stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האזור הירוק
אחרי הפלישה

האזור נכבש על ידי כוחות אמריקאיים באפריל 2003, לאחר לחימה שהייתה מן הקשות באזור בגדאד.
בתקופה שקדמה לפלישה נמלטו סדאם ורבים מבכירי ממשלו מן האזור, בשל חששם מפגיעת הכוחות האמריקאיים או ממעשי נקם של המונים זועמים. אחדים מתושבי האזור שלא נמלטו ממנו, לא גורשו ועודם מתגוררים בבתיהם, באזור המכונה "גוש דירות 215".
בעוד שמרבית משרדי הממשלה הוחרבו על ידי תקיפות אוויריות, המבנים ששרדו שימשו את כוחות הכיבוש האמריקאיים והצוותים הנלווים אליהם. כך, הארמון הרפובליקאי יועד עוד קודם לפלישה לשמש את הנציבות האמריקאית, ובהתאם לא הופצץ במהלך המבצע. לאחר הפלישה שימש כמפקדה המרכזית של כוחות הכיבוש בראשות ג'יי גרנר, וכיום משמש את בסיס המבצעים העיקרי הנציגות הדיפלומטית האמריקאית במדינה כולל שגרירות ארצות הברית בבגדאד. רבות מהווילות נתפשו בידי פקידים אמריקאיים, קבלנים פרטיים ושכירי חרב. מחלקת צ'רלי 3/124 התמקמה בפרדסים שמאחורי הארמון הרפובליקאי ואבטחה אותו ואת האזור הסובב אותו בין אפריל 2003 ופברואר 2004. במשך הזמן, כ-5,000 בכירים מכוחות הכיבוש התיישבו באזור.
הבניינים הנטושים קרצו לא רק לכוחות האמריקאיים, אלא גם לעיראקים חסרי בית. אחדים מהם איבדו את ביתם במלחמה, אך רובם היו עניים עירוניים שחיו בשכונות עוני או ברחוב וראו בכיבוש הזדמנות לשפר את רמת חייהם בצורה דרמטית. הללו חשו שמשום שלא השתייכו למפלגת הבעת' המובסת, הייתה להם זכות שווה לרכוש לפחות כמו לכוחות האמריקאיים. כיום מתגוררים ב"אזור הירוק" כ-5,000 עיראקים שהגיעו אליו באופן זה.
ה"אזור הירוק" היה מאובטח בידי כוח צבאי אמריקאי קטן שאייש את המוצבים ועמדות הביקורת בכניסות אליו. גדוד חיילים משמעותי ישב בקסרקטין "פרוספריטי" תחת פיקוד "דיוויזיית הכוח הרב-לאומי – בגדאד". בנוסף, גדוד חיילים גאורגים אייש אחדות מהעמדות לאורך גבולות הגזרה.
ה"אזור הירוק" מוקף כולו מכל עבריו בקירות הדף, גדרות תיל ומכשולים מבטון. הכניסה אל ה"אזור הירוק" אפשרית רק דרך מספר נקודות בידוק ביטחוני הנמצאות במלואן בשליטת כוחות הקואליציה הרב-לאומית. כך הפך ה"אזור הירוק" לרובע הבטוח והמאובטח ביותר בבגדאד, וזכה בכינוי "הבועה". צידו הדרומי והמזרחי של ה"אזור הירוק" תחום על ידי נהר החידקל, שנקודת המעבר היחידה עליו היא גשר ה-14 בתמוז. הקשיים הרבים לחדור לתוך ה"אזור הירוק" עודדו גורמי טרור לירות לעיתים קרובות קטיושות ומרגמות לתוכו, אך הדבר נגמר לעיתים נדירות בנפגעים וגורם לנזק מועט בלבד. למרות זאת, באוקטובר 2004 התפוצצו באזור הירוק שתי מכוניות נפץ אשר הרסו את הבזאר ואת "קפה האזור הירוק". ב-12 באפריל 2007 התפוצץ מטען נפץ בקפיטריה של הפרלמנט העיראקי והרג חבר פרלמנט סוני אחד ופצע 22 אחרים ובהם סגן-נשיא הפרלמנט. בין 20 במרץ ועד 5 במאי 2008 הופגז האזור במטחי מרגמות וקטיושות שגרמו למספר רב של אבדות בגוף ובנפש, בקרב גורמים אזרחיים וצבאיים כאחד. חלק ניכר מהמרגמות והקטיושות שוגר מ"צאדר סיטי", מעוזה של מיליציית "צבא המהדי" השיעית. ב-6 באפריל 2008 נהרגו 2 חיילים אמריקאים ו-17 אחרים נפצעו מפגיעת מרגמה ישירה.
מאז העברת הריבונות לממשלה העיראקית, נמסרו לידיה רבים מהמתקנים בתוך ה"אזור הירוק". באזור עדיין שוכנות הנציבות האמריקאית והשגרירויות של מספר מדינות מערביות ובהן אוסטרליה והממלכה המאוחדת. ארצות הברית אף בנתה שגרירות חדשה בחלקו הדרומי על גדות נהר החידקל. ב-1 בינואר 2009 נמסרה האחריות הרשמית לאזור לידי הממשלה העיראקית.
אתרים מרכזיים

