מהירות מרבית:  195 קמ"ש (מנוע 1.0 ליטר, מגדש טורבו)
 צריכת דלק:  5.3 ליטר ל-100 ק"מ (דגם "200T")  6.1 ליטר ל-100 ק"מ (דגם "260T")  5.5 ליטר ל-100 ק"מ (דגם "260T Mild-Hybrid")  1.4 ליטר ל-100 ק"מ (דגם "PHEV")
ג'ילי ביני (באנגלית: Geely Binyue, בסינית: 吉利缤越) הוא קרוסאובר קומפקטי ומהודר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום בסין.
דגמים

"200T".
"260T".
"260T Mild-Hybrid".
"PHEV" (ראשי תיבות: plug-in hybrid electric vehicle) - הסוללה יכולה להטען על ידי חיבור למקור חיצוני.
"ג'ילי ביני"

5 דלתות.
5 נוסעים.
קיבולת מכל דלק - 45 ליטר (בדגם "200T").
"ג'ילי ביני" > סוגי הנעות

הנעה קדמית.
הנעה כפולה 4x4.
"ג'ילי ביני" > תאוצות

תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.7 שניות (מנוע בנזין 1.0 ליטר, מגדש טורבו).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 6.9 שניות (מנוע היברידי, 1.5 ליטר, דגם "260T Mild-Hybrid").
תמונות

דגם "ג'ילי ביני"
דגם "ג'ילי ביני"
דגם "ג'ילי ביני"
דגם "ג'ילי ביני"
דגם "ג'ילי ביני"
דגם "ג'ילי ביני"
ראו גם

ג'ילי
ג'ילי בינרוי
ג'ילי ג'יאג'י
ג'ילי יואנג'ינג SUV
ג'ילי CK
ג'ילי CD
הערות שוליים

↑  דגם "ג'ילי ביני" פלטפורמה "BMA platform" paultan.org/2018/07/27/geely-bma-modular-platform
↑  דגם "ג'ילי ביני" carnewschina.com/2018/02/12/new-geely-sx11-suv-china
↑  דגמי "ג'ילי ביני" (בסינית) autohome.com.cn/news/201808
↑  דגמי "ג'ילי ביני" paultan.org/2018/11/08/geely-bin-yue-launched-in-china
דונה!

| --- | --- |
 מבוסס על:  The Girl Downstairs
 סוגה:  Romance
 שחקנים:  Bae Suzy  Kim Do-wan  Kim Min-ho  Lee Jin-uk  Park Se-wan  Ha Young  Lee Yu-bi  Yang Se-jong  Go Ah-sung 
 ארץ מקור:  קוריאה הדרומית 
 שפות:  Korean
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  9 
 הפקה
 מפיק:  Kim Young-gyu, Lee Ki-hyuk, Jang Young-woo, Kim Mi-kyung, Park Gyu-won
 חברת הפקה:  Studio Dragon  Show Runners  Studio N
 הפצה:  נטפליקס 
 מוזיקה:  Nam Hye-seung
 שידור
 רשת שידור:  Netflix
 תקופת שידור מקורית:  20 באוקטובר 2023 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דונה! היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית משנת 2023 בבימויו של לי ג'ונג-יו, ובכיכובם של באה סוזי ויאנג סה ג'ונג. הסדרה עלתה לנטפליקס ב-20 באוקטובר 2023.
תקציר העלילה

וון-ג'ון, סטודנט להנדסה אזרחית בקולג' הופך לשותף עם דונה, אלילת קיי-פופ בדימוס.
צוות השחקנים > ראשי

באה סוזי בתור לי דו-נה, הזמרת הראשית של להקת הבנות Dream Sweet שמודיעה בפתאומיות על פרישתה מהלהקה ועוברת לגור בבית מגורים משותף בעיירת אוניברסיטה.
יאנג סה-ג'ונג בתור לי וון-ג'ון, סטודנט שמתגורר עם דונה מתיידד איתה אט אט ומפתח כלפיה רגשות.
צוות השחקנים > משני

צ'ין הא-יונג בתור קים ג'ין-ג'ו, חברתו של וון-ג'ון בתיכון.
קים דו-וואן בתור גו ג'ונג-הון, סטודנט שמתגורר יחד עם וון-ג'ון ודונה.
פארק סה-וואן בתור צ'וי אי-רה
קים מין-הו בתור Seo Yun-taek
קים סאן-יונג בתור אמה של דו-נה
קים יו-מי כנציגת הסוכנות של דו-נה
Baek Ji-hye בתור Eun-joo
לי יו-בי
הפקה

