stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריס קטן
הערות שוליים

1 2  Kattan Can..., נוביד קטאן, טייםאאוט שיקגו, 5 באוגוסט 2009
↑  Celebrity Jews
1 2  Chris Kattan, Reincarnated in Mumbai for ‘Bollywood Hero’ on IFC, ג'ו רודס, הניו יורק טיימס, 31 ביולי 2009
↑  After 30 years, the Groundlings still dig up yuks, אליסה גרדנר, USA Today, 3 באוקטובר 2004
↑  Internet Broadway Database: Chris Kattan Credits on Broadway
↑  Chris Kattan net worth – 8 Million bucks!
↑  Bollywood Hero באתר IMDb
↑  How I Met Your Mother Taps Malin Akerman, Jason Lewis, Chris Kattan, קייט סטנהופ, TV Guide, 1 באפריל 2010
↑  Chris Kattan charged with DUI, faces up to six months in jail, ננסי דילון, ניו יורק דיילי ניוז, 28 בפברואר 2014
↑  Chris Kattan -- Spaced Out on Airplane Before DUI Arrest [VIDEO, אתר TMZ, 13 בפברואר 2014
↑  Chris Kattan’s Ambien wake-up call, איאן מור, ניו יורק פוסט, 6 במרץ 2014
↑  Watching The Week > Film > 3. T by Alexander Wang 2014 Campaign, HUNGERTV.COM], 8 ביולי 2014
↑  Chris Kattan Engaged to Sunshine Tutt, אליסון, אתר Celebrific, 8 ביוני 2007
↑  Chris Kattan Divorced After 2-Month Marriage, מגזין פיפל, 15 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810684812205606  BnF: cb14192548m (data)  GND: 1015860974  ISNI: 0000 0000 5340 6881  LCCN: no99072003  MusicBrainz: 5266cc11-e51d-4cc9-bf83-9a68ef5ef2dd  VIAF: 221489   WorldCat (עם VIAF): 221489
לוטה אנגברג

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1963 (בת 61) Överkalix, שוודיה 
 שם לידה:  Anna Charlotte Pedersen 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 סוגה:  מוזיקת שלאגר, dansband music 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Anders Engberg (1985–ספטמבר 1991)  Mikael Sandström 
 www.lottaengberg.se
 פרופיל ב-IMDb
 
לוטה אנגברג (בשוודית: Lotta Engberg; נולדה ב-5 במרץ 1963) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה

אנגברג נולדה במחוז נורבוטן שבשוודיה.
ב-1980 הופיעה לראשונה בשידורי SVT כחברה במקהלה, ולאחר מכן הייתה בעלת תפקיד קבוע בטלוויזיה.
היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1987 בבלגיה עם השיר "Boogaloo", בעקבות זכייתה ב"מלודיפסטיבלן", התחרות השוודית המקדימה לאירוויזיון. באירוויזיון היא הייתה במקום ה-12 עם 50 נקודות.
בנוסף לכך היא השתתפה במלודיפסטיבלן שש פעמים נוספות הן כזמרת סולו והן כחלק מהרכב מוזיקלי.
ב-1989 נהייתה לחברה בלהקה "Lotta & Anders Engbergs orkester", אותה ייסדה ביחד עם בעלה, ב-1994 בעקבות גירושיה היא עזבה את הלהקה.
ב-1994 ייסדה את להקת "Lotta Engbergs" איתה הופיעה עד 2002.
ב-2001 התאחדה עם הזמרות אליזבת אנדריאסן וקיקי דניאלסון והם הקימו את הסופרגרופ "Kikki, Bettan & Lotta", ביחד איתם היא הופיעה בין היתר בתחרות הנורווגית לאירוויזיון "מלודי גראנד פיקס" ב-2003. ב-2004 הם התפרקו.
מ-2008 ועד 2011 הנחתה את שעשועון הלוטו בטלוויזיה "Bingolotto".
ב-2009 החלה להנחות את תוכנית המוזיקה "Lotta på Liseberg".
לואי אוטייה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1930 בלפור, צרפת 
 פטירה:  10 באוקטובר 2021 (בגיל 90) מוז'ין, צרפת 
 מסעדות:  ל'אואזיס
 
לואי אוטייה (בצרפתית: Louis Outhier) הוא שף צרפתי הידוע בשל מסעדתו "ל'אואזיס", אותה ניהל בלה נאפול (La Napoule), כפר בסמוך לקאן בריביירה הצרפתית, בין השנים 1954–1988.
קריירה

