stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1800 בארצות הברית
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
23 בינואר – אדוארד ראטלדג', פוליטיקאי, צעיר החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית (נולד ב-1849)
18 ביולי – ג'ון ראטלדג', פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי בן המאה ה-18 (נולד ב-1739)
31 באוגוסט – ג'ון בלייר, משפטן, אחד האבות המייסדים (נולד ב-1732)
Believe (שיר של דימה בילאן)

Believe (בתרגום לעברית: להאמין) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמר הרוסי, דימה בילאן. השיר ייצג את רוסיה באירוויזיון 2008 בבלגרד. השיר נכתב על ידי ג'ים בינז (אנ') ודימה בילאן.
אירוויזיון 2008

השיר ייצג את רוסיה באירוויזיון 2008, סיים מקום שלישי בחצי הגמר וניצח בגמר.
גרסאות

לשיר יש גם גרסה בשפה הרוסית שהייתה פופולרית באותה מידה במדינות רבות.
הערות שוליים

↑  Dima Bilan - Believe, ultratop.be
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Creepin on ah Come Up

Creepin on ah Come Up הוא מיני-אלבום מאת להקת ההיפ הופ Bone Thugs-n-Harmony. האלבום הופץ ב-1994 בהוצאת חברת התקליטים רות'לס רקורדס. ב-1998 האלבום נבחר לאחד ממאה האלבומים הטובים ביותר על ידי מגזין הסורס.
רקע

זה הוא אלבום הבכורה של הלהקה, בו הסינגלים "Thuggish Ruggish Bone" ו-"$ Foe tha Love of". באלבום מתארחים שטאשה ויליאמס ואיזי אי, שיתוף פעולה זה החל סגנון חדש של שירה בפזמון ושירת ראפ מהירה וזורמת. במאמר "Crossroads To Riches" של מגזין הסורס סיפרו חברי הלהקה שהם שינו את שם הלהקה ל-Bone Thugs-n-Harmony מכיוון שהיה להם שיר שנקרא "Thugs-N-Harmony".
רשימת שירים

| # | שם השיר | מפיק/ים | אורח/ים | אורך השיר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Intro" | Eazy-E & DJ Yella |  | 1:25 |
| 2 | "Mr. Quija" | Bone Thugs-n-Harmony |  | 1:20 |
| 3 | "Thuggish Ruggish Bone" | DJ U-Neek | Shatasha Williams | 4:41 |
| 4 | "No Surrender" | DJ U-Neek |  | 3:36 |
| 5 | "Down Foe My Thang" | Rhythm D |  | 4:49 |
| 6 | "Creepin' on ah Come Up" | DJ U-Neek |  | 4:51 |
| 7 | "$ Foe tha Love of" | DJ Yella | Eazy-E | 4:32 |
| 8 | "(Moe Cheese" (Instrumental | DJ Yella |  | 4:32 |
שעת האפס (1945)

מבנים הרוסים בנירנברג, מאי 1945
שעת האפס (בגרמנית: Stunde Null) הוא מונח המתייחס לחצות 8 במאי 1945 בגרמניה. מועד זה סימן את סופה של מלחמת העולם השנייה באירופה ואת תחילתה של גרמניה חדשה, לא נאצית. מונח זה מסמל את ניסיונה של גרמניה המודרנית להתנתק מעברה הנאצי. הדה-נאציפיקציה זכתה לעידוד על ידי בעלות הברית שכבשו את גרמניה.
המונח מרמז על "שבר מוחלט מהעבר והתחלה חדשה, רדיקלית", "טאטוא מסורות ומנהגים ישנים". גרמניה באותה תקופה הייתה הרוסה. 80% מתשתיותיה נזקקו לתיקון או לבנייה מחדש. ההרס קידם את הרעיון לפיו גרמניה נכנסת לשלב חדש בתולדותיה.
היסטוריה של המונח

