stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן האת'וויי
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | יומני הנסיכה | מיה תרמופוליס |  |
| 2001 | הצד האחר של גן עדן | ג'ין סאבין |  |
| 2002 | ניקולס ניקלבי | מדליין בריי |  |
| 2003 | ממלכת החתולים | הארו יושיאוקה | דיבוב |
| 2004 | הקסם של אלה | אלה מפרל |  |
| 2004 | יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים | מיה תרמופוליס |  |
| 2005 | כיפה אדומה: הסיפור האמיתי | כיפה אדומה | דיבוב |
| 2005 | משחקי גנגסטה | אליסון לאנג |  |
| 2005 | הר ברוקבק | לורין ניוסם |  |
| 2006 | השטן לובשת פראדה | אנדריאה סאקס |  |
| 2007 | להיות ג'יין | ג'יין אוסטן | מועמדויות: פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית הטובה ביותר (2007) |
| 2008 | שחק אותה סמארט | סוכנת 99 |  |
| 2008 | רייצ'ל מתחתנת | קים בוכמן | מועמדויות: פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (2008) פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (2008) פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר (2008) פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (2008) פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (2008) |
| 2008 | נוסעים | קלייר סאמרס |  |
| 2009 | מלחמת הכלות | אמה אלן |  |
| 2010 | יום האהבה | ליז קארן |  |
| 2010 | אליס בארץ הפלאות | המלכה הלבנה |  |
| 2010 | על אהבה וסמים אחרים | מגי מורדוק | זכיות: פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2010) מועמדויות: פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2010) |
| 2011 | ריו | ג'ול | דיבוב |
| 2011 | יום אחד | אמה מורלי |  |
| 2012 | עלייתו של האביר האפל | קאטוומן / סלינה קייל | זכיות: פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012) מועמדויות: פרס אמפייר לשחקנית הטובה ביותר (2012) |
| 2012 | עלובי החיים | פנטין | זכיות: פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012) פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (2012) פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (2012) פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012) פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2012) מועמדויות: פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012) |
| 2013 | דון ג'ון | אמילי לומברדו |  |
| 2014 | שיר אחד (אנ') | פראני אליס | גם מפיקה |
| 2014 | ריו 2 | ג'ול | דיבוב |
| 2014 | Don Peyote | שחקנית הוליווד מספר אחת |  |
| 2014 | בין כוכבים | ד"ר אמיליה ברנד | מועמדויות: פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר (2015) |
| 2015 | המתמחה | ג'ולס אוסטין |  |
| 2016 | אליס מבעד למראה | המלכה הלבנה |  |
| 2016 | קולוסאל | גלוריה |  |
| 2018 | אושן 8 | דפני קלוגר |  |
| 2019 | מים שקטים (אנ') | קארן זאריאקאס |  |
| 2019 | נוכלות עם סגנון | ג'וזפין צ'סטרפילד |  |
| 2019 | פרשת המים | שרה בילוט |  |
| 2020 | הדבר האחרון שהוא רצה | אלנה מקמהון |  |
| 2020 | המכשפות | המכשפה הראשית העולמית |  |
| 2021 | בסגר | לינדה ג'רוויס |  |
| 2022 | רחוב סומסום | סאלי הות'ורן |  |
| 2022 | ימים של תום | אסתר גראף |  |
| 2023 | איילין | רבקה | מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת המשנה הטובה ביותר (2024) |
| 2023 | היא באה אליי (אנ') | פטרישיה לאודם | גם מפיקה |
| 2024 | אינסטינקט אימהי (אנ') | סלין |  |
| 2024 | הרעיון שהוא אתה (אנ') | סולן מרצ'נד |  |
| 2025 | Flowervale Street |  |  |
| 2026 | האודיסיאה | יפורסם בהמשך |  |
| TBA | Bum's Rush | פרל |  |
| TBA | The Lifeboat | גרייס וינטר |  |
| TBA | Mother Mary |  |  |
| TBA | יומני הנסיכה 3 | מיה תרמופוליס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | תתאפס על עצמך | מייגן גרין | תפקיד חוזר; 13 פרקים |
| 2009, 2010, 2012 | משפחת סימפסון | ג'ני / הנסיכה פנלופה | דיבוב; 3 פרקים |
| 2010–2011 | איש משפחה | אמא מאגי / בלונדינית לוהטת | דיבוב; 3 פרקים זכיות: פרס אמי לדיבוב הטוב ביותר (2010) |
| 2015 | HitRecord on TV | ויויקה וירוס | פרק: "Re: The Number Two" |
| 2019 | אהבה מודרנית | לקסי | 2 פרקים |
| 2021 | סולוס | לאה | פרק: "LEAH" |
| 2022 | התרסקנו | רבקה נוימן | מיני-סדרה |
נידרהאגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה
 מדינה:  גרמניה
 מחוז:  פאדרבורן
 תאריכים
 תאריך שחרור:  ב-2 באפריל 1945.
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  הצבא האמריקאי במסגרת בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  יהודים, גרמנים מתנגדי המשטר, שבויי מלחמה
 נתונים
 מספר קרמטוריומים:  לפחות אחד
 קואורדינטות:  51°36′28″N 8°39′43″E﻿ / ﻿51.6077°N 8.66193°E﻿ / 51.6077; 8.66193
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינידרהאגן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינידרהאגן
 
