stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמריקן גנגסטר
ההפקה > הביקורת

הסרט זכה באופן כללי לביקורות אוהדות מהמבקרים. בסיכום הביקורות באתר Rotten Tomatoes, סברו 79% מהמסקרים שאמריקן גנגסטר הוא טוב.

באתר דומה Metacritic, נתנו לסרט 38% מהסוקרים ציון ממוצע של 76 מתוך 100.

סברו שאמריקן גנגסטר יהיה מועמד לאוסקר בהתבסס על סגנון הסרט ועל הופעותיהם של השחקנים, בכלל זה האפשרות של זכייתו של רידלי סקוט בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר.

בראיון שנתן לוקאס הוא נזעם על הסרט ועל הופעתו של דנזל וושינגטון ושהוא נדהם באיזו צורה הוא "גרם לו להראות מושפל".

במאמר של סוזנה קלהן בניו יורק פוסט הצהיר לוקאס ש"הוא מאשר שרק 20 אחוזים מהסרט נכון." לפי אותו המאמר ביקר רוברטס את הסרט בגלל שהוא תיאר מאבק שהוא ניהל לכאורה על חסות ילדו, בעוד שלמעשה בחיים האמיתיים מעולם לא היו לו ילדים. רוברטס מתח ביקורת על תיאור דמותו של לוקאס, ותיאר אותו כ"כמעט אציל".
סטרלינג ג'ונסון הבן, שופט פדרלי ששירת כתובע מיוחד לענייני סמים וסייע למאסרו ולמשפטו של לוקאס, תיאר את הסרט כ"אחוז אחד מציאות ותשעים ותשעה אחוזים הוליווד." ג'ונסון אמר שבחיים האמיתיים לוקאס היה "בור", "רשע", "אלים" ו"כל מה שדנזל וושינגטון אינו."

הסוכנים לשעבר של הרשות למלחמה בסמים DEA : ג'ק טול, גרגורי קורנילוף ולואיס דיאז הגישו תביעת דיבה נגד סרטי יוניברסל בטענם שהאירועים בסרט היו רחוקים מאוד מהאמת ושהסרט השמיץ אותם ומאות סוכנים אחרים.

התביעה נדחתה לבסוף.
פרסים > זכיות

איגוד המבקרים האפרו-אמריקני
שחקנית המשנה הטובה ביותר (רובי די)
פרס סטלייט
העריכה הטובה ביותר
Screen Actors Guild‏ (SAG)
הופעה מצוינת של שחקנית אשה בתפקיד משנה (רובי די)
פרסים > מועמדויות

פרס האוסקר
שחקנית המשנה הטובה ביותר (רובי די)
התפאורה הטובה ביותר
Broadcast Film Critics Association
הסרט הטוב ביותר
השיר המקורי הטוב ביותר ("Do You Feel Me")
פרס באפט"א לשנת 2008
הסרט הטוב ביותר
העריכה הטובה ביותר
הצילום הטוב ביותר
התסריט המקורי הטוב ביותר
המוזיקה הטובה ביותר
פרס גלובוס הזהב
סרט הדרמה הטוב ביותר
ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסרט דרמה (דנזל וושינגטון)
הבמאי הטוב ביותר (רידלי סקוט)
Image Awards
הסרט הטוב ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט (רובי די)
פרס סטלייט
השחקן הטוב ביותר בסרט דרמה (דנזל וושינגטון)
שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט דרמה (רובי די)
השיר המקורי הטוב ביותר ("Do You Feel Me")
Screen Actors Guild‏ (SAG)
ההופעה הטובה ביותר של צוות השחקנים בסרט קולנוע
הפסקול

ב-2006 ליאור כהן Lyor Cohen "The Biz," זוכה ה-Greg Calloway (לבדוק שם ניסוח) שמע על הסרט וניסה להפיק פסקול. הוא הציג את הרעיון בפני קרייג קלמן, היושב ראש של Atlantic Records וג'ין נלסון, היושב ראש של- A&R ונודע לו מאוחר יותר שאולפני יוניברסל וורנר לא יכלו להשתתף בהפקת הפסקול. בין אפריל למאי 2007, המלחין מרק סטרייטפלד הקליד פרטיטורה לאמריקן גנגסטר תוך שהוא משתמש בשמונים קטעי תזמורת שהוא הקליט בחלקים כמו גם באקוסטיקה שהכין מראש וביצע כל זאת בעצמו.

