stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני משה שמעבר לסמבטיון
מקור האגדה על בני משה

ראשיתה של האגדה על בני משה היא בתעלומה האופפת את גורל בניו של משה במקרא. שני בנים היו למשה: גרשום ואליעזר. אך ספר התנ"ך אינו מספר עליהם כמעט דבר. גם המידע על צאצאיהם מועט ביותר ונפסק לאחר דור אחד – נזכר רק רחביה בן אליעזר אך לא נזכרים בניו. מן הנאמר: "ויבדל אהרן להקדישו ומשה ובניו יקראו על שבט הלוי" (דברי הימים א' כג, יג - יד) נראה ששבט לוי, שאינו נזכר בין השבטים האבודים, זוהה מאוחר יותר כבני משה.
המקור הקדום ביותר לאגדת בני משה הוא תרגום יונתן בן עוזיאל על הבטחת אלהים למשה כי יקום ממנו עם רב (שמות ל"ד 10) ומוסיף התרגום : "אולם ממך יצאו עמים צדיקים, נגד כל עמך אעשה להם נסים בזמן שיפלו בשבי על נהרות בבל ואעלם משם ואובילם מעבר לנהר סמבטיון." במדרש בראשית רבתי מסופר כי הלויים סירבו לנגן ולשיר לשוביהם הבבלים וכדי שלא יאלצום לכך קצצו הלויים את אצבעותיהם. בזכות מעשה גבורה זה לקח אותם האלוהים אל הארץ הנפלאה שמעבר לסמבטיון. בני משה מתוארים באגדה זו כמקדשי השם שהאל הצילם מסבלותיהם בדרך נס והביאם למקום מבטחים.
הסיפור על בני משה, כקהילה יהודית החיה חיים מוסריים מושלמים תוך שוויון מוחלט בין כל חבריה מופיע גם במסורות מוסלמיות המסתמכות על הקוראן המספר על מפגשו של מוחמד עם קהילה שהם "מעמו של משה אומה ההולכים באורח מישרים ובצדק".
בני משה כאוטופיה יהודית

במקום מושבם האגדי בני משה חיים בביטחון מוחלט. אין עליהם שלטון זר ואיש אינו מאיים עליהם. ארצם היא מעין חצי אי המוגן על ידי נהר הסמבטיון. הם חיים ברווחה ובעושר "שוכנים בבתים מפוארים ובניינים הדורים ומגדלים נאים הם בונים לעצמם" אדמתם פוריה והם מתקיימים מעבודת האדמה ומגידול מקנה. אין בארצם כלל חיות טמאות ואפילו לא רמשים וחרקים, רק צאן ובקר. והעיקר: "הם בעלי אמונה בעלי תורה בעלי משנה תלמוד ואגדה, ותלמוד שלהם בלשון הקדש". הם שומרים על כל המצוות, קלה כחמורה. אין בהם בכלל בעלי מידות רעות וכולם צדיקים וחסידים גמורים. תיאור זה של בני משה היווה השראה למופת של חברה יהודית אוטופית, המגלמת את האתוס היהודי הצרוף, תמצית תקוות התורה להתנהגותם החברתית של בני אנוש. חברה כזו עמדה לנגד עיניו של אחד העם כשבחר בשם בני משה לאגודה הציונית שהקים ב־1889 באודסה במגמה ליצור עלית שתביא להתחדשות רוחנית ולאומית של העם היהודי.
במיתוס על עשרת השבטים שהציג חיים יהודיים אלטרנטיביים לחיי הגולה ייצגו בני משה את האפשרות לחיות רק על פי התורה ודיני היהדות, בלא השפעות של תרבות הסביבה שאינה יהודית. אלדד הדני תיאר את בני משה כמי שחיים בשלום ובשלווה ושאין להם צורך בנשק, אך נראה שבאגדות שנפוצו בקרב יהודי מזרח אירופה נוספה להם תכונת הגבורה והכח הצבאי, והם זוהו עם היהודים האדומים שתוארו באגדות דווקא כלוחמים.
ראו גם

המיתוס של עשרת השבטים האבודים
בני רכב
הערות שוליים

↑  ראו דברי הימים א' פרק כ"ג 12–25
↑  "ויהיו בני אליעזר (בן משה) רחביה הראש ולא היה לאליעזר בנים אחרים ובני חבריה רבו למעלה", ועל זה אמר רבי יוסי: ההבטחה שהבטיח הקדוש ברוך הוא למשה: "ואעשה אותך לגוי עצום ורב" (שמות לב, י') נתקיימה בזרעו, שנאמר: "ובני רחביה רבו למעלה". רבי יוסף שנה: למעלה מששים ריבוא היו (ברכות ז, עמוד א'). בני משה אלה יתכנסו ויחזרו לעתיד לבוא אלינו.
↑  בראשית רבתי פרשת ויצא

