stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרים בנזמה
קריירה > אולימפיק ליון

בילדותו התאמן בנזמה במועדון המקומי "ברון טרליון SC" מקומונת ברון, פרבר של ליון. הופעותיו המרשימות בקבוצת הנוער של ברון משכו את עיני הסקאוטים של אולימפיק ליון, והוא הצטרף לאקדמיית הכדורגל של המועדון ב-1996, בגיל תשע. לאחר 38 שערים שכבש בעונה אחת במדי קבוצת הנערים של ליון, והבקיע 12 שערים ב-14 משחקים עם קבוצת הנוער, הוא הועבר על ידי המאמן פול לה גואן לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
בינואר 2005, באמצע עונת 2004/2005, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מץ ובישל שער בניצחון 0–2. מספר ימים לאחר מכן הוא חתם על חוזה מקצועי במועדון. בעונה זו ובעונה שלאחר מכן הפך לחלק קבוע מסגל הקבוצה הבוגרת, אך שותף ב-19 משחקים בלבד במסגרת ליגת העל הצרפתית ומיעט לקבל דקות משחק. במהלך עונת 2005/2006 הבקיע בנזמה את שער הליגה הראשון שלו, מול אז'אקסיו, וכן את שערו הראשון בליגת האלופות, מול רוזנבורג הנורווגית.
בעונת 2006/2007 הפך בנזמה לראשונה לשחקן מפתח בקבוצה הבוגרת של אולימפיק ליון. בעונה זו הוא שיחק 21 פעמים במדי קבוצתו בליגה, הבקיע חמישה שערים ובישל שניים, וסייע לקבוצה לזכות באליפות צרפת. הייתה זו האליפות השישית ברציפות של ליון. בנוסף, העפיל עם קבוצתו עד לגמר גביע הליגה הצרפתית, שם היא הפסידה לז'ירונדן דה בורדו. בליגת האלופות באותה עונה הוא הבקיע שני שערים, שניהם במשחקי שלב הבתים מול דינמו קייב האוקראינית, וסייע לליון להעפיל לשמינית הגמר.
העונה שלאחר מכן, 2007/2008, הייתה עונת הפריצה של בנזמה. על אף שהיה בן 19 בלבד בקיץ 2007 הוא הועבר על ידי המאמן החדש אלן פראן לעמדת החלוץ המרכזי הפותח של הקבוצה. בעונה זו הוא כבש 31 שערים בכל המסגרות, מתוכם 20 בליגה, שזיכו אותו בתואר מלך השערים של הליגה הצרפתית וסייעו לליון לזכות באליפות נוספת. הוא הבקיע שישה שערים בגביע הצרפתי, וסייע לקבוצה לזכות גם בו ולהשלים את הדאבל הראשון בתולדות המועדון, וכן ארבעה שערים בליגת האלופות.
בעקבות הצטיינותו בעונה זו זכה בנזמה בתואר כדורגלן השנה בצרפת ונכלל בנבחרת העונה של הליגה הצרפתית. הוא אף זכה בפרס בראבו לכדורגלן הצעיר המצטיין של השנה באירופה, והועמד לפרס כדור הזהב.
בעונת 2008/2009 כבש 17 שערי ליגה, אך לא עזר לקבוצתו שאיבדה את האליפות.
קריירה > אל-איתיחאד