הארמון הרפובליקאי
אנדרטת "ידי הניצחון"
המוזיאון העיראקי הלאומי לעתיקות
שגרירות ארצות הברית בבגדאד
השגרירויות הבריטית, והאוסטרלית
אנדרטת החייל האלמוני העיראקית
מלון א-רשיד
שער המרצחים
בית החולים אבן סינא
הערות שוליים

↑  לפחות שלושה חברי פרלמנט  נהרגו בפיגוע במרכז בגדאד, באתר הארץ, 13 באפריל 2007
דראפט ההרחבה של שנת 1970 ב-NBA

דראפט ההרחבה של שנת 1970 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה החמישי בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-11 במאי 1970 בעקבות הצטרפותן הצפויה של 3 קבוצות לליגה: קליבלנד קאבלירס, פורטלנד טרייל בלייזרס ובאפלו ברייבס.
תהליך הבחירה

בדראפט הרחבה לכל קבוצה יש אפשרות "להגן" על חלק משחקני הסגל שלה, בחירת השחקנים מתבצעת מתוך רשימת השחקנים הלא-מוגנים. לפני תחילת הדראפט יכלה כל קבוצה להגן על 7 שחקנים. במהלך הדראפט נערכו 3 סבבים של בחירה, כאשר בכל סבב בחרה כל קבוצה שחקן אחד. לאחר סיום כל סבב יכלה כל אחת מהקבוצות הוותיקות להוסיף שחקן נוסף לרשימת השחקנים המוגנים שלה. בסיבוב הראשון באפלו קיבלה את זכות הבחירה הראשונה, הפורטלנד את הבחירה השנייה וקליבלנד את השלישית. בסבבים הבאים באפלו וקליבלנד החליפו ביניהם מקומות ופורטלנד שמרה על זכות הבחירה השנייה. הדראפט נמשך עד שכל קבוצה בחרה 11 שחקנים, כך שכל אחת מהקבוצות הוותיקות איבדו במהלכו 2 או 3 שחקנים.
באפלו בחרה בדראפט את ביילי האוול, שברזומה שלו נרשמו 6 הופעות במשחק האולסטאר, אך הוא הועבר מיידית בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לבוב קאופמן ובחירת סיבוב שני עתידית בדראפט. 9 שחקנים מתוך ה-11 שנבחרו בדראפט הצטרפו לקבוצה בעונת הבכורה שלה, אך רק 3 שיחקו בה יותר מעונה אחת.
קליבלנד בחרה בדראפט את דון אול, שהופיע 5 פעמים באולסטאר ואת לן צ'אפל, שהופיע באולסטאר פעם אחת. אול, הודיע על פרישה ממשחק לפני פתיחת העונה וצ'אפל שיחק מספר משחקים בלבד, בטרם נופה מסגל הקבוצה. 8 שחקנים שנבחרו בדראפט שיחקו בעונת הבחורה של הקבוצה, רק מחציתם שיחקו בקבוצה יותר מעונה אחת. בוץ' בירד, שנבחר בדראפט, הצטרף לקבוצה רק בעונת 1971/72 לאחר שהשלים שירות צבאי של שנה.
פורטלנד בחרה בדראפט את פרד הטזל, לשעבר בחירה ראשונה בדראפט ואת לארי זיגפריד, לשעבר בחירה שלישית. זיגפריד נשלח מיידית בטרייד לסן דייגו רוקטס תמורת ג'ים בארנט, ונופה מסגל הקבוצה בלא ששיחק אפילו משחק אחד. 6 שחקנים שנבחרו בדראפט שיחקו בעונת הבחורה של הקבוצה, רק מחציתם שיחקו בקבוצה יותר מעונה אחת.
שחקנים שנבחרו בדראפט

