stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבוצת ה-WNBA של פורטלנד
הערות שוליים

1 2  Portland is in the running for a WNBA team, Oregon Public Broadcasting, ‏7 בפברואר 2023
1 2  Commissioner: Consideration of WNBA expansion to Portland on hold, ESPN, ‏1 בנובמבר 2023
↑  How the WNBA-to-Portland plans fell apart days before expected announcement, Oregon Live, ‏2 בנובמבר 2023
↑  Portland, Oregon Awarded WNBA’s 15th Franchise, ליגת ה-WNBA, ‏18 בספטמבר 2024
↑  WNBA awards Portland an expansion franchise that will begin play in 2026, Associated Press, ‏18 בספטמבר 2024
| ליגת ה-WNBA |
| --- | --- | --- |
| הבית המזרחי | אטלנטה דרים • אינדיאנה פיבר • וושינגטון מיסטיקס • ניו יורק ליברטי • קונטיקט סאן • שיקגו סקיי • טורונטו |  |
| הבית המערבי | דאלאס וינגס • לאס וגאס אייסז • לוס אנג'לס ספארקס • מינסוטה לינקס • סיאטל סטורם • פיניקס מרקורי • גולדן סטייט ואלקיריז • פורטלנד |  |
| פרסים | MVP של העונה הסדירה • MVP של סדרת הגמר • שחקנית ההגנה של העונה • רוקי השנה |  |
| שונות | דראפט • משחק האולסטאר • קבוצת העשור |  |
קינרה

אישה אשר מדליקה נרות על שולחן המעוטר לחג הקוואנזה
קינרה (באנגלית: Kinara) היא פמוט אפרו-אמריקני בעל 7 קנים הדומה למנורת בית המקדש היהודית ומשמש לחגיגת הקוואנזה בארצות הברית. צורתו המפוצלת של פמוט הקינרה מסמלת את השורשים שיש לאפרו-אמריקנים ביבשת אפריקה ואמורה לחזק את הקשר שלהם למורשתם.
במהלך שבעת ימי הקוואנזה מוצבים שבעה נרות בקינרה: שלושה ירוקים משמאל, אחד שחור באמצע ושלושה אדומים מימין (כצבעי הלאומיות האפריקאית והצבעים הסמליים של החג) ושבעת הנרות מסמלים את שבעת עקרונות הקוואנזה.
אופן הדלקת הקינרה דומה לאופן הדלקת החנוכיה: הנר השחור מודלק ביום הראשון; ביום השני מודלק, יחד עם השחור, הנר האדום והמרוחק ביותר מהמרכז; ביום השלישי מוסיפים את הירוק המרוחק ביותר, וכך כל יום מדליקים נר נוסף ומתקרבים למרכז עד שביום השביעי מודלקים הנרות כולם.
קבוצת דור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 מיקום המטה:  ישראל 
  
 www.dor-group.com
 
סמליל חברת דור כימיקלים
קבוצת דור היא חברה ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא ושיווק כימיקלים, יריעות פלסטיק ואיתור גז טבעי.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1963 בשם "דור כימיקלים" כחברה פרטית שעסקה בייצור ושיווק חומרי גלם בתעשייה כימית.
ב-1995 הפכה החברה לחברה ציבורית ומניותיה הונפקו לציבור ונרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ב-1999 נכנסה החברה לפעילותה בתחום הפלסטיקה כשהוקם מפעל "דור פילם" לייצור יריעות פוליפרופילן באזור התעשייה על שם בר לב בסמוך לכרמיאל.
יריעות אלו משמשות חומרי אריזה ועטיפה בתעשיית המזון, הטבק והטקסטיל.
מאז עוסקת החברה בשני תחומים עיקריים: הכימיה והפלסטיקה.
שם החברה שונה במהלך השנים מ"דור כימיקלים" לקבוצת דור, בשל הרחבת היקף פעילות החברה לתחומים סביבתיים ובשל רצון להימנע מפגיעה בתדמית החברה.
חברות הבנות הן: "כרמל כימיקלים", "דור אקולוגיה", "שרפי כרמל", "דור כימיקלים", "קונלוג קונטרול" ו-"ורוליט אלאקס".
מנהלי החברה

בראשות החברה עמדו היו"ר גיל דנקנר, צבי מור והמנכ"לים שרה הירש וחיים רוזנבאום.
בשנות ה-80 ניהל את החברה שמואל דנקנר.
תקריות