ב-1 ביולי 2023 עבר בנזמה לאל-איתיחאד מליגת העל הסעודית בהעברה חופשית. בנזמנה פתח את תחילת הקנדציה בקבוצה בצורה לא טובה וספג ביקורות רבות, לאחר ההפסד 5:2 לקבוצתו של שותפו לשעבר כריסטיאנו רונאלדו אל נאסר קיבל הרבה הודעות נאצה מה שגרם לו למחוק את חשבון האינסטגרם שלו.
לאחר כשבוע איים על ההנהלה שאם לא תביא רכש משמעותי לקבוצה הוא יעזוב בחלון ההעברות. לקראת סוף חלון העברות ביקש לעזוב מיידית את הקבוצה. בפברואר 2024 פורסם כי בנזמה לא זומן לסגל אל איתיחאד לליגת האלופות של אסיה.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק בנזמה בכל נבחרות הגילאים של צרפת, החל מנבחרת הנערים עד גיל 16. בשנת 2004 היה חבר בנזמה בסגל נבחרת צרפת עד גיל 17, והיה שותף לזכייה הראשונה בתולדותיה באליפות אירופה עד גיל 17. בטורניר זה, שאותו ארחה צרפת, כבש בנזמה שער אחד, במשחק בשלב הבתים מול צפון אירלנד. בין השנים 2005–2006 שיחק בנזמה עם נבחרת הנוער עד גיל 18 של צרפת, ולאחר מכן זומן לנבחרת הצעירה של צרפת, והשתתף עמה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 2007. הוא לא הצליח להעפיל עמה לאליפות, לאחר הפסד לישראל בשלב הפלייאוף.
בדצמבר 2006, הציעה התאחדות הכדורגל של אלג'יריה לבנזמה לשחק בנבחרת אלג'יריה ואף זימנה אותו לסגל, אך בנזמה דחה את ההצעה בטענה שמשחק בנבחרת האלג'יראית לא יהיה טוב עבורו מבחינת הכדורגל, על אף שאלג'יריה היא מדינת המוצא של הוריו.
בנבחרת הלאומית של צרפת ערך בנזמה את הופעת הבכורה שלו ב-28 במרץ 2007 במשחק ידידות מול נבחרת אוסטריה, וכבר במשחק זה כבש שער שסייע לנבחרתו לנצח. מאוחר יותר הוא שיחק עם הנבחרת בקביעות בקמפיין מוקדמות יורו 2008, וכבש במסגרתו שני שערים, שניהם נגד איי פארו. הוא סייע לנבחרתו לצלוח את קמפיין המוקדמות ולהעפיל ליורו. הוא זומן לסגל נבחרת צרפת גם לטורניר היורו עצמו, אך היה חלק מאכזבתה של הנבחרת, שהודחה כבר בשלב הבתים. בנזמה נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010.
בנזמה נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2012, אולם לא זכה לכבוש באותו טורניר בו הודחה נבחרתו בשלב רבע הגמר על ידי ספרד. במונדיאל 2014 כבש בנזמה שלושה שערים, והיה אחד השחקנים הבולטים בנבחרת, אשר הודחה על ידי גרמניה בשלב רבע הגמר של הטורניר.
ב-13 באפריל 2016 החליטה ההתאחדות הכדורגל הצרפתית להשעות את בנזמה מנבחרת צרפת. בגלל החשד שהיה מעורב בפרשיית סחיטה של מתייה ולבואנה, ולכן לא נכלל בסגל נבחרת צרפת ליורו 2016 ולמונדיאל 2018. בנובמבר 2021 הורשע ונענש בקנס של 75 אלף יורו ומאסר על תנאי
ב-18 במאי 2021 זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקי יורו 2020, זימון ראשון מזה חמש שנים. הוא הופיע לראשונה מאז חזרתו ב-2 ביוני, בניצחון 3–0 על וויילס במשחק הכנה לקראת יורו 2020, במהלכו גם החמיץ פנדל.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022, אך נפצע במהלך אימון מספר ימים לפני תחילת הטורניר ולא השתתף בו.
ב־19 בדצמבר 2022, יום לאחר הפסד הנבחרת בגמר המונדיאל 2022, הודיע על פרישה מנבחרת צרפת.
חיים אישיים

כרים בנזמה נולד בליון שבצרפת, למשפחה ממוצא אלג'יראי.
בנזמה הוא מוסלמי. לאחר הטבח במתקפת הפתע על ישראל בשנת 2023 פרסם דברי תמיכה בפלסטינים וכתב "המחשבות והתפילות שלנו עם האנשים בעזה, ששוב נמצאים תחת הפצצות לא צודקות שלא פוסחות על ילדים ונשים". בעקבות כך אמר שר הפנים של צרפת ז'ראלד דרמנן, "למר כרים בנזמה יש קשרים ידועים לשמצה. כפי שכולנו יודעים, עם האחים המוסלמים".
סטטיסטיקות קריירה > מועדון

