stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב קלושינו
רקע

ביוני 1610 צבא רוסי-שוודי שחרר את מוסקבה ממצור של דמיטרי הכוזב השני. מפקד הצבא מיכאל סקופין-שויסקי נפטר באופן מפתיע והפיקוד הועבר לאח של הצאר - דמיטרי שויסקי. הצבא החל בתנועה לכיוון סמולנסק במטרה להסיר את המצור הפולני מהעיר. זיגמונט השלישי, מלך פולין ללא הפסקת מצור על סמולנסק שלח לכיוון הרוסים יחידת פרשים תחת פיקודו של הטמאן סטניסלאב ז'ולקבסקי. הכוחות הקדמיים של הרוסים נעצרו על ידי הפולנים והתמקמו במבצר קטן. ב-23 ביוני הכוח הראשי של הרוסים התקרב למבצר. ראשי הכוח הרוסי דמיטרי שויסקי, יאקוב דלגרדי וגורן ידעו היטב על יחסי הכוחות והתכוונו עם שחר להתחיל במתקפה. כל הלילה הם בילו בשתייה והכנות לחלוקת השלל הצפוי. ז'ולקבסקי ידע על כך שכוחות שכירי חרב (בעיקר שוודים אך גם אנגלים וצרפתים) לא קיבלו את משכורתם בזמן. הכסף למעשה עבר מהרוסים למפקד הכוחות הזרים אך יאקב דלגרדי החליט להעביר את התשלום רק לאחר הקרב תוך "חיסכון" בכספים של ההרוגים הצפויים. המטה של ז'ולקבסקי לאחר התלבטויות החליט להתחיל במתקפה לילית בתקווה להביס את הכוח העודף.
מהלך הקרב

במהלך הלילה רוב הכוח הפולני נע לכיוון הצבא הרוסי תוך השארת רק כ-700 לוחמים ליד המבצר. מעבר דרך היערות היה קשה והתותחים נשארו מאחור. עם שחר הכוחות הפולנים היו קרוב למחנה רוסי-שוודי, אך לקח להם כשעה להתארגנות לקרב. כתוצאה מכך המתקפה כבר לא הייתה הפתעה שלמה. שוודים התארגנו להגנה וכ-10 התקפות פרשים פולנים לא הצליחו לשבור את קווי ההגנה של השוודים. לעומת זאת, הכוחות הרוסים לא עמדו בלחץ והחלו בנסיגה. דמיטרי שויסקי ראה את המצב אך לא שלח תגבורת שהייתה ברשותו. כתוצאה מכך הגדוד הרוסי נמלט משדה הקרב. בינתיים התותחים הפולנים הגיעו לשדה הקרב ולאור האש הכבדה, השוודים החלו בנסיגה והתארגנות מחדש. בשלב זה הפרשים הצרפתים (חלק של הכוח הרוסי) ביצעו מתקפה אך היא הייתה כושלת. תוך רדיפת הכוחות הצרפתים, הפולנים הגיעו למחנה הרוסי. למרות זאת, שויסקי עם עתודה של 5,000 לוחמים ו-18 תותחים המתין ללא התערבות ממשית במהלך הקרב. בשלב זה, שכירי החרב השוודים, האנגלים והצרפתים שהיו ממורמרים באי-העברת המשכורת במועד החלו לנטוש את שדה הקרב. הרוסים החלו בחלוקת הכספים לשוודים, אך אנגלים וצרפתים שלא קבלו את חלקם החלו בביזה של המחנה הרוסי. בשלב זה ז'ולקבסקי הצליח להגיע להסכם עם מפקדי הכוח השוודי שכל שכירי החרב השוודים, הצרפתים והאנגלים יכולים לעזוב את שדה הקרב עם הכספים שברשותם. במצב זה הרוסים החלו בנסיגה כוללת תוך נטישת המחנה. כל המחנה כולל תותחים, דגלים, כספים רבים וכו' נתפס על ידי הפולנים.
השלכות הקרב

