stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון הנוסע המתמיד
ערך הנקודות

קשה עד מאוד לחשב את שווים של מייל או נקודת טיסה, והדבר משתנה בין חברה לחברה ובין מחלקות הטיסה ועלות הכרטיס, הן במימוש ההטבה והן בעלות כלל השירותים שהקימו את הזכות. העובדה שכיום ניתן לצבור נקודות או מיילים באמצעות רכישת שירותים מענפים שונים, כמו באמצעות שימוש בכרטיסי אשראי או בעריכת שיחות טלפון בינלאומיות, מקשה על החישוב שכן היא מוסיפה שלב נוסף בהמרת הזכויות למיילים או לנקודות טיסה. בנוסף, יש לקחת בחשבון את התוספות המשולמות בעת קבלת ההטבה בכל מקרה, כמו מיסי נמל ותוספת דלק. אלו מצמצמים את הרווח לנוסע. דוגמאות ממדיניותה של חברת אל על:
מדיניותה של חברת אל על, היא שבמקרים מסוימים, ניתן לרכוש נקודות חסרות לפי מפתח של דולר לכל נקודה, אך תעריף זה אינו מייצג את עלותה האמיתית של נקודה.
עלותו של כרטיס בונוס למערב אירופה במחלקת תיירים בחברת אל על עומדת על 900 נקודות, ומפתח מקובל הוא שכל טיסה הלוך ושוב בתשלום במחלקת תיירים בחברה מקנה לנוסע 50 נקודות זכות (אם כי זה עשוי להגיע עד 200 נקודות ולעיתים אף יותר). יוצא שכדי לצבור את הנקודות הדרושות, על הנוסע לערוך 18 טיסות הלוך ושוב למערב אירופה, שעלותן הכוללת עשויה לנוע סביב 10,000 דולר. לפי חישוב זה עלותה של נקודה הוא 11 דולרים, או עד כ-15 דולרים לאחר ההתחשבות במיסי הנמל ותוספת הדלק.
דוגמה אקראית נוספת מתבססת על אחד ממפתחות ההמרה של נקודות שנצברו בחברת Cal לנקודות טיסה בחברת אל על. החברה מציעה לחברים במועדון "דיינרס מתמיד" יחס המרה שעומד על רכישות בסך של 395 ש"ח כנגד נקודת טיסה בודדת באל על. לפי חישוב זה עלותה של כל נקודה שוות ערך ליותר ממאה דולר. בנוסף, לאחר שהנוסע משלם את מיסי הנמל ותוספת הדלק הנלווים לכרטיס הבונוס, עשויה עלותה של כל נקודה להגיע ל-150 דולר ויותר, ויוצא שכרטיס הבונוס למערב אירופה, שנרכש תמורת 900 נקודות, עלה למעשה 135,000 דולר. קיימים מפתחות המרה אחרים, לפיהם כל רכישה בסך של 1,500 ש"ח שוות ערך לנקודת טיסה בודדת, יביאו לעלות מעשית של למעלה מחצי מיליון דולר במקרה זה.
כרטיסים המוצעים לרכישה תמורת תשלום משולב של כסף ונקודות כפופים למפתחות עלות שונים לחלוטין, וכך גם שדרוג למחלקת שירות גבוהה יותר, או רכישת כרטיסי בונוס לאוכלוסיות שכרטיס הטיסה שלהן זול יותר מלכתחילה, כמו תינוקות, ילדים או סטודנטים.
ראו גם