מעודכן ל-24 במאי 2023
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליון ב' | 2004/2005 | הליגה הצרפתית השלישית | 11 | 10 | — | — | — | — | — | — | 11 | 10 |
| ליון ב' | 2005/2006 | הליגה הצרפתית השלישית | 9 | 5 | — | — | — | — | — | — | 9 | 5 |
| ליון ב' | סה"כ | סה"כ | 20 | 15 | — | — | — | — | — | — | 20 | 15 |
| אולימפיק ליון | 2004/2005 | ליגת העל הצרפתית | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 6 | 0 |
| אולימפיק ליון | 2005/2006 | ליגת העל הצרפתית | 13 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | — | — | 16 | 4 |
| אולימפיק ליון | 2006/2007 | ליגת העל הצרפתית | 21 | 5 | 3 | 1 | 3 | 2 | — | — | 27 | 8 |
| אולימפיק ליון | 2007/2008 | ליגת העל הצרפתית | 36 | 20 | 9 | 7 | 7 | 4 | — | — | 52 | 31 |
| אולימפיק ליון | 2008/2009 | ליגת העל הצרפתית | 36 | 17 | 3 | 1 | 8 | 5 | — | — | 47 | 23 |
| אולימפיק ליון | סה"כ | סה"כ | 112 | 43 | 17 | 11 | 19 | 12 | — | — | 148 | 66 |
| ריאל מדריד | 2009/2010 | לה ליגה | 27 | 8 | 1 | 0 | 5 | 1 | — | — | 33 | 9 |
| ריאל מדריד | 2010/2011 | לה ליגה | 33 | 15 | 7 | 5 | 8 | 6 | — | — | 48 | 26 |
| ריאל מדריד | 2011/2012 | לה ליגה | 34 | 21 | 5 | 3 | 11 | 7 | 2 | 1 | 52 | 32 |
| ריאל מדריד | 2012/2013 | לה ליגה | 30 | 11 | 8 | 4 | 10 | 5 | 2 | 0 | 50 | 20 |
| ריאל מדריד | 2013/2014 | לה ליגה | 35 | 17 | 6 | 2 | 11 | 5 | — | — | 52 | 24 |
| ריאל מדריד | 2014/2015 | לה ליגה | 29 | 15 | 3 | 0 | 9 | 6 | 5 | 1 | 46 | 22 |
| ריאל מדריד | 2015/2016 | לה ליגה | 27 | 24 | 0 | 0 | 9 | 4 | — | — | 36 | 28 |
| ריאל מדריד | 2016/2017 | לה ליגה | 29 | 11 | 3 | 1 | 13 | 5 | 3 | 2 | 48 | 19 |
| ריאל מדריד | 2017/2018 | לה ליגה | 32 | 5 | 1 | 1 | 9 | 5 | 5 | 1 | 47 | 12 |
| ריאל מדריד | 2018/2019 | לה ליגה | 36 | 21 | 6 | 4 | 8 | 4 | 3 | 1 | 53 | 30 |
| ריאל מדריד | 2019/2020 | לה ליגה | 37 | 21 | 3 | 1 | 8 | 5 | — | — | 48 | 27 |
| ריאל מדריד | 2020/2021 | לה ליגה | 35 | 25 | 1 | 0 | 10 | 6 | 1 | 1 | 47 | 32 |
| ריאל מדריד | 2021/2022 | לה ליגה | 32 | 27 | 0 | 0 | 12 | 15 | 2 | 1 | 46 | 44 |
| ריאל מדריד | 2022/2023 | לה ליגה | 24 | 19 | 5 | 4 | 10 | 4 | 4 | 4 | 43 | 31 |
| ריאל מדריד | סה"כ | סה"כ | 439 | 238 | 49 | 25 | 133 | 78 | 27 | 13 | 648 | 354 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 571 | 296 | 60 | 34 | 152 | 90 | 30 | 14 | 816 | 435 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת

מעודכן ל-13 ביוני 2022
|  | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| נבחרת צרפת | 2007 | 8 | 3 |
| נבחרת צרפת | 2008 | 11 | 2 |
| נבחרת צרפת | 2009 | 8 | 3 |
| נבחרת צרפת | 2010 | 5 | 3 |
| נבחרת צרפת | 2011 | 10 | 2 |
| נבחרת צרפת | 2012 | 12 | 2 |
| נבחרת צרפת | 2013 | 10 | 2 |
| נבחרת צרפת | 2014 | 13 | 8 |
| נבחרת צרפת | 2015 | 4 | 2 |
| נבחרת צרפת | 2021 | 13 | 9 |
| נבחרת צרפת | 2022 | 3 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 97 | 37 |
תארים והישגים

אליפות צרפת (4): 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008
הגביע הצרפתי: 2007/2008
הסופר קאפ הצרפתי (2): 2006, 2007
אליפות ספרד (4): 2011/2012, 2016/2017, 2019/2020, 2021/2022
גביע המלך הספרדי (3): 2010/2011, 2013/2014, 2022/2023
הסופר קאפ הספרדי (3): 2012, 2017, 2021/2022
ליגת האלופות (5): 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018,  2021/2022
הסופר קאפ האירופי (4): 2014, 2016, 2017, 2022
גביע העולם למועדונים (5): 2014, 2016, 2017, 2018, 2022
ליגת האומות של אופ"א: 2020/2021
כדורגלן השנה של אופ"א: 2021/2022
פרס בראבו: 2008
מלך השערים של הליג 1: 2007/2008
שחקן השנה של הליג 1: 2007/2008
נבחרת השנה של הליג 1: 2007/2008
מלך הבישולים של ליגת האלופות:  2011/2012
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2020/2021
שחקן החודש בלה ליגה: אוקטובר 2014, יוני 2020, מרץ 2021, ספטמבר 2021
כדורגלן השנה הצרפתי של המגזין פראנס פוטבול: 2011, 2012, 2014
נעל הארד של היורו: 2020
מלך השערים של ליגת האלופות:  2021/2022
מלך השערים של הליגה הספרדית בכדורגל: 2021/2022
שחקן העונה של ליגת האלופות  2021/2022
כדור הזהב: 2022
נבחרת השנה של אופ"א - 2022
שיאן הבישולים בהיסטוריה של ריאל מדריד: 165
השחקן שכובש הכי הרבה שערים רצופים בריאל מדריד (8)
השחקן המבוגר ביותר (33) שכובש צמד עבור נבחרת צרפת בטורניר גדול אי פעם
מקום 4 בתואר מלך השערים של ליגת האלופות בכל הזמנים עם 90 שערים
מלך השערים בליגת האלופות:  2021/2022
מלך השערים בלה ליגה:  2021/2022
מלך השערים בליגה הצרפתית: 2007/2008
פרס בראבו: 2008
שחקן השנה בצרפת (4): 2011, 2012, 2014, 2021
הערות שוליים

