stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפרד שטיינהרדט
ביוגרפיה

שטיינהרדט נולד ב-1923 בעיר פשמישל שבדרום-מזרח פולין, בן למשפחה יהודית בת שני ילדים. אביו, אלכסנדר, היה רופא בתפקיד בכיר ובעל השקפה ציונית, שאף שקל לעלות לארץ ישראל. הוא למד בבית ספר פולני.
מפרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 ועד קיץ 1941 חולקה העיר פשמישל על נהר הסאן; הצד המערבי נותר בידי הגרמנים והצד המזרחי נמסר לצבא האדום.
שטיינהרדט זכה דרך פציינט גרמני של אביו לעבודה כעוזר מקרין בבית קולנוע בצד הגרמני. לאחר כשנה נשלח לגטו בו שרד עם אביו ואחותו עד כיבוש העיר בידי הצבא האדום בסוף יולי 1944.
אמו נרצחה באחת האקציות שיצאו מן הגטו.
מפשמישל עבר עם משפחתו לגרמניה ומשם המשיך לצרפת.
בשנים 1946–1948 למד בפריז בבית הספר לקולנוע "L'école Technique de Cinéma". 
עלה לארץ באוגוסט 1948 ובמלחמת העצמאות שירת בגדוד השישי של חטיבת הראל כצלם צבאי במבצע עין. 
שטיינהרדט השתתף ב-1952 בפגישה בדירתו של יעקב מרקס ברחוב הירקון בתל אביב, שבה הוחלט על הקמת איגוד ההסרטה, על יסוד פסטיבל קולנוע בחיפה ועל חלוקת "פרס צבר". עמו השתתפו בפגישה הצלם נפתלי אבנון (רובינשטיין), מפקד יחידת ההסרטה בצה"ל, והצלמים יעקב יונילוביץ' ורולף קנלר.
בשנים 1949 - 1954 שירת כבמאי ביחידת ההסרטה של צה"ל, בדרגת סגן. ב-1953 ביים וערך סרט על גדוד הצנחנים בשם "חוד החנית". הסרט קיבל פרס ראשון בתחרות סרטים תעודיים של איגוד הסרטים הישראלי. במהלך שנותיו בשירות הצבאי עסק במפות וצילומים בחיל המודיעין, ובתפקידי פיקוד והדרכה שונים. בהמשך, כאיש מילואים, שירת ביחידת דובר צה"ל כצלם, תסריטאי, עורך ובמאי, במבצע סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
ב-1954 היה עוזר במאי בסרט "גבעה 24 אינה עונה".
לאחר הקים חברה להפקת סרטי פרסום והדרכה. את הסרט הראשון שהפיק הזמינה אצלו חברת הפרסום טל-אריאלי.
ב-1958 היה צלם באו"ם בניו יורק, ובמקביל למד ב-National Film Board of Canada שבמונטריאול. ב-1959 למד בניו יורק באולפן השחקנים, ובלוס אנג'לס ביונייטד ארטיסטס. בשנים 1960 - 1961 למד בניו יורק ב-Seven Arts Center, City College ו-Robert Lewis Theater Workshop. כן היה אחראי על הסרטים בקונסוליה הישראלית בניו יורק. בשנים 1961 - 1962 תפקד כמתאם צילום במשפט אייכמן בירושלים.
לאחר מלחמת ששת הימים החל צה"ל באיסוף החומר שצולם במהלכה והתברר שאין מספיק חומר על מנת ליצור סרט המכסה את כל מאורעות המלחמה. מוטה גור, שעמד בראש חטיבת הצנחנים שפרצה לעיר העתיקה, החליט להזמין סרט לשם כך שיכלול את החומר המתועד בתוספת שחזורים (למשל, שחרור ירושלים). לשם כך נבחר שטיינהרדט כבמאי. הוא נעזר במפקדי הגזרות והיחידות לצורך יצירת הסרט.
הסרט "ששת הימים" הוצג בישראל החל ממרץ 1968.
בשנות ה-70 וה-80 ביים מספר סרטי קולנוע באורך מלא, בהם "סלומוניקו","יהיה טוב סלומוניקו" "סרט וארוחת בוקר" ו"מסג'יסט הצמרת".
שמחה זבולוני, מפיק הסרט צ'רלי וחצי, הציע לשטיינהרדט לביים את הסרט, אך שטיינהרדט לא היה מעוניין לאחר שקרא את התסריט.
אלפרד שטיינהרדט נפטר ברמת השרון בשנת 2012, בגיל 88. נקבר בבית העלמין מורשה.
פרסים

