קרב שילה
היום השני - 7 באפריל

לאחר הגעת התגבורות במהלך שעות הערב ובליל 7/6 באפריל, כלל צבא הצפון כ-45 אלף חיילים. צבא הקונפדרציה ספג אבדות כבדות במהלך היום הראשון, כ-8,500 נפגעים, אך מכיוון שחיילים רבים נוספים ערקו או איבדו את דרכם בשטח הסבוך ובכאוס ששרר בשדה הקרב, העריכו מפקדי צבא הדרום שביום השני של הקרב עמדו לרשותם לא יותר מ-20,000 חיילים. ביואל ערער על הערכה זו לאחר המלחמה, וטען שצבא הדרום כלל 28,000 חיילים לפחות.
לאחר רדת החשיכה נסוגו רוב חיילי הדרום אל המחנות, ששימשו את הדיוויזיות של שרמן ופרנטיס. הקורפוס בפיקוד פולק הדרים אף יותר, אל עמדות המוצא בהן החזיק לפני תחילת הקרב, כ-6.5 קילומטרים מדרום מערב לפיטסבורג לנדינג. לא יוצב קו הגנה, ומעט מאוד תחמושת הועברה לקו החזית. חיילי הדרום עסקו בעיקר באיתור מזון, מים, ומחסה ללינת לילה.
בורגארד, שלא ידע שבשלב זה כבר היה בנחיתות מספרית, תכנן לחדש את המתקפה של צבאו בבוקר, ולהדוף את גרנט אל נהר הטנסי. להפתעתו, פתחו כוחות צבא הצפון במתקפת נגד מסיבית עם שחר. הארמיות של גרנט וביואל תקפו בנפרד, ולא בצורה מתואמת, ותיאום התבצע רק ברמת הדיוויזיה. הדיוויזיה של לו ואלאס הייתה הראשונה לתקוף, בקצה הימני של הקו; משמאלה התקדמו שרידי הדיוויזיה של שרמן, משמאלם הדיוויזיה של מקלרננד, ובהמשך שרידי הדיוויזיה של ו.ה.ל. ואלאס (כעת בפיקוד קולונל ג'יימס טאטל). משמאלם תקפו שלוש מהדיוויזיות של ביואל: של נלסון, קריטנדן ומק-קוק. יחידות צבא הדרום התערבבו זו בזו, כתוצאה מהלחימה של היום הקודם, והתקיימה בקרבן מעט מאוד לכידות מעל רמת הבריגדה. חלפו יותר משעתיים עד שהקורפוס של פולק אותר והובא לקו החזית מחניון הלילה שלו. עד השעה 10 בבוקר ייצב בורגארד את קו ההגנה הדרומי, כאשר הקורפוסים שלו נערכו משמאל לימין: בראג, פולק, ברקנריג' והרדי.
באגף השמאלי של צבא הצפון הובילה הדיוויזיה של נלסון את המתקפה, כשבמרחק קצר אחריה נעות הדיוויזיות של קריטנדן ושל מק-קוק. לאחר לחימה קשה הצליחה הדיוויזיה של קריטנדן בשעות הבוקר המאוחרות לכבוש מחדש את אזור "קן הצרעות", אך היא נתקלה, יחד עם הדיוויזיה של נלסון, בהתקפות נגד נחושות של ברקנרידג'. האגף הימני של צבא הצפון התקדם בהתמדה, כשהוא הודף את בראג ופולק לדרום. קריטנדן ומק-קוק חידשו את התקפתם, והכריחו את ברקנרידג' לסגת.
בשעות אחר הצהריים המוקדמות יזם בורגארד סדרה של התקפות נגד מאזור הכנסייה בשילה; מטרת ההתקפות הייתה לשמור על שליטה בצירי התנועה המובילים דרומה, לקורינת'. האגף הימני של צבא הצפון נהדף לאחור באופן זמני. קריטנדן, בשמאל, בסיוע טאטל, הדף את הדרומיים למחנות המקוריים של הדיוויזיה של פרנטיס; נלסון חידש את התקפתו, והחטיבה של קולונל ג'יימס ויץ' הדפה את התקפת הנגד האחרונה של בורגארד, לאחר שגרנט הניע אותה קדימה.
בורגארד הבין שאיבד את היוזמה בקרב. לכוחותיו היו מעט מזון ומעט תחמושת, ועם למעלה מ-10,000 הרוגים, פצועים ונעדרים היה ברור לו שאינו יכול להמשיך בקרב. בורגארד נסוג מכנסיית שילה, בחיפוי 5,000 חייליו של ברקנרידג', ובחיפוין של סוללות תותחים שכוונו לכנסייה ולשלוחה שמדרום לה. חיפוי זה מנע מכוחות הצפון להתקדם הלאה עד השעה 17:00, כאשר כוחות הדרום החלו בנסיגה מסודרת לקורינת'.
חיילי הצפון המותשים לא המשיכו במרדף הרבה מעבר למחנות המקוריים של שרמן ופרנטיס; הדיוויזיה של ואלאס התקדמה מעבר לכנסיית שילה, אך מכיוון שלא קיבלה סיוע מיחידות אחרות לא התקדמה מעבר לכך, ואז בעצם הקרב הסתיים. גרנט החליט שלא ליזום מרדף אחרי כוחות הדרום בשעת האור שנותרה, החלטה שעוררה ויכוח חריף בינו ובין ביואל למשך זמן רב. גרנט ציין את תשישותם של החיילים, אף על פי שחיילי הדרום היו מותשים באותה מידה. חלק מחוסר רצונו של גרנט לפעול ניתן לתלות ביחסי הפיקוד הלא מקובלים שהיו לו עם ביואל. אף על פי שגרנט היה המפקד הבכיר, וטכנית פיקד על שתי הארמיות, ביואל הבהיר היטב במהלך הקרב שהוא פועל באופן עצמאי.