stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם ברנדון (מושל אלבמה)
מושל אלבמה

ברנדון היה מועמד לתפקיד מושל אלבמה פעמיים. ב-1918 הוא נוצח על ידי תומאס קילבי, אך ב-1922 הוא ניצח את ביב גרייבס (שכיהן כמושל אחריו), על בסיס מצע שקרא לארגון הכלכלה בממשלה ולאי הטלת מיסים חדשים. כמושל, הוא שמר על הבטחות מסע הבחירות שלו לא להטיל מיסים חדשים, אך היה פעיל מאוד במהלך לביטול הפטור ממס לחברת החשמל של אלבמה. כאשר הוא סיים את כהונתו הוא הותיר את אוצר המדינה של אלבמה בעודף.
ברנדון היה מושל פחות פעיל בהשוואה לקודמו האנרגטי קילבי, במיוחד בתחום החינוך. ועדיין, הוא המשיך את מהלך סלילת הכבישים השאפתני של קילבי ואת תוכנית שיפור הרציפים של מוביל, מיזם שמומן באמצעות הוצאת איגרות חוב בסכום של 10 מיליון דולר. הוא גם חיזק את חוקי העסקת הילדים והקים את נציבות הייעור של אלבמה. ב-1924 עזב ברנדון את המדינה למשך 21 ימים. על פי חוקת המדינה מ-1901, היה סגן המושל למושל בפועל אם המושל נעדר מהמדינה ליותר מ-20 יום. כך היה צ'ארלס מקדואל למושל בפועל של אלבמה ליומיים במהלך חודש יולי אותה שנה.
כמי שנודע בכינוי "ביל הפשוט" (Plain Bill), הנהיג ברנדון את משלחת אלבמה לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1924, שהייתה הראשונה שדיוניה שודרו ברדיו. הוועידה עמדה בסימן של מבוי סתום בין תומכיו של מושל ניו יורק האירי קתולי אל סמית' לבין תומכיו של מזכיר האוצר לשעבר ויליאם גיבס מקאדו (חתנו של הנשיא לשעבר וודרו וילסון), שמועמדותו זכתה לגיבוי של הקו קלוקס קלאן שהיה עוין לקתולים. אף אחד משני המועמדים לא היה מסוגל להשיג את הרוב של שני-השלישים הנחוץ, כולל קולותיהם של נציגי אלבמה, שתמכו במועמדים "הבנים המועדפים" שלהם. במקרה של אלבמה, הבן המועדף היה הסנאטור אוסקר אנדרווד.
הוועידה הייתה הארוכה ביותר בהיסטוריה, כאשר 103 סבבי הצבעה התקיימו לפני שנבחר מועמד של פשרה, ג'ון ויליאם דייוויס. כמדינה הראשונה בסדר האלפבית, אלבמה הובילה את כל סבבי ההצבעה, וברנדון, שדיווח על ההצבעה פה אחד של נציגי המדינה, היה הסמל של המבוי הסתום של הוועידה. לזמן מה, אופן דיבורו הדרומי האיטי נשמע ברדיו, כשהוא הכריז שוב ושוב, "אלבמה נותנת 24 קלות עבור אוסקר ו. אנדרווד", וכך הוא היה לאחד הקולות המזוהים ביותר בארצות הברית.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל ב-1927, מונה ברנדון שוב למשרתו הקודמת כשופט שלום במחוז טסקלוסה על ידי יריבו הפוליטי המושל גרייבס.
ויליאם ברנדון נפטר בטסקלוסה ב-7 בדצמבר 1934. הוא נטמן בבית הקברות ממוריאל פארק שבעיר. הוא הניח אחריו את רעייתו אליזבת אנדרוז נבורס, אלמנה עם שתי בנות, שאותה הוא נשא לאישה ב-1900.
וויאג'ר (להקה)

| --- | --- |
סולן וויאג'ר, 2011
סולן וויאג'ר, 2011
 מקום הקמה:  פרת' 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  פרוגרסיב מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית
 חברת תקליטים:  סיזן אוף מיסט
 האתר הרשמי
 חברים
 דניאל אסטרין (קול, קלידים) סימון דוו (גיטרה) סקוט קיי (גיטרה) אשלי דודקורט (תופים) אלכס קניון (בס, קול)
 
וויאג'ר (באנגלית: Voyager) היא להקת פרוגרסיב מטאל אוסטרלית מפרת', שהוקמה בשנת 1999. במרוצת השנים הוציאו לאור שבעה אלבומי אולפן באורך מלא. ייצגה את אוסטרליה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת, עם השיר "Promise".
היסטוריה > 1999–2005: הקמה ו-Element V

