stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סייברפמיניזם
הערות שוליים

1 2  Haraway, D. J. (1991). A Cyborg Manifesto: Science, Technology, and Socialist Feminism in the Late Twentieth Century(1985). Simians, Cyborgs and Women, The Reinvention of Nature London: Free Association Books, pp 148:18
↑  VNS Matrix (1991): The Cyberfeminist Manifesto of the 21 Century, http://sysx.apana.org.au/artists/vns last access 01/27/2002
↑  Paterson, N. (1996). "Cyberfeminism". Fireweed: A Feminist Quarterly. Toronto: Firewood Press
↑  Munster, A. (1999). Is there Postlife after Postfeminism? Tropes of Technics and Life in Cyberfeminism. Australian Feminist Studies, pp 14:29, 119:129
↑  Plant, S. (1996). On the Matrix: cyberfeminisim simulations Cultures of the Internet:. Virtual spaces, real histories, living bodies, pp 170:184
↑  Munster, A. (1999). Is there Postlife after Postfeminism? Tropes of Technics and Life in Cyberfeminism. Australian Feminist Studies, pp 14:29, 119:129
↑  הוקס, ב'. (2006). אחיות: סולידריות פוליטית. ללמוד פמיניזם: מקראה: האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר הוצאת הקיבוץ המאוחד, 223:243
↑  Srella, M., & Cox Wolfram, J. (2007). stitch'nBittch: Cyberfeminism, a Third place and the new new Materiality. ,jurnal of material Culture, pp 5:12
↑  Braidotti, R. (1998). Cyber Feminism with a Difference. In exhibition catalogue Eiblmayr. Silvia/Steirischer Herbst (ed.): Zones of Disturbance, Graz
↑  הלוי, שרון. (2002). "מסע בין כוכבים, מגדר והמחשבה, האוטופית הפמיניסטית.". הרצאה במסגרת מושב "פמיניזם, מדע ומדע בדיוני", הכנס השנתי הרביעי של האגודה ללימודים פמיניסטים ולחקר מגדר, אוניברסיטת תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2003006433 
ילדה בעלת מיומנויות של שימוש במחשב.
תרבות דיגיטלית – שתי נשים מדברות על ספר אלקטרוני.
שבע מתשע מתוך תוכנית טלוויזיה:"מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
עמדה (פסיכולוגיה)

עמדה (באנגלית: Attitude) היא סכמה מגובשת הבאה לידי ביטוי כנטייה קבועה יחסית של האדם להגיב בדרך מסוימת ועקיבה את התייחסותו לאחרים, לסמלים, לאירועים ולתופעות. למושג "עמדה" שלושה מרכיבים:
מרכיב קוגניטיבי המכיל אמונות שיש לאדם ביחס לאובייקט כגון טוב או רע.
מרכיב רגשי אשר מתייחס לרגשות הקשורים לאובייקט.
מרכיב התנהגותי אשר מתייחס להתנהגות המתקשרת לעמדה ונובעת ממנה. ככל שהפרט בעל עמדה חיובית כלפי אובייקט נתון, הוא ייטה לתמוך בו ולעזור לו. ככל שעמדתו של הפרט שלילית, הוא יטה לפגוע, להעניש, או להרוס את האובייקט.
במקרים רבים עמדות נרכשות באמצעות למידה חברתית כמו התניה קלאסית, התניה אופרנטית או למידה מתוך צפייה.
רכיבים

בפסיכולוגיה, מושג העמדה זכה למאות רבות של הגדרות לאורך השנים, מאז החלה הפסיכולוגיה לעסוק בו בשנות ה-20 של המאה ה-20. בין החשובות שבהן ניתן למנות את זו הרואה את העמדה כצירוף של שלושה רכיבים: רכיב הכרתי או קוגניטיבי, רכיב רגשי ורכיב התנהגותי. הרכיב הקוגניטיבי מתייחס לתפיסותיו, מחשבותיו, ידיעותיו ואמונותיו של האדם ביחס לאובייקט שיכול להיות אדם, רעיון, נושא או ארגון. הגישה התלת-רכיבית טוענת כי ישנו קשר בין הרכיבים השונים. בין התומכים הבולטים בגישה זאת ניתן לציין את גורדון אולפורט. גישה נוספת לעמדה מתייחסת לשני רכיבים בלבד: קוגניטיבי ורגשי. על פי גישה זו, ייתכנו עמדות הקשורות להתנהגות וייתכנו גם עמדות שאינן קשורות אליה. גישה שלישית מזהה בעמדה ממד אחד: "רגש", או "הערכה". גישה זו רואה את העמדה כעוצמת ההערכה החיובית או השלילית שיש לאדם ביחס לאובייקט.
תפקוד והשפעה

