stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו מפולדא
הערות שוליים

↑  http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=21557&st=&pgnum=4
↑  http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=21557&st=&pgnum=5
↑  הרב ישכר תמר, עלי תמר-זרעים א, תל אביב, ה'תשל"ט, עמ' 9, באתר אוצר החכמה
| פרשני התלמוד הירושלמי |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-16 | רבי שמואל יפה אשכנזי • רבי אלעזר אזכרי • רבי שלמה סיריליו |  |
| המאה ה-17 | רבי יהושע רפאל בנבנישתי (שדה יהושע) • רבי משה בן שלמה אבן חביב |  |
| המאה ה-18 | רבי אליהו מפולדא • רבי דוד פרנקל (קרבן העדה) • רבי יעקב כהנא • רבי משה מרגלית (פני משה) • הגאון מווילנה • רבי נחום טרייביטש (שלום ירושלים) |  |
| המאה ה-19 | רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין • רבי אברהם אשכנזי (נחמד למראה) • רבי מאיר מארים שאפיט • רבי יוסף שאול הלוי נתנזון • רבי יהושע אייזיק שפירא (נועם ירושלמי) • רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז) • רבי ישראל משקלוב |  |
| המאה ה-20 | רבי יחיאל בר לב • רבי ישראל חיים דייכס • רבי חיים קניבסקי • רבי יצחק אייזיק קרסילשציקוב • רבי חיים אלעזר שפירא • רבי שאול ליברמן • רבי ישכר תמר • רבי משה פיינשטיין |  |
| פירושים אבודים | הרמב"ם • רבי יהודה בר יקר • רבי מנחם זמבה |  |
| פירושים שלא פורסמו | רבי משה זכות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307978605171  ISNI: 0000 0001 0803 7404  LCCN: nr89002015  NTA: 249952718  VIAF: 97174801   WorldCat (עם VIAF): 97174801
אסכולת אלכסנדריה (נצרות)

קלמנס מאלכסנדריה, ראשה השני של האסכולה.
אסכולת אלכסנדריה או הדידָסקאלִיה (ביוונית: Διδασκαλία, "הוראה") הייתה מרכז לתאולוגיה ופילוסופיה נוצריות, שפעל בעיר אלכסנדריה שבמצרים מן המאה השנייה ועד המאה השביעית. האסכולה הייתה אחת משתי המובילות בעולם הנוצרי בשעתה, לצד וכנגד אסכולת אנטיוכיה. היא דגלה בפרשנות כתבי הקודש באמצעות אלגוריה, ובהדגשת טבעו האלוהי של ישו בתחום הכריסטולוגיה.
היסטוריה

