כלכלת רוסיה
רקע

על פי מדד הפיתוח האנושי רוסיה נחשבה עד ל-1991 למדינה בעלת רמת פיתוח אנושית גבוהה (מעל 0.8) אך בשנים הראשונות לאחר התפרקות ברית המועצות, נאבקה רוסיה (כמו רוב מדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר) לקיים כלכלת שוק וצמיחה כלכלית בריאה. עם נפילת המשטר הסובייטי ב-1991, הוגדר מצבה הכלכלי של רוסיה כ"קטסטרופה", עם נפילה חדה בתמ"ג, גרעון תקציבי עצום, רזרבות מט"ח אפסיות ואינפלציה משתוללת.
הסיבות לכך היו התעשייה הבלתי תחרותית, אובדן שוקי הגוש הסובייטי לשעבר, היעדר יכולת להמשיך ולתמוך במגזר החקלאי, היעדר תשתית עסקית חלופית לשלטון הכלכלי הריכוזי והתנגדות הממסד הקיים לביצוע רפורמות כלשהן. הייתה חשיבות עליונה להסרת כל המעצורים להתפתחות כלכלית, בין היתר למנוע התערבות ממשלתית ולתת חופש מוחלט בהתנהלות כלכלת שוק על פי הוגה תורת הקפיטליזם, אדם סמית.
המאמצים לשלב את רוסיה בכלכלה העולמית, לכונן בה כלכלת שוק הוגנת (הפרטות שקופות וביסוס מנגנונים אנטי-מונופוליים) ולערוך שינויים מבניים טורפדו על ידי קבוצות כוח וביניהם האוליגרכים. אף על פי קשיים אלו חוותה רוסיה צמיחה כלכלית מסוימת ב-1997, אך זו ירדה לטמיון לאחר המשבר הכלכלי שחוותה רוסיה – "משבר הרובל" באוגוסט 1998: במשבר זה זינקה האינפלציה ל-85%, שער החליפין צנח, המערכת הבנקאית קרסה והממשלה הודיעה על אי עמידה בחובותיה (פשטה רגל).
מאז 1999 נהנתה רוסיה מצמיחה כלכלית, שנשענת על מחירי נפט וגז גבוהים ורפורמות בתחום המיסוי, תחבורה, רגולציה ועוד; שהאטה ונפגעה קשות עם ירידת מחירי הנפט ב-2014. הצמיחה הכלכלית והעודפים הגדולים בתקציב מובילים לצמצום החוב הציבורי. במקביל להפרטה שמתבצעת, ישנה גם הלאמה של מגזרים מסוימים במשק בעלי חשיבות אסטרטגית גדולה לממשל כמו אנרגיה, מכרות, הגנה ואווירונאוטיקה.
ההתאוששות, שנמשכה בשנת 2000 עם עלייתו של ולדימיר פוטין לשלטון, באה עם צמצום ההוצאות הממשלתיות והורדת החוב הציבורי, תהליך, שנמשך עד היום (נכון ל-2011). הורדת המיסוי להכנסה ליחידים ל-13% (הכנסה רוחבית) ולחברות ל-24% מהרווחים, הביאה לגידול ביוזמה עסקית והשקעות חוץ ברוסיה.
רוסיה עדיין תלויה מאוד ביצוא חומרי גלם כמו: נפט, גז טבעי, מתכות, ועץ, והם מרכיבים חלק עיקרי מהתוצר הלאומי, אף שחלקם ירד עם העלייה בצריכה הפרטית שעלתה בקצב של 12% בין השנים 2001 – 2006 וגידול בתוצר הפיננסי. העודף בחשבון השוטף של רוסיה הגיע בשנת 2006 ל-105 מיליארד דולר (רביעית בעולם בתחום זה בזמנו).
הצריכה הפרטית הונעה מעליית המשכורות מ-62 דולר ב-1999 לכ-700 דולר בחודש במרץ 2008, כמו גם מהגדלת קצב לקיחת ההלוואות ומשכנתאות מבנקים בשליטה ממשלתית בשם סברבנק, ונשטורגבנק (VTB) ואחרים.
החוב הציבורי של רוסיה ירד מ-90% מהתמ"ג בשנת 1999 ל-8% בשנת 2006 ועלה ל-19.5% בשנת 2019.
לאחרונה[דרושה הבהרה] רוסיה ביטלה את כל המגבלות על הסחר במטבע המקומי (רובל רוסי), בניסיון לגרום להתחזקותו בשווקים הבינלאומיים ולהגברת הזרימה של ההשקעות הזרות בכלכלה המקומית.
על פי קרן המטבע הבינלאומית במהלך שנת 2014 חוותה כלכלת רוסיה משבר ממשי ובדצמבר 2014 מניות בורסת מוסקבה קרסו והרובל צנח עקב צניחת מחיר הנפט והסנקציות הכלכליות שהוטלו על רוסיה עקב משבר אוקראינה, מה שדרדר את הכלכלה הרוסית לשפל הגדול ביותר שלה מאז 1998. ב-16 בדצמבר 2014 העלה הבנק המרכזי של רוסיה את הריבית לרמה של 17 אחוזים – הגבוהה ביותר מאז משבר הרובל, בניסיון להתמודד עם צניחת שער הרובל, שצלל בשיעור של 13 אחוזים מול הדולר לשפל של כל הזמנים – 66 רובל לדולר.
הממשל הרוסי הצהיר שאם מחיר הנפט יישאר באזור ה-60 דולר לחבית – התוצר עלול להתכווץ ב-4.5 אחוזים בשנת 2015. חשש שהתממש כבר לקראת סוף שנת 2014 כשהנפט נסחר ב-59 דולר לחבית.
על פי נתוני 2022, כ-60% מהיצוא של רוסיה (כ-486 מיליארד דולר סך הכל) הוא נפט גולמי, גז וכדומה, מה שמעיד על היותה של כלכלת רוסיה כלכלת עולם שלישי קלאסית (יצוא חומרי גלם).