לעמדה מיוחסים תפקידי הסתגלות חשובים: ארגון ידע, הגנת האגו, ביטוי ערכים חשובים ומילוי צרכים. צורך חברתי הניזון מקיומן של עמדות משותפות לקבוצה של אנשים הוא הזדהות עם הנמנים עם הקבוצה, הזדהות שמעניקה תגמולים רבים, ביניהם תחושת השתייכות, הערכה מצד חברי הקבוצה והרגשת כוח. בעבור הקבוצה עמדות דומות מסייעות ליצירת זהות קבוצתית.
פן בעייתי הקשור לתפקיד זה, בא לידי כך שאנשים שנמנים עם המעמדות החברתיים הנמוכים, נוטים פעמים רבות לאמץ עמדות שליליות ביחס לבני אדם מקבוצות נחשלות; בכך הם מחזקים בצורה מסוימת את דימויים העצמי, כיוון שהם יכולים לתפוס עצמם כקבוצה שאינה נמצאת בתחתית הסולם.
תפקיד נוסף המיוחס לרכישת עמדה הוא סיוע בקבלת החלטות.
תפקוד והשפעה > הקשר בין עמדה להתנהגות

מרטין פישביין ואייזק אייזן טענו, כי עמדה יכולה לשמש בסיס טוב לניבוי התנהגות, כאשר המדידה מתבצעת בפרק זמן קרוב להתנהגות, וכאשר העמדה תואמת את אופי ההתנהגות. הם קבעו את שלושת העקרונות הבאים לניסוח טענתם:
עמדה כללית מהווה בסיס טוב לניבוי כלל ההתנהגויות הרלוונטיות אליה.
עמדה ספציפית מהווה נבאי טוב להתנהגות ספציפית.
הזיקה בין מדידת העמדה לבין ההתנהגות גוברת ככל שפער הזמנים ביניהן קצר יותר.
דגש שונה מציגים ראסל פאזיו ומארק זאנה. לטענתם, עמדה משמשת נבאי טוב יותר להתנהגות כאשר העמדה מתגבשת בעקבות מגע ישיר עם אובייקט העמדה. ההתנסות המוחשית תורמת לצבירת ידע רב ובלתי אמצעי אודות האובייקט, מה שמקל על האדם לשלוף את העמדה מזיכרונו.
על פי תאוריית ההתנהגות המתוכננת שהציע אייזן, ההתנהגות בפועל מושפעת בעיקר מהכוונה של האדם לבצע אותה. ככל שלאדם ישנה שליטה רבה יותר על התנהגותו, יתחזק הקשר בין הכוונה להתנהגות. התאוריה נמצאה בעלת תוקף גבוה ומיושמת, בין היתר, בתחומי הפרסום, יחסי ציבור ותכנון שירותי בריאות.
אבסולוטיות לעומת כמות

עמדה היא מונח שניתן לאמוד הן אבסולוטית והן כמותית, למשל: פלוני נתון בעמדה דוגמטית לפיה בהחלט תהיה מלחמה בין מדינה א' למדינה ב', או ההפך. לעומת זאת, ייתכן ופלוני יסיק במידה מסוימת שתהיה, או שלא תהיה, מלחמה. קריטריון זה מבסס את הליך בחינת העמדה במבחנים שונים, מכאן שפסיכולוג המחבר מבחן המודד עמדה מסוימת, חייב קודם כל להגדיר אם העמדה שהוא מודד היא אבסולוטית, או כמותית. בדיקה כמותית של עמדות נעשית לרוב ע"פ סולם סטטיסטי.
שכנוע ושינוי עמדות

