stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ני דורקן
ביוגרפיה

דורקן נולדה וגדלה בסיאטל, אחת משמונה ילדיהם של לוריין ומרטין דורקן. אביה כיהן כחבר בית הנבחרים והסנאט של מדינת וושינגטון ואמה הייתה עיתונאית. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם ב-1985 ולאחר מכן שהתה שנתיים באלסקה שם עסקה בחינוך בתיכון של קהילת האסקימואים. בשובה למדה לתואר JD במשפטים באוניברסיטת וושינגטון אותו סיימה ב-1985.
היא עסקה כעורכת דין בתחום האזרחי בסיאטל ובוושינגטון די. סי.. בשנים 2009–2014, במהלך נשיאתו של ברק אובמה, כיהנה כפרקליטת מדינה של מחוז מערב וושינגטון. בנובמבר 2017 נבחרה לראשות העיר סיאטל.
במהלך המהומות שפרצו בעיר בעקבות רצח ג'ורג' פלויד, השתלטו המוחים על בניין של משטרת העיר והכריזו על הקמת "אזור אוטונומי" בשכונת קפיטול היל. דורקן הורתה למשטרה להגביל את השימוש בכוח ובאמצעים לפיזור הפגנות נגד המוחים, והתעמתה על כך עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ שקרא להשלטת חוק וסדר בעיר. האזור פונה מהמפגינים על ידי המשטרה לאחר שלושה שבועות. בעקבות החלטת מועצת העיר לקיצוץ בתקציבי המשטרה הודיעה מפקדת המשטרה המקומית על התפטרותה. בדצמבר 2020 הודיעה דורקן כי לא תתמודד לתקופת כהונה נוספת.
דורקן חיה עם בת זוגה דנה ולהן שני בנים.
בן זונה

בן זונה וגם זונה הם כינויי גנאי לאדם שעורר רוגז אצל אדם אחר, או לאדם שמעשיו פסולים, ונובעים מרוע לב, מנוכלות וכדומה. המילה "זונָה" (בנקבה) משמשת בהקשר זה גם לתיאורו של גבר. כינוי גנאי דומה, המופנה נגד אישה הוא בת זונה.
בתנ"ך מתואר יפתח הגלעדי כ"בן אישה זונה". בניגוד להקשר זה, שבו המילה זונה מופיעה כפשוטה, בכינויי הגנאי לא באה המילה "זונה" לתאר את עיסוקה של אמו של ה"בן זונה" או את עיסוקו של ה"זונה", אלא את אופיו. עם זאת, כינוי גנאי דומה מופיע גם בדברי שאול המלך אל בנו יהונתן, בה הוא מכנה את בנו בתואר "בֶּן נַעֲוַת הַמַּרְדּוּת".
בתחרויות ספורט נפוצה הקריאה הקצובה "השופט בן זונה", כאשר השופט מקבל החלטה שאינה לרוחם של האוהדים הצופים בתחרות. לעיתים סופגים גם השחקנים כינוי גנאי זה.
העובדה שגם "זונה" וגם "בן זונה" הם כינויי גנאי בעלי אותה משמעות הובילה את אורלי קסטל-בלום, למשחק מילים בספרה "דולי סיטי", שבו מספרת דולי, גיבורת הרומן: ”קראתי לתינוק בן, כדי שאם יקראו לו אי פעם בן זונה - הוא יוכל להכניס מכות כפל כפליים”.
לעיתים משמשת המילה "בן זונה" כקריאת תיגר. המתאגרף אלוף העולם הבלתי מעורער ג'ק דמפסי פקד בצעירותו לעיתים קרובות מסבאות כדי לקרוא תיגר על הנוכחים בהן באומרו: ”אני לא יודע לשיר, אני לא יודע לרקוד, אבל אני יכול לקרוע את הצורה לכל בן זונה פה”.
כינוי גנאי מקביל קיים גם בשפות אחרות. באנגלית כינוי הגנאי המקביל הוא son of a whore. גם לכינוי הגנאי son of a bitch משמעות דומה, אם כי הוא מתורגם לעברית גם כ"בן כלבה". בספטמבר 2016 השתמש נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, בביטוי "בן זונה" כלפי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה.. בספרדית הכינוי המקביל הוא hijo de puta, והוא קיים לצד כינוי דומה (וחריף יותר) hijo de mil putas, המתורגם ל"בן אלף זונות". כינוי זה התגלגל גם לעברית, ולעיתים מקוצר ל"בן אלף".
בפברואר 2018 הושעה השדרן נתן זהבי לשבוע משידורי "רדיו ללא הפסקה", לאחר שבשידור חי כינה את השדרנית לאה לב "זונה".
בהיפוך משמעות, הביטוי "בן זונה", או "משהו בן זונה" הוא סוג של ביטוי שבח, לתיאור דבר מיוחד במינו.
במשפט

