stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיני (כתב עת)
אופי כתב העת והמאמרים

במאמר הפתיחה של הגיליון הראשון הציג יהודה לייב פישמן מימון את ה"אני מאמין" של "סיני":
סיני בא לפענח את מצפוני האור הגנוז בספרות הישראלית לכל ענפיה ופארותיה; לחדור אל העומק, אל התהומות ואל רזיה הכמוסים של היהדות המעשית ולגלות על ידי הסברה והארה את המאור הגדול שבתורת סיני לכל משפטיה והלכותיה.
סיני יציע מקום למאמרים בכל מקצועות התורה הישראלית והמדע העברי; לחקר השפה העברית ולחקירת הספרות הישראלית, התלמודית והמדרשית, ההלכתית והאגדית, הגאונית והרבנית; ויחד עם חקירת העבר לרחבו ולעומקו יבוצר מקום בתוך סיני גם לחקירת ההווה של ישראל החי והיוצר. 

סיני יקדיש מקום רחב לחקירה תורנית-מדעית של ארץ-ישראל: קדושתה, מצוות התלויות בה, כתיבת הארץ וקדמוניותיה, תולדותיה והתפתחותה למן הזמן היותר עתיק ועד הדור האחרון.
סיני יעודד ויעורר את הכוחות הצעירים שבתוך היהדות הדתית-הלאומית כדי לשתף אותם בעבודה ספרותית, תורנית ומדעית; ויחד עם זה ישתדל להדריך את הנוער העברי ולחנכו ברוח של אהבה עמוקה לישראל ולתורתו וארצו, באופן שיהיה מוכן ומוכשר למלאות את תפקידו האחראי בבנין המולדת על יסודות תורת האומה ומסורתה
הכותבים באו מתוך שורות המלומדים הדתיים ומעט חוקרים לא-דתיים בתחום מדעי היהדות. בכרך החמישים כתב הרב מימון הסתייגות שלא הייתה חלק מהגדרת המטרות הרשמית, אך התקיימה תמיד באופן סמוי, "סיני פתח שעריו לבעלי גישות שונות ובלבד שהדברים לא יחרגו מתחום המותר מבחינת מסורת ישראל המקודשת".
לקריאה נוספת

אורה קצנלנבוגן (עורכת), סיני - ספר היובל, מוסד הרב קוק תשמ"ז כולל מפתח מפורט למאה כרכים.
הערות שוליים

↑  כמוצהר על כריכתו
↑  בדבר המערכת בגיליון הראשון (סיון, תרצ"ז – 1937)
↑  בדו"ח ההנהלה הציונית לקונגרס העשרים (אב-אלול תרצ"ז, 1937) נמסר שמוסד ביאליק תומך בירחון סיני. בנוסף, בקובץ אזכרה לזכר הרב קוק כתוב: "הוצאת מוסד הרב קוק שעל יד המזרחי בהשתתפות מוסד ביאליק ליד הסוכנות היהודית"
↑  כך נכתב בגיליון האחרון (קנג, תש"ף), וראו גם בדברי הרב יואל קטן, "נתקבלו במערכת", המעין סא [ב (236, טבת תשפ"א), עמ' 128.
סמואל רנדלט

סמואל רנדלט (באנגלית: Samuel Randlett; נולד ב-11 בינואר 1930) הוא אמן אוריגמי בעל שם עולמי. מתגורר באולימפיה שבמדינת וושינגטון. פיתח יחד עם רוברט הרבין שיטה לרישום תהליך קיפול הנייר בדיאגרמות סטנדרטיות.
בין ספריו החשובים:
"אומנות האוריגמי"
"המיטב של האוריגמי"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8227 0696  LCCN: n88621238  VIAF: 48342134   WorldCat (עם VIAF): 48342134 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדריי זוויאגינצב

| --- | --- |
אנדריי זוויאגינצב, 2009
אנדריי זוויאגינצב, 2009
 לידה:  6 בפברואר 1964 (בן 60) נובוסיבירסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 שם לידה:  Андрей Петрович Звягинцев 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר (2014)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתגלית השנה באירופה (2003)  פרס גלובוס הזהב (2015)  פרס נשר הזהב (2012)  פרס חבר השופטים של פסטיבל קאן (2017)  פרס סזאר לסרט הזר (2018)  פרס סזאר (2018)  פרס ניקה  פרס התסריט הטוב ביותר של פסטיבל קאן  פרס אריה הזהב 
 http://az-film.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדריי פטרוביץ' זוויאגינצב (ברוסית: Андре́й Петро́вич Звя́гинцев) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע רוסי, זוכה פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה, על סרטו "השיבה" משנת 2003 ובפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר על סרטו "לוויתן" משנת 2014.
ביוגרפיה