ככלל, ישנם שלושה תהליכים באמצעותם אנשים מאמצים עמדות או משנים אותן: התרצות, הזדהות והפנמה:
התרצות היא תהליך בו היחיד מאמץ המלצה או דרישה של סוכן השפעה בתקווה להשיג ממנו תגובה רצויה בדרך זו. בתהליך זה לא חל שינוי ממשי בעמדתו של המושפע והוא מוכן לבטא את העמדה הנרכשת מן הפה ולחוץ על מנת להשיג תועלת כלשהי, כאשר מהות העמדה אינה בעלת משמעות. העמדה תתקיים רק כל עוד סוכן ההשפעה יכול לתגמל או להעניש את הפרט.
בתהליך ההזדהות הפרט מאמץ את העמדות וההתנהגות של סוכן ההשפעה מתוך הרצון להידמות לו. בתהליך זה, בניגוד להתרצות, קיימת הזדהות עם הדעות והערכים שאומצו והפרט יחזיק בהן לא רק בפומבי, כי אם גם בינו לבין עצמו. במחקר חשוב גילה ניוקום כי במכללה קטנה בה למדו בנות שהגיעו ברובן מבתים שמרנים והמרצים אחזו בעמדות ליברליות, נעשו הנערות יותר ויותר ליברליות בדעותיהן במשך שהותן במוסד. תלמידות השנה הראשונה היו השמרניות מכולן, ואילו תלמידות השנה הרביעית היו הליברליות ביותר. כך, בבחירות לנשיאות שהתקיימו בתקופת המחקר, גילה ניוקום כי 66% מתלמידות השנה הראשונה נטו לתמוך במועמד הרפובליקני בעוד שבקרב תלמידות השנה השנייה תמכו בו 43% מהבנות, ובקרב תלמידות השנה הרביעית היה הנתון 15% בלבד.
ענף הפרסום עושה שימוש רב בתהליך ההזדהות. פרסומות נוטות להציג דמויות מושכות וידוענים המשתמשים במוצרים שונים מתוך הבנה שהצופה שואף להידמות אליהם.
הפנמה היא תהליך בו הפרט רוכש עמדה מתוך שיקול ענייני שבבסיסו הרצון להיות מציאותי וצודק. הוא מאמץ את העמדה משום שהיא תואמת את ערכיו ואת תפישותיו. בתהליך זה הפרט מאמץ את העמדה רק לאחר בחינה קפדנית ושקולה של רלוונטיות המסר לפתרון הבעיה או הצורך שלו. עמדה שהופנמה תהפוך לחלק אינטגרלי מאמונותיו וערכיו של הפרט.
שכנוע ושינוי עמדות > סוכן ההשפעה

הפסיכולוג קרל הובלנד ערך מחקר לבדיקת השפעת אמינותו של סוכן ההשפעה; הובלנד הראה, שכאשר מוצגת עמדה על ידי סוכן משכנע, אולם כזה שאינו נתפש כמומחה לעניין, ההשפעה המיידית שלה על שינוי עמדתו של המאזין היא שולית. עם זאת, לאחר מספר שבועות, אמינותו של המקור מטשטשת והשפעתו מתחזקת.
ביחס לאטרקטיביות של סוכן ההשפעה, מאפיין המורכב מיופיו, פרסומו, קסמו האישי ודמיונו למקבל המסר, המסקנות היו שביחס לתהליך ההזדהות הייתה השפעה רבה לכוח המשיכה של הסוכן, בעוד שבתהליך ההפנמה נודעת חשיבות רבה לנימוקים מהותיים, כגון הרצון להיות צודק ותבוני.
שכנוע ושינוי עמדות > אופי המסר > הגוון הרגשי

במחקרים שונים עלו ממצאים סותרים באשר להשפעתו של מסר מאיים; לוונטל מצא, כי ככל שגדל האיום שבמסר על סכנות הטטנוס, כך גדלה השפעתו על כוונות הנבדקים להתחסן נגד המחלה והתנהגותם בפועל בתחום. ממצאים דומים עלו גם ממחקריהם של מולר וג'ונסון ושל וילסון ועמיתיו.
לעומת זאת, אירווינג ג'אניס ופשבך מצאו, כי ככל שהאיום בנוגע לסיכון שבאי שמירה על היגיינת הפה והשיניים הוצג כחריף יותר, כך פחתה יעילותו.
כיום מקובלת ההנחה, שישנו סף של איום שמעבר לו הנמען חש חסר אונים ומופעלים אצלו מנגנוני הגנה שונים שיביאו אותו להתעלם מהמסר. בנוסף, על מנת להגביר את האפקטיביות של המסר נראה כי יש ללוותו בהמלצות ברורות ביחס לפעולה שיש לנקוט על מנת להתגונן מהסכנה.
אייזן מצאה, כי השפעת המסר גוברת כאשר הוא מעורר תחושות נעימות. לכך ניתן לקשר פרסומות שעושות שימוש במוזיקה נעימה או בצילומי נוף השובים את העין.
שכנוע ושינוי עמדות > אופי המסר > טיעוני המסר