המונח שימש לראשונה במלחמת העולם הראשונה כביטוי שציין מועד צפוי להתרחשותה של פעולה צבאית גדולה. המונח 'שעת אפס' מופיע במקורות שונים לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא שימש בעיקר כמושג מיליטריסטי (כפי שהיה כשנטבע לראשונה). העיתונאי ריצ'רד פרוינד השתמש במונח זה כקריאה למלחמה. הוא טען שכיבוש חבל הריין על ידי היטלר ומלחמת האזרחים בספרד דחפו את העולם לקצה, ו"ההבזק הבא עשוי להיות האות. זו שעת אפס". מעבר לשימוש שעשה במונח זה כביטוי לפעולה צבאית, הציע קריאה לפעולה. אריקה מאן טענה: "יש לאסור על אדם אחד להפציר בך: 'פעל! זו השעה שלך, זו השעה האחרונה - שעת האפס!" היא קראה לעם האמריקני לפעול גם במהלך מלחמת העולם השנייה. המונח שימש כדי להמחיש את הצורך של ארצות הברית לפעול במלחמת העולם השנייה, כדי להראות את הדחיפות שבהתערבות צבאית אמריקאית. במונח נעשה שימוש שניהם כביטוי בעל משמעות מיליטריסטית, כדי להפגין בפני קהל היעד שלהם את הצורך הדחוף להתערב ולעזור לעצור את ההתקדמות הגרמנית. רק בתקופה שלאחר המלחמה החל השימוש במונח בתור אינדיקציה והתייחסות ל"התחלה החדשה" של גרמניה, האתחול שלה לאחר התקופה הנאצית.
כיבושה של גרמניה על ידי בעלות הברית

במהלך התקופה שלאחר המלחמה פוצלה גרמניה לארבעה אזורים בשליטת ברית המועצות, ארצות הברית, צרפת ובריטניה. ההשפעה התרבותית העיקרית של כיבוש זה הייתה תהליך הדה-נאציפיקציה שביצעה כל אחת ממעצמות הכיבוש. התוכנית הייתה להשיג זאת באמצעות 'חינוך מחדש'. בעלות הברית המערביות לא ביקשו לכפות את התרבות הפוליטית החדשה על גרמניה, מחשש שהגרמנים ידחו את הרעיונות הללו אם ירגישו שהם זוכים לחינוך מחדש, אך במקביל ביקשו בעלות הברית לוודא שלא ישוב משטר נאצי או דומה לו.
האמריקנים השתמשו בטכניקות שפותחו בפסיכיאטריה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 כדי לעשות דה נאציפיקציה במערב גרמניה. הרעיון של "חינוך מחדש" פותח במקור כדי להשפיע על בעלי הזיות, ויושם כדי לנסות לשנות את התרבות הגרמנית לאחר המלחמה. סוציולוגים, אנתרופולוגים ופסיכולוגים חקרו את ההבדלים בין חברות דמוקרטיות וטוטליטריות, כדי לנסות למצוא דרך להעביר ערכים ומסורות דמוקרטיות לעם הגרמני באופן יעיל יותר. הם עודדו התמקדות ב'ערכי על' אנושיים, כלומר התמקדות ביחידים במקום במדינה. קורט לוין הציע שהעם הגרמני יקבל הכשרה באשר לאופן ההתארגנות בחברה דמוקרטית, וטען שיש לעשות זאת בעדינות ככל האפשר, כדי למנוע מהעם הגרמני לדחות רעיונות דמוקרטיים. בפועל, פירוש הדבר היה קביעת מדיניות על ידי ארצות הברית. ראשית דובר על 'רשימות לבנות', כלומר רשימות של אנטי-נאצים שהיו אמורים להיות מופקדים על תפקידים פוליטיים, חינוכיים ואחרים. שנית הוכנס תהליך מיון כדי להסדיר את זהותם של אלה שיכלו להיות עורכי עיתונים ולנהל הוצאות לאור. לאחר מכן נקבעה זהותם של אלה שיורשו להקים מפלגות פוליטיות חדשות בעיירות קטנות לשם התמודדות בבחירות. שבויי מלחמה גרמנים 'חונכו מחדש'. הוקמו מרכזי מידע כדי לאפשר לגרמנים ללמוד כיצד פועלת דמוקרטיה. תוכניות חליפין הוקמו כדי לאפשר לגרמנים לראות את ארצות הברית בעצמם. הוקמו איגודים מקצועיים. החלה דה-נציפיקציה, במסגרתה נשפטו נאצים-לשעבר על פשעים שביצעו בתקופת המשטר הנאצי. לבסוף הונהג חופש כלכלי ("gewerbefreiheit"), שאפשר לגרמנים לעסוק במסחר.
אחד מתהליכי האינטגרציה היה הניסיון להראות לעם הגרמני את עוללות הגזע בחברה המודרנית, כך שלא תהיה חזרה על החברה ההיפר-גזענית שיצרה גרמניה הנאצית. אבל מסר זה של סובלנות נפגם עקב האופן בו התמודדה ארצות הברית באותה תקופה עם נושא הגזע. בצבא האמריקני הייתה נהוגה הפרדה גזעית עד 1948, והדבר הוכיח שחוסר סובלנות עדיין קיים בחברה הדמוקרטית האמריקאית, מה שהקשה על האמריקאים להטיף בנושא זה לגרמניה.
המצב בברלין

