stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גורדון מקווין
תארים

הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 1973/1974
סגנות גביע אירופה לאלופות: 1974/1975
הגביע האנגלי: 1982/1983; סגנות: 1978/1979
מגן הצדקה: 1983
תארים אישיים
קבוצת השנה של התאחדות שחקני הכדורגל: 1974/1975, 1977/1978
שחקן השנה של לידס יונייטד: 1974/1975, 1976/1977
היכל התהילה של הכדורגל הסקוטי: 2012
ג'ף הנמן

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1964 אוקלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  2 במאי 2013 (בגיל 49) המט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jeffrey John Hanneman 
 מקום קבורה:  Pacific View Memorial Park 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1981–2013 (כ־32 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון ג'ורדן 
 סוגה:  ת'ראש מטאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ף הנמן
ג'ף הנמן (אנגלית: Jeff Hanneman;‏ 31 בינואר 1964 - 2 במאי 2013) היה גיטריסט אמריקאי ואחד ממקימי להקת הת'ראש מטאל סלייר. הנמן גדל בלוס אנג'לס במשפחה של יוצאי קרבות, כאשר אביו לחם בנורמנדי במלחמת העולם השנייה ואחיו במלחמת וייטנאם, וכתוצאה מכך הוא נמשך להיסטוריה צבאית החל מילדותו.
ביוגרפיה

הנמן, יליד אוקלנד, קליפורניה, נפגש עם קרי קינג ב-1981 בעת ששניהם נבחנו ללהקה, וסלייר נולדה לאחר שקינג הציע להנמן שהם יקימו להקה יחד. הוא וסולן סלייר טום אראיה היו מכורים בעבר לקוקאין. התעניינותו במדליות מלחמה נאציות ובהיסטוריה של גרמניה הנאצית באה לידי ביטוי בשירים שכתב, דבר שפורש כראיה לכך שהוא, יחד עם שאר חברי הלהקה, הם אוהדי הנאציזם. משיכתו לנושא החלה לאחר שאביו העניק לו מדליות שחלקן נלקחו כשלל מחייל נאצי הרוג. המדליה הנדירה ביותר שברשותו היא "צלב האביר", אותה רכש עבור 1,000 דולרים ממעריץ של סלייר. השיר "Angel of Death" שכתב הנמן עוסק ביוזף מנגלה וגרר את רוב ההאשמות בנאציזם. הלהקה ציינה מספר פעמים שחבריה אינם מעודדים נאציזם ואך מגלים התעניינות בנושא. חשוב לציין, כי הלהקה תרמה כסף למכון לחקר השואה והכחישה את כל האשמות נגדיה וחבריה כנאו נאצים.
אמנים שהשפיעו על המוזיקה של הנמן הם בעיקר אמני פאנק רוק, דבר שתרם ליציאתו של האלבום Undisputed Attitude מ-1996 שכולל ברובו גרסאות כיסוי של סלייר לשירי פאנק. בין הלהקות שהנמן ציין שהשפיעו עליו הן איירון מיידן, ג'ודס פריסט, לד זפלין, אקספלויטד, ורבאל אביוז, בלאק פלאג, דד קנדיז ו-.T.S.O.L. יאנגוי מאלמסטין ומייקל שנקר מלהקת סקורפיונז השפיעו על סגנון נגינתו, כולל השרדינג שמזוהה עם מאלמסטין.
סולואי הגיטרה המשותפים של הנמן ושל קינג זכו לתיאור "כאוטיים באופן פראי" ו"מעוותים באורח גאוני". הנמן וקינג מדרגים שניהם במקום העשירי ברשימת "100 נגני הגיטרה הגדולים בכל הזמנים בהבי מטאל" של המגזין "Guitar World". הנמן תרם מילים ולחנים לכל אחד מאלבומיה של סלייר.
הנמן חדל מלהשתתף במסע ההופעות של להקתו מתחילת 2011 עקב דלקת רקמות נמקית. בשנת 2012 יצאה הודעה כי החלים, אך בפברואר 2013 הודיע חברו ללהקה קרי קינג כי הוא עדיין סובל מבעיות בריאותיות המונעות ממנו לשוב ולעבוד עם סלייר. ב-2 במאי 2013 הנמן הלך לעולמו בצפון קליפורניה, לאחר שאושפז בבית חולים מקומי עקב סיבוך רפואי. במותו הותיר אחריו את רעייתו קתי, אחותו קטי ואחיו מייקל ולארי.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם ג'ף הנמן, באתר knac.com (אנגלית)
↑  Reign In Blood, באתר All Music Guide (אנגלית)
↑  סלייר - Reign In Blood, באתר Kickedintheface.com (אנגלית)
↑  100 נגני הגיטרה הגדולים בכל הזמנים בהבי מטאל, באתר Blabbermouth.net (אנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812450770605606  BIBSYS: 5101435  BNE: XX1610690  GND: 135468167  ICCU: DDSV175495  ISNI: 0000 0000 7824 425X  MusicBrainz: c96af26a-6b62-4190-b707-20c057e31c17  VIAF: 15988999   WorldCat (עם VIAF): 15988999
גייל וילהלם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1908 יוג'ין, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביולי 1991 (בגיל 83) ברקלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
גייל וילהלם (אנגלית: Gale Wilhelm;‏ 6 באפריל 1908 – 11 ביולי 1991) הייתה סופרת אמריקנית שנודעה בעיקר בשני ספריה שעסקו בנושאים לסביים שנכתבו בשנות ה-30: גם אנחנו נסחפים (באנגלית: We Too Are Drifting), ולפיד לוולהאלה (באנגלית: Torchlight to Valhalla).
ילדותה ונעוריה