וויאג'ר הוקמה בשנת 1999 באוניברסיטת אוסטרליה המערבית על ידי דניאל אסטרין, מארק בייקר ואדם לובקיס. לפני הקלטת האלבום Element V ב-2003 ראתה הלהקה מספר שינויים בהרכביה: בייקר ולובקיס פרשו, ובמקומם נכנסו מארק דה וטימו, ג'נה גרייג, ג'וף קלגהאן ועמנואל רודניצקי.
Element V יצא באוסטרליה ב-2003. הוא פורסם גם באירופה כשנה לאחר מכן תחת חברת התקליטים ההולנדית DVS רקורדס. במקביל יצאה לאור מהדורה יפנית של האלבום בהוצאת חברת וודבל/אקספריינס, שנכללה בה רצועת בונוס בשם "Now and Forever". הקהל האירופי חיבב מאוד את Element V, והפופולריות של וויאג'ר עלתה מאוד ביבשת.
לאחר מכן החליפה מליסה פיוקו את גרייג על גיטרת הבס. כחלק מהמופע המשותף עם תחנת הרדיו "סקרימינג סימפוני" הופיעה וויאג'ר במלון קונר שבמלבורן – הקונצרט הראשון שלה מחוץ לאוסטרליה המערבית. בשלהי 2006 עזבו רודניצקי וקלגהאן את הלהקה, ואת מקומם תפסו סימון דוו ומארק בויג'ן.
היסטוריה > 2006–2008: UniVers ופסטיבל פרוגפאוור

בתחילת 2006 נועדה הלהקה באולפני "סוברייגן" כדי להקליט את אלבומה השני, uniVers. היא צילמה קטע וידאו קצר לגרסת הרדיו של "Sober", והפיצה אותו כסינגל במהדורה מוגבלת.
וויאג'ר הופיעה בפסטיבל פרופאוור האירופי באותה שנה. הופעתה זכתה לביקורות חיוביות ולשבחים מפי מבקרי מוזיקת המטאל. בשנת 2008 הוזמנה לפסטיבל דומה בממלכה המאוחדת, שלבסוף בוטל. בשלהי 2006 הייתה אמורה להופיע עם נברמור, אך זה בוטל מסיבות לא ידועות.
בתחילת 2007 הודיע חברת DVS רקורדס על פשיטת רגל. לוויאג'ר לא הייתה חברת תקליטים, שתפיץ את האלבום uniVers באופן מסחרי. באוקטובר חתמה תחת החברה הגרמנית דוקיארד 1 רקורדס, שהוציאה את uniVers ברחבי העולם. בינואר 2008 פורסם גם בארצות הברית תחת לוקומוטיב רקורדס.
וויאג'ר נפרדה מפיוקו זמן קצר לאחר מכן. פרישתה קיבלה סיקור תקשורתי גדול מאתרי המטאל השונים. את מקומה תפס אלכס קניון, שהיה באותה העת בן 18. על מנת לקדם את uniVers יצאה הלהקה למיני-סיבוב הופעות בסידני ובמלבורן.
לקראת מרץ יצאה לסיבוב הופעות ראשון באוסטרליה, דנמרק, גרמניה, פינלנד, הולנד גרמניה ושווייץ. ביוני עזב דה ואטימו את הלהקה.
היסטוריה > 2009–2010: I Am the Revolution

לאחר שהקליטה שירים חדשים עם אדם רונד בקינגדום סטודיוס הוציאה וויצאג'ר את אלבומה השלישי, I Am the Revolution. הוא פורסם ב-20 בספטמבר 2009 דרך דורקיארד 1 רקורד בגרמניה וריוט ואמפסטר באוסטרליה. הוא זכה לשבחי המבקרים, על-אף הטענות על השימוש בצלילי פופ מודרניים.‏ "Total Existence Failure" זכה בתואר "שיר השנה" בפרס תעשיית המוזיקה באוסטרליה המערבית. ל-"The Devil in Me" פורסם וידאו קליפ ייחודי באוקטובר.
בשנת 2010 הועמדה וויאג'ר לשלושה פרסי MusicOz עבור "Lost" והווידאו קליפ שלו ועבור "The Devil in Me". בנוסף, היא הועמדה לפרס "להקת הרוק/מטאל הטובה ביותר" בטקס פרסי WAMI. הנסן עזב את הלהקה באותה שנה, ואת מקומו תפס סקוט קיי.
היסטוריה > 2011–2018: The Meaning of I,‏ V ו-Ghost Mile