בפסק דין של בית המשפט העליון נפסק שאדם שבמהלך מעצרו כינה את השוטרים "בני זונות" לא יורשע בהעלבת עובד ציבור, בנימוק:
חרף הבוטות של הדברים, אין לראות בדברים אלה שנאמרו בלהט הרגע משום התבטאויות שעלולות לפגוע בתפקוד המשטרה או כאלה שפוגעות בליבת כבודם של השוטרים, כפי שנדרש על-פי ההלכה הפסוקה
בפזמונאות העברית

ב-1990 עורר גרי אקשטיין סערה כאשר הוציא לרדיו את תקליט השדרים "טרזן", שנפסל לשידור בעיקר בגלל מילותיו הגסות והפרובוקטיביות, ובהן השורה "רמבו בן זונה".
בני בשן כתב מילים ולחן לשיר "העולם יפה יא בני זונות", והוא גם המבצע שלו.
דודי גבאי כתב מילים ולחן לשיר "בן זונה".
בשיר "פנים קרות" של הזמר איזי משנת 2009 מופיעות המילים "איזו מדינה איזה בן זונה" כתיאור למצב הרע במדינת ישראל.
המושג "בן זונה" מופיע בעוד פזמונים עבריים רבים.
הערות שוליים

↑  דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, מילון עולמי לעברית מדוברת, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1972, עמ' 81, העיול "זונה"
↑  ספר שופטים, פרק י"א, פסוק א'
↑  ספר שמואל א', פרק כ', פסוק ל'.
↑  ארנון בן דרור‏, וינסנט אניימה על הפועל תל אביב: "פעם ראשונה שקראו לי בן זונה", באתר וואלה, 5 באוגוסט 2011
↑  son of a whore באתר ויקימילון באנגלית
↑  נשיא הפיליפינים לאובמה: "אם תשאל על הרג סוחרי הסמים, אקלל אותך 'בן זונה'", באתר nana10‏, 5 בספטמבר 2016
↑  רוביק רוזנטל, כל מה שרצית לדעת על קללות ולא העזת לשאול, באתר הזירה הלשונית
↑  רן בוקר, נתן זהבי קרא לשדרנית לאה לב "זונה" בשידור - והושעה, באתר ynet, 5 בפברואר 2018
↑  משׁהו בן זונה, באתר "מילוג"
↑  מילות השיר "העולם יפה יא בני זונות", באתר שירונט
↑  מילות השיר "בן זונה", באתר שירונט
↑   איזי - פנים קרות, סרטון בערוץ "E-Zofficial", באתר יוטיוב (אורך: 04:27)
↑  חיפוש "בן זונה" באתר "שירונט"
ברווז הבליטה

| ברווז הבליטה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזי צדפות
סוג:: ברווז כרבולי
מין:: ברווז הבליטה
שם מדעי
 Sarkidiornis melanotos ‏פננט, 1769
תחום תפוצה


ברווז הבליטה או ברווז הכרבולת (שם מדעי: Sarkidiornis melanotos) הוא מין ברווז החי באזורים הטרופיים של אפריקה, מדגסקר ודרום-מזרח אסיה והוא בעל כרבולת ממעל למקורו.
המיון של ברווז הזה נתון במחלוקות. בהתחלה שויך לתת-משפחת Anatinae יחד עם הסוג ברווז, אך בהמשך הועבר לקבוצת Cairininae וכיום חושבים שהוא קשור לקבוצת ברווזי צדפות בה נמצאת גם הטדורנה.
מאפיינים