הנק שוקלי Hank Shocklee הלחין והקליט חומר מוזיקלי נוסף.
אלבום הפסקול הרשמי של אמריקן גנגסטר הופץ בידי Def Jam Recordings בשבוע יציאתו של הסרט לבתי הקולנוע. בנוסף לפרטיטורות של סטרייטפלד ושוקלי, הציג אלבום הפסקול גם שירים תקופתיים משנות השישים והשבעים אותם ביצעו זמרי הבלוז והנשמה בובי וומאק, הסטייפל סינגרס, סאם אנד דייב, וג'ון לי הוקר.
אלבום הפסקול הופץ בידי Varèse Sarabande ב-19 בפברואר 2008.
במקור דנזל וושינגטון לחץ על מפיק הסרט בריאן גרייזר כדי ש-Jay-Z הראפר ונשיא Def Jam יצור פסקול בשביל הסרט, אבל גרייזר והבמאי רידלי סקוט התנגדו מכיוון שהם רצו שתהיה בסרט תחושה אותנטית של שנות השבעים. כתוצאה מכך, נוצרו רק שני קטעים מושרים חדשים במיוחד בשביל הסרט. "Heart of the City (Ain't No Love)", שירו של Jay-Z מתוך אלבומו משנת 2001 The Blueprint נכלל בקטעי הסרט. במקום שיצור פסקול במיוחד בשביל הסרט, הפיץ Jay-Z אלבום בהשראת הסרט, שכונה אף הוא אמריקן גנגסטר, בד בבד עם הפצת הסרט.
הפסקול > קטעי המוזיקה בסרט

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
1. "Do You Feel Me" – 3:56
Performed by Anthony Hamilton
2. "Why Don't We Do It in the Road?" – 3:46
Performed by Lowell Fulson
3. "No Shoes" – 2:24
Performed by John Lee Hooker
4. "Across 110th Street" – 3:47
Performed by Bobby Womack
5. "Stone Cold" – 4:06
Performed by Anthony Hamilton
6. "Hold On I'm Comin'" – 2:31
Performed by Sam & Dave
7. "I'll Take You There" – 4:34
Performed by The Staple Singers
8. "Can't Truss It" – 4:39
Performed by Public Enemy
9. "Checkin' Up on My Baby" – 2:12
Performed by Hank Shocklee
10. "Club Jam" – 3:10
Performed by Hank Shocklee
11. "Railroad" – 2:20
Performed by Hank Shocklee
12. "Nicky Barnes" – 3:11
Performed by Hank Shocklee
13. "Hundred Percent Pure" – 2:13
Performed by Marc Streitenfeld
14. "Frank Lucas" – 2:40
Performed by Marc Streitenfeld
הגרסאות הביתיות של הסרט

הגרסאות הביתיות של הסרט הופצו ב-DVD וב-HD DVD ב-19 בפברואר 2008.
גרסה ה-DVD של אמריקן גנגסטר כללה ערכה ובה שני דיסקים ובה קטע של צילומים שלא נראו בסרט בן 19.23 דקות,

שכוללים סוף מורחב; הגרסה המקורית של הסרט גם נכללה בערכה.
שוחרר גם אוסף של שלושה דיסקים והוא כלל מהדורה מורחבת בת שני דיסקים עם דיסק בונוס וספר בן 32 עמודים שתיעד את הפקת הסרט. דיסק הבונוס מכיל שני קליפים של מוזיקה, אחד של Jay-Z והשני של Ghostface Killah וקטעים בטלוויזיה ששודרו על הסרט, הוא גם כלל a Digital Copy של הגרסה המורחבת של הסרט.
הסרט הופץ בשלב ב-14 באוקטובר 2008 בדיסק Blu-ray ; קרוב לשישה חודשים אחרי שטושיבה הפסיקה לשווק את ה-HD DVD.
מהדורת ה־Blu-ray של הסרט כוללת גם את הגרסה הקולנועית וגם את הגרסה המורחבת של הסרט על דיסק יחיד בן 50GB.
עבודות בהשראת אמריקן גנגסטר

הסרט עורר את השראתו של Jay-Z ליצור אלבום קונספט, שגם הוא כונה אמריקן גנגסטר. Jay-Z ראה את הסרט בהקרנה מוקדמת והייתה לו עליו "השפעה עצומה". הראפר הקליט קטעי מוזיקה שניזונו מחלקים מסוימים בסרט. האלבום אמריקן גנגסטר הוא נדיר בין האלבומים שהוקלטו בהשראה, מכיוון שהקליט אותו אמן אחד, במיוחד שמדובר באמן מרכזי שאין לו שום תפקיד בסרט. הניו יורק טיימס שיער ששחרור האלבום בצמוד לסרט ימשוך חובבי קולנוע צעירים ויעזור לאולפני יוניברסל להכניס רווחים ולהתאושש מההיסטוריה הבעייתית שלוותה לעשיית הסרט ועלתה הון רב.
עבודות בהשראת אמריקן גנגסטר > משחק מחשב