לאחר פגישות הקלטה חדשות בין החודשים אפריל–מאי 2011 חתמה וויאג'ר על חוזה עם חברת סנסורי מניו ג'רזי. באוקטובר אותה השנה פורסם האלבום The Meaning of I – הראשון עם סטיב קיי והאחרון עם מארק בויג'ן, שעזב בשל אילוצים משפחתיים. ב-1 בספטמבר 2011 הופיעה יחד עם קרישנס אנד בברוקלין. לאחר מכן יצאה לסיבוב הופעות משותף עם Children of Bodom.
בשלהי 2013 חשפה וויאג'ר קטעי וידאו קצרים על תהליך הפקת רצועות חדשות. היא פתחה קמפיין מימון המונים להוצאת האלבום V, שיעדו הושג לאחר שלושה ימים. "Breaking Down" היה הסינגל הראשון מהאלבום. אלבומה הבא, Ghost Mile, יצא לאור ב-19 במאי 2019.
היסטוריה > 2019–הווה: Colours in the Sun ותחרות הזמר של האירוויזיון

ב-21 בספטמבר 2018, במהלך קונצרט של סוכנות החלל האירופאית שנערך בלונדון, ניגנה הלהקה את "Colours" ואת "Brightstar" מאלבומה העתידי.
וויאג'ר הגישה את מועמדותה להתחרות בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Runaway", אך היא לא עברה את שלבי הסינון המקדים.
הלהקה שוב ניסתה לייצג את אוסטרליה ב-2022 דרך השתתפות ב-Eurovision – Australia Decides, הקדם הלאומי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Dreamer". היא דורגה במקום השני והפסידה לשלדון ריילי עם "Not the Same".
ב-21 בפברואר 2023 הוכרז כי וויאג'ר נבחרה באופן פנימי לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2023 עם השיר "Promise" – הלהקה הראשונה שמייצגת את המדינה. ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "Promise" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אוסטרליה הופיעה כמדינה ה-15, לפני בלגיה ואחרי צ'כיה. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום השישי, עם 130 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-20, עם 21 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום התשיעי, כשבסך הכל זכה ב-151 נקודות.
חברי הלהקה > חברים נוכחים

דניאל אסטרין (קול, קלידים)
סימון דוו (גיטרה)
סקוט קיי (גיטרה)
אשלי דודקורט (תופים)
אלכס קניון (בס, קול)
חברי הלהקה > חברי עבר

מארק בויין (2005–2011)
כריס הנסן (2009–2010)
מארק דה ואטימו (1999–2008)
מליסה פיוצ'ו (2003–2007)
ג'ף קלהאן (2000–2006)
עמנואל רודניצקי (2000–2006)
ג'נה גרייג (2001–2003)
מארק בייקר (1999–2000)
אדם לובקיס (1999–2000)
הערות שוליים

↑  "VOYAGER Element V". Discogs.
↑  "ProgPower UK Cancelled". Metal Underground. נבדק ב-20 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Voyager I am the ReVolution". Terrorverlag. נבדק ב-20 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Voyager I am the ReVolution". Music Reviews. נבדק ב-20 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Voyager I am the ReVolution". Stormbringer Austria. נבדק ב-20 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eurovision 2023 Semi-final 2 Results
↑  Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
↑  Eurovision 2023 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1227837763  MusicBrainz: 3c83f73e-1917-4667-9e6b-27f1194c9408 
סולן הלהקה, 2017
ז'וינווילי

ז'וינווילי (בפורטוגזית: Joinville) היא המאוכלסת בערי מדינת סנטה קטרינה, ברזיל, ומרכזה הכלכלי והתעשייתי. בז'וינווילי מתגוררים כחצי מיליון תושבים, רובם ממוצא אירופי, בעיקר גרמני. העיר ממוקמת בגובה פני הים על גדות מפרץ בביטונגה ולרגלי רכס ההרים סרה דו מאר. אקלימה של ז'וינוויל סובטרופי חם ולח, וגשום רוב ימות השנה.
מקור השם הוא שמו של פרנסואה ד'אורלאן, נסיך ז'ואנוויל הצרפתי שנשא לאישה את בת קיסר ברזיל דונה פרנסיסקה בשנת 1843. בפורטוגזית ברזילאית הגיית השם הצרפתי השתבשה מעט.
ז'וינווילי היא מהמרכזים התעשייתיים החשובים בברזיל. בין החברות היושבות בה "דוקול" לכלים סניטריים, "דהלר" לטקסטיל ו"בוסקאר" לאוטובוסים. העיר מארחת גם כנסים עסקיים רבים.
בז'וינווילי פועלת אוניברסיטת אוניוויל העירונית וכמה מכללות פרטיות, וכן שלוחה של האוניברסיטה הציבורית של סנטה קטרינה. ז'וינווילי מארחת שני אירועים שנתיים בעלי תהודה לאומית ובינלאומית: פסטיבל הריקוד באולם הבולשוי וכן את פסטיבל הפרחים המציג זנים חדשים ופיתוחים בפלוריקולטורה.
לז'וינווילי שדה תעופה לטיסות פנים, תחנת רכבת משא, תחנת אוטובוס מרכזית וכן מעגן ספינות. העיר מחוברת לציר התנועה הראשי BR101 המוביל לקוריטיבה בצפון ולבלנאריו קמבוריו ופלוריאנופוליס בדרום.
הקרב על ארנהם