בפברואר 2018 הורשעו שני מנהלים בחברה בזיהום מים לאחר דליפה והוטל עליהם קנס כספי.
במאי 2019 דלף גז תעשייתי מסוג C4, המשמש לייצור מתנול שהוא תחליף לעופרת בהעלאת אוקטן בדלק מצינור גז של החברה בצומת הום סנטר בחיפה. הצומת נחסם ליומיים וראשי החברה זומנו לשימוע בפני המשרד להגנת הסביבה שבסופו נאסר השימוש בצינורות החברה שהוסר לאחר עתירה שהגישה החברה.
באוגוסט 2023 הגיש המשרד להגנת הסביבה כתב אישום כנגד החברה בשל זיהום האוויר באזור מפרץ חיפה.
הערות שוליים

↑  דור כימיקלים באתר גלובס
↑  עדיאל איתן מוסטקי, דור כימיקלים ו-EDF מקדמות פרויקט לייצור מימן ירוק במפרץ חיפה, באתר כלכליסט, 1 במאי 2024
↑  שי שלו, ‏הכי דנקנר שיש, באתר גלובס, 17 ביולי 2003
↑  משפחת דנקנר: מלח, כימיקלים, מחשבים ובנייה, חדשות, 31 בדצמבר 1984
↑  מרדכי אלקן, מטנול לחסכון, מעריב, 20 באוגוסט 1987
↑  מלכה רדוזקוביץ', ‏שני מנהלים בדור כימיקלים הורשעו בזיהום מים לאחר דליפה, באתר גלובס, 18 בפברואר 2018
↑  דרור פויר, ‏הזיהום והקרב על הנראטיב: היום שאחרי דליפת הגז הגדולה בחיפה, באתר גלובס, 25 במאי 2019
↑  דניאל שמיל, ‏בעקבות דליפת הגז: המשרד להגנת הסביבה אסר על השימוש במרבית צינורות דור כימיקלים, באתר גלובס, 3 ביוני 2019
↑  דניאל שמיל, ‏האיום על אספקת הדלק הוסר: בית הדין התיר לדור כימיקלים שימוש בצינורות שלה, באתר גלובס, 23 במאי 2019
↑  המשרד להגנת הסביבה הגיש כתב אישום נגד דור כימיקלים, באתר כלבו – חיפה והצפון, 7 באוגוסט 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קבר יחזקאל הנביא

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 גובה:  17 מ' 
 עיר:  Al Kifl 
 קואורדינטות:  32°13′37″N 44°22′02″E﻿ / ﻿32.226944444444°N 44.367222222222°E﻿ / 32.226944444444; 44.367222222222
 he
 
קבר יחזקאל הנביא, לפני 1950.
מקום קברו של יחזקאל הנביא אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת עממית שתועדה לראשונה במאה ה-12, קברו שכן במתחם בנוי (בערבית: قبر حزقيال) שבכפר כפל (או צ'יפל), כ-100 קילומטר דרומית לבגדאד, עיראק, על גדות נהר הפרת. המקום מקודש ליהודים ומוסלמים כאחד.
מבנה הקבר

המבנה בנוי ממערך מבנים הבנויים לבני בוץ, המקיפים חצר פנימית גדולה ומשמשים כאכסניה לעולי רגל וכ-200 חנויות לממכר נרות, בשמים וצרכי מחיה. בצד דרום מצוי מבנה בית התפילה (כיום מסגד, בעבר בית כנסת). מעל בית התפילה מתנשא מגדל ייחודי בתבנית זיגוראת.
רצפת מבנה התפילה מכוסה בשטיחים, בכותל הדרום שלה מצוי מחרב (שהיה קיים גם כאשר המבנה תפקד בבית כנסת) ולצידו מצבת הקבר, המכוסה שטיחים וסביבה פמוטי נרות ומגדלי בשמים.
עוד בשטח הקבר, באר מים גדולה ומקווה טהרה.
בשנת 1862 תואר המקום:
מנהג העלייה לרגל (זייארה)