מה עשו הלוים שנשארו, קצצו אצבעותיהם כדי שלא יקישו בכנורות, וכשהיו אומרים שוררו היו מראים אצבעותיהם מקוצצים ואומרים להם איך נשיר ואצבעותינו מקוצצים. כיוון שבא הלילה ירד הענן וכסה עליהם ועל נשיהם ובנותיהם ובניהם והאיר להם הקב"ה בעמוד אש והוליכם כל הלילה עד אור הבקר והניחם על שפת הים. כיוון שזרח השמש נסתלק הענן ועמוד האש, והמשיך הקב"ה לפניהם נחל א' שמו סבטיון וסגר בפניהם כדי שלא יוכל אדם לעבור אליהם. (והיה) [והים] סובב עליהם מהלך ג' חדשים על ג' חדשים (ו)מרובע, ומצד (האחר) [האחד] לא היה סובב כל הרוח והמשיך הקב"ה אותו נהר וסגר בפניהם, ותחום אותו נהר מאתים אמה. והנהר היה מלא חול ואבנים ומושך חול ואבנים ועושה רעש גדול בלילה מהלך חצי יום, ומושך החול והאבנים כל ששת ימי המעשה ובשבת ינוח.

ומיד תעלה אש מע"ש עד מ"ש מצד הנחל והאש לוהטת ולא יוכל אדם להגיד אליה אל הנחל כמהלך מיל, ומלהט[ת] האש כל צמח סביב הנחל עד שמטאטאת הארץ. ואותם הלוים מבני משה הם, והיו עומדים לפנים מן הנחל. ואין ביניהם בהמה טמאה ולא חיה טמאה ולא שום רמש האדמה ועמהם צאן ובקר, ויש אצלם עוד שש מעיינות ויתקבצו כלם לאגם א' וישקו מהם ארצם, ובאותו אגם ישרצו כל מיני דגים, ועל המעיינות ועל האגם יפרחו כל מיני עופות טהורים, ועמהם כל מיני פירות והם זורעים וקוצרין, וזורעין א' וקוצרין מאה. והם היו בעלי אמונה, בעלי תורה, בעלי משנה ואגדה, והם היו חכמים חסידים וקדושים, ואינן נשבעין לשקר וחייהם ק"כ שנה, ולא ימות להם בן או בת בחיקוק אביהם ורואין ג' וד' דורות, והם בעצמם בונים בתים וחורשין וזורעין, לפי שאין להם עבדים ושפחות, ואין סוגרין בתיהם לילה, ונער קטן הולך עם בהמתו מהלך כמה ימים ואין מתירא לא מן הלסטים ולא מחיה רעה ולא מן רמש האדמה ולא מן השדים ולא מכל דבר רע, מפני שהם קדושים ועדיין הם עומדין בקדושתו של מרע"ה.
↑  יוסף דן, הסיפור העברי בימי הביניים, ירושלים: בית הוצאה כתר, 1974, עמ' 58–59
1 2  הלל ויס, עשרת השבטים, בני משה ובני רכב מאז ועד היום: בין אוטופיה לדיסטופיה ביצירת עגנון, עי"ן גימ"ל ב', תשע"ג-2013
↑  איגרת אלדד הדני נוסח תימן
↑  המשורר נפתלי הרץ אימבר כותב עליהם: מֵעֵבֶר לִנְהַר סַמְבַּטְיוֹן בְּאֶרֶץ עֲרָב, בְּנֵי משֶׁה הַיְּהוּדִים הָאֲדֻמִּים, מְלֻמְּדֵי מִלְחָמָה, יוֹדְעֵי קְרָב, פָּרָשִׁים קַלִּים, גִּבּוֹרִים עֲצוּמִים, כֵּן קָרָאתִי הָרָשׁוּם בִּכְתָב פרויקט בן יהודה
פטר הרדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1933 (בן 91) רטיבור, רפובליקת פולין 
 מוסדות:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט  אוניברסיטת וירצבורג 
 תלמידי דוקטורט:  הורסט אנצנסברגר 
 