בנובמבר 2007 פיתחה Gameloft משחק וידאו המבוסס על הסרט ושמו אמריקן גנגסטר.
ביבליוגרפיה

Leland, John (October 29, 2006). "Gross National Product". The New York Times.
Collins, Max Allan (October 2007) (Mass Market Paperback). American Gangster. Novelization of the film. Forge Books. ISBN 0765359014.
אריאל מילר

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1955 (בן 69) חיפה, ישראל 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת תל אביב 
 התמחות:  נוירולוגיה ונוירו-אימונולוגיה
 תואר:  פרופסור מן המניין, הטכניון
 תפקידים:  מנהל היחידה לנוירו-אימונולוגיה והמרכז לטרשת נפוצה במרכז רפואי כרמל
 מספר צאצאים:  2 
 
אריאל מילר (נולד ב-28 בדצמבר 1955) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה בטכניון – המכון הטכנולוגי לישראל, רופא מומחה לנוירולוגיה ונוירואימונולוגיה, מייסד המרכז לטרשת נפוצה והיחידה לנוירו-אימונולוגיה, במרכז רפואי כרמל, ומנהלו 2024 - 1994. ייסד והיה היו"ר הראשון של החברה הישראלית לנוירואימונולוגיה, ההסתדרות הרפואית לישראל (הר"י). הקים ומנהל מערך מרפאות לטרשת נפוצה, בשילוב מעטפת טיפולית רב-מקצועית בקהילה, במכבי שירותי בריאות.
ביוגרפיה

אריאל מילר הוא בנם של מריאן (מייק) – מטאורולוג, ורות - מחנכת ומנהלת בית ספר, נולד וגדל בחיפה ובוגר בית הספר הריאלי.
השכלה

ב-1982 קבל תואר דוקטור לרפואה מהפקולטה למדעי הרפואה והבריאות, אוניברסיטת תל אביב. ב-1989 השלים התמחות בנוירולוגיה במרכז הרפואי כרמל. לאחר סיום ההתמחות נסע להשתלמות-עמיתים בנוירו-אימונולוגיה בארצות הברית, במרכז למחלות נוירולוגיות באוניברסיטת הרווארד, בוסטון, כעמית קרן פוגרטי הבינלאומית של סוכנות המכונים הלאומיים לבריאות ארצות הברית. הוא מוסמך אוניברסיטת ת"א (MSc) במדעי הרפואה, ובעל תואר שלישי (PhD) בנוירו-ביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
פעילות מקצועית

מילר ייסד וניהל את המרכז לטרשת נפוצה במרכז רפואי כרמל, אשר הפך במהלך השנים למרכז הנותן שירות בהיקף ארצי לחולים עם טרשת נפוצה, ומרכז שלישוני לייעוץ בתחום הנוירו-אימונולוגיה לרופאי משפחה ונוירולוגים בקהילה. זוכה פרס מנכ"ל, מרכז רפואי כרמל, שירותי בריאות כללית. המרכז לטרשת נפוצה בניהולו הוכר כמרכז מצוינות של שירותי בריאות כללית. משמש יועץ להנהלות קופ"ח ומשרד הבריאות כולל ועדות סל הבריאות בתחום הטיפולים במחלות הנוירו-אימונולוגיות. הקים ומנהל מרפאות לטרשת נפוצה בשילוב מעטפת טיפולית רב-מקצועית במכבי שירותי בריאות.
מילר ייסד ושימש כיו"ר הראשון של החברה הישראלית לנוירו-אימונולוגיה, הר"י. כחלק מפעילויותיו במסגרת החברה הישראלית לנוירו-אימונולוגיה ייסד את תוכנית השתלמות-עמיתים בנוירו-אימונולוגיה בישראל. מילר הוא עמית האיגוד הנוירולוגי האמריקאי (אנ'), חבר באקדמיה האמריקאית לנוירולוגיה (אנ'), וחבר מועצה בקרן האירופאית לקידום מחקר בטרשת נפוצה (ECF). הוא בוגר קורס דירקטורים בחברות רפואיות מטעם האוניברסיטה העברית והר"י, ויועץ לחברות פארמה וטכנולוגיה.
פעילות אקדמית ומחקרית