כבר בתקופת הגאונים ובמשך קרוב לאלף שנים מוצאים תיאורים של עלייה לרגל (בערבית: זייארה) של יהודי בבל אל הקבר. הזייארה מוזכרת בספרי מסעות של נוסעים, יהודים ונכרים, שפקדו את עיראק ואירועים אלו עשו עליהם רושם רב.
העלייה לרגל התרכזה בשני מועדים עיקריים, חג שבועות, שנקרא בפי יהודי עיראק "עיד אלזיארה" (חג העלייה לרגל) וחודש אלול.
בשנת 1862 תוארה העלייה לרגל:
תיאור נוסף מובא בשנת 1876:
בשנת 1886 תוארה העלייה לרגל:
הביקור בחג השבועות קשור להפטרה מיחזקאל הנקראת ביום הראשון של שבועות.
אני ומשפחתי בקרנו מס' פעמים בקבר הנביא יחזקאל עליו השלום בחג השבועות "עיד אלזיארה" אמנם המקום הוא דרומית לבגדד קרוב לעיר חילה. המקום נקרא "צ'פל"... נהגנו לצאת מהבית לפנות בוקר, לבלות שם כל היום ולחזור אחר הצהרים לבגדד. בזמנו הוחזק המקום ע'י אדם מוסלמי בצורה נאותה מממון הקהילה היהודית "אלג'מעיה" שנותרה אחרי העלייה של שנות ה-50.
הביקור בחודשי אלול ותשרי קשור במעמד מיוחד בחג הסוכות:
היהודים, כמו שאמרתי, נהגו לנהור בהמוניהם ולבקר בקבר הנביא יחזקאל עוד בחודש הרחמים הוא חודש אלול כדי להשאר ולחגוג את ראש השנה וחג הסוכות שחלים בחודש תשרי... יהודי המקום (הצ'יפלאווים) היו מקימים סוכה גדולה על גג בארות המים של הטבילה. שטח נרחב היה בסוכה, ושם היו כל המבקרים מתפללים בחג הסוכות. לאחר התפילה היו שומעים דרשה מפי איש מכובד, חכם בתורה.
עבור הביקור בקבר נכתבו פיוטים מיוחדים החביבים על יוצאי עיראק.
תולדות הקבר

במשך מאות שנים היה הקבר בחזקת היהודים והם הקימו במקום מבנים. הקבר מוזכר לראשונה על ידי בנימין מטודלה שסייר בעיראק במאה ה-12. הקבר מוזכר גם על ידי יהודה אלחריזי, שביקר בעיראק בתחילת המאה ה-13, וכתב:
בספר סדר הדורות, משנת 1769, בערך על ברוך בן נריה, מובא מספר "גלילות ארץ ישראל" של גרשון הלוי סגל מהמחצית הראשונה של המאה ה-17, אגדה על מלך שביקש לפתוח את קבר יחזקאל, ותיאור קצר של הקבר:
הקבר מוזכר גם אצל אלכטיב ואצל סיוטי, המכנים אותו "אלכפל".
בשנת 1860 ביקש השליט החדש, מוסטפא פאשא למנוע מהיהודים לבקר במקום ולהעבירו לידי המוסלמים, אך השולטן מנע זאת. כך מסופר על האירוע:
בעקבות מקרה זה פעלו בקהילת בגדד להשיג אישור רשמי לבעלותם על הקבר והמבנים שסביבו.
תולדות הקבר > הקבר במאה ה-20

עקיבא אטינגר סיפר על ביקורו במקום לפני מלחמת העולם הראשונה:
עד 1948 היה במקום בית כנסת פעיל והמתחם הוחזק על ידי משפחות יהודיות. חלק ניכר מ-200 החנויות שבמקום הוחזקו על ידי יהודים. עם הקמת מדינת ישראל סולקו היהודים מהמקום ובית הכנסת הפך למסגד. עם זאת, משטרו של סדאם חוסיין איפשר ליהודים להמשיך ולהחזיק בחנויות שבמקום ודמי השכירות שלהן הועברו באמצעות ממשל עיראק למשפחות יהודיות בישראל או במקומות אחרים בעולם.
בשנת 1990 הורה סדאם חוסיין על שיקום אתר הקבר.
החל משנת 2007, לאחר מלחמת עיראק, החלו קבוצות של יהודים יוצאי עיראק מישראל וממקומות אחרים לערוך ביקורים בקבר. במתחם הקבר הוקם מחדש בית הכנסת באישור הממשלה העיראקית ולאחר לחץ של מפקדת הכוחות האמריקניים. הביקורים מתואמים מול אנשי מפתח מקומיים ומאובטחים על ידי חברות אבטחה פרטיות ומדיווחי עיתונאים בעיראק עולה כי היהודים מתקבלים בעין יפה על ידי התושבים המקומיים.
תולדות הקבר > אריחים שיוחסו לקבר

