stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגיוגרפיה
לקריאה נוספת

יוסף דן, לתולדותיה של ספרות השבחים, מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי, א - תשמ"א, עמ' 100 -82
יוסף דן, ‏ספרות השבחים: מזרח ומערב, פעמים 29, 1986
יוסף במברגר, סיפורי השבחים של חסידי אשכנז: קוי יסוד להגיוגרפיה היהודית באשכנז בימי הביניים, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
זאב קיציס, ספרות השבחים החסידית מראשיתה ועד למלחמת העולם השנייה: תקופות, קנוניזציה ותהליכי גיבוש, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ה
הערות שוליים

↑  קוֹרוֹת קְדוֹשִׁים במילון ספרות: סיפורת (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  יוסף דן, לתולדותיה של ספרות השבחים, מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי, א - תשמ"א, עמ' 100 -82
↑  שרה צפתמן, "מעשה בוך" - קווים לדמותו של ז'אנר בספרות יידיש הישנה. עמ' 153 - 126, הספרות 1979
↑  שלשלת הקבלה, באתר היברובוקס.
↑  סיפורים אלה הם ככל הנראה עיבודים מודרניים לסיפור דומה שמופיע בספר "מעשה בוך" על ר' שמואל החסיד, שיצר גולם שיעמוד לרשותו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545696205171  BNE: XX527329  BnF: cb11948106z (data)  GND: 4022930-0  HDS: 012817  LCCN: sh85058266  NKC: ph120634
המועצה העליונה לענייני עתיקות של מצרים

| --- | --- |

הכניסה הראשית למוזיאון המצרי; דגל המועצה העליונה נראה משני צדי הדגל המצרי.
 מידע כללי
 מדינה:  מצרים 
 תחום שיפוט:  מצרים מצרים
 סוכנות אם:  ממשלת מצרים
 תאריך הקמה:  1859
 תאריך פירוק:  2012
 סוכנות מחליפה:  משרד העתיקות
 מטה מרכזי:  זמאלכ, קהיר
 שמות קודמים:  המועצה העליונה לעתיקות
 
המועצה העליונה לענייני עתיקות של מצרים (בערבית: المجلس الأعلى للآثار) הייתה הגוף הבכיר במצרים האחראי על ניהול ואחזקת אתרי העתיקות במדינה ונחשבה לאחד מארגוני העתיקות הוותיקים בעולם. עד ינואר 2011 הייתה המועצה כפופה לשר התרבות. לאחר מכן הפכה למשרד ממשלתי בשם "משרד העתיקות", ביולי 2011 הושב השם ישן והיא המשיכה להיקרא בשם המועצה העליונה לעתיקות, אף שב-2014 שוב הפכה למשרד הממשלתי לענייני עתיקות. המועצה העליונה לעתיקות הייתה אחראית לשימור, הגנה ופיקוח על כל העתיקות בחפירות הארכאולוגיות במצרים.
היסטוריה

המחלקה הוקמה לראשונה בשנת 1859 כמחלקת העתיקות של משרד התרבות, בשנת 1971 שונה שמה לארגון העתיקות המצרי. ב-1994 על פי צו נשיאותי של חוסני מובארכ, המחלקה הפכה למועצה העליונה לעתיקות.
בשנים 2008-2002 הושבו כ-3,000 חפצים גנובים. בשנים 2002-2011 כיהן זאהי חוואס כמזכיר כללי של המועצה העליונה לעתיקות של מצרים. לאחר תחילת ההפיכה במצרים הנשיא מובארק ערך שינויים בממשלה והמועצה העליונה לעתיקות הפכה למשרד ממשלתי וחוואס נשאר שר העתיקות. במרץ 2011 הוא פרש, אך הושב לתפקידו וביולי פוטר, יחד עם מספר שרים בממשלת עיסאם שאראף.
בשנים 2013-2014 חזרה לפעילות, אך בהמשך אורגנה כמשרד ממשלתי בשם משרד העתיקות.
ראשי הארגון