אוטייה התלמד ב"לה פיראמיד" תחת פרנאן פואן, באותן שנים בהן עבדו שם ז'אן טרואגרו ופול בוקיז.
הוא אחד מהשפים היחידים שהחזיקו בעת ובעונה אחת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (בין 1969 ל-1988) וארבע מצנפות ממדריך הגו מיו. כשעבד עם בן-חסותו דאז ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, הוא ייעץ למספר מסעדות ברחבי תבל בשנות השמונים (בכללן בלונדון, סינגפור, בנגקוק ואוסקה). באמריקה הוא ייעץ ל"לה מרקיז דה לאפייט" בבוסטון, לרשת המלונות "סוויסוטל", הכין (לצד השף וונגריכטן) את התפריט, הצוות ואספקת המוצרים. הוא מוכר כמי שהכניס את התבלינים האסיאתיים לנובל קוויזין, כמי שהחדיר את האזוריות למסעדות הצרפתיות-האמריקאיות באמצעות שימושו בחומרי גלם מקומיים טריים.
אחרי שפרש נותרה מסעדתו פנויה מספר שנים. השף סטפאן רמבו, תלמידו לשעבר של אוטייה, רכש אותה ב-1999, והגיע לשני כוכבים במישלן, בהם הוא מחזיק כיום (2010).
אוטייה תואר במהלך הקריירה שלו כרזה, נלהב, ו"נאה". מטבחו ניסה ליצור מחדש ריחות וטעמים מהילדות, במיוחד בישול של סבתו שביחד עם סבו, היא הייתה הבעלים של טחנת קמח בצרפת.
כביש 8510

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  5.9 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 מיקום
 ערים ראשיות:  עכו
 נקודת התחלה:  צומת עין המפרץ
 נקודת סיום:  צומת שמרת
 כבישים מסתעפים:  כביש 8501, כביש 4
 מפגשים עיקריים:  רחוב בן-עמי, שדרות האקליפטוס
 
כביש 8510 הוא כביש אורך מקומי, החוצה את העיר עכו לכל אורכה.
הכניסה הצפונית אליו היא מכביש 4 וכך גם בכניסה הדרומית אליו.
הכביש מתחיל בדרום בין עין המפרץ ואזור התעשייה עכו דרום. ומסתיים בצומת שבין היישובים שמרת ו-בוסתן הגליל.
היסטוריה

הכביש יועד בתחילה להסב את תנועת הרכבים בציר חיפה-נהריה שעברו בכביש 4 הישן, דרך העיר עכו, אל מחוצה לה. החלק הראשון של הכביש נפתח לתנועה כבר בנובמבר 1950 והתמזג עם כביש 4 הישן. כבר אז התקיימה בניית בתים מואצת משני עבריו, בשל כך על אף שיועד לשמש ככביש עוקף וככביש מהיר, שונתה הגדרתו בתוכניות ל-כביש ראשי. בשנת 1958 הסתיימה בניית חלקו האחרון[דרוש מקור]. בהמשך נסלל תוואי מזרחי יותר לכביש 4. עם זאת בלשון השגורה בציבור נטמע עם הזמן שמו של כביש 8510 כ-"כביש עוקף עכו".
הכביש חצה את נחל נעמן על גשר, סמוך לשפך הנחל לים התיכון. בראשית העשור השני של המאה ה-21 נבנה גשר חדש החוצה מעל הנחל וכן מעל פסי הרכבת של מסילת החוף.
לאורך הכביש הוא משתלב עם כמה מרחובות העיר: רחוב דוד רמז – לכל אורכו – 1.6 ק"מ, ונתיב חטיבת גולני – כ-170 מטרים שם הכביש פוגש בשנית את מסילת הרכבת ועובר מתחתיה.
בשנת 1989 נבנה בחלק מהכביש קיר אקוסטי לצמצום מפגע רעש מהכביש. בכך היה זה אחד הקירות האקוסטיים הראשונים שנבנו בכבישי ישראל. בכביש זה גם נעשה לראשנה בישראל שימוש באספלט שקט.
בשנת 2022 החל להיבנות על תוואי הכביש, מסלול של המטרונית אשר יחבר בין צומת שומרת בצפון ועד לשכונת הדר בחיפה, דרך נקודות מרכזיות בעיר עכו ולפיכך מכונה גם בשם "מטרונית עכו". בנוסף לתשתית זו מוקם לאורך כל התוואי גם שביל אופניים.
את חלקו הצפוני של הכביש מעטרים מאות עצים ותיקים משני צדיו בהם גם כשמונים עצי אקליפטוס בני כ-100 שנים. כתוצאה מפרויקט המטרונית ישנה כוונה לכרות רבים מהם ובשל כך מתקיים מאבק ציבורי הכולל מאבק משפטי למניעת כריתתם בין היתר בגין חוק איסור כריתת עצים בישראל, ערכי מורשת וטבע ועוד. בספטמבר 2021 קיבל פקיד היערות הארצי את עמדת המתנגדים, עם זאת הנושא טרם ירד מתוכניות הפעולה התשתיתיות של התוואי וכריתת חלק מהעצים עדיין עשויה להתבצע.
בהחלטת פקיד היערות הארצי נכתב בין היתר: ”אין ספק שמדובר בשדרת עצים עתיקה הכוללת בתוכה עצי פאר מרשימים ומפוארים. זו אחת השדרות המפוארות והמרשימות ביותר שניתן לראות בארצנו.”.כמו כן הוא ציין שערכם הכספי של העצים הוא גבוה במיוחד. לדוגמה אחד מהעצים המיועדים לכריתה, קוטר הגזע שלו הוא 2.65 מטרים וערכו נאמד ב-477 אלף שקלים.
אתרים בסמוך לכביש

