stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנדליס פנדלידיס
מותו

פנדלידיס נהרג ב-18 בפברואר 2016 בשעות הבוקר המוקדמות, בתאונת דרכים שהתרחשה בכביש מעקף מעוקל העובר מעל מחלף בשדרת ווּלִיאַגְמֶֿנִיס (אנ'), בקטע השדרה העובר ברובע אֶלִינִיקֿוֹ (אנ') בדרומה של באתונה. מכוניתו מסוג מרצדס W164 ML 63 AMG (אנ') שחורה, סטתה ממסלולה והתנגשה במעקה הבטיחות (אנ'). הוא חולץ מהמכונית על ידי שוטרי משטרת התנועה (אנ') והובהל לבית החולים הכללי "אָסְקְלִיפִּֿיוֹ וֿוּלָאס", השוכן בחלקו הדרומי של פרבר וֿוּלָה (אנ'), שם נקבע מותו.
הלווייתו של פנדלידיס נערכה יומיים לאחר מכן, ב-20 בפברואר, לעיני עשרות אלפי אזרחי אתונה אשר חלקו לו כבוד אחרון. מסע ההלוויה יצא מכנסיית סְפִּירִֿידוֹן הקדוש בנֶאָה איוֹנִֿיָה, שבה נהג להתפלל. ארונו כוסה בדגל יוון ובעשרות פרחים, והובל לבית הקברות "מֶטָאמֿוֹרְפוֹסִיס", שם נקבר פנדלידיס.
שלושה חודשים לאחר מכן, נחשפו ממצאיה הטוקסיקולוגיים של התאונה, לפיהם פנדלידיס נהג תחת השפעת כמות גדולה של אלכוהול. בהודעה קצרה לכלי התקשורת נאמר כי על פי תוצאות הבדיקות הרפואיות הרשמיות, היו בדמו של הזמר בעת התאונה 2.72 מיליגרם אלכוהול.
באוקטובר 2017 נסגר באופן סופי תיקו המשפטי של המקרה.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Αλκοολικές οι νύχτες :2012 - לילות אלכוהוליים.
Ουράνιο τόξο που του λείπανε 2 χρώματα :2013 - קשת שחסרים בה שני צבעים.
Πανσέληνος και κάτι - Εισ-Πνοή [Α' Μέρος] :2014 - ירח מלא ו (עוד) משהו - שאיפה (חלק ראשון).
Πανσέληνος και κάτι - Εκ-Πνοή [Β' Μέρος] :2015 - ירח מלא ו (עוד) משהו - נשיפה (חלק שני).
Για Πάντα :2016 - לָנֶצַח.
Καράβια στο βυθό :2017 - סירות על קרקעית הים.
דיסקוגרפיה > סינגלים ומיני אלבומים

2012: וַאסִֿילִיס קַארַֿאס (אנ') ופנדליס פנדלידיס - Για τον ίδιο άνθρωπο μιλάμε - אנו מדברים על אותו האדם (מיני אלבום).
Της καρδιάς μου το γραμμένο :2015 - לבי כתב זאת.
Θυμάμαι :2016 - אני זוכר.
Άλλη μια ευκαιρία :2016 - הזדמנות אחת נוספת.
Καράβια στο βυθό :2017 - סירות על קרקעית הים.
2017: אַמָארִילִֿיס (ביוונית: "Αμαρυλλίς") -‏Θα ζω - אני אחיה.
Να 'σαι καλά :2017 - שמרי על עצמך.
Πάλι Πάλι :2018 - שוב ושוב.
דיסקוגרפיה > אוספים

Γίνεται & Όνειρο ζω + Αλκοολικές οι νύχτες - זה אפשרי + אני חי בחלום (או: אני חי את החלום) + לילות אלכוהוליים.
פרסים

| שנה | מועמדות/זכייה | מטעם | קטגוריה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | זכייה | טקס פרסי MAD | האמן החדש הטוב ביותר |
| 2013 | מועמדות | טקס פרסי MAD | שיר השנה |
| 2014 | זכייה | MAD Greekz | קליפ השנה |
| 2014 | מועמדות | טקס פרסי MAD | זמר השנה |
| 2015 | זכייה | MAD Awards | זמר השנה |
| 2015 | זכייה | MAD Greekz | קליפ השנה |
| 2015 | זכייה | MAD Greekz | פרס מיוחד, עבור השיר: "Γίνεται" תעתיק מיוונית: גִֿינֶטֶה תרגום לעברית: "זה אפשרי" |
| 2015 | מועמדות | טקס פרסי MAD | קליפ השנה |
| 2016 | זכייה (לאחר מותו) |  | זמר השנה |
| 2017 | מועמדות (לאחר מותו) |  | שיר השנה: "Θυμάμαι" תעתיק מיוונית: תִ'ימָֿאמֶה תרגום לעברית: "אני זוכר" |
| 2018 | מועמדות (לאחר מותו) |  | שיר השנה: "Καράβια Στο Βυθό" תעתיק מיוונית: קַארָֿאוְוִיָה סְטוֹ וִויתֿ'וֹ תרגום לעברית: "ספינות על קרקעית הים" |
צרתיקניים

| צרתיקניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: צרתיקניים
שם מדעי
 Evaniidae

