stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק יוברט מקנמרה
הערות שוליים

↑  London Gazette: no. 29675, p. 7219, 21 July 1916
1 2 3 4  וילסון, עמודים 11 - 13
1 2 3 4 5 6  סטיבנס, עמודים 14 - 15
↑  מסמך המלצה באתר אנדרטת המלחמה האוסטרלית
↑  הצהרת דראמונד באתר אנדרטת המלחמה האוסטרלית
↑  הצהרת אליס באתר אנדרטת המלחמה האוסטרלית
↑  הצהרת ראתרפורד באתר אנדרטת המלחמה האוסטרלית
↑  London Gazette: (Supplement) no. 30122, pp. 5701–5703, 8 June 1917
↑  Helson, Peter (2006). Ten Years at the Top (Pages 234 - 237). Sydney: University of New South Wales
↑  Bowyer, Chaz (2002) [1992]. For Valour: The Air VCs (Page 88). London: Caxton. ISBN 1840672404
↑  הערך במילון הביוגרפיות האוסטרלי
↑  Coulthard-Clark, Chris (1997). McNamara VC: A Hero's Dilemma (Pages 114 - 115). Canberra: Air Power Studies Centre. ISBN 0642265003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: mcnamara-frank-hubert-francis-7430  Trove: 1469019  VIAF: 7270150749022816420000   WorldCat (עם VIAF): 7270150749022816420000 
מקנמרה ב-1917 בקירוב
מקנמרה (ימין) בבית החולים בקהיר
מקנמרה (ימין) מקדם בברכה חיילים אוסטרליים עם הגעתם לממלכה המאוחדת ב-1941
מקנמרה (מרכז) עם אשתו ובנו בארמון בקינגהאם (1945)
ג'רי מרטינז

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1986–2019 (כ־33 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף התובלה 62  קצין אג"ם פיקוד התובלה של חיל האוויר של ארצות הברית  מפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית  מפקד כוחות ארצות הברית ביפן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (2)  מדליית האוויר (2)
 
ג'רי פ. מרטינז (באנגלית: Jerry P. Martinez) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית ומפקד פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן.
ביוגרפיה

מרטינז סיים ב-1986 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס בבסיס ואנס באוקלהומה והוכשר כטייס מטוסי תובלה.
שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי בואינג KC-135 והשתתף במלחמת המפרץ. לאחר מכן שירת כמוביל מבנה ומדריך טיסה על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר. בתום לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית שירת כקצין תכנון במטה חיל האוויר.
בשנים 1999–2001 שירת כמפקד טייסת התובלה הרביעית, בשנים 2001–2003 שירת כראש מחלקת מערכות ניידות אווירית וראש מרכז מבצעי תובלה משותפים בפיקוד התובלה של ארצות הברית.
ביוני 2004 מונה לסגן מפקד להק המבצעים 436 בחיל האוויר ה-18 ושנה אחר כן מונה לסגן מפקד כנף התדלוק האווירי 22. במרץ 2006 מונה למפקד כנף התובלה 62 המפעילה מטוסי בואינג C-17. בינואר 2008 מונה לעוזר מפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר ובספטמבר אותה שנה מונה למפקח הכללי של הפיקוד. בפברואר 2010 מונה לסגן מפקד המפקדה המאוחדת להעברת השליטה הביטחונית באפגניסטן לכוחות הממשלה המקומית. בשנים 2011–2013 שירת כראש ענף לשילוב כוחות וסגן קצין אג"ם במפקדת חיל האוויר. ביוני 2013 מונה לסגן ראש מטה מפקדת כוחות בעלות הברית בהולנד וקודם במהלך כהונתו לדרגת מייג'ור גנרל. במאי 2015 מונה לקצין אג"ם פיקוד התובלה של חיל האוויר.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית ולמפקד הכוחות האמריקאים ביפן. שירת בתפקיד עד פברואר 2019.
במהלך שירותו צבר מרטינז למעלה מ-4,000 שעות טיסה, על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר, C-5 גלקסי, בואינג C-17 גלובמאסטר III ובואינג KC-135.
מרטינז בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ובסטר בסנט לואיס, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא, בוגר המכללה למלחמה של חיל האוויר, ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.
ג'יימס מארס

