דיטריך פון יאגו
הערות שוליים

1 2  המילטון, 1984; אישים ברייך השלישי; עמוד 289; "דיטריך פון יאגו (1892–1945). לויטננט גנרל בשטרומאבטיילונג (אס. אה. אובר-גרופנפיהרר); השגריר הגרמני בהונגריה, 1941–1945. נולד ב-29 בפברואר 1892, בפרנקפורט. פון יאגו מונה למשרת מנהיג פלוגת השטרומאבטיילונג ברלין-ברנדנבורג ב-1934. הוא החזיק בתפקיד עד למאי 1941. קיבל את אות הזהב המפלגתי, וניצל מליל הסכינים הארוכות של 1934, כאשר רהם, מנהיג השטרומאבטיילונג, נרצח. פון יאגו ניצל כל הזדמנות שעמדה לרשותו על מנת לסכל את פעילויותיו של הימלר ושל קצין המיון שלו, גוטלוב ברגר, במאמציהם לגייס כוח אדם לשורות השוצשטאפל בחבל הבלקן. מת ב-26 באפריל 1945 במראנו, איטליה".
↑  סימנס, 2017; כת הנעורים החומה והאלימות ברפובליקת ויימאר; גבריות צבאית; עמוד 184; "מפקדי שטרומאבטיילונג צעירים ממעמד הביניים כמו קלינטש, בנוסף לכאלו בעלי רקע אריסטוקרטי, כמו פון יאגו, ראו את עצמם כחלוצים של הקהילה העתידית".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "הוא לחם במלחמת העולם הראשונה כלויטננט ומאוחר יותר כסניור-לויטננט בשורות הצי".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "ב-1919 הצטרף לבריגדת ארהארדט והשתתף בפוטש של קאפ ב-1920".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "בערך באותה העת הפך לחבר במפלגה הנאצית, ובין 1921 ל-1923 שימש כמפקד פלוגות השטרומאבטיילונג בוירטמברג".
↑  סימנס, 2017; כת הנעורים החומה והאלימות ברפובליקת ויימאר; גבריות צבאית; עמוד 183; "בכל הנוגע למנהיגי שטרומאבטיילונג אחרים אשר צמחו באוניברסיטאות השונות, מוטלת בספק רצינותם של לימודיהם. דיטריך פון יאגו, אשר החליף את מקומו של קלינטש כראש השטרומאבטיילונג הזמני בסתיו 1921, עבר להתגורר בטיבינגן בשלהי חודש ינואר 1922".
↑  סימנס, 2017; כת הנעורים החומה והאלימות ברפובליקת ויימאר; גבריות צבאית; עמוד 183; "מיד לאחר מכן נרשם יאגו כמרצה אורח באוניברסיטת אברהרד קרלס".
↑  סימנס, 2017; כת הנעורים החומה והאלימות ברפובליקת ויימאר; גבריות צבאית; עמוד 183; "עד לפברואר 1922 הפך פון יאגו למתמחה בחנות הספרים הוותיקה אוסיאנדר, אשר נמצאה כעת בידיהם של שני קצינים לשעבר, אשר היו בעברם חברים בבריגדת ארהארדט. עם זאת, פעילויותיו העיקריות של פון יאגו היו פוליטיות ולא ביבליופיליות".
↑  סימנס, 2017; כת הנעורים החומה והאלימות ברפובליקת ויימאר; גבריות צבאית; עמוד 183; "היטלר שלח אותו לטיבינגן לשמש כמנהיג השטרומאבטיילונג בוירטמברג (אינספקטור דר אס. אה. פור וירטמברג) בניסיון לפתח את יחידות לוחמי הסער הצעירות שהחלו להתהוות באותה העת, ולפקח עליהן".
