stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם סירירו
הערות שוליים

↑  ראו דברי רבי יעקב אבן צור ב'ברית אבות' דף נג עמוד א
↑  ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נ.
↑  ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נד ואילך.
1 2  ראו: משפט וצדקה ביעקב חלק א סימן שלא.
↑  ראו השמים החדשים יורה דעה סימן ל.
↑  ראו מן הגנזים חלק יב עמ' מ.
↑  ראו: עת לכל חפץ דף פט עמוד א.
| רבני מרוקו |
| --- | --- | --- |
| רבני אסואירה | אברהם רפאל קורייאט • חיים פינטו (מרוקו) • אהרן בן חסין • משה ויזגאן |  |
| רבני דבדו | שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר) • שלמה הכהן צבאן • דוד הכהן סקלי • אברהם בן סוסאן • אברהם הכהן צבאן • שמואל מרציאנו |  |
| רבני מקנס | יעקב טולידאנו (מהרי"ט) • חיים טולידאנו • משה טולידאנו • יקותיאל בירדוגו • יעקב בירדוגו (השופריה דיעקב) • רפאל בירדוגו • משה מאימראן • פתחיה מרדכי בירדוגו • מימון בירדוגו • יוסף בירדוגו (מקנס) • יהודה טולידאנו • שמואל עמאר • חיים משאש • חיים בירדוגו • שלום עמאר • יעקב טולידאנו (בן יוסף) • יעקב טולידאנו (קהלת יעקב) • יהושע בירדוגו • יצחק סבאג • רפאל ברוך טולידאנו • ברוך אברהם טולידאנו • יוסף משאש |  |
| רבני מרקש | יצחק קורייאט (הראשון) • מאיר דלויה (רב) • יצחק דלויה (המאה ה-17) • שלמה עמאר (מרקש) • אברהם אזולאי (מרקש) • יוסף אוסעדון • דוד בן מאמאן • יעקב פינטו • אברהם קורקוס • יצחק חרוש • אברהם פינטו • שלמה אסבאג • מוסא בן דוד וחיון • שלמה אוזנקוט • משה אסבאג • אברהם פינטו (הקטן) • משה רוזיליו (הראשון) • דוד חיים צבאח • רפאל מסעוד אבן מוחא • אלעזר חזן • יעקב בטאן • שלמה אסבאג (השני) • מרדכי הצרפתי • רפאל יוסף חרוש • שלמה אבן חיים • דוד שלוש • יעקב דהאן • אלעזר הלוי • אברהם אביטבול • מכלוף אבוחצירא • יהושע מאמאן |  |
| רבני פאס | יהודה הכהן אבן סוסאן • יוסף בן יהודה אבן עקנין • אברהם אדרוטיל • שלמה אבן מלך • חיים גאגין • רבי שמואל חאגיז • יוסף אלמושנינו • יהודה עוזיאל (השני) • אהרן אבן חיים • ישעיה בקיש • שמואל אבן דנאן (השלישי) • שאול שמואל סירירו • וידאל הצרפתי (הצוף דבש) • יעקב אבן דנאן • יצחק הצרפתי השני (פאס) • וידאל הצרפתי (השלישי) • מנחם סירירו • שמואל הצרפתי • יהודה בן עטר • יעקב אבן צור • שמואל אבן אלבאז • אליהו הצרפתי • רפאל עובד אבן צור • יהודה בן עטר (השני) • רפאל אהרן מונסונייגו • ידידיה מונסוניגו • יצחק אבן דנאן • וידאל הצרפתי (החמישי) • משה אבן דנאן • שלמה אבן דנאן • אהרן בוטבול • יוסף בן נאיים • חיים דוד סירירו • |  |
| רבני צפרו | שאול ישועה אביטבול • שלמה אביטבול • עמור אביטבול • יהודה אלבז • רפאל משה אלבאז • אבא אלבז • אלישע אפריאט • ישועה שמעון חיים עובדיה • דוד עובדיה |  |
| רבני קזבלנקה | משה מאיר חי אליקים • חיים דוד בן סוסאן • שלום משאש • משה מלכה • רחמים בן עמארה • חיים רפאל שושנה • יצחק חזן • שמעון ברוך אוחיון |  |
| רבני רבאט וסלא | חיים בן עטר (הראשון) • שמואל די אבילה • אליעזר די אבילה • רבי חיים בן עטר • חיים טולידאנו (סאלי) • יוסף אלמאליח • יוסף בירדוגו (רבאט) • רפאל אנקווה • חיים רפאל עטייא • חיים יקותיאל בירדוגו • דוד צבאח • מיכאל יששכר אנקווה • שאול אבן דנאן • מימון אוחיון |  |
| רבני מחוז תאפילאלת | מסעוד אבוחצירא • יעקב אבוחצירא • דוד אבוחצירא • משה תורג'מן |  |
| רבני תטואן והאזור הספרדי | יעקב הלוי (בית יעקב) • יעקב מארג'י • חסדאי אלמושנינו • מנחם עטיאה • יעקב אבן מלכא • אפרים מונסונייגו • יצחק קורייאט (השני) • יצחק בן וואליד • שמואל נהון • מרדכי בן ג'ו • יעקב כלפון • רפאל חיים משה בן נאים • יהודה ליאון כלפון |  |
| רבנים נוספים | כליפא בן מלכא • מכלוף אוחיון • יחייה בן הראש (קניטרא) • רפאל הצרפתי • אברהם דוד ריווח |  |
מריה לייג'רסטם

| --- | --- |
מריה לייג'רסטם, 21 בינואר 2014
מריה לייג'רסטם, 21 בינואר 2014
 לידה:  14 ביוני 1978 (בת 46) אברדייר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת פלימות' 
 www.marialeijerstam.com
 