מילר הוא פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה בטכניון. מוביל קבוצת מחקר ומעבדה פעילה בתחום הנוירו-אימונולוגיה, ובמהלך השנים הדריך עשרות סטודנטים בעבודות מחקר לקראת תוארי דוקטור לרפואה, MSc ו-PhD. מרצה באופן קבוע בכנסים רפואיים-מדעיים בישראל ובעולם. משמש פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת הרווארד. עבודתו המדעית והרפואית ממוקדת בחקר מנגנוני מחלות המוח, ובאופן ספציפי יישום אסטרטגיות טיפוליות לחולים בטרשת נפוצה, ויישום פיתוחים בתחום הרפואה מותאמת אישית. צוות המחקר בראשותו פרסם יותר מ-150 מאמרים בעיתונים הרפואיים-מדעיים המובילים, הוביל פרויקטים מחקריים רב-מרכזיים, וזכה במענקי מחקר לאומיים ובינלאומיים רבים.
מילר הוא שותף לעריכת הספר "Translational Neuroimmunology in Multiple Sclerosis" אשר זכה בפרס: British Medical Association (BMA) – Medical Book Award (אנ') (2017).
הוא היוזם והמוביל של קונסורציום טכניוני אינטר-דיסיפלינרי (פרויקט קרן וולפסון), שילוב של 5 פקולטות: רפואה/מכון רפפורט, הנדסה ביו-רפואית, מדעי המחשב, ביוטכנולוגיה, הנדסת תעשייה וניהול - לפרמקוגנטיקה ויישום רפואה מותאמת אישית. זוכה פרס הטכניון לחדשנות ע"ש הרשל ריץ (2006) על תרומתו בתחום יישום פרמקוגנטיקה לרפואה מותאמת אישית.
במחקר בינ"ל בתוכנית האיחוד האירופי - EU 7th Health Framework והתכנית הצרפתית - AFM-Téléthon חקר את המאפיינים האימונו-גנטיים של מחלת המיאסטניה גראביס, והממצאים של מחקרו בתאומים זהים (מונוזיגוטים) שרק תאום אחד חולה במיאסטניה גרביס והתאום השני בריא (discordant twins) הם מהחלוציים בזיהוי המרכיבים ה-אפי-גנטיים של המחלה.
מילר ניבחר כחבר ברשות למצוינות בחקר המוח National Network of Excellence (NNE) in Neuroscience בחסות טבע תעשיות פרמצבטיות בע"מ. במסגרת זו הוביל פרויקט של פיתוח ויישום טכנולוגיות של רפואה דיגיטלית, כולל מערכת של יומן אלקטרוני (e-Diary), לאיסוף נתונים ומידע מהמטופל – מדדי תוצאה המדווחים על ידי המטופל, בין היתר לשיפור ההענות והתגובה לטיפול התרופתי.
חיים אישיים

מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  פרופ' אריאל מילר, באתר clalit.co.il
↑  החברה הישראלית לנוירואימונולוגיה. בעלי תפקידים, באתר החברה הישראלית לנוירואימונולוגיה
↑  טרשת נפוצה – תיקון הפגיעה ושיפור התפקוד המוחי – פרופ' אריאל מילר, המרכז לטרשת נפוצה, המרכז הרפואי כרמל, הפקולטה לרפואה, טכניון, באתר The Israel Multiple Sclerosis Society, ‏2014-05-22
↑  לראשונה בישראל: מרפאה לטרשת נפוצה בקופת החולים, באתר ישראל היום, ‏2024-05-28
↑  About the European Charcot Foundation, European Charcot Foundation
↑  מעבדה לניורואימונלוגיה וחקר המוח, באתר clalit.co.il
↑  כללית, מחקר קורונה מיוחד בכרמל, באתר hospitals.clalit.co.il, ‏19/6/2022
↑  האיחוד האירופי העניק ששה מיליון יורו לקבוצה החוקרת מחלת שרירים נדירה, באתר הידען - Hayadan, ‏2009-06-14
↑  הטכניון, תאומים זהים - הבדל אפיגנטי, באתר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, ‏1/10/2017
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אריאל מילר".
קרין מגריזו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במאי 1977 (בת 47) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100013447668569
 
קרין מגריזו (נולדה ב-8 במאי 1977) היא מגישת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