הקרב על ארנהם (באנגלית: Battle of Arnhem) היה קרב מפורסם שהתנהל בעיר ההולנדית ארנהם ובסביבתה, כחלק ממבצע מרקט גארדן במהלך מלחמת העולם השנייה.
תוכנית מבצע 'מרקט גארדן' הייתה: תחילה, שלוש דיוויזיות מוטסות של בעלות הברית ינחתו בהולנד מעבר לקווי הגרמנים ויאבטחו גשרים על שלושת הנהרות הגדולים החוצצים בין בעלות הברית לגרמניה: הגשר על נהר מאס בעיר איינדהובן (הדיוויזיה המוטסת ה-101), הגשר על נהר ואל בעיר ניימכן (הדיוויזיה המוטסת ה-82, שתיהן של צבא ארצות הברית) והגשר על נהר ריין בעיר ארנהם (הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-1). בשלב השני של המבצע כוחות יבשה של בעלות הברית יתקדמו מדרום, יחברו לכוחות המוצנחים וימשיכו הלאה לעומק הולנד ולתוך גרמניה.
יעדו העיקרי של המבצע - אבטוח גשר על הריין על מנת לפלוש לגרמניה - לא הושג, מכיוון שהכוח הקרקעי הגיע באיחור רב ובינתיים התגברו הגרמנים על הכוח הבריטי הקטן שהצליח להשתלט על אחד מקצות הגשר.
אמנם אף שלא הושגו כל היעדים במלואם והיו עיכובים רבים בדרך, הדיוויזיות האמריקאיות השיגו יעדיהן.
הדיוויזיה הבריטית בארנהם כשלה בהשגת יעדיה עקב תקלות במודיעין ובקשר, בגלל מזג אוויר גרוע ובגלל כשלים רבים נוספים, אך בעיקר בשל איחור של הכוח הקרקעי להגיע ליעדו; וכן בשל תגובה מהירה ויעילה מצד הגרמנים, שהקימו במהירות רבה קו חסימה שמנע מרוב הכוח הבריטי להגיע אל הגשר, והעבירו לשטח כוחות ממרחק רב תוך זמן קצר.
הקרב על ארנהם נוהל בגבורה על ידי הבריטים והיה השראה למספר ספרים וסרטים, כמו גשר אחד רחוק מדי (ספר וסרט). שם פופולרי זה נלקח מאמירתו של המפקד, פרדריק בראונינג, בטרם המבצע: "התוכנית השאפתנית עלולה להתגלות כגשר אחד רחוק מדי" (כשהכוונה לגשר ארנהם).
החטיבה הבריטית המוטסת הראשונה (בפיקודו של ג'ון פרוסט - למעשה ללא חלק הארי שלה, שנחסם בדרך על ידי הגרמנים) השתלטה על חלק הגשר הצפוני ולאחר מכן ניהלה קרב הגנה עיקש עליו, כשאף לא אחת מהיחידות האחרות בדיוויזיה לא הצליחה להגיע אליה, והיא הייתה מכותרת במשך ארבעה ימים. אף שהכוח הופגז הוא עמד מול התקפה אחרי התקפה של הנאצים, עד שנשבר בסוף ונכנע.
בחלק הקרב האחרון הדיוויזיה המוטסת הבריטית הייתה מכותרת אף היא וניהלה קרב נואש מול הגרמנים שעמדו להשמידה, אך שרידיה חולצו בסירות במבצע לילי על ידי כוחות קרקעיים של בעלות הברית שהגיעו לבסוף לעברו הדרומי של הריין. במבצע חילוץ זה ניצלו כ־2,500 מחיילי הדיוויזיה, מתוך כ־10,400 שיצאו לקרב. הדיוויזיה לא התאוששה מהקרב ולא חזרה יותר לגודלה המקורי, והיא פורקה לבסוף בנובמבר 1945.
מהצד הגרמני, הצלחתם בקרב ארנהם וכן בעצירת ההתקדמות והשגת יעדי המבצע על ידי בעלות הברית, הביאו להעלאת מורל משמעותית. זאת בשלב בו הורמאכט הגרמני היה עסוק בקרבות נסיגה אל מול התקדמות בעלות הברית, ממזרח (הצבא האדום) וממערב (בעלות הברית המערביות).
רקע