נתיב מסעה של לייג'רסטם אל הקוטב הדרומי (כחול) על כביש חוצה הקוטב הדרומי (אדום)
מריה לייג'רסטם מדוושת באופניים עם כל הציוד עליהם
מריה לייג'רסטם (באנגלית: Maria Leijerstam; נולדה ב-14 ביוני 1978) היא שיאנית גינס, הרפתקנית ולשית, והראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי באופניים.
קריירה

לייג'רסטם היא ילידת אברדייר שבוויילס. ב-27 בדצמבר 2013 הגיעה אל הקוטב הדרומי, לאחר מסע אופניים שנמשך 10 ימים, 14 שעות ו-56 דקות, מקצה יבשת אנטארקטיקה עד הקוטב הדרומי. את כל הדרך עשתה בדיווש על אופניה, בכך השיגה גם שיא עולם חדש במשך הזמן למסע בכוח שרירי אדם בלבד מחוף אנטארקטיקה אל הקוטב. אופני הקוטב של לייג'רסטם תוכננו במיוחד לצורך מסע זה, והם היחידים במינם בעולם.
מסעה של לייג'רסטם החל ב-17 בדצמבר 2013, בקצה מדף הקרח רוס, 85°27.066′S 150°3.044′W﻿ / ﻿85.451100°S 150.050733°W﻿ / -85.451100; -150.050733, דרך רכס ההרים הטראנס-אנטארקטיים, על קרחון לוורט. הגובה המקסימלי שהגיעה אליו במסעה היה 2,941 מטר. גובה הקוטב הדרומי הוא 2,835 מטר.
מסע האופניים הייחודי של לייג'רסטם התאפשר הודות לקיומו של כביש חוצה הקוטב הדרומי, המשמש להעברת דלק אל התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט. עם זאת, סחף שלג שהצטבר על נתיב הנסיעה הקשה על ההתקדמות, שבה לא נעזרה בשום אמצעי פרט לכוח שריריה. בסך הכל גמאה לייג'רסטם 638 ק"מ, בין 10 ל-17 שעות ביום ללא ימי מנוחה. בדרכה אל הקוטב הדרומי נאלצה לייג'רסטם לעקוף אזור בתרונים רחב ידיים מעל קרחון לוורט. בתרונים כאלה היוו מכשולים אימתניים במשלחות קודמות אל הקוטב הדרומי ואף גבו חיי אדם. משך המסע הרגיל מתחנת מקמרדו עד הקוטב הדרומי, בטרקטורים זחליליים הגוררים מזחלות, נמשך כ-40 ימים.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה במהלך מסעה הייתה 29 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, שרישומן קשה פי כמה מחמת הרוחות המקפיאות.
משה אנסהיים

| --- | --- |
 לידה:  28 במרץ 1751 מץ, צרפת 
 פטירה:  1840 (בגיל 88 בערך) באיון, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 
משה אנסהיים ממץ (בצרפתית: Moses Ensheim;‏ 1750 – 9 באפריל 1839) היה מתמטיקאי ומשורר יהודי-צרפתי.
קורות חיים

נולד בעיר מץ שבצרפת. הוריו ציפו שיהפוך לרב, אולם הוא עזב את ביתו במץ ונסע לגרמניה. בשנים 1782–1785 היה מורה פרטי בביתו של משה מנדלסון ולימד בעיקר את בנו אברהם. לאחר מכן חזר לעיר מץ ושם התפרנס בדוחק מהוראת מתמטיקה. בשל היותו יהודי לא התקבל אנסהיים למשרת הוראה ב-École Centrale של מץ. עם תלמידיו במץ נמנה המתמטיקאי לעתיד אולרי טרקם.
אנסהיים היה שותף להשקפותיהם של אנשי תנועת ההשכלה בברלין, "המאספים". הוא שלח לכתב העת "המאסף" דיווחים נרגשים על המהפכה הצרפתית ועל הדיונים באספה הלאומית לקראת שיפור מעמדם האזרחי של היהודים. ב-1793 חיבר בעברית שיר ניצחון לכבוד המהפכה בשם "למנצח שיר למשה", לפי מנגינת המארסייז. השיר תורגם לצרפתית, הושר בבית הכנסת של מץ ואנסהיים שלח אותו לפרסום ב"המאסף". הוא היה חבר קרוב של אנרי גרגואר, ממנהיגי המהפכה, וביחד דנו על שוויון זכויות ליהודים. בשנותיו האחרונות היה בבאיון, בבית משפחתו של אברהם פורטאדו, שם שימש כמורה.
הוא כתב חיבור על חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי שזכה לשבחים מהמתמטיקאים המפורסמים לגראנז' ולפלס, שעמם עמד בקשר.
מילת ביטחון