| --- | --- |

 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1987–2020 (כ־33 שנים)
 דרגה:   מייג'ור  גנרל
 תפקידים בשירות
 קצין המודיעין של פיקוד הסייבר של ארצות הברית  ראש אגף המודיעין במטות המשולבים  עוזר ראש אגף המודיעין, מעקב וסיור במטה חיל האוויר
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של חיל האוויר   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (5)   לגיון ההצטיינות
ג'יימס מארס (באנגלית: James R. Marrs) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה

מארס ב-1987 תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא הוכשר כקצין מודיעין, שירת במרכז ללוחמה אלקטרונית של חיל האוויר ובטייסת המודיעין ה-18. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת כראש ענף אסטרטגיית אוויר וחלל במחלקת התכנון של חיל האוויר.
מיוני 2001 עד אוגוסט 2002 פיקד על טייסת המודיעין ה-91. בשנים 2004–2005 שימש עוזרו לענייני ביטחון לאומי של סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני. ביולי 2005 מונה למפקד לשכת הסוכנות לביטחון לאומי בטקסס ומפקד להק המודיעין 543. בשנים 2007–2009 מונה למפקד כנף המודיעין, ריגול וסיור ה-480. ביוני 2009 מונה לראש מחלקה במטה חיל האוויר העוסקת בענייני המועצה לביטחון לאומי והמטות המשולבים. ביולי 2010 מונה לעוזרו הצבאי של תת-מזכיר ההגנה לענייני מודיעין. במהלך ביצוע תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
באוגוסט 2011 מונה לקצין המודיעין של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי וסגן לענייני מודיעין של כוחות ארצות הברית באפגניסטן. ביולי 2012 מונה לסגן ראש אגף המודיעין במטות המשולבים וראש כוח המשימה לאפגניסטן-פקיסטן במחלקת ההגנה. במרץ 2014 מונה לקצין המודיעין של פיקוד הסייבר של ארצות הברית.
ביוני 2015 מונה לראש אגף המודיעין במטות המשולבים. באוגוסט 2017 מונה לעוזר ראש אגף המודיעין, מעקב וסיור במטה חיל האוויר. הוא פרש משירות הקבע בינואר 2020.
מארס בעל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני בלימודי כוח אווירי מבית הספר ללימודים מתקדמים של חיל האוויר.
מנשה הראל

| --- | --- |
הראל בשנת 2002
הראל בשנת 2002
 לידה:  5 במאי 1917 י"ג באייר ה'תרע"ז אוזבקיסטן סמרקנד, אוזבקיסטן
 פטירה:  23 בפברואר 2014 (בגיל 96) כ"ג באדר א' ה'תשע"ד ישראל ירושלים, ישראל
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל
 תרומות עיקריות
 גאוגרפיה של ארץ ישראל
 
מנשה הראל בשנות ה-40 כלוחם וסייר בפלמ"ח
מנשה הראל כסייר בנגב ב-1945
המצבה שעל קברו של פרופ' מנשה הראל בחלקת יקירי העיר ירושלים, בהר המנוחות
מנשה (מנשק'ה) הראל (5 במאי 1917 – 23 בפברואר 2014) היה פרופסור לגאוגרפיה וחתן פרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל.
הנצחה

פרופ' מנשה הראל נפטר בכ"ג באדר א' תשע"ד (23 בפברואר 2014), ונקבר בחלקת יקירי ירושלים שבהר המנוחות. על שמו של מנשה הראל, נקרא רחוב בירושלים, בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם - בחזית התיכון ליד האוניברסיטה.
פרסים

