stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה וסי
עבודותיו > מחזות

A titkárnő (1955, Katona József Színház, Bp.)
Fekete bárány (1957, Jókai Színház, Bp.)
Varjú doktor (1959, Madách Színház)
Árnyékod át nem lépheted (1960, Jókai Színház)
Don Quijote utolsó kalandja (1962, Jókai Színház; )
Madarak (1962)
Hajnali beszélgetés (1963, József Attila Színház)
Ember a szék alatt (1964, Pécsi Nemzeti Színház)
Statisztika (1967, Irodalmi Színpad)
Kettévált mennyezet (1968, Kisfaludy Színház)
Üvegcsapda (1969, Katona József Színház, Bpest)
A hosszú előszoba (1972, Madách Színház)
Szuperhallás (1979, Kisfaludy Színház)
A sárga telefon (1984, Játékszín)
Le az öregekkel (1987, Nemzeti Színház)
המזכירה (1955, תיאטרון יוז'ף קטונה)
כבש שחור (1957, תיאטרון יוקאי)
דוקטור עורב (1959, תיאטרון מדאץ')
אתה לא יכול לחצות את הצל שלך (1960, תיאטרון יוקאי)
ההרפתקה האחרונה של דון קישוט (1962, תיאטרון יוקאי)
ציפורים (1962)
שיחת בוקר (1963, תיאטרון יוז'ף אטילה)
אדם תחת הכיסא (1964, התיאטרון הלאומי פץ')
סטטיסטיקה (1967,הבמה הספרותית)
תקרה שהתפצלה (1968, תיאטרון קישפלודי)
מלכודת זכוכית (1969, תיאטרון קטונה יוז'ף)
ההול הארוך (1972, תיאטרון מדאץ')
שמיעת על (1979, תיאטרון קישפאלודי)
הטלפון הצהוב (1984, במת משחק)
הלאה עם הקשישים (1987, התיאטרון הלאומי)
סרטים

Az utolsó kör (1968, rendező: Gertler Viktor)
Tiltott terület (1969, rendező: Gábor Pál)
Angi Vera (1978, rendező: Gábor Pál)
Nyitott ház (1981, rendező: Gábor Pál)
Kettévált mennyezet (1982, rendező: Gábor Pál)
המעגל האחרון (1968, בבימויו של ויקטור גרטלר)
אזור אסור (1969, במאי: פאל גאבור)
אנגי ורה (1980, במאי: פאל גאבור)
בית פתוח (1981, במאי: פאל גאבור)
תקרה שהתפצלה (1982, במאי: פאל גאבור)
תסכיתי רדיו

A piros oroszlán (1962)
Hangok és sorsok (1966)
A piros oroszlán (1971)
Félhomályos zóna (1976)
Jóisten farmerben (1985)
האריה האדום (1962)
קולות וגורלות (1966)
האריה האדום (1971)
אזור הדמדומים (1976)
אלוהים בג'ינס (1985)
פרסים

Mikszáth-díj (1937)
József Attila-díj (1950, 1955, 1965)
SZOT-díj (1970)
Kossuth-díj (1978)
Pro Urbe-díj (1982)
פרס קלמן מיקסאט (1937)
פרס יוזף אטילה (1950, 1955, 1965)
פרס SZOT
פרס קושוט (1978)
פרס Pro Urbe
לקריאה נוספת

מיהו מי בספרות ההונגרית? ISBN 963-8607-10-6
הערות שוליים

↑  שאול שיר-רן, סרט - המפלגה מעל לכל - "אנגי ורה" (הונגריה, 1980), כל העיר, 2 באוקטובר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810589857105606  BIBSYS: 90126412  BnF: cb12678810c (data)  CiNii: DA12179942  GND: 142138193  ISNI: 0000 0001 0949 5845  LCCN: n50013953  NKC: xx0032479  NTA: 067636659  VIAF: 3715752   WorldCat (עם VIAF): 3715752
אריק התשיעי, מלך שוודיה

אריק התשיעי, או אריק ידוורסון (בשוודית: Erik Jedvardsson), או אריק הקדוש (בשוודית: Erik den helige, או Sankt Erik; ‏1125 – 18 במאי 1160) היה מלך שוודיה משנת 1156 ועד מותו. רישומים היסטוריים אודות אריק לא שרדו וכל המידע אודותיו מבוסס על תאורים אגדתיים מאוחרים שמטרתם הייתה להכריז עליו כקדוש. ברשימות המרטירים של הכנסייה הקתולית הוא מוזכר כקדוש שיום החג שלו הוא ה-18 במאי.
רקע