אנדריי נולד ב-6 בפברואר 1964 בנובוסיבירסק, העיר הגדולה ביותר בסיביר. בגיל 20 השלים השכלתו כשחקן בבית הספר לדרמה בעיר. מאז 1986 חי במוסקבה והמשיך השכלתו הקולנועית באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון עד שנת 1990.
קריירה

משנת 1992 ועד שנת 2000 עבד כשחקן קולנוע ותיאטרון. בשנת 2000 החל לביים לראשונה, כשביים שלושה פרקים מסדרת הטלוויזיה "חדרים שחורים".
ב-2003 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "השיבה", שקיבל עליו שלל פרסים לרבות פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה. סרטו השני, "הגירוש" שהיה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2007.
בשנת 2011 יצא סרטו "ילנה", שזכה בפרס השופטים בפסטיבל קאן.
בשנת 2014 יצא סרטו "לוויתן", שנבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן וזכה לבסוף בפרס התסריט הטוב ביותר. ועדה מיוחדת של האקדמיה הרוסית לקולנוע בחרה את הסרט "לוויתן" כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר. בינואר 2015 זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2017 יצא סרטו "אהבה חסרה", שזכה בפרס חבר השופטים של פסטיבל קאן ונבחר להתמודד כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
בספטמבר 2021, אושפז בעת שהותו בגרמניה לאחר שנדבק בנגיף קורונה.
פילמוגרפיה

חדרים שחורים (2000)
השיבה (2003)
הגירוש (2007)
ילנה (2011)
לוויתן (2014)
אהבה חסרה (2017)
אמבואז

| --- | --- |
סמל אמבואזסמל אמבואז
רחוב באמבואז ליד הטירה
רחוב באמבואז ליד הטירה
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  סאנטר-עמק הלואר סאנטר-עמק הלואר
 מחוז:  אנדר ולואר
 שטח:  40.65 קמ"ר
 גובה:  52 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,938 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  330 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°24′15″N 0°58′48″E﻿ / ﻿47.4042°N 00.98°E﻿ / 47.4042; 00.98
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.ville-amboise.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אמבואז(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אמבואז(למפת סאנטר-עמק הלואר רגילה) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסאמבואז(למפת סאנטר-עמק הלואר מוגדלת) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסאמבואז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אמבואז (בצרפתית: Amboise) היא קומונה במחוז אנדר ולואר בחבל סאנטר-עמק הלואר שבמערב-מרכז צרפת, על גדות נהר הלואר, 27 ק"מ מזרחית לטור ו-18 ק"מ צפונית לטירת שנונסו.
היסטוריה