ביולי 2022 דווח כי צילומי הסדרה החלו. ב-23 בפברואר 2023, סוזי פרסמה תמונה ב-SNS ואמרה שצילומי הסדרה הסתיימו.
הבז ואיש השלג

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ון שלזינגר
 הופק בידי:  ג'ון שלזינגר, גבריאל קצקה
 תסריט:  סטיבן זליאן (לפי ספרו של רוברט לינדזי "The Falcon and the Snowman: A True Story of Friendship and Espionage")
 עריכה:  ריצ'רד מארדן 
 שחקנים ראשיים:  שון פן, טימותי האטון
 מוזיקה:  פט מתיני ולייל מייס
 צילום:  אלן דוויאו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hemdale films 
 חברה מפיצה:  אוריון פיקצ'רס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בינואר 1985
 משך הקרנה:  131 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דוקו-דרמה, סרט ריגול, סרט דרמה 
 תקציב:  7 מיליון $
 הכנסות:  $17,130,087
 הכנסות באתר מוג'ו:   falconandthesnowman
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבז ואיש השלג (באנגלית: The Falcon and the Snowman) הוא סרט ריגול שראה אור בשנת 1985 ומבוסס על סיפורם האמיתי של כריסטופר בויס ואנדרו דולטון לי, שני צעירים אמריקאים שמכרו סודות ממערכת תקשורת לווינית של ה-CIA לשגרירות ברית המועצות במקסיקו סיטי. הסרט בוים על ידי ג'ון שלזינגר ומככבים בו טימותי האטון ושון פן הצעירים. את הפסקול כתבו מוזיקאי הג'אז פט מתיני ולייל מייס, השיר המלווה את כותרות הסיום הוא "This Is Not America" בביצוע דייוויד בואי. את התסריט עיבד סטיבן זליאן (Steven Zaillian) לפי ספרו של רוברט לינדזי "The Falcon and the Snowman: A True Story of Friendship and Espionage".
עלילה

עלילת הסרט מגוללת במקביל את סיפוריהם של חברי הילדות כריסטופר בויס (בגילומו של טימותי האטון) ושל אנדרו דולטון לי (בגילומו של שון פן) במהלך מספר חודשים בשנים 1974–1975. בויס, סטודנט מצטיין, נשר מלימודיו ומתפקידו כשרת בכנסייה וחוזר לבית הוריו העשירים בקליפורניה ולחבר ילדותו לי. לי, בן טובים אף הוא, הוא סוחר סמים המבריח קוקאין מעבר לגבול מקסיקו.
במגמה להעלות את בנו על דרך הישר ולהרחיק אותו מהשפעתו הרעה של לי, מסדר אביו של בויס, סוכן FBI לשעבר, לבנו עבודה בחברה מסחרית בשם RTX הפועלת בתחום הלוויינים, כפקח במרכז לקליטת תשדורות של לוויין ריגול של ה-CIA, אשר חג במסלול מעל ברית המועצות וסין ומספק מידע לתחנות קרקע באוסטרליה ובבריטניה. במהלך עבודתו נתקל בויס באקראי במידע לפיו ה-CIA מעורב בפוליטיקה של אוסטרליה, כולל בפרשת הדחתו של ראש ממשלת אוסטרליה גוף ויטלם. מאוכזב מהתערבות מדינתו בעניינים של מדינה דמוקרטית בעלת ברית, מחליט בויס לפגוע ב-CIA על ידי העברת מידע סודי לברית המועצות.
בויס נפגש עם לי ויחדיו הם מתכננים להעביר מידע לשגרירות ברית המועצות במקסיקו סיטי עבור כסף. לי משמש כבלדר ומסתיר את זהותו של בויס, תוך שהוא נותן למפעיליו הסובייטים להאמין שמדובר באפרו-אמריקאי. בתחילה קיים אמון בין הסובייטים ללי, אך עד מהרה הם מגלים עצבנות, קובלים על כך שהמידע חסר ערך ודורשים מידע איכותי יותר ובכללו מידע טכני ומידע על אנשי מפתח ב-CIA. במקביל, לי מתחיל לסחור לא רק בקוקאין אלא גם בהרואין ואף מתמכר לסם. בויס, שחש שלי מסכן את המשך הפעולה, מבקש ליצור קשר ישיר עם הסובייטים ואף מגיע לפגישה עמם במקסיקו. במהלך הסרט יוצר בויס קשר רומנטי עם צעירה בשם לנה (המגולמת על ידי לורי סינגר), אך אינו מצליח להתמיד במערכת היחסים עקב עצבנותו ההולכת וגוברת בשל עיסוקו בריגול.
כינויו של בויס, "הבז", נובע מתחביבו, ציד באמצעות בז, הוא חותם על הודעותיו לסובייטים בכינוי "פלקון" (בז). כינויו של לי, "איש השלג", נובע מעיסוקו בקוקאין, אבקה לבנה כשלג.
בסיום הסרט, לאחר שבויס החליט לנטוש את ההרפתקה, להתפטר מעבודתו ולחזור ללימודים, מגיע לי ללא תיאום עם בויס לשגרירות הסובייטית במקסיקו סיטי, בתקווה להשיג סכום כסף לרכישת סמים שנזקק להם. בהתקרבו לשגרירות נעצר לי על ידי המשטרה המקומית שחשדה בו כי הוא זומם פעולת טרור. כשנעצר נתגלו ברשותו צילומי מסמכים סודיים. המקסיקנים הזעיקו את סוכני ה-FBI ולי התוודה בפניהם ואף הסגיר את חברו בויס, שנעצר מיד בלוס אנג'לס. בחקירתו מסר בויס הודאה מלאה על מעשיו.
באחת האמירות הנוקבות בסרט אומר בויס לגבי הסובייטים: "הם מושחתים בדיוק כמונו, מה חשבתי לעצמי". הסרט מסתיים עם השלכתם לכלא של בויס ולי.
שחקנים עיקריים

