stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולקנולוגיה
היסטוריה של המחקר הוולקנולוגי > נפטוניזם מול פלוטוניזם

סלעים שמוצאם געשי נחשבו בעיני פילוסופים מימי הביניים לכאלה שנוצרו בסביבה ימית, לכן היה הפילוסוף השווייצרי קונראד גסנר (Konrad Gesner) בן המאה ה-16 משוכנע כי משושי הבזלת הסימטריים להפליא שנמצאו בזרמי לבה רבים הושקעו כגבישי ענק באוקיינוס קדמוני. שתי מאות מאוחר יותר עדיין טען הבישוף והאנתרופולוג האנגלי ריצ'רד פוקוק (Richard Pococke) כי משושי הבזלת של סוללת הענק הושקעו במים. הוויכוח בין הטוענים למוצא ימי של הבזלת לבין הטוענים למוצא געשי עתיד היה להפוך למחלוקת העזה ביותר בהיסטוריה של מדעי כדור הארץ.
לרעיון ההשקעה באוקיינוס גדול היו מקורות תאולוגיים מושרשים בסיפור המבול. דמות מפתח באסכולת המוצא הימי היה אברהם גוטלוב ורנר, ובין תלמידיו היו הגאולוגים והמדענים הידועים ביותר באותה עת, בהם אלכסנדר פון הומבולדט, לאופולד פון בוך, ז'ורז' קיווייה, יוהאן וולפגנג פון גתה, ז'אן פרנסואה ד'אובוסון ורוברט ג'יימיסון. ורנר ייחס חשיבות מועטה בלבד להרי געש, והתייחס אליהם כאל תופעה מקרית ומאוחרת להשקעה הימית. בדומה להוגים של ימי הביניים טען ורנר כי הם חייבים את קיומם לאש הניצתת באמצעות משקעי פחם או חומרים דליקים אחרים, וכדי לתמוך בטיעון זה הציע כי חומרים אלה היו נפוצים בקרבת הרי געש. ורנר גם הציע תאוריה לפיה בתחילת דרכו היה כדור הארץ מכוסה מים, וכך נוצרו שכבות הסלעים שאנחנו מכירים היום. התאוריה של ורנר נקראה נפטוניזם, על שם נפטון – אל הים במיתולוגיה הרומית.
בתקופה זו כבר הצמיחו מדענים גבישים בתמיסות מימיות. מאחר שוורנר וחסידיו הכירו בכך שהבזלת היא סלע גבישי, היה זה אך טבעי שהסיקו מכך כי מקורה אכן בתמיסות מימיות. רק במחצית השנייה של המאה ה-18 החל להתפשט לאטו הרעיון שהתגבשות יכולה להתרחש גם כתוצאה מאיבוד חום לאחר המסה של סיליקטים. ב-1761 התלונן פייר קלמנט גריניו (Pierre Clement Grignon) כי הכימאים נהגו בהדגשה יתרה ככל שהדבר נגע למערכות מימיות. לאחר שהצליח למצות גבישים מסיגי זכוכית והצביע על הדמיון בין תוצרי כבשן הזכוכית לאלה של הרי געש, אימצו גאולוגים רבים את הרעיון שמאגמה הייתה תמיסה שבהתקררותה נוצרו הגבישים.
ב-1785 יצא חוקר הטבע הסקוטי ג'יימס האטון נגד הנפטוניזם של ורנר עם תאוריה משלו שכונתה פלוטוניזם, על שם פלוטו – אל השאול במיתולוגיה הרומית, אותה הציג במאמר "התאוריה של הארץ" (Theory of the Earth) שפרסם במלואו ב-1788. ההנחה שנמצאה ביסוד השקפתו כי התהליכים המעצבים את פני כדור הארץ הם איטיים ואחידים, הובילה אותו לנסח את עקרון האחידות – לפיו הרים נוצרו באיטיות על ידי התכה איטית של חומר במעמקי האדמה, נסחפו והורבדו במעמקי הים כסלעי משקע שהתרוממו והפכו לאדמה יבשה. תהליך זה, לדבריו, נמשך כל העת ואורך זמן רב ביותר. ה"פלוטוניסטים" חסידי האטון האמינו כי הסלעים נוצרים בתהליכים געשיים מהתמצקות של לבה הפורצת מהרי געש, וראו בהיווצרות בזלת וגרניט הוכחה להמסת סלעים בטמפרטורות גבוהות בתוך כדור הארץ. בתחילת המאה ה-19 נחלש הנפטוניזם, במיוחד לאחר שהוכח כי מינרלים סיליקטיים הבונים סלעים כגון בזלת וגרניט אינם מסיסים במים בטמפרטורות נמוכות.
היסטוריה של המחקר הוולקנולוגי > נפטוניזם מול פלוטוניזם > מחקרי שדה

