stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נטשה רומנוף (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |

נטשה רומנוף בגילומה של סקרלט ג'והנסון, כפי שהיא מופיעה בכרזה הרשמית לסרט היקום הקולנועי של מארוול "האלמנה השחורה".
 שם סרט:  איירון מן 2 הנוקמים הנוקמים: עידן אולטרון קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים הנוקמים: מלחמת האינסוף הנוקמים: סוף המשחק האלמנה השחורה שובם של הנוקמים
 תוכנית טלוויזיה:  האוונג'רס: סדרת האנימציה האוונג'רס: צוות גיבורי העל אוונג'רס: אניגמת אקלים מה אם...?
 הופעה ראשונה:  איירון מן 2
 הופעה אחרונה:  בטריילר באנגלית של הסרט "שובם של הנוקמים"
 גילום הדמות:  סקרלט ג'והנסון אוור אנדרסון (בצעירותה)
 דיבוב:  לייק בל ("מה אם...?")
 דיבוב בשפה העברית:  הדר שחף-מעיין
 מידע
 שם אמיתי:  נטליה אליאנובנה רומאנובה
 כינויים:  האלמנה השחורה נטלי רושמן נט
 מין:  נקבה
 מקצוע:  מנהיגת הנוקמים סוכנת .S.H.I.E.L.D מתנקשת
 שיוך:  הנוקמים תעשיות סטארק .S.H.I.E.L.D .S.T.R.I.K.E ק.ג.ב. החדר האדום
 דמויות קשורות
 משפחה:  אלכסיי שוסטאקוב (אב מאמץ) מלינה ווסטוקוף (אם מאמצת) ילנה בלובה (אחות מאומצת)
 חברים:  סטיב רוג'רס קלינט ברטון ברוס באנר טוני סטארק תור סם וילסון באקי בארנס ונדה מקסימוף ויז'ן טצ'אלה ניק פיורי ג'יימס רודס
 אויבים:  גנרל דרייקוב טאסקמאסטר אולטרון תאנוס לוקי המסדר השחור אלכסנדר פירס סוקוביה האלמנה השחורה (ילנה בלובה)
נטליה אליאנובנה רומאנובה (ברוסית: Наталья Альяновна Романова), המכונה בדרך כלל נטשה רומנוף (Natasha Romanoff) וידועה גם בכינויה האלמנה השחורה (Black Widow), היא דמות בדיונית המגולמת על ידי סקרלט ג'והנסון בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
רומנוף מתוארת כמרגלת מומחית וכלוחמת קפא"פ, אשר אומנה בחדר האדום מילדותה להיות מתנקשת ק.ג.ב.. עובדה זו מיקמה אותה על הרדאר של .S.H.I.E.L.D, וקלינט ברטון נשלח להרוג אותה אך במקום זאת חס על חייה וגייס אותה לארגון. כשניק פיורי מפעיל את יוזמת הנוקמים, היא הופכת לחברה מייסדת. בעקבות הסכסוך הקשור להסכמי סוקוביה, רומנוף הפכה למבוקשת ולבסוף מתאחדת עם משפחתה המאמצת, כולל אחותה ילנה בלובה, והם עובדים יחד כדי להרוס את תוכנית האלמנה השחורה של הגנרל דרייקוב. לאחר שתאנוס מוחק מחצית מכל החיים, רומנוף מובילה את הנוקמים במשך חמש שנים עד שהקריבה את עצמה על מנת להשיג את אבן הנשמה, ובכך עוזרת לנוקמים להשיב לחיים בהצלחה טריליוני חיים ברחבי היקום.
נכון לשנת 2023, הדמות הופיעה ב-8 סרטים: "איירון מן 2", "הנוקמים", "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"האלמנה השחורה". כמו כן, הדמות הופיעה בסדרה "מה אם...?" בדיבובה של לייק בל. אוור אנדרסון מגלמת את נטשה רומנוף בצעירותה.
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייה

נטליה אליאנובנה רומאנובה נולדה ב-3 בדצמבר 1984, בסטלינגרד, ברית המועצות. רומנוף גדלה באקדמיית החדר האדום, שם סבלה מחינוך ומשטיפת מוח מעולם הריגול. בין השנים 1992 עד 1995, נטשה התגוררה באוהיו כחלק מה"משפחה" שסיפקה כיסוי לאלכסיי שוסטאקוב ומלינה ווסטוקוף, ההורים היחידים שהכירה. בשנת 1995 סיפור הכיסוי שלהם נחשף וה"משפחה" נאלצה לברוח לקובה, שם רומנוף ו"אחותה" ילנה בלובה הוקצו על ידי הגנרל דרייקוב לתוכנית החדר האדום ונשלחו חזרה לרוסיה. כשחזרה לאקדמיית החדר האדום, ההכשרה שלה חודשה, היא עברה התניה פסיכולוגית ואימונים גופניים, תוך שיפור יכולות הקליעה שלה. כטקס אחרון להשלמת הכשרתה, רומנוף עברה שלא מרצונה עיקור.
בסופו של דבר, קלינט ברטון נשלח להרוג את רומנוף, אך במקום זאת בוחר לחוס על חייה ולגייס אותה ל-.S.H.I.E.L.D, מה שמאפשר לרומנוף לערוק מברית המועצות ולברוח מחייה הקודמים. בבודפשט, בעזרתו של ברטון, רומנוף מכינה פצצה בניסיון להרוג את דרייקוב, ולכאורה הורגת את בתו אנטוניה בתהליך. בשנת 2009 רומנוף נשלחה למשימה לאודסה כדי להגן על מדען, אך התעמתה עם חייל החורף. רומנוף ניסתה להגן על המדען, אך חייל החורף הרג אותו כשירה בו דרך בטנה של רומנוף.
ביוגרפיה בדיונית > סמויה של .S.H.I.E.L.D