| שחקן | עמדה | קבוצה בוחרת | קבוצה קודמת | שנים בליגה | עונות במועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אם ברייאנט | רכז | באפלו ברייברס | בוסטון סלטיקס | 6 | 1970–1972 |
| פרדי קרופורד | רכז/פורוורד | באפלו ברייברס | מילווקי באקס | 4 | 1970 |
| דיק גארט | רכז | באפלו ברייברס | לוס אנג'לס לייקרס | 1 | 1970–1973 |
| הרם גילאם | פורוורד | באפלו ברייברס | סינסינטי רויאלס | 1 | 1970–1971 |
| ביל הוסקט | פורוורד/סנטר | באפלו ברייברס | ניו יורק ניקס | 2 | 1970–1972 |
| ביילי האוול | פורוורד | באפלו ברייברס | בוסטון סלטיקס | 11 | לא שיחק בקבוצה |
| פול לונג | רכז | באפלו ברייברס | דטרויט פיסטונס | 2 | 1970–1971 |
| מייק לין | פורוורד | באפלו ברייברס | לוס אנג'לס לייקרס | 1 | 1970 |
| דון מיי | פורוורד | באפלו ברייברס | ניו יורק ניקס | 2 | 1970–1971 |
| ג'ורג' וילסון | סנטר | באפלו ברייברס | פילדלפיה 76' | 6 | 1970–1971 |
| ריי סקוט | פורוורד/סנטר | באפלו ברייברס | בולטימור בולטס | 9 | לא שיחק בקבוצה |
| בוץ' בירד | רכז | קליבלנד קאבלירס | אטלנטה הוקס | 1 | 1971–1972, 1975 |
| לן צ'אפל | פורוורד/סנטר | קליבלנד קאבלירס | מילווקי באקס | 8 | 1970 |
| ג'וני איגן | רכז | קליבלנד קאבלירס | לוס אנג'לס לייקרס | 9 | 1970 |
| בוב לואיס | רכז | קליבלנד קאבלירס | סן פרנסיסקו ווריורס | 3 | 1970–1971 |
| מק'קוי מקלמור | פורוורד/סנטר | קליבלנד קאבלירס | דטרויט פיסטונס | 6 | 1970–1971 |
| דון אול | רכז | קליבלנד קאבלירס | אטלנטה הוקס | 10 | 0 |
| לוי פטרסן | רכז | קליבלנד קאבלירס | שיקגו בולס | 2 | לא שיחק בקבוצה |
| לותר רקלי | סנטר | קליבלנד קאבלירס | סינסינטי רויאלס | 1 | 1970–1971 |
| בינגו סמית' | רכז/פורוורד | קליבלנד קאבלירס | סן דייגו רוקטס | 1 | 1970–1979 |
| ג'ון וורן | רכז/פורוורד | קליבלנד קאבלירס | ניו יורק ניקס | 2 | 1970–1971 |
| וולט וסלי | סנטר | קליבלנד קאבלירס | שיקגו בולס | 4 | 1970–1972 |
| ריק אדלמן | רכז | פורטלנד טרייל בלייזרס | סן דייגו רוקטס | 2 | 1970–1973 |
| ג'רי צ'יימברס | פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | 2 | לא שיחק בקבוצה |
| לירוי אליס | פורוורד/סנטר | פורטלנד טרייל בלייזרס | בולטימור בולטס | 8 | 1970–1971 |
| פרד הטזל | פורוורד/סנטר | פורטלנד טרייל בלייזרס | פילדלפיה 76' | 5 | לא שיחק בקבוצה |
| ג'ו קנדי | פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | סיאטל סופרסוניקס | 2 | לא שיחק בקבוצה |
| אד מאנינג | פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | שיקגו בולס | 3 | 1970–1971 |
| סטן מק'קנזי | פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | 3 | 1970–1972 |
| דורי מורי | פורוורד/סנטר | פורטלנד טרייל בלייזרס | סיאטל סופרסוניקס | 4 | 1970 |
| פט ריילי | רכז/פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | סן דייגו רוקטס | 3 | לא שיחק בקבוצה |
| דייל שלוטר | סנטר | פורטלנד טרייל בלייזרס | סן פרנסיסקו ווריורס | 2 | 1970–1972, 1977–1978 |
| לארי זיגפריד | פורוורד | פורטלנד טרייל בלייזרס | בוסטון סלטיקס | 7 | לא שיחק בקבוצה |
↑  ותק בליגה לפני ביצוע הדראפט
↑  עונות בהם שיחק השחקן עם הקבוצה בה נבחר בדראפט ההרחבה
↑  הודיע על פרישה ממשחק לפני תחילת העונה
הערות שוליים