בסמוך לכביש נמצאים כמה מהאתרים הבאים:
שפך נחל נעמן אל הים התיכון.
אצטדיון הכדורגל עכו
חוף התמרים וחוף ארגמן
מלון פנינת הים ההרוס (פוצץ באופן מבוקר בשנת 2016)
תל עכו
קניון עזריאלי עכו
תחנת כיבוי האש האזורית זבולון
שוק עכו
מסוף אגד
תחנת הרכבת עכו
האקדמית גליל מערבי
אל-באהג'ה והגנים הבאהיים בעכו.
שדרת האקליפטוסים בבוסתן הגליל
ראו גם

רחוב בן עמי
הערות שוליים

↑  כבישים חדשים ברחבי המדינה, הארץ, 2 ביוני 1950
↑  נסתיימה סלילת כביש עוקף ליד עכו מטר את, הארץ, 23 בנובמבר 1950
↑  נחנך כביש העןקר את עכו עפו יום ני נסע, על המשמר, 21 בנובמבר 1950
↑  הגם שכביש 4 עוקף את עכו, הרי שבשל מרכזיותו הרבה, תמיד סבל כביש 4 מעומסי תנועה ולפיכך לא נחשב לחלופה מהירה. עם זאת לעיתים יש המכנים גם את כביש 4 החדש ככביש עוקף עכו.
↑  בנחל זה הייתה זרימה חזקה עד לשנות ה-50 של המאה ה-20
↑  פרופיל עבודות של חברת תו"פ, באתר חברת תו"פ יועצים והנדסה בע"מ.
↑  אספלט שקט?! מאבק ברעש, גילון 91, בפורטל hinet.
↑  מטרונית עכו בדף של חברת יפה נוף ברשת הפייסבוק.
↑  מטרונית עכו באתר נתיבי ישראל.
↑   כריתת שדרת האקליפטוסים בכביש 8510 בתכנית יהיה בסדר 2021 בגלי צה"ל., סרטון בערוץ "Shay Hershku", באתר יוטיוב (אורך: 24:19)
↑  אחיה ראב"ד, ניצחון ירוק ליד עכו: עשרות עצי אקליפטוס כבני 100 לא ייכרתו, באתר ynet, 15 בספטמבר 2021
↑   צפריר רינת, ההתנגדות התקבלה, ושדרת עצי האקליפטוס ליד עכו לא תיהרס לטובת קו מטרונית חדש, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2021
↑  חדשות חיפה פיצוץ והריסת מלון פנינת הים בחוף התמרים בעכו – וידאו מרחפן,ירון כרמי, 26 באוגוסט 2016 באתר חי-פה.
שפך נחל נעמן בסמוך לכביש, מרץ 2022
אצטדיון הכדורגל עכו הסמוך.
חזית קניון עזריאלי עכו, במבט מהכביש.
תחנת הרכבת עכו במבט מהכביש.
הכניסה למושב בוסתן הגליל במבט מהכביש.
כולל ברודסקי

כולל ברודסקי היה כולל אברכים שפעל בסוף המאה ה-19 בוולוז'ין, על שמו של איל ההון והתעשיין היהודי ישראל ברודסקי מקייב שהקים ומימן אותו.
היסטוריה