שריד ממחנה נידרהאגן-בית השער המשמש כיום כבית מגורים
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מחנה הריכוז נידרהאגן (בגרמנית: KZ Niederhagen) היה מחנה ריכוז זמני שתיפקד כשלוחה של מחנה הריכוז זקסנהאוזן, ולאחר מכן של מחנה הריכוז בוכנוואלד בקרבת הכפר וולסבורג במחוז פאדרבורן.
היסטוריה

המחנה הוקם על פי הוראתו של היינריך הימלר במטרה לשכן בו את עובדי הכפייה שעסקו בשיפוץ טירת וולסבורג אשר יועדה לשמש כבית הספר המרכזי ומקום המפגש עבור הפיקוד העליון של האס אס, וכ"מרכז העולם" לאחר השגת הניצחון הסופי בידי הנאצים.
בשלב הראשון להקמתו לא היו במחנה מבני קבע ותנאי מחיה מינימליים, האסירים חסו באוהלים והיו חשופים לחלוטין לפגעי מזג האוויר.
בשנת 1941 הפך נידרהאגן למחנה ריכוז עצמאי, הוקמו בו מספר מבני אבן לשימוש המטבח ומגורי אנשי הצוות, וצריפים למגורי האסירים. בתקופה זו שהו בו כ-3,900 אסירים.
ההרכב האנושי של אסירי המחנה היה מעורב מכל מגזרי האוכלוסיות שהוגדרו כבעייתיות בעיני הנאצים, ובכלל זאת יהודים ושבויי מלחמה. כשליש מאסירי המחנה מתו במהלך תקופת מאסרם כתוצאה מרעב מחלות ותנאי סביבה אכזריים.
בשנת 1942 נבנתה במחנה משרפה על מנת להיפטר מן הגופות המצטברות. בשטח המחנה התנהלו בידי אנשי הגסטפו גם הוצאות להורג של מתנגדי המשטר מקרב אוכלוסיית האזור.
עם התגברות המלחמה הואט קצב העבודות במתחם הטירה, והדרישה לאספקת אסירי העבודה פחתה. בשנת 1943 שהו במחנה כ-50 אסירים בלבד. המחנה שוחרר בידי הצבא האמריקני ב-2 באפריל 1945.
לאחר המלחמה

בתחילת המאה ה-21, נותרו רק שרידים מעטים ממחנה נידרהאגן. מטבח המחנה משמש כיום כבית דירות ואת תחנת כיבוי האש המקומית בכפר וולסבורג. בית השער בכניסה משמש כיום כבית מגורים פרטי.
באתר שבו הייתה רחבת המסדרים של המחנה מוצבת אנדרטה בצורת משולש, כזיכרון לטלאי הזיהוי שענדו האסירים.
לקריאה נוספת

Pierpaolo Tavino, "Niederhagen - Il Segreto Perduto". Italia, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2015. ISBN 1515155412
קלייר גוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1975 (בת 50) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Wisbech Grammar School  האקדמיה לאמנויות התיאטרון איטליה קונטי 
 פרופיל ב-IMDb
 
קלייר גוס (באנגלית: Claire Goose; נולדה ב-10 בפברואר 1975) היא שחקנית סקוטית. גוס שיחקה בתפקיד האחות טינה סיברוק בסדרת הדרמה של ה-BBC "חדר מיון" ובתפקיד סמלת בילוש מל סילבר בסדרה "להעיר את המתים". היא הייתה הקריינית בתוכנית הטלוויזיה "Road Wars".
ביוגרפיה