אורכו של הברווז 56-76 ס"מ, מוטת הכנפיים 116-145 ס"מ ומשקלו 1.03-2.9 ק"ג. הוא בעל גוף לבן עם כנפיים וזנב שחורים וראש מנומר באפור על לבן. קצה המקור השחור בעל כרבולת מעליו אצל הזכרים והנקבות, הקטנות יותר, חסרות אותו. צווארן גם פחות מנוקד מצוואר הזכרים. הברווזים הצעירים אפורים יותר ואפשר להתבלבל בינם לבין ברווזים כמו ברווז שורק פולווס (Dendrocygna bicolor). הם שתקנים יחסית ולא פולטים קריאות רועשות למעט במפגש בין שני זכרים יריבים. יש  חוקרים הטוענים ששני התת-מינים צריכים להפוך למינים עצמאיים.
הברווז חי באגמים ונהרות באזורים הטרופיים ברחבי העולם והוא חי בלהקות גדולות של עד 100 פרטים בעונה היבשה, אם כי ברטובה חי בבדידות יחסית. הם שוחים במים ומחפשים דגים קטנים, חסרי חוליות, זרעים וצמחי מים. הם גם עולים ללקט זרעים משדות ועלולים לגרום לנזקים כלכליים גדולים. הברווזים מצויים בירידה קלה במספרם אך היא לא משפיעה על האוכלוסייה העולמית. זהו מין מוגן בכל מדינות תפוצתו.
הקינון חל בדרך כלל בעונת הגשמים אם היא מספיק רטובה. הקן נבנה בין חורי עצים או בעשב גבוה והוא מורכב מעשבים, בוץ, קני סוף ונוצות. הזכרים אינם מטפלים בגידול הצאצאים או הקן כלל.
בעבר ברווז זה היה המין היחיד בסוג ברווז כרבולי אך תת-המין הדרום אמריקאי הפך למין עצמאי - ברווז בליטה אמריקני (Sarkidiornis sylvicola).
הערות שוליים

↑  ברווז הבליטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברווז שורק בדרום אפריקה
ג'ו קלארק

ג'ו קלארק (באנגלית: Charles Joseph "Joe" Clark; נולד בהיי ריבר באלברטה ב-5 ביוני 1939) היה ראש ממשלת קנדה מ-4 ביוני 1979 עד ל-3 במרץ 1980.
ביוגרפיה

בוגר אוניברסיטת אלברטה. בשנת 1972 נבחר לפרלמנט. בשנת 1976 נבחר לראש המפלגה השמרנית-פרוגרסיבית. בשנת 1979 בגיל 39 בלבד נבחר לראשות-הממשלה. היה ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות קנדה והראשון שנולד במערב המדינה.
קלארק עמד תשעה חודשים בלבד בראש ממשלת מיעוט שלא הצליחה לזכות באמון הפרלמנט לאורך זמן. בבחירות חדשות שנערכו בפברואר 1980 הפסידה המפלגה השמרנית-פרוגרסיבית בראשותו, ומנהיג הליברלים פייר טרודו חזר לשמש בתפקיד ראש-הממשלה. קלארק שימש בתפקיד ראש האופוזיציה עד שנת 1983.
ראש ממשלת קנדה (1979–1980)

ב-4 ביוני 1979, יום לפני יום ההולדת ה-40 שלו, הושבע קלארק כראש ממשלת קנדה והקים את הממשלה השמרנית הראשונה מאז התבוסה של ג'ון דיפנבייקר בבחירות 1963.
הממשלה שהקים הייתה ממשלת מיעוט ונסמכה על התמיכה של מפלגת "האשראי החברתי", שלה היו שישה מושבים בבית הנבחרים, או של המפלגה הדמוקרטית החדשה, שלה היו 26 מושבים. מנהיג האופוזיציה, טרודו, אמר שהוא יתן לשמרנים הפרוגרסיביים סיכוי למשול, אך הוא הזהיר את ראש הממשלה מפני פירוק פטרו-קנדה, תאגיד שהיה באותה עת בבעלות ממשלתית ואשר ספג ביקורת באלברטה, פרובינציית הבית של קלארק.
למפלגת "האשראי החברתי" היו פחות מ-12 מושבים, מספר המושבים הדרוש לקבלת מעמד רשמי של מפלגה בבית הנבחרים. עם זאת, תמיכה של ששת נציגי המפלגה הקטנה הייתה יכולה להספיק כדי לתת לממשלתו של קלארק רוב בבית הנבחרים. קלארק הצליח לפתות את חבר הפרלמנט ריצ'רד ג'נל מ"האשראי החברתי" לחבור אליו, אך לממשלתו עדיין חסרו חמישה מושבים על מנת להשיג רוב. עם זאת, קלארק החליט שהוא ימשול כאילו יש לו רוב וסירב לשתף פעולה עם רשימת האשראי החברתי.
כיוון שממשלתו הייתה ממשלת מיעוט, לא הצליח הממשל של קלארק להגיע להישגים או ליצור שינוי משמעותי. ממשלתו ניסתה לקדם חקיקה בנושא חופש המידע, שבמסגרתה הוגדרה הזכות של אזרחים לגישה למידע של רשויות ממשלתיות. הממשלה נפלה לפני שתהליך החקיקה הושלם, אך ממשלת טרודו שקמה לאחר מכן קידמה על בסיס ההצעה חוק דומה, שנכנס לתוקף ביולי 1982.
אף על פי שהבחירות נערכו במאי, מושב הפרלמנט לא נפתח עד אוקטובר, תקופה ארוכה באופן בלתי-רגיל שבה הפרלמנט לא היה פעיל. הממשלה ספגה ביקורת רבה, בין השאר על ניסיונה הכול לקיים את הבטחת הבחירות להעביר השגרירות הקנדית בישראל מתל אביב לירושלים. בשנת 2017 נחשפו מסמכים שמעידים על כך שחברי הממשלה פחדו שהמהלך יוביל למפולת כלכלית בעקבות תגובה צפויה של ערב הסעודית.
קלארק ייצג את קנדה ביוני 1979 בפסגת ה-G7 החמישית בטוקיו. על פי הדיווחים, בהשוואה לקודמו, היה לקלארק קשר טוב יותר עם נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, שהתקשר לקלארק לאחל לו בהצלחה בבחירות של 1980.
ראש ממשלת קנדה (1979–1980) > נפילת הממשלה