בעבר היו מי שחשבו, כי בתוך מבנה הקבר, שהיה מכוסה באריחים, הוצגו גם אריחים שעליהם כתוב בכתב בולט כל ספר יחזקאל. אריחים מסוימים אלה, הוברחו לישראל מדמשק ביוזמת דוד הכהן, והם הוצגו לראשונה ב-1958 על קיר הכניסה לצריף הקטן של נשיא המדינה השני יצחק בן-צבי, לצד העתק של פסיפס מבית הכנסת העתיק במעון. על גבי התצוגה נכתב: "לוחות האבן הללו, המכילים את ספר יחזקאל, מקורם, כפי שנמסר, מבית הכנסת שעל קברו של הנביא בבבל. נמצאו בדמשק, הוגשו לבית הנשיא (ובכתב קטן:) על ידי דוד הכהן". אריחים אלה הוצגו ב-3 תערוכות קבע שונות ביד בן צבי.
מחקר שנכתב בשנת 2022 על ידי יולי שוורץ לטובת עבודת מוסמך בחוג לאמנות חזותית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בדק את האריחים, הגיע למסקנה כי האריחים לא הגיעו מקבר יחזקאל בעיראק ונראה כי מקורם אחר. המסקנה התבססה גם על דו"ח שכתבו ד"ר נירית שלו-כליפא ועדנה עסיס מיד בן-צבי על מחקר בתמונות הקבר ובכתבים היסטוריים.
לקריאה נוספת

צ' יהודה, מאבקם של יהודי בבל על השליטה בקבר יחזקאל הנביא בכפל באלף השני לספירה, בתוך מחקרים בתולדות יהודי עיראק ובתרבותם 6 (1991), עמודים 21–75
אבישור י' (תשנ"ד), קווים ליצירה הספרותית-עממית של שלושה רבנים בבליים במחצית השנייה של המאה הי"ט, פעמים, 59, אביב תשנ"ד עמודים 110–123
אברהם בן-יעקב, קברי קדושים בבל, הוצאת מוסד הרב קוק, תשל"ד, עמודים לז-צח
הערות שוליים

1 2  יצחק לוריאן, אזיען, המגיד, 8 באוקטובר 1862
1 2  אזיען, המגיד, 29 במרץ 1876
↑  קבר יחזקאל הנביא, הצפירה, 27 באוגוסט 1886
↑  מנהגי יהודי בבל
↑  הודעה בפורום
↑  פיוטי הזייארה מאתר הזמנה לפיוט (הקישור אינו פעיל, ט"ו באייר ה'תשפ"ד)
↑  חדשות שונות, איש אחד חכם, המגיד, 22 באוגוסט 1860
↑  אהרן קמינקא, תשובה לפרופ' ש. קרויס בדבר קבר הרמב"ם, בהערה **), העולם, 27 ביוני 1935
↑  יהודה אלחריזי, ספר תחכמוני, מהדורת לייפציג תרפ"ד, שער 50, עמוד 186, באתר היברובוקס
↑  סדר הדורות, מהדורת קארלסרוא, תקכ"ט, דף לו, באתר היברובוקס
↑  סדר הדורות, מהדורת ווארשא 1878, עמוד 127, באתר היברובוקס
↑  קבר יחזקאל הנביא, המגיד, 29 באוגוסט 1860
↑  ענגלאנד, המגיד, 10 באפריל 1862
↑  בעיראק לפני המלחמה - חלק ח', דבר, 26 בפברואר 1937
↑  שיקום קבר יחזקאל, מעריב, 15 באוגוסט 1990
↑  העיתון אל-קודס אל-ערבי מדווח (12 באוגוסט 2008) בהסתמך על מקורות עיתונאיים בעיראק דיווח נוסף, על סמך "אלקודס אלערבי"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 127210270   WorldCat (עם VIAF): 127210270 
יהודים בבליים עומדים לצד קבר הנביא יחזקאל בצ'יפיל שבעיראק, 1932
אחד האריחים המוצגים ביד בן צבי, אשר יוחס בעבר לקבר
קוריולינק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  מיזם משותף
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 מיקום המטה:  פיונגיאנג 
 בעלות:  Orascom Telecom Media and Technology Holding (75%) שירות הדואר של קוריאה הצפונית (25%)
 ענפי תעשייה:  סלולר
 מוצרים עיקריים:  טלפוניה 
 