מקור שם העיר בשמה הלטיני Ambacia  מתקופת השלטון הרומי שפירושו "בין הנהרות". השם ניתן עקב הימצאותה בין הנהר לואר ונהר Amasse.
ב-1516 הזמין פרנסואה הראשון את לאונרדו דה וינצ'י לגור בצרפת, להיות "צייר המלך" ולקבל קצבה שנתית. הוא נתן לו בית אחוזה באמואז בשם קלו לוסה שם חי דה וינצ'י במשך שלוש שנים. הוא נקבר בכנסיית סן פלורנטין שבאמבואז, אך בימי המהפכה הצרפתית נחרב המקום ומקום קבורתו לא נודע עוד. ב-1863 טען אדם שערך חפירות באזור בו עמדה הכנסייה שמצא את עצמות לאונרדו, שכן מצא גולגולת "מלכותית", המעוצבת "בצורה נפלאה כל כך". את העצמות קבר בקפלת סן הובר (Saint-Hubert) שבשטח טירת אמבואז.
ב-1560 הייתה טירת אמבואז מרכז לניסיון ההוגנוטים לתפוס את השלטון במה שנודע כקנוניית אמבואז. הם הובסו בניסיונם לתקוף את הטירה ולחטוף את המלך פרנסואה השני.
ב-1563 נחתם בטירת אמבואז הסכם אמבואז בין הקתולים וההוגנוטים שהביא לרגיעה זמנית במלחמות הדת בצרפת.
מרי, מלכת הסקוטים הגיעה לטירת אמבואז בגיל חמש, שם התחנכה בחצר המלך אנרי השני, וזכתה בה למיטב החינוך הקתולי של תקופת הרנסאנס. היא נישאה שם לפרנסואה השני, מלך צרפת שנפטר בגיל צעיר וחזרה לסקוטלנד כאלמנה בת תשע עשרה.
שתי האטקציות התיירותיות באמבואז הן טירת אמבואז הבולטת מעל העיר ואחוזת קלו לוסה הנמצאת כ-500 מטר מדרום לה. הן הוכרזו על ידי אונסקו כאתר מורשת עולמית.
מגדל השעון באמבואז
בתים ורכבת תיירים באמבואז
טירת אמבואז, צילום מגדת הלואר
נהר לואר באמבואז עם גשר גנרל לקלרק
טיילת הלואר באמבואז
כניסה לקפלת סן הובר בה קבור לאונרדו דה וינצ'י
כנסיית סן פלורנטין באמבואז בה נקבר לאונרדו דה וינצ'י בתחילה
"הקבר" של לאונרדו דה וינצ'י ברצפת קפלת סן הובר בטירת אמבואז
אמבה מריאם

| --- | --- |

שריפת האתר על ידי הבריטים ב-1868
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מדינה:  אמהרה אמהרה
 מחוז:  דרום וולו
 נפה:  תנטה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,899 (2005)
 קואורדינטות:  11°12′00″N 39°17′00″E﻿ / ﻿11.2°N 39.283333333333°E﻿ / 11.2; 39.283333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיאמבה מריאם(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיאמבה מריאם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אמבה מריאם (געז አምባ ማሪያም) הוא כפר במחוז דרום וולו במדינת אמהרה שבמרכז אתיופיה, אשר שימש כבירת האימפריה האתיופית בראשית תקופת הגיבוש. הכפר שוכן על אמב, מבצר הררי המתבסס על תצורה גאולוגית אופיינית לרמה האתיופית - הר שולחן מוקף מצוקים תלולים, ומכאן שמו. בשנת 2005 התגוררו במקום כ-1,900 תושבים.
היסטוריה

מקדלה מוזכרת בכרוניקה של הקסר סוסוניוס כבר בתחילת המאה ה-17 .
בתחילת המאה ה-19, נשלטה אמבה מריאם בידי בני אורומו ונודעה בשם מקדלה (መቅደላ). ב-22 בספטמבר 1855 כבש הקיסר תוודרוס השני את ההר, והקים על ראשו מספר מבנים, ובהם גם ארמון וכנסייה. המקום שימש כבירת אתיופיה לאחר דברה תבור.
בעקבות עלבון שלכאורה עלב בו מיסיונר בריטי, כלא תוודרוס השני מספר דיפלומטים ומיסיונרים בריטים במקום. הבריטים שלחו משלחת צבאית לאמבה מריאם, וזו הגיעה לאתר בחודש אפריל 1868. אנשי האצולה ותומכיו של הקיסר האתיופי נטשו אותו, וצבאו ניגף בקרב למרגלות ההר שהתרחש ב-9 באפריל. הקיסר שם קץ לחייו ביריית אקדח ב-13 באפריל, בעת שהצבא הבריטי החל את ההתקפה על המצודה עצמה.
הבריטים חילצו את הדיפלומטים, בזזו את היישוב והעלו אותו באש. בין היתר לקחו עימם הבריטים את כתרו של הקיסר האתיופי, וזה הוחזר באופן אישי לקיסר היילה סלאסי ב-1925, בעת שביקר בבריטניה ופגש במלך ג'ורג' החמישי. ממבני הבירה לא שרד כמעט דבר, למעט התותח "סבסטופול", תותחו הענק של הקיסר האתיופי במשקל 6.7 טון.
המצודה הנטושה נכבשה לזמן מה על ידי ייאסו החמישי, הקיסר הלא מוכתר של אתיופיה, עד שנאלץ להימלט ממנה ב-1917.
הערות שוליים