הדידסקאליה נוסדה סביב 180 על ידי פָּנתֶּנוּס, יליד סיציליה שהתחנך כפילוסוף סטואי, ולבסוף קיבל את הנצרות. המוסד נועד לפנות אל הפילוסופים האפלטוניים במצרים ואל המוני חסידיהם, ולשכנעם באמיתות הדת החדשה. פנתנוס עזב את הארץ ב-189 ויצא לשליחות בחצי האי ערב (או בהודו). הוא הוחלף על ידי תלמידו, והדמות הבולטת באסכולה בימיה הראשונים, קלמנס האתונאי. בשלב זה, הדידסקאליה שימשה עדיין יותר כבית-הוראה למומרים טריים, לפני טבילתם. קלמנס הפך אותה למרכז שבו נלמדו כל המקצועות, כולל פילוסופיה ומוזיקה, והעניין הנוצרי היה רק אחד מהם. כך נמשכו רבים, אפילו פגנים, למקום, ונוצר לו המוניטין ששירת אותו בהמשך להפצת עקרונותיו הדתיים. קלמנס היה תאולוג ופילוסוף בעל שם, ודוגמתו עודדה את הנוצרים בעיר להגן בשיטתיות ובתחכום על אמונתם כנגד הפגנים והיהודים.
תלמידו וממשיכו של קלמנס היה אוריגנס, גדול הוגיה של האסכולה. הוא היה זה שביסס עיונית את השיטה האלגורית בפרשנות כתבי הקודש. על אף תרומתו העצומה למחשבה הנוצרית, חלק מרעיונותיו נחשבו כפרניים, ולכן מעולם לא הוכרז כקדוש. אחרים שפעלו בדורו של אוריגנס, ומעט אחריו, היו גרגוריוס תאומטורגוס (עושה המופתים), הפטריארך הרקלס מאלכסנדריה, דיוניסיוס הגדול ודידימוס העיוור. בתקופה זו הייתה הדידסקאליה כבר המרכז ההגותי הנחשב ביותר בנצרות, עד כדי כך שאסכולת אנטיוכיה היריבה התגבשה מתוך התנגדות לשימושה באלגוריות ומתוך חתירה לפשט הכתוב.
הכריסטולוגיה של הדידסקאליה זכתה למייצג נאמן בדמותו של אתנסיוס. הוא הוביל את המלחמה באריאניות, והיה אולי התאולוג החשוב ביותר בוועידת ניקאה, בה נוסחו הקרדו ועקרון השילוש. עם זאת, אתנסיוס התרחק במידת-מה מהאלגוריות של אוריגנס ביחס לפרשנות הכתובים. את מקומו כלוחם למען הדגש על אחדות הטבעים בישו, תפס כעבור כמה עשורים קירילוס האלכסנדרוני, שכמעט והאפיל על קודמו בעת מאבקו להוקעת הנסטוריאנים. קירילוס ניצח על ועידת אפסוס ב-431, בה הוחרם נסטוריוס, ששלל ממרים אם ישו את התואר "מולידת האלוהים" (תאוטוקוס) והטיף לכך ששני טבעיו היו נבדלים. כעבור שמונה שנים כונסה ועידת אפסוס השנייה, בה היה לאלכסנדרונים רוב חזק. הם הדיחו כמה בישופים אנטיוכיים, והכריזו על האסכולה השנייה כנגועה בנסטוריאניות ללא תקנה.
אבל מותו של קירילוס פינה את הבימה לגישות כריסטולוגיות קיצוניות יותר. אוטיכס אבי המונופיזיטיות, אחוז קנאות אנטי-נסטוריאנית, ביטל לחלוטין את ההפרדה בין האנושי לאלוהי וטען כי לישו היה טבע אחד. בכך הגדיש את הסאה. האנטיוכיים המושפלים, ובעל-בריתם לאו בישוף רומא, גברו על האלכסנדרונים בוועידת כלקדון ב-451. בכלקדון נוסחה ההגדרה הכריסטולוגית הרווחת עד ימינו, לפיה היו לו שני טבעים מושלמים. אסכולת אלכסנדריה, אף שלא נסחפה אחרי המונופיזיטים, ספגה מכה קשה, ויומרתה לעליונות בעולם הנוצרי התערערה. הכנסייה המצרית (יחד עם כמה אחרות במזרח) לא קיבלה את החלטות כלקדון, שנראו לה כנסיגה לכיוון נסטוריאני, ונוצר קרע בינה לכל היתר. המונופיזיטיות הייתה פופולרית מאוד במצרים, והפטריארכים הבאים באלכסנדריה נבחרו לרוב רק אם גילו לפחות אהדה כלפי הזרם. הדידסקאליה הלכה ונחלשה, ונעלמה לאחר הכיבוש המוסלמי במאה השביעית.
למרות שספגה מפלה חלקית בתחום הכריסטולוגיה, בפן אחד ניצחה כליל מורשת אלכסנדריה. הפרשנות האלגורית שניסחה, הייתה פופולרית וכמעט בלעדית בכל חוגי הכנסייה, למשך למעלה מאלף שנים. רק בעת הרפורמציה הפרוטסטנטית הסתמנה מגמה של שיבה לפשט הכתוב, והתרחקות מייחוס משמעויות מוכמנות ומרחיקות-לכת.
לקריאה נוספת

Brian E. Daley S.J., Antioch and Alexandria: God's Presence in History, בתוך: Francesca Aran Murphy (עורכת), The Oxford Handbook of Christology, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2015. עמ' 121-137.
אסירי השמש

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  הרז'ה
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 מקום התרחשות:  פרו 
 הוצאה
 הוצאה:  Casterman
 תאריך הוצאה:  1949
 מספר עמודים:  62
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מ. מזרחי
 סדרה
 סדרת ספרים:  הרפתקאותיו של טינטין
 ספר קודם:  שבעת כדורי הבדולח
 הספר הבא:  ארץ הזהב השחור
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003668701, 001149350
 
אסירי השמש (בצרפתית: Le Temple du Soleil) הוא הספר הארבעה עשר בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והצייר הבלגי הרז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1949. זהו ספר המשך לשבעת כדורי הבדולח, כשהספר הבא אחריו הוא ארץ הזהב השחור.
עיבוד קולנועי

הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-2013. העלילה מבוססת על שני ספרי הקומיקס של "אסירי השמש" ו "שבעת כדורי הבדולח". הסיפור מתרחש באירופה ופרו בעקבות גילוי מומיה ושבעת כדורי בדולח שהיו שייכם למומיה בשם ראסקאר קאפאק, משבט האינקה. בבימוי של פיטר ג'קסון.
ראו גם

טינטין
שבעת כדורי הבדולח
הרז'ה
אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג

אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Antoinette von Braunschweig-Lüneburg;‏ 14 באפריל 1696 - 6 במרץ 1762), הייתה חותנתם של פרידריך השני, מלך פרוסיה ופרדריק החמישי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה

אנטוניטה נולדה בוולפנביטל ב-14 באפריל 1696 ללודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, נסיך אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה מווירטמברג. אחותה הבכורה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל הייתה אשתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואמה של הקיסרית מריה תרזה, ואילו אחותה שרלוטה כריסטינה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג הייתה כלתו של פיוטר הגדול.
ב-15 באוקטובר 1712 התחתנה אנטוניטה עם פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. הנישואים היו מוצלחים, ונולדו להם 13 ילדים. לאנטוניטה היו קשרים חמים עם סופיה דורותיאה, מלכת פרוסיה ובתה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה, ובשנת 1733 התחתנו שתי בנותיה עם שני בניה של סופיה דורותיאה; אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן התחתנה עם פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, ולואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1722–1780), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. בשנת 1735 מת בעלה פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובנה קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל עלה לשלטון במקומו, וב-6 במרץ 1762 מתה אנטוניטה בביתה בבראונשווייג.
משפחתה

ב-15 באוקטובר 1712 התחתנה אנטוניטה עם פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 13 ילדים:
קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (1713–1780), התחתן עם פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה
אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג (1714–1774), התחתן עם קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין
אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן (1715–1797), התחתנה עם פרידריך השני, מלך פרוסיה
לודוויג ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1718–1788)
פרדיננד, דוכס בראונשווייג (1721–1792)
לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1722–1780), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה
סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1724–1802), התחתנה עם ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד
אלברכט, דוכס בראונשווייג (1752–1745)
שרלוטה מבראונשווייג-וולפנביטל (1725–1766)
תרזה מבראונשווייג-וולפנביטל (1728–1778)
יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל (1729–1796), התחתנה עם פרדריק החמישי, מלך דנמרק
פרידריך וילהלם מבראונשווייג-וולפנביטל (1731–1732)
פרידריך פרנץ מבראונשווייג-וולפנביטל (1732–1758)
ארגמנית מהגרת

| ארגמנית מהגרת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
סדרה:: Neogastropoda
משפחה:: ארגמוניים
סוג:: ארגמנית
מין:: ארגמנית מהגרת
שם מדעי
 Thais lacera

אַרְגְּמָנִית מְהַגֶּרֶת (שם מדעי: Thais lacera) הוא מין של חלזונות ימיים ממשפחת הארגמוניים. מין זה נפוץ באוקיינוס ההודי, בים סוף ובים התיכון. גודלו המרבי של המין מגיע ל-60 מ"מ.
אירכטס

ערך זה עוסק בפרלמנט של אירלנד המודרנית. אם התכוונתם לפרלמנט שהתקיים באירלנד בין השנים 1800-1297, ראו .
אֵירָכטָס (באירית: Oireachtas, או Oireachtas Éireann – "הפרלמנט האירי") הוא הרשות המחוקקת של אירלנד. האירכטס כולל את:
נשיא אירלנד
שני הבתים של האירכטס (באירית: Tithe an Oireachtais)
ה"דאל" (Dáil Éireann – דאל אירן הבית התחתון)
ה"שאנד'" (Seanad Éireann – הסנאט האירי - הבית העליון)
בתי האירכטס שוכנים בבית ליינסטר (Leinster House) שבדבלין, ארמון דוכסי ליינסטר שנבנה באמצע המאה ה-18. הדאל הנבחר באופן ישיר על ידי העם, הוא הגוף החזק ביותר מבין חלקי האירכטס.
אטימולוגיה