הראל זכה לאותות יקיר ההסתדרות (1987) ויקיר ירושלים (1991) והוא חתן פרס יגאל אלון (2001) ופרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל (2002). ספריו "זאת ירושלים" ו"מסעי מדבר יהודה וים המלח" זכו בפרס ירושלים לחינוך וחכמת ישראל בשנת 1972, ספרו "מסעי סיני" בפרס יד יצחק בן-צבי וספרו "הגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל" בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר.
מכתביו

מסעי סיני, הוצאת עם עובד ומשרד הביטחון, 1973
ירושלים ומסעי מדבר יהודה וים המלח, הוצאת עם עובד, 1973
ירושלים של זהב, הוצאת צ'ריקובר, 2000
מסעות ומערכות בארץ ישראל בימי קדם, הוצאת ליאור שרף, 2003
הגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל א ו-ב', הוצאת זמורה ביתן, 1997
קדמוניות נופי ארץ ישראל, הביוגרפיה של העם על פי הגאוגרפיה של הארץ, הוצאת זמורה ביתן, 2005
מבצרי הקנאים בגליל, ירושלים, ה'תשכ"א, באתר הספריה הלאומית של ישראל
הנוף הטבע והאדם במקרא, הוצאת עם עובד, 1984.
התנחלות ישראלית בהר ובמדבר בימי קדם, כתב העת נתיב, באתר מידה
הערות שוליים

↑  המכללה עולה כיתה
↑  ולחכמת ישראל לד"ר מנשה הראל, דבר, 26 בדצמבר 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296378805171  BnF: cb126749200 (data)  GND: 1137977302  ISNI: 0000 0000 8592 4050  LCCN: n80139567  NTA: 166953261  SUDOC: 234191465  VIAF: 17344655   WorldCat (עם VIAF): 17344655
ג'יי סילבריה

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בן 75 בערך) קולורדו ספרינגס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1985–2020 (כ־35 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף הקרב ה-48  מפקד המרכז ללוחמה של חיל האוויר  סגן מפקד פיקוד כוחות האוויר של פיקוד המרכז  מפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (2)  לגיון ההצטיינות (4)   כוכב הארד  מדליית האוויר (3)
 
ג'יי סילבריה (באנגלית: Jay B. Silveria) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה

סילבריה סיים ב-1985 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס באריזונה והוכשר כטייס קרב.
שירת כמדריך טיסה של מטוסי T-37. עבר הכשרה בטייס F-15E ושירת כמדריך טיסה בטייסת 334. בשנים 1995–1995 הוצב באנגליה כטייס F-15E בכנף 48. בתפקידו הבא שירת כעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר חזר לאנגליה ושירת בטייסת הקרב 492 ובכנף 48.
ביוני 2005 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד מרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס רמשטיין שבגרמניה. בינואר 2006 מונה לסגן מפקד כנף 48. ביולי 2007 מונה לעוזר מפקד פיקוד אירופה. באוגוסט 2008 מונה למפקד כנף 48.
ביולי 2010 מונה למפקח הכללי של חיל האוויר וקודם לדרגת בריגדיר גנרל. באפריל 2013 מונה לסגן מפקד חיל האוויר ה-14 הפועל במסגרת פיקוד החלל של חיל האוויר.
בפברואר 2014 מונה למפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר ובתפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר של פיקוד המרכז.
באוגוסט 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא פרש מהשירות בספטמבר 2020.
במהלך שירותו צבר סילבריה למעלה מ-3,900 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל, F-15E, ‏F-35 לייטנינג II ומסוקי סיקורסקי HH-60.
סילבריה בעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת סירקיוז, בוגר המכללה הלאומית למלחמה של חיל האוויר, בוגר קורס בכירים באוניברסיטת הרווארד וקורס נשיאי מוסדות חינוך בהרווארד.
Age of Empires