גוס נולדה באדינבורו, וגדלה בדרסינגהם שבאנגליה, שם היה אביה רופא כללי. יש לה אחות, קרוליין, ואח, דנקן, שניהם מבוגרים ממנה. היא בוגרת בית הספר "אקדמיית איטליה קונטי לאמנויות הבמה".
בין התפקידים הראשונים של גוס בתיאטרון היו במחזה "Addicted to Love" ובמחזה "Hitting Home" יחד עם קולין טארנט (אנ') בתיאטרון "Man in the Moon". את המחזה כתב ג'יימס וולף וביים דייב גיליס. היא גם הופיעה בפרסומות עבור חברת "Impulse" (אנ').
גוס זכתה להכרה בבריטניה בסוף שנות התשעים כשהופיעה בתפקיד האחות טינה סיברוק בסדרה הרפואית "חדר מיון". מאוגוסט 2008 החליפה את ג'יליאן טיילפורת' בסדרה "The Bill" של רשת ITV, והחלה לשחק בתפקיד המפקחת רייצ'ל וסטון. בין השנים 2000 ו-2004 שיחקה בתפקיד מל סילבר בסדרת המשטרה "להעיר את המתים".
ב-2011 הופיעה בדרמה "Exile" של BBC1 יחד עם ג'ון סים, וב-2015 שיחקה בעונה הרביעית של הסדרה "Death in Paradise". עוד ב-2015 הופיעה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "חוקרת מקרי המוות" של BBC Birmingham.
ביוגרפיה > חיים אישיים

במשך כמה שנים יצאה גוס עם השחקן ג'ונתן קריגן ששיחק לצדה בסדרה "חדר מיון". ב-28 בדצמבר 2007 התחתנה עם קרייג וודרו, אותו פגשה בפגישה עיוורת. לבני הזוג יש שני ילדים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 |  | Loved Up in Men |  |  |
| 1997–2000 | חדר מיון | Casualty | טינה סיברוק | סדרת טלוויזיה |
| 2001 |  | Alone | אליס |  |
| 2001 |  | Slap Bang |  |  |
| 2003 |  | Gifted | מקסין נוריס | סרט טלוויזיה |
| 2000–2004 | להעיר את המתים | Waking the Dead | סמלת בילוש מל סילבר | סדרת טלוויזיה |
| 2005 |  | Secret Smile | קרי קוטון | סרט טלוויזיה |
| 2005 | יום מושלם | Perfect Day | איימי | סרט טלוויזיה |
| 2008 |  | Bad Day | רבקה ריאן / מרגרט |  |
| 2008–2010 |  | The Bill | המפקחת רייצ'ל וסטון | סדרת טלוויזיה |
| 2009– |  | Road Wars | קריינות |  |
| 2011 | הנוכלים | Hustle | בתו של אלברט סטרולר | פרק אחד בעונה 7 |
| 2011 |  | Exile | מנדי | מיני-סדרה |
| 2012 | משפחה וצרות אחרות | Mount Pleasant | קים | עונה 2 |
| 2014 |  | Undeniable | ג'יין פיליפס | מיני-סדרה |
| 2014 | תחבולות חדשות | New Tricks | פקד בילוש מאקי | בפרק "Breadcrumbs" |
| 2015 |  | Death in Paradise | קאטי פיטרס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 | בלתי נשכח | Unforgotten | אלי גריבס | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | חוקרת מקרי המוות | The Coroner | ג'יין קנדי | סדרת טלוויזיה |
| 2024 |  | The Cuckoo | ג'סיקה | 4 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Waking the Dead". BBC. נבדק ב-1 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  bio at the Internet Movie Database
↑  "The Bill actress Claire Goose reveals her joy at her first pregnancy... and how she nearly lost her unborn child". London: The Bill. 1 ביוני 2009. נבדק ב-1 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  BBC Drama Faces - Jonathan Kerrigan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5646500  ISNI: 0000 0001 1495 1614  LCCN: no2009103518  VIAF: 91125588   WorldCat (עם VIAF): 91125588
סטיבן מקינטוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באפריל 1967 (בן 57) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג 
 צאצאים:  Martha Mackintosh 
 http://www.stevenmackintosh.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן מקינטוש (באנגלית: Steven Mackintosh; נולד ב-30 באפריל 1967) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