מנהלי מח' העתיקות (מטעם צרפת)
אוגוסט מארייט (1881-1858)
גסטון מספרו (1886-1881)
אז'ן גרבו (1892-1886)
ז'אק דה מורגן (1897-1892)
ויקטור לורה (1899-1897)
גסטון מספרו (1914-1899)
לקאו פייר (1936-1914)
דריוטון אטיין (1952-1936)
מנהלי מח' העתיקות (מצרים)
מוסטפא עאמר (1956-1953)
עבאס באיומי (1957-1956)
מוחרם כמאל (1959-1957)
עבד אל פתאח-הילמי (1959)
מוחמד אנואר שוכרי (1964-1960)
מוחמד מאהדי (1966-1964)
גמאל מוכטאר (1971-1967)
ראשי ארגון העתיקות
גמאל מוכטאר (1977-1971)
מוחמד עבד אל קאדר מוחמד (1978-1977)
שהאטה אדם (1981-1978)
פואד אל עוראבי (1981)
חאדרי אחמד (1988-1982)
מוחמד עבד אל-חאלים נור אל-דין (1988)
סייד תאופיק (1990-1989)
מוחמד איברהים בכר (1993-1990)
מזכ"לי המועצה העליונה לעתיקות
מוחמד עבד אל-חאלים נור אל-דין (1996-1993)
עלי חסן (1997-1996)
גבאללה עלי גבאללה (2002-1997)
זאהי חוואס (2002 - ינואר 2011)
שר המדינה לענייני עתיקות
זאהי חוואס (ינואר - יולי 2011)
מזכ"ל המועצה העליונה לעתיקות
מוחמד עבדל פתח (יולי 2011 - ספטמבר 2011)
מוסטפא אמין (ספטמבר 2011 - 2013)
מוחמד איברהים (2013 - 2014)
הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים

אלבטרוס שחור-גבה אשר נלכד בחוט דיג ארוך
ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים (באנגלית: Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן.
ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004.
הדגל השחור של הג'יהאד

הדגל השחור של הג'יהאד אשר מסוף שנות ה-90 ואילך משמש ארגונים איסלאמיסטיים שונים אשר מכיל כיתוב בצבע לבן של השהאדה על גבי רקע שחור
הדגל השחור של הג'יהאד הוא דגל בשימוש נפוץ בקרב תנועות איסלמיסטיות ופונדמנטליסטיות שונות שהאידאולוגיות שלהם מבוססות על ג'יהאדיזם. הדגל מורכב לרוב מהדגל השחור שעליו כתוב בצבע לבן השהאדה (הכרזת האמונה האסלאמית) בקליגרפיה ערבית מסוגננת. השימוש בדגל השחור של הג'יהאד אומץ באופן נרחב על ידי קבוצות איסלאמיסטיות וג'יהאדיסטים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ובמהלך תחילת העשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף לכך הדגל משמש כיום גם ארגוני טרור שונים.
ארגונים שהשתמשו בדגל השחור של הג'יהאד כוללים את:
אל-קאעדה
המדינה האסלאמית (דאעש)
א-שבאב
גרסת הדגל שמשמשת את ארגון המדינה האסלאמית

הגרסה של הדגל אשר משמשת את ארגון המדינה האסלאמית משלב בתוכו את החותם ההיסטורי לכאורה של הנביא מוחמד.
באוגוסט 2014 ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון הציע לעצור כל מי שמציג את דגל המדינה האסלאמית בבריטניה. קמרון התבסס על סעיף 13 (1b) של החוק הבריטי "Terrorism Act 2000" אשר קובע שאנשים הנמצאים במרחב ציבורי מבצעים עבירה אם הם לובשים, נושאים או מציגים חפץ אשר מעורר חשד סביר כי הם חברים או תומכים בארגון בלתי חוקי ("proscribed organization") והם עלולים בשל כך לרצות שישה חודשי מאסר או לקבל קנס.
מאוגוסט 2014 ואילך נאסרה הצגת דגל המדינה האסלאמית בהולנד.
מספטמבר 2014 השימוש בתמונה של דגל המדינה האסלאמית למטרות שאינן חינוכיות הוא גם בלתי חוקי בגרמניה על סמך סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני.
לעומת זאת, בשוודיה הצגת דגל המדינה האסלאמית מותרת.
ראו גם

הדגל השחור
שהאדה
הערות שוליים

↑  Hamid, Shadi; Dar, Rashid (15 ביולי 2016). "Islamism, Salafism, and jihadism: A primer". Brookings (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-09-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Prusher, Ilene (2014-09-09). "What the ISIS Flag Says About the Militant Group". Time (באנגלית). נבדק ב-2022-09-10.
↑  "Iraq crisis: Cameron warns of possible IS threat to UK". BBC News. 16 באוגוסט 2014. נבדק ב-17 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Terrorism Act 2000". legislation.gov.uk. 20 ביולי 2000. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cluskey, Peter (2 באוגוסט 2014). "Dutch ban display of Isis flag in advance Amsterdam march". Irish Times. נבדק ב-19 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eddy, Melissa (12 בספטמבר 2014). "Germany Bans Support for ISIS". The New York Times. נבדק ב-19 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Germany 2014 human rights report - US Department of State" (PDF). state.gov. United States Department of State. 2014. p. 11. נבדק ב-11 בספטמבר 2018. On September 12 (2014), the Federal Interior Ministry banned any activities of the Islamic State of Iraq and the Levant (ISIL), including recruitment, fundraising, and the use of the group's symbols under the name "Islamic State" (German: Islamischer Staat), such as the black flag bearing ISIL's name. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  החלטה מפתיעה בשוודיה: הנפת דגל דאעש - חוקית, באתר מעריב אונליין, 16 באוקטובר 2016
דגל המדינה האסלאמית המכיל את חותם מוחמד. הארגון נוטה להשתמש בדגל בכל סרטונים שמפיץ הארגון. הצגתם של דגלי המדינה האסלאמית נחשבת כיום בלתי חוקית במדינות שונות ברחבי העולם.
הקוואדריאנלה של פראג