ישיבת וולוז'ין הוציאה מתוכה במשך השנים מאות תלמידי חכמים וגדולי תורה, ונוצר צורך להכשירם לשמש כרבנים ומורי הוראה בערים ובקהילות היהודיות ברחבי האימפריה הרוסית. לשם כך הגו ראשי ישיבת וולוז'ין, בראשות הנצי"ב, רעיון לייסד כולל מיוחד שבו תלמד קבוצה נבחרת מבוגרי הישיבה במשך תקופה של מספר שנים בלי עול ודאגות פרנסה.
בסוף שנת תרמ"ו (1886) נפגש הרב מאיר לוין, חתנו של ראש הישיבה הקודם, הרב אליעזר יצחק פריד, עם התעשיין ישראל ברודסקי, מייסד ענף הסוכר ברוסיה וענף תעשייני הסוכר במשפחת ברודסקי, והציע לו ליטול על עצמו את החסות והמימון של כולל האברכים. ברודסקי נעתר וייסד קרן של עשרים וחמישה אלף רובל לאחזקת אברכי הכולל.
את תקנון הכולל ניסח הרב מאיר לוין, על דעתו של ברודסקי, והוא נחתם בכ"ד באלול תרמ"ו. נקבע כי הכולל ימנה עשרה תלמידים מצטיינים שיקבלו מימון מלא במשך כחמש שנים, אז יתקדמו האברכים למשרות רבנות ובמקומם ייכנסו אברכים חדשים. במקרה שבאמצע התקופה יתפנה מקום לאחר שאברך יקבל משרה רבנית, יתקבל לכולל אברך חדש. בפועל כמעט ולא קרה שאברך פרש באמצע התקופה, משום שהמימון לכל אברך היה בסדר גודל של משרה רבנית מכובדת, ומשום כך העדיפו האברכים להשלים את תקופת הלימוד וההכשרה הרבנית.
בתקנון הכולל נאסר על תלמידיו לנסוע מוולוז'ין לבתיהם במשך כל תקופת לימודיהם ללא הסכמת מנהל הישיבה. גם לאחר שקיבלו את אישורו, הותר להם לנסוע לתקופה שאינה עולה על שישה שבועות בשנה.
על פי התקנון, האחראים לבחירת האברכים לכולל היו ראש הישיבה ומנהלה. לכולל נבחרו הבוגרים המצטיינים ביותר של הישיבה, והם כונו "הברודסקאים".
בשנת תרמ"ז החלה קבוצת האברכים הראשונה את לימודיה בכולל. עם חברי הקבוצה נמנו, בין היתר, הרב שמחה זליג ריגר, הרב אליהו אהרן מילייקובסקי, הרב שמואל צבי שחור (לימים מילא את מקומו של אביו הרב מיכאל שחור בעיר יז'יורי שבמחוז גרודנה), הרב שלום אליעזר רוגוזין, הרב ראובן גורדון ועוד. בהמשך למדו בכולל אברכים נוספים ובהם הרב משה לנדינסקי.
בשנת תרנ"ב (1892) נסגרה ישיבת וולוז'ין, אולם "כולל ברודסקי" המשיך לפעול כרגיל, משום שלא נחשב חלק מהישיבה. כמה שנים לאחר סגירת הישיבה שב לוולוז'ין הרב רפאל שפירא לכהן בה ברבנות ומתוך מטרה לכונן מחדש את הישיבה. בשלב הראשון פרס את חסותו על כולל ברודסקי, ובעקבות זאת נמשכו אברכים נוספים לבוא ולהתגורר בוולוז'ין, ותוך זמן שבה וולוז'ין לשמש מקום תורה מרכזי.
על פועלו של ישראל ברודסקי ועל חלקו בכינונה מחדש של ישיבת וולוז'ין בזכות "כולל ברודסקי", כתב ההיסטוריוגרף החרדי יעקב ליפשיץ: ”אילו ידע המנוח המנדב ר' ישראל בראדסקי הזכות הכביר שתזכה לו נדבתו, שעל ידה תתחדש ישיבת וואלאז'ין אחרי סגירתה, אילו ידע הכתר של תורה וכתר שם טוב שישאירו לו האברכים גדולי התורה הנתמכים על ידו – כמה עשרות שנים – להגדיל שמו בכל קצוי תבל – כי אין פינה נידחת ששם 'בראדסקי' לא נשמע, אז יותר ממחצית הונו הקדיש לחיזוק התורה ולכל המפעלים הטובים בעמנו. ואילו הכירו זאת כל עשירי עמנו אז, גם בגלותנו, היה באפשרותם להמתיק לנו את החיים למלאות כל צרכי האומה ומחסוריה מבית ומחוץ, להפריח כל מעשה טוב בעמנו”.
לקריאה נוספת

תנחום פרנק, תולדות בית ה' בוואלאז'ין
הערות שוליים

↑  בישיבת וולוז'ין היו דרגות ומעמדות של תלמידים, והם כונו בהתאם בכינויים שונים: "רבע עילויים", חצי עילויים", "עילויים". קבוצת העילית הייתה "הברודסקאים".
מאה ימים של חסד

מאה ימים של חסד הוא ביטוי המציין את תחילת תקופת שלטון חדש, בה מצופה כי הביקורת מן האופוזיציה, התקשורת, בעלי הכוח והעם תהא מינימלית, בשל חוסר הארגון המאפיין תקופה זו של חילוף אנשי הממשל. השימוש בביטוי קיים גם מחוץ לשדה הפוליטי, בהתייחסות למנהלים או לבעלי תפקידים באופן כללי.
לביטוי עלו במהלך השנים מספר מקורות אפשריים אשר הבולטים ביניהם הם:
מספר הימים בו שרד שלטונו של נפוליאון בצרפת לאחר תקופת המלחמות הנפוליאוניות הנושאת את שמו - מאה הימים.
זמן אקראי שהחל בארצות הברית בתקופה בה התחבורה לא הייתה מיידית, ועל כן זה היה הזמן בו נציגי הסנאט והקונגרס היו חייבים להתייצב בבירת האומה הנרחבת על מנת לקחת על עצמם את עול השלטון ולפתוח את המושבים בבתים המתאימים להם.
הערות שוליים

↑  ד"ר מאיר ברק, מה המקור של מאה ימי חסד?, באתר מכון דוידסון - הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, ‏2 בספטמבר 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוטה

| --- | --- |
סמל לוטהסמל לוטה

 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מחוז:  ביוביו (מחוז) ביוביו
 תאריך ייסוד:  5 בינואר 1875
 שטח:  159 קמ"ר
 גובה:  92 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  43,272 (2017)
 קואורדינטות:  37°05′20″S 73°09′18″W﻿ / ﻿37.088825°S 73.155067°W﻿ / -37.088825; -73.155067
 www.lota.cl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט לוטה(למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט לוטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לוטה (Lota) היא עיר חוף בת כ-50 אלף תושבים במחוז ביוביו במרכז צ'ילה. מקור שמה במילה Louta במפונדונגון, שפתם של בני המפוצ'ה, ופירושה "יישוב קטן".
היסטוריה