פטר הרדה (בגרמנית: Peter Herde; נולד ב-5 בפברואר 1933) הוא היסטוריון גרמני. עבודתו עוסקת במגוון נושאים, למן הדיפלומטיה של הכנסייה בימי הביניים ועד להיסטוריה לאומית גרמנית ומלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד ב-1933 לריינהרד והילדגרד הרדה ברטיבור שבשלזיה עילית, אז בשליטה גרמנית, ומאז ועידת פוטסדאם בשטח פולין. בסוף ינואר 1945 נמלטה המשפחה מאימת הצבא האדום המתקרב, והשתכנה בעיר ארנסברג (אנ') שבנורדריין-וסטפאליה.
ב-1953 החל ללמוד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת היידלברג. ההיסטוריון פריץ ארנסט (1905–1963) (גר') עורר את עניינו בהיסטוריה, וב-1954 עבר לאוניברסיטת מינכן ללימודי היסטוריה אנגלית וגרמנית.
פרידריך בטגן (1890–1972) (אנ') הפנה אותו לחקור את ההיסטוריה של האפיפיור והרייך בסוף ימי הביניים. ברנהרד בישופ (1906–1991) (אנ') הכיר לו את הפלאוגרפיה, חקר הכתב והתפתחותו הגרפית. ופטר אכט (1911–2010) (גר') פתח בפניו את חקר התעודות האפיפיוריות מן המאה ה-13, עבודת הדוקטורט שלו בנושא זה הפכה לספר יסוד של ההיסטוריה והדיפלומטיה האפיפיורית, ומהדורה שנייה ומורחבת שלה ראתה אור ב-1967.
חיבורו האקדמי הראשון עסק ביחסי נוצרים-יהודים ברגנסבורג בימי הביניים המאוחרים, תוצאה של עבודתו המקיפה על מסמכים וכתבי-יד על תולדות היהודים ברגנסבורג.
ב-1968, התמנה בגיל 35 בלבד כפרופסור להיסטוריה של ימי הביניים והיסטוריה מודרנית באוניברסיטת פרנקפורט, תפקיד שבו החל לשמש בשנה שאחריה. ביוני 1976 התמנה כפרופסור מן המניין באוניברסיטת וירצבורג. הוא פרש מתפקידיו הרשמיים באקדמיה בשנת 2001.
רבות מעבודותיו עוסקות בתולדות מלחמת העולם השנייה, בקשר הטייס הסודי בין מעצמות הציר, איטליה וגרמניה ויפן, ובמדיניות הכיבוש היפנית בדרום מזרח אסיה והשלכותיה (אף שלא השתמש במקורות יפניים לצורך מחקרו זה).
לצד עבודתו האקדמית, עוסק הרדה בתחביבים כמו צילום טיסה וספורט ואף זכה פעמים רבות בתחרויות ספורט.
בריכת הקשתות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מאגר מים 
 מידות
 שטח:  0.5 דונם
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°55′54″N 34°52′15″E﻿ / ﻿31.931692°N 34.870954°E﻿ / 31.931692; 34.870954
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בריכת הקשתות(למפת גוש דן רגילה) בריכת הקשתות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת הקשתות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת הקשתות  he בריכת הקשתותhe בריכת הקשתותמפת  __ רמלה (in English: Ramla) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד (in English: Ludd), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) ממערב: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיתוב חרוט על קיר הברכה
גג בריכת הקשתות
בריכת הקשתות בציור של קורנליס דה ברוין ההולנדי, שביקר במקום בסביבות 1680
בריכת הקשתות היא בריכה תת-קרקעית לאגירת מים השוכנת בצפון העיר רמלה ואשר נחפרה בתקופתו של הארון א-רשיד (763–809), הח'ליף החמישי מבית עבאס. הבריכה היא חלק ממאגרי המים שנבנו בתקופת בית עבאס, והיא נודעה גם בשמות "בריכת העיזים", "בריכת הבת הכופרת" ו"בריכת הלנה". השם בריכת הקשתות הוענק לראשונה בשנת 1961, עם פתיחת האתר לביקורי תיירים. כיום האתר מהווה מוקד תיירות כאשר ניתן בתשלום לשכור סירה ולשוט במאגר.
מבנה הבריכה הושלם בשנת 789, וזאת על-פי כתובת בערבית שנמצאת בכניסה אליה:
"בשם אללה הרחמן והרחום... זה מה שנעשה בפקודתו של דינאר, סוכן אמיר המאמינים יאריך אללה את שלטונו. המלאכה נעשתה בידי עבד א... בד'ו אל-חיג'ה 172 [להיג'רה]"
הבריכה היא המבנה היחידי בארץ ישראל שניתן לשייכו באופן וודאי לתקופה העבאסית. שטח הבריכה הוא כחצי דונם, וגובה תקרתה כתשעה מטרים. עומקה מגיע למטר בודד ונפחה הוא כ-5,700 מ"ק (בדומה לשלושת מאגרי המים שליד המסגד הלבן בעיר, שנפחם ביחד עומד על כ-6,000 מ"ק). הבריכה הוארה בעזרת פתחים בתקרתה, ששימשו גם להורדת דליי מים לשאיבה. הגג נתמך על ידי שלושה טורי עמודים. בכל טור חמישה עמודים, ובין כל זוג עמודים ישנה קשת תומכת. מבנה הבריכה מהווה תקדים ראשון לשימוש בקשת המחודדת, ודגם זה אומץ לימים בידי הצלבנים, נדד עימם לאירופה והתפתח, לקראת סוף המאה ה-12, לקשת הגותית. הבריכה נבנתה באיכות גבוהה ונשתמרה על אף רעידות האדמה הרבות שפקדו את רמלה, שחלקן אף החריב אותה. כיום אוגרת הבריכה מי הגשמים, אך בעבר ניזונה ממי מעיינות מסביבות תל גזר שהובאו אליה באמצעות אמת מים. האמה נתגלתה במהלך חפירות וסלילת כביש 6.
הבריכה הופיעה בסצנה מהסרט "חסמבה ונערי ההפקר". היא נחשבת לאטרקציה תיירותית, וניתן לשוט בסירות בתוך המאגר. המקום שופץ ונפתח מחדש בקיץ 2009. הבריכה כיום (2024) סגורה לרגל שיפוצים ונבנה בה מרכז מבקרים חדש.
שמות הבריכה