מרבית הרעיונות הראשוניים הנוגעים לחום בכדור הארץ בוססו על "גאולוגיית כורסה", כלומר אלה נֶהגּוּ תוך התבססות על מעט מאוד מחקרי שדה, או אף בלעדיהם. במאה ה-18 גדלה הנטייה לחפש את התשובות בתצורות הסלעים החשופים על פני השטח, בקידוחים ובתוך מכרות. קפיצת מדרגה במחקר הוולקנולוגי התרחשה באמצע המאה ה-18, כאשר גאולוגים יכלו לזהות את מקורם הגעשי של סלעים עתיקים הרחק מאזורי פעילות געשית.
ב-1751 יצאו המינרלוג ז'אן-אטיין גוטאר והגאולוג ניקולה דמארה (Nicolas Desmarest) לאוברן, שם הבחינו באבן מיל מסלע שחור ונקבובי, שדמארה סבר כי הוא תוצר לבה. בסמוך הבחינו בשכבות עמוקות של אותו סלע שהיו מכוסות בשכבת סקוריה וסימנים מובהקים נוספים לפעילות געשית, והסיק כי מקור הסלעים בזרם לבה נרחב. בפוי דה דום זיהו השניים את הסלע הבזלתי כנובע מן הלוע של החרוט הגעשי מעליו – אחד מ-80 לועות געשיים באותו שדה געשי. דמארה המשיך לעקוב אחר סלעים במטרה למצוא את מקורם הגעשי, ועל אף תרומתו הייחודית להתפתחות המדע – נתגלעה מחלוקת בין הנפטוניסטים לוולקניסטים, שראו בפעילות געשית ולא ימית את המקור לסלעים, מחלוקת שנמשכה אל תוך המאה ה-19.
חלוץ נוסף במחקרי שדה היה הדיפלומט הסקוטי ויליאם המילטון (1730–1803), שכיהן כשגריר בריטניה בממלכת נאפולי במשך 36 שנים. המילטון נהג לערוך תצפיות על פעילות געשית וסייסמית בוזוב, אותן סיכם בספרו "תצפיות על הר וזוב" (Observations on Mount Vesuvius) משנת 1772. ממצאיו של המילטון חשפו לראשונה את עוצמתה ההרסנית של התפרצות וזוב בשנת 79, שגרמה התפרצות וזוב בשנת 79. בין תצפיותיו הרבות ערך רישומים מדויקים המתארים את השינויים בקווי המתאר של הר הגעש, בהם גם תיאור של התפרצותו בשנת 1761.
היסטוריה של המחקר הוולקנולוגי > נפטוניזם מול פלוטוניזם > ניסויים מדעיים

ג'יימס האטון הפלוטוניסט הדגים את חדירת המאגמה לתוך שכבות סלע, והציע כי מקורו של הסלע המותך בעומקה הלוהט של הארץ. האטון ערך מחקרי שדה רבים בסקוטלנד, באנגליה ובצרפת, וערך בחינה גאולוגית של הסטרטיגרפיה במקומות אלה. האטון – שהיה אדם דתי – טען כי תהליכים שהתקיימו בכדור הארץ נֶהגּוּ בתוכנית אלוהית, ולכן התקיימו הרי געש גם כשסתומי ביטחון לשחרור עודפי חום מתוך כדור הארץ וגם ככוח עולמי, מאחר שהתפשטותם והתרוממותם היו נחוצים להרים את פני השטח על מנת ליצור קרקעות שיאפשרו לצמחייה ולבעלי חיים לשגשג. מסיבות אלה ראה את הגעשיות כאמצעי למימושו של סדר טבעי רם מעלה.
האטון וחסידיו הבחינו כי שכבות הקרום – שדמו לבזלת בתכונותיהן השונות – היו כרוכות בשכבות של סלעי משקע. הם הכירו בכך שסלעים אלה – אותם כינו "אבן מכרות" – לא היו געשיים אלא פלוטוניים במקורם, שנכפתה עליהם חדירה אל בין שכבות סלעי המשקע. יתרה מכך, הם הסיקו כי סלעים אלה נקרשו ממאגמה.
מתנגדי האטון החזיקו בדעה כי המסה של סלעים גסי גביש כגרניט וגברו תפיק בעת ההתגבשות סלעים אמורפיים וזכוכיתיים – כפי שנראה בכבשני ייצור הזכוכית, ולכן תהליכים אלה יכולים ליצור בזלת וסלעים געשיים אחרים. התנגדות זו לדעותיו של האטון נבלמה בעקבות ניסוי שערך הגאולוג והגאופיזיקאי הסקוטי ג'יימס הול (James Hall‏, 1761–1832), ובו התיך לבה ובזלת שהפכו לזכוכית באמצעות צינון הנתך. בשלב הבא התיך הול את הזכוכית והניח לה להתקרר באיטיות, וזו התגבשה לסלעים גבישיים או גבישיים למחצה שדמו לבזלת במרקמם ובמראם.
הדגמת יצירת הגבישים בסלעי בזלת בעת התקררות היוותה אבן דרך חשובה בביסוס התאוריה הגעשית כהסבר למוצא הבזלת, אך כדי לבססה לחלוטין נדרש היה לבדוק אם תהליכים אלה משנים את הרכבה הכימי. בשנת 1805 מסר הול דגימות סלע לכימאי רוברט קנדי (כימאי) (Robert Kennedy) לצורך ניתוח כימי, שהעלה כי הרכבן זהה לזה של סלעי המקור שהותכו – מה שהיווה מכת מחץ לתאוריה הנפטוניסטית. עם זאת, לא היה זה הניסוי הראשון בהמסה וגיבוש מחדש של בזלת. ניסויים דומים נערכו עוד בשנת 1670 על ידי המלומד האיטלקי פרנצ'סקו ד'ארזו (Francesco d’Arezzo), שהשתמש בתוצרי לבה של האטנה והגיע למסקנות דומות.
היסטוריה של המחקר הוולקנולוגי > כדור הארץ המוצק