מושל צ'ילה אנחל דה פרדו ייסד ב-12 באוקטובר 1662 את העיר סנטה מריה דה גואדלופה במקום בו שוכנת כיום לוטה, אך עיר זו לא החזיקה מעמד במהלך מלחמת האראוקו.
במהלך המאה ה-19 נתגלה באזור פחם רב, וב-1840 הוקם המכרה המרכזי שזכה לכינוי "אל צ'יפילון דל דיאבלו" (El Chiflón del Diablo) - "רוח השטן". אורח חייהם הקשה של הכורים תואר בספר subterra ("מתחת לאדמה") מאת הסופר הצ'יליאני יליד העיר בלדומרו ליו.
לוטה עצמה קיבלה מעמד של יישוב ב-5 בינואר 1875, וב-30 בנובמבר 1881 קיבלה מעמד של עיר. ב-1897 הוקמה בה תחנת הכוח ההידרואלקטרית צ'יווילינגו, שהייתה הראשונה מסוגה בצ'ילה, ויש סברות שתומאס אלווה אדיסון היה מעורב בתכנונה.
במשך שנים רבות החזיקו בבעלות על המכרות מתיאס קוסיניו ותומאס גרלנד, אך הם הולאמו ב-1970, בתקופת שלטונו של סלוודור איינדה. באותה העת הועסקו בהם כ-18 אלף כורים. לאחר ההפיכה הצבאית של אוגוסטו פינושה ב-1973 נאסרו רבים ממנהיגי הכורים, ופעילות המכרות צומצמה. במהלך שנות ה-90 הועלו ספקות באשר להצדקה הכלכלית שבהפעלת המכרות, במיוחד נוכח קשיים בתחרות עם מחירי הפחם הקולומביאני. בשלב ראשון, פוטרו 4,000 כורים ב-1993, וב-1997 חדלו המכרות לפעול. כתוצאה מכך תושבים רבים נותרו מובטלים, והעיר נקלעה למשבר ממנו טרם התאוששה.
מכרה הפחם פתוח כיום למבקרים, והוא אחד ממוקדי המשיכה לתיירים בעיר, לצד חוף הים שלה ופארק לוטה, שהוקם בין 1862 ל-1873 ביוזמת רעייתו של בעל המכרות, איסידורה קוסיניו.
הערות שוליים

↑  עובדות היסטוריות על תחנת הכוח ההידרואלקטרית צ'יווילינגו, באתר בית הספר להנדסה של האוניברסיטה הקתולית של צ'ילה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540132705171  GND: 16086132-9  LCCN: n96046701  VIAF: 145585249   WorldCat (עם VIAF): 145585249 
אחוזתה של משפחת קוסיניו, 1906
ישראל אליעזר אדלר

רבי ישראל אליעזר אדלר בצעירותו
טיש פורים תשע"ג
רבי ישראל אליעזר אדלר (נולד בכ"ה בטבת תשט"ז, 9 בינואר 1956) הוא האדמו"ר מדז'יקוב-ויז'ניץ.
הוא צאצא לאדמו"רי דז'יקוב ולאדמו"רי ויז'ניץ, ולאחר פטירת דודו רבי משה יהושע הגר מוויז'ניץ הקים חצר עצמאית בבית שמש, המתנהלת לפי מנהגי ונוסח ויז'ניץ.
קורות חייו

נולד לרבי נפתלי חיים אדלר והינדא בת רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ. נקרא 'ישראל אליעזר' על שם סבו רבי ישראל הגר (אהבת ישראל) ובנו רבי אליעזר הגר (דמשק אליעזר). אביו היה בנו החורג של רבי ברוך הגר, האדמו"ר מסערט ויז'ניץ ואחיו של רבי חיים מאיר (אמו צירל, נישאה לרבי ברוך לאחר פטירת בעלה הרב מרדכי יהודה). הרב נפתלי חיים היה מיוחס מצד אביו לאדמו"רי לעלוב ומצד אמו היה נינו של רבי נפתלי חיים הורוביץ מדז'יקוב-ירושלים.
למד בישיבת בית אברהם, שם כיהן גיסו רבי שמואל ברזובסקי (כיום האדמו"ר מסלונים) כר"מ. בשנת תשל"ד נישא לריקל גיטל, בתו של דודו (חתן נוסף של רבי חיים מאיר הגר) הרב משה ארנסטר. לאחר הקמת קריית ויז'ניץ ברחובות מונה לרב החסידות על ידי דודו רבי משה יהושע הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, תפקיד שמילא במשך כ-30 שנה. נהג לנסוע מדי פעם לנתניה להתפלל בבית הכנסת 'דז'יקוב-ויז'ניץ' שאביו הקים בעיר.
בכ"ב באייר תשע"ב (14 במאי 2012), חודשיים לאחר פטירת דודו, רבי משה יהושע הגר, הוכתר לאדמו"ר במעמד בן דודו  האדמו"ר מויז'ניץ. חצרו נקראת 'דז'יקוב-ויז'ניץ'.
חסידות דז'יקוב ויז'ניץ > רקע