↑  Clippers All-time transactions, NBA.com
↑  רשימת השחקנים לא מסודרת על פי סדר בחירת השחקנים בדאפט
הג'אם

| --- | --- |

קונצרט של הג'אם בניוקאסל (1982)
 מקום הקמה:  ווקינג 
 מוקד פעילות:  אנגליה, בריטניה
 תקופת הפעילות:  1972–1982 (כ־10 שנים)
 סוגה:  פאנק רוק פאנק פופ גל חדש מוד
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 www.thejam.org
 חברים
 פול וולר - סולן, גיטריסט ברוס פוקסטון - באסיסט ריק באקלר - מתופף
 
הג'אם (באנגלית: The Jam) הייתה להקת רוק בריטית פופולרית בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. למרות הצלחתה במולדתה לא זכתה הלהקה להכרה רבה מחוץ לגבולות האיים הבריטיים. הלהקה נחשבה לאחת המובילות בתרבות תחיית המוד (אנ'), והיא נהגה לשלב בשיריה פופ מלודי עם חספוס של פאנק. להקות בריטיות רבות מתחום האינדי ציינו את הג'אם כאחת הלהקות שהשפיעו על סגנונן המוזיקלי, בהן הסמית'ס, הסטון רוזס, אואזיס, בלר וארקטיק מאנקיז.
השפעה

מימיה הראשונים השפיעה הלהקה על להקות רוק בבריטניה. הן להקות פאנק והן להקות מוד. ההשפעות המהותיות הראשונות של הלהקה היו על להקות האינדי של אמצע שנות ה-80, דוגמת הסמית'ס. כתיבתו של פול וולר בימי הג'אם, שעסקה פעמים רבות בתחומים חברתיים ובמעמד הפועלים הבריטי, השפיעו רבות על מוריסי, סולן הסמית'ס, ועל מוזיקאים רבים אחרים.
השפעת הג'אם והמוד הייתה בדרכים שונות, ישירה ועקיפה, על גל להקות הבריטפופ (דוגמת, הסטון רוזס, אואזיס ובלר) שבלטו בשנות ה-90, מוזיקה שלעיתים משמשת כמעין הומאז' למוזיקה הבריטית לדורותיה, בדומה למה שהג'אם עשו לפניהם, וכן ללהקות אינדי משנות האלפיים, בהן הליברטינז, פרנץ פרדיננד וארקטיק מאנקיז.
להקת "From The Jam" בהופעה בברצלונה (2007)
האויב שבפנים: ברוכים הבאים לראקון סיטי

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  Resident Evil 
 בימוי:  יוהאנס רוברטס 
 הופק בידי:  רוברט קולצר 
 תסריט:  יוהאנס רוברטס 
 שחקנים ראשיים:  קאיה סקודלריו (Claire Redfield) ניל מקדונו (William Birkin) דונאל לוג (Brian Irons) Lily Gao (עדה וונג) Josh Cruddas (Ben Bertolucci) אוון ג'וגיה (ליאון סקוט קנדי) רובי אמל (כריס רדפילד) טום הופר (Albert Wesker) האנה ג'ון-קאמן (ג'יל ולנטיין) Marina Mazepa (Lisa Trevor) 
 מוזיקה:  מרק קורוון 
 צילום:  מקסים אלכסנדר 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  Constantin Film, סקרין ג'מס, Davis Films 
 חברה מפיצה:  InterCom, סרטי סוני, Sony Pictures Motion Picture Group 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה מדע בדיוני, סרט אימה, סרט זומבים, ביו־פאנק 
 www.residentevil.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
האויב שבפנים: ברוכים הבאים לראקון סיטי הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2021 שנכתב ובוים על ידי ג'והנס רוברטס ומשמש כאתחול מחדש של סרטי האויב שבפנים, שמבוססים באופן רופף מאוד על סדרת משחקי וידאו באותו שם, בסרט זה מככבים קאיה סקודלריו, רובי אמל, האנה ג'ון-קאמן, טום הופר, אוון ג'וגיה, ניל מקדונו ודונאל לוג. לדברי רוברטס הבמאי, זה יהיה סיפור מקור, המתרחש בשנת 1998 ומבוסס על אלמנטים מהמשחק הראשון (האויב שבפנים) והשני (האויב שבפנים 2). עבודת הפיתוח החלה בתחילת 2017, אחרי שיצא "האויב שבפנים: פרק הסיום" בכיכובה של מילה יובוביץ', כאשר המפיק ג'יימס ואן הביע עניין בפרויקט. מאוחר יותר, יושב ראש חברת ההפקה "קונסטנטין פילם" מרטין מושקוביץ' אמר כי אתחול מחדש של סדרת הסרטים נמצא בפיתוח. באותו חודש הוכרז כי וואן יפיק את האתחול מחדש עם תסריט מאת גרג רוסו. מאוחר יותר, בדצמבר 2018, רוברטס לוהק כתסריטאי/במאי כשוואן עזב את הפרויקט כדי לביים את האתחול למורטל קומבט. בריאיון אמר רוברטס שהאתחול יהיה "סופר, סופר מפחיד" ונאמן יותר למשחקים. הצילומים החלו ב-17 באוקטובר 2020 בסודברי רבתי, אונטריו, קנדה.
Resident Evil עלה לאקרנים ב-24 בנובמבר 2021 בהפצת Sony Pictures Releasing.
עלילה > רקע