↑  Sergio Ramos leaves Real Madrid: who will take over as captain?, AS.com, ‏2021-06-17 (באנגלית)
↑  Benzema signs new deal until 2023 | Real Madrid CF, Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית)
↑  Benzema scores 200th league goal | Real Madrid CF, Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית)
↑  Mark Jones, Benzema's hat-trick breaks Champions League record in epic Real Madrid comeback, mirror, ‏2022-03-09 (באנגלית)
↑  Benzema: commemorative jersey to mark him becoming Real Madrids third all-time top scorer | Real Madrid CF, Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית)
↑  UEFA.com, Karim Benzema wins UEFA Men's Player of the Year award, UEFA.com, ‏2022-08-25 (באנגלית)
↑  הכי ראוי שיש: קארים בנזמה זכה בכדור הזהב לראשונה בקריירה, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2022
↑  ריאל מדריד בהודעה דרמטית: קארים בנזמה עוזב, באתר וואלה, 4 ביוני 2023
↑  בנזמה כבש במשחק הפרידה, ריאל מדריד סיימה כסגנית למרות שמעדה, באתר וואלה, 4 ביוני 2023
↑  בעקבות הביקורות: בנזמה מחק את האינסטגרם, באתר ONE‏, 28 בדצמבר 2023
↑  "בנזמה מאיים לעזוב את אל איתיחאד בינואר", באתר ONE‏, 1 בינואר 2024
↑  "בנזמה ביקש לעזוב באופן זמני את אל איתיחאד", באתר ONE‏, 23 בינואר 2024
↑  נדב יעקובי, לאף אחד אין תשובה: לאן נעלם קארים בנזמה?, באתר ישראל היום, ‏31/12/2023
↑  ‏קארים בנזמה נותר מחוץ לסגל אל איתיחאד לליגת האלופות של אסיה, באתר ספורט1, 13 בפברואר 2024
↑  "בנזמה אמר: אל תדאג, אין לו ברירה. אגרום לו להבין והוא ישלם", באתר וואלה, 6 בנובמבר 2015
↑  שי לחמן, יפה בלבן: העונה האדירה של קארים בנזמה, באתר ynet, 13 ביולי 2020
↑  קארים בנזמה הושעה מנבחרת צרפת: "מכבד את ההחלטה", באתר וואלה, 10 בדצמבר 2015
↑  מאסר על תנאי וקנס: כרים בנזמה נמצא אשם, באתר ערוץ הספורט, 24 בנובמבר 2021
↑  ה"הפתעה" של דשאן: בנזמה חזר לסגל צרפת אחרי חמש וחצי שנים, באתר וואלה, 18 במאי 2021
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  מכה אדירה לצרפת: קארים בנזמה נפצע שוב ויחמיץ את המונדיאל, באתר וואלה, 19 בנובמבר 2022
↑  קארים בנזמה הודיע על פרישה מנבחרת צרפת, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2022
↑  "Benzema, le phénomène qui réveille le foot". Le Point (בצרפתית). 7 בפברואר 2008. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-7 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benzema, l'arme fatale de l'OL". Maxifoot (בצרפתית). 19 בספטמבר 2007. נבדק ב-19 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Sur les traces de Karim Benzema". DjaZairess (בצרפתית). 13 במאי 2008. נבדק ב-6 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ramadan Fasting For Real Madrid Trio Lassana, Benzema and Diarra". Dadyal Online. 22 באוגוסט 2009. נבדק ב-31 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  קארים בנזמה: "המחשבות שלנו עם האנשים בעזה, ההפצצות חסרות הצדקה" | עדכונים שוטפים, באתר ynet, 15 באוקטובר 2023
↑  "לבנזמה יש קשרים עם האחים המוסלמים", באתר ערוץ הספורט, 18 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810619278605606  BNE: XX5353713  BnF: cb16211087p (data)  GND: 1236263022  ISNI: 0000 0004 0744 0930  MusicBrainz: b6985584-6d02-40a3-af49-208e8f34c353  RERO: 02-A026141016  SUDOC: 221310355  VIAF: 316737497   WorldCat (עם VIAF): 316737497
סטנלי ויטינגהם

