stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת מותו של אהוביה סנדק
בעקבות האירוע > תגובות

ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שוחח עם הוריו של אהוביה והזמין אותם לפגישה בלשכתו. השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, התחייב, בביקור אצל משפחת סנדק, "לגלות את האמת על מה שקרה". הרב הראשי לישראל, הרב דוד לאו, כתב למשפחתו של אהוביה: ”גם אנו זועקים את כאבנו. נסיבות פטירתו היה אירוע נורא המחייב בדיקה יסודית, אני מאוד מקווה שהרשויות האמונות על עניין זה יעשו את חובתם כראוי”.
עם פתיחת החקירה נשמעו טענות על שיבושים, טשטוש ראיות וטיוח, בין השאר מפי חברי כנסת, ראשי מועצות, רבנים ואישי ציבור.
כמאתיים רבנים חתמו על קריאה להקים ועדת חקירה חיצונית שתחקור את התנהלות השוטרים בפרשת מותו של אהוביה. השר רפי פרץ ו-18 ח"כים נוספים מהליכוד, ש"ס, יהדות התורה וימינה חתמו על קריאה לשר המשפטים להקים ועדת חקירה עצמאית.
נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, דוד רוזן, קבע כי על ראש מח"ש, קרן בר-מנחם, היה לנהוג בזהירות הראויה נוכח הספקות שהועלו בנושא נגיחת רכב הנערים על ידי הניידת בקרב גורמים במח"ש וכן בפרסומים בתקשורת, אך הוסיף כי לא ניתן לומר שעו"ד בר מנחם עיוותה את העובדות ביודעין.
בעקבות סגירת תיק החקירה בעניין, מוסי רז כתב ש"כך נראה טיוח. החלטה שערורייתית; נער נהרג מפגיעת מכונית משטרה ברכבו - ואיש לא נותן על כך את הדין."
ביולי 2022 אמר סגן ראש מח"ש היוצא, משה סעדה: "יש פה משפחה ומת להם ילד, ובסוף התחושה שהייתה לי היא שקול דמיו זועקים מן האדמה. זאת אומרת, במקום שהדבר ייחקר ויידעו מה קרה – הילד הלך אל מותו והם לעולם לא יידעו. הכול כי לא אפשרו את החקירה", "זה העוול אולי הכי גדול שראיתי".
הנצחה

מצפה
רמון
מצפה
רמון
ב-23 בדצמבר 2020 הקימו חבריו של סנדק במקום בו נהרג מאחז שנקרא על שמו, "מעלה אהוביה". המאחז כלל חווה חקלאית ומוקד רעיית צאן. ב-6 באפריל 2021 פינו כוחות מג"ב את המאחז שבו התגוררו שבע משפחות. הוריו של אהוביה סנדק יצאו בגיוס המונים לנטיעת כרם ולהקמת בית כנסת לזכרו, יחד עם כוונתם לשוב לקרקע במאחז. מאחז נוסף שהוקם על שמו הוא 'אוהבי י-ה' - המאחז ממוקם בסמוך ליישוב בת עין, מקום מגוריו של אהוביה. מאז הוא נהרס ונבנה שוב יותר מעשר פעמים.
סנדק הונצח במספר שירים. הזמר עדי טוויטו ביצע לזכרו את השיר "דרשתי קרבתך". בעקבות האירוע כתב פעיל הימין אלישוב הר שלום שיר בשם "הנה הגאולה", שבוצע על ידי הזמר הראל טל.[דרוש מקור] במלאת שנה למותו הוציא זיו יחזקאלי שיר שנקרא "הגבעוני" אותו הוציא אחרי סיבוב בגבעות.
הזמר אהרון רזאל שר והלחין קטע שכתב אברהם סנדק לזכרו בשם "מכתב מאהוביה".
יומיים לאחר האירוע, ב-23 בדצמבר, קיימו תלמידי ישיבת "חצים" מרוץ בשומרון לזכר סנדק ואסתר הורגן.
ראו גם

פרשת מותו של סלומון טקה
המלקטות

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'אן-פרנסואה מילה
 תאריך יצירה:  1857
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  1,100 מ"מ 
 גובה:  830 מ"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  ריאליזם, נטורליזם 
 מספר יצירה:  RF 592 (מוזיאון ד'אורסה) 
 מיקום:  מוזיאון ד'אורסה, פריז
 
"המלקטות" (בצרפתית: Des glaneuses) הוא ציור שמן מאת האמן הצרפתי ז'אן-פרנסואה מילה (Jean-François Millet). הציור, המציג שלוש עובדות בשדה, נחשב לאחת מיצירות האמנות הבולטות והידועות בזרם ה"נטורליזם".
תיאור