בשל העובדה שמלכים מאוחרים יותר מבית אריק נקברו כולם במנזר ורהם שליד סקרה שבוסטרה ייטלנד, נחשבת משפחתו לבעלת שורשים גותיים כמו בתי מלוכה אחרים בשוודיה של ימי הביניים. לאריק היה אח, ששמו החל באות J . אח זה זוהה בשם יואר ידוורסון וזו הסיבה לכך שבמקורות מודרניים מכונה אריק באותו פטרונים. בסאגה אודות סבר, מלך נורווגיה הוא מכונה "אריק הקדוש, בנו של יטווארד".
האגדה אודותיו

החל משנת 1150 היה אריק מלך יריב לסוורקר הזקן שירש את כתר שוודיה בשנת 1130 לערך ונרצח ב-1156, אז הוכר אריק כמלך ברוב מחוזות שוודיה. על פי האגדות, עשה אריק רבות כדי לחזק את הנצרות בממלכתו ולהפיץ את האמונה הנוצרית בפינלנד. במאמץ להשתלט על הפינים ולנצר אותם, הוא הנהיג לכאורה את מסע הצלב השוודי הראשון כנגד הפינים ושכנע את הבישוף האנגלי הנרי מאופסלה להישאר בפינלנד כדי להטיף לפינים.
אריק היה אחראי להעלאתם על הכתב של חוקי ממלכתו, שנודעו כקובץ החוקים הקרוי על שמו. בנוסף, הוא הקים באופסלה העתיקה שלוחה של המנזר הדני של אודנסה. הוא גם מיסד את המערכת הבלתי אהודה של תשלומי מעשר כדי לתמוך בפעילות הכנסייה בדומה לנהוג במדינות אחרות באירופה.
במאי 1160 או 1161 נתקלו באריק אצילים שוודים תומכי בית סוורקר היריב ליד אופסלה לאחר שיצא מכנסייה בסיום המיסה בחג העלייה. הוא הופל מסוסו אל הקרקע על ידי המורדים, שהתגרו בו ודקרו אותו למוות ולאחר מכן ערפו את ראשו. על פי אחת הגרסאות מיוחסת רציחתו של אריק לאמונד אולוובין שהיה שכיר חרב של בית סוורקר.
ירושתו

לאחר רציחתו של אריק הקדוש תפס את השלטון מגנוס הנריקסון, צאצא רחוק של סוון השני, מלך דנמרק. תקופת מלכותו של מגנוס לא ארכה זמן רב והוא לא הספיק לייצב באופן משמעותי את שלטונו עד אשר בשנה שלאחר מכן נרצח גם הוא על ידי יריביו. בעל בריתו קרל סברקסון (וככל הנראה שותפו לקשר לרצח אריק) נרצח ב-1167 לאחר שבו של אריק, קנוט הראשון, שב מגלות. ב-1173 הביס קנוט את יריביו מבית סוורקר, איחד את הממלכה עד מותו ב-1195 והקים את בית אריק כשושלת שליטה.
משפחתו

אריק נשא לאישה את כריסטינה מבית אסטרידסן הדני. צאצאיהם הם:
קנוט הראשון, מלך שוודיה בין השנים 1167 – 1196.
פיליפ אריקסון (כמה היסטוריונים טוענים[דרושה הבהרה] שהוא היה סבו של קנוט השני, מלך שוודיה).
קתרינה, נישאה לאציל נילס בלק.
מרגרטה, נישאה לסבר, מלך נורווגיה, מתה ב-1202.
מורשתו

אריק הקדוש נקבר לאחר רציחתו בכנסיית אופסלה העתיקה, שאותה הוא בנה מחדש סביב לתלי הקבורה של קודמיו הפגנים. ב-1167, כאשר החל בנו לתפוס את השלטון לאחר מותו של אחרון מלכי שושלת סוורקר, הוקדש מקום קבורתו. בנו של אריק, קנוט, עודד את הוקרתו של אביו כמרטיר. עובדות ובדיות אודות חייו של אריק שימשו בערבוביה, כולל סיפור הנס שאירע לכאורה כאשר מעיין נבע מן האדמה במקום שהבו נפל ראשו של המלך לאחר שנערף. ב-1273, מאה שנה לאחר שקנוט איחד את שוודיה, הועברו שרידיו של אריק וסימני המלכות שלו אל הקתדרלה הנוכחית של אופסלה, שנבנתה באתר בו נרצח. העברה זו חיזקה והרחיבה את האמונה בו.
אף על פי שאריק מעולם לא עבר תהליך של קאנוניזציה, הוא נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית ובכנסייה האוונגלית לותרנית בארצות הברית ויום חגו הוא ה-18 במאי. המסורת השוודית כללה תהלוכות שיצאו מהקתדרה של אופסלה העתיקה.
מורשתו > שרידיו