הצבא הרוסי נמלט משדה הקרב ולמעשה לא היה יכול להמשיך במאבק המזוין. תוך זמן קצר וסילי שויסקי סולק מהשלטון. השלטון הועבר למועצה בויארית שנשבעו למלך פולין ונתנו לסטניסלאב ז'ולקבסקי להיכנס למוסקבה. וסילי שויסקי ואחיו הועברו לוורשה.
המצור על סמולנסק נמשך עוד כשנה והעיר נכבשה רק ביוני 1611 לאחר 20 חודשי מצור.
ריו נגרו (נהר באורוגוואי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  750 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  650 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  70,714 קמ"ר 
 יובלים:  Yí River, Arroyo Corto, Tacuarembó River, Arroyo Carpintería, Arroyo del Sauce, Arroyo Tres Árboles, Arroyo Coladeras, Arroyo Dacá, Arroyo Maletas, Arroyo de Clara, Zapallar, Arroyo Cololó, Vera River, Arroyo Sarandí, Arroyo de Vera, Arroyo Salsipuedes Grande, Bañado de Aceguá, Arroyo del Hospital, Arroyo del Abrojal, Arroyo Bequeló, Arroyo Don Esteban Grande, Arroyo Fraile Muerto, Arroyo del Talar, Arroyo Grande, Arroyo Malo, Arroyo Grande, Arroyo de las Maulas, Palleros River, Arroyo Yapeyú, בפסקה זו 10 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  אורוגוואי 
 מדינות באגן הניקוז:  אורוגוואי, ברזיל 
 מפת ריו נגרו באורוגוואי (במרכז למטה) לצד יובליו האחרים של ריו דה לה פלטה בארגנטינה, ברזיל ופרגוואי
 
הצפה של ריו נגרו בגדותיה הדרומיים של העיר פאסו דה לוס טורוס (משמאל למעלה), 2009
סכר רינקון דל בונטה במהלך ההצפה של ריו נגרו ב-1959
נהר ריו נֶגרוֹ (בספרדית: Río Negro; "הנהר השחור") הוא הנהר החשוב ביותר באורוגוואי. והיובל הגדול ביותר הנשפך לנהר אורוגוואי.
גאוגרפיה

מקורות הריו נגרו נמצאים בדרום ברזיל, מזרחית לעיר באגה (אנ'), משם הוא זורם מערבה, ולאחר כ-80 קילומטר חוצה את הגבול לאורוגוואי באמצע הגבול הצפון מזרחי שלה, וממשיך עד למרכז מערב המדינה, שם נשפך לנהר אורוגוואי, כ-30 ק"מ לפני שנשפך לריו דה לה פלטה. אורכו כ-750 קילומטר, ומסלולו חוצה למעשה את אורוגוואי לחלקה הצפוני - הכולל ששה מחוזות, וחלקה הדרומי, הצפוף ומפותח יותר - הכולל 13 מחוזות.
אגן ההיקוות של הנהר משתרע על שטח של 70,714 קמ"ר, מתוכם 68,200 בשטח אורוגוואי, המהווים 39% משטח המדינה, וכ-2500 קמ"ר בברזיל.
יובליו העיקריים של ריו נגרו הם נהר ז'י (ספ') מדרום, ונהר טקוארמבו (ספ') מצפון. נחלים בולטים נוספים המנוקזים אליו: מצפון: ארוז'ו סן לואיס (Arroyo San Luis), ארוז'ו מאלו (Arroyo Malo), סלסיפואדס גראנדה (Salsipuedes Grande), אל בלאנקיז'ו (El Blanquillo), קרפינטריה נורטה (Carpintería Norte) וקרדוסו (Cardozo). מדרום: ארוז'ו לאס קניאס (Arroyo Las Cañas), אל צ'ילנו (El Chileno) וקרפינטריה סור (Carpintería Sur). בשיאו, סמוך לסכר פלמר, ספיקתו היא כ-650 מ"ק לשנייה.
סכרים לאורך הנהר

הסכר העליון נמצא סמוך לפאסו דה לוס טורוס, ונקרא 'רינקון דל בונטה'(ספ'). הסכר יוצר מאגר המכונה באותו שם, מאגר 'רינקון דל בונטה', (מכונה גם 'מאגר גבריאל טרה' או 'מאגר ריו נגרו'), בשטח של כ-1,140 קמ"ר, ובקיבולת של כ-15,000 קוב, זהו המאגר המלאכותי הגדול ביותר באורוגוואי ומהגדולים בדרום אמריקה. והוא אחד ממפעלי ההידרואלקטריקה הראשונים בדרום אמריקה (תכנונו החל ב-1903, אך נחנך רק בשנת 1945). במורד הזרם, ישנם שני סכרים נוספים, סכר בייגוריה וסכר פלמר היוצר מאגר בשטח של כ-320 קמ"ר, הסכרים מייצרים כ-38% מהאנרגיה ההידרואלקטרית של אורוגוואי (593 מגהוואט).
באפריל 1959 אירעה בנהר ההצפה הגדולה ביותר בהיסטוריה המודרנית של אורוגוואי, בעקבות גשמים רבים שירדו באזור במשך חודש רצוף, עד כמות של כ-600 מ"מ גשם. הנהר עלה על גדותיו, אף מעבר לסכר רינקון דל בונטה. עשרות אלפי אנשים פונו מבתיהם בעיירות הסמוכות, ונזק רב נגרם לרכוש.
שימושים