הציור מציג שלוש עובדות המלקטות בשדה שיירי תבואה. הנשים הכפופות לבושות בשמלות מבד גס ועל ראשן כיסוי ראש. ברקע התיאור מופיעים פועלי השדה האוספים את התבואה לאחר הקציר. מבחינת הקומפוזיציה של הציור, מילה הצליח להבליט את שלוש הדמויות בעזרת שימוש בניגודיות (קונטרסט) גבוה יותר על גבי רקע מטושטש באופן יחסי ועל ידי שימוש ב-"חתך הזהב" בין גודל משטח השמיים לבין האדמה. תנוחות הנשים יוצרות תחושה של תנועה איטית, הבאה לביטוי על ידי כיווני הפנייה של הנשים. מבטן איננו נפגש עם זה של הצופים.
היסטוריה

בשנת 1857 הציג מילה את הציור "המלקטות" לראשונה ב"סלון" - תערוכת האמנות (אנ') הרשמית של האקדמיה לאמנויות היפות. הציור משך אליו ביקורת רבה מצד חוגים רחבים בחברה הצרפתית. בעבור רבים היוותה האדרה של המעמד הנמוך בחברה תזכורת לא נעימה על רקע המהפכה של שנת 1848. מבקר אמנות אחד אף טען כי הציור מהווה תזכורת מדאיגה "לפיגומי הגרדומים של שנת 1793".
לאחר הסלון, נמכר הציור בעבור 1,000 פרנקים לקונה אנגלי בשם בינדר (Binder), אשר הצליח להוריד את מחירו של הציור בכ-3,000 פרנקים. עד מותו של מילה, בשנת 1875, לא זכה הציור להערכה רבה, אולם לאחר מכן החלה התעניינות מחודשת ביצירה. בשנת 1889 נמכר הציור, שהיה באותה עת באוספו של בנקאי בשם פרדיננד בישופסהיים (אנ'), במכירה פומבית בעבור 300,000 פרנקים. בשנה שלאחר מכן נתרם הציור למוזיאון הלובר, שהעביר אותו מאוחר יותר לאוסף מוזיאון ד'אורסה.
ראו גם

רות ונעמי מלקטות, צילום: עדי נס
הערות שוליים

↑  ראו: Kimmelman, Michael (August 27, 1999), ART REVIEW; "Plucking Warmth From Millet's Light", The New York Times (New York City),, retrieved on 2008-01-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Joconde: 000PE002031
שערי חולדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, מבנה אדריכלי, אטרקציה תיירותית 
 כתובת:  העיר העתיקה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1034
 תאריך פתיחה רשמי:  1034 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אסלאמית 
 
 קואורדינטות:  31°46′33″N 35°14′12″E﻿ / ﻿31.77594444°N 35.23661111°E﻿ / 31.77594444; 35.23661111
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) שערי חולדה(למפת ירושלים העתיקה רגילה) שערי חולדה(למפת ירושלים רגילה) שערי חולדה(למפת ירושלים מוגדלת) שערי חולדה he
 
שערי חולדה בדגם בית שני במוזיאון ישראל. הדגם נבנה לפני חפירות הכותל הדרומי ולפיכך אינו מדויק ומציג שני שערים כפולים, במקום כפול ומשולש. קבר חולדה המוצג בתצלום לא נמצא בחפירות.
שערי חולדה הן שתי נקודות כניסה סמוכות בכותל הדרומי של הר הבית. בנקודה המערבית שני שערים (השער הכפול) ובנקודה המזרחית שלושה.
שערי חולדה התקיימו בתקופת בית המקדש השני, ייתכן שעוד לפני מקדש הורדוס. השערים היו במפלס נמוך מרובו של הר הבית, ועל כן רוב החוקרים סבורים שהשערים מובילים במחילה אל תוך שטח ההר ומשם היה צורך לעלות במדרגות אל הרחבה.
השערים הם כניסה כפולה מאותו כיוון, בניגוד לשאר השערים בצידי הר הבית. הרב ישראל ליפשיץ העלה את הסברה שהסיבה לכפילות השערים היא שירושלים בעת העתיקה הייתה בדרום העזרה, כך ששם היה ששער הכניסה העיקרי והשימושי ביותר.
שערי חולדה במקורות

השערים מתועדים במשנה במסכת מידות, המספרת על חמשת שערי הר הבית:
חמישה שערים היו להר הבית: שני שערי חולדה מן הדרום - משמשין כניסה ויציאה, קיפונוס מן המערב - משמש כניסה ויציאה, טדי מן הצפון - לא היה משמש כלום, שער המזרחי עליו שושן הבירה צורה, שבו כהן גדול השורף את הפרה ופרה וכל מסעדיה יוצאים להר המשחה.
ההשערה המקובלת במחקר היא שהמשנה במסכת מידות מדברת על שטח הר הבית החשמונאי ולא על ההרחבה של הורדוס. יוצא שהשערים הנמצאים בכותל הדרומי היום אינם זהים עם שערי חולדה של המשנה וממילא אין סיבה לקרוא להם בשם זה.
במדרש שיר השירים רבה (וילנא, פרשה ב), יחד עם האמירה שהכותל המערבי של בית המקדש אינו חרב לעולם, נאמר זאת גם על "שער הכהן" ושער חולדה.
פירוש השם חולדה