צרתיקניים (שם מדעי: Evaniidae) הם משפחה של צרעות טפיליות בסדרת הדבוראים, בעלי גלגול מלא. משפחה זו מונה כ־400 מינים ב־20 סוגים שונים. נפוצה בכל רחבי העולם מלבד בקטבים. הזחל של צרעה יחידנית זו ניזון מביצי תיקנים ומתפתח בתוך תיק הביצים של התיקן. הבוגרים ניזונים מצוף פרחים ולא הם או הזחלים מסוכנים לאדם.
מינים בישראל

קבוצת Hyptia
Brachygaster minuta
קבוצת Evania
צרתיקן הבתים Evania appendigaster
Evania dimidiata
Prosevania punctata
פסיכו (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  רוברט בלוך
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אימה, מותחן
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 הוצאה בשפת המקור:  Simon & Schuster
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1959
 סדרה
 הספר הבא:  פסיכו השני
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001843095
 
פסיכו (באנגלית: Psycho) הוא ספר מתח ואימה משנת 1959 מאת רוברט בלוך. הספר עובד בשנת 1960 לסרט באותו השם, על ידי אלפרד היצ'קוק. בשנת 1961 הופץ על ידי הוצאת מ. מזרחי בתרגום לעברית פרי עטו של יהודה הראל, בליווי ציוריו של מ' אריה.
הרקע לספר

בנובמבר 1957 פורסם לראשונה סיפורו של אד גין, האחראי לרצח של שתי נשים. בחיפושי המשטרה בביתו, הם מצאו שם רהיטים, כלי כסף ואף בגדים העשויים מעור אדם וחלקי גוף. הפסיכיאטרים שבדקו אותו פרסמו תאוריה לפיה הוא מנסה לתפור חליפה מעור, שבעזרתה יוכל להתחזות לאמו המתה, שתוארה בידי שכניו כאישה דוחה שמיררה את חייו. רוברט בלוך, מחבר הספר, תיאר את דמותו של גין כמופשטת.
הרקע לספר > ספרי ההמשך

בלוך כתב לספר שני ספרי המשך בעלי אופי פארודי־סאטירי: "פסיכו השני" (שאינו קשור לסרט "פסיכו 2") ו"בית פסיכו". ב"פסיכו השני", בייטס מחפש מקלט מדיני בתחפושת נזירה, והולך לאיבוד בהוליווד שמוצאת אותו שחקן מוכשר. אולפני יוניברסל לא רצו להסריט את הספר משום הביקורת החברתית הסמויה שלו על הוליווד. ב"בית פסיכו", הרציחות שבות להכות גלים כשביתו של נורמן בייטס נפתח מחדש כפארק שעשועים.
ראו גם

פסיכו 2, בבימויו של ריצ'רד פרנקלין, המשך לסרטו של היצ'קוק.
פסיכו 3, בבימויו של אנתוני פרקינס.
פסיכו 4: ההתחלה, בבימויו של מיק גאריס, פריקוול לסרט הראשון.
מלון בייטס (סדרת טלוויזיה), פריקוול נוסף לסרט, בהשתתפות ורה פרמיגה כנורמה בייטס ופרדי היימור כנורמן.
פסיכו (סרט, 1998)

| --- | --- |

 מבוסס על:  פסיכו 
 בימוי:  גאס ואן סנט 
 הופק בידי:  גאס ואן סנט בריאן גרייזר
 תסריט:  ג'וזף סטפנו
 שחקנים ראשיים:  וינס ווהן ג'וליאן מור אן הייש
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  כריסטופר דויל 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בדצמבר 1998
 משך הקרנה:  104 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט להט"בי, סרט סלאשר, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט בלשי, סרט מתח, מותחן 
 תקציב:  20-60 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   psycho98
 פרסים:  פטל הזהב
 סרט קודם:  פסיכו 4: ההתחלה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פסיכו (באנגלית: Psycho) הוא מותחן וסרט אימה אמריקאי שבוים והופק על ידי גאס ואן סנט עבור אולפני יוניברסל בשנת 1998. הסרט הוא רימייק לסרטו של אלפרד היצ'קוק באותו השם, מתבסס על רומן מאת רוברט בלוך באותו השם, ומעתיק במדויק את תנועות המצלמה והעריכה. בפסקול הסרט נכללת המוזיקה של ברנרד הרמן, בהקלטות מחודשות בעיבודו וניצוחו של דני אלפמן. הסרט נכשל מסחרית וביקורתית ונחשב לגרוע מן המקור. בתפקידים הראשיים משחקים וינס ווהן, אן הייש וג'וליאן מור. בקולה של נורמה בייטס דיברה השחקנית רוז מארי, שלא הוזכרה בקרדיטים.
הסרט זכה בשני פרסי פטל הזהב: הבימוי הגרוע ביותר לגאס ואן סנט, והרימייק הגרוע ביותר לסרט כולו. אן הייש הייתה מועמדת לשחקנית הגרועה ביותר. הרווחים הניבו הפסדים רבים למפיקים, והביקורת הגדירו את הסרט כחסר טעם.
עלילה