במסגרת יחסי BDSM, מילת ביטחון היא מילה מיוחדת, או סדרה של מילים, המשמשות את הצד הנשלט, או הכנוע, כדי להודיע באופן חד-משמעי לצד השולט על כאב פיזי או רגשי. לעיתים נהוגה מילת ביטחון אחת על מנת לעצור את המפגש באופן מיידי, ומילת ביטחון אחרת שמשדרת נכונות להמשיך, אבל ברמה מופחתת של עוצמה.
מילות הביטחון מוסכמות לפני מפגש BDSM על ידי כל המשתתפים. לעיתים, באירועים מאורגנים של קבוצות BDSM, קובעים מראש כמה מילות ביטחון המוסכמות על כל חברי הקבוצה, כדי למנוע בלבול.
בחירת מילת ביטחון

ב-BDSM, השימוש במילות הביטחון מאפשר לצד הכנוע לצרוח "די, תפסיק" וקריאות דומות, מבלי שהוא באמת יתכוון לכך. צד זה יגיד את מילת הביטחון במידה והוא באמת ירצה לעצור את המפגש. לפיכך, מילת ביטחון היא בדרך כלל מילה שאותו אדם לא נוהג לומר בזמן סקס, כמו אור אדום, עץ גדול, כוסברה, רחוב שומשום, אוקלהומה, שנבוב וכדומה.  המילה "אדום" נפוצה במיוחד כמילת ביטחון, כי קל לזכור אותה בעיצומו של מפגש BDSM אינטנסיבי. מילה זו משמשת גם בדרך כלל כברירת המחדל במסיבות מרובות משתתפים, או מקובלת כמילת ביטחון בנוסף למילות ביטחון אחרות שהוסכמו. סביר לצפות שמנהל המסיבה (Dunngeon Monitor) יכבד מילה זו.
מכיוון שמילים רבות מקובלות כמילות ביטחון, חשוב להסכים מראש מה יהיו מילות הביטחון שיהיו בשימוש במפגש.
בחירת מילת ביטחון > ירוק, צהוב ואדום

לעיתים מקובל לקבוע מילות ביטחון בדרגות שונות, כגון ירוק שמשמעותו "בסדר" או אפילו "תמשיך, יותר חזק", צהוב שמשמעותו "האט" או "תפסיק לעשות את זה", אך בלי לעצור את המפגש, ואדום שפירושו "בוא נפסיק מיד את המפגש."
בחירת מילת ביטחון > בדיקת מצב

שימוש נוסף במילות ביטחון הוא בזמן "בדיקת מצב", כתשובה לשאלה. הצד השולט שואל את הצד הנשלט "מה הצבע שלך?" אם התשובה היא אדום או צהוב, היא משמשת כסימן למצוקה, בעוד שהצבע הירוק מציין "אני בסדר" או אפילו "חזק יותר."
בחירת מילת ביטחון > מילת ביטחון לא-מילולית

בנסיבות מסוימות, מילת ביטחון לא יכולה להיות מילה נאמרת, בעיקר כשהצד הכנוע קשור או שפיו חסום.  במקרים אלה מקובל להשתמש בתנועה מוסכמת כאיתות מצוקה, כגון הטלת פעמון או כדור, נקישת אצבעות, פתיחה וסגירה נשנית של שתי הידיים, או ביצוע שלוש אנקות ברורות לפי קצב שהוגדר מראש. סימנים אלה מהווים אות לעצירה או האטה של המפגש. שיטה נוספת היא לשים את אצבע בתוך כף היד של הצד הנשלט, כסוג של "בדיקת מצב" לצד הנשלט, כשהוא על סף איבוד ההכרה. אם הצד הנשלט לוחץ בחוזקה את האצבע, הדבר מהווה אישור להמשיך במפגש.
בחירת מילת ביטחון > מילת ביטחון במשחקי תפקידים

במקרה של משחק תפקידים מיני (למשל, "רופא ואחות"), מקובל לתת לכל משתתף שם בדוי. במקרה זה אפשר לוותר על השימוש במילת ביטחון, ופשוט לפנות לבן הזוג בשמו הפרטי כדי לציין כאב פיזי או רגשי.
מי רשאי להשתמש במילת ביטחון