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
השערים היו בחלקו הדרומי של הר הבית, שהיה הגדול ביותר מאחר שהעזרות היו בעיקר בחלק הצפוני מערבי, ולכן נקראו השערים "שערי חולדה" על פי דברי בגמרא פסחים (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ח, עמוד ב') "חולדה שדרה בעיקר בתים".
על שם חולדה הנביאה שהייתה יושבת בין שני שערים אלה, כמו שכתוב בספר מלכים ב', פרק כ"ב, פסוק י"ד: "והיא יושבת בירושלים במשנה". לפי פירוש זה, משמעות המילה "במשנה" היא שחולדה הייתה יושבת בין שני השערים.
פירוש נוסף הוא שהשערים נקראים על שם הפסוק בתהילים "האזינו על כל יושבי חלד", שכן שערים אלה היו השערים העיקריים של הר הבית ודרכם היו עוברים "כל יושבי חלד" - יושבי העולם.
מיקום השערים

גם בימי הביניים ידעו לזהות את השערים. בספר כפתור ופרח בפרק ו מתייחס המחבר אשתורי הפרחי לגבולות הר הבית בתקופתו, וכותב:
עוד היום ניכר שער שושן למזרח והוא סגור אבני גזית. ואם תחלק זה הכותל לשלשה חלקים יהיה זה הפתח בחלק הראשון מצד קרן מזרחי דרומי וכן ניכרים שני שערי חולדה לדרום, וכן ניכר שער הקיפינוס למערב, שער הצפון שהוא הטדי אינו ניכר שאותו צד נחרב.
היום השרידים היחידים שנשארו מהשערים הם חצי מהמשקוף של אחד השערים המערביים, ומיקומם של השערים המזרחיים (אף שניתן לראות רישום של שלושה שערים חסומים בקיר, רק שתיים מתוך האבנים הן מקוריות).
בספר עזרת כהנים מוצעת האפשרות שהמרחק בין השערים היה שווה למרחק ביניהם לכותל (דהיינו 160 אמה רווח ואז שער 10 ועוד רווח 160 ועוד שער 10 ועוד רווח 160 = 500 אמה), וזה היה דרך נוי. מובאת שם אפשרות נוספת לפיה השערים היו בשטח שהיה כנגד אורך עזרת ישראל, והיה מתחלק באותה צורה (דהיינו 55.6666 * 3 ועוד 20 אמה לשערים = 187 אמה) אמנם נוטה יותר לפי' הראשון. הספר דוחה את האפשרות שהם היו כנגד שער הדלק והמים שאם כן יוצא שכל שערי הר הבית מכוונים מול שערי העזרה ולא הייתה לכהנים פרטיות, וכבר נאמר בזבחים נט: "אפשר כהן עומד על גבי המזבח וכל העם רואין אותו מבחוץ".
המחקר הארכאולוגי
המחקר הארכאולוגי ליד השערים נערך על ידי יובל ברוך ורוני רייך מטעם רשות העתיקות. בין היתר הם העלו שהשער המשולש הוא הראשון שנבנה במסגרת הרחבת הר הבית על ידי הורדוס הגדול. ושאל השער ממזרח עלה רחוב רחב משופע. עליו, כך הם מאמינים, הובלו בהמות הקורבן. למרגלות השערים הם גילו עשרות אבנים מעוטרות ששימשו לטענתם כחלק מעיטורי הסטיו המלכותי.
הערות שוליים

↑  התפארת ישראל יכין באות י"ג.
↑  בן ציון לוריא, שערי חולדה, בית מקרא יד, ג, תשכ"ט
יצחק מגן, ‏על שערי הר הבית בכתבי יוסף בן מתתיהו ובמסכת מידות, קתדרה 14 (תש"מ), עמ' 41–53
↑  פרק מ"ט, פסוק ב'
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
| אתרי העיר העתיקה של ירושלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 : 
שערי ירושלים
 שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • השער החדש • שער יפו • שער ציון • שער האשפות • שער הרחמים • שערי חולדה: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285542605171  LCCN: sh00001889 
מפת הר הבית
מיקום השערים המזרחיים - השער המשולש
שריד השער של השער הכפול המערבי
המדרגות המובילות אל השער המערבי
פרי

