stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליסה (זמרת)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1998: בדי דוב - אני רוצה להיעלם بدي دوب
2000: ואח'רתהא מעאכ - איתך עד המוות وآخرتها معاك
2002: עאישאלכ- אני חיה בשבילך عايشالك
2004: אחלא דוניא - העולם היפה ביותר أحلى دنيا
2006: באסתנאכ- מחכה לך - بستناك
2007: איאמי ביכ - הימים שלי איתך أيامي بيك
2009: תסדא במין -במי אתה מאמין تصدق بمين
2012: אסעד ואחדה - המאושר ביותר- أسعد واحدة
2014: חאלת חוב - מצב של אהבה - حالة حب
2016: סהרנא יא ליל - נשארנו ערים כל הלילה - سهرنا يا ليل
2018: אלא כל אללי ביחבוני - לכל אלה שאוהבים אותי إلى كل اللي بيحبوني
2020: סאחבת ראי - דעה של אשה - صاحبة رأي
דיסקוגרפיה > קומפילציות

המיטב של אליסה (2011)
המפעל הבריטי בבית נבאלא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חרושת 
 מיקום:  בית נבאלא 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  הצבא הבריטי 
 
 קואורדינטות:  31°58′57″N 34°56′18″E﻿ / ﻿31.982569°N 34.9382°E﻿ / 31.982569; 34.9382
  (למפת גוש דן מוגדלת) המפעל הבריטי בבית נבאלא (למפת גוש דן רגילה) המפעל הבריטי בבית נבאלא (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המפעל הבריטי בבית נבאלא (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המפעל הבריטי בבית נבאלא   (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפעל בריטי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפעל בריטי he
 
המפעל הבריטי בבית נבאלא הוא מפעל שבנו הבריטים בבית נבאלא שבשפלה, בתקופת המנדט, כדי לייצר ג'ריקנים. המפעל היה אחד ממספר מפעלים שהוקמו בתחומי המחנה הצבאי בית נבאלא וחוברו בשלוחות רכבת למסילת הרכבת לכפר א-לובן ומשם לרחבי האימפריה. מבני המפעל נמצאים מדרום ליישוב שוהם וממערב למחנה צה"ל הנוכחי. המקום ננטש לאחר מלחמת העצמאות ועומד בשממונו מאז על אף שהמבנים הוכרזו כאתר מיועד לשימור. בגלל קרבתו למסילת הרכבת הונח, בטעות, שהייתה זו תחנת רכבת להסעת חיילים למחנה.
ההיסטוריה של המפעל

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים בבית נבאלא מרכז צבאי לוגיסטי שכלל מחסנים ומפעלי ייצור ציוד צבאי. אחד מהמפעלים היה מרכז לייצור ג'ריקנים. על מנת לאפשר העברת חומרי גלם למפעל ואיסוף התוצרת הסופית בנו הבריטים שלוחת רכבת שהגיעה עד לרציף הצמוד למבנה המרכזי של המפעל (לפי מפות מתקופת הבריטים נבנו מספר רב של שלוחות כאלו מה שמצביע על מספר רב של מפעלים). המסילה הייתה פעילה עד שנת 1949. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום בסיס תובלה של צה"ל "בית נבאלא", המפעל נזנח ופסי הרכבת פורקו. נכון לשנת 2015, מבני המפעל בהתפוררות וסביבתו משמשת להשלכת פסולת. ניתן עדיין לזהות ממזרח למפעל את שרידי סוללת העפר עליה עברה הרכבת. מעבר לגדרות המחנה הצבאי הנוכחי נמחק כל סימן לסוללה. ניכר במקום ניסיון של חיילי בסיס התובלה השכן ליצור שבילי הליכה עבור מטיילים אך זו טיפה בים ההזנחה.
מבנה המפעל

המפעל כולל 4 מבנים עיקריים:
המבנה המערבי: מבנה בן 2 קומות חסר גג שלאורכו רציף. בגבו של המבנה שתי במות מוגבהות הנראות כמו בסיסים למכלי מים. שימש כנראה לאחסון ושינוע הג'ריקנים המוכנים.
המבנה המרכזי: מבנה בן קומה אחת עם גג מעוגל (הגג כבר לא קיים). חלקו האחורי התמוטט. כנראה שימש למגורים ומשרדים של המפעל.
המבנה המזרחי: מבנה בן 2 קומות חסר גג (דומה לבנין המערבי). בחצרו בורות איסוף מים הנראים כבורות ניקוז שפכים (כנראה שימש לקליטת שפכים בתהליך ציפוי הפח של הג'ריקנים).
מגדל המים: נמצא מצפון לסוללת המסילה. מהמבנה שרד רק בסיס שעומד על 4 עמודים. ניתן לראות צינור מים מבטון למרגלות המגדל.
מבני המפעל בנויים מבטון ולבנים. ניתן להניח שהגגות העגולים של המבנים כוסו בלוחות פח (מאפיין מבנים בריטים) אף על פי שלא נשארו עדויות בשטח.
מבנה מערבי
מבנה אמצעי בן קומה אחת וגג עגול
בסיס מגדל המים
ראו גם