במהלך מערכת הבחירות של 1979 הבטיח קלארק להפחית מיסים כדי לעורר את הכלכלה. עם זאת, לאחר שנכנס לתפקידו, הוא הציע תקציב שמטרתו העיקרית לרסן את האינפלציה על ידי האטת הפעילות הכלכלית, וכן הציע מס של 4 סנט לליטר על בנזין על מנת להפחית את הגירעון התקציבי.
סירובו של קלארק לעבוד עם מפלגת האשראי החברתי, בשילוב עם מס הבנזין, פגע ביכולתו להעביר את התקציב, שהובא בפני בית הנבחרים בדצמבר 1979. ב-13 בדצמבר הציע בוב ריי, מבקר האוצר של המפלגה הדמוקרטית החדשה, להציג תיקונים להצעת חוק התקציב והצהיר שלא קיימת תמיכה בתקציב כפי שהוא. הליברלים תמכו בתיקון שהוצע. חמשת חברי הפרלמנט של מלפגת האשראי החברתי דרשו כי ההכנסות מהמס החדש על הדלק יוקצו לקוויבק ונמנעו בהצבעה כשקלארק סירב לבקשתם. כתוצאה מכך, הצעת התיקון התקבלה ברוב של 139–133.
ראש ממשלת קנדה (1979–1980) > בחירות 1980

לאחר נפילת הממשלה, חזר פייר טרודו להנהיג את המפלגה הליברלית. טרודו סחף את הליברלים חזרה לשלטון בבחירות בפברואר 1980 עם 147 מושבים, כנגד 103 לשמרנים הפרוגרסיביים. הקמפיין של הליברלים התמקד בהפרת הבטחות הבחירות מצד קלארק, ובאונטריוף שבה איבדו השמרנים 19 מושבים, הם תקפו את מס הגז שהנהיגה ממשלת קלארק. המפלה באונטריו הספיקה כדי להביא לחילופי השלטון. ממשלתו של קלארק כיהנה בסך הכל תשעה חודשים פחות ביום.
הערות שוליים

↑  Elizabeth Thompson, "Secret 1979 documents shed new light on why Joe Clark broke Jerusalem embassy promise", CBC, December 7 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317040605171  BIBSYS: 7022084  GND: 172953596  ISNI: 0000 0000 7899 0789  LCCN: n78064599  NSK: 000077255  SUDOC: 133458598  Trove: 1079421  VIAF: 67724915   WorldCat (עם VIAF): 67724915
ג'ונתן ליטל

| --- | --- |

ג'ונתן ליטל בשנת 2007
 לידה:  10 באוקטובר 1967 (בן 57) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, Lycée Fénelon, Paris 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית אמריקאית 
 יצירות בולטות:  נוטות החסד 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 פרסים והוקרה:  פרס גונקור (2006)  הפרס לרומן של האקדמיה הצרפתית (2006) 
 