הסרט מתרחש בשנת 1998 ויגלה את סודותיה של אחוזת ספנסר וראקון סיטי, תוך שהוא משמש כסיפור מקור למשחק הראשון.
שחקנים ודמויות

קאיה סקודלריו – קלייר רדפילד
רובי אמל – כריס רדפילד
האנה ג'ון-קאמן – ג'יל ולנטיין
טום הופר – אלברט וסקר
אוון ג'וגיה – לאון ס. קנדי
ניל מקדונו – ויליאם בירקין
דונאל לוג – בריאן איירונס
לילי גאו - אדה וונג
צ'אד רוק - ריצ'רד אייקן
הפקה > פיתוח

עבודת טרום ההפקה התקיימה בתחילת 2017 בעוד האויב שבפנים: פרק הסיום היה עדיין בהקרנות בבתי הקולנוע, כאשר יו"ר חברת קונסטנטין פילם מרטין מושקוביץ' אמר כי אתחול מחדש של הסדרה נמצא בפיתוח והמפיק ג'יימס ואן הביע עניין בפרויקט. מאוחר יותר הוא אישר בדצמבר 2018 כי הוא כבר לא מעורב בפרויקט, ואמר כי הידיעה על מעורבותו הייתה מוקדמת.
הפקה > כתיבה

"I really wanted to go back to the original first two games and re-create the terrifying visceral experience I had when I first played them whilst at the same time telling a grounded human story about a small dying American town that feels both relatable and relevant to today’s audiences".
"רציתי מאוד לחזור לשני המשחקים הראשונים המקוריים וליצור מחדש את החוויה הקרבית המפחידה שחוויתי כששיחקתי אותם לראשונה ובו בזמן לספר סיפור אנושי מבוסס על עיירה אמריקאית גוססת קטנה שמרגישה גם רלוונטית לקהל של ימינו".
גרג רוסו צורף ככותב בשנת 2017. התסריטאי, שהיה קשור גם לכתיבת התסריט לאתחול של מורטל קומבט באותה תקופה, שאב השראה ממשחק הווידאו 2017 Resident Evil 7: Biohazard, אם כי מאוחר יותר הבהיר שהוא רק צייר את גוני המשחק - "מפחיד, מבודד" - ולא את הסיפור עצמו. רוסו רצה שסונטת אור ירח, ממשחקי Resident Evil יופיעו בכתוביות הפתיחה. בראיון בנובמבר 2018 הודה רוסו שהוא כבר לא מעורב בפרויקט. בדצמבר 2018, ג'והנס רוברטס נשכר לכתיבת תסריט חדש, כששימש גם כבמאי. באוגוסט 2019 אמר רוברטס ל-Screen Rant כי האתחול מחדש יהיה "סופר, סופר מפחיד" ונאמן יותר למשחקים.
הפקה > ליהוק

בתחילת 2020 הליהוק היה בעיצומו אך עוכב בגלל מגפת הקורונה. בראיון בפברואר 2020 עם מגזין Starburst, אישר רוברטס כי הכרזת הליהוק תוכננה לחודש מרץ. באפריל 2020 דווח כי האולפן בחן את ברנטון ת'ווייטס, קאיה סקודלריו והאריס דיקינסון לתפקידים של האחים רדפילד כריס, קלייר וליאון ס. קנדי.
ב-6 באוקטובר 2020, דדליין הוליווד דיווח כי סקודלריו והאנה ג'ון-קאמן לוהקו לתפקיד קלייר וג'יל וולנטיין, לצד רובי אמל, טום הופר, אוון ג'וגיה וניל מקדונו בתפקיד כריס רדפילד, אלברט ווסקר, לאון ס. קנדי וויליאם בירקין, בהתאמה. האתחול מחדש הוכרז גם ככזה שישמש כסיפור מקור שמתרחש בשנת 1998. בנובמבר לוהק דונאל לוג לתפקיד בריאן איירונס, לצד צ'אד רוק ולילי גאו בתפקידים משניים.
הפקה > צילומים

הצילומים העיקריים החלו בסודברי רבתי, אונטריו, קנדה ב-17 באוקטובר 2020 והושלמו בדצמבר אותה שנה.
הפצה

