stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורטלנד (מיין)
היסטוריה

האירופאי הראשון שניסה להתיישב במקום היה הספן האנגלי קפטן כריסטופר לווט, שקיבל מג'יימס הראשון, מלך אנגליה, שטח של 6,000 אקרים (24 קמ"ר) על מנת לייסד בהם התיישבות קבועה במפרץ קסקו. לווט רצה לקרוא למקום בשם "יורק", כשם עיר הולדתו - יורק, אנגליה.
לווט נסע לאנגליה בשביל לנסות לגייס תמיכה במפעלו, אפילו כתב ספר ("המסע לאנגליה החדשה"), אך מאמציו לא הצליחו. הוא מת בדרך חזרה למיין, וגופתו נקברה בים.
פעולת ההתיישבות הבאה (והראשונה) במקום הייתה ב-1633, אז הקימו ג'ורג' קליב וריצ'רד טאקר כפר בשם "קסקו". ב-1658 לקחה מושבת מפרץ מסצ'וסטס אחריות על האזור, ושינתה את שם הכפר לפלמות', על שם פלמות', אנגליה. אובליסק הנמצא בסוף רחוב הקונגרס בעיר מנציח את ארבעת שמותיה של העיר מאז הקמתה.
בשנת 1676 הכפר נהרס לחלוטין על ידי שבט האבנקי במהלך מלחמת המלך פיליפ. ב-1678 נבנה הכפר שוב, ואיתו נבנה במקום מבצר, ה"פורט לויאל". 
בשנת 1690 שוב נחרב הכפר במהלך מלחמת המלך ויליאם על ידי 400–500 צרפתים ואינדיאנים בקרב על פורט לויאל. העיר נותרה נטושה עד להסכם פורטסמות' ב-1713.
ב-18 באוקטובר 1775, במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית הופצץ הכפר על ידי חיל הים המלכותי במשך 9 שעות. כתוצאה מכך 400 בתים נחרבו, אדם אחד מת ואחד נפצע.
בתקופה שאחרי המלחמה, חלק של פלמות' הנקרא "הצוואר של פלמות'", התפתח כנמל והחל לצמוח במהירות כמרכז ספנות. ב-1786 ייסדו תושבים מפלמות' יישוב נפרד ב"צוואר של פלמות'" וקראו לו פורטלנד.
בשנת 1820 נהייתה מיין למדינה, ופורטלנד נבחרה לבירתה. ב-1832 נבחרה אוגוסטה לבירת מיין במקום פורטלנד.
ב-1851 העבירה מיין חוק המגביל מכירת אלכוהול רק ל"מטרה רפואית, מכנית או לתעשייה". לאחר מכן החוק נודע בשם חוק מיין, ו-18 מדינות אחרות החליטו במהירות להעבירו גם אליהם. פורטלנד הייתה מרכז למחאה על החוק. המחאה הגיעה לשיאה ב-2 ביוני 1855 במהומות שנודעו כמהומות הרום בפורטלנד. בין 1,000–3,000 איש הפגינו נגד ראש העיר ניל ס. דאו. דאו אישר קנייה של "אלכוהול רפואי ומכני" בהיקף של $1,600, והמפגינים האמינו שמדובר בקנייה לשימוש פרטי. כשהמפגינים סירבו להתפזר, הורה דאו לפתוח באש, וכתוצאה מכך אדם אחד נהרג ו-7 אחרים נפצעו. למרות ההפגנות והמחאה, החוק התקבל ב-1856.
ב-4 ביולי 1866 פרצה בפורטלנד השרפה הגדולה, במהלך חגיגות יום העצמאות האמריקני. השרפה כילתה את רוב בתי העסק בעיר, כמחצית מהכנסיות ומאות בתי מגורים. רק 2 אנשים נהרגו בשרפה, אבל כ-10,000 איש נותרו חסרי קורת גג. לאחר השרפה נבנו הבתים מלבנים, והעיר אימצה את סגנון הבנייה הוויקטוריאני.
ערים תאומות