מקינטוש נולד בקיימברידג' שבקיימברידג'שייר לדורותי פאריס ומלקולם מקינטוש. יש לו אחות אחת, לינדה. הוא נשוי לשחקנית ליזה ג'ייקובס ולהם שתי בנות, מרתה ובליית'.
הופעת הבכורה של מקינטוש בקולנוע הייתה בסרט "זקוף ת'אוזן". אחר כך כיכב בסרטים "ממפיס בל", "הלילה השנים עשר" ובסרטו של דייוויד לילנד "Land Girls" לצידן של רייצ'ל וייס ואנה פריל. בסרטו של גאי ריצ'י "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" שיחק בתפקיד וינסטון. עוד שיחק בסרטים "האם" של רוג'ר מישל, "החליפה", "Good" עם ויגו מורטנסן, בסדרת סרטי מלחמת האופל "מלחמת האופל 2" ו"מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב". בסרט "The Escapist" של רופרט וייאט שיחק בתפקיד טוני, ובסרט "The Scouting Book for Boys" בתפקיד קרצר. בגרסה הקולנועית של "היחידה" גילם את דמותו של איוואן לואיס. מקינטוש השתתף בסרט "Set Fire to the Stars" עם אלייז'ה ווד, ובסרטו של הבמאי מייקל קטון-ג'ונס "Urban Hymn".
בטלוויזיה מופיע מקינטוש בתפקיד סמל בילוש וינטר בסדרה "Lucky Man" שנוצרה על ידי סטאן לי עבור קרנבל פילמס ו-Sky TV. הוא שיחק בתפקיד רובו בסדרת הדרמה "From There to Here" מאת פיטר באוקר ברשת BBC, ושיחק כג'ון קוניסטון בסדרה עטורת השבחים "Inside Men". הוא השתתף בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "לות'ר", "Lost Christmas", "נערת בולין האחרת", "הבודהה מהפרברים", "החשוד העיקרי" ובמיני סדרה "ידידנו המשותף" עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
מקינטוש זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של "Royal Television Society" והיה מועמד לפרס באפט"א על תפקידו בסרט "Care" של ה-BBC.
הערות שוליים

↑  "Steven Mackintosh Biography (1967-)". Filmreference.com. נבדק ב-2012-01-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332474205171  PLWABN: 9810642121605606  BNE: XX1119866  BnF: cb140184228 (data)  GND: 143765507  ISNI: 0000 0003 5516 5913  LCCN: no95013282  MusicBrainz: b222a530-6c12-4522-b9d5-4ed4aa760283  NKC: pna2004259340  NTA: 162539975  SUDOC: 174278535  VIAF: 86818370   WorldCat (עם VIAF): 86818370
מוחמד שיאע א-סודאני

מוחמד שיאע א-סודאני (בערבית: محمد شياع السوداني, בתעתיק מדויק: מחמד שיאע אלסודאני; נולד ב־1970) הוא פוליטיקאי עיראקי המכהן כראש ממשלת עיראק מאז 27 באוקטובר 2022.
בין השנים 2014–2018 שימש בתפקיד שר התעסוקה ונושאים חברתיים בממשלתו של חיידר אל-עבאדי, כאשר בין 2016–2018 שימש במקביל גם כשר התעשייה.
הוא היה שר זכויות האדם של עיראק משנת 2010 עד 2014
ומושל מחוז מיסאן בין 2009 ל־2010.
ביוגרפיה

א-סודאני נולד בשנת 1970 למשפחה שיעית בבגדאד.
הוא נשוי ולו ארבעה בנים. הוא מחזיק בתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת בגדאד ובתואר שני בניהול פרויקטים.
בהיותו בן 10 חזה א-סודאני באביו מוצא להורג יחד עם חמישה בני משפחה אחרים על ידי משטרו של סדאם חוסיין, באשמת היותם חברי מפלגת הדעווה האסלאמית. עשור לאחר מכן השתתף במרידות 1991 בעיראק, שהחלו עם סיומה של מלחמת המפרץ.
בשנת 1997 התמנה למשרד החקלאות במיסאן בתפקידי ניהול שונים, ביניהם ראש מחלקת הייצור החקלאי והמהנדס הממונה בתוכנית המחקר הלאומית בשיתוף עם ארגון המזון והחקלאות של האומות המאוחדות. לאחר הפלישה לעיראק ב־2003 של כוחות ארצות הברית ובנות בריתה היה א-סודאני האחראי לשיתוף הפעולה בין הממשל המקומי במחוז מיסאן לבין הרשות הזמנית של הקואליציה האמריקנית. ב־2004 התמנה לראשות עיריית עמארה, בירתו של המחוז הגובל באיראן. בשנת 2005 הוא נבחר למועצת המחוז ולאחר היבחרו בשנית ב־2009 מונה על ידה למושל.
ביוגרפיה > בתפקיד שר זכויות האדם של עיראק