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1997
 סוגה:  אסטרטגיה בזמן אמת
 פיתוח:  Ensemble Studios
 הוצאה לאור:  Microsoft Studios 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  מיקרוסופט
 סדרה:  Age of Empires
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Genie Engine 
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים (IPX, TCP/IP, Modem או Microsoft Gaming Zone)
 דירוג:  ESRB: T (Teen)
 פלטפורמות:  מחשב ביתי, מחשב כף יד
 המשחק הבא:  Age of Empires II: The Age of Kings
 www.ageofempires.com
 
Age of Empires, המכונה גם AoE, הוא משחק מחשב מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת (RTS) אשר מבוסס על העת העתיקה שיצא ב-1997. המשחק פותח על ידי ריק גודמן בחברת Ensemble Studios והופץ על ידי חברת מיקרוסופט. המשחק אפשר לשחקן לשמש כמנהיג שבט או תרבות היסטוריים. המשחק הפך לפופולרי במיוחד ופותחו לו המשכים וחבילת הרחבה בשם "Rise of Rome". משחקים נוספים השתמשו בנוסחה של Age of Empires, כגון Empire Earth ו־Rise of nations. למשחק שווקה גרסה עבור מחשבי כיס ב-2003.
המונח Age of Empires לפעמים גם מתייחס לסדרת Age of Empires באופן כללי, הכוללת את Age of Empires II: The Age of Kings ואת Age of Empires III. ב 15 ביוני 2017 הכריזה מיקרוסופט שבכוונתה ליצור גרסה מחודשת למשחק.
ב 21 באוגוסט 2017 הכריזה מיקרוסופט בכנס גיימסקום שכותר רביעי של הסדרה, הנקרא Age of Empires IV נמצא בפיתוח. בניגוד למשחקים האחרים בסדרה, את המשחק תפתח חברת relic entertainment.
במשחק יש מספר תרבויות אותן יכול לשחק השחקן. במשחק יש 4 עידנים (עידן האבן, העידן הנאוליתי, עידן הברונזה, עידן הברזל) טכנולוגיים כאשר כל התקדמות לעידן חדש מלווה בטכנולוגיות חדשות, מבנים חדשים ויחידות חדשות. על השחקן לנהל אימפריה ועליו להפעיל דיפלומטיה, כלכלה וצבא כדי לבנות אימפריה מצליחה.
תרבויות במשחק

במשחק זה ישנן 12 תרבויות:
אשור
בבל
חת
יוון העתיקה
מצרים העתיקה
פרס
צ'וסון (קוריאה)
פיניקיה
שאנג (סין)
שומר
יאמטו (יפן)
כמו כן בחבילת ההרחבה הוספו ארבע תרבויות:
רומאים
קרתגים
תדמורים
מקדונים
יחידות

קשתים
פשוטים
רגליים
קשת על מרכבה
על פיל
על סוס
חיל רגלים
Clubman (נושא אלה) - מתפתח ל-Axeman (נושא גרזן)
סייף (Swordsman) - מתפתח ל סייף עם חרב יותר גדולה
הופליט (Hoplite) - מתפתח ל פלנקס (Phalanx) ו שר מאה (Centurion)
לוחם קלע (רק בחבילת ההרחבה)
חיל הפרשים
גשש
מרכבה (Chariot)
פרש - מתפתח לפרש כבד ושר פרשים
רוכב גמל (רק בחבילת ההרחבה)
פיל מלחמה - מתפתח לפיל מלחמה משוריין (רק בחבילת ההרחבה)
מכונות מצור
בליסטרה - מתפתחת להליופוליס
קטפולטה
אנשי דת (Priest)
ביכולתם לרפא יחידות פגועות ולהמיר יחידות של האויב לצד שלהם.
חיל הים
גליאה
גליאה היורה אבני בליסטראות
ספינת הבערה (רק בחבילת ההרחבה)
אזרחים
פועלים (Villager) (כוחות הקרב שלהם קיימים אך מוגבלים ביותר)
אוניות דיג
אוניות מסחר
אוניות להעברת חיילים וכלי מצור
מבנים