קוריולינק (בקוריאנית: 고려링크) היא חברת סלולר צפון קוריאנית. החברה מוחזקת על ידי Cheo Technology, מיזם משותף בין Orascom Telecom Media and Technology Holding (OTMT) המצרית אשר מחזיקה ב-75% מהמניות, לבין שירות הדואר של קוריאה הצפונית (KPTC) בבעלות המדינה. קוריולינק החלה את דרכה בשנת 2008 והייתה מפעילת ה-3G הסלולרית הראשונה בקוריאה הצפונית.
החברה מציעה שירותי תקשורת בפיונגיאנג ובחמש ערים נוספות וכן לאורך שמונה כבישים מהירים ומסילות רכבת. מספרי טלפון ברשת מקבלים קידומת 1912(0) 850+. על אף היותה רשת 3G, אין גישה לאינטרנט (רק אינטרנט) עבור משתמשים ביתיים. עם זאת, נכון לאפריל 2014, קיימת גישה לאינטרנט סלולרי לזרים עם מהירות מוגבלת.
היסטוריה

בינואר 2008 קיבלה Orascom Telecom Holding את הרישיון להקים רשת סלולרית דור שלישי בצפון קוריאה. קוריולינק פרסה את רשת ה-3G שלה כדי לכסות תחילה את פיונגיאנג, שאוכלוסייתה מונה יותר משני מיליון איש, עם תוכנית שאפתנית להרחיב את הכיסוי שלה לכל המדינה.
ההתקשרות שיצאה לדרך עם קוריולינק הייתה מהלך שנוי במחלוקת עבור Orascom שבסיסה במצרים מכיוון שצפון קוריאה הייתה תחת סנקציות בינלאומיות מאז שהובילה ניסויים גרעיניים ב-2006.
בהשקת הרשת בדצמבר 2008, היו 5,300 מנויים. ביוני 2009 דיווחה Orascom על 47,873 מנויים ביוני 2009, ולאחר מכן על 432,000 מנויים צפון קוריאנים בדצמבר 2010, עלייה ל-809,000 עד ספטמבר 2011, ומעבר למיליון עד פברואר 2012. באפריל 2013, מספר המנויים התקרב לשני מיליון. בשנת 2011, ל-99.9% מלקוחות Koryolink הייתה גישה לדור שלישי.
ב-2015 מספר המנויים עלה על שלושה מיליון והרשת הייתה רווחית. עם זאת, ממשלת קוריאה הצפונית סירבה לאפשר העברת רווחים מקוריאה הצפונית Orascom ואף פתחה חברת סלולר שנייה (Kangsong Net) שתתחרה בקוריולינק. כתוצאה מכך דיווחה אורסקום בתוצאה הכספית שלה, כי איבדה שליטה על פעילותה של קוריולינק.
בעקבות החמרת הסנקציות על צפון קוריאה על ידי מועצת הביטחון של האו"ם, Orascom קיבלה בספטמבר 2018 החרגה לטובת המשך פעילות עם קוריולינק בקוריאה הצפונית.
שימוש על ידי זרים

ב-26 בפברואר 2013, קוריולינק הפכה את שירות האינטרנט לזמין עבור זרים בעלות של 192$ עבור 2GB;‏ כחודש לאחר מכן, ב-29 במרץ השירות הופסק. גורם רשמי של קוריולינק הצהיר ששירות האינטרנט זמין עבור תושבים לטווח ארוך כמו צוותים דיפלומטים. כיום שירות האינטרנט זמין לזרים אך מנוטר.
שליטה ממשלתית

לפי Orascom, ממשלת צפון קוריאה עוקבת אחר כל פעילויות הרשת מאז 2009 לפחות. רק שיחות בתוך קוריאה הצפונית מותרות באמצעות קוריולינק. אך נעשה שימוש בטלפונים מוברחים ליד גבול סין המאפשרים חיוג בינלאומי ישיר.
בפברואר 2012, הממשלה הכחישה שאסרה שימוש באינטרנט במהלך תקופת האבל של קים ג'ונג-איל.
בספטמבר 2014, קוריולינק תיקנה פרצה שאפשרה למשתמשים המקומיים שלה לקבל שיחות בינלאומיות וגישה לאינטרנט המיועדת לתיירים בלבד.
הערות שוליים