ברית חברות תעופה
הערות שוליים

↑  Screen shot from the very first frequent mile program | MileCards.com, web.archive.org, ‏2018-06-30
↑  Urteil vom 11.4.2006, 9 AZR 500/05
↑  אתר כאל
| תעופה אזרחית  • תעופה • תעופה צבאית |
| --- | --- | --- |
| ארגוניםבין-לאומיים | הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית • יאט"א |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| נמל תעופה | טרמינל • עלייה למטוס • שער עלייה למטוס • גשר עלייה למטוס • מדרגות ניידות • טרקלין נייד • קרוסלת מטען • הנחיית כלי טיס על הקרקע • שירותי קרקע למטוס נוסעים • מִנחת |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| חברת תעופה | חברת דגל • חברה לטיסות חסך • חברה לטיסות שכר • מועדון הנוסע המתמיד • בסיס פעולה מרכזי • רשימת חברות תעופה |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| ברית חברותתעופה | סטאר אלייאנס • Oneworld • סקייטים • התאחדות חברות התעופה הערביות • קבוצת TUI • ונילה אליינס • LATAM |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כרטוס | כרטיס טיסה • כרטיס טיסה אלקטרוני • בידוק ביטחוני • כרטיס עלייה למטוס • עמדה אחודה לבידוק עצמי • כרטיס מסביב לעולם • רישום לטיסה • מחלקת טיסה • שותפות קוד • היטל דלק |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| מטוס נוסעים | עלייה למטוס • הסעה • צוות אוויר • טייס • טייס אוטומטי • מהנדס טיסה • דייל אוויר • ארוחת טיסה • קופסה שחורה • בידור בטיסה • מושב מטוס • בטיחות בטיסה • רשימת מטוסי נוסעים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| בקרה | פיקוח טיסה • אזור בקרה מרחבית • מרחב פיקוח תעופתי • נתיב אווירי • מגדל פיקוח |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כללי | תעופה כללית • הסכם שמיים פתוחים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000327340  NDL: 01099236 
דוגמאות לכרטיסי חבר במועדון הנוסע המתמיד בחברות אול ניפון איירווייז וג'פאן איירליינס היפניות השייכים לדרגות שונות
מיגל מורטינוס

מיגל אנחל מורטינוס (בספרדית: Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé; נולד ב-8 ביוני 1951, מדריד) הוא דיפלומט ספרדי ופוליטיקאי, חבר מפלגת העובדים הסוציאליסטית וחבר קונגרס הנציגים (הבית התחתון של הפרלמנט הספרדי), שבו הוא מייצג את מחוז הבחירה קורדובה. בין השנים 1996-2003, מורטינוס היה השליח המיוחד של האיחוד האירופי לתהליך השלום במזרח התיכון.
מורטינס כיהן כשגריר ספרד בישראל בין אוקטובר 1996 עד ינואר 1997.
ב 18 באפריל 2004 הוא מונה לשר החוץ של ספרד במקום אנה פלאסיו. הוא כיהן בתפקיד עד ה-21 באוקטובר 2010, כיהן כשר החוץ בממשלת חוסה לואיס רודריגס ספאטרו, והוחלף בטרינידד חימנס. ב-2007, גם כיהן כיו"ר הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
ב-2011 הוכרז כאחד המועמדים לתפקיד מנכ"ל ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, אך ביוני אותה שנה הפסיד אתה התפקיד לז'וזה גרציאנו דה סילבה.
הערות שוליים

↑  Candidates for the post of Director-General announced, באתר ארגון המזון והחקלאות, 1 בפברואר 2011
↑  José Graziano da Silva of Brazil elected FAO Director-General, באתר ארגון המזון והחקלאות, 26 ביוני 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012383856805171  BNE: XX1079975  CANTIC: a10369533  GND: 1021064734  ISNI: 0000 0001 1075 5720  LCCN: nb2011002180  NTA: 312656408  SUDOC: 059638338  VIAF: 86718641   WorldCat (עם VIAF): 86718641 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיגל מונטיירו