מבנים אזרחיים
בתי מגורים (כל בית מספק מגורים לארבעה איש).
מחסני מזון (משמש גם לפיתוח חומות ומגדלי שמירה).
נפחיה\מכרה לרבות מזון מן החי (משמש גם לפיתוח שריונות ומגינים).
שוק, אשר משמש לפיתוח טכנולוגיה אזרחית (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, לא ניתן לעבור לתקופת הברונזה בלעדיו).
מבנים צבאיים
מחנה חיל רגלים
מחנה הקשתים (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, ובתנאי שנבנה מחנה חיל רגלים).
אורווה הפרשים (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, ובתנאי שנבנה מחנה חיל רגלים).
מפעל (ניתן לבנותו החל מתקופת הברונזה, ובתנאי שנבנה מחנה קשתים).
אקדמיה צבאית, שמפתחת הופליטים, ומשדרגת אותם (ניתן לבנותו החל מתקופת הברונזה, ובתנאי שנבנה מחנה פרשים).
מרכז פיתוח טכנולוגיה צבאית (ניתן לבנותו החל מתקופת הברונזה).
מבנים שונים
נמל
חומה (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, לאחר פיתוח).
מגדל שמירה (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, לאחר פיתוח).
שדה (ניתן לבנותו החל מהעידן הנאוליתי, ובתנאי שנבנה שוק).
מקדש (ניתן לבנותו החל מתקופת הברונזה).
מרכז עיר (קיים בכל התקופות, אך ניתן לבנותו החל מתקופת הברונזה).
פלא-עולם - "בנין פלאים" לאחר שנבנה מתחילה ספירה לאחור עד לניצחון הבונה (או הריסת הבניין על ידי האויב) (ניתן לבנותו רק בתקופת הברזל). עלותו גבוהה (1000 זהב 1000 עץ 1000 אבן) תהליך בניינו ארוך ביותר וכן מקבלים היריבים אזהרה מיד בתחילת בניינו.
קיימים בשטח גם אבנית רוניות ועגלות ניצחון נייטרליות אשר כל חייל הנוגע בהם כובשם. אם נכבשים כולם על ידי עם אחד, מתחילה ספירה לאחור עד לניצחונו (או שחרור אחד מהם על ידי עם אחר).
כלכלת המשחק

המשאבים מהם יוצרים דברים במשחק הם עץ, מזון, זהב ואבן. המשאבים נאספים מהטבע על ידי הפועלים, ואת המזון ניתן לאסוף גם משדות הנזרעים על ידי האדם וצורכים עץ לייצורם.
שימושים למשאבים:
האבן משמשת לבניית חומות ומגדלי שמירה (ובכמות מעטה גם למיידי אבנים ולתיקון בניינים מסוימים) בלבד. בשל כך כמותו המעטה ביותר (אף פחות מזהב) מכל משאבי הטבע. האבן מסמלת כל חומר בניה "קשה" כגון טיט, שיש וכו'.
העץ משמש לבניית מבנים, אניות, מכונות מצור, מרכבות סוסים ולקשתים פשוטים, וכן לשימוש אזרחי לבניית שדות וסחר ימי ובשל כך כמותו היא הרבה ביותר במשחק. עיבוד העץ הוא אוטומטי.
המזון והזהב משמשים לרכישת חיילים ופיתוח טכנולוגיה צבאית. כל החיילים עולים מזון (למעט אנשי דת שעולים זהב בלבד), והחיילים המובחרים גם זהב. הזהב מסמל את כל המתכות, כולל כסף או יהלומים.
המזון הוא המשאב שיש לו הכי הרבה מקומות השגה - החל משיחי פירות יער, דרך דגים ועד לחוות ובעלי חיים יבשתיים למיניהם.
בבסיס שיפור הכלכלה עומדת לצד פיתוח אמצעי כריה מהירים יותר, גם נשיאה גדולה יותר בכלי הפועל, על מנת שיעסוק יותר זמן באיסוף מאשר בהובלת התוצרת.
סיום המשחק