לעיר פורטלנד 4 ערים תאומות:
רוסיה ארכנגלסק, רוסיה
האיטי קאפ-האיסיין, האיטי
יוון מיטילנה, יוון
יפן שינגאווה, יפן
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסייה 2010 למטרופולין פורטלנד והערכות ל-2015
↑  "Forerunners and Competitors of the Pilgrims and Puritans" מאת צ'ארלס הרברט לברמור, 1912
↑  Creating Portland: History and Place in Northern New England, מאת ג'וזף קונפורטי
↑  "Coastal Maine: A Maritime History.", רוג'ר פ. דנקן, 1912, עמ' 217.
↑  The History of Portland, from 1632 to 1864, מאת וויליאם ויליס
| דגל מדינת מיין מדינת מיין |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אוגוסטה |  |
| אזורים גאוגרפיים | דאון איסט • החוף האטלנטי של מיין • רמת מיין • נורת' וודס • הרי מיין המערביים |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פורטלנד • לוויסטון • בנגור • סאות' פורטלנד • אובורן • בידפורד • סאנפורד • אוגוסטה • סאקו • ווסטברוק • ווטרוויל • פרסקי אייל • ברואר • באת' • קאריבו • אולד טאון • אלסוורת' • רוקלנד • בלפסט • גארדינר |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562042305171  BnF: cb150658204 (data)  GND: 4198300-2  LCCN: n81050808  MusicBrainz: 71e43d18-c6f2-4c6f-8026-5f85af905bcd  NARA: 10045766  SUDOC: 120434792  VIAF: 128452415   WorldCat (עם VIAF): 128452415
הסנאט של וירג'יניה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  40 
  
 משכן
  
 קפיטול מדינת וירג'יניה 
 קואורדינטות:  37°32′20″N 77°26′02″W﻿ / ﻿37.538972222222°N 77.433805555556°W﻿ / 37.538972222222; -77.433805555556
 אתר אינטרנט
 אתר רשמי
 
הסנאט של וירג'יניה (באנגלית: Virginia Senate) הוא הבית העליון של האספה הכללית של וירג'יניה. הסנאט מורכב מ-40 סנאטורים מ-40 מחוזות חד-נציגיים. בראש הסנאט עומד סגן המושל של וירג'יניה. לפני מלחמת העצמאות האמריקנית, הבית העליון באספה היה מועצת מושל וירג'יניה, שהייתה מורכבת מ-12 יועצים שמונו על ידי המושל המלכותי הקולוניאלי כיועצים ומשפטנים.
תפקידיו של הסנאט שווים עם תפקידי הבית התחתון בית הנבחרים של וירג'יניה. פרט לכך שהצעות חוק מיסוי חייבות לעבור בבית הנבחרים, בדומה לקונגרס האמריקני הפדרלי. הבחירות מתקיימות מדי ארבע שנים ביום שלישי הראשון בנובמבר. הבחירות האחרונות התקיימו בנובמבר 2023. אין מגבלות כהונה לסנטורים.
נכון לינואר 2025, בסנאט חברים כ-20 נציגים דמוקרטיים, 18 רפובליקניים ושני מושבים אינם מאוישים. המפלגה הדמוקרטית החזיקה ברוב בסנאט ב-100 מתוך 125 השנים שעברו מאז 1900.
הסנאט של וירג'יניה נוצר על ידי חוקת וירג'יניה משנת 1776, והורכב במקור מעשרים וארבעה חברים. הסנאט ובית הנבחרים היו אמורים להחליף את הרשות המחוקקת הקולוניאלית שהתפרקה רשמית ב-6 במאי 1776. בהתאם לחוקת וירג'יניה המקורית, הסנאט הורשה רק להגיש תיקונים, בעוד שלבית הנבחרים הייתה הסמכות להציע הצעות חוק. לפיכך, לסנאט היה הרבה פחות כוח מאשר לבית הנבחרים, עד שהחוקה המתוקנת של וירג'יניה משנת 1851 אפשרה לסנאט להציע חוקים חדשים.
הערות שוליים

↑  "Constitution of Virginia, 1776" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 בדצמבר 2019. נבדק ב-30 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The General Assembly Adjourns (1776)". Encyclopedia of Virginia. Virginia Foundation for the Humanities. נבדק ב-31 בינואר 2014. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  "House of Burgesses". Encyclopedia of Virginia. Virginia Foundation for the Humanities. נבדק ב-31 בינואר 2014. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354724305171  GND: 131212-1  ISNI: 0000 0004 0560 9886  LCCN: n79091360  VIAF: 138363774   WorldCat (עם VIAF): 138363774
הולילנד

| --- | --- |

מתחם הולילנד, פברואר 2010
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1958 (חנוכת מלון הולילנד)
 מייסדים:  הנס קרוך
 קואורדינטות:  31°45′22″N 35°11′23″E﻿ / ﻿31.75611111°N 35.18972222°E﻿ / 31.75611111; 35.18972222
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) הולילנד(למפת ירושלים רגילה) הולילנד(למפת הרי ירושלים רגילה) הולילנד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הולילנד
 