בפיניקס שבאריזונה מריון קריין ואהובה סם לומיס רוצים להינשא, אך לא יכולים מכיוון שסם שקוע בחובות, וחייב לשלם דמי מזונות גבוהים לאשתו לשעבר. יום אחד, מריון מתנדבת להפקיד סכום כסף נכבד של לקוח עשיר בבנק, אך בוחרת לברוח עם הכסף לקליפורניה, שם סם גר. במהלך נסיעתה לסם מריון מתעייפת, חונה בצידי הכביש וישנה בתוך המכונית. למחרת היא מתעוררת על ידי שוטר דרכים, שמזהיר אותה שמסוכן לישון בתוך המכונית, ומציע לה שבעתיד תמצא מלון. לאחר דבריו, מריון ממשיכה בנסיעתה, אך מבחינה שהשוטר עוקב אחריה. מתוך חשש שהוא זיהה את מספר המכונית שלה, היא מחליפה את מכוניתה.
בעודה ממשיכה לקליפורניה בגשם שוטף, מריון מתחילה להתעייף ומחליטה למצוא מקום לישון בו. היא סוטה מהכביש הראשי מבלי להבחין בכך, ומגיעה למלון דרכים נטוש בשם אכסניית "בייטס", שם היא פוגשת את מנהל המלון, נורמן בייטס, חובב פחלוץ בעלי חיים, שמטפל באמו החולה. מריון מחליטה להעביר את הלילה במלון הדרכים בשל הגשם, ונרשמת בשם בדוי. לאחר שנרשמה, נורמן מציע לה לאכול איתו בחדרו, אך לאחר שהיא שומעת מחדרה ויכוח שפורץ בין נורמן לבין אמו, הם אוכלים במקום זה במשרדו. במהלך הארוחה הם מפתחים ביניהם שיחה עדינה, שבמהלכה נורמן נעשה עצבני לאחר שמריון מציעה לו לשים את אמו במוסד. לאחר שנורמן נרגע, הוא מספר לה שהיה שמח לעזוב, אך אינו יכול לנטוש את אמו. מתברר שמחלתה של אמו של נורמן היא נפשית, ובזמן שמריון מתקלחת, היא מגיעה לחדרה, ודוקרת אותה למוות. לאחר המעשה, נורמן מגיע לחדרה ומוצא את גופתה. הוא מזועזע, אך מיד מנקה את הדם בטבעיות, מכניס את גופתה של מריון לתא המטען, ומטביע את המכונית בביצה כדי להעלים ראיות.
ביום למחרת, סם וליילה, אחותה של מריון, שוכרים בלש פרטי בשם מילטון ארבוגסט שימצא את מריון. ארבוגסט מאתר את מלון הדרכים שבו מריון התגוררה, ונכנס לביתו של נורמן כדי לחפש רמזים, אך גם הוא נרצח על ידי אמו של נורמן. ליילה וסם נעשים מודאגים מאי חזרתו של ארבוגסט, ומחליטים לנסוע בעקבותיו למלון, כשהם מתחזים לזוג נשוי. ליילה פורצת לביתו של נורמן, בעוד סם מחפש רמזים בחדרה של מריון. כאשר ליילה רואה שנורמן מתקרב לבית, היא מתחבאת במרתף. שם, ליילה מגלה את אמו של נורמן יושבת בגבה אליה. היא מסובבת אותה ומגלה לזוועתה כי זוהי גופה. באותו רגע מתגלה הרוצח האמיתי, נורמן בייטס עצמו לבוש בבגדי נשים וחבוש בפאה. כאשר נורמן מתכוון לרצוח את ליילה, סם מגיע, ומצליח להשתלט על נורמן מספיק זמן עד שהמשטרה מגיעה.
בסוף הסרט, מסביר פסיכיאטר לליילה וסם כי אמו של בייטס מתה, וכי נורמן סובל מפיצול אישיות (האישיות השנייה היא של "האם"). לאחר שהוא מסביר את דבריו, הצופים שומעים את מחשבותיו של נורמן והאישיות של "אמו" משתלטת עליו לחלוטין. בסצנה האחרונה של הסרט, מראים את מכוניתה של מריון נגררת מהביצה.
צוות השחקנים הראשי

