stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפרד תייר מהן
חיבורים

בנוסף לביוגרפיה של נלסון, כתב מהן מספר רב של ספרים ומאמרים על מנהיגות, ובהם גם ביוגרפיות רבות, ביניהן ביוגרפיות של ג'ון פול ג'ונס, דייוויד פראגות', ג'ון ג'רוויס, ואדוארד הוק. נלסון היה בעיניו דמות המפקד האידיאלי, והוא נהג להשוות את נשואי מחקריו לנלסון. להלן רשימת ספריו:
The Gulf and Inland Waters (1883)
The Influence of Sea Power Upon History, 1660–1783 (1890)
The Influence of Sea Power upon the French Revolution and Empire, 1793-1812 (1892)
Admiral Farragut (1892)
The Life of Nelson: The Embodiment of the Sea Power of Great Britain (1897)
The Interest of America in Sea Power, Present and Future (1897)
Lessons of the War with Spain, and Other Articles (1899)
The Problem of Asia and Its Effect Upon International Policies (1900)
Story of the War in South Africa 1899-1900 (1900)
Types of Naval Officers Drawn from the History of the British Navy (1901)
Sea Power in Its Relations to the War of 1812 (1905)
From Sail to Steam, Recollections of Naval life (1907)
Naval Administration and Warfare: Some General Principles, with Other Essays (1908)
The Harvest Within: Thoughts on the Life of the Christian (1909)
Naval Strategy: Compared and Contrasted with the Principles and Practice of Military Operations on Land (1911)
Armaments and Arbitration; or, The Place of Force in the International Relations of States (1912)
The Major Operations of the Navies in the War of American Independence (1913)
The Influence of Sea Power Upon History, 1660-1805 (abridged ed, 1980)
לקריאה נוספת

אוליבר וורנר, "השפעתו של אדמיראל מאהאן", מערכות ים - בטאון חיל הים, דצמבר 1953, עמ' 21-18.
אלפרד תיר מהן,  השפעת העוצמה הימית על ההיסטוריה, 1660-1783. פרקים נבחרים. תרגם מאנגלית ב' קורות. משרד הביטחון, ההוצאה לאור, 1985.
מאיר שָׂשׂ, "מקומה של ההיסטוריה הימית בהוראת תולדות העמים". "מעלות", בטאון ארגון מורי בתי הספר העל־יסודיים, אפריל 1970. העתק דיגיטלי בפרויקט בן-יהודה. (תמצית משנתו של אדמירל מהן.)
מאיר שָׂשׂ, המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית. תל אביב. משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1991. העתק דיגיטלי בפרויקט בן-יהודה.
מאיר שָׂשׂ, "תפקיד העוצמה הימית בעיצוב ההיסטוריה". יומן אל-ים, אפריל 1991. העתק דיגיטלי בפרויקט בן-יהודה.
הערות שוליים

↑  Paret, Peter (1986). Makers of Modern Strategy from Machiavelli to the Nuclear Age. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. pp. 445
↑  על פי אתר הקולג'
↑  Knight, Roger (2000) The Foundations of Naval History: John Knox Laughton, the Royal Navy and the Historical Profession, Review of book by Professor Andrew Lambert in the Institute for Historical Research's Reviews in History series. (London: Institute for Historical Research)
↑  Dr. Donald D. Chipman, Mahan's Classical View and The Profession of Arms. על פי הקישור כאן
1 2  איתן גוטמן, מלחמת העולם השנייה באוקיינוס השקט
1 2 3 4  על פי הציטוט ממהן כאן
↑  צ'יפמן, שם.
↑  Paret, עמ' 453 – 455
↑  Mark Peattie & David Evans, Kaigun (U.S. Naval Institute Press, 1997)
↑  Marc Parillo, The Japanese Merchant Marine in WW2 (U.S. Naval Institute Press, 1993)
↑  Adelson, Roger. London and the Invention of the Middle East: Money, Power, and War, 1902-1922. New Haven: Yale University Press, 1995
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313859605171  PLWABN: 9810694672205606  BIBSYS: 65561  BNC: 000190313  BNE: XX1352422  BnF: cb11913925m (data)  CANTIC: a10117192  CiNii: DA01221672  GND: 118730207  ICCU: IEIV087459  ISNI: 0000 0001 0892 6324  LCCN: n80044749  NARA: 10581029  NDL: 00448519  NKC: ola2009507755  NLA: 36551324  NLG: 243848  NLK: KAC201400311  NSK: 000178180  NTA: 068352832  RERO: 02-A003550507  SELIBR: 364611  SNAC: w69c72wj  SUDOC: 027001733  Trove: 1287604  VcBA: 495/223719  VIAF: 44302106   WorldCat (עם VIAF): 44302106 
הקולג' ללוחמה ימית
קרב טרפלגר
אוניית צי ארצות הברית מהן, האונייה השלישית שנקראה על שמו
עונת 1953/1954 בליגה ב'