מתחם הולילנד בולט מעל קו הרקיע, מראה מעמק המצלבה
בית משפחת קרוך. כיום משמש כמשרדים
העברת חלקים מדגם ירושלים בסוף ימי בית שני מאתר הולילנד למוזיאון ישראל, ברקע מבני המגורים של "הולילנד פארק".
הולילנד הוא כינויו של מתחם מגורים שהוקם בדרום ירושלים, בפסגת רכס המתנשא מול שכונת מלחה, ברום של כ-770 מטר מעל פני הים. המתחם גובל בשכונות בית וגן מצפון ורמת שרת ממערב, ובכביש בגין ועמק הצבאים ממזרח. המתחם קרוי בשם המלון שהיה קיים במקום בו נבנה, מלון הולילנד.
היסטוריה > מלון הולילנד

עד שנת 1948 נקרא הרכס "ראס אל קאראיני", ואדמותיו היו שייכות לכפר אל-מאלחה. אחרי קום המדינה האדמות הוכרזו נכסי נפקדים ועברו לחזקת רשות הפיתוח. בשנת 1952 רכש מרשות הפיתוח איש העסקים הנס קרוך, שטח של 54 דונם במקום, ב-1956 רכש כ-50 דונם נוספים וביוני 1959 כ-13 דונם נוספים. קרוך ביקש להקים רשת של בתי מלון בישראל עבור תיירות צליינית (מכאן השם "הולילנד"- ארץ הקודש באנגלית). בשנת 1953 מימן את סלילת כביש הגישה לאזור. הקמת המלון בפועל החלה ב-1955, והוא נחנך ב-1958 (תחילה הוקם מבנה עם 70 חדרים). ב-1959 תרם מבנה במקום להקמתו של "המוזיאון לבולאות בירושלים".
את המתחם תכנן האדריכל זולטן שמשון הרמט ובמשך השנים נוספו לו מבנים ומתקנים נוספים, כולל בריכת שחייה, מסלול מיני גולף שהיה היחיד בירושלים, בית כנסת ומספר מבני-עזר, בכללם ביתם הפרטי של בני משפחת קרוך, מבנה חד-קומתי ריבועי גדול ה"מרחף" מעל המדרון על-גבי כלונסאות-בטון גבוהות. סביב למלון הייתה חורשת עצי אורן גבוהים. שאר השטח היה שטח פתוח נרחב שהשתפל אל עמק הצבאים והיה בית גידול לחי וצומח, אזור טיול בחיק הטבע לתושבי הקטמונים ואזור פעילות תנועות נוער. ב-1970 נבנה במתחם גם מלון דירות בו 50 יחידות דיור, עם זאת רוב השטח נותר ללא בינוי ונמשכה בו נטיעת החורשה ועבודות גינון. את המלון ניהלו באותן שנים חותנו ובתו של קרוך, גרשון ואלזה צ'רני.
לצד המלון הוקמו מספר מוזיאונים. בתחילת 1959 הוחלט על הקמת מוזיאון לבולאות שנפתח ב-20 באוקטובר 1959. ביוני 1960 התקיים במוזיאון תערוכה של בולי גאנה. המוזיאון המשיך לפעול עד שנת 1963. בשנת 1963 הוקם בשטח המלון מוזיאון פסלים וב-1962 יזם קרוך את הקמת דגם ירושלים בסוף ימי בית שני עם מקדש הורדוס, שנבנה תחת הפיקוח הארכאולוגי של פרופסור מיכאל אבי-יונה. המודל היה עד שנת 2006 במתחם מלון הולילנד ולאחר הריסת המלון עבר למשכנו בקמפוס של מוזיאון ישראל בירושלים. בהמשך שנות ה-60 הוקם מוזיאון העתקי עתיקות.
ב-12 בינואר 1981 נרצח, בעת שישב במכוניתו בכניסה למלון, חבר הכנסת חמאד אבו רביעה מהרשימה הערבית המאוחדת.
החל מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נבנו לצד המלון חווילות פרטיות בשכונה שנקראת בשם הבלתי-רשמי "מורדות בית וגן".
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נחצב חלקו המזרחי של הרכס לצורך הקמת כביש בגין העובר למרגלות הרכס.
בחפירות הצלה שנערכו בשנים 1995 ו-2002 על ידי רשות העתיקות נתגלו במתחם עשרות קברי פיר מתקופת הברונזה הביניימית וכן מספר מערות קבורה מתקופות מאוחרות יותר. במקום נערכו גם חפירות מטעם אתרא קדישא, על מנת לשלול הימצאות קברים במקום המיועד לבנייה.
חשדות ומעשים פליליים בבניית פרויקט הולילנד