ביחס לשאלה, האם עדיף להציג לנמען מסר חד צדדי ובו אך ורק טיעונים המחזקים את הטענה המובעת, או שמא ישנה עדיפות להצגת מסר דו צדדי המעלה נימוקי נגד ומתעמת איתם, גילו הובלנד ועמיתיו כי בקרב נבדקים שעמדתם הראשונית הייתה מנוגדת לפרסומת שהוצגה בפניהם, וכן בקרב נבדקים משכילים, מסר דו צדדי התגלה כמשפיע יותר ממסר חד צדדי; לעומת זאת, בקרב נבדקים שנטו מראש להסכים עם המסר, כמו גם בקרב המשכילים פחות, המסר החד צדדי השפיע יותר.
הסבר נוסף לממצא המצביע על השפעתו החזקה יותר של מסר דו צדדי סיפקה תאוריית החיסון ההכרתי של מקגווייר; לפי הסבר זה, המסר הדו צדדי ובעיקר טיעוני הנגד שבו משמש מעין וירוס מוחלש המייצר נוגדנים שמחזקים את עמידותה של המערכת ההכרתית.
ביחס למספר הטיעונים המרכיבים את המסר נמצא, שנמענים שאינם מקדישים קשב רב לבחינת המסר ישתכנעו יותר ככל שמספר הטיעונים גדל. לעומת זאת, כאשר מתבצעים אצל הנמען תהליכי עיבוד עמוקים יותר, מסר ארוך ישכנע רק אם טיעוניו חזקים מהותית.
שכנוע ושינוי עמדות > אפיוני מקבל המסר > הערכה עצמית

במטא-אנליזה שערכו ווד ורודס נמצא, שבעלי הערכה עצמית גבוהה ובעלי הערכה עצמית נמוכה, קשים יותר לשכנוע מבעלי הערכה עצמית בינונית.
שכנוע ושינוי עמדות > אפיוני מקבל המסר > עמדת מקבל המסר

במחקרים שערכו מוזאפר שריף ועמיתיו נמצא שלאדם יש טווח עמדות שהוא מוכן לקבל, טווח קבלה, ולעומתו טווח עמדות שהוא מתנגד להן - טווח דחייה. התאוריה של שריף והובלנד גורסת שניתן לשנות עמדות רק בטווח הקבלה: ככל שהדעות שמציג הסוכן קיצוניות יותר בתוך טווח הקבלה צפוי שינוי גדול יותר בעמדת האדם. לעומת זאת, עמדות הנמצאות בטווח הדחייה עלולות להביא אותו לאמץ עמדה קיצונית אף יותר מעמדתו המקורית, בכיוון ההפוך לכוונת הסוכן.
במחקר שערכו הובלנד ועמיתיו התבקשו הנחקרים לסווג תשעה משפטים בנושא הצורך להטיל הגבלות חמורות על שיווק משקאות חריפים ומכירתם. לאחר מכן הוצגו לשלוש קבוצות של נחקרים משפטים משלוש קטגוריות: משפטים שהיו מוכנים לקבל, משפטים שהם מתנגדים להם, ומשפטי ביניים. הם גם התבקשו לומר איזה מבין המשפטים מייצג את עמדתם. לאחר הצגת המסר התבקשו הנחקרים להעריך שוב את אותם המשפטים ולציין באיזו מידה היה המסר הוגן ואובייקטיבי לדעתם. למחקר זה היו מספר תוצאות בעלות עניין:
מסרים נתפשים אחרת בעיני הנבדקים בהתאם לעמדתם הראשונית.
ככל שהמסר קרוב יותר לדעת הנחקר הוא מעריך אותו ביתר דיוק.
ככל שהמסר קרוב לעמדת הנחקר הוא מוערך כהוגן ואובייקטיבי יותר, ואילו מסר הרחוק מעמדת הנחקר נתפש כתעמולתי ולא הוגן.
טווח הדחייה למשפטים שהנחקרים התנגדו להם היה גדול יותר אצל נחקרים בעלי עמדה ראשונית קיצונית וקטן יותר אצל בעלי עמדה ראשונית מתונה.
שינויי עמדה מתרחשים רק בטווח הקבלה וכיוון שטווח זה רחב יותר בקרב הנחקרים שעמדתם הראשונית מתונה, נמצא אצלם שינוי העמדה המשמעותי ביותר.
המסקנה הייתה שכאשר הנושא חשוב ומהותי לאדם, דעות קיצוניות הרחוקות מעמדתו אינן משפיעות עליו, כי הן נמצאות בטווח הדחייה שלו. לעומת זאת, כאשר עמדתו בנושא אינה נחרצת, טווח הקבלה שלו רחב יחסית והוא מוכן לקבל את דעתו של סוכן אמין ולהיות מושפע ממנו ככל שעמדת הסוכן יותר קיצונית.
שכנוע ושינוי עמדות > גישת התגובה הקוגניטיבית