בריכת הקשתות על שם הקשתות והקמרונות המרשימות שתומכים בתקרת המבנה.
"בריכת העיזים" או ביר אל עזיזה (ענזייה).
השם "בריכת הבת הכופרת" (ברכת אל-בינת אל-כפר) מבוסס על אגדה אודות אשה נדיבה שחפרה את הבריכה עבור תושבי העיר הצמאים, ועם השלמתה אמרה לאללה כי הוא לא נתן מים לעיר בעוד שהיא עשתה כן. לשמע דברי הכפירה התגעשו מי הבריכה והטביעוה.
בריכת הלנה הקדושה על-שמה של פלוויה יוליה הלנה, אימו של הקיסר הרומי קונסטנטינוס, שהתיר את הנצרות (אשר נאסרה לפניו) והתחיל את התהליך שבסופו הפכה לדת הרשמית של האימפריה הרומית.
גלריה

דגם של בריכת הקשתות במוזיאון רמלה
ראו גם

ירבאטאן
בריכת הסטרותיון
לקריאה נוספת

Ron Toueg and Yael D. Arnon, Ramla, The Pool of the Arches: New Evidence for the Water Inlet into the Pool, 'Atiqot, 93 (התשע"ט / 2018), pp. 125–162, in JSTOR
סירות ודגים בריכת הקשתות רמלה
פטר ואן אום

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1955  (בן 69) ניימכן, הולנד הולנד
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השכלה:  Koninklijke Militaire Academie  Canisius College, Nijmegen 
 השתייכות:   צבא הולנד
 תקופת הפעילות:  1976–2012 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד בריגדת התובלה האווירית ה-11 מפקד הצבא המלכותי ההולנדי ראש ההגנה
 עיטורים
 מסדר אורנז'-נסאו  Prince Maurits Medal  High State Medal of Ghazi Mir Masjidi Khan 
 
פטרוס יוהנס מתיאס "פטר" ואן אום (בהולנדית: Petrus Johannes Mathias "Peter" van Uhm; נולד ב-15 ביוני 1955) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בין השנים 2008–2012.
ביוגרפיה

ואן אום נולד בניימכן ב-15 ביוני 1955. אחיו הצעיר הוא הגנרל מארק ואן אום. ב-1972 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. כעבור ארבע שנים הוצב ברגימנט הרגלים הממוכן ה-48 בדן בוס. ב-1982 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים הממוכן ה-43. שנה לאחר מכן נשלחה הפלוגה שלו ללבנון כחלק מכוח יוניפי"ל. לאחר חזרתו להולנד הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט השריון ה-48. בין 1984–1986 השתתף בקורס מתקדם לקציני מטה באקדמיה הצבאית המלכותית בהאג. לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לראש אגף ההדרכה בצבא.
ב-1991 שימש ואן אום לזמן קצר קצין קישור במשרד החוץ ההולנדי ולאחר מכן מונה לראש אגף התכנון במטה הקורפוס ה-1 של צבא הולנד. ב-1994 הוא מונה למפקד רגימנט, ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת קולונל ומונה למנהל לשכתו של ראש ההגנה. לאחר מכן שימש כראש אגף המדיניות הכללית במטה הצבא ולאחר מכן כראש האגף לעניינים צבאיים-אסטרטגיים. ב-2001 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד בריגדת התובלה האווירית ה-11. ב-2005 הוא מונה למפקד כוחות היבשה של צבא הולנד.
ב-17 באפריל 2008 מונה ואן אום לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) ובהתאם לכך הועלה לדרגת גנרל. יום לאחר מכן נודע כי בנו של ואן אום ששרת בכוח המשימה באורוזגאן נהרג בפיגוע של הטליבאן. ב-28 ביוני 2012 סיים ואן אום את תפקידו ובמקומו מונה טום מידנדורפ. ואן אום פרש מהצבא ולאחר מכן הוא שימש כעוזר מיוחד לביאטריקס, מלכת הולנד.
בציר