פרויקט הולילנד עורר מתחילת דרכו התנגדות עזה של התושבים ושל הארגונים הירוקים, בשל פגיעתו בקו הנוף של ירושלים. חרף כל ההתנגדויות, הפרויקט אושר במהירות על ידי ראש העיר אהוד אולמרט יחד עם יושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אורי לופוליאנסקי. האישור המהיר לפרויקט, אחוזי הבנייה החריגים וההקלות שיזמי הפרויקט עוררו כבר בשנות ה-90 תהיות רבות שנותרו ללא מענה.
חשדות ומעשים פליליים בבניית פרויקט הולילנד > פרשת השומה הפיקטיבית ב־1996

בנובמבר 1996 נחשף בתחקיר של העיתונאי יואב יצחק בעיתון "גלובס", כי בעלי הפרויקט, פעלו להשגת שומה מופחתת למתחם, כדי להקטין את הסכומים הנדרשים לתשלום מס שבח מקרקעין ומס רכישה. כחלק מהקנוניה, השמאים מרדכי זייד ורמי סויצקי הוציאו שומה פיקטיבית להערכת מתחם הולילנד בשווי של כ־12 מיליון דולרים, וזאת בניגוד לשווי האמיתי של המתחם שהוערך בכ־80 מיליוני דולרים.
על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, נפתחה חקירה פלילית נגד נציב מס הכנסה, דורון לוי, וסגנו אודי ברזילי בחשד לסיוע לצ'רני בקנוניה, בכך שקבלו את השומה המופחתת כאמיתית. החקירה המשטרתית לא הבשילה לכדי העמדה לדין, אך בעקבותיה נאלץ דורון לוי לפרוש מתפקידו, ומסגנו נמנע קידום. ועדת המשמעת שליד מועצת השמאים, הפועלת כבית דין משמעתי, פתחה בהליך כנגד השמאים שהיו מעורבים בקנוניה. בהחלטת הוועדה הורשעו שני השמאים במתן שומה מוטעית על פי הזמנה, והורשעו בעבירות על כללי האתיקה.
חשדות ומעשים פליליים בבניית פרויקט הולילנד > פרשת השוחד מ־2010