וילהלם נולדה ביוג'ין, אורגון לאתל גייל ברואר ווילסון פריס וילהלם בשנת 1908. היא הייתה הצעירה מבין חמשת ילדיהם, והתחנכה באורגון, איידהו, ווושינגטון. המשפחה עברה לסן פרנסיסקו, קליפורניה כאשר וילהלם הייתה בשנות העשרה שלה.
קריירת כתיבה

וילהלם הופיעה לראשונה בספרות האמריקאית כאשר פרסמה כמה סיפורים קצרים בשנים 1934 ו-1935. בעזרתו של סוכן ספרותי, פרסמה וילהלם את גם אנחנו נסחפים בשנת 1935, בהוצאת ראנדום האוס, וזכתה לביקורת חיוביות רבות.
בשנת 1938, פרסמה הוצאת הספרים ראנדום האוס את לפיד לוולהאלה, רומן נוסף העוסק בלסביות שבו הדמות המרכזית, צעירה לסבית, מחוזרת על ידי בחור צעיר, מקסים ויפה, אך היא מבינה כי אושרה האמיתי נמצא יחד עם נערה צעירה אחרת.
וילהלם כתבה שלושה רומנים נוספים, הביאו הביתה את הכלה בשנת 1940, זמן הביניים בשנת 1942, ולעולם אל תרפה ממני בשנת 1945, כשבכולם הנושא המרכזי הוא הטרוסקסואליות. הרומן לעולם אל תרפה ממני כלל בעטיפתו האחורית שבחים מידידה של וילהלם קרל סנדברג.
וילהלם פרסמה סיפורים במגזין קלוריס ובמגזין הספרות של אוניברסיטת ייל בתחילת שנות ה-40, אך לא פרסמה דבר מאז שנת 1943. למרות זאת, שני ספריה של וילהלם העוסקים בנושא הלסבי פורסמו שוב פעמים רבות בשנות ה-40, ה-50, וה-60. לספר לפיד לוולהאלה ניתן שם חדש, המעבר המוזר, עם עטיפה שונה בשנת 1953.
בשנת 1975, הודפס מחדש הספר לפיד לוולהאלה בידי הוצאה לאור ארנו פרס כחלק מהומוסקסואליות: ההיסטוריה הספרותית של החברה ההומו-לסבית.
חיים אישיים

וילהלם התגוררה עם אלן הופ בסן פרנסיסקו החל משנת 1938 ועד למותה של הופ בסוף שנות ה-40. ברברה גרייר ניסתה במשך כמה שנים לאתר את וילהלם. בשנת 1984 יצאה מהדורה נוספת של הספר גם אנחנו נסחפים בהוצאת Naiad Press עם הקדמה מאת גרייר בה היא מתארת את חייה של וילהלם ובה היא מפצירה לקבלת עזרה מכל אדם היודע דבר על מקום המצאה של וילהלם.בזמן שהוצאת הספרים הוציאה את המהדורה המחודשת של הספר לפיד לוולהאלה בשנת 1985, היא הכילה הקדמה מאת וילהלם עצמה, אליה הגיעה גרייר לאחר שקיבלה מידע ממקור אנונימי. גרייר העריכה כי וילהלם הפסיקה לכתוב לפני הגיעה לגיל 40 כיוון "שהעולם לא נתן לה לכתוב את הספרים שרצתה".
וילהלם התגוררה עם קתלין הובנר החל משנת 1953 ועד למותה בשנת 1991 ממחלה הסרטן.
יצירות