בציר ידני של ענבי שיראז ברמות נפתלי
חודש ספטמבר בשעת בציר. אחד מדפי לוח השנה כפי שמופיע בספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"
בציר הוא השם המיוחד לקטיף ענבים – הסרת הענבים מן הגפנים. שם זה גם משמש לציון תקופת הבציר – תקופה המתחילה בזמן הבשלת הענבים, ומסתיימת לאחר אחסון היין בחביות. בחבל הים־תיכוני הבציר מתרחש בחודשים אוגוסט עד אוקטובר.
בציר ביהדות

במקרא תקופת הבציר התחלקה לבכורי ענבים, בציר ועוללות (אותם הבוצר השאיר בכרם לאחר בצירת הייבול העיקרי עבור העניים). בתקופת הבציר היו הכורמים עוזבים את ביתם ועוברים להתגורר בסמוך לכרם, התקופה כולה הייתה מאופיינת בשמחה ושירה רבה. הדרך לקביעת מועד הבצירה בזמן המקרא הסתמכה על מידת השקיפות, צבע הענב והחרצן, וטעמו.
בציר בישראל

בימינו נקבע מועד הבציר על ידי מומחים הבודקים את רמת ההבשלה, כמות הסוכר ורמת החומציות בענב. על הענבים להגיע לרמת בשלות אופטימלית והבדל של ימים אחדים בזמן הבצירה יכול להביא לשינוי של ממש בטיב היין שייוצר מהכרם. ענבי המאכל נבצרים לפני הזנים המשמשים להכנת יין, כיוון שכמות המים פוחתת ורמת הסוכר עולה ככל שהענב בשל יותר. באופן זה, יין מבציר מאוחר הוא יין המיוצר מענבי סוף העונה, שהם בעלי אחוז סוכר גבוה מענבים שנבצרו קודם לכן.
תקופת הבציר בישראל

תקופת הבציר של ענבי המאכל בישראל נמשכת מאפריל עד נובמבר, ובצירת ענבי היין מתחילה בסביבות אוגוסט ונמשכת עד אוקטובר, ומשתנה מכרם לכרם בהתאם לאקלים המקומי.
תקופת הבציר בישראל > אופן הבציר

ניתן לבצור הן בצורה ידנית והן בעזרת בוצרת מכנית, בהתאם לאיכות הענבים הנדרשת. את הבציר עצמו מתחילים בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות הערב, כשהאוויר והענבים עדיין קרירים, כדי למנוע התחמצנות של ענבים פגועים.
שנת בציר

השנה שבה נקצרו הענבים המשמשים ליין ומצוינת על גבי תוית הבקבוק.
הערות שוליים

1 2  33 מונחים שכל חובב יין חייב להכיר, באתר ynet, 24 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538555305171  BnF: cb12385680z (data)  LCCN: sh85056463 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בציר ענבים בשדות המושבה גבעת עדה
פטר הרמן אדלר

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1899 יבלונץ נאד ניסואו, צ'כיה 
 פטירה:  2 באוקטובר 1990 (בגיל 90) רידג'פילד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של פראג 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטר הרמן אדלר (באנגלית: Peter Herman Adler; ‏2 בדצמבר 1899, יבלונץ נאד ניסואו (יבלונץ על הנייסה) – 2 באוקטובר 1990, רידג'פילד בקונטיקט, ארצות הברית) היה מנצח יהודי-אמריקאי יליד צ'כיה.
קורות חיים