מרבית הגאולוגים במחצית הראשונה של המאה ה-19 שחקרו פעילות געשית המשיכו לראות בכדור הארץ כוכב לכת בעל קרום מוצק ופנים מותך והושפעו מרעיון החום הראשוני של דקארט, רעיון שנשען על מדידת טמפרטורות במכרות ובקידוחים והוביל לתאוריה כי כדור הארץ החל את דרכו ככדור מותך שהתקרר במהלך הזמן. אולם, אם פנים כדור הארץ היה מותך, חום זה אמור היה לדעוך בעקבות משיכה כבידתית של השמש והירח, ואמורה הייתה להיפסק תנועת האוקיינוסים על פני השטח, כלומר: ללא גאות ושפל. לכן, תנועה זו של גאות ושפל אמורה להיות מבחן לתאוריית הכוכב המתקרר.
בשנת 1833 היה הפיזיקאי הצרפתי אנדרה מרי אמפר הראשון לטעון כי קיום גאות ושפל סותרים את הנחת הפנים הנוזלי. בשנים 1839–1842 ערך המתמטיקאי והגאולוג האנגלי ויליאם הופקינס (William Hopkins‏, 1793–1866) ניתוח של השפעת הירח והשמש על ציר הסיבוב של כדור הארץ. הוא הסיק כי עוביו של הקרום החיצוני המוצק צריך להיות 1,500 ק"מ, וכי "אנו מובלים בהכרח להגיע, על כן, למסקנה שחומר געשי נוזלי קיים בפועל במאגרים תת-קרקעיים מוגבלים, היוצרים אגמים תת-קרקעיים ולא אוקיינוסים תת-קרקעיים". ממשיך דרכו של הופקינס היה תלמידו לורד קלווין, אשר על בסיס המשיכה הכבידתית של השמש והירח הראה כי כדור הארץ ביסודו מוצק, וכי רעיונותיו של הגאולוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה (James Dwight Dana‏, 1813–1895) בדבר "ים אש תת-קרומי" אינם מציאותיים. הגאולוגים בני אותה עת היו שרויים במבוכה: לא נמצאה ראיה לגוף נרחב של מאגמה בתוך כדור הארץ, ועם זאת נדרשה אספקת סלע מותך בנפחים גדולים להרי געש עצומים במהלך ההיסטוריה של כדור הארץ. התהייה, אם כן, הייתה כיצד מופקת מאגמה בתוך כוכב לכת מוצק.
לקראת סוף המאה ה-19 התגבשה ההבנה כי המבנה הפנימי של כדור הארץ מורכב מסדרה של שכבות קונצנטריות מוצקות: סיאל (sial) – חלקו העליון של הקרום – המורכב מסלעי גרניט בצפיפות נמוכה ובעובי שבין 30 ל-40 ק"מ לכל היותר, מתחת לו נמצאת שכבת הסימה (sima) – שכבת סלע שצפיפותה גבוהה בהרכב פרידוטיטי, וכן גלעין פנימי – ניפה (Nife), המורכב מניקל וברזל. מונחים אלה נטבעו על ידי הגאולוג אדוארד סואס. אלה שחיפשו אזור מותך כמקור למאגמה ניצבו כעת בפני תמונה גאופיזית של פנים מוצק ברובו. מקור מאגמה בתוך הגלעין נראה בלתי אפשרי בעומק של יותר מ-2,900 ק"מ מתחת לפני השטח.
וולקנולוגיה מודרנית

עוד במהלך המאה ה-19 הפכה הוולקנולוגיה לתחום מחקר חשוב בגאופיזיקה. הכלים המדעיים שהתפתחו אז – כגון תצפיות ומחקרי שדה לצד ניסויים מעבדתיים כניתוח כימי של סלעים – משמשים וולקנולוגים גם היום, ולצדם התפתחו כלים נוספים מתחומי מחקר גאולוגיים ואחרים. דוגמה לתוצר של מחקר וולקנולוגי כזה הוא גילוי מנגנון ההיווצרות של קלדרה בידי הגאולוג האמריקאי יליד אנגליה האוול ויליאמס (Howel Williams‏, 1898–1980). גילוי זה הוא תוצר של מחקרים רבים שערך האוול באמריקה הדרומית ובאיי גלאפגוס ומחקר נרחב באגם קרייטר לייק (Crater Lake) במדינת אורגון, ארצות הברית – אגם שנקווה בתוך קלדרה שנוצרה לפני כ-7,700 שנה כתוצאה מהתפרצות של הר מזאמה.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 פותח קטלוג הממפה את הרי הגעש של העולם באמצעות מספר הר געש, המנוהל כיום על ידי מוסד סמית'סוניאן במסגרת התוכנית לגעשיות גלובלית (Global Volcanism Program). קטלוג זה עדיין בתהליכי השלמה: עד כה פורסמו 22 כרכים שלו, וכרכים העתידים להתפרס מכילים מידע על הרי הגעש של אלסקה ואיסלנד.
וולקנולוגיה מודרנית > ניטור הרי געש