עונת 1953/1954 בליגה ב' הייתה העונה השנייה של ליגה ב' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה החלה עם 26 קבוצות שהתחרו בבית הצפון ובית הדרום. במהלך העונה מכבי ראשון לציון התפרקה ולא סיימה את העונה. את העונה הסדירה סיימו הפועל חדרה ובית"ר ירושלים במקום הראשון והעפילו לליגה א' לעונת 1954/1955.
בסיום העונה ארבע קבוצות ירדו לליגה ג'.
טבלת הליגה > בית הצפון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל חדרה | 20 | 19 | 0 | 1 | 81 | 17 | 64 | 38 | העפילה לליגה א' בעונת 1954/1955 |
| 2 | הפועל קריית חיים | 20 | 17 | 1 | 2 | 58 | 14 | 44 | 35 |  |
| 3 | מועדון ספורט עתלית | 20 | 10 | 2 | 8 | 39 | 33 | 6 | 22 |  |
| 4 | אחווה נוצרית חיפה | 20 | 9 | 3 | 8 | 46 | 46 | 0 | 21 |  |
| 5 | הפועל נהריה | 20 | 9 | 2 | 9 | 43 | 47 | 4- | 20 |  |
| 6 | הפועל נתניה | 20 | 9 | 2 | 9 | 40 | 50 | 10- | 20 |  |
| 7 | מכבי חדרה | 20 | 9 | 1 | 10 | 47 | 47 | 0 | 19 |  |
| 8 | הכח חיפה | 20 | 7 | 2 | 11 | 37 | 40 | 3- | 16 |  |
| 9 | מכבי זכרון יעקב | 20 | 7 | 0 | 13 | 38 | 54 | 16- | 14 |  |
| 10 | דגל יהודה חיפה | 20 | 6 | 1 | 13 | 37 | 51 | 14- | 13 | ירדו ליגה |
| 11 | הפועל דרור חיפה | 20 | 1 | 0 | 19 | 12 | 79 | 67- | 2 | ירדו ליגה |
טבלת הליגה > בית הדרום

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בית"ר ירושלים | 26 | 20 | 2 | 4 | 76 | 26 | 50 | 42 | העפילה לליגה א' בעונת 1954/1955 |
| 2 | הפועל רחובות | 26 | 17 | 6 | 3 | 87 | 32 | 55 | 40 |  |
| 3 | הכח תל אביב | 26 | 17 | 0 | 9 | 82 | 39 | 43 | 34 |  |
| 4 | הפועל ירושלים | 26 | 15 | 3 | 8 | 75 | 36 | 39 | 33 |  |
| 5 | הפועל ראשון לציון | 26 | 14 | 4 | 8 | 65 | 36 | 29 | 32 |  |
| 6 | מכבי יפו | 26 | 13 | 5 | 8 | 65 | 39 | 26 | 31 |  |
| 7 | מכבי שעריים | 26 | 10 | 5 | 11 | 48 | 50 | 2- | 25 |  |
| 8 | מכבי ירושלים | 26 | 10 | 4 | 12 | 57 | 64 | 7- | 24 |  |
| 9 | מכבי רמת גן | 26 | 7 | 8 | 11 | 40 | 46 | 6- | 22 |  |
| 10 | הפועל רעננה | 26 | 7 | 7 | 12 | 43 | 73 | 30- | 21 |  |
| 11 | הפועל מחנה יהודה | 26 | 7 | 5 | 14 | 40 | 55 | 15- | 19 |  |
| 12 | בני יהודה תל אביב | 26 | 7 | 5 | 14 | 33 | 58 | 25- | 19 |  |
| 13 | הפועל הרצליה | 26 | 4 | 6 | 16 | 30 | 89 | 59- | 14 | ירדו ליגה |
| 14 | הפועל משמר השבעה | 26 | 1 | 3 | 22 | 16 | 114 | 98- | 5 | ירדו ליגה |
עונת 1954/1955 בליגה ב'