1953 - פרס הצטיינות בתחרות הסרט הישראלי הטוב לשנת 1953, הוענק על ידי עיתונאי הקולנוע בישראל לסרט "חוד החנית", אותו ביים במסגרת יחידת ההסרטה הצבאית.
1960 - פרס ראשון בקטגוריה שחור-לבן בפסטיבל הבינלאומי לסרטי פרסום וטלוויזיה בוונציה שבאיטליה, עבור הסרט "פלטיאל בלונה פארק", אותו ביים והפיק.
1961 - פרס ראשון בקטגוריה שחור-לבן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לסרטי פרסום וטלוויזיה בקאן, צרפת, עבור הסרט "אמרון מקלט רדיו", אותו ביים והפיק.
1959 - 1961 - פרסים לסרטוני פרסום בפסטיבלים של האיגוד הישראלי לפרסום, עבור "סעודת מלכים", "סרטון לקראת העתיד", "חיים נוחים", "דלק דלק", "בית המכס", "פלטאל בלונה פארק", "נסיעה לחו"ל", "שולחנות נפרדים", "רומיאו ויוליה" ועוד.
פילמוגרפיה

סרטי קולנוע באורך מלא:
1968 - ששת הימים (שעליו הוא חתום כיועץ ולא כבמאי)
1972 - סלומוניקו
1974 - יהיה טוב סלומוניקו
1977 - סרט וארוחת בוקר
1981 - מסג'יסט הצמרת
1982 - כשנותנים - קח! (ביידיש)
שטיינהרדט הפיק וביים גם עשרות סרטים תעודיים עבור צה"ל, שירות הסרטים הישראלי, משרד החוץ, ההסתדרות ועוד, כמו גם מאות סרטי שיווק, פרסום ותדמית.
הערות שוליים

↑  דן ארזי, כיבוש מבויים - הם באו כולם, למקום המפגש, אלא שהפעם לא קיבלו צו קריאה אלא הזמנה: לבוא ולהשתתף בשיחזור הקרב על ירושלים לצורך הסרט שמכין צה"ל על מלחמת ששת הימים, הארץ, 22 בספטמבר 1967
↑  הקבר של אלפרד שטיינהרדט בבית העלמין מורשה, באתר BillionGraves.
↑  זאב רב-נוף, תעודה היסטורית, דבר, 29 במרץ 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299508705171  PLWABN: 9810647683205606  ISNI: 0000 0004 0300 5608  LCCN: no2016126005  VIAF: 299030427   WorldCat (עם VIAF): 299030427
אברהם פאטר

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1684 ויטנברג, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 פטירה:  18 בנובמבר 1751 (בגיל 66) ויטנברג, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 ענף מדעי:  אנטומיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויטנברג 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
אברהם פאטר (בגרמנית: Abraham Vater;‏ 9 בדצמבר 1684 – 18 בנובמבר 1751) היה אנטומיסט גרמני מוויטנברג.
קורות חייו

פאטר קיבל דוקטורט בפילוסופיה מאוניברסיטת האלה-ויטנברג ב-1706, ותואר רפואי מאוניברסיטת לייפציג ב-1710. הוא יצא למסע מדעי דרך גרמניה, הולנד ואנגליה. באמסטרדם נפגש עם פרדריק ראוש. מאוחר יותר קיבל הסמכה (הביליטציה) בוויטנברג והפך לפרופסור חבר ב-1719, לפרופסור מן המניין לאנטומיה ב-1732 ולפרופסור מוסמך לטיפול ב-1746.
פאטר ידוע בעיקר בעבודותיו באנטומיה, אך הוא פרסם גם עבודות בתחומי הכימיה, הבוטניקה, הפרמקולוגיה והגינקולוגיה. הוא היה הראשון שתיאר את האמפולה בלבלב, שהיא חיבור צינור הלבלב וצינור המרה המשותף, וכיום היא מכונה האמפולה של פאטר.
בשנת 1719, פאטר היה הראשון שהבחין באיברים בצורת אליפסה עם שכבות קונצנטריות של רקמת חיבור עוטפים את קצות העצבים בעור. הם היו באורך 1–4 מ"מ, והוא כינה אותם papillae nervae. ככל הנראה המחקר שלו נשכח, כי בשנת 1831 איברים אלה התגלו מחדש על ידי האנטומיסט פיליפו פצ'יני (1812–1883) בעת ביצוע דיסקציה של יד. פצ'יני היה הראשון שתיאר את הפונקציונליות שלהם כקולטני מכנו (מכנורצפטורים) הרגישים לשינויי רטט ולחץ, ולפיכך המבנים היו אמורים להיות ידועים כגופיפי פצ'יני. כיום, המונח "גופי פאטר-פצ'יני" משמש לעיתים כדי להכיר בתגליות של השניים במשותף. איברים אלה הם חלק מכמה סוגים של קולטני מכנו בגוף, אחרים הם גופיפי מייסנר (קולטני מישוש ומגע), גופיפי רפיני (מגיבים למתיחה ופיתול בעור) וגופיפי קראוזה.
שמו נקשר גם ל"קפלי פאטר", המוגדרים כקפלים בקרום הרירי בתריסריון הממוקם ממש מעל האמפולה ההפטופנקריאטית (hepatopancreatic ampulla).
כתבים