וינס ווהן - נורמן בייטס
אן הייש - מריון קריין
ג'וליאן מור - לילה קריין
ויגו מורטנסן - סם לומיס
ויליאם ה' מייסי - הבלש מילטון ארבוגסט
גאס ואן סנט - ניצב
וון ומור כיכבו ביחד ב"פארק היורה: העולם האבוד" ב־1997.
הפקה והפצה

במהדורת ה-DVD של הסרט הוצגו גם מהשינויים שערך ואן סנט בסרט: עלילת הסרט מתרחשת במוצהר ב־1990. בהתאם לכך נלקחו בחשבון כל ההתפתחויות הטכנולוגית מאז עשיית הסרט המקורי, הדיאלוגים קוצרו וקצב הבימוי הואץ, ועיצובם הוויזואלי של מקרי הרצח לא הותיר מקום לדמיון, על מנת להתאים את הסרט לקהל המודרני. סכום הכסף שגנבה מריון לפי התסריט הוא גדול יותר מבסרט המקורי, בהתאם לשינויים הכלכליים שחלו מאז הפקת הסרט המקורי. מהתסריט הוסרו התייחסויות לסלנג אנכרוניסטי.
לדברי ואן סנט, בעיניו הדמות היחידה בסרט היא נורמן בייטס. שאר הדמויות עוצבו על ידו כחסרות אופי ממשי, וכאמצעים לקידום העלילה, העוסקת בבייטס. דמותו של בייטס רוככה, והוצגה כ"פריק" אקסצנטרי, ולא כחולה נפש בעל מוח מעוות. ואן סנט פירש את משחקם של השחקנים כך: אן הייש הייתה נאמנה למשחקה של ג'נט לי וניסתה לחקותו, בעוד וון ומור העניקו לתסריט פירוש מקורי. התסריטאי ג'וזף סטפנו, שנכח כמה ימים באתר הצילומים, חלק על דרך הבימוי של ואן סנט, וביקש לערוך התאמות קיצוניות יותר לזמן החדש, כמו הופעתם של טלפונים ניידים בסרט, אולם ואן סנט דחה את הצעותיו של סטפנו. כמו כן ביקר סטפנו את משחקה של אן הייש. הוא טען שמשחקה של ג'נט לי ריגש אותו עד דמעות, ואילו משחקה של אן הייש היה רפה ועילג.
ראו גם

פסיכו (סרט, 1960), בבימויו של אלפרד היצ'קוק.
פסיכו (ספר), מאת רוברט בלוך.
פסיכו 2, בבימויו של ריצ'רד פרנקלין, המשך לסרטו של היצ'קוק.
פסיכו 3, בבימויו של אנתוני פרקינס, המשך לשני הסרטים האמורים.
פסיכו 4: ההתחלה, בבימויו של מיק גאריס, פריקוול לסרט הראשון.
היצ'קוק (סרט), סרט העוסק בתהליך ההסרטה של "פסיכו" המקורי.
מלון בייטס (סדרת טלוויזיה), פריקוול נוסף לסרט, בהשתתפות ורה פרמיגה כנורמה בייטס ופרדי היימור כנורמן.
צעטיל קטן

צעטיל קטן (בתרגום מיידיש: "פתקה קטנה", מעין דף תזכורות) הוא רשימת הוראות והנהגות חסידות, שנכתב על ידי רבי אלימלך מליז'נסק. ה"צעטיל" נחשב לצוואה רוחנית מפורסמת בתנועת החסידות, והוא מכיל מספר הוראות לפרישות, לחסידות ולעבודת ה'. ה"צעטיל" זכה לתפוצה רבה והוא אף מוכלל במספר מהדורות של סידורים.
מבנה ותוכן