א-סודאני התמנה לתפקיד שר זכויות האדם על ידי ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי לאחר הבחירות הפרלמנטריות ב־2010. למשך תקופה קצרה ב־2011 שימש כיושב ראש "הוועדה לצדק ולאחריות" שעסקה בדה-בעת'יפיקציה והחזיקה בסמכות להסרת דמויות הקשורות למפלגת הבעת' מהממשל.
באוגוסט 2014, בעודו מכהן בתפקיד, התרחש טבח סינג'אר ביזידים בצפון עיראק בידי המדינה האסלאמית. א-סודאני תיאר את הטבח כ"זוועה מרושעת" ואמר כי "זוהי אחריותה של הקהילייה הבין־לאומית לעמוד בתוקף נגד דאעש ולהכריז נגדה מלחמה כדי לעצור את רצח העם ואת הזוועות כלפי אזרחים".
הוא דרש ממועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם לפתוח בחקירת פעולות נגד אזרחים שביצע ארגון דאעש והגדיר את פעולותיו כרצח עם וכפשע נגד האנושות
"אנו ניצבים מול מפלצת טרוריסטית. תנועתם חייבת להיעצר, יש להקפיא את נכסיהם ולהחרימם וצריך להשמיד את היכולות הצבאיות שלהם."
ביוגרפיה > כראש ממשלת עיראק

מחאות אוקטובר בעיראק, שהחלו באוקטובר 2019, הביאו להחלפת עאדל עבד אל-מהדי כראש הממשלה במוסטפא אל-כאזמי החל ממאי 2020. למרות חילופי השלטון נמשכו המחאות והוסכם על קיום בחירות פרלמנטריות ב־10 באוקטובר 2021. תוצאות הבחירות הובילו לתחילתו של המשבר הפוליטי בעיראק 2021–2022, בו הייתה המערכת הפוליטית העיראקית שרויה בשיתוק מערכות וללא ממשלה מתפקדת.
במהלך יוני 2022 התפטרו כל חברי תנועתו של מוקתדא א-סדר מהפרלמנט, אף שהיא זכתה למספר המושבים הרב ביותר בבחירות. כתוצאה מכך הצליח "בלוק מסגרת שיתוף הפעולה", ברית פוליטית בהובלת נורי אל-מאלכי הנתמכת על ידי איראן, להגיש את מועמדותו של א-סודאני לראשות הממשלה ב־25 ביולי. יומיים אחר כך פרץ קהל זועם של תומכי א-סדר לאזור הירוק בבגדאד במחאה על השפעת איראן על ענייני הפנים בעיראק.
א-סדר פעל להרגיע את הרוחות, אך ב־29 באוגוסט הודיע בטוויטר על פרישה מהחיים הפוליטיים לאחר שנדחתה הצעתו לבחירות בזק. באותו יום פרצו תומכיו לארמון הנשיאות והוכרז עוצר צבאי במדינה.
בעימותים בין המפגינים לצבא באזור הירוק נהרגו 15 בני אדם ועימותים נוספים התרחשו בבצרה ובדרום המדינה.
ב־13 באוקטובר, לאחר שיחות ממושכות בין המפלגות, בחר הפרלמנט בעבד א-לטיף רשיד לנשיאות המדינה,
והוא בתורו הטיל על מוחמד שיאע א-סודאני את משימת הרכבת הממשלה. א-סודאני הצליח במשימה זו, וב־27 באוקטובר אישר בית הנבחרים את הממשלה בת 21 השרים שהציג.
תוכנית הפעולה שגיבשה ממשלתו כללה עריכת שינויים בחוקי הבחירות תוך שלושה חודשים וארגון בחירות חדשות בתוך שנה.
ב־29 בנובמבר ביקר א-סודאני באיראן, בביקורו הרשמי הראשון במדינה זרה מאז כניסתו לתפקיד ראש הממשלה. הוא נפגש עם נשיא איראן אבראהים ראיסי, שתיאר את הביקור כ"נקודת מפנה", ועם המנהיג העליון עלי ח'אמנאי. א-סודאני גינה בביקורו את "הפרות הריבונות העיראקית" מצד איראן בחבל כורדיסטן שבצפון המדינה – בחודש מרץ שיגרה איראן טילים לארביל, ובנובמבר תקפה בטילים ובכטב"מים עמדות באזור זה – לטענתה, כתגובה להתערבות כורדית במהומות המתמשכות באיראן בסוף 2022.
עם זאת, הצהיר גם כי אין בכוונת עיראק לתקוף את איראן משטחה.
הערות שוליים