בקתדרלת אופסלה מוצגת עד היום התיבה המכילה את שרידיו של אריק התשיעי. בימי הביניים נשאו כל מלכי שוודיה את שבועת ההכתרה שלהם כשידיהם מונחות על גבי התיבה. התיבה המקורית מימי הביניים הותכה על ידי יוהאן השלישי, בין השאר כדי לשלם את הכופר שהוא נדרש לשלם במסגרת הסכם שצ'צ'ין שנחתם ב-1570 וכדי לממן את המלחמה כנגד רוסיה הצארית. תיבת השרידים הנוכחית המעוצבת בסגנון הרנסאנס הוצבה בשנות השבעים של המאה ה-16 על ידי רעייתו הקתולית הפולנית של יוהאן השלישי, קתרינה.
באפריל 2014 נפתחה תיבת השרידים על ידי חוקרים שוודים כדי לחקור את תכולתה ובמהלך הבדיקה הוצג בקתדרלה הכתר שהיה מונח על ראשו של המלך הקבור. ב-19 במרץ 2016 פרסמו החוקרים את התוצאות הראשוניות וציינו שמצב השרידים תאם את האגדות אודות נסיבות מותו של אריק ושהם יפרסמו בהקדם דו"ח מלא. 23 מתוך 24 העצמות שהיו בתוך תיבת השרידים השתייכו לאותו גבר בן 30 עד 40. העצם ה-24 (עצם השוקה) השתייכה לזכר מאותה תקופה. על פי הממצאים, לא רק ששרידי העצמות העידו על פציעות שנרפאו במהלך מסע הצלב נגד הפינים ובמשך חייו של אריק רצופי הקרבות, הגופה ערופת הראש כללה פציעות רבות בגב התואמות למועד המוות. פציעות נוספות בחוליות הצוואר לא יכלו להתרחש בעת קרב, מאחר שבמהלך הקרבות היה הצוואר מוגן על ידי שריון גוף.
מורשתו > פטרון

אריק הקדוש הוא הקדוש המגן של העיר סטוקהולם וראשו נושא הכתר מופיע על גבי סמל העיר.
אריק מופיע ביצירות אומנות כמלך צעיר שנרצח במהלך מיסה יחד עם הנרי, בישוף אופסלה. בקתדרלת אופסלה מוצגת סדרה של ציורים מימי הביניים המאוחרים המתארות את השניים.
הערות שוליים

↑  ההתייחסות למושא ערך זה בשם "אריק התשיעי", היא למעשה ביטוי אנכרוניסטי, שכן הראשון מבין מלכי שוודיה שקרא לעצמו בשם אריק עם מספור מלכותי, היה אריק הארבעה עשר (מלך בשנים 1560–1568), שאימץ את מספורו על פי היסטוריה בדיונית של שוודיה. גם אם בודקים בתקופות פרהיסטוריות, לא ידוע על מספר כה רב של מלכים בשם אריק לפני נשוא ערך זה. בכל אופן הוא לא נקרא כך בימי חייו.
↑  "Martirologio" (באיטלקית)
↑  King Sverre's Saga, Chapter 100
↑  Kiefer, James E., "Erik, King of Sweden", Biographical sketches of memorable Christians of the past
↑  Borrelli, Antonio. "Sant 'Erik IX", Santi e Beati
↑  Gastaldo, Evann. "Scientists pry open coffin of king murdered in 1160". USA Today. Retrieved 25 April 2014
↑  reliquary of Saint Erik
1 2 3  "Science sheds new light on the life and death of medieval king Erik". EurekAlert! 16 March 2016. Retrieved 27 September 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355105805171  PLWABN: 9810552909105606  BIBSYS: 13040539  GND: 123232201  ISNI: 0000 0000 8592 3859  LCCN: n96058693  SELIBR: 184360  SUDOC: 196687934  VIAF: 2438235   WorldCat (עם VIAF): 2438235 
תיבת השרידים של אריק הקדוש, קתדרלת אופסלה.
דיוקנו של אריק הקדוש בסמל העיר סטוקהולם
אריק ואן לוסטבאדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בדצמבר 1946 (בן 77) גריניץ' וילג', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, תיכון סטאיווסנט, City and Country School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  טרילוגיית בורן 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 www.ericvanlustbader.com
 
אריק ואן לוסטבאדר (אנגלית: Eric Van Lustbader; נולד ב-1946) הוא סופר פנטזיה וספרי מתח אמריקני.
חייו