טעות נפוצה היא לחשוב שמילת הביטחון נועדה רק לבטיחות הפיזית והרגשית של הצד הכנוע. למעשה, כל המשתתפים במפגש רשאים להשתמש במילת ביטחון: הצד הכנוע, הצד השולט, מנהל המסיבה, ואפילו משקיפים מהצד. למשל, מנהג נפוץ ב-BDSM כרוך בהתנהגות קיצונית מכוונת של הצד הנשלט, דבר המציין רצון לטיפול נוקשה יותר. במקרה כזה, הצד השולט עשוי להשתמש במילת ביטחון כדי לציין שזו התנהלות קיצונית מדי לטעמו. משקיפים מהצד המתבוננים המפגש עשויים להבחין בסכנה כלשהי שמשתתפי המפגש לא שמו לב אליה, וישתמשו במילת ביטחון כדי לעצור את המפגש (ואת המפגע).
שימוש ללא חשש

אחת הסיבות השכיחות שבעטיין נמנעים הצדדים במפגש מלהשתמש במילות ביטחון, היא הפחד לאכזב את הצד השני. פחד זה עלול לגרום למפגש להימשך, תוך גרימת נזק פיזי או נפשי למשתתפיו. לכן, ברוב הקהילות של BDSM מקובל להשתמש במילת ביטחון ללא חשש, כך שהמשתתפים ירגישו בטוחים ככל האפשר. איסורים על השימוש במילת ביטחון מסכנים מפגשים עתידיים בכך שהם הופכים למפגשים כפויים, ופוגעים באמון של הצד הנשלט.
מפגשים ללא מילת ביטחון

בעוד רבים בקהילת ה-BDSM רואים את השימוש במילות ביטחון כחלק חיוני בשמירת הביטחון האישי של משתתפי המפגש, ישנם הסוברים שרצוי להימנע משימוש במילים כאלה. הם פשוט אומרים "תפסיק", אף על פי שהשימוש במילה זו עלול להיות מסוכן, כי הוא עלול להתפרש כחלק ממשחק תפקידים. אחרים סומכים על כך שהצד השולט יעקוב אחר מצבו של הצד הנשלט, ויעצור את המפגש אם יהיה צורך בכך, על פי שיקול דעתו. בנסיבות כאלה, הצד הנשלט או הכנוע בעצם מסכים מראש לוותר על שליטה כלשהי בתוכנו ואורכו של המפגש. הסכמה זו מכונה לעיתים "אי-הסכמה בהסכמה".
שימושים נוספים

במהלך צילומי הסרט פרויקט המכשפה מבלייר, השחקנים השתמשו במילה "טאקו" כמילת ביטחון, המעידה על כך שהם עומדים להפסיק את המשחק בסרט ולעבור לדיון אמיתי על התקדמות הסרט.
בסרט "יורוטריפ", משנת 2004, כוכב הסרט, קופר (המגולם בידי ג'ייקוב פיטס), לא מצליח לבטא את מילת הביטחון המוסכמת "FLÜGGÅƎNK∂€ČHIŒβØL∫ÊN".
בפרודיות המשודרות בטלוויזיה האמריקאית, משתמשים מדי פעם במילות ביטחון כהלצה. למשל, בפרק של התוכנית סאטרדיי נייט לייב משנת 2006, יו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי מציעה לדון בזכויות החוקתיות של האמריקאים לעסוק ב"סקס קשוח", ומציעה את מילת הביטחון המועדפת עליה: "Palomino".
מילת גוי

מילת גוי היא ביצוע מילה באדם שאינו יהודי לשם מילה יהודית אך לא לשם גירות. האחרונים נחלקו בשאלה אם מותר למול גויים, והחל מאמצע המאה ה-18 דנו גם האם מותר למול את בניהם של יהודים וגויות.
מקור הדין

בתלמוד הבבלי מובאת ברייתא שבה נאמר: ”ישראל מל את העובד כוכבים לשום גר” (מסכת עבודה זרה דף כו עמוד ב), והגמרא שם מבארת: ”לאפוקי לשום מורנא, דלא (להוציא מילה לשם רפואה, שאסור למול)”.ראשונים רבים בארו שטעם הדבר הוא משום האיסור לרפא עובדי כוכבים בחינם, אך בשכר מותר כדי לא לעורר איבה.
הרמב"ם פוסק שאסור למול גוי לשם רפואה, אך מותר למול אותו "אם נתכוון למילה":
גוי שצריך לחתך ערלתו מפני מכה או שחין שנולד בה - אסור לישראל לחתוך לו אותה, שהגוים לא מעלין אותן מידי מיתה ולא מורידין אותן אליה, ואף על פי שנעשית מצוה ברפואה זו, שהרי לא נתכוון למצוה. לפיכך, אם נתכוון הגוי למילה - מותר לישראל למול אותו
הכסף משנה על דברי הרמב"ם הללו מבאר שכוונת הרמב"ם "נתכוון הגוי למילה" היינו לשם גירות, וכן באר הרב משה פיינשטיין, ועוד. לעומת זאת, רבים בארו שהכוונה למילה לשם מצוות מילה, וחלקם התבססו על דברים שמופיעים בשו"ת הרמב"ם:
מותר לישראל למול הגוי אם רוצה הגוי לכרות הערלה ולהסירה, לפי שכל מצוה שהגוי עושה - נותנין לו עליה שכר, אבל אינו כמי שהוא מצווה ועושה. ובלבד שיעשנה כשהוא מודה בנבואת משה רבינו המצווה זאת מפי אלוהים יתעלה, ומאמין בזה, ולא שיעשנה (לסבה) אחרתה או על פי דעה שראה לעצמו... ואין הפרש בזה בין ישמעאלי לנוצרי. ובכל עת שיבוא אלינו שנמול אותו לשם מילה - מותר לנו למולו, אף על פי שהוא נשאר בגיותו
מחלוקת האחרונים אם מילת גויים לשם מצווה מותרת