בקיץ 2008 חשף העיתונאי יואב יצחק חשדות נוספים לפלילים בפרויקט, לפיהם היזמים שיחדו את ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט בתמורה להקלות שונות בבנייה. הפרסום הוביל לפתיחת חקירה משטרתית סמויה, שהבשילה לחקירה גלויה באפריל 2010, אז הותר לפרסום כי עו"ד אורי מסר נעצר בחשד לתיווך בשוחד.
על פי החשד, אורי מסר, מקורבו של אהוד אולמרט, העביר תשלומי שוחד מיזמי הפרויקט אל אהוד אולמרט ואל אורי לופוליאנסקי, בתמורה לקידום פרויקטים נדל"ניים ובראשם פרויקט פארק הולילנד. בנוסף נעצרו בפרשה איש העסקים ויזם הפרויקט הלל צ'רני, היזם הירושלמי מאיר רבין שהועסק בפרויקט, קרוב משפחתו עמרם בניזרי, חשב החברה דאז אליהו חסון, יזם הנדל"ן אביגדור קלנר, מהנדס העיר בעבר אורי שטרית, סגן ראש העיר דאז וראש העיר לשעבר אורי לופוליאנסקי, סגן ראש העיר לשעבר וחבר מועצת העיר בהווה אלי שמחיוף, סגן ראש עיריית ירושלים דאז יהושע פולק, ראש לשכתו של אולמרט שולה זקן וממונה מחוז ירושלים במשרד הפנים, יו"ר הוועדה המחוזית דאז ומנכ"ל עיריית בית שמש בהווה מתי חותה. כמו כן נערכו חיפושים במחלקת ההנדסה של עיריית ירושלים ובמקומות נוספים שלא פורסמו.
העצורים חשודים בעבירות של מתן שוחד ולקיחתו, תיווך בשוחד, מרמה והפרת אמונים ועבירות נוספות הנוגעות לפרויקט הולילנד, פרויקט צוק מנרה ופרויקטים נוספים הקשורים לחברת הזרע. סגן נשיא בית משפט השלום בראשון לציון אברהם הימן אמר בעת דיון במעצרו של אחד החשודים בפרשה, כי מדובר ב”אחת מפרשות השחיתות החמורות ביותר שידעה המדינה”.
הפרשה החלה בעקבות "טיוטת כתב תביעה" שהכין שמואל דכנר. דכנר, שהיה עד מדינה בפרשה, היה איש עסקים בתחום הנדל"ן שהועסק כיועץ ומתווך במכירת המגרשים של מתחם הולילנד. לטענתו לא שולמו לו מלוא הוצאותיו ושכר הטרחה המגיע לו, וכיוון שדרישותיו לא נענו הכין "טיוטת כתב תביעה" כנגד המעורבים בפרשה. בטיוטת כתב התביעה פירט את תשלומי השוחד שהועברו כביכול לגורמים שונים, אולם הוסיף השערות ואף זייף פרטים שונים, למשל הטענה כי בשנת 1996 הועברו כ-300 אלף דולר אל קצין משטרה שהיה מצוי בחקירה הקשורה במתחם הולילנד, כדי שזה יסגור את תיק החקירה. לכן בעדותו במשטרה לא התייחס לטענות שהעלה על הכתב בטיוטת כתב התביעה, אלא רק לעובדות להן יש ביסוס.[דרוש מקור]
ביום 5 בינואר 2012 הגישה פרקליטות המדינה לבית המשפט המחוזי בתל אביב כתב אישום נגד 13 נאשמים בפרשה זו בגין מתן או קבלת שוחד, כולל ראש הממשלה וראש העיר לשעבר אהוד אולמרט. עד המדינה בפרשה, שמואל דכנר, שבריאותו הייתה רופפת זה מכבר, נפטר ב-1 במרץ 2013, בגיל 75, שעות מספר לאחר שהעיד בבית המשפט, וב-5 במרץ הותר לפרסום שמו המלא (עד אז נודע בתקשורת בראשי התיבות ש"ד).
ב-31 במרץ 2014 ניתנה הכרעת הדין במשפט על ידי בית המשפט המחוזי, ובה הורשעו עשרה נאשמים, ובהם אהוד אולמרט ואורי לופוליאנסקי, ושלושה נאשמים זוכו מחמת הספק, אך לבסוף זוכה אורי לופליאנסקי מאישומו בפרשה בערעורו בבית המשפט העליון בדצמבר 2015.
חשדות ומעשים פליליים בבניית פרויקט הולילנד > הסתעפויות נוספות

במהלך החקירות שנערכו בפרשת הולילנד, התגלו חשדות לפרשת שוחד נוספת הקשורה לחברת תעשיות מלח לישראל. לחברה חוזי חכירה ארוכי שנים עם המדינה, המקנים לה זכויות לשימוש תעשייתי בכ-1300 דונם בעתלית ובכ-700 דונם באילת. על פי החשד, יו"ר החברה דני דנקנר העביר סכומי שוחד גדולים למנהל מינהל מקרקעי ישראל יעקב אפרתי, בתמורה לעזרתו בהפשרת הקרקעות התעשייתיות שהחברה חוכרת מהמדינה, שינוי יעודן לבניית שכונות מגורים יוקרתיות והקצאת קרקעות נוספות לטובת החברה. בפרשה זאת נעצרו דני דנקנר ויעקב אפרתי.
בנוסף, עלו חשדות נוספים כי בכירים בחברת הנדל"ן פולאר השקעות, בעלת השליטה בחברת הזרע, קידמו את ענייניה של חברת הזרע באמצעות מתן שוחד כדי לקדם את יוזמתם להקמת שכונה בשטח החקלאי. חשדות אלו הבשילו לאחרונה להכנת כתב אישום כנגד המעורבים בפרשה. בהתאם לחשדות, ניתן שוחד בהיקף של כ-1.5 מיליון ש"ח, ובתמורה חודשו חוזי חכירה רטרואקטיבית, שונה ייעוד הקרקעות, ובצועו פעולות החזרה ומכירה של הקרקעות. כמו כן, נחשד כי אולמרט ניסה לסייע לקלנר להפשיר את הקרקעות החקלאיות לבנייה.
חשדות ומעשים פליליים בבניית פרויקט הולילנד > פרשת הולילנד והרפורמה בתכנון ובבנייה