אריק ואן לוסטבאדר נולד וגדל בגריניץ' וילג'. למד בבית הספר התיכון Stuyvesant שבעיר ניו יורק
וקיבל תואר ראשון בסוציולוגיה בקולג' של אוניברסיטת קולומביה. שימש כמבקר מוזיקה בעיתון Cash Box Magazine.
לעברית תורגמו חלק מסדרת ספרי הנינג'ה/ ניקולאס לינאר. הספרים מספרים את קורותיו של ניקולאס לינאר, יהודי-אמריקאי שגדל ביפן, למד אמנויות לחימה ונהפך להיות רב אמן בנינג'יטסו.
ספריו של לוסטבאדר רוויים בתיאורים של גבוה ונמוך. מחד, בקיאות היסטורית ומיתולוגית וציטוט מספרי פילוסופיה כמו מספר חמש הטבעות של מיאמוטו מוסאשי, ומאידך תיאורי מין וולגריים, כשבתווך תיאורי הקרבות שכיחים בהם.
בנוסף תורגמו ספרים נוספים שאינם שייכים לסדרת הנינג'ה.
ספריו שתורגמו לעברית

סדרת הנינג'ה
הנינג’ה, עברית - לנה קנטי. תל אביב: רמדור ; א’ שלגי, 1981.
המיקו, עברית - ישראלה קלצל. תל אביב: שלגי, 1987.
נינג’ה לבן, עברית - עדי גינצבורג-הירש. תל אביב: מודן, 1993.
ספרים נוספים:
לב שחור, עברית - ישראלה קלצל. תל אביב: שלגי, 1985.
סירנות הנינג’ה, מאנגלית - יפעה גרבוב. תל אביב: שלגי, 1986.
ז’יאן, עברית - אליעזר כרמי. תל אביב: שלגי, 1987. הספר הראשון מתוך שניים.
ביבליוגרפיה באנגלית > סאגת הפנינה

The Ring of Five Dragons (2001)
The Veil of a Thousand Tears (2002)
The Cage of Nine Banestones (2004) (US title: Mistress of the Pearl)
ביבליוגרפיה באנגלית > סדרת לוחם השמש השוקעת

The Sunset Warrior (1977)
Shallows of Night (1978)
Dai-San (1978)
Beneath an Opal Moon (1980)
Dragons on the Sea of Night (1997)
ביבליוגרפיה באנגלית > סדרת סין מרוקו

Jian (1986)
Shan (1988)
ביבליוגרפיה באנגלית > ניקולאס לינאר/סדרת הנינג'ה

The Ninja  - (1980) (רומן זה עובד והופק לסרט קולנוע עתיר תקציב של חברת פוקס המאה העשרים.)
The Miko - (1984)
White Ninja - (1990)
The Kaisho - (1993)
Floating City - (1994)
Second Skin - (1995)
ביבליוגרפיה באנגלית > המשך סדרת בורן של רוברט לדלום

לוסטבאדר המשיך את כתיבת סדרת הרומנים ג'ייסון בורן אותה הפסיק רוברט לדלום, זאת באישור מנהלי עיזבונו של רוברט לדלום.
The Bourne Legacy - (2004)
The Bourne Betrayal - (2007)
The Bourne Sanction - (2008)
הערות שוליים

↑  ראיונות עם אריק ואן לוסטבאדר, 25 ביולי 2007, ב-Endless Knot
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264879705171  PLWABN: 9810595439405606  BIBSYS: 90068252  BNE: XX932026  BnF: cb119276071 (data)  CANTIC: a10115432  CiNii: DA05748924  GND: 120076365  ISNI: 0000 0001 2144 969X  LCCN: n79138577  NDL: 00448232  NKC: jn19981001782  NLG: 66070  NLK: KAC199628507  NTA: 06924099X  SUDOC: 027176401  Trove: 1231694  VIAF: 99512281   WorldCat (עם VIAF): 99512281
בונה ספורצה

בונה ספורצה (Bona Sforza, ‏2 בפברואר 1494 - 19 בנובמבר 1557), הייתה בת למשפחת ספורצה, משפחת אצולה ממילאנו, שבשנת 1518 הפכה לאשתו השנייה של המלך הפולני זיגמונט הזקן.
חייה