לואיס מיגל בריטו גרסייה מונטיירו או בקיצור מיגל הוא כדורגלן עבר פורטגזי ששיחק בעמדת המגן הימני. מיגל שיחק בקבוצה אסטרלה אמדורה ובקבוצות בנפיקה ליסבון (5 עונות) וולנסיה (7 עונות). בקיץ 2012 שוחרר מוולנסיה, בינואר 2013 חתם במכבי תל אביב, אך מועד הגעת שחרורו מההתאחדות הספרדית התעכב ולא הגיע עד לסגירת חלון ההעברות וממיגל נמנע לשחק בקבוצה. מאז לא חזר לשחק כדורגל מקצועני.
מיגל רשם 59 הופעות בנבחרת פורטוגל בכדורגל והיה חלק מסגל הנבחרת ליורו 2004 בו הגיעה למקום השני, מונדיאל 2006, יורו 2008 ומונדיאל 2010.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | ליגה | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אסטרלה אמדורה | הליגה הפורטוגזית | 1998/1999 | 4 | 0 | ? | ? | – | – | ? | ? |
| אסטרלה אמדורה | הליגה הפורטוגזית | 1999/2000 | 28 | 0 | ? | ? | – | – | ? | ? |
| אסטרלה אמדורה | הליגה הפורטוגזית | סך הכל | 32 | 0 | ? | ? | – | – | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | 2000/2001 | 23 | 1 | ? | ? | 0 | 0 | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | 2001/2002 | 27 | 6 | ? | ? | – | – | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | 2002/2003 | 29 | 1 | ? | ? | 1 | 1 | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | 2003/2004 | 30 | 2 | ? | ? | 8 | 0 | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | 2004/2005 | 22 | 2 | ? | ? | 3 | 0 | ? | ? |
| בנפיקה ליסבון | הליגה הפורטוגזית | סך הכל | 131 | 12 | ? | ? | 12 | 1 | ? | ? |
| ולנסיה | לה ליגה | 2005/2006 | 31 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 31 | 1 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2006/2007 | 30 | 0 | 0 | 0 | 9 | 0 | 39 | 0 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2007/2008 | 26 | 1 | 1 | 0 | 6 | 0 | 33 | 1 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2008/2009 | 29 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 33 | 0 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2009/2010 | 25 | 0 | 3 | 0 | 10 | 0 | 38 | 0 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2010/2011 | 24 | 0 | 2 | 0 | 4 | 1 | 30 | 1 |
| ולנסיה | לה ליגה | 2011/2012 | 7 | 0 | 2 | 0 | 5 | 0 | 14 | 0 |
| ולנסיה | לה ליגה | סף הכל | 172 | 2 | 8 | 0 | 38 | 1 | 218 | 3 |
? = המידע אינו זמין
מסגד השלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  נצרת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 22 בנובמבר 1963
 תאריך פתיחה רשמי:  22 בנובמבר 1963 
 קואורדינטות:  32°42′14″N 35°18′05″E﻿ / ﻿32.7039°N 35.3014°E﻿ / 32.7039; 35.3014
 he
 
מסגד השלום (ערבית: جامع السلام; ג'אמע א-סלאם) או המסגד החדש, הוא מסגד השוכן ממזרח לעיר העתיקה בנצרת. המסגד הוקם בתחילת שנות ה-60, ונחנך ב-22 בנובמבר 1963, כפי שמעידה עליו כתובת הקבועה מעל דלת הכניסה אליו. המסגד הוא אחד הגדולים והמרכזיים בעיר.
המסגד עשוי אבן ובצידו המזרחי של המבנה מתנשא מינרט דק וגבוה, שבו שתי מרפסות עגולות. בחלקו העליון של המגדל קבועים ארבעה שעונים המורים לארבע רוחות השמיים, ומעליו גג מחודד אפור. חלל המסגד רבוע ומואר היטב על ידי 22 חלונות גדולים בצורת משושה - בקיר הצפוני קבועות שתי שורות שבכל אחת שישה חלונות, ובקיר הדרומי קבועים עשרה חלונות בלבד, כדי לאפשר מקום למחרב ולמנבר. רצפת האולם מכוסה בשטיח אדום שבו דוגמאות של קשתות. בקיר הדרומי קבועים המחרב והמנרב, שניהם עשויים שיש בגוון אדמדם. כיפת המסגד צבועה בצידה הפנימי בגווני ירוק ובבסיסה היא מוקפת בחלונות קטנים. בצידה החיצוני היא מוזהבת.
גלריה

המינרט והכיפה המוזהבת
הכניסה למסגד
הקיר הדרומי של אולם המסגד ובו עשרה חלונות, המחרב והמנבר
כיפת המסגד
מכבי תל אביב (כדורגל נשים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1998 
 תאריך פירוק:  2002 
 
מכבי תל אביב הייתה קבוצת כדורגל נשים אשר התמודדה בליגת הנשים הראשונה בישראל. הקבוצה נוסדה כמחלקה בתוך מועדון הכדורגל מכבי תל אביב בשנת 1998.
היסטוריה

הקבוצה התחרתה במשך ארבע עונות בליגת הנשים מאז הקמתה, כאשר סיימה במקום הרביעי בכל אחת מעונותיה ואף הגיעה פעם אחת למעמד חצי גמר גביע המדינה. הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים במתקן האימונים קריית שלום שבתל אביב.
בתום עונת 2001/2002, לאחר 4 שנות פעילות, התפרקה הקבוצה והפסיקה את פעילותה בשל קשיים כלכליים.
הקמה מחדש