גם אנחנו נסחפים, 1934
אין מכתב עבור המת, 1936
לפיד לוולהאלה, 1938 (יצא לאור גם בשנות ה-50 כמעבר המוזר)
הביאו הביתה את הכלה, 1940
בין הזמנים, 1942
לעולם אל תרפה ממני, 1945
הערות שוליים

↑  ברברה גרייר, "הקדמה", גם אנחנו נסחפים, Naiad Press‏, 1984
↑  גייל וילהלם, "הקדמה", לפיד לוולהאלה, Naiad Press‏, 1985
↑  טי קורייר, "גייל וילהלם" אינצקלופדיית ההיסטוריה של הלסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'דרים באמריקה, צ'ארלס סקריבנר ובניו, 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8229 9368  LCCN: n85014252  NTA: 073454907  SNAC: w6m94cjr  VIAF: 50644124   WorldCat (עם VIAF): 50644124
גלריית אופיצי

| --- | --- |


מבט דרומה ממגדל בית העירייה
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  העיר העתיקה פירנצה 
 מיקום:  פירנצה 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  המשרד לפעילויות ומורשת תרבותית 
 מייסדים:  קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה 
 מבקרים בשנה:  2,361,732 (נכון ל־2019)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1560
 תאריך פתיחה רשמי:  1581 
 אדריכל:  ג'ורג'ו וזארי, ברנרדו בואונטלנטי, אלפונסו פריג'י 
 מידות
 שטח:  47,515 מ"ר (נכון ל־2018) 
 גובה מעל פני הים:  56 מ' 
 קואורדינטות:  43°46′06″N 11°15′19″E﻿ / ﻿43.768333333333°N 11.255277777778°E﻿ / 43.768333333333; 11.255277777778
 www.uffizi.it
  (למפת פירנצה מוגדלת) גלריית אופיצי(למפת פירנצה רגילה) גלריית אופיצי
 
גלריית אופיצי במבט צפונה אל בית העירייה
גלריית אופיצי (באיטלקית: Galleria degli Uffizi; "גלריית המשרדים") היא מוזיאון לאמנות בפירנצה שבאיטליה. המוזיאון הוא אחד הידועים והעתיקים ביותר בעולם והוא מכיל יצירות אמנות רבות שרובן נאספו על ידי משפחת מדיצ'י, פטרונית האמנות החשובה ביותר של הרנסאנס האיטלקי. מבנה המוזיאון עצמו נחשב על ידי חוקרי אדריכלות רבים לאחד המבנים המרשימים בעולם ומקרה מבחן חשוב גם בהתפתחות התכנון העירוני במאה ה-16.
היסטוריה

בניית המבנה החלה ב-1560 על ידי האדריכל ג'ורג'ו וזארי עבור הדוכס של טוסקאנה, קוזימו הראשון דה מדיצ'י. לאחר מכן המשיכו בבנייה ברננדו באוטלנטי ואלפונסו פריג'י עד לסיום ב-1581. המבנה תוכנן להכיל את משרדי השופטים הפיורנטינים ומכאן שמו. במהלך השנים הלכה משפחת מדיצ'י וצברה אוצרות אמנות רבים אשר רובם הוצבו בחללי תצוגה באופיצי. בני משפחת מדיצ'י נחשבו לפטרוני האמנות הגדולים ביותר של איטליה ואוספיהם הלכו וגדלו. באמצע המאה ה-17 ירדה המשפחה מהשלטון בפירנצה אך אוצרות האמנות נשארו בגלריית האופיצי. למרות שכבר במאה ה-16 הייתה הגלריה פתוחה למבקרים בתיאום מראש, רק בשנת 1765 היא נפתחה לציבור באופן רשמי.
בשנת 1993 נפגע חלק מן הגלריה מפיצוץ מכונית תופת ברחוב סמוך, שבו נהרגו 5 אנשים. הפיצוץ, שבוצע כנראה על ידי המאפיה, פגע בחלק מהמבנה ובמספר פסלים אשר שוחזרו אך מספר פרסקאות ניזוקו קשה ולא ניתן היה לשחזר אותם.
המוזיאון הוא אחת מאטרקציות התיירות המרכזיות בפירנצה, ופוקדים אותו מדי שנה יותר ממיליון מבקרים. בשל מספרן הרב של יצירות האמנות הנמצאות במוזיאון ביחס לגודלו, הועברו במהלך השנים חלק מהיצירות למוזיאונים אחרים בפירנצה, כגון הבארג'לו. במהלך שנת 2006 עבר המוזיאון שיפוצים לשם הרחבת חללי התצוגה.
מבנה