ג'ונתן ליטל (Jonathan Littell; נולד ב-10 באוקטובר 1967 בניו יורק) הוא סופר אמריקני–צרפתי ממוצא יהודי המתגורר בברצלונה.
ידוע בזכות ספרו "נוטות החסד" (Les Bienveillantes), המתאר בגוף ראשון את קורותיו של איש אס אס בדיוני, שנמנה עם מבצעי מעשי הזוועה של הנאצים במהלך השואה. הספר זכה בפרסים ספרותיים חשובים, ועורר פולמוס במקומות בהם פורסם.
חייו

ליטל הוא בנו של כותב ספרי המתח (בצרפתית) רוברט ליטל (אנ'). הורי הוריו היו יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית, בסוף המאה ה-19. ליטל רואה במוצאו רק "רקע היסטורי". משפחתו של ליטל הגרה לצרפת כאשר היה בן 3. בגיל 13 שב לארצות הברית, אך בגיל 16 שב לצרפת להשלמת לימודי תעודת הבגרות (baccalauréat) שלו. סיים תואר ראשון ב-1989 ובאותה שנה פרסם ספר מדע בדיוני, המתרחש בקטקומבות בפריז בשם "Bad Voltage".‏ הספר יצא לאור באנגלית, ונכשל. בשנת 2006 פרסם ספר עיון העוסק במנגנוני המודיעין של הפדרציה הרוסית.
בין 1994 ל-2001 עבד ליטל בארגונים הומניטריים בינלאומיים כנגד הרעב. בינואר 2001 הוביל צוות של ארגון "הפעולה כנגד הרעב" בצ'צ'ניה, שם נפל צוותו קרבן למארב, במהלכו נפצע ליטל וחברו לצוות, קני גלוק מארגון רופאים ללא גבולות, נחטף.
בשנת 2006 יצא לאור בצרפת, בצרפתית, ספרו נוטות החסד. הספר זכה להצלחה גדולה ומיידית ואף גרם לכך שלליטל תוענק אזרחות צרפתית, בזכות תרומה "לתהילתה של צרפת", אף שליטל עצמו מתגורר רוב הזמן בברצלונה.
בראיון שהעניק עם יציאתו לאור של תרגום עברי לספרו "נוטות החסד", מתח ליטל ביקורת על מדינת ישראל, והשווה את יחסם של חיילי צה"ל לפלסטינים ליחסם של הגרמנים ליהודים בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
נוטות החסד

"נוטות החסד", ספר שאורכו (בגרסת המקור הצרפתית) כ-900 עמודים, מתאר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס אס בדיוני בשם מקס אואה, המשרת בחזית המזרח במלחמת העולם השנייה ומשתתף באופן פעיל בפעולות השמדה והרג שונות, בעיקר של יהודים. ליטל עצמו מעדיף להתייחס לפעולות ההרג בשם "מדיניות ההשמדה הנאציונל-סוציאליסטית" וזאת בשל כך "שהיא כוללת גם את השמדת ההומוסוקסואלים, הצוענים, הנכים ועוד שורה של מיעוטים". חייו הפרטיים של אואה מתוארים בפירוט רב. אואה, הומוסקסואל, המתאר בפירוט רב את יחסיו עם גברים, מעיד על עצמו כי קיים גילוי עריות עם אחותו. במהלך הספר מבצע אואה פשעים רבים, בנוסף להשתתפותו בפעולות ההרג במסגרת האס אס. בין היתר רוצח אואה את אמו ואת אביו החורג, את אחד ממאהביו, ואת ידידו הטוב ביותר.
עם צאתו לאור (2006), זכה הספר להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה בצרפת, אך עורר גם פולמוס חריף, שהתעצם כאשר יצא לאור גם בגרמנית. בששת השבועות הראשונים לאחר הוצאתו לאור, נמכר הספר בצרפת ב-280,000 עותקים, ובאותה שנה זכה בפרס גונקור וב"פרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית". לצד השבחים הרבים להם זכה, ספג הספר ביקורות חריפות.
הספר תורגם לשפות שונות, בהן אנגלית (הוצאת הרפר וקולינס, 2008). תרגום לעברית יצא בהוצאת כנרת, זמורה ביתן, דביר, בשנת 2008, מלווה בחוברת בת 91 עמודים בשם "הפולמוס" בה מסביר ליטל את כתיבתו, ומנסה להגן על הספר מפני מבקריו.
הערות שוליים