כשהסובייטים הגיעו לברלין, הם ראו עיר הרוסה בהתקפות אוויר וקרבות רחוב. העיר תוארה כעיר רפאים (Geisterstadt).
המצב בברלין > היקף ההרס

48,000 מתוך 245,000 הבניינים בברלין נהרסו.
1/3 מכל הדירות הפרטיות נהרסו כליל.
23% מהיכולת התעשייתית נמחקה והיתר פורקה להובלה על ידי הסובייטים.
בעיר היו 75 מיליון טונות של הריסות, שהיוו 1/7 מכלל ההריסות בגרמניה.
כל אספקת החשמל, הגז והמים נהרסו.
נאסרה שטיפת הגוף בשלמותו.
רשת התחבורה נהרסה קשות.
התחנות התת-קרקעיות הוצפו ויותר מ-90 מהן הופצצו.
האוטובוסים הראשונים חזרו לפעול ב-19 במאי 1945 - 11 יום לאחר כיבוש ברלין וכניעת גרמניה הנאצית.
78,000 מקרי מוות:
50,000 קורבנות מהתקיפות האוויריות.
977 התאבדויות.
עוד 4,000 מתו מדי יום באוגוסט 1945, בגלל מגפות הכולרה והדיפתריה.
האוכלוסייה הצטמצמה והדמוגרפיה השתנתה באופן משמעותי:
4.3 מיליון נפש חיו בברלין לפני המלחמה, אך רק 2.8 מיליון לאחר מכן.
1/4 מהאוכלוסייה היו מעל גיל 60.
1 מכל 10 היה מתחת לגיל 30.
היו 16 נשים על כל 10 גברים.
המצב בברלין > Das Aufräumen ("הניקוי")

הסובייטים החלו ב"ניקוי" (שיקום) ברלין, שכן הם היו הראשונים שנכנסו אליה. בעלות הברית המערביות הגיעו רק ב-4 ביולי 1945. הם טענו שמבצע הניקוי יימשך 12 שנים.
ב-29 במאי, כל הנשים בגיל 15 עד 65 גויסו כ-Trümmerfrauen (נשות הריסות). 60,000 נשים עבדו בבנייתה מחדש של ברלין.
המצב בברלין > קיצוב מזון ורעב

לאחר המלחמה פשה הרעב בברלין. תלושי מזון גרמניים מתקופת מלחמה לא היו בתוקף. המזון הנותר שימש חיילים סובייטים או נבזז על ידי גרמנים, עקב הרעב.
ב-15 במאי החילו הסובייטים מערכת חדשה של כרטיסי קיצוב מזון. הדרג הגבוה ביותר נשמר לאינטלקטואלים ואמנים; "נשות ההריסות" ועובדי כפיים (Schwerarbeiter) קיבלו תלושי הקצבה מדרג שני, שהיה בעל ערך רב יותר מ-12 הרייכסמרק שקיבלו על פינוי אלף לבני בניין. התלוש בעל הערך הנמוך ביותר כונה "תלוש בית קברות" (Friedhofskarte), והונפק לעקרות בית ולקשישים.
המצב בברלין > קיצוב מזון ורעב > מקורות מזון חלופיים

בשל המנות הדלות שגשג השוק השחור, ואלפים סחרו במסגרתו מדי יום. התשלום היה בסיגריות או בסחר חליפין.
המילה "פרינגסן" (fringsen) נכנסה לאוצר המילים הגרמני במהלך 1945, כלומר "לגנוב כדי לשרוד". מילה זו מבוססת מבחינה אטימולוגית על שם משפחתו של הקרדינל יוזף פרינגס, דמות בכירה בכנסייה הקתולית של קלן, אשר (בהתאם למסורת הקתולית ארוכת השנים  ) נתן את ברכתו למי שנאלץ לגנוב כדי להאכיל את משפחתו.
המצב בברלין > קיצוב מזון ורעב > "החורף האומלל" (Der Elendswinter), 1946–1945)

החורף של 1945–1946 היה קר במיוחד בברלין. הטמפרטורות צנחו ולא הייתה הגנה מהקור בבתים המופצצים. כ-40,000 אנשים סבלו מהיפותרמיה ו-1,000 מתו כתוצאה מכך. עיריית ברלין (Magistrat) יצרה "חדרים חמים" (Wärmeräume) רשמיים שאנשים יוכלו להתחמם בהם.
המצב בברלין > פשיעה