ערך זה עוסק במושג מתחומי הבוטניקה, התזונה והקולינריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תצוגת פירות בשוק לה בוקריה בברצלונה, ספרד
קערת פירות - רימון, אגסים, תפוחים, בננות לא בשלות, תפוז וגויאבה
פרי הוא חלק מן הצמח בו, בדרך כלל, נמצאים זרעים. כאשר הפרי מכיל רקמה עסיסית ומזינה, הוא נאכל על ידי בעלי חיים, המפרישים בצואתם את הזרעים ותורמים להפצתם.
פירות רבים משמשים למאכל אדם ובעלי חיים, אך ההגדרה הקולינרית מהו פרי נקבעה באופן תרבותי והיא מכילה רק חלק מן הצמחים שיש להם פירות אכילים. שאר הצמחים האכילים, מוגדרים מבחינה קולינרית כירקות.
הגדרת המונח "פרי"

למונח "פרי" מספר הגדרות, כל אחת מהן בהקשר אחר ובעלת משמעות שונה.
הגדרת המונח "פרי" > בבוטניקה

בבוטניקה, הפרי הוא חלק מהצמח הנוצר מחלקי הפרח הפנימיים בעקבות הפריית הביציות שבתוך השחלה על ידי תאי המין הזכריים המגיעים מן האבקן דרך עמוד העלי. הגדרתו הבוטנית של הפרי היא חד משמעית, למעט המקרים בהם הפרי מטמיע בתוכו חלקים נוספים של הצמח מלבד הזרעים והמעטפת שסביבם, כמו במקרה של תאנים ותותים.
לרשימת מונחים הנוגעים למורפולוגיה של הפרי ראו: מורפולוגיה של הפרי. ראו גם פרי (אנטומיה).
הגדרת המונח "פרי" > בקולינריה

בתחומי הקולינריה, שמהם מושפע השימוש במילה פרי בשפת הדיבור, פירות מאכל מוגדרים אחרת, כך שמספר צמחים שהחלק האכיל בהם מוגדר כפרי בהגדרה הבוטנית, מוגדרים כירקות מבחינה קולינרית. להגדרה "ירק" מצטרפים גם צמחים אשר החלק האכיל בהם הוא חלק אחר של הצמח (כגון השורש, הפקעת, הבצל, הגבעול, העלה או הפרח) .
ההגדרה הקולינרית מתייחסת לפירות הניתנים למאכל בלבד. אלו מביניהם שטעמם נע בין מתוק לחמוץ ומרקמם בשרני – הם הפירות; האחרים, שאינם מתוקים או חמוצים – הם הירקות. מבחינה תזונתית לרוב נהוג להמליץ על פרות וירקות העונה. כמו כן, רצוי לצרוך גם פירות וגם ירקות.
על פי הבחנה עממית נוספת בין פרי לירק, ההבדל בין השניים הוא בכך שהפרי מכיל בתוכו זרע או זרעים קשים ("גרעין" או "גרעיני" הפרי) שלא ניתן לאוכלם, ואילו בירק, החלק המיועד למאכל מכיל זרעים "רכים" הניתנים לאכילה, או אינו מכיל זרעים כלל. לכן, על-פי הבחנה זו, עגבנייה, ומלפפון הם "ירקות". זאת לעומת האפרסק המכיל זרע קשה ("גלעין"), שאיננו ניתן לאכילה, ולכן נקרא "פרי". הבננה, אשר בעקבות פיתוחים החקלאיים היא חסרת גרעינים, עדיין נחשבת פרי.
הגדרת המונח "פרי" > לפי סוג הצמח

הגדרה אחרת מתייחסת לסוג הצמח עליו גדל הפרי. הפרי יהיה זה שגדל על עץ, שיח או מטפס, והצומח על הקרקע או מתחתיה מוגדר כירק. גם הגדרה זו חלה רק על הפירות הנאכלים. על פי הגדרה זו, ובניגוד להגדרה הקודמת ולשפת הדיבור, אבטיח ותות שדה הם ירקות, מפני שהם גדלים על הקרקע. על פי הגדרה זו השקד יהיה פרי, אף על פי שמבחינה בוטנית עיקר חלקו האכיל הוא זרע. הגדרה זאת מתאימה גם להבחנה ההלכתית בין "פרי העץ" - פירות, ו"פרי האדמה" - ירקות.
סוגי פירות