Resident Evil יצא לאקרנים בנובמבר 2021.
הערות שוליים

1 2  N'Duka, Amanda; D'Alessandro, Anthony (2020-10-06). "'Resident Evil' Reboot: Kaya Scodelario, Robbie Amell, Hannah John-Kamen, Neal McDonough & More To Star In Origin Story Adaptation". Deadline. נבדק ב-2020-10-29.
↑  N'Duka, Amanda (2020-11-02). "'Gotham' Alum Donal Logue Joins 'Resident Evil' Origin Movie". Deadline. נבדק ב-2020-11-02.
↑  Hopewell, John (21 במאי 2017). "'Resident Evil' Franchise Set for a Reboot (EXCLUSIVE)". Variety. Penske Media Corporation. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Busch, Anita (22 במאי 2017). "'Resident Evil' Franchise Reboot: James Wan On Board To Produce From Greg Russo Script". Deadline Hollywood. Penske Media Corporation. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Topel, Fred (17 בדצמבר 2018). "James Wan No Longer Producing 'Resident Evil' [Exclusive]". Bloody Disgusting. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Russo: The film will feel "scary, isolated, alone"
↑  Russo: Moonlight Sonata
↑  Fisher, Jacob (2018-11-19). "Greg Russo Talks 'Resident Evil' Reboot (Exclusive Interview Part Two)". DiscussingFilm (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-09-13.
↑  Kroll, Justin (17 בדצמבר 2018). "'Resident Evil' Reboot Finds Writer, Director in '47 Meters Down' Filmmaker (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marshall, Andrew (17 באוגוסט 2019). "New 'Resident Evil' Movie In Development". Screen Rant. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pollard, Andrew (4 בפברואר 2020). "Johannes Roberts: 47 METERS DOWN: UNCAGED". Starburst Magazine. נבדק ב-31 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Campbell, Jacob (2020-04-02). "'Resident Evil' Reboot Eyeing Brenton Thwaites & Kaya Scodelario". Full Circle Cinema. נבדק ב-2020-10-29.
1 2  Moodie, Jim (17 באוקטובר 2020). "Sudbury photo: 'Resident Evil' shooting on Mountain Street". The Sudbury Star. נבדק ב-29 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  MacDonald, Darren (25 בספטמבר 2020). %3FautoPlay%3Dtrue%3Fot%3DAjaxLayout "Film industry returns as 'Resident Evil' reboot set to begin filing in Sudbury". Northern News. נבדק ב-1 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה); Check |url= value (עזרה)
↑  Moodie, Jim (17 באוקטובר 2020). "Sudbury photo: 'Resident Evil' shooting on Mountain Street". Regina Leader-Post. Postmedia Network. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
האזור המוטורי העיקרי

| --- | --- |

 שיוך:  האונה המצחית 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (821) 
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  nlx_143555 
 מזהה נרוניימס:  1910 
 FMA:  224854 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C3495441 
 
האזור המוטורי העיקרי הוא חלק מקליפת המוח הנמצא באונה המצחית על הפיתול הקדם-מרכזי. אזור זה מעורב בפעולת המערכת המוטורית ומתפקד כמרכז השליטה הראשי על הפעילות המוטורית הרצונית בגוף. האזור המוטורי העיקרי מבקר על פעולתם של למעלה מ-600 שרירים רצוניים בגוף..
מיקום

האזור המוטורי העיקרי ממוקם על הפיתול הקדם-מרכזי (precentral gyrus), הצמוד לחריץ המרכזי בחלק הקדמי שלו. על פי החלוקה של ברודמן האזור המוטורי העיקרי משויך לאזור 4 של קליפת המוח האנושי. אזור זה מחובר אל האזור הסומטוסנסורי הראשוני באמצעות קפל רקמת מוח הקרוי אונית מסב המרכז.
אזור ברוקה נמצא בהמיספרה השמאלית, בקדמת החלק של האזור המוטורי העיקרי האחראי על שרירי הדיבור..
קישורים למערכת השרירים