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל תיאטרון, quadriennale 
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 מיקום:  פראג 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים) 
 www.pq.cz
 
הקוואדריאנלה של פראג (בצ'כית: Pražské Quadriennale, באנגלית: Prague Quadrennial), או בשמה המלא: הקוואדריאנלה של פראג להופעות העיצוב והמרחב (בצ'כית: Pražské Quadriennale scénografie a divadelního prostoru, באנגלית: Quadrennial of Performance Design and Space), הנערכת בפראג אחת לארבע שנים מאז 1967, היא אירוע אמנויות הבמה הגדול ביותר בעולם שאינו עוסק ישירות במשחק. זוהי תערוכה תחרותית המציגה עבודות מודרניות בסוגות של אמנויות במה שונות כגון: בתלבושות, עיצוב במה, עיצוב תאורה, הלחנה ועיבוד מוזיקלי ועיצוב תנועה; בתחומי המחול, אופרה, דרמה, מולטימדיה והמיצג.
היסטוריה

במהלך הביאנלה לאמנות בסאו פאולו של 1959, נערכה תערוכה מיוחדת, אותה תכנן פרנטישק טרסטר (František Tröster), שהציגה את התפתחות עיצוב הבמה והתיאטרון הצ'כי והסלובקי בשנים 1959-1914. התוצאה של התערוכה הייתה מדליית זהב לצ'כוסלובקיה ובעקבות הצלחתה של צ'כיה בשלוש הביאנלות שאחריה הובילה להצעה שפראג תארח את התערוכה הבינלאומית של עיצוב הבמה באירופה. מאז חניכתה ב-1967, התערוכה הבינלאומית נערכה בקביעות מדי ארבע שנים ונודעה כקוואדריאנלה של פראג.
אומנים חשובים שהותירו את חותמם על עיצוב התיאטרון השתתפו והציגו בקוואדריאנלה של פראג, כמו סלבדור דאלי, יוזף סבובודה, אוסקר נימאייר, טדאוש קנטור, גי-קלוד פרנסואה וראלף קולטאיi, כמו גם דמויות בתיאטרון בן-זמננו, כגון רוברט וילסון, היינר גבלס ורנצו פיאנו.
פרסים

בתערוכה נוכח חבר שופטים בינלאומי, שמעניק למשתתפים בה את הפרסים הבאים:
מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר.
מדליית זהב לעיצוב הבמה הטוב ביותר.
מדליית זהב לתלבושות התיאטרון הטובות ביותר.
מדליית זהב להפקה הטובה ביותר.
מדליית זהב לשימוש הטוב ביותר בטכנולוגיה בתיאטרון.
מדליית זהב לתערוכת הסטודנטים הטובה ביותר.
מדליית זהב לכישרון המבטיח מבין הסטודנטים.
מדליית זהב לאוצר התצוגה הטוב ביותר.
מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר הוענקה ב-1967 לצרפת, ב-1971 לגרמניה המזרחית, ב-1975 לברית המועצות, ב-1979 לממלכה המאוחדת, ב-1983 לגרמניה המזרחית, ב-1987 לארצות הברית, ב-1991 לממלכה המאוחדת, ב-1995 לברזיל, ב-1999 לצ'כיה, ב-2003 לממלכה המאוחדת, ב-2007 לרוסיה וב-2011 לברזיל.
הסכם למבת'

הסכם למבת' (באנגלית: Treaty of Lambeth) הוא הסכם שלום שנחתם בשנת 1217 וסיים המאבק בין הנסיך לואי (לימים לואי השמיני מלך צרפת) לבין ג'ון מלך אנגליה, מאבק המכונה מלחמת הברונים הראשונה.
היסטוריה