ב-1946 היו בברלין בממוצע 240 מקרי שוד וחמש רציחות ביום. רוב הפושעים היו חסרי כל וחסרי בית. באזורים שממזרח לקו אודר-נייסה העתידי, חיילי הצבא האדום פעלו נגד האוכלוסייה הגרמנית, כולל מעשי אונס רבים.  חיילי בעלות הברית המערביות הטרידו לפעמים אזרחים גרמנים. הפרות חוק וסדר התרחשו באזורים שעדיין נשלטו על ידי הוורמאכט ב-8 במאי 1945 (למשל מערב אוסטריה, בוואריה, דרום טירול (איטליה), מזרח פריזיה ושלזוויג-הולשטיין), תאריך הכניעה של גרמניה.
שיקום

ב"שעת האפס" הייתה גרמניה חרבה עקב ההרס שנגרם במלחמת העולם השנייה. בעקבות המלחמה הייתה תקופה של שיקום בקנה מידה מסיבי. כשמונים אחוז מתשתית המדינה נזקקה לתיקון. העם הגרמני ראה הזדמנות להפוך תשתית ישנה לסביבה ובינוי מודרניים. לב הערים, אזורים עמוסי תשתיות ובינוי, הוחלפו בשדרות חדשות ורחבות יותר, הורחבו החוצה, וכך נוצר מרחב גדול יותר לשם מגורים, איכות חיים ותרבות, וזאת במקום המשך מגמת הבינוי הצפוף כפי שנעשה קודם לכן. פרויקט השיקום הזה היה ועודנו כה גדול, שתהליך יישום השינויים טרם הושלם.
הדבר תאם את התרבות באותה תקופה: החורבן בגרמניה היה כה גדול, ועובדה זו הקלה על הראיה של גרמניה כחדשה. המדינה הופרדה לשני חלקים - מזרח ומערב - וגם נבנתה כמעט כולה מחדש. כך קיבל המונח "שעת האפס" משמעות מעשית, פיזית, שהשלימה את המשמעות הסמלית של היעלמות מוסדות הנאציזם. כך נראו הבינוי והשיקום כיצירתה של "גרמניה חדשה".
תרבות בתקופת "שעת האפס"

הדימוי של גרמניה בתקופת "שעת האפס" היה שונה מדימויה לפני המלחמה. לאחר תום המלחמה וחשיפת מחנות הריכוז והמנהגים הבלתי אנושיים של הנאצים, עמדה גרמניה בבעיה קשה של יחסי ציבור. תומאס מאן אמר ש"האנושות רועדת באימה בגרמניה!" (פורסם בעיתון במינכן בשם Bayerische Landeszeitung). חומרת הפשעים של גרמניה הוכרה כאוניברסלית, כולל בגרמניה עצמה, ולכן נוצרה תרבות של ניסיון לברוח מעבר זה. כך התעורר הרעיון ש-1945 היא לא רק סוף אלא גם התחלה. תהליך חשיבה זה החל להופיע יותר ויותר בתרבות ובדיבור הגרמני, כאשר דובר על התחלות חדשות, כפי שעשה ארנסט ויכרט (Ernst Wiechert) בנאומו לגרמניה ב-1945, בדברו על "חידוש החיים הרוחניים הגרמניים", או ורנר ריכטר, שאמר "המקור היחיד האפשרי ללידה רוחנית מחדש טמון בהתחלה חדשה מוחלטת ורדיקלית". לעומתם, היו שטענו שלגרמניה לא יתאפשר לברוח מעברה הנאצי. קרל בקר (Karl Becker) אמר: "העם הגרמני איבד כל זכות לומר שהעם הגרמני אינו היטלר". כך התגבשה תרבות שביקשה לשטוף את עוולות הדור הקודם, שביקשה לשוב ולזכות בכבוד ובהערצה על הבמה העולמית, ולשם כך היה צורך להרחיק את גרמניה החדשה מהדימוי, מהרעיון ומהמהות של היטלר והמפלגה הנאצית.
הרעיון של "שעת האפס" התקיים גם בפוליטיקה בתום המלחמה. הדיפלומט הבריטי רוברט גילברט ונסיטארט (Robert Vansittart, 1st Baron Vansittart) (אנ') הציע עמדה לפיה גרמניה היא "אי-היות שוממת", "חלל ריק שאל תוכו הם [הגרמנים] חייבים להזין את רעיונותיהם, אם יש להם כאלה". חלק מהדיפלומטים שניהלו משא ומתן עם גרמניה כיבדו את הרעיון של "שעת האפס" ולהפיץ את תרבות ההתחלות החדשות במקום הנחלת אווירת הסוף.
כתוצאה מצורת חשיבה חדשה זו, נכנסה גרמניה לתקופה חדשה של רטוריקה פוליטית. נוצרה גרמניה "נטולת גזע". גרמניה החלה לנתק את עצמה מעברה הגזעני וליצור דמות של עבר שבו היא נראתה כמתעלמת מנושא הגזע. היו חוקרים שהתעלמו משאלות גזע והתייחסו לסוף מלחמת העולם השנייה כאילו תום המלחמה פתר בעיות אלה. אך נושא הגזע עדיין היה מרכזי בתקופה שלאחר המלחמה בגרמניה. גרמניה הציעה את קבלתם המהירה של אידיאלים ומנהגים דמוקרטיים כהוכחה לתרבותה הפחות גזענית כביכול, אבל אותם אידיאלים ומנגנונים כללו בחובם התייחסויות לנושא הגזע.
הגזענות עדיין הייתה בעיה בגרמניה שלאחר המלחמה. ניצולי שואה ממזרח אירופה שהתגוררו במחנות עקורים לאחר המלחמה נחשבו ל"זרים טפילים" שגנבו משאבים מהעם הגרמני הזקוק להם. גרמניה במהלך השיקום פנתה לכוחות הכובשים כדי לקבל הנחיות בנושאים אלה, אבל מכיוון שראו מדיניות צבאית אמריקאית של הפרדה גזעית בין שחורים ללבנים בחוכות הלוחמים האמריקאים, פחתה סמכותם של האמריקאים בעיניהם כגוף שיכול להכתיב להם ציוויי מוסר. ועם זאת, היו כאלה שביקשו לזכור את עברה של גרמניה.
במקביל לשיח על התחלות חדשות ו"שעת אפס", הייתה מגמה של זכירת העבר והתמודדות, אם כי מגמה זו, שכונתה Vergangenheitsbewältigung (התמודדות עם העבר), הייתה שולית בפוליטיקה של התקופה שלאחר המלחמה.
מחלוקת

