stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק טראמפ
חיים אישיים

ב-8 בנובמבר 2014 נישא ללארה ליאה יונסקה, מפיקה בתוכנית הטלוויזיה של CBS‏ "Inside Edition". ב-12 בספטמבר 2017 נולד בנם הבכור, אריק לוק טראמפ. וב־19 באוגוסט 2019 נולדה בתם השנייה, קרולינה דורותי טראמפ.
באפריל 2021, טראמפ ואשתו רכשו בית ב-3.2 מיליון דולר בפלורידה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |  |  |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|   |   |   |   |   |     |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |  |  |
|   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |   |   |   |   |   |   |     |   |   |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |   |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |  |  |   |   |   |  |
|  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |   |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |   |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |   |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |   |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |   |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |   |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |   |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |
הערות שוליים

↑  "Welcome". Eric Trump Foundation. נבדק ב-30 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Meet Donald Trump's five children.
↑  http://www.sun-sentinel.com/local/palm-beach/fl-eric-trump-golf-course-trial-20160816-story.html
↑  "Eric Trump marries Lara Yunaska in Palm Beach wedding". NY Daily News. נבדק ב-20 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eric and Lara Trump Welcome Son Eric, People, ‏12 בספטמבר 2017
↑  Helen Murphy, Eric and Wife Lara Trump Welcome Second Child, President Donald Trump's 10th Grandchild, People, ‏20 באוגוסט 2019
↑  Cameron Jenkins, Eric Trump buys $3.2M home near father’s golf club in Florida, The Hill, ‏2021-05-18 (באנגלית אמריקאית)
| דונלד טראמפ |
| --- | --- | --- |
| הורים | פרד טראמפ • מרי טראמפ |  |
| אחים | מריאן טראמפ • פרד טראמפ (הבן) • אליזבת טראמפ • רוברט טראמפ |  |
| נשים | איוונה טראמפ • מרלה מייפלס • מלאניה טראמפ |  |
| ילדים | איוונקה טראמפ (הנשואה לג'ארד קושנר) • דונלד טראמפ ג'וניור • אריק טראמפ • טיפאני טראמפ • בארון ויליאם טראמפ |  |
| אירועים במהלך כהונתו הראשונה כנשיא ארצות הברית | השבעתו לנשיאות (2017) • עסקת הנשק האמריקאית–סעודית (2017) • התקיפה האמריקאית בסוריה (2017) • נאום ירושלים (2017) • פסגת ארצות הברית – קוריאה הצפונית בסינגפור (2018) • העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים (2018) • פסגת האנוי (2019) • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן (2019) • הפסגה באזור המפורז הקוריאני (2019) • הליך הדחתו (2019) • התקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד (2020) • עסקת המאה (2020) • מגפת הקורונה בארצות הברית (2020) • רצח ומחאות ג'ורג' פלויד (2020) • הסכמי אברהם (2020) • הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 • ההסתערות על הקפיטול (2021) • הליך הדחתו ומשפט ההדחה השני (2021) |  |
| אירועים במהלך כהונתו השנייה כנשיא ארצות הברית | השבעתו לנשיאות (2025) |  |
| דברים בבעלותו או על שמו | ארגון טראמפ • מגדל טראמפ העולמי • בניין טראמפ • מגדל טראמפ • הספרייה הנשיאותית על שמו • רמת טראמפ • מיס תבל • מיס ארצות הברית • נאופלפה דונלדטראמפי • יקב טראמפ • לרשימת עסקיו המלאה |  |
| ספריו | טראמפ: האמנות שלי – איך לעשות עסקים (1987) •  טראמפ: להישרד בצמרת (1990) • טראמפ: אמנות הקאמבק (1997) • אמריקה שמגיעה לנו (2000) • איך להתעשר (2004) • הדרך לפסגה (2004) • טראמפ 101 (2006) • רוצים שתהיו עשירים: שני אנשים - מסר אחד (2006) • לחשוב בגדול - להצליח בגדול: בעסקים ובחיים (2007) • תחשוב כמו מנצח (2009) • מגדל טראמפ (2011) • אמריקה הנכה (2015) |  |
| אחר | אש וזעם • פרשת טראמפ–אוקראינה • דו"ח מולר • מחאות נגד דונלד טראמפ • טראמפיזם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4990 4780  LCCN: no2021035647  NLK: KAC2022A5341  SUDOC: 245146008  VIAF: 316029507   WorldCat (עם VIAF): 316029507 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פורמולה 1 עונת 1994