| --- | --- |

סטנלי ויטינגהם, 2020
 לידה:  22 בדצמבר 1941 (בן 83) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Stanley Whittingham 
 ענף מדעי:  כימיה, הנדסה
 עיסוק:  כימיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד
 מוסדות:  אוניברסיטת בינגהמטון  שלומברגר  Exxon Research & Engineering Company 
 פרסים והוקרה:  פרס קנצלר לשנת 2007, פרס נובל לכימיה לשנת 2019
 בת זוג:  פרופסור ג'ורג'ינה ויטינגהם
 
מייקל סטנלי ויטינגהם (באנגלית: Michael Stanley Whittingham; נולד ב-22 בדצמבר 1941) הוא כימאי בריטי-אמריקאי, פרופסור לכימיה ומנהל את המכון לחקר חומרים ואת התוכנית למדעי החומרים והנדסתם באוניברסיטת בינגהמטון. הוא משמש גם כמנהל המרכז הצפון-מזרחי לאחסון אנרגיה כימית (NECCES) של משרד האנרגיה האמריקני בבינגהמטון. ב-2019 הוענק לו פרס נובל לכימיה.
השכלה וקריירה

ויטינגהם נולד בנוטינגהאם שבאנגליה ב-22 בדצמבר 1941. הוא למד בבית הספר סטמפורד בלינקולנשייר בין השנים 1951–1960, לפני שנסע לאוניברסיטת אוקספורד ללמוד כימיה. באוניברסיטת אוקספורד עשה תואר ראשון (1964), תואר שני (1967) ודוקטורט בפילוסופיה (1968). לאחר שסיים את לימודי התואר השני, ויטינגהם היה עמית פוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. לאחר מכן עבד בחברת אקסון למחקר והנדסה במשך 16 שנים. אחרי עבודתו בחברת אקסון היה ארבע שנים בעבודה אצל שלומברגר לפני שהפך לפרופסור באוניברסיטת בינגהמטון. בין השנים 1994 ל-2000 שימש כסגן נשיא האוניברסיטה למחקר. הוא שימש גם כסגן יו"ר קרן המחקר של אוניברסיטת מדינת ניו יורק במשך שש שנים. כיום הוא פרופסור מכובד לכימיה ומדעי חומרים והנדסתם באוניברסיטת בינגהמטון. ב-2017 מונה למנכ"ל החברה המדעית הראשית של naatbatt international. ויטינגהם היה יושב ראש המחקר של DOE בנושא אחסון אנרגיה כימית בשנת 2007, ונכון ל-2021 הוא מנהל המרכז הצפוני-מזרחי לאחסון אנרגיה כימית (NECCES) במרכז המחקר לאנרגיה חזיתית של מחלקת האנרגיה בארצות הברית (EFRC) בבינגהמטון.
מחקר

ויטינגהם הוא דמות מפתח בהיסטוריה של פיתוח סוללות ליתיום-יון, המגלה את הרעיון של אלקטרודות אינטרקלציה. אקסון ייצרה את סוללת הליתיום-יון של וויטינגהאם בשנות השבעים, הסוללה הנטענת הפונקציונלית הראשונה בעולם, שהתבססה על קתודת טיטניום דיסולפיד ואנודת ליתיום-אלומיניום. הסוללה הייתה בעלת צפיפות אנרגיה גבוהה והתפשטותם של יוני ליתיום לקתודת דיסולפיד הטיטניום הייתה הפיכה והפכה את הסוללה לנטענת. בנוסף, לדיסולפיד טיטניום קצב פיזור מהיר במיוחד של ליתיום לתוך סריג הקריסטל. חששות בטיחותיים גרמו לאקסון לעזוב את הפרויקט. ויטינגהם וצוותו המשיכו לפרסם את עבודותיהם בכתבי עת אקדמיים של אלקטרוכימיה ופיזיקה של מצב מוצק. בסופו של דבר הוא עזב את אקסון בשנת 1984 ובילה ארבע שנים בשלומברגר כמנהל. בשנת 1988 הוא קיבל את תפקיד הפרופסור במחלקה לכימיה באוניברסיטת בינגהמטון, כדי להמשיך בענייניו האקדמיים.
חיים אישיים

ויטינגהם נשוי לג'ורג'ינה ויטינגהם, פרופסור לספרדית באוניברסיטת מדינת ניו יורק, אוסוויגו
הוקרה