עונת 1954/1955 בליגה ב' הייתה העונה השלישית והאחרונה של ליגה ב' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 23 קבוצות שהתחרו בבית הצפון ובית הדרום. את העונה הסדירה סיימו הפועל קריית חיים ומכבי יפו במקום הראשון, וזכו להשתתף במשחקי המבחן לליגה העליונה לקראת עונת 1955/1956. בעקבות משחקי המבחן מכבי יפו עלתה לליגה העליונה והפועל קריית חיים נותרה בליגת משנה.
בסיום העונה 13 קבוצות ירדו לליגה ב' שהפכה להיות הליגה השלישית בחשיבותה.
התחרות > בית הצפון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל קריית חיים | 20 | 15 | 1 | 4 | 89 | 25 | 64 | 31 | עלה למשחקי המבחן |
| 2 | אחווה נוצרית חיפה | 20 | 10 | 7 | 3 | 38 | 25 | 13 | 27 |  |
| 3 | הפועל נהריה | 20 | 10 | 5 | 5 | 35 | 30 | 5 | 25 |  |
| 4 | הפועל רעננה | 20 | 11 | 2 | 7 | 47 | 39 | 8 | 24 |  |
| 5 | הפועל בית ליד | 20 | 7 | 8 | 5 | 27 | 27 | 0 | 22 | ירדו ליגה |
| 6 | הכח חיפה | 20 | 7 | 6 | 7 | 27 | 35 | 8- | 20 | ירדו ליגה |
| 7 | הפועל עכו | 20 | 7 | 3 | 10 | 28 | 43 | 15- | 17 | ירדו ליגה |
| 8 | מועדון ספורט עתלית | 20 | 6 | 5 | 9 | 33 | 49 | 16- | 17 | ירדו ליגה |
| 9 | מכבי חדרה | 20 | 6 | 4 | 10 | 43 | 38 | 5 | 16 | ירדו ליגה |
| 10 | מכבי זכרון יעקב | 20 | 5 | 2 | 13 | 24 | 57 | 33- | 12 | ירדו ליגה |
| 11 | הפועל נתניה | 20 | 3 | 3 | 14 | 30 | 53 | 23- | 9 | ירדו ליגה |
התחרות > בית הדרום

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי יפו | 22 | 16 | 4 | 2 | 73 | 21 | 52 | 36 | הועלה למשחקי המבחן |
| 2 | הכח תל אביב | 22 | 16 | 3 | 3 | 55 | 16 | 39 | 35 |  |
| 3 | הפועל ירושלים | 22 | 13 | 6 | 3 | 60 | 31 | 29 | 32 |  |
| 4 | הפועל מחנה יהודה | 22 | 11 | 4 | 7 | 56 | 42 | 14 | 26 |  |
| 5 | הפועל רחובות | 22 | 10 | 4 | 8 | 62 | 44 | 18 | 24 |  |
| 6 | מכבי רמת גן | 22 | 9 | 3 | 10 | 41 | 34 | 7 | 21 |  |
| 7 | מכבי ירושלים | 22 | 8 | 6 | 8 | 37 | 42 | 5- | 21 | תוך הורדת נקודה |
| 8 | בני יהודה תל אביב | 22 | 9 | 3 | 10 | 36 | 44 | 8- | 20 | תוך הורדת נקודה |
| 9 | מכבי שעריים | 22 | 6 | 3 | 13 | 21 | 42 | 21- | 15 | ירדו ליגה |
| 10 | הפועל ראשון לציון | 22 | 5 | 4 | 13 | 29 | 44 | 15- | 14 | ירדו ליגה |
| 11 | בית"ר יפו | 22 | 5 | 4 | 13 | 29 | 54 | 25- | 14 | ירדו ליגה |
| 12 | ימק"א ירושלים | 22 | 0 | 4 | 18 | 23 | 97 | 74- | 4 | ירדו ליגה |
עונת 1951/1952 בליגה ב'

עונת 1951/1952 בליגה ב' הייתה העונה הראשונה של ליגה ב' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה החלה עם 28 קבוצות שהתחרו בבית הצפון ובית הדרום. בתום העונה סיימו הפועל בלפוריה והפועל כפר סבא במקום הראשון והעפילו לליגה א' בעונת 1953/1954.
בית"ר נתניה והפועל זכרון יעקב לא סיימו את העונה וירדו לליגה ג'. הפועל נמל חיפה הוצאה מהליגה בעקבות מהומות שהיו במשחק נגד הכח חיפה.
טבלת הליגה > בית הצפון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל בלפוריה | 22 | 19 | 2 | 1 | 52 | 18 | 34 | 40 | העפילה לליגה א' בעונת 1953/1954 |
| 2 | הפועל חדרה | 22 | 18 | 2 | 2 | 80 | 14 | 66 | 38 |  |
| 3 | הכח חיפה | 22 | 12 | 1 | 9 | 55 | 35 | 20 | 25 |  |
| 4 | הפועל נתניה | 22 | 11 | 3 | 8 | 57 | 42 | 15 | 25 |  |
| 5 | הפועל קריית חיים | 22 | 12 | 0 | 10 | 43 | 38 | 5 | 24 |  |
| 6 | הפועל נמל חיפה | 22 | 11 | 0 | 11 | 46 | 45 | 1 | 22 | ירדה ליגה |
| 7 | מכבי זכרון יעקב | 22 | 9 | 2 | 11 | 47 | 52 | 5- | 20 |  |
| 8 | דגל יהודה חיפה | 21 | 9 | 0 | 12 | 54 | 67 | 13- | 18 |  |
| 9 | מועדון ספורט עתלית | 22 | 7 | 4 | 11 | 33 | 49 | 16- | 18 |  |
| 10 | מכבי חדרה | 21 | 7 | 1 | 13 | 31 | 48 | 17- | 15 |  |
| 11 | הפועל דרוד חיפה | 22 | 6 | 1 | 15 | 31 | 68 | 37- | 13 |  |
| 12 | הפועל כפר אתא | 22 | 1 | 0 | 21 | 17 | 67 | 50- | 2 | ירדה ליגה |
טבלת הליגה > בית הדרום