מסילת הרכבת לכפר א-לובן
הערות שוליים

↑  קיימות בשטח הריסות של מבנים נוספים שהיו שייכים, כנראה, למפעלים נוספים אולם המבנים המדוברים הם השלמים ביותר
עמוד טיילור

משפט טיילור-פראודמן מבטיח כי תנועת הזורם אחידה לאורך עמודה המוגדרת על ידי הכדור השקוע. בגלל תנאי השפה בתקרת המכל, המהירות האנכית של פרודות הזורם חייבת להתאפס שם, ולפיכך המהירות האנכית של הזורם חייבת להתאפס לאורך כל העמודה. כתוצאה, התנועה של הזורם מעל ומתחת לעצם הנע נאלצת לבצע סירקולציה אופקית לחלוטין.
עמוד טיילור (באנגלית: Taylor column) הוא תופעה במכניקת הזורמים המתרחשת כתוצאה מאפקט קוריוליס. במסגרת התופעה, זורמים המסתחררים במהירות זוויתית גבוהה וסופגים הפרעה קלה בשדה המהירויות שלהם כפי שאלו נצפות ממערכת ייחוס המסתובבת ביחד עם הזורם, נוטים להסתדר בעמודים המקבילים לציר הסיבוב אשר מהירות הזורם לא משתנה לאורכם. עמודים אלה נקראים "עמודי טיילור", על שם ג'פרי אינגרם טיילור, מחשובי חוקרי מכניקת הזורמים במאה ה-20.
ההוכחה המתמטית לקביעה הזו מבוססת על פישוט משוואות נאוויה-סטוקס במערכת ייחוס מסתובבת באמצעות התייחסות להתנהגות הזורם במצב עמיד ובגבול של מספר ריינולדס, מספר רוסבי ומספר אקמן נמוכים. בגבול הזה, משפט טיילור-פראודמן מראה כי הנגזרת הכיוונית של שדה המהירויות של הזורם מתאפסת בכיוון ציר הסיבוב. כתוצאה מכך, רכיב מהירות הזורם בכיוון ציר הסיבוב חייב להתאפס כאשר הזורם מצוי במכל סגור המגביל את תנועתו, מה שמבטיח כי תנועת הזורם היא דו-ממדית.
לעובדה הזאת יש השלכות מרחיקות לכת על השפעת זורמים על גופים הנתונים בתוכם. עצם הנע במקביל לציר הסיבוב של זורם מסתובב יחווה יותר כוח גרר לעומת כאשר היה נע בזורם לא מסתובב. לדוגמה, כדור בעל ציפה חזקה למדי (כמו למשל כדור פינג-פונג) המוצב בקרקעית מכל מים מסתובב, יעלה אל פני השטח לאט יותר מאשר בזורם לא מסתובב. ניתן להסביר זאת בצורה מעט פשטנית על ידי כך שאודות לכוח קוריוליס, אלמנטי זורם הנקרים בדרכו של הכדור ונדחפים החוצה ממסלולו נוטים לבצע סירקולציה חזרה לנקודה ממנה הם הוסטו. בזורם לא מסתובב חלקי הזורם נפרדים בחזית הכדור הנוסק, נעים מסביבו (קווי הזרם מראים תנועה אנכית של פרודות הזורם), ונפגשים חזרה בחלק האחורי שלו, תוך שהם מפעילים מעט גרר על הכדור. בזורם מסתובב, לעומת זאת, נטייתם הטבעית של אלמנטי הזורם לחזור לנקודת ההתחלה גורמת להיערמות לחץ סטטי גבוה בחזית הכדור, בעוד שהסירקוציה ההפוכה בחלקו האחורי גורמת לנפילת הלחץ הסטטי. ככל שתדירות סיבוב המכל גבוהה יותר, כך קטן יותר רדיוס המעגל האינרציאלי שמתווה חתיכת הזורם, וגדול יותר הפרש הלחצים בין חזית הכדור וצדו האחורי.
עובדת קיומם של "עמודי טיילור" ריתקה את בני זמנו של טיילור, בין היתר משום שהיא מתארת סוג של "פעולה מרחוק" הקיימת בזורמים מסתובבים - במהירות סיבוב גבוהה מאוד, הזורם מציג דרגה מסוימת של קשיחות; כלומר, פרודות הזורם המרכיבות עמודה נתונה מסונכרנות ומתנהגות כגוף אחד.
מעגל אינרציאלי שמתווה אלמנט זורם (הנקודה השחורה).
היסטוריה