כריסטופר בויס - טימותי האטון
אנדרו דולטון לי - שון פן
אלכס (המפעיל הסובייטי בשגרירות) - דייוויד סושה
ג'ין (עמיתו האפרו-אמריקאי של בויס) - דוריאן הארווד
לנה - לורי סינגר
מוזיקה

המוזיקה המקורית, פרי עטם של מוזיקאי הג'אז-פיוז'ן פט מתיני ולייל מייס, מבוצעת על ידי Pat Metheny Group (מתיני בגיטרה, מייס בקלידים, סטיב רודבי בגיטרה בס ופול ורטיקו בתופים) ותזמורת מיתרים. הקטע הידוע ביותר מתוך הפסקול הוא השיר החותם את הסרט, "This Is Not America" בביצוע דייוויד בואי ו-Pat Metheny Group. השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-32 בבילבורד הוט 100.
הערות שוליים

1 2  תמי גלבץ, מכירת המכורה "הבז ואיש השלג", במאי: ג'ון שלזיער, תסריט: סטיבן זיליאן, על־פי ספרו של רוברט לינדסי, כל העיר, 22 בנובמבר 1985
ריצ'רד קובדן

| --- | --- |

ריצ'רד קובדן, תחילת שנות ה-60 של המאה ה-19
 לידה:  3 ביוני 1804 דנפורד, היישוט, סאסקס, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 באפריל 1865 (בגיל 60) לונדון,אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  וסט לאווינגטון 
 תקופת הפעילות:  מ-1828
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־18 של הממלכה המאוחדת (28 באפריל 1859–2 באפריל 1865)  חבר הפרלמנט ה־14 של הממלכה המאוחדת (29 ביוני 1841–23 ביולי 1847)  חבר הפרלמנט ה־15 של בריטניה (29 ביולי 1847–1 ביולי 1852)  חבר הפרלמנט ה־16 של הממלכה המאוחדת (7 ביולי 1852–21 במרץ 1857)  חבר הפרלמנט ה־15 של בריטניה (29 ביולי 1847–8 בדצמבר 1847) 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית 
 