1 2  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "לאחר תחייתה של המפלגה כעבור עשור, הצטרף אליה פון יאגו שוב, ופתח בקריירה מבטיחה בשורות השטרומאבטיילונג. הוא הוביל את פלוגת האס. אה. ברלין-ברנדנבורג בין השנים 1934–1939".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; לחימה מאחורי הקלעים; עמוד 455; "כנגד הרקע המתואר, פרט מסוים אחד בחייהם של כל הארבעה, בקרלה, לודין, פון קילינגר ופון יאגו, דורש הסתכלות קרובה יותר: כולם החזיקו במשרות בכירות בכוחות המשטרתיים של הרייך השלישי. בקרלה שירת כנשיא המשטרה בפרנקפורט מספטמבר 1933 עד ל-1939, וכמפקד המשטרה הזמני בעיר הפולנית לודז' לאחר כיבושה בידי הגרמנים בסתיו 1939. לודין שירת כנשיא המשטרה בקרלסרוהה בפברואר ומרץ 1933. פון קילינגר ופון יאגו שירתו שניהם במשרת נציב הרייך (רייכסקומיסאר) בווירטמברג וסקסוניה. בתפקידים הללו הם תרמו להקמת הרייך השלישי על ידי מעצרם וכליאתם של יריביה הפוליטיים של המפלגה הנאצית. בנוסף היו מעורבים בכליאה והרצח של מתנגדי הרייך, לכאורה, במהלך אותן שנים, וכן בהסתרת הפשעים הללו".
1 2 3  סטיבנסון, 2006; לפני המלחמה; עמוד 42; "שלושה ימים לפני הבחירות, ממשלת הרייך, אשר פעלה תחת התנאים שהתקיימו מתוקף החוק להגנת האזרחים והמדינה, מינתה כנציב הרייך את דיטריך פון יאגו, חבר במפלגה הנאצית וברייכסטאג עבור אסלינגן אם נקר, ומנהיג השטרומאבטיילונג בוירטמברג. הוא השליט משטר אימים שהתיר לאנשי האס. אה. לתקוף את מתנגדי השלטון ואת היהודים, עם מעצרם של מאתיים פעילי המפלגה הקומוניסטית בלילה אחד בלבד. משרדיהם ורכושם של פעילי המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, בייחוד, הוחרמו, ובשטוטגרט הורה יאגו על חרם כנגד עסקים שהיו שייכים ליהודים. אנשיו החלו להקים מחנה ריכוז בהייברג, דרום וירטמברג, שם, בראשית חודש אפריל 1933, נכלאו כ-1,902 אסירים ב”מעצר הגנתי”. תוך תשעה חודשים גדדל המספר הזה ל-15 אלף, מתוכם מתו כארבעים אסירים כתוצאה מעינויים ותנאי מחיה קשים".
↑  סטיבנסון, 2006; לפני המלחמה; עמוד 236; "החברות בכנסייה האוונגליסטית נמשכה עד למסירת הודעת עזיבה סופית"; "בשנות ה-30 החל להופיע דפוס של נאצים שונים מוירטמברג שהודיעו כי התכוונו לעזוב את הכנסייה. ביניהם היו: ב-1935, מזכיר המדינה ולדמן; ב-1937, גיאורג סטומפיך, האחראי על המדיניות הקהילתית הן מצד המפלגה והן מצד המדינה, מנהיג השטרומאבטיילונג דיטריך פון יאגו, וקרייסלייטר ריכרד דראוז מהיילברון".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שב לצבא, ולחם במשך שנתיים בשורות הוורמאכט, לפני שהפך לדיפלומט".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; חיילי סער במשרד החוץ; עמוד 449; "שלא כמו בקרלה, אשר יכל רק לשאוף לדרגת המעמד העליון, פון יאגו הגיע משושלת אריסטוקרטית פרוסית שהחזיקה בערכיה בביטחון רב, אותם איחדה עם האידאולוגיה הנאצית. במכתב ששלח לבנו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הזכיר פון יאגו לבנו בן החמש את המסורת המשפחתית של ”כבוד, נאמנות, אבירות ואומץ”, והאיץ בו שלא יהפוך לפחדן מוסרי (דאקמאוזר), וכי יישאר נאמן ל”רעיון הנציונל-סוציאליסטי” עד למותו".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; עמוד 447; "האחרון היה דיטריך פון יאגו, אשר הנהיג בעברו את יחידת השטרומאבטיילונג של ברנדנבורג, וקיבל את משרת השגריר הגרמני בבירת הונגריה, בודפשט, ביולי 1941".
↑  בלוך, 1992; לקראת ברברוסה; עמוד 330; "לאחר מכן מונה זיגפריד קאשה לשגריר בקרואטיה, דיטריך פון יאגו לשגריר בהונגריה, האנס לודין לשגריר בסלובקיה, ואדולף בקרלה לשגריר בבולגריה. כל האישים הללו פעלו תחת מרטין לותר, אשר החזיק במינוי גם בשטרומאבטיילונג".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; חיילי סער במשרד החוץ; עמוד 451; "דיטריך פון יאגו היה ”מדוכדך מאוד” מכך שנקרא לשירות הדיפלומטי, וככל הנראה התלונן על כך שנאלץ להשתתף בפגישות ובטקסים בזמן שאחיו לנשק לחמו בחזית".