עמודי טיילור נצפו לראשונה על ידי לורד קלווין ב-1868. תצפיותיו מתועדות במכתב ששלח אליו אחיו של קלווין, ג'יימס תומסון:
"אני פגשתי את פרופ' טייט בבלפסט בשבוע שעבר והוא ציין בפניי ניסוי אשר ערכת, במסגרתו הצבת חתיכת שעם על הציר של מערבולת מים בעלת מהירות זוויתית אחידה בכל חלקיה, וקיבלת את התוצאה שחתיכת השעם נותרה במפלס קבוע מבלי לצוף מעלה; והוא ציין גם שכאשר הצבת שתי חתיכות כאלה במפלסים שונים על ציר הסיבוב, שניהם נשארו איפה שהצבת אותם, ושאם דחפת את העליון מעט מטה אז גם התחתון זז מעט מטה, ממש כאילו הייתה מסה קשיחה של מים ביניהם."
התופעה מוסברת דרך משפט טיילור-פראודמן והיא נחקרה על ידי טיילור וחוקרים נוספים. טיילור ערך סדרת הדגמות ניסוייות מרהיבות לתופעה: הוא הדגים אותה בעזרת כדור שנע לאורך ציר הסיבוב, והראה שגליל הנע בניצב לציר הסיבוב האנכי במערכת הייחוס של הזורם גורר איתו מערבולת גלילית אנכית הנמתחת לאורך כל הזורם. כמו כן חקר באופן מעמיק ומתמטי יותר את התופעה מקודמיו. כהוקרה לתרומותיו אלו, עמוד הערבוליות הגלילי שנוצר מעל עצם המתקדם בתוך זורם מסתובב נקרא "עמוד טיילור".
המנגנון הפיזיקלי מאחורי הגדלת הגרר

אודות לתנועת הכדור במהירות קבועה בכיוון ציר הסיבוב, מתפתחת בחזית הכדור סירקולציה במגמה הפוכה למגמת סיבוב מכל הזורם, בעוד שמאחורי הכדור מתפתחת סירקולציה במגמה זהה לסיבוב המכל. ההסבר לכך לא יכול לנבוע מפרק הזמן בו הכדור נע במהירות קבועה, אלא מפרק הזמן שקדם לו, במהלכו הכדור האיץ עד שהגיע למהירות הטרמינלית שלו. בפרק הזמן הזה הנחת עמידות הזרימה של משפט טיילור-פראודמן אינה תקפה, וישנה גם תנועה אנכית של הזורם מסביב לכדור. מכיוון שהזרימה מסביב לכדור אינה דחיסה, הדיברגנץ של שדה המהירויות חייב להתאפס בכל נקודה. לכן, מהירות אנכית של פרודות הזורם המשתנה לאורך ישר המקביל לציר הסיבוב האנכי ( \partial u_{z}/\partial z\neq 0) גוררת התכנסות או התבדרות של קווי הזרם במישור האופקי. אפקט קוריוליס גורם לזרימה שבנקודות התבדרות של הזרימה במישור האופקי (שניתן להסתכל עליהן כעל "מקור" של שדה הזרימה) לפתח ערבוליות במגמה הפוכה לסיבוב הזורם, ולזרימה בנקודות התכנסות לפתח ערבוליות במגמה זהה לסיבוב המכל, בדומה לזרימה הציקלונית או האנטי-ציקלונית המתפתחת מסביב לשקע ברומטרי ורמה ברומטרית, בהתאמה.
מכיוון שפרודות הזורם הנקרות בדרכו של הכדור בשלב ההאצה נפרדות בחזית שלו ונפגשות שוב בחלקו האחורי, ניתן להסיק שבשלב ההאצה חזית הכדור משמשת כמקור דו-ממדי בעוד שחלקו האחורי משמש כבור דו-ממדי. כתוצאה, עם הגעתו של הכדור למהירות הטרמינלית שלו, ערבוליות הזרימה מסביב לכדור מתייצבת באופן שתואר מקודם. כוח קוריוליס פועל רדיאלית החוצה עבור תנועת סיבוב המתואמת עם סיבוב מערכת הייחוס כולה, ופנימה עבור תנועת סיבוב המנוגדת לסיבוב מערכת הייחוס כולה. לכן, הלחץ הסטטי במרכז מעגל אינרציאלי בכל אחד מהמקרים צריך להיות קטן או גדול בהתאמה, מהלחץ על שפת המעגל הזה. כלומר, משהתעצבה התפלגות הערבוליות והלחץ הסטטי מסביב לכדור, הלחץ הסטטי בחזית חייב לגדול משמעותית בעוד שהלחץ בחלק האחורי חייב לפחות משמעותית. מידת ההגדלה של הלחץ בחזית נמצאת ביחס ישר למהירות הזוויתית של סיבוב המכל,  \Omega .
תיאור התופעה באמצעות גלים אינרציאליים