ריצ'רד קובדן עונד תג אמבסדורס עם כתוב "La Loi" (החוק). צויר על ידי ארי שפר
רִיצַ'רְד קוֹבְּדֶן (באנגלית: Richard Cobden‏; 3 ביוני 1804 – 2 באפריל 1865) היה פוליטיקאי אנגלי רדיקלי וליברלי, תעשיין ופעיל למען סחר חופשי ושלום. הוא היה קשור לליגה נגד חוק הדגן (אנ') ולהסכם קובדן-שבלייה.
כאדם צעיר היה קובדן סוחר נוסע מצליח שהפך לבעלים משותף של מפעל רווחי מאוד להדפסה על בדי כותנה בסאבדן (אנ'), אך התגורר במנצ'סטר, עיר שאיתה יהפוך למזוהה מאוד. עם זאת, עד מהרה מצא עצמו עוסק יותר בפוליטיקה, ומסעותיו שכנעו אותו בסגולותיו של סחר חופשי כמפתח ליחסים בינלאומיים טובים יותר.
ב-1838, הוא הקים יחד עם ג'ון ברייט את הליגה נגד חוק הדגן (אנ'), שמטרתה הייתה לבטל את חוקי הדגן הלא פופולריים, שהגנו על האינטרסים של בעלי האדמות על ידי גביית מכסים על חיטה מיובאת, ובכך העלו את מחיר הלחם. כחבר פרלמנט מ-1841, הוא נלחם נגד האופוזיציה מהכהונה השנייה של ממשלת רוברט פיל, וביטול חוקי הדגן הושג ב-1846.
יוזמת סחר חופשית נוספת הייתה הסכם קובדן-שבלייה משנת 1860, שקידם תלות הדדית הדוקה יותר בין בריטניה לצרפת. יוזמה זו נערכה בשיתוף עם ג'ון ברייט והכלכלן הצרפתי מישל שבלייה (אנ'), והצליחה למרות חוסר האמון הבסיסי של הפרלמנט כלפי הצרפתים.
תחילת חייו

קובדן נולד בבית חווה בשם דנפורד (Dunford), בהיישוט (אנ') ליד מידהרסט (אנ'), בסאסקס. הוא היה הרביעי מבין אחד עשר ילדים שנולדו לוויליאם קובדן ולאשתו מיליסנט (לבית אמבר). משפחתו התגוררה בסביבה זו במשך דורות רבים, עסקה בחלקה במסחר ובחלקה בחקלאות. סבו ריצ'רד קובדן היה הבעלים של טחנת בקס מיל (Bex Mill) בהיישוט והיה ייצרן לתת נמרץ ומשגשג ששימש גם כפקיד בית דין (אנ') ושופט ראשי (אנ') במידהרסט ולקח חלק נכבד למדי בענייני המחוז. אולם אביו, ויליאם, נטש את הלתת לטובת חקלאות, והשתלט על ניהול חוות דנפורד כאשר ריצ'רד מת ב-1809. הוא היה איש עסקים גרוע ומכר את הנכס כשהחווה נכשלה והעביר את המשפחה לחווה קטנה יותר בגולארד'ס אוק (Gullard's Oak) הסמוכה. התנאים לא השתפרו ועד 1814, לאחר מספר מהלכים נוספים, המשפחה התיישבה בסופו של דבר כחקלאים אריסים בווסט מיאון (אנ'), ליד אלטון (אנ') בהמפשייר.
קובדן למד בדיים סקול (אנ') ולאחר מכן למד בבית ספר בווס הול (Bowes Hall School) בצפון רידינג של יורקשייר (אנ'). כשהיה בן חמש עשרה הוא נסע ללונדון לעסקי המחסנים של דודו ריצ'רד וור קול (Richard Ware Cole), שם הפך לסוחר נוסע של מוסלין וקליקו (אנ').. קרוב משפחתו, שציין את התמכרותו הנלהבת של הבחור ללימודים, הזהיר אותו בחגיגיות מפני התמכרות לנוהג כזה, שכן עלול להוות מכשול קטלני להצלחתו בחיי המסחר. קובדן לא נרתע ועשה שימוש טוב בספריית המוסד הלונדוני (אנ'). כשעסקיו של דודו כשלו, הוא הצטרף לעסק של Partridge & Price, ברחוב איסטצ'יפ (אנ') בלונדון, אחד השותפים היה שותפו לשעבר של דודו.
בשנת 1828 הקים קובדן עסק משלו עם שריף (Sheriff) וג'ילט (Gillet), בחלקו עם הון מג'ון לואיס (John Lewis),שושימש כסוכן בלונדון עבור חברת פורט ברדרס (Fort Brothers) מדפיסי בד קליקו ממנצ'סטר. ב-1831 ביקשו השותפים לשכור מפעל של חברת פורט בסאבדן (אנ'), ליד קליתרו (אנ') בלנקשייר. עם זאת, לא היה להם הון מספיק. קובדן ועמיתיו כל כך הרשימו את הבעלים שלחברת פורט שהם הסכימו לשמור על חלק ניכר מההון העצמי. החברה החדשה שגשגה ועד מהרה היו לה שלושה אתרים - בית הדפוס בסאבדן וחנויות מכירות בלונדון ובמנצ'סטר. החנות במנצ'סטר עברה לניהולו הישיר של קובדן, שהתיישב שם ב-1832, מה שהחל התקשרות ארוכה עם העיר. הוא גר בבית ברחוב קאי (Quay Street), אשר מכונה כיום "בית קובדן" (רשמית, County Court). לוח מנציח את מגוריו שם. הצלחת המפעל הייתה מהירה, ו"הדפסי קובדן" נודעו עד מהרה באיכותם.
אילו קובדן היה מקדיש את כל האנרגיות שלו לעסק, הוא עשוי היה להתעשר מאוד. הרווחים שלו בעסק היו בדרך כלל 8,000 עד 10,000 ליש"ט בשנה. עם זאת, המנהג שאפיין אותו כל חייו ללמוד ולחקור נטל הרבה מזמנו. כשהוא כותב תחת השם "ליברה" (Libra, "מזל מאזניים"), הוא פרסם מכתבים רבים ב"מנצ'סטר טיימס" שדנו בשאלות מסחריות וכלכליות. חלק מרעיונותיו הושפעו מאדם סמית.
פרסומים ראשונים