בונה נולדה בעיר ויג'באנו שבצפון איטליה לדוכס מילאנו השישי, ג'אן גלאצו ספורצה ואשתו איזבלה, בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי. היא הייתה גם אחייניתה של ביאנקה מריה ספורצה, אשתו השלישית של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך קשורה הדוקות לקיסרות הרומית הקדושה. כשאמה מתה בשנת 1524 ירשה בונה את התארים "דוכסית בארי" ו"נסיכת רוסאנו", וכן הפכה למחזיקת הטענה לכתר של ממלכת ירושלים.
בונה הייתה פטרונית של אמני רנסאנס רבים, ובזכות האמנים האיטלקיים שנסעו עמה לפולין עם נישואיה החל הרנסאנס הפולני. היא גם נחשבת לאם המטבח הפולני המודרני, משום שהיא הביאה עמה ירקות איטלקיים בפעם הראשונה לשולחנות האוכל בפולין.
על פי מסורת יהודי העירה ווילקאווישק, עיר המוצא של  משפחת  חרל"פ (חייא ראש ליהודי פולין) המלכה בונה היא שנתנה עצים לבניית בית הכנסת בעיירה שנבנה בשנת 1545.
לאחר מותו של בעלה היא חברה לרבים בפולין הקתולית שהתנגדו לנישואי בנה, המלך זיגמונט השני, לבת האצולה הליטאית ברברה רדזיוויל, שהייתה קלוויניסטית. בונה נחשדה בהרעלת ברברה, משום שזו האחרונה נפטרה זמן קצר לאחר הכתרתה כמלכת פולין.
בונה עצמה נרצחה על ידי מזכירה הפרטי, ג'אן לורנצו פפקונדה, שככל הנראה פעל על פי הוראותיו של פיליפ השני, מלך ספרד, שרצה להתחמק מתשלום חובות עצומים למלכה הפולנית.
ילדים

לבונה ספורצה ולזיגמונט הזקן (זיגמונט הראשון) נולדו חמישה ילדים שהגיעו לבגרות:
איזבלה (1519-1558) - נישאה למלך הונגריה, יאנוש ז'פולאי.
זיגמונט השני (1520-1572) - ירש את אביו כמלך פולין.
סופיה (1522-1575) - נישאה להיינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-לינברג.
אנה (1523-1596) - נבחרה כמלכת פולין וכדוכסית הגדולה של ליטא לאחר מותו של אחיה הגדול, זיגמונט. נישאה לסטפאן באטורי, נסיך טרנסילבניה.
קתרין (1526-1583) נישאה ליוהאן, דוכס פינלנד, שהפך ליוהאן השלישי, מלך שוודיה.
הערות שוליים

↑  יש המאמינים כי המונה ליזה היא בעצם איזבלה מנאפולי, אמה של בונה ספורצה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ברברה ז'פולאיה | מלכת פולין  18 באפריל 1518 - 1 באפריל 1548 | הבאה: אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275776205171  PLWABN: 9810660148305606  BNE: XX1235520  BnF: cb121458465 (data)  GND: 119138158  ICCU: CFIV179548  ISNI: 0000 0001 1577 1623  LCCN: n83073803  NKC: jo2003168192  NTA: 074889737  RERO: 02-A009969289  RKD: 459849  SUDOC: 029939313  VcBA: 495/6721  VIAF: 88717722   WorldCat (עם VIAF): 88717722
בוכא

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  עד 45 אחוז
 מוצא:  לוב ותוניסיה
 
בקבוק בוכא
בוּחה או בוּכא (Boukha; בערבית: بوخة; בוח'ה) הוא משקה מזוקק לובי ותוניסאי המופק מתאנים. משמעות השם בערבית יהודית: "אדי אלכוהול".
המשקה מתקבל מזיקוק של יין תאנים מתוניסיה, לוב וטורקיה. שם היצרנית העיקרית, "בוקובזה", נקרא על שם משפחת בוקובזה היהודית שיצרה אותו באופן תעשייתי לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-19, במזקקה בלה סוקרה (La Soukra) שליד תוניס. מסורת משפחתית כורכת את תחילת ייצור המשקה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-19, לפי סיפור אודות הרב יצחק חי טייב (1743-1835) שהטביע את יגונו במשקה הבוכא לאחר שגילה שכתבי היד שלו נשרפו.
במאה ה-20 היגרה המשפחה לצרפת, שם הקימה את מפעלה מחדש. כיום מיוצר הבוכא בפריז, לצד יינות תוניסאיים נוספים בהכשר של בית הדין הרבני בצרפת. המשקה זכה למדליות הערכה של לאופולד השני, מלך הבלגים.
כיום מזקקות ישראליות נוספות מיצרות את התזקיק הזה, כמו מזקקת "ירושלמי" מהמושב זנוח, ומזקקת "הולנדר", שבבית מאיר.
אחוזי האלכוהול במשקה נעים בין 36 ל-40.
ניתן להגיש את הבוכא בטמפרטורת החדר או עם קרח. הוא יכול לשמש כבסיס לקוקטיילים רבים ולסלט פירות.
הערות שוליים