האחרונים נחלקו האם מותר למול גוי כאשר הכוונה היא לא לשם גרות ולא לשם רפואה. לדעת העטרת זהב והטורי זהב הדבר אסור, משום שבכך מטשטשים את סימן ההיכר של עם ישראל, וכלשון ה'עטרת זהב': "”כיון שאין כוונתו לגייר, למה נסיר חרפתו ממנו ולהחתימו בחותם ברית קודש?”". ולדעת הרב יונה לנדסופר בשו"ת מעיל צדקה הדבר אסור גם מטעם גזרת חכמים שלא למכור לגוי בגד עם ציצית כדי שלא יתחזה על ידו ליהודי. וכן פסקו הרב צבי פסח פרנק, הרב משה פיינשטיין, ועוד.
לעומתם, לדעת השפתי כהן כל עוד הגוי לא מל לשם רפואה - מותר למול אותו. וכן פסקו הרב יוסף מולכו, הגר"א, הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, הרב עובדיה יוסף, ועוד.
מילת בני יהודים וגויות

לאחר שהחלה האמנציפציה, שבמסגרתה הותר ליהודים להתחתן עם גויים בנישואים אזרחיים, הועלתה בפני הרבנים בקהילות שבהן הדבר היה נפוץ, שאלה אודות מילת בניהם של יהודים שנשאו גויות, שלפי ההלכה בניהם נחשבים לגויים כמו אימותיהם. ראשון לדון בשאלה זו הוא הרב דוד טעבלי שיף, רבה של בריטניה, שסביב שנת 1765 נשאל על ידי הרב נתן מז מפרנקפורט האם ילד שנולד ליהודי וגויה, וגדל כיהודי, נחשב ליהודי אף שלא טבל. הרב שיף משיב שאין המילה לבדה מחשיבה אותו ליהודי. עמדה זו התקבלה פה אחד בקרב פוסקי ההלכה האורתודוקסיים מאז ועד היום.
מילת בני יהודים וגויות > מכתב הרבנים אדלר

בניסן תרי"ב, 1852, התפרסם בכתב העת הגרמני-תורני שומר ציון הנאמן, מאמר שכתב הרב גבריאל אדלר משווייץ, אחיינו של הרב דוד שיף, בשם אחיו הרב נתן מרקוס אדלר, שהיה רבה של בריטניה באותה העת. במאמר זה הוא כותב כי בעקבות תופעת הבהלה לזהב בקליפורניה ובאוסטרליה, החלו היהודים שבאו לשם לשאת נשים גויות, ומתחילה עמדתו של הרב נתן אדלר הייתה להתנגד למילת בניהם כל זמן שלא מגיירים אותם, אולם ”הם צוחו ככרוכיא אם אינם רשאים למול בניהם כשהם קטנים, לבסוף יטמעו בין הנכרים, וגם אביהם יצאו עמהם מן הדת, על כן דעתי להתיר מילה בלא בית דין שיודיעו קבלת המצוות לקטן שמצי לטבול בפניו”. אך יש ”להזהיר אבותם שאם יגיעו הנמולים לכלל דעת, שצריכים עוד לילך למקום בית דין ולטבול בפניהם”.
מילת בני יהודים וגויות > קונטרס 'וכתורה יעשה'

כ-45 שנים לאחר מכתבם של הרבנים אדלר, וזמן קצר לאחר שהותרו בחוק נישואים אזרחיים של יהודים וגויים בהונגריה, פרסם הרב שלום קוטנא קונטרס בשם "וכתורה יעשה", שבו הוא יוצא כנגד היתרם של הרבנים אדלר, וסובר שאין להתיר את מילת בני היהודים והגויות, הן משום שהדבר עלול לגרום לתקלות שיסברו שהם יהודים, והן משום שהדבר מעודד נישואי תערובת:
ובזה יצא שגגה גדולה במחילת כבוד הרבנים הגדולים האתנים הנאמנים, הגאון אב"ד עיר לונדון זצ"ל (הרב נתן אדלר), ואחיו הדומה לו (הרב גבריאל אדלר), שהחליטו בפסק אחד הנדפס בעלה שומר ציון הנאמן משנת תרי"ב סימן קכ"ה, על המאורעות כאלה במדינות קאליפארניען אשר שם הזהב... אבל לעקר גבולי ומשפטי קבלת הגירות למען הסתפח בנחלת ה' בנים זרים, אשר כפי הראות יהיו לצורי מכשול ולאבני נגף לבית ישראל, ואם הגדילו יכולין למחות במקהלות ה' אשר בקל יהיה להם יד ושם בקהל ועדה, וימחו ביראי ה' לעבוד את ה' באמת ואמונה, וכי זכות הוא להם?
פולמוס דער איזראליט