הרשימה פותחת בהצהרה או הבטחה: "אלה הדברים אשר יעשה אותם האדם וחי בהם", שלאחריה מופיעים 17 סעיפים.
בין ההוראות, קיימות כאלו הקוראות לקיצוניות ולפרישות, כמו ההוראה שלא לשוחח עם אנשים אלא אם כן כאשר קיים "צורך גדול ההכרח לו", או ההוראה שלא להביט מעבר לארבע אמות. הוראה נוספת מורה על אמירת "תפילת השב" מרבנו יונה (המיועדת במקורה לבעל תשובה) לפני כל ארוחה, ובנוסף לכך להצהיר שמטרת האכילה אינה לשם הנאה, אלא רק לצורך שמירה על הבריאות כדי שיוכל לעבוד את ה'.
בין ההוראות קיימות גם כאלו הכוללות שימוש בדמיון מודרך לצורך עבודת ה'. כך אחת מהן מורה על דימוי מסירות נפש "כאילו אש גדול ונורא בוער לפניו עד לב השמים, והוא בשביל קדושת השם יתברך שובר את טבעו ומפיל את עצמו להאש על קידוש השם", וכן שימוש בדימוי זה בשעת האכילה והזיווג, ושיאמר בפיו ובלבו "שיותר היה לו תענוג ושמחה בקיום מצוות 'ונקדשתי' מהרגשת התענוג שיש לו עכשיו".
בין ההנהגות שבצעטיל קטן, מפורסמת היא העצה לתיקון המידות בגיל 17 (דווקא) על ידי הרגלת האדם הפוך מטבעו הרע במשך 40 יום.
הרשימה כוללת גם מספר סגולות:
להינצלות מרגש שלילי (מידה רעה), כמו עקשנות, עצלנות, בטלה-שעמום, עם הופעתו והתעוררותו יאמר מיד ובקול את שמות שבעת העממים: "הכנעני, החתי, האמורי, הפריזי, החיוי, והיבוסי והגרגשי".
כאשר עולה מחשבת ניאוף יש לומר כמה פעמים את הפסוק "ונשמרת מכל דבר רע".
אם ראה באקראי הסתכלות רעה, כמו כגון בעלי חיים בשעה שנזקקין זה לזה, או מאיסורי הסתכלות בערווה כמו טפח מגולה באשה במקום ערווה או בצורת אשתו כשהיא נידה, יאמר מיד את הפסוק "ולא תתורו אחרי לבבכם", כדי שלא יטמא את שכלו.
ה"צעטיל קטן" מחדד בתוך דבריו את חשיבותו, ומורה על אמירתו מדי בוקרו של יום, על שינון תוכנו מספר פעמים ביום תוך תרגומו לשפה המדוברת, על ההסתכלות בו לפני הלימוד, ועל מחשבה תמידית עליו. כך גם מורה ה"צעטיל קטן" להיזהר לקיים בשלמות את כל ההוראות שבו.
הדפסה

הצעטיל קטן הודפס לראשונה בלבוב ה'תר"ט (למעלה מיובל אחר פטירת רבי אלימלך מליז'נסק), בתוך הספר "ארבעה חרשים" של רבי אריה לייבוש מלנצוט. בראש הרשימה נכתב "הנהגות טובות מהרב הקדוש בוצינא קדישא אדמו"ר מה' אלימלך זצוקללה"ה נב"מ מק"ק ליזענסק", ובראש העמודים הבאים הופיעה הכותרת "הנהגות טובות".
בשנת ה'תרכ"ה הוא הודפס שוב, בצ'רנוביץ, בתוך קונטרס "רחמי האב" של רבי יעקב קטינא. במהדורה שנייה של חיבור זה (ה'תרכ"ח) מופיע בשער הספר כי המחבר "פקד להוסיף הצעטיל קטן מהרב הקדוש רבינו בעל נועם אלימלך", ושוב הוא הודפס בתוך "רחמי האב" במהדורת ורשה תרל"ד. בהמשך הודפס ה"צעטיל קטן" יחד עם "הנהגות אדם" של רבי אלימלך מליז'נסק (הודפסו לראשונה בפולנאה, תקס"ד): צפת תרכ"ג–תרכ"ו, ברוקלין ת"ש, ירושלים תשכ"ז ועוד.
בתוך הספר נועם אלימלך, הודפס הצעטיל קטן לראשונה בלבוב בשנת ה'תרל"ו. מדפוס זה ואילך הוא מופיע בכל מהדורות הספר נועם אלימלך, לרוב יחד עם "הנהגות האדם" של רבי אלימלך.
בהמשך תפוצת הצעטיל קטן הורחבה והוא הודפס בתוך מספר ספרי הנהגות ומוסר, וכן בתוך מהדורות של סידורים. הוא יצא לאור גם במספר מהדורות מוערות, כנספח לחיבורים אחרים או בפני עצמו.
יחס והערכה

ה"צעטיל קטן" קנה מקום של כבוד בתנועת החסידות, וזכה לתפוצה רבה בחסידות ומחוצה לה. במספר מהדורות סידורים הוא מודפס בתחילת הסידור או בסופו, לצד איגרת הרמב"ן.
רבי ישעיה אשר זליג מרגליות מתאר בספרו "קומי רוני" את סדר יומו של רבו רבי חיים שאול הכהן דוויק, ומציין כי בקומו לתיקון חצות היה קורא לפני רבו את הצעטיל קטן לפני לימודם המשותף, ובאחת הפעמים אמר רבי חיים שאול דוויק: "ברוך ה' שנתן לנו הרבי רבי אלימלך מליזענסק והצעטיל קטן שלו".
ב"תולדות ערוגת הבושם" מסופר על רבי משה גרינוולד שפעם קרא לאחיו רבי יעקב יחזקיהו לקרוא לפניו את הצעטיל קטן, ורבי יעקב יחזקיהו קרא במהירות, לפי שהיה החומר שנון על פיו, אך רבי משה עצר אותו וביקש ממנו: "אמור בנחת, כי יש לי על כל תיבה כמה פירושים, והייתי יכול לעשות על כל אות חיבור מיוחד".
האדמו"ר מבאבוב רבי בן ציון הלברשטאם התבטא כי ברצונו להעמיד "צעטיל קטן יונגעלייט" (אברכי צעטיל קטן), כלומר אברכים המתנהלים על פי הוראות הצעטיל קטן.
רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלז, ראה בצעטיל קטן סגולה ליראת שמים.
ראו גם