גלים אינרציאליים הם ההתגלמות של פרטורבציות במהירויות הזורם המתקדמות בתוכו באמצעות אפקט קוריוליס. הגלים הללו ניחנים בתכונות הייחודיות הבאות:
מהירות החבורה שלהם ניצבת למהירות המופע שלהם (כלומר  {\vec {C_{g}}}\cdot {\vec {C_{p}}}=0).
תדירות הגל  \omega  תלויה אך רק בכיוון וקטור הגל שלו  {\vec {k}}; היא מרבית כאשר וקטור הגל מצביע באותו כיוון כמו ציר הסיבוב (אז ערכה הוא  2\Omega ), ומתאפסת כאשר הוא נח במישור הניצב לציר הסיבוב. במסגרת התאוריה של גלים אינרציאליים, ניתן להראות גם שמהירות החבורה, שהיא גם המהירות האמיתית של העברת האנרגיה, גדלה ככל שתדירות הגל  \omega  קטנה.
אחת מהנחות היסוד של המודל של עמוד טיילור היא שהעצם המשוקע נע לאט מספיק כך שמספר רוסבי יהיה קטן מספיק. נקודת המבט של גלים אינרציאליים מספקת לפיכך זווית הסתכלות נוספת על התופעה: עצמים הנעים בתוך זורם מסתובב מייצרים גלים אינרציאליים בתדירות אופיינית שהיא מסדר גודל של מהירות התנועה שלהם U חלקי האורך האופייני שלהם d (למשל רדיוס הכדור במקרה של עצם כדורי). אילו התדירות הזאת מקיימת:
אז ניתן לומר שהעצם יוצר גלים אינרציאליים בתדירות נמוכה. משמעות הדבר היא שוקטור הגל "כמעט" ונח במישור הניצב לציר הסיבוב, ומהירות החבורה תהיה גדולה מאוד ותכוון לאורך ציר הסיבוב. כתוצאה, מופע הגלים האינרציאליים כמעט שלא ישתנה בכיוון ציר הסיבוב, מה שאומר שמהירות הזורם תהיה אחידה לאורך עמודות המקבילות לציר הסיבוב (ואלו הם "עמודי טיילור"). כמו כן, מהירות החבורה של הגלים מאפשרת לחלק את הזורם לאזור ש"יודע" על הימצאות הגוף הנע ואזור ש"לא יודע" עליו; גובה עמוד טיילור שמעל העצם יקיים:  l\propto C_{g}t.
הערות שוליים

↑  למשל, אודות לגוף מוצק המשוקע בזורם ונמצא בתנועה יחסית למערכת ייחוס המסתובבת ביחד עם הזורם.
↑   Kelvin's discovery of Taylor columns
↑  זאת משום שמשך הזמן בין רגע תחילת ההפרעה בלחץ שיוצר העצם לסיום ההפרעה הוא למעשה קירוב לזמן המחזור של הגל; זמן מחזור זה שווה בערך לאורך האופייני בבעיה חלקי מהירות העצם.
בום ז'זוש דו מונטה

בום ז'זוש דו מונטה (פורטוגזית Santuário do Bom Jesus do Monte - "המתחם הקדוש של ישו הטוב של ההר") הוא אתר קתולי קדוש, השוכן על מורדות הר אספיניו (Espinho), סמוך ממזרח לעיר בראגה בצפון פורטוגל. האתר מוקדש לישו הטוב ונחשב לאחד מאתרי העלייה לרגל החשובים במדינה. המכלול הוא מתחם אדריכלי-נופי המשלב בזיליקה כנסייתית, גרם מדרגות מונומנטלי שכולל דרך קדושה, קפלות, גנים, חורשה, אזור מיוער, פוניקולר ובתי מלון. האתר מוכר כמונומנט לאומי מאז 1970 ובשנת 2019 הוכרז כאתר מורשת עולמית. האתר ממחיש את המסורת האירופית של הקמת "הרים קדושים" (Sacri Monti), כפי שקודם בידי הכנסייה הקתולית בוועידת טרנטו במאה ה-16.
היסטוריה