1 2 3  אסף אוני, התליין מעניין אותי יותר מהקורבן, באתר הארץ, 29 במאי 2008
↑  בריאיון ל"לה מונד" הביע ליטל צער על כך שהרומן ראה אור (J'ai regretté que Bad Voltage soit publié) וטען כי כתב אותו משום שהיה מחויב לחוזה. ר' כאן
↑  Novelist Helps a Chechen Hit the Books in America - New York Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296866705171  PLWABN: 9810685685605606  BIBSYS: 6090164  BNE: XX4437554  BnF: cb15091017p (data)  CiNii: DA16977694  GND: 132309327  ICCU: LO1V321868  ISNI: 0000 0001 1691 4454  LCCN: no2006109094  LNB: 000215843  NDL: 01231479  NKC: xx0084735  NLK: KAC200911944  NTA: 297232983  SUDOC: 109224329  VIAF: 99228363   WorldCat (עם VIAF): 99228363
ג'וליה דייוויס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1966 (בת 58) למבת', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  York St John University 
 בן או בת זוג:  Julian Barratt 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליה שארלוט ל דייוויס (באנגלית: Julia Charlotte L Davis; נולדה ב-25 באוגוסט 1966) היא קומיקאית, שחקנית, מחברת, במאית ומפיקה אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהכתיבה וההופעה בסדרה הקומית "נומי נומי" (2004–2005) ומהסיטקום "הנדרבי" (2012) עליו זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לכתיבה הקומית הטובה ביותר ומהסיטקום "Camping" (מ-2016). עוד הופיעה דייוויס בדמות דון סטקליף בסדרה "גאווין וסטייסי" (2007–2009). בקולנוע שיחקה בסרטים "הקפיצה לחיים" (2002), "קונפטי" (2006) ובסרט "Four Lions" (מ-2010).
ביוגרפיה