ב-1835 הוא פרסם את הפמפלט הראשון שלו, בשם "אנגליה, אירלנד ואמריקה", מאת יצרן ממנצ'סטר. קובדן תמך בעקרונות של שלום, אי-התערבות בענייניהן של מדינות אחרות, צמצום ההוצאה הציבורית וסחר חופשי, עקרונות שעליהם המשיך לעמוד במהלך חייו. הוא ביקר בארצות הברית, החל מ-7 ביוני 1835. הוא הקדיש כשלושה חודשים לסיור זה, עבר במהירות דרך מדינות החוף המזרחי והחלק הסמוך של קנדה, ואסף תוך כדי דרכו מידע רב על המצב, המשאבים והסיכויים של האומה. יצירה נוספת הופיעה לקראת סוף 1836, תחת הכותרת "רוסיה". היא תוכננה להילחם בהתפרצות של רוסופוביה בהשראת דיוויד אורקהרט (אנ'). היא הכילה גם כתב אישום נועז כלפי כל מערכת מדיניות החוץ המושתתת על רעיונות של מאזן כוחות וההכרח של חימוש גדול להגנה על המסחר.
בריאות לקויה חייבה אותו לעזוב את בריטניה, ובמשך מספר חודשים, בסוף 1836 ובתחילת 1837, הוא טייל בספרד, בטורקיה ובמצרים. במהלך ביקורו במצרים ערך ראיון עם מוחמד עלי, שדמותו כמלך רפורמי לא יצרה בו רושם חיובי במיוחד. הוא חזר לבריטניה באפריל 1837.
צעדים ראשונים בפוליטיקה

עד מהרה הפך קובדן לדמות בולטת בחיים הפוליטיים והאינטלקטואליים של מנצ'סטר. הוא דגל בהקמת האתנאום של מנצ'סטר (אנ') ונשא את נאום חנוכת המוסד. הוא היה חבר בלשכת המסחר והיה חלק מהמערכה להשגת מעמד של עיר (אנ') למנצ'סטר, ונבחר לאחד מראשוני חברי המועצה בה. הוא החל לגלות עניין רב גם בנושא החינוך העממי. כמה מניסיונותיו הראשונים בנאום בפני קהל היו בפגישות שהוא כינס במנצ'סטר, סלפורד, בולטון, רוצ'דייל (אנ') ועיירות סמוכות אחרות, כדי לעודד את הקמת בתי ספר בריטיים. זה היה בעת שליחות למטרה זו לרוצ'דייל, שהוא יצר לראשונה את הקשר עם ג'ון ברייט, שעתיד היה להיות שותפו למאבקים הפוליטיים. מותו של המלך ויליאם הרביעי ועלייתה לשלטון של המלכה ויקטוריה הובילו לבחירות כלליות. קובדן היה מועמד ברובע סטוקפורט (אנ'), אבל נוצח.
תחומי עניין אחרים כללו את ידידותו עם ג'ורג' קומב (אנ') ומעורבותו ב"אגודה הפרנולוגית של מנצ'סטר" (Manchester Phrenological Society) בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-19, אם כי ביוגרפים כמו ג'ון מורלי (John Morley), דונלד ריד (אנ') וונדי הינד (Wendy Hinde) נטו לזלזל בכך בגלל רצונם להמעיט בערכה של מעורבותו ארוכת השנים אם כי לפעמים הקלילה, בפסאודו-מדע זה שבפועל אכן היה מעורב בכך לפי דייוויד סטאק (David Stack). חלק מהביוגרפים, דוגמת ריצ'רד גוינג (Richard Gowing), הרחיקו לכת והתעלמו מכך לחלוטין, אך העניין האוהד בפרנולוגיה ניכר בהתייחסויותיו התכופות של קובדן לנושא זה. בשנת 1850, הוא ביקש מקומב לבצע בדיקה פרנולוגית של בנו.
מחווה, מסע ויישוב מחדש