בהר אספיניו הייתה נוכחות נזירית החל במאה ה-14, וכבר ב-1373 שכנה במקום קפלה המוקדשת לצלב הקדוש. ב-1629 הוקמה במקום "אחוות ישו הטוב של ההר" אשר נוסדה בתגובה לרפורמציה הפרוטסטנטית, ואשר הקימה במקום כנסייה, שש קפלות המוקדשות לפסיון של ישו, צריפים עבור עולי רגל, וכן בנתה מחדש את המבדדים הנזיריים. האחווה מנהלת את האתר מאז ועד היום. כנסייה מעוגלת וקפלות נוספות הוקמו ב-1725 ונסלל שביל המחבר בין המבנים אשר שימש כ"דרך קדושה" (Via Sacra). בערך בשנת 1781 החליט הארכיבישוף של ברגנסה להקים את גרם המדרגות וכנסייה חדשה במקום הכנסייה העגולה שנצבה באתר, שהייתה קטנה מידי ושמצבה התדרדר. הכנסייה הנוכחית בסגנון נאו-קלאסי, הוקמה בין השנים 1784–1811. היא הוקדשה בשנת 1834, אך פנים הכנסייה הושלם רק ב-1857. הפוניקולר נוסף ב-1882 והוא מאפשר גישה אל ראש ההר, שלא באמצעות גרם המדרגות. בתקופה זו הלכו צריפי עולי הרגל והפכו לבתי מלון, והדבר מסמן את הפיכת המקום מאתר עלייה לרגל לאתר שגם מאפשר הלנת תיירים. החורש והגנים הושלמו בסוף המאה ה-19, והחל תהליך של חידוש המבנים באתר אשר נמשך אל תוך המאה ה-20. ב-5 ביולי 2015 הועלתה הכנסייה לדרגה של בזיליקה מינורית.
האתר

האתר הוא מכלול אדריכלי-נופי אשר התפתח במשך 600 שנים, הכולל מבנים ומאפיינים אומנותיים דוגמת קירות, גרמי מדרגות, חצרות פטיו, גנים, קפלות, כנסייה, מזרקות ופסלים. באזור החורש יש מערך שבילים ואגמים וכן בניינים בשימוש חילוני. המכלול כולל מבנים בעיקר בסגנון הבארוק, אך גם בסגנון הרוקוקו ובסגנון נאו-קלאסי, והם בנויים בעיקר מגרניט.
האתר > גרם המדרגות

במרכז המכלול "דרך צלב" (Via Crucis) ארוכה המובילה דרך גרם מדרגות מסוגנן בסגנון הבארוק במעלה הר אספיניו בצידו המערבי. הגרם מונה 581 מדרגות וגובהו 116 מטרים. הוא כולל קפלות שבהם פסלים המתארים את הפסיון של ישו, מזרקות, פסלים אלגוריים וגן פורמלי. גרם המדרגות מחולק לשלושה מקטעים: מדרגות הפורטיקו בחלק התחתון של גרם המדרגות, ובו 10 קפלות; מדרגות חמשת החושים בתווך שבהן שש מזרקות המוקדשות לחושים; ומדרגות שלוש המעלות בחלקו העליון של גרם המדרגות שבהן שלוש מזרקות המוקדשות למעלות הטובות - אמונה, תקווה וצדקה. גרם המדרגות מסתיים ברחבת משה שלפני הבזיליקה.
האתר > הבזיליקה

הבזיליקה תוכננה על ידי האדריכל קרלוש אמראנטה והיא נחשבת לאחד המבנים הראשונים בפורטוגל אשר נבנו בסגנון נאו-קלאסי. החזית מתאפיינת בשני מגדלי פעמונים והיא מחולקת לשלוש קומות. הקומה התחתונה מעוצבת בדמות פורטיקו הניצב על גבי ארבעה עמודים. משני צידי דלת הכניסה ניצבים פסליהם של ישעיהו וירמיהו. בקומה השנייה קבועים חמישה חלונות גדולים והיא מעוצבת כמרפסת שבה ניצבים פסליהם של ארבעת המבשרים. בקומה השלישית שולט הסדר הקורינתי ובה, נוסף על מגדלי הפעמונים, גמלון הנושא צלב. עוד קבוע בחזית סמלו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, אשר פרס את חסותו על הכנסייה ב-1822.
האתר > הפוניקולר