פירות רבים ופשוטים הנפתחים בשעת ההבשלה:
מפוחית (Folicle)
הלקט (Capsule)
תרמיל (Legumen)
קציץ (Silique)
פירות מתפרקים בשעת ההבשלה:
מפרדת (Schizocarp)
מפרקת (Lomentum)
פירות שאינם מתחלקים ואינם נפתחים - פירות יבשים:
אגוז (Nut)
אגוזית (Nutlet)
כנפות (Samara)
זירעון (Achene)
גרגיר (אנ') (Caryopsis)
פירות שאינם מתחלקים ואינם נפתחים - פירות עסיסים:
ענבה (Berry)
בית גלעין (Drupe)
קרמבולה
מכירת פירות למזון
סלט פירות
מגש פרוסות פיטאיה
שלבי הבשלת פרי הנקטרינה, לאורך כ-7 חודשים וחצי. 1. ניצן 2. תחילת הופעת עלים ופרחים 3. הפרחים כבר מפותחים לחלוטין, ותהליך ההאבקה על ידי הרוח או חרקים החל. 4. לאחר שתהליך ההאבקה הושלם בהצלחה, הפרחים מתו, והעלים צמחו על מנת להתחיל את תהליך הפוטוסינתזה כדי לספק לצמח מזון. 5. הפרי החל לפרוח ולהתפתח אך עדיין אינו אכיל. 6. הפרי בשל.
אהבה

ערך זה עוסק ברגש של חיבה עזה. אם התכוונתם למשמעויות אחרות, ראו .
זוג כפות ידיים יוצרות יחד צורה של לב, כסמל של האהבה
אהבה היא קבוצה של רגשות וחוויות, הקשורות לתחושה של חיבה עזה או אחדות עמוקה או יצר מוכרח כלפי ישות כלשהי: אדם, בעל-חיים, חפץ, מקום ואף רעיון.
אהבה מאופיינת בחיבה, חיפוש אחר קרבת הנאהב, דאגה לו ובקשת טובתו. האהבה יכולה גם להתבטא בצורה רכושנית ולפעמים אף אובססיבית כלפי הנאהב. אהבה לרוב אינה כפופה לרצונו של האוהב או של הנאהב. כאשר האהבה אינה ממומשת, היא יכולה להיות גם מכאיבה ולא נעימה. טרגדיות רבות, כמו גם מחזות, שירים וסיפורים רבים, עוסקים באהבות בלתי ממומשות ותוצאותיהן.
סוגי האהבות

ניתן לחלק את האהבה לכמה קטגוריות. דוגמאות לאהבה בין בני אדם כוללות:
אהבה הורית – בין הורים לבין ילדיהם.
אהבה משפחתית – בין ילדים להורים, אחים וקרובי משפחה, הקיימת בשל קרבת הדם ותחושת השייכות הטבעית.
אהבה חברית – בין חברים, הקיימת בשל תחומי עניין משותפים, רעות וחברות ותחושת הזדהות עמוקה.
אהבה רומנטית – בין בני זוג, הכוללת קרבה נפשית ומשיכה גופנית לאחר.
אהבה עצמית (גם: נרקיסיזם) – בין אדם לבין עצמו.
אהבה לחיות – כלפי בעלי חיים או לסוג מסוים של חיה או לחיה ספציפית, למשל חיית המחמד של האדם.
אהבה עיוורת – אהבה אשר מציגה את מושא האהבה כחסר פגמים ושיא השלמות. אהבה עיוורת יכולה להיות חלק מכל סוג אהבה.
אם מגדירים את האהבה כיחס בין האדם לחיים בכללותם, יכולים להיות סוגי אהבה נוספים, ואצל בני-אדם מסוימים אותן אהבות תופסות חלק גדול יותר מאהבתם לקרובים אליהם, לדוגמה:
אהבת האל – אהבה בין אדם לאלוהיו, ובה האדם מרגיש מחובר ודבק באלוהים.
אהבת אדם – אהבה לבני-אדם באשר הם, הנובעת מאהבת החיים.
אהבה רומנטית

אהבה רומנטית היא צורך עז בקרבה גופנית ונפשית עם אדם אחר. אהבה זו כרוכה לרוב במשיכה מינית, אך קיימת גם אהבה רומנטית ללא משיכה מינית[דרוש מקור], כמו גם אהבה אפלטונית, ללא קיום של מימוש מיני בין הנאהבים.
אהבה רומנטית היא נושא מרכזי באמנות, בקולנוע, בספרות, במוזיקה ובאופן כללי, בכל תחומי התרבות. חקירתה המדעית היא ענף בפסיכולוגיה חברתית.
האהבה הרומנטית מופיעה כבר בתנ"ך, בפרט במגילת שיר השירים, שם התיאורים הרומנטיים וגילויי האהבה אינם עומדים בפני עצמם, לפי פרשנותם של חז"ל, אלא משמשים כמשל בלבד לאהבה בין אלוהים וכנסת ישראל. היא מוזכרת במיתולוגיה היוונית אפילו כעילה למלחמה גדולה. היא קשורה בקשר הדוק למושג האבירות בימי הביניים. הרמב"ם קרא לאדם לאהוב את אלוהים באותה מידה שבה הוא אוהב אישה ונכסף לה, ואף המקובלים טענו שאדם שלא חווה אהבת אישה, לא יוכל לחוות אהבת אלוהים. בתרבות היהודית בתקופת ימי הביניים הקדישו לה משוררים כדוגמת ריה"ל שירים רבים.
האהבה הרומנטית מהווה כיום בחברה המערבית שיקול מרכזי, ובחברות מסוימות אף בלעדי, להחלטה על חתונה ונישואין.
אהבה רומנטית > אהבה רומנטית במחקר הפסיכולוגי