בשנת 2011, רומנוף מתחזה לעובדת תעשיות סטארק, נטלי רושמן, מטעם ניק פיורי, מנהל .S.H.I.E.L.D. לאחר שטוני סטארק נחשף בפומבי כאיירון מן וממנה את העוזרת האישית שלו פפר פוטס למנכ"לית תעשיות סטארק במקומו, הוא שוכר את רושמן כעוזרת האישית שלו במקום פוטס.
פיורי מגלה מאוחר יותר לסטארק שרושמן היא סוכנת של .S.H.I.E.L.D, ורומנוף עוזרת לסטארק לסכל את תוכניותיהם של ג'סטין האמר ואיבן ואנקו. האחרון השתלט מרחוק על צבא של מל"טים צבאיים ועל השריון של חברו של סטארק, ג'יימס רודס. רומנוף מביסה בהצלחה את כוחות הביטחון של האמר ומחזירה את השליטה על השריון של רודס, מה שמאפשר לסטארק ולרודס להביס את ואנקו ואת המל"טים.
ביוגרפיה בדיונית > הקרב על ניו יורק

בשנת 2012, רומנוף נחקרת על ידי פושעים רוסים כאשר הסוכן פיל קולסון יוצר איתה קשר כדי להודיע לה שברטון נתון בסכנה. רומנוף גוברת על הפושעים, אשר אפשרה להם ללכוד אותה כדי לחלץ מהם מידע.
לאחר שפיורי מפעיל את "יוזמת הנוקמים", היא מגיעה לקוֹלְקׇטׇה ומגייסת את ברוס באנר כדי להשתמש במומחיות שלו על מנת לעקוב אחר חתימת הגמא של הטסרקט. היא מוצגת בפני סטיב רוג'רס על ידי קולסון ומטיסה קווינג'ט לשטוטגרט שם סטארק ורוג'רס מתעמתים עם לוקי אשר נכנע. בעוד לוקי מוחזק כאסיר על נושאת המסוקים של .S.H.I.E.L.D, רומנוף מתמרנת אותו לחשוף את תוכניתו לגרום לבאנר להפוך לענק הירוק. ברטון ושאר הסוכנים אשר נשלטים על ידי לוקי, תוקפים את נושאת המסוקים ובאנר הופך לענק הירוק ורודף אחרי רומנוף עד שהוא נעצר על ידי תור. רומנוף נלחמת בברטון וגורמת לו לאבד את ההכרה, שוברת את השליטה של לוקי עליו.
רוג'רס, סטארק, רומנוף, ברטון, תור והענק הירוק מייסדים את הנוקמים כדי להגן על המטרה הבאה של לוקי, העיר ניו יורק. שם הם נלחמים נגד הגזע החייזרי שנקרא הצ'יטאורי ובסופו של דבר מביסים את לוקי. לאחר מכן, רומנוף וברטון עוזבים יחד.
ביוגרפיה בדיונית > פירוק הידרה