Dissertatio anatomica quo novum bilis dicetilicum circa orifucum ductus choledochi ut et valvulosam colli vesicæ felleæ constructionem ad disceptandum proponit, 1720
Das Blatter-Beltzen oder die Art und Weise, die Blattern durch künstliche Einpfropfung zu erwecken, 1721
Catalogus plantarum inprimis exoticarum horti academici Wittenbergensis, 1721–1724
Catalogus Variorum Exoticorum Rarissimorum Maximam Partem Incognitorum ... quae in museo suo, brevi luci exponendo possidet Abraham Vater, 1726
דיס. , qua valor et enougha signnorum infantem recens natum aut motuum aut vivum editum arguentium examinature, 1735
De calculis in locis inusitatis natis et per vias insolitas exclusis, 1741
De instrumentoro ad determinadas lucis refractiones, 1751
הערות שוליים

↑  Abraham Vater @ Who Named It
↑  Vater-Pacini corpuscles @ Who Named It
↑  Vater's fold @ Who Named It
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546115105606  DSI: 13081  GND: 117355666  ICCU: CFIV162193  ISNI: 0000 0001 2122 7253  LCCN: n87885159  NKC: xx0117480  NTA: 071207295  RERO: 02-A013816077  SUDOC: 092716180  VcBA: 495/256530  VIAF: 17997690   WorldCat (עם VIAF): 17997690 
לוח הנצחה לפאטר בשלוסשטראסה (Schloßstraße) 14-15, בוויטנברג
סקוט פורטר

| --- | --- |

פורטר, 2016
 לידה:  14 ביולי 1979 (בן 45) אומהה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרכז פלורידה  תיכון לייק האוול 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו סקוט פורטר (באנגלית: Matthew Scott Porter; נולד ב-14 ביולי 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, זמר ומדבב אמריקאי. הידוע בתפקידו כג'ייסון סטריט בדרמת הטלוויזיה "אורות ליל שישי".
פורטר לוהק עם אליסון מישלקה וונסה הדג'נס בסרט "בנדסלאם" משנת 2009. הוא ביצע את השיר "העמד פנים", שמופיע בפסקול "בנדסלאם". בשנת 2010 שיחק בתפקיד החוקר משרד עורכי הדין בלייק קלמר בדרמת הטלוויזיה "האישה הטובה".
הוא כיכב בתפקיד ג'ורג' טאקר בסדרת הדרמה הקומית חשיפה לדרום.
ביוגרפיה

פורטר נולד באומהה, נברסקה ולמד בבית הספר התיכון לייק האוול בווינטר פארק, פלורידה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1997. הוא למד באוניברסיטת מרכז פלורידה.
קריירה

לפני שהצטרף לקאסט של "אורות ליל שישי", פורטר גילם את מתיו בקאסט המקורי באוף ברודוויי במחזה "Altar Boyz" בשנת 2004.
בשנת 2006 הוא שיחק זמנית באופרת הסבון "As the World Turns", תפקיד שבוצע במקור על ידי זאק רוריג. בשנה שלאחר מכן שיחק בתפקיד קולין תומפסון, בסרט מילים ולחן.
פורטר גילם גם את הדמות רקס בסרט משנת Speed Racer" 2008", שבוים ונכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי. הוא שיחק בסרט "ליל הבכורה" בשנת 2009. באותה שנה הוא שיחק לצד אלקסיס בלדל בסרט הקומדיה הרומנטי "הבחור הטוב", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
בשנת 2010 שיחק בסרט "ג'ון היקר", שעובד מהרומן באותו שם על ידי ניקולס ספארקס.
בשנת 2010 הצטרף פורטר לדרמת הטלוויזיה האישה הטובה בתפקיד בלייק, חוקר משרד עורכי דין. באות שנה, הוא כיכב גם בפיילוט של סדרת הטלוויזיה "Nomads", אך הסדרה בוטלה. אתר האינטרנט "BuddyTV" דירג אותו במקום ה-10 ברשימת "100 הגברים הכי סקסיים של 2010" בטלוויזיה ובמקום ה-34 בשנת 2011.
בשנת 2011 הוא גילם עורך דין בסדרת הדרמה הרפואית חשיפה לדרום לצד רייצ'ל בילסון.
בשנת 2013, הופיע לראשונה בעונה השנייה של סדרת משחקי הווידאו הפופולרית "המתים המהלכים" בתפקיד לוק, אחת הדמויות הראשיות בסדרה ובעוד כמה משחקי ווידאו.
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה ג'יני וג'ורג'יה המשודרת בנטפליקס. הוא מגלם את דמותו של ראש העיר.
חיים אישיים