המוזיאון בנוי משני אגפים בשני צידי רחוב ששמו "פיאצלה דלי אופיצי" ("הכיכר הקטנה של האופיצי"). קטע רחוב זה מגיע בחלקו הדרומי אל נהר הארנו ובחלקו הצפוני אל כיכר הסיניוריה – פאלאצו וקיו (Palazzo Vecchio). במבט צפוני אל הרחוב נראה מגדל העירייה הבנוי בסגנון הגותי-טוסקני. בחלקו הדרומי של הרחוב בנוי גשר המחבר בין שני האגפים ותוחם את חלל הפיאצלה. חלק זה בנוי כ"קיר מסך" המסוגנן בסגנון דורי ומתחתיו מעבר חופשי כשער פתוח לרחוב הניצב אליו. המבנה שומר על קו בניין רציף ומציג חזית מרשימה נוספת.
הפרספקטיבה הנראית משער הכניסה תוכננה בקפידה על ידי האדריכל וזארי (שהיה גם צייר) כמו גם פרופורציות החלל שבין שני אגפי המוזיאון. כרכובי גגות שתי החזיתות המקבילות מודגשים לכל אורכם ושומרים על קו אחיד על מנת לחזק את תחושת העומק של הרחוב. באופן דומה, לכל אורך הרחוב בשני צידיו שלוש מדרגות הממשיכות עד לבית העירייה ומחזקות את קווי הפרספקטיבה גם כן. שתי החזיתות מעוטרות בסגנון טוסקני קלאסי ובמקצבים קבועים. מגדל בית העירייה בקצה המבט נראה בצד ימין, שובר את הסימטריה ויוצר ייחוד במבט זה. כמו כן, המבט אל כיכר העירייה הנמצא בהמשך הרחוב מקל על ההתמצאות בסביבת המוזיאון והוא בעל חשיבות אורבנית רבה. מתכנני ערים רבים לאורך ההיסטוריה ראו בתכנון האופיצי מקרה מבחן חשוב, שבו חצר של מבנה מתפקדת כרחוב ציבורי בעל השפעה רבה על תנועת הולכי הרגל בסביבתו ותכנון היוצר פרספקטיבות דרמטיות מתוכננות בנוף העירוני.
אוסף האמנות

אוסף יצירות האמנות המוצגות במוזיאון הוא מן המרשימים בעולם והוא כולל יצירות רבות של גדולי האמנים האיטלקיים מסוף ימי הביניים, הרנסאנס והבארוק. עם האמנים שיצירותיהם מוצגות באופיצי נמנים צ'ימבואה, ג'וטו, לאונרדו דה וינצ'י, פיירו דלה פרנצ'סקה, סנדרו בוטיצ'לי, מיכלאנג'לו, טיציאן, רפאל, פלאוטילה נלי ועוד.
רוב היצירות מוצגות באולמות תצוגה שבתוך המבנה אך באכסדרות שבקומת הקרקע הפתוחה ניצבים פסלים של בני משפחת מדיצ'י, אמנים שבהם תמכו, כגון דה וינצ'י ואלברטי ופסלים של אנשי מדע ורוח נוספים כגון ניקולו מקיאוולי ואמריגו וספוצ'י.
גאורגי זנטראיה

גאורגי זנטראיה (בגאורגית: გიორგი ზანთარაია; באוקראינית: Георгій Зантарая; נולד ב-21 באוקטובר 1987) הוא ג'ודוקא אוקראיני יליד גאורגיה.
זנטראיה מחזיק בשש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב אחת (2009), מדליית כסף אחת (2010) וארבע מדליות ארד (2011, 2013, 2014 ו-2018). באליפויות אירופה הוא זכה בארבע מדליות. שלוש מדליות זהב (2011, 2017 ו-2019) ומדליית כסף (2009).
זנטראיה התחרה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים. באולימפיאדת לונדון 2012 הוא הודח בסיבוב השני לאחר הפסד לאליו ורדה האיטלקי, באולימפיאדת ריו 2016 הוא הודח שוב בסיבוב השני לאחר הפסד לסרג'יו אולייניק הפורטוגלי ובאולימפיאדת טוקיו 2020 הוא הודח פעם נוספת בסיבוב השני לאחר הפסד לאדריאן גומבוץ הסלובני.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | גראנד פרי | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2010 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2011 | גראנד פרי | צ'ינגדאו | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2013 | גראנד פרי | סמסון | טורקיה טורקיה |
| 2015 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיה קרואטיה |
| 2015 | מאסטרס | רבאט | מרוקו מרוקו |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
גירוי מיני