איגרת הרמב"ן
נועם אלימלך
הערות שוליים

↑  צעטיל קטן, סעיף ח'.
1 2  צעטיל קטן, סעיף ה'.
↑  צעטיל קטן, סעיף ט"ו.
↑  צעטיל קטן, סעיף א'.
↑  צעטיל קטן, סעיף ג'.
↑  צעטיל קטן, סעיף ט"ז.
↑  ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק י'.
↑  צעטיל קטן, סעיף ו'.
↑  ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ט.
↑  צעטיל קטן, סעיף ז'.
1 2  צעטיל קטן, אות י'.
↑  צעטיל קטן, אות י"ד.
↑  צעטיל קטן, אות ט"ז.
↑  צעטיל קטן, אות י"ב.
↑  רבי ישעיה אשר זליג מרגליות, קומי רוני, ירושלים תשי"ט, עמ' ל"ד.
↑  תולדות ערוגות הבושם, חלק ב', עמ' רי"א.
↑  מכון סוד ישרים, דרכי נועם, ניו יורק תשנ"ח, עמ' י', באתר אוצר החכמה.
↑  אורחות רבותינו ע"ס צעטיל קטן והנהגות האדם, תשע"א, עמ' ט"ז, באתר אוצר החכמה.
צנהג'ה

להקת ריקוד של בני הצנהג'ה מסהרה הספרדית בפסטיבל פולקלור שהתקיים במרקש.
צנהג'ה (בערבית: صنهاجة) הם קונפדרציית שבטים ברבריים במגרב, בדומה לזנאטה והמסמודה.
עד המאה ה-9 חיו הצנהג'ה בצפון הסהרה והיו פגנים, נוצרים, פוליתאיסטים או אנימיסטים. עם בואם של הערבים למגרב נדחקו בני הצנהג'ה דרומה להרי האטלס, דרום מרוקו ומאוריטניה. חלקם הגיעו לסודאן, לאזור נהר סנגל ולניז'ר. שבט קוטאמה נדד לאזור ג'יג'ל (جيجل), כיום באלג'יריה.
כחלק מגל ההתאסלמות, הפכו בני הצנהג'ה למוסלמים סונים אולם לא היו אדוקים בדתם ושימרו על חלק מהמנהגים הישנים. בתחילת המאה ה-11 השתלטה קבוצה מתוך הצנהג'ה, אנשי המורביטון האדוקים יותר בדתם על הנהגת קונפדרציית השבטים הצנהג'יים.
בהנהגת המורביטון השתלטו שבטי הצנהג'ה על רוב שטחה של מרוקו בגבולתיה היום וחלקים ממדינות נוספות.
במחצית המאה ה-11 יצאו אנשי הצנהג'ה לעזרת השושלת העבדית בספרד, סייעו בניצחונות על הכוחות הנוצריים והשתלטו על מחוז סביליה.
צ'מפ (אוכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס תפוח אדמה 
 מוצא:  אירלנד 
 מרכיבים עיקריים:  מחית תפוחי אדמה 
 
צ'מפ (באנגלית: Champ; באירית: Brúitín) הוא מאכל אירי של מחית תפוחי אדמה עם בצל ירוק, חמאה וחלב.
תיאור

צ'מפ מכינים כאמור על ידי שילוב מחית תפוחי אדמה ובצל ירוק קצוץ עם חמאה, חלב ולחלופין, מלח ופלפל שחור. לפעמים מכינים אותו עם סרפד דו-ביתי ולא עם בצל ירוק. באזורים מסוימים המנה נקראת גם "פּאונדיז".
צ'מפ דומה למאכל אירי אחר, קולקנון, שמשתמשים בו בכרוב עלים או בכרוב רגיל במקום בצל ירוק. צ'מפ פופולרי באלסטר, בעוד שקולקנון פופולרי יותר בשלושת המחוזות האחרים של אירלנד. היה נהוג להכין צ'מפ עם תפוחי האדמה החדשים הראשונים שנקטפו.
המילה צ'מפ אומצה גם בביטויים הפופולריים של היברנו-אנגלית (אנגלית אירית), כמו להיות "עבה כמו צ'מפ", שפירושו להיות טיפש, רע מזג או זועף.
סאמיין