על אף שהנסיך לואי הוזמן לאנגליה ביוזמת הברונים האנגלים, ואף כבש חלקים נרחבים מהממלכה והוכרז על ידיהם כמלך אנגליה בקתדרלת סנט פול בלונדון, כחלק ממאבקם במלך ג'ון, עם מותו של המלך ג'ון נעלמה סיבת המרידה במלך, ובמהרה שבו הברונים לצידו של בנו של ג'ון, הנרי השלישי. בעקבות תבוסתו של לואי בקרב לינקולן, ותבוסת הצי הצרפתי למול חופי סנדוויץ', נאלץ לואי להיכנע ולהסכים לתנאי הכניעה שהכתיבו הכוחות האנגלים.
המשא ומתן בין הצדדים החל ב-6 בספטמבר 1217 בסטיינס (המלך הנרי שהה באותה עת בצ'רטסי הסמוכה), והחוזה נחתם בין לואי ועוצריו של הנרי השלישי (שהיה קטין באותה עת) ב-11 בספטמבר בלמבת'.
ב-13 בספטמבר פנה לואי וביקש את אישור נציג האפיפיור להסכם. האפיפיור התנגד לכיבוש הצרפתי של אנגליה, ואף החרים את לואי, ולכן נדרשה הסכמתו שכן לואי רצה שבעקבות ההסכם יוסר החרם. הנציג האפיפיורי ששהה בקינגסטון הציג מספר דרישות נוספות ללואי, וזה הסכים להן ב-22 בספטמבר במרטון וב-28 בספטמבר עזב לואי את דובר ושב לצרפת.
תנאי ההסכם כללו חנינה לכל הצדדים הלוחמים (ובייחוד לברונים שמרדו במלך ג'ון), הכרזה כי איי התעלה שנכבשו בחלקם על ידי לואי יושבו לידי הכתר האנגלי, ובנוסף ויתר לואי על כל תביעותיו לכתר האנגלי, בתמורה לסכום סמלי של 10,000 מרק, והתחייב שלא לתקוף את אנגליה בשנית.
נוסחו המקורי של ההסכם לא שרד עד ימינו ותוכנו ידוע ממקורות משניים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלל לומד תורה

הִלֵּל לומד תורה (או הלל על גג בית המדרש) הוא סיפור מאגדות חז"ל, המתאר את אהבתו ומסירותו הרבה של הלל הזקן ללימוד התורה, עוד לפני שהיה לחכם מוכר וידוע. מקורו של הסיפור הוא בברייתא, המצוטטת בתלמוד הבבלי במסכת יומא, במסגרת סיפור עני ועשיר ורשע באין לדין. לאורך השנים נעשו לו עיבודים רבים, בעיקר לילדים.
סיפור המעשה

הסיפור מתרחש ככל הנראה בצעירותו של הלל, בטרם נעשה לאחד מגדולי החכמים בישראל. לפי הסיפור, הלל היה עובד בשכר יומי ומתפרנס בדוחק. בכל יום היה מחלק את הסכום שקיבל לשניים: חצי היה נותן לשומר של בית המדרש, שהכניסה אליו הייתה כרוכה בתשלום, כדי להקשיב לדברי תורה מפי חכמי הדור, שמעיה ואבטליון, ואילו מהחצי השני היו הוא ומשפחתו מתקיימים. באחד מערבי שבת, הלל לא מצליח למצוא עבודה ועל כן אין לו כסף לשלם לשומר. השומר מונע ממנו להיכנס לבית המדרש, אך הלל נחוש לשמוע את השיעור ומחליט להאזין לו דרך פתח קטן שנמצא בגג. מכיוון שהיה זה ערב חורפי קר ביותר, נערם שלג על גופו, אך הלל נשאר במקום כל הלילה (וייתכן כי אף מאבד את הכרתו). כשעולה הבוקר בשבת, תוהים החכמים מדוע אולם בית המדרש נותר חשוך. הם נושאים עיניהם מעלה ורואים, כי גופו של הלל מסתיר את הפתח בגג. הם עולים ומוצאים אותו קבור תחת שלג בגובה שלוש אמות (כמטר וחצי). הם מורידים אותו, רוחצים ומניחים לו להתחמם ליד התנור. הסיפור מסתיים באמירתם, כי הלל הוא אדם שראוי לחלל את השבת בעבורו.
הסיפור בלשון המקור