בשנת 1985, ריכרד פון וייצזקר, נשיא מערב גרמניה, הצהיר: "לא הייתה "שעת אפס" אבל הייתה לנו הזדמנות להתחלה חדשה" ("Es gab keine Stunde Null, aber wir hatten die Chance zu einem Neubeginn.")  בכך קבע ש"איפוס ערכים מוחלט" מעולם לא התרחש בגרמניה שלאחר המלחמה. המונח Stunde null מרמז שהעבר נגמר ושום דבר מימי הנאציזם לא המשיך להתקיים מעבר לשעת האפס. ביקורת על כך קבעה שהמונח הזה מפצל ומהווה מחסום עבור יכולת הגרמנים להתמודד עם העבר הקרוב. רעיון "שעת האפס" מתנגש ישירות עם רעיון ההתמודדות עם העבר, מה שמחייב שימוש נבון ברעיון זה.
מחוות במוזיקה

מיני-אלבום שיצא ב-1995 על ידי אמן הטכנו הגרמני הרלד בליכל נקרא Stunde Null.
הלהקה האנגלית British Sea Power הכתירה את הקטע הרביעי מתוך התקליט ארוך הנגן שלה מ-2011 Valhalla Dancehall בשם "Stunde Null".
להקת המטאל הגותי הגרמני Eisheilig הוציאה רצועה בשם "Die Stunde Null" באלבומם מ-2009 Imperium.
שימוש בקולנוע

הסרט הנאו-ריאליסטי "גרמניה שנת אפס" מ-1948 מאת רוברטו רוסליני מתאר את החיים בברלין בשנה שלאחר ההרס הכמעט מוחלט שלה במלחמת העולם השנייה.
ראו גם

יום הניצחון על יפן
יום הניצחון באירופה
השלכות הנאציזם
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Brockmann, Stephen (1996). "German Culture at "Zero Hour"". Carnegie Mellon University Research Showcase @ CMU: 8–36.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Chin, Fehrenbach, Eley, Grossmann (2009). After the Nazi Racial State. Michigan: University of Michigan Press. pp. 5–20. ISBN 9780472033447.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2 3 4  Rumler, Frank (2012-11-21). "Rebuilding Post War Germany: A Century-Long Project". Berlin Germany Life: City Info Guide (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-12-10.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Giles, Geoffrey (1997). Stunde Null. German Historical Institute.
↑  see e. g. St. Thomas Aquinas, S. th. II/II 66 VII
↑  קתרין מרידייל, המלחמה של איוואן, ישראל: עם עובד, 2009
1 2 3  Germany, SPIEGEL ONLINE, Hamburg. "Out of the Ashes: A New Look at Germany's Postwar Reconstruction". SPIEGEL ONLINE. נבדק ב-2016-12-10.
↑  Dokument: Rede: Zum 40. Jahrestag der Beendigung des Krieges in Europa und der nationalsozialistischen Gewaltherrschaft. Ansprache des Bundespräsidenten Richard von Weizsäcker am 8. Mai 1985 in der Gedenkstunde im Plenarsaal des Deutschen Bundestages
↑  "Sea Power :: The Official Web Site - Home".
B for Boy