↑  השליח יוסף הלוי התכוון לחדור לאתיופיה עם הכוח הבריטי בדרכו ליישובי ביתא ישראל, אך עם התעכבות הכוח נפרד ממנו הלוי ונכנס לאתיופיה בגפו.
אמבה מריאם לפני כיבושה
אמבולותריום

| אמבולותריום |
| --- | --- |
 
תקופה
סוף אאוקן 40.5–34 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: ברונתותריומים
סוג:: אמבולותריום
מינים
 E. andrewsi  E. grangeri  E. loucksii
שם מדעי
 Embolotherium ‏אוסבורן, 1929

אמבולותריום (שם מדעי: Embolotherium; משמעות השם: "בהמת איל-ברזל") הוא סוג של יונק גדול נכחד שהיה קרוב רחוק של הקרנפים אך היה שייך למשפחת הברונתותריומים שנכחדה מסדרת מפריטי הפרסה. מאובניו נמצאו ברחבי מונגוליה.
מאפיינים

האמבולותריום הגיע לגובה 2.5 מטרים (8.2 רגל) ולמשקל של כשני טונות. שמו ניתן לו עקב בליטה שהייתה מעל גולגולתו ונועדה לספוג מהלומות ודמתה לאיל ברזל. על חוטמו הייתה קרן, שבניגוד לקרן הקרנף הייתה עשויה עצם והייתה בעלת עיצוב כבד יותר.
האמבולותריום היה מגושם ודמה לקרנף ענקי ומשוריין. בעבר חשבו שהקרן נועדה לנגיחה ביריבים, אך נראה שעקב היותה של העצם חלולה הם העדיפו להשתמש בה להרתעה ורק כמוצא אחרון לחמו בקרניהם. מטרת הבליטה הגדולה הייתה אולי ליצור הדהוד מריע של הזכר הקורא לנקבות.
בתרבות

האמבולותריום נראה בסדרה "ללכת עם חיות", שם הוא מוצג כיצור החי בעדרים וניזון מצמחייה הגדלה במישורים. לאחר שנקבות רבות ממליטות ולדות מתים, מחמת הרעב, מגיעים אנדרוסארכוסים אוכלי נבלות לאכול מנבלת אחד הגורים המתים, אך האם חושדת בטעות שהגור חי ומבריחה אותם משם.
האמבולותריום נראה גם בסדרה "בראשית", בעונה כשעדר שלם מגיח לתוך מחנה קיץ וחלק מהפרטים הורגים כמה מהאנשים בשוליים. העדר חש מאוים בשלב מסוים ומגיח לעבר המחנה במרץ, נבלם רק מאחר שהלן קאטר המחופשת העבירה אותו לסטייה שיצרה.
בסרט "עידן הקרח" מ-2002 נראה אמבולותריום בשם קארל, אשר לצד חברו פרנק (המגצרופס) מנסים להרוג את סיד, אחרי שזילזל בהם ואכל את הפרח שהכינו לעצמם. עם זאת סיד מתחמק ולבסוף הם בטוחים שהוא נטרף בידי דייגו.
סיגין

"לוקי כבול", איור מאת ויליאם גרשום קולינגווד, מבוסס על חריטות צלב גוספורת, ביחד עם לוקי מופיעים סיגין והנחש הארסי, 1908
במיתולוגיה הנורדית, סיגין (נורדית עתיקה: Sigyn) היא אלה, אשתו של לוקי והאם של נארי. באדה הפואטית, לקט מהמאה ה-13 של שירים שנכתבו בתקופה מוקדמת יותר, סיגין מוזכרת בשיר "ההתנצחות של לוקי" (Lokasenna), ובשיר "חזון הרואה" (Völuspá). סיגין מופיעה גם באדה הפרוזאית, שכתב סנורי סטורלוסון במאה ה-13. בשתי האדות מסופר על סיגין שהיא החזיקה קערה מעל ראשו של לוקי כדי לאסוף ארס של נחש שנכבל תחתיו, מסיבות שונות בכל אחד מהמקורות. בנוסף, סיגין מוזכרת גם בשירה סקאלדית מוקדמת יותר מהאדות, ובצלב גוספורת, שבחריטותיו מופיעות סצנות שונות מהמיתולוגיה הנורדית.
תיעודים טקסטואליים > אדה פואטית