אזורים ארוגניים בבני אדם
גירוי מיני הוא כל גירוי שגורם לעוררות מינית או משמר אותה.
המונח גירוי מיני מרמז על גירוי של איברי המין, אך עשוי לכלול גם גירוי של אזורים אחרים בגוף, גירוי חושי (כגון ראייה או שמיעה) וגירוי דמיוני (למשל, קריאה או העלאת פנטזיות). הגירוי יכול להיעשות על-ידי האדם עצמו בעזרת אוננות או על ידי בן זוג.
גירוי מיני פיזי כולל נגיעה, נישוק, ליקוק או מניפולציות אחרות של איברי המין, השדיים, או אזורים ארוגניים אחרים. גירוי מספק של הפין או הדגדגן יביא בדרך כלל לאורגזמה.
גירוי חושי כולל צלילים או מראות של תכנים ארוטיים, פעילות מינית או יחסי מין. מבין הגירויים החושיים, גירויים ויזואליים הם בין הגירויים המעוררים ביותר. מקובל לחשוב שגברים מגיבים חזק יותר מנשים לגירויים מיניים ויזואליים. לראיה, רוב בולט של צרכני הפורנוגרפיה הם גברים. בתגובה לגירויים ויזואליים, גברים מושפעים יותר ממין השחקנים, בעוד נשים מושפעות יותר מההקשר של המצב המצולם. גם צלילים וקולות יכולים לשמש כגירוי מיני מעורר.
גירויים מיניים לא חייבים להיות נוכחים פיזית, או חושית. ניתן גם לדמיין אותם, למשל דרך פנטזיות מיניות.
ראו גם

שפיכה
עורלת הדגדגן
ג'ף הנדרסון

ג'ף הנדרסון (באנגלית: Jeff Henderson; נולד ב-19 בפברואר 1989) הוא אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) וסגן אלוף העולם (דוחה 2019) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

הנדרסון נולד בארקנסו שבארצות הברית, הצעיר מבין שישה אחים. מגיל צעיר הצטיין במקצועות האתלטיקה השונים, ב-2007 זכה באליפות התיכונים של ארקנסו בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.32 מטר. הוא למד בסטילמן קולג' באלבמה והיה אול-אמריקן בריצת 100 מטר ובקפיצה לרוחק.
ב-2014 עזב את הקולג' והחל להתאמן בסן דייגו אצל אל ג'וינר, האלוף האולימפי בקפיצה משולשת מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באותה שנה זכה בתחרויות ליגת היהלום בניו יורק, גלאזגו ולוזאן. ב-2015 זכה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו בשיא אישי של 8.52 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיים במקום הרביעי בתוצאה של 8.19 מטר. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים ראשון.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.38 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפיל לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכה במדליית כסף בתוצאה של 8.39 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.18 שניות (25 במאי 2013)
ריצת 200 מטר: 20.65 שניות (25 במאי 2013)
קפיצה לרוחק: 8.52 מטר (22 ביולי 2015)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.58 שניות (22 בפברואר 2014)
קפיצה לרוחק: 8.19 מטר (20 במרץ 2016)
ג'ף הוקינס

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1957 (בן 67) הנטינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל  הקולג' להנדסה של אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  תיכון הרבורפילדס 
 
ג'ף (ג'פרי) הוקינס (נולד ב-1 ביוני 1957) הוא מייסדה של החברה האמריקנית "פאלם קומפיוטינג" (Palm Computing), שם יצר את הפאלם-פיילוט, ומייסדה של "האנדספרינג" (Handspring), ממציא, סופר ונחשב לאדריכל של מחשבים נישאים ושל טלפונים ניידים כגון פאלם-פיילוט וטראו (TREO).
כיום, הוקינס מקדיש את חייו לחקר המוח ואינטליגנציה בפרט. בשנת 2002 ייסד את "מרכז רדווד לחקר המוח" המוקדש להבנה תאורטית של פעולת המוח והאינטליגנציה, ופרסם את ספרו "על האינטליגנציה" (On Intelligence) בו מתאר את תחזיותיו לגבי תאוריות על המוח והשפעתן על יצירת בינה מלאכותית.
ראשית חייו