הפוניקולר נבנה בידע שווייצרי החל בשנת 1880 ונחנך ב-25 במרץ 1882. הפניקולר הוא הראשון שנבנה בחצי האי האיברי, ובנוסף הוא נחשב לפוניקולר העתיק בעולם המונע בכוח כבידת מים. הפוניקולר זכה להצלחה רבה ובעקבותיו הזמינה העיר ליסבון את הקמת הפוניקולרים הפועלים בה עד היום. הפוניקולר שוכן מצפון לגרם המדרגות ומקביל לו. אורכו 274 מטרים והוא מתאפיין בשיפוע של 42%. הוא עשוי משתי מסילות נפרדות ברוחב של 1,435 מ"מ כל אחת ובמרכזה של כל אחת מהן פס משונן לגלגל השיניים של הקרונות. לכל אחד מהקרונות מכל מים המתמלא בתחנה העליונה ומתרוקן בתחנה התחתונה, וכך מושגים הבדלי הכבידה המניעים את המערכת.
ראו גם

בזיליקת בום ז'זוס דה מטוזיניוס
ההרים הקדושים
הערות שוליים

↑  Basilica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 155332557   WorldCat (עם VIAF): 155332557 
חזית הבזיליקה
ברון זמו

| --- | --- |

ברון זמו השני (הלמוט, הברון ה-13), כפי שהופיע על עטיפת החוברת Captain America #608 מספטמבר 2010, אמנות מאת מרקו ג'ורג'ביק.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  היינריך: The Avengers #6 (מרץ 1964) הלמוט: Captain America #168 (דצמבר 1973)
 יוצרים:  סטן לי, ג'ק קירבי (היינריך) טוני איזבלה, סאל בוסימה (הלמוט)
 גילום הדמות:  דניאל בריהל ("קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הפלקון וחייל החורף")
 מידע
 שם אמיתי:  היינריך זמו הלמוט זמו
 כינויים:  הלמי, פניקס, האזרח V, מארק איבנייר
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  כוח על-אנושי, מהירות-על, זריזות גבוהה, תהליך הזדקנות מואט, מחזיק באבני הירח המיסטיים
 חבר בקבוצה:  הידרה, ת'נדרבולטס
 חבר לשעבר בקבוצה:  אדוני הרשע צבא הרשע בן בריתו של הגולגולת האדומה
 דמויות קשורות
 משפחה:  הרמן זמו (סב, מת) היינריך והילדה זמו (הורים, מתים) הייקה זמו (אשה, מתה)
 אויבים:  קפטן אמריקה 
 
ברון זמו (באנגלית: Baron Zemo) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. ברון זמו הראשון הופיע לראשונה בחוברת The Avengers #6 ממרץ 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. ברון זמו השני הופיע לראשונה בחוברת Captain America #168 מדצמבר 1973, ונוצר על ידי הכותב טוני איזבלה והמאייר סאל בוסימה.
ד"ר היינריך זמו, הברון זמו ה-12, היה אחד המדענים המובילים שבמפלגה הנאצית. הוא נלחם גם בקפטן אמריקה וגם ביחידת הקומנדו המייללים שלו בתקופת מלחמת העולם השנייה. זמו - מבריק בגאונותו אך גם סדיסט - ייצר כלי נשק להשמדה המונית לצבאו של היטלר, ביניהם תותח קרן מוות, אקדח מפרק לגורמים וכן אנדרואידים חזקים אך פרימיטיבים. האינטליגנציה של זמו הייתה כאין וכאפס לעומת הסדיזם שלו - הוא ערך תכופות ניסויים בכלי הנשק הקטלניים שלו על אזרחים חפים מפשע - גם אסירי הרייך השלישי וגם אזרחיו. במהלך עימות חזיתי עם יחידת הקומנדו המייללים, זמו החליט לנסות את תותח קרן המוות על עיירה גרמנית קרובה. הקרן השמידה מאות אזרחים, מה שהפך את זמו לרוצח המונים. למרות שהוא האמין בשחצנותו הרבה כי יוכל להאשים את בעלות הברית במעשה, מנהל סוכנות S.H.I.E.L.D ניק פיורי ויחידת הקומנדו המייללים שלו חשפו את מעורבותו בהשמדת העיר, וזמו הפך לדמות מתועבת בכל רחבי אירופה, אפילו בקרב חבריו הגרמניים. כדי להשיג מידה מסוימת של אנונימיות, זמו החל לעטות ברדס סגול על פניו בעוד המשיך ליצור כלי נשק עבור הנאצים. במהלך קרב עם קפטן אמריקה, אשר ניסה למנוע מזמו לעשות שימוש בנשק המסוגל להדביק כל דבר העומד בדרכו, הקפטן שבר מכל המאחסן בתוכו את הנשק וגרם לברדסו הסגול של זמו להידבק לפניו ללא כל יכולת להסירו.
מורשתו של היינריך הוחייתה מחדש בידי בנו, הלמוט ג'יי זמו, הברון זמו ה-13. הלמוט גדל בצל רעיונו של אביו כי הגזע העליון צריך לשלוט על העולם. מהנדס במקצועו, הלמוט זעם על דבר שובו של קפטן אמריקה, והשתמש בהון משפחתו כדי להמשיך את עבודתו של אביו. הוא נלחם בקפטן אמריקה בתלבושת זהובה תחת הכינוי "פניקס", ופניו הושחתו באופן קשה והוא נחשב למת בסיום הקרב. אמנם, הוא שב תחת מעטה ברדס סגול בדומה לאביו ושיתף פעולה עם נבלים דוגמת הגולגולת האדומה, סין, ארגון הידרה וקבוצות אדוני הרשע ות'נדרבולטס, אשר נוסדה על ידיו כמחליפים לקבוצת האוונג'רס וחבריה חזרו למוטב ונעשו לאויביו.
דמותו של ברון זמו השני מדורגת במקום ה-40 ברשימת נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
ביקום הקולנועי של מארוול