ניצחון מתרחש כאשר הושמדו כל העמים האחרים.
הפסד מתרחש כאשר הושמד עם השחקן.
קיימים שני מצבים בהם מתחילה ספירה לאחור עד לניצחון אחד העמים:
נבנה על ידו פלא-מקומי (כלומר בניין שבנתה התרבות בהיסטוריה ונחשב להישג יוצא מהכלל).
נכבשו על ידו כל אבני הרוניות או עגלות הניצחון.
משימות

בנוסף למשחק "הרגיל" בו על השחקן להשמיד את העמים השכנים, ניתן לבחור את אחת מהתרבויות העתיקות ולעקוב אחר התפתחותם, כשאז נדרש השחקן לבצע משימות שונות ומורכבות, כשרק לאחר ביצוע משימה אחת ניתן להתקדם למשימה הבאה.
התרבויות שניתן לבחור הם:
רומא (ארבע תקופות שונות, כל תקופה רצף משימות נפרד, נמצא אך ורק בחבילת ההרחבה)
יוון
בבל
יאמטו
התרבות המצרית משמשת לצורך למידת המשחק ואינה מציבה אתגרים ממשיים.
במשימות לעיתים קרובות מופיעות דמויות מיוחדות שאינם נמצאות במשחק הרגיל, כן עלות החיילים והמבנים עשויה להשתנות.
המשכים

Age of Empires II: The Age of Kings‏ (1999)
Age of Empires III‏ (25 באוקטובר 2005)
משמר הכרמל

ערך זה עוסק בנקודת התיישבות זמנית משנת 1939. אם התכוונתם לחווה של רשות הטבע והגנים בכרמל והתיישבות "יערות הכרמל", ראו .
| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1939
 קואורדינטות:  32°45′25″N 35°01′36″E﻿ / ﻿32.75696389°N 35.02664444°E﻿ / 32.75696389; 35.02664444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) משמר הכרמל(למפת הגליל המערבי רגילה) משמר הכרמל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משמר הכרמל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משמר הכרמל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבנה משמר הכרמל בין השנים 1942–1947
שלושה ממתיישבי המקום שעסקו גם בשמירה
"פסגת הכרמל" במפה שהופיע בפרסום פרויקט "יערות הכרמל". פרסום משנת 1940
משמר הכרמל הייתה נקודת התיישבות זמנית שהוקמה בשנת 1939 באזור ממזרח לאוניברסיטת חיפה של היום שהיה מיועד לבניית שכונת מגורים. (אין להתבלבל עם קבוצת משמר הכרמל, שמה הלא רשמי של קבוצת מיישבי 'יערות הכרמל') נקודת ההתיישבות הוקמה במטרה לשמור את האזור מפני ניסיונות לנצלו למטרות עיבוד על ידי תושבי האזור.
היסטוריה