מבצע מרקט גרדן היה מבצע שאפתני אשר מטרתו הייתה ליצור כיוון התקדמות צפוני, מה שיביא לסיום מהיר של מלחמת העולם השנייה באירופה. כנגד תוכנית הפעולה האמריקאית שכללה התקדמות לכיוון מזרח, מחופי נורמנדי עד ללב גרמניה וברלין, הציעו הבריטים בפיקודו של מונטגומרי את מבצע 'מרקט גרדן' שבו יוצנחו שלוש דיוויזיות מוטסות בשטחי מרכז הולנד, יחזיקו את צירי ההתקדמות ויחכו ארבעה ימים להתקדמות כוחות השריון וחיל הרגלים במעלה הצירים. באופן זה היה אמור להיפתח ציר התקדמות חדש דרך הולנד, מה שהיה אמור להפתיע את הגרמנים ולסיים את המלחמה מוקדם.
תוכנית המבצע הייתה שהדיוויזיה המוטסת ה־101 תנחת, תשתלט ותחזיק את איינדהובן והגשרים בה, הדיוויזיה המוטסת ה־82 הייתה אמורה להשתלט באותו האופן על ניימכן, בעוד שהדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה יחד עם החטיבה הפולנית הייתה אמורה להחזיק את ארנהם. הכוחות המוטסים היו אמורים להחזיק את הערים בזמן שכוחות היבשה של בעלות הברית התקדמו במעלה צירי התנועה, כשהם משלימים את פעולת השחרור ויוצרים מובלעת בעומק הקו הגרמני בהולנד.
רקע > כוחות בעלות הברית

הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה – דיוויזיה בריטית בפיקודו של מייג'ור־גנרל רוברט ארקהרט שכללה שלוש חטיבות. בנוסף לאלו סופחו לצורך המבצע מספר יחידות לדיוויזיה, בהם 1,200 חיילים מרגימנט הדאונים, צוות קומנדו הולנדי, צוותי קשר אמריקאים, כוחות מקורפוס הרפואה המלכותי וכן מקורפוס השירות המלכותי. הדיוויזיה עצמה הורכבה משלוש חטיבות חי"ר מוטס, יחד עם יחידות תומכות של הנדסה, ארטילריה וסוללות תותחים נגד טנקים.
חטיבה פולנית מוטסת – תחת פיקודו של אקהרט, נוספה חטיבה של צבא פולין החופשית, חטיבה עצמאית שתפעל לצד הדיוויזיה.
רקע > מודיעין

לדיוויזיה נאמר לצפות להתנגדות מוגבלת בלבד מצד כוחות המילואים הגרמניים. לא היה צפוי אתגר רציני להפעלתם ולוחמים רבים האמינו שפעילותם תוביל לסיום המלחמה. חלקם - בציפייה לתקופת כיבוש בגרמניה - ארזו ציוד פנאי בערכה או בדאון. קצין המודיעין של בראונינג - מייג'ור בריאן ארקהארט - השיג מידע מקבוצת הארמיות ה-21 בבלגיה ומהתנגדות הולנדית לפיו שריון גרמני קיים סביב ארנהם. המידע היה מגובה בסיור אווירי שהוא הורה להטיס. בראונינג זלזל בו והורה לקצין הרפואה הראשי שלו לשלוח את ארקהארט לחופשת מחלה. SHAEF היה מודע לכך שכמעט בוודאות קיימות שתי דיוויזיות פנצר בארנהם, אך בשל המבצע המתקרב בחר להתעלם מהן. מידע כזה נאסף מיירוטים של אולטרה שלא היה בידי הארמייה המוטסת הראשונה ולכן לא יכול היה להשפיע על החלטות הפיקוד.
רקע > כוחות גרמניה הנאצית

במקרה נבחר אזור ארנהם לאזור מנוחה, התארגנות ואימונים של קורפוס פאנצר אס אס השני בפיקודו של וילהלם ביטריך, אשר הורכב מדיוויזיית פאנצר אס אס העשירית והתשיעית. שתי דיוויזיות אלו הוצאו מקו החזית לאחר שספגו אבדות קשות במהלך המערכה על נורמנדי. מלבד שרידי שתי דיוויזיות האס אס, נמצאו באזור ארנהם גם מספר יחידות גרמניות קטנות יותר, בהם יחידות של בסיסי אימונים.
דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית – לפי מקורות שונים, כללה הדיוויזיה עד כ־6,000 חיילים בעת הקרב תחת פיקודו של ולטר הרצר.
דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית – שרידי הדיוויזיה כללו 1,000–2,000 חיילים בלבד תחת פיקודו של היינץ הרמל.
צוות קרב פון טטאו (Kampfgruppe Von Tettau) – צוות קרב מאולתר רב־חיילי, שכלל 7 גדודים מיחידות שונות תחת פיקודו של הנס פון טטאו.
מהלך הקרב > 20 בספטמבר, סיום הלחימה בגשר