באפריל 2013 התחתן פורטר עם המלהקת קלסי מייפילד, לשעבר מעודדת באוניברסיטת טקסס באוסטין אותה פגש על הסט של "אורות שישי בערב". אחד השושבינים שלו היה התסריטאי והבמאי ג'יימי לינדן, חבר מזמן לימודיו בתיכון. במאי 2015, מייפילד ילדה את בנם, מקוי לי. בתם קלובר אש נולדה באוגוסט 2017.
פורטר הוא חובב ספרי קומיקס ונבחן בכמה תפקידים של גיבורי קומיקס. הוא גם מעריץ של HeroClix.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | מילים ולחן | קולין תומפסון |  |
| 2008 | ספידרייסר | רקס הצעיר |  |
| 2008 | ליל הבכורה | בובי בראון |  |
| 2009 | בנדסלאם | בן וויטלי |  |
| 2009 | הבחור הטוב | טומי פילדינג |  |
| 2010 | ג'ון היקר | ראנדי |  |
| 2011 | 10 שנים | סקוט |  |
| 2013 | התנסות חובה | ראסטי ווטרס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | איך שהעולם מסתובב | קייסי יוז | 4 פרקים |
| 2006 | יומני בדפורד | ג'ייסון מילר | 2 פרקים |
| 2006 | בטי | בחור | פרק: "פיילוט" |
| 2006–2008; 2010 | אורות ליל שישי | ג'ייסון סטריט | תפקיד ראשי (עונות 1–3)  תפקיד אורח (עונה 5) |
| 2009, 2015 | Robot Chicken | קולות שונים | 2 פרקים |
| 2010 | קפריקה (אנ') | נסטור ווילו | תפקיד חוזר |
| 2010–2011 | האישה הטובה | בלייק קלמק | 14 פרקים |
| 2011 | מארוול אנימה: וולברין | סקוט סאמרס / סייקלופס (קול) | דיבוב |
| 2011 | מארוול אנימה: אקס-מן | סקוט סאמרס / סייקלופס (קול) | דיבוב |
| 2011–2015 | חשיפה לדרום | ג'ורג' טאקר | תפקיד ראשי (4 עונות); 76 פרקים |
| 2015 | Master Work | שון פטרס | סרט טלוויזיה |
| 2015 | Parenthood | בעלה של אמבר | הופעת קמע |
| 2016–2017 | ספיידרמן האולטימטיבי | בן ריילי / סקרלט ספיידר (קול) | שחקנים ראשיים (עונה 4) |
| 2016 | רוזווד | הבלש ראס | 2 פרקים |
| 2016 | צוות עקרב | טימותי "טים" ארמסטרונג | 13 פרקים |
| 2016 | Outcast | דונלד "דוני" האמל | 2 פרקים |
| 2018 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ניק האנטר | פרק אחד |
| 2018 | הנוקמים מתאספים | זאב לבן (קול) | 6 פרקים |
| 2019 | מכושפות: הדור החדש | לוי | פרק אחד |
| 2019 | למה נשים רוצחות | ראלף ולסין | 2 פרקים |
| 2020–הווה | הארלי קווין | בארי אלן (קול) | תפקיד חוזר |
| 2021–הווה | ג'יני וג'ורג'יה | ראש העיר פול רנדולף | תפקיד חוזר |
| 2023 | Up Here | אורסון | סדרת טלוויזיה עתידית של הולו |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2011 | אקס-מן: גורל | אדריאן לוקה |
| 2013 | גיבורי מארוול | סייקלופס |
| 2013–2014 | המתים המהלכים: עונה שנייה | לוק |
| 2014 | לגו באטמן 3: מעבר לגות'אם | אקוומן, סופרבוי |
| 2015 | באטמן: ארקהם נייט | Nightwing |
| 2015–2017 | "מיינקראפט" | לוקאס |
| 2016 | הנוקמים של לגו מארוול | ג'יימס בארנס וקולות נוספים |
| 2017 | "שומרי הגלקסיה: סדרת המספרים" | סטאר לורד וקולות נוספים |
| 2017 | Injustice 2 | דמיאן ויין |
| 2017 | מאדן NFL 18 | קולט קרוז |
| 2017 | מארוול נגד קאפקום: אינסופי | חייל חורף |
| 2018 | מאדן NFL 19 | קולט קרוז |
| 2018 | לגו DC נבלים סופר | אקוומן |
| 2018 | ספיידרמן | הארי אוסבורן, קולות נוספים |
| 2019 | מארוול האולטימטיבי אליאנס 3: המסדר השחור | סטאר לורד, סקוט סאמרס / סייקלופס |
| 2020 | מאדן 21 |  |
פילמוגרפיה > אוף ברודוויי