מגריזו נולדה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, ועלתה ארצה ב-1981 בגיל ארבע. עם סיום שירותה הצבאי בחיל האוויר, עבדה כדיילת, מפיקה וסטודנטית לפרסום וליחסי-ציבור במכללה למנהל. בהמשך התמקדה מגריזו בתחום הבידור, החלה ללמוד משחק ופיתוח-קול, לעסוק בדוגמנות ולהשתתף בפרסומות.
לאחר גירושי הוריה נישאה אמה של מגריזו למפיק והסופר מיקי גולדנברג, אחיו של דודו טופז. מנישואים אלו נולדו לה שלושה אחים למחצה.
בשנת 2003 נחשפה מגריזו ככתבת-שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס" בערוץ 3 של הטלוויזיה בכבלים ובאותה שנה הופיעה בתוכנית קחי אותי שרון, בה השתתפה עד שנת 2005. ב-2006 השתתפה מגריזו בתוכנית המציאות של ערוץ 10, "השואו", עד שזו ירדה בפתאומיות. במהלך אותה שנה הגישה פינה בתוכנית "פספוסים", לצד יגאל שילון, ב"רשת" של ערוץ 2, ובתוכניתו של דודה, דודו טופז, "הכל עשר עם דודו טופז". כן השתתפה בתוכנית המציאות "פעם בחיים", לצד יעל בר-זוהר ב"יס", והגישה את מגזין הבוקר "יופי של יום" ב"קשת" בערוץ 2.
ב-2011 הנחתה מגריזו את "לחיות טוב", תוכנית אירוח ב"רשת".
חיים אישיים

מגריזו ניהלה בעבר יחסי זוגיות מתוקשרים עם אסי ישראלוף, איתי תירוש, עפר שכטר, ציון ברוך וקובי אפללו.
ב-22 ביולי 2010, נישאה מגריזו לניב רן ונולדו להם שתי בנות. ב-5 בדצמבר 2016 פורסם כי השניים התגרשו.
בת 16 הייתי

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון יוז 
 הופק בידי:  מישל מאנינג, נד טנן, הילטון א' גרין 
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  אדוארד ורשילקה 
 מוזיקה:  אירה ניובורן 
 צילום:  בובי ביירן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 במאי 1984 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סיפור התבגרות, קומדיה רומנטית 
 מקום התרחשות:  אילינוי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   sixteencandles
 דף הסרט ב־IMDb
 
בת 16 הייתי (באנגלית: Sixteen Candles) הוא סרט התבגרות קומי אמריקאי משנת 1984 בכיכובם של מולי רינגוולד, מייקל שופלינג ואנתוני מייקל הול. את הסרט כתב וביים ג'ון יוז והוא היה סרט הבכורה שלו כבמאי, והסרט הראשון בשורה של סרטים שיוז ביים אשר עוסקים כולם בחיי בני נוער אמריקנים.
הסרט, אשר הופק בתקציב צנוע של 6.5 מיליון דולרים, זכה להצלחה מסחרית וגרף מעל ל-23 מיליון דולרים
הדמויות וצוות השחקנים

הדמויות הראשיות
סמנתה "סאם" בייקר (מולי רינגוולד) - הדמות הראשית. סאם היא תלמידת תיכון אשר נסערת משום שכל בני משפחתה שכחו את יום הולדתה ה-16 בשל יום החתונה הקרב ובא של אחותה הגדולה ג'יני.
ג'ייק ריאן (מייקל שופלינג) - תלמיד פופולרי נאה אשר הוא מושא אהבתה של סאם.
טד (אנתוני מייקל הול) - תלמיד "חנון" אשר מאוהב בסאם.
לונג דוק דונג (גדה וואטנבה) - תלמידה האסייתית אשר גרה בביתה של סאם במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים
קרוליין מולפורד (האווילנד מוריס) - תלמידה פופולרית אך רדודה וחברתו של ג'ייק ריאן.
ג'יני בייקר (בלנצ'י בייקר) - אחותה הגדולה של סאם. חתונתה היא הסיבה לכך שכל בני משפחתה של סאם שכחו את יום הולדתה.
דמויות משנה
ברייס (ג'ון קיוזאק) - חברו ה"חנון" של טד.
וויז (מייק דאמוס) - חבר "חנון" נוסף של טד.
מרלן (סוזן קנט) - תלמידה בריונית אשר הופך לחברה של לונג דוק דונג במסיבת הריקודים.
אביו של סאם (פול דולי)
אמא של סאם (קרוליין אי הנסי)
סבא וסבתא של סאם (אדוארד אנדרוז ובילי בירד)
הפקה