| --- | --- |

מיכאל שומאכר הזוכה באליפות
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  27 במרץ 1994
 תאריך סיום:  13 בנובמבר 1994
 מספר עונה:  45
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  מיכאל שומאכר
 נקודות הנהג הזוכה:  92
 זוכה באליפות היצרנים:  ויליאמס
 נקודות היצרן הזוכה:  118
 
 → פורמולה 1 עונת 1993 פורמולה 1 עונת 1995 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1994 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה מיכאל שומאכר. קבוצת ויליאמס זכתה באליפות העולם ליצרנים.
עונה זו זכורה כאחת המרתקות ביותר מבחינה ספורטיבית, אך גם כאחת העצובות ביותר. כמו כן העונה נחשבת לשנוייה במחלוקת בגלל חשדות רבים לתרמיות טכניות - בעיקר נגד קבוצת בנטון.
במהלך סוף השבוע של מרוץ סן-מרינו, נהרגו שני נהגים: רולנד רצנברגר, נהג אוסטרי צעיר נהרג בעת התנגשות במעקה הבטון שבצד המסלול באחד ממקצי הדירוג. בעקבות מותו, התלבט איירטון סנה אם לפרוש מהמרוץ או לא. לבסוף, החליט להשתתף. סנה נהרג במהלך המרוץ עצמו כאשר גם הוא התנגש במעקה בטון במסלול (בפניה אחרת של המסלול). תחילה הובהל סנה חסר הכרה אל בית החולים במסוק, שם נקבע מותו. במכוניתו של סנה נמצא דגל אוסטריה מוכתם בדם שלקח עמו רצנברגר בעת מקצי הדירוג. סנה התכוון להניף את הדגל לזכרו של רצנברגר אם היה מנצח במרוץ. במהלך מקצי הדירוג נפצע קשה גם הנהג הברזילאי הצעיר רובנס באריקלו.
מבחינה תחרותית, שלט (לאחר מותו של סנה שהיה מועמד לאליפות) מיכאל שומאכר בצורה בטוחה למדי. אולם ארבעה מרוצים לפני סוף העונה, נפסלה מכוניתו (ושומאכר גם כן) בשל אמצעים טכניים אסורים ברכב. דיימון היל ניצח בשני המרוצים הבאים בהם שומאכר לא השתתף כעונש, וצימצם את הפער לנקודה אחת בלבד. במרוץ האחרון, הוביל שומאכר על היל במספר שניות, אך תחת לחץ שומאכר עשה טעות, ירד מהמסלול ופגע בקיר. מפני שהפגיע הלא הייתה חזקה יחסית, שומאכר חזק למסלול במהירות. היל, שניצל את הטעות כדי להתקרב לשומאכר, היה מאוד קרוב אליו בפניה הבאה. היל ראה מרווח קטן בצד הפנימי והימר על לנסות להיכנס לשם, למרות שהיה סיכון מסוים בבחירה. שומאכר, שלא השגיח על מראותיו, לא ראה את היל נכנס בצידו הפנימי. על כן, שומאכר הסתובב אל הצד הפנימי של הפנייה, כפי שעושים באופן שגרתי, אך היל כבר היה שם, לכן שומאכר הסתובב על היל וגרם לשני הגלגלים של עצמו לעוף באוויר לרגע, ומהתנופה נכנס בקיר ופרש. היל נראה כאילו הוא עומד לזכות באליפות, אך כשל במתלים כתוצאה מהתאונה גרם לפרישותו. שומאכר זכה באליפות, אך למרות טענות רבות, לא נפסל על ידי ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מקרה זה הזכיר לרבים את ההתנגשות בין איירטון סנה לאלן פרוסט מספר שנים קודם לכן. נייג'ל מנסל זכה במרוץ האחרון של העונה, שהיה לניצחון האחרון במסגרת קריירת הפורמולה 1 שלו.
שינויים בחוקה

כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
לא יתקיימו מקצי דירוג מוקדמים למקצי הדירוג הרגילים. 26 הנהגים שיסיימו במקומות הראשונים (מתוך 28) ישתתפו במרוץ.
איסור על עזרי נהיגה אלקטרונים הכוללים:
הגבלת סוגי הדלק המותרים
איסור קירור הדלק לפני תדלוק
גודל מכל הדלק - לפחות 200 ליטר
אישור לתדלוק תוך כדי מרוץ (ולא רק החלפות צמיגים)
מרוצי עונת 1994

| סיבוב | מרוץ | פול פוזישן | הקפה מהירה | מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל גרנד פרי ברזיל | ברזיל איירטון סנה | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 2 | יפן גרנד פרי פסיפי | ברזיל איירטון סנה | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 3 | איטליה גרנד פרי סן מרינו | ברזיל איירטון סנה | בריטניה דיימון היל | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 4 | מונקו גרנד פרי מונקו | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 5 | ספרד גרנד פרי ספרד | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 6 | קנדה גרנד פרי קנדה | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 7 | צרפת גרנד פרי צרפת | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 8 | בריטניה גרנד פרי בריטניה | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 9 | גרמניה גרנד פרי גרמניה | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה דייוויד קולטהרד | אוסטריה גרהרד ברגר | איטליה פרארי |
| 10 | הונגריה גרנד פרי הונגריה | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 11 | בלגיה גרנד פרי בלדיה | ברזיל רובנס באריקלו | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 12 | איטליה גרנד פרי איטליה | צרפת ז'אן אלזי | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 13 | פורטוגל גרנד פרי פורטוגל | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה דייוויד קולטהרד | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 14 | ספרד גרנד פרי אירופה | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה בנטון-פורד |
| 15 | יפן גרנד פרי יפן | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה דיימון היל | בריטניה דיימון היל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 16 | אוסטרליה גרנד פרי אוסטרליה | בריטניה נייג'ל מנסל | גרמניה מיכאל שומאכר | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
אבו נידאל

| --- | --- |
אבו נידאל
אבו נידאל תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  מאי 1937 יפו, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  16 באוגוסט 2002 (בגיל 65) בגדאד, עיראק 
 מדינה:  עיראק, מדינה פלסטינית 
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר 
 מפלגה:  ארגון אבו נידאל 
 
סַבְּרִי חַ'לִיל אלְ-בַּנַּא (בערבית: صبري خليل البنا; תעתיק מדויק: צברי ח'ליל אלבנא; 16 במאי 1937 – 16 באוגוסט 2002) המוכר בכוניה אַבּוּ נִדַאל (أبو نضال; תעתיק מדויק: אבו נצ'אל), היה מייסד ומנהיג ארגון טרור פלסטיני שנודע בישראל בשל הקמת ארגון אבו נידאל, שביצע פיגועי טרור לאחר פרישתו מפת"ח.
ביוגרפיה

אבו נידאל נולד ביפו למשפחת פלאחים. לאחר קום מדינת ישראל גורשה משפחתו לשכם, שם גדל ועבד כמורה. אחרי מלחמת ששת הימים עבר לערב הסעודית, שם היה מורה. הצטרף לפת"ח באמצע שנות השישים, וב-1969 היה ראש נציגות פת"ח בסודאן ולאחר מכן בעיראק.
בתקופת שהותו בעיראק יצר קשרי אמון עם המודיעין העיראקי.
אבו נידאל היה מידידיו הקרובים של יאסר ערפאת, אולם מאוחר יותר ראה בו בוגד ברעיון הפלסטיני, בשל נכונותו לפעול גם באופן מדיני. ב-1973 נידון למוות על ידי בית דין של הפת"ח. הוא נמלט בסיוע מכרים עיראקים והקים ארגון טרור, שנקרא "פת"ח – המועצה המהפכנית". אבו נידאל נכשל מספר פעמים בניסיונות להתנקש בערפאת, אותו נהג לכנות "בן היהודייה".
פיגועים