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Altar Boyz | מתיו |
פורטר בבכורת הסרט "פוש" בינואר 2009
מסדר האחיות ציון

| --- | --- |
 מדינה:  בין־לאומי 
 מטה הארגון:  רומא 
 מייסדים:  תאודור רטיסבון 
 תקופת הפעילות:  1843–הווה (כ־181 שנים) 
 www.notredamedesion.org
 
אלפונס רטיסבון עם יתומות במנזר האחיות ציון בעין כרם, שנות ה-70 של המאה ה-19
האחיות ציון הוא מסדר נזירוֹת חובק עולם שהוקם על ידי האחים תאודור ואלפונס רטיסבון ב-1843.
אלפונס רטיסבון, יהודי עשיר משטרסבורג שבחבל אלזס בצרפת, טען שחווה התגלות דתית יוצאת דופן שבעקבותיה התנצר והפך לכומר ישועי. יחד עם אחיו תאודור, שהתנצר לפניו, הקים מסדר נזירוֹת חובק עולם שנקרא האחיות ציון. בישראל הקימו השניים את מנזר האחיות ציון בעין כרם ובו בית יתומות, מנזר האחיות ציון בעיר העתיקה בירושלים ובית ספר מקצועי לבנים בניין רטיסבון ברחוב שמואל הנגיד שבמרכז ירושלים. כל המוסדות הללו נוהלו ותוחזקו בידי נזירים ונזירות.
המוגבלים (מחזה)

| --- | --- |
 בימוי:  גלעד קמחי
 הפקה:  תיאטרון בית לסין
 כתיבה:  גור קורן
 מוזיקה:  אמיר לקנר
 סוגה:  קומדיה
 הצגת בכורה:  ספטמבר 2014
 שפה:  עברית
 
המוגבלים היא קומדיית פשע מאת המחזאי הישראלי גור קורן. המחזה עלה לראשונה בשנת 2014 בתיאטרון בית לסין בבימויו של גלעד קמחי.
עלילת המחזה

קבוצת תיאטרון, המורכבת מאנשים בעלי מוגבלויות, אינה מצליחה לגייס את הכסף הדרוש לצורך ייצוג המדינה בפסטיבל תיאטרון לבעלי מוגבלויות במקדוניה. באותה עת משלוח סמים בבעלות משפחת הפשע ג'רנו, שהיה בדרכו למקדוניה, נתפס, והעסק המשפחתי נתון בסכנה. טוביה, אב המשפחה, מזהה את הפוטנציאל הטמון בהתחברות אל קבוצת השחקנים. הוא מציג את עצמו בפני השחקנים כמפיק, ופורש את חסותו על קבוצת התיאטרון, אשר שואפת להגיע לפסטיבל עם עיבוד ל"רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר, בניצוחה של הבמאית קשת לוי. טוביה מתכנן להבריח קוקאין באביזרי הבמה של ההפקה מתוך מחשבה ששום מוכס לא יחפש בחפציה של חבורת מוגבלים, ואילו השחקנים בעלי המוגבלויות, בטוחים שהם פגשו את האנשים הטובים בעולם. החיבור החריג בין הפושעים לשחקנים המיוחדים, מוביל לסיטואציות אבסורדיות. העלילה מסתבכת כאשר הבן של משפחת הפושעים מתאהב בשחקנית העיוורת המגלמת את יוליה.
דמויות

טוביה ג'רנו (יורם טולדנו) - אב משפחת הפשע. מאפיונר הנכשל שוב ושוב בשחזור ההישגים של אבי אשתו.
ורה (ענת מגן־שבו/ יפית אסולין) - אשתו השתלטנית של טוביה המנהלת סלון כלות. ורה נוטה להשוות בין בעלה טוביה לבין אביה המאפיונר הידוע.
צוריאל (יניב ביטון/ משה אשכנזי) - בנם של ורה וטוביה. גאון היי־טק המתקשה לבטא את רגשותיו ומתאהב באסתר העיוורת.
טיראן (חי מאור) - שומר הראש של המשפחה. מוצג כדמות לא אינטליגנטית, כפרודיה על דמות הבריון מסרטי המאפיה.
אסתר (אפרת בוימולד /טל-יה יהלומי) - משתתפת בהצגה שמעלים חבורת ה'מוגבלים' בתפקיד הראשי - יוליה. היא מתאהבת בצוריאל.
קשת לוי (דקלה הדר/ קרן מרום) - במאית ההצגה 'רומיאו ויוליה', במאית כושלת שמנסה להגשים את שאיפותיה המקצועיות דרך הקבוצה.
צהל (נדב נייטס/ אורי אוריין) - מסרב להכיר במוגבלותו. משחק את רומיאו בהצגה.
כהנא (אופיר וייל) - בעל תסמונת אספרגר, משתתף בהצגה 'רומיאו ויוליה'.
נדיב (ליאור גרטי) - כבד שמיעה. משתתף בהצגה 'רומיאו ויוליה'.
חמדה (אורנה רוטברג / שחר הילה מרוז)- רגשנית וזללנית. משתתפת בהצגה 'רומיאו ויוליה'.
ינון (יניב לוי / עומר עציון) - מתעקש להשיג נעלי פומה. משתתף בהצגה 'רומיאו ויוליה'.
נינה (אורטל אוחיון) - חרשת. משתתפת בהצגה 'רומיאו ויוליה'.
מסרים