בשנת 2017, הועלתה יוזמה חדשה במועדון על ידי מור שקד, מאמנת בקבוצות הילדים של מכבי להקים מחדש מסגרת לא מקצועית, בתחומי מחלקת הנוער של המועדון שבה תוכלנה בנות ונערות צעירות להתאמן בכדורגל. המהלך קיבל את ברכת דרכו של פטריק וואן לוון, מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער.
לאחר יוזמתה של מור שקד, בשנת 2018 הוקמה קבוצת ילדות שהתחרתה בליגת ילדות דרום, והגיעה לרבע גמר גביע המדינה. בשנת 2019, הוקמה קבוצת נערות למועדון, שמשתתפת בליגת נערות דרום.
הערות שוליים

↑  פרטי הקבוצה, באתר מועדון הכדורגל בעבר
↑  פרויקט לכדורגל בנות במכבי ת״א יוצא לדרך, עמית פרייהייטר, אתר מועדון הכדורגל, 10 ביוני 2017
↑  סגל קבוצת הילדות, מתוך אתר ההתאחדות לכדורגל
↑  סגל קבוצת הנערות, מתוך אתר ההתאחדות לכדורגל
מייק לאראבי

מייקל דני "מייק" לאראבי (באנגלית: Michael Denny "Mike" Larrabee‏; 2 בדצמבר 1933 – 22 באפריל 2003) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה

לאראבי נולד בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה, אך גדל בונטורה, קליפורניה. בעקבות כישרונו והישגיו באתלטיקה הוא זכה במלגת לימודים ולמד גאולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה. בעקבות סדרה של פציעות נמנע ממנו להשתתף במשחקים האולימפיים שנערכו במלבורן 1956 וברומא 1960.
בשנת 1957 דורג לאראבי במקום השני בעולם בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה > שיאן עולם

באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה בשנת 1964 זכה לאראבי בפעם היחידה בקריירה שלו בתואר שיאן עולם בריצת 400 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-12 בספטמבר אותה שנה הוא השווה את השיא העולמי בריצה זו (44.9 שניות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לאראבי בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.15 שניות, לפני ונדל מוטלי מטרינידד וטובגו (45.24 שניות) ואנדז'יי בדנייסקי מפולין (45.64 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אולן קאסל, יוליס ויליאמס והנרי קאר, בשיא עולם חדש של 3:00.7 דקות, לפני בריטניה (3:01.6 דקות) וטרינידד וטובגו (3:01.7 דקות).
לאחר המשחקים האולימפיים עבד לאראבי כמורה למתמטיקה וסוכן בחברת אדידס. הוא המשיך בפעילות גופנית בטניס, בצלילה, בסקי, בטרקים ובטיפוס הרים.
בשנת 2001 אובחן כחולה בסרטן הלבלב ובשנת 2003 הכריעה אותו מחלתו בביתו שבסנטה מריה, קליפורניה.
הישגים ותארים

בדצמבר 2003 זכה לאראבי להיכלל בהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1964)
ריצת 200 מטר: 21.0 שניות (1959)
ריצת 400 מטר: 44.9 שניות (1964)
הערות שוליים

↑  מייק לאראבי, באתר USA Track & Field (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14354807
מחלת אוסגוד-שלטר

| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  827380 
 סיווגים
 ICD-10:  M92.5 
 
צילום רנטגן במבט צידי של ברך. בצילום מודגש במרובע בהיר הניתוק של גבששת השוקה מהשוקה
מחלת אוסגוד-שלטר (באנגלית: Osgood-Schlatter disease ובקיצור OSD) היא ליקוי באזור בליטת העצם מתחת לברך, והיא נפוצה בעיקר אצל נערים מתבגרים פעילים מבחינה גופנית.
תופעה זו מופיעה כתוצאה מדלקת באזור החיבור של רצועת עצם הפיקה לגבששת השוקה הנובעת מחוסר התגרמות של סחוס הגדילה של הגבששת. לרוב, יכולת התנועה של הברך אינה נפגעת. הכאב עלול להימשך מספר חודשים או מספר שנים והתופעה יכולה לחזור מדי פעם עד לסיום גדילתו של הנער.
לרוב חולף הליקוי מעצמו, אך במקרה שהוחלט על טיפול, הוא יכלול שינוי פעילות (הפסקת פעילות מעוררת כאב), מתיחת וחיזוק השריר הארבע ראשי ושרירי מיתר הברך ולעיתים אמצעי חבישה לברך שתפקידם להפחית את המאמצים המופעלים על הגבששת ולהגן על האזור מחבטות. כאשר חווים מכה באזור יהיו כאבים עזים, הדבר הטוב ביותר כדי להעביר את הכאבים הוא להזיז את הרגל אך לא לטפוח על האזור.
מיגל לופס