↑  מיכל שרף, צמידי הזהב: סיפורים מחיי ר' חי טייב ור' ישועה בסיס מתוניסיה, מכון הברמן למחקרי ספרות, 1991
אנקונדה צהובה

| אנקונדה צהובה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: חנקיים
סוג:: אנקונדה
מין:: אנקונדה צהובה
שם מדעי
 Eunectes notaeus ‏קופ, 1862

אנקונדה צהובה בגן חיות
אנקונדה צהובה (שם מדעי: Eunectes notaeus) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ בדרום אמריקה.
תיאור

נחשים בוגרים ממין זה קצרים יותר מאנקונדה כהה ומגיעים בדרך כלל לאורך ממוצע של 3-3.7 מ'. אורכם המרבי קרוב לוודאי ארוך עוד יותר כאשר הנקבות גדולות מן הזכרים. עורם בצבע צהוב, זהוב-בז' או ירוק-צהוב עם סדרת כתמים בצורת אוכף בצבע שחור או חום כהה.
תפוצה ומקום מחיה

מין זה מצוי במרכז דרום אמריקה: במזרח בוליביה, בדרום ברזיל ופרגוואי ובצפון-מזרח ארגנטינה.
נחשים ממין זה הם שוכני מים ומעדיפים אזורי ביצות ונהרות בעלי זרימה איטית.
תזונה

האנקונדה הצהובה ניזונה מעופות מים, מדגים, מצבים, מקיימנים קטנים, לטאות, ביצי עופות ואף מיונקים קטנים.
אמצע הקיץ

| --- | --- |

מדורת חג אמצע הקיץ בדנמרק, מסמלי חג אמצע הקיץ במספר מדינות
 שמות נוספים:  היום הארוך בשנה, היום הראשון של הקיץ, חג המולד של יוחנן המטביל
 סוג:  תרבותי עממי
 סיבה:  תחילת הקיץ, היום הארוך בשנה והולדת יוחנן המטביל
 חוגגים:  עמוד אמצע הקיץ, ריקודי עם, פסטיבלים, מדורות, ארוחות משפחתיות
 מועד
 תאריך:  21 ביוני (על פי לוח השנה האסטרונומי), 24 ביוני (בכנסייה הקתולית), יום שבת השלישי (בין 20-26) ביוני (בשוודיה), 17 ביולי (ברוסיה ובאוקראניה)
פסל יוחנן המטביל (1412-1414), מאת לורנצו גיברטי
אמצע הקיץ (בשוודית: Midsommar) הוא חג החל מדי שנה ביום ההיפוך הקיצי, היום הארוך ביותר בשנה. המאורע צוין על ידי מספר תרבויות פגאניות בימי הביניים, לרבות הגרמאנים, הקלטים והרומים. השבטים המשיכו לערוך את הפסטיבל גם לאחר התנצרותם, וציינו בו את לידתו של יוחנן המטביל. בימינו פסטיבל אמצע הקיץ, החל בסוף יוני או בתחילת יולי, הוא חג רשמי במספר מדינות באירופה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקורו של החג אינו ידוע, אך קיימות עדויות המראות שהחג נחגג על ידי העמים הגרמאנים, הקלטים והרומים. במהלך ימי הביניים, רוב תושבי צפון אירופה התנצרו והחג נטמע בנצרות והפך לאחד מימי החג לזכרו של יוחנן המטביל. אף על פי שמבחינה אסטרולוגית היום הארוך בשנה חל ב-21 ביוני, הכנסייה הקתולית קבעה את חגה ב-24 ביוני. תאריך זה מקביל לערב חג המולד, 24 בדצמבר. בקרב בני הוויקה וקבוצות נאו-פגניות נוספות ידוע החג בשם ליד'ה (Litha), כנראה על שם חודש יוני על פי לוח השנה של בני הוויקה. כמו כן, בחצי השני של השנה בהתאמה, 21 בדצמבר, חל חג אמצע החורף.
מסורות החג במדינות שונות

במדינות שונות התפתחו מסורות ומנהגים שונים לכבוד היום הארוך בשנה.
מסורות החג במדינות שונות > אוסטריה

באוסטריה ההיפוך הקיצי נחגג בכל שנה בתהלוכה מרהיבה של ספינות לאורך נהר הדנובה. הספינות היורדות במורד הנהר עוברות דרך גידולי יין "באכאו" שבעמק צפוני של וינה. 30 ספינות מפליגות במורד הנהר בשורה לצד זיקוקי דינור ומדורות המאירות את הדרך לספינות.
מסורות החג במדינות שונות > ברזיל