בת 16 הייתי היה הסרט הראשון מבין מספר שיתופה פעולה בין הבמאי ג'ון יוז והשחקנית מולי רינגוולד, אשר כיכבה בהמשך גם בסרטי הנוער של יוז כמו "מועדון ארוחת הבוקר" שיצא לאקרנים ב-1985 ו"יפה בורוד" שיצא לאקרנים ב-1986.
הסרט צולם במהלך קיץ 1983 באזור הפרוורים של שיקגו, בו יוז צילם רבים מסרטיו. הסרט צולם בעיקר ביישובים הבאים באזור הנורת' שור - אוונסטון, סקוקי, והיילנד פארק.
פסקול

פסקול הסרט כלל שילוב של מוזיקה פופולרית משנות ה-80 ושירים מקוריים, כולל שירים מאת להקת Thompson Twins, דייוויד בואי ולהקת Wham!.
זהות אבודה

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  סיפור מאת טוני גילרוי רומן מאת רוברט לדלום
 בימוי:  פול גרינגראס 
 הופק בידי:  פרנק מרשל פאטריק קראולי פול ל. סאנדברג
 תסריט:  טוני גילרוי סקוט ז. ברנז ג'ורג' נולפי
 עריכה:  כריסטופר רוס 
 שחקנים ראשיים:  מאט דיימון ג'וליה סטיילס דייוויד סטראתיירן סקוט גלן פאדי קונסידיין אדגר רמירס אלברט פיני ג'ואן אלן ג'ואי אנסה קולין סטינטון
 מוזיקה:  ג'ון פאוול 
 צילום:  אוליבר ווד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Kennedy/Marshall Ludlum Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 3 באוגוסט 2007
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן אקשן, סרט פעולה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט בלשי, סרט ריגול, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  לונדון, טורינו, תחנת ווטרלו, מדריד, מרכז ג'ורג' בוש למודיעין, מוסקבה, פריז, ניו יורק, טנג'יר 
 תקציב:  $110,000,000
 הכנסות:  $442,824,138
 הכנסות באתר מוג'ו:   bourneultimatum
 פרסים:  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (כריסטופר רוס)  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצטיין לאנסמבל פעלולנים  פרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר (Per Hallberg)  פרס באפט"א לעריכה הטובה ביותר (כריסטופר רוס)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (David Parker, Scott Millan, Kirk Francis)  Satellite Award for Best Sound (Kirk Francis)  פרס האוסקר על עריכת סאונד הטובה ביותר (Karen Baker Landers, Per Hallberg)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט קודם:  זהות במלכודת
 סרט הבא:  זהות גנובה
 www.thebourneultimatum.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
זהות אבודה (במקור: The Bourne Ultimatum) הוא סרט פעולה-מתח-ריגול אמריקאי משנת 2007, המבוסס באופן רופף על רומן באותו השם מאת רוברט לדלום, ואשר אותו ביים פול גרינגראס ובו מככבים מאט דיימון, ג'וליה סטיילס, דייוויד סטראתיירן, סקוט גלן, פאדי קונסידיין אדגר רמירס, אלברט פיני, ג'ואן אלן, ג'ואי אנסה וקולין סטינטון.
סרט זה הוא השלישי בסדרת סרטי ג'ייסון בורן.
עם שחרור הסרט, הוא זכה להערכה אוניברסלית מהמבקרים, שראו בו את הטוב ביותר בסדרת ג'ייסון בורן. הוא הכניס 444.1 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציבו בסך 110 מיליון דולר, והפך, בזמנו, לסרטו המרוויח ביותר של דיימון בתפקידו הראשי. הסרט זכה בכל שלוש המועמדויות שלו בטקס פרסי האוסקר ה-80: העריכה הטובה ביותר, מיקס הסאונד הטוב ביותר ועריכת הסאונד הטובה ביותר.
תקציר העלילה