הנהר משמש למטרות רבות: השקיה, דייג, אתרי נופש, השקית בעלי חיים ומפעלים הידרואלקטריים.
באמצע אפריל 2023, הוקם על גדות הנהר מפעל ענק לייצור שבבית עם כושר ייצור של 2.1 מיליון טון בשנה.
פיתוח אזורי

הערים המרכזיות שנמצאות על חופיו הן סן גרגוריו דה פולנקו (סמוך לאגם המלאכותי רינקון דל בונטה), פאסו דה לוס טורוס, מרצדס, וויז'ה סוריאנו, שהיא העיר הראשונה שהוכרזה כעיר באורוגוואי (לפני 400 שנה).
ניתן לשוט בו רק בשמונים הקילומטרים האחרונים שלו. השפך לנהר אורוגוואי הוא דלתא רדודה, עם מוצא אחד בלבד המאפשר תנועת סירות: זרוע יגוארי, הגובלת באי לובוס ובאי ויסקאינו. הזרוע מדרום לאי לובוס, הנקראת בוקה פאלסה, אמנם רחבה מאוד אך רדודה.
גשרים

מעל לנהר נבנו 9 גשרים החוצים אותו, בכבישים מס' 2, 3, 5, 26, ו-44 (מעבר מאזגנו, הגשר מוצף כשיש שיטפון).
ישנם גם גשרים מעל הסכרים ההידרואלקטריים של פאלמר (כביש 55), בייגוריה (כביש 4) ורינקון דל בונטה.
בינואר 2023 נחנך גשר נוסף המתחבר לכביש 43 באזור פיקאדה דה אוריבה (עד 2023 היו חוצים במקום זה בעזרת רפסודות).
בכביש 6 (מעבר פריירה) אין גשר, ושם חוצים את הנהר ברפסודה.
הערות שוליים

↑  י. גלבוע (1976), מי התהום של אורוגוואי, עמ' 116 (בספרדית)
1 2  ריו נגרו באנציקלופדיה הבריטית
↑  מבצעי תעופה בהצפה של 1959 (בספרדית)
↑  חנוכת מפעל השבבים באתר של ריו נגרו
↑  חגיגות לרגל 400 שנה לעיר 1624-2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557319905171  LCCN: n81041664  NKC: ge138170  VIAF: 144254321   WorldCat (עם VIAF): 144254321 
תוכניתו של ד"ר גבריאל טרה לתכנת הכח ההידרואלקטרית ברינקון דל בונטה
סכר רינקון דל בונטה
נהר ריו נגרו סמוך לפסו דל לוס טורוס
פסל בפסו דל לוס טורוס הממוקם סמוך לנהר
ריצ'רד איגן (שחקן)

| --- | --- |
ריצ'רד איגן (1949)
ריצ'רד איגן (1949)
 לידה:  29 ביולי 1921 סן פרנסיסקו, ארצות הברית
 פטירה:  20 ביולי 1987 (בגיל 65) לוס אנג'לס, קליפורניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1949–1987 (כ־38 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת סן פרנסיסקו  תיכון סנט איגניישוס 
 בן או בת זוג:  פטרישה הארדי (?–1987) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד איגן (באנגלית: Richard Egan;‏ 29 ביולי 1921 – 20 ביולי 1987) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

נולד וגדל בסן פרנסיסקו. למד תיאטרון באוניברסיטאות סן פרנסיסקו ואוניברסיטת סטנפורד ולימד באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1942 התגייס לצבא ארצות הברית ושירת כמדריך ג'ודו וקרבות כידון. שוחרר בדרגת קפטן.
ב-1949 החל להופיע בסרטים ולאחר מכן גם בסדרות טלוויזיה. מהסרטים ששיחק בהם:
אהבי אותי ברכות (1956) לצידו של אלביס פרסלי.
פוליאנה (1960) לצידם של היילי מילס וג'יין ויימן.
נווה קיץ (1959) לצידם של סנדרה די, טרוי דונהיו ודורותי מקגוויר.
אסתר והמלך (1960) כאחשוורוש, לצידה של ג'ואן קולינס.
300 הספרטנים (1962) כליאונידס מלך ספרטה.
איגן מת בלוס אנג'לס בגיל 65 מסרטן הערמונית.
רחל מרכוס

| --- | --- |

מרכוס בתצלום מאת פטר מירום (שנות ה-60 של המאה ה-20)
 לידה:  22 במרץ 1912 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בדצמבר 1985 (בגיל 73) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1935–1985 (כ־50 שנה)
 בן או בת זוג:  נתן אלתרמן 
 צאצאים:  תרצה אתר 
 