חסידות דז'יקוב היא חסידות מגזע רופשיץ שפעלה בגליציה בעיר דז'יקוב (טרנובז'ג) קרוב למאה שנה, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. רוב החסידים, וכן האדמו"ר רבי אלטר'ל ובנו הרב הצעיר, נרצחו בשואה. לחצר זו היה קשר הדוק עם חצר ויז'ניץ, האדמו"ר מוויז'ניץ רבי ישראל הגר היה חתנו של רבי מאיר הורוביץ מדז'יקוב (ה"אמרי נועם"), ונכדו של רבי מאיר, רבי אלטר (האדמו"ר האחרון), היה חתנו של רבי ישראל הגר. כך גם לרבי חיים מאיר הגר (ה"אמרי חיים" מויז'ניץ) היה חתן רבי יהודה הורוביץ, בנו של רבי אלתר מדז'יקוב. רבי חיים מאיר עצמו שהה בצעירותו אצל רבי יהושע (ה"עטרת ישועה" מדז'יקוב, גיס אביו), נהג לשיר ניגוני דז'יקוב ועסק בתורת ומעשיות חסידות דז'יקוב.
אביו של רבי ישראל אליעזר, רבי נפתלי חיים, הוא צאצא של שני האדמו"רים הראשונים בשושלת, רבי אליעזר ורבי מאיר. הוא הקים בנתניה, שם כיהן כרב, בית כנסת בשם 'ויז'ניץ-דז'יקוב' והיה מכונה האדמו"ר מויזניץ-דז'יקוב, בעיקר בשנותיו האחרונות.
חסידות דז'יקוב ויז'ניץ > קהילות ומוסדות

"קריית דז'יקוב-ויז'ניץ" בבית שמש, מרכז החסידות, ממוקמת בשיכון דזיקוב ויזניץ שברמת בית שמש. בקריה בית מדרש במבנה זמני, כולל אברכים, תלמוד תורה 'אמרי נפתלי' ובית ספר 'בנות הינדא'. עד אמצע תשע"ט התגורר האדמו"ר בעיר רחובות, שם ניהל את מרכז החסידות.
בבני ברק בית כנסת של החסידות בשם 'אמרי נפתלי' הממוקם ברחוב בן יעקב. באלעד בית כנסת הממוקם ברחוב המאירי.
משפחתו

אחיו הרב מרדכי היה רב קהילת "מנחה חדשה-דז'יקוב-ויזניץ" בבורו פארק.
לרב אדלר שני בנים ושמונה בנות.
משפחתו > בניו

הרב מנחם מנדל דוד, נשוי לחיה חנה בת הרב ברוך שטרנבוך רבה של קהילת ויז'ניץ בברכפלד (בן הרב אליהו שטרנבוך וחתן הרב מנחם ארנסטר).
הרב לוי יצחק, חתנו של הרב אלימלך בידרמן.
משפחתו > בנותיו

צירל, נשואה לרב דוד משה רוזנבוים, רב קריית קרעטשניף בעיר רחובות. בן רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף.
שרה פראדל, נשואה למרדכי שלמה, בן הרב חיים דוב שטרן, חתן רבי ישראל אברהם פורטוגל, האדמו"ר מסקולען.
רחל, נשואה לרב ישראל, רב קהילת כלל חסידי ברמת בית שמש ד' 1. בן הרב שמעון למברגר ממאקווא.
יוכבד, נשואה למיכאל ישראל, בן רבי אליהו עזריאל בידרמן, האדמו"ר מלעלוב בני ברק.
חוה, נשואה ליוחנן, בן רבי ברוך מאיר יעקב שוחט, האדמו"ר מקרלין סטולין.
אסתר, נשואה לרב יעקב, ראש ישיבת פיטסבורג בן רבי מרדכי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מ ומשמש כראש ישיבות פיטסבורג.
מרגלית, נשואה למרדכי שלמה, רב חסידי בויאן בארצות הברית, בן רבי נחום דב ברייאר האדמו"ר מבויאן.
רבקה, נשואה ליחיאל דוד, נכד רבי ישראל צבי יאיר דנציגר האדמו"ר מאלכסנדר ורבי נתנאל סאפרין מקאמרנא.
הערות שוליים