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל כפר סבא | 26 | 20 | 3 | 3 | 90 | 30 | 60 | 43 | העפילה לליגה א' בעונת 1953/1954 |
| 2 | מכבי רמת גן | 26 | 17 | 5 | 4 | 64 | 27 | 37 | 39 |  |
| 3 | הכח תל אביב | 26 | 16 | 5 | 5 | 76 | 29 | 47 | 37 |  |
| 4 | הפועל ירושלים | 26 | 17 | 3 | 6 | 56 | 27 | 29 | 37 |  |
| 5 | הפועל רחובות | 26 | 14 | 5 | 7 | 66 | 46 | 20 | 33 |  |
| 6 | מכבי יפו | 26 | 11 | 7 | 8 | 51 | 39 | 12 | 29 |  |
| 7 | בני יהודה תל אביב | 26 | 11 | 6 | 9 | 40 | 34 | 6 | 28 |  |
| 8 | בית"ר ירושלים | 26 | 11 | 5 | 10 | 45 | 50 | 5- | 27 |  |
| 9 | מכבי ירושלים | 26 | 10 | 2 | 14 | 45 | 53 | 8- | 22 |  |
| 10 | הפועל רעננה | 26 | 7 | 4 | 15 | 47 | 62 | 15- | 18 |  |
| 11 | מכבי שעריים | 26 | 5 | 5 | 16 | 38 | 63 | 25- | 15 |  |
| 12 | הפועל הרצליה | 26 | 5 | 4 | 17 | 24 | 71 | 47- | 14 |  |
| 13 | מכבי נס ציונה | 26 | 4 | 5 | 17 | 17 | 67 | 50- | 13 | ירדו ליגה |
| 14 | הפועל נמל יפו | 26 | 3 | 3 | 20 | 26 | 91 | 65- | 9 | ירדו ליגה |
צבא ההצלה

ערך זה עוסק בכח צבאי ערבי. אם התכוונתם לארגון צדקה פרוטסטנטי, ראו .
| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1947–1948 
 אידאולוגיה:  אנטי-ציונות, פאן-ערביות 
 מנהיגים:  פאוזי קאוקג'י
 אזורי פעילות:  הממלכה המאוחדת פלשתינה (א"י)
 חברים:  6,000 (נכון לפברואר 1948)
 בעלי ברית:  ממלכת מצרים ממלכת מצרים  הרפובליקה הסורית הראשונה הרפובליקה הסורית הראשונה  ירדן ירדן  עיראק 1924 ממלכת עיראק  לבנון לבנון ערב הסעודית ערב הסעודית צבא הג'יהאד הקדוש צבא הג'יהאד הקדוש
 מתנגדים:   ההגנה  פלמ"ח  אצ"ל   לח"י    צה"ל
 קרבות:  מלחמת העצמאות
 
צבא ההצלה הערבי (בערבית: جيش الإنقاذ - גַ'יְשֶ אלְאִנְקַאד') היה צבא של מתנדבים ממדינות ערביות בפיקודו של פאוזי קאוקג'י הלבנוני, שפלש לתחום המנדט החל בינואר 1948 מבלי שנתקל בהתנגדות בריטית, במטרה למנוע את התבססות היישוב היהודי ולסכל את תוכנית החלוקה. צבא ההצלה היה יציר כפיה של הליגה הערבית ולא סר למנהיגותו של הוועד הערבי העליון. קאוקג'י היה יריבו של מפקד הכוחות הערביים באזור ירושלים עבד אל-קאדר אל-חוסייני, קרוב משפחתו של המופתי של ירושלים, אמין אל-חוסייני. באופן כללי הסתיימה משימתו של "צבא ההצלה" בכישלון. עם זאת, צבא ההצלה גילה לפרקים יוזמה ויכולות בלתי מבוטלות. הוא ריתק לפעמים כוחות גדולים פי כמה של צה"ל, ואילץ אותו להאריך את הקווים גם כלפי פנים, ולא רק בגבולות החיצוניים של הארץ.
פעולות עיקריות > הקמה