↑  בלוך, 1992; לקראת ברברוסה; עמוד 330; "היחיד מבין חמשת האישים הללו שניתן לתאר כג'נטלמן היה יאגו, חובל לשעבר. הוא קיבל את משרתו בבודפשט בחוסר רצון רב, והעביר את מרבית הדיונים הרשמיים בשיחות עם אדמירל הורטי, בהן עסקו בהיסטוריה צבאית".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "אחרון חביב, אנו פונים כעת אל חלקו של דיטריך פון יאגו כשגריר הגרמני בהונגריה. צעיר רק בארבע שנים מפון קילינגר, פון יאגו נהנה מקריירה דומה לזו של עמיתו, בטרם סופח למשרד החוץ הגרמני בשלהי יוני 1941".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 470; "לפני תחילת מינויו לא הכיר פון יאגו את הונגריה או את ההונגרים כלל, והזלזול העמוק שחש כלפי החיים האזרחיים לא סייע לו בעבודתו החדשה".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמודים 471–472; "תפקידו של פון יאגו באכיפת המדיניות הגרמנית שנגעה ליהודי הונגריה אינו פשוט להבנה מהמסמכים שנותרו בידינו. בהשוואה ללודין וקאשה, שניתן לתאר בצורה הטובה ביותר כפוליטיקאים-דיפלומטים בעלי אינטרסים אישיים, פון יאגו תמיד נותר ברקע, יותר כצופה מאשר כאדם שלקח יוזמות דיפלומטיות. הוא העביר את דרישות הגרמנים ל”פתרון רדיקלי” של ”השאלה היהודית” לראש הממשלה ההונגרי, מיקלוש קאלאי, דרך שר החוץ ההונגרי יאנו גיצי, ב-17 באוקטובר 1942. לפיכך, ידיעותיו בדבר השאיפות הסופיות של המשטר הנאצי הן ודאיות, על אף שאין זה ברור האם חש מסירות עמוקה למטרתם, שכן דיווחיו הרשמיים נטולים כל פרשנות אישית".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמודים 470–471; "משימותיו העיקריות של פון יאגו כשגריר היו גיוס גרמנים אתנים מהונגריה לשורות השוצשטאפל, פיקוח על הזירה הצבאית בחבל הבלקן, בייחוד לאור פלישה אפשרית של בעלות הברית, והתעסקות בשאלה היהודית".
↑  אלי, היים, 2015; "עודף אוכלוסין" באזורי המסחר האירופאים; המדיניות הגרמנית נגד מיעוטים באזורי המסחר האירופאים; עמוד 227; "תחת הפצרותיו של השגריר הגרמני בבודפשט, דיטריך פון יאגו, הכריזה הממשלה ההונגרית בדצמבר 1942 על מוכנותה לאמץ את המדיניות הקיצונית והאנטי-יהודית, אולם הצביעה על הקשיים שנמצאו בתהליך גירוש היהודים מתוך ענפי המסחר והתעשייה".
1 2  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 472; "בכל מקרה, בדיווחיו של פון יאגו למשרד החוץ בשלהי חודש אוקטובר, ושוב באמצע חודש נובמבר, נכתב כי לא האמין שההונגרים ייכנעו לדרישות הגרמנים".