המונח אירכטס לקוח מהמילה בשפה האירית העתיקה airech, שמשמעותה "אציל". השימוש הראשון במונח זה לרשות המחוקקת היה במסגרת מדינת אירלנד החופשית.
מבנה

הדאל, הבית התחתון, נבחר בבחירות ישירות וכלליות על ידי כלל אזרחי אירלנד ואזרחי הממלכה המאוחדת שהם תושבי אירלנד מעל גיל 18. הבחירות מתקיימות כל חמש שנים לכל הפחות. יחד עם זאת, ניתן לפזר את הדאל בכל עת על פי בקשתו של הטישך (ראש הממשלה). הבחירות לדאל מתקיימות על פי ייצוג יחסי בשיטת הקול היחיד הנייד. מאז 1981 מונה הדאל 166 חברים.
השאנד לא נבחר ישירות אלא כולל מגוון של חברים שנבחרים או מתמנים בכמה דרכים. 43 סנאטורים נבחרים על ידי חברי מועצות וחברי הדאל, 11 ממונים על ידי ראש הממשלה ושישה ממונים על ידי שני מחוזות בחירה אוניברסיטאיים, סך הכול 60 סנאטורים.
נשיא אירלנד נבחר בבחירות ישירות על ידי העם לתקופת כהונה של שבע שנים ומכהן לכל היותר שתי תקופות כהונה. יחד עם זאת, כפי שקרה מספר פעמים, אם יש מועמד יחיד לתפקיד הנשיא המוסכם על רוב המפלגות, לא נערכות בחירות והוא ממונה לתפקיד.
תפקיד

כדי שהצעת חוק תהפוך לחוק, היא חייבת להיות מאושרת קודם כל על ידי הדאל וברוב המקרים גם על ידי הסנאט (למרות שהדאל יכול לעקוף סירוב של הסנאט לאשר הצעת חוק) ולהיחתם על ידי הנשיא. הצעות חוק לשינוי החוקה חייבות גם להיות מאושרות במשאל עם לפני שהן מוגשות לנשיא לחתימה. ברוב המקרים הנשיא חייב לחתום על החוקים שאושרו על ידי שני בתי האירכטס, למרות שבסמכותו להעביר את רוב הצעות החוק לעיונו של בית המשפט העליון לבחינת התאמתן לחוקה. סמכויות הסנאט מוגבלות למעשה לעיכוב אישורם של החוקים יותר מאשר הטלת וטו על אישורם.  לפיכך, הדאל הוא המדרג הגבוה של החקיקה באירלנד.
תפקיד > סמכויות

לאירכטס מוקנות הסמכויות הבלעדיות הבאות:
חקיקה, כולל סמכות לאשר החלטות כלכליות הקשורות לתקציב.
יצירת חקיקה משנית
להציע הצעות לשינויים בחוקה, הכפופות לאישור במשאל עם.
הקמת כוח צבאי או כוח מזוין.
לאפשר להסכמים בינלאומיים להפוך לחלק מחוקי המדינה.
להעביר חוקים מסוימים עם הגבלה אקטריטוריאלית.
כאשר מוכרז מצב חירום, להעביר כל חוק שהוא מוצא לנכון.
תפקיד > מגבלות

חוקים לא תקפים אם הם סותרים את  החוקה.
במקרה של סתירה בין חוקים, למשפט האיחוד האירופי יש עדיפות על פני חוקי האירכטס, כפי שמקובל בכל רחבי האיחוד האירופי.
מעשים לא יחשבו פליליים למפרע אם בזמן ביצועם הם לא היו בלתי-חוקיים.
לא ייחקק אף חוק שהעונש על הפרתו יהיה עונש מוות, גם בזמן חירום.
החוקים תופסים רק בתחומי הרפובליקה האירית ולא בצפון אירלנד או במקומות אחרים מחוץ לאירלנד.
ועדות

באירכטס פועלות 13 ועדות משותפות, כלומר, שחבריהן כוללים חברים מהדאל וחברים מהסנאט (10 הוועדות הראשונות ברשימה מבוססות על הוועדות הייחודיות לדאל):
הוועדה המשותפת לחקלאות, מזון וים.
הוועדה המשותפת לחינוך ולהגנה חברתית.
הוועדה המשותפת לסביבה, תרבות ולגיילטאכט (האזורים דוברי האירית).
הוועדה המשותפת ליחסים עם האיחוד האירופי.
הוועדה המשותפת לכספים, להוצאה ציבורית ולרפורמות.
הוועדה המשותפת ליחסי חוץ ולסחר חוץ.
הוועדה המשותפת ליישום הסכם יום שישי הטוב.
הוועדה המשותפת לבריאות ולילדים.
הוועדה המשותפת לתעסוקה, יוזמה וחדשנות.
הוועדה המשותפת לחוק, הגנה ושוויון.
הוועדה המשותפת לביקורת המדינה.
הוועדה המשותפת לתחבורה ותקשורת.
הוועדה המשותפת למנהל.
הוועדה המשותפת לחוקי איחוד.
צוות העבודה של יושבי הראש של הוועדות.
היסטוריה