הוקינס גדל במשפחה של ממציאים בלונג איילנד. הוא למד באוניברסיטת קורנל וסיים את התואר בהנדסת חשמל ב-1979.
מגיל צעיר התעניין במוחות והצהיר שבעקבות מאמר של פרנסיס קריק שהופיע במהדורת ספטמבר 1979 של סיינטיפיק אמריקן, שהוקדשה כולה למוח, החליט לשנות את מסלול חייו. הוקינס מספר בספרו על הקשיים בהם נתקל בתחילת דרכו להשתלב במחקר במדעי המוח. הוקינס מספר שבהתחלה ניסה ליצור מחלקה חדשה בנושא חקר המוח אצל מעסיקו באינטל אך הצעתו נדחתה. בנוסף הוא ניסה להתקבל למעבדת אינטליגנציה מלאכותית ב-MIT ונכשל. בסופו של דבר החליט הוקינס לנסות את כוחו בתעשיית המחשבים ולאחר מכן לנסות שוב, ממקום מבוסס יותר, מחקר במדעי המוח.
קריירה

עם סיום הלימודים, עבד הוקינס באינטל ועבר ל"גריד סיסטמס" (GRiD Systems) ב-1982, שם פיתח תוכנות. 
ספרו של הוקינס "על האינטליגנציה" נכתב בשיתוף פעולה עם הכתבת המדעית של "הניו יורק טיימס" סנדרה בלייקסלי, שהייתה שותפה לכתיבת רבי-מכר נוספים על חקר המוח ופסיכולוגיה.
ג'ף הוקינס הקים במרץ 2005, יחד עם דונה דובינסקי (מנכ"לית פאלם לשעבר) ודיליפ ג'ורג', את נומנטה (Numenta) הממוקמת ברדווד, קליפורניה. מטרתם היא למצוא במקביל תאוריה המסבירה כיצד עובד המוח ואלגוריתם חישובי המיישם תאוריה זו. הם השתמשו במידע ביולוגי על מבנה הניוקורטקס כדי להנחות את פיתוח התאוריה שלהם לגבי כיצד פועל המוח האנושי. נכון לעכשיו, הם פיתחו שלושה אלגוריתמים מרכזיים.
הערות שוליים

↑  New York Times (Oct 14, 2018) Jeff Hawkins is finally ready to explain his brain research
↑  Pen Computing Jeff Hawkins 3
↑  "A Thousand Brains: A New Theory of Intelligence by Jeff Hawkins". Numenta.com. 28 ביולי 2020. נבדק ב-22 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barnett, Shawn. "Jeff Hawkins The man who almost single-handedly revived the handheld computer industry". Pen Computing. Pen Computing. ארכיון מ-10 בדצמבר 2012. נבדק ב-23 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300105905171  PLWABN: 9810646361105606  BIBSYS: 6050997  BnF: cb15012054g (data)  CiNii: DA19943043  dblp: 99/5408  GND: 132309432  ISNI: 0000 0001 1440 3829  LCCN: n2004098507  NDL: 01007966  NKC: stk2007405934  NLK: KAC201003320  NTA: 277900859  ORCID: 0000-0003-1416-1561  SUDOC: 089601327  VIAF: 27342635   WorldCat (עם VIAF): 27342635
ג'יימס ג'ונס (כדורסלן)

| --- | --- |
ג'ונס במדי מיאמי היט, 2009
ג'ונס במדי מיאמי היט, 2009
 לידה:  4 באוקטובר 1980 (בן 43) מיאמי שבפלורידה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מיאמי
 דראפט:  בחירה מספר 49, 2003 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 2003–2005   2005–2007   2007–2008   2008–2014   2014–2017:  אינדיאנה פייסרס   פיניקס סאנס   פורטלנד טרייל בלייזרס   מיאמי היט   קליבלנד קאבלירס
 הישגים כשחקן
 3 אליפויות NBA‏ (2012, 2013, 2016)   אלוף תחרות השלשות (2011)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 2018–:  פיניקס סאנס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 מנהל השנה ב-NBA‏ (2021)
ג'יימס אנדרו ג'ונס (באנגלית: James Andrew Jones; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2017.
ביולי 2017 מונה לסגן הנשיא לענייני כדורסל בפיניקס סאנס, באוקטובר 2018 קודם לעמדת הג'נרל מנג'ר הזמני של הקבוצה (לצד טרבור בוקשטיין), ובאפריל 2019 הוצג כג'נרל מנג'ר הקבוע.
מכללות

ג'ונס שיחק במשך ארבע עונות (2003-1999) באוניברסיטת מיאמי, בעיר בה נולד וגדל. מעמד השיא אליו הגיעה הקבוצה בתקופתו הוא שלב שמינית גמר אליפות המכללות, בעונת 1999/2000. מבחינה אישית, עונת השיא של ג'ונס במכללה הייתה עונתו האחרונה, בה רשם ממוצעים של 16.9 נקודות  ו-6 ריבאונדים למשחק.
קריירה ב-NBA > אינדיאנה פייסרס