ארגונו ביצע פיגועים באירופה, אסיה והמזרח התיכון, תוך שהוא נהנה מחסות ומקלט בעיראק, לוב וסוריה. אבו נידאל ביצע למעלה מ-100 פיגועים ביותר מ־20 מדינות, בהם:
ניסיון התנקשות בשלמה ארגוב, שגריר ישראל בבריטניה, ב-3 ביוני 1982, שהצית את מלחמת לבנון הראשונה. ארגוב עצמו נפצע קשה, נותר משותק, מאושפז בבית חולים, ונפטר ב-2003.
חטיפת טיסת איג'יפט אייר 648 למלטה ב-23 בנובמבר 1985. כוחות קומנדו מצריים תקפו את החוטפים והרגום, תוך הריגתם של 58 מ-91 נוסעי המטוס.
ב-9 באוגוסט 1982 רצחו טרוריסטים בארגון אבו נידאל שישה בני אדם במסעדה היהודית "גולדנברג" בפריז.
הפיגועים בנמלי התעופה של וינה ורומא – פיגועי ירי בדלפקי אל על בנמלי התעופה ברומא ווינה ב-27 בדצמבר 1985, שהותירו 18 הרוגים ו-111 פצועים.
חטיפת טיסה 73 של פאן אם ב-5 בספטמבר 1986 בקראצ'י. 20 הרוגים ו-120 פצועים.
פיגוע ירי בבית הכנסת נווה שלום באיסטנבול ב-6 בספטמבר 1986, 22 הרוגים ו-6 פצועים.
על פי עאטף אבו בכר, בכיר בארגונו של אבו נידאל, הוא היה מעורב (בחסותו של מועמר קדאפי) גם בפיצוץ טיסה 103 של פאן אמריקן מעל לוקרבי בסקוטלנד ב-21 בדצמבר 1988, שבו נהרגו 270 איש.
שני פיגועי מכונית תופת בשגרירות ישראל בניקוסיה: ב-1 באוקטובר 1984, בו נפצע אדם אחד, וב-2 במאי 1988, בו נהרגו שלושה ו-19 נפצעו.
התקפת ירי על מעבורת נוסעים סמוך לחופי אתונה ביולי 1988, שהותירה 9 הרוגים ו-98 פצועים.
הפיגוע באשדוד (1984) פיגוע תופת באוטובוס קו 9 באשדוד בו נרצחו 3 ונפצעו 8 יהודים.
מספר ימים לאחר ההתנקשות בארגוב, הפיץ אבו נידאל חוברת הסבר על ההתנקשות, שהסבירה כי היא לא הייתה מעשה טרור אלא "תעמולה מזוינת". ארגוב נבחר כמטרה משום שהיה קשור, לדברי אבו נידאל, בניסיונות להפגיש באנגליה נציגים של אש"ף עם "נציגי היהדות הבינלאומית".
הארגון הרג מספר אנשי אש"ף בולטים, שהיו מתונים מידי לטעמו, בהם אבו איאד ועיסאם סרטאווי, ונציגים דיפלומטיים של אש"ף ברחבי העולם.
כמו כן, הארגון פגע וניסה לפגוע בדיפלומטים ירדניים וכן תקף את ארמון המלוכה הירדני. הוא שימש גם כלי בידי שירותי מודיעין של מדינות שנתנו לו את חסותן. כך הוא פעל בשנות ה-70 מטעם עיראק נגד מטרות סוריות, ואחר כך עבר לקבל חסות סורית ופעל נגד עיראק.
מותו