פרס קנצלר לשנת 2007 עבור מצוינות במלגות ופעילויות יצירה, ופרס מחקר מצטיין, אוניברסיטת ניו יורק.
פרס מטעם האגודה האמריקאית לכימיה על תרומה לאנושות (2010).
חתן פרס הציטוט לתומסון רויטרס 2015.
2017 - פרס מדען בכיר מהאגודה הבינלאומית עבור Solid State Ionics.
פרס Turnbull לשנת 2018 מטעם האגודה לחקר חומרים.
פרס האקדמיה הלאומית להנדסה לשנת 2018.
פרס נובל לכימיה לשנת 2019 עם ג'ון ב. גודנו ואקירה יושינו.
ספריו

ג'ון ב. גודנו וסטנלי ויטינגהאם (1977). כימיה במצב מוצק של המרת ואחסון אנרגיה. סדרת סימפוזיון של האגודה האמריקנית לכימיה.
ג. ליבוביץ, מ. ס. וויטינגהאם (1979). מדע חומרים בטכנולוגיית אנרגיה.
.ס. וויטינגהאם, א. ג'יי ג'ייקובסון (1984). כימיה בין-חישובית. עיתונות אקדמית.
ד. ל. נלסון, מ. ס. וויטינגהאם וט. פ. ג'ורג' (1987). כימיה של מוליכי-על בטמפרטורה גבוהה. סדרת סימפוזיון של האגודה האמריקנית לכימיה.
מ. א. אלריו-פרנקו, מ. גרינבלט, ג. רוהר ומ. ס. וויטינגהאם (2003). כימיה מוצקה של חומרים לא אורגניים. החברה לחקר חומרים.
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה

מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, הייתה המתקפה הסופית של בעלות הברית בזירה האיטלקית בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המתקפה שנערכה על ידי קבוצת הארמיות ה-15, התחילה ב-6 באפריל 1945, והסתיימה ב-2 במאי עם כניעתם הרשמית של הכוחות הגרמנים באיטליה.
רקע

באוגוסט 1944 פתחו בעלות הברית במתקפה על הקו הגותי, תוך שהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של אוליבר ליס תקפה את מישור החוף של הים האדריאטי, והארמייה החמישית האמריקנית, בפיקודו של מארק קלארק, התקדמה דרך הרי האפנינים המרכזיים. אף על פי שבעלות הברית הצליחו לפרוץ את הקו הגותי האימתני, הם לא הצליחו לפרוץ לתוך עמק הפו לפני בוא החורף. הבוץ בעמק המוצף גרם לכך שכל התקדמות נוספת תהיה בלתי אפשרית, ומשום כך בילו הכוחות את שארית החורף בתנאים קשים ביותר, תוך שהם עושים הכנות על מנת לחדש את המערכה עם בוא האביב.
רקע > שינויי הפיקוד

ב-5 בנובמבר 1944 מת פילדמרשל סר ג'ון דיל, ראש המשלחת הבריטית בוושינגטון, ופילדמרשל סר הנרי מייטלנד וילסון מונה למחליפו. גנרל הרולד אלכסנדר הועלה לדרגת פילדמרשל, ומונה ב-12 בדצמבר למחליפו של וילסון כמפקד פיקוד המזרח התיכון. גנרל מארק קלארק החליף את אלכסנדר כמפקד קבוצת הארמיות ה-15, וגנרל לוסיאן טראסקוט קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית האמריקנית.
גם בצבא הגרמני התקיימו שינויי פיקוד לפני מתקפת האביב. ב-23 במרץ גנרלפלדמרשל אלברט קסלרינג נתמנה למפקד הOB West במקום גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט, והיינריך פון ויטינגהוף מונה למפקד קבוצת ארמיות C. טראוגוט הר המפקד המנוסה של קורפוס הפאנצר ה-76 מונה למפקד הארמייה העשירית, ויואכים למלזן מונה למפקד הארמייה ה-14.
רקע > תוכניות המתקפה

ב-18 במרץ קבע קלארק את תוכניות המתקפה, ולפיה מטרותיה הם להשמיד את עיקר כוח האויב מדרום לנהר הפו, לחצות את עמק הפו ולכבוש את ורונה. בשלב הראשון הוטל על הארמייה השמינית הבריטית לחצות את הנהרות סניו וסנטרנו, ולאחר מכן להתקדם צפונה לעבר בורדיו במקביל לכביש 9 - הכביש לבולוניה (ויה אמיליה), ומערבה לאורך כביש 16 (ויה אדריאטיקה) לעבר בסטיה אומברה ופער ארג'נטה. לאחר מכן יוחלט האם לפנות לעבר פרארה, או להמשיך לעבר בורדיו. הארמייה החמישית האמריקנית תחל לפעול יום או יומיים לאחר תחילת הפעולה, ותפרוץ לעמק הפו, וכאפשרות משנית תכבוש את בולוניה.
בשלב השני היה על הארמייה השמינית להתקדם צפונה מערבה לעבר פרארה, ולחסום את דרכי הנסיגה לעבר עמק הפו. באותו זמן יהיה על הארמייה החמישית להתקדם לעבר בולוניה, ולכתר את הכוחות הגרמניים מדרום לנהר הפו, ובנוסף היה על הארמייה החמישית להתקדם מערבה לעבר ורונה. בשלב השלישי היה על הכוחות לחצות את נהר הפו, ולהתקדם צפונה תוך ניצול ההצלחה.
סדר הכוחות > בעלות הברית