↑  הקמת הממשלה החדשה בעיראק הוטלה על מוחמד שיאע א-סודאני. סקיי ניוז בערבית, 13 באוקטובר 2022. ארכיון
1 2  Iraqi parliament approves new government headed by Mohammed Shia al-Sudani, באתר רויטרס, 27 באוקטובר 2022.
↑  Iraqi Cabinet Members, באתר CIA, ארכיון (2013).
↑  Maysan Province receives new vocational training center. dvidshub.net, 2010.
↑  Who Is Mohammed Shia al-Sudani? מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון, 18 בנובמבר 2022.
↑  Iraq says Islamic State killed 500 Yazidis, buried some victims alive. רויטרס, 10 באוגוסט 2014.
↑  UN Human Rights Council Requests Investigation Into Islamic State's Human Rights Abuses In Iraq, באתר The International Justice Resource Center,‏ 3 בספטמבר 2014
↑  U.N. to send team to investigate Islamic State crimes in Iraq, באתר רויטרס, 1 בספטמבר 2014.
↑  Iraqi leaders vow to move ahead after dozens quit parliament, באתר אינדפנדנט, 13 ביוני 2022. ארכיון
↑  Iraqi protesters storm the parliament in Baghdad’s Green Zone, באתר אל-ג'זירה, 27 ביולי 2022. ארכיון
↑  עיראק: מפגינים השתלטו על ארמון הנשיאות בבגדד. רשת 13, 29 באוגוסט 2022
↑  lashes erupt after Iraqi Shiite cleric resigns, 15 dead, באתר Associated Press, 20 באוגוסט 2022
↑  Latif Rashid elected president of Iraq, באתר Rudaw English,‏ 13 באוקטובר 2022
1 2  Iraq's parliament votes to approve new PM, government, באתר אל-מוניטור, 27 באוקטובר 2022
↑  Iran attacks positions in northern Iraq targeting Kurdish groups, באתר אל-ג'זירה, 21 בנובמבר 2022
↑  Al-Sudani bows to Iran's demands, באתר Atalayar.com,‏ 30 בנובמבר 2022
ינאר מוחמד

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בת 65 בערך) בגדאד, עיראק 
 מדינה:  עיראק, קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת בגדאד (1984)  אוניברסיטת בגדאד (1993) 
 פרסים והוקרה:  פרס גרובר לזכויות נשים (2008)  פרס רפטו (2016)  100 נשים (BBC) (2018) 
 
ינאר מוחמד (בערבית: ينار محمد; נולדה ב-1960) היא פמיניסטית עיראקית בולטת. היא חברה מייסדת ומנהלת של ארגון "חופש הנשים" (حرية المرأة) הפועל להגנה על זכויות נשים בעיראק.
בשנת 2008 היא קיבלה את פרס קרן גרובר להגנה על זכויות נשים.
קורות חיים