בשנת תרכ"ה, 1865, שלח הרב ד"ר יששכר בער אילווי, שהיה רב קהילת "שערי חסד" בניו אורלינס ומתלמידי החת"ם סופר, שאלה לרב מאיר להמן, עורך העיתון היהודי-גרמני דער איזראעליט, שיפרסם בעיתון שאלה לרבני גרמניה אודות יהודים שנשאו גויות וילדו להם בנים, ורצונם למול את בניהם כדי שיאפשרו לבנים להיקבר בבית הקברות היהודי, וזאת למרות שאינם מקיימים אורח חיים יהודי:
אך עתה זה ימים אל כבירים באו הנה יהודים רבים אשר ישבו מקדם בכפרים ובערי הפרזות לשבת בעירנו ולהמליט את עצמם מחרדת ומהומת מהלחמה, ורבים מהאנשים האלה דומים למי שאין לו אלוה - נשיהם הן נכריות, בניהם אינם נמולים, ואינם מבדילים בין קדש לחול, בין טמא לטהור, בין אסור למותר לנו, ומאלה פרצה הרעה בעירנו. ויראו בחורי בני ישראל את בנות העמים, ויקחו להם נשים מכל אשר בחרו. וילכו ממנו וימאסו בחלקם ונחלתם, כי רק באחת עודם הם דבקים, והוא באחוות הארץ, אחוות קבר הם מבקשים בתוכינו למתיהם. כי אינם רוצים להקבר עם אלה אשר חיו עמם כל ימי הבליהם. וכאשר כי הוא חוק בכל הקהלות בעירנו שלא לקבור ערל על אדמת קודש, החלו למול את בניהם, וכאשר ראיתי הרעה הזאת כי בני נכר נמולו לא לשם גרות, כי אין אחד מכל הבנים אשר נמולו אשר נטבל אחר כך, הלכתי אל אבותם ואמרתי להם: 'דעו כי אין לבניכם חלק ונחלה בישראל אם לא יטבלו, ואף כי נמולים הם, כערלים יחשבו. הן אמת הדבר האבות היו רוצים להיות להם הטבילה, אבל הנשים הנכריות לא הסכימו עם האבות, ולא הרשו לטבול את בניהם, כי יודעות הנה שהטבילה היא העיקר להמעשה המביא הבן היולד בתוך הברית, כי כן הדבר באמונתם, ולכן מסכימים יותר להיותם נמולים מלהיותם נטבלים. והנה אין אחד מכל הילדים האלה אשר נולדו מן הנכריות אשר נטבל. ועל כן כתבתי אגרת לכל שלשת המוהלים אשר בעירנו, וצויתים לבלימולו עוד את בני הנכריות, אף כי אביהם ישראל הוא
אחד השיבים לשאלה בעיתון דער איזראליט, הרב צבי הירש קלישר, מתאר את המקרה מנקודת מבט שונה: ”"אשר קרה בארלעאנס באנשים אשר חטאו לנפשותם להקשר עם נשים נכריות והולידו בנים. ואף על פי שחטאו - לב ישראל הכה שורש בלבם למול להם כל זכר, ואמותיהן הגם שלא מחו במילה - לא הרשו הטבילה, והרב דשם אסר להם המילה, כי יחם לבבו הטהור על הפושעים, על כן גזר אומר כי חטא ועון יחשב למוהל שימולם, ופסל את המוהל העובר על זה, ולאב ההוא יימצא עון".”
ארבעה רבנים גרמנים השיבו לשאלה: הרב ד"ר מאיר להמן (עורך העיתון), הרב ד"ר זאב פיילכנפלד והרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר אסרו למול אותם, ואילו הרב צבי הירש קלישר סבר שמותר ואף מצווה למול. בעקבות המאמרים בעיתון, שלח הרב קלישר לרב הילדסהיימר מכתב בשושן פורים תרס"ה (1865) בו הוא פורס את משנתו בעניין, ובעקבות זאת התפתחה ביניהם חלופת מכתבים.
פולמוס 'וילקט יוסף'

בשו"ת המהר"ם שיק מובאת תשובת הרב משה שיק בה הוא מתייחס למכתבם של הרבנים אדלר, ומביע את עמדתו הן ביחס לגיור בני יהודים וגויות והן ביחס למילת בניהם ללא גיור. בעקבות זאת התעורר פולמוס בכתב העת ההונגרי-תורני וילקט יוסף כרך י' (משנת תרס"ח, 1908) סביב שאלת מילת בני הגויות, כאשר חלק מהרבנים מצדדים בפסק המהר"ם שיק וחלקם מסתייגים ממנו. בין המגיבים שם היו: הרב יהודה גרינפלד, הרב חיים יששכר גרוס, הרב משה אריה במברגר, הרב סיני שיפר והרב משה דוד גרוס.
פולמוס הרב יעקב מאיר