לוחית זיכרון בפתח ביתם של נתן אלתרמן, רחל מרכוס ותרצה אתר, בשדרות נורדאו 30 בתל אביב
רחל מרכוס-אלתרמן (22 במרץ 1912 – 13 בדצמבר 1985) הייתה שחקנית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

מרכוס נולדה בגרודנו (אז בפולין שבשליטת האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) ב-1912. אביה, דניאל מרכוס, היה סוחר טבק ואמה עבדה בחנות הקמח המשפחתית. בשנת 1934, בגיל 22, עלתה רחל מרכוס לארץ ישראל והחלה לשחק במסגרות תיאטרוניות שונות. בראשית 1935 נישאה למשורר נתן אלתרמן, ושש שנים לאחר מכן נולדה בתם היחידה, תרצה אתר. בשנת 1947 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי ונמנתה מאז עם סגל שחקניו הקבוע. בין תפקידיה המרכזיים בתיאטרון היו אמנדה ב"ביבר הזכוכית" יונו ב"יונו והטווס", לולה ב"שובי, שבא הקטנה" והאם ב"לילה במאי". זכתה בפרס מילוא (1963) ובפרס קלאוזנר לתיאטרון (1969).
מרכוס שיחקה גם בסרטי הקולנוע "קריה נאמנה" (1952), "מבצע יונתן" (1977) ו"סוסעץ" (1978).
חייה של מרכוס לצדו של בעלה, נתן אלתרמן, ידעו עליות ומורדות, בין היתר נוכח הרומן רב-השנים שפיתח אלתרמן עם הציירת צילה בינדר, למרות שהיו נשואים עד יום מותו ב-1970. על אף הסבל שהיה בנישואין לאלתרמן לא הייתה בה חרטה על נישואיה והיא ידעה ידיעה ברורה שלא יעזוב אותה. בשנת 1977 שכלה את בתה, שנפלה מחלון מרפסת דירתה. אובדן זה הכה בה קשות עד יום מותה. בריאיון ל"הארץ" סיפרה כי "הפיצוי הגדול ביותר על הכל הייתה הבת הנפלאה שזכיתי לחיות במחיצתה 36 שנים. הבת שירשה את הנעלה שהיה בו, ושלצערי לא ירשה ממני את הכוחות הגדולים שהיו בי".
גם לאחר פרישתה לגמלאות מהתיאטרון הקאמרי באותה תקופה, המשיכה מרכוס להופיע ברחבי הארץ, בערבי קריאת שירה ובהצגות של "אמנות לעם". היא גם לימדה קריאת שירה בבתי הספר למשחק בית צבי וניסן נתיב.
מרכוס נפטרה מהתקף לב בשנת 1985. בצוואתה הורתה להפנות את התמלוגים על שידורי שיריו של אלתרמן לאוניברסיטת תל אביב, על מנת להנציח את בתה בחדר מיוחד בקמפוס, דבר שלדברי נכדיה האוניברסיטה לא מימשה. ב-2006 הגיעו נכדיה יעל ונתן לפשרה עם אוניברסיטת תל אביב על הקמת הקדש לניהול הכספים והנצחת תרצה אתר.
לקריאה נוספת

תמר מרוז, 'למרגלות הר הגעש' (ריאיון עם רחל מרכוס), מוסף הארץ, 13 בדצמבר 1985.
רבקה כצנלסון, 'החיים כמשחק' (על השחקנית רחל מרכוס-אלתרמן), נעמת (הירחון לאשה ולמשפחה), ינואר-פברואר 1986, 46–47.
שלמה סנה, 'אהבת הקהל מובטחת: ריאיון עם השחקנית רחל מרכוס', במה (רבעון לדרמה) 103 (1986), 59–64.
הערות שוליים

↑  דן לאור, אלתרמן - ביוגרפיה, 2013
↑  דן לאור, אלתרמן: ביוגרפיה, עמ' 153
↑  פרס "מילוא" לרחל מרכוס, מעריב, 15 בדצמבר 1963; חולקו פרסי "מילוא" לפרופ' אפרת, למ. לברי, למ. לבנון ולרחל מרכוס, דבר, 22 בדצמבר 1963.
↑  יעקב העליון, פרס נוסף לרחל מרכוס – פרס קלויזנר, מעריב, 10 ביוני 1969; חוה נובק, פרס קלאוזנר לרחל מרכוס, דבר, 24 ביוני 1969.
↑  הצל של צילה: נתן אלתרמן
1 2  אסתי אהרונוביץ', לאן הלכו המיליונים, באתר הארץ, 13 באפריל 2005
↑  יצחק דנון, ‏פשרה בין נכדיו של נתן אלתרמן לבין אוניברסיטת ת"א בנוגע לשימוש בתמלוגים משיריו, באתר גלובס, 15 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008757051705171  MusicBrainz: 35ef2859-bcaa-4046-a706-23c9e39cf44b  VIAF: 4902159820914714000003   WorldCat (עם VIAF): 4902159820914714000003
שון דיב