ינאר נולדה בבגדאד למשפחה ליברלית שבה אמה הייתה מורה בבית ספר ואביה היה מהנדס. סבהּ מצד אמהּ היה "מולא" (כהן דת) מכובד בשל אדיקותו והידע הרב בדת האסלאם. בצעירותה היא התעמתה עם המסורת האסלאמית, שאפשרה לסבא שלה להתחתן ב"נישואי כפייה" עם נערה בגיל 14 (שהייתה אחותה הצעירה של אלמנתו). המקרה גרם לה להחליט על רצונה להגן על זכויותיהן של נשים.
ינאר למדה באוניברסיטת בגדד, וסיימה ב-1984 תואר ראשון בהנדסה ובשנת 1993 היא סיימה את חוק לימודיה לתואר שני.
בתקופה זו היא הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית העיראקית אך לא ידוע על פעילותה הפוליטית לפני סיום לימודיה.
מיד לאחר סיום לימודיה, משפחתה החליטה להגר לקנדה ינאר מתאר את ההגירה כ"יציאה לגלות ".
בשנת 2003 ארצות הברית פלשה לעיראק ו-ינאר החליטה לחזור למולדתה כדי להיאבק למען זכויות נשים. במכתב שכתבה לאמהּ היא כתבה: ”אני רואה את הפוליטיקה של הסדר העולמי החדש מחזירה את הכוח לידי הגברים, משאירה מיליוני נשים במצב כמו סבתא שלי, חשופות לחיים מצוקה והרסניים. זו הסיבה העיקרית שאני חוזרת לבגדד. אני יודעת דבר אחד בוודאות: אם אני ונשים אחרות לא נפעל נגד זה, יתקיימו העידנים האפלים ונשים הן הקרבנות הראשונים”.
פעילותה בעיראק

מיד לאחר חזרתה לעיראק, ינאר הקימה כמה ארגונים לקידום זכויות נשים בעיראק, כמו: ארגון "חופש האישה" (حرية المرأة; Organization of Women's Freedom in Iraq - OWFI), הוועדה להגנת זכויות הנשים העיראקיות (لجنة الدفاع عن حقوق المرأة العراقية). במקביל, היא הייתה העורכת הראשית של העיתון אל-מוסאווה (المساواة; בעברית: שוויון), שעוסק במאבק פמיניסטי נגד הפונדמנטליזם האסלאמי, פטריארכיה וחוקים שבטיים, ושפך אור על סבלן של הנשים במהלך המלחמה.
בשנת 2003 היא הקימה הארגון לחירות נשים בעיראק.
פעילותה בעיראק > פעילות הארגונים

הארגונים שהקימה, יחד עם ארגונים אחרים לשמירה על זכויות האדם בכלל וזכויות נשים בפרט, פעלו באותה תקופה, בתחומים כמו:
הקמת מקלטים (סודיים) לנשים המאוימות באלימות במשפחה ומה שנקרא רצח על רקע כבוד המשפחה.
מאבק בסחר בנשים צעירות והגנה עליהן מעבדות מינית וזנות.
שיעורים לנשים בתחום ההתמודדות עם חוסר סובלנות.
שמירת זכויות נשים בבתי כלא.
זכויות ללהט"ב.
בראיון ל־CNN בשנת 2007 ינאר ציינה שדווקא בזמן שלטונו הטוטליטרי של סדאם חוסיין הנשים נהנו מהגנה ושוויון זכויות ואילו בזמן המלחמה ולאחריה, מצב הנשים הורע.
בשנת 2015 ינאר נאמה בפני מועצת הביטחון של האו"ם, בדיון פתוח בנושא "נשים ושלום וביטחון". היא הופיעה מתוקף תפקידה כמייסדת שותפה ונשיאת ארגון חופש הנשים בעיראק (OWFI) ומטעם קבוצת עבודה של ארגונים לא ממשלתיים (NGO) בנושא נשים, שלום וביטחון.
דעות פוליטיות > דת ופוליטיקה

ינאר לא מתנגדת לדת אך היא סבורה שהמדינה והממשלה חייבות להיות בעלות אופי חילוני, אחרת לא יושג שוויון. לדוגמה, דו"ח Human Rights Watch משנת 2008 מצביע על כך שנשים הותקפו ברחובות על ידי מי שראו את מעשיהן כבלתי מוסריים כגון אי כיסוי ראש והתקפות אלו אילצו נשים להישאר בבית.
דעות פוליטיות > פלישת ארצות הברית לעיראק

ינאר תקפה את פלישת ארצות הברית לעיראק, וסבור שבמבחן התוצאה, הפלישה הפכה את הרחובות העיראקים לאזורים ללא נשים. בראיון ב-2007 היא הסבירה את השקפתה על הפלישה לעיראק, ובין היתר אמרה: ”הכוחות האמריקאים חייבים לעזוב מיד ללא תנאים, ואיננו מקבלים את הטיעון שמרחץ דמים יזרום. אין דבר גרוע יותר מהמלחמה העדתית שאנו חווים כעת...”
הוקרה

בשנת 2008 ינאר קיבלה את פרס קרן גרובר להגנה על זכויות נשים.
בשנת 2013 קיבלה את פרס אלינור רוזוולט לזכויות נשים.
בשנת 2016 קיבלה את פרס ראפטו (Rafto Prize) של נורווגיה.
איומים על חייה