תחום שהתפתח במיוחד במאה ה-20 הוא ניטור הרי געש – רישום יומנים המתעדים את השינויים המתרחשים בהר הגעש ובסביבתו בעת התפרצויות געשיות וביניהן. אחת התרומות החשובות למחקר זה הייתה הקמת מצפה הרי הגעש בהוואי בשולי הר הגעש קילוואה בשנת 1912 על ידי הגאולוג האמריקאי תומאס ג'אגר (Thomas Jaggar‏, 1871–1953). מאז קמו מצפים נוספים בהרי געש פעילים, והתיעוד בהם כולל:
ניתוח סטרטיגרפי של שכבות – המאפשר זיהוי התפרצויות היסטוריות ופרה-היסטוריות של הרי געש ושל חבלים נרחבים
מדידת פליטת גזים, אדים ואפר מן הלוע, איתור פומרולות ומעקב אחר גייזרים ומעיינות חמים – מידע זה (בהתבסס על תיעוד קודם שנערך באותו הר געש) – מספק מידע על הרכב המאגמה ועל אפשרות של התפרצות קרובה
שינויים חשמליים ומגנטיים, מדידת תזוזת קרקע באמצעות מערכת ניווט לוויינית, התנפחות או שינוי במבנה הר הגעש, היווצרות סדקים במורדותיו ובסביבתו הקרובה ורישום רעידות אדמה – ניתוח של מידע מבדיקות אלה נותן תמונה על גודלו ותכולתו של תא המאגמה ועל זרימת מאגמה במעלה צינור ההזנה לקראת התפרצות
בדיקה כימית של הלבה והטפרה והערכת סוג ההתפרצות ועוצמתה – בדיקות אלה, הנערכות לאחר התפרצות, מאפשרות להבין שינויים במנגנון ההתפרצות של הר הגעש ובהרכב המאגמה במאגר ולהעריך את הסכנות הצפויות לאוכלוסייה בהתפרצויות הבאות
וולקנולוגיה מודרנית > כלי מחקר

ההתקדמות הטכנולוגית בתחומי המדע השונים משמשת וולקנולוגים לניטור הרי געש בניסיון לחזות התפרצויות עתידיות:
סייסמוגרף – מכשיר למדידת העוצמה ומיקום המוקד של רעידות אדמה. השימוש בסייסמוגרף נובע מהעובדה כי לפני התפרצות געשית מתרחשים שינויים בהר הגעש המתבטאים ברעידות אדמה הרמוניות וממושכות ומעידים על תנועת מאגמה בצינור ההזנה.
מערכות ניווט לווייניות – באמצעות מערכות אלה ניתן לאתר שינויים ועיוותים במבנה הר הגעש ובסביבתו, המעידים על עלייה של מאגמה כלפי הלוע – דוגמת ה"תפיחה" בהר סנט הלנס לקראת ההתפרצותו ב-1980.
ספקטרומטר תת-אדום – משמש לבדיקת הגזים הנפלטים מהר הגעש ומאפשר לנתח את הרכבם הכימי. גזים כגופרית דו-חמצנית מהווים איתות להתפרצות קרבה.
מד טמפרטורה – מדידה תכופה של טמפרטורה בהר הגעש ובסמוך לו, כמו גם באגמי לוע, מאפשרת לנטר שינויים המעידים על שינוי בפעילות הגעשית.
טכניקות גאופיזיות שונות – מדידה של שינויים במוליכות חשמלית, סטיות בכבידה ובמגנטיות עשויה להצביע על קיומן של תבניות שידוע כי קדמו להתפרצויות קודמות.
שימוש בכלים מתקדמים אלה איפשר לחזות את ההתפרצויות בהר סנט הלנס ב-1980 ובפינטובו ב-1991, ולהיערך בבוא מועד לפינוי אוכלוסייה.
וולקנולוגיה מודרנית > געשיות במערכת השמש