בסוף השיר "ההתנצחות של לוקי" (Lokasenna) מהאדה הפואטית מופיע קטע פרוזאי. בקטע זה, האלים כובלים את לוקי במעי של בנו ואלי, ואת בנו השני, נארי, הופכים לזאב. האלה סקאדי מציבה נחש ארסי מעל לוקי, והארס של הנחש מטפטף על לוקי. סיגין, "אשת לוקי", יושבת ליד לוקי, ובידה קערה שהארס מטפטף אליה. כאשר הקערה מתמלאת, סיגין מרוקנת אותה, ובאותו הזמן הארס פוגע בלוקי, וממשיכותיו של לוקי בכבליו כל הארץ רועדת. על פי הקטע, ממשיכות אלה של לוקי באות רעידות האדמה שאנו חווים.
בשיר "חזון הרואה" (Völuspá), רואה מנבאת לאודין דברים רבים אודות העולם המיתולוגי. בבית 35 בשיר זה, הרואה מזכירה את סיגין, וכנראה מנבאת אירוע שלכל הפחות דומה לסיפור בקטע הפרוזאי של "ההתנצחות של לוקי":
אֶת לוֹקִי הָרָע, / אֶת דְּמוּת הַמְּאֵרָה,
רָאִיתִי עָקוּד / בְּחֹרֶשׁ שָׁבִיר,
שָׁם יוֹשֶׁבֶת סִיגִין / שְׁקוּעָה בְּצָעַר
עַל מַכְאוֹבֵי אִישָׁהּ / – הֲתָבִינוּ שְׁאָר דְּבָרַי?
המקור בנורדית עתיקה
Hapt sá hon liggja
undir hvera lundi,
lægjarns líki
Loka áþekkjan.
Þar sitr Sigyn,
þeygi um sínum
ver velglýjuð -
vituð ér enn, eða hvat?
תיעודים טקסטואליים > אדה פרוזאית

בספר "ההטעיה של גילבי" מהאדה הפרוזאית כתוב שאשתו של לוקי היא סיגין, ולהם ילד בשם "נארי או נארפי".
במקום אחר באדה הפרוזאית, מובא סיפור על לוקי וסיגין שדומה למתואר באדה הפואטית, אך שונה בכמה מאפיינים. מוקדם יותר בטקסט זה, שלוקי משטה באל העיוור הוד'ר להרוג את האל בלדר, ולאחר שהאל הרמוד מנסה להחזיר את בלדר לוולהאלה, ענקית "שמניחים שהיא לוקי" מונעת את החייתו של בלדר על ידי זה שהיא לא סופדת את מותו. כעונש על מעשיו של לוקי, לאחר שהוא, בנו ואלי, ובנו השני "נארי או נארפי", נלכדים על ידי האלים, האלים הופכים את ואלי לזאב, והוא טורף את לוקי. בעזרת מעי נארפי עוקדים את לוקי על שלוש אבנים, והאלה סקאדי מציבה מעליו נחש כדי שארס הנחש יטפטף על לוקי. אולם אשת לוקי, סיגין, עומדת לצידו עם קערה ולוכדת את הארס. כשהקערה מתמלאת סיגין הולכת ומרוקנת את הקערה, ומפרכוסיו של לוקי כל הארץ רועדת, ומכך נגרמים על פי הטקסט רעשי האדמה. לוקי יישאר כבול עד הראגנארוק.
בספר "שפת השירה" מהאדה הפרוזאית סיגין מצוינת פעמיים כאחת מאלות האסיר. כמו כן לוקי מוזכר מספר פעמים כבעל של סיגין במקום בשמו.
תיעודים טקסטואליים > שירה סקאלדית

לסיגין מקור עתיק במיוחד בשירה הסקאדלית, בשירתו של המשורר תיודולף אור הוויני מהמאה התשיעית, בפריפרזה ללוקי. במקום ציון שמו של לוקי במפורש, המשורר מתאר אותו בתור "משא ידיה של סיגין".
צלב גוספורת

על גבי צלב גוספורת מצויות חריטות שחוקרים מודרניים משערים כי הן מתארות את סיגין מחזיקה קערה מעל לוקי אשר כבול מתחת לנחש, בשל הדמיון לסיפורים במקורות הטקסטואליים הנורדיים. צלב זה נמצא בכפר גוספורת שבקאמבריה המודרנית. במאה ה-10, התקופה שלה הצלב מתוארך, אזור זה היה מיושב על ידי מתיישבים סקנדינבים.
הערות שוליים