בשנת 2014, רומנוף ורוג'רס נשלחים יחד עם .S.T.R.I.K.E, הצוות למלחמה בטרור של .S.H.I.E.L.D, לשחרר בני ערובה על סיפון כלי שיט של .S.H.I.E.L.D מידי ג'ורג'ס באטרוק ושכירי החרב שלו. באמצע המשימה, רוג'רס מגלה שלרומנוף יש תוכנית אחרת: להוציא נתונים ממחשבי הספינה עבור פיורי.
לאחר שנעשה ניסיון התנקשות בחייו של פיורי, רוג'רס הופך למבוקש שניצוד על ידי .S.T.R.I.K.E ונפגש עם רומנוף. באמצעות נתונים בדיסק און קי, הם מגלים בונקר סודי של .S.H.I.E.L.D בניו ג'רזי, שם הם מפעילים מחשב על המכיל את התודעה השמורה של ארנים זולא. זולא חושף שמאז שסוכנות .S.H.I.E.L.D הוקמה לאחר מלחמת העולם השנייה, הידרה פעלה בסתר בשורותיה, וזרעה כאוס עולמי במטרה לגרום לאנושות לוותר על חירותה בתמורה לביטחון. הצמד נמלט בקושי ממוות כאשר טיל של .S.H.I.E.L.D משמיד את הבונקר.
השניים מבינים שהשר לביטחון הפנים אלכסנדר פירס הוא המנהיג של הידרה בתוך .S.H.I.E.L.D, ותופסים מחסה אצל חברו החדש של רוג'רס, סם וילסון, שמצטרף אליהם כדי לעצור את הידרה. השלושה מותקפים על ידי חייל החורף ורומנוף נורית בכתף אך שורדת. מאוחר יותר, כדי למנוע מהידרה להשתמש בשלוש נושאות מסוקים כדי לרצוח מיליונים, רומנוף, מחופשת לחברת מועצת הביטחון העולמית, מנטרלת את פירס. פיורי מגיע ומאלץ את פירס לפתוח את מאגר הנתונים של .S.H.I.E.L.D כדי שרומנוף תוכל להדליף מידע מסווג, ולחשוף את הידרה לציבור. לאחר מכן, רומנוף מופיעה בפני ועדת משנה של הסנאט האמריקני כדי להגן על הפעולות שלה ושל רוג'רס.
זמן קצר אחרי כן, רומנוף מוצאת קובץ של הידרה על חייל החורף (שמתגלה כבאקי בארנס) ונותנת אותו לרוג'רס ולווילסון לפני שהיא עוזבת.
ביוגרפיה בדיונית > אולטרון והסכמי סוקוביה

בשנת 2015, רומנוף והנוקמים תוקפים מתקן של הידרה בסוקוביה שם הם משיגים בחזרה את השרביט של לוקי ונתקלים בוונדה מקסימוף ואחיה התאום פייטרו. במגדל הנוקמים, רומנוף משתתפת במסיבה החגיגית ועדה להתקפה הראשונה של אולטרון. היא והצוות נוסעים ליוהנסבורג כדי לעצור את אולטרון, אבל ונדה מכניעה את רומנוף, גורמת לה לראות חזיונות על הזמן ששהתה בחדר האדום. לאחר מכן, היא ושאר הנוקמים מוצאים מקלט בביתו של ברטון, שם ילדיו מקבלים את פניה ומכנים אותה "דודה נט". רומנוף ובאנר דנים ברגשותיהם הרומנטיים אחד כלפי השנייה ושוקלים להתחבא יחד. רומנוף, רוג'רס וברטון מגיעים לסיאול כדי למנוע מאולטרון להעביר את עצמו לגוף עשוי ויברניום המופעל על ידי אבן המחשבה. הם מצליחים במשימתם אבל רומנוף נלקחת כבת ערובה על ידי אולטרון ומוחזקת בסוקוביה. ברטון מתקשר עם רומנוף באמצעות קוד מורס והיא ניצלת מאוחר יותר על ידי באנר, שמנסה לגרום לה לעזוב איתו. רומנוף מנשקת אותו, אבל מחליטה שהם צריכים להישאר ודוחפת אותו כדי לגרום לו להפוך לענק הירוק. היא מתאספת עם שאר הנוקמים וויז'ן בקרב נגד אולטרון. לאחר ניצחונם, רומנוף ורוג'רס מקימים צוות חדש, המורכב מווילסון, רודס, מקסימוף וויז'ן, במתחם הנוקמים.
בשנת 2016, רומנוף מצטרפת לרוג'רס, וילסון ומקסימוף במשימה בלאגוס כדי למנוע משכיר החרב ברוק רומלאו להשיג נשק ביולוגי. רומנוף מצליחה לאבטח את המשימה, אבל מקסימוף הורגת בטעות עובדים הומניטריים מוואקאנדה כשהיא מגנה על רוג'רס מפני פצצת ההתאבדות של רומלאו. מקרה זה גורם ליצירת הסכמי סוקוביה. ההסכמים מאפשרים לאומות המאוחדות לפקח על פעילות צוות הנוקמים. רומנוף מנחמת את רוג'רס לאחר הלווייתה של פגי קרטר. רומנוף נמצאת בווינה שם היו אמורים לאשרר את ההסכמים ושורדת את ההפצצה שהורגת את מלך ואקאנדה טצ'אקה, אביו של טצ'אלה. בהתחלה היא צידדה בסטארק שתומך בהסכמים, וליוותה אותו יחד עם רודס, ויז'ן, טצ'אלה ופיטר פארקר כדי ללכוד את הצוות של רוג'רס המורכב מבארנס, ברטון, וילסון, מקסימוף וסקוט לאנג בשדה התעופה בלייפציג, גרמניה. בזמן שרומנוף נלחמת בנוקמים שערקו, היא עוברת צד ומאפשרת לרוג'רס ולבארנס לברוח. טצ'אלה מדווח על בגידתה למזכיר המדינה של ארצות הברית תדאוס רוס, דבר שמעמיד אותה בסכסוך עם סטארק ומאלץ אותה להסתתר.
ביוגרפיה בדיונית > עימות עם עברה