הסוכן החשאי ג'ייסון בורן (מגולם על ידי מאט דיימון), אשר עדיין סובל מאמנזיה, נחוש ללמוד סוף סוף מה היא זהותו האמיתית על מנת למצוא שלווה פנימית.
עיתונאי לונדוני בשם סיימון רוס (מגולם על ידי פאדי קונסידיין) עולה על אינפורמציה לגבי תיק בורן, ולאחר מעקב משטרתי מחוסל על ידי צלף משטרתי בתחנת הרכבת. טרדסטון ובלאקברייר במבצע מרדף אחר בורן, ואיש סוד בשם דניאלס, שנרדף על ידי המשטרה וסוכני סי.אי. איי. שאינם מעוניינים שהאינפורמציה תיחשף, גם בורן במרדף אחר דניאלס, שלדעתו היה אחראי למצב אובדן זכרונו בתחילת דרכו כסוכן חשאי.
דניאלס מחוסל בטנגיר (מרוקו) על ידי סייען מקומי בשם דש שאף מנסה לחסל את בורן וסוכנת משטרתית שערקה ומסייעת לו, סגנית המבצע פאם לאנדי מתנגדת לפגוע בו, ואף מסייעת לבורן ומגלה לו דברים מעברו שלא ידע, בשל מעשה הגבורה שביצע, ויוצאת נגד מפקד המבצע הפועל לחסלו.
בורן מצליח להגיע למשרדו של מפקד המבצע נח וואסן, ולקחת את תיקי המבצע נגדו הכוללים את עברו כסוכן, ואף טרם היותו סוכן, וכל מה שנמחק מזכרונו. הוא מעביר את התיקים לפאם והיא יוצרת גיבוי באמצעות שליחה בפקס. בורן ממשיך למחלקת האימונים שעבר כסוכן מתחיל, שם פוגש את ד"ר הלברט הירש שעוזר לו להיזכר בעברו והליך גיוסו לפרויקט. כוח סוכני גיבוי מגיע לעזור להירש ובורן נמלט וקופץ לנהר האיסט ריבר לאחר שווסן הופיע וירה בו.
שלושה ימים לאחר מכן, ניקי צופה בשידור חדשות על חשיפת מבצע בלקבריאר, מעצריהם של הירש ווסן, חקירה פלילית נגד קריימר ומעמדו של דייוויד ווב, הלא הוא ג'ייסון בורן. כששמעה שגופתו לא נמצאה, ניקי מחייכת. מסתבר שהוא שרד את הנפילה ושחה אל החושך.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מאט דיימון | ג'ייסון בורן |  |
| ג'וליה סטיילס | ניקי פרסונס |  |
| דייוויד סטראתיירן | נח ווסן | סגן מנהל הסי. איי. איי. הנבל הראשי של הסרט |
| סקוט גלן | עזרא קרמר | מנהל הסי. איי. איי. |
| פאדי קונסידיין | סיימון רוס |  |
| אדגר רמירס | פז |  |
| אלברט פיני | ד"ר אלברט הירש | ההוגה של תוכנית בלאקבראייר |
| ג'ואן אלן | פאם לאנדי | בכירה בסי. איי. איי. |
ג'ואי אנסה: 
קולין סטינטון: 
| סקוט אדקינס | הסוכן קיילי |  |
הפקה

זהות אבודה צולם באולפני פיינווד שליד לונדון ובמקומות רבים ברחבי העולם, כולל טנג'יר, לונדון, פריז, מדריד (צילום כמדריד וטורינו), ברלין (בסרט -מוסקבה), ניו יורק כולל בניין ספרינגס מילס (שימש ל"משרדי ה-CIA" הסודיים), ומיקומים אחרים בארצות הברית.
טוני גילרוי, שהיה שותף לכתיבת התסריטים של שני הסרטים הראשונים של ג'ייסון בורן, התכוון בסרט זהות במלכודת כדי להדגיש את החרטה והכפרה של בורן על רציחותיו, אך הרגיש שהסרט שיצא לאקרנים השמיט את המיקוד וההתייחסות הזו. גילרוי שוכנע לכתוב טיוטה ראשונית של זהות אבודה, אך לא השתתף לאחר מכן. טיוטת התסריט של גילרוי זכתה לביקורת על ידי מאט דיימון.
עד לשנת 2009 גילרוי לא צפה בסרט המוגמר, אך באוגוסט 2012, כשיצא הסרט הרביעי בסדרה (זהות גנובה), נאות טוני לצפות בסרט זהות אבודה. בעקבות הצפייה גילרוי העלה את הרעיון של קונספירציה רחבה יותר בזיכיון, והחל לתהות על עולם חבוי שנמצא מחוץ להתרחשויות המוכרות. בעידוד אחיו, דן, הוא הציג את הרעיון לאולפן כמשהו להתנסות בו, אך בהמשך נמשך לתסריט והחליט לביים אותו בעצמו.
טום סטופארד כתב טיוטה לתסריט, ולאחר מכן אמר "אני לא חושב שיש מילה אחת שלי בסרט". גרינגראס אמר שהסרט כלל כמה רמיזות לסצנות מסרטים קודמים של ג'ייסון בורן; לדוגמה, רצף המרדף הפותח של זהות אבודה הוא המשך של ניסיונות המשטרה הרוסית ללכוד את בורן במוסקבה סמוך לקראת סוף הסרט 'זהות במלכודת' ומתרחש זמן קצר לאחר התנצלותו של בורן בפני בתו של נסקי.
פול גרינגראס דיבר על האפיון של ג'ייסון בורן בסרט זהות אבודה זמן קצר לפני יציאתו לאקרנים:
בורן הוא גבר אמיתי בעולם אמיתי במרדף אחר מסע חיפוש זהות. מה שנפלא זה שזה סיפור אופוזיציוני. האם הוא רוצח, או שהוא נאלץ להיות רוצח? יש תחושה בסיסית שבורן הוא אחד מאיתנו, והוא בורח מ"הם". הוא מנסה לקבל תשובות, והוא לא סומך עליהן. כולם גרועים, והמערכת פגומה. להעביר את זה עם תחושת התרגשות בנוף מאוד עכשווי זה כיף גדול. [...] אם פתחת את הדלת שלך בניו יורק או בפריז או בלונדון או מה שלא יהיה, אתה חייב להאמין שייתכן שיקרה שם לא משנה מה הסיפור שבו בורן עוסק ב[, משהו]. [...] מה שמושך אותי לעולמו של בורן זה שזה עולם אמיתי ואני חושב שהכי נוח לי שם.
קבלה, ביקורות ותגובות > הכנסות