אָמְרוּ עָלָיו עַל הִלֵּל הַזָּקֵן, שֶׁבְּכָל יוֹם וָיוֹם הָיָה עוֹשֶׂה וּמִשְׂתַּכֵּר בִּטְרַפָּעִיק - חֶצְיוֹ הָיָה נוֹתֵן לְשׁוֹמֵר בֵּית הַמִּדְרָשׁ, וְחֶצְיוֹ לְפַרְנָסָתוֹ וּלְפַרְנָסַת אַנְשֵׁי בֵּיתוֹ. פַּעַם אַחַת לֹא מָצָא לְהִשְׂתַּכֵּר, וְלֹא הִנִּיחוֹ שׁוֹמֵר בֵּית הַמִּדְרָשׁ לִכָּנֵס. עָלָה וְנִתְלָה וְיָשַׁב עַל פִּי אֲרֻבָּה, כְּדֵי שֶׁיִּשְׁמַע דִּבְרֵי אֱלֹהִים חַיִּים מִפִּי שְׁמַעְיָה וְאַבְטַלְיוֹן. אָמְרוּ: אוֹתוֹ הַיּוֹם עֶרֶב שַׁבָּת הָיָה, וּתְקוּפַת טֵבֵת הָיְתָה, וְיָרַד עָלָיו שֶׁלֶג מִן הַשָּׁמַיִם. כְּשֶׁעָלָה עַמּוּד הַשַּׁחַר אָמַר לוֹ שְׁמַעְיָה לְאַבְטַלְיוֹן: "אַבְטַלְיוֹן אָחִי, בְּכָל יוֹם הַבַּיִת מֵאִיר וְהַיּוֹם אָפֵל, שֶׁמָּא יוֹם מְעֻנָּן הוּא?" הֵצִיצוּ עֵינֵיהֶם וְרָאוּ דְּמוּת אָדָם בָּאֲרֻבָּה. עָלוּ וּמָצְאוּ עָלָיו רוּם שְׁלֹש אַמּוֹת שֶׁלֶג. פְּרָקוּהוּ וְהִרְחִיצוּהוּ וְסָכוּהוּ, וְהוֹשִׁיבוּהוּ כְּנֶגֶד הַמְּדוּרָה. אָמְרוּ: "רָאוּי זֶה לְחַלֵּל עָלָיו אֶת הַשַּׁבָּת!"
משמעויות מוסריות והלכתיות > חשיבות לימוד התורה

ציטוט הסיפור בתלמוד הוא דוגמה לשילוב אגדה בדיון הלכתי. הסיפור מובא בהקשר של החובה המוטלת על כל אדם מישראל לקיים את מצוות לימוד התורה, ללא תלות במצבו הכלכלי, אף אם הוא סובל מעוני:
לעני אומרים לו: מפני מה לא עסקת בתורה? אם אומר: "עני הייתי וטרוד במזונותי", אומרים לו: "כלום עני היית יותר מהלל?"
העיסוק בלימוד התורה נחשב כאחת המצוות החשובות ביהדות, והוא נסמך על הכתוב בתורה עצמה:
וְהָיוּ הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוְּךָ הַיּוֹם עַל לְבָבֶךָ. וְשִׁנַּנְתָּם לְבָנֶיךָ, וְדִבַּרְתָּ בָּם בְּשִׁבְתְּךָ בְּבֵיתֶךָ, וּבְלֶכְתְּךָ בַדֶּרֶךְ, וּבְשָׁכְבְּךָ וּבְקוּמֶךָ.
לימוד התורה אינו נתפס כאמצעי לרכישת ידע, אלא כעומד בפני עצמו. כדי לקיים את מצוות תלמוד תורה, יש צורך להקדיש לה זמן ומאמץ, אך זו גם אחת מחמש מצוות "שאין להן שיעור", כלומר: אין הגדרה מחייבת לכמות הזמן או למידת המאמץ שיש להקדיש לה בכל יום ואפשר לצאת ידי חובה גם בלימוד זעום. חז"ל העדיפו שלא להגדיר ערך כמותי לקיום המצווה, אך מנגד, הביאו את הסיפור על הלל כדי להציב רף מוסרי גבוה עבור שומרי המצוות.
משמעויות מוסריות והלכתיות > מסירות נפש על מצוות

היהדות היא דת מקדשת חיים, בהסתמך על הפסוק - ”וּשְׁמַרְתֶּם אֶת חֻקֹּתַי וְאֶת מִשְׁפָּטַי, אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה אֹתָם הָאָדָם וָחַי בָּהֶם, אֲנִי ה'”. המאמין מונחה למסור את נפשו אך ורק על קיום שלוש מצוות: עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים - תלמוד תורה איננו אחת מהן. ניתן לטעון, לכן, כי בכך שעלה לגג ביום חורפי ומושלג, הלל סיכן את נפשו באופן שאינו תואם את ההלכה. למרות זאת, סיום הסיפור מבטא את ההערכה הרבה של חז"ל למעשה שעשה ורואה בו התנהגות מופתית.
משמעויות מוסריות והלכתיות > פיקוח נפש דוחה שבת