↑  Williams, Martyn (18 בנובמבר 2015). "How a telecom investment in North Korea went horribly wrong". Network World. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  השלטון בקוריאה הצפונית מחזיק רשת סלולארית פרטית, באתר Israel Defense, ‏5 במאי 2016
↑  Martyn Williams (17 בנובמבר 2015). "How a telecom investment in North Korea went horribly wrong". Pcworld.com. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orascom reports DPRK profits". Nkeconwatch.com. 28 ביוני 2009. נבדק ב-2017-04-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martyn Williams (26 באוגוסט 2009). "North Korean 3G customers double in Q2". Northkoreatech.org. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alaa Shahine (2 בפברואר 2012). "Orascom Telecom Media Shares Jump After North Korea Announcement". Bloomberg. נבדק ב-15 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "North Korea embraces 3G service". BBC. 26 באפריל 2013. נבדק ב-18 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Martyn Williams (12 בינואר 2011). "North Korea tops 3G ranking". Northkoreatech.org. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ricks, Thomas E.; Kim, Yonho (2016-03-17). "North Korea's silent hard currency source: That cellphone business with Orascom". Foreign Policy. נבדק ב-2017-04-27.
↑  Lankov, Andrei (6 בפברואר 2017). "The limits of North Korea's meager economic growth". NK News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UPDATE 1-Orascom's Koryolink JV granted right to operate in North Korea". Reuters.com. 23 בספטמבר 2018. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Park Seong Guk (26 בפברואר 2013). "Daily NK - Koryolink Mobile Internet Launched". Daily NK. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cho Jong Ik (29 במרץ 2013). "Daily NK - Tourist Internet Cut after a Month". Daily NK. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Martyn Williams (21 בפברואר 2011). "Report: Cell phone rentals to visitors suspended". Northkoreatech.org. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams, Martyn (22 ביולי 2019). "North Korea's Koryolink: Built for Surveillance and Control". 38 North. The Henry L. Stimson Center. נבדק ב-6 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Dave (2015-05-29). "Bureau 121: How good are Kim Jong-un's elite hackers?". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-04-27.
↑  Martyn Williams (15 בפברואר 2012). "North Korea cell phone ban report incorrect, says Orascom". Northkoreatech.org. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martyn Williams (2 בספטמבר 2014). "Koryolink moves to plug censorship loophole". Northkoreatech.org. נבדק ב-2 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
פרץ זאבל איגר

| --- | --- |

קברו של הרב שמואל פרץ איגר
 לידה:  11 ביוני 1769 י"ג בסיוון ה'תקכ"ח הלברשטאדט, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  3 בדצמבר 1842 (בגיל 73) ל' בכסלו ה'תר"ג בראונשווייג, הקונפדרציה הגרמנית 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  ? – 3 בדצמבר 1842 
 תחומי עיסוק:  הלכה
 רבותיו:  רבי יהודה ליב איגר
 חיבוריו:  עטרת פז, רמון פרץ
 
הרב שמואל פרץ איגר (מכונה גם הרב שמואל זנוויל או הרב פרץ זאבל; י"ג בסיוון תקכ"ח, 1768 – ל' בכסלו תר"ג, 1842) היה רב פוסק ואב"ד בעיר בראונשווייג והמחוז בגרמניה.
ביוגרפיה

שמואל פרץ זאבל נולד לרבי יהודה ליב איגר אב"ד הלברשטאדט בנו של רבי עקיבא אב"ד פרשבורג.
למד תורה אצל אביו.
עמד בקשרי תורה הדוקים עם בן דודו ר' עקיבא איגר אב"ד פוזנא, שכותב עליו "הגאון הגדול האמיתי המפורסם ירבו כמותו בישראל", וכן עם גדולי ישראל כמו החת"ם סופר ור' שמואל לנדא בן הנודע ביהודה.
משנת תקס"ט כיהן כרב ואב"ד בראונשווייג.
יחסו לרפורמה

הרב פרץ זאבל התנגד להכללת קטעים בגרמנית בתפילה על ידי ישראל יעקבסון, ואמר שהיחלשות האחיזה בעברית תפורר את הקשר בין יהודי תבל. עם זאת אימץ בעצמו את מרבית הנהגות בית-הכנסת של הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה, ובין היתר ערך קונפירמציה בבראונשווייג מ-1835.
הרב זאבל התעוור לפני מותו. נפטר ביום א' דר"ח טבת ה'תר"ג ונקבר בבית הקברות הישן בברונשווייג.
משפחתו