בשלב זה, הדיוויזיה המוטסת הראשונה הייתה חלשה מכדי לנסות להגיע לפרוסט בגשר. שמונה מתוך תשעת גדודי החי"ר היו מפורקים או מפוזרים קשות ורק אחד - גדוד 1, רגימנט הגבול - עדיין היה קיים כיחידה. ארקהארט קיבל את ההחלטה הקשה לנטוש את גדוד הצנחנים ה-2 שיסתדר בעצמו. על ידי יצירת היקף הגנתי סביב אוסטרבייק ואבטחת מעבר המעבורת בדרייל, קיווה ארקהארט להחזיק מעמד עד שהקורפוס ה-30 יוכל להגיע אליהם ולהקים ראש גשר חדש מעל הריין.
הצד המזרחי של ההיקף החדש הזה היה יציב למדי לאחר הנסיגה של היום הקודם מארנהם, עם יחידות אד-הוק רבות תחת מפקדי פלוגות שהגנו על הגישות לאוסטרבייק. מייג'ור ריצ'רד לונסדייל קיבל את הפיקוד על היחידות המרוחקות ועמדותיהם עמדו בהתקפות גרמניות כבדות לפני שנסוגו חזרה למתחם הדיוויזיה הראשי. גזרה זו סומנה מאוחר יותר לכוח לונסדייל והיא נשארה קו ההגנה הראשי בהיקף הדרום מזרחי. רגימנט הגבול החזיק את רוב הקצה המערבי של העיירה, כאשר יחידות מפוזרות מילאו את הפערים מצפון. ככל שיותר יחידות נסוגו לאזור ההגנה החדש, הן אורגנו מחדש כדי להקים היקף בצורת אגודל תוך שימוש ב-Nederrijn כבסיסו הדרומי.
היחידות המעורבות בוולפהזה החלו לסגת אחורה בבוקר, אך כמה מהם כותרו ונלכדו, כולל כוח אחד של 130 איש. 150 חיילים מגדוד הצנחנים ה-156 - בראשות האקט עצמו - כותרו ותפסו מחסה בשקע כ-440 מטר מערבית להיקף אוסטרבייק. הלוחמים פרצו מהשקע בשעות אחר הצהריים המאוחרות וכ-90 מהם הגיעו לעמדות רגימנט הגבול.
הצנחת האספקה של אחר הצהריים הייתה מעט יותר טובה מזו של היום הקודם. אף על פי שהגיעה הודעה לבריטניה להסדיר אזור הטלה חדש ליד מלון הרטנשטיין, כמה מטוסים טסו ל-LZ 'Z' שם נפלה אספקתם לידיים גרמניות. באוסטרבייק, הגרמנים השתמשו בלוחות סימון בריטיים ונורות כדי למשוך את המטוסים לעמדותיהם והמטוסים לא הצליחו להבחין בין אזורי ההצנחה המדויקים. עשרה מתוך 164 המטוסים המעורבים הופלו סביב ארנהם כאשר רק 13% מהאספקה הגיעה לידיים בריטיות.
בגשר, פרוסט הצליח סוף סוף ליצור קשר רדיו עם מפקד הדיוויזיה שלו ארקהארט וקיבל את הבשורה הקשה שתגבור כוחו מוטל בספק. זמן קצר לאחר מכן, בערך בשעה 13:30, פרוסט נפצע ברגליו מפצצת מרגמה והפיקוד הועבר למייג'ור גוך. למרות ההגנה העיקשת שלהם על הבניינים המעטים שעדיין החזיקו, בשעות אחר הצהריים המאוחרות הפכה העמדה הבריטית לבלתי נסבלת. כאשר אש אחזה ברבים מהבניינים בהם טופלו הפצועים, אורגנה שביתת נשק של שעתיים בשעות אחר הצהריים המאוחרות והפצועים (כולל פרוסט) נלקחו בשבי. במהלך הלילה, כמה יחידות הצליחו להחזיק מעמד עוד קצת ומספר קבוצות ניסו לפרוץ לכיוון אוסטרבייק, אף על פי שכמעט כולן, כולל מייג'ור היברט, נשבו.
עד השעה 05:00 ביום חמישי בבוקר פסקה כל ההתנגדות בגשר. בשעות האחרונות של המאבק נשלחה הודעת רדיו מהגשר. הוא לא נקלט על ידי הבריטים אלא נשמע על ידי הכוחות הגרמניים, שזכרו כי הוא הסתיים במשפטים: "ללא תחמושת. אלוהים ישמור את המלך".
מהלך הקרב > 21 בספטמבר, הצנחת הכוחות הפולנים