רומנוף, מבוקשת על ידי האומות המאוחדות, נמלטת מרוס ובורחת למקום מסתור בנורווגיה שם היא מתאחדת עם איש הקשר שלה, ריק מייסון. ילנה בלובה שולחת תרופת נגד לשליטה מוחית למקום המסתור של רומנוף בתקווה שרומנוף תחזור לעזור לה. בעוד רומנוף נוסעת עם התרופה ללא ידיעתה, היא מותקפת על ידי טאסקמאסטר. רומנוף מתחמקת מטאסקמאסטר ולומדת שהתרופה הגיעה מבלובה. השתיים מתאחדות בבודפשט, אך מותקפות על ידי אלמנות שחורות אחרות. רומנוף מגלה שגנרל דרייקוב עדיין בחיים, ושהחדר האדום עדיין פעיל.
רומנוף ובלובה מבריחות את אלכסיי שוסטאקוב מהכלא, ויוצרות קשר עם מלינה ווסטוקוף, לפני שהן נלכדות ומושבות לחדר האדום. בעוד דרייקוב מברך את ווסטוקוף על מציאת השתיים, מתגלה שווסטוקוף ורומנוף השתמשו בטכנולוגיית מיסוך פנים כדי לתכנן את הלכידה שלהן והחליפו מקומות. רומנוף מגלה שטאסקמאסטר היא אנטוניה דרייקוב, שסבלה מנזק כה חמור עד שדרייקוב נאלץ להשתיל שבב בראשה כדי להציל אותה ובמקביל הפך אותה לחיילת שנשלטת על ידיו. רומנוף גם לומדת שהיא לא יכולה לפגוע בדרייקוב בגלל התקן פרומון שהשתיל בכל אלמנה, ושהוא שולט באלמנות שחורות בכל רחבי העולם דרך שולחן הבקרה שלו. רומנוף שוברת את אפה בכוונה, מה שמנתק את העצב בתעלות האף וסותר את הפרומון, ומאפשר לה לתקוף את דרייקוב.
דרייקוב נמלט בזמן שהאלמנות השחורות רודפות אחרי רומנוף, אבל בלובה יוצרת פצצה עם תרופת הנגד שמשחררת את האלמנות השחורות מהשליטה המוחית. רומנוף שולפת מידע משולחן הבקרה ומעתיקה את המיקומים של האלמנות השחורות האחרות ברחבי העולם לכונן נייד, בדיוק כשהמתקן מתחיל להתפוצץ וליפול מהשמיים. לפני שהיא עוזבת את חדר הבקרה, היא מרימה שני בקבוקונים של תרופת הנגד ששרדו את הפצצה של בלובה. רומנוף נותנת לבלובה מצנח כשהיא ואנטוניה מנהלות קרב אחרון בשמיים. רומנוף נוחתת על הקרקע, משתמשת בבקבוקון אחד של תרופת הנגד על אנטוניה, ומשחררת אותה מהשליטה עליה. שאר האלמנות השחורות מגיעות כשבלובה, ווסטוקוף ושוסטאקוב נפרדים מרומנוף והיא נותנת לבלובה את בקבוקון התרופה האחרון ואת הכונן הנייד, ואומרת לה למצוא ולשחרר את האלמנות השחורות האחרות. כשהם עוזבים, רומנוף ממתינה לבואם של רוס ואנשיו. שבועיים לאחר מכן, רומנוף מתאחדת עם מייסון שמספק לה קווינג'ט. היא עוזבת לשחרר את הנוקמים הכלואים ברפסודה, מתקן כליאה צף.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת האינסוף

בשנת 2018, רומנוף, רוג'רס ווילסון מגיעים לאדינבורו כדי להגן על ונדה וויז'ן מפני להב עורב ופרוקסימה מידנייט, שניים מילדיו המאומצים של תאנוס. רומנוף דוקרת את להב עורב בבטנו, ופוצעת אותו עם הנשק שלו והוא ופרוקסימה מידנייט נסוגים. רומנוף נוזפת במקסימוף על כך שלא הייתה איתם בקשר לאחרונה והקבוצה חוזרת למתחם הנוקמים, שם הם מתאחדים עם רודס ובאנר. הצוות דן על ויז'ן ואבן המחשבה, לפני שהם מחליטים לנסוע לואקאנדה בתקווה שניתן להסיר את האבן בבטחה. לאחר מכן רומנוף מצטרפת לקרב נגד הפולשים. במהלך הקרב היא עדה לבואם של תור, רוקט ראקון וגרוט. היא ואוקויה ניצלות על ידי מקסימוף לפני שהן חוברות יחד כדי להגן על מקסימוף מפני פרוקסימה מידנייט. היא גם עדה להגעתו של תאנוס, שמשלים את כפפת האינסוף ונוקש באצבעותיו. היא שורדת את ההתפוררות, אבל נותרת מובסת.
רומנוף, באנר, רוג'רס, רודס, תור ורוקט חוזרים למתחם הנוקמים, וזמן קצר לאחר מכן הם פוגשים את קרול דנברס. רומנוף והאחרים עדים לדנברס שחוזרת עם הבנאטאר, ומביאה את סטארק ונביולה. לאחר מכן רומנוף נותנת תדרוך על ההתפוררות, לפני שהיא לומדת את מיקומו של תאנוס מנביולה. רומנוף, רוקט, דנברס, נביולה, רוג'רס, תור, באנר ורודס נוסעים לחלל כדי למצוא את תאנוס. בטיטאן II, הם מגלים שתאנוס השמיד את האבנים, למורת רוחם, ותור עורף את ראשו של תאנוס.
ביוגרפיה בדיונית > מסע בזמן ומותה