פסיכולוגים הגדירו מספר הבדלים בין אהבה רומנטית לבין מערכת יחסים המבוססת על חיבה, כאשר משיכה מינית חסרה בחיבה ובאהבה רומנטית היא תופסת מקום מרכזי. למשל, מרכיב הדמיון והפנטזיות חזק באהבה רומנטית, אך אינו מצוי במערכת יחסים רגילה המבוססת על חיבה. החיבה מופנית כלפי בני אדם המקנים גמולים ממשיים, אולם פרטנר לאהבה רומנטית עלול להביא דווקא מכאובים וייסורי נפש. הבדל נוסף הוא שהחיבה מאריכה ימים, ואילו האהבה הרומנטית עלולה להיות קצרת טווח.
בחיבה, לקנאה אין תפקיד גדול, ולעיתים קרובות, ידידו של הידיד הופך לידיד גם כן. באהבה רומנטית, הקנאה היא מוטיב מרכזי. אהבה רומנטית כרוכה בסערות ובטלטלות רגש, בעיקר בתחילתה, ואילו החיבה יציבה ורגועה.
בהקשר זה יש להעיר שבדורות האחרונים חלה עלייה חדה בשיעור הגירושין. בישראל הוא עומד על שליש, ובארצות הברית הוא מתקרב למחצית. ההסבר לכך נעוץ דווקא באידאולוגיה הרומנטית העומדת כיום מאחורי הנישואין. למעשה, ככל שהאמונה ברומנטיקה גבוהה יותר, צפויה השחיקה בנישואין להיות רבה יותר. זאת משום שהתחושות הרומנטיות מאכזבות ואינן נותרות לאורך זמן באותה עוצמה. ההסבר לכך הוא בחלקו ביולוגי, ומבוסס על מודלים אבולוציוניים ופסיכו-פיזיולוגיים.
אהבה רומנטית > אהבה רומנטית במחקר הפסיכולוגי > הרחבה עצמית

אחת התאוריות הפסיכולוגיות בחקר האהבה הרומנטית מדגישה את מרכיב "ההרחבה העצמית" שבה. תכונותיו ויכולותיו של הפרטנר הרומנטי הופכים לזמינים עבור האדם. במחקרים[דרוש מקור] התברר שמאוהבים מוצאים בעצמם תכונות רבות יותר ומתקשים להבחין בין תכונות שמצויות בהם לבין תכונות שבבני זוגם.
אהבה רומנטית > אהבה רומנטית במחקר הפסיכולוגי > סוגי האהבה