צבא ההצלה הוקם על פי החלטה של הליגה הערבית בדיוניה בקהיר בדצמבר 1947, כדי להקים כוח צבאי בין-ערבי שיביא את היהודים בארץ ישראל לכלל כניעה מבלי שיהיה צורך להפעיל את צבאותיהן.
החל מספטמבר 1947 החלו מדינות הליגה הערבית בדיונים שבהם ניסו לגבש עמדה מאוחדת, צבאית ומדינית, באשר לתוכנית החלוקה.  בישיבת של הליגה הערבית, בסאופר שבלבנון בספטמבר 1947 מונה  איסמעיל ספואת, שהיה אז בדרגת לואא' (דרגת קצונה עיראקית המקבילה לדרגת אלוף) בראש "ועדה טכנית קבועה" שתדון בנושא הצבאי של הסכסוך היהודי ערבי. הוועדה ובה קצינים נוספים ממדינות ערב ונציג פלסטיני התמקמה במחנה קטנא בסוריה וגיבשה המלצות, ובהם הקמת צבא מתנדבים כל ערבי שילחם לצד ערביי ארץ ישראל. המלצה זו אושרה בכינוס הליגה הערבית בעאליי שבלבנון באוקטובר 1947 . בדיונים הליגה הערבית,  הייתה עיראק בהנהגת ראש הממשלה סאלח ג'בר הכוח המניע להתנגדות לתוכנית החלוקה, וקראה לצעדים קיצוניים. . הוועדה הטכנית מימנה והקציבה נשק ותחמושת, שסופקו על ידי מדינות הליגה הערבית.
כוח המתנדבים רוכז ואומן במחנה קאטאנה מדרום לדמשק. המתנדבים קבלו שכר, מזון ואימון בסיסי. עד סוף חודש מרץ 1948 אומנו במחנה קאטאנה כ-5,200 מתנדבים (כ-3,000 מסוריה, כ-800 מעיראק, כ-800 מארץ ישראל, כ-300 מלבנון, כ-50 ממצרים וכמה עשרות יוגוסלבים מוסלמים). נשקו של צבא ההצלה כלל תותחים ושריוניות מעודפי מלחמת העולם השנייה. "צבא ההצלה" נשלח למשימתו באופן רשמי ב-1 בינואר 1948, אך הסתננות של יחידות קטנות החלה כבר בדצמבר 1947.
לאחר ועידה נוספת של ראשי הליגה בקהיר, בפברואר 1948 התמנה איסמעיל ספואת ל"מפקד כללי של הכוחות הערבים בפלשתינה", שכללו אז, בין היתר, את צבא ההצלה בפיקודו של פאוזי קאוקג'י שלחם מינואר 1948 ב 16.2.48 ניסה צבא ההצלה לכבוש את קיבוץ טירת צבי אך נחל מפלה מוחצת, ובאפריל ספג תבוסה משמעותית נוספת בקרב משמר העמק. ספואת מעולם לא נטל לידיו את הפיקוד בפועל, והיחסים בינו ובין קאוקג'י שפיקד בפועל על הכוחות לא היו תקינים.
צבא ההצלה הורכב משמונה גדודים, שרוב שמותיהם נגזרו ממורשת הקרב של האסלאם, מאזור מוצא הלוחמים או מעדתם: גדוד אל-ירמוכ הראשון היה מורכב משלוש פלוגות ומנה 500 לוחמים; גדוד אל-ירמוכ השני היה מורכב משלוש פלוגות ומנה 430 לוחמים; גדוד אל-ירמוכ השלישי היה מורכב משתי פלוגות ומנה 250 לוחמים; גדוד חטין היה מורכב משלוש פלוגות ומנה 500 לוחמים; גדוד אל-חוסיין (מעיראק) היה מורכב משלוש פלוגות ומנה קרוב ל-500 לוחמים; הגדוד הדרוזי (מהר הדרוזים) היה מורכב משלוש פלוגות ומנה 500 לוחמים; גדוד אל-קאדיסיה היה מורכב משלוש פלוגות ומנה כ-450 לוחמים; גדוד אג'נאדין היה מורכב משתי פלוגות ומנה 250 לוחמים. היו גם ארבע פלוגות שלא השתייכו לגדודים ומנו 450 לוחמים. סך הכל מנה הצבא 3,830 לוחמים.
פעולות עיקריות > כניסה לארץ ישראל