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  צ'יקה אנאדו
 הופק בידי:  צ'יקה אנאדו, אריה עסירי
 תסריט:  צ'יקה אנאדו
 עריכה:  סיימון בראסה
 שחקנים ראשיים:  אושה נוואדילי, נגוזי נוואנטו, נונסו אודוגוו, פרנצ'ס אוקיקה
 מוזיקה:  אניס רות'הוף
 צילום:  מוניקה לנצ'בסקה
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 חברה מפיצה:  נטפליקס, יוטיוב, IMDb 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, DVD, תכנים שניתנים להורדה, בלו-ריי 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 13 באוקטובר 2013   ארצות הברית 13 בנובמבר 2013   הולנד 25 בינואר 2014   שוודיה 29 בינואר 2014   בריטניה 28 בפברואר 2014   ארצות הברית 2 ביוני 2014   סינגפור 6 בדצמבר 2014   פולין 2 במאי 2015
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  איגבו
 סוגה:  סרט דרמה
 פרסים:  2014: פרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע   2014: פרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי
 דף הסרט ב־IMDb
 
B for Boy (בתרגום לעברית: ב' לילד) הוא סרט דרמה ניגרי באורך מלא שביימה וכתבה צ'יקה אנאדו (אנ'). הסרט הוקרן לראשונה ב-13 באוקטובר 2013 בפסטיבל הסרטים של לונדון. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, ובפרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי. שפת הסרט היא איגבו (אנ'), ואורכו כ-114 דקות.
עלילה

הסרט מספר על עמקה, שנראה שיש לה חיים מושלמים בתור אישה ניגרית מודרנית- היא עצמאית, יש לה עבודה מוצלחת, היא נשואה בנישואים מאושרים, יש לה בת אוהבות, והיא בהיריון. הכל נראה טוב, עד שחמותה של עמקה, אומרת לה שאם היא לא תוליד ילד בן היא תמצא אישה שנייה לבנה. בזמן שבעלה של עמקה בנסיעה עסקית, עמקה עושה הפלה ולא מספרת לאף אחד. בזמן שתאריך היעד שחמותה עיצבה לה מתקרב, עמקה חוטפת תינוק של משהי אחרת באופן לא חוקי.
נושאים עיקריים בסרט

הסרט מתמקד בשני נושאים עיקריים: הראשון הוא המאבק הגובר בין הערכים המסורתיים לתרבות המודרנית בניגריה. והשני הוא העוול שיש לנשים לעיתים קרובות על ידי נשים אחרות.
השחקנים והדמויות

אושה נוואדילי - עמקה.
נגוזי נוואנטו - חמותה של עמקה.
נונסו אודוגוו - נונסו, בעלה של עמקה.
פרנצ'ס אוקיקה - ג'וי, האישה ממנה עמקה חטפה את התינוק.
הפצה

| מדינה | תאריך |
| --- | --- |
בריטניה בריטניה (פסטיבל הסרטים של לונדון): 13 באוקטובר 2013
ארצות הברית ארצות הברית (מכון הסרטים האמריקאי): 13 בנובמבר 2013
הולנד הולנד (פסטיבל הסרטים הבינלאומי רוטרדם (אנ')): 25 בינואר 2014
שוודיה שוודיה (פסטיבל גטבורג (אנ')): 29 בינואר 2014
בריטניה בריטניה (פסטיבל הסרטים של גלאזגו (אנ')): 28 בפברואר 2014
ארצות הברית ארצות הברית (פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סיאטל (אנ')): 2 ביוני 2014
סינגפור סינגפור (פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סינגפור (אנ')): 6 בדצמבר 2014
פולין פולין (כיבוי מצלמה): 2 במאי 2015
ביקורת

הסרט זכה להצלחה קריטית ופופולרית בעולם. בשנת 2013 הוא הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של לונדון, שם זכה לשבח מהשופטים והפסיד לסרט "Ilo Ilo". בנוסף הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, ובפרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי.
פרסים

2014: פרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
2014: פרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי
הערות שוליים