בשנת 2023, רומנוף והנוקמים, הכוללים גם את רוקט, נביולה, אוקויה ודנברס – מגיבים לא רק למשברים ארציים, אלא גם לאירועים ברחבי הגלקסיה. היא ורוג'רס נדהמים כאשר לאנג, שהאמינו שמת, מגיע למתחם הנוקמים ומספר להם שנלכד במימד הקוונטים, שם הזמן עובר אחרת. הוא מציע להשתמש במימד הקוונטים כאמצעי להשגת אבני האינסוף מהעבר ולבטל את ההתפוררות. רומנוף, רוג'רס ולאנג מציגים את הרעיון לסטארק, שמסרב לעזור. הם פוגשים את באנר, שעטה את צורת הענק הירוק לצמיתות, והוא מסכים לעזור להם. לאחר שהם לא מצליחים לשלוח את לאנג בהצלחה אחורה בזמן, סטארק חוזר לצוות ומגלה שהוא סיים לבנות מכונת זמן שעובדת.
במאמץ לאסוף מחדש את כל הנוקמים, רומנוף נוסעת לטוקיו שם היא מתאחדת עם ברטון, שאיבד את משפחתו בהתפוררות ובילה את השנים האחרונות במצוד והריגה של חברי ארגוני פשע מאורגן ברחבי העולם. היא משכנעת אותו לחזור לצוות. הנוקמים מתכננים תוכנית להשיג את כל ששת אבני האינסוף מהעבר. רומנוף וברטון נוסעים בזמן לשנת 2014 חלופית ומגיעים לכוכב הלכת וֶרְמיר כדי להשיג את אבן הנשמה. הם פוגשים את הגולגולת האדומה שחושף שנדרשת הקרבת חיים כדי להשיג את האבן ולכן היא וברטון מתעמתים על מי ימסור את נפשו. רומנוף מתגברת על ברטון ונופלת אל מותה.
ליהוק ואפיון דמות

בינואר 2009, מארוול החלו בשיחות מוקדמות עם אמילי בלאנט בנוגע לגילום האלמנה השחורה ב"איירון מן 2", אבל היא לא יכלה לקחת את התפקיד בשל התחייבות קודמת להשתתף בסרט "מסעות גוליבר". במרץ 2009, סקרלט ג'והנסון חתמה על חוזה לגלם את נטשה רומנוף/ האלמנה השחורה, כשהוא כולל אפשרויות למספר סרטים. ג'והנסון שבה לגלם את הדמות בסרטים "הנוקמים" (2012), "קפטן אמריקה: חייל החורף" (2014), "הנוקמים: עידן אולטרון" (2015), "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" (2016), "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018), "הנוקמים: סוף המשחק" (2019), ו"האלמנה השחורה" (2021). בנוסף היא הופיעה בסצנת אמצע הכתוביות ב"קפטן מארוול" (2019).
ב"איירון מן 2", ג'והנסון אמרה שבחרה בתפקיד כי "דמות האלמנה השחורה הדהדה בי... היא גיבורת על, אבל היא גם אנושית. היא קטנה, אבל היא חזקה... היא אפלה והתמודדה עם המוות כל כך הרבה פעמים שיש לה פרספקטיבה עמוקה על ערך החיים... קשה שלא להעריץ אותה".
ב"קפטן אמריקה: חייל החורף", התסריטאי כריסטופר מרקוס אמר שהאלמנה השחורה היא "ניגוד גדול" לקפטן אמריקה, ותיאר אותה כ"מודרנית להפליא, לא מאוד יראת כבוד, ומאוד גלויה, בעוד שסטיב הוא, אתה יודע, אדם משנות ה-40. הוא לא נער צופים, אבל הוא מאופק ויש לו קוד מוסרי, ואילו הקוד המוסרי שלה זז".
אנתוני רוסו ציין את הנאמנות של רומנוף שנקרעת ב"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", ואמר "הראש שלה עם הצד של טוני בנושא, אבל הלב שלה עם קפטן אמריקה בהרבה מובנים". ג'והנסון אמרה שרומנוף נמצאת בנקודה בחייה שבה היא יכולה לעשות בחירות בעצמה, מבלי שלאחרים תהיה יד בתהליך ההחלטה. על המשך מערכת היחסים בין רומנוף לרוג'רס מ"חייל החורף", ג'ו רוסו אמר שהם רוצים "לבדוק את זה" בכך שרומנוף תצביע בפני רוג'רס על הטעויות שהצוות עשה ותשכנע אותו "שאולי זה לא יהיה שחור ולבן כפי שהוא רואה את זה" וכי הנוקמים חייבים "למצוא דרך לעבוד בתוך המערכת כדי ש[הם] לא יתפרקו".
בשנת 2018, ג'והנסון תיארה את הסרט "האלמנה השחורה", שעתיד לצאת לאקרנים כ"הזדמנות לחקור את האלמנה כאישה שהוכיחה את עצמה ועושה בחירות עצמאיות ופעילות עבור עצמה, כנראה פעם אחת בחייה", בזמן שהיא ב"מקום קודר שאין לה למי להתקשר ולאן ללכת". ג'והנסון אמרה שהיא "פורשת בשיא עם סרט [שהיא הייתה] גאה בו להפליא", והרגישה שהעבודה שלה בגילום רומנוף "הושלמה" עם הסרט.
ימית