המחקר הוולקנולוגי המודרני אינו מסתפק במחקר געשי בכדור הארץ, אלא גם בפעילות שהתרחשה בעבר ועדיין מתרחשת במערכת השמש באמצעות גאולוגיה פלנטרית. בגופים שונים במערכת השמש קיימים הרי געש – חלקם פעילים וחלקם כבויים. שרידים לפעילות געשית בירח נמצאו בימות – מישורי בזלת רחבים, והובאו לכדור הארץ על ידי אסטרונאוטים שביקרו בירח במסגרת תוכנית אפולו. גם במאדים התקיימה פעילות געשית, שהשתמרה באולימפוס מונס – הר הגעש הגבוה ביותר במערכת השמש. קרוב ל-90% מפני השטח של נוגה נראים כמכילים לבה בזלתית קרושה חדשה יחסית ועל פניו נראים הרי געש נישאים. על איו, ירחו של שבתאי, מתנשא הר הגעש טוושטר (Tvashtar). הרי געש נוספים זוהו גם על טריטון – ירחו של נפטון, על אנקלדוס – ירח נוסף של שבתאי, ובגופים אחרים כגון אירופה, טיטאן, גנימד, מירנדה וקווה-וואר בחגורת קויפר.
דוגמה למחקר עדכני היא גילוי וניטור 9 נקודות חמות על-פני כוכב הלכת נוגה, המתבצע באמצעות ונוס אקספרס – הגשושית הראשונה של סוכנות החלל האירופית. בעורכם מעקב אחר שינויים בהרכב זרמי הלבה בשלוש מן הנקודות החמות – באמצעות הדמיה תרמית של אור נראה ותת-אדום בספקטרומטר אופטי הנקרא VIRTIS‏ (Visible and Infrared Thermal Imaging Spectrometer) – גילו החוקרים סטיות באמיסיביות של פני השטח. לדעתם, סטיות אלה מייצגות היעדר בליה על-פני השטח. ההערכה היא כי זרמי הלבה צעירים: פחות מ-2.5 מיליון שנה ואף 250,000 שנה או פחות – מה שמצביע על געשיות מתחדשת בכוכב הלכת.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
משטח בזלת נרחב
התפרצות געשית
מספר הר געש
הר געש
מאגמה
לבה
לקריאה נוספת

Robert I. Tilling, ‏Volcanoes – ספר מקוון באתר USGS (באנגלית)
צ'ארלס דרווין, איים געשיים (אורכב 25.01.2010 בארכיון Wayback Machine), 1844 – ספר מקוון (אנגלית)
רשימת סרטי ג'יימס בונד

סרטי ג'יימס בונד הם סדרת סרטים המבוססים על הדמות "ג'יימס בונד". הדמות היא דמות בדיונית שנוצרה על ידי הסופר הבריטי איאן פלמינג בשנת 1953. בונד הוא סוכן חשאי בריטי שעובד עבור MI6 תחת שם הקוד 007. יצאו 27 סרטים על ג'יימס בונד, כאשר בונד גולם על ידי השחקנים שון קונרי, דייוויד ניבן, ג'ורג' לייזנבי, רוג'ר מור, טימותי דלטון, פירס ברוסנן ודניאל קרייג. איון הפקות, שמחזיקה כעת בזכויות העיבוד לכל רומני בונד של פלמינג, יצרה את כל הסרטים בסדרה מלבד שניים.
בשנת 1961 רכשו המפיקים אלברט ברוקולי והארי זלצמן את זכויות הצילום לרומנים של פלמינג.  הם הקימו את איון הפקות ועם גיבוי כספי של יונייטד ארטיסטס, הפיקו את הסרט הראשון של בונד, ד"ר נו, בבימויו של טרנס יאנג ובהשתתפות קונרי בתור בונד.  לאחר יציאת הסרט לאקרנים בשנת 1962, ברוקולי וזלצמן יצרו את חברת האחזקות דנג'אק כדי להבטיח הפקות עתידיות בסדרת סרטי ג'יימס בונד. לחברת ההפקות יש כרגע עשרים וחמישה סרטי בונד, כאשר האחרון, "לא זמן למות", יצא לאקרנים בספטמבר 2021.
הסרטים זכו בשישה פרסי אוסקר: עבור אפקטים סאונד (כיום עריכת סאונד) בסרט "גולדפינגר" (בפרס ה-37), לג'ון סטר על אפקטים חזותיים ב"כדור הרעם" (בפרס ה-38), לפר האלברג וקארן בייקר לנדרס על מיקס סאונד, לאדל ופול אפוורת' על השיר המקורי הטוב ביותר לסרט "סקייפול" (בטקס ה-85), לסם סמית' וג'ימי נייפס על השיר המקורי בסרט "ספקטר" (בטקס ה-88), ולבילי אייליש ופיניאס או'קונל על השיר המקורי בסרט "לא זמן למות" (בטקס ה-94). מספר שירים אחרים שהופקו עבור הסרטים היו מועמדים לפרסי אוסקר לשיר מקורי, כולל "Live and Let Die" של פול מקרטני, "Nobody Does It Better" של קרלי סיימון ו"For Your Eyes Only" של שינה איסטון. בשנת 1982, אלברט ר. ברוקולי קיבל את הפרס לזכר אירווינג תלברג.
כאשר ברוקולי וזלצמן קנו את הזכויות על כותרים קיימים ועתידיים של פלמינג, העסקה לא כללה את הספר "קזינו רויאל", שנמכר למפיק גרגורי ראטופ לעיבוד טלוויזיה ב-1954. לאחר מותו של ראטופ, הזכויות עברו לצ'ארלס ק. פלדמן,  שהפיק לאחר מכן את הסרט "קזינו רויאל" בשנת 1967. תיק משפטי הבטיח שזכויות הסרט על הרומן "כדור הרעם" מוחזקות בידי קווין מק'קלורי, שכן הוא, פלמינג והתסריטאי ג'ק וויטינגהאם כתבו תסריט קולנועי שעליו התבסס הרומן. למרות שאיון הפקות ומקלורי איחדו כוחות כדי להפיק את "כדור הרעם", מק'קלורי עדיין שמר על הזכויות על הסיפור. זכויות ההפצה של שני הסרטים הללו מוחזקות כיום על ידי מטרו גולדווין מאייר, שמפיצה את סדרת הסרטים הקבועה באיון הפקות.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות

| שם | שנה | שחקן בונד | מפיק | רווחים (במיליונים)> בדולרים | רווחים (במיליונים)> בדולר מתוקן (לשנת 2005) | תקציב (במיליונים)> בדולרים | תקציב (במיליונים)> בדולר מתוקן (לשנת 2005) | הפניות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ד"ר נו | 1962 | שון קונרי | טרנס יאנג | 59.5 | 448.8 | 1.1 | 7.0 |  |
| מרוסיה באהבה | 1963 | שון קונרי | טרנס יאנג | 78.9 | 543.8 | 2.0 | 12.6 |  |
| גולדפינגר | 1964 | שון קונרי | גאי המילטון | 124.9 | 820.4 | 3.0 | 18.6 |  |
| כדור הרעם | 1965 | שון קונרי | טרנס יאנג | 141.2 | 848.1 | 6.8 | 41.9 |  |
| אתה חי רק פעמיים | 1967 | שון קונרי | לואיס גילברט | 111.6 | 514.2 | 10.3 | 59.9 |  |
| בשרות הוד מלכותה | 1969 | ג'ורג' לזנבי | פיטר האנט | 64.6 | 291.5 | 7.0 | 37.3 |  |
| יהלומים לנצח | 1971 | שון קונרי | גאי המילטון | 116.0 | 442.5 | 7.2 | 34.7 |  |
| חיה ותן למות | 1973 | רוג'ר מור | גאי המילטון | 126.4 | 460.3 | 7.0 | 30.8 |  |
| האיש בעל אקדח הזהב | 1974 | רוג'ר מור | גאי המילטון | 97.6 | 334.0 | 7.0 | 27.7 |  |
| המרגלת שאהבה אותי | 1977 | רוג'ר מור | לואיס גילברט | 185.4 | 533.0 | 14.0 | 45.1 |  |
| מונרייקר | 1979 | רוג'ר מור | לואיס גילברט | 210.3 | 535.0 | 34.0 | 91.5 |  |
| לעינייך בלבד | 1981 | רוג'ר מור | ג'ון גלן | 194.9 | 449.4 | 28.0 | 60.2 |  |
| אוקטופוסי | 1983 | רוג'ר מור | ג'ון גלן | 183.7 | 373.8 | 27.5 | 53.9 |  |
| רצח בעיניים | 1985 | רוג'ר מור | ג'ון גלן | 152.4 | 275.2 | 30.0 | 54.5 |  |
| 007 באזור המסוכן | 1987 | טימותי דלטון | ג'ון גלן | 191.2 | 313.5 | 40.0 | 68.8 |  |
| רישיון להרוג | 1989 | טימותי דלטון | ג'ון גלן | 156.2 | 250.9 | 36.0 | 56.7 |  |
| גולדן איי | 1995 | פירס ברוסנן | מרטין קמפבל | 352.0 | 518.5 | 60.0 | 76.9 |  |
| מחר לנצח | 1997 | פירס ברוסנן | רוג'ר ספוטיסווד | 333.0 | 463.2 | 110.0 | 133.9 |  |
| העולם אינו מספיק | 1999 | פירס ברוסנן | מייקל אפטד | 361.8 | 439.5 | 135.0 | 158.3 |  |
| למות ביום אחר | 2002 | פירס ברוסנן | לי טמהורי | 432.0 | 465.4 | 142.0 | 154.2 |  |
| קאזינו רויאל | 2006 | דניאל קרייג | מרטין קמפבל | 606.0 | 589.4 | 150.0 | 145.3 |  |
| קוונטום של נחמה | 2008 | דניאל קרייג | מארק פורסטר | 586.1 | 514.2 | 200.0 | 181.4 |  |
| סקייפול | 2012 | דניאל קרייג | סם מנדס | 1,108.6 | 943.5 | 150–200 | 128–170 |  |
| ספקטר | 2015 | דניאל קרייג | סם מנדס | 880.7 | 725.5 | 245–250 | 202–206 |  |
| לא זמן למות | 2021 | דניאל קרייג | קארי ג'וג'י פוקונגה | 771.2 | 582 | 250–301 | 189–226 |  |
| הסכום מכל הסרטים של איון הפקות | הסכום מכל הסרטים של איון הפקות | הסכום מכל הסרטים של איון הפקות | הסכום מכל הסרטים של איון הפקות | 7,612.1 | 12,676 | 1,453–1,508 | 2,069–2,155 |  |
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > ד"ר נו (1962)