אלמנט המופיע במחזה הוא ההשוואה בין סיפור רומיאו ויוליה לבין מערכת היחסים הנרקמת בין אסתר וצוריאל. שני הסיפורים במקביל מציגים אהבה 'בלתי אפשרית' ואפילו 'אסורה'.
עניין נוסף שהמחזה מעורר הוא העיסוק במוגבלויות. הקושי בעיסוק במוגבלויות הוא הסכנה ב"נפילה" לסטריאוטיפים על אנשים מוגבלים והעלבתם. המחזאי והבמאי מתמודדים עם השאלה כיצד להציג קומדיה על בעלי מוגבלויות כך שהקהל יצחק 'עם' ולא 'על'. קורן מצליח בכתיבתו ליצור דמויות אנושיות שאינן הופכות לסטריאוטיפים של מוגבלויות שאותן הן מציגות. קורן המחזאי וקמחי הבמאי אינם מרחמים לרגע על הדמויות, ומציגים את כולם - השחקנים בעלי המוגבלויות ובני משפחת ג'רנו - כחריגים באותה מידה. אין בהצגה זו התנשאות צדקנית, והדמויות הנורמליות, כביכול, מוצגות אף הן כנכות באותה מידה, ולרוב אף יותר. כך הקהל מקבל, לכאורה, אישור לצחוק על כל מה שלא ראוי לצחוק עליו.
ביקורות

במדורי תרבות שונים שיבחו מבקרי הצגות את ההצגה והחמיאו לה בשל סוגה הייחודי. נאמר בביקורות כי ההצגה מפתיעה, מצחיקה ומעוררת מחשבה. לפי הביקורות, ביצועי המשחק של השחקנים היו פנטסטיים והעבודה בין השחקנים מעולה. כמו כן נכתבו ביקורות מצוינות על הכתיבה ועל הבימוי של קורן וקמחי, שהצליחו להוביל את הקהל בין רגעי הצחוק לבין רגעים הנוגעים ללב.
פרסים

המחזה הועמד לחמישה פרסים בקטגוריות שונות בטקס חלוקת פרסי התיאטרון השנתי בשנת 2015:
הקומדיה של השנה, שחקנית השנה (אפרת בוימולד על תפקידה כאסתר), מחזאי השנה (גור קורן), שחקן המשנה (אופיר וייל על תפקידו ככהנא) והשחקן המבטיח (חי מאור על תפקידו כטיראן).
המחזה זכה בפרס 'הקומדיה הטובה של השנה' ובפרס "מחזאי השנה" בטקס שנערך במרכז ענב, ב-19 ביוני 2015.
הערות שוליים

1 2 3  טל פרי, "המוגבלים": שעה ו-40 דקות של צחוק בלתי פוסק, באתר מגזין טיימאאוט, ‏5.11.2014 (ארכיון)
1 2  מרב יודילוביץ', בצל הסערה: זוכי פרסי התאטרון, באתר ynet, 20 ביוני 2015
↑  רון שוורץ, בלי מגבלות / טבילת אש מוצלחת למחזאי הצעיר גור קורן בבית ליסין. "המוגבלים" היא קומדיה שנונה שעשויה היטב ומשוחקת מצוין, באתר גלובס תרבות, ‏2014
↑  המוגבלים- בית לסין
↑  רון שוורץ, 28 מועמדויות לקאמרי, 17 לבית ליסין ו-12 להבימה. הוכרזו המועמדים לפרסי התיאטרון, והפעם גם ההצגות מועמדות, ולא רק היוצרים והשחקנים, ‏2015
מנחם כץ