ב-8 בינואר 1948 פלש לתחומי ארץ ישראל הגדוד הראשון של צבא ההצלה - "גדוד הירמוך השני" ובו 330 חיילים בפיקודו של אדיב שישכלי שקבע את מפקדתו ליד תרשיחא. ב-20 בינואר 1948 התקיף גדוד זה את קיבוץ יחיעם ונחל את כישלונו הראשון. הנציב העליון, אלן גורדון קנינגהם תבע מממשלתו שתדרוש מסוריה למנוע את פלישת צבא ההצלה לתחומי המנדט, שאם לא כן יפעל הצבא הבריטי נגד הפולשים.
ב-20 בינואר 1948 נכנס לארץ ישראל מעבר הירדן בשיירה גדולה על גשר דמיה, "גדוד הירמוך הראשון" בפיקודו של הקצין הסורי מוחמד צפא ובו 630 חיילים. ניסיון של משטרת המנדט למנוע את כניסתם נכשל בגלל התערבות הלגיון הירדני. הבריטים העלימו עין מפלישה זאת של כוח ערבי גדול למרות מחאות היהודים. קאוקג'י הצטרף לגדוד זה שחנה ליד טובאס. ב-15 בפברואר 1948 התקיף גדוד זה את קיבוץ טירת צבי ונחל כישלון כבד.
ב-29 בינואר 1948 חצה את נהר הירדן על גשר דמיה והגיע להרי שומרון "גדוד חיטין" בפיקודו של העיראקי מדלול עבאס.
שני הגדודים שהגיעו דרך עבר הירדן התפצלו ליחידות קטנות והתפרסו ברחבי השומרון. תפקידם היה לשמור על הסדר באזור ולאפשר לעבדאללה הראשון, מלך ירדן לספח את האזור לממלכתו. ניסיונות של הוועד הערבי העליון לסכסך בין היחידות של צבא ההצלה, לא צלחו. באופן פרדוקסלי, אזור השומרון היה לאחד השקטים ביותר בארץ ישראל בתקופה זו, הודות לצבא ההצלה. המהלך נעשה בתאום עם ארנסט בווין אשר אישר לעבדאללה להכניס את צבא ההצלה לשומרון, בלא ידיעת הנציב העליון, בתנאי שהדבר לא יגרום להתערבות מועצת הביטחון ולא יביא לטענות של מדינות ערב האחרות נגד בריטניה.
קאוקג'י חזר לסוריה לשם התארגנות. בחודש מרץ 1948 נכנסו ארצה "גדוד אל חוסיין" ו"גדוד אל קאדסיה" בני 360 חיילים כל אחד וכן גדוד דרוזי בשם "ג'בל אל ערב" בן 500 חיילים בפיקודו של שכיב והאב שהתמקם בשפרעם והשתתף בקרב רמת יוחנן. בעקבות הקרב הקשה, שהביא לנפגעים רבים משני הצדדים, הגיעו מפקדי הגדוד להסכם עם ההגנה על נסיגתו. מקצת אנשי הגדוד, בהנהגת איסמעיל קבלאן ברחו מסוריה והתנדבו ליחידות המיעוטים בצה"ל.
ב-5 במרץ 1948 שב קאוקג'י וקבע את מטהו בכפר ג'בע בין שכם לג'נין. הוא הקים במקום גם תחנת שידור ששידרה תעמולה בעברית, ערבית ואנגלית.
ב-4 באפריל 1948 פתח קאוקג'י בהתקפה על קיבוץ משמר העמק במטרה לכבשו ולחבור לכוחות הערבים בחיפה. המערכה נמשכה עשרה ימים והסתיימה בתבוסה. גם הגדוד של שישכלי הובס במערכה על צפת. בנוסף לקרבות שתוארו, נשלחו יחידות של "צבא ההצלה" לגזרות אחרות, כמו ירושלים והדרך אליה, השרון, או להגנת ערים מעורבות, בנוסף לצפת ולירושלים, כמו יפו. בכמה מקומות גרמו כוחות אלה אבדות קשות לכוח המגן העברי, כמו בנבי סמואל או תל א-ריש. ב-27 במאי 1948 יצא קאוקג'י לסוריה עם שארית כוחותיו לשם התארגנות.
פעולות עיקריות > שלבי המלחמה האחרונים

בחודש יוני 1948 "צבא ההצלה" חזר לגליל. בגליל העליון נטל "צבא ההצלה" חלק בכיבוש מאליכיה (כיום קיבוץ מלכיה) ב-5 ביוני. בגליל התחתון "צבא ההצלה" השתתף בהתקפות על סג'רה. הוא מיקם את מפקדתו בתרשיחא ובקרבות עשרת הימים תקף פעמים רבות את סג'רה, אך נסוג כאשר צה"ל כבש את נצרת במבצע דקל. בתקופת ההפוגה השנייה צבא ההצלה המשיך להיות פעיל. כך למשל, ב-5 וב-6 בספטמבר 1948 השתלט על מספר משלטים באזור סח'נין-שעב, וצה"ל עקר אותו משם בימים הבאים.
מבצע חירם של צה"ל, בסוף אוקטובר 1948, החל לאחר שמתקפת "צבא ההצלה" על מוצב שייח' עבאד שליד מנרה הוכתרה בהצלחה. התקפת הנגד של חטיבת כרמלי (מבצע יעל) נכשלה. במבצע חירם הוכה "צבא ההצלה" על ידי כוחות צה"ל. מפקדתו של קאוקג'י בתרשיחא הותקפה על ידי כוחות צה"ל, לרבות חיל האוויר, ונכבשה, אולם קאוקג'י הצליח לברוח ממנה. הוא נס יחד עם צבאו, שאף כי ספג מאות אבדות, הצליח לצאת מהארץ כמעט בשלמותו ללבנון, ויותר לא שב. "צבא ההצלה" פורק בחודשים הבאים.
ראו גם