| --- | --- |

דיב ב-2019
 לידה:  1 במרץ 1986 (בן 38) טרוי, ארצות הברית 
 מידע כללי
 שם לידה:  Shaun Kristopher Deeb 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת בנטלי 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 הישגים
 שיאים אישיים:  6 צמידי אליפות העולם בפוקר  טבעת סבב אליפות העולם בפוקר  שחקן השנה של אליפות העולם בפוקר (2018)
 
שון דיב (באנגלית: Shaun Deeb; נולד ב-1 במרץ 1986) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בשישה צמידי אליפות העולם בפוקר, ובתואר שחקן השנה של אליפות העולם בפוקר ב-2018.
ביוגרפיה

דיב החל לשחק פוקר בגיל צעיר, וכשהיה בן 16 נהג לארגן טורנירי פוקר בעלות כניסה של 20 דולר אשר בהם שיחקו כ-30 שחקנים. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון החל ללמוד במכללה בבוסטון, אך מכיוון ששיחק שעות רבות בפוקר באינטרנט, לא הופיע לשיעורים ובסוף נשר מהלימודים. ב-2010 החליט לפרוש ממשחק הפוקר בעקבות שחיקה ממשחקים באינטרנט, אך חזר בו לאחר כחודשיים.
באליפות העולם בפוקר ב-2012 השתתף דיב בתחרות לווין לטורניר ה-Big One for One Drop בעל עלות כניסה של מיליון דולר, אשר בה הוא סיים במקום השני וזכה בכרטיס כניסה לטורניר, אך מכיוון שהטורניר הוגבל ל-48 משתתפים לא יכל להשתתף בו ובמקום זאת קיבל את סכום הכניסה כפרס. לאחר הטורניר עלו טענות שדיב ידע על כך שסיום במקום השני ייזכה אותו בסכום הכסף ולא בכרטיס כניסה לטורניר, ולכן הפסיד בכוונה לגאס הנסון מכיוון שהעדיף את הכסף ולא השתתפות בטורניר.
ב-2015 זכה דיב בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר Pot Limit Hold'em. ב-2016 זכה בצמיד השני שלו בטורניר Seven Card Stud.
ב-2018 זכה דיב בתואר שחקן השנה של אליפות העולם בפוקר בזכות זכייה ב-2 צמידים, באומהה הולדם וטקסס הולדם, סיום במקום 105 בטורניר המרכזי ומקום 10 באליפות שחקני הפוקר, יחד עם עוד 16 סיומות בכסף בטורנירים אחרים.
ב-2023 זכה בטבעת סבב אליפות העולם בפוקר הראשונה שלו, כאשר ניצח בטורניר המרכזי כחלק מהסבב שהתקיים ב-Turning Stone בוורונה, ניו יורק.
נכון ליוני 2023, דיב זכה בסך של כ-12 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-9.2 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
ביוגרפיה > צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2015 | $10,000 Pot Limit Hold'em | $318,857 |
| 2016 | $1,500 Seven Card Stud | $111,101 |
| 2018 | $25,000 Pot Limit Omaha 8-Handed High Roller | $1,402,683 |
| 2018 | $10,000 No-limit Hold'em Six Handed Championship | $814,179 |
| 2021 | $25,000 Pot Limit Omaha High Roller - 8 Handed | $1,251,860 |
| 2023 | $1,500 Eight Game Mix 6-Handed | $198,854 |
הערות שוליים

1 2 3  A Poker Life - Shaun Deeb | Online Pro Has Best Month Since Retirement Almost a Year Ago, באתר CardPlayer, ‏18 בספטמבר 2010 (באנגלית)
↑  $25,300 One Drop Mega Satellite | 2012 World Series of Poker, באתר PokerNews,‏ 1 ביולי 2012 (באנגלית)
↑  3 controversies overshadow One Drop satellites, באתר PokerNewsBoy, ‏3 ביולי 2012 (באנגלית)
↑  Will Shillibier,‏ So Close He Can Almost Taste It: POY Leader Deeb Reflects on Summer of Success, באתר PokerNews,‏ 25 באוקטובר 2018 (באנגלית)
רסק תפוחים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  Mus, מנה, מחית 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  תפוח 
 