סטרנגווייס, ראש תחנת המודיעין הבריטי (SIS) בג'מייקה, נהרג. בתגובה, הסוכן הבריטי ג'יימס בונד - הידוע גם בשם 007 - נשלח לג'מייקה כדי לחקור את הנסיבות. במהלך חקירתו פוגש בונד את קוורל, דייג מאיי קיימן, שעבד עם סטרנגווייס ברחבי האיים הסמוכים כדי לאסוף דגימות מינרלים. אחד האיים היה Crab Key, ביתו של ד"ר נו.
בונד מבקר באי, שם הוא פוגש שולת קונכיות מקומית, האני ריידר. השלושה מותקפים על ידי אנשיו של נו, שהורגים את קוורל באמצעות טרקטור משוריין. בונד והאני נלקחים בשבי. ד"ר נו מודיע להם שהוא חבר בספקטר, ההנהלה המיוחדת למודיעין נגד טרור, נקמה וסחיטה. הוא גם מודיע להם שמתכנן לשבש את שיגור החלל של פרויקט מרקורי מקייפ קנוורל עם קרן רדיו. בונד והאני בורחים מהאי, הורגים את ד"ר נו ומפוצצים את המתחם שלו תוך כדי.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > מרוסיה באהבה (1963)

המתכנן המומחה של ספקטר, קרונסטין, המכונה "מספר חמש", מתכנן מזימה כדי לגנוב מכשיר הצפנה מהסובייטים ולמכור אותו בחזרה להם תוך כדי נקמה בבונד על הריגת הסוכן ד"ר נו.. פעילת SMERSH לשעבר רוזה קלב, מספר שלוש בארגון ספקטר, אחראית על המשימה. היא מגייסת את דונלד "רד" גרנט כמתנקש ואת טטיאנה רומנובה, פקידת צופן בקונסוליה הסובייטית באיסטנבול, בתור הפיתיון.
בונד נוסע לטורקיה ופוגש את עלי כרים ביי, קצין MI6 בטורקיה. הם משיגים את מכשיר ההצפנה, והם נמלטים עם המכשיר ב-אוריינט אקספרס . עם זאת, אחריהם בא גרנט, שהורג את כרים ביי וקצין ביטחון סובייטי. גרנט מעמיד פנים שהוא עוד סוכן בריטי ופוגש את בונד. במהלך ארוחת הערב גרנט מסמם את רומנובה, ואז מתגבר על בונד. בונד מרמה את גרנט לפתוח את תיק הנספח שלו באופן שמפוצץ את מלכודת הגז המדמיע שלו, ומאפשר לבונד לתקוף ולהרוג אותו. בונד ורומנובה בורחים עם מכשיר ההצפנה לוונציה. רוזה קלאב, מחופשת לעוזרת במלון, מנסה לגנוב את מכשיר ההצפנה ולהרוג את בונד, אך בסופו של דבר היא נורתה על ידי רומנובה.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > גולדפינגר (1964)

בונד מצווה לצפות בסוחר המטילים אוריק גולדפינגר. הוא חושד שגולדפינגר מרמה בקלפים, בונד מסכל את התוכניתו על ידי הסחת דעתו של שותפתו, אשר נהרגת מאוחר יותר על ידי המשרת הקוריאני של גולדפינגר, "ואודג'וב", לאחר שבונד מפתה אותה. לאחר מכן, בונד מקבל הוראה לחקור את מבצע הברחת הזהב של גולדפינגר, והוא עוקב אחר הסוחר לשווייץ. בונד נלכד כאשר הוא מסייר במפעל של גולדפינגר, הוא מסומם ומחוסר הכרה. לאחר מכן, גולדפינגר מעביר את בונד לחווה שלו בקנטאקי, שם הוא מחזיק את בונד בשבי. בונד בורח לזמן קצר ורואה את פגישתם של גולדפינגר עם המאפיונרים האמריקאים, בונד מאזין להם כאשר גולדפינגר מציג בפני הגנגסטרים את תוכניותיו לשדוד את פורט נוקס בעזרת חומרים שהגנסטרים הבריחו אליו, מאוחר יותר גולדפינגר הורג את הגנגסטרים כדי להימנע מתשלום חובותיו.
בונד נתפס מחדש לאחר ששמע את פרטי המבצע, אך הוא מפתה את פוסי גאלור, הטייסת הפרטית של גולדפינגר, ומשכנע אותה לדווח על גולדפינגר לרשויות האמריקאיות. הצבא הפרטי של גולדפינגר פורץ לפורט נוקס וניגש לכספת, שם בונד נלחם והורג את אודג'וב, בעוד חיילים אמריקאים נלחמים עם צבאו של גולדפינגר מחוץ לבסיס. המטוס של בונד נחטף על ידי גולדפינגר, אבל בונד נאבק בו, יורה בו ולבסוף הורג אותו.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > כדור הרעם (1965)