יולנדה הארמר
שולמית קישיק-כהן
לקריאה נוספת

בני גשור, "הקרבות באזור מעאר-שעב במלחמת העצמאות", קתדרה 178, עמ' 150-127.
דני הדרי, "מלחמת העצמאות בצפון", בתוך: מלחמת העצמאות תש"ח - תש"ט - דיון מחודש, אלון קדיש (עורך), העמותה לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי,  2004, עמ' 119 - 170.
ספר תולדות ההגנה, כרך ג' חלק שני, הוצאת עם עובד, 1973.
הערות שוליים

↑  ג'ון ודוד קמחי, משני עברי הגבעה, הוצאת מערכות, 1973, עמ' 84-85
↑   הרקע להקמת מדינת ישראל ולהתערבות הצבאית מצד מדינות ערב : חלק א', באתר הספרייה הווירטואלית של מטח מתוך: משה דוד הר (עורך), ההיסטוריה של ארץ-ישראל, יד בן צבי
1 2  חיים לבנברג, יחסי הגומלין בין הנציב העליון, סר אלן קנינגהם, לבין המלך עבדאללה 1945-1948, עיונים בתקומת ישראל 5, 1995, עמ' 23-36
↑  אל"מ (מיל) אברהם איילון, ‏המעורבות העיראקית במלחמת העצמאות, מערכות 246, ספטמבר 1975
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 87
↑  י' שמעוני, ‏הערבים לקראת מלחמת ישראל ערב 1945  1948, מערכות 230, מאי 1973
↑  מצטפא כבהא, המזרח התיכון בימינו: הפלסטינים – עם בפזורתו, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 116.
↑  חיים לבנברג, יחסי הגומלין בין הנציב העליון, סר אלן קנינגהם, לבין המלך עבדאללה 1945-1948, עיונים בתקומת ישראל 5, 1995, עמ' 23-36
↑  800 ערבים מזוינים עברו את הירדן וחדרו לארץ, דבר, 1 בפברואר 1948
↑  התקפה גדולה על משמר העמק, דבר, 5 באפריל 1948
משוריין של צבא ההצלה ועליו סמל צבא ההצלה: פגיון נעוץ במגן דוד
סורין גרינדיאנו

סורין מיכאי גרינדיאנו (ברומנית: Sorin Mihai Grindeanu, נולד ב-5 בדצמבר 1973 בקאראנסבש) הוא פוליטיקאי רומני, שכיהן בין 4 בינואר ל-29 ביוני 2017 כראש ממשלת רומניה. החל מאוגוסט 2020 מכהן כסגן יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה. בשנים 2014–2015 הוא כיהן כשר התקשורת והמחשוב בממשלת ויקטור פונטה הרביעית. החל מ-2015 היה ראש הסניף טימיש של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית והחל משנת 2016 יושב ראש מועצת המחוז טימיש. ב-28 בדצמבר 2016 הוצע על ידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית כמועמד לראשות הממשלה, אחרי שהנשיא קלאוס יוהאניס דחה את מועמדותה של סוויל שהיידה. עם תחילת כהונתה ניסתה ממשלתו להעביר צו חנינה לפוליטיקאים מעורבים במעשי שחיתות, ביניהם מנהיג המפלגה, ליביו דראגניה. ב-21 ביוני 2017, בעקבות סכסוך בין גרינדיאנו לדראגניה, סולק גרינדיאנו מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ונציגי הקואליציה שלו בפרלמנט הפילו את ממשלתו תוך תמיכה בהצבעת אי אמון על רקע טענה כי גרינדיאנו מעכב את יישומן של תוכנית כלכלית ורפורמות חברתיות. כיום גרינדיאנו מכהן כסגן ראש ממשלה (ביחד עם הונור קלמן) וכשר התחבורה והתשתיות בממשלת  ניקולאיה צ'וקה .
גרינדיאנו הוא מומחה במדעי המחשב.
קורות חיים