↑  תרגום שאול טשרניחובסקי של האדה הפואטית
↑  מתרגומו של שאול טשרניחובסקי
1 2 3  אנתוני פולקס, Edda, לונדון: אוורימאן, 1995
↑  ג'ון לינדו, Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs, ארצות הברית: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001, עמ' 267
↑  אנדי אורצ'רד, Dictionary of Norse Myth and Legend, קאסל, 1997, עמ'

147
↑  אנדי אורצ'רד, Dictionary of Norse Myth and Legend, קאסל, 1997, עמ' 13
↑  קנוט ברג, The Gosforth Cross, Journal of the Warburg and Courtauld Institutes 21, 1958, עמ' 27-43
לוקי, סיגין והנחש על גבי צלב גוספורת
אקוספין רפטור

אקוספין רפטור בשירות משטרת ישראל
אקוספין רפטור (Ecospin raptor) הוא דגם של קטנוע חשמלי תלת גלגלי מתוצרת חברת אקוספין הבריטית. הקטנוע עוצב ותוכנן על ידי האחים לומס (Paul and David Loomes) במטרה לשמש ככלי רכב אישי להתערבות מהירה עבור כוחות ביטחון ונותני שירות, הן במתחמים סגורים והומי אדם כגון פארקים, שדות תעופה או התכנסויות ציבוריות המוניות, והן כרכב סיור קל בכביש הציבורי. הקטנוע הוצג לראשונה בשנת 2011, ובשנת 2012 קיבל את האישור לתנועה בכבישים ציבוריים בבריטניה. יחודו של הקטנוע הוא בכך שהנהג אינו יושב כמקובל, אלא עומד על במה במרכז הכלי, וכן כי המדובר בכלי רכב ראשון מסוג זה המאפשר קבלת רישוי לתנועה גם בכבישים ציבוריים הדורשים עמידה בתקני בטיחות אקטיביים ופסיביים מחמירים.
מבנה והנעה

הקטנוע בנוי על בסיס שלדת מתכת. מבנה הקטנוע ותנוחת הנהיגה יוצרים מרכז כובד נמוך במיוחד המקנים לקטנוע יציבות רבה גם תוך ביצוע שינויי כיוון חדים.
הגלגלים האחוריים שאליהם מחוברת מערכת ההנעה הם בעלי קוטר גדול משמעותית מן הגלגל הקדמי הקטן והרחב (בלון). מבנה זה מקנה לכלי כושר תנועה ומשיכה גבוה מאוד בתנועה קדימה, יכולת צידוד מעולה של כמעט "על המקום", וכושר עבירות ותנועה גם בתנאי שטח קשים.
הקטנוע מונע באמצעות שני מנועים חשמליים בהספק 2kw כל אחד, ללא מברשת, המחוברים בנפרד, ישירות לכל אחד מן הגלגלים האחוריים. ניהול צריכת האנרגיה של המנועים חסכונית במיוחד, ומאפשרת תנועה מהירה גם עם משקל כבד של עד 340 ק"ג, עליות תלולות בשיפוע של עד 14% או בצירוף נגרר. כל אחד מן הגלגלים מצויד בבולמי דיסק הידראולים לשיפור הבטיחות בעת תנועה במרחבים צפופים וכן בעת התנועה בכביש הציבורי.
מהירותו המקסימלית של הקטנוע היא 40 קמ"ש והיא מושגת תוך 6 שניות ומאפשרת השתלבות בתנועה עירונית. המהירות המקסימלית ניתנת להגבלה עפי דרישת הלקוח. עם זאת, ולצורך תנועה במתחמים צפופים או הומי אדם ניתן להגביל את המהירות עד למהירות "זחילה" של כ-2 קמ"ש בלבד. הקטנוע מצויד בהילוך אחורי המשפר משמעותית את יכולת התמרון והתנועה שלו במתחמים צפופים.
מקור אנרגיה