תאוריה זו עוסקת בשאלה: "מדוע אנשים משנים את עמדותיהם". הגישה מוסיפה על קודמותיה את חקר התגובות הקוגניטיביות שהמסר מעורר ומשמעותן לתהליך השכנוע. היא מתמקדת במשתנים המעכבים או מעוררים תגובות בעד ונגד ובמשמעותן לתהליכי שינוי עמדה ושכנוע.
לפי גישה זו, המסר משכנע מכוח המחשבות שהוא מעורר במי שמקבל אותו. תגובות קוגניטיביות אלו הן תוצאה של עיבוד מידע באמצעות חשיבה, זכירה שיפוט תפיסתי ועוד. למעשה, מדובר בתהליך של שכנוע עצמי המתחולל במוחו של מקבל המסר בעת חשיפתו לאמצעי התקשורת. כאשר התגובות הקוגניטיביות תומכות במסר, הן מובילות לשינוי עמדה בכיוון שהמסר מוביל אליו. לעומת זאת, כאשר התגובות מנוגדות למסר, הן עלולות לגרור הקצנה בכיוון ההפוך.
שכנוע ושינוי עמדות > גישת התגובה הקוגניטיבית > הכנה קוגניטיבית

על פי גישה זו, קשה יותר לשכנע אדם שניתנו לו המשאבים להתכונן לקבלת המסר שיוצג בפניו. כשאומרים לאדם מראש שהוא עומד לשמוע מסר המנוגד לעמדותיו, יש לו זמן לשלוף מהזיכרון עובדות ונתונים הסותרים את העמדה המובעת במסר ולהעלות יותר טיעוני נגד משהיה מעלה אלמלא ניתנה לו התראה מוקדמת. לכן אדם כזה עמיד יותר בפני ניסיון השכנוע ממי שלא הוזהר מראש. עמידות זו קיימת בעיקר כאשר הנושא הנדון חשוב בעיניו.
סיבה נוספת המסבירה את הקושי לשכנע אדם שנודע לו מראש על ניסיון שכנוע המנוגד לעמדתו, טמונה במניע להגן על החירות האישית (היכולת לחשוב ולהתנהג מתוך בחירה חופשית). כאשר אדם חש שמישהו מנסה להגביל את חירותו באמצעות לחץ לחשוב ולפעול לפי תכתיב ולא לפי ראות עיניו, הוא מגיב בתגובה רגשית שלילית.
שכנוע ושינוי עמדות > גישת התגובה הקוגניטיבית > המודל הדו-מסלולי

ריצ'רד א. פטי וג'ון קסיופו הבחינו בין שני מסלולי שכנוע בתהליך שינוי העמדה הנבדלים באופן עיבוד המידע ובתהליכי ההשפעה הקשורים בהם:
המסלול המרכזי: עיבוד המידע מתבצע במסלול זה כאשר המסר עוסק בנושאים החשובים לאדם ורלוונטיים לחייו. במקרה זה, האדם מקדיש תשומת לב רבה למסר ובוחן את חוזק הטיעונים ואת הגיונם. שינוי עמדה יתרחש רק אם הטיעונים משכנעים.
המסלול ההיקפי: עיבוד המידע במסלול זה מתבצע כאשר המסר דן בנושאים אשר פחות חשובים לנמען. במקרה כזה, האדם אינו בוחן את הטיעונים בקפידה, אלא מושפע בעיקר מגורמים דוגמת יוקרתו, אמינותו ומשיכתו של סוכן ההשפעה, צורת המסר וסגנונו, תגובת האנשים שסביבו ומצב רוחו. שינוי עמדה במסלול זה אינו נובע מהגיונם של טיעוני המסר אלא מהגורמים המשניים שצוינו.
ראו גם

סטריאוטיפ
דיסוננס קוגניטיבי
הערות שוליים

1 2 3 4  שלמה קניאל, (2006). חינוך לחשיבה: חינוך קוגניטיבי לשליטה על התודעה. רעננה: רמות.
↑  Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon.
| פסיכולוגיה חברתית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | שכנוע • קונפורמיות • תוקפנות • משיכה בין אישית (אנ') • דעות קדומות • אלטרואיזם • השפעות הקבוצה • העדפות חברתיות • סכסוך • רגש • אמפתיה • עמדות • ייחוסים חברתיים • קוגניציה חברתית • מוטיבציה • פוביה ממגע |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • הערכה עצמית • שנאת אי-שוויון • תורת הערך • שנאת סיכון • תאוריה של תודעה • אפקט ההילה • רושם ראשוני • השערת העולם הצודק • תאוריית הצדקת המערכת • תאוריית החליפין החברתי • תאוריית השליטה החברתית • הטיה לטובת העצמי • הטיית האישוש • הטיית הצופה המשתתף • זוהר חמים (אנ') • טעות הייחוס הבסיסית • דיסוננס קוגניטיבי • נבואה המגשימה את עצמה • הערכה עצמית • אפקט הזרקור • אפקט הקונצנזוס השגוי • אפקט מעל הממוצע • צידוק יתר • התאוריה הדו גורמית של הרגש (אנ') • פיזור אחריות • בורות פלורליסטית • תאוריית התסכול-תוקפנות • חבלה עצמית • תאוריית שיפור העצמי  • תאוריית ההשוואה החברתית • סמכותנות • זרימה • קיטוב קבוצתי (אנ') • קבוצת פנים וקבוצת חוץ • תאוריית התפיסה העצמית • מודל המעגל המורכב של הרגשות • חוכמת ההמונים • פסיכולוגיה של השקר • תחושת סוכנות • סטריאוטיפ • דה-אינדיבידואציה • ניהול הרושם • ניטור עצמי • משא ומתן • תאוריית הלמידה החברתית • תאוריית רמת ההבנייה (אנ') |  |
| אישים בולטים | ליאון פסטינגר • דריל בם • סטנלי שכטר • ג'רום זינגר (אנ') • ליסה פלדמן בארט • פול אקמן • סולומון אש • פיליפ זימברדו • ג'יימס ראסל • שלום שוורץ • אלברט בנדורה • נירה ליברמן |  |
| תחומי מחקר קרובים | פסיכולוגיה ארגונית • כלכלה התנהגותית • נוירופסיוכלוגיה חברתית • נוירוכלכלה • פסיכולוגיה פוליטית • ניהול • פסיכולוגיה צבאית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295866705171  BNE: XX4576563  BnF: cb119518021 (data)  GND: 4013943-8  LCCN: sh85009407  LNB: 000051692  SUDOC: 027489515
הנס פרנק