המנה צ'מפ מזוהה עם החג של עמים דוברי קלטית/גאלית סאמיין (Samhain) בליל 31 באוקטובר עד 1 בנובמבר והיא מוגשת באותו לילה. בחלקים רבים של אירלנד, הייתה מסורת להציע מנת צ'מפ לפיות על ידי הנחת צלחת צ'מפ עם כפית למרגלות עוזרר חד-גלעיני.
מנות דומות

סטוביס, סקוטלנד
סטומפ, בלגיה
באבל אנד סקוויק, אנגליה
קולקנון, אירלנד
טרינקסט, קטלוניה
סטמפוט, הולנד
ראו גם

המטבח האירי
הערות שוליים

↑  Carleton, William; O'Donoghue, David James (1896). Traits and stories of the Irish peasantry, Volume 4. London: J. M. Dent & Co. p. 328.
1 2 3  Mahon, Bríd (1998). Land of milk and honey: the story of traditional Irish food and drink. Dublin: Mercier Press. pp. 138–140. ISBN 1-85635-210-2. OCLC 39935389.
↑  Allen, Darina (2018-05-05). "In the kitchen we discover more and more ways to enjoy nettles". Irish Examiner (באנגלית). נבדק ב-2020-10-29.
↑  Geary, Mairéad (2020-03-21). "An Irish Mammy's recipe for champ, the traditional Irish potato dish". IrishCentral.com (באנגלית). נבדק ב-2020-10-29.
↑  "poundies". Irish Slang Sayings, Words & Terms. אורכב מ-המקור ב-2016-09-13. נבדק ב-2015-12-17.
↑  "champ - Hamely Tongue". www.ulsterscotsacademy.com. נבדק ב-2020-10-29.
↑  "BBC - Northern Ireland - Voices". www.bbc.co.uk. נבדק ב-2020-10-29.
פרשת קורנילוב

פרשת קורנילוב התרחשה באוגוסט 1917 ברוסיה והיוותה זרז רציני ובלתי צפוי למהפכת אוקטובר.
גנרל קורנילוב
המפקד העליון של הצבא הרוסי, גנרל לאוור קורנילוב, היה שותף לאמונה הרווחת כי הפסד צבאי בחזית המזרחית למעצמות המרכז יוביל להרס הכבוד והגאווה הרוסית. לנין, כך הוא טען, צריך להתלות יחד עם "מרגליו הגרמנים".
מהבירה פטרוגרד נשלח מסר מעורפל (אולי במכוון), בו נאמר כי הבולשביקים רומסים את השלטון בבית. במסר זה הורה כביכול ראש ממשלת המעבר, אלכסנדר קרנסקי לקורנילוב לכפות סדר בבירה ולארגן מחדש את הממשלה. קורנילוב הורה לגיס הפרשים ה-3 להיכנס לפטרוגרד ולהנהיג ממשל צבאי. ב-9 בספטמבר  הדיח קרנסקי את קורנילוב משום שחשב כי האחרון מגיע כדי להשליט דיקטטורה צבאית. קרנסקי מעולם לא העביר מסר בהול לקורנילוב על בעיות שליטה בבירה. 
קורנילוב היה משוכנע לחלוטין (תוך שהוא מתעלם מדעתו של בוריס סאווינקוב, סגנו של קרנסקי, כי מדובר באי הבנה כוללת) שקרנסקי לא התכוון להדיחו אלא נהג כך משום שהיה תחת לחץ - אסור על ידי הבולשביקים. קורנילוב קרא לחייליו "להציל את מולדתם הגוועת".
קרנסקי לא ידע אם יוכל לסמוך על שאר מפקדיו כנגד ה"פלישה" של קורנילוב ונאלץ לבקש עזרה מה"גווארדיה האדומה" של הבולשביקים.
בהתקרב חיל הפרשים ה-3 לפטרוגרד הורה קרנסקי למפקד הגיס, גנרל קרימוב (שלוחו של קורנילוב), לעצור את התקדמותו. כאשר קרימוב הבין כי אין חשש לשליטה בולשביקית, ציית לקרנסקי. קרנסקי שעדיין האמין כי חיל המצב חפץ להדיחו ולכונן ממשל צבאי, עצר ואסר את קורנילוב ו-7000 מתומכיו.
בעקבות פרשה זו קרנסקי איבד מכוחו הפוליטי, חיזק בצורה משמעותית את הבולשביקים ואת תמיכת הפועלים בהם, וסלל את דרכם לשלטון במהפכת אוקטובר. לולא פרשה זו ייתכן (כך לפי קרנסקי עצמו ומספר חוקרים) והבולשביקים לא היו מגיעים לשלטון, זאת מאחר שזמן קצר לפני הפרשה הפופולריות של הבולשביקים הייתה בשפל (לאור חשיפת קשריהם עם הגרמנים בעיתונות) ומנגד המורל של החיילים בחזית היה במגמת שיפור. כמו כן נראה שקרנסקי יצא "קירח" משני הצדדים שכן הסוציאליסטים המתונים ראו בו מעתה שליט רופס בעוד שהקצונה הצבאית ראתה בו כמי שתקע לה סכין בגב ולפיכך הללו נמנעו מלסייע לו לאחר מכן.
ראו גם