דמותו של הברון זמו מופיעה גם ביקום הקולנועי של מארוול, בו ניתן לו סיפור רקע שונה לחלוטין. בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" מוצג זמו כאזרח של סוקוביה, מדינה בדיונית המופיעה תכופות בפרסומים השונים של מארוול. בסרט מנסה זמו, שעדיין לא מוצג כברון, לחסל את הנוקמים כנקמה על מות משפחתו (במהלך אירועי הסרט "הנוקמים: עידן אולטרון") על ידי יצירת סכסוך פנימי ביניהם. בהמשך מופיעה דמותו בסדרה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+. ובה הוא מוצג כברון, ומופיע לראשונה בתלבושתו המסורתית, לרבות הברדס הסגול. את דמותו של הלמוט זמו מגלם השחקן דניאל בריהל.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #40 - Baron Zemo II
↑  ‘Captain America: Civil War’ Casting Call Reveals Daniel Bruhl’s Character And More
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיזרי (סרט, 1990)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מיזרי 
 בימוי:  רוב ריינר 
 הופק בידי:  רוב ריינר, אנדרו שיינמן 
 תסריט:  ויליאם גולדמן 
 עריכה:  רוברט לייטון 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס קאן (Paul Sheldon) קתי בייטס (Annie Wilkes) גראהם ג'רביס ג'יי טי וולש רוב ריינר פרנסס סטרנהגן לורן באקול ריצ'רד פרנסוורת' ג'ולי פיין 
 מוזיקה:  מרק שיימן 
 צילום:  בארי זוננפלד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט, Embassy Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באפריל 1991 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט אימה פסיכולוגי, סרט בלשי, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט אימה, סרט דרמה, מותחן פסיכולוגי 
 מקום התרחשות:  קולורדו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   misery
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (קתי בייטס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"מיזרי" (באנגלית: Misery) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1990 העוסק במעריצה פסיכוטית של סופר, המחזיקה אותו בשבי וכופה עליו לכתוב עבורה ספר. הסרט בוים על ידי רוב ריינר על בסיס רומן באותו השם מאת סטיבן קינג מ-1987. בסרט מככבים ג'יימס קאן, קתי בייטס, לורן באקול, ריצ'רד פרנסוורת', ופרנסס שטרנהגן.  על גילום המעריצה הפסיכופתית אנני ווילקס, זכתה בייטס בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1990. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה והרוויח פי שלושה מעלות הפקתו, שעמדה על 20 מיליון דולר.
נכון לשנת 2020 הסרט "מיזרי" הוא העיבוד הקולנועי היחיד לספריו של סטיבן קינג שזכה באוסקר.
עלילה

