בוסטון ברואינס
היסטוריה > 1967 - 1980: עידן ההתרחבות וימי בובי אור

עונתו הראשונה של בובי אור בברואינס הייתה עונת 1966/67, כאשר למרות הכשלונות המקצועיים מילא הקהל את הבוסטון גארדן כדי לחזות באור. העונה הסתיימה בעוד כישלון עבור הברואינס, אולם אור זכה בגביע קאלדר כרוקי העונה וסיים במקום השני בבחירת הזוכה בגביע נוריס (מגן העונה). הוא הראה גם כישרון התקפי יוצא דופן וסיים את העונה עם 13 שערים ו-28 אסיסטים, שיא חדש עבור שחקן ששיחק בעמדת המגן. המגן שהקדים את אור וזכה בגביע נוריס, הארי האוול מניו יורק ריינג'רס, חזה שמעתה והלאה יזכה אור בגביע נוריס למשך תקופה ארוכה. האוול צדק - אור זכה בגביע נוריס בשמונה העונות הבאות ברציפות.
בקיץ 1967 השיג אדמס בעסקה עם שיקגו בלאקהוקס שלושה חלוצים צעירים - פיל אספוזיטו, קן הודג' ופרד סטנספילד. כל השלושה התגלו ככוכבים גדולים, והשלימו את הסגל שיוביל את הברואינס להצלחה בשנות ה-70. אספוזיטו התגלה כמבקיע המוכשר מכולם, אחד המבקיעים הגדולים בתולדות ה-NHL. ב-1969 זכה בגביע ארט רוס - גביע מלך הנקודות (שערים + אסיסטים) של הליגה,
שתרם המנכ"ל המיתולוגי של הברואינס ב-1947 - תוך ריסוק שיא ה-NHL כשצבר 126 נקודות, הראשון שעבר 100 נקודות בעונה אחת.
ב-1970 השתלם המאמץ. הברואינס זכו בגביע סטנלי כשהיא מביסה בסדרת הגמר את סנט לואיס בלוז, ומעל כולם היה בובי אור, שזכה בארבעה גביעים אישיים - גביע נוריס כמגן העונה (השלישי מבין שמונה רצופים), גביע ארט רוס כמלך הנקודות של הליגה, גביע הארט כ-MVP של העונה וגביע קון סמיית' כ-MVP של הפלייאוף. עד היום אור הוא השחקן היחיד בתולדות ה-NHL שזכה בארבעת הגביעים באותה עונה, והמגן היחיד בתולדות ה-NHL שזכה בגביע ארט רוס כמלך הנקודות כשהוא מקדים את כל חלוצי הליגה. ללא ספק, רגע השיא של אור היה שער הניצחון במשחק האחרון בסדרת הגמר, כאשר תוך כדי הבקעתו הוכשל על ידי מקל ההוקי של מגן הבלוז. השער נחשב לאחד השערים הגדולים בתולדות ה-NHL, ומכונה בפשטות "ה-שער" (The Goal). התמונה בה אור מתעופף באוויר במאוזן לאחר שהוכשל, בעודו מניף את ידיו בשמחה על הבקעת השער, הפכה לאחת התמונות המפורסמות בתולדות הליגה וענף ההוקי קרח בכללותו.
בעונת 1970/71 המשיכה הקבוצה להבקיע במספרים שוברי שיאים. בעוד ב-1969 היה פיל אספוזיטו לראשון אי פעם שעבר 100 נקודות בעונת NHL אחת - הפעם היו לברואינס ארבעה שחקנים שונים שהגישו הישג דומה (אספוזיטו, אור, הודג' והחלוץ הוותיק ג'ון ביוצ'יק). ארבעתם נבחרו גם לנבחרת העונה של הליגה. מבין עשרת המבקיעים המצטיינים של הליגה, שבעה היו ברואינס. הברואינס נחשבו למועמדים ברורים להגן על תארם ולזכות שוב בגביע סטנלי, אך ברבע הגמר הופתעו על ידי מונטריאול קנדיאנס ושוערה הרוקי, קן דריידן. ב-1971/72 המשיכו הברואינס להיות הקבוצה ההתקפית הדומיננטית בליגה, כאשר פיל אספוזיטו זוכה בפעם השנייה ברציפות בגביע ארט רוס, והברואינס החזירו לעצמם את גביע סטנלי.
לאורך שנות ה-70 המשיכו הברואינס להיות מתחרים חזקים בליגה, אף על פי שאיבדו חלק משחקניהם לליגה המתחרה שפעלה באותו עשור, ה-WHA. ב-1974 זכה פיל אספוזיטו בפעם הרביעית ברציפות בגביע ארט רוס - הישג שרק שלושה שחקנים נוספים בתולדות הליגה השיגו. הברואינס הגיעו לסדרת הגמר, אך הפסידו את גביע סטנלי לפילדלפיה פליירס.
בעונת 1974/75 התמנה דון צ'רי, מאמן חד לשון עד כדי גסות רוח לדעת רבים, למאמן הברואינס במקום הארי סינדן שקודם לתפקיד המנכ"ל. צ'רי המשיך להוביל את הקבוצה להצלחות. אף על פי שאיבד לפני עונת 1975/76 את פיל אספוזיטו שעבר לניו יורק ריינג'רס, הגיעו הברואינס לגמר גביע סטנלי, אך נוצחו שוב על ידי הקנדיאנס. לגמר גביע סטנלי 1978 הגיעו הברואינס גם בלי בובי אור, שעבר לשיקגו בלאקהוקס כאשר הוא כבר מעבר לשיאו וסובל מפציעות ברכיים חוזרות ונשנות, ושוב נוצחו על ידי הקנדיאנס.
ב-1978/79 הגיעו הברואינס לחצי הגמר, שוב מול הקנדיאנס. לקראת סיומו של המשחק השביעי והמכריע, כאשר הברואינס ביתרון של שער, ביצע צ'רי טעות קשה - חילוף לא מתואם שלו גרם ליותר מדי שחקנים של הברואינס להיות על הקרח בו זמנית, דבר שגרם לעבירה נגדם. הקנדיאנס ניצלו את היתרון המספרי שלהם והישוו את התוצאה, ולאחר מכן ניצחו את הברואינס בהארכה. צ'רי פוטר לאחר המשחק.