אדלר למד בקונסרבטוריון של פראג, צ'כוסלובקיה. על מוריו נמנו המלחינים: ויטסלאב נובאק ( Vítězslav Novák), פידליו פינקה (גר') ואלכסנדר זמלינסקי. בין 1929 ל-1932 היה מנהל מוזיקלי בתיאטרון בברמן, ובין 
1932 ל-1937 ניצח על התזמורת הפילהרמונית האוקראינית בקייב. ב-1939 היגר לארצות הברית.
הוא היה מנהל מוזיקלי ואמנותי של NBC אופרה, חלוץ שידורי האופרה בטלוויזיה של ארצות הברית. הוא הזמין במיוחד את האופרה "אמל ומבקרים הליליים" של ג'אן קרלו מנוטי, שהפכה לאופרה הראשונה ששודרה בטלוויזיה, ושודרה בערב חג המולד, 1951.
בהמשך היה המנצח הראשי של תזמורת בולטימור, משנת 1959 עד 1968.
אדלר ניסה את כוחו פעם יחידה בעבודה בסרטים. היה זה כשעיבד וניצח ב-1952 על הקטעים האופראים בסרט "קארוזו הגדול", שעסק בחייו של זמר האופרה אנריקו קארוזו. על עבודתו זו היה מועמד לפרס האוסקר.
בציעת הפת

בציעת הפת
בציעת הפת היא הלכה בהלכות סעודה שענינה סדר בציעת הלחם בסעודה וחלוקתו לסועדים. למרות שהלכה זו תקפה בכל סעודה שהיא, כיום היא נהוגה בעיקר בסעודת שבת ולכן חלק מהלכותיה קשורות בדווקא לשבת.
מקום הבציעה

על פי הנאמר בגמרא, הבציעה צריכה להיות במקום האפוי היטב ולא במקום הלבן. דין זה לימד המלך מנשה את רב אשי כאשר נגלה אליו בחלום. למעשה נהוג לבצוע את הלחם מן הצד, כך שנחתכים יחדיו הן צדו העליון של הלחם והן צידו התחתון, עקב מחלוקות הלכתיות שהתעוררו בעניין זה.
מי הבוצע

הבוצע בדרך כלל הוא בעל הבית כדי שיבצע למסובים בעין יפה. אם ישנו בסעודה אדם גדול או שזו חתונה, מקובל לכבד בבציעה את הגדול או החתן.
צורת הבציעה וזמנה

לכתחילה היה ראוי לבצוע על הפת שלמה קודם בציעתה מפני כבוד הברכה, אולם מאידך יהיה בכך הפסק רב בין הברכה לאכילה, לכן כפשרה יש לבצוע מעט קודם הברכה (בשיעור שיוכלו להרים את הלחם אם יאחזו בפרוסה) ואת ההמשך לאחריה.
הבציעה בשבת

בשבת שצריך לבצוע בדווקא על כיכר שלמה, יש פוסקים הסוברים שאין לבצוע כלל כי זה יפגום בשלמות הפת, אולם בספר משנה ברורה מביא שהמדקדקים נוהגים לרשום בסכין (כלומר קלות) קודם הברכה.
סדר החלוקה

המחלק צריך להניח את פרוסת הבציעה על השולחן ולא לתתה ביד הסועד, משום שלאבל כן נותנים בידו ואין לגרום לאדם להרגיש כאבל. בגמרא נאמר שעניין זה נרמז בפסוק ”פרשה ציון בידיה” - רמז שנותנים ביד האבל את פרוסת הלחם.
הבציעה בשבת

בסעודת שבת בוצעים על לחם משנה.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ו; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קס"ז, סעיף י"ד.
ברוך שפיר

אין תמונה חופשית
ברוך שפיר (נקרא גם בירך או ברכיה שאפיר, ברוך בנדיקט או בענעדיקט) (1858–1915) היה משורר עממי ביידיש, קריין ומטיף לציונות.
שפיר נולד בפשמישל שבפולין למרדכי. היה טרובדור, משורר וקריין נודד, של שירת יידיש, ונדד בין ערי פולין כל חייו. נשפט ונאסר לחמש שנים, על "קלקול מידות", הטרדה מינית והדחה לפריצות, של בנות העשירים היהודים שהיו תלמידותיו לצרפתית. מת בחוסר כל בקרקוב בשנת 1915.
שירו הידוע של אביגדור המאירי, מעל פסגת הר הצופים, הוא עיבוד לעברית של שיר מאת בירך שאפיר חצות.
ספריו ופרסומיו