תאי עצב בחלקים שונים של האזור המוטורי העיקרי מקושרים, דרך המסלול הקורטיקו-ספינלי, לשרירים בחלקים שונים של הגוף. הם יכולים לגרום לשפעול או עיכוב של חלקים שונים במערכת השרירים באמצעות העברה סינפטית. באזור זה נמצאים תאי העצב הגדולים ביותר בקורטקס, אשר נקראים בשם תאי בץ.
האזור המוטורי העיקרי בכל המיספרה מאורגן באופן סומטוטופי (soma = גוף, topos = מיקום). כלומר, הוא מסודר בהתאם לסידור המרחבי של האיברים בגוף - מכפות הרגלים ועד לראש. הדבר בא לידי ביטוי בכך שקבוצות תאי עצב השולטות על שרירים סמוכים בגוף נמצאות אחת ליד השנייה על פני קליפת המוח.
גודל האזור המוקדש לכל אחד מהאיברים הוא פרופורציונלי לרמת הרגישות שלהם לגרייה סביבתית ולרמת הבקרה שמופעלת עליהם על ידי המוח. לכן הגודל של אזור המוקדש לקבוצת שרירים מסוימת עולה בהתאם למורכבות של התנועות שהם מבצעים. לדוגמה, האזור ששולט על הפעלת אצבעות הידיים תופס חלק ניכר מהאזור המוטורי העיקרי.
ההשפעה של האזור המוטורי העיקרי מוצלבת בין הצדדים ימין ושמאל. כתוצאה מכך, האזור המוטורי העיקרי השמאלי שולט על הצד הימני של הגוף ולהפך..
קישורים לאזורים מוחיים אחרים

בעוד שהאזור המוטורי העיקרי מעורב בעיקר בהיבטים הקינסטזיים והדינמיים של התנועה הרצונית, יתר קליפת המוח הקדמית מקושרים להכנה ולתכנון של תנועות רצוניות כתגובה לגירויים חיצוניים או פנימיים. בהתאם לכך, האזור המוטורי העיקרי נשלט על ידי קליפת המוח הקדם-מוטורית, שנמצאת בסמוך לו באונה המצחית ועל ידי האזור המוטורי המשלים..
ראו גם

שליטה עצמית
הערות שוליים

1 2 3  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
1 2 3 4 5 6  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2  Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
הומונקולוס המתאר את תפקודו של האזור המוטורי העיקרי. דמות האדם המולבשת על גבי קליפת המוח מייצגת את השרירים הנשלטים על ידי אותו חלק של האזור המוטורי העיקרי. לפיכך, גודלם היחסי של האיברים בציור תואם את כמות תאי העצב שמוקדשים לשליטה מוטורית על אותם האיברים.
המיפוי הסומטוטופי באזור המוטורי העיקרי
האיש שחשב שאשתו היא כובע

ערך זה עוסק בספרו של אוליבר סאקס. אם התכוונתם לאופרה הקאמרית של מייקל ניימן, ראו .
| --- | --- |

כריכת הגרסה העברית
 מידע כללי
 מאת:  אוליבר סאקס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פסיכולוגיה פופולרית
 נושא:  נוירולוגיה 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 תאריך הוצאה:  1985
 מספר עמודים:  253 עמודים  (בגרסה העברית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו בפסקה  תרגום לעברית
 סדרה
 ספר קודם:  A Leg to Stand On 
 הספר הבא:  Seeing Voices 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001164532
 
האיש שחשב שאשתו היא כובע (באנגלית: The Man Who Mistook His Wife for a Hat and Other Clinical Tales) הוא ספר משנת 1985 מאת הנוירולוג הבריטי-אמריקאי אוליבר סאקס, שבו הוא מתאר את חוויותיו הטיפוליות עם מספר מטופלים. שם הספר נגזר משמו של אחד הסיפורים בו, המתאר חקר מקרה של מטופל בעל אגנוזיה חזותית. הספר שימש בסיס ליצירת אופרה בשם זה בשנת 1986.
הספר איננו ספר עלילתי רציף. הוא מחולק לארבעה חלקים, הכוללים 24 סיפורים קצרים. כל אחד מן החלקים מכיל סיפורים העוסקים בזווית מסוימת של תפקוד מוחי. בשני החלקים הראשונים של הספר ישנה התעסקות בהפרעה תפקודית הנגרמת מעודף או מחסר במוח, ובפרט, עודף או חסר באונה הימנית שלו. בשני החלקים האחרונים, ישנה התעסקות בתופעות מוחיות פנומנליות, כדוגמת העלאת זכרונות עצמונית, שינוי תפישתי או יכולות מוחיות יוצאות דופן המתגלות בקרב בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית.
תוכן