במהלך התקופה שקדמה למבצע הצטמצמו כוחות הארמייה הבריטית השמינית: באוקטובר 1944 נשלחה הדיוויזיה ההודית ה-4 ליוון, בנובמבר הצטרפה אליה הדיוויזיה הבריטית ה-4 והחטיבה ה-139 מהדיוויזיה הבריטית ה-46, ובדצמבר התווספו אליהם שאר הדיוויזיה ה-46 והחטיבה ההררית היוונית ה-3. כמו כן בתחילת ינואר 1945 נשלחה הדיוויזיה הבריטית ה-1 לארץ ישראל המנדטורית, ובסוף ינואר נשלחו לצפון-מערב אירופה הקורפוס הקנדי ה-1 והדיוויזיה הבריטית ה-5. ניסיון לקחת עוד 2 דיוויזיות בריטיות לצורך המערכה בגרמניה, נדחה על ידי הרולד אלכסנדר.
מאידך, הארמייה האמריקנית החמישית תוגברה בסתיו 1944 על ידי הדיוויזיה הברזילאית ה-1, ובינואר 1945 צורפה אליה הדיוויזיה ההררית ה-10.
בסך הכל הסתכם הכוח של בעלות הברית ב-17 דיוויזיות, בתוספת 8 חטיבות עצמאיות (מתוכן 4 קבוצות לוחמים איטלקים שצוידו על ידי הבריטים). קבוצת הארמיות ה-15 כללה 1,334,000 לוחמים, מתוכם 632,980 לוחמים בארמייה הבריטית השמינית, ו-266,883 לוחמים בארמייה האמריקנית החמישית.
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
קבוצת הארמיות ה-15 - בפיקוד גנרל מארק קלארק:
הארמייה האמריקנית החמישית - בפיקוד לוסיאן טראסקוט
עתודת הארמייה
הדיוויזיה ה-85
הדיוויזיה ה-92
הקורפוס ה-2 - בפיקוד ג'פרי קיז
קבוצת קרב איטלקית
הדיוויזיה ה-34
הדיוויזיה ה-88
הדיוויזיה ה-91
הדיוויזיה המשוריינת הדרום-אפריקאית ה-6
הקורפוס ה-4 - בפיקוד ויליס קריטנברגר
הדיוויזיה המשוריינת ה-1
הדיוויזיה ההררית ה-10
הדיוויזיה הברזילאית ה-1
הארמייה הבריטית השמינית - בפיקוד ריצ'רד מקרירי
הקורפוס ה-5 - בפיקוד צ'ארלס קייטלי
הדיוויזיה ה-56
הדיוויזיה ה-78
הדיוויזיה ההודית ה-8
הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 - בפיקוד ברנרד פרייברג
קבוצת קרב איטלקית
הקורפוס ה-10 - בפיקוד ג'ון האוקסוורת'
הבריגדה היהודית
קבוצת קרב איטלקית
הקורפוס ה-13 - בפיקוד ג'ון הארדינג
הדיוויזיה ההודית ה-10
קבוצת קרב איטלקית
הקורפוס הפולני ה-2 - בפיקוד זיגמונט בוכוש-שישקו
דיוויזיית הקרפטים הפולנית ה-3
דיוויזיית קרסובה הפולנית ה-5
החטיבה המשוריינת הפולנית ה-2
עתודות הארמייה
הדיוויזיה המשוריינת ה-6
חטיבת ההנדסה המשוריינת ה-25
חטיבת הצנחנים ה-2
סדר הכוחות > ורמאכט