ג'ונס נבחר בדראפט 2003 בבחירה ה-49 על ידי אינדיאנה פייסרס. לאחר עונת רוקי חלשה בה שותף רק בשישה משחקים, נכנס ג'ונס בעונתו השנייה לרוטציית הקבוצה ושיחק ב-75 משחקים, כשהוא קולע 4.9 נקודות למשחק ואחוזי הקליעה לשלוש שלו (39.8%) מדורגים במקום ה-25 ב-NBA.
קריירה ב-NBA > פיניקס סאנס

ב-25 באוגוסט 2005 הועבר ג'ונס בטרייד לפיניקס סאנס עבור בחירת סיבוב שני בדראפט 2008.
קריירה ב-NBA > פורטלנד טרייל בלייזרס

ב-11 ביולי 2007 נשלח ג'ונס לפורטלנד טרייל בלייזרס יחד עם זכויות הדראפט על רודי פרננדס עבור הסדר כספי. את עונתו היחידה בפורטלנד, 2007/2008, סיים ג'ונס במקום השלישי בטבלת קלעי השלשות המדויקים ב-NBA עם 44.4% מטווח זה.
קריירה ב-NBA > מיאמי היט

ב-9 ביולי 2008 מיאמי היט החתימה את ג'ונס על חוזה לשנתיים עבור כ-8 מיליון דולר. ב-29 ביוני 2010 חתם ג'ונס על חוזה חדש בקבוצה לעונה אחת, עבור כמיליון דולר. בפברואר 2011 זכה ג'ונס בתחרות השלשות של ה-NBA כשהוא מנצח בסיבוב הגמר את שחקני בוסטון סלטיקס פול פירס וריי אלן. בסיום אותה עונה, ב-9 בדצמבר 2011, חתם ג'ונס על חוזה נוסף בקבוצה לשנתיים עבור כ-3 מיליון דולר. בתקופתו של ג'ונס במיאמי זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות (2012-2013) והגיע לגמר ה-NBA בארבע עונות רצופות (2014-2011).
קריירה ב-NBA > קליבלנד קאבלירס

לקראת עונת 2014/2015 חתם ג'ונס על חוזה בקליבלנד קאבלירס לעונה אחת עבור כ-1.5 מיליון דולר, כפי שעשה בכל אחת משתי העונות הבאות. בעונת 2015/2016 זכה עם הקאבלירס באליפות ה-NBA, ובעונת 2016/2017 שיחק בגמר ה-NBA בפעם השביעית ברציפות, אך הקאבלירס הפסידו לגולדן סטייט ווריורס. בסיום אותה עונה הודיע ג'ונס על פרישה ממשחק לאחר 14 עונות ב-NBA, ומונה לסגן הנשיא לענייני כדורסל בפיניקס סאנס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003/2004 | אינדיאנה | 6 | 0 | 4.3 | 0.222 | 0.250 | 1.000 | 0.3 | 0.0 | 0.2 | 0.0 | 1.2 |
| 2004/2005 | אינדיאנה | 75 | 24 | 17.7 | 0.396 | 0.398 | 0.855 | 2.3 | 0.8 | 0.4 | 0.4 | 4.9 |
| 2005/2006 | פיניקס | 75 | 24 | 23.6 | 0.418 | 0.386 | 0.851 | 3.4 | 0.8 | 0.5 | 0.7 | 9.3 |
| 2006/2007 | פיניקס | 76 | 7 | 18.1 | 0.368 | 0.378 | 0.877 | 2.3 | 0.6 | 0.4 | 0.6 | 6.4 |
| 2007/2008 | פורטלנד | 58 | 3 | 22.0 | 0.437 | 0.444 | 0.878 | 2.8 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | 8.0 |
| 2008/2009 | מיאמי | 40 | 1 | 15.8 | 0.369 | 0.344 | 0.839 | 1.6 | 0.5 | 0.3 | 0.4 | 4.2 |
| 2009/2010 | מיאמי | 36 | 6 | 14.0 | 0.361 | 0.411 | 0.821 | 1.3 | 0.5 | 0.3 | 0.1 | 4.1 |
| 2010/2011 | מיאמי | 81 | 8 | 19.1 | 0.422 | 0.429 | 0.833 | 2.0 | 0.5 | 0.4 | 0.2 | 5.9 |
| 2011/2012 | מיאמי | 51 | 10 | 13.1 | 0.380 | 0.404 | 0.833 | 1.0 | 0.4 | 0.3 | 0.2 | 3.6 |
| 2012/2013 | מיאמי | 38 | 0 | 5.8 | 0.344 | 0.302 | 0.500 | 0.6 | 0.3 | 0.1 | 0.2 | 1.6 |
| 2013/2014 | מיאמי | 20 | 6 | 11.8 | 0.456 | 0.519 | 0.636 | 1.2 | 0.5 | 0.2 | 0.2 | 4.9 |
| 2014/2015 | קליבלנד | 57 | 2 | 11.7 | 0.368 | 0.360 | 0.848 | 1.1 | 0.4 | 0.2 | 0.1 | 4.4 |
| 2015/2016 | קליבלנד | 48 | 0 | 9.6 | 0.408 | 0.394 | 0.808 | 1.0 | 0.3 | 0.2 | 0.2 | 3.7 |
| 2016/2017 | קליבלנד | 48 | 2 | 7.9 | 0.478 | 0.470 | 0.650 | 0.8 | 0.3 | 0.1 | 0.2 | 2.8 |