קובדן הקריב את עסקיו, את הנוחות הביתית שלו ובמשך זמן מה את בריאותו במערכה נגד חוקי הדגן. חבריו הרגישו אפוא שהאומה חייבת לו מחווה מהותית של הכרת תודה והערצה על אותם קורבנות. מסע תרומות ציבורי גייס סכום של 80,000 פאונד. אילו קיבל השראה ושאפתנות אישית, ייתכן שהיה נכנס למרוץ של קידום פוליטי עם סיכוי לזכות בתפקיד הגבוה ביותר. לורד ג'ון ראסל, שזמן קצר לאחר ביטול חוקי הדגן, ירש את פיל כראש ממשלה, הזמין את קובדן להצטרף לממשלתו, אך קובדן דחה את ההזמנה.
קובדן קיווה למצוא קצת פרטיות משקמת מחוץ לבריטניה, אבל תהילתו התפשטה ברחבי אירופה והוא התפרסם על ידי התנועה הרדיקלית. ביולי 1846, הוא כתב לחבר "אני הולך לספר לך על פרויקט חדש שהתבשל במוחי. ויתרתי על כל רעיון לקבור את עצמי במצרים או באיטליה. אני יוצא לסיור משולהב דרך יבשת אירופה". הוא התייחס להזמנות שקיבל מצרפת, פרוסיה, אוסטריה, רוסיה וספרד והוסיף:
ובכן, אני אבקר, בעזרת אלוהים במהלך שנים עשר החודשים הבאים, בכל המדינות הגדולות של אירופה, אראה את האנשים החזקים או המדינאים שלהן, ואשתדל לאכוף את האמיתות שאי אפשר לעמוד בפניהן בבית. מדוע עלי להחליד בחוסר פעילות? אם הרוח הציבורית של בני ארצי מעניקה לי את האמצעים לטייל כמיסיונר שלהם, אהיה השגריר הראשון של תושבי הארץ הזאת לאומות היבשת. אני נדחף לכך על ידי רגש אינסטינקטיבי כזה שמעולם לא הונה אותי. אני מרגיש שאוכל להצליח להמציא טיעונים חזקים יותר עבור מדינות אירופה המגבילות כדי לאלץ אותן לאמץ מערכת חופשית יותר ממה שהייתה לי כאן כדי לבטל את מדיניות ההגנה על התוצר המקומי שלנו.
הוא ביקר ברצף בצרפת, ספרד, איטליה, גרמניה ורוסיה, וזכה לכבוד בכל מקום אליו הגיע. הוא לא רק נאם בהפגנות פומביות, אלא גם היו לו כמה מפגשים פרטיים עם מדינאים מובילים. במהלך היעדרותו התקיימו בחירות כלליות, והוא שב כנציג (1847) של סטוקפורט ועבור מערב רידינג של יורקשייר (אנ'). הוא בחר לייצג את השני.
ביוני 1848 העביר ריצ'רד קובדן את משפחתו ממנצ'סטר לפדינגטון בלונדון, ורכש בית ברחוב וסטבורן מספר 103. בשנת 1847 הוא גם רכש מחדש את בית המשפחה הישן בדנפורד ובשנת 1852 או 1853 בנה את הבית שם מחדש, שבו המשיך להתגורר עד מותו.