רכישת שטח האדמה שנקרא ח'רייבה אשר לימים כונה פסגת הכרמל, היה חלק מתהליך רכישת קרקעות יאג'ור-ח'רייבה על ידי החברות הכשרת היישוב, אפריקה-א"י וחברת מלט פורטלנד נשר בע"מ מהבעלים הקודם משפחת ח'ורי מחיפה, שהחל לאחר מלחמת העולם הראשונה והסתיים בשנת 1937. גם האדמות להקמת מפעל המלט "נשר" נרכשו באותה העסקה.
רכישת אדמות אלה מטרתה הייתה ליצור רצף של התיישבות יהודית מהשכונות נווה שאנן ואחוזה לכוון מזרח הכרמל שיאפשר לתחבורה יהודית להגיע לנשר ויגור תוך הימנעות ממעבר דרך הכפרים הערביים חוואסה ובלד א-שייח' שתקפו את התחבורה היהודית.
גם לאחר רכישת האדמה נשארו בשטח אריסים ורועים שנהגו לעבד את שולי השטח. לשם הבטחת הבעלות החליטו בחורף 1938 להקים נקודת התיישבות זמנית במקום שתפקידה היה לעבד את האדמה ולהחזיק בה. התקציב שהוכן לשם כך היה 5,875 לא"י. התקציב נועד לשכר של 25 אנשים, שיפוץ מבנה שהיה קיים בשטח, התקנת מטבח, עמדות שמירה, גדר תיל, מגדל וזרקור, ונטיעה של 30,000 עצים על גבול השטח.
במקביל להכנת התקציב נעשו ניסיונות לקבלת רישיון להקמת הנקודה. משטרת חיפה המליצה לא לאשר את נקודת ההתיישבות, יהושע חנקין שטיפל בנושא לא ויתר, לבסוף נענתה חברת סולל בונה שקיבלה עבודות פיתוח במקום לספק נוטרים לנקודת ההתיישבות. ביוני 1939 סומן המתחם ומיקום עמדות השמירה, נעשה תכנון עבודה. את המים תכננו לספק בפחים וכן מבאר מים חצובה שנמצאת בקרבת חורשת הארבעים. כמו כן הוצע לחוקר האקלים דב אשבל להקים במקום תחנה מטאורולוגית, שכן תנאי האקלים באזור לא היו מוכרים בהיעדר מידע ומדידות ברכס הכרמל המרוחק מחיפה.
העלייה לנקודת ההתיישבות התבצעה ב-21 ביוני 1939 בשיטת חומה ומגדל. ביום שקדם התרכזו כ-100 איש בחצר "אחוזת הילדים" של משפחת וילושביץ בשכונת אחוזה, עם כל הציוד והמזון הגיעו מוקדם בבוקר לנקודה. במקום הוקמו גדר, נוקו המבנים הארעיים חוזקו בבטון והוכשרו למגורים ועוד. לאחר שבוע נשארו במקום 24 עובדים. במשך הזמן אורגנו קשרי איתות באמצעות פנסים עם נשר וקריית חיים.
העבודות העיקריות בשטח נעשו על ידי קבוצת פועלי סולל בונה שעיקרה היה גידור אדמת הח'רייבה. במקביל נמשך המשא ומתן עם האריסים לגבי גובה הפיצויים שיינתנו להם ופינויים מהשטח. וכן הושקע מאמץ בשיפור הדרך משכונת אחוזה לנקודה.
בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה שיפר הצבא הבריטי את דרך הגישה למקום, במקביל אסרה הממשלה על רכישת חומרי ביצור, ועבודת הגידור של השטח פסקה. בניסיון לחסוך הוצאות פנתה חברת הכשרת היישוב לתנועת המושבים במטרה להפכם לגוף קבלני קבוע שיעסוק בשמירה ועבודה בשטח. בעקבות ההסכם שנחתם עלתה לשטח בפברואר 1940 קבוצה שקראה לעצמה "משמר הכרמל".בנוסף לתחזוקת השטח הם פתחו במקום משק עזר.
החששות של בעלי השטח מהתפתחות התיישבות חקלאית בשטח, השיפור במצב הביטחון ובמקביל הפיכת רכס הכרמל בשנת 1941 לחלק מקו ההגנה של הצבא הבריטי והיישוב העברי (תוכנית המבצר האחרון) שהביאה להפקעת חלק גדול מהשטח לצורך התבצרות, הביאה לסיום ההתיישבות הזמנית במקום בשנת 1943.
בשנת 1941 אושרה תוכנית בנייה בהיקף של 3,000 דונם. בקיץ 1941 הושלמה סלילת הדרך מאחוזה לעספיא (כביש 672 של היום).
בשנת 1945 לקראת סיום מלחמת העולם השנייה נעשו ניסיונות נוספים לשווק מגרשים בשטח. לשם קבלת קונים פוטנציאלים נמצא פקיד של הכשרת היישוב יום בשבוע במבנה באתר. מכירת המגרשים הייתה מועטה. נקודת ההתיישבות הזמנית ניטשה סופית בשנת 1947.
לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט ששטח זה ישנה את יעודו מבנייה פרטית לשטחים פרטיים ירוקים. היום נחלק השטח בין גן לאומי פארק הכרמל, שמורת הר הכרמל (נשר) ואוניברסיטת חיפה.
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004, עמ' 241–255
הערות שוליים