הנס פרנק, המושל הכללי, במצעד משטרתי בקרקוב, 1939
הַנס מיכאל פרנק (בגרמנית: Hans Michael Frank;‏ 23 במאי 1900, קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית – 16 באוקטובר 1946, נירנברג, גרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה) היה פוליטיקאי גרמני נאצי, משפטן בהכשרתו, המושל הכללי של הגנרלגוברנמן (חלק משטחי פולין הכבושה) ופושע מלחמה מורשע, ממבצעיה של השמדת היהודים בשואה.
נידון למוות במשפטי נירנברג והוצא להורג בתלייה.
ביוגרפיה

פרנק נולד בשנת 1900 בקרלסרוהה שבקיסרות הגרמנית ובשנת 1917 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי. אחרי מלחמת העולם הראשונה הצטרף לפרייקור, מיליציה ימנית קנאית שחבריה השתמשו נקטו אלימות נגד יריביהם משמאל, ובכלל זה מעשי רצח. ב-1919 הצטרף למפלגת הפועלים הגרמנית, הגרעין שממנו הוקמה לימים המפלגה הנאצית. הוא למד משפטים, הוסמך ב-1926 כעורך דין והפך ליועצו המשפטי האישי של אדולף היטלר. ב-1930 נבחר לרייכסטאג, וב-1933 מונה לשר המשפטים של מדינת בוואריה. כן עמד בראש אגודת המשפטנים הנאצית ושימש נשיא האקדמיה הגרמנית למשפטים. בתחילה, פרנק התנגד להוצאה להורג שלא בהליך משפטי הן בתוך מחנות הריכוז (דוגמת דכאו) והן בפעולות חיסול (כמו ב"ליל הסכינים הארוכות"), אך לאחר זמן מה חדל להתנגד לכך. מ-1934 כיהן בממשלתו של היטלר כשר בלי תיק.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1939 מונה פרנק לראש המינהל האזרחי בפולין הכבושה, תחת פיקודו של הגנרל גרד פון רונדשטט. לאחר חלוקה אדמיניסטרטיבית של פולין, חלק ניכר מפולין סופח ל"רייך", ואילו המחוזות קרקוב, ורשה, ראדום ולובלין הפכו ליחידה אוטונומית בשם "גנרלגוברנמן" ("הממשל הכללי"). פרנק מונה למושל הכללי של אזור ה"גנרלגוברנמן" בדרגת אוברגרופנפיהרר באס אס. הוא מינה את יוזף ביהלר, עוזרו מימי הקמת המפלגה, למזכיר מדינה וממלא מקומו. בהמשך, פרנק קודם להיות רייכסלייטר (דרגה שנייה בחשיבותה מתחת למעמדו של היטלר במידרג המפלגה הנאצית, אחת מעל גאולייטר).
פרנק פיקח על גירוש היהודים מכל רחבי פולין (ואחר כך גם מחוץ לפולין) וריכוזם בגטאות, ובהמשך על העברתם למחנות ריכוז והשמדה. הוא גם פיקח על השימוש בפולנים (יהודים ולא יהודים) כעובדי כפייה, ועל השמדתה הפיזית של האליטה האינטלקטואלית הפולנית. רוב יהודי הגנרלגוברנמן לא שרדו את השואה: לאחר ריכוזם בגטאות, שם סבלו מתת תזונה ומהתעללות בלתי אנושית, הובלו היהודים להשמדה במחנות באמצעים שונים, במיוחד באמצעות הרעלה המונית בגז. הנס פרנק ידע על תעשיית רצח זו והיה שותף לתהליך למן ההתחלה, בהתלהבות אנטישמית קנאית. התנהגותו הקנתה לו את הכינוי ״הקצב מפולין״.
בדצמבר 1941 שלח פרנק הודעה לפקודיו. בהודעה כתב כי:
איני מבקש דבר מהיהודים, פרט לכך שייעלמו. הם יצטרכו ללכת. אני כשלעצמי הייתי מעורב בעניין גירושם למזרח. ועידת מורחבת בעניין זה תיערך בינואר בברלין... המעט שאנו יכולים לצפות הוא, כי תתחיל הגירה יהודית בקנה־מידה גדול. אולם מה יקרה ליהודים? האומנם מאמינים אתם כי ישוכנו בכפרי מתיישבים במזרח? [...] אני חייב לבקשכם לא להתחשב בשיקולים של רחמים. אנו חייבים להשמיד את היהודים בכל מקום שבו נמצאם ובכל הזדמנות אפשרית, כדי שנוכל לקיים כאן את בניינו של הרייך.
במהלך השנים התערער מעמדו של פרנק בעקבות סכסוך על סמכויות עם אחד מקציני האס-אס בפולין, פרידריך וילהלם קריגר. בהמשך טען פרנק כי השמדת היהודים הייתה פרויקט אישי של היינריך הימלר, וכי לא ידע על כך כביכול עד 1944. ואולם, עדויות ומסמכים שנותרו אחריו בגנרלגוברנמן מעידים כי ההפך הוא הנכון. באוגוסט 1944, במקביל להתקדמות כוחות הצבא האדום מערבה, נמלט פרנק מפולין. בחודש מאי 1945 נתפס ליד ברכטסגאדן, מעונו ההררי של היטלר. רבים האמינו כי מקום זה יהיה למצודה בלתי ניתנת לכיבוש, ויהפוך למקום מקלט לנאצים רמי דרג שביקשו להימלט.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פרנק הועמד למשפט פושעי המלחמה בנירנברג. במהלך המשפט המיר פרנק את דתו לנצרות קתולית והכריז כי גילה את האל וכי חזר בתשובה. התברר כי במהלך שנותיו כמושל כללי של הגנרלגוברנמן ניהל פרנק יומן, שבארבעים כרכיו תיאר את פשעיו נגד האנושות: השמדת עם, הטלת עבודות כפייה, ביזה ושוד. כרכים אלה שימשו ראיה מרכזית במשפטו. פרנק הודה במקצת העבירות שבהן הואשם, ואמר כי עונש המוות הממתין לו יהיה כפרה על מקצת מחטאיו. על דוכן העדים הצהיר: "אלף שנים תעבורנה, ואשמת גרמניה לא תימחה". הוא הורשע בפשעי מלחמה וכן בפשעים כנגד האנושות, ונידון למוות בתלייה. ב-16 באוקטובר 1946 בוצע גזר הדין. על הגרדום אמר פרנק: "אני מודה על הטיפול האנושי שקיבלתי בשבי, ומבקש מהאל שיקבלני ברחמים".
בעודו כלוא רשם פרנק את זיכרונותיו, בעידודו של הפסיכולוג האמריקני גוסטב מארק גילברט והכומר המוודה שלו. בין היתר כתב שם על מוצאו היהודי כביכול של אדולף היטלר, אך כפי הנראה מדובר בבדיה שבאמצעותה ביקש להשליך על היהודים את האחריות לאסונם.
חיים אישיים

ב-2 באפריל 1925 נישא פרנק למריה בריגיטה הרבסט (1895–1959) קצרנית ומזכירה בפרלמנט של בוואריה. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים: שתי בנות ושלושה בנים. המשפחה התגוררה בחווה בפישהאוזן, בוואריה, אותה רכש פרנק ב-1936.
בנו של פרנק, ניקלס, עיתונאי במקצועו, כמעט שלא זכה להכירו, כי היה בן 6 בעת שנתלה אביו, אולם מורשתו המשפחתית מילאה אותו בזעם ובמשטמה הניכרים בספר שכתב כמכתב לאביו, שאותו תיאר כאדם עלוב נפש, שקרן ויהיר.
הערות שוליים