כתוצאה מפעילותה, ינאר מוחמד קיבלה ב-2004 איומים על חייה מגורמים אסלאמיים קיצונים וקיבלה מהמדינה אבטחה חמושה.
בשנת 2023 היא נאלצה לעזוב את עיראק, לאחר ש”הראו לי צו על שמי שאומר שצריך לעצור אותי מיד כי אני סוחרת בבני אדם. אנחנו מעניקות מחסות לנשים ומגינות עליהן מפני סחר בבני אדם, רק כדי לגלות שההאשמה מופנית אלינו. זו מציאות מעוותת מאוד...”
על אף גלותה, הארגונים שהקימה פעילים, אך נתונים לרדיפות של הממשלה. בעיראק חוקק חוק שרק הממשלה רשאית להפעיל מקלטים לנשים שעברו התעללות או שרוצות לברוח מאלימות במשפחה ומכיוון שלממשלה אין תשתית לתמוך במקלטים אלה, היא מכניסה את הקרבנות לבתי כלא לנשים.
הערות שוליים

1 2 3  "Letters home: Iraq". 2003-12-30. נבדק ב-2024-05-05.
↑  Gruber Prize nomination (אורכב 18.02.2012 בארכיון Wayback Machine)
↑  Interview with Yanar Mohammed published in the Association for Women's Rights in Development (2006) (אורכב 11.01.2020 בארכיון Wayback Machine) (הקישור אינו פעיל)
1 2  Yanar Mohammad, NGO Working Group on Women, Peace and Security
1 2  Yanar Mohammed, interview-her.com
↑  "Fighting for women's rights in Iraq". אורכב מ-המקור ב-4 ינואר 2018. נבדק ב-5 מאי 2024.
↑  "World Report 2009: Iraq - Human Rights Watch". Human Rights Watch. 2009. אורכב מ-המקור ב-19 נובמבר 2018. נבדק ב-5 מאי 2024.
↑  Feminists Yanar Mohammed of Iraq and Dr. Sima Samar of Afghanistan on the Dire Situation for Women Under U.S. Occupation and Rising Fundamentalism, Democracy Now! (באנגלית)
↑  "The Gruber Foundation Homepage". אורכב מ-המקור ב-30 מאי 2019. נבדק ב-5 מאי 2024.
↑  Yanar Mohammed, The Rafto Foundation (באנגלית)
1 2  Women's Freedom in Iraq: A Conversation With Yanar Mohammed, ‏2023-05-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1353751244  LCCN: no2016135417  VIAF: 5890147665830260670007   WorldCat (עם VIAF): 5890147665830260670007
הר בזק

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  713 מ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ישראלישראל
 רכס הרים:  רכס בזק
 מחבר בין:  הגלבוע והשומרון
 קואורדינטות:  32°22′35″N 35°23′05″E﻿ / ﻿32.376290908728°N 35.384613163085°E﻿ / 32.376290908728; 35.384613163085
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) הר בזק(למפת צפון השומרון רגילה) הר בזק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר בזק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר בזק
 
הר בזק הוא הר בצפון השומרון, הגבוה שבהרי רכס בזק ממנו נשפך נחל בזק. גובהו של ההר 713 מטר מעל פני הים, והוא מצוי כ-5 קילומטרים מדרום לכפר ראבא שבמרחב נפת ג'נין.
גאוגרפיה

ההר מחבר בין רכס הגלבוע לבין חבל ארץ השומרון ועליו נמצא הכפר הבדואי הקטן אבזיק. מן ההר נשקף נוף אל השומרון, רכס טמון, הגלבוע, עמק יזרעאל, בקעת הירדן, הרי הגלעד ואף הגליל התחתון.
אחת למספר חורפים נערם שלג על פסגת ההר ועל פסגות ההרים ברכס ההרים באזור. במרחב ההר הוכרזה באפריל 1991 "שמורת נחל בזק עילי" שטחה הוא כ-55,530 דונמים.
לפי השערות מסוימות על ההר שכנה העיר המקראית בזק, ב-1984 התרחשה בהר תאונת המסוק בנחל בזק בו נהרגו 5 חיילי צה"ל ונפצעו 5 חיילי צה"ל.
הערות שוליים

↑  מטיילים בשומרון - הר בזק, באתר ערוץ 7, ‏11.07.11