המונח אירכטס מקורו בשפה האירית ומשמעותו המקורית היא ככל הנראה היועצים של המלים הקדומים של מלכי אירלנד. מונח זה משמש ככינוי לשני פרלמנטים בהיסטוריה האירית. האירכטס הנוכחי – בית המחוקקים של הרפוליקה האירית, הקיים מאז שנת 1937 ובית המחוקקים שהיה קיים ברציפות לפניו, האירכטס של מדינת אירלנד החופשית בין השנים 1937-1922.
הפרלמנט העתיק ביותר באירלנד היה הפרלמנט האירי, שנוסד במאה ה-13, כגוף מחוקק עליון של הלורדים של אירלנד והוא התקיים עד ל-1801. פרלמנט זה משל על החלק של אירלנד שהיה בשליטה אנגלית, שבתחילה היה מוגבל לעיר דבלין ולערים הסובבות אותה, אך מאוחר יותר התרחב לשטח האי כולו.
במלחמות השושנים הייתה אהדתה של אירלנד נתונה לבית יורק האנגלי (אשר הוכרת בקרב בוסוורת' ב-1485 על ידי הנרי השביעי מבית טיודור), והגיעו הדברים לידי כך שהמתחזים להיות צאצאים לבית יורק - פרקין וורבק ולמברט סימנל קיבלו סיוע של צבא אירי אשר ניסה לעלות על לונדון על מנת להמליכם. נציגו של המלך הנרי השביעי, אציל בשם פוינינגס נשלח להשליט סדר. עד מהרה אסר את "הרוזן הגדול" של אירלנד, שלחו לאנגליה, וב-1492 הכריח את הפרלמנט האירי לחוקק חוק האוסר עליו לקבל כל חוק או תקנה, או אף להתכנס, ללא הסכמתו המוקדמת של הכתר האנגלי.
במשך מאות השנים הבאות, היה הפרלמנט האירי כפוף לפרלמנט של אנגליה ובהמשך לפרלמנט הבריטי. פרלמנט זה כלל את מלך אירלנד, שהיה למעשה מלך אנגליה, את בית הלורדים (הבית העליון) של אירלנד ואת בית הנבחרים (הבית התחתון) של אירלנד. ב-1800 פיזר הפרלמנט האירי את עצמו, כאשר בעקבות מעשי שוחד נרחבים בקרב חבריו, הוא אימץ את חוק האיחוד, שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 1800.
הפעם הבאה שבה התקיימה באירלנד רשות מחוקקת הייתה רק ב-1919. היה זה פרלמנט חד-ביתי שנוסד על ידי הרפובליקנים ונקרא דאל אירן (Dáil Éireann – האספה האירית). פרלמנט מהפכני זה היה בהגדרתו הרשות המחוקקת של כל האי. ב-1920, במקביל לפרלמנט זה, יסדה ממשלת בריטניה את הפרלמנט של "שלטון הבית" (Home rule) וקראה לו "הפרלמנט של דרום אירלנד". בכל אופן, פרלמנט זה הוחרם על ידי רוב הפוליטיקאים האירים וכלל את המלך, את בית הנבחרים ואת הסנאט. הפרלמנט של דרום אירלנד פוזר רשמית ב-1922, עם הקמתו של האירכטס על פי חוקתה של מדינת אירלנד החופשית.
האירכטס של מדינת אירלנד החופשית היה מורכב באופן רשמי מהמלך (מלך בריטניה) ושני בתים, שנקראו כמו אלה שבאו אחריהם: הדאל אירן, שנקרא אז "בית הנציגים" (Chamber of Deputies) והסנאט האירי. בכל אופן, הפרלמנט של המדינה החופשית פוזר ב-1935 והאירכטס הנוכחי הוקם ב-1937 לאחר אישורה של חוקת אירלנד במשאל עם.
היסטוריה > שידורים טלוויזיוניים