במשך כל הבוקר, לכדו הגרמנים ניצולים בריטים שהסתתרו סביב גשר ארנהם. לקח להם מספר שעות כדי לפנות את הגשר מהפסולת, מה שאפשר לשריון הגרמני לחצות ולחזק את ניימכן. באופן מכריע, הבריטים החזיקו את הגשר מספיק זמן כדי לאפשר לכוחות הדיוויזיה המוטסת ה-82 ודיוויזיית המשמר המשוריינת לכבוש את גשר ניימכן בעבודה משותפת. כשההתנגדות בגשר נמחצה, היו לגרמנים חיילים זמינים נוספים להטיל לקרב באוסטרבייק, אם כי זה השתנה לפתע אחר הצהריים.
לאחר עיכוב במזג האוויר, הצליחו לבסוף גדודי חיל הרגלים המוצנח של חטיבת הצנחנים הראשונה (הפולנית) של סטניסלב סוסבובסקי להמריא באנגליה. 114 מטוסי C-47 המריאו אך 41 מטוסים פנו לאחור לאחר שמפקדת נושאת הכוחות החליטה שיהיה מסוכן מדי להצניח אם המטוסים יתעכבו זמן רב מדי. השאר נלחצו; לא היו להם את קודי השידור הנכונים והם לא הבינו את ההודעות. אחת ההודעות הבודדות שיצאו מארנהם הזהירה את הפולנים ש-DZ '‏K' אינו מאובטח ולנחות במקום זאת על הפולדר ממזרח לדריאל, שם עליהם לאבטח את המעבורת Heveadorp על הגדה הדרומית של הריין. הפולנים צנחו תחת אש בשעה 17:00 וספגו אבדות אך התאספו בסדר תקין. כשהם התקדמו לגדת הנהר, גילו שהמעבורת נעלמה; איש המעבורת הטביע אותו כדי למנוע מהגרמנים את השימוש בו.
הגעתם של הפולנים הפיגה את הלחץ על הבריטים כשהגרמנים נאלצו לשלוח כוחות נוספים מדרום לנהר הריין. מחשש להתקפה על הקצה הדרומי של גשר הכביש או על כביש ניימכן, גדוד של דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34, גדוד המקלעים ה-47 וקבוצות קרב נוספות עברו את הנהר בן לילה.
באוסטרבייק, עמדות ההגנה אוחדו ואורגנו לשני אזורים. היקס פיקד על הצד המערבי והצפוני של ההיקף, והאקט, לאחר מנוחה מסוימת, על החזית המזרחית. ההיקף לא היה קו הגנה שלם אלא אוסף של כיסי הגנה בבתים ובתעלות שועל המקיפים את מרכז אוסטרבייק, כשבמרכזו מטה הדיוויזיה במלון הרטנשטיין. ההיקף היה בערך 4.8 ק"מ מסביב והוגן על ידי כ-3,600 איש. למרות מאמציהם של הגרמנים, הקו נשאר כמעט ללא שינוי במשך חמשת הימים הבאים, אף על פי שגרמנים מבית הספר לנגדיך הרמן גרינג תקפו את עמדות רגימנט הגבול בצד המערבי ליד הריין, ואילצו אותם לנטוש קרקע גבוהה חשובה אסטרטגית המשקיפה על אוסטרבייק. התגבורת הגדולה ביותר לבריטים הנצורים הייתה היכולת ליצור קשר עם יחידות ארטילריה קדמיות של הקורפוס ה-30. נוצר קשר רדיו עם הגדוד הבינוני ה-64, הארטילריה המלכותית, אשר הצליחו להטיל ירי פגזים כבדים ומדויקים על עמדות גרמניות סביב ההיקף. קישור הרדיו למפקדת הסוללה שימש גם כקו התקשורת הראשי לקורפוס ה-30. כה חשובה הייתה האש הארטילרית שסיפק הגדוד הבינוני ה-64, שלאחר מכן ארקהארט לחץ (ללא הצלחה) כדי שהגדוד יוכל לענוד את תג הפגסוס המוטס על מדיו.
הבריטים היו עדים לצניחה הפולנית אך לא הצליחו ליצור קשר באמצעות רדיו ולכן שחיין (טוראי ארנסט הנרי ארצ'ר) נשלח דרומה לנהר הריין. הבריטים תכננו לספק רפסודות למעבר נהר באותו לילה, שכן הפולנים היו לחוצים נואשות בגדה הצפונית. הפולנים המתינו על הגדה הדרומית, אך עד השעה 03:00 לא נראו שום רפסודות והם נסוגו לדריל כדי לתפוס עמדות הגנה.
מהלך הקרב > 22 בספטמבר, הקרב באוסטרבייק