בתחילת 2010 החל ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו להוציא אל הפועל רפורמה עמוקה בהליכי התכנון במדינת ישראל. לטענתו הליכי התכנון בארץ מסובכים וארוכים: ”קשה לבנות, קשה לקנות, קשה לתכנן ואפילו לשפץ. לך תסגור פה מרפסת. לכן הרפורמה הראשונה והפשוטה ביותר היא לפשט את תהליך הבניה ולהביא להוזלת מחירי הדירות. לקצץ בבירוקרטיה ולשחרר את האזרחים”. הרפורמה הוצגה לכנסת ועברה קריאה ראשונה בזמן שיא, על-אף טרוניות שונות בדבר היעדר זמן מספק ללמידת עיקרי הרפורמה הכוללת מאות עמודים.
אבן הבניין המרכזית של הרפורמה היא עקרון "תוכנית אחת ועדה אחת" במסגרתה יבוטלו הוועדות המחוזיות, שעד כה היוו מערכת בקרה על הוועדות המקומיות. כלומר אם בהתאם לחוק הקיים הוועדה המקומית ממליצה על פעולה מסוימת והוועדה המחוזית מאשרת את המלצתה, מעתה והלאה הוועדות המקומיות יוכלו לקבל החלטות בכל נושא המצוי במרחב התכנון שבסמכותן, ולא משנה כמה ההחלטות משמעותיות מבחינת היקפן והשפעתן על הסביבה. הרפורמה כוללת עוד סעיפים רבים המקטינים באופן מהותי את זכות הערעור ואפשרות ההתנגדות של הציבור ושל הארגונים הירוקים.
לטענת מתנגדי הרפורמה, הרפורמה המוצעת תביא ל"הולילנדים נוספים", כיוון שלטענתם היא מחלישה את הבקרה התכנונית ומצמצמת את הגורמים העלולים להעלות שאלות לגבי תוכניות שייזמי נדל"ן מקדמים. בוועדות המקומיות מכהנים ראש העיר וחברי מועצת העיר, ונטען כי מעצם טיב העבודה הצמודה עם ייזמי נדל"ן מקומיים ולעיתים גם עקב חוסר מקצועיות, ניתן בקלות להטות אותם לאישור פרויקטים בעייתיים, ולכן הרפורמה המוצעת תקל על הטיית הוועדות ותגביר את התמריצים לשחיתויות. עוד נטען כי העיקרון "תוכנית אחת ועדה אחת" הוא מתכון בדוק לחיסול האיזונים והבלמים ההכרחיים במוסדות בתכנון, מכיוון שנושאים משמעותיים יוכרעו בידי ועדה אחת בלבד. הרפורמה מקטינה נציגי הציבור בוועדות המשנה, ולכן במקרים רבים זו תהיה ועדה מצומצמת ובלתי מאוזנת בהרכבה, שלממשלה יש בה רוב תמידי.
השר להגנת הסביבה גלעד ארדן הצטרף למתנגדי הרפורמה ואמר כי ”בתוכן שיצקו לתוכה יש הפרה מוחלטת של האיזון בין פיתוח והצורך בשימור סביבה. אם היא תעבור במתכונתה הנוכחית, צפויים לנו הרבה הולילנדים”.
בעקבות הגילויים בפרשת הולילנד, התחדדה ההכרה כי הרפורמה עלולה להביא לשחיתויות דומות בעתיד. ראש הממשלה ביקש ממשרד המשפטים לערוך בחינה נוספת של מנגנוני הבקרה שנכללו ברפורמה, כדי לחזק את מנגנוני הפיקוח הנכללים כבר עתה בהצעת החוק. לעומתו, מתנגדי הרפורמה קראו להקמת ועדה ציבורית מקצועית שתפעל בשקיפות ושיתוף הציבור, האקדמיה וכלל מחזיקי העניין ותציע רפורמה אחראית שתשמור על טוהר המידות.
יש דין