בין עשרים וארבעה הסיפורים שבספר ניתן לציין את הבאים:
"הימאי האבוד" – על אודות ג'ימי ג' (Jimmie G), שאיבד את יכולתו ליצור זיכרונות חדשים בשל תסמונת קורסקוף, הפוגעת בזיכרון החישה המיידי. ג'ימי לא זכר דבר ממה שאירע בחייו לאחר מלחמת העולם השנייה. כיוון שהכשל התפקודי היה טמון ביכולת ליצור את הזיכרון מלכתחילה, לא נשמרו במוחו אפילו זיכרונות בני דקות ספורות. בשנות ה-70 וה-80 ג'ימי האמין כי הוא עדיין חי בשנת 1945, והפגין התנהגות של נער צעיר, שהייתה יכולה להיחשב כנורמלית, אלמלא גילו האמיתי ואלמלא חוסר יכולתו לזכור את רוב מאורעות עברו ואת כל מאורעות היומיום. ג'ימי נאבק למצוא משמעות, סיפוק ואושר בחייו, בתוך מציאות בלתי אפשרית: בכל רגע הוא שוכח את קודמו.
"נאום הנשיא" – על אודות שתי מחלקות בבית חולים, האחת של מטופלים אפאזיים והאחרת של מטופלים אגנוזיים, שצפו בנאום שנשא שחקן אלמוני בדמותו של הנשיא "הקשיש והמקסים" (כנראה רונלד רייגן). רבים מן האפאזיים צחקו כשצפו בנאום, דבר שסאקס מייחס להבעת פניו של השחקן ולטון דיבורו. האפאזיים מצאו פרטים אלו בנאום כ"בלתי אמינים". לעומת זאת, קבוצת האגנוזיים לא פרצה בצחוק. אחת הנשים בקבוצה זו ביקרה את מבנה המשפטים בנאום הנשיא, וקבעה כי הוא "אינו נואם כראוי".
"הגברת נטולת הגוף" – המקרה הייחודי של אישה שאיבדה לחלוטין את חוש הגוף במרחב - פרופריוספציה, החוש המספק למוח מידע על מיקומו של כל איבר בגוף.
"בדרך הישר" – מקרה נוסף של כשל חושי. ד"ר סאקס ראיין מטופל בעל בעיית הליכה בעלייה, שגילה את הגורם לבעייתו: הוא איבד את מערכת שיווי המשקל, ואת יכולתו לייצב את תנועותיו. דבר זה אירע בשל תסמונת דמוית פרקינסון, שגרמה נזק פנימי לאזניו. המטופל, שיצר אנלוגיה בין חוש שיווי המשקל הגופני לבין תכונתו של פלס המים, פיתח את זוג "משקפי הפלס" הראשונים: באמצעות אטבים, הוא חיבר לכל אחד מן המשקפים שבמשקפיו, פלס אופקי זעיר. מבנה פשוט זה, אפשר למטופל לאמוד את שיווי משקלו באמצעות חוש הראייה.
"התאומים" – על אודות תסמונת השוטה העילוי. ד"ר סאקס נפגש עם זוג תאומים אוטיסטים, שלא היו מסוגלים לקרוא או לבצע פעולות כפל וחילוק, אך היו מסוגלים למצוא בצורה ספונטנית, וכשעשוע קליל, טווח נרחב של מספרים ראשוניים. בעוד שהתאומים "שולפים מן המותן" מספרים ראשוניים בעלי שש עד עשרים ספרות, סאקס נזקק לספר המכיל את רשימת המספרים הללו, על מנת לעקוב אחריהם. בנוסף, התאומים הצליחו לספור 111 גפרורים שהופלו לקרקע, מיד ברגע הפלתם, ואף לציין מיידית כי 111 הם שלוש פעמים 37‏. מקוטו ימגוצ'י (אנ') (ביפנית: まこと やまぐち), אמן אוריגמי ידוע, מפקפק באמינותן של שתי העובדות המופיעות בסיפור זה: ראשית, הוא אינו מאמין כי יכול להתקיים ספר המכיל טווח כה גדול של מספרים ראשוניים, כפי שתיאר סאקס. שנית, הוא מציין, כי ישנם מחקרים המוכיחים יכולת של אומדן מהיר לכמות פריטים גדולה, אך לא קיימות עדויות מדעיות אמינות לספירה מהירה של כמות כזו. הגאון האוטיסט, דניאל טאמט, מציין, כי התאומים הם אלה שנתנו לסאקס את קופסת הגפרורים, ולפיכך יכלו לספור את תוכנה מראש. טאמט התייחס למספר הגפרורים שבקופסה, ואמר כי 111 הוא מספר מיוחד, וכי הוא דומה לשלושה מקלות גפרורים.
"הכלב מתחת לעור" – עוסק בסיפורו של סטודנט לרפואה בן 22, סטיבן ד' (Stephen D). לאחר שבלילה צרך סטיבן כמויות אדירות של אמפטמין, של קוקאין ושל פאנציקלידין, הוא התעורר בבוקר שלמחרת, תחת השפעת החומרים הללו, וגילה כי חוש הריח שלו התעצם במידה ניכרת. כעשרים שנה לאחר הוצאת הספר וכחמישים שנה לאחר שנתרחש הסיפור, הודה סאקס כי הוא אותו סטיבן ד'.