מנועי הקטנוע ניזונים מסוללות 48V בטכנולוגיה של ליתיום-יון. מערכת ניהול צריכת האנרגיה מאפשרת שילוב של סוללה אחת ועד שלוש, בהתאם לצורכי היישום הספציפיים בהיבטים של משקל, טווח נסיעה או מהירות. כל סוללה מאפשרת טווח נסיעה של כ-30 ק"מ בהתחשב בפני השטח וסגנון הנהיגה פרטניים, כך שטווח הנסיעה המקסימלי ללא החלפת סוללות הוא כ-90 ק"מ. מארזי הסוללות בנויים בצורת מגירות, וניתנים להחלפה מהירה בשליפה. טכניקה זו היא יעילה וחסכונית במיוחד בהיבט של דרישות זמן הטעינה במהלך תקופת הפעילות של הכלי, ולמעשה מאפשרת זמן וטווח פעילות בלתי מוגבל.
מבט מאחור. ניתן להבחין בבמת העמידה של הנהג אשר בקדמתה 3 מגירות של מארזי הסוללות הניתנות להחלפה מהירה בשליפה
אמבובר

| --- | --- |
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מדינה:  אמהרה אמהרה
 מחוז:  צפון גונדר
 נפה:  גונדר רבתי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,000 (1970)
 קואורדינטות:  12°36′00″N 37°28′00″E﻿ / ﻿12.6°N 37.466666666667°E﻿ / 12.6; 37.466666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיאמבובר(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיאמבובר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אמבובר (געז: አምቦበር) אחד מהכפרים החשובים של ביתא ישראל באתיופיה עד לעלייתם לישראל.
בקתת נידה בכפר אמבובר, 1976.
הכפר הוקם יחד עם הכפר וזבה בידי קבוצת צעירים ובהם פרופ' תאמרת עמנואל בתקופת הכיבוש האיטלקי. הכפר הוקם על אדמות שהושכרו מידי בעלי האדמות הנוצרים והיה לאחד הכפרים הגדולים שרוב תושביו היו יהודים. הכפר שימש כמקום מרכזי לחג הסיגד ושיהודים רבים היו נוהרים אליו מרחבי סביבות גונדר. את בית הכנסת באמבובר הקים הקס ליקה כהנת טואבה מלקו בשנת 1936.
הכפר שימש גם כמקום שבאו אליו חוקרים כדי ללמוד על ביתא ישראל.
בראשית שנות ה-70 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-3,000 נפש.
לקריאה נוספת

Steven Kaplan, "Ambobär" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Otto Harrassowitz Verlag, 2003, ISBN 3447047461, p. 225
Kay Kaufman Shelemay, Music, Ritual, and Falasha History, Michigan State University Press, 1986, ISBN 9780870132742
Simon D. Messing, The Story of the Falashas: "Black Jews" of Ethiopia, Brooklyn, 1982
הערות שוליים

↑  Daniel Summerfield, "The Impact of The Italian Occupation of Ethiopian on the Beta Israel" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), The Beta Israel in Ethiopia and Israel: Studies on Ethiopian Jews, Routledge, 1999, ISBN 9780700710928, p. 56
↑  יעל כהנא, אחים שחורים - חיים בקרב הפלשים, עם עובד, תשל"ח, עמ' 17
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביתא ישראל ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עידוד רדיקלי

עידוד לפני "צעידת המיליון" בוושינגטון
עידוד רדיקלי (באנגלית: Radical Cheerleading) היא טקטיקה להבעת מחאה פוליטית המשתמשת בסגנון עידוד קבוצות הספורט, בדרך כלל באופן אירוני. השימוש בטקטיקה זו החל במיאמי, פלורידה, והתפשט למדינות נוספות בארצות הברית, קנדה ואירופה. הטקטיקה משמשת בעיקר כדי לקדם מחאה פמיניסטית ולמטרות שמאל. התנועה משתמשת בפרקטיקה של ג'נדרבנדינג, וכוללת גברים ונשים, כולל טרנסג'נדריות ובעלי מגדר לא-בינרי, ורבים מהפועלים בעידוד הרדיקלי אינם נראים כמו מעודדות אופייניות.
עידוד רדיקלי משמש בהפגנות, וכן באירועים פמיניסטיים ורדיקליים. באמצעות שיטה זו מועבר מסר רדיקלי בצורה ידידותית ולא אלימה כלפי אנשים וכלפי אמצעי התקשורת. בעזרת חוש ההומור והאירוניה שבדרך העברת המסר, מופחת באופן משמעותי המתח שנוצר במהלך ההפגנות.
אחת ההצלחות הבולטות של עידוד רדיקלי היה במצעד "March for Women's Lives" שנערך בוושינגטון למען זכויות נשים ולמען הזכות להפלה מלאכותית באפריל 2004. במצעד השתתפו כאלפיים מעודדות, אשר ביקשו לעורר את המודעות לזכות להפלה מלאכותית בקרב נשים בעלות הכנסה נמוכה.
שירי המעודדים הרדיקליים מבוססים לעיתים על שירים פופולריים או היסטוריים, ולפעמים המפגינים כותבים ומלחינים את השירים בעצמם. תלבושות המעודדות הן מגוונות, אך לרוב הן כוללות את הצבעים ורוד או אדום ושחור, המקושרים עם אנרכו-פמיניזם ואנרכיזם.
ראו גם