כוחות הוורמאכט שהיו פרוסים בגזרה כללו 21 דיוויזיות מוחלשות ו-4 דיוויזיות איטלקיות, מתוכן 3 דיוויזיות היו כפופות לארמיית ליגוריה בפיקודו של רודולפו גרציאני, והרביעית הייתה חלק מהארמייה ה-14.
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
קבוצת ארמיות C - בפיקוד גנרל-אוברסט היינריך פון ויטינגהוף, ולאחריו גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ:
הארמייה העשירית - בפיקוד טראוגוט הר
קורפוס הפאנצר ה-76 - בפיקוד גרהרד פון שוורין, ולאחריו קרל פון גראפן
הדיוויזיה הטורקסטנית ה-162
דיוויזיית היגר ה-42
הדיוויזיה ה-362
הדיוויזיה ה-98
קורפוס הצנחנים ה-1 - בפיקוד הלמוט בהלקה
דיוויזיית הפאנצר ה-26
דיוויזיית הצנחנים ה-1
דיוויזיית הצנחנים ה-4
הדיוויזיה ה-278
הדיוויזיה ה-305
הקורפוס ה-73 - בפיקוד אנטון דוסטלר
יחידות חוף קטנות בין נהר הפו לוונציה
הקורפוס ה-97 - בפיקוד לודוויג קיבלר
הדיוויזיה ה-237
הדיוויזיה ההררית ה-188
עתודות הארמייה
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29
הדיוויזיה ה-155
הארמייה ה-14 - בפיקוד יואכים למלזן
קורפוס הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידולין פון זנגר אונד אטרלין
הדיוויזיה ה-65
הדיוויזיה ההררית ה-8
הדיוויזיה ה-94
הקורפוס ההררי ה-51 - בפיקוד ולנטין פוירשטיין, ולאחריו פרידריך וילהלם האוק
דיוויזיית היגר ה-114
הדיוויזיה ה-334
הדיוויזיה ה-232
הדיוויזיה ה-148
דיוויזיית הברסליירי האיטלקית ה-1 "איטליה"
ארמיית ליגוריה - בפיקוד רודולפו גרציאני
קורפוס לומברדיה - בפיקוד קורט יאהן
דיוויזיית הצי האיטלקית ה-3 "סן-מרקו"
חטיבת הביצורים ה-135
הקורפוס ה-75 - בפיקוד הנס שלמר
הדיוויזיה האיטלקית ה-2
הדיוויזיה ההררית ה-5
הדיוויזיה ה-34
הדיוויזיה האלפיניסטית האיטלקית ה-4 "מונטה רוזה"
עתודת קבוצת הארמיות
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90
תוצאות המתקפה

במהלך אפריל התנהל בברן שבשווייץ משא ומתן בין נציגים גרמניים לנציגי בעלות הברית על כניעת הכוחות הגרמניים באיטליה, ודבר זה גרם למחאות רמות מצד ברית המועצות.
ב-28 באפריל שלח היינריך פון ויטינגהוף נציגים למפקדת קבוצת הארמיות ה-15, ולמחרת הם חתמו על הסכם כניעה של קבוצת ארמיות C שייכנס לתוקפו ב-2 במאי. כששמע על כך אלברט קסלרינג הוא הדיח את פון ויטינגהוף, ומינה את פרידריך שולץ שפיקד על קבוצת ארמיות G למפקד הכוחות באיטליה. אולם כשהגיע שולץ לאיטליה כבר נודע דבר מותו של היטלר, ומשום כך אישר אף הוא את הכניעה, ואכן ב-2 במאי נכנעו כל הכוחות הגרמניים בצפון איטליה, ומעשי האיבה בזירה זאת פסקו.
ראו גם

הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, "מלחמת העולם השנייה", הוצאת ידיעות אחרונות, 2014.
אנדרו רוברטס, "סערת המלחמה", הוצאת דביר, 2011.
הערות שוליים

↑  נמשכת התקדמות הברית באיטליה, הארץ, 9 באפריל 1945
↑  מערכת צפון איטליה החלה, הארץ, 11 באפריל 1945
↑  צבאות הברית חצו את הסנטרנו, הארץ, 13 באפריל 1945
↑  קרבות כבדים באיטליה, הארץ, 16 באפריל 1945
↑  ארג'נטה נכבשה, הצופה, 19 באפריל 1945
↑  המחנה ה־8 הבקיע את מעבר ארגנטה, הארץ, 20 באפריל 1945
↑  נפתחה אופנסיבת האביב של צבא הברית באיטליה, הארץ, 17 באפריל 1945
↑  בולוניה בידי הברית, משמר, 22 באפריל 1945
↑  חיל הברית הגיע לפו, משמר, 24 באפריל 1945
↑  נכבשו פרארה וספציה באיטליה, המשקיף, 25 באפריל 1945
חיילים בריטים ומשחיתי טנקים "אכילס" ממתינים ליד פרארה, 22 באפריל 1945
חיילים של הבריגדה היהודית על טנק צ'רצ'יל -14 במרץ 1945
מתקפת הארמייה החמישית
חסידות רוזבדוב

חסידות רוזבדוב (יידיש: ראזוואדאוו) הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דז'יקוב שמגזע רופשיץ. הראשון בחסידות היה רבי משה הורוביץ.