רבי פרץ זאבל איגר היה נשוי לשלוש נשים (לפי הסדר הזה):
פרידקה או פראדכי - בת הרב שלמה מיכאל דוד מהנובר, ממנה נולדו: הרב מרדכי גימפל (נפטר 1850 בהלברשטאדט), ינטל, אשת ר' פייביש מיכאל פרנקל, ואיטל, אשת ר' משה הרץ.
ברקל רחל - בתו של רבי יששכר בעריש ברנשטיין אב"ד הנובר, נכד הפני יהושע. אך לא ראה עמה חיים כי הלכה לעולמה בהיותה רכה בשנים בת 28. ממנה נולדה בתו רוזא, אשת ר' יוסף פרענסדארפער מהנובר.
שפירנצה - בת הרב אברהם ישראל מברלין.
מתלמידיו

רבי יעקב כץ מדייני אלטונא
רבי ישעיה כץ הולנדר
חיבוריו

עטרת פז על מסכת ביצה
רמון פרץ על מסכת כתובות.
הערות שוליים

↑  שו"ת רעק"א מכת"י סי' ק"א
↑  היינריך גרץ, "דברי ימי היהודים", חלק ט' עמוד 273.
↑  Alexander Deeg, Preaching in Judaism and Christianity: Encounters and Developments from Biblical Times to Modernity, Walter de Gruyter, 2008. עמ' 96.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281350005171  GND: 119067471  ISNI: 0000 0000 3075 6205  LCCN: n94090830  NTA: 279928270  VIAF: 27873290   WorldCat (עם VIAF): 27873290
צ'צ'יליה ברטולי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1966 (בת 58) רומא, איטליה 
 שם לידה:  Cecilia Bartoli 
 מוקד פעילות:  רומא 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Oliver Widmer 
 פרסים והוקרה:  פרס לאוני סונינג למוזיקה (2010)  Echo Klassik Female Singer of the Year (1997)  Echo Klassik Female Singer of the Year (1994)  Kammersänger (2023)  Echo Klassik Female Singer of the Year (2008)  Echo Klassik Female Singer of the Year (2006)  פרס הנדל (2010)  פרס המוזיקה ע״ש הרברט פון קאראיין (2012)  פרס פולר למוזיקה (2016)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  קצינה במסדר ההצטיינות הלאומי  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד)  אביר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  אבירה בלגיון הצרפתי  מדליית העיר פריז  קצין מסדר האמנויות והספרות  מסדר ההצטיינות בתרבות של מונקו  Classic Brit Awards 
 www.ceciliabartoli.com
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'צ'יליה ברטולי (באיטלקית: Cecilia Bartoli; נולדה ב-4 ביוני 1966 ברומא) היא זמרת אופרה איטלקייה פופולרית, המופיעה גם ברסיטלים.
ברטולי, מצו סופרן, נודעת ביותר בתפקידי מוצרט ורוסיני שהיא מבצעת. ברטולי נחשבת לקולורטורה לירית. כוחה איננו דווקא בגודל קולה, הנופל אולי מזה של זמרות מצו אחרות, אלא בגוון הייחודי שלו ובשימוש הווקאלי והדרמטי המרשים שהיא עושה בו. היא אחת מזמרות האופרה הפופולריות (והנמכרות) ביותר בשנים האחרונות.
ברטולי מקובלת על קהל מאזיני הקונצרטים בשל אישיותה הבימתית התוססת ומלאת החיים, ואילו קולה הלירי ונכונותה לחקור מוזיקה בארוקית בלתי מוכרת ולהתנסות בה מקנים לה הכרה בלתי מבוטלת בקרב מאזינים, שאינם מחובבי האופרה.
קורות חיים