↑  Nazi Perpetrators: Index Of Top Nazi Leaders
↑  Niklas Frank, In the shadow of the Reich. Knopf, 1991. ISBN 0394583450
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
| הנאשמים במשפט פושעי המלחמה בנירנברג |
| --- | --- | --- |
| נשפטו לגזר דין מוות | ארנסט קלטנברונר • ארתור זייס-אינקווארט • מרטין בורמן (מת זמן רב לפני תחילת המשפט, אך נידון) • הרמן גרינג (התאבד לפני ההוצאה להורג) • אלפרד רוזנברג • אלפרד יודל • וילהלם קייטל • וילהלם פריק • הנס פרנק • פריץ זאוקל • יוליוס שטרייכר • יואכים פון ריבנטרופ |  |
| נידונו למאסר | ולטר פונק (מאסר עולם) • אריך רדר (מאסר עולם) • רודולף הס (מאסר עולם) • באלדור פון שיראך (20 שנה) • אלברט שפר (20 שנה) • קונסטנטין פון נויראט (15 שנה) • קרל דניץ (10 שנים) |  |
| זוכו מכל אשמה | הנס פריטשה • היילמאר שאכט • פרנץ פון פאפן |  |
| לא נידונו | רוברט ליי • גוסטב קרופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261095705171  PLWABN: 9810639391405606  BIBSYS: 90557546  BnF: cb13517915v (data)  CiNii: DA03068667  GND: 118534742  ISNI: 0000 0001 2275 9622  LCCN: n80125577  NDL: 00521754  NKC: mzk2004246411  NLA: 35646893  NSK: 000060327  NTA: 068395175  RERO: 02-A028558393  SELIBR: 187320  SNAC: w6x08srm  SUDOC: 050162942  Trove: 1025795  VIAF: 5088299   WorldCat (עם VIAF): 5088299
אדרון ים סופי

| אדרון ים סופי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: אידרונאים
תת־סדרה:: Atherinoidei
משפחה:: אדרוניים
סוג:: Hypoatherina
מין:: אדרון ים סופי
שם מדעי
 Hypoatherina temminckii ‏בליקר, 1853

אִדְרוֹן יַם סוּפִי (שם מדעי: Hypoatherina temminckii) הוא דג ממשפחת האדרוניים החי במפרץ אילת וגם באזור האינדו-פסיפי עד לאיי קוק, איי קרוליין וקווינסלנד שבאוסטרליה.
מאפיינים

אורכו 12 סנטימטרים והוא בעל גוף דק כמו של סרדין עם קוץ אחד או שניים בסנפיר הגב הראשון.
אדרון ים סופי ניזון בעיקר מפלנקטון. כמו שאר האדרוניים הוא דג מאכל.
דג זה תואר על ידי החוקר פיטר בליקר במאה ה-19.
כיכר ציון

| --- | --- |

 מבט על הכיכר ורחוב בן יהודה, ברקע מגדל העיר
 מידע כללי
 על שם:  קולנוע ציון ששכן בכיכר
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  מרכז העיר
 רחובות מסתעפים:  רחוב יפו, רחוב בן-יהודה, רחוב הרב אג"ן, רחוב הרברט סמואל, רחוב יואל משה סלומון, רחוב הרב קוק, רחוב החבצלת
 
 קואורדינטות:  31°46′55″N 35°13′11″E﻿ / ﻿31.7820361°N 35.2196139°E﻿ / 31.7820361; 35.2196139
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר ציון בלילה
הכיכר ובניין סנסור, בתקופת המנדט
כיכר ציון, 1950
מבט מתוך קפה וינה אל כיכר ציון בשנת 1950
כיכר ציון היא כיכר במרכז ירושלים. הכיכר נמצאת בנקודת המפגש של רחוב יפו, רחוב בן-יהודה, רחוב החבצלת ושכונת נחלת שבעה. הכיכר משמשת כמקום מפגש לבליינים ולבני נוער ירושלמים.
הקמת הכיכר ושמה

כיכר ציון הוקמה בידי הבריטים, כחלק מתכנון עירוני מודרני שיזמו בירושלים לאחר כיבושה. הם העתיקו באופן רשמי את מרכז העסקים הראשי של ירושלים מערבה, לאורך רחוב יפו, תוך יצירת "המשולש" של הרחובות הראשיים: בן-יהודה, המלך ג'ורג' ורחוב יפו. הכיכר נמצאת באחד הקודקודים של המשולש. עד שנת 1924 הושלמה סלילתו של המשולש. בסמוך לכיכר נבנה בניין סנסור, שיועד לשמש כבניין משרדים.
שלטונות המנדט נתנו לכיכר המרכזית שבחזית בניין סנסור את השם "רחבת סנסור", אולם השם "כיכר ציון" דבק בכיכר בזכות קולנוע ציון הפופולרי (שנודע גם כ"ראינוע ציון"), שפעל בה עוד לפני הקמתה, החל משנת 1912. הקולנוע עבר גלגולים רבים, עד שנהרס בשנת 1972. בעבר היה ניצב במקומו הסניף המרכזי בירושלים של בנק הפועלים ומלון הרברט סמואל.