| קריירה |  | 709 | 93 | 15.7 | 0.401 | 0.401 | 0.840 | 1.8 | 0.5 | 0.3 | 0.3 | 5.2 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | אינדיאנה | 13 | 0 | 16.5 | 0.413 | 0.400 | 0.444 | 2.1 | 0.8 | 0.5 | 0.5 | 4.0 |
| 2006 | פיניקס | 20 | 6 | 17.7 | 0.341 | 0.308 | 0.846 | 3.6 | 0.3 | 0.3 | 0.9 | 4.3 |
| 2007 | פיניקס | 11 | 6 | 15.5 | 0.528 | 0.444 | 0.818 | 1.4 | 0.3 | 0.2 | 0.2 | 5.0 |
| 2009 | מיאמי | 7 | 7 | 33.6 | 0.531 | 0.500 | 0.917 | 2.3 | 0.7 | 0.4 | 0.1 | 9.6 |
| 2010 | מיאמי | 1 | 0 | 9.0 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |
| 2011 | מיאמי | 12 | 0 | 22.7 | 0.471 | 0.459 | 1.000 | 2.5 | 0.2 | 0.5 | 0.2 | 6.5 |
| 2012 | מיאמי | 20 | 0 | 8.7 | 0.372 | 0.300 | 1.000 | 1.0 | 0.1 | 0.2 | 0.1 | 2.6 |
| 2013 | מיאמי | 9 | 0 | 3.7 | 0.429 | 0.750 | 0.000 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.1 | 1.0 |
| 2014 | מיאמי | 15 | 0 | 8.4 | 0.450 | 0.469 | 0.667 | 0.7 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 3.5 |
| 2015 | קליבלנד | 20 | 0 | 15.6 | 0.347 | 0.344 | 0.929 | 1.5 | 0.5 | 0.4 | 0.2 | 4.4 |
| 2016 | קליבלנד | 12 | 0 | 4.6 | 0.200 | 0.143 | 0.250 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.5 |
| 2017 | קליבלנד | 8 | 0 | 3.8 | 0.200 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.3 |

| קריירה |  | 148 | 19 | 13.4 | 0.404 | 0.387 | 0.845 | 1.6 | 0.3 | 0.3 | 0.3 | 3.7 |
הערות שוליים

↑  הסאנס ממנים את ג'ונס לג'נרל מנג'ר הקבוע, באתר הקבוצה, 11 באפריל 2019
↑  עמוד הסטטיסטיקה של אוניברסיטת מיאמי, באתר האוניברסיטה
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2003, באתר ה-NBA
1 2  ג'ונס מועבר בטרייד לפיניקס, באתר הקבוצה
1 2  ג'ונס חותם במיאמי, באתר הקבוצה
↑  ג'ונס מאריך את חוזהו במיאמי, באתר הקבוצה, 2010
↑  ג'ונס מנצח בתחרות השלשות של ה-NBA, באתר bleacherreport.com
↑  ג'ונס מאריך את חוזהו במיאמי, באתר הקבוצה, 2011
↑  מיאמי מגיעה לגמר ה-NBA בפעם הרביעית ברציפות, באתר bleacherreport.com
↑  ג'יימס ג'ונס ומייק מילר חותמים בקליבלנד, באתר הקבוצה
↑  Suns Name James Jones Vice President of Basketball Operations, באתר הרשמי של פיניקס סאנס, 19 ביולי 2017