↑  בלוך, 1992; מזימות נגד היטלר; עמוד 398; "בשבועות הבאים התקרבה הונגריה לאיטליה, בזמן שספגה עוינת חזקה מצד גרמניה: ריבנטרופ הורה ליאגו, מנהיג השטרומאבטיילונג שמינה לשגריר הגרמני בבודפשט ב-1941, להתעלם מקאלאי לחלוטין ולנהל את קשריו הדיפלומטיים עם העוצר באופן אישי".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 472; "לאורך השנה הבאה משרד החוץ הגרמני והמשרד הראשי לביטחון הרייך החלו לאבד את אמונם ביכולותיו של פון יאגו לכפות את רצונותיה של גרמניה על ההונגרים, אותם התחילו לתפוש כבעייתיים, מאז התבוסה הגרמנית בקרב סטלינגרד, וההתקדמות של הצבא האדום".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 472; "מצב הרגיעה היחסית הוביל לשינוי דרמטי ב-19 במרץ 1944, כאשר החיילים הגרמנים כבשו את הונגריה. מאחר ששגריר רשמי כבר לא היה נחוץ, פון יאגו שוחרר מתפקידו, ופינה את מקומו לוזנמאייר, אשר מונה למיופה הכוח של הרייך הגרמני הגדול בהונגריה".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 472; "ב-8 במאי 1944 נקרא פון יאגו באופן רשמי חזרה לברלין, לשם הגיע רק ב-1 ביוני, אך לא קיבל כל תפקיד חדש מידי משרד החוץ. בספטמבר הוא שב למקומו הטבעי, העולם הצבאי, כאשר הוצב כמפקדה של פלוגת פולקסשטורם בשלזיה העליונה. משפחתו עברה להתגורר באחוזה בגרוס-מינכן, כיום נישה, פולין, ליד קווילץ'".
1 2  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמודים 472–473; "בינואר 1945 השמידו פון יאגו ואנשיו ארבעה טנקים סובייטים בעזרת פאנצרפאוסט, הישג צבאי שזיכה אותם בסעיף לשם כבוד בדיווח של הוורמאכט מ-21 בינואר 1945. עם זאת, במהלך המתקפה נפצע פון יאגו בראשו כתוצאה מריקושטים של הטנקים שהתפוצצו, ואיבד את אחת מעיניו. כעבור מספר חודשים בבתי חולים שונים בדרזדן ולייפציג, התאחד עם משפחתו בפעם האחרונה בקונסטנץ, במרץ 1945".
↑  סימנס, 2017; דיפלומטים של השטרומאבטיילונג והשואה בדרום מזרח אירופה; וריאציות קטלניות של דפוס; עמוד 473; "מיד לאחר מכן שלח אותו משרד החוץ כשליח לכפר האיטלקי פאסאנו באגם גרדה, בו נמצאה המפקדה המנהלתית של כוח הכיבוש הגרמני באיטליה, באחד השלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. ההנחיות שקיבל למסעו אינן ידועות. בדרכו ליעד לן פון יאגו במגוריו של מיופה הכוח הגרמני של הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית במראנו, רודולף ראן, שם ירה בעצמו למוות מעט לאחר הגעתו ב-26 באפריל 1945".
↑  סימנס, 2017; כפירה באשמה; השטרומאבטיילונג בבית הדין הצבאי הבינלאומי בנירנברג; עמוד 495; "תהליך הדה-נאציפיקציה של האס. אה. אובר-גרופנפיהרר והדיפלומט הנאצי דיטריך פון יאגו בתור ”עבריין זוטר” ממחיש את הכוונה הכללית של ההליכים המשפטיים שהתקיימו לאחר המלחמה. הפרייבורג שפרוכקאמר, בית המשפט המקומי עבור דה-נאציפיקציה, קבע ב-13 בפברואר 1950 כי פון יאגו לא היה מעורב בהפצת חומרי התעמולה של המשטר הנאצי, וניהל את משרדיו, כאס. אה. אובר-גרופנפיהרר, יועץ המדינה הפרוסית, שגריר, וחבר ברייכסטאג - ”באופן אידיאליסטי וברוח נאותה”. בשל כך, העניק לו בית המשפט תנאים מקלים מאוד. עם אלמנתו ושבעת ילדיהם אשר חיו בתנאי עוני קשים, נראה כי פסיקתם של השופטים נועדה להביא לקיום התנאים החוקיים המתאימים שבאמצעותם יוכלו להעניק להם פנסיה, ולא להצגת תיאור ריאליסטי של המנוח".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281935505171  BnF: cb11180399v (data)  GND: 130339385  ISNI: 0000 0000 8117 4125  LCCN: n2002079821  VIAF: 38022800   WorldCat (עם VIAF): 38022800 
דיטריך פון יאגו (השני משמאל) לצדו של ראש ממשלת הונגריה, לאסלו ברדוסי (הראשון מימין).
דיטריך פון יאגו (משמאל) לוחץ את ידו של ראש לשכת קנצלר הרייך, האנס לאמרס (מימין), ב-26 במאי 1939.
קברו של דיטריך פון יאגו.