שיבוש תרבות
אקוסילאוס

| --- | --- |
 לידה:  ארגוס
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה, לטינית 
 זרם ספרותי:  פילוסופיה קדם-סוקרטית 
 
אקוסילאוס (ביוונית עתיקה: Ἀκουσίλαος) איש ארגוס, היה לוגוגרף ומיתוגרף יווני שחי במחצית השנייה של המאה ה-6 לפסה"נ, אך יצירתו שרדה רק בפרגמנטים ובתקצירים של נקודות בודדות.
אקוסילאוס נקרא בנו של קבאס או סקבראס, אך לא ידוע אם היה מארגוס הפלופונסית או הבואוטית.
הוא נחשב על ידי אחדים מבין שבעת חכמי יוון.
על פי הלקסיקון הביזנטי סודא (המאה ה-10), אקוסילאוס כתב גנאלוגיות (אילנות יוחסין) מתוך לוחות נחושת שאביו מצא בעת שחפר בביתו. כמה פרשנים מודרניים רואים מקור זה בחשדנות.
מצוטטים שלושה ספרים של הגנאלוגיות שלו, שהיו ברובם רק תרגום של הסיודוס לפרוזה.
כמו רוב הלוגוגרפים האחרים, הוא כתב בניב האיוני. אפלטון הוא הסופר הקדום ביותר שמזכיר אותו.
יוסף בן מתתיהו מזכיר בחיבורו "נגד אפיון" את אקוסילאוס בתוך שורה של סופרים יוונים לדוגמה, שבדו סיפורים מדמיונם וסתרו זה את זה. יוסף בן מתתיהו מזכיר את אקוסילאוס גם בספר "קדמוניות היהודים".
החיבורים שנשאו את שמו של אקוסילאוס בתקופה מאוחרת יותר היו מזויפים.
הוא אחד המחברים שהפרגמנטים שלו נאספו ב- Die Fragmente der griechischen Historiker של פליקס יעקובי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Smith, William (ed.). "Acusilaus". A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Perseus Digital Library.
↑  Suidas, s.v. Ακουσίλαος, alpha,942
↑  קלמנס מאלכסנדריה, סטרומטה, ספר 6, 2
↑  אפלטון, המשתה, פרק ו (178b), בפרויקט בן יהודה.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרק ג: "כמה פעמים חלק הלניקוס על אקוסילאוס בייחוסי משפחות, וכמה הירבה אקוסילאוס לתקן את דברי הסיודוס" (תרגום יעקב נפתלי שמחוני).
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר א, 108.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008575568005171  BNE: XX5525495  BnF: cb10425123d (data)  GND: 119545802  ICCU: PUVV129008  ISNI: 0000 0000 7154 2609  LCCN: nr2006008684  NKC: jo2015881355  NLG: 160434  NTA: 069735964  RERO: 02-A023693911  SUDOC: 149112386  VcBA: 495/358133  VIAF: 51651645   WorldCat (עם VIAF): 51651645
אקופיס מזרח תיכון

| --- | --- |


מנהלי הארגון, משמאל לימין: גדעון ברומברג (ישראל), מונקט מיהר (ירדן), נאדר אל-חייטב (הרשות הפלסטינית)
 תחום:  environment 
 מטה הארגון:  עמאן 
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 www.ecopeaceme.org
 
אקופיס מזרח התיכון (באנגלית: EcoPeace Middle East) הוא ארגון המקדם שלום סביבתי אזורי במזרח התיכון.