ההלכה קובעת, כי פיקוח נפש דוחה שבת. לכן, נראה כי מותר היה לחלל את השבת על כל אדם שהיה נתון במצבו של הלל, שנקבר תחת השלג והייתה סכנה לחייו. אולם, חז"ל העריכו את התנהגותו של הלל עד כדי כך, שמצאו לנכון להצהיר באופן מיוחד, כי דווקא הוא ראוי לכך שיחללו בגללו את השבת.
משמעויות מוסריות והלכתיות > ביקורת על בית המדרש

בסיפור יש ביקורת מרומזת על בית המדרש של שמעיה ואבטליון. בכניסה אליו נגבה כסף, ולא סכום זניח אלא כמחצית משכורת יומית של פועל עני. ביקורת אחרת היא על השומר, שהכיר את הלל שבא בכל יום לבית המדרש, ובכל זאת לא נתן לו להיכנס בפעם יחידה שלא היה בידו לשלם.
אופיו של הלל

בתלמוד ובמדרשים מופיעים סיפורים רבים אודות אישיותו ואופיו של הלל, פעמים רבות תוך השוואה לבן-זוגו, שמאי. הלל נודע באופיו כענוותן וכסבלן בהלכותיו ובהנהגותיו, לעומת שמאי, שהיה קפדן יותר וחמור סבר. כמה מקווי אופיו של הלל מתגלים גם בסיפור זה, השונה ממרבית הסיפורים בכך שהוא מתייחס אל התקופה בטרם הפך הלל לאישיות חשובה ומוכרת. הלל מתואר כאדם צנוע העובד למחייתו, ועל אף קשיי הקיום אינו מוותר על הלימוד, הדורש ממנו ויתור על חצי מהכנסתו. כאשר השומר מונע ממנו להיכנס לבית המדרש, אין הוא מתעמת עמו, אלא מוצא דרך אחרת להאזין לשיעור.
סיפור אגדה או מעשה היסטורי?

בעבר, ראו היסטוריונים (כדוגמת שמעון דובנוב) ראו בסיפור על הלל לומד תורה עובדה היסטורית, שהראתה את המציאות של לימוד התורה בבית המדרש בעת ההיא.
ההיסטוריון שמואל ספראי דחה את האפשרות שיש לאגדה זו ביסוס היסטורי, מכמה סיבות: ראשית, הלל עצמו היה מבית דוד ומן הסתם ממשפחה עשירה, ושפזרנותו לצדקה מפורסמת בתלמוד. שנית, לא מצינו גביית כסף על לימוד תורה בזמן שבו היה אמור להתרחש הסיפור; אדרבא, החכמים היו יוצאים ומלמדים בכל מקום שרק יכלו, הפצת תורה ברבים הייתה אחד מהאידיאלים של החכמים, ומעולם לא הוזכר "שומר בפתח בית המדרש". גם תיאור מזג האוויר אינו מתאים במיוחד לריאליה בארץ ישראל. מסיבות אלה נובעת מסקנתו של ספארי, כי הסיפור הומצא בבבל, וכי יש בו מוסר השכל בכיוונים שונים, כפי שהוזכר לעיל.
הערות שוליים

↑  סכום כסף השווה לחצי דינר. מההקשר של הסיפור בתלמוד ניתן להסיק כי מדובר בשכר נמוך למדי.
↑  משנה, מסכת פאה, פרק א', משנה א'
↑  ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק ה'
↑  שמואל ספראי, ארץ ישראל וחכמיה בתקופת המשנה והתלמוד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשמ"ד, עמ' 170–172
המסגד הגדול בסטוקהולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 כתובת:  Kapellgränd 10 
 מיקום:  סטוקהולם
 מדינה:  שוודיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 8 ביוני 2000
 תאריך פתיחה רשמי:  8 ביוני 2000 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  פרדיננד בוברג 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 קואורדינטות:  59°18′57″N 18°04′29″E﻿ / ﻿59.315789°N 18.074736°E﻿ / 59.315789; 18.074736
 www.ifstockholm.se
  (למפת סטוקהולם מוגדלת) המסגד הגדול בסטוקהולם(למפת סטוקהולם רגילה) המסגד הגדול בסטוקהולם
 