↑  רבי ישראל אליעזר אדלר הוכתר לאדמו"ר מדז'יקוב באתר כיכר השבת. בתמיכת הגר"ש וואזנר והאדמו"ר מויז'ניץ: הוכתר האדמו"ר מדז'יקוב • צפו בגלריה, באתר בחדרי חרדים.
↑  קריה נאמנה: האדמו"ר עובר, קרית דז'יקוב ויז'ניץ מתאכלסת - ביזנעס, באתר ביזנעס, ‏4 ביוני 2019
| שושלת אדמו"רי קוסוב • ויז'ניץ |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | יעקב קופיל חסיד |  |
| חסידות קוסוב | מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) • חיים מקוסוב (תורת חיים) • יעקב שמשון מקוסוב • משה מקוסוב (לקט עני) • חיים הגר השני • אברהם יהושע העשיל מקוסוב–זלישטשיק • שרגא פייבוש הגר |  |
| חסידות זבלטוב | דוד מזבלטוב (צמח דוד) • יעקב הגר מזבלטוב • מנחם מנדל הגר מזבלטוב |  |
| חסידות רדוביץ' | יוסף אלתר מרדוביץ' • משה מרדוביץ' (וייקח משה) • ישראל מרדוביץ' |  |
| חסידות ויז'ניץ | חמשה דורות ראשונים: מנחם מנדל מוויז'ניץ (צמח צדיק) (דור 1) • ברוך מוויז'ניץ (אמרי ברוך) (דור 2) • ישראל מוויז'ניץ (אהבת ישראל) (דור 3) • בניו אליעזר הגר (דמשק אליעזר) (דור 4) • חיים מאיר מוויז'ניץ (אמרי חיים) (דור 4)  אחרי מותו של 'האמרי חיים' התפלגה החסידות: החסידות בישראל: משה יהושע מוויז'ניץ (ישועות משה) (דור 5), בניו ישראל מוויז'ניץ (דור 6) ומנחם מנדל מוויז'ניץ-מרכז (דור 6) ואחיינו ישראל אליעזר אדלר מדז'יקוב-ויז'ניץ (דור 6) החסידות במונסי: מרדכי מוויז'ניץ מונסי (דור 5), בניו; ישראל מוויז'ניץ מונסי (דור 6) • מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ קיימישא לייק (דור 6) • יצחק יוחנן מוויז'ניץ ויליאמסבורג (דור 6) • דוד מוויז'ניץ לונדון (דור 6) • אהרן מוויז'ניץ מונטריאול (דור 6) • ברוך שמשון מוויז'ניץ בית שמש (דור 6) • יעקב יוסף מוויז'ניץ בורו פארק (דור 7) |  |
| חסידות סערט ויזניץ' | ברוך מסערט-ויז'ניץ (מקור ברוך) (דור 4) • אליעזר מסערט-ויז'ניץ (חכמת אליעזר) (דור 5) • יעקב הגר (דור 6) |  |
| חסידות וישיווה | מנחם מנדל מוישיווה (שארית מנחם) (דור 4) • ברוך הגר (דור 5) • חיים יהודה מאיר הגר (דור 5) • נפתלי צבי הגר (דור 6) |  |
ישראל פרימו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בן 61 בערך) כפר אהרון, ישראל 
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  צורפות
 www.israelprimo.co.il
 
ישראל פרימו (נולד ב-1963) הוא פסל, אמן ומעצב ישראלי.
ביוגרפיה

פרימו נולד במושב כפר אהרון בנס ציונה. הוא החל את דרכו באמנות בשנת 1986 בתחום הצורפות, ביצירת מודלים מדויקים של חרקים ממתכות שונות בעבודת צורפות.
בהמשך עסק בעיצוב, אמנות ופיסול במרחב הציבורי, תוך שימוש במיומנויות הטכניות שרכש באמצעות חומרים שונים, ובפרט מתכות. הוא משתמש בטכנולוגיות מיוחדות במתכות והופך אותן לאלמנטים סביבתיים, שנועדו לאו דווקא לבטא אמירה כלשהי, אלא בעיקר לשמש לצרכים הפרקטים של המרחב הציבורי.
בעבודותיו הוא מנסה לשלב בין עיצוב לאמנות. עבודותיו מתאפיינות בטכניקות של ריקועים במתכות, נפחות, נפחים אמורפיים והרמות בהשראת עולם הצורפות. חלק מעבודותיו בעלות אופי נועז ודרמטי, וחלקן בעלות שקיפות, רכות ואווריריות.
תערוכות יחיד

2004 מוזיאון גן השלושה- תערוכת "אוספים". אוסף פסלי פרפרים בעבודת צורפות במתכות שונות, וכן, הוצב בהצבה זמנית פסל "הפרפר", מיצג ענק המוצב, כיום, קבע, יחד עם 6 פסלי פרפרים נוספים ב"גן הפרפרים" בעין בוקק, ים המלח.
2004 פסל מחאה "הנחש", הוצב מול משכן הכנסת, בגן הוורדים, ביולי 2004. 550* 300 ס"מ, עבודת ברזל.
2005 משכן אומנויות הבמה, "בית האופרה" - תערוכת אופניים "מתגלגלים באמנות". אוצר: אודי רוזוויין. סדרה של 30 פסלי אופניים, עבודת נפחות ברזל ועץ. פסלי אופניים בעלי חזות אקטואלית, מבטאים את הראייה הסובייקטיבית של פרימו כלפי החיים, והתפר בינם לבין האמנות, תוך התבוננות פנימית על דרך חייו וההתרחשויות האינטנסיביות שחווה בחייו. בדגמי האופניים הוא ניסה "ללכוד" רגעים ומצבים בחיים בישירות ובקריצה.
2005 מוזיאון "גן המדע" - מכון ויצמן למדע שברחובות. תערוכת "חרקים וחיות אחרות" המציג את אוסף פסלי חרקים בעבודת צורפות במתכות שונות וגילוף בעץ.
2010 תערוכת המסכות "דל-ארט 2010" בשיתוף בית החולים שניידר בפתח תקווה. סדרה של 13 פיסלי מסכות בעבודת צורפות במתכות שונות.
תערוכות קבוצתיות