בונד חוקר את חטיפתו של מטוס ההפצצה, אברו וולקן, הנושא בשתי פצצות אטום, המטוס נלקח על ידי ספקטר. הארגון דורש כופר עבור החזרת הפצצות. בונד עוקב אחרי מידע שקיבל לאיי בהאמה, שם הוא נפגש עם עמיתו מה-CIA וחברו הטוב פליקס לייטר. הזוג חושד בשחקן עשיר, אמיליו לארגו, שמתגלה עד מהרה כמספר שתיים בארגון. לאחר מציאת המטוס - אך ללא המכשירים הגרעיניים על הסיפון - שני הסוכנים מסדרים מעקב אחר היאכטה של לארגו ומתכננים לפרוץ לספינתו כאשר הפצצות יועברו על ידו.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > אתה חי רק פעמיים (1967)

בונד נשלח ליפן כדי לחקור את גניבת החללית וחטיפת האסטרונאוטים על ידי חללית לא מזוהה. עם הגעתו, בונד נוצר קשר על ידי אקי, עוזרו של מנהיג השירות החשאי היפני טייגר טנאקה. בונד קבע שהמוח מאחורי החטיפה הוא מספר אחת בארגון ספקטר, ארנסט סטברו בלופלד, בשיתוף עם אוסאטו, תעשיין מקומי. בונד מגיע אל מטה האי ונמל החלל של בלופלד, בזמן שהחללית, "ציפור אחד", תוקפת קפסולה סובייטית. בלופלד מסביר לבונד שהמזימה שלו היא לזייף מול כל מעצמת על שהחללית (ציפור אחד) היא חללית אויב כדי להפוך את המלחמה הקרה למלחמת עולם שלישית.
חיילי הנינג'ה של טנאקה תוקפים את האי, בעוד בונד מצליח להסיח את דעתו של בלופלד, ולהכניס פנימה את הנינג'ות. במהלך הקרב, אוסאטו נהרג על ידי בלופלד, שמפעיל את מערכת ההשמדה העצמית של הבסיס ונמלט. בונד, קיסי, טנאקה והנינג'ות ששרדו בורחים דרך מנהרת המערה לפני שהיא מתפוצצת, ונחלצים על ידי צוללת.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > בשרות הוד מלכותה (1969)

תוך כדי חיפוש אחר בלופלד, ראש ספקטר, בונד מציל את טרייסי די ויצ'נזו. לאחר מכן בונד מקבל מידע ממארק-אנג' דראקו, ראש ארגון הפשע האירופי "יוניון קורס" ואביה של טרייסי, על עורך הדין השווייצרי של בלופלד. בונד פורץ למשרדו של עורך הדין וקובע שבלופלד מתכתב עם המכללה לנשק של לונדון. בונד מתחזה לשליח של המכללה, וכך הוא פוגש את בלופלד, שהקים מכון מחקר אלרגיה קליני. בונד קובע שבלופלד שוטף את המוח של מטופליו כדי להפיץ חומרי לוחמה ברחבי העולם.
בונד בורח מהמרפאה לאחר שבלופלד מזהה אותו כסוכן בריטי. בונד מארגן פשיטה על המרפאה. הפשיטה זוכה להצלחה, אך בלופלד מצליח לברוח. בונד מתחתן עם טרייסי, אך היא נרצחת זמן קצר לאחר מכן על ידי אירמה באנט, בת זוגו של בלופלד.
סרטים שהופקו על ידי איון הפקות > יהלומים לנצח (1971)

על בונד מוטלת המשימה לחקור מבצע של הברחת יהלומים שמתחיל באפריקה ועובר דרך הולנד ובריטניה עד לארצות הברית. מחופש למבריח ורוצח מקצועי, בונד נוסע לאמסטרדם לפגוש את הקשר טיפאני קייס, הוא מקבל את היהלומים וממשיך לארצות הברית, שם פוגש אותו פליקס לייטר. בונד עובר דרך הרשת, שמובילה ל"בית הלבן", מלון קזינו בבעלותו של המיליארדר המתבודד וילארד ווייט.
בונד עוקב אחר היהלומים הנאספים על ידי ברט סאקסבי, ראש האבטחה של ווייט, ולאחר מכן אל מעבדת מחקר בבעלות ווייט, שם הוא מגלה כי פרופסור מץ בנה לווין הפועל על לייזר. חושד בווייט, בונד מנסה להתעמת איתו, אך במקום זאת פוגש את בלופלד, שלוכד את הסוכן ומסביר לו שהלוויין יכול לפוצץ טילים גרעיניים. בלופלד מודה כי בכוונתו למכור אותו במכירה פומבית. בונד בורח ומשחרר את ווייט השבוי והם מבינים שבלופלד משתמש באסדת נפט ימית כבסיס שלו. בונד תוקף את האסדה, עוצר את פעולתו של בלופלד ומפזר את הארגון שלו.