ב-16 באוגוסט 2002 נמצא אבו נידאל ירוי בבגדאד. לא ידוע אם התאבד, נרצח בידי שלוחיו של סדאם חוסיין, או נהרג בהתנקשות על ידי המערב (בריטים או אמריקאים).[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2 3  אהוד יערי, זאב שיף, מלחמת שולל, עמ' 13.
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, נלחמים בטרור בטולוז: קווים לדמות הביון הצרפתי, באתר וואלה, 21 במרץ 2012
↑  סי"צ רויטר (אבו דאבי), שמונה דרכונים ושני פרצופים, חדשות, 14 בינואר 1986
↑  אבו נידאל נשפט שלא בפניו בירדן, ונדון לשני עונשי מוות על רצח סגן שגריר ירדן בלבנון, באתר ערוץ 7, 4 בדצמבר 2001
↑  יוסי מלמן, אבו נידאל: דיוקנו של ארגון טרור, הוצאת הדר, 1984, עמ' 148
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257483705171  PLWABN: 9810622187705606  BnF: cb12068259t (data)  GND: 119021676  ISNI: 0000 0000 2219 3414  LCCN: n85226409  NTA: 240146042  SUDOC: 028953797  VIAF: 5731874   WorldCat (עם VIAF): 5731874
הכנסייה האפיסקופלית (ארצות הברית)

| --- | --- |


 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  נצרות
 התפלג מ:  הכנסייה האנגליקנית 
 תאריך ייסוד:  1789 
 ארגונים ופעילות
 www.episcopalchurch.org
 
שלט האצולה של הכנסייה האפסיקופלית כולל גם את צלב גאורגיוס הקדוש וגם את צלב אנדראס הקדוש המורכב מתשעה צלבונים.
הכנסייה האפיסקופלית או "הכנסייה האפיסקופלית של ארצות הברית" (באנגלית: The Episcopal Church, ולעיתים בקיצור TEC) היא כנסייה בנצרות המשתייכת לזרם האנגליקני, שמרכז פעילותה בארצות הברית.
הכנסייה האפיסקופלית הייתה לארגון עצמאי זמן קצר לאחר המהפכה האמריקנית, כאשר חויבה לנתק את קשריה עם הכנסייה של אנגליה, הכפופה להלכה למלך בריטניה. בכך הייתה לכנסייה האנגליקנית האוטונומית הראשונה מחוץ לאיים הבריטיים. מקור השם במילה הלטינית Episcopus שמשמעה בישוף.
כנסיות אנגליקניות וכן מתודיסטיות נוספות, מחוץ לארצות הברית, כוללות בשמן את התואר "אפיסקופלית". (למשל הכנסייה האפיסקופלית של ירושלים והמזרח התיכון (אנ')).
הקהילות מאורגנות בדיוקסיות, שבראש כל אחת מהן עומד בישוף. לכנסייה משתייכות מעל 7500 קהילות, שבראש כל אחת מהן עומד ועד מנהל, אשר בוחר (בכפוף להסכמת בישוף הדיוקסיה) את כהני הדת של הקהילה: כמרים ודיאקונים. הקהילות משתייכות ל-110 דיוקסות הפרושות בארצות הברית, וכן בטאיוואן ובחלק ממדינות דרום אמריקה והאיים הקריביים. נוסף לכך קיים ארגון של הקהילות באירופה, שמעמדו דומה לזה של דיוקסיה. הדיוקסות שבארצות הברית מאורגנות בתשע פרובינציות.
מבחינת האמונה הדתית, מחשיבה הכנסייה את עצמה כמצויה בדרך הביניים שבין נצרות קתולית ופרוטסטנטיות. הן מבחינה ליטוּרגית והן מבחינה אמונית קיימים הבדלים גדולים בין קהילות שונות המשתייכות לכנסייה. שני נושאים שעמדו במוקד מחלוקת נוקבת בכנסייה בשנים האחרונות היו היחס להומוסקסואליות ושאלת קבלתן של נשים לתפקידים בהיררכיה הכנסייתית. בשנת 2006 נבחרה אשה, קת'רין ג'פרטס סצ'ורי, לתפקיד הבישוף העליון של הכנסייה, בחירה שעוררה ביקורת בקרב גורמים שמרנים בעולם האנגליקני בכלל. מרבית הדיוקסיות, אך לא כולן, מקבלות נשים לתפקידי כמורה ובישוֹפוּת.
ב-2010 נמנו כ-2.12 מיליון חברים רשומים בקהילות הכנסייה האפיסקופלית, מתוכם כ-1.95 מיליון בארצות הברית. מספר החברים הגיע לשיא של כ-3.4 מיליון באמצע שנות השישים, ונמצא בירידה הדרגתית בעשורים האחרונים, בדומה למצב בכנסיות אחרות מן הזרם המרכזי.
הקתדרלה הלאומית של וושינגטון שייכת לכנסייה האפיסקופלית
האפיסקופלים בארצות הברית מהווים חלק גדול מאוד בפוליטיקה בכלכלה ובאקדמיה יחסית לגודלם באוכלוסייה הכללית. כקבוצה, אפיסקופלים אמריקאיים נוטים להיות משכילים יותר ולהרוויח יותר מאשר אמריקאים בכללותם. בנוסף, רבות מהדמויות הבולטות בארצות הברית, כמו בנקאים, אנשי תעשייה ועסקים ומשפחות ותיקות עשירות הם חברים בכנסייה האפיסקופלית, ומספר של המשפחות האמריקאיות העשירים ואמידים ביותר, כגון משפחת ואנדרבילט, משפחת אסטור, משפחת רוקפלר, משפחת דו פונט, משפחת רוזוולט ומשפחת פורבס הם אפיסקופלים. בעוד שמשפחת רוקפלר היא בעיקר בפטיסטית, חלק מהרוקפלרים היו חברים בכנסייה האפיסקופלית. מדד נוסף להשפעת הכנסייה האפיסקופלית הוא העובדה שיותר מרבע מנשיאי ארצות הברית היו אפיסקופלים. מבחינה היסטורית, אפיסקופלים היו מיוצגים יתר על המידה בקרב האליטה המדעית האמריקאית וזוכי פרס נובל.
הערות שוליים