זהות אבודה הרוויח 69,283,690 דולר במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו, שבאותו זמן היה סוף השבוע הפתיחה הגבוה ביותר באוגוסט, כשהוא ניצח את שעת שיא 3. הוא יחזיק בשיא זה במשך שבע שנים עד שיעקוף אותו שומרי הגלקסיה בשנת 2014. בסוף יציאתו לקולנוע, הסרט גרף סך של 227,471,070 דולר בארצות הברית ו-215,353,068 דולר בשווקים זרים בסך כולל של 442,824,138 דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לסרט הרווחי ביותר בסדרה.
קבלה, ביקורות ותגובות > תגובה ביקורתית

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 92% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 268 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.0/10.. Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, העניק לסרט ציון של 85 מתוך 100, בהתבסס על 49 מבקרים, מה שמצביע על "הערכה אוניברסלית". קהל שנסקר על ידי CinemaScore הקצה לסרט ציון ממוצע של "A" בסולם A+ עד F שלו.
כמו קודמו, זהות במלכודת, הסרט זכה לביקורת על השימוש שלו בסגנון צילום "מצלמה רועדת" (אנ'), שכן ריצ'רד קורליס ממגזין טיים, בביקורת חיובית אחרת, תהה "מדוע, בסצנות הדיאלוגים, המצלמה חולה בפרקינסון, פריים הסרט רועד, מעצבן את הצופים ומסיח את דעתם מתוכן הסצנה".
בעיתונות הבריטית, התקבלה תגובה של עיתונאי בדיוני מהעיתון הבריטי האמיתי הגרדיאן וסצנות אחרות המתרחשות בבריטניה (במיוחד בתחנת הרכבת ווטרלו). המבקר של אותו עיתון התבדח ש"התחמקות מכדורים מצלף של ה-CIA... הוא מסוג הדברים שקורים לנו, העיתונאים של הגרדיאן כל הזמן".
הסרט התקבל היטב גם בתת-תרבות ההאקרים ותקיפות המחשב, שכן הוא הראה יישומים אמיתיים בעולם האמיתי כמו מעטפת הפקודה באש (שפותח על ידי סטיבן ר. בורן, לא ג'ייסון בורן הבדיוני) ותוכנת סריקת הרשת Nmap, בניגוד לסרטים רבים אחרים הכוללים סצנות פריצה (כגון מרדף ממוחשב).
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | פרס אוסקר | פרס העריכה הטובה ביותר | זכייה |
| 2008 | פרס אוסקר | פרס הקול הטוב ביותר | זכייה |
| 2008 | פרס אוסקר | פרס עריכת הקול הטובה ביותר | זכייה |
| 2007 | פרס באפט"א | הבמאי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2007 | פרס באפט"א | הצילום הטוב ביותר | מועמדות |
| 2007 | פרס באפט"א | העריכה הטובה ביותר | זכייה |
| 2007 | פרס באפט"א | הסאונד הטוב ביותר | זכייה |
| 2007 | פרס באפט"א | האפקטים החזותיים הטובים ביותר | מועמדות |