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 www.yesh-din.org
 
יש דין - ארגון מתנדבים לזכויות אדם היא עמותה ישראלית הפועלת בישראל וביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים. הארגון הוקם ב-2005 על ידי קבוצת נשים שפעלו קודם במסגרת ארגון "מחסום ווטש". מטרת הארגון, כעולה מפרסומיו, היא לפעול "להשגת שיפור מבני ארוך־טווח במצב זכויות האדם בשטחים הכבושים". שמו של הארגון "משקף את התפיסה שלפיה כיבוד של המשפט המקומי והמשפט הבינלאומי הוא מרכיב מרכזי בשמירה על זכויות אדם".
"יש דין" אוסף ומפיץ מידע אודות פגיעות הקיימות לדעתו בזכויות האדם של הפלסטינים ביהודה ושומרון, כאשר הפגיעות נעשות לכאורה בידי ישראלים. במקרים אלה הוא מפעיל לחץ ציבורי ומשפטי על הרשויות ומנסה להעלות את המודעות הציבורית לנושאים אלו.
שם הארגון גזור מהביטוי העברי יש דין ויש דיין.
פעילות הארגון

הארגון מפעיל שלושה פרויקטים מרכזיים. פרויקט אחד עוסק באזרחים ישראלים החשודים בפגיעה בפלסטינים. במסגרת זו גובים מתנדבי הארגון עדויות מפלסטינים שטוענים שנפגעו בגופם או ברכושם בידי אזרחים ישראלים ומלווים אותם במידת הצורך למשטרה להגשת תלונה. היועץ המשפטי של הארגון, עו"ד מיכאל ספרד, ועורכי דין ממשרדו עוקבים אחר התקדמות החקירות, בוחנים את תיקי החקירה במקרים שבהם לא הוגש בסופו של דבר כתב אישום ומגישים לעיתים עררים. לפי נתוני הארגון, עד ספטמבר 2015 הוא ליווה למעלה מ-1,000 תיקי חקירה. הארגון מפרסם דוחות ודפי מידע תקופתיים העוסקים באכיפת החוק ביחס לאזרחים ישראלים המבצעים עבירות כלפי פלסטינים, שאותן מגדיר הארגון כ"עבירות אידאולוגיות". לדברי הארגון, כ-85% מתיקי החקירה במקרים אלה נסגרים בשל כשלים משטרתיים, וכ-8% מהתיקים מסתיימים בהגשת כתב אישום.
פרויקט שני עוסק באנשי כוחות הביטחון הישראליים ביהודה ושומרון שביצעו לטענת הארגון עבירות נגד פלסטינים ורכושם. הארגון מייצג פלסטינים שהגישו תלונות בנושא זה ועוקב אחר חקירות מצ"ח ומח"ש. בין השאר, הארגון עתר לבג"ץ בדרישה לחשוף את הפרוטוקולים של הדיונים בבתי המשפט הצבאיים שבהם נכחו מתנדביו כמשקיפים. בעקבות העתירה הודיעה פרקליטות המדינה כי יינתן לארגון "היתר עיון כללי" בתיקי בתי המשפט הצבאיים.
ב-2015 פרסם הארגון דו"ח בשם "עומדים מנגד", העוסק בתפקודם של חיילי צה"ל בעת ביצוען של עבירות מצד אזרחים ישראלים כנגד פלסטינים בשטחי יהודה ושומרון. לטענת הארגון, צה"ל לא ניסח הוראות ונהלים ברורים כיצד על חיילים לפעול בסיטואציות כאלה.
תחום מרכזי נוסף שבו עוסק הארגון הוא מאבק כנגד בנייה בלתי חוקית על אדמות פרטיות של פלסטינים והרחבה של התנחלויות על קרקעות ציבוריות. הארגון הגיש שורה של עתירות לבג"ץ שהובילו בין היתר לפינוי שכונת האולפנה בבית אל ולהחלטה על פינוי מאחז עמונה.
בשנת 2007 הביא הארגון לביטולו של צו שהוציא אלוף פיקוד המרכז, יאיר נווה, ואסר הסעת פלסטינים על ידי ישראלים ללא אישור מיוחד לכך.
בדצמבר 2010 פרסם העיתון "ישראל היום" מסמכים של הארגון המפרטים את מטרותיו לשנים 2011–2012, בהן "הכנסת נושא פשעי המלחמה" לשיח המשפטי, הציבורי והתקשורתי.
באפריל 2018 הגיש "יש דין", עם ארגוני שמאל נוספים, עתירה לבג"ץ בדרישה להוציא צו שיאסור ירי על מפגינים בעימותים בגבול ישראל-רצועת עזה. העתירה נדחתה פה אחד.
ביולי 2023 הגיש "יש דין" ערר על החלטת הפרקליטות לסגור את התיק נגד החשוד בהמתת עלי חסן חרב וביקש לפתוח מחדש את החקירה בחשד לרצח, על סמך בחינה שערך הקרימינולוג אריאל ליבנה של חומרי החקירה שהיו בידי המשטרה, ושל חומרים נוספים שהמשטרה ידעה על קיומם ולא ניסתה לקבל, המצביעה לדבריו על כשלים בחקירה.
הארגון, כמדיניות, מסייע רק לפלסטינים הנפגעים לכאורה בידי ישראלים. הוא סירב לסייע לפלסטינים שעונו בידי הרשות הפלסטינית, בנימוק שהם "מייצגים נפגעי הפרות כאשר הפוגעים בהם אלו רשויות ישראליות או אזרחים ישראלים".
צוות