↑  Williams, Peter W. (יוני 2006). "The Gospel of Wealth and the Gospel of Art: Episcopalians and Cultural Philanthropy from the Gilded Age to the Depression". Anglican and Episcopal History. 75 (2): 170–223. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  US Religious Landscape Survey: Diverse and Dynamic (PDF), The Pew Forum, בפברואר 2008, p. 85, נבדק ב-2012-09-17 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Faith, Education and Income". The New York Times. נבדק ב-13 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Kleppner, The Third Electoral System, 1853-1892: Parties, Voters, and Political Cultures (2009)
↑  Jensen (171)
↑  THE EPISCOPALIANS: AN AMERICAN ELITE WITH ROOTS GOING BACK TO JAMESTOWN, הניו יורק טיימס, 28 באפריל 1981
↑  Jensen (171)
↑  THE EPISCOPALIANS: AN AMERICAN ELITE WITH ROOTS GOING BACK TO JAMESTOWN, הניו יורק טיימס, 28 באפריל 1981
↑  W. Williams, Peter (2016). Religion, Art, and Money: Episcopalians and American Culture from the Civil War to the Great Depression. University of North Carolina Press. p. 176. ISBN 9781469626987.
↑  "Almost all U.S. presidents, including Trump, have been Christians". Pew Research Center. 20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kivisto, Peter; Swatos J., William H.; Christiano, Kevin J. (2015).  Kivisto, Peter; Swatos J., Willaiam H. (eds.). Sociology of Religion: Contemporary Developments. Rowman & Littlefield. p. 97. ISBN 9781442216938.
↑  Zuckerman, Harriet (1977). Scientific Elite: Nobel Laureates in the United States. New York: The Free Press. p. 68. ISBN 978-1-4128-3376-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295323805171  BIBSYS: 90841560  BnF: cb120718230 (data)  CiNii: DA19862495  GND: 122981-3  ISNI: 0000 0001 0788 9744  LCCN: n79058456  NKC: ko20241242758  NLA: 36158459  SUDOC: 028999800  Trove: 1221592  VcBA: 494/9954  VIAF: 122583900   WorldCat (עם VIAF): 122583900
גלאי מעטפת

אות. מעטפת האות מסומנת באדום.
מעגל פשוט שמשמש גלאי מעטפת
אות בכחול. המעטפת מופיעה באדום.
גלאי מעטפת (באנגלית: Envelope detector) הוא מעגל אלקטרוני שמקבל אות בתדר גבוה, ומוציא את המעטפת של אותו האות. הוא משמש לגילוי מידע שאופנן באפנון AM.
אופן פעולה