הוריה, סילבנה באצוני ואנג'לו ברטולי, היו שניהם זמרים מקצועיים ונתנו לה את שיעורי הזמרה הראשונים שלה. הופעתה הפומבית הראשונה הייתה בגיל תשע, בתפקיד נער רועים ב"טוסקה". בהמשך למדה ברטולי בקונסרבטוריו די סנטה צ'צ'יליה ברומא.
בניגוד לרוב זמרי האופרה, יצא שמה של ברטולי ברבים כבר בשנות העשרים המוקדמות לחייה, תופעה יוצאת דופן במקצוע, שבו טיפוסי להגיע לבשלות קולית רק בשנות השלושים. בשנת 1985, בגיל 19, הופיעה ברטולי בתצוגת כישרונות בטלוויזיה האיטלקית; המנצח ריקרדו מוטי צפה בהופעתה והזמין אותה למבחן קול בלה סקאלה. כמה שנים אחר כך, הזמין אותה הרברט פון קאראיין לשיר בפסטיבל זלצבורג בחג הפסחא של 1990, אלא שמותו הבלתי-צפוי של פון קאראיין מנע את מימוש התוכנית. באותו זמן גם הגיע שמה לתודעתו של דניאל בארנבוים, שראה את הופעתה בטלוויזיה הצרפתית, בתוכנית הוקרה למריה קאלאס.
בעבודתה עם המנצחים בארנבוים וניקולאוס הארנונקור התמקדה ברטולי בתפקידי מוצרט, ומאותה עת החלה לפתח קריירה בינלאומית. בשנת 1988 הקליטה את תפקיד רוזינה ב"ספר מסביליה".
בשנת 1996 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בתפקיד דספינה ב"כך עושות כולן" וחזרה בעונה הבאה לשיר את התפקיד הראשי ב"לה צ'נרנטולה" (לכלוכית) של רוסיני. אולם המטרופוליטן דמוי המערה הוא בית האופרה הגדול בעולם ורבים נתפסו להשערה, כי ברטולי התחברה בסתר למיקרופון כדי להגביר את היקף קולה, אבל הנהלת המטרופוליטן הכחישה בתוקף שמועות אלה. הביצוע המוצלח כסינדרלה גרם לכך, שתפקיד זה נקשר במידת מה בשמה של ברטולי.
ברטולי פיתחה רפרטואר המתאים לקולה. נוסף למוצרט ורוסיני, היא מגלה עניין במוזיקת בארוק וראשית התקופה הקלאסית, משל מלחינים כמו גלוק, ויוואלדי, היידן וסאליירי. בתחילת 2005 שרה את קלאופטרה ביוליוס קיסר של הנדל, תפקיד לסופרן קולורטורה. ככל שקולה מתבגר ומבשיל, הוא רוכש מליאות ובמידה רבה גם את ה"גודל" שחסר לה, לדברי המבקרים, בראשית דרכה. מקובל לראותה כאחת מזמרות המצו-סופרן הטובות ביותר הפעילות כיום.[דרוש מקור]
קידוש בכורות

| --- | --- |
 מקרא:  שמות, י"ג, ב'
 משנה:  מסכת בכורות, פרק א'
 משנה תורה:  ספר קרבנות, הלכות בכורות, פרק א'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימנים ש"ה-שכ"א
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה ע"ט ספר החינוך, מצווה י"ח
 
ביהדות, מצוות קידוש הבכורות היא מצווה שניתנה לבני ישראל ביציאת מצרים ועיקרה הוא הקדשת בכורות האדם והבהמה לאל.
המקור למצווה הוא שמות, י"ג, ב': "קדש לי כל בכור פטר כל רחם בבני ישראל, באדם ובבהמה, לי הוא".
משמעות ההקדשה

משמעות ההקדשה משתנה בין הבכורות השונים:
בכור בהמה טהורה מובא לבית המקדש כקורבן, ובשרו נאכל על ידי הכהן.  אם הוא בעל מום - הוא ניתן לכהן ונאכל בכל מקום.
בכורי האדם יועדו לעבודת המקדש, אך כיוון שחטאו בחטא העגל זכות זו הועברה לשבט לוי. למעשה, מאז חטא העגל הבכורות נפדים מההקדשה הזו על ידי פדיון הבן.
בכור החמור (פטר חמור) שאינו יכול להיות קורבן, נפדה בשה, ואם בעליו אינם פודים אותו - הם צריכים לערוף אותו.
מדיני המצווה > מדיני בכור בהמה טהורה

כיוון שמעיקר המצווה בכור הבהמה צריך לעלות לקורבן בבית המקדש, מה שלא ניתן לביצוע בימינו, מצווה זו נוהגת כעת באופן שונה. יש אומרים שצריך לסלק את בכור הבהמה מהבית משעה שהוא יכול להעלות כקורבן (30 ימים בבהמה דקה ו50 ימים בבהמה גסה), ויש אומרים שהבכור יישאר בבית הבעלים וימתין לבניין המקדש, ואז יעלה לקורבן.