המסגד הגדול של סטוקהולם
המסגד הגדול בסטוקהולם ע"ש זאיד בן סולטאן אל נהיאן (בשוודית: Zaid Ben Sultan Al Nahayans moské או Stockholms stora moské או Södermalm moské; בערבית: جامع زايد بن سلطان آل نهيان) הוא המסגד הגדול ביותר בעיר סטוקהולם, בירת שוודיה. הוא נפתח ב-7 ביוני 2000 ברחוב קאפלגרנד 10, בסמוך לגינת ביירן (Björns trädgård) וקרוב לכיכר מדבורגר (Medborgarplatsen) ברובע סדרמאלם (Södermalm). הוא מנוהל על ידי האגודה האסלאמית של סטוקהולם (Islamiska förbundet i Stockholm).
היסטוריה

בשנות ה-1980 הוצעו כמה מקומות אפשריים לבניית מסגד גדול בסטוקהולם: בניין המוסד Borgerskapets änkhus בנורטול, כמו כן ב-Observatorielunden, Jarlaplan ,Tensta ,Kristineberg ,Skärholmen.
המסגד נבנה, בסופו של דבר, על ידי שיפוץ בניין קיים של תחנת הכוח "קתרינה", שהוקם בשנת 1903 בסגנון "אר-נובו" על ידי האדריכל פרדיננד בוברג. מתכנן הבניין קיבל השראה מטיול שערך באותן שנים במרוקו.
משום כך כבר במקור עוצב הבניין עם מוטיבים "מורים" מסוימים - כולל כיוון אל מכה, תקרות גבוהות מקומרות וקישוטי רעפים גאומטריים בירוק ובלבן.
לפני בניית המסגד למוסלמים בסטוקהולם היו רק מסגדים בממדים קטנים. אחרי התייעצות, בחרו מנהיגי הקהילה האסלאמית להקים את המסגד בבניין תחנת הכוח "קתרינה". עבודות השיפוץ והפיכת הבניין למסגד התחילו בשנות ה-1990. הפרויקט עוכב בגלל מחאות ופניות ציבוריות שונות. בשנת 1996 מכרה עיריית סטוקהולם את הבניין ל"אגודה האסלאמית" תמורת 8 מיליון קרונות שוודיות. הבנייה עצמה התחילה בהתחלת שנת 1999, לפי תוכנית האדריכלית אווה אלוון, במימון ממשלת איחוד האמירויות הערביות ובעזרת תרומות ממוסלמים רבים משוודיה ומחו"ל. המסגד נקרא לכבוד השייח זאיד בן סולטאן אל נהיאן (2004-1918), היושב ראש הראשון של איחוד האמירויות הערביות.
נדבן איטלקי הציע לתרום שיש לבן בוהק כדי לכסות את הבניין מבחוץ, אך הצעתו נדחתה על ידי הרשויות המקומיות. קישוטים מרהיבים הורשו רק בפנים המסגד, כמו נברשות ענקיות מגבישים ועיטורים גאומטריים מסורתיים אסלאמיים שנחרטו בחלונות המקומרים. למסגד צריח עם כיסוי ברונזה ובקצהו סהר ומעל הכיפה, הנמוכה יחסית, ניצב גם כן סמל הסהר.
המסגד יכול להכיל עד 2000 מתפללים בו זמנית. הבניין משמש גם מרכז קהילתי עם כיתות ללימוד ערבית, משרדי המועצה המוסלמית השוודית, שהוא ארגון גג של כמה קבוצות אסלאמיות, ספרייה, חנות ספרים, חדר אוכל רחב ידיים ומסעדה, אולם ספורט וחמאם-סאונה עם הקפדה על ההפרדה בין שני המינים.
אירועים קשורים למסגד ולמנהיגיו