↑  B for Boy Review,‏ KATHRYN BROMWICH, באתר "Time Out",‏ 2 באוקטובר 2013
↑  B for Boy (London Film Festival 2013) Review,‏ Nick Chen, באתר "Film at The Digital Fix",‏ 13 באוקטובר 2013
↑  B for Boy: London Review,‏ Leslie Felperin, באתר "הוליווד ריפורטר", 24 באוקטובר 2013
↑  ‘In Nigeria, feminism is a dirty word’ – Chika Anadu on B for Boy, באתר "מכון הסרטים הבריטי", 18 בספטמבר 2014
↑  Filmmaker Chika Anadu Creates Dialogue For Change With B For Boy,‏ Seattle Medium, באתר "The Seattle Medium"‏, 4 ביוני 2014
Bela

"Bela" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה האנדה ינר. הוא יצא לאור ב-6 ביולי 2020, בהוצאת חברת התקליטים פול פרודקשנס כסינגל שלא מתוך אלבום, כמה חודשים לאחר יציאתו של הסינגל "Pencere". במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו, הוציאה ינר וידאו קליפ נלווה עבורו.
השיר הגיע למקום השני בטורקיה טופ 20.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי ברקסאן & מישה. ב-28 באוגוסט 2020, חודש ומספר ימים לאחר יציאתו המקורית, הצליח השיר להגיע למקום השני במצעד טורקיה טופ 20, אך נחסם מלהגיע לראש הפסגה בידי הלהיט "Cennetten Çiçek", של הזמרת-יוצרת הטורקייה זהרה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-11 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה של "Bela" הועלה לערוץ היוטיוב של פול פרודקשנס ב-6 ביולי 2020, ביום יציאתו כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את ינר, כשהיא רוקדת עם בחור מספר ריקודים שונים לצלילי השיר. ישנן סצנות בהן ניתן לראותה כשהיא לבד, בעת שהיא לובשת מעיל אדום וכפפות שחורות.
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  טורקיה | טורקיה טופ 20 | 2 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 6 ביולי 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | פול |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  Bela, נבדק ב-2020-10-03
↑  Pencere, נבדק ב-2020-10-03
1 2 3 4 5  Hande Yener - Bela - (Official Video)
1 2  https://twitter.com/musictoptr/status/1299320827939184640, Twitter
↑  https://twitter.com/musictoptr/status/1299321331163394049, Twitter
1132

שנת 1132 היא השנה ה-32 במאה ה-12. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

התותח הראשון הומצא בסין.
ראו גם

ילידי 1132‎
נפטרים ב-1132‎
Cold Fact

Cold Fact הוא אלבום האולפן הראשון (מתוך שניים) של סיקסטו רודריגז שיצא בארצות הברית במרץ 1970. האלבום היה לכישלון מהדהד בארצות הברית, דבר שהוביל לפיטורו של רודריגז מחברת התקליטים שלו בסופו של דבר, אך בדרום אפריקה, ללא ידיעתו של רודריגז, האלבום היה להצלחה כבירה ומכר למעלה ממיליון עותקים. האלבום הופק על ידי דניס קופיי והוקלט בספטמבר - אוגוסט 1969. זהו אלבום פולק רוק ופולק פסיכדלי.
רקע