רסק תפוחים מוגש כרוטב לקייזרשמרן
רסק תפוחים כרוטב ללביבות חנוכה
רסק תפוחים הוא מחית העשויה מפרי התפוח. המחית עשויה מתפוחים שבושלו במים או בסיידר תפוחים, כאשר התבשיל מתובל בתבלינים (לרוב קינמון או פלפל אנגלי, וכן מיץ לימון). לעיתים התבשיל ממותק (בסוכר או סוכרלוז או סירופ תירס).
בעת הכנת הרסק נעשה שימוש לעיתים בתפוחים קלופים, ולעיתים בתפוחים שאינם קלופים.
בעבר שימשה הכנת הרסק אמצעי לשימור הפירות מעת הקטיף, בחודשי הסתיו, עבור חודשי החורף. הבישול בסוכר ובמיץ לימון יצר מעין ריבה דלילה, שבמסגרתה נשמר הרסק.
הרסק משמש כמאכל בפני עצמו, אך נפוץ יותר כרוטב הנלווה למנה עיקרית בארוחה. כך, לדוגמה, בשוודיה משמש הרוטב לצד צלי בשר חזיר, בגרמניה כרוטב נלווה ללביבות, ובהולנד כרוטב הנלווה לטוגנים.
במטבח היהודי האשכנזי נהוג להשתמש ברסק תפוחים כרוטב נלווה ללביבות בחג החנוכה.
בארצות הברית רסק תפוחים מוגש הן כרוטב לצד מאכלי בשר והן כקינוח. בצרפת הרוטב הוא קינוח.
בהלכה היהודית נחלקו מה מברכים על הרסק, אם נשארו חתיכות תפוח ברכתו בורא פרי העץ. אך אם התפוחים רוסקו לגמרי, על פי הרמב"ם כיוון שבפועל הפרי נשאר גם כרסק, ברכתו בורא פרי העץ. אך לדעת תרומת הדשן כיוון שהפרי השתנה עד שצורתו הראשונה כבר לא ניכרת, מברכים עליו ברכת שהכל
הערות שוליים

↑  הרב אליעזר מלמד, ברכה על פירות חתוכים ומרוסקים, באתר פניני הלכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531991705171  LCCN: sh88005857
רכס פובוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  פובוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°52′00″S 68°30′00″W﻿ / ﻿71.8667°S 68.5°W﻿ / -71.8667; -68.5
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס פובוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס פובוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פובוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פובוס
 
רכס פובוס (באנגלית: Phobos Ridge) הוא רכס סלעי בדרום מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרכס ניצב לגדתו המערבית של קרחון מארס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

חלק זה של חוף האי אלכסנדר התגלה לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
הרכס מופה באופן חלקי על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי האוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
הרכס נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, הרכס נקרא על לשם הירח פובוס - הפנימי מבין שני הירחים של כוכב הלכת מאדים (וזאת בהתייחס לקרחון מארס הסמוך הקרוי על שמו של מאדים (באנגלית: מארס)).
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  היסטוריה של שמות אתרים בסביבת הקרחון
רודריגו קוטה

| --- | --- |
 לידה:  1434 טולדו, ספרד 
 פטירה:  1498 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה 
 
רודריגו קוֹטה דה מַגוּאָקֶה (בספרדית: Rodrigo Cota de Maguaque נולד בסביבות 1440-1430 – נפטר ב-1505 בטוריחוס) היה סופר ומשורר יהודי-ספרדי, שחי ופעל בקסטיליה במחצית השנייה של המאה ה-15 בימי מלכי קסטיליה, חואן השני ואנריקה הרביעי. הוא היה בן למשפחה ידועה ואמידה של יהודים מומרים בטולדו, ועסק כמו אביו גם בגביית מיסים בשירות השלטון.
ביוגרפיה