מיגל לופס (בפורטוגזית: Hugo Miguel Almeida Costa Lopes; נולד ב-19 בדצמבר 1986) הוא שחקן כדורגל פורטוגזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אסטרלה דה אמדורה, ולשעבר בנבחרת פורטוגל.
קריירה

לופס נולד בליסבון, לאחר 10 שנים במועדוני הנוער השונים, החל את הקריירה המקצועית בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, ב-2006 עבר לסי. די. אופרריו מהליגה הפורטוגזית השנייה.
בעונת 2007/2008 חתם בקבוצת ריו אבה, לאחר שנתיים בהן בלט במועדון התגלה בו התעניינות מצד קבוצות אחרות, בינואר 2009 חתם בפורטו לארבע שנים. באוגוסט 2010 נחשב לשחקן מיותר בקבוצה והושאל לקבוצה הספרדית ריאל בטיס.
בחלקה הראשון של עונת 2010/2011 לא שיחק בשום מועדון עד שהושאל בחלון העברות בינואר על ידי ספורטינג בראגה יחד איתה העפיל לשלב הבית של ליגת האלופות שם סיימו במקום השלישי.
בעונת 2012/2013 חזר לופס לפורטו לאחר שתי ההשאלות, בינואר 2013 עזב סופית את הקבוצה וחתם בספורטינג ליסבון, ביולי 2013 הושאל לקבוצה הצרפתית ליון אולימפיק לעונה אחת, בסיום עונת 2013/2014 עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט 2015 הושאל לעונה אחת לגרנדה. עונה אחר כך הושאל לאחאיסר בלדייספור מהליגה הטורקית. ב-7 ביולי 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה.
קריירה > נבחרת פורטוגל

בשל יכולתו של לופס לשחק בעמדה ימנית ושמאלית זומן על ידי מאמן הנבחרת, פאולו בנטו, למוקדמות יורו 2012. ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ב-2 ביוני 2012 במשחק ידידות נגד טורקיה בהפסד 3-1. לופס השתתף בכמה משחקים במוקדמות מונדיאל 2014 אך לא נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2014.
מישל מקנמרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1970 אואק פארק, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באפריל 2016 (בגיל 46) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Michelle Eileen McNamara 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטרדאם, אוניברסיטת מינסוטה, תיכון אוק פארק 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  פשע אמיתי 
 יצירות בולטות:  I'll Be Gone in the Dark 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 בן או בת זוג:  פאטון אוסוולט (24 בספטמבר 2005–21 באפריל 2016) 
 צאצאים:  Alice Oswalt 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אנתוני (2019) 
 truecrimediary.com
 
מישל איילין מקנמרה (באנגלית: Michelle Eileen McNamara;‏ 14 באפריל 1970 – 21 באפריל 2016) הייתה כותבת ובלוגרית אמריקאית שעסקה בכתיבה בנושא מקרי פשע אמיתיים. מחברת הספר I'll Be Gone in the Dark: One Woman's Obsessive Search for the Golden State Killer, שעסק בפרשת הרוצח מגולדן סטייט וראה אור ב-2018, לאחר מותה.
ביוגרפיה

מקנמרה גדלה באוק פארק, אילינוי, בת לתומס וריטה מקנמרה, ולה ארבע אחיות ואח.
כשהייתה בת 14 נרצחה צעירה תושבת העיירה, שהתגוררה לא הרחק מביתה. הרוצח מעולם לא נתפס והמקרה עורר במקנמרה השראה ועניין בתחום.
בשנת 2005 נישאה לשחקן והקומיקאי פאטון אוסוולט ונולדה להם בת אחת. כתלמידת תיכון כתבה והייתה עורכת בעיתון בית הספר.
ב-1992 סיימה לימודיה באוניברסיטת נוטרדאם, וקיבלה תואר שני בכתיבה יצירתית מאוניברסיטת מינסוטה.
באפריל 2016 מתה מקנמרה בשנתה מהתקף לב. היא הייתה בת 46 במותה.
קריירה