שידורי דיוני האירכטס בטלוויזיה החלו ב-1990 ושידורי הוועדות החלו ב-1993. מאז 2005 ניתן לצפות בדיוני שני בתי האירכטס באינטרנט.
ערוץ האירכטס (Oireachtas TV) הוא ערוץ טלוויזיה דיגיטלי. מאז חוק השידור שנחקק ב-2009 הוא משדר את דיוני הבתים והוועדות. ב-15 בנובמבר 2011 הוא החל את שידוריו הניסיוניים. ב-22 בספטמבר 2014 נפתחו השידורים בערוץ הייעודי המאפשר גישה בלתי אמצעית לפעילות האירכטס ליותר ממיליון בתי אב ברחבי אירלנד.
ייצוג צפון אירלנד

למרות שסעיף 3 של חוקת אירלנד, כפי שאומצה בשנת 1937, מתייחס ל"זכות של הפרלמנט ושל הממשלה שהוקמו על פי חוקה זו להפעיל את שיפוטם" על כל האי האירי, הוא גם מציין שזכות זו תלויה ועומדת ב"איחוד מחדש של הטריטוריה הלאומית" ושהחוקים שיחוקק האירכטס לא ייושמו בצפון אירלנד. לפיכך, לא נעשו מאמצים רציניים לייצוג של צפון אירלנד בדאל. כראש ממשלה, למרות היותו מתנגד חריף לחלוקתו של האי, ולמרות שנבחר מטעם מחוז בחירה צפוני לדאל של 1922-1919, לא התמיד איימון דה ואלירה ביישומו של הרעיון להקצאת מושבים עבור צפון אירלנד בדאל, וזאת על רקע הטענה שיהיה זה ייצוג "ללא מיסוי וללא אחריות", למרות שראשי ממשלה שכיהנו לאחר דה ואלירה מינו אישים מצפון אירלנד לסנאט.
לאחרונה טענה מפלגת שין פיין כי נציגים של הפרלמנט של צפון אירלנד, של הפרלמנט הבריטי ושל הפרלמנט האירופי, צריכים להשתתף בדיוני הדאל, גם אם ללא זכות הצבעה. ב-2005 הציע ראש הממשלה ברטי אהרן שחברי הפרלמנט הבריטי מצפון אירלנד יוכלו להשתתף בדיוני הדאל. בכל אופן, ההצעה זכתה להתנגדות מקשת רחבה של מפלגות האירכטס כולל מהמפלגות השותפות לקואליציה של אהרן. רק שין פיין, שנאבקה להשיג את המרב מהצעה זו, תמכה בה, והמפלגה המתונה יותר, מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית (SDLP) הגדירה את ההצעה כצעד אחד קדימה. ההצעה זכתה גם לביקורת בתקשורת.
ראו גם

הסנאט האירי
דאל אירן
פוליטיקה של אירלנד
בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  "Definition of Oireachtas in English". "Oireachtas: definition of Oireachtas in Oxford dictionary (British & World English). Meaning, pronunciation and origin of the word". Oxford Language Dictionaries. Oxford University Press. 2013. Retrieved 30 November 2013.
↑  "Members Database 1919 - 2011 - Houses of the Oireachtas - Tithe an Oireachtais". Oireachtas. Retrieved 24 November 2011.
↑  Oireachtas website: Parliamentary Televising
↑  "(Number 29 of 2008) – Tithe an Oireachtais" (PDF). Oireachtas. 13 November 2009. Retrieved 24 January 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315944890   WorldCat (עם VIAF): 315944890 
בית ליינסטר, דבלין - מקום מושבו של האירכטס
סמל האירכטס
אנג'ליקה וושינגטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1998  (בת 26) בייקרספילד, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 פרופיל ב-IMDb
 
אנג'ליקה וושינגטון (באנגלית: Anjelika Washington נולדה ב-15 במאי 1998) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, המוכרת בתפקידיה בסרטים של נטפליקס "נערה גבוהה", "נערה גבוהה 2", "מוקסי" ו"אהבה עם גלידה" ובטלוויזיה ידועה בשל תפקידה בתור בת' צ'אפל / דוקטור מידנייט בסדרה "סטארגירל".
ביוגרפיה