החג הגיע לברזיל במהלך התקופה הקולוניאלית על ידי הפורטוגזים והפך במרוצת השנים לפסטיבל פופולרי הנחגג לאורך שבועיים - מיום אנתוניוס הקדוש (12 ביוני) ועד יום פטרוס הקדוש (29 ביוני). הפסטיבל נקרא "הפסטה ג'ונינה" (פסטיבל יוני, בפרטוגזית São João). כיוון שברזיל נמצאת בחצי הכדור הדרומי לקו המשווה, הפסטיבל מתרחש ברוב המדינה באמצע החורף.
מסורות החג במדינות שונות > בולגריה

בבולגריה, בה מסורת ארוכה של נצרות אורתודוקסית, יום אמצע הקיץ מוקדש לזכרו של יוחנן הקדוש. ביום זה מתקיים טקס ההליכה על האש, הנקרא "Nestinarstvo". במהלך הטקס נוהגים גברים ונשים להתאסף ולצעוד לאורך שביל גחלים ברגליים יחפות. בפולקלור הבולגרי מוזכרות נשים האוספות עשבי מרפא בשביל ההולכים על הגחלים ואמונה טפלה גורסת כי אדם אשר ילך בחג יוחנן הקדוש על הגחלים יהיה בריא לאורך כל השנה.
מסורות החג במדינות שונות > דנמרק

בדנמרק חג אמצע הקיץ נחגג עוד לפני בוא הנצרות, בימי הוויקינגים. ביום זה מדליקים מדורות ועל פי המסורת שורפים מכשפות.[דרוש מקור]
מסורות החג במדינות שונות > יוון

ערב יום חג המולד של יוחנן המטביל הוא פסטיבל בערים ובכפרים רבים ברחבי יוון. החג נקרא קלאידונאס (ביוונית: "Κλήδονας"), שמשמעותו "אורקל" או "סימן". ביום זה שורפים זרי "יום המאי" במדורה ורוקדים על הגחלים.
מסורות החג במדינות שונות > איראן

באיראן חג הטרינאג'אה (פרסית: تیرگان) הוא חג עתיק ומקורו בדת הזורואסטריות. הטרינאג'אה הוא הפסטיבל המקביל לחג אמצע הקיץ המערבי.
מסורות החג במדינות שונות > אירלנד

באירלנד מקובל לציין את החג בקרנבלים שונים שמוקדשים לאניה. בעבר היה מקובל להדליק מדורות, אך בשנים האחרונות הדלקת המדורות נאסרה.
מסורות החג במדינות שונות > אוקראינה ורוסיה

במדינות סלאביות בעלות מסורת נוצרית אורתודקסית 23 ביוני ו-6 ביולי ידועים כ"לילה של איוון" (יוחנן המטביל) ונקראים ברוסית "Kupala". בחלק מהמדינות, רוסיה ואוקראינה ביניהן, החג הגיע מהמסורת הפגנית הקדם נוצרית. מנהגי החג במדינות אלה קשורים למוטיבים של טבע ופוריות ונהוג להדליק מדורות ולהשיט זרי פרחים בנהרות ומקורות מים אחרים.
מסורות החג במדינות שונות > שוודיה

אמצע הקיץ (בשוודית: midsommar) נתפס בעיני השוודים כסמל תרבותי וכאחד החגים המרכזיים והחשובים ביותר בשנה. השוודים מציינים את המאורע ביום שבת שבין 20-26 ביוני. בחג נוהגים השוודים לנסוע לאזור הכפרי ולערוך ארוחות משפחתיות או אירועי ברביקיו. נהוג להציב "עמוד מאי", הנקרא בשוודית "majstång" (עמוד אמצע הקיץ), עמוד מקושט ופרחוני שרוקדים ומשחקים משחקים קבוצתיים סביבו. לשוודים חג אחר בו מדליקים מדורות, וולבורג (valborg) החל ב-30 באפריל.
מסורות החג במדינות שונות > אסטוניה

באסטוניה נקרא החג Jaanipäev ובדומה לסקנדינביה, נחגג החג באזורים כפריים ומלווה בהדלקת מדורות, שתיית משקאות אלכוהוליים ושהייה בסאונות.
הערות שוליים

↑  איתי וגשל, חגיגות היום הארוך ביותר בשוודיה, באתר GoTravel
↑  ראו Maypole, ויקיפדיה האנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409253305171  LCCN: sh2015000473 
חגיגות אמצע הקיץ בברזיל
הליכה על גחלים בבולגריה
מדורת החג בפינלנד
ליל אמצע הקיץ נחגג במדינות מזרח אירופה רוסיה ואוקראינה בריקוד עם מסורתי
עמוד אמצע הקיץ נחגג בשוודיה תמונה משנת 1969
בלתזר פרמוזר