ערך זה עוסק בעיר ישראלית שפונתה מסיני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סמל העיר ימית
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  פתחת רפיח
 נפה:  חבל ימית
 תאריך ייסוד:  1975
 סיבת נטישה:  הסכם השלום בין ישראל למצרים
 תאריך נטישה:  1982
 קואורדינטות:  31°16′32″N 34°10′02″E﻿ / ﻿31.275555555556°N 34.167222222222°E﻿ / 31.275555555556; 34.167222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףימית(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףימית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כרזה המציגה תצלום ממעוף הצפור של העיר ימית, לצד רשימת יישובי חבל ימית ויישובי מרחב שלמה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פינוי ימית
ימית הייתה התנחלות במעמד עיר ישראלית בפתחת רפיח, שהוקמה בשנת 1975 בקצהו הצפון-מזרחי של חצי האי סיני, על חוף הים התיכון בין רפיח לאל עריש. העיר הייתה מרכזו ובירתו של אזור התיישבותי שזכה לשם חבל ימית, וכלל יישובים נוספים. ימית הייתה מתוכננת להיות עיר גדולה בעלת כ-250,000 תושבים. ב-21 באפריל 1982, במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים, פונתה העיר ונהרסה.
רקע

כבר ב-1961, חמש שנים לפני מלחמת ששת הימים וכיבוש חצי האי סיני, החלה ממשלת ישראל בפיתוח חבל ארץ ממזרח לרצועת עזה, "חבל הבשור". כוונתה של הממשלה הייתה להקים בחבל זה עיר שתיקרא "עיר הבשור", אך הרעיון להקמת עיר הבשור נזנח עם מלחמת ששת הימים, הכיבוש של חבלי ארץ נרחבים והגדלת השטח שבשליטת מדינת ישראל. לכן, במקום הקמה של עיר מרכזית אחת ויחידה, הוחלט למעשה להקים כשלושה אזורים שיכללו יישובים נפרדים ויהיו באזור הנגבי המערבי, אזור חבל אשכול (חבל הבשור), חבל עזה (גוש קטיף) ואזור צפון סיני (פתחת רפיח), שאותו הוחלט ליישב משיקולים ביטחוניים ומדיניים.
תכנון

העיר ימית תוכננה במטרה ליצור מאחז בשטח שיחזק את הקשר בין סיני לבין ישראל, וכן לפצל את רצועת עזה מחצי האי סיני. ימית היא למעשה הצלע השלישית בתוכנית "עוטף עזה" שמטרתה הייתה להקיף את עזה בגושי התיישבות אשר ימנעו ממנה להתפשט. עוטף עזה כלל את אשקלון בצפון, באר שבע ועיירות הפיתוח ממזרח, וימית בדרום.
עקרונות התכנון נקבעו מתוך כוונה ליצור עיר גדולה אשר תאכלס כ-250,000 תושבים. ימית תוכננה להיות עיר החוף הגדולה השלישית של מדינת ישראל, אחרי תל אביב וחיפה, ולקלוט גלי עלייה עתידיים, שיועדו להיות מרכיב עיקרי באוכלוסיית העיר. ענפי הכלכלה העיקריים של העיר יועדו להיות תיירות, תעשייה ומלאכה. תחבורה בעיר הייתה צפויה לכלול: נמל ימי, נמל תעופה ומרכז תחבורה יבשתי. כדי שלא לפגוע בנוף הנשקף מבתי היישוב הוחלט, לראשונה בישראל, להניח את כבלי החשמל והטלפון בתעלות תת-קרקעיות ולא על גגות הבתים ומבני הציבור.
מלבד מבני התחבורה, המקום תוכנן כמרכז לוגיסטי וכלכלי לחצי האי סיני. היה תכנון להקים מתקן התפלה, אוניברסיטה ואפילו כור גרעיני, שיוכל להפיק חשמל עבור כל דרום ישראל. קרן קיימת לישראל תכננה לשתול כ-10 מיליון עצים בסביבת העיר כדי למנוע סופות חול, שעלולות להביא לכיסוי הבתים והגינות.
היסטוריה