וושינגטון נולדה וגדלה בבייקרספילד, קליפורניה.
קריירה

בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הרשת "Dating Pains".
בשנת 2017 קיבלה וושינגטון את תפקיד המשחק הראשון שלה בסדרת הטלוויזיה "הבורחים" וגם בסיטקום "חסרי בושה". שנה לאחר מכן הופיעה בסדרה "שלדון הצעיר".
בשנת 2019 השתתפה בסרט "נערה גבוהה" של נטפליקס. בסרט מככבים אווה מישל, גריפין גלוק ולוק אייזנר בתפקידים הראשיים. וושינגטון זכתה לשבחים רבים על תפקידה כפארידה בסרט.
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הרשת "Girls Room" בתור גלוריה. באותה שנה החלה לשחק בתפקיד ראשי של בת' צ'אפל / דוקטור מידנייט בסדרת גיבורי העל "סטארגירל" ברשת The CW.
בשנת 2021 פורסם כי תחזור לגלם את דמותה מהסרט נערה גבוהה בסרט ההמשך "נערה גבוהה 2"; אשר שוחרר לכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-11 בפברואר 2022.
בשנת 2022 שיחקה לצד סאול נאני בסרט "אהבה עם גלידה" עליו קיבלה ביקורות מצוינות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | סטפ סיסטרס | נערת אחווה מס' 3 |  |
| 2019 | נערה גבוהה | פארידה מרקס |  |
| 2020 | Max and Me | ג'מה |  |
| 2021 | מוקסי | אמאיה |  |
| 2022 | נערה גבוהה 2 | פארידה מרקס |  |
| 2022 | אהבה עם גלידה | אדי |  |
| 2023 | כמו תפילה | ג'ס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Dating Pains | סקארי ספייס | סדרת רשת; פרק: "The Jig Is Up!" |
| 2017 | Versus | קאלין | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2017 | חסרי בושה | לולו | פרק: "Where's My Meth?" |
| 2017 | הבורחים | גרט מס' 2 | 2 פרקים |
| 2018 | We're Not Friends | מיה | סדרת רשת; 4 פרקים |
| 2018 | שלדון הצעיר | ליבי | פרק: "Dolomite, Apple Slices, and a Mystery Woman" |
| 2019 | Those Who Can't | שינה | פרק: "You Can't Go Homecoming Again" |
| 2020 | Girls Room | גלוריה | סדרת רשת; 5 פרקים |
| 2020 - הווה | סטארגירל | בת' צ'אפל / דוקטור מידנייט | תפקיד ראשי (3 עונות); 39 פרקים |
| 2022 | מספיק טוב | ריקי | דיבוב, פרק: "Legend of the Pier/Bike & Survive" |
הערות שוליים

↑  ""Hourman and Dr Mid-Nite" with guests Cameron Gellman and Anjelika Washington – Stargirl Aftershow".
↑  Staff (3 בדצמבר 2019). "Interview: Anjelika Washington of Netflix's Tall Girl". Urban Magazine. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Anjelika Washington (Actress) Top, Weight, Age, Affairs, Biography & Extra - TheNewsTrace, TheNewsTrace, ‏ביוני 2021
↑  Crimmins, Tricia (14 בספטמבר 2019). "Netflix's 'Tall Girl' needs way more of Anjelika Washington's Fareeda". Mashable. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  'Tall Girl 2': Netflix Release Date, Trailer, Casting, Filming, & More, Tv Shows Ace, ‏4 במרץ 2021
↑  'Love & Gelato' Review: The New Netflix Film Can Be Too Sweet For One's Taste! | DMT, Digital Mafia Talkies, ‏3 במאי 2022
אנג'ליקה נויבירט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1943 (בת 80) ניינבורג, מחוז נינבורג, גרמניה הנאצית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טהראן  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת מינכן 
 מוסדות:  אוניברסיטת ירדן  Leibniz-Center for Literary and Cultural Research  החברה המזרחית הגרמנית  האוניברסיטה החופשית של ברלין  Zentrum für jüdische Kulturgechichte 
 פרסים והוקרה:  פרס ד"ר לאופולד לוקאס (2015)  פרס זיגמונד פרויד (2013)  Wissenschaftspreis der Fritz-Behrens-Stiftung (2010)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
אנג'ליקה נויבירט (בגרמנית: Angelika Neuwirth; נולדה ב־4 בנובמבר 1943), היא פרופסור ללימודי הקוראן באוניברסיטה החופשית של ברלין, גרמניה. היא זכתה במספר פרסים ועיטורים על עבודותיה, ביניהם פרס זיגמונד פרויד (אנ') בשנת 2013 ודוקטור לשם כבוד מטעם החוג ללימודי דת באוניברסיטת ייל בשנת 2012.
ביוגרפיה