המעגל החשמלי שמממש את גלאי המעטפת מכיל קבל, נגד ודיודה. הקבל נטען במתח ככל שעוצמת האות גדלה, ונפרק מהמתח עליו דרך הנגד כשעוצמת האות יורדת. הדיודה גורמת לכך שייכנס מתח למעגל אם ורק אם הוא גבוה יותר מהמתח הנוכחי על הקבל, וכך היא מאפשרת לקבל להיטען כשהאות מייצר מתח גבוה, ולהתפרק במהירות כשהוא כבר טעון יותר מעוצמת האות.
הגדרה מתמטית

כל אות AM או FM יכול להיכתב בצורה:
עבור אות AM, המופע של האות  \phi (t) קבוע וניתן להתעלם ממנו. התדירות  \omega  קבועה גם כן. מכאן שעלינו לקודד את מידע באות ה־AM במשרעת.  R(t) נקרא מעטפת האות.
נסמן את המידע שאנחנו מעוניינים להעביר ב־ m(t), ונדרוש שהוא יקיים:
כדי שהמעטפת של האות תהיה כולה מעל ציר הזמן, והשחזור יעבוד כהלכה.
מכאן שאות AM נתון על ידי:
כאשר  m(t) הוא המידע אותו אנו מעוניינים לקודד מעל האות,  C הוא משרעת האות הנושא. כלומר, מתוך המעטפת  R(t)=C(1+m(t)) ניתן לשחזר באופן מלא את המידע המקודד.
במקרה של אות FM, מעטפת האות קבועה ולא נושאת בתוכה מידע.
גלאי דיודה

הצורה הפשוטה ביותר של גלאי מעטפת הוא גלאי דיודה. מעגל המשמש גלאי כזה מתואר בציור למעלה. המעגל מכיל דיודה בכניסתו, וקבל ונגד מחוברים במקביל. מוצא המעגל הוא המתח על הקבל. אם גודלי הקבל והנגד נבחרים בצורה נכונה, מוצא המעגל מתאר את השינויים באות הכניסה.
פטריקים

ערך זה עוסק בקבוצה חברתית ברומא העתיקה. אם התכוונתם לדגם מכונית, ראו .
פטריקים (בלטינית: patricii) הוא שמה של קבוצה חברתית מהמעמד הגבוה ברומא העתיקה. בתקופת האימפריה הרומית המאוחרת שימש המונח לתיאור תואר מיוחד, פטריקיוס (patricius), של בכיר בחצר המלכותית. המילה "פטריקיוס" מבוססת בחלקה על המילה הלטינית pater, שמשמעותה "אב".
בתקופת מלכי רומא ואולי אף לפניה היו הפטריקים מעמד האצולה. בראשית הרפובליקה הרומית היו הפטריקים עדיין קבוצה שלטת בעלת מעמד מוּרש בעיר המדינה. כל המגיסטראטות היו אסורות לפלבס. נישואים בין פטריקים לפלבאים נאסרו אף הם. למרות זאת ישנה סברה לפיה התקיימה תופעה של מעבר של פטריקים צעירים לשורות הפלבס ברפובליקה הקדומה מתוך תקווה שכפלבאים יהיו להם סיכוי גדול יותר לכהן במגיסטראטות הפלבאיות, וזאת בניגוד למגיסטראטות הרגילות, שהיו מעטות יותר ושמורות לאנשים בגיל מבוגר יחסית.
לא ידוע על מקור החלוקה בין פלבס לפטריקים. לפי תאוריה אחת, מקור החלוקה הוא בימי המלוכה כאשר הפטריקים היו המשפחות שבניהם היו חברי הסנאט. מאידך, לפי תאוריה אחרת, החלוקה נוצרה עם יסוד הרפובליקה כאשר חברי הסנאט ייסדו לעצמם מונופול שלטוני על המדינה.
עם הזמן הגיעו הפטריקים לידי התנגשות עם הפלבס, ואט-אט נאלצו הפטריקים לוותר על זכויות היתר המעמדיות שלהם. בשנת 494 לפנה"ס נוצרה משרת טריבון הפלבס כדי להבטיח את זכויות הפלבאים, ועל הפטריקים נאסר לכהן במשרה זו. ב-367 לפנה"ס נפתחו כל המשרות למועמדים פלבאים, וחשיבות ההבחנה בין פטריקים לפלבאים החלה להתפוגג. בנוסף לכך, מאחר שהמעמד הפטריקי היה מוּרש בלבד, לא נוצרו משפחות פטריקיות חדשות, ומספרן הלך והצטמצם.
כבר בתקופת הרפובליקה התיכונה הרומית, במאה השנייה לפנה"ס, הפכו משפחות פלבאיות אמידות לחלק בלתי נפרד מהאליטה הרומית החדשה, הנוביליטאס, והיתרונות שהציעה הפטריקיות לא חרגו מעבר לתוספת יוקרה וכהונה במספר משרות דתיות שהחשובה ביותר הייתה הפונטיפקס מקסימוס. מתקופה זו קיימות עדויות על פטריקים שארגנו את אימוצם על ידי משפחות פלבאיות כדי שיוכלו לכהן במשרת טריבון הפלבס, הפטריקי הראשון שעבר בוודאות לפלבס היה גאיוס סרוויליוס גמינוס, שכיהן כקונסול של שנת 203 לפנה"ס.
בעקבות הידלדלות מספר הפטריקים בשלהי הרפובליקה, יוליוס קיסר ואוגוסטוס חוקקו מספר חוקים המעבירים פלבאים למעמד של פטריקים, ונוהג זה השתרש גם בדורות הבאים.
הערות שוליים