ביולי 2003 ביקר ונאם במסגד המלומד האסלאמיסטי המצרי, השייח יוסוף אל קרדאווי במסגרת ועידה שאורגנה על ידי "המועצה האירופית לפתווה ומחקר" שהוא הקים. נכח בוועידה גם המנהיג, הגולה באותן השנים, של האופוזיציה האסלאמית בתוניסיה, ראשיד אל ר'אנושי. חבר פרלמנט ליברלי שוודי בשם פרדריק מאלם התלונן במשטרה נגד תוכן הטפתו של קרדאווי בזכות פיגועי ההתאבדות נגד ישראלים ובזכות הג'יהאד נגד ישראל.
בעיתונות השוודית (מאמר של העיתונאי סלאם כראם בעיתון "סוונסקה דאגבלאדט") נמתחה בקורת גם על האימאם הראשי של המסגד הגדול, השייח חסן מוסא, אשר בהטפותיו בערבית בשנת 2004 התקיף את ארצות הברית בגלל העינויים של האסירים האסלאמיסטים בבתי הסוהר האמריקאיים בימי מלחמת אפגניסטן וצוטט כי אמר שמדינה זו "אונסת את האסלאם" ו"תשלם את המחיר על חיי השהידים בפלסטין". ראשי האגודה האסלאמית דחו בקורות אלה בנימוק שהן מבוססות על שגיאות תרגום והוצאות מההקשר.
בנובמבר 2005 דווח ברדיו על מכירת קלטות הנושאות את תמונת מנהיג החמאס אחמד יאסין והמסיתות לרצח של יהודים. המשטרה השוודית הפקיעה קלטות מסוג זה ופתחה חקירה מקדימה בחשד של דיבורי שנאה. בינואר 2006 היועץ המשפטי של הממשלה, גורן למברץ, שפתח את החקירה, הורה על עצירת הליכיה בנימוק שלמרות תכנם הבקורתי מאוד על היהודים, הקלטות אינן מפרות את החוק השוודי והן מתייחסות לסכסוך ההיסטורי והנוכחי במזרח התיכון.
הארגונים היהודים העיקריים בשוודיה ו"הוועד השוודי נגד האנטישמיות" מחו נגד החלטתו של למבקר.
לעומת זאת אחרי פיגוע ההתאבדות של טרוריסט איסלמיסטי במרכז סטוקהולם ב-11 בדצמבר 2010, שגרמה למותו של אדם אחד ולפציעתם של שניים, גינה האימאם חסן מוסא, שהוא גם יושב-ראש "הוועד להכרת תורתו של הנביא מוחמד", את הפיגוע והצהיר כי "השמירה על הביטחון והיציבות של שוודיה היא חובה דתית וחברתית".
לקריאה נוספת

, Aisha Labi - Crossing Cultures at Stockholm's House of Faith Time Special Issue winter 2000/2001 (באנגלית)
Margit Silberstein: JK skiljer inte på ”judarna” och israeler, Journalisten.se, 9. Mai 2006 (היועץ המשפטי אינו מבחין בין "יהודים" ובין ישראלים) באתר "ז'ורנרליסטן" 9 במאי 2006.
היידראבאד

ערך זה עוסק בעיר בהודו. אם התכוונתם לעיר בפקיסטן, ראו .
| --- | --- |

פוטומונטז' של העיר
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  אנדרה פרדש טלנגנה
 שפה רשמית:  טלוגו, אורדו, אנגלית 
 תאריך ייסוד:  1592
 על שם:  עלי בן אבי טאלב 
 שטח:  6,856 קמ"ר
 גובה:  505 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,305,000 (2016)
  ‑ במטרופולין:  7,749,334 (2011)
  ‑ צפיפות:  18,480 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  17°21′57.6″N 78°28′33.6″E﻿ / ﻿17.366000°N 78.476000°E﻿ / 17.366000; 78.476000
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://www.ghmc.gov.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהיידראבאד(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהיידראבאד(למפת טלנגאנה רגילה) היידראבאד(למפת טלנגאנה מוגדלת) היידראבאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היידראבאד (בטלוגו: హైదరాబాదు - "הַיְדַרַבָּדוּ") היא בירת מדינת טלנגנה שבדרום הודו.
אוכלוסיית העיר מורכבת משילוב של הינדים ומוסלמים, ואופייה המוסלמי ניכר גם במונומנטים שנבנו בתקופת אימפריית ויג'איאנגר.
העיר מחולקת לשני אזורים: הידראבאד וסקונדראבאד, ביניהם מפריד מאגר המים חוסיין סאגאר (Hussain Sagar) ונהר מוסי (Musi).
מרבית מוקדי העניין המרשימים של היידראבאד הוקמו בתקופת השושלת המוסלמית קוטאב שאהי (Qutab Shahi), ששלטה בשנים 1534–1687, עד שנכבשה על ידי הקיסר המוגולי אורנגזב.
מקור השם

קיימות מספר תאוריות לגבי האטימולוגיה של שם העיר. 
תאוריה פופולרית אחת טוענת כי לאחר הקמת העיר, השאה, מוחמד קולי קוטאב, התאהב בנערת בנג'רה מקומית שכונתה בהאגיאמאת'י. הוא נישא לה וקרא לעיר על שמה - בהאגיה נאגארם, אשר משמעותה בטלוגו - "עיר השגשוג".
כאשר התאסלמה, שינתה בהאגיאמאת'י את שמה להיידר מהאל ושמה של העיר שונה בהתאם להיידראבד - "העיר של היידר".
היסטוריה > יישובים קדומים

מספר אתרים מעידן הברזל שנמצאו באזור מעידים כי ההיסטוריה של היידראבד מתחילה כבר ב500 לפנה"ס.