בן לילה, הגרמנים מדרום לנהר יצרו קו חוסם לאורך מסילת הברזל, שהתחבר לדיוויזיית הפאנצר אס אס ה-10 מדרום וטיהרו את גשר הכביש מהפולנים. אולם, הפולנים היו חפורים היטב בדריל, והשריון הגרמני לא היה מסוגל לתמרן מהכבישים הראשיים כדי לתקוף אותם. תקוות התעוררו כאשר שלוש מכוניות משוריינות של פרשי הבית מהקורפוס ה-30 הצליחו לעקוף את ההגנות הגרמניות באי ולהתחבר לכוחו של סוסבובסקי. לאחר רדת החשיכה, עקבו אחריהם טנקים של משמר הדרגונים ה-4/ה-7 המלכותי וחיל רגלים של הגדוד ה-5 של הרגימנט הקל של דוכס קורנוול. ואילו מאחוריהם, שאר דיוויזיית ווסקס ה-43 עשתה את דרכה במסדרון צר.
באוסטרבייק נמשכו קרבות כבדים סביב ההיקף. הפגזה עזה וצלפים הגדילו את מספר הנפגעים בעמדות הסיוע בבתי המלון ובבתי העיירה. ביטריך הורה להגביר את ההתקפות ולהרוס את ראש הגשר הבריטי מצפון לנהר הריין, ובשעה 09:00 החלו ההתקפות הגדולות עם תקיפות צוותי הקרב השונים של דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-9 ממזרח ויחידות צוות הקרב פון טטאו מהמערב. היו רק הישגים קטנים אך בעקבות התקפות אלו נערכו התקפות סימולטניות אחר הצהריים כאשר הגרמנים ביצעו מהלכים נחושים בקצה הצפוני והמזרחי. מצפון, הם הצליחו להסיג לזמן קצר את רגימנט הגבול הסקוטי של המלך לפני שהאחרונים תקפו נגד ותפסו מחדש את עמדותיהם. אולם ארקהארט הבין את חוסר התוחלת בהחזקת קו העצים חסר החשיבות הטקטית והורה ליחידות בצפון לסגת אחורה ולהגן על קו קצר יותר. ממזרח, שרידי גדוד הצנחנים ה-10 כמעט הושמדו בעמדתם הקטנה על כביש ארנהם הראשי, אך הגרמנים לא הצליחו להשיג הישג משמעותי.
שניים מקציני המטה של ארקהארט שחו במהלך היום בריין ויצרו קשר עם המטה של סוסבובסקי. נקבע כי יש לספק שש סירות גומי בגדה הצפונית כדי לאפשר לפולנים לחצות את הנהר ולהיכנס להיקף אוסטרבייק. באותו לילה התוכנית הופעלה אך הכבל שנועד להעביר את הסירות נשבר והמשוטים הקטנים לא הספיקו לחתור על פני הנהר הזורם במהירות. רק 55 פולנים עברו את הנהר לפני השחר ורק 35 מהם הגיעו אל ההיקף.
מהלך הקרב > 23 בספטמבר, הקרב על ראש הגשר

לודוויג שפינדלר נצטווה לשנות את התקפותיו דרומה יותר כדי לנסות להרחיק את הבריטים מהנהר, לבודד את הבריטים מכל תקווה לתגבור ולאפשר את השמדתם. עם זאת, למרות מאמציהם, הם לא הצליחו, אם כי הארטילריה וההתקפות המתמידות המשיכו לשחוק את ההגנות הבריטיות עוד יותר.
הפסקה במזג האוויר אפשרה ל-RAF לטוס סוף סוף במשימות קרב נגד הכוחות הגרמניים המקיפים את אנשיו של ארקהארט. מטוסי הוקר טייפון ו-P-47 ת'נדרבולט הפגיזו עמדות גרמניות לאורך היום ומדי פעם ניהלו דו-קרב עם הלופטוואפה מעל שדה הקרב. חיל האוויר המלכותי ניסה לבצע את טיסת האספקה האחרונה שלהם מבריטניה בשבת אחר הצהריים, אך איבד שמונה מטוסים עבור הכוחות המוטסים ברווח קטן. כמה מאמצי אספקה קטנים נעשו משדות תעופה של בעלות הברית באירופה במהלך היומיים הבאים, אך עם השפעות מועטות.
מדרום לנהר התכוננו הפולנים למעבר נוסף. באותו לילה, הם חיכו להגעת ספינות סער מהקורפוס ה-30, אך אלה הגיעו רק לאחר חצות, ורבות מהן היו ללא משוטים. המעברים החלו בשעה 03:00, עם תמיכה באש של דיוויזיית ווסקס ה-43. במהלך שעות החשיכה הנותרות, רק 153 לוחמים הצליחו לחצות - פחות מ-¼ מהתקוות לתגבורת.