פול שלדון, מחבר סדרת הספרים הפופולריים "מיזרי", מסיים לכתוב את הרומן החדש שלו אשר מסמל בעיניו את השינוי שעבר מסופר של רומנים פופולריים לסופר רציני של ספרות איכותית. בעוזבו את המלון בו סיים את כתיבת ספרו החדש פול נקלע לתאונת דרכים בסופת שלגים, כשבידיו העותק היחיד של הספר החדש שכתב, שעדיין לא יצא לאור.
אלמונית שגרה בקרבת מקום, מצליחה לחלצו ומטפלת בו בביתה.
היא מציגה את עצמה בשם אנני וילקס, ומספרת לו שהייתה אחות בבית חולים, ושהיא ה"מעריצה מספר אחת" שלו. היא קראה את כל הספרים בסדרת "מיזרי", ואפילו קראה לחזירת המחמד שלה על שם מיזרי, הדמות הראשית.
אנני שמטפלת בפול במסירות, מתרצת את העובדה שפול מטופל בביתה ולא בבית החולים בכך שהדרכים חסומות על ידי השלגים, וטוענת שכל קווי הטלפון מנותקים אף הם. היא מוצאת את העותק של ספרו החדש ומגיבה בכעס מוגזם על השפה הגסה שדמויות הספר מדברות בה. סמוך להצלתו של פול יוצא לאור ספרו האחרון בסדרת "מיזרי" (שאף סומן כספר האחרון של הסדרה), ואנני ממהרת לקנות את העותק הראשון שמגיע לחנות המקומית. לאחר שהיא מסיימת לקרוא את הספר, אנני מגלה שמיזרי מתה בלידה, ונתקפת זעם. בבוקר היא מכריחה את שלדון לשרוף את העותק של ספרו החדש שכתב, ובמקביל לכתוב ספר חדש בסדרת "מיזרי", במטרה להחזיר את מיזרי לתחייה.
שלדון מבין במהרה שהיא פסיכופתית, ומנסה למצוא הזדמנות להימלט מביתה.
שלדון שוהה אצל אנני שבועות ארוכים. הוא מחלים ומתחזק ומתקדם בכתיבת הספר האחרון בסדרת "מיזרי". הוא מנצל את יציאותיה של אנני מהבית לעיירה כדי לגשש בביתה, ומגלה שמכשיר הטלפון שנמצא בבית מנותק ומבין שאין לו דרך ליצור קשר עם העולם שבחוץ. בהמשך הוא מגלה שבזמן שהותה בבית החולים כאחות, גרמה אנני לרצח תינוקות בבית היולדות, ונידונה למאסר. הוא מתחיל לחשוש לשלומו וגונב סכין מטבח להגנה.
אנני מגלה ששלדון ברח מחדרו לסלון, והופכת אותו לנכה ברגליו כדי למנוע ממנו לברוח.
לאחר מכן הם שומעים שוטר שמגיע לביתה של אנני, והיא מחביאה את שלדון במרתף.
לאחר שהשוטר מגלה את שלדון במרתף, היא יורה בשוטר למוות ומחזירה את שלדון למיטה, אך שלדון מצליח להגניב מכל של חומר בעירה שמצא במרתף.
באותו לילה שלדון מסיים לכתוב את הספר האחרון בסדרת מיזרי ומבקש מאנני סיגריה, גפרור וכוס שמפניה כדי לקיים את הטקס שהוא נוהג לקיים בסיום כתיבת ספריו. אנני, בתור "המעריצה מספר אחת" של שלדון, לא חושדת בדבר שכן היא יודעת שזה אכן טקס שהוא נוהג לקיים. שלדון שורף את הספר שכתב לנגד עיניה של אנני ומטיח בה שהוא למד ממנה לשרוף ספרים. כאשר אנני מתכופפת על מנת לכבות את האש, שלדון מפיל עליה את מכונת הכתיבה ששימשה לכתיבת הספר, ולאחר קרב מכות ביניהם אנני מתה.
לאחר שנה וחצי, שלדון משתקם והופך לסופר מצליח יותר, ועדיין חש רדוף על ידי דמותה ורואה בדמיונו את אנני בשלל מקומות.
אזכורים תרבותיים

בסדרה "הבורר" בפרק השישי של העונה השנייה, הסרט מוזכר כשנעמי אסולין מציינת בפני בעלה כמה היא מזדהה עם דמותה של אנני וילקס לבעלה איציק סאסא, בעת שהם צופים בסרט. לאחר מכן חולם סאסא על נעמי בדמותה של ווילקס, והיא מתעללת בו כפי שווילקס התעללה בסופר.
הערות שוליים

1 2  חגי לוי, סרטים חדשים / "מיזרי" - מעריצה צמודה ג'יימס קאן, בתפקיד סופר, נופל לידיה המפלצתיות של קאתי בייטס., חדשות, 17 באפריל 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14636711d (data)  GND: 4573762-9  VIAF: 293128033   WorldCat (עם VIAF): 293128033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיגל שאלתיאל-הלוי

סיגל שאלתיאל-הלוי (נולדה ב-3 באוגוסט 1968) היא פוליטיקאית ישראלית ששימשה כראש המועצה התעשייתית מגדל תפן מ-2016 ועד 2023. קודם לכן כיהנה כמנכ"לית המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.