אנג'ליקה נויבירט נולדה בשנת 1943 בנינבורג (אנ'), גרמניה. היא למדה שפה וספרות פרסית באוניברסיטת טהרן, ולימודים שמיים, לימודי ערבית, לימודי אסלאם ופילולוגיה קלאסית באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
הישגים אקדמיים

לאחר שסיימה את הדוקטורט שלה ב־1972 באוניברסיטת גטינגן, היא הוסמכה ללמד קורסים אקדמיים בשנת 1977 באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן. כמו כן, נויבירט לימדה קורסים באוניברסיטת ירדן שבעמאן. היא מילאה תפקידים שונים באוניברסיטאות במינכן, בקהיר ובבמברג לפני שהצטרפה לאוניברסיטה החופשית של ברלין בשנת 1991 כפרופסור ללימודי ערבית. בין השנים 1994–1999 נויבירט ניהלה את המכון המזרחי של החברה המזרחית הגרמנית (Deutsche Morgenländische Gesellschaft) בביירות ובאיסטנבול. בשנת 2008 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד בתאולוגיה קתולית מאוניברסיטת במברג. בשנת 2009 היא נבחרה לחברה בלאופולדינה, האקדמיה הלאומית הגרמנית למדעים, ובשנת 2011 התקבלה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בארצות הברית. מחקרה מתמקד בספרות ערבית קלאסית ומודרנית ובקוראן בתקופה המאוחרת. משנת 2012, נויבירט עומדת בראש פרויקט המחקר של "קורפוס קורניקום" של האקדמיה למדעים ומדעי הרוח של ברלין-ברנדנבורג, שמטרתו היא לתעד את המסורות בכתב היד ובעל פה של הקוראן על מנת לפתח הבנה קונטקסטואלית טובה יותר במערב.
פרסים

בשנת 2011 נבחרה נויבירט לחברת כבוד באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים  ובשנת 2012 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהחוג ללימודי דת באוניברסיטת ייל. בשנת 2013, האקדמיה הגרמנית לשפה ושירה העניקה את פרס זיגמונד פרויד כאות להכרה במצוינותה בכתיבה מדעית, בדגש על יכולתה לשלב את הקוראן בתוך שיח פילוסופי-דתי מערבי רחב. ביולי 2018 נבחרה כעמיתת האקדמיה הבריטית.
פרסומים ועבודות

בספרה "The Qur'an and Late Antiquity", נויבירט מספקת גישה חדשה להבנת הטקסט המייסד של האסלאם. בדרך כלל מתייחסים אל הקוראן כאל טקסט מוגמר, כהעתק או כתקציר של התנ"ך בערבית. בניגוד לכך, נויבירט ניגשת לקוראן כתוצר של קהילה ספציפית בחצי האי ערב, שנחשפה לעולמות הרחבים של האימפריות הביזנטיות והסאסאניות, ולמסורות האינטלקטואליות העשירות של היהדות הרבנית והנצרות הקדומה. היא מאפשרת לקוראים לראות את הטקסט כמסורת שבעל פה שהתפתחה בתוך הקהילה, לפני שהיא נאספה ואוגדה כספר. ניתוח זה שופך אור נחוץ על התפתחות השקפתו ההיסטורית, התאולוגית והפוליטית של הקוראן.
בשנת 2008 פרסמה נויבירט מחקר בשם "Two Views of History and Human Future: Qur'anic and Biblical Renderings of Divine Promises". המחקר התחקה אחר הפניות של הקוראן למזמור תהילים מספר 136, הידוע גם בשם "הלל הגדול". לדברי נויבירט, מן ההיבט הדוקטרינרי ניתן לראות השפעות של המזמור בצורה חדשה יותר ב"סורת אל-רחמן", הפרק ה-55 בקוראן. המחקר משווה בין שני הפרקים ומראה שהקוראן דוחה את הרעיון של התנ"ך - "ההיסטוריה כהבטחה לעתיד".
ספרהּ "Scripture, Poetry and the Making of a Community: Reading the Qur'an as a Literary Text" פורסם בשנת 2014, והוא מציע גישה מתודולוגית חדשה לחקר הקוראן ומקשר את מורשתו עם המורשת הפואטית התנ"כית והערבית.