↑  Rachel Feig Vishnia, The Transitio ad Plebem of C. Servilius Geminus, Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik 114 (1996) 289-298
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529571105171  BnF: cb123514339 (data)  LCCN: sh85098730 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליאנה רוס-לאטינן

אליאנה רוס-לאטינן (אנגלית: Ileana Ros-Lehtinen; נולדה ב-15 ביולי 1952), היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי-קובני. הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית, שייצגה את המחוז ה-18 ולאחר מכן ה-27, של פלורידה מטעם המפלגה הרפובליקנית מ-1989 עד 2019. בשנים 2011–2013 כיהנה כיו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים.
קורות חיים

נולדה בהוואנה לאם יהודייה שהתנצרה, בת להורים שהיו מראשי קהיליית יהדות ספרד בהוואנה, ולאב קתולי. משפחתה עברה לארצות הברית בשנת 1960. היא למדה באוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית והמשיכה ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת מיאמי. בשנים 1983–1987 כיהנה כחברת בית הנבחרים של פלורידה ובשנים 1987–1989 כחברת הסנאט של פלורידה.
רוס-לאטינן נקטה קו עקבי ונחרץ בשני נושאים מדיניים: תמיכה בישראל והתנגדות למשטר הקומוניסטי של פידל קסטרו ויורשו ראול קסטרו בקובה.
ביולי 2012 הייתה הנציגה הרפובלקנית הראשונה בבית הנבחרים שתמכה בנישואין חד מיניים.
רוס-לאטינן הייתה הנציגה הנשית הבכירה ביותר בבית הנבחרים מטעם המפלגה הרפובליקנית.
באפריל 2017, הודיעה כי לא תתמודד לכהונה נוספת וסיימה את כהונתה בתחילת 2019, עם כינונו של הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
חיים אישיים

ב-1984 התחתנה עם דקסטר לאטינן, עורך דין, ולזוג 2 ילדים. בנה הבכור, רודריגו, הוא עורך דין טרנסג'נדר, הפעיל למען זכויות להט"ב.
משתייכת לכנסייה האפיסקופלית.
הערות שוליים

↑  GOP Congresswoman Is First in House from Her Party to Support Marriage Equality, www.advocate.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3949 3819  LCCN: no95035463  SNAC: w6tt9c3v  US Congress: R000435  VIAF: 73438186   WorldCat (עם VIAF): 73438186 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.