בשנת 1997, עם תום לימודיה, עברה ללוס אנג'לס במטרה לכתוב עבור תעשיית הסרטים והטלוויזיה.
בשנת 2006 השיקה מקנמרה את הבלוג "True crime Dairy" שעסק בחקר מקרי פשע קשים שלא פוענחו. הבלוג עסק בפשעים שלא זכו לתהודה רבה בציבור ובניסיון לפענח אותם.
בשנים 2013–2014 כתבה בעיתון "לוס אנג'לס מגזין" מאמרים בנושא פרשת "הרוצח מגולדן סטייט". מקנמרה הגתה את הכינוי "הרוצח מגולדן סטייט, עבור הפושע שאנס ורצח פעמים רבות בשנות השבעים והשמונים. עד לשנת 2001 חשבו רשויות אכיפת החוק כי שני פושעים שונים ביצעו את זממם, האחד נודע כ"האנס מהאזור המזרחי" והשני כ"צייד הלילה המקורי". רק ב-2001 נודע כי מדובר באותו אדם, שהוא "הרוצח מגולדן סטייט" כפי שהחל להיקרא בתקשורת ובציבור בעקבות מקנמרה. מקנמרה חתמה על הסכם להוצאת ספר עם הוצאת הספרים הרפר קולינס ובשנת 2013 החלה לכתוב ספר על הפרשה.
הספר "I'll Be Gone in the Dark: One Woman's Obsessive Search for the Golden State Killer" עודכן לאחר מותה והושלם על ידי פול היינס ובן זוגה פאטון אוסוולד. הוא יצא לאור ב-27 בפברואר 2018, כשנתיים לאחר מותה וזמן קצר לפני ההודעה על מעצרו של ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו, שדגימות ה-DNA שלו נמצאו תואמות לאלו של הרוצח מגולדן סטייט. הספר הגיע למקום השני ברשימת רבי המכר השבועית של הניו יורק טיימס לספרי עיון, ולמקום הראשון ברשימת רבי מכר לספרי עיון של הניו יורק טיימס המורכבת מספרי עיון אלקטרונים ומודפסים.
באפריל 2018 נעצר ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו ונמצאה התאמה בין ה-DNA שלו לבין ה-DNA של הרוצח מגולדן סטייט.
בשנת 2020 הוציאה רשת HBO סדרה תיעודית בשם "רוצח נעלם בחשיכה", העוסקת בפרשה מנקודת מבטה של מקנמרה ובשיתוף צילומים והקלטות שלה לפני מותה.
הערות שוליים

↑  מישל מקנמרה, Origin Story, באתר true crime diary‏, 4 ביוני 2012
↑  Michelle mcnamara and patton oswald, באתר הניו יורק טיימס, 25 בספטמבר 2005
↑  קירה בולוניק, My Friend Michelle McNamara, the Crime Writer Gone in the Dark, באתר vulture‏, 26 בפברואר 2018
↑  איי-פי, Michelle McNamara, Writer and Wife of Patton Oswalt, Dies at 46, באתר hollywoodreporter, ‏22 באפריל 2016
↑  Michelle McNamara, Crime Writer and Wife of Patton Oswalt, Dies at 46, באתר מגזין פיפל, 22 באפריל 2016
↑  ארין ונדרהוף, The Golden State Killer May Be Caught, But Online Detectives Are Still on the Case, באתר vanty fair‏, 26 באפריל 2018
↑  MICHELLE MCNAMARA, באתר "לוס אנג'לס מגזין"
↑  מארי מלטון, Michelle McNamara’s Obsession With Unsolved Crime Was Life-Affirming, באתר לוס אנג'לס מגזין, 26 באפריל 2016
↑  Hardcover Nonfiction, באתר הניו יורק טיימס
↑  Michelle McNamara's posthumous I'll Be Gone in the Dark is a No. 1 best-seller, באתר אנטרטיימנט וויקלי, 7 במרץ 2018
↑  "הקוטל מגולדן סטייט נלכד": שוטר לשעבר חשוד ברצח 12 אמריקאים, באתר מעריב אונליין, 26 באפריל 2018
↑  נעמה ברקן, הלהיט הבטוח של HBO, ושאר הסדרות השוות של חודש יוני, באתר ynet, 28 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810648413505606  BnF: cb177490699 (data)  GND: 1194022456  ISNI: 0000 0004 6805 9041  LCCN: no2018024314  NKC: xx0271928  SUDOC: 241372895  VIAF: 5284152025934503600001   WorldCat (עם VIAF): 5284152025934503600001
מייק טרוי