2012 תערוכת פסלי חוצות "מוזה", באלרוב שדרות ממילא, ירושלים. אוצרת: ציפי ויטל. הצבה זמנית של פסל "מנדולינה וכינור". ברזל בנפחים 2.5 מ'
2013 תערוכת פסלי חוצות "הומור וסטירה" - באלרוב שדרות ממילא, ירושלים. אוצרת: ציפי ויטל. הצבת שני פסלי מטבעות. ברזל, 200 ס"מ
2013 תערוכת "בובה ומסכה"- דימוי ושיקוף - גלריה בית גבריאל, קיבוץ כנרת. אוצרת: יעל ניצן. 15 פסלי מסכות בעבודת צורפות בנחושת, פליז ואלפקה
פסלים במרחב הציבורי

2005 פסל "גבעת הפעמון" בסמוך לבית דונדיקוב, רחובות. ברזל בעבודת נפחים, 550*200 ס"מ
2006 פסל "הפעמון" בכיכר מרכזית בנס ציונה. ברזל, 350*300 ס"מ
2006 פסל "שלמות"- גן ברגר, רחובות, ברזל בעבודת נפחים,250 *120 ס"מ
2006 פסלי "פרפר"- ב"גן הפרפרים" עין בוקק, ים המלח, ברזל, 750*450 ס"מ
2007 33 פסלי נירוסטה- נווה זוהר, ים המלח. פיסול בנפחים בנירוסטה, 280*150 ס"מ
2010 "ילדים" מיצגי ילדים בכיכר במושב בני עייש. ברזל. 3 מטר
2008 פסל "כנפיים" – בגן ע"ש סרן ליאור הררי, בעיר רחובות. פיסול בנפחים ונפחות ברזל ונירוסטה. 550* 300 ס"מ
2010 פסל "הצ'לו" בכיכר רחוב סלנט בפתח תקווה. ברזל, גובה 4.5 מטר
2010 פסל "המנדולינה" ביבנה. ברזל, גובה 5 מטר
2011 כיכר התווים וכיכר תופי מרים, עבודת ברזל בנפחים בראש העין, עיר המוזיקה
2011 אנדרטה "שחפים"- אנדרטה לזכר חללי הפיגוע בנמל אשדוד, אשדוד. פיסול בנפחות ונפחים בברזל
2012 פסל "השקדייה" בכיכר המניין הראשון בנס ציונה
2012 פסל "מיצג כד עץ השקמה", חולון, פיסול בעבודת ריקועים בברזל,
2012 פסל "שורשים" בכיכר כניסה לעיר בנס ציונה. עבודת ברזל, 7 מטר
2012 פסל "הפנינים", פארק חוטר בבאר יעקב, גובה 3.5 מט.
2012 פסל "הלב" בדרך ע"ש שמשון צור, רחובות. ברזל ובטון. 3.5 מטר
2012 פסל "נגנים" בכיכר כניסה לקריית ביאליק. 3*4 מטר
2013 פסל "מקהלת נוגנים" בכיכר מרכזית בקריית ביאליק
2013 פסל ח"י בכיכר בבאר יעקב על שם סבו של פרימו חי דבי מי שהיה ראש המועצה השלישי של באר יעקב. ברזל בנפחים. 9.5 מטר
2014 פסל הגפן בחדרה. ברזל בנפחים ונפחות ברזל. 3.5 מטר
2015 אנדרטה לזכר נרצחי פעולות איבה בני העיר לוד. ברזל בנפחים ואבן, 4 מטר
2016 פסל קרן היסוד בשכונת רחובות החדשה ברחובות. ברזל בנפחים. גובה 4 מטר
2016 פסל כיכר המייסדים בקריית גת. ברזל בנפחים. גובה 5 מטר
2016 פסל אשכול גפן בבאר יעקב. ברזל בנפחים. גובה 4.5 מטר
2016 פסל השוטר בגדרה. ברזל בנפחים. גובה 4.5 מטר
2016 פסל קינטי - מובייל פרפרים בנס ציונה. ברזל. גובה 6 מטר
פיסול ב-5 כיכרות ברחוב חטיבת גולני בחדרה
תערוכות נוספות

2005 תערוכת "אדם עולם", – גני התערוכה, ת"א. פסל "הנחש"
2005 תערוכת "אדם עולם", תערוכת האופניים "מתגלגלים באומנות", ביתן "מסע עולמי"
2002 התערוכה הבינלאומית לעיצוב גני התערוכה ת"א, אמנות פונקציונלית ותכשיטים סביבתיים
2001 פיסול תכשיטים אמנותיים לתערוכת שיער. פירנצה, איטליה
1993 תערוכת עיצוב עכשווי- ריהוט מקורי ישראלי, גני התערוכה, ת"א
1992 נמל יפו העתיקה- תערוכת "שולחן", אוצר: משה עמר. יודאיקה