מנכ"לית הארגון היא זיו שטהל שנכנסה לתפקיד באפריל 2022 והחליפה את ליאור עמיחי. פעילות הארגון מתבססת על עבודת צוות מקצועי של משפטנים, תחקירנים ואנשי מחקר, לצד עבודת מתנדבים העוסקים באיסוף המידע ובבדיקתו. במועצה הציבורית הפועלת לצד הארגון חברים: פרופ' רחל אליאור, עו"ד עביר בכר, חנה בר"ג, חברת הכנסת לשעבר פרופ' נעמי חזן; רואה החשבון והעיתונאי דן בבלי; רות חשין, מנהלת הקרן לירושלים לשעבר; המחזאי יהושע סובול; פרופ' עוזי סמילנסקי, אל"ם (מיל.) פול קידר, לשעבר הקונסול הכללי בניו-יורק; עו"ד יהודית קרפ, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה; התעשיין יאיר רוטלוי, ההיסטוריון זאב שטרנהל, העיתונאי עקיבא אלדר והפסל חתן פרס ישראל דני קרוון. בעבר כיהנו במועצה גם פרופ' ארנה בן-נפתלי (מייסדת הקתדרה לזכויות אדם ע"ש אמיל זולא) והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר מיכאל בן יאיר.
חמישה מחברי המועצה הציבורית של הארגון פרשו ממנו ב-2013: אלוף (מיל.) שלמה גזית, עורכת דין טליה ששון, תא"ל שאול גבעולי, תא"ל אילן פז והמוזיקולוגית מיכל זמורה-כהן. הם נימקו זאת בשתי סיבות: א. שיתוף הפעולה שלו עם גורמים זרים, "שונאי ישראל" כלשון חלק מהפורשים. ב. סירובו של הרוב בארגון להגדיר את "יש דין" כארגון ציוני.
אחד מבכירי הארגון בשנים 2008 עד 2016 היה תחקירן השטח שלו, מוהנד ענאתי. קודם לכן היה ענאתי שותף בחוליית טרור, הורשע בהריגת משתף פעולה ועבירות ביטחון נוספות וישב בכלא הישראלי 9 שנים.
מימון

מחזור הפעילות של העמותה עמד בשנת 2007 על 1,895,078 ש"ח, בשנת 2008 על 3,125,875 ש"ח ובשנת 2009 על 4,361,947 ש"ח.
תרומות לעמותה התקבלו מהאיחוד האירופי, ממשלות נורווגיה, הולנד, אירלנד, גרמניה, בריטניה וקרנות שונות כגון NDC, אוקספם, קרן המכון לחברה פתוחה של ג'ורג' סורוס, קרן נעמי ונחמיה כהן והקרן החדשה לישראל.
ביקורת

דובר צה"ל הגיב על דו"ח שפרסמה "יש דין" וטען כי הוא לקוי בפגמים שונים שנובעים בין השאר מבחינה חלקית של הנתונים, משיטות מחקר בעייתיות, מחוסר היכרות מספיקה עם מערכת המשפטית ביהודה ושומרון ומהימנעות מהשוואתה למערכות משפט דומות במערב.
בעקבות פניית גורמים בימין הורה השר לביטחון הפנים, יריב לוין, ליועץ המשפטי של המשטרה שלא להשתתף בכנס של הארגון במאי 2015. באופן דומה הודיע דובר צה"ל, מוטי אלמוז, כי הורה לבטל את השתתפות היועץ המשפטי של אוגדת איו"ש באירוע.