אחד המודלים לתיאור האהבה, שפותח בידי סטרנברג, נקרא "המודל המשולש של האהבה". המודל מניח שלאהבה יש שלושה מרכיבים: מרכיב רגשי שהוא האינטימיות, מרכיב הנעתי שהוא התשוקה ומרכיב קוגניטיבי שהוא המחויבות. באמצעות צירופם של מרכיבים אלה, סטרנברג מחלק את האהבה לשמונה סוגים:
היעדר אהבה - מצב שבו לא קיים אף אחד מהמרכיבים. סוג זה מאפיין הקשר של האדם עם רוב האנשים סביבו.
חיבה - לא אהבה, קיים רק מרכיב האינטימיות. סוג זה מצוי בין ידידים.
אהבת רעים - אהבה המכילה את מרכיב האינטימיות ואת מרכיב המחויבות. סוג זה מצוי בין חברים טובים.
אהבה ריקה - אהבה המכילה את מרכיב המחויבות בלבד. סוג זה קיים לעיתים אצל אנשים שנישאו באמצעות שידוך, ואצל בני זוג שנשואים במשך שנים רבות.
אהבה חסרת היגיון - אהבה המכילה את מרכיב התשוקה ומרכיב המחויבות. סוג זה נחשב כבלתי יציב.
אהבה עזה - אהבה שבה נמצא רק מרכיב התשוקה. סוג זה גם נחשב כבלתי יציב.
אהבה רומנטית - אהבה שבה נמצאים מרכיבי האינטימיות והתשוקה. סוג זה נחשב כקצר טווח, ברוב המקרים.
אהבה מושלמת - אהבה שבה נמצא מרכיב האינטימיות, מרכיב התשוקה ומרכיב המחויבות. לטענת סטרנברג, סוג זה קשה להשגה וקשה לשמור עליו לאורך זמן.
פסיכולוגים אחרים הציעו שיש שישה סוגים של אהבה:
אהבה לוהטת - מערכת יחסים המבוססת על תשוקה עזה לבן הזוג.
אהבת משחק - מערכת יחסים המבוססת על משחק. אחד מבני הזוג מתייחס לאהבה כאל משחק.
אהבה לוגית - מערכת יחסים המבוססת על חישובים רציונליים.
אהבת חברים - מערכת יחסים המבוססת על חברות עמוקה בין בני הזוג.
אהבה ללא אני - מערכת יחסים שבה אחד מבני הזוג מאבד את ייחודו ונטמע בבן הזוג השני.
אהבה רכושנית - מערכת יחסים שבה אחד מבני הזוג מתייחס לבן הזוג השני בצורה רכושנית.
מודל נוסף של אהבה פותח בידי הפסיכולוג אריך פרום, שראה באהבה את הדחף החזק והמשמעותי ביותר באדם, להתאחד עם הזולת, ובה ראה את הפתרון האידיאלי לבעיית הבדילות הקיומית שהאדם חווה בחייו.
על פיו יש שלשה סוגים של אהבה:
אהבה מזוכיסטית, שבו האוהב מתבטל כלפי מושא אהבתו ומוכן לעשות הכול בשבילו. בהתבטלותו, האדם נפרד מקיומו העצמי המכאיב והופך להיות חלק מהוויה אחרת, אותה הוא מעריך כגדולה וחזקה יותר. בדרגות גבוהות אהבה זו יכולה להגיע להערצה ואף לפולחן אישיות.
אהבה סדיסטית, שבו האוהב מבטל את מושא אהבתו כלפי עצמו. האוהב מעצים את אישיותו בכך שהוא "בולע" את הזולת ושולט עליו, מכיוון שהוא רואה בו מכשיר להעצמה אישית ולבריחה מהחידלון ושאלות הקיום שלו. בדרגות הגבוהות אפשר למצוא אהבה זו אצל מנהיגים ו"גורויים" כלפי עדת מעריצים.
אהבה בוגרת שהיא האידיאלית, שבו שני בני אדם עומדים זה מול זה במלוא אישיותם הלא מתבטלת, ומשלימים אחד את השני באופן הדדי, באופן שאינם מבטלים את עצמם אחד כלפי השני.
אהבה רומנטית > אהבה רומנטית במחקר הפסיכולוגי > היווצרות האהבה והימשכותה

הפסיכולוגיות ברשייד וולסטר הסבירו את היווצרותה של האהבה הרומנטית תוך שימוש בתאוריית הריגושים הדו-גורמית של סטנלי שכטר. הן סוברות שעירור פיזיולוגי המיוחס לנוכחותו של פרטנר מתאים ליחסים רומנטיים מפורש כהתאהבות, גם כאשר הסיבה לאותו עירור שונה. כך, למשל, באחד הניסויים נמצא כי זוגות שצפו בסרט פעולה החליפו ביניהם יותר ביטויי אהבה ביציאה מהקולנוע בהשוואה לכניסה אליו, ואילו בקרב זוגות שצפו בסרט נייטרלי מבחינה ריגושית, לא נמצא כל הבדל בביטויי האהבה. עם זאת, אין לראות בתאוריית הריגושים אלא הסבר חלקי לתופעת ההתאהבות.
האהבה ובחירת הפרטנר לאהבה תלויות גם בהערכתו העצמית של האדם. הפרטנר צפוי להיות כזה המספק גמולים הדומים לאלו המסופקים לו. לשם דוגמה, גברים עשירים נוטים לחזר אחרי נשים יפות, אך אדם אשר אינו מרגיש כי יש לו תמורה הולמת להציע, יסתפק בבת זוג מושכת פחות. ניסויים הוכיחו כי אדם שהערכתו העצמית הועלתה באופן מלאכותי ובאמצעות פידבק שרירותי, הרשה לעצמו לחזר אחרי פרטנריות אטרקטיביות יותר.
לרעיון החליפין ההוגנים יש חשיבות גם בתוך הזוגיות עצמה, ולא רק בתחילתה. לתחושת בני הזוג שהצד השני מספק תמורה הוגנת להשקעתם יש חשיבות רבה, והעדרה של תחושה זו מסכן את הזוגיות.
בניגוד לקלישאה לפיה "ניגודים נמשכים", נראה שלהתאמה בין בני זוג יש תפקיד חשוב ביצירת קשר ובהמשכתו. התאמה זו צפויה להוות תנאי מוקדם להצלחת קשר, אך, מאידך, היא עצמה נובעת בחלקה מהקשר.
פסיכואנליזה פרוידיאנית של מושא האהבה