מהפכת אוקטובר
אלכסנדר קרנסקי
גאורגי לבוב
הערות שוליים

↑  Sean McMeekin, The Russian Revolution: A New History, Basic Books, 2017-05-30, ISBN 978-0-465-09497-4. (באנגלית)
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה

פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה (מספרי בקשה 40792/10, 30538/14 ו-43439/14) היה תיק שהוגש על ידי שישה אזרחים רוסים לבית הדין האירופי לזכויות אדם.
ההחלטה בפסק הדין של התיק ניתנה ב-13 ביולי 2021, בה קבעה הלשכה השלישית של בית הדין פה אחד כי סירובה של רוסיה לספק כל הכרה משפטית לזוגות חד מיניים מפרה את זכויות האדם של המבקשים לפי סעיף 8 של האמנה האירופית לזכויות אדם. בית הדין דחה את הטענה של רוסיה לפיה "רוב האזרחים הרוסים לא רואים בעין יפה נישואים חד מיניים", וקבע כי "גישה לזכויות עבור מיעוטים איננה יכולה להיות תלויה בקבלת דעתם של הרוב".
רקע

בית הדין האירופי לזכויות אדם התייחס בעבר למערכות יחסים חד מיניות. בשנת 2010, בתיק שאלק וקופף נגד אוסטריה, זוגות חד מיניים הוכרו כתא משפחתי אם כי לא הייתה חובה על אוסטריה להכיר באופן חוקי במערכת היחסים ביניהם. בשנת 2013, ואליאנטוס ואחרים נגד יוון, בית המשפט פסק כי הכרתה של יוון בשותפויות רשומות עבור זוגות הטרוסקסואלים אך לא עבור זוגות חד מיניים היt מפלה. בתיק אוליארי ואחרים נגד איטליה משנת 2015 קבע בית המשפט כי היעדר כל צורה של הכרה משפטית של איטליה בזוגות חד מיניים מפרה את זכויות האדם של בני הזוג.
התיק פדוטובה ואחרים נגד רוסיה הגיע לבית הדין באמצעות הצטרפות לשלוש בקשות נפרדות שהוגשו על ידי שישה אזרחים רוסים שחיו ביחסים חד מיניים, הראשונה שהוגשה על ידי אירינה פדוטובה ובת זוגה אירינה שיפיטקו ב-2010. הזוגות הנוספים: מר ד' צ'ונוסוב ומר י' יבטושנקו וגב' א' שייחרזנובה וגב' י. יעקבלבה, הגישו את תיקיהם לבית הדין בשנת 2014. הזוגות ניסו לקבל רישיונות עבור נישואיהם אך סורבו בעודם לא הגישו תלונה על פי סעיף 12 של האמנה האירופית לזכויות האדם - "הזכות לנישואים", אלא על פי סעיף 8, המגן על "חיי הפרטיים והמשפחה" וכן סעיף 14 האוסר על "אפליה במימוש זכויות האמנה".
תגובות

יו"ר הדומה הממלכתית, ויאצ'סלב וולודין, הציע לשופטי בית הדין "להתפטר" בשל ההחלטה. ראש המשלחת של רוסיה לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE), פיוטר טולסטוי, הצהיר כי רוסיה לא תעזוב את מועצת אירופה ללא "סיבה רצינית יותר". דמיטרי ברטנייב, אחד מעורכי הדין של פדוטובה, כתב לאחר פסק הדין כי "לא סביר שרוסיה תיישם את פסק הדין", אם כי אהיה ניתן לעשות זאת "ללא שינויים חוקתיים".
בבלוג זכויות האדם "Oxford Human Rights Hub" העיר הכתב סטפנוס סטברוס כי פסק הדין "נראה כמשתמש בחוסר הרצון של הממשלה המשיבה להקים הגנה אמיתית". בכתיבתה בלוג "Völkerrechts", אווה מריה ברדלר "הצטערה על כך שבית המשפט לא התחשב בפסיקתו בסעיף 14", האוסר על אפליה במימוש זכויות האמנה, אך הוסיפה כי "תיקים התלויים ועומדים שיוגשו על ידי זוגות חד מיניים נגד אי הכרתה של פולין במערכות יחסים חד מיניות יתנו לבית המשפט הזדמנות לפרט את סעיף 14 בקביעתם". נטליה זוויאגינה, מנהלת המשרד של ארגון זכויות האדם הבינלאומי, אמנסטי אינטרנשיונל במוסקבה, אמרה כי פסק הדין "מהווה דרך המדגישה כי ממשלת רוסיה נמצאת בצד הלא נכון של ההיסטוריה".