הברכה אשר ברך משה איש האלהים את בני ישראל לפני מותו, קינה אלי קשר האדם הגדול סיר משה די יוסף אליהו מונטיפיורי ... עם ... קינה על מות הוד רודאלף בן מלך יורש עצר בעברית ואשכנזית / מאתי ... בירך ... שאפיר ..., קראקא, דפוס פישער, תרמ"ט.
הקונגרס הבזילאי - ששה סוניתים, מאת ברכיה שפיר, דער באזעלער קאנגרעס, זעכם סאנעטען פון ברכיה שאפיר, קראקא, דפוס י’ פישער, 1911
אם על הבנים, אדער, פריידעלע די מאמע / ... אשר אסף ... בירך בענעדיקט שאפיר ..., למברג, 1882
גבורי ישראל או נרות חנכה (חזיון), הוצאת המחבר, קראקא, תרע"ג
מעלאדיען אויס דער געגענד אם סאן - געדיכטע אונד ליעדער אין גאליצישיידישעס דיאלעקטע / פאן בירך שאפיר ..., קראקא, 1886
אברהמ’ל הסנדלר, ב. שאפיר, אודיסה, הוצאת מוריה, תר"ע (עברית ויידיש, יצא בעברית בהוצאת דביר בשנות ה-20)
קעלער שטיבער, אודסה, 1919
ספורים וציורים, ב. שפיר, הוצאת יורשי המחבר, ברלין, תרפ"ה
לייזר און זיין הונט (לייזר וכלבו), 1928
שירי בת יהודה, ה"ר בירך שאפיר, על אדות רדיפות היהודים עת"ז, לבוב, תר"מ
לקריאה נוספת

בירך שאפיר, בתוך ספרו של איציק מאנגר, דמויות קרובות, תרגם מיידיש אברהם שלונסקי, סיפא - אחרית דבר מאת דב סדן. מרחביה 1941.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9c282ff8-e1cf-4934-ad0f-df07db3574a9
פרד הטזל

| --- | --- |

הטזל בשנת 1962
 לידה:  21 ביולי 1942 (בן 82) וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  20, 21, 30, 44
 מכללה:  מכללת דייווידסון
 דראפט:  בחירה ראשונה, 1965 סן פרנסיסקו ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1965–1968 1968–1969 1969 1969–1970 1970–1971:  סן פרנסיסקו ווריורס מילווקי באקס סינסינטי רויאלס פילדלפיה 76' לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (1966)
פרד הטזל (באנגלית: Fred Hetzel; נולד ב-21 ביולי 1942) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1965–1971, לאחר שנבחר בבחירה הראשונה של דראפט 1965. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בליגה הם 11.2 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

הטזל נולד וגדל בוושינגטון די. סי., ובין השנים 1961–1965 למד במכללת דייווידסון אשר בקרוליינה הצפונית. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של המכללה ("דייווידסון ויילקטס") שיתף פעולה עם השחקן דיק סניידר, תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל לפטי דריסל. בכל 3 העונות זכה בפרס השחקן המצטיין של המחוז הדרומי, עם ממוצעים כוללים של 25.7 נקודות ו-13.8 ריבאונדים למשחק, ובסיום עונתו האחרונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של ריק בארי, ביל בראדלי, גייל גודריץ' וקאזי ראסל.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1965 נבחר הטזל בבחירה הראשונה, על ידי סן פרנסיסקו ווריורס, אשר צירפו עם הבחירה השנייה בדראפט את ריק בארי. בעונתו השנייה עם הווריורס רשם הטזל ממוצעים של 12.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר ה-NBA בפעם החמישית בתולדותיה. לאורך סדרת הגמר, מול פילדלפיה 76', קלע 9.3 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של טום משרי, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2–4. בעונה העוקבת הפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של נייט ת'ורמונד, רודי לרוסו וג'ף מאלינס, קלע שיא קריירה של 19.0 נקודות למשחק, והעפיל עם הווריורס לגמר האזור המערבי.
בדראפט ההרחבה של שנת 1968 נבחר הטזל על ידי מילווקי באקס, והצטרף אליה לקראת עונת הבכורה של המועדון.
לאחר 53 משחקים במילווקי, בהם תרם 15.9 נקודות ו-8.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, הועבר בטרייד לסינסינטי רויאלס בתמורה לרוקי זאיד עבדול-עזיז. עד לסיום עונת 1968/1969 קלע 11.9 נקודות למשחק עבור הרויאלס.
בין השנים 1969–1971 שיחק עבור פילדלפיה 76' ולוס אנג'לס לייקרס, בהן שימש כשחקן ספסל, ובסיום עונת 1970/1971 פרש הטזל ממשחק, בגיל 28.
הערות שוליים