ערך זה עוסק ברב הונגרי. אם התכוונתם לחייל שקיבל עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים, ראו .
מנחם כץ
הרב מנחם כ"ץ-פרוסטיץ (בערך ה'תקנ"ה, 1795 - ט"ז באדר א' ה'תרנ"א, 1891) היה אב"ד צעהלים (דויטשקרויץ), שבשבע קהילות, מגדולי תלמידי החת"ם סופר.
ביוגרפיה

נולד בפרוסניץ (פרוסטיץ) שבמוראביה לרב אליעזר כ"ץ וואנפריד ולהינדל. היה צאצא של רבי שמשון ורטהיימר. בילדותו למד אצל דודו הרב משה כ"ץ וואנפריד שכיהן בפרוסניץ והיה ידוע כאיש תנועת ההשכלה. בבחרותו נסע לישיבת פרשבורג ללמוד אצל החת"ם סופר, והפך לאחד מתלמידיו המובהקים. הוא מוזכר מספר פעמים בספרי רבו. תקופה מסוימת אף היה משמשו. בשל דבקותו ברבו סירב לשמוע הצעות שידוכים מחוץ לפרשבורג, ונישא להינדל, בתו של הרב ישכר בר פרנק, מנכבדי הקהילה. אף לאחר חתונתו המשיך ללמוד אצל רבו כאחד הבחורים והיה נכנס לכל השיעורים של החתם סופר, ורק בסוף היום היה מתחיל ללמוד את סדריו האישיים עד 2 בלילה. הרב ישכר שלמה טייכטל בעלה של נכדתו נחמה העיד, שלמרות רתיעתו של החתם סופר מעיסוק פומבי בקבלה, היה לומד אותה עם סבו. לאחר מספר שנים התאלמן מאשתו הינדל ונשא לאישה את אחותה ברכה. הוא סירב להצעות רבנות עקב רצונו להישאר בקרבת רבו, אך לאחר שהסתיימו שבע שנות ה"קעסט", בסביבות שנת ה'תקצ"ד (1834) הסכים לקבל את רבנות רגינדורף הסמוכה לפרשבורג. הוא החל לכהן בה עוד לפני שקיבל מרבו היתר הוראה.
לאחר פטירת החת"ס מונה לאב"ד צעהלים, שם כיהן למעלה מיובל עד מותו. בתפקידו זה פעל לחיזוק ערכי הדת, ובד בבד יעץ ועזר ליהודים בחייהם הפרטיים. יהודי הקהילה האמינו בו שהוא בעל מופת וסיפורי מופת רבים השתמרו בין תלמידיו ובני הקהילה. כמו כן הקים ישיבה בעיר, בראשה העמיד את חתנו הרב דוד פרידמן, לימים ממלא מקומו ברבנות.
בשנת תרכ"ד השתתף בישיבה בנירג'האזה נגד הקמת הסמינר לרבנים, יוזמתם של הנאולוגים והרב עזריאל הילדסהיימר. הוא היה חבר במשלחת שבעת רבנים שהתקבלה לראיון בווינה, אצל הקיסר פרנץ יוזף, והביאה לביטול התוכנית. במהלך הקמת הקהילות החרדיות בהונגריה, השתתף באספה האורתודוקסית בפשט, ביולי 1870 (אב תר"ל).
נפטר באדר א' תרנ"א. בלווייתו הספידוהו בנו רבי משה, חתניו הרב פרידמן והרב פלנר, הרב דוד אולמן רבה של לקנבך, הרב שלום קוטנא רבה של אייזנשטט, הרב שמחה בונם ארנפלד רבה של מטרסדורף, הרב מנחם גרינוולד רבה של שופרון, הרב וואלף כהנא רבה של טשורנא והרב קופל רייך רבה של בודפשט.
מתלמידיו היו רבי משה גרינוולד רבה של חוסט והרב אהרן חיים שיק (בנו של מהר"ם שיק). ספר חידושיו יצא לאור רק בשנת ה'תש"ן (1990).
צאצאיו

הותיר אחריו חמישה בנים ושתי בנות:
הרב שמואל מאיר תלמיד הכתב סופר ומחבר ספר "שם משמואל" על הש"ס; יוסף; הרב גרשון; הרב משה שכיהן בבחרותו כדיין, מגיד מישרים ורב בצעהלים, ווינה, מגנדורף, טוקאי ובסוף ימיו כרב בנייטרא; הרב מרדכי; הינדל, אשת הרב שמעון סגל שפיצר דיין בצעהלים ובנישואיה השניים אשת הרב דוד פרידמן ממלא מקום חותנו; רבקה אשת הרב שמעון חיים סגל-פלנר, דיין בצעהלים ובהמשך רב בבעלעד.
נכדו הרב אברהם אהרן כץ, בן בנו הרב משה, מילא את מקום אביו ברבנות בנייטרא. נכדים נוספים היו הרב שלמה פרידמן רבה של באדען, הרב מרדכי רוטנברג רבה של אנטוורפן (חתן חתנו הרב דוד פרידמן) ונחמה, אשת הרב ישכר שלמה טייכטל.
נינו, הרב אליהו כץ, היה רב העיר באר שבע.
הערות שוליים