פרויד התעסק רבות בקשרים בהם הדחף המיני משפיע ומנהיג את ההתנהגות כמו גם בדרך בה הדחף המיני מתעצב על ידי חוויות ילדות. במאמר שפרסם בשנת 1910 מתאר פרויד טיפוס גברי מוקצן הנמשך רק לנשים אשר שייכות לאדם אחר בין אם חבר, בעל או ארוס; ושמתנהגות בצורה זולה ומתירנית מבחינה מינית. המשיכה לנשים שאינן פנויות משרת סיפוק לדחפים תחרותיים ועוינים כלפי בן הזוג של האישה, ואילו נשים המתנהגות בצורה מתירנית מינית מעוררות רגשות קנאה בטיפוס גברי זה כלפי בני זוג המזדמנים שלהן. על פי פרויד טיפוס גברי זה מונע מחוסר התגברות תקינה על התסביך האדיפלי. חלק בלתי נפרד של הדמות האימהית היא השתייכותה בקשר זוגי לאב, וקשר עם האם יכלול פגיעה באב. ההסבר למציאת בת זוג בעלת מאפיינים מתירניים מורכב יותר ומכילה ניתוח של תהליך גילוי המיניות בתחילת גיל ההתבגרות. בגיל זה הנער נחשף לראשונה ל"סוד חיי המין" המעורר בוז ומרדנות בד בבד עם הריסת הסמכות ההורית כתוצאה מחשיפת פעילותם המינית, שלרוב בתחילתו מודחק. בנוסף לחשיפת "סוד חיי המין" לרוב נחשף הנער גם לנשים אשר עוסקות בזנות, והוא מגיע למסקנה כי ביכולתן של נשים אומללות אלו להכניסו לסודות חיי המין. בשעה שבה הוא מבין כי הוריו פעילים מינית "הוא מציין לעצמו מתוך היגיון ציני, שבעצם אין הבדל גדול כל כך בין האם לפרוצה". דברים אלו מעוררים בו את הדחפים והתשוקות הנושנות מילדותו, והוא מתחיל לחשוק מחדש באמו. אם דחפים אלו אינם חולפים הם מועברים לעולם הפנטזיות הלא מודע של העלם. קבעון של פנטזיות אלו ישפיעו על העדפתו של הבוגר את בן הזוג, בנוסף פרויד מציין כי משיכה של גברים צעירים לנשים המבוגרות מהם נובעת גם היא מפנטזיית האם. בסיום המאמר מבהיר פרויד כי תהליכים אלו נפוצים בקרב בני אדם רבים אם כי בצורה חלקית או מוחלשת.
הסבר ביולוגי

כימיקלים במוח האנושי הם מרכיב הכרחי להתאהבות. כימיקלים אלו פועלים במעגלים המוחיים המווסתים תגמול ומוטיבציה. בפרט ההורמונים אסטרוגן וטסטוסטרון מעורבים ביצירת התשוקה המינית; אדרנלין גורם לתחושת "פרפרים בבטן"; נוראפינפרין גורם להפעלת מערכת העצבים הסימפתטית אשר מאיצה את קצב פעימות הלב ומעלה את רמת העוררות לנוכח גירוי הקשור לבן הזוג; רמות נמוכות של הורמון הסרוטונין לאחר ההתאהבות גורמים לתסמיני התמכרות לבן הזוג. האפקט המשותף של הכימיקלים הללו בתוספת השפעתם של השינויים המעגליים במוח – גורם לאופוריה, תאווה, אובססיביות, יתר מרץ, חוסר שינה, חוסר תיאבון ותשומת לב ממוקדת באדם הנאהב.
המנגנונים הביולוגיים שמובילים את ההתנהגות נבדלות בין גברים לנשים. אצל נקבות ההורמון אוקסיטוצין, המופרש בין היתר בעת קיום יחסי מין, משחק תפקיד חשוב ביצירת ההיקשרות בין בני הזוג ובשימור הקשר לאורך הזמן כמו גם בהיקשרות עם ילד. כמו כן ההורמון מהווה את הבסיס ליצירת מערכת יחסים מונוגמית. לעומת זו אצל גברים ההורמון המרכזי בתחזוק ההתנהגות החברתית בין בני הזוג הוא וזופרסין, כאשר התנהגות אופייניות להגנה על בת הזוג והצאצאים מקושרת להורמון זה. כמו כן מולקולות אשר מזוהות על ידי קולטני הריח הנמצאים באף משפיעות גם הן על תהליכי ההתאהבות והאהבה. מולקולות אלו הנקראות פרומונים לוקחות חלק בהסבר הבדלים בין אישיים במשיכה בין בני זוג, אך טיב המנגנון אינו ברור דיו עקב עדויות סותרות. (ראה.)
השפעת הכימיקלים שהוזכרו מתעמעמת לאחר תקופת זמן מסוימת, וכשזה קורה הקשר הופך להיות דומה לקשר בין רעים.