ההחלטה הרשמית על הקמת העיר התקבלה בוועדת השרים להתיישבות בפברואר 1973 ביוזמת השר ישראל גלילי, ובתמיכת שר הביטחון משה דיין. גושפנקא של מפלגת העבודה להקמת העיר ניתנה  ב־3 בספטמבר 1973 עת מזכירות מפלגת העבודה אישרה את מסמך גלילי, שקרא להתיישבות בפתחת רפיח, רמת הגולן, בקעת הירדן והרכסים מעליה בהתאם לתוכנית אלון, כחלק ממצעה של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת השמינית. זאת הגם שבד בבד נערכו שיחות שלום בראשות מזכיר המדינה האמריקאי ויליאם רוג'רס (תוכנית רוג'רס), ואף הוצע שמדינת ישראל תחכור את פתחת רפיח במסגרת הסכם שלום.
כבר ב-1973 החלו העבודות המקדימות להקמת העיר והחלה גם סלילת כביש הגישה לימית, לאחר שנתיים ובעזרת השקעה של כ-100 מיליון לירות ישראליות. בכסף זה הוקמו כ-250 יחידות דיור, אולם תרבות, בריכת שחייה, בית ספר, מרפאה, בית כנסת ואף כמה מגרשי ספורט. מבנה מרכזי נוסף שהוקם בעיר, אם כי בשוליה, היה "אנדרטת אוגדת הפלדה" שהורכבה מהרבה עמודי בטון ומגדל תצפית. בעיר גם ישבה "ישיבת ימית" בראשות הרב יעקב אריאל.
טקס הנחת אבן הפינה ליישוב נערך בדצמבר 1975, כשארבעים המשפחות הראשונות התיישבו במקום. הגרעין ההתיישבותי שהקים את העיר היה מורכב מעולים חדשים מברית המועצות אשר גרו שנתיים לפני אכלוסה של העיר במושב שדות (מרכז גושי). חברי הגרעין ירדו לפתחת רפיח לפני מלחמת יום הכיפורים, במהלכה ולאחריה.
ב-1977, בשנת המהפך בו נבחר לראשות הממשלה מנהיג הליכוד, מנחם בגין עדיין ניסו גורמים במשרד השיכון להביא תושבים פוטנציאליים לעיר. עד 1980 תוכננו לקום 450 יחידות דיור נוספות, בשאיפה להגדיל את אוכלוסיית העיר ב-2,600 תושבים נוספים. בתחילת שנות השמונים חיו בימית כמה אלפי תושבים.
כרב המושב כיהן הרב ישראל אריאל, לצד אחיו הרב יעקב אריאל ששימש כראש הישיבה במקום.
היסטוריה > ההחלטה על פינוי העיר ומתנגדיה

ב-1980, לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים, אשר חייב את פינוי כל ההתיישבות היהודית בסיני, התגוררו בימית כ-625 משפחות. מתוכן כ-51 החליטו להתפנות מרצון, מבלי להמתין ליום הפינוי עצמו שהתרחש שנתיים לאחר מכן. אולם, בתקופת התפר שבין קבלת ההחלטה על פינוי העיר לבין פינויה בפועל, התגבשו מתנגדים לפינוי ויצאו למאבק ציבורי נרחב ומתוקשר שהלך והתעצם ככל שתאריך הפינוי הצפוי התקרב.
התנועה לעצירת הנסיגה בסיני הוקמה במרוצת שנת 1981. היא הייתה מורכבת מקבוצות שונות שהיחסים ביניהן היו מתוחים, ונוסף על כך היו בשוליה קבוצות ויחידים שנאבקו באופן עצמאי. המאבק בראשיתו כלל את רוב תושבי חבל ימית ששיתפו פעולה עם מתנחלי גוש אמונים אשר הגיעו לתמוך בהם והציגו חזית אחידה מול הממשלה. חזית זו התפרקה עם קבלת חוק 'פיצוי מפוני סיני תשמ"ב' שהציע פיצויים כספיים נדיבים למפונים. רוב התושבים קיבלו את הצעת הפיצויים, פרשו מהמאבק נגד החלטת הפינוי, החלו לחפש מגורים חלופיים במקומות שונים ברחבי ישראל ובהדרגה עזבו את סיני בחצי השנה שלפני הפינוי המתוכנן. מנגד, חברי התנועה לעצירת הנסיגה הסתייגו ממהלך זה וקראו להתנגדות. בשלב זה, מרבית אנשי התנועה לעצירת הנסיגה היו ציונים דתיים, חברי תנועת גוש אמונים, שירדו לחבל ימית וניהלו את המאבק מתוקף ניסיונם והיותם רוב בקרב משתתפי המאבק. באפריל 1982 התבצרו חלק ממתנגדי הנסיגה על גגות העיר ימית והתכוננו למאבק בכוחות המפנים.
היסטוריה > הריסת ימית