את הפופולריות שלו החל רודריגז לצבור בפאבים מקומיים בדטרויט. הוא הופיע לרוב מול מהגרים נוספים ממקסיקו, אך עקב עליית הפופולריות המקומית שלו הגיעו גם אנשי מוזיקה אחרים לצפות בהופעותיו. בשנת 1967 הוציא את הסינגל הראשון שלו, "I'll Slip Away" שיצא על ידי חברת אימפקט רקורדס. הסינגל, על אף שלא היה להצלחה וכמעט שלא נמכר (רודריגז טען מאוחר יותר כי הכישלון המסחרי שלו בארצות הברית הוא תוצאה של גזענות כלפי מהגרים) הגיע לידיהם של חברת ההקלטות סאסקס רקורדס, שהתלהבו מכישרונו הייחודי של רודריגז, והחליטו להפיק לו אלבום.
האלבום הוקלט בצורת סשנים בין אוגוסט לספטמבר 1969, כשלבסוף יצא בצורת תקליט במרץ 1970. האלבום היה כישלון חרוץ עם יציאתו לאור בארצות הברית, כאשר כמעט שלא נמכרו עותקים שלו במישיגן, ובטח שלא בארצות הברית כולה. אלא שעל פי סרט המחקר "מחפשים את שוגרמן" שיצא בשנת 2012 העוקב אחר סיפורו שלא ייאמן של רודריגז, השמועה הרווחת היא שאחת בבנות הדוד של מפיק האלבום, דניס קופיי, עלתה על טיסה לדרום אפריקה יחד עם בן זוגה והביאה איתה עותק של האלבום. העותק אבד בדרום אפריקה והתגלגל לידיו של תושב חובב מוזיקה, אשר שמע את המסרים בשיריו של רודריגז שתומכים בשוויון זכויות בין לבנים, שחורים וצבעוניים, וידע כי אם ישלח את העותק לחברת הרדיו המשטרה תברור אותו בשל מסריו הליברליים ותגנוז אותו, ולכן החליט להפיץ אותו באופן לא חוקי.
האלבום הפך ללהיט בדרום אפריקה ו"התפשט" ברחבי המדינה במהירות מדהימה. מכיוון שכל העותקים שנמכרו בעצם נצרבו במקור באופן לא חוקי מאותו עותק, המכירות של האלבום עברו מיד ליד, ורודריגז או חברת התקליטים שלו לא ראו אפילו דולר יחיד מכל המכירות. האלבום היה פופולרי כל כך בדרום אפריקה שהערכות מאוחרות מעידות על כך שהאלבום נפוץ בדרום אפריקה כמו אלבומי הביטלס בבריטניה. רק בשנת 2012, לאחר שהסרט "מחפשים את שוגרמן" חשף את הסיפור של רודריגז, הוא קיבל חלק מועט מאוד מהרווחים שהגיעו לו.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 4/5
The Austin Chronicle: 4/5
Pitchfork: 4/5
The New Zealand Herald: 5/5
PopMatters: 4/5
Rolling Stone: 3/5
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Sugar Man  | 3:45 |
| 2. | Only Good for Conversation  | 2:25 |
| 3. | Crucify Your Mind  | 2:30 |
| 4. | This Is Not a Song, It's an Outburst: Or, the Establishment Blues  | 2:05 |
| 5. | Hate Street Dialogue  | 2:30 |
| 6. | Forget It  | 1:50 |
| 7. | Inner City Blues  | 3:23 |
| 8. | I Wonder  | 2:30 |
| 9. | Like Janis  | 2:32 |
| 10. | Gommorah  | 2:20 |
| 11. | Rich Folks Hoax  | 3:05 |
| 12. | Jane S. Piddy  | 2:54 |
מורשת

הסרט מחפשים את שוגרמן העוסק בסיפורו של רודריגז משתמש בשירי האלבום כפסקול לסרט. השיר המפורסם ביותר של רודריגז, "שוגרמן", הוא השיר הפותח באלבום והוא גם שמו של הסרט.
בשנת 2001 ביצע המוזיקאי והשחקן האמריקאי נאז גרסת כיסוי לשיר הפותח, "Sugar Man".
בשנת 2014 המוזיקאי ומפיק המוזיקה האלקטרונית הצרפתי טריסטן קזארה ביצע גרסת כיסוי לשיר "Hate Street Dialogs".
ראו גם

סיקסטו רודריגז
Cold Hearted

Cold Hearted (בעברית: לב קר) הוא שיר של הזמרת והרקדנית פאולה עבדול אשר יצא ב-15 בפברואר 1989 על ידי וירג'ין רקורדס כסינגל החמישי מתוך אלבום הבכורה שלה. השיר נכתב והופק על ידי אליוט וולף וזכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למקום הראשון במדינה ובכך הפך לשיר השלישי של עבדול לעשות זאת.
הרכב

השיר הוא שיר טמפו נכתב בסולם ג'י מינור ומנוגן בקצב של 122 ביטים לדקה. הוא נע על פני רצף האקורדים Gm – E♭maj7 – Dm7 וקולה של עבדול משתרע על פניי אוקטבה וחצי, החל מ-F3 ועד ל-B♭4.
הצלחה מסחרית

בארצות הברית השיר זכה רבה כאשר הגיע למקום הראשון במדינה ובנוסף שהה 8 שבועות בעשירייה הפותחת במצעד והגיע למקום ה-6 במצעד הסוף שנתי של ארצות הברית. בבריטניה השיר שוחרר בגרסה אקוסטית ובגרסת רמיקס אך לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-46 בלבד במדינה. גם באוסטרליה וניו זילנד השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע במדינות אלו למקומות 68 ו-25 בהתאמה וכך גם באירופה. בקנדה השיר דווקא זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השני במצעד השירים הקנדי ואף למקום ה-13 במצעד סוף השנה הקנדי.