דייוויס נולדה בלמבת' וגדלה בגילדפורד. כשהייתה בת 14 עברה עם משפחתה לגור בעיר באת' שבסאמרסט. היא למדה לתואר באנגלית ובדרמה בקולג' ריפון ויורק סט ג'ון, ואחר כך חזרה לבאת' והופיעה בצמד עם ג'יין רות' בלהקת תיאטרון מקומית. השתיים הקימו להקת אימפרוביזציה יחד עם רוב בריידון ורות ג'ונס.
הפריצה של דייוויס בטלוויזיה הייתה כשהופיעה בקביעות בסדרה "Big Train". ב-1998 שלחה טייפ עם דמויות משלה לסטיב קוגן, והוא הזמין אותה לכתוב עבורו ולהופיע יחד איתו בסיבוב הופעות. דייוויס כיכבה בתוכניות קומיות רבות בטלוויזיה הבריטית בהן "אני אלן פרטרידג'", "Big Train",‏ "Coming Soon",‏ "Brass Eye",‏ "Jam",‏ "Human Remains", "גאווין וסטייסי", "I Am Not an Animal",‏ "Dr. Terrible's House of Horrible" ובסיטקום "Nathan Barley".
ב-2004 כתבה וכיכבה בקומדיה האפלה לזכתה לשבחים "נומי נומי". ב-2005 שודרה העונה השנייה של הסדרה. בנוסף שיחקה בתפקידים רציניים ב-"For the Love of God" של ה-BBC, בסדרה "היומנים של אלן קלארק", בסרט הטלוויזיה "Fear of Fanny" גילמה את השפית פאני קרדוק (אנ'), ובסרט הטלוויזיה "הטיית לב" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
ב-2009 הופיעה דייוויס בדמות דבי בידוודן, העוזרת האישית של סטיב קוגן, בסרט הטלוויזיה "Steve Coogan – The Inside Story".
בפרק האחרון של הסדרה "המשרד" נשמע קולה בטלפון בדמות אישה מסוכנות היכרויות המשוחחת עם דייוויד ברנט. ב-2008 השתתפה בתוכנית "Little Britain Abroad" בדמות כלה רוסיה בהזמנה בשם איוונקה. ב-2010 הייתה שותפה לכתיבה וכיכבה בסרט "ליזי ושרה" יחד עם ג'סיקה היינס. פרק הפיילוט שודר בבריטניה ב-20 במרץ 2010 בערוץ BBC Two בהפקת "Baby Cow Productions". לא הוזמנו שאר הפרקים לסדרה שהייתה אפלה יותר מעבודותיה הקודמות של דייוויס.
בדצמבר 2011 שיחקה דייוויס בפרק השני "מיליון נקודות זכות" של סדרת הדרמה "מראה שחורה" בדמות שופטת בתוכנית הכישרונות "Hot Shot". בדצמבר 2011 הופיעה בתפקיד אן יימאן בפרק ספיישל חג המולד של הקומדיה "How Not to Live Your Life". היא השתתפה בפרק הפיילט של הסדרה "Bad Sugar" ששודרה בערוץ 4 ב-26 באוגוסט 2012. ב-2012 כתבה דייוויס את הסדרה "הנדרבי" ששודרה בערוץ Sky Atlantic. ב-2014 כיכבה בסרט קצר בשם "The Bird".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בן זוגה של דייוויס הוא הקומיקאי ג'וליאן באראט. לבני הזוג נולדו תאומים, וולטר וארתור.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | קצין המבחן | The Parole Officer |  |  |
| 2002 | הקפיצה לחיים | Wilbur Wants to Kill Himself | מוירה |  |
| 2003 | אהבה זה כל הסיפור | Love Actually | ננסי |  |
| 2004 |  | AD/BC: A Rock Opera | רות' |  |
| 2004 |  | Sex Lives of the Potato Men | שלי |  |
| 2006 | קונפטי | Confetti | יועצת |  |
| 2007 | הטיית לב | Persuasion | אליזבת' אליוט | סרט טלוויזיה |
| 2010 |  | Come On Eileen | דיי |  |
| 2010 | צומת בחיים | Cemetery Junction | גברת טיילור |  |
| 2010 |  | Four Lions | אליס |  |
| 2018 | חוטים נסתרים | Phantom Thread | ליידי בלטימור |  |
| 2019 | זירה משפחתית | Fighting with My Family | דפני, אמה של קורטני |  |
| 2021 | לשיר 2 | Sing 2 | לינדה לה בון | דיבוב |
| 2023 |  | The Toxic Avenger | קיסי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | Jam | תפקידים שונים |  |
| 2004–2005 | נומי נומי | Nighty Night | ג'יל טיירל | יוצרת, כותבת פרס הקומדיה הבריטית לקומדיה חדשה הטובה ביותר מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה לסיטקום הטוב ביותר פרס הקומדיה הבריטית לשחקנית הטובה ביותר |
| 2006 |  | Fear of Fanny | פאני קרדוק | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | Little Britain Abroad | איוואנקה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007–2009 | גאווין סטייסי | Gavin & Stacey | דון סטקליף |  |
| 2011 | מראה שחורה | Black Mirror | השופטת צ'אריטי | בפרק "15 מיליון נקודות" |
| 2012 | האנדרבי | Hunderby | דורותי | יוצרת, כותבת פרס באפט"א לכתיבה הטובה ביותר פרס הקומדיה הבריטית לקומדיה החדשה הטובה ביותר פרס הקומדיה הבריטית לסיטקום הטוב ביותר מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה לסיטקום הטוב ביותר |
| 2014 | בתוך מספר 9 | Inside No. 9 | פליסיטי | בפרק "שחקן מחליף" |
| 2014 |  | Psychobitches | סילביה פלאת' |  |
| 2016 | קמפינג | Camping | פיי | יוצרת, כותבת, במאית |
| 2018 | סאלי לנצח | Sally4Ever | אמה | יוצרת, כותבת, במאית |
| 2021 | שערורייה בריטית למדי (אנ') | A Very British Scandal | מורין קונסטנס גינס (אנ') | מיני-סדרה |
| 2022 | פורעי חוק (אנ') | The Outlaws | ריטה | 2 פרקים |
| 2024 | המשטר (אנ') | The Regime | מרינה | פרק: "All Ye Faithful" |
הערות שוליים