ב-21 באפריל 1982 פונתה העיר ונהרסה במסגרת הסכם השלום בין ישראל ומצרים. למחרת צוין ברחבי המדינה יום השואה (ההכנות האחרונות של הצבא לפינוי החלו ביום השואה עצמו). רוב תושבי המקום אמנם התפנו מרצון לפני הפינוי, אך בעקבות התבצרותם של פעילי ימין ובעיקר אנשי תנועת גוש אמונים בבתים, גלש הפינוי למאבק אלים בין המפנים למתבצרים. על מערך הפינוי פיקד אריאל שרון. לאחר שפונו המתנגדים, נהרסה העיר באמצעות בולדוזרים. פירוק מרבית המבנים בוצע במהירות מאחר שאלו הורכבו מיחידות מתועשות. ההחלטה להרוס את העיר ולא להשאירה למצרים נבעה מחשש שהמתנגדים ינסו לשוב ולהיאחז במקום, כמו גם מהשאיפה למנוע התיישבות מצרית בסמוך לגבול.
היסטוריה > לאחר הפינוי

הריסות העיר נותרו באזור שעליו עמדה פעם העיר. חלק ניכר מהבתים פוזרו ברחבי ישראל, בעיקר בהתנחלויות בצפון השומרון, ולאחר שגם אלו פונו בתוכנית ההתנתקות הועברו חלק מהם לשבי שומרון. ההגעה לאזור הריסות ימית מלווה בקשיים רבים שמערימים השלטונות במצרים. למרות זאת, בשנת 2005 ביקר באזור ההריסות חבר הכנסת צחי הנגבי. בתקופת הפינוי התבצר הנגבי, שהיה אז סטודנט ואחד ממובילי המאבק בנסיגה מסיני, באנדרטת ימית עם מתבצרים נוספים.
לאחר הפינוי נחתכו קירות ורצפות הבתים בשלמותם והועברו למושב דקל, שבו הם נמצאים עד היום.
ישיבת ההסדר ימית שפונתה מהעיר הוקמה מחדש ביישוב נווה דקלים בגוש קטיף תחת שם חדש: ישיבת ההסדר נווה דקלים. עם ביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פונתה הישיבה בפעם השנייה והוקמה מחדש בעיר אשדוד. בישיבה שנבנית אמורים להיות מונצחים באנדרטאות מיוחדות הן העיר ימית הן היישוב נווה דקלים.
במושב דקל שבנגב המערבי, שבו התיישבו רבים מתושבי העיר, הוקם מוזיאון לעיר וליישובי חבל ימית.
הערות שוליים

↑  תוכנית המתאר של ימית
↑  שרף: המרכז בפיתחת רפיח אבן פינה ליישוב עירוני, מעריב, 23 בפברואר 1973
↑  דיין בעד הקמת העיר "ימית" ־ אך לא יעלה ההצעה בממשלת, מעריב, 25 באוקטובר 1972
↑  יוסף חריף, ישראל מציירת את "מפת השלום עם מצרים, מעריב, 5 בינואר 1973
↑  עזרה ינוב, ימית: הרשמה, אבן פינה, בי"ס ראשון, חשמל ו"אגד, מעריב, 5 בדצמבר 1975
1 2 3  מיכאל פייגה, מתנחלי גוש אמונים ופינוי ימית, העשור הרביעי: תשל"ח-תשמ"ח, סדרת עידן, כרך 26, יד יצחק בן צבי, 2016, עמ' 108-91
↑  אריק בנדר, הנגבי: ההתבצרות בימית הייתה תמימות, באתר nrg‏, 11 באפריל 2012
↑  תומר ניר, ‏מגוש קטיף לאשדוד: משכן קבע לישיבת ההסדר נווה דקלים, באתר "סרוגים", 7 באוגוסט 2011
| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- | --- | --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |  |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |  |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467835205171 
פעילי תנועת גוש אמונים בעת ניסיון לבלום את הפינוי על גג אחד הבתים בעיר
פייר-אמריק אובאמיינג

פייר-אמריק אובאמיינג (בצרפתית: Pierre-Emerick Emiliano François Aubameyang; נולד ב-18 ביוני 1989 בלאוואל, צרפת) הוא כדורגלן גבונזי-צרפתי, המשחק בעמדת החלוץ באל קאדסיה. בעבר שמש כקפטן נבחרת גבון.
קריירה > קריירת נוער

אובאמיינג החל לשחק כדורגל ברואן ב-2001 וב-2005 עבר לשחק בבסטיה. ב-2007 עבר למחלקת הנוער של מילאן ונמנה עם סגל קבוצת הנוער באותה שנה, בטורניר במלזיה כבש שבעה שערים בשישה משחקים.