הפרטים הביוגרפיים עליו מועטים. רודריגו קוטה "הזקן" או"הדוד" ("Rodrigo Cota "El Viejo או
"El Tio") נודע גם בשם רוּי סאנצ'ס קוטה,(Ruy Sanchez Cota) מטולדו. 
הוא היה, ככל הנראה, הבן הבכור של אלונסו קוטה, יהודי מומר שהיה אחראי על גביית מיסים בטולדו, ושקודם בתפקיד על ידי דון אלוורו דה לונה ועל ידי המלך חואן השני. בצעירותו, ב-26 בינואר 1449 המון נוצרי שבראשות אדם בשם פדרו סרמיינטו מרד נגד המומרים היהודים וצר על בית המשפחה ושרף אותו. בלחץ אותן הפרעות אומץ בטולדו חוק "טוהר הדם" שהפלה את המומרים.
משפחת קוטה הייתה משפחה אמידה של סוחרים ובנקאים שצברה נכסים רבים כולל נדל"ן וזכתה בתפקידים בכירים במנהל העיר טולדו ובממשל המלכותי. בני קוטה היו מיוחסים על ידי קשרי נישואים למשפחות אחרות של נכבדים מקרב ה"נוצרים החדשים" - כמו אריאס דווילה וסיודאד ריאל. 
רודריגו קוטה עצמו שימש כגובה מיסים וירש מאביו נכסים ובתים ביישובים טוריחוס, ואל דה סנטו דומינגו, בורוחון, ונטורדה וריאלווס.
רודריגו קוטה התחתן פעמיים לבנות משפחות נוצריות אריסטוקרטיות:אשתו הראשונה הייתה איסבל דה סנדובאל שמתה בשנת 1477 והשנייה - איסבל דה פראלטה.
קוטה הלך לעולמו בטוריחוס אחרי אוגוסט 1505 והובא לקבורה בכנסיית ניקולס הקדוש בטולדו בקפלה של בני קוטה ובני סנדובאל.
ביוגרפיה > פעילותו הספרותית

רודריגו קוטה כתב מספר יצירות ספרותיות, והחשובה שביניהן היא "דו-שיח בין האהבה לזקן"
(Diálogo entre el Amor y un Viejo) יצירה זו נכתבה ככל הנראה בשנים 1470–1480. היא פורסמה בשנת 1511 בעיר ולנסיה, אחרי מות המחבר, על ידי הרננדו דל קסטיו, בקובץ Cançoniero general.
ה -Dialogo כתוב ב-70 בתים (coplas), כל אחד בן 9 חרוזים, מהם 4 ב"רדונדייה" (redondilla) ועוד 5 ב-"קינטייה"(quintilla). כל שורה מורכבת מ-8 הברות והחרוזים הם לפי התבנית א-ב-א-א-ב. המחצית הראשונה של היצירה עוסקת בזקן שהחליט לפרוש ולחיות בגפו ומשוחח על כך עם אמור -האהבה. אמור מחניף לו ומשכנע אותו לבסוף להיכנע. בחלק השני אמור לועג לזקן ולבריאותו המידרדרת.
הדו-שיח לובש אופי דרמטי במיוחד בחלק השני ונחשב על ידי חוקרים רבים (כמו לאנדרו פרנאנדס דה מורטין) למחזה קטן. חוקרים אחרים חולקים על כך ורואים בו המשך למסורת הדיונים בחרוזים מימי הביניים. הנושא מעורר אסוציאציות עם האגדה של פאוסט ועם מפגשו של הזקן פילטאס עם אמור בפסטורליה (דפניס וכלואה) מאת לונגוס.
יצירה אחרת של קוטה, פחות איכותית, היא "אפיתלמיו בורלסקי", הכוללת 241 שורות, בתוך 49 רדונדיאס ו-9 קינטיאס.
הסטירה מבקשת לשים ללעג את המנהגים "היהודים" של המומרים המתחתנים עם נוצרים ותיקים. היצירה כוללת פרטים מעניינים על חיי היהודים בספרד שלפני הגירוש ומזכירה מילים, שמות ומאכלים יהודים אופייניים (כמו למשל תבשיל חצילים עם זעפרן).
לפי ביוגרף של קוטה, קנטרה, היא נכתבה (כנראה בסביבות שנת 1472) כנקמה של קוטה על קרוב משפחה בשם דייגו אריאס דווילה, שר האוצר של המלך אנריקה הרביעי, שלא הזמין אותו לחתונת בנו (פדראריאס דווילה) עם מרינה, נערה ממשפחת הקרדינל מנדוסה. חוקרים אחרים לא מצאו שהתאריכים ופרטים אחרים מתאימים להשערה זו.
רודריגו קוטה נהג איפוא בעמדה אופורטוניסטית עוינת כלפי יהודים מומרים אחרים, להם לעג מתוך הזדהות מחניפה עם המעמד השליט של הנוצרים הוותיקים. מסיבה זאת משורר אחר ממוצא יהודי אנטון דה מונטורו גינה אותו בשיריו הסטיריים, הזכיר לו את אבותיו היהודים וכינה אותו, כנראה בצחוק "כרוניקן של המלך הקתולי".
יוחסו לו בעבר גם ספרים אחרים כמו Coplas de Mingo Revulgo, Coplas del Provincial והחלק הראשון
של המחזה "לה סלסטינה" שיוחס לפרננדו דה רוחאס. רוחאס עצמו טען שחלק ראשון זה חובר על ידי יוצר ותיק יותר והועלו בהקשר זה שמותיהם של קוטה ושל חואן דה מנה.
מורשתו