בכ"ח בסיוון תרפ"ו, 10 ביוני 1926, הגיע הרב יעקב מאיר, הרב הראשי והראשון לציון בארץ ישראל, לעיר הנמל קונסטנצה שעל גדות הים השחור בדרום מזרח רומניה. בעת ביקורו שם נשאל על ידי בני קהילת הספרדים בעיר האם מותר למול את בני הנוצריות הנשואות ליהודים, והרב מאיר הורה להם שכן, והעיד שכך המנהג בארץ ישראל. רב הקהילה האשכנזית בעיר, הרב יוסף חיים שכטר, תמה על כך ודן עימו בעניין, ושלושה ימים לאחר מכן, בא' בתמוז, שלח מכתב לרב חיים מרדכי רולר על מנת שייתן גיבוי הלכתי לעמדתו שאין למול את בני הנוצריות החיות עם יהודים.
הרב רולר שלח את השאלה לרב יוסף חיים זוננפלד, על מנת שיחווה דעתו אודות פסקו של הרב מאיר, ואודת עדותו בדבר מנהג ארץ ישראל בעניין. הרב זוננפלד כתב לו בחריפות:
"ונבהלתי משמוע הבשורה מחכם פלוני, והוא באמת עם הארץ גמור, כמעט שאין צריך להשיב עליו לכל מי שיודע פרק בהלכה ברורה... וברור אצלי שהחכם הזה אירע לו מעשה כזה ולא נתן דעתו על בירור ההלכה, ולפי מיעוט דעתו חשב שיש בזה מצוה, ושוב לאחר שנכשל לא רצה להודות על האמת ותלה בוקי סרוקי ברבינו הבית יוסף ז"ל... ועל כל פנים ראוי לפרסם זה ברבים כי זה שקר מוחלט ואין כאן מנהג ואינו אלא חוכא וטלולא"
.במקביל שלח הרב רולר את השאלה גם לרב אברהם יצחק הכהן קוק, שהיה הרב הראשי האשכנזי בארץ ישראל באותה תקופה, ועמיתו של הרב יעקב מאיר. הרב קוק באר לרב רולר את פסיקתו של הרב יעקב מאיר:
ובודאי גם כבוד עמיתי הרב הגאון הנשיא רבי יעקב מאיר שליט"א גם כן, דבריו לא היו כי אם באופן זה כשיש מקום לומר שתהיה כאן גירות ממש על דעת בית דין בחינוך יהדותי וקבלת מצות כדין תורה, ולא באופן שישאר הילד בגיותו, ויהיה נימול רק כדי לחפות על חרפת האב, הקשור עם הנכרית. לא תהיה כזאת בישראל
הערות שוליים

↑  רש"י, תוספות וריטב"א שם (דיבור המתחיל: "לאפוקי"), ועוד.
1 2  אגרות משה יורה דעה חלק ב' סימן ז'.
↑  יורה דעה סימן רס"ג סעיף ה'.
↑  יורה דעה סימן רס"ג סעיף ג'.
↑  סעיף י"ד.
↑  שו"ת הר צבי יורה דעה סימן רט"ו.
↑  יורה דעה סימן רס"ג סעיף ח'.
↑  בספרו 'שולחן גבוה' יורה דעה סימן רס"ג ס"ק ט"ז-י"ז.
↑  בהגהותיו על שולחן ערוך יורה דעה סימן רס"ג סעיף קטן י"ג.
↑  שו"ת משפטי עוזיאל חלק ב' יורה דעה סימן מ"ה חלק שני סעיף ד.
↑  שו"ת יביע אומר חלק ב' יורה דעה סימן י"ט.
↑  כך עולה מעדותו של הרב שלום קוטנא, שבקונטרס "וכתורה יעשה" שיצא לאור בשנת תרנ"ז, 1897, מעיד: ”אציע ואערכה אפס קצת ממה שנאמר כבר בזה מפי סופרים וספרים וכתשובת הרב הגאון אשר נאמר עליו "זיו הכהונה" מו"ה דוד טעבלי הכהן שיף זצ"ל, שהיה רב ואב"ד בעיר לונדון זה יותר מק"ל שנים... והוא מראש משפחת "אדלר" ששמם בכהונה עבודת הקודש בעיר לנדון וכל מדינת בריטאניא. נמצא כתוב בספרו לשון זהב על מה ששאל לרעו כנפשו, הרב הדיין הגאון מו"ה נתן מ"ז מב"ד רבא דק"ק פ"פ דמיין. והשואל והמשיב, כנראה ממרוצת המכתבים, היו תלמידים מובהקים מבעל פני יהושע, אשר היה אור תורתו זורע בפרנקפורט דמיין”.
↑  'לשון זהב' חלק השו"ת סימן כ"א.
↑  'שומר ציון הנאמן' מחברת רביעית סימן קכ"ד.
↑  תיאור השאלה מתוך מכתבו של הרב צבי הירש קלישר, הובא בשו"ת רבי עזריאל הילדסהיימר חלק א' יורה דעה סימן רכ"ט.
↑  חלופת המכתבים מתועדת בשו"ת רבי עזריאל הילדסהיימר חלק א' יורה דעה סימן רכ"ט.
↑  חלק יורה דעה סימן רמ"ח.
↑  וילקט יוסף כרך י' סימן מ"ב.
↑  סימן ס"ז.
↑  סימן פ"ח.
↑  סימן ק"ד.
↑  סימן קצ"ט והמשך בסימן רי"ב.
↑  המכתב מובא בכתב העת אוהל מועד חלק א סימן קי"ב (שיצא בשנת תרפ"ו, 1926), ובספר 'באר חיים מרדכי' של הרב חיים מרדכי רולר, חלק א' חושן משפט סימן ע.
↑  שו"ת דעת כהן סימן קמ"ט.
מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  דיימלר AG
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  סטיישן-קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  מרצדס-בנץ MRA II
 אורך:  4,751 מ"מ
 רוחב:  1,820 מ"מ
 גובה:  1,494 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,865 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר המספק 204 כ"ס או מנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר המספק 200 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים
 קשר:  מרצדס-בנץ C-קלאס
מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין (באנגלית: Mercedes-Benz C-Class All-Terrain) היא מכונית משפחתית במרכב סטיישן-קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא נחשפה ב-17 באוגוסט 2021. והוצגה בתערוכת הרכב של מינכן ב-6 בספטמבר 2021. היא מהווה כגרסת השטח לגרסת הסטיישן של מרצדס-בנץ C-קלאס החדשה. מרכב המכנית הוגבה ב-40 מ"מ והוספת הנעה כפולה.
מפרט טכני