מייקל פרנסיס "מייק" טרוי (באנגלית: Michael Francis "Mike" Troy;‏ 3 באוקטובר 1940 – 3 באוגוסט 2019) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

טרוי נולד באינדיאנפוליס, שבאינדיאנה. הוא החל להתאמן בגיל 12. בהמשך למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בהדרכתו של דוק קונסילמן.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בלוס אלטוס שבקליפורניה ב-11 ביולי 1959 קבע טרוי פעמיים שיא עולם במשחה ל-200 מטר פרפר, בפעם הראשונה (2:19.0 דקות) היה זה שיא העולם הרשמי הראשון במשחה זה לאחר הגדרת הסגנון החדש ובפעם השנייה העמידו על תוצאה של 2:16.4 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו שבאילינוי הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:14.9 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.3 דקות, אחרי בן ארצו דייב גילנדרס (2:18.0 דקות).
בתחרות שנערכה באוונסוויל שבאינדיאנה ב-10 ביולי 1960 שיפר טרוי שוב את שיאו העולמי במשחה ל-200 מטר פרפר והעמידו על 2:15.0 דקות, שבועיים לאחר מכן, בטולדו שבאוהיו הוא שוב שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 2:13.4 דקות. נוסף לכך הוא היה שותף לשני שיאים עולמיים במשחי שליחים, במשחה ל-4x200 מטר חופשי (8:17.0 דקות) ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:09.2 דקות). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדטרויט שבמישיגן הוא שיפר פעם נוספת במשחה ל-200 מטר פרפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 2:13.2 דקות, והוכיח שהוא מוכן למשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא (1960) זכה טרוי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 2:12.8 דקות, לפני נוויל הייס מאוסטרליה (2:14.6 דקות) ודייב גילנדרס (2:15.3 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ג'ורג' האריסון, ריצ'רד בליק וג'ף פארל בשיא עולם חדש של 8:10.2 דקות, לפני יפן (8:13.3 דקות) ואוסטרליה (8:13.8 דקות). כשחיין שלישי, הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:02.9 דקות. שיאו העולמי נשבר לאחר שנה על ידי בן ארצו קארל רובי (2:12.6 דקות).
ביוגרפיה > עיטור כוכב הכסף

לאחר פרישתו משחייה תחרותית, שימש טרוי כקצין בצי האמריקני וזכה בעיטור כוכב הכסף, במלחמת וייטנאם. לאחר השרות הצבאי הוא התגורר בסן דייגו, שם עבד כמאמן שחייה וכסוכן נדל"ן. אחד מחניכיו היה מייק סטאם - אלוף אולימפי אלוף עולם ושיאן עולם.
טרוי נפטר באריזונה ב-3 באוגוסט 2019.
תארים והישגים

בשנת 1971 זכה טרוי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר
הערות שוליים

↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
↑  מייק טרוי באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה (באנגלית)
מחנה הריכוז ראב

| --- | --- |
צריפים במחנה הריכוז ראב, 1943
צריפים במחנה הריכוז ראב, 1943
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  איטליה הפשיסטית
 שמות אחרים:  מחנה ריכוז לאסירי מלחמה אזרחים – ארבה, Koncentracijski logor Rab
 תאריכים
 תאריך הקמה:  7 ביולי 1942
 תאריך שחרור:  1945
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 מספר אסירים בשיא:  כ-10,000
 השתייכות האסירים:  יהודים, פרטיזנים ומתנגדי המשטר האיטלקי הפאשיסטי
 נתונים
 מספר הנספים:  כ-1,500
 קואורדינטות:  44°46′57″N 14°45′09″E﻿ / ﻿44.782417°N 14.7525°E﻿ / 44.782417; 14.7525
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ראב(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ראב
 
מפת מחנות ריכוז ביוגוסלביה
שורות הצריפים במחנה ב-1943
אסיר במחנה
מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה הריכוז ראב (בסרבו-קרואטית: Koncentracijski logor Rab, באיטלקית:  Campo di concentramento per internati civili di Guerra – Arbe ) היה מחנה ריכוז איטלקי שהוקם במהלך מלחמת העולם השנייה באי ראב שבקרואטיה. המחנה היה אחד מתוך מספר מחנות ריכוז שהקימו האיטלקים לאורך חוף הים האדריאטי, בהם נאסרו בעיקר חשודים בקשרים עם פרטיזנים או מתנגדי שלטון הכיבוש וכן יהודים. המחנה היה פעיל בשנים 1942–1943.