ניקולאיה גרינדיאנו נולד ב-1973 בעיר קאראנסבש בחבל באנאט כבנם של ניקולאיה גרינדיאנו ואשתו, מורים בתיכון הפדגוגי (כיום התיכון "ק. דיאקונוביץ' לוגה") בעירו. אביו היה בעבר מנהל התיכון "לוגה" בקאראנסבש ומפקח כללי של בתי הספר במחוז קאראש-סוורין, וכן יושב ראש סניף המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בקאראנסבש, כיום יועץ במועצת המחוז קאראש-סוורין מטעם המפלגה.
סבו של גרינדיאנו מצד אמו, מיכאי אימברסקו, היה אסיר פוליטי בשנים 1950–1953 אחרי שסייע לקבוצה של מתנגדים אנטי-קומוניסטים ביער בורלובן שבמחוז קאראש-סוורין.
סורין גרינדיאנו למד בשנים 1980–1988 לימודי יסוד בבית הספר התיכון הפדגוגי בקאראנסבש ובשנים 1988–1992 בתיכון על שם טראיאן דודה באותה עיר. סיים בשנת 1997 את המחלקה למדעי מחשב של הפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת וסט בטימישוארה ואחר כך בשנים 1997–1998 התמחה בניהול מסדי נתונים באותה מחלקה באוניברסיטה.
ב-1999 עשה קורס לסטטיסטיקה חברתית בבולוניה עם מלגה מטעם הירחון "טמפוס" וב-2001 עשה השתלמויות באוניברסיטת אוויירו, במכון לחינוך מבוגרים בפרנקפורט ובאוניברסיטה על שם בקט בלידס באנגליה. בשנת 2013 למד גרינדיאנו בתוכנית פוסט-אטוניברסיטאית להשתלמות במדעי צבא, מידע וסדר ציבורי באקדמיה הלאומית למידע וקורסים במכון הרומני לדיפלומטיה. ב-2005–2008 עבד כמנהל בשתי חברות פרטיות.
קורות חיים > קריירה פוליטית

בשנים 2001–2004 כיהן כראש מנהל הנוער והספורט של מחוז טימיש. בשנים 2008–2012 כיהן גרינדיאנו כסגן ראש העיר טימישוארה.
בבחירות בשנת 2012 נבחר גרינדיאנו כחבר במועצת המחוז טימיש מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וכיהן בתפקיד זה עד יוני 2016, כשנבחר ליושב ראש המועצה המחוזית טימיש.
בדצמבר 2014 עד נובמבר 2015 כיהן גרינדיאנו כשר התקשורת והמחשוב בממשלת ויקטור פונטה.
בדצמבר 2014 נבחר כיושב ראש זמני של סניף המפלגה הסוציאל-דמוקרטית במחוז טימיש, וביוני 2015 כיושב ראש שלו.
בעקבות הבחירות המקומיות בשנת 2016 נבחר ליושב ראש מועצת המחוז טימיש, בתמיכת קואליציה של שלוש מפלגות:המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת התנועה העממית וברית הליברלים והדמוקרטים.
קורות חיים > ראש ממשלה

ממשלתו כללה 23 שרים, לרבות 8 נשים.
בתחילת שנת 2017 התחילה ממשלתו של גרינדיאנו בהליכי רפורמה של החוקים הפליליים וב-31 בינואר 2017 הוציאה ממשלתו צו המאפשר חנינה לעשרות פוליטיקאים שהורשעו על עבירות שחיתות והפרת אמונים, לרבות ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ליביו דראגניה. בעקבות הפגנות מחאות המוניות שבהן השתתפו מאות אלפי אזרחים בכל רחבי רומניה, הצו בוטל.
על רקע סכסוך עם מנהיג מפלגתו, ליביו דראגניה, בקשר לחילופי גברי בממשלה (גרינדיאנו מינה, למשל, את ראש הממשלה לשעבר ויקטור פונטה למזכיר הממשלה), דראגניה ורוב נציגי המפלגה דרשו ממנו להתפטר והדיחו אותו בהצבעת אי אמון בפרלמנט.
גרנדיאנו הוחלף ב-29 ביוני 2017 על ידי מיכאי טודוסה, שכיהן כשר הכלכלה.
חיים פרטיים

סורין גרינדיאנו נשוי למיכאלה, רוקחת, ולזוג שני ילדים.
ספרים ופרסומים

Introducere în informatica socială, Editura Universitatea de Vest, 2000 (מבוא בסייבר החברתי)
Tehnoredactare computerizată, Editura Universitatea de Vest, 2002 (עריכה טכנית ממוחשבת)
Integrala Lebesgue-Radon în raport cu o măsură complexă, Editura Ionescu, 2002 (האינטגרל לבג-רדון ביחס למידה מרוכבת)