היא מוצעת עם מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר המספק 204 כ"ס או מנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר המספק 200 כ"ס. לכל המנועים יש מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט המסייעת בצריכת הדלק, ולכל המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים.
גלריה

מבט אחורי
הערות שוליים

↑  cartube, לשביל: 2022 מרצדס C קלאס אול-טריין נחשפת, באתר cartube
↑  2022 Mercedes-Benz C-Class All-Terrain Looks High On Life In Munich, Motor1.com (באנגלית)
↑  Mercedes-Benz C-Class All-Terrain Debuts As Off-Road-Ready Wagon, Motor1.com (באנגלית)
מכשיר קשר

חייל בחיל הים אשר מתקשר עם מטוס באמצעות מכשיר קשר
פועל בניין מתקשר עם פועלי בניין אחרים באתר העבודה באמצעות מכשיר קשר מסוג ווקי-טוקי
מכשיר קשר הוא מכשיר המשמש לקשר רדיו - העברת מסרים בין שני מקומות נפרדים או יותר. הוא מתבסס על שידור וקליטה של גלי רדיו, בטכנולוגיות מגוונות. סוגים רבים של מכשירי קשר קיימים כיום, החל ממכשירים המשמשים למשחק וכלה במכשירי קשר צבאיים בעלי יכולות מתקדמות הכוללות העברת מידע והצפנה. עיקר השימוש במכשירי הקשר הוא בתחומי הביטחון השוטף (צבא, משטרה, אבטחה, מכבי אש, ומד"א חילוץ והצלה) והתחבורה (מוניות, שיט וטיסה).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > המצאת המכשירים ותחילת התפתחותם

תחילת דרכו של מכשיר הקשר הגיעה בד בבד עם התפתחות הרדיו. בשנת 1894 החל גוליילמו מרקוני בניסיונות לבניית מכשיר טלגרפיה אלחוטית, על פי ניסוייו של המדען היהודי-גרמני היינריך הרץ. בשנת 1895 הצליח מרקוני לשדר למרחק שני קילומטרים, וב-12 בדצמבר 1901 הצליח לקלוט, בעזרת אנטנה מחוברת לעפיפון, אות ששודר למרחק 3,200 קילומטר. בשנת 1897 רשם מרקוני פטנט על המצאתו, והקים את "חברת מרקוני לטלגרף אלחוטי", שהפיצה את ההמצאה החדשה. בשנת 1907 כבר היו מכשירי קשר בכל אוניות הנוסעים הגדולות שחצו את האוקיינוס. פרשת טביעתה של הטיטניק, בשנת 1912, סייעה לפופולריות של המכשיר החדש, שכן בעקבות השימוש במכשיר הקשר של הספינה ניצלו חייהם של רבים - הספינה "קרפתיה", שקלטה את אותות המצוקה של הטיטניק, הגיעה ממרחק ואספה את הניצולים. בעקבות האסון הוחלט גם כי שידורי האלחוט יהיו פעילים במשך 24 שעות ביממה. במהלך כל אותה תקופה פעלו מכשירי הקשר כטלגרפים אלחוטיים, כלומר - לא העבירו קול אלא רק סימני מורס. כדי להפעילם נדרשו אלחוטנים - אנשים שתפקידם היה להפעיל את מערכות הקשר, לשדר ולהאזין להן.