הדו-שיח בין הזקן לאמור תפס מקום חשוב בליריקה הקסטליאנית. כפי שסבר מורטין, היא השפיעה על הספרות לתיאטרון. השפיע על שתי יצירות של חואן דל אנסינה ההצגה של אמור (La representación del Amor)
ו"האקלוגה של קריסטינו ופבאה".
לקריאה נוספת

,Eleazar Gutwirth On the background to Cota's "Epitalamio burlesco", Romanische Forschungen 97Bd.H.1 1985, Vittorio Klostermann, Frankfurt am Main
1970 F.Cantera Burgos The Family Cota of Toledo, H.Schirman Jubilee Volume Jerusalem
Foulché-Delbosc, Raymond (ed.): «Epithalame burlesque», en la Revue hispanique (69-72). París, 1894
הערות שוליים

↑  2003 E.Gutwirth ע'268
↑  E.Gutwirth 2003 ע'268
↑  M.Calvo 2011
↑  J.L.Canet
↑  1838 L.F.Moratin ע' 58
↑  R.Glenn 1965
↑  1921 J.Hurtado de la Serna,A.Palencia
↑  J.Hutado, A.Palencia
↑  2003 E.Gutwirth
↑  Ph.Stames
↑  1985 E.Gutwirth
↑  E.Gutwirth
↑  2011 M.Calvo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260158205171  PLWABN: 9810546623305606  BNE: XX896449  GND: 131994883  ISNI: 0000 0001 1827 258X  LCCN: n85073592  NKC: jo2009330622  NTA: 081745214  SUDOC: 026652889  VIAF: 86410034   WorldCat (עם VIAF): 86410034
רכס פארק (נבדה)

ערך זה עוסק ברכסי הרים במדינת נבדה שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,783 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  נבדה, ארצות הבריתארצות הברית
 קואורדינטות:  38°53′28″N 116°09′29″W﻿ / ﻿38.891°N 116.158°W﻿ / 38.891; -116.158
  (למפת נבדה מוגדלת) קרסון סיטי לאס וגאס הנדרסון רינו אלקו מסקיט וינמאקה קליפורניה אורגון איידהו י ו ט ה  אריז.רכס פארק(למפת נבדה רגילה) קרסון סיטי לאס וגאס הנדרסון רינו אלקו מסקיט וינמאקה קליפורניה אורגון איידהו י ו ט ה  אריז.רכס פארק(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רכס פארק(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רכס פארק
 
רכס פארק (באנגלית: Park Range) הוא רכס הרים בצפון מזרח מחוז ניי, במדינת נבדה שבארצות הברית.
רכס אנטילופ ממוקם צפונית-מערבית לרכס פארק; רכס פנקייק ממוקם ממזרח לרכס פארק; ורכס הוט קריק ממוקם דרומית-מערבית מרכס פארק.
שיא גובהו של הרכס - פסגה שאין לה שם בקצה הדרומי של רכס פארק, שגובהה 2,784 מטרים מעל פני הים.
בקצה הדרומי של רכס פארק מצוי הר פארק, שגובהו 2,784 מטרים מעל פני הים.
אורכו של רכס פארק 17.2 קילומטרים (בכיוון צפון-צפון-מזרח - דרום-דרום-מערב).
רוחבו של רכס פארק 11.6 קילומטרים (בכיוון מערב-צפון-מערב - מזרח-דרום-מזרח).
במקביל לצידו הדרום-מזרחי של הרכס, משתרע רכס אנדסייט (Andesite Ridge), שגובהו 2,452 מטרים מעל פני הים. קניון פריצ'רדס (Prichards Canyon) מפריד בין רכס פארק לרכס אנדסייט.
אזור פרא לימודי

רכס פארק כולו מצוי בתוך אזור הפרא הלימודי רכס פארק (Park Range Wilderness Study). הרכס בתרוני, ומאחר ואין בו רעייה של בעלי חיים, ברכס כרי דשא טבעיים בשל מקורות המים בסלע הוולקני המרכיב את הרכס. כמו כן, ברכס מצויים יערות של אורן פיניון, ערער ועצי מהגוני.
גאולוגיה

הרכס אופייני לאזור פרובינציית אגן ורכס. הרכס מוקף שברים מכל עבריו. הרכס מורכב ברובו מסלעי ריוליט מתקופת אוליגוקן ריוליטית וכן מסלעים פירוקלסטיים, שרידי זרמי לבה ואנדזיטים. בקצה הצפוני של הרכס מצויים סלעי משקע מתקופת פלאוזואיקון, וכן אבן גיר מתקופת אורדוביק ואבן גיר מסוג סילור.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315144319   WorldCat (עם VIAF): 315144319