1 2  הסטטיסטיקות של הטזל בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של הטזל בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1965, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר בין סן פרנסיסקו לפילדלפיה, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1968, באתר basketball-reference.com
פטר השלישי (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  טומי לנג
 הופק בידי:  טומי לנג,
 תסריט:  טומי לנג
 עריכה:  אורי בן דב
 שחקנים ראשיים:  רוברט הניג דנה ידלין 
 מוזיקה:  שני ברונר
 צילום:  שוקי גוזיק
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2016
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פטר השלישי הוא סרט קומדיה ישראלי שעלה לאקרנים ב-2016 בכתיבה, הפקה ובימויו של טומי לנג, עם רוברט הניג ודנה ידלין בתפקידים הראשיים.
רוברט הניג מופיע בתור אלמן מבוגר כמו בסרטיו הקודמים של לנג, טייארה וזוג או פרד ובאותו שם - פטר.
תקציר העלילה

פטר (רוברט הניג), הוא אלמן בן 66 ושחקן ותיק בתיאטרון הבימה, אשר למרות גילו והותק הרב שצבר טרם זכה בתפקיד ראשי. אשתו חנה נפטרה לפני שנתיים ובתו היחידה אורנה כועסת עליו וניתקה את קשריה אתו. הוא למעשה נשאר בודד ואת זמנו החפשי הוא מבלה בבית הקפה השכונתי עם שלושת ידידיו ממוצא רומני - מישו (מומו טרלובסקי), ניקו (פיני מיטלמן) וזיקו (נתן נתנזון). לזיקו יש אח תאום בשם זוני (נתן נתנזון בתפקיד כפול) עמו הוא מסוכסך.
בבית הקפה עובדה מלצרית בת 28 בשם אלונה (דנה ידלין) - מלצרית צעירה ובלוגרית שעדיין מחפשת את דרכה בחיים. היא מחבבת את פטר וחבריו ומכנה אותם "פרלמנט הממליגות".
כאשר היא נפרדת מחברה יובל (עומרי אשין) מציע לה פטר לגור באופן זמני בדירתו.
הקשר בין פטר לאלונה מתהדק והוא לוקח אותה לסיור בתיאטרון הבימה, לובש גלימה וכתר ומופיע לפניה במונולוג מריצ'רד השלישי של שייקספיר. אלונה מצלמת אותו ומכנה אותו מאז "פטר השלישי" (מכאן שם הסרט).
היחסים בין פטר לאלונה מתהדקים, הוא מספר לה על חייו עם אשתו והיא משכנעת אותו לפרסם את עצמו באינטרנט כאלמן המבקש קשר עם אישה. מתקשרות אליו נשים שונות ומשונות ולבסוף הוא בוחר באלמנה נורית (דורית פלד הרפז).
בפרלמנט הרומני עולה הצעה להקים מפלגה לאלמנים ואלמנות שפטר יהיה בראשה. הם אוספים חתימות מ-120 אנשים ובתוכם של יעקב בודו שמצטרף זמנית לפרלמנט הרומני. הם מבטיחים להקים כפר נופש לאלמנות ואלמנים ולחלק לכל אחד סטייק אנטרקוט אחד ביום...
המפלגה נכשלת בבחירות, פטר מתפייס עם בתו ואלונה חוזרת ליובל.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט הניג | פטר | שחקן |
| נתן נתנזון | זיגי/זוני |  |
| יעקב בודו | בודו | בתפקיד עצמו |
| דנה ידלין | אלונה |  |
| עומרי אשין | יובל |  |
| פיני מיטלמן | ניקו |  |
| מומו טרלובסקי | מישו |  |
| דורית פלד הרפז | נורית |  |
בירגיט יורגנסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1949 וינה, אוסטריה
 פטירה:  11 בספטמבר 2003  (בגיל 54) וינה, אוסטריה
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות שימושיות בווינה 
 תקופת הפעילות:  1960–2003 (כ־43 שנים) 
 זרם באמנות:  אמנות פמיניסטית 
 פרסים והוקרה:  פרס וינה לאמנויות יפות (1994) 
 
בירגיט יורגנסן (בגרמנית: Birgit Jürgenssen;‏ 10 באפריל 1949 – 11 בספטמבר 2003) הייתה צלמת, ציירת, גרפיקאית, אוצרת ומרצה אוסטרית.
יורגנסן הייתה אחת מאמניות האוונגרד הפמיניסטיות הבולטות בעולם. פעילותה האמנותית, כללה רישומים, צבעי מים, קולאז'ים, תצלומים, ציורים ופסלים. היא התמחתה באמנות גוף נשי, דיוקנאות עצמיים וסדרות תמונות, שחשפו רצף אירועים הקשורים לחיי החברה היומיומיים של אישה, על צורותיה השונות כולל אווירה של פחד ודעות קדומות נפוצות המיצגות את המין הנשי.