↑  "Results for Julia C Davis, 1966 quarter 3". Find my past co.uk.
↑  Gilbert, Gerard (25 באוגוסט 2012). "Julia Davis: 'I don't want to offend anyone'". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Boyle, Laura (18 ביולי 2011). "Almost Persuaded: ITV's Persuasion". Jane Austen Centre. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Steve Coogan - The Inside Story - BBC2 Factual - British Comedy Guide". Comedy.co.uk. נבדק ב-25 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Chris Harvey, ‏Julia Davis on Hunderby, Sky Atlantic: "t;My horror of cruelty is why I write about it."t;, The Telegraph, 27 August 2012
1 2  Morgan, Eleanor (10 באפריל 2010). "Dark star: Julia Davis". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Black Mirror Episode 2 - 15 Million Merits". Channel 4. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Its a Don-derful Life". BBC. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Tim Walker. Edited by Keeley Walker, ‏Julia Davis: TV executives crush comedy, The Telegraph, 5 November 2010
↑  Dickens, Andrew. "Interview: Julia Davis". Stylist. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1071936123  ISNI: 0000 0000 6965 7765  LCCN: no2009124813  MusicBrainz: ed1bf01f-e5b6-4ea5-b2ac-b10f5a94c321  NKC: xx0150525  NTA: 308282981  VIAF: 96843436   WorldCat (עם VIAF): 96843436
ג'יפני

ג'יפני בדרום הפיליפינים
גִ'יפְּנִי הוא אמצעי התחבורה הציבורית הנפוץ ביותר בפיליפינים, והוא ממלא תפקיד של מונית שירות. הג'יפני ידוע בצפיפות הנוסעים ובעיטורים ססגוניים על חוץ הרכב, והוא הפך לסמל של תרבות הפיליפינים ואמנות הפיליפינים. בשנת 1964, הוצג ג'יפני מתוצרת חברת סאראו (Sarao) הפיליפינית ביריד העולמי בניו יורק בביתן הפיליפיני כסמל לאומי.
הג'יפנים הראשונים היו כלי רכב מסוג "ג'יפ" של צבא ארצות הברית שנותרו בפיליפינים לאחר מלחמת העולם השנייה. המלה "ג'יפני" היא הלחם בסיסים של "ג'יפ" ושל "ג'יטני" (Jitney, כינוי אמריקאי למונית שרות). רוב הג'יפנים משמשים כמוניות שירות, אך ישנם ג'יפנים בשימוש פרטי המסומנים בשלטים "לשימוש משפחתי" או "פרטי" על הדלתות האחוריות של הרכב, כדי למנוע אי-הבנות. שימוש מוסדי בג'יפנים נדיר ביחס.
היסטוריה

כשהחל צבא ארצות הברית להתפנות מן הפיליפינים לאחר מלחמת העולם השנייה, הושארו מאות ג'יפים עודפים מאחור -- חלקם נמכרו וחלקם ננטשו. לאחר שהתחבורה הציבורית בפיליפינים נהרסה כמעט כליל במהלך המלחמה, הג'יפנים התגלו כאמצעי יצירתי ונוח לספק שירות זה.
עם הזמן, נערכו בג'יפים שינויים, כגון הוספת גג מתכת להצללה. כמו כן, עוטרו הג'יפים בלוחות כרום בצידיהם, ובעיטורים ססגוניים. המושב האחורי הוחלף בשני ספסלים ארוכים מקבילים לכיוון הנסיעה, כשהנוסעים פונים זה אל זה, כדי להגדיל את תפוסת הרכב. עם השנים, הופיעו ג'יפנים ארוכים יותר ויותר, להגדלה נוספת של הקיבולת, ומתוך הכרה בשימוש הנרחב בג'יפנים, החלה ממשלת הפיליפינים להסדיר את פעולתם. נהגי ג'יפני נדרשים לרישיונות מיוחדים, לנסוע בנתיבים מוגדרים בלבד, ולגבות מחירים קבועים. עם זאת, התשלום במזומן בלבד, וקבלות אינן מחולקות .
הג'יפנים המקוריים היו כלי רכב צבאיים תוצרת וויליס ופורד. ג'יפנים מודרניים מיוצרים ביפן.
בן זימר

| --- | --- |

בן זימר ב-2017
 לידה:  1971 (בן 53 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת שיקגו 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת ראטגרס, אוניברסיטת פנסילבניה 
 benzimmer.com
 
בנג'מין זימר (באנגלית: Benjamin Zimmer; נולד בשנת 1971) הוא בלשן אמריקאי, לקסיקוגרף ופרשן לענייני שפות. הוא בעל טור על שפות ב"וול סטריט ג'ורנל" ועורך תורם ב"אטלנטיק". הוא היה בעבר בעל טור על אודות שפות ב"הבוסטון גלוב" ובמגזין "הניו יורק טיימס", ועורך המילונים האמריקאיים בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. זימר היה בעבר גם עורך בכיר של Vocabulary.com ו-VisualThesaurus.com.