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1651 טראונשטיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 בפברואר 1732 (בגיל 80) דרזדן 
 מקום קבורה:  בית הקברות הקתולי הישן 
 תחום יצירה:  Baroque sculpture 
 זרם באמנות:  בארוק 
 חתימה:   
 
בלתזר פרמוזר (בגרמנית: Balthasar Permoser;‏ 1651, טראונשטיין – 1732, דרזדן) היה פסל גרמני שפיסל בסגנון בארוק מאוחר ורוקוקו מוקדם.
ביוגרפיה

פרמוזר החל את הכשרתו בזלצבורג בסדנה של וולף וייסנקירנר הצעיר ובוינה שם למד גילוף בשנהב.
פרמוזר בן ה-24 עבר לפירנצה לעבוד אצל ג'ובאני בטיסטה פוג'יני שם התמחה במשך 14 שנים.
פרמוזר נקרא לדרזדן בשנת 1689 על ידי יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה ליצור שני פסלי גן של הרקולס.
בדרכו חזרה לאיטליה נשאר כשנה בזלצבורג שם יצר שני פסלי אטלס.
בין השנים 1704–1710 עבד ב ארמון שרלוטנבורג בברלין, אחר כך חזר לדרזדן לשתף פעולה עם האדריכל מתאוס דניאל פפלמן בבניית ארמון הצווינגר עבור אוגוסט החזק, הנסיך הבוחר של סקסוניה.
גלריה

מארסיאס במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
סן גאטאנו בכנסייה על שמו בפירנצה
עמדת המטיף בקתדרלה של דרזדן
בית הכנסת הכוראלי בקובנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  קובנה 
 מדינה:  ליטא 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1871
 תאריך פתיחה רשמי:  1871 
 סגנון אדריכלי:  נאו-בארוק 
 קואורדינטות:  54°53′56″N 23°54′13″E﻿ / ﻿54.89882°N 23.903626°E﻿ / 54.89882; 23.903626
  (למפת קובנה מוגדלת) בית הכנסת הכוראלי בקובנה(למפת קובנה רגילה) בית הכנסת הכוראלי בקובנה
 
בית הכנסת של קובנה (ליטאית: Kauno choralinė sinagoga) הוא אחד משני בתי כנסת הפועלים בעיר קובנה בליטא. הוא ממוקם במרכז העתיק של קובנה. בית הכנסת בסגנון הנאו-בארוקי הוקם בשנת 1872. בשנת 1902, לפני השואה בליטא, היה זה אחד מיותר מ־25 בתי כנסת ובתי תפילה יהודיים בעיר.
החלקה לבניית בית הכנסת הוענקה לקהילה היהודית בקובנה על ידי הסוחר לוין בורוך מינקובסקי, אביהם של אוסקר מינקובסקי והרמן מינקובסקי. עד 1873 הוא גם סיבסד את החלק העיקרי בבנייתו.   בחלקו האחורי של הבניין ניתן לראות אנדרטה לכ -50,000 ילדים יהודים ליטאים שנהרגו במהלך השואה, עם 37 לוחות אבן המציגים באילו ערים וערים הם קיפחו את חייהם וכמה מהם מתו בכל אחת מהן.
ב-20 באפריל 2011, יום השנה ליום הולדתו של היטלר, נתלו שלטים אנטישמיים על קיר בית הכנסת, "יהודים החוצה" ו"היטלר צדק" ("Juden raus","Hitleris buvo teisus").
גלריה

הכניסה לבית הכנסת
מבנה על גבי גג בית הכנסת
פאסדה של בית הכנסת
אנדרטת השואה מול בית הכנסת
פנים בית הכנסת
פנים בית הכנסת
פנים בית הכנסת
פנים בית הכנסת
פנים בית הכנסת
פנים בית הכנסת
אנדרטה הנצחה לחיילים יהודים מקובנה שנהרגו במהלך מלחמת העולם הראשונה וקורבנות השואה, בבית הכנסת.
ראו גם

קהילת יהודי קובנה
הערות שוליים

↑  Synagoga chóralna w Kownie
↑  Kaunas: Dates and Facts (1872)
↑  "Kaune prie sinagogos neonaciai pakabino plakatą su šūkiais "Juden raus" ir "Hitleris buvo teisus", Vilniuje plevėsavo nacių vėliavos (dar papildyta, nuotraukos)". Klasikinis lrytas.lt. אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2013. נבדק ב-6 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 6201154260876124480008   WorldCat (עם VIAF): 6201154260876124480008