↑  למשל בחידושיו למסכת בבא בתרא עמוד ד', "תלמידי הבחור המופלג ה"ה מנחם כ"ץ שיחי'... ונכון הוא".
↑  הוא העיד שראה פנקס בו סבו כתב את תורת הקבלה ששמע מפי החתם סופר.
↑  יש המשערים שבפגישה זו צולמה תמונתו המפורסמת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520710205171  LCCN: n91127401  VIAF: 1657700   WorldCat (עם VIAF): 1657700
יעקב היילברון

הרב יעקב היילברון (תק"ע, 1810 - י' בשבט תר"ט, 2 בפברואר 1849) היה רב הונגרי, מחבר הספר "מגילת סדרים".
ביוגרפיה

נולד בזנטא לרבי יצחק אייזיק היילפרין, רב העיר ולפני כן אב"ד אורמין. סבו הרב יהודה אריה לייב היילפרין הוציא את ספר סדר הדורות של סבו הרב יחיאל היילפרין. בצעירותו למד אצל אביו. בבחרותו נסע ללמוד בישיבת פרשבורג אצל החתם סופר. רבו מזכיר אותו בתשובה שכתב לאביו. אמו היא הרבנית היצל שהייתה זיווג שני לבעלה.
נישא לזלאטה. לאחר נישואיו התגורר בזנטה ועמד לצד אביו בהוראה ובהנהלת הקהילה, בפרט בימי זקנותו. בשנת תר"ג התקבל לכהן ברבנות אדה. הוא הנהיג את העיר בתקיפות, תיקן תקנות בנושא צניעות, ונתן דרשות מוסר חריפות.
בשנת תר"ט, בזמן המהפכה ההונגרית, התפרעו הסרבים המקומיים, והוא נרצח יחד עם שלושים איש מקהילתו. הובא לזנטה לקבורה בסמוך לאביו. יחד עמו נקברו הרב איסר אולמן רבה של זנטה והרב יעקב מינץ בנו של הרב משה מינץ.
הותיר ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות. בנו הרב יצחק אייזיק גדל אצל ידידו הרב שמעלקא מסעליש ובנו הרב צדוק גדל אצל ידידו הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים
חיבוריו

קונטרס כוכב מיעקב - על שולחן ערוך הלכות פסח. ירושלים תשכ"ד.
לשון צדק – דרשות על התורה והמועדים. בני ברק תשל"ה
מגלת סדרים - שני חלקים, על התורה וחידושי הלכה. ירושלים תשל"ג, מונטריאול תשמ"א
שו"ת מגילת סדרים, בני ברק תשס"א. יצא לאור על ידי צאצאו, הרב אלתר דוד טעביל הלפרין.
מגילת סדרים - דרשות. בני ברק תשס"ד
הערות שוליים

↑  שו"ת אורח חיים סימן ל"א.
↑  שו"ת מגילת סדרים תשס"א עמוד כד
↑  הרב טייטלבוים היה מכנהו בחיבה, רב אדא בר אהבה, פרפרזה לאמורא בשם זה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311679605171  LCCN: no2002049093  VIAF: 11973670   WorldCat (עם VIAF): 11973670
אמפיאן גראסימוב

אין תמונה חופשית
אמפיאן גראסימוב (בלטבית: Amfian Gerasimova נולד ב-8 באפריל 1903 - 9 באפריל 1990) היה דוור לטבי, מחסידי אומות העולם, שהציל יהודים במלחמת העולם השנייה וקשר את גורלו עם העם היהודי ומדינת ישראל.
קורות חיים

אמפיאן גראסימוב נולד בעיר ריגה, בירת לטביה, למשפחה נוצרית אורתודוקסית ממוצא רוסי. הוריו איבדו את כל שבעת הילדים שנולדו לפניו, ולכן לא ציפו שהוא יזכה לחיים ארוכים. אמו של אמפיאן הייתה נוצריה והוא למד בכנסייה אורתודוקסית, אך כשהתבגר, גילה עניין גם בדתות אחרות. הפעם הראשונה שבה פגש אמפיאן ביהדות הייתה בגיל 23, כאשר הבין שהן לנצרות והן ליהדות יש ספר משותף, התנ"ך.
אמפיאן התחתן ב-1928 ונולדו לו שישה ילדים. עבד כדוור בעיר ריגה וגר בשכירות בדירה שהייתה בבעלות משפחת בריל היהודית ובין שתי המשפחות נרקמו יחסי ידידות.