↑  מפת הסביבה (תל אהרון) עם סימון 'פסגת הכרמל' ו- 'חריבה', 1939 בערך, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004, עמוד 231
↑  ספר תולדות ההגנה, כרך ג', חלק שני, עמ' 1381
↑  יוסי בן-ארצי, "תחנה מטאורולוגית באוניברסיטת חיפה", מטאורולוגיה בישראל, 1993, 2, 2
↑  הקבוצה הראשונה שקראה לעצמה משמר הכרמל, התיישבה בשנת 1935 בגבעת א-שלאלה (היום חוות משמר הכרמל) ושהתה בו עד 1948. השם לא היה שם רשמי, שם זה השתמר במפות בנקודת ההתיישבות הזמנית באזור הח'רייבה, (להפוך מדבר לכרמל עמ' 263)
↑  מ"ז, בישובים צעירים - בית אורן, דבר, 7 במאי 1940
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, עמ' 263
↑  חנוך פטישי, 'הכרמל כפארק לאומי', מאמר בספרו של מנחם מרקוס הר הכרמל - סקר נוף ומסלולי טיול, הוצאת רשות שמורות הטבע, 1997, עמ' 145
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
ידוובנה

| --- | --- |
סמל ידוובנהסמל ידוובנה

כנסיית יעקב הקדוש בידוובנה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 מחוז:  לומז'ה
 תאריך ייסוד:  המאה ה-15
 שטח:  11.47 קמ"ר
 גובה:  219 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,701 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  53°17′N 22°18′E﻿ / ﻿53.283°N 22.300°E﻿ / 53.283; 22.300
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיידוובנה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיידוובנה(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהידוובנה(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהידוובנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יֶדוַובּנֶה (בפולנית: Jedwabne, ביידיש: יעדוואבנע; שם העיר נגזר מן המילה הפולנית למשי) היא עיר במחוז לומז'ה בפולין, מרכז כלכלי ומנהלי של אזור שרובו חקלאי, ובו שירותי בריאות, עסקים ופיננסים. באזור פארק לאומי ובו ביצות בהן שוכנת אוכלוסיית בר של אייל קורא. האתר משמש לספורט נופש ובכלל זה דיג, טיולים ורכיבת אופניים.
העיר מהווה מרכז של מועצה מקומית הכוללת כמה עשרות כפרים, לרבות ליפניק.
היסטוריה

ידוובנה מוזכרת לראשונה במסמכים היסטוריים בשנת 1455. היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1736 וכן את הזכות לקיים ירידי מסחר שבועיים ושנתיים. בשנים שלאחר מכן נבנתה בעיר כנסיית עץ קתולית, ובשנת 1770 נבנה בעיר בית כנסת, גם הוא מעץ. ב-1913 נשרף בית הכנסת העתיק של ידוובנה. מהגרים יהודים שהגיעו לארצות הברית בנו העתק של בית הכנסת הזה בלואר איסט סייד בניו יורק.
בסוף המאה ה-18 נפתח בעיר מפעל טקסטיל, וב-1851 היו בה 17 מטוויות, וידוובנה הייתה יצרנית הטקסטיל מספר 11 בגודלה בפולין. לאחר התקוממות ינואר 1863 נגד הרוסים, דיכאו הרוסים את תעשיית הטקסטיל הפולנית והיהודית בפולין, ובידוובנה בפרט.
ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-2,500 תושבים.