לאונידה, פטריארך גאורגיה
חייו

לאונידה נולד בגאורגיה (אז חלק ממלכות המשנה של הקווקז של האימפריה הרוסית) בשם לוֹנגִינוֹז אוֹכּרוֹפִּירִידזֶה. מגיל צעיר מאוד הוא יועד ללימודי דת בהשגחת דודו, בישוף גוריה-סמגרלו, אלכסנדר אוֹכּרוֹפִּירִידזֶה (רו'). בשנת 1884 הוא החל את לימודיו באקדמיה התאולוגית בקייב (אנ') וב-29 ביוני 1887 הוסמך כנזיר לאונידה. ב-2 במאי 1888 הוא הוסמך לכהונה. ולאחר מכן עסק בפעילות מיסיונרית בעיקר באזור הקווקז.
מ-20 באוקטובר 1888 שימש לאונידה כמפקח בתי ספר שהופעלו על ידי החברה לשיקום הנצרות האורתודוקסית בקווקז, ארגון שנוסד על ידי רשויות האימפריה הרוסית, תפקיד שאותו מילא עד לשנת 1896. ב-1 בנובמבר 1892 הוא הועלה לדרגת אב מנזר (abbot) של זדזאני, ובשנת 1893 הוא מונה לאב המנזר של חציסי (גאו') והועלה לדרגת ארכימנדריט של זדזאני וחציסי. כמו כן, הוא עמד בראש הוועדה לתיקון התנ"ך הגאורגי.
בשנת 1896 הוא סיים את תפקידו כמפקח על בתי ספר והוא מונה להיות חבר הסינוד הגאורגי-אימרי. בשנת 1897 מונה לאונידה לראש המתחם הנזירי אוּדַבְּנוֹ ע"ש יוחנן המטביל בכפר שוּאַ אַמַר'לֵבָּה (נפת צ'וחטאורי, אוייזד אוזורגתי), וב-19 באפריל 1898 הוסמך כבישוף של בישופות גורי, אחת מחמש הבישופויות של האקסארכיה של גאורגיה, ב-12 באוגוסט 1900 הועבר לתפקיד בישוף האפרכיה של אימרתי. תפקיד אותו מילא עד ל-1 בפברואר 1908, עת מונה לתפקיד בישוף האפרכיה של גוריה-סמגרלו. הוא כיהן בתפקיד זה עד ל-14 באוקטובר 1918.
לאונידה היה מעורב באופן פעיל בתנועה האוטוקפלית הגאורגית שהצליחה, בשנת 1917, בהשבת עצמאותה של הכנסייה הגאורגית מחסות הכנסייה הרוסית. ב-12 במרץ 1917 הוא מונה בקתדרלת סווטיצחובלי לממלא מקום הקתוליקוס של גאורגיה. עד לבחירות הקנוניות לאוטוקפליה של גאורגיה עד לאוגוסט של אותה שנה בה מונה למטרופוליט של טביליסי והוענק לו התואר תבִּילֵלִי. ב-1 באוקטובר של אותה שנה, נבחר קיריון השני לפטריארך של גאורגיה.
לאונידה, בישוף גוריה-אודישי, מונה למנהל זמני של הכנסייה עד לבחירות של הקתוליקוס-פטריארך. ועד פועל זמני שכלל נציגי הכנסייה ונציגים חילוניים מונה לפקח על הכנסייה. ועד הפועל הזמני הודיעה לאקסארך האחרון, פלאטון רוז'דסטיווסקי (גאו') ‏(1915-1917), שכהונתו הופסקה. הרשויות האזרחיות והדתיות של רוסיה החרימו את האוטוקפליה הגאורגית. במרץ של אותה שנה תוקן החוק הרוסי והאוטוקפליה הגאורגית הוגדרה כאתנית ולא טריטוריאלית. במהלך התקופה עד לעזיבתו של האקסארך פלאטון, ב-23 באוגוסט חוקקו חוקים נוספים ברוסיה כנגד האוטקפליה.
בנובמבר 1917 נבחר פטריארך חדש באימפריה הרוסית, טיכון, פטריארך מוסקבה ורוס כולה. בדצמבר באותה שנה כתב הפטריארך מכתב לראשי הכנסייה הגאורגית בציינו שלוש סיבות לכך שהאוטוקפליה של הכנסייה הגאורגית בלתי מתקבלת על הדעת: זה מפר את אחדותה של הכנסייה הרוסית, שאלת האוטוקפליה נמצא תחת חקירה של ועדת הסינוד הקדוש וכן שבמהלך מעל למאה השנים שקדמו לאותו זמן לא מחתה על מעמדה. בספטמבר 1918 ענה לאונידה לטיכון. הוא דחה את טענותיו וציטט שורת החלטות שהתקבלו בוועידות שונות המכירות בעצמאות הכנסייה הגאורגית (ועידת ניקאה, ועידת קונסטנטינופול הראשונה וועידת כלקדון), ומכאן שביטול האוטוקפליה הגאורגית בשנת 1811 היה לא חוקי. לאחר תשובה זו לא היה דיאלוג נוסף בין הכנסייה הגאורגית לרוסית.
בעקבות רצח קיריון השני, ב-28 בנובמבר 1918, הוא נבחר לכהן כפטריארך של כל גאורגיה. במהלך כהונתו הוא התמודד בפני בעיות כמו אי ההכרה הבינלאומית באוטוקפליה הגאורגית ורדיפת הכנסייה הגאורגית על ידי המשטר הבולשביקי עם פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921 וכינונה של גאורגיה הסובייטית.
לאונידה נפטר ב-11 ביוני 1921, במהלך מגפת הכולרה, שהתחוללה באותה תקופה בגאורגיה הסובייטית, ונקבר בקתדרלת סיוני.